OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ז'ורז' דלרו

ז'ורז' דלרו (בצרפתית: Georges Delerue; 12 במרץ 1925 - 20 במרץ 1992) היה מלחין קולנוע צרפתי. חיבר מוזיקה ללמעלה מ-300 סרטים מז'יל וג'ים ועד פלאטון. זכה בפרס אוסקר עבור "A Little Romance" (1980) ובמועמדויות עבור "אן של אלף הימים" (1969), עליו היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב, "יום הדולפין" (1973), גם עליו היה מועמד לגלובוס הזהב, "ג'וליה" (1977) ו-"סיפורה של אגנס" (1985) וכן ארבעה פרסי סזאר (שלושה מהם רצופים, האחרון עבור המטרו האחרון, 1981) ושני פרסי באפט"א. בנוסף למוזיקה לקולנוע כתב גם את המוזיקה לתשעה בלטים, שתי אופרות וכן מוזיקה תזמורתית ומוזיקה לתוכניות רדיו וטלוויזיה. העיתון "לה פיגארו" כינה אותו "מוצארט של הקולנוע".

== תולדות חייו ==
נולד ברוּבֶּה (Roubaix) שעל גבול בלגיה למשפחה מוזיקלית. בגיל 14 ניגן קלרינט בלהקה מקומית וזכה להשכלה קלאסית בקונסרבטוריון המקומי. לאחר מכן עבר לפסנתר ולאחר שלקה בעקמת עבר לקריירה של מלחין.

ב-1945 עבר לפריז והחל ללמוד בקונסרבטואר של פריז. על מנת להתפרנס עבד כנגן ג'אז בבארים. מ-1947 הלחין עבור הקומדי פראנסז ותיאטראות נוספים, המוזיקה שלו זכתה בפרסים והוא היה לחברם של פייר בולז, מוריס ז'אר ובוריס ויאן. בשנות החמישים עבר להלחנה לסרטים קצרים ולאופרה-קומיק כתב מוזיקה לבלט, למחזות של בוריס ויאן ולתוכניות טלוויזיה. ב-1955 חיבר קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת ואופרה לפי שלגייה. ב-1959 חיבר את המוזיקה לסרט הראשון באורך מלא, Le bel âge. 

בהמשך עבד עם הבמאים האירופאים פרנסואה טריפו (ז'יל וג'ים, מי ירה בפסנתרן, לילה אמריקאי - בו הופיע בהופעת קמע, המטרו האחרון), ז'אן-לוק גודאר (הגוף והלב), אלן רנה, לואי מאל, ברנרדו ברטולוצ'י (הקונפורמיסט) ואחרים, במקביל לפיתוח קריירה בהוליווד.

נפטר בלוס אנג'לס מהתקף לב בגיל 67.

== מבחר מהסרטים להם כתב מוזיקה ==
* אדם לכל עת
* ויוה מריה!
* 
* נשים אוהבות
* הקונפורמיסט
* אהבה במנוסה
* רודפי הבצע
* טירונות
* תאומים
* עוברת אורח בסן סוסי
* מגנוליות מפלדה
* חרב גדעון
* פלאטון
* נוכלת ושמה סו
* עשירות ומפורסמות
* סיפורה של אגנס"

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.nytimes.com/1992/03/23/arts/georges-delerue-67-a-composer-on-truffaut-and-stone-films-dies.html נקרולוג], הניו יורק טיימס
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1925
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1992
קטגוריה:זוכי פרס רומא
בוניפיקה הול

בוניפיקה הול הוא אחד ממתקני הספורט ברובע בוניפיקה הסמוך לחוף הים של עיר הנמל קופר בסלובניה ולרובע העתיק של העיר. ברובע בוניפיקה מתחם מלונות וטיילת חוף ולצידם קריית ספורט. קריית הספורט בקופר כוללת אצטדיון כדורגל קומפקטי שמכיל 4,047 מקומות, מרכז שחייה, מגרשי טניס והיכל ספורט רב תכליתי למשחקי כדורעף, כדוריד ועוד שלצידו גם חדרי סטודיו לאימונים ועוד. 

היכל הספורט של העיר נפתח ב-1999 והכיל בתחילה כ-4,500 מקומות לצופים (כולל מקומות עמידה) אך בהמשך נקבע מספר המקומות הקבועים בו ל-2,475 מקומות, חלקם ביציעים מתקפלים. במופעי מוזיקה האולם יכול לארח עד 6,000 איש. ב-2004 היה אחד מהאולמות בסלובניה בהם נערכה אליפות אירופה בכדוריד. 

במסגרת התוכנית לארח בקופר את אחד הבתים בשלב הראשון של אליפות אירופה בכדורסל 2013, תוכנן להיבנות בקריית הספורט בקופר היכל ספורט חדש בשם "ארנה בוניפיקה" שנועד להכיל 8,000 מקומות. אך בהמשך הוחלט להסתפק בהרחבת היכל הספורט הישן לכ-5,000 מקומות. במסגרת השיפוץ שנמשך כחודשיים הוחלפו המושבים באולם, שודרגה מערכת מיזוג האוויר באולם ונבנו יציעי עיתונות ומכובדים חדשים וגם היציעים המתקפלים סביב לפרקט הוחלפו במושבים קבועים. על פי התוכניות חלק מיציעי העיתונות נבנו למעשה מחוץ לאולם וחוברו במסכים לאולם. גם סביב לאולם נעשו עבודות גימור חיצוניות למבנה ולשטחים סביבו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אולמות כדורסל בסלובניה
מסדר ג'ון הקדוש

המסדר המכובד ביותר של בית החולים של ג'ון הקדוש מירושלים (באנגלית: The Most Venerable Order of the Hospital of Saint John of Jerusalem; בצרפתית: L'Ordre très vénérable de l'hôpital de Saint-Jean de Jérusalem), או בקצרה מסדר ג'ון הקדוש (באנגלית: Order of Saint John; בצרפתית: Très vénérable ordre de Saint-Jean), הוא מסדר של בריטניה הניתן לנתיני חבר העמים הבריטי, ארצות הברית והונג קונג. מטרתו הבינלאומית של המסדר היא "להקל ולמנוע חולי או פציעה, ולפעול להגברת הבריאות והרווחה של חולים ברחבי העולם".

המסדר מורכב משש דרגות ובראשו המונרך של הממלכה המאוחדת, חברים במסדר לרוב אינם משתמשים בתוארי המסדר מחוץ אליו וכמו כן אינם נחשבים אבירים, לכן גם לא מקבלים את התואר סר (Sir) או דיים (Dame).

המסדר כולל כ-25,000 עמיתים שרובם פרוטסטנטים והשאר מגיעים מזרמים אחרים בנצרות. מעבר להיותו מסדר, הוא כולל גם ארגון רפואה הפועל במספר ארצות דרך ארגונים קטנים יותר כמו ארגון אמבולנס ג'ון הקדוש המתפקד כארגון צדקה וכחברה. המסדר גם מפעיל את בית החולים סנט ג'ון בירושלים.

==דרגות==
{| class="wikitable"
|-
! !! <center>מנהל\גבירת הצלב הגדול</center> !! <center>אביר\גבירה של צדק או חסד</center> !! <center>מפקד</center> !! <center>קצין</center> !! <center>עמית</center> !! <center>אסקווייר</center>
|-
| דרגה באנגלית || <center>Bailiff/Dame Grand Cross</center> || <center>Knights/Dames of Justice or Grace</center> || <center>Commander</center> || <center>Officer</center> || <center>Member</center> || <center>Esquire</center>
|-
| דרגה בצרפתית || <center>Bailli/Dame grand-croix</center> || <center>Chevallier/Dame de justice ou grâce</center> || <center>Commandeur</center> || <center>Officier</center> || <center>Membre</center> || <center>Ecuyer</center>
|-
| תואר הנוסף לשם || <center>GCStJ</center> || <center>KStJ/DStJ</center> || <center>CStJ</center> || <center>OStJ</center> || <center>MStJ</center> || <center>EsqStJ</center>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.orderofstjohn.org/ האתר הרשמי של המסדר] 
* [http://vosj.blogspot.co.il/ בלוג חדשות לא רשמי של המסדר] 

*
ג'ון הקדוש, מסדר
קטגוריה:חבר העמים הבריטי
אליזבת קובלר-רוס

אליזבת' קובלר-רוס (Elisabeth Kübler-Ross; 8 ביולי 1926 - 24 באוגוסט 2004) הייתה פסיכיאטרית שווייצרית-אמריקאית, חוקרת חלוצה בתחום המחקר החברתי של המוות ומחברת הספר פורץ הדרך "על מוות וגסיסה" (1969), שבו פיתחה והציגה את מודל קובלר-רוס. בנוסף, קובלר רוס, שהרבתה לעבוד עם חולים במצב סופני, תרמה לחשיבה אודות תהליכים שעובר האדם במצבים אלה ביחס למותו הקרב.

נולדה במשקל קילוגרם אחד בלבד כאחת משלישייה זהה.

בשנת 2007 היא צורפה להיכל התהילה של הנשים האמריקאיות. היא זכתה ב-20 תארים לשם כבוד ועד ליולי 1982 לימדה, להערכתה, 125,000 סטודנטים בקורסים אוניברסיטאיים, סמינריונים ומקצועיים על תהליכי מוות וגסיסה.

== חוויות סף מוות ==
קובלר-רוס גם חקרה עשרות אלפי מקרי מוות קליני,<ref name=":0"></ref> תופעת חוויית סף-מוות. וסיפורי חיים לאחר המוות. מתוכם הבחינה בחמישה מאפיינים משותפים<ref name=":0" /> לאנשים בזמן הפטירה.

בגיל 44 מנסחת קובלר רוס את החוקיות של השעות הראשונות של החיים שלאחר המוות ומפרטת ממצאים ועדויות לראשונה בספרה "על מוות ומיתה". מה שהגוססים יכולים ללמד את הרופאים, האחיות, הכמורה, ומשפחותיהם
(1969)

== ספריה ==
הספרים של אליזבט קובלר-רוס שתורגמו לעברית הם:
# המוות חשוב לחיים, הוצאת כתר, 2002 189 עמודים, תרגום: ירדן בר-כוכבא.
# לחיות עם המוות, הוצאת צריקובר, 223 עמודים.
# חיים בצל המוות, הוצאת מודן, 2002 189 עמודים, תרגום: תמר עמית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://adamolam.co.il/אליזבת-קובלר-רוס-1926-2004/?fbclid=IwAR1lDwcrmixYZ6Ydt430Cr8HNFTfYyvS-bMsPRI9CjmCetbMFDT5JAJBdpo אליזבת קובלר רוס (1926 — 2004)] - כתבת עומק על סיפור חייה של קובלר-רוס. מאת ירדן בר כוכבא הלפרין. אדם עולם, המהדורה הדיגיטלית, 23.03.2020
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:פסיכיאטרים שווייצרים
קטגוריה:פסיכיאטריות
קטגוריה:פסיכיאטריות אמריקאיות
קטגוריה:פסיכיאטרים אמריקאים
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:חוקרי חוויות סף מוות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
עוזי בר-צור

עוזי בר-צור (26 בפברואר 1933 – 2 באוגוסט 2013) היה חייל בחיל השריון שקיבל את עיטור הגבורה עבור לחימתו במבצע קדש.

==ביוגרפיה==
בר-צור נולד וגדל בקיבוץ רמת רחל למשה אייזיקוביץ.
=== מבצע קדש ===
את שירותו הצבאי הסדיר עשה כמכונאי רכב בחיל האוויר ובמילואים הוצב כמכונאי בחיל החימוש. עם שחרורו עבד כנהג משאית בחברת סולל-בונה, ובשנת 1956, בסמוך לפרוץ מלחמת סיני, גויסה המשאית לחטיבה 27 בחיל השריון תחת פיקודו של חיים בר-לב. כשהגיע למסור את המשאית, ביקש ממנו קצין הרכב, יוסי פלד, להיות נהגו של המ"פ יוסי קירשנר, ובר-צור התנדב למשימה.

למחרת לקח חלק בכוח שהתקדם לעבר מוצבי רפיח. כשהתקרבו למוצבים נפתחה עליהם אש, הטנקים שניסו להסתער עלו על מוקשים, ובר צור החל לחלץ פצועים מהטנקים. אחד מהם היה טוביה רביב (לימים מג"ד במלחמת ששת הימים ואלוף-משנה) אותו השכיב על מכסה המנוע של הג'יפ ובדרך אסף פצועים נוספים על מכסה המנוע והסיע אותם אל מאחורי גדר של סברס.

בנסיעתו השלישית לחילוץ פצועים, הג'יפ נפגע ויצא מכלל שימוש. לכן לקח את הג'יפ של סגן מפקד החטיבה והמשיך לאסוף פצועים.

באפריל 1973 הוענק לבר-צור עיטור הגבורה על ידי שר הביטחון משה דיין, על גילוי התנדבות ואומץ לב. בתיאור המעשה נכתב:

=== מלחמת ששת הימים ואחריה ===
במהלך מלחמת ששת הימים היה נהג זחל"ם לצידו של רביב שהיה מג"ד טנקים (גדוד 268). לאחר המלחמה הוצב גדודו בגזרת תעלת סואץ מצפון לקנטרה. כחודש לאחר מכן, במהלך יולי 1967, היה בר-צור מעורב בתקריות ראס אל-עיש. במהלך תקריות קשות אלו נשלח להוביל את סיירת חטיבה 7 שהגיעה כדי להחליף את הגדוד.

תשעה חודשים לאחר המלחמה הזעיק אותו טוביה רביב להשתתף בפעולת כראמה, פעולת תגמול גדולה כנגד בסיס הפת"ח בכראמה שבירדן. פעולת כוח הטנקים בפיקודו של רביב נתקלה בקשיים רבים ושוב היה מעורב בר-צור בקרב אש קשה עם נפגעים רבים לצה"ל.

==חיים אישיים==
בר-צור נישא לשולמית והתגורר ב"חוות הדריה" (שמאוחר יותר הפכה לבת הדר) בפאתי אשקלון, שם עבד בכרייה וחציבה בנגב. נפטר ב-2 באוגוסט 2013.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gvura.org/a4343-רב-ט-עוזי-בר-צור עיטור הגבורה שהוענק לעוזי בר-צור] באתר "הגבורה"
* [https://web.archive.org/web/20160303204259/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=63848&itemId=60&itemType=0 רב"ט עוזי בר צור], באתר חיל השריון הישראלי
* 
* 
* 

קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת סיני
קטגוריה:מעוטרי חטיבה 27
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:רמת רחל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
אטלנטיק סיטי (סרט)

אטלנטיק סיטי (באנגלית: Atlantic City) הוא סרט קולנוע צרפתי-קנדי מסוגת פשע בבימויו של לואי מאל משנת 1980. הסרט צולם בשנת 1979 ויצא לאקרנים בצרפת ובגרמניה בשנת 1980. בארצות הברית הסרט יצא בשנת 1981. תסריט הסרט נכתב על ידי ג'ון גור. בסרט משחקים ברט לנקסטר, סוזן סרנדון, קייט ריד, רוברט ג'וי, הוליס מק'לארן, מישל פיקולי ואל ווקסמן.

הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר; הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (לואי מאל), התסריט המקורי הטוב ביותר (ג'ון גור), השחקן הטוב ביותר (ברט לנקסטר) והשחקנית הטובה ביותר (סוזן סרנדון). הסרט זכה בפרס אריה הזהב של פסטיבל הסרטים של ונציה ביחד עם הסרט "גלוריה" של ג'ון קסאווטס.

==עלילה==
הסרט מגולל את סיפורה של סאלי מת'יוס (סוזן סרנדון) החולמת להיות דילרית מקצועית באטלנטיק סיטי. חלומה נגדע על ידי הגעתו של בעלה ואחותה ועל ידי הפושע לשעבר, לו פאסקל (ברט לנקסטר). הסרט מתאר איך חייהם משתלבים ומשתפרים בהדרגה.

==צוות שחקנים==
* ברט לנקסטר – לו פאסקל
* סוזן סרנדון – סאלי מת'יוס
* קייט ריד – גרייס פינזה
* רוברט ג'וי – דייב מת'יוס
* הוליס מק'לארן – כריסי
* מישל פיקולי – ג'וזף
* אל ווקסמן – אלפי

==פרסים ומועמדויות==
הסרט זכה בפרס אריה הזהב של פסטיבל הסרטים של ונציה ביחד עם הסרט "גלוריה" של ג'ון קסאווטס.

הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר; הסרט הפסיד את פרסי הסרט הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר לסרט "מרכבות האש". לואי מאל הפסיד את פרס הבמאי הטוב ביותר לוורן בייטי מהסרט "אדומים". ברט לנקסטר וסוזן סרנדון הפסידו את פרסי השחקן הטוב ביותר והשחקנית הטוב ביותר להנרי פונדה ולקתרין הפבורן בהתאמה מהסרט "האגם המוזהב".

הסרט זכה בשני פרסי באפט"א ובמועמדויות לשני פרסים נוספים. הסרט היה גם מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי סזאר.

ב-2003, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.

הסרט היה מועמד ברשימות מאה שנים... מאה סרטים, מאה שנים... מאה ציטוטים ומאה שנים... עשרת הגדולים של מכון הסרטים האמריקאי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:סרטים קנדיים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי פשע
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - סרטים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטי ברט לנקסטר
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
לתפוס גנב

לתפוס גנב (באנגלית: To Catch a Thief; בארץ הופץ הסרט תחת השם תפסו את הגנב) הוא סרט קולנוע מסוגת מתח בבימויו של אלפרד היצ'קוק. תסריט הסרט נכתב על ידי ג'ון מישל הייז והוא מבוסס על ספר בעל אותו שם של דייוויד דוג' משנת 1952. בסרט משחקים קרי גראנט וגרייס קלי שכבר השתתפו בסרטיו הקודמים של היצ'קוק. הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר והיה מועמד לשני פרסים נוספים.

==עלילה==
הסרט מגולל את סיפורו של ג'ון רובי (קרי גראנט), גנב יהלומים בגמלאות הידוע בשם "החתול" החיי בריביירה הצרפתית. סדרת שדידות יהלומים המחקה את פעולתיו של רובי מובילה את חוקרי המשטרה לעצור אותו, אך הוא מצליח להתחמק מהם.

רובי בוחר להסתתר אצל חבריו מתנועת ההתנגדות הצרפתית, בארטיני (צ'ארלס וואנל) ופוסארד (ג'ין מארטנילי). הם ושאר חבריו מאמינים שהוא אחראי למעשי השוד, אך בתו של פוסארד, דניאל (בריז'יט אובר), עוזרת לרובי להתחמק שנית מהשוטרים. רובי מחליט לחפש את השודד בעצמו כדי להוכיח את חפותו.

רובי משיג מיוג'סון (ג'ון ויליאמס) רשימה של בעלי יהלומים בסביבה כדי שהוא יוכל לבדוק מי בכוונת של השודד האמיתי. כך הוא מגיע לפראנסיס (גרייס קלי) וג'סי סטיבנס (ג'סי רוייס לנדיס), אם ובת אמריקאיות הנופשות בצרפת. במהלך הסרט רובי מתאהב בפראנסיס והיא מסייעת לו למצוא את הגנב. לבסוף רובי מגלה שמי שהיה אחראי לגנבות היו בארטיני וחבריו מתנועת ההתנגדות הצרפתית.

==צוות השחקנים==
* קרי גראנט - ג'ון רובי
* גרייס קלי - פראנסיס סטיבנס
* ג'סי רוייס לנדיס - ג'סי סטיבנס
* ג'ון ויליאמס - יוג'סון
* צ'ארלס וואנל - בארטיני
* בריז'יט אובר - דניאל פוסארד
* ג'ין מארטנילי - פוסארד

==הפקה==
זהו סרטו הראשון מתוך חמישה של אלפרד היצ'קוק שיצא בגרסת "VistaVision". בתסריט המקורי בסצנות הסיום בארטיני נעצר בעוד שדניאל וג'ון מתפייסים. אך למרות התנגדותו של התסריטאי, ג'ון מישל הייז, היצ'קוק החליט למחוק את הסנצות האחרונות.

זה היה שיתוף הפעולה האחרון של גרייס קלי והיצ'קוק לאחר הסרטים "חלון אחורי" ו"אליבי" (שניהם משנת 1954). בשנת 1956 קלי נישאה לנסיך רנייה השלישי מבית גרימלדי, נסיך מונקו. בשנת 1964 היצ'קוק הציע לה לגלם את הדמות הראשית בסרט "מארני", אך עקב לחץ ציבורי מצד תושבי מונקו היא סירבה להצעה ובמקומה לוהקה טיפי הדרן. המעצבת אדית הד עיצבה לקלי את תלבושותיה.

ג'סי רוייס לנדיס שמגלמת את חמותו לעתיד של דמותו של קרי גראנט מבוגרת ממנו רק בשבע שנים. בנוסף הם הופיעו יחדיו בסרט "מזימות בינלאומיות" (1959).

חלק מהסרט צולם במלון קרלטון שבקאן.

==פרסים ומועמדויות==
===זכיות===
* פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (רוברט ברוקס)

===מועמדויות===
* פרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר (האל פריירה, ג'וזף מקמילן ג'ונסון, סמואל מ. קאמר וארתור קראמס)
* פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (אדית הד)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסתורין אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטי אלפרד היצ'קוק
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קרי גרנט
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1955
קטגוריה:מונקו בקולנוע
קטגוריה:סרטי גרייס קלי
בית הספר הארצי לשיקום, שילוב והחלמה בבריאות הנפש

בית הספר הארצי לשיקום, שילוב והחלמה בבריאות הנפש הוקם על בסיס חוק שיקום נכי הנפש בקהילה שנחקק בשנת 2000 ומטרתו היא "לשקוד על שיקומם ושילובם בקהילה של נכי הנפש, על מנת לאפשר להם להשיג דרגה מרבית של עצמאות תפקודית ואיכות חיים, תוך שמירה על כבודם ברוח חוק יסוד כבוד האדם וחירותו".

בית הספר נוסד בשנת 2011, בשיתוף פעולה של האגף לבריאות הנפש של משרד הבריאות והקריה האקדמית אונו. בראש בית הספר עומדת דוקטור נעמי הדס לידור ביחד עם צוות נרחב של מרצים.

בית הספר מכשיר את אנשי השיקום הפועלים בארץ לעבודתם, מלמד ומטמיע התערבויות מקדמות החלמה, ומקדם את הלמידה בתחום השיקום בבריאות הנפש.

קיומו של בית הספר נובע הן מהאמונה ביכולתם של בני האדם בעלי המגבלות הפסיכיאטריות להחלים, להשתלב בקהילתם ולחיות חיים משמעותיים והן מהתפיסה לפיה למידה תמידית ומתמשכת, עדכון וידע הם הבסיס של העשייה השיקומית.

הלימודים וההכשרות מתקיימים בקריה האקדמית אונו, בשלוחה הצפונית בחיפה ובשלוחה הדרומית בבאר שבע.

==מטרות בית הספר==
* הנחלת ערכי השיקום וההחלמה: בניה, פיתוח וקידום של תהליכי הכשרה ולמידה של ידע, ערכים ומיומנויות בתחום השיקום בבריאות הנפש בצוות ובארץ בכלל.
*יישום והטמעת התערבויות מקדמות החלמה לקהל המתמודדים, המשפחות, אנשי המקצוע ועובדי השיקום.
* קידום ההכשרה ופיתוח האיכות המקצועית של אנשי השיקום.
* יצירת שיתופי פעולה עם ארגונים ואוניברסיטאות בארץ לטובת למידה, מחקר, הנעת תהליכים וחיבור בין כל העוסקים בתחום בריאות הנפש.

== ראו גם ==
* שיקום פסיכיאטרי

== קישורים חיצוניים ==
[https://web.archive.org/web/20150711220448/http://www.ono.ac.il/schools2/health/%D7%A7%D7%95%D7%A8%D7%A1%D7%99-%D7%94%D7%9B%D7%A9%D7%A8%D7%94-%D7%94%D7%93%D7%A8%D7%9B%D7%94-%D7%95%D7%94%D7%98%D7%9E%D7%A2%D7%AA-%D7%94%D7%AA%D7%A2%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%A9%D7%99/ בית הספר הארצי לשיקום, שילוב והחלמה בבריאות הנפש] - באתר הקריה האקדמית אונו

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: בריאות הנפש
קטגוריה:שיקום פסיכיאטרי
קטגוריה:הקריה האקדמית אונו
__NOTOC__
פוליטיקה של ארגנטינה

הפוליטיקה הארגנטינאית כוללת תנועות, מפלגות וארגונים רבים. ארגנטינה היא מדינה המוגדרת בחוקתה כ"רפובליקה ייצוגית פדרלית". על פי החוקה צורת המשטר היא נשיאותית ונשיא המדינה הוא ראש המדינה וראש הממשלה בעת ובעונה אחת. סמכויות החקיקה נתונות בידיהם של נשיא המדינה ושני בתי הקונגרס הלאומיים (הבית העליון - הסנאט והבית התחתון - בית הנבחרים של ארגנטינה). מערכת המשפט זוכה לעצמאות ואינה תלויה בממשלה או בבתי החקיקה. בקונגרס של ארגנטינה מתקיימת מערכת רב-מפלגתית ובחירות מתקיימות בזמן קבוע.

==היסטוריה==
בעוד שמבחינה חוקתית מתנהלת ארגנטינה כרפובליקה דמוקרטית, הרי שמשנות ה-30 ולאורך השנים אירעו במדינה מספר הפיכות צבאיות אשר שיבשו את השלטון הדמוקרטי במדינה. משברים כלכליים שפרצו במדינה לאחר מלחמת העולם השנייה ולאחר כהונותיו של חואן פרון בתפקיד הנשיא גרמו לצבא להשתלט על המדינה ולהשליט בה משטרים צבאיים.

בשנת 1912 נחקק במדינה חוק 8871 המחייב את הגברים להצביע בבחירות חשאיות, וכתוצאה מכך נסללה הדרך להשתלבות המעמד הבינוני בממשלה והפחתת השליטה של האליטות. בשנת 1947, תחת נשיאותו של חואן פרון, הוכנס תיקון לחוק המחייבת גם את הנשים להצביע בבחירות.

כהונתו הדיקטטורית של הגנרל חורחה רפאל וידלה החלה בשנת 1976, אך בשנת 1982 ועל רקע הכישלון של ארגנטינה מול בריטניה במלחמת פוקלנד התערערה יציבות המשטר ושלטונו של ביניונה הסתיים בשנת 1983. באותה שנה התקיימו בחירות דמוקרטיות בהן זכה ראול אלפונסין ממפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי. בפני אלפונסין עמדו אתגרים משמעותיים בהם מרד בשורות הצבא ומשברים כלכליים. בשנת 1989 התפטר אלפונסין כשישה חודשים לפני תום הקדנציה שלו. בבחירות שהתקיימו לאחר מכן נבחר לנשיא קרלוס מנם מנהיג המפלגה הפרוניסטית ולאחר כהונה אחת יזם, בהסכמת ראול אלפונסין שהיה באותה העת מנהיג האופוזיציה, תיקון לחוקה שאיפשר לו להיבחר לנשיאות לקדנציה נוספת. מנם כיהן בנשיאות כעשור עד שנת 1999, ולאחר עשרות שנים של תהפוכות בשלטון היה מנם הנשיא הראשון שסיים את כהונתו כנשיא בצורה מסודרת והעביר אותו לפרננדו דה לה רואה שנבחר באופן דמוקרטי.

דה לה רואה התפטר ב-21 בדצמבר 2001 מתפקידו בעקבות המהומות שפרצו במדינה עקב המשבר הכלכלי הקשה ששרר אז בארגנטינה. בתקופה לאחר מכן כיהנו בתוך תקופה קצרה של 15 ימים 4 נשיאים זמניים עד שהקונגרס מינה את אדוארדו דואלדה מהמפלגה הפרוניסטית. בעקבות הפגנות ענק שהתקיימו נגדו החליט דואלדה לקיים בחירות לנשיאות. בבחירות זכה נסטור קירשנר שהחל בתפקידו במאי 2003. בבחירות שהתקיימו לאחר תום הקדנציה שלו באוקטובר 2007 זכתה אשתו כריסטינה פרננדס דה קירשנר בנשיאות.

ב-10 בדצמבר 2019, אלברטו פרננדס מהמפלגה החוסטיסיאליסטית (שרצה תחת הסיעה "החזית של כולם") נכנס לתפקידו כנשיא, לאחר שהביס את יריבו מאוריסיו מאקרי בבחירות הכלליות של 2019.

ב-14 בנובמבר 2021, קואליציית המרכז-שמאל של סיעת השלטון הפרוניסטית בארגנטינה, "החזית של כולם", הפסידה את הרוב בבית הנבחרים בפעם הראשונה מזה 40 שנה, בבחירות של 2021. ניצחון סיעת המרכז-ימין "ביחד לשינוי" משמעותו שנתיים קשות לנשיא המכהן אלברטו פרננדס, שגם הפסיד את שליטתו המוחלטת בסנאט (35 סנאטורים מתוך 72), מה שיקשה עליו לקדם תהליכים, גם במערכת המשפטית. זה גם יאלץ אותו לנהל משא ומתן עם האופוזיציה על כל הצעת חוק שהוא ישלח לבתי המחוקקים.<ref></ref><ref></ref>

==מפלגות פוליטיות בארגנטינה==

שתי המפלגות הגדולות בארגנטינה הן המפלגה החוסטיסיאליסטית, אשר דוגלת בהשקפה הפרוניסטית שפיתח חואן פרון בשנות ה-40, ומפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי שנוסדה בשנת 1981.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
בלינג רינג

בלינג רינג (באנגלית: The Bling Ring) הוא סרט קולנוע מסוגת פשע/דרמה בבימויה וכתיבתה של סופיה קופולה. בסרט משחקים אמה ווטסון, טאיסה פרמיגה, לזלי מאן, ישראל ברוסארד וקייטי צ'אנג. צילום הסרט החל במרץ 2012. הסרט יצא לאקרנים ב-14 ביוני 2013.

==עלילה==
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי. קבוצה של מתבגרים בשם "The Bling Ring" מאתרים את בתיהם של ידוענים במטרה לשדוד אותם כאשר הם נעדרים משם. בין הידוענים הנשדדים פריס הילטון, לינדזי לוהן ואורלנדו בלום.

==צוות שחקנים==
* אמה ווטסון - ניקי
* טאיסה פרמיגה - סם
* קייטי צ'אנג - רבקה
*ישראל ברוסארד - מארק
* קלייר פיסטר - קלואי
* קארלוס מירנדה - רוב
* לזלי מאן - אמה של ניקי
* ארין דניאלס - שאנון
* הלסטון סייג' - אמנדה
* גאווין רוזדייל - ריקי
* סטיסי אדווארדס - דבי

==הפקה==
צילומי הסרט החלו במרץ 2012 בלוס אנג'לס קליפורניה. פריס הילטון שבמציאות נשדדה מ-"The Bling Ring" הסכימה להשתתף בסרט בהופעת קמע. קירסטן דנסט וגאווין רוזדייל צפוים לשחק בסרט בתפקיד משני. חלק מסצנות הסרט מצולמות בבתיהם המקורים של הידוענים שנשדדו.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 
* 
* יעל שוב, [http://digital.timeout.co.il/ActiveMagazine/getBook.asp?Path=TOM/2013/06/26&page=136&Language=Hebrew&Hebrew=1 ביקורת על "בלינג רינג"], באתר Time Out תל אביב, 27 ביוני 2013

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי קומדיית פשע
קטגוריה:סרטי סופיה קופולה

קטגוריה:סרטים יפניים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
Advanced Access Content System

מערכת תוכן הגישה המתקדמת (AACS) היא תקן להפצת תוכן וניהול זכויות דיגיטלי (DRM), שנועד להגביל את הגישה והעתקה להתקני מדיה אופטיים מתקדמים. מסמך המפרט לתקן פורסם לראשונה באפריל 2005 והתקן כבר אומץ כתוכנית הגבלת הגישה לHD-DVD ו-Blu-ray Disc) BD). הוא פותח על ידי קבוצת חברות מתחום המדיה והטכנולוגיה: דיסני, אינטל, מיקרוסופט, פנסוניק, אחים וורנר, IBM, טושיבה וסוני. מאז שהתקן הופיע במכשירים בשנת 2006, מספר מפתחות פענוח של AACS חולצו מנגני תוכנות בעלי הגנה חלשה ופורסמו באינטרנט, ובכך זה איפשר לתוכנות ללא רישיון לפענח תקן זה.

AACS decryption process

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

קטגוריה:תקנים בתחום המחשוב
אושפול

אושפול (בליטאית: Užpaliai, אוּז'פָּאליַאי) היא עיירה במחוז אוטנה בליטא, השוכנת על שתי גדותיו של "הנהר הקדוש" (Šventoji).

שמה של העיירה בליטאית קשור לאדמות רוויות מים. בעיירה עומדים כנסיית השילוש שנבנתה ב-1898, כנסייה אורתודוקסית בה נבנה ב-1872 מגדל פעמון, וכן פסלו של פלוריאן הקדוש. כמו כן יש בעיירה ספרייה, אולם התעמלות, טחנת מים ושני מוזיאונים. העיירה ידועה בתעשיית הפשתן שלה.

יישוב במקום בו עומדת אושפול מוזכר במקורות מהמאה ה-14. העיירה עצמה הוקמה במאה ה-16 ונשלטה על ידי אצולה מקומית. באותה תקופה נבנתה בה כנסייה. בהתקוממויות נגד השלטון הרוסי, בשנים 1831 ו-1863, נפגעה העיירה קשות. בשרפה גדולה ב-1932 עלו באש מרבית בתי העיירה.

==יהודי אושפול==
יישוב יהודי התקיים באושפול כבר ב-1765, אז נרשמו בה 109 יהודים משלמי מס גולגולת. בהמשך היו יהודי אושפול רובה המוחלט של אוכלוסיית העיירה: בשנת 1847 נמנו בה 515 יהודים, ובשנת 1897 נמנו בה 691 יהודים, מתוך אוכלוסייה כוללת של 740 נפש.

בין מלחמות העולם חיו בעיירה למעלה מ-500 יהודים, כשליש מתושביה. הם התפרנסו ממסחר זעיר, ממלאכה ומחקלאות, ורבים מהם היו ציונים. מרבני העיירה: הרב נפתלי הרץ קלצקין (תקפ"ג-תרנ"ד), בנו הרב אליהו קלצקין נולד בהיותו באושפול; והרב ישראל משה הלברשטט (נפטר תרל"ב).

עם סיפוח ליטא לברית המועצות ב-1940 נסגרו המוסדות והארגונים היהודיים בעיירה.

===בשואה===
לאחר כניסת הגרמנים לעיירה ביוני 1941, הוקם בה גטו אליו צוו לעבור יהודי המקום. יהודי הגטו סבלו בתחילה ממעשי ביזה, אונס ורצח.

ב-29 באוגוסט 1941 הובלו יהודי הגטו לעיר המחוז אוטנה, ושם נרצחו בידי ליטאים בקרבת יער ראשה, יחד עם יהודים נוספים מהאזור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 'אושפול (אוז'פאליאי), מחוז אוטיאן', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 286 טור 1 (, תמונה 1488).
** על השמדת יהודי אושפול: שם, כרך ד, עמ' 242 (שם, תמונה 1945)
* 

קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:ליטא: עיירות
קטגוריה:מחוז אוטנה 
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ארסינואי השלישית

ארסינואי (ארסינואה) השלישית (ביוונית עתיקה: Ἀρσινόη; 246 או 245 – 204 לפנה"ס), נודעה גם בשם "פילופטור" – אוהבת האב, הייתה מלכה מצרית מבית תלמי, בתו של תלמי השלישי ואשתו ואחותו של תלמי הרביעי, אשר שלטה במצרים בין השנים 220-204 לפנה"ס.

בסוף אוקטובר או בתחילת נובמבר של שנת 220 לפנה"ס נישאה למלך תלמי הרביעי, אחיה מאב ומאם, ולקחה תפקיד פעיל בשלטון. באותה עת היה האיש החזק בחצר המלכות באלכסנדריה השר סוסיביוס (Sosibius), יליד אלכסנדריה אשר פרש את חסותו על המלך הצעיר. סוסביוס לא התנגד למעורבותה של ארסינואי בשלטון, ובהשפעתו ערך תלמי חיסול נרחב בקרב משפחתם הקרובה והרג את אחיהם מאגאס ואת אחותם ברניקי.

ארסינואי לקחה חלק פעיל, כאמור, בהנהגה, ורכבה עם בעלה בראש כוחות הרגלים והפרשים בקרב רפיח שהתקיים ב-22 ביוני 217 לפנה"ס בין תלמי הרביעי לאנטיוכוס השלישי על השליטה בקוילה-סוריה. בקרב ניצח תלמי את אנטיוכוס וכבש מידיו את קוילה-סוריה.

בשנת 210 לפנה"ס ילדה ארסינואי לתלמי הרביעי את בנם תלמי, לימים המלך תלמי החמישי.

בשנת 206 לפנה"ס פרץ מרד נגד תלמי הרביעי בשל ההתדרדרות במצב הכלכלי במצרים, עקב הבזבזנות של החצר וההוצאות הגדולות של המלחמות. הוא נרצח בשנת 204 בידי השר סוסיביוס, וארסינואי נרצחה זמן קצר אחריו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית תלמי
קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
ירחמיאל ישראל יצחק דומב

הרב ירחמיאל ישראל יצחק דומב (דאמב, תרע"ה, 1915 - כ"ט באדר תשע"ג, 11 במרץ 2013) היה ממנהיגי נטורי קרתא, תושב לונדון. הוא היה מעורב בפרשת חטיפת הילד יוסל'ה שוחמכר. בצעירותו היה הרב העיירה יבלונה שבפולין.

==ביוגרפיה==
נולד ביבלונה שבפולין לרב יעקב שכנא דומב, רב העיר וחסיד סטריקוב. נקרא על שם האדמו"ר מחסידות אלכסנדר, הרב ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר. למד בישיבת חכמי לובלין אצל הרב מאיר שפירא. היה תלמיד מובהק של משגיח הישיבה, הרב שמעון מזליחוב, הוא סולק מהישיבה במסגרת המאבק בין תומכי ר' שימעל'ה ומתנגדיו. לאחר מכן למד בישיבת כנסת בית יצחק של הרב ברוך בר ליבוביץ', גם משם הוא סולק לאחר שדיבר דברי קנאות. לאחר פטירת אביו מונה לממלא מקומו ברבנות יבלונה.

לאחר מלחמת העולם השנייה היגר ללונדון, שם התעשר ממסחר בתכשיטים. היה מעורב שם בפרשת יוסל'ה שוחמכר.

היה אחד ממורי דרכם של נטורי קרתא. נהג לתקוף את רבני אגודת ישראל וטען שאינם מבטאים את דעת התורה, עם זאת, שמר על קשרים חמים עם רבי אברהם לנדא, האדמו"ר מסטריקוב, החסידות אליה השתייך לפני המלחמה. תקף גם את ראשי העדה החרדית ורבניה (מלבד רבי יואל מסאטמר, שאותו העריץ על אף שהתנגד לחלק מדעותיו, כגון אי הוראת איסור על השתתפות בבחירות מקומיות). הוא טען כי קנאותם מזויפת. בשל התקפותיו נגד רבני העדה, הוחרם על ידה. טען שתנועת החסידות אינה רלוונטית לאחר שרוב האדמו"רים והחסידים פנו לאגודת ישראל, ולעומת זאת קנאי ירושלים, משתייכים לעדת הפרושים. נהג לבקר בישראל, בפרט לקראת בחירות, ומסר דרשות נגד השתתפות בבחירות ושיתוף פעולה עם מוסדות המדינה.

התנגד בתוקף לפגישות עם אויבי מדינת ישראל, בטענה שבעוד הוא מתנגד לרעיון הציוני, הם מתנגדים לקיומם של היהודים. קהילת נטורי קרתא בירושלים התפלגה לשניים - פלג "תורה ויראה" שבראשותו, ופלג "אוהל שרה" שחלקו מצדד במפגשים עם ערבים.

מסר מדי שבוע שיעור בחומש עם רש"י. השיעור נמשך שעות והקיף גם ענייני קנאות. עסק רבות גם בתורת המהר"ל והרמח"ל.

הוא עסק רבות בלימוד סדר קדשים וסדר טהרות. בפירוש "סייעתא דשמיא" על משניות זבחים מובאים מחידושיו.

מודעת אבל על פטירת הרב ירחמיאל ישראל יצחק דומב

הוציא לאור את ספרו של רבו, הרב שמעון מזליחוב, נהרי אש.

לרב דומב שני בנים ושתי בנות. בניו, הרב שמעון והרב יעקב דוד מכהנים במשרות רבניות בלונדון.

==ספריו==
*פירוש על שיר השירים
*קונטרס שב דנחמתא - מאמרים על שבע דנחמתא
*[https://www.yhe.center/afterthecatastrophe עת ניסיון] - השקפה וקנאות
*העתקות - השקפה וקנאות
בנוסף פרסם מאמרים בכתבי עת ובעלונים של נטורי קרתא (כגון ב"החומה").

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bhol.co.il/Article.aspx?id=52029&cat=6 מנהיג 'נטורי קרתא' נפטר בגיל 98 בלונדון • סיפור חייו], באתר בחדרי חרדים.
* [http://he.scribd.com/doc/129972375/III-Domb-s-letter-to-the-Voideslover-Rov-in-1949 מכתב ממנו] לרבי ישכר בער רוטנברג מודיסלב ובו רשמי ביקורו בישראל כהשוואת תל אביב לניו יורק והולנד, התקפות נגד פאג"י, רבי מרדכי מבילגוריי, יצחק מאיר לוין ועוד.
* [http://www.youtube.com/watch?v=1QfgvDXsDds&feature=youtu.be ריאיון עם הרולד קנר], באתר יוטיוב. 
* 

קטגוריה:חסידי סטריקוב
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:נטורי קרתא: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חכמי לובלין
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2013
לימוזינה אקספרס

לימוזינה אקספרס הוא הרכב אלקטרו פופ-רוק ישראלי.

== היסטוריה ==
ההרכב הוקם בשנת 2006 על ידי מייקל בנסון. בשנת 2007 פגש מייקל את DJ אסף אלמוג (כיום ידוע בשם DJ ASYA) והשניים החלו לעבוד ביחד. בשנת 2008 הצטרף לפרויקט אבנר חודורוב. בשנת 2009 יצא האלבום הראשון של לימוזינה בניהולו של שוקי וייס בחברת פונוקול. האלבום הורכב מחומר מקורי באנגלית וכמה גרסאות לשירים בעברית, בהן גם חידושים לשירי להקת משינה.

ההרכב כלל את שי ברוך ואיריס בנסון והופיע תחילה במועדונים קטנים. בניסיון להמשיך ולהתפתח הצטרפו להופעות הזמרת אודליה אילוז-אלמוג והגיטריסט נאור דיין, שגם השתתפו באלבום. ההרכב הגיע למקומות רבים כמו הזאפה, מועדון 8, רידינג 3, האנגר 11, איניגו מונטויה ועוד.

בשנת 2010 נפגשו מייקל ואבנר עם יניב גולד DJ, יוצר ומפיק, המוכר בשם אוניקס. ההכרות נוצרה לראשונה דרך הפייסבוק. שלושתם החלו לעבוד על מופע חדש הכולל גרסאות כיסוי בעברית ובאנגלית בעיקר משנות ה-80 וה-90 וגם על חומר מקורי. הם החלו לשתף פעולה עם יוצרי מוזיקה אלקטרונית ישראלים שגם מוכרים ברחבי העולם כדוגמת, אבי אלגרנטי (Space Cat) גולן אהרוני (sub6) בניסיון ליצור סאונד חדש להרכב.

ההרכב יצא לראשונה להופעה בחו"ל, בקאן, במסגרת פסטיבל תוכניות טלוויזיה. כשחזרו מקאן עבר ההרכב שינוי כששי ברוך, איריס בנסון, אודליה אלמוג ונאור דיין עזבו. מיי פיינגולד צורפה כזמרת. ינאי אסיף החל לנהל ולשווק את ההרכב ובהמשך גם להופיע עם ההרכב. השם שונה ל"לימוזינה אקספרס". כמו כן החל להופיע עם ההרכב נגן כלי ההקשה ירון רוזנברג.

ב-2011 הוזמן ההרכב על ידי שוקי וויס להופיע כמופע פותח ללהקת Roxette לפני 18 אלף איש בגני התערוכה.
מיי, שהייתה בהריון בחודש התשיעי, הסכימה להופיע וישירות מהבמה נסעה לביה"ח ללדת את בתה.
מאז היא מופיעה באופן קבוע עם לימוזינה אקספרס.

בסוף 2011 יניב ועקנין הצטרף להרכב.

==חברי ההרכב==
* מיי פיינגולד – שירה
* מייקל בנסון – שירה, גיטרה בס, גיטרות
* אבנר חודורוב – קלידים, סקסופון, אקורדיון, שירה
* יניב וקנין – כלי הקשה
* אבי אלגרנטי / ינאי אסיף – DJ

===חברים לשעבר===
* אסף אלמוג (DJ ASYA) - תקלוט והפקה מוזיקלית
* אודליה אילוז אלמוג - שירה
* יניב גולד - תקלוט והפקה מוזיקלית

==דיסקוגרפיה==
* Limouzina (2009)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.haaretz.co.il/CM.shows_item_show,408,208,27993,.aspx לימוזינה אקספרס בהופעה], על הופעה של ההרכב באתר עכבר העיר
* 
* 
* [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=1025216 גם אתם תרימו את הידיים], באתר nana10

קטגוריה:הרכבי מוזיקה אלקטרונית ישראלים
קטגוריה:להקות פופ ישראליות
קטגוריה:להקות רוק ישראליות
דונאטס בניוניס

דונאטס בניוניס (בליטאית: Donatas Banionis; 28 באפריל 1924 - 4 בספטמבר 2014) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ליטאי.
היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1974) ופעמיים זכה בפרס ברית המועצות. בתקופת ליטא העצמאית זכה במספר עיטורים עבור פעילותו הציבורית ופעילותו לקידום התיאטרון בליטא. בהיותו אזרח ליטאי, קיבל בניוניס מהממשל הרוסי מספר עיטורים על קידום התרבות בתקופה הסובייטית.

==ביוגרפיה==
דונאטס בניוניס נולד בקובנו למשפחת פועלים. הוריו ראו את נטיית בנם לתיאטרון אך עמדו על כך שתחילה ירכוש מקצוע מעשי. דונאטס למד בבית הספר מקצועי ובמקביל השתתף בהצגות חובבים במסגרות שונות.

בשנת 1941 הוא התקבל לתיאטרון העירוני של העיר פנבז'יס שבליטא שהוקם זמן קצר לפני כן. בשנת 1944 הוא סיים בית הספר למשחק ליד התיאטרון והפך להיות שחקן מקצועי.

דונאטס בניוניס גילם יותר מ-100 תפקידים בהצגות תיאטרון. החל משנת 1980 הוא היה המנהל האמנותי של התיאטרון. בשנות ה-70 זכה התיאטרון בפנבז'יס לפופולריות רבה בעיקר הודות להשתתפותו של בניוניס בהצגותיו. לאחר שליטא זכתה לעצמאות, המשיך בניוניס להופיע בתיאטרון שלו בפנבז'יס, אך גם שיחק במספר סרטים שצולמו ברוסיה.

==קולנוע==
בסוף שנות ה-50 בניוניס החל לשחק בסרטי קולנוע מתוצרת מקומית אך ללא הצלחה. הסרט הראשון שזכה לפופולריות רבה היה סרט "אף אחד לא רצה למות" ( Никто не хотел умирать") על מאבקם של לאומנים ליטאים נגד השלטון הסובייטי בשנות ה-50 המוקדמות. בסרט זה הוא שיחק לצד השחקנית הלטבית, ויה ארטמנה. בשנות ה-60 הוא שיחק במספר סרטים בשפה הרוסית שצולמו במוסקבה וזכו להצלחה כלל-ארצית בברית המועצות. בשנת 1972 גילם בניוניס את התפקיד הראשי בסרט של אנדריי טרקובסקי "סולאריס" סרט זה זכה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע בקאן. 

בשנות ה-70 שיחק בניוניס במספר סרטים של במאים מגרמניה המזרחית.

בסך הכול השתתף בניוניס בכ-70 סרטים, האחרון שבהם צולם בשנת 2007. כיוון שלבניוניס היה מבטא זר, הוא דובב בכל הסרטים ברוסית על ידי שחקנים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ליטאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ליטאים
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:נפטרים ב-2014
היטל גלילי

היטל גלילי
היטל גלילי הוא שיטה קרטוגרפית (שיטת מיפוי) להעברת מידע גאוגרפי מגוף כדורי למשטח דו־ממדי (למשל מכדור הארץ למפת נייר).

שיטה זו יוצרת מהמשטח המיועד צורת גליל מסביב לגוף כדורי. העברת המידע מהכדור לגליל מתבצעת על ידי תאורה מתוך הגליל שמציגה את המידע על פני הגליל. המידע משורטט על פני המשטח, והמפה נוצרת כאשר הגליל נפרש. היטלים גליליים משמשים להצגת כדור הארץ כולו, ולא להצגת מידע מקומי. המידע הנמצא על הכדור בחלקים המשיקים לגליל יוצגו בצורה המהימנה ביותר וישמרו על כיוון, מרחק, קנה מידה, גודל ופרופורציה. המידע הנמצא על הכדור בקצוות הגליל יוצג בצורה מעוותת בפרמטרים הללו.

== סוגי היטלים גליליים ==
# היטל גלילי קונפורמי מרקטור – היטל זה יראה עיוותים ניכרים בקווי רוחב גבוהים (אזורי הקטבים)
# היטל גלילי מילר – קווי הרוחב משתנים ביחס של 4/5 ביחס להיטל מרקטור
# היטל גלילי שקול (אזורים שווים): היטל גל-פטרס, היטל ברמן, היטל למברט

==ראו גם==
* היטל (ייצוג גרפי)
* מחוון טיסו

==קישורים חיצוניים==

* [http://pubs.er.usgs.gov/publication/pp1453 אלבום היטלי מפות, נייר עבודה 1453 ב pdf, ג'ון פ. סניידר]

קטגוריה:קרטוגרפיה
לצ'ו

לצ'ו
לצ'ו (בהונגרית: Lecsó, בצכית וסלובקית Lečo, בפולנית Leczo ובגרמנית Letscho) או לֶצ'וֹ-הַק הוא תבשיל ירקות מהקלאסיקה ההונגרית, שדומה מאוד בהרכב ובצורת ההכנה לשקשוקה הצפון אפריקאית. ההבדל הבולט הוא שבמתכון הבסיסי אין ביצה. בגרסת הלצ'ו הכוללת ביצה, הביצה מקופלת (מקושקשת) פנימה בשונה משקשוקה, בה הביצה מתבשלת בשלמותה (עין). עוד תבשיל דומה הוא ל-Peperonata מהמטבח האיטלקי.

המתכון הבסיסי של לצ'ו מכיל בצל, עגבניות בשלות, פלפלים ירוקים בהירים (ולעיתים גם אדומים או צהובים), מלח ופפריקה, יש המוסיפים שום, או אזוב תרבותי. באזורים מסוימים בהונגריה מוסיפים ללצ'ו קותלי חזיר מטוגנים בשמן.

לעיתים מגישים את הלצ'ו על בסיס של אורז (Rizses lecsó), עם בצקניות (נוֹקֶדְלֶי), או אפילו לבדו, אבל בהונגריה הלצ'ו הוא לפעמים המנה העיקרית, כאשר לעיתים מוסיפים לו יין ונקניקיה הונגרית ([http://sausage.wikia.com/wiki/Lecsókolbász Lecsókolbász]).

באוסטריה הלצ'ו מוגש כתוספת לנקניקיות או בשר צלוי על הגריל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח ההונגרי
קטגוריה:מאכלי ביצים
קטגוריה:מאכלים לאומיים
תוספות חכמי אנגליה

תוספות חכמי אנגליה הוא חיבור של אחד מבעלי התוספות שהתגורר באנגליה.

==כתב יד==
כתב היד נמצא בספריית הפלטינה שבפארמה, איטליה. עורך הקטלוג (דה רוססי) ציין את כתב היד כספר מצוות קטן, ספרו המפורסם של רבי יצחק מקורביל. עקב כך כתב יד זה לא משך את העין שנים רבות. בשנות ה-70 התגלה כתב יד זה והחלו להדפיס מתוכו במהדורות דפוס. בכתב היד נמצאים חידושים למסכתות ברכות, מגילה, ביצה, פסחים, עבודה זרה, גיטין, סנהדרין, נדה, בבא מציעא וקידושין. בכתב היד מצוין מראה מקום לחידושיו במסכת כתובות, ראייה שחיבר וליקט חידושים על מסכתות נוספות.

כתבי היד יצאו לאור במשך שנות ה-70 על ידי מכון ירושלים.

==זהות המחבר==
זהות המחבר ומקום מגוריו עלומה. הוא מזכיר חידושים מאביו, מגיסו ר' אהרן ומחבריו ר' אברהם, ר' יצחק ור' ישראל אבל מלבד זאת אין בחיבור פרטים ביוגרפיים נוספים עליו.

==בעלי התוספות המובאים בחיבור==
כדרך כל חיבורי התוספות המחבר ליקט פירושים מבעלי תוספות וראשונים שונים כמו רבי שמעיה, ריב"ן, רבנו תם, רשב"ם, ר"י הזקן, מקובץ "שיטת אייברא" ומקובצי אביו וגיסו. 

בעלי תוספות מאנגליה המובאים הם: הרב משה בן יום טוב מלונדריש (בעל הספר "תוספת אלפסי" על הרי"ף) ובניו הרב אליהו מלונדריש והרב ברכיה מניקולא, הרב מאיר בן אליהו מניקול, הרב יוסף מניקול, הרב מאיר מלונדריש, הגאון מנורהטון ועוד.

המחבר מביא גם מקובץ לויי"ה, קובץ תוספות עלום שם. גם בלויי"ה מופיעים חכמי אנגליה אך אין הוכחות שמחברו היה מחכמי אנגליה.

==אודות החיבור==
החיבור, כשאר פירושי הראשונים, עוסק בעיקר בפשט הסוגיות. המחבר מתמקד בעיקר בדברי רש"י ומדקדק בלשונו הקצרה. בחיבור מובאים פסקי הלכה רבים, בין היתר במסכת ברכות בפרק כיצד מברכין מובאים פסקי הלכה על ברכות הנהנין.

ככל חיבורי התוספות, הוא מעתיק מבעלי תוספות אחרים, וישנן הקבלות רבות לתוספות שונים. עם זאת ישנם שינויי לשון רבים מחיבורים אחרים, אשר לעיתים המשפיעים על פרשנות הדברים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?147543 הקדמת תוספות חכמי אנגליה למסכת ברכות] מאת העורך, יצחק לייב בלאו, באתר אוצר החכמה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פירושי התלמוד
קטגוריה:בעלי התוספות
קטגוריה:יהדות בריטניה
קטגוריה:ספרות הראשונים
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
קטגוריה:חכמי אנגליה
עמינדב פרי

עמינדב פרי (עמי פרלין, 15 ביוני 1918 – 17 בינואר 1990) היה קצין בצה"ל בדרגת סגן-אלוף. שירת כדובר צה"ל וכמפקד יחידה 515.

==ביוגרפיה==

עמינדב פרי נולד בתל אביב, דור שביעי בארץ מצד אמו. התחנך בבית הספר הריאלי בחיפה. לאחר סיום לימודיו החל ללמוד באוניברסיטה בבריטניה אך חזר לארץ והתגייס לארגון ההגנה. בימי מלחמת העולם השנייה התגייס ל, שבמסגרתו עבר קורס קצינים. לקראת סוף המלחמה ומיד לאחריה היה פעיל במבצעי ההעפלה, בהברחת פליטי שואה לארץ ובקליטתם בה. עם הקמת המדינה התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבת אלכסנדרוני. היה ממקימי חיל המודיעין.

בשנת 1952 נתמנה פרי לדובר צה"ל בדרגת סגן-אלוף. שורה של אירועים מרכזיים אפיינו את תקופת כהונתו כדובר צה"ל. הבולט שבהם היה התפטרותו של הרמטכ"ל, רב-אלוף יגאל ידין, מתפקידו בדצמבר 1952, לאחר שלוש שנים בתפקיד. ידין התפטר בעקבות חילוקי דעות עם ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון סביב קיצוצים בתקציב הביטחון, שהיו אמורים להביא לפיטורים של אנשי צבא הקבע ולצמצום ניכר ברכש ובאימונים.

אירוע בולט אחר בתקופת כהונתו היה הקמתו של משמר הגבול (בשנת 1953) שבראשיתו היה מורכב מחיילי צה"ל שביצעו את תפקידם בכפיפות למשטרת ישראל. בתקופת כהונתו גם נקבעו נוהלי ההלוויות הצבאיות, המשמשים את צה"ל במרוצת השנים. הנהיג מדיניות תקשורתית פתוחה וזכה להערכה רבה בקרב העיתונאים.

פרי פעל במסגרת תפקידו הן כדובר הצבא והן כדוברו האישי של הרמטכ"ל, תחילה של רב-אלוף יגאל ידין ולאחר מכן של מחליפו, רב-אלוף מרדכי מקלף.

פרי סיים את תפקידו כדובר צה"ל ביולי 1953. לאחר סיום תפקידו כדובר צה"ל מילא תפקידים שונים בחיל המודיעין, ובהם מפקד יחידה 515, לימים יחידה 8200. בשנת 1959 נתמנה לנספח צה"ל באיטליה, שווייץ ויוגוסלביה. בשנת 1961, עם סיום שליחותו, השתחרר מצה"ל.

מברק צל"ש של עמינדב פרי בשנת 1958 כמפקד יחידה 515

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:דוברי צה"ל
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי יחידה 8200
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים באיטליה
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
היסטספס

וישטספה (Vishtaspa; נולד סביב 570 לפנה"ס) הידוע בשמו היווני היסטספס (Ὑστάσπης / Hystaspes) היה אחשדרפן פרסי האחראי על באקטריה (Bactria) ועל פרסיס (Persis), ואביו של דריווש הראשון (מלך פרס לאחר כנבוזי השני).

כבנו של ארסמס , היה היסטספס חבר בית המלוכה האחמני. הוא היה הנציב של פרסיס תחת שלטונו של כנבוזי השני וכנראה גם תחת שלטונו של כורש הגדול. הוא ליווה את כורש במסעו נגד מסגתה (Massagetae), אך נשלח חזרה לפרסיס. שם נדרש להשגיח על דריווש בכורו, שכורש חשש כי הוא עומד למרוד בו בעקבות חלום שחלם.

חוץ מדריווש, היו להיסטספס שלושה בנים נוספים, ארטבנוס (Artabanus), ארטנס (Artanes), וארטפרנס (Artaphernes), ובת.

ההיסטוריון הרומי אמיאנוס מארקלינוס הכתיר אותו כראש המאגים שהיו מאמיני הזורואסטריות. הוא גם תיאר כיצד למד בהודו תחת הברהמינים.

שמו של היסטספס אף מופיע ב-כתובת גנג'נאמה בפרספוליס.

==לקריאה נוספת==
* [http://quod.lib.umich.edu/m/moa/ACL3129.0002.001/555 היסטפס] במילון הביוגרפיות והמיתולוגיות היווניות והרומיות של ויליאם סמית

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:כורש הגדול
קטגוריה:אחשדרפנים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
מריה תרסה רמירס

מריה תרסה רמירס גומס (בספרדית: María Teresa Ramírez Gómez; נולדה ב-15 באוגוסט 1954) היא שחיינית מקסיקנית בעבר. בעלת מדליית ארד אולימפית. יחד עם פליפה מוניוס היו לשני השחיינים המקסיקנים היחידים שזכו במדליות אולימפיות.

== ביוגרפיה ==
רמירס נולדה במקסיקו סיטי. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל 5 וכבר בשנת 1961 החלה להופיע בקונצרטים, במשך 7 שנים. היא התאמנה בשחייה בהדרכת ארמנדו גרסיה.

במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסן חואן שבפוארטו ריקו בשנת 1966 זכתה רמירס ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (5:06.2 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר (1:12.9 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:40.2 דקות).

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג שבקנדה בשנת 1967 סיימה רמירס פעמיים במקום חמישי במשחה חופשי ובגב.

===מדליית ארד אולימפית===
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה רמירס במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:38.5 דקות, אחרי דבי מאייר שקבעה שיא אולימפי חדש של 9:24.0 דקות ופם קרוז (9:35.7 דקות), שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:42.2 דקות, במקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:17.5 דקות, במקום 12 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.9 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 1:03.5 דקות ובמקום 12 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:51.0 דקות, כשחיינית אחרונה היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:02.8 דקות.

===מלכת הבריכה===
במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בפנמה סיטי שבפנמה בשנת 1970 הייתה רמירס כוכבת תחרויות השחייה וכונתה "מלכת הבריכה" ("Reina de la Natación") לאחר שזכתה ב-11 מדליות, מהן 8 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי (1:02.8 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי (2:16.3 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי (9:48.8 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:12.7 דקות), במשחה ל-200 מטר גב (2:36.2 דקות), במשחה ל-100 מטר פרפר (1:09.8 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:21.4 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:50.0 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר (2:34.1 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי (4:44.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:37.5 דקות).

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי שבקולומביה בשנת 1971 זכתה רמירס בשתי מדליות ארד, במשחה ל-800 מטר חפשי (9:44.32 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:45.18 דקות).

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה רמירס במקום 12 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:25.09 דקות, במקום 16 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:39.14 דקות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:27.47 דקות, במקום 17 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:14.95 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 1:01.79 ובמקום 16 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:49.23 דקות, היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:09.63 דקות.

לאחר פרישתה משחייה תחרותית קיבלה רמירס תואר במדע המדינה ובמינהל ציבורי.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות חופשי
קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:שחייניות פרפר
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:שחייניות מקסיקניות
קטגוריה:ילידות 1954
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית: שחייה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית ממקסיקו
מיכאיל רודזיאנקו

מיכאיל רודזיאנקו בשנת 1914
מיכאיל רודזיאנקו (ברוסית: Михаил Владимирович Родзянко; 9 בפברואר (הלוח היוליאני, 21 בפברואר הלוח הגרגוריאני) 1859 - 24 בינואר 1924) פוליטיקאי רוסי, ממנהיגי ברית 17 באוקטובר, יושב ראש הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית בשנים 1911-1917.

==ביוגרפיה==
מיכאיל רודזיאנקו נולד באחוזה משפחתית בגוברניית יקטרינוסלב (היום מחוז דניפרופטרובסק שבאוקראינה) למשפחת בעלי אדמות עשירה ממוצא אוקראיני. אביו היה קולונל בגמלאות. בשנת 1877 רודזיאנקו סיים לימודים בבית הספר צבאי יוקרתי בסנקט פטרבורג והחל לשרת בחיל הפרשים. בשנת 1882 הוא סיים את שרותו הצבאי וחזר לאחוזה משפחתית. רודזיאנקו כיהן במספר תפקידים ציבוריים בוגברניה. בשנת 1906 הוא התמנה לחבר של המועצה המדינית.

רודזיאנקו היה בין מייסדי ומנהיגי ברית 17 באוקטובר. במרץ 1911 הוא נבחר ליושב ראש הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1917.

עם תחילת מלחמת העולם הראשונה רודזיאנקו תמך בהשתתפות המדינה במלחמה. בשנת 1915 הוא נסע לשטח גליציה שנכבש באותה תקופה. הוא פעל לריכוז כול הכוחות במאמץ המלחמתי. רודזיאנקו היה בין מתנגדי גריגורי רספוטין וניסה לשכנע את הצאר להתרחק ממנו, אך ללא הצלחה.

בהיותו מנהיג הדומה היה לו חלק פעיל במהפכת פברואר. הוא היה יושב ראש הוועד הזמני של הדומה והיה שותף לשיחות עם סובייט פטרוגרד וניקולאי השני, קיסר רוסיה בהקשר לסיום כהונתו כצאר. רודזיאנקו היה בדעה שבמקום ניקולאי השני יש למנות את בנו לצאר, אך דבר לא היה ריאלי. למרות התפקיד המרכזי שהיה לרודזיאנקו במהפכה הוא לא נכלל בממשלה שהוקמה לאחר המהפכה והשפעתו על הפוליטיקה הרוסית ירד בהדרגה. תומכי המונארכיה האשימו אותו בכך שהוא תמך במהפכה וגרם לצאר להתפטר מהתפקיד. במהלך פרשת קורנילוב רודזיאנקו תמך בפעילותו, אך כאשר הניסיון להפיכה שלטונית נכשל הודיע שלא היה לו שום קשר עם הנושא. בכל התקופה לאחר מהפכת פברואר רודזיאנו תמך בהמשך השתתפות רוסיה במלחמת העולם הראשונה.

במהלך מהפכת אוקטובר הוא היה בפטרוגרד וניסה לארגן הגנת ממשלת המעבר הרוסית אך נכשל. זמן קצר לאחר המהפכה רודזיאנקו עבר לאזור דון והצטרף ללאוור קורנילוב ולאנטון דניקין. בהיותו באזור הוא ניסה לארגן אספה של חברי הדומה מכינוסים שונים אך לא קיבל תמיכה מצד הממשל המקומי.

בשנת 1920 רודזיאנקו היגר לממלכת יוגוסלביה. בהיותו בגלות סבל מהתנקלויות של תומכי המונארכיה שהיו מאשימים אותו בקריסת האימפריה. הוא נפטר בשנת 1924 ונטמן בבלגרד.

בהיותו ביוגוסלביה הוא כתב ספר "קריסת האימפריה" בה תיאר את המהלכים הפוליטיים להם היה שותף.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יושבי ראש הדומה הממלכתית
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1859

קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1924
חנה ואחיותיה

חנה ואחיותיה (באנגלית: Hannah and Her Sisters) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית בבימויו של וודי אלן. בסרט משחקים מיה פארו, ברברה הרשי, דיאן ויסט, מייקל קיין ווודי אלן.

במשך זמן רב נחשב הסרט למכניס ביותר של אלן, אפילו יותר מסרטים כמו "הרומן שלי עם אנני" (1977) ו"מנהטן" (1979). אולם השיא נשבר על ידי הסרט "חצות בפריס" (2011) שהכניס כ-150 מיליון דולר ברחבי העולם.

הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר; התסריט המקורי הטוב ביותר לאלן, שחקן המשנה הטוב ביותר לקיין ושחקנית המשנה הטובה ביותר לויסט. בנוסף הסרט היה מועמד לעוד ארבעה פרסים נוספים. הסרט הפך לסרט הראשון מאז הסרט "ג'וליה" (1977) והאחרון עד הסרט "פייטר" (2010) שזכה בשתי הקטגוריות לשחקני המשנה.

==עלילה==
הסרט מגולל את סיפורן של שלוש אחיות במשך כשנתיים. חנה (מיה פארו) היא האחות המסודרת ביותר מבין השלוש. היא נשואה לאליוט (מייקל קיין) המאוהב בסתר באחותה, לי (ברברה הרשי). לי חייה בחברת פדריק (מקס פון סידוב), צייר מתבודד. מאוחר יותר היא מתוודעת לחיזוריו של אליוט ונענית לו. הולי (דיאן ויסט) היא נרקומנית לשעבר המנסה את מזלה ללא הצלחה במשחק. היא יצאה בעבר עם בעלה לשעבר של חנה, מיקי סאקס (וודי אלן).

במשך הסרט נפרשות מערכות היחסים בין האחיות. בסוף הסרט, חנה ואליוט נשארים כזוג ללא ידיעתה של חנה על הבגידה של אליוט ולי. מיקי, שעבר מסע לחיפוש אלוהים מתחתן עם הולי שהחליטה לעסוק בכתיבה. לי התחתנה עם מרצה שהיא פגשה באוניברסיטת קולומביה.

==צוות שחקנים==

==קבלה==
===הכנסות===
הסרט יצא לאקרנים ב-7 בפברואר 1986 ב-54 אולמות קולנוע והכניס כ-1,265,826 דולר בסוף השבוע להוצאתו. ב-14 במרץ הקרנות הסרט התרחבו ל-761 אולמות קולנוע. הסרט הכניס בארצות הברית 40,084,041 דולר והפך לאחד הסרטים המכניסים ביותר של וודי אלן.

הסרט יצא לאור בהפצה לא מוגבלת בפסטיבל הקולנוע בקאן 1986.

===ביקורות===
הסרט זכה לביקורות מהללות. הוא דורג עם ציון של 93% באתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 42 ביקורות. האתר "מטֵקריטיק" דירג את הסרט עם ציון של 90 מתוך 100. רבים מהמבקרים דירגו את הסרט כטוב ביותר לשנת 1986.

הסרט היה מועמד לרשימות מאה שנים... מאה סרטים, מאה שנים... מאה קומדיות ומאה שנים... מאה תשוקות של מכון הסרטים האמריקאי.

===פרסים ומועמדויות===

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי וודי אלן
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט קומדיה או מוזיקלי הטוב ביותר
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטים על אחיות
קטגוריה:סרטי מייקל קיין
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס