OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פרנסיס גארי פאוורס

פרנסיס גארי פאוורס (17 באוגוסט 1929 - 1 באוגוסט 1977) היה טייס אמריקני שנודע לאחר שמטוס הלוקהיד U-2 שהטיס בשירות ה-CIA יורט במהלך טיסת סיור מעל שמי ברית המועצות, תקרית שהובילה למשבר מטוס הריגול U-2 ב-1960.

==ראשית חייו==
פאוורס נולד בג'נקינס שבמדינת קנטקי כבן שני והזכר היחיד מתוך שישה ילדים לאידה מלינדה (פורד) ואוליבר ווינפילד פאוורס, כורה פחם. הוא גדל בצד השני של הגבול בפאונד, וירג'יניה. משפחתו חיה בעיירת כורים ובגלל הקושי הנלווה לחיים בעיירה כזו, אביו רצה שפאוורס יהיה רופא כדי שירוויח יותר ויהנה מתנאים טובים מאלה שבהם גדל.

==חינוך==
ב-1950 סיים פאוורס את לימודיו במילטון קולג' בטנסי והצטרף כלוטננט שני לחיל האוויר של ארצות הברית. אחרי שסיים אימון מתקדם עם כיתה 52-H בבסיס חיל האוויר ויליאמס באריזונה, פאוורס הוצב עם טייסת 468 בבסיס טרנר בג'ורג'יה כטייס F-84 ת'אנדרג'ט. לדברי בנו, פאוורס לא טס במבצעי קרב במהלך מלחמת קוריאה משום שגויס על ידי ה-CIA בגלל הרקע היוצא מן הכלל שהיה לו בהטסת מטוסי סילון חד-מנועיים. ב-1960, פאוורס כבר השתתף במבצעי סיור אוויריים חשאיים רבים.

==תקרית ה-U-2==

פאוורס שוחרר מחיל האוויר ב-1956 בדרגת קפטן. לאחר שחרורו הצטרף לתוכנית ה־U-2 בדרגת אזרח GS-12. טייסי U-2 טסו במשימות ריגול בגבהים מעל 70,000 רגל (21.3 ק"מ), מעל להישג ידה של הגנת האוויר הסובייטית. מטוסי ה-U-2 צוידו במצלמה חדישה אשר עוצבה לצלם תמונות ברזולוציה גבוהה מקצה הסטרטוספירה מעל מדינות עוינות, בכללן ברית המועצות. במשימות ה-U-2 צילמו באופן שיטתי מתקנים צבאיים ואתרים חשובים אחרים.

המודיעין הסובייטי היה מודע לטיסות ה-U-2 הפולשניות מאז 1956, אך חסרו לו אמצעי-נגד יעילים עד 1960. ב-1 במאי 1960, ה-U-2 של פאוורס, אשר המריא מבסיס אוויר צבאי בפשאוור שבפקיסטן בתמיכת תחנת האוויר האמריקנית בבדאבר, יורט באמצעות טיל קרקע-אוויר S-75 דווינה מעל סברדלובסק. פאוורס לא הצליח להפעיל את מנגנון ההשמדה העצמית לפני שמילט עצמו ונשבה.

ה-U-2 של פאוורס נפגע מהטיל הראשון ששוגר. בסך הכול שוגרו לעברו 14 טילים. אחד מהם פגע במיג-19 שנשלח ליירט את ה-U-2, אך לא יכול היה להגיע לגובה רב מספיק. טייס המיג-19, סרגיי ספרונוב, נפלט אך מת מפציעותיו.

==מאסרו והמשך חייו==
לאחר שנשפט והואשם בריגול, פאוורס נדון לעשר שנות מאסר, אך לאחר שעברו 21 חודשים, האמריקנים והרוסים ביצעו חילופי שבויים כאשר החליפו את פאוורס ברב המרגלים הרוסי רודולף אבל.

פאוורס נהרג כאשר מסוק חדשות שהטיס, התרסק בגלל חוסר דלק, ב-1 באוגוסט 1977.

==בקולנוע==
בסוף 2015 הפיק הבמאי סטיבן ספילברג סרט על פרשת חילופי השבויים בה שוחרר פאוורס, בשם "גשר המרגלים".

== ראו גם ==
* משבר מטוס הריגול U-2
* המלחמה הקרה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/532/722.html הכישלונות של סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית], באתר nrg
* 
* 
* 

קטגוריה:פרשיות ריגול
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:1960 בארצות הברית
קטגוריה:1960 בברית המועצות
קטגוריה:תקריות דיפלומטיות
קטגוריה:שבויי הכוחות המזוינים של ארצות הברית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אנשי ה-CIA
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:אמריקאים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
פיגוע ההתאבדות בתוניס (2015)

הפיגוע בתוניס אירע בתוניס, בירת תוניסיה, ב-24 בנובמבר 2015. מחבל מתאבד עלה על אוטובוס ברחוב ראשי ובו חיילי המשמר הנשיאותי בתוניסיה, ופוצץ עצמו. בפיגוע ההתאבדות נהרגו 12 בני אדם ונפצעו 20.

המחבל זוהה כבן 27, תושב תוניס. חוקרי משטרה שחזרו את תווי פניו והוא זוהה על ידי אמו. האם סיפרה גם שהוא פנה אליה יומיים לפני הפיגוע, והזהיר אותה כי בכוונתו לבצע פעולת טרור, אך היא לא דיווחה על כך לרשויות. האם ובתה נעצרו.

משרד הפנים בתוניסיה הודיע כי מדובר בפיגוע שנעשה באמצעות חומר נפץ סמטקס שמקורו בלוב. ארגון הטרור המדינה האסלאמית נטל אחריות על הפיגוע, אף על פי שגופי הביטחון בתוניסיה לא זיהו קשר בין הארגון לבין המחבל. הארגון נטל אחריות גם לשני פיגועים אחרים שבוצעו במהלך 2015: הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו, ב-18 במרץ, והפיגוע בסוסה, ב-26 ביוני.

לאחר הפיגוע הכריז נשיא תוניסיה, אל-באג'י א-סבסי על עוצר ומצב חירום למשך חודש. בוצעו מעצרים רבים של פעילי טרור, ובהוראת ממשלת תוניסיה נסגרו חשבונות פייסבוק ואתרי אינטרנט הקשורים לארגוני טרור הפועלים במדינה.

הפיגוע גונה על ידי מנהיגי צרפת וארצות הברית. מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ון קרי, הודיע על תחילתו של שיתוף פעולה צבאי ומודיעיני בין ארצות הברית לממשלת תוניסיה, שבמהלכו גם יאושר שימוש במזל"טים.

==הערות שוליים==

סוסה
קטגוריה:פיגועי טרור בתוניסיה
קטגוריה:פיגועי התאבדות
קטגוריה:תוניס
קטגוריה:פיגועי טרור נגד אוטובוסים
קטגוריה:פיגועי טרור נגד חיילים ושוטרים
קטגוריה:המדינה האסלאמית: פיגועים באפריקה
טייסון פיורי

טייסון פיורי (באנגלית: Tyson Luke Fury; נולד ב-12 באוגוסט 1988) הוא מתאגרף בריטי שהחזיק בתואר אלוף העולם באיגרוף במשקל כבד המוכר על ידי 5 מתוך 5 התאחדויות האגרוף העיקריות בעולם: IBF, WBO,WBA, IBO ו-WBC, ומטעם מגזין האיגרוף החשוב בעולם - הזירה. פיורי זכה בתואר ב-28 בנובמבר 2015 לאחר ניצחון על ולדימיר קליצ'קו, שהחזיק בכל התארים הללו עד לתאריך זה. פיורי נושל מתאריו לאחר שלא היה כשיר וסירב להופיע לקרבות הגנה על הכתר שניסו לארגן עבורו עקב בעיות נפשיות שהוגדרו כ"אישיות". בשנת 2018 חזר להתאגרף בסדרת קרבות מול דאונטיי ויילדר, פיורי היה אלוף העולם לשעבר באיגרוף במשקל כבד מטעם ה-WBC.

==חייו==
פיורי נולד באירלנד כבן למשפחה מן המעמד הנמוך שרבים מבניה עסקו באיגרוף. שמו הפרטי אף הוענק לו, לכבודו של מייק טייסון שהיה אלוף העולם באיגרוף במשקל כבד. בשנות השמונים התחרה אביו בקרבות איגרוף בלתי חוקיים ללא כפפות ולאחר מכן הפך למקצוען. בן דודו היה אלוף העולם במשקל בינוני מטעם WBO ובן דוד אחר התחרה במשקל כבד.

פיורי ידוע באופיו הבעייתי ובהצהרות רבות, חלקן תמוהות, שהוא מרבה לפזר לפני הקרבות ולאחריהם.

==קריירה==
===כחובבן===
פיורי ייצג בקרבות כחובבן הן את אירלנד והן את אנגליה. בתחילת דרכו ייצג מועדון מצפון אירלנד ולאחר מכן עבר למועדון מאירלנד, דבר שגרר את הרחקתו מאליפות המדינה בעקבות ערעור שהוגש על ידי המועדון הקודם שבו היה חבר.

בשנת 2006 זכה במקום השלישי באליפות העולם באיגרוף לנוער, אך הפסיד באליפות הבוגרים שגם בה השתתף. בשנת 2007 זכה באליפות האיחוד האירופי לצעירים שבה ייצג את אנגליה, ובמקום השני באליפות אירופה לצעירים. בתקופה זו דורג שלישי בעולם לנוער. בשנת 2008 הפסיד למתאגרף הבריטי דייוויד פרייס בקרב על הזכות לייצג את בריטניה באולימפיאדת בייג'ינג. הוא ניסה שוב להתקבל כחבר המשלחת האירית, אך נכשל. באותה השנה זכה באליפות בריטניה באיגרוף והחליט להפוך למקצוען.

===כמקצוען===
את הקרב הראשון כמקצוען ערך פיורי ב-6 בדצמבר 2008 מול מתאגרף הונגרי וניצח בנוק אאוט ומאז ערך עוד 24 קרבות, שבכולם ניצח.

ב-28 בנובמבר 2015 ניצח בהחלטת השופטים פה אחד, בקרב בן 12 סיבובים, שנערך בדיסלדורף את ולדימיר קליצ'קו והפך לאלוף העולם.

ב-1 בדצמבר 2018, התמודד פיורי בלוס אנג'לס מול דאונטיי ויילדר, אלוף העולם במשקל כבד של איגוד ה-WBC. הקרב הסתיים בתיקו. ב-23 בפברואר 2020 ניצח את דאונטיי ויילדר בקרב חוזר, ולאחר מכן ב-10 באוקטובר 2021 ניצח אותו שנית בקרב שסיים את הטרילוגיה הדרמטית ביניהם.

פיורי הוכתר שוב כאלוף העולם במשקל כבד (WBC) כשגבר בנוקאאוט על דיליאן ווייט.

פיורי שלח סנוקרת לראש יריבו בסיבוב השישי, וזאת ב-23 באפריל 2022 לעיני 94 אלף צופים באצטדיון וומבלי (לונדון אנגליה).

ב-19 במאי 2024 הפסיד בקרב ואת תוארו, למתאגרף האוקראיני אלכסנדר אוסיק.

מאזנו כמקצוען כיום הוא יחס ניצחונות של 1–1–34, מתוכם 24 בנוקאאוט.

==קריירת היאבקות מקצועית==
===WWE (2019)===

באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-31 באוקטובר, פיורי ניצח את ברון סטרומן כתוצאה מספירת חוץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מתאגרפים בריטים
קטגוריה:אלופי עולם באיגרוף - משקל כבד
קטגוריה:זוכי פרס ESPY: מתאגרף השנה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1988
ספוטניק (סוכנות ידיעות)

לוגו ספוטניק
ספוטניק היא שירות מולטימדיה בינלאומי של ידיעות, שהושקה ב-10 בנובמבר 2014 על ידי הסוכנות "רוסיה היום" המופעלת ומנוהלת על ידי ממשלת רוסיה. השרות הוקם על פי צו נשיא רוסיה שיצא בדצמבר 2013. ברמה הבינלאומית ספוטניק מחליף את רי"א נובוסטי (שנשאר פעיל ברוסיה) ואת "Voice of Russia" (שפורקה בנובמבר 2014).

השירות מציע ערוצי רדיו "Radio Sputnik" אשר שם לו למטרה "לשדר ב-30 שפות בשנת 2015, כ-800 שעות כל יום, ולכסות 139 ערים ו-34 מדינות", ב FM, DAB\DAB+ (שידור רדיו דיגיטלי), HD Radio, וגם לטלפונים חכמים והאינטרנט. ערוצי החדשות של ספוטניק מתפרסמים מסביב לשעון באנגלית, ערבית, ספרדית וסינית. אתרי האינטרנט של ספוטניק נושאים מגוון תכנים, כולל אינפוגרפיקה, וידאו, מאמרי תמונות, הזרמת וידאו ושמע חי והצבעה באינטרנט. בנוסף לפרסום החדשות המיידיות, ספוטניק מפרסם גם חומרים אנליטיים וראיונות בלעדיים.<ref></ref>

לשירות גם ערוץ טלוויזיה באנגליה.

בפברואר 2020 דווח כי התחנה החלה לשדר בקנזס סיטי.

בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, האיחוד האירופי הודיע החברה תאבד את רישיון ההפעלה שלהן בשטחו, בעקבות "הפצת מידע כוזב באופן שיטתי אודות הפלישה הרוסית לאוקראינה". לפני כן, הכריזו פייסבוק, גוגל, יוטיוב, טוויטר וטיקטוק על חסימת הגישה לספוטניק משטחי האיחוד.<ref></ref>

==ראו גם==
*רדיו אירופה החופשית

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://sputniknews.com/ sputniknews.com] - האתר הרשמי

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי חדשות רוסיים
קטגוריה:רוסיה: תקשורת
קטגוריה:רוסיה: טלקומוניקציה
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2014
קטגוריה:סוכנויות ידיעות
קורין גדעון

קורינה (קורין) גדעון (נולדה ב-18 באוגוסט 1992) היא מנחת טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
גדעון נולדה בצפת וגדלה ברעננה ובמושב בצרה. אביה, אמנון, הוא סגן אלוף במילואים, ובמלחמת יום הכיפורים קיבל צל"ש ממפקד האוגדה. הוא שימש סמנכ"ל משאבי אנוש בבנק דיסקונט ובחברת פרטנר. שמה הפרטי קורינה הוא על שם סבתהּ, אמו של אביה. סבא רבא שלה, עו"ד רוברט גדעון, עלה בעלייה החמישית מגרמניה והיה המייסד והבעלים של "גדעון הוצאה לאור" לספרות משפטית. סבה - אבי אמה - הוא אלי קדוש, ששימש כראש עיריית צפת בשנים 1971–1973. דודיה הם השופט המחוזי גד גדעון ואיש משרד החוץ יובל דוניו-גדעון. 

למדה בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין, במגמת תיאטרון.

את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל, תחילה ככתבת לענייני משפט, אולם בעקבות אירוע משמעתי, הועברה לתפקיד עורכת חדשות.

לאחר שחרורה מצה"ל, החלה לשמש ככתבת שטח בתוכנית הבידור "ערב טוב עם גיא פינס", בערוץ 10. בתחילת 2015 קיבלה קידום ונבחרה לשמש כמחליפתה של המגישה לירון ויצמן, שיצאה לחופשת לידה. לאחר חזרתה של ויצמן מהחופשה המשיכה גדעון בהגשת הפינה לסירוגין עם ויצמן עד דצמבר 2015.

בשנים 2015–2017 הנחתה גדעון, לצד ארז טל, את העונה השביעית והעונה השמינית של "האח הגדול" בהפקת קשת.

ביוני 2016 נבחרה לשמש כפרזנטורית בקמפיין לעדשות מגע של "Alcon".

ביולי 2016 החלה להנחות את התוכנית "אנשים" של "קשת", לצדו של דרור גלוברמן, ומנובמבר 2017 היא מנחה את התוכנית יחד עם חיים אתגר בקשת 12.

ב-2017 החלה להנחות את תוכנית המציאות "דייט ראשון" של קשת בערוץ 2.

בדצמבר 2017 נבחרה לשמש כפרזנטורית של רשת האופנה "Discreet".

החל מ-4 בפברואר 2018 היא מנחה את העונה השנייה של ריאליטי האפייה "בייק אוף ישראל", שמשודרת בקשת 12.

ב-2019 הנחתה לצד ארז טל את תוכנית הריאליטי "2025".

בנובמבר 2019 הנחתה את העצרת לזכרו של יצחק רבין בתל אביב.

גדעון היא בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב.

ב-2021 השתתפה בעונת ה-VIP של תוכנית המציאות MKR המטבח המנצח יחד עם אמה, ורדה.

מאז שנת 2021 משמשת כפרזנטורית של מותג ההלבשה התחתונה טריומף בישראל<ref></ref>.

== חיים אישים ==
נשואה לאיש העסקים חילי סורוצקין, עמו היא מתגוררת בתל אביב. סורוצקין הוא יוצא בשאלה בן למשפחה חרדית ליטאית אחיינו של האדמו"ר מפיטסבורג מרדכי ישכר בער לייפר, ונכדו של הרב יצחק אייזיק ליבס. על ההכנות לחתונתם יצרה גדעון את סרט הטלוויזיה "החתונה החרדית שלי", אשר שודר בערוץ 12 בפברואר 2019. לקראת הלידה שלה הוציאה את סרט הטלוויזיה "קורין גדעון מחפשת תשובה: חינוך ילדים", בו היא יוצאת למסע בין שני עולמות במטרה למצוא את הדרך שלה באמהות ובחינוך. השניים הורים לבת ובן<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* תחיה ברק, [http://atmag.co.il/אופנה-ויופי/אנשים/סלבס/קבלו-את-המנצחת-הגדולה-של-האח-הגדול המנצחת הגדולה של האח הגדול: ריאיון עם קורין גדעון], באתר את, 4 בפברואר 2016
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צפת: אישים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:פרזנטוריות ישראליות
קטגוריה:פרזנטורים ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:כתבי רכילות ישראלים
קטגוריה:כתבים משפטיים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בצרה: אישים
קטגוריה:מנחים ישראלים
קטגוריה:מתחרי MKR המטבח המנצח
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
טוקיו אינטרנשיונל פורום

טוקיו אינטרנשיונל פורום
טוקיו אינטרנשיונל פורום הוא מרכז תערוכות רב תכליתי בטוקיו, יפן.

המרכז עוצב על ידי האדריכל רפאל וינולי והושלם בשנת 1996. 

במרכז 7 אולמות, שאחד מהם כולל 5,000 מושבים. וכן חלל תצוגה, לובי, מסעדה, חנויות ומתקנים אחרים.

בין האירועים שהתרחשו במרכז: הקונגרס העולמי של איחוד האדריכלים הבינלאומי בשנת 2011, המפגש השנתי של הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית (IMF) בשנת 2012, סיבוב ההופעות של אריאנה גרנדה "The Honeymoon Tour" בשנת 2015 ועוד.

בשנת 2021 יארח המרכז את תחרויות הרמת המשקולות באולימפיאדת טוקיו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:טוקיו: מבנים
קטגוריה:מרכזי תערוכות, ירידים וכנסים
קטגוריה:טוקיו: תרבות
קטגוריה:יפן: אולמות קונצרטים
נענע קרחת

נענע קרחת (שם מדעי: Mentha spicata, באנגלית Spearmint, ידועה גם במטבח הים תיכוני כנענע ללא פירוט) הוא מין של נענע הצומח בר ברחבי אירופה ואסיה והתאקלם כצמח תרבות בצפון אפריקה והמזרח התיכון. הוא משמש לתבלין, כתוספת למשקאות חמים וכחומר טעם וריח לתעשיית התמרוקים והמזון. השם האנגלי Spearmint (בתרגום חופשי: נענע החנית) מתאר את הקצוות המחודדים של העלה.

==מאפיינים==
נענע קרחת היא צמח בעל שורשים מעובים המתפשטים במהירות תחת פני הקרקע ומוציאים גבעולים מעל לפני הקרקע, בדומה למיני נענע אחרים. הגבעולים באורך 30–100 ס"מ, וחלק מהזנים שעירים וחלקים. התפרחות חרוטיות, בגוון ורוד או לבן, באורך של כ-3 ס"מ. העלים מחודדים בעלי שפה משוננת וגוון ירוק בהיר.

הנענע מתרבה היטב מגבעולים וכן משורשים, ויכולה להשתלט על אזור גדול. היא מותאמת לאקלים ממוזג וסביבות לחות, עם שמש מלאה או חצי צל.

העלים מכילים שמן אתרי המשמש בתעשיית התמרוקים והבשמים. השמן של עלי הנענע הקרחת מכיל משמעותית פחות מנתול מנענע חריפה, ומנגד מכיל כמויות לא מבוטלות של לימונן (החומר הדומיננטי בגרידת הדרים).

==מיני כלאיים==
נענע קירחת היא אחת מהאבות של מיני כלאיים שונים של נענע, בין השאר נענע חריפה (שהיא כלאיים של נענע קרחת ונענת מים), נענת תפוח (שהיא כלאיים של נענע קרחת ונענע ריחנית) ונענת זנגוויל (שהיא כלאיים של נענע קרחת ו-Mentha arvensis). כל מיני הכלאיים הם עקרים ואינם מתרבים מזרעים, אלא רק מייחורים.

==שימוש במטבח==
נענע קרחת היא חלק ממתכון לתה מרוקאי, ומשמשת כחלק ממתכון קוקטייל המינט ג'וליפ הפופולרי בדרום ארצות הברית. הנענע הקרחת לרוב מתבלת את הסוויט טי, תה קר ומתוק המוגש כחלק ממטבח דרום ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:שפתניים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
יחידת הבט

סמל היחידה
יחידת הבט (ראשי תיבות: "הדרכה באמצעות טכנולוגיה") היא יחידה העוסקת בפתרונות למידה של פיקוד ההכשרות והאימונים. כוח האדם ביחידה מורכב מחיילים, מאזרחים עובדי צה"ל ומאזרחים. היחידה ממוקמת בבסיס צריפין (מחנה ידין).

== היסטוריה ==
יחידת הבט הוקמה בשנת 2000, לאחר איחוד של מדור הדב"ם (הדרכה באמצעות מחשב) ויחידת ההסרטה של זרוע היבשה. תחילה מוקמה היחידה באחד מהבסיסים במחנות גלילות ובשנת 2001 עברה לצריפין (מחנה ידין).

== ייעוד היחידה ==
הייעוד של יחידת הבט הוא טיוב איכות ההדרכה בצה"ל, באמצעות פיתוח אמצעי הדרכה מתוקשבים, מבוססי טכנולוגיה.

היחידה מפתחת הדרכה בתחומי האימונים, ההכשרות, קליטת אמצעי לחימה, השתלמויות, למידה מבצעית ושחזור אירועי בטיחות, בהתאם לנדרש ביחידות זרוע היבשה וביחידות נוספות. בנוסף, משמשת היחידה סמכות מקצועית להכשרת מפיקי וידאו צבאיים.

היחידה מפתחת את המוצרים על פי מודל ADDIE, המורכב מחמישה שלבים: ניתוח ואפיון הבעיה, תכנון הפתרון, פיתוח תסריט, יישום והערכה.

== מבנה היחידה ==
היחידה פועלת בארבעה תחומים כאשר בראש כל תחום עומד ראש תחום האחראי על ניהול, שליטה ובקרת איכות:
# תחום פיתוח הדרכה וניהול פרויקטים: מורכב ממפתחי הדרכה שתפקידם לנתח ולאפיין את הצרכים ההדרכתיים, לנהל את צוות הפיתוח ולבצע בקרה על התהליך השלם של פיתוח המוצר.
# תחום מולטימדיה ועיצוב: מורכב ממעצבים גרפיים שתפקידם לעצב את מוצרי ההדרכה באמצעים גרפיים שונים כולל אנימציות.
# תחום תכנות: מורכב מכותבות לומדה, שתפקידן לכתוב קוד תכנותי למוצרי הדרכה מבוססי פלאש, תלת מימד, ולבצע בקרת איכות למוצרים.
# תחום וידאו: מורכב מצלמים, ממפיקים, מתסריטאים, מעורכי וידאו וממעצבים גרפיים שתפקידם להפיק, לכתוב, לצלם, לערוך ולעצב סרטי הדרכה.

== קישורים חיצוניים ==
*[https://www.youtube.com/channel/UCfwHC4cdNFbup13Ezi0bTsQ ערוץ היוטיוב של היחידה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זרוע היבשה
צבי קושלבסקי

הרב צבי קושלבסקי (נולד בשנת ה'תרצ"ו, 1936) הוא ראש ישיבה חרדי־ליטאי, המכהן כראש ישיבת היכל התורה בציון.

==ביוגרפיה==
נולד בארץ ישראל לרב אליהו קושלבסקי, לימים רבה של העיר באר שבע. בילדותו היגרה משפחתו לארצות הברית בשל משרת רבנות שהוצעה לאביו.

למד בישיבת ראדין בארצות הברית, שהוקמה מחדש על ידי הרב מנחם מנדל זקס, וכן בישיבת גייטסהד ובישיבת חברון כנסת ישראל בירושלים. נשא את שרה לאה בת דודו הרב אריה זאב גורביץ (אחיו של אביו). הוריו חזרו לישראל בשנת 1953. בשנת 1963 למד במכון הרי פישל וזכה בפרס משרד הדתות על חיבור תורני.

היה ראש כולל האברכים במנצ'סטר ובשנת ה'תשל"א, 1971, הוזמן לעמוד בראשות כולל שנוסד בבאר שבע ביוזמת המועצה הדתית, בהמשך הקים במקום ישיבה גדולה. היה ראש ישיבה בישיבת איתרי-חדרה ואחרי תקופה עבר עם כמה מתלמידיו לישיבת תורה אור.

בשנות ה-80 הקים את ישיבת "היכל התורה בציון" ברחוב אבינועם ילין 5 בשכונת גאולה בירושלים. בשנת 1986 הישיבה עברה למבנה ישיבת פרשבורג בגבעת שאול בירושלים. הישיבה נקראה בתקופה זאת בשני שמות: "היכל התורה בציון" וגם "היכל התורה - פרשבורג". מראשית המאה ה-21 שוכנת הישיבה במשכנה החדש בשכונת הר נוף בעיר.

הרב קושלבסקי התאלמן מאשתו הראשונה במרץ 2015. לרב קושלבסקי ולאשתו הראשונה לא היו ילדים.
הרב קושלבסקי לומד בביתו בספר "זרע שמשון"
נשוי בשנית ומתגורר בשכונת הר נוף, סמוך לישיבתו. ב-10 במרץ 2024, בהיותו בן 88, נולד לו בנו הבכור מאשתו השנייה.

אחיו היה הרב פרופ' אברהם פנחס קושלבסקי.

==כתביו==

*"שמחת צבי" על סוגיות יסודיות בש"ס נערך על פי שיעוריו על ידי תלמידו הרב שמחה פורדשם
*"ילקוט שיעורים" קובץ שיעורים בסוגיות הש"ס
*"שערי בינה" על הלכות שבת
* "תורת צבי" על הש"ס ראו אור על מסכתות יבמות כתובות בבא קמא ובבא מציעא.
*"שערי תפילה" באורים ומאמרים על התפילה, ומאמר נוסף על האמונה, נדפס כקובץ בפני עצמו, ובסוף ספרו "שערי בינה"
*"תורת צבי" על התורה
מחידושי תורתו נדפסים מעת לעת בכתבי העת התורניים בישראל ובארצות הברית. בכתביו עוסק הרב קושלבסקי גם בשאלות הלכה אקטואליות, כמו: מעבר מול מצלמת ביטחון בשבת, דילול עוברים, זריקה תוך ורידית בשבת, אכילת חלות שנאפו בשבת ב"אופה לחם" הפועל על שעון שבת והזזת שעון השבת במהלכה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.kolhalashon.com/New/Ravs.aspx?Lang=Idish&Path=Idish|Yeshivot|Iun|R0621 שיעורים של הרב קושלבסקי] באתר "קול הלשון" 
* (ראו בעיקר עמ' 29–31)
* [https://www.youtube.com/watch?v=LsWDqO7gGbg&t=12s רה"י רב צבי קושלבסקי בלימוד זרע שמשון וריקודים בהולדת בנו בכורו Miracle Baby R Zvi Koshlevsky], יוטיוב
* [http://beinenu.com/lessons/דברי-הספד-והתעוררות-ביום-השנה-לטבח-3 הספד הרב קושלבסקי] בטקס הזיכרון במלאת שנה לפיגוע בבית הכנסת "קהילת בני תורה", באתר "בינינו"
* [http://www.jdn.co.il/news/500526 גלריית תמונות מביקור בכותל המערבי], מוצאי חג השבועות 2015, באתר JDN

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:ראשי כולל אברכים
קטגוריה:הר נוף: רבנים
קטגוריה:משפחת לופיאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:בוגרי מכון אריאל
עינות ענר

עינות ענר או נבי ענר הם אתר ארכאולוגי וקבוצת מעיינות ליד היישוב נריה שבמערב בנימין, ששופצו לראשונה בשנת 2014 על ידי נוער היישוב נריה. במקום היו סככות צל ושילוט, לאחר פנייה לבג"ץ הוסכם כי הסככות יפורקו והשילוט יוסר.

==אודות==
במקום שמונה בריכות מים עמוקות ונמוכות המתאימות לכל הגילאים המאפשרות שחיה, פרגולות מוצלות ושולחנות פיקניק. במרחק של כ-15 מטר אחת מהשנייה על אותה מדרגת סלע בהר שוכנות ארבעת הבריכות הגדולות במתחם:
*עין גפן - נקרא כך עקב היות גפן עתיקה גדולה המסוככת על המעיין.
*עין נריה - כשם היישוב הסמוך שנערים ממנו שיפצו את המעיינות.
*עין הנערים - לזכר שלושת הנערים שנחטפו ונרצחו בקיץ תשע"ד (2014) בו שופצו המעיינות.
*עין הלל - לזכר הלל דחבש ממשפצי המקום שנפטר בסוף שנת 2019 ממחלת השפעת.

המקום זוכה למבקרים בעיקר במהלך חודשי הקיץ ובחגים. מהמקום נשקף נוף המאפיין את אזור מערב בנימין והרי גופנה. בחגים מתקיימות במעיינות פעילויות בחסות תיירות בנימין ונוער היישוב נריה.

בסמוך נמצאת חורבת קבר "נבי ענר" (יש המזהים אותו עם ענר רעו של אברהם אבינו) ומערה ובתוכה ציורי קיר עתיקים של מנורות, ענף זית ועוד. באחת משתי מערות הקבורה נמצאו שברי סרקופג.

בקרבת מקום, כחלק מ"סינגל טלמונים" הוכשר מסלול אופניים "סובב עינות ענר" שאורכו 4.5 ק"מ והוא מדורג ברמת קושי בינונית.

== העתירה לבג"ץ ==
בדצמבר 2017 עתרו לבג"ץ פלסטינים תושבי הכפרים הסמוכים ראס כרכר ודיר עמאר יחד עם הארגונים עמק שווה ויש דין, בדרישה לפנות את הבנייה הבלתי חוקית באתר, הממוקם על קרקע פרטית<ref></ref><ref></ref>. ההחלטה נדחתה עקב הדיון על חוק ההסדרה, וב-9 ביוני 2020 בעקבות פסילת חוק ההסדרה, בג"ץ הורה למדינה להרוס את האתר תוך 90 יום. מקימי האתר ותושבי הסביבה לא ויתרו והחלו במאבק ציבורי למניעת הריסת המקום<ref></ref>, תוך רתימת אנשי ציבור וחברי כנסת<ref></ref>. בחודש מרץ 2021 שינתה המדינה את עמדתה בנוגע ל"עינות ענר" והחליטה שלא להרוס את המקום וזאת לאחר שהמועצה האזורית מטה בנימין הסכימה לפרק את הסככות והשילוט במקום.<ref></ref>

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:החורשה בדרך למעיינות.jpg|החורשה בדרך למעיינות
קובץ:הבריכה הדרומית מבט לדרום-מערב.jpg|הנביעה הקטנה (בריכה דרומית)
אנדרטת שלושת הנערים.jpg|אנדרטה לזכר שלושת הנערים, האמן אסף קדרון
נביעה קטנה בקיר - עינות ענר.jpg|נביעה מתוך קיר הסלע
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.facebook.com/pages/category/City/עיינות-ענר-גן-השלושה-1778307215730110 עיינות ענר - גן השלושה] - בפייסבוק
* יוחאי כורם, [http://www.tiuli.com/point_info.asp?point_id=543 עינות ענר], באתר טיולי
*[http://israelin360.co.il/trip/עיינות-ענר/ תמונות 360 של עיינות ענר], באתר ישראל ב-360

== הערות שוליים ==

ענר
קטגוריה:בנימין
קטגוריה:גוש טלמונים
מנחם צבי ברלין

הרב מנחם צבי ברלין (נולד בב' באב ה'תרצ"ח, יולי 1938) הוא ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים לחיה פועה (בת הרב יעקב זייבלד) ולרב אלכסנדר זיסקינד ברלין. למד בישיבת תפארת צבי ואחריה בישיבת חברון. נישא לאורה (נפטרה בדצמבר 2017), בתו של הרב יואל קלופט מחיפה לאחר נישואיהם גרו בני הזוג בחיפה. בין גיסיו: הרב חיים קלופט ראש ישיבת "קהילות יעקב" והרב שמואל אביגדור פייבלזון, ראש ישיבת "נחלת נפתלי" בצפת.

בשנות ה-70 עמד בראשות ישיבת "זיו התורה" בחיפה ולצדו כיהן כמשגיח, הרב דוד אברהמי מחבר "בנין עולם".

כיהן מספר שנים כר"מ בישיבת גאון יעקב בבני ברק, ובראשית שנות ה-90 ייסד את ישיבת רבנו חיים עוזר, בראשה הוא עומד. בנו, הרב יחיאל ברלין משמש כר"מ בישיבה.

הרב ברלין מתגורר בשכונת רמת אלחנן בבני ברק.

שיעוריו נדפסים בפרסומים פנימיים של הישיבה. חידושי תורה שלו בעניינים שונים נדפסים מעת לעת בכתבי עת תורניים ובספרי זיכרון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://beinenu.com/rabbis/הרב-מנחם-צבי-ברלין רשימת כל שיעוריו] לצפייה באתר "בינינו"
* [http://www.kikar.co.il/tag.php?t=הרב+מנחם+צבי+ברלין התגית "הרב מנחם צבי ברלין"], באתר "כיכר השבת"
* [http://www.kolhalashon.com/New/Ravs.aspx?Lang=Hebrew&Path=Hebrew|Yeshivot|ByYeshiva|HaimOzer|R0792 שיעורים של הרב מנחם צבי ברלין] באתר "קול הלשון"
* 

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת צבי
קטגוריה:משפחת ברלין
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
אמנות הסלע במחוז חאאל

ציורי סלע המתארים גמלים בג'בל אל-מנג'ור
אמנות הסלע במחוז חאאל (ערבית الفنون الصخرية في منطقة حائل) הוא שמם של שני אתרים ארכאולוגיים של אמנות סלע במחוז חאאל שבערב הסעודית, שהוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2015. הכרזה זו כוללת שני מרכיבים הממוקמים בנוף המדברי:
*"ג'בל אום סינמאן", שנמצא בעיר העתיקה ג'ובה;
*"ג'בל אל-מנג'ור" ו"רהט" שנמצאים בשווימיס.
על גבי הסלעים נמצאו ציורים רבים של דמויות אדם ובעלי חיים שצוירו או נחרתו במשך אלפי שנים. הציורים הקדומים ביותר נעשו בידי ציידים בני התקופה הנאוליתית, שהתגוררו לפני כ-10,000 שנים ליד אגם קדום (שהתייבש מאז). מאוחר יותר נוספו לציורים גם כתובות.

==תולדות האתר==
שינויים אקלימיים ותקופות יובש משכו בני אדם לנווה המדבר של ג'ובה כבר בפליסטוקן, כפי שמעידים כלי אבן שנמצאו בג'בל אום סינמאן ובשווימיס. בתקופה זו היו באזור נחלים ואגמים, תופעה שנמשכה בחלקה גם בהולוקן; ובתקופה הפלאוליתית התיכונה היה האזור נושב.

ציורי הסלע הראשונים באזור מתוארכים למעט פחות מ-10,000 שנים לפני זמננו, ואלה מלמדים על התרבות הנאוליתית שהתקיימה בסביבה זו. תיאורי בעלי החיים מלמדים כי באותה עת שררו תנאים אופטימליים באזור. בעל החיים הדומיננטי בתקופה זו היה היעל, וציורים מאוחרים יותר הם של בקר וסוסים מבויתים. עם הזמן נוספו לצד הציורים גם כתובות. ציורים אלה מעניקים תיאור רציף של ההתמודדות האנושית עם התדרדרות התנאים ותופעת המדבור שהתרחשה באזור, ולאחר שאגם ג'ובה התייבש, היה צורך לחפור בארות מים. האוכלוסייה שנותרה באזור, נאלצה להתאים את עצמה לתנאים החדשים, ודבר זה בא לידי ביטוי באמנות הסלע של התקופה הנאוליתית, התקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה. המצאת הכתב התמודי לפני כ-3,000 שנים מתועדת באלפי כתובות שנמצאו באזור ג'ובה ובכמות צנועה בהרבה בשווימיס. מכך נלמד כי כי ג'ובה הייתה מרכז חשוב לשיירות הגמלים בדרך לירדן וסוריה, בעוד שבשווימיס הייתה פעילות אנושית בהיקף קטן יותר. באלף הראשון לפנה"ס הושלם תהליך המדבור בחצי האי ערב, והגמל הפך לבעל החיים השולט באמנות הסלע. עם הגעת האסלאם לפני כ-1,400 שנה, החליף הכתב הכופי את הכתב התמודי ותיאורים של בעלי חיים ובעיקר בני אדם פחתו מאוד.

במאה ה-19 ובמאה ה-20 ביקרו מספר היסטוריונים ונוסעים בנווה המדבר של ג'ובה, אך אלה לא כללו בכתביהם תיאור של אמנות הסלע. רק ב-1986 החל מחקר ארכאולוגי מדעי בג'ובה, בהזמנת המחלקה לעתיקות ולמוזיאונים של ערב הסעודית, ושנה לאחר מכן פורסם דוח ראשוני. בנוסף האתרים גודרו כדי לשמור על הממצאים. המחקר באתרי שווימיס החל רק בשנת 2001.

==קישורים חיצוניים==

*[http://whc.unesco.org/en/list/1472/ Rock Art in the Hail Region of Saudi Arabia] באתר אונסק"ו.
* [http://saudi-archaeology.com/sites/hail-region/ תמונות ומידע על אתרי אמנות הסלע]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערב הסעודית: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:חצי האי ערב: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אמנות סלע
בנימין פאלער

הרב בנימין פַּאלֶער (באנגלית: Binyomin Paler; ~ה'תרס"ח, 1908 - ה' באב ה'תש"ס, 6 באוגוסט 2000) היה ראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי, מתלמידי רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק. ראש ישיבת "מקור חיים" בניו יורק.

==ביוגרפיה==
נולד בבריסק לדבורה ולרב יצחק פאלער, למדן מקומי שלמד בבתי מדרש בעיר. ומצאצאי רבי משה פאלייר מקוברין, כבחור הוכר כבעל זיכרון טוב, והתפרסם בשל התמדתו. הוא למד בתחילה בישיבת תורת חסד בבריסק אצל רבי משה סוקולובסקי מחבר הספר "אמרי משה". אחר כך החל ללמוד אצל רב העיר, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גלה לווילנה משם נמלט עם רבים מתלמידי ישיבת מיר ברכבת הטרנס-סיבירית לאורכה של ברית המועצות, לוולדיווסטוק וממנה לקובה שביפן, באמצעות אשרות הכניסה שהנפיק הקונסול היפני בקובנה, חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה. 
הוא הצטרף לתלמידי ישיבת מיר ולמד לצדם. בהמשך הצליח כמו אחרים להגר לארצות הברית והצטרף לקבוצת בני הישיבות שבראשה עמדו רבי אריה ליב מאלין ואחרים שיסדו את ישיבת בית התלמוד.

לאחר שנה בארצות הברית, נישא לבתו של הרב שמואל ארנפלד ממטרסדורף, בין גיסיו: הרב עקיבא ארנפלד , נשיא קריית מטרסדורף בירושלים; הרב אליהו שמחה שוסטל; והרב ישראל מאיר קגן ראש ישיבת "תורת חיים" בדנוור. מיד לאחר נישואיו החל להעביר שיעורים בתלמוד בישיבת "חתן סופר" שבנשיאותה עמד חמיו.

בשנת ה'תשכ"ה, 1965, יסד את ישיבתו בניו יורק, הוא קרא לישיבתו "מקור חיים" על שם רבי חיים הלוי סולובייצ'יק, לפי הצעתו של הרב משה פיינשטיין. שם זה בא להדגיש את שיטת הלימוד בישיבה שהייתה בשיטת בריסק מיסודו של רבי חיים מבריסק.

הוא נפטר לאחר עשרות שנות הרבצת תורה, בה' באב ה'תש"ס, 6 באוגוסט 2000.

בניו, הרבנים: יצחק, שמחה בונים וזכריה פאלער המשיכו את דרכו ופתחו סניפים נוספים לישיבתו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:תלמידי רבי יצחק זאב סולובייצ'יק
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת חסד-בריסק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:יהודים שהוצלו בשואה על ידי חסידי אומות עולם
קושירו

קושירו (ביפנית: 釧路市) היא העיר הרביעית בגודלה בחבל הוקאידו שבצפון יפן. קושירו שוכנת על גדות נהר קושירו, והיא העיר המאוכלסת ביותר בחלקו המזרחי של האי הוקאידו.

== היסטוריה ==
העיר הוקמה ע"פ צו קיסרי ביולי 1899, במטרה להוות נמל פתוח למסחר עם ארצות הברית ובריטניה. חשיבותה של קושירו כעיר נמל, נבעה מכך שמי האוקיינוס השקט בחופי העיר אינם קופאים בחורף, כך יכול היה נמל העיר להתמודד מול ערי נמל אחרות באזור כפטרופבלובסק-קמצ'טסקי הרוסית, ואף הקודאטה שלעיתים קופאים המים בחופיה בשל רמת מליחותו הנמוכה של ים יפן. מסיבה זו, נחשבה קושירו כיעד בעל ערך בעיני הצארים הרוסים במלחמות רוסיה-יפן. העיר הפכה לעיר נמל חשובה בשנות העשרים של המאה ה-19, עם צמיחת ענף הדיג המסחרי, וזכתה למעמד של עיר בשנת 1922.

באוקטובר 2005 מוזגו לקושירו העיירות הסמוכות אקאן ואונבצו. בשנת 2011 התגוררו בעיר 183,757 תושבים בצפיפות אוכלוסין שעמדה על כ-140 איש לקמ"ר.

מנמל התעופה המקומי יוצאות טיסות לטוקיו, אוסקה וסאפורו. קו הרכבת "סופר אוזורה" מקשר בין קושירו לערים המרכזיות במערב הוקאידו.

== ערים תאומות ==
לקושירו חמש ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים == 

* 

* 
* [http://www.worldportsource.com/ports/JPN_Port_of_Kushiro_1446.php Port of Kushiro] באתר world port source 

קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:יפן: ערי נמל
קטגוריה:הוקאידו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2005
אמריקן אקספרס סנטוריון

ממוזער
סנטוריון (באנגלית: Centurion) הוא כרטיס אשראי של חברת אמריקן אקספרס שהוצג לשוק האמריקאי לראשונה בשנת 1999. כרטיס הסנטוריון, הנקרא לעיתים גם "הכרטיס השחור", מוצע ללקוחות נבחרים בעלי הון רב. הכרטיס מונפק במספר מדינות ברחבי העולם, אך, בשונה מרוב כרטיסי האשראי האחרים, לא ניתן לבקש כרטיס זה, אלא הכרטיס ניתן לאחר הזמנה אישית מאת אמריקן אקספרס. קיימים שני סוגי כרטיסי סנטוריון, פרטי ועסקי. בישראל מונפק הכרטיס על ידי ישראכרט (דרך חברה בת בשם פרימיום אקספרס) החל משנת 2006.

==מאפייני הכרטיס==
כרטיס הסנטוריון דומה בעיצובו לשאר כרטיסי האשראי של אמריקן אקספרס (הירוק, הזהב והפלטינה), וצבעו שחור. ברוב השווקים בהם מונפק כרטיס הסנטוריון, לדוגמה בארצות הברית, כרטיס הסנטוריון עשוי טיטניום.

מחיר הכרטיס גבוה ביותר ביחס לכרטיסי האשראי הנפוצים, ומשתנה ממדינה למדינה. בשווקים מסוימים (כדוגמת סינגפור) המחיר השנתי של הכרטיס עולה על 5,000 דולרים. לעיתים נדרש תשלום ראשוני (חד-פעמי) נוסף, שמגיע במדינות מסוימות (כדוגמת ארצות הברית) ל-7,500 דולרים. 
בישראל מחירו של הכרטיס כ-2,000 דולרים בשנה, והוא אינו כולל תשלום ראשוני כלשהו (נכון לשנת 2022).

בעלי כרטיס הסנטוריון נהנים ממסגרת אשראי מוגדלת, היכולה להגיע למאות אלפי ואף למיליוני דולרים. למשל, מיליארדר סיני רכש בנובמבר 2015 ציור ב-170 מיליון דולר, ושילם תמורתו באמצעות כרטיס אמריקן אקספרס סנטוריון. בכך צבר כ-2 מיליארד נקודות בתוכנית הנוסע המתמיד.

ההטבות שמקנה הכרטיס למחזיקיו משתנות ממדינה למדינה. בישראל, מחזיקי הכרטיס נהנים משירותיהם של מוקדי נסיעות ומוקד סגנון חיים קונסיירז' ייעודי, אליהם ניתן להפנות בקשות שונות, החל מסידורי נסיעה, כגון הזמנת כרטיסי טיסה, וכלה בהשגת כרטיסים להופעות או אירועי ספורט שונים ברגע האחרון. בישראל לא קיימת בכרטיס הגבלת משיכת מזומן יומית. בדומה לכרטיסי אמריקן אקספרס האחרים (בישראל - פרט לכרטיס אמריקן אקספרס BLUE), בעלי כרטיס הסנטוריון צוברים נקודות Membership Rewards כחלק מתוכנית צבירת הנקודות של אמריקן אקספרס. יחס צבירת והמרת הנקודות הוא בתנאים מועדפים. 

מחזיקי הכרטיס רשאים להיכנס לכ-700 טרקליני אח"מ בשדות התעופה ללא תשלום נוסף, וללא קשר למחלקת הטיסה בה הם טסים. מחזיקי הכרטיס נהנים מהטבות במסעדות ובתי מלון, ובהן שדרוג חדרים, כניסה לטרקליני העסקים בבתי מלון, קבלת קינוחים ללא תוספת מחיר וכו'. מחזיקי הכרטיס מוזמנים מדי פעם לפרמיירות, חופשות, ואירועים שונים, בדרך כלל ללא תשלום, או בתשלום נמוך במיוחד.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כרטיסי אשראי
עקרבישאים

Damon diadema
עקרביש במערה בפנמה
עקרבישאים (שם מדעי: Amblypygi) היא סדרה של בעלי חיים ממחלקת העכבישנים הדומה לעכבישים אך בעלי רגל-מחוש פדיפלפי ורגלי מחוש ארוכות. ידועים בעולם כ-100 מינים לערך. בישראל חי המין indosiella ioannitica ממשפחת harontidae. העקרבישאים הם בעלי חיים נסתרים החבויים בסדקים ופעילים בעיקר בלילה.

עקרבישים אינם בעלי חיים ארסיים והם לוכדים את טרפם באמצעות רגלי בחנין (פדיפלפי) שהם מעין "צבתות". 

בסדרת העקרבישאים זוהו 5 משפחות:
* Paracharontidae
* עקרבישיים (Charinidae)
* Charontidae
* Phrynichidae
* Phrynidae
אין לבלבל עם עכשובאים (עקרבוטים) השייכים לסדרה אחרת במחלקת העכבישנים.

== תיאור ==
העקרבישים דומים לעכבישים. יש להם ארבעה זוגות רגליים והראשונות הן רגלי מחוש (מין שרוכים ארוכים דקיקים) רגישות ביותר. את טרפם הם תופסים באמצעות "ידיים", הבנויות משני פרקים, וכל "יד" (רגלבחנין) מצוידת לכל אורכה בחודים קטנים וזיפים שנועדו לתפיסת הטרף. יש להם ראש-חזה (צפאלוטוראקס) בצורת חצי עיגול, שבחזיתו ישנן שתי עיניים ובכל צד יש עוד שלוש עיניים קטנות (כמו אצל העקרבים). הבטן אליפטית ומחולקת לשבעה פרקים. העקרבישים נושמים דרך שני זוגות של ריאות בעלות שכבות (ריאות ספר) שממוקמות בתוך בטנם. 

צבע העקרבישים בישראל נע בין חום כהה לצהבהב. רוב המינים נעים בין חום לאפור ואדום, אך יש גם מינים שצבעם ירוק. גוף העקרביש הוא דק מאוד ומאפשר לו לחיות בסדקים, תנועתו איטית והוא מסוגל לנוע גם לצדדים.

== תפוצה ==
העקרבישים חיים באזורים טרופיים וסוב טרופיים, הם שוכנים תחת אבנים וסדקים, במערות לחות ואפילו בבתים. רוב העקרבישים שוכנים בקרבת מקור מים. הם חיות ליליות ואין כמעט סיכוי לפגוש אותם ביום.

== חיזור ורבייה ==
הזדווגות העקרבישים דומה לזו של עכבישים ועקרבים: כאשר זכר ונקבה נפגשים הם בוחנים זה את זה עם רגלי המחוש, ולאחר מכן הזכר מסתובב ומפריש נרתיק זרע (ספרמטופור) שנצמד לאדמה. 

לאחר מכן הזכר מסתובב, פוער בעזרת הקליצרות שלו פתח בנרתיק הזרע ואז מוביל את הנקבה עם רגלי המחוש אל הנרתיק והיא מכניסה את הזרע לגופה. 

העקרבישות מטילות את ביציהן לכיס צמוד לגחונן. לאחר כחודשיים-שלושה בוקעים כ-20–40 צאצאים, ועולים על גב האם. בשלב זה הם עדיין לא מסוגלים לאכול, ורק לאחר ההתנשלות הם עוזבים את האם ומתפזרים ומתחילים באורח חיים עצמאי.

עקרבישות יכולות להטיל פעמיים בשנה ולעיתים נדירות אפילו שלוש.

== התנשלות ==
כמו העקרבים והעכבישים, העקרבישים נולדים עם שכבת עור לבנבנה עבה. תוך כשבוע-שבועיים העקרבישים הצעירים מתנשלים. עקרביש מתנשל בבין שש לשמונה פעמים בשנה עד לבגרותו ופעם-פעמיים בשנה בבגרותו. 

בזמן ההתנשלות נזהר העקרביש מאוד בהוצאת רגלי המחוש כי הן מתנתקות בקלות. מוכרת אצלם תופעת ניתוק הרגליים (אוטוטומיה) והתחדשותן (רגנרציה). 

עקרבישים חיים שנים אחדות בשבי אך מינים מסוימים יכולים לחיות למעלה משבע שנים (לדוגמה הטנזני הענק).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1883
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי טמרלן טורל
קטגוריה:עכבישניים
סר פטריק ספנס

סר פטריק ספנס (אנגלית: Sir Patrick Spens) היא בלדה עממית סקוטית, שפורסמה לראשונה בשנת 1765.

== עלילה ==
לסיפור הבלדה מספר גרסאות, שכולן בנויות סביב אותן התרחשויות בסיסיות.

מלך סקוטלנד קורא לאמיץ שבחובלים להוציא את ספינתו אל הים. השם "סר פטריק ספנס" מוזכר לראשונה על ידי אחד מיושבי ימינו של המלך, ונשלח מכתב אל סר פטריק הדורש ממנו לצאת אל הים. זהו אמצע החורף, ועוזריו של סר פטריק מזהירים אותו כי מסוכן לצאת לים בסערה שכזו. אך החובל הנועז נשאר נאמן למצוות המלך, ובידיעה שהוא ואנשיו הולכים למות, הוא מחליט לצאת אל הים. ספינתו של סר פטריק טובעת, אנשיה אתה. הסצנה הבאה המתוארת בבלדה, היא מחזה כובעיהם הצפים של אנשיו של סר פטריק, והגבירות על היבשה המחכות לחובלים שישובו - לחינם.

==תרגום לעברית==
הבית הראשון מתרגומו של נתן אלתרמן:

==מאפיינים==
הבלדה מתאפיינת במאפיינים רבים הנפוצים בבלדות עממיות אחרות, כגון:

* פערי מידע: לא ידועה הסיבה לרצונו של המלך לשלוח ספינה אל הים, וכמו כן לא ידוע האינטרס של עוזר המלך להפיל את העונש על סר פטריק ספנס.
* סוף טראגי: סר פטריק ואנשיו טובעים בים.
* רמזים מטרימים: המלך יושב בקריית דמפרלין שותה את יינו האדום כדם חל שימוש במילה דם כדי לבשר כי הסוף יהיה טרגי.

== ראו גם ==
*אדוארד אדוארד
*שלושה בני עורב

== קישורים חיצוניים ==

388x388px
* 
* [http://sites.williams.edu/sirpatrickspens/files/2012/02/PercySpensFacs1765.pdf מסמך הטקסט המקורי שפורסם בשנת 1765] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלדות
ג'דה ההיסטורית

ג'דה ההיסטורית (מוכרת יותר כאל באלאד, בערבית: البلد) היא אזור היסטורי של ג'דה, העיר השנייה בגודלה בערב הסעודית.

המשמעות של אל-באלאד היא "העיר". אל-באלאד היא המרכז ההיסטורי של העיר ג'דה.

אל-באלאד נוסדה במאה ה-7 ושימשה לאורך ההיסטוריה כמרכז ג'דה. החומות שהקיפו את אל-באלאד הוסרו בשנות ה-40 של המאה ה-20.

בשנות ה-70 וה-80, כאשר ג'דה החלה להתעשר כתוצאה משגשוג תעשיית הנפט, עברו רבים מתושביה צפונה, הרחק מאל-באלאד, וזו נותרה כתזכורת לתקופות פחות משגשגות. באל-באלאד היה מחסור בחניות לרכבים גדולים, והחנויות באזור לא מכרו בגדים יקרים של מעצבי אופנה. מהגרים עניים עברו לאזור במקום האוכלוסייה הסעודית. עיריית ג'דה החלה במאמצים לשימור היסטורי בשנות ה-70. בשנת 1991 העירייה ייסדה את אגודת השימור ההיסטורי של ג'דה במטרה לשמר את האדריכלות והתרבות של אל-באלאד. ב-2002 נאספו 4 מיליון דולרים לאגודת השימור.

בשנת 2009 הייתה אל-באלאד מועמדת על ידי הוועדה הסעודית לתיירות ועתיקות, לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו; היא אושרה בשנת 2014.

רבים מתושבה ג'דה עברו מאל-באלאד בשנות ה-2000. במקביל, רחובותיה עדיין עמוסים במבקרים במהלך חודש הרמדאן. בערך בתקופה זו, הוקמה החברה העירונית לפיתוח ג'דה במטרה לשחזר את אל-באלאד.

== גלריה ==
<gallery mode=packed widths="130px" heights="130px">
Jeddah (6573534877).jpg
DL1W7080.jpg
F41A7208.jpg
DL1W7062.jpg
DL1W5839.jpg
Naseef House.jpg|בית נסיף, ג'דה
DL1W7065.jpg
البلد جدة.jpg
DSC00029-jed-gate.JPG
Jeddah (6573580713).jpg
Dschidda Altstadt.jpg
Ruins in Al Balad.JPG|הריסות באל-באלאד, ג'דה
Traditional house in Al Balad.JPG|בית מסורתי באל-באלאד, ג'דה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[https://scth.gov.sa/Antiquities-Museums/InternationallyRegisteredSites/Pages/HitoricalJeddah.aspx#3 ג'דה היסטורית - הרשות הכללית לתיירות ומורשת לאומית] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ג'דה
למידת PAC

בלמידה חישובית, למידת PAC או Probably approximately correct learning (בתרגום חופשי: "למידת קרוב לוודאי בערך נכון") הוא מודל לניתוח מתמטי של בעיות מתחום הלמידה החישובית. המודל הוצג ב־1984 על ידי מדען המחשב הבריטי לסלי וליאנט.

במודל זה הלומד מקבל דוגמאות וצריך לבחור פונקציה מכלילה ("היפותזה") מתוך מחלקה מוגדרת של פונקציות אפשריות. המטרה היא שבהסתברות גבוהה ("קרוב לוודאי"), הפונקציה הנבחרת תהיה בעלת שגיאת הכללה ("בערך נכון") נמוכה. הלומד נדרש להיות מסוגל ללמוד פונקציה בהינתן בחירה של יחס קירוב נדרש, מידת וודאות או התפלגות של דוגמאות.

המודל הורחב בהמשך כדי לטפל גם ברעש, או דוגמאות המסווגות בצורה שגויה.

מודל PAC משלב רעיונות הבאים מתורת הסיבוכיות, ובפרט הלומד נדרש למצוא פונקציה יעילה (למשל מבחינת זמן ריצה או סיבוכיות מקום החסומים פולינומית ביחס לגודל המדגם), כשהלומד עצמו נדרש לממש למידה יעילה (מספר הדוגמאות חסום פולינומית בהתאם למשימת הלמידה, ובהתאם לחסמים של יחס הקירוב וליחס הוודאות הנדרשים).

== הגדרה וטרמינולוגיה ==
נניח כי <math>X</math> הוא מרחב הדוגמאות (instance space), או קידוד של כל הדוגמאות, וכל דוגמה היא בעלת אורך מוגדר. לדוגמה בבעיית זיהוי תווים <math>X=\{0,1\}^n</math>. רעיון (concept) הוא תת-קבוצה <math>c \subset X</math>, למשל כל התבניות של צורות קידוד האפשריות של ביטים המקודדים את התמונה של האות "P" ב-<math>X=\{0,1\}^n</math>. מחלקת רעיונות (concept class) היא קבוצה של רעיונות <math>C</math> מעל <math>X</math>.

<math>EX(c,D)</math> היא פונקציה המייצרת דוגמה,<math>x</math>, מתוך התפלגות <math>D</math> ונותנת לה את הסיווג הנכון <math>c(x)</math>, כלומר 1 אם <math>x \in c</math> ו־0 אחרת.

נניח שיש אלגוריתם <math>A</math> שיש לו גישה ל־<math>EX(c,D)</math> והוא מקבל כקלט פרמטרים <math>\epsilon</math> ו־<math>\delta</math> שהם, בהסתברות של לפחות <math>1-\delta</math>, <math>A</math> פולט היפותזה <math>h \in C</math> שיש בה טעות השווה או הפחותה מ־<math>\epsilon</math> עם דוגמאות מ־<math>X</math> הבאות מהתפלגות <math>D</math>. אם יש אלגוריתם כזה לכל רעיון <math>c \in C</math>, לכל התפלגות <math>D</math> מעל <math>X</math>, ולכל <math>0<\epsilon<1/2</math> ו־<math>0<\delta<1/2</math> אז <math>C</math> הוא בר למידה לפי מודל PAC או "PAC learnable". ניתן גם להגיד כי <math>A</math> הוא "אלגוריתם לומד PAC" עבור <math>C</math>.

האלגוריתם רץ בזמן <math>t</math> אם הוא מייצר לכל היותר <math>t</math> דוגמאות ודורש לכל היותר <math>t</math> צעדים. מחלקת רעיונות היא "למידת PAC יעילה" (efficiently PAC learnable) אם היא למידת PAC באמצעות אלגוריתם שרץ בזמן פולינומי ב־<math>1/\epsilon</math>, <math>1/\delta</math> ואורך קידוד הדוגמה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:למידת מכונה
מהמט

השם מהמט (בטורקית: Mehmet או Mehmed) הוא הצורה הטורקית של השם הערבי מוחמד, על שמו של מייסד דת האסלאם, מוחמד בן עבדאללה בן עבד אל-מוטלב. השם נפוץ מאוד בקרב הטורקים מאז שקיבלו על עצמם את האסלאם. בטורקית עות'מאנית השם נכתב כמו בערבית: محمد (בערבית מנוקדת: مُحَمَّد; בתעתיק עברי מדויק: מחמד).

קטגוריה:שמות פרטיים טורקיים לגברים
קטגוריה:פירושונים
פאולו סרג'יו

פאולו סרג'יו סילבסטרה דו נסימנטו (בפורטוגזית: Paulo Sérgio Silvestre do Nascimento, נולד ב-2 ביוני 1969 בסאו פאולו שבברזיל), ידוע בעיקר כפאולו סרג'יו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ, בעיקר בבאייר לברקוזן, ברומא ובבאיירן מינכן.

לפאולו סרג'יו זכייה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994, ועם באיירן מינכן בליגת האלופות בשנת 2001.

==קריירת מועדונים==
===קורינתיאנס ובאייר לברקוזן===
פאולו סרג'יו גדל בקורינתיאנס, ממועדוני הכדורגל הבכירים מעיר הולדתו סאו פאולו, עלה לבוגרים בשנת 1988 והיווה שחקן מפתח בקבוצה. בשנת 1993 הוחתם על ידי באייר לברקוזן על חוזה לארבע שנים. היו בבונדסליגה חלוצים שהבקיעו במספרים גבוהים יותר מפאולו סרג'יו, אך נתוניו הפיזיים היוו שיקול מכריע בזימונו לסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 1994. בארבע עונותיו בלברקוזן, צבר פאולו סרג'יו 121 הופעות והבקיע 47 שערים.

===רומא===
בקיץ 1997 חתם פאולו סרג'יו ברומא, שם היה חלק ממשולש התקפי יעיל במיוחד, שכלל גם את פרנצ'סקו טוטי ואת מרקו דלווקיו. הגעתו של וינצ'נצו מונטלה לקבוצה בשנת 1999, הייתה האות לשחרורו של פאולו סרג'יו מהמועדון לאחר שנתיים, כשבאמתחתו 64 הופעות ו-24 שערים.

===באיירן מינכן===
בקיץ 1999, שררה בבאיירן מינכן אווירת נכאים עקב ההפסד הכואב בגמר ליגת האלופות 1999 למנצ'סטר יונייטד. נדרשה הפקת לקחים שכללה הבאת חיזוק, ופאולו סרג'יו חתם במועדון לשלוש שנים. בעונתו השנייה בקבוצה זכה פאולו סרג'יו בליגת האלופות, לאחר ניצחון על ולנסיה במשחק הגמר, אף על פי שהחטיא את הפנדל הראשון בבעיטות ההכרעה, לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 1-1. לזכייה זו הוסיף פאולו סרג'יו זכייה בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס, שני תוארי אליפות בבונדסליגה, גביע מקומי אחד ושתי זכיות בסופר קאפ. בתום עונת 2002, שוחרר פאולו סרג'יו מהקבוצה לאחר שלוש עונות, בהן הופיע 77 פעמים וכבש 21 שערים.

===אל ואחדה ובאהיה===
פאולו סרג'יו עבר עם שחרורו מבאיירן מינכן לקבוצת אל ואחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, ואחר כך עבר לבאהיה הברזילאית, שם סיים את הקריירה בשנת 2003.

==קריירה בינלאומית==
פאולו סרג'יו צבר 13 הופעות במדי נבחרת ברזיל, וכבש שני שערים, בין השנים 1991–1994. פאולו סרג'יו היה חלק מהסגל של נבחרת ברזיל שזכתה במונדיאל 1994.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני אל-וחדה
קטגוריה:כדורגלני באהיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1969
מנזר וקרשט

מערך המבנים של מנזר ובית סוהר וקרשט ב-1987, לפני הריסתם
מנזר וֶקֶרֶשט (ברומנית: Mănăstirea Văcărești), הידוע גם כ"בית סוהר וקרשט", היה מערך מבנים בסגנון ברנקובנסק, בבוקרשט, רומניה.

המנזר והמבנים הנלווים נבנו בשנים 1716 - 1736 על ידי השליט של נסיכות ולאכיה באותן שנים, ניקולאה מברוקורדט. מברוקורדט ייעד את המקום להיות משכן תפילה ומעון נסיכותי. הבנייה נפסקה באמצע בגלל חטיפתו של מברוקורדט וחודשה כעבור שנים, כאשר שב מברוקורדט לכס השלטון. במגפת הדבר של 1730 מת גם מברוקורדט ונקבר באתר של כנסיית המנזר.

מברוקורדט, שהיה חובב תרבות, הקים במקום בית ספר בשפה היוונית, בית דפוס וספרייה, שבימיו הייתה מהגדולות והעשירות באירופה, שכללה יצירות של 237 מחברים. קונסטנטין מברוקורדט, בנו ויורשו של ניקולאה, הוסיף ב-1936 קפלה בעלת מבנה ארכיטקטוני מפואר בצלע המזרחית.

ב-1848, לאחר דיכוי המהפכה בבוקרשט, נכלאו במנזר וקרשט חלק ממשתתפי המהפכה ולשם כליאתם נעשו התאמות במבנים. ב-1864, לאחר מרידות האיכרים, נכלאו במנזר המשתתפים במרידות. במהלך השנים נכלאו בכלא וקרשט אישים רבים, חלקם מפורסמים, דוגמת: ליביו רבראנו, טודור ארגזי, יואן סלאביץ' וקורנליו זליה קודריאנו ושותפיו למזימות הרצח.

במהלך הזמן המבנים נזנחו ומצבם התדרדר וב-1985 התקבלה החלטה לפרק אותם ולפנות את השטח לבניית מבנים חדשים. קמה התנגדות לפירוק, בעיקר בגלל הערך ההיסטורי והאמנותי, אך החלטה נשארה בעינה וב-1986 התחיל הפירוק. לאחר המהפכה הרומנית ב-1989 נפסק פינוי השטח וכל התוכניות נעצרו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.crestinortodox.ro/biserici-manastiri/manastirea-vacaresti-87587.html Manastirea Vacaresti] 

קטגוריה:בוקרשט: מבני דת
קטגוריה:רומניה: מנזרים
קטגוריה:רומניה: בתי סוהר
קטגוריה:בתי סוהר שנסגרו
קטגוריה:בוקרשט: היסטוריה
DF-ZF

DF-ZF (לשעבר WU-14) הוא ראש קרב סיני שגא-קולי גולש המסוגל לשאת ראשי נפץ גרעיניים.

== ניסויים ==
ידוע על שש טיסות ניסוי של ה-DF-ZF, מתוכן שלוש ב-2014, שתיים ב-2015 ואחת ב-2016. לפחות חלק מטיסות הניסוי יצאו ממרכז שיגור הלוויינים טאיואן, מרכז השיגור העיקרי של סין עבור טילים בליסטיים. משרד ההגנה הסיני אישר את הניסוי בינואר 2014, וטען ש"ניהול ניסויים מדעיים בתוך שטחנו תקין", ושהניסויים "אינם ממוקדים באף מדינה או מטרה מסוימת". גורמים רשמיים בממשל האמריקאי תיארו את הניסוי באוגוסט 2014 ככושל.

עם זאת, מעריכים שרוב הניסויים הצליחו.

== עיצוב ויכולות ==
ה-DF-ZF נע במהירות של 5 עד 10 מאך (6-12 אלף קמ"ש / 1.6-3.2 אלף מטר בשנייה), וטווחו עומד על 2,000-3,000 ק"מ.

לפי מגזין ג'יינס ומקורות נוספים, ה-DF-ZF מסוגל לשאת ראש נפץ גרעיני, בנוסף ליכולתו להשיג פגיעה מדויקת עם חימוש קונבנציונלי. שימושיו הפוטנציאליים, אם כן, מגוונים למדי. שימוש אפשרי אחד שהועלה הוא היותו הדור הבא של הטילים הבליסטיים נגד ספינות, שיוכלו לחדור את מערכות ההגנה של נושאות המטוסים האמריקאיות.

ה-DF-ZF הוא נשק אסטרטגי. כלי טיס שנעים במהירות שגא-קולית כמעט אינם ניתנים ליירוט על ידי מערכות הגנת טילים. לפי מספר מקורות, חולשה אחת של התוכנית הסינית לפיתוחו של ה-DF-ZF היא היעדר מחשבי על בעלי כוח חישוב מספק, דבר שעשוי להיות מכשול שיעכב את השלמת תכנונו (ותחילת ייצורו באופן נרחב). למרות דיווחים מסוג זה, התוכנית ממשיכה להתקדם עם 6-7 שיגורים עד כה, ומוערך שרובם - כלומר לפחות 4 - הוכתרו בהצלחה.

ה-DF-ZF יועד להיות רגיש פחות למערכות יירוט טילים בליסטיים. טיל בליסטי רגיל חוזר לאטמוספירה במסלול צפוי מראש - ומהירותו הגבוהה היא שעושה אותו קשה מאוד ליירוט. עם זאת, בשנות ה-80 מספר מדינות פיתחו טילי יירוט שנועדו להשמיד טילים בליסטיים.

לעומת זאת, טילים בליסטיים שנעים במהירות היפר-קולית יכולים למשוך את עצמם חזרה למעלה לאחר כניסה לאטמוספירה, ולהתקרב למטרתם ב'גלישה' חלקה יחסית, מה שמפחית את פרק הזמן בו ניתן לזהות וליירט אותם. 'גלישה' זו מאפשרת תמרון רב יותר ומרחיבה את הטווח.

ה-DF-ZF, כמו כלֵי טיס מסוגו, נשאר בסטרטוספירה בזמן ה'גלישה', למרות שהדבר מייצר יותר גרר מאשר אילו היה יורד מהחלל במסלול בליסטי רגיל. הגרר הזה יוצר חיסרון חשוב שלו - הוא פחות גבוה ופחות מהיר בקרבת המטרה, ולכן פגיע יותר לטילי יירוט בטווח קצר, כמו ה-53T6 הרוסי והספרינט האמריקאי. אמצעי נגד נוספים עשויים לכלול, בין היתר, טכנולוגיית לייזר.

== ייעודו ==
ה-DF-ZF יכול להתאים לשיגור מספר טילים בליסטיים סינים, כמו ה-DF-21 וDF-17 בינוני הטווח וה-DF-31 הבין-יבשתי. למרות זאת, אנליסטים מעריכים שהשימוש הראשון ב-DF-ZF יהיה בתור טיל נגד ספינות ולמטרות טקטיות נוספות של פגיעה במטרות נעות בטווח קצר-בינוני. 

יעדים ארוכי טווח עשויים לכלול הרתעת יכולת הטילים של ארצות הברית, על ידי איום בהפצצה אסטרטגית שלה או של מדינות נוספות. מכיוון שטילי יירוט מתקשים מול טילים שמזוהים באיחור, מתמרנים במהלך שיוט ונעים במהירות גבוהה מ-5 מאך, ארצות הברית עשויה, כצעד נגדי לפיתוח ה-DF-ZF, להקדיש חשיבות ומאמצים רבים יותר לפיתוח נשק אנרגיה מוכוונת.

== ראו גם ==
* תקיפה גלובלית מיידית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: אמצעי לחימה
קטגוריה:תוכנית הגרעין הסינית
קטגוריה:כלי טיס שגא-קוליים
אחזור קרקע בנמל ולינגטון

אנימציה של תהליך ייבוש האדמה בנמל ולינגטון
אחת הלוחיות שהוצבו לשם סימון תוואי קו החוף המקורי של ולינגטון
אחזור קרקע בנמל ולינגטון, בירת ניו זילנד, הייתה פעולה הנדסית שנעשתה בהדרגה מאמצע המאה ה-19 ועד 1970. היא שינתה כליל את קו החוף של העיר והוסיפה לה שטח של למעלה מ-1.55 קילומטר רבוע.

==ייבוש הקרקע==
ההתיישבות האירופית בוולינגטון החלה בשנת 1839. חלוקת משבצות קרקע למתיישבים ביישוב החדש על ידי חברת ניו זילנד, שהייתה מופקדת על ההתיישבות באיים, נעשתה באופן שגזל את רוב עתודות השטח שנועדו לשם הקמת מבני ציבור בעיר. כתוצאה מכך נוצר בעיר מראשיתה מחסור בקרקעות פנויות.

הפעולות הראשונות של ייבוש קרקע בנמל העיר נעשו על ידי אזרחים פרטיים. ב-1852 הוכנה התוכנית השיטתית הראשונה לייבוש קרקע על ידי הממשל המקומי. כעבור שלוש שנים (1855) פקדה את ניו זילנד רעידת אדמה עזה בעוצמה של 8.2 דרגות בסולם ריכטר. היא הביאה להתרוממות הקרקע בחלק מקו החוף של העיר (עד ל-1.5 מטרים בחלק מהמקומות) וליצירת שטחי ביצות, באופן שהפך את חלק מהרציפים בנמל לבלתי ראויים לשימוש. גם התפתחות זו תרמה לקידום תהליך ייבוש הקרקע בעיר, שבמסגרתו יובשו שטחי הביצה שנוצרו.

בשנת 1870 הוקמה מועצת עיריית ולינגטון, ועד תום השנה הושלם ייבוש שטח של 280 דונם על ידי שפיכתה למים של אדמה שנלקחה מגבעות בעורף העיר. ב-1880 הוקמה מועצת הניהול של נמל ולינגטון ומלאכת ייבוש האדמה חולקה בינה לבין עיריית ולינגטון וממשל איי ניו זילנד. בעקבות תהליך ייבוש האדמה מאז ועד תום המאה ה-19 השתנה קו החוף של הנמל לחלוטין ביחס לתוואי המקורי שלו עם ייסוד העיר. לא נותרו בו חלקות בבעלות פרטית והוא עבר כולו לניהולה של ועדת הנמל.

בשנים 1900–1930 יובשו בנמל שטחי אדמה נוספים לשם הקמת רציפים נוספים ויצירת תשתית להנחת פסי רכבת בנמל. השלב הסופי של הייבוש נעשה בשנות השישים והשבעים על מנת לאפשר להתאים את מתקני הנמל לטיפול באוניות מכולות, שינוי שהצריך שטח נוסף לבנייה.

בשנת 1976 קבעה הקרן לאתרים היסטוריים של ניו זילנד במדרכות בוולינגטון 14 לוחיות, אשר סימנו את מיקומו של קו החוף ההיסטורי המקורי של העיר.

==קישורים חיצוניים==
*[http://wellington.govt.nz/~/media/recreation/walks-and-walkways/files/heritage-trails/oldshorelinetrail.pdf מדריך לשביל המורשת בקו החוף הישן של ולינגטון] , באתר עיריית ולינגטון

קטגוריה:ייבוש קרקע
קטגוריה:ולינגטון (ניו זילנד)