OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קאמיל

קאמיל (באנגלית: Camille) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1936 בבימויו של ג'ורג' קיוקור עם גרטה גרבו ורוברט טיילור בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן הגברת עם הקמליות של אלכסנדר דיומא הבן (1848) שמבוסס על דמות אמיתית - מרי דיופלסי , שהייתה הקורטיזנה שלו. בספר ובסרט היא נקראת מרגריט גוטייה וכונתה "הגברת עם הקמליות" ("קאמיל") כי אהבה להתקשט בפרחי קמליה .

גרטה גרבו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. הסרט זכה להערכה ולהצלחה מסחרית. בפסקול מושמעת לעיתים קרובות מנגינה האריה האחרונה של מרגריט מתוך האופרה לה טרוויאטה של ג'וזפה ורדי.

==תקציר העלילה==
פריז 1847, המעמד החברתי העליון מבלה את זמנו בביקורים בתיאטרון, אופרה, מסיבות ומשחקי קלפים. בכל האירועים האלה נמצאות קוריטיזונות שחיות על כספיהם של הגברים העשירים שמממנים להן את הוצאותיהן הגדולות על בגדים, תכשיטים ודירות תמורת אירוח ומתן שירותי מין באופן דיסקרטי.

אחת מהן היא מרגריט גוטייה (גרטה גרבו). היא מגיעה לתיאטרון עם ידידתה המבוגרת מאדאם פרודנס דיברנואה (לורה הופ קרוס). בתאים יושבים אנשים עשירים עם הקורטיזונות שלהן. פרודנס רוצה לשדך בין מרגריט לברון דה ורוויל (הנרי דניאל). במקרה מגיע לתאה ארמן דובאל (רוברט טיילור) שהיא חושבת אותו לברון. מתפתחת ביניהם שיחה נעימה והוא מוצא חן בעיניה עד שמגיע הברון האמיתי.

מרגריט ששקועה החובות בגלל הוצאותיה הגדולות, מעדיפה את הברון על ארמן אך ממשיכה להיפגש איתו. היא סובלת משחפת שגורמת לה לחולשה ושיעול. הברון רוצה לצרף אותה לטיול ברוסיה אך היא מסרבת. ארמן מציע לה להתארח בבית משפחתו בכפר, להכיר את משפחתו ולהתחזק. היא מסכימה ומנתקת את קשריה עם הברון שיש לו אחוזה ליד בית משפחתו של ארמן.

אביו של ארמן (ליונל ברימור), נפגש איתה ומבקש ממנה לעזוב את בנו כי מוצאה ועיסוקה הקודם יהרסו את עתידו. היא נענית לו ומודיעה זאת לארמן אך לא מגלה לו את שיחתה עם אביו.

מרגריט הולכת לאחוזת הברון שמוכן לקבלה בחזרה. כעבור זמן, במועדון הימורים עשיר מגיע הברון ומרגריט למשחק קלפים. בין המשחקים נמצא גם ארמן שמנצח את הברון וגורף את הקופה. ארמן נפגש עם מרגריט ובאמצע השיחה מגיע הברון. הם מחליפים משפטים מעליבים ולבסוף מזמין אותו ארמן לדו-קרב אקדחים ופוצע אותו.

מרגריט חוזרת לפריז מותשת ומטפלים בה המשרתת הקבועה שלה ננין (ג'סי ראלף) וחברו של ארמן, גסטון (רקס או'מלי). על סף חייה מגיע לחדרה ארמן והיא גוססת ומתה בזרועותיו.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|גרטה גרבו
|מרגריט גוטייה
|קורטיזנה
|-
|רוברט טיילור
|ארמן דובאל
|מחזר של מרגריט
|-
|ליונל ברימור
|מר דובאל
|אביו של ארמן
|-
|הנרי דניאל
|ברון דה ורוויל
|פטרון של מרגריט
|-
|רקס או'מלי
|גסטון
|חבר של ארמן
|-
|לורה הופ קרוס
|מאדאם דיברנואה
|קורטיזנה
|-
|ג'סי ראלף
|ננין
|המשרתת של מרגריט
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tcm.turner.com/tcmdb/title/1986/Camille/ קאמיל], באתר TCM
* [https://www.youtube.com/watch?v=dpY7w3SxNyE קדימון לקמיל], באתר יוטיוב

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי גרטה גרבו
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1936
קטגוריה:סרטי 1936
רוח רעה

רוח רעה היא גורם מזיק המוזכר בתלמוד ובהמשך גם אצל פוסקי הלכה ובקבלה. בתלמוד ובפסוקים מוזכרים גורמים שונים ל'רוח רעה' ביניהם: שינה, כניסה לבית הקברות או עמידה בסמיכות למת או קבר, כניסה לשירותים, תספורת, ועוד. 

הרוח רעה שורה בעיקר על הידיים, והדרך להעביר אותה היא על ידי נטילת ידיים. בתלמוד מבואר שרק על ידי נטילת הידיים שלוש פעמים על כל יד הרוח רעה מסתלקת.

== נטילת ידיים שחרית ==
בתלמוד במסכת שבת מובאת ברייתא של רבי מונא בשם רבי יהודה: , ורש"י מפרש: "יד לעין - שחרית קודם שיטול ידיו".

בהמשך דברי הגמרא מובאת מימרא נוספת בעניין נטילת ידיים שחרית: 

בעל הטורים פוסק בהתאם לכך בדיני נטילת ידיים: "וידקדק לערות עליהם שלושה פעמים, מפני שרוח רעה שורה על הידיים קודם נטילה, ואינה סרה עד שיערה עליהם שלוש פעמים. ועל כן צריך למנוע מהגיע בידו קודם נטילה לפה ולחוטם ולאוזניים ולעיניים, מפני שרוח רעה שורה עליהם." 

הבית יוסף סבור כי הרוח רעה שורה על כל אדם בלילה ואינה תלויה דווקא בשינה: ..

בהתאם לכך נפסק בשולחן ערוך בפרק העוסק בדיני נטילת ידיים: "ידקדק לערות עליהן מים שלש פעמים, להעביר רוח רעה ששורה עליהן. לא יגע בידו קודם נטילה לפה, ולא לחוטם, ולא לאזנים, ולא לעיניים."

==רוח רעה על מאכל ומשקה שתחת המיטה==
בברייתא במסכת פסחים נאמר: "אוכלין ומשקין תחת המטה אפילו מחופין בכלי ברזל רוח רעה שורה עליהן. תנו רבנן: לא ישתה אדם מים לא בלילי רביעיות ולא בלילי שבתות, ואם שתה – דמו בראשו, מפני סכנה. מאי סכנה? רוח רעה".

בעניין זה נאמר בתוספות: "ומה שאין אנו נזהרים עכשיו מזה, לפי שאין אותה רוח רעה מצויה בינינו", אך רבי יוסף קארו פסק: "ולא יתן תבשיל ולא משקים תחת המטה מפני שרוח רעה שורה עליהם". לחם משנה צידד בעמדת התוספות

הרב אליעזר מלמד הסביר מדוע קיימת מחלוקת זו בין הפוסקים: "כנראה שההבדל בין הדורות נעוץ בכך, שבדורות הראשונים הכח הנפשי, המיסטי, היה בולט וחזק יותר. הדבר התבטא מצד אחד ביכולת להגיע להישגים גבוהים ועמוקים מבחינה נפשית ורוחנית, כמו נבואה; ומאידך, בגילוי של כוחות טומאה בכישופים ועבודה זרה. במשך הזמן, הכח השכלי תפס את המקום המרכזי על חשבון הכוחות הנפשיים, ויחד עם הפסקת הנבואה גם רוחות הטומאה נחלשו ונעלמו, ובמקומן יש רוחות רעות של דעות שקריות ומזויפות."

במסכת נידה מובאת ברייתא בשם רבי שמעון בר יוחאי המונה חמישה דברים שהעושה אותן מתחייב בנפשו ודמו בראשו, ובהם האוכל שום קלוף ובצל קלוף וביצה קלופה שעבר עליהם הלילה, והגמרא מפרשת שכלל זה תקף גם כאשר המאכל הקלוף מונח בסל צרור וחתום, מפני ש"רוח רעה שורה עליהן".

==כלב שוטה==
בעקבות ברייתא המתארת כלב שוטה דנים רב ושמואל בשאלה מה גרם לכך שהכלב נעשה כלב שוטה, ותשובותיהם: "רב אמר: נשים כשפניות משחקות בו, ושמואל אמר: רוח רעה שורה עליו".

==קישורים חיצוניים==
* הרב ירון בן צבי, [https://www.etzion.org.il/he/רוח-רעה רוח רעה], באתר "בית המדרש הווירטואלי"

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:נטילת ידיים
Perfect (שיר של ואן דיירקשן)

Perfect (בעברית: מושלם) הוא שיר של להקת הבנים האנגלית-אירית ואן דיירקשן. השיר יצא ב-16 באוקטובר 2015 כסינגל השני מאלבום האולפן החמישי של הלהקה, Made in the AM, השיר נכנס ישירות למקום הראשון במצעד האירי, והגיע לעשירייה הפותחת במספר מדינות, בהן בריטניה, ארצות הברית, צרפת, ניו זילנד ואוסטרליה. את השיר כתבו חברי הלהקה הארי סטיילס ולואי טומלינסון, יחד עם משתפי הפעולה הקבועים של הלהקה, ג'וליאן בונטה וג'ון ראיין, בין השאר.

== רקע וכתיבה ==
בראיונות שונים, חברי הלהקה ויתר הכותבים מתארים היבטים שונים של הרכבו ומשמעותו הכללית של השיר. כותב ומפיק ותיק של הלהקה, ג'וליאן בונטה תיאר את תהליך הכתיבה כ"קשה" בעקבות התנגשות עם סיבוב ההופעות של הלהקה בשנת 2015, On the Road Again.<ref name="RS"></ref> בונטה כינה את הסינגל כ-"ריבה" והצהיר שהוא שומע אותו במכוניתו לעיתים קרובות.<ref></ref>

== ביקורת ==
לואיס קורנר מ-Digiltal Spy שיבח את Perfect, ותיאר אותו כרצועה מבריקה בסגנון הפופ של שנות ה-80", וכן הסביר כי השיר הוא למעשה 'תגובה טעימה' לשירה של טיילור סוויפט (האקסית של סטיילס), Style".<ref></ref>

בראיון של זאין מאליק, חבר הלהקה לשעבר, שנערך מטעם בילבורד בינואר 2016, הוא אמר שהסינגל הראשון, Drag Me Down, "די מגניב", אם כי שמע את הסינגל השני והחליט לא לקנות את האלבום.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הקליפ לשיר בוים על ידי סופי מולר בסיוע של השחקן ג'ובאני ריביסי,<ref></ref> והוקרן בבכורה ב-Vevo ב-20 באוקטובר 2015. הווידאו, שצולם בשחור לבן, מתאר כיצד הלהקה חיה תוך כדי סיבוב הופעות. הקליפ צולם במלון אינטרקונטיננטל במידטאון מנהטן, ניו יורק סיטי בתחילת ספטמבר 2015.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי ואן דיירקשן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'וליאן בונטה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ון ראיין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'סי שטקין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי הארי סטיילס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יעקב כשר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי לואי טומלינסון
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מוזלה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'סי שטקין
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי סופי מולר
קטגוריה:וידאו קליפים בשחור-לבן
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: שירים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת סייקו מיוזיק
מעבר קרדינל אנטוניו זאמורה

מעבר הגבול הבינלאומי קרדינל אנטוניו זאמורה (בספרדית: Paso Fronterizo Internacional Cardenal Antonio Samoré) הוא מעבר הרים בהרי האנדים, החוצה את הגבול בין ארגנטינה לצ'ילה והוא אחד המעברים העיקריים בדרום האנדים. בצ'ילה הוא מוכר יותר בשם "מעבר פויאווה" או "מעבר פאחריטוס" ובארגנטינה כ"מעבר אל רינקון". המעבר מוקף בנופים של יערות צפופים, אגמים, הרי געש, נהרות, ומפלים, ועוברים בו בממוצע כ-4,500 איש ביום.

יחד עם מעבר ליברטדורס, זהו אחד הפשוטים שבמעברים בין ארגנטינה לצ'ילה, ואחד הבודדים עם כבישים סלולים באזור. כמו כן עקב מיקומו בגובה יחסית נמוך למעברים האחרים ברכס 1,305–1,314 מ' מעל פני הים, המעבר נותר פתוח גם כאשר מעברים אחרים נחסמים בעקבות אירועי מזג האוויר.

העיירות והערים העיקריות משני צידי המעבר הן אנטרה לאגוס ואוסורנו בצ'ילה, וויז'ה לה אנגוסטורה ובארילוצ'ה בארגנטינה. הגישה למעבר מהצד הצ'יליאני היא דרך כביש 215-CH, ומהצד הארגנטינאי הגישה היא דרך כביש RN- 231.
מעבר זאמורה על המפה

== היסטוריה ==
ב-1974 נחתמה אמנה שמבטיחה הובלת סחורות צ'יליאניות בין המחוזות הצ'ילאנים לוס לאגוס ומגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה דרך מעבר זאמורה ודרך פטגוניה הארגנטינאית.<ref>Article [http://www.lanacion.com.ar/1394764-disputa-con-chile-por-la-reapertura-del-paso-samore Disputa con Chile por la reapertura del paso Samoré] in the Argentine newspaper "La Nación on 4. August 2011, retrieved on 4. August 2011</ref> מה שהפך את המעבר למשמעותי עבור המחוזות הדרומיים של צ'ילה.

המעבר נקרא על שם הקרדינל אנטוניו זאמורה שתיווך בין ארגנטינה לצ'ילה בעימות הביגל שהתרחש בין השנים 1978–1983 כשארגנטינה תכננה את מבצע סוברניה- חצייה דרך המעבר והשתלטות צבאית תחת פיקודו של לוסיאנו בנחמין מננדס על מחוז לוס לאגוס הצ'ילאני.

לפני ששונה שמו של המעבר הוא נקרא "מעבר פויאווה" על שם אגם פויאווה הסמוך בפי הצ'ילאנים ו"מעבר אל רינקון" בפי הארגנטינאים.
נוף מהמעבר

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוס לאגוס
קטגוריה:מעברי הרים
קטגוריה:מעברי גבול בין-לאומיים
קטגוריה:גבול ארגנטינה–צ'ילה
יחסי סין–פורטוגל

יחסי סין–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לבין פורטוגל.

== היסטוריה ==

מאמצע המאה ה-19 ועד העברתה לריבונות סינית בשנת 1999, הייתה מקאו מושבה פורטוגזית. מקאו החלה להיות מיושבת בפורטוגזים בשנת 1557, והחל מ-1670 נחכר השטח מסין, על אף שלא הייתה העברת ריבונות רשמית. מקאו שגשגה כנמל ועמדה בניסיונות של ההולנדים לכיבוש במאה ה-17.

לאחר חילופי השלטון בפורטוגל ב-1640 התקראה מקאו בתואר: "Cidade do (Santo) Nome de Deus de Macau, Não há outra mais Leal" [תרגום: "עיר שמו (הקדוש) של האל, אין נאמנה ממנה"].
עם היווסדה של הונג קונג כמושבת כתר בריטית, העדיפו הספנים את מימיו העמוקים של נמל ויקטוריה, ומקאו ירדה ממעמדה כמרכז סחר אזורי. ב-1849 הכריזה פורטוגל על קולוניית מקאו כעצמאית מסין, הכרזה שזכתה להכרה סינית ב-1887.

בשנת 1955 הכריז שלטונו של אנטוניו דה אוליביירה סלזר על מקאו כפרובינציה של פורטוגל, יחד עם קולוניות פורטוגזיות אחרות. ב-1966 הוכרז משטר צבאי בעקבות הפרות סדר על רקע חיכוכים בין תושבי מקאו הסינים לשלטונות הפורטוגזים. בהמשך עברו התושבים הסינים לפעולות מחאה לא-אלימות לדרישת זכויותיהם, ובשנת 1967 נענו דרישותיהם. בזאת החל עידן של הגמוניה תרבותית סינית, ושליטה דה-פקטו של סין במקום.

לאחר מהפכת הציפורנים הדמוקרטית בפורטוגל בשנת 1974, החליט השלטון הדמוקרטי החדש לוותר על כל הטריטוריות שהחזיקה פורטוגל מעבר לים, אך סין נמנעה מלקבל לידיה את הריבונות על מקאו. בשנת 1976 הכריזה ממשלת פורטוגל על מקאו כעל "טריטוריה מיוחדת", והעניקה לה מידה רבה של עצמאות כלכלית ומנהלית. כמו כן הסכימו פורטוגל וסין לראות במקאו "טריטוריה סינית תחת מנהל פורטוגזי". בעקבות ההסכם בין הבריטים והסינים לגבי מעמדה של הונג קונג, הגיעו הפורטוגזים בשנת 1987 להבנה דומה עם הסינים לגבי מעמדה של מקאו כ"אזור אדמיניסטרטיבי מיוחד", הסדר שנכנס לתוקפו ב-20 בדצמבר 1999.

== יחסי סחר ==
הסחר בין המדינות גבר מאז החלטה על עתידו של מקאו והרפורמות הכלכליות של דנג שיאופינג בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 2002 הוערך הסחר בין שתי המדינות בכ-380 מיליון דולר. היצוא של סין לפורטוגל כולל בעיקר מוצרי טקסטיל, בגדים, נעליים, פלסטיק, ציוד אקוסטי, חומרי פלדה, מוצרי קרמיקה וציוד תאורה. סין היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של פורטוגל. היצוא של פורטוגל לסין כולל בעיקר מעבים חשמליים וחלקי אביזר, פלסטיק ראשוני, נייר, תרופות, מוצרי טקסטיל ויין. פורטוגל השתתפה בתערוכת אקספו בשנגחאי 2010 כדי להגביר את הסחר הבילטראלי בין המדינות.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* סין מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון.
* פורטוגל מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג וקונסוליה כללית בשנגחאי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
פיאט 411 R

פיאט 411 R (באיטלקית : Fiat 411R) - הם מספר דגמים של טרקטורים למטרות חקלאיות שיוצרו בין השנים 1963–1958 : בארגנטינה על ידי Fiat Concord , בצרפת על ידי Someca , בטורקיה על ידי Türk Traktör וב-רומניה על ידי UTB .

"Fiat Concord", "Someca", "Türk Traktör" הם חברות בת של יצרנית הטרקטורים Fiat Trattori בבעלות קונצרן הרכב האיטלקי פיאט. יצרנית הטרקטורים הרומניים "UTB" (שם רשמי : "Uzina Tractorul Brașov") ייצרה טרקטורים ברישיון "פיאט".

בדגמי "פיאט 411 R" הורכבה תיבת הילוכים ידנית - 6 מהירויות, הדגמים היו בעלי נעילת דיפרנציאל ומעלית הידראולית 3 נקודות.

מערכת החשמל הייתה במתח מתחת ל -24 וולט.

==דגמים==
* "Fiat 411R" - דגם בסיסי
* "Fiat 421R" - רוחב הדגם מופחת, מתאים לעבודה בפרדסים
* "Fiat 431R" - מתאים לעבודה במטעי גפן
* "Fiat 441R" - לדגם כושר גרירה כפול
* "Fiat 481R" - דגם טרקטור בתצורה של תלת אופן

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="160">
קובץ:Fiat 411r.jpg | "פיאט 411 R"
קובץ:Fiat 411R.JPG | "פיאט 411 R"
</gallery>

==ראו גם==
* טרקטורים פיאט סדרה 1000

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציוד חקלאי
קטגוריה:טרקטורים
411 R
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1958
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בארגנטינה
קטגוריה:כלי רכב צרפתיים
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בטורקיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים ברומניה
תמר מייזלס

תמר חנה מייזלס גנז (נולדה בשנת 1969) היא פרופסור בבית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב באוניברסיטת תל אביב.

==ביוגרפיה==
מייזלס היא בתם של אנדרו מייזלס, כתב לענייני חוץ ושדרן, ומרתה כתבת לענייני צרכנות בג'רוזלם פוסט שעלו מארצות הברית לישראל. יש לה שתי אחיות נוספות, רות ויהודית.

מייזלס סיימה לימודי תואר ראשון ושני במשפטים באוניברסיטת תל אביב ולימודי דוקטורט במחשבה מדינית בבייליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד בשנת 2000. היא חוקרת תיאוריה פוליטית של זכויות טריטוריאליות, מדינת לאום מדינתית ושאלות פילוסויפיות הנוגעות לטרור.

מייזלס ידועה בשל ההגדרה שלה לטרור: "רצח רנדומלי בכוונה תחילה של חסרי הגנה, בכוונה להשרות פחד בלב באוכלוסייה האזרחית כאסטרטגיה להישגים פוליטיים. היא כתבה על המורכבויות שבפנייה לחוק הבינלאומי בנוגע לטרוריסטים שהם אינם חיילים וגם לא אזרחים.

חתמה על מכתב הפרופסורים והדוקטורים כנגד חוק המאגר הביומטרי.

==ספרים פרי עטה==
* [https://books.google.com/books?id=jh4xLU9yA0sC&dq=Tamar+Meisels&lr=&source=gbs_navlinks_s Territorial Rights] (2009)
* [https://books.google.com/books?id=eITaAAAAMAAJ&q=Tamar+Meisels&dq=Tamar+Meisels&hl=en&ei=MOy_TL-gL4H48AbUxMDwBg&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=2&ved=0CDMQ6AEwAQ The Trouble with Terror: Liberty, Security and the Response to Terrorism] (Cambridge University Press, 2008)
* [https://books.google.com/books?id=LoSmOgAACAAJ&dq=Tamar+Meisels&hl=en&ei=MOy_TL-gL4H48AbUxMDwBg&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=4&ved=0CD0Q6AEwAw "Historical Rights" to Land] (1999)

==מאמרים==
* [https://isf.org.il/layperson-reports/לחשוב-מחדש-על-כללי-המלחמה-20181220124913.html לחשוב-מחדש-על-כללי-המלחמה פורסם בתאריך - 25-פברואר-2019]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדע המדינה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
יום קורבן עצים

יום קורבן עצים הוא יום שבו היו תורמים עצים ללשכת העצים שממנה לקחו עצים למזבח העולה. במשנה מצוינים תשעה תאריכים המפוזרים על פני השנה (אבל רובם בחודש אב), שבכל אחד מהם הביאה משפחה אחרת את העצים. במגילות מדבר יהודה מועד העצים חל סמוך לראש השנה ונמשך שישה ימים רצופים. במגילת תענית מופיע ט"ו באב שהוא יום קורבן עצים לכל העם.

==מקורות==
הציווי על קיום יום קורבן העצים כחג מדאורייתא, כפי שמופיע במגילות מדבר יהודה, בספר ויקרא, סוף פרק כ"ג. ב[[נוסח המסורה אינו מופיע]]
קורבן העצים מוזכר לראשונה ב: הוא מוזכר שנית בסיום הספר, ב: 

התקנה הוסברה בתוספתא : .

הלכה זו מובאת בתלמוד הבבלי, כברייתא: ()

באחת ממגילות מדבר יהודה החג מופיע כחג מדאורייתא לאחר המצווה לקיום חג הסוכות ברשימת החגים שבפרשת אמור ():

==אופי היום==
יום קורבן העצים היה יום חג לאותה משפחה שהביאה את העצים: יחד עם העצים הביאו קרבנות נוספים. במגילת המקדש יש רשימת קרבנות ציבור המוקרבים בימי קרבן העצים ואילו הרמב"ם כותב שמקריבים נדבות: חמישה עשר באב היה יום קורבן עצים כללי, ויום חג לכל עם ישראל, מעבר לחג פרטי של כל אדם שמביא קורבן.

לדעת כנה ורמן, מועד העצים של כת קומראן הוא האחרון בסדרת מועדי הביכורים וממנו ואילך אסור על פי היהדות להעלות למזבח עצים ישנים.

==תאריכים==
ימי קורבן העצים מפורטים במגילת תענית וב: 
רוב המשפחות המוזכרות במשנה מופיעות ברשימת עולי בבל ב ו.

במגילת המקדש מתוארים שישה ימים רצופים החלים בין מועד היצהר ליום הזיכרון שבכל אחד מהם מקריבים שני שבטים: ביום הראשון - שבט לוי ושבט יהודה, ביום השני - שבט בנימין ובני יוסף (שבט אפרים ושבט מנשה יחד), ביום השלישי - שבט ראובן ושבט שמעון, ביום הרביעי - שבט יששכר ושבט זבולון, ביום החמישי - שבט גד ושבט אשר, ביום הששי - שבט דן ושבט נפתלי. על פי מגילת מקצת מעשי התורה, מועד השמן חל ביום ראשון, בעשרים ושנים בחודש החמישי בלוח השנה במגילות קומראן, ואחריו קורבן העצים מיום שני 23 בחודש. מכיוון שבשבת לא מקריבים, נדחה היום השישי ליום ראשון 29 בחודש.

יוסף בן מתתיהו כתב כי חג קורבן העצים חל בי"ד באב, ויש שטענו שזו טעות סופר.<ref>מלחמות היהודים ב, פרק 17</ref><ref>[https://benyehuda.org/read/12030#fn:199 הערה 199] בתוך תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, בתרגום יעקב נפתלי שמחוני. קישור לפרויקט בן יהודה</ref>

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.temple.org.il/single-post/2017/01/10/קרבן-עצים קרבן עצים], באתר של מכון המקדש
*אלכס ג'ייסן, [https://thetorah.co.il/article/the-wood-offering-celebration-as-written-in-the-torah חג קורבן העצים – "ככתוב בתורה"] באתר thetorah.co.il

==הערות שוליים==

קטגוריה:חגי ישראל ומועדיו
קטגוריה:קורבנות ביהדות
קרוקוס סיטי

קרוקוס סיטי (ברוסית: Крокус Сити) הוא מרכז הסחר, התערוכות והעסקים הגדול ביותר ברוסיה. ממוקם בעיר קרסנוגורסק, מחוז מוסקבה, בסמוך לכביש הטבעת של מוסקבה, בין הכבישים נובוריז'סקיה לוולוקולמסקויה על גדות נהר מוסקבה. במתחם נמצאת תחנת המטרו של מוסקבה "מיאקינינו".

קרוקוס סיטי נמצא בבעלות Crocus Group , של איש העסקים האזרי ארז אגאלרוב .

== תשתית==
קרוקוס סיטי משלבת אזורי קמעונאות, בידור, עסקים ותערוכות למתחם יחיד עם פתרון אדריכלי משותף על שטח יחיד של 90 דונם<ref>http://crocusgroup.com/objects/crocus-city/</ref>. קרוקוס סיטי כולל:
* מרכז התערוכות קרוקוס אקספו<ref>http://crocusgroup.com/objects/crocus-expo/</ref>
* אולם הקונצרטים קרוקוס סיטי הול
* קניון Vegas Crocus City<ref>http://crocusgroup.com/objects/vegas_crocuscity/</ref>
* קרוקוס סיטי מול<ref>http://crocusgroup.com/objects/crocus-city-mall/</ref>
* Shore House, מועדון יאכטות ומסעדה
* מתחם דיור ועסקים רב תכליתי
* מלון Holiday Inn
* מתחם קניות ובידור Vegas
* אולם הקונצרטים Vegas City Hall<ref>http://crocusgroup.com/objects/vegas-city-hall/</ref>
* Oceanarium שנצא 3 דקות הליכה מתחנת המטרו מיאקיאנינו<ref>http://crocusgroup.com/objects/oceanarium/</ref>
* מלון עסקים אקווריום
* תחנת המטרו מיאקינינו
* חניה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסיה: מבנים
קטגוריה:קרסנוגורסק
נאומיצ'י אואדה

נאומיצ'י אואדה (ביפנית: 植田 直通; נולד ב-24 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת הבלם בקאשימה אנטלרס.

==קריירת מועדונים==
אואדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל של בתי הספר בהם למד באוטו, עיר הולדתו. את הקריירה התחיל כחלוץ וכשהגיע לתיכון עבר לשחק כבלם. אואדה משך את תשומת ליבם של המועדונים הגדולים ביפן זולת טוקיו, אוראווה רד דיימונדס, יוקוהמה פ. מארינוס, קווסאקי פרונטלה ונגויה גרמפוס, אך ב-4 בספטמבר 2012, סיכם בקאשימה אנלטרס והוא הצטרף אליה, 4 חודשים לאחר מכן.

ב-23 במרץ 2013, אואדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–4 לטוקיו במסגרת גביע הליגה היפני. ב-22 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היפנית בהפסד 1–2 נגד סרזו אוסקה. ב-16 באפריל 2014, אואדה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד וגלטה סנדאיי במסגרת גביע הליגה היפני.

בעונת הושאל לקבוצת צעירי הליגה היפנית מהליגה היפנית השנייה ובסיום העונה חזר לקאשימה.

ב-12 ביולי 2018, אואדה חתם לארבע שנים בסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית. אואדה, ערך את הופעת הבכורה שלו בברוז' בתיקו 0-0 נגד סטנדרד לייז'. ב-6 באפריל 2019, אואדה כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–3 נגד מוסקרון. במשחק זה, אף נבחר לאיש המשחק.

ב-18 בינואר 2021, אואדה הושאל לנים מליגת העל הצרפתית עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה.

ב-9 בינואר 2023 חזר לקדנציה שנייה בקאשימה אנטלרס.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו, אואדה בנבחרות הצעירות של יפן ואף זכה עם הנבחרת הצעירה בגביע אסיה בכדורגל עד גיל 23 בשנת .

אואדה זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2015 לאחר פציעתו של אטסוטו אוצ'ידה, אך לא רשם דקות משחק בגביע. רק ב-13 בדצמבר 2017, אואדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד .

==תארים==
; נבחרת יפן
*גביע אסיה בכדורגל עד גיל 23: 2016

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים יפנים
קטגוריה:בלמי כדורגל יפנים
קטגוריה:כדורגלני קאשימה אנטלרס
קטגוריה:כדורגלני סרקל ברוז'
קטגוריה:כדורגלני נים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יפן
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2015
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2019
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1994
קטגוריה:כדורגלנים יפנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קנטקי קולונלס

קנטקי קולונלס (באנגלית: Kentucky Colonels) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר לואיוויל שבקנטקי, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1976. בעונת 1974/1975 זכתה באליפות ליגת ה-ABA, ולאורך תקופת פעילותה העמידה את מאזן הניצחונות הגבוה ביותר מבין קבוצות הליגה; 448–296 (60.2%).

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1967, לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-ABA. ב-3 עונותיה הראשונות בלטו בקנטקי צמד הגארדים לואי דמפיר ודארל קרייר, אולם הקבוצה לא הצליחה לעבור את הסיבוב השני של הפלייאוף. בשנת 1970 צירפו הקולונלס את הרוקי דן איסל, אשר הוביל את כל שחקני הליגה עם ממוצע של 29.9 נקודות למשחק, והוליך את קבוצתו להעפלתה הראשונה לגמר ה-ABA; בסדרת הגמר עצמה הפסידה קנטקי מול יוטה סטארס, בתוצאה 3–4. בעונת 1971/1972 הצטרף לקבוצה הרוקי ארטיס גילמור, אשר לצדו של איסל הוביל את הקולונלס לקביעת שיא הליגה לניצחונות בעונה, עם מאזן 68–16, וזכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה. על אף הצטיינותם לאורך העונה הסדירה, הודחו הקולונלס מהפלייאוף כבר בסיבוב הראשון, על ידי ניו יורק נטס (2–4). בעונה העוקבת השיגה קנטקי 56 ניצחונות, והעפילה בשנית לגמר הליגה, אך הפסידה בו מול אינדיאנה פייסרס (3–4).

בשנת 1973 רכש את הקבוצה איש העסקים והבעלים של רשת KFC, ג'ון י. בראון, אשר לימים כיהן כמושל קנטקי. לקראת עונת 1974/1975 מונה יובי בראון כמאמן הראשי של הקולונלס, אשר סיימו את העונה במקום השני ב-ABA, והעפילו לגמר הליגה בפעם השלישית בתולדותיה; בסדרת הגמר גברה קנטקי על הפייסרס בתוצאה 4–1, בדרך לזכייתה היחידה באליפות ה-ABA. גילמור, אשר קלע 28 נקודות ואסף 31 ריבאונדים במשחק האחרון של הגמר, זכה בתואר ה-MVP של הפלייאוף. בקיץ 1975 מכרה הקבוצה את דן איסל לממפיס סאונדס מסיבות כלכליות, ובהיעדרו הפסידו הקולונלס בסיבוב השני של פלייאוף 1976. בעת פירוק ליגת ה-ABA ביוני 1976 הוחלט כי קנטקי לא תהיה אחת מהקבוצות שיעברו לליגת ה-NBA, ולאחר שנערך "דראפט פיזור" על שחקניה חדלה הקבוצה מלהתקיים.

==מאזנים לפני עונה==
[[ארטיס גילמור, כוכב הזכייה באליפות עונת 1975]]
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! עונה || מאמן || ניצחונות || הפסדים || % ניצחונות || פלייאוף
|-
| 1967/1968 || ג'ק גיבנס, ג'ין רודס || 36 || 42 || 46.2% || הפסד בחצי גמר המזרח
|-
| 1968/1969 || ג'ין רודס || 42 || 36 || 53.8% || הפסד בחצי גמר המזרח
|-
| 1969/1970 || ג'ין רודס || 45 || 39 || 53.6% || הפסד בגמר המזרח
|-
| 1970/1971 || ג'ין רודס, פרנק רמזי || 44 || 40 || 52.4% || הפסד בגמר הליגה
|-
| 1971/1972 || ג'ו מולאני || 68 || 16 || 81.0% || הפסד בחצי גמר המזרח
|-
| 1972/1973 || ג'ו מולאני || 56 || 28 || 66.7% || הפסד בגמר הליגה
|-
| 1973/1974 || בייב מקארתי || 53 || 31 || 63.1% || הפסד בגמר המזרח
|-
| 1974/1975 || יובי בראון || 58 || 26 || 69.0% || זכייה באליפות הליגה
|-
| 1975/1976 || יובי בראון || 46 || 38 || 54.8% || הפסד בגמר המזרח
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.basketball-reference.com/teams/KEN/ סיכום העונות של המועדון], באתר Basketball-reference.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות ABA
קטגוריה:קבוצות כדורסל אמריקאיות
קטגוריה:קנטקי
פיטר גרין (מוזיקאי)

פיטר גרין (נולד בשם פיטר אלן גרינבאום; 29 באוקטובר 1946 – 25 ביולי 2020) היה זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי, ממוצא יהודי. בשנת 1998, נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול כמייסד פליטווד מק. גרין כתב והלחין להיטים רבים ללהקה כ"Albatross", "Black Magic woman", "Man of the World".

מגזין רולינג סטון דירג אותו במקום 58 ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים".<ref name="tones"></ref> ביוני 1996 נבחר למקום השלישי ברשימת "הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים" במגזין Mojo.

==ביוגרפיה==
גרין נולד בלונדון בשנת 1946 למשפחה יהודית.<ref></ref> אחיו מייקל לימד אותו לנגן בגיטרה, ומגיל 11 פיטר למד בעצמו. מגיל 15 ניגן באופן מקצועי, כשבמקביל עבד בחברת שליחויות. הוא ניגן לראשונה בגיטרת בס בלהקה שנקראה "בובי דניס והדומינוס" שניגנה פופ ורוק אנד רול. גרין הושפע מלהקת הצלליות והגדיר את האנק מרווין כאליל הגיטרה שלו.

ב-1965 ניגן גיטרה ראשית בלהקה של פיטר בארדנס, שם הכיר את המתופף מיק פליטווד. בשנת 1967, הקים יחד עם פליטווד את להקת פליטווד מק, תוך שהוא מתעקש ששם הלהקה יורכב משמות הנגנים האחרים ולא משמו-שלו. גרין היה שותף לכתיבת שלושת אלבומי הלהקה ושירים רבים שכתב היו ללהיטים ואף הצליח בקריירת סולו מצליחה מסחרית משלו שפרסמה אותו עם כישורי נגינתו ושירתו.

בשנת 1970, לאחר התמודדות עם בעיות נפשיות, עזב את הלהקה בעקבות שימוש רב בסם ה-LSD. כעבור מספר שנים אובחן כחולה סכיזופרניה ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי שם טופל בנזעי חשמל.

==חיים אישיים==
במהלך תקופת התדרדרותו הנפשית, התגורר עם אחיו הגדול לן ואמו. ב-1978 נישא לג'ין סמואלס, ממנה התגרש אחרי שנה אחת ולהם בת אחת, רוזבד (נולדה ב-1978).

ב-25 ביולי 2020, גרין נפטר בנסיבות טבעיות בגיל 73.

== ביקוריו בישראל ==
פיטר גרין, שכנער סבל מהצקות בבית הספר הלונדוני באיסט אנד בשל יהדותו, ביקר לראשונה בישראל בשנת 1971 לאחר שעזב את הלהקה, ושהה כחודשיים כמתנדב בקיבוץ משמרות, באופן אנונימי. הם הכירו אותו כפיטר, ולא ידעו שהוא פיטר גרין.

בשנת 1980 ביקר שוב בארץ, והתראיין לעופר ניר במוסף "חותם" של העיתון "על המשמר"<ref></ref>, בו סיפר על שעבר עליו לאחר פרישתו מהלהקה, על עבודתו עם קשישים, על ביקורו החוזר בקיבוץ משמרות, ועל שירתה של זמרת ששירתה מצאה חן בעיניו (נורית גלרון).

ב-25 בדצמבר 1980 השתתף גרין בג'אם סשן עם נגנים ישראלים ב"אולפני אשל" בתל אביב, מהג'אם שרדו שתי הקלטות: "משוטט ברחובות", ו"לפעמים אני עצוב". גרין מנגן שם, כהרגלו, על גיטרה לס פול השייכת לשמעון הולי. ניתן להאזין להקלטות בכתבה.

בשנת 1981 הופיע בארץ ב"קולנוע דן" בתל אביב, ונעזר רבות באחיו הגדול מייקל בנגינה בהופעה.

בשנת 1985 הופיע ב"פסטיבל הכוכבים 85" ברמת גן.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרים-יוצרים בריטים
קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:גיטריסטים יהודים
קטגוריה:זמרים-יוצרים יהודים
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: בריטים
קטגוריה:סכיזופרנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2020
גשר האבן

גשר האבן (במקדונית: Камен мост; באלבנית: Ura e gurit, בטורקית: Taşköprü) הוא גשר מעבר מעל הנהר וארדאר שבסקופיה, בירת מקדוניה הצפונית. הגשר מוכר גם בשם גשר דושאן (במקדונית ובסרבית: Душанов мост) על שמו של סטפן אורוש הרביעי דושאן. הגשר נחשב לסמל של סקופיה והוא היסוד העיקרי של שלט האצולה של העיר ושל דגל העיר .<ref>Official portal of the city of Skopje: [http://www.skopje.gov.mk/EN/DesktopDefault.aspx?tabindex=0&tabid=34 City symbols] . – Retrieved on 13 May 2009.</ref> הגשר מחבר את כיכר מקדוניה עם הבזאר הישן של העיר.<ref name="Ragaru553"></ref>

== אדריכלות ==
הגשר בלילה
גשר האבן בנוי מגושי אבן מוצקים ונתמך על ידי עמודים יציבים המחוברים עם 12 קשתות חצי עגולות. אורך הגשר הוא , ורוחבו הוא . בית הקצינים, שהיה ליד הגשר, שוחזר לאחרונה.<ref></ref>

== היסטוריה ==
גשר האבן הנוכחית נבנה על יסודות רומיים בחסותו של הסולטאן מהמט השני בין 1451 ל-1469.<ref>[https://books.google.com/books?id=YVPshBLnW_cC&pg=PA139&dq=Stone+Bridge+skopje+Kamen+Most&hl=bg&redir_esc=y#v=onepage&q=Kamen%20Most&f=false Macedonia, Bradt Travel Guid, Thammy Evans, Bradt Travel Guides, 2010] , , p. 139.</ref><ref></ref><ref></ref> מרבית גשר האבן מקורו מהתקופה העות'מאנית,<ref name="Ragaru536"></ref> ולאורך כל מאות השנים, גשר האבן נפגע לרוב ואז תוקן. ישנן עדויות היסטוריות שהוא סבל פעם במהלך רעידת האדמה הגדולה ב-1555, אשר פגעה או הרסה מאוד את ארבעת העמודים שלו. שיפוצים של הגשר בוצעו באותה השנה. כמה הוצאות להורג פומביות התרחשו גם על הגשר, כמו הוצאתו להורג של קרפוש ב-1689.

בזמן מלחמת העולם השנייה, ב-1944, הונחו על ידי הנאצים חומרי נפץ. על פי בקשתם של יקירי העיר, הגרמנים ויתרו ברגע האחרון והגשר ניצל מהרס. השחזור האחרון של הגשר החל ב-1994. השיפוצים האלו נמשכו למשך כשבע שנים. בזמן שיפוצים אלו, אסור היה לאנשים לחצות את הגשר ועבור בעלי מלאכה רבים שעובדים בבזאר העתיק הסמוך לגשר הביא להשפעות כלכליות שליליות.<ref name="Ragaru554"></ref> מגדל השמירה בצורת מחראב שוחזר ב-2008.

שני חלקים של סקופיה שסימלו את הניגודים העירוניים שלה: "עות'מאנים" או "מודרניים", "ההיסטורי" או "הסוציאליסטי", "האלבני" או "המקדוני" מפוצלים על ידי הנהר וארדאר ומחוברים זה לזה על ידי גשר האבן. במאה ה-21, רוב המיעוטים בעיר הבירה רואים בגשר האבן כמייצג את הפיצול בין שני חלקיה של סקופיה.

== גלריה ==
<gallery class="center">
קובץ:Skopski Kameni Most stara.jpg|גשר האבן וכיכר מקדוניה בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20
קובץ:Skopje old tykish bridge on Vardar river in 1909.jpg|גשר האבן ב-1909
קובץ:Skopje-kamen-most.jpg|כתובת על הגשר
קובץ:Stonebridgeskopje.JPG|גשר האבן בלילה
קובץ:Karposh memory table Skopje.JPG|לוח זיכרון באתר הוצאתו להורג של קרפוש
קובץ:Puente de Piedra, Skopie, Macedonia, 2014-04-17, DD 69.JPG|גשר האבן
קובץ:Puente de Piedra, Skopie, Macedonia, 2014-04-16, DD 28.JPG|גשר האבן
קובץ:Kameni most.jpg|גשר האבן, תצלום משנות ה-50 של המאה ה-20
קובץ:Pogled kon Kamen most i Plostadot.tif|נוף לגשר האבן ולכיכר
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סקופיה: מבנים
אבן
קטגוריה:הבזאר הישן (סקופיה)
עלאא אלדין קרי, סולטאן מלאקה

הסולטאן עָלָאא אָלְדִין קֵרי רִיאָט שָאָה (נפטר ב-1488) היה הסולטאן השביעי של סולטנות מלאקה ששלט בה בין השנים 1477–1488.

== תקופת שלטונו ==
תקופת שלטונו ידועה כתקופה שקטה למדי, ומסופר עליו שבלילות היה הסולטאן מסתובב מחופש, במטרה לראות את אורחות החיים של עמו, ובאחד הלילות נטען שהוא רדף אחרי גנב. מעבר לכך, הוא היה שליט דתי ונחשב להגון. עם זאת, אחיו, רג'א אחמד, שאף לעלות לשלטון באמונה כי הוא השליט החוקי של הסולטנות. אחיו לא היה האויב היחיד של עלאא אלדין קרי, כששתי נשותיו, אחת מהן הודית-מוסלמית, שהביאו לו ארבעה ילדים, התקוטטו על הירושה.

בתקופתו עלו בכוחם הודים-מוסלמים (מכונים "מאמאקים") שהתגוררו במלזיה של ימינו, והפכו לכוח דומיננטי יותר ביחס למלאקה. ראש הממשלה של אלדין קרי היה הודי-מוסלמי בעצמו.

11 שנים אחרי עלייתו לשלטון, כתוב במקורות ההיסטוריים כי הסולטאן מת בנסיבות שאינן ידועות. מקורות אחרים מעלים כי ייתכן והוא הורעל במזימה של אחיו, רג'א אחמד, ראש הממשלה שלו ואשתו השנייה. בנו, רג'א מוחמד, וגיסו, רג'א מרלונג, הועלו גם הם כחשודים בהרעלתו.

אחרי מותו של עלאא אלדין קרי, עבר השלטון לידיו של בנו, רג'א מוחמד, תוך דילוג על בנו הראשון, רג'א מנוואר, שנחשב בעיני רבים ליורש החוקי. בכל אופן, המאמאקים הצליחו להשתלט על הסולטנות. עם זאת, הם הצליחו להחזיק בכך לפרק זמן קצוב, עד 1511, כשהפורטוגזים פלשו לאזור, והביאו את הקץ על קיומה של הסולטנות.

== קישורים חיצוניים ==
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סולטנות מלאקה
קטגוריה:סולטאנים מלזים
קטגוריה:מלזיה: היסטוריה
קטגוריה:נפטרים ב-1488
קיטנו צ'ו

רחוב בקיטנו
קיטנו צ'ו (ביפנית: 北野 町, או קיטאנו איג'ינקאן – 北野 異 人 館) הוא מחוז היסטורי בעיר קובה (בהיוגו) ביפן, המכיל מספר בתי מגורים זרים מאז ימי מייג'י המאוחרים ותקופת טאישו המוקדמות של ההיסטוריה היפנית. בעוד שהמונח "איג'ינקאן" (異 人 館) יכול להתייחס לכל בית מגורים זר כלשהו מתקופה זו ביפן, הוא בדרך כלל מתייחס לאלו של קיטנו צ'ו, בהתחשב במספרם וריכוזם הגבוה של אלה שנותרו שם. מחוזות "איג'ינקאן" קיימים גם באזורים אחרים (בעיקר הקודאטה ונגסאקי), אך בגלל מלחמות ואסונות טבע, מחוזות אלה לא משומרים היטב.<ref>Igarashi, J. "Kobe Ijinkan," [http://www.river-f.com/store/backissue/2002/page/jan02.htm#Anchor89289 Eye-Ai] , January 2002, retrieved February 15, 2007</ref> בעוד שחלק מהבתים עדיין משמשים כבתי מגורים, כמה מהם פתוחים לתיירים, מה שהופך את קיטנו צ'ו לאחת האטרקציות התיירותיות העיקריות בעיר קובה.<ref>[http://www.fodors.com/miniguides/mgresults.cfm?destination=kobe@184&cur_section=sig&property_id=135182 Fodor's] - "Kobe Sights & Activities: Kitano", retrieved February 15, 2007</ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071020120837/http://kouhou.city.kobe.jp/magazine/backnum/backnumber0613/english/tokusyu/kitano.html City of Kobe: photo a la Carte] - a collection of photos and stories of the Kitano Ijinkan area 
<div class="mw-content-ltr">
*
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז היוגו: גאוגרפיה
קטגוריה:יפן: אטרקציות תיירותיות
חשיבותה של רצינות (סרט, 1992)

חשיבותה של רצינות (באנגלית: The Importance of Being Earnest) הוא עיבוד קולנועי אמריקאי משנת 1992 למחזה באותו שם מאת אוסקר ויילד, בביצוע קאסט של שחקנים שחורים בלבד.

הבמאי קורט בייקר כתב את התסריט יחד עם פיטר אנתוני אנדרוז, כשהם משמרים את רוב הדיאלוגים שכתב ויילד, ומיקום העלילה בלונדון, אבל את תקופת ההתרחשות העבירו לזמן הווה במקום התקופה הוויקטוריאנית של המחזה.

את הסרט הפיקה ננסי קרטר קרואו, שהיא אשתו של הבמאי. הצילומים נערכו בביתם של בני הזוג בברנטווד שבלוס אנג'לס.

הקרנת הבכורה של הסרט נערכה באוניברסיטת הרווארד במסגרת כנס בשם "Blacks in Black & White and Color". ב-14 במאי 1992 הוקרן הסרט לראשונה בבית הקולנוע Anthology Film Archives.

==צוות השחקנים==
* אובה באבאטונדה – ליין
* רן ט. בראון – אלג'רנון מונקריף
* כריס קאלוויי – גוונדלין פיירפקס
* לאניי צ'פמן – ססילי קרדיו
* סילבסטר הייז – הבאטלר
* ברברה אייזקס – מרימן
* ברוק פיטרס – דוקטור צ'אסובל
* סי-סי-אייץ' פאונדר – מיס פריזם
* דריל רואץ' – ג'ק וורת'ינג
* אן ולדון – ליידי ברקנל

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.bfi.org.uk/films-tv-people/4ce2b7bb610e7 "חשיבותה של רצינות"] באתר מכון הסרטים הבריטי

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:לונדון בקולנוע
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים המבוססים על יצירות אוסקר ויילד
פטריומאניס

פטריומאניס (שם מדעי: Patriomanis; מילולית: "פנגולין מולדת/פטריוטי") הוא סוג של יונק קדום בן לסדרת הפנגולינאים שחי באמריקה הצפונית של סוף תקופת האאוקן לפני 36.2 עד 33.9 מיליון שנה מזמננו.

זהו התיעוד הידוע היחיד של פנגולין שחי באמריקה הצפונית. המאובנים של פנגולין זה שהתגלו כמעט בשלמותם התגלו בתצורת הנהר הלבן שבמונטנה, סמוך לנהר וייט שהוא יובל של המיזורי, בו נמצאה פאונה רבה של יונקים קדומים מהאאוקן. הוא תואר למדע בשנת 1970 ונכלל בו מין אחד - Patriomanis americana.

פנגולין זה היה קטן יחסית, דומה בגודלו לפנגולין מלאי ובעל טפרים ארוכות וזנב ארוך לופתני כמו רוב הפנגולינים, אך הוא היה בעל מפתח לסת רחב יותר, הכיל מעט שיניים והוא היה גם בעל אוזניים בולטות ושערות נוקשות לצד קשקשיו. במראהו הזכיר מעט ארמדיל אך השתייך לסדרת הפנגולינאים. הוא משויך למשפחה פטריומאניים לצידו של הסוג קריפטומאניס (Cryptomanis), אשר כמה חוקרים רואים בו בן למשפחה אחרת.

מבנה הלסת שלו העיד שבדומה לפנגולינים הקיימים הוא ניזון בעיקר מנמלים וטרמיטים ביערות הקדומים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יונקים שחיו באאוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:פנגולינאים פרהיסטוריים
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1970
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו באאוקן
שלושה מארשים צבאיים (שוברט)

[[פרנץ שוברט]]
שלושה מארשים צבאיים, אופוס 51, מספר 733 ברשימת דויטש ליצירות שוברט, הן שלוש יצירות מסוגת מארש שנכתבו על ידי המלחין האוסטרי פרנץ שוברט לפסנתר ארבע ידיים.
המארש הראשון הוא המפורסם מבין השלושה. זו אחת מיצירותיו המפורסמות ביותר של שוברט ושמה הנפוץ הוא "Schubert's Marche Militaire".

=== היסטוריה ===
שוברט כתב את שלושת המארשים בזמן שהותו בבית הקיץ של הרוזן יוהאן קארל אסטרהאזי בעיירה ז'ליז שבהונגריה (כיום ז'ליזוצה בסלובקיה). שוברט עבד כמורה למוזיקה של בת הרוזן וכתב את המארשים האלה ויצירות נוספות למטרות הוראה. לא ידוע מתי בדיוק נכתבו המארשים. ההערכה המקובלת היא שהיצירה נכתבה ב 1818, אך יש גם הערכות שהיה זה ב 1822 או 1824. המארשים פורסמו בווינה ב 7 באוגוסט 1826 על ידי אנטון דיאבלי כאופוס 51.

=== המארשים ===
שלושת המארשים בנויים בצורה טרנארית (צורת שיר).

==== מארש מספר 1 ברה מז'ור ====

* מפעם המארש: Allegro vivace
* המארש זכה לעיבודים להרכבים שונים כמו: תזמורת סימפונית, תזמורת צבאית וצירופים של כלים שונים, ביניהם עיבוד לאקורדיון, הרכב סקסופונים ועוד.
*המארש צוטט במספר יצירות, בין השאר ביצירה Circus Polka של איגור סטרווינסקי ובסרט הקצר של אולפני וולט דיסני - "בית המלאכה של סנטה".
* פרנץ ליסט עיבד את המארש לפסנתר סולו ביצירתו Grand paraphrase de concert, S.426a
* קארל טאוסיג כתב אף הוא עיבוד של המארש לפסנתר סולו, ברה במול מז'ור. יצירה זו הוקלטה על ידי פסנתרנים רבים, ביניהם ולדימיר הורוביץ.

==== מארש מספר 2 בסול מז'ור ====
מפעם המארש: Allegro molto moderato
==== מארש מספר 3 במי במול מז'ור ====
מפעם המארש: Allegro moderato

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצירות מאת שוברט
קטגוריה:מארש
זרם פריאר

זרם פריאר (נולד ב-3 ביוני 1926, כ"א בסיוון ה'תרפ"ו) הוא רופא ילדים שכיהן כפרופסור מן המניין ב, ייסד את מחלקת הילדים ב וניהל אותה משנת 1961 ועד חודש יולי 1991.

== ביוגרפיה ==
פריאר נולד בעיר ברלין שבגרמניה, כבנם השלישי של הרב ד"ר מוריץ (משה יששכר) ורחה פריאר, מייסדת "עליית הנוער" והמפעל להכשרת ילדי ישראל. הוא אחיו של שלהבת פריאר ואביו של איתן דרור-פריאר. הוא גדל בברלין עד אפריל 1939, אז עזב את גרמניה במבצע הקינדר-טרנספורט ועבר לגור בלונדון וללמוד בבית הספר Jewish Secondary School. הוא למד רפואה ב-St Bartholomew's Hospital Medical College באוניברסיטת לונדון. התמחה ברפואת ילדים בבתי החולים Jenny Lind Hospital for Children, Norwich, Queen Elizabeth Hospital for Children, London, Alder Hey Children’s Hospital, Liverpool, וקיבל את הדיפלומה בבריאות הילד (Diploma in Child Health) בשנת 1952. 

פריאר עלה ארצה בשנת 1958 ושנתיים לאחר מכן נישא למרים לבית פויכטונגר ונולדו להם חמישה ילדים. ב-1960 התמנה למנהלה הראשון של מחלקת הילדים בבית החולים שערי צדק בירושלים, אותה ניהל משנת 1961 ועד לשנת 1991. במחלקה פתח את בית הספר הראשון בארץ עבור ילדים מאושפזים. מחלקתו הייתה גם הראשונה לאפשר להורים לשבת על יד ילדיהם כל היום. 
היה חלוץ בגסטרואנטרולוגית ילדים בארץ; הראשון בארץ לבצע ביופסיית המעי באבחנת מחלת הצליאק; הראשון בארץ לגלות אלרגיה לחלב פרה של תינוקות (ואת הטיפול בה באמצעות התרופה לומודל) והראשון בארץ להשתמש בהזנה תוך-ורידית בילדים.

פתח מעבדה רוטינית בגסטרואנטרולוגיה וכן מעבדת מחקר באימונולוגיה של מערכת העיכול בבית החולים שערי צדק. בשנת 1990 התמנה לפרופסור מן המנין באוניברסיטה העברית.

אחרי מלחמת ששת הימים התנדב פריאר בעיר העתיקה בירושלים וניהל שם מרפאת ייעוץ. שתי מיטות עבור ילדים מירושלים המזרחית נשמרו במחלקתו. 

פריאר שירת בכמה תפקידים ציבוריים, כולל נשיא האיגוד לרפואת ילדים בישראל, משנת 1978 ועד שנת 1981, ארגן סימפוזיון בין לאומי על הנקה בשנת 1980, וסימפוזיון בין-לאומי על האימונולוגיה של מערכת העיכול והכבד, בשנת 1987. היה נשיא הפגישה השנתית של ה-European Society of Pediatric Gastroenterology and Nutrition בירושלים, במאי 1995. פריאר היה פרופסור אורח בכמה אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת אדלייד ואוניברסיטת אוסטרליה המערבית, אוניברסיטת ניו יורק בבאפלו, ואוניברסיטת אלבמה בברמינגהאם (אלבמה).

בשנים 2022-2003 שימש כעורך ראשי של המדור הפדיאטרי בכתב העת הדיגיטלי Journal Club של חברת אי-מד.

== פרסומים ==
פריאר ערך שני ספרים:
* Freier S, Eidelman AI: Human Milk: Its Biological And Social Value. Excerpta Medica Congress Series. No. 518. Elsevier, North Holland. 1980.
* Freier S: The Neuroendocrine Immune Network. CRC Press. Boca Raton, 1989.

פריאר כתב כמה פרקים בספרים רפואיים ומעל 100 מאמרים על מחקר מקורי בעיתונות הרפואית.

== פרסים ==
* Buswell award מדיקן בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו-יורק, באפלו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שערי צדק
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
דיוויזיית האבטחה ה-203 (ורמאכט)

דיוויזיית האבטחה ה-203 (בגרמנית: 203. Sicherungs-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה, שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
ב-14 ביוני 1941 הוקמה החטיבה ה-203, והיא הוצבה באזר העורפי של קבוצת ארמיות מרכז במהלך מבצע ברברוסה. ב-24 בדצמבר אותה שנה שונה שמה לחטיבת האבטחה ה-203, והיא הופקדה על אבטחת קווי התקשורת והאספקה, וכן לחמה כנגד יחידות הפרטיזנים בבלארוס. ב-1 ביוני 1942 קיבלה החטיבה תגבורות, ושמה שונה לדיוויזיית האבטחה ה-203. במהלך מבצע בגרטיון (יוני 1944) הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-23 שהיה חלק מהארמייה השנייה באזור ביצות פריפיאט, אולם עד סוף יולי 1944 היא נהדפה לאזור ברסט-ליטובסק. בתחילת אוגוסט, הדיוויזיה נאלצה להמשיך לסגת, ובאותו חודש היה מעורב רגימנט האבטחה ה-608 בטבח וולה, ולאחר מכן הוקצתה הדיוויזיה תחת פיקודה של הארמייה הרביעית. ב-21 בדצמבר 1944 שונה שם הדיוויזיה להדיוויזיה ה-203, והיא לחמה בקרבות הקשים בפרוסיה המזרחית, עד לכניעתה באפריל 1945.

==מפקדים==
* גוטפריד ברטון (14 ביוני 1941 – ינואר 1943)
* רודולף פילץ (ינואר 1943 – 19 באוגוסט 1944)
* מקס הורן (19 באוגוסט 1944 – 18 בנובמבר 1944)
* וילהלם תומאס (18 בנובמבר 1944 – 26 בדצמבר 1944)
* פריץ גדצ'קה (26 בדצמבר 1944 – אפריל 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/ErsBrig/ErsBrig203-R.htm חטיבת התחלופה ה-203] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/SicherungsBrig/SicherungsBrig203-R.htm חטיבת האבטחה ה-203] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/SichDiv/203SichDiv-R.htm דיוויזיית האבטחה ה-203] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/203ID-R.htm הדיוויזיה ה-203] באתר lexikon-der-wehrmacht 

203
היעלמות חברי הקונגרס האמריקאים באלסקה

היעלמות חברי הקונגרס האמריקאים באלסקה התרחשה ב-16 באוקטובר 1972. מטוס קל שבו היו ארבעה אנשים, ביניהם שני חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית, נעלם בדרכו בין נמלי התעופה של אנקורג' וג'ונו במדינת אלסקה. למרות חיפושים נרחבים לא נמצא זכר למטוס ולנוסעיו.

==רקע==
הייל בוגס (1914–1972) היה חבר בית הנבחרים מטעם המחוז השני של לואיזיאנה. הוא כיהן בקונגרס ברציפות מ-1947. ב-1971 נבחר לשמש כמנהיג סיעת הרוב בבית הנבחרים, תפקיד שהוא השני בחשיבותו בסיעה לאחר יושב ראש הבית. ניק בגיץ' (1932–1972) היה חבר בית הנבחרים מטעם אלסקה. הוא נבחר לכהונתו ב-1970. שניהם היו חברי המפלגה הדמוקרטית.

לקראת הבחירות לקונגרס בנובמבר 1972 יצא בוגס לאלסקה על מנת לסייע לבגיץ' במסע הבחירות במחוז הבחירה שלו, שבו התמודד בקרב צמוד עם מתחרהו הרפובליקאי.

==ההיעלמות==
בבוקר ה-16 באוקטובר עלו השניים על סיפונו של מטוס קל בנמל התעופה של העיר אנקורג' בדרכם לעיר ג'ונו. נלווה אליהם עוזרו של בגיץ'. המטוס, מדגם ססנה 310C, יוצר בשנת 1959 ונמצא בבעלות חברת פאן אלסקה איירווייז. הוא הוטס על ידי הטייס הראשי של החברה. משך הטיסה הצפוי היה 3.5 שעות.

המטוס יצא לדרכו בשעה 09:00. בשעה 13:15 הודיע נמל התעופה בג'ונו שהמטוס לא הגיע שמה. אז החלו חיפושים אחרי המטוס.

מבצע החיפוש וההצלה שנערך היה נרחב וממושך. השתתפו בו מעל 400 כלי טיס של משמר החופים, הצי, חיל האוויר וצבא ארצות הברית. נסרקו השטחים לאורך נתיבו המתוכנן של המטוס ונתיבים חלופיים, אך לא נמצא כל סימן וזכר למטוס ולנוסעיו. החיפושים הופסקו לאחר 39 ימים.

==לאחר ההיעלמות==
האירוע נחקר על ידי המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה, אשר לא הצליחה לקבוע את הגורם להיעלמות. המטוס היה מחויב על פי חוק לשאת משואת איכון אלחוטית למקרה חירום, שהייתה אמורה לסייע באיתור שרידי המטוס. במהלך החקירה התגלה שמכשיר האיכון שהיה אמור להיות על גבי המטוס נמצא במטוס אחר. עד ראייה העיד שראה בתיקו של טייס המטוס שנעלם מכשיר דומה למכשיר האיכון.

בוגס ובגיץ' ניצחו בבחירות נובמבר 1972 במחוזות הבחירה שלהם, בהיעדרם. בסוף דצמבר הכריז בית משפט על מותם של ארבעת יושבי המטוס. בעקבות זאת נערכו בחירות מיוחדות לאיוש מושביהם של שני חברי בית הנבחרים.

בשנים שלאחר האירוע הועלתה הטענה שהיעלמותם של בוגס ובגיץ' לא נבעה מתאונה אלא ממעשה מכוון, כלומר רצח. תאוריית קשר שהופצה במשך זמן מה טענה כי ההתרסקות הייתה מכוונת והוסתרה על ידי ה-FBI, במיוחד על ידי ג'יי אדגר הובר, שהיה מעורב במאבק כוחות עם הייל בוגס.

העיתונאי ג'ון וולזאק (Jon Walczak) חקר את הפרשה ופרסם את ממצאיו בפודקאסט בשנת 2020.

==קישורים חיצוניים==
* [https://aviation-safety.net/wikibase/33667 עמוד האירוע], באתר Aviation Safety Network
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה בארצות הברית
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה של כלי טיס מארצות הברית
קטגוריה:היעלמויות בלתי מוסברות של מטוסים
קטגוריה:אלסקה: היסטוריה
קטגוריה:הקונגרס של ארצות הברית: היסטוריה
קטגוריה:1972 בארצות הברית
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1972
קוויסקלוס

קוויסקלוס (שם מדעי: Quiscalus; פירוש השם הלטיני: "אם כל הארצות" - האיטי, שם התגלה העוף) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הפזאיים המצויים בטבע באמריקה הצפונית, המרכזית וגם בצפון אמריקה הדרומית. כיום מכילים בסוג זה 6 מינים נוסף על מין נכחד ממקסיקו. רבים מהם נפוצים לאורך ארצות הברית, שם הם מכונים בטעות "זרזירים".

עופות אלה דומים במראהו לעורביים או לזרזיריים, אך הם קרובים יותר לפזאי. רובם כהים, שחורים עד חומים ולעיתים בגווני חום-אדמדם עם מקור נוקשה מחודד ועיניים גדולות צהובות. הם בעלי זנב ארוך כשל נחליאלי והם מזמרים. אורכם 20 עד 40 סנטימטרים, כשהזכרים גדולים מהנקבות ומשקלם הממוצע 49–239 גרם.

עופות אלה הם אוכלי כל שלעיתים נחשבים למזיקים ומטרידים, הפוגעים ביבולים חקלאיים והם אינם מפחדים מהאדם.

==מינים==
* Quiscalus major
* Quiscalus quiscula
* Quiscalus mexicanus
* Quiscalus nicaraguensis
* Quiscalus niger
* Quiscalus lugubris
* Quiscalus palustris - נכחד

כמה מהחוקרים רואים בכמה תת-מינים של הסוג מינים עצמאיים.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Boat-tailed Grackle female.jpg
קובץ:Greater Antillean Grackle (Quiscalus niger) RWD.jpg
קובץ:Grackle IMG 3972.jpg
קובץ:Quiscalus lugubris male 1.JPG
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:פזאיים
רכס אתלברט

רכס אתלברט (באנגלית: Ethelbert Ridge) הוא רכס הרים הממוקם ברכס דאגלס באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. 

הרכס ממוקם ממזרח -דרום-מזרח להר אלפרד.

הרכס מורכב מסלעים געשיים, וזאת על אף שההרים סביבו מורכבים מסלעי משקע.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הגאולוג אלסטייר לין (Alastair Linn) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד.

לין קרא לרכס - "רכס סאדלבלג" (באנגלית: "Saddleback Ridge"; מילולית: "רכס האוכף") בשל מראה הרכס (שמזכיר מראה אוכף כאשר מביטים בו מדרום).

מאוחר יותר הסקר לא קיבל את הצעתו של לין, וקרא לו "רכס אתלברט" על שמו של אתלברט, מלך וסקס, בנו של אתלוולף, מלך וסקס, המלך הסכסוני של אנגליה; וזאת בדומה לשמות הרים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.

== ראו גם ==

* הר אדרד
* הר אתלרד
* הר אתלסטאן
* הר אגברט
* הר אתלוולף
* הר אלפרד

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:17435 רכס אתלברט] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=4361&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR רכס אתלברט] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://www.mindat.org/feature-6632854.html רכס אתלברט] באתר mindat
* [http://distancebetween.info/ethelbert_ridge מחשבון מרחקים - המרחק מרכס אתלברט לאתרים סמוכים]

== הערות שוליים ==

אתלברט
יחסי בורקינה פאסו – יפן

יחסי בורקינה פאסו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורקינה פאסו לבין יפן.

== סקירה כללית ==
בורקינה פאסו ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו ליפן כוננו ב-1 ביולי 1960, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של בורקינה פאסו.

== ביקורים רמי דרג ==
=== מבורקינה פאסו ליפן ===
* בלז קומפאורה, נשיא בורקינה פאסו (1993, 1995, 1998, 2003, 2008, 2013)

== נציגויות דיפלומטיות ==
* בורקינה פאסו מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
* יפן מיוצגת בבורקינה פאסו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בואגאדוגו, בירת המדינה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://sites.google.com/site/burukinafasotaishikan/ אתר שגרירות בורקינה פאסו ביפן]
* [https://www.bf.emb-japan.go.jp/itprtop_fr/index.html אתר שגרירות יפן בבורקינה פאסו]
* [https://www.mofa.go.jp/region/africa/burkina_f/index.html יחסי בורקינה פאסו–יפן], באתר משרד החוץ היפני

== הערות שוליים ==
יחסי ארגנטינה–פרגוואי

[[מאוריסיו מאקרי והוראסיו קארטס, נשיאי ארגנטינה ופרגוואי.]]
יחסי ארגנטינה–פרגוואי הם יחסי החוץ בין ארגנטינה לפרגוואי.

== סקירה כללית ==
יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות השכנות נוצרו בשנת 1811 עם חתימת הסכם ידידות, סיוע וסחר. שתי המדינות היו במלחמה בין 1864 ו-1870 (מלחמת הברית המשולשת) ומאז לא נלחמו זו בזו. ארגנטינה מחזיקה בפרגוואי שגרירות באסונסיון ושתי קונסוליות כלליות בסיודד דל אסטה<ref>http://ccest.cancilleria.gov.ar/</ref> ובאנקרנסיון. פרגוואי מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס ו-7 קונסוליות בקלורינדה, קוריינטס, פורמוסה, פוסאדאס, רסיסטנסיה, רוסאריו ופוארטו איגואסו. שתי המדינות הן חברות מלאות במרקוסור, איחוד האומות של אמריקה הדרומית, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקאיות, קבוצת ריו, G77, המערכת הכלכלית של אמריקה הלטינית ואיגוד השילוב האמריקני-לטיני.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==