OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלתית אדומה

דגי סלמון אדומים בנהר באלסקה.
אלתית אדומה או סלמון אדום (שם מדעי: Oncorhynchus nerka) היא מין של דג השייך למשפחת הסלמוניים ומצוי בצפון האוקיינוס השקט, ובנהרות של החופים הקרובים, בעיקר באלסקה ובסיביר.

אורכה של האלתית עד 84 ס"מ ומשקלה 2.3–7 ק"ג. היא בעלת גוף כסוף עם קצה הגב כהה, אך בעונת הרבייה היא משתנה לאדומה ובעלת גיבנת בולטת שמעליה סנפיר הגב והסנפירים, הזנב והראש זהובים. הבטן והלסת התחתונה לבנים, אך העליונה המעוקלת זהובה. לאלתית שיניים רבות ועין כתומה גדולה.

דגי האלתית מתרבים בנהרות הרריים בהם הם נולדו, מנהרות אלסקה ונהר קולומביה שבקולומביה הבריטית ודרומה עד לנהרות בקליפורניה וניו מקסיקו. במזרח הם מצויים מנהר אנדרי בסיביר עד לאי הוקאידו ביפן. האלתיות קופצים מעל מפלים ושוחים נגד זרמים ואשדים סוחפים. הם מגיעים למחוז חפצם תשושים כמעט לגמרי ואז משנים את מראם, נלחמים ביריבים, מושכים נקבות, מזדווגים, מטילים ביצים בקרקע הנהר ומתים. מאות אוכלי נבלות ניזונים מהם אז ואפילו היערות סביבם גדלים.

הדגיגים הצעירים בוקעים מהביצים ועושים את המסע ההפוך לאוקיינוס, אך חלק מהם ממשיכים לחיות באותם נהרות לכל אורך חייהם. הם ניזונים בעיקר מזואופלנקטון, אך גם מיצורים קטנים כמו חסילונים.

לדגי האלתית טורפים רבים: דובים, עיטמים, זאבים, קויוטים ולוטרות, ובים גם כרישים, אורקות, כלבי ים, אריות ים וגם דגים גדולים יותר.למרות זאת מצב שימור הדג הוא ללא חשש.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1792
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן יוליוס וולבאום
קטגוריה:סלמונאים
קטגוריה:ארצות הברית: דגים
קטגוריה:דגים אאוריהלינים
אנטוניו סניי

אנטוניו סניי (באיטלקית Antonio Segni; 2 בפברואר 1891 - 1 בדצמבר 1972) היה פוליטיקאי איטלקי, ששימש כראש ממשלת איטליה ה-34 במשך שתי קדנציות לא רצופות (1955-1957, 1959-1960) וכנשיא איטליה הרביעי מ-1962 ועד 1964. דבק לאורך שנותיו בהמפלגה הדמוקרטית-נוצרית, והיה ראש הממשלה הראשון המגיע מסרדיניה.

==ביוגרפיה==
סניי נולד למשפחה מבוססת בסרדיניה ב-2 בפברואר 1891. הוא למד תואר ראשון במשפטים, והיה לעורך דין המתמחה בענייני חקלאות ומסחר. בשנת 1919 הצטרף ל"מפלגת העם האיטלקית" (הפלטפורמה המוקדמת של המפלגה הדמוקרטית-נוצרית). בשנת 1924 כבר היה חבר במועצה הלאומית של המפלגה, אשר כמו שאר הארגונים הפוליטיים פורקה כשנתיים לאחר מכן על ידי בניטו מוסוליני. עד שנת 1943 לימד משפטים בפאביה, קליארי ובפרוג'ה. היה אף רקטור באוניברסיטת סאסארי.

בנפילת המשטר הפשיסטי בשנת 1943, היה סניי ממחדשי המפלגה הדמוקרטית-נוצרית בסרדיניה. למרות חולשתו הבריאותית, מילא תפקידים בכירים במפלגה בשנים שלאחר מכן. בשנת 1946 נבחר לאספה המכוננת שלאחר מלחמת העולם השנייה, ובשנת 1948 נבחר לפרלמנט האיטלקי. עד שנת 1951 מילא את תפקיד שר החקלאות וביצע רפורמות רבות. בשנת 1955 התמנה לראש הממשלה. בקדנציה השנייה שלו כראש ממשלה ביצע סניי רפורמות רבות בתחום הרווחה והכלכלה, בהן ביטוח לעובדים חקלאיים ושיפור פנסיוני לגמלאי השירות הציבורי.

ב-6 במאי 1962 נבחר לנשיא איטליה. ב-7 באוגוסט 1964 לקה בדימום מוחי רציני, בעת שעבד בארמון הנשיאות, כשהיה בן 73 בלבד. הוא אומנם התאושש באופן חלקי, אך החליט להתפטר בדצמבר של אותה השנה.

מבחינה פוליטית, נחשב סניי לשמרן מתון, שהתנגד לממשלות משותפות יחד עם המפלגה הסוציאליסטית.

הוא נפטר ב-1 בדצמבר 1972 לאחר שהיה חולה במשך שנים רבות. גם בנו עסק בפוליטיקה, והיה גם הוא חבר בפרלמנט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:נשיאי איטליה
קטגוריה:ראשי ממשלת איטליה
קטגוריה:שרי ההגנה של איטליה
קטגוריה:שרי החוץ של איטליה
קטגוריה:שרי החינוך של איטליה
קטגוריה:שרי החקלאות של איטליה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חברי הסנאט של איטליה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1891

קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1972
Under a Blood Red Sky (אלבום)

Under a Blood Red Sky (תחת שמיים אדומים כדם) הוא אלבום בהופעה חיה של להקת הרוק האירית U2. האלבום הופק על ידי ג'ימי איובין ויצא ב-7 בנובמבר 1983 בחברת איילנד רקורדס.

== היסטוריה ==
האלבום כולל הקלטות חיות משלוש הופעות מסיבוב ההופעות War מקולורדו ומבוסטון שבארצות הברית ומסנקט גורסהאוסן שבגרמניה. 

לאלבום נלווה סרט בהופעה חיה אשר נקרא "U2) "U2: Live at Red Rocks: Under a Blood Sky בהופעה חיה ברד רוקס: תחת שמים אדומים כדם). שלא כמו האלבום, הסרט צולם כולו באמפיתיאטרון רד רוקס ב-5 ביוני 1983. הביצוע לשיר "Sunday Bloody Sunday" בהופעה תואר על ידי מגזין הרולינג סטון כאחד מ-"50 הרגעים ששינו את ההיסטוריה של הרוקנרול".

שם האלבום מגיע משורה בשיר "New Years Day".

גרסה של האלבום שעבר רימסטרינג יצאה ב-29 בספטמבר 2008 יחד עם DVD של ההופעה מרד רוקס.

== רשימת שירים ==
הערות

במהלך הביצוע של ".The Electric Co" בונו כלל קטע קצר באורך של 27 שניות מהשיר "Send in the Clowns" של סטיבן סונדהיים. כאשר "Under a Blood Red Sky was" יצא, U2 לא הצליחו לקבל אישור ולשלם את דמי הרישוי התמלוגים הנחוצים על מנת לכלול את השיר של סונדהיים באלבום. כאשר סונדהיים התנגד, U2 הסכימו לשלם לו קנס של 50,000 דולר על כך שהשתמשו ללא רשות בשיר ולא לכלול את הקטע בהוצאות הבאות של האלבום.

== משתתפי האלבום ==
* בונו – שירה
* דה אדג' - גיטרה, קלידים, קולות רקע, גיטרה בס ב-"40"
*אדם קלייטון - גיטרה בס, גיטרה ב-"40" 
* לארי מולן ג'וניור - תופים

== מצעדים ותעודות ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!מיקום שיא
!תעודה
!מכירות
|-
|קנדה
|
|פלטינה כפולה
|200,000+
|-
|צרפת
|
|פלטינה
|300,000+
|-
|גרמניה
|
|פלטינה
|500,000+
|-
|הממלכה המאוחדת
|2
|פלטינה משולשת
|900,000+
|-
|ארצות הברית
|28
|פלטינה משולשת
|3,000,000+
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
פרנסיסקו, דוכס קדיס

פרנסיסקו, דוכס קדיס (בספרדית: Francisco de Asís de Borbón; 13 במאי 1822 – 17 באפריל 1902), היה בעלה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד ואביו של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד.

==ביוגרפיה==
פרנסיסקו נולד ב-13 במאי 1822 בארנחואס, לאינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד וללואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה איזבלה מספרד.

ב-10 באוקטובר 1846 התחתן פרנסיסקו עם בת דודתו איזבלה השנייה, מלכת ספרד, למרות שמלכתחילה העדיפה איזבלה להתחתן עם אחיו הצעיר האינפנטה אנריקה, דוכס סביליה. חיי הנישואים של הזוג לא היו מאושרים, ונפוצו שמועות עקשות על כך שפרנסיסקו היה הומוסקסואל, ושלא היה באמת אביהם הביולוגי של לפחות חלק מילדיה אם בכלל.

בשנת 1864 מונה פרנסיסקו לנשיא המועצה הספרדית, ובשנת 1868 יצא עם איזבלה לגלות, לאחר הדחתה במהפכה המהוללת. בשנת 1870 נפרדו פרנסיסקו ואיזבלה כידידים טובים, ובשנת 1874 הוכתר בנו כאלפונסו השנים עשר, מלך ספרד. בשנת 1881 החל פרנסיסקו להתגורר בטירה באפינה-סור-סן, וב-17 באפריל 1902 מת בביתו בנוכחות אשתו ושתיים מבנותיו.

==משפחתו==
ב-10 באוקטובר 1846 התחתן פרנסיסקו עם בת דודתו איזבלה השנייה, מלכת ספרד, ממנה היו לו 12 ילדים:
* לואיס פרננדו, נסיך ספרד (1849)
* פרננדו, נסיך ספרד (1850)
* איזבלה, נסיכת אסטוריאס (1851–1931), התחתנה עם ג'אאטנו, רוזן אגריג'נטו
* מריה כריסטינה, נסיכת ספרד (1854)
* מרגריטה, נסיכת ספרד (1855)
* בן מת (1856)
* אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד (1857–1885)
* מריה דה לה קונספסיון, נסיכת ספרד (1859–1861)
* מריה דל פילאר, נסיכת ספרד (1861–1879)
* מריה דה לה פאס, נסיכת ספרד (1862–1946), התחתנה עם לודוויג פרדיננד, נסיך בוואריה
* אאולאליה, נסיכת ספרד (1864–1958), התחתנה עם אנטוניו, דוכס גאיירה
* פרנסיסקו דה אסיס, נסיך ספרד (1866)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:בית בורבון

קטגוריה:ילידי 1822
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1902
בגרידיים

בגרידיים או בַּגְרוּסִיִּים (שם מדעי: Bagridae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים המצויים בנהרות ואגמים טרופיים באסיה והסוג Bagrus מצוי גם באפריקה שמדרום לסהרה.

לשפמנונים אלה סנפיר גב גבוה וזנבות גדולים, שפמות ארוכים ועיניים גדולות. הם יכולים להגיע לאורך מקסימלי של 1.5 מטר. הם חסרי קשקשים וצבעם כהה עד לבן חיוור. הם חיים בקרבה לקרקעית של נהרות שונים וניזונים משיירים ונבלות אך גם מיצורים קטנים. 

חלק מדגים אלה הם דגי מאכל חשובים ואחרים מגודלים למטרות נוי באקווריום.

==סוגים==
* Bagrichthys
* Bagroides
*בגרוס (Bagrus) - בו הבאיאד והקמפנגו
* Batasio
*סוג ומין יחיד Chandramara chandramara
* Coreobagrus
* Hemibagrus - בו שפמנון אדום-זנב אסייתי
*סוג ומין יחיד Hemileiocassis panjang
* Hyalobagrus
* Leiocassis
* Mystus
* Nanobagrus
* Olyra
* Pelteobagrus
* Pseudobagrus
* Pseudomystus
*סוג ומין יחיד Rama rama
* Rita
* Sperata
*סוג ומין יחיד Sundolyra latebrosa
* Tachysurus

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1858
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
עונת 1979/1980 בסרייה א'

עונת 1979/1980 בסרייה א הייתה העונה ה-78 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-16 בספטמבר 1979 והסתיימו ב-11 במאי 1980. 

בליגה השתתפו 16 קבוצות והיא התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

אודינזה, קליארי ופסקארה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.

אינטר סיימה את הליגה במקום הראשון וזכתה באליפות ה-12 בתולדות המועדון. 

במרץ 1980 לנודע משטרת המס האיטלקית על מעורבות מספר כדורגלנים בקבלת כספים תמורת הפסד קבוצתה. לאחר סיום החקירה הוחלט על עונשים הבאים:
* מילאן - נשלחה לסרייה ב'
* לאציו - נקנסה ב-10 מיליון לירות ונשלחה לסרייה ב'
* אבלינו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 
* בולוניה - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 
* פרוג'ה - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 
* פלרמו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בסרייה ב'
* טאראנטו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בסרייה ב'

בסיום העונה נשרו לסרייה ב' פסקארה, מילאן ולאציו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו קומו, פיסטוייזה וברשה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || אינטר || 30 || 14 || 13 || 3 || 44||25 || 19 || 41||זכייה בליגה העפלה לגביע אירופה לאלופות
|- bgcolor=#97DEFF
| 2. || יובנטוס || 30 || 16 || 6 || 8 || 42||25 || 17 || 38||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 3. || טורינו || 30 || 11 || 13 || 6 || 26||15 || 11 || 35||העפלה לגביע אופ"א
|- 
| 4. || אסקולי || 30 || 11 || 12 || 7 || 35||28 || 7 || 34
|- 
| 5. || פיורנטינה || 30 || 11 || 11 || 8 || 33||27 || 6 || 33
|- bgcolor=#99BADD
| 6. || רומא || 30 || 10 || 12 || 8 || 34||35 ||1-|| 32||זכייה בגביע איטליה העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע
|- 
| 7. || בולוניה || 30 || 8 || 14 || 8 || 23||24 ||1-|| 30
|- 
| 8. || קליארי || 30 || 8 || 14 || 8 || 27||29 ||2-|| 30
|- 
| 9. || פרוג'ה || 30 || 9 || 12 || 9 || 27||32 ||5-|| 30
|- 
| 10. || נאפולי || 30 || 7 || 14 || 9 || 20||20 || 0 || 28
|- 
| 11. || אבלינו || 30 || 7 || 13 || 10 || 24||32 ||8-|| 27
|- 
| 12. || קטנזרו || 30 || 5 || 14 || 11 || 20||34 ||14-|| 24
|- 
| 13. || אודינזה || 30 || 3 || 15 || 12 || 24||38 ||14-|| 21
|- bgcolor=#F08080
| 14. || פסקארה || 30 || 4 || 8 || 18 || 18||44 ||26-|| 16||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 15. || מילאן || 30 || 14 || 8 || 8 || 34||19 || 15 || (36)||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 16. || לאציו || 30 || 5 || 15 || 10 || 21||25 ||4-|| (25)||ירדה ליגה
|}

==כדורגלנים מצטיינים==
רוברטו בטגה, שחקנה של יובנטוס, כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים. 

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.rsssf.com/tablesi/ital80.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
רימקס

RE/MAX (ראשי תיבות של: Real Estate Maximum) היא חברת תיווך נדל"ן בינלאומית הפועלת בשיטת זכיינות. החברה החזיקה את נתח השוק הגדול ביותר בארצות הברית ובקנדה מאז 1999. לרימקס יש יותר מ-100,000 סוכנים הפעילים בכ-6,800 משרדים ביותר מ-100 מדינות בעולם.

==היסטוריה==
מרכז החברה ב[[דנוור]]

===היסטוריה מוקדמת: 1970-1976===
החברה נוסדה בינואר 1973 על ידי דייב ואשתו לעתיד גייל ליניגר בדנוור שבקולורדו ונמצאת עד היום בבעלות מייסדיה.

בשנת 1975 רכשה דניס קרטין את הזיכיון הראשון של החברה מחוץ לקולורדו, בקנזס סיטי, מיזורי. בתוך כשנתיים היו לרימקס יותר מ-100 זיכיונות.

בשנת 1976 התקיים הכינוס הראשון של החברה בלאס וגאס ומאז הפך לאירוע שנתי.

===1977-1998===
בשנת 1977 פתחה רימקס את משרדה הראשון מחוץ לארצות הברית בקלגרי, קנדה.
עד סוף שנת 1978 היו בארצות הברית ובקנדה יותר מ-100 משרדים וכ-1,000 עובדים. בשנת 1987 הפכה רימקס להיות חברת הנדל"ן המובילה בקנדה.

בשנת 1994 נכנסה החברה גם לשוק באירופה במדינות כמו גרמניה, שווייץ, הולנד ועוד.

== החברה בישראל ==
בשנת 1995 הגיעה החברה גם לישראל על ידי ברנרד רסקין. בעקבות כך התכנסה העצרת הכללית של הפרסביטריאניזם לשקול את המשך ההשקעה בחברה.

כיום (2018) הרשת בישראל מונה 108 משרדים עם יותר מ 1080 סוכנים וזכיינים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

2017 06
קטגוריה:מתווכי נדל"ן
נעם גל

נעם גל (נולד ב-18 ביוני 1975) הוא חוקר תרבות חזותית מאז המצאת הצילום ועד ימינו, מרצה וכותב. כיום מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים.

==ביוגרפיה==
גל החל את דרכו בבצלאל במחלקה לתקשורת חזותית, המשיך לתוכנית בלימודי תרבות של האוניברסיטה העברית ואת לימודי הדוקטורט השלים באוניברסיטת ייל בארצות הברית.

גל מלמד תרבות חזותית ותאוריה של הצילום במחלקה לאמנויות של אוניברסיטת בן-גוריון ובמחלקה להיסטוריה ותאוריה בבצלאל ותורת הספרות וביקורת תרבות באוניברסיטה העברית בירושלים. במאמריו והרצאותיו מרבה גל לעסוק בתפקידו של הקהל בשדה האמנות, ביחסים בין חינוך לצילום ובהשפעות החברתיות והפוליטיות של הצילום בעת הנוכחית.

ב-2013 מונה כאוצר לצילום של מוזיאון ישראל בירושלים.

נעם גל גם אוצר תערוכות צילום, למשל תערוכת רון עמיר בשנת 2017.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: תולדות האמנות
קטגוריה:סגל מוזיאון ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
נילי גורן

נילי גורן (13 בספטמבר 1965 - 20 ביולי 2016) הייתה אוצרת הצילום של מוזיאון תל אביב לאמנות בין השנים 2000 - 2016.

==ביוגרפיה ==
גורן נולדה וגדלה בירושלים. בשנים 1986 - 1990 למדה לתואר ראשון בצילום באקדמיה לאמנות ועיצוב בבצלאל. בין השנים 1991 - 1994 למדה לתואר שני בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב.

מ–1993 עבדה כצלמת עצמאית. ב–1995 החלה לאצור את הגלריה של בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים וכעבור שנה החלה לעבוד במוזיאון תל אביב כעוזרת לאוצרת במחלקת הצילום. בשנת 2000 מונתה לאוצרת המחלקה לצילום.

גורן נפטרה מסרטן ב-2016, כשנה לאחר איבחון המחלה.

== תערוכות נבחרות שאצרה במוזיאון תל אביב ==
* 2000 - ״שוקה גלוטמן: כאן גרים בכיף מר פואטי ומר פאתטי״
* 2008 - "התרוקנות - עבודות מאוסף דורון סבג" (בשיתוף עם איה לוריא)
* 2010 - "צילום פופ פוסטמודרני", דייוויד לה־שאפל
* 2011 - "לפני הספירה", גסטון צבי איצקוביץ
* 2011 - "ריאליטיטראומה realitytrauma", אבי גנור
* 2012 - "תיעוד בדיוני", רוג'ר באלן
* 2012 - "8 קוב חלל מוזיאון" (בשיתוף עם נוגה דוידסון וסאלי הפטל נוה)
* 2013 - "נראות" ג'ף וול
* 2014 - "פוטו אופ", אוהד מטלון
* 2014 - "חלב ציפור", אנה ים
* 2014 - "מתרחק ממשהו, נועץ בו את עיניו", יאיר ברק
* 2016 - "אור נגדי", מאיה ז"ק

==ועדות פרסים בהן ישבה ==
* פרס קונסטנטינר לצילום לאמן ישראלי
* פרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר
* פרס פריקס פיקטט לצלמים בינלאומיים
* פרס דיזנגוף לאמנות

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוצרות ישראליות
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:צילום בישראל
קטגוריה:סגל מוזיאון תל אביב לאמנות
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
פטכיה

פטכיה (בעברית: שטף דם נקודתי; אנגלית: petechia) הוא שטף דם זעיר הקטן מ-3 מ"מ, שנגרם כתוצאה מדימום בנימים. הפטכיות מופיעות כתפרחת, אך אין לבלבל בין פטכיות לפריחה, אז מופיעים בדרך כלל גם אדמומיות, גרד ולפעמים גם נפיחות קלה. 

==רשימת גורמים חלקית==
===טראומה פיזית===
*שיעול, הקאה, בכי - הגורם הנפוץ לפטכיות הוא טראומה פיזית, כמו התקף קשה של שיעול, הקאה ובכי שעשויים לגרום לפטכיות על עור הפנים, בייחוד סביב העיניים. הפטכיות חולפות במקרים אלו תוך כמה ימים.
*היקי
*חנק

=== מצבים לא זיהומיים ===
* לוקמיה
* תרומבוציטופניה 
* היפוקלצמיה
* ארגמנת תרומבוציטופנית חיסונית
* ארגמנת על שם שונליין-הנוך
* מחלת היילוד
*זאבת

===מצבים זיהומיים===
* קדחת דנגי
* דלקת פנים הלב
* שנית
* טיפוס הבהרות
* מונונוקלאוזיס זיהומי

== ראו גם ==
* דמם כתמי
*חבורה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים לעור ולרקמה התת-עורית
אגוסטינו דפרטיס

אגוסטינו דפרטיס (באיטלקית: Agostino Depretis, נולד ב-31 בינואר 1813 - 29 ביולי 1887) היה פוליטיקאי איטלקי ששימש כראש ממשלת איטליה מספר פעמים בין השנים 1876 ל-1887.

==ביוגרפיה==
דפרטיס נולד ב-31 בינואר 1813, בסטרדלה , עיירה קטנה שכיום נמצאת בנפת פאביה שבלומברדיה. עוד מצעירותו הושפע מהפוליטיקאי והוגה הדעות ג'וזפה מציני ועם תנועתו הפטריוטית "איטליה הצעירה". הוא אף החל להיות פעיל ותנועה זו, ואף כמעט נעצר על ידי אוסטרים כשניסה להבריח נשק למילאנו. דפרטיס לא החזיק בתפקיד רשמי עוד למינוי למושל העיר ברשה בשנת 1859.

בשנת 1860 נסע דפרטיס כשליחו של המנהיג קמילו בנסו די קאבור אשר רצה לכלול את האי באיטליה המאוחדת. זאת בניגוד לרצונו של ג'וזפה גריבלדי, שרצה לצרף את סיציליה לאחר שחרור נאפולי ורומא. בשנת 1862 הפך לשר בממשלתו של אורבנו רטאצי. לאחר ארבע שנים, עם פרוץ מלחמת העצמאות השלישית, החל לשמש כשר האחראי על הצי. כשר, התעקש על קיומו של קרב ליסה.

עם מותו של רטאצי בשנת 1873, הפך דפרטיס למנהיג השמאל. בשנת 1876 הקים את ממשלתו הראשונה. פוליטיקאי ממפלגתו, בנדטו קאירולי, הצליח להחליפו פעמיים- במרץ 1878 וביולי 1879. בנובמבר 1879 דפרטיס החל לכהן כשר הפנים בממשלתו של קאירולי, והצליח להחליפו ולהקים את ממשלתו השלישית במאי 1881. בניגוד לשתי ממשלותיו הקודמות, הצליח דפרטיס לייצב את ממשלתו עד ליום מותו ביולי 1877. בכהונתו הארוכה הצליח לבטל את מס ההכנסה, לפתח את מערכת הרכבות וליצור את הברית המשולשת עם האימפריה האוסטרו-הונגרית ועם הקיסרות הגרמנית. בנוסף על כך, החל לבצע מדיניות קולוניאליסטית והגדיל את המיסוי העקיף.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת איטליה
קטגוריה:שרי החוץ של איטליה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1813
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1887
יחסי אוגנדה–הודו

[[ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי (מימין) נפגש עם נשיא אוגנדה יוורי מוסווני בניו דלהי, 2015]]
יחסי אוגנדה–הודו הם היחסים בין הרפובליקה של אוגנדה לבין הרפובליקה של הודו. לשתי המדינות יחסים דיפלומטיים מאז שנת 1965. לאוגנדה נציבות עליונה בניו דלהי ולהודו נציבות עליונה בקמפלה. הנציבות העליונה של הודו באוגנדה אחראית גם על הקשרים של הודו עם בורונדי ורואנדה. היחסים בין שתי המדינות כוללים שיתוף פעולה בתחומים רבים, כמו שיתוף פעולה פוליטי, כלכלי, מסחרי, תרבותי ומדעי, ובאוגנדה קהילה הודית גדולה.

== היסטוריה ==
ליחסים בין אוגנדה והודו היסטוריה ארוכה, שהחלה במאה ה-19, עם הגעתם של יותר מ-30,000 הודים לאוגנדה שהובאו כדי לבנות את מסילת הרכבת מומבסה-קמפלה.

פעילי עצמאות אוגנדים קיבלו השראה במאבקם מהצלחת המאבק ההודי ונתמכו במאבקם בידי ראש ממשלת הודו ג'וואהרלל נהרו.

מאז עצמאותה של אוגנדה היחסים בין שתי המדינות היו טובים, אך בתקופת שלטונו של אידי אמין ב-1972 גורשו למעלה מ-55,000 איש ממוצא הודי ו-5,000 הודים מאוגנדה, אשר היוו את עמוד השדרה המסחרי והכלכלי של המדינה, תוך האשמתם בניצול ילידי אוגנדה, והיחסים הידרדרו.

מאז אמצע שנות ה-80, כשעלה לשלטון הנשיא יוורי מוסווני, היחסים משתפרים בהתמדה.

== יחסים כלכליים ==
הודים ואנשים ממוצא הודי ממלאים תפקיד מפתח בענפים השונים בכלכלה האוגנדית, בתעשייה במסחר ובשירותים. עסקים הודיים מעסיקים אלפי אוגנדים והם בין משלמי המיסים הגדולים ביותר באוגנדה. באופן מסורתי, ההודים באוגנדה הם ממוצא גוג'ראטי, אם כי בשנים האחרונות הגיעו לאוגנדה גם הודים מפנג'אב ומקרלה. מאז 1980, הודו הפכה לאחד מהמשקיעות ושותפות הסחר הגדולות של אוגנדה.

הסחר ההדדי בין שתי המדינות הסתכם בשנים 2008–2010 ב-728 מיליון דולר, כאשר מאזן הסחר הסתכם בייצוא אוגנדי להודו בשווי של 16.7 מיליון דולר בלבד. אוגנדה מייבאת כמעט 30% מהתרופות שלה מהודו. בשנת 2011 הודו הייתה מקור ההשקעות הזר השני בגודלו באוגנדה.

== שיתוף פעולה טכנולוגי ==
מאז עצמאותה של אוגנדה, הודו היא יעד השכלה חשוב עבור סטודנטים אוגנדים. כמה פוליטיקאים חשובים למדו בהודו, בהם ראש ממשלת אוגנדה לשעבר קינטו מסוקה וסגן ראש הממשלה לשעבר קירונדה קיוויניה. מאז שנות ה-60, במסגרת תוכנית לשיתוף פעולה הטכני והכלכלי ההודית השתתפו בכירים מאוגנדה, מדענים ואנשי מקצוע אחרים בקורסים שונים בהודו. אוגנדה גם נהנתה מיוזמתה של הודו לסיוע בפיתוח אפריקה, במסגרתה השקיעה הודו 200 מיליון דולר.

== הודים באוגנדה ==
כיום חיים או עובדים באוגנדה כ-20,000 הודים. מתחים אתניים בין הודים לאוגנדים הם סוגיה חוזרת ונשנית ביחסים בין המדינות, בהתחשב בתפקידם של ההודים בכלכלה של אוגנדה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי אורוגוואי–ניקרגואה

יחסי אורוגוואי–ניקרגואה הם היחסים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין רפובליקת ניקרגואה. ניקרגואה מחזיקה שגרירות במונטווידאו. אורוגוואי מחזיקה שגרירות במנגואה.

מבחינה היסטורית, שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד תחילת המאה ה-19. כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בקבוצת ריו, האיחוד הלטיני, איחוד האקדמיות של השפה הספרדית, ארגון מדינות אמריקה, האיחוד האיברו-אמריקאי והקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות.

שתי המדינות חתמו על הסכם שיתוף פעולה בנושא תיירות. במסגרת ההסכם כל מדינה התחייבה למשוך תיירים לשנייה במגוון דרכים, בין אם הצגת פרסומות ברשת האינטרנט ובין אם כנסים והרצאות ממשלתיות על המדינה השנייה. הסחר בין שתי המדינות הוא מזערי יחסית אבל נחשב ליציב ולא עולה ויורד באופן קיצוני.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

שגרירות ניקרגואה ב[[מונטווידאו]]
סכר אל-וחדה

סכר אל-וחדה (בערבית: سد الوحدة; בתרגום לעברית: סכר האחדות) הוא סכר על נהר הירמוך הממוקם על גבול ירדן-סוריה, כ-10 ק"מ מזרחית למשולש הגבולות ישראל-ירדן-סוריה.

הירמוך זורם מאזור החורן שבסוריה, מערבה לאורך כ-70 קילומטרים, עד שנשפך לנהר הירדן בנהריים. שטח אגן ההיקוות שלו הוא כ-7,000 קמ"ר. הירמוך מהווה גבול טבעי בין ירדן לסוריה וחלוקת מימיו בין שתי המדינות הוסדרה בהסכם שנחתם ב-1987 וחודש ב-2001.
רעיון לסכר במקרין עלה בתוכנית ג'ונסטון בשנות החמישים, ושוב בשנות ה-80 של המאה ה-20. בתכנון אז הייתה גם תחנת כוח הידרואלקטרית, אך יוזמה זו לא יצאה לפועל.
בניית הסכר החלה ב-2004 והסתיימה ב-2011. המימון לפרויקט הגיע מהקרן הערבית לפיתוח כלכלי וחברתי (60%), קרן הפיתוח של אבו דבי (10%) וממשלת ירדן (10%).

מים מן האגם שנוצר מועברים אל תעלת המלך עבדאללה (המוביל הארצי הירדני). כמות המים שאוגר הסכר נמוכה מהצפוי, עקב עשרות סכרים שבנתה סוריה על יובלי הירמוך. 

==קישורים חיצוניים==

* 

אל וחדה
אל-וחדה
ג'וזפה צנארדלי

ג'וזפה צנארדלי (באיטלקית Giuseppe Zanardelli; 29 באוקטובר 1826 – 26 בדצמבר 1903) היה משפטן ופוליטיקאי איטלקי. כיהן כראש ממשלת איטליה בשנים 1901–1903. נחשב למשפטן דגול ונואם מוכשר. נחשב לאחת הדמויות המייצגות את הליברליזם השמאלי של המאה ה-19 התומך באנטי-קלריקליזם, הרחבת זכות בחירה, חירויות אזרחיות והכלכלה החופשית. לאורך כל הקריירה הפוליטית שלו תמך נלהבות בחופש המצפון ובזכות להתגרש.

==ביוגרפיה==
צאנדרלי נולד בשנת 1826 בעיר ברשה שבלומברדיה אשר בצפון איטליה. בשנת 1848 התנדב ללחום במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה בין האימפריה האוסטרית לממלכת סרדיניה. לאחר המלחמה, צנארדלי נסע לפיזה ללמוד משפטים. אחרי הלימודים חזר לברשה על מנת לעסוק כעורך דין. הוא התפרנס בעיקר מהוראת המקצוע, ונעצר על ידי האוסטרים בשל סירובו לכתוב מאמרים פרו-אוסטריים לעיתונות.

ב־1859 צנארדלי ברח לשווייץ והתגורר בלוגאנו. הוא חזר לברשה בזמן לארגן את מלחמת העצמאות השנייה, ואירח את ג'וזפה גריבלדי בעיר. בזמן המלחמה לחם ביחידת ציידי האלפים. עם סיפוח לומברדייה לפיימונטה, החל לכהן בפרלמנט המקומי בטורינו. בשנים שלאחר מכן התמנה לתפקידים מנהליים שונים.

בשנת 1876 מפלגת השמאל של צנארדלי עלתה לשלטון, ובכך התמנה לשר בממשלתו הראשונה של אגוסטינו דפרטיס. בשנת 1878 כיהן כשר הפנים. בהמשך אף כיהן כשר המשפטים. הוא גם היה אדריכל הרפורמה בבחירות בשנת 1892, כשהוריד את גיל ההצבעה מ-25 ל-21. הוא פוטר על ידי דפרטיס בשנת 1883, וישב באופוזיציה עד שנת 1887. בשנים 1887–1891 חזר לכהן כשר המשפטים. בתקופה זו איחד את חוקי העונשין באיטליה לכדי חוק אחד מסודר, ביטל את עונש המוות והכיר בזכות השביתה. בשנת 1893 ניסה ללא הצלחה להקים ממשלה.

בשנים שלאחר מכן נלחם צנארדלי כיו"ר בית הנבחרים בחוקים שלכאורה פגעו בחופש הביטוי. בשנת 1901 השמאל הקיצוני גמל לו על פעילות זו בכך שאפשר לו להרכיב ממשלה, שבה כיהן היהודי ג'וזפה אוטולנגי כשר המלחמה. בריאותו החלה להידרדר בשנת 1902, ופגעה ביכולת התפקוד שלו. הוא פרש מראשות הממשלה בנובמבר 1903, ונפטר כחודש לאחר מכן במונצה-בריאנצה שבלומברדיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1826
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1903
עונת 1980/1981 בסרייה א'

עונת 1980/1981 בסרייה א הייתה העונה ה-79 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1980 והסתיימו ב-14 במאי 1981. 

בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

קומו, פיסטוייזה וברשה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.

יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-19 בתולדות המועדון. 

במרץ 1980 למשטרת המס האיטלקית נודע על מעורבות מספר כדורגלנים בקבלת כספים תמורת הפסד קבוצתה. לאחר סיום החקירה הוחלט על עונשים שבחלקם היו הורדת נקודות בעונת 1980/1981:

* מילאן - נשלחה לסרייה ב'
* לאציו - נקנסה ב-10 מיליון לירות ונשלחה לסרייה ב'.
* אבלינו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 
* בולוניה - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 
* פרוג'ה - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 
* פלרמו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בסרייה ב'
* טאראנטו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בסרייה ב'

בסיום העונה לסרייה ב' ירדו ברשה, פרוג'ה ופיסטוייזה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו מילאן (ירדה לסרייה ב' בעקבות פרשת הסדרת המשחקים), צ'זנה וגנואה. לאציו לא הצליחה לעלות בחזרה לליגה העליונה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
!הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. ||יובנטוס || 30 || 17 || 10 || 3 || 46||15 || 31 || 44||זכייה בליגה העפלה לגביע אירופה לאלופות
|- bgcolor=#99BADD
| 2. || רומא || 30 || 14 || 14 || 2 || 43||20 || 23 || 42||זכייה בגביע איטליה העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע
|- bgcolor=#97DEFF
| 3. || נאפולי || 30 || 14 || 10 || 6 || 31||21 || 10 || 38||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 4. || אינטר || 30 || 14 || 8 || 8 || 41||24 || 17 || 36||העפלה לגביע אופ"א
|- 
| 5. || פיורנטינה || 30 || 9 || 14 || 7 || 28||25 || 3 || 32
|- 
| 6. || קליארי || 30 || 8 || 14 || 8 || 29||30 ||1-|| 30
|- 
| 7. || בולוניה || 30 || 11 || 12 || 7 || 32||27 || 5 || 29
|- 
| 8. || קטנזרו || 30 || 6 || 17 || 7 || 24||27 ||3-|| 29
|- 
| 9. || טורינו || 30 || 8 || 10 || 12 || 26||29 ||3-|| 26
|- 
| 10. || אבלינו || 30 || 10 || 10 || 10 || 36||33 || 3 || 25
|- 
| 11. || אסקולי || 30 || 7 || 11 || 12 || 18||34 ||16-|| 25
|- 
| 12. || אודינזה || 30 || 6 || 13 || 11 || 24||39 ||15-|| 25
|- 
| 13. || קומו || 30 || 8 || 9 || 13 || 25||33 ||8-|| 25
|- bgcolor=#F08080
| 14. || ברשה || 30 || 4 || 17 || 9 || 19||25 ||6-|| 25||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 15. || פרוג'ה || 30 || 5 || 13 || 12 || 18||31 ||13-|| 18||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 16. || פיסטוייזה || 30 || 6 || 4 || 20 || 19||46 ||27-|| 16||ירדה ליגה
|}

==כדורגלנים מצטיינים==
רוברטו פרוצו, שחקנה של רומא, כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים. 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rsssf.com/tablesi/ital81.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
שרון מרציאנו

שרון מרציאנו (נולד ב-29 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן, כשחקן היה מרציאנו מזוהה עם קבוצת הפועל ראשון לציון, בשורותיה שיחק ברוב הקריירה בליגת העל.

== קריירת משחק ==
מרציאנו החל דרכו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בעונת 1990/1991 קודם לקבוצה הבוגרת, אך קיבל דקות מועטות ולא בלט. בעונת 1993/1994 החל לשחק בקבוצת הפועל ראשון לציון, בה היה שחקן הרכב והבקיע שערים מעמדת המגן וכן מעמדת הקשר. בעונת 1998/1999 עבר למכבי עירוני אשדוד, בה שיחק עונה אחת בלבד והשתתף במסע ההישארות שלה בליגת העל. בעונת 1999/2000 חזר להפועל ראשון לציון ושיחק בה עוד שלוש עונות. בעונת 2003/2004 ירד לליגה השנייה ושיחק בהכח רמת גן. בעונת 2004/2005 עבר לליגה א' להפועל נחלת יהודה ושיחק בה במשך 7 עונות ברציפות.

== קריירת אימון ==
בשנת 2006 החל מרציאנו לאמן ילדים ונוער. תחילה במחלקת הנוער של מכבי שוהם. ולאחר מכן בהפועל נחלת יהודה ובקבוצת מ.ס חבל מודיעין. בעונת 2011/2012 החל להתנסות באימון בוגרים, כששימש עוזר מאמן בקבוצת מכבי השקמה/רמת חן מליגה א' דרום למשך עונה אחת. לאחר מכן אימן את מכבי באר יעקב למשך חצי עונת 2013/2014. בדצמבר 2013 המשיך את מחצית העונה בקבוצת הפועל מחנה יהודה מליגה א' דרום, בה אימן עד סוף עונת 2015/2016. בהדרכתו של מרציאנו הגיעה הקבוצה בשיאה למקום השישי.

בחודש דצמבר 2016 חתם במכבי עירוני אשדוד מליגה ב' דרום ב'. בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום הרביעי המוביל למשחקני המבחן לליגה א'. אך כשלה במשחק השלישי מתוך ארבע. בעונה שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השני אך כשלה במשחקי המבחן ונשארה בליגה ב'.

בשנת 2018 עבר לאמן בקבוצת נערים א' של מכבי שוהם.

== חיים אישיים ==
מרציאנו מתגורר בבית עריף ומנהל את בית הדואר בשוהם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.football.org.il/position-details/?coach_id=15689 עמוד המאמן] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הכח רמת גן
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:מאמני הפועל מחנה יהודה
קטגוריה:מועצה אזורית חבל מודיעין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
Who (פקודה)

שימוש בפקודת who
who (אנגלית: Who; "מי") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס, המציגה את המשתמשים המחוברים למערכת ומציגה מידע סטטיסטי על זמני הכניסה.

* יש לשים לב לחשיבות האותיות הרישיות לפי סוג מערכת הפעלה.

==שימוש==
===סביבת Unix===
השימוש הסטנדרטי בפקודת <code>who</code>, הוא כדלקמן:
<syntaxhighlight lang="bash">
$ who
Login Name TTY Idle When Where
root root ?:0 ????? Jun 20 18:23 :0
root root pts/1 Jun 24 18:37 :0

</syntaxhighlight>

השימוש בפקודת <code>who</code>, כדי להציג את גרסת מערכת ההפעלה המותקנת, יתבצע כדלקמן:
<syntaxhighlight lang="bash">
$ who --version
who (GNU coreutils) 8.21
Copyright (C) 2013 Free Software Foundation, Inc.
License GPLv3+: GNU GPL version 3 or later <http://gnu.org/licenses/gpl.html>.
This is free software: you are free to change and redistribute it.
There is NO WARRANTY, to the extent permitted by law.

Written by Joseph Arceneaux, David MacKenzie, and Michael Stone.

</syntaxhighlight>

תפריט העזרה של פקודת <code>who</code>:
<syntaxhighlight lang="bash">
who --help
</syntaxhighlight>

בעת חיבור SSH ניתן לראות מאיזו כתובת התחברת למערכת ( למשל לצורך הגדרת DISPLAY )<syntaxhighlight lang="bash">
who am i
</syntaxhighlight>ניתן לשלב ערכים נוספים כדי לקבל תוצאה מדויקת יותר:

* who -b: יציג מתי בוצעה הפעלה מחדש.
* who -d: יציג תהליכים "זומבים".
* who -q: יציג פורמט מקוצר.
* who -H: יציג את הפלט מסודר בעמודות.

==קישורים חיצוניים==
[http://mally.stanford.edu/~sr/computing/basic-unix.html רשימת פקודות יוניקס (באנגלית)]

[https://ss64.com/nt/ רשימת פקודות CMD (באנגלית)]

קטגוריה:פקודות מחשב
קטגוריה:פקודות יוניקס
מרדכי גוטמן

מרדכי (מוטי) גוטמן (נולד ב-1954) הוא רופא כירורג, פרופסור לכירורגיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. מנהל מחלקה כירורגית ב' (כירורגיה כללית והשתלות) בבית החולים שיבא.

גוטמן היה הכירורג שניתח את יצחק רבין וניסה להצילו לאחר ההתנקשות בחייו, ב-4 בנובמבר 1995.

==ביוגרפיה==
גוטמן בוגר תיכון עירוני א' במגמה ביולוגית (1972), ולאחר שרות בצה"ל למד רפואה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1981 סיים גוטמן את למודי הרפואה, והתמחה בכירורגיה בבית החולים הדסה שבתל אביב במחלקתו של פרופסור רוני רוזין.

עם סגירת בית החולים "הדסה" בשנת 1991 עבר גוטמן עם צוות המחלקה כרופא בכיר לבית החולים איכילוב.

בשנת 1992 נסע לשתי שנות השתלמות במרכז הסרטן הידוע M.D.Anderson ביוסטון שבטקסס, שם עסק בעיקר במחקר במנגנוני התפשטות גרורתית של סרטן.

עבודות המחקר שביצע שם, יחד עם מחקרים רבים שביצע בישראל, זיכו אותו בשנת 1998 במינוי של פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב.

==כירורג בכיר==
בשנת 1994 התמנה פרופ' גוטמן לסגן מנהל מחלקה כירורגית ב' בבית חולים איכילוב, בניהולו של פרופ' יוסף קלאוזנר. בנוסף לתפקידו כסגן מנהל, הוא הקים את היחידה לכימותרפיה אזורית שהתמחתה בטיפולים מיוחדים בגידולים מתקדמים בגפיים ובחלל הבטן.

בשנת 2002 התמנה גוטמן למנהל מחלקה כירורגית א' במרכז רפואי מאיר ובשנת 2009 למנהל מחלקה כירורגית ב' בבית חולים תל-השומר.

גוטמן פעיל בוועדות אוניברסיטאיות וארציות, משמש כיו"ר ועדת היגוי לכירורגיה כללית של מכבי שירותי בריאות וחבר במועצות הלאומיות לכירורגיה, הרדמה ו-טיפול נמרץ ול-אונקולוגיה. בשנת 2008 התמנה לפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

גוטמן עוסק ברוב תחומי הכירורגיה הכללית אך בעיקר בתחום של כירורגיה אונקולוגית. עיקר עיסוקו בשנים האחרונות הוא במחלות השד ומערכת העיכול. בתחום סרטן השד גוטמן מתמחה בניתוחים משמרי שד, וגם בכריתות שד עם או בלי שחזור מיידי.

תחום ייחודי של עיסוקו של גוטמן הוא גרורות סרטן בחלל הבטן, בעיקר ממקור המעי הגס, בטיפול כירורגי מורכב המשולב בכימותרפיה היפרתרמית תוך צפקית (HIPEC).

בנוסף, עוסק גוטמן בניתוחי בקעים מכל הסוגים.

גוטמן הוא חבר נלווה באיגוד האונקולוגי.

גוטמן מכהן כיו"ר איגוד הכירורגים הישראלי.

גוטמן דורג על ידי מגזין "פורבס" כבין הרופאים הטובים בישראל בתחום הכירורגיה.

==רצח יצחק רבין והניסיון להצילו==
רבין הובהל ירוי לאחר ההתנקשות בחייו ב-4 בנובמבר 1995 למרכז הרפואי תל אביב. גוטמן ריכז את פעולות ההחייאה הכירורגיות וניתח את רבין, אבל רבין נפטר כעבור כ-40 דקות מפצעיו.

==לקריאה נוספת==
* [https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/?term=gutman+mordechai מחקריו של מרדכי גוטמן באתר PubMed]
* [https://www.assia.co.il/doctor/%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%A4-%D7%9E%D7%A8%D7%93%D7%9B%D7%99-%D7%92%D7%95%D7%98%D7%9E%D7%9F פרופ' מרדכי גוטמן באתר אסיא מדיקל ]
* [http://www.nrg.co.il/online/archive/ART79/944.html "הדקות האחרונות בחייו של רבין"] גל אוחובסקי מראיין את ד"ר מ. גוטמן, 3 בנובמבר 2000, nrg מעריב

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:סגל מרכז רפואי מאיר
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
פול ון ביורן

פול מת'יוז ון ביורן (באנגלית: Paul Matthews van Buren; 20 באפריל 1924 – 18 ביוני 1998) היה תאולוג אפיסקופלי, כומר וסופר אמריקאי. פרופסור לדת באוניברסיטת טמפל שבפילדלפיה במשך 22 שנים. ון ביורן דחה את האמונה בגורמים על-טבעיים והיה מחשובי הוגי אסכולת "מות האלוהים". הוא שאף לכונן נצרות שתהיה מבוססת על התנהגות מוסרית וחשיבה נטורליסטית בלעדית, עם ראיית ישו כמורה בן-תמותה ולא אלוהים.

הוא היה מנהל המרכז לאתיקה ולפלורליזם דתי במכון שלום הרטמן בירושלים.

== ביוגרפיה ==
ון ביורן נולד וגדל בנורפוק שבווירג'יניה. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שירת במשמר החופים של ארצות הברית.

ון ביורן למד בהרווארד קולג' , וסיים את לימודיו במכללה עם תואר ראשון בממשל ב-1948. לאחר מכן למד בבית הספר התאולוגי האפיסקופלי , וקיבל תואר ראשון בתאולוגיה "קדושה" (sacred theology) בשנת 1951. לאחר קבלת התואר הראשון הוא הוסמך ככומר אפיסקופלי בדיוקסיה של מסצ'וסטס. הוא קיבל תואר דוקטור לתאולוגיה בשנת 1957 מאוניברסיטת בזל שבשווייץ, שם למד תחת קרל בארת. כפרופסור באוניברסיטת טמפל, הוא נחשב לאחד ממנהיגיה של האסכולה התאולוגית "מות האלוהים"
, אף על פי שהוא עצמו דחה את השם הזה לתנועה כ"המצאה עיתונאית" וזיהה עצמו כמייצג "נצרות חילונית".

הוא מת ממחלת הסרטן ב-18 ביוני 1998, בגיל 74. ון ביורן היה נשוי להיסטוריונית האומנות אן הגופיאן (1927–2008; ).

== עבודותיו ==
להלן רשימה חלקית של עבודותיו:

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא הולנדי
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:כמרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בזל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
בית טבע

בית טבע או חנות למזון בריאות (מכונה גם טבעונייה) היא חנות המוכרת בעיקר מזון בריאות, מזון אורגני, תוצרת מקומית ותוספי תזונה. חנויות אלה בדרך כלל מציעות מבחר רחב או ייחודי יותר של מזון מאשר חנות מכולת קונבנציונלית. למשל מגוון של תוספים עבור ספורטאים ומפתחי גוף, תזונה עבור אנשים עם צרכים ייחודיים, כגון: חולי סוכרת, צמחונים, טבעונים, אוכלי מזון רואו, אנשים הרגישים לגלוטן, או אלרגים ללקטוז וכן כתמיכה באורח חיים בריא.

בבתי טבע נמכרים מזונות המתאימים לדיאטות שונות, לדוגמה מקרוביוטיקה, המתמקדת בעיקר בדגנים מלאים יחד עם מזונות מלאים אחרים, המעובדים באופן מינימלי. מזונות טבעיים שאינם מכילים מרכיבים מלאכותיים, מזונות אורגניים הגדלים ללא שימוש בחומרי הדברה קונבנציונליים ועוברים פיקוח כדי לקבל אישור אורגני. מרבית בתי הטבע מוכרים תוספי תזונה, ויטמינים, צמחי מרפא ותרופות הומיאופתיות. והחל משנות ה-60, יחד עם התנועה לאיכות הסביבה, החלו למכור מוצרים אקולוגיים כחלק מהאג'נדה הדוגלת בשמירה על הסביבה.

==בתי טבע בעולם==
בסוף המאה ה-19 נכנסו לשוק מוצרי טבע רבים שהפכו לנגישים בעזרת חלוצי בריאות, כדוגמת ג'ון הארווי קלוג שעוררו עניין באוכל הבריאותי. חנויות המזון הבריאותיות בארצות הברית ובריטניה החלו למכור מוצרים כגון מולסה ושמרי בירה, ולאחר מכן הרחיבו את המגוון בהתאם לביקוש. בשנת 1869, הוקם בפנסילבניה בית הטבע הוותיק ביותר בארצות הברית בשם "חברת תומאס מרטינדייל", ובשנת 1875 הוא עבר לפילדלפיה.
מספר שנים מאוחר יותר, בשנת 1896, נבנתה בברמינגהאם, אנגליה, אחת המסעדות הצמחוניות הראשונות במדינה בשם "ג'יימס הנרי מבשל". בשנת 1898 נפתח מלון פיטמן הצמחוני, על שמו של סר אייזיק פיטמן שהיה צמחוני ידוע. באותו המקום פתחו הבעלים חנות מזון בריאות שהתקיימה בו במשך שנים רבות.

בישראל נפתחו בתי טבע כבר בסוף שנות ה-50 ומאז מספרם גדל, בהם בתי טבע עצמאיים, ומספר רשתות בבעלות פרטית. הגדולה שבהן, במספר הסניפים, היא ניצת הדובדבן. רשתות נוספות הן עדן טבע, טבע קסטל ואניס.
<gallery>
Ekoplaza Apeldoorn.jpg|בית טבע בהולנד
Seward Coop - New Location.jpg|בית טבע במינסוטה
Deutsch German Reformhaus.jpg|בית טבע בגרמניה
Hofladen-Dottenfelderhof-Bad-Vilbel-27042005.jpg|בית טבע נוסף בגרמניה
Nizat Haduvdevan Kfar Saba.jpg| בית טבע בישראל
</gallery>

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיית המזון
קטגוריה:תוספי תזונה
גיורגה איוואנוב

גיורגה איוואנוב (במקדונית: Ѓорге Иванов, נולד ב-2 במאי 1960) הוא נשיא מקדוניה הצפונית (עד 2019 נשיא מקדוניה) בשנים 2009–2019.

==ביוגרפיה==
איוואנוב נולד ב-2 במאי 1960 בדרום מזרח מקדוניה, עוד בימי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בגיל 27 עבר לבירת המדינה סקופיה, ושם הוא מתגורר עד היום. נשוי ואב לבן.

איוואנוב היה פעיל מבחינה פוליטית מאז התקופה היוגוסלבית, כאשר פעל למען פלורליזם פוליטי וכלכלת שוק. לאורך השנים התמחה בניהול פוליטי, וייסד ארגונים אזרחיים רבים. הקריירה המקצועית שלו החלה ב-1988, כשהיה עורך בערוץ השידור הלאומי של מקדוניה. מאוחר יותר הוא לימד פילוסופיה פוליטית בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סקופיה. בשנת 1999 התמנה לפרופסור אורח באוניברסיטת אתונה ביוון. בשנת 2008 הפך לנשיא המועצה להשכלה גבוהה במדינה.

ב-25 בינואר 2009 הוצע כמועמד לנשיאות המדינה על ידי מפלגת VMRO-DPMNE, למרות שלא היה חבר בה. הוא לבסוף ניצח גם בסיבוב הראשון (עם רוב של 35%) וגם בסיבוב השני (עם רוב של כ-60%). עם כניסתו לתפקיד, הציב לעצמו יעדים שכללו הצטרפות לאיחוד האירופי ונאט"ו, התאוששות כלכלית, יציבות חברתית וחיזוק היחסים עם המדינות הסובבות, ובמיוחד עם יוון. בטקס השבעתו נכחו נשיא קרואטיה סטייפן מסיץ', נשיא סרביה בוריס טאדיץ', נשיא מונטנגרו פיליפ וויאנוביץ' ונשיא אלבניה באמיר תופי. כמו כן, נכחו גם פקידים צבאיים, ראשי הקהילות הדתיות במקדוניה ושגרירים זרים במדינה. יום לאחר השבעתו, שלח איוואנוב מכתב לנשיא ארצות הברית ברק אובמה, בו הדגיש את מטרת מקדוניה להצטרף לנאט"ו ולאיחוד האירופי.

בשנת 2014 קיבל דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מוסקבה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נשיאי מקדוניה הצפונית
קטגוריה:ילידי 1960
ארנב (כוכב)

אַרְנֶבּ (מערבית: أرنب "ארנב" - ארנבת), נקרא גם α בארנבת, הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים ארנבת עם בהירות נראית מדרגה 2.57. הוא נמצא במרחק של כ-2,200 שנות אור ממערכת השמש.

ארנבּ הוא כוכב־התקן של המחלקה הספקטרלית F0Ib.

==מאפיינים==
ארנב הוא על-ענק צהוב-לבן מסוג ספקטרלי F0 Ib, מסתו מוערכת בקרוב ל-14 מסות שמש, רדיוסו כ-74 מרדיוסי שמש (קרוב לרדיוס המסלול של כוכב חמה סביב השמש), טמפרטורת פניו היא כ-6,850 קלווין והוא מאיר בעוצמה גדולה פי 37,000 מעוצמת ההארה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה בין דרגות בהירות 2.56 ו-2.62 והוא סווג כחשוד כמשתנה, אך מדידות עדכניות לא מצאו השתנות של יותר ממאית דרגת בהירות.

ארנב נמצא בשלב התפתחות מתקדם מאוד אף על פי שגילו מוערך בכ-13 מיליון שנים בלבד. הוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו ועבר להתכה של יסודות כבדים יותר. לא ידוע אם הוא נמצא בתהליך של התנפחות בדרך להפוך לעל-ענק אדום או שהוא כבר היה בשלב זה ועכשיו הוא מתכווץ בחזרה תוך כדי התחממות. בכל מקרה, בשל מסתו הגדולה הוא צפוי לסיים את חייו בסופרנובה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/arneb.html ארנב] באתר של ג'ים קלר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:על-ענקים מסוג F
קטגוריה:קבוצת הכוכבים ארנבת
טופאק: כל העיניים עליי

טופאק: כל העיניים עליי (באנגלית: All Eyez on Me) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2017, המבוסס על חייו של אמן ההיפ הופ טופאק שאקור, וקרוי על שם האלבום "All Eyez on Me".

הסרט בוים על ידי בני בום ונכתב על ידי ג'רמי האפט, אדי גונזלס וסטיבן בגטוריאן. מככבים בו דמטריוס שיפ ג'וניור, דנאי גורירה, לורן כהן, ג'יימי הקטור, אנני אילונזה, ג'מאל וולארד וקאט גרהאם. צילומי הסרט התרחשו בדצמבר 2015 באטלנטה, ג'ורג'יה. הסרט הוקרן לראשונה ב-14 ביוני בתיאטרון פוקס ברוין בלוס אנג'לס, והופץ ברחבי ארצות הברית ב-16 ביוני 2017, תאריך יום הולדתו ה-46 של טופאק.

== צוות השחקנים ==
* דמטריוס שיפ ג'וניור - טופאק שאקור
* דנאי גורירה - אפני שאקור, אמו של טופאק. פעילה פוליטית וחברה במפלגת הפנתרים השחורים.
* לורן כהן - ליילה שטיינברג, המנטור של טופאק.
* ג'יימי הקטור - מוטולו שאקור, אביו החורג של טופאק.
* אנני אילונזה - קידדה ג'ונס, ארוסתו של טופאק בעת מותו.
* ג'מאל וולארד - נוטוריוס בי. איי. ג'י/ביגי סמולס, ידידו לשעבר של טופאק שהופך ליריבו.
* קאט גרהאם - ג'יידה פינקט, ידידה של טופאק מבית הספר בלטימור לאמנויות.
* דומיניק ל. סנטנה - שוג נייט, מפיק תקליטים.
* גרייס גיבסון - פיית' אוונס, זמרת ואשתו של ביגי סמולס.
* ליאן אמאדו - אנג'י מרטינז, אישיות רדיו, ראפרית ושחקנית.

נוסף לכך, הראפרים אי.די.איי. מין, יאנג נובל ומאני-בי מופיעים בתפקיד עצמם. סטפון וושינגטון, כריס קלארק, ג'ונל יאנג, ג'רמל הווארד, אזאד ארנאו, ג'ארט אליס, ריאן לורנס, ג'יימס האטר השלישי, ג'רמיין קרטר והרולד מור מגלמים את דמויותיהם של פאף דאדי, שוק ג'י, ריי לוב, מופרים שאקור, דאז דילינגר, סנופ דוג, טריץ', יאקי קדאפי, חוסיין פתאל וד"ר דרה, בהתאמה.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
עונת 1981/1982 בסרייה א'

עונת 1981/1982 בסרייה א הייתה העונה ה-80 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-13 בספטמבר 1981 והסתיימו ב-16 במאי 1982. 

בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

מילאן (ירדה לסרייה ב' בעקבות פרשת הסדרת המשחקים), צ'זנה וגנואה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.

יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-20 בתולדות המועדון. 

בסיום העונה לסרייה ב' ירדו מילאן, בולוניה וקומו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו הלאס ורונה, סמפדוריה ופיזה. 

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
!הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || יובנטוס || 30 || 19 || 8 || 3 || 48||14 || 34 || 46||זכייה בליגה העפלה לגביע אירופה לאלופות
|- bgcolor=#97DEFF
| 2. || פיורנטינה || 30 || 17 || 11 || 2 || 36||17 || 19 || 45||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 3. || רומא || 30 || 15 || 8 || 7 || 40||29 || 19 || 38||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 4. || נאפולי || 30 || 10 || 15 || 5 || 31||21 || 10 || 35||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#99BADD
| 5. || אינטר || 30 || 11 || 13 || 6 || 39||34 || 5 || 35||זכייה בגביע איטליה העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע
|- 
| 6. || אסקולי || 30 || 9 || 14 || 7 || 26||21 || 5 || 32
|- 
| 7. || קטנזרו || 30 || 9 || 10 || 11 || 25||29 ||4-|| 28
|- 
| 8. || אבלינו || 30 || 9 || 9 || 12 || 22||26 ||4-|| 27
|- 
| 9. || טורינו || 30 || 8 || 11 || 11 || 25||30 ||5-|| 27
|- 
| 10. || צ'זנה || 30 || 8 || 11 || 11 || 34||41 ||7-|| 27
|- 
| 11. || אודינזה || 30 || 9 || 8 || 13 || 27||37 ||10-|| 26
|- 
| 12. || קליארי || 30 || 7 || 11 || 12 || 33||36 ||3-|| 25
|- 
| 13. || גנואה || 30 || 6 || 13 || 11 || 24||29 ||5-|| 25
|- bgcolor=#F08080
| 14. || מילאן || 30 || 7 || 10 || 13 || 21||31 ||10-|| 24||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 15. || בולוניה || 30 || 6 || 11 || 13 || 25||37 ||12-|| 23||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 16. || קומו || 30 || 3 || 11 || 16 || 18||42 ||24-|| 17||ירדה ליגה
|}

==כדורגלנים מצטיינים==
רוברטו פרוצו, שחקנה של רומא, כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים, זאת העונה השנייה ברציפות. 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rsssf.com/tablesi/ital82.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
אורי ביילין

אורי ביילין (נולד ב-31 ביולי 1978) הוא מוזיקאי ופרסומאי ישראלי.

== עולם הפרסום ==
אורי ביילין עומד בראש משרד הפרסום "הביילינים", אשר החל דרכו בשנת 2003 כיחידת חדשנות במסגרת משרד הפרסום מקאן אריקסון (היום מקאן תל אביב) ומאז שנת 2007 פועל באופן עצמאי. ביילין זכה בעבר בתחרות הקריאייטיב הבינלאומית EPICA ולפני מספר שנים זכו "הביילינים" בפרס הזהב השמור למקום הראשון במכירות ובאפקטיביות של מהלכי פרסום בתחרות האפי, בקטגוריית חשמל ומוצרי אלקטרוניקה.

ביילין הוא הבמאי, התסריטאי והמפיק של סרטי הפרסום של חברת הביילינים ובין עבודות הבימוי: קמפיין לקרולינה למקה ברלין, המכללה האקדמית תל אביב יפו, מיקרוסופט, החברה להגנת הטבע, דיוטי פרי ג׳יימס ריצ’ארדסון, מגה ספורט, לשכת רואי החשבון, לשכת סוכני הביטוח, עמותת עיגול לטובה ועוד.

כיום אורי הוא מרצה מן החוץ בחוג לתקשורת של המרכז הבינתחומי הרצליה בנושא חדשנות ופרסום ומשמש כשופט בתחרויות פרסום.

== קריירה מוזיקלית ==
אורי ביילין הוא זמר-יוצר, שמנגן על מגוון כלים ביניהם: פסנתר, תופים, בס וגיטרות.

ביילין שירת בצבא בלהקה צבאית והוא בן מחזורו של עידן רייכל, שאף שימש כקלידנו של ביילין בהופעות אלבום הבכורה, לצד עילי בוטנר בגיטרות. בשנת 1999 נבחר על ידי גלגלצ ל"דבר הבא" במוזיקה הישראלית (מבצע, מלחין, כותב ומעבד) עם שירו "היום את במבצע". בשנת 2002 זכה בתחרות "נוצת הזהב" של אקו"ם על אלבום הבכורה שלו "כובש".

בשנת 2016 השיק את הפרויקט "הבכירים + אורי", במרכזו שיתף בשיריו המקוריים, אמנים בכירים וותיקים וביניהם ניסים סרוסי, דורית ראובני, דני ליטני, עוזי פוקס, רבקה מיכאלי, ישראל גוריון, מיכל טל, דודו זכאי ואמנים נוספים. שני השירים מתוך הפרויקט אשר בלטו ואשר שניהם הגיעו לראש בחירת העורכים המוזיקליים ברשת ג' של קול ישראל הם "בואי" עם חנן יובל ורמי קליינשטיין ו"מגדלים וארמונות" עם מיקי גבריאלוב. הפרויקט זכה לתהודה בתקשורת ובעבורו קיבל אורי אות הוקרה מיוחד מארגון אמני ישראל – אמ"י.

ב-2022 הוציא את "גבוה"<ref>[https://yosmusic.com/%D7%90%D7%95%D7%A8%D7%99-%D7%91%D7%99%D7%99%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%9F-%D7%92%D7%91%D7%95%D7%94/ ביקורת של יוסי חרסונסקי על השיר "גבוה"]</ref> ו"נפלא בקולה", שני סינגלים מתוך אלבומו הרביעי שעתיד לצאת בהמשך השנה.

== חיים פרטיים ==
אורי ביילין הוא בנו של השר וחבר הכנסת לשעבר יוסי ביילין ושל עו"ד הלנה ביילין. הוא נשוי לעו"ד מארי ביילין ואב לשלושה.

== דיסקוגרפיה ==
* כובש (2002)
* The F Album (2012)
* הבכירים + אורי (2016)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* אבישי מתיה, [http://prdupl02.ynet.co.il/ForumFiles/1381939.rtf ביקורת על האלבום "כובש"] 
* [https://www.facebook.com/watch/?v=379572866832174 הקליפ לשיר "גבוה" בתוכנית "סוכן תרבות"] בכאן11
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:פרסומאים ישראלים
קטגוריה:חברי להקות צבאיות ישראליות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
יחסי אורוגוואי – הממלכה המאוחדת

יחסי אורוגוואי–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. הממלכה המאוחדת מחזיקה שגרירות במונטווידאו. אורוגוואי מחזיקה שגרירות בלונדון.

== היסטוריה ==
שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים מיד לאחר הכרזת עצמאותה של אורוגוואי בשנת 1825. הממלכה המאוחדת היא המדינה לה אורוגוואי חייבת הכרת תודה על עצמאותה מכיוון שהצליחה לשחררה מארגנטינה ומברזיל ולתת לה עצמאות מוכרת ורשמית בשנת 1828.

הממלכה המאוחדת שיחקה תפקיד גדול בניהול המדינה עד מלחמת העולם השנייה, שבה אורוגוואי בגדה בממלכה המאוחדת והפכה לבת ברית של ארצות הברית שנטלה את המושכות במדינה במקום הממלכה המאוחדת.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20090510033432/http://www.fco.gov.uk/en/about-the-fco/country-profiles/south-america/uruguay/ British Foreign and Commonwealth Office about the relation with Uruguay]
*[https://web.archive.org/web/20030804184122/http://britishembassy.org.uy/ British embassy in Montevideo]
* [https://www.gov.uk/government/world/uruguay British Council Uruguay]

== הערות שוליים ==
השוק המרכזי של בודפשט

השוק המרכזי של בודפשט, 2016
השוק המרכזי של בודפשט מילולית היכל הקניות הגדול (בהונגרית: Nagyvásárcsarnok) הוא השוק המקורה העתיק והגדול ביותר בבודפשט, הונגריה. הרעיון לבניית שוק רחב ממדים הגיע מראש העיר הראשון של בודפשט, קארוי קאמרמאייר, שעבורו תרם את ההשקעה הגדולה ביותר שלו בזמן כהונתו. קאמרמאייר פרש מתפקידו ב-1896 ונכח בטקס פתיחת השוק שהתקיים ב-1897 בתור אזרח.

המבנה ממוקם בסופו של מדרחוב הקניות הידוע ואצי אוטצה ובקרבת גשר החירות בצד של פשט, בגדה השמאלית של הדנובה.

ההיכל תוכנן ונבנה על ידי האדריכל ההונגרי שאמו פץ בסביבות 1897. השוק כולל מספר רב של דוכנים בכל אחת משלוש הקומות. שערו נבנה עם נגיעה נאו-גותית. מאפיין אדריכלי ייחודי לגג השוק הוא רעפיו הצבעוניים שעיצב בית החרושת ההונגרי "ז'ולנאי" הנמצא בעיר פץ'. שטח המבנה עומד על 10,000 מטרים מרובעים המכוסים בפלדה. במשך מלחמות העולם המבנה ניזוק לגמרי ונסגר למספר שנים. רק לאחר עבודות השחזור שנעשו ב-1990 המבנה קיבל את פארו הקודם בחזרה. ב-1999 המבנה זכה בפרס הצטיינות של איגוד הנדל"ן הבינלאומי. השוק המרכזי של בודפשט הוא אחד מאטרקציות התיירים הפופולריות ביותר בעיר.
מרבית הדוכנים שבקומת הקרקע מציעים ללקוחות יבול חקלאי, בשרים, מאפים, ממתקים, תבלינים ומשקאות חריפים כדוגמת טוקאי, פפריקה, טורו רודי וקוויאר. הקומה השנייה כוללת בעיקר מסעדות וחנויות מזכרות. המרתף מכיל קצביות, חנויות דגים, ירקות ירוקים שמביניהם נמצא המלפפון החמוץ המסורתי וכמו כן כרובית, כרוב, סלק, עגבניות ושום.

השוק סגור בימי ראשון ונפתח בכל יום אחר ב-6:00 בבוקר. בימי שני נסגר ב-17:00 בערב, בימים שלישי עד שישי ב-18:00 בערב וביום שבת ב-15:00 בצהריים.

דוכן בקומה הראשונה

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.kurtosh.co.il/אטרקציות-בבודפשט/השוק-המקורה/ מידע על השוק הגדול (השוק המקורה) בבודפשט], כולל שעות פתיחה ודרכי ניווט באתר "קורטוש"
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2020/05/13/סיבוב-בשוק-הגדול-בבודפשט/ סיבוב בשוק הגדול בבודפשט], באתר 'חלון אחורי', 13 במאי 2020

קטגוריה:בודפשט: מבנים
קטגוריה:שווקים