אלכסיס ז'אן פורנייה

אלכסיס ז'אן פורנייה (בצרפתית: Alexis Jean Fournier; 4 ביולי 1865 - 20 בינואר 1948) היה אמן אמריקאי. הוא ידוע בזכות ציוריו הנטורליסטיים. <ref></ref> פורנייה ידוע גם מעבר למינסוטה כדמות חשובה בתנועת האמנויות והאומנות.<ref name=":0"></ref>

== ראשית חייו ==
סתו
פורנייה, נולד בסנט פול, מינסוטה ב-4 ביולי 1865, גדל בוויסקונסין על ידי הורים קנדים צרפתים. ב-1879, בגיל ארבע-עשרה, עבר פורנייה למיניאפוליס. בשאיפה להיות אמן, פורנייה מצא עבודה בציור שלטים ותפאורה של במה. יצירת תפאורת במה נתנה לו יותר זמן לציור והעניקה לו ניסיון בציור פנורמות, צורת אמנות פופולרית במאה התשע-עשרה. הוא החל לחוות הצלחה צנועה כצייר נוף.<ref name=":0" />

בשנת 1886, פורנייה למד בבית הספר לאמנות של מיניאפוליס שהוקם באותה העת. בית הספר נוהל על ידי אמן מבוסטון דאגלס פולק, שפורנייה לקח אצלו שיעורים פרטיים. בהוראתו של וולק, פורנייה פיתח חוש צבע עדין יותר וסגנון מברשת ייחודי.<ref name=":0" />

פורנייה נישא לאשתו הראשונה אמה ונולדו להם שני ילדים, גרייס ופול. הוא גם החל לפרנס את משפחתו כאמן במשרה מלאה. הוא שכר סטודיו מעל חנות של חייט בשדרת ניקולט 412 במיניאפוליס.

=== קריירת ציור ===
פורנייה הוזמן להסתובב בדרום מערב אמריקה עם הפטרון ה' ג'יי סמית' בשנת 1891. לאחר הטיול צייר פורנייה ציור קיר פנורמי עטור שבחים המתאר בתי אבן בצוקים באזור מסה ורדה שבקולורדו שנבנו על ידי הפואבלו הקדומים. התמונה הפנורמית הוצגה בתערוכה הקולומביאנית ב-1893 בשיקגו, שם אלפי אנשים ראו את ציור הקיר ושמעו את פורנייה מפרש אותו בפומבי.<ref name=":0" />

בעודו ממשיך להתפתח כאמן, בשנת 1893, נסע פורנייה לפריז, צרפת, שם למד באקדמיה ז'וליאן. הנסיעה שלו מומנה על ידי כמה נדיבים, כולל ג'יימס ג'יי היל. בצרפת, פורנייה הושפע מאוד מאסכולת ברביזון, קבוצה של ציירים צרפתים מהמאה התשע-עשרה שנמשכו אל נופי הטבע והרומנטיקה.

בין 1895 ל-1901 ערך פורנייה עוד מספר נסיעות לפריז. מדי פעם הוא חזר למיניאפוליס והמשיך לצייר ציוני דרך של ערים תאומות. הוא גם הפך למזוהה עם תנועת האמנויות והאומנות, תחיית אמנויות המדגישה אומנות בעבודת יד. מנהיג תנועת האמנויות והאומנות, ג'ון סקוט ברדסטריט, הזמין את פורנייה לצייר ציורי קיר בחדרי אוכל של ערים תאומות שאותם הוזמן לקשט.<ref name=":0" />
טחנת קמח במינאפוליס
הקשר של פורנייה לתנועת האמנויות והאומנות העמיק ב-1903 כשעבר לאיסט אורורה, ניו יורק, ביתה של קהילת האמנויות רויקרופט. הקהילה התחילה כבית דפוס אך התפתחה לכלול אמנות ספרים, כלי חרס, עבודות מתכת, תכשיטים ורהיטים. מנהיג הקהילה, אלברט ג'י האברד, היה מיודד עם פורנייה במשך כמה שנים. המעבר של פורנייה למזרח אורורה הגיע לאחר שהאברד הזמין אותו להיות המנהל האמנותי הקבוע של קהילת רויקרופט.

האברד היה איש ראוותני, והוא הסתובב ברחבי הארץ ונתן הרצאות. פורנייה, הידוע באישיותו המקסימה ובהומור הטוב שלו, נסע עם האברד לרבים מהנסיעות האלה. פורנייה שמר על האברד והציג את ציוריו בהרצאות, והביא את עבודתו לקהל רחב יותר. למרות המסעות והחורפים הרבים שבילה במיניאפוליס, פורנייה זוהה בפומבי עם מזרח אורורה ועם קהילת רויקרופט.

קהילת רויקרופט השתנתה ב-1915 כאשר האברד ואשתו מתו על סיפון אוניית אוקיינוס שטורפדה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מותו של חברו, פורנייה התקרב לקבוצה של ציירים אזוריים במחוז בראון, אינדיאנה. הוא השפיע על הסגנון שלהם, אבל הם השפיעו גם על שלו. ציוריו מאינדיאנה היו בהירים ואימפרסיוניסטיים יותר מעבודתו הקודמת.<ref name=":0" />

אשתו הראשונה של פורנייה נפטרה והוא מכר את ביתו במיניאפוליס בשנת 1921. הוא עבר לאינדיאנה בשנה שלאחר מכן, כאשר התחתן בשנית עם אלמנה שבעלה היה מקושר לאמני מחוז בראון. הוא המשיך לבלות בקיץ במזרח אורורה. לאחר מות אשתו השנייה ב-1937, הוא עבר למזרח אורורה לצמיתות, וב-1941 התחתן בפעם השלישית.

ב-16 בינואר 1948, בגיל שמונים ושתיים, החליק פורנייה על מדרכה קפואה סמוך לביתו ושבר את הגולגולת. נלקח לבית החולים בלאקוואנה, ניו יורק, ומת ארבעה ימים לאחר מכן. <ref></ref>

באמצעות ציורי הנוף שלו ותפקידו בתנועת האמנויות והאומנות, פורנייה השפיע על האמנות האמריקאית.

ההספדים שלו הדגישו כי היה "אחרון ציירי הברביזון", שכן סגנונו והערצתו לעולם הטבע הביאו את מסורת הברביזון אל תוך המאה העשרים. ציוריו הוצגו ברחבי העולם במהלך חייו וממשיכים להיות מבוקשים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1865
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1948