OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מיינהרד ג'קובי

מיינהרד ג'קובי (בגרמנית: Meinhard Jacoby; 10 באוקטובר 1873 – 24 בספטמבר 1956) היה צייר, פסל, מדליסט, גרפיקאי ואומן גרמני שהיגר לברזיל.

== ביוגרפיה ==
מיינהרד ג'קובי היה בנו של חרט הנחושת לואיס ג'קובי, שהגיע ממשפחה יהודית בהאוולברג.<ref>Gerald Christopeit: Aus der Geschichte der jüdischen Gemeinde in Havelberg. In: Stadt Havelberg (Hrsg.): Havelberg, kleine Stadt mit großer Vergangenheit. Mitteldeutscher Verlag, Halle 1998, </ref>

לאחר שלמד בבית הספר התיכון בברלין,<ref>Heinz Wegener: Das Joachimsthalsche Gymnasium - die Landesschule Templin. Ein Berlin-Brandenburgisches Gymnasium im Mahlstrom der deutschen Geschichte 1607–2007. Story Verlag, Berlin 2007, S. 510.</ref> הוא למד ציור ופיסול באקדמיות לאמנות בברלין ובמינכן ובאקדמיה ז'וליאן בפריז.

במהלך מלחמת העולם הראשונה השתתף כסגן מילואים ביחידת ארטילריה בחזית המזרחית.<ref>Meinhard Jacoby: Etwas über Kunst und Kunstgewerbe in den besetzten russischen Gebieten. In: Kunstgewerbeblatt. NF 28, 1917, S. 88–89</ref>

ג'עקובי עבד מ-1912 עד שנות ה-20 של המאה ה-20 כמורה בשרלוטנבורג והתגורר בגרונוולד.

בשנות ה-20 הוא חי בברזיל במשך שמונה שנים ליד ריו דה ז'ניירו. ב-1934/35 חזר לברזיל ולא חזר לגרמניה עקב עליית הנאציזם לשלטון. הוא התגורר בפראיבה דו סול שבמדינת ריו דה ז'ניירו בסביבות 1955.<ref>Jacoby, Meinhard. In: Hans Vollmer (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler des XX. Jahrhunderts. Band 2: E–J. E. A. Seemann, Leipzig 1955, S. 519</ref>
מיינהרד ג'קובי, אשה עם כובע, 1905-10
ג'קובי צייר פורטרטים, ציורי ז'אנר ונופים, וכפסל יצר פסלי דיוקנאות, מדליות ושלטים.<ref>Martin Heidemann: Medaillenkunst in Deutschland von 1895 bis 1914 (= Die Kunstmedaille in Deutschland. Band 8). Berlin 1998, S. 500.</ref> הוא גם עבד כאמן מסחרי ומאייר ספרים, תוך שימוש בתחריט ובחיתוכי עץ משלו. הזמנות גדולות יותר שביצע כללו את הציור של בית הספר הממלכתי בברלין-וייסנזה,<ref>Wilhelm Ostwald: Monumentales und dekoratives Pastell. Leipzig 1912, S. 2</ref> וכן את הליציאום ובית העירייה של קולברג.

בתחום האנטומולוגיה עסק מיינהרד ג'קובי בנמלים גוזרות עלים ובהדברתן ופרסם מאמרים רבים בכתבי עת. בשנת 1931 קיבל פטנט על אמצעי להשמדת נמלים גוזרות עלים,<ref>Patent DE516595C: Mittel zur Vertilgung der Blattschneide-Ameisen. Angemeldet am 23. März 1929, veröffentlicht am 24. Januar 1931, Erfinder: Meinhard Jacoby.</ref> ובשנת 1935, יחד עם הכימאי הנס שמאלפוס, הוציא פטנט נוסף על שיטה להשמדת חרקים בוני קנים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1956
ארנסט רידיגר פון שטארהמברג

הרוזן ארנסט רידיגר פון שטארהמברג (בגרמנית: Ernst Rüdiger von Starhemberg; 12 בינואר 1638 &#x2013; 4 בינואר 1701) היה מושל צבאי של וינה משנת 1680, מגן העיר במהלך קרב וינה ב-1683, גנרל קיסרי במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה, ונשיא הופקריגסראט. הוא היה חבר בבית שטארהמברג.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד בגראץ, שטיריה, כבנו של הרוזן קונרד בלתזאר פון שטארהמברג ואשתו הראשונה הרוזנת אנה אליזבת פון צינצנדורף ופוטנדורף. גם בן דודו הרוזן גווידו פון שטארהמברג הפך לחייל מפורסם ולחם כשליש לצדו. ארנסט רידיגר פון שטארהמברג לחם בשנות ה-60 של המאה ה-17 תחת הלוטננט גנרל הקיסרי ריימונדו מונטקוקולי נגד הכוחות הצרפתיים והעות'מאניים.

ב-1683 הוא היה המפקד הצבאי של העיר וינה, עם פחות מ-20,000 איש שהתנגדו לכ-120,000 עות'מאנים שצרו על העיר. ב-15 ביולי 1683 סירב שטארהמברג להצעת המפקד הטורקי קארה מוסטפא פאשה להיכנע, בהסתמך על הגעתו המהירה של צבא קיסרי, שנשלח על ידי הקיסר ההבסבורגי לאופולד הראשון שברח ממעונו, ועל עוצמת חומות העיר שבוצרו לאחר המצור העות'מאני הראשון על וינה ב-1529.

כאשר לאחר חודשיים הגיע צבא הסיוע בפיקודו של המלך הפולני יאן סובייסקי במחצית הראשונה של ספטמבר, וינה הייתה על סף קריסה. חומותיה נפרצו על ידי חבלנים טורקים שחדרו מתחת לחומות, מילאו את המנהרות באבק שריפה ופוצצו את מטעני הנפץ. לבסוף, ב-12 בספטמבר, 80,000 חיילים פולנים, ונציאנים, בווארים וסקסונים תקפו את הטורקים והצליחו להביס אותם בקרב על הקהלנברג.

ארנסט רידיגר פון שטארהמברג הועלה לדרגת פילדמרשל על ידי הקיסר, מתוך הכרה בפעולתו של שטארהמברג בהצלת הבירה הקיסרית. הוא גם מונה לשר המדינה. במרדף בעקבות הכוחות העות'מאניים הנסוגים, נפצע שטארהמברג באורח קשה בשנת 1686 במהלך המצור על בודה מירי בידו השמאלית ונאלץ לנטוש את פיקודו. בשנת 1691 התמנה לנשיא ה-Hofkriegsrat והיה אחראי על ארגון הצבא ההבסבורגי.

שטארהמברג מת בווזנדורף ב-4 בינואר 1701, בגיל 62. קברו (מאת יוזף עמנואל פישר פון ארלך) ממוקם ב-Schottenkirche של וינה.

== חיים אישיים ==
הוא התחתן תחילה עם בת דודתו השלישית, הרוזנת הלנה דורותיאה פון שטארהמברג. לאחר מות אשתו הראשונה, הוא נישא בשנית ב-1689 לרוזנת מריה יוזפה יורגר פון טולט (1668–1746), בת דודתו הרביעית. היו לו ילדים משני הנישואים. הפוליטיקאי האוסטרי מאוחר יותר ארנסט רידיגר, פירסט צו שטארהמברג היה צאצא שלו.
כתובה של הרוזן Starhemberg ב-Schottenkirche של וינה
== מורשת ==
דורות מאוחרים יותר עשו אידיאליזציה של שטארהמברג כמושיע העולם והתרבות המערבית. בהוראת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, פסל הוקם לכבודו בשנת 1872 במוזיאון Heeresgeschichtliches בווינה, שם מתועד ביסודיות הקרב על וינה, עם דמותו של שטארהמברג והשריון.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מרשלים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1638
קטגוריה:נפטרים ב-1701
ארווין בלומנפלד

ארווין בלומנפלד (באנגלית: Erwin Blumenfeld; 26 בינואר 1897 – 4 ביולי 1969) היה צלם יהודי אמריקאי ממוצא גרמני. הוא נולד בברלין, ובשנת 1941 היגר לארצות הברית, שם הפך עד מהרה לצלם אופנה. צילומי האפנה אותם צילם הופיעו דרך קבע במגזיני אופנה רבים בהם הרפרס בזאר, לייף וווג האמריקאי. הוא הושפע מזרמי האמנות הדאדאיזם והסוריאליזם. שני תחומי העניין העיקריים שלו היו מוות ונשים. התנסה בטכניקות צילום בהן עיוות, חשיפה מרובה, פוטומונט'ז וסולריזציה.

== קורות חיים ==
בלומנפלד נולד בברלין ב-26 בינואר 1897, להורים יהודים אתאיסטים. בצעירותו עבד במסחר בבגדים וכתב שירה. בשנת 1918 נסע לאמסטרדם, שם בא במגע עם פול סיטרואן וג'ורג' גרוס. בשנת 1933 הוא ערך פוטומונטאז' המראה את היטלר כגולגולת עם צלב קרס על מצחו ודם מטפטף מתוך עיניו ופיו. תמונה זו שימשה מאוחר יותר באת התעמולה של בעלות הברית בשנת 1943.

הוא התחתן עם לנה סיטרואן, איתה נולדו לו שלושה ילדים, בשנת 1921. ב-1922 הוא הקים חנות למוצרי עור. בשנת 1935 החנות נסגרה עקב פשיטת רגל. הוא עבר לפאריס, שם בשנת 1936 עסק בצילום ווצילם עבור מגזין ווג הצרפתי. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא נעצר כי נחשב כ-"אזרח זר" ושהה במספר מחנות מעצר צרפתיים, אך ב-1941 הצליח להגר לארצות הברית. שם הוא הפך עד מהרה לצלם אופנה מצליח, ועבד כעצמאי עבור מגזיני אופנה רבים בהם הרפרס בזאר, לייף והווג האמריקאי.

== תערוכות רטרוספקטיביות ==
* 1979: מוזיאון ראת', ז'נבה, שווייץ
* 1981: מרכז ז'ורז' פומפידו, פריז
* 1996: מרכז האמנויות ברביקן, לונדון, תערוכה נודדת, מוצגת גם בציריך, לוזאן, ברלין, פריז ואמסטרדם
* 2006: ארווין בלומנפלד, שנותיו ההולנדיות, Fotomuseum Den Haag, האג, הולנד
* 2009: Erwin Blumenfeld Dada Montagen 1916-1933, Berlinische Galerie, ברלין
* 2012: "סטודיו בלומנפלד, ניו יורק, 1941-1960", מוזיאון "Nicéphore-Niépce", שאלון-סור-סון, צרפת
* 2013: "ארווין בלומנפלד", גלריית ז'ו דה פאום, פריז, אוקטובר 2013 עד ינואר 2014.
* 2022: "ארווין בלומנפלד: אופנה היא משחק", חנות הכלבו La Samaritaine, פריז, פברואר עד מאי, 2022<ref></ref>
* 2022: "Les Tribulations d'Erwin Blumenfeld, 1930-1950", musée d'Art et d'Histoire du judaïsme, פריז, אוקטובר 2022 עד מרץ 2023

בין ה-13 באוקטובר 2022 ל-5 במרץ 2023, הכריז המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות בפריז על תערוכה שכותרתה "הניסויים והתלאות של ארווין בלומנפלד, 1930-1950". התערוכה הציגה 180 תצלומים וקטלוג נלווה, תערוכה זו משתרעת על התקופה המפורסמת והנסיונית ביותר של בלומנפלד בעיני האוצרים. בנוסף, הוא מציג מידע על חזונו האמנותי ועל חייו במהלך מלחמת העולם השנייה. מלבד צילומי האופנה הידועים שלו, נכללו סיפורים על תצלומיו שטרם פורסמו: האחד על משפחת צוענים בסנט-מארי-דה-לה-מר בפרובאנס, צרפת, והשני על ריקודים טקסיים של עמים ילידים בארצות הברית בניו מקסיקו.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צלמים יהודים גרמנים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:צלמי אופנה יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
לישאנא דני

לִישָּׁאנָא דֶּנִי המכונה גם לישנן (שני ביטויים שפירושם "הלשון שלנו", "לשוננו") ולעיתים גם לישאן הוזייה ("לשון היהודים") היא ניב של ארמית חדשה צפון-מזרחית שדובר במקור על ידי יהודי כורדיסטן בזאכו, עיראק. בעקבות עזיבת היהודים את הארצות המוסלמיות, מרבית הדוברים חיים ב בישראל.

בשנת 1951 היגרה הקהילה היהודית המבודדת, דוברת הלישאנא דני, לישראל, מרביתם התיישבו באזור ירושלים. היא נשאה עימה את שפתה, תרבותה ומנהגיה הייחודיים, וטקסטים שרבים מהם דומים לאלה המצויים בספרות התורנית הקלאסית. השפה עשירה בפתגמים, בנרטיב מקראי ובסיפורי עמים.

טקסט לדוגמה:

הפירוש בעברית:

==לקריאה נוספת==
* ורדה שילה, לישאנא דני: לקט אגדות וסיפור עם ממסורת יהודי כורדיסטן מסופרים בארמית בלהג יהודי זאכו, ירושלים: מינרוה - בית הוצאה לאור, תשע"ה 2014
* אבינרי עידו, הניב הארמי של יהודי זאכו, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשמ"ט, 1988
* יונה מרדכי, 	מילון עברי - ארמי-כורדי, תשנ"ט 1999

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.e-vrit.co.il/Product/15116/לישנא_דני לישאנה דני] באתר e-vrit
*[https://www.kolhair.co.il/arena/188086/ הפינה ההיסטורית: חשיבותה של השפה הארמית והניסיון להחיותה]
*בתיה מזור הופמן, [https://www.lashon.org/1/node/1027 שירה של שיר ערש בשפת לישאנא דני], באתר "לשון הבית"

== ראו גם ==

* שפות יהודיות
* ארמית יהודית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארמית
קטגוריה:שפות יהודיות
מוזיאון השואה באודסה

מוזיאון השואה - קורבנות הפשיזם באודסה - הוא המוזיאון היחיד באוקראינה המוקדש לתקופת הכיבוש של מאוקראינה, טרנסניסטריה (מחוזות אודסה, מיקולאייב וחלק מויניצה) על ידי הרומניה של יון אנטונסקו בתקופת מלחמת העולם השנייה. המוזיאון ממוקם ברחוב מאלה ארנאוטסקה 111.

==היסטוריה==
המוזיאון הוקם בהחלטת מועצת האגודה האזורית של יהודי אודסה - אסירים לשעבר של גטאות ומחנות הריכוז ונפתח ב-22 ביוני 2009. הרעיון להקים מוזיאון נהגה ב-1995. יוזם ההקמה היה נשיא האגודה "אוקראינה-ישראל", אסיר לשעבר במחנה הריכוז בדומנובקה דמיטרו גוטכוב, יוזם נוסף יחד אתו היה יפים נילבה. המנהל של הארגון הבינלאומי של האסירים לשעבר בגטאות ומחנות הריכוז, אסיר לשעבר במחנה הריכוז בדומנובקה ליאוניד סושון תמך ברעיון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אירופה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:יהדות אודסה
קטגוריה:אודסה: מבנים
קטגוריה:אוקראינה: מוזיאונים
Todo és la musica

"Todo és la musica" (בעברית: "הכול זה מוזיקה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם בהשתתפות המוזיקאי הספרדי צ'יקו קסטילו. הוא יצא לאור ב-31 בדצמבר 2020, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. נכתב על ידי אדם, משה בן אברהם, אופק יקותיאל ואופיר עטר, והופק על ידי השלושה הראשונים. הוא מבוצע בשפה הספרדית – שירו הראשון של הזמר בשפה זו (ב-2021 יצא "Dale Mami" עם ניקי ג'אם) – ומאדיר את אהבתו של אמן למוזיקה.

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-1.8 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי פורסם ביום צאת השיר בערוץ היוטיוב הרשמי של אדם. נכון לאפריל 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-7.1 מיליון צפיות.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|31 בדצמבר 2020
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|NMC
|style="text-align:center;"|
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי עומר אדם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עומר אדם
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים על מוזיקה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
רנה שאנדור

רנה שאנדור (במקור שטרן עד 1948, בהונגרית: Sándor Renée; בודפשט, 8 ביולי 1899 <span>–</span> בודפשט<span>,</span> 29 באוגוסט 1977<span>)</span> הייתה פסנתרנית ומורה לנגינה, זוכת פרס האמן המצטיין, אחותם של הפסנתרן ארפאד שאנדור ושל ההכנר והמנצח פרידייש שאנדור.

== ביוגרפיה ==
רנה שטרן נולדה במשפחה יהודית כבתם של וילמוש שטרן (1864–1915), בעל מפעל, יצרן נברשות, ושל סידוניה זיידנר (1876–1971).<ref></ref><ref>[https://adtplus.arcanum.hu/hu/view/PestiHirlap_1915_11/?query=%22Seidner%20Szidónia%22&pg=59&layout=s Stern Vilmos gyászjelentése] (1915. november 3.) Pesti Hírlap, 37. évfolyam, 306. szám</ref><ref></ref> היא למדה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, הייתה תחילה תלמידתו של שאנדור קובאץ' ולאחר מכן של ארנסט פון דוהנאני. ב-1921 קיבלה תואר ותעודת אמן. משנת 1922 סיירה בגרמניה במשך תקופה ארוכה עם אחיה ארפאד שאנדור. היא פירשה במיוחד את המוזיקה של מאסטרי הבארוק ושל וינה, פליקס מנדלסון ובלה בארטוק, בחוש צורה יוצא דופן ובמוזיקליות טהורה. במקביל הופיעה בקביעות עם הכנר וילמוש טאטראי ועם רביעיית המיתרים שלו, איתם ניגנה מוזיקה קאמרית. בתקופת מלחמת העולם השנייה לא הייתה יכולה להופיע בשל יהדותה, אלא רק בפני קהל יהודי, על כן בין 1940 לבין 1942 הייתה מבצעת של תיאטרון גולדמארק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. לפני 1945 גם לימדה פסנתר כמקצוע חובה בבית הספר למוזיקה גולדמרק, אחרי המלחמה מ-1949 לימדה באקדמיה למוזיקה בלה ברטוק, ובין 1951 לבין 1954 באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט.

== חייה הפרטיים ==
בעלה היה פאל ברטה (ברגר) (1896–1945),<ref></ref> מהנדס מכונות, לו נישאה ב-20 באוקטובר 1926 בבודפשט.<ref></ref> בעלה ניספה בשואת יהודי הונגריה.

== פרסים והוקרה ==
* פרס האמן המצטיין (1964)

== דיסקוגרפיה ==
 <div class="mw-content-ltr">
* Sándor Renée – Nagy Magyar Előadóművészek / [https://www.discogs.com/release/9604102-Sándor-Renée-Nagy-Magyar-Előadóművészek-Great-Hungarian-Performers Great Hungarian Performers]
</div>

== לקריאה נוספת ==
* (יאנוש הרשאני: אמנים יהודים בסערה - רנה שאנדור)
* Magyar asszonyok lexikona. Összeállított, előszóval és történelmi résszel ellátta Bozzay Margit. Budapest, 1931. elektronikus elérhetőség: Magyar Elektronikus Könyvtár ([https://mek.oszk.hu/14100/14181/ לקסיקון נשים הונגריות. 1931])
* Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 ([https://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC13280/13391.htm לקסיקון ביוגרפי הונגרי]. עורכת ראשית אגנש קניירש)
* אישטוואן קצ'קמטי: רנה שאנדור (1899–1977) (1977. november 1.) Muzsika, 20. évfolyam, 11. szám, [https://adtplus.arcanum.hu/hu/view/Muzsika_1977/?query=%22Sándor%20Renée%22&pg=543&layout=s גישה מקוונת]

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=MNBT8HJ3or8 Renée Sándor performs Haydn, Mozart (1972)]
* [https://epa.oszk.hu/00000/00022/00287/08692.htm אלדאר טוט: רנה שאנדור]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודיות הונגריות
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:מורים למוזיקה בהונגריה
קטגוריה:משתתפי פעילות האומנות אומיקה
קטגוריה:פסנתרנים הונגרים
קטגוריה:פסנתרניות יהודיות
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:פסנתרנים יהודים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:ילידות 1899
קטגוריה:נפטרות ב-1977
חורף באוטו

"חורף באוטו" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. הוא יצא לאור ב-31 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. נכתב על ידי יונתן קלימי ותמר יהלומי, שעבדו עם אדם גם בהוצאת השיר "הנשיקות שלי".

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-4.7 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי פורסם ביום צאת השיר בערוץ היוטיוב הרשמי של אדם. הוא מציג אומן המצייר על גבי קנבס תמונה סוריאליסטית בצבעים רבים, דוגמת אדום, כחול, צהוב וירוק. מתחת לסרטון מופיעות מילות השיר. נכון לאפריל 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-19.3 מיליון צפיות.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|31 באוקטובר 2021
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|NMC
|style="text-align:center;"|
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי עומר אדם
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יונתן קלימי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי תמר יהלומי
קטגוריה:שירים על עונות השנה
קטגוריה:שירים על מכוניות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
תמיד שלך

"תמיד שלך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. הוא יצא לאור ב-23 ביוני 2022, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. נכתב על ידי יונתן קלימי ותמר יהלומי, שעבוד עם אדם בעבר בהוצאת השירים "הנשיקות שלי" ו"חורף באוטו".

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-3.4 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי פורסם ביום צאת השיר בערוץ היוטיוב של אדם. הוא מציג את הזמר בבילוי משותף עם יעל שלביה, בת-זוגו לה השיר מוקדש, בברצלונה שבספרד. נכון לאפריל 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-10.5 מיליון צפיות.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|23 ביוני 2022
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|NMC
|style="text-align:center;"|
|}

== קליפ ==
הקליפ של השיר צולם בפריז, צרפת וניתן לראות בו את עומר אדם ויעל שלביה נוסעים ברחבי העיר כאשר הם שרים את השיר. הקליפ צולם במקרה וללא כוונה להפוך לקליפ עבור השיר, בעקבות כך זכה לאהדה רבה מצד הקהל בתור קליפ אותנטי, אמיתי ומרגש. הקליפ צולם ונערך על ידי הבמאי והצלם גל איסייב.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי עומר אדם
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יונתן קלימי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי תמר יהלומי
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
אונזער שטימע

אונזער שטימע (הקול שלנו) היה ביטאון של הבונד ביידיש שיצא לאור לראשונה בוורשה בשנת 1937.<ref></ref>

על פי דיווח שהוגש על ידי ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית לקונגרס הציוני ה-20 שהתקיים בציריך באוגוסט 1937, "אונזער שטימע" נמנה בין 243 העיתונים הציוניים שיצאו לאור באותה שנה בשלושים ושש ארצות.<ref></ref>

פעילותו חודשה לאחר מלחמת העולם השנייה בפריז, שם הופיע במתכונת שונה, תחילה פעמיים בשבוע כדף מודפס על צד אחד או משני צדדיו ולאחר מכן כיומון ולעיתים כשבועון או כדו-שבועון.<ref></ref> לעיתון היו מנויים רבים מקרב חברי ואוהדי הבונד בכל רחבי העולם.<ref></ref>

עורך העיתון בין השנים 1950–1960 היה אברהם שולמן <ref></ref>

העיתון סקר נושאים מדיניים וחברתיים הקשורים לחיי היהודים בצרפת ובאירופה. בכל שנות הופעתו, ענייניה של מדינת ישראל תפסו בו מקום מרכזי.

בנובמבר 1947, נשלח פרופסור הירש ליבמן מאוניברסיטת ז'נבה על ידי הוועידה הבינלאומית השנייה של הבונד לסיור בארץ ישראל כדי לסקור את המצב המדיני השורר בה. עם שובו, העיתון פרסם שורה של מאמרים בהם דנו במצבו של היישוב היהודי.

ביוני 1967, בעיצומה של מלחמת ששת הימים, העיתון פרסם בעמוד השער הצהרה מטעם מפלגת הבונד בצרפת בה הובעה ההזדהות מלאה עם מדינת ישראל.

בשנת 1974 פרסם העיתון "אונזער שטימע" מאמר אשר סיכם את מערכת היחסים הרעיונית והפוליטית בין הבונד לבין התנועה הציונית.

העיתון הפסיק להופיע בשנת 1995.<ref></ref>

עורך העיתון בין השנים 1990–1995 היה דוד שטטנר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.kedem-auctions.com/he/node/14974/ אונזער שטימע, צרפת, 1944]

==ראו גם==
* הבונד

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:כתבי עת ביידיש
קטגוריה:יהדות פריז
המלחמות הקרליסטיות

המלחמות הקרליסטיות (בספרדית: guerras carlistas, בבסקית: karlistadak) היו סדרה של מלחמות אזרחים שהתרחשו בספרד במהלך המאה ה-19. המתמודדים נלחמו על תביעות לכס המלכות, אם כי היו גם כמה הבדלים פוליטיים. מספר פעמים במהלך התקופה שבין 1833 ל-1876 התגייסו הקרליסטים - חסידיו של דון קרלוס (1788–1855), אינפנטה, וצאצאיו - לקול זעקת "אלוהים, ארץ ומלך" ונלחמו למען ספרד. מסורת (לגיטימיות וקתוליות) נגד הליברליזם, ומאוחר יותר הרפובליקניות, של ממשלות ספרד של היום. למלחמות הקרליסטיות היה מרכיב אזורי חזק (אזור הבאסקים, קטלוניה וכו'), בהתחשב בכך שהסדר החדש הטיל ספק בהסדרי החוק והמנהגים הספציפיים לאזור שנשמרו במשך מאות שנים.

כאשר פרננדו השביעי, מלך ספרד מת בשנת 1833, אלמנתו, המלכה מריה כריסטינה, הפכה לעוצרת בשם בתם בת השנתיים המלכה איזבלה השנייה. המדינה התפצלה לשני פלגים הידועים ככריסטינוס (או איזבלינוס) והקרליסטים. הכריסטינוס תמכו במלכה מריה כריסטינה ובממשלתה, והיו מפלגת הליברלים. הקרליסטים לחמו עבור האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה, הטוען לכס המלכות ואחיו של פרננדו השביעי המנוח. קרלוס הכחיש את תוקפו של הסנקציה הפרגמטית משנת 1830 שביטלה את החוק הסאלי למחצה (הוא נולד לפני 1830). הקרליסטים רצו חזרה למונרכיה אוטוקרטית. <ref></ref>

בעוד שחלק מההיסטוריונים סופרים שלוש מלחמות, מחברים אחרים ושימוש פופולרי מתייחסים לקיומן של שתי התקשרויות מרכזיות, המלחמה הקרליסטית הראשונה והשנייה, המתייחסות לאירועי 1846–1849 כאל אפיזודה משנית.
* המלחמה הקרליסטית הראשונה (1833–1840) נמשכה יותר משבע שנים והלחימה התפרשה על מרבית המדינה בשלב זה או אחר, אם כי העימות העיקרי התרכז במולדות הקרליסטיות של חבל הבאסקים ואראגון, קטלוניה וולנסיה.
* המלחמה הקרליסטית השנייה (1846–1849) הייתה התקוממות קטלאנית קטנה. המורדים ניסו להציב על כס המלוכה את האינפנטה קרלוס, רוזן מונטמולין. בגליסיה, מרד בקנה מידה קטן יותר הופסק על ידי הגנרל רמון מריה נרוואאס. <ref>[http://www.concellodechantada.org/concello_historia19.htm#11_1 Website of Municipality of Chantada, Galicia, in Galician]</ref>
* המלחמה הקרליסטית השלישית (1872–1876) החלה בעקבות הדחתו של מונרך שליט אחד והתפטרותו של אחר. המלכה איזבלה השנייה הודחה על ידי קונספירציה של גנרלים ליברליים ב-1868, ועזבה את ספרד בבושת פנים מסוימת. הקורטס (הפרלמנט) החליפו אותה באמדאו, הדוכס מאאוסטה (ובנו השני של מלך איטליה ויטוריו אמנואלה). ולאחר מכן, כשהבחירות בספרד של 1872 הביאו לאלימות ממשלתית נגד מועמדים קרליסטים והתרחקות מהקרליזם, החליט הטוען לכתר הקרליסטי, קרלוס השביעי, שרק בכוח הנשק הוא יכול לזכות בכס המלכות. כך החלה המלחמה הקרליסטית השלישית; היא נמשכה ארבע שנים, עד 1876.
* מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939) הפכה עבור הקרליסטים למסע צלב נוסף נגד החילוניות. למרות הניצחון של הצד שלהם, הגנרל פרנסיסקו פרנקו תסכל את יומרות המונרכיזם הקרליסטי; הוא הכניס את המיליציות שלהם לצבא הלאומי ומפלגתם הפוליטית, הקהילה המסורתית, ל"תנועה הלאומית שלו", ה-FET y de las JONS.

הקרליסטים כללו בעיקר מאלמנטים כפריים ומסורתיים, והצליחו יותר בתחילה בשל השימוש שלהם בטקטיקות לוחמת גרילה. עם זאת, הם הובסו בסופו של דבר על ידי הכוחות הליברלים בראשות הגנרל באלדומרו אספרטרו. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחמות אזרחים
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
רייאנה ברנאווי

רייאנה ברנאווי (בערבית: ريانة برناوي) היא חוקרת ביו-רפואית<ref></ref> ואסטרונאוטית סעודית, שנבחרה למשימת אקסיום 2 כמומחית משימה<ref></ref> על ידי ועדת החלל הסעודית. בחירתה הוכרזה רשמית ב-12 בפברואר 2023.<ref></ref><ref name=":0"></ref> ברנאווי היא אחת משני הסעודים הראשונים ששוגרו לתחנת החלל הבינלאומית. היא המריאה אל תחנת החלל הבינלאומית במשימת החלל הפרטית השנייה בהיסטוריה במאי 2023. 

ברנאווי היא האסטרונאוטית הערבייה הראשונה בחלל.

== ביוגרפיה ==
ברנאווי היא בעלת תואר ראשון במדעי הביו-רפואה מאוניברסיטת אוטגו בניו זילנד. היא גם בעלת תואר שני במדעי ביו-רפואה מאוניברסיטת אלפייסל, שם חקרה תאי גזע של סרטן השד. לברנאווי ניסיון של תשע שנים בחקר תאי גזע סרטניים. כשנבחרה למשימה היא עבדה כטכנאית מעבדת מחקר בבית החולים ומרכז המחקר קינג פייסל למומחים בריאד. במסגרת המשימה בחלל היא ערכה ניסויים בתחום התמחותה.<ref></ref>

== טיסה לחלל ==
בפברואר 2023, ערב הסעודית פרסמה כי ברנאווי תצטרף לעלי אל-קרני, אסטרונאוט סעודי נוסף, למשימה שתימשך 12 ימים בתחנת החלל הבין-לאומית.

שני האסטרונאוטים הסעודים שוגרו לחלל בחללית דרגון של חברת SpaceX, במאי 2023, במסגרת המשימה הפרטית השנייה של אקסיום ספייס.<ref name=":0" />

בתחנת החלל פגשו האסטרונאוטים הסעודים את סולטן א-ניאדי, שטס לחלל במרץ למשימה בת חצי שנה בתחנת החלל הבין-לאומית במסגרת משימת SpaceX Crew-6.

הטיסה הייתה אמורה להמריא ב-8 במאי 2023 אך נדחתה ל-22 במאי. זו הייתה משימת החלל הפרטית השנייה בהיסטוריה. המשימה נמשכה 12 ימים.<ref></ref> החללית שוגרה ממרכז החלל קנדי של נאס”א בפלורידה על גבי משגר פאלקון 9 של SpaceX.<ref></ref>

הטיסה המריאה ב-21 במאי 2023 ונחתה בתחנת החלל הבינלאומית ב-22 במאי למשימה שנמשכה 8 ימים. יחד איתה המריאו פגי ויטסון, ג'ון שופנר ועלי אל-קרני.<ref></ref> החללית נחתה בחזרה בכדור הארץ ב-30 במאי 2023 בשעה 22:04.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשים סעודיות
קטגוריה:אסטרונאוטים סעודים
קטגוריה:ילידות 1988
גבריאל מור

גבריאל מור (באנגלית: Gabriel Moore; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל אלבמה החמישי בשנים 1829–1831.
==ביוגרפיה==
גבריאל מור נולד במחוז סטוקס שבקרוליינה הצפונית, למשפחה ממוצא אנגלי וצרפתי. ב-1810 הוא עבר להאנטסוויל שבאלבמה. מור כיהן אז כחבר בבית המחוקקים של הטריטוריה, וב-1821 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. ב-1827 הוא נבחר לכהונה נוספת בבית הנבחרים. מור היה הנציג השני של אלבמה בבית הנבחרים והנציג הראשון של מחוז הבחירה הראשון לקונגרס של המדינה. הוא היה אחד מארבעת המתמודדים בבחירות וניצח לאחר שזכה ב-67.57 אחוזים מקולות הבוחרים. ב-1823 הוא היה המועמד היחיד מטעם מחוז הבחירה וזכה בכל 3,304 הקולות. בבחירות של 1825 הוא היה אחד משני המועמדים כאשר התמודד מול קלמנט קומר קליי וניצח אותו לאחר שזכה ב-71.12 אחוזים מהקולות.

ב-1829 התמודד מור בבחירות על משרת מושל אלבמה ללא יריב שניצב מולו וייצג את סיעת הג'קסונים במפלגה הדמוקרטית.<ref></ref> ב-1831, לאחר שחלפו שנתיים מתוך תקופת כהונתו בת ארבע השנים, הוא התפטר כדי להתמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית. בעקבות התפטרותו הוא הוחלף בנשיא הסנאט של אלבמה, סמואל מור (לא היו קשרי משפחה בין השניים).

תקופת כהונתו של מור בסנאט הייתה מוצלחת והוא שירת בו שש שנים לצד ויליאם רופוס קינג. בבחירות של 1837 הוא נוצח על ידי ג'ון מקינלי, שקדם לו בכהונה בסנאט. לאחר תום כהונתו בסנאט עבר מור ב-1843 להתגורר ליד אגם קאדו שבטקסס.

גבריאל מור נפטר בביתו ב-6 באוגוסט 1844. הוא נטמן בחלקת הקבר המשפחתית שבקאדו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nga.org/governor/gabriel-moore/ גבריאל מור] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* [https://www.ourcampaigns.com/CandidateDetail.html?CandidateID=75326 גבריאל מור] באתר OurCampaigns 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/moore4.html#945.96.13 גבריאל מור] באתר The Political Graveyard 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מושלי אלבמה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים חבר המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של אלבמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1785
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1844
עלי אל-קרני

עלי אל-קרני (בערבית: علي القرني, נולד: מרץ 1992) הוא אסטרונאוט סעודי, שנבחר לטוס לחלל על ידי ועדת החלל הסעודית. בחירתו הוכרזה רשמית ב-12 בפברואר 2023.<ref>[https://www.spa.gov.sa/viewfullstory.php?lang=en&newsid=2425562#2425562 In Line with Vision 2030, the Kingdom Returns to Space by Sending a Male and Female Astronaut to the International Space Station]</ref> 

אל-קרני הוא אחד משני הסעודים הראשונים שטסו לחלל. 

הוא המריא במשימת החלל הפרטית השנייה בהיסטוריה Axiom mission 2 של חברת אקסיום ספייס. הטיסה שוגרה לחלל בחללית דרגון של חברת SpaceX, הטיסה המריאה ב-21 במאי 2023 ונחתה בתחנת החלל הבינלאומית ב-22 במאי למשימה שנמשכה 8 ימים. יחד איתו המריאו פגי ויטסון, ג'ון שופנר ורייאנה ברנאווי.<ref></ref><ref name=":0"></ref>החללית המריאה ממרכז החלל קנדי של נאס”א בפלורידה.<ref></ref><ref></ref>

החללית נחתה בחזרה בכדור הארץ ב-30 במאי 2023 בשעה 22:04.<ref></ref>

אל-קרני בעל תואר ראשון במדעי האווירונאוטיקה מאקדמיית המלך פייסל. הוא קפטן בחיל האוויר המלכותי הסעודי, שם הוא מטיס מטוסי F-15SA. הוא רשם 2,387 שעות טיסה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סעודים שנולדו ב-1992
קטגוריה:אסטרונאוטים סעודים
מירה בן ארי (פוליטיקאית)

מירה בן ארי (נולדה ב-1971) היא פוליטיקאית ישראלית, המכהנת כראש מועצה אזורית גן רווה. מייסדת ומקימת עמותת "בדרך אל – בית ספר בטב"ע" לחינוך ילדים בעלי צרכים מיוחדים<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
בן ארי נולדה בשנת 1971 לרוני בן ארי (הלפרן) (צלמת, אוצרת ואמנית) ולדני (אל"ם במיל' ובעל חברה להנדסה אזרחית - "אליקים בן ארי"). נקראת על שם סבתה, מירה בן ארי, שנהרגה בקרב ניצנים במלחמת העצמאות.

מירה גדלה והתחנכה במושב נטעים שבמועצה אזורית גן רווה. בשנת 1996 סיימה את לימודיה האקדמיים לתואר ראשון במשפטים. בשנת 1997, בתום תקופת ההתמחות הוסמכה לעריכת דין.

בשנת 1999 הצטרפה לפרקליטות מחוז תל אביב, שם עבדה בתפקידים שונים במשך עשור, בהם כנציגת שר המשפטים בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה מחוז דרום, עוזרת פרקליט מחוז תל אביב (אזרחי) וחברת בית הדין המשמעתי בלשכת עורכי הדין בישראל.

בשנת 2009 פרשה מפרקליטות המדינה והקימה את עמותת "בטב"ע" – מסגרת חינוכית לילדים בעלי מוגבלויות. בשנת 2022 החלה לעבוד כעורכת דין בחברה המשפחתית "בן ארי".

== פעילות ציבורית ==
במשך השנים פעלה בן ארי במגוון מסגרות לשילוב ילדים ובוגרים בעלי מוגבלויות באופן עצמאי בחברה.

בשנת 2009 הקימה את עמותת "בדרך אל – בית ספר בטב"ע" – מסגרת חינוכית משלבת לילדים בעלי מוגבלויות במושב בית עובד. בהמשך יזמה את תוכנית 'שילוב זרועות' לשילוב בעלי מוגבלויות במערכת הביטחון. התכנית מאפשרת לאנשים עם צרכים מיוחדים להתנדב בצה"ל במשך יום בשבוע, יחד עם חיילי היחידות. לתוכנית הוענק פרס הרמטכ"ל.

בהמשך הקימה מסגרת נוספת בשם "בטב"ע שלנו", תוכנית להעסקת אנשים בעלי מוגבלות בשוק העבודה, בדגש על מתן שכר הולם, תוך מתן תמיכה וליווי שיקומיים בבית העסק.

בשנת 2013 השתלבה בן ארי בפעילות פוליטית במועצה אזורית גן רווה ושימשה כחברת מליאת גן רווה וחברת ועדת חינוך, לצד אלה כיהנה כחברת ועדת ביקורת באגודת מושב נטעים.

בחודש מרץ 2023 הכריזה בן ארי על התמודדותה לראשות המועצה האזורית גן רווה והשיקה את הקמפיין "מנהיגה בדרך חדשה". בבחירות שנערכו בפברואר 2024 נבחרה לראשות המועצה.

== חיים אישיים ==
בן ארי אם לשלושה ומתגוררת במושב נטעים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:נטעים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:נשים בראשות מועצות אזוריות בישראל
קטגוריה:ראשי המועצה האזורית גן רווה
הבנק הישראלי לתעשייה

הבנק הישראלי לתעשייה נוסד בשנת 1933 על ידי התאחדות התעשיינים בישראל ביוזמת נשיאה הראשון, אריה שנקר, כדי לספק אשראי לפיתוח תעשייה בארץ ישראל. בשנות ה-70 אוחד הבנק אל תוך הבנק הבינלאומי הראשון.

==היסטוריה==
===רקע===
הכנות להקמת בנק לתעשייה בארץ ישראל התקיימו עוד בשנת 1918. ביוני 1923 החליטו אנשי קבוצת ברנדייס על הקמת בנק לתעשייה בארץ ישראל. ביוני 1923 הוצגה בפני ההנהלה הציונית תוכנית להקמת בנק תעשייה שמחציתה תהיה בבעלות ההסתדרות הציונית ומחציתה השנייה של משקיעים פרטיים.

הקונגרס הציוני העולמי ה-13 החליט להקציב 8,000 לא"י לצורך פיתוח התעשייה בארץ ישראל והקונגרס הציוני העולמי ה-14 החליט על הקצבת 25,000 לא"י להקמת בנק לתעשייה.

===הקמת הבנק===
במאי 1932 התכנסה ביוזמתם של מאיר דיזנגוף ואריה שנקר ישיבה לבחינת דרכים להקמת בנק לתעשייה, שהקימה ועד זמני שהחל בהחתמה על מכירת מניות של הבנק. הבנק נפתח רשמית ב-2 באפריל 1933 בשם "הבנק הארצישראלי לתעשייה" בטקס בו נאמו מאיר דיזנגוף, אריה שנקר, יהושע סופרסקי ואליעזר הופיין.

בשנת 1938 הוגדל הונו של הבנק כאשר בנק אנגלו-פלשתינה השקיע בבנק 12,500 לא"י והבנק הועמד על בסיס כלכלי איתן.

===במדינת ישראל===
לאחר הקמת מדינת ישראל שונה שם הבנק ל"הבנק הישראלי לתעשייה" או בקיצור "בנק התעשייה". בשנת 1959 מכרה התאחדות התעשיינים לבנק לאומי 51% ממניות הבנק, בתקווה שהדבר יקדם את עסקי הבנק. אולם לאחר שלוש שנים בקשו בהתאחדות התעשיינים לבחון את הדרך לקדם את הבנק, לאחר שמצב הבנק לא השתפר לשביעות רצונם. 

בשנת 1967 הוגדל ההון העצמי של הבנק על ידי מכירת מניות מוספים לתעשיינים תמורת אגרות מלווה של המדינה ובכך דוללה הבעלות של בנק לאומי. בתחילת 1970 הוא ניהל משא ומתן לרכישת בנק קופת עם. בשנת 1970 היו לבנק חמישה סניפים: בירושלים, תל אביב, חיפה, מפרץ חיפה ורמת גן. בשנת 1972 נפתחו שני סניפים נוספים. בתחילת שנות ה-70 הוצע לבעלי בנק התעשייה להצטרף להקמת הבנק הבינלאומי, אולם הם דחו את ההצעה. במקום זאת, עלה הרעיון למכור את הבנק לפ.י.ב.י. אחזקות, הבעלים של הבנק הבינלאומי, תוך שהבנק פועל באופן עצמאי. 

בשנת 1976 אוחד הבנק אל תוך הבנק הבינלאומי.

==מבנה הבנק==
הבנק שכן בתחילה ברחוב יהודה הלוי 30. בהמשך עבר לרחוב מונטיפיורי. בנין הבנק נודע כאחד הבניינים הראשונים בתל אביב שבהם היה מעלית.

==אישים בולטים==

אלכסנדר מאכט (שהוכתר כאלוף ליטא בשחמט) ניהל את הבנק משנת 1936 במשך למעלה מרבע מאה. 
אחד מהפקידים הבכירים בבנק היה סשה ארגוב, שבמהלך שני העשורים שבהם עבד בבנק הפך את הבנק למוקד עלייה לרגל של רבים מחשובי הכותבים כמו חיים גורי וחיים חפר, שהביאו את כתביהם להלחנתו. לצידו של ארגוב עבד כפקיד בבנק במשך שנים רבות גם הפזמונאי אברהם ברושי, מהבולטים בכותבי "השירים הסלוניים" של התקופה. בעידודו של מאכט יצאו מבין כותלי הבנק רבים מנכסי צאן ברזל בזמר העברי בשנות ה-40 וה-50.

משנת 1967 ניהל את הבנק אהרן דב קמחי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארץ ישראל: בנקאות
קטגוריה:ישראל: בנקים
קטגוריה:תל אביב-יפו: בנקים
שעת הזהב (צילום)

השוואה של אור יום מול שעת הזהב במסלול המרוצים ניוברי
בצילום, שעת הזהב (באנגלית: Golden hour) היא מחזור זמן קצר מיד לאחר הזריחה או לפני השקיעה שבה אור היום נראה אדמדם ורך יותר בהשוואה לזמן בו השמש גבוהה יותר בשמיים.

שעת הזהב נקראת לפעמים גם "שעת הקסם", במיוחד על ידי צלמי קולנוע וצלמים.<ref>Steven Ascher, The Filmmaker's Handbook, 5th edition, 2019, p. 428.</ref><ref>Blain Brown, Cinematography: Theory and Practice, 3rd edition, 2016, p. 283.</ref> בזמנים אלו, בהירות השמיים תואמת את בהירות פנסי הרחוב, שלטים, פנסי רכב וחלונות מוארים.

פרק הזמן הקצר לפני שעת הקסם בזריחה, או אחריה בשקיעה, נקרא "השעה הכחולה". כאשר השמש נמצאת בעומק משמעותי מתחת לאופק, כאשר אור שמש שיורי ועקיף מקבל גוון כחול בעיקרו, ומתקבלת תוצאה שבה אין צללים חדים כי השמש לא עלתה או שקעה.

== פרטים ==
אור היום משתנה עם השעה ביום. טמפרטורת הצבע יכולה גם להשתנות באופן משמעותי עם גובה, קו רוחב, עונה ותנאי מזג האוויר.]]
כאשר השמש נמוכה מעל האופק, קרני השמש צריכות לחדור לאטמוספירה למרחק גדול יותר, ולהפחית את עוצמת האור הישיר, כך שיותר מהתאורה מגיעה מאור עקיף מהשמים,<ref>Thomas 1973, 9–13.</ref> מה שמפחית את יחס התאורה. מבחינה טכנית זהו סוג של פיזור תאורה. יותר אור כחול מפוזר, כך שאם השמש נוכחת, האור שלה נראה אדמדם יותר. בנוסף, הזווית הנמוכה של השמש מעל האופק מייצרת צללים ארוכים יותר.

המונח “שעה” משמש באופן ציורי; לאפקט אין זמן קבוע ומשתנה בהתאם לעונה ולקו הרוחב בו אנו נמצאים. “שעת זהב” נמשכת בדרך כלל 20 דקות ותלויה מאוד במזג האוויר ובמיקום. אופי התאורה נקבע על פי גובה השמש, וזמן המעבר של השמש מהאופק לגובה מוגדר תלוי בקו הרוחב של המקום ובזמן השנה.<ref>Bermingham 2003, 214.</ref> בלוס אנג'לס, קליפורניה, בשעה לאחר הזריחה או שעה לפני השקיעה, לשמש יש גובה של בערך 10–12 מעלות. עבור מיקום קרוב יותר לקו המשווה, מגיעים לאותו גובה תוך פחות משעה, ועבור מיקום רחוק יותר מקו המשווה, מגיעים לגובה תוך יותר משעה. עבור מיקום מרוחק מספיק מקו המשווה, ייתכן שהשמש לא תגיע לגובה של 10°, ושעת הזהב נמשכת במשך כל היום בעונות מסוימות.

== ראו גם ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.locate.co.il/Golden_Hour צפייה בשעת הזהב היומית]

קטגוריה:צילום
קטגוריה:חלקי היממה
קטגוריה:יופי
קטגוריה:תופעות אופטיות אטמוספיריות
קטגוריה:אסתטיקה
דרוויש וסרווט קורקוט

דרוויש קורקוט{{תמונה להחלפה}}
סרווט קורקוט{{תמונה להחלפה}}
דרוויש וסרווט קורקוט (Dervis and Servet Korkut) היו בני זוג מוסלמים מהעיר סרייבו שבבוסניה, אשר בימי מלחמת העולם השנייה הסתירו בביתם את היהודיה דונקיקה פאפו (Donkica Papo). בשל כך הוכרו על ידי מוסד יד ושם כחסידי אומות העולם.

==מעשה ההצלה==
דרוויש קורקוט (Derviš Korkut) (נולד ב-1888) היה אוצר המוזיאון העירוני בסרייבו. הוא שלט בשפות רבות, והיה ידיד של יהודי סרייבו ובעל עניין עמוק בתרבות ובפולקלור שלהם, נושא שעליו פרסם מספר מאמרים.

דונקיקה פאפו (לימים מירה בקוביץ' (Mira Baković)), ילידת סרייבו וחברת תנועת השומר הצעיר, הצטרפה בשלהי 1941 לארגון הפרטיזנים של טיטו. ב-1942 נאלצה יחידתה להתפזר והיא חזרה לסרייבו. היא קיוותה למצוא שם מחסה אצל בן משפחה, אך לא מצאה כזה. היא פגשה אדם שעבד עם אביה, והוא הביא אותה לבניין המוזיאון והפגיש אותה עם דרוויש קורקוט. קורקוט הסביר שאשתו ילדה לאחרונה בן והציע לפאפו מקלט בביתו במסווה של משרתת מוסלמית. הוא הביא אותה לביתו ושם קיבלה אותה אשתו, סרווט, בסבר פנים יפות.

בני הזוג קורקוט שיכנו את פאפו בחדר בעליית הגג, הלבישו אותה בלבוש מוסלמי מסורתי והציגו אותה ככזו בפני אורחיהם. פאפו שהתה עם משפחת דרוויש חמישה חודשים. במהלך זמן זה היא הצליחה ליצור קשר עם כמה מבני משפחתה בעיר אחרת. הזוג דרוויש סייע לה להשיג היתר נסיעה והיא עזבה והצטרפה אל משפחתה. בהמשך חזרה פאפו לשירות בין הפרטיזנים, שם שירתה כאחות עד סוף המלחמה.

בתם של בני הזוג קורקוט, למיה (Lamija), נישאה למוסלמי בקוסובו. בשנת 1999 היא עזבה את קוסובו לאחר פרוץ המלחמה שם והגיעה לישראל. שם היא נפגשה עם בנה של מירה פאפו, שקיבל בחום את בת האנשים שהצילו את אמו.

ב-14 בדצמבר 1994 הכיר יד ושם בדרוויש ובסרווט קורקוט כחסידי אומות העולם.

===הצלת הגדת סרייבו===
במהלך המלחמה הגיעו אנשי מבצע רוזנברג, ארגון שהוקם על ידי הגרמנים כדי לבזוז את אוצרות התרבות והאמנות של היהודים, למוזיאון סרייבו כדי להחרים את הגדת סרייבו המפורסמת מהמאה ה-14 שהוחזקה בו. קורקוט אמר להם שגרמנים כבר לקחו את ההגדה והם קיבלו את סיפורו. בפועל ההגדה הוסתרה בביתו של קורקוט. לאחר המלחמה הוא החזיר אותה למוזיאון העירוני.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוסנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם
קטגוריה:ילידי 1888
מישל בולסונארו

מישל דה פאולה פירמו ריינאלדו בולסונארו (בפורטוגזית: Michelle de Paula Firmo Reinaldo Bolsonaro; נולדה ב-22 במרץ 1982) היא רעייתו של נשיא ברזיל ה-38 ז'איר בולסונארו, והייתה הגברת הראשונה של ברזיל משנת 2019 עד 2022. הייתה בעברה מזכירה בשירותם של פוליטיקאים ברזילאים שונים.

==ביוגרפיה==
מישל בולסונארו נולדה בעיר סיילנדיה שבמחוז הפדרלי של ברזיל ב-22 במרץ 1982. הוריה הם מריה דה גראס פריירה דה פאולה ריינאלדו וויסנטה דה קסטרו ריינאלדו. הוריה נפרדו כאשר הייתה ילדה. שניהם נישאו מחדש, ובסך הכל יש למישל ארבעה אחים חורגים.

בילדותה, התגוררה מישל עם אמה ואביה החורג, שהקימו חברת הפקת אירועים בסיילנדיה. היא למדה בבית ספר תיכון, אולם לאחר מכן נאלצה להפסיק את לימודיה ולהתחיל לעבוד בחברה של הוריה כדי לעזור בהוצאות משק הבית. לאחר מכן החלה לעבוד במקצועות שונים, בין היתר כסומליירית וכדוגמנית. בשנת 2004 היא החלה לעבוד כמזכירתו של חבר בית הנבחרים של ברזיל ונדרלי עסיס. ב-2006 היא עברה לעבוד עבור מרקו אורליו אוביאלי. ב-18 בספטמבר 2007 היא החלה לעבוד עבור ז'איר בולסונארו אשר שימש אז כחבר פרלמנט. הקשר הרומנטי ביניהם החל כמעט מיד, וכעבור חצי שנה בלבד, ב-28 בנובמבר, הם נישאו בטקס אזרחי. ב-2008 בית המשפט העליון של ברזיל פסק שעל מישל להתפטר מעבודתה מכוח החוקה מ-1998 האוסרת על נפוטיזם במנהל הציבורי. בשנת 2011 נולדה בתם היחידה של הזוג, לורה. ב-21 במרץ 2013 נישאו מישל וז'איר בטקס דתי בריו דה ז'ניירו.

כאשר רץ ז'איר לנשיאות ב-2018, בחרה מישל להישאר אנונימית ולא להיחשף לציבור, במטרה להימנע ממתקפה תקשורתית עליה ועל בנותיה. הופעתה הפומבית הראשונה הייתה בסרטון בחירות שפורסם ב-25 באוקטובר, שלושה ימים בלבד לפני הסיבוב השני של הבחירות. ז'יאר ניצח בבחירות, ומישל הפכה לגברת הראשונה של ברזיל. טרם כניסתה לתפקיד, היא הודיעה שתנצל את מעמדה והשפעתה כדי לקדם מטרות חברתיות שחשובות לה. כמו כן, היא חשפה שתתמקד בעיקר בסיוע לבעלי צרכים מיוחדים. כמו כן, מישל נאמה בטקס ההשבעה של בעלה, והייתה לאשת הנשיא הראשונה שעשתה זאת. כמו כן, היא הייתה הראשונה שדיברה במהלך הטקס בשפת הסימנים.

בתקופת כהונתו של בעלה כנשיא, מישל הופיעה לצדו פעמים רבות באירועים לאומיים ובינלאומיים. כמו כן, היא פעלה רבות לסיוע לבעלי מוגבלויות ובייחוד לחירשים. היא אף, חברה במשרד החירשים של הכנסייה הבפטיסטית הברזילאית.

במהלך הבחירות לנשיאות ברזיל ב-2022, בהן התמודד בעלה מול לואיס אינסיו דה סילבה, לקחה מישל חלק נכבד בקמפיין והופיעה בציבור לצדו פעמים רבות. בחירות אלו הסתיימו בניצחונו של סילבה.

בפברואר 2023, על רקע ספקולציות האם ז'איר בולסונארו יחזור להתמודד שוב על הנשיאות ב-2026, התפרסם כי בכירים במפלגתו של בעלה שוקלים את האפשרות להציע למישל לרוץ לנשיאות מטעם המפלגה במידה ובולסונארו יחליט לפרוש מהחיים הפוליטיים. מישל הודיעה שתסרב להצעה כזו.

==חיים אישיים==
למרות שאימצה את שם המשפחה "בולסונארו", מישל מקפידה להיקרא "מישל דה פאולה". היא אמא לשתי בנות; הבכורה, לטיציה מריאנה, נולדה לה ממערכת יחסים עם גבר בשם מרקוס סנטוס דה סילבה. הצעירה, לורה, נולדה לה מבולסונארו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני זוג של מנהיגי מדינות
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1982
רזולוציית 2K

רזולוציות תצוגה נפוצות
רזולוציית 2K (באנגלית: 2K resolution) הוא מונח כללי למכשירי תצוגה או תוכן אשר נפרסים בה אופקית כ-2,000 פיקסלים.<ref name="DigitalIntermediates"></ref> הסטנדרט הדומיננטי בתעשיית הקרנת סרטים, Digital Cinema Initiatives לפלט ברזולוציה בפורמט 2K הוא של 2048x1080.<ref name="DCI 1"></ref><ref name="DCI 2"></ref> בטלוויזיה ובערוצי מדיה אחרים, 1920x1080 היא רזולוציית ה-2K הנפוצה ביותר, אך בדרך כלל היא מכונה HD.

== רזולוציות ==
{| class="wikitable sortable"
|+דוגמאות לרזולוציות של 2K
!פורמט
!רזולוציה
!יחס רוחב-גובה של תצוגה
!פיקסלים
|-
|DCI 2K (רזולוציה מקורית)
|2048x1080
|1.90:1 (256:135, ≈17:9)
|2,211,840
|-
|DCI 2K (חתך שטוח)
|1998x1080
|1.85:1
|2,157,840
|-
|DCI 2K (חתך CinemaScope)
|2048x858
|2.39:1
|1,755,136
|-
|QXGA
|2048x1536
|1.33:1 (4:3)
|3,145,728
|-
|WUXGA
|1920x1200
|1.60:1 (16:10)
|2,304,000
|-
|Full HD
|1920x1080
|1.78:1 (16:9)
|2,073,600
|-
|QWXGA
|2048x1152
|1.78:1 (16:9)
|2,359,296
|-
|}

== תקנים ומינוח ==
בתעשיית הקולנוע, רזולוציית 2K מתייחסת באופן מסורתי לסריקה דיגיטלית של סרט 35 מ"מ ברזולוציה ברוחב של כ-2,000 פיקסלים. בדרך כלל זו רזולוציה של 2048x1556, אך הממדים המדויקים משתנים בהתאם ליחס הרוחב-גובה והגודל של אזור הסריקה.<ref name="FilmmakersHandbook"></ref>

רזולוציית 2K נוספת שנפוצה בקולנוע היא 2048x1080. זוהי הרזולוציה של פורמט 2K שתוקן על ידי DCI במפרטי מערכת הקולנוע הדיגיטלי שלהם בשנת 2005. הרזולוציה של תוכן הווידאו המובלע תומך בתקן SMPTE 428-1,<ref name="DCI v1.2"></ref> אשר קובע את הרזולוציות הבאות עבור הפצת 2K:<ref name="SMPTE 428-1"></ref>

המונח "2K" עצמו הוא גנרי, הוא לא הוטמע על ידי DCI ואינו מתייחס ספציפית לתקן DCI 2K. השימוש במונח "2K" קדם לפרסום תקן DCI.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

הרזולוציה 1920x1080 כונתה גם כרזולוציית 2K על ידי ארגוני תקנים אחרים, כמו NHK Science & Technology Research Laboratories ו-ITU Radiocommunication Sector (שהיו מעורבים בסטנדרטיזציה של 1080p HDTV ו-4K UHDTV).<ref></ref><ref></ref>

במוצרי צריכה, רזולוציה של 2560x1440 מכונה לעיתים קרובות באופן שגוי "2K" אך פורמט זה ופורמטים דומים מסווגים בדרך כלל כרזולוציות של 2.5K.<ref></ref><ref></ref>

== ראו גם ==
* 1440p
* יחס רוחב-גובה 21:9
* רזולוציית 8K

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
קטגוריה:טלוויזיה: טכנולוגיה
קטגוריה:קולנוע ביתי
קטגוריה:שידור דיגיטלי
מרסלה טמר

מרסלה טדסקי דה אראוחו טמר (בפורטוגזית: Marcela Tedeschi de Araújo Temer; נולדה ב-16 במאי 1983) היא רעייתו של נשיא ברזיל ה-37 מישל טמר, והייתה הגברת הראשונה של ברזיל משנת 2016 עד 2018.

==ביוגרפיה==
מרסלה טמר נולדה ב-16 במאי 1983 בפאוליניה שבמדינת סאו פאולו. היא בתם של קרלוס אנטוניו דה אראוחו ונורמה טדסקי. היא למדה בתיכון בפאוליניה, ולאחר מכן החלה לעבוד כפקידת קבלה במשרדי העיתון "או מומונטו". בשנת 2002, בגיל 19, היא זכתה בתחרות היופי המקומית "מיס פאוליניה". לאחר מכן זכתה גם בתחרות המדינתית "מיס סאו פאולו". באותה שנה היא השתתפה בוועידה של התנועה הדמוקרטית הברזילאית אשר בה פגשה לראשונה את עורך הדין והפוליטיקאי מישל טמר המבוגר ממנה ב-43 שנה. השניים נישאו בטקס קטן ב-23 ביולי 2003.

בשנת 2009 היא השלימה תואר במשפטים מטעם "פאדיספ" (Fadisp) - בית ספר פרטי יוקרתי בסאו פאולו. ב-1 בינואר 2011 הושבע בעלה כסגן נשיא ברזיל, ומרסלה הפכה לגברת השנייה של ברזיל. בטקס השבעתה היא זכתה לתשומת לב רבה בברזיל ומחוצה לה בשל יופייה הרב ופער הגילאים הבולט בינה לבין בעלה. תשומת לב ראשונית זו, גרמה לה להישאר מחוץ לאור הזרקורים לאורך כל תקופת כהונתו של בעלה כסגן הנשיא.

ב-31 באוגוסט 2016 הודחה הנשיאה דילמה רוסף, ומישל טמר הפך לנשיא הזמני עד הבחירות הבאות. בתקופה זו, מרסלה פעלה למען מטרות חברתיות שונות. ב-31 בדצמבר 2018 סיים בעלה את כהונתו.

==חיים אישיים==
למרסלה ומישל טמר ישנו בן אחד, מישל פילו, אשר בתקשורת הברזילאית נודע בכינוי "מישלזיניו".

בתקופה בה הייתה הגברת הראשונה של ברזיל, נוצרה למרסלה תדמית של "עקרת בית צנועה". תדמיתה זכתה לביקורת רבה מצד פמיניסטיות ברזילאיות, שזעמו על המעבר של ברזיל ממדינה שבהנהגתה עומדת אשה, לממשלה בעלת תדמית שמרנית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני זוג של מנהיגי מדינות
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1983
רוסנגלה לולה דה סילבה

רוסנגלה לולה דה סילבה (בפורטוגזית: Rosângela Lula da Silva; נולדה ב-27 באוגוסט 1966) היא הגברת הראשונה של ברזיל ורעייתו של נשיא ברזיל ה-39, לואיס אינסיו דה סילבה. במקצועה היא סוציולוגית.

==ביוגרפיה==
רוסנגלה נולדה בעיר אוניאו דה ויטוריה שבמדינת פרנה ב-27 באוגוסט 1966. בילדותה עברה משפחתה לבירת המדינה קוריטיבה. ב-1983 היא הצטרפה למפלגת הפועלים הברזילאית. ב-1990 החלה ללמוד מדעי החברה באוניברסיטה הפדרלית של פרנה. בתקופה זו היא נודעה בכינוי ג'אנג'ה, אשר בו היא מוכרת בברזל עד ימינו. לאחר סיום לימודיה היא נשכרה לעבודה בתחנת הכוח ההידרואלקטרית שבסכר איטאיפו. היא הייתה עוזרת למנהל הכללי ומתאמת התוכניות המגובות לפיתוח בר קיימא. ב-2012 היא עברה לעבוד כיועצת תקשורת עבור חברת האלקטרוניקה אלטרובראס בריו דה ז'ניירו. ב-2016 חזרה לעבוד בסכר איטאיפו.

כחברת מפלגת הפועלים, רוסנגלה ומנהיג המפלגה לואיס אינסיו דה סילבה, הכירו זה את זה כבר בשנות ה-90. עם זאת, הקשר הרומנטי ביניהם החל רק לאחר פטירת אשתו השנייה של סילבה מריסה לטיציה לולה דה סילבה ב-2017. כאשר סילבה נכנס למאסר בעוון שחיתות זמן קצר לאחר מכן, רוסנגלה ביקרה אותו בכלא לעיתים קרובות. ב-8 בנובמבר 2019 שוחרר סילבה מהכלא, ובאותו יום הודיעו הוא ורוסנגלה על אירוסיהם. הם נישאו בטקס קתולי ב-18 במאי 2022. הזוג מתגורר בסאו פאולו.

בינואר 2023 נבחר סילבה לקדנציה שלישית כנשיא ברזיל, ורוסנגלה הפכה בכך לגברת הראשונה של ברזיל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני זוג של מנהיגי מדינות
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1966
סקוט הורוביץ

סקוט הורוביץ (באנגלית: Scott J. Horowitz; נולד ב-27 במרץ 1957, פילדלפיה) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

==ביוגרפיה==
סקוט הורוביץ נולד בפילדלפיה למשפחה יהודית. לאחר סיום לימודי בית ספר בקליפורניה בשנת 1974 הוא למד באוניברסיטת קליפורניה אותה סיים בשנת 1978 עם תואר בהנדסה. בשנת 1979 הוא סיים לימודי תואר שני במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ובשנת 1982 תואר שלישי. לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד בלוקהיד קורפוריישן בתכנון כלי טיס.

בשנת 1983 הורוביץ התחיל את השירות בחיל האוויר של ארצות הברית. במשך שנתיים הוא היה טייס "מקדונל דאגלס F-15 איגל" בבסיס החיל בגרמניה. בשנת 1990 הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי לאחר קורס בבסיס חיל האוויר אדוארדס ונותר לשרת בסיסי זה. בשנת 1991 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בפרסנו.
==שירות בתחום החלל==
בשנת 1992 הורוביץ נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1996 הוא השתתף במשימת STS-75 כטייס של מעבורת החלל קולומביה (אנדרו אלן היה מפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה להציב במסלול לוויין Tethered ולבצע ניסויים בתחומים שונים. בשנת 1997 הוא השתתף במשימת STS-82 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (קנת באוארסוקס היה מפקד צוות). המשימה עסקה בעבודות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. במשימת STS-101 במאי 2000 הוא היה טייס מעבורת החלל אטלנטיס. המעבורת עגנה בתחנת החלל הבין-לאומית וביצע מספר ניסויים. בשנת 2001 הורוביץ היה מפקד צוות של STS-105 שהתחברה לתחנת החלל בין-לאומית במעבורת החלל דיסקברי. בטיסה זו הובאו לתחנת החלל מצרכים שונים ובוצע החלפת צוות.

בשנת 2004 הורוביץ עזב את נאס"א, אך כבר בספטמבר 2005 חזר וקיבל תפקיד ניהולי בצוות שעבד על טיסות עתידיות לירח. בשנת 2007 הוא פרש סופית.

==לאחר פרישה מנאס"א==
לאחר פרישה מנאס"א הורוביץ פעיל בתחום הכנת טיסות מאוישות למאדים. הוא נמנה עם צוות מנהל של אגודת מאדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/horowitz_scott.htm ביוגרפיה]
* [https://historycollection.jsc.nasa.gov/JSCHistoryPortal/history/oral_histories/HorowitzSJ/horowitzsj.htm ריאיון עם סקוט הורוביץ]

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:עובדי נאס"א
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
Axiom Mission 2

Axiom Mission 2 (בקיצור: Ax-2 בעברית: משימת אקסיום 2 ) היא טיסת חלל פרטית שהמריאה לתחנת החלל הבין-לאומית (ISS), המופעלת על ידי חברת אקסיום ספייס. בדצמבר 2021, נאס"א אישרה שהצוות יטוס בחללית דרגון.<ref name="Axiom-2"></ref> <ref></ref> באפריל, החברה הודיעה כי החללית תמריא ב-8 במאי 2023 (9 במאי UTC). זוהי משימת אקסיום השנייה, אחרי משימה 1 של אקסיום באפריל 2022.<ref></ref>

הטיסה המריאה ב-21 במאי 2023 ונחתה בתחנת החלל הבינלאומית ב-22 במאי למשימה שנמשכה 8 ימים.<ref></ref> החללית נחתה בחזרה בכדור הארץ ב-30 במאי 2023 בשעה 22:04.<ref></ref>

== הצוות ==
הצוות כלל את האסטרונאוטית לשעבר של נאס"א פגי ויטסון כמפקדת המשימה ואת ג'ון שופנר כטייס.<ref name="SFN20210525"></ref><ref name="Axiom"></ref>

בספטמבר 2022 דווח כי ועדת החלל הסעודית של ערב הסעודית קנתה את שני המושבים הנותרים למשימה,<ref></ref> האסטרונאוטים הסעודים שטסו הם רייאנה ברנאווי ועלי אלקרני.<ref name="saudi woman"></ref>

ב-11 בינואר 2022, אקסיום ספייס הכריזה על קולונל חיל האוויר האיטלקי (ITAF) ולטר וילדיי כאסטרונאוט המקצועי הבינלאומי הראשון של החברה. <ref></ref>אל"ם וילדיי נבחר על ידי אקסיום כטייס גיבוי למשימת Ax-2.<ref></ref>

==צוות==
{| class="wikitable"
!style="width:150px;"|תפקיד !! style="width:200px;"|אסטרונאוט
|-
! valign="center"| מפקדת החללית
| align="center"| פגי ויטסון, אקסיום ספייס טיסת חלל רביעית
|-
! valign="center"| טייס
| align="center"| ג'ון שופנר טיסת חלל ראשונה
|-
! valign="center"| מומחה משימה 1
| align="center"| עלי אל-קרני טיסת חלל ראשונה
|-
! valign="center"| מומחה משימה 2
| align="center"| רייאנה ברנאווי טיסת חלל ראשונה
|}

=== צוות הגיבוי ===
{| class="wikitable"
! style="width:150px;" |תפקיד !! style="width:200px;" |אסטרונאוט
|-
! valign="center" | מפקדת החללית
| align="center" | מייקל לופז-אלגריה, אקסיום ספייס 
|-
! valign="center" | טייס
| align="center" | ולטר וילדיי, חיל האוויר האיטלקי
|-
! valign="center" | מומחה משימה 1
| align="center" | עלי אל-חאמדי, ערב הסעודית
|-
! valign="center" | מומחה משימה 2
| align="center" | מריאם פרדוס, ערב הסעודית 
|}

==משימה==
ב-21 במאי 2023, חללית קרו דרגון פרידום ובה ארבעת חברי צוות המשימה שוגרו בעזרת משגר פאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. השלב הראשון של משגר הפאלקון 9 (מספר סידורי B1080.1) נחת בחזרה באזור נחיתה מס' 1 בקייפ קנוורל. כ-17 שעות לאחר השיגור, עגנה חללית אל מודול הרמוני שבתחנת החלל הבינלאומית. 

בתחנת החלל פגשו האסטרונאוטים הסעודים את סולטאן א-ניאדי, שטס לחלל במרץ למשימה בת חצי שנה בתחנת החלל הבין-לאומית במסגרת משימת SpaceX Crew-6. במהלך שהות בחלל חברי הצוות ביצעו 20 ניסויים בתחום חקר כבידה וביולוגיה.

לאחר השלמת התוכנית החלו הכנות לניתוק החללית מתחנת החלל.

ב-30 במאי 2023, לאחר 8 ימים של פעילות, חללית הדרגון חזרה בשלום לכדור הארץ בצניחה אל מימי האוקיינוס האטלנטי אל מול חופי פלורידה וחולצה על ידי אוניית אספקה לאסדות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.axiomspace.com/missions/ax2 תיאור באתר Axiomspace]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/ax-2.htm תיאור באתר spacefacts]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תחנת החלל הבין-לאומית
קטגוריה:2023 בארצות הברית
קטגוריה:דרגון 2