OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פרסיפל (אופרה)

פרסיפל-ציור גלויה משנת 1900
פרסיפל (בגרמנית: Parsifal) היא אופרה בשלוש מערכות מאת ריכרד וגנר.

האופרה מבוססת על הפואמה "פרציפל" (Parzival) מאת המשורר בן המאה ה-13 וולפראם פון אשנבך, ועל הרומן "פרסיבל-סיפורו של הגביע" מאת המשורר הצרפתי בן המאה ה-12 כרטיאן מטרואה.

פרסיפל היא האופרה האחרונה שכתב והלחין ואגנר, והוא התאים אותה לאקוסטיקה הייחודית של אולם הפסטיבל החדש שנבנה באותה העת בעירו ביירוית.

וגנר החל בכתיבת האופרה באפריל 1857 וסיים אותה רק לאחר 25 שנים. האופרה הועלתה לראשונה בפסטיבל ביירוית השני בשנת 1882.

כתב היד של היצירה שמור במוזיאון ריכרד וגנר בביירוית.

==ההיבט הגזעני ביצירה==

בביקורות שהושמעו כלפיה, יש הרואים באופרה את קיומם של מוטיבים לקידום רעיונות גזעניים ואנטישמיים. אחת הטענות היא כי האופרה פרסיפל נכתבה במטרה לתמוך ברעיונותיו הגזעניים של ארתור דה גובינו, בדבר עליונות הגזע הארי. פרסיפל מוצג כ"טהור דם" לעומת דמותו של הדוכס הקוסם קלינגזור (Klingsor), המתואר כבעל מאפיינים סטריאוטיפיים של יהודי, ובעיקר כאשר הוא מתנגד לאבירים הנוצריים. לעומת זאת המתנגדים לרעיון כי אנטישמיות מוסתרת ביצירה, טוענים כי למעשה אין כל הוכחה מפורשת בליברית התומכת בהם.

ואגנר עצמו מעולם לא התייחס בכתביו הרבים להיבט האנטישמי כביכול הטמון באופרה, וגם ביומניה של קוזימה וגנר לא מובעת תמיכה ברעיון זה. המתנגדים לרעיון כי בבסיס האופרה עומדת השקפת עולם אנטישמית מצביעים על העובדה כי היצירה הושלמה על ידי ואגנר בשנת 1877 כאשר הבסיס שלה החל להיכתב שנים רבות קודם לכן, ואילו כתביו של גובינו נקראו על ידו רק בשנת 1880.

אף על פי שוואגנר ויצירתו היו נערצים על ידי הנאצים, האופרה פרסיפל הוכרזה על ידם כבלתי ראויה מבחינה אידאולוגית ככל הנראה בהשפעת ריבוי המוטיבים הדתיים-נוצריים הכלולים בה.

===הצגת הבכורה===

המלך לודוויג מבואריה שמימן את הפקת האופרה, קבע כי היא תבוצע על ידי בית האופרה של מינכן אשר המנצח הראשי שלה היה היהודי הרמן לוי. ואגנר התנגד בתוקף לכך כי הניצוח על האופרה הטעונה במוטיבים נוצריים רבים יופקד בידיו של יהודי, והביע את התנגדותו זו בפני המלך לודוויג. כתחליף העלה את הרעיון כי לוי יתנצר לפני כן, וזכה לסירוב. בתשובתו לוואגנר ענה לודוויג כי "כל בני האדם הם אחים בבסיסם", אך ואגנר הפגוע ענה כי לדעתו "הגזע היהודי הוא אויב מולד של האנושות".

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

* [https://digital.wagnermuseum.de/ncrw/content/zoom/72097 כתב היד של היצירה] במוזיאון ריכרד וגנר בביירוית.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אופרות בגרמנית
קטגוריה:אופרות מאת וגנר
קטגוריה:יצירות משנת 1882
פרניק

פֶּרְנִיק (בבולגרית: Перник) היא עיר במרכז מערב בולגריה, בירת מחוז פרניק, השוכנת על שתי גדותיו של הנהר סטרומה ו-40 קילומטרים דרומית מערבית לבירה סופיה.

==היסטוריה==
תחילת התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס, נכבש האזור על ידי צבא הרפובליקה הרומית. לאחר הפיצול באימפריה הרומית עבר השטח לחזקת האימפריה הביזנטית. העיר המודרנית בנויה על חורבותיה של העיר הביזנטית קראקרה שהוקמה בשלהי המאה ה-4. שמה המודרני של העיר מופיע בכתובים בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה, כאשר במהלך המאה ה-9 הוקמה במקום מצודה כחלק ממערך המצודות שהגנו על שטחי הממלכה. השם פרניק מיוחס לשמו של האל הסלאבי פֶּרוּן. ב-1396 נכבשה המצודה על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית.

לאחר הכיבוש ננטשה המצודה, היישוב איבד מחשיבותו והיקפו הצטמצם לכדי כפר קטן. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הפך היישוב חלק מנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. בראשית המאה ה-20 החלו בכרייה ממוכנת של פחם באזור. ב-1928 זכתה פרניק למעמד של עיר. מ-1949 ועד 1962 היה שמה של העיר דימיטרובו לכבודו של גאורגי דימיטרוב מנהיג המפלגה הקומוניסטית הבולגרית לאחר מלחמת העולם השנייה.

==כלכלה==
בשטח הרשות המקומית קיימת חקלאות מפותחת והגידולים העיקריים הם חיטה, שעורה ושיבולת-שועל. כמו כן מגדלים צאן, בקר וחזירים לתעשיות הבשר והחלב. באזור פועלים 2 בתי אריזה, מספר בתי מטבחיים ומחלבות. חלק נכבד משוק העבודה המקומי נסמך על מכרות הפחם המצויים בסביבות העיר וכן על מפעלים לעיבוד מתכות כבדות.

העיר מקושרת לכביש המהיר E-79 המקשר אותה לערים סלוניקי, סופיה וסקופיה. כמו כן מקושרת פרניק לרשת מסילות הברזל הבולגרית ומהעיר יוצאים קווי רכבת ישירים לסופיה, בלגואבגרד ופטריץ'. בעשור השני של המאה ה-21 מתוכנן לקשר את העיר לעורקי התחבורה מספר 4 ו-8 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית פרניק מצויה במגמת קיטון בשיעור שנתי של 5%, בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה. שיעור הילודה השנתי הממוצע בפרניק עומד על 70 לידות לכל 1,000 תושבים והוא נמוך מהממוצע הארצי העומד על 79 לידות. בשטח הרשות המקומית פרניק קיימת הגירה פנימית מהכפרים והעיירות לעיר פרניק גופא.

==אקלים==
בפרניק שורר אקלים ממוזג. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11<sup>o</sup>c כשערכי הקיצון נעים ממינוס 2<sup>o</sup>c בינואר ועד-29.6<sup>o</sup>c ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 550 מ"מ ל-606 מ"מ.

==ערים תאומות==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז פרניק
פיליפ קינו

פיליפ קינו (בצרפתית: Philippe Quinault; 3 ביוני 1635 – 26 בנובמבר 1688) היה מחזאי ולבריתן צרפתי.

== קורות חייו ==
קינו נולד בפריז והתחנך באור הליברליות של פרנסואה טריסטאן ל'ארמיט (François Tristan l'Hermite), מחבר "מריאן". מחזהו הראשון של קינו הופק באוטל דה בורגון ב-1653, כשהיה בן 18. היצירה התקבלה יפה, וקינו המשיך באותו כיוון, אך במקביל למד גם משפטים ובשנת 1660, כאשר נישא לאלמנה אמידה, קנה לו מעון בקור דה קומטה. אז ניסה את כוחו בטרגדיות ("אגריפה" ואחרות), ביתר הצלחה. 

קינו קיבל אחת מקצבאות הספרות, שנקבעו זמן קצר קודם לכן, ונבחר לאקדמיה הצרפתית ב-1670. עד אז כתב כשש-עשרה או שבע-עשרה קומדיות, טרגדיות וטרגי-קומדיות. ערכן של הטרגדיות שבהן היה על פי רוב קטן מאוד ושל הטרגי-קומדיות לא עלה עליו בהרבה. אבל הקומדיות שלו - "היריבים" (Les Rivales) משנת 1653, "המאהב הלא-זהיר" (L'Amant indiscret) משנת 1654, הדומה במידת מה ל-Étourdi של מולייר, Le Fantôme amoureux משנת 1659 ו-La Mère coquette משנת 1665, שהיא אולי הטובה בכולן - עולות עליהן בהרבה. אבל ב-1671 תרם לקובץ היחיד במינו של "פסיכה", שגם לפייר קורניי ולמולייר הייתה יד בחיבורו, וז'אן-בטיסט לולי חיבר לו מוזיקה. כאן גילה חוש ראוי לציון לדרמה לירית, ומאז ועד סמוך למותו הגביל עצמו לחיבור לבריות ליצירות לולי. עיסוק זה, לא זו בלבד שהיה רווחי מאוד (נאמר עליו, שקיבל 4000 מטבעות כסף תמורת כל לברית, הרבה מעבר לתשלום המקובל תמורת מחזה, ולו גם טרגדיה), אלא שגם ביצר את המוניטין שלו כמומחה ובקי בסגנון חדש - כך שאפילו בואלו, שקודם לכן שם לצחוק את כתיבתו הדרמטית, שינה את טבעו והיה לחסיד, לאו דווקא של האופרה, שאותה לא אהב, אלא של כתיבתו האמנותית ועתירת ההמצאות של קינו בסוגה זו.

הלבריות שלו הן בין המעטות, שאפשר לקרוא ללא המוזיקה, אך התאמתן לה מלאה ועשויה בהקפדנות. נכון שאין בהן פסוקי שירה נעלים או דרמה מושלמת, אך הן נקיות מן החרזנות הטפלה, שבעטיה היה המונח לברית למשל ולשנינה, ויש בהן די עוצמה דרמטית לסחוף עמן את הקורא, ויותר מכך, את הצופה. לא תהיה זו הפרזה לאמור שקינו, שהגיע בדיוק כשהאופרה נכנסה לאופנה מחוץ לאיטליה, מילא תפקיד חשוב בביסוסה כסוגה אירופאית בת-קיימא. יצירתו הראשונה אחרי "פסיכה" (1671) הייתה מעין מחזה קלאסי, Les Fêtes de l'Amour et de Bacchus 
(1672). אחריו נכתבו "קדמוס והרמיונה" (1674), "אלקסטה" (1674), "תיזאוס" (1675), "אטיס" (1676), אחת הטובות ביצירותיו, ו"איזיס" (1677). 

כל אלה עסקו בנושאים קלאסיים, וכך גם "פרוזרפינה" (1680), שעלתה על כל אחת מקודמותיה. "ניצחון האהבה" (1681) הוא רק בלט, אבל ב"פרסיאוס" (1682) (1682) וב"פייתון" (1683) חזר קינו לאופרה הקלאסית. בשלב זה התנער לבסוף מסגנון זה ועבר לנושאים רומנטיים, שבהם הצליח עוד יותר. Amadis de Gaule (1684), "רולאן" (1685) ו"ארמיד" (1686) הן יצירות המופת שלו, והאחרונה בהן היא המפורסמת והטובה מכולן. עצם המלאכותיות של הליריקה הצרפתית בשלהי המאה ה-17, ודמיונה לחרוזים אלכסנדרוניים חתוכים לאורכם, סייעו לקינו בארגון דיאלוגים ליריים. לולי מת ב-1687 וקינו, שעיסוקו ניטל ממנו, נעשה אדוק בדתו והחל לכתוב פואמה בשם "הקץ לכפירה". הוא מת ב-26 בנובמבר 1688.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לבריתנים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:ילידי 1635
קטגוריה:נפטרים ב-1688
באורו

באורו (בפורטוגזית: Bauru) היא עיר במרכז מדינת סאו פאולו שבברזיל.

העיר נוסדה בשנת 1896. אוכלוסייתה מונה כיום (2015) כ-360 אלף איש. 

בעיר קיימים שני שדות תעופה: נמל התעופה באורו, הוותיק מבין השניים, ונמל התעופה באורו-אראלבה, המשרת גם את העיר הסמוכה אראלבה.

בבאורו מתגורר מרקוס סזאר פונטס, הברזילאי הראשון שטס למשימה בחלל (ב-2006). הכדורגלן הנודע פלה גדל בה כנער ורכש את מיומנויותיו הראשונות במשחק הכדורגל.

== ערים תאומות ==

* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מדינת סאו פאולו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1896
רנה לאסר

מסעדת לסר, נובמבר 2008
רנה לאסר (בצרפתית: René Lasserre; 12 בנובמבר 1912 - 15 במרץ 2006) היה שף ומסעדן צרפתי מפורסם, מייסד מסעדת לאסר השוכנת בלב הרובע השמיני של פריז וניבטת אל מול פאלה דה לה דקוברט.

==ביוגרפיה==
רנה לאסר נולד בבארן בארץ הבסקים, בצדה של באיון ב-12 בנובמבר 1912. הוריו ניהלו בית קפה קטן. אביו נפטר בתאונה כשרנה לסר היה בן תשעה חודשים. הוא הגיע לפריז למשך תריסר שנים עם תעודת גמר מבית הספר בכיסו ונהיה פקיד. בהיותו בן 17 הוא היה "מטר ד'אוטל" (רב-המלצרים). הוא עבד במסעדות Armenonville Pavilion בלידו, chez Drouant וchez Prunier.

ב-1942 הוא נהפך לבעלים של ביסטרו-האנגר קטן שנבנה עבור "התערוכה הבינלאומית של האמנויות והטכנולוגיה בזמנים המודרניים" (Exposition Internationale des Arts et Techniques dans la Vie Moderne) בגן האחוזה, שהיה ממוקם בשדרת ויטוריו אמנואלה השלישי מס' 17, שדרה ששמה שונה לשדרת פרנקלין דלאנו רוזוולט, בעקבות שחרורה של צרפת במלחמת העולם השנייה.

ב-1952 הוא עיצב את הביסטרו והסב אותו למסעדת יוקרה מקורה. הוא אירח חגיגות, עם מסלולי דוגמנות, שמפניה שזרמה כמים, משתי שחיתות, שהיוו מקום מפגש לשמנה וסלתה של פריז. במהלך השנים התארחו בה סלבדור דאלי, רוברט דה נירו, לואיס מריאנו, אנדרה מאלרו (שסעד מדי יום), אודרי הפבורן, פרננדל, רוז'ה פייר וז'אן-מארק תיבו, אורסון ולס ועוד). 

מרתף היין של מסעדתו הכיל 200,000 בקבוקים, בכללם 49 בצירים של שאטו או-בריון ומאה מלצרים במסעדה שירתו מאה אורחים כל ארוחה.

ב-1949 הוא זכה בכוכב הראשון במדריך מישלן האדום, ב-1951 הוא זכה בכוכב השני וב-1962 זכה בכוכב השלישי.

ב-2001 פרש לגמלאות והעביר את המסעדה לידי סגנו ז'ראר לואי, המסעדה הורדה לשני כוכבי מישלן, בהם היא עדיין מחזיקה כיום (2010), תחת השף ז'אן לואי נומיק (שעבד לפני כן אצל אלן דיקאס ב-Juan-les-Pins שבמונטה קרלו). היא נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.

ב-2006, בהיותו בן 93, הלך לאסר לעולמו בביתו במורסאן-סיר-סן, אסון.

==תבשילים מפורסמים==
* פואה גרא בליווי אגסים חמים.
* יונת אנדרה מלרו (ממולאת עם פואה גרא)
* מקרוני עם כמהין שחורות ופואה גרא.
* מסקלן (סלט עלים מפרובאנס) של אמא אירמה (לזכרה של הטבחית מהלאנד שהייתה חברה טובה של אמו של לסר)

==ביבליוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
* 2007: Restaurant Lasserre by Jean-Louis Nomicos - Editions Favre.
</div>
* אביטל ענבר, התענוגות של יינות בורדו, הוצאת כתר, ירושלים, 2005, עמ' 226, 228.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.restaurant-lasserre.com/fr/index.php אתר מסעדת לסר]
* [http://www.dininginfrance.com/lasserre.htm מסעדת לסר באתר dininginfrance]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1912
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2006
דהרת הוולקירות

דהרת הוולקירות, איור מאת [[ארתור רקהאם]]
"דהרת הוולקירות" (בגרמנית: Walkürenritt) הוא קטע מוזיקלי המנוגן בתחילת המערכה השלישית של האופרה "הוולקירה" מאת ריכרד וגנר, שהיא האופרה השנייה מתוך ארבע במחזור האופרות "טבעת הניבלונג". 

המוטיב המנחה של היצירה נכתב בשנת 1851 והטיוטה הראשונה של היצירה כולה נכתבה בשנת 1854, כחלק מהאופרה שכתיבתה הושלמה כשנתיים מאוחר יותר. לצד "מארש החתונה" ("מקהלת הכלה" מתוך האופרה "לוהנגרין") נחשבת דהרת הוולקירות לקטע המוכר ביותר במכלול יצירתו של ואגנר. אורכו של הקטע המוזיקלי, המופיע בתחילת המערכה השלישית הוא כ-8 דקות. עם הרמת המסך מתגלה פסגת ההר עליו עוסקות ארבע וולקירות בהכנות להעברת גופות הגיבורים שמתו בקרב לולהאלה וממתינות לארבע אחיותיהן. בפגישתן הן מברכות אחת את השנייה וקוראות את קריאת הקרב שלהן.

השמעת הבכורה של דהרת הוולקירות התקיימה בשנת 1870 בתיאטרון הלאומי של מינכן בניגוד לכוונתו של ואגנר. ואגנר סירב תחילה לאשר השמעה של הקטע בנפרד מן האופרה השלמה בטענה שמדובר ב"מעשה טפשי לחלוטין". הוא אף התלונן בפני המו"ל שהדפיס את היצירה להפצה בנפרד. בשנת 1876 לאחר הצגת המחזור השלם של הטבעת בביירוית ניאות ואגנר לבקשות הרבות והסכים להפיץ את דהרת הוולקירות כקטע מוזיקלי העומד בפני עצמו.

דהרת הוולקירות נותר פופולרי עד ימינו והוא מופיע בסרטים ובתוכניות טלוויזיה רבות, לעיתים קרובות באופן אירוני או כדי לאותת על אופיו של הגיבור. כך, לדוגמה, מזמזם גיבור הסדרה התככני והשאפתן ב"בית הקלפים" (בגרסתה הבריטית המקורית) כמה תיבות מן הקטע. במקרה אחר, בסרט אפוקליפסה עכשיו מושמעת דהרת הוולקירות מרמקולי ענק אגב תקיפת מסוקים, כשהמפקד (״אני אוהב את ריח הנפאלם על הבוקר״) המשמיע את המנגינה מנמק אותה בטעמים פסיכולוגיים.בספר הוא חזר בוחר היטלר את המנגינה כצלצול הטלפון שלו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=7AlEvy0fJto פתיחת המערכה השלישית באופרה לצלילי דהרת הוולקירות]

קטגוריה:אופרות מאת וגנר
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
ג'יבריל סידיבה (כדורגלן מאלי)

ג'בריל סידיבה (בצרפתית: Djibril Sidibé; נולד ב-23 במרץ 1982 בבמקו שבמאלי) הוא כדורגלן עבר מאליאני ששיחק בעמדת הקשר האחורי, ולזכותו 47 הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת מאלי.

== קריירה ==
את דרכו בכדורגל החל סידיבה במדי קבוצת הנוער של מועדון הפאר הצרפתי מונקו. בשנת 2001 התחיל את הקריירה שלו כשחקן מקצועי בקבוצת הבוגרים של המועדון ואף ערך 12 הופעות בליגת העל הצרפתית כשהוא רק בן 19. בעונות 2002-2004 הושאל סידיבה לשאטורו מהליגה הצרפתית השנייה, כדי לצבור דקות משחק. במשך שנתיים הוא רשם 60 הופעות (30 בכל עונה) ואף כבש 3 שערים.

בעונת התקדם הקשר והושאל לבסטיה מהליגה הראשונה בצרפת. בקבוצה זו שיחק 32 משחקים והבקיע שני שערים, אך אלו לא עזרו לקבוצה והיא ירדה ליגה בסוף העונה. שאטורו, קבוצתו לשעבר, ניצלה את ירידת בסטיה לליגת המשנה ורכשה אותו בעונת . במדי שאטורו הוא שיחק שלוש שנים ובהן רשם 76 הופעות ו-6 שערים. בעונת עבר החלוץ לקבוצה בכירה יותר בליגה השנייה - סדאן. במדיה הוא רשם 56 הופעות בשתי עונות.

בעונת , כחלק מהרכישות הגדולות של בעלי מכבי תל אביב, מיץ' גולדהאר, חתם סידיבה למשך שנתיים במועדון. במדי מכבי תל אביב פתח בהרכב כמעט בכל משחק ונחשב לבורג חשוב מאוד בקבוצה. ב-6 בנובמבר כבש סידיבה את השער הראשון שלו במדי מכבי תל אביב, במשחק נגד הפועל אשקלון. ב-20 בדצמבר כבש סידיבה את שערו השני בקבוצה, כשכבש את שער הניצחון נגד הפועל באר שבע בבעיטה מ-30 מטרים.

בתום העונה שוחרר סידיבה ממכבי תל אביב, נבחן בקבוצות צרפתיות שונות אך לא הצליח למצוא קבוצה. בקיץ 2012 חתם בהפועל רמת גן. בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, אך זכה עמה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה הקבוצה את עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין.

בקיץ חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית. בינואר 2014 חתם בקבוצת הכוכב האדום מהליגה השלישית בצרפת, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורגלנים מאלים
קטגוריה:קשרי כדורגל מאלים
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני בסטיה
קטגוריה:כדורגלני שאטורו
קטגוריה:כדורגלני סדאן
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני רד סטאר
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מאלי
קטגוריה:ספורטאים מאלים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:מאלים שנולדו ב-1982
ממשקה ישראל

ממשקה ישראל הוא כלל בהלכות הקורבנות, שלפיו אין להביא קורבן מדבר האסור באכילה על פי הלכות כשרות המזון.

==מקור הכלל==
בספר יחזקאל כתוב:

מן המילים "ממשקה ישראל" לומד התלמוד שיש להביא קורבן רק מדבר המותר באכילה ושתייה לעם ישראל, ולא מדברים האסורים באכילה. הדוגמאות לכך בתלמוד הן: טבל, טרפה וגיד הנשה.

מן התלמוד נראה שכלל זה נחשב לאיסור דאורייתא, והמביא קורבן האסור באכילה קורבנו פסול אף בדיעבד, ולא יצא ידי חובתו. בדרך כלל דין הנלמד מפסוק בנביאים וכתובים אין לו מעמד של דין מן התורה, ולפיכך דנו מפרשי התלמוד בשאלה מדוע דין "ממשקה ישראל" נחשב כאיסור מן התורה. יש אומרים שזוהי הלכה למשה מסיני, ויש אומרים שזוהי סברה, שאדם צריך להביא קורבן מן הדברים המשובחים שיש לו, ולא מדבר האסור באכילה.

הרמב"ם פסק להלכה בהתאם לתלמוד, אך במקום המקור מ"ממשקה ישראל" כתב נימוק אחר לדין זה, שהבאת קורבן האסור בהנאה היא מצווה הבאה בעבירה.

==דינים שונים==
* יש קורבנות שבהם קבעה התורה לכתחילה להביא דבר האסור באכילה: חלב ודם מוקרבים על המזבח למרות איסורם, ואדרבה, במקרא משתמע שהם נאסרו באכילה דווקא מפני שהם מיועדים להקרבה. כמו כן קורבן העומר מוקרב על אף שבשעת הקרבתו התבואה החדשה הצומחת בשדות אסורה באכילה (איסור "חדש"), ורק הקרבתו היא המתירה את התבואה.

* גיד הנשה - רב הונא קבע שגיד הנשה של קורבן עולה איננו מוקטר על גבי המזבח. לפיכך יש להעלות את רגל הקורבן בשלמותה למזבח, ושם להסיר את גיד הנשה ולהשליכו ל"תפוח", ערימת האפר שבמרכז המזבח. התלמוד מביא ברייתא המוכיחה כדבריו. רב חסדא תמה על דין זה: "מי כתיב [=וכי כתוב] 'על כן לא יאכל המזבח'?! 'על כן לא יאכלו בני ישראל' כתיב!", אך רב הונא נימק זאת בכלל "ממשקה ישראל".

התלמוד שם קובע שדין גיד הנשה שנוי במחלוקת תנאים, ולדעת רבי יהודה הנשיא יש להקריב את גיד הנשה. אך רש"י מסביר שרבי יהודה הנשיא איננו חולק על הכלל "ממשקה ישראל", אלא רק על יישומו בגיד הנשה, מפני שהוא חלק מבהמה כשרה.

* דבר האסור באכילה מדרבנן - בברייתא נאמר שמותר להביא נסכים ממוקצה, מפני שזהו איסור זמני, בשבת ויום טוב בלבד. התלמוד מוכיח מכאן שאיסור מוקצה הוא מדרבנן, כי באיסור מדאורייתא אין מקום להבחנה כזו. מסוגיה זו נראה שדין "ממשקה ישראל" נאמר בעיקרו גם על דבר האסור מדרבנן, אם זהו איסור הקיים בחפץ עצמו ואינו תלוי בזמן. אולם כמה ראשונים הסיקו שבכל דבר האסור מדרבנן לא נאמר דין "ממשקה ישראל". 

* דבר האסור באכילה משום שיש סכנה באכילתו - במשנה נאמר שיין ומים שהיו מגולים, ויש חשש שנחש הטיל בהם ארס, אסורים להקרבה על המזבח. התלמוד הירושלמי מנמק זאת בדין "ממשקה ישראל".

==קישורים חיצוניים==
* הרב מתן גלידאי, "[https://www.etzion.org.il/he/%D7%9E%D7%9E%D7%A9%D7%A7%D7%94-%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C ממשקה ישראל]", באתר "בית המדרש הויקטואלי" של ישיבת הר עציון
* הרב משה טרגין, "[https://www.etzion.org.il/he/%D7%93%D7%99%D7%9F-%D7%9E%D7%9E%D7%A9%D7%A7%D7%94-%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C-%D7%90%D7%99%D7%A1%D7%95%D7%A8-%D7%94%D7%A7%D7%A8%D7%91%D7%AA-%D7%A7%D7%A8%D7%91%D7%A0%D7%95%D7%AA-%D7%9E%D7%93%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%90%D7%A1%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%9D דין `ממשקה ישראל` - איסור הקרבת קרבנות מדברים אסורים]", באתר "בית המדרש הויקטואלי" של ישיבת הר עציון

==הערות שוליים==

קטגוריה:קורבנות ביהדות
פילוסופיה של הדת

הפילוסופיה של הדת היא ענף של הפילוסופיה העוסק בשאלות העוסקות בדת, עקרונותיה ומהותה, ומקומה בתרבות האנושית. לעומת התאולוגיה, העוסקת בשיטות של הדתות בדרך כלל מתוך הגיונן הפנימי והאמונה בהתגלות האל, מקור הסמכות של הפילוסופיה של הדת הוא התבונה האנושית. והיא כוללת את דעותיהם של הוגי דעות ופילוסופים אשר ניסו להבין או להסביר את הדת, מתוך שיטות או תובנות מסודרות שמקורן הוא הניסיון האנושי של חיי האדם. בהיותה למעשה מחקר של הדת, אין הפילוסופיה של הדת אמורה לתת הסבר סופי וממצה של הראשונה, אלא הצעות שניסוחן מושפע מרוח הזמן.

המושג נכנס לשימוש כללי במאה ה-19.

== עיסוקים וגישות בפילוסופיה של הדת ==

=== קיומו של אלוהים ===

השאלה סביב הימצאותו של האל תמיד העסיקה פילוסופים רבים. בין הגישות שנודעות לשאלה זו אפשר למנות את:
* תאיזם - האמונה הדתית
* פנתאיזם - האמונה כי אלוהים הוא הטבע, והיקום
* דאיזם - גישה שלפיה אלוהים קיים, אך אינו מתערב בנעשה ביקום
* מונותאיזם - אמונה באל אחד
* פוליתאיזם - אמונה בריבוי אלים
* אגנוסטיות - אמונה כי לאדם אין את היכולת לדעת אם יש או אין אלוהים
* אתאיזם - שלילת האמונה באלוהים
* פנאנתאיזם - הכול באלוהים
לא כל הגישות הללו בהכרח סותרות אחת את השנייה. לדוגמה: ישנם אנשים רבים שהם גם תאיסטים וגם מונותאיסטים.

=== טבעו של האל ===
בנוסף על השאלה האם יש אלוהים, עולה גם השאלה מה אופיו של האל. קשה למצוא לכך תשובה, כי אין הגדרה כוללנית בהכרח למושג "אלוהים".

=== ידיעת האל ===

== פילוסופים ידועים שעסקו בנושא ==
פילוסופים רבים מאוד עסקו בדת, אלו מקצתם:
* אריסטו
* פרידריך ניטשה
* שלמה מימון
* רמב"ם
* דייוויד יום
* קונפוציוס
* וולטר בנימין
* אפיקורוס

== ראו גם ==

* דת ומדע
* מדע הדתות

* פילוסופיה של המדע

==לקריאה נוספת==
* משה זאב סולה, מורה-דרך בפילוסופיה של הדת, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ח-1978.
* אהרון שאר-ישוב, דת, פילוסופיה ויהדות, א-ב, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשמ"ח, תשנ"ב.
* יצחק קליין, הדת כבעיה פילוסופית, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, 2004.
* ג'ון היק, פילוסופיה של הדת (1970) Philosophy of Religion

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=FmTsS5xFA6k Anselm and the Argument for God] – סרטון הסבר על הפילוסופיה של הדת מתוך [https://www.youtube.com/user/crashcourse CrashCourse] 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:פילוסופיה
קטגוריה:מדעי הרוח
אגור בן יקה

אָגוּר בִּן יָקֶה הוא דמות מקראית, שדברי חכמתו נכללו בספר משלי.

== זיהויו ותקופתו ==
פרק ל' בספר משלי פותח בכותרת:

אגור בן יקה המוזכר בתחילת הפסוק איננו ידוע ממקום אחר, וכן גם שני האישים שבסופו: איתיאל ואוכל. גם זיקתו של אגור אליהם איננה ברורה, מה פירוש המילים: "נאום הגבר לאיתיאל".

על פי דעה רווחת, "אגור בן יקה" הוא שם חכם בלתי ידוע שהיה מפורסם בימי המקרא. רבי אברהם אבן עזרא קבע את זמנו לימי שלמה המלך, על פי הפסוק הפותח את ספר משלי: "מִשְׁלֵי שְׁלֹמֹה בֶן דָּוִד מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל", ולדעתו שלמה שילב בספרו את מאמריו של חכם זה. לפי דעה אחרת מאמריו של אגור הוכללו בספר בימי חזקיהו המלך, ולא היה לו קשר לשלמה. איתיאל ואוכל הם חכמים שלמדו את דברי חכמתו של אגור, או לימדו אותו.

המילה "המשא", שמובנה הפשוט: נבואה, נתפרשה על ידי מקצת המפרשים ככינוי לאגור, על שם היותו בן השבט "משא", מצאצאי ישמעאל, או, בכיוון אחר לגמרי, עקב היותו מן הלויים המשוררים בבית המקדש.

== פרשנות חז"ל ==
חז"ל פירשו ש"אגור בן יקה" הוא כינוי לשלמה המלך עצמו. "אגור" - לשון אגירה וכינוס, בדומה לכינוי אחר של שלמה: "קהלת בן דוד". "יקה" - לשון הקאה ופליטה. "אגור בן יקה", אפוא, הוא המכנס דברי חכמה ומלמדם לאחרים. כך נאמר במדרש:

על פי דרכם, פירשו חז"ל את "איתיאל" ו"אוכל" כמתייחסים אף הם לשלמה המלך: האל אתי, ולכן אני יכול. כמה מפרשים (כמו רבי יוסף קרא ורלב"ג) הלכו בעקבות חז"ל בעניין אגור, אך פירשו ש"איתיאל" ו"אוכל" הם שמות חכמים ששלמה המלך לימד אותם.

== אגור ולמואל ==
הכותרת לפרק הבא במשלי (פרק ל"א) מציינת אף היא דמות מקראית בלתי ידועה, למואל מלך משא:

ההתלבטות בזיהוי האיש וזמנו והפתרונות שניתנו לה דומים, על פי כל שיטה פרשנית כעניינה, לאלו של אגור בן יקה. בהקשר שם, התואר "מלך" וכן תוכן ה"משא" מבססים את הכיוון הפרשני המייחס זאת לשלמה המלך, ויש לכך השלכה גם על הפרשנות ל"אגור בן יקה".

== לקריאה נוספת ==
* אלכסנדר רופא, מלאכים במקרא, ירושלים, כרמל, 2002, עמ' 55–61.

== קישורים חיצוניים ==
* ג' פרדריק מק'קרדי, לואיס גינצברג, 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים בספר משלי
עירוני קריית אונו

סמל מחלקות הנוער
עירוני שיקו קריית אונו (בעבר: אליצור קריית אונו, מועדון כדורסל הבקעה) היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר קריית אונו המתמודדת בליגה הארצית. הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל.

==רקע והיסטוריה==
הוקמה כאליצור קריית אונו.

בעונת השתתפה הקבוצה בליגת העל במשך עונה אחת בלבד בהדרכת המאמן דני ברזילי.

בעונת 1987/88, כשלה הקבוצה בניסיון העפלה לליגת העל לאחר התמודדות מול מכבי ראשון לציון ומכבי פתח תקווה, שהוכרעה מחזור אחד לפני סיום העונה בהפסד בנקודה מול ראשון לציון, משלשת ניצחון של רוני בוסאני, לאחר יתרון 17 נקודות של קריית אונו במחצית.

לאחר מכן התקיימה הקבוצה בליגות הנמוכות, עד שחדלה מלפעול בשנת 2001. מחלקת הנוער של האגודה הוקמה מחדש לאחר שנתיים, ומפעילה 12 קבוצות בגילאים השונים. הקבוצה מארחת ב"אולם רימונים" בקריית אונו.

ב-2009 התאחדה יחד עם מכבי גבעת שמואל ומכבי גני תקווה לקבוצה אחת שתשחק החל מעונת 2009–2010 תחת השם מועדון כדורסל הבקעה.

בעונה זו העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר 1:3 בסדרת חצי הגמר מול מכבי אשדוד, ואף זכתה באליפות הליגה הלאומית לאחר ניצחון בגמר נגד הפועל יקנעם/מגידו. בעקבות קשיי תקציב החליטה הקבוצה לא לממש את העלייה ונשארה לעוד עונה בליגה הלאומית.

בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר שגברה 0:3 בסדרת הגמר על קבוצת הפועל תל אביב.

לאחר שהשתתפה במשך עונת 2011/12 בליגת העל, פורק האיחוד בחודש יולי 2012 בגלל בעיות כלכליות עם מעבר הבעלים דורון הרציקוביץ' לקבוצת הפועל אילת.

בשנת 2012 לאחר הפרישה מהאיחוד עם מ.כ. הבקעה, הוקמה מחדש קבוצת בוגרים למועדון בשם עירוני קריית אונו. הקבוצה זכתה בעונת 2013/14 בגביע האיגוד של ליגה ב', כשהשלימה ניצחון כפול בשני מפגשים מול קבוצת מכבי בית דגן. יושב ראש המועדון הוא אבישי בר-נתן.

בסוף עונת עלתה קריית אונו לליגה הארצית, ושובצה במחוז הדרומי.

בסיום עונת 2015/16 סיימה הקבוצה במקום ה-6 בליגה הארצית.

בסיום עונת 2016/17 סיימה הקבוצה במקום ה-9, במרחק הפסד בודד מירידת ליגה. בסיום עונה זו עברה הקבוצה לשחק בליגה הארצית במחוז צפון.

בסיום עונת 2017/18 סיימה במקום ה-10 בליגה הארצית אך החליטה לוותר על משחקי המבחן וירדה לליגה א'.

בסיום עונת 2018/19 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה א' שרון במאזן של 20 ניצחונות ו-2 הפסדים ועלתה לליגה הארצית.

כיום מארחת הקבוצה את משחקיה באולם בית הספר עלומים בקריית אונו.

==שחקנים בולטים בעבר==

==צוות מאמני אגודת נוער==

==קישורים חיצוניים==
* 

קריית אונו
סל
קריית אונו
סרפיטה

סרפיטה (בצרפתית: Séraphîta) הוא רומן פילוסופי צרפתי מאת אונורה דה בלזק. הרומן פורסם ב-Revue de Paris בשנת 1834. סרפיטה זכה להצלחה רבה ויצא לאור בשבע מהדורות חדשות.

==דמויות==

* סרפיטוס/סרפיטה - דמות מסתורית, כמעט מיתית, אישה או גבר, החיה לבדה בתוך טירה גדולה. בת 27 שנים. מאוהבת באלוהים.
* וילפריד - מאוהב באופן אובססיבי בצד הנשי של סרפיטה. והתכוונותה המתמדת באלוהי, גוררת אותו לתחושות עזות של התעללות מצידה, פגיעה בו, באישיותו, עד לרגע שהוא כמעט דוחף אותה מן ההר אל התהום. אהבתו אליה עזה כמוות. בן 30.
* מינה - מאוהבת בצורה עזה עד מוות, גם היא, בסרפיטוס, בצדה הגברי של השלמות המיתולוגית הזו. בתו של הכומר המקומי, בת 17.
* הכומר בייקר - אביה של מינה. אדם ספקן, קורא בכתבי הקודש, אך מזלזל בהערצתם של הצעירים כלפי סרפיטה. איננו מבחין בצד האנדרוגינוס שבה, רואה אותה כאישה צעירה ואף מטורפת. לאט לאט, במשך הרומן, חש במשהו מיוחד ויוצא דופן באישיותה.
* דוד - זקן מאוד, שהכיר היטב את הוריה של סרפיטה. נועד לטפל בה ובכל צרכיה. מגן עליה מפני התערבותם של כוחות הרשע, התוקפים אותה ללא רחם.

==עלילה==

העלילה מתרחשת על ובקרבת Stromfjord הפיורד הנורווגי, ובטירה שבה שוכנת "סרפיטה". הדמויות נפגשות גם במשכנו של הכומר המקומי, בייקר, אביה של מינה. "בלזאק מצליח לחדור לעולם על-טבעי". הוא "מתאר דמות ייחודית ביותר, שהיא למעשה אנדרוגינוס. דמות מיתולוגית עתיקת יומין, המעידה על שלמות אנושית, שהרי האנדרוגינוס נחשב למי שהשיג שלמות באופן מוחלט". סרפיטה היא צעירה בת 27 המאוהבת באלוהים ולא באנשים, באלוהים ולא בעולם שברא. יופייה מעורר אהבה סביבה. וכך מתאהב בה וילפריד, תייר צעיר עוצמתי בן 30 ממוצא שווייצרי שנקלע לאזור, הרואה בה אישה לכל דבר. גם מינה, הנורווגית בת ה-17 מתאהבת ב"סרפיטוס", ורואה בו גבר לכל דבר. אהבתם של וילפריד ומינה לאישה/גבר היא אובססיבית מאוד, בלתי מתפשרת ובלתי מעורערת. ואילו הדמות "סרפיטה/סרפיטוס" היא "דמות רגישה בהחלט לכל רמז של אהבה, המסרבת לקרב אותם אל גופה"....

האנדרוגינוס, סרפיטה/סרפיטוס, נחשבת לדמות המייצגת את השלמות. היא נולדה להורים שתרגלו את תורתו של עמנואל סוודנבורג העוסקת בהשגבת תנאי החיים האנושיים על-מנת להתעלות ברוחניות האלוהית. סרפיטה/סרפיטוס היא דמות משכילה מאוד שלא למדה, "בעלת יכולות שמעבר לכל יכולות האנושיות המוכרות". היא חיה חיי בדידות והתבוננות. "דמות כמעט שמימית זו חולמת על אהבה מושלמת, אהבה שבה היא אוהבת במקביל את שני המאוהבים בה, וללא מגע פיזי". היא מאמינה שתוכל לאחד את וילפריד ומינה באהבה רוחנית, לאחר מותה. וכך היה. אמנם במקביל לחייה הרוחניים, מתרחש מאבק על חייה, לכאורה, של מלאכים מול שדים נוראים, עליו מעיד דוד. אך בסופו של דבר, לנגד עיניהם של וילפריד ומינה, הדמות הזו מתמודדת עם שער הכניסה לשמים, וכאן מתרחשת דרמה קשה מנשוא. מועמדות בפניה השאלות הקשות ביותר, ולבקשותיה, שתיקת השמים רועמת...
הרומן זכה להצלחה רבה מאוד ותורגם לשפות שונות.

==עיבוד לתיאטרון==
הספר עובד להצגת תיאטרון בידי ברברה היימן ואוריאל זוהר שגם ביים אותה בשנת 2010 בתיאטרון THEATRE DE L'îLE SAINT LOUIS בפריז ובמקומות רבים בצרפת. ההצגה מופיעה בבית בלזאק בפריז בשנת 2012. ברברה היימן משחקת בהצגה זו, שהופיעה גם בבריסל, בפסטיבל תיאטרון ביוון, בשווייץ, בקונגו-ברזוויל, במכון הצרפתי בחיפה, באיסטנבול, ובאורוויל שבהודו בשנת 2014.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי אונורה דה בלזק
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
הבריגדה הצ'כית

הבריגדה הצ'כית הוא כינוי שניתן להתארגנות שהתקיימה בצ'כוסלובקיה עם הקמת מדינת ישראל, ונועדה לסייע להקמת כוח צבאי בישראל. ההכנות לפעילות הבריגדה בישראל נמשכו כחצי שנה אך פעילות זו לא נתממשה לבסוף.

==הבריגדה==
תחילתה של ההתארגנות הייתה בחודש יולי 1948, במהלך מלחמת העצמאות וסמוך לאחר הקמת מדינת ישראל. קפטן שמשון שכטה, קצין יהודי שלחם בצבא הצ'כי נגד הכיבוש הנאצי, ועימו קצינים אחרים (ארתור האנק, וילי קאהן וקרל קורט פנטר), קיימו מגעים עם נציגי הממשלה הזמנית בישראל, במטרה להקים כוח צבאי שיהיה מורכב ממתנדבים יהודים. על פי הרעיון שנרקם נועדו המתנדבים לעלות לארץ, לסייע לבניית צה"ל ולהוות כוח לוחם במסגרתו. 

הציר הישראלי בפראג, אהוד אבריאל, קיבל את אישור הממשלה הזמנית בישראל ליוזמה, כמו גם את אישורה של ממשלת צ'כוסלובקיה, שאהדה את ישראל באותם ימים ואף סייעה לה במשלוחי נשק.

ברקע התהליכים להקמת הבריגדה עמד הסחף המדיני של ממשלת צ'כוסלובקיה, אשר הלכה והתקרבה לברית המועצות, ועמדה לפני הקמת משטר קומוניסטי בה. עובדה זו הניעה גם אנשי ציבור מהזרם השמאלי בהנהגת היישוב, כמו שמואל מיקוניס, להיות מעורבים במהלכי הקמת הבריגדה והבאת אנשיה לארץ, מחשש שמדיניות מסך הברזל תופעל גם בצ'כוסלובקיה.

בהסכמת הצבא הצ'כי הוקמו מחנות אימונים בשטח צ'כוסלובקיה, ליד העיירה ולקה שטרלנה. הגיעו אליהם למעלה מאלף מתנדבים, רובם יהודים. הם ערכו אימונים צבאיים עם כלי נשק שסיפק הצבא הצ'כי. על הבריגדה פיקד אנטונין סוחור, קצין בצבא הצ'כוסלובקי.

תוך כדי האימונים נשלחו לישראל הקצינים שכטה וקאהן. הם נפגשו עם ראשי הצבא וכן עם ראשי ההתיישבות בישראל במטרה למצוא מקום ישוב למתנדבים היהודים שיעלו לישראל במסגרת הבריגדה.

תוך כדי ההכנות להקמת הבריגדה החליט ראש הממשלה דוד בן-גוריון על פירוק הפלמ"ח. בן-גוריון שאף לבסס לישראל צבא של העם כולו, לא ראה בעין יפה את הגעת הכוח המאורגן ממדינה קומוניסטית וחשש מפני התארגנויות על רקע אידאולוגי בצבא.

עקב התנגדות זו הלך ופחת הסיוע הישראלי והצ'כי לבריגדה, והכוח הלך והתפורר. גם המפלגה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה החלה להפעיל לחצים לחיסול הבריגדה. לבסוף התפזרו המשתתפים בהתארגנות. הם עזבו את צ'כוסלובקיה שהייתה לארץ קומוניסטית, ושעריה ננעלו.

==הקמת מושב כרם מהר"ל==
רבים ממשתתפי האימונים בבריגדה עלו לישראל, ובהם קבוצה של חברים, אשר עוד בהיותם בפעילות צבאית במחנה האימונים, חלמו להקים קומונה שתתבסס על עקרונות שיתופיים. הקבוצה, שמנתה כ-50 איש, היוותה את הגרעין אשר חבריו הקימו את המושב כרם מהר"ל, במורדות הדרומיים של הכרמל.

כרם מהר"ל החל את דרכו כמושב שיתופי, שחבריו מנסים להגשים את רעיון הקומונה, אך כעבור כשנה, כשעמד בפני קשיים כלכליים, החלו חברים מהבריגדה לנטוש אותו, וכנגדם הצטרפו משפחות אחרות של עולים מצ'כוסלובקיה, והמושב היה למושב עובדים.

==ראו גם==
*הקומנדו הצרפתי

==לקריאה נוספת==
*יעקב מרקוביצקי, גחלת לוחמת: גיוס חוץ לארץ במלחמת העצמאות, רמת אפעל: המרכז לתולדות כוח המגן ה"הגנה" על-שם ישראל גלילי, 1995.
*שלומי רוזנפלד, שישים שנות מושב: סיפורו של כרם מהר"ל, מושב כרם מהר"ל, 2010.
*דליה קרפל, "למה פירקו את הבריגדה", מוסף הארץ, 8 בנובמבר 1996.

קטגוריה:צ'כוסלובקיה: היסטוריה
קטגוריה:כרם מהר"ל
גלגל הצלה

גלגל הצלה
מתקן לאחסון גלגל הצלה על גדת נהר ה[[תמזה]]
גלגל הצלה הוא מתקן ציפה אשר נועד להצלת אנשים המצויים בסכנת טביעה במים. המתקן נועד להיזרק אל המים ולאפשר לאדם הנמצא במים להישען עליו ובכך להישאר על פני המים במאמץ מועט יחסית.

גלגלי הצלה מודרניים עשויים לכלול גם מתקני תאורה ומתקני רדיו על מנת להקל על מציאתו והצלתו של המשתמש בגלגל בשעות הלילה.

מתקן ההצלה הוא בדרך כלל בצורת גלגל ומכאן שמו, אולם ישנם גלגלי הצלה בצורת פרסה.

גלגלי ההצלה ממוקם לרוב על ספינות וסירות, וכן לצד גופי מים בהם יש סכנת טביעה - בריכות שחיה, חופי רחצה וטיילות על גדת נהרות או על שפת הים.

לעיתים מחובר אל גלגל ההצלה חבל המאפשר משיכת הגלגל לאחר הטלתו למים ובכך מאפשר משיית האדם הנשען עליו, או משיית גלגל אשר נפל למים.

==ראו גם==
* חגורת הצלה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציוד הצלה
חגורת הצלה

גבר לובש חגורת הצלה
חגורת הצלה או אפודת הצלה או אפוד הצלה הוא מתקן לבוש אשר נועד למנוע את טביעתו של לובש החגורה או האפודה, גם במקרה בו הוא חסר הכרה. מטרת החגורה - לשמור את ראשו ופניו של לובשה מעל פני המים ובכך למנוע את טביעתו.

מתקן הצלה זה משמש יורדי ים, ומותקן על ספינות וכן מותקן על מטוסים למקרה של נחיתת חירום על-פני המים.

חגורות הצלה מודרניות יכולות לכלול מתקני הצלה כגון נורות תאורה ומתקני רדיו לסייע למחלצים לאתר את האדם הנמצא במים.

== סוגי חגורות הצלה==
===חליפות הצלה קשיחות===
חגורות אלה מכילים תאי ציפה העשויים חומר סינתטי כלשהו ובו תאי אוויר רבים המאפשרים את ציפת החגורה. חגורות אלה אינן דורשות מילוי התאים, וניתן להשתמש בהם בכל עת אולם הן מגושמות, ולכן, קשה לעבוד כאשר הן נלבשות. מאידך - ניתן לזרוק חגורת הצלה מסוג זה למים ולהשתמש בה כגלגל הצלה.

===חליפות הצלה מתנפחות===
חגורות הצלה מסוג זה כוללות שני תאי ציפה המתמלאים באוויר הננשף לתוך התאים באמצעות פיה על ידי לובש החגורה, או באמצעות גז פחמן דו-חמצני הנמצא במיכל המחובר אל החגורה.

חגורות מסוג זה מצויות באוניות וכן במטוסי נוסעים. יתרונן של חגורות הצלה אלה הוא באופן קיפולן, המאפשר אריזתן באריזות קטנות התופסות נפח מועט וגם משקלן קטן. בשל כך, יכולים יורדי ים ללבוש את החגורה סביב מותניהם בכל עת שהם מצויים על סיפון כלי השייט כאשר החגורה מקופלת, ובכך החגורה אינה מפריעה לעבודתם השוטפת.

סיבה נוספת לשימוש בחליפות הצלה מסוג זה במטוסים היא העובדה שבמקרה בו מטוס נאלץ לנחות נחיתת חירום ומתחיל להתמלא מים, חליפות הצלה קשיחות היו צפות בתוך המטוס, ובכך מונעות על יציאת הנוסעים מבעד פתחים נמוכים הנמצאים מתחת לפני המים. מאותה סיבה ניתנת הנחיה לנוסעים לנפח את חליפות ההצלה אך ורק לאחר צאתם מהמטוס, שכן ניפוח החליפה בתוך המטוס עלולה להביל לתוצאה דומה בה לא יוכל הנוסע המשתמש בחליפה לצאת מהמטוס.

==היסטוריה==
חגורות הצלה מותקנות מתחת למושבים במטוסים
השימוש הראשון המתועד בחגורות הצלה היה שימוש שעשו חייליו של המלך אשורנצירפל השני בשנת 870 לפנה"ס בעורות של חיות שנתפרו ומולאו אוויר, ובאמצעותם חצו החיילים את החפיר מלא המים על מנת להגיע לחומת העיר ולכובשה.

עד ראשית העת החדשה לא היו חליפות הצלה ייעודיות. אמנם מרבית יורדי הים לא ידעו לשחות, אולם במקרה בו טבעה ספינה עשו יורדי הים שימוש בקרשי הספינות שהיו עשויות עץ על מנת לצוף.

בשנת 1757 הומצא בצרפת מתקן ציפה עשוי שעם. מתקן זה פותח בשנת 1851 על ידי חוקר הקוטב הבריטי ג'ון רוס וורד והפך למעשה לחגורת ההצלה הראשונה, והחל משנת 1861 שימש השעם כמרכיב המרכזי בייצור חגורות הצלה.

בשנת 1852 נחקק חוק בקונגרס ארצות הברית המורה לספינות המפליגות במימי ובנהרות ארצות הברית להחזיק חגורות הצלה או גלגלי הצלה.

בשנת 1869 נעשו ניסיונות לייצר חגורות הצלה מקפוק.

עיצוב חגורת ההצלה שונה בשנת 1912 על מנת שיכלול טבעת אשר תשמור את ראשו של המשתמש בחגורה מעל המים, ובכך נוצר יתרונה של החליפה על גלגל ההצלה.

בשנת 1928 המציא פיטר מרקוס (Peter Markus) את חליפת ההצלהאשר זכתה לכנוי "מיי וסט" (Mae West) על שום דמיונה לחזה של השחקנית מיי וסט. חליפה זו עברה מספר שינויים בשנים 1930 ו-1931 ונעשה בה שימוש רב על ידי חיל האוויר של ארצות הברית וחיל האוויר המלכותי בשנות מלחמת העולם השנייה.

==ראו גם==
* גלגל הצלה

== קישורים חיצוניים==

* [http://www.comingbackalive.com/lifejackethistory.html ההיסטוריה של חגורות ההצלה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציוד הצלה
הצלה
שירות המודיעין והביטחון של מולדובה

שירות המודיעין והביטחון של מולדובה (מולדובנית: SIS, Serviciul de Informaţii şi Securitate al Republicii Moldova) הוא השירות החשאי המרכזי ברפובליקה המולדבית. 

הארגון אחראי על ביטחון פנים, ביון חוץ ולוחמה בטרור.

==היסטוריה==
גוף ביטחון המדינה הראשון במולדובה הוקם בצו נשיאותי מספר 196 מה-9 בספטמבר 1991 בתור המשרד לביטחון לאומי. מבנה הארגון וסמכויותיו הוגדרו ב-16 בספטמבר אותה שנה. 

ב-11 באוגוסט 1993 צו נשיאותי מספר 125 הרחיב את סמכויות הארגון ואלה כללו גם סמכויות סכום ריגול צבאי.

ב-16 בנובמבר 1999 נחקק חוק חדש לפיו המשרד לביטחון לאומי פורק ובמקומו הוקם שירות המודיעין והביטחון של מולדובה, כגוף מרכזי לביטחון פנים. 

ב-1999 לראש שירות הביון והביטחון החדש מונה הדיפלומט הקרייריסט, ואלרי פסאט. שלוש שנים לאחר מכן הפרלמנט פיטר את פסאט, בדצמבר 2001. במקומו מונה הגנרל יון אוּרסוּ, למנהל הארגון.

ב-18 בינואר 2000 משמר הגבול הופרד מהארגון והפך לגוף ציבורי עצמאי. 

ב-10 בספטמבר 2002 הוקם מרכז האימונים של הארגון והמכון הלאומי למודיעין וביטחון כגוף עליון להכשרת קציני השירות.

ב-22 ביולי 2005 נוספו לארגון סמכויות חקירת פשיעה חמורה וב-13 בנובמבר 2006 הוקם ממרכז ללוחמה בטרור, שסייע לשירות לתאם ולייעל את האמצעים שלו ללוחמה בטרור. 

ב-13 בפברואר 2010 נלקחו מהארגון סמכויות אבטחת התקשורת הממשלתית ומרכז התקשורת המיוחדת, שהיה כפוף לשירות, הפך לגוף עצמאי הכפוף ישירות לממשלה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מולדובה: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגוני ביון
פאן-פאן

פאן-פאן (pan-pan) הוא אות המצוקה הבינלאומי המציין מצב חירום, שאינו כולל סכנת חיים, על כלי שיט או כלי טיס. מצב חירום זה פחות בדרגתו מקריאת מיידיי או SOS המסמלים סכנת חיים מיידית לנמצאים על כלי השיט או כלי הטיס.

מטרת אות מצוקה זה היא להזהיר כלי טיס או כלי שיט בסמוך על הסכנה באזור, ולהתריע כי בעתיד ייתכן ויהיה צורך בסיוע נוסף. אין משמעות ההודעה קריאה לבוא לעזרה, אולם לעיתים משמעה כי יש לנקוט פעולות מסוימות (כמפורט בהמשך). בכך שונה הקריאה מקריאת מיידיי או SOS שמשמעותם כי כל המקבל את הקריאה נדרש להגיע ולסייע בפעולות החילוץ.

==מקור הקריאה==
מקורה של הקריאה במילה הצרפתית panne שמשמעה תקלה או שבר מכני.

לימים נוצרו ראשי תיבות בדיעבד באנגלית: "Possible Assistance Needed" - "ייתכן ותדרש עזרה" - אולם הקריאה אינה קיצור של משפט זה.
עוד מקור לשם זה "צעקת פאן" שמקורה במיתולוגיה היוונית בסיפור המלחמה בין האלים לטיטאנים שבו האלים כמעט הפסידו ואז האל פאן צעק וכל כלי המלחמה נפלו.

==שימושים==
בעת חירום ישדר כלי השייט או כלי הטיס את הקריאה שלוש פעמים: "Pan-Pan, Pan-Pan, Pan-Pan" (פאן-פאן, פאן-פאן, פאן-פאן), ובמורס תשודר שלוש פעמים האות X (קו, שתי נקודות וקו: –··–): "X X X".

השימוש בקריאה יעשה במצבים בהם לדוגמה עומד להיגמר הדלק של כלי הטיס או נגמר הדלק בכלי השייט או מתקלקלים מנועיהם (מצב בו כלי השייט עצמו הופך לסכנה לסביבתו, ומצב בו עדיין אין סכנת חיים מיידית לנוסעי כלי הטיס אולם יש לנקוט בפעולות חירום בשדה התעופה הקרוב על מנת לתת לו עדיפות בנחיתה).

שימוש נוסף בקריאה יכול להיות לאחר שפרצה שרפה בכלי שיט או כלי טיס, אולם זו כובתה מיידית. הקריאה נועדה לסמן כי השרפה בבדיקה, וייתכן שגורם השרפה טרם התגלה או כי תיתכנה שריפות נוספות אשר עלולות בעתיד להוות סכנת חיים.

בכלי שיט יעשה שימוש בקריאה כאשר אדם נפל למים (מצב בו הספינה אינה יכולה לתמרן או להתרחק מהמקום בו היא נמצאת, וכן כלי שיט אחרים צריכים לשמור מרחק מאותו מיקום על מנת שלא לפגוע באדם שבמים) - בקריאה יעשה שימוש כאשר מיקומו של האדם במים ידוע והוא אינו בסכנת חיים. אם האדם במים נמצא בסכנת חיים יעשה שימוש בקריאה "מיידיי". כמו כן יעשה שימוש בקריאה במצב בו כלי שיט איבד את מיקומו, והקריאה תסייע לתחנת חוף לאכן את מיקום כלי השיט.

בקריאה יעשה שימוש על ידי תחנות בקרה ימית או משמר חופים על מנת להודיע הודעות חירום כגון התראות מזג אוויר חמורות, או במקרה של חיפוש אחר ספינה שאבדה או כלי טיס שאבד, הקריאה תשמש את כוחות החיפוש והחילוץ להודיע הודעות בעלות חשיבות (כגון קריאה לכלי שיט או כלי טיס אחרים לסייע בחיפוש).

==ראו גם==
* SOS
* מיידיי

קטגוריה:אותות מצוקה
טרגובישטה (בולגריה)

טְרְגוֹבִישְטֶה (בבולגרית: Търговище) היא עיר במזרח בולגריה, בירת מחוז טרגובישטה השוכנת על שתי גדותיו של הנהר וראנה ו-339 ק"מ דרומית מערבית לבירה סופיה.

==היסטוריה==
ראשית התיישבות מאורגנת באזור על ידי שבטים תראקים מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת. במקום נמצאו שרידים מהמאה ה-5 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש המקום על ידי צבא הרפובליקה הרומית ועם הפיצול באימפריה הרומית עבר לידי האימפריה הביזנטית. בפאתי טרגובישטה נמצאו שרידי מצודה ביזנטית, ישוב מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה ומצודה נוספת מתקופת האימפריה הבולגרית השנייה. במחצית השנייה של המאה ה-14 נפל היישוב בידי האימפריה העות'מאנית והוא מוזכר בשמו העות'מאני אֶסְקִי דֶג'וּמָאיָיה בתעודות עות'מאניות מ-1573. במחצית השנייה של המאה ה-19 עידן התחייה הלאומית הבולגרית נבנו בעיר כנסיות ובית ספר והיא שימשה בסיס אזורי לתנועת המרד הבולגרי נגד העות'מאנים. ב-9 בינואר 1878 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיר על ידי צבא האימפריה הרוסית ולאחריה הפכה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה. ב-1934 שונה שם העיר לטרגובישטה שמשמעו שוּק או יָרִיד.

==כלכלה ותחבורה==
51% מהתוצר המקומי הגולמי מגיעים ממסחר וקמעונאות, 13.4% מתעשייה, 10.2% מתחבורה ו-5% מחקלאות. למעלה ממחצית התמ"ג בתחום התעשייה מגיע מתעשיית המזון והטבק. הגידולים החקלאיים המרכזיים הם חיטה, שעורה, תירס, חמניות וענבים. כמו כן מגדלים צאן, בקר וחזירים לתעשיית הבשר והחלב. טרגובישטה מצויה על הכביש המהיר בין וארנה לסופיה ומקושרת לרשת כבישים בין עירוניים לערים הסמוכות. העיר מחוברת לרשת מסילות הברזל הבולגרית ותחנת הרכבת המרכזית בעיר מקושרת לקו הישיר סופיה – גורנה אוריאחוביצה - וארנה. כ-13 ק"מ מהעיר ממוקם נמל תעופה קטן המשמש לתעבורת נוסעים ותעבורת סחורות.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית טרגובישטה מצויה במגמת קיטון בשיעור שנתי של 5%, בשל אחוז תמותה הגדול מאחוז הילודה. 49.1% מהאוכלוסייה הם גברים ו-50.9% הן נשים. בראשית המאה ה-21 עמד שיעור האבטלה בטרגובישטה על 28.4%.

==אקלים==
בטרגובשיטה שורר אקלים ממוזג. הטמפרטורה שנתית הממוצעת היא 10.7<sup>o</sup>c וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 585 מילימטרים. מהירות הרוח הממוצעת היא בין 4 ל-5 מטר לשנייה.

==הקהילה היהודית==
בטרגובישטה התגוררה קהילה יהודית קטנה בת כמה עשרות נפשות. הקהילה לא נכללה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בממלכת בולגריה. לאחר מלחמת העולם השנייה עלו מרבית יהודי העיר למדינת ישראל. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובטרגובישטה נמנו 9 יהודים. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בעיר.

==ערים תאומות== 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז טרגובישטה
טרגובישטה
Mayday

Mayday (נהגה: "מֶיידֶיי") הוא אות מצוקה בינלאומי הנשלח באמצעות רדיו ומשמש להתרעה על סכנת חיים לנמצאים על כלי שיט או כלי טיס. השומע קריאת חירום זו נדרש להגיע מיד לקורא הנמצא במצוקה ולסייע להצלת חיי הנמצאים על כלי השיט או כלי הטיס. קריאה זו זהה לשימוש בקריאה SOS בקוד מורס.

==מקור המונח==
ישנה סברה כי מקור המונח במשפט הצרפתי: venez m'aider - "בואו לעזרתי".

==שימוש==
בעת מצוקה נעשה שימוש בקריאה שלוש פעמים: Mayday Mayday Mayday וזאת על מנת למנוע מצב בו מילים דומות נשמעות כמו הקריאה לעזרה.

בקריאה יעשה שימוש כאשר יש סכנת חיים לנמצאים על כלי השייט או כלי הטיס כגון במקרה של סכנת טביעה, שרפה וכדומה.

==היסטוריה==
המונח הוצע על ידי פרדריק סטנלי מוקפורד בשנת 1923. מוקפורד היה בקר אווירי בנמל התעופה קרוידון שבלונדון והתבקש למצוא קריאת מצוקה אשר תשמש את הטייסים ואשר תובן לכולם. מרבית הטיסות שעברו דרך שדה תעופה זה באותה עת הגיעו משדה התעופה לה בורז'ה שבפריז ולכן בחר מוקפורד את הביטוי בצרפתית.

השימוש הראשון בביטוי אירע בשנת 1927 וניתן לו תוקף רשמי בשנת 1948.

==ראו גם==
* SOS
* פאן-פאן

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אותות מצוקה
משטרת הביטחון של אסטוניה

מחלקת משטרת הביטחון האסטונית (באסטונית: KaPo, Kaitsepolitseiamet) הוא גוף אכיפת חוק במשרד הפנים האסטוני המופקד על הגנת הסדר החוקתי, מלחמה בטרור ובשחיתות, אבטחת סודות מדינה וסיכול ריגול זר וסוכנות ביטחון הפנים העיקרית במדינה. 

המשטרה הוקמה ב-1 במרץ 1991 כיורשת לאגף האסטוני של הקג"ב הסובייטי.

גוף זה אינו מהווה סוכנות ביון וריגול ואנשיה פועלים בתוככי אסטוניה, בעוד סוכנות הביון האסטונית האחראית לאיסוף מודיעין עבור הממשלה האסטונית היא שירות ביון החוץ.

==הביטחון הלאומי האסטוני==
===מבנה===
הפיקוח הפרלמנטרי על זרועות הביטחון נעשה באמצעות הוועדה לפיקוח על רשויות הביטחון. בכפיפות לראש הממשלה פועלת ועדת הביטחון של ממשלת אסטוניה ובצמוד לה, משרד מנהל תיאום הביטחון של לשכת המדינה, תחת ועדת הביטחון הממשלתית פועלים הארגונים הבאים:
* ועדת הנכסים האסטרטגיים של משרד החוץ האסטוני
* מועצת המכס והמס של משרד האוצר האסטוני
* משטרת הביטחון ומועצת המשטרה ומשמר הגבול של משרד הפנים האסטוני
* מטה הכוחות המזוינים - J-2, מועצת המידע והרשות לביטחון לאומי של משרד ההגנה האסטוני
* משרד התובע הכללי האסטוני של משרד המשפטים האסטוני

==תולדות משטרת הביטחון האסטונית==
משטרת הביטחון האסטונית הוקמה לראשונה בקיץ 1919 במסגרת הרפובליקה האסטונית שהוקמה על בסיס המחוז האסטוני של האימפריה הרוסית. ב-1920 המשטרה הועברה מאחריות משרד המשפטים לידי משרד הפנים של אסטוניה. ב-12 באפריל 1920 המשטרה קיבלה את מעמדה הסופי כארגון ללוחמה בפשיעה והגנת הדמוקרטיה ברפובליקה.

בין השנים 1920–1924 המשטרה נאבקה קשות נגד המודיעין הסובייטי. המשטרה הכילה אז 220 שוטרים. ב-1925 משטרת הביטחון הפכה למשטרה הפוליטית (Poliitiline Politsei ,PolPol). עם כיבוש אסטוניה בידי גרמניה הנאצית משטרת הביטחון פורקה. ב-1944 הייתה אסטוניה לרפובליקה סובייטית ובמקום משטרת הביטחון פעל ברפובליקה הקג"ב הסובייטי.

משטרת הביטחון חידשה את פעולתה ב-1991, המשטרה החלה לפעול ב-18 ביוני 1993. החל מה-1 במרץ 2001 התקבל חוק בפרלמנט האסטוני שהגדיר את מעמדה של המשטרה כארגון ממלכתי לביטחון המדינה. תפקידי הארגון הוגדרו כלוחמה בפשיעה, חקירות ומלחמה בטרור.

הארגון ניהל חקירה נגד הרמן סים שריגל לטובת רוסיה. בשנת 2012 אלכסיי דרסן עובד הארגון הואשם בבגידה ונשפט ל-16 שנות מאסר.

==ארגון==
עובדי הארגון עצמו הם עובדי מנהלה בלבד. כל סוכני הארגון ואנשיו עובדים תחת כיסוי של חברות מסחריות אסטוניות. הארגון פועל באינטנסיביות רבה כנגד מרגלים רוסים ואוסף מידע אודות התעשייה והטכנולוגיה המודרנית ברוסיה. לא ידוע מהי החלוקה המבנית של הארגון ואלו מחלקות פועלות (למעט זה של השירות הקרימינולוגי), ידועה רק החלוקה האזורית של משטרת הביטחון האסטונית.

==ראשי משטרת הביטחון==
* הלמוט וייאם (1920–1925), המינהל הראשי של משטרת הביטחון
משנת 1925 ועד 1991 כל ענייני הביטחון בשטחי אסטוניה נוהלו על ידי המשטרה החשאית הסובייטית
* יורי פיכְל (1991–2003), שירות משטרת הביטחון
* אלדיס אלוּס (2003–2008)
* ראייבו אַאֵג (2008–2013)
* ארנולד סיניסאלו (מאז 2013)

==קישורים חיצוניים==
* 
 
קטגוריה:אסטוניה: ארגונים
קטגוריה:אסטוניה: צבא וביטחון
תצוגת אופנה

דוגמנית נטליה גוסטי מדגמנת ביגוד בעיצובה של סינטיה רולי, בשבוע האופנה של ניו יורק באביב 2007.]]
תצוגת אופנה של [[סלאבה זייצב במוסקבה, ינואר 2007]]
תצוגת אופנת גברים ב[[לוס אנג'לס, 1948]]
תצוגת אופנה היא אירוע בו מעצב אופנה מציג את יצירותיו לציבור הרחב. תצוגות אופנה נערכות בראשית כל עונה מעונות השנה, ובמסגרתה מוצגים הבגדים שעוצבו עבור העונה הבאה. התצוגה נועדת לפרסם קולקציה או ליין אופנה.

אירועים של מספר תצוגות אופנה המועלים על ידי בתי אופנה אחדים באתר אחד במשך שבוע ימים נקראים שבוע אופנה. הידוע באירועי אופנה אלה הוא שבוע האופנה של ניו יורק. 

תצוגת אופנה מוצגת לרוב על מסלול הליכה כאשר הצופים בתצוגה יושבים בתצורת האות "ח" סביב המסלול בו עוברים הדוגמנים והדוגמניות ומציגים את פרטי הלבוש. תיתכן תצוגת אופנה בה הדוגמנים והדוגמניות ניצבים במקום אחד והצופים עוברים בין תצוגה אחת לאחרת.

==היסטוריה==
תצוגות האופנה החלו בעת החדשה (ככל הנראה לא היו תצוגות אופנה לפני ראשית המאה ה-19). בראשית המאה ה-19 נערכו בסלוני האופנה הגבוהה של פריז "תהלוכות אופנה".

יבואן בגדים אמריקאי יבא את הרעיון לארצות הברית בראשית המאה ה-20 ותצוגת האופנה הראשונה ביבשת אמריקה נערכה בשנת 1903 בעיר ניו יורק בחנות הבגדים של האחים ארליך. במהלך השנים הבאות החלו חנויות אופנה בניו יורק ובפילדלפיה להעלות תצוגות אופנה משלהן, והדבר הפך נפוץ עד שנת 1910. בתצוגות אלה הוצגה אופנה המיובאת מפריז והעתקים מקומיים של הביגוד המיובא, והן נועדו בעיקר עבור קהל של נשים (לא הוצגו בהם בגדי גברים).

בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 בארצות הברית החלו להציג בתצוגות אופנה אופנה מקומית. בתקופה זו החלו להעלות תצוגות אופנה המבוססות על תמה אחת כגון תמה תרבותית (לדוגמה תצוגת אופנה בסגנון רוסי).

עד ראשית שנות ה-70 הוצגו תצוגות האופנה בחנויות בגדים ובסלוני אופנה. רק החל מאמצע שנות ה-70 החלו מעצבי אופנה לשכור שטחים שונים עבור התצוגות (פארקים ציבוריים, מוזיאונים, מבני תעשייה).

==השפעה תרבותית==
תצוגות אופנה מהוות רקע לסרטי קולנוע וטלוויזיה רבים, ולספרים רבים.

==בישראל==
בישראל נערכים אירועי אופנה רבים בשבוע האופנה בתל אביב, חברת הביגוד קסטרו עורכת מדי שנה תצוגת אופנה במוזיאון תל אביב ודוגמנית העבר סמדר גנזי ידועה כמארגנת ובמאית תצוגות אופנה[http://archive.notzetz.co.il/archive/other/articles.asp?category=9&number=7].

==ראו גם==
* עיצוב אופנה
* שבוע אופנה

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=nU514poM22Q#t=244 תצוגת אופנה], יומני כרמל אוקטובר 1949 <small><small>(התחלה 4:04)</small></small>
* [https://youtu.be/_ex2Pbot0zw?list=PLT-roSWIpp1Gw49p47hfE88qJyabx5g4y&t=597 תצוגת בגדי ים], סרטי גבע, ארכיון שפילברג,1957 <small><small>(התחלה 9:57)</small></small>
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אירועי אופנה
רוב פרנד

רוב פרנד (באנגלית: Rob Friend; נולד ב-23 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר קנדי ששיחק בעמדת החלוץ.

כיום משמש כנשיא קבוצת הכדורגל ונקובר מליגת העל הקנדית.

==קריירה==
===קבוצות===
עם סיום לימודיו האקדמיים נבחר פרנד במקום ה-35 בדראפט ליגת הכדורגל האמריקאית על ידי שיקגו פייר. עם זאת בחר פרנד להתחיל את הקריירה המקצוענית שלו בנורווגיה, ויחד עם בן ארצו פטריס בנייה חתם בקבוצת מוס פ.ק., אז בליגת העל הנורווגית. לאחר עונה אחת במדי מוסק עבר פרנד לקבוצת מולדה, גם היא מליגת העל הנורווגית. 

עם תום חוזהו במולדה ולאחר שזכה עימה בגביע הנורווגי חתם פרנד על חוזה ארבע-שנתי בקבוצת ס.צ. הירנביין מליגת העל ההולנדית. במהלך הסיבוב השני של עונת 2006/7 הושאל פרנד לקבוצת הראקלס אלמלו ההולנדית ועזר לה להבטיח את מקומה בליגה. 

בסיום אותה עונה, ולמרות תרומתו המכרעת להישארות, שחררה אותו הירנביין ופרנד עבר לבורוסיה מנשנגלדבך, אז בליגה השנייה בגרמניה. במנשנגלאדבך הבקיע פרנד 18 שערים ב-33 משחקים והיה למלך השערים של הקבוצה ולסגן מלך השערים של הליגה באותה עונה. בורוסיה מנשנגלדבך סיימה במקום הראשון ועלתה לבונדסליגה. 

לאחר שלוש עונות בבורוסיה מנשנגלדבך חתם פרנד על חוזה תלת שנתי ביורדת הטריה לבונדסליגה השנייה הרטה ברלין. לאחר עונה אחת עבר לקבוצת איינטרכט פרנקפורט ושיחק בקבוצה 3 שנים. בעונת 2013/2014 הושאל לקבוצת מינכן 1860. בתחילת שנת 2014 עבר לשחק בקבוצת לוס אנג'לס גלאקסי ממנה פרש ממשחק בסוף השנה.

===נבחרות קנדה===
פרנד שיחק בנבחרות קנדה הצעירות ונמנה עם סגל הנבחרת הבוגרת. הופעתו הראשונה במדי נבחרת קנדה נערכה ב-18 בינואר 2003 במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית. הוא שיחק במדי הנבחרת ב-32 משחקים רשמיים והבקיע שני שערים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://bundesliga.de/de/liga2/index.php הבונדסליגה השנייה - גרמניה] (bundesliga.de)
* [http://herthabsc.de/ הרטה ברלין - אתר הבית] (herthabsc.de)

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים קנדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קנדים
קטגוריה:כדורגלני מולדה
קטגוריה:כדורגלני הירנפיין
קטגוריה:כדורגלני הראקלס אלמלו
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלני לוס אנג'לס גלאקסי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קנדה
קטגוריה:ססקצ'ואן: כדורגלנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1981