ואלראם השני, רוזן נסאו

ואלראם השני, רוזן נסאו (בגרמנית: Walram II. von Nassau; בערך 1220<ref name="cawley">Cawley.</ref><ref name="dek">Dek (1970).</ref> – 24 בינואר 1276),<ref name="cawley" /> היה רוזן נסאו והוא האב הקדמון של הענף הוולרמיאני של בית נסאו.

== ביוגרפיה ==
סמל הרוזנים של נסאו מהענף הוולרמיאני
ואלראם היה בנם השני של היינריך השני, רוזן נסאו ומטילדה מחלרה וזוטפן,<ref name="vorsterman">Vorsterman van Oyen (1882).</ref> בתם הצעירה של אוטו הראשון, רוזן חלרה וריכרדיס מבוואריה<ref name="cawley" /><ref name="dek" /> (בעצמה בתו של אוטו הראשון, דוכס בוואריה מבית ויטלסבאך). ואלראם מוזכר לראשונה באמנה מיום 20 ביולי 1245.<ref name="cawley" />

ואלראם ירש את אביו לפני 1251, יחד עם אחיו אוטו הראשון.<ref name="becker">Becker (1983), p. 11.</ref><ref name="huberty">Huberty, et al. (1981).</ref> הם קיבלו הרשאות עיירה עבור הרבורן מהמלך הגרמני וילם בשנת 1251.<ref name="becker" />

ואלראם ואוטו חילקו את הרוזנות שלהם ב-16 בדצמבר 1255 עם נהר לאהן כגבול. הסכם החלוקה ידוע כיום בשם Prima divisio. האזור שמדרום ללאהן: הלורדויות ויסבאדן, אידשטיין, האמטר ויילבורג (עם הוורהולץ) ובליידנשטט, הוקצו לוואלראם. טירת נסאו ותלויות (Dreiherrische), <ref>Castle and Amt Nassau bore the name Dreiherrische because until 1778 it was jointly owned by the Ottonian branch and two sub-branches of the Walramian branch (Nassau-Usingen and Nassau-Weilburg). See: Huberty, et al. (1981).</ref> ה-Ämter Miehlen ו-Schönau (מנזר Schönau ליד Strüth über Nastätten) <ref>The Ämter of Miehlen and Schönau remained jointly owned until 1303, after which they were transferred to the Walramian branch and both sub-branches owned them jointly until 1778. See: Huberty, et al. (1981).</ref> וכן ה-Vierherrengericht, <ref>The Vierherrengericht was named after its four owners, the counts of Katzenelnbogen (Hessen), Diez (Nassau-Diez), Nassau-Usingen and Nassau-Weilburg. In 1774 these areas, around the city of Nastätten and composed of thirty-eight villages, were divided. See: Huberty, et al. (1981).</ref> טירת לורנבורג, אסטראו (שהייתה בבעלות משותפת עם הרוזנים של דיאץ) והפייף בהסן נותרו בבעלות משותפת.<ref name="huberty" />מאוחר יותר, אולי זמן קצר לאחר סיום הסכם החלוקה, הביע ואלראם חוסר שביעות רצון מחלק מהוראות האמנה וקרא עליהם תיגר. לא ידוע אם כבר פעל בהשפעת מחלת הנפש ממנה סבל. מה שבטוח הוא שבהתקפת אי שפיות הוא שרף את העותק שלו של חוזה החלוקה.<ref name="sauer">Sauer (1896).</ref>

ואלראם היה הופמרשל וגהיימראט של רודולף הראשון, מלך גרמניה.

ואלראם איבד כמה ערים, כולל נידרלהנשטיין, פפנהופן וואלנדר, לארכיבישוף של טריר. הוא גם המשיך את פיוד דרנבאכר נגד הסן. הוא מת - לכאורה מהפרעה נפשית - ב-24 בינואר 1276. ירש אותו בנו אדולף.

== משפחתו ==
ואלראם התחתן לפני 1250 עם אדלהייד מקצנלנבוגן,<ref name="cawley" /> בתו של דיתר הרביעי, רוזן קצנלנבוגן והילדגונדה.<ref name="cawley" /><ref name="dek" /> נולדו להם הילדים הבאים:<ref name="cawley" /><ref name="dek" /><ref name="vorsterman" />
* דיתר ( בערך 1250 - 23 בנובמבר 1307), היה הארכיבישוף של טריר 1300–1307.
* אדולף (בערך 1255 - 2 ביולי 1298), ירש את אביו כרוזן נסאו, היה מלך גרמניה 1292–1298.
* ריכרדיס (נפטרה ב-28 ביולי 1311), הייתה נזירה במנזר סנט קלרה במיינץ ואחר כך במנזר קלנטל שליד ויסבאדן.
* מתילדה (מתה צעירה).
* אימגינה (מתה לפני 1276), אולי נישאה לפרידריך מליכטנברג.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1220
קטגוריה:נפטרים ב-1276