OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נחל פרש

נַחַל פָּרָש הוא נחל אכזב באורך כ-7 קילומטרים בצפון-מערב רמת הגולן. הנחל זורם ממרגלות תל שיבן, מצפון לשעל, דרומית לכביש 959. הנחל ממשיך דרום-מערבה, צפונית לנחל חמדל, ובסופו חוצה את כביש 918. הנחל מתחבר לירדן כ-2.5 קילומטרים מדרום לגונן.

סמוך לכביש 918 יש מפל שנקרא "מפל פרש". לאורכו צמחייה עשירה בעצי פרי. באביב גדלים בו עצי תות רבים, ונמצאים בו שועלים ודורבנים. 

==לקריאה נוספת==
* מפת סימון שבילים - של החברה לסימון שבילי ישראל אזור צפון רמת הגולן, מפה 1 - החרמון, הגולן ואצבע הגליל.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.mapa.co.il/%D7%98%D7%99%D7%95%D7%9C%D7%99%D7%9D/Trip_Details_Map.asp?subjectID=10&ID=92801&Name=טיול%20רכב%20אל%20הנחלים%20הזורמים%20בצפון&RecomendMapa=true מפה של חברת "מפה", נחל פרש בנ.צ. 9]
*[http://www.hiperactivi.co.il/?CategoryID=195&ArticleID=365 מסלול אופניים שכולל את נחל פרש]

==הערות שוליים==

פרש
שירלי הנדרסון

שירלי הנדרסון (באנגלית: Shirley Henderson; נולדה ב-24 בנובמבר 1965) היא שחקנית סקוטית.

== ביוגרפיה ==
הנדרסון נולדה באזור ההיילנדס שבסקוטלנד, בריטניה, בעיר פורס (Forres) שבמחוז מוריי. גדלה בכפר קינקארדין (Kincardine) בפייף (Fife). מילדותה החלה לעסוק בשירה במועדונים מקומיים, באירועי צדקה, במחנות נופש ובתחרויות איגרוף. התקבלה בגיל 16 לפייף קולג', וסיימה לאחר שנה עם תעודה באמנות התיאטרון. בגיל 17 עברה ללונדון, שם למדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, אותו סיימה בשנת 1986.

=== קריירה ===
ב-1987 לוהקה לראשונה על ידי לאונרד וייט לתפקיד הראשי בסדרת הדרמה לילדים "Shadow of the Stone". בהמשך הופיעה במגוון תפקידים בתיאטרון. ובתחילת שנת 1990 חזרה למסך הטלוויזיה, ושיחקה בסדרת הדרמה "Wish Me Luck". ב-1991 שיחקה בסדרת הדרמה ההיסטורית "קלאריסה". לאחר מספר תפקידי תיאטרון נוספים, בין השאר בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון, הופיעה ב-1995 בתפקיד מרכזי בסדרה של BBC, "האמיש מקבת" (Hamish Macbeth).

בקולנוע שיחקה הנדרסון בסרטים "רוב רוי" (1995), "טריינספוטינג" (1996, בתפקיד גייל חברתו של ספאד), "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" (2001, בתפקיד ג'וד), סדרת סרטי ההרפתקאות "הארי פוטר" (בתפקיד מירטל המייללת), "אני באמת שונאת את העבודה שלי" (בתפקיד אליס), "ילדת פרא" (2008, בתפקיד מטרון), "אגדת האגדות" (2015), "ברידג'ט ג'ונס בייבי" (2016), "אוקג'ה" (2017), "טריינספוטינג 2" (2017) ו"השמן והרזה" (2019).

בשנת 2002 שיחקה במותחן הבריטי "דוקטור סליפ" בבימויו של ניק ווילינג.

בשנת 2010 דיבבה את דמותו של מפצח האגוזים בסרטו של אנדריי קונצ'לובסקי "מפצח האגוזים" המבוסס על הבל של המלחין פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי.

בשנת 2013 שיחקה במיני-סדרת הדרמה מבית ערוץ 4; "סאות'קליף" בדמותה של קלייר סאלטר, ועל תפקידה הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

בשנת 2020 שיחקה בסדרה "הקן" מבית BBC One.

בשנת 2022 שיחקה בסרט הקומדיה השחורה האמריקאי "תראו אותם רצים" שבוים על ידי טום ג'ורג' ונכתב על ידי מארק צ'אפל.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סקוטיות
קטגוריה:מדבבות סקוטיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1965
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1965
אוניברסיטת פנתאון-אסאס

אוניברסיטת פריז II: פנתאון - אסאס (בצרפתית: Université Paris II Panthéon-Assas) נוסדה בשנת 1970 כהמשך לאוניברסיטת פריז העתיקה אשר החלה את דרכה בשנת 1253, דורגה במקום הראשון בצרפת בשנת 2010 כאוניברסיטה המובילה בתחום לימודי חוק ומשפט.

לאוניברסיטה יש כשמונה עשר קמפוסים שונים בפריז כשרובם ממוקמים ברובע הלטיני ההיסטורי בעיר, עשרים וארבעה מרכזי מחקר, וחמישה בתי ספר לדוקטורט. לאוניברסיטה יש ארבע מחלקות אשר מתמחות במשפט, ניהול פרטי וציבורי, כלכלה, ומדעי הפוליטיקה, וממוצע של שמונה עשר אלף סטודנטים. ביחד עם אוניברסיטה נוספות, הוא אחראי על ספריית קוג'אס.

משנת 1970 באוניברסיטה למדו שני ראשי ממשלה צרפתיים, שלושה נשיאי מפלגות צרפתיות, שמונה שרי ממשלה בתחומים שונים כולל הגנה, צדק, פנים, כלכלה ואוצר, ובנוסף שני ראשי מדינה זרים, וארבעה סנטורים ושרים זרים. באוניברסיטת פריז II יש גם פרופסור ישראלי אחד: פרופ' דוד נקש (מז"פ מחשבים וזיהוי עברות מחשב).

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:פריז: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בתי ספר למשפטים
קטגוריה:צרפת: חוק ומשפט
פרנץ וילהלם זיבר

פרנץ וילהלם זִיבֶּר (לעיתים סִיבֶּר; Franz Wilhelm Sieber; 30 במרץ 1789, פראג – 17 בדצמבר 1844, שם) היה בוטנאי ואספן טבע אוסטרי שסייר במסגרת מחקריו לאירופה, המזרח התיכון, דרום אפריקה ואוסטרליה.

==חייו==
לאחר 5 שנות למידה בגימנסיה, שבמהלכן גילה כישרון רב בתחומי האמנויות הגרפיות, ארכיטקטורה והנדסה, התמקד זיבר בלימודי הטבע, ובייחוד תחום הבוטניקה.

זיבר ערך מספר מסעות מחקר לאיטליה, כרתים, יוון, מצרים וארץ ישראל. מעל אלו, בולט מסע שארך שנתיים לאוסטרליה, מאוריציוס ודרום אפריקה, שבו אסף, פרט לצמחים, גם בעלי חיים ופרטים אתנוגרפיים.

עם הזמן, הלכו התנהגותו ופרסומיו לבלתי-יציבים; הוא נקלע באופן עקבי לריבים ומחלוקות עם הרשויות, ונחשב ל'מופרע'. הוא הופיע בפני מכובדי העיר פראג וטען שביכולתו לרפא כלבת, ולכן דרש תמיכה כספית. עד מהרה אושפז בבית החולים לחולי נפש בפראג, שם עברו 14 השנים האחרונות בחייו, עד מותו בגיל 55.

==צמחים הנקראים על שמו==
הקיצור Sieber המובא לאחר שם מין צמח, מציין שזיבר היה זה שהגדירו לראשונה.

צמחים רבים נקראו על שמו, בהם מין של שום, אקליפטוס, ועוד. מינים הנקראים על שמו ומופיעים בארץ ישראל:
* הסוג סיברה (Sibera) ממשפחת המורכבים, המיוצג בארץ על ידי המין הנדיר סיברה ננסית המופיע בחרמון. 
* המין הנדיר תלת-מלען ארוך (Aristida sieberiana) הגדל במישור החוף של ישראל. 
* קדד סיבר (Astragalus sieberi) בן-שיח מדברי.

==ראו גם==
*מפת זיבר - ירושלים וסביבותיה הקרובות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוטנאים
קטגוריה:אספנים
קטגוריה:ארץ ישראל: חוקרי טבע
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית
קטגוריה:נכים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1789
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1844
My World

My World (בעברית: העולם שלי) הוא מיני-אלבום של זמר הפופ הקנדי ג'סטין ביבר. "My World" הוא החלק ראשון מסדרה בת שני חלקים וממשיך אותו אלבום האולפן של ביבר My World 2.0. על הפקת האלבום עבדו אשר, סקוטר בראון, אנטוניו רייד, כריסטופר סטיוארט ומפיקים נוספים.

My World הגיע למעמד של פלטינה כפולה בקנדה ובממלכה המאוחדת, ולפלטינה אחת בארצות הברית ובגרמניה.

שניים משירי האלבום יצאו כסינגלים, סינגל הבכורה של ביבר "One Time" ו-"One Less Lonely Girl", ושני נוספים שירים שהיו זמינים להורדה דיגיטלית ודורגו במצעדים; "Love Me" ו-"Favorite Girl".

== רקע ==
את האלבום החליט ביבר להוציא כמיני-אלבום ולא כאלבום אולפן, כיוון שאת אלבומו My World 2.0, החליט להוציא כאלבום הבכורה שלו.

==רשימת רצועות==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!אוסטריה (IFPI Austria)
|פלטינה
|6,000
|-
!קנדה (Music Canada)
|פלטינה 2×
|160,000
|-
!גרמניה (BVMI)
|פלטינה
|200,000
|-
!יפן (RIAJ)
|זהב
|100,000
|-
!נורווגיה (IFPI Norway)
|פלטינה
|30,000
|-
!בריטניה (BPI)
|פלטינה 2×
|600,000
|-
!ארצות הברית (RIAA)<ref></ref>
|פלטינה 3×
|3,000,000
|-
! colspan="3" |סיכום
|-
!בכל העולם
|
|3,600,000
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
|-
!ארצות הברית
| rowspan="2" |17 בנובמבר 2009
| rowspan="5" |תקליטור
|איילנד
|-
!קנדה
| rowspan="2" |יוניברסל מיוזיק גרופ
|-
!אוסטרליה
|20 בנובמבר 2009
|-
!בריטניה
|18 בינואר 2010
|מרקורי
|-
!צרפת
|22 במרץ 2010
|יוניברסל מיוזיק גרופ • מרקורי
|-
!עולם
|12 בפברואר 2016
|תקליט
|איילנד
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-2009
קטגוריה:אלבומי ג'סטין ביבר
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת איילנד רקורדס
לא לפני הילדים

לא לפני הילדים היא קומדיית מערכונים ישראלית ששדורה בערוץ 10 בשנים 2007–2009, בכיכובם של עידן אלתרמן, יעל לבנטל, יעל שרוני, ורד פלדמן, אורי פפר, יוסי מרשק ושי גולדשטיין. לסדרה היה פורמט זהה לסדרה מתחרה בערוץ 2, "קצרים".

==סקירה==
כל תוכנית מורכבת ממערכונים קומיים. המערכונים עוסקים בסיטואציות יומיומיות, ובנושאים רגילים מהחיים כשבדרך כלל הם מוצגים בצורה מוגזמת. חלק מהנושאים הם מיניות, מוות, פערים חברתיים ויחסים בין גברים לנשים.

התוכנית שודרה לראשונה בדצמבר 2007 בערוץ 10. העונה הראשונה כללה עשרה פרקים, ורשמה ממוצע של 9.1 אחוזי רייטינג. שי גולדשטיין עזב את התוכנית בתום העונה הראשונה לאחר שעבר לתוכנית "מועדון לילה" שבערוץ 2.

העונה השנייה יצאה ב-5 בספטמבר 2009. את גולדשטיין החליף יוסי מרשק. בנוסף הצטרפו לסדרה בעונה השנייה גם שחקני המשנה גל זייד ואייל רוזלס. העונה השנייה כללה 13 פרקים.

הסדרה נמכרה למקסיקו וצ'ילה, שם היא דובבה מחדש. זו הסדרה הישראלית הראשונה ששודרה מחוץ לישראל בדיוק כפי ששודרה בערוץ 10.

==ראו גם==
*קצרים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מערכונים ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
טטואבה

טטואבה (Tatoeba; ביפנית: たとえば – "לדוגמה") הוא פרויקט של שיתוף פעולה בינלאומי שמטרתו לאסוף ולרכז מספר רב של משפטים, המתורגמים ממספר רב של שפות למגוון שפות אחרות. 

שם הפרויקט הוא המילה היפנית שפירושה "לדוגמה", כלומר, דוגמה לשימושי לשון שונים במילים ובביטויים. בסיס הנתונים של טטואבה מכיל מספר רב של משפטים לדוגמה, שתורגמו ועדיין מתורגמים למכלול רחב של שפות. מכלול התרגומים משמש מעין מילון תרגום רב-לשוני; כאשר מחפשים בו תרגום למילה כלשהי, האתר מציג משפטים לדוגמה שבהם משולבת המילה המבוקשת. האתר ממשיך להתעדכן ולהתרחב מדי יום, כאשר הגולשים באתר ממשיכים להעלות משפטים משלהם, בשפת האם שלהם או בשפות אחרות, או לתרגם משפטים קיימים לשפתם או לשפות אחרות.

==הרכב==

אוסף הטקסטים של טטואבה מבוסס על קורפוס "טאנאקה" (אוסף גדול של משפטים מקבילים ביפנית ובאנגלית), שנוספו אליו שפות רבות אחרות החל משנת 2006, תחת ניהולה של טראנג הו (Trang Ho).

תצוגה גרפית: כל צומת מייצג משפט; כל חץ מצביע על קישור בין שני משפטים; כאשר שני משפטים מחוברים, יש להם אותה משמעות.

==אתר הפרויקט==

אתר פרויקט טטואבה מכיל מגוון כלים ואמצעים המאפשרים חיפוש ועריכה של המשפטים. בפרויקט משתתפת קהילה רחבה של תורמים דוברי שפות רבות, העוסקים בהזנה, בתרגום ובעריכה של המשפטים בשפות השונות, ואף בהגהה ובתיקון של משפטים קיימים, כל אחד בשפתו הוא. 

נכון לסוף אוקטובר 2015, טטואבה כוללת כ-4,389,000 משפטים ב-221 שפות. שבע השפות המכילות את המספר הרב ביותר של משפטים בפרויקט נכון לנקודת הזמן האמורה הן אנגלית, אספרנטו, איטלקית, טורקית, רוסית, גרמנית, וצרפתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://tatoeba.org/eng/home אתר טטואבה - מילון תרגום המבוסס על משפטים שלמים]
* [http://tatoeba.org/eng/stats/sentences_by_language עמוד השפות בטטואבה, המציג את כל השפות ואת מספר התרומות בכל שפה]

קטגוריה:מילונים מקוונים
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2006
קטגוריה:בלשנות שימושית
קטגוריה:חקר התרגום
קונטראס

הקונטראס (בספרדית: Contras) הוא שם כולל לארגונים מחתרתיים שפעלו בניקרגואה בשנות ה-80 של המאה ה-20 נגד השלטון הסנדיניסטי. המילה contra היא קיצור ל-contrarrevolución ("נגד המהפכה"), והיא מתייחסת למהפכה הסנדיניסטית ב-1979, בה הודח הנשיא אנסטסיו סומוסה דביילה. 

בין ארגוני הקונטראס השונים לא הייתה זהות אידאולוגית, והמכנה המשותף היחיד שלהם היה השאיפה להפיל את המשטר הסנדיניסטי. בין היתר, היא כללה את נאמני סומוסה, גורמים במעמד הביניים שתמכו במהפכה הסנדיניסטית אך התאכזבו מתוצאותיה, כפריים סנדיניסטים לשעבר ואינדיאנים-ילידים שהתנגדו למדיניות הלאמת האדמות שפגעה בהם. החזית הדמוקרטית הניקרגואית (Fuerza Democrática Nicaragüense) הייתה הגורם הדומיננטי בקונטראס. בראשה עמד הקולונל אנריקה ברמודס, שהיה לפני כן ממפקדי המשמר הלאומי, והיא פעלה בתחילה בעיקר מהונדורס. החל מ-1982 החל לפעול ארגון קונטרה נוסף, הברית המהפכנית הדמוקרטית (Alianza Revolucionaria Democrática), בהנהגתו של אדן פסטורה, סנדיניסט לשעבר בעצמו, שהתנגד להתקרבותה של הממשלה הסנדיניסטית לברית המועצות ולקובה. ארגון זה פעל מקוסטה ריקה.

ארצות הברית אימנה, מימנה וחימשה את הקונטראס, באמצעות ה-CIA, ואף הייתה מעורבת במאמצים ליצירת שיתוף פעולה וחזית אחידה בין הארגונים השונים. זאת, בהתאם למדיניותו של הנשיא רונלד רייגן, לסיוע לארגוני גרילה אנטי-קומוניסטיים ברחבי העולם. בתקופת שלטונה של החונטה הצבאית בארגנטינה (עד 1983) תמכה אף היא בקונטראס. לאחר שרבו העדויות על כך שהקונטראס לא פוגעים רק במטרות צבאיות, אלא גם באזרחים, סירב הקונגרס לאשר את מימון הקונטראס. כדי לעקוף את הקונגרס, התבצעה עסקה סיבובית שכללה מכירת נשק לאיראן באמצעות ישראל, בפרשה שנודעה בשם פרשת איראן-קונטראס. ב-1986 פסק בית הדין הבינלאומי לצדק, בפסק הדין ניקרגואה נגד ארצות הברית, כי תמיכתה של ארצות הברית בקונטראס, כמו גם פעולות אחרות שנקטה, כמיקוש נמליה של ניקרגואה, מהווה הפרה של המשפט הבינלאומי, והורה לה לפצות את ניקרגואה. ארצות הברית מעולם לא מילאה אחר פסק דין זה.

לשיא הצלחותיהם הצבאיות הגיעו הקונטראס בשלהי 1987 ובראשית 1988. עם המבצעים הבולטים נמנו מתקפה משולבת של הקונטראס ב-21 בדצמבר 1987 על מספר בסיסים צבאיים ברחבי ניקרגואה והפלת מסוק מיל מי-24. פעולות אלה, לצד הפגנות ברחבי המדינה ולחץ בינלאומי להפסקת הלוחמה, אילצו את הנשיא דניאל אורטגה לנהל משא ומתן, ולהכריז על קיום בחירות ב-1990.

ב-1989 החלו הקונטראס להתפרק מנשקם, לקראת מערכת הבחירות. אורטגה הובס בבחירות, ולנשיאת המדינה נבחרה ויולטה צ'מורו, סנדיניסטית לשעבר שהעבירה את תמיכתה לקונטראס עקב התנגדותה למדיניות הסוציאליסטית שהנהיגו הסנדיניסטים. לאחר בחירתה חדלו הקונטראס לפעול, והשתלבו במערכת הפוליטית.

==ראו גם==
*פרשת איראן-קונטראס

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניקרגואה: היסטוריה
קטגוריה:גרילה
קטגוריה:פרשת איראן-קונטראס
Live at the House of Blues

Live at the House of Blues הוא אלבום של הראפר האמריקאי טופאק שאקור מההופעה האחרונה שלו שהתרחשה ב-4 ביולי 1996. האלבום יצא בשנת 2005, 9 שנים לאחר ששאקור נורה מרכב חולף. האלבום מכר יותר מ-1,000,000 עותקים והגיע למעמד פלטינה. בהופעה היו זמרים אורחים שמופיעים באלבום, כגון סנופ דוג, אאוטלוז ועוד. קיימת גם גרסת DVD שמכילה את המופע השלם כולל קליפים לשירים "California Love", "To Live & Die in LA", "Hit 'Em Up" ו-I Ain't Mad at Cha.

== רשימת השמעה ==
# Ambitions a Ridah
# So Many Tears
# Troublesome
# Hit 'Em Up
# Tattoo Tears
# All Bout U
# Never Call U Bitch Again
# Freek'n You
# How Do You Want It
# What Would U Do
# Murder Was the Case
# Tha Shiznit
# If We All Gony Fuck
# Some Bomb Azz
# Ain't No Fun
# New York
# Big Pimpin'
# Do What I Feel
# G'z and Hustlas
# Who am I
# Me in Your World
# For My Niggaz and Bitches
# Doggfather
# Gin and Juice
# 2 of Amerikaz Most Wanted

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2005
קטגוריה:אלבומי טופאק שאקור
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:סרטי הופעה
קטגוריה:אלבומי הופעה שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
נקודת איסוף

נקודת איסוף (צרפתית: La Rafle) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2010 בבימויה של רוזלין בוש ובהפקתו של אלן גולדמן, המתאר את פרשת גירושם של היהודים מפריז בתקופת מלחמת העולם השנייה ושילוחם למחנות ההשמדה ("מצוד ולודרום ד'איבר"). הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים ומתמקד בסיפורו של ילד אחד, משפחתו וחבריו ובסיפורה של אחות נוצרייה שסייעה ליהודים.

הסרט יצא לאקרנים בצרפת ב-10 במרץ 2010 וזכה להצלחה רבה. בישראל הוקרן הסרט לראשונה ב-8 ביולי 2010 בפתיחת פסטיבל ירושלים בהשתתפות הבמאית והשחקנים.

==תקציר העלילה==
משפחת וייסמן כוללת את יוסף (ג'ו) ויסמן בן ה-11, את הוריו שמואל ושרה ושתי אחיותיו הגדולות שרלוט וראשל. המשפחה מתגוררת בפריז, אליה הגיעו שמואל ושרה וייסמן מפולין לפני שנים רבות. עלילת הסרט נפתחת ביוני 1942, כאשר בצרפת שולטים הנאצים ובדרום המדינה שולטת ממשלת הבובות של משטר וישי המשתפת פעולה עם הנאצים. היהודים מצווים לענוד טלאי צהוב ומוטלות עליהם הגבלות שונות שהולכות ומחמירות עם הזמן.

משפחת ויסמן מנסה להסתגל למצב החדש בתקווה שהמלחמה תסתיים והם יחזרו לחיות בצורה רגילה, אולם בחשאי מתנהלות ההכנות לגירוש יהודים מצרפת.

בבוקר ה-16 ביולי 1942 מגורשת משפחת וייסמן יחד עם שכניהם ו-13,000 יהודים נוספים לאצטדיון מרוצי האופניים בפריז, ולודרום ד'איבר, על ידי המשטרה הצרפתית, שם הם מחכים לגורלם, תוך שהם סובלים מצפיפות קשה, כמעט ללא מזון ומים וללא תנאים סניטריים. על השירותים הרפואיים באצטדיון מופקד ד"ר שיינבאום, רופא יהודי, ואיתו מספר מצומצם של אחיות מהצלב האדום, בהם גם אנט מונוד, אחות נוצרייה צעירה שמזדהה עם סבלם ומחליטה להצטרף אליהם למחנה הריכוז בון-לה-רולאנד, אליו הם מועברים כעבור כמה ימים. לאחר מספר שבועות במחנה הריכוז נשלחים המבוגרים מזרחה, למחנות ההשמדה בפולין, ובמחנה נשארים הילדים. ג'ו וייסמן מצליח להימלט יחד עם ילד נוסף. שאר הילדים נשלחים "מזרחה" (למחנות ההשמדה).

בסרט מוצגות תגובות מחאה שונות של תושבי פריז ביחס לאפליית היהודים ופעולות רבות של סיוע והצלה, לצד תגובות אנטישמיות.

==צוות השחקנים==
* ז'אן רנו - ד"ר דוד שיינבאום, רופא יהודי
* גד אלמלח - שמואל וייסמן, אביו של ג'ו וייסמן
* מלאני לורן - אנט מונוד, אחות נוצרייה
* הוגו לאברדז - יוסף (ג'ו) וייסמן
* רפאל אגוגה - שרה וייסמן, אמו של ג'ו וייסמן
* איוואן פנייה - מולר

==יצירת הסרט וביקורות==
צילומי הסרט התחילו במאי 2009 ונמשכו 13 שבועות בהשתתפות 9,000 ניצבים. מבנה האצטדיון ששימש כנקודת איסוף ומחנה הריכוז שוחזרו בהונגריה עבור צילומי הסרט. הבסיס לתסריט נכתב על פי עדויות שגבתה הבמאית מג'ו ויסמן ואנט מודו במהלך התחקיר לסרט.

מבקר הקולנוע אורי קליין עינה את הסרט "מלכודת דבש נטולת עוצמה רגשית".
==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* - עדות של ניצולה מהאירועים המתוארים בסרט

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי צרפת
לואי דרקייה דה פלפואה

לואי דָרְקְיֶיה דה פֶּלֶפּוּאָה (בצרפתית: Louis Darquier de Pellepoix; 19 בדצמבר 1897, קאור - 29 באוגוסט 1980, ליד מאלגה שבספרד) היה ראש הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים תחת משטר וישי בצרפת בין השנים 1944-1942.

==ביוגרפיה== 
דה פלפואה לחם במלחמת העולם הראשונה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 היה חבר בכמה התארגנויות פוליטיות שדגלו באידאולוגיה פשיסטית ואנטישמית. ב-6 בפברואר 1934 נפצע במהלך הפגנות סוערות של תנועות הימין בצרפת, דבר שהוסיף למעמדו הציבורי. בתקופה זו החל שיתוף הפעולה שלו עם ארגונים אנטישמיים בגרמניה. 

דה פלפואה ביטא בפומבי את דעותיו הקיצוניות. בין השאר אמר ב-1937: "מוטל עלינו, עם כל הדחיפות שבדבר, לפתור את הבעיה היהודית, בין אם על ידי גירוש או טבח". דו"ח בריטי משנת 1942 כינה אותו אחד האנטישמים הגרועים ביותר בצרפת. ב-1938 הציע דה פלפואה, שכיהן כחבר מועצת פריז, כי ייקבע לכל יהודי צרפת מעמד של זרים ויוטלו עליהם הגבלות חמורות בתחומי התרבות והכלכלה. 

במאי 1942 הוא מונה לעמוד בראש ה"קומיסריאט הכללי לענייני יהודים" במקומו של קסאבְיֶיה וָלָה שלמרות דעותיו האנטישמיות ניסה לנהל מדיניות עצמאית צרפתית ביחס ליהודים ולכן פוטר מתפקידו על ידי הגרמנים. בניגוד לקודמו שהיה מועמד מטעם ממשל וישי נבחר דה פלפואה שהיה פרו-נאצי ומעריץ של ההיטלריזם על ידי הגרמנים. הוא ואנשי צוותו פעלו בברוטאליות ובתאוות בצע תוך שהם מתעלמים ממשרדי ממשלה אחרים או מעכבות טכניות וחוקתיות. נאמר כי פיליפ פטן בעצמו כינה את דה פלפואה, שהיה ידוע כאיש גס ואכזרי, "מר עינויים". בתקופתו גדלו ההתעמרות והדיכוי של יהודי צרפת והוגבר קצב הגירוש למחנות הריכוז. בין היתר היה דה פלפואה מראשי מבצע גירוש היהודים מפריז, בו גורשו כ-13,000 יהודים למחנות השמדה. בפברואר 1944 פוטר דה פלפואה בהוראת הגרמנים שחששו כי דמותו הגרוטסקית פוגעת באינטרסים שלהם בצרפת. 
 
בשנת 1947 נידון דה פלפואה למוות שלא בפניו באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים, אך הוא נמלט לספרד, שם היה מוגן תחת משטרו של פרנסיסקו פרנקו. 

באוקטובר 1978 אמר בריאיון לעיתון הצרפתי "ל'אקספרס" כי תאי הגזים באושוויץ לא שימשו כדי להרוג בני אדם, אלא רק כאמצעי לחיטוי נגד כינים, וכי הטענות על ההרג בשיטה זו היו שקרים שהומצאו על ידי היהודים. הראיון עורר סערה ודיון ציבורי רחב בצרפת. 

דה פלפואה מת ב-1980, במאלגה שבספרד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפת של וישי: אישים
קטגוריה:מכחישי שואה צרפתים
קטגוריה:אנטישמיות בצרפת: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1897
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1980
קייפרס פוניי

קייפרס ס. פוּנֵיי הבן (באנגלית: Capers C. Funnye Jr.; נולד ב-1952) הוא רב קונסרבטיבי אפרו-אמריקאי, מנהיגה הרוחני של "הקהילה האתיופית-עברית בית-שלום בני-זקן" (Beth Shalom B’nai Zaken Ethiopian Hebrew Congregation) בשיקגו, עמית מחקר בכיר במכון לחקר היהדות והחברה בסן פרנסיסקו, החבר האפרו-אמריקאי הראשון והיחיד במועצת הרבנים של שיקגו וחבר הקונגרס היהודי האמריקאי במערב התיכון. פוניי הוא בן-דודתה של מישל אובמה (אמו היא אחות-סבהּ).

==תולדות חייו==
פוניי נולד בדרום קרוליינה וגדל בדרום שיקגו. כמו רוב בני קהילתו פוניי הוא, כלשונו, "יהודי מבחירה". הוא התגייר ב-1972 לאחר שגדל כנוצרי מתודיסטי, בקהילה ששימרה מנהגים ותרבות אפריקאיים.

התקרבותו ליהדות החלה כאשר למד באוניברסיטה וחש, בין היתר על בסיס תעמולת הפנתרים השחורים שהנצרות אינה דת טבעית לאפריקאים, אלא דת שנכפתה עליהם על ידי האדם הלבן. בחיפושיו אחר דת מתאימה יותר הכיר את הרב רוברט דווין מקבוצת בני ישראל העבריים השחורים, שהטיף כי אפרו-אמריקאים הם צאצאי העבריים המקראיים. דווין, שלא היה מוסמך לרבנות, גייר את פוניי. בהמשך למד פוניי את יסודות היהדות באופן מסודר והחליט לאמץ צו הלכתי מחמיר יחסית. ב-1985 החליט לעבור גיור רשמי, שהתקבל על ידי בית הדין של היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית. לאחר מכן הוסמך לרבנות על ידי בית דין זה. ב-1997 התקבל למועצת הרבנים של שיקגו.

פוניי מלמד עברית ויהדות בשיקגו והוא חבר הוועדה האורבנית של יהודי שיקגו, הנלחמת בעוני, גזענות ואנטישמיות. כמו כן מארגן פוניי מפגשים בין מוסלמים ויהודים אפרו-אמריקאים לקידום הבנה הדדית. פוניי פעיל בארגוני סיוע לקהילות ביתא ישראל ויהודי האיגבו וכן בוועד לשחרור יונתן פולארד. במסגרת פעילויותו בקהילה פעל לא אחת יחד עם מישל אובמה.

== ראו גם ==

* העבריים השחורים – חברי קבוצת האם האפרו-אמריקאית בארצות הברית

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nytimes.com/2009/04/05/magazine/05rabbi-t.html?pagewanted=1 הרבי של אובמה], כתבת פרופיל בניו יורק טיימס, 2 באפריל 2009 
* 
* 
* [http://www.nytimes.com/2008/03/16/us/16rabbi.html Black Rabbi Reaches Out to Mainstream of His Faith] כתבה מניו יורק טיימס, 16 במרץ 2008 
* [http://www.ushmm.org/museum/exhibit/focus/antisemitism/voices/transcript/?content=20080925 תמליל ריאיון עם פוניי] באתר מוזיאון השואה האמריקני 

קטגוריה:רבנים קונסרבטיבים אמריקאים
קטגוריה:גרים
קטגוריה:יהודים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:העבריים השחורים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
רב משרשיא

רב משרשיא היה אמורא בדור החמישי לאמוראי בבל.

היה תלמיד מובהק של רבא, והם מוזכרים בתלמוד עשרות פעמים יחדיו. ייתכן כי היה גם תלמידו של אביי. היה חברו הקרוב של רב פפא, גם הוא תלמיד של רבא, ואף שלח את בנו ללמוד לפני רב פפא. גם רב יוסף בריה דרב עילאי נמנה עם חבריו.

חמיו, מוזכר על שמו כ"רב כהנא חמוה דרב משרשיא".

שלושת בניו של רב משרשיא היו אמוראים, ולמדו בבית מדרשו של רב אשי. שמותיהם: רבא, רב סמא ורב יצחק, שהיה אדם נכבד ונשוא פנים התלמוד מספר כי רב משרשיא עצמו עודד אותם ללמוד בבית מדרש זה.

כאשר נפטר רב משרשיא התמלאו הדקלים בקוצים במקום תמרים לאות אבל על פטירתו.

==אמרותיו==
מסכת בבא בתרא אנו מוצאים אמרה של רב משרשיא, בקשר להכרעה בין סיני ועוקר הרים - לימוד בעיון לבין לימוד בבקיאות.

כלומר, על פי רבי זירא, רב פירש את כך: "כל ימי עני רעים" - זה בעל גמרא; ו"טוב לב משתה תמיד" - זה בעל משנה. רבא פירש להפך. רש"י מסביר, מה משמעות הפירוש להפך: 

כלומר, על פי רבא, בעל המשנה, הוא הסיני, אינו יכול לפסוק הלכה הנוגעת לענייני דיומא מתוך ההלכה, ואינו מסוגל להתמודד עם קושיות, כאשר מתגלות סתירות במשנה. לעומתו, בעל הגמרא, הוא עוקר ההרים, מבין את הסיבות שמאחורי המשניות, ולכן יש בידו הכח להסיק על הלכות מתוך הכתובים.

וזהו שאמר רב משרשיא משמו של רבא: מהו שכתוב בקהלת י,ט, "מסיע אבנים, יעצב בהם; בוקע עצים, יסכן בם"? 'מסיע אבנים יעצב בהן' אלו בעלי משנה. על פי רש"י, הכוונה היא "ששונה משניות כל היום, ואין לו אלא צער: שמתקשה בטעמיהן ואינו יודע לפרש". 'בוקע עצים יסכן בם' - אלו בעלי גמרא (לפי רש"י, הכוונה היא שנהנה מהם), כלומר העוקר הרים נהנה ממלאכתו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי אביי
קטגוריה:תלמידי רבא
רבי זריקא

רבי זריקא (בתלמוד ירושלמי: רבי זריקן) היה אמורא בדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל.

למד אצל רבי אבהו יחד עם רבי ירמיה חבירו. הוא היה תלמיד של ריש לקיש, רבי אלעזר, רב יהודה ותלמיד מובהק של רבי אמי. היה מעתיק ברייתות ומסדרן.

הוא מזכיר גם מאמרותיו של רב הונא. חברו היה רבי זירא.

==פסקיו==
* אין אומרים בפני המת, אלא מדבריו של המת.
*במחלוקת הלכתית בין רב לרבי חנינא, האם יש להזכיר את ראש חודש בברכת המזון (בברכת יעלה ויבוא), מכריע רב זריקא את ההלכה כרב, שכן ברייתא אותה אמר רבי אושעיא מצטרפת לדבריו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי אבהו
קטגוריה:תלמידי ריש לקיש
קטגוריה:תלמידי רבי אלעזר בן פדת
קטגוריה:תלמידי רב יהודה
קטגוריה:תלמידי רבי אמי
הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים

הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים (באנגלית: Parents, Families and Friends of Lesbians and Gays; ידוע בראשי התיבות PFLAG - מבוטא "פּי-פלאג") הוא ארגון חברתי-פוליטי המורכב מבני משפחות וחברים של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב). הצהרת הכוונות של הארגון מתארת את מטרתו לקידום בריאות ורווחה של להט"בים, ומתן תמיכה למשפחותיהם וחבריהם באמצעות חינוך ולמידה תוך התבססות על שלוש מטרות עיקריות:
* מתן תמיכה להתמודדות עם סביבה עוינת. 
* חינוך ולימוד במטרה למגר בערות בנושא להט"ב.
* פעילות ציבורית בנושא זכויות להט"ב למען צמצום אפליה והבטחת זכויות אזרח.

לארגון יש יותר מ-500 סניפים ברחבי ארצות הברית ומחוז קולומביה, וסניפים וארגוני-בת במדינות נוספות כגון פוארטו ריקו, קנדה, בריטניה, שווייץ, בלגיה, איטליה, ספרד, צרפת וגרמניה.

בישראל פועל הארגון המקביל תהל"ה, המבוסס על עקרונות PFLAG.

==היסטוריה==
האירוע שהביא להקמתו של הארגון התרחש בשנת 1972, אז צפתה בטלוויזיה ג'ין מנפורד וראתה בדיווח חדשותי את בנה מוכה באלימות בעת הפגנה של התנגדות לזכויות להט"ב, בעוד שוטרי משטרת העיר ניו יורק אינם עושים דבר על מנת לסייע לו. האירוע הביא את מנפורד לצעוד יחד עם בנה 
במצעד הגאווה של ניו יורק (אשר נחנך שנתיים קודם לכן) כאשר היא אוחזת בשלט "הורים של הומואים: מאוחדים בתמיכה עבור הילדים שלנו".

במהלך המצעד ולאחריו פנו רבים למנפורד והביעו בה תמיכה, ואחרים ביקשו ממנה לדבר עם הוריהם. בעקבות הפניות החליטה מנפורד להקים קבוצת תמיכה להומואים ולסביות ובני משפחתיהם בשם POG (ראשי תיבות של "Parents of Gays"). הפגישה הרשמית הראשונה נערכה בשנת 1973 בכנסייה מקומית, בהשתתפות כ-20 איש. בשנת 1981 כבר היה הארגון לכלל-ארצי, ועסק בהרחבה בהפצת מידע חינוכי למוסדות חינוך וקהילות שונות אודות הומוסקסואליות. השם שונה בהמשך ל-PFLAG, ובשנת 1993 התרחב הארגון וכלל גם ביסקסואלים ובהמשך גם טרנסג'נדרים. 

== ראו גם ==

* תהל"ה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.pflag.org/ PFLAG] - אתר הבית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:ארגונים פוליטיים
קטגוריה:ארגוני עזרה
מדונה די קמפיליו

מסלול גלישה במדונה די קמפיליו
מדונה די קמפיליו (באיטלקית: Madonna di Campiglio. מכונה בקיצור: מדונה) היא עיירת סקי בצפון מזרח איטליה. העיירה שוכנת בעמק רֵנְדֶנָה (Rendena) שבנפת טרנטו, בין מצוקי ברנטה בדולומיטים לבין קרחון פרסנה (Presena). גובה העיירה 1,522 מטר ואוכלוסייתה מונה כ-1,000 איש.

מדונה די קמפיליו ידועה כאחת מעיירות הנופש והסקי היותר יוקרתיות באיטליה. היא מארחת בקביעות תחרויות סנובורד ותחרויות סקי אלפיני במסגרת סבב הגביע העולמי של פדרציית הסקי העולמית (FIS). כמו כן, קבוצות המרוצים של פרארי ודוקאטי מקיימות מדי שנה בינואר אירוע תקשורתי שנתי במדונה, דרך נותנת החסות המשותפת שלהן – חברת מרלבורו.

==אתר הסקי==
מרחב הגלישה של מדונה די קמפיליו כולל 150 ק"מ של מסלולים לכל הרמות ו-59 מעליות שמסוגלות לשנע 31 אלף גולשים בשעה. מתוכם, 60 ק"מ של מסלולים נמצאים במדונה עצמה, 30 ק"מ נמצאים באתר הסקי פינזולו (Pinzolo) הסמוך ו-60 ק"מ נמצאים באתרים מרילבה (Marilleva) ופולגרידה (Folgarida), שמחוברים ישירות למדונה באמצעות מערכת מעליות סקי מודרניות. בדצמבר 2011 נפתחה מעלית שתחבר את מדונה ישירות גם לפינזולו, מה שיצור מרחב גלישה בן 150 ק"מ מחוברים.
במדונה די קמפיליו נמצא אחד הסנופארקים הגדולים באירופה – ה-Ursus Snowpark – שמארח תחרויות בינלאומיות ומכיל עשרות קפיצות ומתקנים לגולשי פריסטייל.

==פעילויות נוספות==
פרט לסקי וסנובורד, אפשר להתנסות במדונה גם בטיולים רגליים מודרכים בשלג, מזחלות כלבים, החלקה על קרח, טיפוס על קרח, מצנחי רחיפה ושחייה. בימי הקיץ האזור פופולרי בקרב נופשים, מטיילים, מטפסי מצוקים ורוכבי אופניים ואופני הרים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אתרי סקי באיטליה
קטגוריה:טרנטינו - אלטו אדיג'ה: ערים
בית יוסף (שכונה)

בית יוסף הייתה שכונה יהודית קטנה בירושלים בין השנים 1887 ל-1929 בערך. לאחר 1929 נטמעה בשכונת אבו תור הערבית.

את השכונה<ref></ref> הקימו היזמים יוסף נבון (על שמו נקראה) ושלום קונסטרום עם הבנקאי יוהנס פרוטיגר, כחברה עסקית. התכנון המקורי היה להקים 50 בתים ובית כנסת על גבעה מבודדת לצד דרך חברון, באזור שומם יחסית שנקרא "דיר אבו תור", בצד בתי מידות ערביים שהחלו להיבנות באזור במקביל.

בכ"ג בתמוז (15 ביולי) תרמ"ז (1887) התפרסמה בעיתון "החבצלת" מודעה על הקמת "בתים ליחידים על הקרקעות אשר מחוץ לעירנו" למסירה מיד עם סיום בנייתם. מחיר כל בית, שכלל "חדר אחד בן שבע על שש אמות", מטבח ("בית תבשיל"), שירותים ("בית כיסא") וחלק יחסי בבור המים ובחצר המשותפת היה 100 פרנק (75 נפוליאונים) בתשלום "עם נשך קטן במשך שנים רבות" (כלומר משכנתא). הבתים קסמו לאוכלוסייה שלא השיגה ידה לרכוש בתים ממערב (בשכונות שנבנו לאורך רחוב יפו) ותוך יומיים מפרסום המודעה נרשמו רוכשים לכל בתי השכונה.

אולם, שנת בצורת, קשיים בירוקרטיים וריחוק השכונה מכל מקום ישוב יהודי גרמו לכך שעד ספטמבר 1888 הוקמו רק 27 בתים. השכונה נבנתה בצורת שני טורי בניינים, ללא חצר פנימית (כמקובל בשכונות שהוקמו באותה עת כמו בית דוד ("חצר הרב קוק") למשל). ארבעה מתוכם היו דו-קומתיים וכוסו רעפים. ב-1897 כתב אברהם משה לונץ בלוח ארץ ישראל שבשכונה מתגוררות רק 15 משפחות יהודיות. העצירה בהתפתחות השכונה נבעה בחלקה מהתדרדרות מצבם הכספי של השותפים, ובפרט של פרוטיגר, שפשט את הרגל. נתון זה מחוזק על ידי תביעה שהוגשה לוועדה לנפגעי הרעש שפקד את ירושלים ב-1927 ועל ידי שמואל יוסף עגנון, הכולל את אזכור השכונה במסעות הכלב בלק ברומן "תמול שלשום":

עד מאורעות תרפ"ט (קיץ 1929) התדלדל היישוב היהודי בשכונה ולאחר מכן היא נטמעה כליל באבו תור הערבית. בנייני השכונה נמצאים בחלקו המזרחי של הכפר (שהיה בשליטת ממלכת ירדן עד מלחמת ששת הימים), סמוך לקו הגבול עם חלקה המערבי. הטור המערבי מצוי ברחוב עין רוגל מספר 9–23.

==לקריאה נוספת==
* יהושע בן אריה, עיר בראי תקופה: ירושלים החדשה בראשיתה, עמודים 228 - 229

==קישורים חיצוניים==
* דורון אורן, [http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/oren215.pdf השכונה היהודית שעל הר אבו תור], עת־מול 215, פברואר 2011
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/sharedpages/SharedView.Page.aspx?sk=6E1CC964&href=HZT/1887/07/15&page=1 שער "החבצלת", כ"ג בתמוז תרמ"ז (15 ביולי 1887)], באתר "עיתונות יהודית היסטורית".
*[http://primo.nli.org.il/primo_library/libweb/action/dlDisplay.do?vid=NLI&docId=NNL_MAPS_JER002367518 מפת ירושלים משנת 1920] באתר הספרייה הלאומית. ניתן לראות את שכונת בית יוסף בריבוע ב4

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ירושלים: היסטוריה
קטגוריה:ירושלים: שכונות
The Rose, Vol. 2

The Rose, Vol. 2 הוא אלבום המבוסס על השירה של הראפר טופאק שאקור. אלבום זה כולל הקלטות של שירתו של טופאק המבוצעת על ידי אמנים ידועים אחרים, כגון Bone Thugs-n-Harmony, לודאקריס ועוד. שיריו של טופאק מצוטטים ומשמשים השראה בכל שיר באלבום. זה האלבום השני המבוסס על שירתו של טופאק ששוחרר. אלבום השירה הראשון (The Rose That Grew from Concrete) בוצע על ידי אמנים מוזיקליים אחרים.

== רשימת השמעה ==
# Intro
# Power of a Smile (על ידי Bone Thugs-n-Harmony)
# The Eternal Lament (על ידי Celina)
# Fallen Star (על ידי Talib Kweli)
# In the Depths of Solitude (על ידי לודאקריס)
# Movin' On (על ידי Lyfe Jennings)
# Life Through My Eyes (על ידי 2Pac ו-ממפיס בליק)
# When Ure Heart Turns Cold (על ידי אאוטלוז)
# Black Woman (על ידי ג'מאל ג'וסף)
# Only 4 the Righteous (על ידי Yo-Yo)
# Where There Is a Will... (על ידי Boot Camp Clik)
# When Ur Hero Falls (על ידי Impact Kids)
# And 2morrow (על ידי Shock G)
# If I Fail (על ידי Dead Prez)
# Poetry by Amber and Morgan

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי טופאק שאקור
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי אוסף שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:אלבומי המשך
איש הזאב (2010)

איש הזאב (באנגלית: The Wolfman) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של ג'ו ג'ונסטון, המבוסס על סרט בעל אותו שם משנת 1941. בסרט מככבים בניסיו דל טורו, אנתוני הופקינס, אמילי בלאנט והוגו ויבינג. הסרט קיבל ביקורות מעורבות וזכה בפרס אוסקר ובפרס סאטורן בקטגוריית האיפור הטוב ביותר.

הסרט יצא בארצות הברית ב-10 בפברואר 2010 ובישראל הסרט יצא ב-1 באפריל 2010.

==עלילה==

לורנס טלבוט הוא שחקן תיאטרון. יום אחד, נודע לו שאחיו, בן, נחטף. לורנס חוזר לבית משפחתו שבבלקמור. שם הוא פוגש את אביו המתנכר, סר ג'ון. לאחר שהוא רואה את גופת אחיו, לורנס שומע שמועות שהצוענים אחראים למותו של אחיו. באותו לילה הוא הולך לבקר במחנה הצוענים שבו הוא ננשך על ידי איש זאב. מאילך, לורנס הופך לסירוגין לאיש זאב.

==צוות שחקנים==
* בניסיו דל טורו – לורנס טלבוט
* אנתוני הופקינס – סר ג'ון טלבוט
* אמילי בלאנט – גוון קונליף
* הוגו ויבינג – פרנסיס אברליין
* ג'רלדין צ'פלין – הצוענית מאליווה
* ג'ורדן קולסון – ילד זאב

==ביקורות והכנסות==
הסרט קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 32%. עם זאת, עיתונאית מ"אנטרטיינמנט ויקלי" היללה את משחקו של בניסיו דל טורו בתור לורנס והיא אף השוותה אותו לדמות בסרט המקורי. בנוסף, ריק בייקר ודייב אלסי זכו בפרס אוסקר בקטגוריית האיפור הטוב ביותר.

בסוף השבוע הראשון לצאתו בהפצה כללית הסרט זכה להכנסות של כ-31.4 מיליון דולר, מה שמיקם אותו כסרט השלישי המכניס באותו שבוע אחרי "יום האהבה" ו"פרסי ג'קסון וגנב הברק". נכון ל-2011 הסרט זכה להיכנסגות של כ-61,979,680 מיליון דולר בארצות הברית וכ-77,810,085 מיליון דולר ברחבי העולם, מה שמסכם את הכנסותיו בכ-139,789,765 מיליון דולר. בנוסף, הסרט זכה להכנסות של למעלה מ-20 מיליון דולר ממכירות מארזי ה-DVD וה-Blu-ray.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי אוסקר: האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-2010
קטגוריה:סרטי מפלצות
שלום קונסטרום

שלום קונסטרום (בכתיב יידי: קאנסטארום; נודע גם כשלום בלעכער; תר"ו, 1846 – ט' באב תרנ"ד, 11 באוגוסט 1894) היה יזם ואיש נדל"ן ירושלמי. יחד עם יוסף נבון והבנקאי יוהנס פרוטיגר היה שותף בהקמת השכונה בית יוסף וכן בהקמת השכונות מחנה יהודה, סוכת שלום ונווה שלום בנחלאות.

==תולדות חייו==
קונסטרום נולד במינסק והגיע לירושלים בגיל 12 עם הוריו. בנעוריו למד את מקצוע הפחחות והיה לאומן מומחה, לפיכך קיבל את הכינוי "שלום בלעכער" (פחח, ביידיש). הוא קלט בנקל שפות וידע להתנהל בערבית, ספניולית, גרמנית, צרפתית ואנגלית בנוסף ליידיש. עברית, שידע כלשון קודש, כמעט ולא דיבר. עקב ידיעותיו בשפות ויכולת ניהול המשא ומתן שלו, סייע לבנקאי פרוטיגר בתיווך עסקאות נדל"ן. הוא סייע גם ליוסף נבון במשא ומתן מול השלטון העות'מאני לקבלת הזיכיון לסלילת מסילת הרכבת יפו–ירושלים. קונסטרום צבר רווחים מעמלות התיווך ובנה בית בשכונת נחלת שבעה.
המדליה שקיבל קונסטרום עבור פעילותו למען יהודים עניים
ב-1887 רכש מגרש ליד משכנות ויזם את הקמת שכונת "סוכת שלום" לה קרא על שמו. באותה שנה חבר לפרוטיגר ונבון להקמת חברת בית יוסף להקמת שכונה יהודית בשם זה ליד אבו טור וחברת "מחנה יהודה" להקמת השכונה בשם זה. כל אלו היו יוזמות עסקיות שסימנו עידן חדש ביציאה מהחומות, עידן הקמת שכונות למטרות רווח.

קונסטרום עבר לגור בבית מרווח במחנה יהודה והקים בית פרטי נוסף עבור משפחתו בשולי מאה שערים. כמו כן רכש עם פרוטיגר קרקע בשכונת נווה שלום שליד יפו, עליה בנו השניים מספר חנויות.

בביתו במחנה יהודה ניהלו רעייתו שרה ובתו רבקה בית תמחוי בימי שני וחמישי. בשנת 1892 התגורר בביתם רוברט סקוט מונקריף, נציג החברה הלונדונית לעזרת היהודים הנרדפים (The Society for Relief of Persecuted Jews), שפעל בארץ ישראל לצד הקונסוליה האנגלית לסיוע ליהודים העניים. קונסטרום סייע למונקריף ליצור רשת עזרה בסיועם של הבנקאי חיים ולירו ורבה של עדת האשכנזים שמואל סלנט. ב-1894, מעט לפני מותו, קיבל קונסטרום מאת הקונסול האנגלי מדליית זהב מאת "החברה לעזרת היהודים הנרדפים", אותה קיבל בהיותו מאושפז בבית החולים הצרפתי בביירות.

בתו, רבקה, נישאה ב-1896 לאריה לייב גיסין מראשון לציון.. אשתו, שרה, נפטרה בהיותה בת 80 בראשון לציון בכ"ג בתמוז תרפ"ט (31 ביולי 1929).

==לקריאה נוספת==
* דוד יודילביץ, רוברט סקוט ועוזריו בארץ, בתוך: אלתר דרויאנוב (עורך), מימים ראשונים ב' (1935), עמודים 111 - 114

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:יזמים יהודים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:נחלת שבעה: אישים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1846
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1894
רודיקה מאתייסקו

רודיקה מאתייֶסקו (ברומנית: Rodica Mateescu, שמה בלידה Rodica Petrescu נולדה ב-13 במרץ 1971) היא אתלטית עבר רומנייה, סגנית אלופת העולם (אתונה 1997) וארבע פעמים (1994-1996, 1998) אלופת רומניה בקפיצה משולשת. 

== ביוגרפיה ==
מאתייסקו נולדה בבוקרשט.

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט 1994 סיימה מאתייסקו במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.42 מטר. 

באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 סיימה מאתייסקו במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.82 מטר. 

באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה מאתייסקו במקום שביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.21 מטר.

===סגנית אלופת העולם===
באליפות העולם באולם שנערכה בפריז, צרפת במרץ 1997 סיימה מאתייסקו במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.65 מטר, 1 ס"מ פחות ממדליית ארד. 

באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון באותה שנה זכתה מאתייסקו במדליית כסף בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 15.16 מטר, אחרי שרקה קשפרקובה מצ'כיה (15.20 מטר) ולפני אולנה גובורובה מאוקראינה (14.67 מטר). בתחרות ה"גראן פרי פיינל" שנערכה בפוקואוקה היא זכתה במדליית ארד בקפיצה משולשת. 

באליפות אירופה שהתקיימה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 1998 סיימה מאתייסקו במקום רביעי בתוצאה שלך 14.46 מטר, 4 ס"מ פחות ממדליית ארד.

== חייה האישיים ==
מאתייסקו נשואה משנת 1995 למוּגוּר מאתייסקו (Mugur Mateescu), אתלט שהתחרה בריצת 400 מטר משוכות.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* ריצת 100 מטר משוכות: 14.21 שניות (1989) 
* קפיצה לרוחק: 6.35 מטר (1996) 
* קפיצה משולשת: 15.16 מטר (1997)
===אולם===
* קפיצה לרוחק: 6.36 מטר (1996)
* קפיצה משולשת: 14.91 מטר (1997)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1971
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1971
קטגוריה:אתלטיות רומניות
קטגוריה:קופצות משולשת
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
Pac's Life

Pac's Life הוא אלבום האולפן השביעי (והשישי ללא מעורבותו) שיצא לאחר מותו של הראפר טופאק שאקור, לציון יום השנה העשירי למותו. הוא יצא לאור בשנת 2006 על ידי חברות התקליטים אמארו בידור ואינטרסקופ רקורדס. למרות הציפיות הרבות מהאלבום, הוא לא הגיע למעמד אלבום זהב.

== רקע ==
באלבום מופיעים זמרים אורחים רבים כמו T.I. ואשנטי, שמופיעים בסינגל Pac's life. מגוון רחב של אמנים תרמו לאלבום, בהם סנופ דוג, לודאקריס, קמיליונר ויאנג באק. באלבום הופיע יאקי קדאפי, שהיה חבר בהרכב אאוטלוז והיה חבר טוב של שאקור. באלבום הופיע גם ג'מאל וולארד, אשר התפרסם בזכות תיאורו של הנוטוריוס בי. איי. ג'י. בסרט הביוגרפי עליו, Notorious. הסינגל Pac's Life צולם בטופאק אמארו שאקור מרכז לאמנויות. האלבום הגיע ב-2006 למקום התשיעי במצעד הבילבורד 200, כשמעל 159,000 יחידות נמכרו בשבוע הראשון לצאתו. מאז, האלבום מכר מעל 400,000 עותקים, אך נכשל בניסיונו להגיע למעמד זהב למרות ניסיונות הקידום הרבים שלו ושבוע האירועים שלפני צאתו.

== רשימת השמעה ==
# Untouchable (רמיקס)
# Pac's life
# Dumpin'
# Playa Cardz Right (גרסת הנקבה)
# What'z Next?
# Sleep
# International
# Don't Sleep
# Soon As I Get Home
# Playa Cardz Right (גרסת הזכר)
# Don't Stop
# Pac's Life (רמיקס)
# Untouchable
# Dear Mama (רמיקס, בונוס בבריטניה)
# Scared Straight (בונוס ביפן)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי טופאק שאקור
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סוויז ביטס
המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה

המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה נוסדה בתל אביב ב-1945 על ידי פרופ' ליאו קסטנברג ועמנואל עמירן פוגצ'וב. המדרשה נועדה להכשיר מורים למוזיקה בבתי ספר יסודיים. המדרשה פעלה כמוסד עצמאי עד 2013.

משנת 1945 נוהלה על ידי קסטנברג. 
בשנים 1954–1966 נוהלה על ידי הרצל שמואלי. 
בשנים 1966–1986 נוהלה על ידי עובדיה טוביה.

במשך שנים פעלה המדרשה בשעות אחר הצהריים בבית הספר "הכרמל" בתל אביב. לתקופה, הוחלף שמה ל"בית הספר לחינוך מוזיקלי" ומאז 2013 נקראת המדרשה למורי מוזיקה בשם "הפקולטה לחינוך מוזיקלי" והיא מהווה חלק ממכללת לוינסקי לחינוך.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* [http://www.biu.ac.il/hu/mu/min-ad/8-9/Kestenberg-JC.pdf יהודית כהן, "לאו קסטנברג וחזון החינוך המוזיקלי בישראל"]

קטגוריה:בתי ספר למוזיקה בתל אביב-יפו
קטגוריה:מכללת לוינסקי לחינוך
מוריס ז'נדרון

מוריס ז'נדרון (בצרפתית: Maurice Gendron 26 בדצמבר 1920, סמוך לניס – 20 באוגוסט 1990) היה צ'לן ומורה צרפתי. הוא נחשב על דעת רבים כאחד מגדולי הצ'לנים הצרפתים במאה ה-20

==ביוגרפיה==
מוריס ז'נדרון החל את לימודי המוזיקה בקונסרבטוריון של ניס בגיל 12 וכעבור חמש שנים יצא לפריז, שם למד בקונסרבטואר אצל ז'ראר הקינג וזכה בפרס ראשון. 

ז'נדרון הקליט את רוב הקונצ'רטי ברפרטואר הסטנדרטי, עם מנצחים כמו ברנרד הייטינק, ריימונד לפארד ופאבלו קזאלס, עם תזמורות כמו האופרה של וינה, התזמורת הסימפונית של לונדון והתזמורת הפילהרמונית של לונדון. כן הקליט את רפרטואר הסונאטות לצ'לו ופסנתר. בין שותפיו לנגינה היו הפסנתרנים פיליפ אנטרמון וז'אן פראנסה. במשך 25 שנים היה ז'נדרון חבר בשלישיית פסנתר נודעת עם יהודי וחפציבה מנוחין. הקלטה מפורסמת שלו היא לסוויטות לצ'לו סולו של יוהאן סבסטיאן באך. 

ז'נדרון לימד בבית הספר יהודי מנוחין ובקונסרבטואר של פריז. בין תלמידיו קולין קאר וז'קלין די פרה. בשנת 1954 פתח כיתת אמן בבית הספר הגבוה למוויקה בזארבריקן. בשנת 1957 בא לישראל להגיש כיתת אמן לצ'לנים צעירים בסמינר הקיץ למוזיקה קאמרית שנפתח אותה שנה בבית דניאל בזכרון יעקב, זאת בהמשך לשני ביקורים קודמים בשנים 1951 ו-1953. 

ז'נדרון היה הצ'לן המודרני הראשון שניגן את הקונצ'רטו בסי במול של בוקריני בצורתו המקורית, במקום בגרסה של פרידריך גריצמאכר. הוא היה הראשון לנגן במערב את הקונצ'רטו לצ'לו של פרוקופייב, עם הפילהרמונית של לונדון בניצוח וולטר זוסקינד, וכתוצאה מכך קיבל זכויות בלעדיות לביצוע היצירה למשך שלוש שנים. מוריס ז'נדרון ניגן עם רבים מכוכבי המוזיקה של תקופתו, בהם בנג'מין בריטן ורודולף סרקין. הסטרדיוואריוס שלו, הנודע כיום צ'לו "ז'נדרון לשעבר", נמצא עכשיו בשימושה, בהשאלה, של הצ'לנית הגרמניה מריה קליגל.

במקביל לקריירה שלו כצ'לן, הן כסולן והן בהרכבים קאמריים, פיתח קריירה נוספת כמנצח, בעיקר עם התזמורת הזאר הקאמרית ועם הסימפונייטה של בורנמות'. בשנת 1975 נפגעה הקריירה שלו עקב תאונת דרכים, אך הוא חזר לנגן בהצלחה בשנת 1984. 

את גישתו לנגינה בצ'לו סיכם ז'נדרון בספר "אמנות הצ'לו" ( "L'Art du Violoncelle"), שנכתב עם ולטר גרימר ויצא לאור בשנת 1999 בהוצאת שוט [ED 9176; ISMN M-001-12682-3]

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צ'לנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1920
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1990
רב חייא בר אשי

רב חייא בר אשי היה אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי בבל. בצעירותו למד אצל רב, ושימשו.

במסגרת שימושו את רב, הוא למד הרבה הלכות, אותם מסר לדורות הבאים. הוא סיפר למשל, שהוא היה רוחץ את מלבושיו של רב, שהיו עשויים עור, בשבת. מכאן למדו חז"ל, כי אין איסור כיבוס בכלי עור בשבת. כן סיפר, שכאשר הקים את רב משנתו, הוא היה רוחץ את ידיו, מברך ברכת התורה, ורק לאחר מכן מסר את שיעורו הקבוע, ומכאן שיש לברך ברכת התורה גם על תלמוד ולא רק על תנ"ך. בהמשך, סיפר רב חייא, הוא היה מניח תפילין, וקורא קריאת שמע, ומכאן למדו כי על אדם להניח תפילין לפני קריאת שמע, גם אם כבר הגיע זמן קריאת שמע.

רוב אמרותיו של רב חייא הם בשם רבו רב, ולעיתים נדירות בשם שמואל לעיתים מובאים בתלמוד גם פסקיו הוא, לעיתים אף חלוק עם רבו רב.

היה חברו של רב הונא ודן עמו על פסקיו של רבם המשותף - רב.

היה גם תלמידו של זעירי, ויש הסוברים שעבר בנהר ביום כיפור כדי להקביל פניו. לאחר פטירתו של זעירי רבו, נשא רב חייא את אלמנת רבו.

==פסקיו==
*אודות מצוות עונג שבת:
*מסר בשם רב, שמי שמזמן, נוטל מים אחרונים באחרונה, לאחר כל הסועדים
*אמר רב חייא בר אשי בשם רב חסדא: 'היוצא ליהרג - משקים אותו קורט של לבונה בכוס של יין, כדי שתיטרף דעתו, שנאמר תְּנוּ שֵׁכָר לְאוֹבֵד וְיַיִן לְמָרֵי נָפֶשׁ'; ושנויה ברייתא: נשים יקרות שבירושלים היו מתנדבות ומביאות אותן (את היין והלבונה). (מאמר זה נאמר ככל הנראה על ידי רב חייא בר אשי השני).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב
אבי אביטל

סרטון קצר של אבי אביטל מנגן במנדולינה
אָבִי אֲבִיטַל (נולד ב-19 באוקטובר 1978 בבאר שבע) הוא מלחין ונגן מנדולינה ישראלי.

== קורות חיים ==
אביטל למד בקונסרבטוריון העירוני באר שבע ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ולאחר מכן למד בקונסרבטוריון צ'זרה פוליני בפדובה שבאיטליה. שירת בצבא כמוזיקאי מצטיין. זכה בפרס על שם דוריס ומורי ארקין בתחרויות האביב 2007 ובפרס שר התרבות לשנת 2008. 

אביטל היה חבר ברביעיית המנדולינות קרמן. 

אביטל השתתף במספר פסטיבלים בינלאומיים, בהם פסטיבל לוצרן בשווייץ, פסטיבל רוונה באיטליה ופסטיבל "Dei Due Mondi” בספולטו, וניגן כסולן עם הרכבים שונים. בשנת 2011 היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הסולן הטוב ביותר בביצוע עם תזמורת" על ביצועו ליצירה "קונצ'רטו למנדולינה" של המלחין אבנר דורמן. הוא הקליט כ-10 תקליטורים בלייבלים שונים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
* 

* 

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון העירוני באר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אברהם בן יצחק מנרבונה

רבי אברהם ב"ר יצחק אב בית דין מנרבונה (מכונה הראב"ד השני; הראב"י; הר"א אב"ד; ר' אברהם בר יצחק מנפלייר. ד'תתמ"ה 1085 - ד'תתקי"ט 1158 היה רב מקובל, אב בית דין של העיר נרבּונה, ובעל ישיבה, מחכמי יהדות פרובנס שבתקופת הראשונים, אשר לו מיוחס "ספר האשכול".

==תולדותיו==
ר' אברהם אב בית דין, המכונה "הראב"ד השני", נולד לר' יצחק מנרבונה ולמד מפי רבי יצחק בן מרון הלוי. נחשב גם לאחד מגדולי תלמידיו של ר' משה הדרשן מנרבונה, אם כי ככל הנראה לא למד מפיו ממש אלא מפי תלמידיו. תקופה מסוימת שהה בברצלונה שם שמש את רבי יהודה הברצלוני. נחשב למקובל והיה חותנו של הראב"ד (השלישי).
בספר האמונות, דף ל"ז מתועד שזכה הרב לגילוי אליהו.
לצידו בבית הדין כיהנו רבי טודרוס בן משה ורבי משולם בן נתן.

==חיבוריו==
* פירוש לתלמוד- למסכתות יבמות, כתובות, גיטין, קידושין, בבא קמא, בבא מציעא, בבא בתרא, שבועות ומכות<ref></ref>. החיבור אבד ברובו. מפירושו למסכת בבא בתרא השתמרו חלקים נכבדים בשני כתבי יד לא שלמים. מיתר המסכתות השתמרו בידינו רק מובאות בכתבי הראשונים.
* ספר האשכול - הספר עוסק בהרחבה בדברי הגאונים ובייחוד בספר הלכות גדולות, על פי השערת שלום אלבק, הוא בעיקרו ליקוט מתוך ספר העתים לרבי יהודה הברצלוני. הספר שימש כמקור פסיקה לכל יהדות פרובנס.
* שאלות ותשובות ראב"י אב"ד - יצא לאור על ידי הרב יוסף קאפח.
* [https://hebrewbooks.org/1367 ליקוטי ספר הדין] - שמחה אסף הדפיס מכתבי יד ליקוטים מספר הדין של ר' יהודה הברצלוני ועל סמך מספר ראיות הוא טען שעורך הליקוט הוא ר' אברהם אב"ד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
;כתביו ועליהם
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH001089072/NLI ספר האשכול], ירושלים, ה'תרצ"ה, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית – ישראל
* שלם יהלום, [https://www.jstor.org/stable/24159520 פרשנות התלמוד של ר' אברהם בן יצחק אב בית דין: סקירה מחודשת],עלי ספר כ' (ה'תשס"ט), עמ' 29–55.
* שמחה עמנואל, [http://herzogpress.herzog.ac.il/UploadFiles/1_1255-172021_%D7%A9%D7%9E%D7%97%D7%94%20%D7%A2%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%90%D7%9C.pdf ספר התשובות של ר' אברהם אב בית דין נרבונה ותשובה חדשה על החזקת שפחה], נטועים, כב (תשפ"א), עמ' 87-57

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשונים
קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:יהדות צרפת
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה: ראשונים
קטגוריה:נרבון: אישים
de:Abraham ben Isaak von Narbonne
גבעת ההגנה

תצפית מהגבעה על המחצבה ומפרץ חיפה

גבעת ההגנה היא פסגה בהר הכרמל בתחומו של פארק הכרמל בגובה של 528 מטר מעל פני הים (הפסגה השנייה בגובהה על רכס הכרמל) משתרעת על פני 17 דונם. נקראת על שם ארגון ההגנה, שאנשיו התאמנו במקום. 
== גאוגרפיה ==
הגבעה נמצאת מצידו הצפוני של כביש 672 בקטע הכביש שבין אוניברסיטת חיפה ועספיא ליד האנטנה של משרד התקשורת. 

בצפון הגבעה, במקום בו יש תצפית על נוף עמק זבולון מפרץ חיפה והגליל, אנדרטה הבנויה מגוש אבן בזלת. על האנדרטה בצידו הרחב מופיע סמל ההגנה, במרכזו משושה מבעדו יש תצפית על הנוף. בצידו המערבי של גוש הבזלת בחלקו העליון חרות פסוק (ישעיהו לז, לה), בחלקו התחתון חרות . את האנדרטה עיצב והקים הפסל מרדכי כפרי. האנדרטה נחנכה ב-28 במרץ 1972 לציון חמישים שנה להקמת ארגון ההגנה. הטקס התקיים במעמד ראש הממשלה דאז גולדה מאיר.

הגבעה נמצאת על גבול שמורת הטבע הר הכרמל - נשר. הגבעה בנויה מסלע קירטון. הגבעה מכוסה בעצי אורן ירושלים, בין העצים מוצבים שולחנות מעץ לרווחת המטיילים. מהגבעה לכוון מערב יש תצפית על מחצבת בית החרושת נשר למלט שנפתחה באזור בתחילת שנות הארבעים של המאה העשרים ונקראה "מחצבת ח'רייבה". מחצבה זו נטושה היום. על מורדות הגבעה לכוון המחצבה צומחים פרחים ממשפחת הסחלביים כגון דבורנית דינסמור, דבורנית נאה, סחלב פרפרני ועוד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הכרמל
קטגוריה:מלחמת העצמאות: אנדרטאות
קטגוריה:אנדרטאות באזור חיפה
קטגוריה:ההגנה: אנדרטאות
הגנה
ה'תשע"ט

==אירועים==
*י"ד בתשרי – פתיחה והפעלה של קו הרכבת המהיר לירושלים
*י"ח בחשוון – הטבח בבית הכנסת בפיטסבורג
*כ"א בחשוון – הבחירות לרשויות המקומיות בישראל
*ד' בניסן – הבחירות לכנסת העשרים ואחת
*ו' בניסן - הגשושית הישראלית הראשונה, בראשית, התרסקה על אדמת הירח
*י"ד באייר – אירוויזיון 2019 התקיים בישראל
*י"ז באלול – יום הבחירות לכנסת העשרים ושתיים

== נולדו ==

==נפטרו==
הסופר [[עמוס עוז]]
*ז' בחשוון – יעקב וינרוט, עורך דין, רב ופרופסור למשפטים.
*י"ג בחשוון – הרב שלמה קורח, רב העיר בני ברק ואב"ד, מרבני יהדות תימן בישראל.
*ט"ז בחשוון –
**הרב לוי יצחק הלפרין, ממייסדי "מכון מדעי טכנולוגי להלכה" וראש המכון.
**הרב נתן יהודה לייב מינצברג, רב קהילת "המתמידים".
* י"ג בטבת – הרב יהודה שביב, מרבני ישיבת הר עציון.
* כ' בטבת – עמוס עוז, סופר ופרופסור ישראלי.
* כ"ה בטבת – הרב אלישע וישליצקי, מרבני הצינות הדתית בישראל (נולד ב–ה'תשי"ד).
*א' בשבט – משה ארנס, מהנדס ופוליטיקאי, כיהן כשר הביטחון ושר החוץ של מדינת ישראל.
*ג' בשבט – הרב יצחק יחיאל יעקבוביץ, רבה הראשי של הרצליה.
*י' באדר ב' – יהודה ויליק – המפכ"ל ה–13 של משטרת ישראל ומנכ"ל חברת דרך ארץ.
* כ"ד באדר ב' – הרב משה יהודא ליב לנדא, רבה של בני ברק.
*כ"ג בניסן – הרב מנחם מנדל טאוב, האדמו"ר מקאליב.
*י"ב באב – הרב חיים כהן, ה"חלבן"

==פרסי ישראל==
* אהרן ממן – חקר לשונות היהודים וספרויותיהם
* אמנון בן–תור – חקר הארכאולוגיה
* מירי וחיים ארנטל – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
* דבורה ברנשטיין – חקר הסוציולוגיה וחקר האנתרופולוגיה
* דן יקיר – חקר מדעי כדור הארץ וחקר מדעי האטמוספירה
* דן איתן – אדריכלות
* מרדכי עקיבא פרידמן – היסטוריה של עם ישראל
* נעמי פולני – אמנויות הבמה: תיאטרון ומחול
* עדי קמחי – חקר מדעי החיים
* רונה רמון – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===