OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דליה עמיהוד

דליה עמיהוד (1941 - 3 בינואר 2017) הייתה זמרת ישראלית, מחלוצות הזמר המזרחי בישראל.

==ביוגרפיה==
בתקליטיית קול ישראל]]
דליה עמיהוד נולדה בארץ ישראל בימי המנדט הבריטי בשנת 1941, כדור חמישי. היא החלה את פעילותה כזמרת בשנות ה-50. סגנון שירתה לא היה מקובל באותה עת, ולטענתה על רקע זה היא הוחרמה ושיריה לא הושמעו ברדיו.

בין השנים 1962–1964 הופיעה באיראן, שרה שירים בפרסית והופיעה שם עם הזמר הארמני-איראני ויגן דרדריאן, שהיה פופולרי באיראן.

היא הופיעה ושרה בישראל גם בשפות עברית, טורקית ויידיש. היא נהגה להופיע בערבי שירה בציבור. הופיעה שנים רבות במועדון הזמר "היקב" בראשון לציון.

עם שיריה הידועים נמנים "סיגל" (שהלחין אריס סאן), "סלע בודד", "פרח הלימון" ו"רק חיוך אחד" (שאותו שרה עם יהורם גאון). בין השירים השונים שביצעה היו "שיבולת בשדה", "הורה ממטרה", "ערב של שושנים", "נערה ושמה כנרת" ושירים נוספים.

היא הוציאה מספר אלבומים שכללו שירי ילדים ושירי ארץ ישראל, ובהם שלושה אלבומים בסדרה "לכל האוהבים לשיר".

עמיהוד נפטרה מדום לב בביתה בגבעתיים ב-3 בינואר 2017, בגיל 75. היא נטמנה בבית העלמין ירקונים, הותירה אחריה את בעלה, חיים אינסמן, עמו הופיעה גם בשירה, וכן בת משותפת.

== דיסקוגרפיה ==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=m5P6RBZ-Vjs דליה עמיהוד - לכל האוהבים - שירה בציבור] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות מוזיקה מזרחית ישראליות
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות ילדים ישראליות
קטגוריה:משתתפות פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:משתתפות פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:גבעתיים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי

יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי הוא חג המתרחש כל שנה ב-31 במרץ, ואשר מוקדש לאנשים טרנסג'נדרים ולהעלאת מודעות לאפליה ואלימות כלפי אנשים טרנסג'נדרים ברחבי העולם. החג נוסד על ידי הפעילה הטרנסג'נדרית רייצ'ל קרנדל במישיגן בשנת 2009 כתגובה להיעדר ימי ציון בקהילה הגאה לנושאים טרנסג'נדרים, בהביעה התסכול שהיום היחיד הקיים הוא יום הזיכרון הטרנסג'נדרי אשר מתאבל על אובדנם של אנשים טרנסג'נדרים בגין פשעי שנאה, אך שאינו מכיר או מכבד את חברי הקהילה הטרנסג'נדרים בעודם חיים. היום הבינלאומי לנראות טרנסג'נדרית הראשון נערך ב-31 במרץ 2009.
חגיגות יום הנראות ב[[סן פרנסיסקו]]

החג נחגג באירועים של קהילות טרנס ולהט"ב ברחבי העולם כולל ארצות הברית, קנדה, אנגליה, אירלנד, סקוטלנד, שוודיה, גרמניה וישראל.

ובנוסף, מתקיימים אירועים וירטואליים רבים במדיה חברתית ובאתרי אינטרנט, לרבות פייסבוק, טוויטר, טאמבלר ואינסטגרם. המשתתפים פרסמו סלפיז, סיפורים אישיים, נתונים סטטיסטיים לגבי סוגיות טרנסיות, ותכנים אחרים שמטרתם להעלות מודעות ולהגביר נראות.

== ראו גם ==
* טרנספוביה
* יום הזיכרון הטרנסג'נדרי
* שבוע המודעות הטרנסג'נדרי
* יום הנראות הביסקסואלי
* שבוע הנראות הביסקסואלי
* מצעד הטרנסים
* יום כינויי הגוף הבינלאומי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://archive.today/20140827155739/http://www.transvisibility.org/ הקהילה המקוונת לנראות טרנסית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אירועים בחודש מרץ
קטגוריה:טרנסג'נדר
קטגוריה:להט"ב: אירועים
טרנסג'נדר
הספרייה העירונית - כפר סבא

הספרייה העירונית - כפר סבא היא ספרייה הפועלת בשני מבנים המצויים בקריית ספיר במדרחוב שבמרכז כפר סבא, ובנוסף על כך מפעילה שבעה סניפים ברחבי העיר: המרכז הקהילתי ע"ש זאב גלר (רח' מור), המרכז קהילתי ע"ש אלי כהן (רח' ויצמן), בית הנוער והקהילה לזרוס (רח' רמז), בית הנוער והקהילה עציון (רח' הרב גולד), בית הנוער והקהילה קפלן (רח' ירמיהו), בית הספר רחל המשוררת (רח' נעמי שמר) ובית הספר ש"י עגנון (רח' ספיר)

==היסטוריה==
=== ספריות שפעלו בכפר סבא לפני הקמת הספרייה העירונית ובמקביל לקיומה ===
חדר הקריאה של ספריית מועצת פועלי כפר סבא ב-1933.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, הספרייה היחידה שפעלה בכפר סבא הייתה ספרייה שהשתייכה לוועדת התרבות של מועצת פועלי כפר סבא. בספרייה היו כ-1000 ספרים, וכ-50 קוראים קבועים. 

בשנת 1963, ההסתדרות הכללית של העובדים בישראל הפעילה בכפר סבא שתי ספריות: ספרייה מרכזית בבית ההסתדרות, וסניף נוסף של ספרייה שפעל בשכונת סירקין ונקרא על שם אהרן אמיר. בשנת 1973 הפעילה ההסתדרות שלוש ספריות: ספרייה אחת במרכז כפר סבא, ספרייה בשכונת עלייה וספרייה בשכונת יוספטל.

=== הספרייה העירונית בכפר סבא ===
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, עם הדיונים על הפיכת כפר סבא ממושבה לעיר, הוחלט על הקמת היכל תרבות עירוני שיכלול ספרייה למבוגרים ולנוער. התוכניות הבשילו לבניית בית יד לבנים שכלל, בין היתר, אולם לספרייה, בשנים 1970–1973.

יואל כהן, המנהל הראשון של הספרייה, עסק בהקמת אוספי הספרייה השונים ובבנייתם, וניהל את הספרייה עד שנת 2007. 

באוקטובר 2009 הספרייה העירונית של כפר סבא זכתה בציון לשבח ארצי עבור הפעילות שהתקיימה בה במהלך אותה שנה.

==אוספי הספרייה==
בספרייה העירונית בכפר סבא ספרי קריאה בעברית, אנגלית, רוסית וצרפתית וכן אוסף של ספרי עיון וכתבי עת. כמו כן, קיימים בה ספרים לפעוטות, לילדים ולנוער. 

בספרייה מדף ספרים בין-לאומי של ספרי ילדים מאוירים ממדינות העולם השונות, מדף "ספרים של פעם" של ספרי ילדים מוקדמים ואוסף ספרי משחק.

== נגישות בספרייה ==
בספרייה קיימים עזרים לאנשים בעלי מוגבלויות: כבדי ראייה ולקויי קריאה המבקרים בספרייה יכולים להיעזר במכשיר הגדלה שולחני, המשמש לצילום המסמך אשר רוצים להכירו, ולהגדלתו בעזרת מסך מחשב. כמו כן, באפשרותם להיעזר בתכנת הקראה ממוחשבת, המאפשרת לבחור את המסמך שאותו רוצים להכיר, ולשמוע אותו דרך אוזניות. 

האזנה לטקסטים כתובים מתאפשרת גם באמצעות שאילת תקליטורים שבהם הקלטות של ספרים שונים, ועבור מנויי הספרייה - גם דרך התחברות לתוכנה המאפשרת להאזין להקלטות של ספרים בעזרת גלישה ישירה (streaming).

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.kfar-saba.muni.il/?CategoryID=610 דף הספרייה המרכזית באתר עיריית כפר סבא]
* [http://www.kfar-saba.muni.il/?CategoryID=611 דף ספריית הילדים באתר עיריית כפר סבא]
* [http://www.kfar-saba.muni.il/?CategoryID=2759&ArticleID=7071&sng=1 דף סניפי הספרייה באתר עיריית כפר סבא]
* [https://www.facebook.com/kfarsabalibraries דף הספרייה המרכזית בפייסבוק] 
* [https://www.facebook.com/sifriatyeladim33 דף ספריית הילדים בפייסבוק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כפר סבא: חינוך
כפר סבא
קטגוריה:כפר סבא: תרבות
חוק הכותרות של בטרידג'

חוק הכותרות של בטרידג' הוא כינוי לאמרה בתחום העיתונות שקובעת כי ״התשובה לכל כותרת שמסתיימת בסימן שאלה היא: לא״. האימרה נקראת על שם איאן בטרידג', עיתונאי טכנולוגיה בריטי, אף שהעיקרון שהיא מביעה ותיק.
בדומה ל״חוקים״ אחרים, כמו חוק מרפי, גם אמרה זו היא הומוריסטית ולא נועדה להילקח פשוטה כמשמעה.

== בתחומים אחרים ==
בתחום פיזיקת החלקיקים, העיקרון ידוע כ״חוק הינצ'קליף״, על שם הפיזיקאי הבריטי איאן הינצ'קליף, שקבע כי כאשר הכותרת של מאמר מחקר אקדמי מנוסחת בצורת שאלת ״כן או לא״, התשובה לשאלה זו תהיה: ״לא״. הקביעה הזו הובילה באופן הומוריסטי למקרה של פרדוקס השקרן, במאמר שפורסם בשם בדוי ב-1988 ונשא את הכותרת ״האם חוק הינצ'קליף נכון?״.

== ראו גם==
*קליקבייט
*פלוריום אינטרוגטיונום

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוכמת חיים
קטגוריה:ספקנות
קטגוריה:עיתונות
שלום בסקין

שלום (סול) בסקין (15 באוגוסט 1923 - 17 בינואר 2017 ) היה צייר ופסל ישראלי. הוא שירת כקצין לוחם בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, ושירת כקצין לוחם (רב-סרן) בצבא הגנה לישראל בימי קום מדינת ישראל.

== חייו ==
בסקין נולד בשנת 1923 בפוצ'יוב, עיירה קטנה באוקראינה, ובהגיעו לגיל שנתיים היגרה משפחתו לשיקגו, ארצות הברית. הוא גדל במשפחה יהודית, הוריו היו חב"דניקים, וסבו היו הרב משה מרדכי, שהיה ידוע בקרב הקהילה היהודית בפוצ'יוב. את רעייתו, רחל הריסון (אחותה של מיכל מודעי ), דור שביעי בארץ ישראל, פגש בעת ששירתו בצה"ל. לסול ולרחל שני בנים ובת.

בסקין שירת כמעט שלוש שנים בצבא ארצות הברית כרובאי באוגדת חיל הרגלים ה-34 בתוניסיה ובמערכה על איטליה. במהלך 18 חודשים של לחימה, השתתף בכמה קרבות קשים - הקרב על מונטה קסינו, באנציו ובקרב על ההרים עד לעמק הפו. מונה לקצין בשדה הקרב ושירת כקצין באותה יחידה במהלך כל המלחמה.

לאחר מלחמת העולם השנייה שב לאירופה ונהיה מעורב מאוד ב"עליה ב". כמו כן, נסע ברחבי העולם כימאי בצי הסוחר. בהיותו בסין, שמע על החלטת האומות המאוחדות על הקמת מדינת ישראל, ולארץ ישראל הגיע באפריל 1948.

התגייס ל"הגנה", לשורות הגדוד השלישי של חטיבת אלכסנדרוני, ראשית כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה, וסיים את שירותו הצבאי בחטיבה כמפקד קבוצת הסיור.

במהלך חייו, הן כחייל צבא ארצות הברית, הן כימאי והן כחייל בצבא ההגנה לישראל, תיעד בסקין את חייו בתמונות ובסרטוטים.

לאחר המלחמות , כאשר פרש מהצבא, פיסל אנדרטות לזכר חללי מערכות ישראל והיה פעיל ביחידת ההסברה של צה"ל. חלק מציוריו תרם למוזיאונים בישראל.

== עבודות נבחרות ==
* אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני בנתניה.
* אנדרטת פ"ז בקריית גת.
* איור סדרת ילדים אלמונים מאת גלילה רון־פדר-עמית.
* איור ומפות פרקי יומן של מאיר הר ציון

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://youtu.be/aYok9DCR5iY ריאיון עם בסקין (באנגלית)] במיזם [http://www.toldotyisrael.org/ תיעוד דור תש"ח, תולדות ישראל], תל אביב, 27 באוקטובר 2008
* 

== הערות שוליים ==

תבליט ברונזה שפיסל שלום בסקין לאנדרטת ההנצחה של [[חטיבת אלכסנדרוני שבה שרת]]

2017 01
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
Dragon Ball Xenoverse 2

Dragon Ball Xenoverse 2 הוא משחק לחימה ותפקידים המבוסס על זיכיון דרגון בול שפותח על ידי Dimps ופורסם על ידי Bandai Namco. זהו משחק ההמשך של Dragon Ball Xenoverse ששוחרר ב-5 בפברואר 2015. המשחק שוחרר ב-25 באוקטובר 2016 עבור פלייסטיישן 4 ו-Xbox One, שלושה ימים לאחר מכן למחשב האישי דרך סטים, ובסתיו 2017 ל-Nintendo Switch. זהו משחק הווידאו השני של דרגון בול ששוחרר על קונסולות משחקי הווידאו של הדור השמיני.

== משחקיות ==
Dragon Ball Xenoverse 2 הוא משחק לחימה תלת-ממדי המתרחש בעולם של הזיכיון דרגון בול. מטרת המשחק היא לתקן את ההיסטוריה המשובשת של דרגון בול מסאגת הסאיינים על ידי דמות הנוצרת על ידי השחקן; שיכול לעצב אותה, לאמן אותה, לעלות אותה רמות, ולבחור בין חמישה גזעים. העולם העיקרי של המשחק הוא עולם עתידי-מרובה משתתפים שבו השחקן יכול לצאת למשימות ולפגוש שחקנים אחרים דרך אונליין ולהילחם איתם. בשלבים תוכלו למצוא אויבים מוכרים מהסדרה כגון מאג'ין בו, סל, פריזה ועוד..

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:דרגון בול - משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2016
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 4
קטגוריה:משחקי Xbox One
קטגוריה:משחקי נינטנדו סוויץ'
קטגוריה:משחקי לחימה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי תפקידים ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
עונת 1979/1980 בלה ליגה

עונת 1979/1980 הייתה העונה ה-49 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-8 בספטמבר 1979 והסתיימה ב-18 במאי 1980. 

הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה. 

מליגת המשנה עלו ריאל בטיס, מאלגה ואלמריה.

ריאל מדריד זכתה בתואר, בפעם ה-20 בתולדות המועדון ועונה שלישית ברציפות. בנוסף המועדון זכה גם בגביע המלך. 

סלטה ויגו, בורגוס ומאלגה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.

==כדורגלנים מצטיינים==
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: קיני (), ספורטינג חיחון, שכבש 24 שערים ב-24 משחקים. 
הוא זכה בתואר בפעם השלישית בקריירה. 

"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: לואיס ארקונדה (), ריאל סוסיאדד, שספג 29 שערים ב-34 משחקים. 

פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:

*הספרדי המצטיין: רפאל גורדיו ()
*הזר המצטיין: אולי שטיליקה () 
*מאמן העונה: לואיס מולוני ()

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|הפרש שערים
!width=20|נקודות
!הערות
|- bgcolor="D0F0C0"
| 1 || ריאל מדריד (אלופה) ||34||22||9||3||70||33|| 37||53|| זכייה בגביע המלך הספרדי, העפלה לגביע האלופות
|- bgcolor=#97DEFF
| 2 || ריאל סוסיאדד ||34||19||14||1||54||20|| 34||52|| העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 3 || ספורטינג חיחון ||34||16||7||11||47||34|| 13||39|| העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 4 || ברצלונה ||34||13||12||9||42||33|| 9||38|| העפלה לגביע אופ"א
|- 
| 5 || ריאל בטיס ||34||12||12||10||42||40|| 2||36|| 
|- bgcolor=#FFF5C4
| 6 || ולנסיה ||34||12||12||10||50||42|| 8||36|| העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע כמחזיקת הגביע 
|- 
| 7 || אתלטיק בילבאו ||34||15||5||14||52||44|| 8||35||
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 8 || סביליה ||34||14||6||14||50||47|| 3||34||
|- 
| 9 || אלמריה ||34||11||11||12||41||50|| 9-||33 ||
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 10 || ריאל סרגוסה ||34||13||7||14||43||40|| 3||33||
|- 
| 11 || סלמנקה ||33 ||12||8||13||34||37|| 3-||32|| 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 12 || לאס פאלמס ||34||13||6||15||36||49|| 13-||32||
|- 
| 13 || אתלטיקו מדריד ||34||10||11||13||38||44|| 6-||31||
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 14 || אספניול ||34||9||12||13||28||37|| 9-||30|| 
|- 
| 15 || הרקולס ||34||8||12||14||36||39|| 3-||28||
|- bgcolor="#FFCCCC"
| 16 || ראיו ואיקאנו ||34||9||8||17||46||61|| 15-||26|| ירדה ליגה
|- bgcolor="#FFCCCC"
| 17 || בורגוס ||34||5||10||19||29||61|| 32-||20|| ירדה ליגה
|- bgcolor="#FFCCCC"
| 18 || מאלגה||33|| 8||6||19||28||55|| 27-||19 || ירדה ליגה
|}

== סטטיסטיקה ==
=== מלכי השערים ===
{| class="wikitable"
|+
!#
!שחקן
!קבוצה
!שערים
|-
|1
| קיני 
|ספורטינג חיחון
|24
|-
|2
| סנטיאנה 
|ריאל מדריד
|23
|-
|3
| מריו קמפס 
|ולנסיה
|22
|-
|rowspan="2" |4
| דניאל רואיס
|אתלטיק בילבאו
|rowspan="2"|21
|-
| פרננדו מורנה
|ראיו ואיקאנו 
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rsssf.com/tabless/spanhist7989.html#7980 נתונים מפורטים מאתר rsssf]
* [http://www.bdfutbol.com/en/t/t1979-80.html נתונים מפורטים מאתר bdfutbol]

קטגוריה:עונות בלה ליגה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1979
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1980
זרון סוף

נקבת זרון סוף בנחיתה
זרון סוף (שם מדעי: Circus aeruginosus) הוא עוף דורס ממשפחת הנציים, מתת משפחת הזרונים ומהסוג זרון. עוף זה חי גם בישראל.

תפוצתו היא ביבשות אסיה, אירופה וחלקים מוגבלים ביבשת אפריקה. זרון סוף הוא דורס בגודל בינוני. אורך גופו מגיע ל-55 ס"מ. אורך מוטת כנפיו הוא 130 ס"מ. פרט בוגר מגיע למשקל 700 גרם. תזונתו מבוססת על טריפת יונקים קטנים (בעיקר מכרסמים) ועופות, ובמידה פחותה גם זוחלים, דגים ודו-חיים. לפעמים ניזון זרון סוף גם מפגרים. מעופו אטי ושקט.

== מבנה ==
ארכו של הזרון כ-55 סנטימטר, מהראש עד לזנב, צבעו לרוב חום. אצל הזכר, . מוטת כנפיו של זרון בוגר היא כ-130 סנטימטר. ומשקלו כ־700 גרם. הזרון הוא עוף דורס בינוני בגודלו.

זרוני סוף הם עופות דורסים דקי גזרה, בעלי גוון כללי חום. לזרון הזכר ראש וצוואר בהירים - תכולים או לבנים - ולבטנם גוון ערמוני בהיר. קצות הכנפיים אצל הזכר עשויים להיות בצבע שחור. הנקבה כהה יותר, בעלת כיפה וסנטר בצבע בז' או קרם. הזרון הצעיר דומה מאוד לנקבה, אך קל להבחין ביניהם בשעת המעוף. רגליהם חשופות (מכוסות נוצות מעטות בלבד), צהובות וארוכות. הן דקות ומותאמות ללכידת הטרף ותפיסתו. כשהם עומדים, קל להבחין במבנה ראשם המיוחד. מיקום העיניים בחזית הראש מזכיר את מבנה ראשו של הינשוף.

== תפוצה וקינון ==
אפשר למצוא את זרון הסוף בכל רחבי אירופה, מרכז אסיה, במזרח התיכון (בכלל זה בישראל) ועד צפון מערב אפריקה. זרון סוף מקנן עיקר באזורי מים וביצה. כל פרט חי לבדו רוב השנה, אך בעונת הרבייה חיים הזרונים בזוגות. הנקבה דוגרת והזכר מביא אוכל לגוזלים. במאה ה-18 וה-19 קרסה אוכלוסייתם עקב ייבוש בתי גידול, ציד והרעלות עופרת. זרונים שאכלו בשר שועלים שנורו בידי אדם, אכלו גם את הקליעים העשויים עופרת והורעלו. כיום, אוכלוסייתם יציבה ואין חשש לעתיד המין.

זרון הסוף בישראל הוא חולף מצוי, אך נצפו בעבר זוגות מקננים בארץ באזור עמק החולה. זהו הזרון הגדול ביותר בארץ, והוא מצוי בעיקר ליד מאגרי מים ובריכות דגים בצפון הארץ ובשפלה. שלושה רבעים מכלל זרוני הסוף שנראים בארץ הם נקבות או צעירים. בעת שהוא צד מזון הזרון עף בשקט וצולל אל טרפו. בעונת הרבייה, כאשר יש גוזלים, הזכר מביא לגוזלים אוכל והנקבה דוגרת.

== חיזור ==
זרוני סוף זכרים מציגים מעופי חיזור יפהפיים - הם עפים במעגלים בגובה עצום מעל אזור הרבייה. אם הזכר מוצא חן בעיני הנקבה, היא מצטרפת אליו. הם משלבים את רגליהם יחד (אחד תופס את שוק השני), ושניהם צונחים יחד תוך כדי סחרור מהיר לעבר הקרקע. ההפרדות מתרחשת בשנייה האחרונה, ממש לפני שהם פוגעים בקרקע.

Circus aeruginosus
== תזונה ==
הזרון ניזון בדרך כלל מטרף שצד בעצמו, ולא מפגרי בעלי חיים. הזכר והנקבה מעדיפים תזונה שונה. הנקבה מעדיפה עופות ביצה ומים, והזכר מעדיף ציפורי שיר. גם הזכר וגם הנקבה ניזונים ממכרסמים. תעופתו השקטה של הזרון מאפשרת לו להתקרב אל טרפו בשקט, ואז לצלול מהאוויר ולתפוס אותו. כמו רוב הדורסים, בעת שהוא צד מזון מעדיף הזרון לדאות באוויר ולא לעוף, מלבד נפנופי כנפיים קלים מפעם לפעם, כדי להחזיק את עצמו באוויר.

זרון סוף במעוף
== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:זרונים
קטגוריה:ארץ ישראל: נציים

קטגוריה:בולגריה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
T-X

T-X,{{כ}} 2003
T-X הוא מחסל שתוכנן ויוצר על ידי סקיינט, הופיע בסרט שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות.

==תיאור ויכולות==

להבדיל מכל המחסלים שיוצרו על ידי סקיינט, הבינה המלאכותית שהחליטה להשמיד את האנושות בסדרת סרטי שליחות קטלנית, המחסל מדגם T-X לובש צורה של אישה ולא צורה של גבר. ההסתננות לחברה האנושית מתבצעת אם כן על ידי אישה נאה וחטובה שמשתמשת ביכולות הפיתוי שלה כדי לחדור למקומות ולהשיג את מבוקשה. את דמות המחסלת גילמה השחקנית והדוגמנית ממוצא נורווגי קריסטנה לוקן.

מחסלת זו שנשלחה אחורה בזמן לתאריך 23 ביולי 2004, יוצאת ממכונת הזמן כפי שאר המחסלים בכל הסדרה ערומה כביום היוולדה. האנדרואידית מאתרת חליפת עור אדומה שמתאימה למידותיה, ניגשת לאישה עשירה הנוסעת במכונית פאר, רוצחת אותה וגונבת את רכבה. היא ממהרת לאתר את ג'ון קונור בגילאי העשרים שלו וכן את הסגנים שלו לעתיד שיהוו חלק מן "המחתרת" האנושית המורדת במכונות. נסיעתה הפרועה ברחובות מעוררת את תשומת לבו של שוטר תנועה שרוצה לעצור אותה. בתוך רגעים ספורים היא מגדילה את שדיה והשוטר הנבוך מחייך ו"מוותר" לה על קנס. לאחר שהמחסל "הטוב" מסביר לג'ון על דגם זה הוא מתפלא ושואל: "היא מחסלת של מחסלים, אתה עובד עליי?". T-X מהווה קיצור של המילה באנגלית Terminatrix טרמינייטריקס.

דגם מחסל זה מהווה למעשה שילוב בין המחסל הקלאסי T-800 (אותו גילם ארנולד שוורצנגר) והדגם T-1000 שהופיע בסרט השני בסדרה. במילים אחרות, מחסל זה מורכב מליבת מתכת נוקשה ובלתי שבירה וכן מסגסוגת של מתכת מיוחדת המסוגלת להתנזל, לשנות צורה ולהתמצק. שוב, הדגם מציג את יכולת הבינה המלאכותית החזקה של סקיינט לחשוב מחוץ לקופסה ולעשות הכלאה בין שני סוגי דגמים כדי ליצור דגם משופר.

בגופה של מחסלת זו ישנו מצבור של כלי נשק שונים וביניהם להביור חזק. היא מסוגלת לשנות את המראה החיצוני שלה ולהידמות לבני אדם אחרים הודות לסגסוגת המיוחדת שבגופה. היא רוצחת את ארוסה של קייט ברוסטר, מי שלימים עתידה להיות סגניתו הראשית של ג'ון קונור וכן אשתו, וגונבת את זהותו. בקרב שנערך בינה לבין המחסל הראשוני (שוורצנגר) היא מצליחה לגבור עליו פיזית ולנתק את ראשו מגופו. תוך שניות היא מחדירה שבבים ננוטכנולוגיים למעבד הראשי שלו שמשבשים את התכנות שלו וכמעט גורמים לו להרוג את ג'ון קונור, עליו הוא נשלח להגן. שימוש בשדה מגנטי חזק הנוצר ממאיץ חלקיקים שהופעל גורם לה להתנזל, אך מכשול זה רק מעכב אותה והיא מצליחה לדלוק אחרי ג'ון קונור וקייט במסוק. גופה מכיל מודם המאפשר לה להתחבר לאינטרנט כדי למסור ולקבל מידע. היא מסוגלת לשלוט במכונות ובכלי רכב אחרים בו זמנית. במרדף שמופיע בסרט היא מחדירה חלקים מיוחדים מגופה לכלי רכב שונים בעזרתם היא רודפת אחר ג'ון קונור, המחסל וקייט.

לבסוף, הדגם המיושן T-850, מצליח לגבור עליה ולהשמידה תוך כדי הכרזה "את מושמדת" (You are Terminated). גם השמדתה אינה טיפוסית ביחס לסרטים האחרים בסדרה. בשאר הסרטים, המחסלים העוינים מחוסלים על ידי שימוש בקור עז או בחום עז טרם הגבורה עליהם. המחסל מהסרט הראשון עולה באש ולאחר מכן נכתש במכבש הידראולי חזק, המחסל בסרט השני מוקפא על ידי חנקן נוזלי ולאחר מכן מושמד בחום של מתכת מוצקת. ה-T-X מושמדת על ידי תאי דלק המוצמדים לפיה ומהווים למעשה מטען גרעיני.

קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:אנדרואידים
קטגוריה:טכנולוגיות מדע בדיוני
רובע יזרעאל

275x275px
שכונת רובע יזרעאל היא שכונה בעיר עפולה.

השכונה החלה בבניה בשנת 2010, וכיום מונה קרוב ל-2,000 יחידות דיור. על פי התכנון, השכונה בסוף בנייתה תמנה יותר מ-4,700 יחידות דיור.

השכונה ממוקמת בין עפולה (העיר התחתית), לבין השכונות עפולה עילית וגבעת המורה. השכונה קרובה לתחנת הרכבת עפולה, לקאנטרי, לפארק עפולה, למרכז רפואי "העמק" ולאתרי בילוי ומסחר.

השכונה היא חלק מתוכניות משרד הבינוי והשיכון להורדת מחיר הדיור בישראל.

נכון ל-2022 רוב השכונה כבר בנויה ומתגוררים בה מעל 6,000 תושבים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עפולה: שכונות
קטגוריה:עמק יזרעאל
קליבלנד קליניק

שמאל
בניין המרכז ללב וכלי דם של קליבלנד קליניק
קליבלנד קליניק (באנגלית: Cleveland Clinic) היא רשת מרכזים רפואיים ובתי חולים שבסיסה בעיר קליבלנד שבמדינת אוהיו בארצות הברית. לרשת שלוחות בפלורידה, נבדה, קנדה ובאיחוד האמירויות הערביות. המרכז מדורג במקום השני מבין כלל בתי החולים בארצות הברית לאחר מאיו קליניק.

==היסטוריה ==
בית החולים נוסד ב-1921. ב-1929 נהרס המבנה בו שכן כתוצאה משרפה ופיצוצים, בהם נהרגו 123 בני אדם כולל אחד ממייסדי בית החולים, לאחר השרפה התחדשו הטיפולים בחולים באופן זמני במבנים סמוכים עד לסיום שיפוץ המבנה ופתיחתו מחדש ב-1931. מאז התרחב המרכז הרפואי לבניינים נוספים באזור אוהיו, ברחבי ארצות הברית ומחוץ לה. בית החולים בקליבלנד הוא בית החולים האוניברסיטאי של אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב.

בקליבלנד קליניק בוצעו לאורך השנים מחקרים ופרוצדורות רפואיות פורצי דרך, בין היתר בודד לראשונה הסרוטונין, גורם מרכזי ביתר לחץ דם, בוצע לראשונה דימות רפואי של העורקים הכליליים, פותחו שיטות חדשניות לניתוחי מעקפים, בוצע לראשונה החלפת המסתם הצניפי בניתוח עם מינימום פולשנות (על ידי טובי קוסגרוב שנהיה למנכ"ל המכון), בוצעה לראשונה השתלה מוצלחת של בית הקול בגרון, בוצע לראשונה ניתוח בכליות דרך הטבור, השתלת פנים כמעט מלאה ראשונה בארצות הברית והשנייה בעולם, ניתוח ראשון בארצות הברית של החלפת מסתם הלב בטכנולוגיות טרנס קטטר (TAVR), השתלת רחם הראשונה בארצות הברית והשנייה בעולם.

מדי שנה מפרסמת קליבלנד קליניק את רשימת עשרת החידושים החשובים בתחום הרפואה.

==מבנה ארגוני ושיתופי פעולה==
נכון ל-2017 כולל הקמפוס הראשי בקליבלנד 42 מבנים בהם 1,437 מיטות אשפוז, 10 חדרי ניתוח. 

בנוסף למרכז בקליבלנד פועלים במסגרת קליבלנד קליניק עוד 10 בתי חולים, 18 מרפאות חוץ ושלושה מכוני בריאות באזור אוהיו. מחוץ לאוהיו פועל מרכז רפואי בעיר וסטן שבדרום פלורידה, הכולל בית חולים בן 155 מיטות, מרכז נוירולוגיה וטיפול בסרטן ומרפאות ומכוני בריאות. בלאס וגאס שבנבדה כולל המרכז מכון לבריאות המוח העוסק בחקר וטיפול בהפרעות קוגניטיביות וכן מכון אורולוגיה וכליות. 

מחוץ לארצות הברית פועל מרכז רפואי גדול בטורונטו שבקנדה, וב-2015 הוקם מרכז רפואי באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות הכולל 364 מיטות קבועות ו-3,200 אנשי סגל. 

במהלך 2015 טופלו בקליבלנד קליניק 6.2 מיליון מטופלים. המרכז כולל 3,432 רופאים ומדענים ו-1,962 מתמחים. מחזור הפעילות השנתי הסתכם ב-7.2 מיליארד דולר.

לקליבלנד קליניק שיתופי פעולה בישראל, כולל חברות ישראליות, מכבי שירותי בריאות, אוניברסיטת בן-גוריון והטכניון.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://my.clevelandclinic.org/ קליבלנד קליניק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קליבלנד
קטגוריה:אוהיו
קטגוריה:ארצות הברית: בתי חולים
נביל פקיר

נביל פקיר (בצרפתית: Nabil Fekir; נולד ב-18 ביולי 1993 בליון שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא אלג'יראי, המשחק בעמדת הקשר התקפי בריאל בטיס ובנבחרת צרפת.

==קריירת מועדונים==
פקיר נכלל בסגל של ליון לראשונה בסוף יולי 2013 בניצחון 0–1 על גראסהופרס. את ההופעה האירופית הראשונה שלו על הדשא ערך ב-28 באוגוסט, כאשר הוא נכנס במחצית כמחליף במקומו של יאסין בנזייה בהפסד 0–2 לריאל סוסיאדד. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית נגד אוויאן. את שערו הראשון כבש ב-27 באפריל 2014 במשחק מול בסטיה, באותו משחק אף בישל שער לאלכסנדר לאקזט. בעונתו הראשון בקבוצה רשם 16 הופעות בכל המפעלים כשכבש שער אחד.

בעונת 2014/15 הפך פקיר לחלק קבוע מההרכב. עד לזימון הראשון לנבחרת ב-19 במרץ הוא כבש 11 שערים ובישל 7 ב-25 הופעות. ב-17 במאי 2015 פקיר נבחר לשחקן הצעיר של השנה בליגה הצרפתית. כמו כן, הוא זכה בקשר העונה של שנת 2015.

ב-23 ביולי 2019 חתם בריאל בטיס מהלה ליגה, ששילמה עליו לליון 19.75 מיליון אירו, לא כולל בונוסים.

== נבחרת צרפת ==
הופעת הבכורה של פקיר בנבחרת נרשמה ב-26 במרץ כמחליף של אנטואן גריזמן בדקה ה-74 בהפסד 1–3. את שערו הראשון כבש ב-7 ביוני בהפסד 3–4 במשחק הידידות נגד נבחרת בלגיה. פקיר נפצע בברכו בניצחון 0–1 במשחק ידידות נגד נבחרת פורטוגל, פציעה שהשביתה אותו קרוב לשישה חודשים. ב-25 באוגוסט 2016 זומן פקיר לראשונה מאז הפציעה לנבחרת הבוגרת של צרפת במשחק נגד נבחרת איטליה ולמשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת בלארוס. לאחר מכן הוצא מהסגל עקב פציעה.

== חיים אישיים ==
פקיר הוא מוסלמי אדוק.<ref></ref>

== תארים ==
ריאל בטיס
* גביע המלך: 2021/2022

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני ריאל בטיס
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:ליון: כדורגלנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1993
קטגוריה:צרפתים ממוצא אלג'יראי
קטגוריה:מוסלמים צרפתים
בן לוקח בת (סדרת טלוויזיה)

בן לוקח בת (באנגלית: Boy Meets Girl) היא סדרת סיטקום מבית ה-BBC, בכיכובם של רבקה רוט, הארי הפל ודניס ולץ'. הסדרה מספרת את סיפור אהבתם של ליאו (הפל), גבר סיסג'נדר בן 26, וג'ודי (רוט), אישה טרנסג'נדרית בת 40. התסריט, מאת אליוט קריגן, זכה ב"פרס הקומדיה הטרנסית", תחרות כישרונות שערך ה-BBC בשנת 2013 לתסריטים עם ייצוגים חיוביים של אנשים טרנסג'נדרים. התסריט נבחר מבין 320 שהוגשו לתחרות, וזיכה את קריגן בפרס של £5000.

פרק הפיילוט בסדרה הוצג לראשי ה-BBC במרץ 2014, ובעקבותיו הוחלט על צילום עונה שלמה, וגיוס כותבים נוספים. הצילומים החלו בפברואר 2015 במנצ'סטר<ref></ref> והעונה הראשונה כללה 6 פרקים בני 30 דקות כל אחד. לאחר שידור הפרק הראשון השווה עיתון הגרדיאן את הסדרה לסיטקום המצליח גאווין וסטייסי וב-BBC הודו שאכן כיוונו ליצירת סיטקום במתכונת דומה, שיעסוק בפעם הראשונה בנושאים טרנסג'נדרים כעלילה ראשית. זו גם ההסדרה הראשונה של ה-BBC בכיכובה של שחקנית טרנסג'נדרית בתפקיד ראשי. ששת פרקי העונה הראשונה שודרו בין 3 בספטמבר ו-8 באוקטובר 2015, ולאחריהם הוזמנה עונה שנייה לסדרה. העונה השנייה, גם היא בת שישה פרקים, שודרה בחודשים יולי ואוגוסט 2016 אך לא זכתה להצלחה דומה, ולקראת סיום שידורה ה-BBC הודיעו על ביטולה.

== לקריאה נוספת ==
* – פוסט של יוצר הסדרה בבלוג התסריטאים של ה-BBC.
* – סיפור רקע של תחרות הכתיבה בנושאים טרנסג'נדרים 
* – פוסט בבלוג של ה-BBC מאת רבקה רוט.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.bbc.co.uk/programmes/b07k4tx0 עמוד הסדרה באתר הרשמי של ה-BBC]

== הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:תוכניות להט"ב בריטיות
קטגוריה:סדרות קומדיה בריטיות
קטגוריה:טרנסג'נדר בטלוויזיה
אנריקו דה ניקולה

אנריקו דה ניקולה (; 9 בנובמבר 1877 – 1 באוקטובר 1959) משפטן, עיתונאי ופוליטיקאי איטלקי שכיהן כנשיא איטליה הראשון, לאחר פירוק איטליה הפשיסטית שימש כראש מדינה הזמני בתקופת המעבר בין איטליה הפשיסטית לרפובליקה האיטלקית בין השנים 1946–1948.

== ביוגרפיה ==
אנריקו דה ניקולה נולד ב-9 בנובמבר 1877 בנאפולי, בממלכת איטליה. לאחר שסיים ללמוד משפטים באוניברסיטת נאפולי פדריקו השני בשנת 1896, הוא התפרסם כאחד מעורכי הדין הפליליים הטובים ביותר באיטליה. הוא נכנס לפוליטיקה בשנת 1909 כשהצטרף למפלגה הליברלית האיטלקית. הוא מילא תפקידים ממשלתיים שונים בין השנים 1921-1913, ביניהם תת-מזכיר המדינה במשרד המושבות תחת ממשלתו של ג'ובאני ג'וליטי ותת מזכיר המדינה לענייני אוצר בממשלתו של ויטוריו אמנואלה אורלנדו. ב-26 ביוני 1920 נבחר לתפקיד נשיא בית הנבחרים של איטליה וכיהן בתפקיד זה עד 25 בינואר 1924. בשנת 1929 הוא נבחר על ידי ויטוריו אמנואלה השלישי להיות חבר בבית הנבחרים, אך דה ניקולה סירב. הוא פרש מהחיים הפוליטיים עם בחירתו של בניטו מוסוליני ועליית הפשיזם לשלטון האיטלקי.

לאחר פרישתו מן החיים הפוליטיים, הוא חזר לעסוק בפעילות משפטית. לאחר נפילתו של מוסוליני וסיום תקופת הפשיזם באיטליה, ניסה המלך ויטוריו אמנואלה השלישי לטשטש את שיתוף הפעולה שהיה בין המשטר הפשיסטי של מוסוליני והמלוכה האיטלקית. תפקידו של ויטוריו אמנואלה השלישי עבר לידיו של אומברטו השני. אומברטו השני קיים משאל עם שהוביל להדחתו וכינון משטר דמוקרטי באיטליה. לאחר הדחתו של אומברטו, ממלכת איטליה חדלה מלהתקיים וראש ממשלת איטליה אלצ'ידה דה גספרי נותר כראש המדינה. בעקבות הבחירות שנערכו במדינה ב-28 ביוני 1946 נבחר דה ניקולה על ידי הסנאט האיטלקי להיות ראש המדינה הזמני עם יותר מ-80% מהקולות.

לימים יאמר ג'וליו אנדראוטי כי דה ניקולה, צנוע ככל שהיה, לא היה בטוח אם לקבל את המינוי, והוא הסכים לאחר התעקשות של מנהיגים פוליטיים בתקופה. ב-25 ביוני 1947 התפטר דה ניקולה מתפקידו כראש המדינה עקב בעיות בריאותיות, אך למחרת הסנאט בחר בו שוב לתפקיד לאחר שיזהה בהתפטרותו מעשה של צניעות וענווה.

ב-1 בינואר 1948 נבחר להיות נשיא איטליה הראשון. הוא נמנע מלהתמודד לבחירות נוספות והתפטר מתפקידו. הוא הפך לסנאטור לכל החיים עקב היותו ראש המדינה לשעבר. דה ניקולה שימש כנשיא בית המשפט לחוקה של איטליה בין השנים 1957-1956.

דה ניקולה נפטר בעירייה טורה דל גרסו בנפת נאפולי בשנת 1959. הוא הותיר אחריו אשה.

== ראו גם ==
* ראש ממשלת איטליה
* הרפובליקה האיטלקית

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:נשיאי איטליה
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים
קטגוריה:חברי הסנאט של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1877
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1959
אברהם צבי הירש ברודנא

קברו בהר הזיתים
הרב אברהם צבי הירש ברודנא (תר"י, 1850 - כ"ט באייר תרצ"ו, 21 במאי 1936) היה רב ליטאי חב"די ומחבר תורני, רבן של קופישאק, ברעזין בתקופה של לפני מלחמת העולם הראשונה ובעת המלחמה במוסקבה. בסוף ימיו חי בירושלים. היה מחסידיו של הצמח צדק.

== ביוגרפיה ==
נולד בדווינסק שבאימפריה הרוסית (כיום בלטביה) לרב משה ברודנא. בילדותו למד אצל אביו ובגיל 13 נכנס ללמוד בישיבת וולוז'ין אצל הנצי"ב מוולוז'ין, בצאתו מהישיבה כתב לו הנצי"ב שהוא עתיד להיות גדול הדור. בשנת תרכ"ט נשא את בתו של הרב שמעון שלמה אהרנוביץ מהעיר גריווע הסמוכה לדווינסק. לאחר נישואיו שקד על תלמודו והיה סמוך על שולחן חותנו. נסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אלחנן ספקטור ורבני וילנה.

בשנת תרנ"ג מונה לרב העיר קופישאק שבמחוז פוניבז' בליטא במקומו של הרב אבא יעקב בורוכוב.

בשנת תרס"ב מונה לרבה של קהילת ברעזין (פלך מינסק) שם כיהן עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. בזמן המלחמה עבר לכהן כרב במוסקבה.

בשנת תרפ"ב עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. שם התגורר עד לפטירתו בכ"ט באייר תרצ"ו. הוא נקבר בהר הזיתים.

== חיבוריו ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==לקריאה נוספת==
*

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:רבני חב"ד
קטגוריה:חסידי קאפוסט
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת חב"ד
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
אליהו חברה לביטוח

אליהו חברה לביטוח בע"מ הייתה חברת ביטוח שעסקה בשלל ענפי הביטוח בישראל. כיום היא חברת החזקות המחזיקה ב-69% ממניות מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים. החברה בבעלות פרטית של איש העסקים שלמה אליהו שגם ייסד אותה כחברת ביטוח.

== היסטוריה ==
אליהו חברה לביטוח נוסדה בשנת 1966 על ידי שלמה אליהו שהיה באותה עת חתם מצליח של חברות הביטוח המובילות בישראל. החברה עסקה בראשיתה בביטוח רכב בלבד. פעילותה הורחבה תוך זמן קצר עם קבלת הרישיון לעסוק בביטוח אלמנטרי (1968) וביטוח חיים (1969). חברת "אליהו" הייתה לחברה הראשונה באותה עת שקיבלה רישיון לעסוק בביטוח לאחר קום המדינה. 

בשנת 1980, הקימה החברה את בית אליהו בפינת הרחובות אבן גבירול ויהודה הלוי בתל אביב והעבירה אליו את משרדיה.

במרץ 2012, חתמה "אליהו" על הסכם לרכישת כ- 70% מהבעלות במגדל אחזקות ביטוח ופיננסים שלה 100% בעלות על מגדל חברה לביטוח בע"מ, חברת הביטוח הגדולה בישראל, תמורת 4.2 מיליארד ש"ח, והעסקה הושלמה באוקטובר 2012. לעמידה בדרישות הרגולטור מכרה חברת "אליהו" את פעילותה בתחומי ביטוח חיים וביטוח בריאות לחברת "הראל" בכ–210 מיליון שקל, והעבירה את פעילות הביטוח הכללי ל"מגדל". בכך למעשה יצאה החברה מעיסוק בתחום הביטוח ישירות - והפכה להיות חברת החזקות. בהתאם לכך, בשנת 2013 שונה שם החברה ל"אליהו 1959 בע"מ".

==תחומי פעילות בעבר==
* ביטוח רכב
* ביטוח דירה
* ביטוח בתי עסק
* ביטוח קבלנים והנדסיים
* ביטוח תאונות אישיות
* ביטוח בריאות
* ביטוח נסיעות לחו"ל
* ביטוח כלי שיט

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות ביטוח ישראליות
קטגוריה:נתניה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1966
דיטר הרצוג

דיטר הרצוג (בגרמנית: Dieter Herzog, נולד ב-15 ביולי 1946 באוברהאוזן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר השמאלי בעיקר בפורטונה דיסלדורף ובבאייר לברקוזן. הרצוג היה חלק מסגל נבחרת גרמניה המערבית שזכתה במונדיאל 1974, בו ערך שתי הופעות.

==קריירת מועדונים==
===פורטונה דיסלדורף===
הרצוג שיחק במועדונים בוטרופ והומבורן 07, ובשנת 1970, כאשר היה בן 24, חתם בפורטונה דיסלדורף, ששיחקה אז בליגה הגרמנית השנייה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 1970/71, הרצוג סייע לפורטונה דיסלדורף להעפיל לבונדסליגה. בעונת 1972/73 הרצוג ופורטונה דיסלדורף סיימו את העונה במקום ה-13, כשהרצוג הבקיע שבעה שערי ליגה. בעונת 1972/73 הסתפק הרצוג בשלושה שערי ליגה, אך קבוצתו סיימה את העונה במקום השלישי המפתיע, שהבטיח השתתפות בגביע אופ"א. בעונת 1973/74 רשם הרצוג עונת שיא, כאשר הבקיע 13 שערי ליגה, והוביל את פורטונה דיסלדורף שוב למקום השלישי, כשהוא משתף פעולה עם גרד צווה, ריינר גאי, וולפגנג זל וקלאוס בודה. באותה עונה, הודחו הרצוג ודיסלדורף בשמינית גמר גביע אופ"א על ידי לוקומוטיב לייפציג. בעונת 1974/75 הבקיע הרצוג שמונה שערי ליגה, וסיים עם דיסלדורף במקום השישי. בגביע אופ"א הבקיע הרצוג שער בניצחון 3-0 על גיורי ההונגרית, אך פורטונה דיסלדורף הודחה שוב בשמינית הגמר, והפעם על ידי פ.צ. אמסטרדם. בעונת 1975/76 הבקיע הרצוג תשעה שערי ליגה, אך קבוצתו הייתה מסובכת בתחתית וסיימה במקום ה-12, שלוש נקודות מעל הקו האדום. עונה זו הייתה האחרונה של הרצוג בפורטונה דיסלדורף. בקיץ 1976 עזב הרצוג את המועדון, במדיו ערך 167 הופעות ליגה, בהן הבקיע 40 שערים, וחתם בבאייר לברקוזן.

===באייר לברקוזן===
הרצוג חתם בבאייר לברקוזן בקיץ 1976, כאשר זו שיחקה במחוז צפון של הבונדסליגה השנייה, שאז הייתה מחולקת לשני מחוזות. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון, בהן הבקיע 18 שערים במצטבר, לא הצליח הרצוג להעפיל לבונדסליגה עם באייר לברקוזן. בעונת 1978/79 הרצוג העפיל עם באייר לברקוזן לבונדסליגה מהמקום הראשון. בשתי העונות הבאות, הרצוג ובאייר לברקוזן סיימו בחלק התחתון של הבונדסליגה אך נשארו בליגה. בעונת 1981/82 סיימו הרצוג ולברקוזן במקום ה-16 בבונדסליגה, ונאלצו להתמודד במבחני הישרדות מול קיקרז אופנבך. במשחק הראשון, הבקיע הרצוג שער שהקנה לבאייר לברקוזן ניצחון 1-0 במשחק החוץ באופנבך. בגומלין ניצחה באייר לברקוזן בתוצאה 2-1 ונשארה בליגה. בעונת 1982/83 הרצוג פתח בהרכב בהפסד 1-0 לארמיניה בילפלד במחזור הפתיחה, ולאחר מכן לא שיחק כלל, כאשר פרישתו הייתה ידועה. במחזור ה-32 של אותה עונה עלה הרצוג כמחליף בהפסד 4-0 לפורטונה דיסלדורף, קבוצתו הקודמת. בתום עונה זו פרש הרצוג ממשחק פעיל.

==קריירה בינלאומית==
הרצוג ערך שתי הופעות בנבחרת המשנה של גרמניה המערבית, וחמש הופעות בנבחרת גרמניה המערבית הבכירה, כולן בשנת 1974. הרצוג זומן על ידי המאמן הלמוט שן לסגל של מערב גרמניה למונדיאל 1974, בו לא שיחק כלל בשלב הבתים הראשון. בשלב הבתים השני פתח הרצוג בהרכב בניצחון 2-0 על נבחרת יוגוסלביה, ובניצחון 4-2 על נבחרת שוודיה, בו הוחלף על ידי יורגן גרבובסקי, שהבקיע שער והביא למפנה במשחק לטובת גרמניה המערבית. לאחר מכן, הרצוג לא שיחק עוד במונדיאל זה, וזכה בטורניר לאחר שהנבחרת המערב גרמנית ניצחה במשחק הגמר את נבחרת הולנד בתוצאה 2-1.

==תארים==
עם באייר לברקוזן:
* אליפות הבונדסליגה השנייה מחוז צפון: 1978/79

עם נבחרת גרמניה המערבית:
* מונדיאל 1974

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני פורטונה דיסלדורף
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1946
אנשים שהם לא אני

אנשים שהם לא אני הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2016 אותו כתבה וביימה הדס בן ארויה, שאף מככבת בו בתפקיד הראשי. זהו סרט הביכורים של בן ארויה.

הפקת הסרט החלה כסרט הגמר של בן ארויה במסגרת לימודיה האקדמאים בבית הספר לקולנוע ע"ש טיש באוניברסיטת תל אביב, ובסופו של דבר הוא הפך לסרט באורך מלא, בתמיכת קרן בלבטניק, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות-פרויקט קולנוע וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.

ב-8 באוגוסט 2016 הוקרן הסרט בבכורה עולמית בפסטיבל לוקרנו (בלוקרנו שבשווייץ). הסרט הוקרן גם, בין השאר, ב"פסטיבל מאר דל פלאטה" (במאר דל פלאטה שבארגנטינה), שם זכה ב"פרס הגרנד פרי" (הסרט המצטיין), ובפסטיבל הסרטים חיפה.

==תקציר העלילה==
קומדיה רומנטית בלי יותר מדי רומנטיקה. ג'וי לא מצליחה להשתחרר מבן זוגה לשעבר, אבל היא גם לא מצליחה באמת להתאהב בבחור החדש, ובינתיים היא לא מצליחה להפסיק לשכב עם כל הבחורים הלא נכונים בעיר. זה סיפור על אנשים שמתים לאינטימיות אבל מתים מפחד מאינטימיות, שמדברים בלי סוף אבל בעצם לא אומרים כלום.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
|-
|הדס בן ארויה
|ג'וי
|-
|יונתן בר-אור
|ניר
|-
|מאיר טולדנו
|אורן
|-
|נצר חריט
|יונתן
|-
|הגר אנוש
|
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

*
*[https://www.facebook.com/People-That-Are-Not-Me-אנשים-שהם-לא-אני-1762188987328998/ אנשים שהם לא אני], עמוד הפייסבוק של הסרט
*[http://www.israelfilmacademy.co.il/?item=16205&section=566 אנשים שהם לא אני], באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה (פרס אופיר)
*[http://www.seret.co.il/movies/s_movies.asp?MID=5388 אנשים שהם לא אני], באתר סרט

;ביקורות
*
*
*
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2016
מועדון ריתוק

מועדון ריתוק (באנגלית Detentionaire) היא סדרת הנפשה קנדית לנוער, ששודרה בישראל בערוץ זום בתרגום לעברית.

==עלילה==
הסדרה מתארת את סיפורו של לי פינג, תלמיד תיכון אשר הופלל בעשיית המתיחה הכי גדולה בהיסטוריה של תיכון א' ניגמה ונכנס לריתוק לשנה. בעזרת חבריו קאמיליו (קאם) מרטינז, הולגר הולגרט וביפי ט' גולדשטיין הוא מתחיל לחקור את התעלול בעת הריתוק ומגלים דברים חדשים ומוזרים על בית-הספר בו הם לומדים.

==דמויות ראשיות==
* לי פינג - נער אשר הנאשם בריתוק, הדמות הראשית בסדרה.
* הולגר הולגרט - בחור בעל מבטא אירופי וחבר של לי.
* קמיליו (קאם) מרטינז - דיג'יי, רודף שמלות וחבר של לי.
* טינה קווי - כתבת מועדון הריתוק אשר לי מאוהב בה.
* ביפי טי גולדסטין - בריון אשר גם הוכנס לריתוק עם לי, עוזר לו לפתור תעלומות ובעל חתול מחמד.
* הגנרל בראז - מנהל מועדון הריתוק הרובוטי, הנבל הראשי בסדרה אשר חושד בלי.
* ברנדי - נערה שווייצרית אשר לי נישק אותה באחד הפרקים כדי להתחמק מבראז'.

==דמויות משניות==
* צ'אז מונרניאן - כתב מועדון הריתוק ויריב צמוד של טינה.
* המנהלת ויקטוריה - סגנית המנהלת במועדון הריתוק.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ זום: תוכניות רכש
ניב זילברברג

ניב זילברברג (נולד ב-15 ביולי 1993) הוא שחקן ישראלי.

== קריירת משחק ==
קריירת המשחק של ניב החלה ב-2008, בגילום הדמות איתי נוימן בעונתה השנייה של סדרת הדרמה של HOT, "בטיפול".
בשנת 2010 שיחק בתפקיד אורח את יונתן פרידמן בסדרת הקומדיה "מעצר בית" שבה כיכבו טל פרידמן ואיל קיציס.
בשנת 2011 כיכב בתפקיד ראשי בסרט הסטודנטים "תיקו אפס", לצד אבי גרייניק ויגאל עדיקא.
בשנת 2012 שיחק את עידן בספין-אוף "עניין של זמן", המהווה המשך לסדרת הנוער המיתולוגית.
בשנת 2013 שיחק את שבת בסרט "שש פעמים".
בשנת 2014 שיחק את האח של נעמי בסדרת הדרמה "מתים לרגע" ובסרט "מנפאואר". (2015) שיחק בסרט מנפאואר.
בשנת 2016 שיחק בסרט "ארץ פצועה".
בשנת 2017 גילם את גילי שם-טוב בסדרת הנוער "ראש גדול". בשנת 2018 גילם את עצמו בסדרת הנוער אילת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.zohar-agency.com/actor/ניב-זילברברג/ ניב זילברברג], באתר סוכנות זוהר
* .

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקנים ילדים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון ליידי דייוויס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1993
נמל התעופה הבין-לאומי קנקון

נמל התעופה הבין-לאומי קנקון ממוקם בעיר קנקון במזרח חצי האי יוקטן שבמקסיקו. בשנת 2016 עברו בו 21,415,795 נוסעים, מהם 14,571,637 נוסעים בטיסות בינלאומיות.

מאז 1999 עלה בצורה תלולה מספר הנוסעים העוברים בנמל והוא הפך לשער הכניסה האווירי הראשי למקסיקו. כיום הוא מדורג שני במדינה (לאחר נמל התעופה של מקסיקו סיטי) מבחינת מספר הנוסעים העוברים בו, וראשון מבחינת מספר נוסעים הטיסות הבינלאומיות שהוא משרת.

==מתקני הנמל==
נמל התעופה החל לפעול בשנת 1974 ובו מסלול טיסה אחד, הממוקם מדרום-מערב לבנייני הטרמינלים.

בשנת 2009 נחנך בנמל מסלול הטיסה השני, הממוקם מצפון-מזרח ובמקביל למסלול הראשון. באותה שנה נחנך בנמל מגדל פיקוח חדש בגובה של 97 מטרים - הגבוה באמריקה הלטינית.

בנמל פועלים שלושה טרמינלים:
*טרמינל 1, בו פועלים שבעה שערי עלייה למטוס. טרמינל זה סבל נזקים עקב סופת ההוריקן וילמה בשנת 2005 ונסגר לשיפוצים. מאז 2013 הוא משרת טיסות שכר וטיסות פנים ארציות.
*טרמינל 2, בו פועלים 22 שערים, מהם 11 במבנה לוויין. הוא משרת טיסות בינלאומיות, בעיקר למרכז אמריקה ולדרום אמריקה, וכן טיסות פנים.
*טרמינל 3 - החדש מהשלושה, שהופעל בשנת 2007, ובו 21 שערים. הוא משרת טיסות בינלאומיות לצפון אמריקה ולאירופה.
טרמינל רביעי נמצא בבנייה וצפוי להיחנך בשנת 2017.

==קווי תעופה==
בנמל פועלות למעלה משישים חברות תעופה. ממנו ואליו פועלים קווי תעופה לעשרות יעדים במקסיקו, לעשרות יעדים בארצות הברית וליעדים בקנדה ובמרבית מדינות מרכז אמריקה ודרום אמריקה. כמו כן פועלים קווים ליעדים במדינות מערב אירופה וסקנדינביה וכן למוסקבה שברוסיה.

בשנת 2015 היו קווי התעופה הפנים ארציים העמוסים ביותר מהנמל אל מקסיקו סיטי ואחריה אל מונטריי וגוודלחרה. הקווים הבינלאומיים העמוסים ביותר היו לארצות הברית - לנמלי התעופה של ניו יורק, דאלאס פורט וורת' ויוסטון.

טיסות מטען פועלות מהנמל למספר יעדים במקסיקו וכן למיאמי שבארצות הברית ולבליז.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קנקון
קטגוריה:מקסיקו: תעופה
קטגוריה:קינטנה רו
קנקון
סובארו 360

סובארו 360
סובארו 360, שנת 1969
סובארו 360 גרסת גג נפתח, 1960
סובארו 360, גרסת סטיישן(Custom)
סובארו 360, גרסת טנדר
סובארו 360, מבט מבפנים
תערוכת ז'נבה]]
מנוע סובארו 360
סובארו 360 (Subaru 360) היא מכונית מיני תוצרת סובארו היפנית, הושקה ב-3 במרץ 1958 ויוצרה עד מאי 1970. הייתה המכונית היפנית השלישית שיובאה לישראל (לאחר הקונטסה 900 והקונטסה 1300, שיובאו כקיטים והורכבו בארץ). יוצרו 312,000 יחידות.

==מפרט טכני ומידות==
* גרסת 2 דלתות (4 נוסעים)
* גרסת קופה עם גג בד מתקפל
* גרסת ספורט
* גרסת סטיישן, (Custom)
* גרסת טנדר
* מנוע 2 צילינדר, אחורי 356 סמ"ק שהפיק 16 כ"ס. בהמשך שופר המנוע ל-25 כ"ס, ו-36 כ"ס
* קרור אוויר
* תיבת הילוכים ידנית - 3 מהירויות
* אורך הרכב 2,990 מ"מ
* רוחב 1,300 מ"מ
* גובה 1,379 מ"מ
* משקל 410 ק"ג
* תאוצה בין 0-97 קמ"ש - 37 שניות

==יצוא הסובארו 360==
* אוסטרליה
* ארצות הברית, בשנת 1968 נמכרו כ-10,000 יחידות במחיר של 1,297 דולר ליחידה.
===יצוא "סובארו 360" לישראל===
באמצע שנות הששים של המאה ה-20 היו משה ברנוביץ ודניאל ברקוביץ סוכנים של קטנוע "רביט" שייצרה חברת "פוג'י אינדוסטריז" מיפן. כאשר נפסק ייצור הקטנוע, קיבלו ברנוביץ וברקוביץ את הזיכיון לייבא לארץ מכונית חדשה שהחברה התחילה לייצר. למכונית קראו "סובארו".

חברת "יפנאוטו", החלה לשווק את הסובארו בארץ. משרדיה היו ברחוב המסגר בתל אביב. הרכב הראשון שיובא לארץ בסוף שנות הששים היה ה-"סובארו 360", בגרסת 2 דלתות.

==ראו גם==
* סובארו
* סובארו R-2
* סובארו 1500
* סובארו סמבר

==לקריאה נוספת==
* [http://www.subaru.co.il/%D7%94%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%99%D7%AA_%D7%A1%D7%95%D7%91%D7%90%D7%A8%D7%95 היסטורית סובארו ]
* [http://www.microcarmuseum.com/tour/subaru360.html סובארו 360 נתונים טכניים ]
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=OUTwPSk5l3M סובארו 360 ] (2:34 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=_17ZxCLTvSA סובארו 360 ] (6:37 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=MpIspAakQjU סובארו 360 ] (3:55 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=vNw-MIs4K54 סובארו 360 ] (8:44 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=Dkj5LVjipI4 סובארו 360 ] (6:52 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=tbwqWfwXZJw סובארו 360 ] (4:33 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=alkknLAdQZE סובארו 360 ] (1:52 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=UwmTZm-QQ9s סובארו 360 ] (1:01 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=WzfC1mqglD8 סובארו 360 ] (2:43 דקות), יו-טיוב
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מכוניות מיני
360
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1958
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
קטגוריה:כלי רכב יפניים
נמל התעופה הבין-לאומי טאויואן

נמל התעופה הבין-לאומי טאוֹיוּאן (באנגלית: Taoyuan International Airport ובקוד יאט"א: TPE) הוא נמל תעופה בינלאומי המשרת את טאיפיי, עיר הבירה של טאיוואן, ואת צפון המדינה.

נמל התעופה ממוקם בעיר טאויואן כ-40 קילומטרים מערבית לטאיפיי. הוא נמל התעופה הגדול בין חמשת נמלי התעופה בטאיוואן המקיימים טיסות בינלאומיות סדירות, והעמוס שבהם.

נמל התעופה נפתח לטיסות מסחריות בשנת 1979 והוא מהווה שער חשוב ליעדים ברחבי אסיה. עד להחלפת שמו ב-6 בספטמבר 2006, היה מוכר בשם נמל התעופה הבינלאומי צ'יאנג קאי שק (ובקיצור: CKS).

טרמינל 1 של נמל התעופה היה בעבר מסוף הנוסעים הראשי עד לפתיחת טרמינל 2 בשנת 1979. בעבר היו בטרמינל 1 22 שערי עלייה למטוס. כיום, לאחר פתיחת טרמינל 2, יש לטרמינל 1 18 שערי עלייה למטוס. הודות לעבודות השיפוץ שבוצעו בשנת 2012, טרמינל 1 מסוגל לשרת יותר מ-15 מיליון נוסעים בשנה.

טרמינל 2 של נמל התעופה נפתח בשנת 2000 במטרה לצמצם את העומס הקיים בשדה התעופה. טרמינל 2 עבר לאחרונה פרויקט הרחבה שהעניק לו אפשרות לטפל בחמישה מיליון נוסעים נוספים בשנה.

שני הטרמינלים קשורים לבניין הראשי, המארח את דלפקי הצ'ק-אין, תנועת המזוודות, הגירה ובדיקות ביטחוניות. לטרמינלים ולבניין הראשי צורת H.

טרמינל שלישי ששטחו המתוכנן הוא 540 אלף מטר רבועים נמצא בבנייה ומיועד לשרת 45 מיליון נוסעים בשנה.

בשנת 2015 עברו בשדה התעופה - 38,473,333 נוסעים, וטופלו בו 2,021,865,100 ק"ג משאות. הוא דורג 11 בעולם בעומס מספר הנוסעים הבינלאומיים, והשישי בעולם בעומס תנועת התובלה הבינלאומית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

טאויואן
טאויואן
קטגוריה:טאיוואן: תעופה
נמל התעופה הבין-לאומי דניאל ק. אינווי

נמל התעופה הבין-לאומי של הונולולו (בהוואית: Kahua Mokulele Kauʻāina o Honolulu; קוד יאט"א: HNL), ובשמו הרשמי נמל התעופה הבינלאומי דניאל ק. אינווי (Daniel K. Inouye International Airport), הוא נמל התעופה העיקרי של מחוז הונולולו במדינת הוואי.

== פעילות ==
נפח תעבורת הנוסעים בנמל התעופה חורג מעבר ל-21 מיליון נוסעים בשנה והוא נחשב לאחד מנמלי התעופה העמוסים ביותר בארצות הברית. השדה ממוקם כ-5 קילומטרים צפונית-מערבית למרכז העסקי של הונולולו. ל-HNL ארבעה מסלולים פעילים, כולל מסלול הריף של 12,000 רגל, שהיה המסלול הגדול הראשון בעולם שנבנה כולו מול הים.

ישנן שמונה סוכנויות ממשלתיות פדרליות הממוקמות בתוך מתחם שדות התעופה, כולל המכס והגבול האמריקאי, מינהל התעופה הפדרלי, משרד החקלאות, סוכנות לאכיפת סמים, שירות הדגים וחיות הבר, הדואר, המרכז לבקרת מחלות (CDC) ומינהל אבטחת התחבורה.<ref></ref>

נמל התעופה הבינלאומי של הונולולו הוא מרכז פעילותה העיקרי של חברת התעופה הוויאן איירליינס.

בשנת 2012 עברו בשדה התעופה 19,291,412 נוסעים וטופלו בו 412,270 טון משאות.

ב-2017 שונה שמו של הנמל לנמל התעופה הבינלאומי דניאל ק. אינווי (Daniel K. Inouye International Airport) על שמו של הסנאטור דניאל אינווי.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

אינווי
קטגוריה:הוואי
קטגוריה:הונולולו
אלין בית נועם

אלין בית נועם (לשעבר אלין – מוסד אברהמס) היא עמותה המפעילה מיזמים שונים שמטרתם עזרה לקהילת האנשים בעלי המוגבלות, בעיקר אנשים מבוגרים בעלי מוגבלויות פיזיות ושכליות מורכבות. יו"ר הוועד המנהל של העמותה הוא עו"ד הראל לוקר.

== פעילות העמותה ==
העמותה עוסקת בשיפור איכות חייהם של אנשים עם מוגבלות. עיקר פעילות העמותה מתמקד כיום בקריית אונו, שם מפעילה העמותה בריכה טיפולית, מרכז יום ומערך דיור לאנשים בוגרים עם מוגבלויות שכליות ופיזיות. בנוסף, מקימה העמותה שכונה מעורבת לאנשים עם ובלי מוגבליות ליד יער אילנות.

העמותה מפעילה את מכון אלין בית נועם ללימודי מוגבלות ואת משעול – מרכז הערכה לתקשורת תומכת וחליפית.

== היסטוריה ==
ראשיתה של העמותה בסניף התל אביבי של האגודה לעזרת ילדים נכים שהוקם בפברואר 1941 והפעילה מרפאה למשך 9 שעות שבועיות. בראשית 1944 הפעילה האגודה שלוש מרפאות, לאחר שנוספה מרפאה בצפון תל אביב ואחת ביפו. בנובמבר 1947, לאור המתיחות בין תל אביב ויפו פונתה המרפאה הראשית של האגודה. בשנת 1950 הוקצה לאגודה מגרש לצורך הקמת בית חולים. בראשית 1954 חנכה האגודה בדרום תל אביב, בפינת הרחובות יצחק אלחנן והכרמל, את מוסד אברהמס<ref></ref> - בית חולים ומרפאה לילדים נכים. מוסד אברהמס כלל כ-30 מקומות אשפוז, חדר ניתוח ומרפאת חוץ ושימש כמרכז שיקום וטיפול בעיקר לילדים שחלו בפוליו. המוסד הופעל בשותפות של עיריית תל אביב ואלי"ן. עיריית תל אביב מימנה את הפעילות השוטפת ואלי"ן הייתה אחראית על תקציב הפיתוח. לצד המוסד התקיים בריכת שחייה בו למדו הילדים שחייה. כיום פועלים במבנה בית אברהמס, המרכז להתפתחות הילד של המרכז הרפואי ע"ש סוראסקי (בי"ח איכילוב) והמכון האודיאולוגי. 

בשנת 1955 החליטה עיריית תל אביב להקים בית ספר לצד מוסד אברהמס, בו ילמדו ילדים עם נכות קשה. בשנת 1958 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין אלי"ן וארגון אדע העולמי לשותפות בניהול ומימון מוסד אברהמס. גם ארגון רוטרי תמך במוסד. בשנת 1959 נחנך מבנה בית הספר תקומה בצמוד למוסד אברהמס, בו למדו ילדים שחלו בפוליו. בשנות ה-60 למדו בבית הספר מעל 100 ילדים. כיום בית הספר אינו חלק מהעמותה, אך הוא ממשיך ומשמש כבית ספר לחינוך מיוחד.

בשנת 1986 הוקם בית נועם, מרכז יום המשרת אנשים בוגרים עם מוגבלויות שכליות ופיזיות. מרכז היום הוקם לאור יוזמה של הורים ובשיתוף עם משרד העבודה והרווחה ועם אילן. מרכז היום נקרא על שם גברת אלגה צגלה, שהייתה יו"ר האגודה.

בשנת 1994 אגודת אלין - מוסד אברהמס הקימה בירוחם את בית חוה על שם חוה זנגר. המקום יועד לסיוע ולטיפול בילדים עם מוגבלויות שונות ומופעל היום על ידי עמותת יחדיו.

==לקריאה נוספת==

* 

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: עמותות
שלמה ברויאר (משגיח)

הרב שְׁלֹמֹה בְּרוֹיֶאר (נולד ב-ו' באב ה'תש"ו, 3 באוגוסט 1946) הוא משגיח ישיבות בית מתתיהו ומאור יצחק שבמושב חמ"ד וישיבת יסודות התורה.

==חייו==
נולד בירושלים לשמחה ולפרופ' מרדכי ברויאר. גדל בשכונת רחביה בעיר.

למד בבית הספר חורב ואחר כך בישיבת קול תורה ובישיבת פוניבז'. נישא לחסיה, בתו של משגיח ישיבת קול תורה הרב גדליה אייזמן. מאז הוא מתגורר בשכונת בית וגן. מספר שנים לאחר נישואיו התמנה לר"מ בישיבת קול תורה לצעירים, ושימש בתפקיד זה במשך שנות ה-70 וה-80.

בשנת 1989, התמנה הרב ברויאר למשגיח רוחני בישיבת בית מתתיהו לצד הרב נפתלי קפלן והרב שלמה כהן, ולאחר פטירתו של הרב כהן בניסן תשנ"ח ועזיבת הרב קפלן הפך למשגיח יחיד.

הרב ברויאר משמש כמשגיח גם בישיבת יסודות התורה בתל אביב, ישיבה חרדית-ספרדית בראשות הרב ברוך צבי לב.

בנוסף, מוסר שיחות קבועות גם בישיבת מאור יצחק במושב חמ"ד, ישיבת בת של בית מתתיהו, ובישיבת יסודות התורה בתל אביב.

בין המשתתפים בשיחותיו היה פרופסור בן ציון נתניהו

שיטתו המוסרית מתבססת על דרכו של חותנו הרב גדליה אייזמן.

במשך עשרות שנים מעביר הרב ברויאר שיעור שבועי בתלמוד בבלי, בסגנון העיון הישיבתי. השיעור מתקיים בבית כנסת בשכונת מגוריו.

ערך והוציא לאור את שיחות חותנו הרב אייזמן בסדרת הספרים "גידולי מוסר". השתתף בעריכת ספרי הרש"ר הירש על התורה. לאחר פטירת אביו החליפו בתפקיד יו"ר מוסד יצחק ברויאר.

עד לפני מספר שנים שימש הרב ברויאר כשליח ציבור בימים נוראים בישיבת קול תורה.

==משפחתו==
הרב ברויאר הוא נכדו של יצחק ברויאר וצאצא לרש"ר הירש. נקרא על שם אבי-סבו, הרב שלמה ברויאר מפרנקפורט.

בנו הרב אברהם הוא מו"צ בביתר עילית מחבר ספרי הלכה ומוסר שיעורים בישיבת בית מתתיהו לבני הקיבוץ ושיעור ג'.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.machonso.org/hamaayan/?gilayon=43&id=1306 על חומש הרש"ר הירש ומכון יצחק ברויאר], בכתב העת המעין
* [http://www.kolhalashon.com/New/GoogleSearch.aspx?SearchValue=שלמה%20ברויאר#gsc.tab=0&gsc.q=שלמה%20ברויאר&gsc.page=1 שיחותיו] באתר קול הלשון

==הערות שוליים==

קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
שלמה ברויאר (משגיח)
קטגוריה:רבני ישיבת קול תורה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946