OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קלימנט ארקדייביץ' טימיריאזב

קְלִימֶנְט ארקדייביץ' טִימִירְיַאזֶב (ברוסית: Климент Аркадьевич Тимирязев; 22 במאי (3 ביוני) 1843 – 28 באפריל 1920) היה חוקר בפיזיולוגיה של הצמחים וחלוץ הדרוויניזם ברוסיה.

==ביוגרפיה==
טימיריאזב נולד בסנקט פטרבורג ולמד באוניברסיטת פטרבורג. כבר בנעוריו היה מקורב לזרמים השמאלניים בחברה הרוסית, והשקפותיו הליברליות בענייני המשטר הביאוהו לידי התנגשויות עם שלטון הצאר. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19, קיבל עליו את התפישה הדארוויניסטית המקורית, זו המושתתת על ההנחה של הורשת התכונות הנרכשות (לאמארקיזם), ובה דבק כל ימיו. לפיכך, הוא לא נטל כל חלק בהתפתחות הנאו-דרוויניזם. הוא גם היה אחד מן הראשונים שהכריז במפורש על אי מדעיותה ועקרותה של תורת הפאנגנזה - תורת התורשה השגויה שהציע דרווין.

בשנת 1867 כשהיה במחוז סימבירק, התבונן בהכלאה בין שני מיני אספסת – אספסת תרבותית (Medicago sativa) עם אספסת צהובה (Medicago falcata), והסב את תשומת הלב לתועלת המרובה שאיכרי רוסיה יכולים להפיק מכך. משנת 1877 החל לכהן כפרופסור באוניברסיטת מוסקבה ותבע במפגין את החופש המדעי. הייתה זו תקופה שבה שיסו בניצני ההתפתחות המדעית גורמים שונים, ובהם הכמורה, בעלי האחוזות, המשטר והצנזורה. אלה תבעו לשעבד את המדע אך ורק לצרכיהם, ולא לאפשר למדענים חירות בבחירת מושא המחקר.

טימיריאזב היה מרצה פופולרי על תורת דרווין. חלק מהרצאותיו הועלו על הכתב ונתפרסמו בכתב העת "רוסקאיה מיסל" (המחשבה הרוסית). כמו כן חיבר ערכים בביולוגיה במילון האנציקלופדי של גאראנט. בשנת 1911 אולץ להתפטר מן האוניברסיטה, משום שהביע התנגדות מפורשת לקו של משרד ההשכלה. הוא הוחזר למשרתו לאחר הפיכת אוקטובר בשנת 1917, והיה מראשוני אנשי המדע שהשלימו עם המהפכה הרוסית.

טימיריאזב היה זה שהוכיח כי הכלורופיל הוא שותף פעיל בתהליך הפוטוסינתזה. הוא גילה התאמה בין קטעי הספקטרום שבהם חלים שיאי קליטת גלי האור בכלורופיל, ובין הקטעים הממריצים ביותר את הפוטוסינתזה. כמו כן, חישב את ניצול אנרגיית האור על ידי הצמח, וקבע שהאנרגיה המצטברת בצמח בצורת החומר האורגאני, מגיעה מקליטת אנרגיית האור, ומכאן שגם בתהליך הפוטוסינתזה מתקיים חוק שימור האנרגיה.

==כתביו שתורגמו לעברית==
* חיי הצמח / מאת ק. א. טימירייאזב (תרגום: ש. סבוראי; עריכה מדעית: מ. אבן-ארי, מ. זהרי, א. קוניס), עין חרוד: הקיבוץ המאוחד, תש"ב-1941–תש"ה.
* צ' דרווין ותורתו / ק"א טימירייאזוב; מרוסית: ש' הרברג; עריכה מדעית: ד' זיצק, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תש"י.
* השיטה ההיסטורית בביולוגיה: עשר הרצאות פופולריות / ק"א טימיריאזב; מרוסית: ש[רגא] פ[יבל] קלעי, בהשתתפות מ' אבנארי, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1950.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביולוגים רוסים
קטגוריה:בוטנאים רוסים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:ילידי 1843
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1920
פרנצ'סקו צ'ילאה

פרנצ'סקו צ'ילאה (באיטלקית: Francesco Cilea; 23 ביולי 1866 - 20 בנובמבר 1950) היה מלחין איטלקי.

==ביוגרפיה==
צ'ילאה נמשך למוזיקה מאז ששמע בגיל ארבע את האופרה "נורמה" של בליני. הוא למד בקונסרבטוריון בנאפולי ולקראת סיום לימודיו חיבר את האופרה "ג'ינה", שזכתה להצלחה. בעקבות הצלחה זו חיבר את האופרה LA TILDA בסגנון אופרות הוריזמו.

ב-1897 כתב את האופרה "הארלזיינית" לפי מחזה של אלפונס דודה (למחזה זה כתב ז'ורז' ביזה את המוזיקה המפורסמת שלו "הנערה מארל"). את התפקיד הראשי שר הטנור הצעיר אנריקו קארוזו. האופרה לא זכתה להצלחה, אולם צ'ילאה לא התייאש, ובשנת 1902 חיבר את האופרה המפורסמת ביותר שלו, "אדריאנה לקוברר", עם קארוזו בתפקיד הגברי הראשי. האופרה מבוססת על חייה של השחקנית הצרפתייה אדריאנה לקוברר (1692–1730), שמתה בנסיבות מסתוריות, כנראה על ידי הרעלה בידי אחת מהידידות של מאהבה. העלילה "הותאמה" למדיום האופראי. האופרה זכתה להצלחה עצומה, ולמעשה זו היצירה היחידה של צ'ילאה המבוצעת עד ימינו. זמרות רבות שרו את התפקיד הראשי, ובהן רנאטה טבאלדי ומונסראט קאבאייה.

בשנת 1907 העלה את האופרה האחרונה שלו, "גלוריה", בניצוחו של ארתורו טוסקניני. האופרה לא זכתה להצלחה, וצ'ילאה הפסיק לחבר אופרות. הוא התרכז בהלחנת מוזיקה קאמרית ובהוראה בקונסרבטוריונים של פאלרמו ונאפולי. הסונאטה שלו לפסנתר ולצ'לו, יצירה רומנטית בסגנון המזכיר את בראהמס, עדיין נשמעת מדי פעם בקונצרטים. בשנת 1950 נפטר בעיר ואראצה, בגיל 84.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1866
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1950
נערה עם עגיל פנינה

העתק של הציור בחזית הגלריה המלכותית [[מאוריצויס בהאג, הולנד]]
נערה עם עגיל פנינה או ילדה חובשת מצנפת (בהולנדית: Meisje met de parel) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי יאן ורמיר. הציור, הנחשב לאחת מיצירות הבולטות של האמן, מוצג כיום בגלריה המלכותית מאוריצויס (Mauritshuis) בעיר האג שבהולנד.

== היצירה ==
הציור צויר במאה ה-17, בערך בשנת 1665. הוא הוכן בטכניקה של צבעי שמן על בד קנבס וממדיו הם: 45 על 40 ס"מ. הציור מציג דיוקן של נערה צעירה, העומדת כשכתפה פונה אל הצופה וראשה מופנה לעברו בפרופיל 3/4. הנערה לובשת שמלה בגוון צהוב-אוכרה. על ראשה טורבן או מצנפת בד בצבעי כחול וצהוב. היא עונדת עגיל גדול. שהיו שזיהו אותו כמשובץ בפנינה, אולם ייתכן כי הוא עשוי מתכת. דיוקן הנערה ניצב על רקע כהה בלתי מוגדר. זוהי הדמות היחידה בין יצירותיו של ורמיר, אשר צוירה כל כך מקרוב, עד כי אין אפשרות לקבוע אותה בתוך מרחב כלשהו. מבקרים שיבחו את המירוק הבתולי והמלטף של החומר ואת הרקע השחור שאינו צל אלא צבע.

הציור נמכר במכירה פומבית בהאג ב-1881 על ידי ארנולדוס אנדריס דס טומב (Tombe), גנאלוג ואספן אמנות, תמורת סכום נמוך לתקופה זו, שני גילדן ו-30 סנט (כ-24 אירו בערכי 2017). באותה העת, הציור היה במצב תחזוקה גרוע. טומב, שלא היו לו יורשים, הוריש את הציור, לצד יצירות אחדות, לגלריה המלכותית מאוריצויס בהאג, בה מוצג הציור ממותו ב-1902 ועד היום.

בשנת 1996 נערכה רסטורציה בציור לרגל תערוכה רטרוספקטיבית מיצירותיו של ורמיר. במסגרת הניקוי הסיר צוות הרסטורציה בראשות יורגן ואדום (Wadum), הבזק של אור בתחתית העגיל שעונדת הדמות, שהתברר כתוספת מאוחרת שנועדה להעצים את האפקט התיאטרלי. בנוסף, הסרת הלכלוך מן התמונה חשפה לחלוחית בזוויות השפתיים ובשיניים.

הציור נחשב לאחת מיצירות המופת החשובות של ורמיר ושל אמנות הבארוק ההולנדי. ציור זה זכה מספר פעמים לכינוי ה"מונה ליזה ההולנדית" או ה"מונה ליזה של הצפון".

==בתרבות==
בשנת 1999 יצא לאור הרומן "נערה עם עגיל פנינה" מאת טרייסי שבלייה, המתייחס לציור.

בשנת 2003 יצא לאקרנים בארצות הברית (ב-2004 בישראל) הסרט "נערה עם עגיל פנינה", המבוסס על הרומן. את הסרט ביים פיטר ובר, וכיכבה בו השחקנית סקרלט ג'והנסון.

בשנת 2007 יצא לאקרנים בבריטניה הסרט "טירוף של קולג'" (במקור: St Trinians), בו קבוצת בנות גונבת את הציור ויוצרת ממנו עותק, הנמכר לסוחר אמנות עשיר בלונדון (אביה של אחת מהן). הסכום הגבוה שמתקבל בתמורה נועד לכסות את הגרעון של הקולג'. והציור עצמו מוחזר למוזיאון ברוב כבוד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.girl-with-a-pearl-earring.info/ ניתוח מעמיק של הציור ומרכיביו] 
* [https://web.archive.org/web/20151129072944/http://www.mit.edu/~kimo/publications/vermeer/vermeer.pdf מאמר העוסק בניתוח התאורה של הציור] 
* 
* 
* [https://twitter.com/Sky_Warp/status/1256174615870803968 נערה עם עגיל פנינה], ציוץ בטוויטר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:יצירות אמנות מן הבארוק
קטגוריה:מאוריצהאוס: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דיוקנאות נשים
ז'אן-כריסטוף ריפן

ז'אן-כריסטוף רופין (בצרפתית: Jean-Christophe Rufin; נולד ב-28 ביוני 1952) הוא רופא וסופר צרפתי, כיהן כשגריר צרפת בסנגל ובגמביה בין השנים 2007 עד 2010.

רופין הוא יושב ראש הארגון פעולה נגד הרעב ואחד ממייסדי הארגון רופאים ללא גבולות.

בשנת 2003 כתב רופין, על פי בקשת ממשלת צרפת, דו"ח מקיף על האנטישמיות בצרפת, שבו המליץ על צעדים נגד האנטישמיות ועל איסור בחוק של השוואת פעולות ישראל לאפרטהייד או לגרמניה הנאצית. רופין הוא זוכה פרס גונקור ליצירת ביכורים לשנת 1997. בשנת 2008 נבחר לחבר באקדמיה הצרפתית.

ספרו החבשי תורגם לעברית ויצא בהוצאת כנרת בשנת 2005.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070114215914/http://www.e-mago.co.il/Editor/history-1326.htm מאמר על "החבשי" באתר אימגו]
* 

קטגוריה:קצרמר סופרים
קטגוריה:קצרמר דיפלומטים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:שגרירי צרפת
קטגוריה:שגרירים בסנגל
קטגוריה:רופאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:זוכי פרס גונקור
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1952
קטגוריה:זוכי פרס הים התיכון
אנטבלטורה

הדורית בפרתנון מעל כותרת העמוד]]
אנטבלטורה (באנגלית: entablature) היא האלמנט האדריכלי העיקרי במבנים בסגנון קלאסי. האנטבלטורה היא כל החלק העליון הנראה בחזית המבנה הנמצא מעל לכותרות העמודים.

האנטבלטורה כוללת כמה שכבות עיקריות:
*ארכיטרב - הקורה הראשית הנתמכת מעל העמודים.
*אפריז - שכבה מודגשת מעל הארכיטרב הכוללת לרוב תבליטים ופיסול רב המפארים לרוב את האל שלכבודו נבנה המקדש או במקרה של מבנים אזרחיים כולל כיתובים או תבליטים סיפוריים. קישוטים אלו כוללים שני מרכיבים עיקריים: מטופות וטריגליפים.
*קרניז (כרכוב) - שכבה נוספת החורגת במעט מעבר לדפנות וכלפי חוץ לעומת האפריז וארכיטרב ומטרתה לסיים את המבנה באופן אסתטי.

ברוב המבנים, בעיקר במקדשים יווניים קיים גם גמלון כחלק מהאנטבלטורה. הגמלון יכלול כרכובים בכל שלוש צלעותיו וטימפנון (תבליטים נוספים) בתוכו. את המקדשים המפוארים נהוג היה לקשט גם ב"אקרוטריון" - פסלון קטן העומד בקצה הגמלון וחותם באופן מושלם את חלקה העליון האנטבלטורה והמבנה כולו.

כל אחד מהסדרים הקלאסיים מגדיר באופן מעט שונה את פרופורציות החלקים של האנטבלטורה על מנת להגיע לשלמות אסתטית. קיים מגוון רחב של טיפוסי קישוטים אשר נהגו האדריכלים ביוון העתיקה להשתמש בהם באנטבלטורה. אופי הקישוטים והקומפוזיציה הכוללת הגיעו לרמה של זיקוק לכדי שלמות במאה ה-5 לפנה"ס - התקופה הקלאסית ביוון. חוקרי אדריכלות סבורים שהאדריכלים השתמשו בפרופורציות חתך הזהב בתכנון רכיבי האנטבלטורה ויחסה למידות העמודים אך לא ברור אם אכן כך היה הדבר מכיוון שקיימות דרכים שונות למדוד כל רכיב והפרטים בהם רבים.

בסדר הדורי, האנטבלטורה עצמה פשוטה ונקייה יחסית. האפריז מחולק למטופות וטריגליפים והארכיטרב חלק. הסדר האיוני אינו כולל קישוטים רבים באפריז בדרך כלל אלא מוסיף "דנטילים" (קישוט דמוי שיניים) בקרניז ומחלק את הארכיטרב לכמה שכבות ביניים שיוצרות עוד קווים אופקיים בחזית. האנטבלטורה בסדר הקורינתי דומה לשל האיוני אך מקושטת יותר ובעיקר באלמנטים בעלי צורה פחות גאומטרית.

== ראו גם ==
*אדריכלות קלאסית - מונחים
*הסדרים הקלאסיים
*מקדש יווני

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
סיוואספור

סיוואספור (בטורקית: Sivasspor, או סיבאספור) הוא מועדון כדורגל טורקי, שממוקם בעיר סיוואס. המועדון נוסד בשנת 1967 ומשחק בעונת 2008/09 בליגת העל הטורקית. המועדון העפיל לראשונה בתולדותיו לליגה הבכירה בעונת 2005/06. הקבוצה משחקת ב"אצטדיון ה-4 ביולי" בסיוואס, שמכיל 27,532 מקומות ישיבה. כבר בעונתו הראשונה בליגה העליונה, הפך המועדון להפתעת העונה בטורקיה כשהגיע למקום ה-8 בעונתו הראשונה בהיסטוריה בליגה זו, מקום באמצע הטבלה המבטיח עונה נוספת בליגה זו.

עונת 2007/08 הייתה העונה המוצלחת ביותר של המועדון. בעונה זו הייתה מועמדת לזכייה באליפות במשך רוב העונה, אך סיימה אותה במקום הרביעי, עם אותו מספר נקודות כמו המקומות השלישי והשני.

במאי 2022 זכתה הקבוצה בגביע הטורקי בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר 2–3 על קייסריספור לאחר הארכה. בעקבות הזכייה השתתפה ביולי 2022 לראשונה במשחק הסופר קאפ הטורקי, בו הפסידה 0–4 לאלופה טרבזונספור.

== תארים ==
* הגביע הטורקי: 2022

==שחקנים מפורסמים==
* פיני בלילי
* יאניק קאמנן
* גוראן גורסוי
* גונדוז גורול אזר
* סרבט צ'טין
* מחמט ילדיז
* סימון קולוסימו
* מייקל פטקוביץ'
* איוון צבטקוב
* נורדין ווטר
* איברהים אידמיר
* ריימונד קאלה
* דוגלאס פריירה
* רוביניו

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל טורקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1967
צדק סביבתי

צדק סביבתי הוא שוויון חברתי בנוגע לצריכת משאבי טבע ולהשפעה של הסביבה על היחיד ועל תתי הקבוצות השונות בחברה. המושג לקוח ממדעי החברה.

הבסיס התאורטי למושג הצדק החברתי קשור בצורה הדוקה לתנועה למען צדק חברתי. המושג עצמו נשמע לראשונה בתחילת שנות ה-80 בארצות הברית. לא ניתן להצביע על נקודת מסוימת בה התחיל הרעיון, אלא יש לראותו כהתפתחות איטית מתוך עשרות מאבקים של ארגונים סביבתיים וחברתיים. המונח מבטא קפיצת מדרגה אידאולוגית של התנועה הסביבתית ומעבר ממאבקים של שמירה והגנה על טבע מקומי להכרזת מלחמה כוללת כנגד "חוסר השוויון והפוגענות הבאים לידי ביטוי בתרבות הצריכה המערבית הקפיטליסטית".

ב-1993 הרשות להגנת הסביבה בארצות הברית (EPA) הגדירה אותו כך:

"מתן טיפול הוגן ומעורבות בעלת משמעות של כלל האוכלוסייה ללא קשר למוצא, צבע, לאום או הכנסה; בהתייחס לפיתוח, יישום ואכיפה של חוקים סביבתיים, תקנות ומדיניות.

טיפול הוגן פירושו שאף קבוצת אוכלוסין, כולל קבוצות מיעוטים אתניות או סוציו-אקונומיות, צריכה לשאת בחלוקה לא פרופורציונלית של השלכות סביבתיות שליליות הנגרמות מפעולות תעשייה, רשויות מקומיות או מביצוע תוכניות ומדיניות ברמה המקומית, האזורית והלאומית.

מעורבות משמעותית פירושה:
#מתן הזדמנות ממשית לתושבי הקהילות הנפגעות לקחת חלק בהחלטות בנוגע לפעילות המשפיעה על סביבתם ועל בריאותם.
#תרומת הציבור יכולה להשפיע על החלטות הרשויות.
#דאגות של כל השותפים המעורבים יילקחו בחשבון בתהליך קבלת ההחלטות.
#מקבלי ההחלטות יסייעו למעורבותם של הנפגעים.

צדק סביבתי הוא מטרה שיש להשיגה עבור כל יחיד וקבוצות אוכלוסייה ברחבי המדינה. צדק סביבתי יושג כאשר כל אדם, ללא קשר למוצאו, תרבותו או הכנסתו, ייהנה מאותה מידה של הגנה מפני סיכונים סביבתיים ומגישה שווה לתהליך קבלת ההחלטות להיות זכאים לסביבה בריאה בה חיים, לומדים ועובדים".

== ביקורת ==
באופן מסורתי, ארגונים להגנת הסביבה התעסקו בעניינים אקולוגים טהורים, כגון, שימור חיות בר ושמורות טבע, התפוצצות אוכלוסין, עיור וצריכת אנרגיה. מבקריו טוענים כי מושג הצדק החברתי מטה את תשומת הלב של הארגונים הירוקים מהמטרות האקולוגיות אל שיקולים אנתרופומורפיים של גזענות, פערי מעמדות, וסקסיזם, כל זאת מפני ששיקולים אלו גורמים לחוסר שוויון בנטל הסביבתי. לשיטת המבקרים הטיית תשומת הלב הזו נובעת מרצון להיות "פוליטיקלי קורקט" וגורעת מהמשאבים המופנים למטרות הסביבתיות ה"אמיתיות". נשמעו גם טענות נגד גישה בלתי מדעית שרווחת בארגוני הצדק הסביבתי לגבי טיב הקשר בין פגיעה סביבתית לבריאות קבוצות מעוטי יכולת למיניהן. לדוגמה, אודות המתאם שנמצא בין שכבות חברתיות חלשות למפגעים סביבתיים נטען כי הגורם הוא לא הקלות בה הממסד יכול לפגוע בשכבות אלו אלא כי השכבות החזקות יותר פשוט מצליחות לברוח או להתגבר על הפגיעה.

ישנה גם ביקורת מכיוון חסידי האקולוגיה העמוקה הטוענים כי כדי לפתור את משבר הסביבה מן השורש יש להתנער כליל מההתמקדות האנתרופוצנטרית בבני האדם והבעיות שלהם.

==ראו גם==
*אקולוגיה חברתית

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.epa.gov/compliance/environmentaljustice הרשות להגנת הסביבה בארצות הברית]
*
*עמית ברכה, [https://web.archive.org/web/20131008052746/http://www.law.tau.ac.il/Heb/_Uploads/dbsAttachedFiles/bracha.pdf פרקטיקה מעשית של צדק סביבתי], מעשי משפט, ינואר 2008
* 

קטגוריה:שמירת הסביבה
סביבתי
קטגוריה:חשיבה מקיימת
קסאלפיניים

קֶסְאַלְפִּינִיִּים (שם מדעי: Caesalpinioideae), כיום מִשְׁפַּחַת הַכְּלִילִיִּים (השם קֶסְאַלְפִּינִיִּים הוחלף בשם עברי הגזור מאחד הסוגים הבולטים במשפחה המצויים בארץ) היא קבוצה פאראפילטית בעלת מעמד של תת-משפחה במשפחת הקטניות. בשיטות המיון הישנות נחשבה למשפחה בפני עצמה.

== מאפיינים ==
בתת-המשפחה כ-150 סוגים וכ-2,500 מינים של צמחים בעלי פרחים. בני המשפחה הם עצים או שיחים. עליהם של רוב המינים מנוצים פעם אחת, חלקם מנוצים פעמיים, ומיעוטם תמימים. בבסיס העלה צומחים בדרך כלל שני עלי לוואי. הפרחים בלתי נכונים: בעלי חמישה עלי כותרת, כשהגדול שבהם, המכונה מפרש, עטוף בשאר עלי הכותרת, שלא כמו בפרפרניים בהם המפרש הוא העלה החיצוני. זהו ההבדל העיקרי בין הפרחים הכליליים לפרחי הפרפרניים הדומים להם מאוד. בפרחים ישנם גם חמישה עלי גביע, לרוב עשרה אבקנים - לעיתים מופרדים ולעיתים מאוחים, ושחלה הנמצאת מעל עמוד העלי. הפרי הוא תרמיל מוארך, הזרעים עשירים ביותר בחלבונים, בעיקר בעוברים.

תפוצתה של המשפחה היא באזורים הטרופיים והסובטרופיים בשני חצאי הכדור. רוב הסוגים צומחים בעולם הישן, ורק כשנים עשר סוגים צומחים בעולם החדש.

שמה של המשפחה הקודם, קרוי על שם הסוג קסאלפיניה, שקיבל את שמו לזכרו של בוטניקאי איטלקי מהמאה ה-16.

בצמחיית הבר בארץ ישראל מיוצגת המשפחה על ידי שלושה סוגים בלבד: כסיה - בה שני מינים מדבריים, נדירים יחסית בישראל, חרוב - עץ נפוץ בחורשים הים תיכוניים וכליל החורש - עץ הצומח בחורשים באזורי ההר.

לרבים מבני משפחת הכליליים נודעת חשיבות כלכלית רבה. תרמילי החרוב משמשים למספוא ולמאכל, הקסאלפיניה משמשת להפקת צבע ולשימוש בעצתה המשובחת, הכסיה, והתמרינדי משמש להכנת משקה. מינים אחרים משמשים כעצי נוי פופולריים, מהם נפוצים בגינות הנוי בישראל בוהיניה, צאלון, שלטית ועוד.

שמה של הארץ ברזיל נגזר ממין העץ Caesalpinia echinata הוא עץ ברזיל.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגיסטן פיראמי דה קנדול
דגל ארקנסו

דגל מדינת ארקנסו מורכב ממעוין לבן עם מסגרת כחולה על רקע אדום. עשרים וחמישה כוכבים לבנים נמצאים בתוך המסגרת הכחולה. בתוך המעוין הלבן נמצא הכיתוב ARKANSAS, כאשר מעליו נמצא כוכב כחול ומתחתיו שלושה כוכבים כחולים. 

צורת היהלום מסמלת את היותה של ארקנסו המדינה הראשונה בארצות הברית בה כרו יהלומים. עשרים וחמישה הכוכבים הלבנים מסמלים את היותה של ארקנסו המדינה ה-25 להצטרפות לאיחוד. ארבעת הכוכבים הכחולים מסמלים את ארבע המדינות ששלטו בארקנסו: ספרד, צרפת, ארצות הברית והקונפדרציה. 

הדגל נבחר במסגרת תחרות שנערכה לבחירת דגל בשנת 1912. הוא עוצב על ידי וילי הוקר שציירה במקור את הדגל בלי המילה ארקנסו ועם שלושה כוכבים כחולים. בשנת 1923 הוחלט להוסיף לדגל את הכוכב הכחול הרביעי המייצג את הקונפדרציה. 

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

ארקנסו

קטגוריה:ארקנסו: סמלים
ארקנסו
צנריה

צנריה (בגאורגית: წანარეთი, מילולית: צַנַרֶתי, יוונית: Tζαναρια) הייתה מחוז היסטורי בקווקז של ימי הביניים, שהשתרע בעיקר על הפינה הצפון-מערבית של מחוז מצחתה מתיאנתי שבגאורגיה, בשטח נפת ק'זבגי של היום.

במובן הצר, המונח צנריה מתייחס ל"ערוץ צנרתי" ("წანარეთის ხევი", צַנַרֶתיס חֶבי, נקרא מאוחר יותר חבי) והתייחס ברשומות הגאורגיות מימי הביניים לאזור מסביב למעבר דריאל, שהיה מאוכלס בצנרים. שבט שוחר קרבות זה היה ידוע כ"סנרים" (Sanars) בסיפרי ההיסטוריון תלמי. על פי ההיסטוריון הערבי, מהמאה השמינית, אל-מסעודי, היו הצנרים נוצרים, שייחסו את מוצאם ל"ניזר איבן מעד איבן מורד", ואחר מכן לענף של משפחת עקיל. ייחוס זה נדחה באופן מוחלט על ידי חוקרים מודרניים, ומוצאם של הצנרים אינו ברור. לפעמים נטען כי הם נצר לסרמטים (Sarmatians). ולדימיר מינורסקי, פרסולוג (חוקר איראן) יהודי רוסי, מצד שני, האמין כי הם היו דוברי נאח (באצב, צ'צ'נית, אינגושית, ג'והורי). ללא קשר למוצאם, נראה כי הצנרים אימצו, במהלך השנים, הרבה סממנים של התרבות הגאורגית, כולל שפה ודת וכתוצאה מכך התמזגו באופן מוחלט בגאורגים, לקבוצה האתנוגרפית ה"מוחבים", שהתגוררו באזור היסטורי-גאוגרפי, בצפון מזרח גאורגיה, בשכנות לאוסטים, שנקרא חֶבי (ხევი), והיו ידועים עד לאחרונה כצאנים או צוֹנים.

חשיבותם של הצנרים עלתה בתקופה שבה הערבים שלטו ברוב הקווקז. הצנרים מרדו כנגד הפולשים בשנות השבעים של המאה השמינית, ולפי ההיסטוריון והגאוגרף הערבי, אל-יעקובי, ביקשו עזרה מהביזנטים, הכוזרים ומהסקעליבה (سقالبة). השבט המורד הפך במהרה לכוח דומיננטי במחוז ההיסטורי קאחתי, ומילא תפקיד חשוב, בשנת 787, בהתהוות של נסיכות קאחתי, עם התואר הנדיר של העומד בראשה, "כורבישוף" (הממלכה נקראה כורבישופות). המקורות הערביים מאותה תקופה השתמשו במילה "סנריה" (Sanãryia) כדי לציין את הנסיכות. נראה כי הצנרים נחלשו באופן משמעותי בתחילת המאה התשיעית, כששבט יריב, הגרדבנים, השליט את ואצ'ה ככורבישוף של קאחתי, בשנות השלושים של המאה התשיעית. בסוף המאה העשירית, צנריה נפלה תחת כיבוש ממלכת הרתי, אשר מלכה, יוהאן סֶנֶכֶּרים (იოანე სენექერიმი), אשר מלך בשנים 951-959 אימץ את הכינוי "מלך הצנרים".

== לקריאה נוספת ==
* סטיפן ראפ (2004), [http://books.google.com/books?id=r0iVGgAACAAJ&dq=Studies+in+Medieval+Georgian+Historiography Studies in Medieval Georgian Historiography], 398-399 ,
* מינרובסקי ו. פ. (1963), ההיסטוריה של ש/ירוואן ודרבנט במאות ה-9 – ה-11, עמ' 210-211, מוסקבה, 
* לורדקיפנידזה מ. ד. (1963), האיחוד הפוליטי של גאורגיה הפאודלית, עמ' 140, 
* ברדזנישווילי נ. א. (1963), סוגיות בהיסטוריה של גאורגיה, כרך 9, עמ' 60, טביליסי, 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עמים
קטגוריה:עמי אסיה
קטגוריה:גאורגיה: ימי הביניים
קטגוריה:עמים גאורגיים
קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:קאחתי
קטגוריה:עמים קווקזיים
סאינגילו

סאינגילו בצפון מזרח [[קאחתי]]
סאינגילוֹ (בגאורגית: საინგილო) הייתה אזור היסטורי בגאורגיה (ממלכת הרתי) עוד בעת העתיקה. תושבי המחוז נקראים אינגילואים ודוברים דיאלקט אינגילואי של השפה הגאורגית.

בתחילה הייתה פרובינציה של ממלכת אלבניה, עד לכיבוש הערבי, ששם קץ לממלכת אלבניה, במאה ה-8. במהלך תקופה זו הייתה תחת שלטון עצמי משך תקופה קצרה, 759-758. בתקופץ ימי הביניים, מה שלימים יהפוך למחוז שייקרא סאינגילו, נשלטה על ידי הפרסים, והשיגה את עצמאותה במאה ה-17. בשנת 1803 נכבש המחוז על ידי האימפריה הרוסית.

בתקופת עצמאות המדיניות בקווקז, 1918-1921, טענו הן הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה והן הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן לבעלות על המחוז. בשנת 1921, אחרי כיבוש הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה על ידי הצבא האדום של הבולשביקים הרוסים, היא הייתה תחת שליטה אזרבייג'ן SSR שנשלוה על ידי הממשל הקומוניסטי המרכזי במוסקבה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070927220918/http://www.humanrights.ge/eng/stat226.shtml Possible Bloodshed on Georgia–Azerbaijan Border], מרץ 2006, אנגלית
* [https://web.archive.org/web/20071008163233/http://www.saingilo.iatp.ge/zogadi_daxasiateba.htm סאינגילו], בגאורגית

קטגוריה:עמים
קטגוריה:עמי אסיה
קטגוריה:עמים גאורגיים
קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אזרבייג'ן: היסטוריה

az:İngiloylar
עלילות משה בעיר הגדולה

משה פרסטר על רקע "העיר הגדולה" ב-2015
עלילות משה בעיר הגדולה היה שמו של מופע נונסנס שהעלו בשלהי שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 משה פרסטר וטל פרידמן. 

קו העלילה המרכזי של המופע סיפר על עלילותיו של משה, יליד נהריה, בעיר הגדולה, היא תל אביב. תמימותו לכאורה של משה ושפתו התנ"כית מהווים נקודת מוצא למפגשים עם דמויות שונות בגילומו של פרידמן. אחדות מדמויות אלו שימשו בסיס לדמויות עתידיות שזכו לפרסום רב, כגון "לובה" הקופאית בגילומו של פרידמן בתוכנית ארץ נהדרת.

פרידמן ופרסטר, אשר נפגשו בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, החלו לערוך חזרות על המופע בלובי של מוזיאון תל אביב, בזמן בו פרידמן עבד כשומר במקום. בעת שהופיעו בפאבים, מועדונים וב"פוקוס" - מועדון אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב - נתגלו על ידי דודו וטמירה ירדני, והמופע הפך למופע בידור מקצועי. ביוזמתה של ירדני הופיע הצמד עם קטעים מההצגה ובליווי קהל אוהדים בתוכנית הבידור הלילה עם גבי גזית. הופעתם בתוכנית היוותה פריצת דרך למופע ולצמד.

המופע, שהיה אחד ממופעי הנונסנס הראשונים בישראל עת החלו בהצגתו בשנת 1988, זכה להצלחה רבה. הוא הוצג מעל 700 פעם, והיווה מקפצה לפרידמן ופרסטר אל זירת הבידור הישראלית. הצמד ביצע במקביל מופע בשם "משחק המטקות האחרון", שהועלה על במת צוותא 2, אך לא זכה לפופולריות רבה כמו "עלילות משה".

בשנת 2009 יצא המופע בלווית חומרים נוספים במארז DVD.

== קישורים חיצוניים ==
* - מערכון ששודר בתוכנית "הלילה" בערוץ 1.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:יצירות איגיון
טיומן

טיומן (ברוסית: Тюмень) היא עיר במערב סיביר שברוסיה, בירת מחוז טיומן, אחד המחוזות הגדולים בשטח הפדרציה הרוסית. העיר נמצאת על הנהר טורה, יובלו של טובול, שהוא יובלו של אירטיש. אוכלוסיית העיר: 768,358 אלף איש (נכון ל-2018).

==גאוגרפיה==
===אקלים===
<div style="max-width:75%;">

</div>

==היסטוריה==
במקום שבו נמצאת כיום טיומן שכנה העיר המונגולית-טטרית צ'ינגי-טורה, שהוקמה בתקופת כיבושי ג'ינג'יס חאן ונקראה על שמו. לאחר התפרקות האימפריה המונגולית היה האזור בשליטת חאנות סיביר. ב-1585 צורף המקום לרוסיה לאחר פשיטה לסיביר בראשות ירמק טימופייביץ - הכובש הרוסי של סיביר. ב-5 ביולי 1586 הקימו הקוזקים במקום מבצר מסוג אוסטרוג, לפי צו של הצאר פיודור איוונוביץ'. העיר התחילה להתפתח כתחנה חשובה בדרך מרוסיה לסין וכן תחנה חשובה לקוזקים ולחוקרים הרוסיים לכיבוש סיביר. ב-1763 גרו בטיומן 7,000 איש.

ב-1836 נבנתה בעיר האונייה הראשונה בסיביר. ב-1885 נבנתה דרך העיר מסילת רכבת ממוסקבה לסיביר. במלחמת האזרחים ברוסיה ב-1918 שלט בעיר אלכסנדר קולצ'ק, מפקד הצבא הלבן, אך כבר באותה שנה היא נכבשה על ידי הצבא האדום. בזמן מלחמת העולם השנייה הועברו לעיר בתי חרושת רבים מאירופה, וחלקם נשארו בה אף אחרי המלחמה. גופתו החנוטה של לנין הועברה לעיר ב-7 ביולי 1941 מחשש שההפגזות הגרמניות על מוסקבה תפגענה בגופתו ולכן בעיר ניצב פסל לזכרו.

העיר היא בירת חבל טיומן המורחב מ-14 באפריל 1944. ב-1948 התגלה בחבל טיומן נפט והענף הנלווה נהפך לחלק משמעותי מאוד בכלכלת העיר. במשך זמן קצר בעיר נקבר מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של יוון, ניקוס זכריאדיס.

בשנת 1911 נפתח בעיר בית הכנסת שנסגר בתקופת ברית המועצות. בשנת 1997 הוא נפתח מחדש.

== תחבורה ==
את העיר משמש נמל התעופה הבין-לאומי רושצ'ינו.

== ספורט ==
בעיר 10 אצטדיונים כשהגדול מביניהם הוא אצטדיון גאולוג, המשמש כמגרש הבית של מועדון הכדורגל טיומן, מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. בחסותו פועל גם מועדון קטרגל המתמודד בליגת העל הרוסית בקטרגל.

בעיר פועל גם מועדון ההוקי קרח רובין טיומן מליגת VHL ומועדון לגיון טיומן מליגת MHL.

בענף הכדורעף העיר מיוצגת על ידי מועדון הכדורעף טיומן מליגת העל הרוסית בכדורעף.

"אדרנלין טיומן" היא קבוצת רוגבי חובבנית שמתמודדת בליגה הפדרלית ובגביע הרוסי ברוגבי.

העיר אירחה את אליפות עולם בביאתלון בשנת 2018 ואירחה גם את אליפות אירופה בביאתלון.

== ממשל ==
בניין הדומה העירונית
ראש העיר הוא האישיות הפוליטית הבכירה בעיר המתמנה בעקבות הצבעת הדומה העירונית של טיומן. מאז 31 במאי 2018 ממלא תפקיד זה רוסלן קוחארוק.

הרשות העירונית המחוקקת היא הדומה העירונית (Тюменская городская Дума) ובה 36 חברים.

העיר מהווה לבירת מחוז טיומן ולכן משמשת כמושב ממשלת מחוז טיומן ובה גם שוכן מעון המושל.

=== חלוקה מינהלית ===
מחוזות העיר
העיר מחולקת לארבעה מחוזות אדמיניסטרטיביים:

{| class=wikitable
! מספר במפה !! שם !! אוכלוסייה(באלפים) !! שטח(קמ"ר)
|-
| 1 || המחוז האדמיניסטרטיבי המזרחי || align=right |180,257|| align="right" | 59,9
|-
| 2 || המחוז האדמיניסטרטיבי קאלינין || align=right |210,998|| align="right" | 204,2
|-
| 3 || המחוז האדמיניסטרטיבי לנין || align=right | — || align=right | 218,1
|-
| 4 || המחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי || align=right | — || align=right | 126,5
|}

== ערים תאומות ==
לטיומן שבע ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מחוז טיומן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
קולמוס

קולמוס
"המכתב" - ציור של אישה עם קולמוס
בנדיקטיני גבריאל בוסלין כותב בקולמוס, ציור מהמאה ה-17]]
קוּלְמוּס או קוּלְמוֹס הוא נוצה או קנה המשמשים לכתיבה.

מקור המילה קולמוס בשפה יוונית שבה היה קרוי הקנה המצוי "kalamos", משם עשה דרכו ללשון חז"ל ולשפה הלטינית (Calamus). באנגלית מבחינים בין Reed pen, קולמוס הנעשה מקנה, לבין Quill, קולמוס הנעשה מנוצה.

==הכנה ושימוש==
[[ציור של המהפכנית הצרפתייה מאדאם רולאן משתמשת בקולמוס]]

הקולמוסים הקדומים הוכנו מקנה או במבוק, על ידי חידודו של קטע מהקנה. נתגלו קולמוסים מסוג זה כבר במצרים, מהמאה ה-4 לפנה"ס, ואף כאלה שלהם מאפיינים מתקדמים (כגון חוד חצוי).

קולמוסים העשויים קנה שמשו בעיקר בקהילות יהודיות באגן הים התיכון, ואלה עדיין משמשים סופרי סת"ם גם בימינו, השומרים על מסורת הכנה זו, למרות שאלה הנוצתיים הפכו נפוצים יותר וקלים יותר להכנה, מבחינה טכנית.

השימוש בנוצה כקולמוס החל במערב ככל הנראה מימי הביניים המוקדמים (מאה 6 לספירה) והפך נפוץ עקב היותה נוחה יותר לכתיבה על קלף והיותה ניתנת להשגה יותר מהקנה המסורתי. למעשה, המילה קולמוס שפירושה קנה הפכה לשמה של הנוצה ששימשה לכתיבה בגלל השימוש בה בדומה לקולמוס הקנה בו כתבו בעבר.

קולמוס הנעשה מנוצה של ציפור גדולה עדיין נמצא בשימוש בימינו, ככלי מדויק וגמיש בתחום הקליגרפיה.

לפני הכנת הקולמוס מהנוצה נהוג לרכך אותה על ידי השריה בחומץ או מים רותחים. לאחר מכן חותכים את קצה הנוצה כך שייווצר צינור חלול, ומשאירים קצה אחד בולט בעובי של כשני מילימטרים (תלוי בעובי הכתב הנדרש). לקצה זה דואגים שתהיה צורה מלבנית חדה, ועושים חריץ דק, שמטרתו לאגור ולווסת את הדיו ולשחררה מטה לכיוון החוד.
קצה מלבני זה נטבל בדיו והנוצה מוחזקת כלפי מטה כאשר הצד של המלבן נמצא בחלק העליון של הגליל אך צמוד לנייר (או לקלף).

קיימים הבדלים מזעריים בצורת החוד בין הכותבים כתיבה אשכנזית לכותבים בכתב אחר, בעיקר בהפרש הגובה בין שתי ה'רגלים' שנוצרות על ידי החריץ.

== הקולמוס בכתיבת סת"ם ==
קלף, קולמוס ודיו בהם משתמשים סופרי הסת"ם לכתיבתם
סופרי סת"ם משתמשים בקולמוס לצורך כתיבת ספרי התורה, תפילין, מזוזות ומגילות על קלף. את הקולמוס מכינים מקנה מצוי או מנוצה (רצוי עיקרית) של עוף גדול – בימינו בעיקר תרנגול הודו או אווז. למרות חוסר הפופולריות ישנם קולמוסים העשויים ממתכות שונות. כיום נפוצים אף קולמוסים העשויים מפלסטיק או חרסינה.

לכתיבת סת"ם - ספרי תורה תפילין ומזוזות יש כמה סוגי קולמוסים לשימוש : 

# קנה - עדות המזרח היו משתמשים בקולמוס קנה. 
# נוצה - בארצות אשכנז בגלל הקור והרטיבות לא היה ניתן להשתמש בקנה ולכן השתמשו בנוצה
# נירוסטה - המצאה חדשה יחסית 
# פלסטיק - זול ונוח לשימוש 
# קרמי - המצאה חדשה, הוא עמיד מאוד ומצריך טיפול לעיתים רחוקות. 

==ראו גם==
* קולמוס (גופנים)
* כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות
* כתב עברי רהוט

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.flick.com/~liralen/quills/quills.html הסבר על יצירת קולמוס מנוצה] 
* 

קטגוריה:אמצעי כתיבה
קטגוריה:קליגרפיה
סטפנוס השני

סטפנוס השני (בלטינית: Stephanus II; 715 – 26 באפריל 757) כיהן כאפיפיור בין השנים 752–757. בחלק מרישומי הכנסייה הוא מכונה סטפנוס השלישי, שכן האפיפיור שקדם לו, האפיפיור הנבחר סטפנוס, נפטר משבץ מוחי שלושה ימים לאחר שנבחר לכס הקדוש ולפני שהוכתר באופן רשמי. החל משנת 1960 הוסר זה האחרון מרשימת האפיפיורים וסטפנוס השלישי כונה "סטפנוס השני" לאלתר. לפיכך, ההיסטוריונים של הכנסייה מכנים אותו "סטפנוס השלישי (השני)". תקופתו של סטפנוס מסמלת את המעבר מן האפיפיורות הביזנטית ל .

==ביוגרפיה==
סטפנוס נולד למשפחת אצולה רומית, משפחת אורסיני ובבגרותו מונה לדיאקון. לאחר מותו של האפיפיור הנבחר סטפנוס הוא נבחר פה אחד לאפיפיור, והפך בכך לאפיפיור ה"מערבי" הראשון מזה זמן רב, לאחר שליטה כמעט מוחלטת של האימפריה הביזנטית במינוי האפיפיורים.

סטפנוס זכור בהיסטוריה בעיקר בשל העובדה שהוא ביקש עזרה מפפין הגוץ במאבקו נגד הלומברדים, אשר כבשו את האקסרכיה של רוונה ב-751 ואיימו לכבוש גם את רומא. האפיפיור לא יכול היה לקבל עזרה מהאימפריה הביזנטית, מכיוון שיחסי הכס הקדוש עם השושלת הסורית ששלטה על האימפריה היו רעועים והאימפריה עצמה הייתה עסוקה במאבקים מול בית עבאס. כל מה שקונסטנטינוס החמישי יכול היה להציע לאפיפיור הוא משלוח מתווך אשר ילווה את האפיפיור בדרכו לפגישתו עם אייסטולף מלך הלומברדים בפאביה. כאשר פגישה זו לא הובילה לכדי פשרה, לא נותרו בפני קונסטנטינוס החמישי אפשרויות לסייע לאפיפיור.

כך, לא נותרה לסטפנוס ברירה, אלא לפנות לפפין ולבקש שיגן על הכס הקדוש. סטפנוס אפילו עבר את האלפים (בשנת 754) והגיע לפריז על מנת לטעון באופן אישי בפני פפין. על פי כותבי הכרוניקות של התקופה, סטפנוס לבש בגדי אבלות והשתחווה לרגלי פפין, על מנת לשכנעו. ב-6 בינואר 754 סטפנוס קידש (מחדש, לאחר שהאפיפיור זכריה כבר עשה זאת ב-751) את פפין כמלך השושלת הקרולינגית ובניו קרל וקרלומן כיורשיו. בתמורה, פפין פנה לטפל באיום מצד אל-אנדלוס, ונטל על עצמו את תפקיד מגן הכנסייה מול הלומברדים. הוא נלחם בלומברדים והשיב את רוונה לידי הכס הקדוש, אך הותיר את מלכי הלומברדים על ממלכתם. לאחר מותו של אייסטולף, היה סטפנוס בעמדת כוח שאפשרה לו להשפיע על מינוי מלך לומברדיה החדש, דזידריוס.

לקשרים אלה בין פפין לבין האפיפיור משמעות רבה. ראשית, הטריטוריה ש"העניק" פפין לאפיפיור, הקרויה מתת פפין, היא זו שמאוחר יותר הפכה למדינת האפיפיור והיוותה בסיס לוותיקן של ימינו. שנית, קשרים אלה הובילו מאוחר יותר לקשריו של בנו קרל הגדול עם הכנסייה, ולהמלכתו כ"קיסר האימפריה הרומית הקדושה".

האפיפיור פאולוס הראשון, שירש את סטפנוס, היה אחיו.

== ראו גם ==
* האפיפיור הנבחר סטפנוס
* מתת פפין
* מתת קונסטנטינוס

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:מדינת האפיפיור
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-8
קטגוריה:נפטרים ב-757
שם המשחק (ירחון)

שם המשחק היה ירחון ספורט ישראלי שיצא לאור מאוגוסט 1996 עד פברואר 2010. הירחון נוסד על ידי העיתונאי אורי שרצקי, ששימש גם כעורך. את הירחון הוציאה לאור חברת מעריב החזקות. שם המשחק היה כתב העת היחיד בישראל שעסק בספורט, שהתפרסם באופן קבוע ועסק בכלל ענפי הספורט (ובכדורגל בפרט). הירחון לא עסק בחדשות ספורט אלא פרסם בעיקר כתבות צבע, כתבות עומק, ניתוחים טקטיים, ראיונות עם ספורטאים, מדור סאטירה, חידון נושא פרסים וטורים אישיים.
לאורך רוב שנות קיומו צורף לכל גיליון פוסטר של ספורטאי כלשהו, לרוב כדורגלן או כדורסלן. בכל שנותיו, הופיע הירחון על דפי ניייר כרומו והכיל 100 עמודים בדיוק.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/3/HP_888.html שם המשחק] - תוכני הירחון באתר nrg.
* - ריאיון עם שרצקי לאחר הסגירה.

קטגוריה:עיתוני ספורט
קטגוריה:מעריב
קטגוריה:תקשורת ספורט בישראל
דיקסי צ'יקס: סתמו ותתחילו לשיר

דיקסי צ'יקס: סתמו ותתחילו לשיר (באנגלית: Dixie Chicks: Shut Up and Sing) הוא סרט דוקומנטרי שהופק על ידי ברברה קופל וססיליה פק. הסרט עוקב אחר להקת הקאנטרי מטקסס הדיקסי צ'יקס במשך שלוש שנים בזמן שהלהקה הייתה תחת התקפה מצד ממשל ארצות הברית וחוגי הימין בארצות הברית על כך שביקרה בפומבי את הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ואת המלחמה בעיראק.

הסרט יצא לאור במהלך פסטיבל טורונטו 2006.

שם הסרט "סתמו ותתחילו לשיר" (או "שִתקו ושירו") הוא משחק מילים על כך שהשלטון בארצות הברית ומבקרי הלהקה טענו שעל הבנות לשיר ולשתוק בעניינים פוליטיים. כמו כן המשפט מופיע בסינגל הראשון מאלבום החדש של הלהקה, "Not Ready to Make Nice" ("לא מוכנה להתפייס").

== רקע ==
הדיקסי צ'יקס היו להקת הקאנטרי המצליחה ביותר בארצות הברית בסוף שנות התשעים ותחילת העשור הנוכחי, (הדיקסי היו ללהקת הקאנטרי הראשונה בהיסטוריה שהצליחה למכור אלבום ברמת יהלום מעל 10 מיליון עותקים). כאשר הקהל המאזין למוזיקה שלה כמו כל להקת קאנטרי אחרת היו בעיקר חוגי הימין בארצות הברית ומדינות הדרום והמערב.

בשנת 2003 במהלך הופעה בלונדון אמרה סולנית הלהקה נטלי מיינס "אני מתביישת שנשיא ארצות הברית הוא מטקסס" (Just so you know, we're ashamed the President of the United States is from Texas) וזכתה לתשואות מהקהל. מספר שבועות לאחר מכן יצאה הלהקה בהתקפה על המלחמה בעיראק.

הביקורת מצד הלהקה שהדהימה את הממשל ואת חוגי הימין שלא היו רגילים לשמוע אמירות כאלה מתוך ביתם שלהם והם יצאו בהתקפה חריפה על הלהקה, הנשיא ג'ורג' בוש תקף את בנות הלהקה מספר רב של פעמים ואף אמר את המשפט השנוי במחלוקת "אני לא הייתי קונה אלבום שלהם". לאחר מכן החלו תחנות רדיו רבות בארצות הברית להחרים את שירי הלהקה (שהיו למושמעים ביותר עד אז) וסולנית הלהקה קיבלה מכתבי איומים על חייה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.shutupandsingmovie.com/ אתר הסרט]
* [https://web.archive.org/web/20061020025652/http://www.thefirstpost.co.uk/index.php?menuID=2&subID=1009 נפילתן ועליתן המחודשת של הדיקסי צ'יקס]
* [https://web.archive.org/web/20070313124643/http://www.thefirstpost.co.uk/index.php?menuID=5&subID=206 קדימון לסרט]

קטגוריה:הצ'יקס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים תיעודיים
אירטיש

אִירְטִישׁ (מרוסית: Иртыш; בקזחית: Ертіс, אֶרְטִיס; בסינית: 额尔齐斯河, אֶאָרצִ'יסְה חֶה; באויגורית: إيرتيش, אֵרְתִישׁ; במקור כולם מטורקית עתיקה: 𐰼𐱅𐰾, רטס) הוא נהר בצפון אסיה. אורך הנהר 4,248 ק"מ והוא יובלו הגדול של נהר אובּ. אורך הנהר אובּ-אירטיש 5,410 ק"מ והוא הנהר השביעי באורכו בעולם, והנהר הגדול של סיביר המערבית. הנהר מתחיל בהרי אלטאי בחבל ש'ינג'יאנג שבסין, ממשיך דרך אגם זיסן בקזחסטן ומתמזג עם אוב ליד העיר חנטי-מנסייסק במחוז טיומן ברוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:סין: נהרות
קטגוריה:סיביר: נהרות
קטגוריה:קזחסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:מחוז אומסק
קטגוריה:חנטי ומנסי (יוגרה)
1569

== אירועים ==
* גרארדוס מרקטור משרטט מפה שטוחה של העולם
* פליפה השני מלך ספרד מתיר את גידול הקוקה
* פיוס החמישי מצווה על גירוש יהודי מדינת האפיפיור
* סינאן פאשה מתמנה למושל מצרים

== נולדו ==

== נפטרו ==

* דונה גרציה נשיא נדבנית ומדינאית יהודיה (נולדה ב-1510)

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
אורנבורג

אוֹרֶנבּוּרג (ברוסית: Оренбург), עיר ברוסיה בדרום הרי אורל השוכנת 1,478 ק"מ דרום־מזרחית למוסקבה ובסמוך לגבול עם קזחסטן. נמצאת על נהר אורל ליד שפך הנהר סקמרקה אליו. בירת מחוז אורנבורג. אוכלוסיית העיר מונה מעל 564,000 תושבים (2018).

== היסטוריה ==
העיר הראשונה בשם זה נוסדה ב-1735, במקום שנמצאת היום עיר אורסק. העיר המודרנית נוסדה ב-30 באפריל 1743 ונקראה על שם הנהר אורל מ-5 באוקטובר 1773 עד 23 במרץ 1774 העיר עמדה במצור של צבאו של ימליאן פוגצ'וב, מנהיג מרד האיכרים נגד הקיסרית יקתרינה השנייה. מ-1920 עד 1925 - בירת הרפובליקה האוטונומית הקירגיזית, לימים הרפובליקה הקזחית. מ-1934 מרכז מחוז אורנבורג.

בין 1938 ל-1957 נקראה צ'קאלוב על שם חלוץ הטיס הסובייטי ואלרי צ'קאלוב. בתקופת מלחמת העולם השנייה הועברו לעיר בתי חרושת רבים מהחלק האירופאי של ברית המועצות ואחר כך נשארו בה, דבר שעזר באופן משמעותי להתפתחות הכלכלית של העיר.

== תחבורה ==
אורנבורג שימשה כעיר בעלת חשיבות רבה מבחינה תחבורתית כבר בתחילת המאה ה-20 לאחר שנבנתה מסילת רכבת אורנבורג-טשקנט וסמרה- זלאטואוסט.

נמל תעופה של אורנבורג הוא נמל תעופה אזרחי הנמצא 25 ק"מ מזרחית לעיר. בשנת 1992 הוא קיבל מעמד בינלאומי. חברת התעופה אורנאייר מנצלת את הנמל כנמל הבית שלה. כמו כן בנמל זה ממוקמים משרדי חברה "איקאר".

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

*
קטגוריה:מחוז אורנבורג: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1743
Office Live

Office Live הוא שירות שפיתחה מיקרוסופט ואמור לספק פתרון מבוסס-רשת לניהול העבודה המשרדית.

שירות Office Live מפותח על ידי מיקרוסופט, ואמור לספק פתרון לעבודה משרדית מבוסס רשת. כמו כן, השירות אמור לענות על שירותים נוספים שפותחו על ידי מתחרותיה של מיקרוסופט, המאפשרים עבודה מלאה הכוללת שימוש במעבד תמלילים, גיליון נתונים ושאר תוכנות משרדיות בלי צורך בהתקנה על המחשב.

השירות משויך למותג Live שמציין את הדור החדש של שירותי הרשת מבית מיקרוסופט, המבוססים על אפליקציות אינטרנט דינאמיות לשימושים שונים.

== תכונות ==
Office Live של מיקרוסופט, לא מחליף את חבילת Microsoft Office הרגילה, אלא אמור לשמש ככלי העבודה המנהלי במשרד. כדי לאפשר זאת הוא מכיל את התכונות הבאות: ניהול לקוחות, ניהול עובדים, ניהול משימות, ניהול זמן, ניהול מסמכים, מערכות לניהול תהליכי שיווק ופרסום, ניהול שותפים וניהול פרויקטים.

כדי לאפשר ל-Office Live לשמש כתוכנה של העסק, יש מנגנון הרשאות ותפקידים המאפשר גישה של כל אחד לתחומי אחריותו.

Office Live מאפשר עבודת צוות וחלוקת משימות במסגרת אזורי עבודה צוותיים לשיתוף ידע ומידע בין צוותים קטנים יותר. זאת כשלכל אזור כזה יש אפשרות להשתמש ביישומים העסקיים שהוזכרו בצורה ממוקדת לצוות ולא רק לחברה.

כמו כן, ניתן יהיה במסגרת Office Live להקים אתר אינטרנט ייצוגי לעסק באמצעות מערכת קלה לניהול ולעדכון (אפשר גם על סמך היישומים האחרים לניהול העסק), ולפתוח כתובות דואר אלקטרוני המבוססות על הדומיין של החברה.
Office Live, מבוסס האינטרנט, אמור לעבוד ביחד עם חבילת ה-Office השולחנית, ואינו בא להחליף אותה.

== חבילות השימוש ==
שירותי ה-Office Live, מתומחרים במסגרת שלוש חבילות שימוש למטרות שונות, כשבכל חבילה ישנן אפשרויות שונות ושירותים שונים בהם ניתן להשתמש:

; Office Live Basics : מיועד לעסקים שלא מעוניינים להשתמש ב-Office Live כפלטפורמה לניהול העסק, אלא רק רוצים להקים אתר אינטרנט תחת הדומיין של העסק, לנהל אותו בקלות, ולהשתמש בכתובות דואר אלקטרוני תחת הדומיין של העסק.

; Office Live Collabration : מיועד לבעלי עסקים שלא מעוניינים בהקמת אתר אינטרנט, אולם מעוניינים לבסס את ניהול העסק שלהם על פלטפורמת Office Live. מכיל רק את היישומים העסקיים, בלי אתר ייצוגי וניהול כתובות דוא"ל.

; Office Live Essentials : מיועד למי שמעוניין בכל הכלים שמספק Office Live.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:מיקרוסופט אופיס
וילאר-סור-אולון

מרכז העיירה
וילאר-סור-אולון (בצרפתית: Villars-sur-Ollon) היא עיירה בקנטון וו בשווייץ, צפונית מזרחית לאגם ז'נבה, במרחק רבע שעת נסיעה מאגל, חצי שעת נסיעה ממונטרה ושלושת רבעי שעת נסיעה מבירת הקנטון לוזאן.

בצרפתית משמעות השם "וילאר-סור-אולון" הוא וילאר שמעל אולון (סור בצרפתית: על), מכיוון שאולון היא עיירה הנמצאת למורדות ההרים בכביש המוביל לווילאר.

העיירה צופה על נוף עמק הרון, ומחלקים ממנה ניתן לראות בבירור את פסגות המון בלאן, מפסגת השאמוסר (Le Chamossaire) הנמצאת מעל תחנת הרכבל ברוק ד'אורסה (Roc-d'Orsay) ניתן לראות גם את אגם ז'נבה.

פעילותה העיקרית של העיירה בחורף היא תיירות סקי, ונמצאים בה מלונות רבים.

ישנם כ-270 קילומטרים של מסלולי סקי וסנובורד המחברים את וילאר-סור-אולון עם העיירות הסמוכות גריון (Gryon) דיאבלרה (Les Diablerets) איסנהאו (Isenau) וקרחון 3000 (Glacier 3000). 

השפה העיקרית המדוברת בעיירה היא צרפתית. גובה העיירה הוא כ-1,300 מטרים מעל פני הים. עיירות וכפרים נוספים הממוקמים בסמוך לווילאר ועל הכבישים המובילים אליה הן: גריון, הואמוז (HUEMOS), אולון ושזייר (CHESIERES).

העיירה הוקמה בתחילת המאה ה-19 ואחד הבניינים המרשימים והעתיקים בעיירה הוא המבנה בו שוכן כיום מלון קלאב מד.

==תחבורה==

אפשרויות הגישה לעיירה הן בעיקר בשני כבישים, האחד מכיוון העיירה בה ודרך העיירה גריון שהוא כביש צר למדי, והשני מכיוון העיירה אגל, בנוסף לחשמליות המגיעות מעיירות אלו לווילאר. ישנו כביש נוסף לעיירה מכיוון הרכס של לה דיאבלרה אך הוא סגור בחורף בשל השלגים.

ישנה תחבורה מסודרת ברכבת מהתחנה המרכזית בעיירה לאתר הסקי קול-דה-בריטיי (בצרפתית: Col-de-Bretaye) ובחודשי הקיץ קו אוטובוס לעיירה לה דיאבלרה ולקרחון טסנפלאורון, הנמצא בגובה 3,000 מטרים מעל פני הים, וכן מעלית גונדולה מרחוב רו דה לאייה (Route Des Layeux בצרפתית) לפסגת ההר 'רוק ד'אורסה' (Roc-d'Orsay) הנמצאת כ-200 מטרים מעל קול-דה-בריטיי, וכ- 200 מטרים מתחת לפסגת השאמוסר.

==יהודים בווילאר==

עד לשנת 2012 פעל במקום מלון "עלית" בבעלות יהודית, ברחוב Route Des Layeux סמוך לתחנת הרכבל.

כיום מתגוררים בעיירה 6 יהודים בלבד.
מגרש הגולף בוילאר-סור-אולון

==אתרים==
* פארק השלג '1984' שמאפשר גלישת סקי בסגנון חופשי וסנובורד.
* מגרש גולף.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.villars.ch האתר הרשמי של העיירה] (בצרפתית ובאנגלית)
* [http://www.tele-villars-gryon.ch/site/tvg/default.aspx אתר הסקי בעיירה]
* 

קטגוריה:וו (קנטון): יישובים
עבדאללה נימר דרוויש

שייח' עבדאללה נימר דרוויש (בערבית: عبد الله نمر درويش עבדאללה נמר דרויש; 1948 – 14 במאי 2017) היה מייסד התנועה האסלאמית בישראל.

== ביוגרפיה ==
עבדאללה נימר דרוויש נולד בכפר קאסם. לאחר שסיים את לימודי השריעה בשכם חזר לכפרו והתחיל להטיף לחזרה לדת ולמסורת האסלאם. בשנת 1971 ייסד את התנועה האסלאמית.

בשנת 1979 הקים דרוויש ארגון טרור בשם "א֫וּסְרַת אל-ג'יהאד" (בערבית: أسرة الجهاد, שמשמעו "משפחת הג'יהאד"), שמטרתו הייתה הקמת מדינה בשטחי ארץ ישראל שתפעל על פי חוקי השריעה. הארגון היה אחראי לאגירת אמצעי לחימה ולשרפת שדות אך לא סיכן חיי אדם. ב-1981 נעצר דרוויש, עם כמה מחבריו, הורשע בהשתייכות לארגון טרור וישב בכלא עד ששוחרר בעסקת ג'יבריל ב-1985. לאחר שחרורו התרכז בפעילות ציבורית והחל להביע התנגדות למעורבות של ערביי ישראל בפעילות אלימה. בשנת 1992, לאחר רצח שלושת החיילים בליל הקלשונים, אמר כי "אין זה משנה אם הם [המחבלים] מאמינים. רצח הוא רצח".

דרוויש היה המנהיג הרוחני של הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית, ושימש כיו"ר מרכז אדם לדיאלוג בין שלוש הדתות. דרוויש הצהיר על דבקותו בשלטון החוק ובהשתלבות במוסדות מדינת ישראל. בריאיון עיתונאי ב-2001, אמר בין השאר:

לאחר פטירת אחיו, בשנת 2005, פרסם דרוויש פסק הלכה המתיר למוסלמים לתרום איברים להשתלה.

ב-2021 יצא לאור בעברית הספר "האסלאם הוא הפתרון" בהוצאת רסלינג, המאגד מבחר מדרשותיו של דרוויש מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 – תקופת השיא של פעילותו כראש התנועה האסלאמית בישראל. בספר הקדמה מקיפה על דרוויש מאת פרופסור יצחק ויסמן.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי דת מוסלמים סונים
קטגוריה:אנשי התנועה האסלאמית
קטגוריה:מורשעים בעבירות ביטחון בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בישראל
קטגוריה:משוחררי עסקת ג'יבריל
קטגוריה:כפר קאסם: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
קיזיקוס

העיר קיזיקוס הייתה ממוקמת באזור מיסייה, לחוף הים
מטבע מן העיר קיזיקוס ממחצית המאה ה-5 לפנה"ס
מטבע מן העיר קיזיקוס מראשית המאה ה-4 לפנה"ס
מטבע מן העיר קיזיקוס מראשית המאה ה-4 לפנה"ס

קיזיקוס (ביוונית: Κύζικος) הייתה עיר יוונית עתיקה במיסיה שבאסיה הקטנה, לחוף ים מרמרה, בחצי האי קאפו דאג (בעת העתיקה היה חצי האי בעצם אי – וחובר בסוללה מלאכותית אל היבשה).

כיום מהווים שרידי העיר אתר מוגן.

==היסטוריה==
ככל הנראה העיר נוסדה על ידי פלאסגיאנים מתסליה. על פי המסורת – העיר נוסדה על ידי הארגונאוטים. מתיישבים רבים באו לעיר בשנת 756 לפנה"ס ממילטוס, אולם העיר גדלה לאחר מלחמות הפלופונסוס עם שקיעתה של אתונה ועלייתה של מילטוס. במהלך מלחמות הפלופנוסיות (431–404 לפנה"ס) עברה העיר חליפות בין אתונה ללאקדאמון. לאחר שלום אנטאלקידאס (387 לפנה"ס) עברה העיר לשלטון האימפריה הפרסית, ונותרה בשליטה פרסית עד כיבושה על ידי אלכסנדר מוקדון בשנת 334 לפנה"ס.

בשל מיקומה של העיר – בקרבת דרכי המסחר, הפכה העיר למרכז מסחרי חשוב, ומטבעות הסטאטר מזהב שנטבעו בעיר היו בשימוש נרחב בעולם העתיק, עד שהוחלפו על ידי מטבעותיו של פיליפוס ממוקדון. מטבע הקיזיקנוס הייחודי לעיר היה שווה 28 דרכמאות.

בתקופה ההלניסטית הייתה קיזיקוס קשורה בקשרי מסחר רבים עם שושלת אטאליד מפרגמון ולאחר שקיעת פרגמון, עברה לתחום ההשפעה של רומא העתיקה. העיר תמכה ברומא ועל כן הותקפה על ידי המלך מיתרידטס השישי, מלך פונטוס אשר צר עליה בשנת 74 לפנה"ס עם 300,000 לוחמים. המצור הופסק על ידי כוחות בראשות לוקולוס ורומא גמלה לקיזיקוס על נאמנותה בשטחים רבים ובמתן אוטונומיה לעיר, וזמן קצר לאחר מכן הפכה קיזיקוס לעיר המרכזית בצפון מיסיה.

תחת שלטונו של הקיסר טיבריוס הפכה העיר לחלק מהאימפריה הרומית אולם נותרה בירת מיסיה ולאחר מכן הפכה להיות בירת הלספונטוס והפכה למעשה לאחת הערים החשובות בעולם העתיק.

העיר נכבשה ואוסלמה על ידי הערבים במהלך המצור הערבי הראשון על קונסטנטינופול. לאחר סיומו חזרה העיר לשליטה ביזנטית.

העיר נהרסה בסדרה של רעידות אדמה, הראשונה שבהם אירעה בשנת 443 והאחרונה בשנת 1063 – רעידה שהובילה לנטישת העיר.

במאה ה-13 נכבש אזור העיר על ידי הצלבנים.

תחת השלטון העות'מאני הייתה העיר חלק מהקזה של ארדק בוילאייט ברוסה.

==שרידים ארכאולוגיים ==
שרידי העיר ידועים כיום כ"באל קיז". השרידים הבולטים ביותר הם שרידי חומת העיר ההרוסה מהמאה הרביעית לספירה. נשתמרו מלוא תווי החומה, וכן שרידי מקדש הדריאנוס, האקוודוקט הרומי ומבנה תיאטרון רומי.

האמפיתיאטרון שנבנה במאה השלישית לפנה"ס היה השלישי בגודלו בעולם העתיק. עמודי התיאטרון, שנותרו עומדים עד 1444 נלקחו לשימושים חוזרים.

מקדש אדריאנוס היה רחב ממדים, גובה עמודיו היו 21.35 מטרים (ככל הנראה הגבוהים ביותר בעולם העתיק). ממבנה זה נשתמרו יסודות המבנה. אבני המקדש וכן אבני מבנים אחרות שנשתמרו נלקחו על ידי הקיסר הביזנטיני יוסטיניאנוס הראשון לצורך בניית קתדרלת סנטה סופיה.

==לקריאה נוספת==
*[http://www.columbia.edu/cu/economics/discpapr/DP0102-08.pdf מידע על מטבעות האזור]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יוון העתיקה: ערים בטורקיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
MetaWeblogAPI

MetaWeblog API (MWA) הוא ממשק תכנות יישומים הנשען על XML-RPC במטרה לאפשר לפלטפורמות בלוגים ותכנים, לחשוף פונקציונליות שתאפשר לתוכנות חיצוניות לבצע פעולות ניהול תוכן באותה פלטפורמה.

== הסבר כללי ==
בשנים האחרונות, גדלה כמות הפלטפורמות המאפשרות פתיחת בלוג וניהולו. אותן פלטפורמות מציעות, כל אחת בצורה שונה, אפשרות לבצע את אותן פעולות עיקריות של כתיבה, עריכה ומחיקה של תכנים ועוד מספר פעילויות עזר.
הוחלט אם כך, ליצור איזשהו תקן שיעבוד על בסיס פרוטוקול XML-RPC (מאפשר העברת תכנים בין שרת ללקוח בצורה מבוססת XML) ויאפשר לכל מערכת לחשוף פונקציות שכולם יוכלו להשתמש בהם, בעלות שם קבוע, כשכל מערכת תספק מימוש שלה.
וכך, ניתן יהיה למשל ליצור תוכנות שולחניות לניהול בלוגים (כדוגמת Windows Live Writer) שיוכלו לתקשר עם מספר רב של מערכות בלוגים שיממשו את התקן של MetaWeblogAPI ויאפשרו ביצוע פעולות שונות.
התקן החל במערכת Blogger אולם לאחר מכן הוא נוסח כך שכל המערכות יוכלו לממש אותו.

== מה התקן מאפשר ==
התקן מאפשר לתוכנות שולחניות או לחלופין אתרי אינטרנט חיצוניים להתחבר לבלוג בהינתן שם משתמש וסיסמה, להוסיף, לערוך ולמחוק רשומות, לקבל את מידע העיצוב של הבלוג ואם התוכנה מאפשרת, גם לכתוב את הרשומה בתצורת WYSIWYG לפי עיצוב הבלוג.
אתר "פליקר" למשל, מאפשר לרשומים בו להגדיר את הבלוג שלהם, ולהוסיף תמונות לבלוג ישירות מאתר פליקר.
הדפדפן הקהילתי Flock מאפשר למשתמשים בו לכתוב רשומות ישירות מתוך חלון הדפדפן לאחר שהגדירו את פרטי הגישה ל-RPC של הבלוג המממש את תקן MetaWeblogAPI.

== תוצאות התיקנון ==
לאחר שהוסכם על התקן והחלו לממש אותו, פותחו תוכנות שמאפשרות עריכה וניהול מרחוק של בלוג, כאשר אותה תוכנה לא צריכה ליצור התאמה מיוחדת לכל מערכת בנפרד, אלא, היא עובדת מול MWA ומשתמשת בפונקציות שלה, ומתקשרת עם המערכות שתומכות בכך באמצעות הפונקציות האלה לאחר שמוגדר לה קובץ ה-RPC של הבלוג שמאפשר את התקשורת הזאת.

== מערכות שממשות את התקן ==
מספר רב של מערכות ממשות את התקן, וניתן למנות בהן את:
* [http://www.blogger.com Blogger]
* [http://www.wph.co.il WordPress]
* [http://www.telligent.com Community Server]
* TypePad
* DasBlog
בישראל, [http://israblog.nana.co.il ישראבלוג] היא המערכת היחידה שמממשת את התקן בינתיים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070703033612/http://www.xmlrpc.com/metaWeblogApi מסמך הגדרת התקן]

קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:פיתוח יישומי ווב
לסבוס (מחוז משנה)

מחוז משנה לסבוס (ביוונית: Νομός Λέσβου) היה חבל מנהלתי, שהיווה את אחד מ-51 מחוזות המשנה (נומוס) של יוון, חלוקה מנהלתית שבוטלה בשנת 2011. לסבוס היה ממוקם בצפון הים האגאי והיה אחד משלושת הנומוסים שהרכיבו את מחוז צפון הים האגאי. לסבוס גבל במחוז משנה אברוס בצפון, טורקיה במזרח, האי כיוס בדרום ומרכז הים האגאי במערב.

הנומוס כלל בשטחו את האי לסבוס, האי למנוס, האי אגיוס אפסטריוס ומספר איים קטנים אחרים בירתו המנהלית של מחוז לסבוס הייתה העיר מיטילנה, הממוקמת על חלקו הדרומי של האי לסבוס, ושטחו הקיף 2,154 קמ"ר.

לאחר הרפורמות המנהלתיות של 2011, בוטל הנומס, ופוצל לשתי יחידות אזוריות חדשות: לסבוס, שכוללת רק את האי לסבוס, והיחידה האזורית של למנוס, שכוללת את האיים למנוס ואגיוס אפסטריוס.

==קישורים חיצוניים==

* בארכיון האינטרנט

לסבוס