OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הספרייה הלאומית של נפאל

הספרייה הלאומית של נפאל (נפאלית: नेपाल राष्ट्रिय पुस्तकालय) - היא ספרייה לאומית של מדינת נפאל ומשמשת כספריית הפקדה. הספרייה ממוקמת בארמון ממשלתי האריהאר בהוואן (חוץ מהספרייה הוא מאכלס גם משרדי משרד החקלאות וועדה הלאומית לזכויות אדם) הנמצא בעיר לליטפור. לצורך מיון האוסף משתמשים בספרייה בשיטת דיואי.

==היסטוריה==
בשנת 1956 החליטה ממשלת נפאל לרכוש את אוספו הפרטי של הנזיר מלכותי. באוסף זה היו 34,292 פריטים אשר כללו מונוגרפיות, פמפלטים וכתבי עת. אוסף זה היה ראשיתה של הספרייה. 

הספרייה הלאומית נוסדה ב-2 בינואר 1957, בראשיתה הייתה הספרייה מוגבלת לשימושם של אנשי אקדמיה בלבד, אך ב-1961 נפתחה הספרייה לשימושו של הקהל הרחב. באותה השנה הספרייה עברה למשכנה הנוכחי בארמון האריהאר בהוואן, הספרייה ממוקמת בקומה הראשונה של האגפו הדרומי של המבנה.

==אוספים==
בשנת 2000 עמד האוסף על 75,000 פריטים, כולל פריטים נדירים אשר יצאו לאור במאה ה-17 בסנסקריט ואנגלית. הספרייה משמשת כספריית הפקדה של בנק אסיה להתפתחות. אוסף הספרייה מחולק לפי שפת פרסום, כמו כן ישנם אוספים מיוחדים:
* אוסף כללי
* אוסף בשפה ההינדית - כ-75 אחוזים מאוסף זה הם ספרים בשפה ההינדית. רובם יצאו לאור לפני שנת 1960. האוסף כולל אנציקלופדיות, מילונים, טקסטים דתיים, ספרים בפילוסופיה הודית ועוד. כמו כן, באוסף ספרים בשפות הודיות אחרות.
* אוסף בשפה הנפאלית - כמחצית מאוסף זה בנוי מספרות יפה. שאר הספרים מכסים נושאים במדעי החברה, היסטוריה, ביוגרפיות, דת ושפה.
* אוסף בשפת הסנסקריט - באוסף זה כלולים ספרים נדירים בשפת הסנסקריט, חלק מהפריטים יצאו לאור במאה ה-19 המוקדמת. האוסף כולל ספרים בפילוסופיה, דת, היסטוריה וספרות יפה בסנסקריט.
* אוסף מפות ותצלומים - אוסף הספרייה כולל מפות נפאל, אטלסים ותצלומים של מלכי נפאל ואישים מפורסמים אחרים מנפאל.
* אוסף אודיו-ויזואלי - אוסף זה כולל קלטות אודיו, וידאו ודיסקים, עליהם אפשר למצוא בין היתר אנציקלופדיות. כאן כלולים גם סרטי אנימציה יפניים לילדים. 
* אוסף דו"חות
* אוסף תיזות - אוסף הספרייה כולל כ-1,200 עבודות דוקטורט ותיזה. התיזות מתקבלות מאוניברסיטאות מרחבי נפאל.
* אוסף כתבי-עת ועיתונים - הספרייה רוכשת כ-40 כתבי-עת ועיתונים ועוד 25 מתקבלים כמתנה. באוסף ישנם כתבי-עת ועיתונים מן המאה ה-19 והמאה ה-20 המוקדמת. כ-50 אחוז מתקציב הרכישות משמש לרכישת כתבי-עת ועיתונים.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Thapa, D. (2000). The Nepal National Library: an introduction. Library Review (Glasgow), 49(7), 348–. https://doi.org/10.1108/00242530010344219
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://nnl.gov.np/ אתר הספרייה]

== הערות שוליים ==

2023 02
נפאל
ספרייה לאומית של נפאל
אלכסנדר סטופין

אלכסנדר סטופין (ברוסית: Александр Ступин; 24 בפברואר 1776 – 12 באוגוסט 1861) היה צייר ומורה לאמנות רוסי. הוא ייסד והוביל את בית הספר לציור בארזמאס.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
הוא היה בנו הבלתי חוקי של אציל.<ref name=":0">Richard Stites: Serfdom, Society, and the Arts in Imperial Russia, Yale University Press,</ref> בשנת 1787 הפך לחניך בבית המלאכה לציור אייקונים בטמניקוב. <ref></ref> עם סיום הקורס בשנת 1799, הוא נסע לסנט פטרסבורג ללימודים נוספים באקדמיה הקיסרית לאמנויות אצל איוואן אקימוב. ב-1802 סיים עם תעודה (תואר שני) ו-200 רובל להוצאות, באדיבות מנהל האקדמיה. 

לאחר מכן חזר לארזמאס, שם השתמש בחלק מהכסף כדי להקים את בית הספר הראשון לאמנות מחוץ לעיר גדולה. בשנת 1809, האקדמיה גילתה עניין בבית ספרו, כיבדה אותו בתואר "אקדמי" ושלחה יצירות אמנות מקוריות או יציקות גבס לתלמידיו להעתיק. 

אמנים ידועים רבים החלו את לימודיהם אצל סטופין, ביניהם אבגרף קרנדובסקי, וסילי ראב ו-וסילי פרוב. בשנת 1836, לאחר שמצא את עצמו עסוק בהפעלת בית הספר ובהוראה, הוא שכר את אחד מתלמידיו לשעבר להיות מפקח.

שבע שנים לאחר מכן, בית הספר וביתו נהרסו בשריפה. הוא טען כי השריפה נעשתה על ידי אנשים "קנאים", ככל הנראה שבחרו להתעלם מהעובדה שהייתה מתיחות בין בית הספר לקהילה עקב השימוש בדוגמניות עירום ובפסלי גבס, אותם גינה כומר מקומי אחד כ"אלילים ".<ref name=":0" /> עם זאת, הוא התאושש ובנה מחדש, ועד 1846 היה המקום גם מוזיאון קטן עם ספרייה. ב-1862, זמן לא רב לאחר מותו של סטופין, נסגר בית הספר.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Мальчик с листком.jpg
File:Александр Васильевич Ступин с учениками. Художник Николай Михайлович Алексеев.jpg
File:A.V. Stupinin by Varnek.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1776
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1861
בן ציון נוה

בן ציון (בנצי) נוה (נולד ב-8 בפברואר 1938) הוא מהנדס ומנהל ישראלי, אשר שימש כמנכ"ל רפא"ל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה וראש מפא"ת.

==ביוגרפיה==
בן ציון נוה נולד בתל אביב ב-1938 לשלמה והניה וולצקי, תעשיינים שעלו מפולין ב-1934. הוא גדל בשכונת פלורנטין ולמד בבית הספר תחכמוני ובהמשך בתיכון עירוני ב'. עשה תואר ראשון בטכניון במסגרת העתודה האקדמית ושירת ברפא"ל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה.

בן ציון נוה (מימין), כמנכ"ל רפאל, יחד עם ראש הממשלה [[מנחם בגין]]

בשנת 1962 נוה סיים בהצטיינות תואר שני באווירונאוטיקה בטכניון. שנה מאוחר יותר נשלח לפריז מטעם משרד הביטחון, ובינואר 1967 חזר לישראל ושב לרפא"ל, בה עבד כראש תחום.

ב-1971 קודם לתפקיד ראש חטיבת אווירומכניקה ברפא"ל, בשנה זו זכה בפרס ביטחון ישראל. שנתיים לאחר מכן נשלח ללימודי דוקטורט באווירונאוטיקה באוניברסיטת נוטרדאם בארצות הברית, שאותם סיים בהצטיינות כעבור שנתיים בלבד.

רפול]]

בשנת 1978 מונה למנכ"ל רפא"ל. בתקופת כהונתו הונחה אבן הפינה להקמת מכון לשם - מתקן נוסף של רפאל בגליל.

בשנת 1982 הושאל למשרד הביטחון, לשם הקמת מפא"ת, ולאחר שיזם את חיבור המחקר והפיתוח עם ניהול התשתיות במשרד הביטחון, כיהן כראש מפא"ת הראשון בשנים 1982–1985. במסגרת תפקידו זה, נוה גם היה חבר במטכ"ל.

בשנים 1985–1987, בעודו בשבתון מרפא"ל, כיהן כמנכ"ל סאיטקס. בתקופה זו הוביל תוכנית רה-ארגון והתייעלות בחברה, והשקעה של החברה בתחום המזל"טים, בחברת ההזנק "חץ הכסף" (שלימים הפכה חלק מחברת אלביט מערכות).

בשנת 1988 פרש מרפאל, והקים עם שותפים חברת ייעוץ בשם "בינה" שהייתה פעילה כעשור בעולמות הייעוץ הביטחוני. שימש גם כיועץ בחברת Wales העוסקת בייעוץ אסטרטגי ביטחוני לגופים בינלאומיים.

נוה שימש כדירקטור בממגורות דגון ויו"ר הדירקטוריון במפעלים הקיבוציים כבירן וכפר סאלד. הוא נמנה גם עם חבר הנאמנים של הטכניון במשך כעשרים שנה.
בין השנים 1986–1995 שימש כחבר מועצת המנהלים של קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי, שמטרתה לעודד שיתוף פעולה מחקרי בין האוניברסיטאות במדינות.

==פרסים==
פרס ביטחון ישראל בשנת 1971.

==ספריו==
* ניהול תעשיות עתירות-ידע בישראל, רמות, 1995.
* Theater ballistic missile defense, עם עזריאל לורבר, הארגון האמריקאי לאווירודינמיקה ואסטרונאוטיקה, 2001. הספר עוסק באסטרטגיית הגנה מפני טילים בליסטיים.

נוה חתום גם על עשרות פרסומים מקצועיים נוספים בתחומי האווירונאוטיקה והניהול.

==חיים פרטיים==
נוה נשוי לנעמי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי רפאל
קטגוריה:מנכ"לי רפאל
קטגוריה:ראשי מפא"ת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
תמר הוסטובסקי ברנדס

תמר הוסטובסקי ברנדס היא חברת סגל (בדרגת פרופסור חבר) בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו. היא בעלת תואר ראשון במשפטים (LL.B) מאוניברסיטת תל אביב בהצטיינות, תואר שני (LL.M) בהצטיינות ודוקטורט (J.S.D) במשפטים מאוניברסיטת קולומביה. תחומי המחקר של הוסטובסקי ברנדס הם משפט בין-לאומי פומבי ומשפט חוקתי, והיחס בין השניים, וכן בממשק בין משפט לתאוריה פוליטית. לפני שהצטרפה לסגל הקריה האקדמית אונו, עבדה הוסטובסקי ברנדס כעורכת דין במחלקה המסחרית במשרד עורכי הדין Schulte, Roth & Zabel, LLP, בניו יורק, ולימדה בתואר השני בלימודים גלובליים באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 2018 היא התארחה כ-Short Term International Visiting Professor בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה.

מאמרה "The Diminishing Status of International Law in the Decisions of the Israeli Supreme Court concerning the Occupied Territories" זכה בפרס המאמר הטוב ביותר לשנת 2021 בכתב העת "International Journal of Constitutional Law".

הוסטובסקי ברנדס היא עמיתה בכירה במכון למחשבה ישראלית.<ref></ref> כמו כן היא חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה הפועל נגד הרפורמה המשפטית בשנת 2023.<ref>"[https://www.lawprofsforum.org/about מי אנחנו]", פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה.</ref> במהלך 2023 מונתה הוסטובסקי ברנדס לצוות המשא ומתן של מפלגת העבודה בבית הנשיא, לצד אבי ניסנקורן וחברי הכנסת אפרת רייטן וגלעד קריב,<ref></ref> וכיהנה בו עד לפרישת המפלגה מהשיחות.<ref></ref>

הוסטובסקי ברנדס נולדה וגדלה בירושלים. למדה בבית הספר התיכון הגמנסיה העברית ושירתה בצה״ל כקצינת חינוך.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.ono.ac.il/lecturer/dr-tamar-ostovsky-brandes/ תמר הוסטובסקי ברנדס], באתר הקריה האקדמית אונו

* [https://scholar.google.co.il/citations?user=_hn9vKIAAAAJ&hl=en&oi=ao תמר הוסטובסקי ברנדס], באתר גוגל סקולר
* [https://papers.ssrn.com/sol3/cf_dev/AbsByAuth.cfm?per_id=1474628 תמר הוסטובסקי ברנדס], באתר SSRN

=== בתקשורת ===
* תמר הוסטובסקי ברנדס ויניב רוזנאי, "[https://www.haaretz.co.il/opinions/2023-07-23/ty-article-opinion/.premium/00000189-82f2-d7f1-abbd-cefb14b80000?utm_source=App_Share&utm_medium=iOS_Native כן, בג"ץ יוכל להתערב בביטול עילת הסבירות]", באתר הארץ, 23 ביולי 2023.
* תמר הוסטובסקי ברנדס, "[https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001457524 אסור להפוך את החלטת בג"ץ בעניין הסבירות לחזות המחאה]", באתר גלובס, 12 בספטמבר 2023.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
כוכבה פליטר

כוכבה (כוכי) פליטר (1949 – 2 באוקטובר 2015) הייתה שחקנית כדורסל כיסאות גלגלים בנבחרת ישראל במשחקים הפאראלימפיים.

פליטר נולדה בכפר שלם ובגיל שנתיים חלתה במחלת הפוליו. היא נפגעה בגפיה התחתונות ועברה ניתוחים מרובים ברגליה.

את עיסוקה בספורט נכים החלה במרכז הספורט לנכים של איל"ן.

התחרתה במסגרת משחקי סטוק מנדוויל והיא הייתה חברת נבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים. השתתפה במשלחת ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) בה זכו במדליית ארד.

בגיל מבוגר לקחה חלק בפעילות ריקוד בכיסאות גלגלים והייתה חברת להקת "גלגלי ראשון".

נפטרה ב-2015. עיריית ראשון לציון קיימה ערב זיכרון בשנה הראשונה לפטירתה. לציון יום השנה השני לפטירתה הוקדש על שמה טורניר הסטריטבול שקיימו ההתאחדות הישראלית לספורט נכים ואתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט.

מנישואיה לחיים פליטר הייתה אם לשלושה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדליסטיות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:שחקניות כדורסל נכים ישראליות
קטגוריה:כדורסלנים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:נפגעי פוליו ישראלים
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
המוזיאון לאמנות יהודית בפריז

המוזיאון לאמנות יהודית היה מוזיאון פרטי לאמנות שפעל בשכונת מונמארטר ברובע ה-18 בפריז בין השנים 1948 - 1988.

== היסטוריה ==
המוזיאון לאמנות יהודית בפריז היה המוזיאון הראשון בצרפת שהוקדש כולו לאמנות יהודית. מאמצע המאה ה-19 ועד להקמתו בשנת 1948, הוצגו תערוכות אמנות יהודית במסגרת מוזיאונים לאומיים ומקומיים.<ref></ref>

בשנת 1853, מוזיאון הלובר הציג באולם מיוחד חפצים שנתרמו על ידי הארכאולוג פרדיננד דה סולסי<ref></ref> אשר סייר באזור ואדי קומראן בשנת 1851 ועסק רבות בארכאולוגיה מקראית.

בשנת 1890, הוצג במוזיאון קלוני אוסף המלחין, המנצח ואספן האמנות אייזיק שטראוס (Isaac Strauss) . בשנת 1896 נפתח במוזיאון ארלטן (Museon Arlaten) בארל אולם לאוספים יהודיים. במוזיאון אלזס נפתח אולם לאמנות יהודית בשנת 1908, בבאיון בשנת 1932 ובמוזיאון ננסי בלורן בשנת 1939.

המוזיאון לאמנות יהודית בפריז הוקם בשנת 1948 ביוזמתו של לאון פרנקל, מנהל התוכנית להוראת הטכנולוגיה ברשת בתי הספר אורט צרפת, במטרה להנציח את זכר התרבות היהודית שהושמדה בשואה. המוזיאון שכן בקומה השלישית בבניין בית ספר אורט, אשר הועמדה לרשות המוזיאון על ידי הנהלת רשת אורט. המוזיאון נחנך רשמית ב-8 במאי 1949 תחת השם "ארכיון ומוזיאון לאמנות עממית יהודית". שנה לאחר מכן שונה שמו "למוזיאון לאמנות יהודית".<ref></ref>

רשת אורט העולמית המשיכה לתמוך במוזיאון על ידי מימון חלק מהפעילות, תרומת ספרים, חפצים ומסמכים ובניית דגמים של ריהוט ובתי כנסת בסדנאות של אורט.

== פעילות המוזיאון ==
האוספים הראשונים שהוצגו במוזיאון לאמנות יהודית בפריז כללו פרטי יודאיקה, בגדים, תכשיטים, פרסומים ותמונות שסיפרו את סיפור הגירת היהודים לצרפת.<ref></ref> החפצים נתרמו על ידי הארגון היהודי להשבת זכויות יורשים (Jewish Restitution Successor Organization) .בשנים עשר חדרי המוזיאון הוצגו דגמים של בתי כנסת מפולין ומרוסיה, אוסף מסמכים בנושא אדריכלות בתי כנסת באירופה, חפצים אתניים, ציורים, פסלים, דגמים של מצבות מבתי קברת יהודיים בבוקובינה ובגליציה ומצבות מבית הקברות בפראג.

האוצרת הראשונה של המוזיאון, מרי שבחאי, בנתה והציגה אוספים של עבודות גרפיות של אמנים רוסים, גרמנים וצרפתים.

בשנת 1953 הוצגה במוזיאון תערוכה מעבודותיהם של תשעים אמני תחריט יהודים ביניהם לאופולד גוטליב, מארק שגאל, מקס ליברמן ויעקב שטיינהרדט (כולל פרסום קטלוג התערוכה).<ref></ref>

בשנת 1957 הוצגה התערוכה "ציירים יהודים בני זמננו" שכללה גם פרסום קטלוג.

בשנת 1969 הוצגה תערוכה בשם "תלבושות ותמונות מחיי היהודים" בההוצגן תחריטים מהמאה ה-15 עד המאה ה-19. (כולל פרסום קטלוג התערוכה)<ref></ref>

המוזיאון עסק גם בהוצאה לאור של ספרי אמנות כגון "עבודות של אמנים יהודים שנספו לאחר גירוש" (בשנת 1955) ו"הבטים שונים של האמנות היהודית בין השנים 1600 – 1830" (בשנת 1960).

המוזיאון נסגר בשנת 1988 והאוספים הועברו למוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות ברובע השלישי בפריז.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פריז: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:יהדות פריז
קטגוריה:אמנות יהודית
פיל גלפונד

פיל גלפונד (באנגלית: Phil Galfond; נולד ב-16 בינואר 1985) הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה ב-3 צמידי אליפות העולם בפוקר.

==ביוגרפיה==
גלפונד החל לשחק בפולטילט פוקר תחת שם המשתמש "OMGClayAiken" ובמהרה השתתף במשחקי הקאש הגבוהים באתר. לפרקים היה בעל הרווחים הגבוהים ביותר עבור שחקן באתרי פוקר, כשעבר את סף 10 מיליון הדולר ברווחים ב-2012. בהמשך שיחק גם בפוקרסטארס תחת שם המשתמש "MrSweets28".

גלפונד ממעיט בלשחק טורנירי פוקר, ומשחק בטורניר אליפות העולם בפוקר בלבד, למעט מספר בודד של טורנירים אליהם הוזמן במיוחד. בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו זכה בטורניר אומהה ב-2008. ב-2013 סיים במקום השני בטורניר טקסס הולדם. ב-2015 זכה בצמיד השני שלו בטורניר בו השתתפו ניק שולמן, דן סמית', אריק סיידל ואלי אלעזרא. ב-2018 זכה בצמיד השלישי שלו, בטורניר אומהה Hi-Lo.

נכון לפברואר 2023, גלפונד זכה בסך של כ-3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, וכמעט כל סכום זה בסבב אליפות העולם.

===צמידי אליפות העולם בפוקר===
{| class="wikitable"
!שנה
!טורניר
!פרס
|-
| 2008
| dir="ltr" | $5,000 Pot-Limit Omaha w/ Rebuys
| $817,781
|-
| 2015
| dir="ltr" | $10,000 No-Limit 2-7 Single Draw Championship
| $224,383
|-
| 2018
| dir="ltr" | $10,000 Pot Limit Omaha Hi-Lo 8 or Better Championship
| $567,788
|}

== Run It Once ==
בדצמבר 2012 הקים את אתר לימוד הפוקר "Run It Once", בו הוא מארח שחקני פוקר מוכרים אחרים אשר מפרסמים סרטונים ללימוד פוקר מתקדם.

ב-2016 פרסם גלפונד שהוא מתכוון להקים אתר פוקר מקוון חדש, ושטח את דעותיו לגבי איך אתר שכזה צריך להיראות. ב-6 בפברואר 2019 יצא האתר במתכונת בטא. בינואר 2022 בעקבות רגולציות שונות בשוק האמריקאי, עצר האתר מלאפשר לשחקנים מחוץ לארצות הברית לשחק בו. בהמשך השנה מכר גלפונד את חלקו באתר לרשת המשחקים "Rush Street Interactive".

== אתגר גלפונד ==
גלפונד מוכר כאחד משחקני האומהה הולדם הטובים בעולם, ולעיתים מתקשה למצוא שחקנים שישחקו נגדו. בנובמבר 2019 פרסם את "אתגר גלפונד" בו הוא מאפשר לשחקנים שונים לשחק נגדו מספר קבוע מראש של ידי אומהה בבלינדים של $100/$200 או יותר, כאשר המנצח זוכה בסכום כסף נוסף אשר נקבע מראש. במקור ההצעה הייתה עבור 50 אלף ידיים עם הימור צד של חצי מיליון דולר והייתה פתוחה לשחקנים אשר להם אתרי הדרכות בפוקר, אך בהמשך פתח את ההצעה לכל שחקן אשר מוכן לקחת אותה, לאחר שהשניים יקבעו סכומים וספים. נכון לפברואר 2023, שישה שחקנים בלבד נענו לאתגר.

== חיים אישיים ==
גלפונד נשוי לשחקנית פארה פאת', אשר שיחקה את דמותה של מימי לוקהארט באופרת הסבון ימי חיינו, ולהם ילד.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני פוקר אמריקאים
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר מארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
Just Wanna Rock

Just Wanna Rock הוא שיר של הראפר האמריקאי ליל עוזי ורט. הוא יצא לאור כסינגל המוביל מתוך אלבומו השלישי, Pink Tape, ב-17 באוקטובר 2022, באמצעות אטלנטיק רקורדס וג'נריישן נאו. עוזי כתב את השיר עם המפיקים MCVertt וסינתטיק. הוא קידם את השיר קודם לכן באפליקציית טיקטוק, שם צבר למעלה מ-500 מיליון צפיות.<ref></ref>

==וידאו קליפ==
הווידאו קליפ הרשמי שפורסם ב-18 בנובמבר 2022, בבימויו של גיבסון הרזר שעבד עם וודס בעבר. הקליפ צולם בעיר ניו יורק וכולל את חברי AMP קאי קנט ופאנום, הראפר 2Rare מפילדלפיה ודרו ג'יזי, שהפכו את הריקוד לפופולרי בטיקטוק.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי ליל עוזי ורט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי דאנס אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
וסילי ראב

וסילי אגורוביץ' ראב (ברוסית: Васи́лий Его́рович Ра́ев; 1808 – 1871) היה צייר רוסי וחבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות.<ref>С. Н. Кондаков (1915). Юбилейный справочник Императорской Академии художеств. 1764-1914 (in Russian). Vol. 2. p. 163.</ref>

== ביוגרפיה ==
במקור הוא היה צמית, השייך למר קושלב, שלימים נתן לו את חירותו. את הכשרתו הראשונית קיבל בבית ספר פרטי לציור בארזמאס, שנוסד על ידי אלכסנדר סטופין. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנקט פטרבורג, עם מיכאיל איבנוב.<ref>Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 163.</ref>

בשנת 1837, הוא ערך טיול לקווקז, והביא רישומים רבים של הרי אורל והרי אלטאי. בשנת 1840, האקדמיה העניקה לו את התואר "אמן". בשנת 1842 נשלח לאירופה על ידי האקדמיה. בהיותו ברומא, בנוסף לציור, הוא למד ליצר פסיפס. ב-1849 הוא נאלץ לשוב לרוסיה, עקב אי-שקט פוליטי מתמשך באיטליה.

במשך שנתיים עבד על יצירת פסיפסים. הוא הוכר כאקדמאי בשנת 1851. הוא יצא שוב לחו"ל בשנת 1854.

בשנים האחרונות לחייו עסק בציור בסגנון ביזנטי.

הוא היה מורה מבוקש. תלמידיו כללו את איוואן אייווזובסקי, מיכאיל לבדב ואלכסיי בוגוליובוב.

בין יצירותיו הידועות ביותר ניתן למנות נוף של רומא ממונטה מריו ו"חזון אליפיוס".

ניתן לראות את עבודותיו בגלריה טרטיאקוב, במוזיאון הרוסי ובמוזיאון טרופינין.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
קובץ:Раев Василий Егорович - Вид пруда, церкви и дворца Шереметьевых в Останкино при утреннем освещении (1850-е).jpg
קובץ:RaevVE BlazhennyyAlipiy.jpg
קובץ:Раев Василий Егорович - Портрет И. А. Балашова.jpg
קובץ:Раев Василий Егорович - Демидовские рабочие (1837).jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1808
קטגוריה:נפטרים ב-1871
מיכאיל איבנוב

מיכאיל איבנוב (באנגלית: Mikhail Ivanov; 1748 - 16 באוגוסט 1823) היה צייר, אקוורל ואקדמאי רוסי.

== ביוגרפיה ==
אביו היה חייל בגדוד סמיונובסקי. בשנת 1762, הוא ואחיו התקבלו לאקדמיה הקיסרית לאמנויות. בתחילה הוא לקח קורסים מעשיים בציור, בשנת 1764, הפך לתלמידו של איוון גרוט, אשר הדריך אותו בציור ציפורים, חיות ופרחים. הוא זכה במדליית כסף בשנת 1769, ואחריה מדליית זהב בשנת 1770. הנוף שלו המתאר עץ זית, חיילים ורועי צאן. זיכה אותו במסע לימודי למערב אירופה.

בפריז למד אצל ז'אן בטיסט לה פרינס, איתו העתיק נופים של המאסטרים הישנים. הוא נמשך במיוחד לאמנים הולנדים ופלמים. <ref></ref>

בשנת 1773, הוא וארקיפ אחיו, נסעו לרומא, שם צייר נופים בשטח והעתיק עוד ציורים מהמאסטרים הישנים, שרבים מהם שלח בחזרה לאקדמיה ברוסיה. ב-1779, נסע דרך ספרד ושווייץ לרוסיה. עם שובו הכירה בו האקדמיה כמועמד לתואר "אקדמאי".

בשנת 1780, הוא קיבל משימה ללוות את הנסיך גריגורי פוטיומקין, ובהתאם להוראותיו של הנסיך לצייר את כל המקומות והאירועים שהיו בדרכם.<ref></ref> הוא עשה רישומים וצבעי מים רבים ברחבי חצי האי קרים והקווקז, כמו גם סצנות קרב, המתארות את המצור על אוצ'קיב (1788) ואת המצור על איזמעיל (1790). ב-1785, הוא קיבל תואר אקדמאי. עבודתו האחרונה במשימה זו הייתה תיאור מותו של פוטיומקין בבסרביה (1791), אשר נחרט על ידי גבריאל סקרודומוב והופץ ברבים.

לאחר מכן, הוא חזר לסנט. פטרבורג ושימש כאוצר במוזיאון הארמיטאז'. בשנת 1792 נישא לאלמנתו של סקרודומוב, מריה איבנובנה. משנת 1800 לימד באקדמיה שיעורים בציור קרב. משנת 1804 לימד גם ציור נוף.<ref></ref>
== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Russian fleet in the Bosphorus Strait.jpg
File:Иванов. В Старом Крыму.jpg
File:Русский военный лагерь в Крыму. 1783.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1748
קטגוריה:נפטרים ב-1823
רעידת האדמה בוואנגנואי (1843)

רעידת האדמה בוואנגנואי הייתה רעידת אדמה, שהתרחשה ב-8 ביולי 1843 בשעה 16:45 בעוצמה משוערת של 7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט. לפי ההערכות, מוקד הרעש היה כ-50 ק"מ צפון-מזרחה מוואנגנואי , ניו זילנד לכיוון טייהאפה . המכון הגאולוגי של ניו זילנד מיקם את מוקד הרעש 35 ק"מ מזרחית לטייהאפה, ליד מפרץ הוק . זו הייתה רעידת האדמה הראשונה בניו זילנד בעוצמה 7, שקיימים לגביה רישומים כתובים, והראשונה שנרשמו בה מקרי מוות.

== מאפייני רעידת האדמה ==
ניו זילנד שוכנת לאורך הגבול בין הלוח האוסטרלי והפסיפי.

הרעד הורגש בחלק גדול מהאי הצפוני ודווח שהוא נמשך שלוש דקות ליד מוקויה . לפחות עשרה רעידות משנה דווחו באותו היום ורעידות נוספות דווחו עד ינואר 1845.

== נזק ==
הנזק באזור וואנגנואי הגיע ל-IX-X בסולם מרקאלי. בתים רבים ניזוקו, וכנסיית לבנים בפוטיקי נהרסה.<ref name="McSaveney"></ref> הייתה התפשטות נרחבת של שולי הטרסה לנהר וואנגנואי , וקטע ממצוק שייקספיר נפל לתוך הנהר. שני בני אדם נהרגו כשביתם נסחף באחת ממפולות האדמה שנגרמו ברעידה.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

1843
רעידת האדמה במרלבורו (1848)

רעידת האדמה במרלבורו (1848) הייתה רעידת אדמה שהתרחשה ב-16 באוקטובר 1848 בעוצמה של 7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט והמוקד שלה היה במחוז מרלבורו באי הדרומי של ניו זילנד.

בוולינגטון, הרעידה נמשכה כשתי דקות וגרמה נזק נרחב, במיוחד למבני אבן. רוב המבנים שניזוקו ברעידת האדמה נבנו מחדש מעץ<ref name="Te Ara"></ref> והדבר תרם להפחתת נזקים ומוות ברעידת האדמה החזקה יותר בווייראפה שפגעה גם בוולינגטון שבע שנים מאוחר יותר.

== נזק ==
בוולינגטון ניזוקו כמעט כל בנייני הלבנים, כולל בתים, כנסיות, בית הכלא ובית החולים הקולוניאלי.<ref></ref> רוב מבני העץ לא נפגעו.<ref>[https://nzetc.victoria.ac.nz/tm/scholarly/tei-WarEarl-t1-body-d13-d8.html "The Earthquake of 1848"], Early Wellington, 1928, Louis E. Ward</ref><ref>[http://nzetc.victoria.ac.nz/tm/scholarly/tei-WarEarl-t1-body-d13-d9.html "Earthquake Report"], Early Wellington, 1928, Louis E. Ward</ref>

סמל הצריף ג'יימס האריס לאבל מהגדוד ה-65 ושניים מילדיו הצעירים, אמיליה בת 4 וויליאם בן 6, מתו לאחר שנמחצו מנפילת לבנים מחומה ברחוב פאריש בוולינגטון. הם קבורים בבית הקברות ברחוב בולטון.

באזור מרלבורו עצמו נפגעו קשות מספר בתי מגורים. מספר מבנים שניזוקו ברעידה העיקרית נהרסו במהלך רעידות משנה עזות במהלך הימים הבאים. ההרוגים היחידים ברעידת האדמה היו כאשר בניין פגוע קרס במהלך אחד מזעזועי המשנה למחרת

== קישורים חיצוניים ==
* [http://info.geonet.org.nz/display/quake/M+7.4+-+7.7,+Marlborough,+16+October+1848 רעידת האדמה במרלבורו ב-1848]

== הערות שוליים ==

1848
הסכם אי-תוקפנות סובייטי-פולני

הסכם אי-תוקפנות סובייטי-פולני הוא הסכם אי-תוקפנות, אשר נחתם בין ברית המועצות לפולין ב-1932. ההסכם הופר על ידי ברית המועצות ב-17 בספטמבר 1939, כאשר פלשה לפולין סמוך לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה, כחלק מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב.

== רקע ==
אחרי המלחמה הפולנית-סובייטית ב-1921 שהסתיימה בניצחון פולני, ממשלת פולין אימצה מדיניות של "ריחוק שווה" הן מגרמניה והן מברית המועצות. בקרב הפוליטיקאים הפולנים שרר קונצנזוס לפיו על פולין להסתמך בעיקר על הברית ארוכת הימים עם צרפת ולהימנע מלצדד באחת משכנותיה.

בינואר 1926, כחלק מנרמול היחסים בין המדינות, החלו דיונים על הסכם אי-תוקפנות שנועד לחזק את הישגיה של פולין בהסכם ריגה, ותוכנן שיאוזן על ידי הסכם דומה שייחתם מול גרמניה. עם זאת, השיחות מול גרמניה לא התחילו, וביוני 1927 בריטניה הכריזה על ניתוק היחסים עם ברית המועצות, ונרצח בוורשה פיוטר ווייקוב, דיפלומט סובייטי. במקום זאת, פולין פנתה לחתום על הסכם קלוג-בריאן, שהיווה אמנה שאסרה על שימוש בתוקפנות ובאלימות כלפי מדינות אחרות. בהמשך הצטרפה אליו גם ברית המועצות.

המשא ומתן בין הצדדים חודש ב-1931 וההסכם נחתם במוסקבה ב-25 ביולי 1932, בתכנון שיהיה בתוקף למשך שלוש שנים. שתי המדינות אשררו את ההסכם ב-23 בדצמבר 1932, אז נכנס לתוקף. ב-9 בינואר 1933 נרשם גם בחבר הלאומים.

ב-5 במאי 1934 הוארך תוקף ההסכם עד ל-31 בדצמבר 1945 ללא שינויים.

== תנאים ==
שני הצדדים הסכימו לוותר על השימוש באלימות ביניהם ולפתור את כל המחלוקות בדרכים דיפלומטיות. בנוסף, הוחלט להימנע מבריתות שכוונו לפגוע באחד מהצדדים.

== אחרית דבר ==
ב-23 בספטמבר 1938 ממשלת ברית המועצות שלחה מסר לממשלת פולין ובו נאמר כי במידה והאחרונה תשתתף בכיבוש צ'כוסלובקיה, ההסכם ייחשב לריק מתוכן. עם זאת ב-31 באוקטובר היא חזרה בה והצהירה שההסכם עדיין בתוקף, זאת למרות שפולין אכן כבשה את חבל זאולז'ה. שתי המדינות אף אשררו מחדש את תוכן ההסכם ב-26 בנובמבר 1938.

ההסכם הופר על ידי ברית המועצות ב-17 בספטמבר 1939 כשזו פלשה לפולין ממזרח, כחלק מההסכמות עם גרמניה הנאצית.

=== ניתוח ===
בזמן אמת נחשב ההסכם להצלחה ניכרת במדיניות החוץ הפולנית, אולם היא נחלשה עם התערערות הברית עם צרפת, ההפרות הגוברות של הסכם ורסאי והכניסה למלחמת סחר מול גרמניה.

בעקבות החתימה על ההסכם נחתם בינואר 1934 הסכם אי תוקפנות גם מול גרמניה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:1932 בברית המועצות
קטגוריה:ברית המועצות: אמנות והסכמים
קטגוריה:פולין: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי אי-תוקפנות
קטגוריה:הסכמים בין-לאומיים שהופרו
That! Feels Good!

(בעברית: זה! מרגיש טוב!) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האנגליה ג'סי וייר. האלבום יצא לאור ב-28 באפריל 2023, על ידי חברת התקליטים EMI רקורדס.<ref></ref>

== רקע והוצאה ==
האלבום יצא לאור לאחר כ-3 שנים מצאת אלבום האולפן הרביעי שלה שיצא לאור ב-2020.<ref></ref> האלבום זכה לשבחים רבים על הצלילים שלו, שנוצרו "בהשראת הדיסקו". במגזין פיצ'פורק מיקמו את האלבום ברשימת "34 האלבומים הצפויים ביותר של 2023", כאשר מארק הוגאן הצהיר כי "וייר נשארה בצורה מדויקת בנקודה המתוקה של 'סקס וריקודים'" לאחר יציאת הרצועה "Free Yourself", שיצאה לאור ב-19 ביולי 2022 כ"טעימה" מן האלבום.<ref name=":0"></ref>

וייר מקליטה מוזיקה בסוגות כמו: R&B, האוס ונשמה.<ref></ref> בריאיון לפודקאסט RPS Presents של Primavera Sound, וייר תיארה את האלבום כ-"Remember Where You Are" אבל "בעל קצת יותר נשמה".<ref></ref> שם האלבום הוכרז באופן לא רשמי בינואר 2023, באמצעות שלטי חוצות שפורסמו ברחבי שפרד'ס בוש, שבלונדון, לצד תמונתה של וייר ולצד שם האלבום.<ref></ref>

ב-3 בפברואר 2023, רמזה וייר שתוציא אלבום בפוסט שפרסמה, בעת ששאלה את המעריצים "האם אתם יכולים להרגיש את זה?"<ref></ref> כשההודעה הרשמית יצאה לצד יציאת הסינגל "Pearls" ב-9 בפברואר.<ref></ref> הצצה לסינגל "Pearls" פורסמה ב-6 בפברואר, כשהרצועה עצמה יצאה לאור ב-9 בפברואר לאחר הופעה ב-The Zoe Ball Breakfast Show ב-BBC רדיו 2.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== רשימות סוף שנה ==
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|רולינג סטון
|100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2023
|18
|<ref name=":02"></ref>
|}

== רשימת רצועות ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור That! Feels Good!
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!rowspan="2" |כלל העולם
|28 באפריל 2023
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט • קלטת שמע • מארז תקליטורים
|EMI רקורדס
|style="text-align:center;"|<ref>Release formats for That! Feels Good! on February 9, 2023:
* 
* 
* 
* 
* </ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2023
קטגוריה:אלבומי ג'סי וייר
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
פאט ומאט

פאט ומאט (באנגלית: Pat & Mat) היא סדרת טלוויזיה צ'כוסלובקית קומית בהנפשת סטופ מושן, שנוצרה על ידי לובומיר בנש וולדימיר ג'יראנק. הדמויות הראשיות של הסדרה הן שני שכנים שיפוצניקים יצירתיים, אך מגושמים ביותר בדרכי פעולתם, בשם פאט ומאט. הדמויות הופיעו בשנת 1976 עוד קודם לסדרה. נכון לשנת 2021 היה לסדרה 129 פרקים (ואחד שלא שודר). הסדרה שודרה במספר רב של מדינות ובעיקר במדינות מזרח אירופה קודם שנות ה-90, עקב חוסר דיאלוג רב וצרוך בדיבוב.<ref></ref>

== עלילה ==
בכל פרק מוצג לנו מחדש דרכי היתמודדות עם מצבים שונים מחיים היומיומיים של שני הדמויות הראשיות - פאט ומאט בעלי הגישה אופטימית לחיים בצורה המעלה גיחוך. ובפרט את נטייתם לסבך מצבים פשוטים אלה. אבל בשעיפה לפתור זאת הם אף פעם לא מוותרית עד שהם פותרים את הבעיה ומצליחים להיחלץ מהסיבוך אליו הניכלאו בדרכים עוקפות ויוצאות דופן הך ורק בכוחות עצמם.

== היסטוריה ==

נכון לשנת 2019 הופקו 130 פרקים, 8 מיני-פרקים ושלושה סרטים עלילתיים, המעידים על הפופולריות הרבה של הסדרה.

פאט ומאט הופיעו לראשונה בפרק "Kuťáci" בשנת 1976. מאוחר יותר הם הופיעו בסדרה A je to! (ניתן לתרגום כ"זהו זה!"). בתחילה, קהל היעד של הסדרה היה קהל בוגר, אך עד מהרה הפכו הדמויות החביבים לבידור לכל המשפחה. ברחבי הגוש המזרחי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות הנפשה בסטופ-מושן
דיאוס פיטה

דְיָאוּס פִּיטָה (בסנסקריט: द्यौष्पितृ) הוא אל השמיים במיתולוגיה ההינדואית.

==פולחן==
משמעות השם "דיאוס פיטה" היא "אבא שמיים". האל דיאוס מקביל לאל זאוס ב, יופיטר ב וטיר ב. דיאוס פיטה מופיע פעמים רבות ב"ריג ודה", קובץ של מזמורים הינדואיסטים עתיקים שחוברו בסנסקריט. בכל אחת מהופעותיו הוא מופיע יחד עם אל אחר, בדרך כלל עם בת זוגו פריטהיבי מאטה, אלת הארץ. הוא יכול להטיל ברקים על הארץ ולהמטיר גשם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים הינדואים
פריטהיבי מאטה

פְּרִיטְהִיבִי מָאטַה (בסנסקריט: पृथ्वीमाता) היא אלת האדמה במיתולוגיה ההינדואית.

==פולחן==
פסלה של [[איבו פריטהיבי, ההאנשה המדינית של אינדונזיה, המבוססת על פריטהיבי מאטה, באנדרטה הלאומית של אינדונזיה]]
פריטהיבי מזוכרת בדרך כלל ב"ריג ודה", קובץ של מזמורים הינדואיסטים עתיקים, כבת זוגו של דיאוס פיטה, אל השמיים. משמעות שם האלה הוא "אמא אדמה". האלה מקבילה לאלילות היווניות והרומיות גאיה וטרה, בהתאמה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים הינדואים
וסנה (להקה)

וסנה (בצ'כית: Vesna) היא הרכב מוזיקלי פולק פאן-סלאבית שבסיסה בצ'כיה, המורכבת כיום משש חברות. הלהקה ייצגה את צ'כיה באירוויזיון 2023 בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "My Sister's Crown".

== היסטוריה ==
בשנת 2016, סולנית הלהקה פטריציה פוקסובה רצתה ליצור להקה שכולה נשית שתחגוג נשיות ואחווה סלאבית, ומאוחר יותר נפגשה עם בארה שוסטקובה, שניגנה בכינור, אנדריאה שולצובה וטניטה ינקובובה, שניגנו בחליל.<ref></ref>

ב-2018, שולצובה וינקובובה עזבו, והוחלפו על ידי הפסנתרנית אולסיה אוחפובסקה והמתופפת מרקטה ודרלובה. באותה שנה הוציאה הלהקה את אלבום האולפן הראשון שלה, Pátá bohyně. האלבום נוצר בהשראת אירועים מאירועי החיים האמיתיים שעמם התמודדו והן מסיפורים ואגדות צ'כיות. האלבום זכה בפרס תגלית השנה בתערוכת פרסי המוזיקה הצ'כית Ceny Anděl 2018.<ref></ref>

ב-16 בינואר 2023, הלהקה נחשפה כאחת משישה בתחרות ESCZ 2023, הקדם הלאומי של צ'כיה לאירוויזיון 2023. כאשר תוצאות ההצבעה נחשפו ב-7 בפברואר 2023, הלהקה זכתה ב-10,584 קולות, וזכתה בהפרש של 6,367 קולות, ובכך נבחרה לייצג את צ'כיה באירוויזיון 2023 בליברפול בממלכה המאוחדת.<ref></ref> ב-11 במאי 2023 ביצעה הלהקה את "My Sister's Crown" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. צ'כיה הופיעה כמדינה ה-14, לפני אוסטרליה ואחרי פינלנד.. הלהקה סיימה את הגמר במקום העשירי עם 129 נקודות והביאו את ההישג השני הכי גדול של צ'כיה בתולדות התחרות (אחרי מיקולאש יוזף, הנציג לשנת 2018 שזכה במקום השישי).

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2016
קטגוריה:נציגי צ'כיה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2023
הית' פרימן

הית' פרימן (באנגלית: Heath Freeman; 23 ביוני 1980 – 14 בנובמבר 2021) היה שחקן אמריקאי. הוא נודע בזכות תפקידו בדרמה המשפטית "Raising the Bar"<ref name="a" /> וגם בתור הרוצח הסדרתי הווארד אפס בסדרה "בונז". כמו כן הופיע בסדרה "NCIS" ובסרטים "סקייטלנד" ו"אימה בערבה".<ref></ref><ref></ref>

פרימן מת מהרעלה של שילוב סמים ב-14 נובמבר 2021, בגיל 41.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable"
|+קולנוע
!שנה
!כותרת
!דמות
!הערות
|-
|2001
|חייל של שינוי
|רנדי בארינגטון (בן ה-18)
|
|-
|2010
|סקייטלנד
|ברנט ברוקהאם
|משמש גם כתסריטאי ומפיק
|-
|2011
|Coffees
|גוסטו
|סרט קצר
|-
|2013
|All American Christmas Carol
|ג'ייק מרלי
|
|-
|2014
|Dark Was the Night
|ג'ים
|
|-
| rowspan="2" |2015
|אין כמו בגיהנום
|בנג'י
|
|-
|הרוע שביננו
|האב פטריק
|
|-
|2016
|Warrior Road
|ראסטי
|
|-
|2019
|Why Not Choose Love: A Mary Pickford Manifesto
|וולטר
|
|-
|2020
|Soft
|שומר
|סרט קצר
|-
| rowspan="3" |2021
|היום השביעי
|מר מילר
|
|-
|12 יתומים חזקים
|המאמן קוקס
|
|-
|The Outlaw Johnny Black
|שחקן
|
|-
|2022
|אימה בערבה
|פרנק "שיני זהב"
|לאחר מותו
|}
{| class="wikitable"
|+טלוויזיה
!שנה
!כותרת
!דמות
!הערות
|-
|2001
|ER
|קווין
| rowspan="5" |השתתפות מיוחדת
|-
|2002
|עולמו המופלא של דיסני
|פטריק דאלי
|-
| rowspan="2" |2003
|מרוץ לאתמול
|קאמרון
|-
|NCIS
|בנג'מין פרנק
|-
|2005
|Medical Investigation
|ג'וש
|-
|2005–2007
|בונז
|הווארד אפס
|דמות חוזרת
|-
|2007
|המפענחת
|רוג'ר סטימפל
|השתתפות מיוחדת
|-
|2008–2009
|Raising the Bar
|גווין דילון
|ראשי
|-
| rowspan="2" |2009
|סמוך עליי
|אנדרו האנטר
| rowspan="2" |השתתפות מיוחדת
|-
|ללא עקבות
|קית' בולדווין
|-
|2009–2010
|ספרטקוס
|אלביניוס/גלאבר/קריקסוס
|ראשי
|-
|2011
|Torchwood: Web of Lies
|הסוכן ג'ו
|השתתפות מיוחדת
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2021
הנסיך של ויילס (קוקטייל)

הנסיך של ויילס (באנגלית: Prince of Wales) הוא קוקטייל שנוצר על ידי אלברט אדוארד, נסיך ויילס, שלימים הפך למלך אדוארד השביעי. ישנן מספר גרסאות של הקוקטייל, הרכיבים המשותפים בהן בדרך כלל הן שמפניה, אנגוסטורה ביטרס, סוכר (או סירופ סוכר), ויסקי שיפון או קוניאק וליקר.

ביוגרפיה אנונימית של המלך אדוארד, "החיים הפרטיים של המלך אדוארד השביעי", מייחסת את המשקה לנסיך עצמו. הקוקטייל כלל "מעט ויסקי שיפון, קרח כתוש, ריבוע קטן של אננס, קורטוב אנגוסטורה ביטרס, קליפת לימון, כמה טיפות מרשינו (ליקר דובדבן), מעט שמפניה ואבקת סוכר לפי הטעם".<ref name=":0"></ref>

המרכיבים לנסיך מוויילס הם:<ref name=":1"></ref>
* 45 מ"ל ויסקי שיפון
* 30 מ"ל שמפניה
* חתיכה קטנה של אננס
* שפריץ אנגוסטורה ביטרס
* 1/4 כפית (1.25 מ"ל) ליקר מרשינו
* 1 כפית (5 מ"ל) סוכר (או סירופ סוכר)

את המשקה מכינים על ידי ערבוב סוכר ואנגוסטורה, הוספת ויסקי וליקר ואז אננס. רכיבים אלו מנוערים עם קרח כתוש, מסננים את התערובת לכוס קוקטייל, ואז מוסיפים את השמפניה.<ref name=":0" /><ref name=":1" /> חלק מהמתכונים משתמשים בקוניאק או ברנדי במקום ויסקי שיפון, בנדיקטין או ליקר אחר במקום מרשינו, ותפוז במקום אננס. גם שיטות ההכנה משתנות.<ref name="domine"></ref><ref name="drinksmixer"></ref><ref name="cocktaildb"></ref>

הבלוגר והמיקסולוג, סם מאייר, תיאר את הקוקטייל בבלוג cocktalians כ-"משקה נפלא עם שיפון חריף… והמרשינו המתוק והאננס המשתלבים זה בזה והבעבוע קושר את הכל יחד".<ref></ref> מומחה היין והעיתונאי, אנדרה דומינה, תיאר את הקוקטייל כבעל טעם מר, מתוק וחמוץ המשתלב בהרמוניה מושלמת.<ref name="domine" />

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קוקטיילי יין
יפים וולקוב

יפים יפימוביץ' וולקוב (ברוסית: Ефим Ефимович Волков; 4 באפריל 1844 – 17 בפברואר 1920) היה צייר נוף רוסי.<ref>Frida Roginskaya, List of members of the Peredvizhniki: Historical Essays, Moscow, Искусство (1989)</ref>

== ביוגרפיה ==
אביו היה סוכן נוסע ומכר תרופות ומשפחתו הייתה ענייה.

הוא הועסק לזמן קצר במשרד המשפטים. בשנת 1866, הוא החל לקחת שיעורי ציור ב"חברה האימפריאלית לעידוד האמנויות".<ref name=":0">Russian Painting: Brief biography</ref> מאוחר יותר למד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות יפות ושיכלל את כישוריו על ידי ביצוע סקיצות מהטבע. בשנת 1870, הוא קיבל את התואר "אמן" כהוקרה על ציורו "נוף סנט פטרסבורג והסביבה".

ב-1878 הצטרף ל"אגודת תערוכות אמנות נודדות" (הנודדים) והציג מדי שנה את עבודתו בחסותן.

מות בתו בשנת 1884 גרם לו כמה שנות צער, אך בשנת 1888 הוא הצליח לבצע סיור נרחב ביוון, טורקיה, מצרים ופלסטינה עם אשתו, שם צייר נופים.<ref name=":0" /> מאוחר יותר, הם סיירו באזור הוולגה.

הוא הפך לחבר מן המניין באקדמיה ב-1895 ומונה לאקדמאי ארבע שנים מאוחר יותר.

לאחר אירועי יום ראשון העקוב מדם, בני הזוג נכנסו לפיקוח משטרתי, ההתעניינות בעבודתם החלה לרדת והקריירה של וולקוב מעולם לא התאוששה.

הוא מת בעוני בביתו באי ואסילבסקי.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
קובץ:Ефим волков Осенний пейзаж 1897.jpg
קובץ:Volkov On the way to the pasture.jpg
קובץ:Волков Ефим Украинский пейзаж.jpg
קובץ:Ефим Волков В конце зимы.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1844
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1920
בריטניק

בריטניק (HMHS Britanic) הייתה אוניית נוסעים של חברת וייט סטאר ליין. בריטניק הייתה הספינה השלישית והאחרונה בסדרת האוניות "אולימפיק", לאחר אולימפיק וטיטניק, ונועדה לשרת כאוניית נוסעים טראנס אטלנטית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1915, הוסבה בריטניק לאוניית בית חולים על ידי הצי המלכותי ותפקדה כך עד לטביעתה בידי מוקש ימי ליד האי היווני קיאה, בים האגאי, בנובמבר 1916.

בריטניק הושקה בתחילת מלחמת העולם הראשונה, כשנתיים לאחר טביעת הטיטאניק. בעקבות האסון הוכנסו בה מספר שינויים בהיבט הבטיחות. עם כניסתה לשירות בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוסבה הספינה לבית חולים צף בשירות הצי המלכותי הבריטי. בבוקר ה-21 בנובמבר 1916 נפגעה הספינה ממוקש ימי של הצי הקיסרי הגרמני ליד האי היווני קיאה וטבעה כעבור 55 דקות.

בעת הפגיעה היו על הסיפון 1,066 אנשים. 1,036 הניצולים חולצו מהמים ומסירות ההצלה, ו-30 אנשים מצאו את מותם. בריטניק הייתה כלי השיט הגדול ביותר שאבד במלחמת העולם הראשונה.

בעתיד מיליארדר הולך לממן תוכנית לתיירות בעזרת צוללות לבריטניק.

== ראו גם ==
* וייט סטאר ליין
* אולימפיק
* מלחמת העולם הראשונה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.masa.co.il/article/הריסות-האוניה-בריטניק-יהפכו-למוזיאון/ הריסות האוניה בריטניק יהפכו למוזיאון תת-ימי], באתר מסע אחר
* 

2023 02
קטגוריה:אוניות נוסעים
קטגוריה:ספינות טרופות
וסילי וולקוב

וסילי וולקוב (ברוסית: Василий Алексеевич Волков; 21 במרץ 1840 - 22 באפריל 1907) היה צייר אקדמי רוסי-אוקראיני; ידוע בעיקר בזכות דיוקנאות וסצנות היסטוריות.

== ביוגרפיה ==
מ-1858 עד 1863 למד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות יפות. משנת 1861 היה גם מורה בגימנסיה מקומית. לאחר סיום לימודיו השתקע בפולטבה.

בשנת 1867 הוענק לו התואר "אמן". מ-1875 ועד מותו, הוא לימד ציור בבית הספר לצוערים של פטרובסקי פולטבה. הוא גם לימד מדי פעם במכון המקומי לנשות האצולה.

במהלך תקופה זו, הוא גם הפעיל בית ספר משלו לאמנות והציג עם הנודדים, למרות שמעולם לא הפך לחבר בתנועה. ככל הנראה כיהן כחבר מועצת המדינה. בשנת 1907, הוא מת ממחלת לב.

בין דיוקנאותיו הידועים ביותר ניתן למנות את אלו של הצארים אלכסנדר השני ואלכסנדר השלישי, הדוכס הגדול קונסטנטין קונסטנטינוביץ' וחבריו הציירים, ניקולאי ירושנקו וליאוניד פוזן. עם זאת, הוא זכור בעיקר על בסיס יצירה אחת.

בשנת 1901 הוצג במוסקבה ציורו, "פטר הגדול מבקר בפבלו פולובוטוק במצודת פטר ופול ב-1724". פטר מת 41 ימים אחרי הביקור בפולובוטוק. התגובה הציבורית לציור הייתה חיובית. הוא זכה לשבחים במספר כתבי עת. קטלוג התערוכה אזל והציור שוכפל כגלויות; שחור ולבן, הדפסים צבעוניים וגרסאות מצוירות ביד (שהם פריטי אספנים יקרי ערך).

מקום הימצאו הנוכחי של המקור אינו ידוע. מסופר כי וולקוב מכר אותו לאנגלי אורח זמן לא רב לאחר שהוצג, אך אין תיעוד לכך. רוב הרפרודוקציות נעשו ככל הנראה מעותק
== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Volkov Petr.jpg
File:Volkov poltav.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1840
קטגוריה:נפטרים ב-1907
רסמוס ראסק

רסמוס כריסטיאן ראסק (בדנית: Rasmus Kristian Rask; 22 בנובמבר 1787 – 14 בנובמבר 1832) היה בלשן דני.

==ביוגרפיה==
ב-1808 נסע ראסק לקופנהגן, בירת דנמרק, כדי ללמוד באוניברסיטת קופנהגן. תחילה הוא למד תאולוגיה, אך לאחר מכן הוא עבר ללמוד בלשנות. ב-1818 עזב ראסק את דנמרק כדי ללמוד על השפות ההודו-אירופיות. במהלך מסעו ביקר ראסק בהודו, בסרי לנקה ובאיראן. ראסק שב לדנמרק רק ב-1823, ושם הוא נשאר עד מותו ב-1832. הלה כיהן כפרופסור באוניברסיטת קופנהגן. ראסק היה, בין השאר, הראשון שגילה את מעתק ההגאים בשפות גרמאניות שנקרא בשם חוק גרים. החוק נקרא בדיעבד על שם יעקוב גרים, אחד מהאחים גרים, שגילה את אותו מעתק הגאים כמה שנים אחרי ראסק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנים ולשונאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קופנהגן
קטגוריה:ילידי 1787
קטגוריה:נפטרים ב-1832
אהרן לוי (כדורגלן)

ישראל אשכנזי, אהרן לוי אהרונצ'ו, בובי קלמי ומוצי ליאון.]]
אהרן (אהרונצ'ו) לוי (25 בספטמבר 1943, רוסה, ממלכת בולגריה – 7 בספטמבר 2017, ראשון לציון, ישראל) היה כדורגלן ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת המגן ומזוהה עם קבוצת מכבי יפו.

==קורות חייו==
אהרן לוי נולד בעיר רוסה אשר לגדות הדנובה בצפון בולגריה. ב-1948, במהלך העלייה ההמונית עלתה משפחתו לישראל והתיישבה ביפו. ב-1953 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי יפו. במהלך עונת 1958/1959 בליגה הלאומית הועלה לקבוצה הבוגרת, ומשחקו הראשון היה ב-10 בינואר 1959 מול הפועל רמת גן. ב-15 בינואר 1966 במהלך עונת 1965/1966 בליגה הלאומית נערך משחק ליגה בין מכבי יפו להפועל ירושלים. בדקה ה-81 פסק השופט מנחם אשכנזי בעיטת עונשין מ-11 מטרים לזכות הפועל ירושלים. מוצי ליאון ואהרן לוי "פוצצו את המשחק", ולדברי אשכנזי, אף בעט בו לוי ברגלו. יפו הועמדה בפני ועדת משמעת, ולוי הורחק לשנה בפועל ושנה על תנאי מהמגרשים, אף על פי שנחשב לשחקן הוגן וללא כל עבירות משמעת. מוצי ליאון הורחק לארבעה חדשים ועזב את הארץ לדרום אפריקה. אהרן לוי שב לפעילות ב-21 בינואר 1967 ושיחק במשחק הליגה בין מכבי יפו להפועל באר שבע שהסתיים בתיקו אפס.

לוי שיחק עד עונת 1966/1968 בליגה הלאומית "העונה הארוכה", ומשחקו האחרון בשורות הקבוצה היה ב-20 באפריל 1968 מול הפועל מחנה יהודה. בסך הכל השתתף ב-159 משחקי ליגה ובהם כבש 4 שערים. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל. ב-1961 זומן לסגל נבחרת ישראל בכדורגל על ידי המאמן גיולה מאנדי. לוי נכלל בסגל הרחב של הנבחרת גם תחת יוסף מרימוביץ' עד 1964. אהרן לוי היה שחקן אהוד על אוהדי הקבוצה ושחקניה והיה השראה לצעירים שחלקם הפכו לכדורגלנים.

לאחר פרישתו משדה הכדורגל היה לוי בעל מפעל לייצור אביזרי פלסטיק. הוא שמר על קשר עם ותיקי הקבוצה, ובין 2014–2016 ארגן והשתתף במפגשים חברתיים עם כדורגלנים יוצאי מכבי יפו. אהרן לוי התגורר בראשון לציון, היה נשוי ללבנה, אב לשתי בנות וסב לשבעה נכדים. הלך לעולמו ב-2017 והובא למנוחות בבית הקברות במושב נטעים.

==הישגים==
;מכבי יפו
* סגנית אלופת ישראל: 1961/1962
* משחקי מכבי אירופה, ליון, 1963: מדליית זהב
* סגנית אלופת ישראל: 1963/1964

==לקריאה נוספת==
* ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:ניצולי השואה: בולגריה
קטגוריה:ילדים בשואה: בולגריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
סטיבן נגל

סטיבן נגל (באנגלית: Steven Ray Nagel ; 27 באוקטובר 1946, קנטון – 21 באוגוסט 2014, קולומביה) היה טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה נשוי ללינדה גודווין איתה השתתף במשימת STS-37.

==קורות חיים==
סטיבן נגל נולד עיירה קנטון שבמדינת אילינוי. הוא למד בבית ספר בעיירה בה נולד. בשנת 1969 הוא קיבל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובשנת 1978 תואר שני בהנדסת מכונות מאוניברסיטה בקליפורניה.

לאחר סיום תואר ראשון נגל התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית ובשנת 1970 סיים קורס טיס. לאחר שירות במספר יחידות הוא נשלח כמדריך טיס לתאילנד. בשנת 1972 הוא חזר לארצות הברית. בשנת 1975 נגל סיים קורס טייסי ניסוי והיה מדריך לטיסה במטוס "ווט A-7 קורסייר II".

==פעילות בתחום החלל==
בשנת 1979 נגל נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. במשימת STS-51-G בשנת 1985 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (דניאל ברנדנסטיין היה מפקד צוות). באוקטובר 1985 הוא היה טייס צוות של משימה STS-61-A (הנרי הרטספילד היה מפקד צוות) שהמריאה על סיפון מעבורת החלל דיסקברי. בשנת 1991 הוא היה מפקד צוות של STS-37 על מעבורת החלל אטלנטיס. בשנת 1993 הוא היה מפקד צוות של STS-55 על מעבורת החלל קולומביה. במהלך הטיסה הוצב בחלל טלסקופ החלל האבל.

בשנת 1995 נגל פרש משירות בחיל האוויר. הוא מונה לתפקיד ניהולי במרכז החלל ג'ונסון. נגל פרש מנאס"א בשנת 2011.

==לאחר פרישה מנאס"א==
בשנת 2011 נגל עם משפחתו עברו לקולומביה. אשתו קיבלה מינוי של פרופסור באוניברסיטת מיזורי וסטיבן נגל היה מדריך באוניברסיטה. נגל נפטר בשנת 2014 מסרטן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/nagel_steven.htm קורות חיים]
* [https://historycollection.jsc.nasa.gov/JSCHistoryPortal/history/oral_histories/NagelSR/nagelsr.htm ריאיון עם סטין נגל]
* 

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:עובדי נאס"א
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפרזנו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
סוריה (אל)

סוריה (בסנסקריט: सूर्य, תעתיק באנגלית: Surya) הוא אל השמש במיתולוגיה ההינדואית.

==פולחן==
[[תחריט של האל סוריה]]
מקדש השמש בקונארק, שהוכרז כאתר מורשת עולמית, מוקדש לסוריה. אגדה משותפת לסוריה ולמספר אלילי שמש נוספים היא רכיבתם במרכבה הרתומה למספר סוסים. אגדה זו קשורה למיתולוגיה הפרוטו-הודו-אירופית. חג המאקאר סנקראנטי, הנחגג בתחילת כל שנה אזרחית, מוקדש לסוריה, ובמסגרתו טובלים המאמינים בנהר הגנגס. בניו של סוריה הם האשווינים, התאומים נושאי הסוסים, ואחיו הוא אל מזג האוויר אינדרה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:אלי שמש
מיטל רז

מיטל רז (נולדה ב-11 בספטמבר 1981) היא קומיקאית, בובנאית, שחקנית, ויוצרת ישראלית, זוכת פרס קיפוד הזהב.

== ביוגרפיה ==
רז נולדה וגדלה בירושלים. במהלך שירותה בצה"ל עברה להתגורר בתל אביב. בוגרת בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים<ref></ref>.

בשנת 2008 יצרה בשיתוף עם אנסמבל מייקל את ההצגה ״מייקל״, ההצגה ירדה מהבמות בסוף שנת 2021 לאחר שהועלתה כאלף פעמים ברחבי הארץ. לאחר הפסקה עלתה שוב באמצע שנת 2022 בשם "מייקל-אזכרת חורף"<ref></ref> והיא תמשיך להיות מוצגת כל כמה חודשים. ״מייקל״ זכתה גם לעיבוד טלוויזיוני שעלה ב-2018 בערוץ יס. רז מגלמת את דמות המתבגרת המרדנית יסמיניש בת ה-16, בת למשפחת ברוש ששכלה את בנה, מייקל, לפני לא מעט שנים, אבל מקפידה לאזכר אותו בטקסים שנתיים וגם בחיי היומיום.

בשנת 2010, לאחר סיום לימודיה בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים, החלה לעבוד בתחום אומנויות הבמה. במהלך השנים יצרה יצירות רבות לבמה שהוצגו בישראל ובלמעלה מעשרים מדינות שונות, בין היתר" זברה, הסיפור על דומי ודומה, play dead. ב-25 דצמבר 2021 עלתה הצגת היחיד שלה "מוות קטן" והיא מוצגת בתיאטרון הבית בתל אביב ובתיאטראות שונים ברחבי הארץ. ההצגה נוצרה במסגרת פסטיבל עכו, בתמיכת מפעל הפיס<ref></ref> והיא מבוססת על תכנים מעולמה האישי של רז ובה סיפורים הקשורים בהוריה, במחלת הסרטן של אמה, בחווית האימהות לבתה, בחיות מחמד ועוד. בנובמבר 2022 זכתה רז בתואר שחקנית השנה בפרס קיפוד הזהב- טקס פרסי הפרינג' 2022.

בטלוויזיה רז הפעילה ודיבבה בובות בתוכניות שונות, בין היתר: בובה של לילה, מפלצות קטנות, ולאחרונה היא מדבבת ומפעילה את הבובה של אוזה בתוכנית הילדים המחודשת פרפר נחמד<ref name=":0" />. בינואר 2023 עלתה לשידור הסדרה אבירם כץ, שם מגלמת רז לראשונה בקריירת המשחק שלה דמות דרמטית: אלישבע רומנו, רופאה פרוקטולוגית, בחזקת נעדרת, שהמשטרה נמצאת בחיפושים אחריה.

הייתה בזוגיות עם המוזיקאי תומר יוסף. היא אם לבת מזוגיות עם אריאל, בנו של ראש הממשלה אהוד אולמרט. מתגוררת עם בתה ביפו<ref></ref>
בן דודה הוא השחקן יניב ביטון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://www.ishim.co.il/p.php?s=מיטל+רז מיטל רז], במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
*
* 

== הערות שוליים ==

__חייב_תוכן_עניינים__

קטגוריה:סטנדאפיסטיות ישראליות
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:קומיקאיות ישראליות
קטגוריה:קומיקאים ישראלים
קטגוריה:פעילות אינטרנט ישראליות
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הטלוויזיה
קטגוריה:בובנאיות ישראליות
קטגוריה:פרפר נחמד: בובנאיות
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:זוכי פרס קיפוד הזהב
קטגוריה:בוגרות בית הספר לתיאטרון חזותי
קטגוריה:בוגרי בית הספר לתיאטרון חזותי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
מחנה הפליטים ג'נין

מחנה הפליטים ג'נין (בערבית: مخيم جنين) הוא מחנה פליטים פלסטיני הממוקם, מאז 1953, בשטח העיר ג'נין למגוריהם של פליטים פלסטינים שנמלטו במהלך מלחמת העצמאות, בעיקר מאזור הכרמל וחיפה. שטחו הנוכחי של המחנה הוא כ-0.42 קמ"ר, ורשומים בו למעלה מ-16,000 פליטים פלסטיניים.<ref></ref> כרבע מאוכלוסיית המחנה הם חסרי בית ועקורים.<ref></ref> לפי האו"ם, מחנה הפליטים נחשב כאזור נפיץ.<ref></ref>

במהלך מבצע חומת מגן, כחלק מהאינתיפאדה השנייה, נערך במחנה קרב קשה בין כוחות צה"ל ובין מחבלים. המאמץ להכריע את המחבלים שהתרכזו במרכז מחנה הפליטים הביא לאבדות רבות בקרב הפלסטינים, ולהרס רב במחנה הפליטים ג'נין, לאחרי שהוחלט להרוס כל בית שבו יש חשש להסתתרות מחבלים וכן עקב ריבוי מטעני החבלה שהוטמנו ברחבי המחנה ואף בעיר ג'נין עצמה. נוהל הריסת הבית כלל כריזת אזהרה לפינוי הבניין ומתן הזדמנות למבוקשים להסגיר את עצמם לפני שהדחפור החל לטלטל את הבית עם ה"סכין" שלו. בישראל העריכו כי נהרסו כ־80 בתים בשטח שגודלו כעשרה דונם. עם זאת, הארגון Human Rights Watch טען כי ישראל הרסה 140–170 בתים לחלוטין וגרמה נזק חלקי למספר רב יותר של מבנים, ושתוך כדי הריסת הבתים פגעו גם באזרחים לא חמושים רבים.<ref name="hrwreport"></ref> שיא ההרס נגרם בשכונת חאוואשין, שנהרסה ושוטחה כליל באמצעות הדחפורים המשוריינים, בעקבות הערכות ששם מצויים רוב המחבלים ורוב מלכודות הנפץ שהכינו הפלסטינים.<ref></ref> הקרב זכה לתהודה בינלאומית עקב ההרס הרב וההאשמות שהעלו הפלסטינים על טבח שביצע צה"ל במחנה, טענות שהופרכו בסופו של דבר על ידי דו"ח מיוחד של האו"ם. דו"ח זה קבע כי במהלך הקרב 52 פלסטינים ו-23 חיילים ישראלים נהרגו.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בשנים 2022–2023 יצאו פיגועים רבים ממחנה הפליטים ג'נין, ועקב כך נהרסו בתי מחבלים במחנה, ונערכו, במסגרת מבצע שובר גלים, פשיטות אחדות של צה"ל על המחנה, שבהן נהרגו פלסטינים, מרביתם מחבלים, שפתחו באש על כוחות צה"ל.<ref></ref><ref></ref> אחת מפשיטות אלה, ב-26 בינואר 2023, התפתחה לקרב במחנה הפליטים ג'נין, שבו נהרגו 11 פלסטינים (10 מהם מחבלים) ונעצרו מבוקשים אחדים, וסוכל פיגוע שהוגדר כפצצה מתקתקת. ביולי אותה ערך צה"ל את מבצע בית וגן לחיסול תאי הטרור במחנה. במבצע ההרגו 13 פלסטינים ויותר מ-120 נפצעו. ב-19 בספטמבר 2023 נהרגו ארבעה פלסטינים בפעולה נוספת של צה"ל במחנה.

מבין 19 מחנות הפליטים הפלסטיניים, למחנה הפליטים ג'נין יש את השיעורים הגבוהים ביותר של אבטלה ועוני. חלק מתושבי מחנה הפליטים הסתמכו בעבר על עבודה בישראל, שצומצמה מאוד מאז הקמת גדר ההפרדה ויישום היתר כניסה לישראל.<ref></ref> מחנה הפליטים ג'נין כולל גם צפיפות אוכלוסייה גבוהה ורשת ביוב גרועה.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

ג'נין
קטגוריה:נפת ג'נין