OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוואז צ'חיידזה

רוואז צ'חיידזה (בגאורגית: რევაზ ჩხეიძე; 8 בדצמבר 1926 – 3 במאי 2015) היה במאי קולנוע, סופר ושחקן גאורגי.

== ביוגרפיה ==
צ'חיידזה נולד בעיר כותאיסי שבגאורגיה. למד יחד עם חברו תנגיז אבולדזה קולנוע ב-VGIK - המוסד ללימודי אמנות הקולנוע (סינמטוגרפיה) במוסקבה. הם סיימו את לימודיהם ב-1952 וסרט הדיפלומה שלהם היה על מלחין גאורגי בשם דימיטרי ארקישווילי.

==יצירתו==
יצירתו החשובה ביותר הוא הסרט "ჯარისკაცის მამა", אשר נקרא בעברית "אבא של חייל", משנת 1964.

מבין הסרטים שביים:
*"דימיטרי ארקישווילי" (1955) סרט דוקומנטרי בשחור לבן על חייו של מלחין בשם זה, עבודת גמר יחד עם תנגיז אבולדזה.
*"מגדנס לורג'ה" (1955 בעברית, 'החמור של מגדנה') - סרט דרמה בשחור לבן שביים יחד עם תנגיז אבולדזה, על פי הנובלה של אקתרינה גבשווילי. הסרט זכה לפרס מיוחד לסרטים קצרים בפסטיבל קאן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:במאי קולנוע גאורגים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:אישים הקבורים בפנתאון דידובה
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:גאורגים שנפטרו ב-2015
חרטה (סרט)

חֲרָטָה (בגאורגית: მონანიება, מוֹנָאנִיאֵבָּה; באנגלית: Repentance) הוא דרמה פוליטית של הבמאי תנגיז אבולדזה משנת 1984.
== עלילה ==
העלילה מתרחשת בעיירה גאורגית טיפוסית (ללא מאפיינים של מיקום ספציפי). ראש העיר המנוח שזה עתה נקבר מוצא מדי לילה מקברו. בסופו של דבר נלכדת מחללת הקבר. ועלילת הסרט מגוללת את סיפורה במשפט שנערך לה. במהלך המשפט נחשפים כל מעלליו של ואלראם אראוידזה (ראש העיר המנוח), אכזריותו, והסבל שגרם למשפחתה ולאחרים.

מעבר לדרמה הפוליטית מבוסס הסרט על השירים הקשים לתרגום של וז'ה פשבלה, אך הם לא מפריעים למהלך התקין של העלילה. השמעת השירים של פשבלה מוסיפה נופך אלגורי נוסף.

דמותו של ואלראם יכולה להיות של סטלין, היטלר (שפמו הוא ממש כמו של היטלר), מוסוליני או כל רודן אחר. גם שם משפחתו ארוידזה לא קיים בגאורגיה, ומשמעותה אף אחד (אראוי בגאורגית פירושה אף אחד).

במקור הסרט אמור היה להיות סרט טלוויזיוני אך הוא הפך לסרט באורך מלא.
הסרט הושלם בשנת 1984, אבל נאסר לפרסום על ידי השלטונות הסובייטים במשך שנתיים. הוא הותר להקרנה רק ב-1987 בימי הגלאסנוסט של מיכאיל גורבצ'וב.

הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן, ביניהם פרס חבר השופטים.
הסרט זכה באוסקר "הסרט הזר הטוב ביותר" בשנת 1987, ובשנת 1988 זכה ב"פרס לנין".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטים גאורגיים
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:גאורגיה: התקופה הסובייטית
גב

גב חשוף של [[גבר]]

הגב הוא החלק האחורי של גוף האדם, המתחיל בחלק העליון של הישבן ומסתיים בעורף הצוואר ובכתפיים. הגב הוא החלק המקביל לחזה ולבטן בקדמת הגוף, והוא נתמך על ידי עמוד השדרה, בית החזה והכתפיים. לאורך עמוד השדרה עובר חוט השדרה המקשר בין המוח לשאר חלקי הגוף.

==האנטומיה של הגב==
עצמות בית החזה וחגורת הכתפיים]]
===מבנה העצמות בגב===
המאפיין הראשי של הגב האנושי הוא עמוד שדרה, במיוחד אורכו ממרום חוליות בית החזה עד לתחתית חוליות המותניים. בתוך עמוד השדרה מאוחסן חוט השדרה בתעלת השדרה. הקימורים בעמוד השדרה מעניקים לגב את צורתו. בית החזה משתרע מעמוד השדרה בקצה העליון של הגב (החוליה המתאימה לצלע העליונה היא T1), עד לאמצעיתו של הגב. התפרשות זו מותירה אזור חסר הגנה יחסית בין תחתית הצלעות לירכיים. רוחב הגב נקבע על ידי השכמות, העצמות הרחבות והשטוחות של הכתפיים.

===השרירים בגב===
עמוד השדרה מתוחם על ידי מספר קבוצות של שרירים, בתוכם השרירים הבין-רוחביים (Intertransversarii) המסייעים לתנועה בין החוליות, השריר המסודק (Multifidus), שעוזר לתנועת עמוד השדרה כמכלול וזוקפי הגב (Erector spinae).

שרירים אחרים בגב משתתפים בהנעת הצוואר והכתפיים. שריר הטרפז משתרע בין הצוואר הכתפיים והחוליה הצלעית T12. שריר הגב הרחיב הגדול (Latissimus dorsi), יוצר משולש בין הכתף לירך. את רוב השרירים בגב ניתן לפתח על ידי התעמלות ותרגילי גב.

===תפקוד הגב===
האנטומיה המסובכת של הגב נועדה לספק תמיכה לראש ולאחורי הגוף, כוח לאחורי הגוף ויכולת תנועה וגמישות רבה. החלק העליון של הגב מספק תמיכה מבנית רבה, מאחר שלכל חוליה בו מחוברות זוג צלעות, אך הוא מאוד מוגבל בתנועה בגללן. החלק התחתון, מאידך, גמיש ומאפשר תנועה בכל הכיוונים.

===כאבי גב===

הגב כולל עצבים מקושרים, עצמות, שרירים, רצועות וגידים, כולם יכולים להוות מקור לכאב. כאב גב תחתון הוא אחד מהכאבים היותר נפוצים אצל מבוגרים. מקורות נפוצים לכאבי גב כוללים בעיות דיסק כגון: מתנת, שברים ודלדול עצם.

===האיברים בגב===
הריאות נמצאות בתוך בית החזה ומשתרעות עד אחוריו. הכליות ממוקמות מתחת לשרירים האחוריים התומכים בצלעות מתחתן, הן מקושרות באופן רופף לצפק. מכה בגב התחתון יכולה לפגוע בכליות.

===שטח הגב===
העור בגב האנושי עבה יותר ובעל פחות עצבים המסתיימים בו יחסית לכל חלק אחר בגו. למעט מקרים יוצאי דופן, הגב הגברי שעיר פחות מהחזה הגברי.

==חשיבות הגב בתרבות==
קעקוע על הגב. צבעי קעקוע חדשניים וטכניקות משוכללות מאפשרים בימינו מגוון עיצובים וצבעים שלא היו אפשריים קודם בתחום הקעקועים
לגב משמעות חברתית ואומנותית, בעצם היותו "בד הציור" הגדול ביותר על גוף האדם. קימורי הגב הנשי משמשים נושא בציורים רבים. בגלל הרגישות בתרבויות רבות בכל הנוגע לציור עירום, ציור הגב הנשי נפוץ ביותר, הוא מאפשר להציג עירום מבלי להראותו ממש.

ניבים ופתגמים רבים עוסקים בגב, בעיקר כסמל למקום עליו קשה לאדם לשמור. פתגמים נפוצים: "לתקוע סכין בגב" במשמעות של בגידה, "לשמור על הגב" במשמעות של לנקוט משנה זהירות.

באמונות ודתות עתיקות, בעיקר בהודו, הגב התחתון נחשב כמקום בגוף האוצר בתוכו הרבה אנרגיה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.spine-health.com/topics/anat/a01.html אנטומיה של הגב וכאב גב]
* 

קטגוריה:גו
קטגוריה:גב
סמל כווית

סמל כווית אומץ רשמית בשנת 1962.

במרכז הסמל מוצגת ספינה המסמלת את קשר המדינה לסחר הימי במפרץ הפרסי. הספינה ניצבת על בז, מעליה רשום שם המדינה בערבית ("דולת אלכוית"), ועל צוואר הבז תלוי מדליון שעליו דגל המדינה.

ספינות דאו הן סמל למסחר במפרץ הפרסי, ולפיכך מופיעה ספינת דאו גם בסמלי קטר ואיחוד האמירויות הערביות. הבז הוא סמלו של שבט קורייש, ולפיכך מופיע אף הוא בסמלים בחצי האי ערב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כווית: סמלים לאומיים
כווית

כווית
כווית
סמל לוקסמבורג

סמל לוקסמבורג הוא סמלה הרשמי של מדינת לוקסמבורג.

הסמל מציג מגן מוטען בעשרה פסים לרוחבו, בצבעי כסף וכחול לסירוגין. עליהם מוטען אריה אדום שלשונו וטפריו זהב, זנבו כפול ומצטלב ועל ראשו כתר.
מעל המגן, כתרו של הדוכס הגדול שליט המדינה. בגרסאות הסמל הבינוני והגדול, תומכים במגן שני אריות זהב זקופים בעלי זנבות כפולים. החלקה עשויה עיטורי זהב. לסמל הגדול מספר תוספות: את המגן מקיף סרט ירוק ועליו עיטור מסדר כתר האלון של לוקסמבורג, צלב לבן שמרכזו ירוק. גלימה מלכותית שצבעה החיצוני ארגמן, והפנימי פרוות צובל. מעליה, כתר הדוכס הגדול.

מקורו של העיצוב בימי הביניים מסמל דוכסות לימבורג ההיסטורית, ששטחה מחולק כיום בין לימבורג ההולנדית ולימבורג הבלגית. ההבדל היחיד בין הסמלים הוא הרקע שמאחורי האריה המופיע במרכז שלט האצולה. בסמל לימבורג הפסים מאחורי האריה הם בצבעי זהב ואדום, ואילו בסמל לוקסמבורג הפסים צבועים כסף וכחול.

מעמדו הרשמי של הסמל נקבע בחוק ב-1972.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לוקסמבורג: סמלים לאומיים
לוקסמבורג

לוקסמבורג
סמל לטביה

סמל לטביה נוצר לאחר הכרזת העצמאות של רפובליקת לטביה ב-18 בנובמבר 1918.
הסמל משלב סמלים לאומיים והיסטוריים של לטביה. השימוש בסמל הופסק בשנת 1940, כאשר לטביה נכללה בברית המועצות וחודש בשנת 1991 עם קבלת עצמאות מחדש.

השמש בחלקו העליון של שלט האצולה מסמלת את הלאומיות הלטבית. השמש סימלה כסמל הלאומיות הלטבית על ידי הרובאים הלטבים – ה-latviešu strēlnieki – שגויסו על ידי רוסיה במלחמת העולם הראשונה. 17 קרני השמש מייצגים את 17 מחוזות לטביה בהתאם לחלוקה שהייתה במדינה בשנת 1921.

שלושת הכוכבים מעל שלט האצולה מייצגים את איחוד שלושת המחוזות ההיסטוריים וידזמה, לטגייל וקורזמה זמגייל) למדינה אחת.

על הסמל מופיעים סמלי האזורים ההיסטוריים. סמל קורזמה וזמגייל (לטביה המערבית) היה אריה אדום כבר מהמאה ה-16. האריה הופיע לראשונה על שלט האצולה של דוכס קורזמה בשנת 1569. הסמל המסורתי של וידזמה ולטגייל (מזרח לטביה) הוא גריפון כסוף – סמל זה הופיע לראשונה בשנת 1566.

סמל לטביה עוצב על ידי האמן הלטבי ריהארדס זארינס.

סמל לטביה מופיע בשלוש צורות – הסמל הקטן, הסמל הקטן המורחב והסמל הגדול:
* בסמל הגדול – עושים שימוש נשיא לטביה, הסאימה – הפרלמנט הלטבי, ראש ממשלת לטביה, שרי הממשלה ומשרדי הממשלה, בית המשפט העליון של לטביה, התובע הכללי, שגרירויות וקונסוליות.
* בסמל הקטן המורחב – עושים שימוש סוכנויות הממשלה ומוסדות הפועלים תחת פיקוח שלטוני.
* בסמל הקטן – עושים שימוש מועצות מקומיות ומוסדות לימוד.

==הגדרת הצבעים==
* אדום – Pantone 186 C.
* ירוק – Pantone 341 C.
* כחול – Pantone 286 C.
* זהוב – Pantone 873 C / 131 C.
* כסף – Pantone 877 C / Cool Grey 4 C.
* שחור – Pantone Black C.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070708145437/http://www.li.lv/en/?id=38 מידע על הסמל באתר המכון הלטבי]

קטגוריה:לטביה: סמלים לאומיים
לטביה
לטביה
קטגוריה:אריות בתרבות
יורי אהרונוביץ'

יורי אהרונוביץ (13 במאי 1932 - 31 באוקטובר 2002), היה מנצח ישראלי, יליד ברית המועצות.

==לימודים==
אהרונוביץ' נולד בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) ולמד מוזיקה וכינור מאז גיל 4. בשנת 1954 סיים את לימודי הניצוח בקונסרבטוריון לנינגרד. הוא למד אצל נתן רחלין וקורט זנדרלינג. הוא התחיל לקבל הזמנות לנצח על תזמורות רוסיות חשובות, ביניהן התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג ועל תיאטרון בולשוי.

==קריירה==
בשנת 1964 התמנה למנצח ראשי של תזמורת משרד התרבות הסובייטי ושם עבד עד עלייתו ארצה בשנת 1972. בהמשך לכך הוזמן לנצח על תזמורות ידועות שם, ביניהן התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית של וינה, תזמורת יומיורי בטוקיו, לה סקאלה ואחרות.

משנת 1975 עד 1986 היה המנצח הראשי של תזמורת גירצניך ומשנת 1982 עד 1987 היה המנצח הראשי של התזמורת התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. במקביל לכך היה גם מנצח אופרה. הוא ניצח של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, על האופרה הלירית של שיקגו, על בתי אופרה חשובים באיטליה, האופרה המלכותית השוודית, האופרה של קלן והאופרה הממלכתית של בוואריה במינכן. הוא הקליט מספר ניכר של יצירות מוזיקליות חשובות עם הסימפונית של לונדון, הפילהרמונית של סטוקהולם והתזמורת הסימפונית של וינה.

יורי אהרונוביץ' ניצח על מספר רב של פסטיבלי מוזיקה בינלאומיים, ביניהם ברגן, ברגנץ, האיים הקנריים, פלורידה, ישראל, לוקרנו, לוצרן, מינכן, סאבונלינה, ספולטו, סטרסה וורונה. הקונצרט האחרון בניצוחו היה עם תזמורת פריז באוקטובר 2002.

==פרסים ואותות כבוד==
מאז 1984 היה יורי אהרונוביץ' חבר באקדמיה המלכותית למוזיקה של שוודיה, ובשנת 1987 קיבל ממלך שוודיה את עיטור הכבוד "אביר המסדר המלכותי של כוכב הצפון". בשנת 1988 קיבל בירושלים את "פרס אטינגר לאמנויות". באיטליה הוענק לו פרס "קשת הזהב 1991" מן העיתון האיטלקי "לה סטאמפה" ואוניברסיטת טורינו.

== קישורים חיצוניים ==
* 

 

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מנצחים יהודים רוסים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
מקסים שוסטקוביץ'

מקסים דימיטרייביץ' שוסטקוביץ (ברוסית: Maxim Dmitrievich Shostakovich; נולד ב-לנינגרד ב-10 במאי 1938) הוא מנצח ופסנתרן רוסי. 

מקסים שוסטקוביץ' הוא ילדם השני של המלחין דמיטרי שוסטקוביץ' ונינה וארצאר. מאז 1975 ניצח על רבות מן היצירות המוכרות פחות של אביו והגביר את הפופולריות שלו.

את השכלתו המוזיקלית רכש שוסטקוביץ' בקונסרבטוריונים של מוסקבה ולנינגרד. לאחר סיום לימודיו התמנה למנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של הרדיו והטלוויזיה בברית המועצות. בתקופה זו ניצח על ביצוע בכורה של הסימפוניה ה-15 של אביו. בשנת 1981 היגר לארצות הברית. אחרי שניצח במשך תקופת מה על תזמורת ניו אורלינס ועל הפילהרמונית של הונג קונג, חזר לסנקט פטרבורג.

הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 בפה מז'ור, אופוס 102, של דמיטרי שוסטקוביץ' הוקדש לבנו מקסים, שהיה מבצעו הראשון. 

בנו, דימיטרי מקסימוביץ' שוסטקוביץ', הוא פסנתרן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:עריקים מהגוש המזרחי
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
מקסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1938
וולטר הנרי רותוול

וולטר הנרי רותוול (באנגלית: Walter Henry Rothwell; 22 בספטמבר 1872 - 12 במרץ 1927) היה מנצח אנגלי.

==קורות חייו==
רותוול נולד ב-לונדון שבאנגליה. הוא היה עוזר-מנצח לגוסטב מאהלר בהמבורג ולאחר מכן עשה חלק גדול מן קריירה שלו בארצות הברית. הוא היה מנצחה הראשון של הפילהרמונית של לוס אנג'לס, שנבחר לאחר שהתזמורת נכשלה במאמציה לשכנע את סרגיי רחמנינוב לעבור לחוף המערבי. הוא תואר כ"שמרני". 

רותוול מת בסנטה מוניקה, שבקליפורניה מהתקף לב בשעת נסיעה לחוף הים, לחקור אי-אילו פרטיטורות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1872
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1928
הפסקת האש של חג המולד

צלב שהוצב באזור איפר שבבלגיה בשנת 1999, לציון הפסקת האש שאירעה במקום בשנת 1914
הפסקת האש של חג המולד הייתה הפסקת אש ספונטנית וקצרה שאירעה בחג המולד של שנת 1914 בחלק מאזורי הלחימה בין צבאות גרמניה, צרפת ובריטניה, במהלך מלחמת העולם הראשונה. זה היה אקט אי-התוקפנות המפורסם ביותר בסדרה של אקטים אי-תוקפניים ספונטניים במהלך מלחמת העולם הראשונה, המכונה באנגלית "Live and let live" (חייה ותן לחיות) .

הפסקת האש החלה ב-24 בדצמבר, ערב חג המולד, כאשר חיילי הצבא הגרמני החלו לקשט לכבוד החג את אזור הביצורים שלהם בגיזרת איפר בבלגיה. החיילים תלו נרות על העצים, וחגגו את המאורע בשירת שירי חג המולד כמו "לילה שקט" ("Silent Night" באנגלית; "Stille Nacht" בגרמנית). החיילים הבריטים שהיו מוצבים בשוחות הנגדיות הגיבו בשירת שירי חג מולד בשפה האנגלית.

בערב חג המולד קיבלו שני הצדדים "מתנות" לכבוד חג המולד: הגרמנים קיבלו קופסת סיגריות ומקטרת עם ציור של הקיסר וילהלם השני, והבריטים קיבלו מהמלכה מרי סיגריות, ממתקים ומכתב ברכה. מובן שזו הייתה הזדמנות למשפחות החיילים לשלוח מתנות לחיילים בחזית. המתנות היוו גורם חשוב בהפסקת האש כאשר חיילים החליפו מתנות ביניהם. לאחר ששני הצדדים צעקו זה לזה ברכות לחג, נפגשו בכמה מקומות ב"שטח ההפקר" קבוצות של חיילים גרמנים ובריטים שהחליפו ביניהם מתנות קטנות לחג, כמו משקאות חריפים או סיגריות.

הירי הארטילרי בגזרה זו הופסק גם הוא באותו הלילה. הפסקת האש התפשטה גם לאזורים אחרים של קו הלחימה, כאשר במקומות מסוימים אף נערכו משחקי כדורגל בין חיילי הצבא הגרמני והבריטי. הפסקת האש נמשכה ברוב האזורים עד סופו של ליל החג, אך במקומות מסוימים נמשכה עד ראש השנה הנוצרי. הפסקת האש אפשרה לכוחות לאסוף גופות של לוחמים שניגפו בקרב ולהביא אותם לקבורה מאחורי קווי הלחימה. במקומות מסוימים בשטח ההפקר אף נערכו הלוויות משותפות.

גודלה של הפסקת האש בין החיילים הצרפתים לגרמנים היה מצומצם בהרבה מזו שהתקיימה בין החיילים הגרמנים לאלו הבריטים. בין הבריטים לגרמנים לא הייתה שנאה רבה הודות לכך שהמלחמה עוד לא הייתה בשיא ואילו מרבית החיילים הצרפתיים שמדינתם נפגעה מהפלישה הגרמנית לצרפת לא העלו בדעתם לפגוש חיילים גרמנים.

הפסקת האש אירעה למרות התנגדותם של הדרגים הבכירים של הצבאות הלוחמים. בהמשך המלחמה מפקדי הצבאות החליטו כי אין לאפשר להפסקת אש שכזו לקרות שוב, ולכן בערבי חג המולד הבאים יחידות התותחנים השונות קיבלו פקודה להפגיז ללא הפסקה גם בחג עצמו, וזאת כדי למנוע אפשרות של הפסקת אש ספונטנית נוספת. אמצעי נוסף בו נעשה שימוש היה יצירת תחלופה מתמדת של כוחות בין הקווים השונים, על מנת למנוע מן החיילים להכיר את הצד הנגדי.

== בתרבות הפופולרית ==
* ב-2005 הופק הסרט "חג שמח" (בצרפתית: "Joyeux Noël") המבוסס על פרשה זו.
* הפרשה מוזכרת בשיר "Let The Truce Be Known" של להקת אורפנד לנד הישראלית.
* הפרשה מוזכרת בקליפ לשירו של פול מקרטני "Pipes of Peace".
* הפרשה מוזכרת בסדרת המסע בזמן דוקטור הו בפרק הספיישל לחג המולד 2017.
* הפרשה מוזכרת בשיר "Christmas Truce" של להקת Sabaton השוודית.

==קישורים חיצוניים==

* סיימון ריס, [http://www.firstworldwar.com/features/christmastruce.htm שביתת הנשק של חג המולד] באתר מקיף על מלחמת העולם הראשונה, באנגלית
*
* קן פולט "נפילת ענקים" בהוצאת (תמיר) מודן,MBJ
* 
* 

קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אירועי וחגיגות חג המולד
קטגוריה:1914 בבלגיה
קטגוריה:יחסים צבאיים גרמניה – הממלכה המאוחדת
אן-סופי מוטר

אן-סופי מוטר מקבלת תואר [[דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה]]
אן-סופי מוּטֶר (Anne-Sophie Mutter; נולדה ב-29 ביוני 1963 בבאדן-וירטמברג, גרמניה) היא כנרת גרמנייה.

== ביוגרפיה ==
מוטר החלה לנגן בפסנתר בגיל חמש וזמן קצר לאחר מכן עברה לנגן בכינור, אצל ארנה הוניברגר וואיידה שטוקי.

לאחר שזכתה בפרסים אחדים, שוחררה מן הלימודים הסדירים כדי להקדיש את זמנה לנגינה. כשהייתה בת 13 הזמין אותה המנצח הרברט פון קאראיין לנגן עם הפילהרמונית של ברלין. בשנת 1977 הופיעה לראשונה בפסטיבל זלצבורג ועם התזמורת הקאמרית האנגלית בניצוח דניאל בארנבוים.

בגיל 15 ביצעה מוטר את ההקלטה הראשונה שלה, הקונצ'רטי השלישי והחמישי של מוצרט, עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח הרברט פון קאראיין. באותה שנה הוכתרה בתואר "אמנית השנה".

בשנת 1980 הופיעה לראשונה בארצות הברית עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח זובין מהטה. בשנת 1985, בהיותה בת 22, הוכתרה לחברת כבוד באקדמיה המלכותית למוזיקה (לונדון) ולראש הפקולטה ללימודי כינור בין-לאומיים שם. 

בשנת 1988 יצאה לסיור רחב-ממדים בקנדה ובארצות הברית וניגנה לראשונה בקרנגי הול. בשנת 1998 ניגנה והקליטה לתקליטורים ו- DVD את מכלול הסונאטות לכינור של בטהובן, בליווי לאמברט אורקיס; ההקלטות שודרו בטלוויזיה בארצות רבות.

אף כי הרפרטואר של מוטר כולל יצירות קלאסיות רבות, היא נודעת בעיקר בביצועי מוזיקה מודרנית. מספר יצירות נכתבו במיוחד למענה או הוקדשו לה, ביניהן Sur le Même Accord של אנרי דיטייה, פרטיטה של ויטולד לוטוסלבסקי, הקונצ'רטו השני לכינור של קשישטוף פנדרצקי ו"Gesungene Zeit" של וולפגנג ריהם. היא קיבלה פרסים שונים, ביניהם פרסי גראמי אחדים. כמו כן יש לה שני כינורות סטרדיוואריוס ("אמיליאני" מ-1703 ו"לורד דן-ראוון" מ-1710).

==חיים אישיים==
בשנת 1989 נישאה אן-סופי מוטר לבעלה הראשון, דטלף וונדרליך, שמת בשנת 1995. לשניים שני ילדים, אראבלה וריכרד. היא נישאה שוב לפסנתרן והמנצח אנדרה פרווין בשנת 2002. הזוג חי במינכן עם ילדיה של מוטר עד מותו של פרווין בשנת 2019.

== פרסים ואותות הוקרה ==

פרס גראמי על ביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
* אן סופי מוטר ולמברט אורקיס על בטהובן: הסונאטות לכינור (מס' 1-3 אופוס 12; מס' 1-3, אופוס 30; סונאטת "האביב") 2000

פרס גראמי על ביצוע כלי מצטיין לסולן (עם תזמורת):
* אן-סופי מוטר ואנדרה פרווין (מנצח) על פרווין: קונצ'רטו לכינור "אן-סופי"/ברנשטיין: סרנדה (2005)

* אן סופי מוטר, קשישטוף פנדרצקי (מנצח) והתזמורת הסימפונית של לונדון על פנדרצקי: קונצ'רטו לכינור
מס' 2, מטאמורפוזות (1999)

* אן-סופי מוטר, ג'יימס לוויין (מנצח) והתזמורת הסימפונית של שיקגו על ברג, קונצ'רטו לכינור/ריהם: (1994)Gesungene Zeit

פרס ארנסט פון סימנס (2008)

* בשנת 2019 זכתה יחד עם ארבעה אמנים נוספים, ביניהם הפסלת הפלסטינית מונה חאטום והצייר ויליאם קנטרידג' בפרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה בקטגוריית מוזיקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנריות גרמניות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך לאמנויות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1963
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1963
קטגוריה:זוכי פרס ארנסט פון סימנס
ולדימיר הראשון, נסיך קייב

ולדימיר הראשון (סביב 960–1015), הידוע גם בכינויים "ולדימיר הגדול", "ולדימיר הקדוש", "ולדימיר המנצר" ו"השמש האדומה". היה מלך רוס של קייב החל בשנת 982 ועד מותו. ולדימיר הראשון היה בנו מחוץ לנישואין של סוויאטוסלאב איגורוביץ' ושל מלושה, שפחתה של אשתו של סוויאטוסלאב, הנסיכה אולגה. אחיו היו יארופולק ואולג.

בשנת 972 נהרג סוויאטוסלאב בקרב, ומיד עם מותו החל מאבק על כס השלטון בין שלושת האחים. אולג נרצח בידי אחיו הבכור יארופולק, וולדימיר ברח מחשש לחייו למלך נורווגיה, שהיה קרוב משפחתו מצד אביו. שם אסף כוחות צבא במשך 10 שנים וב-982 שב לנובגורוד כדי לדרוש את השלטון מאחיו. ואכן, כעבור מספר חודשים הביס צבאו את שרי המלחמה של יארופולוק, וולדימיר תפס את מקומו כשליט נסיכות קייב.

ולדימיר המשיך את מסורת עבודת האלילים של אבותיו, ובנה פנתיאון ל-6 האלים המרכזיים (פולוס, חורס, דג'דג'בוג, סטריבוג, סמרגל ומוקוש). הוא אף הגדיל לעשות, וחידש את מנהג קורבנות האדם לאלילים אלו.

יחד עם זאת היה ולדימיר קשוב למתרחש בעולם, והבין שעל הנסיכות להצטרף למגמה ההולכת ומתחזקת של מונותאיזם. עדויות בכתובים מעידות על כך שהוא הזמין לחצרו נציגים של היהדות, הנצרות והאסלאם. לאחר שיחות ודיונים עם כל אחד מאלה, בחר ב"פילוסוף היווני".

קיימות מספר גרסאות לסיבה שבגינה בחר ולדימיר דווקא בנצרות. הגרסה הרשמית והנפוצה ביותר טוענת כי ולדימיר חשש מהאימפריה הביזנטית הנוצרית ומאיומים שקיבל ללא הרף מכיוון קונסטנטינופול. הגרסה העממית והמפורסמת לא פחות היא שוולדימיר בחר בנצרות משיקולים פרקטיים בהרבה: הוא ידע שלא יהיה קל להפיץ דת מונותאיסטית חדשה - אך על אחת כמה וכמה דת שאוסרת בתכלית האיסור אכילת בשר חזיר ושתיית אלכוהול, איסורים שידע כי לעולם לא יתקבלו על ידי בני עמו.

ולדימיר זכה לכינויו לאחר שקיבל על עצמו את הנצרות היוונית-אורתודוקסית (בשנת 988 לספירה) וכפה אותה על העם כולו.

בימיו עלתה העיר קייב לגדולה והערים הרוסיות האחרות קיבלו עליהן את מרותה.

==המשפחה==
לוולדימיר היו מספר נשים. האישה הראשונה - אשתו לשעבר של אחיו יארופולק שוולדימיר הרג אותו. לאחר קבלת הנצרות הוא התחתן עם הנסיכה הביזנטית אנה ולאחר שהיא נפטרה בשנת 1011 הוא התחתן עם אישה אחרת.
סה"כ היו לו 12–13 בנים ו-10 בנות לפחות:
* מאישה ממוצא צ'כי:
** וישסלב, נסיך נובגורוד
* מאישה יווניה, אלמנת יארופולק:
** סוויאטופולק, נסיך קייב
* מרוגנדה, בת של נסיך מפולוצק:
** יזיאסלב, נסיך פולוצק
** מסטיסלב
** יארוסלב הראשון, נסיך קייב
** וסבולובד
** פרדסלבה - התחתנה עם מלך פולין בולסלב הראשון
** פרמיסלבה - התחתנה עם נסיך הונגרי לאלסו
** מסטיסלבה
* מאדלייה:
** מסטיסלב, נסיך צ'רניגוב
** סטניסלב, נסיך סמולנסק
** סודיסלב, נסיך פסקוב
* ממלפרידה:
** סביאטוסלב, נסיך דרבליאנים
* מאישה ממוצא בולגרי:
** בוריס, נסיך רוסטוב
** גלב, נסיך מורום

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200px>
קובץ:1000 Vladimir 2.jpg|ולדימיר הראשון על האנדרטה המילניום של רוסיה 
קובץ:Borovitskaya square1.jpg|אנדרטת ולדימיר הגדול במוסקבה
קובץ:Володимир Великий.JPG|אנדרטת ולדימיר הגדול בקייב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
קטגוריה:נסיכי קייב
קטגוריה:פגנים שהתנצרו
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף אוקראינים
קטגוריה:ילידי 958
קטגוריה:נפטרים ב-1015
CIAM

הקונגרס האחד עשר
סיא"ם (הקונגרס הבינלאומי לאדריכלות מודרנית CIAM - Congrès International d'Architecture Moderne) היה ארגון אדריכלים שקם בשנת 1928 ופעל עד 1959. הארגון נוסד ביוזמת 28 אדריכלים אירופאים שבראשם האדריכל השווייצרי לה קורבוזיה. הארגון פעל לקדם את האדריכלות המודרנית לטובת החברה, הסוציאליסטית בתפיסתה, וניסח את המניפסט של תנועת המודרניזם באדריכלות. הארגון פעל במקביל וכהמשך לאסכולת הבאוהאוס והייתה לו השפעה רבה על התפתחות האדריכלות של המאה ה-20.

עקרונותיו הראשונים של CIAM היו ברובם אימוץ מניפסט הסגנון הבינלאומי אשר נוסחו על ידי לודוויג מיס ואן-דר-רוהה בשנת 1927. בקונגרסים שהתקיימו ביוזמת הארגון נדונו רעיונות חדשים לגבי תפישת האדריכלות המודרנית והתכנון העירוני במאה ה-20. אחת הבעיות הקשות שעמדו על הפרק בתקופה זו הייתה בעיית השיכון של מיליוני בני האדם שהיגרו מן הכפר אל העיר בתחילת המאה. בעיה זו החריפה לאחר ההרס הרב שגרמה מלחמת העולם השנייה לאירופה. לאחר המלחמה, אדריכלים רבים במדינות שניסו לשקם עצמן אימצו את עקרונות הארגון בכל ההיבטים של התכנון העירוני המחודש וסוג בנייה המתאים לאכלוס מהיר של ההמונים.

== קונגרסים ==
אחד עשר קונגרסים נערכו על ידי CIAM:
* 1928, CIAM I, לה סאראז, שווייץ, יסוד הארגון
* 1929, CIAM II, פרנקפורט, גרמניה, התמקדות בפרויקט השיכון של ארנסט מיי.
* 1930, CIAM III, בריסל, בלגיה
* 1933, CIAM IV, אתונה, יוון
* 1937, CIAM V, פריז, צרפת
* 1947, CIAM VI, ברידג'ווטר, אנגליה, החלטה מחודשת על עקרונות הארגון
* 1949, CIAM VII, ברגמו, איטליה
* 1951, CIAM VIII, הודסדון, אנגליה
* 1953, CIAM IX, אקס-אן-פרובנס, צרפת
* 1956, CIAM X, דוברובניק, יוגוסלביה
*1959, CIAM XI, אוטרלו, הולנד
== חברים מפורסמים ==
* לה קורבוזיה, מייסד הארגון
* אלבר אלטו, אדריכל פיני בולט
* הנדריק פטרוס ברלחה, אדריכל הולנדי
* פייר ז'נרה, אדריכל שווייצרי, בן דודו של לה קורבוזיה
* האנס מאייר, ממנהלי בית הספר הבאוהאוס
* חרית ריטבלד, אדריכל הולנדי, ממובילי הדה-סטיל

== ראו גם ==
* אדריכלות מודרנית
* הסגנון הבינלאומי
* באוהאוס
* וורקבונד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
קטגוריה:מבנים שתכנן לה קורבוזיה
נוזל מגנטי

נוזל מגנטי(ferrofluid בשמו באנגלית) לאחר חשיפה לשדה מגנטי ושינויי צורתו.
נוזל מגנטי הוא נוזל שנהפך מקוטב מאוד בנוכחות שדה מגנטי. 
נוזל מגנטי הוא תרחיף של חלקיקים פרומגנטיים זעירים בגודל ננומטרי של תחמוצות ברזל (ראו: מגנטיט או המטיט) אשר מורחפים במים או בממס אורגני המכיל חומרים פעילי שטח. חומרים אלו אשר מצפים את החלקיקים מונעים מהם להיצמד זה לזה כתוצאה מכוח ואן דר ואלס או בשל משיכה חשמלית. מה שיוצר מעין "קוצים" בנוזל וגורם לו להיראות מיוחד ויוצא דופן. 

למרות שמה של התמיסה 'נוזל מגנטי', תרחיף זה איננו מגנט והתמיסה היא בעלת תכונות פרהמגנטיות. דהיינו, החלקיקים אינם נושאי קוטביות קבועה (אינם 'מגנטיים') ובהיעדר שדה מגנטי משמעותי התמיסה תהיה הומוגנית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מגנטיות
קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:הנדסת חומרים
אפיפורה

אֶפִּיפוֹרָה (מיוונית: επιφορά, לשאת מעל) היא אמצעי ספרותי, המאופיין בחזרה על מילה או כמה מילים בסוף מספר שורות או משפטים רצופים. 
מטרת השימוש באפיפורה היא להבליט ולהדגיש מסר מסוים. בשירת ימי הביניים העברית נכתבו שירים, שכל השורות שלהם הסתיימו באותה מילה, למשל הפיוט "צמאה נפשי" של רבי אברהם אבן עזרא, שכל שורותיו מסתיימות במילה "חי".

== צורת הטכניקה ומקורותיה ==
האפיפורה מופיעה כבר בתנ"ך, ובמידת מה גם במשנה, ועל כן היא נחשבת לאחת מהטכניקות הקדומות ביותר. לדוגמה: וְאַתָּה שָׁלוֹם וּבֵיתְךָ שָׁלוֹם וְכֹל אֲשֶׁר לְךָ שָׁלוֹם (שמ"א כה 6). 

האפיפורה משמשת בשירה, בסיפורת ובסיסמאות. מבנה החזרה נותן עוצמה לשורות ומקשר אותן בקשר חזק יותר. לרוב האפיפורה מופיעה במרווחים קצרים יחסית, אך לעיתים יש גם חזרות מרוחקות יותר. כך למשל הפזמונאי בוב דילן סוגר כל בית בשירו Ballad for a thin man במשפט: "?Do you, Mr. Jones".

== אפיפורה במוזיקה ==
במוזיקה ישנו מונח מקביל המתאר קטע בו יש תמה מוזיקלית החוזרת בסוף כמה משפטים (אין לבלבל עם אקורד חוזר שאינו אפיפורה, אלא רק חריזה מוזיקלית). על התמה להיות מורכבת ממלודיה והרמוניה גם יחד. במקרים מסוימים הקטע עובר מודולציה בין המשפטים, אך המלודיה וההרמוניה, יחסית לסולם, נשמרות.

המונח המוזיקלי מקובל פחות מהמונח הספרותי וזאת כיוון שהוא נדיר יותר. אחת הדוגמאות הבולטות ביותר לאפיפורה מוזיקלית היא הבופ סטנדרט Epistrophy (בעברית: אפיפורה) שהולחן בידי הפסנתרן ת'לוניוס מונק והמתופף קני קלארק.

== דוגמאות לאפיפורה ==
=== דוגמה מהמקרא ===
* אֶהְיֶה כַטַּל לְיִשְׂרָאֵל יִפְרַח כַּשּׁוֹשַׁנָּה וְיַךְ שָׁרָשָׁיו כַּלְּבָנוֹן:
:יֵלְכוּ יֹנְקוֹתָיו וִיהִי כַזַּיִת הוֹדוֹ וְרֵיחַ לוֹ כַּלְּבָנוֹן:
:יָשֻׁבוּ יֹשְׁבֵי בְצִלּוֹ יְחַיּוּ דָגָן וְיִפְרְחוּ כַגָּפֶן זִכְרוֹ כְּיֵין לְבָנוֹן: (הושע יד, ו-ח).

=== דוגמה מהשירה ===
* לא הכול הבלים, בתי (...)
:כי עדית מטפחתך, בתי (...)
:והכה החלי, בתי (...)
:אז עלה הברזל, בתי (...)
:לא לכח יש קץ, בתי (...)
:עוד יבא יום שמחה, בתי (שיר לאשת-נעורים, נתן אלתרמן).

הדובר משתמש במילה "בתי" כאפיפורה על מנת להדגיש את ההתמסרות הכפייתית והמוחלטת של הדובר לאהובתו.

== ראו גם ==
* אנאפורה
* חרוז לבן
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טכניקות ספרותיות
אולם (בית המקדש)

המחשת מבנה המקדש: האולם בולט לצדדים בכניסה למבנה
האולם היה חלק בבית המקדש ששימש כאולם כניסה. הוא ניצב ממזרח להיכל ובכניסה אליו היו 12 מדרגות. לעיתים המילה היכל משמשת לתיאור האולם וההיכל גם יחד.

==מידות האולם==
רוחבו (ממזרח למערב):
* בבית ראשון: 10 אמות
* בבית שני: 11 אמה (16 אמה יחד עם כותלו המזרחי), וכן הוא יהיה בבית שלישי.

אורכו (מצפון לדרום):
* בבית ראשון: 20 אמה
* בבית שני: 100 אמה.

במקדש שני - משני צידי האולם, לקחו 15 אמות מכל צד, וקבעו במקומות שלקחו את בית החליפות, כך שבלי בית החליפות, אורך האולם מצפון לדרום היה - 70 אמה.

==פתח האולם==
יש שני הבדלים בין פתחו של אולם לבין הפתחים האחרים:
# לכל הפתחים שהיו בבית המקדש היו דלתות, חוץ משל אולם, שבמקום זה הייתה תלויה בו פרוכת.
# מידות הפתחים האחרים היו 20 אמה גובה ו - 10 אמות רוחב, אבל מידות פתח האולם היו 40 אמה גובה ו - 20 אמה רוחב.

==הקישוטים באולם==
קורות של ארז- 
היו קורות של ארז קבועים מקיר ההיכל לקיר האולם, כדי שלא יטה הקיר מרוב גובהו וייפול.

השרשרות והעטרות- 
שרשרות מזהב היו קבועות בתקרת האולם, שבהם פרחי כהונה עולים ורואים את העטרות.
לפי התוספות בשם הגאונים מסכת גיטין ז', א', ה"עטרות" היו כעין כיפות מוזהבות.

גפן של זהב- 
גפן מזהב הייתה עומדת על פתחו של ההיכל אשר הייתה מורמת ומשוכה על גבי מוטות.
מי שהתנדב להביא זהב בצורת עלה, בצורת גרגיר או בצורת אשכול, היה מביא ותולה באותה גפן על ידי כהן.

נברשת- 
הילני המלכה תרמה נברשת לבית המקדש. את הנברשת תלו בפתח ההיכל.

שני שולחנות- 
באולם היו שני שולחנות: שולחן של זהב ושולחן של שיש.
כאשר הביאו את לחם הפנים להיכל, שמו אותו על השולחן של שיש, וכאשר הוציאו אותו, שמו אותו על שולחן של זהב.

==השערים שהיו באולם==
באולם היו שלושה שערים:
# בפתח ההיכל.
# מצפון לשער ההיכל.
# מדרום לשער ההיכל. על שער זה נאמר: "הַשַּׁעַר הַזֶּה סָגוּר יִהְיֶה לֹא יִפָּתֵחַ וְאִישׁ לֹא יָבֹא בוֹ כִּי ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל בָּא בוֹ וְהָיָה סָגוּר" (יחזקאל מ"ד, ב').

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==
מחירון לוי יצחק

שער מחירון לוי יצחק מ-1 ביולי 2009
מחירון לוי יצחק הוא מחירון חודשי לכלי תחבורה, אשר נחשב למוסמך בענף הביטוח ושמאות הרכב בישראל.

המחירון מציג את מחירי מרבית דגמי כלי הרכב הנמכרים בארץ, בטבלאות ממוינות לפי שם יצרן, דגם, שנת ייצור, רמת גימור ועוד. המחירון מספק כלים לשקלול גורמים נוספים המשפיעים על המחיר כגון מספר הבעלויות הקודמות ("יד"), קילומטראז' ואבזור.

המחירון החל להתפרסם בשנת 1974 על ידי שמאי הרכב לוי יצחק, ותחילה כלל מספר מועט של דגמי מכוניות, אלה שהיו מקובלים בשוק הרכב הישראלי. עם גידול מספר הדגמים המיובאים לישראל, למשל עם התרחבות כניסתם של יצרני הרכב היפנים באמצע שנות ה-80 גדל המחירון בהתאם. חשיבותו של המחירון גדלה כאשר החל לשמש את הבנקים ואת חברות הביטוח כבסיס להערכת שוויין של מכוניות.

בשנת 1982 הקים לוי יצחק את חברת לוי יצחק – החברה לשמאות וסקרים בע"מ, המפרסמת את המחירון. בנוסף להכנסה ממכירת המחירון, לחברה הכנסה ממודעות המתפרסמות במחירון. 

בשנת 2020 הושקה אפליקציית מובייל לעיון בנתוני המחירון. 

מחירון לוי יצחק מקובל כל כך לשימוש שיש שטענו כי הוא מהווה מונופול. בשנת 2021 קמה למחירון תחרות ממשרד התחבורה, שהשיק את "מחירון העם" - מחירון המבוסס על דיווחי הציבור בעסקאות מכירת רכב. לוי יצחק התנגד לצעד זה.

==ראו גם==
* קארספורום
* מחירון דקל

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלת תחבורה בישראל
החמור של מגדנה

החמור של מגדנה (בגאורגית მაგდანას ლურჯა) הוא סרט קולנוע דרמטי בשחור לבן של הבמאים תנגיז אבולדזה ורוואז צ'חיידזה, על פי הנובלה של אקתרינה גבשווילי.
== עלילה ==
הסרט מתאר את חיי היומיום בגאורגיה דרך סיפורה של משפחת מגדנה, משפחה פשוטה שחייה ממכירת יוגורט שאלמנת מגדנה לוקחת לשוק העירוני. יום אחד שני ילדיה, מיכו וקאטו, מוצאים חמור עזוב בכביש המוביל לכפר שלהם.

לאחר שטיפלו בחמור והאכילו אותו, הוא פקח את עיניו ונגלה לעיניהם חמור כחול עיניים, והם החליטו לקרוא לו "לורג'ה" (בגאורגית: "כחול עיניים"). החמור היה לעזר רב למשפחה עד שמסתבר שהיה שייך לסוחר פחם ובני המשפחה נאלצים לכתת רגליהם לבית המשפט.

הסרט זכה לפרס מיוחד לסרטים קצרים בפסטיבל קאן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1955
קטגוריה:סרטים גאורגיים
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטי דרמה
הולדה בעוולה

תובענה בגין הולדה בעוולה היא תובענה של הורים כנגד רופא על שבגלל רשלנות רפואית שלו הם לא הפילו עובר שנולד עם מומים. תובענת ההולדה בעוולה קשורה לעיתים לתביעת היילוד עצמו על חיים בעוולה.

==בישראל==
משנות ה-80, עת הוכרה בישראל האפשרות לתביעה על חיים בעוולה, ועד העשור השני של המאה ה-21, נכרכו יחד תביעות של הולדה בעוולה עם תביעות של חיים בעוולה. במרץ 2012 המליצה דעת הרוב של ועדת מומחים, בראשות שופט בית המשפט העליון בדימוס אליהו מצא, לבטל את ההכרה בעילת "חיים בעוולה" ולהקים מנגנון פיצוי שיפעל במקרי נכות של למעלה מ-20% עיקרי המלצות הוועדה קיבלו תוקף בפסק דין של בית המשפט העליון בעניין ליאור המר, שניתן על ידי השופט אליעזר ריבלין ביום פרישתו מבית המשפט. בפסק דין ליאור המר ביטל בית המשפט העליון את עילת ה"חיים בעוולה" ובמקביל הרחיב את עילת התביעה של ההורים מכוח "הולדה בעוולה". באמצעות עילת תביעה זו האחרונה, יכולים הורים לתבוע פיצוי שיכסה את הוצאות גידולו ומלוא צרכיו של הילוד גם לאחר בגירותו ולמשך כל תוחלת חייו המוערכת.

אחד ההבדלים בין תביעה על חיים בעוולה לבין התביעה על הולדה בעוולה היא מועד תחולת התיישנות התביעה. בתביעה על הולדה בעוולה, התביעה היא של ההורים. המועד בו נודע להורים על העוולה היא לרוב בסמוך ללידה, ולכן התביעה מתיישנת כ-7 שנים לאחר הלידה. לעומת זאת, בתביעה של חיים בעוולה, התביעה הייתה של היילוד וההתיישנות נספרת 7 שנים ממועד הגעת היילוד לבגרות. בפסק דין המר, וכן בפסקי דין נוספים בתחום, קבעו שופטי בית המשפט העליון כללי מעבר שאפשרו הגשת תביעות על חיים בעוולה במקרים שבהם התביעה על הולדה בעוולה התיישנה, בטרם ניתנה הלכת המר או סמוך לאחריה.

===עילות התביעה===
תביעה על הולדה בעוולה אפשרית במקרים בהם בגלל התרשלות בבדיקות במהלך ההריון לא נמצאו מומים שאילו נמצאו היו גורמים להורים לבצע הפלה. בנוסף, בתי המשפט קיבלו תביעות על התרשלות כאשר רופאים או מבצעי סקירת מערכות לא ציינו בפני ההורים את האפשרות לבצע בדיקה מקיפה יותר.

==לקריאה נוספת==
* שמואל ילינק, הולדה בעוולה - זכויות תביעה ופיצויים, "אשלי" הוצאה לאור בע"מ, תל אביב, 1997.
* גיל סיגל, על הולדה בעוולה בישראל וקול קורא לשינוי, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 4 עמוד 10, 2011
*דניאל שפרלינג "על הולדה בעוולה והטעם שבטעמים להפסקת היריון: הרהורים בעקבות פלוני נ' מדינת ישראל" המשפט י"ד, 541 (2010).

==קישורים חיצוניים==
* רונן פרי, [http://works.bepress.com/ronen_perry/10/ מאמר על חיים בעוולה] באנגלית.
* רונן פרי, להיות או לא להיות - האם זו השאלה? תביעות נזיקין בגין חיים בעוולה כטעות קונספטואלית, משפטים, כרך לג, עמ' 507- 584 (2003)
* רונן פרי, [http://www.dmag.co.il/pub/israelbar/pdf17/80.pdf להיות או לא להיות: זו כבר לא השאלה], עורך הדין 17, בעמ' 80 (2012)
* שמואל ילינק, [http://www.daat.ac.il/mishpat-ivri/skirot/23-2.htm הולדה בעוולה - זכויות תביעה ופיצויים], מכללת שערי משפט, פרשת תזריע-מצורע, תשס"א, גיליון מס' 23
* [https://web.archive.org/web/20170822182339/http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=899775 העליון: ילד בעל מום לא יוכל לתבוע פיצויים - הוריו כן], נענע10, 28 במאי 2012
*[https://law-medical.co.il/%d7%94%d7%a4%d7%a1%d7%a7%d7%aa-%d7%94%d7%a8%d7%99%d7%95%d7%9f-%d7%a2%d7%a7%d7%91-%d7%9e%d7%95%d7%9e%d7%99%d7%9d/ הפסקת הריון עקב מומים] - עו"ד שלומית ברק, 20 בנובמבר 2017

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דיני נזיקין
קטגוריה:היריון ולידה
קטגוריה:אתיקה רפואית
פנים

פניו של [[וינסנט ואן גוך בדיוקן עצמי]]
פנים של ילדה, ציור משנת 1642

הפנים הן החלק הקדמי של הראש. פני האדם משתרעות בין המצח לסנטר. הפנים כוללות עור, שיער, מצח, גבות, עיניים, אף, לחיים, אוזניים, פה, שפתיים, שיניים וסנטר. באמצעות הפנים מובעות הבעות הפנים. הפנים מהוות מרכיב חשוב בהופעת האדם ובזהותו.

המילה "פנים" נגזרת מן השורש פ-נ-י/ה משום שהן פונות קדימה.

הפנים הן מאפיין המאפשר הבחנה בין אנשים וזיהויים, בדרך כלל ממבט ראשון (למעט הבחנה בין תאומים זהים). לדוגמה, תמונת פנים על רישיון הנהיגה מאפשרת לשוטר לאמת את זהות הנהג.

==הבעת פנים==

הבעות פנים נוצרות על ידי תנועת ותנוחת שרירי הפנים ומפורשות על ידי המוח, הן משמשות כערוץ תקשורת בלתי מילולי.
לעיתים קרובות ניתן ללמוד על רגשותיו ומצב רוחו של האדם דרך הבעת פניו.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:Model with eye make-up.jpg|פני אישה
תמונה:Tim Bartel-new.jpg|פני גבר
תמונה:Enfants.jpg|פני ילדים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
*[https://humananatomyonline.in/2022/01/11/face/ פנים] 

==הערות שוליים==

*
גיאורגי דאנליה

גיאורגי דאנֶליָה (בגאורגית: გიორგი დანელია) (25 באוגוסט 1930 – 4 באפריל 2019) היה במאי קולנוע גאורגי סובייטי, שהיה מוכר בסרטיו הסאטיריים והקומיים. הוא היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1989).

==ביוגרפיה==

דאנליה נולד ב-25 באוגוסט 1930 בטביליסי למשפחה של אנשי קולנוע: דודתו, ווריקו אנג'פרידזה, הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון; דודניתו, סופיקו חיאורלי, היא שחקנית קולנוע גם כן. בתחילת דרכו למד אדריכלות ובעקבות לימודיו עסק במקצוע תקופה קצרה.

בשנת 1958 סיים לימודיו כבמאי באולפני מוספילם.

נפטר במוסקבה ב-4 באפריל 2019.

==יצירתו==
מסרטיו שביים:
* "סריוז'ה" - סרט משנת 1960 בבימויו יחד עם איגור טאלאנקין, נקרא גם "קיץ שצריך לזכור"
* אני צועד במוסקבה 
* "אר דאידרדו" (בעברית "אל תיקח ללב") - סרט משנת 1969, המבוסס על נובלה
* "מימינו" - קומדיה
* קין-דזה-דזה! (1986) - קומדיית מדע בדיוני.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:במאי קולנוע גאורגים
קטגוריה:מגרלים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:טביליסי: אישים
קטגוריה:מוסקבה: אישים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2019
פידליו

[[לוטה להמן בתפקיד לאונורה]]
פידליו (גרמנית: Fidelio) היא האופרה היחידה שנכתבה על ידי לודוויג ואן בטהובן. היא עלתה בראשונה ב-28 בנובמבר 1805, וירדה כעבור שלוש הצגות בלבד עקב כניסתו של הצבא הצרפתי לווינה. תחילה היא כללה שלוש מערכות. כעבור שנה היא נערכה מחדש בידי בטהובן וצומצמה לשתי מערכות, אך הורדה מן הבמה שוב כעבור שתי הצגות. ב-1814 הועלתה שוב, אך גם הפעם לא כבשה את לב הקהל וירדה לאחר 22 הצגות.

הצגת הבכורה של האופרה התרחשה בתיאטרון הקיסרי המלכותי "תיאטר אן דר וין" בווינה בהשתתפות אנה מילדר בתפקיד לאונורה, לואיזה מילר בתפקיד מרצלינה, פרידריך דמר בתפקיד פלורסטן, סבסטיאן מאייר בתפקיד פיצארו, ויינקוף בתפקיד דון פרננדו ורותה בתפקיד רוקו.

==עלילת האופרה==

האופרה מספרת על לאונורה, אשת פלורסטן, אשר מנסה לעזור לו להימלט מן הכלא בו נכלא על ידי אויבו, פיצארו. לשם כך היא מתחזה לעלם בשם פידליו במטרה להתקבל לעבודה בכלא.

===מערכה ראשונה===
====תמונה ראשונה: חדר בביתו של רוקו====
האופרה נפתחת בביתו של רוקו, הסוהר הראשי. יאקינו, נושא מפתחות הכלא, מציע למרצלינה, בת הסוהר, נישואין, אך היא מסרבת. רוקו ופידליו, הלא הוא לאונורה בתחפושת, נכנסים לחדר ויאקינו נאלץ להפסיק בחיזוריו העקשניים אחר מרצלינה. פידליו מבקש מרוקו רשות לטפל באסירים כולם, ורוקו, שמחבב אותו, מסכים, אך מידע אותו כי יש אסיר בכלא שבו הוא אינו יכול לטפל, ששוכן במגדל בתא מבודד. לדברי של רוקו, מאחר שעל פי הוראת המושל כמעט ואין מאכילים את אותו אסיר, אין צורך לדאוג כי הוא לא יאריך ימים. לאונורה מבינה שמדובר בבעלה, פלורסטן.

====תמונה שנייה: בחצר בית הסוהר====
שר המדינה, דון פרננדו, עומד לבקר בכלא, ופיצארו, מנהל הכלא, מחליט להוציא להורג את פלורסטן, כדי שלא יתגלה על ידי השר. הוא דורש מרוקו לחפור קבר. לאונורה חשה בסכנה ומשכנעת את רוקו, בתחפושתה כפידליו, להוציא את האסירים לחצר כדי שיוכלו ליהנות מאור השמש, אך פלורסטן אינו נמנה עמם. רוקו מבטיח לה שייקח אותה לראות את האסיר.

===מערכה שנייה===
====תמונה ראשונה: במגדל השמירה====
רוקו ולאונורה נכנסים לתאו של פלורסטן כדי לחפור את הקבר ופלורסטן מתחנן למעט מים ורוקו מרשה ללאונורה להשקותו. לאונורה נבהלת ממראהו של בעלה אך שומרת על קור רוחה, מאחר שהשעה מוקדמת מכדי לגלות את זהותה.

פיצארו נכנס לתאו של פלורסטן כדי להרוג אותו מיד בפגיונו, משום שרוקו אינו מסכים להרוג אותו בעצמו. לאונורה מנסה למנוע את הרצח ובאותו רגע נשמע קול החצוצרה המקבל את פניו של שר המדינה. פיצארו עולה כדי לקבל את פניו.

====תמונה שנייה: ברחבת בית הכלא====
פלורסטן מתברר כידידו של דון פרננדו, שחשב אותו למת, והוא משחרר את פלורסטן מן הכלא. פיצארו מובל למעצר במקומו. כשמרצלינה מגלה כי פידליו הוא בעצם אישה, היא מסכימה להינשא ליאקינו.

== האופרה בישראל ==
פידליו הועלתה בישראל בביצוע קונצרטנטי עם התזמורת הפילהרמונית במסגרת פסטיבל ישראל בשנים 1963 ו-1977. בשנת 1977 הועלתה האופרה בקיסריה.
האופרה הישראלית החדשה העלתה את פידליו לראשונה באפריל 2005, בהפקה משותפת עם פסטיבל זלצבורג.

== ראו גם ==
* אופרת מילוט
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?ArticleId=1582&Subj=1&Area=1 פרטים], באתר "הבמה"

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופרות

קטגוריה:יצירות מאת בטהובן
קטגוריה:אופרות בגרמנית
מתכות כבדות

[[אבץ - מתכת כבדה החיונית בכמות קטנה ליונקים אך רעילה להם בכמויות גדולות.]]
מתכות כבדות הן מתכות בעלות מסה אטומית גבוהה או מתכות שמשקלן הסגולי גבוה. עם זאת, זהו מושג שאינו מוגדר בצורה חד-משמעית וקיימות לו הגדרות רבות:

על פי ההגדרה הנפוצה ביותר, מתכות כבדות הן כל היסודות בין נחושת לביסמוט שמשקלם הסגולי עולה על 4.0 גרם לסמ"ק. אורגניזמים חיים צריכים כמויות מזעריות של חלק מהמתכות האלו, ביניהן: קובלט, נחושת, מגנזיום, מוליבדן, ונדיום, אבץ וסטרונציום; אבל כמויות גבוהות של יסודות אלו הן רעילות לכל יצור חי. מתכות אחרות כמו קדמיום, כספית ועופרת אינן נחוצות כלל לקיומו של אורגניזם, וכאשר הן מצטברות בגופם של אורגניזמים רבים הן רעילות להם.

הגדרה שנייה, מצומצמת יותר, מגדירה מתכות כבדות כמתכות הכבדות יותר ממתכות אדמה נדירות, בתחתית הטבלה המחזורית. אף אחת מהמתכות בהגדרה זו אינה חיונית לקיומם של אורגניזמים, וכולן פרט לזהב וביסמוט רעילות להם. גם תוריום ואורניום לעיתים נכללים בהגדרה זו, אך לרוב הם פשוט נקראים "מתכות רדיואקטיביות".

הגדרה שלישית, המרחיבה את ההגדרה המקורית, מגדירה מתכת כבדה ככל מתכת המסוגלת לגרום להרעלה רפואית. בתוך הגדרה זו שוכנות המתכות מההגדרה הראשונית, ואליהן מתווספים ברזל, מגנזיום, אלומיניום ובריליום.

הגדרה רביעית, הרווחת בתחנות כוח גרעיניות, אף היא מרחיבה את ההגדרה המקורית בהוסיפה יסודות הכבדים מכספית, כדוגמת האקטינידים אורניום ופלוטוניום.

הגדרה חמישית, הרווחת באסטרונומיה, מגדירה מתכת כבדה (או מתכת בכלל) כיסוד אשר לא נוצר במפץ הגדול - כל היסודות ביקום פרט למימן, הליום וליתיום.

המושג של מתכות כבדות משמש בעיקר בקונטקסטים רפואיים וסביבתיים.

== מתכות כבדות במים ==
נוכחות של מתכות כבדות במי שתייה מעל רמה מסוימת, עלולה לגרום להצטברות מתכות כבדות בגוף ולפגוע בבריאות הציבור. גם נוכחות של מתכות כבדות במי שפכים עלולה לגרום לחלחול של המתכות אל מי תהום, ולהגבלת יכולת הטיהור של המים.
על מנת להגביל את כמות המתכות הכבדות שמזרימים מפעלי תעשייה לשפכים, תיקן המשרד להגנת הסביבה את תקנות המים (מניעת זיהום מים), התשס"א-2000.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.sviva.gov.il/Enviroment/bin/en.jsp?enPage=BlankPage&enDisplay=view&enDispWhat=Object&enDispWho=Articals^l636&enZone=industrial_compounds מתכות כבדות באתר המשרד להגנת הסביבה]
* [http://www.iupac.org/publications/pac/2002/pdf/7405x0793.pdf מתכות כבדות - הגדרה] 
* [http://www.food-info.net/uk/metal/intro.htm סקירה על מתכות כבדות במזון והשפעותיהן] 
* [http://www.healthofchildren.com/G-H/Heavy-Metal-Poisoning.html מידע על הרעלה ממתכות כבדות] 

קטגוריה:יסודות מתכתיים
קטגוריה:מתכות
שכונה א' (באר שבע)

שכונה א היא השכונה המתוכננת הראשונה של העיר באר שבע. היא ממוקמת במרכז הגאוגרפי של העיר, וצמודה למרכז האזרחי החדש. השכונה נמצאת צפונית לעיר העתיקה, דרומית לשכונה ב', מזרחית לשכונה ה' ומערבית למרכז האזרחי.

== היסטוריה ==
השכונה הוקמה כשיכון בשנות החמישים לעולים חדשים, בעיקר מרומניה, מרוקו, מעיראק, מתימן ומהודו. תוך מגמה ליישב את הנגב, נבנו בתים קטנים, ארבע-משפחתיים, בני שתי קומות, עם אפשרות הרחבה מאוחרת יותר. כמו כן, על מנת להפריח את השממה, הוקם באזור השכונה גן הראשונים שהיה רחב ידיים, וננטעו בו מיני צמחייה המתאימים לאקלים החם. תוכנית המתאר של העיר בשנות החמישים, התבססה על רעיון "שכונת גנים". תוכנית זו יצאה לפועל בתחילה בשכונות אשר היו מוקפות ברצועות ירק ומרחבים פתוחים. למרות יציאתה לפועל של תוכנית זו, התפתחותה לא תאמה את ציפיותיהן של מתכנניה. כתוצאה מכך התארגנו מחדש גורמי התכנון של העיר בשנות החמישים, לצורך תכנון מחדש של העיר והשכונות בה. עם השנים, ועם התרחבות השכונה (בעקבות מעבר של צעירים אליה, כגון סטודנטים עם הקמת המכללות), התאפשרה הרחבתה על ידי בנייה של אותן יחידות מגורים משנות החמישים-שישים. כפועל יוצא, נבנו מרכזים לצורכי האוכלוסייה, ואף מוסדות ממשלתיים כמו בית משפט, ביטוח לאומי, ומשרד החינוך (הממוקמים כיום ברובם במבנה קריית הממשלה ובאזור). 

בתחילת שנות התשעים קלטה עולים רבים מברית המועצות לשעבר. הרחובות המרכזיים בשכונה הם ויצמן ובלפור. בסוף שנות התשעים זכתה השכונה הוותיקה (שכוללת הרבה דירות עמידר ועמיגור) לשיפור במצבה בעקבות בניית מרכז הרמב"ם בדרומה, שאליו עברו עשרות זוגות צעירים. בשכונה פועלים שני בתי ספר יסודיים (ממלכתי ודתי), בית ספר על תיכוני ממלכתי, וכן המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון, המכללה הטכנולוגית באר שבע, מרכז קניות, בית חב"ד (סניף עירוני), מתנ"ס ובית מד"א עירוני.

סמיכותה של שכונה א', לאזור קניון הנגב, משרדי הממשלה, משרדי העירייה, העיר העתיקה, התחנה המרכזית, ותחנת הרכבת, העלו את הדרישה למגורים זולים באזור הקרוב לכל מקום. אך יחד עם זאת, בשל היותה שכונה וותיקה, אין היא זוכה לטיפוח סביבתי כמו השכונות החדשות. ובכלל זה, אין שדרוג של תשתיות ישנות קיימות (ביוב, חשמל). עם השנים, וכאמצעי להשקעה, החלו תושבים וותיקים בעלי נכסים באזור, לפצל דירות ולהשכירן לסטודנטים, ואף לנתינים זרים.

בשכונה זו נמצא אחד מסמלי העיר, בית כנסת הפירמידה, שהוא בית הכנסת העיראקי הגדול. גם בית כנסת סטרומה נמצא בה. 

בשנת 2013 נחנך בקצה השכונה בסמוך לבית העירייה הסיטי פארק.

קטגוריה:באר שבע: שכונות
חמד"ע

חמד"ע (חינוך מדעי) הוא מוסד לימודי הנמצא בתל אביב (שוכן ברחוב הפרדס, סמוך לעיריית תל אביב). הוא משמש כקמפוס מדעי לתלמידי בתי הספר התיכוניים בעיר הלומדים לבגרות בפיזיקה, ובכימיה במתכונת של חמש יחידות לימוד. המוסד הוקם על מנת לרכז מעבדות, ציוד מחשבים וציוד הדגמה מתקדמים, ולהבטיח רמת הוראה גבוהה ומקצועית. 21 בתי ספר תיכוניים בתל אביב נמצאים בקשר קבוע עם חמד"ע ושולחים את תלמידיהם פעמיים בשבוע ללימודים מרוכזים. כיתות הלימוד בחמד"ע הן המעבדות עצמן. בנוסף, מורי חמד"ע מעבירים השתלמויות למורי ת"א ואזור המרכז.

חמד"ע פועלת מאז שנת 1991. את הקמת חמד"ע יזמה קרן יד הנדיב (קרן רוטשילד) בשיתוף עם עיריית ת"א ומכון ויצמן. עקרונות חמד"ע הותוו על ידי ועדה בינלאומית של מדענים ואנשי חינוך מישראל ומחו"ל, בראשותו של נשיא מכון ויצמן למדע, פרופסור חיים הררי.

הפעילות בחמד"ע מתמקדת בהוראה לבגרות של כימיה ופיזיקה לתלמידי תיכון, אשר בחרו בנושאי לימוד אלו בהיקף מוגבר. כמו כן, לומדים בחמד"ע תלמידים מצטיינים בחטיבת הביניים. מעבר לחומר הלימוד הסטנדרטי משתתפים התלמידים המעוניינים בכך גם בקורסי השלמה בנושאים מתקדמים דוגמת יחסות פרטית, אנליזה ממדית, לייזרים והולוגרמות, קוסמולוגיה ועוד. בנוסף, תלמידים זוכים פעם בשנתיים ללכת למאיץ החלקיקים במצפה רמון וללמוד על פעולותיו. 

חמד"ע מפעילה אתר אינטרנט בו ניתן לתלמידים ליצור קשר אישי וישיר עם המורים. כמו כן, התלמידים מקבלים את ציוני הבחינות שלהם לאתר, והמורה יכול להעלות חומרי למידה. 

בנוסף, מעבירים בחמד"ע הרצאות מדעיות לקהל הרחב, ומקיימים אירועים כגון FameLab.

מנהלת חמד"ע היא ד"ר אלה ליבשיץ. 

בשנת הלימודים תשע"ד נפתח מרכז חמד"ע חדש במכון ויצמן למדע ברחובות בהנהלת ד"ר רונן מיר. כיום המרכז נקרא מרכז [https://web.archive.org/web/20200331103007/http://wise.org.il/ שוורץ רייסמן לחינוך מדעי,] רחובות.

בשנת הלימודים תשע"ט עתיד להיפתח מרכז שוורץ רייסמן שלישי בראשון לציון בהנהלת מר אלי שלו.

==תוכנית מ"ח==
מ"ח (מדע חישובי) הוא מקצוע חדש אשר משלב בין מדע ומדעי המחשב ונלמד בחמד"ע ובמכון דוידסון לחינוך מדעי (בתמיכת חמד"ע),
ללימודי המקצוע נבחרים מדי שנה תלמידי כיתות ט מצטיינים בעלי אוריינטציה מדעית שלומדים מתמטיקה ופיזיקה כמקצועות מורחבים (5 יח"ל). משך התוכנית הוא שלוש שנים.

המדע החישובי אף הוא בהיקף של 5 יח"ל. הנושא בתוכנית הוא תחום אינטרדיספלינרי מדעי חדש. במסגרת לימוד המדע החישובי, נלמד המחשב ככלי שבאמצעותו ניתן לפתור בעיות שחוקיותן מוכרת אך מורכבותן הרבה אינה מאפשרת פתרון אנליטי. המחשב משמש גם לבקרת ניסויים מתקדמים ומורכבים תוך הבנת תכונות גלאים ואוגר נתונים ומגבלותיהם, וכן הכנסת תשומה מדעית ועיבודה כשהתוצר הוא סימולציות מחשב ומודלים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: בתי ספר
קטגוריה:תיעוד, תקשורת והוראת מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:תל אביב-יפו: חינוך
קטגוריה:הצפון הישן
אלטנוישול

אלטנוישול- צפון מערב
קמרונות הצלעות הגותיים בתוך בית הכנסת. הצלע החמישית נוספה כדי למנוע צורת צלב.
הכתובות על הקיר המזרחי
הכתובות על הקיר המערבי
אלטנוישול, או בית הכנסת ישן-חדש ברובע היהודי יוספוב, בפראג, צ'כיה הוא בית הכנסת העתיק ביותר באירופה שעדיין פעיל. בית הכנסת הוקם בשנת 1270 ונבנה בסגנון גותי.

שמו המקורי של בית הכנסת היה "נוי שול" (בית הכנסת החדש) עד שהוקמו בתי כנסת חדשים במאה ה-16. עד שנת 1867 עמד בפראג בית כנסת ישן יותר, אלט שול (פירוש מילולי: בית הכנסת הישן), שנהרס ועל חורבותיו נבנה בית הכנסת הספרדי. הסבר נוסף שניתן לשם בית-הכנסת הוא שמשמעו "על תנאי שול". לפי הסבר זה, בבית הכנסת נבנו אבנים מהמקדש בירושלים, הבניה נעשתה "על תנאי" שכשיבוא המשיח, יוחזרו האבנים למקומן במקדש. וריאציה אחרת להסבר זה קושרת את המילים "על-תנאי" למאמר חז"ל: "בתי-כנסיות בחו"ל - על תנאי הם עומדים", שקדושתם עומדת עד חורבן בית הכנסת ולאחר שנחרב אין בו עוד קדושה<ref>מגילה כ"ח ב.</ref>.

בית הכנסת משמר את סדרי הישיבה המסורתיים. הנשים יושבות בנפרד מהגברים בהיקף של בית הכנסת כאשר יש חלונות צרים הפונים אל עבר החלל המרכזי. על קירות בית הכנסת ישנן כתובות, בכותל המזרח, שייל"ת (שויתי ה' לנגדי תמיד, ראו בתמונה המצורפת לערך), ודלמא"ע ("דע לפני מי אתה עומד"), בצד מערב: גה"א וימ"ה ("גדול העונה אמן יותר מן המברך"), וכתובות נוספות סמו"ט ("סור מרע ועשה טוב") ואטלי"ס ("אך טוב לישראל סלה"). בית הכנסת אלטנוי-שול הוא הראשון שהחל בשימוש במגן דוד כסמל יהודי. היה זה לאחר שקארל הרביעי הרשה ליהודים להניף דגל על בית הכנסת.

בבית הכנסת היו מנהגים ייחודיים, שאת רובם הנהיג המהר"ל בעצמו. הבולט שבהם הוא אמירת "מזמור שיר ליום השבת", מתוך קבלת שבת, פעמיים. מקור נוהג זה היה מכך שבעבר נהגו לנגן את מזמורי קבלת שבת, ולאחר הפסקה קצרה, שבו לבית הכנסת, לפני כניסת השבת, ובפעם זו אמרו שוב מזמור זה, ועל ידו קיבלו את השבת. הקובץ המקורי של המנהגים נמצא על אחד מקירות בית הכנסת.

האגדה מספרת כי הגולם מפראג נמצא בגניזה שבעליית הגג של בית הכנסת. מקום מושבו של המהר"ל, בקדמת בית הכנסת, שמור עד היום.

הכניסה לבית הכנסת כרוכה בתשלום, אך למבקרים הרוצים להצטרף לתפילות בבית הכנסת יש אפשרות לקבל אישור כניסה מהקהילה. בסמוך לבית הכנסת נמצא בניין הקהילה היהודית, שמעליו מתנוסס שעון מיוחד המשתמש בספרות עבריות ונע מימין לשמאל.

ספרו של בנימין זאב הרצל "אלטנוילנד" נקרא כך בהשראת אלטנוישול.

==ראו גם==
* המוזיאון היהודי בפראג - ארבעה בתי כנסת סמוכים לאלטנוישול, המשמשים כמוזיאון ליהדות צ'כיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.gevaryahu.com/Takanot%20Hebrew.pdf "תקנות בית הכנסת אלטנוישול בפראג-טקסט מוער עם הרקע ההיסטורי" מאת גלעד גבריהו והרווי זיכרמן] (PDF)
* [http://www.kehilaprag.cz אתר הקהילה היהודית בפראג]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
קטגוריה:פראג: בתי כנסת
קטגוריה:מבנים גותיים