OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עיטם קולני

עיטם קולני (שם מדעי: Haliaeetus vocifer), הנקרא גם עיטם אפריקני, הוא מין עוף דורס מסוג עיטם גדול החי באפריקה שמדרום לסהרה ושם הוא מוצא טרף ליד מקווי מים והוא הציפור הלאומית של המדינות זימבבואה, זמביה ודרום אפריקה. המין הקרוב אליו ביותר הוא עיטם מדגסקרי, אף שהוא מזכיר גם את המין האמריקאי – עיטם לבן-ראש.
== מאפיינים ==
העיטם הוא עוף גדול. כמו אצל רוב הדורסים הנקבה גדולה מעט מהזכר. משקל הנקבות הממוצע 3.2–3.6 ק"ג ומוטת כנפיהם עד 2.4 מטר. משקל הזכרים כ-2–2.5 ק"ג ומוטת כנפיהם עד 2 מטר. נוצות העיטם כהות למעט בצווארו ובחזהו הלבנים ובראשו הצהוב. עיניו כהות ומקורו המעוקל צהוב ובקצה שחור. הזנב לבן והרגליים צהובות. הכנפיים שחורות יותר משאר הגוף.

העיטם נפוץ ברחבי ביצות, אגמים ונהרות באפריקה שמדרום לסהרה, אך יוכל להימצא גם בסוואנות, ערבות, יערות גשם ואף בחוף הים.

כמו כל העיטמים, הטרף המרכזי שלו הוא דגים, וקרסי טפריו מעוקלים כדי לתפוס את הדגים, אותם הוא שולה במהירות ואז עף לענף קרוב לאכול. הוא יכול לצוד גם דגים גדולים עד למשקל של 1.8 ק"ג, אך יתקשה מאוד לעוף עם טרף כזה.

בנוסף לדגים הוא יצוד מיני צפרדעים, זוחלים שוכני מים כמו צבים ונחשים שונים. תנינים צעירים, פלמינגו, ברווזים, יונקים קטנים וגם מנבלות. בנוסף הם יחטפו טרף של עופות אחרים כמו אנפות ודורסים קטנים יותר.

תפוצת העיטם נרחבת ואיננה נמצאת בסיכון.

==גלריה==
<gallery widths="150px" heights="150px">
Haliaeetus vocifer 2 (Martin Mecnarowski).jpg
African fish eagle (Haliaeetus vocifer) with fish.jpg
African Fish-Eagle (Haliaeetus vocifer).jpg
African fish eagle (Haliaeetus vocifer).jpg
African fish eagle, Haliaeetus vocifer, at Chobe National Park, Botswana (32832147783).jpg
African fish eagle, Haliaeetus vocifer, at Chobe National Park, Botswana (33516610491).jpg
RB 20200125 Lake Mburo-185.jpg
Haliaeetus vocifer -Lake Naivasha, Great Rift Valley, Kenya-8.jpg|עיטם צולל אל טרפו
African Fish Eagle (Haliaeetus vocifer) (11802366844).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1800
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:עיטם
קטגוריה:זמביה: עופות
קטגוריה:זימבבואה: עופות
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
אאוסגייר אאוסגיירסון

אאוסגייר אאוסגיירסון (באיסלנדית: Ásgeir Ásgeirsson; נהגה: ; 13 במאי 1894 – 15 בספטמבר 1972) היה פוליטיקאי איסלנדי, נשיא איסלנד השני. כיהן בתפקידו זה בין השנים 1952–1968. לפני כן כיהן כראש ממשלת איסלנד בין השנים 1932–1934.

==חייו==
למד תאולוגיה וסיים את לימודיו בהצטיינות באוניברסיטת איסלנד ברייקיאוויק בשנת 1915. נישא לדורה תורלסדוטיר ב-1917. דורה הייתה בתו של תורהלור ביירנרסון שכיהן כבישוף של איסלנד בין השנים 1908–1916. אחיה היה טריגווי תורהלסון, ראש ממשלת איסלנד בין השנים 1927–1932.

אאוסגיירסון נבחר לאלת'ינגי בשנת 1923, בהיותו בגיל 29, מטעם המפלגה הפרוגרסיבית של איסלנד. ב-1931 התמנה כשר האוצר של איסלנד, וב-1932 לתפקיד ראש ממשלת איסלנד. בשנת 1934 פרש מן המפלגה הפרוגרסיבית, במשך תקופה מסוימת התמודד כמועמד עצמאי, אך בהמשך הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ונשאר כחבר האלת'ינגי עד היבחרו לנשיא בשנת 1952.

במקביל כיהן משנת 1938 ועד בחירתו לנשיאות כמנהל בנק "Útvegsbanki Íslands", שבעתיד התמזג יחד עם שלושה בנקים נוספים ל"Íslandsbanki" שהפך לימים לבנק גליטניר .

בחירתו לנשיאות בפעם הראשונה הייתה בבחירות המוקדמות לנשיאות ב-1952 שנקבעו עקב מותו של נשיאה הראשון של איסלנד סוון ביירנסון. יריבו העיקרי בבחירות אלו, ביארני יונסון, זכה לתמיכתן של מפלגות השלטון באיסלנד, מפלגת העצמאות והמפלגה הפרוגרסיבית. למרות זאת הצליח אאוסגיירסון לזכות ב-46.7% מהקולות ולגבור על יריבו שזכה ב-44.1%. המועמד השלישי, גיסלי סוונסון, חבר אלת'ינגי לשעבר מטעם מפלגת העצמאות, קיבל 6.0% בלבד. בבחירות של 1956, 1960, ו-1964 נבחר אאוסגיירסון שוב ושוב ללא התנגדות. זמן קצר לאחר תחילת הקדנציה הרביעית שלו בנשיאות, מתה אשתו דורה מלוקמיה, ובשנת 1968 בחר אאוסגיירסון שלא להתמודד שוב לנשיאות. הדעה הרווחת באיסלנד הייתה שחתנו גונאר תורודסן ייבחר במקומו, אך למרות שהתחיל כמועמד מוביל, סיים את מערכת הבחירות בהפסד למועמד המנצח כריסטיאן אלדיארן.

בתאריך 28 במרץ 1966 במסגרת ביקורו בישראל, היה למנהיג המדינה הזרה הראשון שנאם במליאת הכנסת.

אאוסגייר אאוסגיירסון נפטר ב-15 בספטמבר 1972.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי איסלנד
קטגוריה:שרי האוצר של איסלנד
קטגוריה:ראשי ממשלת איסלנד
קטגוריה:חברי האלת'ינגי
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:איסלנדים שנולדו ב-1894
קטגוריה:נפטרים ב-1972
מייק מור

מייקל קנת מור (באנגלית: Michael Kenneth Moore; 28 בינואר 1949 – 2 בפברואר 2020) היה מדינאי ניו זילנדי, שכיהן כראש ממשלת ניו זילנד ה-34 וכמנהל הכללי של ארגון הסחר העולמי. כיהן גם כשגריר ניו זילנד בארצות הברית.

==ראשית חייו==
מייק מור נולד בוואקטאנה שבניו זילנד. הוא גדל במוארווה והתחנך בבית ספר יסודי באזור מגוריו ובבית ספר תיכון באוקלנד. לאחר סיום לימודיו הוא עבד כפועל ולאחר מכן כדפס. הוא החל להיות פעיל באיגודים המקצועיים ובגיל 17 הוא נבחר למועצת האיגודים המקצועיים של אוקלנד. הוא היה לנציג הראשון של הדור הצעיר במנהלת המפלגה ושימש כסגן נשיא האיגוד הבינלאומי של נוער סוציאליסטי בשתי תקופות כהונה רצופות.

==קריירה פוליטית==
מור החל את הקריירה הפרלמנטרית שלו כאשר נבחר להיות חבר הפרלמנט של ניו זילנד ב-1972 מטעם מחוז הבחירה של עדן, פרבר של אוקלנד. ב-1978 הוא עבר לקרייסטצ'רץ' ונבחר מטעם מחוז הבחירה של קרייסטצ'רץ'-צפון.

כשר בממשלה הוא החזיק במספר תפקידים, שהבולט מכולם היה תפקידו כשר לענייני סחר חוץ, תפקיד שבו הוא היה מעורב בדיונים על הסכם גאט"ט. ב-1987 מונה גם להיות שר החוץ ושנה לאחר מכן מונה להיות סגן שר האוצר. ב-1990 נבחר מור למנהיג מפלגת הלייבור. מונה לראש ממשלת ניו זילנד וכיהן בתפקיד במשך כמה חודשים, לאחר ששכנע את הגוף הבוחר של המפלגה שיצליח להשיג יותר מושבים בפרלמנט בהשוואה לג'פרי פאלמר שכיהן עד אז כמנהיג המפלגה וראש הממשלה, אף על פי שלא יוכל להוביל את המפלגה לניצחון בבחירות. מפלגת הלייבור הובסה בבחירות.

לאחר הבחירות הוא שימש כמנהיג האופוזיציה עד 1993 והיה דוברה בנושאי יחסי חוץ וסחר חוץ עד 1999. אף על פי שבבחירות של 1993 כמעט והצליח מור להוביל את המפלגה לניצחון לאחר קדנציה אחת באופוזיציה, הוא הודח מתפקידו כמנהיג הלייבור. בעקבות הדחתו שקל מור להקים מפלגה חדשה בשם "הקואליציה הדמוקרטית של ניו זילנד" לקראת הבחירות של 1996, אך בסופו של דבר חזר בו. בבחירות אלה נבחר במחוז הבחירה שלו.

ב-1998 התמודד על תפקיד המנהל הכללי של ארגון הסחר העולמי וב-22 ביולי 1999 נבחר לתפקיד והחל לכהן בו ב-1 בספטמבר אותה שנה.

==המנהל הכללי של ארגון הסחר העולמי==
בתפקיד המנהל הכללי של ארגון הסחר העולמי כיהן מור שלוש שנים עד ספטמבר 2002. תקופת כהונתו עמדה בסימן שינויים משמעותיים בכלכלה העולמית. הוא ניסה לשקם את האמון במערכת בעקבות ועידת הארגון שהתכנסה בסיאטל ב-1999. בוועידת הארגון שהתכנסה בדוחה ב-2001 ראו בו השרים שהשתתפו בה ככוח המניע מאחורי ההחלטה לפתוח בסבב של שיחות רב-צדדית בנושא הסחר. בתקופת כהונתו בתפקיד הצטרפו לארגון שמונה מדינות ובכך מאגד הארגון את רוב אוכלוסיית העולם. מור שם דגש על מתן אפשרות למדינות עניות לקחת חלק משמעותי בפעילות הארגון.

ב-2010 מור החל לשמש כשגריר ניו זילנד בארצות הברית. לאחר שבאפריל 2015 הוא סבל משבץ קל הוא הודיע כעבור מספר חודשים על פרישה וחזרה לניו זילנד בעקבות מצבו הרפואי.

נפטר ב-2 בפברואר 2020.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת ניו זילנד
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:חברי מפלגת הלייבור (ניו זילנד)
קטגוריה:שגרירי ניו זילנד בארצות הברית
קטגוריה:מסדר ניו זילנד
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מפקדים
קטגוריה:מנכ"לי ארגון הסחר העולמי
קטגוריה:ילידי 1949
קטגוריה:נפטרים ב-2020
מרקוס ליוויוס סלינטור

מרקוס ליוויוס סלינטור (בלטינית: Marcus Livius Salinator; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מצביא רומאי שפיקד על הכוחות הרומאיים בקרב מטאורוס. 

==ביוגרפיה==
נולד ככל הנראה בשנת 254 לפנה"ס. בשנת 219 לפנה"ס בתקופת המלחמה האילירית השנייה נבחר לקונסול יחד עם לוקיוס אמיליוס פאולוס, אולם הואשם במעילה בשלל ונאלץ לחזור לרומא. הוא פרש מהחיים הציבוריים עד שנת 207 לפנה"ס, אז מונה לקונסול יחד עם גאיוס קלאודיוס נרו. אותה תקופה המלחמה הפונית השנייה השתוללה וחניבעל בזז בנחת את איטליה. אחיו של חניבעל עזרובעל חצה את האלפים ושלח שליח אל אחיו להודיע לו שהגיע. אולם השליח נפל בשבי של נרו, שלקח ממנו את המכתב ולמד על כוונותיו של עזרובעל. בחשאי הוא חמק מחניבעל והצעיד את חייליו במהירות אל מטאורוס, שם ליוויוס חנה בלי לדעת שעזרובעל חונה לא רחוק. המחנות התאחדו ובקרב מטאורוס הובס עזרובעל. 

ליוויוס ונרו הוכתרו כגיבורים, ליוויוס קיבל תפקיד של פרוקונסול 206 לפנה"ס לבין 205 לפנה"ס. בתחילת שנת 204 לפנה"ס מונה למושל של גאליה קיסאלפינה, הוא המשיך להחזיק בתפקיד עד סוף המלחמה. במהלך אותה שנה הוא ונרו קיבלו תפקיד של קנסורים. הוא מת באותה שנה. בנו היה האדמירל גאיוס ליוויוס סלינטור.

==לקריאה נוספת==
* ישראל שצמן. תולדות הרפובליקה הרומית. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
* תאודור מומזן, דברי ימי רומא. תרגמו צ’ ויסלבסקי, דוד קלעי, צ’ רודי. עורכים: פ. לחובר, צ’ וויסלבסקי. תל אביב, הוצאת מסדה,
* פוליביוס. היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991
* טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב
* הרולד למב, חניבעל - האחד נגד רומי, מערכות, 1964.
<div style="direction: ltr;">
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1919-1959 . 
* Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1922-1925 .
* Mommsen, Theodore. [http://italian.classic-literature.co.uk/history-of-rome History of Rome]. Online version in Classic Literature Library.
* J. F. Lazenby, Hannibals' war. Aris & Phillips, 1978
* F. W. Walbank, A historical commentry on Polybius. Oxford university press, 1957 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה 
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית 
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
ניהול הספקטרום האלקטרומגנטי

ניהול הספקטרום האלקטרומגנטי הוא פעילות של הקצאת תדרים לשידורים בגלי רדיו לסוגיהם ופיקוח על השימוש בהם.

תדרי רדיו משמשים, בין השאר, לתקשורת אלחוטית, שלשם ביצועה יש להקצות למשדר תדר שבו ישדר, ורוחב פס מסוים. לכל משדר תדר המוקצב לו, שבו ניתן להאזין לו, ובקשר דו-כיווני - גם לשוחח אתו. כיוון שהרוחב הכולל של גלי הרדיו סופי, ולכל משדר נדרש רוחב פס מינימלי, הרי מספרם הכולל של תדרי הרדיו מוגבל. העובדה שלמשדר יש טווח מסוים, התלוי בעוצמת השידור ובצורת ההתפשטות של גלי הרדיו, מאפשרת להקצות אותו תדר לשני משדרים המרוחקים במידה מספקת, אך בעיית המחסור אינה נפתרת.

בתחום שידורי הרדיו לתקשורת המונים היצע התדרים מצומצם ביותר, ולכן נדרשת הסדרה של הקצאת התדרים למטרה זו, לה אחראי בישראל משרד התקשורת, בהתאם לחוק התקשורת (בזק ושידורים), תשמ"ב-1982. המחסור בתחום זה, יחד עם הרצון לשדר לציבור הרחב, יצרו את תופעת הרדיו הפיראטי. ישנם תחומים נוספים בהם יש מחסור בתדרים; דוגמה לכך הם תדרים בתחום ה-2.4 גיגה-הרץ ששימשו את צה"ל שסירב לפנותם לשימושי בלוטות' הזקוקים לתחום זה. במשך תקופה ארוכה נאסר בישראל שיווק של מכשירים אזרחיים שתומכים בתקן בלוטות', עד למציאת הסדר שבמסגרתו פינה צה"ל את תחום התדרים.

גלי רדיו אינם מבחינים בגבולות מדיניים, ולכן ההסדרה דורשת גם תיאום בין מדינות שכנות. שיבוש שידורי רדיו הוא חלק מהלוחמה האלקטרונית בין מדינות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://old.mevaker.gov.il/serve/showHtml.asp?bookid=165&id=0&frompage=734&contentid=2611&parentcid=2549&bctype=1&startpage=178&direction=1&sw=1600&hw=1130&cn=%F0%E9%E4%E5%EC%20%E4%F1%F4%F7%E8%F8%E5%ED%20%E4%E0%EC%F7%E8%F8%E5%EE%E2%F0%E8%E9 ניהול הספקטרום האלקטרומגנטי], דוח שנתי 45 לשנת 1994, באתר של משרד מבקר המדינה
* חיים חביב, [http://www.telecomnews.co.il/%D7%A0%D7%99%D7%94%D7%95%D7%9C-%D7%A1%D7%A4%D7%A7%D7%98%D7%A8%D7%95%D7%9D-%D7%94%D7%AA%D7%93%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%94%D7%9C%D7%90%D7%95%D7%9E%D7%99-%D7%A8%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A2-%D7%94%D7%9E%D7%A2%D7%92%D7%9C-%D7%90%D7%95-%D7%91%D7%A2%D7%99%D7%94-%D7%A4%D7%AA%D7%99%D7%A8%D7%94.html ניהול ספקטרום התדרים הלאומי – ריבוע המעגל או בעיה פתירה?], באתר Telecom News
* חיים מזר, [http://www.moc.gov.il/sip_storage/FILES/5/3085.pdf תקשורת אלחוטית: פיקוח ואכיפה בארץ בעולם], באתר של משרד התקשורת, 19 בנובמבר 2012
* 

קטגוריה:קרינה אלקטרומגנטית
קטגוריה:תדרי רדיו
בית האופרה העירוני בשיקגו

בית האופרה העירוני בשיקגו (באנגלית: Civic Opera House of Chicago) הוא בית אופרה הממוקם ברחוב ווקר דרייב 20 צפון, שיקגו, אילינוי, ארצות הברית. בית האופרה העירוני מהווה חלק מגורד שחקים בעל 45 קומות בחלקו המרכזי ו-22 קומות באגפים הצדדיים שלו, המוכר בשם בניין האופרה העירוני.

הבניין תוכנן בסגנון האר דקו ונפתח לציבור ב-4 בנובמבר 1929.

בית האופרה העירוני מכיל 3,563 מושבים ובזכות כך הוא אולם האופרה השני בגודלו באמריקה הצפונית. כיום מהווה את ביתה הקבוע של האופרה הלירית של שיקגו.

==גלריה==
<gallery>
Civic Opera House.jpg|חזית הכניסה (רחוב ווקר דרייב)
HenryHeringChicago2.jpg|כותרת מפוסלת בידי הנרי הרינג (Henry Hering)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://books.google.com/books?id=p-IDAAAAMBAJ&pg=PA202&dq=Popular+Science+1930+plane+%22Popular+Mechanics%22&hl=en&ei=kHFkTvrWBK3G0AHHlemCCg&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=9&sqi=2&ved=0CEsQ6AEwCA#v=onepage&q&f=true "The Magic Wand of the Opera" Popular Mechanics, February 1930, pp 202-205] technical details of the 1929 advances Civic Opera House over other opera houses of that era - i.e. curtains, back-drops, movable stages, lighting, etc
* [https://web.archive.org/web/20090619021531/http://www.ci.chi.il.us/Landmarks/C/CivicOpera.html Chicago landmarks web site with photos of the building]

קטגוריה:ארצות הברית: בתי אופרה
קטגוריה:שיקגו: מבנים
יעקב ארז (עיתונאי)

יעקב ארז (נולד ב-17 במרץ 1939) הוא עיתונאי ישראלי. כיהן ככתב הצבאי, כראש אגפי המוספים והחדשות של עיתון "מעריב" וכעורך העיתון בשנים 1992–2002. חתן פרס סוקולוב (1984) על תחקיר עיתונאי בנושא מלחמת לבנון הראשונה.

==קורות חייו==
ארז נולד בתל אביב, בנם של משה ורחל אייכנבלט. הוא גדל בנתניה, למד בתיכון ע"ש שאול טשרניחובסקי, ובכיתה י' עבר לפנימייה הצבאית לפיקוד ובמסגרתה למד בבית הספר הריאלי בחיפה. בצה"ל שירת ארז כלוחם וכקצין בחטיבת גולני עד 1960 ועבר בין היתר קורס מפקדי פלוגות.

לאחר שחרורו החל לעבוד ככתב ספורט בעיתון "חדשות הספורט" ולאחר מכן ככתב ספורט ב"מעריב" ובמהדורת אזור השרון של העיתון. ב-1963 מונה לכתב "מעריב" באזור הערבה ואילת. ב-1966 מונה לכתב אזור הצפון של "מעריב" וסיקר עבורו את חזית הצפון במלחמת ששת הימים. ב-1971 מונה לכתב לענייני השטחים ולאחר מכן לכתב הצבאי של העיתון. בסדרת ידיעות התריע על הכנות המצרים למלחמה, אך ידיעותיו נפסלו על ידי הצנזורה הצבאית ולמכשיר הטלפון שלו אף הושמה האזנת סתר בהוראת ראש אמ"ן אלי זעירא. <ref></ref>הוא סיקר עבור העיתון את מלחמת יום הכיפורים, את שיקום צה"ל לאחר המלחמה, מלחמת ההתשה במובלעת הסורית, הסכם השלום בין ישראל למצרים מנקודת המבט הצבאית ומלחמת לבנון הראשונה. 
ביולי 1976 יצא לארצות הברית וליווה את מבצע פעמון החירות - ספינות חיל הים שהגיעו למפגן חגיגות 200 שנה לארצות הברית. הוא היה בעל מדור בשם "שולחן החול" במגזין "סופשבוע" של "מעריב" ביום שישי. על מנת לעקוף את מגבלות הצנזורה פרסם במדור זה פינה בשם "אגדה לילדים" (ולעיתים "אגדה לילידים"), ובה בדרך של משל רמז על אירועים אקטואליים ביטחוניים (כגון פרשת קו 300) ועל התדרדרות המצב הביטחוני לקראת מלחמת לבנון ואחריה. בפרט מתח ביקורת על שר הביטחון אריאל שרון אותו כינה "צחור השיער". את הטור היה חותם באמירה "כל מי שמאמין כי יש דמיון בין סיפור זה לבין מאורעות אמיתיים בסביבתנו - עושה זאת על אחריותו האישית". ב-1984 זכה בפרס סוקולוב יחד עם אברהם תירוש ואבי בטלהיים על תחקיר בנושא המלחמה. 

ביולי 1984 מונה לכתב "מעריב" בארצות הברית. בשובו שימש ראש מערכת המוספים של "מעריב", תקופה בה יזם את המוספים "גבר לעניין", "קריירה" ו"בית וגן". ב-1988 מונה לראש אגף החדשות. בתקופתו עבר העיתון לפורמט טבלואיד ושימוש בצבע. ב-1992 מונה לסגן עורך "מעריב", ובהמשך השנה מונה לעורך הראשי, תפקיד בו כיהן עד מרץ 2002. בהמשך שימש פרשן צבאי בעיתון. 

בשיתוף עם אילן כפיר ומוטה גור היה העורך של "צה"ל בחילו: אנציקלופדיה לענייני צבא ולביטחון", שיצאה משנת 1981 בהוצאת רביבים. הוא מחבר הספר "שיחות עם משה דיין", שיצא לאור בהוצאת מסדה ב-1981. 

ב-2004 סייע ליאיר לפיד בכתיבת סדרת הטלוויזיה "חדר מלחמה".

ארז נשוי ואב לשלוש. אחיו הצעיר, , היה מפקד גדוד בחיל השריון ונהרג ב-1976.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-364-00.html יעקב ארז], ביוגרפיה באתר "חדשות מחלקה ראשונה"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי מעריב
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:אנציקלופדיסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:פרשנים צבאיים ישראלים
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
מוסיה בוגרשוב

מוסיה בוגרשוב (2000-1903ׂ) הייתה ציירת שהשתתפה בכמה תערוכות חשובות בשנות ה-20 של המאה ה-20, בין היתר בשתי התערוכות בצריף "האהל" בתל אביב שנערכו בין השנים 1926–1928 ונתפסו כאירוע מכונן באמנות הישראלית וסימנו את מעבר המרכז האמנותי מירושלים לתל אביב.

== ביוגרפיה ==
מוסיה נולדה ברוסיה ועלתה ארצה עם הוריה ב-1906. אחותה הצעירה, רחל נולדה כבר בתל אביב-יפו. זמן קצר לאחר מכן מתה אמן במהלך הריונה השלישי, והבנות נותרו יתומות. אביהן, ד"ר חיים בוגרשוב (1876-1963), שהיה ממייסדי גימנסיה הרצליה, התחתן בשנית. המשפחה גרה מאחורי הגימנסיה, ברחוב מונטפיורי 6 (היום מגדל שלום), ובחופשות הקיץ נהגו הבנות לבלות בעין גנים, אצל אחי אביהן, שם היה לו משק חקלאי. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נידון האב למוות על ידי הטורקים בגלל פעילות ציונית (אף כי הסיבה הרשמית הייתה שכלא נער ערבי) ונאלץ לברוח עם משפחתו לקהיר, שם פתח בית ספר עברי. כאשר איים הקונסול הרוסי בקהיר לגייס אותו לצבא, ברחה המשפחה לברצלונה ואחר כך למדריד, שם חיו עד תום המלחמה, אז שבו בני המשפחה ארצה, והבנות השלימו את לימודיהן בגימנסיה הרצליה.

==אמנות==
בשנת 1922 נסעה מוסיה בוגרשוב לפריז, שם למדה ציור אצל אותון פרייז (Othon Friesz) (1879-1949) - אמן-צייר צרפתי פוביסט ידוע.
באותה תקופה למדו בפריז ציונה תג'ר, חברתן הקרובה של האחיות, וחנה אורלוף, מכרה של המשפחה.
לפרנסתה עבדה מוסיה אצל מארי ואסילייבה (Vassilieva), ציירת, פסלת ומעצבת תיאטרון רוסייה, שהתפרנסה מיצירת בובות, אותן מוסיה הייתה צובעת.

את יצירותיה הציגה מוסיה בסלונים בפריז, הן בסלון העצמאיים והן בסלון הסתיו, ושמה מופיע באנציקלופדיה לאמנים צרפתיים Bénézit (תחת הכותרת "אסכולה פלשתינאית").
היא העריצה את ההרמוניה הצבעונית בציור הצרפתי, ומעל לכל את פול סזאן. אף על פי ששהתה בפריז בתקופה שבה התפתח הסוריאליזם, תפיסתם לא עניינה אותה כלל, וסגנונה קרוב לאימפרסיוניזם ולפוביזם.

מוסיה חזרה ארצה, והציגה בתערוכת "מגדל דוד" ובתערוכות שהתקיימו בצריף ה"אהל" בשנים 1927 ו-1928.

==חיים אישיים==
בשנת 1928 התחתנה עם הרופא ברוך מני, יליד חברון שלמד בברלין וחזר ארצה. היא הצטרפה לבעלה, שנסע לעבוד בקהיר כרופא חצר המלוכה, ושם חיו עד 1948. במשך הזמן איבדה בוגרשוב את הדחף לצייר והפכה ל"ציירת של סופי-שבוע", כדברי בנה, למרות כישרונה הרב.

מוסיה נפטרה ב-9 במרץ 2000 - ב' באדר ב' תש"ס ונטמנה ב-10 במרץ 2000 - ג' באדר ב' תש"ס בבית הקברות הישן בהרצליה.

== לקריאה נוספת ==
*מרקוס, רות (עורכת), נשים יוצרות באמנות הישראלית 1970-1920, תל אביב: סדרת מגדרים, הקיבוץ המאוחד, 2008.
*קדר, דורית, מודרניזם יחסי. על המשמר, 9 בפברואר 1987, עמ' 10.
*רובין, כרמלה (אוצרת), תערוכת אמנים מודרניים, שיחזור התערוכה והקטלוג של תערוכות האוהל, תל אביב: בית ראובן, 1986.
*שבא, שלמה, לצייר ארץ כמולדת: סיפורו של דור האמנים הראשון. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב 1992.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:נשות העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
דיבוב בישראל

[[שפרירה זכאי, חלוצת הדיבוב העברי]]
הדיבוב בישראל בשפה העברית, מיועד בעיקר עבור סרטים ותוכניות טלוויזיה לילדים, לעומת מדינות רבות בעולם בהן עיקר ההפקות מדובבות גם לקהל בוגר.

בשנת 1965 נעשתה הפקת הדיבוב הראשונה בישראל לשפה העברית, כאשר בה דובבו רק קטעי הקריינות בסרט הקולנוע "המסע המופלא" על ידי אורי זוהר. לאחר סרט זה, בשנת 1970 דובב במלואו לעברית הסרט "ניקי כלב הפרא". סדרת הטלוויזיה הראשונה שדובבה לעברית היא "דוקטור דוליטל", ששודרה בשנת 1971 בטלוויזיה הישראלית. סרטי אנימציה קלאסיים של וולט דיסני והאחים וורנר, זכו לדיבוב בעברית רק בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים. לעיתים לאחר יותר מיובל שנים לאחר שיצאו לראשונה. 

חלוצת הדיבוב העברי היא שפרירה זכאי, שעסקה בדיבוב מ-1971 עד 2008.

בשנת 1980 הציע הסופר וחבר הכנסת משה שמיר הצעת חוק לשימוש בדיבוב לשם ביסוס מעמד השפה העברית. חוקר הספרות מנחם פרי התנגד בחריפות: 

==אולפני דיבוב בישראל==
*סונוקול ירושלים (שנות ה-80) - הוקם על ידי ראובן מורגן ולאחר מותו האולפנים נסגרו, הסדרות שדובבו בו הם היה היה - האדם ופינוקיו.
*אולפני אולפנטו (1991 –1995) - הוקם על ידי יוני חן ולאחר מותו האולפנים נקנו על ידי אולפני אלרום.
*אולפני טריטון (1980– 2004) - הוקם על ידי חנה דרורי קשי.
*אולפני זינקו (1971–2019) - הוקם על ידי יעקב שם טוב.
*סרטי רז (1977 –2008, חזר לסירוגין ב-2014 לסרט "הקדירה השחורה" שטרם דובב לעברית) - הוקם על ידי שפרירה זכאי.
*אולפני קובי אשל בע"מ (1990 –2010) - הוקם על ידי קובי אשל.
*אולפני נ.ל.ס (1990 –2012) - הוקם על ידי עוזי פוקס.
*אולפני תומיתות (1995 –2013) - הוקם על ידי גיתית שובל ורון דרויאן.
*אולפני דאב ניקו בר בע"מ (1998 –2008) - הוקם על ידי ניקו בר.
*אולפני אלרום (1983– 2024) - הוקם על ידי עוזי ליבנה. תחילה הוקם לצורך תרגום, אך לאחר מותו הפתאומי של יוני חן הפך האולפן ב-1996 לאולפן דיבוב. לאחר פרישתה של שפרירה זכאי ב-2008 הפכו למדבבים הרשמיים של סרטי דיסני.
*וידאופילם אינטרנשיונל (הוקם ב-1988) - הוקם על ידי אמי בכר ואיתו פועל דן שצברג.
*שרון כהן הפקות* החברה מדבבת סרטי מייג'ור לחברות ההפקה הגדולות, ועוסקת בבימוי והקלטות להפקות מקור.
*דאבי דאב (הוקם ב-2002) - הוקם על ידי טמירה ירדני, החל מ-2015 פועל עם אולפני אלרום.
*VSI Tel Aviv (הוקם ב-2013) - הוקם על ידי משפחת אולמן לאחר סגירתו של נ.ל.ס.
* NDG Studios (הוקמו ב-2015) - אולפני דיבוב וכתוביות, הוקמו על ידי אופיר קלפנר, האולפנים מדבבים סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה לכל מפיצי הקולנוע בישראל ובעולם וכן ולערוצי השידור ולכל פלטפורמות הסטראמינג בעולם.

==ראו גם==
* דיבוב
* תרגום בכתוביות

==הערות שוליים==

*
סוון ביירנסון

סוון ביֶירנסון (באיסלנדית: Sveinn Björnsson; נהגה: ; 27 בפברואר 1881 – 25 בינואר 1952) היה נשיא איסלנד הראשון, שכיהן בתפקיד זה מעת הקמת הרפובליקה של איסלנד ב-1944 עד מותו ב-1952.

==ביוגרפיה==
נולד בקופנהגן לביֶירן יונסון ואליזבט סוונסדוטיר, נבחר למועצת העיר רייקיאוויק בשנת 1912 ועמד בראשה בשנים 1918–1920. בשנות העשרים של המאה ה-20 כיהן גם כחבר האלת'ינגי, והיה אחראי על הקשרים עם דנמרק לאחר שאיסלנד קיבלה את עצמאותה מדנמרק בשנת 1918.

כיבוש דנמרק על ידי גרמניה הנאצית ב-9 באפריל 1940 קטע את הקשר שנותר בין איסלנד לדנמרק שהמשיכה עד אז לנהל את קשרי החוץ של איסלנד למרות עצמאותה של האחרונה. ב-10 באפריל קבע האלת'ינגי כי הוא מקבל לידיו את השליטה בענייני החוץ של איסלנד ובחר בביירנסון למושל זמני. במאי 1940 כבשו הבריטים את איסלנד מחשש שתיפול לידי הגרמנים. הכיבוש הבריטי נמשך במהלך כל המלחמה. ממשלת איסלנד מחתה, אך לא התנגדה לכוחות הפולשים; ביום הפלישה הקריא ראש הממשלה הרמן יוהנסון נאום ברדיו בו קרא לאיסלנדים להתייחס אל הפולשים כאורחיהם. הפולשים הכריחו בהמשך את האלת'ינגי להסכים גם לנוכחות כוח כיבוש אמריקני שכלל כ-40,000 חיילים.

ביירנסון התמנה כנשיאה הראשון של איסלנד, עם ההכרזה עליה כרפובליקה נפרדת. ב-17 ביוני 1944 קיבלה איסלנד את עצמאותה כרפובליקה בעקבות משאל עם. למרות שדנמרק הייתה עדיין תחת כיבוש גרמני, ודנים רבים חשו פגיעה מהצעד שנתפס כחד צדדי. שלח כריסטיאן העשירי מלך דנמרק מסר של ברכה לעם האיסלנדי.

הקדנציה הראשונה של ביירנסון כנשיא ממונה נמשכה שנה אחת, וב-1945 הוא עמד לבחירות. הוא נבחר לקדנציה שנייה ושלישית ב-1945 ו-1949 ללא מועמדים מתחרים, ונפטר ברייקיאוויק במהלך כהונתו השלישית ב-25 בינואר 1952.

==פעילות נוספת==
סוון ביירנסון היה יו"ר מייסד של חברת הספנות העיקרית באיסלנד "Eimskipafélag Íslands" , מייסד חברת הביטוח "Brunabótafélag Íslands" ומנהלה בין השנים 1916–1920, ושותף לייסוד חברת הביטוח "Sjóvátryggingafélag Íslands" ב-1918. הוא נמנה עם מייסדי הצלב האדום האיסלנדי, ב-10 בדצמבר 1924 וכיהן כיו"ר הארגון הראשון, מהקמתו ועד 1926.

==משפחתו==
בנו, ביירן סוו. ביירנסון, שירת במלחמת העולם השנייה בצבא גרמניה הנאצית, כחבר באס אס.

נכדו הנריק ביירנסון הוא זמר וגיטריסט להקת הרוק הנאו-פסיכדלית "סינגפור סלינג" .

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי איסלנד
קטגוריה:חברי האלת'ינגי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קופנהגן
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1952
מסורן קצר-שן

מסורן קצר-שן (שם מדעי: Pristis pectinata; לפי האקדמיה ללשון העברית: מַסּוֹרָן אֶרֶךְ-שֵׁן), ידוע גם בשם מסורן רחב, הוא בטאי ממשפחת המסורניים. המסורן קצר-השן מצוי בסכנת הכחדה חמורה. הוא חי בימים טרופיים רדודים, באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון.

==אנטומיה==
מסורן בוגר מגיע לאורך של ומשקלו עד . המסורן קצר-השן משתמש במסורו לאכילה. המסור בנוי מאלפי חיישנים שמאפשרים לו לקלוט תנועות סביבו באמצעות שדה חשמלי (בדומה לבטאים אחרים כגון החשמלן הפרסי) ולבנות תמונה תלת-ממדית של הסביבה. יכולת זו מאפשרת למסורן לראות ולקלוט קלטים מסביבתו כל עוד הוא נמצא קרוב לקרקעית האוקיינוס.

==תזונה==
הוא משתמש במסור גם לחפירה ולפינוי חול, במטרה לצוד סרטנים וחסרי חוליות קטנים שחיים בקרקעית החולית. הוא משתמש במסור גם כדי לצוד דגים קטנים.

==אוכלוסייה==
אוכלוסייתו של המסורן קצר-השן גדלה בקצב איטי, והוא נתפס לעיתים ברשתות דיג ונפגע מזיהום, מה שגורם לירידה דרסטית באוכלוסיית המין. בשל סיבות אלו מצוי המסורן קצר-השן בסכנת הכחדה חמורה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:מסורנאים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1794
מקס מאיר

ד"ר מקס מאיר (1886 – 24 במרץ 1967), היה עורכו של ה"יידישה רונדשאו" (Jüdische Rundschau) – העיתון היהודי בעל התפוצה הגדולה ביותר בגרמניה – לאחר מלחמת העולם הראשונה, והמנהל-המייסד של הגימנסיון העברי במריאמפולה שבליטא – בית הספר התיכון הראשון מחוץ לארץ ישראל שבו עברית הייתה שפת הלימוד בכל מקצועות הלימוד. בשנת 1930 עלה לארץ ישראל. נפטר בחיפה.

== קורות חיים ==
מקס מאיר נולד בגרמניה, בן להורים שראו את עצמם כגרמנים שדתם יהודית.
לאחר שנה של לימודי רפואה, עבר לאוניברסיטת ברלין, שם למד פילולוגיה. הטקסטים שלמד היו בעיקר בעברית ובערבית והתורה. במהלך לימודיו עסק בהוראת עברית.
בגיל 20 נפגש במינכן עם סטודנטים ציונים ממזרח אירופה וכתוצאה מהפגישה שינה את עמדותיו. בשנת 1906 הצטרף לתנועה הציונית.

בשנת 1912 סיים את לימודיו בהצטיינות ויצא לסיור לליטא ולמדינות הבלטיות האחרות. הוא התרשם מאורח החיים היהודי בליטא. 

בשנת 1915 חזר לגרמניה והצטרף למערכת העיתון "יידישה רונדשאו" (Jüdische Rundschau), ביטאון ההסתדרות הציונית בגרמניה.

בדצמבר 1918 שוכנע על ידי שמואל גן, שליח מטעם יוזמי הגימנסיון העברי במריאמפולה, לנהל את הגימנסיון. בינואר 1919 הגיע למריאמפולה וייסד ביחד עם ד"ר אברהם לוינהרץ את הגימנסיון והיה מנהלו הראשון בשנים 1919-1921. לאחר מכן המשיך ללמד וד"ר לוינהרץ החליף אותו בתפקיד המנהל.

בשנת 1930 עלה לארץ ישראל. בארץ התגורר בחיפה והיה פעיל במוסדות הוראה שונים. נפטר בחיפה ב-24 במרץ 1967 ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל.

==ראו גם==
* אברהם לוינהרץ
* נח שפירא (כימאי ומחנך)

==לקריאה נוספת==
* ד"ר מקס מאיר, מרימפול ליטא, מה"יידשע רונדשאו" - ברלין לגימנסיון העברי במרימפול, ועד ספר מרימפול, 1983
* אברהם תורי, מרימפול ליטא, לתולדותיו של בית הספר העברי הראשון בליטא ובתפוצות, ועד ספר מרימפול, 1983

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים גרמנים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים גרמנים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
אברהם לוינהרץ

ד"ר אברהם לוינהרץ (1890–1961) היה מתמטיקאי ופיזיקאי ישראלי, שלימד בבתי ספר ובסמינר למורים ונמנה עם הצוות שתכנן את הקמת הטכניון. הוא ייסד ביחד עם ד"ר מקס מאיר את הגימנסיון העברי במריאמפול שבליטא. ד"ר לוינהרץ היה מנהלו השני של הגימנסיון וניהל אותו בשנים 1921 עד 1926. ד"ר לוינהרץ, יהודי גרמני, שבנוסף להשכלתו בפיזיקה ובמתמטיקה, סיים בהצטיינות דוקטורט בפילוסופיה על שם עמנואל קאנט.

==קורות חיים==
לוינהרץ נולד בעיירה ברנדנבורג שבגרמניה בשנת 1890.
הוא היה קצין בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. על תפקודו במלחמה קיבל צלב הצטיינות מהקיסר הגרמני.
בשנת 1913 צורף על ידי שמריהו לוין ועל ידי אחד העם לחבר המורים, שהתעתד להקים בחיפה את הטכניון. באותה תקופה שימש כמורה למתמטיקה בבית המדרש למורים בירושלים שניהל דוד ילין. בשנת 1914 גויס לצבא הגרמני וחזר לגרמניה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, היה שותף ליסוד הגימנסיון העברי במריאמפול בו לימד במשך עשר שנים וניהל את בית הספר בשנים 1921 עד 1926.

בשנת 1930 עבר לגרמניה וניהל בית ספר תיכון.

בשנת 1935 עלה לישראל ולימד בבית הספר הריאלי בחיפה. הוא העדיף להקים בתי ספר נוספים במתכונת דומה לבית הספר הריאלי, תוך שמירה על קשר פדגוגי איתו. הוא הקים בית ספר תיכון בטבריה וניהל את בית ספר היסודי אחדות בקריית מוצקין. במקביל עסק בהקמת בית ספר תיכון. על פועלו קיבל בשנת 1959 אות של יקיר קריית מוצקין.
לאחר שפרש לגמלאות, היה יושב ראש המורים לפיזיקה וארגן תוכנית השתלמויות עבור מורים בתחום זה. ביחד עם מכון ויצמן הקים מערכת השתלמויות למורים לפיזיקה.

==משנתו החינוכית==
לוינהרץ לימד בעיקר מתמטיקה ופיזיקה אבל לא ויתר על הקניית ערכים בתחומים הומניסטים. באותה תקופה, טרם הסתיים תהליך של תחיית הלשון העברית. יש שהטילו ספק ביכולת ללמד מדעים בעברית. לוינהרץ היה תומך מובהק של לימוד בעברית. במלחמת השפות, שדחתה את הקמת הטכניון, היה מראשי המצדדים בלימוד בעברית ולא בגרמנית. בהיעדר ספרים בעברית בתקופה בה לימד בגימנסיון העברי במרימפול, כתב בכתב יד ספרים בפיזיקה, שמילאו את החסר.
משנתו החינוכית כללה גם חינוך לאומי וציוני.

==ראו גם==
* מקס מאיר
* נח שפירא (כימאי ומחנך)

==לקריאה נוספת==
* אברהם תורי, מרימפול ליטא, לתולדותיו של בית הספר העברי הראשון בליטא ובתפוצות, ועד ספר מרימפול, 1983
* שולמית לבארי-גלר, מרימפול ליטא, ד"ר אברהם לוינהרץ - חלוץ של החינוך, ועד ספר מרימפול, 1983

== קישורים חיצוניים ==

* לאה תוסיה-כהן, [http://www.motzkin.co.il/Grushkevich-Museum/Lists/List/DispForm.aspx?ID=382 - סיפורי ראשונים - לוינהרץ אסתר ואברהם (ארתור) - 1944], בית גרושקביץ מוזיאון וארכיון היסטורי לתולדות קריית מוצקין

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהלי בתי ספר
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים ליטאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:מורים לפיזיקה
קטגוריה:מורים למתמטיקה
קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מתמטיקאים ביישוב
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים ליטאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1961
מארדר 2

מארדר 2 (בגרמנית: Marder II, 'דָּלָק') היה משחית טנקים אשר פותח ויוצר בגרמניה הנאצית ושירת בוורמאכט. המארדר השתמש במרכב של טנקי פאנצר סימן 2.

ישנן שתי גרסאות לכלי: הראשונה הייתה מצוידת בתותחי 7.62 ס"מ שנתפסו כשלל מהצבא האדום, והשנייה הייתה מצוידת בתותחי 7.5 ס"מ PaK 40. המארדר 2 היה כלי בעל פרופיל גבוה עם תא לחימה פתוח, ושריון דק שסיפק הגנה מועטה ביותר לאנשי הצוות.
בכל זאת, המארדר 2 (ומארדר 3 הדומה) סיפקו עלייה גדולה בכוח הירי הנגד טנקי של השריון הגרמני באותה התקופה.
כיום שרדו רק 4 יחידות.

==היסטוריה==
במהלך השבועות הראשונים של מבצע ברברוסה, הפלישה לברית המועצות, פגשו הכוחות הגרמנים בטנקים סובייטים חדשים מסוג T-34 ו-KV, שעלו על כל הטנקים הגרמניים הקיימים. 
אף על פי כן, בתחילת המערכה נהנה השריון הגרמני מעליונות ברורה, בארגון ובאימון, על השריון הסובייטי שניצב מולו. חיל השריון הסובייטי, שהחל להתאושש מהטיהורים הגדולים של הקצינים ב-1938-37, לקה קשות בארגון ובדוקטרינה על תפעול השריון.
עם זאת, התעורר הצורך בדחיפות לכלים ניידים בעלי כח אש נגד טנקי משופר.

בין שאר הפתרונות, נבחר להשתמש במרכבים של טנקים קלים שנחשבו למיושנים, כמו הפאנצר סימן 2 וכלי שלל כמו לוריין 37L הצרפתי, שהיוו בסיס למשחיתי טנקים, התוצאה הייתה סדרת ה"מארדר".

==שירות מבצעי==
המארדרים השונים (על גרסאותיהם השונות) לחמו בכול החזיתות במלחמת העולם השנייה, אך בעיקר בחזית המזרחית. המארדר 2 שירת בגדודי השריון גם בורמאכט וגם בוואפן אס אס וגם מספר יחידות שירתו בלופטוואפה. המגרעות של המארדר היו קשורות בעיקר ביכולת ההשרדות של הכלי. השילוב של צללית גבוהה ותא לחימה פתוח מלמעלה יצר מצב שבו הכלי היה פגיע גם לירי ארטילריה, הפצצות מטוסים ורימוני יד. השריון של המארדר היה דק יחסית והוא היה פגיע מפני טנקי אויב ואש מתת מקלע. המארדר לא היה כלי התקפי, ולחימה בשטח בנוי או לחימה פנים אל פנים הייתה מסוכנת ביותר בגלל התא הפתוח. הוא היה נשק הגנתי ביסודו, שתפעולו המועדף היה במארב או בעמדות קבועות למחצה. למרות כול החסרונות של המארדר 2, הוא היה הרבה יותר יעיל מתותחים נגד טנקים נייחים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משחיתי טנקים גרמניים במלחמת העולם השנייה
מסורן ירוק

מסורן ירוק (שם מדעי: Pristis zijsron), הוא בטאי ממשפחת המסורניים. הוא חי במערב האוקיינוס השקט, האוקיינוס ההודי ובים האדום. מסורן ירוק בוגר מגיע לאורך של . המסורן הירוק משתמש במסור שלו למטרות אכילה. המסור בנוי מאלפי חיישנים שמאפשרים להם לקלוט תנועות סביבם באמצעות שדה חשמלי (בדומה לבטאים אחרים כגון החשמלן הפרסי) ולבנות תמונה תלת־ממדית של הסביבה מעליהם.זה מאפשר להם לראות ולקלוט קלטים מסביבתם כל עוד הם נמצאים קרוב לקרקעית האוקיינוס. הם משתמשים במסור גם לחפירה והעפת חול במטרה לצוד סרטנים וחסרי חוליות קטנים שחיים בקרקעית החולית. הם גם משתמשים במסור על מנת לשפד דגים קטנים ובכך היא משמשת אותם גם לציד. א וכלוסייתם גדלה בקצב איטי, והם נתפסים לעיתים ברשתות דיג ונפגעים מזיהום, מה שגורם לירידה דרסטית באוכלוסייתם, ועל כן המסורן קצר השן הוא בסכנת הכחדה חמורה. המסורן הירוק חי בישראל במפרץ אילת. הנקבה משריצה צאצאים חיים, והשרצים מגיעים לאורך של 60–100 סנטימטר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
קטגוריה:מסורנאים
קטגוריה:דגים במפרץ אילת
קטגוריה:דגים אאוריהלינים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס ההודי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1851
אברהם סקורקה

אברהם סקורקה (Abraham Skorka; נולד ב-5 ביולי 1950 בבואנוס איירס) הוא רב קונסרבטיבי, סופר וביופיזיקאי ארגנטינאי. שימש כרקטור בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית בבואנוס איירס.

==ביוגרפיה==
אברהם סקורקה נסמך לרבנות בשנת 1973. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור לכימיה מאוניברסיטת בואנוס איירס. הוא פרסם מאמרים מדעיים בתחומי הביופיזיקה וגם בנושאי תנ"ך ותלמוד.

סקורקה קיבל תואר דוקטור גם מבית המדרש לרבנים באמריקה בניו יורק, וכן תואר דוקטור לשם כבוד שהוענק לו בשנת 2010 מטעם האוניברסיטה הקתולית של ארגנטינה, הפעם הראשונה באמריקה הלטינית שאוניברסיטה קתולית מעניקה תואר כזה לרב.

סקורקה ידוע בעיקר בשל יחסיו האישיים הקרובים, אך גם בשל הוויכוחים התאולוגיים שניהל עם הארכיבישוף של בואנוס איירס, חורחה מריו ברגוליו, לימים האפיפיור פרנציסקוס. השניים פרסמו ספר משותף, "Sobre el Cielo y la Tierra", שתורגם לעברית בשם "על רומא וירושלים: שיחות בין אפיפיור לרב". הספר כולל סדרה של שיחות ביניהם בנושאי דת ואמונה וההקשר שלהם לחיים המודרניים, כגון: קיומו של אלוהים, מוות, הומוסקסואליות, השואה, וקפיטליזם.

במאי 2017, פרסם הרב סקורקה הסכמה בנוגע להצהרה הרבנית האורתודוקסית בנושא הנצרות הקרויה "לעשות רצון אבינו שבשמיים: לקראת שותפות בין יהודים לנוצרים" שפורסמה כשנתיים לפני כן על ידי המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי (CJCUC) בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=964841 חברו היהודי של האפיפיור החדש: "מכיר בחשיבות מדינת ישראל" – באתר נענע 10]
* [http://blogs.haaretz.co.il/shlomopapirblat/804/ האפיפיור, בצילום שלא ראיתם 2000 שנה – באתר "הארץ"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בואנוס איירס: אישים
קטגוריה:רבנים ארגנטינאים
קטגוריה:רבנים קונסרבטיבים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1950
אלקאוס

אלקאוס (בערבית: القوس, "הקשת"), או בשמו המלא "אלקאוס לשונות מינית ומגדרית בחברה הפלסטינית" (בערבית: القوس للتعددية الجنسية والجندرية في المجتمع الفلسطيني), הוא ארגון ערבי ישראלי אקטיביסטי הפועל למען זכויותיהם של להט"בים ערבים ישראלים ופלסטינים הגרים בגדה המערבית ומזרח ירושלים. הארגון נוסד בשנת 2001 והוא הארגון הפלסטיני הרשמי הראשון למען זכויות להט"ב.כחלק מפרויקט אוטונומי במסגרת הבית הפתוח בירושלים לגאווה ולסובלנות. לאחר מספר שנים של התארגנות משפטית, הוא הוכר כמלכ"ר ב-2006.

==פעילות==
אלקאוס חוברת לארגונים אחרים העוסקים בזכויות אדם וזכויות האזרח, מכיוון שקהילת הלהט"ב הפלסטינית היא מבוזרת וחבריה בעלי דרגות שונות של זכויות וחופש התניידות, והמטרה של העמותה כוללת שיפור במצב החברה הפלסטינית בכללה.

במסגרת זו, קיימה אלקאוס מחקר בשיתוף פעולה עם מספר ארגוני זכויות אדם הפועלים בגדה המערבית, כדי לחקור את הגישה כלפי זהויות מיניות ומגדריות שונות, ספציפית בקרב פעילים למען צדק חברתי, זכויות אדם וזכויות להט"ב, כיוון שהנושא נחשב לטאבו בחברה הפלסטינית.

פרויקט נוסף שערך הארגון היה מחקר שמטרתו למצוא אלטרנטיבות למודל המערבי לגבי זהויות מיניות ומגדריות - מודל בו ההתמקדות היא בנראות וביציאה מהארון, שתי פרקטיקות שאינן מציאותיות לפלסטינים רבים - כדי לייצר פתרונות שיתאימו לתרבות ולערכים של החברה הפלסטינית.

העמותה גם עושה פעילות הסברה, כמו הקמפיין שיצא ב-2013, "מיניות מזמרת" (ע'ני ען א-תעריף غنّي عن التعريف), שהשתמש במוזיקה כדי לעורר דיון על מיניות בחברה הפלסטינית.

בנוסף, העמותה מציעה שירותים טיפוליים, סדנאות לפעילות פוליטית ומנהיגות, וקבוצות דיון בנושאי מיניות ומגדר. היא גם פועלת במישור החברתי, ומציעה ל מסיבות ואירועים אחרים, כדי לספק לחברי הקהילה מרחב בטוח להכיר ולהתרועע בו.

==קבלה בחברה הערבית==

מוחמד אל-כורד, תושב מפורסם משכונת שייח' ג'ראח שבירושלים, תומך בעמותה. על תמיכתו בה נמתחה ביקורת.<ref></ref>

==ראו גם==
* זכויות להט"ב ברשות הפלסטינית

==לקריאה נוספת==
* הפוליטיקה של זכויות להט"ב: בין (הומו) נורמטיביות ו (הומו) לאומיות לפוליטיקה קווירית, אייל גרוס, מעשי משפט, כרך ה', 2013
* [http://www.haaretz.com/news/stop-using-palestinian-gays-to-whitewash-israel-s-image-1.6887 'Stop using Palestinian gays to whitewash Israel's image'] הארץ, 1 באוקטובר 2009

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.ghanni.net/ הדף של פרויקט "ע'ני ען א'תעריף" (מיניות מזמרת)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זכויות להט"ב
קטגוריה:תרבות פלסטינית
קטגוריה:זכויות האדם בישראל
קטגוריה:ארגוני להט"ב בישראל
קטגוריה:ארגוני שמאל בישראל
דניאל סבג

דניאל סבג (נולד ב-27 בדצמבר 1980) הוא שחקן טלוויזיה ותיאטרון ישראלי.

== ביוגרפיה ==
סבג נולד וגדל בקיבוץ עברון. הוא בוגר בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2010, כאשר לוהק לגלם את דמותו של גדעון בסדרת הדרמה "חיים אחרים". בשנת 2011 שיחק בסרט הקצר "פול", לצדם של דרור קרן, אורי אברהמי, יואב הייט ועוד. שיחק גם בסרט הקצר "חיה עם קסדה" בבימויו של יונה רוזנקיאר. ב-2012 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "קטמנדו". בשנים 2014–2015 גילם במשך שתי עונות את אבישי זגורי, אחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה "זגורי אימפריה". ב-2014 לוהק לשחק בסדרת הנעורים "כוכב הצפון".

סבג שיחק במספר מחזות. בשנת 2008 שיחק במחזות "בתולים" (צוותא), "בגדי המלך החדשים" ו"כיתת יורים". בשנת 2009 שיחק במחזות "מחסן השטוזים של דתיה", "מישהו ימות בסוף", שהוצג בתיאטרון הבימה, ו"החברים של ננה", שהוצג בתיאטרון תמונע. ב-2010 שיחק בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער במחזה "לשמור על הכדור", ובהמשך שיחק במחזות "שלג ויער" בתיאטרון דימונה ו"25", זוכה פסטיבל עכו שהוצג בתיאטרון הבימה. בשנת 2011 שיחק ב"הבימה" במחזות "אם יש גן עדן", "מלכת היופי של לינן" ו"איש עומד מאחורי אישה יושבת". החל משנת 2014 הוא משחק בתיאטרון הבימה במחזות "אבא גוריו", "הקמצן", "יהוא" ו"עת דודים". החל משנת 2016 הוא משחק במחזה "אשה בורחת מבשורה" בתיאטרון הקאמרי (בשיתוף עם הבימה).
החל משנת 2017 הוא משחק במחזה "פילומנה" בתיאטרון הבימה. החל משנת 2019 הוא משחק בהצגה "הרובוטית" בתיאטרון הבימה, לצידה ובכיכובה של אשתו הגר טישמן, המגלמת את הרובוטית.

סבג השתתף בפרסומות ל"סלקום", "ספרינג" ו"בירה מכבי". ב-2015 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "רון" ב-Yes, בה גילם את אודי, חבר של רון. ב-2018 שיחק בסרט "הצלילה". בשנת 2020 שיחק בדרמה היומית "קיבוצניקים" ששודרה ב-HOT3.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני התיאטרון הקאמרי
קטגוריה:עברון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
1909 בספורט

== אופניים ==
* בטור דה פראנס מנצח פרנסואה פבר ()
* בג'ירו ד'איטליה מנצח לויג'י גאנה ()

==טניס==
===המנצחות בתחרויות הגראנד סלאם===
* אליפות צרפת הפתוחה - ג'ואן מאטי ()
* אליפות וימבלדון - דורה בוטבי ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - חייזל ויטמן ()

===המנצחים בתחרויות הגראנד סלאם===
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - אנטוני וילדינג ()
* אליפות צרפת הפתוחה - מקס דקוגיס ()
* אליפות וימבלדון - ארתור גור ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - ויליאם לרנד ()

===גביע דייוויס===

נבחרת אוסטרלאסיה () זכתה בגביע לאחר ניצחון 0:5 על נבחרת ארצות הברית ().

==כדורגל==
===כדורגל לפי מדינות===
====איטליה====
*סרייה א' - פרו ורצ'לי זוכה באליפות.

====אנגליה====
* פרמייר ליג - ניוקאסל יונייטד זוכה באליפות.
* הגביע האנגלי - מנצ'סטר יונייטד זוכה בגביע האנגלי.

====ארגנטינה====
* ליגת העל הארגנטינאית - "אלומני" מבואנוס איירס זוכה באליפות

====ברזיל====
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
* אליפות סאו פאולו בכדורגל - "דאס פלמיירס" זוכה באליפות
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל - פלומיננסה זוכה באליפות

====גרמניה====
* בונדסליגה - קרלסרוהה זוכה באליפות.

====ספרד====
* גביע המלך הספרדי - "קלוב ציקליסטה דה סאן סבסטיאן" זוכה בגביע.
* הקמת איגוד הכדורגל הספרדי

===קבוצות שנוסדו===
====אירופה====
* פ.ס.וו. איינדהובן - 
* בולוניה 1909 - 
* שטורם גראץ - 
* בורוסיה דורטמונד - 
* הכח וינה - 
* ריאל סוסיאדדן - 
* פ.צ. סיון - 

==מרוץ מכוניות==
* מרוצי הגרנד פרי למכוניות לא התקיימו.

==שחייה==
===שיאי עולם===
====שחיינים====
* רוברט אנדרסון () - 18 באפריל בסטוקהולם, שוודיה - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:08.3 דקות

==קישורים חיצוניים==

*
Sd.Kfz. 4

ה-Sd.Kfz 4 (בגרמנית: Sonderkraftfahrzeug 4, בתרגום: 'כלי רכב בעל תכלית מיוחדת 4') הוא זחל"ם שפותח על ידי הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, הכלי יוצר על אותו רעיון תכנון של מרצדס-בנץ L4500R.

==פיתוח==
ה-SdKfz 4 פותח לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות ב-1941 על מנת להתמודד עם הקרח והבוץ, הרכב שימש בעיקר להספקה לצבא הנאצי.
הרכב היה מבוסס על מרצדס-בנץ L4500R (4X2).
עד שנת 1944 יוצרו סה"כ 22,500 זחל"מי מולטייר, ש־1480 מהם היו Sd.Kfz. 4, Sd.Kfz. 3 ו־Sd.Kfz. 2.
ב-1943 אופל קיבלה הזמנה ליצור SdKfz 4 עם משגרי פאנצרוופר 42 15 ס"מ כ-300 יחידות יוצרו. בגלל המשקל הכבד של הפאנצרוופר 42 15 ס"מ הוא היה כבד כול כך וזה גרם לעומס על המנוע מה שגרם לכלי להגיע עד 40 קמ"ש מקסימום. 
רוב הSdKfz 4 השתמשו במערכת הילוכים בריטית של הטנק קארדן לויד והשאר השתמשו במערכת ההילוכים של הפאנצר סימן 2. המנוע בעל ה־6 צילינדרים פעל על 6 הילוכים, 5 קדימה ו-1 אחורה. 
כל זחל"ם צויד בנוסף ברדיו FuG Spr G f. 
ה־sd.kfz 4 צויד רק ב־MG 34 או MG 42 עם יכולת סיבוב עד 270° מעלות והגבהה מ-12° ועד 80°.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נגמ"שים
קטגוריה:כלי רכב משוריינים גרמניים
הארמנים הסמויים

הארמנים הסמויים או ארמנים מוסלמים (באנגלית: Hidden Armenians) הוא כינוי לאוכלוסייה טורקית בדרום־מזרח טורקיה, שמוצאה בארמנים נוצרים שהתאסלמו במהלך מלחמת העולם הראשונה, כדי להינצל מרצח העם הארמני.

== רקע ==
בתחילת מלחמת העולם הראשונה קיוו הרוסים להמשיך במסע הכיבושים והסיפוח של טריטוריות עות'מאניות ובמיוחד אלה המאוכלסות ברובן או בחלקן בנוצרים. הארמנים, שהיו נוצרים וראו באימפריה הרוסית את הסיכוי שלהם לקבלת אוטונומיה, זכרו עדיין את הטבח החמידאי, אהדו את המטרות הרוסיות ופעלו ברוח התנועה הארמנית לשחרור לאומי. היו לא מעט ארמנים עות'מאנים שהושיטו סיוע ממשי לצבא הרוסי. חיילים ארמנים-עות'מאנים ערקו עם נשקם מהצבא העותמאני וזנבו בכוחות העותמ'אנים הטורקים, היו ארמנים ששימשו מורי דרך לכוחות הרוסים וארמנים אחרים התגייסו ליחידות מתנדבים בצבא הרוסי וצוידו בנשק צרפתי, כדי להילחם נגד האימפריה העות'מאנית.

השלטונות העות'מאניים הגיבו בתקיפות. ההנהגה הארמנית באיסטנבול הוצאה להורג והצבא העות'מאני החל לסלק את הארמנים מהאזורים הקרובים לגבול עם רוסיה, בדרום מזרח אנטוליה. ביצוע הטיהור האתני היה אכזר ויצר את רצח העם הארמני, כשהדרך היחידה הפתוחה בפני הארמנים של אותו אזור להינצל הייתה התאסלמות. חלקם אכן התאסלמו ואחרים, בעיקר נשים וילדים, אולצו להתאסלם.

== הארמנים הסמויים ==
לפי נתונים של חבר הלאומים כ-95,000 ארמנים התאסלמו באותה תקופה. צאצאי אותם הארמנים שהתאסלמו, כונו על ידי היסטוריונים בשם "הארמנים הסמויים". חלק מהארמנים הסמויים מנסים לחזור וללמוד את המורשת הארמנית של אבותיהם, אך רק מעטים מהם מוכנים לעשות את הצעד הנוסף ולהתנצר.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.nytimes.com/2015/04/24/world/europe/armenians-turkey.html?_r=0 Tim Arango "Hidden Armenians of Turkey Seek to Reclaim Their Erased Identities" 23 april 2015] באתר של הניו יורק טיימס 
* 

קטגוריה:רצח העם הארמני
קטגוריה:טורקיה: דמוגרפיה
קטגוריה:מתאסלמים
קטגוריה:ארמנים
קטגוריה:טורקים
1910 בספורט

== אופניים ==
* בטור דה פראנס מנצח אוקטב לפיז ()
* בג'ירו ד'איטליה מנצח קארלו גלטי ()

==טניס==
===המנצחות בתחרויות הגראנד סלאם===
* אליפות צרפת הפתוחה - ג'ואן מאטי ()
* אליפות וימבלדון - דורותי דאגלס צ'יימברס ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - חייזל ויטמן ()

===המנצחים בתחרויות הגראנד סלאם===
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - רודני היט ()
* אליפות צרפת הפתוחה - מוריס ז'רמו ()
* אליפות וימבלדון - אנטוני וילדינג ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - ויליאם לרנד ()

===גביע דייוויס===

נבחרת אוסטרלאסיה (23px אוסטרלאסיה) זכתה בגביע ללא מתחרים.

==כדורגל==
===כדורגל לפי מדינות===

====איטליה====
*סרייה א' - אינטר מילאנו זוכה באליפות.

====אנגליה====
* פרמייר ליג - אסטון וילה זוכה באליפות.
* הגביע האנגלי - ניוקאסל יונייטד זוכה בגביע האנגלי.

====ארגנטינה====
* ליגת העל הארגנטינאית - "אלומני" מבואנוס איירס זוכה באליפות

====ברזיל====
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
* אליפות סאו פאולו בכדורגל - "דאס פלמיירס" זוכה באליפות
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל - בוטפוגו זוכה באליפות

====גרמניה====
* בונדסליגה - קרלסרוהה זוכה באליפות.

====ספרד====
* גביע המלך הספרדי - ברצלונה זוכה בגביע.
* הקמת איגוד הכדורגל הספרדי

===קבוצות שנוסדו===
====אירופה====
* מאלמה - 

====דרום אמריקה====
* קורינתיאנס - 

==מרוץ מכוניות==
* מרוצי הגרנד פרי למכוניות לא התקיימו.

==שחייה==
===שיאי עולם===

====שחייניות====
* קלייר גוטנשטיין ()
2 באוקטובר בסחארבק, בלגיה - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:26.6 דקות 

====שחיינים====
* צ'ארלס דניאלס ()
15 באפריל בניו יורק, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.8 דקות 
* פרנק בוריפייר ()
9 בספטמבר באקסטר, בריטניה - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:30.0 דקות 
* פליסיין קורבה ()
2 באוקטובר בסחארבק, בלגיה - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.8 דקות 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:1910 בספורט
זהרון הדור

זהרון הדור (שם מדעי: Pterois miles) הידוע גם כזהרון מצוי, הוא מין של זהרון ממשפחת העקרבנוניים.

אורך גופו עד 50 ס"מ, ראשו גדול ומגושם ופיו רחב. מעל לכל עין מזדקר זיז קרומי, שאורכו הולך וקטן עם הגיל. הקוצים בקדמת סנפיר הגב ארוכים מאוד ואינם מחוברים בקרום אחד, כבמינים אחרים, אלא כל קוץ עטוף באונה קרומית צרה משלו. גם הזיזים שבסנפירי החזה ארוכים מאוד, נפרדים זה מזה, כל אחד עטוף באונה קרומית משלו. על הגוף והראש פסים אדומים-חומים ולבנים, שמשמשים כצבעי אזהרה לבעלי חיים אחרים בשונית, ולמעט הסוואה על רקע השונית הססגונית.
הזהרון ההדור מצוי באוקיינוס ההודי ובמפרץ אילת. בשנים באחרונות יש הגירה לים התיכון דרך תעלת סואץ.
הזהרון ניזון מדגים קטנים, אליהם הוא מתקרב בשחייה איטית, ובולע אותם תוך הסתערות ופתיחת פיו. פעיל בשעות אחר-הצהריים המאוחרות ובלילה, ובשעות היום מסתתר בשקעים מוצלים. פרטים בודדים או קבוצות קטנות שכיחים במים רדודים, אך נמצאים גם במים עד עומק של 100 מטרים. דקירה מזיזי הזהרון גורמת לצריבה הנמשכת יותר מיממה, מלווה בקשיי נשימה וחום גבוה, ועשויה לגרום גם לבצקת מקומית.
טורפים של הזהרון הם דגים מתת-משפחת הדקרים, חלילון חלק וכן קיים במין קניבליזם כאשר פרטים גדולים טורפים פרטים קטנים מהם.

המין זהרון אדום שחי גם בים סוף והופץ כמין פולש באמריקה הוגדר בעבר כתת-מין של זהרון הדור.

== גלריה ==
<gallery widths="250" heights="200">
קובץ:Common lionfish at Shaab Angosh reef.JPG|זהרון הדור בים סוף
קובץ:Common lionfish at Sataya reef.JPG|זהרון הדור בים סוף
קובץ:זהרון הדור.jpg|זהרון הדור באקווריום בירושלים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון ויטצ'רץ' בנט
קטגוריה:עקרבנוניים
קטגוריה:דגים במפרץ אילת
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים ארסיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
בוס בהסוואה

בוס בהסוואה הייתה תוכנית מציאות תיעודית ישראלית המבוססת על הפורמט הבריטי "Undercover Boss" . התוכנית שודרה לראשונה ב-31 בינואר 2013 בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "רשת".

==פורמט==
בכל פרק בתוכנית בוס של חברה גדולה יתחזה לעובד חדש בחברה, יתחיל הכול מהתחלה ויצא למסע של ארבעה-חמישה ימים. בכל יום הבוס מגיע לעמדת עבודה אחרת בחברה, ויעבוד בעבודות שונות. בדרך כלל ישולב סיפור מרגש על העובד אשר מלמד אותו את העבודה. בסוף המסע הבוס פוגש את העובדים שפגש במהלך המסע, ויגלה להם את זהותו כבוס, ולעיתים יעניק להם תגמולים אישיים עבור עבודתם.

=== הסוואה ===
הסוואת מעמדו של העובד החדש (הבוס) שונה מעונה לעונה: בעונה 1 סיפור הכיסוי היה שצוות ההפקה בא לצלם סרט דוקומנטרי על הבוס המוסווה. בעונה 2 הבוס כביכול מתמודד בתוכנית ריאליטי בדיונית בשם "המיליון הראשון" בהנחיית גיא זו-ארץ.

== סקירת הסדרה ==
<br />

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות תיעודיות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
רודולף לובינסקי

רודולף לובינסקי (בגרמנית: Rudolf Lubinski; 31 באוקטובר 1873, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 27 במרץ 1935, זאגרב, ממלכת יוגוסלביה) היה אדריכל קרואטי ממוצא יהודי, מבולטי האדריכלים מזרם האר נובו באזור קרואטיה.

== קורות חיים ==
רודולף לובינסקי נולד בזאגרב. בהמשך, יצא ללימודי אדריכלות באוניברסיטה הטכנית בקרלסרוהה. לאחר לימודיו התמחה במשרדו של האדריכל יוזף דורם בקרלסרוהה, ותחת ניהולו של דורם השתתף בפרויקטים בפרייבורג, קלן, ואופנבורג. כן נטל חלק בפרויקט תכנון בניין הספרייה של אוניברסיטת היידלברג.

ב-1907 שב לזאגרב, פתח משרד תכנון עצמאי ועסק בתכנון עירוני מטעם הרשות המקומית ובכלל זה תכנון מספר שכונות מגורים. בהמשך, תכנן מספר מבני ציבור ובכללם הספרייה הלאומית וספריית האוניברסיטה בעיר. בין 1926 ל-1930 עסק בתכנון והקמת בית הכנסת הספרדי "קהל הגדול" (לאדינו: Kal Grande) בסרייבו. בית הכנסת נבנה בסגנון נאו-מורי, הכיל 1,000 מקומות ישיבה ובתוכו שולבו גם ארכיון, ספרייה ומוזיאון. לובינסקי העסיק במשרדו אדריכלים אשר לימים פתחו משרדים עצמאיים ונמנו עם בולטי האדריכלים באזור קרואטיה.

רודולף לובינסקי נפטר בזאגרב ב-1935 ונקבר בבית העלמין מירוגוי שבעיר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:אדריכלים יהודים קרואטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מירוגוי

קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1935