OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אילן אטיאס

אילן אטיאס (נולד ב-1968) הוא קצין צה"ל בדימוס, בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת כרמלי במלחמת לבנון השנייה.

== קורות חייו ==
אטיאס גדל בלוד ולמד בבית הספר הריאלי שבחיפה והיה חניך הפנימייה הצבאית לפיקוד. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 בחר לשרת בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס הקצינים שימש כמפקד מחלקה בגדוד 13 (גדעון). לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה מסלול, ובהמשך מפקד פלוגה ותיקה. בתפקידו הבא פיקד על פלנ"ט גולני. בשנת 1992 פיקד על מבצע במהלכו הרג כוח מן הפלוגה באמצעות טיל טאו שני חיילים מצבא לבנון ושלושה אנשי חזבאללה. לאחר מכן שימש כסמג"ד בחטיבה. בתפקידו הבא מונה לקצין אג"ם חטיבתי תחת פיקוד המח"ט, ארז גרשטיין.

לאחר מכן הועלה לדרגת סא"ל ובאפריל 1998 מונה למפקד גדוד 51, והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. באותה שנה התרחש ירי דו צדדי תחת פיקודו, כאשר כוח מן הגדוד שביצע מארב ירה והרג את אחד מחיילי הכוח , בשל טעות בזיהוי, לאחר שהכוח התפצל. בעקבות זאת קבע הרמטכ"ל, שאול מופז, בשנת 2000 כי אטיאס לא יקודם בדרגה למשך שלוש שנים ולא ישמש בתפקיד פיקודי-מבצעי. באוגוסט 1999 במהלך מבצע שבר ענן, נפצע אטיאס בהתקלות עם חוליית חזבאללה בקרבת המבצר הצלבני קלעת דובאי. בעקבות הפציעה הוא סיים את תפקידו כמפקד גדוד 51. לאחר ההחלמה, מונה למפקד בא"ח גולני, ובהמשך לסגן מפקד חטיבת גולני.

בשנת 2005 מונה למפקד חטיבת כרמלי, חטיבת חיל רגלים במילואים, ובמלחמת לבנון השנייה הוביל את החטיבה בלחימה בגזרות המרכזית והמערבית בדרום לבנון, ובקרב עייתא א-שעב. לאחר המלחמה שימש כנספח צה"ל בצרפת.

== קישורים חיצוניים ==
* אביחי בקר, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=567556&highlight=%EB%FA%E1%E5%FA#post4387276 "שמע, הייתה לי טעות"], הארץ, 26 במרץ 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
* אביחי בקר, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=4607212&postcount=41 אייזן פטון], הארץ, 10 בספטמבר 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
* .
* אלעד ארדן, [https://web.archive.org/web/20160304061301/http://yoram.walla.co.il/ts.cgi?tsscript=archive%2Fitem&c=2&id=958247 חשיפה לצפון], במחנה, 14 באוגוסט 2006, כפי שהועלה באתר וואלה.
* עמוס הראל, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=4502258&postcount=34 בפלוגה שלנו אין הומור שחור], הארץ, 15 בדצמבר 1998, כפי שהועלה באתר פרש.
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי חטיבת כרמלי
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בצרפת
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
הגביע המונטנגרי בכדורסל

הגביע המונטנגרי בכדורסל (בסרבית: Куп Црне Горе у кошарци) הוא מפעל כדורסל מונטנגרי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 2006 ומנוהל על ידי פדרציית הכדורסל המונטנגרית.

==מחזיקות הגביע==
{| class="wikitable"
|- style="background:#cccccc;"
!עונה
!זוכה
!סגנית
!תוצאה
|-
| 2006/2007
| בודוצ'נוסט
| לובצ'ן צטיניה
| 87–62
|-
|2007/2008
|בודוצ'נוסט
|ק.ק. דנילובגרד
|93–65
|-
|2008/2009
|בודוצ'נוסט
|מוגרן בודווה
|89–70
|-
|2009/2010
|בודוצ'נוסט
|מורנר בר
|97–79
|-
|2010/2011
|בודוצ'נוסט
|לובצ'ן צטיניה
|68–43
|-
|2011/2012
|בודוצ'נוסט
|סוטייסקה
|71–64
|-
|2012/2013
|סוטייסקה
|בודוצ'נוסט
|64–55
|-
|2013/2014
|בודוצ'נוסט
|סוטייסקה
|83–57
|-
|2014/2015
|בודוצ'נוסט
|ק.ק. זטה
|98–61
|-
|2015/2016
|בודוצ'נוסט
|מורנר בר
|90–80
|-
|2016/2017
|בודוצ'נוסט
|מורנר בר
|72–68
|-
|2017/2018
|בודוצ'נוסט
|מורנר בר
|87–83
|-
|2018/2019
|בודוצ'נוסט
|סוטייסקה
|85–71
|-
|2019/2020
|בודוצ'נוסט
|מורנר בר
|92–83
|-
|2020/2021
|בודוצ'נוסט
|מורנר בר
|102–93
|-
|2021/2022
|בודוצ'נוסט
|מורנר בר
|89–77
|-
|2022/2023
|בודוצ'נוסט
|ק.ק פודגוריצה
|76–67
|}

==טבלת זכיות==
{| class="wikitable"
|- style="background:#cccccc;"
!
!קבוצה
!זכיות
!סגנות
|-
| 1 || בודוצ'נוסט || 16 || 1
|-
| 2 || סוטייסקה || 1 || 3
|-
| 3 || מורנר בר || 0 || 7
|-
| 4 || לובצ'ן צטיניה || 0 || 2
|- 
| 5 || מוגרן בודווה|| 0 || 1
|-
| = || ק.ק. דנילובגרד|| 0 || 1
|-
| = || ק.ק. זטה|| 0 || 1
|-
|=
|ק.ק פודגוריצה
|0
|1
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

מונטנגרו
קטגוריה:מונטנגרו: כדורסל
שלומי כהן

שלומי כהן (נולד ב-1968) הוא קצין צה"ל בדימוס, בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת אלכסנדרוני במלחמת לבנון השנייה.

== קורות חייו ==
כהן גדל בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי שבחיפה והיה חניך הפנימייה הצבאית לפיקוד. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 בחר לשרת בחטיבת גולני ושובץ בגדוד 12. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס הקצינים שימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בחטיבה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת החוד בגדוד, וכקצין האג"ם של החטיבה. בשנת 1995, בהיותו סגן מפקד גדוד 51, פיקד כהן על כוח מן הגדוד אשר הרג חמישה פעילי חזבאללה שארבו לכוחות צה"ל בקרבת הכפר רב א-תלאתין הסמוך לטייבה שבלבנון. אלוף פיקוד הצפון העניק לכהן תעודת הערכה על שום אומץ הלב שגילה בלחימה. לאחר מכן הועלה לדרגת סא"ל, מונה למפקד גדוד 12 (ברק), והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. בהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת גולני. בשנת 2000 מונה לקצין המבצעים של פיקוד הצפון.

לאחר מכן שימש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. במלחמת לבנון השנייה פיקד על חטיבת אלכסנדרוני, חטיבת חיל רגלים במילואים, והוביל אותה בלחימה בגזרה המערבית בדרום לבנון במרחב הכפרים רג'מין, שיח'ין וג'יבין במשך חמישה עשר ימים. במהלך הלחימה הרגו לוחמי החטיבה עשרות מחבלים, שבו שלושה מחבלי חזבאללה והשמידו אמצעי לחימה רבים. כמו כן כבשה החטיבה בזמן קצר את הצומת המקשרת בין הכפרים רג'מין ושיחין, שטח מפתח אוגדתי שאפשר את הכרעת הקרב במרחב, וסיפקה סיוע הומניטארי לכמה עשרות אזרחים לבנונים, ובכלל זה מתן סיוע רפואי. בעקבות ערכי הלחימה והמוסר שהפגין גדוד 7012 של החטיבה, עליו פיקד סא"ל רוני בן חיים, במלחמה, העניק אלוף פיקוד הצפון, גדי איזנקוט, בספטמבר 2007 לגדוד צל"ש אלוף "על שהראה דבקות במשימה וחתירה לניצחון, אחריות, דוגמה אישית, משמעת ומקצועיות".

לאחר המלחמה שימש כראש מטה עוצבת המפץ. לאחר תאונת אימונים בה נהרג חייל המילואים הואשם בהתרשלות יחד עם מפקד הכיתה, המ"פ והמג"ד. בתפקידו הבא שימש כנספח צה"ל ברומניה, והיה אמון על השבת גופות חללי צה"ל לאחר התרסקות מסוק יסעור של חיל האוויר בעת תרגיל משותף עם חיל האוויר הרומני. בשנת 2013 הורשע בהתרשלות ונגזר עליו חודש וחצי מאסר על תנאי.

בשנת 2014 נבחר כחבר במועצת עיריית חיפה מטעם סיעת "מהפך בחיפה" בראשות יעקב בורובסקי. ביולי 2016 מונה למנכ"ל קניון נהריה.

בוגר קורס חי"ר מתקדם בצבא ארצות הברית (פורט בנינג) בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במנהל עסקים.

== קישורים חיצוניים ==
* .
* אביחי בקר, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=567556&highlight=%EB%FA%E1%E5%FA#post4387276 "שמע, הייתה לי טעות"], הארץ, 26.03.1999, כפי שהועלה באתר פרש.
* אביחי בקר, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=4607518&postcount=1 גולני שלי, גולני שלהם], הארץ, 08.10.1998, כפי שהועלה באתר פרש.
* .
* .
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי חטיבת אלכסנדרוני
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:חברי מועצת העיר חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
לייקאן הייפר-ספורט

לייקאן הייפר-ספורט
לייקאן הייפר-ספורט (Lykan HyperSport) היא מכונית-על של חברת W מוטורס הלבנונית. מכונית זו היא מכונית העל הראשונה שיוצרה במזרח התיכון. המכונית יוצרה במהדורה מוגבלת של שבע יחידות בלבד, שמחיר כל אחת מהן 3.4 מיליון דולר.

כל אחד מהרוכשים קיבל במתנה שעון סיירוס Klepcy בשווי 200 אלף דולר.

== מפרט ==
דגם ההייפר-ספורט הוצע למכירה בשנת 2014. הוא כולל מנוע בעל 770 כוחות סוס ומשקלו 1,380 קילוגרם. מהירות המכונית המרבית היא 395 קילומטר לשעה, וזמן התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש הוא 2.8 שניות.

לוח המחוונים כולל במקום מסך, תצוגת הולוגרמה. בפנסי המכונית שולבו 420 יהלומים.

==מחיר ויוקרה==

נכון לשנת 2015 לייקאן הייפר-ספורט, שמחירה 3.4 מיליון דולר<ref></ref>, הייתה המכונית החמישית היקרה ביותר בהיסטוריה, אחרי פאגאני הואיירה רודסטר במחיר 3.78 מיליון דולר, למבורגיני וננו במקום השלישי, במחיר 4.5 מיליון דולר – שממנה יוצרו 5 יחידות, קוניגסג ccxr Trevita במחיר של 4.8 מיליונים ומייבאך אקסלרו במקום הראשון, במחיר 16 מיליון דולר, שממנה יוצרה יחידה אחת בלבד.

כל שבעת המכוניות שנוצרו נרכשו, ואחת מהן אף נרכשה על ידי משטרת אבו דאבי, ומשמשת כניידת.<ref name=":0"></ref>

נכון לשנת 2024 לייקאן הייפר-ספורט, היא המכונית הארבע עשרה היקרה בהיסטוריה (מבין מכוניות תעשיית הרכב) אחרי פגאני הואירה BC במחיר 3.5 מיליון דולר, מקלארן P1 LM במחיר 3.6 מיליון דולר, למבורגיני סיאן במחיר 3.6 מיליון דולר, ולמבורגיני וננו רואדסטר במחיר 3.7 מיליון, בוגאטי שירון סופר + ספורט 300 במחיר 4 מיליון דולר, קוניגסג CCXR טרוויטה במחיר 4.8 מיליון דולר, פגאני הויארה במחיר 5.4 מיליון דולר, בוגאטי דיבו במחיר 5.8 מיליון דולר, מרצדס-בנץ מייבאך אקסלרו במחיר 8 מיליון דולר, בוגאטי צנטודיצ’י במחיר 9 מיליון דולר, רולס-רויס סוויפטייל במחיר 13 מיליון דולר, פגאני זונדה HP ברקטה במחיר 17 מיליון דולר, בוגאטי לה וואטור נואר במקום הראשון, במחיר 18.7 מיליון דולר.

דגם של המכונית הופיע בסרט "מהיר ועצבני 7", דבר שעזר לבניית היוקרה של המכונית ופרסומה. מתוך 10 דגמים שנבנו עבור צילום הסרט, רק אחד שרד את הצילומים, וב-2021 התקיימה מכירה פומבית עבור רכישת דגם זה.<ref name=":1"></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://wmotors.ae/lykan-hypersport.html דף המכונית] באתר היצרן
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות על
קטגוריה:מכוניות מנוע מרכזי
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2013
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: תחבורה
מאינאו

האי במבט מהאוויר
הטירה
מפל ופרחים-פינת חמד אופיינית
מאינאו (בגרמנית: Mainau) המכונה גם "אי הפרחים" ממוקם בצפון מערב ימת קונסטנץ במדינת באדן-וירטמברג, גרמניה. שטחו של האי כ-0.45 קמ"ר והוא השלישי בגודלו מבין האיים באגם. האי מחובר ליבשה באמצעות דרך וגשר צרים בחלקו הדרומי וכן באמצעות מעגן ומזח לסירות בחלקו הצפוני. הכניסה לאי מותרת להולכי רגל בלבד.

==היסטוריה==
עדויות להתיישבות מן התקופה הפרהיסטורית נמצאו על הגדה הדרומית של האי. בין היתר נמצאו כלי עבודה כגון גרזן, כלי חרס ושברי אבני צור המתוארכים לתקופה הנאוליתית, כ-5,000 שנה לפני זמננו. באזורי החוף הצפוני והדרומי-מערבי נמצאו ונחפרו בתים האופייניים לאזורי חוף של אגמים מתקופת האבן ותקופת הברונזה. סביב שנת 400 לפני הספירה התגוררו באי בני שבטים קלטים, ככל הנראה הלווטים, אשר נהנו מן ההגנה הטבעית של האגם.

בתקופת הכיבוש הרומי נבנה באי נמל קטן אך לא נמצאו ממצאים המורים על קיומו של יישוב. עד לתקופת המלחמות הנפוליאוניות היה האי בבעלותו של המסדר הטבטוני. בשנת 1853 רכש הדוכס פרידריך הראשון מבאדן את האי ובנה עליו ארמון קיץ לשימושו. לאחר מלחמת העולם הראשונה הפכה באדן לרפובליקה אך הדוכס המשיך לשמור על זכויותיו באי. לאחר מותו בשנת 1928 עבר האי לבעלותה של אחותו ויקטוריה, אשתו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה. האי המשיך לעבור בירושה גם לדורות הבאים. בשנת 1974 הועבר האי לבעלותה של קרן משפחתית הממשיכה לנהל את האי ונמצאת בשליטת יורשי המשפחה.

==כיום==
הבעלות על האי נמצאת בידי "קרן לנארט ברנדוט" (Lennart Bernadotte-Stiftung) שהיא גוף משפטי שהוקם על ידי הרוזן ברנדוט מויסבורג שהיה נסיך שוודיה, והדוכס מסמאלאנד. האי מהווה אטרקציה תיירותית והוא משמש כולו כגן פורח ומודל לשמירת הסביבה. על האי ממוקמים גם חממה לפרחים טרופים ופרפרים וכן בית אחוזה המשמש בחלקו כמקום למגורי הבעלים, אולם קונצרטים ציבורי וכנסייה.

באי נטועים זנים רבים ושונים של עצים ובהם גם זנים אקזוטיים יקרי ערך כגון סקוויה ענקית ומטסקוויה. גני האי מעוצבים ומטופחים וכוללים פינות חמד שבהם משולבות פרגולות, מזרקות מים ופסלים. בין זני הפרחים הגדלים ברחבי באי ניתן למצוא ורדים מסוגים שונים, צבעונים, נרקיסים, ועוד. בחממה הצמודה לבית האחוזה מגדלים סחלבים. בבית הפרפרים מתקיימים תנאים טרופיים המאפשרים תנאי מחיה לכ-1,000 פרפרים מכ-80 זנים שונים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמניה: איים
קטגוריה:באדן-וירטמברג: גאוגרפיה
קטגוריה:ימת קונסטנץ: גאוגרפיה
קטגוריה:ימת קונסטנץ: יישובים
קואווילה

קואווילה דה סרגוסה (בספרדית: Coahuila de Zaragoza; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של קואווילה דה סרגוסה, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Coahuila de Zaragoza), או בקיצור קואווילה, היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. היא נמצאת בצפון-מזרח מקסיקו וגובלת בנואבו לאון במזרח, סקטקס וסן לואיס פוטוסי בדרום, דורנגו וצ'יוואווה במערב ובמדינת טקסס בארצות הברית בצפון, כשבין טקסס לקואווילה מפריד נהר ריו גראנדה. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סלטיו, בעוד העיר טוראון היא המטרופולין הגדולה ביותר.

==היסטוריה==
ההתיישבות הספרדית הראשונה באזור קואווילה נוסדה ב-1577.

עם עצמאות מקסיקו ב-1824, בין המדינות הפדרליות שהוקמו הוקמה מדינת קואווילה וטחאס, שכוללת את קואווילה, טקסס ונואבו לאון של ימינו. נואבו לאון הופרדה מהמדינה וטקסס פרשה ממנה ב-1835 והפכה לרפובליקת טקסס. ב-1840 הייתה חברה ברפובליקת ריו גראנדה העצמאית ששרדה שנה בלבד.

ב-19 בפברואר 1856 מושל נואבו לאון סנטיאגו וידאורי סיפח את קואווילה למדינתו, אך היא חזרה להיות מדינה בפני עצמה ב-1868.

==כלכלה==
95% מעתודות הפחם של מקסיקו נמצאות בקואווילה, מה שהופך אותה למדינה המובילה בכרייה במקסיקו. בנוסף, בסלטיו יש תעשיית רכב גדלה, ונמצאים בה מפעלים של ג'נרל מוטורס וקרייזלר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מקסיקו: מדינות
גווידו פוביני

גווידו פוּבּיני (באיטלקית: Guido Fubini; 19 בינואר 1879, ונציה – 6 ביוני 1943, ניו יורק) היה מתמטיקאי איטלקי יהודי, הידוע בשל משפט פוביני והמטריקה מטריקת פוביני-סטאדי.

== ביוגרפיה ==
פוביני נולד בוונציה. אביו, לצארו פוביני, היה מורה למתמטיקה שדחף אותו להצטיין בתחום זה כבר מגיל צעיר.
אמו הייתה זויארידה טורה.
אחרי לימודים בתיכון "מרקו פוסקריני" בוונציה, בשנת 1896 התחיל את לימודיו באוניברסיטת פיזה, שם למד אצל המתמטיקאים הידועים אוליסה דיני ולואיג'י ביאנקי.

לאחר סיום הדוקטורט, שימש כפרופסור במספר אוניברסיטאות. בשנת 1901 הוא החל ללמד באוניברסיטת קטניה בסיציליה. זמן קצר לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ג'נובה. בשנת 1908 עבר לאוניברסיטה הפוליטכנית בטורינו ומשם לאוניברסיטת טורינו, שם הוא חקר ולימד רוב חייו.

במהלך תקופה זו מחקרו התמקד בעיקר בנושאים באנליזה מתמטית, משוואות דיפרנציאליות ואנליזה פונקציונלית. כמו כן עסק בחקר חשבון וריאציות, תורת הקבוצות, גאומטריה לא-אוקלידית וגאומטריה פרויקטיבית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לחקור גם נושאים מעשיים יותר, כגון הדיוק של ירי ארטילרי. לאחר המלחמה הוא המשיך בכיוונים מעשיים והחיל תוצאות ממחקריו על בעיות במעגלים חשמליים ואקוסטיקה.

בשנת 1939, כשפוביני היה בן 60 והיה עתיד לפרוש לגמלאות, המשטר הפאשיסטי של בניטו מוסוליני אימץ את חוקי הגזע שקידם המשטר הנאצי בגרמניה.
פוביני, בהיותו יהודי, חשש לחיי משפחתו באיטליה ולכן החליט לקבל הצעה למשרת פרופסור באוניברסיטת פרינסטון שבארצות הברית.
הוא נפטר בעיר ניו יורק 4 שנים לאחר מכן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים איטלקים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים איטלקים
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1943
רחל אקרמן

רחל אקרמן (Rachel Akerman; 1522 – 1544) הייתה משוררת יהודייה-אוסטרית. הייתה המשוררת היהודייה הידועה הראשונה שכתבה שירה בשפה הגרמנית.

==קורות חיים==
נולדה כפי הנראה בווינה. מילדותה רכשה השכלה נרחבת יחסית, ולמדה לטינית ויוונית. מגיל צעיר כתבה שירים פרי עטה. 

בשיר "Geheimniss des Hofes" (שמשמעו: המסתורין של החצרות), תיארה אקרמן את התככים של אנשי החצר. בעקבות זאת גורשו אקרמן ואביה מווינה. היא נפטרה זמן קצר אחר כך, בגיל 22 בלבד, בייהלבה, מוראביה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://jewishencyclopedia.com/articles/1027-akerman-rachel רחל אקרמן], באנציקלופדיה לנשים יהודיות 

קטגוריה:ילידות 1522
קטגוריה:משוררים יהודים אוסטרים
קטגוריה:משוררות אוסטריות
קטגוריה:משוררות המאה ה-16
קטגוריה:נפטרים ב-1544
הירוגליף המסוק מאבידוס

ההירוגליף במקדש באבידוס.
ההירוגליף בתמונה שעברה ריטוש כדי להתאים אותו לתיאוריות ניו אייג'.
הירוגליף המסוק הוא תבליט בכתב חרטומים שהתגלה על קירות מקדש הקבורה של פרעה סֶתִי הָרִאשׁוֹן בעיר המצרית העתיקה אבידוס ואשר זכה לפרסום רב בתקשורת הבינלאומית בשל הדמיון של חלק מהצורות בהירוגליף לטכנולוגיות מודרניות מתקדמות שונות כמו מסוק, צוללת, ומטוס.

הקונצנזוס בקרב אגיפטולוגים הוא כי מדובר בפראידוליה שנובעת משחיקת טיח עליו נכתבו שמות נבתי של שני מלכים שונים בזמנים שונים. הכתובת המקורית נוצרה במקור במהלך סוף המאה ה-14 לפנה"ס, בתקופתו של סתי הראשון, ונמצא בה הסוף של שם נבתי שלו "מכניע תשע הקשתות" (בהתייחס לתשעת האויבים של מצריים):
<hiero>d:r:D40-T10:t*Z2:Z2*Z2</hiero>
בתקופת שלטונו של רעמסס השני מרחו על הכתובת בטיח ועליו עיצבו בדוחק את סיומת שם נבתי שלו: "מגן מצרים ומסלק לארצות זרות":
<hiero>M:a:k:I6:t*O49-G45:f:W-D40:N25:N25:N25</hiero>
הטיח ברקע הסימנים נשחק עם השנים, וכך התקבלה לדוגמה, הצורה דמוית המסוק משילוב סימן הקשת הישן יותר 30px (T10 ברשימת גרדינר) עם סימן היד עם המטה 30px (D40 ברשימת גרדינר) וסימן יד-שליו <hiero>G45</hiero> (G45 ברשימת גרדינר). <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bibliotecapleyades.net/ciencia/ciencia_hitech03.htm The Abydos Mystery]
* [http://www.nrg.co.il/online/15/ART1/448/795.html ניו אייג nrg - חֵייזַרנו זכרונם לברכה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתובות במצרית עתיקה
קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:אבידוס
פארק סטארבד רוק

פארק סטארבד רוק או שמורת סטארבד רוק (באנגלית: Starved Rock State Park) הוא פארק במדינת אילינוי שבארצות הברית.
== גאוגרפיה ==
הפארק משתרע על כ-10.6 קמ"ר של קניונים וממוקם דרום מזרחית לכפר צפון אוטיקה במחוז לה-סאל על גדות נהר אילינוי. לפני 14,000-17,000 הכו באזור שיטפונות עצומים אשר הקוות מימיהם יצרו את הקניונים ואת צורות הסלע השונות בפארק. הטבע בפארק מתאפיין בצמחיית יער ובמגוון חיות בר. כשני מיליון מבקרים מגיעים לפארק מדי שנה ודייג מהווה את אחת האטרקציות המרכזיות בפארק.

בטרם הגיעו האירופאים לאמריקה, האזור היווה בית ומסתור לשבט הקסקסקיה הילידי שבנה את "הכפר הגדול של אילינוי" מעבר לנהר.

לואי ז'ולייה וז'אק מארקט היו האירופאים הראשונים בהיסטוריה המוכרת אשר חקרו את האזור. ב-1683 סיימו הצרפתים להקים את מבצר סנט לואיס על גבעת אבן חול הצופה על הנהר. מאוחר יותר, במאה ה-18, על פי תורה שבעל פה, קבוצת ילידים מפדרציית האיליני התבצרו על הגבעה לאחר שנסוגו אליה בקרבות מול שבטי האוטווה והפוטווטומי. השבטים צרו על הגבעה ויושביה עד שאלו גוועו ברעב והגבעה קיבלה את שמה - סטארבד רוק - הסלע הגווע.

בשלהי המאה ה-19 השטח פותח כחלק מאתר נופש. האתר נקנה על ידי מדינת אילינוי ב-1911 כדי להפכו לפארק בחסות המדינה. בשנות השלושים של המאה ה-20 נבנו באזור מתקני הפארק על ידי חיל השימור האזרחי במסגרת הניו דיל. מתקנים אלו מהווים כיום חלק נוסף בחשיבותו ההיסטורית הלאומית של הפארק. בשנת 1960 הוכרזה הגבעה כאתר היסטורי לאומי. בשטח הפארק נערכו מספר מחקרים ארכאולוגיים אשר בחנו פעילות ילידית ואירופאית באזור.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אילינוי: גאוגרפיה
קטגוריה:פארקים מדינתיים בארצות הברית
הקבינט של ארצות הברית בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט

הנשיא רוזוולט, 1933
הקבינט של ארצות הברית בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט כיהן במשך 12 שנים וחודש - למעלה משלוש תקופות כהונה נשיאותיות, ממועד השבעת הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-4 במרץ 1933 ועד לפטירתו ב-12 באפריל 1945, פחות משלושה חודשים לאחר שהחל בכהונתו הרביעית. הייתה זו הכהונה הארוכה ביותר בתולדות ארצות הברית של נשיא ושל קבינט.

==הרכב הקבינט==
הקבינט כלל בסך הכל 11 בעלי תפקידים וכיהנו בו 28 גברים ואשה אחת. שניים מהם - מזכיר הפנים הרולד איקס ומזכירת העבודה פרנסס פרקינס - כיהנו בתפקידיהם במשך כל תקופת נשיאותו של רוזוולט (פרקינס הייתה גם האשה הראשונה שהייתה חברה בקבינט בתולדות ארצות הברית). מזכיר המדינה קורדל הול כיהן בתפקידו רק מעט פחות מהם - 11 שנים ושמונה חודשים.

מספר החברים הקטן בקבינט ביחס לכהונתו הארוכה נבע מהמספר המוגבל של בעלי תפקידים שנכללו בו בהשוואה לימינו (כך, בקבינט בממשל הנשיא אובמה מכהנים (נכון לשנת 2013) 23 בעלי תפקידים).

מרבית חברי הקבינט שכיהנו בעת מותו הפתאומי של רוזוולט המשיכו לכהן בקבינט של יורשו הארי טרומן, אך כבר במהלך 1945 התחלפו כמעט כולם, למעט מזכיר הצי ג'יימס פורסטל, מזכיר הפנים הרולד איקס ומזכיר המסחר הנרי וולאס.

==חברי הקבינט==
===מזכירי מחלקות הממשל===
* מזכיר המדינה: קורדל הול (1933–1944), אדוארד סטטיניוס (1944-1945)
* מזכיר האוצר: ויליאם הרטמן וודין (1933–1934), הנרי מורגנטאו (הבן) (1934-1945)
* מזכיר המלחמה: ג'ורג' דרן (1933–1936), הארי וודרינג (1936-1940), הנרי סטימסון (1940-1945)
* התובע הכללי: הומר קאמינגס (1933–1939), פרנק מרפי (1939-1940), רוברט ג'קסון (1940-1941), פרנסיס בידל (1940-1945)
* המנהל הכללי של הדואר: ג'יימס פארלי (1933–1940), פרנק קומרפורד ווקר (1940-1945)
* מזכיר הצי: קלוד סוואנסון (1933–1939), צ'ארלס אדיסון (1940), פרנק נוקס (1940-1944), ג'יימס פורסטל (1944-1945)
* מזכיר הפנים: הרולד איקס (1933–1945)
* מזכיר החקלאות: הנרי וולאס (1933–1940), קלוד ויקארד (1940-1945)
* מזכיר המסחר: דניאל רופר (1933–1938), הארי הופקינס (1938-1940), ג'סי ג'ונס (1940-1945), הנרי וולאס (1945)
* מזכירת העבודה: פרנסס פרקינס (1933–1945).

===בעלי תפקידים בדרג חברי קבינט===
*סגן הנשיא: ג'ון גארנר (1933–1941), הנרי וולאס (1941-1945), הארי טרומן (1945)

==הקבינט השחור ==
הקבינט של ארצות הברית בממשל רוזוולט לא כלל אפריקאים אמריקאים. עם זאת, הנשיא כונן בראשית כהונתו גוף מייעץ בשם "המועצה הפדרלית לענייני שחורים" (Federal Council of Negro Affairs) אשר ייעץ לו בנוגע לקידום צרכיה של האוכלוסייה האפריקאית-אמריקאית בארצות הברית, בין השאר במסגרת מהלכי הניו דיל. לצורך כך מינה הנשיא 45 גברים ונשים בולטים מציבור זה לתפקידים ביחידות הממשל הפדרלי, אשר נכללו במועצה. היא זכתה לכינוי הבלתי רשמי "הקבינט השחור".

אחד החברים בקבינט השחור היה הכלכלן ד"ר רוברט ויוור (Robert C. Weaver). ב-1966 הוא היה לאפריקאי-אמריקאי הראשון לכהן כחבר הקבינט של ארצות הברית, כמזכיר הראשון של מחלקת השיכון והפיתוח העירוני (בממשל הנשיא לינדון ג'ונסון).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
רוזוולט, פ"ד
רוזוולט, פ"ד
ישיבת אור שמחה

ישיבת אור שמחה הייתה ישיבה גדולה של חסידות גור, בחיפה. הישיבה פעלה בין השנים תשמ"ב - תשס"ב.

==היסטוריה==
הישיבה נוסדה בשנת תשמ"ב על ידי הרב אברהם אטלס, אב"ד בבית הדין הרבני בחיפה.

הישיבה השתכנה בבית שהיה משמש לאכסניה לאדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר, ה"בית ישראל", בימי שהותו בעיר.

הישיבה בלטה בצוות הלמדני שלה, מה שהשפיע על רמת הלימוד העיוני בישיבה. הישיבה הייתה הנחשקת ביותר בחסידות גור. כשבוטל לימוד העיון בישיבות גור, פרשו חלק מצוות הישיבה.
כשנה לאחר מכן הורה הרב יעקב אריה אלתר, האדמו"ר מגור, על סגירת הישיבה. הישיבה נסגרה בחשוון תשס"ג, חרף התנגדותו של הרב אטלס שנפטר כעבור שלוש שנים.

==צוות הישיבה==
הרב אברהם אטלס שניהל את הישיבה עד יומה האחרון העמיד בראשותה את הרב מנחם מנדל שפרן שמסר מדי שבוע את השיעור הכללי. הרב ישראל דוד רוסט<ref></ref>, רבם של חסידי גור בחיפה, שימש כמשפיע וכראש החברה'ס בישיבה. המשגיח היה רבי שמעון למברגר, לימים האדמו"ר ממאקווא. בין הר"מים בישיבה (בתקופות שונות) היו הרב שאול אלתר, הרב ישראל בונם שרייבר, הרב יצחק דוד אלתר (בנו של ה"פני מנחם"), הרב מאיר דב רכניצר והרב מנדל וייס מקריית אתא.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות חסידיות בישראל
ישיבת אור
קטגוריה:חיפה: ישיבות
ישיבת חידושי הרי"ם

ישיבת חידושי הרי"ם היא ישיבה של חסידות גור בתל אביב. זוהי הישיבה השנייה של חסידות גור שנפתחה בארץ ישראל, ובפתיחתה הייתה סניף של ישיבת שפת אמת בירושלים. ראש הישיבה הנוכחי הוא הרב מאיר פלקסר. הישיבה כוללת ישיבה גדולה וישיבה קטנה.

==היסטוריה==
הישיבה נוסדה בשנת תרצ"ו כסניף של ישיבת שפת אמת. הישיבה נפתחה על ידי רבי שמחה בונים אלתר, בהוראת אביו רבי אברהם מרדכי אלתר ה"אמרי אמת". ה"אמרי אמת" הורה לפתוח את הישיבה בשל שתי סיבות, ראשית, ציפייתו שהישיבה תפתח את החיים היהודיים בתל אביב, שנית, הצורך בהקמת מוסד לחסידי גור הרבים שהתגוררו בעיר, שחלקם פחד לשלוח את בניהם לירושלים עקב המאורעות<ref>ראו אור זרוע לצדיק עמודים רכז-רכח</ref>.

הישיבה שכנה בהתחלה בשטיבל של גור ברחוב התבור ובשנת ה'תרצ"ט<ref>אור זרוע לצדיק ,עמוד רלב</ref> עברה למבנה שכור בן שלושה חדרים ברחוב פרץ 12 באזור התחנה המרכזית הישנה בדרום תל אביב, שם נבנה אחר כך בנין הישיבה ונחנך ב־ ה'תשי"ג 1953. נשיא הישיבה לאחר פטירת ה"אמרי אמת", רבי שמחה בונים אלתר, השיג שטח לישיבה בשכונת רמת החייל. הנחת אבן הפינה הייתה באלול תשכ"ג, וחנוכת הבית הייתה בסיוון תשכ"ט ובאדר תשל"א עברה הישיבה למבנה החדש. רבי שמחה בונים, דאג לצורכי הישיבה והרגיש קשר נפשי אליה. הוא נהג להיפרד מבני הישיבה קודם נסיעותיו לחוץ לארץ.

סביב הישיבה נבנתה "קריית הרי"ם לוין". בב' בניסן תשל"ז, בתום השלושים לפטירתו של ה"בית ישראל", הונחה אבן הפינה לבית המדרש החדש של הישיבה.

בשנת ה'תשע"ו נסגרה הישיבה הגבוהה והוקמה מחדש בשנת ה'תשפ"א בבני ברק בראשות הרב חיים יהושע שארר חתנו של רבי יעקב אלתר האדמו"ר מגור.
כיום יש בקמפוס 2 ישיבות קטנות וכולל.

בספטמבר 2020, בתקופת הגל השני של מגפת הקורונה בישראל, הוחלט לפתוח בקמפוס הישיבה מלונית קורונה.

==צוות הישיבה==
ראש הישיבה הראשון היה הרב גדליה הרץ. לצידו כיהנו כר"מים בישיבה הרב מנחם מנדל וייץ, חותנו של האדמו"ר מגור הנוכחי והרב חיים זילברשטיין. לאחר בואו של הרב גד אייזנר לארץ, נסע אליו רבי שמחה בונים לחיפה, לבקשו שיעבור לתל אביב ויכהן כמשגיח. בהמשך החל לכהן כמשגיח הרב אברהם יוסף אירנשטיין, איש אמונו של "הבית ישראל" ואחד משני מדריכי החתנים מטעמו, על פי בקשתו של רבי שמחה בונים כיהן רבי מאיר סג"ל לנדא מדראהביטש בנשיאות הישיבה.

ראש הישיבה היה הרב יוסף הורביץ. ה'תרפ"א - ה'תשפ"ב ובוגר ישיבת מיר הליטאית. בין ראשי הישיבה כיום, הרב יעקב גרנירר האדמו"ר מאשלג חזון איש, והרב יונה מנלה, וכן הרב מאיר פלקסר המכהן כראש הישיבה הקטנה.

==בוגרים בולטים==
* רבי שמעון נתן נטע בידרמן, האדמו"ר מלעלוב בבני ברק.
*רבי ישכר דב בידרמן, האדמו"ר מלעלוב-בר-אילן.
*הרב איסר פרנקל.
*הרב אביגדור רובינשטיין, ראש ישיבת מאור ישראל.
*ישראל אברהם שניידר, עורך עיתון המודיע.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=24484&pgnum=50 יובל לישיבה]. אידישע ווארט 264. היברובוקס. 
* 
* 

==הערות שוליים==

חידושי הרים
חידושי הרים
חידושי הרים
קטגוריה:חסידות גור
קטגוריה:נווה שאנן (תל אביב)
קבר חבקוק

מבנה הקבר ששוער בקדרים
הקבר ששוער בקדרים
הקבר באיראן
קברו של חבקוק הנביא הוא נושא שנוי במחלוקת. מקום קבורתו של חבקוק אינו מתואר בתנ"ך, וקיימות מספר מסורות לגביו. בישראל ישנו אתר אחד המזוהה כקבר חבקוק בגליל התחתון, והוא הפופולרי והמוסמך יותר. אך מסורות אחרות קובעות את מיקום הקבר באתרים דרומיים יותר בתחום ממלכת יהודה. כמו כן קיימת מסורת על מיקום הקבר באתר באיראן.

ההיסטוריון סוזומנוס מהמאה החמישית טען שאלוהים נגלה לבישוף זבנוס בחלום ומסר לו את מקום הקבורה שנמצא בקֶלַה.

== קברים בישראל ==
=== חוקוק ===
בשנת 1210 ערך רבי שמואל ב"ר שמשון מסע בארץ ישראל, וציין כי "מצאנו קבר חבקוק בכפר חקוק" (בפי הערבים: שיח' חסן).
את הקבר תיארו גם מספר עולי רגל הקדומים, כגון: יעקב השליח, מנחם החברוני, תוצאות ארץ ישראל, אשתורי הפרחי ועוד.
במשך שנים צוין מקום הקבר כסמוך לקצה הצפוני של כביש 65 (צומת קדרים), ליד הגשר מעל תעלת המוביל הארצי, שם עומד מבנה שהוקם בשנות ה-80 של המאה ה-20 מעל הקבר.
בשנת 2007 חוקרי המקומות הקדושים ישראל מאיר גבאי, ישראל הרצברג והארכאולוג ד"ר יוסף סטפנסקי טענו כי איתרו את הקבר מבחינה ארכאולוגית ומחקרית.

המקום נמצא ליד אתר חוקוק העתיקה, בה זוהו אתרי קבורה מבית שני ואילך.

===ירושלים===
רבי משולם מוולטרא מתאר במסעו את קבר חבקוק בהר הזיתים שבירושלים: "הר הזיתים... וכשאדם יורד מעט בשיפוע ההר, מערת חגי הנביא... ואצלו הרחק כמו שלשים פסיעות, קבורת חבקוק הנביא עליו השלום".

===תל קילא===
במקור נוצרי מאוחר זוהה קבר חבקוק בתל קילא.

== באיראן ==

באיראן, דרומית מזרחית לעיר טוסרקאן, ישנו מקדש שנטען שהוא מקום הקבורה של הנביא. המסורת הפרסית טוענת שחבקוק היה השומר של מקדש שלמה המלך ושנכלא על ידי הבבלים. בשנת 1960 הוציאה איראן בול של האתר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קברי צדיקים
קטגוריה:קברי צדיקים בגליל
קטגוריה:חוקוק (קיבוץ)
לצ'ה

קתדרלת לצ'ה שנבנתה לראשונה בשנת 1144, היא מהחשובות באיטליה]]
לצ'ה (באיטלקית: Lecce , בגריקו: Luppìu, בלטינית: Lupiae, ביוונית עתיקה: Ἀλήσιον) היא העיר השישית בגודלה במחוז פוליה שבדרום איטליה.

העיר משמשת כמרכז המנהלי של נפת לצ'ה, והיא העיר הראשית בחצי האי סלנטו (ה"עקב" במגף האיטלקי).

לעיתים מכונה לצ'ה "פירנצה הדרומית", זאת עקב שפע המומנטים הבנויים בסגנון הבארוק בעיר. לתושבי האזור קיימת זיקה מסורתית לתרבות היוונית. לפי מקורות יווניים, המספים שייסדו את העיר, מקורם באי כרתים. עד היום, אזור לצ'ה ועיירות הסובבות אותה מכונה "גרסיה סלנטינה" (Grecia salentina), ותושבי האזור דוברים את שפת הגריקו; ניב של יוונית מודרנית.

באזור העיר חוצבים את "אבן לצ'ה"; אבן גיר רכה וגמישה המתאימה לפיסול. העיר מהווה מרכז חקלאי, בעיקר של שמן זית ויין. בנוסף, מהווה לצ'ה מרכז תעשייתי המתמחה בייצור קרמיקה.

== היסטוריה ==
על פי המיתולוגיה, בזמן מלחמת טרויה הייתה עיר בשם סיבאר (Sybar) במקום בו שוכנת לצ'ה. יישוב זה שנוסד על ידי המספים, נכבש במהלך המאה השלישית לפני הספירה, והוא קיבל את השם לופיאה (Lupiae).

תחת שלטון הקיסר אדריאנוס (המאה ה-2), הועברה העיר למיקום מחודש ששכן כשלושה קילומטרים ממיקומה הקודם, ונבנו בה תיאטרון ואמפיתיאטרון. אורונטיוס מלצ'ה, או בשמו המקומי "סנט אורונזו" (Sant'Oronzo) היה הבישוף הראשון של העיר, והוא הקדוש המגן של לצ'ה.

לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, נכבשה לצ'ה על ידי מלך האוסטרוגותים, טוטילה. בשנת 549 נכבשה על ידי האימפריה הביזנטית, ונשארה בשליטתם במשך חמש מאות השנים הבאות, למעט כיבושים קצרים של הסרצנים, לומברדים, מדיארים, וסלאבים.

במאה האחת עשרה כבשו האיטלו-נורמדים את העיר, והשיבו לעיר את חשיבותה המסחרית. תחת שלטון בית הוהנשטאופן, היה למחוז לצ'ה אוטונומיה רבה. גם בתקופת ממלכת סיציליה (1053–1463) הייתה לעיר חשיבות רבה, והיא נשלטה ישירות על ידי השלטון המרכזי. מהמאה החמש עשרה לצ'ה היא אחת הערים החשובות בדרום איטליה. החל משנת 1630 נבנו מומנטים רבים בסגנון הבארוק בעיר. על מנת למנוע את פלישת העות'מאנים, ציווה קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתחילת המאה השש עשרה, לבנות מערכת ביצורים חדשה.
בשנת 1656 פרצה בעיר מגפה, אלפי תושבים נספו.

בתקופת איטליה הפשיסטית, נבנו מיזמים גדולים בעיר. תנופת הבנייה שהתאפיינה בבניינים מודרניים, גרמה להרס בעיר העתיקה, בשנות השבעים החלו במאמצים לשיקומה.

==יהודי לצ'ה==
בלצ'ה חיו יהודים, כבר בתקופה הנורמנית (המאה ה-11), אך לא ידוע על תיעוד מיוחד של חיי קהילה יהודית במקום עד המאה ה-15. ב-1463 גורשו יהודי לצ'ה בידי אספסוף מקומי, וב-20 ביוני 1464 פרסם המלך פרננדו השני, מלך אראגון צו המזמין את היהודים לחזור לעיר. ב-21 במרץ 1465, התפרץ המון משולהב לגטו היהודי, הגטו נבזז ובתיו נשרפו ונחרבו עד היסוד, רוב יהודי לצ'ה נטבחו ומתי מעט שרדו ונפוצו ברחבי המדינה. על מקומו של בית הכנסת המקומי הוקמה כנסייה. עם אירועים אלו, חדלה קהילת יהודי לצ'ה להתקיים. ב-1540 גורשו היהודים מרחבי ממלכת נאפולי כולה.

בלצ'ה נולד המתרגם והמדקדק העברי אברהם דבלמש, שהיה אחד ממוריו של דניאל בומברג.

== ערים תאומות ==
ללצ'ה תשע ערים תאומות:

== ראו גם ==
* אוניברסיטת סלנטו

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20140511042043/http://www.j-italy.org/treasures/location/apulia/lecce יהודי לצ'ה] באתר j-italy
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:פוליה: ערים
Everybody's Got Something to Hide Except Me and My Monkey

Everybody's Got Something to Hide Except Me and My Monkey הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס שנכתב על ידי ג'ון לנון והקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. הוא יצא באלבומם משנת 1968 הקרוי על שם הלהקה (ידוע גם כאלבום הלבן). מילות השיר מכילות אמרות שהביטלס שמעו ממהרישי מהש יוגי, איתו למדו מדיטציה טרנסצנדנטלית בהודו בתחילת 1968. שם השיר הוא הארוך ביותר שניתן לשיר כלשהו של הביטלס.

==מקורות==
ב-1980, לנון אמר: "זו הייתה בעצם איזושהי שורה נחמדה והפכתי אותה לשיר. זה עליי ועל יוקו. כולם נראו פרנואידים לגבינו מלבד שנינו, היינו בזוהר האהבה. הכל ברור כשאתה מאוהב. כולם היו במתח מסביבנו: אתה יודע, 'מה היא עושה כאן בסשן?' 'למה היא איתו?' כל הטירוף הזה מסביבנו היה בגלל שרצינו להיות ביחד כל הזמן".

ג'ורג' האריסון אמר שהחלק הראשון של הכותרת מצוטט מדבריו של מהרישי מהש יוגי. אך בנוגע ל-"... except me and my monkey", הוא טוען ש"אין לו מושג מאיפה זה הגיע", למרות שמקרטני מאמין שזוהי התייחסות להרגל של לנון בעבר של עישון הרואין. "ג'ון התחיל לדבר על תיקונים וקופים", הוא אמר. "זה היה מינוח קשה שאנחנו לא היינו בקטע שלו". במבט לאחור, לנון אמר, "הסנפנו קצת כשהיינו מדוכאים. לקחנו הרואין בגלל מה שהביטלס והחברים האחרים עשו לנו".

==הקלטה==
דמו של השיר שלא יצא לאור, הוקלט בביתו של ג'ורג' האריסון במאי 1968, הכולל כלים אקוסטיים, ובשירה המושרת באוקטבה נמוכה יותר מאשר הגרסה שיצאה לאור. הגרסה הסופית של השיר הוקלטה באולפני אבי רוד ב-27 ביוני 1968, ותהליך האובר-דאבינג נעשה ב-1 ביולי של אותה שנה.

==גרסאות כיסוי==
*המוזיקאי פאטס דומינו ביצע גרסת כיסוי לשיר בשנת 1969.
*להקת The Feelis ביצעה גרסת כיסוי לשיר באלבום הבכורה שלהם, Crazy Rhythms משנת 1980.
*כשמגזין מוג'ו הוציא לאור אלבום מחווה בו מבצעים אמנים מודרניים את כל שירי האלבום הלבן. גרסת הכיסוי לשיר זה בוצעה על ידי My Brightest Diamond.

==ביצוע==
*ג'ון לנון - זמר, גיטרה מלווה, כלי הקשה, מחיאות כפיים
*פול מקרטני - שירה מלווה, גיטרת בס, פעמון, כלי הקשה, מחיאות כפיים
*ג'ורג' האריסון - שירה מלווה, גיטרה מובילה, כלי הקשה, מחיאות כפיים
*רינגו סטאר - תופים, כלי הקשה, מחיאות כפיים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1968
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על יוקו אונו
קטגוריה:שירים על פרימטים
כנסיית ישו הקדושה

כנסיית ישו הקדושה: בית שלום יפן - אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל
מקהלת השחר בבית שלום יפן
כנסיית ישו הקדושה (Sei Iesu Kai, 聖イエス会) היא כנסייה יפנית עצמאית, אשר נוסדה על ידי האב טקג'י אוצוקי (Ōtsuki Takeji, 大槻武二) בשנת 1946. כנסיית ישו הקדושה היא השלישית בגודלה מתוך הכנסיות שנוסדו ביפן.

== היסטוריית הקהילה ==
כנסיית ישו הקדושה הוקמה על ידי האב טקג'י אוצוקי, שהחל את דרכו בנצרות בכנסיית יפן הקדושה של ג'וג'י נקאדה, אך לאחר הארה רוחנית שחווה ב-1938, שינה את עיקרי אמונתו והחליט להקים קהילה חדשה. הקבוצה, שבימיה הראשונים מנתה כשלושים מאמינים. החלה את דרכה בנאגנו, משם עברה במהרה להירושימה, ולבסוף מצאה את מקום משכנה הסופי בקיוטו ב-1949. הכנסייה משרתת את "אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל", הידועה גם בשם "בית שלום יפן".

עיקרי האמונה של כנסיית ישו הקדושה כוללים תפילה למען התקומה הרוחנית של ישראל, שלום ירושלים וביאת המשיח. בכך ממשיכה הכנסייה החדשה את עיקרון אמונתו של נקאדה בהכרת תפקידם החשוב של היהודים ושל ישראל בחזרתו של ישו. עם זאת, בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, בזמן הקמתה של מדינת ישראל ומלחמת העצמאות, ולאור הלכי הרוח הפציפיסטיים ביפן, הובילו את הכנסייה לנטוש את האלמנטים הלאומנים בדוקטרינה של נקאדה ולשים דגש רב יותר במקומם על ערכים של שלום ואי-אלימות.

ב-1962 נפגשו לראשונה חברי הקהילה והאב אוצוקי שבראשה עם ישראלי, טוביה בלומנטל, ששהה באזור באותה התקופה בעקבות לימודי הדוקטורט שלו לכלכלה באוניברסיטת אוסקה. מהמפגש הראשוני הזה התהדק הקשר בין חברי הקהילה לישראל ומאז החלו אלה לשלוח מתנדבים לקיבוצי ישראל, לעבוד וללמוד עברית. ב-1970 הקים בנו של אב הקהילה, אוצ'וקי מאזורו את מקהלת השחר (ביפנית: shinonome ;dawn) ששרה שירים יפניים ועבריים כאחד. שנה לאחר מכן הגיעה המקהלה לראשונה לישראל להופיע ב-1971. באותה השנה גם הוקם בית הארחה לישראלים, בסמוך לכנסייה בקיוטו, בשם "בית שלום". מאז נוצרו בתי הארחה נוספים בערים אחרות ברחבי יפן בהם יכולים ישראלים לשהות עד לשלושה ימים ללא תשלום.

בשנת 1992 הקים אוצוקי את אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית בירושלים - "מזרע". ב-1995 הוקם מרכז חינוך לזכר 1.5 מיליון הילדים היהודיים שנספו בשואה (Holocaust Education Center). בפברואר 1998 העניקה ישראל לאב אוצוקי את התואר נאמן ירושלים, לאות כבוד והערכה לפעילותו ותפילותיו למען המדינה. אגודת בית שלום סייעה בהקמת גן יפני בפארק יצחק רבין.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.seiiesukai.org/ דף הבית של כנסיית ישו הקדושה]
* [http://mharpaz.wordpress.com/2011/12/08/דרישת-שלום-מבית-שלום/ דרישת שלום מ"בית שלום"] מאת משה הרפז
* [https://www.youtube.com/watch?v=jhPunfkzIpM מדריך טיול ליפן - בית שלום קיוטו] 
* 
* [https://web.archive.org/web/20140427010114/http://asia.huji.ac.il/links/1287 מלגה על שם האב טקג'י אוצוקי, מטעם אגודת "מזרע" של בית-שלום יפן]
* [http://www.huji.ac.il/cgi-bin/dovrut/dovrut_search.pl?mesge122198816805872560 פרס שר החוץ היפני יוענק לזוג מורים מהאוניברסיטה העברית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות נוצרית
ישו הקדושה
קטגוריה:יפן: דת
מקסיקו (מדינה)

מדינת מקסיקו (בספרדית: Estado de México, נהגה: אסטדו דה מחיקו; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של מקסיקו, בספרדית: Estado Libre y Soberano de México) היא המאוכלסת והצפופה ביותר מבין 31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. מדינת מקסיקו נמצאת בדרום-מרכז מקסיקו, גובלת בקרטרו ואידלגו בצפון, גררו ומורלוס בדרום, מיצ'ואקאן במערב, פואבלה, טלקסקלה, ומקיפה את המחוז הפדרלי של מקסיקו סיטי. בירתה היא טולוקה והעיר הגדולה ביותר בה היא אקטפק דה מורלוס.

==היסטוריה==
מדינת מקסיקו נוצרה עם עצמאות מקסיקו ב-1824, כשמקסיקו סיטי היא בירתה. עם זאת, מקסיקו סיטי נבחרה לבירת מקסיקו והפכה למחוז פדרלי נפרד, ובנוסף על כך, במהלך הזמן טריטוריות נוספות נלקחו מהמדינה והוקמו בהן מדינות אחרות, כמו גררו ב-1852 ואידלגו ומורלוס ב-1869. עיר הבירה של מדינת מקסיקו הועברה לטולוקה ב-1830.

==כלכלה==
כלכלת מדינת מקסיקו מסתמכת בעיקר על תעשייה, הכוללת כימיקלים, מוצרי מזון, טקסטיל, מוצרי נייר, מתכות ובנייה ותחזוקה של כלי רכב. בנוסף התיירות מהווה גם היא חלק חשוב בכלכלה המקומית, כמו גם החקלאות שכוללת בעיקר גידול תירס ובנוסף על כך גידול אפונה, שעורה, שעועית, תפוח אדמה, אלפלפה, חיטה, אבוקדו וגויאבה.

בעבר גם כרייה הייתה ענף חשוב בכלכלה המקומית, אך כיום היא מהווה רק ענף משני למרות שנותרו מרבצים של זהב, כסף, עופרת ומינרלים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מקסיקו: מדינות
שזלונג

כתב יד רומאי מן המאה הרביעית]]
שֶזלוֹנג (בצרפתית: Chaise longue, שפירושו בעברית הוא "כיסא ארוך") הוא כיסא מוארך (או כורסה מוארכת) המאפשר החזקת רגלי האדם היושב עליו, לכל אורכן, על גבי הכיסא.

בתקופה המודרנית פותחו שזלונגים מתקפלים. שזלונג מתקפל מורכב ממסגרת נפתחת וממזרן הנפרס על המסגרת. שזלונג מתקפל זול יותר ותופס פחות מקום בשעה שהוא מקופל.
שזלונגים מתקפלים פשוטים ביותר, הכוללים מסגרת מתקפלת ועליה יריעת אריג, משמשים לנופשים על שפת הים ובמקומות דומים.
<gallery>
Schäslong.png|שזלונג בסגנון רוקוקו מהמאה ה-18
Modern chaise longue.png|שזלונג מהמאה ה-19
BLACK MAN ENJOYING A NAP ON A CHAISE LOUNGE ON CHICAGO'S SOUTH SIDE. FROM 1960 TO 1970 THE PERCENTAGE OF CHICAGO... - NARA - 556292.jpg|שזלונג מתקפל
</gallery>

==ראו גם==
* הדום

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://bizindexx.weebly.com/151314941500149315041490.html שזלונג] באתר "הכל לעיצוב הבית"

קטגוריה:כיסאות
NSFW

NSFW הוא ביטוי סלנג אינטרנט, ראשי תיבות באנגלית של המילים Not Suitable For Work או Not Safe For Work (לא הולם או לא בטוח למקום העבודה).

נהוג להשתמש בסימון זה בעת שליחת דואר אלקטרוני או בעת פרסום במרחב אינטרנטי כלשהו כגון פורום, בלוג או רשת חברתית, בצמוד לקישורים המכילים עירום, פורנוגרפיה, אלימות, גסויות או כל תוכן אחר שאינו מתאים לצפייה במקום פומבי או סביבה פורמלית כגון מקום עבודה.

הביטוי ההפוך לביטוי זה הוא SFW (הולם / בטוח למקום העבודה), אותו נהוג להצמיד לקישורים אשר מכותרתם עשוי להשתמע כי אינם מתאימים למקום העבודה, על מנת להבהיר שלא כך הדבר.

קטגוריה:מילים וביטויים בתרבות האינטרנט
קטגוריה:סלנג
קטגוריה:ראשי תיבות וקיצורים
ענת אדמתי

ענת רות אדמתי (באנגלית: Anat R. Admati; נולדה ב-1956) היא פרופסורית למימון וכלכלה באוניברסיטת סטנפורד.

==ביוגרפיה==
אדמתי נולדה בקריית גת לשרה ועזרא אדמתי, מדריך בשרות ההדרכה של משרד החקלאות. למדה בתיכון רוגוזין בקריית גת (היום נקרא על שם זאב בוים שהיה ממוריה). השלימה תואר ראשון בהצטיינות במתמטיקה ובסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית ב-1979, תואר שני בחקר ביצועים באוניברסיטת ייל ב-1981 ותואר שלישי בהצטיינות בחקר ביצועים באוניברסיטת ייל ב-1983. את עבודת הדיסרטציה עשתה תחת הנחייתו של פרופסור סטיבן רוס בנושא מודלים ומדידה של אינפורמציה אסימטרית בשווקים הפיננסים.

החל משנת 1983 היא חברת סגל באוניברסיטת סטנפורד בבית הספר למנהל עסקים. הייתה גם פעמיים מרצה אורחת באוניברסיטת תל אביב.

ספרה "בגדי הבנקאים החדשים: בעיות בבנקאות והדרכים לטפל בהן" (2013) היה לרב מכר וזכה בפרסים רבים.

בשנת 2014 נכללה ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של השבועון "טיים" בקטגוריה "פורצי דרך", וברשימת 100 ההוגים הגלובליים של מגזין "Foreign Policy".

נשואה לדייוויד קרפס, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת סטנפורד, ולהם שלושה ילדים משותפים.

==פרסומים נבחרים ==
<div class="mw-content-ltr">
* Forcing Firms to Talk: Financial Disclosure Regulation and Externalities: Review of Financial Studies - 2000
* Robust Financial Contracting and the Role of Venture Capitalists: Journal of Finance - 1994
* The Wall Street Walk and Shareholder Activism: Exit as a Form of Voice: Review of Financial Studies - 2009
* Large Shareholder Activisim, Risk Sharing, and Financial Market Equilibrium: Journal of Political Economy - 1994
* A Theory of Intraday Patterns: Volume and Price Variability: Review of Financial Studies - 1988
</div>

==לקריאה נוספת==
* ענת אדמתי ומרטין הלוויג, בגדי הבנקאים החדשים: בעיות בבנקאות והדרכים לטפל בהן, הקדמה: גיא רולניק, הוצאת קוראים, 2015.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.gsb.stanford.edu/users/admati עמוד אישי באתר אוניברסיטת סטנפורד] 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:כלכלניות ישראליות
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:כלכלניות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי תיכון רוגוזין (קריית גת)
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:קריית גת: אישים
קטגוריה:ישראלים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:סגל בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
איפראן

איפראן (בערבית: إفران, בברברית: ⵉⴼⵔⴰⵏ (מערות), בצרפתית: Ifrane) היא עיירת נופש בהרי האטלס התיכון במרוקו, כ-70 קילומטר דרומית לעיר פאס. העיירה ממוקמת 1665 מטר מעל גובה פני הים וידועה בתור אתר מרכזי לתיירות סקי במרוקו. היא הוקמה במאה ה-20 בתקופת הפרוטקטורט הצרפתי.

העיירה מונה כ-14 אלף תושבים, נכון לשנת 2014. בנוסף לאטרקציות תיירותיות רבות נמצאת בעיירה אוניברסיטת אל-אחוויין, מהאוניברסיטאות היוקרתיות במרוקו. הלימודים באוניברסיטה מתנהלים באנגלית. העיירה בנויה ברובה בסגנון אדריכלי מערב-אירופאי.

==גלריה==
<gallery mode="packed">
Aranas.jpg|אוניברסיטת אל-אחוויין
Ifrane snow.jpg|דרך מושלגת באיפראן
Ifrane.jpg|שכונת מגורים באיפראן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מרוקו: ערים
אמנון אשכול

אמנון אשכול (25 בפברואר 1934 – 27 במאי 2022) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שכיהן בין היתר כמפקד פיקוד הנח"ל. קיבל את עיטור המופת.

==ביוגרפיה==
אשכול נולד וגדל בקיבוץ עין המפרץ, למד בבית הספר האזורי נעמן והיה חניך ומדריך בתנועת השומר הצעיר. ב-1953 התגייס לצה"ל, שירת בחטיבת גולני, שבה היה קצין חבלה, ביחידת המיעוטים ובסיירת פיקוד הדרום. ב-1956 השתחרר משירות סדיר וסייע בהקמת הקיבוצים ניר עוז ואדמית. במלחמת סיני היה סגן מפקד פלוגת הסיור של פיקוד הדרום. ב-1957 שב לשירות קבע ושירת בחטיבת הצנחנים כסגן מפקד הפלס"ר ואחר כך כמפקד פלוגה. ב-1966 מונה למפקד פלס"ר שריון. הוא פיקד על פלס"ר 41 של חטיבת הראל במלחמת ששת הימים ולחם עמה בקרבות על ירושלים, ברמאללה, יריחו ובכיבוש רמת הגולן. במלחמת ההתשה פיקד על גדוד חרמ"ש 104 בחטיבת הראל, ושירת עמו בבקעת הירדן, בקו בר-לב וברצועת עזה. בינואר 1970 פיקד על כוח למעצר מחבלים במחנה פליטים אל-מע'זי; במהלך הפעולה נתקל הכוח ונפצע, על אף פציעתו המשיך לפקד ולהילחם. על פעולתו במבצע זה זכה לצל"ש ממפקד החטיבה ומאוחר יותר לעיטור המופת.

ב-1971 עבר יחד עם הגדוד הסבה לשריון. הדריך בבית הספר לשריון בקורס מפקדי פלוגות ובקורס אימון מתקדם. בספטמבר 1972 השתחרר משירות הקבע.

במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד שריון 104, בחטיבת הראל, גדוד טנקי שוט קל. לחם בקרבות הבלימה בגזרה הדרומית של סיני, בחציית תעלת סואץ ובהתקדמות עד הק"מ ה-101. במהלך הקרבות החליף את סגן מפקד החטיבה שנפצע. לאחר המלחמה לחם במלחמת ההתשה במובלעת הסורית. בהמשך שירותו הצבאי פיקד על חטיבת קרייתי, חטיבת שריון במילואים ולחם עמה במבצע ליטני ושירת כסגן מפקד אוגדה משוריינת בפיקוד הצפון. לאחר מכן יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי.

באוגוסט 1980 מונה למפקד פיקוד הנח"ל ושירת בתפקיד עד 1984. במהלך שירותו קודם לדרגת תת-אלוף. במלחמת לבנון היו תחת פיקוד הנח"ל שני גדודי היאחזות, שני גדודי בט"ש, שני גדודי מ"כים וגדוד של מחנה 80, כמו כן פלוגות נחלאים בגדודים שונים. לאור צורכי הצבא בחטיבת חיל רגלים נוספת, הוחלט על הקמת חטיבת הנח"ל שפעלה תחת פיקוד הנח"ל בראשותו של אשכול. במלחמת לבנון נשבו שמונה מחיילי הנח"ל ללא קרב. ביום העצמאות ב-1984 זכה הנח"ל לפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.

בשנת 2013 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי, "בדרכי".

אשכול נפטר ב-27 במאי 2022 בגיל 88.

==קישורים חיצוניים==

*[https://yomkipurwar.mod.gov.il/Persons/Pages/AmononEshkol.aspx?query=%D7%90%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%9F+%D7%90%D7%A9%D7%9B%D7%95%D7%9C אמנון אשכול] באתר [https://yomkipurwar.mod.gov.il/Pages/default.aspx "50 שנה למלחמת יום הכיפורים"] של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
* 
* [http://www.nahal.co.il/תאל-אמנון-אשכול/ אמנון אשכול] באתר האינטרנט של העמותה להנצחת חללי הנח"ל
* 

קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי פיקוד הנח"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת קרייתי
קטגוריה:עין המפרץ: אישים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת ההתשה
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי נעמן
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
וזרח השמש

וזרח השמש (במקור: The Sun Also Rises) הוא רומן מודרניסטי מאת ארנסט המינגוויי שפורסם בשנת 1926. 

==עלילת הרומן==
עלילת הרומן עוקבת אחר חבורת אמריקאים ואנגלים בשנות השלושים לחייהם, שהיגרו מארצם לצרפת, ומואסים באורח החיים הפריזאי. החבורה, משועממת משתייה וריקודים בבתי הקפה של פריז, יוצאת לשבוע הפייסטה בעיירה הספרדית פמפלונה. מתחת לפני השטח של המעבר האינסופי של החבורה מבר, לקפה, לעוד כוס ברנדי או ויסקי, או שיטוט בין הגדה הימנית לשמאלית, ל"אי" וחוזר חלילה, מתחת לכל אלה רוחשת החוויה שלא מדברים עליה - "ה-מלחמה", מלחמת העולם הראשונה. כל אחד (ואחת) סוחבים עמם את השפעותיה. הייצוג של אורח החיים חסר המטרה, האבוד, בגדה השמאלית של פריז בשנות ה-20 של המאה ה-20, התיאורים הריאליסטיים של מלחמות השוורים בספרד, הפכו את "וזרח השמש" ליצירה על-זמנית שהשפיעה על דורות רבים של כותבים וקוראים.

הרומן משקף את תחושותיו של הדור האבוד, שכללו אכזבה, יאוש, תלישות וניכור של צעירים משכילים, שנשאבו אל מערבולת האלימות האדירה שהביאה עמה מלחמת העולם הראשונה. דור שלם ששרד את המלחמה הגדולה אבל נשאר עם צלקות שלא היה אפשר להשכיח, לא בשתייה ולא במסע כאילו-דתי אל מחוזות של אמונה (פמפלונה היא תחנה בדרך סנטיאגו). בנוסף, ובהקשרים אלה, סוקר המינגוויי ברומן תמונות של אהבה, מוות, התחדשות וגבריות.

==כתיבת הרומן ופרסומו==
המינגוויי החל לכתוב את הרומן ביום הולדתו ה-26 (21 ביולי 1925), וסיים את הטיוטה הראשונית כעבור חודשיים בלבד. הספר הוא רומן מפתח המבוסס על חוויותיו האישיות של המינגוויי, שהיה בעצמו גולה אמריקאי ועבר להתגורר עם אשתו בפריז. הדמויות בו מבוססות על אנשים אמיתיים ממעגל חבריו של המינגוויי, והעלילה עצמה מבוססת על אירועים מהמציאות. 

שנה לאחר שפורסם לראשונה בארצות הברית, הוא פורסם בבריטניה בשם "פייסטה" (Fiesta).

הספר יצא לאור בתרגום לעברית של וירה ישראלית, ב"ספריה לעם" של הוצאת עם עובד, בתשכ"ג (1962). הוצאה נוספת, בתרגומו של יואב כ"ץ, יצאה לאור בהוצאת ידיעות אחרונות ב-2006.

==עיבוד לסרט==
ב-1957 יצא למסכים הסרט "וזרח השמש", בבימויו של הנרי קינג ובכיכובם של מיטב כוכבי הוליווד באותן שנים: טיירון פאואר, אווה גרדנר, מל פרר וארול פלין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרי ארנסט המינגוויי
קטגוריה:ספרי 1926
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
זרעי פרג

בייגל בציפוי פרג
עוגת גלילת פרג

זרעי הפרג נמצאים בשימוש נרחב כחומרי טעם וריח, תבלין, הסמכה, עיבוי או קישוט בתבשילים, מאפים ומוצרי מזון. לזרעים ערך תזונתי גבוה, והם מכילים 40%-50% שומן, כ-18% חלבון, וכן סידן וויטמינים מקבוצה B. הם בעלי רמה נמוכה של אלרגנים בהשוואה לסוגים רבים אחרים של זרעים. הזרעים אינם מכילים רמה משמעותית של אופיאטים ויכולים להוות מקור לחומרים מונעי סרטן.

מטבחים אתניים ומקומיים המשתמשים בזרעי הפרג, עושים זאת בשני אופנים עיקריים:
#פיזור זרעי פרג שלמים על גבי מאפים כגון לחמנייה, בייגל ומאפין, בדומה לשימוש בזרעי שומשום, או ערבוב שלהם בתוך בצק של עוגת ספוג.
#טחינה ויצירת תערובת למילוי מאפים וקינוחים.

לצורך מילוי של מאפים בזרעי פרג משרים בדרך כלל את הזרעים לשם ריכוך ולאחר מכן טוחנים ומערבבים עם חומרים ממתיקים, עם חמאה או חלב, וכו'. לעיתים קרובות מוסיפים למילוי גם נגיעות טעמים של לימון או גרידת לימון, וניל, רום, קינמון או טעמים אחרים, וכן צימוקים או שקדים. צריכה של מוצרי מאפה הממולאים בתערובת כזו עדיפה כאשר הם טריים במיוחד וזאת עקב נטיית המילוי לשינויים מהירים בטקסטורה ובטעם ככל שחולף הזמן. ניתן לרכוש באופן מסחרי תערובות זרעי פרג למילוי המוכנות לשימוש מיידי, כשחומרי טעם ותיבול כבר משולבים בהן.

השימוש בזרעי פרג נפוץ בעיקר במטבחי מרכז ומזרח אירופה. רוב השימושים הם לצורך מילוי מאפים בתערובת זרעים טחונה ומתוקה. המאפה המפורסם מכולם שבו נעשה שימוש בתערובת כזו הוא עוגת שטרודל.

במדינות הבלקן יוון ומדינות האימפריה האוסטרו הונגרית לשעבר, נהוג להכין ממתקים מזרעי פרג הדומים לטבלאות השומשום המסוכרות המוכרות מן המטבח הים תיכוני.

במטבח ההודי והפקיסטני משתמשים בזרעים לבנים של פרג לצורך הסמכה ועיבוי של תבשילים בנוסף על הוספת הטעם האופייני.

בישראל השימוש הנפוץ ביותר בתערובת זרעי פרג מתוקה הוא לצורך מילוי אוזני המן בפורים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:מזון מיובש
ז'לונה גורה (כדורסל)

ז'לונה גורה (פולנית: Zielona Góra) הוא מועדון כדורסל פולני מהעיר ז'לונה גורה שבמערב פולין. הקבוצה משחקת בליגת העל הפולנית, בליגת VTB ובליגת האלופות.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1946 בשם KS ז'לונה. בעשורים הראשונים לקיומו שינה המועדון פעמים רבות את שמו. בשנות ה-60 המוקדמות המועדון נקרא "לצ'יה" ושיחק בקביעות בליגה השלישית בפולין. בעונת 1966-67, המועדון עלה בפעם הראשונה לליגה השנייה. בשנת 1968 אימץ המועדון את השם "זסטל ז'לונה גורה". בעונת 1983-84, המועדון עלה בפעם הראשונה בתולדותיו לליגה הראשונה בפולין, הוא נשאר שם שנים רבות אך בשנת 2000 נאלץ לעזוב את הליגה עקב בעיות כלכליות.

בעונת 2009-2010 ז'לונה עלתה בחזרה לליגה הראשונה ובשנים שלאחר מכן זכה המועדון להצלחה. בעונת 2011-12, המועדון סיים במקום השלישי בליגה. בעונת 2012-13 זכה המועדון לראשונה באליפות פולין ובכך העפיל ליורוליג. בהמשך העשור, המועדון הספיק לזכות בשלוש אליפויות נוספות ובשני גביעים. כמו כן התחרה בהצלחה במפעלים האירופיים ובעונת 2015/16, המועדון הגיע לרבע גמר היורוקאפ.

==תארים==
*הליגה הפולנית:
**אליפות (5): 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2019/2020
**מקום שני (2): 2013/2014, 2020/2021
*הגביע הפולני
**זכייה (2): 2015, 2017
*הסופרקאפ הפולני בכדורסל:
**זכייה (3): 2015, 2020. 2021

==הישגים בטורנירים אירופיים==
* 2012/13: יורוקאפ - 16 האחרונות
* 2013/14: יורוליג - שלב הבתים
* 2015/16: יורוקאפ - רבע הגמר

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.euroleague.net/competition/teams/showteam?clubcode=GSS הקבוצה באתר היורוליג]

קטגוריה:קבוצות כדורסל פולניות
קטגוריה:לובוש (פרובינציה)