רוזמרי קנדי

רוז מארי "רוזמרי" קנדי (באנגלית:Rose Marie "Rosemary" Kennedy; 13 בספטמבר 1918 – 7 בינואר 2005) הייתה ילדתם השלישית ובתם הבכורה של ג'וזף פ. קנדי האב ורוז פיצג'רלד קנדי. היא הייתה אחותם של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי והסנאטורים רוברט קנדי וטד קנדי.

בשנות העשרה לחייה חוותה רוזמרי פרכוסים ושינויים עזים במצב הרוח. בתגובה לקשיים הללו, אביה סידר עבורה ניתוח לובוטומיה קדם-מצחית, אותו עברה כשהייתה בת 23. הניתוח החמיר את מצבה, והותיר אותה ללא יכולת לדבר. בעקבות כך, את רוב חייה בילתה רוזמרי קנדי במוסד סיינט קולטה שבג'פרסון, ויסקונסין. במשך שנים רבות לאחר ניתוח הלובוטומיה, נמנע מרוזמרי מגע או מפגש עם האחים שלה ומשפחתה המורחבת, וסיפורה נשמר כסוד משפחתי במשך עשורים רבים.

== ביוגרפיה ==

=== חיים מוקדמים ===
רוז מארי קנדי נולדה בבית הוריה שבברוקליין, מסצ'וסטס. היא הייתה הילדה השלישית והבת הראשונה שנולדה לג'וזף ורוז קנדי. שמה ניתן לה על שם אימה, אך בילדותה נהגו לכנות אותה רוזמרי או רוזי.<ref></ref> בעת לידתה לא היה רופא זמין, בגלל התפרצות מגפת השפעת הספרדית. לכן, הורתה האחות לרוז קנדי שתשאיר את רגליה סגורות בעודה מחכה לרופא, מה שאילץ את ראשה של התינוק להישאר בתוך תעלת הלידה למשך שעתיים. פעולה זו גרמה לאובדן מזיק של חמצן עבור התינוקת.<ref name="nyt.gordon"></ref> כשרוזמרי החלה לגדול, הבחינו הוריה בכך שהיא אינה עומדת בצעדים ההתפתחותיים הבסיסיים המצופים מאדם. כשהייתה בת שנתיים התקשתה לשבת, לזחול וללמוד ללכת.<ref>Archived at [https://ghostarchive.org/varchive/youtube/20211212/Y1lYAPquScU Ghostarchive] and the [https://web.archive.org/web/20161207020133/https://www.youtube.com/watch?v=Y1lYAPquScU Wayback Machine]: </ref>

סיפורים על חייה של רוזמרי העידו על כך שהייתה מוגבלת שכלית,<ref name="auto1"></ref> אולם הועלו שאלות לגבי האופן בו תוארה המוגבלות על ידי משפחת קנדי, ולגבי היקף מוגבלותה.<ref name="independent.co.uk"></ref> ביוגרפיה שנכתבה העלתה טענה כי רוז קנדי מעולם לא סיפרה לחברותיה על מוגבלותה של רוזמרי ואף העמידה פנים שביתה מתפתחת כרגיל, וכי אף אחד מלבד המשפחת קנדי הגרעינית לא ידע על דיווח התפקוד נמוך של רוזמרי.<ref>Leamer, p. 166.</ref><ref name="library"></ref> למרות עזרה ממורים פרטיים, רוזמרי התקשתה ללמוד קורא וכתוב. בגיל 11 נשלחה לפנימייה בפנסילבניה לבעלי מוגבלויות שכליות.<ref name="auto1" />

בגיל 15, רוזמרי נשלחה למנזר הלב הקדוש ברוד איילנד. שם למדה רוזמרי עם גברת ניוטון, מורה מיוחדת, ושתי נזירות, והופרדה משאר התלמידים. כישורי הכתיבה שלה דווחו אז ברמה של כיתה ד'. כהכרת תודה על המאמץ, קיבל בית הספר מגרש טניס חדש ממשפחת קנדי. במהלך תקופה זו, אמה סידרה שאחיה הגדול של רוזמרי, ג'ון, ילווה אותה במסיבת ריקוד ותה. בזכותו, נראתה רוזמרי "לא שונה בכלל" מהבנות האחרות במסיבה.<ref>Leamer, pp. 203-204.</ref>

על אף יכולת הקריאה המעוטה שלה, אהבה לקרוא פו הדוב.<ref>Leamer, p. 304.</ref> יומנים שנכתבו על ידה בסוף שנות ה-30, ופורסמו בשנות ה-80, חושפים אישה צעירה שחייה היו מלאים ביציאות לאופרה, למסיבות ריקוד-תה, מדידות שמלות ופעילויות חברתיות נוספות.<ref>Gibson, Rose Kennedy and Her Family, includes [http://www.southcoasttoday.com/daily/07-95/07-19-95/0719kennedydiaries.HTML Rosemary's diaries] from 1936–1938.</ref> קנדי ליוותה את משפחתה להכתרת האפיפיור פיוס ה-12 ברומא ב-1939. היא גם ביקרה בבית הלבן. בני הזוג קנדי סיפרו למגזין Woman's Day שרוזמרי לומדת להיות גננת, ולמגזין Parents נמסר כי רוזמרי מתעניינת בעבודת רווחה חברתית, ושכמיהתה הסודית היא לעלות על במה. כאשר עיתון ה-Boston Globe הגיש בקשה לראיון עם רוזמרי, עוזרו של אביה כתב תגובה שהיא העתיקה בעמל רב:

<blockquote>תמיד היו לי שאיפות רציניות ואני מבינה כי החיים לא ניתנו לנו רק לשם הנאה. כבר זמן מה אני לומדת את השיטה הפסיכולוגית הנפוצה אצל ד"ר מריה מונטסורי, ובשנה שעברה סיימתי תואר בהוראה.<ref>Leamer, p. 271.</ref></blockquote>בשנת 1938 הוצגה קנדי למלך ג'ורג' השישי ולאשתו המלכה אליזבת בארמון בקינגהאם. בתקופה זו, אביה שירת כשגריר ארצות הברית בבריטניה.<ref></ref> לכבוד האירוע, תרגלה קנדי את השתחוותה במשך שעות, ובאירוע עצמו מעדה וכמעט נפלה. רוז קנדי מעולם לא דנה בתקרית והתייחסה להופעת הבכורה כאל ניצחון. הקהל לא הגיב, והמלך והמלכה חייכו כאילו כלום לא קרה.<ref>Leamer, pp. 251-56.</ref>

=== ניתוח הלובוטומיה ===
לפי אחותה של רוזמרי, יוניס קנדי שריבר, מצבה של רוזמרי החמיר כאשר המשפחה חזרה לארצות הברית. שרייבר אמרה כי רוזמרי נהייתה "יותר עצבנית וקשה" בגיל 22. רוזמרי החלה לחוות פרכוסים לעיתים קרובות, וקיבלה התקפי זעם בהם הייתה מרביצה לאחרים ואף פוצעת אותם.<ref name="auto"></ref> לאחר שגורשה ממחנה קיץ ושהתה קצרות בפנימייה בפילדלפיה, נשלחה רוזמרי לבית ספר מנזרי בוושינגטון הבירה.<ref name="auto1" /> בזמן שלמדה בפנימיית המנזר, החלה רוזמרי לברוח ממנו בלילות, מה שהוביל את הנזירות לחשוב כי רוזמרי מקיימת יחסי מין עם מספר בני זוג, שייתכן שתחלה במחלת מין או שתיכנס להיריון.<ref>Leamer, Laurence, The Kennedy Women: The Saga of an American Family, referenced in Associated Press article, Retarded Kennedy Sister Dies at 86, (Saturday, January 8, 2005</ref><ref></ref> התנהגותה הפרועה של רוזמרי תסכלה את הוריה, ואביה בפרט דאג שהתנהגות זו תבייש את המשפחה ותפגע בקריירות הפוליטיות שלו ושל בניו.<ref name="auto1" /><ref name="independent"></ref>

כשרוזמרי הייתה בת 23, אמרו רופאים לאביה כי ניתוח הנקרא לובוטומיה יעזור להרגיע את מצבי הרוח שלה ולעצור את ההתפרצויות האלימות שלה.<ref></ref> ג'וזף קנדי החליט שרוזמרי צריכה לעבור את הניתוח, אך לא סיפר על כך לאשתו עד שהתהליך הושלם, בנובמבר 1941.<ref>Morris, Sylvia Jukes, [https://www.wsj.com/articles/the-saddest-story-ever-told-1443819842 "The Saddest Story Ever Told"], The Wall Street Journal, October 2, 2015. Retrieved 2015-10-03.</ref> בביוגרפיה שכתב רונלד קסלר תיאר הרופא ג'יימס ו. ווטס, ממבצעי הניתוח, את התהליך:

ווטס אמר לקסלר שלדעתו לרוזמרי לא היה "פיגור שכלי" אלא זן של דיכאון. סקירה של המסמכים שנכתבו על ידי הרופאים אימתה את הצהרה זו. למעשה, כל החולים שעליהם ביצע ווטס לובוטומיה אובחנו כסובלים מהפרעה נפשית כלשהי.<ref>Kessler, Ronald, The Sins of the Father, Warner Books, 1996, p. 244.</ref> ברטרם ס. בראון, מנהל המכון הלאומי לבריאות הנפש ועוזר לשעבר לנשיא קנדי מסר לקסלר שג'ו קנדי התייחס לבתו כבעלת פיגור שכלי ולא כחולת נפש, זאת על מנת להגן על המוניטין של בנו ג'ון כמועמד לנשיאות. בראון עוד טען כי חוסר התמיכה של משפחת קנדי ברעיון של מחלות נפש היה חלק מהכחשתה בשושלת המשפחתית.<ref>Kessler, pp. 252–253.</ref>

כישלון הלובוטומיה התברר במהרה, ויכולותיה המנטליות של רוזמרי פחתו לכאלה של ילדה בת שנתיים. היא איבדה את היכולת לדבר בצורה מובנת וחוותה בריחת שתן.<ref></ref>

=== חייה לאחר הניתוח ===
לאחר ניתוח הלובוטומיה רוזמרי הועברה היישר להתגורר במוסדות. תחילה התגוררה מספר שנים בבית קרייג, בית חולים פסיכיאטרי פרטי מחוץ לעיר ניו יורק.<ref>Leamer, p. 322.</ref> ב-1949 הועברה לג'פרסון, ויסקונסין, שם גרה עד סוף חייה בשטחי בית הספר סיינט קולטה לילדים מיוחדים.<ref>Leamer, p. 412, and caption to photo of the house facing p. 650.</ref><ref name=":0" /> הנזירות העובדות במקום כינו את ביתה של רוזמרי the Kennedy Cottage.<ref name=":0">Leamer, p. 412.</ref><ref name="Leamer680">Leamer, pp. 412, 680.</ref> רוזמרי טופלה על ידי שתי נזירות, האחיות מרגרט וליאונה. בנוסף, נעזרה בסטודנטית ובמורה לקרמיקה שלימדה אותה שלושה לילות בשבוע.<ref name="Leamer760">Leamer, p. 760.</ref> לרוזמרי הייתה גם מכונית משלה, שבאמצעותה ניתן היה לצאת איתה לנסיעות, וכלב איתו הייתה יוצאת לטיולים.<ref name="Leamer680" />

בתגובה למצבה, הוריה של רוזמרי הפרידו אותה משאר המשפחה. רוז קנדי לא ביקרה אותה במשך עשרים שנה, וג'וזף לא ביקר כלל את בתו במוסדות בהם התגוררה.<ref name="independent" /><ref></ref> בספרה Rosemary: The Hidden Kennedy Daughter מתארת ההיסטוריונית קייט קליפורד לרסון כי לאחיה של רוזמרי לא נודע מיקומה או פרטים על ניתוח הלובוטומיה.<ref name=":1"></ref> כאשר ג'ון קנדי החל בקמפיין לסנאט ב-1958, משפחת קנדי הסבירה את היעדרותה בטענה שהייתה מתבודדת. המשפחה לא סיפרה את האמת אודות רוזמרי באופן פומבי עד שנת 1961, לאחר שג'ון נבחר כנשיא. במקום לספר לציבור על הלובוטומיה, החליטו למסור כי רוזמרי הייתה "מפגרת שכלית".<ref name="independent" /><ref>Kessler, pp. 233.</ref> עוד באותה השנה, לאחר שלקה ג'וזף קנדי בשבץ, מיקומה של רוזמרי נודע לאחיה ואחיותיה.<ref name=":1" /> ניתוח הלובוטומיה לא התגלה לציבור עד שנת 1987.<ref></ref>

=== שנים מאוחרות ===
לאחר מות אביה ב-1969, רוזמרי השתלבה בהדרגה בחיי המשפחה. היא נלקחה לבקר קרובי משפחה בפלורידה, וושינגטון די. סי., ובית ילדותה (מתחם קנדי) בקייפ קוד. עד אז למדה רוזמרי ללכת מחדש, אך מעולם לא הצליחה להשיב לעצמה את יכולת הדיבור ואף הייתה משותקת בזרועה. סיפורה של רוזמרי נחשב להשראה של אחותה, יוניס קנדי שרייבר, להקמת הספיישל אולימפיקס, אירוע של משחקים ספורטיביים לאנשים בעלי נכויות.<ref name="independent" /><ref></ref>

רוזמרי קנדי נפטרה מסיבות טבעיות בגיל 86,<ref></ref> ב-7 בינואר 2005,<ref name="auto2"></ref> בבית החולים בפורט אטקינסון שבויסקונין.<ref></ref> אחיותיה ג'ין, יוניס, ופטרישיה ואחיה טד היו לצידה.<ref name="auto2" /> היא נקברה לצד הוריה בבית הקברות של ברוקליין, מסצ'וסטס.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוסטון: אישים
רוזמרי
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2005