OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אורזית

אורזית (שם מדעי: Lonchura oryzivora), ידועה גם בשמות דרור האורז, פרוש האורז, או ציפור האורז של ג'אווה היא ציפור שיר קטנה שחיה באיי ג'אווה ובאלי שבאינדונזיה. האורזית הייתה ציפור מחמד פופולרית במדינות מסוימות, ודרך מסחר לשם גידול ביתי היא הועברה למדינות רבות ברחבי העולם.

אורך גופה 15–17 ס"מ, צבע נוצותיה בחלקה האחורי והחזה אפור, בטנה ורודה, לחייה לבנות, ראשה שחור ומקורה אדום. הזוויגים דומים.

האורזית חיה בעיקר במישורי עשב פתוחים, וניזונה מגרגרים וקטניות. בארצות המוצא שלה היא חיה לעיתים קרובות בקרבת ברכות אורז, ומכאן שמה.

האורזית מהווה איום על מגדלי האורז, ועל כן היא ניצודה באיטנסיביות במשך שנים. בימינו מצב השימור שלה הוא סכנת הכחדה, ונדיר לראותה באזורי מחייתה המקוריים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.birdlife.org/datazone/speciesfactsheet.php?id=8734 Java Sparrow] באתר BirdLife

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:אסטרילדיים
קטגוריה:ג'אווה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
טיסה 3932 של אירופלוט

טיסה 3932 של אירופלוט הייתה טיסה מסברדלובסק ל אשר התרסקה ב-30 בספטמבר 1973. המטוס, מדגם טופולב Tu-104 שהופעל על ידי אירופלוט, התרסק זמן קצר לאחר ההמראה, כל 108 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על המטוס נהרגו.

== התאונה ==
המטוס התרסק בעקבות נתונים לא נכונים שהוצגו על ידי מד האופק המלאכותי והמצפן, התקלה בהצגת הנתונים נגרמה בעקבות תקלה חשמלית במטוס. כתוצאה מכך הטייסים חוו ורטיגו.

== ראו גם ==
*טיסה 964 של אירופלוט שהתרסקה בנסיבות דומות, שבועיים אחרי טיסה 3932.

אירופלוט, 3932
אירופלוט, 3932
אירופלוט, 3932
קטגוריה:1973 בברית המועצות
אירופלוט, 3932
אירופלוט, 3932
איסר בן צבי

איסר בן צבי{{תמונה להחלפה}}
מנהיגי ארגון הבריחה בפולין. איסר בן צבי (יושב רביעי מימין), [[צבי נצר (יושב שישי מימין) - 1946|שמאל|]]
איסר בן צבי (7 ביוני 1913 וילנה, פולין (כיום ליטא) - 1 במרץ 1971 ישראל) - יליד וילנה. מראשי תנועת גורדוניה בפולין. ממנהיגי תנועת הבריחה בפולין. חבר ההנהגה הארצית של ההגנה. פעיל בארגונים מסחריים וציבוריים.

== ביוגרפיה ==
=== השנים הראשונות ===
איסר בן צבי נולד כאיסר גוז'נובסקי ב-1913 בווילנה לאברהם גוז'נובסקי ולמינה (ממשפחת מנזט). איסר התחנך בווילנה בבית ספר עברי עממי ובהמשך סיים בית ספר תיכון יהודי. היה מראשי תנועת גורדוניה בפולין וחבר ועד החלוץ בווילנה. ב-1934 עלה ארצה והצטרף לקבוצת דגניה ב' שם נישא לאשתו וב-1944 עבר עם משפחתו לקיבוץ מעלה החמישה שם היו עד 1949. 
עם סיום מלחמת העולם השנייה גילה כי הוריו ושניים מאחיו אבדו בשואה. אחות ואח ששרדו את המלחמה עברו לרוסיה.

=== ארגון "הבריחה" ===
באוגוסט 1945 נשלח בן צבי לפולין מטעם המוסד לעלייה ב' של ארגון ההגנה על מנת למסד את ארגון הבריחה. יחד איתו הגיעו צבי נצר ויוחנן כהן. בן צבי שהה בפולין עד 1947 כשבתקופה זו הציג את עצמו כניצול מחנה בשם שמעון שחזר למולדתו פולין.<ref></ref>

=== ארגון "ההגנה" ===
מ-1947 עד מאי 1948 היה חבר המפקדה ארצית של ארגון ההגנה תחת פיקודו של ישראל גלילי.

=== פעילות ציבורית ===
* 1948 מונה לחבר הוועד האולימפי הישראלי הראשון (בראשות יושבי הראש אבא חושי ונחום חת).
* 1949 עד 1950 היה בשליחות למזרח אירופה מטעם המחלקה המדינית של אגף החקר במשרד החוץ בראשות ראובן שילוח.
* 1950 עד 1954 מזכ"ל ארגון הפועל.
* 1954 עד 1955 שימש ראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון.
* 1962 עד 1965 מונה לנציג בנק הפועלים באמריקה הלטינית.
* 1967 עד 1970 שימש כנציג הסוכנות היהודית באמריקה הלטינית

=== חייו הפרטיים ===
ב-1936 נשא בן צבי לאשה את עדה אופנהיים (ילידת 1912). בתקופה שחיו בדגניה נולדו לזוג שלושה ילדים (אברהם, עזריה ושולמית). נפטר ב-1971 ונקבר בבית הקברות בחולון. אשתו עדה נפטרה ב-2000.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.habricha.org.il/ben-zvi-isar/ איסר בן צבי] באתר עמותת מורשת הבריחה.
* 
* גדעון רפאל בן-מיכאל, [https://web.archive.org/web/20140805182443/http://www.shoa.org.il/files/45.47775623.pdf ארגון "הבריחה" פעולותיו לאחר סיום מלחמת העולם השנייה] באתר המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ בחיפה
* [http://www.kadisha.biz/ShowItem.aspx?levelId=59689&template=18&ID=155398 איסר בן צבי] באתר חברה קדישא תל אביב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:חברי גורדוניה
קטגוריה:דגניה ב': אישים
קטגוריה:הבריחה
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:אנשי הוועד האולימפי בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
טיסה 964 של אירופלוט

טיסה 964 של אירופלוט הייתה טיסה מנמל התעופה קופיטנארי בגאורגיה לנמל התעופה דומודדובו ברוסיה אשר התרסקה ב-13 באוקטובר 1973. המטוס מדגם טופולב Tu-104 שהופעל על ידי אירופלוט התרסק לקראת הנחיתה במוסקבה, 122 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על המטוס נהרגו. זוהי התאונה הקטלנית ביותר בה היה מעורב מטוס טופולב Tu-104.

== התאונה ==
לקראת הנחיתה בשעת לילה ועם ראות לקויה, אספקת החשמל למד האופק המלאכותי והמצפן הופסקה, ולא הוצגו נתונים.  הטייסים חוו ורטיגו והמטוס התרסק 16 ק"מ מנמל התעופה דומודדובו. כל הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.

לתאונה זו קדמה שבועיים לפני תאונה דומה של טיסה 3932 של אירופלוט.
==קישורים חיצוניים==

אירופלוט, 0964
אירופלוט, 0964
אירופלוט, 0964
אירופלוט, 0964
אירופלוט, 0964
אירופלוט, 0964
סיפורו של דולפין

סיפורו של דולפין (באנגלית: Dolphin Tale) הוא סרט דרמה לכל המשפחה בבימויו של צ'ארלס מרטין סמית' שיצא לאקרנים בשנת 2011, ועוסק בסיפור הצלתה האמיתי של דולפינה בעלת הכינוי "ווינטר", שנפלטה לחוף בפלורידה בדצמבר 2005, ואיבדה את זנבה. הסרט עוסק במאבק להצלת חייה בשל השלכות משנה של הכריתה, והמרוץ להתקנת זנב תותב. סרט המשך, "סיפורו של דולפין 2", יצא לאקרנים ב-12 בספטמבר 2014.

==עלילה==
הסרט צולם במקור בתלת-מימד, הוא נוצר לפי תסריט שכתבו קארן ג'אנסן ונועם דרומי, שכתבו גם ספר בשם דומה, ומבוסס על סיפורה האמיתי של ווינטר , דולפינן ממין נקבה, שנמצאה על החוף בפלורידה, נאלצה לעבור טיפול לכריתת זנבה באקווריום הימי קלירווטר , מוסד ללא כוונת רווח הפעיל בתחום שיקום בעלי-חיים ימיים, שעמד לפני סגירה מחוסר תקציב.

הסרט מגולל במקביל את סיפורו של סוויר נלסון (ניית'ן גמבל), ילד שאביו נעדר והוא סובל מקשיי תקשורת בקרב החברה הרגילה בה הוא חי ולומד, ומתמודד גם עם עזיבתו של בן דודו האהוב, קייל קונלן (אוסטין סטוול) שהתגייס לצבא האמריקאי. סוויר משוטט על החוף במקום ללכת לבית הספר, ביחד עם דייג שהיה על החוף הוא מגלה את הדולפינן שנפלטה אליו, ומנסה לשחרר אותה מכבליה. הדולפינן מפונה למרכז השיקומי של קלירווטר וסוויר עוקב אחרי התקדמות הטיפול בה ומתוודע להייזל (קוזי צוהלסדורף) בתו של ד"ר קליי האסקט (הארי קוניק ג'וניור) האחראי על הטיפול בבעלי החיים במכון. הפעילות במכון משפיעה עליו לטובה מבחינה התנהגותית ואמו, לוריין נלסון (אשלי ג'אד), מסייעת לו מול המורה, מיסטר דויל (ריי מק'קינון) ובית הספר כדי לאפשר לו להמשיך לבקר את ווינטר ולסייע בשיקומה.

בן הדוד שהתגייס לצבא ארצות הברית נפצע קשה, ומועבר למרכז שיקומי של הצבא, הילד בא לבקרו ופוגש שם את המומחה לתותבים ד"ר קמרון מק'קארתי (מורגן פרימן, שמתנדב למצוא זנב תותב שיאפשר לווינטר להמשיך לחיות.

קמפיין ואתר אינטרנט שפותח הילד במיוחד כדי לאפשר לקהל הרחב לצפות באמצעות מצלמת רשת בווינטר בזמן אמת, מצליח לגייס קהל עוקבים רחב שתורם להצלת המרכז השיקומי של קליר ווטר, ובסוף הסרט, מחליט היזם המליונר שקנה את מתחם האקווריום הימי כדי להפוך אותו למרכז תיירות, להשאיר בשטח שבבעלותו את המכון השיקומי ולממן אותו מכספו.

==אתרי צילום הסרט==
הסרט צולם בעיקר באזור בו ממוקם האקווריום הימי קלירווטר, במחוז פינאלאס שבאזור מפרץ טמפה בפלורידה. וגם באקדמיה הצבאית "Admiral Farragut Academy", באולפני ערוץ הטלוויזיה "Bay News 9", בפארק הלאומי הונימון איילנד , ובעיר טרפון ספרינגס .

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים על דולפינים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
אד מרקי

אדוארד ג'ון "אד" מרקי (באנגלית: Edward John "Ed" Markey; נולד ב-11 ביולי 1946) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת מסצ'וסטס מאז שנת 2013. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1976–2013.

==ביוגרפיה==
מרקי נולד במלדן, מסצ'וסטס, פרוור של בוסטון. הוא בנם של כריסטינה לבית קורטני וג'ון אי. מרקי. משפחתו היא נצרות קתולית. ב-1968 סיים תואר ראשון בבוסטון קולג', וכן תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה ב-1972. הוא שירת בכוחות מילואים של צבא ארצות הברית בשנים 1968–1973, והשיג את הדרגה מומחה (Specialist).

בשנת 1972 נבחר לייצג את המחוז ה-13 בבית הנבחרים של מדינת מסצ'וסטס, המכסה את פרברי בוסטון. לאחר שבמאי 1976 חבר הקונגרס, הדמוקרט טורברט מקדונלד, מת בעודו מכהן, התמודד מרקי בפריימריז הדמוקרטים, והביס את יריבו הרפובליקני בבחירות הכלליות בניצחון גורף. מאז שירת עד 2013 בנציג ה-26 של מסצ'וסטס, המייצג בעיקרו את מחוז מידלסקס שבמדינה. הוא אותגר שלוש פעמים בפריימריז הדמוקרטים לאורך כהונתו הארוכה בבית הנבחרים, ובשני המקרים, למעט אחד, הביס את יריביו כשגרף יותר מ-80% ממניין הקולות.

בשנת 2013 מינה הנשיא ברק אובמה את ג'ון קרי לתפקיד מזכיר המדינה, וכך נותר מושב ריק בסנאט, שאותו ייצג קרי. בבחירות המיוחדות שנערכו ביוני באותה שנה, אשר יועדו למילוי מושבו של קרי בסנאט עד תום כהונתו בשנת 2015, הביס מרקי את יריבו הרפובליקני גבריאל גומז ונבחר לסנאט. בבחירות בנובמבר 2014, נבחר מרקי לכהונה מלאה.

לאורך כהונתו בבית הנבחרים וגם בסנאט, מרקי נחשב לאחד מחברי הקונגרס הליברלים ביותר בבית המחוקקים. הנושאים עליהם הוא שם דגש הם איכות הסביבה ומאבק בשינוי האקלים, וכן הוא קורא לארצות הברית להכיר בשואת הארמנים, עוד מתקופת כהונתו בבית הנבחרים. בסנאט הוא חבר בועדת המסחר, המדע והתחבורה, בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות, בוועדת העסקים הקטנים והיזמות, וכן בוועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית, הנחשבת יוקרתית.

מרקי נשוי מאז 1988 לד"ר סוזן בלומנטל, רופאה במקצועה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:חברי בתי המחוקקים של מדינת מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים של בוסטון קולג'
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
טיריבזוס

טיריבזוס (המאה ה-4 לפנה"ס) היה אציל פרסי. סטרפ סרדיס שהיה בין היוזמים של שלום אנטלקידס.

== ביוגרפיה ==
לאורך כל המלחמה הקורינתית תמכה ממלכת פרס האחמנית בליגה האנטי ספרטנית שכללה את אתונה, תבאי, קורינתוס, וארגוס. הספרטנים מצידם ניסו להטות את לב פרס אליהם. משלחת ספרטנית בראשותו של אנטלקידס הגיעה לסרדיס בשנת 393 לפנה"ס. אותו זמן מונה טיריבזוס לסטרפ במקום טיתראוסטס שמת. הוא הסכים להצעות הספרטנים, במיוחד לאור העובדה שאתונה התחזקה יותר מדי בים האגאי ושהליגה תמכה במרד של אואגורס מלך סלמיס שבקפריסין נגד פרס. האתונאים ששמעו על כוונות הספרטנים שלחו משלחת בראשותו של קונון, טיריבזוס השליך את חברי המשלחת למאסר, אם כי קונון הצליח להימלט. בינתיים נתן טיריבזוס כסף לאנטלקידס ויצא אל שושן לנסות לשכנע את המלך ארתחששתא השני להעתיק את נאמנותו מאתונה לספרטה. המלך לא השתכנע, טיריבזוס הושעה מתפקידו וסטרותס מונה במקומו. הוא המשיך במדיניות האנטי ספרטנית. אם כי חמש שנים לאחר מכן חזר טיריבזוס לשלוט. הוא הביא למשא ומתן בין המלך לספרטנים מה שהוביל לבסוף את שלום אנטלקידס.

טיריבזוס מת לבסוף כאשר ניסה ליזום קשר נגד המלך.

==לקריאה נוספת==
*משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב 
* Xenophon. Hellenica. Translated by Carleton L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann. vol. 1:1918, vol. 2: 1921. Digitized copy in: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Xen.+Hell.+1.1&fromdoc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0206 Perseus]

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:אחשדרפנים
בה (עיר)

בה (בצרפתית: Bex) היא עיירה בת 7,608 תושבים, הנמצאת במחוז אגל שבקנטון וו באזור דובר הצרפתית בשווייץ.

בה שוכנת בגובה של 424 מ' במרחק 7 קילומטרים דרומית לבירת הקנטון אגל, בקצה המזרחי של עמק הרון, למרגלות האלפים הברניים.

==היסטוריה==
האזכור הראשון של העיר בה הוא בשנת 574 בשם בקיס (Baccis).

==גאוגרפיה==
בה שוכנת בקצהו המזרחי של עמק הרון למרגלות רכסי האלפים הברניים והאלפים השבליים.

ממערב לה שוכנות הערים אולון ואגל וממזרח לה העיר סן מאוריס מדרומה העיר מונטה ומצפון לה על רכס האלפים הברניים העיירה גריון.

==מכרות המלח==
בבה יש מכרות מלח מהמפורסמים בשווייץ.

המלח שנמצא בבה היה הראשון שהתגלה בשווייץ. כבר במאה ה-15 נמצאו באזור תגליות המלח הראשונות אך רק בשנת 1554 נמצאה התגלית המשמעותית הראשונה ומיד לאחריה הוחל בהפקת המלח, ובשנת 1582 נבנה המפעל הראשון ביישוב רוח (Roche) הסמוך לאגל.

בשנת 1865 עברו המכרות לבעלות קנטון ברן, ובתחילת המאה ה-18 מונו מנהלים למכרות כשהמפורסם ביותר בהם היה אלברט ון הלר (Albrecht von Haller).

==תחבורה==
העיר שוכנת על כביש אזורי מספר 9 ובסמיכות לדרך מהירה מספר 9, במרחק 3 דקות נסיעה מאגל רבע שעת נסיעה ממונטרה וחצי שעת נסיעה מבירת הקנטון לוזאן.
 
ניתן להגיע לעיירה גם ברכבת ה-SBB שיש לה תחנה בעיר.

מהעיר יוצא כביש שעולה לעיירות גריון ווילאר-סור-אולון ויורד בחזרה לעיירה אולון.

בנוסף ישנו קו רכבת BVB היוצא מבה ועובר דרך העיירות גריון ווילאר-סור-אולון שם ניתן להחליף רכבת ולהמשיך עד קול דה בריטיי.

בעיר ישנו שדה תעופה עבור מטוסים קלים.

==ערים תאומות==
לבה יש עיר תאומה, והיא:
* טוטלינגן (Tuttlingen).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:וו (קנטון): קומונות
קטגוריה:עמק הרון
אנה אטקינס

אנה אטקינס (; ) הייתה צלמת בריטית וחוקרת בוטניקה פורצת דרך.

אטקינס נחשבת כראשונה שפרסמה ספר מלווה בצילומים - בשנת 1843 פרסמה את ספרה "אצות בריטניה – רישום באמצעות ציאנוטייפ (Cyanotype)".

==ביוגרפיה==
[[פוטוגרמה בשיטת קלוטייפ של אצה, שצילמה אטקינס עבור ספרה משנת 1843: "Photographs of British Algae: Cyanotype Impressions"]]
אטקינס נולדה בטונברידג' (Tonbridge), קנט שבאנגליה. אמה נפטרה זמן קצר לאחר לידתה והיא גודלה על ידי אביה, ג'ון ג'ורג' צ'ילדרן, שהיה כימאי, מינרליסט וזואולוג. בזכות זאת זכתה להשכלה מדעית לה זכו נשים מעטות בלבד באותה עת. בביתם הייתה מעבדה גדולה ומצוידת היטב. אטקינס ליוותה את אביה במחקריו, וציורי הצדפות שלה פורסמו בספרו, שהיה תרגום ספרו של לאמארק על מיני צדפות.

בשנת 1825 נישאה לג'ון פלי אטקינס. לזוג לא היו ילדים.

אטקינס נפטרה בהלסטד בשנת 1871, בגיל 72.

== אצות בריטניה – רישום באמצעות ציאנוטייפ ==
הזוג אטקינס היה חבר של ויליאם הנרי פוקס טלבוט ואטקינס למדה ממנו את השימוש בשיטת "רישום קלוטייפ (פוטוגני)", והחל מ-1841 החלה לצלם בעצמה.

סר ג'ון הרשל, פיתח את תהליך הציאנוטייפ ב-1842, ואטקינס השתמשה בתהליך לצילום אצות מיובשות. אטקינס פרסמה בעצמה את תצלומיה באוקטובר 1843, בספרה: "Photographs of British Algae: Cyanotype Impressions", שנחשב כספר הראשון המלווה בתצלומים (8 חודשים לפני ספרו של טלבוט, "עפרון הטבע"). עד 1853 פרסמה אטקינס שני כרכים נוספים של ספרה. רק 17 עותקים של הספר יצאו לאור, כאשר רבים מהעותקים אינם שלמים. כיום, עותקים של הספר קיימים, בין השאר, בספרייה הבריטית, במוזיאון קלוינגרוב בסקוטלנד, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, בספריית העיר ניו יורק, באגודה הלינאית של לונדון ובחברה המלכותית של לונדון לשיפור הידע במדעי הטבע.

== עבודות מאוחרות ==
בשנות ה-50 של המאה ה-19 אטקינס שיתפה פעולה עם חברה קרובה שלה, אן דיקסון (1799–1864), ביצירת לפחות שלוש אסופות פוטוגרמות של ציאנוטייפ:
* Cyanotypes of British and Foreign Ferns (שנת 1853) אשר נמצא במוזיאון גטי בקליפורניה.
* Cyanotypes of British and Foreign Flowering Plants and Ferns (שנת 1854) - הופרד לדפים בודדים, אשר נמצאים בחזקתם של מוזיאונים שונים.
* אסופה אשר הוקדשה לאחיינה של אן דיקסון (שנת 1861).
בנוסף, פרסמה אטקינס ספרים ללא פוטוגרמות.

==מספריה==
<div class="mw-content-ltr">
* Photographs of British algae: cyanotype impressions, (Sevenoaks) [Private publication], 1843-1854;
* The perils of fashion. London, 1852;
* The Colonel. A story of fashionable life. By the author of "The perils of fashion." London: Hurst & Blackett, 1853;
* Memoir of J.C. Children, including some unpublished poetry by his father and himself. London: John Bowye Nichols and Sons, 1853;
* Murder will out. A story of real life. By the author of "The colonel," etc. London, 1859;
* A page from the peerage. By the author of "The colonel." London, 1863.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.luminous-lint.com/app/contents/fra/_photographer_anna_atkins_algae_01/ מבחר פוטוגרמות מתוך ספרה Photographs of British Algae: Cyanotype Impressions] [אנגלית], באתר העוסק בהיסטוריה של הצילום, 16.03.2015.
* , 16 במרץ 2015
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלוצי הצילום
קטגוריה:בוטנאיות בריטיות
קטגוריה:בוטנאים בריטים
קטגוריה:צלמות בריטיות
קטגוריה:צלמות המאה ה-19
קטגוריה:מדעניות בריטיות במאה ה-19
קטגוריה:ילידות 1799
קטגוריה:נפטרות ב-1871
גבריאל פיגה

גבריאל פיגה (בצרפתית: Gabriel Piguet; 1887, מקון – 1952, קלרמון-פראן), היה חסיד אומות העולם מצרפת.

==ביוגרפיה==
פיגה היה חייל צרפתי במלחמת העולם הראשונה. במלחמה נפצע קשה וקיבל את צלב המלחמה. משנת 1933 היה פיגה הבישוף הקתולי של קלרמון-פראן. 

עם כיבוש צרפת בידי הגרמנים תמך פיגה בתחילה במרשל פטן אך עם פלישת גרמניה לדרום צרפת בסוף 1942 היה עד לרדיפת היהודים והדבר הביאו לתמוך בהצלת יהודים במוסדות קתוליים בתחום הדיוקסיה שלו. בין סוף 1942 למעצרו באביב 1944 קלט פיגה ילדים יהודים בבית הספר בקלרמון-פראן שבו עבד בהוראה, ילדים שנותרו לבדם לאחר מעצר הוריהם. כך יכלו ילדים אלה להיות מוסתרים מפני הנאצים. פיגה הבטיח להוריהם של הילדים שהוסתרו בבית הספר שלו, שלא יפעל להמרת דתם. כמו כן היה פיגה מעורב בהתנגדות המחתרתית הקתולית לכיבוש הנאצי בצרפת. 

ב-28 במאי 1944 עצרה המשטרה הגרמנית את פיגה בקתדרלה שבה פעל, בעוון מתן סיוע לכומר שהיה מבוקש על ידי הגסטפו. פיגה נכלא בקלרמון-פראן ומשם גורש לדכאו בספטמבר. בדכאו, הסמיך פיגה בחשאי לכמורה את קרל לייסנר שנפטר לאחר שחרור המחנה משחפת ולימים הוכר כקדוש על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

פיגה שרד במעצרו למרות שאיבד 35 קילוגרמים ממשקלו, ובשנת 1945 שב לצרפת.

ב-2000 הכיר יד ושם בגבריאל פיגה בתור חסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1887
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1952
עבד אל-חכים חאג' יחיא

עבד אל-חכים חאג' יחיא (בערבית: عبد الحكيم حاج يحيى; נולד ב-16 בפברואר 1965) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם רע"מ וכראש עיריית טייבה.

== ביוגרפיה ==
חאג' יחיא נולד בטייבה. כשהיה בן 15 הציע מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הישראלית לאביו, שתממן עבור בנו לימודי רפואה במוסקבה אם יצטרף למפלגה. האב, מוסלמי אדוק, ויתר על ההצעה מחשש שהדבר ירחיק את בנו מהדת.

בעל תואר בהנדסה אזרחית מהטכניון.

הצטרף לתנועה האסלאמית ב-1981. כיהן כראש עיריית טייבה לתקופה של כחצי שנה ב-1998 ובין השנים 2005–2007. ביוני 2007, לאחר שעיריית טייבה הייתה נתונה כעשור במשבר כלכלי, החליט שר הפנים, רוני בר-און, להדיח את חאג' יחיא מתפקידו ולמנות ועדה קרואה לעיר, בראשות שלמה טוויזר. עתירה לבג"ץ שהגיש חאג' יחיא נגד ההחלטה - נדחתה.

בינואר 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, נבחר חאג' יחיא בבחירות המקדימות למקום השני ברשימת התנועה האסלאמית (המיוצגת בכנסת תחת רע"מ), בהפרש של קול אחד (51-50) מול וואליד טהאא המתמודד נגדו. במסגרת איחוד הרשימות הערביות לקראת הבחירות, הוצב במקום השישי של הרשימה המשותפת.

יחיא מתח בכנסת ביקורת על כך שהחלטת הממשלה 922, תוכנית החומש לצמצום פערים בחברה הערבית, לא לוותה באישור תוכניות מתאר ליישובים הערביים, ולפיכך לא ניתן היה לנצל כספים רבים שהוקצו במסגרתה והם הושבו לאוצר.

בנאום שנשא בכנסת בדצמבר 2016 אמר: בריאיון לאתר דבר ראשון בדצמבר 2018 סירב לגנות את ארגון הטרור חמאס, ואמר .

על אף שלא היה חבר ועדת העבודה והרווחה, הצטרף ליו"ר הוועדה בכנסת ה-20 ח"כ אלי אלאלוף ולצד ח"כ איל בן ראובן בהקמת 'צוות משימה' פרלמנטרי לטיפול בריבוי התאונות בענף הבניין. במסגרת פעולתם יצאו השלושה לסיורי פתע באתרי בניה, ויזמו חקיקה לשיפור הבטיחות בענף. בין החוקים שהובילו השלושה: חוק הקובע כי אתרי בניה בהן אירעו תאונות קשות או קטלניות יסגרו מיידית למשך יומיים, חוק המחייב מינוי עוזרי בטיחות באתרי בניה גדולים וחוק האוסר להעסיק מנופאים שלא בהעסקה ישירה או באמצעות חברות ייעודיות ועוד. במאי 2017 מונה חאג' יחיא לראשות ועדת משנה לוועדת העבודה והרווחה בנושא הבטיחות בענף.

הוא נבחר גם לכנסת ה-21 מטעם רע"מ-בל"ד במקום ה-3 ברשימה וכנציג השני של מפלגת רע"מ ברשימה. בבחירות הפנימיות שנערכו בתנועה האסלאמית לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הודח חאג' יחיא ממקומו ברשימה על ידי וליד טאהא, שזכה למקום ה-6 ברשימה המשותפת.

== חיים אישיים ==
חאג' יחיא מתגורר בטייבה, נשוי ואב לארבעה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.moshtrka.com/#!-/cwy4 תיאור מועמדי הרשימה המשותפת], באתר הרשימה 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית טייבה
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ואחת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הרשימה המשותפת
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:אנשי התנועה האסלאמית
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם רע"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
פייר-מארי ז'רלייה

פייר-מארי ז'רליֶיה (בצרפתית: Pierre-Marie Gerlier; 1880, ורסאי – 1965, ליון) היה קרדינל קתולי וחסיד אומות העולם מצרפת.

==ביוגרפיה==
ז'רלייה למד באוניברסיטה של בורדו והיה עורך דין. לאחר מכן למד בסמינר לכמרים באיסי שבפריז ובפריבור. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין בצבא הצרפתי, נפצע ונפל בשבי הגרמני. בשנת 1921 הוסמך לכמורה והיה ראש קהילה בפריז. בשנת 1929 הוסמך בתור בישוף על ידי האפיפיור פיוס התשיעי. ההסמכה בוצעה בקתדרלת נוטרדאם בפריז. 

ז'רלייה היה הארכיבישוף של ליון משנת 1937 ועד מותו. תואר הכבוד שנקבע לו היה הפרימט של גאליה. בשנת 1939 היה אחד הבוחרים באספה האפיפיורית שהתכנסה לבחור אפיפיור חדש. באספה זו נבחר פיוס ה-12.

בתקופת כיבוש צרפת בידי הגרמנים גינה ז'רלייה את גירוש היהודים מצרפת למחנות ההשמדה הנאציים וכן גינה את התנאים בהם נמצאים היהודים במחנות אלה. הוא פעל למען הסתרת ילדים יהודיים במוסדות קתוליים בצרפת, לשם הגנתם מפני גירוש.

משנת 1945 ועד 1948 היה ז'רלייה סגן הנשיא של הוועידה האפיסקופלית הצרפתית . בשנת 1958 השתתף שוב בבחירת אפיפיור, בבחירות בהן נבחר יוחנן העשרים ושלושה, ובשנת 1963 השתתף בבחירות בהן נבחר פאולוס השישי.

ז'רלייה מת מאוטם שריר הלב בליון ונקבר בקתדרלת ליון.

ב-1981 הכיר יד ושם בז'רלייה בתור חסיד אומות העולם.

== ראו גם ==

* הצלת יהודים במהלך השואה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:חשמנים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ליון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1880
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1965
ניורד

ניורד (בנורדית עתיקה: Njörðr) הוא אל הים והספינות במיתולוגיה הנורדית, בן זוגה של סקאד'י, אביהם של אל הקיץ פרייר ושל אלת הפוריות פריה.

== דמותו במקורות ==

=== באדה הפואטית ===
Lorenz Frølich}}
באדה הפואטית מוזכר ניורד כאביהם של פרייר ושל פריה וכבעלה של סקאד'י. הוא השתתף ב"התנצחות של לוקי", סעודה שבה הטיח לוקי עלבונות באלים. לוקי לעג לו תחילה על תפקידו במלחמת האייסיר-ואניר, ולאחר מכן הזכיר את הולדתו של פרייר מאחותו האלמונית של ניורד:

בשלב זה מתערב טיר להגנתו של פרייר, והוויכוח מוסט.

=== באדה הפרוזאית ===
סקאד'י וניורד בדרכם לנאטון (1882) מאת פרידריך וילהלם היינה
תשוקתו של ניורד לים (1908) מאת ויליאם גרשום קולינגווד
בחלק השני של האדה הפרוזאית, "ההטעיה של גילבי", מתוארים חייהם המשותפים של ניורד וסקאד'י. סקאד'י רצתה לגור בת'רימהיים, מקום מגוריו של אביה בהרים המושלגים, אך נְיורד השתוקק לגור במצודת נֵאטוּן, ביתו אשר על שפת הים. בני הזוג הסכימו לגור תשעה לילות בת'רימהיים ושלושה לילות בנאטון (או תשעה חורפים בת'רימהיים ותשעה נוספים בנאטון, לפי הקודקס רגיוס). אך באחד הימים, כאשר ניורד חזר לת'רימהיים, הוא אמר:
סקאד'י ענתה לו:
עקב כך נפרד הזוג, ניורד חזר אל הים וסקאד'י נשארה בהרים המושלגים.

בפרק 56 של הספר "שפת השירה", שהוא החלק השלישי באדה הפרוזאית, מוסבר כיצד נפגשו ניורד וסקאד'י: האלים הרגו את ת'יאזי, אביה של סקאד'י. כפיצוי, הם הציעו לסקאד'י לבחור לה בן זוג מבין האלים, אך הציבו לה תנאי - עליה לבחור את בן הזוג באמצעות התבוננות בכפות רגליו בלבד. סקאד'י הסכימה. האלים נעמדו מאחורי יריעה שהסתירה את כל גופם מלבד כפות רגליהם. סקאד'י בחרה בזוג רגליים נאות משום שהייתה משוכנעת כי אלו רגליו של האל בלדר היפה, אך לבסוף התברר שאלו היו רגליו של ניורד, שנמצא באסגארד כחלק מחילופי בני ערובה שנערכו בקץ המלחמה בין האייסיר לוואניר. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלים נורדיים
שולזינגר

שולזינגר (Shulsinger) הוא שם משפחה שפירושו חזן בית הכנסת (ביידיש: שול = בית הכנסת, זינגר = חזן), עם זאת, חלק מהמשפחות נקראות כך על שם היותם מצאצאי הלווים והשם מבטא את הציפייה לבניית בית המקדש וחזרת שירת הלווים על דוכנה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
רב-חנק מצוי

רַב-חַנָּק מָצוּי הידוע גם בשם נחש בריח או נחש בריח מצוי (שם מדעי: Boa constrictor) הוא מין נחש חנק גדול ממשפחת החנקיים החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית.

נקבות רבי-החנק גדולות יותר מהזכרים, והן מגיעות לאורך של 2–3 מטר, בעוד הזכרים בדרך כלל מגיעים לאורכים של 1.5–2.3 מטר. הצבעים של רבי-החנק כוללים גוונים שונים של חום, אפור, צהוב, ואף לבן לעיתים רחוקות. קצה זנבם נוטה לצבע אדום.

רבי-חנק מעדיפים סביבות לחות עם הרבה צמחייה, כגון יערות גשם, ועל כן לעיתים קרובות ניתן למצוא אותם בתוך בריכות ושלוליות טבעיות או ליד גדות נהרות ואגמים. הנחש הוא שוכן עצים רוב זמנו והוא מטפס ביעילות באמצעות החוליות הלופתות שלו.

טרפו של הנחש הוא יונקים ועופות שונים בעלי דם חם. הוא תוקף ממארב בין הצמחים ולופת את הטרף בין החוליות שלו עד שהוא נחנק למוות . לאחר מכן הוא בולע את הטרף בשלמותו. הנחש אינו ארסי.

נחשים אלה בעלי מזג נח ורגוע, ולעיתים קרובות הם גם מתרבים בשבי. עם זאת זהו נחש מסוכן בעל שיניים חדות הנתפסות בקורבנם ולעיתים אף נתקעות בתוך העור. הנחש יכול להיות קטלני.

==תת-מינים==
כמה תת-מינים של הנחש נחשבים כיום לתת-מינים לא קיימים. אחרים בעלי דמיון שטחי לתת-מינים דומים וקשה להבדיל ביניהם:
* Boa Constrictor amarali
* Boa Constrictor constrictor
* Boa Constrictor longicauda
* Boa Constrictor melanogaster
* Boa Constrictor nebulosa
* Boa Constrictor occidentalis
* Boa Constrictor orophias
* Boa Constrictor ortonii
* Boa Constrictor sabogae

כיום רואים בתת-מין לשעבר - Boa Constrictor imperator, מין עצמאי - רב חנק מלכותי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

בואה על ענף

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:חנקיים
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:זוחלים: טורפי-על
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:זוחלים ביער האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
גלעד ארדיטי

גלעד ארדיטי (נולד ב-26 באוגוסט 1985) הוא מנכ"ל ומייסד שותף בחברת "אליס", המפעילה אתר להזמנת טיסות. לפני כן כיהן כאיש ציבור בתפקידו כיושב ראש התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל וחבר המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג) בין השנים 2014–2016 ויושב ראש אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב בין השנים 2012–2014.

==ביוגרפיה==
נולד בקיבוץ יראון. בוגר בית הספר החקלאי כדורי. במהלך שירותו בצה"ל שירת כלוחם בחטיבה 188 בחיל השריון, יצא לקצונה, וכיום משמש סרן במילואים באותה חטיבה.

במהלך לימודיו האקדמיים מילא ארדיטי מספר תפקידים באגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב, ביניהם ראש המחלקה האקדמית וראש מחלקת מנהל ורווחה. במהלך המחאה החברתית בשנת 2011, הוביל את פעילות השטח של הסטודנטים בתל אביב, ויזם את מהלך החרמת רשת שופרסל כאקט מחאה על יוקר המחיה ברשתות השיווק. בשנת 2012 נבחר ארדיטי לתפקיד יו"ר האגודה.

בנובמבר 2014 נבחר ארדיטי ברוב קולות לתפקיד יושב ראש התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל. מתוקף תפקידו זה כיהן גם כחבר במועצה להשכלה גבוהה.
במהלך כהונתו עסק רבות בשינוי עומק של מערכת ההשכלה הגבוהה, כך שתתאים עצמה לאתגרי העתיד ותהיה רלוונטית ומשמעותית לסטודנטים. כמו כן, בתקופת כהונתו יצאו אל הפועל מספר פרויקטים שנועדו לקדם עשייה חברתית ובנייה כלכלית עתידית עבור הסטודנטים, ובהם: עמותת "תוצרת הארץ", שמיישבת בתשע ערים בישראל סטודנטים שמטרתם לעזור בקידום העיר, "הבית האקדמי", שמטרתו לאפשר לסטודנטים דריסת רגל בשוק הנדל"ן ואפשרות לרכוש דירה ראשונה עם הון עצמי מוגבל, "MILGAPO" שבאה לטייב קבלת מלגות עבור סטודנטים והסדר פנסיה ארצי לסטודנטים בשיתוף עם מיטב דש. בנוסף, חוק זכויות הסטודנט תוקן ולראשונה נכללה בו הכרה בהתאחדות הסטודנטים הארצית כארגון היציג של הסטודנטים בישראל.

כיום ארדיטי הוא מנכ"ל ומייסד שותף בחברת "אליס", אשר סיימה את 2019 כחברה הישראלית שמוכרת הכי הרבה טיסות אונליין.

ארדיטי מתגורר כיום בקיבוץ מעין צבי, נשוי ואב לשני ילדים. הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה ופסיכולוגיה ותואר שני במדיניות ציבורית, שניהם מאוניברסיטת תל אביב.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי התאחדות הסטודנטים
קטגוריה:חברי המועצה להשכלה גבוהה
קטגוריה:פעילי ארגוני סטודנטים בישראל
קטגוריה:אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:יראון: אישים
קטגוריה:מעין צבי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
חנני הרואה

חֲנָנִי הָרֹאֶה, דמות מקראית, נביא אשר ניבא בסוף ימיו של בעשא, מלך ישראל ובזמנו של אסא מלך יהודה. חֲנָנִי הוא אביו של יהוא אשר גם הוא נקרא רֹאֶה.

בספר דברי הימים ב' מסופר שהוכיח את אסא מלך יהודה על שכרת ברית עם מלך ארם במלחמתו עם בעשא. דבר זה הכעיס את המלך וזה העניש את חנני 
אסא משליך את הנביא לבית המהפכת. לפי רש"י . יש הסוברים כי הנביא מילא תפקיד של דובר רצון העם ובהמרצתו.

התנהגותו של אסא אל חנני היא אחד הגורמים למחלתו. חנני בנאומו נוזף באסא על מעשיו. הוא טוען כי הוא נכשל במלחמתו. דבריו כוללים הסבר לשתי המלחמות וזאת לפי הכתוב : 

==קישורים חיצוניים==
* רימון כשר, [http://mikranet.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=10505 ההתניה הדתית והמוסרית לישועה הניסית: פרק בתאולוגיה מקראית יהודית] אתר מקראנט.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קרבונדו

שלוש אבני קרבונדו מ[[הרפובליקה המרכז-אפריקאית]]
קרבונדו (באנגלית: Carbonado), או בכינויו הרווח, יהלום שחור, הוא הצורה הקשיחה ביותר של יהלום בטבע. השם קרבונדו מקורו בברזיל, שם נתגלה לראשונה ב-1843 ונשאב מהמילה carbonado (מפוחם), המתייחס למראה השחור שלו. קרבונדו בנוי מחומר פולי-קריסטלי המורכב מגבישים קטנים בעלי אוריינטציה שונה בחלל. היהלומים השחורים בדרך כלל מרובי קשרים פנימיים ולפעמים הם עצמם גביש מזערי, כמו חול. כשהקרבונדו בנוי בצורה זו לא ניתן ללטש אותו כי אין מספיק חומר ללטש. העובדה שקרבונדו מעולם לא נמצא בסלע מגמה, בו לרוב מוצאים יהלומים (שם יש חום עצום ולחץ גבוה) עוררה דיון חריף בין מדענים. למרות זאת, שלא כמו יהלום רגיל אשר לו התבקעות מושלמת, לקרבונדו אין מישורי ביקוע ולכן הוא פחות שביר.

== היווצרות ==
מקור הקרבונדו לא ברור וקיימת אי הסכמה אודותיו בין מדענים. התאוריה הפשוטה ביותר היא שהקרבונדו הועבר ממעמקי ליבת כדור הארץ על ידי קימברלייט או מגמת למפורייט, אבל הסלע ה"מארח" עדיין לא התגלה או שפשוט נשחק לחלוטין. מידת הנקבוביות הגדולה של הקרבונדו לא עולה בקנה אחד עם הלחץ הגבוה בתנאי ההיווצרות הדרושים להיווצרותו של היהלום. ב-1985 הוצעה תאוריה חדשה הקושרת את הקרבונדו למטאור ענק. בגלל שלקרבונדו יש חותם של חנקן איזוטופי זהה ליהלום לבן טבעי, התאוריה שהוא הגיע מהחלל לא יכולה להתקבל כי אם אכן הגיע מהחלל לא אמור להיות לו חותם זהה ליהלום יבשתי טבעי.

== מראה ומקור ==
הקרבונדו בעל מבנה נקבובי עם מספר חורים המקנים לו מראה ספוגי. לקרבונדו קליפה חלקה ובוהקת שנמצאת לעיתים רק בצד אחד שלו ופינות מעוגלות. יהלום הקרבונדו נכרה במדינת באיה שבברזיל מאבני סחף. הקרבונדו נמצא גם בדרום אפריקה, רפובליקת מרכז אפריקה, ואנגולה - שם הוא נקרא קרבון. יהלומי קרבונדו התגלו בכמות מועטה גם באירופה, אוסטרליה ואזורים נוספים.

== שימוש ==
יהלום שחור
היהלום השחור משמש כחלק מתכשיטים. קיימים תהליכים מלאכותיים ליצירת יהלומים סינתטיים. בתהליך מסוים עוברים יהלומים לבנים באיכות נמוכה יחסית תהליך השבחה בחום גבוה ולחץ בו הופך צבעם לשחור. יהלומים מסוג זה נמכרים במחירים נמוכים ביותר בהשוואה ליהלומים טבעיים, מה שהופך את הפופולריות שלהם לגבוהה יותר, הן בשל מראם הדומה למראה יהלום רגיל והן בשל מחירם הנמוך יחסית.
באופנה היהלומים השחורים משמשים לרוב בשילוב עם יהלומים לבנים שמבליטים את הקרבונדו. בנוסף, בעבר הוא היה משמש לשיבוץ בכתרי הפלדה של מקדחים בשל היותו קשיח ביותר.

== ראו גם ==
* יהלום
* מואסניט

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יהלום
טיסה 352 של ולדיווסטוק אייר

טיסה 352 של ולדיווסטוק אייר הייתה טיסה מיקטרינבורג לולדיווסטוק, עם חניית ביניים באירקוטסק שברוסיה. ב-4 ביולי 2001 התרסקה טיסה 352 לפני הנחיתה באירקוטסק. כל 145 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו, מה שהפך את האירוע לתאונה השלישית הקטלנית ביותר מעל אדמת רוסיה, אחרי טיסה 3352 של אירופלוט וטיסה 217 של אירופלוט.

המטוס מסוג טופולב Tu-154 התקרב לנחיתה באירקוטסק, כאשר הטייסים הורידו את כן הנחיתה, הבין טייס המשנה כי המטוס נוטה בזווית של 45 מעלות. טייס המשנה הגיב בכך שמשך בחזרה את ההגה בעוצמה. אך המטוס עלה מעלה בצורה חדה, והמטוס הגיע למצב של הזדקרות. הגובה הנמוך של המטוס, לא איפשר לטייסים להיחלץ מהסכנה והמטוס פגע בקרקע.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:2001 ברוסיה
ולדיווסטוק אייר, 0352
ולדיווסטוק אייר, 0352
ולדיווסטוק אייר, 0352
ולדיווסטוק אייר, 0352
ולדיווסטוק אייר, 0352
קטגוריה:מחוז אירקוטסק
דמיטרי אוליאנוב

דמיטרי ניקולייביץ' אוליאנוב (ברוסית: Дмитрий Николаевич Ульянов; נולד ב-28 באוקטובר 1970) הוא כדורגלן עבר סובייטי רוסי ששיחק בעמדת קשר בקבוצות טורפדו מוסקבה, צסק"א מוסקבה וראסינג סנטנדר הספרדית. בשנים 1997 - 2004 שיחק בישראל בקבוצות הפועל חיפה, בית"ר ירושלים ומכבי אחי נצרת.

לאחר הפרישה ממשחק פעיל עבר אוליאנוב לאימון. במשך 5 שנים היה עוזר מאמן של נבחרת רוסיה עד גיל 19. בשנים 2012 --2017 הוא אימן את נבחרת הנערים של רוסיה. ב-2018 - 2020 - היה עוזרו של המאמן הראשי של קבוצת חימקי. בשנת 2020 מונה למנהל ספורטיבי של חימקי. מאז שנת 2022 אוליאנוב הוא מנהלה הספורטיבי של קבוצת לוקומוטיב מוסקבה.
==תארים כשחקן==
* גביע רוסיה בכדורגל - 1993
* אליפות ליגת העל - 1998/1999.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:מוסקבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני טורפדו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:מאמני כדורגל רוסים
קטגוריה:ספורטאים רוסים בספרד
קטגוריה:ספורטאים רוסים בישראל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1970
יצחק בונין

רבי יצחק בונין{{ש}}{{תמונה להחלפה}}
רבי יצחק בּוּנין (Isaac Bunin; תרל"ב, 1872 - ז' באב תשמ"ב, 27 ביולי 1982) היה רב רוסי-אמריקאי, כיהן ברבנות ברוסיה ובארצות הברית, והיה נשיא "ועד הרבנים דוויליאמסבורג" וחבר הנשיאות של "ועד הרבנים דניו יורק רבתי", מראשי אגודת הרבנים ונשיא הכבוד שלה.

בשנות ה-60 עלה לישראל, וחי בה עד פטירתו בגיל 110.

==ביוגרפיה==
נולד במולוסטוסבקה, מחוז מוהילב לשיינא (נפטרה במוסקבה, תמוז תרצ"א) ולרב צבי הירש בונין (נפטר אדר א' תרפ"ט). עד גיל 10 למד אצל אביו, ואחר כך בישיבת הרב מאיר רפפורט בעיירת הולדתו. לאחר שנה נפטר ראש הישיבה, והוא עבר ללמוד בחסלוביץ' בישיבתו של רבי ישראל מלאך. אחר כך למד שנתיים בישיבת חב"ד בצריקוב, ואחריה כשנתיים בבוברויסק בישיבת ר' זאב וולף.

נישא לבתו של ר' צבי מנחם מהעיר סירוז במחוז צ'רניהיב, אחרי נישואיו למד ב"קיבוץ" בסמרגון ובכולל קובנא. נסמך לרבנות בידי רבי צבי הירש רבינוביץ מקובנה ובידי רבי רפאל שפירא מוולוז'ין ורבי חיים יהודה ליב ליטווין רבה של סמרגון. משנת תרנ"א (1891), בגיל 19, כיהן כרב ברובנא ואחריה (מתרס"ח) בנובה אוקראינקה שבמחוז חרסון באימפריה הרוסית. בשנת תרס"ח הדפיס את ספרו "דברי יצחק" בהסכמת הרבנים: חיים ברלין, משה דנישבסקי, יהודה ליב גורדין ויצחק יעקב ריינס.

בשנת תרפ"ג, 1923 היגר לארצות הברית וכיהן כרב בטרנטון שבניו ג'רזי, משם עבר לכהן כרב קהילת "תפארת ישראל אנשי בריסק" בניו יורק ובשנת תרפ"ז (1927) התמנה כרבה של קהילת "בית יעקב אנשי שלום" בברוקלין. מלבד רבנותו הרשמית בקהילתו היה נשיא "ועד הרבנים דוויליאמסבורג", חבר הנשיאות של "ועד הרבנים דניו יורק רבתי" (Rabbinical Board of Greater New York), ומראשי אגודת הרבנים. לצד תפקידים אלו היה גם פעיל במישור הציבורי וכיהן כסגן נשיא הוועד האמריקאי למען גן יבנה. בשנת תשי"ג הדפיס את ספרו "הגיונות יצחק" בשני חלקים.

הוא עלה לארץ ישראל בשנות ה-60 (סוף תשכ"ה או ראשית תשכ"ו) והתגורר בירושלים ליד ישיבת טשיבין. בשנת תשל"ה, נקראה הישיבה הקטנה של חסידות טשרנוביל "מאור עיניים" בירושלים על שמו ועל שם רעייתו בסוף ימיו איבד את מאור עיניו, אבל זיכרונו נותר צלול. הוא נפטר בירושלים בז' באב תשמ"ב, 27 ביולי 1982, והוא בן 110.

הניח אחריו שני בנים וארבע בנות ונכדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

;ספריו
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:ניו ג'רזי: רבנים
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל 110
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:רוסים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:רבנים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
חניבעל איש רודוס

שרידי ספינה קרתגית שנמצאו בליליבאיום
חניבעל (המאה ה-3 לפנה"ס) היה ספן קרתגי, שסייע להעביר ידיעות לצי הקרתגי במהלך המצור על ליליבאיום. כונה "איש רודוס" ככל הנראה משום שהיה יווני למחצה.

בשנת 250 לפנה"ס במהלך המלחמה הפונית הראשונה הטילו הרומאים מצור על העיר ליליבאיום (כיום מרסלה). מושל העיר חימילקו היה מנותק מכל מגע עם החוץ. הקרתגים חיפשו דרך שבה יוכלו להעביר ידיעות מהעיר, חניבעל התנדב לעשות זאת, הקרתגים פקפקו ביכולתו להצליח אולם הסכימו לו לנסות הוא צייד את ספינתו הפרטית והצליח לחמוק מהמשמרות הרומאיים ולחדור אל העיר. הרומאים המופתעים תכננו ללכוד אותו ביציאתו מהעיר למחרת. המפקד הרומאי הציב עשר מאוניותיו המהירות ביותר משני צדי פתח הנמל, מוכנות להסתער וללכוד את האונייה הקרתגית מיד עם צאתה. אך גם הפעם הוכיח חניבעל את תעוזתו. הוא חלף במהירות על פני האוניות הרומיות כשהוא מותיר אותן משותקות תנועה, ולאחר שהתקדם מרחק קצר עצר את אונייתו, ובמשוטים פרושים לצדדים במצב הכן התריס נגד אויביו. הרומאים, שלא יכלו לאונייתו המהירה, לא נענו לתיגר ולא רדפו אחריו. הוא חזר על מעשהו מספר פעמים, והצלחתו עודדה קרתגים נוספים שהכירו את האזור. הרומאים ניסו לשאו לחסום את הכניסה לנמל. אולם הרומאים הצליחו ללכוד אונייה מהירה אחת דומה לזו של חניבעל. כאשר חניבעל עמד לצאת מהעיר באחת הפעמים הציבו לו מארב והשתלטו על ספינתו. לא ברור מה עלה בגורלו, ככל הנראה נהרג או נמכר כעבד.

==לקריאה נוספת==
* פוליביוס, היסטוריה. כרך ראשון - ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"א (1991).
* שארל פיקאר, חיי יום יום בקרת חדשת, הוצאת עם הספר, 1964.
==הערות שוליים==

קטגוריה:קרתגים
קטגוריה:המלחמה הפונית הראשונה
ברע

איור המתאר את [[מלחמת ארבעת המלכים את החמישה]]
ברע הוא דמות מקראית הנזכרת בספר בראשית. מלך סדום הנוטל חלק פעיל במלחמת ארבעת המלכים את החמישה. הוא אינו נזכר במקורות נוספים מלבד התנ"ך.

== הסיפור המקראי ==

ברע מלך סדום, ברשע מלך עמורה, שנאב מלך אדמה, שמאבר מלך צבוים, ומלך העיר בלע, התמרדו נגד כדרלעומר מלך עילם (הרמב"ן מזהה את עילם כיוון), והפסיקו לשלם לו מיסים. כדרלעומר כרת ברית עם אמרפל מלך שנער (בבל, מקובל בקרב המפרשים לזהותו כנמרוד), אריוך מלך אלסר, (הרמב"ן מפרש שאלסר היא מדי, אם כי יש המזהים אותה כעיר לרסה), ותדעל מלך גוים (ייתכן שהכוונה לתודחליאש השני מלך האימפריה החיתית), הקואליציה יצאה למלחמה על המורדים. בקרב שנערך במקום המכונה "עמק השדים", הובסו חמשת המלכים. ברע וברשע נמלטו, אולם נלכדו בבארות מלאים חימר ונפלו בשבי. שאר המלכים נמלטו אל ההרים.

המנצחים בזזו את סדום, ולקחו בשבי את התושבים, ככל הנראה על מנת למוכרם כעבדים. בין השבויים היה גם לוט אחיינו של אברהם אבינו. אברהם מגייס את בעלי בריתו ויוצא למלחמה על מנת להציל את אחיינו. הוא זוכה בניצחון והמלכים השבויים משוחררים. ברע פונה אל אברהם ומציע לו לקבל את כל רכוש סדום אם רק ישחרר את אנשי העיר השבויים. אברהם מסרב להצעה ומעניק לברע את הרכוש והאנשים גם יחד, ורק מבקש שכר עבור בעלי בריתו.

במדרש תנחומא (לך לך, ח) מפורש, שברע קיבל את שמו משום שהיה "רע לשמים ולבריות".

== קישורים חיצוניים ==
* בראשית יד עם פירוש בוויקיטקסט
* 

קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בפרשת לך לך
קטגוריה:מלחמת ארבעת המלכים את החמישה
זכריהו

זְכַרְיָהוּ, דמות מקראית, נביא בימי עוזיהו. שמו מופיע ב. כתוב זה מתאר זכריהו כך: .

עוזיהו נהג לדרוש באלוהים כדי לדעת כיצד יש לנהל את הממלכה, כאשר הנביא זכריהו היה בחיים. המחבר המקראי מציין כי . 

שמו של זכריהו זה, אשר מופיע בדברי הימים לא מופיע במקור אחר ואין מידע על נביא בשם זה אשר ניבא בימי המלך עוזיהו. יש הסוברים כי הכתוב , מציב את דמותו של זכריהו כחשובה ולכן גם הכתוב מציין את התקופה בו הוא מנבא כ.

==זהותו של זכריהו==

על זהות נביא זה הועלו השערות שונות. רש"י סובר כי זכריהו אינו אלא המלך עוזיהו. במסכת סוטה מ"ח, ב' מזהה רש"י את זכריהו בזכריה בן יהוידע. יש קושי בזיהוי זה טמון בזמנו של זכריה בן יהוידע אשר חי בזמנו של המלך יואש מלך יהודה. היעבץ הוא אחד מהחולקים על זיהוי זה. לשיטתו, זכריהו בנו של יהוידע נסקל באבנים במצוות סבא רבא של עוזיהו. ואפשרי שכתוב זה לא נכתב בידי רש"י. יש הסוברים כי זכריהו זה הוא עזריהו הכוהן שהיה בין אלה שהזהירו את עוזיהו לא להקטיר לה' וכך לקחת מסמכויות הכהנים מאז ימי אהרון.

זאב יעבץ מזהה את זכריהו בזכריהו בן יברכיהו אשר שמו מופיע בספר ישעיהו לדעת משה צבי סגל זיהוי זה אינו נכון וזאת מפני שבעל ספר דברי הימים אינו מכנה אותו נביא או חוזה כמו שהוא מכנה נביאים אחרים בספר. לשיטתו הכינוי אינו אלא חכם המבין במראות האלוהים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
סטודיו אייץ' בי

סטודיו אייץ' בי (באנגלית: HB Studio או Herbert Berghof Studio) הוא בית ספר המציע לימוד מקצועי באמנויות הבמה. 

== פעילות ==
סטודיו אייץ' בי נוסד ב-1945 על ידי הרברט ברגהוף ושוכן בגריניץ' וילג', ניו יורק.

תוכנית הלימודים שלו כוללת שעורים במגוון תחומים, בכללם משחק, בימוי, מחזאות, תסריטאות, מחזות זמר, תנועה ומחול, תיאטרון בובות, לימוד מבטאים, וניתוח סצינות. שיעורים מסוימים מותנים בעמידה באודישנים.

ב-1948 אוטה האגן הצטרפה לסטודיו כשותפתו האמנותית של ברגהוף, והשניים נישאו כעבור עשר שנים. שיעורי האמן שלה הובילה לכתיבת ספריה Respect for Acting ו-A Challenge for the Actor.

ב-2010, HB Studio ייסדו את מכון האגן. שמציע תוכנית מלאה בגישה פרקטית של אמנות המשחק שמבוססת על כיתות האמן של אוטה האגן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://archives.nypl.org/the/18405 אודות], באתר הספרייה הציבורית של ניו יורק
* פיטר פלינט, [http://www.nytimes.com/1990/11/06/obituaries/herbert-berghof-actor-director-and-eminent-acting-teacher-81.html הרברט ברגהוף - שחקן, במאי ומורה נודע למשחק, הלך לעולמו בגיל 81], הניו יורק טיימס, 6 ביוני 1990

קטגוריה:ניו יורק: חינוך
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:ארצות הברית: בתי ספר למשחק
בית הדירות ריץ קרלטון (סן פרנסיסקו)

בית הדירות ריץ קרלטון (באנגלית: Ritz-Carlton Club and Residences) הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב מרקט 690, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית. בית דירות, המתנשא לגובה של 95 מטרים ובעל 24 קומות, נבנה על גגו של בניין כרוניקל הישן (באנגלית: Old Chronicle Building), שתוכנן על ידי משרד האדריכלים ברנהם ורוט ונבנה בין השנים 1888–1890.

==היסטוריה==
בשנת 1888 יזם מייקל הנרי דה-יאנג, הבעלים של עיתון סן פרנסיסקו כרוניקל, את הקמת בניין המשרדים לעיתון שהיה בבעלותו. לשם כך שכר את משרד האדריכלים ברנהם ורוט. עם סיום בנייתו, בשנת 1890, היה בניין כרוניקל בן 10 קומות ומגדל שעון בראשו שהתנשא לגובה של 66 מטרים מעל מפלס הרחוב. בזכות כך היה גורד השחקים הראשון בסן פרנסיסקו והבניין הגבוה ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית.

בשנת 1905 התקיימו חגיגות הניצחון של ראש העיר הנבחר, יוג'ין שמיץ, תחת מגדל השעון של בניין כרוניקל הישן. חגיגות אלו, שכללו מופע זיקוקין די-נור, גרמו להצתה של המגדל. מגדל השעון שניזוק פורק ובמקומו בנה דה-יאנג 2 קומות נוספות בחזית שפונה לרחוב מרקט ו-6 קומות נוספות בחזית שפונה לרחוב קיארני. בנוסף, הבניין שרד את רעידת האדמה בשנת 1906 אך ניזוק באופן חמור בשריפה שפרצה לאחר מכן. הבניין נבנה מחדש לפי תכנונו של האדריכל ויליס פולק. בשנת 1924 עברה מערכת העיתון למיקומה הנוכחי בצומת הרחובות Fifth and Mission. משנה זו כונה הבניין "בניין כרוניקל הישן" של דה-יאנג.

כחלק מניסיון להפוך אותו למודרני, שופץ הבניין בשנת 1962 באופן נרחב. במסגרת השיפוצים הוקם קיר מסך ממסגרות אלומיניום וזכוכית שכיסה את חזית הלבנים המקורית שלו.

בשנת 2004 החליט בעל הבניין, חברת ריץ קרלטון, לשחזר את חזית הלבנים המקורית שלו, להסב אותו מבניין משרדים לבית דירות ולהוסיף 8 קומות על הבניין הקיים. שיפוץ זה הסתיים בנובמבר 2007 והבניין נפתח לציבור.

==גלריה==
<gallery>
Chronicle Building, San Francisco, 1901.jpg|בניין כרוניקל הישן (1901)
Chronicle Building 1906.jpg|בניין כרוניקל הישן לאחר רעידת האדמה והשריפה של 1906
Chronicle Building, San Francisco, 1915.jpg|בניין כרוניקל הישן לאחר השיפוץ (1915)
PostcardSanFranciscoFountainPalaceHotelChronicleEntrance1915.jpg|גלויה המתארת את הכניסה לבניין כרוניקל הישן (משמאל) ומלון פאלאס סן פרנסיסקו (1915)
Palace Hotel and Lotta's Fountain.jpg|בניין דה-יאנג לאחר שיפוץ חזיתותיו (1962–2005)
</gallery>

==ראו גם==
* גורדי שחקים מוקדמים

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: בתי מגורים
ריץ קרלטון
ריץ קרלטון
אלנסון

אלנסון (בצרפתית: Alençon) היא קומונה בנורמנדי, ובירת מחוז אורן.

==היסטוריה==
אלנסון נוסדה על ידי אלאנים במאה ה-4. האזכור הראשון לשם אלנסון הוא במסמך מהמאה ה-7. במהלך המאה ה-10, העיר הייתה גוף עצמאי בין נורמנדי למיין. בין השנים 1049–1051 הטיל ויליאם, דוכס נורמנדי מצור על העיר ולבסוף כבש אותה. העיר נכבשה על ידי האנגלים במהלך המלחמות האנגלו-נורמניות בין 1113 ל-1203.

העיר הוכרזה כדוכסות ב-1415, ובניו של מלך צרפת (עד המהפכה הצרפתית) החזיקו בתואר דוכס אלנסון.

ב-17 ביוני 1940 נכבשה אלנסון על ידי הצבא הגרמני. ב-12 באוגוסט 1944 הייתה לעיר הראשונה שנכבשה על ידי צבא צרפת החופשית בפיקוד פיליפ לקלרק.

==ערים תאומות==
לאלנסון חמש ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.ville-alencon.fr/index.asp האתר הרשמי] של עיריית אלנסון.
* 

קטגוריה:נורמנדי תחתית: ערים
טיסה 3352 של אירופלוט

טיסה 3352 של אירופלוט הייתה טיסת פנים מקרסנודאר לנובוסיבירסק עם עצירת ביניים באומסק שברוסיה. ב-11 באוקטובר 1984, בעת נחיתה בשדה התעופה של אומסק, פגע המטוס ברכב שירות על המסלול. כתוצאה מכך נהרגו 174 אנשים על המטוס ועוד 4 אנשים על הקרקע. התורם העיקרי לתאונה הוא פקח הטיסה שנרדם במהלך המשמרת. זוהי אחת התאונות האוויריות הקשות ביותר שהתרחשה באדמת רוסיה.

== התאונה ==
בשעה 5:00, טיסה 3352 הייתה בהכנות לנחיתה באומסק. באותו הזמן המטוס שהיה מדגם טופולב Tu-154, היה המטוס היחיד שהתקרב לאומסק והוא קיבל אישור לנחיתה. 

בשעה 5:20 ביקש צוות הקרקע אישור לייבש את המסלול עקב הגשם ומחשש להחלקה. פקח הקרקע שהיה בתפקיד נתן להם אישור ונרדם לאחר מכן, הוא שכח להפעיל את אזהרת "מסלול תפוס". בכל מקרה תקנות שדה התעופה אוסרות על סגירת או פתיחת מסלול ללא אישור הפקח הראשי או סגנו, דבר אשר לא התבצע.

צוות התחזוקה התמקם עם 3 רכבים במסלול: טרקטורון, משאית אוראל ומשאית KrAZ. הרכבים הכילו דלק רב על מנת להפעיל מייבש לשימוש על המסלול. הצוות הפר את הוראות הבטיחות בכך שלא הפעיל אורות מהבהבים על גגות הרכבים, הסיבה היא כי האורות הפריעו להם ולכן כיבו אותם כאשר התחילו לעבוד על המסלול.

צוות המטוס לא יכל לראות את העובדים על המסלול, לעומת זאת צוות התחזוקה ראה את המטוס מתקרב ממרחק רב, כאשר אורות הנחיתה שלו דולקים. צוות הקרקע ניסה ליצור קשר 3 פעמים עם פקח הקרקע, אך לא קיבל מענה ולכן החליט להתעלם מהמטוס במחשבה שמדובר במטוס שלא ינחת לבסוף.

בשעה 5:35, טיסה 3352 ביקשה אישור לנחיתה מפקח הגישה. הבקשה נשלחה פעמיים מכיוון שהטייסים הבחינו בעצמים מעורפלים על המסלול, ורצו לוודא שאין בו מכשולים. הפקח אישר שהמסלול פנוי, ואז פנה פקח הגישה לפקח הקרקע ולא קיבל תשובה, במקביל פנה לפקח הטיסה וקיבל תשובה לא שלא נקלט היטב ונשמעה כמו "פנוי" (Free, ברוסית במקור: бодна, במקום נשמע כמו: свободна). פקח גישה הכריז שהמסלול פנוי, למרות שלא היה בקשר עין איתו, ובניגוד לתקנות המחייבות אותו לא לאשר נחיתה אם אין אישור וודאי שהמסלול פנוי. פקח הקרקע היה אמור לראות את המסלול, אך הוא נרדם.

בשעה 5:38 עבר המטוס את הנקודה הנמוכה ביותר בה ניתן לבטל את הנחיתה. המטוס נחת במהירות רגילה של 240 קמ"ש. בנגיעה בקרקע, זיהה צוות המטוס את הרכבים על המסלול וניסה להפנות את המטוס, אך בשלב זה לא היה ניתן למנוע את התאונה. המטוס פגע ב-2 המשאיות והצית 7 טון של דלק שאוחסן בכל אחת מהן, בנוסף למכל הדלק של המטוס. המטוס התהפך והתפרק, השבר במכלי הדלק הבוערים, גרם לדלק בוער להיכנס לתוך גוף המטוס ולשרוף את כל הנוסעים, למעט אחד. תא הטייס נותק מהמטוס והמשיך לנוע על המסלול, כל 4 אנשי הצוות שהיו בו שרדו. 4 אנשי תחזוקה שהיו על הקרקע נהרגו.

== החקירה ==
החקירה קבעה כי התאונה נגרמה בעקבות שרשרת טעויות, בעקבות רשלנות הפקחים, וכן בעקבות אין ציות לנוהלי הבטיחות והזנחת תחזוקה בסיסית. פקח הקרקע נמצא האשם הישיר מכיוון שנרדם במהלך עבודתו, בנוסף הוא אישר לצוותי התחזוקה להיכנס למסלול ולא סימן אותו כתפוס. נגזרו עליו 15 שנות מאסר והוא התאבד בכלא. בנוסף על מנהל הפקחים נגזרו 15 שנות מאסר, על פקח הגישה 13 שנות מאסר, ועל מנהל התחזוקה בשדה התעופה - 12 שנות מאסר. כל השלושה ערערו על גזר הדין ונדחו.

לא נמצאו טעויות בפעולת צוות המטוס.

אירופלוט, 3352
אירופלוט, 3352
אירופלוט, 3352
קטגוריה:1984 בברית המועצות
אירופלוט, 3352
אירופלוט, 3352
קטגוריה:אומסק
אצטדיון ארטמיו פרנקי

אצטדיון ארטמיו פרנקי (איטלקית: Stadio Comunale Artemio Franchi) הוא אצטדיון כדורגל בפירנצה, איטליה. ומשמש כאצטדיונה הביתי של פיורנטינה. האצטדיון נחנך בשנת 1931 ומכיל 47,290 מקומות ישיבה. האצטדיון ממוקם בצפון מזרח פירנצה.

== היסטוריה ==
האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי פייר לואיג'י נרווי (Pier Luigi Nervi), ונקרא במקור סטאדיו קומונלה (Stadio Comunale). ב-13 בספטמבר 1931 נחנך האצטדיון משחק בין פיורנטינה לאדמירה וואקר (0-1). אצטדיון נקרא על שמו של נשיא פיורנטינה לשעבר, ארטמיו פרנקי, החל משנת 1991.

האצטדיון לקח חלק באירוח משחקי מונדיאל 1934 ומונדיאל 1990 אשר לקראתו עבר מתיחת פנים שכללה בין היתר את הרחבת קיבולת האצטדיון וביטול מסלולי האתלטיקה. כמו כן, אירח האצטדיון משחקים משלב הבתים של טורניר הכדורגל של אולימפיאדת רומא.

ב-25 בנובמבר 1984 נרשם שיא הצופים למשחק באצטדיון כאשר 58,271 צופים נכחו במשחק בין פיורנטינה לאינטר מילאנו.

נבחרת איטליה שיחקה באצטדיון, המשחק הראשון היה ב-7 במאי 1933 בניצחון 2-0 על צ'כוסלובקיה. האצטדיון אירח שני משחקי מוקדמות יורו 2012.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל באיטליה
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 1990
קטגוריה:פירנצה: מבנים
קטגוריה:פירנצה: ספורט
קטגוריה:פיורנטינה
רחוב גלי תכלת

רחוב גלי תכלת שבהרצליה פיתוח נחשב לרחוב היקר בישראל. הרחוב ממוקם בחלקה המערבי של הרצליה פיתוח ובנוי על המצוק הנמצא בקו ראשון אל הים.

ברחוב גלי תכלת 82 בתים פרטיים. הבתים שמספרם זוגי נמצאים בחלקו המערבי של הרחוב וצופים אל הים, דבר ההופך אותם ליקרים במיוחד.

== מבנה הרחוב ==
רחוב גלי תכלת הוא רחוב חד-סטרי. הרחוב מתחיל בצומת המחבר בין רחוב וינגייט לרחוב בזל (בצמוד לכיכר משה דה שליט) וממשיך דרך גינת צבי ברנזון בו נמתחת טיילת הרצליה.

בהמשך הרחוב קיים צומת המחבר את רחוב גלי תכלת עם רחוב המעפילים, ובהמשך מתחבר הרחוב עם רחוב קרן היסוד. קצה הרחוב מסתיים בנקודת מפגש עם רחוב וינגייט, בגן שמואל תמיר.

החל מבית מספר 28 והלאה (בבתים שמספרם זוגי) קיים נוף פתוח לים, וברובם קיימת אף גישה ישירה מחצר הבית אל החוף, דבר המייקר עוד יותר את מחירם של בתים אלה.

==דיירי הרחוב==
באופן טבעי, רוב בעלי הנכסים ברחוב הם אנשים אמידים ובעלי הון, ביניהם גם תושבי חוץ רבים.

בשנת 2010 רכש איש העסקים טדי שגיא את הבית היקר ביותר בישראל במחיר של כ-145 מיליון שקלים. מדובר בווילה בשטח בנוי של 2,000 מ"ר על מגרש של כשני דונם, הכוללת מקלט אטומי, חדר כושר, מרתף יינות, קולנוע פרטי, בריכה ומעלית פנימית המובילה לים. במקור, הבית נבנה על ידי איש העסקים מרטין שלאף בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20.

ברחוב ממוקמים גם בתיהם של שגרירי ארצות הברית, אוסטרליה, פנמה, סין והודו, ביתו של שגריר ישראל במצרים לשעבר פרופסור שמעון שמיר (אשר הוא ובתו מחזיקים שני בתים צמודים ברחוב), האדם העשיר בישראל אייל עופר, האוליגרך הרוסי-יהודי ליאוניד נבזלין, אשר רכש את בית אמו של איש העסקים לוני הרציקוביץ', יזם הנדל"ן דורון אביב, עירית שטראוס, ג'ורג' חורש, ד"ר רפי גדרון (ממייסדי כרומטיס) ואיש העסקים נוחי דנקנר.

בשנת 2011 רכש המדען הצרפתי-יהודי (שכיהן כנשיא אורט העולמי) ז'אן דה גינזבורג שני בתים צמודים בסכום של כ-70 מיליון שקלים כל אחד, במטרה לבנות על שני המגרשים בית אחד גדול.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

גלי תכלת, רחוב