OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אל-איתיחאד (עיתון)

אל-איתיחאד (בערבית: الاتحاد - "האיחוד"; בתעתיק מדויק: אלאתחאד) הוא עיתון יומי בשפה הערבית של המפלגה הקומוניסטית הישראלית. מרבית כותביו הם חברי המפלגה, והעיתון משמש שופר לראשי המפלגה ולנציגי חד"ש בכנסת. כיום העיתון הוא היומון היחיד אשר רואה אור בשפה הערבית בישראל.

== היסטוריה ==
העיתון יצא לאור לראשונה כשבועון בשנת 1944 על ידי הליגה לשחרור לאומי, מפלגה ערבית קומוניסטית שהתפלגה מהפק"פ. עם האיחוד מחדש והקמת מק"י הפך לביטאון המפלגה בשפה הערבית. עם הפילוג במק"י ב-1964 העיתון עבר לבעלותה של רק"ח, אשר כיום נקראת מק"י. בעיתון כתבו כמה מהאישים המובילים במק"י וברק"ח, בהם תופיק טובי, אמיל חביבי ואמיל תומא וכן כותבים יהודים קומוניסטים יוצאי עיראק.

בשנת 1953 פרסמו העיתון ומקבילו העברי "קול העם" מאמר בו נכתב שהממשלה מחרחרת מלחמה "ומספסרת בדם הנוער הישראלי". שר הפנים, ישראל רוקח, החליט לסגור את העיתון ל-15 יום, ובעקבות כך הגישו העיתונים עתירה לבג"ץ. בג"ץ, בראשותו של השופט שמעון אגרנט, קיבל את טענת העיתונים ופסק כי אין להגביל את חופש הביטוי של העיתונים מאחר שאין ודאות קרובה שמימוש חופש הביטוי במקרה זה יביא לסיכון שלום הציבור ("בג"ץ קול העם").

בשנת 1964 העניקה ברית המועצות את פרס לנין לשלום למנהיג אלג'יריה אחמד בן-בלה. עם קבלת הפרס קרא בן-בלה להשמדת ישראל, דבר שעורר ויכוח חריף במפלגה הקומוניסטית. ב-20 בספטמבר 1964 פרסם מזכ"ל המפלגה שמואל מיקוניס מאמר בעיתון המפלגה בעברית, "קול העם", ובו גינה את הענקת הפרס למנהיג המצהיר בראש חוצות על מחויבותו להשמדת ישראל. סירובו של אל-איתיחאד לפרסם את המאמר העמיק את השסע. בפילוג בתוך המפלגה הקומוניסטית בשנת 1965 העיתון נשאר נאמן לקו של הפלג הפרו-סובייטי של רק"ח, בניגוד לרוב במק"י שאימץ קו ביקורתי יותר כלפי ברית המועצות. מכיוון ש"קול העם" נשאר בידיה של מק"י, ייסדה רק"ח את "זו הדרך", שהפך לעיתון המקביל בעברית של אל-איתיחאד. עם הפילוג והקמת רק"ח העיתון הפך לדו-שבועון והחל לצאת פעמיים בשבוע, ב-1983 הוא הפך ליומון.

בסוף חודש אפריל 1990, התקשר למערכת העיתון, מספר פעמים, אלמוני שהציג עצמו כחבר במטה ארגון הימין הרדיקלי "הסיקריקים", ואיים להצית את מערכת העיתון.

במהלך מלחמת לבנון השנייה פגע טיל של החזבאללה בבניין המערכת הישן של העיתון בחיפה, הנמצא בוואדי ניסנאס, ופגע קשות בארכיון העיתון. המבנה שופץ על פי תוכניתו המקורית.

אתר האינטרנט של העיתון הושק בפברואר 2019.

== עורכים ==
עורך העיתון מיום הקמתו היה אמיל חביבי, שהודח ממשרתו כאשר סולק מהמפלגה ב-1989 בעקבות התנגדותו לקו השמרני שמנהיגות המפלגה בחרה. אחריו מונה לעורך העיתון סאלם ג'בראן, בשנים הללו ממש כמו המפלגה העיתון נקלע למשבר והחל לדעוך. ב-1992, מונה לעורך נזיר מג'לי, תחת הנהגתו נעשה תהליך של ליברליזציה בעיתון - האוריינטציה המפלגתית הופחתה והוכנס תוכן חדש כגון מדור ספורט. ניסיון זה בא לקיצו ב-1999 כאשר מג'לי פוטר בעקבות פרסום כתבה ביקורתית על מזכ"ל מק"י מוחמד נפאע וויכוח על הקו האידאולוגי שהעיתון צריך לנקוט. עורכת העיתון הייתה עאידה תומא סלימאן.

==ראו גם==
* המפלגה הקומוניסטית הישראלית (לשעבר רק"ח)
* בג"ץ קול העם

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://maki.org.il/zo/ זו הדרך] - העיתון המקביל בעברית

==הערות שוליים==

איתיחאד
קטגוריה:עיתונות מפלגתית קומוניסטית בישראל
קטגוריה:תקשורת ערבית בישראל
קטגוריה:ואדי ניסנאס
קטגוריה:חיפה: תקשורת
וינטילה ברטיאנו

וינטילה ברטיאנו (ברומנית: Vintilă Brătianu; 16 בספטמבר 1867 – 23 בדצמבר 1930) היה פוליטיקאי רומני אשר כיהן כראש ממשלת רומניה בין ה-24 בנובמבר 1927 ועד 2 בנובמבר 1928.

וינטילה נולד באחוזת משפחתו "פלוריקה" בשטפנשט. הוא למד בצרפת ולאחר שחזר למולדתו נכנס לפוליטיקה. ביחד עם אחיו יון ודינו היה ממנהיגי המפלגה הליברלית הלאומית (PNL).

ברטיאנו היה יועץ כלכלי בממשלתו של אחיו יון ברטיאנו. במהלך מלחמת העולם הראשונה כיהן כשר, ולאחר המלחמה ב-1922 היה חבר קבינט למשך שש שנים, כאשר תפקידו הראשון בתקופה זאת היה שר האוצר.

לאחר מות אחיו, יון, שימש כראש ממשלת רומניה עד אשר נאלץ להתפטר ב-1928 ואת תפקידו תפס יוליו מאניו מנהיג מפלגת האיכרים (PNŢ).

==ראו גם==
* משפחת ברטיאנו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ממלכת רומניה: פוליטיקאים
קטגוריה:משפחת ברטיאנו
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:נפטרים ב-1930
מפל הריין

החלק העליון של המפל
מפל הריין (בגרמנית: Rheinfall) הוא מפל המים הגדול באירופה לפי ספיקה. המפל נמצא באזור הריין העילי, בקרבת העיירה שפהאוזן בצפון שווייץ.

==נתונים==
רוחב המפל כ-150 מטר וגובהו כ-23 מטר. ספיקת המים הממוצעת במפל בעונת החורף היא כ-250 מטר מעוקב לשנייה, ובחודשי הקיץ היא עומדת על כ-700 מ"ק לשנייה. שיא ספיקת המים במפל נמדד בשנת 1965, כ-1250 מ"ק לשנייה ואילו השפל בספיקה נמדד ב-1921 ועמד על כ-95 מ"ק לשנייה בלבד.

שפיעת המים במפל עזה כל כך עד שרוב הדגים אינם מסוגלים לשחות במעלה הזרם. רק צלופחים מסוגלים לכך.

==גאולוגיה==
מסלולו המקורי של הריין נוצר בתקופה הפליסטוקן עם התקדמות הקרחונים לפני כ-500,000 שנה, בכיוון מערב משפהאוזן. לפני כ-132,000 שנה השתנה המסלול לכוון דרום ויצר תעלת זרימה חדשה. שתי תעלות הזרימה הללו התמלאו בשפוכת הסחיפה של הסלעים אך עדיין מהוות חלק מתואי הזרימה של הנהר.

במהלך תקופת הקרח האחרונה שתחילתה לפני כ-110,000 שנה, נדחף מסלול הנהר דרומה לעבר שכבת אבן גיר קשה שמקורה בתקופת היורה המאוחרת.

מפל הריין נוצר לקראת סופה של תקופת הקרח האחרונה לפני כ-14,000–17,000 שנה, כתוצאה משילוב של הזרימה על המצע הקשה ומשחיקת שפוכת הסלעים שמקורם בתוואי הקדום של הנהר אשר הצרו את גדותיו. הסלע הממוקם במרכז המפל הוא שריד לאבן הגיר הקשה שלא נשחקה מערוץ הנהר הקדום.

==כלכלה==
בצידו הצפוני של המפל הוקמה במאה ה-17 טחנת מים אשר שימשה להפעלת כבשן היתוך לעפרת הברזל שנכרתה מתוך אבן הגיר שבאזור, והופעלה עד למחצית המאה ה-19. בשנת 1887 פנו מפעלי הברזל לרשויות בבקשה להטות חלק מהזרימה בנהר לצורך הקמת תחנת כוח הידרואלקטרית, אך נתקלו בהתנגדות ארגוני טבע וסביבה שווייצריים והתוכנית נגנזה.

גם בשנים הבאות נעשו מספר ניסיונות להקמת תחנות כוח לניצול מי המפל אך כולן נתקלו בהתנגדות של הארגונים הסביבתיים.

בשנת 1951 נחתמה עצומה בידי כ-150,000 אזרחים שווייצרים המביעה התנגדות גורפת לכל תוכנית פיתוח תעשייתי עתידי של אזור הריין העילי והמפל. גם כיום עדיין קיימות תוכניות להקמת מתקנים הידרואלקטריים באזור למרות ששפיעת המים נחשבת לבלתי מספיקה עבור תחנות כוח מודרניות.

==תיירות==
מפל הריין הוא מוקד תיירותי כבר מאות שנים. ציירים ומשוררים רבים התפעמו מתופעות הטבע המרשימות של האזור והביעו את התפעלותם זו ביצירתם.

כיום התיירות היא הענף הכלכלי העיקרי בו מנוצל המפל. מרפסות נוף וספינות נהר משמשות את התיירים הרבים המגיעים למפל הריין, והעיירות בסביבה מציעות שירותי תיירות נלווים כגון מסעדות, מלונות, וטיולים מאורגנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שווייץ: גופי מים
ריין
קטגוריה:שפהאוזן (קנטון)
קרולין צ'רי

קרולין ג'ניס צ'רי (באנגלית: Carolyn Janice Cherry; נולדה ב-1 בספטמבר 1942), הידועה בשם העט סי. ג'יי. צ'רי (באנגלית: C. J. Cherryh) היא סופרת מדע בדיוני ופנטסיה אמריקאית. מאז אמצע שנות ה-70 כתבה צ'רי יותר מ-60 ספרים, ובהם הנובלות זוכות פרס ההוגו "Downbelow Station" ו-"Cyteen", שתיהן חלק מיקום ברית-איחוד שיצרה. ב-2016 הייתה הסופר ה-32 (הסופרת הרביעית בלבד, אחרי אורסולה לה גווין, אן מק'קפרי וקוני ויליס), שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.

זכתה בכבוד כשעל שמה נקרא אסטרואיד (77185 צ'רי).

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:סופרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס הוגו
קטגוריה:זוכי פרס דיימון נייט
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
חותכי ורידים: סיפור אהבה

חותכי ורידים: סיפור אהבה (באנגלית: Wristcutters: a Love Story) הוא סרט קולנוע אמריקאי שהופק בשנת 2006 ויצא לאקרנים ב-2 בנובמבר 2007. זוהי קומדיה רומנטית, בעלת מאפיינים של קומדיה שחורה, אשר בוימה על ידי גוראן דוקיץ' הקרואטי. דוקיץ' גם כתב את התסריט, המבוסס על הספר "הקייטנה של קנלר" מאת הסופר הישראלי אתגר קרת. הסרט, כמו גם הספר, עוסק באופן הומוריסטי ושנון בנושאי מוות, העולם הבא והתאבדות. הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע שונים, האחרון שבהם הוא פרס הסרט הטוב בפסטיבל הקולנוע העצמאי באשלנד ב-2007.

הסרט נע על הקו הדק בין סרט מסע לבין קומדיה רומנטית, וניכר כי הוא מושפע מעלילת הקוסם מארץ עוץ. כמו כן, ניתן למצוא בסרט מאפיינים הדומים לסרטיו של ג'ים ג'רמוש.

== עלילה ==
הסרט מתחיל בסצנת התאבדות של גיבור הסרט, נער בשם זיה (פטריק פיוגיט). לאחר התאבדותו, שבאה בעקבות אהבה נכזבת, מגיע זיה לעולם הבא, השמור רק לאנשים שהתאבדו. זיה מגלה שהעולם הבא של המתאבדים דומה מאוד לעולם האמיתי - רק קצת יותר גרוע. זיה עובד בעולם הבא בפיצרייה נידחת וחי חיים שגרתיים ודיכאוניים בעולם אפור, חסר חיוכים. בשלב כלשהו מגלה זיה כי דזירה, אהובתו מחייו הקודמים והעילה להתאבדותו, התאבדה גם היא ונמצאת אף היא בעולם בו הוא חי - והוא יוצא למסע חיפוש אחריה, יחד עם חברו יוג'ין. במסגרת המסע פוגשים השניים את מיקל, אשר נחושה בדעתה להוכיח ל"ממונים" על העולם הבא כי היא הגיעה לארץ המתאבדים בטעות. השלושה עורכים מסע במכונית מרופטת, במהלכו הם מגיעים אל "הקייטנה של קנלר" - מקום מוזר המאוכלס בטיפוסים מגוונים, ומנוהל בידי אדם קשיש בשם קנלר (טום ווייטס). בהמשך המסע פוגש זיה לבסוף באהובתו הנושנה, אך מגלה כי השתנתה מאוד. כמו כן, מגלה זיה כי אהבתו נתונה בעצם לאישה אחרת. במהלך המסע מגלים שלושת הגיבורים דברים חדשים על עצמם, על העולם הבא - ובעיקר על עולם החיים ועל האהבה.

== שחקנים ==
* זיה - פטריק פיוגיט
* מיקל - שאנין סוסאמון
* יוג'ין - שיי ויגהאם
* קנלר - טום ווייטס
* דזירה - לסלי ביב

== פרסים ==
* פסטיבל סיאטל 2006 - פרס הבמאי הטוב ביותר
* פסטיבל ג'ן ארט 2006 - פרס הסרט העלילתי הטוב ביותר
* פסטיבל פילדלפיה 2006 - פרס הסרט העלילתי הראשון הטוב ביותר
* פסטיבל הקולנוע העצמאי באשלנד 2007 - פרס הסרט הטוב ביותר
* מועמדות לפרס השופטים בפסטיבל סאנדנס 2006
* פסטיבל אייקון 2007 - פרס הקהל לסרט באורך מלא

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://web.archive.org/web/20071014071451/http://icon.org.il/promo07/heb/?page_id=85 דף הסרט באתר פסטיבל אייקון]
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:אתגר קרת
קטגוריה:טום וייטס
קטגוריה:סרטי פולחן
קלין פופסקו-טריצ'אנו

קלין קונסטנטין אנטון פופסקו-טריצ'אנו (ברומנית: Călin Constantin Anton Popescu-Tăriceanu; נולד ב-14 בינואר 1952 בבוקרשט) הוא פוליטיקאי ליברלי רומני וראש ממשלת רומניה בשנים 2008-2004, ה-11 במניין אחרי מהפכת 1989. בשנים 2019-2014 כיהן כיושב ראש הסנאט של רומניה.

בשנת 2007 כיהן זמן קצר כשר החוץ. החל משנת 2015 מכהן כיושב ראש מפלגת ALDE, ברית הליברלים והדמוקרטים שנוצרה על ידי איחוד בין סיעתו, המפלגה הליברלית הרפורמיסטית עם המפלגה השמרנית, והחל משנת 2014 הוא מכהן כיושב ראש הסנאט של רומניה. 

פופסקו-טריצ'אנו הוא ממוצא יווני מצד אמו. סבו גאורגה אתנסיאדה היה איש עסקים, מחלוצי ייבוא המכוניות ברומניה. בצעירותו פופסקו-טריצ'אנו היה דוגמן.
פופסקו-טריצ'אנו הוא בעל תואר במתמטיקה ומדעי המחשב ובמהלך השנים מילא שורה של תפקידים בשרות הציבורי, בהם: מהנדס מינהל המים של מחוז ארג'ש (1976–1979), מורה בפקולטה ההידרוטכנית בבוקרשט (1980–1991), מייסד ומנהל תחנת הרדיו הפרטית הראשונה ברומניה, "רדיו קונטקט" (1990–1996), שר המסחר והתעשייה בממשלתו של ויקטור צ'ורביה (1996–1997), נציג בוקרשט בבית התחתון של הפרלמנט הרומני (1996–2004), וסגן נשיא המפלגה הליברלית לאומית (PNL).

עם ניצחונו של טראיאן בססקו, בבחירות 2004 לנשיאות, מינה בססקו את פופסקו-טריצ'אנו לראש הממשלה. המינוי בוצע בהתאם להסכם ביניהם טרם הבחירות.

בין שני האישים, בעלי הברית לשעבר, קיימת יריבות מתמדת. הנשיא בססקו אף סירב לאשר מינוי שרים שהוצעו על ידי ראש ממשלתו, פופסקו-טריצ'אנו, וביצע לכאורה עברות נוספות כנגד החוקה. בשל כך יזם פופסקו-טריצ'אנו את הדחתו של בססקו על ידי הפרלמנט. בססקו הושעה מתפקידו, אך לאחר משאל עם שנערך ב-19 במאי 2007, זכה לאמון מחדש.

פופסקו-טריצ'אנו כיהן כראש ממשלת רומניה עד שהוחלף בידי אמיל בוק ב-22 בדצמבר 2008.

== חיים אישיים ==
נישא 5 פעמים ומנישואיו האחרונים נולדו לו שני בנים - קלין מנישואיו השניים ומיכאי מנישואיו הרביעים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.senat.ro/FisaSenator.aspx?ParlamentarID=522afea4-b00c-44ec-802f-be592c406a5c&Panou=1 אתר יושב ראש הסנאט הרומני]

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:נשיאי הסנאט של רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1952
אוסנת אלכביר

אוסנת אלכביר במופע ריקוד הודי
אוסנת אלכביר היא זמרת, רקדנית, ציירת ובמאית תיאטרון ישראלית.

אלכביר למדה שירה, ריקוד וציור הודי קלאסיים בהודו. כיום היא מלמדת באוניברסיטת תל אביב.

== לימודים ותחילת הקריירה האומנותית ==
אוסנת הגיעה להודו ב-1990 והתחילה ללמוד אמנות הודית, הנקראת בְרַהְמַרִי. אלכביר למדה זאת מבּוּדהַדֶו צַ'אִיטַניָה. בודהדו, נצר למשפחת אומנים מפורסמת בבנגל, היה צייר, רקדן ומוזיקאי הודי מפורסם, ופיתח את שיטת ציור הברהמרי של אביו. השיטה משתמשת בטכניקות אלתור ושואבת השראה מהמסורת הטנטרית ההינדואית. במקביל ללימודי הציור, למדה אוסנת מבודהדו ריקוד ברהמרי, הנקרא קַטְהַק.

במהלך שנות התשעים, למדה אוסנת את אמנות התיפוף בפַקהַוַג' מצַ'טרַפַטִי סִינג, הראג'ה של בִיגְ'נַה. היא השלימה את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה ובמחול הודים, והחלה ללמוד שירת דְהְרוּפַד מפרופסור רִיטוִיק סַניַל, זמר הודי מפורסם, תלמידו של המוזיקאי הנודע זִיַה מוֹהִיאוּדִין דָאגַר וראש החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת .B.H.U בוַרַנַסִי.

== פעילות אומנותית ==
הגאנגה]]
מאז שנות התשעים המאוחרות, מחלקת אוסנת את זמנה בין הודו לישראל. היא מופיעה בישראל וברחבי העולם, מרצה ומלמדת.

במהלך השנים 2002, 2003, 2004, ביימה הצגות תיאטרון עבור פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, במסגרת פרויקט שפה משותפת, שיתוף פעולה בין שחקנים יהודים וערבים, תוך שימוש בטכניקות תיאטרון וסיפור הודי. ההצגות היו שתוף פעולה אומנותי דו לשוני ועוררו תגובה בארץ ובעולם.

בשנת 2003, פורסם ספרה במפגש הנהרות בהוצאת מודן, ובשנת 2004, שיתפה פעולה עם צביה פיין וינץ לוי בהכנת הספר "הודו - להכיר עולם אחר", ספר לימוד גאוגרפיה לבית הספר היסודי.

בשנת 2004, הכינה את הכוראוגרפיה ואימנה את השחקנים בסרטו של דני וקסמן "מכתבים מרישיקש".

אוסנת מתגוררת בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.dagar.org/ אתר האינטרנט של משפחת דאגר]
* [http://www.lametayel.com/archive/article.asp?dest_id=&dest_type=&id=5308&postid= פרק מתוך הספר "במפגש הנהרות"]
* וידאו: [http://www.youtube.com/watch?v=jUosU5fyEOA הופעה חיה עם דוד אלכביר]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:רקדניות ישראליות
בחלום

בחלום הוא שם אלבום הסולו הראשון של השחקנית והזמרת ענת עצמון.
== הפקה ==
האלבום יצא ב-1989, לאחר השתתפות עצמון בקדם האירוויזיון עם שיר הנושא של האלבום. עצמון קיבלה תגובות נאות על הביצוע בקדם, והחלה לעבוד עם ירוסלב יעקובוביץ' על האלבום. בין היתר כדי לקדם את מכירותיו, שוחררו השירים "בחלום", "עוברת אורח", "כמה אפשר", "לבד בסתיו" ו"אל תשפטו" אל תחנות הרדיו. לשירים אלה צולמו וידאו קליפים. במהדורת הדיסק הופיעו שני שירים נוספים: "ז'ה טאם" ו"כריזמה".

==רשימת השירים באלבום==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=100|שיר
!width=70|אורך
!width=70|מילים
!width=70|לחן
!width=70|עיבוד
|-
! כמה אפשר
| 04:00
| מיכל ורד וענת עצמון
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! עוברת אורח
| 04:13
| מיכל ורד
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! אל תשפטו
| 03:36
| ענת עצמון
| ענת עצמון
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! יוליה
| 05:32
| מיכל ורד
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! מוכת ירח
| 03:57
| מיכל ורד
| ענת עצמון
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! בחלום
| 03:07
| מיכל ורד
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! מול הים התיכון
| 04:44
| מיכל ורד וענת עצמון
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! לבד בסתיו
| 03:23
| מיכל ורד וענת עצמון
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! נסיך המדבר
| 04:21
| מיכל ורד
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! פה גדול (בדואט עם הראפר אמנון ילון "הגדול")
| 04:24
| מאיר גולדברג ורונן מאיר
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! ז'ה טאם
| 03:42
| מיכל ורד וענת עצמון
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
|-
! כריזמה
| 03:56
| מיכל ורד
| ירוסלב יעקובוביץ'
| ירוסלב יעקובוביץ'
 |}
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1989
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
מוות בעזה

מוות בעזה (Death In Gaza) בבימויו של ג'יימס מילר, הוא סרט תיעודי זוכה פרס אמי משנת 2004 המסקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הנפתח ביהודה והשומרון אך עובר לרצועת עזה ולבסוף מתמקד ברפיח במשך רוב הסרט. הסרט מלווה את חייהם של שלושה ילדים פלסטינים, אחמד (בן 12), מוחמד (בן 12) ונאג'לה (בת 16).

==נושאים==
===אנושיות===
הסרט מגולל את קורותיהם של אנשים החיים את הסכסוך יום-יום, וכיצד הדבר משפיע על חייהם. בעיקר, הסרט עוסק בשבעה ילדי-סכסוך ובני משפחותיהם. לאחר סצנת פתיחה עזה וציורית שבה ישראל מממנת את פיצוץ מכוניתו של אזרח פלסטיני הנחשד על-ידה בתכנון פיגוע התאבדות, עד מעיר שזהו הדור הבא של האנשים באזור שיקבע האם ישררו בו מלחמה או שלום.

הסרט עוקב אחר הילדים בנדבכים שונים של חייהם: הוא מלווה אותם לבית הספר וללימודיהם בו, בזמן שהם מבלים בחיק משפחתם; בעת משחקיהם עם לוחמי ההתנגדות וסיועם להם, בהכנתם מטעני-נפץ תוצרת-בית ובשימושם נגד חיילים ואזרחים ישראלים, ובאבלם הלאומי והאישי עקב מותם של חבריהם ובני משפחתם.

===מות-קדושים===
לזמן מה הסרט מתמקד במות-קדושים (אסתשהאד) ובעמדות האנשים ברפיח על מוות למען פלסטין והאסלאם. הוא מגולל בקצרה את סיפורו של נער רך בשנים שנורה למוות על ידי כוחות צה"ל שעה שתקף אותם, בדומה לגיבורי הסרט, אחמד ומוחמד, כמו גם נערים רבים אחרים ששמם לא נודע. הסרט עוקב אחר הנער בעודו מובא למרכז הרפואי, בעת הטיפול הראשוני בו, ועד למותו ולתגובה הכללית על כך, לתהלוכת הלוויה ולקבורה ולבסוף לחגיגות עקב הצלחתו להיות לשהיד.

==מותו של ג'יימס מילר==
בעודו מצלם את הסרט, נהרג הבמאי-מפיק ג'יימס מילר מיריות כוחות צה"ל. מותו של מילר אירע לאחר שהוא ואנשי צוותו ניסו לגשת לנגמ"חון ישראלי בחשכת ליל, בעודם מעידים על נייטרליותם כעיתונאים באמצעים קוליים וחזותיים, בהם חבישת קסדות, אפודים עליהם נכתב "TV", ניפוף בדגל לבן והליכה בקצב איטי בשטח הפתוח. בתחילה נורתה יריית אזהרה על ידי כוחות הצבא הישראלי, ואנשי הצוות חזרו על הדגשת נייטרליותם בכך שצעקו "אנחנו עיתונאים בריטים". שניות לאחר מכן, ירייה נוספת נורתה וג'יימר מילר נפגע בצווארו, ונהרג באופן מיידי. דבר זה התרחש בעת שהצוות צילם פעילות צבאית מאחד מבתי הילדים ברפיח, בדרום רצועת עזה. לעומת זאת נטען כי מילר התרשל הן מבחינה מקצועית והן מבחינה מוסרית בזה שלא פעל לפי הנהלים משום שסיכן עצמו לשווא במקום להישאר בבית ממנו יצא שניות לפני שנורה למרות ידיעתו שכוח צה"ל בחוץ בכוננות.

===השלמת הסרט התיעודי===
ג'יימס מילר וצוותו התכוונו במקור לתאר את הסכסוך מנקודת מבטם של ילדים ישראלים, אך ג'יימס נהרג בטרם היה סיפק בידו להשלים את חלקו הישראלי של הסרט. מותו תפס חלק גדול מהסרט, עם הסבר על ידי הקריינית, סאירה שאה, בתחילת הסרט, והסיפור המלא ותגובות להריגתו בתום הסרט. בסוף הסרט מסופר כי הלוחמים הפלסטיניים הכינו כרזות בהן הוצג מילר כשהיד, ומוצגת הסתייגות לכך מטעם צוות הסרט.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070814002746/http://www.justice4jamesmiller.info/ צדק לג'יימס מילר], אתר אינטרנט
* [http://www.hbo.com/docs/programs/death_in_gaza/ מוות בעזה] באתר HBO

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תעודה ראויה לציון
לילה כר ודמות עלמה...

לילה כר ודמות עלמה... הוא אלבומה השני של השחקנית והזמרת הישראלית ענת עצמון, אשר יצא בשנת 1992.

שם האלבום לקוח מתוך השיר הרביעי שבו, "אל נא תשירי", בו מופיעה השורה "הוא מזכירני לילה, כר ודמות עלמה לאור ירח".

כמו באלבום הראשון, האחראי על הפקת אלבום זה הוא ירוסלב יעקובוביץ'. באלבום זכו להצלחה השירים "אדם הוא מקום", "כוס של מים", "בין עצי התמר", "ילדה אישה", "חבל מתוח" (אשר לווה בקליפ מושקע בתוכנית "זהו זה!") ו"אל נא תשירי", אך האלבום נכשל מסחרית.

השיר עמו התחרתה עצמון בקדם אירוויזיון באותה השנה "התקווה" לא הופיע באלבום עקב סכסוך עם חברת התקליטים.

==רשימת השירים באלבום==
כל שירי האלבום עובדו על ידי ירוסלב יעקובוביץ'.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1992
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
טיטוס פלביוס קלמנס

טיטוס פלביוס קלמנס (בלטינית: Titus Flavius Clemens; ? - 95 לספירה) היה פוליטיקאי רומאי מן השושלת הפלאבית.

== תולדות חייו ==
קלמנס נולד בסביבות שנת 60 לספירה לטיטוס פלביוס סאבינוס , אחיינו של אספסיאנוס. שנים ספורות לאחר לידתו, תפס אספסיאנוס את השלטון באימפריה הרומית כקיסר ובכך קלמנס הפך להיות בן למשפחה הקיסרית של רומא.

קלמנס התחתן עם קרובת משפחתו פלאביה דומיטילה , נכדתו של אספסיאנוס. נולדו להם שני בנים, שלחינוכם דאג הרטוריקן מרקוס פביוס קווינטיליאנוס, והם אומצו על ידי הקיסר דומיטיאנוס, בנו של אספסיאנוס, כיורשיו, דבר שחיזק את מעמדו הפוליטי בחצר הקיסר.

קלמנס מונה לתפקיד הקונסול בשנת 95 לספירה, אולם לא הספיק לסיים את כהונתו מכיוון שהוצא להורג על ידי דומיטיאנוס באותה שנה. סיבת הוצאתו להורג לא ברורה, סווטוניוס מוסר שדומיטיאנוס חשד בו שהוא זומם להתנקש בו כדי לזרז את עליית בניו לכס הקיסרות, בעוד דיו קסיוס מוסר שקלמנס ואשתו היו בין אנשים רבים שנרצחו על ידי דומיטיאנוס, באשמת אתאיזם - "סעיף שבו הואשמו רבים אחרים שנסחפו אל אורחות היהודים", וכעונש על כך כמה מהם הוצאו להורג ומאחרים נלקח רכושם.

===שאלת היותו נוצרי===
למרות שדיו קסיוס מציין בפירוש שאשמת האתאיזם משמעותה הייתה נטייה ליהדות, חוקרים רבים חשבו כי הכוונה כאן לנצרות. מאידך, מספר רב של חוקרים מעדיפים לקבל את מילותיו של דיו כפשוטן, מאחר שאין סיבה להניח כי קסיוס דיו או המתקצר של ספרו בלבל בין הנצרות ליהדות, או שבתקופת דומיטיאנוס, שנים רבות לאחר הרדיפה תחת נירון קיסר, ההבדל בין שתי האמונות היה עדיין לא נהיר לשלטונות הרומיים. בנוסף לכך, אף מסורת נוצרית עתיקה לא ציינה את קלמנס כנוצרי. כך אוסביוס אינו מקשר בינו לבין הנצרות, למרות שהזכיר אותו כדודה של פלאביה דומיטילה, שהוגלתה בשל הפיכתה לנוצרייה. הראשון שציין כי קלמנס היה נוצרי, היה גאורגיוס סינקלוס במאה ה-9. אם קלמנס עצמו היה מואשם בהיותו נוצרי, הסופרים הנוצרים העתיקים יותר היו מציינים זאת. דברי אוסביוס על כך שפלאביה דומיטילה הייתה נוצרייה נראים כסותרים את אלו של דיו קסיוס, ולכן סביר כי ייחוס הנצרות לדומיטילה הוא תוצר מתקופה מאוחרת יותר.

== במסורת היהודית ==
בכתבי חז"ל נזכר חבר סנאט שאימץ מנהגים יהודים ואף התגייר בסוף ימיו. כשדומיטיאנוס גזר שמד על כל היהודים, הוא התאבד כדי למנוע את ביצוע הפקודה. יש המזהים את חבר הסנאט עם קלמנס, ויש שדחו זיהוי זה. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:השושלת הפלאבית
קטגוריה:גרים
קטגוריה:קונסולים בקיסרות הרומית
קטגוריה:ילידי 50
קטגוריה:נפטרים ב-95
Necessary Evil

Necessary Evil ("רע הכרחי")
הוא אלבום האולפן החמישי של להקת המטאל הישראלית סיילם, אשר יצא בשנת 2007. האלבום ממשיך את הקו המוזיקלי הכבד של Collective Demise מ-2002, והתרחק מאוד מסגנון הדום מטאל.

האלבום הוקדש לזכרו של ז'אן ז'אק גולדברג.

== סקירה אמנותית ==
אלבום זה, שנחשב לאחד הכבדים של סיילם, מהיר בהרבה מקודמיו, דבר המתבטא בין השאר בתיפוף מהיר בקצב של מכונת ירייה. בנוסף לצווחות הצרודות של זאב טננבוים, יש באלבום גם שאגות וגרואלינג של דת' מטאל. בשיר האחרון יש גם שירה נשית מלודית.
על עטיפת השער, המראה את מגדלי עזריאלי בלב עיר חרבה, מצולמת יובל טננבוים, בתו של הסולן זאב טננבוים. בתוך חוברת הלהקה השירים כתובים בכתב יד על גבי כתמי דם אדומים ושחורים. עטיפת האלבום עוצבה על ידי ניר גוטריימן, גיטריסט הלהקה.

השירים הבולטים באלבום הם:
* Amona - שיר מחאה קצר המתאר את המניעים שבמאבק בעמונה מנקודת מבטם של מתנגדי ההתנתקות.
* Idol Worship - שיר המתאר את ההתמכרות לתחומים שונים בחיי היומיום כגון יופי, כסף, סקס, צבע עור וכו' כעבודת אלילים.
* Mindless - שיר המדבר על הריקנות שבמילים ובחריזה, שנכתב במחאה על סירובה של MTV לשדר את הוידאו קליפ של סיילם "Act of War" שעסק בטרור המתאבדים הפלסטיני.
* Strife - שיר המתאר את החיים כמאבק רצוף לאורך 24 שעות ביום, 60 דקות בשעה ו-60 שניות בדקה, שלא ניתן לנצח בו.
* Once Upon A Lifetime - שיר בן 5 חלקים שנכתב והולחן בידי המתופף ניר נקב לרגל הולדת בנו, חיים. בשיר משתתפת גם אשתו, הזמרת קריסטין וואלאס. השיר נכתב עבור התינוק הגדל לעולם שקשה לחיות בו, וכולל לצד נבואות זעם גם שיר ערש לתינוק.

== רשימת השירים ==
* כל השירים: מילים מאת ניר נקב, לחן מאת סיילם, מלבד "Once Upon A Lifetime Parts I - V": מילים ולחן מאת ניר נקב
{|align="left" cellspacing="4" width="33%" cellpadding="4" style="border: 2px solid #aaa; font-size: 100%; padding: 4px; margin: 0 1em; margin-right:0; background-color: #f9f9f9;clear:right;"
|-
|align="right"|
:שלטון חסר חוט שדרה 
:מגלה סימני פחד מפני האויב
:חלק את הארץ, עקור את לב האומה
:מלחמה הוכרזה על ידי מדינה על תושביה
:זוהי עמדתנו האחרונה:
:פנינו מועדות היישר אל עמונה!
|-
|align="left"|
<small>מתוך "Amona"<br />(תרגום מאנגלית)</small>
|}
# Blood" - 4:11"
# Amona" - 2:21"
# Idol Worship" - 5:33"
# Mindless" - 4:38"
# Hypatia" - 5:37"
# Strife" - 4:51"
# Resentment" - 3:55"
# Making A Difference" - 4:18"
# More Blood" - 0:59" ( אינסטרומנטלי)
# Once Upon A Lifetime" - Part I - 5:26"
# Once Upon A Lifetime" - Part II - 5:00"
# Once Upon A Lifetime" - Part III - 5:20"
# Once Upon A Lifetime" - Part IV - 8:10"
# Once Upon A Lifetime" - Part V - 2:10"

== מבצעים ==
* זאב טננבוים - שירה
* ניר נקב - תופים
* מיכאל גולדשטיין - גיטרה בס
* ליאור מזרחי - גיטרה
* ניר גוטריימן - גיטרה
* קריסטין אי. וואלאס - שירה נשית מלודית
* אמיר נויבך - שירה נקייה
* ציון שלום - גיטרה
* דור בר-עוז - סיטאר
* דוד אדר - תוף דף, תופי בנדיר

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.darklyrics.com/lyrics/salem/necessaryevil.html מילות שירי האלבום], באתר Dark Lyrics

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי 2007
קטגוריה:אלבומי סיילם
גאלף אייר

[[איירבוס A330-200 של גאלף אייר]]
איירבוס A320-200 של החברה]]
גאלף אייר (בערבית: طيران الخليج; באנגלית: Gulf Air) היא חברת התעופה הלאומית של בחריין. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי בחריין במנאמה בירת בחריין.

==תולדות החברה==

החברה נוסדה ב-24 במרץ 1950 תחת השם "גאלף אביאיישן".

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2023:<ref></ref><ref></ref>
{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#997300;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#997300;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">C</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A320-200
|9
|—
|16
|120
|136
|
|-
| rowspan="2" |איירבוס A320neo
| rowspan="2" |6
| rowspan="2" |—
|16
|120
|136
|
|-
|12
|138
|150
|
|-
|איירבוס A321-200
|4
|—
|8
|161
|169
|
|-
|איירבוס A321neo
|6
|1
|16
|150
|166
|
|-
|בואינג 787 דרימליינר
|7
|3
|26
|256
|282
|
|-
!סה"כ
!32
!4
! colspan="4" |
|}

==פעילות החברה בישראל==
ב-18 בנובמבר 2020, בהמשך להסכמי אברהם, במסגרת ביקור רשמי של שר החוץ הבחרייני, עבד א-לטיף א-זיאני, נחת, לראשונה, מטוס של החברה בישראל. במהלך הביקור נידונה, בין היתר, הכוונה להפעלת טיסות מסחריות בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה הבינלאומי בחריין. החברה החלה להפעיל שתי טיסות שבועיות בקו זה ב-30 בספטמבר 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 
* מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Gulf%20Air&distinct_entry=true גאלף אייר] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות בחרייניות
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:התאחדות חברות התעופה הערביות
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
קטגוריה:בחריין: תעופה
ויולט ארצ'ר

ויולט ארצ'ר (באנגלית: Violet Archer; 24 באפריל 1913 – 21 בפברואר 2000) הייתה מלחינה, מורה, פסנתרנית, נגנית עוגב ונגנית כלי הקשה קנדית.

== קורות חייה ==
נולדה בשם ויולט באלסטררי במונטריאול, קוויבק. משפחתה שינתה את השם לארצ'ר ב-1940.

ארצ'ר למדה לתואר במוזיקה באוניברסיטת מקגיל עד 1936. בקיץ 1942 נסעה לניו יורק ושם למדה אצל בלה בארטוק, ש"קירב אותה לנעימות העם ההונגריות ולטכניקת הווריאציות. לימדה בקונסרבטוריון של אוניברסיטת מקג'יל בשנים 1944–1947. בסוף שנות ה-40 למדה אצל המלחין פאול הינדמית באוניברסיטת ייל, שם סיימה תואר שני במוזיקה ב-1949.

בשנים 1950–1953 עבדה באוניברסיטת צפון טקסס. בין תלמידיה בתקופה זו היה לארי אוסטין. לאחר מכך היא עברה לאוניברסיטת אוקלהומה, בה הרצתה עד 1961. אז חזרה לקנדה לכתיבת עבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1962 הצטרפה לפקולטה למוזיקה של אוניברסיטת אלברטה, ובהמשך התמנתה שם לראש מחלקת התאוריה וההלחנה.

ב-1983 התקבלה למסדר קנדה.

==שירים==
* À La Claire Fontaine (לסופרן ואלט עם פסנתר) - בראנדול מוזיק

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20051029230817/http://archive1.lse.ualberta.ca/FindingAids/VioletArcher/VioletArcher.html University of Alberta Violet Archer Fonds Finding Aid]
* [http://www.thecanadianencyclopedia.com/index.cfm?PgNm=TCE&Params=U1ARTU0000101 Violet Archer at The Canadian Encyclopedia]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים קנדים
קטגוריה:מורים למוזיקה בקנדה
קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:פסנתרנים קנדים
קטגוריה:נגני עוגב קנדים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:חברי מסדר קנדה
קטגוריה:נגניות עוגב
קטגוריה:מלחינות מן המאה ה-20
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרות ב-2000
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2000
אריק מוסמבאני

אריק מוסמבאני (בצרפתית: Éric Moussambani; נולד ב-31 במאי 1978) הוא שחיין חובבן מגינאה המשוונית, שהשתתף כשחיין באולימפיאדת סידני. מאז השתתפו הוא נחשב לסמל לספורטאי חובבן שמגיע למשחקים האולימפיים, להשתתפות סמלית, ומשיג תוצאות איטיות במיוחד. 
== קריירה ==
מוסמבאני, המכונה גם "אריק הצלופח", לא נדרש להשיג את הקריטריון האולימפי על מנת להשתתף באולימפיאדה. הוא זכה בכרטיס חופשי לתחרות השחייה, שהוועד האולימפי נותן למדינות שאין בהן ספורטאים העומדים בקריטריונים מקצוענים, אלא למען ההשתתפות בלבד. וגינאה המשוונית היא אחת מהן. מכיוון שאין שחיינים מקצוענים במדינה, והיא קיבלה תקן לשחיין, ונרשם רק אדם אחד, מוסמבאני בעצמו. שבעצם היה דייג שטען שיש לו יכולות שחיה. הוא התאמן בבריכה של בית מלון, באורך של פחות מבריכה חצי אולימפית, במשך שעתיים ביום בלבד. ונתקל בבריכה אולימפית לראשונה רק בתחרות עצמה<ref></ref>. 

באולימפיאדה, התמודד מוסמבאני במשחה ל-100 מטר חופשי. מול יריבים, מניז'ר ומטג'יקיסטן, שנפסלו עקב זינוק מוקדם. כך ששחה לבדו. בעוד את 50 המטרים הראשונים עשה ב-40.97 שניות, את החצי השני של המקצה עשה בקושי רב, שבה נראה שהוא מתאמץ שלא לטבוע. בסופו של דבר הוא רשם תוצאה של 1:52.72 דק'. לשם השוואה, שיא העולם שקבע הזוכה במדליית הזהב, פיטר ואן דן הוחנבאנד, היה זמן מהיר כמעט פי שניים וחצי - 47.84 שניות. למעשה, הזמן שקבע מוסמבאני היה איטי אף משיא העולם במרחק הכפול, 200 מטר, שעמד באותה העת על 1:43.86 דק'. 

מוסמבאני הפך לגיבור בעקבות הופעתו, בשל כוח הרצון והמאמץ שהשקיע. שחייני צמרת כאיאן ת'ורפ ולני קרייזלברג בירכו אותו באומרם שרוח ההשתתפות זה בדיוק מה שהאולימפיאדה אמורה להביע.

מוסמבאני התכוון להשתתף גם באולימפיאדת אתונה ב-2004. הוא התאמן ושיפר את שיאו האישי והעמידו על פחות מ-57 שניות, אך בסופו של דבר לא נטל חלק במשחקים האולימפיים, בשל בעיות בהשגת ויזה.

במרץ 2012 החל לשמש כמאמן שחייה לנבחרת הלאומית של גינאה המשוונית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060903073747/http://moussambani.com/ אתר המוקדש למוסמבאני]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:גינאה המשוונית: ספורטאים
קטגוריה:נושאי דגל גינאה המשוונית באולימפיאדה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:ילידי 1978
מפגשים מהסוג האישי

מפגשים מהסוג האישי (באנגלית: 3rd Rock from the Sun, מילולי: הסלע השלישי מהשמש) היא קומדיית מצבים אמריקאית של רשת NBC, המגוללת את סיפורם של ארבעה חייזרים שנשלחו לכדור הארץ למשימה שבה הם צריכים לחקור את המין האנושי. הסדרה הייתה אחת הסדרות הפופולריות ביותר ששודרו בשנות ה-90. בישראל שודרה הסדרה בערוץ 3 מתחילתה ועד סיומה בשנת 2001 ובשידורים חוזרים בסטאר וורלד.

הסדרה זכתה במספר הרב ביותר של פרסי אמי לשנת 1997 (5 מתוך 8) ואף הייתה מועמדת לפרס עוד מספר פעמים מאוחר יותר.
השחקן ג'ון לית'גו היה מועמד לפרס אמי בכל שנה בה הסדרה שודרה ואף זכה בו בשנים 1996, 1997 ו־1999.

== סקירה ==

== דמויות ושחקנים ==
*דיק סולומון (ג'ון לית'גו): המפקד העליון של יחידת החייזרים ופרופסור לפיזיקה, "אביו" של טומי.
*סאלי סולומון (קריסטן ג'ונסטון): סגנית המפקד של יחידת החייזרים וקצינת הביטחון, "אחותו" של דיק. לסאלי לקח זמן לא מועט להתרגל לגופה הנשי, השונה משל שאר חבריה.
*הארי סולומון (פרנץ' סטיוארט): קצין התקשורת של יחידת החייזרים, "אח" של דיק וסאלי.
*טומי סולומון (ג'וזף גורדון-לוויט): קצין המדעים של יחידת החייזרים ותלמיד תיכון, "בנו" של דיק. על אף שהיה כביכול הצעיר ב"משפחה", במהלך הסדרה מוזכר מספר רב של פעמים כי הוא המבוגר בקבוצה.
*מרי אולברייט (ג'יין קרטין): פרופסורית במכללה בה דיק מלמד, חולקת עמו משרד ואף על פי ההתחלה הקשה ביניהם, בהמשך הם הופכים לזוג.
*נינה (סימבי קאלי): העוזרת העצבנית של מרי ודיק.
*דון (ויין נייט): שוטר עם משקל עודף שהופך לבן זוגה של סאלי במהלך הסדרה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:NBC: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: כוריאוגרפיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תלבושות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:חוצנים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
דבד

נהר דבד (בארמנית: Դեբեդ, בגאורגית: დებედა, דֶבֶּדה) הוא נהר בארמניה ובגאורגיה, שבחלקו משמש גבול טבעי בין ארמניה וגאורגיה (כ-12 ק"מ). מוצאו במפגש הנהרות דזוראגט ופאמבק, ליד הכפר דסר (Dsegh) שבמחוז לורי, צפון ארמניה.

בגאורגיה מהווה הנהר יובל ימני של נהר חראמי (ხრამი) שנשפך בסופו של דבר לנהר הקורה.

אורכו של הנהר הוא 178 ק"מ (כולל פאמבק) כאשר 152 ק"מ מתוכו זורם בארמניה. אגן הניקוז של הנהר משתרע על 4,050 קמ"ר. היישובים בהם או לידם עובר הנהר הם - בארמניה: דסר (Դսեղ, כפר הולדתו של המשורר הארמני הוואנס טומאניאן), אודזון (Odzun), שאנאהין (Սանահին, כפר שבה נותרו עדיין שרידים של גשר אבן מעל נהר הדבד), אלוורדי, הר'פאט (Հաղպատ, כפר), אחטלה (Ախթալա, עיירה). בגאורגיה, סאדאחלו (სადახლო, כפר).

בארמניה משמשים מי הנהר להשקיה ויצירת אנרגיה.

== לקריאה נוספת ==
* השירות הסטטיסטי הלאומי של רפובליקת ארמניה, [http://www.armstat.am/file/article/marz_07_e_2.pdf מאפיינים גאוגרפיים של רפובליקת ארמניה] 

== קישורים חיצוניים ==

* אנוש סרקיסיאן (ואנאדזור), [http://www.ens-newswire.com/ens/jan2005/2005-01-14-02.asp חששם של הארמנים מהנהר שלהם], 14.1.2005 
* [http://www.findarmenia.com/eng/nature/debed קניון של נהר דבד], באתר FindArmenia.com 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דבד, נהר
דבד, נהר
דבד, נהר
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:גאורגיה: גבולות
אובי טרייס

אובי טרייס השלישי (באנגלית: Obie Trice; נולד ב-14 בנובמבר 1977) הוא ראפר אמריקני מדטרויט, מישיגן שבארצות הברית. הוא הוחתם בחברת התקליטים של הראפר אמינם "Shady records".

== חייו ==
אובי טרייס השלישי נולד וגדל בצד המערבי של דטרויט, מישיגן. יש לו 3 אחים. הוא ממוצא אפרו אמריקאי וגרמני. בגיל 11 הוא קיבל מאמו מכונת קריוקי והחל להשתמש בה. בגיל 14 הוא החל להשתתף ב"באטלים" בדטרויט שאירח פרוף מD-12.
אובי טרייס הוא הראפר הראשון בהיסטוריה שהחליט להשתמש בשמו האמיתי, ללא כינוי או שם במה. יחד עם זאת, הוא נחשב לאחד מהראפרים המצליחים ופורצי הדרך בארצות הברית בשנים 2002–2004.

אובי הכיר את הראפר ביזאר מלהקת D12, דרכו הגיע לאמינם והרשים אותו. אובי הוזכר לראשונה באלבום "Devil's Night" של הלהקה. אמינם אף פותח את להיטו משנת 2002 "Without Me" בקטע מהשיר "Rap Name" של אובי ("Obie Trice: real name, no gimmicks"), שנכלל כשיר בונוס בפסקול של סרטו של אמינם, 8 מייל, וחשף את אובי לקהל הרחב.

== קריירה ==
בשנת 2000 הצטרף אובי טרייס לחברת התקליטים שיידי רקורדס של אמינם,דרכה הוציא את אלבום הבכורה שלו "Cheers" בשנת 2003, שמכר מעל למיליון עותקים בארצות הברית והגיע לסטטוס פלטינה. האלבום כלל שיתופי פעולה עם ראפרים ידועים כגון אמינם, 50 סנט, נייט דוג ובאסטה ריימס.

בשנת 2005, טרייס החל לעבוד על אלבומו השני, שכותרתו Second Round's on Me.

ב-31 בדצמבר 2005, נורה אובי פעמיים בזמן שנסע בדטרויט. אחד הכדורים פגע בראשו. הוא נלקח לבית חולים ושוחרר לאחר יום.

בשנת 2006 הוציא אובי את אלבומו השני, "Second Round's on Me", שכלל את הסינגל "Snitch" בשיתוף עם אקון. שני אלבומיו הבאים זכו להצלחה מועטה.

באפריל 2006 זמן קצר לאחר שחברו פרוף נורה למוות במועדון לילה בדטרויט, טריס נשא נאום בהלוויה של פרוף, והתייחס לבעיית האלימות.

ביוני 2008, אובי טרייס עזב את שיידי רקורדס בגלל חשש שהוא לא מקודם כראוי.

טרייס לא הסתכסך עם אמינם או עם ד"ר דרה, בניגוד לשמועות באותה העת.

ב-22 באפריל 2010, דווח שטרייס ישיק לייבל מוזיקה עצמאי משלו,ב-7 במאי. ב-4 במאי, הוא אישר שאמינם יהיה אמן אורח מפורסם באלבומו הקרוב.

ב-5 באפריל 2011 יצא סינגל חדש של טרייס, בשם "Learn to Love".

ב-2 באוגוסט 2011, טרייס צייץ בטוויטר את תאריך היציאה של האלבום החדש שלו, 25 באוקטובר.

ב-3 באפריל 2012 שוחרר Bottoms Up. ב-7 במאי, טרייס הוציא שיר חדש מהמיקסטייפ הקרוב שלו The Hangover בשם "Get Rich Die Tryin" בהשתתפות בילאל.

ב-1 באוגוסט 2012, בראיון ל-HipHopDX, הודיע טריס שהוא עובד על אלבום שייקרא The Hangover.

ב-15 ביוני 2015, אובי טריס הוציא את הסינגל הראשון "Good Girls" מתוך The Hangover, שיצא ב-7 באוגוסט.

השיר הופק על ידי המפיק עטור פרסי הגראמי Magnedo7, שהיה אחד ממפיקי אלבום האולפן השביעי של אמינם, Recovery.

בראיון בשנת 2016, טרייס הודיע שהוא כבר מכין את אלבום האולפן החמישי שלו, אותו תכנן להוציא בהמשך השנה. ב-23 באוגוסט 2019, יצא אלבומו החמישי בשם The Fifth.

ב-10 בדצמבר 2019, הוציא רצועת דיס בשם "Spanky Hayes" נגד ניק קאנון כדי להגן על אמינם לאחר שניק קאנון הוציא שני רצועות דיס נגד אמינם. ברצועת הדיס, הוא גם קורא לשוג נייט על כך שכינה את קאנון "ה-2Pac החדש" ברצועת הדיס הראשונה שלו נגד אמינם.

==דיסקוגרפיה==
* 2003 - Cheers
* 2006 - Second Round's on Me
* 2009 - Special Reserve
* 2012 - Bottom's Up
* The Hangover - 2015
* The Fifth - 2019

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
יעקב ביטון

יעקב ביטון (נולד ב-1974) הוא משורר ישראלי.

==ביוגרפיה==
יעקב ביטון נולד בבאר שבע בשנת 1974 וגדל בראשון לציון, בן להורים יוצאי מרוקו שגדלו במעברה. ביטון גודל רוב ילדותו על ידי סבתו. ב-2001 החל ללמוד תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שבירושלים.

ביטון פרסם לראשונה שירים בכתב העת "מטעם" ולאחר מכן באנתולוגיית השירה המעמדית "אדומה". ב-2007 זכה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית בקטגוריית "משוררים בתחילת דרכם". סיפרו "אינה דדה" (במרוקאית: "האם הגדולה"), יצא לאור בינואר 2008, בהוצאת כתר וזכה בפרס טבע לשירה לשנת 2008.

ספר השני, "מחברות התבוסה", הופיע ב-2013 בהוצאת הספרים של הליקון. בשנת 2015 זכה בפרס מתנאל (במסגרת כנס כיסופים), ובפרס היצירה לסופרים עבריים, ובשנת 2016 בפרס לנדאו של מפעל הפיס, בשנת 2018 בפרס בוסתן של הספרייה הלאומית ובשנת 2022 בפרס דוליצקי מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.

==ספריו==
* אינה דדה : משירי האם הגדולה (הוצאת כתר, 2007)
* מחברות התבוסה : שירים (הוצאת הליקון, 2013)
* אחותי בזוהר (הוצאת הליקון-אפיק, תשע"ח 2017)

==לקריאה נוספת ==
* סיגל נאור פרלמן, "יותר משקל של הווה לדברים", מטעם 10, יוני 2007

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.nillydagan.com/סופ-ש-שירה-מספר-32-6-6-2013/629-יעקב-ביטון יעקב ביטון באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן]
* [http://mitaam.co.il/shiraBiton.htm שלושה שירים של יעקב ביטון], מטעם שירה
* [https://web.archive.org/web/20080201063746/http://ofakim.org.il/zope/home/he/1198014520/1198621688 אינה דדה: משירי האם הגדולה], אופקים חדשים, גיליון 41
* [http://www.notes.co.il/mati/user/10082007.jpg שיר של יעקב ביטון מתוך "אדומה"]
* 
* 
* מתי שמואלוף, [https://test2013133.wordpress.com/2013/09/23/%d7%a0%d7%a7%d7%a8%d7%a2%d7%a0%d7%95-%d7%90%d7%9c%d7%99%d7%9a%d6%b0-%d7%a2%d7%99%d7%95%d7%9f-%d7%91%d7%a9%d7%99%d7%a8-%d7%a9%d7%9c-%d7%99%d7%a2%d7%a7%d7%91-%d7%91%d7%99%d7%98%d7%95%d7%9f/ על ספר השירה השני של ביטון]
* 
* אלי הירש, [http://elihirsh.com/?p=54 על "אינה דדה"], ידיעות אחרונות, 25 בינואר 2008
* תמר משמר, [http://www.blogs.bananot.co.il/showPost.php?blogID=234&itemID=7048 היום במדור ביקורת השירה החדש: הגלגלים של סבתא (על הספר "אינה דדה" ליעקב ביטון)], "בננות Blogs", 6 בספטמבר 2008
* 
* דרור בורשטיין, [http://הגילוח http://wp.me/pRI7O-hCh], על שיר אחד מ"מחברות התבוסה"
* יעקב ביטון, [http://www.orot-books.com/2012/10/blog-post_6.html מחברות התבוסה], באתר כתב העת אורות

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:זוכי פרס שרת התרבות
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו לאמנויות הבמה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
TICOM

TICOM היה פרויקט שנוסד בתקופת מלחמת העולם השנייה, על ידי ארצות הברית, על מנת למצוא וללכוד נכסים מודיעיניים של הגרמנים, במיוחד נכסים קריפטוגרפיים. הפרויקט זורז על ידי ארגונים קריפטוגרפיים צבאיים אמריקניים, וזכה לתמיכה מהדרגים הגבוהים ביותר. 

מספר צוותים נשלחו לשטח מאחורי חזית הלחימה על מנת לחשוף במהירות את הנכסים המודיעיניים. באפריל 1945 מצא צוות TICOM קוד רוסי וכן חומר הצפנה בתוך מרכז פענוח גרמני.

אנשי צופן גרמניים שנלקחו בשבי חשפו כי בינם לבין עצמם הם ידעו היטב שהאניגמה ניתנת לפענוח. הם פשוט סברו שאיש לא יעשה את כברת הדרך המייגעת על מנת לפענח את המסרים בשיטות ההתקפה היחידות שהם היו מסוגלים להעלות בדעתם.

TICOM היה מבצע אחד מני רבים שנעשו על ידי בעלות הברית על מנת ללכוד מידע ואנשים הקשורים להתקדמויות המדעיות והטכנולוגיות של הגרמנים וכן במהלך ואחרי המלחמה. מבצעים נוספים היו מבצע פייפרקליפ (ללכידת מידע אודות רקטות), מבצע אלסוס (ללכידת מידע גרעיני) ומבצע מנתח (ללכידת הישגים בתחום התעופה).

== מקורות ==
<div style="direction: ltr;">
* Body of Secrets, by James Bamford (includes material on the TICOM take)
</div>

קטגוריה:הצפנה
אדי אדמס

אדי אדמס (באנגלית: Eddie Adams; 12 ביוני 1933 – 19 בספטמבר 2004) היה צלם אמריקאי שנודע בצילום תמונותיהם של ידוענים ופוליטיקאים במהלך עבודתו כצלם עיתונות. סיקר 13 מלחמות.
ב-1 בפברואר 1968, בעת שסיקר את מלחמת וייטנאם עבור סוכנות הידיעות Associated Press צילם את התמונה בזכותה התפרסם בעולם – תמונתו של מפקד משטרת סייגון מוציא להורג אסיר ביריית אקדח לרקה.

אדמס זכה בשנת 1969 בפרס פוליצר לצילום עיתונות וכן בפרס העיתונות העולמית על צילומו המפורסם (אשר כותרתו הייתה "גנרל נויין נגוק לואן מוציא להורג אסיר וייטקונג בסייגון"). שנים מאוחר יותר ביכה אדמס את פרסומו כתוצאה מתמונה זו. האסיר שנהרג רצח שוטר דרום וייטנאמי ואת ששת ילדיו זמן מועט לפני שצולמה התמונה. 

אדמס כתב על התצלום המפורסם בטיים מגזין בדברים לזכרו של הגנרל נויין:

תמונתו של אדי אדמס: "גנרל נגויין נגוק לואן מוציא להורג אסיר וייטקונג בסייגון"

שנים אחר כך התנצל אדמס בפני גנרל נויין ומשפחתו על הנזק חסר התקנה אשר גרם לכבודו של הגנרל בחייו. לאחר מותו של הגנרל, שיבח אותו אדמס כגיבור של מטרה צודקת.

הוא אמר פעם כי "הייתי מעדיף להיות ידוע בזכות סדרת תמונות שצילמתי של 48 פליטים וייטנאמים אשר הצליחו לשוט לתאילנד בסירה של 10 מטר, ומיד נגררו לים הפתוח על ידי הצי התאילנדי." התמונות והדיווחים שליוו אותן, עזרו לשכנע את הנשיא ג'ימי קרטר להעניק מקלט מדיני לכ-200,000 פליטים וייטנאמים שנמלטו מארצם בסירות. אדמס העיר, "עשיתי דבר טוב ואיש לא נפגע כתוצאה מכך."
לצד זכייתו בפרס פוליצר, אדמס זכה ביותר מ-500 פרסים אחרים, כולל עיטור ג'ורג' פולק על צילומי חדשות בשנים 1968, 1977 ו-1978 וכן פרסים רבים מארגוני צילום ועיתונות שונים בעולם.

אדמס הלך לעולמו בניו יורק לאחר שחלה במחלת ניוון שרירים ALS.

==ראו גם==
* צילום מלחמה
* צילום עיתונות

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.osimhistoria.com/osim-minhar/ep05-nguyen-van-lem ״הכל בראש״] - פרק על אדמס וצילום גנרל נגויין נגוק לואן שמוציא להורג אסיר וייטקונג בסייגון בהסכת [https://www.osimhistoria.com/osim-minhar ״עושים מינהר״]
* [http://www.eddieadamsworkshop.com/ סדנת אדי אדמס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר לצילום
קטגוריה:צלמי עיתונות אמריקאים
קטגוריה:צלמי מלחמה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
ביקוש מצרפי

במקרו-כלכלה, הביקוש המִצרפי הוא סך כל הביקוש לכל הסחורות והשירותים ברגע נתון. כאשר מודדים את הביקוש המצרפי לאורך זמן, מקובל למדוד אותו בערכים נומינליים, ללא התייחסות לאינפלציה. מכונה גם הוצאה מצרפית.

הביקוש המצרפי נוצר על ידי משקי הבית, הממשלה והחברות לצורכיהן השונים: צריכה שוטפת, השקעות ולייצוא נטו (יצוא פחות יבוא).
מקובל כי את גובה הביקוש לצריכה שוטפת קובעת רמת ההכנסה, ואת גובה הביקוש להשקעות קובע שער הריבית במשק. בשיווי משקל, חייב להתקיים שוויון בין הביקוש המצרפי וההיצע המצרפי.

ביקוש מצרפי שהוא נמוך לעומת ההיצע המצרפי יוצר אבטלה; ביקוש מצרפי שהוא גבוה לעומת ההיצע המצרפי יוצר אינפלציה.

הגישה הקיינסיאנית טוענת כי קיימים קשיים בהתאמה בין סך המוצרים המיוצרים במשק - התוצר הלאומי - לבין סך הביקושים למוצרים במשק - הביקוש המצרפי. רמת התוצר, שבה יהיה הביקוש המצרפי שווה לתוצר הלאומי, - היא 'רמת התוצר של שיווי משקל' (equilibrium level of national income) שבה יתייצב המשק לאורך זמן ואינה בהכרח רמת התוצר של תעסוקה מלאה. ממשלות מנסות להשפיע על רמה זו במגמה להשיג תעסוקה מלאה, למנוע אינפלציה, לגרום לצמיחה כלכלית ואיזון במאזן התשלומים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקרו-כלכלה
Le Phare

Le Phare (המגדלור), הוא אלבום האולפן השלישי של המלחין הצרפתי יאן טירסן. זהו האלבום שהחדיר אותו לתודעת הציבור ובו הוא שיתף פעולה עם כותב השירים הצרפתי דומיניק א. (שכתב את השירה בשירים - Monochrome ו- Les Bras de Mer). באלבום זה טירסן משתמש בכלים הטיפוסיים למוזיקה שלו (כינור, פסנתר, מנדולינה, אקורדיון ועוד) וגם בכלים פחות טיפוסיים, כולל גלגל אופניים, מכונת כתיבה וסיר.

שלושה שירים מתוך אלבום זה, "La Dispute", "La Noyee" ו-"Sur Le Fil" שימשו לאחר מכן בפסקול שכתב טירסן לסרט אמלי. L'homme Aux Bras Ballants הוא גם פסקול לסרט קצר באותו השם.

== רשימת השירים ==
<div style="direction: ltr;">
# Le Quartier - 2:01
# La Rupture - 2:49 (שיתוף פעולה עם Claire Pichet)
# Monochrome - 3:16 (שיתוף פעולה עם דומיניק א.)
# La Dispute - 4:14
# L'Arrivée sur l'île - 1:03
# La Noyée - 2:23
# Le Fromveur - 1:20
# L'Homme aux bras ballants - 5:05
# Sur le fil - 7:28
# Les Jours heureux - 2:10
# La Crise - 1:37
# Les Bras de mer - 3:10 (שיתוף פעולה עם דומיניק א.)
# La Chute - 5:48
# L'Effondrement - 1:32
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 
*
הפועל כפר שלם

סמל הקבוצה בעבר
הפועל כפר שלם היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר תל אביב-יפו המייצגת את שכונת כפר שלם בדרום תל אביב, ומשחקת בליגה הלאומית בכדורגל. משחקיה הביתיים הרשמיים של הקבוצה בליגה מתקיימים באצטדיון רמת גן עקב עלייתם לליגה הלאומית.

==היסטוריה==
הקבוצה נוסדה בשנת 1957 על ידי שחקן הפועל תל אביב רחביה רוזנבוים. תחילה כקבוצת נוער ובהמשך כקבוצת בוגרים נרשמה לליגה ד'. בתחילת עונת 1963/1964 הוקפצה הקבוצה לליגה ב' בעקבות הגרלה שהתבצעה על ידי ההתאחדות לכדורגל במסגרת שינויים במבנה הליגות.

בתום עונת 1964/1965 העפילה הקבוצה (עם המאמן-שחקן רחביה רוזנבוים) לליגה א' (הליגה השנייה) מהמקום הראשון, לאחר קרב צמרת עיקש שהסתיים רק במחזור האחרון בניצחון ביתי 2–1 לעיני 5000 צופים מול מכבי רמת גן. בתום עונת 1966/1968 ירדה הקבוצה בחזרה לליגה ב'

במשך שנים רבות שימש המועדון כקבוצה בת של הפועל תל אביב, לעיתים אף סבל מחוסר תקצוב הולם. והעימותים עם מועצת הפועלים הפכו אלימים.
בתום עונת 1988/1989 העפילה הקבוצה מהמקום הראשון לליגה א', שכבר הפכה לליגה השלישית

בתום עונת 1994/1995 העפילה הקבוצה לליגה הארצית, בה שיחקה במשך עונה אחת וירדה מהמקום האחרון בחזרה לליגה א'.

בעונת 2006/2007 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה א' (שבאותה העת הייתה הליגה הרביעית), אך העפילה לליגה ארצית עקב פירוקה של הפועל מקסים לוד. בסיום בעונת 2007/2008 נשרה בחזרה לליגה א'.

בתחילתה של עונת 2009/2010 (בה שבה ליגה א' להיות הליגה השלישית), וכחלק ממטרת הקבוצה לעלות לליגה הלאומית, הוחתמו בקבוצה שחקנים עם עבר בליגות הבכירות בישראל, כמו דודי ליברמן ואייל בן עמי.

במהלך עונת 2019/2020 עלתה לליגה הלאומית לאחר שמשחקי ליגה א' נקטעו כשהליגה עדיין לא הושלמה, בעקבות מגפת הקורונה. בעונה שלאחר מכן שבה לליגה א' לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה הלאומית.

בעקבות הקרבה הפיזית בין שכונת התקווה לשכונת כפר שלם וכן גם בעקבות הצבעים הזהים של שני המועדונים, כתום ושחור, מרבית מאוהדיה ואנשיה של הפועל כפר שלם אוהדים גם את בני יהודה תל אביב. אף על פי שבני יהודה וכפר שלם מעולם לא נפגשו במסגרת רשמית, קיימו השתיים מספר משחקי ידידות לאורך השנים.

קבוצת הנוער של הקבוצה, סיימה את עונת 2022/2023 במקום השני בליגה הארצית לנוער והעפילה לליגה הלאומית לנוער.

הקבוצה הבוגרת סיימה את עונת 2022-2023 במקום השני בליגת א' דרום. כאשר במשחקי הפלייאוף גברה מ.ס דימונה בחצי הגמר והפועל הרצליה עירוני. במשחק גמר המחוזות ניצחה את מ.ס כפר קנא בדרך להתמודדות על העלייה לליגה הלאומית.<ref></ref> בסופו של דבר כפר שלם הפסידה במשחק העפלה 2-1 לנוף הגליל, ונשארה בליגה א' דרום.

נכון לתחילת עונת 2023-2024 מאמן הקבוצה הוא נועם שוהם, כדורגלן עבר במכבי תל אביב.<ref></ref> בסיום עונת 2023/2024 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.

==שחקני עבר במועדון==

* ראו גם: רשימת כדורגלני הפועל כפר שלם

==סגל הקבוצה - עונה 2024 2025/==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1965%2F07%2F18&id=Ar01306&sk=AB89CA67 הפועל כפר שלם: המאמן אימן - והבקיע שער ניצחון], בעיתון מעריב 18 ביולי 1965

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות
כפר שלם
קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1957
קטגוריה:כפר שלם
קטגוריה:תל אביב-יפו: קבוצות כדורגל