מירטל קייגל

ה-13 של מרקיורי ב־1995]]
מירטל " קיי " תומפסון קייגל (באנגלית: Myrtle Cagle; 3 ביוני 1925 – 22 בדצמבר 2019) הייתה טייסת אמריקאית וחברה בקבוצת האסטרונאוטיות מרקורי 13. היא עבדה כמדריכת טיסה וכתבה על תעופה בצפון קרוליינה.

== ביוגרפיה ==
קייגל נולדה ב-3 ביוני 1925 בעיירה סלמה שבצפון קרוליינה.<ref name=":0" /><ref name=":1"></ref> היא שאפה לטוס מגיל צעיר, וכשהייתה בת 12, אחיה לימדו אותה לטוס במטוס שבבעלותם.<ref name=":0" /><ref name=":1" /><ref name=":3"></ref> כשהיא "קיבלה כנפיים" בגיל 14, קייגל הייתה הטייסת הצעירה ביותר בצפון קרולינה,<ref name=":1" /> ובאותה עת, אולי הייתה הטייסת הצעירה ביותר בארצות הברית.<ref name=":0" /> היא הצטרפה לכיתת האווירונאוטיקה של התיכון, וכאשר מדריך בית הספר גויס כלוחם במלחמת העולם השנייה, היא סיימה את שנת הלימודים כמורה.<ref name=":0" /> כמדריכת טיסה היא זכתה לכינוי, "קפטן K".<ref name=":0"></ref> קייגל קיבלה את רישיון הטיס הפרטי שלה כשהייתה בת 19.<ref name=":0" />

קייגל הצטרפה לסיירת האוויר האזרחית ולארגון הטייסות ה-99, ורצתה לשרת בארגון טייסות שירות חיל האוויר.<ref></ref> היא המשיכה לנהל שדה תעופה ליד העיר ראלי שבצפון קרוליינה וכן ניהלה את שירות השכרת המטוסים שלה.<ref name=":0" /> בשנת 1950, היא זכתה בגביע פאודר פאף דרבי (Powder Puff Derby).<ref></ref> ב־1951 השלימה את רישיון הטייס המסחרי שלה למטוס חד ורב-מנועי עם דירוגי מכשירים.<ref name=":0" /> בנוסף, היא הייתה מדריכת טיסה מוסמכת, מדריכה לטיסת מכשירים ומדריכת קרקע.<ref name=":0" /> בית הספר לטיסה שלה היה ממוקם בסלמה, עיירת הולדתה.<ref></ref>

ב-1946 החלה קייגל לכתוב טור בשם "זרמי אוויר" עבור העיתון "Johnstonian Sun" בסלמה. מאוחר יותר, מ-1953 עד 1960 הועבר הטור ל- "Raleigh News and Observer".<ref name=":0" /> משהטיסה מטוס אימון סילוני T-33, היא הפכה לאחת מחמש הנשים היחידות שהטיסו אי פעם מטוס סילון.

קייגל נישאה לתלמיד שלה לשעבר, וולט קייגל, בשנת 1960. שמלת הכלה שלה הייתה עשויה מבד מצנחים.<ref name=":2" /> היא עברה למייקון, ג'ורג'יה. ב-1961. זמן לא רב לאחר שהגיעה, הוזמנה קייגל להשתתף בתוכנית החדשה "נשים בחלל".<ref></ref><ref></ref> כבר בתחילת התוכנית צברה 4,300 שעות טיסה.<ref name=":2"></ref> קייגל ושתים עשרה הנשים האחרות שהשתתפו בתוכנית נודעו בסופו של דבר בשם "ה-13 של מרקורי".<ref></ref> במהלך התוכנית, קייגל הוזהרה על ידי המנהלים שלא להיכנס להריון.<ref name=":1" /> בין שלל הבדיקות שעברה במסגרת התוכנית, היא ציינה שאחת הבדיקות הגרועות ביותר שניצבה בפניה היה הקפאת עור התוף.<ref name=":1" />

=== לאחר ה־13 של מרקורי ===
לוח של קיגל בהיכל התהילה האווירי של [[ג'ורג'יה]]
קייגל חזרה ללמד תלמידים לטוס וגם נרשמה לאוניברסיטת מרסר. היא המשיכה להיות מעורבת בסיירת האוויר האזרחית.<ref></ref> בשנת 1964, היא התחרתה במירוץ האוויר הבינלאומי לנשים.<ref name=":3" /> בשנת 1986, היא הפכה לחברה בצוות הלוגיסטיקה האווירית של וורנר רובינס.<ref name=":0" /> בשנת 1988, קייגל הפכה לאישה השנייה שסיימה את לימודיה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה עם תעודה של מכונאית אוויר וכוח.<ref name=":0" /><ref name=":2" />

בשנת 1998, בגיל 73, היא עדיין הטיסה את הססנה החד-מנועי שלה, אף על פי שפרשה מהוראה בבסיס חיל האוויר רובינס.<ref></ref> 

=== הוקרה ===
ב-26 באפריל 2003, קייגל נכנסה להיכל התהילה האווירי של ג'ורג'יה.<ref></ref>

בשנת 2007, היא ושמונה מבוגרות "ה-13 של מרקיורי" זכו בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ויסקונסין - אושקוש.<ref></ref>

== מוות ==
קייגל נפטרה ב-22 בדצמבר 2019.<ref></ref>

== ראו גם ==

* ארגון הטייסות ה-99
* ארגון טייסות שירות חיל האוויר
* ה-13 של מרקורי

== קישורים חיצוניים ==

* [http://iwasm.org/wp-blog/wp-content/uploads/2012/03/MYRTLE-CAGLE-MS-011.pdf Myrtle K. Thompson Cagle Collection]
* [https://www.newspapers.com/clip/18537850/ קיגל והססנה שלה] (1998)
== הערות שוליים ==

*

קטגוריה:טייסות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2019