נשים חלוצות במקצועות כירורגיים ביישוב ובמדינת ישראל

התמחות בכירורגיה לכל ענפיה דורשת ידע אנטומי מקיף, סיבולת ניכרת המאפשרת לכירורג לעמוד על רגליו ברציפות, ללא הפסקה, במשך שעות רבות, וידיים יציבות וכושר אבחון חד ומהיר (בעיקר במקרים אקוטיים).

במשך שנים רבות, הייתה הכירורגיה לכל ענפיה מאופיינת במנתחים גברים בלבד, כתוצאה מכך שהיא נתפסה כמקצוע תובעני, מחייב, עם שעות עבודה רבות מאוד, לעיתים 12–16 שעות ביממה, לא כולל תורנויות וכוננויות.

כירורגים פורצי-דרך במהלך ההיסטוריה היו גברים בלבד. להלן מספר דוגמאות החל מהמאה ה-10: אבו אל-קאסם א-זהראווי, דומיניק ז'אן לארה, ויליאם סטיוארט האלסטד, ארנסט פרדיננד זאורברוך, מייקל דבייקי, כריסטיאן בארנרד.

==בארצות הברית==
בארצות הברית של שנות ה-50 של המאה ה-20 בדרך כלל נרתעו נשים מלהיכנס להתמחויות כירורגיות, בין השאר בגלל הנטל הכפול המסורתי לפיו עליהן לנהל את משקי הבית במקביל לקריירה שלהן. במקום זאת, נטו סטודנטיות לרפואה ורופאות זוטרות להימשך יותר להתמחויות רפואיות מסורתיות כגון: רפואה פנימית, פדיאטריה. היות שמנתח מכל סוג שהוא נתפס כקריירה הקשורה בדרך כלל לגברים, ואסוציאציה זו הייתה עשויה להסביר מדוע תחום הניתוח אויש בעיקר על ידי גברים.

מנתחת הלב בראשונה בארצות הברית הייתה הפרופ' נינה סטאר בראונוולד , ילידת שנת 1928, שהוסמכה ככירורגית לב בשנת 1958.

בשנת 2018 עמד מספר הנשים מנתחות הלב בארצות הברית על 5%.

==בארץ ישראל==
===רופאות===
עד אמצע המאה ה-20 היו רופאות תופעה נדירה, אך בארץ ישראל הן היו שכיחות למדי מזה 85–90 שנה. בשנת 1929, מתוך 640 רופאים שפעלו בארץ ישראל, 138 היו רופאות (30.8%). בשנת 1942 מתוך 2,271 רופאים שפעלו בארץ, 482 היו רופאות (23.92%).

ערב מלחמת העולם הראשונה (1914), היו כ-30% מהסטודנטיות לרפואה בפרוסיה יהודיות. בווינה היו הסטודנטיות היהודיות לרפואה 60% מכלל הסטודנטיות לרפואה. המקצועות הרפואיים שבהם הרופאות היהודיות נטו להתמחות היו: פדיאטריה, גינקולוגיה, מיילדות, מחלות עיניים ופסיכיאטריה. רופאות יהודיות רבות הפכו ציוניות ועלו לארץ ישראל.

בין העולות החדשות: רופאת הנשים הראשונה בארץ ישראל ד"ר סוניה בלקינד שחזרה לארץ ישראל בתום התמחות בפריז 1907, רופאת הנשים ד"ר בת שבע יוניס גוטמן שעלתה לארץ ישראל בשנת 1909, רופאת העיניים הראשונה בתל אביב ד"ר מרים נופך שעלתה לארץ ישראל בשנת 1913, רופאת הילדים ד"ר הלנה כגן שעלתה לארץ ישראל בשנת 1914, הבקטריולוגית ד"ר רינה (רוזה) יונוביץ שעלתה לארץ ישראל בשנת 1920.

החל משנות ה-20 של המאה ה-20 היו הרופאות 21.2% מכלל הרופאים היהודים שקיבלו רישיונות עבודה מממשלת המנדט הבריטי (מאביב 1919 עד סוף דצמבר 1929). במשך כל תקופת השלטון הבריטי (1918–1948), הוצאו כ-3,600 רישיונות ליהודים, מהם 720 לרופאות (20%).

ד"ר רחל יהודית ספיר-וילצ'יק שהייתה רופאת נשים, נתמנתה למנהלת מחלקת יולדות בבית החולים על שם שוויצר בטבריה, בין השנים 1934–1948.

===הקמת ענפי הכירורגיה השונים בישראל (רשימה חלקית)===
עד סוף שנות ה-40 של המאה ה-20 המקצוע הכירורגי הכמעט בלעדי שהיה קיים בארץ היה "כירורגיה כללית". כל העוסקים בכירורגיה היו גברים מלבד 2 נשים שהחלו להתמחות בתחום בשנות ה-30 של המאה ה-20.

הכירורג פרופ' דוד ארליק התחיל לבצע בבית החולים רמב"ם ניתוחים אורולוגיים בשנת 1948, ובהמשך נפתחה מחלקה אורולוגית בניהולו של הד"ר דן לוין.

מחלקות כירורגית החזה והלב הראשונות בארץ נפתחו בבית חולים תל השומר בתחילת שנות ה-50 על ידי הפרופ' יהודה פאוזנר, ובמרכז רפואי הדסה בירושלים על ידי הפרופ' חנוך מילויצקי. ב-1964 הוקמה המחלקה לכירורגיית חזה ולב על ידי פרופ' מוריס לוי בבית החולים בילינסון.

המחלקה הנוירוכירורגית נוסדה בהדסה בירושלים, בשנת 1941 על ידי הד"ר הנרי ויגדורסון והייתה היחידה בארץ ישראל. פרופ' אהרון בלר נתמנה למנהל המחלקה בשנת 1951. הפרופ' הרדן אשכנזי ייסד בבלינסון את היחידה לנוירוכירוגיה אשר בשנת 1948 הפכה למחלקה.

הפרופ' ג'ורג' לבנטון התמנה בשנות ה-50 של המאה ה-20 כממלא מקום מנהל מחלקת א.א.ג. בבית החולים רמב"ם בחיפה, ובשנת 1963 מונה למנהל מחלקת א.א.ג. בבית החלים על שם חיים שיבא בתל השומר.

הפרופ' מרק מוזס בשנת 1962 ייסד בארץ ענף חדש בכירורגיה: "כירורגיית כלי דם", היה הכירורג הראשון שהתחיל לנתח ניתוחי כלי-דם בישראל. מוזס ניהל את המחלקה לכירורגיה כללית וכלי דם בתל השומר. הפרופ' מנדל סטבורובסקי התחיל לנתח ניתוחי כלי דם באיכילוב בשנת 1965. סטבורובסקי ניהל את המחלקה לכירורגיה כללית וכלי דם.

בשנת 1951 נפתחה בתל-השומר המחלקה הראשונה בארץ ל- כירורגיה פלסטית בניהולו של הד"ר ליאו בורנשטיין. הפרופ' צבי נוימן בשנת 1958 נתמנה למנהל השירות הכירורגי-פלסטי ובהמשך למנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית, בבית החולים הדסה בירושלים.

בשנת 1955 הפרופ' אברהם לאופר כירורג, וכירורג ילדים, ייסד וניהל את המחלקה הראשונה ב-ישראל, לכירורגית ילדים בבית החולים הדסה.

האורתופד פרופ' מאיר מייקין הקים בשנת 1955 וניהל את המחלקה לאורתופדיה בבית החולים הדסה (לימים בית החולים הדסה עין כרם).

==רשימה חלקית של נשים פורצות דרך במקצועות כירורגיים ביישוב ובמדינת ישראל==
* ד"ר שושנה שקופ-פרנקל הייתה הכירורגית הראשונה בארץ ישראל (התמחתה בכירורגיה משנת 1936 בבית החולים הדסה (תל אביב) במחלקתו של הפרופ' מכס מרכוס, הייתה רופאה מתמחה יחידה במחלקה שבה השתלמו באותה עת עוד 14 רופאים-מתמחים) והמנתחת הפלסטית הראשונה בישראל.
* ד"ר שושנה לוי-הוכמן הייתה כנראה הכירורגית השנייה בארץ ישראל. בשנת 1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה כשהחלו להתפנות משרות של רופאים התקבלה להתמחות בכירורגיה אצל פרופ' אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף), בבית החולים הדסה בירושלים.
* ד"ר סבינה ליבלינג רופאת עיניים, הייתה האישה הראשונה שניהלה מחלקת עיניים במדינת ישראל, ניתחה ניתוחי עיניים, והאישה הראשונה שנתמנתה למנהלת מחלקה בבית החולים איכילוב בשנת 1963.
* ד"ר יואנה שיפר הייתה בשנות ה-60 של המאה ה-20 הנוירוכירורגית הראשונה בישראל, כיהנה כסגנית מנהל המחלקה באיכילוב ובשנות ה-70 הקימה וניהלה את השירות הנוירוכירורגי בבית החולים אסף הרופא.
* ד"ר הילית כהן היא מנתחת לב הראשונה והיחידה בישראל (נכון לשנת 2020).
* פרופ' יעל רפאלי מנהלת היחידה לכירורגיית חזה במחלקה לכירורגיית לב וחזה במרכז רפואי סורוקה בבאר שבע משנת 2010. עוסקת בניתוחי ריאות, בין השנים 2007–2010 הייתה מנתחת חזה בכירה במחלקת ניתוחי לב חזה בבית חולים בילינסון, פתח תקווה, ושותפה פעילה בתוכנית השתלות הריאה.
* ד"ר ראניה עוקבי היא גניקולוגית והרופאה הבדואית הראשונה בישראל, עובדת כרופאה מומחית במחלקה לגינקולוגיה ומיילדות במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
* בשנת 2020 המנהלת היחידה של מחלקה כירורגית בישראל היא הד"ר קטייה דיין, שמנהלת את המחלקה הכירורגית בבית החולים וולפסון.

==ראו גם==
* כירורגיה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
*
*
*
*
קטגוריה:ישראל: בריאות ורפואה