OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מכון אריה מיימון להיסטוריה יהודית

מכון אריה מימון להיסטוריה יהודית (בגרמנית: Arye Maimon-Institut für Geschichte der Juden) הוא מכון אקדמי באוניברסיטת טריר שבגרמניה. המכון הוקם בשנת 1996 כ"מכון להיסטוריה יהודית", וב-4 בנובמבר 1998 שונה השם לזכרו של אריה מיימון, היסטוריון יהודי-גרמני.

המכון עוסק בחקר ההיסטוריה היהודית, במיוחד זאת של יהודי מערב ומרכז אירופה בימי הביניים ותחילת העת החדשה. מהקמתו ועד שנת 2006 עמד בראש המכון הפרופסור אלפרד האברקמפ. משנת 2006 מנוהל על ידי חבר מנהלים שבהם אלפרד האברקמפ. במכון ספריה המכילה ספרי היסטוריה וכתבי יד יהודים. 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20100327045200/http://amigj.uni-trier.de/index.php?id=7022 אתר המכון] 

קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:מכוני מחקר אירופיים
קטגוריה:גרמניה: מדע וטכנולוגיה
בגלל המלחמה ההיא

בגלל המלחמה ההיא הוא סרט בבימוי אורנה בן דור, שהופק ב-1988 על ידי שירות הסרטים הישראלי, ועוקב אחר הפקת התקליט "אפר ואבק" שיצא באותה שנה על ידי יהודה פוליקר ויעקב גלעד. עורכי הסרט עימתו את האמנים, בני הדור השני לשואה עם הוריהם וסיפוריהם. והסרט מציג את דרכי ההתמודדות השונות של שני הדורות. בפרט כולל הסרט שיחות של יהודה פוליקר עם אביו, ג'קו פוליקר שנולד בסלוניקי, ואיבד את כל משפחתו באושוויץ ושיחות של יעקב גלעד עם אמו, הלינה בירנבאום, ילידת ורשה, שנשלחה לאושוויץ ואיבדה את כל משפחתה במיידנק, ובגיל 15 צעדה בצעדת המוות. 

הסרט עורר דיון ציבורי בסוגיות הקשר הבין דורי הטעון, ביחס של הורים ניצולי שואה לילדיהם ובצורך הנפשי בדיבור וסיפור (המיוצג בגישתו של ז'אקו פוליקר) בניגוד לצורך הנפשי בהדחקה המוזכר על ידי אמו של גלעד. הוא מוקרן במסגרות חינוכיות, ומומלץ להקרנה ולדיון עבור תלמידי תיכון על ידי בית הספר המרכזי להוראת השואה ביד ושם. נחשב לאבן דרך חשובה בדיון על השפעת השואה על הדור השני.

הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין במסגרת הפורום לקולנוע צעיר, וזכה לציון לשבח בפסטיבל הסרטים הדוקומנטריים במוסקבה.

== המופע המשותף של שלמה ארצי ויהודה פוליקר ==
בערב יום השואה תשמ"ח, העלו שלמה ארצי ויהודה פוליקר, ביוזמת מנהל מחלקת ההפקות באגף התרבות בעיריית תל אביב-יפו, יעקב מנדל, מופע בשם "בגלל המלחמה ההיא" בתיאטרון הקאמרי. במופע שולבו בנוסף לשירי התקליט "אפר ואבק" גם שיריו של ארצי מתוך תקליטו "חום יולי אוגוסט", שיצא אף הוא בשנת 1988: "בגרמניה לפני המלחמה", "רומניה" ועוד. המשורר חיים גורי היה זה שהעלה בפניי מנדל את הרעיון לשנות את מתכונת העצרת בערב יום השואה והגבורה ולשלב בה גם אמנים ויוצרים צעירים. המופע עלה על הבמה פעם אחת בלבד ובאופן חד פעמי והוא לא הונצח או הוקלט על ידי אף גוף תקשורת.

באפריל 2019, פורסמה בעיתון ידיעות אחרונות, ידיעה של הכתב רז שכניק, שהקלטה של המופע (כמעט לכל אורכו), נמצאה לאחרונה על ידי שלמה ארצי בעת סידור הארכיון הפרטי בביתו.

== לקריאה נוספת ==
*
*Liat Steir-Livny, [https://press.syr.edu/supressbooks/112/remaking-holocaust-memories/ Remaking Holocaust Memory: Documentary Cinema by Third-Generation Survivors in Israel], Syracuse: Syracuse University Press, 2019, pp 152-154.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://jfc.org.il/movie/32678-2/ "בגלל המלחמה ההיא" - הסרט המלא לצפייה] באתר [https://jfc.org.il/ ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
* [https://web.archive.org/web/20140410031703/http://www.nytimes.com/movie/review?res=9D0CE2D8133EF93BA35750C0A967958260 סקירה של הסרט ] הניו יורק טיימס ארכיון האינטרנט
* 
* אסף טל, [https://www.yadvashem.org/he/education/educational-materials/film-reviews/because-war.html למצוא את העצמי: צפייה בסרט "בגלל המלחמה ההיא"], באתר יד ושם
* שירה קדרי, [https://www.bac.org.il/society/article/shrtvt-shl-tzlm-anvsh שרטוט של צלם אנוש], באתר בית אבי חי, 7 באפריל 2013

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים על ניצולי השואה
קטגוריה:השואה במוזיקה
קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:מוזיקה ישראלית: סרטים תיעודיים
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי יוון
קטגוריה:הדור השני לשואה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:שירות הסרטים הישראלי
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1988
אריה מיימון

אריה מימון (בגרמנית: Arye Maimon; 4 בספטמבר 1903 - 5 בדצמבר 1988) היה היסטוריון ישראלי ממוצא יהודי-גרמני. עמד בראש פרויקט "[https://web.archive.org/web/20000930040822/http://jewishhistory.huji.ac.il/Centers/germania_judaica.htm Germania Judaica]" באוניברסיטה העברית בירושלים.

== קורות חיים ==

נולד בשם הרברט פישר (Herbert Fischer) ב-4 בספטמבר 1903 בברסלאו שבגרמניה. אביו היה יצרן בגדים, שלחם במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1921 סיים מיימון את לימודיו התיכוניים. הוא היה חבר בצופים בברסלאו, אולם נאלץ לפרוש עקב האנטישמיות בארגון, ולאחר מכן הצטרף לתנועת הנוער היהודית "Deutsch-Jüdischen Wanderbund Die Kameraden". הוא למד היסטוריה כללית, לימודים גרמניים ופילולוגיה שמית באוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1931, כשהיה בן 28, סיים את עבודת הדוקטור, בהנחיית ריכרד מיכאל קבנר, אשר עסקה במצב המשפטי של היהודים בערים בגרמניה במאה ה-13.

באפריל 1933 סולק מיימון מתפקידו כמרצה בגימנסיה בברסלאו, עקב החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, שנחקק בעקבות עליית הנאצים לשלטון. בעקבות כך הוא עזב את גרמניה, ולימד בצ'כוסלובקיה ובפולין. באותן שנים החל להיות ציוני. בשנת 1938 ברח לקוסטה ריקה, ושם ניסה לעבוד בחקלאות, אך נכשל. אחר כך הקים בסן חוזה בית ספר לילדים יהודים. משם המשיך לאורוגוואי שם עסק בשילחויות על אופניים ואחר כך היה מורה לגרמנית וספרדית.

בשנת 1949 עלה לישראל, והיה חבר קיבוץ מעברות. אחר כך עזב את הקיבוץ ועבר לתל אביב, ובין השנים 1961 ל-1970 היה מורה למבוגרים בתל אביב. בשנת 1970 מונה לעמוד בראש פרויקט "Germania Judaica" באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1998 נקרא על שמו מכון אריה מיימון להיסטוריה יהודית באוניברסיטת טריר שבגרמניה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.uni-trier.de/index.php?id=15172 ביוגרפיה] מאת אלפרד האברקמפ, באתר מכון אריה מיימון להיסטוריה יהודית 
* [https://portal.d-nb.de/opac.htm?query=Woe%3D120633604&method=simpleSearch ספריו], בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה

קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
דה פאראגון

דה פאראגון
דה פאראגון (אנגלית: The Paragon) הוא רחוב השוכן בעיר באת' שבסאמרסט, אנגליה. רחוב זה מורכב מבתי מגורים בסגנון ג'ורג'יאני, שתוכננו על ידי תומאס וור אטווד והוכרזו כבניינים רשומים. כיום הוא מהווה חלק מדרך A4.
== מבנה הרחוב ==
בתים 1 עד 21 הם בני שלוש קומות ובעלי גג מנסארד. בכל בניין יש דלתות וחלונות תואמים, המורכבים מגמלון מרכזי ואנטבלטורות משני צידי חלונות הקומה הראשונה, ועמודים טוסקניים וגמלונים בדלתות. ג'יין אוסטן וקרוביה התגוררו בבית מספר 1 בין 1797 ל-1810, אז עברו לבית ברחוב גרייט פולטני. בתים 22 עד 37 מהווים המשך לסגנון האדריכלי של 21 הבתים הקודמים, והם הושלמו ב-1775 על ידי בנאי מקומי בשם ג'וזף אקספורד. בתים 28 עד 32 נפגעו בהפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה, אך שוקמו מאז.

בין 1779 ל-1790 נבנתה ברחוב כנסיית סנט סווית'ין, על ידי ג'ון פאלמר. ב-30 במאי 1797 נישא בה מתנגד העבדות ויליאם וילברפורס לברברה ספונר. ב-805 נקבר בה הסופר והמשורר כריסטופר אנסטיי, וב-1831 נקבר בה איש הצי המלכותי סר אדוארד ברי. הכניסה לבית הקברות הסמוך היא דרך שער עם בסיס כפרי ופאנלים בעלי לפידים הפוכים בין פילסטרים. במקום יש גם אנטבלטורה עם מטופות וטריגליפים.

בית מוזיאון באת' שוכן במרחק קצר מדה פאראגון בחצר הקרויה "הכרמים" (The Vineyards), השוכנת בבניין שנבנה ב-1765 ככנסיית השילוש הפרסביטריאנית. המקום נודע גם כקפלת הרוזנת מהנטינגדון, שהתגוררה בבית הסמוך בין 1707 ל-1791.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20121018033901/http://www.imagesofengland.org.uk/Details/Default.aspx?id=443210 בתים 1 - 21] באתר Images of Engalnd
* [https://web.archive.org/web/20121024210929/http://www.imagesofengland.org.uk/Details/Default.aspx?id=443211 בתים 22 - 37] באתר Images of England
* [https://web.archive.org/web/20121024211019/http://www.imagesofengland.org.uk/Details/Default.aspx?id=443213 בית הכנסייה] באתר Images of England
* [https://web.archive.org/web/20121024211054/http://www.imagesofengland.org.uk/Details/Default.aspx?id=443212 שערי בית הקברות] באתר Images of England
* [https://web.archive.org/web/20121022003833/http://www.imagesofengland.org.uk/details/default.aspx?id=443214 כנסיית סנט סווית'ין] באתר Images of England

קטגוריה:באת': רחובות
אטנאסיו חירארדוט

פסלו של אטנסיו חירארדוט בכיכר העיר מרקאי בוונצואלה
אטנאסיו חירארדוט (ספרדית: Atanasio Girardot, 2 במאי 1791 - 30 בספטמבר 1813) היה קצין קולומביאני, ממוצא צרפתי, אחד מגיבורי המלחמות המהפכניות לעצמאותן של קולומביה וונצואלה בתחילת המאה ה-19, אחד מעוזריו של סימון בוליבאר. נהרג בקרב בגבעת בארבולה. היה משפטן בהכשרתו.

== בקולומביה==
אטנסיו חירארדוט נולד בסאן חרונימו כבן לסוחר וכורה צרפתי בשם ז'אן לואי ז'ירארדו, שהתיישב במחוז אנטיוקיה ואחר כך בעיר בוגוטה,
ולאישה מקומית ממחוז אנטיוקיה בשם מריה חוזפה דיאס דה הויוס.

למד משפטים במכללת "נואסטרה סניורה דל רוסאריו" (גבירתנו של רוסאריו) בבוגוטה וסיים את התואר ב-30 באוקטובר 1810. לאחר מכן התגייס יחד עם שני אחיו, פדרו ומיגל, לצבא המהפכני שנלחם בעד העצמאות במחוז לידתו.

היה ללוטננט (סגן) בגדוד המתנדבים של המשמרות הלאומיים בפיקודו של הקולונל אנטוניו בראיה. הצטרף למסע דרומה שאורגן על ידי החונטה הממשלתית העליונה של נואבה גרנדה (קולומביה של היום) לצורך התמיכה בקונפדרציית הערים והצטיין בשחרור העיר פופאיאן מידי הכוחות המלוכנים בהנהגתו של מיגל טאקון אי רוסיקה, הידוע כרודן מפופאיאן. תרומת לוחמיו של חירארדוט הייתה מכרעת בקרב שהתנהל ב-28 במרץ 1811 בבאחו פלאסה.

מאוחר יותר השתתף ב"מלחמת האזרחים הגרנדית הראשונה" בין הפדרליסטים ובין תומכי השלטון הריכוזי
(סנטרליסטים). ניצח את הסנטרליסטים בקרבות בפאלובלנקו ובאלטו דה לה ווירחן אך הובס על ידי כוחותיו של אנטוניו נריניו על גבעת מונסראטה בבוגוטה ב-9 בינואר 1813.

==בוונצואלה==
במלחמת העצמאות של ונצואלה חירארדוט לקח חלק לראשונה תחת פיקודו של הקולונל מנואל קסטייו אי ראדה לראשונה בעת הקרב באנגוסטורה דה לה גריטה ב-13 באפריל 1813. בנוסף השתתף במבצעים צבאיים אחרים במהלך "המסע המדהים" (Campaña Admirable) של שנת 1813.

באותה שנה, 1813, הקונגרס של נואבה גרנדה החליט לשלוח כתגבורת לכוחותיו של סימון בוליבר, יחידה בת 600 לוחמים על מנת להילחם למען שחרור ונצואלה. בין חבריה היה גם אטנסיו חירארדוט.

בראש כוח חלוץ של צבא השחרור, חירארדוט הביס את הכוחות המלוכנים ברמת פונומסה ואת אלו של הקפטן מנואל קניאס בקרב באגואה אוביספוס. ב-31 ביולי 1813 השתתף בקרב טגואנס.

אחרי שחרור קראקס ובמשך המצור הראשון של פוארטו קבייו על ידי המלוכנים, בוליבאר נסוג אל ולנסיה, שם נתקל בחיילי המפקד הספרדי דומינגו מונטברדה. באתר המוכר כ"בארבולה", תקף בוליבאר ב-30 בספטמבר 1813 את הכוח הקדמי של המלוכנים של רמיחיו בובאדייה.

באותו קרב נורה למוות אטנסיו חירארדוט בעת שנשא את דגל הרפובליקה.

גופתו נקברה בכנסיית איגלסיה מטריס דה ולנסיה, הממוקמת בוונצואלה.

==הנצחה==
*לפי פקודתו של בוליבר לבו של חירארדוט נקבר בקתדרלה בקראקס במאוזולאום מיוחד בתוך קפלת השילוש הקדוש שהשתייכה למשפחת בוליבר.
*אנדרטה לזכרו - על גבעה, בצד השמאלי של הדרך אל בארבולה. 
*נושאים את שמו:
**אצטדיון אטנאסיו חירארדוט, האצטדיון המרכזי של העיר מדיין בקולומביה
**העיר חירארדוט במחוז קונדינמרקה בקולומביה
**המוניקיפיום חירארדוט, המרכז המנהלי של העיר מרקאי במדינת ארגואה בוונצואלה 
**המוניקיפיום חירארדוט במדינת קוחדס בוונצואלה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.venezuelatuya.com/biografias/girardot.htm קורות חיים באתר ונצואלי]

קטגוריה:מהפכנים
קטגוריה:אנשי צבא
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:קולומביאנים
קטגוריה:מלחמות העצמאות של אמריקה הלטינית
קטגוריה:אישים שלבם קבור בנפרד מגופם
קטגוריה:ילידי 1791
קטגוריה:נפטרים ב-1813
ראובן דפני

קבוצה מצנחני היישוב בתמונה מספטמבר [[1944 בבארי שבאיטליה. מימין: ראובן דפני]]
ראובן דפני (11 בנובמבר 1913 – 15 ביוני 2005) היה מראשוני עין גב, מצנחני היישוב ודיפלומט.

==ביוגרפיה==
ראובן דפני נולד ב-1913 בזגרב שבאוסטריה הונגריה (כיום בקרואטיה) בשם "ראובן קאנט" (Ruben Kandt). כשהיה בן 14 עברה המשפחה לווינה, באוסטריה ושם נחשף לראשונה לאנטישמיות וזיקתו לציונות התחזקה. הוא החל ללמוד בבית ספר יהודי, ולמד עברית על מנת לעלות ארצה ולהתיישב בה. ב-1936 עלה לבדו ארצה והיה ממייסדי קיבוץ עין גב.

דפני התגייס לצבא הבריטי ב-1940, ושירת במחלקת שירות המודיעין של חיל האוויר המלכותי. ב-15 במרץ 1944 הוצנח בצפון יוגוסלביה כחלק מקבוצה ראשונה של ארבעה צנחנים עברים: דפני, חנה סנש, יונה רוזן ואבא ברדיצ'ב. חודש ימים לאחר מכן הצטרפו אליהם גם יואל פלגי ופרץ גולדשטיין. על המשלחת הוטל לארגן העברה של שליחים לרומניה ולהונגריה ועל ראובן דפני הוטל "להישאר ביוגוסלביה ולשמש נקודת קשר בין החברים היוצאים אל הארצות ההן לבין המפקדות אשר בבארי ובקהיר, ולפעול בשטח היוגוסלבי". זמן קצר לפני יציאתה אל מעבר לגבול ההונגרי מסרה חנה לראובן את השיר אשרי הגפרור, עם בקשה שאם לא תחזור ימסור את השיר לחברים בשדות ים. בערב ראש השנה 1944, 17 בספטמבר, צנח ראובן דפני בפעם השנייה ליוגוסלביה וב-13 באוקטובר עזב את יוגוסלביה לחלוטין. במרץ 1945 השתחרר דפני משרותו הצבאי.

באביב 1946 לאחר שחזר לקיבוץ, יצא ראובן לשליחות נוספת, הפעם למטרת רכש נשק בארצות הברית עבור ההגנה. ב-1948 עם הקמת משרד החוץ, יצא לגייס כספים בשביל המדינה הצעירה בניו יורק. הוא נבחר להיות בין ראשוני הדיפלומטים של מדינת ישראל, והיה הקונסול הראשון בלוס אנג'לס. בין השנים 1953–1956 שימש קונסול הסברה בניו יורק. ב-1960 קרא לו ראש הממשלה דוד בן-גוריון להקים ולנהל את מינהל הספורט והחינוך הגופני במשרד החינוך. עם סיום תפקידו ברשות הספורט יצא דפני לבומביי וכיהן בתפקיד הקונסול כללי בהודו, ובראשית שנות השבעים שירת כשגריר בקניה. הוא היה דובר משרד החוץ, ומ-1975 – שגריר בתאילנד.

ב-1982 פרש ממשרד החוץ ובמשך 13 שנה שימש סגן יו"ר יד ושם. בשנים האלה התפתח והתרחב מפעל ההנצחה בהר הזיכרון ונחנכו האנדרטה ללוחמים ולפרטיזנים היהודים, יד לילד ובקעת הקהילות, הונחו היסודות להקמת המכון הבינלאומי למחקר, ובית הספר המרכזי להוראת השואה החל בפעילותו.

על פעילותו בתחומי החינוך, היחסים הבינלאומיים, ההנצחה ופיתוח החינוך הגופני הוענק לראובן דפני עיטור הכבוד "יקיר ירושלים".

במלאת 60 שנה למרד גטו ורשה היה בין מדליקי המשואות בטקס הממלכתי ביום השואה ביד ושם.

ראובן דפני נפטר בשנת 2005 בגיל 91, והשאיר אחריו שני ילדים.

== לקריאה נוספת ==
*זרבבל גלעד – עורך, מגן בסתר, הוצאת הסוכנות היהודית לארץ ישראל, תש"ט.
*יואב גלבר, צנחני התקווה, הוצאת משרד הביטחון, התשנ"ה.
*יהודה סלוצקי, ספר תולדות ההגנה – כרך שני, הוצאת מערכות ועם עובד, 1972–1954.
*ארכיון ההגנה, מכתבי הצנחנים היהודים שצנחו ביוגוסלביה,תקופת תיוק 02/08/44–29/10/44.
*יהודית קליימן, אגרות "מאין-שם", הוצאת יד ושם, תשמ"ח.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צנחני היישוב
קטגוריה:צנחני היישוב ביוגוסלביה
קטגוריה:שגרירי ישראל בקניה
קטגוריה:שגרירי ישראל בתאילנד
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לחיל האוויר המלכותי הבריטי
קטגוריה:קונסולי ישראל בלוס אנג'לס
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:עין גב: אישים
קטגוריה:מדליקי משואה ביום השואה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
נבחרת ישראל ברוגבי נשים

נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי היא קבוצת הרוגבי שביעיות המיצגת את ישראל במשחקים בינלאומיים. 

הנבחרת הוקמה בשנת 2004, וארבע שנים לאחר מכן העפילה לטורניר הגמר של אליפות אירופה. כיום היא מדורגת במקום ה-16 ביבשת.

==היסטוריה==
ליגת הנשים בישראל הוקמה בשנת 2001, ושלוש שנים אחר כך הוקמה הנבחרת. בשנת 2005 השתתפה הנבחרת לראשונה באליפות אירופה לנבחרות דרג ב', וסיימה במקום התשיעי מתוך 12 נבחרות. בשנים 2006 ו-2007 סיימה הנבחרת במקום החמישי והשישי בהתאמה.

בשנת 2008 התקיימה אליפות אירופה הכללית. נבחרת ישראל הפסידה לנבחרת רומניה במשחק הראשון אולם הצליחה לנצח ברצף לאחר מכן את נבחרות קרואטיה, גיאורגיה, בוסניה-הרצגובינה ואוסטריה וסיימה לבסוף במקום השני בבית המוקדמות. בשלב ההצלבה הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת פינלנד אולם ניצחה לאחר מכן את בולגריה במשחק המכריע והעפילה לטורניר הגמר כאחת מ-16 הנבחרות החזקות ביבשת. את הטורניר סיימה הנבחרת במקום ה-15. 

הישגי הנבחרת גרמו לקפיצה בדירוג האירופי שלה, ובשנת 2009 היא הייתה מדורגת במקום ה-15 ביבשת מה שהקנה לה השתתפות באליפות אירופה לנבחרות דרג א'. באליפות זו סיימה הנבחרת במקום ה-7 מתוך 12.

באליפות אירופה האחרונה לנבחרות דרג א' שהתקיימה ב-2018, סיימה הנבחרת במקום העשירי.

==שחקניות בעבר==
*מיקי ויצמן
*ליאת גלר
*יעל קינן

==ראו גם==
* נבחרת הגברים של ישראל ברוגבי

==קישורים חיצוניים==
* [http://rugby.org.il איגוד הרוגבי הישראלי]
* 

==הערות שוליים==

ישראל
רוגבי, נשים
קטגוריה:ישראל: רוגבי
משה בנוביץ'

משה בנוביץ (נולד ב-16 באוקטובר 1962) הוא חוקר תלמוד והלכה ישראלי, פרופסור מן המניין במכון שכטר למדעי היהדות. מחקריו מתמקדים בתולדות ההלכה וניתוח טקסטים תלמודיים בענייני שבועות ונדרים, קריאת שמע ותפילה, ברכות ומועדים. בשנים האחרונות מקדיש בנוביץ את עיקר עבודתו המחקרית לכתיבת פירושים מדעיים לפרקים שלמים בתלמוד הבבלי, ועד כה ראו אור פירושיו לשישה פרקים.

== קורות חיים ==
בנוביץ נולד בפיטסבורג שבארצות הברית. סיים תואר ראשון בשפות שמיות עתיקות בהצטיינות באוניברסיטת קולומביה בשנת 1983. סיים תואר שני בתלמוד באוניברסיטת בר-אילן בהצטיינות בשנת 1987. הוא כתב עבודת גמר בנושא "נוסח פרק שבועות שתים בתרא בבבלי: מהדורה ביקורתית עם מבוא" בהנחיית פרופסורים ש"י פרידמן וצ"א שטיינפלד. הוא סיים תואר שני נוסף במקרא באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1987. בשנת 1993 קיבל תואר דוקטור מבית המדרש לרבנים באמריקה של התנועה המסורתית בתלמוד בהנחיית ש"י פרידמן. נושא עבודתו היה "פירוש מדעי לפרק שבועות שתים בתרא בבבלי". החל ללמד במכון שכטר בשנת 1993. בשנת 2002 מונה כפרופסור חבר במכון שכטר, ומשנת 2010 משמש כפרופסור מן המניין במוסד. בין השנים 1991 ל-1994 היה מרצה באוניברסיטת חיפה. בשנת 2004 שימש כפרופסור חבר אורח בית המדרש לרבנים באמריקה.

בשנת 1998 הוענק לו פרס ע"ש פינקלשטיין בתלמוד של ביהמ"ד לרבנים באמריקה. בשנת 2007 קיבל את מלגת Harry Starr Fellowship in Jewish Studies מאוניברסיטת הרווארד.

הוא נשוי ואב לשלושה.

== מספריו ==
* פרק שבועות שתים בתרא: בבלי שבועות פרק שלישי – מהדורה מדעית וביאור מקיף, בהוצאת בית המדרש לרבנים באמריקה, ירושלים וניו יורק תשס"ג.
* תלמוד האיגוד: מאימתי קורין את שמע: ברכות פרק ראשון מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשס"ו.
* תלמוד האיגוד: לולב וערבה, החליל: סוכה פרק רביעי ופרק חמישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים, תשע"ד.
* תלמוד האיגוד: כיצד מברכין: ברכות פרק שישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשע"ו.
*תלמוד האיגוד: חזקת הבתים: בבא בתרא פרק שלישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשע"ט (שני כרכים).

<div style="direction: ltr;">
* Kol Nidre: Studies in the Development of Rabbinic Votive Institutions, Scholars Press, Atlanta GA, 1998
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
קטגוריה:חוקרי תלמוד
קטגוריה:חוקרי הלכה
קטגוריה:חוקרי תפילה ופיוט
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל מכון שכטר למדעי היהדות
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
דוקטרינת אייזנהאואר

לאחר מלחמת סיני היה נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר, מעוניין בהכנסת כוח צבאי וכלכלי אמריקני למזרח התיכון כדי למנוע חדירה של הגוש הקומוניסטי או צרפת ובריטניה לאזורים הנוחים להשפעה חיצונית. 

ב-1956, אחרי התחזקות הקומוניזם בסוריה והתקרבות סוריה לגוש המזרחי, ניסו ארצות הברית, בריטניה ועיראק להפיל את המשטר בסוריה - ונכשלו, במקביל הוביל נאצר, כחלק מגוש המדינות הבלתי מזדהות, מדיניות שלכאורה הייתה נייטרלית מבחינה גושית אך בפועל גילתה אהדה לגוש הקומוניסטי תוך קבלת סיוע, יועצים ונשק מהגוש הקומוניסטי, סיוע שהחל בעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית ונמשך באספקת נשק ישירה מברית המועצות.

ב-5 בינואר 1957, במקביל לפינוי הכוחות הישראליים מסיני, במסגרת "הודעה מיוחדת לקונגרס על המצב במזרח התיכון", פרסם אייזנהאור יחד עם מזכיר המדינה, ג'ון פוסטר דאלס, תוכנית לשמירת עצמאות מדינות המזרח התיכון בשיתוף עם האו"ם, תוכנית זו נודעה בשם "דוקטרינת אייזנהאואר", מטרתה של התוכנית הייתה למנוע את התפשטות הקומוניזם במזרח התיכון. 

התוכנית הסמיכה את נשיא ארצות הברית לשלוח כוחות מזוינים לעזרתה של כל מדינה במזרח התיכון שתבקש את עזרת ארצות הברית כנגד הקומוניזם הבינלאומי (כלומר שתרצה להתגונן מפני מדינה בה שולט הקומוניזם), אך הייתה כלכלית בעיקרה (היקפה היה תמיכה לפיתוח במזרח התיכון בסכומים של 200 מיליון דולר בשנה). התוכנית למעשה חידשה את דוקטרינת טרומן, שמטרתה הייתה למנוע התפשטות השפעה של ברית המועצות על ידי תמיכה כלכלית וערבות צבאית. 

התוכנית לא כללה סעיף של התערבות צבאית למען ישראל, ככל הנראה כדי לא לסכל את חתימתן של מדינות האזור האחרות על התוכנית. עם זאת אייזנהאור הצהיר שישראל היא עובדה קיימת שאין לערער על קיומה. ישראל הצטרפה לתוכנית זו, על אף התנגדויות פנימיות מתוך חשש שהדבר יפגע ביחסי ישראל עם ברית המועצות.<ref>[https://fs.knesset.gov.il//3/Plenum/3_ptm_251436.pdf ישיבה 300 של הכנסת השלישית], 3 ביוני 1957, [https://fs.knesset.gov.il//3/Plenum/3_ptm_251437.pdf ישיבה 301 של הכנסת השלישית], 6 ביוני 1957.</ref>

מיד עם פרסום התוכנית, הודיעו מדינות "הברית הנגדית" (ברית נגדית לברית בגדאד - מצרים, סוריה וסעודיה) שהן מתנגדות לדוקטרינה וכי יש להניח למדינות האזור לשמור על עצמאותן בלי התערבות חיצונית. פרסום דוקטרינת אייזנהאואר דחף את סוריה לאיחוד עם מצרים. מיד אחרי פרסום הדוקטרינה נסע שוכרי אל-קוותלי למצרים, הצהיר על רצונו לאיחוד בין סוריה למצרים, ומינה משלחת למשא ומתן על האיחוד. משא ומתן שיצר את הרפובליקה הערבית המאוחדת.

לבנון אימצה את הדוקטרינה במארס 1957 וכמיל שמעון פנה לארצות הברית בבקשת עזרה ביולי 1957. ארצות הברית שלחה את אוניות הצי השישי לחופי לבנון והחיילים האמריקאים נשארו שם כשנה.

==קישורים חיצוניים==
* 
<div class="mw-content-ltr">
*Office of the Historian, Bureau of Public Affairs, United States Department of State [http://history.state.gov/milestones/1953-1960/eisenhower-doctrine The Eisenhower Doctrine, 1957]
</div> 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המאה ה-20
קטגוריה:המלחמה הקרה: דוקטרינות ואסטרטגיות
קטגוריה:ארצות הברית: יחסי חוץ
קטגוריה:נשיאות דווייט אייזנהאואר
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
אייזנהאואר
קטגוריה:1957 בארצות הברית
קטגוריה:1957 בפוליטיקה
נורברט נחום קריסטיאנפולר

נורברט נחום קריסטיאנפולר (21 בספטמבר 1920 - 8 במאי 2017) היה פיזיקאי ישראלי, ופרופסור לפיזיקה 
באוניברסיטת תל אביב.

== ביוגרפיה ==
נחום נולד בבאדן שבאוסטריה ב-21 בספטמבר 1920 לאידה לבית ביגלאיזן ולרב ד"ר אלכסנדר קריסטיאנפולר, חוקר תלמוד ונצר למשפחת הרבנים של קריסטיאנפולר. בשנת 1938 סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הממשלתית בווינה ובאותה שנה עלה לארץ ישראל. בין השנים 1942 ל-1944 השתתף במחקר שנערך על ידי הצבא הבריטי במחלקה לפיזיקה באוניברסיטה העברית. בין השנים 1944 ל-1957 לימד פיזיקה, כימיה ומתמטיקה בתיכון בתל אביב. בשנת 1946 הוענק לו תואר שני מהאוניברסיטה העברית בפיזיקה, כימיה ומתמטיקה ובשנת 1960 סיים דוקטורט. בשנת 1957 החל ללמד באוניברסיטה העברית. ובשנת 1960 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב ובשנת 1972 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1981 לפרופסור מן המניין. בשנת 1988 יצא לגמלאות. חוקר ופרופסור אורח במספר מוסדות אקדמיים בחו"ל, בהם באוניברסיטת פרינסטון (1969), אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (1973-1974) ואוניברסיטת אוקספורד (1979-1980). 

היה נשוי לברכה לבית פריד ואב לשלושה בנים. הוא ניהל אורח חיים דתי-לאומי.

נפטר בגיל 96 ב-8 במאי 2017 בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tau.ac.il/~nahum/main/main1024.html אתר אישי], באתר אוניברסיטת תל אביב

* [http://sites.google.com/site/elyasaffamily/kristianpoller אתר גנאלוגי]

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פיזיקה ואסטרונומיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
האיגוד לפרשנות התלמוד

לוגו האיגוד לפרשנות התלמוד
האיגוד לפרשנות התלמוד הוא עמותה שהוקמה בשנת 1993 במטרה להוציא לאור סדרת פירושים על התלמוד הבבלי המבוססים על מחקר מדעי ביחד עם פרשנות מסורתית-דתית.

== אודות ==
העמותה הוקמה בשנת 1993 על ידי פרופ' שמא יהודה פרידמן מהמחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן. בשנותיה הראשונות עסקה בהקמת התשתית המחקרית הדרושה להוצאת הספרים ולצורך כך הקימה צוות מחקר וכתיבה שעוסק בכתיבת הפירוש. 

בשנת תשס"ב יצא לאור הספר "חמש סוגיות", ששימש דוגמה לפירושים שהיו אמורים לצאת לאור בהמשך. בספר פורסמו פירושים על חמש סוגיות מן התלמוד הבבלי, מאת חוקרים שונים, מתוך הספרים שעתידים היו לראות אור.<ref>הסוגיות: ברכות פרק א, סוגיה א, מאת משה בנוביץ; שבת פרק ז, סוגיה יב, מאת שמואל יוסף וולד; עירובין פרק י, סוגיה לז, מאת אביעד סטולמן; גיטין פרק ה, סוגיה יז, מאת יאיר פורסטנברג; גיטין פרק ט, סוגיה א (בשלושה חלקים), מאת שמא פרידמן.

לספר "חמש סוגיות" קדמה חוברת ניסיונית שנקראה "ארבע סוגיות", אשר פורסמה בשנת תשנ"ו. הופיעו בה שתי סוגיות שפורסמו בשנית בספר "חמש סוגיות" (בנוביץ ווולד), ובנוסף לכך סוגיה ממסכת סוכה מאת מנחם כ"ץ וסוגיה ממסכת מועד קטן מאת עדיאל שרמר. חוברת זו איננה מוזכרת כפרסום רשמי של האיגוד.</ref> לאחר מכן החלו לצאת הפירושים, ועד שנת 2021 יצאו לאור תשעה ספרים נוספים, המכילים פירוש לעשרה פרקים מן התלמוד.

יו"ר האיגוד הוא מייסדו פרופסור שמא פרידמן, ובהנהלתו חברים פרופ' ישעיהו גפני, פרופ' גדעון ליבזון ופרופ' שמואל שילה.

רוב ספרי המפעל זמינים לשימוש הציבור כקובצי pdf באתר האיגוד, ולצידם חומרי עזר נוספים שלא נדפסו. משנת 2017 האתר לא התעדכן.

== ספרים שיצאו עד כה ==
* ברכות פרק ראשון, מאת משה בנוביץ', תשס"ו
* ברכות פרק שישי, מאת משה בנוביץ', תשע"ו
* שבת פרק שביעי, מאת שמואל יוסף (סטיבן) וולד, תשס"ז
* עירובין פרק עשירי, מאת אברהם אביעד סטולמן, תשס"ח
* פסחים פרק רביעי, מאת אהרון עמית, תשס"ט
* סוכה פרקים רביעי וחמישי, מאת משה בנוביץ, תשע"ד
* גיטין פרק תשיעי, מאת שמא פרידמן, תשפ"א
*בבא בתרא פרק שלישי, מאת משה בנוביץ, תשע"ט (שני כרכים)
* סנהדרין פרק חמישי, מאת נתנאל בעדני, תשע"ב

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל: ארון הספרים היהודי
קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:תלמוד
קטגוריה:ישראל: עמותות
ליאת גלר

ליאת גלר (נולדה ב-5 באפריל 1978) היא קפטן נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי לשעבר ושופטת הרוגבי הראשונה בישראל. שיחקה בנבחרת מהקמתה בשנת 2005 ועד 2009, אז פרשה ממשחק ועברה לתחום השיפוט.
== קריירה ==
לגלר היה חלק מרכזי בהעפלתה של ישראל לטורניר הגמר של אליפות אירופה 2008, כאשר בין היתר בעיטת המרה שלה היא זו שהביאה לניצחון על בולגריה במשחק על העלייה לטורניר. באליפות אירופה 2009 לנבחרות דרג א' שימשה גלר כקפטן הנבחרת.

במהלך שנותיה כשחקנית שיחקה גלר באס"א תל אביב, אס"א חיפה ו"הלביאות" ירושלים. בדומה לשחקניות כלורן פטריק, יעל קינן ומיקי ויצמן, היא הייתה שחקנית טכנית ומהירה, אך הייתה מאסיבית יותר מהן (67 ק"ג בתקופתה כשחקנית), ונודעה כשחקנית הגנה מעולה.

לאחר האליפות ב-2009 ובגיל 31 החליטה גלר לפרוש ממשחק ולהתחיל הסמכה כשופטת. בעונת 2010/2009 היא הייתה האישה הראשונה ששפטה בליגת הנשים, ליגת הוותיקים וליגת הנוער. כיום (2010) משמשת גלר כמתאמת השופטים של איגוד הרוגבי הישראלי.

אחיה אלון גלר הוא המנהל האדמיניסטרטיבי של האיגוד ושל קבוצת הרוגבי של רעננה, שופט אף הוא, ושחקן נבחרת ישראל בעבר ונבחרת הוותיקים כיום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://rugby.org.il איגוד הרוגבי הישראלי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות רוגבי ישראליות
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף שלאון (קריית גת)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
יום הקוסמונאוטיקה

גליונית זיכרון מברית המועצות עם בול המתאר את יורי גגארין, שהונפקה לציון יום הקוסמונאוטיקה בשנת 1981

יום הקוסמונאוטיקה (ברוסית: День Космонавтики) הוא חג בו מציינים את טיסתו הראשונה של הקוסמונאוט יורי גגארין, האדם הראשון בחלל שטס בחללית ווסטוק 1, את החג מציינים בעיקר ברוסיה ובארצות ברית המועצות לשעבר. יום הקוסמונאוטיקה נקבע רשמית כיום חג ואזכור ממלכתי בברית המועצות ב-12 באפריל 1962.

בשנת 2011, בעצרת הכללית של האו"ם 12 באפריל הוכרז כיום הטיסות המאוישות לחלל הבינלאומי

==טקסים ממלכתיים ברוסיה==
במסגרת יום הקוסמונאוטיקה מצוין זכרם של חלוצי חקר החלל ברוסיה, ובהן סרגיי קורוליוב, קונסטנטין ציולקובסקי וקוסמונאוטים שאינם עוד בחיים, ובהם יורי גגארין, ולדימיר קומארוב ואחרים.
*טקס רשמי נערך בעיר קורוליוב, ליד פסלו של גגארין.
*טקס נוסף נערך בכיכר האדומה ובבית הקברות של חומת הקרמלין, שם טמון אפרם של קוסמונאוטים שנספו.
*טקס מרכזי נערך באנדרטת ציולקובסקי, שלצידה מוזיאון קטן המנציח את חקר החלל בברית המועצות.

==ראו גם==
* הלילה של יורי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:אירועים בחודש אפריל
דני גרינברג

דני גרינברג (נולד ב-1969), יזם היי-טק וסופר ישראלי.

== השכלה ויזמות ==
דני גרינברג בוגר לימודי תואר ראשון ותואר שני בהנדסת חשמל מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל. שירת במשך 10 שנים ביחידת מחקר ופיתוח אלקטרוני בצה"ל. במסגרת שירותו זכה שלוש פעמים בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת (1994, 1999, 2001).

בשנת 2001 הצטרף גרינברג לחברת "Passave" שייסדו ויקטור ויסליב ואריאל מייסלוס. גרינברג היה חבר בצוות המייסדים ושימש סמנכ"ל המחקר והפיתוח (VP R&D) של החברה.
בשנת 2006 נרכשה "Passave" על ידי החברה האמריקנית PMC-Sierra. לאחר הרכישה מונה גרינברג לתפקיד דירקטור מחקר ופיתוח ובהמשך מונה לסמנכ"ל לפיתוח תוכנה (VP Software) ב- PMC-Sierra.

בשנת 2009 ייסד גרינברג מיזם בשם "TVint" לפיתוח שבבים עבור גלישת אינטרנט במכשירי טלוויזיה.

בשנת 2011 ייסד גרינברג מיזם בשם "Oliver-Solutions" לפיתוח תוכנת ניהול והפעלה לתחום הטלקום ומוצרי תקשורת נשלטי תוכנה.

==ספריו ==

בשנת 2010 יצא לאור הספר "אקזיט", ספרו הראשון של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים" ועריכת אמנון ז'קונט. זהו ספר מתח שעלילתו מתרחשת בסביבת היי-טק.

בשנת 2011 יצא לאור ספר המתח "צעד גדול מדי", ספרו השני של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים". הספר עוסק בתחום האינטליגנציה המלאכותית והסכנות הטמונות בהתפתחות הטכנולוגית המואצת.

בשנת 2023 יצא לאור הספר "ריסט" (Reset), ספרו השלישי של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים". זהו ספר מתח שעוסק בסכנת הטרור הביולוגי. עלילת הספר מתארת קרב מוחות בין הגיבור, חוקר מהמכון הביולוגי בנס-ציונה, לבין יריב מסתורי, שמנסה לחולל כאוס באמצעות נשק בלתי קונבנציונלי, במסגרת אידאולוגיית "הריסט הגדול", אותה הוא מבקש לממש בישראל ובעולם כולו.

== חיים אישיים ==
נשוי למירי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בראשון לציון.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.themarker.com/tmc/article.jhtml?ElementId=skira20100312_1155476 דני גרינברג] - כתבה באתר דה-מרקר, 12.03.10
* [http://sites.google.com/site/exitthebook/home אקזיט] - אתר הבית של הספר "אקזיט" - ספרו הראשון של דני גרינברג
* נמרוד דביר, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/114/573.html?hp=47&cat=310 שפת מחשב: על "אקזיט" מאת דני גרינברג], nrg, 1 ביוני 2010
* 
* [https://sela-sfarim.co.il/product-category/%D7%93%D7%A0%D7%99-%D7%92%D7%A8%D7%99%D7%A0%D7%91%D7%A8%D7%92/ הספרים של דני גרינברג] באתר ההוצאה לאור [https://sela-sfarim.co.il/ "סלע ספרים"]
* [https://www.e-vrit.co.il/Author/2032/%D7%93%D7%A0%D7%99_%D7%92%D7%A8%D7%99%D7%A0%D7%91%D7%A8%D7%92 הספרים של דני גרינברג] באתר עברית (חנות ספרים מקוונת)
* 

קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
הסכם פרדריקסהאמן

הסכם פרדריקסהאמן (בשוודית: Freden i Fredrikshamn) היה הסכם שלום שנחתם ב-17 בספטמבר 1809 בין האימפריה הרוסית לבין שוודיה וסיים את המלחמה הפינית שהחלה בשנת 1808 בין הצדדים.

הצד הרוסי היה מיוצג בשיחות על ידי ניקולאי רומיאנצב (שר החוץ) ודוד אלופאוס (השגריר בשוודיה). ואילו הצד השוודי יוצג על ידי קורט פון סטדינק (השגריר ברוסיה) ואנדרס סקולדנברד (שר בכיר).

בהתאם להסכם, שטח פינלנד עבר לשליטה רוסית והוקמה הדוכסות הגדולה של פינלנד שהיו לה זכויות אוטונומיות בתוך האימפריה הרוסית. כמו כן, שוודיה חויבה לסכם תנאי שלום עם צרפת. עד אז היא הייתה חברה בכל הבריתות נגד צרפת. אלכסנדר הראשון הבטיח המשך קיום חוקים ישנים בפינלנד, אך הדבר לא הוזכר בהסכם. כאשר בסוף המאה ה-19 הרוסים החלו במדיניות אקטיבית ברוסיפיקציה של האזור, הם טענו שהדבר אינו נוגד את ההסכם באופן פורמלי.

במסגרת ההסכם גם איי אולנד עברו לרוסיה ונהפכו להיות חלק של פינלנד, למרות שהיו מיושבים על ידי שוודים בלבד. גם עתה הם מהווים חלק של פינלנד.
 
ההסכם היה בתוקף עד לשנת 1920 כאשר במסגרת חוזה טרטו פינלנד קבלה את עצמאותה.

==קישורים חיצוניים==

* טקסט ההסכם 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שוודיה: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי שלום במאה ה-19
קטגוריה:גבול פינלנד–שוודיה
הסכם פרידריקסהאמן
פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו

פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו (באנגלית: The Edinburgh International Science Festival) הוא פסטיבל מדע שנוסד בשנת 1989, ומאז מתקיים מדי שנה למשך 12 ימים באדינבורו שבסקוטלנד. בפסטיבל מתקיימות מגוון פעילויות, סדנאות, מופעים, תערוכות וסיורים. הפסטיבל מתקיים במספר מקומות בעיר אדינבורו, ביניהם בגן החיות של אדינבורו, במוזיאון הלאומי של סקוטלנד, בגנים הבוטניים המלכותיים באדינבורו ובאוניברסיטת אדינבורו. בפסטיבל משתתפים בממוצע כ-70 אלף איש ועוד כ-55 אלף תלמידים משתתפים בתוכניות השונות לבתי ספר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:פסטיבל אדינבורו
הבחרות הסוציאליסטית

הבחרות הסוציאליסטית (גם "בחרות סוציאליסטית עברית" ו"הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל") היה שמה של המשמרת הצעירה של מפא"י (ושל אחדות העבודה לפני היווסדות מפא"י המאוחדת ב-1930). ה"בחרות" נוסדה בשנת 1926 כמסגרת ליצירת עתודה פוליטית בקרב צעירים בגילאים 17 עד 23. קיומה הופסק במהלך מלחמת העולם השנייה, שעה שפוטנציאל הצעירים הופנה לגיוס לצבא הבריטי ולהגנה. 

התנועה הטיפה להגשמה על ידי התיישבות או על ידי חיזוק הסניפים העירוניים ופעולה במסגרות התארגנויות פועלים כגון פלוגות הפועל. התנועה הייתה בעלת זיקה לתנועת הנוער דרור בגולה.

בין אנשי "הבחרות" ניתן למנות את זאב שרף, אהרן ואפרים קציר, משה ברעם, אהרן אבני ואהרן בקר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://tnuathaavoda.info/terms/home/terms/1106173199.html?cat=13 הבחרות הסוציאליסטית] באתר תנועת העבודה

קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:תנועת העבודה 
קטגוריה:תנועות נוער ציוניות סוציאליסטיות
קטגוריה:תנועות נוער ביישוב
שירות הסרטים הישראלי

שירות הסרטים הישראלי הוא יחידה במנהל התרבות של משרד התרבות והספורט. השירות מפיק סרטים תיעודיים ומספק שירותי הפקה למשרדי הממשלה ולמוסדות ציבור.

== פעילות ==
החל מהקמתו, בשנת 1956, קידם ופיתח השירות עשייה דוקומנטרית מקורית העוסקת בהיסטוריה, חברה ותרבות. רבים מסרטיו שודרו והוקרנו בארץ ובעולם, ביניהם: 'בירושלים', 'ששת הימים', 'גבעת התחמושת-טייק 3', 'יומן ראש ממשלה', 'בגלל המלחמה ההיא', 'הרצל', 'פה-לן-יה' ו'מה שראיתי בחברון'. סרטים אלה ורבים אחרים שמורים בארכיון שירות הסרטים ונגישים לקהל הרחב.
ראשיתו של השירות בפעילות של ייצור סרטים במנהל ההסברה שליד משרד ראש הממשלה, עליה היה אחראי, יגאל אפרתי. משנת 1960 נודע השירות כ"רשות הסרטים" של מרכז ההסברה בשנת 1965 הפיקה הרשות כ-35 סרטים. מאמצע שנת 1967 הוא נקרא 'שירות הסרטים הישראלי.. בשנת 1968 הפיק השירות את הסרט 'ששת הימים' שעלה כ-200,000 ל"י והכניס מעל מיליון לירות. בשנת 1972 הפיק השירות כ-180 סרטים ובהם סדרה בת 35 פרקים 'השבוע לפני 25 שנה' על 35 השבועות הראשונים של מלחמת העצמאות.

בשנת 1970, עם הטמעת מרכז ההסברה במשרד החינוך עבר איליו השירות ולאחר מכן עבר למינהל התרבות. מאז התמקדה פעילות שירות הסרטים בהפקת סרטי שירות לגופים ממלכתיים ובהפקת סרטים תעודיים יזומים על ידי השירות עצמו. עד שנת 2000 השירות היה מבוסס על מבנה תפעולי מצומצם ששוכר את השירותים והכוחות האמנותיים מהשוק הפרטי. צוות מצומצם של כשבעה מפיקים, מחלקת כספים והפצה העסיקו מתוקף חוזה חד-פעמי מאות אנשי מקצוע בענף הקולנוע.<ref></ref> 

השירות הפיק עד ראשית שנות ה-2000 כ-4,000 סרטים, סדרות טלוויזיה ותשדירי שירות. אחת מהסדרות הבולטות ביותר שהפיק השירות הייתה "דלת הקסמים", אשר שודרה בטלוויזיה הלימודית. רבים מהסרטים הוקרנו במסגרות מסחריות, בפסטיבלים, בתוכניות טלוויזיה שונות בארץ ובעולם, וחלקם זכו בפרסים ישראליים ובינלאומיים. בין הסרטים שזכו בפרסים ניתן למנות את "דיוקנו של מרסל ינקו" שזכה בפרס ראשון בפסטיבל הבינלאומי במרכז פומפידו בפאריס בשנת 1981. כמו כן הוקרנו חלק מהסרטים על ידי משרד החוץ כפעילות הסברה והצגת תרבות ישראלית במדינות העולם. 

ארכיון שירות הסרטים מנגיש בהדרגה את אוסף הסרטים שבבעלות המדינה באמצעות ובשיתוף אתר ארכיון הסרטים הישראלי-סינמטק ירושלים. אוסף הקולנוע הדוקומנטרי שתחילתו בשנות החמישים של המאה העשרים מציג תיעוד עשיר ומגוון של היסטוריה, חברה ותרבות ישראלית.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://jfc.org.il/compilation/%D7%90%D7%95%D7%A1%D7%A3-%D7%A9%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%A1%D7%A8%D7%98%D7%99%D7%9D-%D7%94%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C%D7%99/ צפייה בסרטי שירות הסרטים] ב[https://jfc.org.il/ אתר ארכיון ישראלי לסרטים]
* [https://www.gov.il/he/Departments/news/31_12_2023_ קטלוג שירות הסרטים הישראלי]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: ארכיונים
קטגוריה:משרד התרבות והספורט
גאבור וונה

גאבור וונה
גאבור וונה (בהונגרית: Gábor Vona; נולד ב-20 באוגוסט 1978) הוא פוליטיקאי הונגרי, יו"ר מפלגת הימין הקיצוני "יוביק".

וונה נולד בג'נג'ש, למד היסטוריה ופסיכולוגיה באוניברסיטת בודפשט, ולאחר מכן עבד כמורה להיסטוריה. ב-2002 היה בין מקימיה של "יוביק", תנועת ימין קיצוני לאומנית והיה סגן יו"ר התנועה. לאחר התמסדותה של התנועה והפיכתה למפלגה פוליטית, נבחר, ב-2006, לעמוד בראשה. בשנת 2007 הקים את "המשמר ההונגרי", מיליציה הרואה את עצמה כממשיכתה של "צלב החץ". כשנה לאחר מכן קבע בית משפט בהונגריה כי מדובר בתנועה בלתי חוקית, מאחר שפעולותיה נגד זכויות אדם של מיעוטים במדינה נוגדות את חוקת הונגריה, צעד שגרר הפגנות אלימות שכללו יידוי אבנים ויידוי בקבוקים על המשטרה. בהקשר זה אמר וונה כי לכשייבחר לפרלמנט, יופיע ליום ההשבעה כשהוא לובש את מדי המיליציה.

"יוביק" זכתה להצלחה ראשונה בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009, כשזכתה בכ-15% מהקולות וב-3 מושבים. בבחירות שנערכו בהונגריה בשנת 2010 הצליחה המפלגה להיכנס לראשונה לפרלמנט ההונגרי, לאחר שבסיבוב הבחירות הראשון זכתה ב-16.67% מקולות הבוחרים והייתה למפלגה השלישית בגודלה, עם 26 מושבים.

מפלגת "יוביק" בראשותו של וונה מובילה קו המאשים את הצוענים ואת היהודים ברבות מצרותיה של המדינה; וונה התבטא גם נגד קיום מצעדי גאווה במדינה. המפלגה בראשותו קוראת לכינונה מחדש של "הונגריה הגדולה", על גבי שטחים שהיו בעבר בריבונות הונגרית ומצויים כיום בריבונות שכנותיה, רומניה, אוקראינה, סלובקיה, אוסטריה, סלובניה, קרואטיה וסרביה, וכן דוגלת בהגדלת האוטונומיה של המדינות החברות באיחוד האירופי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:מורים להיסטוריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1978
מלך ליום אחד (סרט)

מלך ליום אחד הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת הקומדיה, בבימויו של אסי דיין, שיצא לאקרנים בשנת 1980.

הסרט מביא את סיפורו של יוסף לוי (אותו מגלם גבי עמרני), שוער בבית המלון "בלו ביי" השוכן בגבולה הצפוני של נתניה. יוסף גרוש ואב לבת שמתגוררת בניו יורק, שלי (קרוליין לנגפורד), אותה עזב כשהייתה קטנה, ומאז הוא מתכתב איתה; במכתביו סיפר לה כי הוא איש עסקים מצליח העוסק ביבוא ויצוא סחורות, כדי שתתגאה באביה ולא מספר לה את האמת: שהוא חי בדלות בצריף פשוט בנתניה. כאשר בתו מגיעה לישראל בגיל 21, מוצא עצמו יוסף בתסבוכת. סיבוך נוסף מתרחש כאשר נוצר קשר רומנטי בינה לבין חברו הצעיר והמובטל של יוסף, שמי (חנן גולדבלט).

יוסף מספר לשימי (שמשון) על מכתביו ועל מה שסיפר לבתו. זאת לאחר ששמי מעוניין להכיר את בתו שלי. שמי פונה למנהל המלון (מוסקו אלקלעי), ושאר עובדי המלון נרתמים לתת לו רכב, אליו מתלווה שמי, והוא מראה לה את הארץ בטיול לירושלים ולים המלח, בנוסף יוסף מקבל את הפנטהאוז היוקרתי במלון עם כל מה שיכול המלון להציע, וזאת כדי להפוך אותו למלך ליום אחד, ואף יותר מכך. כאשר עדיין ממשיך להציג יוסף את עצמו כאיש עסקים, ולא מספר את האמת לבתו, מספר שמי לשלי את האמת על אביה.
למרות תגלית זו מחליטה שלי להישאר בישראל עם אביה, ולאחר זמן מה להינשא לשמי.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| גבי עמרני || יוסף לוי
|-
| חנן גולדבלט || שמשון (שמי)
|-
| קרוליין לנגפורד || שלי לוי
|-
| יוסף שילוח || מנהל מסעדת אלשיך
|-
| אייל גפן || שוער נוסף במלון
|-
| רבקה מיכאלי || אלזה שניידר
|-
| מוסקו אלקלעי || מנהל המלון
|-
|מרים פוקס
|רוזהל'ה
|-
|אירית אלטר
|פקידת קבלה
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי אסי דיין
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
שירות הביטחון של נשיא בלארוס

שירות הביטחון של נשיא בלארוס (בבלארוסית: Служба бяспекі президэнта Республіки Беларусь) הוא גוף רשמי בבלארוס האחראי לאבטחת נשיא בלארוס ובכירים נוספים במדינה. הגוף, שהוקם בשנת 2000, נחשב כיורשו של "המינהל הראשי לאבטחת המדינה" - גוף שהוקם בשנת 1991 ועסק באבטחת אישים.

חרף הצהרת בלארוס כי מדובר ברשות שמירת חוק לגיטימית, הגדירה מחלקת המדינה של ארצות הברית בשנת 2000 את שירות הביטחון כשירות משטרה חשאית וגרסה כי באפשרותו של השירות להפעיל כוח "נגד יריביו הפוליטיים של הנשיא, ללא פיקוח חוקי ומשפטי".

== ראשי השירות ==
{| class="wikitable"
! # !! שם !! תחילת הכהונה !! סיום הכהונה
|-
|1. || גנאדי נביגלאס || דצמבר 2000 || ספטמבר 2003
|-
|2. || יורי ז'אדובין || 2003 || 2007
|-
|3. || אנדריי ווטיורין || 2007 || 2014
|-
|4. || ויקטור שינקביץ' || 2014 || 2017
|-
|5. || דמיטרי שחראייב || 2017 ||
|}

==ראו גם==
*שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20100613185110/http://www.agentura.ru/dossier/belarus/sbp/ פירוט קצר אודות הארגון] 
* [http://www.tvr.by/rus/president.asp?id=18913 15 שנה לשירות הביטחון הנשיאותי של בלארוס] - כתבה מקוונת 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קהילת המודיעין הבלארוסית
קטגוריה:ארגוני אבטחת אישים
קטגוריה:בלארוס: ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:ממשלת בלארוס
השירות הפדרלי לשליטה בסמים של רוסיה

השירות הפדרלי לשליטה בסמים (רוסית: Федеральная служба Российской Федерации по контролю за оборотом наркотиков, ФСКН России; בראשי תיבות "פסק"ן") או בקצרה משטרת הסמים (Наркополиция) הייתה הזרוע הממשלתית ברוסיה האחראית לאכיפה ומלחמה בסמים וכפופה לנשיא רוסיה.

הארגון הוקם במתכונתו ב-2004, אך הוא למעשה תולדה של מחלקות משטרתיות ללוחמה בסמים. הארגון העסיק בשיאו כ-36 אלף עובדים. באפריל 2016 הארגון פורק וסמכויותיו הועברו לידי מחלקה במשרד הפנים הרוסי בשם המינהל הראשי לשליטה בסמים.

== היסטוריה ==
ב-2004, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הקים את השירות הפדרלי למלחמה בסמים כגוף עצמאי הכפוף לנשיא. ב-2008 הנשיא המכהן, דמיטרי מדבדב הורה להקים מחלקת ביטחון פנים לביעור השחיתות הציבורית. בנובמבר 2010 הארגון חתם על הסכם שיתוף פעולה ייחודי עם סין לשיתוף פעולה בנושאי המאבק בסמים. הסכם שהיה חתום עליו גם מול ארגונים דומים אחרים כדוגמת הסוכנות הטג'יקית למאבק בסמים.
==שמות הארגון==
* 22 בספטמבר 2002 - הוועדה הממלכתית הרוסית למאבק במסלול אמצעי הסמים והחומרים המסממים
* 11 במרץ 2003 - הוועדה הממלכתית לשליטה במסלול הסמים והחומרים המסממים של אם.וה.דה (GOSNARCOCONTROL)
* 28 ביולי 2004 - השירות הפדרלי לשליטה במסלול הסמים של נשיא רוסיה
==מבנה==

==גלריה==
<gallery mode=packed heights="200px">
קובץ:Gerb FSKN RF.png|סמל השירות הפדרלי לשליטה בסמים, 2003 - 2016.
קובץ:NAK Russia.jpg|סמל הוועדה הממלכתית ללוחמה בסמים של רוסיה, 2008.
קובץ:Cherkesov.jpg|משמאל: ויקטור צ'רקסוב, ראש הארגון, עם דגל השירות
קובץ:Виктор Иванов, 2014-01-20 2.jpg|ויקטור איוואנוב, ראש השירות הפדרלי לשליטה בסמים האחרון
קובץ:Interpolitex 2012 (477-9).jpg|לוחם יחידת גרום של השירות הפדרלי לשליטה בסמים, 2012.
</gallery>

== ראשי ארגוני הלוחמה בסמים ברוסיה ==
{| class="wikitable"
! # !! שם !! תחילת הכהונה !! סיום הכהונה !! שם הארגון
|-
|1. || ויקטור צ'רקסוב || 2003 || 2008 || הוועדה הממלכתית לשליטה בסמים, השירות הפדרלי לשליטה בסמים
|-
|2. || ויקטור איוואנוב || 2008 || 2016 || השירות הפדרלי לשליטה בסמים
|-
|}

==ראו גם==
* DEA - המינהל האמריקני לאכיפת הסמים
* השירות הממלכתי למאבק בסמים - השירות הטורקמני למלחמה בסמים
* השירות הממלכתי לבקרת הסמים והתרופות - השרות האוקראיני למלחמה בסמים

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160416125938/http://fskn.gov.ru/ האתר הרשמי] בארכיון האינטרנט
* [https://polis.osce.org/country-profiles/russian-federation#federal-drug-control-agency-10483 השירות הפדרלי לשליטה בסמים של רוסיה] באתר הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:רוסיה: סמים
קטגוריה:קהילת המודיעין הרוסית
קטגוריה:ארגוני מאבק בסמים
מיכל ויצמן (ספורטאית)

מיכל (מיקי) ויצמן (נולדה ב-1981) היא קפטן אס"א תל אביב ברוגבי לשעבר, קפטן נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי לשעבר, ומאמנת נחברת הנשים של ישראל ברוגבי.

ויצמן שיחקה במדי אס"א תל אביב מאז הקמתה של ליגת הנשים בשנת 2001, ולמרות ממדיה הקטנים נחשבה לאחת השחקניות הבולטות בליגה, ושימשה כקפטן קבוצתה. היא ידועה כשחקנית זריזה מאוד ובעלת יכולת טכנית ברמה גבוהה. משחק ההגנה שלה ייחודי, כיוון שהיא נוהגת לתפוס את השחקנית היריבה ולא לאפשר לה להתקדם או למסור במקום להפיל אותה.
ויצמן שימשה כקפטן הנבחרת בשנים 2008-2007, והובילה אותה להעפלה לטורניר הגמר של אליפות אירופה 2008, הישג השיא של הרוגבי הישראלי (נכון לשנת 2010). 

בעונת 2010/2009 שימשה כמאמנת קבוצת הנוער של רמת השרון, ובשנת 2014 מונתה למאמנת נבחרת הנשים של ישראל. 

נכון לשנת 2023 היא מאמנת את קבוצת רוגבי הנוער של תל אביב "תל אביב ספרטנס" מאמנת עד 16 ועד 18 והובילה את העד 18 לאליפות המדינה ברוגבי שביעיות 

כיום מורה לספורט בבית ספר יסודי ברמת גן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://rugby.org.il איגוד הרוגבי הישראלי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות רוגבי ישראליות
קטגוריה:מאמנות ספורט ישראליות
קטגוריה:מורות לחינוך גופני
קטגוריה:מורים לחינוך גופני
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
לורן פטריק

לורן פטריק היא שחקנית רוגבי ישראלית אשר מכהנת כקפטן אס"א חיפה ונבחרת הנשים של ישראל ברוגבי. הייתה שותפה להעפלה ההיסטורית לטורניר הגמר של אליפות אירופה 2008.

==ביוגרפיה==

פטריק החלה לשחק רוגבי לאחר שעלתה לארץ בשנת 2004 מארצות הברית, שם שיחקה כדורגל וכדורסל, התחרתה באתלטיקה ובשחייה צורנית, ואף הייתה ראש קבוצת מעודדות בפוטבול. בשנת 2008 העפילה עם נבחרת ישראל לטורניר הגמר של אליפות אירופה.

נכון לשנת 2010, פטריק נחשבה לאחת השחקניות הבולטות בליגה, וידועה כאתלטית מעולה, בעלת יכולת טכנית טובה וכן ראייה מרחבית ויכולת יצירת שטח ברמה הגבוהה ביותר. באפריל 2010 מונתה לקפטן הנבחרת לקראת אליפות אירופה לנבחרות דרג א'.

בנוסף, היא מאמנת רוגבי מוסמכת.

לומדת לתואר דוקטור להנדסת הסביבה בטכניון.

==קישורים חיצוניים==
* [https://sites.google.com/site/haifarugbywomen/home קבוצת הנשים של אס"א חיפה]
* [http://rugby.org.il איגוד הרוגבי הישראלי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות רוגבי ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
ברוניסלב קומורובסקי

ברוניסלב מארי קומורובסקי (; נולד ב-4 ביוני 1952) הוא נשיא פולין ויו"ר הסיים הפולני לשעבר. הוא קיבל לידיו את סמכויות הנשיא מיד לאחר מותו של נשיא פולין לך קצ'ינסקי בהתרסקות מטוסו. סמכויות אלו הועברו אליו באופן אוטומטי עקב כהונתו כיו"ר הסיים, הבית התחתון של הפרלמנט הפולני, ובהתאם לחוקת פולין. בהתאם לחוק, כיהן קומורובסקי בתפקיד זמני זה עד לסיום תפקידו כיו"ר הסיים.

ב-20 ביוני 2010 נערכו בחירות לנשיאות פולין, בהן התמודד קומורובסקי מטעם מפלגת "המצע האזרחי". הוא זכה ב-41.54% מקולות המצביעים ודורג במקום הראשון, אך לא חצה את רף 50 האחוזים הנדרשים לניצחון בסיבוב הראשון. בסיבוב השני, שנערך ב-4 ביולי 2010, התמודד קומורובסקי מול המועמד ירוסלב קצ'ינסקי, אחיו התאום של הנשיא המנוח. קומורובסקי זכה ב-53.01% מהקולות, ובכך גבר בהפרש קטן על יריבו קצ'ינסקי, והוכרז כמנצח בבחירות לנשיאות. הוא התחיל בכהונתו כנשיא פולין הנבחר לאחר השבעתו ב-6 באוגוסט 2010.

קומורובסקי היה שר ההגנה של פולין בשנים 2000–2001. בין השנים 2005–2007 כיהן בתפקיד סגן יו"ר הסיים והחל לכהן כיושב ראש הסיים ב-5 בנובמבר 2007. ב-8 ביולי 2010 סיים את תפקידו כיו"ר הסיים, והוחלף בגז'גוז' סכטינה. אי לכך, הועברו גם סמכויות הנשיאות בהן החזיק קומורובסקי מאז 10 באפריל 2010 לידיו של סכטינה למשך כחודש, עד להשבעתו לנשיאות באוגוסט. קומורובסקי מכהן כיום גם כסגן יו"ר מפלגת הפלטפורמה האזרחית.

קומורובסקי ביקר בכנסת בנובמבר 2013 והיה אורחו של יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין.

הוא נשוי לאנה קומורובסקה משנת 1977.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי פולין
קטגוריה:היסטוריונים פולנים
קטגוריה:שרי ההגנה של פולין
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1952
מיליונר בצרות

מיליונר בצרות הוא סרט קולנוע ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 1978, בבימויו של יואל זילברג. הסרט המספר על איש עסקים החוזר לישראל לאחר כ-20 שנה בארצות הברית ומחליף זהויות עם נהגו האישי. הסרט מכר 450,000 כרטיסים בארץ.

==תקציר העלילה==
ג'רי אופנהיימר (יהודה ברקן) הוא מיליונר החי בארצות הברית ומיודד עם שרגא פיש (יעקב בודו), נהגו האישי. בעקבות נסיעת עסקים לישראל, מחליטים השניים לערוך התערבות ביניהם ולהתחלף בזהויות בישראל כאשר ג'רי שואף לנסות ולהצליח בישראל גם ללא כספה של משפחתו. השניים חתמו יחדיו על חוזה בנדון, להחלפת זהויות למשך חודש אחד, בנוכחות עורך הדין ליברמן (ארי סורקו-רם). העלילה מסתבכת כאשר נכנסת לתמונה גילה פרסמן (אוריאלה וייט) והשניים מנסים את מזלם בחיזור אחריה.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| יהודה בארקן || ג'רי אופנהיימר
|-
| יעקב בודו || שרגא פיש
|-
| עדנה פלידל || גברת פרסמן
|-
| גדעון זינגר || משה פרסמן
|-
| חנה לסלאו || מדלן העוזרת
|-
| אייל גפן || עובד במפעל
|-
| לאון קסבינר || סרגל המשרת
|-
| מנדי רייס-דייוויס || אליס קופר
|-
| אוריאלה וייט || גילה פרסמן
|-
| יוסף באשי || אסיר
|-
| ארי סורקו-רם || עו"ד ליברמן
|-
| דורי בן זאב || זמר על החוף
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטי יואל זילברג
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1978
יעל קינן

יעל קינן היא מאמנת ושחקנית אס"א חיפה, וקפטן נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי לשעבר.

קינן הייתה הקפטן הראשונה של נבחרת ישראל, בשנים 2006-2005, ובלטה כשחקנית מוכשרת, אתלטית ונידת. 

ב-2008 הייתה שותפה להעפלתה של הנבחרת לטורניר הגמר של אליפות אירופה. מאז אותה האליפות קינן כמעט לא שיחקה במשך שנתיים, עד סוף עונת 2010/2009, ובחרה להתמקד באימון ופיתוח רוגבי הנשים בארץ, לאחר לידת בתה הבכורה. למרות זאת, היא נמנתה על סגל הנבחרת לאליפות אירופה לנבחרות דרג א' ב-2009. זמן קצר לאחר חזרתה למגרשים הניחה טריי בגמר טורניר גביע איל"ת, בו הפסידה בסופו של דבר לאס"א תל אביב. 

שימשה גם כאחראית פיתוח תחום הנשים באיגוד הרוגבי הישראלי.

נשואה לישי, מנהל נבחרת הנשים וחבר הנהלה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://sites.google.com/site/haifarugbywomen/home קבוצת הנשים של אס"א חיפה]
* [http://rugby.org.il איגוד הרוגבי הישראלי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות רוגבי ישראליות
פלך (כלי)

כישור, b - פלך]]
[[טווייה באמצעות פלך]]
פלך (מכונה לעיתים פלך טווייה) - מוט עץ המשמש כציר לטוויית צמר, פשתן, קנבוס, כותנה וסיבים אחרים. הפלך הוא מכשיר ששימש לטווייה בעת העתיקה ובתקופת ימי הביניים, יחד עם הכישור.

פלכים או חלקי פלכים מסוגים שונים נמצאו באתרים ארכאולוגיים רבים, והם עשויים לייצג את אחת הטכנולוגיות המוקדמות בהיסטוריה של האנושות.

הפלך שצורתו הבסיסית לא השתנתה מן האלף הרביעי לפסה"נ מורכב משלושה חלקים:
#הכוש: קנה דק, עשוי מעץ או מתכת, מחודד בשני קצותיו, שעליו כורכים את החוט.
#הפיקה: משקולת הקבועה בראש הכוש על מנת לאפשר סיבוב קבוע של הפלך, והיא עשויה ממתכת, עצם, אבן או חרס.
#הצינורה: וו מתכת שחובר מעל הפיקה ובו נתלה החוט.

== בתרבות ==
הפלך מוזכר במקרא בשיר המפורסם הפותח במילים "אשת חיל מי ימצא" (משלי פרק לא), בו נאמר (פסוק יט): "יָדֶיהָ שִׁלְּחָה בַכִּישׁוֹר וְכַפֶּיהָ תָּמְכוּ פָלֶך".

במחזה עוץ-לי-גוץ-לי של אברהם שלונסקי נפוץ השימוש במילה פלך, בעיקר בחריזה למילה "מלך", לדוגמה: "כלומר, תפשוט ידה לפלך / ותטווה זהב למלך".

== תמונות ==
<gallery>
קובץ:Zhuravlev 10.jpg|טווה בכישור ופלך
קובץ:Costumed early middle age woman spinning drop spindle.jpg|טוויה בפלך
קובץ:Boldogi fonó asszonyok.jpg|מימין - טוויה בכישור ופלך, משמאל טווייה בכישור וגלגל טווייה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלים
קטגוריה:מלאכת יד