OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ספריי (ספינה)

הספריי (באנגלית: Spray) הייתה ספינה חד-תורנית באורך 12 מטרים לשליית צדפות, שג'ושוע סלוקום בנה מחדש והפליג בה לבדו להקפת כדור הארץ, מסע היחיד הראשון מסוגו. ה"ספריי" אבדה עם קפטן סלוקום על סיפונה ב-14 בנובמבר 1909 או אחריו, אחרי שיצאה מוויניארד הייבן, מסצ'וסטס בכיוון דרום אמריקה.

== היסטוריה ==
בשנת 1892 הציע חבר, רב החובל אבן פירס, לסלוקום אונייה, ש"זקוקה לקצת תיקונים". סלוקום נסע לפיירהייבן, מסצ'וסטס לגלות, שה"אונייה" שמדובר בה היא ספינה שולת-צדפות דו-תורנית, ישנה ונרקבת בשם "ספריי" ("קצף-ים"), שעמדה זקופה בתוך שדה. על אף השיפוצים המקיפים שערך לספינה, שמר סלוקום על השם "ספריי" באמרו, "יש חוק במרשם של "לוידס", שה"ג'יין", כמוה כספינת תסאוס, גם לאחר שתוקנה עד להיותה חדשה לגמרי, עודנה "ג'יין".

ימי ה"ספריי" כספינת דייגים, מן הסתם כשולת-צדפות במפרץ צ'ספיק, הסתיימו ב-1885, והיא הייתה שבר-כלי, גרוטה מתפוררת לאיטה בתוך 
עריסת-ספינה מאולתרת באחו סמוך לים בפוברטי פוינט בפיירהייבן, מסצ'וסטס, כשקפטן אבן פירס, בן העיירה, הציע אותה במתנה לג'ושוע סלוקום. סלוקום בא למקום להסתכל ב"ספריי" במקום שם רבצה למעצבה, ולקח על עצמו לתקן ולשפץ אותה כליל, עבודה שנמשכה שלושה-עשר חודשים. החומרים ששימשו לתיקונים עלו $553.62 (בסביבות $16,100 במונחי 2015).

אחרי ההפלגה סביב העולם בשנת 1895, קוצר המנור לאחר שנשבר ובשנת 1896, בבואנוס איירס, קיצר סלוקום את גובה התורן ב-2.10 ואת אורך מוט החרטום ב-1.5. בפורט אנגוסטו, מצר מגלן, שונתה הספינה למפרשית דו-תורנית בהוספת מפרש קדמי. בשנת 1901 הוצגה ה"ספריי" כאטרקציה בתערוכה הכל-אמריקאית בבאפאלו, מדינת ניו יורק.

== תכונותיה הייחודיות של ה"ספריי" ==
מאפייניה של ה"ספריי" תרמו ליכולת השיוט שלה בים בפתוח ועלו בחשיבותם, לדעת סלוקום, על מאפיינים של ספינות תענוגות. תכונתה החשובה ביותר הייתה יכולתה לשוט לפני הרוח תחת מפרשי הקבע הקדמי והאחורי, כשההגה קשור ומקובע במקום, ולהתמיד בנתיב אחד במשך שעות או ימים רצופים. אלמלא הצטיינה בכך, לא היה סלוקום יכול להוציא לפועל את תוכניתו לשייט סולו סביב העולם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הקפת כדור הארץ
קטגוריה:אוניות שטבעו באוקיינוס האטלנטי
בוץ' אוטר

בוץ' אוטר (באנגלית: Clement Leroy "Butch" Otter; נולד ב-3 במאי 1942 כ"קלמנט אוטר") הוא פוליטיקאי אמריקאי ומושל איידהו ה-32. כיהן כסגן מושל איידהו בין השנים 2001–1987 ונציג איידהו בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 2007-2001.

== ביוגרפיה ==
אוטר נולד בעיירה קולדוול שבאיידהו.<ref></ref> הוא קיבל את הכינוי בוץ' כשהיה תלמיד בבית ספר תיכון. ב-1967 סיים תואר ראשון במדע המדינה מקולג' איידהו. שירת במשמר הלאומי של איידהו בין השנים 1973–1968.

אוטר נבחר לבית הנבחרים של איידהו בשנת 1972. הוא נבחר מחדש ב-1974 וב-1976.

לאחר בחירתו של רונלד רייגן לתפקיד נשיא ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1980, הוא מונה לעמוד בראש הכוח המשימה של הממשל על היוזמה הפרטית הבינלאומית ובראשות הוועדה המייעצת לחקלאי של הבנק העולמי.

בשנת 1986, חזר אוטר לפוליטיקה ונבחר לתפקיד סגן המושל של איידהו, והושבע לתפקיד ב-5 בינואר 1987. הוא נבחר מחדש ב-1988, 1990, וב־1994. הוא שירת תחת שלושה מושלים שונים. בשנת 1991, כאשר הסנאט של איידהו נחלק בין 21 רפובליקנים ו-21 דמוקרטים, קולו של אוטר שמר את הסנאט תחת שליטה של המפלגה הרפובליקנית. אוטר עזב באמצע כהונתו את התפקיד שבו כיהן 14 שנים ב-3 בינואר 2001 ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג איידהו. הוא סגן המושל שכיהן הכי הרבה שנים בהיסטוריה איידהו.

ב-7 בנובמבר 2006 נבחר למושל איידהו והושבע לתפקיד ב-1 בינואר 2007. הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות ב-2010 וב-2014. ב-6 בינואר 2019 סיים את תפקידו. 

במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הודיע על תמיכה במועמד הרפובליקני ג'ון קייסיק.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי איידהו
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאיידהו
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של איידהו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של בויסי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
הארמייה ה-69 (ברית המועצות)

הארמייה ה-69 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הארמייה הוקמה ב-2 בפברואר 1943 כחלק מחזית וורונז', וקיבלה את השם "הארמייה ה-69". הארמייה כללה במקור ארבע דיוויזיות חי"ר, בריגדת חי"ר ובריגדת טנקים, ומפקדה היה גנרל לוטננט מיכאיל קזקוב. 

הארמייה לחמה בקרב חרקוב השלישי, ולאחר מכן לחמה בקרב קורסק כחלק מחזית וורונז', ומילאה תפקיד חשוב בבלימת המתקפה של קבוצת ארמיות דרום על האגף הדרומי של מבלט קורסק. בהמשך לחמה הארמייה בקרב דנייפר כחלק מחזית הערבה, ובמבצע לובלין-ברסט כחלק מהחזית הבלארוסית השנייה. לאחר מכן לחמה במבצע ויסלה-אודר ובקרב על ברלין כחלק מהחזית הבלארוסית הראשונה, ובאוגוסט 1945 פורקה הארמייה. יחידות של הארמייה היו חלק של חיל מצב הסובייטי בגרמניה. הפיקוד הועבר לבאקו והיה תשתית להקמת פיקוד צבאי במקום.

==מפקדים==
* מיכאיל קזקוב (2 בפברואר 1943 – 22 במרץ 1943)
* ואסילי קריוצ'נקין (22 במרץ 1943 – 3 באפריל 1944)
* ולדימיר קולפאקצ'י (4 באפריל 1944 – 8 במאי 1945)

== קישורים חיצוניים ==
* [http://samsv.narod.ru/Arm/a69/arm.html הארמייה ה-69] באתר samsv 

 

69
69
ארמייה 69
640-649 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 649 - 640 לפנה"ס

== אירועים ומגמות ==
* אשורבניפל מלך אשור מייסד ספרייה אשר כוללת את העותק המלא ביותר הידוע של עלילות גילגמש.
* 648 לפנה"ס - סיומו הכושל של מרד שמש-שום-אוכין מלך בבל נגד אחיו אשורבניפל.
* 6 באפריל 648 לפנה"ס - התיעוד היווני המוקדם ביותר של ליקוי חמה.
* 647 לפנה"ס - אשורבניפל, מלך אשור בוזז את העיר שושן.
* 647 לפנה"ס - "אשורבניפל ומלכתו בגן" מארמון בנינוה נוצר. כעת הוא נמצא במוזיאון הבריטי, לונדון.
* 641 לפנה"ס - לפי המסורת הרומית, טולוס הוסטיליוס מת והאינטררגנום מתחיל.

== אנשים משמעותיים ==
* 645 לפנה"ס - מותו של ארכילוכוס, משורר יווני.
* 642 לפנה"ס -  מותו של מנשה מלך יהודה.
* 640 לפנה"ס -  יאשיהו מתמנה למלך יהודה.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:המאה ה-7 לפנה"ס
ארמון א-סלאם

ארמון א-סּלאם (בערבית: قصر السلام, ארמון השלום), היה ביתו של נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין, וכיום הוא בסיס של צבא עיראק.

== היסטוריה ==
הארמון נכבש על ידי הקואליציה במהלך הפלישה בעיראק ב-2003, ונפגע קשות במהלך המבצע "הלם ומורא" במרץ 2003, לאחר שספג כמה התקפות מהאוויר.

בכוחות הקואליציה המקום היה ידוע כ"בסיס השגשוג" ו"הבסיס המשגשג והפורח".

== מבנה הארמון ==
לארמון יש 200 חדרים אשר מתפרשים על כ-93,000 מטר רבוע (~1,000,000 רגל רבוע). לארמון יש שש קומות, 3 פעילות ו-3 מכונות "קומות שווא", קומות שאין בהם דבר; יש כשני חדרי נשפים גדולים בארמון. הארמון עשוי ממאות אלפי חתיכות עשויות יד של שיש, קירות גרניט, ומאות אלפי פרחים המצוירים על הקירות.

הארמון מוקף כולו ברצפות הנושאות את ראשי התיבות של סדאם חוסיין בערבית. אותיות אלו נראות בבירור מהחלק העליון של הארמון. עיראקים מדווחים שבכיפת הארמון יש פסל בגובה טבעי של סדאם חוסיין.

הקמינים, אשר ממוקמים מסביב לאגם, סיפקו אוויר צח. הבונקרים עכשיו לא ניתנים לגישה, מכיוון שכוחות הקואליציה הציפו ואטמו אותם.

במרתף הארמון יש פתח לאחת מהמנהרות התת-קרקעיות הרבות שיש מתחת לעיר בגדאד.

== שימוש כעת ==
כרגע המקום בשליטת ממשלת עיראק, ומשמש לצבא עיראק.

==קישורים חיצוניים==

א-סלאם
קטגוריה:בגדאד: מבנים
יאן וסלי

יאן וסלי (בצ'כית: Jan Veselý, נולד ב-24 באפריל 1990 באוסטרבה, צ'כוסלובקיה) הוא כדורסלן צ'כי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית והיורוליג ובנבחרת צ'כיה.

==קריירת מועדונים==
===ראשית הקריירה===
וסלי החל לשחק בנוער של קבוצות פריבור ואוסטרבה מעיר הולדתו. ב-2007 עזב את צ'כיה והחל לשחק בסלובן ליובליאנה הסלובנית. ב-2008 חתם במועדון הפאר הסרבי פרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית והיורוליג. במדי פרטיזן הגיע וסלי לפיינל פור 2010 ביורוליג, תוך שהקבוצה מדיחה בשלב ההצלבה את קבוצת מכבי תל אביב ומפסידה בחצי הגמר לאולימפיאקוס. באותה שנה זכה וסלי בפרס הכדורסלן הצעיר של העונה באירופה. במדי פרטיזן זכה וסלי בתשעה תארים בשלוש שנים (2009–2011): שלוש פעמים באליפות הליגה האדריאטית, שלוש פעמים באליפות הליגה המקומית ושלוש פעמים בגביע הסרבי.

===ב-NBA===
ב- העמיד עצמו וסלי לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא נבחר בבחירה השישית של הסיבוב הראשון על ידי וושינגטון ויזארדס. וסלי שיחק במדי הויזארדס במשך שתיים וחצי עונות, בהן העמיד ממוצעים של 3.6 נקודות ו-3.4 ריבאונדים למשחק. בפברואר של עונת עבר בטרייד לדנוור נאגטס. בנאגטס שיחק ב-21 משחקים עד תום העונה, והעמיד ממוצעים של 4.4 נקודות ו-3.7 ריבאונדים, יחד עם 1.3 חטיפות למשחק. ממוצעי הקריירה שלו ב-NBA עומדים על 3.6 נקודות ו-3.5 ריבאונדים למשחק.

===פנרבחצ'ה===
באוגוסט חתם על חוזה לשתי עונות במדי פנרבחצ'ה אולקר מליגת העל הטורקית והיורוליג. בעונת העפיל וסלי עם הקבוצה הטורקית לפיינל פור היורוליג, תוך שקבוצתו מדיחה פעם נוספת בשלב ההצלבה את מכבי תל אביב, כשבמשחק חצי הגמר נגד ריאל מדריד הוא תורם 20 נקודות ו-6 ריבאונדים. ממוצעיו ביורוליג באותה עונה עמדו על 11.2 נקודות ו-5.4 ריבאונדים ב-21 משחקים.

בעונת נבחר וסלי ל-MVP של חודש ינואר ביורוליג. ב-21 במרץ 2016 נפצע בגיד האכילס, מה שגרם לו להיות מושבת ממשחק פעיל למשך שישה שבועות, שכללו את סדרת ההצלבה נגד ריאל מדריד. וסלי חזר למשחק חצי הגמר נגד לבורל קוצ'ה ויטוריה, בו קלע 14 נקודות בניצחון קבוצתו בהארכה. נבחר לחמישיית העונה ביורוליג לעונה זו, שבה זכה עם פנרבחצ'ה באליפות טורקיה ובגביע הטורקי. ביולי 2016 חתם על הארכת חוזה לשלוש עונות נוספות, עם אופציית יציאה ל-NBA בכל קיץ.

בעונת זכה עם פנרבחצ'ה באליפות אירופה, כאשר ממוצע מדד היעילות שלו לאורך כל העונה עומד על 11.6 נקודות מדד – כולל 9.6 נקודות, 4.5 ריבאונדים, 1.5 אסיסטים וחטיפה אחת, וכשבפיינל פור המדד מראה 13.5 נקודות. בעונה הבאה הגיע וסלי עם קבוצתו לגמר, בו הפסידו לריאל מדריד, שהובלה על ידי סרחיו יוי ולוקה דונצ'יץ', ואותה ניצחו בשנה שעברה בחצי הגמר. בעונה זו קלע וסלי 12.5 נקודות וקלט 5.1 כדורים חוזרים בממוצע.

==קריירה בינלאומית==
וסלי משחק בנבחרת צ'כיה, ובמדיה השתתף ביורובאסקט 2013 וביורובאסקט 2015. בטורניר היורובאסקט של שנת 2017 לא השתתף וסלי עקב עייפות פיזית ומנטלית אחרי עונת שיא עם פנרבחצ'ה, ועקב חתונתו שהתקיימה ביולי באותה השנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:כדורסלנים צ'כים
קטגוריה:כדורסלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:כדורסלני דנוור נאגטס
קטגוריה:כדורסלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:בחירות דראפט של וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1990
קטגוריה:כדורסלנים צ'כים באולימפיאדת טוקיו (2020)
הארמייה הראשונה (סרביה)

הארמייה הראשונה של צבא סרביה (בסרבית: Српска Прва Армија) הייתה ארמייה סרבית, שלחמה במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
הארמייה גויסה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, וכמפקדה הראשון מונה פטר בויוביץ'. במהלך הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית, נשמרה הארמייה הראשונה בעתודה, אולם מרבית כוחותיה נשלחו לתמוך בארמיות ה-2 וה-3 במהלך קרב קר. בעקבות הניצחון הסרבי בקרב זה, חדרה הארמייה הראשונה לתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית ופשטה על סירמיה (Syrmia). בספטמבר היא נאלצה לסגת עקב הפלישה האוסטרו-הונגרית השנייה, והשתתפה בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים אולם במחיר אבדות כבדות. במהלך הקרב נפצע בויוביץ' ובמקומו מונה למפקד הארמייה ז'יוויין מישיץ'. בפיקודו של מישיץ' השתתפה הארמייה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.

בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד אוסטריה. על הארמייה הראשונה הוטל להגן על הגבול המערבי של סרביה לאורך הנהר דרינה. הארמייה נאבקה בעיקר כנגד הארמייה האוסטרו-הונגרית השלישית, ופחות כנגד יחידות גרמניות ובולגריות, ולפיכך מצבה היה טוב יותר מאשר שתי הארמיות האחרות של צבא סרביה. בהדרגה גורל המערכה על סרביה הוכרע לטובת מעצמות המרכז. מישיץ' התנגד לתוכנית הנסיגה ותבע לעבור למתקפת נגד, אך ההנהגה הסרבית הכריעה בעדה. מישיץ' ארגן את הכוחות הסרבים הנסוגים וביחד עם המלך פטר הראשון, הובילם לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. מישיץ' נפצע במהלך הנסיגה, וכמחליפו מונה מילוש ואסיץ'. הארמייה השתתפה בקרבות החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, וב-1918 חזר בויוביץ' לפקד עליה. הארמייה לקחה חלק חשוב במתקפת כוחות מדינות ההסכמה לאורך עמק הווארדאר שהובילה להוצאת בולגריה מהמלחמה, ולאחר מכן הדפה ביעילות מתקפת נגד גרמנית. הארמייה שחררה את בלגרד והתקדמה עד הגבול האוסטרו-הונגרי לפני שנחתמה שביתת הנשק שסיימה את המלחמה, והארמייה פורקה.

==מפקדים==
* פטר בויוביץ' (אוגוסט 1914 - ספטמבר 1914)
* ז'יוויין מישיץ' (ספטמבר 1914 - דצמבר 1915)
* מילוש ואסיץ' (דצמבר 1915 - אפריל 1916)
* ז'יוויין מישיץ' (אפריל 1916–1917)
* מילוש ואסיץ' (1917 - אפריל 1917)
* ז'יוויין מישיץ' (אפריל 1917 - יוני 1918)
* פטר בויוביץ' (יוני 1918 - עד הפירוק)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rts.rs/page/stories/ci/Velikirat/story/2213/srbija-u-ratu/1655093/srpska-vojska-uoci-prvog-svetskog-rata.html הצבא הסרבי ערב מלחמת העולם הראשונה] 
* [http://www.andricevinstitut.org/wp-content/uploads/2014/05/Istorijska-sveska-11-2014.pdf הצבא הסרבי במלחמת העולם הראשונה] 
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרביה במלחמת העולם הראשונה
1
הארמייה השנייה (סרביה)

הארמייה הראשונה של צבא סרביה (בסרבית: Српска Друга Армија) הייתה ארמייה סרבית, שלחמה במלחמת הבלקן הראשונה ובמלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
הארמייה הוקמה במקור בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והורכבה מיחידות סרביות ובולגריות כאחת. כמפקדה מונה סטפה סטפנוביץ', והיא הנחילה תבוסה מוחצת לצבא האימפריה העות'מאנית בקרב קומנובו. הארמייה המשיכה להיות פעילה בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, ולצד הארמייה השלישית לקחה חלק נכבד בקרב צר שבסופו נהדפה הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית אל סרביה. הארמייה השתתפה גם בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים אולם במחיר אבדות כבדות. הארמייה השתתפה בהדיפת הפלישה האוסטרית השלישית, ונלחמה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.

בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד האוסטרו-הונגרים. הארמייה הובסה במתקפת מורביה ומתקפת קוסובו, ובהדרגה נכבשה סרביה בידי מעצמות המרכז. הארמייה השנייה פורקה, וסטפנוביץ' שהיה עדיין מפקדה, נסוג עם שרידיה לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. ב-1916 הוקמה הארמייה מחדש בחזית המוקדונית וסטפנוביץ' מונה שוב למפקדה. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הווארדאר על כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של פרידריך פון שולץ. המתקפה החלה בהפגזה ארטילרית כבדה מ-580 תותחים מגזרת ביטולה ועד נהר הווארדאר. הגנרל פון שולץ סבר שהמתקפה תתנהל באזור ביטולה וריכז את מרבית כוחותיו שם. הארמייה השנייה בגיבוי 2 דיוויזיות צרפתיות שהיו תחת פיקודו של סטפנוביץ', תקפו חזיתית את "קבוצת ארמיות שולץ" שהורכבה מהארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. כפועל יוצא מהנחת העבודה השגויה הופתעו הכוחות הגרמנים-בולגרים והחלו בנסיגה רחבה לאורך כל החזית המקדונית במטרה לייצב קו חדש, אך הכוחות הבולגרים קרסו, מה שהוביל לקריסת החזית כולה, ולבסוף לכניעת בולגריה. הארמייה השתתפה בשחרור סרביה מהכוחות האויבים, ופורקה ב-1918 עם שביתת הנשק.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rts.rs/page/stories/ci/Velikirat/story/2213/srbija-u-ratu/1655093/srpska-vojska-uoci-prvog-svetskog-rata.html הצבא הסרבי ערב מלחמת העולם הראשונה] 
* [http://www.andricevinstitut.org/wp-content/uploads/2014/05/Istorijska-sveska-11-2014.pdf הצבא הסרבי במלחמת העולם הראשונה] 
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרביה במלחמת העולם הראשונה
2
הארמייה השלישית (סרביה)

הארמייה השלישית של צבא סרביה (בסרבית: Српска Трећа армија) הייתה ארמייה סרבית, שלחמה במלחמת הבלקן הראשונה ובמלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
הארמייה הוקמה במקור בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, והיא הנחילה תבוסה מוחצת לצבא האימפריה העות'מאנית בקרב קומנובו. הארמייה המשיכה להיות פעילה בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, ולצד הארמייה השנייה לקחה חלק נכבד בקרב קר שבסופו נהדפה הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית אל סרביה. הארמייה השתתפה גם בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים, אולם במחיר אבדות כבדות. הארמייה השתתפה בהדיפת הפלישה האוסטרית השלישית, ונלחמה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.

בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד אוסטריה. הארמייה הובסה במתקפת מורביה ומתקפת קוסובו, ובהדרגה נכבשה סרביה בידי מעצמות המרכז. הארמייה השנייה פורקה, ושרידיה נסוגו לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. ב-1916 הוקמה הארמייה מחדש בחזית המוקדונית וכמפקדה מונה פאבלה יורישיץ' שטורם (שהיה ממוצא גרמני), אשר הוחלף באוגוסט של אותה שנה במילוש ואסיץ'. הארמייה פורקה ב-28 במרץ 1917.

==מפקדים==
* פאבלה יורישיץ' שטורם (אוגוסט 1914 - אוגוסט 1916)
* מילוש ואסיץ' (אוגוסט 1916 - 28 במרץ 1917)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rts.rs/page/stories/ci/Velikirat/story/2213/srbija-u-ratu/1655093/srpska-vojska-uoci-prvog-svetskog-rata.html הצבא הסרבי ערב מלחמת העולם הראשונה] 
* [http://www.andricevinstitut.org/wp-content/uploads/2014/05/Istorijska-sveska-11-2014.pdf הצבא הסרבי במלחמת העולם הראשונה] 
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרביה במלחמת העולם הראשונה
3
שראנט (נהר)

נהר השראנט (בצרפתית: Charente, באוקסיטנית: Charanta) הוא נהר באורך 381 קילומטרים בדרום צרפת. ראשיתו במחוז ויין עילית והוא נשפך אל האוקיינוס האטלנטי במחוז השראנט הימי הקרוי על שמו.

הנהר מוזכר בכתבי תלמי מן המאה השנייה, תחת השם היווני "Κανεντελος". בשמו הלטיני מוזכר הנהר לראשונה בידי המשורר הגאלו-רומי אוסוניוס מהמאה ה-4.

הנהר הפסיק לשמש כנתיב שיט במהלך המאה ה-20, אך בתחילת המאה ה-21 שבה תנועת האוניות, בעיקר ספינות משוחזרות לצורכי תיירות. לאורך הנהר נבנו מספר תאי שיט, המאפשרים לכלי שיט לנוע במעלה הנהר.
==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: נהרות
בית שניידרמן

בית שניידרמן עם הכניסה המקורית
שלט הסבר בכניסה לבית שניידרמן

בית שניידרמן הוא בין הבודדים שנותרו מ-22 הבתים הראשונים של שכונת בורוכוב. הבית נתרם לעירית גבעתיים על ידי ילדיהם של בעלי הבית דוד ומלכה שניידרמן בשנת 1969, לאחר פטירת הוריהם. בבית פועל המכון האומנותי לפיסול וקרמיקה. 

בית שניידרמן הוא אחד מ-22 הבתים הראשונים בשכונת בורוכוב. התגורר בו דוד שניידרמן שהיה צבע וממייסדי השכונה. סביב לבית היה בוסתן עצים, ממנו שרדו עצי זית ודקלי וושינגטוניה. בצוואתו, הוריש שניידרמן את הבית לעיריית גבעתיים. בתחילה התכוונה העירייה להקצות את הבית לפעילות של איל"ן ומועדון לעיוורים. 

בבית פועל המכון האמנותי לפיסול וקרמיקה שנוסד על ידי רודי להמן והדוויג גרוסמן להמן בתחילת שנות ה-60. 

ב-2017 שופצה ונפתחה הכניסה המקורית לבית ולידה נקבע שלט הסבר מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועיריית גבעתיים. הבית אמור לעבור שימור ושיפוץ כללי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.kehilatayim.org.il/page-41/%D7%94%D7%9E%D7%9B%D7%95%D7%9F-%D7%94%D7%90%D7%95%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%AA%D7%99-%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%A9%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%93%D7%A8%D7%9E%D7%9F#.YOQEP-hvZPZ אתר] המכון האומנותי - בית שניידרמן

==הערות שוליים==

קטגוריה:שכונת בורוכוב
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
בית ממכר עתיקות (מיני-סדרה)

בית ממכר עתיקות (באנגלית: The Old Curiosity Shop) היא מיני-סדרה של ה-BBC משנת 1979 המבוססת על הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. את הסדרה ביים ג'וליאן אמייס ואת התסריט כתב ויליאם טרוור .

==צוות השחקנים==
* נטלי אוגל – נל הקטנה
* טרוור פיקוק – דניאל קווילפ
* סבסטיאן שו – הסבא
* גרנוויל סקסטון – דיק סוויבלר
* כריסטופר פיירבנק – קיט נובלס
* קולין ג'יוונס – סמפסון בראס
* ונסלי פית'יי – הג'נטלמן הרווק
* פרדה דאווי – סאלי בראס
* לורנס הרדי – מר וית'רדן
* קית' הייזמור – אייבל גרלנד
* סנדרה פיין – גברת קווילפ
* פטסי ביירן – נובלס
* סיימון גרסטנג – ג'ייקוב הקטן
* אנבל לאניון – משרתת קטנה
* בריאן אולטון – מנהל בית הספר
* דונלד ביסט – מר גרלנד
* מרגרט קורטני – גברת ג'רלי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bbc.co.uk/programmes/p00tvfcl "בית ממכר עתיקות"] באתר ה-BBC

קטגוריה:סרטים המבוססים על בית ממכר עתיקות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:BBC: תוכניות וסדרות
מר דידס הולך העירה

מר דידס הולך העירה (באנגלית: Mr. Deeds Goes to Town) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1936 בימויו של פרנק קפרה.

התסריט נכתב על ידי רוברט ריסקין ומבוסס על הסיפור הקצר "כובע אופרה" ("Opera Hat") מאת קלרנס בדינגטון קלנד משנת 1935.

ב-1969 הפיקה חברת ABC סדרת טלוויזיה המבוססת על אותו סיפור.

ב-2002 הופק הסרט מר דידס המבוסס על אותו סיפור, עם אדם סנדלר ווינונה ריידר בתפקידים הראשיים.

פרנק קפרה זכה לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, גרי קופר היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר כן היה הסרט מועמד לסרט הטוב ביותר, לתסריט הטוב ביותר והקלטת הקול הטובה ביותר.

==תקציר העלילה==
המליונר מרק סמפל נהרג בתאונת דרכים. עורך דינו, ג'ון סידר (דוגלס דמבריל) מגלה כי ציווה את כל הונו בסך 20 מיליון דולר, לאחיינו לונגפלו דידס (גרי קופר).

דידס גר בעיירה קטנה ומנומנמת בשם מנדרייק פולס בורמונט. הוא רווק צנוע ותמים הכותב שירים על גלויות דואר ומנגן בטובה בלהקת כלי הנשיפה של העיירה. הוא אינו מתרגש כשעורך הדין סידר מלווה בעיתונאי קורנליוס קוב (ליונל סטנדר) מגיעים לביתו ומבשרים לו כי עתה הוא האדם העשיר ביותר בארצות הברית. דידס מגיע לניו יורק ומתיישב בבית האחוזה המפואר של דודו, מוקף במשרתים.

הם חושבים שיוכלו בקלות להשתלט על רכושו אבל דידס מסרב לתת לסידר ייפוי כוח. קוב מבקש מהעיתונאית לואיז "בייב" בנט (ג'יין ארתור) להיפגש "במקרה" עם דידס ולדלות ממנו אינפורמציה לעיתון. בלילה חורפי יוצא דידס לטיול ולידו צונחת אישה צעירה. הוא מרים אותה והיא "מתאוששת" ואומרת לו כי שמה ליז דאוסון וכי היא מחפשת עבודה ורעבה. הם נכנסים למסעדה ודידס שלא רגיל לשתות, משתכר ומשתובב ברחוב. כל זה מתפרסם למחרת בעיתון וכן בימים הבאים. מתפתחת אהבה בין שניהם אך קוב שמצפונו מציק לו מגלה לדידס את האמת על חברתו. דידס מדוכא וחושב לחזור למנדרייק פולס. חקלאי מובטל ורעב מתפרץ לביתו ומספר על מצוקתו ומצוקת החקלאים בתקופת השפל הגדול. דידס מחליט להוציא 18 מיליון דולר על קניית שטח אדמה וציוד חקלאי לחקלאים נצרכים. עורך הדין סידר המייצג שני קרובי משפחה נוספים של סמפל, מוציא צו אשפוז כפוי לדידס עד אשר יחליט בית המשפט על שפיותו.

דידס מגיע לבית המשפט המלא בחקלאים אוהדים שהוא התחייב לעזור להם. התובע סידר מבקש מבית המשפט לקבוע כי הוא אינו שפוי ועל כן יש לקחת ממנו את החזקה על הרכוש שירש. על הדוכן מועלים עדים ומובאים קטעי עיתונים המעידים על התנהגותו המוזרה. לבסוף עולה פסיכיאטר המעיד כי לפי מה ששמע, דידס סובל ממאניה-דפרסיה ובעת היותו במאניה הוא עושה דברים לא הגיוניים כמו לחלק את כל רכושו לחקלאים עניים.

דידס אינו משתף פעולה ואינו מיוצג על ידי סניגור. נראה כי מצבו אבוד אבל "בייב" מתפרצת ואומרת כי הוא אדם שפוי וטוב לב וכי מה שכתבה עליו היה רק כדי להגדיל את תפוצת העיתון. היא מתחננת לפני דידס שיתחיל לדבר והוא אכן מתרכך ומתחיל בנאום המשכנע את השופטים שהוא שפוי ובסופו הוא חובט באגרופו בפניו של סידר. האיכרים נושאים אותו מחוץ לאולם שם הוא נפגש עם "בייב" והם מתפייסים ומתחבקים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=GaYi4RxEOHc קדימון לסרט מר דידס הולך העירה], באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי פרנק קפרה
קטגוריה:סרטי בית משפט אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי סיפורים קצרים
קטגוריה:סרטי גרי קופר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1936
קטגוריה:סרטי 1936
אברהם הוכמן

אברהם הוכמן (1906–1979) היה פרופסור לאונקולוגיה, מנהל המחלקה האונקולוגית בבית החולים הדסה בירושלים, מחלוצי האונקולוגים בישראל.

==קורות חיים==
הוכמן נולד בלודז', פולין למשפחה ציונית דתית. בגימנסיה היה תלמיד מצטיין. בשנת 1924 עלה לארץ-ישראל, מלווה באחת מאחיותיו. התגורר בירושלים עם אחותו הבכורה ובעלה והיה תלמיד בגימנסיה העברית בירושלים.

התקבל ללמודי הרפואה בסורבון בפריז. במקביל ללמודי הרפואה למד וסיים תואר ראשון במדעי הפילוסופיה. בסיום הלימודים, (1929), חזר לירושלים, עבד תקופה קצרה כמתנדב במעבדת ההורמונים, בראשותו של פרופ' הרמן צונדק בבית החולים ביקור חולים.

בשנת 1938 התקבל להתמחות במחלקה האונקולוגית בהדסה בניהולו של הפרופ' לודוויג הלברשטטר. המחלקה הייתה היחידה במזרח התיכון, בגלל מכון הרדיום שהציע טיפול חדשני. המחלקה טיפלה בנכבדים מארצות ערב, וגם בחולים ממשפחת המלוכה הירדנית והמצרית.

בשנת 1942 נשא את הד"ר שושנה לוי-הוכמן, אותה הכיר מימי הלימודים בגימנסיה העברית. ב-1947 נסעו בני הזוג לשנת השתלמות בארצות הברית.

ב-מלחמת העצמאות שירת כקצין קשר עם הצלב האדום בדרגת רב-סרן, והיה מארגן חילופי שבויים בין הכוחות הלוחמים.

ב-1949 קיבל את ניהול המחלקה האונקולוגית בבית החולים הדסה, לאחר פטירתו של הפרופ' לודביג הלברשטטר.

הוכמן הירבה לעסוק במחקר, לצד עבודתו הקלינית.

הוכמן היה אחד המשתתפים בחוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה שיזם דוד בן-גוריון.

מתלמידיו: פרופ' פנחס צ'רניאק, פרופ' אליעזר רובינזון, פרופ' יוסי שטיין, שמשנות ה-60, ייסד וניהל את המחלקה האונקולוגית בבית החולים הדסה (תל אביב).

נפטר ב-1979 בארצות הברית. השאיר אישה, שושנה, בת רופאת עור, ובן.

==לקריאה נוספת==
* , ריאיון עם פרופ' הוכמן

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אונקולוגים ביישוב
קטגוריה:אונקולוגים ישראלים
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
הרברט הרדן

הרברט הרדן (בגרמנית: Herbert Herden; 8 בינואר 1915 – 11 בפברואר 2009) היה שוטר גרמני אשר הוכרז חסיד אומות העולם ב-17 במרץ 2004. בתור שוטר גרמני בפולין הכבושה קיבל לידיו את דירת משפחתה של פליציה ליבר וניצל את שהותו שם כדי לסייע לבני המשפחה. הוא זייף מסמכי זהות ארים ונתן אותם לבני המשפחה. בנוסף, משפחת ליבר השתמשה בסיוע ובמשאבים שנתן לה הרדן כדי לסייע ליהודים אחרים. הרדן ניהל משא ומתן על שחרורו של אחיה איגנץ (יצחק) ליבר, והתארס לפליציה, אבל פליציה עצמה נתפסה ונשלחה למחנה הריכוז אושוויץ. הרדן נשלח למחנה הריכוז דכאו בשנת 1944.

אחרי המלחמה הרדן ואיגנץ חיפשו נעדרים, כולל פליציה, אבל פליציה לא נמצאה. איגנץ יידע את יד ושם לגבי פועלו של הרדן ועל סמך הדיווח הוכר הרדן כחסיד אומות העולם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1915
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2009
ארון מרטון

ארון מרטון
ארון מרטון (בהונגרית: Márton Áron; 28 באוגוסט 1896 – 29 בספטמבר 1980), היה בישוף של הכנסייה הקתולית בטרנסילבניה במהלך מלחמת העולם השנייה ובתקופת המשטר הקומוניסטי ברומניה, וחסיד אומות העולם.

== ביוגרפיה ==
מרטון היה בן למשפחת איכרים מקבוצת הסקלרים ההונגרים מטרנסילבניה, אז בממלכת הונגריה (היום ברומניה). הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בשנת 1915, וגויס לצבא האוסטרו הונגרי. הוא היה מעורב בקרבות מלחמת העולם הראשונה בזירות שונות ונפצע מספר פעמים. לאחר המלחמה עבד בתור חקלאי ועובד מתכת במפעל בבראשוב.

ב-1920 החל מרטון בלימודי תאולוגיה באלבה יוליה. לאחר מכן הפך לכומר ולאחר מכן - מורה לתאולוגיה ביישובים שונים בטרנסילבניה. משנות השלושים היה בתפקידים שונים בבישופות אלבה יוליה והכומר של אוניברסיטת קלוז'. בשנת 1938 מונה הגמון של אלבה יוליה על ידי האפיפיור פיוס האחד-עשר.

== דבריו למען היהודים ==
מרטון היה אחד האינטלקטואלים הראשונים שקרא בגלוי - כבר ב-1938 - נגד ההכנות למלחמת העולם השנייה. הוא נשאר בדרום טרנסילבניה, אשר נותר חלק מרומניה אחרי תכתיב וינה. בנאום שנשא בכנסיית סנט מיכאל, במהלך ביקור בקלוז'-נאפוקה במאי 1944, גינה את גירוש יהודי רומניה והונגריה (ראו שואת יהודי הונגריה).

לאחר מספר ימים כתב מכתבים לממשלה ההונגרית, למשטרה ולרשויות אחרות, בבקשה לאסור על הגירוש. כתגובה, גורש מן העיר. על פעילותו במהלך תקופה זו, הוענק לו ב-1999, לאחר מותו, התואר "חסיד אומות העולם" על ידי יד ושם.

== תחת הדיקטטורה הקומוניסטית ==
[[פרוטומה של ארון מרטון]]
בשנת 1945, לאחר מותו של החשמן יוסטיניאן סרדי , האפיפיור פיוס השנים עשר ביקש להפוך את מרטון לקרדינל הבא של הונגריה, אבל המפלגה הקומוניסטית ההונגרית התנגדה לו ויוזף מידסנטי נבחר לתפקיד.

מרטון נשאר במולדתו טרנסילבניה והמשיך להיות טוען נמרץ למען חופש הדת וזכויות האדם. בפעולותיו אלה הצטייר כאויב המפלגה הקומוניסטית של רומניה וכאויבו של המשטר הדיקטטורי שהוקם בשלהי 1947. הוא נעצר ביוני 1948 ונידון למאסר עולם; חמש שנים מאוחר יותר, עם שינוי האקלים הפוליטי ברומניה, תנאי מאסרו הפכו נסבלים יותר. הוא הועבר לווילה בפרבר של בוקרשט וקיבל בחזרה את ספר התפילה שלו, אבל נאסר עליו ליצור קשר עם העולם החיצון. הוא שוחרר ב-1955.

מרטון ביקר באזור הבישופות והתקבל על ידי קהל נלהב. הרשויות הובכו והוא הוגבל למעצר בית. נאסר עליו לעזוב את בניין הבישופות 11 שנה, ורק ב-1967 שוחרר, בעקבות משא ומתן שערך החשמן האוסטרי פרנץ קוניג Franz König בבוקרשט. לאחר מכן נזהר מרטון מהטרדות אפשריות על ידי הרשויות ולווה על ידי קבוצות של סקלרים מתנדבים בכל המסעות שערך בתפקידי כמורה.

== קישורים חיצוניים ==

* (הונגרית) אתר אינטרנט לזכר [http://www.romkat.ro/?q=node/3270 ארון מרטון]
* (הונגרית) [http://www.szabadidokalauz.ro/latnivalophp/martonaronszobor.php פסל של ארון מרטון]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:רומנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:רומנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1896
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1980
אלכסיי אוליוקאייב

אלכסיי ולנטינוביץ' אוליוקאייב (ברוסית: Алексей Валентинович Улюкаев; נולד במרץ 1956 במוסקבה) הוא כלכלן ומדינאי רוסי, השר לפיתוח כלכלי מה-24 ביוני 2013 ועד 14 בנובמבר 2016. הואשם והורשע בנטילת שוחד בגובה 2 מיליון דולר מנשיא חברת רוסנפט איגור סצ'ין.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת 1956 במשפחתו של מרצה במכון המוסקבאי למהנדסי קרקעות, ולנטין חוסאינוביץ' אוליוקאייב. מוצאו של אוליוקאייב מטטרסטן.

השלים לימודיו בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה (1979), קיבל את התואר שלו בשנת 1982. למד באוניברסיטת Pierre-Mendes France בגרנובל שבצרפת.

דובר אנגלית וצרפתית.

===קריירה===
בשנת 1991 היה הפרשן הפוליטי של עיתון "חדשות מוסקבה" (Московские новости), עד 1992 כיהן כיועץ כלכלי לממשלת רוסיה בראשות ייגור גאידר ועד 1994 היה עוזרו של סגן ראש ממשלת רוסיה. בשנים 1994–1996 ובשנים 1998–2000 היה סגן מנהל המכון לענייני כלכלה. בשנים 2000–2006 היה פרופסור המכון המוסקבאי לטכנולוגיה ופיזיקה. בשנים 2000–2004 כיהן כסגנו של שר האוצר, אלכסיי קודרין ומאפריל 2004 ועד יוני 2013 היה לסגנו של נגיד הבנק המרכזי, סרגיי איגנאטייב.

בשנים 2007–2010 היה מרצה לכלכלה בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה. מיוני 2013 ועד נובמבר 2016 כיהן כשר הכלכלה.

אוליוקאייב השתייך למחנה הדמוקרטי והיה חבר תנועת "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה" («Демократический выбор России») ועמד בראש הסניף המוסקבאי של המפלגה. בשנים 1996–1998 היה חבר הדומה העירונית של מוסקבה וחלש על תחום ההשקעות. זמן-מה היה חבר מפלגת "ברית כוחות הימין".

באוקטובר 2015 היה ליושב ראש דירקטוריון התאגיד הפדרלי לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים (Федеральной корпорации по развитию малого и среднего предпринимательства).

===שר===
מונה לשר לפיתוח כלכלי ביוני 2013.

בנובמבר 2016 נעצר על ידי ועדת החקירות של רוסיה ושירות הביטחון הפדרלי בחשד לנטילת שוחד בתמורה לסיוע בעסקת רכישה של חברת הנפט רוסנפט.

====פרשת השחיתות====
ב-14 בנובמבר 2016 ועדת החקירות של רוסיה בסיוע אנשי המחלקה לביטחון פנים של פס"ב עצרו אותו בחשד ללקיחת שוחד - 2 מיליון דולרים שניתנו למשרד הפיתוח הכלכלי מטעם נציגי חברת "רוסנפט" מתוך תקווה לקבלת הקלות בעת רכישת 50.08% ממניות חברת "בשנפט". ב-15 בנובמבר בית המשפט המחוזי של בסמאן במוסקבה שלח אותו למעצר בית למשך חודשיים והוא שוחרר מתפקידו. בדצמבר 2017 הורשע על ידי בית המשפט של מוסקבה ונידון ל-8 שנות מאסר. במאי 2022 שוחרר ממאסר בשל התנהגות טובה.

==חייו האישיים==
אוליוקאייב אוהב לכתוב שירים והוא פרסם מספר פעמים כתבים פרי עטו.

אשתו הראשונה הייתה תמרה איוואנובנה אוסיק, כלכלנית. בנו דמיטרי אוליוקאייב הוא מפיק טלוויזיה ומפיק קולנוע. אשתו השנייה היא יוליה חריאפינה מחצי האי קרים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרי ממשלת רוסיה
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:מורשעים בדין ברוסיה 
קטגוריה:אישי ציבור שהורשעו בדין 
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:חברי הדומה העירונית של מוסקבה
קטגוריה:בנקאים רוסים
קטגוריה:כלכלנים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1956
הארמייה ה-68 (ברית המועצות)

הארמייה ה-68 (ברוסית: армия я-68) הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הארמייה ה-68 הוקמה על בסיס מפקדת הארמייה ה-57, ב-1 בפברואר 1943 על בסיס הוראת הסטבקה מיום 30 בינואר. כמפקדה מונה פיודור טולבוחין והיא כללה את דיוויזיית הרובאים ה-37, דיוויזיות המשמר ה-1 ה-5 ה-7 וה-8, הדיוויזיה המוטסת של המשמר ה-10, הדיוויזיות ה-32 וה-33 ובריגדת הרובאים ה-137. הארמייה השתתפה במבצע פוליארנאיה דבידה, ובמסגרת המבצע לחמה בקרב דמיאנסק בניסיון להסיר את המצור על לנינגרד. ההתקפה הסובייטית נהדפה, והארמייה נסוגה מדמיאנסק אל הנהר לובט. ב-13 במרץ הוחלף טולבוחין ביבגני זאורבילי, והארמייה נכללה במסגרת החזית הצפון-מערבית. 

ב-5 במאי היא הועברה לעתודה, וב-12 ביולי נשלחה לקחת חלק בקרב סמולנסק. במהלך הקרב, הארמייה לחמה לצד כוחות נוספים מחזית קלינין ומהחזית המערבית והביסה את האגף השמאלי של קבוצת ארמיות מרכז. הארמייה שחררה עיירות וכפרים רבים במחוז סמולנסק, וב-25 בספטמבר שחררה את סמולנסק עצמה בשיתוף פעולה עם הארמייה החמישית והארמייה ה-31. הארמייה פורקה ב-5 בנובמבר ויחידותיה הועברו לארמייה החמישית.

==מפקדים==
* פיודור טולבוחין (3 בפברואר 1943 - 21 במרץ 1943)
* יבגני זאורבילי (21 במרץ 1943 - 5 בנובמבר 1943)

== ראו גם ==

* קרב סמולנסק
* מבצע פוליארנאיה דבידה
* קרב דמיאנסק

== קישורים חיצוניים ==
* [http://samsv.narod.ru/Arm/a68/arm.html הארמייה ה-68] באתר samsv 

68
68
מערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים

טריטוריה הצפון-מערבית בקנדה.]]
מערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים הייתה רשת של פנימיות שפעלה בקנדה בשנים 1876–1996, ובה למדו והתגוררו ילדי בני העמים הילידיים של אמריקה, המכונים כיום בני "האומות הראשונות", המסטיסים והאינואיטים. הרשת מומנה על ידי המחלקה לענייני אינדיאנים ופיתוח צפוני בממשלה הקנדית ונוהלה על ידי הכנסיות הנוצריות. מערכת זאת נחשבת האחראית לפשעים חמורים, ביניהם החזקת ילדים בתנאים גרועים אשר הובילו למוות של חלקם, חטיפת תינוקות מהוריהם, ועוד. רבים מחשיבים בתי ספר אלו כמנגנון שביצע רצח עם.<ref></ref>

מטרת רשת הפנימיות הייתה להוציא ילדים מהשפעת משפחותיהם ותרבותם ולהטמיע אותם בתרבות הקנדית המערבית הדומיננטית. במהלך קיומה של הרשת, מ-1876 עד 1996, עברו בה כ-30% מילדי הילידים, כ-150,000 נפש.

מקורה של מערכת הפנימיות היה בחוקים שחוקקו לפני האיחוד הקנדי של 1876, אבל מערכת הפנימיות עצמה החלה לפעול בעקבות העברת חוק האינדיאנים ב-1876, והיא פעלה עד 1996, כאשר נסגרה הפנימיה האחרונה שהופעלה על ידי הממשל הקנדי הפדרלי. תיקון לחוק האינדיאנים בשנת 1894 קבע שהנוכחות בבתי ספר היא חובה עבור ילדי האומות הראשונות. קהילות רבות של בני האומות הראשונות התגוררו רחוק מבתי ספר, ולכן הדרך היחידה שבה יכלו לציית לחוק הייתה להעביר את בניהן ובנותיהן לפנימיות.

המגורים בפנימיות אלה גרמו נזק משמעותי לאוכלוסיות ילדיהם של בני האומות הראשונות, וזאת על ידי הפרדתם ממשפחותיהם, שלילת תרבותם ושפת אבותיהם מהם, ואף חשיפת רבים מהם להתעללות פיזית ומינית. לפחות 6,000 מהם מתו בזמן שהותם בפנימיות, בדרך כלל כתוצאה משהייה ארוכה במבנים רעועים, ללא חימום ובמצב תברואתי לקוי. בחלק מהפנימיות היו בתי קברות צמודים, לקליטת גופותיהם של המתים. כאשר ביקשו אינדיאנים לבקר את ילדיהם, ששהו בפנימיות, הם הורשו להיכנס רק כעבור זמן המתנה, ובתקופת ההמתנה נאלצו לבנות אוהלים לשם מגורים זמניים מחוץ לפנימיות.

ב-11 ביוני 2008 הציע ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר התנצלות פומבית מטעם ממשלת קנדה ומנהיגי מפלגות פדרליות אחרות בבית הנבחרים בקנדה. תשעה ימים לפני כן נוסדה ועדת האמת והפיוס לבדיקת פנימיות האינדיאנים כדי לחשוף את האמת על בתי הספר. הוועדה אספה הצהרות מניצולי הפנימיות באירועים מקומיים ולאומיים ברחבי קנדה. שבעה אירועים לאומיים התקיימו בין 2008–2013 והנציחו את חוויית התלמידים לשעבר בפנימיות.

ב-2015 תמה פעילותה של ועדת האמת והפיוס, הוקם המרכז הלאומי למען האמת והפיוס, והוועדה סיכמה את פעילותה בפרסום דו"ח בן למעלה מ-4,000 עמודים ובו עדויותיהם של ניצולים ומסמכים היסטוריים.

בשנת 2021 התגלו 215 קברי ילדים בשטח פנימייה בקולומביה הבריטית ועוד 751 קברי ילדים בססקצ'ואן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התבוללות תרבותית
קטגוריה:קנדה: חינוך
קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:פנימיות
קטגוריה:רצח העם של הילידים האמריקאים
חזית הערבה

חזית הערבה (ברוסית: Степной фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרב קורסק.

==היסטוריה==
ב-9 ביולי 1943 הוקמה חזית הערבה על בסיס פיקוד הערבה, בתור עתודה לכוחות הלוחמים בקרב קורסק, ולמפקדה מונה איוואן קונייב. החזית לחמה בקרב קורסק, וכוחותיה הכריעו את קרב פרוחורובקה לטובת הסובייטים. לאחר מכן השתתפה החזית במבצע בלגורוד-חרקוב ובקרב דנייפר, וב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של חזית הערבה לחזית האוקראינית השנייה.

==מפקדים==
* איוואן קונייב (9 ביולי 1943 - 20 באוקטובר 1943)

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.today/20121205032514/victory.mil.ru/rkka/ החזיתות הסובייטיות במלחמה]
* [http://bse.sci-lib.com/article117707.html חזית הערבה]

קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:1943 בברית המועצות
חזית הערבה
חזית בריאנסק

חזית בריאנסק (ברוסית: Брянский Фронт) הייתה חזית, של הצבא האדום אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
החזית הוקמה ב-14 באוגוסט 1941, וכמפקדה הראשון מונה אנדריי יריומנקו. החזית נועדה לכסות את הפער שנוצר בין החזית המרכזית לחזית העתודה, והמטה שלה היה בעיר בריאנסק. היא כללה את הארמיות ה-50 וה-13. ב-22 ביולי חידשו שלוש החזיתות, יחד עם החזית המערבית את המתקפה במחוז סמולנסק, שהחלה בצורה מוגבלת כבר ב-16 באוגוסט במטרה ליצור לחץ על קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית. ב-26 באוגוסט הורה הסטבקה על פירוק חזית המרכז, והארמיות שלה, ה-13 וה-21, הועברו אל חזית בריאנסק. לאחר כישלון קרב סמולנסק, פתחו הגרמנים במבצע טייפון והצליחו לכתר את חזית בריאנסק. ב-23 באוקטובר, לאחר קרבות קשים, הצליחו חיילי החזית לפרוץ את הכיתור, אולם מרביתם נהרגו בניסיון. המעטים ששרדו נמלטו לכיוון מוסקבה. יריומנקו עצמו נפצע קשה, וב-10 בנובמבר הוכרז רשמית על פירוק החזית.

ב-24 בדצמבר 1941 הוקמה החזית מחדש, וכמפקדה מונה יעקב צ'רביצ'נקו. החזית הורכבה מהארמיות ה-3, ה-13, ה-40 וה-48, מארמיית הטנקים החמישית וארמיית האוויר ה-2. החזית השתתפה בשלב האחרון של הקרב על מוסקבה, במבצע וורונז'-וורושילובגרד ומבצע מקרה כחול. ב-12 במרץ 1943 פורקה החזית בשנית ועל בסיסה הוקמה בשנית חזית העתודה. ב-28 במרץ של אותה שנה הוקמה החזית פעם שלישית על בסיס חזית אוריול וכמפקדה מונה מקס רייטר. החזית השתתפה במבצע קוטוזוב ומבצע בריאנסק. היא פורקה ב-10 באוקטובר של אותה שנה ועל בסיסה הוקמה החזית הבלטית.

==מפקדים==
* אנדריי יריומנקו (14 באוגוסט 1941 - 13 באוקטובר 1941)
* גאורגי זכרוב (13 באוקטובר 1941 - 10 בנובמבר 1941)
* יעקב צ'רביצ'נקו (24 בדצמבר 1941 - 2 באפריל 1942)
* פיליפ גוליקוב (2 באפריל 1942 - תחילת יולי 1942)
* ניקאנדר צ'יביסוב (יולי 1942)
* קונסטנטין רוקוסובסקי (יולי 1942 - ספטמבר 1942)
* מקס רייטר (ספטמבר 1942 - 12 במרץ 1943)
* מקס רייטר (28 במרץ 1943 - יוני 1943)
* מרקיאן פופוב (יוני 1943 - 10 באוקטובר 1943)

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20161117071601/http://bdsa.ru/фронты/885-720 חזית בריאנסק] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
סגנון בישול

סגנון בישול (או מטבחים) מאופיין על פי כלל המרכיבים של בישול, כולל מוצרי היסוד, טכניקות בישול, כלים וכיוצא בזה. סגנון בישול בדרך כלל מקושר לתרבות מסוימת או לאזור גאוגרפי, וכולל מגוון מנות ומאכלים המזוהים איתו. 

== גורמים משפיעים ==
המאכלים המאפיינים סגנון בישול מסוים מושפעים ממספר גורמים: החשוב בהם הוא הזמינות של החומרים, אך גם תנאי סביבה (אקלים חם/קר, יבש/לח), חוקי דת ומסורות, ואף מרכיבים תרבותיים כגון סדר יום מקובל. 

=== תנאי הסביבה === 
המיקום הגאוגרפי של האזור קובע במידה רבה את המזונות הזמינים. למשל, קרבה או ריחוק ממקווי מים (ימים, אגמים או נהרות) משפיעה על הזמינות של דגים ושאר מאכלי ים. מוצרי היסוד של המטבחים השונים היו תלויים בגידולים החקלאיים שהיו זמינים באותו האזור כגון אורז במזרח אסיה, חיטה באגן הים התיכון ומסופוטמיה, תירס באמריקה ועוד.
בנוסף, משפיע האקלים על שימור המזון, שהיה גורם חשוב מאוד בהתפתחות המטבחים. לדוגמה, באזורים קרים היה הכרח בשימור מזונות לצריכה בחורף (בו הם חסרים) שנעשה בטכניקות של עישון, המלחה, וכבישה. באזורים חמים, לעומת זאת, נפוצה יותר טכניקה של ייבוש מזון. אקלים לח מאוד, למשל, לא מאפשר כלל שימוש במלח ומאלץ את המטבחים להשתמש בתחליפים.

=== סחר ===
עם התפתחות הסחר והקשר בין היבשות השונות, הושפעו המטבחים ממוצרי יסוד חדשים שהופצו ומטכניקות שנלמדו. גילוי אמריקה חשף את העולם הישן למגוון רחב של מוצרים שהשתלבו במטבחים הקיימים, כגון תירס, תפוחי אדמה, עגבניות, פלפלים, קקאו ועוד.
=== חוקי דת ===
חוקי דת ומסורות השפיעו רבות על המטבחים: חוקי כשרות אסלאמיים ויהודיים, מועדי התרחשות של חגים משפיעים על החומרים הזמינים לאותה עונה ולכן על מאכלי החג המסורתיים.

== ראו גם ==
*מאכל לאומי
*מאכלות אסורים
*קולינריה
*תרבות אוכל

==קישורים חיצוניים==

* 

*
חזית וורונז'

חזית וורונז (ברוסית: Воронежский фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרב קורסק.

==היסטוריה==
ב-9 ביולי 1942 הוקמה חזית וורונז', על בסיס חזית בריאנסק, ולמפקדה מונה פיליפ גוליקוב. החזית לחמה במבצע וורונז'-וורושילובגרד, שם ספגה אבדות כבדות, ובדצמבר 1942 השתתפה במבצע סטורן קטן. לאחר מכן לחמו כוחות החזית בקרבות באזור קורסק וחרקוב, והשתתפו בקרב חרקוב השלישי. החזית השתתפה בקרב קורסק, ולחמה נגד כוחות קבוצת ארמיות דרום הגרמנית. לאחר מכן השתתפה החזית במבצע בלגורוד-חרקוב ובקרב דנייפר, ואף שחררה את קייב, וב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של חזית וורונז' לחזית האוקראינית הראשונה.

==מפקדים==
* פיליפ גוליקוב (9 ביולי 1942 - 14 ביולי 1942)
* ניקולאי ואטוטין (14 ביולי 1942 - 22 באוקטובר 1942)
* פיליפ גוליקוב (22 באוקטובר 1942 - 28 במרץ 1943)
* ניקולאי ואטוטין (28 במרץ 1943 - 20 באוקטובר 1943)

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.today/20121205032514/victory.mil.ru/rkka/ החזיתות הסובייטיות במלחמה]
* [http://www.94d.ru/warway.php?id=129 חזית וורונז']

קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
חזית וורונז'
קטגוריה:1943 בברית המועצות
שיר אדמה

אנסמבל שיר אדמה הוא הרכב מוזיקלי אקוסטי המתמחה בשירי ארץ ישראל. ההרכב פעיל מאז 2008.

ההרכב מתייחד במופעי מוזיקה ותוכן המשלבים בין ישראליות ליהדות, באמצעות חיבורים מקוריים בין טקסטים מהזמר העברי לטקסטים מהמסורת היהודית. דוגמה לחיבור מסוג זה הוא המופע "שרים מדרשיר", המחבר בין שירי ארץ ישראל לפרשות השבוע. המופע התבסס על הגותו של חנן פורת, ועל הטור מדרשיר שכתב בעלון השבת מעט מן האור.

השירים שמנגן ההרכב שייכים לרפרטואר הארץ-ישראלי הקלאסי, ומשלב בהם נגיעות של ג'אז, מוזיקה אתנית ורוק, תוך שמירה על המסגרת הכללית של הביצועים המקוריים.

== חברי ההרכב ==
אדם צחי נולד ב-1980. זמר, גיטריסט ומלחין. למד שירה בשיטת בל קנטו. דוקטור לקולנוע מאוניברסיטת תל אביב, ומרצה במכללת הרצוג.

נעם גולדשטיין נולד ב-1981. נגן חליל צד וסקסופון. בעל תואר ראשון מהאקדמיה למוזיקה בירושלים. למד הלחנה אצל רפי קדישזון. בעל תואר שני בפסיכולוגיה קלינית.

יוני שרון נולד ב-1986. נגן כלי הקשה. למד דף, דרבוקה וריק אצל אמן כלי ההקשה זוהר פרסקו, למד בוראן וכפות אצל אייב דורון, ולמד מוזיקה אצל יאיר דלאל ופרץ אליהו.

== הקלטות ==
בשנת 2015 הוציא ההרכב אלבום קאבר לשירי ארץ ישראל, המבוסס על המופע "שרים מדרשיר".

בשנת 2016 החל ההרכב להקליט פרויקט חידוש שירי מחתרות. עד כה חודשו השירים חיילים אלמונים, שיר בית"ר ו[https://www.youtube.com/watch?v=I9D-cAbXJPY עיר שלום] של זאב ז'בוטינסקי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.shiradama.com/ האתר הרשמי של האנסמבל]
* 
*קוביס, [https://www.inn.co.il/News/News.aspx/321607 חיילים אלמונים בביצוע מחודש], באתר ערוץ 7

קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
אנה ברנדה קונטררס

אנה ברנדה קונטררס פרז (בספרדית: Ana Brenda Contreras Pérez; נולדה ב-24 בדצמבר 1986), המוכרת בשם הבמה אנה בְּרֵקוֹ (Ana Breco), היא שחקנית, דוגמנית ואשת עסקים אמריקאית-מקסיקנית. היא שיחקה את דמותה של קריסטל ג׳נינגס בסדרה "שושלת".

==ביוגרפיה==
אנה ברנדה קונטררס נולדה במקאלן, טקסס שבארצות הברית. בגיל 15, בשנת 2002, היא עברה למקסיקו כדי להשתתף בתוכנית הריאליטי "כוכבי הפופ". היא עלתה לגמר, והייתה חברה בהרכב 'טדליטה' (tedlita), איתם הוציאה את אלבומה הראשון. היא החלה ללמוד משחק בשנת 2003 במרכז אמנויות לחינוך של Televisia.

בשנת 2005 גילמה את דמותה של חואניטה בסדרה "Amor de barerra" ("אהבה של אמת"), ובשנת 2006 שיחקה בסדרה "Duelo de pasion" ("דו-קרב של תשוקות") בתפקיד קלאודיה. בשנים 2008–2009 שיחקה בסדרה "Joro que te amo" ("נשבע שאני אוהב אותך") בתפקיד הדמות הראשית ויולטה מדריגל.

ב-2009 שיחקה בסדרה "Mujeres asesinas" ("נשים רוצחות") בתפקיד מרסלה גארידו. באותה שנה שיחקה את אחת הדמויות הראשיות בטלנובלה "כישוף" בתפקיד של האנטוגוניסטית מאורה אלברן.

בשנים 2010–2011 שיחקה בסדרה "Tereza" בתפקיד אורורה אלקאזאר, לצד סבסטיאן רולי ואנג'ליק בוייר, ובשנים 2011–2012 שיחקה בטלנובלה "Podia no que amar" ("יכולתי לא לאהוב") בתפקיד הראשי, אנה פאולה קרמולה.

בשנת 2013 שיחקה בטלנובלה "Corazon Indomable" ("לב פראי") בתפקיד הראשי וגילמה את דמותה של מריקרוס אוליברס/מריה אלחנדרה מנדוסה לצד דניאל ארנס. בשנת 2015 שיחקה בסדרה "Impordonable" ("בלתי נסלח") בתפקיד ראשי וגילמה את דמותה של ורוניקה פראדו קסטלו. בשנים 2016–2017 שיחקה בסדרה הספרדית "שד כחול" לצד איוון סנצ'ז. 

בשנת 2018 החלה לככב בטלנובלה "באהבה אין חוקים" בתפקיד אלחנדרה פונסה, לצד דוד ספדה. ב-2019 עלתה העונה השנייה לשידור. 

בשנת 2024 כיכבה לצדו של פרננדו קולונגה בטלנובלה "El Conde: Amor y honor" מבית רשת טלמונדו האמריקאית. 

== חיים אישיים ==
אנה הייתה נשואה למטאדור המקסיקני אלחנדרו אמאיה בשנים 2013–2014.
משנת 2016 מנהלת מערכת יחסים עם השחקן איוון סאנצ'ס ששיחק לצידה בסדרה "Impordonable".

== סרטים ==
{| class="wikitable"
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2008
|Divina confodida (חמודה מבולבלת)
|ביבי
|
|-
|2014
|volando bajo (לעוף למעלה)
|מריאנה ארדונאדו
|
|-
|2015
|Babymoon
|יסניה
|
|-
|2022
|תקוע בחג המולד
|דניאלה
|
|}

== טלוויזיה ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2005
|אהבה של אמת
|חואנה "חואניטה" Sánchez
|תפקיד תומך
|-
|2006
|Duelo de pasiones
|קלאודיה
|תפקיד תומך
|-
|2008-2009
|Juro que te amo
|ויולטה מדריגל
|ראשי
|-
|2009
|כישוף
|מריה אלברן
|ראשי אנטגוניסט
|-
|2010-2011
|תרזה
|אורורה אלקאזר
|גיבורה
|-
|2011 -2012
|יכולתי לא לאהוב
|אנה פאולה רמונה
|דמות ראשית
|-
|2013
|לב פראי
|מריקרוס אוליברס\מריה אלחנדרה מנדוסה
|ראשית
|-
|2015
|ללא כיפרים
|ורוניקה פראדו קסטלו
|ראשית
|-
|2016–2017
|Blue Demon
|גויטה ורה
|תפקיד ראשי (3 עונות); 65 פרקים
|-
| rowspan="2" |2018–2019
|שושלת
|קריסטל ג׳נינגס
|ראשית
|-
|באהבה אין חוקים
|אלחנדרה פונסה
|ראשית (2 עונות)
|-
|2020–2022
|Tu cara me suena
|מנחה
|תכנית מציאות; 2 עונות 
|-
|2022
|Toda la sangre
|אדית' מונדרגון
|תפקיד ראשי; 19 פרקים
|-
|2024
|El Conde: Amor y honor
|מריאנה זמבראנו
|ראשי
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה מקסיקניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון מקסיקניות
קטגוריה:זמרות מקסיקניות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
החזית הבלטית השנייה

החזית הבלטית השנייה (ברוסית: 2-й Прибалтийский фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש לטביה.

==היסטוריה==
ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית הבלטית לחזית הבלטית השנייה, ולמפקדה מונה מרקיאן פופוב.

החזית השתתפה במבצע לנינגרד-נובגורוד, ולאחר מכן לחמה במבצע סטאראיה רוסה-נובורז'ב. בקיץ 1944 לחמה החזית במתקפה הבלטית ובמבצע ריגה, ולאחר מכן מילאו כוחותיה חלק חשוב במצור על קבוצת ארמיות קורלנד הגרמנית.

ב-1 באפריל 1945 פורקה החזית, ויחידותיה הועברו לחזית לנינגרד.

==מפקדים==
* מרקיאן פופוב (20 באוקטובר 1943 – אפריל 1944)
* אנדריי יריומנקו (אפריל 1944 – 26 במרץ 1945)
* לאוניד גובורוב (26 במרץ 1945 – 1 באפריל 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://samsv.narod.ru/Fr/Prib2/front.html החזית הבלטית השנייה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:1944 בברית המועצות
קטגוריה:1945 בברית המועצות
הבחירות לנשיאות גרמניה 2017

מערכת הבחירות השש עשרה לנשיאות הרפובליקה הפדרלית של גרמניה נערכה ב-12 בפברואר 2017, ובה נבחר פרנק-ואלטר שטיינמאייר לנשיא המדינה.

הנשיא נבחר על ידי ועידה שהורכבה מחברי הבונדסטאג וממספר זהה של אלקטורים משש עשרה מדינות גרמניה. הוועידה כללה 1,260 בעלי זכות הצבעה. ב-14 בנובמבר 2016 בחרו המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה ו-CDU/CSU בשר החוץ שטיינמאייר כמועמדן לנשיאות.

שטיינמאייר נבחר עם 73.89% מקולות חברי הוועידה. בהצבעה השתתפו 1,253 מבעלי זכות ההצבעה. שטיינמאייר החל את כהונתו כנשיא ב-19 במרץ 2017 והחליף את הנשיא יואכים גאוק, שהשלים כהונה בת חמש שנים בתפקיד.
== תוצאות ==
{| class=wikitable style=text-align:right
!מועמד
!מפלגה
!מפלגות תומכות
!קולות
!אחוזים (%)
|-
|align=right|פרנק-ואלטר שטיינמאייר||align=right|המפלגה הסוציאל-דמוקרטית||SPD, CDU/CSU, הירוקים, FDP ו-SSW ||931||73.89
|-
|align=right|כריסטוף בוטרווגה||align=right|מועמד עצמאי||align=right|Die Linke||128||10.16
|-
|align=right|אלברכט גלאזר||align=right|אלטרנטיבה לגרמניה||align=right|AfD||42||3.33
|-
|align=right|אלכסנדר הולד||align=right|מצביעים חופשיים||align=right|מצביעים חופשיים, תנועת BVB/FW ||25||1.98
|-
|align=right|אנגלברט זונבורן||align=right| מועמד עצמאי||align=right|מפלגת הפיראטים הגרמנית ו-Die PARTEI||10||0.79
|-
|align=right colspan=3|נמנעו||103||8.17
|-
|align=right colspan=3|קולות פסולים||14||0.11
|-
|align=right colspan=3|סך הכל||1,253||99.44
|-
|align=right colspan=3|מצביעים זכאים||1,260||100
|-
|align=right colspan=5|מקור: Wahlrecht.de
|}

==הערות שוליים==

בחירות
קטגוריה:גרמניה: בחירות
גרמניה
קטגוריה:2017 בפוליטיקה
קטגוריה:2017 בגרמניה
דיר עמאר

דֵיר עַמַּ֫אר (בערבית: دير عمار) הוא כפר פלסטיני ומחנה פליטים בשומרון, הממוקם כ-12 ק"מ צפונית-מערבית לרמאללה. יחד עם הכפרים ביתילו וג'מאלא מהווה דיר עמאר חלק מהמועצה המקומית אל-איתיחאד (מועצה מקומית) המשתייכת לנפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית.
== היסטוריה ==
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 81 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 316 תושבים, כולם מוסלמים.

לאחר מלחמת העצמאות בשנת 1949 הוקם ליד הכפר מחנה פליטים. על-פי מפקד של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה בשנת 2007 במחנה הפליטים התגוררו 311 משפחות והוא מנה כ-1,834 תושבים.

ליד הכפר שוכנת שמורת נבי ע'ית ובה נמצא מקאם לזכר השייח נבי ע'ית ("נביא גשם הנדבות"), המבנה אינו קבר ואין בו מצבת קבורה. השמורה ממוקמת על גבעה בגובה כ-580 מטר ובה גדלה חורשת אורנים אשר בולטת מאוד בנוף האזור. העצים הסמוכים למבנה הם עתיקים, והעצים סביבם ניטעו לפני עשרות שנים. לצד המבנה נמצאת במת סלע קדומה, וכן בור מים הרוס ומערה בצד המזרחי של הגבעה<ref></ref>.

לפי מסורת מקומית נבי ע'ית היה אחראי ל"פתיחת ארובות השמיים" ובשנות בצורת היו מתפללים אליו תושבי האזור. יש המזהים את הגבעה כמקומו של "תומר דבורה" המקראית. כל אזור השמורה נכלל כיום בשטח B באחריות הרשות הפלסטינית, וככל הידוע אינו מנוהל כיום כשמורת טבע. הטיול בשמורה אסור לישראלים, ומחייב אישור של כוחות הביטחון.

השמורה אושרה בתאריך 10/12/1987, אולם לא הוכרזה עד היום מסיבות מדיניות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.palestineremembered.com/GeoPoints/Dayr__Ammar_948/index.html Welcome To Dayr 'Ammar] - אתר פלסטיני באנגלית על הכפר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:מחנות פליטים פלסטיניים ביהודה ושומרון