OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ממשק שורת פקודה

ממשק [[bash]]
ממשק שורת הפקודה (באנגלית: CLI/CMD - Command Line Interface) הוא מעטפת שמספקת מערכת הפעלה או תוכנה אחרת למשתמש על מנת שזה יוכל להקיש פקודות טקסטואליות שיפעילו אותה. ממשק שורת הפקודה הוא טקסטואלי, בניגוד לממשקים גרפיים אחרים שהתוכנה או מערכת ההפעלה יכולות לספק. ממשק שורת הפקודה נמצא בהמתנה לפקודות מהמשתמש: במקרה שפקודה הוקשה ונלחץ מקש ה"ENTER", הוא יעבד אותה מיידית, ובמקרה שהיא תקינה - גם יבצע אותה ויחזיר חיווי לפלט הסטנדרטי של הממשק כך שהמשתמש ידע מה תוצאת פעולתו. בעוד שבעבר ממשק שורת הפקודה היה טקסטואלי בלבד, כיום קיימים מימושים שונים המשלבים גם חלון גרפי לאותו הממשק, בתוכנות כגון MATLAB.

==השימוש בממשק==
ממשק [[DOS]]
לכל ממשק שורת פקודה יש מאגר פקודות שהוא יודע לעבד ולבצע. במקרה שהפקודה המוקלדת אליו אינה תקנית, הוא יחזיר על כך חיווי מתאים למשתמש, ולעיתים אף יפרט מהי סיבת הכישלון. ממשקים מסוימים מאפשרים למשתמש לדעת בכל שלב אילו פקודות הוא רשאי להקליד ומהן האפשרויות השונות של כל פקודה, וממשקים אחרים אינם מאפשרים זאת, ולכן המשתמש צריך להכיר מראש את הפקודות שהוא יכול להריץ.

כל הממשקים מאפשרים להריץ פקודות בזו אחר זו על ידי המשתמש, וחלק מהם אף מאפשרים לאגד מספר פקודות לביצוע ברצף בקובץ הנקרא "קובץ אצווה".

== ראו גם ==
* מעטפת (מחשבים)
* קובץ אצווה
* פקודה
* Windows Terminal

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.patersontech.com/Dos/Softalk/Softalk.html The Roots of DOS] David Hunter, Softalk for the IBM Personal Computer March 1983. Archived at Patersontech.com since [https://web.archive.org/web/20001003150623/http://www.patersontech.com/Dos/Softalk/Softalk.html 2000].
* [https://docs.microsoft.com/en-us/windows-server/administration/windows-commands/windows-commands Command-Line Reference]: Microsoft TechNet Database "Command-Line Reference"
</div>

*
קטגוריה:ארכיטקטורת תוכנה
קטגוריה:מערכת הפעלה
קטגוריה:ממשקי משתמש במחשב
קטגוריה:פקודות מחשב
יוברט לו יון

יוברט לו יון (1935 – 26 באפריל 2023) היה פרופסור מן המניין בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון עד צאתו לגמלאות בשנת 2005.

== ביוגרפיה ==
לו יון נולד בבורמה ב-1935. ב-1961 הגיע לישראל כדי ללמוד בטכניון, אך בעקבות ההפיכה הצבאית בבורמה בשנת 1962, קיבל מעמד פליט בישראל, והשתקע בארץ. הוא קיבל תואר שני ב-1968. המשיך בלימודיו וקיבל תואר דוקטור. היה פרופסור בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון עד פרישתו לגמלאות בשנת 2005.

לצד פעילותו האקדמית, היה לו יון פעיל במשך שנים רבות בארגוני חברה אזרחית, ובין היתר נמנה עם מייסדי תנועת שמאל סוציאליסטי ישראלי ומרכז אדוה וכיהן בהנהלתו. סייע ל"אגודת ה-40" להכרה בכפרים הערביים הלא מוכרים בישראל. 

נחשב לחלוץ החוקרים הביקורתיים בתחום "האידאולוגיה של התכנון" בישראל. במחקריו יצא בחריפות נגד הכוח העצום הניתן לתכנון הממוסד בארץ, וספציפית נגד חוק התכנון והבנייה.

היה נשוי לחוה. לבני הזוג, שהתגוררו בקריית טבעון, שתי בנות. נפטר ב-26 באפריל 2023 והובא לקבורה בבית הקברות "מנוחה נכונה" בקריית טבעון.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* [https://zoha.org.il/120716/ פרופ’ יוברט לו-יון הובא למנוחות: פעיל השמאל העקבי וממסיידי חד”ש], באתר "זו הדרך"
* 
* יוברט לו יון, [http://hagada.org.il/2009/04/06/לקראת-חשיבה-חדשה-על-דיור/ לקראת חשיבה חדשה על דיור], באתר "הגדה השמאלית, 6 באפריל 2009
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:סגל הטכניון: אדריכלות
קטגוריה:בורמזים
קטגוריה:מתכנני ערים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קומיקים

דגל העם הקומיקי
הקומיקים (בקומיקית: къумукълар, "קומוקלאר"; ברוסית: кумыки, "קומיקי") הם עם טורקי החי במישור הקומיקי בצפון דאגסטן (צפון קווקז), באזור נהר טרק, ועל חוף הים הכספי. הקומיקים מהווים כ-14.2% מאוכלוסיית דאגסטן, ובשנת 2002 נערך סקר אוכלוסין שמצא כי מספרם הכולל בדאגסטן הוא 365,804. כן שוכנים כ-12,700 קומיקים בצפון אוסטיה - אלניה, 12,300 קומיקים שוכנים במחוז טיומן, 9,600 קומיקים הם תושבי המחוז האוטונומי חנטי ומנסי (אוגרה), 8,900 קומיקים שוכנים בצ'צ'ניה ואלפים בודדים במקומות נוספים ברחבי הפדרציה הרוסית.

הקומיקים דוברים את השפה ה, המשתייכת למשפחת השפות הטורקיות. הקומיקים מחזיקים בדת האסלאם הסוני, אך ישנם מנהגים עממיים השומרים על רוח התקופה הקדם איסלמית.

יש הסבורים כי העמים "קאמי" ו"קאמאקים" המופיעים בכתבי תלמי הם הקומיקים. כמו כן ישנם הרואים בהם צאצאי הכוזרים, שהתאסלמו לאחר נפילת הממלכה הכוזרית. המלומד א' ואמברי מניח כי הקומיקים הגיעו למקום מושבם הנוכחי בשיאה של האימפריה הכוזרית במהלך המאה ה-8. במהלך המאה ה-16 עד המאה ה-18 הקימו הקומיקים ממלכה עצמאית שמושבה בטארקי והיא הונהגה על ידי מנהיג שתוארו "שמחל". בשנת 1559 החלה החדירה הרוסית לאזור, והצאר פטר הגדול החל לבנות מצודות בטריטוריה הקומיקית. החדירה הרוסית המשיכה עד הסכם גוליסטן מ-1813 שסיפח את כל אזור דאגסטן לתחום האימפריה הרוסית. לאחר נפילת ברית המועצות הפכה דאגסטן לסובייקט פדרלי של הפדרציה הרוסית. חוקת דאגסטן מקפידה על מתן שוויון לעמי דאגסטן השונים והכרה בתרבותם, ובכללם הקומיקים. ישנם לאומנים קומיקים כסלאו אלייב הקוראים להשתלטות הקומיקים על דאגסטן, ברוח האימפריה הכוזרית העתיקה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דגסטן: קבוצות אתניות
קטגוריה:שבטים טורקיים
קטגוריה:עמי אסיה
קטגוריה:עמים קווקזיים
קטגוריה:עמים טורקיים
גרענת

גרענת בארץ ישראל - מאמר בעיתון "השקפה" משנת 1904
דיאגרמה של [[ההסתדרות הציונית הדסה - גרענת בבתי ספר יהודים בארץ ישראל בין השנים 1918-1928]]
גרענת (בלטינית: Trachoma) היא מחלה זיהומית מידבקת של העיניים הנגרמת על ידי הזנים A - C של החיידק כלמידיה טרכומטיס (Chlamydia trachomatis). השם הלועזי "טרכומה" – ביוונית עתיקה: לא חלק, מחוספס – מתאר את המראה הגרעיני-מחוספס של לחמית העפעפיים בשלב הפעיל של המחלה.

המחלה מועברת במגע ישיר עם הפרשות מהעיניים, מהאף ומהגרון של החולים או מגע עם בגדים ומגבות שזוהמו בהפרשות האלה.

הגרענת נפוצה במדינות עם תנאי דיור והיגיינה ירודים. זאת "מחלת עוני" מובהקת ומקננת בין בני משפחה כשאלה נתונים בתנאי דיור והיגיינה ירודים ("מחלת משפחה"). הגורמים שזוהו כאחראים להתפשטות מחלה זו הם חוסר במים זורמים, חוסר מתקני שירותים, עוני, זבובים, דיור בצמוד לבעלי חיים, צפיפות דיור ועוד.

הגרענת ידועה עוד מימי קדם. ההתעניינות בה הופיעה בסוף המאה ה-18 כאשר חייליו של נפוליאון שכבשו את מצרים חלו שם בגרענת ובשובם הפיצו אותה בארצות אירופה. אז ניתן לגרענת המונח "קדחת עיניים מצרית" (Opthalmia Aegyptiaca).

זמן הדגירה של החיידק הוא 5–12 ימים. בתחילה מופיעה דלקת של הלחמית. העין מאדימה ומתחילה הפרשה. בשלב מתקדם מופיעים תסנינים של לימפוציטים בלחמית העפעף העליון. תסנינים אלה מופיעים כגושים קטנים בצורה של גרעינים ומכאן שם המחלה בעברית.

ההסננה יכולה להופיע גם בקרנית ולגרום לעכירות (Pannus). ללא טיפול עוברת המחלה לשלב הצלקתי. מופיעה הצטלקות בלחמית העפעף הגורמת להתעקמותו והפניית שפת העפעף פנימה (Entropion). בגלל זה מופנים הריסים כלפי העין (Trichiasis). במצב זה, כל מצמוץ של העפעפיים גורם לחיכוך הריסים בקרנית עד כדי הריסתה וגרימת עיוורון.

בשנת 1909 היה ד"ר לודוויג הלברשטטר בין מגלי מחולל הגרענת.

הגרענת הייתה נפוצה גם בארץ ישראל בקרב היהודים והערבים בגלל תנאי היגיינה ירודים. הטיפול במחלה זו היה לחם חוקו של כל רופא באזור זה. רופא העיניים היהודי הראשון שטיפל בגרענת בין השנים 1908–1911 היה ד"ר משה יהושע ארלנגר.

בשנת 1914 התקיים בירושלים כנס של הרופאים העבריים בארץ ישראל בנושא הגרענת.

כיום ירדה שכיחות המחלה, בזכות שיפור בתנאי החיים. היא עדיין נפוצה באזורים נחשלים באפריקה, באסיה, באמריקה הלטינית ובמזרח התיכון.

בשנת 1996 לקח על עצמו ארגון הבריאות העולמי לחסל את הגרענת עד שנת 2020. התוכנית מטפלת בשלב החריף, בשלב הצלקתי ובשיפור תנאי ההיגיינה.<ref></ref>

בשלב החריף הטיפול הוא במנה יחידה של אזיטרומיצין דרך הפה (20 מ"ג/ק"ג) או מריחה של משחת טטרציקלין על העפעפיים, פעמיים ביום במשך שישה שבועות. כיום מעדיפים אזיטרומיצין במנה אחת.

בשלב הצלקתי מבוצעים ניתוחים פלסטיים בעפעפיים כדי למנוע את מגע הריסים בקרנית.

הואיל והמחלה מתחילה בילדות מופעלת תוכנית לחינוך לשטיפה וניקיון הפנים של הילדים. יש כיום עדיין 150 מיליון חולים בגרענת בעולם. 6 מיליון עיוורים כתוצאה ממחלה זו, רובם בגיל העמידה והזקנה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחלות זיהומיות וטפיליות
קטגוריה:מחלות עיניים
קטגוריה:מחלות טרופיות מוזנחות
אסוול ליון-וילרבאן

250x250 פיקסליםאסוול ליון-וילרבאן (מצרפתית: ASVEL Lyon-Villeurbanne) היא קבוצת כדורסל צרפתית המייצגת את שתי הערים ליון ווילרבאן. הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית וביורוליג.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1948 כשמאז זכה ב-19 אליפויות צרפת וב-9 גביעי צרפת. המועדון הוא המעוטר ביותר בכדורסל הצרפתי, למרות שמשנות ה-80 החל המועדון בירידה דרסטית ביכולתו כשלא פעם המועדון נאבק במאבקי הירידה לPro B וכן כנגד סגירת המועדון בשל בעיות כלכליות.

המועדון שייך מאז 2014 לכדורסלן הצרפתי טוני פארקר. פארקר החזיק בבעלות מיעוט בקבוצה מאז 2009 ואף שיחק במועדון בזמן השביתה בליגת ה-NBA ב-2011. ב-2014 הפך לבעל השליטה בקבוצה ולנשיאה. בעל מניות אחר בקבוצה הוא הכדורסלן הצרפתי ניקולה באטום שמשמש כסגן הנשיא שלה.

בעונת 2011/12, השתתפה הקבוצה במוקדמות היורוליג. בעונת חזרה הקבוצה ליורוליג עם הרחבת הליגה ל-18 קבוצות.

אולם הבית של המועדון הוא האסטרובל, המכיל כ-5,600 מקומות.

== תארים והישגים ==
*הליגה הצרפתית:
**אליפות (21): 1949, 1950, 1952, 1955, 1956, 1957, 1964, 1966, 1968, 1969, 1971, 1972, 1975, 1977, 1981, 2002, 2009, 2016, 2019, 2021, 2022
**מקום שני: 1954, 1959, 1965, 1967, 1976, 1978, 1985, 1986, 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003
*הגביע הצרפתי:
**זכייה (10): 1953, 1957, 1965, 1967, 1996, 1997, 2001, 2008, 2010, 2021
**גמר: 1954, 1955, 1959, 2002, 2016
*גביע מחזיקות גביע:
**גמר: 1983
*סופרוליג:
**פיינל פור: 1997

== כדורסלני עבר בולטים==
* ג'ים בילבה
* אלן דיבאו
* ניקולה וויצ'יץ'
* טוני פארקר

==סגל השחקנים לעונת ==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:רון-אלפ: ספורט
קטגוריה:ליון: מועדוני ספורט
אסטניסלאו באזורה

אסטניסלאו באזורה אי ברונט (בקטלאנית: Estanislau Basora i Brunet; 18 בנובמבר 1926 בברצלונה שבספרד – 16 במרץ 2012) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי, שנודע בשל תקופתו בברצלונה. באזורה שיחק בעיקר בעמדת הקיצוני. ב-1974, בעת חגיגות 75 שנה להקמת המועדון, נכלל באזורה ברשימת 11 השחקנים הטובים ביותר במועדון אי פעם. באזורה שיחק במדי נבחרות ו. במונדיאל 1950, במדי נבחרת ספרד, הבקיע חמישה שערים.

==קריירה==
באזורה החל לשחק כדורגל בקולוניה ואי, שכונת הולדתו, ומאוחר יותר עבר לקבוצה של העיירה הקטלאנית סוריה. ב-1943 הצטרף למנרזה. כעבור שלוש שנים הצטרף לברצלונה. במשך 12 שנים בברצלונה כבש 153 שערים ב-373 משחקים בכל המסגרות. הוא היה משחקניה החשובים של הקבוצה באחת מהתקופות המוצלחות ביותר שלה, לצד שחקנים כגון מריאנו מרטין, ז'וזפ גונסלבו, אדוארדו מנצ'ון וססאר. עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות לה ליגה תחת אימונו של אנריקה פרננדס. ב-1949, בגמר הגביע הלטיני, הבקיע את שערה הראשון של קבוצתו, שניצחה את ספורטינג ליסבון 2-1. עונת 1950/51 הייתה המוצלחת ביותר עבורו - באזורה הבקיע 16 שערים ב-30 הופעות. בעונת 1951/52 זכתה הקבוצה בחמישה תארים בעזרת שורת ההתקפה המפורסמת שלה, שכללה את באזורה ולאזלו קובאלה בין היתר. בגמר גביע הגנרל של אותה עונה הבקיע את השער הראשון, שעזר לקבוצתו לנצח 2–4 את ולנסיה. בגיל 32, בשנת 1958, החליט לפרוש ממשחק מקצועי. במשחקו האחרון בקאמפ נואו במסגרת חצי גמר גביע הגנרל, הבקיע באזורה צמד, וכשהוחלף זכה לקימת כבוד על כל תרומתו למועדון.

בסך הכול, זכה עם ברצלונה ב-4 אליפויות ו-4 פעמים בגביע הגנרל.

===נבחרת לאומית===
בין 1949 ל-1957 הופיע באזורה ב-22 משחקי של נבחרת ספרד, בהם הבקיע 13 שערים. במשחק בכורתו ב-12 ביוני מול נבחרת אירלנד הבקיע את שערו הראשון. שבוע לאחר מכן, במשחק שנערך בקולומב הבקיע שלושער תוך רבע שעה לשערה של נבחרת צרפת. התקשורת הצרפתית כינתה אותו בשל כך "המפלצת של קולומב".

באזורה שיחק במדי נבחרת ספרד במונדיאל 1950 שנערך בברזיל. באזורה שיתף פעולה בחוד ההתקפה עם תלמו סארה. במשחק הפתיחה מול נבחרת ארצות הברית הבקיע צמד בתוך פחות מדקה. במשחק השני הבקיע שער נוסף, ובשלישי בישל לסארה. בשלב הבא של המונדיאל, במשחק מול נבחרת אורוגוואי הבקיע באזורה צמד נוסף. בסוף הטורניר סיימה נבחרתו במקום הרביעי.

לצד משחקו בנבחרת ספרד שיחק באזורה גם בנבחרת קטלוניה בשנים 1948–1958. במדיה שיחק 6 פעמים והבקיע ארבעה שערים.

==תארים==
;ברצלונה
*אליפות ספרד (4): 1947/48, 1948/49, 1951/52, 1952/53
*הגביע הספרדי (4): 1951, 1952, 1952/53, 1957
*הגביע הלטיני (2): 1949, 1952
*גביע ערי הירידים: 58–1955
*קופה אווה דוארטה (3): 1948, 1952, 1953

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.fcbarcelona.com/club/history/card/estanislau-basora אסטניסלאו באזורה] באתר הרשמי של ברצלונה
* [http://www.rsssf.com/miscellaneous/basora-intl.html סטטיסטיקה בנבחרת ספרד] ב-rsssf

קטגוריה:חלוצי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ליידה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ברצלונה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1950
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2012
אגם קורנטוסו

קורנטוסו (בספרדית: Correntoso) הוא אגם בדרום-מערב פרובינציית נאוקן בארגנטינה, צפונית לוויז'ה לה אנגוסטורה. שטחו של האגם 27 קמ"ר, והוא מצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי נאוול ואפי. האגם הוא אחד מהאגמים שלאורך דרך שבעת האגמים.

3 נחלים נשפכים לאגם: פִּיצ'וּנְקוֹ ממזרח (מכיוון הר בלוורדה), נֶאוּקֶנְקוֹ מצפון, ורוּקָה מָאלֶן, שאורכו כ-2 ק"מ, ומנקז את מימיו של אגם אֶסְפֶּחוֹ צ'יקו מצפון-מערב. האגם עצמו מתנקז בדרומו לנהר קורנטוסו, שאורכו כ-250 מ' בלבד, ונשפך לאגם נאוול ואפי.

==קישורים חיצוניים==

קורנטוסו
קטגוריה:פרובינציית נאוקן: גאוגרפיה
אוניברסיטת קרנגי מלון

אוניברסיטת קרנגי מלון (באנגלית: Carnegie Mellon University; בראשי תיבות: CMU) היא אוניברסיטת מחקר פרטית בעיר פיטסבורג, במדינת פנסילבניה, שבארצות הברית. שטח הקמפוס המרכזי הוא 570 דונם והוא מרוחק כ-5 ק"מ ממרכז העיר פיטסבורג.

האוניברסיטה נוסדה ב-1900 על ידי התעשיין אנדרו קרנגי וב-1967 התאחדה עם מכון מלון למחקר תעשייתי וקיבלה את שמה הנוכחי.

== קולג'ים ==
* (1900)
* (1905)
* ע"ש (1949)
* ע"ש מלון (1967)
* ע"ש (1968)
* ע"ש (1969)
* (1988)

== דירוג ==
מאז היווסדה הפכה קרנגי מלון למכון מחקר בעל שם עולמי, עם תוכניות רבות המדורגות בעקביות בין הטובות בעולם. בסקר האחרון של 200 האוניברסיטאות הטובות בעולם שנערך על ידי העיתון טיימס, דורגה קרנגי מלון במקום ה-20 הכללי. במהדורת 2009 של העיתון U.S. News & World Report, דורגו תוכניות התואר הראשון של קרנגי מלון במקום ה-22 בארצות הברית, בעוד התוכניות לתארים מתקדמים במדעי המחשב דורגו במקום ה-4, הנדסה במקום ה-21, מנהל עסקים במקום ה-17, מדיניות ציבורית במקום ה-10, אמנויות במקום ה-7 ופסיכולוגיה במקום ה-9. במהדורת 2010 של אותו העיתון, דורג התואר השני במדעי המחשב במקום הראשון בארצות הברית.

האוניברסיטה מושכת אליה תלמידים מכל רחבי ארצות הברית ומ-93 מדינות ברחבי העולם, היא גם נמנית עם אחת מה-"New Ivies" על פי העיתון ניוזוויק.
האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות, חברה בברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות, חברה איגוד אוניברסיטאות המחקר וחברה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי.

== בוגרים ידועים ==
7 מבין בוגרי האוניברסיטה הם חתני פרס נובל (שניים בפרס נובל לפיזיקה וחמישה בפרס נובל לכלכלה) בהם ג'ון פורבס נאש, זוכה פרס נובל לכלכלה, ומי שהיה מושא הספר נפלאות התבונה והסרט המבוסס על ספר זה. 5 בוגרים הם זוכי פרס טיורינג ובוגר אחד זוכה פרס וולף למתמטיקה. בוגר אוניברסיטה נוסף, שהיה גם מרצה באוניברסיטה, הוא רנדי פאוש, שהתפרסם בזכות נאומו "ההרצאה האחרונה" ובוגר אחר הוא מפיק הטלוויזיה הידוע סטיבן בוצ'קו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קרנגי מלון
קרנגי מלון
קטגוריה:הברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות
קטגוריה:איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
קטגוריה:איגוד האוניברסיטאות האמריקניות
קטגוריה:איגוד אוניברסיטאות המחקר
קטגוריה:פורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי
אומגה (כוחות מיוחדים)

כוח המשימה המיוחד "אומגה" (בגאורגית: "განსაკუთრებული დანიშნულების ქვედანაყოფი "ომეგა) הייתה יחידה גאורגית של כוחות מיוחדים, הראשונה מסוגה בגאורגיה באותם ימים, שפעלה בין השנים 1993-1995.
== היסטוריה ==
אומגה נוסדה בשנת 1993 תחת פיקוחה של "הלשכה לאיסוף מידע וניתוח אינפורמציה", כיורשת של הסניף הגאורגי של הק.ג.ב. הסובייטי, בראשות אירקלי בתיאשווילי. היחידה התמחתה בעיקר במשימות למניעת טרור ולמניעת הברחות. מפקדיה הבכירים של היחידה אומנו בארצות הברית, שסיפקה חלק מהחימוש המיוחד. בתקופת קיומה, 1993-1995, הייתה היחידה כפופה למשרד לביטחון המדינה של גאורגיה, וביצעה למעלה מ-200 מבצעים מיוחדים, רובם בהצלחה.

לאחר שידוד מערכות בצמרת הצבא הגאורגי, בעקבות מלחמת האזרחים הגאורגית, ושינוי האוריינטציה הזמני של הממשל הגאורגי להעדפת רוסיה, ירדה קרנה של היחידה, במיוחד תחת הנהגתו של איגור גיאורגדזה, השר לביטחון לאומי של גאורגיה באותם ימים. גיאורגדזה העדיף את היחידות המיוחדות שאומנו על ידי הרוסים, יחידה אלפא. מפקדי אומגה נתפסו כלא נאמנים לממשלה. בספטמבר 1995, הואשמו מספר קצינים של אומגה, בכך שהיו מעורבים בניסיון ההתנקשות בנשיא גאורגיה דאז, אדוארד שוורדנדזה, ב-29 באוגוסט של אותה שנה. היחידה הוכפפה לנשיא המדינה ישירות באופן רשמי, ולמעשה פוזרה בפועל. מפקד היחידה, ניקולוז קווזרלי, נאסר והואשם בארגון ההתקפה על שוורדנדזה. יחד עם זאת הוא לא נמצא אשם בכך בבית המשפט, וגזר עליו שבע שנות מאסר בגין שימוש לרעה בתפקידו. מאוחר יותר, נאסרו גם מספר קציני אומגה אחרים, וחלקם נמצאו מתים בנסיבות חשודות. מאוחר יותר קיבל קווזרלי מחילה ושוחרר, ובין השנים 1999-2008, הוא היה חבר הפרלמנט של גאורגיה. גנרל זאזא גוגאווה, מפקד צבא גאורגיה בין השנים 2006-2008, שרת ביחידת אומגה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: צבא וביטחון
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
בית ספר למשחק

בית ספר למשחק הוא בית ספר העוסק בהוראת משחק בלבד. בתי ספר למשחק פועלים כמוסדות עצמאיים או במסגרת אוניברסיטה.

הלימודים בבית ספר למשחק כוללים מידה רבה של הכשרה מעשית, ששיאה הוא העלאתן של הצגות בפני קהל.

באירופה הוקמו בתי ספר להכשרת שחקנים עוד מסוף המאה ה-19. לימים התפתחו בתי הספר למשחק והתרחבו למוסדות בעלי היקף הוראה רחב יותר להוראת אמנויות הבמה, בתי ספר לאמנויות הבמה, וכללו מקצועות רבים נוספים מעבר ללימודי משחק.

==בישראל==
בית ספר למשחק הראשון בישראל הוקם בסוף שנות השלושים במסגרת הסטודיו הבימה. כיום מתקיימים לימודי משחק במסגרת חוגים לתיאטרון הפועלים באוניברסיטאות אחדות (האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה) ובסמינר הקיבוצים. לימודי משחק מתקיימים גם בבתי ספר עצמאיים אחדים.

==ראו גם==
* בית ספר לאמנויות הבמה

==קישורים חיצוניים==

*
*
קטגוריה:אמנות הבמה
משחק
אולפן השחקנים

אולפן שחקנים (באנגלית: Actors Studio) הוא בית ספר למשחק שנוסד במנהטן בשנת 1947 על ידי איליה קאזאן, שריל קרופורד, רוברט לואיס ואנה סוקולוב, על בסיס שיטת סטניסלבסקי. הבמאי לי סטרסברג הצטרף לאולפן, ובו פיתח בו את שיטת המשחק שלו. אולפן השחקנים הוא המשך לעבודת קבוצת תיאטרון בשנות השלושים בניו יורק. שטרסברג ניהל את המקום מהיווסדו ועד מותו בשנת 1982. הוא מנוהל כיום על ידי השחקנים הידועים אל פאצ'ינו, אלן בורסטין והארווי קייטל.

== בוגרים ידועים ==
* רוברט דה נירו
* סטיב מקווין
* רוברט דובאל
* ג'יימס דין
* פיי דאנאוויי
* מונטגומרי קליפט 
* ביאטריס ארתור
* מרלון ברנדו
* ברוס דרן
* ג'ון גודמן
* דסטין הופמן
* ג'ין ויילדר
* ג'יין פונדה
* בראדלי קופר
* ראובן אדיב

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מנהטן: מבנים
קטגוריה:ניו יורק: חינוך
קטגוריה:ארצות הברית: בתי ספר למשחק
קבוצת תיאטרון

קבוצת תיאטרון (באנגלית: Group Theatre) הייתה קבוצת חברים שפעלה בניו יורק בשנות השלושים של המאה העשרים והניחה את היסודות לאמנות המשחק בארצות הברית על בסיס שיטת סטניסלבסקי.
קבוצת תיאטרון הייתה מורכבת משחקנים, מחזאים, במאים ומפיקים בהם לי סטרסברג וסטלה אדלר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תיאטרון
יוקו אובוצ'י

יוקו אובוצ'י (ביפנית: 小渕 優子; נולדה ב-11 בדצמבר 1973 ברובע בונקיו שבטוקיו) היא חברת בית הנבחרים של יפן משנת 2000. בשנים 2009-2008, כיהנה כשרה לענייני קצב הילודה והשוויון בין המינים בממשלת טארו אסו ובשנת 2014 כיהנה זמן קצר כשרת הכלכלה, מסחר ותעשייה. אובוצ'י, בתו של ראש ממשלת יפן לשעבר קייזו אובוצ'י היא השרה הצעירה ביותר (גבר או אישה) בתולדות יפן המודרנית.

==ביוגרפיה==
אובוצ'י, הצעירה מבין שלושה ילדים למשפחת אובוצ'י, סיימה ב-1996 לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת סייג'ו, עבדה שנתיים ברשת הטלוויזיה הציבורית TBS ושימשה כמזכירה במשרד של אביה. היא למדה באוניברסיטת אוקספורד כשאביה לקה בפתאומיות בשבץ מוחי ונפטר לאחר חודש. אובוצ'י נבחרה על ידי משפחתה להמשיך את השושלת הפוליטית והתמודדה בשנת 2000 על המושב החמישי במחוז גונמה, מטעמו כיהן אביה בבית הנבחרים. למרות שחסרה כל ניסיון פוליטי משמעותי, נבחרה אובוצ'י ברוב גדול לתפקיד ומאז עסקה בעיקר בענייני חינוך, היא הייתה חברת ועדת החינוך בפרלמנט ועוזרת השר לענייני חינוך, מדע וטכנולוגיה. לאחר בחירתו של טארו אסו כראש ממשלת יפן ב-24 בספטמבר 2008, מונתה לשרה בממשלה, תפקיד בו נשאה עד למפלת המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות 2009. לאחר חזרת המפלגה לשלטון בדצמבר 2012, מונתה אובוצ'י לסגנית שר האוצר טארו אסו, בממשלה שהקים שינזו אבה. בספטמבר 2014 מונתה לשרת הכלכלה, המסחר והתעשייה בקבינט של אבה. היא התפטרה לאחר כחודש ימים בעקבות אי סדרים כספיים שהתגלו במערכת הבחירות שלה.

אובוצ'י נשואה למפיק ברשת TBS ולזוג שני ילדים. ב-2007 סיימה תואר במנהל ציבורי באוניברסיטת ואסדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.time.com/time/asia/magazine/2000/0626/japan1.html Same Old, Same Old] כתבה במגזין Time Asia, יוני 2000.
* [http://www.independent.co.uk/news/world/asia/nepotism-under-fire-in-land-of-the-rising-daughter-716336.html Nepotism under fire in land of the rising daughter] The Independent יוני 2000
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואסדה
קטגוריה:פוליטיקאיות יפניות
קטגוריה:שרי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי תעשייה ומסחר
קטגוריה:יפניות שנולדו ב-1973
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1973
פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון

פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון הוא פסטיבל של מוזיקה קאמרית הנערך מדי שנה, מאז שנת 1985, בכפר בלום שבגליל העליון. את הפסטיבל ייסדה הפסנתרנית עדית צבי, שהייתה עורכת תוכניות מוזיקה קלאסית ומפיקה בתחנת קול המוסיקה – רשות השידור. עדית צבי הייתה המנהלת האמנותית של הפסטיבל בעשר השנים הראשונות לקיומו.<ref></ref><ref></ref>

הפסטיבל עוצב בהשראת פסטיבל מרלבורו,<ref></ref> שבו השתתפה עדית צבי כפסנתרנית בשנת 1968. הרעיון המנחה בעת הקמת הפסטיבל היה: לכנס כשלושים – ארבעים מוזיקאים, כשליש מהם ישראלים שמרכז פעילותם בחו"ל, ואמנים בעלי שם אחרים. האמנים לא יקבלו שכר אך יוכלו להגיע עם משפחותיהם והאירוח יהיה כל שכרם. האירוע יימשך שבועיים, והאמנים ישהו במקום מתחילתו עד תומו. השבוע הראשון ייוחד להתכנסות וחזרות ראשונות של ההרכבים הקאמריים, ובשבוע השני יתקיימו חזרות פתוחות לקהל הרחב וקונצרטים המשודרים בשידור ישיר בקול המוסיקה.

מאז שנתו הראשונה של הפסטיבל משולבות בתוכניותיו יצירות ישראליות, בהן יצירות שהוזמנו במיוחד עבור הפסטיבל.

שמו הראשון של הפסטיבל היה "ימי המוסיקה הקאמרית בגליל העליון". 

בניהול הפסטיבל מתחילתו משתתפת המועצה האזורית גליל עליון. הפסטיבל מתקיים מדי שנה בחודשי הקיץ, והוא משתלב בשאר אירועי הנופש, התיירות והתרבות באזור זה.<ref></ref>

המנהלים האמנותיים של הפסטיבל:

עדית צבי 1985–1994

רפי קינן 1995

אבי חנני 1996–1997

יונתן זק ואורי פיאנקה 1998–1999

מיכאל מלצר 2000–2010

צבי פלסר 2011–2021

עפרה יצחקי מאז 2021

היום הפסטיבל משלב מסורת וחדשנות, וכולל שלל מופעים מוזיקליים: מוזיקה קאמרית מאת מגוון רחב של מלחינים, אופרות, מוזיקה בשילוב אמנות וידאו, שירי תיאטרון, שירים עבריים בעיבודים אמנותיים, מופעי מחול ועוד. ביצירות נכללים גם מופעי בכורה ליצירות מאת מלחינים ישראלים. 

מסורת החזרות הפתוחות, המאפשרות לקהל לעקוב אחר אופן הכנתו והתפתחותו של הביצוע המוזיקלי, נשמרה לאורך השנים ומאפיינת את הפסטיבל גם היום. לעומת זאת, מסורת השידורים החיים של קונצרטי הפסטיבל לא שרדה, ושידורים כאלה אינם מתקיימים עוד. 

המנהלת האמנותית של הפסטיבל, מאז שנת 2021, היא הפסנתרנית עפרה יצחקי.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* מור גבריאל, [http://www.asimon.co.il/ArticlePage.aspx?AID=2963&AcatID=80 פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון], באתר "אסימון"
* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?ArticleId=3508&Subj=1&Area=1 פסטיבל "קול המוסיקה בגליל העליון" ייפתח בסערה], באתר "הבמה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה קלאסית
קטגוריה:קול המוסיקה
קטגוריה:כפר בלום
דף נחיתה

דף נחיתה (באנגלית: Landing page) הוא דף אינטרנט יחיד (בניגוד לאתר אינטרנט שלם בעל דפים מרובים) המוקם ברוב המקרים על מנת שיגיעו אליו (״ינחתו בו״) מקישור של פרסומים שונים כגון באנרים וקישורים (ובפרט בפרסום ממומן באינטרנט), או על ידי הפניה מחומר פרסומי מודפס או משודר כזה או אחר.

תפקידו של דף הנחיתה הוא למקד את תשומת לבו של המבקר למסר ספציפי (מכירה או שכנוע) ולהניעו להמשך פעולה של השארת פרטים (מתן ליד) ואף קנייה ישירה של המוצר בנוסף לכך. בכל מקרה מטרת דף הנחיתה לגרום למבקר להרגיש שהוא הגיע בדיוק למוצר או השירות אותו חיפש.

לרוב, חוסר מיקוד באתר בכלל או בדף הנחיתה בפרט עלול להביא להצפת מידע אשר תגרום למבקר לצאת מהדף ולא לבצע את הפעולה אותה המפרסם ציפה לקבל.

מטרתו של דף הנחיתה היא להגביר את יחס ההמרה של מציע המוצר בדף הנחיתה (בהשוואה ליחס ההמרה מעסקאות באתר עצמו שהוא נפרד מדף הנחיתה).

דף בית באתר אינטרנט לרוב אינו דף נחיתה מאחר שדף בית הוא דף המקדם את פני המבקרים באתר שלם ומציג את התועלות למבקר - אך לא ממקד את המידע לשירות אחד או הנעה לפעולה ספציפית.

==היתרונות של דף הנחיתה==
יתרונותיו של דף נחיתה הם רבים, במיוחד על פני אתר אינטרנט שלם. ראשית, מדובר בעמוד אחד, קצר לרוב, הלוכד את תשומת לב הגולש ומציג לו מוצר או שירות ספציפיים בצורה תמציתית. היות שטווח תשומת הלב של גולשי האינטרנט נע סביב שניות בודדות - יש להניח כי לגולש המזדמן לא תהיה הסבלנות לקרוא תוכני אתר כדי להתרשם מהמוצר, אלא יש להציג לו עמוד ממוקד המהווה למעשה פרסומת. בנוסף לכך, דף נחיתה לרוב יכיל עיצוב מזמין ואלמנטים גרפיים המעודדים את הגולש לפעול - טופס השארת פרטים, כפתור רכישה, הרשמה לרשימת תפוצה ועוד - כתלות בפעולה אותה יוצר הדף הגדיר כיעד. דף נחיתה הוא לרוב תוצר של מסע פרסום מפולח ייעודי ויתרונו של גורם זה על פני אתר הוא שדף נחיתה, מהגדרתו, מופרד מהמראה הכללי של האתר - לכן, החופש העיצובי בו גדול יותר וניתן "לשבור" את התבנית של האתר. ניתן למצוא כי מרבית הפרסומות המצויות בתוצאות החיפוש הממומן במנועי החיפוש מובילות למעשה לדפי נחיתה - וזאת על מנת למקסם את הרווח הפוטנציאלי מהשקעה כלכלית בפרסום.

== עקרונות בסיסיים לעיצוב דף נחיתה==
* עיצוב מקצועי המעביר את המסר הברור של המפרסם, ומטרתו להניע את הגולש לפעולה.
* כתיבת כותרת ברורה של תועלות המוצר והשירות המוצע, המניעה את הגולש לפעולה.
* טקסט קצר המבליט את יתרונותיו של תועלות המוצר ומאפייניו.
* תמונות הממחישות ומבטאות את השימוש במוצר או בשירות. 
* השארת פרטי התקשרות (לרוב שם מלא, דואר אלקטרוני וטלפון היוצרים ״ליד״) 
* קישור למידע מורחב על השירות/מוצר, או קישור לעמוד הבית.
* הוכחות חברתיות הממחישות שימוש במוצר או בשירות באמצעות עדויות ותמונות.

== ראו גם ==

* דיוור אלקטרוני
* רשימת תפוצה
* דיוור אוטומטי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אינטרנט
בחנותו של מר לובלין

בחנותו של מר לובלין הוא רומן פרי עטו של שמואל יוסף עגנון המספר את סיפורו בגוף ראשון במהלך שהותו בגרמניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה. הכרך השלישי מתוך ספרי ש"י עגנון שיצאו לאחר מותו.

==רקע==
במהלך הרומן מתאר עגנון את שהותו אצל אחיו אנשל בלייפציג ואת קורותיו שם על מגוון האנשים אותם הוא פוגש. הסיפור כולו מתרחש כמחשבות וזיכרונות העולים בדעתו בעת שהיתו בחנותו של מר לובלין.

בהקדמה לספר כותב עגנון:

בהמשך הספר המספר מתלונן על שהייתו הממושכת בחנות בשל היעדרותו הארוכה של בעל החנות, מר לובלין,

"כמה שעות יצאו משעה שהניחני מר לובלין בחנותו? לא הסתכלתי בשעון ולא רציתי להסתכל בו. מכיר אני את השעון. בזמן שאין לי זמן אין לו זמן, בזמן שיש לי זמן יש לו זמן. אין לי זמן הוא ממהר ורץ, יש לי זמן הוא זוחל ואינו זז. אלמלי הרהורי דברים שמסייעים אותנו לקצר בהם את הזמן מי היה יכול לעמוד מפני אריכות הזמן."

במשך הספור עגנון עובר מנושא לנושא ובין לבין הוא מותח ביקורת על המלחמה. כך לדוגמה הוא כותב:

"אחר שעה קטנה חזר ואמר, בקול עצב מאד. שרים שצריכים להיות ראשונים לכל דבר טוב וראשונים לעצור בעד הרעה לסוף ויד השרים במעל ראשונה. אמרתי לו, בבקשה אמור לי לאיזו רעה אתה מתכוון ולאיזה שרים אתה מתכוון. לחש ואמר, לרעה זו שהביאה המלחמה על העולם ולשרים אלו שגרמו למלחמה. עמדתי ושתקתי"

==עלילה==
בספר מספר עגנון על דמויות בעיר לייפציג, ומאריך בסיפור על כל דמות בפני עצמה. על עצמו מספר עגנון שאבות העיר לייפציג רצו לגרשו אך מר לובלין סייע בידו. על מר ארנו (אהרן) לובלין, האיך היגר מגליציה (מכורתו של עגנון) ללייפציג ואיך פתח בה חנות לכלי בית, ועלה לגדולה. על עוזרו של מר לובלין כריסטיאן למקי ואשתו, גלגוליהם עד שנסתייעו בידי לובלין.

שוכרי החנויות שכניו של מר לובלין: הזקן ויצלרודה, ערירותו ובדידותו. משחיז הסכינים גץ ווייגיל, סכסוכיו עם ויצלרודה. האומן יאקוב וויינוורצל, אהבתו לתנ"ך וליהודים, ומות כל בניו. ומוכר הצעצועים אדם איזבא, שמלפנים הייתה פרנסתו מצויה ברווח, אך משפרצה המלחמה יושב הוא בלא כלום, ומסתייע על ידי גברת זלצמן.

יהודים תושבי לייפציג: הרב יונתן, וידידותו עם עגנון. בעלי בית הקפה, משפחת זלצמן, בתם המאומצת שחזרה לאמה, בנם היחיד שנהרג במלחמה, והתחבטויותיהם לגבי פתיחת בית הקפה בשבת. ומר יעקוב שטרן, תושב בוטשאטש לשעבר שנקלע ללייפציג.

==לקריאה נוספת==
* הלל ברזל, מ"ספר המלבושים" ל"בחנותו של מר לובלין", ידיעות אחרונות, 8 בדצמבר 1974
* שרה כץ התעסקותו של עגנון בחנות הריקה, מאזנים, פברואר 1975, עמודים 171-177, 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.schocken.co.il/Book/בחנותו+של+מר+לובלין.aspx?code=40-51511 בחנותו של מר לובלין], באתר של הוצאת שוקן
* [https://agnonhouse.org.il/book/40-51511/ מאמרים על "בחנותו של מר לובלין"], באתר בית עגנון
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:לייפציג
אלו ואלו

אלו ואלו הוא קובץ סיפורים של ש"י עגנון. בראשונה ניתן שם זה לקובץ שיצא לאור בשנת 1941, ככרך השמיני בסדרת כל סיפורי ש"י עגנון, שהחלה לצאת לאור בשנת 1931. לאחר מכן יצא לאור ככרך השני במהדורת 1953 של הסדרה כל סיפוריו של ש"י עגנון. בכרך זה נכללות יצירות אחרות, ולמעשה הוא מקביל לכרך "מאז ומעתה" שבמהדורה הראשונה של כל סיפורי ש"י עגנון.

הקובץ "אלו ואלו" שיצא לאור בשנת 1998
מכיל את היצירות הבאות:

הנדח: סיפור המתרחש על רקע המאבק בין המתנגדים לבין החסידים בגליציה של תחילת המאה ה-19.

והיה העקוב למישור: קורות הזוג חשוך הבנים מנשה חיים וקריינדל טשארני. נובלה המסתיימת באופן טרגי, כאשר אושרה של האישה מותנה באובדנו של בעלה.

תכריך של סיפורים:
אגדת הסופר, מעלות ומורדות, יתום ואלמנה, מן השמים, עם פטירת הצדיק, גר צדק, כיבוד אב, קול האם, שלוש אחיות, הנגר והתרנגול, כפורים.

באהל ביתי: הדרשה, ש"ס של בית זקני ז"ל, מקטרתו של זקני עליו השלום, הילדה המתה, מנעלים, שכר שתיקה, צפורי, סיפור נאה של סידור תפילתי, שני זוגות, המטפחת, ביער ובעיר, עפר ארץ ישראל, ולא נכשל, חוש הריח, על אבן אחת, עם לבי.

דורות עולמים: אחוזת קבר, תחילת שימושו של השרף, בעל הריחים והטוחן, האדומים החמים, קינוח סעודה, העצה, סייעתה דשמיא.

סיפורים של שבת: שבתי,הפרוטה, כנגד אותם שקובעים ישיבות של שחוק וקלות דעת.

פולין / סיפורי אגדות: קדומות, משומרים לבוקר, גשם, מחולת המוות או הנאהבים והנעימים, הלב והעינים, בית הכנסת הגדול, במצולות, חבית של רבי יוחנן, על השחיטה, מעשה העז, נפלאות שמש בית המדרש הישן, חרב דוביש, אור תורה, מעגלי צדק, מעשה עזריאל משה שומר הספרים, מעשה המשולח מארץ הקדושה ת"ו.

סיפורים נאים של ארץ ישראל: עגונות, מעשה רבי גדיאל התינוק, רבי כתריאל שליח ציבור, כהן אמת, מעשה רבי יוסף או תורה לשמה, ברית אהבה, לבב אנוש, המנין, אבני המקום, תחת העץ, ההדלקה, השנים הטובות, עינינו הרואות, מאויב לאוהב.

בלבב ימים- הסיפור החותם את הכרך משלב היסטוריה ופולקלור בתיאור עלייתם של אנשי בוצ'אץ' לארץ ישראל.

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:סיפורים קצרים בעברית
The Lost Broken Bones

The Lost Broken Bones ("העצמות האבודות השבורות") הוא אלבום האולפן השישי של להקת הפופ פאנק הישראלית יוסלס איי.די, אשר הוקלט בחודשים ינואר-פברואר 2008 באולפני The Blasting Room שבקולורדו, ארצות הברית.

The Lost Broken Bones יצא בבכורה עולמית ביפן, ויציאתו לוותה בסיבוב הופעות של יוסלס איי.די ביפן ובסין. בישראל הושק האלבום בהופעה מיוחדת במועדון הבארבי עם אורחים כאביטל תמיר סולן להקת בצפר, שאנן סטריט סולן הדג נחש ודני סנדרסון.

== סקירה אמנותית ==
=== כללי ===
האלבום מאופיין בעוצמה רבה יותר ובטקסטים העוסקים בנושאים "רציניים" יותר מאלה שאפיינו את האלבומים הקודמים. בעוד שבאלבומים הקודמים עיקר העיסוק נסב סביב אהבה ויחסים ב-The Lost Broken Bones ישנה התייחסות גם לפוליטיקה ולסכסוך הישראלי-פלסטיני.

כסינגל ראשון יצא השיר "Blood Pressure", אשר מתאר את החוויות שעברה הלהקה בשנים האחרונות. לסינגל הופק וידאו קליפ.

== רשימת שירים ==
עטיפת הסינגל "Blood Pressure"
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
{| border="0"
|-
|
# Isolate Me – 3:31
# Killing A Ghost – 2:49
# Mouse In A Maze – 2:33
# Undecided – 3:06
# Blood Pressure – 2:46
# Shallow End – 3:34
# Night Stalker – 3:29
# Always The Same – 2:47
# Misconception – 2:26
# Already Dead – 1:37
# Give It Up – 3:31
# One Way Down – 3:52
|}
</div>

== מבצעים ==
* יותם בן חורין- גיטרה בס ושירה.
* ישי ברגר - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית וקולות רקע.
* גיא כרמלי - גיטרה חשמלית וקולות רקע.
* יונתן חרפק - תופים, קלידים וקולות רקע.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lyricsmania.com/lyrics/useless_id_lyrics_7962/the_lost_broken_bones_lyrics_84382/ מילות שירי האלבום] באתר Lyrics Mania
* [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Article.asp?GroupID=1918&ItemID=98698&ArtistID=23251 ביקורת על האלבום] באתר MOOMA
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2008
קטגוריה:יוסלס איי.די
קטגוריה:אלבומי פאנק (Punk)
קטגוריה:אלבומי פופ-פאנק
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
וילרבאן

וילרבאן (בצרפתית: Villeurbanne) היא עיר בצרפת, בקרבת העיר ליון. בין שתי ערים אלה חוצץ נהר הריז, יובל של נהר הרון. אוכלוסייתה מונה כ-130,000 נפשות ובכך היא מהווה העיר השנייה בגודלה במחוז רון.

== היסטוריה ==
האזור בו יושבת העיר היה מיושב עוד ב-6000 לפני הספירה, אך מקורה של העיר הוא מאוחר בהרבה, במאה הראשונה לפני הספירה - עת הוקמה ליון הקדומה על ידי התושבים הגאלים תחת השלטון הרומי. המושבה הכפרית אשר לימים תהפוך לווילרבאן נקראה בתחילה בפשטות "וילה אורבנה" (Villa Urbana), אך עם הזמן השתבש שמה לצורתו הנוכחית.

העיר הייתה חלק מהממלכה הצרפתית על גלגוליה השונים החל במאה ה-14. עד המאה ה-19 הייתה וילרבאן ברובה אסופת כפרים ושטחי עיבוד. לאחר המהפכה הצרפתית הפכה וילרבאן למרכז תעשייתי וכלכלתה נסקה בזכות תעשיות טקסטיל, כימיקלים ומכונות. המפעלים הרבים אשר נפתחו בווילרבאן הביאו להגירה רבה אליה, אשר כללה גם תושבים זרים רבים, בעיקר מאיטליה. האוכלוסייה המקומית גדלה מאוד בתחילת המאה ה-20, ובתוך שנים מעטות זינקה במאות אחוזים.

הזינוק האדיר באוכלוסייה הוביל ליוזמת עבודות ציבוריות כדי למנוע אבטלה בווילרבאן. פרויקטים אלו יצרו מספר מבנים ותשתיות ציבוריות חשובות בעיר, בהם בניין האר דקו "גראט-סייל" (צרפתית: "גורד שחקים"), הבולט לעין.

בעיר ישנה קהילה יהודית-דתית גדולה, הגדולה ביותר בחבל אוברן-רון-אלפ, עם למעלה מעשרים בתי כנסת ושני בתי ספר. אנשי הקהילה סבלו לאורך השנים ממספר תקיפות מצד צעירים מקהילה המוסלמית בעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רון-אלפ: ערים
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: ערים
מודוס אופרנדי

מודוס אופרנדי (מלטינית: Modus operandi) הוא מונח לטיני שמשמעותו שיטת פעולה, ובהקשר צבאי - תורת לחימה. 

המונח משמש במיוחד בהקשר של חקירות פליליות או עסקיות. 

אצל גורמי אכיפת החוק וקרימינולוגים הוא משמש לתיאור דפוס ביצוע, ומאפיינים של פשעים שנעשו על ידי עבריינים. 

קביעת מודוס אופרנדי חשובה ביותר שכן הדבר מסייע לסיווג הפשעים שבוצעו על ידי אותו העבריין. הדבר משמש גם קרימינולוגים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים פליליים בניתוח מצבו הנפשי של העבריין. (בארצות הברית רווח המונח בראשי תיבות .M.O).

אין להתבלבל בין מודוס אופרנדי לבין חתימה שפושעים רבים בוחרים להשאיר בזירת הפשע. בעוד שלחתימה אין תכלית מעשית, לפעולות שמבוצעות על ידי עבריינים כחלק מהמודוס אופרנדי יש תכלית שיכולה להיות אחת מאלה:
#להבטיח את ביצוע הפשע.
#להסתיר את זהותו של העבריין.
#לסייע לעבריין להימלט מתפיסה.
כשאחת מהפעולות שבוצעו על ידי העבריין נופלת לאחת מההגדרות הללו, הדבר יכול להיכלל במודוס אופרנדי של העבריין.

בעולם העסקים, מודוס אופרנדי מתאר את שיטת הפעולה של תאגידים: הדרך בה הם מנהלים את עסקיהם, והדרך בה הם מתקשרים עם תאגידים אחרים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:קרימינולוגיה
גרף נרות יפניים

גרף נרות יפניים
גרף נרות יפניים הוא תצורת מידע גרפית פשוטה חזותית המציגה מידע על המסחר המתבצע בניירות ערך בבורסה.

כל נר אנכי מסמל תקופת זמן בה התבצע מסחר כמו יום, שבוע, חודש או שנה. קצה הנר (הפתיל) מסמל את המחיר המקסימלי או מינימלי שנסחר במסגרת תקופת הזמן הנבחרת. הקצה העליון של הנר מסמל את השער הגבוה ביותר באותה תקופת זמן, והקצה התחתון של הנר מסמל את השער הנמוך ביותר. גוף הנר עצמו מורכב משער הפתיחה ושער הסגירה. כאשר שער הפתיחה נמוך משער הסגירה גוף הנר יהיה חלול (ובדרך כלל צבעו של הנר יהיה <span style="color: green;">ירוק</span>), כאשר שער הפתיחה גבוה משער הסגירה גוף הנר יהיה מלא (ובדרך כלל צבעו של הנר יהיה <span style="color: red;">אדום</span>), בצורה זו צבעו של הנר מראה את המגמה של נייר הערך באותה תקופת זמן.

הגדרת המרכיבים השונים בגרף נרות יפניים
גרף הנרות היפניים "מייצר" תבניות שונות הנקראות "תבניות יפניות", שפעמים רבות משמשות כאיתותים על אופי המגמה העתידית. תבניות מסוימות יבשרו על המשך כיוון מגמה ואף התחזקות, בעוד אחרות יבשרו על שינוי כיוון (Reversal). זהו הגרף הנפוץ ביותר בקרב המנתחים הטכניים שכן הוא נותן מידע רב בצורה ברורה ופשוטה יחסית, ושיטות מסחר רבות מתבססות על תצורתו.

יתרונה של ההצגה החזותית של נרות יפניים הוא בהצגה ברורה של היחסים בין גוף הנר לבין הצל, כלומר היחס בין טווח המסחר בין שער הפתיחה והסגירה לבין טווח המסחר הכולל בתקופת הזמן. תבניות הנרות היפניים נותנות תשומת לב רבה ליחסים הללו.
לדוגמה- כאשר שערי הפתיחה והסגירה זהים או מאוד קרובים, וגוף הנר זעיר, הנר נקרא דוג'י, והרמז שהוא מציע הוא של חוסר החלטיות מקומי במסחר (אם לקראת המשך המגמה או לקראת היפוכה, בהתאם להמשך התבנית בנרות הקודמים והבאים)

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.tapuz.co.il/blog/viewEntry.asp?EntryId=947341 סוגי הגרפים בניתוח הטכני]
*[http://www.candlestick.co.il/ כל תבניות הנרות היפניים]

קטגוריה:ניתוח טכני
קטגוריה:סטטיסטיקה תיאורית
קטגוריה:אינפוגרפיקה
פרש (מקצוע)

פָּרָשׁ הוא אדם שמקצועו הוא רכיבה על סוסים שמקורו עוד בעת העתיקה.

== פרשי מרוצים ==
פרשים בעת מרוץ סוסים
בעולם כיום מתקיימים תחרויות של פרשים ואף קיימים הימורים חוקיים במדינות מסוימות. ישנם שני סוגי תחרויות:
* תחרות פרשים בה הפרש מפגין את מיומנותו ושליטתו בסוס על ידי רכיבה במסלול ודילוג מעל מכשולים.
* מרוצי סוסים - תחרות שמטרתה להשלים מספר הקפות בזמן הקצר ביותר, תוך התחרות בסוסים אחרים.

== פרשי משטרה ==
פרש משטרה חולף על פני [[ארמון בקינגהאם, לונדון]]

פרש משטרה הוא שוטר רכוב על סוס או גמל. אלה משרתים עדיין במקומות נידחים וכן באזורים עירוניים בהם פעילותם היומיומית טקסית, אך הם משרתים גם בפעילות בתוך המון אדם. במצבים כאלה יש להם יתרון על שוטרים רגליים, מכיוון שיש להם מסה גדולה יותר והם נראים למרחוק, ובכך מפחיתים התפרעויות ומקלים על אזרחים הזקוקים להם למצוא אותם. גם הראות שלהם עצמם משופרת בגלל עמדתם הגבוהה. פרשים מועסקים גם בסיורים בפארקים ובטבע, מקומות בהם ניידות משטרה עשויות להיות רועשות מדי או בלתי מעשיות. פרשים משרתים גם כחלק מיחידות חיפוש והצלה.

==פרשי מלחמה==

==ראו גם==
* חיל פרשים
* פרש כבד
* פרש קל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקצועות הספורט
קטגוריה:מקצועות אכיפת החוק
קטגוריה:מקצועות צבאיים
קטגוריה:רכיבה
קטגוריה:חיל הפרשים
אוקה (אמנויות לחימה)

אוקה, בצד שמאל, סופג את ההתקפה בביצוע גלגול
האוּקֶה (ביפנית: 受け) באמנויות לחימה יפניות הוא מי שמקבל את הטכניקה. כלומר הוא מי שעליו הנגה, או הטורי מתאמן.

==תפקיד האוקה==
תפקידו של האוקה משתנה בין אמנות לאמנות. לדוגמה באייקידו וכן בקאטות בג'ודו האוקה תוקף את הנגה, וזה צריך לבצע עליו את הטכניקה. בג'יוג'יטסו תלמיד מתחיל מבלה את רוב זמנו בתור האוקה, ואילו באמנויות המבוססות על כלי נשק דווקא המורה הוא האוקה כאשר התלמידים מתקיפים אותו.

האוקה צריך למעשה לדעת איך להגיב בגופו למה שקורה סביבו, ואיך לא להפגע כשמוצעת עליו טכניקה. לפעולה של האוקה קרואים "אוקמי" (受け身), בתרגום חופשי קבלה על הגוף. רוב הפעולות של האוקה מסתיימות בנפילה כלשהי, או שהוא מתגלגל או שהוא נופל ישרות, או שבן הזוג שלו מבצע עליו נעילה או בריח, בכל מקרה על האוקה לדעת כיצד להזיז את גופו כדי למנוע נזק. ישנן גם אמנויות שבהן בשלבים מתקדמים האוקה יכול לנסות להפוך את הטכניקה ואז הוא הופך לנגה והנגה נהיה לאוקה.

כדי להיות אוקה טוב צריך לעבוד על גמישות ועל הבנת תנועה. כמו כן צריך להכיר נפילות מסוימות כמו "זנפו קייטן" (前方回転,) כלומר גלגול קדימה. התכונה החשובה ביותר של האוקה היא הערנות והמאפשרת לו להגיב בזמן היטב לנעשה לו.

קטגוריה:אמנויות לחימה
משה גדרון

משה (מוּסיק) גדרון (25 במאי 1925 – 14 בנובמבר 2009) היה קצין בצה"ל בדרגת אלוף, הוא שימש כראש אגף כוח אדם בצה"ל ומבקר מערכת הביטחון, קודם לכן שימש כקצין קשר ואלקטרוניקה ראשי, מפקד בית הספר הארצי לקשר, וקצין קשר בגזרות שונות.

==ביוגרפיה==
גדרון נולד בתל אביב. בגיל 17 הצטרף לפלמ"ח. שימש "גדעוני" באוניית המעפילים "חיים ארלוזורוב". בראשית שנת 1948 סיים קורס קציני קשר ובמלחמת העצמאות שימש כקצין קשר בחטיבת יפתח. לאחר המלחמה שימש כקצין קשר חטיבתי, כקצין קשר של פיקוד המרכז וכקצין קשר של פיקוד הדרום.

בשנים 1952–1953 שימש מפקד בית הספר הארצי לקשר. הוא מילא תפקידי מטה במפקדת חיל הקשר ובשנת 1966 מונה לקצין קשר ואלקטרוניקה ראשי, תפקיד בו כיהן גם במלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה, הועלה לדרגת אל"ם. בתקופה זו הצטייד החיל בדור חדש של מכשירי קשר. בסוף 1970 הועלה לדרגת תת-אלוף, יחד עם שאר קציני חיל ראשיים. באוגוסט 1972 השתחרר מצה"ל ומונה למנכ"ל חברת "טלרד". בספטמבר 1973 עם הקמת חטיבת חשמל ואלקטרוניקה בקונצרן "כור", הועמד בראשו.

ב-21 באפריל 1974 שב משה גדרון לצה"ל כדי לשמש ראש אגף כוח אדם. עם מינויו לראש אכ"א, הועלה לדרגת אלוף. בתפקידו זה ניצח על ההגדלה של צה"ל בעקבות מלחמת יום הכיפורים. בסוף 1975 הוחלט על מינויו למנכ"ל משרד התקשורת ולצורך כך השתחרר בחודש פברואר 1976 מצה"ל. גדרון הנהיג גביית דמי מקדמה על התקנת טלפון כדי לממן התקנת טלפונים נוספים וצמצום התור לטלפונים, אולם לא הושגה התקדמות במערכת הטלפונים בתקופת כהונתו, והיו אף שראו בחוסר המנהיגות שלו את הסיבה לכך. בראשית 1979, עם מינוי יצחק מודעי לשר התקשורת, ביקש להתפטר מכהונתו.

ב-1979 מונה לקונסול כללי של ישראל בדרום מערב ארצות הברית. בהמשך פנה לעסקים ובמשך מספר שנים ייצג בישראל את ליווינגסטון קוסברג, איש עסקים יהודי מטקסס, אותו פגש בעת היותו קונסול. ב-1988 מונה למבקר מערכת הביטחון, תפקיד בו כיהן עד ל-2 באוגוסט 2002, עת הוחלף בתא"ל (מיל') יוסי ביינהורן.

משה גדרון נפטר ב-2009, בגיל 84. ונקבר בבית העלמין ברמת השרון. הותיר אחריו את אשתו תמר (1926–2014), בתו של דב הוז, ואת בנו הבכור אמיר, לשעבר טייס בחיל האוויר. בנו הצעיר, סגן , היה קצין שריון שנהרג במלחמת יום הכיפורים ועוטר לאחר מותו בעיטור המופת. נכדו, בנו של אמיר, הוא חוקר מדע המדינה פרופ' נעם גדרון. 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-982-00.html?tag=18-35-08 משה גדרון], באתר News1
* [https://web.archive.org/web/20091117142254/http://dover.idf.il/IDF/News_Channels/today/09/11/1405.htm הלך לעולמו האלוף (מיל') משה גדרון], באתר דובר צה"ל
* [https://web.archive.org/web/20160424201028/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=63829&itemId=1622 אינני אומר דברי ניחומים, כי אין ניחומים - אני בוכה!], באתר יד לשריון, 18 בנובמבר 2009
* 
* 

על אשתו, תמר גדרון:
* [http://www.sharett.org.il/info/articles/tamik.htm תמר גדרון איננה] באתר העמותה למורשת משה שרת, 14 בנובמבר 2014
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:קציני קשר ראשיים
קטגוריה:ראשי אגף כוח אדם
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד התקשורת
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי כור תעשיות ובנותיה
קטגוריה:מבקרי מערכת הביטחון
קטגוריה:הגדעונים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:מפקדי בה"ד 7
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
פרס לנין

פרס לנין (ברוסית: Ленинская премия), היה אחד הפרסים החשובים והיוקרתיים בברית המועצות. הפרס הוענק על תרומות יוצאות דופן במדע, אמנות, ספרות, ארכיטקטורה והישגים טכנולוגיים. הפרס נקרא על שם מנהיגה הראשון של ברית המועצות ולדימיר לנין והוענק ביום הולדתו של לנין, ה-22 באפריל.
הפרס הוענק רק לאזרחי ברית המועצות, וכלל מדליה לענידה על הבגד, דיפלומה ותעודה שהעניקה למציג אותה זכויות יתר שונות (כגון נסיעה בחינם בתחבורה הציבורית), וסכום כסף שהשתנה במשך השנים.

הפרס נוסד על פי החלטת נשיאות הסובייט העליון ב- 23 ביוני 1925, והוענק עד שנת 1934. בין השנים 1935-1956, לא הוענק הפרס, בשל ייסודו של פרס סטלין, על שמו של יוסיף סטלין. ב-15 באוגוסט 1956, עם ביטול הפרס על שם סטלין וכחלק ממדיניות הדה-סטליניזציה בברית המועצות, חודשה הענקת הפרס, והוא הוענק כל שנה זוגית עד שנת 1990. בשנת 1957 הוענקו פרסי לנין עבור עבודות מדעיות מצטיינות, מבנים ארכיטקטוניים וטכניים, המצאות ששולבו בכלכלה הלאומית, תהליכים טכנולוגיים וכו'. כמו כן הוענקו פרסי לנין על עבודות ספרות ואמנות מצטיינות. במרץ 1960 הוענקו פרסי לנין בתחום העיתונאות.

עם קריסת ברית המועצות וכינונה מחדש של הפדרציה הרוסית בוטל הפרס רשמית בשנות התשעים של המאה העשרים. 

פרס לנין שונה מפרס לנין לשלום המוענק לאזרחים מחוץ לברית המועצות, על מאמציהם בהשכנת שלום. פרס לאומי נוסף הוא פרס ברית המועצות. מספר אישים קיבלו את שני הפרסים: פרס לנין ופרס ברית המועצות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ולדימיר איליץ' לנין
לנין
כנסיית סנט ברברה

כנסיית ברברה הקדושה - מבט על החזית 
כנסיית סנט ברברה (בצ'כית: Chrám svaté Barbory) היא כנסייה בקוטנה הורה, צ'כיה. הכנסייה היא אחת הכנסיות הגותיות החשובות במרכז אירופה. הכנסייה, ביחד עם מרכז העיר ההיסטורי של קוטנה הורה מהווה אתר מורשת עולמית.

== היסטוריה ==
במאה ה-10 התגלו בקוטנה הורה מרבצי כסף והעיר הפכה למרכז כריית המתכת. העיר ויושביה שאפו להלל את שם האל ולהודות לו על העושר שנפל בחלקם. בניית הכנסייה החלה ב-1388, אך הופסקה מספר פעמים והושלמה רק ב-1905. הכנסייה הוקדשה לברברה הקדושה, פטרוניתם של הכורים.

האדריכל הראשון היה כנראה יוהאן פארלר, בנו של האדריכל המפורסם פטר פארלר (שבנה את קתדרלת ויטוס הקדוש וגשר קארל בפראג). ישנם מחקרים הטוענים שפטר פארלר היה שותף ליצירת תוכניות הכנסייה. העבודה הופסקה בגלל מלחמות ההוסיטים ונמשכה רק ב-1482 תחת האדריכלים מאטי רייסק ובנדיקט רייט, שני אדריכלים מפראג. ההפסקה השנייה התרחשה בשנים 1588–1884.

לפי התוכניות המקוריות הכנסייה תוכננה להיות גדולה יותר, כנראה פי 2 מגודל הנוכחי. אך מכיוון שמימון הבנייה היה תלוי במחירי השוק של מתכת הכסף, ומחירי המתכת ירדו אחרי גילוי אמריקה והצפת יבשת אירופה בכסף וזהב, גודלה הוקטן ונגרמו הפרעות בבנייה. ב-1588 נסגרה הכנסייה בקיר זמני, שנהרס ב-1884, עת הומשכה הבנייה.

החזיתות החיצוניות של הכנסייה מרתקות, למרות שהעבודות הסופיות על הגג נעשו רק במאה ה-19. במקור, היו 8 קפלות רדיאליות במבנה טרפזי. מאוחר יותר נבנה בית מקהלה, שנתמך על ידי תמיכות דואות בנות שתי קומות. 

מלבד התמיכות הדואות המרשימות הכנסייה מכילה חלונות ויטראז' יפים, מזבח, דוכן דרשה וספסלי מקהלה וכן ציורי פרסקו מימי הביניים המתארים את חיי עיירת הכרייה והעיר.

== גלריה ==
<gallery>
Kutn%C3%A1_Hora-Cathedral_St_Barbara-interior6.jpg|קמרונות הרשת המפותחים של הכנסייה
Kutná Hora - vnější opěrné oblouky z Svaté Barbory1.jpg|התמיכות הדואות
Groll09.jpg|הכנסייה ב-1856
Chrám svaté Barbory - Kutná Hora.jpg|המזבח הראשי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:כנסיות בסגנון גותי
קטגוריה:צ'כיה: כנסיות
רפואה פנימית

רפואה פנימית (באנגלית: Internal Medicine) היא ענף ברפואה. הרפואה הפנימית היא אחד ממקצועות הרפואה הוותיקים ביותר ובעיני רבים היא מהווה בסיס לכל המקצועות הרפואיים הקליניים (ליד מיטת החולה) שאינם כירורגיים (לא מצריכים ניתוח).

הרפואה הפנימית עוסקת במניעה, באבחון ובטיפול תרופתי של מחלות שלא דורשות התערבות ניתוחית.

== היסטוריה ==
מבחינה היסטורית, רופאים פנימאים עבדו במרפאות קהילתיות ובבתי חולים בו זמנית ולעיתים קרובות באותו היום. לאור סיבות שונות (חוסר זמן, תחומי התמקצעות שונים הנדרשים ברפואה קהילתית לעומת רפואת בית חולים, ועוד), מקצוע הרפואה הפנימית עבר בפועל, במשך השנים, להיות מקצוע התמחות המבוצע בבתי חולים בלבד, וכך נולדה למעשה ההתמחות ברפואת המשפחה (כענף נוסף במקצועות הרפואה). עם זאת, לאחר קבלת תואר המומחה, רופאים פנימאים רבים בוחרים, מסיבות מגוונות, לעבור לעבוד בקהילה בלבד כרופאי משפחה, לעיתים בשילוב המשך עבודה בבית החולים.

== תחומי רפואה פנימית ==
התחומים בהם עוסקת הרפואה הפנימית:

== התמחות ברפואה פנימית בישראל ==
ההתמחות ברפואה פנימית בישראל נמשכת 4 שנים:
* 3 שנים במחלקה פנימית
* חצי שנה באחד, או 3 חודשים בשני תת-מקצועות נוספים
* חצי שנה במדעי יסוד
בתום ההכשרה הזו על הרופא לעבור בהצלחה שתי בחינות המכונות שלב א' ושלב ב'.
בחלק ממקצועות הרפואה השונים נדרשת התמחות ראשונית ברפואה פנימית כתנאי לקבלה. בין המקצועות ניתן למנות את מקצוע האימונולוגיה, קרדיולוגיה, אנדוקרינולוגיה, גסטרואנטרולוגיה, המטולוגיה, נפרולוגיה, ומחלות זיהומיות. כחלק מההסכם שהושג בעקבות שביתת הרופאים במהלך 2011 הוצע לרופאים שמעוניינים להתמחות ברפואה פנימית מענק התמחות על סך 300 אלף ש"ח (ברוטו), ע"ר העובדה שרופאים שסיימו את הסטאז' החלו תרים פחות אחר מקצועות הרפואה הפנימית ויותר אחר מקצועות 'זוהרים' יותר כגון מקצועות הכירורגיה, התמחות ברפואת ילדים ועוד. תרמו לכך בעיקר העובדה שלאחר סיום ההתמחות - רופאים פנימאים מומחים (שאינם הולכים לתת-התמחות לאחר שסיימו את ההתמחות ברופאה פנימית) מרוויחים לרוב פחות כסף מרופאים מומחים במקצועות אחרים. המענק האמור בא כביכול לנסות ולאזן את המצב מול ההתמחויות האחרות, אך למעשה מדובר בתוספת דלה מאוד, שכן את הסכום האמור (300 אלף שקלים) מרוויחים אפילו מתמחים במקצועות הכירורגיה תוך פרק זמן קצר יחסית בחייהם המקצועיים. עד כה לא הוצעה תוספת שכר נוספת למתמחים במקצוע הרפואה הפנימית - יתרה מכך, גם מתן המענק האמור הופסק לאחר כ-7 שנים.

== קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090429212417/http://www.acponline.org/isim/ International Society of Internal Medicine]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

*
ﭖ

פּא (בערבית: پاء) היא אות חיצונית לאלפבית הערבי שנוספה, כוואריאנט של בא, כדי לייצג את העיצור /p/ (כמו פּ"א דגושה). האות נוצרה בשפות שעברו להשתמש באלפבית הערבי וכללו את הצליל הזה כמו פרסית ואורדו, משם עברה האות לשימוש גם בשפה הערבית במילים משפות זרות, לדוגמה پاسكال (פסקל).

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.
==ראו גם==

* ב

קטגוריה:אותיות בערבית
מגוב נוכרי

[[מרכבה סימן 3 עם מגוב נוכרי]]
מבט מקרוב
מגוב נוכרי הוא מגוב לפריצת שדות מוקשים המתחבר לרכב קרבי משוריין (רק"ם) כגון טנקים, נגמ"שי חיל ההנדסה וכן הלאה. ה"נוכרי" משרת בצה"ל בחיל ההנדסה ובחיל השריון.

ה"נוכרי" בנוי מזוג קבוצות גלגלי מתכת כבדים בעלי בליטות (בדרך כלל ארבעה גלגלים בקבוצה), המרכב הרתום לטנק באופן שכל קבוצת גלגלים נמצאת לפני אחד מזחלי הטנק. הגלגלים חופשיים על צירם, ואינם מחוברים להינע כלשהו. הגלגלים מתגלגלים מכוח תנועת הטנק שמאחוריהם ועקב משקלם הכבד מפעילים את המוקשים שנמצאים לפני הזחלים של הכלי. ה"נוכרי" בנוי כך שהפיצוץ של המוקש יעיף את המגוב כלפי מעלה במקום לגרום להם לנזק קבוע. הנוכרי מסורבל מאוד בתנועה, במיוחד בשטחים חוליים, מאט את תנועת הטנק אליו הוא רתום, ודורש מנהג הטנק מיומנות גבוהה. באזורי דיונות יש עדיפות למגוב מחרשה ולאמצעי פינוי מוקשים אחרים.

ה"נוכרי" משמש לפריצת הדרך לרק"ם שעליו הוא מותקן ולאלה שנוסעים בטור בעקבותיו. לטנק שדוחף את הנוכרי יש אפשרות לגרור בנוסף גם עגלה 34 טעונה בשתי שרשראות של בנגלורים, שאותן הוא משחרר בתחילת השד"ם. כאשר הטנק מגיע לקצה השד"ם הוא מפעיל את שרשרת הבונגלורים ונוצרת פרצה רחבה ובטוחה באורך של עשרות עד מאות מטרים. העגלה נרתמת לטנק עם פין המאפשר לגזור אותו בפיצוץ שנשלט מתוך הטנק.

כדי לפנות דרך רחבה ובטוחה יותר משתמשים באמצעי פריצת מוקשים שונים, בהם מגוב רציף המותקן על גבי דחפורי די־9 משוריינים, רקטות ריצוף (כגון ה־CARPET) וצפע שריון.

בצה"ל מצוי דגם נוסף של מגוב נוכרי הנקרא "נוכרי קל", וניתן להתקינו על טנקי מרכבה סימן 4 החדשים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20090301203603/http://mazi.idf.il/4990-5658-HE/IGF.aspx מגוב נוכרי], באתר זרוע היבשה

קטגוריה:חיל ההנדסה הישראלי: אמצעי לחימה
קטגוריה:אמצעים נגד מוקשים