יחסי ניגריה–סין

יחסי ניגריה–סין הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה והרפובליקה העממית של סין. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-10 בפברואר 1971 - עשור לאחר שניגריה קיבלה את עצמאותה מהאימפריה הבריטית. היחסים בין ניגריה לסין התרחבו על רקע הגדלת הסחר הבילטרלי ושיתוף הפעולה האסטרטגי. סין נחשבת לאחת מבנות הברית והשותפות הקרובות ביותר של ניגריה. סין היא גם אחת משותפות הסחר והיצוא החשובות של ניגריה. על פי סקר שירות עולמי של BBC משנת 2014, 80% מהניגרים רואים בחיוב את השפעתה של סין, כאשר רק 10% מביעים דעה שלילית, מה שהופך את ניגריה לאומה הפרו-סינית ביותר בעולם.<ref>
[http://downloads.bbc.co.uk/mediacentre/country-rating-poll.pdf 2014 World Service Poll] BBC</ref>

למרות שניגריה מקיימת קשרי סחר עם טאיוואן, ויש לה נציגות בטאיפיי, היא פרסמה הודעה משותפת עם סין ב-2005, שבה אישרה כי בייג'ינג היא "הממשלה הלגיטימית היחידה המייצגת את כל סין וטאיוואן היא חלק בלתי ניתן להסרה משטחה".<ref name="China and Africa">[https://books.google.co.uk/books?id=hu7n1YNNrqcC&lpg=PA88&ots=sLRkD_Z-aY&dq=nigeria%20trade%20office%20in%20taiwan%20r.o.c.%20established&pg=PA88#v=onepage&q=nigeria%20trade%20office%20in%20taiwan%20r.o.c.%20established&f=true China and Africa: A Century of Engagement], David H. Shinn, Joshua Eisenman, University of Pennsylvania Press, 10 Jul 2012, page 87</ref>

== פיתוח יחסים בילטרליים ==
ניגריה והרפובליקה העממית של סין כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-10 בפברואר 1971.<ref name="ON"></ref><ref name="NEWSGD"></ref><ref name="HronikaBelgrade"></ref> היחסים בין שתי המדינות התהדקו כתוצאה מהבידוד הבינלאומי והגינוי המערבי של הדיקטטורות הצבאיות של ניגריה (1998–1970). מאז הפכה ניגריה למקור חשוב של נפט עבור הכלכלה הצומחת במהירות של סין וניגריה מחפשת עזרה בסין בהשגת צמיחה כלכלית גבוהה; סין סיפקה תמיכה כלכלית, צבאית ופוליטית נרחבת.<ref name="BBC2"></ref><ref name="BBC"></ref>

ב-1996, כשממשל קלינטון לחץ בעד סנקציות נגד ניגריה, סין, יחד עם מדינות מערב אירופה, היו נגד הקפאה עולמית של נכסי ניגריה.<ref></ref>

בשנת 2004 ושוב ב-2006, נשיא סין חו ג'ינטאו ערך ביקורים ממלכתיים בניגריה ונאם במושב משותף של האספה הלאומית של ניגריה. שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות להקמת שותפות אסטרטגית.<ref name="CJ"></ref> סין תמכה בהצעה של ניגריה למושב במועצת הביטחון של האו"ם.

בתגובה להיסוס של ארצות הברית ומדינות מערביות אחרות לסייע לניגריה במאמציהן להילחם במורדים באזור דלתת ניז'ר העשיר בנפט, פיתחה ממשלת ניגריה שיתוף פעולה צבאי הדוק עם סין, שסיפקה נשק, ציוד, אימונים וטכנולוגיה לכוחות המזוינים של ניגריה.<ref name="FT"></ref> שתי המדינות חתמו גם על הסכם של 311 מיליון דולר לפיתוח שיתוף פעולה בתוכניות תקשורת וחלל;<ref name="MSNBC"></ref> סין סייעה בפיתוח ושיגור לוויין התקשורת הניגרי (NigComSat-1) עד 2007 כדי להרחיב את רשתות הסלולר והאינטרנט במרכז אפריקה.<ref name="MSNBC" /><ref name="XF"></ref><ref name="WP"></ref>

בינואר 2017, ממשלת ניגריה הורתה איוואן להעביר את השגרירות הבלתי רשמית שלה מאבוג'ה, בטענה שהמדינה האפריקנית היא מגינה של חזון סין האחת. הוראה זו הגיעה לאחר שניגריה השיגה הבטחת השקעה של 40 מיליארד דולר מסין.<ref></ref>

בשנת 2021, שתי המדינות חגגו 50 שנות יחסים רשמיים.<ref name=":0"></ref> עד שנת 2100, ההערכה היא שאוכלוסיית ניגריה תעלה על אוכלוסיית סין.<ref></ref>

== תקרית 2020 בסין ==
באפריל 2020, שר החוץ ג'פרי אוניאמה גינה את יחסה המפלה של סין כלפי ניגרים, לאחר שסרטון שעלה ברשת בו נראה תושבי ניגריה בסין מופלים על ידי המקומיים. בעוד שפקידים סינים אמרו שהם מתייחסים לנושא ברצינות רבה,<ref></ref> הם גם האשימו את התקשורת המערבית בהדגשת אירועים בודדים כדי להזין מסע הכפשה של יחסי ציבור על האינטרסים הניגרים שלה.<ref></ref>

בנובמבר 2020, ממשלת סין חסמה את כניסתה של סין לכל הזרים, כולל ניגרים בגלל חששות COVID-19, למעט "שירותים חיוניים" כולל שירות דיפלומטי.<ref></ref>

== שיתוף פעולה צבאי ==
בשנת 2015, רחפן מתוצרת סין התרסק באזור הכפרי של ניגריה.<ref></ref> על פי ההערכות, המל"ט היה מעורב במאבקה של ניגריה נגד הקבוצה המיליטנטית האסלאמית, בוקו חראם. סין סיפקה את ה-CH-3 לממשלת ניגריה לפני 2014, יחד עם פצצות מונחות YC-200 וטיל אוויר-קרקע AR-1.<ref></ref>

בשנת 2020, מפקד חיל האוויר הניגרי (NAF), מרשל האוויר סאדיק אבובאקר, חשף כי ה-NAF סיים את רכישת שמונה מל"טים של כנף לונג II, CH-4 ו-CH-3.<ref></ref>

== יחסי סחר ==
מדינות שחתמו על מסמכי שיתוף פעולה הקשורים ל[[יוזמת החגורה והדרך]]
הסחר הדו-צדדי הגיע ל-3 מיליארד דולר ב-2006 - עלייה מ-384 מיליון דולר ב-1998. במהלך ביקורו של נשיא סין חו ג'ינטאו ב-2006, סין השיגה ארבעה רישיונות קידוח נפט והסכימה להשקיע 4 מיליארד דולר בפרויקטים לפיתוח נפט ותשתיות בניגריה, ושתי המדינות הסכימו לתוכנית של ארבע נקודות לשיפור היחסים הבילטרליים - מפתח חלקו היה הרחבת המסחר וההשקעות בחקלאות, טלקומוניקציה, אנרגיה ופיתוח תשתיות.<ref name="NEWSGD" /> יתר על כן, סין הסכימה לקנות נתח שליטה בבית הזיקוק קדונה שיפיק .<ref name="BBC" /> ניגריה גם הבטיחה לתת עדיפות לחברות נפט סיניות עבור חוזים לחיפושי נפט בדלתא של ניז'ר ובאגן צ'אד.<ref name="BBC" /> ב-2006 הסכימה סין גם להעניק הלוואה של מיליארד דולר לניגריה כדי לעזור לה לשדרג ולחדש את רשתות הרכבת שלה. בשנת 2005 הסכימה ניגריה לספק לפטרוצ'יינה של נפט תמורת 800 מיליון דולר. בשנת 2006 רכש ה-CNOOC מניה תמורת 2.3 מיליארד דולר בבלוק חיפושי נפט בבעלות שר ההגנה לשעבר. סין גם התחייבה להשקיע 267 מיליון דולר כדי לבנות את אזור הסחר החופשי לקי ליד לאגוס. עם זאת, ה"הצפה" של שוקי ניגריה בסחורות סיניות זולות הפכה לנושא פוליטי רגיש, שכן - בשילוב עם יבוא מוצרים אירופאים יד שנייה - היא השפיעה לרעה על תעשיות מקומיות, במיוחד בטקסטיל, והובילה לסגירה של 65 מפעלי טקסטיל ופיטורי 150,000 עובדי טקסטיל במהלך עשור.<ref name="CJ" /> חמושים ניגרים גם איימו לתקוף עובדים ופרויקטים סיניים בדלתא של ניז'ר.<ref name="CJ" /> בשנת 2010, הסחר בין שתי המדינות הסתכם בשווי 7.8 מיליארד דולר.<ref></ref> ב-2011 ניגריה הייתה שותפת הסחר הרביעית בגודלה של סין באפריקה וב-8 החודשים הראשונים של 2012 היא הייתה ה-3.<ref></ref>

באפריל 2018, ניגריה חתמה על עסקת החלפת מטבעות בסך 2.4 מיליארד דולר שתקפה ל-3 שנים.<ref></ref> בשנת 2019, הסחר הדו-צדדי בין סין לניגריה הגיע ל-19.27 מיליארד דולר.

== מימון פיתוח סיני לניגריה ==
משנת 2000 עד 2011, היו כ-40 פרויקטים סיניים רשמיים למימון פיתוח שזוהו בניגריה באמצעות דיווחים שונים בתקשורת.<ref>Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development.</ref> הפרויקטים הללו נעים בין הלוואה של 2.5 מיליארד דולר לפרויקטי רכבת, חשמל או תקשורת בניגריה ב-2008, ועד מזכר הבנות של מיליארד דולר לבניית בתים ואספקת מים באבוג'ה ב-2009, וכמה רשתות רכבת.<ref>Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection.http://aiddatachina.org/projects/1851</ref>

מאז שנת 2000, יחסי הסחר עלו באופן אקספוננציאלי. חלה עלייה בסחר הכולל של למעלה מ-10,384 מיליון דולר בין שתי המדינות משנת 2000 עד 2016.<ref>LeVan, Carl; Ukata, Patrick (2018). The Oxford Handbook of Nigerian Politics. Oxford: Oxford University Press. p. 751.</ref> עם זאת, המבנה של יחסי הסחר בין סין לניגריה הפך לנושא פוליטי מרכזי מכיוון שהיצוא הסיני היווה כ-80% מסך נפחי הסחר הדו-צדדיים. זה הביא לחוסר איזון סחר רציני עם יבוא של ניגריה פי עשרה ממה שהיא מייצאת לסין. כלכלת ניגריה החלה להסתמך יתר על המידה על יבוא זר זול כדי לקיים את עצמה, וכתוצאה מכך לירידה ברורה בתעשייה הניגרית במסגרת הסדרים כאלה.<ref>LeVan, p. 754-756.</ref> בספטמבר 2018, ניגריה חתמה על הלוואה של 328 מיליון דולר עם סין כדי להגביר מאוד את הפיתוח של תשתיות טלקומוניקציה בניגריה.<ref></ref>

סין סיפקה את המימון לפרויקטים הבאים בניגריה:
* מסופי שדה התעופה אבוג'ה-קדונה, רכבת קלה של מטרו אבוג'ה, אבוג'ה ופורט הארקורט
* Lekki אזורי סחר חופשי, אוגון - גואנגדונג
* Zungeru Hydro Power Dam
* אוניברסיטת תחבורה, דאורה

בתמורה, שכרה ניגריה לעיתים קרובות/שיטתית חברה סינית כדי לפקח על פרויקטי הפיתוח שלה, כמו תחנת הכוח ההידרואלקטרית ממבילה בנפח 3,050 מגה-וואט.<ref></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ניגריה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג, קונסוליה בגואנגג'ואו וקונסוליות כלליות בשאנגחאי ובהונג קונג.<ref></ref>
* סין מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה וקונסוליה כללית בלאגוס.<ref></ref>

== הערות שוליים ==