OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מייקל קודליץ

קומיק-קון 2016]]
מייקל ר. קודליץ (באנגלית: Michael R. Cudlitz; נולד ב-29 בדצמבר 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא יהודי. מוכר בזכות הופעתו בסדרות "אחים לנשק", "סאות'לנד", "בקו העימות" ו"המתים המהלכים".

==ביוגרפיה==
קודליץ נולד בלונג איילנד, ניו יורק שבארצות הברית לאב יהודי.[http://ethnicelebs.com/michael-cudlitz] הוא גדל בעיר הנמללייקווד שבניו ג'רזי.
למד משחק ב"מכון לאומניות קליפורניה" שבולנסיה, סנטה קלריטה.

== קריירה ==
קודליץ החל להתפרסם כשחקן לראשונה בתפקיד אורח בדרמת הנעורים הפופולרית "בוורלי הילס 90210" ובסרט "נהר זורם ביניהם" .
השתתף לקראת סוף שנות ה-90 בסרטים "מפגש בגרוס פוינט" ו"המתווך" בתור השוטר פלארמו.
ב-2001 הופיע קודליץ בתפקיד המפורסם ביותר שלו, דנבר "בול" רנדלמן מפלוגת איזי בסדרת המלחמה של סטיבן ספילברג וטום הנקס "אחים לנשק".

ב-2006 שיחק קודליץ בדרמת הפשע "כרוניקה של אקדח" בתפקיד המתנקש סאל פרנזון העובד עבור משפחת הפשע פרלו.
ב-2007 הופיע בסדרת המשטרה "בקו העימות" בתור סוכן האף.בי. איי פרנק רוג'ס ובשלושה פרקים בסדרה "חף מפשע" בתור הפושע המורשע מארק רולס. בשנת 2008 שיחק בקומדיית הנעורים "סקס דרייב". 

ב-2009 התפרסם בסדרת המשטרה "סאות'לנד" בתפקיד שוטר משטרת לוס אנג'לס ג'ון קופר והופיע בתפקיד משני בסרט "המחליפים".

== חיים אישיים ==
לקודליץ שני בנים תאומים מאשתו רייצ'ל קודליץ.

== פילמוגרפיה ==
* נהר זורם ביניהם (1992)
* הדרקון: סיפורו של ברוס לי (1993)
* אלופים על הקרח 3 (1996)
* המתווך (1998)
* להתאהב בסערה (1999)
*בתולה אמריקאית (2000)
* כרוניקה של אקדח (2006)
* סקס דרייב (2008)
* חיים גנובים (2009)
* המחליפים (2009)
*Tenure (2009)
* אויב מבית (2011)
*סזאר צ'אבס (2014)
* האוטו של השכן (2019)
* Red Stone (2021)
* Manifest West (2022)
* אסון יפהפה (2023)

=== טלוויזיה ===
* בוורלי הילס 90210 (1992–1993)
* אחים לנשק (2001)
* Homeland Security (2004) - סרט טלוויזיה של NBC
* בקו העימות (2006–2007)
* חף מפשע (2007–2008)
* סאות'לנד (2013–2009)
*להציל את גרייס (2009)
*המתים המהלכים (2017-2014)
*בולרז (2015)
*שלדון הצעיר (2018)
*הילדים בסדר (2019-2018)
*קלריס (2021)
*בלתי מנוצח (2021) - דיבוב 
*בוש: מורשת (2022) 
*סופרמן ולויס (2023-הווה) 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
כאבי שרירים רב-שיגרוניים

כאבי שרירים רב-שיגרוניים (בלועזית: פולימיאלגיה ראומטיקה, Polymyalgia rheumatica) היא מחלה המאופיינת בכאבים וקשיחות בשרירים, בעיקר בשרירי הצוואר, הכתפיים והאגן. הופעת הכאב יכולה להיות פתאומית או הדרגתית לאורך זמן. 

פולימיאלגיה ראומטיקה היא מחלה המופיעה בחולים בגילאי 50 ומעלה, המציגים כאבי שרירים בי-לאטרליים וסימטריים בעלי אופי דלקתי. מרבית החולים מציגים כאבי שרירים וקשיחות ראומטולוגית בבוקר (נמשכת מעל 30 דקות, אך נעלמת ולא מופיעה שוב במהלך היום), עם ההתעוררות משנת הלילה. המחלה נעלמת בדרך כלל תוך כשנה או שנתיים מיום תחילת הטיפול.

המחלה דומה באופייה למחלה שגרונית אחרת הנקראת דלקת עורק הרקה "Giant Cell Arteritis" או בשם אחר "Temporal Arteritis" העלולה לגרום לפגיעה באספקת הדם לעיניים ואף לעיוורון וכן פגיעה בכלי הדם הגדולים בצורה המסכנת חיים. בשל כך בעת אבחון כאבי שרירים רב-שיגרוניים ובמהלך המעקב חשוב לברר הופעה של סימנים היכולים להעיד על הופעת GCA.

==אפידמיולוגיה==
* המחלה משפיעה בדרך כלל על מבוגרים בגיל 50 ומעלה.
* הגיל הממוצע לחולה בפולימיאלגיה ראומטיקה הוא 70. 
* יחס נשים לגברים 1:2 (נשים חולות פי שניים מגברים).
* המחלה אופיינית בקרב אנשים לבנים (בעיקר בארצות סקנדינביה).

==תסמינים וסימנים==
ישנו מגוון רחב של תסמינים וסימנים שיכולים להופיע במהלך המחלה, הנפוצים ביותר הם:

* ירידה במשקל הגוף
* חום
* חולשה כללית
* אנמיה

==גורמים==
הגורמים לפולימיאלגיה ראומטיקה אינם ידועים. במהלך המחלה המערכת החיסונית, מסיבה לא ברורה, תוקפת את האמתחת (בורסה) וגורמת לתגובה הדלקתית המובילה לתסמיני המחלה. מחקרים עדכניים מעידים על כך שגורמי סיכון גנטיים, בעיקר נוכחות הגן HLA-DR4 המקודד לחלבון מסוג I במערך הראשי של התאמה רקמתית (MHC), מעלים את הסיכוי לחלות במחלה. כמו כן, קיימות מספר השערות בנוגע לגורמי סיכון סביבתיים, בעיקר וירוסים ממשפחות האדנווירוס והפרבווירוס, שאם באים במגע עם אדם בקבוצת הסיכון הגנטית, עלולים לגרות את המערכת החיסונית ולגרום למחלה.

==אבחון==
על מנת לסווג אדם כחולה בפולימיאלגיה ראומטיקה, נקבעו מספר קריטריונים:
* גיל 50 ומעלה.
* כאב שרירים בילטרלי עם קשיחות בוקר הנמשכת מעל ל-30 דקות למשך למעלה מחודש ברציפות.
* כאב שרירים באזורי הצוואר, הגב, הזרוע והירך.
* שקיעת דם (ESR) מוחשת (40 מ"מ בשעה ומעלה).

==טיפול==
הטיפול במחלה מתבסס על קורטיקוסטרואידים, בעיקר פרדניזון הניתנים לתקופה ממושכת (מעל שנה) ומהווים גורם מדכא לפעילות מערכת החיסון. דיכוי זה מחליש את ההליך הדלקתי הגורם למחלה ומוביל להפסקת תסמיני המחלה. מכיוון שפולימיאלגיה ראומטיקה מגיבה היטב גם למינונים קטנים של קורטיקוסטרואידים, חוסר שיפור במצב התסמינים לאחר שלושה ימים של טיפול (במינון מתאים) ראוי שיוביל לאבחון מחודש.

ב-1 במרץ 2023 אישר ה-FDA להשתמש בתרופה Sarilumab (הנמכרת תחת השם קבזרה, באנגלית Kevzara) בתור טיפול למחלה. האישור ניתן רק לאנשים בוגרים שלא הגיבו טוב לטיפול בקורטיקוסטרואידים או שלא יכולים לקבל את הטיפול הזה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעות רקמות חיבור מערכתיות
קטגוריה:כאב
מדרש אגדה (בובר)

מדרש אגדה הוא חיבור מדרשי על חמישה חומשי תורה שהתפרסם לראשונה על ידי שלמה בובר בשנת תרנ"ד (1894) על סמך כתב יד נדיר שמצא בארם צובא (חלב) ונרכש על ידו. בכתב היד חסרים כמה קטעים, בהם גם סוף החיבור מפרשת כי תצא ואילך. משום כך, לא ניתן לדעת את שמו של מעתיק כתב היד ואת שנת הכתיבה, שעל-פי רוב היו רשומים בסוף כתב היד.

לדעת בובר, לנגד עיני המחבר עמדו פירוש רש"י על התורה ובו אמרותיו של רבי משה הדרשן, מדרש לקח טוב וכן מדרשים וספרים נוספים. ככל הנראה חי עורכו של המדרש במאות ה-12 או ה-13.

==קישורים חיצוניים==
*
*
*

קטגוריה:מדרשי אגדה
קטגוריה:ספרות יהודית של ימי הביניים
קטגוריה:ספרות הראשונים
הילסדייל

הילסדייל (באנגלית: Hillsdale) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).

==גאוגרפיה==

הילסדייל ממוקם כ-9 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, באזור הפרוורים המזרחיים. הוא גובל במזרח ובצפון במארוברה, במערב בבנקסמדו ובדרום במטרוויל.

==היסטוריה==
עד שנות השישים של המאה ה-20, היה הילסדייל חלק מהפרוור הסמוך מטרוויל. מטרוויל הייתה חצויה בית שתי רשויות עירוניות, רנדוויק ובוטאני ביי. ב-1961 בוצעה החלוקה הראשונה, בה נקרא הפרוור שבידי עיריית בוטאני ביי "גילמור", על שם המשוררת האוסטרלית מרי גילמור. שם הפרוור שוב באותה השנה ל"הילסדייל" על שם פטריק דרסי הילס, השר הממונה על השלטון המקומי בניו סאות' ויילס. החלטת שינוי השם גררה ביקורת ציבורית, על העדפת פוליטיקאים על פני דמויות מפתח בהיסטוריה האוסטרלית.

==תרבות== 
הילסדייל הוא פרוור קטן המאוכלס במשפחות ממעמד בינוני נמוך. חצי מאוכלוסייתו אינה דוברת אנגלית כשפת אם או שיש לה רקע בשפה שאינה אנגלית (השפות המובילות הן בנגלית וסינית). מרבית הפרוור מאוכלס בבתים פרטיים עם שטח קרקע צמוד. בפרוור מרכז מסחרי גדול אחד, סאות'פוינט, על דרך באנרונג. בפרוור בית ספר גדול אחד, בית הספר הציבורי מטרוויל, המקבל תלמידים מהילסדייל, מטרוויל ובנקסמדו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110302195852/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=2880 הילסדייל באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Hillsdale/Suburbs/16307 הילסדייל באתר "Sydney Suburbs"] 

קטגוריה:פרוורי סידני
מעוז פורז

מעוז פורז (15 באוקטובר 1934 – 17 באוקטובר 1973) היה טייס בחיל האוויר הישראלי ובחברת אל על שנהרג במלחמת יום הכיפורים מאש נ"מ במהלך גיחת הפצצה במטוס סקייהוק. התפרסם בהקשר של שתי פרשות חטיפה של ארגוני טרור, האחת כשנאבק עם חוטף מטוס אל על לאלג'יריה, והשנייה כאשר בנו, ניר פורז, שהיה מפקד צוות בסיירת מטכ"ל, נהרג בניסיון חילוץ החייל החטוף נחשון וקסמן.

==ביוגרפיה==
מעוז פורז נולד ב-15 באוקטובר 1934 בפתח תקווה להורים עולים חדשים מפולין. בילדותו עבר עם הוריו לכפר סירקין. סיים את לימודיו היסודיים בפתח תקווה ולאחר מכן למד בבית הספר החקלאי כדורי.

התגייס לצה"ל בנובמבר 1952 והתנדב לקורס טיס. לאחר סיום קורס מספר 15 שירת בתפקידים שונים ובהם מדריך בבית הספר לטיסה. השתתף במבצע קדש כטייס הרווארד. עבר לטייסת 101 והיה מהראשונים שעברו הכשרה על מטוס מיראז' 3. בשנת 1964 השתחרר משירות קבע ונקלט כטייס בחברת אל על ובמרוצת השנים הוכשר כקברניט מטוסי נוסעים. השתתף במלחמת ששת הימים כטייס מיראז' והשתתף בגיחות במסגרת מבצע מוקד. במהלך המלחמה נפגע מטוסו בסיני, והוא נטש אותו מעל גבול מצרים.

בשנת 1968, במהלך טיסה מלונדון לישראל שבה שימש קצין ראשון השתלטו מחבלים על מטוסו. במהלך ההשתלטות נאבק פורז באחד המחבלים. במהלך המאבק ירה המחבל באקדחו לעבר פורז אך החטיא. כשירה לעברו שוב נתגלה מעצור באקדח. בשלב זה הרגיע קברניט המטוס את המחבל ובכך נפסק המאבק. נוסעי המטוס ובהם פורז שוחררו לאחר 39 ימים באלג'יריה. כשחזר לארץ טען כי "ממשלת ישראל שגתה כשנכנעה לדרישות החוטפים", גם אם חלק מבני הערובה והוא ביניהם היו מוצאים להורג.

במלחמת יום הכיפורים, בגיל ארבעים, נלחם כטייס סקייהוק. ב-17 באוקטובר 1973 יצא כמוביל זוג מטוסים מבסיס חצור למשימת הפצצה וסיוע לכוחות הקרקע בסיני סמוך לקאנטרה. לאחר ההפצצה, בדרכו חזרה, נורתה לעבר המבנה אש נ"מ כבדה וטילי קרקע-אוויר. במהלך תמרוני ההתחמקות צלל פורז והתרסק בלי שהפעיל את כיסא המפלט. לא ידוע אם התרסק כתוצאה מפגיעת נ"מ או כתוצאה מתמרון חריף מדי.

הותיר אחריו אשה, מתיה, שתי בנות - תמר ועמית, ובן - ניר, שלימים היה מפקד בסיירת מטכ"ל ונהרג בניסיון לחילוץ החייל החטוף נחשון וקסמן.

==הפולמוס לאחר מות בנו==
לאחר מות בנו ניר עסקו אמצעי התקשורת בשאלות מוסריות באשר למדיניות צה"ל בשיבוץ חיילים יתומים כלוחמים. פולמוס דומה התעורר לאחר נפילת טייס הקרב אסף רמון בנו של אילן רמון.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:טייסי אל על
קטגוריה:כפר סירקין: אישים
קטגוריה:בוגרי בית ספר הס (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
הילת בן קנז

הילת בן קנז (נולדה ב-1970) היא מלחינה ישראלית, זוכת פרס אנגל ליצירה מקורית בשנת 2011.

== חייה ==
=== לימודים ===
בן קנז נולדה בפתח תקווה במשפחה מוזיקלית. בגיל שבע החלה ללמוד פסנתר. מורתה הראשונה הייתה סבתה, רעיה חביבי. היא המשיכה את לימודי המוזיקה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב וסיימה את לימודיה לתואר שני במוזיקה בהצטיינות יתרה בהנחיית פרופסור לאון שידלובסקי.

=== יצירתה ===
יצירותיה של הילת בן קנז מושמעות על בימות שונות בישראל וברחבי העולם, באירופה, בארצות הברית ובמזרח הרחוק. היא השתתפה בביאנלה למוזיקה בת זמננו "זמן עכשיו" בתל אביב, בפסטיבל "קונטמפו", בחג המוזיקה הישראלית ובפסטיבל למוזיקה יהודית חדשה בלייפציג. בין ההרכבים שניגנו את יצירותיה אנסמבל מיתר, אנסמבל המאה ה-21, אנסמבל פרגמנט ועוד.

הילת בן קנז פעילה באיגוד הקומפוזיטורים בישראל כמנהלת משרד האיגוד.

== רשימת יצירות ==
* "הבנה" (1997), סופרן ושלישיית מיתרים על פי "מועד קטן" ל"ה ומגילת איכה
* רצ'יטאטיב ואריה לצ'לו (2002)
* "צבעים", לצ'לו ופסנתר (2003)
* "מיניאטורה" לקרן, צ'לו ונבל (2004)
* "ברית 13" (2006) לסקסופון ופסנתר
* "במצב רוח כרומטי" (2007-08) לקלרינט, בסון, כינור, צ'לו ופסנתר
* "ירח" (2009) למילים של נתן אלתרמן, לזמרת והרכב קאמרי

== פרסים ואותות הוקרה נ״ק==
* 2002 - מקום שני בתחרות ליברסון למלחינים מטעם איגוד הקומפוזיטורים הישראלי על "הרהורים לצ'לו ופסנתר"
* 2009 - פרס ראש הממשלה למלחינים על "במצב רוח כרומטי"
* 2011 - פרס אנגל ליצירת מוזיקה מקורית. מנימוקי השופטים להענקת פרס אנגל:

== לקריאה נוספת ==
* ביוגרפיה בתוכניית טקס פרסי תל אביב-יפו, 22 בנובמבר 2011

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=5&Area=1&ArticleId=10329 פרס ראש הממשלה למלחינים לשנת 2009]
* [http://www.tel-aviv.gov.il/Pages/Article.aspx?List=48221491-7974-46cb-8fa7-acb804f1b8dc&ID=220 פרס אנגל באתר עיריית תל אביב-יפו]
* [http://www.meitar.net/he/content/ אתר אנסמבל מיתר, 2008]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינות מן המאה ה-20
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-21
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
בית קברות מקוה ישראל

בית הקברות מקוה ישראל הוא בית הקברות היהודי העתיק ביותר בפילדלפיה והשני שנבנה בארצות הברית. גודל האתר הוא 810 מ"ר והוא ממוקם במרכז העיר.
 
==היסטוריה==

במקור הוקם בית הקברות במטרה לשמש כבית קברות משפחתי של נתן לוי. בית הקברות מוחזק על ידי קהל מקוה ישראל ופעיל עד היום.

==אישים הקבורים בבית הקברות==
*נתן לוי (1704-1753)
*חיים סולומון (1740-1785)
*מיכאל גרץ ומשפחתו
** רבקה גרץ
*אהרון לוי
*עשרות חיילים יהודים שנהרגו במלחמות ארצות הברית
<gallery widths="160px" heights="160px" align="center">
2024 - Mikveh Israel Cemetery - 11.jpg|שלט הכניסה לבית הקברות
Moses Mordcai marker.jpg|קבר בבית הקברות
</gallery>

==ראו גם==
* קהל קדוש מקוה ישראל

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.bing.com/maps/?v=2&cp=39.94618~-75.155599&style=o&lvl=2&scene=1926476 תצלום אוויר של בית הקברות בין הבניינים]

קטגוריה:פילדלפיה
מקוה ישראל
קטגוריה:פארק העצמאות ההיסטורי הלאומי
נשות השאלים

אישה לבושה שאל ב[[מאה שערים]]
נשות השָאלִים (מכונות גם כת השאלים, וכן בכינוי הגנאי "נשות הטליבאן") הוא כינוי לקבוצות נשים חרדיות קיצוניות בישראל, המתאפיינות בהתכסות ב"שאל", בגד עליון שמסווה את צורת הגוף, בעת יציאה מביתן. נשים אלה נוהגות לכסות בשאל גם את בנותיהן. לטענתן, זהו לבוש יהודי נשי קדום, שלבישתו מעוגנת במקורות הלכתיים. חלק מנשות הקבוצה אף עוטות רעלה. קבוצה אחת של נשים המתלבשות כך נמצאת בירושלים, ומכונה "כתר מלכות". קבוצה שנייה, שמרכזה בבית שמש, התפרסמה עקב מעשי התעללות בילדים של אחת ממנהיגות הקבוצה, ברוריה קרן (כונתה בתקשורת "אמא טליבאן")..

==לבישת שאל ורעלה במקורות==
בתקופות מסוימות היה כיסוי פנים מאפיין לבוש גאוגרפי. במשנה במסכת שבת מתוארים סוגי לבוש שונים שנחשבים ללבוש רגיל, ועל כן אין הם נחשבים למשא שאותו אסור להוציא בשבת מרשות היחיד לרשות הרבים (מלאכת הוצאה מרשות לרשות). אחת הדוגמאות במשנה היא: "ערביות יוצאות רעולות", כלומר בארצות ערב, שם מקובל לצאת בלבוש רעלה, מותר לצאת כך גם בשבת. במקום אחר מוזכר כי בנות ישראל שהתגוררו בעיירות כיסו את כל הפנים חוץ מעין אחת, אך בנות הכפרים לא נהגו כך.

נשות השאלים מביאות ראיה למנהג עטיית השאל מפרשנותן ללשון הרמב"ם : . עם זאת, יש המוכיחים מהרמב"ם כי מדובר היה בדין התלוי בנוהג בכל מקום ואינו חובה על הכול: .

==פסק הבד"ץ של העדה החרדית==
חלק מנשות השאלים מעדיפות מנימוקי צניעות ללדת בביתן. בשנת 2011 ילדה חברת הקבוצה בביתה וסירבה לקחת את התינוק לבית חולים למרות סכנה שנשקפה לחייו. הוא ניצל בזכות התערבות אנשים שלקחו את התינוק לבית החולים נגד רצון הוריו ועירבו את גורמי הרווחה. בעקבות מקרה זה ומקרים נוספים פרסם הבד"ץ של העדה החרדית בירושלים מכתב גלוי שבו התריע מפני "קבוצת נשים שעקרו דעת תורה מישראל" ומונעות מילדיהן חינוך מסודר וטיפול רפואי מסודר. במכתב זה לא הוזכר במפורש עניין השאלים.

לאחר פרסום המכתב אמר הרב בן-ציון מוצפי כי יש להפריד בין הקבוצה העיקרית של עוטות השאלים, שהוא מנהג טוב, לקבוצה מצומצמת של נשים היולדות בביתן תוך סכנת חיים, וכן פועלות למען נישואים שלא על פי ההלכה ושאינן שולחות את ילדיהן למסגרות חינוכיות מקובלות. לדבריו, נגד אלה יצא הבד"ץ.

על הרב [https://www.hamichlol.org.il/%D7%A8%D7%91%D7%99_%D7%90%D7%94%D7%A8%D7%9F_%D7%A6%D7%91%D7%99_%D7%A8%D7%95%D7%9E%D7%A4%D7%9C%D7%A8 אהרון צבי רומפלר] נטען כי הוא אחד ממנהיגי הקבוצה, למרות שהוא עצמו הכחיש זאת. תומכיו מציינים את העובדה שאשתו ובנותיו אינן עוטות שאל. הרב רומפלר אמר בשיעור ששמע מפי רבני הבד"ץ כי הכרוז אינו קשור אליו. אתר בחדרי חרדים פרסם הקלטה של שיחה טלפונית שבה אמר הרב משה שטרנבוך, ראב"ד העדה החרדית, שהכרוז אינו מכוון לרב רומפלר. בהקלטות נוספות התירו רבנים נוספים של העדה הליכה עם שאלים בתנאים מסוימים.

==קישורים חיצוניים==

* תמר אלאור, [https://theory-and-criticism.vanleer.org.il/product/החורף-של-הרעולות-כיסוי-וגילוי-ב-20078/ החורף של הרעולות: כיסוי וגילוי ב-2007/8], תיאוריה וביקורת 37, 2010
*סימה זלצברג-בלאק, "[https://jerusaleminstitute.org.il/publications/אופנת-השאלים-נשים-חרדיות/ הגאולה על כתפיהן" על אופנת ה'שאלים' (השכמיות) בקרב נשים חרדיות], מכון ירושלים לחקר ישראל, 2014
* - כתבה על הפלג בבית שמש
* 
* יפעת ארליך, [http://reshet.tv/חדשות/News/programs/SixWith/allsixwith/Article,82941.aspx "נשות הטליבאן" - התחקיר], "חדשות 2", 14 בנובמבר 2011
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהדות חרדית בישראל
קטגוריה:צניעות (יהדות חרדית)
קטגוריה:נשים בחברה החרדית
קטגוריה:כתות חרדיות
ישיבת מאור התלמוד

270x270 פיקסלים
ישיבת מאור התלמוד היא ישיבה גדולה ברחובות, המשתייכת לזרם החרדי-ליטאי. בראשה עומד כיום הרב אברהם יצחק הכהן קוק, והיא מונה כ-400 תלמידים.

== היסטוריה ==
הישיבה הוקמה בשנת ה'תשל"ח (1978) לאחר שהרב שך הורה לתלמידו הרב קוק להקימה. הרב אברהם יצחק קוק הזמין את הרב חיים זליבנסקי, שלפני כן היה ראש ישיבה בירושלים להצטרף אליו כראש ישיבה. הרב שמחה הכהן קוק, רב העיר רחובות ואחיו הגדול של ראש הישיבה, התמנה לנשיא הישיבה. בתשנ"ה נפטר הרב זליבנסקי, בגיל 56, והרב אברהם יצחק קוק נשאר כראש ישיבה יחיד.

בשנים הראשונות שכנה הישיבה ברחוב פרץ בעיר, בביתו של הרב שלמה קוק - רבה הקודם של רחובות ואחיהם של הרבנים אברהם יצחק ושמחה. בשנת תשנ"ו עברה הישיבה למבנה הישן של בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון ברחוב בנימין, ששימש כפנימייה, ולצדו נבנה מבנה ארעי של בית מדרש. בשנת תשנ"ט הסתיימה בנייתו של בניין פנימייה וחדר-אוכל על שטח של כדונם וחצי.

בשנת תשס"ה הועבר בית המדרש באופן זמני לרחוב נורדאו, לצורך בניית בית מדרש חדש (המכיל כ-500 מקומות ישיבה), הכולל גם אולם אירועים. הבנייה הסתיימה בשנת תש"ע. הבניין נתרם ברובו על ידי הנגיד יוסי שטרן מארצות הברית.

== הישיבה כיום ==
נכון לשנת תשע"ט לומדים בישיבה כ-400 תלמידים.

בעלות וניהול הישיבה מתחלקים בין משפחת קוק למשפחת זליבנסקי. משפחת קוק אחראית על צביונה הרוחני, והרבנית מרים זליבנסקי, אלמנת הרב חיים, אחראית על תפעול הישיבה הטכני והפיננסי.

מוסדות הישיבה ברחובות כוללים גם שתי ישיבות קטנות: "ישיבה למצוינים" ספרדית בראשות הרב מיכאל חסין וישיבת "חכמת שלמה" הליטאית.

בשנת תשע"ה הוסיפה עיריית רחובות כיכר בצומת הרחובות הרוא"ה-בנימין, הנושא את השם 'כיכר הישיבה', לזכרו של הרב שלמה קוק.

בתשע"ט נערך כנס במלאת 40 שנה לקום הישיבה, ובו נכחו כ-2000 מבוגרי הישיבה.

==צוות רבני הישיבה==
*הרב שלמה חיים גינויער - משגיח
*הרב זאב כַּהַן
*הרב יעקב כַּהַן
*הרב אריה קוק
*הרב אריה זליבנסקי
*הרב יונתן קמפה - משגיח
*הרב שמואל קוק
*הרב רפאל זליבנסקי<ref></ref>
בעבר לימדו כר"מים הרב זבולון שוב, כיום ראש ישיבת דברי אמת, והרב חיים קוק, ראש ישיבת תורת רפאל.

==קישורים חיצוניים==
* אבי אפלבוים, [http://ladaat.info/article.aspx?artid=14834 הגר"ח קנייבסקי בביקור מיוחד בישיבת מאור התלמוד ברחובות], באתר לדעת, כ"ג באלול ה'תשע"ד
* אבי רבינא, [http://www.kolhazman.co.il/219803 באמצע החתונה המשגיח ניגש לתזמורת וביקש: "להפסיק את השיר"], באתר כל הזמן, י"ז בסיון ה'תשע"ז
* 
*משה אברהמי, [http://www.kolhazman.co.il/395300 גלריה: אלפי בוגרי "מאור התלמוד" התכנסו לוועידה היסטורית], באתר כל הזמן, י"ח תמוז ה'תשע"ט
* שיעורים שנמסרו ב[http://www.beinenu.com/institutes/ישיבת-מאור-התלמוד ישיבת "מאור התלמוד"] לצפייה באתר בינינו.
* גבריאל יצחק רוונה, [https://safranim.wordpress.com/גיליון-כב/א-אוצר-הספרים-של-ישיבת-מאור-התלמוד/ "אוצר הספרים" של ישיבת "מאור התלמוד"], בעלון איגוד ספרני יהדות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:רחובות: חינוך
קטגוריה:רחובות: דת
אבירם אלעד

אבירם אלעד (נולד ב-3 בדצמבר 1978) היה מנכ"ל חברת חדשות 13 . שימש בעבר כעורך של אתר החדשות וואלה! NEWS, כראש דסק החדשות באתר וכן כמנכ"ל חברת ההזנק "Slant".

==ביוגרפיה==
אלעד נולד בשנת 1978 וגדל בעיר יבנה. בשנת 1997 התגייס לצה"ל, והתנדב ליחידת דובדבן. ביחידה עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב אלעד ליחידת דובדבן כמפקד צוות. במהלך הלחימה באינתיפאדה השנייה, ובכלל זה במבצע חומת מגן, שימש אלעד כמפקד פלגה ביחידה. על תפקודו בלחימה באותה עת העניק לו מפקד אוגדת איו"ש, תא"ל יצחק גרשון, צל"ש. לאחר מכן עבר אלעד לחטיבת הצנחנים ושימש כמפקד פלוגת החוד בגדוד 890 של הצנחנים. באותה עת התראיין בתוכנית פוליטיקה. הסופר והעיתונאי רון לשם, עורך אתר "nrg" של מעריב, צפה בריאיון והציע לאלעד לשמש כרכז הכתבים של האתר, אף כי לא היה לו ניסיון עיתונאי. אלעד השתחרר מן הצבא וקיבל על עצמו את התפקיד. כמו כן השתתף אלעד בהגהת ספרו של לשם, אם יש גן עדן, ולקח חלק בעבודה על הסרט שנעשה על פי הספר. בהמשך היה מנהל מחלקת לוח השידורים בקשת וכעורך משנה בתוכנית "מה קורה". לאחר מכן עבר לעיתון הארץ ומונה לעורך החדשות בעיתון. במרץ 2011 עזב אלעד את עיתון הארץ לאחר שהוצע לו תפקיד משני בקבוצת הארץ ומונה לראש מערכת החדשות של אתר האינטרנט "וואלה". אלעד סיפר כי עזב את תפקידו כראש מערכת החדשות ב-2014 בעקבות ההתערבות בסיקור משפחת נתניהו. אלעד אמר כי חזר לוואלה כעורך הראשי אף שידע כי הטיית הסיקור נמשכת, אך התנה זאת בכך שתיפסק.

במלחמת לבנון השנייה לחם אלעד כמפקד יחידת "סנאי", יחידה מובחרת בעוצבת חצי האש, חטיבת צנחנים מובחרת במילואים. בהמשך מונה למפקד גדוד 697 (צנחנים במילואים) באותה חטיבה, תפקיד בו שירת במשך כחמש שנים.. בפברואר 2022, במסגרת שירות המילואים הועלה אלעד לדרגת אל"ם.

לתפקידו כעורך הראשי של וואלה! News מונה ב-25 באוקטובר 2016 והחליף את ינון מגל, שפרש שנתיים קודם לכן לפוליטיקה.
בפברואר 2018 מסרו אלעד ומנכ"ל וואלה!, אילן ישועה, עדות במסגרת פרשת בזק-אלוביץ'. ישועה העיד במשטרה כי אלוביץ' לחץ עליו שיפטר את אלעד בעקבות פניית בני הזוג נתניהו על רקע פרסום באתר שעורר את חמתם בנובמבר 2016. ב-28 באוגוסט 2018 הודיע אלעד על פרישתו ממשרת עורך וואלה! NEWS, לאחר כשנתיים בתפקיד. זאת לטובת מינויו למנכ"ל המיזם "בלוק TV", ערוץ טלוויזיה בנושא בלוקצ'יין.
באוגוסט 2021 אישר דירקטוריון חברת רשת 13 על מינוי של אלעד למנכ"ל חברת החדשות ובכך הוא החליף את ישראל טויטו.

ביוני 2023 הודיע על התפטרותו מתפקידו כמנכ״ל חדשות 13, לאחר תקופה ארוכה שחלה בה ירידה משמעותית ועקבית באחוזי הצפייה של מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 13 וזאת ביחס למהדורות הערוצים המתחרים כאן (ערוץ 11), קשת (ערוץ 12) וערוץ 14. 

לאלעד תואר ראשון בממשל ופוליטיקה מהמרכז הבינתחומי הרצליה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

===מאמרים פרי עטו===
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל וואלה!
קטגוריה:מעוטרי צל"ש מפקד אוגדה
קטגוריה:לוחמי יחידת דובדבן
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:מפקדי גדודים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
צ'ילה במשחקים הפאראלימפיים

צ'ילה השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992), מיד לאחר חזרתה לשלטון דמוקרטי, ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף נטלה צ'ילה חלק לראשונה ב.

בשנת 1992 שלחה צ'ילה משלחת ראשונה למשחקי הקיץ הפאראלימפיים שהתקיימו בברצלונה. המשלחת כללה שני ספורטאים בלבד, האחד שחיין והשני מרים כוח, אשר לא הגיעו להישגים משמעותיים במשחקים. בהמשך התחרויות המשיכה צ'ילה לשלוח, הן למשחקי הקיץ והן למשחקי החורף, משלחות קטנות המורכבות מספורטאים בודדים שלא הצליחו להוות גורם תחרותי משמעותי במשחקים.

במדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדות צ'ילה זכה האתלט כריסטיאן ולנצואלה ב כשזכה במדליית הזהב בריצת 5000 מטר (קטגוריה T11) לאחר שסיים בזמן של 15:26.26 דקות. ארבעה ספורטאים וספורטאיות מהמשלחת הצ'ילאנית זכו בשש מדליות במהלך המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020).

==ראו גם==
* צ'ילה במשחקים האולימפיים
* צ'ילה במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:צ'ילה: ספורט
בודרי מדול

בודרי או באלדריק (בצרפתית: Baldéric או Baudry; 1050 לערך – 7 בינואר 1130) שימש כאב מנזר בבורגויי משנת 1079 ועד 1106. בשנת 1107 התמנה לבישוף בדול-דה-ברטאן, וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו. תרומותיו החשובות הן בהיסטוריה, שירה, הגיוגרפיה ועוד.

== קורות חיים ==
לאחר שלמד בבית הספר באנז'ה, הצטרף למנזר בורגויי שבאנז'ו (Anjou), ובשנת 1079 נתמנה לעמוד בראשו. בודרי היה שותף לאסכולת הכותבים בלטינית, הנודעת כיום כ"אסכולת לואר". בשנת 1107 מינה אותו האפיפיור פסקליס השני למשרת הבישוף של דול. בודרי השתתף בכל מועצות הבישופים של אותה עת, נסע פעמים אחדות לרומא, ותיאר בכתב את מסעו לאנגליה. 

יצירותיו הפיאטיות של בודרי נכתבו כמעט כולן בזמן שהותו במנזר בורגויל (Bourgueil). כמעט כל 256 השירים המיוחסים לו נמצאים בכרך אחד, ככל הנראה עותק מורשה. הם כוללים קשת רחבה של סגנונות שירה, החל מאפיטף, רומן מכתבים, חידות ועד יצירות ארוכות כמו "כתב הגנה" על המיתולוגיה יוונית ושירי שבח לאדלה מנורמנדי (Adela of Normandy) 1,368 שורות-חרוזים בדומה למתואר בשטיח באייה. התמות ביצירותו משתייכות לשני תחומים עיקריים: האהבה כולל פדופיליה ומשחק-שירה (צרפתית : iocus). הציטוטים החוזרים והפרשנויות שלו, חושפים ידע עמוק והערכה לאובידיוס, שהיו נדירים בדורו.

העבודה המוערכת ביותר של בודרי נכתבה במחצית השנייה של הקריירה שלו. היצירה הנקראת "ההיסטוריה של ירושלים" ("Historiae Hierosolymitanae") מהווה דין וחשבון לגבי מסע הצלב הראשון המבוסס בחלקו על עדויות של עדי ראייה ותיקונים מאת אב הכנסייה פייר מילזיס (Maillezais) שליווה את מסע הצלב. בין עבודותיו יש שירים על כיבוש אנגליה ועל שלטונו של פיליפ הראשון וכן מכתבים לנזירי מנזר פקם (Fécamp Abbey) המכילים מידע על אודות אורחות חיי הברטונים (תושבי חבל ברטאן), האנגלים ונורמנים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:מסע הצלב הראשון
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:נפטרים ב-1130
קולומביה במשחקים הפאראלימפיים

קולומביה השתתפה לראשונה ב בטורונטו (1976), ומאז שלחה משלחת ספורטאים לכל אחד מאירועי הקיץ של אולימפיאדות הנכים פרט לתחרויות המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). במשחקי החורף הפאראלימפיים לא נטלה קולומביה חלק מעולם. 

לאורך השנים זכתה המשלחת הקולומביאנית בארבע מדליות פאראלימפיות. אחת מזהב, אחת כסף ושתי מדליות ארד. במדליות הראשונות זכה השחיין פדרו מחייה שזכה ב במדליית זהב ב-100 מטר חזה (קטגוריה D) תוך שהוא קובע שיא עולם חדש עם 1:27.88, ומדליית ארד נוספת. קולומביה נאלצה לחכות 28 שנה עד למדליה הבאה וזכתה במסגרת המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) בשתי מדליות נוספות, אחת מכסף ומדליה אחת מארד.

==מדליות לפי אולימפיאדה==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
| המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) || 1 || 0 || 1 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) || 0 || 0 || 0 || 0
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 0 || 1 || 1 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 0 || 2 || 0 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 2 || 5 || 10 || 17
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 3 || 7 || 14 || 24
|-
| סה"כ || 6 || 15 || 26 || 47
|}
==ראו גם==
* קולומביה במשחקים האולימפיים
* קולומביה במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:קולומביה: ספורט
המאנקיז

המאנקיז
המאנקיז (באנגלית: The Monkees) היא להקת פופ רוק אמריקנית שהוקמה בלוס אנג'לס בשנת 1966. מכירות הלהקה הסתכמו ברבות השנים בכ-65 מיליון עותקים.

==הקמת הלהקה==
בשונה מרוב להקות הרוק של שנות השישים, ה-Monkees לא הוקמה על ידי חבריה, אלא על ידי מפיקי-הטלוויזיה ברט שניידר ובוב ראפלסון, עבור תוכנית טלוויזיה ששודרה בשנים 1966-1968 ברשת NBC. השניים רצו ליצור מקבילה אמריקאית לפופ המלודי ולסרטי הקולנוע ההומוריסטיים של הביטלס. את הרעיון לתוכנית שחבריה יגלמו חברי להקה פיקטיבית בשם "המאנקיז", אך זאת תוציא תקליטים ככל להקה, הגה המפיק דון קירשנר בשנת 1965 בהשראת סרטם של הביטלס, לילה של יום מפרך. לאודישנים לתוכנית הגיעו 400 נבחנים, מתוכם נבחרו מיקי דולנז, דיווי ג'ונס, ופיטר טורק.

== סדרת הטלוויזיה==
הסדרה נקראה "המאנקיז", כשם הלהקה. לסדרה הייתה הצלחה מסחררת בשתי עונותיה הראשונות, היא התחילה את ה"גל החדש" של טכניקות העריכה והייתה הסדרה האמריקנית הראשונה שזכתה בשני פרסי אמי. 

בסך הכל זכתה הסדרה בשלושה פרסי אמי, שניים בשנת 1967, ואחד בשנת 1968.

==פעילות והצלחה==
מוזיקלית הלהקה לא חידשה הרבה ביחס לאותה תקופה, אך היא ניפקה מספר להיטים ובהם "Daydream Believer", "I'm A Believer" ו-"Last Train To Clarksville". הלהקה הייתה מועמדת ל-4 פרסי גראמי והתוכנית שזכתה להצלחה עזרה למכירות התקליטים. בשנת 1967 מכרה הלהקה בארצות הברית יותר אלבומים מהרולינג סטונז והביטלס גם יחד.

חברי הלהקה היו מתוסכלים מכך שלא נותנים להם לכתוב שירים בעצמם, ושבפועל מנגנים את התפקיד שלהם נגני אולפן מקצועיים. בשנת 1967 יצא אלבומם השני בזמן שהיו במסע הופעות. חברי הלהקה שלא קיבלו אפילו עותק של האלבום ולא ידעו את השירים הכלולים בו תבעו את המפיק המוזיקלי שלהם, דון קירשנר, וקיבלו $250,000 (כ-$1,644,500 של ימינו). אלבומם השלישי כלל כבר שירים שכתבו חברי הלהקה בעצמם.

לאחר ביטול תוכנית הטלוויזיה יצא סרטם הפסיכדלי הכושל "Head".

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות בנים
קטגוריה:להקות פופ רוק
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:הרכבים ולהקות שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: קומדיה
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1966
עמותת אפשר

עמותת אפשר היא מוסד ללא כוונות רווח המסייע לבני נוער וילדים בסיכון.

העמותה הוקמה בשנת 1981 על ידי אנשי חינוך ורווחה מהמגזר הציבורי, על-מנת לתגבר את הפרקטיקה החינוכית-חברתית בישראל. היא עוסקת בחינוך ובטיפול בבני נוער הנמצאים בסיכון במסגרת הקהילה, הפנימיות ובמשפחות אומנות. לעמותה אחד עשר סניפים הפרוסים ברחבי ישראל ועובדים בה למעלה ממאתיים אנשי מקצוע. המנכ"ל שלה הוא בנימין גדליהו.

העמותה פועלת במספר מישורים:
# מיזמים לנוער וילדים בסיכון.
# עזרה למכורים להימורים ואלכוהול.
# הכשרת עובדים סוציאליים.
# בניית מסד ידע בנושאים אלה ופרסומו.

העמותה נוסדה בתור אגודת ידידים של המדרשה להכשרת עובדים חינוכיים-סוציאליים של משרד הסעד בידי שבעה אנשי מקצוע. בראשית שנות התשעים קיבלה העמותה מידי משרד הרווחה את הטיפול באלכוהוליסטים בכל רחבי הארץ, ובעשור הראשון של המאה ה-21 קיבלה העמותה ממשרד הרווחה את הטיפול במכורים להימורים.
החל מסוף שנות התשעים, כשנוסדה עמותת "אשלים" של הג'וינט לעזרה לילדים בסיכון, עוסקת העמותה בפרויקטים משותפים עם "אשלים".

עמותת אפשר היא חלק מהארגון הבינלאומי לעובדים חינוכיים-סוציאליים AIEJI.
היא מוציאה לאור את כתבי העת "הכל על אלכוהול", "אפשר לעובד החינוכי סוציאלי", ו"מפגש לעבודה חינוכית-סוציאלית".

העמותה מקיימת ימי עיון וכנסים, עורכת הרצאות לבני נוער, הורים ואנשי מקצוע על מניעת התמכרויות והטיפול בהן, עורכת טיפולים אישיים ומפעילה מענה טלפוני בנושאי התמכרויות.

ספרים שהוציאה העמותה לאור:

* חזי אהרוני (עורך) ספר הפרויקטים – יזמות ופרויקטים בשדה העבודה החינוכית-סוציאלית (2006). 
<div style="direction: ltr;">
* Emmanuel Grupper ,Josef Koch & Friedhelm Peters (Eds.), Challenges for child and youth care: A German-Israeli dialogue (2009). 288 p.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ארגוני עזרה בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
ממקס

ממקס (באנגלית: "Memex") הוא השם שניתן על ידי וניבר בוש למערכת היפרטקסט תאורטית שתיאר, עוד לפני פיתוח המחשב המודרני. הרעיון היה שכל המידע ניתן למיון, חיפוש וקריאה מיידית, ויהפוך להרחבת זיכרון אולטימטיבית, ממנה ניתן לשלוף כל התרחשות וחוויה מהעבר. כיוון שהמידע יהפוך למקוון, זיכרונותיו וחוויותיו יהפכו לנחלת הכלל. 

בוש תיאר את מחשבותיו במאמר "As We May Think". המאמר, שפורסם בירחון "The Atlantic" בשנת 1945, מתאר את "ממקס" - ספריית קבצים אישיים, בה האדם שומר את כל ספריו, מסריו ורשמיו, שיהיו זמינים לו במהירות ויהוו הרחבה מלאכותית לזיכרונו. בוש תיאר מעין שולחן כתיבה עם מסכי מגע וסורק, שמאפשר לאחסן מידע טקסטואלי וגרפי ולשלוף אותו באמצעות מלות מפתח. הוא הסביר כי המשתמש במערכת יוכל לשלוף כל ספר ולהציגו על מסכים שיוצבו על השולחן.

תיאור המערכת:
המערכת הייתה אמורה לאפשר חיפוש וקריאה מהירה של נתונים מהמאגר. איסוף הנתונים יכול היה להתבצע על ידי מצלמה המותקנת על ראשו של האדם. לאחר אחסון ותיוג המידע, ניתן היה למצוא אותו בעת הצורך, באמצעות מערכת קישורים והפניות שתעזור לעבור ממסמך אחד למשנהו. 

ממקס השפיע על ההתפתחות של ההיפרטקסט ועל מערכות מחשב האינטלקטואליות העתידיות. ממקס לא נבנתה מעולם עקב קשיים טכנולוגיים וכלכליים, אך היא מתארת קישוריות המיושמת כיום בWWW, ומצביעה על סוג חדש של יחסים בין האדם לידע האנושי המצטבר.

==ראו גם==
* עמנואל גולדברג
==לקריאה נוספת==
* [http://www.theatlantic.com/magazine/archive/1945/07/as-we-may-think/303881/?single_page=true המאמר של וניבר בוש]

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריה של המחשוב
קטגוריה:היסטוריה של האינטרנט
תחנת הרכבת התחתית אוקספורד סירקוס

תחנת הרכבת התחתית אוקספורד סירקוס (באנגלית: Oxford Circus tube station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת בכיכר אוקספורד שברובע הסיטי של וסטמינסטר, כאשר ישנם כניסות לתחנה מכל פינות מפגש הרחובות אוקספורד וריג'נט.

תחנת אוקספורד סירקוס משרתת שלושה קווי רשת הרכבת התחתית: קו בייקרלו, קו סנטרל וקו ויקטוריה.

אוקספורד סירקוס היא התחנה השלישית מבחינת נפח תנועת הנוסעים מבין תחנות הרכבת התחתית, ובעלת נפח הנוסעים הכי גבוה מבין התחנות אשר לא מחוברות לרשת הרכבת הרגילה. בשנת 2010 חושבה תנועת הנוסעים בתחנה (נכנסים ויוצאים) ל-70.120 מיליון נוסעים בשנה.

== קישורים חיצוניים ==

אוקספורד סירקוס
קטגוריה:וסטמינסטר: תחבורה
כמאל גנזורי

כמאל גנזורי (בערבית: كمال الجنزورى; 12 בינואר 1933 – 31 במרץ 2021) היה כלכלן ופוליטיקאי מצרי. כיהן כראש ממשלת מצרים בשנים 1996–1999, תחת שלטונו של הנשיא חוסני מובארכ. בתקופת שלאחר נפילת מובארכ בעקבות מהפכת 2011, מונה על ידי המועצה הצבאית העליונה לכהן כראש הממשלה הזמנית מנובמבר 2011 ועד אוגוסט 2012.

==תחילת דרכו והשכלתו==
כמאל גנזורי נולד ב-12 בינואר 1933 בגרוואן, עיירה במחוז אל-מִנופיה. הוא סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית ובשנת 1959 החל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה במצרים.

==קריירה פוליטית==
גנזורי היה יועץ כלכלי לבנק הערבי לפיתוח כלכלי באפריקה, החל משנת 1968. הוא שימש יועץ לנשיא מצרים אנואר סאדאת. הוא היה אף חבר במועצות הלאומיות המיוחדות לפריון, חינוך ושירותים. בשנת 1974 מונה לתת-מזכיר לשר התכנון, משרה בה החזיק עד שנת 1975. בשנת 1976 מונה למושל מחוז אל-ואדי אל-גדיד ובשנת 1977 מונה למושל מחוז בני סויף, אולם התפטר ממשרה זו לאחר שישה חודשים בלבד.

עם התפטרותו ממשרת מושל מחוז, בשנת 1977, מונה למנהל המכון הלאומי לתכנון. בשנת 1981, לאחר שמונה חוסני מובארכ לנשיא מצרים, הוא שימש שר התכנון בממשלה החל משנת 1982. בחודש יוני 1984 הוא מונה לשר לשיתוף פעולה בינלאומי. מנובמבר 1986 ועד ינואר 1996 היה סגן ראש ממשלת מצרים.

ב-2 בינואר 1996 מינה מובארכ את גנזורי לראש ממשלת מצרים, תפקיד בו החליף את עאטף צדקי. תקופת כהונתו התאפיינה בפעילות ממשלתית רבה. בתקופת זו, שנמשכה כמעט 4 שנים, חוקקו 387 חוקים חדשים, 57 מהם הביאו לשינויים משמעותיים במצרים. עם תחילת כהונתו הכריז על ארבעה פרויקטים חדשים אשר נועדו להרחיב את השטחים בהם ניתן ליישב בני אדם במצרים, מעבר לגבולות עמק הנילוס. הוא הניח יסודות לתוכניות ארוכות טווח לפיתוחה של מצרים למשך עשרים שנה. גנזורי אחראי לשיפור יחסיה של מצרים עם קרן המטבע הבינלאומית. תקופת כהונתו אף בולטת בירידה בשיעור העוני במצרים מ-21% ל-17%. ב-5 באוקטובר 1999 הוא פוטר מכהונתו.

עם סיום כהונתו ננטשו רבות מתוכניותיו והחלה חקירה בעניין פעולותיו כראש ממשלה, אשר התפרסמה רק שנים מאוחר יותר. בשנת 2009 הודה בכיר במפלגה הלאומית דמוקרטית במצרים כי גנזורי היה נתון למעצר בית. במשך כ-11 שנה נעלם גנזורי מעין הציבור. לאחר פרוץ ההפיכה במצרים בשנת 2011, הופיע גנזורי בציבור לראשונה עם התפטרות הנשיא מובארכ בשיחת טלפון לתוכנית טלוויזיה בה בירך על תחילת תקופה חדשה במצרים. זמן קצר אחר כך אף נערך עמו ראיון טלוויזיוני בו הביע תנחומים לקורבנות ההפיכה ואף נטל אחריות ליוזמותיו כראש ממשלת מצרים. עוד בתקופת ההפיכה היו שניסו לקדם את מועמדותו של גנזורי לנשיא מצרים.

ב-21 בנובמבר 2011 התפטרה ממשלתו הזמנית של עיסאם שרף והמועצה הצבאית העליונה של מצרים פנתה וביקשה כי גנזורי ישוב ויהיה לראש "ממשלת הצלה". הוא החל לכהן בתפקיד זה ב-24 בנובמבר 2011, והכריז כי יציג את ממשלתו בחודש דצמבר 2011. הממשלה הזמנית בראשות גנזורי התפזרה באוגוסט 2012, לאחר שמוחמד מורסי נבחר לנשיא מצרים.

נפטר ב-31 במרץ 2021.

==קישורים חיצוניים==

* [http://edition.cnn.com/2011/11/24/world/meast/egypt-ganzouri-profile/index.html Would-be prime minister no stranger to Egyptian government], CNN, 25/11/11 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת מצרים
קטגוריה:סגני ראשי ממשלות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:ילידי 1933
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2021
אורוגוואי במשחקים הפאראלימפיים

אורוגוואי השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992), ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה אורוגוואי חלק מעולם.

המשלחת הראשונה של אורוגוואי אל המשחקים הפאראלימפיים כללה שני ספורטאים בלבד, אשר התחרו במקצועות האתלטיקה. הישג השיא של המשלחת הפאראלימפית היה זכייתו של האצן חורחה לרנה במדליית הארד בריצת 200 מטר (קטגוריה T10) כאשר רץ את המרחק ב-24.28 שניות, והגיע אחרי הבריטי אנדרו קרטיס שזכה במדליית הכסף, והספרדי חוליו רקנה שזכה בזהב. 

==ראו גם==
* אורוגוואי במשחקים האולימפיים
* אורוגוואי במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:אורוגוואי: ספורט
אומה (ספר)

אומה (באנגלית: Nation) הוא רומן מסוגת ההיסטוריה חלופית שנכתב על ידי הסופר האנגלי טרי פראצ'ט ב-2008.

== עלילה ==
זמן התרחשות הספר הוא במאה התשע עשרה, רובו של הספר מתרחש באי קטן באוקיינוס השקט זמן קצר לאחר ששטף אותו גל צונאמי שהחריב והרג את כל תושבי האי מלבד נער בן 13 בשם מאו שבאותו הזמן נסע לאי שכן בלתי מיושב כחלק מטקס מעבר שנועד להפוך אותו לגבר. מכיוון שכל בני עמו מתו על מאו נותרה המעמסה להמשיך את קיומה של אומתו.

איתו על האי נמצאת דפני (ארמינטרוד, במקור), נערה אנגליה אריסטוקרטית שנמצאת במקום ה-139 בסדר הירושה לכתר הבריטי שספינתה נטרפה על האי בעקבות גל הצונאמי. במשך התקדמות העלילה מגיעים עוד ניצולים מאיים שכנים ומתחילים להתארגן כקהילה.

עיקר הספר עוסק במשמעות של דת ומסורת והמאבק ביניהם לבין הרציונליות וחשיבה חופשית.

הספר "אומה" תורגם לעברית בשנת 2009 על ידי יונתן בר, ויצא לאור בהוצאת "קדמת עדן".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:יצירות זוכות פרס גפן
קטגוריה:ספרי טרי פראצ'ט
קטגוריה:ספרי היסטוריה
אל סלוודור במשחקים הפאראלימפיים

אל סלוודור השתתפה לראשונה ב בסידני (2000), ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה אל סלוודור חלק מעולם.

אל סלבדור שלחה מאז שנת 2000 משלחות לכל משחקי הקיץ של המשחקים הפאראלימפיים. כל המשלחות כללו בין ספורטאי אחד לשלושה ספורטאים אשר לא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.

==ראו גם==
* אל סלוודור במשחקים האולימפיים
* אל סלוודור במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:אל סלוודור: ספורט
פדופוביה

פדופוביה (לעיתים פדיופוביה; באנגלית:pedophobia או pediaphobia) היא פחד, חרדה או סלידה לא רציונליים או אובססיביים מילדים, מתינוקות, מינקות או מיַלְדוּת. המונח מגיע מהֶלחֵם המילים ביוונית פאדי (παιδί) - ילד, ופוביה (φοβία) - פחד.

לפעמים הפדופוביה מתבטאת בחשש לחייהם של הילדים. ומובילה להורים המפקחים בצורה הדוקה ואובססיבית על ילדיהם תוך חשש כי יאונה להם רע על ידי פדופילים או ילדים ומבוגרים אחרים.

==תסמינים של פדופוביה==

פדופוביה היא אינה רק חוסר נוחות כללית סביב ילדים, או הנטייה להתרחק מהם. היא אבחנה פסיכיאטרית היכולה להיות קשורה לתסמיני חרדה שונים:
*תחושת חרדה או בהלה
*תחושת פחד או אימה
*שינויים פיזיים כמו דופק מהיר, יובש בפה, קוצר נשימה או רעד
*בחילה
*נקיטה באמצעים קיצוניים כדי להימנע להיות בסביבת ילדים או במעורבות עם ילדים

==הסיבות לפדופוביה==

כמו בהפרעות פסיכיאטריות רבות, הגורם לפדופיביה אינו ידוע. מומחים מאמינים כי במקרים מסוימים פדופוביה מתעוררת אצל מבוגרים שעברו חוויות טראומטיות עם ילדים אחרים כשהם עצמם היו ילדים. מה שגרם להם לפתח חרדה ותגובה שלילית כלפי ילדים. יש אנשים שמרגישים מבוכה מהכנות הבוטה של ילדים. וסיבות אחרות הם הנחה כי ילדים נוטים לאגוצנטריות ולמעשי קונדס והם בעלי שיעור פשיעה גבוה יותר. אף על פי שהסיבות רבות, ברובן הן מתבססות על ניסיון אישי שלילי המשפיע על נפשו של האדם.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Prout, R. (2001) Fear and Gendering: Pedophobia, Effeminophobia, and Hyermasculine Desire in the Work of Juan Goytisolo, Worlds of Change, 42.
*Scharf, R. (2001) "Pedophobia, the gynarchy, and the androcracy," Journal of Psychohistory 28(3) (Winter 2001) p. 281-302.
</div>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.urbandictionary.com/define.php?term=pedophobia פדופוביה], באתר המילון האורבני 
*[http://www.medterms.com/script/main/art.asp?articlekey=12179 הגדרת פדופוביה], באתר Medicine Net 
*[http://www.allaboutcounseling.com/library/pedophobia/ פדופוביה], באתר all about counseling 
*[http://www.rightdiagnosis.com/p/pediophobia/intro.htm פדיופוביה], באתר right diagnosis
==הערות שוליים==

קטגוריה:פוביות
קטגוריה:ילדים
אקוודור במשחקים הפאראלימפיים

אקוודור השתתפה לראשונה ב בטורונטו (1976) ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות, מלבד המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) והמשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) מהם נעדרה. במשחקי החורף לא נטלה אקוודור חלק מעולם.

המשלחות אותן שלחה אקוודור למשחקים היו תמיד משלחות קטנות (אקוודור מעולם לא שלחה משלחת גדולה מחמישה ספורטאים). לאורך השנים השיגה אקוודור 3 מדליות: 1 זהב ו-2 ארד.

==ראו גם==
* אקוודור במשחקים האולימפיים
* אקוודור במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:אקוודור: ספורט
גואטמלה במשחקים הפאראלימפיים

גואטמלה השתתפה לראשונה ב בטורונטו (1976). לאחר מכן נעדרה מהמשחקים בארנהם (1980) בטרם חזרה. היא השתתפה בשני טורנירים נוספים בטרם נעדרה משלושה נוספים עד לחזרתה אל המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004). במשחקי החורף הפאראלימפיים לא נטלה גואטמלה חלק מעולם.

בטורניר הראשון בו השתתפה ב-1976 שלחה גואטמלה משלחת של 11 ספורטאים. מרים הכוח ג'יי. אר. דה לאון היה לראשון שזוכה במדליה פאראלימפית עם מדליית ארד בתחרויות ההרמה במשקל נוצה. ב זכתה גואטמלה במדליית הזהב הפאראלימפית הראשונה, ועד כה היחידה בתולדותיה, כשחוזה רולנדו ניצח בתחרות הרמת הכוח (עד 57 ק"ג) כשהרים 175 קילוגרם.

==ראו גם==
* גואטמלה במשחקים האולימפיים
* גואטמלה במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
אותו מקום אותה הרוח

אותו מקום, אותה הרוח הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי עמיר בניון. האלבום יצא בשנת 1999, והניב את אחד מהלהיטים הגדולים ביותר של עמיר בניון, שמחות קטנות, שאותו ביצע ביחד עם מיכה שטרית. השיר מבוסס על טקסט "עיגולי השמחה" של דסי רבינוביץ'. האלבום לא זכה להצלחה דומה להצלחת קודמו רק את, וגם לא לרוב האלבומים של בניון שהגיעו אחריו. את האלבום עיבדו מיכה שטרית, ברי סחרוף וז'אן פול זימבריס.

הרצועה המסיימת את האלבום היא עיבודו של בניון ליצירה "טריו בלה מינור אופוס 50" מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. קטע זה שימש כמוזיקת הרקע של סרט הטלוויזיה "אח שלי הגדול".

==רשימת השמעה==
#אותו מקום אותה הרוח
#את שתבקש
#על המדרכה
#צבעים
#קו ההתחלה
#קצת לבד
#עולם גדול
#פעם
#שמחות קטנות
#נשמה
#עיניים מביטות
#טריו בלה מינור אופוס 50

קטגוריה:אלבומי עמיר בניון
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
קטגוריה:אלבומים בעברית
דרמטומיוזיטיס

פפולות גוטרון. התרוממות של שכבת האפידרמיס של העור באזור מפרקי האצבעות בפציינט עם דרמטומיוזיטיס

דרמטומיוזיטיס (דלקת עור ושרירים, באנגלית: Dermatomyositis) היא מחלה ראומטולוגית של רקמת החיבור הקשורה למחלת הפולימיוזיטיס ושגורמת לדלקת של השרירים והעור. למעשה, דרמטומיוזיטיס היא ההגדרה לפולימיוזיטיס בה, בנוסף לתסמינים הקלאסיים הכוללים דלקת וחולשה של שרירי השלד, ישנה מעורבות של העור בצורת פריחה.

==תסמינים==
הדרמטומיוזיטיס מאופיינת בשני סוגים של תסמינים, של השרירים ושל העור:
* תסמינים של העור: פריחה סגלגלה המלווה בנפיחות נוקשה (שאיננה נגרמת מצבירת נוזלים) באזור עור הפנים, העפעפיים, המרפק ומפרקי האצבעות. פריחה זו נקראת בשם "פפולות גוטרון" (Gottron's Papules).
* תסמינים של השרירים: במחלה נפגעים שרירי השלד בלבד. בתחילה מורגשים כאבי שרירים, המחריפים לחולשה עד לאובדן יכולת השריר לבצע פעולתו. הסכנה הגדולה ביותר בתסמינים אלו היא פגיעה בשרירי הנשימה, דבר העלול להוביל לקשיי נשימה משמעותיים.

==גורמים==
הגורמים לדרמטומיוזיטיס, כמו בפולימיוזיטיס, עדיין אינם ידועים. מחקרים הוכיחו כי מחלות אלו קשורות לגורם סביבתי לא ידוע המפעיל תגובה אוטואימונית ביחידים בעלי גורמי סיכון גנטיים. הגן HLA-DR3 המקודד לחלבון מסוג I במערך הראשי של התאמה רקמתית (MHC) זוהה כמשותף למרבית החולים במחלה. הגורם הסביבתי ככל הנראה מפעיל את החלבון HLA-DR3 וגורם לתגובה החיסונית נגד תאי השריר והעור. מחקרים עדכניים מעידים על כך שייתכן שהגורם הסביבתי הוא וירוס האפשטיין בר (הווירוס הגורם למחלת הנשיקה). במקרים מסוימים הדרמטומיוזיטיס מופיעה במקביל למחלות ראומטולוגיות אחרות בהן תסמונת סיוגרן, זאבת, סקלרודרמה או דלקת כלי דם. כמו כן, מוכרים מקרים בהם המחלה נגרמה בעקבות גידול ממאיר. במקרים אלו הסרת הגידול גרמה לריפוי המחלה. 

תגובת המערכת החיסונית גורמת לפגיעה בכלי הדם עקב נקרוזה של תאי האנדוטל וירידה במספר כלי הדם הפעילים ולכן ירידה בזרימת הדם אל הרקמות המעורבות. דבר זה מוביל לנזק הרקמתי האופייני למחלה.

==טיפול==
כיום אין עדיין תרופה למחלה. הטיפול מתבסס על שיפור איכות החיים של החולה באמצעות:
* פיזיותרפיה
* קורטיקוסטרואידים, בעיקר פרדניזון.
* תרופות מדכאות של המערכת החיסונית, אזתיופרין כדוגמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הפרעות רקמות חיבור מערכתיות
קטגוריה:דלקת
אוונגרד (כלי רכב בלתי מאויש)

ה"אוונגרד"
האוונגרד (באנגלית: Avantguard UGCV) הוא כרב"מ (כלי רכב בלתי מאויש) שפותח על ידי חברת G-NIUS Autonomous Unmanned Ground Vehicles שהוקמה על ידי התעשייה האווירית ואלביט מערכות. הכלי נכנס לשירות בצה"ל.

האוונגרד נועד למשימות בקרב, סיוע ותמיכה לחיל הרגלים, סיור במקומות מסוכנים, גילוי אש אויב, גילוי מטעני חבלה ומוקשים, תמיכה באש באמצעות ירי במקלע, סחיבת ציוד ופינוי פצועים.

האוונגרד מבוסס על כלי רכב TAGS (ראשי תיבות של Tactical Amphibious Ground Support vehicle) מתוצרת חברת Dumur הקנדית ומצויד במצלמות, מכ"ם, גלאים שונים (כגון גלאי אינפרא-אדום וגלאי אש אויב), שבש מטעני חבלה (IED Jammer) ובעמדת "קטלנית" אותה ניתן לחמש במקלע מאג (7.62 מ"מ) או במקלע כבד M2 בראונינג (12.7 מ"מ). בנוסף מצויד הרכב במגלה מוקשים וכננת חילוץ. ניתן להתקין על הרכב ציוד שונה ומגוון בהתאם למשימה. הכלי ניתן לשליטה מרחוק ויכול לפעול גם באופן חצי-אוטונומי. יש לאוונגרד מצב עקיבה אחרי חייל, וכן יכולת להימנע מלהיתקל במכשולים.

בשנת 2016 החליטו התעשייה האווירית ואלביט מערכות לסגור את חברת ג'י-ניוס.

== מפרט טכני ==
* מנוע: Kubota - V3800DI-T, מנוע טורבו דיזל בעל 4 צילינדרים
* הספק: 100 כוחות סוס
* משקל: 1,746 ק"ג
* מרווח גחון: 14 אינץ' (35.56 ס"מ)
* רדיוס פנייה: 0
* כושר נשיאה: 1,088 ק"ג
* זחלים: 4 זחלים ברוחב 42 ס"מ ואורך 91.44 ס"מ.
* מהירות מרבית: 20 קילומטר לשעה

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:כלי רכב בלתי מאוישים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: מוצרים
קטגוריה:אלביט מערכות: מוצרים
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו בישראל
ג'מייקה במשחקים הפאראלימפיים

ג'מייקה השתתפה לראשונה ב בתל אביב (1968) ונטלה חלק בכל אירועי הקיץ הפאראלימפיים מאז, מלבד המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) ממנה נעדרה. ג'מייקה מעולם לא נטלה חלק במשחקי החורף הפאראלימפיים.

==היסטוריה==
המשלחת הג'מייקנית הראשונה למשחקים הפאראלימפיים הגיעה למשחקים אשר נערכו בתל אביב בשנת 1968. המשלחת כללה 11 ספורטאים (7 גברים ו-4 נשים), שבעה מהספורטאים התחרו במקצועות האתלטיקה וזכו בשתי מדליות, שתיהן מזהב בהטלת כידון (אחת במקצה הגברים ואחת במקצה הנשים). ארבעה מהספורטאים התחרו במקצועות השחייה, בהם זכתה השחיינית מיקלה במדליית זהב, ובמדליית כסף. במדליית ארד נוספת זכה מרים כוח.

אל המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972), בה זכתה בשיא של שמונה מדליות זהב פאראלימפיות, שלחה ג'מייקה 20 ספורטאים (13 גברים ו-7 שנים). במשחקי האתלטיקה בלט פטריק ריד שזכה בשתי מדליות זהב (בקרב חמש וזריקת דיסקוס). לאחר היעדרות מהמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) חזרה ג'מייקה להתחרות ב. המשלחת הג'מייקנית זכתה בכמות המדליות הגבוהה בתולדותיה עם 19 זכיות (7 זהב, 7 כסף ו-5 ארד), עם שתי מדליות זהב של שרה ניולנד (ב-100 מטר חזה ובמרוץ ל-100 מטר) עליהם הוסיפה מדליית כסף.

מאז המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980), בה לא זכתה ג'מייקה ולו במדליה בודדת, הצליחה המשלחת הג'מייקנית לזכות בשתי מדליות זהב פאראלימפיות בלבד. מינטה וילסון זכתה בסיאול (1988) במדליית הזהב בתחרות הטלת כידון ואלפונסו קאנינגהאם זכה באתונה (2004) בתחרות זריקת הדיסקוס.

==מדליות לפי אולימפיאדה==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
| המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) || 3 || 1 || 1 || 5
|-
| המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) || 8 || 3 || 4 || 15
|-
| המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) || 7 || 7 || 5 || 19
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) || 1 || 4 || 3 || 8
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) || 0 || 1 || 2 || 3
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 1 || 0 || 1 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 1 || 0 || 0 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| סה"כ || 21 || 16 || 18 || 55
|}

==ראו גם==
* ג'מייקה במשחקים האולימפיים
* ג'מייקה במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:ג'מייקה: ספורט
הוצאת קוראים

[[סמליל הוצאת קוראים]]

הוצאת קוראים היא הוצאת ספרים העוסקת בהוצאה לאור של ספרות ילדים ונוער, ספרי עיון, ספרי בישול ולימוד. בכל שנה הם מוציאים 70–100 כותרים.

בשנים האחרונות התרחבה ההוצאה גם לתרגומים של רומנים, ביניהם "חברים ובעלים" מאת ננסי תאייר, ספרי מתח (מאת לי צ'יילד, פיטר ג'יימס ועוד) וספרות ארוטיקה למבוגרים בלבד (טרילוגיית "הסתערות - עוצרי נשימה" מאת מאיה בנקס ו"סאבית" מאת טרה סו מי) וספרות יפה למבוגרים ולנוער.

הוצאת קוראים נוסדה בשנת 1996 על ידי אבנר פחימה ומאיר כהן, שהחלו את דרכם בהפצת ספרים ומילונים והחליטו להקים הוצאה לאור בשפה העברית. פחימה הוא אחיו של דני פחימה, שהקים עוד קודם לכן את דני ספרים.

משרדי החברה ומחסניה שוכנים בקריית גת.

כותבים בולטים בהוצאה הם: פרופ' מאיה פרוכטמן, פרופ' עמירם רביב, ד"ר מירי ברוך, דבורה עומר, נורית זרחי, שלומית כהן-אסיף, יהודה אטלס, סמדר שיר, מירה מאיר, זאב ענר, דורית אורגד, יונה זילברמן, דליה קורח שגב ודנית סלומון. ד"ר מירי ברוך משמשת גם כיועצת חינוכית לספרות הילדים והנוער.

בספרות לבני הנוער בולטים רבי המכר "בת-עשרה – מדריך לנערה המתבגרת" מאת דנית סלומון וסדרת הקלאסיקה; "אן מאבונלי", "טום סויר" ו"אי המטמון", לצד ספרי פנטזיה כגון סדרת נפילת הממלכות

בתחום ספרי העיון וההעשרה בולטים סדרת מילוני "אריאל" בעריכתה של פרופ' מאיה פרוכטמן. האלבום "ישראל 50" וספר העיון "נתניהו – הדרך אל הכוח", שניהם בעריכת בן כספית ויהודה שיף.

בתחום ספרי הבישול, נמצאים ספריה רבי-המכר של דנית סלומון: "שוקולד ושושנים", "עוגות בקלי קלות", "פשטידות בקלי קלות" ו"בקלי קלות" וספריהם של השפים אביב משה, שגב משה ועזרא קדם.

הוצאת קוראים חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.korim.co.il/ אתר הוצאת קוראים]
*[http://simania.co.il/publisherDetails.php?itemId=15217 הספרים של הוצאת קוראים], באתר סימניה
* 
* 

קוראים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1996