OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האצטדיון האולימפי (אתונה)

האצטדיון האולימפי (נקרא גם האצטדיון האולימפי של אתונה; ביוונית: Ολυμπιακό Στάδιο) הוא אצטדיון הנמצא באתונה בירת יוון, והוא מהווה חלק ממתחם הספורט האולימפי אתונה. האצטדיון מכונה גם אצטדיון ספירידון לואיס, על שם הזוכה בתחרות ריצת המרתון שנערכה באולימפיאדת אתונה ב-1896.

בשנת 2004 שימש האצטדיון כאצטדיון העיקרי של אולימפיאדת אתונה, ונערכו בו טקסי הפתיחה והסיום וכן גמר משחקי הכדורגל. בטקסי הפתיחה נכחו באצטדיון 74,473 צופים וזאת על אף שהיו בו 71,030 מושבים.

האצטדיון תוכנן בשנת 1979, בנייתו החלה בשנת 1980 והסתיימה בשנת 1982 עבור אליפות אירופה באתלטיקה. האצטדיון נחנך ב-8 בספטמבר 1982 בנוכחות נשיא יוון קונסטנטינוס קרמנליס. בשנת 1991 נערכו באצטדיון חלק מתחרויות משחקי הים התיכון. האצטדיון אירח את גמר גביע אירופה לאלופות 1983 בו ניצחה המבורג את יובנטוס בתוצאה 0–1, וכן את גמר ליגת האלופות 1994 בו ניצחה מילאן את ברצלונה בתוצאה 0–4.

האצטדיון עבר שיפוץ נרחב לקראת אירועי אולימפיאדת 2004, במסגרתו נוסף לאצטדיון גג בתכנונו של סנטיאגו קלטרווה. האצטדיון המחודש נפתח רשמית ב-30 ביולי 2004. מאז אירח האצטדיון תחרויות וטקסי פתיחה וסיום של אולימפיאדת אתונה (2004) והמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004), וכן את גמר ליגת האלופות 2007 בו ניצחה מילאן את ליברפול בתוצאה 1–2.

משנת 2003 הוא משמש כאצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל א.א.ק. אתונה, והחל משנת 2018 הוא משמש גם כאצטדיונה של פנאתינאיקוס. האצטדיון מארח גם משחקים של נבחרת יוון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.stadiumguide.com/oakastadium/ האצטדיון] ב-Stadium Guide
* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/greece/athens_spiros_louis.shtml האצטדיון] ב-worldstadiums.com
* [http://www.stadia.gr/oaka/oaka-f.html ההיסטוריה של האצטדיון ותמונות רבות]
* [http://www.one.co.il/Msites/Biz/InsideArticle.aspx?id=88551 האצטדיון האולימפי של אתונה], אתר ONE

אתונה
קטגוריה:אתונה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל ביוון
אצטדיון אולימפי
קטגוריה:אולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:פנאתינאיקוס (כדורגל)
קטגוריה:א.א.ק. אתונה (כדורגל)
אצטדיון אולימפי
קטגוריה:אצטדיוני גמר ליגת האלופות
י"ד בניסן

פרשת בר המצוה של ילד שנולד י"ד בניסן היא ברוב מהשנים הפשוטות חול המועד פסח ויהיו שידחו את בר המצווה לשבת שאחרי הפסח בה קוראים בשנים פשוטות את פרשת שמיני, בשנים פשוטות מקביעות (השא, זחא) פרשת בר המצוה תהיה פרשת צו. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה תהיה חול המועד פסח ויהיו שידחו את בר המצווה לשבת שאחרי פסח בה קוראים בשנים מעוברות את פרשת אחרי מות או פרשת קדושים, בשנים מקביעות (החא) פרשת בר המצווה תהיה פרשת אחרי מות
==חגים ומועדים==
הפסח על הדלתות]]
ערב פסח:
* בדיקת חמץ מתקיימת בלילה
* תענית בכורות
* ביעור חמץ מתבצע בשעות הבוקר
* בתקופת בית המקדש היו מקריבים את קורבן הפסח בשעות אחר הצהריים

==אירועים היסטוריים==
* – הקריבו בני ישראל את קרבן פסח במצרים.
* – הקריבו בני ישראל בגלגל את קרבן הפסח הראשון בארץ ישראל.
* היום הראשון משלושת ימי התענית שהכריז מרדכי היהודי לביטול גזירת המן האגגי.
* צליבת ישו
* ה'תש"ג (19 באפריל 1943) – החל מרד גטו ורשה, וכוחות הגרמנים נכנסו לגטו ורשה במטרה לחסלו סופית.

==נולדו==
[[הרמב"ם]]
* ד'תתצ"ה – לפי גרסאות מסוימות, רבי משה בן מימון (הרמב"ם), "הנשר הגדול", שנחשב לגדול הפוסקים וההוגים היהודיים (נפטר בד'תתקס"ה)
* ה'תקנ"ו – אדולף כרמיה, מדינאי צרפתי יהודי (נפטר בה'תר"ם)
* ה'תרמ"ו – הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב הראשי לישראל לשעבר (נפטר בה'תשל"ו)
* ה'תרפ"ג – שושנה דמארי, זמרת ושחקנית ישראלית, כונתה "מלכת הזמר העברי" (נפטרה בה'תשס"ו)
* ה'תשל"ב – מנדי ג'רופי, זמר חסידי המשתייך לחסידות חב"ד
* ה'תשמ"ח – טוטו תמוז, כדורגלן ישראלי
* ה'תשמ"ח – מנדי גרוזמן, עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי, חסיד חב"ד
* ה'תש"ן – נפתלי קמפה, מוזיקאי חסידי ישראלי
* ה'תש"ן – תם אהרון, סטנדאפיסט, תסריטאי וסאטיריקן ישראלי

==נפטרו==
* ה'תר"ה – רבי אשר ישעיה רובין, האדמו"ר השני מרופשיץ
* ה'תש"ל – הרב אברהם יפהן, ראש ישיבת בית יוסף נוברדוק (חתן הסבא מנוברדוק)
* ה'תשל"ג – אישטוון קרטס, מנצח הונגרי יהודי (נולד ב-ה'תקנ"ו)
* ה'תש"ף – יהודה לייב גרונר, חסיד חב"ד ומזכירו של רבי מנחם מנדל שניאורסון (נולד בה'תרצ"א)

----

* י"ג בניסן – ט"ו בניסן
*ניסן

==הערות שוליים==

ז14
י14
האגודה הבין-לאומית למינרלוגיה

האגודה הבין-לאומית למינרלוגיה (באנגלית: International Mineralogical Association; בראשי תיבות: IMA) היא אגודה בינלאומית שהוקמה בשנת 1958 והיא איגוד של 38 ארגונים לאומיים. מטרתה היא לקדם את מדע המינרלוגיה ולתקנן את המינוחים של מעל ל-4,000 סוגי מינרלים ידועים. האגודה הבינלאומית למינרלוגיה מסונפת לאיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה (International Union of Geological Sciences או בקיצור ה-IUGS).

==ועדות וקבוצות עבודה==
הוועדה הפעילה ביותר באגודה הבינלאומית למינרלוגיה היא "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים" (Commission on New Minerals and Mineral Names או בקיצור CNMMN). הוועדה הוקמה ב-1959 על מנת לתאם את הקצאת השמות למינרלים חדשים, בחינה מחדש של שמות קיימים וביטול שמות שגויים.

==הארגונים החברים ב-IMA==
בין הארגונים החברים ב–IMA נמצאים הארגונים הבאים:
*החברה הגיאולוגית הישראלית
*Österreichische Mineralogische Gesellschaft
*Sociedade Brasileira de Geologia
*Mineralogical Association of Canada
*Société Française de Minéralogie et de Cristallographie
*Deutsche Mineralogische Gesellschaft
*Società Italiana di Mineralogia e Petrologia
*Mineralogical Society of Japan
*Mineralogical Society of Russia
*Mineralogical Association of South Africa
*The Swedish Mineralogical Society
*Schweizerische Mineral. und Petrographische Gesellschaft
*Mineralogical Society of Great Britain and Ireland
*Mineralogical Society of America

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20080629210934/http://www.geo.vu.nl/users/ima-cnmmn/ "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים"]
* [https://web.archive.org/web/20070126230253/http://www.geo.vu.nl/users/ima-cnmmn/CNMMNhistory.pdf היסטוריה של "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים"]

קטגוריה:מינרלוגיה
מינרלוגיה
ה' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בה' אב היא, ברוב השנים, פרשת דברים. אולם אם בר המצוה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הם ביום חמישי (שנים מקביעויות זשה, בחה, בשה וגכה), פרשת בר המצווה היא פרשת ואתחנן.

==חגים ומועדים==
* יום קורבן עצים של בני פרעוש בן יהודה
* ימי בין המצרים והיום החמישי של תשעת הימים שלפני תשעה באב, בימים אלה נהוג שלא לאכול בשר ולא לשתות יין כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש
* תענית ציבור בקהילת פוזנא, לזכר פוגרום שאירע בה בשנת ה'תע"ו

==אירועים היסטוריים==
* ה'תרמ"ז – אליעזר זמנהוף מפרסם לראשונה את השפה הבינלאומית אספרנטו בספרו Lingvo internacia
* ה'תרע"ד – מלחמת העולם הראשונה מתחילה: האימפריה האוסטרו הונגרית מכריזה מלחמה על סרביה לאחר שזו לא עמדה בתנאי האולטימטום שהוגש לה לאחר רצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד על ידי מתנקש סרבי
* ה'תרפ"ט – הוקמה הסוכנות היהודית
* ה'תש"ה – ניצולי שואה מבוכנוואלד מגיעים לארץ ישראל
* ה'תשכ"ט – מלחמת ההתשה: פשיטה של צה"ל על האי גרין
* ה'תש"ל – מסתיימת מלחמת ההתשה
* ה'תשמ"א – מנחם בגין מציג את ממשלתו השנייה (התשע עשרה במנין הממשלות) בפני הכנסת
* ה'תשס"ו – במהלך מלחמת לבנון השנייה קורס בניין מגורים בכפר קאנא בדרום לבנון ונהרגים עשרות אזרחים.
* ה'תשע"ד – "יום שישי השחור" ברפיח, במהלך מבצע צוק איתן, בו נהרגים שלושה חיילי צה"ל ואחד מהם נחטף, 42 מחבלים ועשרות אזרחים

==נולדו==
* ה'תרפ"ד – יואל דה-מלאך חוקר חקלאות ובוטנאי ישראלי, חתן פרס ישראל (נפטר ב-ה'תשס"ו)
* ה'תרפ"ו – סטף ורטהיימר, תעשיין, כלכלן ופוליטיקאי ישראלי
* ה'תש"ח – שלמה כץ (ראש ישיבה), ראש ישיבת חברון בירושלים
* ה'תש"ם – דייוויד בלו, כדורסלן אמריקאי יהודי

==נפטרו==
דלת הכניסה מעשה ידי אמן לישיבת המקובלים
* ה'של"ב – רבי יצחק לוריא – ידוע בכינויו האר"י הקדוש, מגדולי המקובלים (נולד ב-ה'רצ"ד)
* ה'תק"י – רבי גדליה חיון, מייסד ישיבת המקובלים בית אל, שד"ר ומקובל
* ה'ת"ש – רבי חיים עוזר גרודזנסקי, רבה של וילנא קודם השואה
* ה'תשנ"ט – מאיר אריאל, משורר וזמר עברי (נולד ב- ה'תש"ב)
* ה'תשס"ט – עודד בורלא, סופר, משורר מאייר וצייר ישראלי (נולד ב- ה'תרע"ה)

----
* ד' באב – ו' באב
* אב

כ05
י05
ו' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בו' באב היא, ברוב השנים, פרשת דברים. אולם אם בר המצוה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הם ביום חמישי (שנים מקביעויות זשה, בחה, בשה וגכה), פרשת בר המצווה היא פרשת ואתחנן.

==חגים ומועדים==
* ימי בין המצרים והיום השישי של תשעת הימים שמסתיימים במוצאי תשעה באב. בימים אלה נהוג שלא לאכול בשר כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש

==אירועים היסטוריים==
* ה'תשכ"ט – נחיתת האדם הראשון על הירח במסגרת אפולו 11

==נולדו==
* ה'תרס"ד – הרצל ברגר, חבר הכנסת ועיתונאי (נפטר ב-ה'תשכ"ב)
* ה'תר"ף – אייזק שטרן, כנר (נפטר ב-ה'תשס"ב)
* ה'תרצ"ט – גילה אלמגור, שחקנית ישראלית
* ה'תשמ"ה – נוה דרומי, עיתונאית ישראלית

==נפטרו==
* ה'תקנ"ו – רבי נתן מז, ראש ישיבה, דיין, וממלא מקום המרא דאתרא בפרנקפורט.
* ה'תר"ן – רבי אלעזר משה הורוויץ, מגדולי רבני יהדות ליטא, רבה של פינסק, מחבר הספר "אהל משה" (נולד ב-ה'תקע"ח)
* ה'תרפ"ו – הרב שלמה זלמן בּרוֹיֶאר, רב בפאפה, ורבה החרדי של פרנקפורט. ממנהיגי היהדות האורתודוקסית במערב אירופה, חתנו וממשיך דרכו של רש"ר הירש ואבי משפחת ברויאר, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל (נולד ב-ה'תר"י)
* ה'תשכ"ט – הרב יהושע גרינוולד, ראב"ד אונגוור ורבה האחרון של חוסט (נולד ב-ה'תרס"ט)
* ה'תשס"ח – רלף קליין, כדורסלן ומאמן כדורסל ישראלי מצליח, נפטר מסרטן המעי הגס (נולד ב-ה'תרצ"א)
* ה'תשע"ו – הרב אריה פינקל ראש ישיבת מיר מודיעין עילית וחבר מועצת גדולי התורה (נולד ב-ה'תרצ"א)
* ה'תשפ"א – הרב יואל כהן, ה"חוזר" הראשי של רבי מנחם מנדל שניאורסון ומגדולי המשפיעים והבקיאים בתורות בחסידות חב"ד.
----
* ה' באב – ז' באב
* אב

כ06
י06
ז' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בז' באב היא פרשת דברים, אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת או יום ראשון (שנים מקביעויות זחא, בשז, גכז, הכז, החא והשא), ופרשת ואתחנן אם פסח חל בשנת בר המצווה ביום שלישי או ביום חמישי.

==חגים ומועדים==
* יום קורבן עצים של בני יונדב בן רכב
* ימי בין המצרים והיום השביעי של תשעת הימים שלפני תשעה באב, בימים אלה נהוג שלא לאכול בשר ולא לשתות יין כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש
* צום החמישי, בשבעה בחודש החמישי, חודש אב, על חורבן בית ראשון, לפי מנהג היהודים הקראים

==אירועים היסטוריים==
* – (לפי המקרא והמסורת היהודית) החל ההרס של בית המקדש הראשון על ידי הבבלים
* ה'קנ"א – גזירות קנ"א: פרעות ביהודי ולנסיה שבספרד, הרוב אולצו להתנצר ורבים נהרגו על קידוש השם. בית הכנסת הפך לכנסייה.
* ה'תר"ף – נוסדה קרן היסוד
* ה'תשט"ו – הבחירות לכנסת השלישית, בה זכתה מפא"י בראשות דוד בן-גוריון
* ה'תשנ"ג – צה"ל פתח במבצע דין וחשבון כנגד החזבאללה
* ה'תשס"ב – פיגוע התאבדות באוטובוס דן מספר 189 בקו מבני ברק לעמנואל, 9 הרוגים.

==נולדו==

==נפטרו==
* ה'תר"ע – הרב משה גרינוולד, רב בחוסט שבהונגריה, אבי שושלת חסידות פאפא ומחבר "ערוגת הבושם" (נולד ב-י"א שבט ה'תרי"ג)
* ה'תרפ"ו – הרב שמחה בונים עהרנפלד, רב במטרסדורף מחבר הספר "מענה שמחה"
* ה'תש"ג – רבי אלעזר רוזנפלד, אדמו"ר באושפיצין משושלת קמינקא (נולד ב-ה'תרכ"ב)
* ה'תש"ן – ברונו קרייסקי, קנצלר אוסטריה (נולד ב-ה'תרע"א)
* ה'תשנ"ט – הרב שמואל ינקוביץ', רב קריית קאליב בראשון לציון
* ה'תש"ס – רבי שלום נח ברזובסקי (הנתיבות שלום), האדמו"ר של חסידות סלונים (נולד ב-ה'תרע"א)
* ה'תשס"ז – הרב דב מאיר קרויזר, ראש ישיבות פרשבורג בירושלים וסקווירא בניו יורק ומחבר פירוש "דבר המלך" על משנה תורה לרמב"ם (נולד ב-ה'תרפ"ב)

----
* ו' באב – ח' באב
* אב

כ07
י07
ישראל קושטא

ישראל קוֹשְׂטָא (1819; איטליה – 1897; ליבורנו, שבטוסקאנה) היה סופר עברי, רב, פרשן ומהדיר.

== קורות חיים ==
ישראל קושטא נולד בליבורנו, גדל ולמד בה, ולימים גם נתמנה לרב הקהילה היהודית בעיר. הוא היה מתלמידיו המובהקים של הרב אברהם ברוך פפירנו, שהיה גם חוקר שירה עברית.

בשנת 1864, בגיל 45, התמנה ישראל קושטא לרב הקהילה. הוא כיהן ברבנות ליבורנו עד פטירתו. הוא השתמש בעברית רהוטה, חיבר פירושים לתנ"ך, פיוטים ותפילות, כמו גם מחקרים בחכמת ישראל. נוסף על אלה היה גם מהדיר ומילונאי. הוא ההדיר מחזורי תפילות, והשתתף, יחד עם אחרים, בחיבור מילון איטלקי-עברי.

ישראל קושטא התייחד גם בכתיבתו הראשונית לילדי ישראל באיטליה בעברית. קובץ הסיפורים "מקוה ישראל" שכתב ופרסם בליבורנו, בשנת 1851, הוא לא רק קובץ הסיפורים העברי הראשון לילדים באיטליה, אלא גם אחד הראשונים בספרות הילדים העברית בכלל. את שיריו הלחינו במנגינות לימוד נעימות, וילדי ישראל באיטליה היו שרים אותם בבתי הספר היהודיים עד מלחמת העולם השנייה.

==מספריו==
*תנ"ך תהלים ליוורנו, תרכ"ו 1866.
* ויוצא לאור צלמות, תשובה לקונטרס מגלה עמוקות מני חשך, שחבר כה"ר אליהו אלמליח, ליוורנו 1878.
*סדר חמש תעניות, ותוספת צום גדליה ונחבר אליו דינים שלמות הלב ופי’ על הקינות מידי ישראל קושטא, ליוורנו תש"ח 1948.
*ידע מה בחשוכא, והוא פירוש והשגות לספר מגלה עמיקתא, ליוורנו תרל"ח 1878.
* ישיר ישראל, כולל איזה משלי מוסר ושירים אחרים, ליוורנו תרי"ג 1853.
*כי נער ישראל, כולל שירים שונים, ורובם מחוברים בימי הנעורים, ליוורנו תר"ן 1890.
*עם אברהם טולוסא, מגלות רות איכה ואסתר, עם שני פירושים מלוקטים האחד מצודת דוד השני מצודת ציון, ליוורנו תר"א 1841.
*מודע לבינה, ליוורנו תרמ"ו 1886.
*מנחה שלוחה, לשורר בשירים ולמנצח כמהר"ר שלמה סולציר, בק"ק ווין (וינה), ליוורנו תרכ"ו 1868.
* מקוה ישראל , ספורי מוסר לחנך את הנערים, ליוורנו תרי"א 1851.
*תפלה לישראל , מידי ישראל קושטא, ליוורנו תרמ"ב 1882.

==לקריאה נוספת==
* ורד טוהר, "של מי הסיפור הזה? הבניית אתוס לאומי באמצעות סיפור עממי במקראות ללימוד עברית", הד האולפן החדש 103 (תשע"ה), עמ' 120 – 129.
* אדמיאל קוסמן, מסכת שלום, ידיעות אחרונות 2014, עמ' 28-46.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ליבורנו: רבנים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער איטלקים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים איטלקים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1819
קטגוריה:נפטרים ב-1897
אלברט קטלבי

אלברט ויליאם קטלבי (באנגלית: Albert William Ketèlbey; 9 באוגוסט 1875 - 26 בנובמבר 1959) היה מלחין בריטי.

== חייו ==
קטלבי נולד בעיר ברמינגהאם. בגיל צעיר החל ללמוד נגינה בפסנתר ולהפגין כישרון מוזיקלי. בגיל 11 חיבר סונאטה לפסנתר וניגן אותה לפני אדוארד אלגר ששיבח את היצירה ואת מבצעה הצעיר. (בשנת 1998 נמכר כתב היד של הסונאטה במכירה פומבית על ידי חברת סותבי לעיריית ברמינגהאם).

לאחר שסיים את לימודי המוזיקה בברמינגהאם התחרה קטלבי על מלגת לימודים לטריניטי קולג' בלונדון וזכה בה תוך שהוא גובר על המלחין גוסטב הולסט.

קטלבי החל לחבר בהצלחה קטעים של מוזיקה קלאסית קלה. היצירות שלו מצטיינות במוזיקה המתארת אווירה מיוחדת. תקופה מסוימת השתמשו ביצירותיו כרקע מוזיקלי לסרטים אילמים. יצירותיו זכו להצלחה רבה. במשך מספר שנים היה המנהל המוזיקלי של חברת התקליטים קולומביה.

מיצירותיו של קטלבי יש לציין את:
*פעמונים באחו (1921) - נעימה שקטה המדמה את מרחבי השדות בהם רועות פרות שעל צוואריהן פעמונים.
*בגן המנזר (1915) - ביצירה משתתפת מקהלת גברים השרה קיריה אלייסון.
*בשוק פרסי (1921) - היצירה המפורסמת ביותר של קטלבי והמזוהה ביותר אתו. גם כאן מופיעה מקהלת גברים המדמים קבצנים ושרים: בקשיש, בקשיש אללה.
*בגן המקדש הסיני.
*בארץ מצרים המסתורית.

קטלבי היה דודו של הפסנתרן הבריטי קליפורד קרזון.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מלחינים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1875
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1959
מוד (תת-תרבות)

מוד (מלשון מודרניזציה) הייתה תת תרבות שהקיפה תחומים כמו אופנה, מוזיקה ואומנות (פופ ארט) בבריטניה בשנות ה-60 של המאה ה-20, תקופת "לונדון החוגגת".
רונדל חיל האוויר המלכותי, אחד מסמלי המוד]]

תרבות המוד התחילה בשנת 1958 בלונדון, כאשר קבוצות נערים ממעמד הביניים מרדו במשפחותיהם, החלו להתלבש באופנה איטלקית ולהאזין למוזיקת ג'אז ורית'ם אנד בלוז. תרבות המוד הייתה גם מיסודות הפאנק (Punk), כאשר חברים בקבוצות הללו נהגו להסתובב ברחובות במשך כל הלילה, כאשר הם צורכים אלכוהול ותרופות מסממות (כגון אמפטמין). גם יריביהם של המודים, הרוקרים, היו כאלה שנפלטו מהחברה הפופולרית, וגם הם היו שייכים למעמד הביניים. התרבות הפופולרית הייתה מושפעת מתרבות הרוק אנד רול האמריקנית, כך שהמודים התנגדו אליה.

המונח "מוד" נובע מהכינוי למעריצי הג'אז המודרני, בניגוד לג'אז הקלאסי.

המוד התבטא בעיקר במוזיקה, ובעוד שחברתית הייתה התנגשות בין ה"מודים" ל"רוקרים", במוזיקה להקות רבות שילבו בין המוד (אשר במוזיקה הוא ההתחלה של הפופ) לבין הרוק. להקות לדוגמה: הקינקס, המי, היארדבירדס, הפנים הקטנות ואף הביטלס. להקות אלה הצליחו ברמה בינלאומית עקב העובדה ששילבו גם רוק וסגנונות דומים עם המוד. להקות שנחשבו ללהקות מוד בלבד לא היו מוכרות מחוץ לאנגליה. אלבום בולט המדגיש את ההתנגשות בין מודים לרוקרים הוא Quadrophenia של המי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:סגנונות אופנה
קטגוריה:שנות ה-1960
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות
שלושת סימני הקיום

בבודהיזם, שלושת סימני הקיום (המכונים גם חותמות דהרמה), מייצגים את שלושת המאפיינים של כלל התופעות ביקום הפיזי: ארעיות (אניצ'ה), היעדר-סיפוק (או אי שביעות רצון, דוקהה), והיעדר-עצמי (אנאטה). לפי הבודהה, בורותם של בני האדם ביחס לסימני קיום אלו, או תפישתם באופן שגוי, מהווה את המקור לסבלותיהם בעולם הסמסרה. כאשר הם מתעוררים מאשליותיהם ורוכשים חוכמת אמת ביחס לטבע המציאות, סבלם מגיע לקיצו, כמתואר בארבע האמיתות הנאצלות. 

== ארעיות (אניצ'ה) ==
כל התופעות ארעיות ואינן קבועות. היקום כולו מצוי בתנועה, בתהליך של שינוי מתמיד. גם במה שנדמה כקבוע במבט שטחי, חלות תמורות לאורך זמן. דבר אינו נשאר לנצח. ביקום הפיזי צמחים גדלים וקמלים, אוקיינוסים הופכים למדבריות, ואפילו גופים אסטרונומיים עצומים בחלל מתגבשים ונמוגים ללא הרף. כמו כן, גם עולמם הפנימי של בני האדם מצוי בזרימה מתמדת. רגשות, מחשבות, תחושות, זיכרונות - כולם מופיעים ונעלמים בזה אחר זה מרגע הלידה ועד המוות.

== היעדר-עצמי / ריקות (אנאטה, שונייטא) ==
כל התופעות טבועות בריקות; אין להן מהות פנימית העומדת בפני עצמה. כל המשמעויות שניתנות למציאות הן השלכה של הדעת האנושית ("המיינד"). מכיוון שגם בני האדם הם חלק מעולם התופעות, הרי שגם הם תופעה ריקה, וחוויית ה"עצמי" שלהם היא אשליה בלבד. במציאות מתקיים מצרף של מרכיבים פיזיים ופסיכולוגיים אשר נמצא במצב תמידי של זרימה, ללא ליבה מרכזית שניתן לזהות כ"נשמה" או כ"אני". ההיאחזות באשליית ה"אני" היא מקור לסבל.

== היעדר-סיפוק (דוקהה) ==
כל התופעות שמזוהמות בבורות לגבי טבען האמיתי אינן משביעות-רצון, וגורמות לחוסר סיפוק. הבורות באה לידי ביטוי כאשר האדם תופש את מה שאיננו קבוע כקבוע (או משתוקק שיישאר קבוע), כאשר הוא מייחס ערך או מהות פנימית לתופעות הטבועות בריקות, וכאשר הוא משתוקק לדבר מה או נדחה מפניו. אף תופעה (כסף, רכוש, מראה חיצוני, עיסוק, חוויה וכדומה) אינה יכולה להבטיח אושר מתמשך.

== שלוות-אמת (נירוואנה) ==
בחלק מהמסורות הבודהיסטיות נהוג להוסיף לצד שלושת סימני הקיום חותם נוסף: "נירוואנה היא שלוות אמת". גם בהינתן קיומם של מקורות הסבל בעולם הסמסרה, יכול האדם "להגיע אל הגדה השנייה", ולחוות שלווה, רוגע, איזון ושקט פנימי. הדרך המתומנת הנאצלת שהתווה הבודהה מתארת כיצד לעשות זאת.
קטגוריה:מונחים בבודהיזם
סין (אפקוט)

חזית הפגודה
העתק מוקטן של [[מקדש השמיים.]]
ביתן סין הוא אחד מביתני המדינות המצויים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.

==תיאור==
ביתן זה נבנה עם הקמת הפארק, בשנת 1982 - פחות מעשור לאחר ביקור נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון בבייג'ינג במסגרת הסדרת היחסים בין ארצות הברית לסין העממית. הביתן איפשר לאזרח האמריקאי לראות בפעם הראשונה מאז הקמת סין העממית איך נראים מבנים בסין (באותה עת טרם התאפשרה כניסת תיירים לסין). הביתן נבנה בשיתוף עם ממשלת סין, ומדמה גן סיני, וכן נמצא בו מבנה המהווה העתק מוקטן של מקדש השמיים המצוי בבייג'ינג ופגודה. בתוך מבנה זה מוקרן הסרט על גבי מסכי 360° - מחשבות על סין (או השתקפויות של סין - Reflections of China). כמו כן מצויים בביתן חנות למוצרים סינים ומסעדות סיניות.

בגני הביתן נערכות מספר פעמים ביום הופעות של אקרובטים המציגים קרקס סיני אופייני.

בביתן צולם הווידאו קליפ של השיר "Reflection" של הזמרת כריסטינה אגילרה (שיר הנושא של הסרט "מולאן)".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
ברבו לזריאנו

ברבו לזריאנו (רומנית: Barbu Lăzăreanu; 5 באוקטובר 1881–1957), דוקטור בבלשנות, היסטוריון של הספרות, פובליציסט, מבקר ספרותי וביבליוגרף.

ברבו לזריאנו היה יהודי רומני, הוא נולד ככל הנראה בשם ברוך ליזרוביץ'.

לזריאנו היה חבר באקדמיה הרומנית ומנהל ספריית האקדמיה. בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו. הגלייתו של לזריאנו לטרנסניסטריה, שהובאה לידיעת מלכת האם הרומניה הייתה הסיבה למשבר בין המלך ובין יון אנטונסקו, משבר שבסופו הביא לעצירת ההגליות של יהודי הרגאט והחזרת הגולים שנותרו בחיים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.isro-press.net/Regina.Mama.Elena/Anexa_Richter.html תזכיר של ריכטר, מומחה נאצי לבעיית היהודים שנשלח לסייע ליון אנטונסקו] 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים רומנים
קטגוריה:בני ערובה יהודים ברומניה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:ספרנים ומידענים רומנים
קטגוריה:ספרנים ומידענים יהודים
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1957
X-9 שרייק

X-9 שרייק היה אב טיפוס מוקטן של טיל האוויר-קרקע GAM-63 ראסכל. הטיל, מתוצרת בל איירקראפט קורפוריישן, היה התשיעי בסדרת מטוסי ה-X ושימש לניסויים.

31 טילי X-9 נמסרו, והם ביצעו טיסות ניסוי מאפריל 1949 ועד ינואר 1953. התוכנית שימשה לאיסוף נתונים על מאפייניו האווירודינמיים של הטיל ועל יציבותו, וכן לבדיקת מערכות ההנחיה וההנעה שלו.

==היסטוריה==
במאי 1947 קיבלה בל חוזה לפיתוח טיל האוויר-קרקע ASM-A-2 ראסכל (מאוחר יותר B-63/GAM-63) בעל ראש קרב גרעיני, המונע באמצעות דלק נוזלי. בנוסף, הוזמן טיל מוקטן לצורכי ניסויים, אשר כונה RTV-A-4 שרייק.

הטיל שוגר ממטוס EB-50D שהותאם לשיגור הטיל ולשידור פקודות הנחיה לעברו ברדיו. עם סיום המשימה הושב הטיל לקרקע באמצעות מצנח שנשא כדי שהמכשור שהכיל לא יפגע.

טיסת הניסוי הראשונה של הטיל הייתה טיסת דאייה לא ממונעת שהתרחשה באפריל 1949. כשנה מאוחר יותר, במאי 1950 בוצע הניסיון הראשון לשיגור הטיל הממונע, אך כשל. בנובמבר 1950, בטיסת הניסוי החמישית של הטיל, נרשמה לראשונה טיסת ניסוי מוצלחת. ב-1951 שונה שם הטיל מ-RTV-A-4 שרייק ל-X-9 שרייק.

ה-X-9 נחשב לטיל מוצלח לצורכי ניסויים, והיו אף מחשבות על ייצור מספר מוגבל של טילים לצרכים מבצעיים כשלב ביניים עד שה-GAM-63 יהיה זמין. ברם, עקב הטווח הקצר ומשקל המטען הקטן אותו יכול היה לשאת, ירד הרעיון מן הפרק.

אף אחד מהטילים לא שרד את הניסויים. השבר היחיד של טיל X-9 שנותר, ככל הידוע, הוא חלק מהמייצב האנכי, שנשמר כיום במוזיאון לארי בל במנטון, אשר באינדיאנה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.designation-systems.net/dusrm/app1/x-9.html Bell RTV-A-4/X-9 Shrike], באתר Designation-Systems.Net

קטגוריה:טילי אוויר-קרקע אמריקאיים
קטגוריה:בל איירקראפט
גרמניה (אפקוט)

הביתן הגרמני
פוסטר משנת [[1976 המתאר את הכניסה למתקן מסע בנהרות הריין.]]
דגמי הרכבת]]
ביתן גרמניה הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.

==תיאור הביתן==
הביתן הגרמני נבנה כדוגמת כיכר עיר קטנה בגרמניה, אולם אין מדובר בהעתקת כיכר עיר ספציפית, אלא בשילוב של מספר סגנונות ארכיטקטוניים ממספר אזורים שונים בגרמניה. במרכז הכיכר מצוי פסל של ג'ורג' הקדוש הנלחם בדרקון. בכיכר מצוי מגדל שעון גרמני טיפוסי, ובחלקה האחורי של הכיכר מצוי בירגרטן המוכר מאכלים טיפוסיים של המטבח הגרמני ובעיקר של המטבח הבוורי. בכיכר מספר חנויות המוכרות מוצרים גרמניים תיירותיים כגון בובות ושעוני קוקייה. בכפר מתרחשת כל העת חגיגה של אוקטוברפסט ובה מוצגים מופעים האופייניים לפסטיבל זה. הבירגרטן מצוי באולם הכניסה של המתקן שהיה מתוכנן להיבנות בביתן זה.

בכניסה לכפר מצוי דגם של כפר גרמני וכן מספר רב של דגמי רכבות נוסעות בכפר. דגם זה נבנה עבור פסטיבל פרחים שנערך בפארק השעשועים ונועד להיות דגם זמני, אולם בשל הפופולריות הרבה שלו הוא הושאר כתצוגת קבע.

==היסטוריה==

הביתן נפתח עם הקמת פארק השעשועים בשנת 1982. בביתן זה אין כיום מתקן שעשועים אולם בעת שתוכנן היה אמור להיות בו מתקן הכולל מסע סירות במורד נהר הריין. המתקן עתיד היה להיקרא "מסע על הריין" והיה אמור להציג את הפולקלור והתרבות הגרמנית (בדומה למתקן שנבנה בביתן מקסיקו באותה שנה, ובמתקן המאלסטרום שבביתן נורווגיה שנבנה שש שנים מאוחר יותר).

תוכנית המתקן משנת 1976 מציינת שהמתקן עתיד היה לכלול נופים מהנהרות ריין, טאובר, רוהר ואיזר ובהם קתדרלת קלן. המבנה בו אמור היה להיות המתקן אכן נבנה, אולם לבסוף, משיקולי תקציב, לא נבנה המתקן עצמו. באולם הכניסה למתקן נמצא הבירגרטן של הביתן, ובמקום בו אמור היה להיות המתקן עצמו מצוי כיום מחסן תצוגות של פארק השעשועים ומשטחי חזרות לצוותי פארק השעשועים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
ג'אטי (בודהיזם)

בבודהיזם, ג'אטי (Jāti פירוש מילולי הן בסנסקריט והן בפאלי הוא לידה) מתייחס להתעוררות ישות חיה חדשה בגלגל החיים (כלומר בסמסרה).

לידה יכולה להתממש בצורות שונות, על פי הפילוסופיה הבודהיסטית, לידה יכולה לקרות באחת האפשרויות הבאות:
*בקיעה מביצה, כמו אצל עופות, זוחלים ודגים.
*לידה מרחם, כמו אצל היונקים.
*לידה המתבצעת מלחות, כנראה מתוך אי היכולת להבחין בביצים מיקרוסקופיות מהן מתפתחות רימות.
*לידה בדרך של הַתְמָרָה (שינוי צורה) כפי שמקובל להניח לגבי האלים.

ג'אטי הוא החוליה ה-11 מתוך תריסר החוליות (נידאן), ומכאן שכל מה שנולד חייב להזדקן ולמות.

קטגוריה:מונחים בבודהיזם
מתושלח (עץ)

יער הלאומי איניו בקליפורניה]]
מתושלח הוא שמו של עץ אורן מהמין אורן האצטרובל הזיפני (Pinus longaeva) הנמצא בהרים הלבנים בקליפורניה בשטח היער הלאומי איניו והוא נחשב לעץ הזקן ביותר הידוע בעולם. גילו המוערך הוא . העץ נקרא על שמה של הדמות התנ"כית מתושלח שחי על פי המקרא עד גיל 969. באופן סמלי, שלב ההנבטה של העץ, המתוארך לשנת 2832 לפנה"ס, סמוך מאוד לשנה שבה נולד מתושלח על פי הכרונולוגיה המקראית.

העץ נמצא בגובה של כ-3,350 מ' מעל פני הים אך מיקומו המדויק בשמורת הטבע בה הוא נמצא אינו גלוי לציבור מחשש לפגיעה ונדליסטית בעץ. נקודת הציון הרשמית, אליה מופנים גם תיירים, היא מרכז המבקרים של חורשת מתושלח (Methuselah Grove Visitor Center).

עד שנת 1964 חי באותו אזור עץ עתיק יותר ממתושלח שכונה "פרומתאוס" וגילו הוערך ב-4,844 שנים. בשנה זו נכרת העץ למטרות מחקר על ידי סטודנט מאוניברסיטת צפון קליפורניה. מתברר שלא ידעו את גילו הרב של העץ עד לאחר הכריתה. הכריתה השנויה במחלוקת האיצה את הפיכת האזור לשמורת טבע וכן את חקיקתם של חוקים נוקשים יותר להגנה על הטבע כמו הסתרת מיקומו של מתושלח.

ידועים גם עצים זקנים יותר ממתושלח, כגון אשוחית נורווגית בשוודיה בשם "Old Tjikko" שגילו מוערך ב-9,550 שנים, אך מדובר בעץ צעיר יותר שגדל על ידי רבייה וגטטיבית משורשי עץ זקן, ולא בעץ מקורי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קליפורניה: עצים מפורסמים
קטגוריה:עצי האגן הגדול
נרמול שמע

נִרְמוּל שֶׁמַע הוא תהליך המשמש לשינוי ערכי המשרעת של גל הקול (כלומר שינוי עוצמת הקול) בהקלטות שמע. לרוב, נרמול שמע מגביר את עוצמת הקול לרמה המקסימלית שבה עדיין לא נגרמת קטימה (clipping) אשר גורמת לעיוות (Distortion) של הצליל. נרמול שמע משנה את עוצמת הקול באופן אחיד לאורך כל ההקלטה, כך שמאפייני הדינמיקה נשמרים. שימוש שכיח בתהליך זה נעשה באולפני הקלטות על ידי טכנאי קול ואנשי מאסטרינג.

בקובצי קול דיגיטליים ערכי הדגימות נעים בתחום <math>[-1.0, 1.0]</math>. כדי לנרמל קובץ קול, יש למצוא את הדגימה בעלת הערך המוחלט הגדול ביותר בכל הקובץ, ולהכפיל את כל דגימות הקובץ בהופכי של הערך המוחלט של הדגימה המקסימלית. האלגוריתם מבטיח הגברה במידה שווה של כל הדגימות וכן מונע יצירת עיוות מכיוון שאף דגימה לא נקטמת בתהליך (ערכה לא יצא מהתחום).

לדוגמה, אם ערך הדגימה המקסימלית בקובץ הוא <math>-0.9</math>, ההופכי של הערך המוחלט הוא <math>\frac{10}{9}</math>. הכפלת כל הדגימות בקובץ בערך זה תוביל לכך שערכה של הדגימה המקסימלית בערך מוחלט יהיה הערך הגדול ביותר בתחום, כלומר <math>1.0</math>.

==ביאורים==

קטגוריה:מוזיקה מוקלטת
קטגוריה:קול
קטגוריה:עיבוד אותות ספרתי
פיליפ גושה

פיליפ שארל ארנסט גושה (בצרפתית: Phillipe Charles Ernest Gaucher; 26 ביולי 1854 – 25 בינואר 1918) היה רופא צרפתי שהיה הראשון לאפיין את מחלת גושה. התמחה בפתולוגיה ובדרמטולוגיה.

גושה גילה את המחלה בעת היותו סטודנט לרפואה, כאשר נתקל באישה בת 32 עם טחול מוגדל. בדיקה לאחר מות האישה גילתה שתאי הטחול שלה היו מוגדלים וגרמו להתנפחות של הטחול כולו. גושה תיאר ממצאים פתולוגיים וקליניים אלה בעבודת הדוקטורט שלו. תאים מוגדלים אלה, שנקראים על שמו תאי גושה, הפכו מאז לסימן לגילוי המחלה. גילוי זה אפשר לרופאים אחרים לאפיין את המחלה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070119162134/http://history.nih.gov/exhibits/gaucher/docs/page_02.html ההיסטוריה של מחלת גושה]

קטגוריה:רופאים צרפתים
קטגוריה:פתולוגים
קטגוריה:רופאי עור
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1854
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1918
צרברוזיד

צרברוזידים (באנגלית ביחיד: Cerebroside) הם משפחה של ספינגוליפידים המהווים מרכיבים חשובים בקרום התא בתאי עצב ובתאי שריר. מבחינה כימית, צרברוזיד מורכב מצרמיד עם שייר סוכר יחיד. הסוכר יכול להיות גלוקוז או גלקטוז. סוג הצרברוזיד נקבע לפי סוג הסוכר: גלוקוצרברוזיד או גלקטוצרברוזיד. 
סוגי ספינגוליפידים שונים, האחד הירוק הוא צרברוזיד. 

פגיעה בפירוק גליקוצרברוזיד גורמת למחלת גושה. פגיעה דומה בפירוק גלקטוצרברוזידים גורמת למחלת קראב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ליפידים
טרצו

טֵרַצוֹ, או בכינויו הנפוץ: בָּלָטָה (בעברית: אֲרִיחַ רִצְפָּה; מַרְצֵפָה), הוא שם לאריחי ריצוף משוייפים העשויים מבטון לבן וחצץ (אגרגט) ולעיתים גם פיגמנטים שונים. בנוסף למרצפות, ניתן ליצור בטכנולוגיית הטרצו משטחים גדולים, מדרגות, ועוד. אריחים שבהם האגרגטים (חלק החצץ) הם זעירים מכונים אריחי שומשום.

מקור השם הוא העיירה Terrazzo באיטליה, שם כנראה, החלו לערבב אגרגטים במלט לרצפה בדוגמאות שונות וללטש, את הרצפה עד לקבלת מראה מבריק ומגוון.
הרומית העתיקה הרקולנאום]]
תהליך ייצור הטרצו כולל יציקת תערובת בטון לבן וחצץ על אריח בסיס אשר עשוי בדרך כלל מיציקת בטון. לאחר ההתקשות עובר האריח לשיוף חלקו העליון ובכך לחשיפת מרקם אבני החצץ. השימוש באבנים מיועד לחזק את המרצפת ולהקנות לה את המראה הייחודי שלה.

יישומו של הטרצו בישראל הוא על מצע חול נקי ושכבת טיט הדרושה לפילוס (יישור באמצעות פלס) האריח.

יתרונותיו של הטרצו הוא מחירו הנמוך (בהשוואה לאריחי שיש, אבן ואריחי ריצוף טבעי אחר וגם מאריחי קרמיקה שייצורם כרוך בשרפה) ועמידותם הגבוהה לשבר (כתוצאה מעומס פיזי) וכן גם האפשרות לחדש ולהבריק אותו שנים אחרי שהוא כבר משמש כריצוף בבניין באמצעות מכונות ליטוש ("פוליש").

לטרצו אין חסרונות משמעותיים, למעט אולי המשקל שלו, אלא שהתקנים<ref>הן הישראלים והן האירופים</ref> דורשים מאריחי הטרצו לעבור בדיקת בעומס ממוצע של 300 ק"ג, מה שמגביל את היכולת לייצר אריחים במידות גדולות, שיעמדו בדרישות התקן. עיצוב ריצוף מודרני המעדיף שימוש באריחים במידות גדולות, דחקו את אריחי הטראצו מהשוק, לטובת אריחים קרמיים שאינם חייבים בבדיקת שבר.

בשנת 1946 נפתח מפעל גדול במפרץ חיפה ללוחות טרצו ששימשו כשיש למטבחים תחת השם המסחרי "גלומיט".<ref>ראה "הארץ" 16 באפריל 1946</ref>

הטרצו היה לריצוף הפנים הנפוץ ביותר בישראל החל משנות העשרים ועד לראשית שנות התשעים של המאה העשרים. עד לשנות השבעים היה נפוץ מאוד הריצוף בטרצו מרובע במידה של 20 סנטימטר שבו כמות חצץ נמוכה יחסית ובטון לבן לא מגוון בעל תצורה כללית אופיינית. לאחר מכן גדל מגוון הדגמים שבחלקם אגרגטים ייחודיים ובטון מגוון. כמו כן גדל השימוש במידה של 30 סנטימטר. בשנות התשעים פחת מאוד השימוש בטרצו, בין השאר בעקבות ירידת המחיר ועליית האיכות של אריחי הקרמיקה, ובייחוד הסוג הנקרא גרניט פורצלן.

==בתרבות==
עד שנות ה-90, היה מקובל המושג "לשים את הכסף מתחת לבלטות", שמשמעו להחביא את הכסף בבית. המקור למושג הוא שאריחים משוחררים שניתן להרים נחשבו מקום מחבוא מעולה לשטרות.

להקת כוורת, בשירם הפרודי הבלדה על ארי ודרצ'י, מתארת זוג בנאים שגרים מתחת לרצפה ומזיזים את הבלטה על מנת לצאת.

==ראו גם==
* אריח קרמיקה
* אריח פורצלן

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אריחים
גלוקוצרברוזידאז

גלוקוצרברוזידאז (באנגלית: Glucocerebrosidase, ידוע גם כגלוקוזילצראמידאז) הוא אנזים, הדרוש לפירוק גלוקוצרברוזיד על ידי הידרוליזה.

בתא האנזים פועל בליזוזום והוא בעל משקל מולקולרי של 59.4 קילודלטון.

מוטציה באנזים זה גורמת למחלת גושה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנזימים
ארמילאריה

ארמילאריה (שם מדעי: Armillaria) הוא סוג של פטריות טפיליות הכולל כעשרה מינים. לפטריות מסוג זה משך חיים ארוך, והן מסוגלות ליצור כמה מן האורגניזמים החיים הגדולים בעולם. האורגניזם הגדול ביותר בסוג –השייך למין Armillaria ostoyae – שהוא ככל הנראה הפטרייה הגדולה ביותר בעולם, חי באורגון שבארצות הברית, משתרע על פני 9.1 קמ"ר והוא בן אלפי שנים ומסתו מוערכת ב-31,500 טונות. מינים אחדים של הארמילאריה מפיקים את אש השועל.

כפתוגן יער, יכולה פטריית הארמילאריה להיות הרסנית מאוד. היא אחראית למחלת ה"רקבון הלבן" של השורשים, ונבדלת מפטריית הטריכולומה (Tricholoma) בטבעה הטפילי.

== גלריה ==
<gallery>
Image:Armillaria_mellea_JPG1.jpg
Image:Václavka smrková.jpg|Armillaria ostoyae
Image:Armillaria_mellea_Linden.jpg|מושבת פטריות Armillaria mellea גדלות על עץ מהמין טיליה אירופית (Tilia platyphyllos)
</gallery>

<gallery>
Image:Armillaria_mellea_closeup.jpg
Image:Armillaria_mellea_lt.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1857
פודוצ'רי

פּוּדוּצֵ'רִי (בטמילית: புதுச்சேரி, עד ספטמבר 2006 נקראה פּוֹנְדיצ'רי), קולוניה צרפתית לשעבר, היא טריטוריית איחוד בהודו המוקפת על ידי מדינת טאמיל נאדו. מלבד העיר בשם זה, כוללת הטריטוריה עוד שלוש עיירות חוף בדרום הודו, שהיו גם הן שטחים צרפתיים.

==היסטוריה==
ב־21 באוקטובר 1954 חתמו ממשלת הודו וממשלת צרפת על הסכם להעברת המנהל דה פקטו במושבה הצרפתית לידי הודו. ב־1 בנובמבר 1954 מינתה ממשלת הודו נציב עליון לניהול הטריטורייה, וב־1955 הקימה את אספת הנבחרים של פונדיצ'רי.

ב־16 באוגוסט 1962 אוחדה הטריטוריה באופן מלא עם הודו, והפכה לטריטוריית איחוד.

ב־1 ביולי 1963 נכנס לתוקף החוק למנהל העצמי בטריטורייה.

נוכחות הצרפתים במושבה עדיין מורגשת, הן כשפה רשמית שנייה, הן במדי השוטרים והן בכינוי של רצועת החוף – "הריביירה הצרפתית במזרח הרחוק".

== גאוגרפיה ==
מפת מחוזות פודוצ'רי
פודוצ'רי מורכבת מארבעה מחוזות ללא קשר גאוגרפי - פודוצ'רי, קראיקל המהוות מובלעות בטמיל נאדו, ינאם, מובלעת באנדרה פרדש ומאהה המהווה מובלעת בקרלה.

בעקבות הפיצול הגאוגרפי, קיים גם פיצול אתני־לשוני בין חבלי הטריטורייה: בעוד שפתה הרשמית של הטריטורייה היא טמילית, במחוז ינאם השפה הרשמית היא טלוגו ובמאהה השפה הרשמית היא מלאיאלאם.

==ראו גם==
*אורוויל (הודו)

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.lametayel.com/reporters/story.asp?s_id=2013&id=&dest_id=&dest_type=&ph=0 כתבה ב"למטייל"]
* [http://shezaf.net/מדריכים/הודו/טמיל-נאדו.html צור שיזף כותב על המקום]
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:הודו: מדינות וטריטוריות איחוד
קטגוריה:אסיה: מושבות צרפתיות לשעבר
קטגוריה:הודו: ערי חוף
קטגוריה:הודו: טריטוריות איחוד
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1962
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות טמילית
קטגוריה:אסיה: מובלעות
קטגוריה:הודו הצרפתית
אברון הגיד על שם גולג'י

אברון הגיד על שם גולג'י (מכונה גם גופיף גולג'י או רק אברון גולג'י אך אין לבלבלו עם אברון גולג'י שנמצא בתא) הוא קולטן חישה הממוקם בצמתי שריר-גיד ומייצר משוב המועבר למערכת העצבים המרכזית על עוצמת מאמץ המתיחה על מערכת השריר-גיד בעת כיווץ השריר.

== אנטומיה ==
אברוני הגיד על שם גולג'י מרוכזים באזור החיבור בין השריר לגיד ומונחים בתוך רצף העברת הכוח מהשריר לגיד. גוף האברון מורכב מסיבי קולגן המחוברים מצידם האחד לעשרה עד חמישה עשר סיבי שריר ומצידם השני לגיד.

האברון מעוצבב על ידי סיב עצב תחושתי מסוג Ib (השני רק לסיב מסוג Ia במהירות ההולכה שלו), המתפצל לסיבונים העוטפים קבוצות של סיבי קולגן.

== תגובת אברון גולג'י לשינויים במאמץ המתיחה על השריר ==
כאשר השריר מתכווץ, נמתחים סיבי הקולגן של האברון. מתיחתם מעוותת את קצוות סיב העצב וגורמת לפתיחת תעלות יונים וליצירת דחפים עצביים הנשלחים למערכת העצבים המרכזית דרך סיב העצב.

קצב הדחפים העצביים מעיד על גודל הכוח המופעל על האברון: בהפעלת כוח חזק במהירות מתעוררת תגובה דינמית מיידית, חזקה וקצרה של האברון, ולאחריה נמשכת תגובה סטטית חלשה יותר ופרופורציונלית לכוח המופעל על האברון.

הסיבים העצביים מסוג Ib מתחברים בין היתר דרך אינטרנוירון לנוירונים התנועתיים של השריר, דרך סינפסה בעלת השפעה מעכבת ויוצרים קשת רפלקס בעלת מנגנון משוב שלילי. כאשר מופעל כוח רב מדי על האברון (ועל השריר-גיד) מעוכבת פעולתו של השריר ומפחיתה את העומסים המופעלים עליו. ההפחתה בפעולת השריר מגנה עליו מקריעה ועל חיבור הגיד-עצם משבר תלישה.

== ראו גם ==
* כישור השריר

== לקריאה נוספת ==
* אלי כרמלי, השריר, נווה-רם, עמ' 48, 2000.
<div style="direction: ltr;">
* Guyton AC, Hall JE. Textbook of Medical Physiology, 9th Ed., W.B. Saunders Company, pp. 691-692, 1996.
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת השרירים
קטגוריה:פיזיולוגיה
קרל רוברט נסלרודה

הרוזן קרל רוברט נסלרודה (Karl Robert Nesselrode; 14 בדצמבר 1780 – 23 במרץ 1862) היה דיפלומט רוסי ממוצא גרמני-בלטי ואחד המדינאים השמרנים הבולטים בברית הקדושה.

== חייו ==
נסלרודה נולד בליסבון, פורטוגל, שם שימש אביו – רוזן באימפריה הרומית הקדושה (נפטר ב-1810) – שגריר של הצאר הרוסי. מתוך כבוד לאמו הפרוטסטנטית הוא נטבל בבית התפילה של השגרירות הבריטית, וכך נעשה חבר בכנסייה האנגליקנית. את חינוכו קיבל בגימנסיה בברלין, שם שירת אביו כשגריר בחצר מלך פרוסיה.

בגיל 16 התגייס לצי המלחמתי הרוסי, והודות להשפעת אביו קיבל את תפקיד המזכיר הימי לצאר פאבל הראשון. אחר כך עבר לצבא, ובתקופת שלטונו של הצאר אלכסנדר הראשון הצטרף לשירותו הדיפלומטי. הוא סופח לשגרירות הרוסית בברלין ומאוחר יותר נשלח להאג.

באוגוסט 1806 הוטל על נסלרודה לסייר בדרום גרמניה ולדווח על חילות הצרפתים; אחר כך שירת בזה אחר זה כמזכירם הדיפלומטי של הגנרלים קמנסקי, בוקסהויבדן ופון בניגסן. הוא נכח בקרב אילאו (Eylau) בינואר 1807, וסייע במשא ומתן לחתימת חוזה טילזיט.

נסלרודה נעשה מזכיר המדינה ב-1814 והיה ראש המשלחת הרשמית של רוסיה לקונגרס וינה, אם כי רוב הזמן ניהל אלכסנדר הראשון את ענייני החוץ בעצמו. ב-1816 נתמנה נסלרודה לשר החוץ הרוסי, וחלק את התפקיד עם הרוזן יואניס קפודיסטריאס עד פרישתו של זה ב-1822. משך ארבעים שנים כיוון נסלרודה את המדיניות הרוסית, והיה מהמדינאים הקונסרבטיבים האירופים הבולטים של הברית הקדושה. בין 1845 ו-1856 שירת כראש הממשלה. ב-1849 שיגר חיילים רוסים לעזרת אוסטריה כדי לדכא את מאבק ההונגרים לעצמאות בהנהגת לאיוש קושוט. ניסיונות נסלרודה להרחיב את השפעתה של רוסיה אל הבלקנים והים התיכון הובילו לעימות עם טורקיה, בריטניה וצרפת במלחמת קרים (1853 – 1856). בריטניה וצרפת ראו בדאגה את השפעתה הגוברת של רוסיה והחליטו לסייע לטורקים כדי לבלום אותה. מאוחר יותר השתתף נסלרודה במשא ומתן לחתימת חוזה פריז שסיים את המלחמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שרי החוץ של האימפריה הרוסית
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: דיפלומטים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:קנצלרי האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלחמת קרים: אישים
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1862
לוסיו קוסטה

מפת העיר [[ברזיליה]]
לוסיו מרסל פרירה ריביירו לימה קוסטה (בפורטוגזית: Lúcio Marçal Ferreira Ribeiro Lima Costa; 27 בפברואר 1902, טולון – 13 ביוני 1998, ריו דה ז'ניירו) היה אדריכל ומתכנן ערים ברזילאי חשוב. קוסטה היה מחשובי הזרם המודרניסטי בברזיל וזכור בעיקר בזכות תכנון העיר ברזיליה ב-1956.

== ביוגרפיה ==
קוסטה נולד בצרפת להורים ברזילאים והתחנך באנגליה ובשווייץ עד 1916. את לימודי האדריכלות סיים בריו דה ז'ניירו ב-1924.

עבודותיו האדריכליות התאפיינו בשילוב בין הבנייה המסורתית של ברזיל, "הבארוק הבריזילאי" והשפעה ניכרת של האדריכלות המודרנית שהחלה לפרוח בימיו כאדריכל צעיר. בין 1930 ל-1932 היה שותף לעבודה עם האדריכל הרוסי גרגורי וורשבצ'יק, פוטוריסט שהביא למעשה לראשונה את המודרניזם לברזיל.

בשנת 1936, הזמין קוסטה את לה קורבוזיה להיות שותף בתכנון משרדיו החדשים של משרד החינוך והבריאות הברזילאי כמחאה על ההחלטה לתכננם בסגנון אר דקו על ידי ארכימדס ממוריה, אדריכל ברזילאי נוסף בתקופה זו. הזמנה הפגנתית זו הביאה כבר אז למחלוקת סביב מקומה של האדריכלות המודרנית בברזיל.

בסוף שנות ה-30 חבר קוסטה לאוסקר נימאייר ותכנן יחד איתו את הביתן הברזילאי ליריד העולמי בניו יורק בשנת 1939, פרויקט שבו השפעתם של לה קורבוזיה והתפישה המודרניסטית הייתה רבה. החברות בין השניים נמשכה גם בזמן תכנון העיר ברזיליה בשנות ה-50. באותן שנים תכנן יחד עם האדריכלית הצרפתית שארלוט פאריו על הביתן הברזילאי באוניברסיטת פריז.

תכנון העיר ברזיליה ב-1956 הושפע במידה רבה מתכנון העיר צ'אנדיגאר בהודו על ידי לה קורבוזיה, שנים ספורות קודם לכן. את תכנון העיר ביצע קוסטה, ואילו נימאייר תכנן רבים ממבני הממשל והציבור של העיר החדשה. תכנון העיר, שגרר מחלוקות רבות הנמשכות עד היום, היה דוגמה לתכנון עירוני מודרניסטי שניסה ליצור סוג חדש של עירוניות. התכנון פרס את העיר על שטח עצום בגודלו ובצורה המזכירה צורתו של מטוס וכלל מערכת כבישים מתקדמת מאוד. עיקר הטענות כנגד התכנון הוא שהעיר בנויה למעשה עבור מכוניות ולא עבור הולכי רגל, מה שיוצר בעיר בעיות של תנועה ,ובעל השלכות סביבתיות בריאותיות חברתיות וכלכליות קשות שנובעות מבניית העיר בסגנון של פרוור משתרע.

== ראו גם ==
* ברזיליה
* אדריכלות בברזיל
* אוסקר נימאייר

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070216090501/http://www.casadeluciocosta.org/index2.html בית לוסיו קוסטה]
* 

קטגוריה:אדריכלים ברזילאים
קטגוריה:מתכנני ערים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:נפטרים ב-1998
מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (24 בפברואר 1557 – 20 במרץ 1619) מבית הבסבורג מלך אוסטריה והונגריה מ-1608, מלך בוהמיה מ-1611 וקיסר האימפריה הרומית הקדושה מ-1612.

==ביוגרפיה==
מתיאס נולד ב-24 בפברואר 1557 בווינה שבאוסטריה למקסימיליאן השני ומריה מספרד, והיה אחיו הצעיר של רודולף השני.
 
לאחר שאישטוואן בוצ'קאי (Bocskay) ובני בריתו העות'מאניים התקוממו התקוממות אלימה נגד השלטון ההבסבורגי בהונגריה (1604–1606), בזמן שאחיו רודולף השני היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מתיאס צבר סמכות שלטונית בפועל אשר עלתה על זו של אחיו. המרד ניצת בעקבות ניסיונו של רודולף לכפות את האמונה הקתולית על תושבי הונגריה. בשנת 1608 נאלץ רודולף להיענות לתביעותיו של מתיאס והעניק לו את השליטה באדמות הונגריה, אוסטריה ומוראביה; מתיאס שלט באדמות אלו משנת 1608 ועד מותו.

רודולף פרסם היתר מלכותי מיוחד בשנת 1609 המתיר חופש דתי לאצילים ולערים הבוהמיות כדי לפצות על כך ולחזק את התמיכה בו בבוהמיה. ואולם מאמץ זה לא נשא פירות, ורודולף נאלץ לוותר על אחיזתו בבוהמיה לטובתו של מתיאס בשנת 1611. בשנת 1612 נהפך לקיסר האימפריה הרומית הקדושה עם מות אחיו.

כיון שלא היו למתיאס ילדים, החליט מתיאס למנות את פרדיננד משטיריה ליורשו, והלה הוכתר בשנת 1617 למלך בוהמיה, ובשנת 1618 למלך הונגריה. הכתרתו של פרדיננד שהיה קתולי אדוק, גרמה לפריצת המרד הבוהמי ומלחמת שלושים השנים.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:שליטי הונגריה
קטגוריה:שליטי אוסטריה
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידי 1557
קטגוריה:נפטרים ב-1619
דינר

דינר הוא יחידת מטבע של מדינות מוסלמיות רבות במזרח התיכון ובצפון אפריקה וכמו כן במדינות סלאביות במערב הבלקן, כולל סרביה וצפון מקדוניה של היום. המילה "דינר" (دينار בערבית ובפרסית, משם גם Динар או Dinar בסרבית-קרואטית ובמקדונית) נובעת מהמילה denarius, שמו של מטבע רומי, שבעברית ובארץ ישראל נקרא "דינר" (וגם "זוז"), ובשם זה הוא נזכר בספרות חז"ל.

==מדינות שמשתמשות בדינר כמטבע שלהן==

*ירדן: דינר ירדני
*אלג'יריה: דינר אלג'ירי
*איראן: ריאל איראני מתחלק ל-100 דינר
*עיראק: דינר עיראקי
*בחריין: דינר בחרייני
*כווית: דינר כוויתי
*לוב: דינר לובי
*סרביה: דינר סרבי
*מקדוניה: דינר מקדוני
*תוניסיה: דינר תוניסאי

==מדינות שהשתמשו בעבר בדינר כמטבע שלהן==
*אבו דאבי: דינר אבו דאבי
*בוסניה והרצגובינה: דינר בוסניה והרצגובינה
*קרואטיה: דינר קרואטי
*האזור האוטונומי של קריינה הסרבית: דינר קריינה
*רפובליקה סרפסקה: דינר רפובליקה סרפסקה
*פדרציית דרום ערב: דינר דרום ערב
*דרום תימן: דינר דרום תימני
*סודאן: דינר סודאני
*יוגוסלביה: דינר יוגוסלבי
*אזור כורדיסטן: "דינר שווייצרי"
*דינר פרנקי היה בשימוש במספר מדינות בימי הביניים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטבעות
ניקולאיה קאז'אל

ניקולאיֶה קאז'אל (ברומנית: Nicolae Cajal; 1 באוקטובר 1919 – 8 באפריל 2004) היה רופא וירולוג ומנהיג קהילתי יהודי רומני. קאז'אל כיהן בסנאט הרומני בין השנים 1992 – 1994, והיה ראש הקתדרה לוירולוגיה של אוניברסיטת בוקרשט ויושב ראש פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה בשנים 2004-1994.

== קורות חיים ==
ניקולאיה קאז'אל נולד בשנת 1919 בבוקרשט כבנו של מרקו קאז'אל, רופא ילדים, לימים פרופסור וטיפולים ברפואת ילדים ולפואריקולטורה בבית הספר לרפואה בבוקרשט.
קאז'אל סיים בשנת 1944 את לימודי הרפואה במכון לרפואה בבוקרשט עם תואר דוקטור לרפואה וכירורגיה.
בימי המשטר הצבאי-פשיסטי של המרשל יון אנטונסקו כששערי האוניברסיטאות נסגרו בפני היהודים, למד קאז'אל לימודי רפואה במכללה לרפואה שהתארגנה בבוקרשט עבור סטודנטים יהודים בראשות כמה רופאים, בייהם אביו מרקו קאז'אל.
כמדען, קאז'אל תרם ליצירת שיטות אבחון מעבדתי של נגיפים בתחום החיסון ותחום הגנטיקה של הנגיפים. הוא פרסם יותר מ־400 מחקרים וחיבר, בעצמו או בשיתוף עם אחרים, 14 ספרי לימוד והנחיה בתחום.

בין השנים 1967–1994 היה מנהל המכון לוירולוגיה של האקדמיה הרומנית. משנת 1966 הוא היה למומחה של ארגון הבריאות העולמי. בנוסף, הוא היה חבר בחברה המלכותית לרפואה של לונדון, בחברה הבינלאומית לפתולוגיה השוואתית, בחברה הצרפתית למיקרוביולוגיה ובאקדמיה למדעים של ניו יורק. משנת 1990 היה סגן יובש ראש האקדמיה למדעי הרפואה ומשנת 1998 יושב ראש האקדמיה לרפואה. הוא כיהן משנת 1994 כסגן נשיא המועצה למדע וטכנולוגיה.

קאז'אל נבחר בשנת 1990 כעצמאי, מטעם אזור בוקרשט, לסנאט הרומני ומשנת 1994 היה ליושב ראש הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה. משנת 1977 הוא היה גם מנהל השירותים הרפואיים של הפדרציה היהודית.

בשנת 2004 נפטר ניקולאיה קאז'אל בבית החולים אליאס בבוקרשט עקב מחלה במערכת העיכול. הוא נקבר בבית העלמין היהודי פילנתרופיה בבוקרשט.

==חיים אישיים==
קאז'אל היה נשוי לברטינה, ולהם נולדו שני ילדים: בת בשם אירינה-סאנדה קאז'ל-מארין ובן, שטפאן קאז'אל.

==פרסים ואותות הוקרה==
*1990 - חבר האקדמיה הרומנית
*היה דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטאות באוראדיה (1994), טימישוארה (1995), קלוז' (1995) ויאש (1996)

==הנצחה==
*2014 - במכון לווירוסולוגיה בבוקרשט נחנך פסל דיוקן שלו.
*בית החולים קריטס בבוקרשט קיבל את שמו עד לשנת 2011 כשנסגר. אחר כך נושא את שמו רק מבנה אחד ממנו שהפך לדיור מוגן לקשישים על שם ניקולאיה קאז'אל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.cdep.ro/pls/parlam/structura.mp?idm=12&cam=1&leg=1990 הדף של קאז'אל באתר הפרלמנט של רומניה]

קטגוריה:רופאים יהודים רומנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בוקרשט
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:חברי הסנאט של רומניה
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרומני
קטגוריה:ילידי 1919

קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2004
מיגל פרימו דה ריברה

מיגל פרימו דה ריברה אי אורבאנחה (בספרדית: Miguel Primo de Rivera y Orbaneja; 8 בינואר 1870 - 16 במרץ 1930) היה שליט ספרד בין 1923 ל-1930.

==ביוגרפיה==
פרימו דה ריברה נולד ב-8 בינואר 1870 למשפחה אריסטוקרטית בחרס דה לה פרונטרה. הוא התגייס לצבא הספרדי והשתתף במלחמותיה של ספרד במרוקו, בקובה ובפיליפינים. מאוחר יותר החזיק במספר תפקידים בכירים בצבא.

בשנת 1923 פרסם את מניפסט ברצלונה ותפס את השלטון בספרד בהפיכה שנערכה בתמיכת הצבא, בעלי אחוזות וארגוני סוחרים. המלך אלפונסו ה-13 הכיר בשלטונו ומינה אותו באופן רשמי לראש הממשלה. עם עלייתו לשלטון השעה פרימו דה ריברה את החוקה, הכריז על ממשל צבאי, חיזק את הצנזורה והוציא את המפלגות מחוץ לחוק. לאחר מכן הקים את המפלגה החוקית היחידה, "האיחוד הספרדי הפטריוטי" (Unión Patriótica Española). פרימו דה ריברה ניסה לצמצם את האבטלה באמצעות השקעת כספים בעבודות ציבוריות, אך הדבר הביא לעלייה באינפלציה. בסופו של דבר איבד את תמיכת הציבור, ועזב את כיסאו בינואר 1930. חודשים ספורים אחר כך מת בפריז, ככל הנראה מסוכרת.

לפרימו דה ריברה היו 4 ילדים. אחד מהם, חוסה אנטוניו, הקים את המפלגה הפשיסטית "הפלנחה הספרדית", והוצא להורג ב-1936.

דה ריברה נודע באהדתו ליהדות וליהודים ובין השאר תרם מאות ספרים לספרייה הלאומית לכבוד ייסודה של האוניברסיטה העברית. בדצמבר 1924 הוא פרסם צו המתיר לכל אדם ממוצא ספרדי לקבל אזרחות ספרדית, ובכך איפשר ליהודים ספרדים רבים, להגר לספרד. בזכות צו זה ניצלו יהודים רבים, בעיקר מאזור הבלקן, מהשואה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

מיגל פרימו דה ריברה

פסל של פרימו דה ריברה

קטגוריה:שליטי ארצות
קטגוריה:ראשי ממשלת ספרד
קטגוריה:שרי החוץ של ספרד
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1870
קטגוריה:נפטרים ב-1930
ארבעת שלבי ההארה

בבודהיזם, ארבעת שלבי ההארה מייצגים את הדרגות דרכן עובר האדם במאמציו להגיע להארה ולהשתחרר מסבל: סוטפאנה, סקדאגאמי, אנאגאמי וארהנט (בשפת פאלי). כל אחד משלבים אלה מסמן רכישה של תובנה חווייתית עמוקה הקשורה בארבע האמיתות הנאצלות אודות הקיום. תובנות אלו משנות באופן מהותי את הדרך בה הוא תופש את העולם ואת מקומו בתוכו, ומשחררות אותו בהדרגה מעשרת הכבלים המהווים מעצור להארה. מידת השחרור מהכבלים מאפשרת לזהות את השלב הנוכחי בו נמצא האדם. הלימוד של ארבעת שלבי ההארה הוא מרכיב מרכזי בזרמים המוקדמים של הבודהיזם, כולל בזרם הטהרוואדה.

== סוטפאנה - "הנכנס לזרם" ==
בסנסקריט: "סרוטפאנה". שלב ההארה הראשון. ה"זרם" אליו נכנס האדם הוא הדרך המתומנת הנאצלת שהתווה הבודהה. התואר סוטפאנה מגדיר אדם שהצליח לנתק את שלושת הכבלים הראשונים (היאחזות ב"עצמי", ספק והיצמדות לטקסים ולפולחנים), רכש הבנה אינטואיטיבית של התורה הבודהיסטית ("ראייה נכונה"), ומחזיק בביטחון מלא בשלוש אבני החן (הבודהה, הדהרמה והסנגהה). ע"פ המסורת, לא ייוולד מחדש כבעל חיים, פרטה (רוח רעבה), או ישות גיהנום, וייוולד מחדש שבע פעמים נוספות לכל היותר לפני שיגיע לנירוואנה.

== סקדאגאמי - "החוזר-פעם-יחידה" ==
בסנסקריט: "סקרדאגאמין". שלב ההארה השני. תואר זה מגדיר אדם שהצליח לנתק את שלושת הכבלים הראשונים, החליש משמעותית את אחיזתם של הכבלים הרביעי והחמישי (השתוקקות ורצון-להרע), והפחית את בורותו ביחס לטבע המציאות. ע"פ המסורת, יגיע לנירוואנה לאחר שייוולד מחדש עוד פעם אחת לעולם בני האנוש.

== אנאגאמי - "זה-שאיננו-חוזר" ==
בסנסקריט: "אנאגאמין". שלב ההארה השלישי. תואר זה מגדיר אדם שניתק את כל חמשת הכבלים הראשונים, אשר קשרו אותו לעולם החושים. ע"פ המסורת, הוא לא יחזור עוד לעולם בני האנוש, ולאחר מותו ייוולד מחדש בעולמות גבוהים דמויי גן עדן, בהם יגיע לנירוואנה.

== ארהנט - "ראוי / נאצל" ==
בסנסקריט: "ארהט"; "זה שניצח את כל האויבים". שלב ההארה הרביעי והאחרון. תואר זה מגדיר אדם שהוסיף וניתק את חמשת הכבלים הנותרים (תאווה חומרנית, תאווה לקיום חסר-צורה, גאוותנות, חוסר שקט ובורות), זכה בהארה ובנירוואנה, והשתחרר מסבל. ע"פ המסורת, בנקודה זו מעגל גלגולי החיים של האדם מגיע לידי סיום, והוא נחלץ סופית מהסמסרה. ארהנט שהצליח לטהר את עצמו לחלוטין מכל המשקעים הלא-טהורים שנותרו בנפשו (סנקהארות) עשוי להיחשב בודהה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בבודהיזם
מסגד חסן השני

רחבת הכניסה למסגד חסן השני
מסגד חסן השני (בערבית: مسجد الحسن الثاني, "מסג'ד אלחסן אלת'אני") הוא מסגד שהוקם בקזבלנקה (מרוקו). בנייתו החלה ב-12 ביולי 1986 והפתיחה החגיגית נערכה ב-30 באוגוסט 1993. רחבת המסגד יכולה להכיל עד 80,000 מאמינים ואולם התפילה עד 25,000 מתפללים.

זהו המסגד הגדול ביותר בעולם אחרי המסגד במכה, ערב הסעודית. הקמת המסגד התאפשרה הודות לתרומות שנאספו מכל תושבי מרוקו. כל תושב תרם סכום לפי מצבו הכלכלי, גם יהודים תושבי מרוקו תרמו כסף להקמת המסגד. הכניסה למבקרים במסגד היא בתשלום, למעט מוסלמים המגיעים בזמני התפילה.

חלק מהמסגד בנוי על הים, במרכזו צריח בגובה של 210 מטר - מה שהופך אותו לצריח המסגד הגבוה ביותר בעולם ולמבנה הדתי הפעיל הגבוה ביותר בעולם. בראש המגדל יש קרן לייזר המצביעה על הכיוון למכה. אמנים ואומנים מכל ערי מרוקו הובאו למסגד כדי לגלף 53,000 מטר מרובעים של עץ, וכן לרצף 10,000 מטרים מרובעים של קרמיקה. במסגד יש גג בר-פתיחה לשם הזרמת אוויר טרי למתפללים.

אדריכל המסגד היה מישל פנזו (Michel Pinseau) שנעזר בבנאים צרפתיים ומרוקאים. לפי בקשת המלך חסן השני, מנהיגם הרוחני של המוסלמים במרוקו, שאימץ פסוק מהקוראן "כס מלכותו של אללה הוא על המים", נבנה חלק מהמסגד על המים. כמו כן כולל המסגד גג ענק שנפתח מעל כל אולם התפילה, מדרסה, מוזיאון, ספרייה ובחלקו התחתון בית מרחץ. מרבית חומרי הגלם הגיעו ממרוקו, כולל עצי ארז מהרי האטלס.
מסגד חסן השני
עבודות נרחבות של חיזוק ושימור מבוצעות מאוגוסט 2006 בחלק של המסגד הבנוי מעל הים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

חסן השני
חסן השני
קטגוריה:קזבלנקה: מבנים
חסן השני