OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ון סקאדה

ג'ון סקאדה (באנגלית: Jon Secada; נולד ב-4 באוקטובר 1961) הוא זמר ופזמונאי אמריקאי-קובני.
סקאדה משלב פאנק, מוזיקת נשמה, פופ, וכלי הקשה לטיניים.
סקאדה כתב שירים לגלוריה אסטפן, ריקי מרטין, וג'ניפר לופז, ערך מסע הופעות עם לוצ'אנו פבארוטי, והקליט דואטים עם ג'ים בריקמן, אוליביה ניוטון-ג'ון ופרנק סינטרה.
זוכה שלושה פרסי גראמי.

==קורות חייו==
סקאדה נולד בהבאנה שבקובה. אביו חוזה היה כלוא במשך שלוש שנים כאסיר פוליטי, ובגיל תשע עזב עם משפחתו למיאמי, פלורידה. הוריו ניהלו בית קפה. בהמשך עברה משפחתו לעיר הייליה בפלורידה.

סקאדה קיבל תואר ראשון במוזיקה ותואר שני במוזיקה עם התמחות בשירת ג'אז מאוניברסיטת מיאמי.

בשנת 1991 סקאדה היה שותף לכתיבת הלהיט Coming Out of the Dark שביצעה גלוריה אסטפן, שדורג במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.

==קריירה==
סקאדה לימד מוזיקה בשנים 1986 עד 1991 בקולג' במיאמי.

סקאדה נפגש עם המפיק אמיליו אסטפן שהחל להיות מנהלו. הוא הופיע לעיתים בלהקת הליווי של אשתו גלוריה אסטפן בשנות ה-80

סקאדה הוציא בשנת 1992 את אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו שממנו נמכרו מעל ל-7 מיליון עותקים ברחבי העולם. השיר Just Another Day בלט מתוך האלבום.

ב-1994 ביצע דואט עם פרנק סינטרה שהופיע באלבומו של סינטרה. בשנה זו הופיע בטקס "מיס ונצואלה".

ב-1995 השתתף במחזמר "גריז" בברודוויי, והיה אחד מהמשתתפים בחלק האמנותי של טקס פרסי הטוני.

ב-1999 היה אחד מכותבי השיר She's All I Ever Had שביצע ריקי מרטין.

ב-2003 השתתף במחזמר קברט בברודוויי. הוא גם השתתף המחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת. בנוסף השתתף בכתיבת השיר Juramento של ריקי מרטין.

בשנת 2006 שימש סקאדה כשופט בתוכנית "אמריקן איידל הלטיני", גרסה ספרדית לתוכנית אמריקן איידול ששודרה במדינות אמריקה הלטינית.

בשנת 2017 הוציא אלבום עם חידוש לשירי בני מור.

נכון ל-2019 מכר סקאדה 20 מיליון אלבומים. בנוסף זכה בשלושה פרסי גראמי, בהם פרס גראמי הלטיני.

==חיים אישיים==
סקאדה היה נשוי בשנים 1988 עד 1993. הוא התגרש ונישא ב-1997 למרטיר וילאר, והם הורים לשני ילדים.

==דיסקוגרפיה==
* Jon Secada - 1992
* Otro Día Más Sin Verte - 1992
* Heart, Soul & a Voice - 1994
* Si Te Vas - 1994
* Amor - 1995
* Secada - 1997
* Better Part of Me - 2000
* The Gift - 2001
* Amanecer - 2002
* Same Dream - 2005
* A Christmas Fiesta/Una Fiesta Navideña - 2007
* Expressions - 2009
* Classics/Clasicos - 2010
* Otra Vez - 2011
* To Beny Moré With Love - 2017

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרי פופ אמריקאים
קטגוריה:זמרים קובנים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:הוואנה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
לאסלו בקפי

לאסלו בקפי (בהונגרית: Békeffi László; סגד, 4 בינואר 1891 – ציריך, 21 בינואר 1962) היה קומיקאי יהודי-הונגרי, מנחה בקברט, מחזאי קברט, שחקן. בנו של הסופר אנטל בקפי, בן דודו של מחזאי הקברט אישטוואן בקפי.

==קורות חיים==
לאסלו בקפי נולד לאנטל בקפי (בשמו הקודם: נתן קאן) שהיה סופר ומבקר. אמו הייתה שחקנית. בקפי הופיע לראשונה בקברט של קארוי פרנצי בשנת 1912, מאותה השנה היה חבר ב"במה המודרנית" (Modern Színpad) עד 1918 ו"בקברט אפולו" (Apollo Kabaré) בין השנים 1921 ל-1923. הוא החל את דרכו כעיתונאי, אך סיים גם לימודי במה. הוא בחר בקברט כתחומו האמיתי ופתח קברט עם גזה בורוש בשנת 1924 בשם וידאם סינפאד (במה עליזה-Vidám Színpad) שאין לו קשר ל"הבמה העליזה". בשנת 1925 הפך לחבר ב"קברט התוכים" (Papagáj Kabaré). בין השנים 1927 לבין 1929 שיחק בווינה בתיאטרון בולוואר (Boulevard Theater), בסימפליציסימוס (Simplicissimus) ולאחר מכן בתיאטרון רונאכר (Ronacher Theater). לאחר שובו לבודפשט, בין השנים 1929 ל־1933, היה חבר בתיאטרון שדרת אנדראשי, ובשנים 1934 עד 1936 בתיאטרון "במת בולוואר טרז" (Terézkörúti Színpad). הוא ייסד את "קברט כותבי הפודיום" ביחד עם קארוי קומיאטי בשנת 1936, שביקש להחיות ולהמשיך את מסורות הקברט האמיתי בזכות עבודתו של אנדרה נאגי, ויצר פורום אמיץ בצורה בלתי רגילה מול תנאים פוליטיים מתוחים יותר ויותר. הוא עצמו נפל קורבן לביקורת נחרצת וחריפה. לשכת אומנויות הבמה פתחה נגדו פעולה משמעתית בשנת 1941 ואז אסרה על הופעותיו על הבמה (בין היתר בשל יהדותו). בשנת 1943 נלקח לראשונה למחנה הריכוז דכאו. אחרי שחרורו עבר להתגורר באנגליה עד 1949, אחר כך התיישב, תחילה בארצות הברית ולבסוף בשווייץ. פרות יצירתו כוללים הצגות, סצנות קברט ותמלילי שאנסון. ההנחיה שלו התאפיינה בקול נועז בצורה יוצאת דופן, בצורה חדשה, בשילוב של רוח והומור.

== עבודותיו העיקריות ==
* העיר (עם פאל פורו, 1920)
* יחי האדוני המכובד! ובדיחות במה אחרות; 1919
* המטריה ובדיחות במה אחרות; 1921
* הדייט. סצנות עם אשתי, 1923
* ס.ז. סאקאל: אלברט השמיני: בראון ייבעט החוצה, לאסלו בקפי; 1932
* כלת וינאית (1931)
* האיש האילם (1931)
* דרוויש של הבתולה הקדושה (1934)
* אוסף ההנחיות מאת לאסלו בקפי. 1939
* ספר לימוד ציבורי; 1940
* חניבעל המסכן והאחרים. 25 סאטירות ובורלסקות 1941
* הפודיום שהוגלה; טורונטו, 1955

== פילמוגרפיה ==
* ססקיה הצוחקת (1916)
* האביר השודד (1917)
* הנערה הטיפש עשרה (1918) - אלייד הפילוסוף
* ילד הפלא (1920)
* חיפושית, חיפושית צהובה (1922) - פרימאט צועני אמיתי
* הרעיה המהופנטת (קצר, 1932)
* הלו, בודפשט (1935)
* 3 : 1 לטובת האהבה (1937)

== לקריאה נוספת ==
* לקסיקון לאמנות הבמה. 1994
* לקסיקון ידע בסיסי (1988)
* [https://www.hangosfilm.hu/filmenciklopedia/bekeffi-laszlo לאסלו בקפי] ב- Hangosfilm.hu

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה 1944)
קטגוריה:מהגרים מהונגריה
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:סגד: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:מחזאים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1891
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1962
יד רצחנית

יד רצחנית (באנגלית: Idle Hands) הוא סרט אימה וקומדיה שחורה אמריקאי משנת 1999, אשר בוים על ידי רודמן פלנדר ונכתב על ידי טרי יוז ורון מילבאואר.<ref></ref> בסרט מככבים דבון סאווה, סת' גרין, אלדן הנסון, ג'סיקה אלבה, וויויקה איי פוקס. העלילה העיקרית עוקבת אחר חייו של נער עצלן ממוצע, בשם אנטון טוביאס (סאווה), שידו נעשית אחוזת דיבוק וועוברת מסע הרג, גם לאחר שהיא נכרתת.

הסרט נעשה בהשראת הפתגמים "ידיי סרק הם משחקי השטן" ו"השטן עושה עבודה לידי סרק".

הסרט לא זכה להצלחה כאשר גרף 4.2 מיליון דולר כנגד תקציב של 25 מיליון דולר.

== עלילה ==
הוריו של אנטון טוביאס מתים בסוף ליל כל הקדושים, וכל הרמזים מצביעים על כך שהוא הרג אותם. לאחר שהרג את חבריו הטובים ביותר, אנטון מבין שידו הימנית הפכה לדיבוק. הוא לא מצליח לשלוט בידו, הוא זורק את החתול שלו מעבר לרחוב ותוך כדי חיפוש אחריו, הוא נתקל בשכנתו מולי והשניים מתחילים מערכת יחסים. אנטון מקיים הלוויה להוריו וחבריו. עם זאת, חבריו מחליטים לא ללכת לגן עדן, חוזרים לגופם הקודם ועולים מהקבר.

בינתיים, כוהנת גדולה בשם דבי לקור צדה את הרוח האחראית להרג ברחבי הארץ. לאחר שידו הורגת שני שוטרים בסלון שלו, אנטון מנתק כורת את היד. חבריו מחפשים ערכת עזרה ראשונה בעוד אנטון שורף את היד במיקרוגל. בינתיים, דבי (עכשיו יחד עם רנדי, שכנו של אנטון) צדה את אנטון כדי לבלום את הדיבוק שביד. לאחר ששלח את מולי לבית הספר, אנטון חוזר הביתה כדי לסיים להשמיד את היד. לרוע המזל חבריו של אנטון פנוב ומיק משחררים את היד בשוגג. השלושה גונבים אחר כך את משאיתו של רנדי ופונים לבית הספר. מיק ופנוב הולכים למסיבת ליל כל הקדושים כדי להשגיח על מולי, בעוד אנטון מחפש את היד. רנדי ודבי נפגשים עם אנטון. דבי מסבירה שהיד תגרור את הנשמה של מולי לעולם התחתון. אנטון פורץ למסיבה ומנסה להזהיר את כולם מידו, אך מתעלמים ממנו.

לאחר מכן היד הורגת את סולן הלהקה שבמסיבה וגורמת לבהלה. מולי וחברתה טניה נמלטים דרך פתחי האוורור. הם מנסים לעבור דרך מאורר אותו הם עוצרים באמצעות הנעל של טניה, לאחר מכן הן מחברות חבל למאורר והשתיים יורדות מהחבל, אך בזמן שטניה יורדת מהחבל היד תוספת את טניה ומנסה למשוך אותה ובמקביל מולי מנסה להיאבק ביד ולמשוך את טניה מלמטה. בסופו של דבר היד תופסת בנעל של טניה שעצרה את המאוורר, המאורר נופל וטניה נופלת ביחד איתו אל מותה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי אימה מ-1999
קטגוריה:סרטי אימת-חג: ליל כל הקדושים
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי טריסטאר
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1999
קטגוריה:סרטי 1999
המדונה הסיסטינית

המדונה הסיסטינית (באיטלקית: Madonna Sistina) הוא ציור שמן, מעשה ידי הצייר רפאל, שצויר בין השנים 1513–1514 ומתאר את המדונה והילד. היצירה מוצגת במוזיאון הציירים הגדולים בדרזדן.<ref name=WGAMadonnaSistineR1>
 
</ref>

== היסטוריה ורקע ==
תקריב
היצירה הוזמנה בשנת 1512 על ידי האפיפיור יוליוס השני לכנסיית סן סיסטו, פיאצ'נצה בפיאצ'נצה, והייתה אחת המדונות האחרונות שצייר רפאל. היא נועדה ככל הנראה לכבודו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי, דודו של יוליוס השני, שכן סיקסטוס השני, המתואר בציור, היה הקדוש הפטרון של משפחת דלה רוברה, משפחתו של יוליוס השני. הדוגמנית בציור היא ככל הנראה מרגריטה לוטי , שהייתה פילגשו של רפאל במשך שתים-עשרה השנים האחרונות לחייו, משנת 1508 ועד מותו בשנת 1520.<ref name=TCMadonnaSistineR1>
 
</ref>

בשנת 1754 רכש אוגוסט השלישי, מלך פולין את הציור תמורת 110,000–120,000 פרנק, מחיר זה נשאר הגבוה ביותר ששולם עבור ציור כלשהו במשך עשרות שנים. הציור הועבר לדרזדן וזכה לבולטות רבה. דורות של מבקרים במוזיאון הציירים הגדולים התרשמו ממנו, והוא שוחזר פעמים כה רבות עד שתיאור המדונה בו הפך לאב טיפוס לתיאור אידיאלי של הבתולה, המדגיש את אופייה הרוחני.

בתקופת מלחמת העולם השנייה היה המוזיאון סגור. לאחר המלחמה הציור הוחרם על ידי יחידות התגמול הסובייטיות והועבר למוסקבה, שם אוכסן במוזיאון פושקין. בשנת 1955 הוא הוחזר לדרזדן.

== תיאור היצירה ==
הציור מתאר את מרים הבתולה אשר מופיעה מאחורי וילונות כבדים הנפתחים משני הצדדים, כשהיא אוחזת בישו הילד. בצד שמאל בטוניקה צהובה, סיקסטוס השני, כורע ומתפלל עבור בני עמו, אשר לעברם הוא מצביע. בצד ימין, ברברה הקדושה, כורעת כשידיה שלובות על חזה ופניה מביטות מטה אל קהל המאמינים. הציור מאופיין במרחב דמיוני שנוצר על ידי הדמויות עצמן, הניצבות על מיטת עננים. נראה כי הבתולה יורדת מחלל שמימי, דרך מישור התמונה, אל תוך המרחב האמיתי שבו תלוי הציור. המחווה של סיקסטוס השני ומבטה של ברברה הקדושה מופנים כלפי הצופים, העומדים מעבר למעקה שבתחתית הציור. כתר אפיפיורי, שנח על גבי מעקה זה בפינה השמאלית התחתונה, משמש כגשר בין המרחב האמיתי לציורי.<ref name=WGAMadonnaSistineR1></ref><ref name=MFSMadonnaSistineR1></ref>

שני כרובים (או פוטי) מכונפים נחים על מרפקים בתחתית התמונה, ומביטים מעלה. הם הועתקו לעיתים קרובות לבדם, ללא שאר המדונה הסיסטינית, מאז תחילת המאה ה-19.<ref name=MFSMadonnaSistineR1>
 
</ref><ref name=TCMadonnaSistineR1></ref>

ניתוח לוח הצבעים של היצירה חושף את הפיגמנטים הרגילים של תקופת הרנסאנס: מלכיט מעורבב עם אורפימנט (פיגמנט כתום צהוב) בווילונות הירוקים, אולטראמרין (אבקת לפיס לזולי) מעורבב עם עופרת לבנה בגלימה הכחולה של מדונה, ותערובת של עופרת-בדיל-צהובה , ורמיליון ועופרת-לבנה בשרוולים הצהובים של ברברה הקדושה.<ref name=CLEXMadonnaSistineR1>
 
</ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רפאל: ציורים
קטגוריה:אמנות נוצרית
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:מלאכים באמנות
זהריר הכף

זהריר הכף (שם מדעי: Lamprotornis nitens, שם עממי באנגלית Cape Starling או Cape Glossy Starling) הוא מין של עוף בסוג זהריר במשפחת הזרזיריים שחי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה ובולט בנוצות כחולות בוהקות.

זהריר הכף הוא עוף צבעוני הבולט בנוצות כחולות בוהקות, לעיתים עם גוון טורקיז או ירוק. צבעיו העזים והבוהקים של זהריר הכף, בייחוד גוני הכחול בחלקיהם העליונים, מקורם בגרנולות מלנין חלולות המסודרות בשכבה אחת מעל סריגי הנוצה. עיניו צהובות-כתומות ומסביבן כתם שחור שנמשך עד למקור. מקורו ורגליו של זהריר הכף אפורים-כהים. גודלו של בוגר הוא 25 סנטימטר ומשקלו 100 גרם.

זהריר הכף הוא עוף חברותי שחי בלהקות גדולות, למעט בעונת הרבייה. הזהרירים הם אוכלי-כל וניזונים על גבי הקרקע (גרגירים, זרעים, פרוקי-רגליים כגון חיפושיות, חרגולים וזחלים) אך לעיתים גם מפירות הגדלים על עצים, ומשאריות מזון שמשאיר האדם. ניתן לראות אותם מחפשים מזון על הקרקע לצד מינים אחרים של זרזיריים כולל הזרזיר המצוי.

הרבייה מתרחשת בין החודשים אוקטובר לפברואר, אך יכולה להימשך גם לתוך אפריל בנמיביה. הם מקננים בחורים בעצים (הן טבעיים והן כאלה שבנו עופות אחרים דוגמת נקר) והן במבנים מעשה ידי אדם. לעיתים הם מגרשים עופות וציפורים אחרים שמקננים בחורים אלה. הם מאכילים את גוזליהם בחרקים, זחלים ופירות.

זרזיר הכף מצוי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה. הוא נפוץ בדרום גבון, דרום ומערב אנגולה, דרום זמביה, דרום זימבבואה, נמיביה, בוטצואנה, לסותו ודרום אפריקה. לעיתים הוא חולף ברפובליקה של קונגו, אך אינו מקנן בה. סך הכל שטח תפוצתו כ-3 מיליון קילומטר רבוע. בית הגידול שלו כולל חורשות ויערות דלילים, היכן שיש עצים המאפשרים לו לקנן. בנוסף הוא חי בשטחים פתוחים המנוקדים בעצים ובהם מטעים, סוואנה, ערבות עשב, שטחי חורש מסוג בתה וגריגה, פארקים וגינות.

== גלריה ==
<gallery heights=150 mode=packed>
File:Cape Glossy-Starling RWD.jpg
File:Cape Glossy Starling (Lamprotornis nitens) (45737884935).jpg
File:Cape Glossy Starling (Lamprotornis nitens) (16268686840).jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:זרזיריים
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
יוזף זמאן

יוזף זמאן (בצ'כית: Josef Zeman; 23 בינואר 1915 – 3 במאי 1999) היה כדורגלן ומאמן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת החלוץ.

==ביוגרפיה==

זמאן נולד ב-23 בינואר 1915 באימפריה האוסטרו-הונגרית של אז. את הקריירה התחיל ב-SK צ'סקה בודייוביצה לפני שעבר ל-SK פלזן בשנת 1936. זמאן לא היה יכול להישאר שם זמן רב ולאחר כמה חודשים חתם בספרטה פראג. הוא זכה עימה פעמיים באליפות ובעונת 1937/38 סיים במקום השני במלכות השערים של הליגה. הוא סבל מפציעה בברך לזמן ממושך ולכן עזב אותה ל-SK פרדוביס בעונת 1943/44. לאחר מלחמת העולם השנייה שיחק בכמה קבוצות נוספות לפני שסיים את הקריירה בקדנציה שנייה ב-SK צ'סקה בודייוביצה.

במדי נבחרת צ'כוסלובקיה עשה את הופעת הבכורה ב-1 בדצמבר 1937 בהפסד 5–4 לאנגליה. זמאן היה שותף במונדיאל 1938, וכבש את אחד משלושת שערי הנבחרת בהארכה נגד הולנד בשמינית הגמר. משחק זה היה גם לאחרון שלו.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים צ'כוסלובקים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כוסלובקיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1938
קטגוריה:כדורגלני ספרטה פראג
קטגוריה:מאמני כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:ילידי 1915
קטגוריה:נפטרים ב-1999
הבטח לי, אבא

הבטח לי, אבא: שנה של תקווה, קשיים ותכלית (באנגלית: Promise Me, Dad: A Year of Hope, Hardship, and Purpose) הוא ספר זיכרונות מאת נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן. הספר פורסם לראשונה ב־14 בנובמבר 2017 ויצא לאור בעזרת הוצאת Flatiron Books<ref name="amazon"></ref>.

בדצמבר 2018 ערך ביידן אירוע שמטרתו הייתה קידום מכירות של הספר. האירוע התקיים במיזולה שבמונטנה.

== מקור שמו של הספר ==
מקור שמו של הספר הוא משיחה שניהל ג'ו ביידן עם בנו, בו ביידן לאחר שהחלה החמרה במצבו של בו ומותו כבר נראה באופק. בשיחה התוודה בו בפני אביו כי הוא משלים עם כך שעומד למות והבטיח לאביו שלא משנה מה יקרה, הוא יהיה בסדר. לאחר מכן ביקש מאביו להבטיח לו הבטחה דומה<ref></ref>.

לאחר השיחה ובעקבות מות בנו, המילים שאמר בו לאביו באותו לילה הפכו עבור ביידן לסוג של מוטו לתקווה, ובשל כך החליט לתת את השם "הבטח לי, אבא" לספר הזיכרונות שכתב.

== תוכן הספר ==
בספר ביידן כותב על אירועים וזיכרונות בחייו, החל מיחסיו עם נשיא ארצות הברית לשעבר והבוס שלו, ברק אובמה, דעתו על קמפיין הבחירות של הילרי קלינטון בבחירות לנשיאות שנערכו ב-2016, ורצח של שוטר שנרצח בעקבות הריגתו של אריק גארנר.

ביידן מזכיר בספר בספר את בחירתו הראשונה לסנאט, לאחר ניצחנו בבחירות לסנאט בדלאוור שנערכו ב-1972. פחות משישה שבועות לאחר מכן אשתו ובתו נהרגו ושני בניו נפצעו בתאונת דרכים.

ביידן מסקר את מותו של בנו הבכור, בו ביידן שנפטר מסרטן המוח ואת השפעת מותו על משפחת ביידן. בנוסף לכך ביידן מדבר גם על ההשלכות הפוליטיות של מותו של בו, אחת מהבולטות שבהן הייתה ההחלטה שלא להתמודד בבחירות לנשיאות בשנת 2016<ref></ref>.

מלבד התייחסות למשפחתו כלל ביידן בספר גם זיכרונות מעבודותו כפוליטיקאי. כך למשל התייחס ביידן לנשיא הראשון של הרפובליקה של סרביה (שהייתה אז חלק ממסגרת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה), סלובודן מילושביץ' ולפגישה בין השניים לאחר נסיעה של ביידן לאזור הבלקן. בספר כתב ביידן כי מילושביץ' שאל אותו מה הוא חושב עליו וביידן ענה לו "אני חושב שאתה חתיכת פושע מלחמה ושצריך לשפוט אותך ככזה". בנוסף לכך ביידן כתב כי הדבר שהוא הכי גאה בו בחייו המקצועיים הוא פעילותו בתחום הדיפלומטיה ויחסי חוץ.

ביידן נותן לעצמו קרדיט על קבלת פסק הדין אוברגפל נגד הודג'ס בשנת 2015 וזאת לאחר הצהרתו של ביידן חרף חוסר התיאום עם הבית הלבן, כי הוא תומך בנישואים חד-מיניים. דבר זה בא לאחר התנגדותו של ביידן למינוי רוברט בורק לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית כאשר ביידן היה יו"ר ועדת המשפטים בסנאט.

== ביקורות ==
המגזין האמריקאי, ואניטי פייר תיאר את הספר כ"תוצאה של עליזות וכנות של כותב הספר".

== ראו גם ==
* פנקס שירות
* חלומות מאבי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ג'ו ביידן
קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי נשיאי ארצות הברית
קונצ'רטו לפסנתר מספר 4 (בטהובן)

שער המהדורה ראשונה

הקונצ'רטו לפסנתר מס' 4 אופוס 58 של לודוויג ואן בטהובן בסול מז'ור, נכתב בין השנים 1805–1806. בטהובן בעצמו היה הסולן בבכורה הציבורית במסגרת קונצרט בטהובן, 1808 בתיאטרון וינה .

== תזמור ==
הקונצ'רטו נכתב לפסנתר סולו ותזמורת הכוללת חליל, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני, וסקצית מיתרים.

== בכורה וביקורות ==
הקונצ'רטו נוגן לראשונה במרץ 1807 בקונצרט פרטי בביתו של הנסיך פרנץ ג'וזף פון לובקוביץ .גם האוברטורה של קוריולן והסימפוניה הרביעית של בטהובן נוגנו לראשונה באותו קונצרט. עם זאת, לא הייתה בכורה ציבורית עד לקונצרט ב־22 בדצמבר 1808 בתיאטרון וינה. בטהובן שוב עלה לבמה כסולן. קונצרט המרתון היה הופעתו האחרונה של בטהובן כסולן עם תזמורת. בטהובן הקדיש את הקונצ'רטו לחברו, הסטודנט והפטרון, הארכידוכס רודולף .

ביקורת במהדורת מאי 1809 של Allgemeine musikalische Zeitung קובעת כי . עם זאת, לאחר הופעתה הראשונה, היצירה הוזנחה עד 1836, אז נוגנה שוב על ידי פליקס מנדלסון. כיום, היצירה בוצעה והוקלטה באופן נרחב, והיא נחשבת לאחת היצירות המרכזיות של ספרות הקונצ'רטו לפסנתר.

== מבנה ==
* אלגרו מודרטו – הפרק הראשון נפתח על ידי הפסנתר, שמנגן אקורדים פשוטים בסולם היצירה, סול מז'ור. לאחר מכן נכנסת התזמורת עם אותו הנושא, רק בסי מז'ור, הסולם המתווך העיקרי. אותו הנושא מלווה את כל היצירה בצורות שונות. התזמורת ממשיכה לנגן פתיחה ארוכה שכוללת בתוכה את אותו הנושא. פליקס סלצר אומר את הדברים הבאים על פתיחה זו, "זו אחת הפתיחות המרתקות ביותר בספרות המוזיקה כולה...". הכניסה לפסנתר דומה ל-Eingang, קטע אלתור מימיו של מוצרט שהיה מתרחש לאחר האקורד הדומיננטי האחרון של התזמורת, אך לפני שהפסנתר ניגן על הנושא המרכזי. בטהובן לוכד את הסגנון המאולתר הזה על ידי האצת הקצב בתפקיד הפסנתר. בסוף הפרק הפסנתר מנגן קדנצה ארוכה האופיינית לקונצ'רטי באותה התקופה המגוללת את כל נושאי היצירה.
* אנדנטה קון מוטו – הפרק השני מייצג את אורפיאוס המנסה לאלף את האריניה בשערי האדס, הצעה של הביוגרף של בטהובן מ־1859 אדולף ברנהרד מרקס. הפרק נכתב במי מינור המוביל ללא הפסקה לאקורדים בדו מז'ור הפותחים את הפרק האחרון.
* רונדו (ויוואצ'ה) – בניגוד לפרקים הקודמים, הפרק השלישי, נכתב בצורת רונדו מסורתית, פשוטה יותר, המאופיינת בנושא קצבי מאוד. הנושא המרכזי מתחיל בסובדומיננטה של סולם דו מז'ור לפני שהוא מתקן את עצמו כדי להגיע לקדנצה בסול מז'ור.

== קדנצות ==
קדנצות לקונצ'רטו נכתבו על ידי מספר פסנתרנים ומלחינים לאורך ההיסטוריה; יוהנס ברהמס, קלרה שומאן, פרוצ'ו בוזוני, הנס פון בילוב, איגץ מושלס, קאמי סן סנס, אנטון רובינשטיין, וילהלם קמפף, ניקולאי מטנר, אז'ן ד'אלבר, ליאופולד גודובסקי, וילהלם בקהאוס, סמיל פיינברג וכו'.

==קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קונצ'רטי לפסנתר
קטגוריה:יצירות מאת בטהובן
כיסא קורולי

שני זוגות רגלי ברונזה, השייכים לכיסא קורולי, שנשתמרו במוזיאון בנאפולי וכיסא קורולי, שהועתק מאוסף הוותיקן.
כיסא קוּרוּלי (בלטינית: sella curulis) הוא סוג של כיסא המוכר בשימוש בתקופתה של רומא העתיקה ובאירופה, עד המאה ה-20. הייצוג שלו ברומא הקדומה כסמל לכוח פוליטי או צבאי עבר במרוצת הדורות בין תרבויות אחרות, כאשר עשו בו שימוש בהקשר זה מלכים באירופה, נפוליאון ושליטים אחרים.
== היסטוריה ==
=== רומא העתיקה ===
ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית, היה הכיסא הקורולי (מקורה של המילה קורולי כנראה מ-currus שפירושה "מרכבה") המושב עליו קיבלו מגיסטרים אשר החזיקו בסמכות האימפריום, זכות ישיבה. בין בעלי תפקידים אלה נכללים דיקטטורים, מגיסטר אקוויטום, קונסולים, פראיטורים, קורולי איידלים ופרומגיסטראטים, זמניים או נושאי משרה בפועל. בנוסף, קנסורים וכן כוהני יופיטר הורשו לשבת על כיסא קורולי, הגם שבעלי תפקידים אלו לא החזיקו בסמכות האימפריום. ההיסטוריון הרומאי טיטוס ליוויוס כתב שכוהני שלושת האלים הגדולים זכו בכבוד לשבת על כיסא קורולי.

לפי ליוויוס הכיסא הקורולי, כמו הטוגה הרומאית, מקורו באטרוריה והוא שימש על מצבות זיכרון אטרוסקיות כדי לזהות מאגיסטרים. עם זאת, כיסאות קדומים יותר הנתמכים על מסגרת דמוית צלב מוכרים מהממלכה החדשה של מצרים. אחת הדוגמאות הקדומות ביותר שתועדו לשימוש בכיסא קורולי ממש היא משנת 494 לפנה"ס כאשר הזכות לשבת על כיסא קורולי בקירקוס מקסימוס ניתנה לדיקטטור הרומאי מאניוס ולריוס מקסימוס לאחר ניצחונו על הסאבינים. לפי ההיסטוריון הרומאי דיו קסיוס בתחילת שנת 44 לפנה"ס הוציא הסנאט צו לפיו זכה יוליוס קיסר לכיסא קורולי בכל מקום פרט לתיאטרון, לשם הובאו כיסא מוזהב וכתר נושא יהלום שהציבו אותו בדרגה אחת עם האלים. כסוג של כתר, הרשות לכיסא קורולי הוענקה גם למלכים זרים אשר נחשבו באופן פורמלי לבני ברית של העם הרומאי. כיסא קורולי ניתן גם כסוג של מדליה או כמצבת זיכרון ומבטא מעמד מגיסטרי. כאשר הוא חצוי על ידי האסטה הכיסא הקורולי הוא סמלו של האל יונו.

באופן מסורתי, הכיסא הקורולי שברומא הוכן או צופה בשנהב. רגליו המעוקמות של הכיסא יצרו צורת X רחבה והוא לא כלל משענת אחורית או זרועות אחיזה. למרות היוקרתיות שבו, כיסא זה נבנה במכוון כך שלא יהיה נוח לישיבה לפרק זמן ארוך, וסימל בצורה דו משמעית הן את הציפייה שנושא התפקיד הרשמי ימלא את תפקידו הציבורי בצורה יעילה המדודה בזמן, והן שהתפקיד מטעם הרפובליקה הוא זמני, לא נצחי. את הכיסא ניתן היה לקפל ולפיכך להעבירו בקלות ממקום אחד למשנהו. הדבר תואם את תפקידם המקורי של מגיסטרים ופרומגיסטראטים כמפקדים המצויים בשטח הנדרשים לעבור ממקום למקום. המסורת הקשורה בכיסא הקורולי התפתחה לדרגת חשיבות סמלית גבוהה שהתבטאה, בכיסאות שנועדו לשמש כמצבות זיכרון, סמל של כוח שאף פעם לא נשכח במסורת האירופאית, גם לאחר ירידתה של רומא מהבמה ההיסטורית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמנות רומא העתיקה
טארקו תעופה

טארקו תעופה (בערבית: تاركو للطيران, באנגלית: Tarco Aviation) היא חברת תעופה סודאנית, שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי ח'רטום, אשר הוקמה בשנת 2009 תחת השם Tarco Airlines וקוד בינלאומי TRQ. בשנת 2018 החברה שינתה את שמה ל-Tarco Aviation וכתוצאה מכך גם שונה הקוד ל-TQQ. החברה מעסיקה כיום קרוב ל-1,000 עובדים, מחזיקה בצי של 7 מטוסים ומפעילה טיסות פנים וטיסות בינלאומיות ל-14 יעדים על בסיס סדור וכן טיסות שכר.

לחברה ישנה ברית בשם BDAT יחד עם חברה סודאנית נוספת, באדר איירליינס , יחד מתאפשרת רשת של טיסות פנים בתוך סודאן.

ב-11 בנובמבר 2010 התרחשה תאונה אווירית כאשר מטוס החברה מסוג אנטונוב An-24 כשל בנחיתתו בעיר זלינגיי שבמערב סודאן, בטיסה שהגיעה מהבירה ח'רטום. כתוצאה מכך, נספו מספר קורבנות שנע בין 1 ל-6 לפי דיווחים שונים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סודאן: תחבורה
קטגוריה:חברות סודאניות
קטגוריה:אפריקה: חברות תעופה
קלאוס צ'יצ'ר

קלאוס צ'יצ'ר (בגרמנית: Klaus Tschütscher; נולד ב-8 ביולי 1967) הוא פוליטיקאי מליכטנשטיין שכיהן כראש הממשלה ה-12 של ליכטנשטיין מטעם מפלגת האיחוד הפטריוטי מ-25 במרץ 2009 ל-27 במרץ 2013.

== רקע ופוליטיקה ==
צ'יצ'ר נולד בואדוץ, נסיכות ליכטנשטיין ב-8 ביולי 1967. הוא למד בבית ספר יסודי ותיכון בואדוץ ולאחר מכן בין השנים 1987 ל-1993 למד משפטים באוניברסיטת סנט גאלן. הוא השלים את הדוקטורט במשפטים בשנת 1996. בתקופת לימודי הדוקטורט עבד באוניברסיטה כעמית מחקר במשך כשנתיים (עד שנת 1995). לאחר מכן התמנה לראש המחלקה המינהלית לשירותים משפטיים וכלכלה ברשות הפיסקלית של ליכטנשטיין. לאחר כחודשיים היה גם לסגן מנהל הרשות הפיסקלית. בין השנים 1998–2005 לימד צ'יצ'ר כמרצה במשרה חלקית באוניברסיטת ליכטנשטיין. בין השנים 2002–2005 עשה תואר שני במשפטים, עם התמתחות במשפט עסקי בינלאומי באוניברסיטת ציריך.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>

לקראת הבחירות לפרלמנט בשנת 2005 הצטרף למפלגת האיחוד הפטריוטי. בבחירות איבדה מפלגת האזרחים הפרוגרסיבית את הרוב המוחלט שלה בפרלמנט ולכן נאלצה להקים קואליציה עם האיחוד הפטריוטי כדי להקים ממשלה. עם הקמת הממשלה, צ'יצ'ר מונה לסגן ראש הממשלה בממשלתו של אוטמר הסלר. בתפקידו זה היה מופקד על משרדי המשפטים, כלכלה וספורט. בבחירות 2009 לפרלמנט, ניצחה מפלגת האיחוד הפטריוטי. לאחר הבחירות, הגיש אוטמר הסלר את התפטרותו וצ'יצ'ר מונה לראש ממשלת ליכטנשטיין ב-25 במרץ 2009. צ'יצ'ר לא התמודד לכהונה נוספת בבחירות לפרלמנט של שנת 2013 ובמקומו מונה כראש ממשלה, אדריאן הסלר.<ref name=":0" /><ref name=":1" />

מאז פרישתו מהפוליטיקה בשנת 2013 מכהן כחבר בדירקטוריון חברת ביטוח החיים הגדולה בשווייץ, סוויס לייף והחל מינואר 2014 הוא הבעלים ויושב ראש הדירקטוריון של חברת "Tschütscher Networks&Expertise AG". בנוסף משמש החל משנת 2014 כקונסול כבוד של הפדרציה הרוסית בליכטנשטיין וכחבר הוועד המנהל של "יוניס"ף שווייץ" וכחבר מועצת אוניברסיטת ליכטנשטיין משנת 2018.<ref name=":1" /><ref name=":0" />

צ'יצ'ר נשוי לארזו צ'יצ'ר-אלניורט, טורקיה-אוסטרית, ולהם שני ילדים. מתגורר ברוגל.<ref></ref><ref>http://www.presseportal.de/pm/81381/2941158</ref><ref></ref><ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלת ליכטנשטיין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:ילידי 1967
ראלף ארל

ראלף ארל (באנגלית: Ralph Earl; 11 במאי 1751 – 16 באוגוסט 1801) היה צייר אמריקאי, הידוע בדיוקנאותיו. הוא גם צייר שישה נופים, כולל תצוגת פנורמה של מפלי הניאגרה.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
ראלף ארל נולד ב-11 במאי 1751 בשרוסברי או בלסטר, מסצ'וסטס, הבכור מבין ארבעת ילדיהם של ראלף ארל ופיבי ויטמור ארל. ב-1774 עבד בניו הייבן בקונטיקט כצייר פורטרטים. בסתיו 1774 חזר ארל ללסטר שבמסצ'וסטס כדי להתחתן עם בת דודתו שרה גייטס. כעבור כמה חודשים נולדה בתם פיבי בינואר 1775. ארל השאיר את שתיהן עם הוריה של שרה וחזר לניו הייבן כדי להמשיך לצייר דיוקנאות. אשתו ובתו של ארל הצטרפו אליו לניו הייבן בנובמבר 1776, והם התגוררו שם עד מאי 1777, אז נולד בנם ג'ון. בהמשך העידה שרה כי תקופת ששת החודשים הזאת "הייתה כל הזמן שאחזקנו בית ביחד."

== קריירה ==
כמו רבים מהאומנים הקולוניאליים, ארל היה אוטודידקט, ובמשך שנים רבות היה צייר נודד. בשנת 1775 ביקר ארל בלקסינגטון ובקונקורד, שהיו אתרי הקרבות האחרונים במהפכה האמריקאית. אביו אמנם היה אלוף-משנה בצבא המהפכה, אך ארל עצמו היה נאמן למלוכה הבריטית. בעבודה בשיתוף עם החרט עמוס דוליטל, ארל צייר ארבע סצנות קרב שהפכו להדפסי תעמולה פרו-מהפכניים.

בשנת 1778 הוא השאיר אחריו את אשתו ובתו וברח לאנגליה כשהתחפש למשרתו של קפטן בצבא הבריטי ג'ון מאני.

בלונדון הוא נכנס לסטודיו של בנג'מין וסט, וצייר את המלך ואצילים מוכרים רבים. ארל המשיך לצייר דיוקנאות בעיירה נוריץ'. מאוחר יותר הוא התחתן עם אן וויטסייד, אישה אנגליה, אף על פי שמעולם לא סיים את נישואיו עם שרה גייטס. ב-1785 או 1786 חזר ארל לארצות הברית עם אשתו החדשה.

== חזרה לאמריקה ==
לאחר שובו לאמריקה, הוא צייר דיוקנאות של טימותי דווייט, המושל כאלב סטרונג, רוג'ר שרמן ואנשים בולטים אחרים. הוא גם צייר תמונה גדולה של מפלי הניאגרה. בספטמבר 1786, בעודו גר בעיר ניו יורק, נכלא ארל על כך שלא שילם את חובותיו האישיים. גם בעת שהיה בכלא צייר דיוקנאות של מבקריו, חבריו ומשפחתו כדי להקלה על החובות. הוא שוחרר בינואר 1788.

== חיים אישיים ==
ארל ככל הנראה הכשיר את בנו, הצייר ראלף אליסר וייטסייד ארל, [2] והייתה לו השפעה על אחיינו אוגוסטוס ארל, שנחשב לאמן האירופי הראשון שביקר בכל חמש היבשות. אחיו של ראלף ג'יימס ארל (1761–1796) היה גם צייר פורטרטים.

הוא נפטר מאלכוהליזם בבולטון, קונטיקט, ב-16 באוגוסט 1801.

== גלריה ==

<gallery mode="packed" heights="180px">
File:Richard varick officer continental army.png| הקצין ריצ'רד וריק
File:Major General Friedrich Wilhelm Augustus Baron von Steuben by Ralph Earl.jpeg| פרדריק אוגוסטוס ברון
File:Mrs. Elizabeth Schuyler Hamilton.jpg|אליזבת סקיילר
File:Brooklyn Museum - Clarissa Seymour (later Mrs. Truman Marsh) - Ralph Earl - overall.jpg| קלריסה סימור
File:Ralph Earl - Elijah Boardman - WGA7452.jpg|אליה ברודמן
File:Esther Boardman.jpg|אסתר ברודמן
File:OliverAbigail.jpg|אוליבר ואביגיל אלסוורת'
File:Mrs_Benjamin_Tallmadge_and_son_Henry_Floyd_and_daughter_Maria_Jones_1790.jpeg|גברת טלמדג' וילדיה
File:Marinus Willett by Ralph Earl.jpeg|מרינוס וילט
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1751
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1801
מוריץ דאובלבסקי-שטרנק

מוריץ גאורג יוזף פרנץ מריה פרייהר דאובלבסקי-שטרנק (בגרמנית: Moritz Georg Josef Franz Maria Freiherr Daublebsky-Sterneck; 29 בפברואר 1912 – 10 בינואר 1986) היה חסיד אומות העולם אוסטרי.

== ביוגרפיה ==
נולד למוריץ יעקב דובלבסקי פון שטרנק (1871–1917) ואשתו מריה פריין סלבדורי פון ויזנהוף (1872–1962). הוא נולד בעיירה בילובץ שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עם אוכלוסייה גרמנית בעיקר.

דאובלבסקי-שטרנק היה דוקטור למשפטים, ושימש כקצין הוורמאכט בשטח שכיום מהווה חלק של סלובקיה. הוא התגורר בבית קטן בכפר בוריצה, שהיו שותפים לו קרוביו.

כאשר חיילי הוורמאכט נכנסו לסלובקיה, מגדלנה ליביה דובניצקה ואמה, שתי נשים יהודיות מווינה נמלטו אל הרי סלובקיה, שם הגיעו לכפר בוריצה. הם הגיעו אל ביתו של דאובלבסקי-שטרנק וביקשו מחסה. הוא הסכים להסתיר אותם, אף על פי שידע שהעונש על הסתרת יהודים הוא מוות. הוא טיפל בהם זמן רב, עד שנודע שבכפר השכן הוא עורר חשד.

הוא סיפר למגדלנה ולאמה על הסיכון ההולך וגדל, ולכן פחדו להישאר בביתו. הם החליטו לחזור לעיר הולדתם בתקווה שהגרמנים יוותרו על חיפושם. ד"ר דאובלבסקי-שטרנק ידע שהדרך היחידה לצאת מהכפר היא גשר מעבר לנהר ואה, עליו שמרו חיילים גרמנים. אז הוא לבש את מדי הוורמאכט והוביל את שתי היהודיות מעבר לגשר, בלילה.

מגדלנה ואמה חצו בהצלחה את הנהר, אך בסופו של דבר נעצרו על ידי גרמנים זמן קצר לאחר מכן. הם הועברו למחנה הריכוז ראוונסבריק, שם נפטרה האם. מאוחר יותר הועברה מגדלנה למחנה הריכוז ברגן-בלזן, בו שרדה עד לשחרור.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוא התגורר באוסטריה.

לדאובלבסקי-שטרנק הוענק אות חסיד אומות העולם ומאוחר יותר ניטע עץ לכבודו בגן חסידי אומות העולם ביד ושם .

== קישורים חיצוניים ==
* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4042649 מוריץ דאובלבסקי-שטרנק] - פעילותו להצלת חיי יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם 

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1986
ראלף אליסר וייטסייד ארל

ראלף אליסר וייטסייד ארל (באנגלית: Ralph Eleaser Whiteside Earl; נולד ב-1785 – 1788; נפטר ב-16 בספטמבר 1838), היה צייר אמריקאי, המכונה "צייר החצר" של הנשיא אנדרו ג'קסון. הוא גם צייר את דיוקנה של רייצ'ל ג'קסון.

== ביוגרפיה ==
ארל היה בנם של צייר הדיוקנאות ראלף ארל ואשתו השנייה אן וייטסייד, ובן למשפחת ארל. הוא נולד בין 1785–1788, כנראה בניו יורק, וככל הנראה קיבל את הכשרתו המוקדמת לציור פורטרטים מאביו, שסגנונו הנאיבי בא לידי ביטוי בעבודותיו הראשונות של ארל הצעיר.

הוא נסע ללונדון בשנת 1809, שם למד במשך שנה אצל ג'ון טרומבול וקיבל ייעוץ מבנג׳מין וסט, ולמד פרספקטיבה, אנטומיה וציור תלת־ממדי. הוא נשאר באנגליה עד 1814, התגורר אצל סבו מצד אמו בנוריץ׳ וביצע עבודות של ציורי דיוקן. לאחר מכן נסע לפריז לפני שחזר לארצות הברית בדצמבר 1815 מתוך כוונה ליצור ציורי היסטוריה גדולים במודל האירופי.<ref>Aronson, Julie (1992). "Ralph E. W. Earl". In Chotner, Deborah (ed.). American naive paintings. Washington Cambridge, England: National Gallery of Art Cambridge University Press. pp. 103–104.</ref>

כהכנה לפרויקט מתוכנן המתאר את קרב ניו אורלינס, פגש ארל את הגנרל אנדרו ג'קסון וביקר אותו בביתו בטנסי, בהרמיטאז', בינואר 1817. ארל צייר דיוקנאות של ג'קסון ומשפחתו, והתחתן עם אחייניתה של גברת ג'קסון ג'יין קפהרי.

ב־19 במאי 1819. היא נפטרה בלידה בשנת 1820, וכך גם בנם.

לאחר מות אשתו, ארל הפך לחברו הקרוב של ג'קסון והתגורר איתו בהרמיטאז'.

כשג'קסון הפך לנשיא בשנת 1829, ליווה אותו ארל לבית הלבן, וצייר דיוקנאות רבים של ג'קסון עד שנודע בשם "צייר החצר" ו"צייר המלך".

ארל חזר לטנסי עם ג'קסון לאחר כהונתו השנייה, ומת בהרמיטאז' ב-16 בספטמבר 1838.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Brooklyn Museum - Mrs. Ebenezer Porter (Lucy "Patty" Pierce Merwin) - Ralph Eleazer Whiteside Earl - overall.jpg|
File:1804 Ralph Eleaser Whiteside Earl Family Portrait National Gallery of Art.jpg|
File:Tennessee Gentleman portrait of Andrew Jackson by Ralph E. W. Earl.jpg|
File:Andrew Jackson, by Ralph Eleaser Whiteside Earl, c. 1788 - 1838.jpg|'
File:Rachel Donelson Jackson by Ralph E. W. Earl.jpg|
File:Ralph Eleaser Whiteside Earl Andrew Jackson NCMOA.jpg|
File:1804 Ralph Eleaser Whiteside Earl Family Portrait National Gallery of Art.jpg
File:Ralph Earl - Moses Seymour, Jr. - 2003.285 - Cleveland Museum of Art.tiff
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1785
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1838
לאו צ'ל

לאו צ'ל (בגרמנית: Leo Tschoell; 1893 – 23 בדצמבר 1980), היה איש עסקים אוסטרי, אשר הציל יהודים בתקופת השואה. בשנת 1968 הוענק לו אות חסיד אומות העולם.

==ביוגרפיה==
לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית בשנת 1938, היגר ד"ר צ'ל ליוגוסלביה והקים עסק בבלגרד. לאחר כיבוש יוגוסלביה בשנת 1941 על ידי הגרמנים, נמלט להונגריה והקים משרד חדש בבודפשט.

בשנת 1944 החל מצבם של יהודי הונגריה להחמיר. מפלגת צלב החץ תמכה בגירושם של יהודי הונגריה. צ'ל הסתיר בתחום נכסיו יהודים אשר ביקשו את עזרתו בעיר גדלה (Gödöllő).

מאוחר יותר החל להדפיס מאות מסמכים מזויפים בבית הדפוס שלו, ייסד ארגון מחתרת אנטי-פשיסטי, סיפק מחבוא לעוד ועוד אנשים והציל את חייהם בכך שהעניק להם תעודות זהות מזויפות.

בשנת 1968 קיבל צ'ל את התואר חסיד אומות העולם מטעם ארגון יד ושם בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20110609152631/http://www.gedenkdienst.org/deutsch/gerechte/inhalt.php חסיד אומות העולם]
* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4042658 ליאו צ'ל] - פעילותו להצלת חיי יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1980
פרס לורנס אוליבייה למחזאי המבטיח ביותר

פרס לורנס אוליבייה למחזאי המבטיח ביותר היה פרס שנתי שהוענק על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי המסחרי. הפרס נוסד בשנת 1976 בשם פרסי איגוד תיאטרון הווסט אנד ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.

פרס זה נוצר בשנת 2002 והוענק רק פעם אחת נוספת ב-2003.

== זוכים ומועמדים ==
=== שנות ה-2000 ===
{| class="wikitable" style="width:98%;"
! style="width:10%;" |שנה
! style="width:30%;" |מחזאי
! style="width:60%;" |הפקה
|-
! rowspan="4" align="center" |2002
|- style="background:#B0C4DE"
|Grae Cleugh
|Fucking Games
|-
|אבי מורגן
|Tender
|-
|סיימון סטיבנס
|Herons
|-
! rowspan="3" align="center" |2003
|- style="background:#B0C4DE"
|שארלוט אילנברג
|The Lucky Ones
|-
|כריסטופר שין
|Where Do We Live
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:פרס אוליבייה
הנס אדוארד פון ברפלש-ולנדס

הנס אדוארד פון ברפלש-ולנדס (בגרמנית: Hans Eduard von Berlepsch-Valendas 31 בדצמבר 1849, סנט גאלן – 17 באוגוסט 1921, מינכן) היה אדריכל, סופר וצייר גרמני ממוצא שווייצרי.

== ביוגרפיה ==
אביו היה סופר ומוכר ספרים גרמני שהגיע לשווייץ בשנת 1848. הנס אדוארד פון ברפלש-ולנדס למד אדריכלות ולאחר סיום הלימודים עבד בעסקים שבבעלות במשפחה. הוא נסעה לגרמניה בה למד ציור בפרנקפורט ובמינכן.

במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הנס אדוארד פון ברפלש היה בבולגריה וצייר תמונות עבוד הרוסים. לאחר הנסיעה הקצרה הוא חזר למינכן ועבר בסגנון אר נובו. הוא בנה מספר בניינים ועיצב מספר ספינות ששטו בימת קונסטנץ.

בשנת 1902 הוא הוסיף לשם משפחתו תוספת "ולנדס" לזכר עיר הולדותו של אביו.

בשנת 1910 הנס אדוארד פון ברפלש-ולנדס סיים פרויקט של בנייני ציבור בסביבות מינכן.

באחוזתו הוא הקים בית ספר לציוד ועיצוב. אנה קוקן הייתה בין התלמידיו הבולטים.
בשנת 1919 היא נפטרה מדלקת ריאות. שבועיים לאחר שילדה את בתה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.v.berlepsch.de/_private/hans-eduard.htm קורות חיים באתר משפחתי]

קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1849
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1921
Crazy Party Night (Pumpkin no Gyakushū)

"" (בעברית: "ערב מסיבות משוגע"; ביפנית: "～ぱんぷきんの逆襲～") הוא הסינגל ה-11 של זמרת הפופ היפנית קיארי פאמיו פאמיו. הסינגל פורסם ב-2 בספטמבר 2015, לכבוד ליל כל הקדושים.<ref></ref> השיר הופץ בפורמטים דיגיטליים ובפורמטים פיזיים כמו על גבי תקליטורים.<ref></ref>

== רשימת השמעה ==

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2015
קטגוריה:סינגלים מ-2015
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים ביפנית
קטגוריה:שירי ליל כל הקדושים
קטגוריה:שירים על לילות
קטגוריה:שירים על מסיבות
קטגוריה:שירים על רוחות רפאים
This Is Halloween

"This Is Halloween" (בעברית: "זה ליל כל הקדושים") הוא שיר הנושא של סרט הקולנוע "הסיוט שלפני חג המולד". השיר הוקלט על ידי הצוות שהשתתף בו. השיר יצא לאור ב-12 באוקטובר 1993, על ידי חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס, כחלק מתוך הפסקול, The Nightmare Before Christmas.<ref name=":0"></ref>

השיר נכלל במשחק הריקודים Just Dance 3.<ref></ref>

== הקלטות ==
להלן ההקלטות של השיר במדינות השונות. משמעות הצבע היא שההקלטה הופצה מאוחר יותר בשנת 1993:
{| class="wikitable collapsible collapsed"
! colspan="3" |"This is Halloween"
|-
!שפה
!שם
!תרגום
|-
|ערבית
|"هنا الهالوين" ("Huna l-Halloween")
|"This is Halloween"
|-
| style="background:PaleTurquoise" |הולנדית
| style="background:PaleTurquoise" |"Dit is Halloween"
| style="background:PaleTurquoise" |"This is Halloween"
|-
|צרפתית
|"Bienvenue à Halloween"
|"Welcome to Halloween"
|-
|גרמנית
|"Hier in Halloween"
|"Here in Halloween"
|-
| style="background:PaleTurquoise" |יוונית
| style="background:PaleTurquoise" |"Όλα μια γιορτή" (Óla mia ghiortí)
| style="background:PaleTurquoise" |"Everything is a feast"
|-
|איטלקית
|"Questo è Halloween"
|"This is Halloween"
|-
|יפנית
|
|"This is Halloween"
|-
|קוריאנית
|
|"Here is Halloween"
|-
| style="background:PaleTurquoise" |מנדרינית תקנית
| style="background:PaleTurquoise" |
| style="background:PaleTurquoise" |"This is Halloween"
|-
|פולנית
|"Witaj w Halloween"
|"Welcome to Halloween"
|-
|פורטוגזית <small>(ברזיל)</small> VHS
|"Isso é Halloween"
|"This is Halloween"
|-
| style="background:PaleTurquoise" |פורטוגזית <small>(ברזיל)</small> DVD
| style="background:PaleTurquoise" |"Este é o Halloween"
| style="background:PaleTurquoise" |"This is Halloween"
|-
|רוסית
|
|"This is Halloween"
|-
| style="background:PaleTurquoise" |סלובקיה
| style="background:PaleTurquoise" |"To je Halloween"
| style="background:PaleTurquoise" |"This is Halloween"
|-
|ספרדית <small>(אירופה)</small>
|"Esto es Halloween"
|"This is Halloween"
|-
|ספרדית <small>(אמריקה הלטינית)</small>
|"Esto es Halloween"
|"This is Halloween"
|-
|תאית
|
|"In the city of Halloween"
|}

== גרסאות כיסוי ==
להלן חלק מהמוזיקאים שהקליטו את השיר במרוצת השנים:
* מרילין מנסון <small>(הגרסה נכללה באלבום האוסף, Nightmare Revisited)</small>
* פאניק! אט דה דיסקו
* סיידי

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|12 באוקטובר 1993
|תקליט • תקליטור
|וולט דיסני
|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1993
קטגוריה:שירי דיסני
קטגוריה:שירי פאניק! אט דה דיסקו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי ליל כל הקדושים
זיגפריד ברכפלד

זיגפריד ברכפלד (בהונגרית: Brachfeld Siegfried; ברלין, 17 באפריל 1917 – בודפשט, 22 ביוני 1978)<ref>Halálesete bejegyezve a Bp. II. ker. állami halotti akv. 1007/1978. folyószáma alatt.</ref> היה עיתונאי הונגרי ממוצא יהודי, מנחה קברט ובורלסקה.

==קורות חיים==
זיגפריד ברכפלד נולד בגרמניה כבנם של אוסקר ברכפלד, כנר יהודי-הונגרי ושל אדית מייסנר, גרמניה לותרנית. הוא למד בתיכון בברלין עד 1934. הוא לא סיים את לימודיו והתפרנס מעבודות מזדמנות עד סוף שנות השלושים. הוא נעצר על ידי הגסטפו בשנת 1939, נלקח למחנה ריכוז, ולאחר מכן גורש לבודפשט שבהונגריה בשנת 1941 כאזרח הונגרי. משנת 1942 גויס לשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי). בשנת 1945 נפל בשבי הסובייטי, משם שב להונגריה בסביבות חג המולד 1949.

בין השנים 1949–1965 עבד כקריין וכתב בשפה הגרמנית ברדיו ההונגרי. בין השנים 1961 ל-1964 הוא למד גרמנית באוניברסיטת אטווש לוראנד ואחר כך בין השנים 1965 ל-1968 היה סטודנט באוניברסיטת פרייה (Freie Universität) בברלין המערבית. בשנת 1970<nowiki/>הוא קיבל את תואר הדוקטורט בפילוסופיה מאוניברסיטת אטווש לוראנד 

בשנת 1957 הצטרף לבמה העליזה, ולאחר מכן מונה לבמאי הראשי של "משרד הבימוי הלאומי" (Országos Rendező Iroda). בין השנים 1971–1978 היה עיתונאי ועורך בעיתון בשפה הגרמנית "בודפשטר רונדשאו" (Budapester Rundschau). הקהל ראה אותו בסרטים רבים.

=== חייו הפרטיים ===
אשתו הייתה אנה פאפ, איתה התחתן בשנת 1953 בבודפשט. הוא התאבד בגיל שישים ואחד עקב מחלה חשוכת המרפא.

== תפקידיו בקולנוע ==
* תכונה מיוחדת (1955)
* בשעת חצות (1957)
* הפעמונים נסעו לרומא (1958)
* צלם המלח (1958)
* הגור (1959)
* שתי מחציות בגיהנום (1961)
* חבל על הבנזין (1964)
* עושה הכסף (1964)
* אני, איגנץ שטרסנוב, הנוכל (1966)
* מסע סביב גולגולתי (1970)

== ספרו ==
* Also nein, diese Ungarn! (עם שאנדור נובובצקי), Aufbau-Verlag, ברלין, 1974

== הקלטות קוליות ==
* 

== לקריאה נוספת ==
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש כרך 1 
* [http://mek.oszk.hu/02100/02139/html/sz02/689.html לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה]. 
* [https://web.archive.org/web/20100121072244/http://www.filmtortenet.hu/object.42d23fd3-4921-48f5-9eb3-8925a2edf682.ivy היסטוריית הסרטים ברשת]
* [http://nevpont.hu/view/1603 נקודת שם]

== קישורים חיצוניים ==

* https://web.archive.org/web/20170926195844/http://brachfeldsiegfried.hu/

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:ניצולי השואה: גרמניה
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:מתאבדים: עיתונאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1917
קטגוריה:נפטרים ב-1978
עז 77 (ספר)

עֹז 77 הוא ספר שנכתב בידי תא"ל במילואים אביגדור קהלני, אשר יצא לאור בשנת 1976 בהוצאת שוקן. בספר תיאר המחבר את לחימת גדוד 77, גדוד שריון סדיר בחטיבה 7, שעליו פיקד במלחמת יום הכיפורים.

קהלני פיקד על גדודו בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן, ובהם קרבות קשים בתנאי נחיתות וביחסי כוחות בלתי אפשריים באזור שקיבל לאחר המלחמה את השם "עמק הבכא, וכן בקרב ההבקעה לסוריה. בהמשך לחם הגדוד בפיקוד קהלני בקרבות במזרעת בית ג'אן.

על מנהיגותו וגבורתו במלחמה עוטר קהלני בעיטור הגבורה. את הספר כתב קהלני כשנתיים לאחר סיום המלחמה, בעודו קצין בשירות פעיל בדרגת סא"ל. הספר היה לרב-מכר ובשנת 1977 זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 1976
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: מלחמות ישראל
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים: ספרים
קטגוריה:חטיבה 7
קטגוריה:זוכי פרס יצחק שדה
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
אי-ספיקת המסתם התלת-פסיגי

אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי (באנגלית: Tricuspid insufficiency) היא סוג של מחלת לב מסתמית בה המסתם התלת-פסיגי של הלב, הנמצא בין הפרוזדור הימני לחדר הימני, אינו נסגר לחלוטין כאשר החדר הימני מתכווץ. אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי מאפשרת לדם לזרום לאחור מהחדר הימני אל הפרוזדור הימני. דבר זה, מגדיל את הנפח והלחץ של הדם הן בפרוזדור הימני והן בחדר הימני, מה שעשוי לגרום להרחבת הוורידים המרכזיים ולהגברת הלחץ בתוכם.
הסימפטומים של אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי תלויים בחומרתה. אי ספיקה חמורה של המסתם התלת-פסיגי תגרום לאי ספיקת לב ימנית, עם התפתחות מיימת ובצקת היקפית.
קולות לב אופייניים עשויים להישמע בזמן ביצוע האזנה לבית החזה. בדרך כלל קולות הלב האופייניים הם בתדירות נמוכה ונשמעים בצורה הטובה ביותר בגבול השמאלי התחתון של בית החזה. קולות הלב מתגברים בזמן שאיפת אוויר ויורדים בנשיפה, דבר זה ידוע בתור סימן קארבלו. עם זאת, קולות הלב עשויים שלא להישמע בעקבות הלחצים הנמוכים בצידו הימני של הלב. צליל לב שלישי עשוי אף הוא להישמע בגבול החזה התחתון, כאשר עוצמתו עולה בזמן שאיפת אוויר<ref name="patient"></ref><ref></ref>. בנוסף לכך, ניתן לחשוד באי ספיקה חמורה של המסתם התלת-פסיגי אם נראית הגדלת חדר ימין בצילום חזה וגורמים אחרים להרחבה זו נשללו. אבחנה סופית נעשית על ידי אקו לב אשר מסוגל למדוד את חומרת אי הספיקה וכן את ממדי חדר ימין והלחצים סיסטוליים<ref>Shah PM, Raney AA; Tricuspid valve disease. Curr Probl Cardiol. 2008 Feb33(2):47-84</ref>.

אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי מתרחשת עקב התרחבות הטבעת השלדית התלת-פסיגית ונקשרה לשינויים גאומטריים של הטבעת. צורת מסתמי הלב רגילה, אך נמנעת עבודה תקינה שלהם עקב עיוות היחס המרחבי<ref></ref>. הגורמים לאי ספיקת המסתם התלת-פסיגי עשויים להיות מסווגים כמולדים או נרכשים, כאשר הפרעות מולדות הן הרבה פחות שכיחות מהפרעות נרכשות<ref></ref>. הגורם הנרכש העיקרי לאי ספיקת המסתם התלת-הוא התרחבות החדר הימני. התרחבות זו נובעת לרוב מאי ספיקת לב שמאלית או מיתר לחץ דם ריאתי. סיבות נוספות להתרחבות החדר הימני אוטם תחתון, אוטם ימני, ולב ריאתי (cor pulmonale).

הפרוגנוזה של אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי פחות טובה אצל גברים מאשר אצל נשים. שיעורי ההישרדות הם פרופורציונליים לחומרת אי הספיקה<ref></ref>. אך אפילו אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי בדרגה קלה, מפחיתה את ההישרדות בהשוואה לאנשים ללא אי ספיקה. אם אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי נובעת מאי ספיקת לב שמאלית או מיתר לחץ דם ריאתי, הפרוגנוזה בדרך כלל מוכתבת על ידי מצבים אלו. ככלל, מומלץ טיפול תרופתי ולא כירורגי באי ספיקת המסתם התלת-פסיגי אם הסיבה היא הרחבת חדר ימין או אי ספיקת לב שמאלית.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחלות לב מסתמיות
דזם

דזם (בהולנדית: Desem, "מחמצת") הוא סוג בצק מקדים המיוצר מקמח חיטה מלא, מקמח כוסמין או מדגני מורשת לסוגיהם (כגון קמוט, דורום או אמר) ומים. הלחם המופק מדזם הוא למעשה לחם מחמצת המורכב מ-100% דגנים מלאים ובעל ארומה אגוזית ומתקתקה יותר מלחם המחמצת הקלאסי והחמצמץ<ref></ref>. זוהי טכניקת התססה הנפוצה בצרפת שיובאה על ידי מהגרים בלגים.

מקור השם הוא בהולנדית ופלמית ומשמעותו הוא פשוט "מחמצת" או "תסס". הטכניקה המובחנת המשמשת להכנתו הפכה את הדזם לבצק מקדים המובחן משיטות אחרות. הדזם שימש לאורך ההיסטוריה על מנת להכין לחמים בריאים יותר ועשירים בחומרים מזינים. התוצר הסופי - לחם המחמצת המופק מדזם, מכונה אף הוא "דזם". הוא לחם אוורירי בהרבה מלחמים הדומים לו ובעל קרום פריך וטעמים אגוזיים. הוא נשמר לאורך זמן וקל במיוחד לעיכול.

== הכנה ==
=== הכנת הבצק המקדים ===
ההכנה הייחודית טמונה בתהליך ההתססה האיטי והאחסון המוקפד. להבדיל ממחמצות קשות ובצקים מקדימים אחרים<ref></ref>, התססת הדזם אינה מושפעת מאוויר ובקטריות בסביבתו, אלא אך ורק מהבקטריות המצויות בדגנים העשירים המשמשים להכנתו. כדי לממש זאת, בצק הדזם נקבר בכלי קמח ומתפתח כשהוא מכוסה בקמח לאורך כל תהליך ההכנה. גם טמפרטורת ההכנה הנמוכה יחסית למחמצות - 10–17 מעלות, מאפשרת צמיחה איטית ובמינימום חשיפה. במקרים רבים, הדזם מספק כוח התפחה עוצמתי בהרבה מזה של מחמצות נוזליות או קשות אחרות.

בשל התהליך המוקפד והמדויק, מומלץ להשתמש בקמחים אורגניים וטריים, שנטחנו באבן זמן קצר לפני ההכנה, כדי למצות את המיטב מיתרונותיו הקולינריים והבריאותיים.

הכנת הדזם מתחילה בהכנת בצק מקדים ב-80% הידרציה. כלומר, עיסה אשר היחס בין הקמח למים הוא 4:1. את כדור הבצק הנוקשה, קוברים לאחר לישה אינטנסיבית בכלי קמח בטמפרטורה נמוכה.

יומיים לאחר מכן, יוצר הכדור מהקמח וניתן להבחין כי נוצר קרום נוקשה עליו מופיעים סדקים ובקיעים. הקרום מקולף והתוך הרך והתוסס נחשף. את הבצק המותסס, לשים אל תוך תערובת בצק טרייה באותו יחס.

תהליך זה חוזר על עצמו עוד פעם או פעמיים ולאחר מכן ניתן לשמור את הדזם בקירור ו"להאכילו" אחת לשבוע. על ידי הפרשת חלק יחסי מהדזם והכנת בצק, יתקבל לחם בתהליך התססה טבעי המכיל שמרי בר ובקטריות טבעיות בלבד<ref></ref>.
דזם מותסס

=== שיטות אפייה ===
הכנת לחמי דזם דומה למדי במהותה להכנת לחמי מחמצת אחרים. יש לאפות אותו בטמפרטורות גבוהות יחסית, של 200–240 מעלות, לחרוץ ולעשות שימוש באדים בשלב האפייה הראשוני.

== יתרונות בריאותיים ==
טכניקת ההתססה גורמת לייצור מוגבר של חומצה לקטית המסייעת לתהליכי העיכול ולמניעת תהליכים דלקתיים. המיקרוביום העשיר והמגוון של המחמצת משפר את האיזון החיידקי במעי ומגביר את ריכוז הבקטריות הידידותיות. בנוסף, תהליכי ההתססה מפרקים את החומצה הפיטית בקמחים ומורידים את ריכוז הגלוטן והערך הגליקמי של הלחם.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://atraditionallife.com/desem-bread/ הכנת לחם דזם]
* [https://docs.google.com/file/d/0B3FeiHQDzJOnMjI4OGNlMDEtZjQyNC00NTliLWE2MzQtM2Y2ZGJjNDM0NzI2/edit?pli=1 הוראות מפורטות להכנת דזם]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חומרי התפחה
קטגוריה:אפייה
קטגוריה:סוגי לחם
היערות המעורבים הכספיים-הירכאניים

היערות המעורבים הכספיים-הירכאניים (בפרסית: جنگل‌های هیرکانی) הם יערות מעורבים ואזור אקולוגי בין הרי אלבורז לחופי הים הכספי אשר מאז 2019 הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. היערות נמצאים רובם באיראן אך גם בדרום אזרבייג'ן. מתוך כלל היערות שמוגדרים כך, בתחילה ההכרזה על אתר מורשת עולמית כללה 15 יערות בשטחי איראן וב-2023 היא הורחבה גם לעוד שני יערות באזרבייג'ן.

== כללי ==
היערות ההירכאניים יוצרים חבל ארץ מיוער ייחודי המשתרע על 850 ק"מ לאורך החוף הדרומי של הים הכספי. ההיסטוריה של יערות רחבים אלה מתארכת בין 25 ל-50 מיליון שנה, כאשר הם בעברם כיסו את מרבית האזור הממוזג של צפון איראן עד לעברי הזגרוס. 

אזורי יער עתיקים אלה נסוגו מגדולתם במהלך התהוות עידני הקרח ומאוחר יותר התרחבו שוב כשהאקלים הפך חמים ומתון יותר. 

המגוון הביולוגי הפלוריסטי שלהם רחב במיוחד: 44% מכלל הצמחים המוכרים באיראן נמצאים באזור ההירכאני, המכסה רק 7% מהמדינה. עד כה תועדו 180 מינים של ציפורים אופייניות ליערות ממוזגים רחבי עלים ו-58 מינים של יונקים, כולל הנמר הפרסי האיקוני.

== אתר מורשת עולמית ==
נכס היערות מייצג מגוון אתרים המשמרים את המערכות האקולוגיות הטבעיות של היער באזור הירכאני. הנכס מכסה את מרבית המאפיינים הסביבתיים והערכים האקולוגיים של אזור הירכאניה ומייצג תהליכי מפתח סביבתיים חשובים הממחישים את מקורם של אותם יערות, כולל סוגה, אבולוציה והתמשכות.

בשל בידודו, היער מארח מינים רבים של צמחים עתיקים, בסכנת הכחדה, התורמים למשמעות האקולוגית שלו, ולאזור ההירכאני בכלל. המערכות האקולוגיות של היערות תומכות באוכלוסיות של עופות יער רבות ויונקים באזור ההירכאני, המשמעותיים בקנה מידה לאומי, אזורי וגלובלי. מבין מיני העופות אשר נצפו באזור נראו נשר הערבות, יונת הצבים האירופית, הנשר הקיסרי המזרחי, הגלגלת האירופית, לוכד הזבובים המחודד והציפה הכספית. מצידם של מיני היונקים אשר תועדו ברחבי האזור, נכלל הנמר הפרסי ועז הבר הנמצאת בסכנת הכחדה.

בימיו היה גם הטיגריס הכספי חי באזורים אלו עד אשר נכחד.

== שימור ==
כמעט מחצית מן היערות נכחד לאורך שנותיו אך לאחר הכרזתו כאתר מורשת עולמית בשנת 2019 נעשו פעולות שימור בינלאומיות. ישנם 8 פארקים לשימור לאומי של היערות, שלושה מהם נמצאים באזרבייג'ן וחמישה באיראן. בסך הכל היערות כוללים שטח של כ-55,100 קילומטר רבוע בעוד 10 אחוז מכל זה הוא למעשה שטח מוגן רשמית כחלק מאותם הפארקים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://whc.unesco.org/en/list/1584/ היערות ההירכאניים], באתר אונסק"ו
* [https://archive.today/20130703233224/http://www.caspianenvironment.org/itcamp/iran2.htm אזורי החוף], איראן

==הערות שוליים==

קטגוריה:יערות לפי סוג
קטגוריה:איראן: גאוגרפיה
קטגוריה:אזרבייג'ן: גאוגרפיה
קטגוריה:גולסתאן
קטגוריה:מאזנדראן
קטגוריה:אלבורז