OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שמואל בנאי

שמואל בנאי (נולד ב-1955) הוא קרדיולוג ישראלי, פרופסור מן המניין לקרדיולוגיה בבית ספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל המערך הקרדיולוגי והיחידה לקרדיולוגיה התערבותית (צינתורים, קוצבי לב, אלקטרופיזיולוגיה) בבית החולים איכילוב.

==ביוגרפיה==
בנאי נולד לאביגיל ולאברהם (ממשפחת בנאי) בירושלים. בגיל 18 התגייס למסלול העתודה האקדמאית וסיים את לימודי רפואה באוניברסיטה העברית. בין השנים 1980–1984 שירת כרופא צבאי בתפקידים של רופא גדודי ורופא חטיבתי בחיל השריון, בצה"ל. בין השנים 1984 - 1986 התמחה ברפואה פנימית בבית החולים ביקור חולים. בין השנים 1986–1988 התמחה בקרדיולוגיה בבית החולים ביקור חולים. בשנת 1988 נסע לארצות הברית להשתלמות (פוסט דוקטורט) במחקר בסיסי קרדיו-וסקולרי, במעבדה לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה ניסויית של האגף הקרדיולוגי, המכון לחקר הלב, הריאות, והדם, במכוני הבריאות של ארצות הברית.

בנאי נושא תפקידים בכירים בתחום רפואת הלב. בין השנים 1996–2004 כיהן בנאי כמנהל היחידה לקרדיולוגיה התערבותית, בבית החולים ביקור חולים. בין השנים 1999–2004 כיהן בנאי כסגן מנהל המחלקה הקרדיולוגית, בבית החולים בקור חולים. בשנת 2004 עבר בנאי לבית החולים הדסה עין כרם, לאחר שקיבל מינוי של מנהל יחידה רפואית במערך הקרדיולוגי, בבית החולים.

בשנת 2005 התמנה בנאי למנהל היחידה לקרדיולוגיה התערבותית, במערך הקרדיולוגי, בבית החולים איכילוב, (מנהל המערך: פרופ' גד קרן). בנאי עוסק בצנתורים אבחוניים וטיפוליים, קרדיולוגיה בקהילה, מניעה, גילוי מוקדם וטיפול במחלות לב ובמחקר יישומי לפיתוח שיטות חדשניות לאבחון וטיפול במחלות הלב וכלי הדם.

בנאי משלב את עבודתו כקלינאי, איש אקדמיה וחוקר מדעי. בשנת 2002 התמנה בנאי לפרופסור חבר ברפואה פנימית וקרדיולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ירושלים. בנאי נבחר כמורה מצטיין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנים:
1992, 1994, 1995, 2004 ,2005.

בשנת 2007 התמנה בנאי לפרופסור חבר ברפואה פנימית וקרדיולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2015 התמנה בנאי לפרופסור מן המניין, בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. לבנאי כ-170 פרסומים מדעיים.

בשנת 2016 בנאי היה מעורב בפיתוח מסתם מיטרלי להשתלה מלעורית (בלועזית: Percutaneous).

==מספריו==
* "הלב והעורקים הכליליים" - הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1995

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tasmc.org.il/Personnel/Pages/banai-shmuel.aspx פרופ' שמואל בנאי - מנהל יחידת צינתורים], באתר המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי
* [https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/?term=shmuel+banai פרופ' שמואל בנאי], באתר pubmed
* [https://www.doctors.co.il/ar/4024/עשר%2bעובדות%2bעל%2bצינתור%2bלב עשר עובדות על צינתור לב - פרופ' שמואל בנאי] - אתר דוקטורס
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/270187 לראשונה מסתם חדשני הושתל בביה"ח איכילוב] ערוץ 7, שלמה פיוטרקובסקי, 4 בפברואר 2014
* [https://www.youtube.com/watch?v=TlWgfOleBVk פרופ' שמואל בנאי על פיתוח חדשני של מסתם, 2 ביולי 2017] (11:47 דקות), יו-טיוב

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרדיולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל בית החולים ביקור חולים
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
שמואל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
אנה, נסיכת פרוסיה

אנה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Anna von Preußen 17 במאי 1836 - 12 ביוני 1918) הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן, ואשתו של פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל הטוען לתואר הנסיך הבוחר מהסן.

== ביוגרפיה ==
אנה נולדה בברלין ב-17 במאי 1836, לקרל, נסיך פרוסיה שהיה אחיהם של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה ווילהלם הראשון, קיסר גרמניה, ולמריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.

בשנת 1852 נפגשה אנה עם פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה, אשר התאהב בה ורצה לשאת אותה לאשה. אולם ההצעה לא יצאה אל הפועל, מכיוון שאנה כבר הייתה מאורסת, ובעקבות היחסים המתוחים בין אוסטריה לפרוסיה.

ב-26 במאי 1853 התחתנה אנה עם פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 6 ילדים. פרידריך וילהלם לא נקשר אף פעם רגשית לאנה, עקב צערו על מות אשתו הראשונה אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, שמכך לא התאושש עד מותו.

אנה הייתה אשה יפה מאוד, עם זאת, הייתה גם אישה אינטליגנטית מאוד וניהלה סלון של אמנים ומוזיקאים מצטיינים, ביניהם יוהנס ברהמס, קלרה שומאן, אנטון רובינשטיין ויוליוס שטוקהאוזן. היא עצמה הייתה פסנתרנית מוכשרת שלמדה אצל תיאודור קולאק, וברהמס הקדיש לה את יצירתו "חמישייה בפה מינור לפסנתר" בשנת 1865. בשנת 1901 המירה אנה את דתה לקתולית, מה שיצר סיבוך פוליטי עם משפחתה, וב-12 ביוני 1918 מתה אנה בפרנקפורט.

==משפחתה==
ב-26 במאי 1853 התחתנה אנה עם פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
* פרידריך וילהלם, נסיך הסן (1854–1888)
* אליזבת, נסיכת הסן (1861–1955), התחתנה עם לאופולד, נסיך הכתר של אנהלט
* אלכסנדר פרידריך, רוזן הסן (1863–1945)
* פרידריך קרל, נסיך הסן (1868–1940)
* מריה פוליקסנה, נסיכת הסן (1872–1882)
* זיבילה מרגרטה, נסיכת הסן (1877–1925)

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ילידות 1836
קטגוריה:נסיכות פרוסיה
קטגוריה:נפטרות ב-1918
אדריס (נביא באסלאם)

אִדְריס (בערבית: إدريس) הוא אחד מנביאי האסלאם המוזכרים בקוראן. המסורת האסלאמית מזהה אותו עם חנוך המקראי. מסורות מימי הביניים זיהו אותו לעיתים עם הרמס טריסמגיסטוס.
אדריס מבקר בגן עדן ובגיהנום. איור לספר "סיפורי הנביאים", המאה ה-16

==בקוראן==
אדריס מוזכר בקצרה פעמיים בקוראן:

בסורת הנביאים (21) הוא מוזכר יחד עם ישמעאל וד'ו אלכפל, אשר "כולם היו בעזי הרוח... והם בישרים."

==במסורת האסלאמית==
לפי המסופר בחדית', מוחמד נפגש עם אדריס במהלך המסע הלילי שלו. מוחמד עלה במעלה השמיים, וברקיע הרביעי ראה את אדריס. דמותו של אדריס שימשה השראה למיסטקנים מוסלמים רבים, וחלקם אף ציינו שפגשו בו במהלך מסעותיהם המיסטיים.

בסיפורי הנביאים מסופר על אדריס שהיה ראשון המושכים בעט וראשון הכותבים על מגילות קלף (أول من خط بالقلم ودون الصحف). אל-כסאאי מספר כי אלוהים הוריד עבור אדריס 50 יריעות קלף ואת 28 אותיות האלפבית (הערבי). אדריס כתב את האותיות האלוהיות על יריעות הקלף וגם לימד אותן את בניו, באומרו: 

==הרמס טריסמגיסטוס==
בשל קישורו של אדריס עם ראשית הכתיבה ועם מלאכות כפיים אחרות, שמו נקשר בזה של הרמס טריסמגיסטוס. המלומד צדר א-דין שיראזי כתב כי "החוכמה התחילה עם אדם הראשון וצאצאיו, שת והרמס - שהוא אדריס - ונוח..."

==ראו גם==
* חנוך
* הרמס טריסמגיסטוס

==לקריאה נוספת==
* Seyyed Hossein Nasr, Islamic Life and Thought, The Other Press, 2010
* John Walbridge, The Wisdom of the Mystic East: Suhrawardi and Platonic Orientalism, SUNY Press, 2001

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נביאי האסלאם
מוריץ, רוזן הסן

מוריץ, רוזן הסן (בגרמנית: Moritz Landgraf von Hessen; 6 באוגוסט 1926 - 23 במאי 2013), היה נסיך גרמני מבית הסן ונכדו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה.

==ביוגרפיה==
מוריץ בילדותו עם אמו [[מפאלדה, נסיכת סבויה ואחיו היינריך, נסיך הסן]]
מוריץ נולד ב-6 באוגוסט 1926 בטירת ראקוניגי, קונאו, לפיליפ, רוזן הסן ולמפאלדה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ואלנה, נסיכת מונטנגרו. בשנת 1943 נעצרה אמו ונשלחה למחנה הריכוז בוכנוואלד, שם מתה בשנת 1944 כתוצאה מהפצצת בעלות הברית את המחנה.

בשנת 1960 אומץ מוריץ על ידי לודוויג, נסיך הסן, בנו של ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן וראש בית הסן-דרמשטדט כיורשו, ולאחר מותו של לודוויג בשנת 1968 ללא יורשים, ירש אותו אביו פיליפ, רוזן הסן ואיחד תחתיו את בית הסן, לראשונה מאז מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן בשנת 1567.

בקיץ 1964 התחתן מוריץ עם טטיאנה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג, בתם של גוסטב אלברכט, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג החמישי ומרגריט פוש, ממנה נולדו לו 4 ילדים, אולם בשנת 1974 התגרשו השניים.

בשנת 1980 מת אביו פיליפ, רוזן הסן, ומוריץ ירש את תאריו. מוריץ היה אספן אמנות מפורסם, ובנוסף גם היה בעליו של מלון ארמון קרונברג.

ב-23 במאי 2013 מת מוריץ בבית חולים בפרנקפורט כתוצאה ממחלת ריאות, ובנו דונאטוס, רוזן הסן ירש את תאריו.

==משפחתו==
בקיץ 1964 התחתן מוריץ עם טטיאנה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג, בתם של גוסטב אלברכט, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג החמישי ומרגריט פוש, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* מפאלדה, נסיכת הסן (נולדה ב-1965), התחתנה עם אנריקו מארונה צ'יצאנו
* דונאטוס, רוזן הסן (נולד ב-1966)
* הלנה, נסיכת הסן (נולדה ב-1967)
* פיליפ, נסיך הסן (נולד ב-1970)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1926
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2013
אנסי אגולי

אנסי אגולי (נולד ב-11 באוקטובר 1982) הוא כדורגלן עבר אלבני, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

==קריירת מועדונים==
אגולי התחיל את הקריירה שלו בקיי אף טירנה בה שיחק בכל קבוצות הגילאים שלה עד הקבוצה הבוגרת. בעונת הצטרף לקבוצה הבוגרת, אך התקשה לבסס את מקומו ובינואר הושאל לאפולוניה פייר. במדי אפולוניה, אגולי רשם 12 הופעות והבקיע שער אחד, אך הקבוצה ירדה לליגה השנייה ואגולי חזר לטירנה עימה זכה באליפות עונה לאחר מכן.

ביולי חתם בנשאטל גזמאקס מליגת העל השווייצרית. בתום העונה חתם בלוצרן, בה התקשה לקבל דקות משחק ובינואר חתם בואסן פאלוסאורה מליגת העל הפינית.

ביולי חזר לטירנה כשחקן מושאל עד לאפריל לקראת פתיחת ליגת העל הפינית.

ביולי אגולי חתם בקריוובס מליגת העל האוקראינית והתאחד עם ארווין בולקו, דוריאן ביליקבאשי ואיסלי הידי, חבריו לנבחרת אלבניה.

ביולי הושאל לקרבאך מליגת העל האזרית לשנה וחצי. בינואר חתם בקרבאך תמורת 30 אלף פאונד. ב-22 בפברואר 2013 אגולי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–3 נגד רוואן באקו. בעונת אגולי נבחר לכדורגלן העונה של המועדון. והאריך את חוזהו בעונה נוספת. ב-22 באפריל 2016 אגולי ערך את הופעתו ה-228 במועדון ובכך הפך לשחקן הזר בעל מספר ההופעות הגדול בתולדות המועדון.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו, אגולי שיחק בנבחרת הצעירה של אלבניה. ב-3 בספטמבר 2005 אגולי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. ב-10 ביוני 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד .

רק בהופעתו ה-58 בנבחרת ב-16 בנובמבר 2015, אגולי רשם את משחקו הראשון בנבחרת בו סיים 90 דקות.

אגולי השתתף עם הנבחרת ביורו 2016. לאחר פרישתו של לוריק צאנה מהנבחרת, אגולי מונה לקפטן הנבחרת.

==תארים==
; קיי אף טירנה
*ליגת העל האלבנית: , , 
*הגביע האלבני: , 
*הסופר קאפ האלבני: , , 

; קרבאך
*ליגת העל האזרית: , , , 
*הגביע האזרי: , , 

; אישיים
*שחקן העונה של קרבאך: 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אלבנים
קטגוריה:מגני כדורגל אלבנים
קטגוריה:כדורגלני קיי אף טירנה
קטגוריה:כדורגלני נשאטל גזמאקס
קטגוריה:כדורגלני לוצרן
קטגוריה:כדורגלני וסאן פאלוסאורה
קטגוריה:כדורגלני קריוובס
קטגוריה:כדורגלני קרבאך
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק קוסמוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלבניה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1982
פיליפ קוסטיץ'

פיליפ קוסטיץ (בסרבית: Филип Костић; נולד ב-1 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקיצוני שמאלי ביובנטוס ונבחרת סרביה.

==קריירת מועדונים==
קוסטיץ' התחיל את הקריירה שלו בראדניצ'קי קראגויבאץ אליה הצטרף לאחר שעלתה לליגה הראשונה. ב-15 באוגוסט 2010 קוסטיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד נובי סאד. ב-26 בספטמבר 2010 קוסטיץ' כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד פרולטר נובי סאד.

ב-4 באפריל 2012 קוסטיץ' חתם בחרונינגן מליגת העל ההולנדית תמורת 1.3 מיליון אירו והוא הצטרף למועדון עם תום העונה. ב-12 באוקטובר 2012 קוסטיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–3 להירנפיין. את עונת הראשונה בקבוצה סיים עם 7 הופעות בליגה. בעונת מעמדו השתפר והוא הפך לשחקן מוביל בקבוצה. ב-20 באוקטובר 2013 קוסטיץ' הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–1 נגד פ.ס.וו. איינדהובן. את העונה קוסטיץ' סיים עם 11 שערים ב-38 משחקי ליגה.

ב-9 באוגוסט 2014 קוסטיץ' חתם ל-5 שנים בשטוטגרט מהבונדסליגה ובנוסף חרונינגן תקבל 15% ממכירה עתידית של השחקן. בתום עונת שטוטגרט ירדה לליגה השנייה וקוסטיץ' עזב את המועדון.

ב-25 ביולי 2016 קוסטיץ' חתם בהמבורג תמורת 14 מיליון אירו ובכך הפך לשחקן היקר בתולדות המועדון. ב-20 באוגוסט 2018 קוסטיץ' הושאל לעונה אחת לאיינטרכט פרנקפורט.

ב-12 באוגוסט 2022, חתם ביובנטוס מהסריה א עד 2026.

==קריירה בינלאומית==
קוסטיץ' שיחק בצעירותו בנבחרת סרביה הצעירה. קוסטיץ' הבקיע את שער הניצחון נגד ספרד בפלייאוף העלייה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015.

ב-7 ביוני 2015 קוסטיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–4 נגד . ב-5 בספטמבר 2016 קוסטיץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2–2 נגד .

נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר יורו 2024.

== תארים ==
;איינטרכט פרנקפורט
* הליגה האירופית: 2021/2022

;יובנטוס
* הגביע האיטלקי: 2023/2024 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני ראדניצ'קי קראגויבאץ
קטגוריה:כדורגלני חרונינגן
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים סרבים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים סרבים באיטליה
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1992
רוברט בריץ'

רוברט בריץ (בסלובנית: Robert Berić; נולד ב-17 ביוני 1991) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת החלוץ בטיינג'ין ג'ינמן טייגר.

==קריירה==
בריץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קרשקו, בה גם שיחק בקבוצה הבוגרת. בקיץ חתם באינטרבלוק ליובליאנה. הוא עאך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד דראווה פטוי. ב-7 בדצמבר 2008 בריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הניצחון 0-3 נגד פרימורייה.

באוגוסט חתם לארבע שנים במריבור, אליה הגיע עם חברו לקבוצה באינטרבלוק, יוסיפ איליצ'יץ'.

ביוני בריץ' חתם בשטורם גראץ מליגת העל האוסטרית תמורת מיליון אירו. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה כבש 10 שערים ובישל 11 אסיסטים ב-35 הופעות.

בקיץ חתם בראפיד וינה תמורת כ-800 אלף אירו. את עונת סיים בריץ' עם 27 שערים שהציבה אותו כסגן מלך שערי הליגה אחרי ג'ונתן סוריאנו (31 שערים) ובמקום ה-11 בנעל הזהב האירופית.

ב-31 באוגוסט 2015 בריץ' חתם בסנט אטיין מליגת העל הצרפתית. ב-8 בנובמבר 2015 נפצע בברכו במהלך משחק הליגה נגד אולימפיק ליון וסיים את העונה.

ב-20 באוגוסט 2017 הושאל לאנדרלכט מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה, אך בינואר חזר לסנט אטיין. ב-18 בינואר 2020 חתם בריץ' בשיקגו פייר האמריקאית.

ב-15 באפריל 2022 בריץ' חתם בטיינג'ין ג'ינמן טייגר מליגת העל הסינית במדיה שיחק שנתיים.

לקראת עונת חתם בצ'אנגצ'ון יאטאי.

===קריירה בינלאומית===
בריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה ב-14 בנובמבר 2012 בהפסד 3-2 ל. ב-8 בספטמבר 2015 בריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016.

==תארים==
; אינטרבלוק
*הגביע הסלובני: 

; מריבור
*ליגת העל הסלובנית: , , 
*הגביע הסלובני: , 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סלובנים
קטגוריה:כדורגלני אינטרבלוק ליובליאנה
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני שטורם גראץ
קטגוריה:כדורגלני ראפיד וינה
קטגוריה:כדורגלני סנט אטיין
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני שיקגו פייר
קטגוריה:כדורגלני טיינג'ין ג'ינמן טייגר
קטגוריה:כדורגלני צ'אנגצ'ון יאטאי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:ספורטאים סלובנים באוסטריה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בארצות הברית
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ילידי 1991
מילנה ווקוטיץ'

מילנה ווקוטיץ (בסרבית: Милена Вукотић; 4 במאי 1847 - 16 במרץ 1923), הייתה אשתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו.

==ביוגרפיה==
מילנה נולדה ב-4 במאי 1847 בכפר צ'בו, צטיניה, לפטר ווקוטיץ' ולילנה ווקוטיץ', בתם של טדיג'ה ויוטיץ' ומיליצה פאבלצ'ביץ'. אביה היה אחד מבעלי הקרקעות הגדולים ביותר במונטנגרו וידיד קרוב של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, שעמו הוא לחם במלחמות שנות החמישים. בשנת 1853 אירס אותה אביה עם ניקולה פטרוביץ'-נייגוש, בנו של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, ולאחר מות אמה בשנת 1856, נשלחה מילנה לצטיניה לביתו של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, שם התחבבה מאוד על בני המשפחה.

לאחר ההתנקשות בחיי דנילו הראשון, נסיך מונטנגרו, הוכתר ארוסה כניקולה הראשון, נסיך מונטנגרו ב-13 באוגוסט 1860, וב-8 בנובמבר אותה שנה התחתנו השניים. בתחילה החיים בחצר היו קשים למילנה, שנאלצה להתמודד עם דרינקה קבקיץ' אלמנתו של הנסיך דנילו, אולם עם הזמן תפסה מילנה את מקומה ומעמדה בחצר, ובעת שביקר בעלה ברוסיה ובאוסטרו-הונגריה, ניהלה מילנה את ענייני הנסיכות. בשנת 1899 ביקרה מילנה עם בעלה באימפריה העות'מאנית, על פי הזמנתו של הסולטאן עבדול חמיד השני, והתקבלה שם בהערכה ובכבוד רב.

ב-28 באוגוסט 1910, במסגרת חגיגות היובל להיותו נסיך מונטנגרו, שינה בעלה את תארו והכריז על עצמו כניקולה הראשון, מלך מונטנגרו. כאשר פרצה מלחמת הבלקן הראשונה בשנת 1912, החליט בעלה ניקולה כי מונטנגרו תעמוד לצד שכנותיה בולגריה, סרביה, ויוון במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרפה ממלכת מונטנגרו לעזרתה של ממלכת סרביה, וצבאה שיתף פעולה עם הצבא הסרבי. בינואר 1916, לאחר התבוסה של סרביה, נכבשה מונטנגרו אף היא על ידי אוסטרו-הונגריה, ומשפחת המלוכה נמלטה לאיטליה ולאחר מכן לצרפת. לאחר מלחמת העולם הראשונה שולבה מונטנגרו בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שלימים נקראה יוגוסלביה, וב-16 במרץ 1923 מתה מילנה באנטיב, צרפת.

==משפחתה==
ב-8 בנובמבר 1860 התחתנה מילנה עם ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו, ממנו נולדו לה 12 ילדים:
* זורקה, נסיכת מונטנגרו (1864–1890), התחתנה עם פטר הראשון, מלך סרביה
* מיליצה, נסיכת מונטנגרו (1866–1951), התחתנה עם פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
* אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו (1868–1935), התחתנה עם גאורג, דוכס לוכטנברג, ולאחריו התחתנה עם ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
* מריקה, נסיכת מונטנגרו (1869–1885)
* דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו (1871–1939)
* אלנה, נסיכת מונטנגרו (1873–1952), התחתנה עם ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה
* אנה, נסיכת מונטנגרו (1874–1971), התחתנה עם פרנץ יוזף פון באטנברג
* סופיה, נסיכת מונטנגרו (1876)
* מירקו, נסיך מונטגנרו (1879–1918)
* קסניה, נסיכת מונטנגרו (1881–1960)
* ורה, נסיכת מונטנגרו (1887–1927)
* פטר, נסיך מונטנגרו (1889–1932)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ילידות 1847
קטגוריה:נשות אצולה מונטנגריות
קטגוריה:נפטרות ב-1923
נעמה סיקולר

נעמה סיקוּלר (נולדה ב-23 במרץ 1981) היא עיתונאית ומגישה ישראלית המכהנת כעורכת הראשית של עיתון "גלובס". קודם לכן, שימשה כראש מערכת החדשות של העיתון "כלכליסט" וכתבת בכירה, וכן הגישה תוכנית רדיו שבועית ב"כאן ב".

== ביוגרפיה ==
סיקולר נולדה וגדלה בחיפה. את שירותה הצבאי עשתה כמאבחנת מחקר בשייטת 13 ולאחר מכן, השלימה תואר ראשון במשפטים ובפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה.

בשנת 2006 הוסמכה כעורכת דין, לאחר שהשלימה התמחות במשפטים, בתחום הליטיגציה המסחרית. זמן קצר לאחר מכן החלה לעבוד כעיתונאית באתר ynet והתלתה את רישיון עריכת הדין.

עם הקמת היומון הכלכלי "כלכליסט" הצטרפה סיקולר לצוות הכותבים של העיתון, תחילה ככתבת תעשייה ושוק ההון ובהמשך, ככתבת ופרשנית בכירה. בשנת 2012 מונתה לראש מערכת החדשות ב"כלכליסט". באותה השנה, השלימה גם לימודי תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.

סיקולר מרבה לכתוב בנושאים הקשורים לכלכלה פוליטית ולרגולציה כלכלית. לאורך השנים חשפה מסמכים פנימיים ודו"חות של ועדות ציבוריות והעלתה לסדר היום הציבורי אירועים הקשורים בפוליטיזציה של השירות הציבורי בישראל.

בין 2018 לשלהי 2021, הגישה תוכנית שבועית בת שעתיים בתחנת הרדיו "כאן ב" יחד עם עם שלום קיטל.

סיקולר היא משתתפת קבועה בפאנל "שישי" של ערוץ 13 בהנחיית איילה חסון/נטעלי שם טוב ומשמשת לעיתים קרובות כפרשנית כלכלית בתוכניות רדיו וטלוויזיה.

ביולי 2017, מונתה על ידי אלונה בר און ויובל סיגלר לעורכת העיתון "גלובס" והיא האישה הראשונה המחזיקה בתפקיד זה.

סיקולר היא אם לבת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל ynet
קטגוריה:סגל כלכליסט
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:פרשנים כלכליים ישראלים
קטגוריה:פרשניות ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים כלכליים ישראלים
קטגוריה:עורכות עיתונים ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר אליאנס (חיפה)
קטגוריה:בוגרי בית הספר אליאנס (חיפה)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה: משפטים
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
ג'יימס לין

ג'יימס תומאס לין (באנגלית: James Thomas Lynn; 27 בפברואר 1927 – 6 בדצמבר 2010) היה איש הקבינט של ארצות הברית ופקיד ממשל אמריקאי. הוא כיהן כמזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית משנת 1973 עד 1975 וכמנהל משרד הניהול והתקציב משנת 1975 ועד 1977.

== ביוגרפיה ==
לין נולד בקליבלנד שבמדינת אוהיו ב-27 בפברואר 1927, לפרידריך רוברט לין ולדורותי אסטל לין (לבית פטרסן). ב-1948 הוא סיים את חוק לימודיו בכבוד רב ביותר באוניברסיטת ווסטרן ריזרב (כיום "קייס ווסטרן ריזרב"), ובשנת 1951 סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד היה לין העורך של כתב העת המשפטי של הרווארד. לין נישא לג'ואן מילר ב-5 ביוני 1954. היו להם שתי בנות ובן אחד. 

הוא עבד עבור משרד עורכי הדין ג'ונס דיי, משרד עורכי הדין הגדול ביותר בקליבלנד, הפך לשותף בחברה ב-1960 ועבד שם עד 1969, עת התמנה ליועץ המשפטי של מחלקת המסחר של ארצות הברית. ב-1971 הוא התמנה לתת מזכיר המסחר.

הנשיא ריצ'רד ניקסון מינה את לין לתפקיד מזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית, מיום 2 בפברואר 1973 ועד 5 בפברואר 1975. הנשיא ג'רלד פורד, מחליפו של ניקסון, מינה אותו למנהל משרד הניהול והתקציב מיום 10 בפברואר 1975 עד ה-20 בינואר 1977.

לין הצטרף למועצת המנהלים של חברת אטנה בשנות ה-70 של המאה ה-20 ושימש כיושב ראש ונשיאה שלה במהלך שנות ה-80. בשנים 1978–1988 היה לין ראש "מועצת העיר הפדרלית", מוסד ללא כוונת רווח החותר לפיתוח כלכלי בוושינגטון הבירה ושמשפיע רבות על הקונגרס של ארצות הברית. לין היה גם היועץ המשפטי של הוועדה הרפובליקנית הלאומית בשנת 1979 ונשיא קרן ג'יימס ס. בריידי הנשיאותית בתחילת שנות ה-80. בשנות ה-90 שימש לין כחבר במועצת המנהלים של מספר חברות, ביניהן חברת פייזר. כמו כן, לין היה עמית כבוד של מכון ברוקינגס.

הוא נפטר משבץ מוחי בביתו בבת'סדה שבמרילנד, ב-6 בדצמבר 2010.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים אמריקאים
קטגוריה:ראשי משרד הניהול והתקציב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'רלד פורד
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ריצ'רד ניקסון
קטגוריה:מזכירי השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
בועז בן משה

בועז בן משה (נולד ב-13 באוגוסט 1962) הוא מוזיקאי, מרצה, מורה למוזיקה, מלחין וגיטריסט ישראלי.

== קורות חיים ==
בן משה נולד ב-13 באוגוסט 1962 בתל אביב לשחקנית עדנה פלידל ולמוזיקאי רפי בן משה. למד בבית הספר היסודי "יהודה המכבי". בן משה השתלם בצעירותו בנגינה בפסנתר אצל וולטר אופהויזר ושוש רייזמן; ובנגינה בגיטרה ככלי הנגינה המרכזי שלו אצל אגון קרטן, יוסי ירושלמי וגיל דור.

בן משה כיהן כדקאן הפקולטה למוזיקה הרב-תחומית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובוגר אוניברסיטת פנסילבניה. בין מוריו ניתן לציין את ריצ'רד וורניק, מרק קופיטמן, צבי אבני וג'ורג' קראמב. 

בועז הלחין מספר רב של יצירות להרכבים שונים. רוב יצירותיו האחרונות הוזמנו ובוצעו בידי מיטב התזמורות וגופי הביצוע בארץ: התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הערבית-יהודית של נוער מוסיקלי בישראל והתזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער. בנוסף ליצירותיו הקונצרטנטיות, הוא מרבה לעבד ולהקליט מוזיקה קלה וג'אז.

כמו כן יצירותיו בוצעו בפסטיבלים ובאירועים שונים: פסטיבל מספרי סיפורים, פסטיבל ישראל, פסטיבל צלילים במדבר ופסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון.

בועז זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים (2003), פרס מוזיקה ליטורגית (1993), פרס הלן וויס (1994), פרס בתחרות של מקהלת אמדיאוס, טורונטו (1993) ופרס ראשון בתחרות GTM בלוס אנג'לס.

בועז בן משה שימש כמנהל האמנותי של חג המוזיקה הישראלית בין השנים 2012–2017.

בעבר לימד בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה והיה סגן מנהל לעניינים אקדמיים בבית הספר "רימון" לג'אז ומוזיקה בת זמננו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זוכי פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
אלייז'ה מנאנגוי

אלייז'ה מוטונויי מנאנגוי (באנגלית: Elijah Motonei Manangoi; נולד ב-5 בינואר 1993) הוא אתלט קנייתי. אלוף העולם (לונדון 2017) וסגן-אלוף עולם (בייג'ינג 2015) בריצת 1500 מטר.

==ביוגרפיה==
מנאנגוי נולד בנארוק שבמערב קניה, אחד מבין חמישה אחים. אחיו הצעיר ג'ורג מנאנגוי הוא אלוף העולם עד גיל 18 בריצת 1500 מטר לשנת 2017.

מנאנגוי הוא התחרה בריצת 400 מטר וקבע תוצאה של 46.5 שניות ב-2013. ב-2014 החליט לעבור להתחרות בריצות בינוניות. במשחקי חבר העמים 2014 סיים במקום ה-12 בריצת 1500 מטר. ב-2015 זכה באליפות קניה. 

באליפות העולם ב-2015 שהתקיימה בבייג'ינג זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר לאחר המנצח אסבל קיפרופ בתוצאה של 3:34.63 דקות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) פרש בשלב חצי הגמר. 

בתחרות ליגת היהלום במונקו ביולי 2017 שיפר את שיאו האישי כשקבע תוצאה של 3:28.80 דקות. תוצאה זו דירגה אותו תשיעי בכל הזמנים. 

באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית זהב בתוצאה של 3:33.61 דקות. בתחרות ליגת היהלום שנערכה באוגוסט 2018 בברמינגהאם שיפר את שיאו האישי בריצת 800 מטר לתוצאה של 1:44.15 דקות. באותו החודש זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר באליפות אפריקה באתלטיקה בשיא אליפות של 3:35.20 דקות.

==שיאים אישיים==
אצטדיון:
*ריצת 800 מטר - 1:44.15 דקות, אוגוסט 2018
*ריצת 1500 מטר - 3:28.80 דקות, יולי 2017
*ריצת מייל - 3:49.08 דקות, מאי 2017
אולם:
*ריצת 1000 מטר - 2:17.09 דקות, פברואר 2017
*ריצת 1500 מטר - 3:37.62 דקות, פברואר 2017

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.all-athletics.com/athlete/812035 אלייז'ה מנאנגוי] באתר all-athletics.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:רצים קנייתים למרחקים בינוניים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:קנייתים שנולדו ב-1993
ציאנוגן

ציאנוגן (Cyanogen) הוא התרכובת הכימית עם הנוסחה <chem>(CN)2</chem>. נוסחת המבנה שלו היא: <chem>N{\equiv}C-C{\equiv}N</chem> זהו גז רעיל, חסר צבע, עם ריח חריף. 

גז זה מגיב עם מתכות אלקליות כגון אשלגן ויוצר מלחים ציאניים. בהתרכבותו עם מימן הוא יוצר את החומצה הפרוסית. בהתרכבו עם ברום ייווצר ציאנוגן ברומיד.

==ראו גם==
*ציאניד
*ציאנוגן ברומיד
*חומצה פרוסית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציאנידים
מסיושי סאן

מסיושי סאן (ביפנית: 孫 正義, בקוריאנית: 손정의 "סון ג'אונג אוּוִי"; נולד ב-11 באוגוסט 1957) הוא יזם טכנולוגיה, משקיע ונדבן קוריאני-יפני מיליארדר. הוא המייסד, יו"ר ומנכ"ל של הקונצרן היפני סופטבנק, מנכ"ל של סופטבנק מובייל, והיו"ר הנוכחי של תאגיד ספרינט. בנוסף ברשותו קבוצת בייסבול יפנית מקצוענית בשם סופטבנק הוקס. דורג כאחד מעשירי תבל, בפברואר 2021 הוערך הונו על ידי פורבס בכ-47.7 מיליארד דולר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עסקני בייסבול
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:מיליארדרים אסייתים
קטגוריה:קוריאנים
קטגוריה:יפנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1957
א-זעיים

אַ-זעיים (בערבית: الزعيم; בתעתיק מדויק: אלזעים; נהגה: א-זעים) הוא כפר פלסטיני בתחום הרשות הפלסטינית, בנפת אלקודס, ממזרח לירושלים, צפונית לכביש 1 (הכביש מירושלים למעלה אדומים), בגבול מדבר יהודה הצפוני. על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 התגוררו ביישוב 3,977 תושבים. סמוך לכפר, על כביש 1, נמצא מחסום א-זעיים.

==היסטוריה==
בסקר ארכאולוגי שבוצע במקום בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, נמצאו שרידי מתקני חקלאות קדומים, גתות, מדרגות ומחצבה מתקופת הברזל, ומערות קבורה מהתקופה הרומית בארץ ישראל.

בשנת 1952 הגיעו למקום פליטים שבשנת 1948 עזבו את כפר ראפאת (رافات) שהיה באזור רמלה. מאוחר יותר הגיעו למקום גם תושבים מחברון ומירושלים. מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, א-זעיים נמצאת תחת שלטון ישראלי. בשנת 1978, הוכר המקום כישוב ונקרא א-זעיים.<ref name=":0"></ref>

בשנת 1974 הופקעו 138 דונם מאדמות הכפר לצורך הקמת אזור התעשייה - "מישור אדומים".

בשנת 1975 הופקעו 406 דונם מאדמות הכפר לצורך הקמת מעלה אדומים.

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הופקעו חלק מאדמות הכפר לצורך סלילת תוואי חדש לכביש 1 ממחלף שער מזרח (הגבעה הצרפתית) למחלף מעלה אדומים.

לאחר הסכם אוסלו, השטח הבנוי של א-זעיים 236 דונם (3.8% מכלל האדמות) סווג כשטח B ו-5,896 דונם (96.2% מכלל האדמות) סווגו כשטח C.<ref name=":0" />

בשנות ה-90 של המאה ה-20 נבנו בכפר בנייני דירות רבי קומות. כמו כן הוחל בתכנון מפורט של כביש הטבעת המזרחי של ירושלים העובר מצפון וממערב לכפר. אך מעולם לא הושלם לפי התכנון המקורי, רק קטע בין 3.7 שמתחיל בכביש 1 בין ענאתא לא-זעיים, ומסתיים בכביש 437 נסלל.

הכפר מוקף כולו בגדר ההפרדה.

== אוכלוסייה ==
תושבי היישוב רשאים לשאת תעודות זהות ישראליות, כתושבי ירושלים המזרחית.<ref></ref>

== אתרים ==
הכפר בנוי על גבעה סביב מקאם "שייח' ענבר", מבנה בן קומה אחת ומעליו כיפה צבועה ירוק. למבנה שני חדרים. חדר אחד בנוי ובו נמצא קבר השייח. בכניסה לחדר בקיר הימני נמצא פתח חצוב המוביל לחדר נוסף, חדר זה למעשה הוא מערה שנחצבה.

==מחסום א-זעיים==
מחסום א-זעיים
280x280 פיקסלים
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה ישראל בהקמתה של גדר ההפרדה. באזור הכפר תוואי הגדר עוקב ברובו את גבול ירושלים המאוחדת. בקטע כביש 1 העובר סמוך לכפר הוקם "מחסום א-זעיים" (עד אז פעלה במקום רק נקודת ביקורת של משמר הגבול). המעבר במחסום מותר לאזרחים ישראלים ופלסטינים תושבי מזרח ירושלים אך אסור לרכבים של תושבי הגדה בעלי היתרי כניסה, ולכלי התחבורה הציבורית של מזרח ירושלים המחויבים לעבור רק דרך "מחסום קלנדיה" בצפון ירושלים (עד להקמת המחסום יכלו תושבי הכפר להיכנס לירושלים כמעט ללא הגבלה). בנוסף הוקם שער בחומת ההפרדה שמחבר בין ירושלים לא-זעיים ומאפשר מעבר ברגל לבעלי היתרי כניסה. מצפון למחסום הוקם מחלף הזיתים, מחלף של כביש 1 עם כבישי "מרקם חיים" לחיזמא, עיסאוויה, א-טור ואלעיזריה.

ב-11 באוקטובר 2015 הגיעה מחבלת מתאבדת כשהיא נוהגת במכונית ובה בלון גז אל מחסום א-זעים. לאחר ששוטר הורה למחבלת לעצור היא פוצצה את בלון הגז, וכתוצאה מכך נפגע השוטר באורח קל. 

ב-22 בפברואר 2024 אירע במקום פיגוע הירי ליד מעלה אדומים. שלושה מחבלים הגיעו ליד המחסום ופתחו בירי לעבר כלי רכב שעמדו בפקק ליד המחסום. בפיגוע נרצח אדם אחד ונפצעו שמונה אנשים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:נפת אל-קודס
סאלדוס

סאלדוס (בלטבית: Saldus; בגרמנית: Frauenburg, פראואנבורג; ביידיש: פֿרויענבורג) היא עיירה בלטביה הממוקמת באזור המחוז ההיסטורי קורלנד והיא העיר המרכזית במחוז סאלדוס. ב-2016 חיו בעיר כ-10,700 תושבים.

==היסטוריה==
1856 נחשבת לשנה בה סאלדוס נוסדה, כאשר מועצת המנהלים של דומנס החליטה להקים מרכז סחר בעיר. אף על פי שהייתה כלכלה פעילה בעיר כבר בסוף המאה ה-19 וסאלדוס הייתה המרכז התרבותי של האזור, היא לא הוכרה רשמית כעיר עד ל-1917.

אחד המבנים העתיקים ביותר בעיר הוא כנסיית סאלדוס הקדוש . מסמכים מ-1461 מזכירים את הכנסייה כעשויה מעץ בלבד. היא שוחזרה מספר פעמים, אך ב-1944, בזמן מלחמת העולם השנייה, הכנסייה הופצצה. הכנסייה נבנתה מחדש ב-1981–1982.

סאלדוס פיתחה את עצמה כמרכז תרבותי חשוב, חינוכי, עסקי ומסחרי. כ-500 חברות מסחר פועלות בסאלדוס, עם סניפים עיקריים בבנייה, עיבוד עץ ועיבוד מזון.

כיום, סאלדוס מתגאה גם בחיי תרבות פעילים מאוד, בהשתתפות מוזיקאים מקומיים, משוררים, ציירים ואמנים.

מ-1946, ישנו בית ספר למוזיקה. ב-1984 הוקם בית ספר לאמנות .

==הקהילה היהודית==
הקהילה היהודית במקום נוסדה באזור 1870, אם כי ישנן עדויות לבית קברות יהודי עתיק בהרבה באזור העיירה. ב-1900 ישבו במקום למעלה מ-1,000 יהודים. בשנים שלאחר מכן הקהילה הצטמצמה ובמפקד של 1936 נמנו 325 יהודים בלבד.

===בשואה===
כוחות גרמניה הנאצית כבשו את סאלדוס ב-1 ביולי 1941. חלק מהקהילה היהודית הצליחה להימלט גם בימים הראשונים של הכיבוש הגרמני, אך כ-200 יהודים נותרו בעיירה. כעבור מספר ימים החלו מעצרים בקרב הגברים בקהילה היהודית שבוצעו על ידי משתפי פעולה לטבים. במסגרת כך נעצרו כמה עשרות יהודים שלאחר מכן נורו למוות ביער בקרבת סאלדוס.

כמה ימים לאחר מכן הלטבים עצרו את שאר הקהילה היהודית והם הושמו בכלא המקומי ובבית הכנסת שתפקד כמעין גטו. בסוף חודש יולי או בתחילת חודש אוגוסט היהודים נלקחו מהגטו ליער באזור וכולם נורו למוות.

===רבני העיירה===
בין רבני העיירה לדורותיהם ניתן למנות את:
* ר' יצחק יהודא הירשזון - רב בשנים תרל"א-תרס"ב (1871–1902), יליד שאבילן (סבילה ), בעל ספר "[http://hebrewbooks.org/7504 צלצל כנפים]".
* ר' אברהם שמואל דוביצקי - לאחר שהותו בפרוינבורג כיהן כרב בגולדינגן (קולדיגה) בשנים תרס"ה (1905)-?
* ר' משה שלום שטול/סטול - רב בשנים תרס"ו (1906)-תר"פ (1920)?, קודם לכן כיהן כרב ביזנה (ייזנס ) בליטא. לאחר תקופתו בפרוינבורג כיהן כרב בבויסק (באוסקה). בעל שו"ת "[http://www.hebrewbooks.org/426 שם עולם]" וספר "[http://www.hebrewbooks.org/5857 דרכי שלום]".
* ר' מנחם מנדל ארליך - רב משנת תר"ץ (1930)? עד השואה, קודם לכן כיהן כרב בביסטריץ (ביסטריצה בבלארוס המודרנית) ובקימילשוק (חמלניצקי באוקראינה המודרנית). נספה בשואה בתש"א (1941) יחד עם קהילתו. בעל ספר "[http://hebrewbooks.org/41414 דברי מנחם]".

== ערים תאומות ==
{| class="wikitable" style="margin-bottom: 10px;"
|
* 
* 
* 
* 
|
* 
* 
* 
* 
* 
|}

== גלריה ==
<gallery>
File:Monument of Janis Rozentāls. Saldus.jpg|אנדרטה של יאניס רוזנטלס
File:Saldus ezers.JPG|אגם סאלדוס
File:Baznica.JPG|כנסייה לותרנית בסאלדוס
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1917
יחסי דרום אפריקה – הודו

[[נשיא הודו עבדול קלאם (מימין) נפגש עם מקבילו הדרום-אפריקאי תאבו מבקי בקייפ טאון, 2004]]
יחסי דרום אפריקה–הודו הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת דרום אפריקה לבין הרפובליקה של הודו.

היחסים בין שתי המדינות צומחים בהתמדה מאז תום תקופת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה בשנת 1994. לשתי המדינות קשרים אסטרטגיים, תרבותיים וכלכליים קרובים. שתיהן מושבות בריטיות לשעבר וחברות בחבר העמים הבריטי.

לשתי המדינות שותפות נרחבת בנושא האנרגיה. בשנת 2010 הודו ייבאה 1.4 מיליון טון פחם מדרום אפריקה, מה שהפך אותה לצרכן הגדול ביותר של פחם מהמדינה.

== היסטוריה ==
בדרום אפריקה יש קהילה גדולה של הודים. מוהנדס קרמצ'נד גנדי (הידוע יותר כ"מהטמה גנדי") החל את הקריירה הפוליטית-משפטית שלו בדרום אפריקה, במטרה לשפר את חיי ההודים שחיו במדינה.

ההודים תרמו למאבק הקונגרס הלאומי האפריקני נגד משטר האפרטהייד. ממשלת הודו הייתה מבקרת חריפה של ממשלת דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד, וסירבה לקיים עמה קשרים דיפלומטיים.

== קשרים דו-צדדיים ==
שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים לאחר סיום משטר האפרטהייד ב-1994.

שתי המדינות מקדמות קשרים ספורטיביים, בעיקר בנושא הקריקט, ונבחרות שתי המדינות מתארחות מדי פעם במדינה אחרת ומתחרים.

== קשרים כלכליים ==
הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות גדל מ-3 מיליון דולר בשנים 1992–1993 ל-4 מיליארד דולר בשנים 2005–2006, ושתי הממשלות התמקדו במסחר הדו-צדדי ההולך וגדל עד ל-12 מיליארד דולר עד שנת 2010. מטילי זהב מהווים שליש מהייבוא של הודו מדרום אפריקה.

== יחסים צבאיים ==
[[ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי וראש ממשלת חאוטנג דייוויד מאקהורה באנדרטת גנדי, יוהנסבורג]]
לשתי המדינות שיתוף פעולה צבאי, סחר בנשק ותרגילים צבאיים משותפים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
שועל-מעופף

Pteropus alecto בתעופה
שועלים מעופפים אפורי ראש באוסטרליה]]
שועל-מעופף (שם מדעי: Pteropus), המכונה גם עטלף השועל המעופף, הוא סוג של עטלפים ממשפחת עטלפי הפירות המכונים בשם זה עקב פניהם דמויי השועל. בסוג זה מינים רבים.

אלו מהעטלפים הגדולים ביותר בעולם ומוטת כנפיהם יכולה לעלות על מטר. משקלם מגיע ל-170 גרם עד 1.5 ק"ג, כשהגדול ביותר הוא המין שועל-מעופף ענק (Pteropus vampyrus) - אחד מהגדולים שבעטלפים, עם מוטת כנפיים של 1.7 מטר (170 סנטימטר).

עטלפים אלה בעלי חוטם מוארך, עיניים בולטות זהובות, אוזניים קטנות, ועורף צבוע בזהוב או חום. הם נתלים הפוכים על ענפים במשך היום ויוצאים לחפש מזון בלילות.

הם מתקהלים סביב יערות טרופיים, ביצות מיוערות או מטעים, וניזונים רק מפירות ומצוף. תפוצתם היא ממזרח אפריקה ואיי האוקיינוס ההודי, להודו, דרום-מזרח אסיה, גינאה החדשה ואוסטרליה ובכמה מאיי האוקיינוס השקט.

==מינים==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1762
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מטוראן ז'אק בריסון
קטגוריה:עטלפי פרי
סערה אדומה עולה

סערה אדומה עולה (באנגלית: Red Storm Rising) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר מתאר כיצד תיראה מלחמת העולם השלישית בגרסתה הקונבנציונלית בין ברית נאט"ו לברית המועצות. הספר נכתב על בסיס משחק המלחמה "הארפון 3" ביחד עם לארי בונד. לצורך כתיבת הספר ערכו קלנסי ובונד תחקיר שכלל ביקורים בצוללות, נוכחות באימונים באש חיה, פגישות וראיונות עם קציני צבא וביון מכל הדרגים, וריאיון מיוחד עם עריק רם-דרג מברית-המועצות.

==עלילה==
עלילת הספר מתרחשת בשלהי המלחמה הקרה, באמצע שנות השמונים. קבוצת מחבלים הנמנית עם ארגון אסלמי קיצוני תקפה את בית הזיקוק החדש והגדול ביותר של ברית המועצות שבניז'נברטובסק ופוצצה אותו. כתוצאה מכך מצויה ברית המועצות במצוקת משאבים קשה, וצפויה להתמודד עם רעב, כלכלה במצוקה ועם פגיעה אנושה ביכולתה הצבאית. במטרה להתגבר על המחסור מציע שר ההגנה בפוליטבורו להשתלט בכוח צבאי על שדות נפט במפרץ הפרסי. מאחר שארצות הברית מחויבת להגן על מדינות המפרץ הפרסי, ובהן סעודיה, מתוכנן מבצע צבאי – "סערה אדומה" שמו – שמטרתו להעסיק בלחימה את כוחות נאט"ו וארצות הברית באירופה. לוטננט קומנדר בוב טולנד, קצין לוחמת שטח בצי האמריקני במילואים ואיש הסוכנות לביטחון לאומי הוא היחיד שמזהה את כוונות הסובייטיים. כתוצאה מכך הוא מועבר למדור "כוונות" במפקדת הצי שבוירג'יניה. מפקד המדור הוא קולונל הנחתים צ'אק לאו, שנפצע בבית הספר ללוחמה הררית רגע לפני שמונה למפקד חטיבה באוגדה השנייה של הנחתים.

לאחר תוכנית אב בת ארבעה חודשים, שכללה תמרונים דיפלומטיים והתעצמות צבאית מואצת, יוצאים הסובייטים למתקפה הן לעבר מערב אירופה והן באוקיינוס האטלנטי. כוחות נאט"ו מוצאים עצמם נתונים במלחמת עולם שלישית, בים, ביבשה ובאוויר. במהלך מתקפה אווירית מקדימה משמידים מטוסי קרב והפצצה של נאט"ו מעל מאתיים מטוסים של חיל האוויר הסובייטי כמו גם מעברים חיוניים על נהר האלבה שמשבשים את צליחתו על ידי כוחות הקרקע הסובייטים. מנגד, מבצעים הסובייטים מתקפה אווירית מתוחכמת על קבוצת הקרב של נושאת המטוסים נימיץ, במהלכה נפגעת נושאת המטוסים קשות ומספר ספינות בקבוצת הקרב מושמדות כליל. בנוסף מבצעת אוגדת רובאים מוטסת של הצבא האדום נחיתת סער אמפיבית על איסלנד ולוחמיה כובשים אותה מידי כוחות צבא ארצות הברית. לוטננט מייק אדוארדס, קצין מטאורולוגיה בחיל האוויר האמריקני, נמלט מבסיס קפלאוויק בחברת שלושה נחתים, בהם שני טוראים והסמל ג'יימס סמית', נחת ותיק ועתיר ניסיון. אדוארדס ואנשיו, המכונים ברשת הקשר באות הקריאה "כלב ציד", נעים ברחבי האי ומדווחים למפקדת נאט"ו בסקוטלנד על תנועות האויב. אמונם של הנחתים באדוארדס מתחזק כשהוא מוביל אותם לפשיטה על בית חווה מבודד בו מספר חיילים סובייטים עומדים לאנוס אישה הרה לכוח מצטרפת, כתוצאה מן הפשיטה, אישה צעירה ויפה בשם ויגדיס, בחודש רביעי להריונה.

בחזית אירופה נדרש מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית, הגנרל יוג'ין רובינסון, להתמודד עם פלישת כוחות הצבא האדום לגרמניה. רובינסון, קצין צנחנים שלחם במלחמת וייטנאם פותח במבצע הונאה מתוחכם במטרה לבלום את הכוחות הסובייטים.

==קישורים חיצוניים==
*
* אלכס דורון, [http://www.jpress.nli.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1988%2F07%2F25&id=Ar07000&sk=1FA7303B הפיצוץ הגדול], מעריב, 25 ביולי 1988.
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי טום קלנסי
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:המלחמה הקרה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ספרי 1986
קטגוריה:ספרי ספריית מעריב
גויאס (כדורגל)

גויאס (פורטוגזית: Goiás Esporte Clube) הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר גויאניה שבברזיל. המועדון משחק בסרייה ב' שהיא הליגה השנייה בברזיל.

== היסטוריה ==
המועדון הוקם בשנת 1943 ושיחק באליפות גויאס. במהלך השנים הוא זכה 27 פעמים באליפות גויאס. בשנת 1973 הוא לראשונה העפיל לליגה הבכירה בברזיל. במרוצת השנים הקבוצה ירדה מספר פעמים לסרייה ב', אך הייתה חוזרת תוך מספר עונות לליגה הבכירה. בשנת 1990 הקבוצה זכתה במקום השני בגביע ברזיל. בשנת 2005 הוא הגיע למקום השלישי בליגה הבכירה.

==כדורגלנים מפורסמים==
* ז'וסואה
* גראפיטה
* וליטון
* דוגלאס פריירה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1943
קטגוריה:גויאס
עכבר חגבים

עכבר חגבים (שם מדעי: Onychomys) הוא סוג של מכרסם מדברי הניזון בעיקר מחרקים ועקרבים ארסיים. למרות השם הוא איננו עכבר אמיתי, ולא שייך למשפחת העכבריים אלא למשפחת האוגריים.

== מאפיינים ==
אורך עכברי החגבים 9–13 סנטימטרים, והם בעלי פרווה אפורה עד זהובה, ראשם גדול ואוזניהם ורודות, הם בעלי כפות גדולות ושיניים חדות, והם יכולים לקפץ מהר יותר מעכברים רגילים. עכברים אלה גם יודעים לעמוד על שתי רגליים ולצעוק בחוזקה כדי להזהיר יריבים המתקרבים לטריטוריה שלהם.

הם אוכלים פרוקי-רגליים שונים כמו חגבים, חיפושיות, טרנטולות, נדלים ועקרבים, כולל המין הקטלני עקרב צהוב אריזוני. העכברים חסינים לארס העקרבים, אך עקרבים גדולים יכולים להילחם בהם עם הצבתות עד שהם יעזבו. בנוסף הם יטרפו עכברים קטנים מהם או יצורי מדבר אחרים.

תפוצת מכרסמים אלה היא מקנדה ועד מקסיקו בבתי גידול יבשים כמו ערבות, פרריה ומדבריות של קקטוסים.

==מינים==
* עכבר חגבים מירן (Onychomys arenicola)
* עכבר חגבים צפוני (Onychomys leucogaster)
* עכבר חגבים דרומי (Onychomys torridus)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1857
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ספנסר פולרטון ברד
קטגוריה:אוגריים
אוגרי העולם החדש

אוגרי העולם החדש (שם מדעי: Sigmodontinae) היא תת-משפחה במשפחת האוגריים של מכרסמים החיים באמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.

מכרסמים אלה דומים לחולדות או עכברים עגלגלים ובעלי ראשים גדולים עם אוזניים ורודות גדולות, עיניים גדולות וכפות גדולות. אורכם 6–30 סנטימטרים ומשקלם 7–140 גרם. הם מותאמים לטיפוס על עצים ופעילים בלילות. חלק מהמינים הסתגלו לאזורים מימיים והם בעלי זנב ארוך וכפות גדולות ומשוטות העוזרות להם לשחות.

מינים אלו מצויים באמריקה המרכזית ולאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה הגיעו גם לאמריקה הדרומית, שם רובם חיים היום.

הם אוכלי זרעים, אוכלי כל וחלקם טורפים חסרי חוליות קטנים או אף דגים.

==סוגים==
{|
|
* Aegialomys - בו חולדת אורז גלאפגוס
* Oryzomys
* Megalomys
* Nesoryzomys
*סוג ומין יחיד אוגר יער הררי (Drymoreomys albimaculatus)
* Melanomys
*סוג ומין יחיד Sigmodontomys alfari
*סוג ומין יחיד Tanyuromys aphrastus
* Nectomys
*סוג ומין יחיד Amphinectomys savamis
* Oligoryzomys
* Neacomys
* Zygodontomys
*סוג ומין יחיד Lundomys molitor
* Holochilus
*סוג ומין יחיד Noronhomys vespuccii - נכחד'
*סוג ומין יחיד Pseudoryzomys simplex
*סוג ומין יחיד Microakodontomys transitorius
* Oecomys
* Microryzomys
* Handleyomys
*סוג ומין יחיד Chilomys instans
* Thomasomys
* Aepeomys
* Rhipidomys
*סוג ומין יחיד Phaenomys ferrugineus
*סוג ומין יחיד Wiedomys pyrrhorhinos
|
*סוג ומין יחיד Wilfredomys oenax
* Akodon
*סוג ומין יחיד Thaptomys nigrita
* Necromys
*סוג ומין יחיד Deltamys kempi
*סוג ומין יחיד Podoxymys roraimae
* Thalpomys
* Abrothrix
* Chelemys
*סוג ומין יחיד Notiomys edwardsii
*סוג ומין יחיד Pearsonomys annectens
*סוג ומין יחיד Geoxus valdivianus
*סוג ומין יחיד Blarinomys breviceps
* Juscelinomys
* Oxymycterus
* Brucepattersonius
*סוג ומין יחיד Lenoxus apicalis
* Scapteromys
* Kunsia
* Bibimys
* Calomys
*סוג ומין יחיד Salinomys delicatus
* Graomys
* Andalgalomys
*סוג ומין יחיד Tapecomys primus
|
* Eligmodontia
* Phyllotis
*סוג ומין יחיד Paralomys gerbillus
* Loxodontomys
* Auliscomys
*סוג ומין יחיד Galenomys garleppi
*סוג ומין יחיד Chinchillula sahamae
*סוג ומין יחיד Andinomys edax
* Euneomys
* Reithrodon
*סוג ומין יחיד Neotomys ebriosus
* Sigmodon
* Neusticomys
* Rheomys
*סוג ומין יחיד Anotomys leander
* Chibchanomys
* Ichthyomys
*סוג ומין יחיד Abrawayaomys ruschii
* Delomys
* Juliomys
* Punomys
*סוג ומין יחיד Irenomys tarsalis
* Scolomys
* Rhagomys
*סוג ומין יחיד Megaoryzomys curioi - נכחד
|
|}
==גלריה==

<gallery mode=packed widths="200px" heights="200px">
Drymoreomys albimaculatus 001.jpg|אוגר יער הררי
Elegant Rice Rat (Euryoryzomys nitidus) (29044497402).jpg
Sigmodon hispidus from Texas.jpg
Oryzomys palustris in vegetation.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1843
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן אנדראס וגנר
קטגוריה:אוגריים
מקבץ דיור

מבנה ב[[בת ים המשמש כמקבץ דיור]]
מקבץ דיור (בישראל מוכר גם בשם בית גיל הזהב) הוא נכס המשמש כמרכז מגורים מסובסד לאוכלוסיות הזכאיות לכך על פי הגדרות הגוף המסבסד. במדינת ישראל הזכאות למגורים במקבצי דיור נקבעת על ידי משרד הקליטה ומשרד השיכון, וכוללת בעיקר עולים חדשים וקשישים מחוסרי אמצעים שאינם סיעודיים.

== מקבצי דיור בישראל ==

מקבצי הדיור הם חלק מהדיור הציבורי ונמצאים באחריות משותפת של משרד הקליטה והעלייה ומשרד הבינוי והשיכון. בשנת 2016 פעלו בישראל 116 מקבצי דיור באחריות משהב"ש ובהם 11,688 יחידות דיור, ובאחריות משרד הקליטה כ-11,000 יח"ד. בשנת 2008 הייתה ההוצאה על מקבצי דיור ומרכזי קליטה של משרד הקליטה בלבד כ-371 מיליון ש"ח, ששיעורם כ-30% מתקציב משרד הקליטה לאותה שנה. בשנת 2011 הסתכמה ההוצאה של משרד הקליטה על מקבצי דיור בכ-778 מיליון ש"ח, 412 מיליון ש"ח מתוכם יועדו להשלמת שכר דירה לנזקקים, ו-366 מיליון ש"ח יועדו למקבצי דיור ואתרי קליטה לעולים.

מספר יחידות הדיור במקבצי דיור עולה מדי שנה ומקבצי דיור מתוכננים ונבנים על בסיס קבוע כחלק מענף הבניה בישראל.

=== מבנה פיסי ===

בממוצע כוללים מקבצי הדיור 50–100 דירות. מקבצי דיור גדולים מגיעים גם עד 350 דירות. שליש מהדירות במקבצים הן דירות שני חדרים בשטח כ-40 מ"ר המיועדות לזוגות, ושני שלישים דירות חדר או חדר וחצי בשטח כ-25 מ"ר המיועדות ליחידים. בנוסף, בכל מקבץ קיימת דירת 3 חדרים בשטח כ-70 מ"ר המיועדת לאם הבית.
מקבצי הדיור כוללים שטחים ציבוריים, חלקם במסגרת מרחבים מוגנים, הכוללים מועדון, חדרי חוגים, ספרייה ומשרד. בחלק ממקבצי הדיור גם גינות ומדשאות.
לכל מקבץ דיור צוות הכולל אם בית, כונן, עובד סוציאלי, איש תחזוקה, רכז חברתי, מטפל בקשישים וגנן.

=== תפעול ===

מקבצי הדיור בישראל מתופעלים על ידי חברות ממשלתיות ופרטיות. בין החברות המתפעלות מקבצי דיור:
* אריאל - המרכז לקיום וחקר הגיל השלישי
* עמיגור
* עמידר
* פרזות
* שחק
* שלו ובניו
* שקמונה
* איילון חברה לביטוח
* אמות
לחברה המתפעלת מקבץ דיור הסכם מול המשרד הרלוונטי. ההסכם קובע את הסכום אותו ישלם המשרד בגין כל יחידת דיור. על פי משרד המשפטים התשואה הראויה למפעילים היא 8% לשנה, אולם בפועל במקרים רבים מושגת אף תשואה גבוהה יותר.

=== זכאות ===

באופן כללי, זכאים לגור במקבצי דיור עולים חדשים עד 15 שנה מעלייתם לישראל וקשישים. ברוב המקרים הזכאים הם מחוסרי אמצעים ומקבלים קיצבת זיקנה והשלמת הכנסה.

== קישורים חיצוניים ==
*[https://www.knesset.gov.il/mmm/data/pdf/m00313.pdf מסמך רקע לדיון בנושא מקבצי דיור], מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 2002

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגורים
קטגוריה:ישראל: רווחה
קטגוריה:ישראל: דיור ציבורי
קטגוריה:עלייה
קטגוריה:זקנה
כביש 574

כביש 574 הוא כביש אורך אזורי בצפון-מזרח השרון. הכביש מתחיל בזמר, עובר בבאקה אל-גרבייה ונגמר בצומת משמר הגבול במפגש עם כביש 65. אורכו של הכביש הוא 15.2 ק"מ.

מדרום לזמר, בשטחי הרשות הפלסטינית, קיים תוואי כביש נוסף שהיווה חלק מכביש 574. תוואי כביש זה מתחיל בעזון וחוצה את טולכרם. אורכו 28 ק"מ.

== צמתים לאורך הכביש בחלקו הישראלי ==
{| class="wikitable" border="1" cellpadding="1"
!ק"מ
!שם
!סוג מפגש
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" |כביש 574 מדרום לצפון
|-
| align="center" |0
| align="center" |צומת זמר
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" |זמר
| align="center" |כביש 5714
|-
| align="center" |3.7
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" |ג'ת
| align="center" |רחוב אל-שאפעי
|-
| align="center" |4.4
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" |ג'ת
| align="center" |רחוב אחמד אבו עסבה
|-
| align="center" |6.7
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" align="center" |באקה אל-גרבייה
| align="center" |דרך ביר באקה (12x12 פיקסלים לכיוון דרום)
|-
| align="center" |10
| align="center" |צומת מצר
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" |באקה אל-גרבייה
| align="center" |כביש 5923
|-
| align="center" |10.9
| align="center" |צומת כלניות
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" |שער מנשה
| align="center" |
|-
| align="center" |11.8
| align="center" |צומת נרבתה
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" |שער מנשה
| align="center" |כביש 6403
|-
| align="center" |12.6
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" align="center" |גבעת חביבה
| align="center" |כניסה לגבעת חביבה
|-
| align="center" |12.8
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" align="center" |גבעת חביבה
| align="center" |כניסה למענית
|-
|13.5
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |מענית
| align="center" |כניסה למועצה אזורית מנשה
|-
| align="center" |14.1
| align="center" |צומת חריש
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" |ברקאי
| align="center" |
|-
| align="center" |15.2
| align="center" | מחלף משמר הגבול
| align="center" align="center" | ברקאי, חריש
| align="center" | 
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:באקה אל-גרבייה: תחבורה
קטגוריה:חריש: תחבורה
קברנון מהנדס

קברנון מהנדס המכונה לעיתים גם קרנון מהנדס (שם מדעי: Pholidichthys) הוא סוג של דגים ימיים שהוא הסוג היחיד במשפחה קברנונים מהנדסים (Pholidichthyidae). בסוג זה שני מינים בלבד. למרות שמם אין להם כל קשר לקברנוניים או לקרנוניים אלא לקבוצת דמויי-אצטגנון, בה הצלופחוליים והאצטגנוניים.

==תיאור==
אורכם של דגים אלה 60 ס"מ והם בעלי פסים צהובים לאורך גופם השחור. הראשים גדולים ובעלי שפתיים גדולות והפנים מזכירות מעט פני קברנון. הם כמעט חסרי סנפירים למעט הסנפיר הגבי הארוך. הצעירים שונים מאוד מהבוגרים ונראים כדגים קטנים מפוספסים בשחור לבן ובעלי שפתיים גדולות הניזונים מפלנקטון. כדי להתגונן מטורפים הם מתקבצים יחדיו וגם מזכירים במראה את השפמיתיים הארסיים החיים באותם אזורים.

דגים אלה חיים בשוניות אלמוגים במערב האוקיינוס השקט. הצעירים חיים במחילות אותם בונים הבוגרים שאינם יוצאים כמעט החוצה. מקור תזונתם של הבוגרים אינו ידוע, אך ייתכן שהוא מבוסס על צאצאיהם.

==מיון==
*משפחה קברנונים מהנדסים (Pholidichthyidae)
**סוג קברנון מהנדס (Pholidichthys)
***מין Pholidichthys anguis
***מין קברנון מהנדס לאוקוטניה (Pholidichthys leucotaenia)
== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1856
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
זיקית קצרת-קרן

זיקית קצרת-קרן (שם מדעי: Calumma brevicorne) היא מין של זיקית החיה במדגסקר והיא בעלת עטרה גדולה ומגושמת המזכירה ברדס של כומר, מה שנתן לה את שמה. 

אורכה של הזיקית 70–90 מ"מ ולעיתים עד 350 מ"מ. היא בעלת גוף ירוק בהיר עם עיניים גדולות מתגלגלות וחוטם קטן. ה"קרן" שלה מגיעה רק לאורך 2 מ"מ. הפה גדול ובתוכו לשון ארוכה היכולה לנוע במהירות קדימה לעבר טרפה. הזנב יכול להתלפף על ענפים ואף להיתלות לזמן קצר.

זיקית זו מותאמת לחיים על העצים והענפים של יערות מזרח מדגסקר. היא יכולה להסוות את עצמה במהירות הן מטורפים והן מטרפה הכולל חרקים שונים כמו חגבים ופרפרים. בלילות הזיקית פעילה פחות ונחה בין הענפים ומשנה את צבעה.

אין סכנה לזיקית אך חלק מביציה נאכלות על ידי חולדה שחורה שחדרה למדגסקר.

==תת-מינים==
* Calumma brevicorne brevicorne
* Calumma brevicorne tsarafidyi

==ראו גם==
* זיקית אמבר

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1879
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלברט גינטר
קטגוריה:זיקיות
קטגוריה:מדגסקר: זוחלים
קרפדת רוריימה

קרפדת רוריימה (שם מדעי: Oreophrynella quelchii) היא מין קרפדה ממשפחת הקרפדיים הנפוצה באמריקה הדרומית האנדמית להר רוריימה שבוונצואלה, ברזיל וגיאנה. קרפדה זו היא קרובת משפחתה של קרפדת המפל החיה באותם אזורים.
== מאפיינים ==
אורכה רק 20 מ"מ והיא בעלת גוף שחור אך הגרון והבטן צהובים. על גופה גבשושיות והיא בעלת ראש עגול ואצבעות רגליים חזקות וגדולות במיוחד. היא אינה יכולה כמעט לקפוץ.

הקרפדה חיה ביערות לחים על הר רוריימה ועל הרי טפואי נוספים. לעיתים היא חיה גם בין הסלעים אך אינה חיה במים כלל אלא בין הענפים. היא נמלטת מטורפים כמו נחשים על ידי קיצה למטה.

==ראו גם==
*אוראופרינלה מקונלי - קרפדה דומה מאותו אזור
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1895
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' אלבר בולנז'ר
קטגוריה:קרפדיים
קטגוריה:ונצואלה: דו-חיים
קטגוריה:ברזיל: דו-חיים