OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הפורום העירוני של מוסקבה

הפורום העירוני הבינלאומי של מוסקבה הוא פורום בינלאומי בנושאי גלובליזציה עירונית בעידן המודרני שהתקיים לראשונה במוסקבה בתאריכים 7–9 בדצמבר 2011 ומאז נערך כל שנה בהשתתפות של אנשי מקצוע ממדינות נוספות ברחבי העולם. המפגש עוסק בנושאים הקשורים לערים רוסיות ולמציאת פתרונות גלובליים של ערים רוסיות.

הקונגרס הנערך כל שנה משמש פלטפורמה של התקשורת העולמית לדיאלוג פתוח בין נציגי הממשלה הרוסית, מנהלי לשכות תכנון אדריכלי עירוניות, חברות פיתוח ובנייה, וכן מומחים זרים ורוסית המובילים על תכנון עירוני כדי לעסוק בשינויים של הערים הרוסיות ופתיחתה של רוסיה לעולם גלובלי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://mosurbanforum.com/ הפורום האורבני של מוסקבה] - האתר הרשמי
* [http://mfc-moscow.com/index.php?id=60&_eid=25&_shst=3 הפורום העירוני של מוסקבה] באתר המרכז הבינלאומי למסחר של מוסקבה

קטגוריה:מוסקבה
קטגוריה:תכנון עירוני
הביאנלה של שנג'ן - הונג קונג לעירוניות ואדריכלות

מיצג בביאנלה של 2009
הביאנלה של שנג'ן - הונג קונג לאורבניזם ואדריכלות הוא אירוע בינלאומי המתקיים אחת לשנתיים.

הרעיון למימוש הביאנלה מקורו בוונציה, כאשר מועצת העיר פרסמה החלטה בתאריך 19 אפריל 1893 להציע את הקמתה של "הביאנלה הלאומית לאומנות". בביאנלה בוונציה עדיין שומרים על מסורת של משתתפים בכל מדינה, בתערוכות ישנם ביתני ארצות יחד עם תערוכה בינלאומית רחבה יותר.

בשנת 2005, החליטה ממשלת שנזן בסין לארגן את הביאנלה לאורבניזם ואדריכלות עם המטרה שלה כדי לקדם את העיר כעיר ובראשונה של ליצור רעיונות חדשים בנושאי אדריכלות סינית ואורבניות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סין: תרבות
קטגוריה:אדריכלות

קטגוריה:עיצוב עירוני
קטגוריה:ביאנלה
אריה יחיאלי

אריה יחיאלי (21 ביוני 1922 - 16 בדצמבר 1947) היה ממייסדי קיבוץ רביבים, כתב את השיר המוכר "את אדמה".

== קורות חייו ==
יחיאלי נולד בשנת 1922 בשם ליאו מרטין קופלניצקי<ref></ref> בקיל שבגרמניה לדבורה וחיים. שם סיים בית ספר עממי ושתי כיתות תיכון. התחנך בתנועות הנוער הציוניות "קדימה" ו"הבונים". ב-28 באפריל 1936 עלה ארצה באנייה "תל אביב"<ref></ref> במסגרת עליית הנוער והתחנך שנתיים במוסד "אהבה" בקריית ביאליק. בגיל 18 יצא עם גרעין של "הנוער העובד" להכשרה בקיבוץ תל יוסף.

ב-7 ביולי 1943, במסגרת התיישבות שלושת המצפים, עלה עם גרעין של הנוער העובד להתיישבות במצפה רביבים (לימים קיבוץ רביבים).

בזמנו הפנוי כתב וצייר. שניים משיריו הולחנו. ספר ילדים שכתב ואייר יצא לאור כמחווה לזכרו בשנת 1998. למד ערבית בניב הבדואי המקומי (שבט העזאזמה) תוך מגעיו עם הבדואים, התעניין בתרבותם, למד, חקר ותרגם משירתם.

בשל ידיעתו את הניב הערבי של בדואי המקום שימש כשומר רכוב והיה מוכתר היישוב. בימיה הראשונים של מלחמת השחרור, ב-16 בדצמבר 1947, נהרג יחיאלי, יחד עם עוד שני חברי רביבים, במארב של בדואים משבט העזאזמה, ליד ביר עסלוג'. הוא הובא למנוחות ביחד איתם, ונקבר בבית העלמין הצבאי בקיבוץ רביבים.

== מיצירתו ==
* השיר "את אדמה", על פי מנגינה בדואית (1946).
* השיר "עלי באר", הולחן על ידי דוד זהבי.
* "נסיעה אל הנגב שלנו", ספר לילדים שנכתב ואויר על ידו (1947).

==דיסקוגרפיה==
* שירים לשירה בציבור עם דוד זהבי, דוד זהבי, אריה יחיאלי, אברהם שלמה עמיאל, רפאל ספורטה, חנן שדמי, קיבוץ בית השיטה, ערב סוכות, תשט"ז, 1955, "ארכיון דוד זהבי", סדרה C : טקסטים לשירים, פריט מס' 042.

== הנצחה ==
* "גשר אריה יחיאלי" בכביש משאבי שדה רביבים (כביש 222) נקרא על שמו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://povesham.tk/2015/08/מועדון-הסיפור-הטוב-אפיזודה-16/ להאזנה: תוכנית אודיו העוסקת מתוך הפודקאסט 'פה ושם בארץ ישראל', החל מהדקה העשירית עוסקת בעיקר בסיפורו של יחיאלי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער אהבה
קטגוריה:רביבים: אישים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:חללי הפלמ"ח
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:אישים הקבורים בבתי קברות צבאיים ישראליים
קטגוריה:אישים הקבורים ברביבים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1947
אדמונד איירונסייד

פילדמרשל ויליאם אדמונד איירונסייד, הברון הראשון מאיירונסייד (באנגלית: William Edmund Ironside, 1st Baron Ironside; 6 במאי 1880 – 22 בספטמבר 1959) היה קצין בצבא הבריטי ששימש כראש המטה הכללי הקיסרי בשנה הראשונה של מלחמת העולם השנייה.

== חייו ==
איירונסייד התגייס לחיל התותחנים המלכותי ב-1899, ושירת במלחמת הבורים. לאחר מכן שימש תקופה קצרה כמרגל במושבות הגרמנים בדרום מערב אפריקה. מששב לשירות רגיל שירת כקצין מטה במפקדת דיוויזיה בשנתיים הראשונות שמלחמת העולם הראשונה, וב-1916 מונה לראש המטה של הדיוויזיה הקנדית הרביעית. ב-1918 קיבל פיקוד על חטיבה בחזית המערב, אך במהרה נשלח לפקד על חיל המשלוח הבריטי שנשלח להתערב במלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן פיקד על כוחות הכיבוש של מדינות ההסכמה בטורקיה, ולבסוף על הכוח הבריטי בפרס ב-1921. בשנה זו קודם לפקד על הכוח הבריטי בעיראק אך נאלץ לדחות את הקידום עקב פגיעה בתאונת טיס.

הוא שב לשירות כמפקדו של בית הספר לפיקוד ומטה בקמברלי, ושם תמך ברעיונותיו של ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר, שהיה מהוגי הצבא הממוכן. לאחר מכן קיבל את הפיקוד על דיוויזיה, ועל מחוזות צבאיים שונים בהודו ובבריטניה. בשנת 1937 היה צפוי להיות מקודם לתפקיד ראש המטה הכללי הקיסרי, אך הקידום פסח עליו, והוא נשלח להיות למושל גיברלטר, תפקיד שניתן בדרך כלל לקצין בכיר העומד בפני פרישה. ב-1939 נקרא לשוב לשירות פעיל ומונה למפקח הכללי על כוחות הצבא שמעבר לים, תפקיד שהיה עשוי להוביל למינויו לראש כוח המשלוח הבריטי במקרה של מלחמה.

משפרצה מלחמת העולם השנייה מונה לורד גורט לתפקיד מפקד חיל המשלוח, ואיירונסייד מונה לראש המטה הכללי הקיסרי. בתחילת 1940 תמך בהתערבות צבאית באזור סקנדינביה, אך עם סיום מלחמת החורף, היה צורך בשינוי תוכניות אלו. בזמן המערכה בנורווגיה והמערכה על צרפת מילא תפקיד שולי, ותפקידו במערכה על צרפת נפגע בשל היחסים הרעועים בינו ובין לורד גורט. בסוף מאי 1940 הוחלף בתפקיד ראש המטה על ידי ג'ון דיל, ומונה לתפקיד המפקד על החילות בבריטניה במקרה של פלישה גרמנית. בתפקיד זה שירות כחודשיים, עד לפרישתו. הוא פרש לביתו בנורפוק, וקיבל דרגת פילדמרשל ואת תואר האצולה ברון מאיירונסייד. לאחר מכן לא נשא בתפקיד רשמי כלשהו, עד מותו בשנת 1959.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי הכוחות הבריטים וראשי המטה הכללי הבריטי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מסדר ג'ון הקדוש
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ברונים בריטים
קטגוריה:אישים במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'
קטגוריה:מושלי גיברלטר
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1880
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1959
איבר פיירלו

איבר פיירלו
איבר מרי אז'ן, הדוכס פיירלו (בצרפתית: Hubert Marie Eugène, Le comte Pierlot; 23 בדצמבר 1883 - 13 בדצמבר 1963) היה מדינאי בלגי ממוצא ולוני, ששימש כראש ממשלת בלגיה במלחמת העולם השנייה, חלק ניכר מכהונה זו כראש הממשלה הבלגית בגלות.

==ביוגרפיה==
פיירלו נולד בעיירה ברטריקס (Bertrix) בדרום בלגיה. הוא למד בהקולג' הישועי על שם ז'אן ברכמן הקדוש ובהמשך באוניברסיטת לוון מתחילת הקריירה הפוליטית שלו היה חבר במפלגה הקתולית, שנשאה שמות שונים במהלך השנים. הוא ייצג את המפלגה בשני בתי הפרלמנט הבלגי, ושימש בתפקידים שונים בממשלות בלגיה, שר הפנים בין 1934 ל-1935, שר החקלאות בין 1934 ל-1935 ובין 1936 ל-1939, ושר החוץ בשנת 1939. 

ב-21 בפברואר 1939 מונה פיירלו לראש הממשלה, והרכיב ממשלה בה היו נציגים קתולים וסוציאליסטים, לאחר משבר פוליטי הרכיב ממשלה חדשה המורכבת מקתולים וליברלים ללא הסוציאליסטים.

כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה הקים פיירלו ממשלת אחדות לאומית אליה הוזמנו גם הסוציאליסטים, ואלו נענו להזמנה. ממשלה זו החזיקה מעמד עד הפלישה הגרמנית ב-1940. במהלך הפלישה נוצרו חילוקי דעות חריפים בין פיירלו לבין המלך לאופולד השלישי. ב-28 במאי 1940 הודיע המלך לאופולד על כניעה לגרמנים, בניגוד לדעתו של פיירלו. פיירלו ושריו עברו לצרפת שעדיין נלחמה, והכריזו משם שכניעתו של לאופולד לא הייתה חוקית, וכי על הצבא הבלגי להמשיך במאבק בכל מצב. בתחילה התיישבה ממשלת פיירלו בטור ולאחר מכן בבורדו. לאחר כניעתה של צרפת ויצירת ממשלת צרפת של וישי בראשות המרשל אנרי פיליפ פטן שנטה לשיתוף פעולה עם הגרמנים, הפך מצבה של ממשלת פיירלו לקשה מאוד. עמדה בפני חבריה הברירה לשוב לבלגיה ולשתף פעולה עם הכיבוש הנאצי, או לעבור ללונדון. בשלב זה, בו עדיין התחוללה לחימה במושבות במזרח אפריקה, ובו מושבות צרפת באפריקה פסחו על שתי הסעיפים, חלקן תמכו בממשל וישי, וחלקן באנשי צרפת החופשית, היה ערך אסטרטגי רב למושבה הבלגית בקונגו הבלגית ושאלת השליטה במושבות בלגיה הייתה בעלת חשיבות רבה.

באוגוסט 1940 יצא פיירלו לאנגליה דרך ספרד. לאחר תקופת מאסר קצרה בספרד שוחרר, ובאוקטובר 1940 הגיע ללונדון, והנהיג בה ממשלה בגלות. הוא הודיע על תמיכתו באנשי דה גול בצבא צרפת החופשית, ודאג לכך שקונגו הבלגית תעמוד לרשות מטרות בעלות הברית. לפקודתו עמדו אנשי צבא בלגיה החופשית שהלך והתעצם ככל שנמשכה הלחימה.

עם כיבוש בלגיה על ידי בעלות הברית, בספטמבר 1944 שב פיירלו לבלגיה, והקים מחדש ממשלה ובה נציגים לכל המפלגות, וגם לאנשי תנועות המחתרת והקומוניסטים. אך ממשלה זו סבלה מחוסר יציבות, ובסופו של דבר התפטר פיירלו בפברואר 1945, לאחר שלא הצליח להקים ממשלה יציבה שתשלוט במדינה. לאחר פרישתו קיבל את תואר הכבוד "שר המדינה", ואת תואר האצולה "דוכס".

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת בלגיה
קטגוריה:בלגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1883
קטגוריה:נפטרים ב-1963
אתלטיקו פרנאאנסה

מועדון אתלטיקו פָּרָנָאאֵנסֶה (בפורטוגזית: Clube Atlético Paranaense) הוא מועדון כדורגל מהעיר קוריטיבה שבמדינת פרנה, ברזיל. קבוצת הכדורגל הבכירה של המועדון היא אחת משתי קבוצות הכדורגל הגדולות במדינת פרנה, לצד קוריטיבה. 

לאחר שנים מוצלחות בשנות ה-30 ושנות ה-40, היו לקבוצה שלושה עשורים פחות טובים עד לשנות ה-80.

שנות ה-2000 הביאו מספר הישגים לאתלטיקו פרנאאנסה. בשנת 2001 הייתה אלופת ליגת העל הברזילאית. הקבוצה הגיע שלוש פעמים לגביע ליברטדורס, והגיעה למקום השני בשנת 2005.

בשנת 2011, אחרי 15 שנה בליגת העל, סיימה במקום ה-17 וירדה לליגת המשנה למשך שנה.

בשנת 2018 זכתה לראשונה בגביע סודאמריקנה לאחר שגברה על ג'וניור ברנקייה מקולומביה בפנדלים לאחר צמד משחקי גמר.

==תארים==
;לאומיים
* ליגת העל הברזילאית: 2001. מקום שני ב-2004
* הגביע הברזילאי: 2019
* אליפות פרנה בכדורגל - מקום ראשון 24 פעמים.
;בינלאומיים
* גביע סודאמריקנה - 2018, 2021
**גביע ליברטדורס - מקום שני ב-גביע ליברטדורס 2005 ו- 2021

==שחקנים מפורסמים==
* בליני
* דז'למה סאנטוס
* פרננדיניו
* רנאן לודי
* לואיס גונסאלס

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1924
קטגוריה:קוריטיבה: מועדוני כדורגל
ערן סלע (שייט)

ערן סלע (נולד ב-19 במרץ 1985) הוא שייט ישראלי, המתחרה במפרשית מדגם 470. סלע מתחרה לצדו של גידי קליגר, וב-2012 הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם בשיט.

==קריירה==
סלע הוא חבר מועדון השייט שדות-ים. בגיל 14 הוא החל לשוט במפרשית 420 ובהמשך עבר למפרשית 470. באליפות אירופה בשיט לנוער שהתקיימה בהונגריה ב-2004 זכה במדליית ארד. היה אלוף ישראל פעמיים, וסגן-אלוף שלוש פעמים.

שותפו הראשון היה אביב בן חורין, ולאחריו יוגב יוסף, שניהם מקיבוץ שדות ים. עם יוסף התחרה בשנת 2009, על הכרטיס לאולימפיאדת לונדון מול הצמד אודי גל וגידי קליגר, בו סיימו במקום נמוך.

סלע כבר פרש משייט לטובת אימון בשל בעיות מימון, ועסק בתחום במשך שנה וחצי, אולם בשנת 2009 אודי גל וגידי קליגר נפרדו מהשותפות במפרשית 470, לאחר שגל פרש, וסלע חַבָר לקליגר. לאחר חודש של אימונים, סיימו השניים במקום השלישי בגביע רולקס במיאמי. 

במרץ 2010 הגיעו למקום הראשון באליפות ישראל, וזכו במדליית כסף באליפות אירופה באיסטנבול באותה השנה.

ב-2011 זכו סלע וקליגר במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי. בהמשך השנה זכו במדליית ארד בתחרות הקדם-אולימפית שנערכה בויימות', האתר שאירח שנה לאחר מכן את תחרויות השייט באולימפיאדת לונדון (2012). הישג זה הקנה להם את הקריטריון האולימפי הישראלי. באליפות העולם בפרת' ב-2011 סיימו במקום הרביעי שהקנה להם את הקריטריון הבינלאומי והבטיחו את השתתפותם, באולימפיאדת לונדון. באפריל 2012 הגיעו קליגר וסלע למקום ה-6 בתחרות גביע העולם שנערכה בפלמה דה מיורקה. באולימפיאדת לונדון לא הצליחו קליגר וסלע לשחזר את הישגיהם, וסיימו במקום ה-15.

==חיים אישיים==
סלע יליד חדרה, ומתגורר בקיבוץ שדות ים. אביו עוסק בתחזוקת כלי שיט ומעניק שירותים ימיים), ואמו עובדת בחברה שאמצה אותו אבן קיסר. יש לו שני אחים, רועי שפועל בפרויקט הקשור לספינות, ועופרי שעבדה כעוזרת "סקיפר".

בצבא שירת בבסיס השייטת בעתלית במעמד של ספורטאי מצטיין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [http://www.magazin.org.il/inner.asp?page=23&article=2885 ערן סלע], באתר "magazin"
* 

קטגוריה:שייטים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:שדות ים: אישים
קטגוריה:שייטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
תרנגולת (פברז'ה)

ממוזער
תרנגולת או תרנגולת ראשונה (ברוסית: Курочка) הוא שמה של ביצת הפברז'ה הראשונה, מבין הביצים הקיסריות שהוכנו על ידי "בית פברז'ה", בית המלאכה של פטר קארל פברז'ה עבור המשפחה הצארית ברוסיה. ביצה זו הוכנה עבור הצאר אלכסנדר השלישי בשנת 1885 כמתנה לרעייתו, הצארינה מריה פיודרובנה. הצאר ורעייתו, התלהבו מהביצה והחליטו כי יזמינו מבית פברז'ה ביצה נוספת עבור חג הפסחא מדי שנה לאחר מכן. 

הביצה כיום ממוקמת ברוסיה ומהווה חלק מאוסף ביצי הפברז'ה במוזיאון פברז'ה, שבבעלות ויקטור וקסלברג.
==תיאור הביצה==
הביצה עשויה זהב, ומצופה אמייל לבן כך שהאמייל מדמה קליפת ביצה רגילה. במרכז הביצה ניתן לראות פס מוזהב המסמן את המקום שבו ניתן לפתוח את הביצה, לשני חצאים שווים.

אורכה של הביצה 66 מ"מ ורוחבה 35 מ"מ. 

בתוך הביצה מסתתרת ה"הפתעה" - חלמון עשוי זהב, המכיל בתוכו "הפתעה" נוספת - תרנגולת עשויה זהב עם עיני אודם. גם התרנגולת נפתחה ובתוכה היו שתי הפתעות נוספות: דגם מוקטן עשוי זהב ויהלומים של הכתר הקיסרי, וכן תליון עשוי אבן אודם. לביצה צורפה שרשרת עשויה זהב על מנת שהצרינה תוכל לענוד את התליון. הדגם של הכתר והתליון אבדו.

==היסטוריה==
בהתאם למסורת הנוצרית האורתודוקסית לחג הפסחא חשיבות דתית רבה, מאחר שהחג מציין את תחיית ישו לאחר צליבתו. במסגרת החג נוהגים להעניק מתנות. הצאר אלכסנדר השלישי הזמין את הביצה כמתנה לאשתו, הצארינה. בתכתובת מיום 21 במרץ 1885 הזמין ולדימיר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, אחיו של הצאר את הביצה. לקראת חג הפסחא של 1885 היו תקיפות נגד משפחתו של הצאר והיו ניסיונות לפגוע במשפחה הקיסרית. הצאר ביקש להזמין את ביצת ההפתעה על מנת לעודד את רוחה של הקיסרית. ביצה זו התבססה על מנהג להעניק ביצי הפתעה בדנמרק. הצארינה גדלה בחצר המלוכה של דנמרק והכירה מנהג זה.

פברז'ה עיצב את הביצה בדומה לביצת הפתעה שניתנה בדנמרק (והייתה עשויה שנהב והכילה אף היא תכשיט הפתעה). 

בעקבות שמחתה של הצארינה מהביצה הזמין הצאר ביצה נוספת לשנה הבאה, הרשה לבית פברז'ה לשאת את התואר "ספק החצר הקיסרית" והתיר לו לשאת את סמל המדינה לצד סמל חנותו.

הביצה הוחזקה בארמון אניצ'קוב עד המהפכה הרוסית בשנת 1917. במהלך המהפכה נתפסו הביצים ועברו לארמון הנשקייה בקרמלין שבמוסקבה. בשל מחסור בכספים נמכרו חלק מהביצים. סוחר תכשיטים לונדוני בשם פרדריק ברי רכש את הביצה בשנת 1920. הביצה נמכרה במכירה פומבית בבית המכירות כריסטי'ס במחיר של 85 ליש"ט למר ר. סוונסון טיילור בשנת 1934. בשנת 1955 קיבל טיילור את התואר לורד גרנטצ'סטר והעביר את הביצה לאחוזת גרנטצ'סטר. לאחר מותו של טיילור בשנת 1976 נרכשה הביצה על ידי בית המכירות "אה לה ויל רוסי" (La Vieille Russie) מניו יורק, ומכר אותה יחד עם ביצת התחייה בשנת 1978 לאפסן מלקולם פורבס. בשנת 2004 רכש ויקטור וקסלברג את הביצה מאת המגזין שאותו ייסד פורבס והעביר אותה לסנקט פטרבורג, לארמון נרישקין-שובאלוב, שם היא מוצגת כיום.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120601074701/http://www.treasuresofimperialrussia.com/e_chap1_hen.html תיאור הביצה באתר Treasures of Imperial Russia]
* [https://web.archive.org/web/20121215071932/http://www.mieks.com/faberge-en/1885-Hen-Egg.htm תיאור הביצה, ותצלומים שלה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביצי פברז'ה
שיר הסנדלר

"שיר הסנדלר" (ידוע גם כ"שיר השיכור") הוא שיר מאת נתן אלתרמן מתוך המחזמר שלמה המלך ושלמי הסנדלר. שיר זה מוכר בכינוי "וי ללילי, וי ליומי", החוזר בשיר זה. השיר מבוצע על ידי שלמי, והוא עורך בו השוואה בינו לבין שלמה המלך.

השיר הוא מהמפורסמים של אלתרמן וזכה למספר ביצועים, המוכרים ביותר הם של אילי גורליצקי ושל אבי קושניר.
עטיפת התקליט "[[שלמה המלך ושלמי הסנדלר", גרסת 1964. אילי גורליצקי בתפקיד שלמה המלך]]
השיר מורכב משורות קצרות, בעלות מילים קצרות. כל שורה מונה בדיוק ארבע תבניות, וכך ניתן לדקלם אותן במשקל זוגי, ללא תוספת הפוגות, עם הטעמה מחזורית וסימטריה בינארית. מבנה זה מאפשר לדמיין את הסנדלר השיכור שמתנדנד ומהדס בכבדות, תוך כדי השיר.

==קטעים מהשיר==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתן אלתרמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
יחיא תחאוכו

יחיא תחאוכו (באדיגית: Ехьйэ Тхьэухъо) כיהן כראש המועצה המקומית כפר כמא בין השנים 1989–1993.
== חייו ==
תחאוכו, יליד כפר כמא, התחנך בבית הספר היסודי בכפר, אך את לימודיו התיכוניים סיים בבית ספר בנצרת. לאחר שירותו הצבאי יצא לחולון ללמוד את המקצוע מודד, ועם השלמת לימודיו הוא קיבל תעודת מודד מוסמך, דבר אשר סלל את דרכו לחברת קק"ל בה עבד עד פרישתו לגמלאות.

בבחירות המקומיות שנערכו לראשות המועצה המקומית הוא לא עבר את האחוז הנדרש להיבחר בסיבוב הראשון ולכן נאלץ להתמודד בסיבוב שני נגד נאלצ'יק אשמוז והוא ניצח במערכה ונבחר לשמש כראש המועצה.

אחת התרומות הגדולות שלו בתקופת כהונתו היא בניית מנהרה להולכי רגל מתחת לכביש 767 העובר בסמוך לכפר. עם השלמת המנהרה, חוברו החלק הדרומי של הכפר ובו המתנ"ס, מגרש הכדורגל, ומגרשי בנייה נוספים לחלקי הכפר האחרים. כך התאפשר מעבר תושבים בין חלקי הכפר מבלי שייאלצו לחצות כביש ראשי. לימים עולה כי הפרויקט הנ"ל הוא אחד הפרויקטים החשובים בכפר, זאת לאור העובדה כי במשך השנים התווספו מבנים חדשים, בהם חטיבת הביניים ובריכת שחייה, אותם חיברה המנהרה לחלקי הכפר האחרים. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'רקסים ישראליים
קטגוריה:ראשי מועצת כפר כמא
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אלי קרן-אסף

אלי קרן אסף (נולדה ב-17 במאי 1990) היא שחקנית ישראלית.

==ביוגרפיה==
קרן-אסף השתתפה במספר סדרות טלוויזיה ישראליות. דיבבה בתוכנית "שמורת הזהב" כאשר הייתה בת שמונה. משנת 2003 השתתפה בקומדיית המצבים "הפיג'מות" של ערוץ הילדים, בתפקיד רוני מנדלבאום. למדה בתיכון עירוני ה' (תל אביב).

בשנת 2005 גילמה את דמותה של שירה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "לתפוס את השמים". בשנת 2006 גילמה את שרית בסדרת הנעורים "ראש גדול", ששודרה ב-Yes. בשנת 2010 שיחקה בספין אוף של הסדרה הפיג'מות, "מנדלבאום בלש פרטי".

בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "גאליס", בתפקיד שחקנית מהפסטיכיף.

בשנים 2013–2016 שיחקה בסדרת הנעורים "החממה" את דמותה של איימי בלום.

ב-2013 שיחקה בסדרה "שולחן לשישה" בערוץ 10.

בשנת 2015 שיחקה בסרט "נדיה - שם זמני", בבימויה של טובה אשר.

בנובמבר 2019 נולד בנה הבכור.

קרן-אסף היא אחותה למחצה של השחקנית ורד פלדמן.

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable"
!שנה
!סדרה/סרט
!תפקיד
|-
|2003–2015
|הפיג'מות
|רוני מנדלבאום
|-
|2005
|לתפוס את השמיים
|שירה
|-
|2006
|ראש גדול
|שרית
|-
|2009–2010
|מנדלבאום בלש פרטי
|רוני מנדלבאום
|-
|2012–2016
|החממה
|איימי בלום
|-
|2013
|שולחן לשישה
|אוסי
|-
|2015
|נדיה - שם זמני
|יעלי
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בדרניות ישראליות
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:הפיג'מות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
1865 במדע

==אסטרונומיה==
* 19 בדצמבר – גילוי כוכב שביט 55P/Tempel–Tuttle

==ארכאולוגיה==
* ג'ון לובוק פרסם את ספרו Pre-historic Times שנהפכה לספר בסיסי בנושא ויצאה במספר מהדורות עד לשנת 1913.
* הקמת קרן לחקר ארץ ישראל

==ביולוגיה==
* גרגור מנדל פרסם את תוצאות הניסוים שלו.
* מקס שולצה מתאר טסית דם.
* הגדרת אאוגניקה על ידי פרנסיס גלטון
* תיאור ראשון של אייל דוד.

==כימיה==
* פרידריך אוגוסט קקולה גילה את המבנה הפנימי של בנזן.

==פיזיקה==
* רודולף קלאוזיוס הגדיר את המונח אנטרופיה.
* ג'יימס קלרק מקסוול פרסם את A Dynamical Theory of the Electromagnetic Field

==רפואה==
* לואי פסטר הוכיח שאוויר מלא חיידקים.
* ג'וזף ליסטר מבצע ניסויים בחיטוי באמצעות פנול.
* אליזבט אנדרסון מקבלת רישיון לרפואה - לראשונה בבריטניה אישה קבלה רישיון מסוג זה.

==נולדו==
* 22 בינואר – פרידריך פשן, פיזיקאי גרמני (נפטר ב-1947)

==נפטרו==
* 12 באוגוסט – ויליאם הוקר, בוטנאי אנגלי (נולד ב-1785)
* 26 באוגוסט – יוהאן אנקה, אסטרונום גרמני (נולד ב-1791)
* 29 באוגוסט – רוברט רמאק, ביולוג גרמני (נולד ב-1815)
* 2 בספטמבר – ויליאם רואן המילטון, מתמטיקאי אירי (נולד ב-1805)

==קישורים חיצוניים==

*
ביר טוויל

מפת משולש חלאיב וביר טוויל
ביר טוויל (בערבית: بير طويل, בתרגום מילולי: "באר עמוקה") הוא שטח לאורך גבול מצרים-סודאן שגודלו 2,060 קילומטרים רבועים וצורתו דומה לטרפז שחלקו הרחב מצפון, מעין כצורת באר, מה שהקנה לו את השם. הוא נמצא דרומית-מערבית למשולש חלאיב וייחודו הוא בכך שהוא טרה נוליוס, כלומר אין מדינה התובעת בעלות עליו (בדומה לארץ מרי בירד באנטארקטיקה ולמספר שטחים זעירים בקרואטיה על שפת נהר דנובה בסמוך לגבול עם סרביה). בפועל, שולטת מצרים במקום, אף שהוציאה אותו ממפותיה הרשמיות.

במקום אין התיישבות קבע אבל חולפים בו לא מעט נוודים בעיקר משבט אבבדה המשתמשים במקום למרעה וכריית אוצרות טבע כמו זהב.

==היסטוריה==
ב-1889 שלטה בריטניה באזור והשלטון הבריטי-מצרי החליט שגבול הסמכות של המושל הבריטי בסודאן יהיה בקו רוחב 22° צפון, וכתוצאה מכך היה משולש חלאיב בשטח מצרים וביר טוויל בשטח סודאן. ב-1902 שינו הבריטים את הגבול וקבעו שמשולש חלאיב קרוב יותר לח'רטום, בירת סודאן הן מבחינה תרבותית והן מבחינה גאוגרפית. הגבול החדש לא היה תלוי בקו הרוחב והוא ירד מהים האדום לכיוון דרום מערב, חצה את קו הרוחב והקיף את ביר טוויל, כך שנוצרו שני שינויים: משולש חלאיב שמצפון לקו הרוחב, עבר ממצרים לסודאן וביר טוויל שמדרום לקו הרוחב, עבר מסודאן למצרים. ב-1956, לאחר שקיבלה סודאן עצמאות, תבעה שהגבול בינה ובין מצרים יהיה על פי זה של 1902, כך שהיא תקבל את השליטה במשולש חלאיב, ומצרים תקבל לשליטתה את ביר טוויל. המצרים טוענים שיש לקבל את הגבול שנקבע על קו הרוחב 22° וחלוקת השטחים היא לטובתה. כתוצאה מהתביעה של שתי המדינות לקבל את משולש חלאיב הגדול פי עשרה מביר טוויל ובעל הגישה לים, נותר ביר טוויל ללא דורש.

בשנת 2014 הכריז אמריקאי בשם ג'רמייה היטון על האזור כ"ממלכת צפון סודאן" , כמתנת יום הולדת לבתו בת השש, אמילי, אשר רצתה להיות נסיכה. אף מדינה לא הכירה בעצמאותו של האזור.

==ראו גם==
* משולש חלאיב
* מדינה לכאורה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
קטגוריה:סודאן: גאוגרפיה
קטגוריה:מצרים: גאוגרפיה
קטגוריה:גבול מצרים–סודאן
קטגוריה:טריטוריות נייטרליות
מנגד

קבר המשוררת רחל. על המצבה חקוק הבית האחרון מהשיר "מנגד"
"מִנֶּגֶד" הוא שיר מאת רחל המשוררת, אשר נכתב בחורף תר"ץ. הולחן על ידי יהודה שרת והושר בתנועות הנוער ביישוב.

המשוררת מאזכרת בשיר את הסיפור המקראי, על עלייתו של משה רבנו אל "הר נבו", בספר דברים, שם נמסר לו כי לא יכנס לארץ ישראל: מעמד הר נבו נטבע בתרבות היהודית לדורותיה, כסמל לאי מימוש או חוסר יכולת לממש. באמצעותו, בדומה לשיריה האחרים, מתארת המשוררת געגועים ומאוויים אל מטרות ויעדים, ללא הוודאות שאי פעם ימומשו או יכבשו.

הבית האחרון בשיר חקוק על מצבת קברה של רחל המשוררת בבית הקברות כנרת.

== מילות השיר ==

==לקריאה נוספת==
* רחל בלובשטיין, מנגד, שירת רחל, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' קיב.
* טלי אשר, איש ונבו לו - אישה ונבו לה : שתיקה הולכת ונמשכת של משוררת, בתוך: העבריות החדשות; נשים ביישוב ובציונות בראי המגדר, (עורכות: מרגלית שילה, רות קרק, גלית חזן-רוקם) ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשסב 2002, עמ' 347–367.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20161107221103/http://rosetta.nli.org.il/delivery/DeliveryManagerServlet?dps_custom_att_1=staff&change_lng=&dps_pid=IE20463489 האוסף מנגד] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1930
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל המשוררת
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יהודה שרת
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
קטגוריה:פרשת וזאת הברכה
טצו קטאיאמה

טצו קאטיאמה (ביפנית: 片山 哲; 28 ביולי 1887 - 30 במאי 1978) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-46.

==ראשית חייו==
קאטיאמה נולד במחוז ואקיאמה, ולמד באוניברסיטת טוקיו. הוא קיבל חינוך נוצרי ודגל בנצרות סוציאלית. לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה, הקים קאטיאמה משרד עורכי דין.

==קריירה פוליטית==
קאטיאמה הצטרף למפלגה הסוציאליסטית של יפן והצטרף לבית הנבחרים של יפן, כנציג מחוז קאנגאווה, ב-1930. קאטיאמה הנהיג את הקבוצה הסוציאל-דמוקרטית של המפלגה.

==ראש הממשלה==
קאטיאמה התמנה למזכיר הכללי וליושב ראש מועצת המפלגה הסוציאליסטית ב-1945. לאחר הבחירות הכלליות ב-1947, בהן זכתה המפלגה במירב הקולות, הקים קאטיאמה קואליציה עם המפלגה הדמוקרטית ועם מפלגה נוספת. אף על פי שממשלתו התקיימה במשך זמן קצר בלבד, היא הצליחה לערוך רפורמות סוציאליות נרחבות, כגון הקמת משרד העבודה הראשון ביפן, הנהגת דמי אבטלה, ושינוי חוקים אזרחיים. החוק לחיסול הריכוזיות הכלכלית המוגזמת של 1947 הביא לסגירת חברות שנחשדו בהנהגת מונופול, והחוק לביטול שליטת הזאיבצו מ-1948 אילץ את כל חברי הדירקטוריון של הזאיבצו השונים, שהיו מקורבים למשפחה השולטת, להתפטר.

בראשית כהונתו נאלץ קאטיאמה להתפטר, בעקבות לחץ מצד גורמי שמאל. לאחר התפטרותו, הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית-סוציאליסטית וקרא לשמירה על החוקה, לעריכת רפורמות בצורת הבחירות והקמת חבר לאומים עולמי.

קאטיאמה היה ראש ממשלת יפן הסוציאליסט הראשון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:נפטרים ב-1978
פיאלונפריטיס

פיאלונפריטיס (באנגלית: Pyelonephritis) או דלקת זיהומית של הכליה היא דלקת אגן הכליה והכליה. הדלקת נגרמת מזיהום חיידקי אשר ברוב המקרים התפתחה בעקבות התפשטות דלקת בדרכי השתן אל אגן הכליה ואל הכליה. פיאלונפריטיס היא סוג של דלקת הרקמה האינטרסטיציאלית בכליה.

==סימנים ותסמינים==
פיאלונפריטיס מאופיינת בהקאות, סחרחורות, חוסר תיאבון, כאבים במתן שתן ואף בחסימה במתן שתן. הסימנים לדלקת יחמירו בתוך כמה שעות מהתפתחות הדלקת. במקרים חמורים יופיעו סימנים כגון הלם זיהומי ולחץ דם נמוך (Hypotension).
* חלבון או דם בשתן
* חום גבוה
* פריחה
* טכיקרדיה
* עווית כלייתית

==גורמים==
ברוב המקרים, הדלקת מתפתחת בעקבות חיידקי צואה העוברים אל דרכי השתן ומשם אל הכליה. החיידק אשריכיה קולי (E.coli) הוא הגורם השכיח ביותר לדלקת. החיידק מפתח עם הזמן חסינות לאנטיביוטיקה ונוגדני הגוף ועל כן הסיכוי לדלקת חוזרת גדלה כתלות בסבילות החיידק לאנטיביוטיקה ולמערכת החיסונית. גורמים המגדילים את הסיכוי לחלות בדלקת:
* מחלות של רקמת חיבור (לדוגמה: זאבת אדמנתית)
* רפלוקס של שתן (Vesicoureteral reflux)
* פגם במבנה מערכת דרכי השתן
* שלפוחית עצבנית (Neurogenic Bladder)
* מחלות של בלוטת הערמונית

==אבחון==
בדיקת שתן מאבחנת ראשונית לדלקת שתן ועשויה להראות חלבון וכדוריות דם לבנות. אולטרסאונד כליות עשוי להראות נוזלים מסביב לרקמה המודלקת. תרבית השתן מאבחנת את סוג החיידק הגורם לדלקת. חום גבוה ו-leukocytosis (כמות לויקוציטים גדולה) תגרור אשפוז.

==טיפול==
פיאלונפריטיס מטופלת באמצעות אנטיביוטיקה בהתאם לחיידק התוקף ובהתאמה לסבילות החיידק לאנטיביוטיקה. ציפרופלוקסאצין ו-לבופלוקסאצין הן המקובלות בטיפול בדלקת, במקרים בהם לא נדרש אשפוז. במקרים בהם הדלקת דורשת אשפוז יינתן טיפול אנטיביוטי אל הוריד בשילוב החזרת נוזלים לגוף.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעות בכליות ובשופכנים
ביסמון

גולגולת מכוירת מביסמון (העתק), [[המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס]]
בֵּיסַמוּן הוא אתר פרהיסטורי בעמק החולה 12 ק"מ מדרום לקריית שמונה, מצפון וממערב לתל אל-מלחה, לרגלי התל. האתר הוא חלק מאתר גדול המשתרע על פני שטח של 100 דונם.

האתר התגלה בעת ייבוש החולה. במקום התגלו שרידי בנייה בעומק של 70 ס"מ. הממצאים שנמצאו בעת הגילוי היו מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב', וחרסים מתקופת ואדי רבה והתרבות הירמוכית.

בשנת 1972 נערכה באתר חפירת הצלה. בחפירה זו נחפר שטח של 70 מ"ר בשלוש שכבת ארכאולוגיות בהם התגלו שרידי מבנה מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב'. מתחת למבנים הייתה קרקע בתולה המעידים שלא הייתה התיישבות במקום בתקופות קדומות יותר.

בתוך המבנה ומתחתיו נמצאו קבורות אדם. בשכבה I נחשפה קבורה משותפת בכניסה לבית. הממצאים כללו שרידים של תשעה בוגרים ושרידי ארבעה תינוקות. במרחק קטן מהקבורה המשותפת נמצאו שתי גולגולות מכוירות. אחת הגולגולות נמצאה במצב השתמרות טוב ואילו השנייה פגועה. ליד הגולגולת נמצאו כלי צור ולהבים. מחקר טכנולוגי שעשה פרופ' יובל גורן על הגולגולות המכוירות גילה שפניה של הגולגולת האחת עוצבו בסיד ואילו פניה של השנייה כוירו בטין, דבר המסביר את ההבדלים ברמת השימור. תופעה זו גם מעלה את האפשרות שהגולגלות כוירו כנראה בידי אנשים שונים ואולי גם בזמנים שונים, וקבורתן המשותפת נעשתה לאחר זמן.

בשכבה II נחשפו קבורה משותפת של שני בוגרים וקבורת ולד או עובר.

באתר נמצאו כ-4,000 פריטי צור וכן מעט פריטים מאובסידיאן שמקורו באנטוליה. בנוסף נמצאו שברי קערות וצלחות עשויות אבן גיר.

בשנת 2007 נערכה באתר חפירת הצלה בניהולם של חמודי חלאילה ועמרי ברזילי. בחפירות נחשפו שרידי בנייה וממצא רב המתאורך לתרבות הירמוכית. גודל ההתיישבות שנחשפה כ-20 דונם. בין הממצאים באתר נמצאו עצמות בעלי חיים, אבני שחיקה ומכלול של כלי צור הומוגני, בו להבי מגל משוננים שינון עמוק וקטומים, ראשי חץ גדולים וגרזנים רבים שלחלקם חורפה (חוד) מלוטשת. החוקרים הסיקו כי הבסיס הכלכלי של תושבי האתר התבסס מחד על ציד וגידול בעלי חיים מבויתים כמו עזים, כבשים, בקר וחזירים, ומאידך על חקלאות, דבר הנלמד מריבוי להבי המגל והגרזנים.

==לקריאה נוספת==
*
*ז'אן פרו, "ביסמון שעל שפת החולה", קדמוניות, בהוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, שנה ח, חוברת 4 (32), תשל"ו, 1975

==קישורים חיצוניים==

*יוני שדמי, [http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/596/144.html חזון העצמות] אתר Nrg מעריב, 17 ביוני 2007
*
* [https://web.archive.org/web/20101223211433/http://ngsba.org/he/our-salvage-projects/beisamoun בייסמון] באתר המכון לארכולוגיה ומקרא ע"ש נלסון גליק

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים בארץ ישראל
קטגוריה:אצבע הגליל: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:התרבות הירמוכית
הילדה הכי יפה בגן

"הילדה הכי יפה בגן" הוא שיר ילדים שכתב יהונתן גפן על בתו הבכורה. השיר ראה אור בכותר "הכבש השישה עשר", ואחר כך באלבום השירים בשם זה שיצא ב-1978, אותו הלחין יוני רכטר ושרה באלבום יהודית רביץ. השיר נכלל גם באלבום הבכורה של רביץ שיצא שנה לאחר מכן. השיר זכה למספר ביצועים נוספים של זמרים בישראל, בהם אריק איינשטיין ודפנה דקל.

מאז חובר השיר, נעשו המילים: "הילדה הכי יפה בגן", לביטוי רווח בתרבות העברית הישראלית, לציון אישה או איש בעלי כישרונות מוכרים, ואף מוצרים למכירה, בעלי יכולות מיוחדות, נבחרים ונערצים בחברה.

==על השיר==
נושא השיר הוא דמות נערצת בחברה, והתפיסה המוגבלת של הסובבים אותה לגבי ההיתכנות שתימצא במצב מצוקתי בהתחשב במעמד הדמות. הדוברת בשיר מספרת על ילדה שנחשבת ליפה ביותר - "הכי" - בגן הילדים מבין כל שאר הילדות והילדים. היא מפרטת בסגנון חורז מעורב בדיבור רגיל ("וכמה שמביטים בה יותר / רואים שאין מה לדבר") את היופי שניחנה בו. היופי של הילדה נקשר ליכולת ההשפעה שלה על זולתה, וההעברה או חיקוי המבעים הרגשיים שלה; כך בשורות: "כשהיא מחייכת / גם אני מחייכת / וכשהיא עצובה / אני לא מבינה / איך אפשר להיות עצובה", והשיר מסתיים בתהייה אירונית, כיצד אפשר להיות עצובה כשאת ילדה כל כך יפה ונערצת. תהייה זו של הדוברת בשיר היא כמשתמע תוצאה של חשיבתה הילדית והתמימה, והיוותה לאורך השנים פתח לשיח בין הילד המאזין לבין המבוגר על מצבים של מצוקה.

בשנת 2023, לאחר פטירתו של יהונתן גפן, התפרסמה שיחה בה הציג את פרשנותו לשיר ואמר שהדבר החשוב לדעתו בשיר הוא כמה קשה ומפתיע להורה לראות כשהילדה הקטנה והשמחה שלו פתאום עצובה והוא אינו יכול לשמח אותה.

בשנת 2020 תורגם השיר לצרפתית והתפרסם בעיבוד המפיק המוזיקלי שוזין (יוני לוין) ובביצוע הזמרת ענת מושקובסקי, תחת הכותרת "הילדה הכי יפה בעולם" (מצרפתית: "La Petite Fille la Plus Jolie du Monde").<ref>השיר "הילדה הכי יפה בגן" בתרגום לצרפתית- </ref>

==גרסאות כיסוי==
*בשנת 2019 ביצעה השחקנית נטע אורבך את השיר במסגרת הסדרה "מורובוט" בפרק "תחרות כישלונות".

== ראו גם ==
* הייתי הילד הכי קטן בכיתה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1978
קטגוריה:שירי הכבש השישה עשר
קטגוריה:שירי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יהונתן גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יוני רכטר
קטגוריה:ניבים וביטויים מהשירה העברית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירים על יופי
קטגוריה:שירים על חיוך
קטגוריה:שירים על שיער
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי

קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי (באנגלית: Royal Artillery Barracks) היה בסיס האם של רגימנט הארטילריה המלכותי, השוכן בוולוויץ' אשר בדרום מזרח לונדון. המקום מפורסם בכך שממוקם בו מגרש המסדרים הגדול ביותר בממלכה המאוחדת.

הקסרקטינים נבנו בין השנים 1776–1802, והם אוכלסו באופן רציף על ידי כוחות צבא עד להעתקתו של רגימנט הארטילריה ה-16 בשנת 2007 אל בסיס חדש.

אירועי הקליעה באולימפיאדת לונדון (2012) התקיימו במתחם הקסרקטינים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20121006093816/http://www.arthurlloyd.co.uk/RoyalArtilleryTheatreWoolwich.htm אתר העוסק במתחם]

קטגוריה:בסיסי הצבא הבריטי
קטגוריה:לונדון: בסיסי צבא
קטגוריה:מתקני קליעה
קטגוריה:קצרמר צבא
אפרים פורן

שיחות שלום בין ישראל למצרים בקמפ דייוויד, ארצות הברית. בצילום, ראש הממשלה מנחם בגין משחק שחמט עם יועץ נשיא ארצות הברית לביטחון לאומי זבגנייב בז'ז'ינסקי ברגע של מנוחה. משמאל מנהל לשכת רהמ יחיאל קדישאי, מביטים על המשחק אפרים פורן ושמחה דיניץ.]]
אפרים (פרויק'ה) פורן (פרוסמן) (1 באפריל 1931 – 19 במרץ 1996) היה תת-אלוף בצה"ל, כיהן כדובר צה"ל והמזכיר הצבאי לראשי הממשלה יצחק רבין ומנחם בגין.

==ביוגרפיה==
פורן (במקור פרוסמן) נולד ב-1931 בעיר קובל שבפולין, בנם הבכור של חנה לבית בר וזלמן פרוסמן, שנישאו ב-1930. בשנת 1935 עלתה המשפחה לארץ ישראל עם סרטיפיקט של רב. ב-1939 נסעו אביו ואחיו הצעיר דב (1934) לביקור מולדת ונקלעו למלחמה. האב גויס לצבא האדום ושב לאחר המלחמה; האח נספה בשואה.

פורן למד בכפר הנוער מאיר שפיה, ובגיל 16 התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. בהמשך שירותו הצבאי שימש מדריך ראשי בבית הספר לקצינים של צה"ל, בין השנים 1961–1962 כיהן פורן כמפקד יחידת מצוף 247, שימש ראש לשכתו של עזר ויצמן בזמן כהונתו כראש אג"ם ובתקופת מלחמת ששת הימים. ב-1969 מונה לראש לשכת הרמטכ"ל חיים בר-לב, ב-1971 מונה לראש המשלחת הצבאית לסינגפור שסייעה בהקמת מערכת המוסדות הביטחוניים במדינה. לאחר מלחמת יום הכיפורים שב לישראל ומונה בינואר 1974 לדובר צה"ל. לאחר כניסתו של יצחק רבין לתפקיד ראש הממשלה ביוני 1974, מונה פורן למזכירו הצבאי וליווה אותו במהלך הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975 ובמבצע אנטבה. הוא כיהן בתפקיד גם לאחר המהפך תחת מנחם בגין כראש ממשלה. הוא ליווה את בגין במהלכי הסכם השלום בין ישראל למצרים, במבצע ליטני ובהפצצת הכור העיראקי. באוקטובר 1981 סיים את שירותו והוחלף על ידי עזריאל נבו.

לאחר שחרורו פנה לעסקים פרטיים, בין השאר ייעץ לחברות ביטחוניות וייצג יבואני נשק בישראל. ופעל בבנטוסטן של דרום אפריקה -סיסקאי. בשנת 1986 הועמד לדין באשמת החזקת מטבע חוץ ללא היתר.

==חיים אישיים==
היה נשוי לעדה, קצינה במשטרת ישראל, ואב לבן גיא פורן ולבת גילי פורן חורב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוברי צה"ל
קטגוריה:מזכירים צבאיים של ראש הממשלה
קטגוריה:ראשי לשכת הרמטכ"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער מאיר שפיה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
המשוטטים

המשוטטים (באנגלית: Marauders) היא קבוצה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה המקורית הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #210 מאוקטובר 1986, והיא נוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון רומיטה הבן.

קבוצת המשוטטים המקורית הייתה קבוצה נבלי-על מוטאנטים שנאספו יחדיו תחת הנהגתו של מיסטר סיניסטר, יריבם הוותיק של חבורת האקס-מן. בהיותם מתנקשים, משימתם הבלעדית היא רציחתם של מוטאנטים אחרים, וחברי הקבוצה מתפקדים ככוח קומנדו כדי לבצע רציחות המוניות. הם הופיעו לראשונה בקשת הסיפור "אקס-מן: טבח המוטאנטים", והם האחראים לשחיטתם של רבים מקהילת המוטאנטים שחיים מתחת לעיר מנהטן ואשר ידועים כקבוצת המורלוקים התת-קרקעית. מבין אויביהם נמנו האקס-מן, אקס פקטור, המורלוקים, המטהרים, קייבל ומדלין פריור, והם התפרקו באופן הדרגתי עד למות רוב חברי הקבוצה.

כחלק מההרצה המחודשת שנעשתה לכותרי האקס-מן באוקטובר 2019, החלה הרצתה של סדרת "משוטטים" חדשה, הפעם כקבוצת גיבורי-על. כאשר האי קרקואה נעשה למקום מפלט לאומת המוטאנטים, גילתה קתרין פרייד כי מדינות שונות בעולם מונעות מאזרחיהן המוטאנטים לצאת מגבולות המדינה ולהגיע לאי. אחרי שחילצה את אייסמן מתקרית דומה ברוסיה, היא הקימה צוות שנועד לחלץ את אותם המוטאנטים לקרקואה ופועל בשם "המשוטטים" כדי להימנע מתקריות דיפלומטיות ולנקות את האקס-מן מאחריות על מעשיהם.

קבוצת המשוטטים המקורית של [[מיסטר סיניסטר, כפי שהופיעה בחוברת X-Men: Messiah Complex #1 מדצמבר 2007, אמנות מאת סימון ביאנצ'י.]]

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/teams-and-groups/marauders דף הקבוצה] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Marauders דף הקבוצה] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:אקס-מן: דמויות
מורלוקים

המורלוקים (באנגלית: Morlocks) היא קבוצת בדיונית של מוטאנטים המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בחוברת Uncanny X-Men #169 ממאי 1983, בכתיבתו של כריס קלרמונט ובאיורו של פול סמית'. מקור השם "מורלוקים" הוא בגזע היצורים האנושיים התת-קרקעי העתידי שמופיע בספרו של ה. ג'. וולס "מכונת הזמן".

עקב אי יכולתם להתערות בעולם החיצון בשל חזותם המוטאנטית החריגה, חברי המורלוקים פולשים למערכת המנהרות והתעלות שמתחת לעיר מנהטן, שנבנו במקור כמקלטים נגד הפצצות בתקופת המלחמה הקרה, אך מאז נשכחו. הקבוצה היא שוחרת שלום, אולם ניסיונות לא מוצלחים להשיג דבר מה מהעולם החיצון הובילו אותה לחיכוכים לא מעטים. התקרית הידועה ביותר היא הדו-קרב בין חברת המורלוקים קאליסטו לבין חברת האקס-מן סטורם, שניצחה והפכה למנהיגתם.

עקב מספר טרגדיות, המורלוקים המקוריים כבר אינם מתגוררים בתחתית העיר ניו יורק. הראשונה שבהן היא המאורע "טבח המוטאנטים", שבו קבוצת נבלי-העל המשוטטים של מיסטר סיניסטר טבחו בהם ללא רחמים. מרבית השורדים הצטרפו ל"אומת הגנום" (Gene Nation) שחיה ביקום כיס בהנהגת מיקאיל רספוטין. התברר בהמשך שהמורלוקים נוצרו למעשה מניסוי כושל של דארק ביסט, אולם הוא הבטיח שחברי הקבוצה לא יזכרו שהגנים שלהם עברו מניפולציה. זאת ועוד, מיסטר סיניסטר זיהה שהמורלוקים התבססו על המחקרים הגנטיים שלו, אותם למד דארק ביסט מסיניסטר של עולמו, וזו הייתה הסיבה מדוע פקד על חברי המשוטטים להרוג את כל האוכלוסייה התת-קרקעית.

קבוצה שנייה של מורלוקים ששרדו קראה לעצמה "עכברושי המחילות" (Tunnel Rats), או בשמה השני "אלה שגרים באפלה" (Those Who Live in Darkness), והם אכלסו את המנהרות שמתחת לעיר המוטאנטים/מחוז אקס. כותב הסיפור "מחוז אקס", דייוויד היין, טען כי מעולם לא התכוון שלקבוצה זו יהיה קשר למורלוקים המקוריים.

מאז אירועי "בית אם" ו"עשירית", בהם רבים מהמוטאנטים הופשטו מכוחותיהם, כמה מחברי המורלוקים ששמרו על כוחותיהם ביקשו מפלט באחוזת אקסבייר. היו כמה שנשארו מתחת לפני האדמה תחת הגנתה של מארו. במהלך אירועי "זן בסכנת הכחדה", מאסק וחברי המורלוקים חיפשו אחר מגנטו כשברשותם יומניה חוזי העתיד של דסטיני, שניבאו שמגנטו ישמור על כוחותיו לאחר אירועי "בית אם".

בזמן שבו ערפילי הטריגן שוחררו על כדור הארץ והדביקו מוטאנטים במגפה לאחר "אינסופיות", מספרם של המוטאנטים החיים מתחת לאדמה גדל בצורה משמעותית. בנוסף, קאליסטו הראתה סימפתיה לבני האדם שחיפשו מקלט מהאירועים שפקדו אותם, ובהשראת חלומו של אקסבייר לדו-קיום בין מוטאנטים לבני אדם, הקימה את קבוצת המורלוקים החדשה, שמורכבת מבני אדם ומוטאנטים. באותה תקופה, חברי המשוטטים עדיין משמידים את חברי המורלוקים ברחבי העולם, וסייקלופס עוזר לממשלה הצ'צ'נית להגלות מורדים בתמורה לנתינת מפלט למורלוקים.

כאשר האי התבונתי קרקואה הוכר כגן עדן למוטאנטים באירועי "שחר אקס" של שנים 2020-2019, המורלוקים הידועים אשר התגוררו בו היו קאליסטו, קאליבן, הילר, מאסק, מארו, ליץ', סיבל, ארג, פייפר, טומי ומול. סקידס

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/teams-and-groups/morlocks דף הקבוצה] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Morlocks_(Earth-616) דף הקבוצה] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
מבוא טעון-טורבו

מבוא טעון טורבו (באנגלית: Turbo-Charged Prelude) הוא סרט קצר בסדרת "מהיר ועצבני" משנת 2003 שבוים על ידי פיליפ אטוול. עלילת הסרט מגשרת בין "מהיר ועצבני" ל"מהיר ועצבני 2" ומציגה בסדרה של סצנות קצרות בנות מספר שניות את האירועים שאירעו לבראיין אוקונור (פול ווקר) בין סוף הסרט הראשון ותחילת הסרט השני.

== עלילה ==
בראיין אוקונור (פול ווקר) אורז את חפציו ועוזב את לוס אנג'לס לפני שמשטרת לוס אנג'לס תקבל הזדמנות לעצור אותו על כך שאפשר לדומיניק טורטו (וין דיזל) להימלט מהמשטרה. בשעה שהבולשת הפדרלית האמריקנית פותחת במצוד לאומי עליו, אוקונור נוסע ברחבי אריזונה, ניו מקסיקו וטקסס, וזוכה בכל מרוץ רחוב בו הוא משתתף עם המיצובישי 3000 GT האדומה שלו. עם זאת, הוא נאלץ לנטוש את המכונית שלו במוטל בדאלאס, כאשר נודע למשטרה על נוכחותו. בשעה שהמשטרה מחרימה את המכונית שלו, הוא מצליח לתפוס טרמפ עם אישה לא ידועה (מינקה קלי), על אף שהיא יודעת שהוא מבוקש על ידי המשטרה. היא מורידה אותו במגרש של מכוניות משומשות, ומיידעת אותו על כך שהיא יודעת שהוא מבוקש על ידי המשטרה.

במגרש המכוניות, אוקונור קונה מכונית ניסאן סקייליין GT-R ירוקה. מאוחר יותר, לאחר שהוא לוקח את הכסף שהרוויח ממרוצי הרחוב, הוא מוסיף לרכב מסגרת חדשה וצובע אותו מחדש בצבע כסף, עם ברקי ויניל כחולים בצדדים, לפני שהוא נוסע מזרחה ומנצח עוד מרוצי רחוב בדרך. כאשר אוקונור מגיע לאטלנטה הוא פונה לכיוון מיאמי שם הוא רואה את הטויוטה סופרה של ג'ק סלאפ ואת המזדה RX-7 של אורנג' ג'וליוס. מייד לאחר מכן מופיעים על המסך המילים "…be continued 2" (בתרגום חופשי לעברית: "המשך יבוא ב-2").

== שחקנים ==
* פול ווקר - בראיין אוקונור
* מינקה קלי - הבחורה (ללא קרדיט)
* וין דיזל - דומיניק טורטו (פלאשבק)
* פיטר אוילרד - שוטר (ללא קרדיט)
* רודני ניל - שוטר (ללא קרדיט)

== הפקה ==
הסרט הקצר נכלל במהדורה השנייה של ה-DVD של הסרט הראשון, אשר מכונה "Tricked Out Edition". מהדורת DVD זו יצאה לאור ב-3 ביוני 2003, יחד עם עלייתו לאקרנים של הסרט השני.

למעט המילים "I owe you a ten second car" (בתרגום חופשי לעברית: "אני חייב לך מכונית שמאיצה בעשר שניות") מהפלשבק בסרט, כלל עלילת הסרט היא ללא מילים.

== קישורים חיצוניים ==

* "[http://mubi.com/films/turbo-charged-prelude-to-2-fast-2-furious מבוא טעון-טורבו]" באתר "Movie info" 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:מהיר ועצבני
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי מרוצי מכוניות
שולמית טייבלום-מילר

שולמית טייבלום-מילר נולדה ב-1949 והיא אמנית קרמיקה ישראלית.

==ביוגרפיה==
עבודותיה של מילר, שמרביתן עשויות בפורצלן, שומרות על זיקה לצורות מסורתיות ועל שימושיות של הכלי. היא ידועה בשימוש שהיא עושה בזיגוגים שונים, ובייחוד בזיגוג קריסטלי ובזיגוג וולקני. יצירותיה הוצגו בתערוכות קרמיקה רבות בישראל ומחוץ לה, בין היתר בביאנלה לקרמיקה במוזיאון ארץ ישראל, ותצלומי עבודותיה פורסמו בכתב העת הישראלי לקרמיקה "1280°c". כיום מילר מתגוררת ופועלת בגבעתיים.

==השכלה==
*1970-1973 - ארכאולוגיה ותולדות האמנות, האוניברסיטה העברית, ירושלים
*1979-1982 - קרמיקה, מכללת תל-חי, הגליל העליון
*2007 - התמחות בזיגוג, בית הספר הבינלאומי לאמנויות, ויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה.

==הוראה==
*1990-1982 - הוראת קדרות וטכנולוגיה של הקרמיקה במכללת תל-חי
*1990 ואילך - הוראת קדרות בסדנאות מוזיאון תל אביב.

==פרסים==
*2001 - פרס במסגרת התערוכה "חלונות לאמנות הקרמיקה – תחרות עיצוב קרמי", רמת אביב, תל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130520134016/http://shulamillar.co.il/ אתר הבית] של שולמית טייבלום-מילר
* [https://web.archive.org/web/20101007015159/http://www.cadim-gallery.co.il/collection.php?Col=2 שולמית טייבלום-מילר] באתר רוח קדים

קטגוריה:אמניות קרמיקה ישראליות
קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
ז'אן גסטון דארבו

ז'אן גסטון דַארבּוּ (בצרפתית: Jean-Gaston Darboux; 14 באוגוסט 1842 – 23 בפברואר 1917) היה מתמטיקאי צרפתי.

== חיים אישיים ==
דארבו נולד ב-14 או ב-13 באוגוסט 1842, לפרנסואה דארבו ואליס גורדו. מאוחר יותר נולד להוריו בן נוסף בשם לואי. כשז'אן היה בן 7 אביו נפטר.

בשנת 1872 נשא דארבו לאישה את אמליה סלינה קרבונייר, בתם של צ'ארלס לואי קרבוניר ומארי ויקטורין האנוק. לזוג נולדו שני ילדים: ז'אן ג'סטון, שבבגרותו עבד כזואולוג ימי, ואנאיס ברטה לוסי.

דארבו מת ב-23 בפברואר 1917, בגיל 74.

== עבודתו ==
דארבו תרם מספר תגליות חשובות בתחומי הגאומטריה והאנליזה המתמטית, בפרט בנושא המשוואה הדיפרנציאלית. כמו כן כתב את הביוגרפיה של המתמטיקאי בן ארצו, אנרי פואנקרה, וערך עבודות נבחרות של ז'וזף פורייה.

דארבו קיבל דוקטורט מאקול נורמל סופרייר, שבפריז, בשנת 1866. התיזה שלו שכותרתה "Sur les surfaces orthogonales" עסקה במשטחים אורתוגונליים. בשנים 1877 עד 1896 פרסם ארבעה כרכים העוסקים בגאומטריה דיפרנציאלית של משטחים. בין תלמידיו המוכרים נמנה אמיל בורל.

ב-1884 נבחר דארבו לחבר באקדמיה הצרפתית למדעים. מאוחר יותר, בשנת 1900, נבחר למזכיר הקבוע של האקדמיה בתחום המתמטיקה. בשנת 1902 נבחר דארבו לחבר בחברה המלכותית הבריטית ובשנת 1916 זכה לכבוד והערכה כאשר הוענקה לו מדליית סילבסטר היוקרתית.

על שמו של נקראים מונחים רבים, ובכללם משפט דארבו ואינטגרל דארבו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1842
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1917
מנחם שלמה בורנשטיין

הרבי מסוכטשוב-רדומסק מימין
הרב מנחם שלמה בורנשטיין (ב' בחשוון תרצ"ה, 11 באוקטובר 1934 - כ"ז באב תשכ"ט, 11 באוגוסט 1969) היה האדמו"ר מסוכטשוב-רדומסק ורבה של שכונת יד אליהו בתל אביב.

==קורותיו==
נולד בארץ ישראל, בנו הצעיר של האדמו"ר רבי חנוך הניך בורנשטיין מסוכטשוב. אמו, פריידל, הייתה בתו של האדמו"ר רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ מקרימילוב, משושלת חסידות רדומסק. גדל בשכונת בית וגן בירושלים. למד בישיבת כפר הרא"ה ולאחר מכן בישיבת כנסת חזקיהו שהייתה אז בזכרון יעקב. כשהישיבה עברה לכפר חסידים בשנת תשט"ו, ופטירתו של רבו הרב נח שימנוביץ רצה לעבור וללמוד בבני ברק, אך לבקשת ראשי הישיבה, המשיך ללמוד שם עד לחתונתו. קיבל היתר הוראה מהרב אליהו מישקובסקי. 

בשנת תשי"ז (1957) נישא לטובה, בתו של הרב דניאל מובשוביץ (נפטרה ב-ח' בתמוז תשפ"ד), שהיה רבה של זורביץ ברוסיה ולאחר עלייתו לארץ ישראל כיהן כרב שכונת צ'לנוב בתל אביב. לאחר נישואיו למד בהיכל התלמוד ובכולל בית יהודה בראשות הרב יחיאל מיכל פיינשטיין. 

בשנת תשי"ז התמנה כרב בית הכנסת סוכטשוב בתל אביב.

בח' בטבת תשכ"ה התמנה לרבה של שכונת יד אליהו בתל אביב. בסוף אותה שנה, נפטר אביו והוא הוכתר לאדמו"ר מסוכטשוב.

בכ"ט באדר ה'תשכ"ו, לאחר התייעצות עם האדמו"ר הבית ישראל מגור, הוכתר גם כאדמו"ר מרדומסק.

הקים ישיבה חסידית בבית וגן בירושלים שנקראה "ישיבת סוכטשוב".

המצבה על קברו בהר המנוחות
בכ"ז באב תשכ"ט נהרג בתאונת דרכים, בגיל 34, ונקבר בהר המנוחות בירושלים בלווייה בהשתתפות אלפים. הספידוהו חותנו הרב דניאל מובשוביץ, הרב יעקב רוזנטל אב"ד בחיפה, הרב אונטרמן הרב הראשי לישראל, והרב יחיאל מיכל פיינשטיין. 

פטירתו יצרה קושי לשתי החצרות, סוכטשוב וראדומסק, כשהאדמו"ר הצעיר בן ה-34 שאך החל בפעולות לשיקום החצרות נפטר לפתע, וילדיו הצעירים עדיין לא יכולים להמשיך את פעולותיו. עסקנים מחסידי סוכטשוב וראדומסק לקחו על עצמם את ניהול החצרות. כשבהמשך בשנת תשמ"ז (1987) שמונה עשרה שנה לאחר פטירתו, הוכתר בנו הבכור הרב שמואל יצחק לאדמו"ר מסוכטשוב. בנו השני הרב אברהם נתן (חתנו של הרב מרדכי אוירבך מתל אביב) הוא רב בית המדרש רדומסק בבני ברק. חתניו: הרב משה בצלאל וינברג (נכדו של רבי אברהם מסלונים) מכהן כראש ישיבת "אבני נזר" סוכטשוב. הרב שלמה יהודה פלצינסקי (בנו של הרב אליעזר פלצינסקי ונכדו של הרב אריה לוין) מכהן כראש ישיבת בית אריה. הרב זאב פריינד מכהן כרב קהילה בשכונת בית וגן.

אשתו הרבנית טובה גיטל בורנשטיין נפטרה בח‘ תמוז ה’תשפ"ד בגיל 88, ונקברה בבית העלמין נחלת יצחק בחלקת המשפחה צמוד לקבר אמה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=314 אדמו"ר רבי מנחם שלמה בורנשטיין מסוכטשוב-רדומסק], באתר MyTzadik.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי סוכטשוב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת חזקיהו-כפר חסידים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:משפחת מובשוביץ
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:בוגרי היכל התלמוד
קטגוריה:משפחת בורנשטיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
קטגוריה:חסידות ראדומסק
חנוך הניך בורנשטיין

רבי חנוך הניך בורנשטיין (ה'תרנ"ז, 1897 - כ"ו באלול ה'תשכ"ה, 23 בספטמבר 1965) היה האדמו"ר הרביעי מסוכטשוב.

המצבה על קברו בהר המנוחות
==קורותיו==
נולד בפולין, לאדמו"ר רבי שמואל בורנשטיין, בעל "שם משמואל". בשנת תרע"ו נישא לפריידל, בתו של האדמו"ר רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ מקרימילוב, משושלת חסידות רדומסק. היה ידוע בחיבתו והשתוקקותו הרבה לעלות לארץ ישראל, ובשנת ה'תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת הבוכרים בירושלים, בה גר שנים מספר. עם ייסוד שכונת בית וגן בירושלים עבר להתגורר בה. היה יו"ר המחלקה החרדית בקק"ל, היה חבר באגודת ישראל, אך תמך גם בציונות הדתית, וערך את הירחון "ההד" שיצא בירושלים .

לאחר השואה שבה נספה אחיו, האדמו"ר השלישי מסוכטשוב, רבי דוד בורנשטיין, הוכתר כאדמו"ר הרביעי מסוכטשוב. הקים את בית המדרש סוכטשוב בירושלים. גיסו, הרב ישעיהו שפירא, 'האדמו"ר החלוץ', שהה בביתו בתקופה האחרונה לחייו.

בתחילת שנות ה-50, הקים את חברת "נזר" להוצאת ספרי סבו האבני נזר במהדורה חדשה, וכך כתב במכתבו להרב מיכאל אליעזר פארשלעגער מיום י"ג בטבת תשי"א

וכן הוציא לאור הגדה של פסח עם ביאור אביו השם משמואל ואחיו החסדי דוד. והדפיס במהדורה חדשה את ספרו של אביו "שם משמואל" כשהוא מוסיף מאות מראי מקומות בתוך הספר.. 

נפטר בכ"ו באלול ה'תשכ"ה, 23 בספטמבר 1965, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

== בניו ==
* בנו הרב אברהם יוסף, היה חתנו של רבי משה צבי מטולנה פילדלפיה.
*בנו שמואל היה מנהל מחלקת החינוך בסוכנות היהודית.
*בנו רבי מנחם שלמה בורנשטיין הוכתר אחריו לאדמו"ר החמישי מסוכטשוב.

== ספריו ==
* אחיו, אהרן ישראל בורנשטיין (שהשתייך לציונות הדתית), הוציא לאור את "נאות הדשא", ספר הכולל מתורת ארבעת אדמו"רי סוכטשוב (הדש"א ראשי תיבות של שמותיהם: הניך, דוד, שמואל, אברהם), 1997.
* "מחשבה טובה", ליקוט מדברי תורתו, ה'תשע"ה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=315 אדמו"ר רבי חנוך העניך בורנשטיין מסוכטשוב]- באתר MyTzadik
* מ. צפה, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZH%2F1965%2F10%2F01&id=Ar01506&sk=7B917BDB שכונת בית וגן בירושלים] (ראיון אחרון עם הרב בורנשטיין), הצופה, 1 באוקטובר 1965, עמ' 7
* ק. נפתלי, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1965%2F10%2F03&id=Ar00503&sk=ECA6F980 האדמו"ר החביא בביתו מחסן-נשק של ה"הגנה"], מעריב, 3 באוקטובר 1965, עמ' 5

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:אדמו"רי סוכטשוב
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:עורכי כתבי עת ישראלים
קטגוריה:משפחת בורנשטיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965