OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Selena Gomez: My Mind & Me

Selena Gomez: My Mind & Me (בעברית: סלינה גומז: המוח שלי ואני) הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2022 העוקב אחר הזמרת והשחקנית סלינה גומז במהלך שש שנים בקריירה שלה. הסרט מתעד את מאבקיה בתהילה ואת מצבה הפיזי והנפשי בעקבות האבחנה שלה עם זאבת והפרעה דו-קוטבית.<ref></ref> הוא בוים על ידי אלק קשישיאן, בהפקת Lighthouse Media & Management וסרטי אינטרסקופ,<ref name=":0"></ref> והועלה לאפל TV פלוס ובתי קולנוע נבחרים ב-4 בנובמבר 2022.<ref name=":0" />

בערב הבכורה של AFI Fest שאירע ב-2 בנובמבר 2022, Selena Gomez: My Mind & Me זכה לביקורות חיוביות; הוא זכה לשבחים רבים בשל התייחסותו לבריאות הנפש, כמו גם לבריאות הפיזית. בליווי יציאת הסרט, "My Mind & Me", שיר של גומז המופיע בקרדיטים הסופיים, הופץ כסינגל.<ref></ref>

== רקע ==
הסרט התיעודי עוקב אחר גומז במסע בן שש שנים החל מסביבות 2015, לאחר שקשישיאן ביים עבורה את הקליפ של "Hands to Myself".<ref></ref> קשישיאן אמר: "לא היה לי עניין לעשות דוקו-פופ מסורתי. רציתי להראות משהו יותר אותנטי וגם סלינה רצתה. יש לה רגישות שכבשה אותי... לא היה לי מושג אז שזה יהפוך לסרט תיעודי שצולם במשך שש שנים".<ref></ref>

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!מועמד (ים)
!תוצאה
!מקור
|-
!2024
!פרס אמי האמנותי
|הכתיבה הטובה ביותר לתוכנית עיונית
|אלק קשישיאן ופול מרצ'נד
|
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סלינה גומז
קטגוריה:סרטים תיעודיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:אפל TV פלוס: סרטים
קטגוריה:סרטים תיעודיים על זמרות
אלן אלטינוגלו

אלן אלטינוגלו (בצרפתית: Alain Altinoglu; נולד ב-9 באוקטובר 1975) הוא מנצח צרפתי ממוצא ארמני.

== ביוגרפיה ==
אלטינוגלו, שנולד בפריז, למשפחה ארמנית שמקורה באיסטנבול, למד מוזיקה בקונסרבטואר של פריז. לאחר שסיים את לימודיו בקונסרבטוריון, הצטרף לסגל בית הספר והיה למנהל כיתת הניצוח שם ב-2014.

אלן אלטינוגלו הוא אחד המנצחים הראשונים שניצחו על הפקה המורכבת כולה או חלקית ממוזיקה אלקטרונית. בשנת 2006 הוא ניצח על התזמורת הסימפונית של מונטפלייה שהופיעה עם מפיק הטכנו הנודע ג'ף מילס. הופעה זו נחשבת להופעה יוצאת דופן, שבה משולבים מוזיקה קלאסית ומוזיקה אלקטרונית מודרנית בביצוע תזמורתי קצבי.

אלטינוגלו הופיע לראשונה כמנצח אורח בתיאטרון לה מונה שבבריסל בשנת 2011, וניצח על הפקה של סנדריון של ז'יל מאסנה. בספטמבר 2015, תיאטרון לה מונה הכריז על מינויו של אלטינוגלו למנהל המוזיקלי הבא שלו, החל מינואר 2016. בדצמבר 2019, תיאטרון לה מונה הודיע על הארכת החוזה של אלטינוגלו עד 2025.

באוגוסט 2019, אלטינוגלו ניצח לראשונה על תזמורת הרדיו של פרנקפורט. בדצמבר 2019, התזמורת הודיעה על מינויו של אלטינוגלו למנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2021–2022, עם חוזה ראשוני של 3 עונות.

אלטינוגלו נשוי לזמרת המצו סופרן נורה גוביש.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1975
אגם פריי

אגם פּריי (באנגלית: Pray Lake) הוא אגם הממוקם בשטח הפארק הלאומי גליישר, במדינת מונטנה בארצות הברית.

האגם ממוקם 91 מטרים צפון-מזרחית מאגם טו מדיסן.

אגם פּריי נמוך ב־0.3 מטרים מאגם טו מדיסון, ונחל קצר מקשר את שני האגמים זה לזה.

אורכו המרבי של אגם פּריי 210 מטרים, רוחבו המרבי של אגם פריי 150 מטרים.

אגם פּריי מצוי בגובה של 1,574 מטרים מעל פני הים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://mapcarta.com/23690634 מפת אזור אגם פריי]
* [https://naturalatlas.com/lakes/pray-663610 אגם פריי] באתר naturalatlas
* [https://www.mindat.org/feature-5672478.html אגם פריי] באתר mindat
* [https://www.anyplaceamerica.com/directory/mt/glacier-county-30035/lakes/pray-lake-789176/ תצלום לוויין ומפה טופוגרפית] של אזור אגם פריי
* [https://www.thousandwonders.net/Pray+Lake אגם פריי] באתר thousandwonders
* [https://landscapephotographymagazine.com/10/10/2021/pray-lake-montana-usa/ אגם פריי] באתר landscapephotographymagazine
* [https://www.windy.com/48.491/-113.365/meteogram?clouds,47.913,-113.365,8 מזג אוויר נוכחי עדכני באגם פריי]
** [https://www.windy.com/48.491/-113.365/meteogram?clouds,47.913,-113.365,8 תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור אגם פריי]
* [http://www.hikinginglacier.com/oldman-lake.htm אגם פריי] באתר hikinginglacier
* [https://hikearizona.com/dexcoder.php?PID=1111510&ZTN=1685 אגם פריי] באתר "מסלולי טיול באריזונה" (hikearizona)
* 

== הערות שוליים ==

פריי
פריי
פריי
ראקיה

הכנת ראקיה בשיטה מסורתית בבולגריה
ראקיה (בבולגרית: Pакия; באלבנית: Rakia; במקדונית: Pакија) הוא משקה אלכוהולי מסורתי הנפוץ בבולגריה ובמדינות חבל הבלקן.

המשקה עשוי מאלכוהול מזוקק העשוי מענבים ושזיפים, אך ניתן להכינו גם ממשמשים, אגסים, אפרסקים, תפוחים, תאנים, דובדבנים, פטל ואוסנה.

אחוז האלכוהול במשקה נע בין 40 אחוזים בייצור מסחרי ל-50 אחוזים בייצור ביתי.

ברוב המקרים, המשקה חסר צבע ולעיתים נוטים להוסיף עשבי תיבול, אניס, אגוזי מלך או דבש שעלולים לשנות מעט את צבעו.

נהוג להגיש את המשקה יחד עם מתאבנים וסלטים, אך גם בארוחה העיקרית.

== ראו גם==
* אוזו
* ערק
* סליבוביץ'

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://iw.healthy-food-near-me.com/serbian-and-bulgarian-rakia-what-is-it-and-how-to-drink/ ראקיה סרבית ובולגרית: מה זה ואיך לשתות], באתר אוכל בריא
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הבולגרי
קטגוריה:משקאות
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
טפרוכרונולוגיה

טפרוכרונולוגיה היא טכניקה גיאוכרונולוגית המשתמשת בשכבות נפרדות של טפרה - אפר וולקני מהתפרצות בודדת - כדי ליצור מסגרת כרונולוגית שבה ניתן למקם תיעוד פליאו-סביבתי או ארכאולוגי. אירוע מבוסס שכזה מספק "אופק טפרה".

הנחת היסוד של הטכניקה היא שכל אירוע געשי מייצר אפר בעל "טביעת אצבע" כימית ייחודית המאפשרת לזהות את המשקע על פני האזור המושפע מנשורת. לפיכך, לאחר שהאירוע הוולקני תוארך באופן עצמאי, אופק הטפרה ישמש כסמן זמן.

להגדרת טביעת האצבע הגאוכימית נעשית בשיטות כדוגמת מיקרופרוב אלקטרונים (electron microprobe; EMP) וספקטרומטר מסה בשילוב לייזר-אבלציה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20051218013455/http://www.geo.ed.ac.uk/tephra/tephrochron.html Tephra and Tephrochronology], אוניברסיטת אדינבורו
* [https://web.archive.org/web/20050329120134/http://people.bu.edu/marchant/themesTephro2.htm Antarctic Research Group]
* [http://www-odp.tamu.edu/publications/186_SR/107/107_3.htm TEPHROCHRONOLOGY AND HIGH-PRECISION ANALYSIS]
* [https://www.tephrabase.org/ TephraBase]
* 

קטגוריה:גאוכרונולוגיה
דניאל בן יהודה

דניאל בן יהודה היה משורר יהודי, שחי ברומא באמצע המאה הארבע עשרה לספירה. הוא היה סבו של דניאל בן שמואל הרופא, שהיה רב בטיבולי.

לדעת שמואל דוד לוצאטו (שד"ל), דניאל בן יהודה הוא מחבר הפזמון הידוע "יגדל אלוהים חי" המכיל את י"ג עיקרי האמונה של הרמב"ם. פזמון זה זכה לתפוצה רבה ונקלט במנהגי התפילה: הוא מופיע בפתיחת תפילת שחרית במנהג האשכנזים, ומושר על ידי הספרדים במוצאי שבתות וחגים. מאידך גיסא, האר"י התנגד לאמירתו.

קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:רומא: רבנים
כאילו אין מחר

כאילו אין מחר הוא סרט קולנוע ישראלי להטב"י משנת 2022, שנכתב ובוים על ידי ניצן גלעדי. עלילת הסרט מביאה את קורותיהם של שלושה צעירים, בכיכובם של ישראל אוגלבו, דין מירושניקוב ומורן רוזנבלט, בעקבות פיגוע ירי במצעד הגאווה.

הסרט הוקרן לראשונה ב-27 באוקטובר 2022, כסרט הפתיחה של הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה, ועלה לאקרנים ב-29 בדצמבר 2022.

==תקציר העלילה==
לאחר שפיגוע ירי משבש את תוכניותיהם של גיא, אמן קעקועים, וג'וי, חברתו הטובה וסוחרת סמים, לחגוג במצעד הגאווה, השניים נתקלים בדן, צעיר כריזמטי ומבוהל המחפש בעצמו מקלט. בעוד המצוד אחר היורה נמצא בעיצומו, השלושה שוהים בדירתו של גיא ונשאבים ללילה חסר מעצורים מלא בסקס, סמים ופרנויה – המשיכה בין שני הגברים היא מיידית ופראית, ומעמידה למבחן את יחסיהם של ג'וי וגיא.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
!
!
!
|-
| || גיא || אמן קעקועים
|-
| || דן || צעיר כריזמטי ומבוהל הנמלט מפיגוע ירי במצעד הגאווה ומחפש מקלט
|-
| || ג'וי || חברתו הטובה של גיא וסוחרת סמים
|-
|}

==פרסים ומועמדויות==
{| class="wikitable sortable"
!פרס
!טקס
!קטגוריה
!מועמדות
!תוצאה
|-
|-
! rowspan="2" |פרס אופיר
| rowspan="2" |2022
| פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר
| דין מירושניקוב
| 
|-
| פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר
| מורן רוזנבלט
| 
|-
! הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה
| 2022
| פרס השחקן הטוב ביותר
| ישראל אוגלבו
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי להט"ב משנות ה-2020
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2022
פאולינה גאמוס

פאולינה גאמוס (בספרדית: Paulina Gamus) היא פרשנית פוליטית יהודייה מ וחברה לשעבר באספה הלאומית של ונצואלה . גאמוס היא עורכת דין, בוגרת האוניברסיטה המרכזית של ונצואלה .

== קריירה ==
גאמוס מונתה לסגנית המנהלת של מפלגת הפעולה הדמוקרטית ב-1984, לשרת המדינה לתרבות, לנשיאת המועצה הלאומית לתרבות (קונאק) בין 1986 ל-1989 ולסנאטורית ממדינת קוחדס.

גאמוס היא היהודייה היחידה בוונצואלה שהייתה חברה באספה הלאומית<ref></ref>. היא כיהנה בה בשנים 1993–1998.

ביולי 2018 היא פרסמה את זיכרונותיה, בספר בשם "Permítanme Contarles" ("הרשה לי לספר לך") (הוצאת Dahbar, 20183) בו היא מספרת על כניסתה לפוליטיקה של ונצואלה בגיל 31, ועד לעזיבתה לאחר מכן, בגיל 68.

== חיים אישיים ==
היא דודתה של השגרירה לשעבר של ונצואלה בארגנטינה, אליסה טרוטה גאמוס .

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים ונצואלים
קטגוריה:פוליטיקאים ונצואלים
קטגוריה:ונצואליות שנולדו במאה ה-20
גביע בילי ג'ין קינג 2020/2021

גביע בילי ג'ין קינג 2020/2021 היא התחרות ה-58 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

לקראת תחילת עונת 2020 של התחרות הוחלט לשנות את שמה ל"גביע בילי ג'ין קינג" לכבוד טניסאית העבר בילי ג'ין קינג. כמו כן הוחלט שנבחרות החזקות ישחקו משחקי הגמר בהשתתפות 12 נבחרות. כל מפגש יכלול 2 מפגשי יחידות ומשחק זוגות.

בגלל מגפת הקורונה משחקי הגמר נדחו לנובמבר 2021 ונערכו ב-O<sub>2</sub> ארנה שבפראג.

עקב החלטת הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט ואישור של בית הדין לבוררות בספורט, נבחרת רוסיה לא יכלה לייצג את המדינה והיא הציגה פדרציית הטניס של רוסיה.

==משחקי הגמר==
כל המשחקים נערכו בפראג במהלך נובמבר 2021. במשחקים השתתפו 12 נבחרות:

- משתתפי משחק הגמר של גביע הפדרציה 2019

- הנבחרת המערכת

- בעלת "ויילד קארד"

- 8 מנצחות של "סבב הכשרה" (qualifying round) שנערך בפברואר 2020.

הנבחרות חולקו ל-3 בתים, מנצחת כל הית העפילה לחצי הגמר:

* בית א' - פדרציית הטניס של רוסיה, , 
* בית ב' - , , 
* בית ג' - , , 
* בית ד' - , , 
===שלב הנוקאוט===

===משחק הגמר===
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | פדרציית הטניס של רוסיה 2
! colspan="2" align="center" | פראג, צ'כיה 6 בנובמבר 2021 משטח קשה 
! colspan="5" align="center" | שווייץ 0
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
|-
! rowspan="2"| 1 
| פדרציית הטניס של רוסיה || דריה קסאטקינה || ||6||6|| 
|-
| || ג'יל טייכמן|| ||2||4 || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| פדרציית הטניס של רוסיה || ליודמילה סמסונובה|| ||3 ||6||6 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || בלינדה בנצ'יץ' || ||6||3|| 4 
|- 
! rowspan="2"| 3 
| פדרציית הטניס של רוסיה || יקטרינה אלכסנדרובה/דריה קסאטקינה|| || || || 
|-
| ||ויקטוריה גולוביץ'/סטפני פוגל || || || || 
|}

==ישראל בתחרות==
בנבחרת השתתפו ולדה קאטיץ', שלי ברזניאק, לינה גלושקו ניקול חירין, ושביט קימחי. הנבחרת שיחקה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה ב'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה ב' נערכו בהלסינקי. הנבחרת סיימה את הבית במקום השלישי. כתוצאה מכך הנבחרת נותרה באזור אירופה/אפריקה ב'.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.billiejeankingcup.com/en/draws-results/finals/2021.aspx משחקי הגמר]
* [https://web.archive.org/web/20221204064859/https://www.billiejeankingcup.com/en/draws-results/qualifiers/2021.aspx משחקי סבב הכשרה]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-2021
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:תחרויות טניס בצ'כיה
קטגוריה:אירועי ספורט שהושפעו ממגפת הקורונה
קשת בענן מונוכרומטית

תמונה לא משופרת של קשת בענן מונוכרומטית, שצולמה ליד [[מיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית ביולי 1980.]]
קשת בענן מונוכרומטית כפולה שצולמה בחוף [[סידר פוינט בסנדאסקי , אוהיו, 29 באוגוסט 2022.]]
קשת בענן מונוכרומטית או קשת בענן אדומה (באנגלית: Monochrome Rainbow או Red Rainbow) היא תופעה אופטית ומטאורולוגית נדירה של הקשת הרב-צבעונית. אף על פי שתהליך היווצרותו זהה לזה של קשת רגילה (כלומר השתקפות/שבירה של אור בטיפות מים), קשת בענן מונוכרומטית דורשת שהשמש תהיה בזמן זריחת או שקיעת השמש. הזווית הנמוכה של השמש גורמת לאור לעבור מרחק ארוך יותר דרך האטמוספירה, מה שגורם לאורכי גל קצרים יותר של אור, כגון כחול, ירוק וצהוב, להתפזר ולהשאיר בעיקר אדום.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קשת בענן
קטגוריה:תופעות אופטיות אטמוספיריות
פלדת כרום-ונדיום

פלדת כּרוֹם-וַנַדיוּם (סימן Cr-V או CrV; דרגות פלדה SAE מסדרת 6000, משווקת לעיתים קרובות כ"כּרום ונדיום")<ref></ref> היא קבוצה של סגסוגות פלדה המשלבות פחמן (0.50%), מנגן (0.70–0.90%), צורן (0.30%), כרום (0.80–1.10%) וונדיום (0.18%). ניתן להשתמש בצורות מסוימות כפלדה מהירה.<ref name="efunda">Efunda (Retrieved September 30, 2012):</ref> כרום וגם ונדיום הופכים את הפלדה למתאימה יותר להתקשות. כרום גם עוזר להקטין שחיקה, חמצון וקורוזיה.<ref name="timken"></ref> כרום ופחמן יכולים שניהם לשפר את הגמישות.<ref name="ddef"></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פלדה
קטגוריה:סגסוגות
מסדר פהלווי

מסדר פהלווי (בפרסית: نشان پهلوی) היה המסדר הגבוהה ביותר של האימפריה האיראנית בתקופת שושלת פהלווי בין 1926 ל-1979.

המסדר נוסד על ידי השאה ומייסד שושלת פהלווי רזא שאה פהלווי ב-1926, שעל שמו הוא נקרא. חברות במסדר הוענקה בעיקר לראשי מדינות, מלכים ואצילים סביב העולם.

חברות במסדר, שהוענקה על ידי השאה האיראני, ניתנה בצירוף עיטור באחת משתי דרגות:
*דרגה I אשר כללה שרשרת בצבעי זהב וכחול, או שניתנה לענידה בתצורת סיכה על דש הבגד.
*דרגה II בה העיטור היה מעט קטן יותר, בעיצוב פשוט יותר ונתלה על סרט בצבע כחול בעל פאות זהובות. 
שלוש תצורות של עיטור המסדר: העליון דרגה II, והשניים האחרים דרגה I, עם ובלי שרשרת.

==חברים במסדר==
* עבדול חלים
* עבדאללה הראשון, מלך ירדן
* הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה
* בודואן, מלך הבלגים
* ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת
* פרדריק התשיעי, מלך דנמרק
* חוסיין, מלך ירדן
* היילה סלאסי, קיסר אתיופיה
* פייסל השני, מלך עיראק
* עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה
* פארוק, מלך מצרים
* מהנדרה, מלך נפאל
* קאבוס בן סעיד אאל סעיד
* סוהארטו
* אולף החמישי, מלך נורווגיה
* סעוד, מלך ערב הסעודית
* יוסיפ ברוז טיטו
* אורהו קקונן
* היינריך ליבקה

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.bonhams.com/auctions/22813/lot/76/?category=list אודות עיטור המסדר] באתר המכירה הפומבית Bonhams.

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:מסדרים
קטגוריה:שושלת פהלווי
קטגוריה:איראן בימי שלטון שושלת פהלווי
יחסי בולגריה–ליטא

יחסי בולגריה–ליטא הם יחסי החוץ בין בולגריה לליטא.

== סקירה כללית ==
ממלכת בולגריה כוננה יחסים דיפלומטיים עם לטביה ב-3 בנובמבר 1924. ב-26 באוגוסט 1991 הכירה בולגריה ברפובליקה העצמאית של ליטא, וב-10 בספטמבר 1991 שתי המדינות חזרו וכוננו יחסים דיפלומטיים, לאחר פירוק ברית המועצות. כיום, שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו.

מאז חידוש היחסים הדיפלומטיים נחתמו בין המדינות ההסכמים הבילטרליים הבאים: הסכם להובלה בינלאומית של נוסעים ומטענים בכביש (נחתם ב-1995, אושרר ב-2002), הסכם לשיתוף פעולה סחר-כלכלי ומדעי-טכני (1996), הסכם על נוהל נסיעה ללא ויזה (1996), הסכם על שיתוף פעולה בתחומי החינוך, המדע, הלימודים והתרבות (1996), הסכם על מסגרת יחסי ידידות ושיתוף פעולה (נחתם ב-1996, אושרר ב-1997), הסכם על הכוחות המזוינים של הרפובליקה של ליטא, המשתתפים בכוחות המזוינים הרב לאומיים "KFOR", התנאים והנהלים למעבר דרך שטחה של הרפובליקה של בולגריה (2000), ההסכם על הימנעות מכפל מס על הכנסה והון ומניעת העלמת מס (2006), הסכם להגנה הדדית על מידע מסווג (2007), הסכם לשיתוף פעולה בתחום התיירות (2009).

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2020 מחזור הסחר בין ליטא לבולגריה הסתכם ב-169.5 מיליון אירו, ובולגריה הייתה שותפת הסחר ה-31 של ליטא במונחים של נפח סחר. היצוא הסתכם ב-92.8 מיליון אירו, ואילו היבוא הסתכם ב-76.7 מיליון אירו. היבוא כלל בעיקר מוצרים פרמצבטיים (20%), מכונות חשמליות וחלקיהן (10%), מכשירים מכניים, דוודים וחלקיהם (10%), צמר, חומרים לא ארוגים, חוטים (9%), קקאו ומוצריו (7%), פלסטיק ומוצריו (5%) ועוד. לפי גודל ההשקעות הזרות הישירות בליטא, בולגריה נמצאת במקום ה-58 (ההשקעות מסתכמות ב-0.34 מיליון אירו). בתורו, גודל ההשקעות הישירות של ליטא בבולגריה ב-2020 היה 100.62 מיליון אירו.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* בולגריה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה.
* ליטא מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט

פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט (בגרמנית: Friedrich Günther von Schwarzburg-Rudolstadt; 6 בנובמבר 1793 – 28 ביוני 1867) היה נסיך ריבוני של שוורצבורג-רודולשטאדט.

== ביוגרפיה ==
פרידריך גינתר נולד ב-6 בנובמבר 1793 ברודולשטאדט, והיה בנם השני של לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט וקרולינה, נסיכת הסן-הומבורג. סבו פרידריך קרל נפטר שבעה חודשים לפני לידתו ולכן הוא נולד כיורש העצר. אביו נפטר ב-28 באפריל 1807 כשהיה בן שלוש עשרה, ולכן אמו פעלה כעוצרת עד שמלאו לו עשרים ואחת ב-6 בנובמבר 1814 כאשר קיבל את השליטה בנסיכות.

שלטונו שנמשך שישים שנה ראה את הקמתו של הלנדטאג של שוורצבורג-רודולשטאדט, אותו הציג ב-1816 במהלך השנים הראשונות של שלטונו האישי. <ref>
</ref> כאשר עלה לכס המלכות בשנת 1807, שוורצבורג-רודולשטאדט הייתה חברה בקונפדרציה של הריין אשר פורקה בשנת 1813. עם הסכם פריז ב-30 במאי 1814 שהכריז על עצמאותן של מדינות הקונפדרציה לשעבר, הנסיך פרידריך גינתר הפך לשליט של נסיכות עצמאית. בשנת 1815 הוקמה הקונפדרציה הגרמנית ושוורצבורג-רודולשטאדט יחד עם מונרכיות גרמניות נוספות שהצטרפו. בשנים האחרונות של שלטונו התרחשה מלחמת אוסטריה–פרוסיה של 1866, בה הנסיך פרידריך גינתר שמר על נייטרליות של שוורצבורג-רודולשטאדט ולאחר סיום המלחמה הקמת הקונפדרציה הצפון-גרמנית.

לאחר מותו בטירת היידקסבורג ירש אותו כנסיך אחיו הנסיך אלברט שכן כל בניו מאשתו הראשונה מתו לפניו ובנו מאשתו השנייה, הנסיך זיצו מליוטנברג נולד מנישואים מורגנטיים. <ref></ref>

== משפחתו ==
הנסיך פרידריך גינתר היה נשוי שלוש פעמים:

אשתו הראשונה הייתה הנסיכה אוגוסטה מאנהלט-דסאו, עמה התחתן ב-15 באפריל 1816 בדסאו. נולדו להם שלושה ילדים.
* הנסיך פרידריך גינטר (1818–1821)
* הנסיך גינתר (1821–1845)
* הנסיך גוסטב (1828–1837)

הוא נישא בשנית לרוזנת הלנה מריינה ב-7 באוגוסט 1855 בדרזדן. היא הייתה בתו של הנסיך גאורג ברנהרד מאנהלט-דסאו בנישואיו המורגנטיים השניים, אך היא אומצה על ידי דודה מצד אביה וילהלם ב-1 באפריל 1855 וקיבלה את התואר "נסיכת אנהלט"; עם זאת, נישואים אלה נחשבו למורגנטיים על פי חוקי הבית של משפחת שוורצבורג, וילדיהם כונו הנסיך והנסיכה של לויטנברג. <ref>[http://www.heraldica.org/topics/royalty/HGSchwarzburg.htm House Laws of Schwarzburg]</ref>
* הנסיכה הלנה (1860–1937)
* הנסיך זיצו (1860–1926)

אשתו השלישית הייתה מריה שולצה עמה התחתן בשוורצבורג ב-24 בספטמבר 1861. גם נישואים אלה היו מורגנטיים ובשנת 1864 הוא יצר את התואר רוזנת ברוקנבורג עבור אשתו. הנישואים היו ללא ילדים.

בנוסף לילדיו הלגיטימיים, מיחסיו עם פרדריקה תורוורט נולדו לו שלוש בנות, שכולן התקבלו כצאצאיו של פרידריך מכליידט (בעלה של תורוורט מאז 1847).

== אילן יוחסין ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1793
קטגוריה:נפטרים ב-1867
לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט

לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט (בגרמנית: Ludwig Friedrich II. von Schwarzburg-Rudolstadt; 9 באוגוסט 1767 – 28 באפריל 1807) היה בין השנים 1793–1807 הנסיך הריבוני של שוורצבורג-רודולשטאדט.

== ביוגרפיה ==
לודוויג פרידריך נולד ב-9 באוגוסט 1767 ברודולשטאדט והיה הילד השני ובנם הראשון של פרידריך קרל, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט ואשתו הראשונה אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטאדט. באותה תקופה שלט סבו לודוויג גינתר השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט על הנסיכות. בשנת 1789 נסעו לודוויג פרידריך ואחיו קרל גינתר לז'נבה וליעדים נוספים לצורך השכלתם. במהלך מסע זה הם למדו על אירועי המהפכה הצרפתית.

ב-21 ביולי 1791 בהומבורג הוא התחתן עם קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג, בתו של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג.

בשנת 1793 מת אביו, ולודוויג פרידריך עלה לשלטון במקומו. ב-28 באפריל 1807 מת לודוויג פרידריך, ובנו פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט ירש את תאריו ונחלותיו.

== משפחתו ==
קרולינה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט
מנישואיו עם קרולינה נולדו הילדים הבאים:
* הנסיכה קרולינה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט (1792–1794)
* פרידריך גינתר (1793–1867), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
* הנסיכה תקלה משוורצבורג-רודולשטאדט (1795–1861), התחתנה עם אוטו ויקטור, נסיך שנבורג-ולדנבורג
* הנסיכה קרולינה משוורצבורג-רודולשטאדט (1796)
* אלברט (1798–1869), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
* הנסיך ברנהרד משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1816)
* הנסיך רודולף משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1808)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1767
קטגוריה:נפטרים ב-1807
קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג (1771–1854)

קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג (בגרמנית: Karoline Louise von Hessen-Homburg; 26 באוגוסט 1771 &#x2013; 20 ביוני 1854) הייתה נסיכה גרמנית מבית הסן ואשתו של לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט.

== ביוגרפיה ==
קרולינה נולדה ב-26 באוגוסט 1771 בטירת הומבורג, והייתה בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, נסיכת הסן-דרמשטאדט. השכלתה הפורמלית הייתה פשוטה ויסודית, עם דגש על חינוך אדוק. בשנת 1791 היא התחתנה עם לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט. נולדו להם שבעה ילדים יחד.

את הערב לפני קרב זאלפלד, לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה בילה עם משפחת הנסיכה. הנסיכה מדווחת על הערב האחרון שלו ביומנה. עם מותו של בעלה בשנת 1807, היא הפכה לעוצרת עבור בנה הקטן פרידריך גינתר. הנסיכות הצטרפה לקונפדרציה של הריין זמן קצר לפני תחילת שלטונה של קרולינה. לאחר שהתבגר בשנת 1814, בנה גילה תחומי עניין אחרים מלבד ענייני הממשלה. לקרולינה הייתה השפעה חזקה גם על החלטות הממשלה של המדינה בתקופת שלטונו, שקיבלה חוקה ב-1816 והצטרפה לאיחוד המכס הגרמני ב-1835.

אירועים משמעותיים בתקופת שלטונה היו ייסוד מוסד חינוכי על ידי פרידריך פרובל בקילהאו וייסוד גן ילדים על ידו בבלנקנבורג ב-1840. קרולינה הכירה את גתה, שילר ווילהלם פון הומבולדט וניהלה איתם התכתבות ערה. האחרון כינה אותה "אישה שכמעט ולא נמצאת". היא הותירה אחריה אוסף לא מבוטל של רישומים וצבעי מים משלה, בעלי איכות אמנותית גבוהה שמעידים על אהבתה הרומנטית לטבע. צבעי מים רבים מראים את פארק הנוף סביב טירת הומבורג. יש גם סקיצות של מסעותיה וטיוליה. קרולינה מתה ב-20 ביוני 1854.

== משפחתה ==
מנישואיה ללודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט נולדו לה שבעה ילדים:
* הנסיכה קרולינה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט (1792–1794)
* פרידריך גינתר (1793–1867), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
* הנסיכה תקלה משוורצבורג-רודולשטאדט (1795–1861), התחתנה עם אוטו ויקטור, נסיך שנבורג-ולדנבורג
* הנסיכה קרולינה משוורצבורג-רודולשטאדט (1796)
* אלברט (1798–1869), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
* הנסיך ברנהרד משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1816)
* הנסיך רודולף משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1808)

== אילן יוחסין ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:בית הסן
קטגוריה:ילידי 1771
קטגוריה:נפטרים ב-1854
יחסי אזרבייג'ן–לוב

יחסי אזרבייג'ן-לוב הם ליחסים הדו-צדדיים בין אזרבייג'ן ללוב. ללוב יש שגרירות בבאקו, ולאזרבייג'ן יש שגרירות חיצונית בקהיר.

== יחסים דיפלומטיים ==
ב-30 בדצמבר 1991 הכירה ממשלת לוב בעצמאותה של הרפובליקה של אזרבייג'ן;<ref name=":0"></ref> היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן ללוב כוננו ב-16 במרץ 1992,<ref name=":0" /> ושגרירות לוב בבאקו פועלת מאז אפריל 1995.<ref name=":0" /> קבוצה משותפת של אזרבייג'ן ולוב פועלת באספה הלאומית של אזרבייג'ן מאז 19 בנובמבר 2008.<ref name=":0" /><ref></ref> במרץ 2010, התקיימה הישיבה השנייה של הוועדה המשותפת של אזרבייג'ן-לוב בעיר הבירה של לוב טריפולי, במהלכו נחתמו הסכמים בין שתי המדינות, לדוגמה ביטול הויזות.<ref></ref>

== שיתוף פעולה כלכלי ==

ב-8 במרץ 2010, התקיים בטריפולי הפורום העסקי של לוב-אזרבייג'ן בתמיכה כספית של המשרד לפיתוח כלכלי של לוב, והקרן לקידום יצוא והשקעות אזרבייג'ן (AzPromo), וכן לשכת המסחר, התעשייה, והחקלאות של לוב.<ref></ref>

במאי 2012, חברת הנפט הממלכתית של אזרבייג'ן ( SOCAR ) התחילה לבנות בית זיקוק לנפט וליצור רשת תחנות תדלוק לכלי רכב בשטח לוב.<ref></ref>

באביב 2013 הגיעו שתי הממשלות להסכמה על התחלת הפקת נפט וגז משותפת. מספר פרויקטים מתוכננים לביצוע בהשתתפות חברות ציבוריות ופרטיות כאחד.<ref name=":2"></ref>

מנכ"לים רבים של חברות אזרבייג'ניות משקיעים במגזר האנרגיה של לוב.

== שיתוף פעולה בינלאומי ==
שיתוף הפעולה בזירה הבינלאומית מתבצע במסגרת ארגונים בינלאומיים שונים: המדינות הבלתי-מזדהות,<ref></ref> האו"ם, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ועוד

במרץ 2013 שלח סוכנות הפיתוח הבינלאומית של אזרבייג'ן (AIDA), משרד החוץ של אזרבייג'ן ביחד עם הבנק לפיתוח איסלאמי (IDB) סיוע הומניטרי לעיר אובארה שבלוב.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוב: יחסי חוץ לפי מדינה
קטגוריה:אזרבייג'ן: יחסי חוץ לפי מדינה
יחסי טג'יקיסטן–מלזיה

יחסי מלזיה-טג'יקיסטן הם היחסים הבין-לאומיים בין מלזיה וטג'יקיסטן. למלזיה יש שגרירות בטשקנט שבאוזבקיסטן, המשמשת גם כשגרירות מלזיה בטג'יקיסטן, בעוד לטג'יקיסטן יש שגרירות באמפנג, סלנגור.<ref></ref> שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים חמים ומתכננות לבצע פעולות למען הידוק היחסים.

== היסטוריה ==
היחסים בין שתי המדינות כוננו בתאריך 11 במרץ 1992. בשנת 2014, נשיא טג'יקיסטן אמומאלי רחמון, יחד עם אשתו, ביקר ביקור רשמי במלזיה, בהזמנתו של יאנג די-פרטואן אגונג וטואנקו עבדול חלים מואדזאם שאה.

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2013, יחסי הסחר בין שתי המדינות הסתכמו ב-5.5 מיליארד דולר ומספר חברות מלאיות מעוניינות לבחון הזדמנויות עסקיות בטג'יקיסטן. שתי המדינות הסכימו להרחיב את שיתוף הפעולה ביניהם, בעיקר בהרחבת שיתופי הפעולה הפוליטיים, הכלכליים, ההשקעות, הסחר, המדעיים, הטכניים והתרבותיים, כפי שהצהיר ראש ממשלת מלזיה נג'יב רזאק במהלך פגישתו עם אמומאלי.<ref name="tjk"></ref><ref></ref> מלזיה צפויה להקים תחנת כוח בהספק של 300 מגה וואט בצפון טג'יקיסטן.<ref></ref>

== יחסי חינוך ==
ישנם יותר מ-200 טג'יקים שממשיכים את לימודיהם ועוברים הכשרה באוניברסיטאות ומוסדות חינוך במלזיה. משרד החינוך והמדע של טג'יקיסטן חתם גם הוא על מזכר הבנות עם אוניברסיטת Limkokwing המלזית לטכנולוגיה יצירתית להקמת סניף LUCT בטג'יקיסטן.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* [http://www.president.tj/en/node/6982 הצהרה משותפת בין הרפובליקה של טג'יקיסטן ומלזיה לרגל ביקורו הממלכתי של הוד מעלתו אמומאלי רחמון, נשיא הרפובליקה של טג'יקיסטן במלזיה, 22 - 25 ביוני 2014 שגרירות טג'יקיסטן בארצות הברית של אמריקה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טג'יקיסטן: יחסי חוץ לפי מדינה
קטגוריה:מלזיה: יחסי חוץ לפי מדינה
מרק סרפד

נטייל סופ (באנגלית: Nettle Soup) הוא מרק מסורתי ירוק העשוי מסרפד דו-ביתי ונפוץ במדינות מזרח אירופה, המזרח התיכון וצפון אירופה.

נהוג להגיש את המרק בתקופת האביב ובתחילת הקיץ לאחר שאוספים את ניצני הסרפד.

לסרפד ערך תזונתי גבוה, הכולל סידן, מגנזיום, ברזל, ויטמין A וויטמין B, לאחר ההרתחה מאבד הסרפד את פעולת הצריבה שלו<ref name=":0"></ref>.

== היסטוריה ==
מרק הסרפד הופיע לראשונה בתקופת הברונזה באזור בריטניה, לאחר שצריכתו שימשה לרפואה וטיפול בדלקות מפרקים, סוכרת, אקנה, אנמיה, קדחת השחת ולטיהור מים.

שבטים אינדיאנים השתמשו בסרפד דו-ביתי לטיפול בכאבי בטן, הורדת חום, בעיות עור, טיפול בדיזנטריה ולהפחתת תסמיני אלרגיה<ref name=":0" />.

== גרסאות ==
למרק גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות גם גרסאות על בסיס בשר כבש או דגים.
* פינלנד: מרק סרפד ודגים המוגשת בעיירה פורבו.
* שוודיה: מרק הנקרא נסלסופה (Nässelsoppa) - מרק ירוק המכיל סרפד, עירית, שום, שומר, חמאה, קמח וביצים עלומות.
* איראן: מרק הנקרא מאזנדראני (Mazandarani), המכיל סרפד, שום, בצל, חומוס, תרד, כרישה, כוסברה, כורכום, אורז, עדשים, ירקות, שמן וממרח רימונים.
* אירלנד: מרק ירוק המוגש בסוף האביב ומכיל תפוח אדמה, שמנת, כרישה, בצל וחמאה.
* מדינות מזרח אירופה: מרק ירוק המוגש בסוף האביב, מוגש בגרסה צמחונית, בשרית או עם ביצה מבושלת.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.bbcgoodfood.com/recipes/nettle-soup מתכון להכנת מרק סרפד], באתר Bbcgoodfood

== הערות שוליים ==

סרפד
קטגוריה:המטבח הבולגרי
קטגוריה:המטבח האוקראיני
קטגוריה:המטבח הפיני
קטגוריה:המטבח השוודי
קטגוריה:המטבח האירי
קטגוריה:המטבח הפרסי
קטגוריה:המטבח הצמחוני
לא בשם האל

לא בשם האל - אל מול האלימות הדתית (באנגלית: Not In God's Name) הוא ספר העוסק באלימות הפועלת בשם הדת, שחיבר הרב יונתן זקס, הרב הראשי של הממלכה המאוחדת. הרב זקס מציע מספר פרשנויות, ולמסקנה לאחר הבאת מקורות מכל רוחבי הספרות היהודית הוא מציע מניע חדשני לאלימות הדתית.

== הספר ==
הספר יצא לאור בלונדון ב-2015 בהוצאת מגיד. הספר תורגם לעברית על ידי צור ארליך ויצא לאור בהוצאת מגיד באותה שנה. למהדורה העברית נכתב מבוא מאת נשיא מדינת ישראל, רובי ריבלין.

הספר הוא רב מכר של הניו יורק טיימס.

== תוכן הספר ==
לספר שלושה שערים.

השער הראשון מנתח את שורשי האלימות בדורנו, הרב זקס מגדיר אותה כרוע אלטרואיסטי – רוע הנעשה בשם מטרה נעלה, זקס מזהה את רוע זה בדואליזם הקיצוני, לדבריו המונותאיזם חולק על גישה זו.

השער השני עוסק בסיפורי ספר בראשית, בסיפורים העוסקים במחלוקות – ישמעאל עשיו ועוד. הרב זקס מציע פרשנויות מגוונות לפרשיות אלו, לדבריו על אף שלכאורה המקרא דוחה את דמויות אלו, לאמיתו של דבר המקרא קורא לאמפתיה ולסובלנות כלפיהם.

בשער השלישי הרב זקס קורא לשלוש הדתות המונותאיסטיות לפעול נגד האלימות בשם האל.

מסקנת הספר היא שהאלימות הדתית לא נובעת מהדת עצמה, אלא מהשבטיות שבדת. הדת מאגדת אנשים לקבוצה אחת, מה שמוביל לחיכוך עם קבוצות אחרות.

אם כן השאלה המתבקשת היא שאם הדת גורמת בעקיפין לאלימות, אולי כדאי לוותר עליה. בהמשך דבריו עונה על כך הרב זקס ומסביר את חיוניות הדת לאורך ההיסטוריה עד המאה העשרים ואחת.

== ביקורת ==
על נספר נכתבו כמה ביקורות. ניר מנוסי טען שהשאלה שעמדה לפני מחבר הספר היא האלימות המוסלמית, אך בפועל הספר מדבר על האלימות בשם הדתות האברהמיות וכך למשל הביא מקרים של אלימות יהודית - טבח מערת המכפלה, ופרשת רצח מוחמד אבו ח'דיר, אף שמקרים כאלו היו מעטים מאד, עוד טען מנוסי שהספר מציג את התנ"ך באור מודרני, על אף שבתנ"ך ללא פרשנות העכשווית מובאים מקרים רבים הרואים את האלימות בשם האל באור חיובי.

הוול סטריט ג'ורנל כתב כי "זקס מאמין שאלימות אסאלמית כמו אלימות יהודית ונוצרית, נובעת מאי הבנה בסיסית של כתבי הקודש. ב'לא בשם האל' מציג זקס אמונה דתית חכמה יותר, אלהים עדין יותר, ספר חד עמוק ויפהפה".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* ניר מנוסי, [https://nirmenussi.com/2016/06/26/islamic-elephant-in-the-room-not-in-gods-name-book-review/ הפיל המוסלמי שבחדר], מקור ראשון, 24.6.2016.
* חגי הופר, [https://hagaibooks.wordpress.com/2016/06/25/לא-בשם-האל-מאת-הרב-יונתן-זקס/ לא בשם האל / הרב יונתן זקס] – ביקורת ספרים, 25 ביוני 2016.
* 
* 

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:אלימות בתרבות
עכבר מקדוני

עכבר מקדוני (שם מדעי: Mus macedonicus) הוא מין מכרסם בסוג עכבר.

==מאפיינים==
העכבר המקדוני הוא מכרסם בגודל בינוני, אורכו הוא 65–98 מילימטרים, אורך זנבו 56–82 מילימטרים ומשקלו נע בין 11 ל-30 גרם. הנקבות גדולות וכבדות מעט יותר מן הזכרים. צבע פרוותו באזור הגב הוא חום-אפור בהיר עד כהה ולפעמים עם גוון צהבהב, בעוד שהבטן בצבע לבן עד אפור בהיר.

==תפוצה ובית גידול==
מין זה מתפרס על שטח נרחב בעולם מגאורגיה במזרח ובולגריה במערב ועד לישראל בדרום. ניתן למצוא אותו במספר רב של מדינות בניהן: אלבניה, קוסובו, בולגריה, יוון, טורקיה, ארמניה, אזרבייג'ן, איראן, סוריה, לבנון, ירדן ואולי אף בעיראק.

בית הגידול של מין זה מגוון, בחבל הים תיכוני בתי הגידול הטבעיים שלו הם, שדות פתוחים, שולי שדות, דיונות חול, כרמי זיתים ולאורך נחלים. עכבר זה נמנע משהייה בבניינים ומאזורים המיוערים בצפיפות, אך שוהה באזורים מעובדים כגון, פרדסים, שדות וגנים.

==תזונה ורבייה==
עיקר התזונה של עכברים אלו מורכבת מזרעים, פירות, שורשים וחלקי צמחים אחרים. אך הם גם צורכים מזון מן החי כגון חרקים וזחלים.

עונות הרבייה הן בחודשים מרץ-אפריל וספטמבר-אוקטובר. ההריון נמשך כ-3 שבועות, ובכל שגר ישנם 4–6 ולדות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עכברים
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבריים
מי ימלל גבורות ישראל

"מי ימלל גבורות ישראל" (1982) היא כרזה מאת דוד טרטקובר.
==תיאור==
הכרזה "מי ימלל גבורות ישראל" נוצרה בשנת 1982 כתגובה למלחמת לבנון הראשונה. טרטקובר, מעצב הכרזה, עשה שימוש בתצלום עיתונאי מאת צלם סוכנות מגנום דוד סימור (שִׁים). תצלום זה צולם בישראל בשנת 1948 בתקופת מלחמת העצמאות, ומופיעה בו דמות נשית בוכה היושבת בתוך סימון של קבר בבית קברות. טרטקובר הוסיף על התצלום את הטקסט "מי ימלל גבורות ישראל", הלקוח משירו של מנשה רבינא "מי ימלל" משנות ה-30 של המאה ה-20. בתחתית הכרזה מופיעה הכתובת "תשמ"ג שנת הגבורה", אשר משייכת אותה אל מסורת הכרזות הלאומיות של ישראל.

הכרזה הוצגה בשנת 1982 בתערוכה הקבוצתית "תגובה גלויה על המלחמה האחרונה", שהוצגה בגלריה רדיוס בתל אביב-יפו. בשנת 1994 הוצגה בגלריה בוגרשוב, בתל אביב-יפו התערוכה הקבוצתית "מי ימלל גבורות ישראל", שטרטקובר היה אחד ממשתתפיה. הכרזה נמצאת באוספי מוזיאונים שונים ואף הוצגה בתערוכת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כרזות
קטגוריה:מלחמת לבנון הראשונה בתרבות הישראלית
קטגוריה:יצירות משנת 1982
פרידריך קרל, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט

פרידריך קרל, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט (בגרמנית: Friedrich Karl von Schwarzburg-Rudolstadt; 7 ביוני 1736 – 13 באפריל 1793) היה אספן תולדות הטבע הגרמני, ומ-1790 ועד מותו הנסיך השולט של שוורצבורג-רודולשטאדט.

== ביוגרפיה ==
פרידריך קרל נולד ב-7 ביוני 1736 ברודולשטאדט, והיה בנם של לודוויג גינתר השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט ואשתו סופיה הנרייטה, רוזנת רויס-אונטרגרייץ. כילד, הוא החל את אוסף הטבע שלו, שהועבר מאוחר יותר למוזיאון הטבע של רודולשטאדט. בשנת 1757, הוא יצר את "אוסף תולדות הטבע הנסיכותי" בטירת לודוויגסבורג ברודולשטאדט. מאוחר יותר האוסף הורחב, ובמאה ה-19 הוא תפס שבעה חדרים בטירה. אחד המפקחים הראשונים של האוסף היה כריסטוף לודוויג קאמרר. בשנת 1919, האוסף הועבר לטירת היידקסבורג.

פרידריך קרל התכתב עם יוהאן היינריך מרק, בין היתר, ונתן לו לקבל כמה עצמות קרנף וחלקים אחרים מהאוסף שלו למחקר. <ref>Ulrike Leuschner (ed.), Johann Heinrich Merck. Briefwechsel, vol. 3, Göttingen, , p. 534-536</ref> פרידריך קרל התכתב גם עם יוהאן אוגוסט אפרים גצה (1731–1793), עם הרופא פרידריך מרטיני, עם הכומר יוהאן סמואל שרוטר (1735–1808) ועם יוהאן ארנסט עמנואל וולך (1725–1778). היו לו קשרים אישיים ומדעיים עם כתביו ושמר את כתביהם בספריית הקבינט שלו. חלק מהכתבים הללו הוקדשו לו, למשל הכרך השלישי של הטקסט הקונצ'ולוגי של מרטיני, שפורסם ב-1777, הוקדש לכבודו הנסיך, נסיך הכתר פרידריך קרל משוורצבורג-רודולשטאדט. המהדורה השנייה של Naturalis Dispositio של יעקב תיאודור קליין ; Echinodermatum נערך ותוקן על ידי נתנאל גוטפריד לסקה והוקדש גם לפרידריך קרל. <ref></ref>

בשנת 1792 בנה פרידריך קרל תיאטרון ברודולשטאדט. הוא נחנך כמה שבועות לאחר מותו. יוהאן וולפגנג פון גתה היה מנהלו מ-1793 עד 1803. מאוחר יותר הוא התפתח להקמת התיאטרון הממלכתי של תורינגיה ברודולשטאדט. ב-13 באפריל 1793 מת פרידריך קרל, ובנו לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט עלה לשלטון במקומו.

== משפחתו ==
פרדריקה סופיה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט; דיוקן מאת יוהאן ארנסט היינסיוס
פרידריך קרל נישא לאשתו הראשונה, הנסיכה פרדריקה סופיה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט (1745–1778), בשנת 1763. <ref></ref> נולדו להם שישה ילדים:
* פרדריקה (1765–1767)
* לודוויג פרידריך השני (1767–1807), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
* הנרייטה (1770–1783)
* קרל גינתר (1771–1825), התחתן עם לואיזה אולריקה מהסן-הומבורג, בתו של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג; בתם קרולינה התחתנה עם הנסיך גאורג ברנהרד מאנהלט-דסאו
* קרולינה (1774–1854), <ref></ref> התחתנה עם גינתר פרידריך קרל הראשון, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן
* לואיזה (1775–1808), התחתנה עם ארנסט קונסטנטין, רוזן הסן-פיליפסטאל

בשנת 1780 נישא פרידריך קרל לאשתו השנייה, הנסיכה לואיזה פרדריקה אוגוסטה (1752–1805), בתו של הנסיך יוהאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג. נישואים אלה היו ללא ילדים.

== אילן יוחסין ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:אספנים
קטגוריה:ילידי 1736
קטגוריה:נפטרים ב-1793
מרטין סובימנדי

מרטין סובימנדי איבנייס (בספרדית: Martín Zubimendi Ibáñez; נולד ב-2 בפברואר 1999 בסן סבסטיאן שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ריאל סוסיאדד מלה ליגה.

== קריירת מועדונים ==
סובימנדי גדל במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד. בשנת 2016 החל לשחק בקבוצות המילואים של המועדון. ב-28 באפריל 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–2 על חטאפה במסגרת המחזור ה-35 בליגה לעונת 2018/2019. בעונת זכה עם המועדון בגביע המלך הספרדי.

== קריירה בינלאומית ==
ב-8 ביוני 2021 ערך סובימנדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בניצחון 0–4 על נבחרת ליטא במשחק ידידות.

== תארים ==
;ריאל סוסיאדד
* גביע המלך הספרדי (1): 2019/2020

;נבחרת ספרד:
* אליפות אירופה (1): 2024

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:סן סבסטיאן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית ספרדים: כדורגל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1999
שלמה ניניו

מוני ניניו ב-1969
שלמה (מוני) ניניו (נולד ב-14 בפברואר 1951 יפו, ישראל) הוא כדורגלן עבר ישראלי. שיחק לרוב בעמדת הבלם ולעיתים הקשר, ומזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי יפו.

==קורות חייו==
===בליגה הראשונה===
מוני ניניו נולד ביפו לראובן ופאולינה בני יהדות בולגריה אשר עלו מסופיה ב-1949 במהלך העלייה ההמונית. ראובן ניניו שיחק בבולגריה בקבוצת הכח סופיה ובישראל עבד כנגר. אחיו של מוני, סמי ניניו שיחק לתקופה קצרה בשורות מכבי יפו. ב-1960 הצטרף מוני ניניו לקבוצת הילדים של מכבי יפו בתפקיד קשר, ובהמשך כאשר עבר לקבוצת הנוער הציב אותו המאמן בוחוס ג'וג'וסיאן לתפקיד הבלם. ב-1968 במהלך עונת 1966/1968 בליגה הלאומית העלה אותו המאמן איינשטיין קליש לקבוצה הבוגרת לדרישתו של מאמן נבחרת הנוער בכדורגל עמנואל שפר. משחקו הראשון בליגה בשורות יפו היה ב-15 ביוני 1968, הוא שיחק 182 משחקים בשורות מכבי יפו ובהם הבקיע ארבעה שערים. בעונת 1978/1979 סיים את דרכו בקבוצה ומשחקו האחרון היה ב-26 במאי 1979. בהמשך, עבר לעונה אחת לקבוצת הפועל רמת גן ובה שיחק ב-22 משחקי ליגה.

===נבחרות===
ב-1968 זומן על ידי המאמן שמואל פרלמן לנבחרת הנערים של ישראל. ב-1969 נמנה ניניו עם סגל נבחרת הנוער של ישראל אשר ניצחה 0–1 את נבחרת הנוער של ברית המועצות בטורניר קאן שבצרפת, משער של משה שלומוביץ'. היה זה הניצחון הראשון של קבוצה ישראלית על קבוצה מברית המועצות. ב-1971 זכה עם נבחרת הנוער בגביע אסיה לנוער בכדורגל לאחר שגברה בגמר על על נבחרת קוריאה הדרומית 1–0. בטורניר שנערך בטוקיו הצטיין ניניו, ובמשחק במסגרת שלב הבתים בו גברה ישראל על דרום וייטנאם 5–0, כבש שני שערים. בהמשך, הוכלל על ידי העיתונות המקומית ב-"11 של הטורניר". ב-1971 הועלה על ידי המאמן אדמונד שמילוביץ' לשורות הנבחרת הבוגרת. ניניו רשם 6 הופעות בשורות הנבחרת, משחקו הראשון היה ב-14 בנובמבר 1971 מול אוסטרליה ומשחקו האחרון היה ב-28 במרץ 1972 מול הודו. עם מינויו של דוד שווייצר למאמן הנבחרת, נופה ניניו מהסגל.

לאחר שירות קצר בחטיבת גולני, הועבר ניניו על ידי מפקדו דוד כהן לפיקוד הצפון. הוא צורף לסגל נבחרת הכדורגל של הפיקוד אשר זכתה ב-1971 בגמר גביע הרמטכ"ל בכדורגל, לאחר שניצחה את נבחרת גייסות השריון 2-3 משער ניצחון של ניניו בדקה ה-89 לרשתו של בומה ויינברג. את המשחק שפט משה אשכנזי והגביע הוענק על ידי חיים בר-לב.

===לאחר הפרישה וחיים אישיים===
לאחר פרישתו עבר ניניו קורס מאמנים במכון וינגייט. הוא אימן מספר שנים קבוצות ילדים ונוער: מכבי יפו, הפועל צפרירים חולון והפועל בת ים. מוני ניניו הוא אופטומטריסט, ולאחר פרישתו מאימון פתח חנות אופטיקה בבת ים. הוא נשוי לוורד, והם הורים לשתי בנות וסבים לנכדים. נכדו המתגורר בבריטניה שיחק כדורגל בקבוצת "White Star Football Academy", ונכדתו זהר הדדי הייתה אלופת ישראל בג'ודו (ילדים, 2019).

== הישגים ==
;נבחרת הנוער של ישראל
* גביע אסיה לנוער בכדורגל: 1971

;מכבי יפו
* סגנית אלופת ישראל: 1976/1977

==לקריאה נוספת==
* ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.football.org.il/national-team-list-games-by-player/?player_id=80806&national_team_id=3 פרופיל], באתר ההתאחדות לכדורגל
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
רוני ברדגג'י

רוני ברדגג'י (בשוודית: Roony Bardghji, בערבית: روني بردغجي, בתעתיק: רוני ברדע'ג'י; נולד ב-15 בנובמבר 2005 בכווית שבכווית) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית.

== קריירת מועדונים ==
בדרגג'י גדל במחלקות הנוער של קלינגה SK, רדבי AIF, ופ.צ. קופנהגן. ב-21 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פ.צ. קופנהגן, בתיקו 1-1 נגד אורהוס גימנסטיקפוינין במסגרת המחזור ה-16 בליגת העל הדנית לעונת . ב-28 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אולבורג בולדספילקלוב במסגרת המחזור ה-17 בליגה. הוא ערך 13 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שני שערים. ב-25 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–3 לסביליה במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.

== חיים אישיים ==
ברדגג'י נולד בכווית למשפחה סורית, ובגיל צעיר עבר לשוודיה.

== תארים ==
;פ.צ. קופנהגן
* אליפות דנמרק (1): 2021/2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:כדורגלנים סורים
קטגוריה:קשרי כדורגל שוודים
קטגוריה:קשרי כדורגל סורים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קופנהגן
קטגוריה:ספורטאים זרים בדנמרק
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-2005
ספר סיפורי הענקים

סֵפֶר סִפּוּרֵי הָעֲנָקִים (באנגלית: The Book of Giant Stories) הוא אסופת סיפורים קצרים לילדים בנושא ענקים מאת סופר הילדים והמשורר האמריקני דייוויד ל. הריסון. הספר יצא לאור בשנת 1972 על ידי חברת ההוצאה לאור American Heritage Press ומהדורה מחודשת יצאה ב-2001 על ידי Boyds Mills Press. הספר זכה להצלחה גדולה ונמכר במעל ל-780,000 עותקים ותורגם לעשרות שפות רבות ביניהן עברית, יפנית ואפריקאנס.

זהו הספר השלישי של הריסון והראשון שלו שזכה בפרס, פרס כריסטופר (Christopher Award, ) בשנת 1973. על כך הגיב הריסון שבזמנו לא היה לו מושג שזהו פרס כל כך יוקרתי, אם כי עכשיו זהו אחד מהעיטורים היקרים ביותר לו.

==התרגום בעברית==
כריכת הספר בעברית
הספר תורגם לעברית על ידי אמציה פורת ויצא לאור בשנת 1975 בהוצאת עם עובד. בתרגומו שינה פורת במעט את נוסח הספר. השינויים ניכרים בעיקר במתן שמות תנכיים לדמויות שבמקור האנגלי היו חסרות שם וכן בהוספת משלב לשוני גבוה לתרגום הטקסט המקורי שהיה כתוב בשפה סטנדרטית. משחקי מילים והלשון המליצית בה השתמש זכו להערכה מצד ציבור הקוראים.

עבור שמות הענקים השתמש פורת בשמות של ענקים מהתנך עבור דמויות ענקים, לדוגמה אחימן, ששי, עוג מלך הבשן, סף, ישבי וגוליית. עבור הילדים בסיפור השתמש גם בשמות התנכיים דוד, יהונתן ויוחנן.

על הסיפור "סוֹדוֹ שֶׁל דָּוִד הַקָּטָן" נערך מופע תיאטרון בובות בישראל.

== תרגום באפריקאנס ==
ב-13 במאי 2022 חתם הריסון עם המוציאה לאור של הספר באפריקאנס, Pearson South Africa, על הדפסת 50,000 עותקים על מנת לכלול אותו בתוכנית לימוד באפריקאנס לתלמידי כיתות ד'.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.am-oved.co.il/ספר-סיפורי-הענקים ספר סיפורי הענקים] - באתר הוצאת עם עובד
* [https://www.publishersweekly.com/9781563979767 The Book of Giant Stories ספר סיפורי הענקים] באתר Publishers Weekly 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 1972
קטגוריה:הוצאת עם עובד: ספרי ילדים
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
מריאנו אונדו

מריאנו אונדו מונסוי אנגונג (בספרדית: Mariano Ondo Monsuy Angong; 29 ביוני 1999 – 14 בספטמבר 2022) היה כדורגלן מגינאה המשוונית ששיחק בעמדת המגן הימני.

== קריירת מועדונים ==
אונדו גדל במחלקת הנוער של קאנו ספורט. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של גינאה המשוונית. ב-13 בפברואר 2018 חתם בק.פ. שקופי מליגת העל הצפון מקדונית, במדיה ערך שלוש הופעות ליגה. ב-17 באוגוסט 2018 חזר לקאנו ספורט, ושיחק במועדון עד למותו.

== קריירה בינלאומית ==
ב-9 באוקטובר 2017 ערך אונדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה המשוונית, בניצחון 3-1 על נבחרת מאוריציוס במשחק ידידות. בסך הכל ערך שש הופעות במדי הנבחרת.

== מותו ==
ב-14 בספטמבר 2022, בגיל 23, מת אונדו במהלך אימון של נבחרת גינאה המשוונית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גינאה המשוונית: כדורגלנים
קטגוריה:גינאה המשוונית: מגני כדורגל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גינאה המשוונית
קטגוריה:אישים מגינאה המשוונית שנולדו ב-1998
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:נפטרים ב-2022
מנצור קרדוש

מנצור קרדוש (אבו תואפיק<ref> עמ' 15</ref>; נולד ב-1921) היה פעיל ערבי ישראלי של לאומיות ערבית בשנות ה-50 וה-60.
==ביוגרפיה==
קרדוש הוא בן למשפחה נוצרית אורתודוקסית אמידה. הוא למד בית הספר של הקווייקרים ברמאללה.

בהיותו בן 16 התייתם מאביו והוא ירש ממנו טחנת קמח גדולה ובית חרושת לקרח וגזוז. לאחר הקמת מדינת ישראל נפגעו עסקי המשפחה, המפעל הוסב לייצור גלידה וקרדוש הקים בית קפה בנצרת.

בשנות ה-50 קרדוש היה פעיל בהמפלגה הקומוניסטית הישראלית ונגד הממשל הצבאי על ערביי ישראל.

ביולי 1958 היה ממקימי החזית העממית לשחרור פלסטין והיה לחבר מזכירות החזית ומזכיר הסניף בנצרת.

ב-29 באוקטובר 1958 נעצר קרדוש. לטענת קול העם המעצר נבע מרצון למנוע אספת זיכרון להרוגי טבח כפר קאסם בביתו. בסוף יוני 1959 נעצר קרדוש כדי למנוע קיום אספה הקוראת לדון בבעיית הפליטים ואדמותיהם.

קרדוש היה מיוזמי ומעורכי השבועון אל-ארד והיה בין העורכים שהועמדו לדין על הוצאתו ללא רישיון. ההרשעה והקנסות לא שברו את רוחו של קרדוש והוא הודיע ביוני 1960 שיוציא מחדש את עיתון אל-ארד. בנובמבר 1961 היה ממארגני כנס שקרא לביטול הממשל הצבאי.

ב-13 בנובמבר 1964 נעצר לאחר שמסתנן מעזה סיפר בחקירתו שנשלח על ידי המודיעין המצרי להביא לקרדוש זהב למימון פעילות קבוצת אל-ארד.

בראשית דצמבר 1964 שוחרר בתנאים מגבילים בצו מנהלי שלא לצאת מנצרת ולשהות בביתו במהלך הלילה. הצו הוארך ביוני 1965 לשישה חודשים נוספים. באוגוסט 1965 הוא נכלל ברשימת הסוציאליסטים, של חברי אל-ארד לשעבר, להתמודדות לכנסת.

באפריל 1967 נפגש עם ז'אן-פול סארטר ולשאלתו על תמיכה בפעילות בלתי חוקית של אחרים ענה: "למרות החוקים הקשים שבהם נתונים הערבים בישראל, היינו מעודנו שומרי־חוק, ואף עמלנו קשות כדי לעצור את ערביי ישראל מלבצע פעולות בלתי־חוקיות. הצלחנו בכך וזאת משתי סיבות: "אנחנו יודעים שממשלת ישראל היא שלטון דיקטטורי, ופעולות כאלו עלולות לעלות בחיי אנשים רבים, ואנו יודעים, שפעולות כאלה ימנעו כמאליהן את התחזקות היסודות היהודיים המתקדמים, המנסים להתקרב לערבים".

בשנת 1976 היה ממארגני ההפגנות של יום האדמה ובהמשך היה מראשי ועדת התיאום הלאומית שהוצאה אל מחוץ לחוק באפריל 1981. בפברואר 1979 נעצר בחשד למגע עם סוכן זר. הוא שוחרר לאחר מספר שבועות ותיאר את חקירתו כשיח פוליטי שחבל שהתנהל במעצר. בשנת 1980 פעל להקמת אוניברסיטה ערבית בגליל. בתחילת שנות ה-90 היה חבר בחזית הסוציאליסטית הערבית והתנגד להצבעה לכנסת.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילים פוליטיים ערבים ישראלים
קטגוריה:נצרת: אישים
השביתה במפעל אתא

השביתה במפעל אתא (נקראת לעיתים השביתה הגדולה) הייתה שביתה של 1,680 עובדי מפעל הטקסטיל "אתא" שבכפר אתא (כיום קריית אתא), שהחלה ב-10 במאי 1957 ונמשכה 107 ימים, עד 24 באוגוסט.

== השביתה ==
בשנת 1956 מפעל "אתא" ספג הפסדים. מנכ"ל המפעל, הנס מולר, רצה להתייעל והחליט לפטר לראשונה עובדים רבים ולהקפיא את השכר במפעל. בשל כך, באפריל 1956 החלו סכסוכי עבודה. עובדי המפעל דרשו תוספת שכר. הסכסוך בין עובדי המפעל להנהלת המפעל נמשך למשך שנה, והיו שותפים לו אף פעילי מפלגות כגון מפא"י ומפ"ם, עד שב-10 במאי 1957 פרצה שביתה מהגדולות והארוכות שידעה ישראל בהיסטוריה שלה, בה פועלים עזבו את בית החרושת והתאספו לאספה כללית. בשביתה זאת, מספר אנשים נאמו בפני הקהל ופועל תלה שלט על שערי המפעל אשר הכריז על שביתה.<ref></ref>

החלו גם סכסוכי עבודה בין הנהלת המפעל, בראשות מולר, לבין העובדים, שיוצגו על ידי מועצת הפועלים החזקה של חיפה.

את השביתה הנהיג יוסף אלמוגי, ראש מועצת פועלי חיפה, ובהמשך עבר הטיפול בה לראשי ההסתדרות. קרן השביתה של ההסתדרות העניקה סיוע כספי לשובתים, ובנוסף התקבלו תרומות מוועדי עובדים ומאזרחים. השביתה עוררה הדים רבים בארץ ואף נידונה בממשלת ישראל. אחד המשפטים שאלמוגי אמר בעת המחאה היה: "זרקו לנו כפפה מורעלת ואנו נחזירה".<ref></ref> ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, ואחדים משרי הממשלה, בהם שר העבודה מרדכי נמיר ושר המסחר והתעשייה פנחס ספיר פעלו ליישוב הסכסוך.

ב-23 ביולי הסכימו השובתים לבוררות שיקיים בן-גוריון, אך למחרת חזר בו בן-גוריון מיוזמה זו. ב-18 באוגוסט הסכימו הצדדים לסכסוך העבודה על סיומו, בהסכם קיבוצי לשנתיים, שכלל צמצום הפיטורים והעלאת שכר קטנה, אך החזרה לעבודה סדירה התעכבה עקב התנגדות העובדים להחלטת מנכ"ל המפעל לפטר שני עובדים שנהגו באלימות במהלך השביתה. עיכוב זה הסתיים בהתפטרות שני העובדים, וב-26 באוגוסט התחדשה העבודה במפעל, שלושה וחצי חודשים לאחר שהחלה השביתה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שביתות בישראל
קטגוריה:הפגנות בישראל
קטגוריה:קריית אתא: כלכלה
קטגוריה:1956 בישראל
קטגוריה:1957 בישראל
חנן עמיאור

חנן עמיאור (נולד ב-8 במאי 1973) הוא עיתונאי, עורך אתר ביקורת התקשורת פרספקטיבה, מחבר הספר "הסדנה להנדסת תודעה" וכותב תוכן ונאומים.

== ביוגרפיה ==
חנן עמיאור גדל עד גיל 13 בעיר העתיקה בירושלים אז עבר לאפרת. למד בתיכון הימלפרב ומשם המשיך למכינה הקדם צבאית "בני דוד" בעלי. בשנת 1992 התגייס לחה"ן צנחנים שם שירת כלוחם שלוש שנים.

בשנת 2000 סיים תואר ראשון במדע המדינה ובתוכנית הרב תחומית במדעי הרוח באוניברסיטה העברית, ובשנת 2003 סיים תואר שני ביהדות זמננו באוניברסיטה העברית.

במקביל ללימודיו שימש ככתב לענייני חרדים ומתנחלים ברשת המקומונים "זמן מעריב" ולאחר מכן כמנהל פרויקטים בחברת הדוברות, יחסי ציבור וייעוץ פוליטי ואסטרטגי "אקטיב 2000" שבבעלות אייל ארד וליאור חורב.

בשנת 2003 החל לשמש כעוזר מחקר במכון הישראלי לדמוקרטיה שם ערך מחקרים בנושא כלי תקשורת בדמוקרטיות וסיקור הטרור, ובמחקר בנושא האמנה החברתית בין דתיים לחילונים. בשנת 2004 שימש ככתב ותחקירן בערוץ הכנסת ובמקביל כיהן מאז שנת 2002 כחבר מערכת כתב העת לביקורת התקשורת "העין השביעית".

בין השנים 2005 ל-2007 שימש כדובר הראשי וממונה יחסי הציבור וניהל את צוות הדוברות וההסברה במשרד החינוך, התרבות והספורט.

בין השנים 2007 ל-2008 שימש כיועץ התקשורת לשר להגנת הסביבה גדעון עזרא, ולאחר מכן שימש כמנהל ההדרכה ויועץ למנכ"ל עמותת "אור ירוק" עד שנת 2012 אז החל לשמש כחוקר באתר ביקורת התקשורת 'פרספקטיבה ולאחר כשלוש שנים כעורך הראשי של האתר.

ב-2009 היה כתב מגזין בעיתון "ישראל היום" ובמקביל עסק בכתיבת מאמרים, נאומים, ניירות עמדה, תוכניות עבודה וייעוץ קמפיינים, עבור שרים, ראשי ערים, מנהלים, ארגונים ואישי ציבור ביניהם השר גלעד ארדן ונוספים שעמיאור מסרב לחשוף.

עמיאור הוא בוגר מחזור י"א של תוכנית העמיתים של "מעוז".

== הסדנה להנדסת תודעה ==
בשנת 2020 הוציא עמיאור את ספרו הראשון "הסדנה להנדסת תודעה" ובו מתאר שישה כשלים הקיימים כיום בתקשורת הישראלית, בהם שימוש נרחב ולא מקצועי ב"מקורות אנונימיים", טענות ל"סתימת פיות" כנגד אנשי תקשורת, שימוש בלוחמה פסיכולוגית על ידי התקשורת הישראלית, ושיתוף פעולה של אנשי תקשורת בישראל עם ארגוני תעמולה אזרחיים. הספר ספג ביקורת מנחום ברנע שטען שהוא מכיל פרטים בדויים.

ספרו זכה להמלצות מפי אישי ציבור כשהבולט שבהם הוא בנימין נתניהו, ומן הצד השני ספג ביקורת שלילית בעיתון "הארץ". 

== חיים אישיים ==
עמיאור נשוי, אב לחמישה ומתגורר באלעזר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.facebook.com/hanan.amiur/?locale=he_IL חנן עמיאור], ברשת החברתית פייסבוק
* 
* 
* [https://www.the7eye.org.il/writer/חנן-עמיאור מאמרים מאת חנן עמיאור], באתר העין השביעית
* 
* 
* [https://www.israelhayom.co.il/opinion/833713 ביקורת על "הסדנה להנדסת תודעה"], מאת יעקב אחימאיר באתר ישראל היום

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון הימלפרב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי מכינה קדם-צבאית בני דוד
קטגוריה:אלעזר (יישוב): אישים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:כותבי נאומים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973