OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Colors (אלבום)

Colors (בתרגום חופשי: צבעים) הוא האלבום השלישי של אבישי כהן, שיצא ביוני 2000 בהוצאת Stretch Records האמריקנית בארצות הברית.

Colors כולל 13 יצירות אינסטרומנטליות שהולחנו על ידי כהן. סגנונו האקלקטי של האלבום קרוב לאלבומיו הקודמים בכך שהוא משלב ג'אז עם רכיבים מסוגות נוספות, קלאסיות ואתניות, ושימושים בפוליריתמיקה. ההרכב המבצע של האלבום מבוסס על שישיית הנגנים מהאלבומים הקודמים – פרט לכהן, לינדנר על פסנתר, גרין על סקסופון וחליל, בלרד על תופים וכלי הקשה, הופמן על עוד וגיטרה, ודייוויס על טרומבון – אליהם הצטרף הישראלי אבי ליבוביץ' על טרומבון נוסף. כהן מנגן בעיקר על קונטרבס, וכן על גיטרת בס, פסנתר, פסנתר חשמלי וגם שר (שירת ליווי לנעימות האינסטרומנטליות).

כמו קודמו Devotion, גם באלבום Colors מתארחים רביעיית מיתרים, בנעימת הנושא Colors וב-Voice, וכן הזמרת קלאודיה אקוניה בנעימות Emotions ו-De Ye Tan Di.

בנעימה Arka מתארחים אנטוניו סנצ'ס על תופים, ויגיל ברס שמחליף את כהן על הקונטרבס. שני האורחים החדשים עם ליבוביץ' שהצטרף להרכב העיקרי באלבום, השתתפו בהרכב The International Vamp Band באלבומו הבא של כהן Unity.

== רשימת השירים ==

== המשתתפים באלבום ==
* אבישי כהן – קונטרבס, גיטרת בס, פסנתר, פסנתר חשמלי פנדר רודס, שירה
* ג'ייסון לינדנר (Jason Lindner) – פסנתר
* ג'ימי גרין (Jimmy Greene) – סקסופון טנור, סקסופון סופרנו, חליל
* עמוס הופמן – גיטרה, עוד
* אבי ליבוביץ' – טרומבון
* סטיב דייוויס (Steve Davis) – טרומבון
* ג'ף בלרד (Jeff Ballard) – תופים, כלי הקשה

אמנים אורחים:

* קלאודיה אקוניה (Claudia Acuña) – שירה
* יגיל ברס (Yagil Baras) – קונטרבס
* אנטוניו סנצ'ס (Antonio Sánchez) – תופים

רביעיית מיתרים:
* פרד שרי (Fred Sherry) – צ'לו
* קנג'י באנץ' (Kenji Bunch) – ויולה
* טום צ'ין (Tom Chin) – כינור
* ג'סי מילס (Jesse Mills) – כינור

== קישורים חיצוניים ==

* [http://avishaicohen.com/album/colors דף האלבום באתר הרשמי של אבישי כהן]
* [http://www.allaboutjazz.com/php/article.php?id=6474 ביקורת באתר All About Jazz]
* [http://www.allmusic.com/album/colors-mw0000096530 ביקורת באתר ALLMUSIC]
* [http://www.yosmusic.com/article.asp?id=4194&xyz=100 ביקורת באתר יוסמיוזיק]
* [https://web.archive.org/web/20131110010407/http://jazzusa.com/avishai-cohen-colors/ ביקורת קצרה באתר JazzUSA]
* [https://web.archive.org/web/20131110010344/http://jazzusa.com/an-interview-with-avishai-cohen-2000/ ריאיון עם אבישי כהן על האלבום]

קטגוריה:אלבומי אבישי כהן
Unity (אלבום)

Unity (בתרגום חופשי: אחדוּת) הוא האלבום הרביעי של אבישי כהן, שיצא לאור ב-24 באפריל 2001 בהוצאת Stretch Records האמריקנית בארצות הברית.
== הפקה ==
אלבום זה מציג פרויקט בשם "The International Vamp Band", הרכב המורכב מחמישה נגנים פרט לאבישי כהן, ובאים מארבע ארצות שונות. לצד הישראלים אבי ליבוביץ' ויגיל ברס, משתתפים דיאגו אורקולה מארגנטינה, אנטוניו סנצ'ס ממקסיקו, ויוסבני טרי מקובה. הסגנון המוזיקלי של האלבום יונק השראה מארבע ארצות אלו, לצד השפעות נוספות של מוזיקת עולם, מוזיקה לטינית, מוזיקה קלאסית, הכל סביב סוגת הג'אז. לשילוב זה של יסודות בינלאומיים רומז שם האלבום והלהקה, והאלבום מוקדש למסר של אחדות ושלום עולמי. גורם מרכזי שהוביל את כהן להפצת המסר הזה הוא המתיחות הגוברת בארץ מולדתו ישראל באותה תקופה. המסר האנטי-מלחמתי הועצם באלבומו הבא Lyla עם השיר How Long.

באלבום זה מוותר כהן על הקונטרבס, כלי המומחיות שלו, לטובת תפקיד הפסנתרן (הכלי הראשון שלמד בילדותו). ברס, שניגן גם באלבומו הקודם Colors, מחליף אותו בתפקיד נגן הקונטרבס.

== רשימת השירים ==

== חברי The International Vamp Band ==
* אבישי כהן – פסנתר, גיטרת בס, שירה
* יגיל ברס (Yagil Baras) – קונטרבס
* אנטוניו סנצ'ס (Antonio Sánchez) – תופים, שירה
* אבי ליבוביץ' – טרומבון, שירה
* יוסבני טרי (Yosvany Terry) – סקסופון טנור, סקסופון אלט, צֵ'קֵרֶה
* דיאגו אורקולה (Diego Urcola) – חצוצרה, פלוגלהורן

== קישורים חיצוניים ==

* [http://avishaicohen.com/album/unity/ דף האלבום באתר הרשמי של אבישי כהן]
* [http://www.allmusic.com/album/unity-mw0000012106 ביקורת באתר ALLMUSIC]
* [https://web.archive.org/web/20131105090305/http://www.cosmik.com/aa-january02/reviews/review_avishai_cohen.html ביקורת]
* [https://www.youtube.com/watch?v=wCinl2Fe_VE סרטון לעיתונות לקידום האלבום] הכולל קטעים מהקלטת האלבום וראיונות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי אבישי כהן
מקוק שחור

מקוק שחור (שם מדעי: Macaca nigra) הוא מין של פרימט מהסוג מקוק חסר זנב. תפוצתו העיקרית ביערות הטרופים שבאי סולאווסי באינדונזיה ובאיים הקטנים סביבו.

== מאפיינים ==
גודלו של המקוק הוא כחמישים וחמישה סנטימטרים, וצבעו שחור. הדבר המאפיין אותו בעיקר היא ציצת השער מעל ראשו. כאשר הוא כועס מזדקפת הציצה עקב תזוזת המצח. משקל הזכר כ-10 קילוגרם ומשקל הנקבה כ-6 קילוגרם.

משך ההריון של המקוק הוא 5 חודשים וחצי, ובסיומו ממליטה האם ולד אחד. פניו ורודים וצבעם משתנה לאחר מספר חודשים. המקוק מגיע לבגרות מינית בגיל 2-4 שנים. ואורך החיים הממוצע שלו כ-20 שנה והוא יכול להגיע אף לכשלושים שנה. המקוק חי בקבוצת המונות עד כ-15 מקוקים. המקוק ניזון מפירות, עלים, חרקים, וירקות שונים.

מספר הפריטים של המקוק השחור הולך ופוחת והוא מוגדר כעת בסכנת הכחדה חמורה, עקב כריתת היערות, וציד לצורך מסחר. כמו כן תושבי אינדונזיה מגדלים את המקוק כחיית בית.

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="150px">
Macaca nigra juvenile (Buffalo Zoo).jpg|מקוק שחור צעיר בגן חיות
Crested Black Macaque (4042027975) (3).jpg|השתקפות דמותו של מקוק שחור באגם
Macaca nigra Kaldari 01.jpg|זוג מקוקים שחורים
Macaca_nigra_self-portrait_(rotated_and_cropped).jpg|אחד מצילומי הסלפי המפורסמים של המקוק השחור
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20131104094844/http://www.safari.co.il/article.php?id=73 מקוק שחור] באתר המרכז הזואולוגי תל אביב-רמת גן.
* [http://www.departments.bucknell.edu/biology/resources/msw3/browse.asp?id=12100553 מקוק שחור] באתר אוניברסיטת באקנל 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1822
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנסלם גאייטאן דמארה
קטגוריה:מקוק
קטגוריה:אינדונזיה: יונקים
קטגוריה:סולאווסי: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
וולגה גא"ז 21

וולגה גא"ז 21 (ברוסית: Во́лга ГАЗ-21) היא מכונית נוסעים סובייטית שיוצרה במפעל גא"ז בעיר ניז'ני נובגורוד במהלך השנים 1956-1970. במהלך תקופה זו יצאו מקו הייצור כ-640 אלף מכוניות. בשנות ה-60 היא הייתה מכונית הנוסעים היוקרתית בברית המועצות ועליה נסעו מנהלי מפעלים, פקידי ממשל בכירים, אנשי תרבות ידועים ועוד. דגם זה היה הראשון בסדרה של מכוניות שנקראו כולן וולגה, ויוצרו עד 2010.

==רקע==
החל משנת 1946 מפעל גא"ז החל בייצור מכוניות מדגם פובדה. בתחילת הייצור זו הייתה מכונית מתקדמת לתקופתה, אך בשנות ה-50 התכנון היה מיושן. לכן הוחלט על מעבר לדגם מתקדם.

עבודות תכנון הדגם החדש החלו בשנת 1951. כבר מהתחלה הוחלט להקטין את קוטר הגלגלים מ-16 ל-15 אינץ' ועל ידי כך להגדיל את הנפח הפנימי. המכונית הייתה צריכה להתמודד עם מצב הכבישים הירוד בברית המועצות והעדר רשת מוסכים רחבה עם כוח אדם מנוסה. כתוצאה מכך בתכנון שולבו פתרונות טכניים מיושנים אף לתקופה של שנות ה-50 לצד פתרונות מתקדמים. עיצוב הדגם היה מתקדם לשנים 1953-54, כאשר המכונית תוכננה, אך לקראת שנת 1958, כאשר יצאה לשוק, העיצוב כבר היה מיושן. לקראת סוף תקופת ייצורה, בסוף שנות ה-60 העיצוב לא ענה לסטנדרט המקובל.

התכנון מבוסס בעיקר על ניסיון אמריקאי ולכן המכונית תוכננה כמכונית כבדה יחסית אך אמינה.

למכונית תוכנן מנוע חדש. לראשונה בברית המועצות, הותקנה במכונית זו תיבת הילוכים אוטומטית, אולם בעקבות תרבות תחזוקה ירודה ייצור מכוניות עם תיבה זו הופסק בשנת 1962.

סימן היכר של הדגם - צבי על מכסה המנוע - החל להופיע רק בשנת 1962 והותקן על כרבע מכלל המכוניות שנבנו. המכונית צרכה כ-13.5 ליטר בנזין ל-100 ק"מ, ובנסיעה עירונית אף יותר מכך. צריכה זו אומנם גבוהה אך לא חריגה למכוניות בנפח מנוע דומה שתוכננו בשנות ה-50. למנוע היו 75 כוח סוס בלבד ובהתחשב במשקל המכונית היא יכלה להגיע ל-130 קמ"ש בלבד. לצורכי שרותי הביטחון הסובייטיים נבנו מכוניות עם מנוע 8 צילינדרים והם היו מסוגלים להגיע למהירות של 170 קמ"ש.

המכונית הייתה מכונית הנוסעים הסובייטית הראשונה שהגיעה לרמה משמעותית של מכירות לאירופה ובמיוחד בבלגיה. חלק מהמכוניות הורכבו במפעל באנטוורפן. מכוניות אלו השתמשו בחלקן במנוע דיזל.

==היסטוריית ייצור==
המכוניות הראשונות נבנו בשנת 1955. הייצור הסדרתי החל ב-10 באוקטובר 1956 אך עד לסוף שנה נבנו 5 מכוניות בלבד. מעשית הייצור הסדרתי החל בשנת 1957.
* הסדרה הראשונה הייתה בייצור עד לשנת 1959 ובסך הכול נבנו כ-30 אלף מכוניות.
* הסדרה השנייה הייתה בייצור עד לשנת 1962 ובסך הכול נבנו כ-140 אלף מכוניות.
* הסדרה השלישית הייתה בייצור עד לשנת 1970 ובסך הכול נבנו כ-470 אלף מכוניות.

ההבדלים בין הסדרות היו בעיקר בעיצוב אך גם בשיפורים טכניים שונים. במחצית שנות ה-60 נשקלה תחילת ייצור של הסדרה הרביעית, אך התוכניות לא מומשו.

==ראו גם==
* וולגה שחורה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.volga.nl/indexEN.htm מידע על המכונית]

קטגוריה:מכוניות סובייטיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1957
שלמה זלמן אולמן (הונגריה)

רבי שלמה זלמן אולמן (ה'תקנ"ב – י"א בטבת תרכ"ג, 1863) היה אב"ד מאקו (מאקאווא). מפורסם על שם ספר השו"ת שלו, יריעות שלמה.

==ביוגרפיה==
שלמה זלמן נולד לרבי שלום אולמן "חריף" בעל ה'דברי ר"ש'. נישא בראשונה לבתו של הרב בונם איגר אחיו של רבי עקיבא איגר. כיהן ברבנות כשתי שנים בקהילת צ'אברנדק. בשנת תקפ"ו החל לכהן כאב"ד מאקאווא במשך שלושים ושבע שנים.
לאחר שנפטרה אשתו נישא שנית לשרה טשארנא בת רבי יצחק אייזיק.

נפטר באור ליום שישי י"א בטבת תרכ"ג ונקבר ביום ראשון שלאחריו.

==משפחתו==
בניו ובנתיו: 

* בנו הבכור, יוסף אולמן
* הרב משה אולמן רב קהילת מחזיקי הדת בגרוסוורדיין. בנו הרב שלמה זלמן אולמן, היה רבה של ביסטריץ נשיא הלשכה האורתודוקסית בזיבנברגן. נפטר בו' באלול, תרצ"א. אחריו כיהן כרב חתנו הרב מאיר שפיץ. נרצח בשואה סיוון תש"ד. בנו הרב משה שפיץ מילא את מקומו אחרי השואה, ולימים הקים בית מדרש ביסטריץ בשכונת בורו פארק בארצות הברית. חתנו הוא האדמו"ר הרב זלמן לייב טייטלבוים מסאטמר. נכד נוסף, הרב נח צבי (בנו של הרב משה), כיהן כרבה הראשון של קהילת מחזיקי הדת באנטוורפן.
* בתו גיטל נישאה לנפתלי שטערנבערג מקראלי
* בתו ראצל נישאה לעקיבא לעווינשטיין
* רפאל אולמן
* שלום אולמן
* בתו לאה זילבר
* בתו ריזל נישאה לשמעון פאללאק
* עוזר אולמן
* בתו שרל נישאה לרב אליהו קליין
* ישראל אולמן, איש עסקים נודע לצד היותו תלמיד חכם, וכיהן כראש הקהילה בעיר אוראדיה (גרוסוורדיין) ברומניה, בנו שלמה זלמן כיהן אחריו בתפקיד ראש הקהל, והוא עם אחיו יעקב אשר, הוציאו לאור את ספרו של זקינו שו"ת יריעות שלמה, עם הערות בשם "בני ישראל". הוא עמד בקשר עם רבנים ואדמורי"ם נודעים, ביניהם עם האדמו"ר הרש"ב מליובאוויטש ובנו הריי"צ. נכדם הרב שלמה זלמן מראשוני תלמידי ישיבת פוניבז', כיהן כדיין ורב קהילה בבני ברק.
* יששכר אולמן
* בתו בלומא נישאה לצבי הירש דראטה מבולדווא
* יהודה אולמן
* בנימין אולמן

נכדו הרב פנחס זליג שוורץ, רבה של מאד, הדפיס את ספריו.

כמה מצאצאיו של הרב משה אולמן, כיהנו בכהונות רבניות, ביניהם הרב אברהם יצחק אולמן, חבר הבד"ץ של העדה החרדית בירושלים, המכהן מטעמה כרב שכונת גבעת שאול בעיר. הרב שלמה זלמן אולמן, שימש כדיין ומורה הוראה בבית דין ובית הוראה של הרב שמואל הלוי ואזנר בשכונת זיכרון מאיר בבני ברק, ואב"ד מודיעין עילית. שניהם נכדי אברהם יצחק אולמן מזכיר הקהילה החרדית באוראדיה, בנו של הרב משה אולמן.

==ספריו==
בשנת תרי"ד הדפיס את ספרו הראשון יריעות שלמה חלק א על יורה דעה סימן סא.
ואלו הספרים שנדפסו אחרי פטירתו:
* 
* 
* 
* 
בשנת תשס"ט יצאו עוד מכתביו בהוצאה חדשה ומוגהת על ידי צאצאו, חיים אריה שפיץ.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:משפחת אולמן
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1893
אלכסנדר דיטיאטין

אלכסנדר דיטיאטין (ברוסית: Алекса́ндр Никола́евич Дитя́тин; 7 באוגוסט 1957, לנינגרד) הוא מתעמל סובייטי לשעבר. אלוף אולימפי (מוסקבה 1980), בעל 10 מדליות, מהן 3 זהב ואלוף עולם 1979 ו-1981.

== ביוגרפיה ==
אלכסנדר דיטיאטין נולד בלנינגרד והחל להתאמן בגיל 9. בשנת 1973 הוא ניצח באליפות ברית המועצות בקבוצת גילו. בשנת 1975 הוא השתתף באליפות ברית המועצות לבוגרים ולהפתעת כולם ניצח בקרב-רב. בשנת 1975 הוא נכלל בנבחרת ברית המועצות לצד מעמלים ותיקים כמו ניקולאי אנדריאנוב. הוא נשלח לאולימפיאדה וזכה בשתי מדליות כסף.

בשנת 1977 דיטיאטין נפצע ולא היה יכול להמשיך בהשתתפות בתחרויות. בשנת 1978 הוא חזר והשתתף באליפות עולם. הוא זכה במקום ה-3 בקרב רב ובמספר מדליות נוספות.

בשנת 1979 הוא זכה במספר מדליות באליפות העולם והיה מוכן לתחרויות אולימפיאדה בשנת 1980. באולימפיאדה הוא אכן היה בין הגיבורים הגדולים וזכה ב-8 מדליות מהם 3 זהב.

באליפות העולם של שנת 1981 דיטיאטין היה בין מובילי נבחרתו.

אומנם כבר בשנת 1983 הוא נאלץ לעזוב את הספורט התחרותי בעקבות פציעות. תקופה מסוימת הוא היה מאמן ילדים. בשנת 1995 הוא התחיל לעבוד במשמר הגבול בלנינגרד ועבד בו עד לשנת 2002. החל משנת 2002 דיטיאטין מלמד במכון לספורט בסנקט פטרבורג.

===השתתפות אולימפית===
במהלך מונטריאול 1976 דיטיאטין היה הצעיר בנבחרתו. בתחרות קרב רב הוא הצליח להגיע למקום ה-4 ובקרב רב קבוצתי הוא זכה במדליית כסף עם נבחרתו. מדליית כסף נוספת הוא קיבל עבור תרגילי טבעות.

במוסקבה 1980, הוא היה בין מובילי הנבחרת לצד ניקולאי אנדריאנוב. בקרב צמוד דיטיאטין הצליח לנצח את אנדריאנוב בקרב רב ולזכות במדליית זהב. דיטיאטין קיבל מדליות זהב נוספות עבור תחרות קבוצתית וטבעות. דיטיאטין זכה במדליה בכל תרגיל בו השתתף ובסך הכול זכה ב-8 מדליות שונות באולימפיאדה זו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מתעמלים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:אלופים אולימפיים: טבעות
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-רב (גברים)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1957
קרטרו

סנטיאגו דה קרטרו (בספרדית: Santiago de Querétaro), או בקיצור קרטרו, היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת קרטרו הנמצאת במקסיקו. היא נמצאת באזור באחיו, כ-213 ק"מ צפון-מערבית למקסיקו סיטי.

כיום, זו אחת הערים הצומחות ביותר במדינה, כשכלכלתה מבוססת על תעשיות כמו כימיקלים, מוצרי נייר ומכונאות.

ב-1996, הוכרז המרכז ההיסטורי של העיר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

==היסטוריה==
האזור יושב בסביבות 200 לספירה על ידי קבוצות מסו-אמריקאיות שהתקדמו צפונה.

מאוחר יותר הייתה קיימת שם התיישבות של בני העם האוטומי, שנהפכו לדיירי קבע עם פוליטיקה מתוחכמת בזמן האימפריה האצטקית, אשר התייחסה אליהם כאומה/מדינה האוטומית.

קרטרו נוסדה ב-25 ביולי 1531, כאשר הרנאן פרס בוקאנגרה אי קורדובה הספרדי הגיע לאזור עם בן בריתו המנהיג האוטומי קונין. תיעוד של האירוע מספר שבמהלך הקרב שהתרחש במקום נראה היה שידם של האינדיאנים על העליונה, כאשר הופעת ליקוי חמה מלא הפחיד את האינדיאנים. הספרדים טענו שראו שם את יעקב הקדוש (פטרונה הקדוש של ספרד) רוכב על סוס לבן עם צלב בידו. האירוע גרם לכניעת האינדיאנים. לכן שמה של העיר הוא סנטיאגו (יעקב הקדוש) דה קרטרו, ויעקב הוא פטרונה של העיר. אף על פי כן, הייתה ההשתלטות הספרדית על האזור הדרגתית, ולא הוכרעה בניצחון יחיד זה.

ב-1606 הוכרזה ההתיישבות כעיירה, וב-1655 התגוררו בה ספרדים בלבד. ב-1656 כונתה "העיר האצילית והנאמנה של סנטיאגו דה קרטרו". במאה ה-18 נודעה העיר כ"פנינת באחיו" או "העיר השלישית של מלכות המשנה".

לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו הוכרזה קרטרו כבירת מדינת קרטרו ב-1823.

ב-1847 העיר הוכרזה כבירת מקסיקו לאחר פלישת ארצות הברית למדינה. שנה מאוחר יותר נחתם בעיר הסכם גואדלופה אידלגו. ב-1854 נחתם בעיר הסכם נוסף שהוביל לרכישת גדסדן.

==כלכלה==
במהלך העשור השני של המאה ה-21 נהנית קרטרו נהנית מצמיחה כלכלית אדירה, ונחשבת לעיר של מעמד הביניים.

עד שנות ה-70 היוותה החקלאות את בסיס הכלכלה המקומית. מאז, צמיחת התעשייה וגדילת העיר צמצמו כמעט לחלוטין את חשיבות החקלאות ואת הקרקע בה היה ניתן לקיימה.

==גאוגרפיה==
===אקלים===
קרטרו נמצאת באזור של אקלים סמי-ארידי, עם טמפרטורות מתונות במשך כל השנה. מרבית המשקעים יורדים בין החודשים יולי ואוגוסט.

==תחבורה==
העיר נחשבת לצומת דרכים במקסיקו.

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי של קרטרו, שהחל לפעול ב-2004 והחליף נמל ישן יותר.

==חינוך==
בעיר ובאזור נמצאים כמה מהאוניברסיטאות החשובות ביותר במקסיקו. לאוניברסיטאות היוקרתיות ביותר במקסיקו, האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו ומכון מונטריי לטכנולוגיה והשכלה גבוהה, יש קמפוסים בעיר. בין שאר האוניברסיטאות ניתן למנות את האוניברסיטה האוטונומית של קרטרו שנוסדה ב-1625.

==ערים תאומות==
*.
*.
*.
*.
*.
*.
*.
*.
*.
*.
*.
*.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:מדינות מקסיקו: ערי בירה
קטגוריה:מקסיקו: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
נשרי העולם הישן

נשרי העולם הישן הם קבוצה של עופות דורסים דמויי-נשרים ממשפחת הנציים שבסדרה דורסי יום. בקבוצה זו שתי משפחות נפרדות שמיניהן מכונים נשר (למעט המין עיט נחשים מדגסקרי). נשרי העולם הישן הם אוכלי פגרים בעלי מקור גדול ומעוקל וחשופי צוואר, כדי שלא יתלכלכו מדחיקת הראש לתוך הנבלות. הם חיים רק בעולם הישן, כלומר ביבשות אירופה, אסיה ואפריקה. הגדולה מבין הנשרים – עוזנייה שחורה – היא גם הגדולה שבדורסים, למעט הקונדוריים.
המשפחה השנייה כוללת את נשרי העולם החדש (קונדוריים) החיים ביבשת אמריקה בלבד.

רוב מיני הנשרים שייכים לתת-משפחת Aegypiinae, אך המינים פרס, רחם ונשר הדקלים שייכים לתת-משפחה אחרת – דמויי-פרס (Gypaetinae).

==סוג הנשרים==
* משפחת נציים
** תת-משפחת נשרי העולם הישן (Aegypiinae)
*** סוג ומין יחיד: עוזנייה שחורה (Aegypius monachus)
*** סוג: נשר (Gyps)
**** נשר מקראי (Gyps fulvus)
**** נשר דרומי (Gyps rueppelli)
**** נשר הודי (Gyps indicus)
**** נשר אפריקני (Gyps africanus)
**** נשר ההימלאיה (Gyps himalayensis)
**** נשר בנגלי (Gyps bengalensis)
**** נשר הכף (Gyps coprotheres)
**** נשר צר-מקור (Gyps tenuirostris)
*** סוג ומין יחיד: נשר לבן-ראש (Trigonoceps occipitalis)
*** סוג ומין יחיד: עוזניית הנגב (Torgos tracheliotus)
*** סוג ומין יחיד: נשר אדום-ראש (Sarcogyps calvus)
*** סוג ומין יחיד: נשר אפור-כיפה (Necrosyrtes monachus)
**תת-משפחה דמויי-פרס (Gypaetinae)
*** סוג ומין יחיד: פרס (Gypaetus barbatus)
*** סוג ומין יחיד: נשר הדקלים (Gypohierax angolensis)
*** סוג ומין יחיד: רחם (Neophron percnopterus)

==גלריה==
<gallery mode=packed heights=130 widths=130>
קובץ:White-backed Vulture Chobe.jpg|נשר אפריקני
קובץ:ComputerHotline - Vautour moine (by) (1).jpg|עוזנייה שחורה
קובץ:Schmutzgeier (Neophron) 01.jpg|רחם
קובץ:Hooded Vultures - Ndutu - Tanzania 0007 (15467223292).jpg|נשר אפור-כיפה
קובץ:SHOW THE LOVE FOR VULTURE.jpg|נשר לבן ראש
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:שמות עממיים של עופות
לאוניד לאונוב

לאונוב בשנת 1929
לאוניד לאונוב (ברוסית: Леонид Максимович Леонов; (19 במאי (31 במאי) 1899 - 8 באוגוסט 1994, מוסקבה)) היה סופר סובייטי. על פעילותו הספרותית זכה בפרס ברית המועצות (1977 ,1943) ופרס לנין (1957). על פעילותו הספרותית והציבורית הוענקו ללאונוב מספר עיטורי ברית המועצות כולל עיטור לנין 6 פעמים, עיטור הדגל האדום של העמל, עיטור מהפכת אוקטובר וגיבור העמל הסוציאליסטי.

==ביוגרפיה==
לאוניד לאונוב נולד במוסקבה למשפחת משורר משושלת סוחרים. בשנת 1915 לאונוב פרסם את היצירות הראשונות שלו. לאחר סיום בית הספר בשנת 1918 הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1920 הוא התנדב לצבא האדום ושירת בה עד לשנת 1921.

לאחר שרות צבאי לאונוב חזר למוסקבה והקדיש את עצמו לפעילות ספרותית. בשנת 1924 הוא פרסם את הרומן הגדול הראשון שלו. יצירותיו משכו תשומת לב של מקסים גורקי שהעריך את הכישרון של לאונוב. בשנת 1928 מחזה של לאונוב הועלה על במת התיאטרון האמנותי של מוסקבה אך נכשל. 

בשנת 1927 לאונוב היה שותף ליצירה ספרותית משותפת של מספר סופים רוסים שפורסמה בשבועון אוגוניוק. כל סופר כתב פרק נפרד שפורסם במהדורה השבועית החדשה.

במהלך שנות ה-30 פרסם לאונוב מספר רומנים ומחזות. בתחילת שנות ה-40 הורדו 40 מחזות שלו מהבמה בהוראת השלטונות וסופר חשש ממעצר. בשנות ה-30 היה לאונוב יחד עם מקסים גורקי בין מקימי איגוד הסופרים הסובייטי.

עם תחילת מלחמת העולם השנייה לאונוב כתב מחזה על אירועי המלחמה ומחזה זה זכה בפרס סטלין שנת 1943. לאונוב החזיר את הפרס לקרן ההגנה.

בשנת 1953 לאונוב פרסם רומן "היער הרוסי" על אירועי המלחמה אך גם לראשונה נגע לנושאים של הגנת הסביבה. על ספר זה לסופר הוענק פרס לנין. בשנת 1961 לאונוב כתב מחזה שעל בסיסו צולם סרט בשנת 1975.

בתחילת שנות ה-90 סיים לאונוב את עבודתו על הרומן האחרון אותו כתב במשך 45 שנים.

לאונוב היה פעיל בתחום הציבורי. הוא היה חבר בסובייט העליון החל משנת 1946 ועד לשנת 1970. בשנת 1972 נבחר לאונוב לאקדמיה הסובייטית למדעים.

בשנת 1990, לאחר תחילת הפרסטרויקה, לאונוב חתם על עצומה נגד התהליך.

הסופר נפטר בשנת 1995 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131020114701/http://leonid-leonov.ru/news.htm אתר המוקדש לפעילות של לאונוב]
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1994
עולמיום (טרילוגיה)

עולמיום (באנגלית: Dayworld trilogy)) היא טרילוגיית ספרי מדע בדיוני שנכתבו על ידי פיליפ חוזה פארמר. הם מתרחשים בעתיד דיסוטופי בו לאנשים מותר לחיות רק ביום אחד בשבוע. בשאר ששת הימים הם 'מאובנים', בסוג של חיות מושעית. זאת על מנת להימנע מפיצוץ אוכלוסין, שכן אם חיים במנהטן 2,100,000 אנשים, בכל יום יחיו רק 300,000. הספרים מתרכזים באדם, ג'ף קאיירד, אשר נכנס תחת הכותרת 'פורציום': אדם שחי ביותר מיום אחד בשבוע. ככל שהסדרה ממשיכה, נראה כי הדמות סובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית. הספרים המרכיבים את הטרילוגיה הם:
* עולמיום (1985)
* מורדי עולמיום (1987)
* נפילת עולמיום (1990)

==רקע לעלילה==
ג'ף קאיירד הוא אזרח עולם-יום שלישי ע.ח. (עולם חדש) 1330. הספר מתחיל ב- י5-ש1 (יום-חמישה, שבוע-אחד) בחודש השני של ע.ח. 1330. (לכל יום בשבוע יש את אותו מספר יום, כך שבאותו השבוע, ראשון-שבת עדיין יהיו י5-ש1). הספר מתרחש על פני שבוע שלם, מעולם-יום שלישי י5-ש1 עד עולם-יום שלישי י6-ש1. מקצועו של ג'ף קאיירד הוא 'אורגני' (שוטר). בכל עולם-יום שונה, יש לאורגנים תלבושת אחרת. כמו כן, לכל עולם-יום יש אופנה שונה, תוכניות טלוויזיה, חדשות, וכו' משלה, כאשר רוב אנשים יודעים רק על אלו שבעולם היום שלהם. אולם, ג'ף קאיירד הוא פורציום, ולא רק זה, הוא אימר. האימרים הם קבוצת אנשים החיים ומתנהלים מתחת לאפם של הממשל. מטרת האימרים היא לאט ובחשאיות להפוך את הממשל לטוב יותר. ישנם אימרים בכל היבט חברתי ובכל עולם-יום. ג'ף קאיירד מיוחד בזה שהוא פורציום, בבקשת האימרים, ולכן רגיל לעבור מיום ליום. כפורציום, קאיירד יצר לעצמו זהויות שונות לכל עולם-יום נפרד, עבודות שונות, חברים שונים, ומערכות יחסים שונות.

==מאבנים==
מאבן הוא מכשיר המפעיל את מצב ה'חיות מושעית', שכל אזרח עולם-יום חייב, לפי החוק, להיות במאבן עד 23:30. ב-23:35 (בתיאום עם תקופת חסד חמש הדקות) המאבנים נדלקים, ומאכלסם קופא בזמן, בדומה לפסל אבן. ב00:15, בעולם-יום שאחרי, אזרחי אותו עולם-יום מפסיקים להיות מאובנים. המאבן בצורת גליל, עם חלון עגול במרכז הדלת.

קטגוריה:סדרות ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:דיסטופיות
בקשה

בקשה היא פנייה מילולית לאחר, על מנת שזה יבצע פעולה או ייתן מידע למבקש, מתוך בחירה חופשית, כלומר לא מתוך פחד או אשמה, ובאופן שמאפשר לו לסרב ללא השלכות מאיימות לגביו.

בקשה היא אחד מכללי הנימוס החברתיים, ולפיכך נחשבת הדרך המנומסת לקבל דבר-מה מהזולת.

לפי גישת התקשורת הלא אלימה, ככל שבקשה ברורה וספציפית יותר, קונקרטית ומעשית יותר, מנוסחת בחיוב ("עשה" לעומת "אל-תעשה"), ויותר בזמן הווה (לעומת עתיד), וככל שהיא מגיעה מתוך "חיבור" (הבנה הדדית של הצרכים והרגשות של שני הצדדים) עמוק יותר - כך גובר הסיכוי שהיא תישמע כבקשה על ידי האחר (ולא כדרישה או איום, למשל), ולפיכך גובר הסיכוי שהוא ימלא אותה.

לעיתים קרובות, התבטאויות שאינן בקשות, מנוסחות כבקשה. למשל: איומים, תביעות, דרישות, ביקורת וכדומה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://en.nvcwiki.com/index.php/Request הערך בקשה] ב-NVC Wikipedia

==הערות שוליים==

קטגוריה:התנהגות האדם
קטגוריה:נימוסים
ג'ון סמית' (פוליטיקאי)

מצבתו של סמית' בסקוטלנד
ג'ון סמית (אנגלית: John Smith; 13 בספטמבר 1938 – 12 במאי 1994) היה פוליטיקאי בריטי, שכיהן כמנהיג מפלגת הלייבור משנת 1992 ועד למותו.

==ביוגרפיה==
סמית' נולד וגדל בסקוטלנד. למד באוניברסיטת גלאזגו כלכלה ומשפטים ועסק בעריכת דין. ב-1983 הוענק לו תואר פרקליט הכתר (Queen's Counsel). 

ב-1956 הצטרף סמית' למפלגת הלייבור. בשנת 1970 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז בחירה בסקוטלנד, וכיהן בו עד סוף חייו. ב-1971 הצביע בפרלמנט בעד הצטרפות בריטניה לאיחוד האירופי, תוך הפרת המשמעת הסיעתית בעניין זה. הוא כיהן כסגן שר בשנים 1974 עד 1978, ואז מונה כשר המסחר בממשלתו של ג'יימס קלהאן – השר הצעיר ביותר בה. הוא כיהן בתפקיד עד בחירות 1979, שבהן הפסיד הלייבור למפלגה השמרנית.

מראשית שנות השמונים ועד 1987 שימש סמית' בממשלות הצללים של הלייבור כשר האנרגיה, שר התעסוקה ושר המסחר והתעשייה. לאחר הפסדו של הלייבור בבחירות 1987 היה לשר האוצר בממשלת הצללים של ניל קינוק. בשנים שלאחר מכן נבחר פעמיים לאיש השנה בפרלמנטריזם הבריטי.

===מנהיג הלייבור והאופוזיציה===
ב-1992 התפטר ניל קינוק מראשות מפלגת הלייבור, בעקבות ההפסד לשמרנים בבחירות הכלליות באותה שנה. סמית' נבחר תחתיו למנהיג המפלגה והאופוזיציה. הוא הספיק לכהן בתפקיד 21 חדשים בלבד. במהלך כהונתו הקצרה הביא למתן זכות הצבעה לכל חברי המפלגה בבחירת מנהיגה והתחייב שממשלת לייבור עתידית תביא להקמת פרלמנט לסקוטלנד (דבר שהוגשם על ידי ממשיכיו). מפלגתו צברה בימי מנהיגותו תמיכה ציבורית ולסמית' היה סיכוי של ממש להפוך לראש הממשלה לאחר הבחירות הבאות – דבר שיורשו טוני בלייר זכה לו.

סמית סבל מהתקף לב בשנת 1988. למרות שאימץ לאחריו דיאטה חריפה ועיסוק בספורט לקה ב-12 במאי 1994 בהתקף לב שני וחריף ונפטר בגיל 55. הוא נקבר באי לונה בסקוטלנד. בטקס זיכרון שנערך לו ביולי 1994 במנזר וסטמינסטר השתתפו 2,000 איש. בית מטה מפלגת הלייבור נקרא על שמו.

סמית' היה נשוי ואב לשלוש בנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://news.bbc.co.uk/onthisday/hi/dates/stories/may/12/newsid_2550000/2550803.stm ידיעה על פטירתו של סמית'] באתר ה-BBC
* [http://www.publications.parliament.uk/pa/cm199394/cmhansrd/1994-05-12/Debate-1.html פרוטוקול ישיבת הזיכרון לסמית' בפרלמנט, 12 במאי 1994]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גלאזגו
קטגוריה:מנהיגי מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1970–1974)
קטגוריה:פוליטיקאים סקוטים
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1974)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1974–1979)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1979–1983)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1983–1987)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1987–1992)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1992–1997)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1938
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1994
עמותת בית חם

עמותת בית חם היא עמותה ישראלית הפועלת למען רווחתם וזכויותיהם של אוכלוסיית נפגעי הנפש.

העמותה הוקמה בבני ברק בשנת 1997 על ידי שמואל מונק. בשנת 2004 מונה בנו, אריה מונק, למנכ"ל העמותה והרחיב את פעילותה. הוא משמש כמשקיף בוועדה לרפורמה בבריאות הנפש.

== פעילות העמותה ==
העמותה מפעילה כיום שבע מרפאות פסיכיאטריות בקהילה המספקות שרותי מרפאה בהם ניתנים טיפול פסיכיאטרי, טיפול פסיכולוגי, טיפולים פסיכו תרפויטיים וכן טיפולים בהבעה ויצירה. המרפאות פעילות בערים: ירושלים, בית שמש, מודיעין עילית, בני ברק, אלעד, אשדוד, וזכרון יעקב.

בתחום השיקום, צוות העמותה מלווה כ-1200 מתמודדים עם מחלה נפשית מדי יום וזאת במסלולי תעסוקה מגוונים כמו מועדון תעסוקתי, תעסוקה מעברית ותעסוקה נתמכת.
העמותה מפעילה מגוון תוכניות המסייעות למניעה, לטיפול ולשיקום ונותנות מענה לצרכים השונים של האוכלוסייה: "לב למשפחה" – הפעלת סדנאות ומתן הדרכה בנושא בריאות הנפש לקהל הרחב, בכללם: אנשי הוראה צוותי חינוך, הורים ובני משפחה של מתמודדים. ישנן מגוון תוכניות שיקומיות תעסוקתיות ברמות תפקוד משתנות לכלל המגזרים. עמותת בית חם מפעילים מרכזי הכשרה תעסוקתיים מוגנים, תעסוקה מעברית ותעסוקה נתמכת. תוכניות אלו מדורגות מבחינת רמת התפקוד לה נדרש האדם, מאפשרות לאנשים המתמודדים עם בעיה נפשית לחזור למעגל העבודה ולמעגל החיים בקהילה בכלל.

==קישורים חיצוניים==

* 

אנוש
קטגוריה:נכות: מוסדות בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: בריאות הנפש
נג'ווא קעוואר

נג'ווא קעוואר-פַרַח (בערבית: نجوى قعوار فرح, בתעתיק אנגלי: Najwa Kawar Farah; 1923 – אוגוסט 2015) הייתה סופרת פלסטינית ילידת נצרת.

== ביוגרפיה ==
נולדה בנצרת בשנת 1923 למשפחה נוצרית. סיימה את לימודיה היסודיים והתיכוניים בנצרת, ולאחר מכן למדה באקדמיה למורים בירושלים. עבדה כמורה ב-1943 בנצרת.

בשנת 1954 היא הוציאה את קובץ הסיפורים הראשון שלה, "עאברו א-סביל" (عابرو السبيل; "עוברי אורח").

בשנת 1957 ייסדה יחד עם בעלה, הכומר רפיק פרח, ראש העדה האוונגלית-אפיסקופלית בחיפה, את המגזין "א-ראאד" (الرائد).
בשנת 1965 פרסמה מספר מאמרים בנושאים פוליטיים, חברתיים וספרותיים בעיתונות.

קעואר התגוררה בחיפה עד שנת 1965, ולאחר מכן חייתה בירושלים ובראמאללה. ב-1977 עברה לביירות וב-1986 עברה ללונדון. מאז 1988 התגוררה בטורונטו שבקנדה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://arabwomenwriters.com/index.php?option=com_content&view=article&id=161&Itemid=115 ביוגרפיה] באתר "arab women writers" 
* [https://www.legacy.com/obituaries/washingtonpost/obituary.aspx?n=najwa-kawar-farah&pid=175560982 קורות חיים]

קטגוריה:סופרות פלסטיניות
קטגוריה:ערביות נוצריות ישראליות
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:סופרות ערביות ישראליות
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:נצרת: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:גולים פלסטינים בלבנון
מיכאל פסמן

מיכאל פסמן (נולד ב-5 באוגוסט 1960) הוא מתכנת מחשבים, שחמטאי ישראלי בעל דרגת אמן בינלאומי, שייצג את ישראל באליפויות העולם ואירופה לנוער בשחמט ומחבר אטיודים בתחום השחמט שזכה בגביע העולם בשנת 2022.

==ביוגרפיה==
מיכאל פסמן גדל בעיר ריגה, שבלטביה, עד לעלייתו לישראל בשנת 1973.

בישראל השתקע בבאר שבע, שם למד שחמט במועדון בניהולו של אליהו לבנט.
הוביל את קבוצת הנוער של מועדון באר שבע לזכיות באליפויות המדינה והיה החניך הראשון של המועדון שהצליח בקנה מידה ישראלי ועולמי.

בשנת 1977 זכה באליפות ישראל לנוער ונבחר כנציג של ישראל לאליפויות העולם ואירופה לנוער לאחר שניצח בדו-קרב בן 6 משחקים את ניר גרינברג, שהיה אלוף העולם עד גיל 17.

הצטיין במשחקי הליגה העליונה לבוגרים. דורג בין הראשונים באליפות ישראל הפתוחה לבוגרים - בין היתר ניצח את אלוף ישראל נתן בירנבוים.
במשחקי המכביה בהם ייצג את ישראל זכה ב-2 מדליות - מדליית ארד קבוצתית ומדליית זהב אישית בלוח ראשון, כשניצח, בין היתר, את חבר נבחרת הבוגרת של ישראל, יצחק רדשקוביץ'.

ייצג את ישראל בהצלחה באליפויות העולם מחוץ לישראל, ואת העיר באר שבע במשחקי הליגה העליונה לבוגרים בשחמט משנת 1977 עד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. פסמן זכה יחד עם קבוצת מועדון באר שבע, שהפך למוביל בשחמט הישראלי, במספר אליפויות המדינה.

בוגר מדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ועבד כמתכנת מחשבים. בשנת 1987 החל בלימודי תואר שני בניהול מערכות מידע ומנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שאחריהם פתח עסקים פרטיים. לאחר סגירתם שב לתחום פיתוח התוכנה בו עסק לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון. כיום עובד בחברת אלביט מערכות כמהנדס תוכנה.

שיחק בלוח ראשון בליגה לאומית בשנת 2002 וזכה במקום ראשון בתחרות בינלאומית בבאר שבע בשנת 2005, בה שיחקו מספר רבי-אמנים. קיבל דרגת אמן בינלאומי בשנת 2013.

זכה במדליית זהב בתחרות לקביעת ציון לדרגת אמן בינלאומי במכביה ה-20 ב-2017.

משנת 2019 עוסק בזמנו הפנוי בקומפוזיציה שחמטית - חיבור סיומי שחמט (אטיודים). מאז הגיע למספר רב של מקומות ראשונים בתחרויות חיבור בינלאומיות.

גולת הכותרת היא זכייה בגביע העולם של פיד"א FIDE (אגוד השחמט העולמי) לקומפוזיציה לשנת 2022.
בשנת 2023 זכה פסמן עם האטיוד שחיבר במקום 3 בגביע העולם.

מתגורר במיתר.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.chesspm.com/ShowEventAwards.aspx/ תחרויות חיבור סיומים] אירועי חיבור סיומים אחרונים 
* [http://www.chesspm.com/Default/he// אתר שחמט] של מיכאל פסמן בעברית
* [http://netanyachess.com/Event/ev_N2848/he תחרות שחמט בינלאומית בבאר שבע] משנת 2005
* [https://beersheva.mynet.co.il/local_news/article/b1mjvbnno גביע העולם] משנת 2022

קטגוריה:שחמטאים יהודים לטבים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים ישראלים
קטגוריה:מתכנתים ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל לנוער בשחמט
קטגוריה:חברי נבחרת הנוער של ישראל בשחמט
קטגוריה:ישראלים ילידי לטביה
קטגוריה:מיתר: אישים
קטגוריה:מהנדסי תוכנה ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:עובדי אלביט מערכות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
חכימוללה מחסוד

חכימוללה מחסוד (באורדו: حكيم الله محسود; 1979 – 1 בנובמבר 2013) היה אמיר ארגון הטליבאן בפקיסטן. לאחר מותו של המנהיג הקודם, בייטוללה מחסוד, בשנת 2009 ממתקפת טילים אמריקאית על ביתו, הפך למנהיג הארגון בפועל. ב-1 בנובמבר 2013 הוא נהרג בזמן שנסע ברכבו על ידי טילים שנורו ממל"ט תקיפה אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
חכימוללה נולד בשם ג'משד מחסוד במחוז קוטקאי, ליד העיירה ג'נדולה שבדרום וזיריסטן, בשנת 1979. הוא רכש את השכלתו במדרסה בכפר קטן במחוז הנגו. בייטוללה מחסוד למד אף הוא באותו בית ספר, אך נשר ממנו בסופו של דבר. 

ג'משד הצטרף לאיש שבטו בייטוללה בג'יהאד, בהתחלה כעוזרו ושומר ראשו. הוא אימץ את הכינוי זולפקאר, ואחר כך שינה לשם חכימוללה, שפירושו בעל הידע. הוא זכה להכרה בתוך הטליבאן בעבור כישורי הלחימה שלו עם ה-AK-47 ועם טנדר הטויוטה. 

בשנת 2004 הוא נהפך להיות דובר בארגון. הוא ארגן מספר פשיטות נגד שיירות אמריקאיות בין השנים 2007–2008, שהכריחו את סגירת מעבר ח'ייבר 6 פעמים. בשנת 2008 הוא קיבל לידיו את הפיקוד על המחוזות אורקזאי, ח'ייבר ועמק קוראם. 

ב-22 באוגוסט 2009 הוא מונה להיות מפקד הטליבאן בפקיסטן על ידי 42 חברי שורה. הדבר אישש את דבר מותו של קודמו בתפקיד בתחילת חודש אוגוסט, בייטוללה מחסוד.

במהלך השנים הופצו מספר פעמים שמועות על מותו של חכימוללה, אך כולן הוכחו כלא נכונות.

ב-1 בנובמבר 2013 מל"ט תקיפה אמריקאי שיגר מספר טילים במקום בו שהה חכימוללה בצפון מחוז וזיריסטן, והוא נהרג יחד עם עוד 4 לוחמים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:פעילי הטליבאן
קטגוריה:פעילי טרור שנהרגו בידי ארצות הברית
קטגוריה:ראשי ארגוני טרור אסלאמי
קטגוריה:ילידי 1979

קטגוריה:נפטרים ב-2013
אלכסון (כתב עת)

דף הבית של כתב העת המקוון, נובמבר 2013
אלכסון, תחת המוטו "מחשבות מתחילות כאן", הוא כתב עת באינטרנט המפרסם מאמרים עבריים ומתורגמים בתחומי המדע, הפילוסופיה, התרבות והאמנות. הוא שואב השראה מכתב העת המודפס "מחשבות" בעריכת צבי ינאי, שהוצאתו לאור נפסקה.

כתב העת מכיל מאמרים, טורי דעה והגיגים על רעיונות שונים, קטעי ספרות, מדריכי האזנה, ראיונות עם אנשי אקדמיה ישראליים ומידע על כנסים. כתב העת מציע תרגומים של מאמרים נבחרים מתוך כתבי עת שונים עימם יצר הסכם לשיתוף פעולה. הוא נגיש באינטרנט ללא תשלום.

כתב העת עלה לאינטרנט באפריל 2013, בעריכת דב אלפון. אחריו ערכה את "אלכסון" דניאל זילברברג ומדצמבר 2015 עורך אותו יורם מלצר.
 
"אלכסון" נוסד ביוזמתה של עמותת "מגדלור" ורואה אור במימונה. "מגדלור", בראשות יעקב בורק, שמה לה למטרה לעודד את יצירתם של תוכני תרבות בת-זמננו בשפה העברית. 

את "אלכסון" עיצב ופיתח הטיפוגרף הישראלי אברהם קורנפלד.

עם הכותבים ב"אלכסון" נמנים לאה איני, חיים באר, יעקב בורק, עמי בן בסט, שלומית כהן-אסיף, אתגר קרת, ושמעון שוקן.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://alaxon.co.il "אלכסון"] - אתר האינטרנט של כתב העת
* אריאל הורוביץ, [http://www.bac.org.il/hbrha/article/pvlmvs-aam-nymvs פולמוס עם נימוס], במגזין האינטרנט "המוסף" של בית אבי חי, 25 בנובמבר 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי עת מקוונים ישראליים
ססטוס

סֶסְטוֹס (ביוונית: Σηστός, בלטינית: Sestus) הייתה עיר יוונית עתיקה בכרסונסוס התראקי, חצי האי גליפולי של ימינו. היא שכנה לחופי ההלספונטוס, ממול אבידוס, והייתה ביתה של הֶרוֹ, גיבורת האגדה אודות הרו ולאנדרוס, שחיה על פי המסופר במגדל-מצודה המשקיף אל הים. העיר הוקמה על ידי מתיישבים איולים מלסבוס.

כאן חצה ב-480 לפנה"ס צבא קסרקסס את המצר על גבי שני גשרי סירות בדרכו אל ארץ יוון; ובאותו מקום, ב-334 לפנה"ס, עברו מרבית חייליו של אלכסנדר הגדול בסירות את המצר מצדו האירופי אל אסיה הקטנה.

ב-480/479 לפנה"ס, אחרי ניצחונותיהם על הפרסים בקרבות פלטאיה ומיקאלה, הטילו היוונים מצור על העיר שהוחזקה על ידי חיל מצב פרסי והיא נפלה לידיהם. לנפילת ססטוס הייתה חשיבות כפולה: אחיזת הפרסים בהלספונטוס נתערערה, וכתוצאה מכך נשלל מצבאם מעבר נוח אל יוון האירופית וסולק האיום על נתיב המסחר הימי של אתונה עם נמלי הים השחור. 

ב-1810 שחזר לורד ביירון את מעללו של לאנדרוס, חצה בשחייה את המצר בארבע שעות ואחר כך כתב את הפואמה אודותיו. מדי שנה מתקיים במקום משחה להנצחת האירוע.

מן העיר עצמה נותרו שרידים מעטים בלבד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:פולייס ביוון העתיקה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
מוזיאון יק"א, חצרות האיכרים כפר תבור

מוזיאון יק"א, חצרות האיכרים כפר תבור (נקרא בעבר מוזיאון המושבה כפר תבור) הוא מוזיאון המציג את הווי חייהם של איכרים בני העליות הראשונות במושבה כפר תבור והוא נמצא במתחם לשימור הממוקם בקצה הצפוני של כפר תבור בסמוך לצומת כנרת. המבנה והמוזיאון הוכרו כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.

==המוזיאון==
המוזיאון משלב בין מרכז מבקרים לבין מתחם היסטורי אותנטי ובו חצרות איכרים כחלל ובו תצוגת קבע של היסטוריית המושבה. בחצרות ממוקמים, בין היתר, בית האיכר המקורי משנת 1911 ובו שני חדרי מגורים ומטבח מעץ ופחים ובית הרב ציון לוין. כחלק מהעיצוב מלווים את התצוגה חפצים אותנטיים בשילוב עם חפצים שיוצרו במיוחד והתערוכה מחולקת לנושאים במטרה לתעד את חמישים שנותיו הראשונות של הכפר בלי רצף כרונולוגי.

בתצוגה נמצאים אגפים שונים ובהם, תצוגה של מוצגים רפואיים שמרביתם מראשית המאה ה-20. שחזור של חיי היומיום של האיכרים במהלך הדורות השונים דרך שחזור של חתונה, שימוש בגרמופון באירועים שונים, עבודה במחרשת "ביסוק" עם פטנט שפיתח ראובן גולדמן שהוסיף לה מערכת זריעה לראשונה בארץ. התצוגות משולבות בתמונות ומסמכים מקוריים.

במוזיאון נמצא דגם של בית הכנסת הראשון שצורת הישיבה בו הייתה זהה למיקומם של המתפללים במושבה, לכל אדם היה מושב קבוע לצד שכנו. מחוץ לשעות התפילה, שימש בית הכנסת כמרכז חברתי שהייתה מותרת בו ישיבה משותפת של נשים וגברים והתקיימו בו פגישות והרצאות.

במסגרת שיתוף פעולה עם יק"א בישראל, סוכם שהמוזיאון ישמש גם כמוזיאון יק"א, ב-13 באוקטובר 2014 התקיים טקס לחנוכת אולם ההקרנה המחודש והסרט החדש במוזיאון ובו פינה על תרומת יק"א להתיישבות בארץ ישראל, החל מיום זה שונה שם המוזיאון "מוזיאון יק"א, חצרות איכרים כפר תבור"

אחד האגפים במוזיאון מוקדש לשיעורי ההתעמלות בבית הספר, שהתקיימו לראשונה בארץ ישראל בשנת 1908 בכפר תבור.
דגם המשחזר את המושבה ההיסטורית של כפר תבור"

במוזיאון שדרת המגשימים - שדרת פסלים המוקדשת למגשימי והוגי ההתיישבות היהודית, בהם בנימין אדמונד רוטשילד, חיים מרגליות קלווריסקי, מנחם אוסישקין, יוסף ויתקין, אשר ארליך, יהודה ענתבי ויגאל אלון.

בחצר פינת עצי ותבליני ארץ ישראל וקיימת תצוגה של בעלי מלאכה ובעלי חיים, ברפת המקורית ששודרגה, מוקרן סרט "מסחה 1901" החדש.
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="140px" perrow="3">
קובץ:Hamoshava Museum Kfar Tavor (7).jpg|שדרת המגשימים
קובץ:Hamoshava Museum Kfar Tavor (5).jpg|חדר בעלי המלאכה
קובץ:PikiWiki Israel 1599 Manufacturing quot;Bisokquot; was matched sowi מחרשת quot;ביסוקquot; שפותחה לזריעה .JPG|מחרשת "ביסוק" עם מערכת זריעה
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.ica-tavor.co.il אתר מוזיאון יק"א חצרות האיכרים המושבה כפר תבור]
*[http://www.shimur.org/Kfar-Tavor/ מוזיאון המושבה] , באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל 
* 
* [https://www.facebook.com/pages/%D7%9E%D7%95%D7%96%D7%99%D7%90%D7%95%D7%9F-%D7%99%D7%A7%D7%90-%D7%97%D7%A6%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%90%D7%99%D7%9B%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%9B%D7%A4%D7%A8-%D7%AA%D7%91%D7%95%D7%A8-%D7%94%D7%93%D7%A3-%D7%94%D7%A8%D7%A9%D7%9E%D7%99/1540766576170420 דף פייסבוק מוזיאון יק"א חצרות האיכרים כפר תבור]

==הערות שוליים==

כפר תבור
קטגוריה:הגליל התחתון
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:כפר תבור
כירה חשמלית

תנור שמעליו כירה חשמלית
כירה חשמלית (ברבים: כיריים חשמליות, מכונה גם פלטה) היא מכשיר חשמלי המיועד לחימום מזון. 

הכירה כוללת גוף חימום צמוד למשטח, או הבנוי באופן המאפשר להניח עליו כלי בישול. 

ההספק החשמלי של כיריים ביתיות נע בתחום של 800 - 5,000 ואט.

==סוגי כירה חשמלית==
כיריים חשמליות נבדלות זו מזו בשני חלקיהן העיקריים: אלמנט החימום והמשטח. הבדל נוסף הוא אופן החיבור לחשמל: חד או תלת מופעי.
 
בכיריים חשמליות ישנות, לא היה קיים משטח אלא הגוף המחומם היה מונח ישירות על גוף החימום שהיה בנוי בצורת ספירלה שטוחה. מאוחר יותר הופרדו גופי החימום מהמשטח שהיה עשוי מחומר מתכתי. כיום, ניתן למצוא שילובים של מספר אלמנטי חימום ומשטחים. אלמנטי חימום הקיימים היום הם:
*רדיאן - גוף חימום העשוי סליל מתכתי ממתכת עמידה לטמפרטורות גבוהות, בדומה לסליל של נורת ליבון. גרסאות מתקדמות של הרדיאן מכונות גם "היי לייט".
*הלוגן - נורת הלוגן בהספק גבוה.
*אינדוקציה - החימום מתבצע ישירות בסיר על ידי חימום השראתי. שיטה זו משאירה את המשטח עליו מונח הסיר קר בכל עת, אך נדרשים סירים מיוחדים לבישול.

המשטחים הקיימים היום עשויים ממגוון חומרים, העיקריים שבהם הם זכוכית קרמית, זכוכית מחוסמת וחומרים קרמיים נוספים.

גופי החימום בכיריים יכולים להיות מסודרים, ומוזנים, בחיבור חשמלי תלת מופעי. חיבור כזה מאפשר הספק כולל גבוה יותר. 

==הבדלים עיקריים בין כירה חשמלית לכירת גז==
לווח מתגים בכירה חשמלית
בעבר, ההבדל העיקרי היה מהירות החימום והקירור של המשטח: המשטח הקרמי מתחמם לאט יחסית לכירת גז אך גם מתקרר לאט יותר ואפשר להמשיך לבשל עליו גם לאחר כיבוי הלהבה. כיום, עם הגיוון הרב בשיטות החימום החשמליות וכן במבערי הגז, ההשוואה אינה כללית אלא ספציפית לכל סוג כירה חשמלית ומבער גז. יחד עם זאת, ישנם מספר הבדלים ברורים, הנובעים משיטת החימום. להלן השוואה בין גוף חימום חשמלי ללהבת גז.
*בניית המערכת - החלטה על שימוש ייחודי בכיריים חשמליות מייתר התקנת מערכות גז בישול על כל הכרוך בהן (אך מגביל במקרה של הפסקת חשמל).
*צורת שימוש - לכיריים חשמליות מודרניות אפשרויות בקרה רבות כגון שליטה בטמפרטורה, קוצב זמן, תכנות מחזורי בישול ועוד.
*בטיחות - השימוש בכיריים חשמליות בטוח יותר משימוש בכיריים גז. 
*תחזוקה - כיריים חשמליות מודרניות מעוצבות כך שתחזוקתן, בעיקר בכל הקשור לניקוי, קלה מאוד.
*לרוב הכיריים החשמליות מגבלה של שימוש בכלים בעלי תחתית שטוחה לחלוטין. שימוש בכלים עם תחתית שאינה שטוחה מפחית משמעותית את יעילותן.

== ראו גם ==
* פלטת שבת

==קישורים חיצוניים==

* יעל חן, [https://home.walla.co.il/item/1892206 כיריים אינדוקציה: יתרונות, חסרונות ומה צפוי לגז?] אתר וואלה! NEWS, 9.1.2012

קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:אמצעי חימום והכנת מזון
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:מכשירי מטבח
נמניה נדוביץ'

נמניה נדוביץ (בסרבית: Nemanja Nedović או Немања Недовић; נולד ב-16 ביוני 1991 בנובה וארוש) הוא כדורסלן סרבי המשחק בעמדת הגארד בכוכב האדום בלגרד מהליגה הסרבית.

==קריירה==
נדוביץ' החל לשחק כדורסל בגיל 11, כאשר משפחתו שהתה באיטליה, בה שיחק אביו כדוריד במועדון בעיר אסקולי פיצ'נו. עם שובו לסרביה, המשיך לשחק בעיר הולדתו, נובה וארוש. בגיל 15 החל להתאמן במועדון הכוכב האדום בלגרד, ובשנת 2008 זכה עמה באליפות סרביה לנוער. בסיום העונה הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת. כבר בעונה הראשונה בה שיחק במועדון קלע מספר נקודות ממוצע דו-ספרתי, והקבוצה החתימה אותו לעונות נוספות.

בעונת הצטרף נדוביץ' לקבוצת ריטאס וילנה הליטאית. במשחקי הקבוצה ביורוליג קלע 9.8 נקודות בממוצע, קלט 2.5 כדורים חוזרים ומסר 2.1 אסיסטים. בסוף העונה נבחר במקום ה-30 בדראפט של ה-NBA, והצטרף לקבוצת גולדן סטייט ווריורס.

ב-14 בנובמבר 2014 נדוביץ' חתם לשנתיים בולנסיה מהליגה הספרדית.

ב-2 ביולי 2015 חתם נדוביץ' לשנה באוניקאחה מלאגה. ב-30 במאי 2016 הוא חתם על חוזה חדש לשנתיים בקבוצה.
באפריל 2017 זכה נדוביץ' עם מלאגה ביורוקאפ אחרי ניצחון בגמר על קבוצתו לשעבר ולנסיה.

===בנבחרת סרביה===
נדוביץ' שיחק במדי נבחרת סרביה עד גיל 20 באליפויות אירופה שנערכו בשנים 2009, 2010 ו-2011, בה סיימה הנבחרת במקומות ה-11, השביעי וה-13, בהתאמה. באליפות שנערכה ב-2010 קלע 10.9 נקודות במשחק והוביל את רשימת מוסרי האסיסטים בנבחרת עם 3.6 למשחק (רביעי באליפות כולה). באליפות שנערכה ב-2011 הוביל את קלעי הנבחרת עם 19.6 נקודות למשחק, ודורג שלישי בין כלל הקלעים באליפות. הוא דורג שני באליפות באחוזי קליעה מהשדה (56.6%), רביעי באחוזי קליעה לשתי נקודות (60.5%), חמישי באסיסטים (3.8) וחמישי באחוזי קליעה מקו העונשין (76.6%).

בשנת 2012 החל לשחק גם במדי נבחרת סרביה, ובשנת 2013 נמנה עם הסגל שלה באליפות אירופה שנערכה בסלובניה, ובה סיימה במקום השביעי. נדוביץ' קלע 8.9 נקודות בממוצע למשחק, ודורג חמישי בחטיפות, עם חטיפה אחת בממוצע למשחק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.euroleague.net/competition/players/showplayer?pcode=000848 נמניה נדוביץ'] באתר היורוליג

קטגוריה:כדורסלנים סרבים
קטגוריה:בחירות דראפט של פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורסלני ריטאס וילנה
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני ולנסיה
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני אוניקאחה מאלגה
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:כדורסלני סנטה קרוז ווריורס
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים סרבים
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1991
אלסו

אלסנדרו לינדבלד (בשוודית: Alessandro Lindblad; נולד ב-7 ביולי 1991 בסטוקהולם, שוודיה), מוכר בשם הבמה Alesso (אלסו), הוא DJ שוודי ומפיק מוזיקלי בעיקר בסגנון פרוגרסיב האוס.

==קריירה מוזיקלית==
אלסו ידוע בעיקר בהפקות בסגנון הפרוגרסיב האוס. הוא התפרסם בשנת 2011 בגלל הרמיקסים שלו לשירים ידועים כמו "Alcoholic" של טים ברג, "Save the World" של Swedish House Mafia וג'ון מרטין ובמיוחד הרמיקסים לשירים "If I Lose Myself" של ואן ריפאבליק ול-"Pressure" של נאדיה עלי, שנבחר לשיר הדאנס-אלקטרוני שנוגן הכי הרבה ב-2011.

ב-2012, הופיע ברשימת האמנים החדשים המומלצים לשנת 2012 של ערוץ MTV, לצד הארדוול, ניקי רומרו ו-R3hab. ב-4 באוגוסט 2012, אלסו הוציא לאור את השיר "Years" יחד עם ביצוע קולי של הזמר מתיו קומה, ולאחר חודשיים שוחרר הקליפ לשיר.

ב-7 באוקטובר 2013, פרסם את השיר "Under Control" מתוך האלבום העתידי "Forever", יחד עם קלווין האריס ובביצוע קולי של הצמד הרטס.

אלסו ביצע את כניסת הבכורה שלו לרשימת 100 הדיג'יים הטובים בעולם של המגזין DJ Mag בשנת 2011 כשדורג במקום ה-70. ב-2012 עלה בדירוג למקום העשרים וב-2013 הגיע למקום ה-13 (דירוג השיא שלו, אותו שחזר שנתיים לאחר מכן).

ביולי 2014 חתם בחברת ההקלטות דאף ג'אם, ובאותה שנה יצא לסיבוב ההופעות "Heroes Tour" אשר נקרא על שם השיר "" (בשיתוף טובה לו) שהוציא באוגוסט של אותה שנה. במהלך סבב ההופעות שיתף פעולה עם הקמפיין "Chime for Change" אשר מטרתו העצמת נשים ברחבי העולם. נכון לאוקטובר 2014 גייס אלסו מעל ל-50,000$ עבור הקמפיין.

ב-22 במאי 2015 שוחרר אלבום הבכורה של אלסו, "Forever". באלבום, שיצא תחת דאף ג'אם, נכללו שירים כגון "Heroes (We Could Be)" ,"Sweet Escape" והרמיקס לשיר של ואן ריפאבליק "If I Lose Myself".

ב-7 באוקטובר 2016 שחרר גרסה חדשה לשיר "Years", ובה משתתף חבר להקת אקסו Chen. ב-21 באוקטובר שוחרר הסינגל "Take My Breath Away" שהופק יחד עם דילון פרנסיס.

ב-8 בספטמבר 2017 שחררה היילי סטיינפלד יחד עם אלסו ובשיתוף וואן ופלורידה ג'ורג'יה ליין, וב-13 באוקטובר הוציא אלסו את השיר "Is That for Me", ביחד עם הזמרת הברזילאית אניטה.

באוגוסט 2018 חתם אלסו בלייבל ההקלטות יוניברסל מיוזיק גרופ וב-31 באוגוסט שחרר את שירו הראשון תחת אותו לייבל, "REMEDY". באותה השנה היה לאחד ממפיקי האלבום Phoenix של ריטה אורה.

ב-21 ביולי 2023 הוציא את הסינגל "Call Your Name" עם ג'ון ניומן.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
* 2015: Forever

===מיקסטייפ===
* 2019: Progresso Volume 1

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקליטנים שוודים
קטגוריה:אמנים שוודים הידועים בשם במה
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1991
לדרהוזן

לדרהוזן מ[[שנות ה-40 של המאה ה-20]]
זוג מהעיר [[מיסבאך שבבוואריה. הגבר לובש לדרהוזן והאישה לובשת דירנדל]]
לדרהוזן (בגרמנית: Lederhosen) הם מכנסיים עשויים עור, המקובלים באופן מסורתי כחלק מתלבושת מיסבאך, באוסטריה, במדינת בוואריה שבגרמניה ובמחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה. 

הלדרהוזן הם מכנסיים קצרים או מכנסיים שמגיעים עד מתחת לברך. לעיתים הם כוללים גם שלייקס, המאופיינים ברצועת עור המחברת ביניהם לרוחב החזה.

בתחילה, שימשו המכנסיים כמכנסי עבודה, בשל היותם עמידים וקלים יחסית לניקוי. עם השנים, הם הפכו מקובלים יותר דווקא כמכנסיים הנלבשים בשעות הפנאי. אף שהמכנסיים מזוהים כיום בעיקר עם אוסטריה ובוואריה, במאה ה-18 הם היו נפוצים גם באזורים נוספים באירופה. עם זאת, נראה שמקורם היה בכל זאת באזור בוואריה, שכן בצרפת הם כונו "à la bavaroise" ("בסגנון בווארי").

במהלך המאה ה-19 איבדו המכנסיים מהפופולריות שלהם, והם נחשבו למכנסיים שאינם ראויים לתושבי העיר המודרנית. לקראת סוף המאה, זכו המכנסיים לעדנה מחודשת, כאשר מועדונים במינכן ראו בהם נכס תרבותי-נוסטלגי שיש לשמר, והחלו לקדם את לבישתם בחגים ובאירועים, מנהג שרווח גם כיום.
בבוואריה נהוג ללבוש לדרהוזן באירועים חגיגיים. רבים יוצאים לאוקטוברפסט לבושים בלדרהוזן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכנסיים
קטגוריה:אוסטריה: תרבות
קטגוריה:בוואריה: תרבות
קטגוריה:לבוש מסורתי
קטגוריה:בגדי גברים
מורגן דה סאנטיס

מורגן דה סאנטיס (באיטלקית: Morgan De Sanctis; נולד ב-26 במרץ 1977) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער. כיום דה סאנטיס עובד בתפקיד מקצועי בקבוצת רומא, שבה שיחק בעבר.

==קריירה==
דה סאנטיס החל את הקריירה בקבוצת פסקארה מליגת הסרייה ב', ומשם עבר ליובנטוס, בה שימש כשוער מחליף ורשם בשורות הקבוצה שלוש הופעות רשמיות בלבד.

בשנת 1999 חתם דה סאנטיס באודינזה, שם שימש כמחליפו של השוער לואיג'י טורצ'י במשך שלוש עונות, ואת עונת 2002/2003 הוא פתח כשוער הראשון של הקבוצה. בעונת 2005/2006 העפיל דה סאנטיס עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות ולשלב שמינית גמר גביע אופ"א.

ביוני 2007 הכריז דה סאנטיס באופן חד צדדי שהוא מסיים את החוזה שלו עם אודינזה וחתם בשורות הקבוצה הספרדית סביליה לארבע שנים. בעונת 2008/2009 הושאל מורגן לגלאטסראיי הטורקית. הוא מייד הפך להיות השוער הראשון על חשבון אייקוט ארצ'טין שחזר להיות שוער מחליף.

ב-24 ביולי 2009 החתימה נאפולי את דה סאנטיס בעבור 1.5 מיליון אירו. דה סאנטיס רשם בשורות הקבוצה 147 הופעות ליגה. בעונת 2011/2012 זכה עם הקבוצה בגביע האיטלקי, ובעונה שלאחר מכן העפיל עם הקבוצה לשמינית גמר ליגת האלופות.

ב-25 ביולי 2013 החתימה רומא את דה סאנטיס לשנתיים בעבור חצי מיליון אירו. דה סאנטיס לקח חלק חשוב בפתיחת העונה המצוינת של רומא, כאשר שספג רק שער אחד בעשרת משחקי הליגה הראשונים, ועזר לקבוצה לצבור 30 נקודות מתוך 30 אפשריות.

ב-13 ביולי 2016 חתם דה סאנטיס במונקו הצרפתית לעונה אחת.

===נבחרת איטליה===
דה סאנטיס אף פעם לא הפך לחלק אינטגרלי בנבחרת איטליה בשל מעמדו היציב של ג'אנלואיג'י בופון כשוער הראשון של הנבחרת. דה סאנטיס ערך את הופעת הבכורה שלו ב-30 במרץ 2005, במשחק ידידות נגד נבחרת איסלנד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שוערי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני פסקארה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1977
עולמיום

עולמיום (אנגלית: DayWorld) הוא הראשון בטרילוגיית ספרי המדע הבדיוני "עולמיום" שנכתבו על ידי פיליפ חוזה פארמר. הסיפור מתרחש בעתיד דיסוטופי, בו בעיית פיצוץ האוכלוסין נפתרת באמצעות חלוקת האנשים לחיים יום אחד בשבוע על פני השבוע. בשאר ששת הימים הם 'מאובנים', בסוג של חיות מושהית.

==סיכום העלילה==
הספר מתרכז באדם, ג'ף קאיירד, שהוא 'פורציום' – אדם שחי יותר מיום אחד בשבוע. בניגוד לרוב הפורצי-יום, הוא שייך לקבוצה מחתרתית בשם "אימרים". האימרים הם קבוצה חזקה וגדולה שעובדת על מנת ליצור ממשל טוב יותר. לא כל האימרים הם פורצי-יום, אז כדי להעביר הודעות מיום אחד לשני, יש להם פורצי-יום, כמו ג'ף, שעובדים כל יום בשבוע. לאימרים הפורצי-יום יש שבע זהויות שונות ושבע עבודות שונות, אחת לכל יום. הם מחליקים מתרבות לתרבות, בשבעה עולמות שונים.

כאשר ג'ף עובר מיום ליום, הוא נתקל בבעיות כשהוא עובד כאימר, וכפורציום, וחייב לטשטש את עקבותיו, ובו בזמן לתחזק שבע משפחות, חברים, ועבודות שונות. בסופו של דבר הלחץ הופך את ג'ף ללא יציב, והאימרים חייבים להיפטר ממנו כדי להישאר בטוחים. ג'ף, שרוצה להישאר בחיים, מנסה להימלט מהאימרים, אך יש אימרים חשאיים בכל עבודה, אזור, או גוף ממשלתי. ג'ף נתפס ומוחזק בבית חולים פסיכיאטרי, מאובחן עם הפרעת זהות דיסוציאטיבית, במסגרת הזמן החוקי לפני שהוא ייחשב "חשוך מרפא" ויוצא להורג. אך לג'ף יש תוכנית מילוט…

==המשכים==
ישנים שני המשכים לספר:
*מורדי עולמיום (1987)
*נפילת עולמיום (1990)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: מדע בדיוני