OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אנסטסיה ירמקובה

אנסטסיה ירמקובה (ברוסית: Анастаси́я Никола́евна Ермако́ва; נולדה ב-8 באפריל 1983) היא שחיינית צורנית רוסייה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 8 מדליות זהב.

== ביוגרפיה ==
אנסטסיה ירמקובה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה ללמוד ריקוד אך עוד לפני תחילת לימודי בית הספר עברה לשחייה. בשנת 2000 היא נכללה בנבחרת ארצה וזכתה במדליית זהב באליפות אירופה. בשנת 2001 ירמקובה זכתה במדליית זהב באליפות העולם. בתחרויות זוגות היא התחרה לצד אנסטסיה דוידובה.

באתונה 2004 השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים וסיימה במקום הראשון בתחרות הקבוצתית ובתחרות זוגות.

לאחר אולימפיאדת 2008 ירמקובה עזבה את הספורט התחרותי. היא מתגוררת באיטליה ועוסקת באימון בתחום התמחותה שחייה צורנית לרבות נבחרת איטליה.

===אלופת עולם===
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001, זכתה ירמקובה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. מאז ועד לשנת 2011 היא זכתה ב-8 מדליות זהב באליפויות העולם. בשנת 2003 ירמקובה זכתה במדליית כסף בתחרות אישית.

===אלופה אולימפית===
אנסטסיה ירמקובה השתתפה ב-2 אולימפיאדות ובכל פעם זכתה במדליות זהב בתחרות קבוצתית ובתחרות זוגות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייניות צורניות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אלופות עולם בשחייה צורנית
קטגוריה:שחייניות צורניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אלופות אולימפיות רוסיות: שחייה צורנית
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1983
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1983
הסנה הבוער (אנדרטה)

הסנה הבוער הוא פסל מאת הפסל דוד פלומבו שמשמש כאנדרטה לזכר חללי מערכות ישראל בכניסה לרחבת משכן הכנסת בירושלים.

==היסטוריה==
בראשית שנות החמישים עמדה על סדר היום של ההנצחה הרשמית במדינת ישראל תוכנית להקמת אנדרטת החייל האלמוני בקריית הממשלה בירושלים. הדבר היה חלק מתוכנית הקמת תשע אנדרטאות ממלכתיות לזכר מלחמת העצמאות- אחת בקריית הממשלה ועוד שמונה באתרי קרבות ברחבי הארץ. האנדרטה הייתה אמורה להיות מוצבת ברחבת מסדרים בין משכן הכנסת לבית הנשיא (שתוכנן במקור בקריית הממשלה). לבסוף הוחלט לחכות עם הקמת האנדרטה עד לסיום התכנון הסופי של האזור והתכנון ירד מסדר היום.

בשנת 1966 נחנך משכן הכנסת, דוד פלומבו (שתכנן גם את שערי הכניסה לכנסת) התבקש ותרם את פסלו "הסנה הבוער" למטרת הנצחת הנופלים במלחמת העצמאות. הפסל הוצב על בסיס אבני בזלת גדולות בכניסה לבניין. בשנת 1971, לאחר שנדחתה הצעתה של הפסלת בתיה לישנסקי להקמת אנדרטה לנופלים ברחבת הכנסת, הוחלט להסב את "הסנה הבוער" לאנדרטה לכלל הנופלים במערכות ישראל. בפסל הועלתה אש תמיד ונוספה לבסיסו אבן בהירה שעליה נחקקו המילים שלקוחות משירה של לאה גולדברג "העץ".

בשנות הצבתו בכניסה למשכן שימש להנחת זרים על ידי ראשי מדינות וראשי פרלמנטים זרים כשהם מלווים באנשי משמר הכנסת. דבר זה נהוג בעולם ביחס לאנדרטאות לחייל האלמוני. 

בשנת 2007 בוצע שיפוץ מקיף ברחבת הכנסת ו"הסנה הבוער" הוחלף באנדרטת אש תמיד חדשה בתכנון זליג סגל. הפסל עבר אל מחוץ לרחבת הכנסת והוא מוצב לצד שערי פלומבו מימין לכניסה החדשה לרחבה.

==לקריאה נוספת==
* אילנה שמיר, הנצחה וזיכרון: דרכה של החברה הישראלית בעיצוב נופי הזיכרון, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1996, עמ' 166–169.
==קישורים חיצוניים==

* [http://main.knesset.gov.il/About/Building/Pages/KnessetArt.aspx יצירות אמנות במשכן הכנסת] באתר הכנסת.
* [http://www.knesset.gov.il/birthday/photo.aspx?md=254 "הסנה הבוער"] באתר הכנסת, כולל תמונה ממקום הצבתו המקורי. 

קטגוריה:משכן הכנסת
קטגוריה:ירושלים: אנדרטאות למלחמת העצמאות
קטגוריה:ירושלים: אנדרטאות לזכר חללי מערכות ישראל
איוואן וינוגרדוב

איוואן וינוגרדוב (ברוסית: Ива́н Матве́евич Виногра́дов; 14 בספטמבר 1891 – 20 במרץ 1983) היה מתמטיקאי סובייטי ונמנה עם המתמטיקאים הסובייטים הבולטים. במשך 45 שנים הוא כיהן בתפקיד מנהל מכון למתמטיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. על תרומתו המדעית והציבורית וינוגרדוב קיבל פרס סטלין, פרס ברית המועצות, פרס לנין, 6 פעמים עיטור לנין, פעמיים תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים.

==ביוגרפיה==
איוואן וינוגרדוב נולד בכפר במחוז פסקוב למשפחת כומר. לאחר סיום בית הספר בשנת 1910 הוא התחיל את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג אותה סיים בשנת 1914. לאחר הלימודים הוא נשאר באוניברסיטה כהכנות לקריירה מדעית. בשנים 1918–1920 וינוגרדוב היה מלמד באוניברסיטת פרם ואוניברסיטת טומסק. בשנת 1920 חזר ללנינגרד והחל ללמד באוניברסיטה.

בשנת 1929 וינוגרדוב נבחר כחבר באקדמיה למדעים הסובייטית. בשנת 1934 כאשר הוקם מכון למתמטיקה ליד אקדמיה למדעים של ברית המועצות וינוגרדוב מונה למנהלו. בשנת 1940, בעקבות העברת המכון למוסקבה גם וינוגרדוב עבר לבירה. הוא כיהן בתפקיד זה עד מותו (למעט שנים 1941–1944).

וינוגרדוב התמחה בתורת המספרים, והוכיח גרסה מעט חלשה יותר של השערת גולדבך החלשה, (באופן מדויק יותר: הוא הוכיח שכל מספר אי זוגי גדול מספיק ניתן להצגה כסכום של שלושה מספרים ראשוניים, השערת גולדבך החלשה היא שכל מספר אי זוגי גדול מחמש ניתן להצגה בצורה זו. והיא הוכחה ב-2013 על ידי הרלד הלפגוט תוך שימוש בשיטות דומות לשל וינוגרדוב). בנוסף לכך הוא פרסם ספר לימוד בתורת המספרים שהודפס במספר רב של מהדורות. וינוגרדוב היה עורך ראשי של ירחון בתחום המתמטיקה. בסך הכל הוא פרסם כ-140 עבודות מדעיות.

בהיותו מנהל מכון למתמטיקה וינוגרדוב היה נחשב למנהיג הלא פורמלי של המתמטיקאים הסובייטיים. למרות שהוא כיהן בתפקיד ציבורי רם, וינוגרדוב לא היה חבר של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, דבר שהיה חריג מאוד בתקופתו. בשנת 1955 הוא חתם על עצומה נגד טרופים ליסנקו. לעומת זאת, הוא היה בעל דעות אנטישמיות. בתקופתו כמעט ולא היו מתמטיקאים יהודים בין עובדי המכון והוא גם הקשה בקידום יהודים באקדמיה למדעים. בשנות ה-70 הביקורת נגדו התחזקה. היו טענות שמאז צעירותו וינוגרדוב לא פרסם מחקרים מדעים משמעותיים ועוסק בתחום הניהול בלבד. למרות זאת, ובעקבות תמיכה חזקה של ראשי האקדמיה בשנת 1977 (כאשר הוא היה כבר בן 86) כהונתו בראש המכון למתמטיקה אושררה פעם נוספת.

וינוגרדוב לא היה נשוי והתגורר עם אחותו. במשך שנים הוא היה ביחסי ידידות עם מסטיסלב קלדיש ומיכאיל לברנטייב שאיתם התחיל את הקריירה המדעית.

וינוגרדוב נפטר בגיל 91 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Vinogradov.html קורות חייו]
* [http://www.museum.ru/M833 מוזיאון לזכרו של וינוגרדוב]
* [http://berkovich-zametki.com/2011/Zametki/Nomer7/Calenko1.php#_ftnref3 אנטישמיות במתמטיקה סובייטית] 
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:אנציקלופדיסטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1891

קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1983
האיש מן הבקעה

"האיש מן הבקעה" הוא שיר עברי שכתב חיים חפר ללחן של מוני אמריליו ושבוצע על ידי להקת פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני, בעיבודו של המלחין.

חפר כתב את השיר בשלהי שנת 1971, במיוחד לבקשתו של אלוף פיקוד המרכז דאז, רחבעם זאבי (גנדי) ועבור להקת פיקוד המרכז. השיר נכתב על "ארץ המרדפים" שהתייחסה לבקעת הירדן, בתקופת המרדפים הרבים של צה"ל אחר חוליות מחבלים ומפגעים בשנות ה-60 וה-70. לפי עדות זאבי, השיר נכתב לזכר אלוף-משנה אריה רגב, אשר נהרג ב-26 ביולי 1968 באזור פצאל. רגב היה מפקד חטיבת הבקעה ונהרג בעת קרב בזמן מרדף אחר חוליית מחבלים. עמו נהרג סרן גד מנלה מקיבוץ תל יצחק.

השיר בוצע בשנת 1972 על ידי להקת פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני ובעיבודו של המלחין ונכלל בתוכניתה ה-19 של הלהקה "שר מי ששר אחרון". הלהקה כללה באותה עת גם את הזמרים אלי גורנשטיין, עוזי חיטמן, נאוה ברוכין, רונית אופיר, יעקב מנדל ואסתי אבני (לימים נשיאת ביהמ"ש העליון אסתר חיות). השיר הגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ג, ובמקום ה-23 באותה שנה בגלי צה"ל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:שירי דורית ראובני
קטגוריה:שירי להקת פיקוד מרכז
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חיים חפר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מוני אמריליו
קטגוריה:שירים על חיילים
קטגוריה:בקעת הירדן
קטגוריה:מלחמת ההתשה בתרבות
פז'מיסל

פסל המנציח את פז'מיסל וליבושה ב[[וישהראד בפראג]]
פז'מיסל (, פז'מיסל החורש), לפי אגדת העם הצ'כית, הוא מייסד שושלת פז'מיסל של מלכי בוהמיה (צ'כיה), בעלה של הנסיכה האגדית ליבושה.
צאצאיו של פז'מיסל שלטו באדמות הכתר הבוהמי החל משנת 873, או אף קודם לכן, ועד שנת 1306, שבה נרצח ואצלב השלישי, אחרון מלכי בוהמיה שהיה בן לשושלת זו.

==האגדה==
לפי האגדה, פז'מיסל היה איכר מהכפר סטדיצה, שמשך את תשומת לבה של ליבושה, בתו של קרוק, ששלט על חלק ניכר מבוהמיה. ליבושה ירשה את אביה, ויועציה דרשו ממנה להינשא. מכיוון שפז'מיסל לא היה בן אצולה, סיפרה ליבושה ליועציה שראתה בדמיונה חיזיון ועליהם לעקוב אחר סוס שרסנו הותר בצומת דרכים, וכך למצוא את בעלה לעתיד. כך היא ניסתה לשוות להליך הזה מראה של יד הגורל. לאגדה על דרך מציאתו של פז'מיסל יש שתי גרסאות. על פי האחת היה עליהם למצוא איש שחורש בשדה ואחד מסנדליו שבור. על פי הגרסה השנייה, האיש יישב בצילו של עץ בודד, ויאכל מעל גבי שולחן מתכת (המחרשה שלו). בסופו של דבר נמצא פז'מיסל, בדיוק כפי שתואר בחיזיון.

פז'מיסל נשא לאישה את ליבושה, בה רואים את מייסדת פראג, והפך לנסיכם של הצ'כים הבוהמים. לפי האגדה, מכיוון שפז'מיסל לא סיים לחרוש את השדה בעת שמצאו אותו, צפוי רעב לתושבי הארץ, וכך אכן קרה. בנוסף נאמר שבעת עזיבתו, פז'מיסל תקע באדמה את המקל שלו, העשוי עץ אגוז. המוט הצמיח עם הזמן שלושה נצרים, ששניים מהם נבלו, והשלישי המשיך לצמוח. זה היה האות לכך ששני בניהם הראשונים של פז'מיסל וליבושה, רדוביל ולידומיר, ימותו, בעוד שהבן השלישי, נזמיסל, יחיה וימשיך את השושלת.
האגדה מספרת שפז'מיסל פטר את האנשים שחיו תחת שלטונו מתשלום מס, והותיר רק את החובה להעביר לו חופן של אגוזי לוז כל שנה. מסורת הזו נמשכה גם בימי שלטונו של קרל הרביעי, שלפי טענתו של האפיפיור פיוס השני הוציא צו מלכותי המותיר את פטור המס על כנו.

חלק נוסף באגדה מספר כי פז'מיסל הוריד את כפכפי האיכר הפשוטים העשויים מקליפת עץ, בטרם עטה את גלימת המלוכה לאחר שמצאוהו בשדה. הוא הורה ליועציו להביא את הכפכפים עמם, ולשמור אותם כתזכורת לאנשיו לכך שאיכר פשוט הפך להיות בן מלוכה, וכתזכורת לממשיכי דרכו להצניע לכת, לזכור את מוצאם ולהגן על האיכרים. מנהג זה, של הצגת כפכפי איכרים מסורתיים בעת טקס הכתרת המלכים המשיך לאורך כל תקופת שלטונה של שושלת פז'מיסל.

צדה הגברי של שושלת פז'מיסל הפסיק להתקיים עם מותו של ואצלב השלישי, בראשית המאה ה-14. לעומת זאת דרך צדה הנשי של השושלת, עבר תואר מלכי בוהמיה בהמשך לשושלת בית לוקסמבורג, ולאחריה לשושלת היגלונית, בית הבסבורג ובית הבסבורג-לורן.

==אזכורים בתרבות==
בנוסף לאזכורים ביצירות על הנסיכה ליבושה, פז'מיסל מופיע בכתביו של ואצלב האייק, שפורסמו ב- 1541, בבלדה מאת יוהאן גוטפריד הרדר מ-1779, בסיפוריו של יוהאן קרל אוגוסט מוזאוס ובדרמה של קלמנס ברנטנו, "יסודה של פראג", מ-1815.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'כיה: היסטוריה
קטגוריה:מלכים אגדיים
מיכאיל לברנטייב

מיכאיל לברנטייב
מיכאיל אלכסייביץ' לברנטייב (ברוסית: Михаи́л Алексе́евич Лавре́нтьев; 19 בנובמבר 1900 – 15 באוקטובר 1980) היה מתמטיקאי סובייטי ונמנה עם המתמטיקאים הסובייטים הבולטים. לברנטייב היה בין היזמים של הקמת סניף של האקדמיה למדעים של ברית המועצות בנובוסיבירסק לרבות הקמת מכוני מחקר ואוניברסיטה. על תרומתו המדעית והציבורית לברנטייב קיבל פעמיים פרס סטלין, פרס לנין, 5 פעמים עיטור לנין, תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים. מחקריו העיקריים היו בתחום אנליזה מרוכבת, חשבון וריאציות ומכניקה.

== חייו ==
מיכאיל לברנטייב נולד בקאזאן למשפחת פרופסור באוניברסיטת קאזאן. לאחר מספר שנים אביו עבר לאוניברסיטת מוסקבה. בשנים 1910-1911 המשפחה התגוררה בגוטינגן. לשנת 1918 לברנטייב התחיל ללמוד באוניברסיטת קאזאן ובשנת 1921 עבר לאוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום לימודיו, בשנת 1922 הוא התחיל לעבוד על הדוקטורט בהנחיית ניקולאי לוזין. בשנת 1927 לאחר קבלת התואר הוא נשלח למספר חודשי השתלמות בצרפת.

לאחר חזרה מצרפת, לברנטייב החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה. במקביל הוא היה מלמד בבית הספר הטכני הגבוה במוסקבה. בשנת 1929 לפי הזמנת סרגיי צ'פליגין לברנטייב התחיל לעבוד במכון לחקר התעופה. 

בשנת 1931 הוא קודם לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1935 מיכאיל לברנטייב עבר למכון המתמטיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1936 לברנטייב התחמק מהשתתפות ב"פרשת לוזין" (פרשה פוליטית במהלכה פרופסור לוזין הואשם גנבת רעיונות מתלמידיו ואי-קידום מדענים צעירים).

בשנים 1939-1948 לברנטייב התגורר בקייב. בתקופה זו הוא כיהן כמנהל מכון מתמטיקה והיה מלמד באוניברסיטת קייב.

במהלך מלחמת העולם השנייה לברנטייב פונה לאופה. בהיותו בעיר זו הוא עבד על המחקרים בתחום מטען חלול.

בשנת 1948 לברנטייב חזר לאוניברסיטת מוסקבה. בתקופה זו הוא המשיך במחקרים בתחום דינמיקה של פיצוץ. בשנת 1950 לברנטייב מונה למנהל מכון המחשוב ופעל לתחילת ייצור מחשבים בברית המועצות. בשנים 1953-1955 לברנטייב צורף לצוות מדענים שעבדו על תוכנית הגרעין הסובייטית.

בשנת 1955 לברנטייב חתם על עצומה נגד טרופים ליסנקו.

בשנת 1957 הוא היה בין יוזמים הקמת סניף של האקדמיה למדעים בנובוסיבירסק. ב-18 במאי 1957 הוא מונה ליו"ר הוועדה שהייתה אחראית על הפרויקט. לברנטייב עבר לנובוסיבירסק, ועבד במכון למתמטיקה שהוקם בעיר. החל משנת 1960 הוא היה פרופסור באוניברסיטת נובוסיבירסק החדשה.

בשנת 1975 לברנטייב חזר למוסקבה והמשיך במחקרים בתחום מכניקה שימושית. לברנטייב נפטר במוסקבה ולפי בקשתו נטמן בנובוסיבירסק.

בנו של לברנטייב (1932-2010) היה מתמטיקאי בולט, חתן פרס לנין ומראשי סניף הסיבירי של אקדמיה למדעים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Lavrentev.html קורות חיים] 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1980
הלל אל דאג

הלל אל דאג (1919– 23 ביולי<ref>מודעת אבל, עיתון "מעריב", 24 ביולי 1989</ref> 1989) היה קצין הנדסה ראשי בצה"ל.

==ביוגרפיה==
אל דאג (במקור אולדק) נולד בביאליסטוק שבפולין. הוא עלה עם משפחתו לארץ ישראל בגיל שנתיים, אך לאחר שלוש שנים חזרה המשפחה לפולין. ב-9 בנובמבר 1936<ref></ref> עלה שוב לארץ ישראל ולמד הנדסה וארכיטקטורה בטכניון. עבד בסולל בונה, במקביל שירת בארגון ההגנה ביחידת הפעולות המיוחדות (הפו"ם) תחת פיקודם של מוניה מרדור וחיים לסקוב. הוא השתתף בפעולות מיוחדות, בהן חיסולו של משה סאבטאני במאי 1940. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ושירת בחיל ההנדסה המלכותי. הוא פיקד על מחלקה בארמייה השמינית, ולאחר מכן שירת כקצין בבריגדה היהודית. במלחמת העצמאות שירת כקצין ההנדסה של חטיבת גבעתי. בשנת 1950 שימש כקצין ההנדסה של פיקוד המרכז. לאחר מינויו של לסקוב למפקד חיל האוויר, מונה אל דאג לראש מחלקת ציוד בחיל האוויר, לאחר מכן שירת כסגן וממלא מקום קצין הנדסה ראשי. 

ב-1952 השתחרר משירות הקבע ועבד בסולל בונה, בין השאר היה ממונה על בניית מפעל נשר רמלה, תחנת הכוח באשדוד והקמת שדות תעופה בטורקיה. כמו כן עבד כמנהל ביצוע הקידוחים בחברה המאוחדת של חברות קידוחי הנפט לפידות ומחפשי נפט. 

ב-1958 נענה לקריאת מפקדו לשעבר בפו"ם, חיים לסקוב, שמונה לרמטכ"ל, לחזור לשירות הקבע ולכהן כקצין הנדסה ראשי. הוא שירת בתפקיד עד 1964. בתקופתו היה החיל מעורב במלחמה על המים בצפון, בהקמת גשר הפקק ובפריצת דרכים בצפון, בנגב ובגבול עם ירדן. 

לאחר שחרורו מונה ליועץ מדעי בשגרירות ישראל בוושינגטון הבירה שבארצות הברית. בשנת 1967 מונה למנהל החברה הישראלית לטרקטורים וציוד, נציגת קטרפילר בישראל. 

כיהן כיו"ר הוועדה לקביעת תקני בנייה במבנים רבי קומות וכיו"ר הוועדה המייעצת לבטיחות גרעינית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.handasa.org.il/page_14212 הלל אל דאג] באתר חיל ההנדסה הקרבית

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:קציני הנדסה ראשיים
קטגוריה:קציני הנדסה של פיקוד המרכז
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:ראשי להק הציוד
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:עובדי סולל בונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
אלי בן-מאיר

אלי בן-מאיר (נולד ב-1968) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, ששימש כראש חטיבת המחקר באגף המודיעין וכקצין מודיעין ראשי. מנכ"ל חברת עמידר.
==ביוגרפיה==

בן-מאיר הוא בנם של הרב יהושע בן-מאיר (במקור רוזנברג), מייסד וראש ישיבת ההסדר שבות ישראל, ושל ד"ר רות בן-מאיר, חוקרת ומרצה במחשבת ישראל ופרשנות המקרא. הוא בעל תואר ראשון במשפטים ובלוגיסטיקה וכלכלה, ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.

שירת בצה"ל באגף המודיעין, עבר קורס קציני מודיעין ומילא מגוון תפקידים בהם מדריך בקורס קציני מודיעין, קמ"ן חטיבה, קמ"ן אוגדה, ותפקידים בזירת טרור ובזירה הטכנית של חטיבת המחקר. בנובמבר 2005 מונה לראש הזירה הטכנולוגית (זי"ט) של חטיבת המחקר. בתקופתו חשפה הזירה את בניית כור גרעיני בסוריה. בעקבות כך מונה בן-מאיר לקצין המודיעין של מבצע מחוץ לקופסה להשמדת הכור, שיצא לפועל ב-2007.

במרץ 2010 מונה לקצין המודיעין של פיקוד הדרום. בשנים 2011–2012 היה נספח אגף המודיעין בארצות הברית. לאחר מכן שימש סגן ראש חטיבת המחקר. במרץ 2013 מונה לקצין מודיעין ראשי. בינואר 2015 מונה לראש חטיבת המחקר באמ"ן. בתפקידו זה טען ש"שיקום הרצועה הוא בסיס לשימור שקט ארוך".

בינואר 2016 ביקש לפרוש מתפקידו עקב חילוקי דעות בנוגע לאופי העבודה באגף וסיים את תפקידו במרץ אותה שנה. במאי 2017 השתחרר מצה"ל.

הצטרף לסגל המכון למדיניות נגד טרור של המרכז הבינתחומי הרצליה. ב-2016 שימש יועץ לחברת המימד החמישי. כמו כן הקים את חברת CyGov בתחום ביטחון בסייבר. ב-2017 מונה לסמנכ"ל למודיעין וסייבר בקבוצת "שדמה" ושימש בתפקיד עד פברואר 2019.
ביוני 2022 פורסם כי בן מאיר ימונה למנכ"ל חברת עמידר, החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ.

באפריל 2024 מונה לעמוד בראש צוות התחקירים בנושא המודיעין בפיקוד הדרום. שיחקור את התנהלות מודיעין הפיקוד בזמן שקדם למתקפת הפתע.

== חיים אישיים ==
נשוי לגלית ואב לארבע בנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:משפחת רוזנברג-בן מאיר
קטגוריה:קציני מודיעין ראשיים
קטגוריה:נספחי אגף המודיעין בארצות הברית
קטגוריה:ראשי חטיבת המחקר
קטגוריה:קציני מודיעין של פיקוד הדרום
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
ישראל במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)

ממוזער
משלחת ישראל ל כללה 24 ספורטאים שהתחרו ב-3 ענפי ספורט. 

באולימפיאדת רומא התחרו נפגעי עמוד שדרה בלבד. אל משלחת נכי צה"ל צורפו ארבעה ספורטאים נפגעי שיתוק ילדים מאיל"ן. בין חברי המשלחת חברי נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים וספורטאים שהתחרו בתחרויות אישיות בענפים אתלטיקה, טניס שולחן ושחייה.

הנבחרת זכתה במדליות בשלושה ענפים: מדליות כסף בשחייה ובטניס שולחן ומדליות ארד בשחייה ובכדורסל כיסאות גלגלים. מדליית הכסף בשחייה הוענקה למתי אנג'ל שהשתתפה במשחה 25 מטר חזה ברמת קושי מספר 1 שבה התחרו שתי מתמודדות בלבד.

==חברי המשלחת==
{|
|-
|width=33% valign=top|
* נכי צה"ל: (20 ספורטאים)
# מיקי אבלס
# דוד אלתוני
# מתי אנג'ל
# משה בורשטיין
# מיכאל בן-נפתלי
# צבי בן-צבי
# ראובן חברון
# שמחה לוסטיג
# משה פלד
# יגאל פרג'ון
# נפתלי רוסמן
|width=33% valign=top|
* איל"ן: (4 ספורטאים)
# ישראל גלובוס
# הדוויג לנג
# אהרון קירשנר
# שמואל פרוכטר
|}

==השגים==
{| class="wikitable" style="clear:both;"
|-
!ספורטאי
!תחרות
!מקום
!תוצאה
|-
! colspan=4 | אתלטיקה
|-
| צבי בן-צבי || זריקת בקבוק עץ || 5 ||
|-
| צבי בן-צבי || הדיפת כדור ברזל || 7 ||
|-
| יגאל פרג'ון || הטלת כידון || 4 ||
|-
! colspan=4 | טניס שולחן
|-
| מתי אנג'ל || יחידות A || bgcolor="silver"|
|-
! colspan=4 | כדורסל
|-
| נבחרת גברים || כדורסל כיסאות גלגלים class A || bgcolor="cc9966"|
|-
! colspan=4 | שחייה
|-
| מתי אנג'ל || 25 מטר חזה class 1 || bgcolor="silver"| 1:45.7 דקות
|-
| הדוויג לנג || 25 מטר גב || bgcolor="cc9966"|
|-
| ישראל גלובוס || 50 מטר גב class 4 || bgcolor="cc9966"| 1:03.5 דקות
|}

==קישורים חיצוניים==

1960
קטגוריה:1960 בישראל: ספורט
קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)
אוגוסטוס פיצרוי

אוגוסטוס הנרי פיצרוי, הדוכס השלישי מגראפטון (באנגלית: Augustus Henry FitzRoy, 3rd Duke of Grafton; 28 בספטמבר 1735 – 14 במרץ 1811), היה מדינאי בריטי מהמפלגה הוויגית שכיהן כראש ממשלת בריטניה.

בשנת 1768, בגיל 33 הוא התמנה כראש ממשלה בהיותו מנהיגם של תומכי ויליאם פיט האב והיה ראש הממשלה שנכנס לתפקידו בגיל הצעיר ביותר עד אשר התמנה לתפקיד ויליאם פיט הבן 15 שנה לאחר מכן. עם זאת הוא השתדל להפגין את יכולתו להתמודד עם האתגרים ההולכים וגדלים של שליטתה הגלובלית של בריטניה בעקבות ניצחונה במלחמת שבע השנים. הוא ספג ביקורת קשה על כך שאפשר לצרפת לספח את קורסיקה ופינה את מקומו ב-1770 לטובתו של הלורד נורת'.

==ראשית חייו==
אוגוסטוס פיצרוי היה בנם של לורד אוגוסטוס פיצרוי שהיה קפטן בצי המלכותי ושל אליזבת' קוסבי, בתו של קולונל ויליאם קוסבי שהיה המושל של המושבה ניו יורק. אביו של פיצרוי היה בנו השלישי של צ'ארלס פיצרוי, הדוכס גראפטון השני ושל ליידי הנרייטה סומרסט, מה שהפך את פיצרוי לנין הן של הנרי פיצרוי, דוכס גראפטון הראשון ושל צ'ארלס סומרסט, המרקיז מווסטר. הוא היה צאצא מדור רביעי של צ'ארלס השני, מלך אנגליה ושל פילגשו ברברה פלמר. הוא התחנך בבית ספר האקני (Hackney School), ביצע את מה שנקרא "הטיול הגדול" (Grand Tour) באירופה וקיבל תואר מאוניברסיטת קיימברידג'.

==קריירה פוליטית==
ב-1756 נברח פיצרוי לבית הנבחרים כנציג של מחוז הבחירה של בוראוברידג' (Boroughbridge) שהיה מחוז כיס. כמה חודשים לאחר מכן הוא עבר לייצג את מחוז ברי סט' אדמונדס (Bury St Edmunds) שהיה בשליטתה של משפחתו. שנה לאחר מכן מת סבו והוא ירש ממנו את תואר האצולה ונכנס כדוכס השלישי מגרפטון לבית הלורדים.

פיצרוי החל להתבלט בשדה הפוליטיקה לראשונה כמתנגד של הלורד ביוט שהיה מועדף של המלך ג'ורג' השלישי. גרפטון הצטרף לדוכס מניוקאסל בחזית שעמדה מול הלורד ביוט שתקופת כהונתו כראש ממשלה הייתה קצרה בעיקר עקב התחושות שתנאי השלום כפי שסוכמו בחוזה פריז ב-1763 לא תאמו את היכולות שהפגינה בריטניה במלחמת שבע השנים.

ב-1765 התמנה גרפטון למועצה המלכותית ואז, לאחר דיונים עם ויליאם פיט האב הוא מונה כמזכיר המדינה למחלקה הצפונית בממשלתו הראשונה של הלורד רוקינגהם. אף על פי כן הוא פרש בשנה שלאחר מכן ופיט דאג ליצור עבורו את משרת הלורד הראשון של האוצר מבלי שיהיה ראש ממשלה.

בעקבות מחלתו של פיט ב-1767 הפך גרפטון המנהיג בפועל של הממשלה ושנה לאחר מכן מונה באופן רשמי כראש הממשלה. חילוקי דעות פוליטיים, ההשפעה של משבר קורסיקה וביקורת קשה בעיתונות גרמו להתפטרותו בינואר 1770. ב-1771 הוא מונה לורד שומר החותם בממשלתו של נורת', אך התפטר ב-1775 עקב היותו בעד נקיטתו של קו פייסני כלפי המושבות בצפון אמריקה. בממשלתו השנייה של הלורד רוקינגהם ב-1782 הוא מונה שוב כלורד שומר החותם. בשנותיו האחרונות הוא היה יוניטריסיאניסט בולט.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.gov.uk/government/history/past-prime-ministers/augustus-henry-fitzroy-3rd-duke-of-grafton מידע על אוגוסטוס פיצרוי הדוכס השלישי מגרפטון באתר משרד ראש ממשלת בריטניה]
* "Fitzroy, Augustus Henry". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת בריטניה
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:חברי הפרלמנט של בריטניה הגדולה
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1735
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1811
אלון דומניס

אלון דומניס (נולד ב-19 במאי 1950) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כראש להק ציוד בחיל האוויר הישראלי. מכהן כמנכ"ל דוקור ויו"ר חממה טכנולוגית ון ליר וכפרופסור בעזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה ירושלים.

== ביוגרפיה ==
דומניס נולד בתל אביב, בגיל שנה לקה במחלת שיתוק ילדים ונותר נכה 100%. בוגר גימנסיית הרצליה. למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון וכיהן כנשיא מועצת הסטודנטים. במשך השנים הוא נלחם על האפשרות להתגייס לשירות צבאי עד שבקשתו אושרה ב-1972. סיים קורס קצינים בהצטיינות ושירת בענף תיכון אווירונאוטי בחיל האוויר. במלחמת יום הכיפורים שירת ביחידת האחזקה האווירית. הקים את מדור התעייפות מבנים בחיל. לאחר שובו מלימודי דוקטורט בתחום בארצות הברית, מונה למהנדס האווירונאוטי הראשי של מינהלת פרויקט הלביא. ב-1986 מונה לראש ענף מבנה מטוס בלהק ציוד ובספטמבר 1996 מונה לראש להק הציוד, תפקיד בו כיהן עד יולי 2000.

לאחר שחרורו עסק במיזמים בתחום ההיי-טק. מכהן כמנכ"ל דוקור-ון ליר, קרן ההשקעות בישראל של משפחת ון-ליר ההולנדית. במסגרת זו מכהן כיו"ר חממה טכנולוגית ון-ליר ושותפות קסניה-ון ליר, יו"ר אפוסנס (חברה ציבורית העוסקת בפיתוח תרופות), יו"ר די.אן.אר - מערכות הדמיה, יו"ר מפעלי קרור וקרח קריית גת, יו"ר Xsight systems ויו"ר Softlib. דירקטור נובה מכשירי מדידה, יומנייז טכנולוגיות, ארליסנס, קולפלנט, סלריס, אייסקיור מדיקל, מקרוקיור, פורייה מערכות, Omative systems Ltd, צ'ק קאפ אל אל סי. בשנים 2001-2004 כיהן כדירקטור באל על.

דומניס בעל תואר ראשון ושני בהנדסת אווירונאוטיקה מהטכניון, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ודוקטורט בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת פרדו.

==קישורים חיצוניים==

*
* 

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:ראשי להק הציוד
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:פעילי איל"ן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
נחל השיטים

נַחַל הַשִּׁטִּים הוא אזור הנמצא ממזרח לירושלים, המוזכר בנבואות יואל הנביא. הנחל נקרא, ככל הנראה, על שם עצי השיטה שגדלו בו, אך אפשר כי הנביא בחר בשם זה, שאינו שכיח, מתוך כוונה לתאר את צחיחותו של הנחל. צמד המילים "נחל השיטים" מופיע רק בספר יואל, והאתר המקראי "שיטים" מופיע עוד ארבע פעמים בתנ"ך כמקום בערבות מואב. אתר זה הוא אבל השיטים אשר היה התחנה האחרונה במסעם של בני ישראל טרם כניסתם לארץ ישראל.
עצי [[שיטה במדבר יהודה]]

==זיהוי המקום==
מקובל כי העץ הקרוי בימינו שיטה (שם מדעי: Acacia) הוא אותו עץ הנקרא בתנ"ך שיטה ובערבית סנט (سنط) ואשר גדל באפיקי נחלים במדבר. מספר מקומות בארץ ישראל נקראו על שם העץ, לרבות אזור השוכן מול העיר יריחו, בצידו המזרחי של נהר הירדן. 

התחנה הראשונה ממנה יצאו בני ישראל לכיוון ארץ ישראל הייתה השיטים. בעת כיבוש הארץ הקים יהושע בן נון את מחנהו הראשון ממערב לירדן בגלגל. בנבואות יואל מדובר על מעין מים חיים שיצא מהר הבית וישקה את נחל השיטים: . נראה כי הנביא יואל אמנם התכוון בשם זה לנחל קדרון שבתחום אגן הניקוז שלו נמצא הר הבית.

מן ההשוואה ל: ובמיוחד למקור המובא בספר יחזקאל (). נראה כי שמו של הנחל מרמז לחלקו התחתון של הנחל אשר עובר במדבר יהודה.

חוקר המקרא יוליוס ולהאוזן התקשה בזיהוי נחל השיטים עם נחל קדרון, כיון שנחל קדרון מוכר בשמו. לכן הוא הציע לראות בוואדי א-סנט (ואדי א-סנט הוא שמו הערבי של עמק האלה), שם בעל דמיון צלילי, כאשר הוא מסתמך על הכתוב בספר זכריה י"ד, אשר שם מתוארת זרימת מים מירושלים גם לעבר ים המלח גם לעבר הים התיכון. אך גם בנבואות זכריה עיקר הפלא המובע בנבואה הוא בזרימת המים לעבר מדבר יהודה היבש רב ימות השנה. לשיטתו הקביעה מורידה מן המעשה הניסי את עיקר מובנו ואף אינה יכולה להתקבל הגיונית מבחינה גאוגרפית. ישנם חוקרים אשר מזהים את מקומו של הנחל במזרח ירושלים.

מכיוון, שאזור הר הבית מתנקז דרך נחל קדרון לאזור המדברי, שצפוני לים המלח נראה כי השם נחל השיטים מכוון לחלקו התחתון של נחל קידרון באזור ים המלח ומדרום ליריחו ואכן עצי שיטה גדלים במקום עד עצם היום הזה.

==הערות שוליים==

שיטים
השיטים
קטגוריה:מדבר יהודה
אמנון הררי

אמנון הררי (נולד ב־18 ביוני 1950) היה ראש מנהלת תוכנית החלל במפא"ת שבמשרד הביטחון. קודם לכן שירת כראש להק הציוד בחיל האוויר הישראלי ומפקד יחידה 108. הררי זכה בפרס ביטחון ישראל ב־1984 על פיתוחים בתחום מערכות סלולריות, וב־2022 זכתה מנהלת תוכנית החלל בראשותו בפרס ביטחון ישראל על פיתוח הדור המתקדם של לווייני התצפית אופק.

הררי שירת כראש להק הציוד בדרגת תת־אלוף, מדצמבר 1992 עד ספטמבר 1996. לאחר שחרורו שימש בתפקידי ניהול בתחום העסקי בחברות תקשורת והיי טק. בין השאר שימש דירקטור חיצוני באלביט מערכות (1997–2002), בחברת BVR (2002–2008) וברפק תקשורת ותשתיות (2003–2009), בשנים 1997 עד 1999 כיהן כסגן נשיא ומנהל חטיבת מיתוג ציבורי בתדיראן תקשורת לאחר רכישת הפעילות על ידי חברת אלקטל ומיזוגה עם פעילות חברת אורטרק, כיהן כמנכ"ל אלקטל ישראל עד אפריל 2000. במאי 2000 מונה למנכ"ל חברת פרטנר תקשורת עתידית. בשנים 2002 עד 2004 כיהן כמנכ"ל אדוונסד היטינג טכלונוג'יס (AHT). באוגוסט 2004 מונה לסמנכ"ל מכירות ושירות אירופה בחברת לומניס וב־2007 לסמנכ"ל בכיר למחקר ופיתוח בחברה. לאחר מכן כיהן כיו"ר ומנכ"ל PerfAction מתחום האסתטיקה.

באוקטובר 2011 מונה לראש מנהלת תוכנית החלל במפא"ת שבמשרד הביטחון. ב-2022 סיים את תפקידו כראש מנהלת תוכנית החלל, והוחלף על ידי אבי ברגר.

בתחילת 2023 מונה כראש המרכז לתעופה מהירה בטכניון.

טייס, דואה ומדריך דאיה בעל למעלה מ 3,000 שעות טיסה. כיהן כראש ועדת הדאייה הארצית בקלוב התעופה לישראל וכיושב ראש מועדון מרכז דאייה נגב.

בוגר תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה מאוניברסיטת תל אביב (1971).

==משפחתו==
סבו, הרב משה איררה, היה אב בית הדין הרבני בתל אביב. בן דודו הוא הרב משה הררי.

בנו אסף, מזכרתן, יזם ויוצר מיזם פיסת היסטוריה<ref></ref> המנגיש אישים ואירועים בהיסטוריה הציונית, היהודית והישראלית.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:ראשי להק הציוד
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:אנשי תוכנית החלל הישראלית
קטגוריה:מפקדי יחידה 108
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
אדאודטוס השני

אדאודטוס השני (לטינית: Adeodatus II, נפטר ב-17 ביוני 676, נקרא גם דאודטוס השני) היה אפיפיור שכיהן מ-11 באפריל 672 ועד מותו ב-17 ביוני 676.
מעט ידוע עליו. רוב המקורות ששרדו עד ימינו מציינים שהוא היה ידוע בנדיבותו, במיוחד כשמדובר היה בעניים ובצליינים.

נולד ברומא, הפך לנזיר בנדיקטיני ושירת במנזרו של ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה אשר על גבעת קאיליוס בעיר.
פעילותו עסקה בשיפור המשמעת במנזר ובהדחקת המונותליטיזם. בנוסף, איפשר לראשונה לוונציה לבחור את הדוג'ה שלה בעצמה.

אדאודטוס היה כבר מבוגר כאשר נבחר לאפיפיור, ואף שהספיק למלא את התפקיד במשך 4 שנים, לא מיוחסת לו השפעה מיוחדת בתקופת כהונתו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-7
קטגוריה:נפטרים ב-676
דוד מימון (מנכ"ל)

דוד מימון (נולד ב-8 ביולי 1960) הוא איש ניהול ישראלי. שימש מנכ"ל חברת התעופה אל על, מנכ"ל האגודה למען החייל ומפקד בסיס קליטה ומיון של צה"ל.

==ביוגרפיה==
מימון גדל באופקים, אחד מחמישה ילדים להורים שעלו מתוניסיה. למד בישיבת בני עקיבא אהל שלמה בבאר שבע. בצה"ל שירת כקצין בחיל השלישות. בתפקידיו האחרונים שירת כראש מחלקת כוח האדם של חיל המודיעין וכמפקד בסיס קליטה ומיון בדרגת אלוף-משנה. השתחרר מצה"ל בשנת 2000.

לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל תפעול בחברת תבל טלקום. בדצמבר 2003 מונה למנכ"ל האגודה למען החייל.

ב-2005 הצטרף לחברת אל על ומונה לסמנכ"ל שירות. ב-2009 מונה לסמנכ"ל מכירות וב-2011 לסמנכ"ל מסחר וקשרים תעופתיים. במהלך השנים, הוביל את הקמת מוקד השירות והמכירה הישירה באל על, יזם והקים את מחלקת הביניים "תיירים פלוס" במטוסים והקים את מותג הטיסות המוזלות "UP".

במרץ 2014 החל לכהן כמנכ"ל אל על. בנובמבר 2017 הודיע על פרישתו מתפקידו, שנכנסה לתוקף לאחר מינוי מנכ"ל חדש בפברואר 2018.

כיהן כיו"ר הדירקטוריון בחברת סאן דור (מותג התעופה של אל על עבור טיסות שכר וטיסות עונתיות), וכדירקטור בחברת החיתום רוסאריו קפיטל.

== חיים אישיים והשכלה ==
מימון נשוי ואב לשלושה. יש לו תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* הדר חורש, [http://www.thepost.co.il/news/new.aspx?pn6Vq=J&0r9VQ=ELKGJ מהישיבה בב"ש לטיסת חייו: מיהו דוד מימון, מנכ"ל אל על החדש?], סופהשבוע, 31 בינואר 2014

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי אל על
קטגוריה:מפקדי יחידת מיטב
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת אהל שלמה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אופקים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:סמנכ"לי תפעול ישראלים
דונוס

דונוס (בלטינית: Donus; 610 – 11 באפריל 678) היה אפיפיור שכיהן מ-2 בנובמבר 676 עד מותו בשנת 678. הוא היה בנו של תושב רומא ששמו מאוריציוס.
== חייו ==
בתקופת כהונתו רוצפה החצר הפנימית של בזיליקת פטרוס הקדוש, האטריום שבחזית הבזיליקה רוצף בשיש לבן, ושופצו מספר כנסיות אחרות ברומא, ובהן כנסיית אופמיה הקדושה ובזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות.

הישג נוסף של דונוס הוא שרפרטוס, הארכיבישוף של רוונה, חזר לציית לכס הקדוש, ובכך איחה את הקרע שיצר הארכיבישוף מאורוס, שמטרתו הייתה להעביר את רוונה למעמד אוטוקפלי.

כשגילה דונוס שקיימת ברומא מושבה של נזירים נסטוריאנים כחלק מכנסייה סורית, פיזר אותם בין כנסיות שונות בעיר, החרים את המנזר והעביר אותו לנזירים רומאים.

ב-10 באוגוסט 678, כינה אותו הקיסר קונסטנטינוס הרביעי כ"הארכיבישוף הקדוש והמבורך ביותר של רומא", זאת במטרה למשוך אותו למשא-ומתן עם הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול והמונותליטיזם.

כהונתו של דונוס נמשכה שנה אחת, חמישה חודשים ועשרה ימים. הוא נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-7
קטגוריה:נפטרים ב-678
תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה

תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה
תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה (בליטאית: Ignalinos atominė elektrinė) היא תחנת כוח גרעינית שנבנתה בשטח ליטא הסובייטית ופעלה בשנים 1984-2009. לצורכי הקמה ותפעול המתקן הוקמה עיר חדשה, סנייצ'קוס (על שמו של מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של ליטא, אנטנס סנייצ'קוס). ב-1992 שונה שם העיר לוויסגינס. תחנת הכוח הייתה מורכבת משני כורים גרעיניים בהספק של 1000 מגה-וואט כל אחד.

==היסטוריה==
תחנת הכוח ממוקמת על שפת אגם דריסביאטי. תחילה תוכנן להקים את המתקן בצד הבלארוסי של האגם, אך לאחר בדיקת הקרקע הוחלט להזיז את מיקום תחנת הכוח לצד המערבי של האגם. עבודות מוקדמות החלו בשנת 1974. התכנון המקורי כלל תחנת כוח בעלת 4 כורים גרעיניים, זהים לאלו שהותקנו בתחנות כוח אחרות שנבנו בברית המועצות באותה תקופה, לרבות כורים שגרמו לאסון צ'רנוביל.

בשנת 1984 הכור הראשון החל לעבוד בצורה מסחרית. הכור השני תוכנן להתחיל לעבוד זמן קצר אחריו. אולם, בעקבות אסון צ'רנוביל עבודות ההכנסה לניצול הוקפאו והוא נכנס לניצול מסחרי רק במהלך שנת 1987. בסוף אותה שנה, לאור החששות בציבור מתחנת הכוח, הוחלט על עצירת בניית הכור השלישי וביטול תוכניות להקמת כור גרעיני רביעי. כמו כן, סוכם שהכורים הקיימים יעבדו בהספק של כ-85% מיכולתם.

לאחר שליטא קיבלה את עצמאותה, תחנת הכוח איגנלינה הייתה ספקית החשמל העיקרית של המדינה. היא סיפקה 70-80% מסך האנרגיה הנצרכת במדינה ואפשרה לליטא להסתמך על מקורות חשמל עצמאיים<ref></ref><ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>. בכור עבדו כ-5,000 בני אדם<ref name=":1" />.

==סגירת תחנת הכוח==
לאור בעיות בטיחות הקיימות בתכנון התחנה, דרשה הקהילה האירופית את סגירת המתקן כאחד מהתנאים לקבלת ליטא בארגון. ב-19 בפברואר 2001 אישרה ממשלת ליטא תוכנית לסגירת התחנה. בסוף דצמבר 2004 הופסקה פעילות הכור הראשון ובסוף 2009 הושבת גם הכור השני<ref name=":0" /><ref></ref>.

בהתאם לתוכנית שאושרה מתוכנן לפרק את כל המתקנים במתחם. התוכנית צפויה להתבצע במהלך העשור 2010-2020 וחולקה לשני שלבים. מימון העבודות באתר מבוצע בעיקר על ידי גופים בינלאומיים. נכון לינואר 2014, מועסקים באתר כ-2,100 עובדים. באתר מצוי בשלבי בנייה מתקן לאחסון פסולת גרעינית. מתקן זה מתוכנן ונבנה על ידי חברה גרמנית המתמחה בתחום, ובונה מתקנים דומים גם בתחנות כוח סובייטיות אחרות בעלות תכנון דומה. קיימת מחלוקת כספית בין הצדדים המעורבים בבנייה וזה מעכב את המשכה.

מאז סגירת התחנה בוצעו עבודות הקמת מקום קבורה לחומר רדיואקטיבי. העברת חומר זה מתבצעת בהדרגה. עבודות פירוק הציוד מתוכננות להתחיל בשנת 2027 ולהסתיים בשנת 2038.

בשל דמיונה של תחנת הכוח איגנלינה לכור בצ'רנוביל, יוצרי הסדרה "צ'רנוביל" השתמשו בה כאתר צילומים. בעקבות הסדרה נרשמה עלייה חדה במספר התיירים שביקרו בה<ref name=":1" />.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20120927063342/http://www.vae.lt/en/ אתר תחנת הכוח העתידית]

== הערות שוליים ==

איגנלינה 
קטגוריה:ליטא: כלכלה 
איגנלינה
כריס דה ברג

כריס דה ברג (באנגלית: Chris de Burgh; נולד ב-15 באוקטובר 1948) הוא זמר ומלחין אירי, שידוע במיוחד בשל שיר אהבה שלו, "The Lady in Red" , משנת 1986, שהגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הבריטי במצעדים במדינות נוספות.

==ביוגרפיה==
דה ברג נולד בארגנטינה. אביו היה קולונל בריטי ואמו מזכירה ממוצא אירי. כעבור כמה שנים עברה משפחתו לגור באירלנד.

דה ברג חתם את החוזה הראשון שלו בשנת 1974 עם חברת התקליטים הידועה, A&M Records.
האלבום הראשון שלו, "Far Beyond These Castle Walls" יצא לאור בשנת 1975, אך לא נחל הצלחה רבה. כעבור חמישה חודשים הוציא בנפרד את השיר "Turning Round", מתוך האלבום מחוץ לבריטניה ואירלנד, כסינגל בשם "Flying". השיר שהה במשך 17 שבועות בראש מצעד הפזמונים בברזיל.
אלבומים נוספים שהוציא בשנות השבעים נחלו הצלחה במדינות אירופה הקונטיננטלית ובדרום אמריקה.

הוא לראשונה הצליח במצעד הפזמונים בבריטניה בשנת 1981 עם אלבום אוסף של שיריו הישנים בשם "Best Moves".

ההצלחה הגדולה שלו הגיעה בשנת 1986, עת יצא לאור השיר הכי מצליח בקריירה שלו, "The Lady in Red" . השיר הגיע למקום ראשון במצעד הבריטי ומקום שלישי במצעד האמריקני. האלבום שבא בעקבות השיר, "Into the Light" הגיע למקום שני במצעד הבריטי.

דה ברג ממשיך להופיע ברחבי העולם, ובמסע ההופעות שלו בשנת 2014 הוא הופיע בישראל בהיכל התרבות ב-29 במרץ.

==חיים אישיים==
דה ברג נשוי לדיאן משנת 1977, והם גרים באירלנד. לזוג נולדו שני בנים ובת, רוזאנה דייוויסון , דוגמנית שהוכתרה כמיס עולם, כאשר ייצגה את אירלנד בתחרות שהתקיימה בסין בשנת 2003.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* [http://www.mako.co.il/tv-erez-nehederet/770e3d99ade16110?subChannelId=de84f1abef805410VgnVCM2000002a0c10acRCRD&vcmid=fee586943d905410VgnVCM2000002a0c10acRCRD טל פרידמן מחקה את כריס דה ברג] בתוכנית ארץ נהדרת
* [http://www.yosmusic.com/article.asp?id=12655&xyz=100 כריס דה ברג, בהיכל התרבות ת"א (מרץ 2014)] באתר yosmusic.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים אירים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: אגדת מוזיקה
קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1948
שאראף רשידוב

180px
שאראף רשידוב (באוזבקית: Sharof Rashidovich Rashidov; 6 בנובמבר 1917 – 31 באוקטובר 1983, טשקנט) היה מדינאי סובייטי, המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית האוזבקית בשנים 1959-1983 (האישיות הממסדית הבכירה באוזבקיסטן הסובייטית). על תרומתו זכה 10 פעמים בעיטור לנין, פעמיים בתואר גיבור העמל הסוציאליסטי, ובעיטורים נוספים.

==תחילת הקריירה==
רשידוב נולד בעיירה ז'יזאק (90 ק"מ מסמרקנד) למשפחת איכרים ממוצא אוזבקי. בשנת 1935 הוא סיים בית ספר למורים והחל ללמד בבית הספר בעיר בו נולד. בשנת 1937 הוא עבר לסמרקנד והחל לעבוד בעיתון מקומי תחילה כמזכיר ואחר כך כעורך. במקביל לעבודה בעיתון, השלים רשידוב לימודים באוניברסיטה של טשקנט. 

בשנת 1941 הוא גויס לצבא האדום ונפצע בקרבות מלחמת העולם השנייה. לאחר החלמה מפציעה חזר רשידוב לסמרקנד. בשנת 1944 החל בקריירה מפלגתית ומונה למזכיר סניף מפלגתי בסמרקנד.

==רשידוב כסופר==
הספר הראשון של רשידוב יצא לאור בשנת 1945. בשנת 1951 הוא פרסם ספר ראשון בטרילוגיה על האירועים השונים באוזבקיסטן הסובייטית. הספר השלישי בסדרה זו פורסם בשנת 1971. בנוסף לכך הוא פרסם מספר ספרים נוספים. בשנת 1969 על בסיס אחד מספריו צולם סרט קולנוע. בשנים 1979-1980 יצאה לאור אוסף יצירות של רשידוב ב-5 כרכים.

==רשידוב כפוליטיקאי==
בשנת 1950 רשידוב עבר לטשקנט ומונה לתפקיד יושב ראש הסובייט העליון של הרפובליקה. הוא כיהן בתפקיד זה במשך תשע שנים. בשנת 1959 הוא קודם לתפקיד המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית של אוזבקיסטן הסובייטית. במציאות הסובייטית זה התפקיד הבכיר ברפובליקה. רשידוב ניהל את הרפובליקה עד מותו בשנת 1983.

במהלך כהונתו אוזבקיסטן הסובייטית התפתחה מאוד, נבנו ערים חדשות, מפעלי תעשייה רבים והוקמו מוסדות תרבות. בשנת 1966 העיר טשקנט עברה רעידת אדמה קשה. רשידוב פעל רבות לשיקום העיר.

עם הגעת יורי אנדרופוב לשלטון היחסים בין רשידוב לבין מוסקבה עברו משבר קשה. אנדרופוב רמז לרשידוב שהוא מצפה ממנו להתפטר, אך רשידוב העדיף להישאר בתפקיד. לטשקנט הגיעה ממוסקבה צוות חוקרים שהחלו לחקור שחיתות שלטונית ובמיוחד דיווחים על איסוף כותנה (פרשת הכותנה). עד מהרה נמצאו ראיות לכאורה על שחיתות בקנה מידה ארצי והיו גם ראיות שקשרו את רשידוב לנושא. ב-31 באוקטובר 1983 רשידוב נפטר. הוא נטמן במרכז העיר והיה מתוכנן להקים במקום מאוזולאום שיהיה מקום עלייה לרגל של תושבי הרפובליקה.

בקיץ 1984 לטשקנט הגיע משלחת רמת דרג ובראשו יגור ליגצ'וב, מראשי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בכינוס מפלגתי שבמהלכו היה צריך לבחור יורש לרשידוב, כול הנאומים התרכזו בגינוי של רשידוב והוא הואשם בשחיתות, אי-קידום אנשים ראויים וכו'. בהתאם להחלטת הכינוס הוצאה גופת רשידוב ממקום קבורתה במרכז העיר והועברה לבית העלמין. בעקבות הטיהורים שנערכו לאחר הכינוס, כל ראשי הממסד המפלגתי והשלטוני של הרפובליקה הוחלפו וחלקם נשפט.

בשנת 1991, לאחר שאוזבקיסטן זכתה בעצמאות, שוחררו כל הנאשמים שהיו במעצר ושמו של רשידוב נוקה. בעיני השלטון הנוכחי רשידוב נחשב למנהיג מקומי שקידם את הרפובליקה תוך עמידה בלחצים משלטון המרכזי שבמוסקבה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:פוליטיקאים אוזבקים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1983
על-מישור

בגאומטריה, על-מישור הוא מרחב ממימד <math>n-1</math> בתוך מרחב ממימד <math>n</math>. לדוגמה, בישר החד-ממדי העל-מישורים הם הנקודות, במישור הדו-ממדי העל-מישורים הם הישרים, ואילו במרחב התלת-ממדי העל-מישורים הם המישורים.

במרחב אפיני או במרחב וקטורי כללי (כמו המרחב האוקלידי) ניתן להגדיר על-מישור כאוסף הנקודות שפותרות משוואה ליניארית אחת (שלא כל מקדמיה אפס):
:<math>\{(x_1,\ldots,x_n) : a_1x_1+\ldots+a_nx_n=b\}</math>

במרחב וקטורי על-מישור הוא הזזה של תת-מרחב ממד אחד פחות.

על-מישור חוצה את המרחב לשני חצאי-מרחבים.
==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:גאומטריה
2048

==אירועים צפויים==
* 15 באפריל-16 באפריל – יום העצמאות – חגיגות המאה למדינת ישראל ובמסגרתן, בין היתר, תיפתח קפסולת זמן שהוטמנה ביסודות הבניין של הספרייה הלאומית בירושלים בשנת 2018.

==בתרבות ובאומנות==
הספר 2048 של העתידן דוד פסיג נקרא על שם שנה זו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.globes.co.il/news/home.aspx?fid=10006 ישראל 2048], סדרת כתבות באתר "גלובס".
* נטע נסים, [https://www.zavit.org.il/%d7%9b%d7%9e%d7%94-%d7%97%d7%9d-%d7%99%d7%94%d7%99%d7%94-%d7%9b%d7%90%d7%9f-%d7%91%d7%a9%d7%a0%d7%aa-%d7%94-100-%d7%9c%d7%99%d7%a9%d7%a8%d7%90%d7%9c/ כמה חם יהיה כאן בשנת ה-100 לישראל?], באתר "זווית", 18 ביוני 2019.

==לוח שנה==








== הערות שוליים ==
1024 (מספר)

[[מטריצה ריבועית בת 1024 קוביות]]
1024 (נכתב גם 1,024) הוא מספר טבעי, עוקב ל-1023 וקודם ל-1025.

1024 הוא חזקה של 2 - הוא שווה ל-<math>2^{10}</math>. זוהי החזקה הקטנה ביותר של 2 הדורשת 4 ספרות בייצוג עשרוני. 1024 הוא גם מספר ריבועי - הוא שווה ל-<math>32^2=(2^5)^2</math>.

1024 הוא מידה של נפח במערכות עיבוד ואחסון מידע בתחום המחשוב והאלקטרוניקה המשמשת לכימות של זיכרון מחשב, נפח דיסק קשיח וקצב נתונים והיא מסומנת באות K (קילו־). הצירוף KB (עם B גדולה) מתייחס למושג 'קילובייט', והצירוף Kb (עם b קטנה) מתייחס לקילוביט. (ההבדל באות י' הכפולה)

1024 הוא מספר פרידמן בבסיס 10. מספר פרידמן הוא מספר טבעי, שניתן לחישוב באמצעות הפעלת ארבע פעולות חשבון (חיבור, חיסור, כפל, חילוק) וחזקה על כל הספרות המשמשות לכתיבתו. 
<math>\ 1024 = (4/2)^{10}</math>.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מספרים טבעיים
קאפאה

קאפאה (באנגלית: Kapaa) הוא יישוב במחוז קאואיי ונמצא באי קאואיי, אחד מאיי הוואי. על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, בעיר התגוררו 10,699 תושבים.

לעיר יש ריכוז גדול של מלונות, מרכזי קניות ומסעדות.

==היסטוריה==
משמעות השם קאפאה בשפה ההוואית הוא "מוצק". חקלאות הייתה תעשייה גדולה בקאפאה במהלך המאה ה-19 וה-20. לעיר יש שדות קנה סוכר ושדות האננס הכי גדולים בקוואי. בעבר גם היה בעיר מפעל לשימורי אננס.

==גאוגרפיה==
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 26 קמ"ר אשר מתוכם 25 אדמה ו-0.52 מים.

== אוכלוסין ==
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000, היו בעיר 9,471 תושבים, 3,129 משקי בית ו-2,281 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 375.1 נפש לקמ"ר. היו בעיר 3,632 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 143.8 דירות לקמ"ר. 31.7% מכלל התושבים בעיר הם אסייתים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הוואי: יישובים
קטגוריה:ארצות הברית: יישובים לצורכי מפקד אוכלוסין
יהודית זיו

יהודית "ג'ודי" זיו (נולדה ב-26 ביוני 1953) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל בזריקת דיסקוס.

== ביוגרפיה ==
זיו נולדה בשם יהודית גנז בחולון וגדלה במושב בית יצחק. בילדותה היא התאמנה בשחייה ובשנת 1968 סיימה במקום חמישי באליפות ישראל בשחייה במשחה ל-200 מטר חזה. בהמשך, היא התאמנה בקבוצת הפועל חדרה באתלטיקה בהדרכת שורה רפפורט ואמנון גור. נוסף לכך, היא שיחקה בקבוצת הכדוריד של בית יצחק בליגה הלאומית.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1969 זכתה זיו ב-3 מדליות ארד, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.24 מטר, אחרי מירה בולבה (11.76 מטר) וליאורית דניאל (11.68 מטר), בזריקת דיסקוס בתוצאה של 30.68 מטר, אחרי ליאורית דניאל (36.97 מטר) ומירה בולבה (35.28 מטר) ובהטלת כידון בתוצאה של 28.26 מטר, אחרי קלרה פלום (38.45 מטר) וחווה שחר (31.51 מטר).

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1970 זכתה זיו במדליית כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.61 מטר, אחרי ליאורית דניאל (41.14 מטר) ולפני מירה בולבה (33.13 מטר).

===אלופת ישראל===
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1971 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.78 מטר, לפני מירה בולבה (35.81 מטר) ומאירה רוטמן (31.68 מטר) ומדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.40 מטר, אחרי אסתר שחמורוב (11.78 מטר) ומירה בולבה (11.41 מטר). 

ב-29 באוגוסט 1972 קבעה זיו בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 45.26 מטר, התוצאה השנייה בטיבה של ישראלית באותה העת, 19 ס"מ פחות מהשיא הישראלי של ליאורית דניאל (45.45 מטר). 

בנובמבר אותה שנה עברה זיו, במהלך שרותה הצבאי, תאונת דרכים קשה, שבה שברה את עצם הירך ומספר חוליות בעמוד השדרה. היא אושפזה כ-7 חודשים בבית חולים ולאחר שהשתחררה התברר לה שכתוצאה מהתאונה היא סיימה את הקריירה הספורטיבית שלה.

בשנים 1974–1977 למדה זיו חינוך גופני וחינוך מיוחד במכון וינגייט. כיום, היא נשואה ואמא לשלושה ילדים ומתגוררת בבית יצחק.

== שיאים אישיים ==
* זריקת דיסקוס: 45.26 מטר (1972)
* הדיפת כדור ברזל: 11.88 מטר (1970)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20170424003354/http://www.iaa.co.il/iaa/news/11625 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - זריקת דיסקוס] באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* [https://web.archive.org/web/20170424002039/http://www.iaa.co.il/iaa/news/11624 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הדיפת כדור ברזל] באתר איגוד האתלטיקה בישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בזריקת דיסקוס
קטגוריה:בית יצחק: אישים
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
אחת קדושה

אחת קדושה (בלטינית: unam sanctam) היא בולה אפיפיורית מאת האפיפיור בוניפקיוס השמיני על כך שהכנסייה הקתולית היא: כנסייה אחת, קדושה, קתולית ואפוסטולית, אשר מחוץ לה אין ישועה ולא כפרת עוונות.

מקור שמה של הבולה במילים הפותחות אותה: "Unam sanctam ecclesiam catholicam et ipsam apostolicam urgente fide credere cogimur et tenere".

הבולה, הנחשבת כאחת ההצהרות הקיצוניות ביותר של עליונות רוחנית אפיפיורית, פורסמה ב-18 בנובמבר 1302 כחלק מחילופי הצהרות חריפות בין בוניפקיוס השמיני והמלך פיליפ הרביעי מצרפת במהלך המאבק על מיסוי הכנסייה.

==רקע==
לצורך תשלום הוצאות המלחמה בין צרפת לאנגליה, הטילו מלכי אנגליה וצרפת מיסים על רכושה ואנשיה של הכנסייה. ראשי הכנסייה בצרפת פנו לעזרת בוניפקיוס השמיני, שהטיל צו מפורש האוסר על מיסוי הכנסייה ללא הסכמתו של האפיפיור (פברואר 1296). בתגובה, פיליפ הרביעי גירש מצרפת את נציגי האפיפיור ואסר על העברת כספי כנסייה מצרפת לידי האפיפיור. ב-1301 פרץ ריב בין עוזריו של פיליפ הרביעי לבין נציג האפיפיור בצרפת, שהועמד למשפט באשמת בגידה במלכות ונכלא. הבישופים, כנציגי הכנסייה, היו חסינים מפני השלטון האזרחי והיו כפופים לאפיפיור עצמו, ולכן נוצר סכסוך נוסף בין האפיפיור למלך. בוניפקיוס דרש לשחררו מיד, והטיל בדצמבר 1301 צו האוסר על השלטון החילוני לשפוט איש כנסייה. ב-11 בפברואר 1302 הועלתה איגרתו של האפיפיור בלהבות בפריז בנוכחותו של פיליפ הרביעי. במרץ וביוני 1303 זימן פיליפ הרביעי את מועצתו, שהכריזה על בוניפקיוס השמיני כעריץ מושחת ודרשה את פיטוריו על ידי מועצת הכנסייה ברומא. בתגובה פרסם האפיפיור את הבולה.

==תוכן==
הבולה מנסחת עקרונות דוגמטיים בדבר אחדותה של הכנסייה הקתולית, שיש צורך בשייכות אליה לשם ישועת נשמות נצחית, בדבר מעמדו של האפיפיור כראש עליון של הכנסייה, ומכאן חובת הכניעה לאפיפיור כדי להשתייך לכנסייה ובכך להגיע לישועה. האפיפיור מדגיש את המיקום הגבוה יותר של הצד הרוחני בהשוואה לסדר החילוני. 

כמו כן קובעת הבולה את זכות הכנסייה (כלומר האפיפיור) למנות בישופים ולשפוט אותם, ומצטטת את תביעות האפיפיורים הקודמים לעליונות האפיפיורים על השלטון החילוני. בוניפקיוס השמיני אשרר בבולה שהאפיפיור הוא נציג אלוהים בעולם הגשמי, ולכן בסמכותו לשפוט ולהעניש כל אדם (כולל מלכים), והדרך לגאולה היא כניעות לאפיפיור. 

==ראו גם==
*דואו סונט

==קישורים חיצוניים==
הטקסט בלטינית, באתר ויקיטקסט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בולות
קטגוריה:יחסי דת ומדינה
קטגוריה:יצירות המאה ה-14
מיכאל בן-נפתלי

מיכאל (מישקה) בן-נפתלי (26 בנובמבר 1921 – 24 בפברואר 2008) היה ספורטאי ספורט נכים ישראלי. הוא בנה את עגלת ספורט הנכים הקרויה על שמו (מב"ן).

==ביוגרפיה==
בן-נפתלי למד בבית הספר תל-נורדאו ובבית הספר הטכני מונטיפיורי. בצעירותו בתל אביב היה חבר השומר הצעיר בקן צפון של גדוד משמר העמק וחבר הפלוגה הימית של הפועל תל אביב. הוא עבד בבית החרושת אמפא כחרט ובמסגרת חברותו בחי"ש גויס במלחמת השחרור לחטיבת קרייתי. בקרב בכפר עאנה נפגע מירי בעמוד השדרה במהלך חילוץ פצועים בנסיעה על משוריין. הפגיעה הותירה אותו משותק בפלג הגוף התחתון.

כבעל מלאכה הוא בנה בשנות החמישים את עגלת הספורט לנכים שנקראה על שמו – מב"ן. ב-1953 יצא במשלחת הראשונה מישראל שהשתתפה במשחקי סטוק מנדוויל, התחרה בקליעה למטרה וזכה במקום הראשון במשחה חתירה. הוא התמיד בהשתתפות במשחקים והשתתף במשחקים בשנות החמישים, השישים והשבעים. ב-1954 זכה במדליית כסף בהטלת כידון ובמדליית ארד במשחי חתירה וגב. ב-1957 התחרה בשחייה והיה חבר נבחרת הכדורסל.

ב-1960 וב-1964 השתתף בנבחרת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברומא ובטוקיו והיה חבר נבחרת הכדורסל שזכתה במדליות ארד.

ב-2008 נפטר. הוא הוכר כחלל צה"ל שנפטר כתוצאה מפציעתו בשירות פעיל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://he.billiongraves.com/grave/מישקה-מיכאל-בן-נפתלי/20594292 אתר "Billiongraves"]
* 
* [https://www.paralympic.org/michael-ben-naftali פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:ספורטאים רב תחומיים
קטגוריה:אתלטים נכים ישראלים
קטגוריה:שחיינים נכים ישראלים
קטגוריה:קלעים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורסל נכים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר תל נורדאו
קטגוריה:בוגרי תיכון מונטיפיורי
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:מטילי כידון ישראלים
קטגוריה:כדורסלנים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:נכי צה"ל שהוכרו לאחר מותם כחללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008