קונסטנטין חבנסקי

קונסטנטין יורייביץ' חבנסקי (ברוסית: Константин Юрьевич Хабенский) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון רוסי ממוצא יהודי, קיבל תואר האמן העממי של רוסיה (2012). התפרסם במערב בעיקר בשל הופעותיו בסדרת סרטי משמר הלילה (משמר הלילה, משמר היום) בתפקיד אנטון גורודצקי, והופעתו בסרט מבוקש.

מאז אוקטובר 2021 משמש כמנהל אמנותי של התיאטרון האמנותי של מוסקבה על שם צ'כוב.

== ביוגרפיה ==
חבנסקי נולד וגדל בעיר לנינגרד. למד במכון למשחק בסנקט פטרבורג במשך 5 שנים עד לשנת 1995.

לפני הופעותיו בסדרת סרטי משמר הלילה, נודע כשחקן תיאטרון וטלוויזיה. חבנסקי שיחק בתיאטרון סאיטיריקון במוסקבה ובתיאטרון לנסובייט בסנקט פטרבורג.

הוא התפרסם ברוסיה בעקבות השתתפותו בסדרה הבלשית "כוח המחץ" שהקרנתה החלה בשנת 2000 ונמשכה 6 עונות.

מאז 2003 הוא משחק בתיאטרון לאמנות של מוסקבה וממשיך להצטלם לסרטים רבים.

לחבנסקי הוענק פעמיים פרס סטניסלבסקי הבינלאומי על תפקידו כאדמירל אלכסנדר קולצ'ק בסרט אדמירל בפרס נוסף בשנת 2014. כמו כן הוענק לו פרס נשר הזהב (האוסקר הרוסי), על תפקידיו בסרט האדמירל, ובסרט "יועץ ממלכתי".

בשנת 2014 לשחקן הוענק גם פרס ניקה על תפקידו בסרט "הגאוגרף השתוי" ובשנת 2016 הוענק לו פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קינוטאבר, על תפקידו בסרט "האספן", סרט בעל קונספט ייחודי המתבטא באמצעים ויזואליים דלים למדי. הסרט כולו מתרחש במשרדו של גיבור הסרט כשהעלילה מתפתחת בעזרת שיחות טלפון שהוא מקבל, כאשר הדמות אותה מגלם חבנסקי היא היחידה שנראית בסרט כאשר שאר הדמויות משתתפות אך ורק באמצעות קולם.

בשנת 2016 כיכב בסרט "גובה החובות". עלילת הסרט מתמקדת בארתור, מניפולטור שחצן שעובד כגובה חובות בחברת ענק, עם הכנסה יפה ומוניטין טוב בין העובדים, אך ברגע אחד הכל מתמוטט כשסרטון וידאו מזעזע בכיכובו מגיע לאינטרנט והופך אותו למטרה לשנאה ורכילות בלתי פוסקת. ארתור הוא האדם היחיד שיודע שמדובר בזיוף שנולד מתוך נקמה אבל מבחינת כל שאר הסובבים, זוהי האמת. עכשיו הוא כלוא במגדל הזכוכית בו הוא עובד, לבד מול כל העולם. הסרט מהווה מותחן פסיכולוגי שכולו הצגה של שחקן אחד ובו דמותו של חבנסקי היא היחידה שמופיעה על המסך.

חבנסקי גילם את דמותו של טרוצקי בסדרת טלוויזיה באותו שם וזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה. בשנת 2017 ביים את סרטו הראשון, סרט השואה סוביבור.

הוא לוהק לגלם את יורי לויטן בסדרת טלוויזיה בשם "מדברת מוסקבה", אך בשל קשיים שונים שצצו בהפקה, צילומיה לא יצאו לדרך והפרויקט נגנז.

באוקטובר 2021 מונה לשמש כמנהל אמנותי של התיאטרון האמנותי של מוסקבה על שם צ'כוב. במהלך כהונתו יזם הקמת קרן לתמיכה פיננסית בתיאטרון כאשר בנק VTB הצטרף כספונסר.

== פעילות חברתית ==
<center>חבנסקי בזמן מסיבת העיתונאים של ולדימיר פוטין<br>14 באפריל 2016<center>
<center>חבנסקי עם חבריו לעבודה, [[קאזאן, 2012.<center>]]
בשנת 2008 חבנסקי הקים את "קרן קונסטנטין חבנסקי" (Благотворительный фонд Константина Хабенского) שמטרתה לסייע ולהקל על ילדים החולים במחלות אונקולוגיות או מחלות חשוכות מרפא. בטקס הענקת הפרס "האמן העממי של רוסיה" חבנסקי הגיע עם סיכה ובה הכתובית "ילדים מחוץ לפוליטיקה". לדברי השחקן הוא רצה להסב את תשומת הלב לילדים היתומים, שסבלו באותה תקופה מהחוק החדש שהתקבל ואסר על תושבי ארצות הברית לאמץ ילדים רוסיים (חוק דימה יאקובלב). בזמן שידור תוכנית הטלוויזיה "בשידור חי עם ולדימיר פוטין", מסיבת עיתונאים שנתית שבה הנשיא עונה לשאלות הצופים בשידור חי, בשידור משנת 2006 חבנסקי שאל אודות הקשיים שבהם נתקלים הורי הילדים החולים, הנמצאים בחדרי מיון והפנה את תשומת לבו של פוטין לחובתה של המדינה לסייע לילדים חולים.

משנת 2010 חבנסקי חנך תיאטראות פיתוח על שמו ברחבי רוסיה. בתקופת הבחירות לנשיאות רוסיה 2012 חבנסקי תמך במיכאיל פרוכורוב לנשיאות.

ב-12 ביוני 2020, במהלך ציון יום רוסיה, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין העניק לו את פרס הפדרציה הרוסית בתחום הפעילות ההומניטרית, כהכרה בקרן קונסטנטין חבנסקי שהשחקן ייסד בשנת 2008 כקרן סיוע לילדים החולים במחלות אונקולוגיות.

== חייו האישיים ומשפחתו==
מינואר 2000 חבנסקי היה נשוי לאנסטסיה סמירנובה, עיתונאית ושדרנית רדיו מסנקט פטרבורג שנפטרה בדצמבר 2008, בגיל 35 כתוצאה מגידול במוח. מאנסטסיה יש לו בן, איוואן חבנסקי, שנולד בספטמבר 2007 וחי עם סבתו בברצלונה, ספרד.

חבנסקי נישא בשנית בקיץ 2013 לאולגה ליטבינובה (ילידת 1981), שחקנית תיאטרון מוסקבאית. לשניים נולדה בת, אלכסנדרה, ביולי 2016. בספטמבר 2018 נודעה שהיא בהריון שוב.

אביו של חבנסקי, יורי אהרונוביץ' (נולד ב-1946), היה יהודי, עבד כמהנדס בתחום אנרגיית המים ונפטר בשנת 2004. אמו, טטיאנה ניקולינה, הייתה אף היא מהנדסת ומרצה למתמטיקה. אחותו הבכורה של קונסטנטין היא נטליה חבנסקאיה, זמרת וסולנית הרכב המוזיקה היהודי של סנקט פטרבורג. חיה כיום בגרמניה.

==פילמוגרפיה==
===קולנוע===
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" width="
! width=" rowspan="2" scope="col" | סרט
! width=" rowspan="2" scope="col" | שנה
! scope="col" | תפקיד
! scope="col" class="unsortable"| הערות
|-
!scope="row"| על מי סומך האל
| 1994
| מבוגר במשקפיים
|
|-
!scope="row"| נטשה
| 1997
| פרנץ, סטודנט
|align="center"|
|-
!scope="row"| חרוסטליוב, המכונית שלי!
| 1997
| המנצח
|
|-
!scope="row"| סיפורו של פדוט הקשת
| 2001
| נגן אקורדיון
|
|-
!scope="row"| במנוסה
| 2002
| סשה
|
|-
!scope="row"| בכוחות עצמנו
| 2004
| הפקח הפוליטי ליבשיץ
|
|-
!scope="row"| משמר הלילה
| 2004
| אנטון גורודצקי
|
|-
!scope="row"| יועץ ממלכתי
| 2005
| גרין
|
|-
!scope="row"| קרובים מבוקשים
| 2006
| אדיק
|
|-
!scope="row"| שעת השיא
| 2006
| קונסטנטין ארחיפוב
|
|-
!scope="row"| משמר היום
| 2006
|אנטון גורודצקי
|
|-
!scope="row"| משולש רוסי
| 2007
| דניס מלצב
|
|-
!scope="row"| צחוק הגורל 2
| 2008
| קוסטיה לוקאשין
|
|-
!scope="row"| מבוקש
| 2008
| המחסל
|
|-
!scope="row"| הרוח
| 2008
| אנטון פראצ'נקו
|
|-
!scope="row"| אדמירל
| 2008
| אדמירל אלכסנדר קולצ'ק
|
|-
!scope="row"| נס
| 2009
| ניקולאי ארטמייב
|
|-
!scope="row"| רספוטין
| 2011
| אהרון סימנוביץ'
|
|-
!scope="row"| שגעונות
| 2011
| ויאצ'סלב "סלאבה" קולוטילוב
|
|-
!scope="row"| החפרפרת
| 2011
| פוליאקוב
|
|-
!scope="row"| הגאוגרף שתה את העולם
| 2013
| ויקטור סלוז'קין, מורה הגאוגרפיה
|
|-
!scope="row"| מלחמת העולם Z
| 2013
| חייל רוסי
|
|-
!scope="row"| הים השחור
| 2014
|בלקי
|
|-
!scope="row"| Unfriended
| 2014
| קצין
| לא הופיע בקרדיטים
|-
!scope="row"| גובה החובות
| 2016
| ארתור
|
|-
!scope="row"| הילד הטוב
| 2016
| אביו של קוליה
|
|-
!scope="row"| לעוף הביתה
| 2016
| כהן
|
|-
!scope="row"| מעבר לכוכבים
| 2017
| פאבל בלייב
|
|-
!scope="row"| #סלפי
| 2017
|
|
|-
!scope="row"| סוביבור
| 2018
| אלכסנדר פצ'רסקי
| גם ביים
|-
!scope="row"| אש
| 2020
| כבאי
|
|-
!scope="row"| פיה
| 2020
|
|
|-
!scope="row"| דוקטור ליזה
| 2020
| רופא
|
|-
!scope="row"| שלישייה
| 2020
|
|
|-
!scope="row"| מייג'ור גרום: רופא המגפה
| 2021
| הפסיכיאטר וניאמין רובינשטיין
| הופעת קמע
|-
!scope="row"| נורמלי רק אני
| 2021
|
|
|-
!scope="row"| אלוף העולם
| 2021
|
|
|-
!scope="row"| סובורוב: ההרפתקה הגדולה
| 2022
|אלכסנדר סובורוב
|דיבוב
|-
!scope="row"| פיוטר הראשון
| 2022
|קריין
|קריינות
|-
!scope="row"| צדיק
| 2023
|אביו של משה טל
|
|-
|}

===טלוויזיה===
{| class="wikitable plainrowheaders sortable" style="margin-right: 0;"
|-
! scope="col" style="width: 15em;" | סדרה
! scope="col" style="width: 1em;"| שנה
! scope="col" style="width: 10em;" | תפקיד
! scope="col" style="width: 5em;"| רשת שידור
! scope="col" style="width: 20em;" class="unsortable"| הופעות
! scope="col" style="width: 20em;" class="unsortable"| הערות
|-
!scope="row"| הסוכן לביטחון לאומי
| 2000-2002
| גאורגי
| ערוץ 1
| 2 עונות
|
|-
!scope="row"| כוח קטלני
| 2000 - 2005
| לוטננט איגור פלאחוב
| ערוץ 1
| 5 עונות
|
|-
!scope="row"| אימפריה במתקפה
| 2000
| גרגורי גרשוני
| ערוץ 1
| 2 פרקים
|
|-
!scope="row"| יסנין
| 2005
| לאון טרוצקי
| ערוץ 1
|
|
|-
!scope="row"| מותה של האימפריה
| 2005
| בוריס לוזובסקי
| RTR
| פרק: "יונת עצים יפנית"
|
|-
!scope="row"| הגווארדיה הלבנה
| 2012
| ד"ר טרובין
| RTR
| 12 פרקים
| עיבוד טלוויזיוני לספרו של מיכאיל בולגקוב, "הגווארדיה הלבנה"
|-
!scope="row"| בית דין של מעלה
| 2012-2014
| הסניגור
| ערוץ 1
| 8 פרקים
|
|-
!scope="row"| פיוטר לשצ'נקו
| 2013
| פיוטר לשצ'נקו
| ערוץ 1
| 8 פרקים
|
|-
!scope="row"| השיטה
| 2015-2019
| רודיון מגלין
| ערוץ 1
| 16 פרקים
|
|-
!scope="row"| טרוצקי
| 2017
| לאון טרוצקי
| ערוץ 1
|
|
|-
!scope="row"| שעה לזריחה
| 2021
| מייג'ור שומייקו
| more.tv, NTV
|
|
|-
|}
===תיאטרון===
;הפקות בולטות
{| class="wikitable plainrowheaders sortable" style="margin-right: 0;"
|-
! scope="col" style="width: 15em;" | הצגה
! scope="col" style="width: 1em;"| שנים
! scope="col" style="width: 10em;" | תפקיד
! scope="col" style="width: 5em;"| תיאטרון
! scope="col" style="width: 20em;" class="unsortable"| הערות
|-
!scope="row"| חלון, רחובות
| 1989
| צ'ינגיז
| תיאטרון סובוטה
|
|-
!scope="row"| מצפים לגודו
| 1996—1997
| אסטרגון
| תיאטרון סובוטה, תיאטרון סאטיריקון
|
|-
!scope="row"| סראנו דה ברז'ראק
| 1998
| סראנו דה ברז'ראק
| תיאטרון סאטיריקון
|
|-
!scope="row"| המלט
| 1998, 2005
| הוראציו, קלאודיוס
| תיאטרון סאטיריקון, התיאטרון האמנותי של מוסקבה על שם צ'כוב
|
|-
!scope="row"| קליגולה
| 1998
| קליגולה
| תיאטרון סאטיריקון
|
|-
!scope="row"| הגווארדיה הלבנה
| 2004
| אלכסיי טורבין
| התיאטרון האמנותי של מוסקבה על שם צ'כוב
| ב־2011 לוהק לגלם אותו תפקיד גם בסדרת טלוויזיה בשם זה
|-
!scope="row"| הבלים או צוואתו של הברון מינכהאוזן
| 2021
| ברון קרל פרידריך הירונימוס פון מינכהאוזן
| התיאטרון האמנותי של מוסקבה על שם צ'כוב
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://art.theatre.ru/actors/habensky/ העמוד הרשמי] בתיאטרון לאמנות של מוסקבה ע"ש צ'כוב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון רוסים
קטגוריה:זוכי פרס ניקה
קטגוריה:יוטיוברים רוסים
קטגוריה:מדבבים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1972