ורנר בראון

ורנר בראון (12 ביוני 1918 – 25 בדצמבר 2018) היה צלם עיתונות, צלם תת-מימי וצלם-אמן יהודי גרמני-ישראלי.

==תולדות חייו==
בראון נולד בעיר נירנברג בגרמניה. בהיותו בן 18 נחשף לראשונה לצילום באמצעות בנו של מעסיקו בבית מלאכה בעיר פירת. בשנת 1937, אחר עליית הנאציזם לשלטון, עבר בראון תחילה לדנמרק שם הוא, פרסם בעיתון כ-70 סדרות צילום של עבודות מגפרורים שנקראו: מקל ומטה (stick & stav). אחר תקופה מסוימת עבר לשוודיה, שם הצטרף להכשרה של עליית הנוער.

בשנת 1946 הוא עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. בתחילה עבד אצל צלם לבנוני-נוצרי שפעל ליד שער יפו. בשנת 1947 רכש מעבדה לצילום, ברחוב בן יהודה 31, וקרא לה בשם "פוטו אירופה". בראון התגייס להגנה ומעבדתו פעלה בעיר במהלך כל מלחמת העצמאות. הוא השתתף בלחימה על ירושלים במלחמת העצמאות. משנת 1948 הוא פעל כצלם עיתונות עצמאי וצילם ב-22 בפברואר 1948 את הפיגוע ברחוב בן יהודה בירושלים.

מהקמת מדינת ישראל ועד מלחמת יום הכיפורים נמנה עם הצוות הבכיר של צלמי הקרן הקיימת לישראל ביחד עם: פרד צ'סניק, אלכס סטרז'מייסטר ודוד חריס. בשנים 1952 – 1998 שימש כצלם הראשי של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1952 פגש באילת את "החבורה הצרפתית של ז'אק קוסטו" כפי שהוא קרא להם, "הם צילמו אז צילומים תת-ימיים בים-סוף, הם אלו אשר לימדו אותי לצלול; כשראיתי את הנוף מתחת למים, מיד נדבקתי בחיידק הצילום תת-הימי".

בשנת 1955 צילם יחד עם אדי הירשביין, במשך כשנה, סרט תיעודי באגם החולה (הסרט עובד והוצג בטלוויזיה הישראלית בשנת 1989). במבצע סיני שרת בראון כצלם צבאי. החל משנת 1956 היה לצלם רשמי של לשכת העיתונות הממשלתית ובמסגרת תפקידו צילם את משפט אייכמן. ב-1964 יצא למסע הרצאות בארצות הברית ובמקסיקו על "החי והצומח בים סוף", ההרצאות לוו בתמונות אותן צילם במהלך עבודתו באזור. בשנת 1966 החל להתמחות גם בצילומי אוויר בארץ.

ורנר בראון נפטר ב-25 בדצמבר 2018, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה . התגורר במבשרת ציון עם אשתו ענת רותם בראון שאף היא אמנית.

==עבודתו האמנותית==
ורנר בראון, שהיה שייך לדור המייסדים של הצילום העיתונאי המודרני בישראל, נמנה עם עשרת הצלמים הגדולים שצילמו לקק"ל מתחילת המאה העשרים ועד לשנות השישים, עליהם נמנים: זולטן קלוגר, שמואל יוסף שוויג, יעקב רוזנר, אברהם מלבסקי, לזר דינר, טים גידל, וורנר בראון, פרד צ'סניק, אלכס סטרז'מיסטר, ודוד חריס.

דוד ופולה בן-גוריון בפתח הצריף בשדה בוקר. צילום של ורנר בראון
שלג ב[[כיכר ציון. צילום של ורנר בראון]]
בראון תיעד את החיים בארץ מאז משנת 1947. אף על פי שהסגנון שלו ישיר ותכליתי, מבטאות עבודותיו שילוב של להט חושים עם רגישות מעודנת לאור ולצבע.
מכורח הנסיבות, עבודותיו הראשונות הן בשחור לבן, עם הופעת הצבע בעיתונות נוסף צבע ביצירותיו. צילומי האוויר, הצילום התת-ימי וצילומי הנוף המאוחרים יותר צולמו בצבע.
ורנר בראון האמן אינו משתמש בתמונותיו לא באפקטים ולא בפעלולים. לדבריו, למה לחפש "אמנות-טריקים" במעבדה, כשהאמנות עצמה נמצאת חיה ונושמת מסביב, מעל (באוויר), בתוך (הים!), ועל (ביבשה!)? לאמן ניתנת זכות הבחירה: מה הם הפרטים שישלוף מתוך סך הכול הזה שקיים מסביבו.

בראון מושפע מן הרעיונות של "הצילום החדש" בגרמניה של שנות ה-30, המדגישות את איכויותיו העצמאיות של הצילום כמדיום טכנולוגי-מודרני, אולם הוא משלב בין רעיונות אלו עם נטייתו התרבותית של דור תש"ח - מצד אחד חופשי ומשוחרר מבחינה צורנית, ומצד שני נענה לתחושות הלב ולמאוויים הקולקטיביים של היישוב העברי בארץ. יחס דו ערכי בא לידי ביטוי גם בתצלומי הנוף שלו שגם הם מאפיינים את השיח היהודי/ציוני על אודות ארץ-ישראל, איכותה, גודלה וגבולותיה.

בשנת 1989 העניק לו מוזיאון ישראל את פרס "אנריקה קבלין לצילום". בנימוקי חבר השופטים (פרופ' חנן לסקין והאוצרים ניסן פרז ויגאל צלמונה), נכתב בין השאר: "מאז שהגיע לישראל, תרם רבות לתחום זה של הצילום ויצר גוף עשיר של צילומים בפעילות מקצועית המשתרעת על עשרות שנים. הוא תיעד את נופה הטבעי, החברתי והאנושי של הארץ, בצילומיו הרגישים והאיכותיים. הוועדה החליטה פה אחד להעניק לורנר בראון את הפרס, כאות הוקרה על מפעל חיים ועל תרומתו לצילום העיתונאי והתיעודי בישראל".

ב"סטודיו" כתב העת לאמנות, נכתב: "בראון שייך לדור הצלמים "הייקים" שהגיעו לארץ בתחילת שנות ה-30 עם עליית הנאציזם. בכול נושא שורנר יצלם המניע אותו הוא אך ובעיקר האהבה לצילום. ואכן דפדוף בצילומיו הרבים מספור, מראה גיוון רב ופריסה רחבה של נושאים: צילומי עיתונות דוקומנטריים (שהפכו מזמן לתיעוד היסטורי יקר ערך!), צילומי אוויר, צילומים תת-ימיים, צילומי סקי, צילומי נוף וטבע מרהיבים וקסומים, נופי אדם וחברה - בנגיעה אנושית מלווה בנימה דקה של הומור, דיוקנים ועירומים רגישים ומעודנים, ובעצם הכול; דומה והוא היה רוצה לכבוש במבטו-האישי, דרך המצלמה, עולם ומלואו. מצלמתו היא חלק בלתי נפרד מגופו, דרוכה תמיד כדי לצוד רגעים מיוחדים וייחודיים בעת התרחשותם".

קשה למצוא קו סגנוני אחיד לצילומיו. ורנר הוא כמו ילד סקרן אשר כל דבר מעניין אותו. מספר דוגמאות: "לא היה לי כסף עבור טיסות פרטיות כדי לצלם מהאוויר, לכן, כשהזמינו אצלי צילומי אוויר זאת הייתה הזדמנות בשבילי "לגנוב" גם כמה "צילומים פרטיים" עבור עצמי". "אהבתי עצי זית (נושא ספר צילומיו הראשון) ומהם עברתי לאהבות אחרות של נוף וטבע". קו מנחה כלשהו העובר כחוט השני לאורך צילומיו הוא "משחקי אור".

בשנת 2012 העניקה ועדת האמנות החזותית של מפעל הפיס, מענק לאמנים: גליליה פלוטקין, מרגוט שדה, בוריס כרמי, ערי גלס וורנר בראון לביצוע פרויקט על "הכפר הערבי בישראל עד אמצע המאה העשרים".

==תערוכות==
* 1975 מצגת במוזיאון ישראל, "Jerusalem Triptych", תצוגת שקופיות אור-קולית ורב מסכית
* 1998 תערוכות יחיד, במוזיאון לצילום בתל חי 50 שנות צילום אוצר זאב הרץ. (התערוכה הוצגה גם בבניין עיריית נירנברג, גרמניה)
תערוכות משותפות:
* 1990 משתתף בתערוכה " 40 שנות צילום עיתונות בישראל", גלריה פולברג, סן פרנסיסקו
* 2000 "מסגרת זמן" - מאה שנות צילום בא"י, מוזיאון ישראל/ אוצר: ניסן פרז
* 2001 צילום בפלסטין/א"י בשנות ה-30 וה-40, מוזיאון הרצליה
* 2001 "הוד והדר", מוזיאון ארץ ישראל.
* ספטמבר 2006 בין גבולות המרחב לגבולות המקום – שיח צילומי על נוף הארץ, מוזיאון תל חי, אוצרת: נעמה חייקין
* 2009 שירת האגם היסטוריה צילומית של אגם החולה, 1900-2009 תערוכת מחווה לצלם פטר מירום מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן.
* 2010 "הזקן": דוד בן-גוריון ומורשתו בראי האמנות בישראל, גלריה לאמנות ע"ש אברהם ברון וגלריית הסנאט, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. אוצרים: פרופ' חיים מאור וסטודנטיות בקורס אוצרות
* 2014 ירושלים מוסררה בית הספר לצילום בבת עין אוצר אייל בן דב

==פרסים==
* 1979 פרס שלישי בתחרות בינלאומית של חברת ניקון
* 1989 פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום
* 2007 ורנר בראון –Werner Braun חתן פרס הפורום לשימור אודיו- ויזואלי בישראל (פסטיבל הקולנוע ירושלים והפורום לשימור הזיכרון האודיו-ויזואלי בישראל).

==ספרים==
* תל אביב יפו ורנר בראון שוורין קרמון הוצאת כרמל, 1953,
* עצי זית הוצאת כרמל 1958
* הים האדום כחול במעמקיו הוצאת א. לוין-אפשטין, 1966
* בהיוולד עם: צילומים מראשיתה של המדינה : ורנר בראון ... [ואחרים] 2002

==לקריאה נוספת==
* רז גיא, 2001, "מלחמה, שלום והומור (שיחה עם ורנר בראון)", סטודיו 124.
* רונה סלע, קטלוג הקרן קימת ומצלמת, תמונות מהקופסה הכחולה 1903–2003, אפריל 2003.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.epochtimes.co.il/news/content/view/2378/89/ תערוכה חדשה במוזיאון תל-חי] 
* [https://web.archive.org/web/20140729010446/http://ilmuseums.com/exhibitions/hebrew_article.asp?article_id=3532 בין גבולות המרחב לגבולות המקום]
* [http://www.archijob.co.il/archijob_news/one_news.asp?IDNews=1601#.U8vOheN_tHU ורנר בראון –Werner Braun חתן פרס הפורום לשימור אודיו- ויזואלי בישראל, 2007]
* [https://web.archive.org/web/20140808182438/http://www.zmz.co.il/printarticle.aspx?id=191 ורנר בראון: "תמונה טובה שווה אלף מילים", שלמה הר-פז]

==הערות שוליים==

קטגוריה:צלמים יהודים גרמנים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אנריקה קבלין
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
קטגוריה:אישים הקבורים במעלה החמישה