OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סכנין (יישוב עתיק)

סכנין היה יישוב יהודי גדול בגליל התחתון שהתקיים בתקופות בית שני, המשנה והתלמוד במקום בו שוכנת היום העיר סח'נין.

ייתכן כי יוסף בן מתתיהו מזכיר במלחמות היהודים את סכנין בצורה סיגוף, כאחת מ-19 הערים אשר ביצר לקראת המרד הגדול ברומי. תושביה נחשבו מהקנאים.

בספרות חז"ל היישוב נזכר רבות, בצורות "סכני", "סיכניא", "סיכנין", "סוכני" ו"סכנין". מן העיר יצאו חכמים, תנאים ואמוראים. בהם התנא רבי חנינא בן תרדיון, והאמורא רבי יהושע דסכנין, הנזכר רבות במדרשים. ערביי הגליל, ובמיוחד הבדואים של ערב-א-נעים, נהגו להשבע ואף להתפלל בשמו של אמורא זה לרפואה להם ולצאצאיהם..

במקום התקיימה כנראה גם קהילה של יהודים נוצרים (נצרנים) בתקופה שקדמה לפילוג היהודי-נוצרי, ובמקורות נזכר יעקב איש כפר סיכיניא שהיה מרפא בשמו של ישו.

בספר הזוהר מסופר על רב המנונא סבא ובנו הינוקא מכפר סכנין, ממנו למדו חכמים לקח, שהתגוררו בסכנין.

בקעת סכנין נחשבה לאחת הבקעות הפוריות בארץ ישראל. עושר יבולי היישוב והבקעה מתואר במדרש חז"ל על כך שתאני המקום נטפו דבש: . זאב וילנאי שיער שתושבי האזור היו רגילים למשוח ולסוך את גופם בשמן הרב, ומכאן מקור שמה של העיירה.

כן נזכרת סכנין בכתבי חז"ל לעניין בתי הכנסת שהתקיימו בה והלכות הקריאה בתורה שנהגו בה: .

בתחומי העיר סח'נין מצויים שרידי עתיקות, ובהם קבר המיוחס לרבי יהושע דסכנין שחי במאה הרביעית, המכונה בערבית "א-נבי א-צדיק" (הנביא הידיד). בימי הביניים היה הקבר אבן שואבת לעלייה לרגל, וגם כיום יש העולים לרגל למקום.

==לקריאה נוספת==
*סיכנין, זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמודים 5470–5471.
*רבקה שפק ליסק, [http://www.e-mago.co.il/Editor/history-3415.htm סכנין הייתה יישוב יהודי עד המאה ה-7 לספירה], באתר e-mago.
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=2750 אליעזר בן דמה] באתר "דעת".

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
+
אנטון קורביין

אנטון קוֹרְבּיין (בהולנדית: Anton Corbijn; נולד ב-20 במאי 1955) הוא צלם ובמאי וידאו קליפים וסרטים הולנדי. עבודות הבימוי שלו נעשות בעיקר עבור הלהקות דפש מוד ו-U2, זאת בנוסף לצילום ובימויים של מרבית עטיפות אלבומיהן של שתיהן, מזה קרוב לשני עשורים.
הקליפים של השירים "Enjoy the Silence" (דפש מוד; 1990) ו-"Heart-Shaped Box" (נירוונה; 1993) היו מעבודותיו. הוא גם ביים את הסרט "קונטרול" ב-2007, שמספר על להקת ג'וי דיוויז'ין, וסולנה בפרט, איאן קרטיס.

==ביוגרפיה==
קורביין נולד בסטרין שבהולנד. את עבודתו כצלם מוזיקלי הוא התחיל כשהוא פגש את המוזיקאי ההולנדי הרמן ברוד בבית קפה בחרונינגן, בשנת 1975. בזכות התמונות שצילם את ברוד הוא זכה לתהילה וכתוצאה מכך חשיפתו של קורביין הלכה וגדלה.

בין היתר, קורביין צילם את דפש מוד, U2, דייוויד בואי, ביורק, קפטן ביפהארט, רוברט דה נירו, סטיבן הוקינג, אלביס קוסטלו וקלינט איסטווד. בנוסף, הוא עיצב את עטיפות אלבומים של האמנים דפש מוד, U2, ניק קייב, בריאן אדמס, מטאליקה, ת'ראפי?, הרולינג סטונז, R.E.M., בי ג'יז ועוד.

==ספריו==
* Famouz (1989)
* Strangers (1990)
* Allegro (1991)
* Grönemeyer, Photographien von Anton Corbijn (1993)
* Star Trak (1996)
* 33 Still Lives (1999)
* Stripping Girls (2000, עם מרלין דומס)
* Werk (2000)
* A. Somebody, Strijen, Holland (2002)
* Everybody Hurts (2003)
* U2 & I (2005)
* In Control (2008)
* Waits (2009)

==גלריה==
<div style="text-align: center;">
<gallery widths="160px" heights="160px" perrow="5">
קובץ:Anton551.JPG|תערוכת אנטון קורביין שנערכה במוזיאון בבודפשט, הונגריה בין התאריכים 29 באפריל עד 5 ביולי
קובץ:Anton222.jpg|דייוויד בואי, 1980
קובץ:Anton33333.JPG|אחת מיצירותיו המפורסמות של קורביין, עטיפת האלבום Violator של דפש מוד, 1990
קובץ:Anton55555.JPG|עטיפת האלבום Exciter של דפש מוד, 2001
</gallery>
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:במאי קולנוע הולנדים
קטגוריה:צלמים הולנדים
קטגוריה:U2
קטגוריה:במאי וידאו קליפים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1955
פורמוסה הספרדית

פורמוסה הספרדית הייתה קולוניה ספרדית בצפון האי טאיוואן (אותו גילו הפורטוגלים ב-1544 וקראו לו "פורמוזה") שהתקיימה בין השנים 1626 ו-1642. יעודה המרכזי של המושבה היה להגן על הסחר הספרדי והפורטוגזי מפני ההולנדים, להם היה בסיס בדרומו של האי. המושבה התקיימה שנים ספורות בלבד בשל אי נכונותם של השלטונות הקולוניאליים במנילה, מקום מושבה של הקפיטניה חנרל של הפיליפינים, להקדיש את המשאבים החומריים והאנושיים הדרושים לשם הגנה עליה ולשמירה על קיומה, ולאחר שבע-עשרה שנים נפל המבצר הספרדי האחרון במושבה בידי ההולנדים, ששלטו מאז באי כולו לכעשרים שנה נוספות, עד שגורשו משם במרד ילידי.

המושבה הוקמה על רקע התחרות בין ספרד הקתולית והולנד הפרוטסטנטית על הסחר האירופי עם מזרח אסיה ועל השפעתן באזור. המושבה נוסדה כתגובה ישירה להקמת המושבה ההולנדית טאיואן (Tayouan, הנמצאת כיום בנפה אנפינג (Anping) שבעיר טאינאן), ממנה איימו ההולנדים על הנוכחות הספרדית באזור. תחילה נחתו הספרדים ב-7 במאי 1626 בכף סנטיאגו (שם אותו העניקו למקום ואשר נקרא כיום "סנדיאו" (Sandiao)) בצפון-מזרח האי, אולם לאחר שהתברר שהמקום איננו בר-הגנה, התקדמו הספרדים מערבה עד שהגיעו למפרץ חילונג (Jilong, כיום ג'ילונג). שם מצאו הספרדים נמל טבעי עמוק ומוגן היטב ואי קטן, אפינג שמו (Heping), מגונן עליו. הספרדים הקימו את מקום ההתיישבות בנמל לו קראו בשם "השילוש הקדוש ביותר" (Santissima Trinidad). על האי אפינג הקימו את מבצר סן סלבדור (San Salvador). במקום התיישבו כמאתיים ספרדים ולהם מעט יותר מתריסר תותחים. בשנת 1629 הקימו הספרדים נקודת התיישבות שנייה סביב מבצר סן דומינגו שבדנשואי (Danshui).

בשנת 1630 הדפו הספרדים את המתקפה הימית ההולנדית הראשונה על היישוב. חיכוכים בין הספרדים לתושבים ילידי האי הביאו לעימות בשנת 1636 בו הרסו הילידים את מבצר סן דומינגו והרגו כשלושים מתוך שישים מגניו, אולם הספרדים בנו אותו מחדש. אף על פי כן ננטשה נקודת היאחזות זו בשנת 1638 בשל הטייפונים, עוינות התושבים המקומיים וההולנדים והמחלות השונות, בהן המלריה. בשנת 1641 הפכה המושבה למטרד של ממש עבור ההולנדים ואלו החליטו להסיר את האיום הספרדי. המושל ההולנדי הודיע לזה הספרדי על כוונותיו להשתלט על צפונו של האי והמושל הספרדי סירב להיכנע בלא קרב. ההולנדים תקפו את ההיאחזות הספרדית, אולם לא יכלו לה. בשנה שלאחר מכן כבשו ההולנדים את "סנטיסימה טרינידאד" ובכך בא הקץ על ההתיישבות הספרדית בפורמוסה, היא טאיוואן.

במהלך שנות הנוכחות הספרדית בפורמוסה הטבילו מיסיונרים קתולים כ-5,000 ילידים לנצרות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:טאיוואן: היסטוריה
קטגוריה:אסיה: מושבות ספרדיות לשעבר
תיירי מרקס

תיירי מרקס (בצרפתית: Thierry Marx; נולד ב-19 בספטמבר 1962) הוא שף יהודי צרפתי.

==קורות חיים==
סבו, מרסל מרקס, היה מהגר יהודי-פולני, קומוניסט בהשקפת עולמו, שנלחם במלחמת האזרחים בספרד. תיירי מרקס נולד וגדל בשכונת מנילמונטאן בפריז, עבד באגודת "לה קומפאניון די דוואר" ב-1978 וקיבל דיפלומה באפייה ומגדנאות.
עבד בבית אבות כשר שמשפחת רוטשילד תרמה לפריז. ב-1981, בהיותו בן 18, הצטרף לכוח הצנחנים הצרפתי של יוניפי"ל ללבנון, וב-1983 נפצע בפיגוע החזבאללה נגד המפקדה הצרפתית בביירות. התלמד במסעדות "לדואיין", "טיוואן", "ג'אמן" של ז'ואל רובישון ובמסעדתו של אלן שאפל. הוא נסע לאוסטרליה שם היה שף במלון רג'נסי. אחר-כך היה שף בעיר במסעדת "רוק אן ואל" בטור והשיג כוכב במדריך מישלן. עבר למסעדת "שבאל בלאן" בנים, שהחזיקה בתקופתו בכוכב במישלן ונסע לחופשות בסינגפור, בהונג קונג ובטוקיו.

ב-1994 מונה לשף של מסעדת "קורדיאן באז'" (Cordeillan-Bages), המצויה במלון רלה א שאטו בפויאק, בורדו, במבנה מהמאה ה-18. המסעדה שייכת למשפחת קאז, שבבעלותה גם חמישה יקבים בבורדו, שהידוע שבהם הוא "שאטו לנש-באז'", והיא מחזיקה גם במסעדת "לה שאפון פין" ובבית ספר ליין. מסעדת "קורדיאן באז'" בראשותו זכתה בכוכב במדריך מישלן ב-1996 והגיעה לשני כוכבים ב-2000. מרקס נבחר לשף השנה של מדריך הגו מיו לשנת 2006. ב-2011 המסעדה החזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן וב-19 נקודות בגו מיו.

מרקס עזב את "קורדיאן באז' ונכון ל-2018 הוא השף של מלון מנדרין בפריז, בו יש לו מסעדה עם שני כוכבים.

מרקס מבשל את מוצרי אזור בורדו, תוך שילוב השפעות בינלאומיות, ומשלב בתבשיליו גסטרונומיה מולקולרית.

החל מפברואר 2010 הוא אחד השופטים בתוכנית המציאות "Top Chef" בגרסתה הצרפתית המשודרת ברשת הטלוויזיה M6. מרקס עזב את התכנית לאחר 5 עונות ב-2014. 

==לקריאה נוספת==
* אביטל ענבר, התענוגות של יינות בורדו, הוצאת כתר, ירושלים, 2005, עמ' 67, 84, 108, 110, 116-112, 120.
* אמיר שיינמן, מגזין יין וגורמה, גיליון 96, מאי 2006, עמ' 34.
<div style="direction: ltr;">
* Robert Parker Jr., Bordeaux: A Consumer's Guide to the World's Finest Wine. Fourth Edition. New York, Simon & Schuster, October 2003, pp. 1195-1196.
* Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 82, 216.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100925190006/http://www.cordeillanbages.com/homepage.asp?flash=1&nav=IE האתר של קורדיאן באז']
* [http://www.dininginfrance.com/cordeillan_bages.htm קורדיאן באז' באתר dininginfrance]
* 
* 

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:שפים יהודים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1959
קלונימוס בעל הנס

רבי קלונימוס בעל הנס היה רב שחי בירושלים בימי הביניים.

לפי השערת אברהם משה לונץ ואריה ליב פרומקין יש לזהותו עם ר' קלונימוס ב"ר יעקב, הרב הראשון לעדת האשכנזים בירושלים ובארץ ישראל. בעקבותיהם זיהה אותו אליעזר ריבלין עם הרב קלמן הברקשטן, חמיו של המהרש"ל.

לפי השערה אחרת המדובר ברב קלונימוס שהיגיע לירושלים בשיירת יהודה החסיד ב-1700. ההשערה הזאת היא המבוטאת בגרסת הרב לודויד פרנקל של הסיפור בספרו "ירושלמה" ששמע את סיפור קלונימוס בירושלים בשנת 1856. שם מוסבר שמעשה קלונימוס התרחש בשנת 1720 לספירה.

==סיפור הנס==

דמותו של רבי קלונימוס מסתורית ועלומה, והוא התפרסם בירושלים בשל אגדה שנקשרה בשמו. על פי המסורת, הוא שימש רב קהילה בירושלים, ונודע כצדיק וקדוש. באחת השבתות השליכו שונאי ישראל גופת ילד לתוך מרתף של בית הכנסת האיסטנבולי, במטרה להאשים את היהודים בהריגתו. רבי קלונימוס נטל פיסת נייר, רשם עליו שם קדוש והצמידו על מצחו של הנער המת; מיד התעורר הנער לחיים וגילה מי הרגו. בעקבות מעשה המופת של הרב ניצלה כל הקהילה. סיפור זה מובא בספר "שמחת הרגל" של החיד"א, ומשם העתיקו אותו גם לספר שלמי חגיגה של רבי ישראל יעקב אלגאזי בפירוש לתפילת נשמת כל חי, אך במקורות אלו לא הובא כי המעשה אירע בשבת.

על שם הנס הוא כונה בפי אנשי ירושלים רבי קלונימוס בעל הנס. רחוב הרב קלונימוס, בשכונת רמת שלמה בירושלים, קרוי על שמו.

==קברו==
בשל העובדה שנאלץ לחלל את השבת, ציווה רבי קלונימוס שלאחר מותו יקברוהו בפאתי בית הקברות. הוא נקבר על גדת נחל קדרון, סמוך ליד אבשלום.

על קברו הניחו תושבי ירושלים גל אבנים, ובמשך שנים רבות שימש הקבר מוקד תפילה לתושבי העיר. כמו כן שימשו האבנים שבגל כסגולה לשמירה. מי שיצא מירושלים נהג לפקוד את הגלעד, לקחת אבן מן הגל ולהישבע כי יחזירה למקומה בשובו בשלום. הגל, שאגדות וסיפורים רבים נקשרו בו, נעלם בתקופת ירושלים החצויה בין השנים 1948 ל-1967.

==לקריאה נוספת==
* יהושע חנא רבניצקי, רבי קלונימוס בעל הנס, הוצאת דביר, תל אביב, תרצ"ג, 1932.
* מצבות קודש בארץ ישראל חלק ב, עמ' 531
* תמר אלכסנדר, "האגדה הספרדית־היהודית על רבנו קלונימוס בירושלים: לחקר דרכי־ההסתגלות של הסיפור העממי", מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי ה–ו (תשמ"ד), עמ' 85–122
* איל דודסון, בשביל ירושלים: מדריך למטייל באתרי ירושלים הקדומה, ירושלים: מכון מגלי"ם, 2009, עמ' 69–71
* אלעזר הורביץ , "רבינו קלונימוס בעל הנס", גבורות ישעיהו, ירושלים, תשע"ג, עמ' 43–46

==קישורים חיצוניים==
* החיד"א, [https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=10708&st=&pgnum=106&hilite= שמחת הרגל על הגדה של פסח] 
* רבי ישראל יעקב אלגאזי, [http://beta.hebrewbooks.org/reader/reader.aspx?sfid=39531#p=412&fitMode=fitheight&hlts=&ocr= סיפור הנס עם רבי קלונימוס], בתוך ספרו שלמי חגיגה עמ' רד.
* , בתוך: מחניים, גיליון פ', ניסן תשכ"ג
* [https://mountofolives.co.il/he/test/גל-קלונימוס-בעל-הנס/ גל קלונימוס בעל הנס], באתר הר הזיתים

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מיסטיקה יהודית
קטגוריה:אגדות יהודיות
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים
קטגוריה:מזרח ירושלים
קלונימוס בעל הנס
קטגוריה:הר הזיתים: אתרים יהודיים
קטגוריה:נחל קדרון
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
ג'ייס אוורט

ג'ייס אוורט (אנגלית: Jace Everett; נולד ב-27 במאי 1972 באינדיאנה) הוא מוזיקאי קאנטרי אמריקאי. אוורט פעיל משנת 2005 בחברת התקליטים Epic Records, תחתה הוציא את הסינגל הראשון שלו "That's the Kind of Love I'm In" שהגיע למקום 51 במצעד Hot Country Songs במגזין בילבורד האמריקאי, שהיה גם לסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו. להיטו שכתב, Bad Things, נבחר לשיר הנושא של סדרת הערפדים המצליחה של HBO, דם אמיתי.

==ביוגרפיה==
אוורט נולד ב-7 בינואר 1972 באוונסוויל, אינדיאנה. עבודותיו של אביו גרמו לו ולמשפחתו לעבור לעיתים קרובות; מאינדיאנפוליס לסנט לואיס שבמיזורי ומשם לפורט וורת', טקסס. בגיל 6 הוא החל לנגן מוזיקת קאנטרי בכנסייה שלו ובהופעות בבית הספר. מאוחר יותר בחייו, הוא עבר לנאשוויל שבטנסי במטרה ללמוד באוניברסיטת בלמונט.

בשנת 2005 חתם אוורט באפיק רקורדס, תחתם הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, "That's The Kind of Love I'm In" בחודש יוני באותה השנה. השיר הגיע למקום ה-51 במצעד הקאנטרי וקדם להוצאת אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו, בתחילת 2006.

אוורט כתב ביחד עם ג'וש טרנר את הסינגל "Your Man" שהגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי, עבורו קיבל אוורט את פרס שידור המוזיקה המאוחד. שירים נוספים מהאלבום שיצאו כסינגלים — "Bad Things", "Nowhere in the Neighborhood" ו-"Everything I Want" לא זכו להצלחה בארצות הברית אף על פי ש-"Bad Things" מוקם במקום ה-49 במצעד הסינגלים הבריטי בנובמבר 2009.

השיר "Bad Things" הוא שיר הפתיח של סדרת הטלוויזיה המצליחה של HBO, "דם אמיתי". שרלין האריס, מחברת הספרים עליה מבוססת סדרת הטלוויזיה, ביצעה מחווה לשיר זה בכך שהזכירה אותו בספר העשירי בסדרת "מסתרי הערפדים הדרומיים", "מוות במשפחה". השיר זכה בפרס שידור המוזיקה המאוחד בשנת 2009 בקטגוריית הטלוויזיה בכבלים וכן היה מועמד עבור פרס Scream Awards בקטגוריית "Best Scream Song of the Year".

אלבומו האחרון, "Red Revelations" יצא ביוני 2009. הדואט שביצע ביחד עם המוזיקאי CC Adcock, "Evil is Going on" הוא שיר הנושא לפסקול העונה השלישית של דם אמיתי.

==דיסקוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרי קאנטרי
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:אמני אפיק רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
אידי ישראלוביץ'

אידי ישראלוביץ (נולד ב-1952) הוא השף והבעלים של מסעדת "אידי" באשדוד.

==ביוגרפיה==
אידי ישראלוביץ' נולד בבית החולים הסקוטי בטבריה להורים חקלאים מהמושבה כנרת, אמו מוצאה מטורקיה ואביו מרומניה. בהיותו בן ארבע עברה משפחתו לעכו, אחר-כך לנהריה, אחר-כך לאילת, וחזרה לנהריה ומגיל 17 הוא מתגורר באשדוד. בצבא שירת בחיל הים. בתום שירותו הצבאי עבד בתחילה בתחזוקת אוניות, ולאחר מכן כצולל בקו צינור אילת אשקלון במשך תריסר שנים ונהג לבשל דגים לחבריו במשמרת.

בשנת 1980 פתח ישראלוביץ' ביחד עם טלי אשתו מסעדה שהיו בה ארבעה שולחנות, ברובע ד' באשדוד, כעבור חודשים מספר סגר את המקום ושב לעבודת הצלילה. הפרויקט הבא שלו היה הקמת מסעדת "אשדוד הקטנה" וכעבור שנה עבר למקום אחר.

אידי ישראלוביץ' פתח את מסעדת "אידי", שהתמחתה בדגים, בשנת 1982. הוא פתח מקום בשם "התחנה" באשדוד, אחר-כך פתח את מסעדת "אידי" בהרצליה פיתוח וכעבור זמן מה סגר אותה. ב-1993 הקים מחדש את המסעדה באשדוד, ובשנת 1995 היא עברה למיקומה הנוכחי. בשנת 2000 פתח בצמוד למסעדת הדגים מסעדה בשם "האיטלקייה של אידי", הוא פתח גם בר-קפה במרינה של אשדוד.

ישראלוביץ' מייבא טונה מאינדונזיה, בבעלותו מפעל בו הוא משמר טונה ומכין סלט טונה, אותו הוא מוכר למעדניות.

יש לו פינה בתוכנית הבוקר של קשת.

תפריט המסעדה מורכב ממזטים, דגים ופירות ים מוכנים בפשטות. מרתף היין שלה מכיל אוסף גדול מאוד של יינות ישראלים, בצד מעט יינות זרים. המסעדה מעוטרת בחפצים מאוניות ישנות.

==פרסומים==
* הדגים של אידי, הוצאת כנרת, 2006.

==לקריאה נוספת==

* "אידי", בתוך: חיליק גורפינקל, מסע קולינרי: מדריך מפה לטיולי אוכל, תל אביב, 2009, עמ' 220.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rest.co.il/sites/Default.asp?txtRestID=7917 אתר מסעדת אידי]
* [https://web.archive.org/web/20110121204446/http://www.rest.co.il/sites/Default.asp?txtRestID=7919 אתר אידי במרינה]

=== כתבות ===
* [http://www.mako.co.il/food-chefs/Editor-4bddf8f4f710a11004.htm מתכונים של אידי ישראלוביץ'], באתר mako
* [http://www.haaretz.co.il/Tags/22720.aspx אידי ישראלוביץ'], עכבר העיר
* רם פרייס סיטון, [https://web.archive.org/web/20120601125213/http://food.nana10.co.il/Article/?ArticleID=860515 ביקורת מסעדה - אידי דגים], באתר נענע10, 25 בינואר 2012
* 
* ירון לביא, [https://web.archive.org/web/20200122223109/https://www.cigarmag.co.il/ אידי איש הים האיש ממסעדת 'אידי'], מגזין "סיגר", ספטמבר 2006
* לילך רובין, [https://web.archive.org/web/20071214041050/http://www.chefs.co.il/Index.asp?ArticleID=272&CategoryID=125&Page=1 מוסד: אידי], "על השולחן", גיליון 182
* מירה איתן, [http://www.winet.co.il/he-IL/117/2833/ הלוחש לדגים], מגזין "יין, גורמה & אלכוהול", גיליון 145
* 
* 
* 
* 
* הילה אלפרט, [https://web.archive.org/web/20180830185042/http://www.israelhayom.co.il/site/newsletter_article.php?id=24043&hp=1&newsletter=30.11.2012 אידי שב לשדה הקרב], באתר ישראל היום, 30 בנובמבר 2012
* 

=== סרטונים ===

* 

==== סדרת "מסיפורי אידי" ====

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:אשדוד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
גיי טיימס

גיי טיימס (באנגלית: Gay Times, ידוע בשם GT) הוא מגזין גברים אנגלי המיועד להומואים וביסקסואלים, והוא מהמובילים בתחומו בבריטניה.

==תוכן והוצאה לאור==
מגזין GT יוצא לאור על ידי חברת "Millivres Prowler Group Ltd". הפרסום הראשון של המגזין תחת שמו הנוכחי היה בשנת 1984, זאת לאחר שיצא מאז שנת 1975 תחת השם "HIM". ל-GT מגזין-אחות בשם "דיווה" המיועד לנשים לסביות וביסקסואליות. בנוסף, בעקבות הצלחת המגזין התפצל ממנו החוצה מגזין אחר בשם "AXM" שמתאפיין בגישה קלילה יותר ועוסק באופנה וסגנון חיים.

המגזין מסקר ומציג חדשות, ראיונות, סאטירה, אומנות גברית וטורי ייעוץ. חלק התרבות שלו עוסק במוזיקה, קולנוע, ספרות, אוכל ואינטרנט. בנוסף, למגזין מדור פרסום נרחב. העורך הראשי של המגזין הוא טריס רייד-סמית'.

==גליונות היסטוריים==
ביולי 1991 התראיין לעיתון הכדורגלן ג'סטין פשנו, ובו סיפר על הקשיים בקריירה שלו מאז יצא מהארון באוקטובר 1990. בחודש ספטמבר 2004 יצא המגזין בקמפיין פרסומי שנוי במחלוקת שהוצג ברכבת התחתית של לונדון עם תמונות מתוך מהדורת אותו החודש של המגזין. הקמפיין היה הראשון מסוגו בלונדון שהציג גברים מתנשקים. בשנת 2007 עבר המגזין רענון גרפי ותוכני שבמסגרתו שונה שמו לראשי התיבות GT.

בשנת 2008, בתגובה לטענות של קבוצות אוונגליסטיות על כך שלהומוסקסואלים מנסים להפיץ את הנטיות המיניות שלהם, ערך המגזין הפקה מיוחדת במסגרתה פנה למשרדי פרסום בבקשה להכין כרזות פרסומת שנועדו "למכור" הומוסקסואליות כעניין של בחירה "ולגייס" הומוסקסואלים חדשים. ההפקה היוותה השראה להפקה זהה של מגזין Time Out תל אביב שנה לאחר מכן.

==בתרבות הפופולרית==
*אחד המערכונים של סדרת הטלוויזיה "הממלכה הקטנה", מציג את דאפיד תומאס ("ההומו היחיד בכפר") הולך לחנות העיתונים כדי לקנות את הגיי טיימס. הוא נתקף זעם כשהוא מגלה שמישהו אחד קנה את הגיליון היחיד שמוזמן עבורו, ומסרב להודות בכך שייתכן ויש הומו נוסף בכפר.
*בסרט הקולנוע "משהו יפה" משנת 1996 נראה ג'יימי גונב עותק של המגזין על מנת למצוא בו מקומות מפגש להומוסקסואלים.
==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגזיני גברים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות להט"ב
קטגוריה:להט"ב בממלכה המאוחדת
אלי פולק (כימאי)

אליהו (אלי) פולק (נולד ב-18 באפריל 1950) הוא פרופסור אמריטוס ולשעבר ראש המחלקה לפיזיקה כימית בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע, ממייסדי האגודה לזכות הציבור לדעת ולשעבר ראש חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי (2009-2007). ב-28 ביוני 2016 מונה על ידי שר החינוך נפתלי בנט לחבר המועצה להשכלה גבוהה.

==ביוגרפיה==
פולק נולד בחיפה וגדל בטהראן ובניו יורק. בגיל 12 שב עם משפחתו מארצות הברית. למד בישיבת נחלים ובישיבת מרכז הרב. סיים תואר ראשון, שני ודוקטורט בכימיה באוניברסיטה העברית ופוסט דוקטורט באוניברסיטת קולומביה. משנת 1979 הוא חבר הסגל האקדמי של מכון ויצמן ומ-1990 פרופסור מן המניין.

לאחר הסכמי אוסלו הצטרף לחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, ואף עמד בראשו במשך שנתיים. פולק עסק שנים ארוכות בנושאי ביקורת תקשורת. ב-1995 הקים את האגודה לזכות הציבור לדעת ומאז הוא עומד בראשה. ב-1998 מונה לחבר מליאת רשות השידור.

מתגורר בירושלים. נשוי ואב לחמישה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20200217234438/https://www.hazofe.co.il/ פרופיל: אלי פולק – מרותק מההתפתחויות בסין], אתר הצופה, 19 באוגוסט 2008
* [http://www.weizmann.ac.il/chemphys/pollak/ אתר של אלי פולק] באנגלית
* [https://web.archive.org/web/20141129151329/http://www.weizmann.ac.il/chemphys/pollak/home.html קורות חייו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: כימיה
קטגוריה:חברי חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי
קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:חברי מליאת רשות השידור
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:ראשי חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי
קטגוריה:חברי המועצה להשכלה גבוהה
קטגוריה:האגודה לזכות הציבור לדעת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
ערב (יישוב עתיק)

ערב הייתה עיר יהודית בתקופת בית שני המשנה והתלמוד, לפני הכיבוש הערבי הייתה במקום אוכלוסייה נוצרית. כיום שוכנת במקום העיר עראבה.

==היסטוריה==
ערב הייתה מהערים הגדולות בגליל בתקופת בית שני. "שמעון החשמונאי (המאה ה-2 לפנה"ס), העביר תושבים מערב ליהודה". 

בראשית המרד הגדול הציב קסטיוס גאלוס (המאה ה-1), חיל מצב בערב, אך הוא חוסל על ידי התושבים. כשהגיע צבאו של אספסיינוס (המאה ה-1), הוא החריב את ערב, וכל תושבי היישוב נהרגו או נמלטו ולאחר חורבן בית המקדש השני התחדש בו יישוב יהודי גדול, משמרת הכהונה מבית משפחת פתחיה התיישבה במקום, ושכנה בו ישיבתו של רבי שמעון בן יוחאי (המאה ה-2). 

רבן יוחנן בן זכאי (המאה ה-1), ישב בערב שמונה עשרה שנה והורה בה, וכך גם רבי חנינא בן דוסא (המאה ה-1). מסורת יהודית קדומה מציינת כי כאן נמצאים גם קברו וקבר אשתו. לפי מסורת עממית מימי הביניים נקבר בערב גם רבי ראובן בן אצטרובילי (המאה ה-2).

היישוב נזכר בצורה "ערבה" אצל אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), המציין אותו כיישוב בנפת ציפורי.

==סוגיית השם==
יוסף קלוזנר, בספרו, 'בימי הבית השני', מנסה לתת תשובה לשאלה מדוע 'ערב', עיר גלילית הנזכרת פעמים הרבה בתלמוד ובמדרש אינה נזכרת בכתביו של יוסף בן מתתיהו. האחרון מזכיר את העיר המבוצרת 'גברה', שהייתה מן הערים הגדולות ביותר בגליל בימי הבית השני. קלוזנר, המסתמך גם על כך ש'גברה' אינה נזכרת בספרות התלמודית והמדרשית, וטוען ש'גברה' ו'ערב' חד הן, וכי השם הכפול מקורו בחילוף אותיות של המעתיקים לשפה היוונית.

==ממצאים ארכאולוגיים==
בשנת 1968 נחשפו במקום שרידי כנסייה מהתקופה הביזנטית מראשית המאה השישית. ברצפת הפסיפס של הכנסייה שובצה כתובת ביוונית: 

==קישורים חיצוניים==
רבקה שפק ליסק, [http://www.faz.co.il/story?id=5718 עראבה, העיר ערב היהודית בעבר], באתר ארץ הצבי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
יוסף שלחין

יוסף שַׁלְחִין (27 במאי 1924 – 31 ביולי 2016) היה במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק ואמן ישראלי. בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה העשרים יצר כ-14 סרטים עלילתיים לילדים ובני נוער, בהם נודע בעיקר סרטו "הילד מעבר לרחוב", אשר זכה להצלחה בישראל ומחוצה לה. בשנות חייו האחרונות עסק שלחין בפיסול תבליטי בדים של אירועים שונים מהמאבק להקמת המדינה וההתיישבות בארץ ישראל, אשר לא צולמו או תועדו מעולם.

==חייו==
שלחין נולד בבלגיה בשנת 1924. בגיל חמש עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהשתקעה במושבה באר יעקב. עקב משבר בענף הפרדסנות והקשיים הכלכליים אליהם נקלעה המשפחה, נשלח שלחין להתגורר אצל דודו בתל אביב. בשנות ילדותו ונעוריו עבד בעבודות שונות לפרנסת המשפחה, עד הצטרפותו להכשרת הנוער העובד בקיבוץ תל יוסף.

בשנת 1941 הצטרף לארגון ההגנה תחת חסותו של המפקד אסף שמחוני. במלחמת העולם השנייה שירת בצי הבריטי. עם תחילת מלחמת העצמאות, גויס לפלמ"ח, שירת בגדוד הרביעי והיה בין מלווי השיירות לירושלים הנצורה.

שנתיים לאחר קום המדינה השתחרר שלחין מצה"ל, נישא והתיישב בראשון לציון. זמן קצר לאחר מכן נסע עם משפחתו ללמוד קולנוע בארצות הברית. עם חזרתו לארץ בשנת 1958, החל להפיק סרטים חינוכיים ועלילתיים לילדים ונוער, שעסקו בנושאים מחיי היומיום של אותן שנים בארץ, בהם שילב גם את זכרונות ילדותו שלו. סרטים אלו נכתבו, בוימו והופקו על ידי שלחין עצמו באמצעים דלים, אך זכו לפופולריות רבה בהקרנות שנערכו בבתי ספר ומועדוני תרבות ברחבי הארץ.

שלחין התגורר בראשון לציון, וגידל בה את שלושת ילדיו. בשנת 2007 יצא ספרו: "מדור לדור - בעיני הלוחם הפלמ"חניק יוסקה" אשר מספר את סיפורה של המדינה דרך יצירותיו.

==סרטיו==
סרטיו הידועים הם "מעשה בילד עזוב" (1961) שעסק בהתמודדות עם בעיות עוני בשנות החמישים; "תמר שובי הביתה" (1964) על מחלת שיתוק ילדים והתמודדות הנפגעים ממנה; "בבית זה גדלנו" ו"הבן האובד" (1968) שתיארו את חיי ילדים בראשית היישוב; "לא נזוז מכאן" על חיי ילדים תחת הפגזות ואימת המחבלים בגבול הצפון בשנות השבעים; "אבא הלך למילואים", קומדיה לחיזוק מורל הילדים לאחר מלחמת ששת הימים, ועוד. סרטו הידוע ביותר הוא "הילד מעבר לרחוב" (1965) אשר במרכזו עמד דוד (אותו שיחק בנו, שאול שלחין), ילד בן 12, בן לאב אלכוהוליסט, אשר מסתבך בפריצה ובורח מביתו. הסרט הוקרן בבתי קולנוע בכל רחבי הארץ וזכה להצלחה גם בפסטיבלים ברחבי העולם.

==יצירותיו==
שלחין כאמן, 1995
בתחילת שנות ה-80 החל שלחין, במקביל להקרנות סרטיו, לעסוק ביצירת תבליטי בדים בטכניקה שפיתח בעצמו, תוך כדי ניסוי וטעיה. הנושאים ביצירותיו הם אירועים וסיפורי גבורה מראשית תקופת היישוב, אשר לא תועדו מעולם ביצירה ויזואלית ולכן יש חשש שעם השנים יהפכו לזיכרון היסטורי עמום. מה שהחל תחילה כתחביב, הפך לאורך השנים למפעל חייו של שלחין, שיצר יותר מ-40 קולאז'ים צבעוניים גדולי ממדים. היצירות עוסקות במאבקים ומלחמות ישראל, בהם המאבק על תל חי, ירושלים במלחמת העצמאות ותקופת ההעפלה, אישים שונים (אלכסנדר זייד, רחל המשוררת, שרה אהרנסון), רצח יצחק רבין ותיעודן של ערים שונות בארץ בראשית ימיהן: ראשון לציון בימי המייסדים, תל אביב של שנות ה-30, חיפה עיר הנמל הראשונה ועוד.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:באר יעקב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
אגאפטוס הראשון

אגאפטוס הראשון (בלטינית: Agapetus I; 489/490 – 22 באפריל 536) כיהן כאפיפיור משנת 535 ועד מותו. לימים הוכרז כקדוש נוצרי.
== חייו ==
אגאפטוס נולד ברומא שבממלכת האוסטרוגותים. תאריך לידתו המדויק אינו ידוע. אגאפטוס היה בנו של גורדיאנוס (Gordianus) - כומר אשר נרצח במהלך המהומות שאירעו בתקופת כהונתו של האפיפיור סימכוס. שמו של אביו יכול לרמז על קשר משפחתי לשני אפיפיורים אחרים: פליקס השלישי וגרגוריוס הראשון. גרגוריוס היה צאצא של פליקס, ואביו של גרגוריוס, אדם בשם גורדיאנוס, גם החזיק בתפקיד בכנסייה הרומית.

אגאפטוס פעל לצד קסיודורוס וייסד ברומא ספרייה כנסייתית של כתבי יד בשפות היוונית והלטינית, וכן פעל לצד קסיודורוס ותרגם את כתבי הפילוסופים היווניים ללטינית.

בשנת 535 נבחר לתפקיד האפיפיור. פעולתו הראשונה כאפיפיור היה שרפה פומבית של צו הנידוי שהוצא כנגד בוניפקיוס השני.

במהלך כהונתו עמד הגנרל הביזנטיני בליסאריוס לפלוש לממלכת האוסטרוגותים. המלך תאודאהאד פנה אל האפיפיור וביקש כי יסייע במניעת המלחמה בכך שיפעיל את השפעתו על קיסר האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון. על מנת לממן את המסע נאלץ אגאפטוס למשכן חפצי קודש כנסייתיים, ויצא באמצע החורף, מלווה בחמישה הגמונים ושיירה גדולה לקונסטנטינופול, אליה הגיע בפברואר 536.

שליחותו של אגאפטוס נכשלה ויוסטיניאנוס פלש לאיטליה.

בקונסטנטינופול פרץ סכסוך בינו לבין קיסרית האימפריה הביזנטית תאודורה, קיסרית האימפריה הביזנטית בעקבות השבתו לכהונה של אנתימוס הראשון, הגמון קונסטנטינופול אשר הודח על ידי אגאפטוס בשל דעותיו המונופיזיטיות.

בעת שהותו בקונסטנטינופול חלה אגאפטוס ומת ב-22 באפריל 536, אחרי כהונה של כעשרה חודשים. גופתו הובאה לרומא והוא נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.

לימים הוכרז אגאפטוס כקדוש נוצרי הן בקרב הכנסייה הקתולית והן בקרב הכנסיות האורתודוקסיות. יום חגו הוא 22 בספטמבר בקרב הכנסייה הקתולית, ו-22 באפריל בכנסיות המזרחיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/01202c.htm קורות חיים]
* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-6
קטגוריה:נפטרים ב-536
קחו עמכם דברים

קחו עמכם דברים הוא שם האלבום השני של ירמיהו, שיצא לאור בשנת 2009. שמו של האלבום הוא כשם אחד השירים בו, הלקוח מפסוק בספר הושע.

באלבום 10 שירים, ובניגוד לאלבומו הראשון שהכיל בעיקר ניגונים ללא מילים, באלבום זה לרוב השירים יש מילים הלקוחות מהמקורות. שותפים באלבום בין השאר הוד דיין (המדרגות) וחיליק פרנק.

האלבום יצא לאור לאחר יותר משמונה שנים מאז האלבום הראשון, "כנגן המנגן", והוא מכיל מאפיינים חדשים שלא היו קיימים באלבום הראשון. לדברי ירמיהו, האלבום השני בא לאחר תהליך של הבשלה והתבגרות, "מדובר בתהליך רוחני ונפשי. כל ניגון ירד לעולם רק לאחר שהכלים הראויים הובשלו".

==רשימת השירים==
<div style="direction: rtl;">
{|border=0
|-
|
#ישמחו
#נער הייתי
#ונגינותי ננגן
#למקדשך
#עת הזמיר
#ניגון התבודדות
#היום
#קחו עמכם דברים
#מעברים
#ישמח צדיק
|}
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* עדי (דוד) אהרן, [http://www.breslev.co.il/articles/ונגינותיו_ננגן_ביקורת_אלבום/תרבות_יהודית/יהדות.aspx?id=15455&language=hebrew ונגינותיו ננגן - ביקורת אלבום], באתר "ברסלב ישראל", 13 במרץ 2010

קטגוריה:אלבומים בעברית
סילבריוס

סילבריוס (בלטינית: Silverius; מת ב-2 בדצמבר 537) כיהן כאפיפיור מ-8 ביוני 536 ועד חודש מרץ 537. לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי.

==ביוגרפיה==
סילבריוס היה בנו (מחוץ לנישואין) של האפיפיור הורמיסדס. סילבריוס נולד בטרם אביו הפך לכומר נוצרי.

למרות דרגתו הנמוכה בהיררכיה הכנסייתית, סילבריוס נבחר לתפקיד האפיפיור ב-8 ביוני 536, בתמיכת מלך האוסטרוגותים תאודאהאד, וזאת כחלק במאבקו של תאודאהאד בקיסרית האימפריה הביזנטית תאודורה אשר תמכה בבחירתו של ויגיליוס לתפקיד האפיפיור. סילבריוס נבחר לאחר מותו של קודמו, אגאפטוס הראשון בקונסטנטינופול במהלך ויכוח בדבר כהונתו של אנתימוס הראשון, הגמון קונסטנטינופול אשר הודח על ידי אגאפטוס בשל דעותיו המונופיזיטיות.

ב-9 בדצמבר 536 פלש הגנרל הביזנטיני בליסריוס לעיר רומא. ויטיגס, יורשו של תאודאהאד, מלך האוסטרוגותים, צר על העיר מספר חודשים, עד שתושביה גוועו ברעב.

במרץ 537 הודח סילבריוס בטענה שהתכתב עם ויטיגס על כניעת העיר, והפך לנזיר פשוט. סילבריוס הגיע לקונסטנטינופול, וביקש את עזרת הקיסר יוסטיניאנוס הראשון, אשר שלח אותו לרומא. בדרכו לרומא הוא נתפס על ידי ויגיליוס, אשר כלא אותו באי פאנדאטאריה (או, על פי הליבר פונטיפיקליס, בפלמרולה), שם הוא מת ב-20 ביוני 537.

הוא הוזכר כקדוש נוצרי לראשונה במאה ה-11, וכיום הוא הקדוש המגן של האי פונזה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/13793a.htm קורות חיים]
* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים שהתפטרו
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-6
קטגוריה:נפטרים ב-537
מחלת רנו

מחלת רנו
מחלת רנו או תסמונת רנו או תופעת רנו (באנגלית: Raynaud phenomenon) היא תופעת שינוי צבע בגוף האדם, שיכולה להיות ללא רקע שניוני (אין מחלה ברקע שמסבירה זאת) או שניונית למחלה כמו זאבת (לופוס) מחלות רקמת חיבור ועוד.

התופעה נובעת לרוב מכיווץ כלי דם קטנים דוגמת עורקיקים הנובע מחשיפה לקור. קיים מצב נדיר יותר שלפיו התופעה קורית בחשיפה למצב דחק (stress).

התופעה מערבת אצבעות של הידיים ושל כפות הרגלים ולפעמים גם אוזניים ואת קצה האף ומאופיינת בשלוש פאזות: בשלב הראשון יש הלבנה של האצבעות, לאחר מכן כיחלון (ציאנוזיס) ובסופו של דבר האצבעות מאדימות. אם תופעות אלו נמשכות, הסכנה היא נמק של האצבעות. (חשוב להבדיל בין תופעה זו, המאופיינת בשלוש פאזות כאמור, לבין כיחלון של האצבעות כתוצאה מקור: אקרו-ציאנוזיס, המאופיין בפאזה אחת בלבד). לרוב, שינוי הצבע מלווה בתחושת כאב ונימול.

התופעה יכולה להימשך דקות עד שעות. התופעה לרוב מופיעה לראשונה אצל מתבגרים, ואז לרוב המופע הוא סימטרי וללא מחלת רקע. לעיתים המחלה מופיעה רק בשנות הבגרות ופוסקת לאחר מכן, ולעיתים היא מהווה סימן מקדים להתפתחות סקלרודרמה.

הלבנה של האצבעות היא גם אחד הסימנים הקליניים הברורים ביותר למחלת רנו.<ref></ref>

== טיפול ==
טיפול שמרני הכולל שמירה על כפות ידיים חמות, למשל על ידי לבישת כפפות חמות או הישמרות בסמוך למקור חום. 

אם טיפול רגיל אינו עוזר, עוברים לטיפול תרופתי הגורם להרחבה של כלי דם, כגון שימוש בתרופה אמלודיפין ממשפחת התרופות חוסמי תעלות סידן.

יש להימנע ככל הניתן משימוש בחוסמי בטא שכן הם גורמים לכיווץ כלי דם ועלולים להחמיר את מחלת רנו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הפרעות רקמות חיבור מערכתיות
שמורת עין ארובות

שְׁמוּרַת עֵין אֲרֻבּוֹת היא שמורת טבע באזור השרון הצפוני, במוצא נחל עירון אל המישור, ממזרח למושב עין עירון. מדרום-מערב לשמורה נמצא תל אסור.
== גאוגרפיה ==
השמורה המשתרעת על שטח של 17.2 דונם הוכרזה ב-14 בספטמבר 1989. מקור שמה באחד מניסיונות הזיהוי של תל אסור עם אֲרֻבּות המקראית, מקום מושבו של נציב המחוז השלישי של שלמה (מלכים א, ד, י). מטרת הקמת השמורה הייתה לשמר בית גידול לח האופייני לאזור רמות מנשה, ושימור בית הגידול של טריטון הפסים, דו-חי ממשפחת הסלמנדריים הנמצא בסכנת הכחדה בישראל והוא חיה מוגנת. 

בשמורה שני מעיינות עונתיים המתייבשים בסוף הקיץ. סביב המעיינות צמחייה אופיינית לבתי גידול לחים, כגון עצי תאנה, אגמון, פטל קדוש ועוד. בתקופת המנדט הוקמו סביב המעיינות קירות שיצרו שתי בריכות. בתוך הבריכות גדלה צמחייה אופיינית לנוף מים, כגון גרגיר הנחלים עדשת מים ועוד. במשך השנים חלה ירידה במגוון המינים המאפיינים בתי גידול לחים ובמקומם כוסתה השמורה בכיסוי צפוף של פטל.

בעבר היה המעיין אחד ממקורות המים של נחל חדרה, אליו זרמו דרך נחל עירון. בתקופת המנדט שפע המעיין 1-0.6 מיליון קוב מים בשנה, בין השנים 1967-1949 נמדדה שפיעת מים של כ-0.5 מיליון קוב בשנה. כיום נשאבים מי המעיינות ואינם זורמים עוד לנחל.

בשנים האחרונות שוקם מעיין עין ארובות לזכרו של איציק דורי, חבר קיבוץ מצר אשר נהרג בפיגוע בקיבוץ בשנת 2002. במקום הוצבה אנדרטה לזכרו.

הגישה לשמורה היא בדרכי עפר ממושב עין עירון. בעבר הייתה גם גישה מצומת משמר הגבול בכביש 65, אך גישה זו נחסמה על ידי חקלאי שמעבד חלקה בסמוך למקום.

==גלריית תמונות==
<gallery>
En Arubot (5).JPG |עצי תאנה בשמורה
En Arubot (9).JPG |הצמחייה בשמורה מוקפת בקיר אבנים
En Arubot 1.JPG |בריכה סביב אחד המעיינות, הבריכה יבשה בסוף הקיץ
En Arubot (4).JPG| מבט כללי על השמורה ממרפסת התצפית
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.inature.info/wiki/שמורת_עין_ארובות שמורת עין ארובות] - מתוך "טבע ונופים בישראל" (בקטגוריית "[http://www.inature.info/wiki/טיולים_במרכז טיולים במרכז]").
* [http://old.parks.org.il/BuildaGate5/general2/data_card.php?Cat=0~50~~825536596~Card2~&ru=&SiteName=parks&Clt=&Bur=440058663 מצגת ממשק שמורת טבע עין ארובות] באתר רשות הטבע והגנים
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:השרון: שמורות טבע
קטגוריה:עין עירון
ארובות
סלמן חוגי עבודי

חכם סלמן חוגי עבודי (תמוז ה'תרנ"ד, 1894 או תרנ"ו<ref>במסמך רשמי של בתי הדין הרבניים, עם מינויו לבית הדין הגדול, נתאחרה שנת לידתו לתרנ"ז (, 474)</ref> – כ"ה באדר א' ה'תשל"ג, 27 בפברואר 1973) היה הרב הראשי האחרון של בגדאד ובסוף ימיו אב בית דין בירושלים, וחבר מועצת הרבנות הראשית ובית הדין הרבני הגדול.

==ביוגרפיה==
נולד בבגדאד. למד בתלמוד תורה "מדרש תלמוד תורה", ובישיבת מדרש בית זלכה. כדי להימנע מגיוס לצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה נמלט בשנת 1916 (ה'תרע"ו) עם הרב יהושע משה לבצרה, שם התארחו בבית הרב המקומי יחזקאל ששון. בתקופה זו ייסד את ישיבת "עזרא הסופר" בכפר שבו נקבר עזרא הסופר. בסיום המלחמה חזר לבגדאד והחל לשמש כראש ישיבת "תומכי תורה". מסר שיעורים גם במדרש בית זלכה. בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) נבחר לשמש כחבר הוועד הרוחני וחבר בית הדין בבגדאד. בשנת 1928 (ה'תרפ"ח) מונה לאב בית הדין בבגדאד, ובשנת 1947 (ה'תש"ז) החל לשמש כרבה הראשי של בגדאד וראש בית הדין לערעורים.

בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל ונשלח לעבוד בנטיעת עצים בקרן קיימת. אחד ממכריו שראה זאת דאג לפרסם את שמו, ובחודש פברואר 1952 (שבט ה'תשי"ב) הוא מונה לדיין בבית הדין בפתח תקווה. ובשנת 1957 (ה'תשט"ז) מונה לאב בית דין בירושלים. בשנת 1960 (ה'תש"ך) החל לשמש כנציג של מועצת הרבנות הראשית בוועדה לבחירת הרבנים הראשיים והתפטר ממנה יחד עם מספר נציגים נוספים לאחר שעמדתם לא התקבלה, ופנה לבג"ץ נגד החלטות שהתקבלו לאחר מכן. בשנת 1964 (ה'תשכ"ד) החל לשמש כחבר מועצת הרבנות הראשית, ובשנת 1965 (ה'תשכ"ה) התמנה לבית הדין הרבני הגדול לערעורים. מסר שיעורים בבית הכנסת "אוהל רחל" שבשכונת רוחמה.

הלך לעולמו בכ"ה באדר א' ה'תשל"ג, 27 בפברואר 1973, ונקבר בהר הזיתים.
בית הכנסת אהל רחל בשכונת "רוחמה" (מקור ברוך)

== לקריאה נוספת ==
* שמעון שר שלום, חכמי בבל - מסכת חייהם המופלאה של חכמי בבל, ירושלים ה'תשס"ג, עמ' 274–278
* תמיר שלמה כהן, להורות חכמה ומשפט - תולדות חייו ופועלו, ירושלים ה'תשע"ט.

==קישורים חיצוניים==
* [http://iraqijews.info/?p=1626 הקלטות של החכם סלמן עבודי], האתר העיראקי
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=772 רבי סלמאן חוגי עבודי] באתר MyTzadik

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:רבנים עיראקים
קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הבבלים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:בגדאד: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:בוגרי מדרש תלמוד תורה
התנגשות (מדעי המחשב)

במדעי המחשב, התנגשות היא מצב הנוצר כאשר ערכי מידע חולקים את אותו ערך גיבוב, מזהה ייחודי אוניברסלי, סיכום ביקורת או מזהה ייחודי אחר. כאשר מתבצע מיפוי של קבוצה גדולה לקבוצה קטנה ממנה, בהכרח נוצרות התנגשויות על פי עקרון שובך היונים.

פונקציות מיפוי מנסות לרוב למזער את כמות ההתנגשויות כדי לשרת את מטרתן. בפונקציות גיבוב, התנגשויות גורמות לחיפוש הערך בין מספר גדול יותר של תאים. בפונקציות גיבוב קריפטוגרפיות היכולת למצוא התנגשות בין שני ערכים מובילה לשבירה של הפונקציה. בעת שימוש במזהים ייחודיים כגון GUID או בדיקת יתירות מחזורית זיהוי של שני ערכים עלול לגרום לבלבול ביניהם ולשימוש בערך לא נכון.

==ראו גם==
*עקרון שובך היונים
*פרדוקס יום ההולדת

קטגוריה:מבני נתונים
קטגוריה:פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות
למפיאו

למפיאו, סביבות [[1936–1937]]
ראשי מנהיגי ה[[קנגאסו של למפיאו מוצגים לראווה לאחר הסרתם]]
למפיאו (בפורטוגזית: Lampião, מילולית: "מנורת שמן גדולה"; 1898–1938) היה הכינוי בו נודע וירגוליניו פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Virgolinio Ferreira da Silva), פורע-חוק ברזילאי מפורסם ומנהיג חבורת קנגאסו שהטילה את חתתה על אזור הסרטאו בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, עד שנתפס והוצא להורג בידי הכוחות הפדרליים.

על שמו נקרא העיתון O Lampião da Esquina.

==קורות חייו==
וירגוליניו נולד בכפר סרה טליאדה (Serra Talhada) שבסרטאו של מדינת פרנמבוקו כבנם השלישי של משפחת איכרים צנועה. עד לשנות ה-20 של חייו היה וירגוליניו אומן מעבד עור וידע קרוא וכתוב. כאשר נהרג אביו בעימות עם המשטרה בשנת 1919 ביקש וירגוליניו נקמה, ולאחר שקיבל את מבוקשו הפך למבוקש בידי החוק. במהלך שני העשורים הבאים הנהיג למפיאו חבורת קנגאסירוס שמספרם לא עלה על כ-50 ברחבי הסרטאו. אלו היו חמושים בנשק קל שרובו היה נשק שלל מהתנגשויותיו עם המשטרה. למפיאו ואנשיו נהגו לתקוף עיירות קטנות וחוות, להרוג אנשים ובקר, לשבות בני ערובה לשם קבלת כופר נפש, לפגוע בקורבנותיו בעינויים, אונס, הטלת מום וביזה. בשנת 1930 הצטרפה אליו חברתו מריה דאה (Déa), שכונתה "מריה היפה", ולקחה חלק במעללי החבורה ואשר ילדה לו בת בשנת 1932.

ב-28 ביולי 1938 נפלו למפיאו ואנשיו למארב משטרתי חמוש במכונות ירייה שהונח בחוות אנז'יקו (Angico) שבסרז'יפה, שהייתה אחד ממקומות המסתור שלהם, בעקבות בגידתו של אחד מתומכיהם. בקרב נפלו למפיאו, מריה ותשעה מאנשיו. ראשיהם נכרתו מעליהם ונשלחו לסלבדור על מנת שיבחנו בידי מומחים מהמכון המשפטי ויוצגו לציבור לאחר מכן. בשנת 1971 עלה בידי משפחות ההרוגים לקבל בחזרה את הראשים הכרותים על מנת להביאם למנוחתם האחרונה.

== גיבור עממי ==
למפיאו ומריה היפה הפכו לאגדה ולדמויות באינספור סיפורים עממיים, ספרים, ספרות קורדל, שירים, סרטים ומספר אופרות סבון רוויות דרמה, תשוקה ואלימות. על אף אכזריותו כלפי תושבי הארץ הדלים, הצטיירה דמותו כגיבור עממי המנהיג מרידת איכרים כנגד הקולונלים (coroneis), בעלי האחוזות רבי הכוח.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20100411080432/http://www.infonet.com.br/lampiao/ אתר רשמי] המתוחזק בידי נכדתו של למפיאו

קטגוריה:פשע בברזיל
קטגוריה:ברזיל: תרבות
קטגוריה:ילידי 1897

קטגוריה:נפטרים ב-1938
מדינת א-סדר

מדינת א-סדר
השוק במדינת א-סדר
מדינת א-סדר (בערבית: مدينة الصدر בתעתיק: מדינת אלצדר) היא מחוז פרוורי של העיר בגדאד שבעיראק. היא נבנתה ב-1959 על ידי ראש הממשלה עבד אל-כרים קאסם ולאחר מכן שונה שמה באופן לא רשמי ל"מדינת א-סדר" על שם המנהיג השיעי מוחמד מוחמד סאדק א-סדר.

מדינת א-סדר (בשמה הרשמי מחוז א-ת'ורה) היא אחת מתשעה מחוזות אדמיניסטרטיביים בבגדאד. בעברה פרויקט דיור ציבורי שהוזנח על ידי סדאם חוסיין והיא מונה כיום כשני מיליון תושבים שיעים.

==היסטוריה==
מדינת א-סדר הוקמה כתגובה למחסור בדיור בבגדאד, כשהוקמה היה שמה "עיר המהפכה" (مدينة ألثورة) היא סיפקה דיור לעניי בגדאד, אשר היגרו רובם מאזורי הכפר וגרו עד אז בתנאים מחפירים. היא הפכה במהרה למעוז המפלגה הקומוניסטית העיראקית והייתה בה התנגדות חזקה להפיכת מפלגת הבעת' של 1963.

לאחר ההפיכה הפכה לסדאם סיטי על שם סדאם חוסיין. לאחר כיבוש בגדאד באפריל 2003 במהלך מלחמת עיראק שונה שמה באופן לא רשמי למדינת א-סדר. בשנת 2008 ניהלו כוחות צבא ארצות הברית, ובהם צוות קרב חטיבתי מהדיוויזיה הרביעית, קרבות קשים כנגד כוחות המילציה של מוקתדא א-סדר במדינת א-סדר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בגדאד
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1959
אוניברסיטה ציבורית

אוניברסיטה ציבורית היא אוניברסיטה שרוב המימון שלה ממשלתי (ושכר הלימוד מסובסד על ידי הממשלה בזכות כך), וזה לעומת אוניברסיטה פרטית שהמימון שלה הוא פרטי והיא צריכה לכסות את העלויות שלה בעצמה (שכר לימוד לא-מתוקצב). המושג של אוניברסיטה ציבורית נפוץ במיוחד בארצות הברית שם האוניברסיטאות מחולקות לציבוריות ופרטיות.

במדינות שונות בעולם האוניברסיטאות המרכזיות הן ממשלתיות או פרטיות כמפורט בהמשך.

== ישראל ==

ישנן תשע אוניברסיטאות מחקר ציבוריות בישראל:
*אוניברסיטת אריאל בשומרון
*אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
*אוניברסיטת בר-אילן
*אוניברסיטת חיפה
*אוניברסיטת תל אביב
*האוניברסיטה העברית בירושלים
*האוניברסיטה הפתוחה
*הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
*מכון ויצמן למדע (מדרשת פיינברג)

בנוסף להן ישנן עשרות בודדות של מכללות וכן מכונים ומוסדות נוספים להשכלה גבוהה. כמו גם קיימות כתריסר שלוחות של אוניברסיטאות חוץ. מכלול תחומי ותכני מוסדות ההשכלה נקבעים על ידי הנהלת האוניברסיטה כמו גם מינוי הסגל האקדמי ודרכי ההוראה, אך לקבלת תארים יש לקבל את אישורו של הגוף הממלכתי המפקח על הנושאים האקדמאים, המועצה להשכלה גבוהה אשר קובע על פי נתוניו את העברת התקציב הממשלתי למוסדות המפקח בין היתר על הקמת אוניברסיטאות ומכללות אקדמאיות חדשות, הרחבת הקיימות והמלצות להכרה במוסדות אקדמיים כולל שלוחות מוסדות ההשכלה ברחבי העולם. ההבדל העיקרי בין אוניברסיטה ומכללה הוא, כי הנפקת תואר דוקטור תיתכן באוניברסיטה בלבד. באופן תאורטי, מכללה יכולה להגיש מועמדות למועצה כדי לשדרג את מעמדה למעמד אוניברסיטה.

== אוסטרליה ==
באוסטרליה יש 38 אוניברסיטאות ציבוריות וארבע אוניברסיטאות פרטיות. ארבע האוניברסיטאות הפרטיות הן: אוניברסיטת הבונד, אוניברסיטת צפון אוסטרליה, הסניף האוסטרלי של אוניברסיטת קרנגי מלון האמריקאית והסניף האוסטרלי של אוניברסיטת קרנפילד הבריטית.
== גרמניה ==
מרבית המוסדות להשכלה גבוהה הם ציבוריים ומופעלים על ידי מדינות גרמניה. כל המרצים הקבועים הם עובדי ציבור. באופן כללי, האוניברסיטאות הציבוריות זוכות למוניטין גבוה יותר מאשר מוסדות פרטיים. בין השנים 1972 - 1998 הלימודים באוניברסיטאות ציבוריות היו פטורים משכר לימוד; אולם מאז, מספר מדינות הנהיגו שכר לימוד נמוך יחסית, בעיקר לתארים מתקדמים.
== סין ==
בסין האוניברסיטאות הן ציבוריות ומנוהלות על ידי הממשלה המחוזית המקומית באזור שלהן. יש מספר קטן של מוסדות להשכלה גבוהה של מהנדסים בבעלות פרטית, אך הן אינן רשאיות בדרך כלל לתת תואר ראשון.

== פינלנד ==
בפינלנד כל האוניברסיטאות הן ציבוריות וללא תשלום שכר לימוד כלל.

== צרפת ==
בצרפת רוב האוניברסיטאות הן ציבוריות ובתשלום שכר לימוד נמוך. יוצא דופן מיוחד הם בתי הספר למנהל עסקים.

== קנדה ==
בקנדה האוניברסיטאות הן באחריות המחוז שבו הן נמצאות. רוב כמעט מוחלט של האוניברסיטאות הן ציבוריות מחוזיות.

== ראו גם ==

* אוניברסיטה לאומית
*אוניברסיטה פרטית
* אוניברסיטאות בישראל

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
ציבורית
צאריצה (נהר)

נהר צאריצה (ברוסית: Царица) הוא נהר בדרום רוסיה, היובל הימני של וולגה. הנהר עובר בחלק המרכזי של וולגוגרד.

מקור השם ככל הנראה ממילה טורקית "סארי-סו" שפירושה "המים הצהובים" או מהמילה "סארי-סין" שפירושה "האי הצהוב".

שמו של הנהר הוא המקור לשם "צאריצין", שמה המקורי של העיר וולגוגרד. העיר הייתה מחולקת לשני חלקים: האזור הצפוני "אזור צאריצה" והאזור הדרומי "מעבר לצאריצה". בתקופה הסובייטית שמו של הנהר שונה ל"פיונרקה", אך לאחר התפרקות ברית המועצות הוחזר השם המקורי.

מוצא הנהר בסביבת הכפר גורקובסקי והוא זורם כשני קילומטר לכיוון וולגוגרד. בתוך העיר הנהר זורם בעמק רחב עם גדות גבוהות. בשנות ה-60 של המאה ה-20 בחלק התחתון נבנתה מערכת צינורות והנהר הוכנס בתוכן.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:מחוז וולגוגרד: גאוגרפיה
קטגוריה:וולגוגרד
ועדת חקירה

ועדת חקירה היא ועדה המוקמת כדי לבחון אירועים חריגים. במדינת ישראל ישנם חוקים המורים את נוהלי הקמת ועדות חקירה ציבוריות.

==רקע היסטורי==
התפתחות מוסד החקירה החלה בבריטניה בסוף המאה ה-17. ישנן עדויות לכך שוועדה מיוחדת בפרלמנט הבריטי ערכה חקירה לאחר שמועות על בזבוז כספי ציבור בצי הבריטי. כמו כן, במאה ה-19 נערכו חקירות בנושאים הקשורים למלחמה עם צרפת ולמלחמת קרים. בשנת 1888 ניסו הבריטים לקיים חקירה שלא באמצעות ועדה פרלמנטרית, וזאת על ידי חוק שיצר ועדת חקירה מיוחדת, המורכבת ממשפטנים ובעלת סמכויות לזמן עדים שיופיעו בפניה ויציגו לפניה מסמכים. הציבור הבריטי הביע אמון רב בוועדה זו שלא הייתה פרלמנטרית, ובכך הביא למעשה לחקיקת חוק ועדות החקירה 1921 (Tribunals of Inquiry Act). החוק אפשר לממשלה הבריטית להקים ועדות חקירה במטרה לחקור נושא בעל חשיבות ציבורית דחופה באישור שני בתי הנבחרים.

חודשיים לפני שחוקק בבריטניה חוק ועדות חקירה בשנת 1921, נחקקה בארץ ישראל המנדטורית פקודת ועדות החקירה. ועדת החקירה הייתה מוסד מייעץ אשר עסק בנושאים כמו מצוקת הדיור ונוהלי העבודה של הנמלים. הנציב העליון היה בעל הסמכות להחליט על הקמת ועדת חקירה, שכן היה הרשות המחוקקת והמבצעת. פקודת ועדות החקירה נשארה גם במדינת ישראל, בשינויים קלים, עד לחקיקת חוק ועדות חקירה, תשכ"ט-1968.
==סוגי ועדות חקירה ציבוריות בישראל==
* ועדת חקירה ממלכתית – ועדת חקירה ציבורית המוקמת על פי החלטת הממשלה או הוועדה לביקורת המדינה של הכנסת. את חברי ועדת החקירה הממלכתית ממנה נשיא בית המשפט העליון.
* ועדת חקירה פרלמנטרית – ועדת חקירה המוקמת בידי הכנסת כדי לחקור נושא העומד על סדר היום הציבורי.
* ועדת בדיקה ממשלתית – ועדת בדיקה ממשלתית בישראל היא ועדה ציבורית שמוקמת על-פי החלטתו של שר בממשלת ישראל לבדיקת נושא בתחום אחריותו.
* ועדת חקירה בצה"ל – בצה"ל, לשר הביטחון ולרמטכ"ל יש סמכות למנות ועדת חקירה שתחקור כל נושא הנוגע לצה"ל.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

*
נמל התעופה הבין-לאומי אוסלו גרדרמואן

נמל התעופה הבינלאומי אוסלו גרדרמואן (בנורווגית: Oslo lufthavn Gardermoen) הוא נמל התעופה הגדול בנורווגיה, והשני בגודלו במדינות סקנדינביה.

נמל התעופה משמש גם כבסיסן של החברות סקנדינביאן איירליינס, נורוויג'ן אייר שאטל, ו-Wideroe.

בשנת 2014 עברו דרך נמל התעופה יותר מ-24 מיליון, הנמל נמצא במקום ה-21 ברשימת שדות התעופה העמוסים באירופה, ומועסקים בו כ-13,000 איש.

== היסטוריה ==
במלחמת העולם השנייה, בנו הלופטוואפה במקום שדה תעופה, מוסך, ושני מסלולים.

לאחר המלחמה חיל האוויר הנורווגי הפך את השדה לבסיסו הראשי, והוצבו בו שלוש טייסות קרב.

בשנות החמישים שימש השדה בעיקר כתחלופה לנמל התעופה אוסלו Fornebu, וכשדה תעופה מקומי לתעופה כללית. 

בתחילת שנות השישים השתמשה SAS בנמל לטיסות שבוצעו במטוסי קרוול, מכיוון שמסלול הנחיתה בנמל התעופה אוסלו Fornebu היה קצר מידי למטוסי סילון.

בשנת 1972 בשל מגבלות בקיבולת נמל התעופה Fornebu, הורו הרשויות להעביר את טיסות השכר לנמל התעופה גרדרמואן.<br />
עם זאת, החברות SAS ו-Braathens הורשו להמשיך להפעיל את טיסות השכר שלהם בנמל התעופה Fornebu, כדי שלא יצטרכו לפעול משני בסיסים.
ההאנגר לשעבר שופץ והפך למבנה הטרמינל.

בשנת 1974 עברו בנמל 269,000 נוסעים.

בשנת 1983 גם החברות SAS ו-Braathens העבירו את טיסות השכר שלהם לנמל. מספר הנוסעים בשנה זו גדל ל-750.000. 
 
בשנת 1985 התנועה בנמל התעופה אוסלו Fornebu גדלה כל כך והפרלמנט הנורווגי התבקש למצוא נמל חלופי, ובשנת 1988 הוחלט להעביר את כל הטיסות הבינלאומיות לנמל גרדרמואן, משנות התשעים הורחב הנמל בצורה משמעותית.

== תחבורה אל הנמל וממנו ==
נמל התעופה נמצא במרחק של 50 קילומטר ממרכז העיר אוסלו. כביש האגרה Oppland, כביש E6 של הכביש האירופי, וכביש 35, מחברים את נמל התעופה לאוסלו. מספר קווי רכבת עוצרים בנמל. שירותי מוניות ואוטובוסים נפוצים גם הם בשדה התעופה.

== חברות תעופה ויעדים ==
בנמל פועלות שש חברות תעופה נורווגיות ו-30 חברות תעופה זרות הטסות לאירופה, צפון אמריקה, אפריקה, ואסיה.

== טיסות לישראל וממנה ==
חברת התעופה נורוויג'ן אייר שאטל מפעילה 2 טיסות שבועיות בין הנמל לתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.osl.no/en/osl אתר הנמל]
* [http://www.airliners.net/search/photo.search?aircraft_genericsearch=&airlinesearch=&countrysearch=-+Oslo+-+Gardermoen+(OSL+/+ENGM)&specialsearch=&keywords=&sort_order=photo_id+desc&page_limit=15&daterange=&range=&thumbnails=&engine_version=6.0 תמונות מנמל התעופה] באתר Airliners.net

אוסלו
קטגוריה:אוסלו: מבנים
איטרטור

איטרטור הוא אובייקט במדעי המחשב המאפשר מעבר על איברי קבוצה נתונה. המעבר מתבצע באמצעות ממשק שאינו תלוי במימוש הפרטני של מבנה הנתונים המממש את הקבוצה.

==רקע ==
רבות משפות התכנות מאפשרות להגדיר אלגוריתמים דרך פעולתם על איטרטורים. האלגוריתם המתקבל מסוגל לפעול על כל מבנה נתונים התומך באיטרטורים. נציין, כי על מנת להשתמש באיטרטורים חובה להגדיר סדר טוב על המבנה: עבור כל איבר, חייב להיות מוגדר האיבר הבא לו והאיבר הקודם לו. נשים לב כי עלולה להיווצר בעיה, כאשר אנו מעוניינים להתקדם לאיבר הבא מהאיבר המוגדר כ"אחרון" או לסגת לאיבר הקודם מהאיבר המוגדר כ"ראשון". באופן פרטני יותר, ניתן לבצע באמצעות האיטרטור את הפעולות הבאות:

* בקש ממבנה הנתונים איטרטור לאיבר הראשון.
* בקש ממבנה הנתונים איטרטור לאיבר האחרון.
* קדם את האיטרטור לאיבר הבא.
* הסג את האיטרטור לאיבר הקודם במבנה (רק בחלק ממבני הנתונים).
* החזר למשתמש את המידע שנמצא בתוך האיבר עליו מצביע האיטרטור.

בהכללה, נניח שקיימים <math>m</math> מבני נתונים שונים, ו- <math>n</math> אלגוריתמים. שימוש באיטרטורים מאפשר כתיבת <math>m + n</math> קטעי קוד, במקום <math>m\times n</math> קטעי קוד (אחד לכל שילוב אפשרי של אלגוריתם ומבנה נתונים). זהו הבסיס לרבות מספריות מבני הנתונים והאלגוריתמים העדכניות (למשל בשפת התכנות ++C).

== דוגמה לשימוש באיטרטורים==
נקח כדוגמה אלגוריתם פשוט: חיפוש ליניארי. באלגוריתם זה יש לעבור איבר איבר על איברי קבוצה נתונה, עד שמוצאים איבר המתאים לקריטריון כלשהו. השאלה היא מהי המשמעות של "לעבור איבר איבר":
# במערך יש לקדם מצביע כך שיצביע לאיבר הבא במערך.
# ברשימה מקושרת יש לעקוב אחרי המצביע לחוליה הבאה בחוליה הנוכחית.
# בעץ חיפוש בינארי ישנה חוקיות מסובכת יותר (המתחילה בכלל: אם לצומת יש בן ימני, יש לעבור אליו, ולהמשיך לרדת שמאלה ככל האפשר).

השימוש באיטרטורים מאפשר להגדיר אלגוריתם יחידי לחיפוש ליניארי, המתאים לכל אחת מאפשרויות אלו:
# בקש ממבנה הנתונים איטרטור לאיבר הראשון; קבע את האיטרטור הנוכחי כאיטרטור עליו מצביעים כרגע.
# בקש ממבנה הנתונים איטרטור לאיבר האחרון.
# כל עוד האיבר המוצבע על ידי האיטרטור הנוכחי אינו ממלא את הקריטריון, בדוק האם הוא שקול לאיטרטור האחרון. אם כן, האיבר המבוקש אינו נמצא במבנה שלנו. אם לא, קדם את האיטרטור לאיבר הבא.
שימו לב כי מדובר באלגוריתם כללי שאינו תלוי במבנה הנתונים.

==ראו גם==
* איטרציה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תכנות
קטגוריה:מדעי המחשב