OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בוי A

בוי A (באנגלית: Boy A) הוא סרט דרמה בריטי משנת 2007 בבימויו של ג'ון קראולי, המבוסס על רומן בעל אותו השם.

הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2007 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ומככבים בו אנדרו גארפילד (שזכה ב-2008 בפרס BAFTA TV כשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט), פיטר מולאן וקייטי ליונס. עלילת הסרט מתמקדת בבחור צעיר שביצע רצח כילד, אשר מנסה להתחיל חיים חדשים לאחר שחרורו מן הכלא.

== תקציר העלילה ==
אנדרו גארפילד מגלם את אריק וילסון, "בוי A". הסרט מתחיל בשחרורו של אריק ממוסד לעבריינים צעירים או כלא תחת השם ג'ק בארידג'. עברו מסופר דרך פלאשבקים.

אריק מתחבר לפיליפ קרייג, ילד בעייתי ואלים אשר מציל אותו מחבורת בריונים. מאוחר יותר נחשף שפיליפ הוא קורבן לאונס שבוצע על ידי אחיו הגדול. פיליפ נקלע לוויכוח עם ילדה מבית הספר שלהם הנתקלת בהם באמצע שיטוט בפארק. היא מבקרת אותם ואף מכנה אותם "חלאות" לאחר שהיא עדה למעשה הוונדליזם שפיליפ מבצע בשלט הפארק בעזרת סכין. פיליפ ניגש אליה ומתחיל לחתוך את האמה שלה עם הסכין שבידו. הוא תופס את הילדה ומושך אותה מתחת לגשר. כאשר פיליפ מפיל את הסכין, אריק מרים אותו ועוקב אחר השניים. הילדה נרצחת, למרות שהסרט לא מראה מי ביצע את הרצח ואיך.

אריק (מכונה בוי A במהלך המשפט) ופיליפ נידונים לעונש המרבי ומבלים את שנות העשרה שלהם בכלא. בזמן ריצוי העונש פיליפ נמצא מת, ככל הנראה על ידי התאבדות, אך אריק מאמין שהוא נרצח על ידי אסירים אחרים ונתלה לאחר מכן. אריק משתחרר ומודרך על ידי עובד סוציאלי בשם טרי (פיטר מולאן), ובונה לעצמו חיים חדשים תחת השם ג'ק בארידג'. הוא מוצא עבודה, מתחבר לעמיתו לעבודה כריס (שון אוונס), מתאהב בבחורה העובדת במשרד בשם מישל - ואף מציל ילדה קטנה מתאונת דרכים יחד עם כריס. כתבה בעיתון המקומי מתארת אותו כגיבור יחד עם תמונה של השניים. אריק רוצה להיות ישר עם מישל ולספר לה על עברו, אך טרי אומר לו שלא לעשות זאת מפני שזה מסוכן. טרי מפחד שאנשים יתקפו את אריק בגלל שיש פרס בשווי עשרים אלף אירו בתמורה לגילוי מקום הימצאו, ואומר לו שהוא לא שקרן כי "אריק הוא היסטוריה וג'ק הוא בן אדם חדש."

העובד הסוציאלי לא מרוצה מבנו. הבן מגלה את זהותו האמיתית של אריק מכתבות בעיתון על שחרורו, ומחפש מידע נוסף עליו במחשבו של אביו ללא רשותו. מתוך קנאה, הוא מפרסם את האמת על אריק לציבור, אשר מפסיד כתוצאה מכך את עבודתו ואת החברות שלו עם כריס. באותו הזמן מישל נעדרת ואנשים חושדים שלאריק יש חלק בכך, למרות שמתגלה לאחר מכן שהיא בודדה את עצמה בביתה לאחר הגילוי שג'ק הוא למעשה אריק.

אריק מנסה להשיג את טרי בטלפון שוב ושוב, אך מגיע למענה הקולי שלו בכל פעם. הוא מצליח לחמוק מביתו המוקף בכתבים ונוסע לעיר בלאקפול. שם הוא פוגש את מישל, שאומרת לו שהיא לא זאת שסיפרה לתקשורת על עברו - והייתה מבינה אותו בסופו של דבר אם היה מספר לה את האמת.

לאחר שהשאיר הודעות פרידה במשיבון הקולי של טרי וכריס, הסרט מסתיים בכך שאריק עומד על קצה של מגדל מים (רמז לכך שהוא עומד להתאבד).

== צוות השחקנים ==
* אנדרו גארפילד - אריק וילסון / ג'ק בארידג'
* פיטר מולאן - טרי
* שיבון פינרן - קלי
* קייטי ליונס - מישל
* טיילור דוהרטי - פיליפ קרייג
* שון אוונס - כריס
* ג'וזף אלטין - בולי
* ג'רמי סוויפט - דייב

== ביקורות ==
נכון ל-25 באפריל 2014, בוי A מחזיק בכ-88% ביקורות חיוביות בהתבסס על 59 ביקורות מקצועיות ששוקללו באתר Rotten Tomatoes.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
האיים הגימנסיים

האיים הגימנסיים (בקטלאנית: Gimnèsies, הגייה: ; בספרדית: Gimnesias הגייה: ), הוא שם קולקטיבי שניתן לחלק המזרחי של האיים הבלאריים בספרד, שמייחדת את האיים מיורקה, מנורקה וקבררה מהאיים איביזה ופורמנטרה המכונים איי האורן.

== מקור השם ==
השם "האיים הגימנסיים" בא מהמילה היוונית γυμνήτες שפירושה "עירום". לפי "אלכסנדרה" של ליקופרון , השם נובע מנוהג המקומיים ללכת עירומים. אולם, לפי סטראבון, השם מתייחס לחימוש הקל של חיילי האיים.<ref name="Strabo">Strab. xiv. p. 654; Plin. l. c "The Rhodians, like the Baleares, were celebrated slingers"

Sil. Ital. iii. 364, 365: "Jam cui Tlepolemus sator, et cui Lindus origo, Funda bella ferens Balearis et alite plumbo."</ref>

== הערות שוליים ==

גימנסיים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
מאונט ורנון (ניו יורק)

מאונט ורנון (באנגלית: Mount Vernon) היא עיר במדינת ניו יורק, בארצות הברית. העיר נמצאת במחוז ווסטצ'סטר. היא גובלת ברובע ברונקס של העיר ניו יורק.

== דמוגרפיה ==
על פי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 אוכלוסיית העיר באותה העת מנתה 67,292 תושבים (הישוב ה-8 בגודלו במדינת ניו יורק) וצפיפות האוכלוסין בעיר הייתה 5,902.8 תושבים לקמ"ר. 59.58% מהתושבים הם אפרו-אמריקאים, 28.63% לבנים, 0.32% אינדיאנים, 2.12% אסייתים, 4.85% מגזע אחר ו-4.44% משני גזעים או יותר.

==חינוך==
בעיר פועלים שלושה בתי ספר תיכוניים (Mount Vernon High School, Nellie A. Thornton High, ו-Nelson Mandela Alternative High School), שלוש חטיבות ביניים (לונגפלו, א.ב. דייוויס, ופרנקו), ו-11 בתי ספר יסודיים (טראפהאגן, פנינגטון, גריימס, לונגפלו, גרהם, לינקולן, קולומבוס, פארקר, אדוארד וויליאמס, המילטון, והולמס).

לעיר יש את הספרייה הציבורית הגדולה ביותר במחוז ווסטצ'סטר והשישית בגודלה במדינת ניו יורק.

==תחבורה==
לשירות רכבות הנוסעים הפרבריות Metro-North Railroad שלוש תחנות רכבות במאונט ורנון: מאונט ורנון מערב, מאונט ורנון מזרח, ופליטווד.

חברת האוטובוסים "בי ליין" מפעילי בעיר את קווי האוטובוסים 7, 40, 41, 42, 52, 53, 54, 55, ו-91.

הן לקו 2 של הרכבת התחתית של ניו יורק (קו מהיר ברודוויי-השדרה השביעית) והן לקו 5 של הרכבת התחתית של ניו יורק (קו מהיר שדרת לקסינגטון) ישנם מסופים מעט דרומית לגבול הדרומי של העיר.

==תושבים נודעים ממאונט ורנון==
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו או גדלו במאונט ורנון כוללים את:
* ארט קרני (נולד ב-1918) - שחקן קולנוע אמריקאי. נולד במאונט ורנון.
* רוברט מוסבכר (נולד ב-1927) - איש עסקים ופוליטיקאי אמריקני. נולד במאונט ורנון.
* דיק קלארק (נולד ב-1929) - מנחה טלוויזיה ורדיו אמריקני נודע. נולד במאונט ורנון.
* רוז קלי (נולדה ב-1943) - שחקנית אמריקאית. נולדה במאונט ורנון.
* דייוויד צ'ייס (נולד ב-1945) - תסריטאי, מפיק ובמאי סדרות טלוויזיה אמריקאי. נולד במאונט ורנון.
* רובין מורגן (נולדה ב-1949) - שחקנית ילדה שהייתה בבגרותה לפעילה פמיניסטית רדיקלית אמריקאית, סופרת, משוררת. גדלה במאונט ורנון.
* דנזל וושינגטון (נולד ב-1954) - שחקן קולנוע אמריקאי. נולד במאונט ורנון.
* מייקל או'קיף (נולד ב-1955) - שחקן קולנוע אמריקאי. נולד במאונט ורנון.
* סת גודין (נולד ב-1960) - סופר, מרצה ואיש שיווק אמריקאי. נולד במאונט ורנון.
* מייקל אימפריולי (נולד ב-1966) - שחקן אמריקאי. נולד במאונט ורנון.
* פאף דאדי (נולד ב-1969) - ראפר, זמר, מפיק מוזיקלי, שחקן ויזם אמריקאי. גדל במאונט ורנון.
* DMX (נולד ב-1970) - זמר ראפ אמריקני. נולד במאונט ורנון.
* פיט רוק (נולד ב-1970) - ראפר, מפיק מוזיקלי ודי ג'יי אמריקאי. גדל במאונט ורנון.
* אנדרה דראמונד (נולד ב-1993) - כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA. נולד במאונט ורנון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://cmvny.com אתר עיריית מאונט ורנון]
* 

קטגוריה:מדינת ניו יורק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1892
מרכז האמנות סטורם קינג

מרכז האמנות סטורם קינג הוא מוזיאון פתוח במדינת ניו יורק שבארצות הברית. האתר, ששטחו כ-2,020 דונם, נוסד בשנת 1960. הוא אחד ממוזיאוני הפיסול המודרני הפתוחים הגדולים ביותר בארצות הברית.

==תולדות המוזיאון==
האתר ממוקם בעיירה מאונטיינוויל (Mountainville), כ-60 קילומטרים מצפון לניו יורק. שמו ניתן לו משום קרבתו להר סטורם קינג. השטח הראשון שנכלל בו (כ-725 דונם) נרכש ב-1958 על ידי ראלף אוגדן (Ralph E. Ogden), לאחר שפרש מעבודתו בחברה המשפחתית שלו. ב-1960 הוא ייסד בו את המוזיאון והציב בו מספר פסלים קטנים שרכש באירופה. הפסלים הראשונים הוצבו סביב הבניין המרכזי של המוזיאון, אך ככל שגדלו המוזיאון ושטחו הוצבו פסלים באתרים מרוחקים יותר ממנו. 

האתר עוצב על ידי מספר אישים - אדריכל הנוף ויליאם ראת'רפורד ואשתו ג'ויס ראת'רפורד; שותפו של אוגדן, פיטר סטרן, שהיה ליושב ראש ונשיא המוזיאון; ומנהל המוזיאון דייוויד קולינס. סטרן המשיך לנהל את המוזיאון לאחר פטירתו של אוגדן ב-1974.

הפסלים במוזיאון מוצבים בארבעה אזורים עיקריים. פני השטח שלו, הנראים כטבעיים, עברו עיצוב שתוכנן לצורכי הפסלים שהוצבו עליהם והם מוסיפים להשתנות עם הרחבת האוסף.

עם הזמן הוצבו במוזיאון בתצוגה זמנית גם פסלים אשר נתקבלו בהשאלה ממוזיאונים אחרים. כך, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק השאיל לסטורם קינג ארבעה פסלים למשך שנה, כאשר גן הפסלים שלו נמצא בבנייתו.

==אוסף המוזיאון==
אוסף המוזיאון מונה כיום כמאה פסלים. הוא כולל עבודות של אמנים ידועי שם וביניהם אלכסנדר קלדר, דייוויד סמית, הנרי מור, איסאמו נוגוצ'י, ריצ'רד סרה, מגדלנה אבקאנוביץ', אנדי גולדוורת'י, אלכסנדר ליברמן, סול לויט ורוי ליכטנשטיין. 

ב-1975 נוספו לאוסף חמישה פסלים מונומנטליים בעיצובו של מרק די סוברו, שעמדו להיות מפורקים לאחר שהוצגו במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. הם מהווים כיום חלק מליבת האוסף. 

אחת התוספות האחרונות לאוסף היא פסל מאת מאיה לין, מעצבת אנדרטת וייטנאם בוושינגטון, שהוצב במוזיאון ב-2009.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.artfacts.net/en/institution/storm-king-art-center-5485/overview.html תקציר על המוזיאון], באתר ArtFacts
* [https://harvardmagazine.com/1999/07/storm.html כתבה על המוזיאון וריאיון עם פיטר סטרן] , באתר מגזין הרווארד

==הערות שוליים==

סטורם קינג
סטורם קינג
סטורם קינג
סטורם קינג
אביב רשף

אביב רשף (נולד בשנת 1970) הוא קצין מילואים בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, בתפקידיו האחרונים שימש, כסגן מפקד אוגדת אדום וכמפקד חטיבת בנימין. כיום הוא איש עסקים וממנהלי קבוצת A.R Factor.

==ביוגרפיה==
רשף הוא בנו של שמואל רשף שהיה קצין תותחנים ראשי. בגיל 17 היה אלוף ישראל ברכיבה על אופני כביש. בוגר תואר ראשון בכלכלה ובלוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן. נשוי לצילה ואב לשלושה. 

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 התנדב לצנחנים והתקבל לפלוגת העורב החטיבתית. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שובץ בחטיבת הנח"ל כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד בבה"ד 1. ב-1997 מונה רשף למפקד פלחה"ן נח"ל, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר לימודים בפו"ם, מונה לקצין אג"ם חטיבת הנח"ל ושימש בתפקיד עד סוף מבצע חומת מגן. לאחר המבצע הועלה רשף לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 932 (גרניט) בין השנים 2002–2004, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. 

בהמשך שימש כקצין אג"ם אוגדת עזה בשנים 2004–2006, ולאחר לימודים, מונה ב-2007 לסגן מפקד חטיבת הנח"ל. ב-2008 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת בנימין עד שנת 2010. בעקבות פרשת הירי בנעלין ספג רשף הערה משמעתית בתיקו האישי מאלוף פיקוד המרכז, גדי שמני. שימש קצין קישור לפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC) ועוטר במדליית השירות הראוי לשבח. לאחר לימודים, מונה ב-2012 לסגן מפקד עוצבת אדום.

אביב סיים בשנת 2015 את הקריירה הצבאית שלו בת 26 שנות שירות ושימש לאחר מכן כיועץ מיוחד למשרד הביטחון באגף לייצוא ביטחוני (סיב"ט) בתחום פרויקט ייחודי באו״ם. אביב שימש כיועץ מיוחד לראש חטיבת כוחות השלום של האו״ם והוביל פרויקטים בתחום ה HLS במגזר הפרטי והבין מדינתי.

בשנת 2016 היה ממקימי קבוצת A.R Factor העוסקת בשלושה תחומי עניין מרכזיים - הובלה וביצוע מיזמים ופרויקטים בסיוע האו״ם והבנק העולמי, ליווי חברות בכתיבת מענה למכרזי או״ם והבנק העולמי. הובלת פרויקטים מורכבים במרחב הבינלאומי במגזר הפרטי והממלכתי וניהול חוות קנאביס בארץ ובעולם.

רשף הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במסלול מנהלים בתחום מדיניות ציבורית מטעם אוניברסיטת ת״א.

== קישורים חיצוניים ==
* חגי הוברמן, [http://www.binyamin.org.il/newspaper/?parent=5244 מח"ט בנימין: מתכוננים להיפוך הקערה], עיתון ארץ בנימין", גיליון 357, אפריל-מאי 2010, אתר מועצת בנימין
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי חטיבת בנימין
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הנח"ל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
סופי הג'ירפה

סופי הג'ירפה (באנגלית: Sophie the Giraffe; צרפתית: Sophie la girafe) הוא צעצוע לתינוקות המשמש גם כנשכן, בצורת ג'ירפה בגובה 18 סנטימטר העשוי מגומי הוואה ברזילאית.

== היסטוריה ==
הצעצוע יוצר לראשונה בצרפת בשנת 1961 באזור פריז על ידי חברת דלקוסטה, ומשנת 1991 על יד חברת וולי הממוקמת באזור האלפים הצרפתיים.
שמו של הצעצוע ניתן לו מכיוון שיום ההשקה היה יום מדליין סופי באראט הקדושה.

הצעצוע צבר פופולריות וכיום הוא נחשב אייקון צרפתי לאומי, לפי המגזין סלייט נמכרים בצרפת בכל שנה יותר צעצועים מסוג סופי הג'ירפה מאשר מספר התינוקות שנולדים בצרפת.

סופי פופולרית גם בארצות הברית כבר מספר עשורים, והיא אפילו הופיעה בסרט שלושה גברים ותינוקת (1987).
סופי היא הצעצוע לתינוקות הכי נמכר באמאזון.
בשנת 2009 סופי זכתה בפרס "צעצוע השנה" על ידי התאחדות משווקי הצעצועים האמריקאים.

משנת 2011 נלחמת חברת Vulli בזיופים ובמכירות לא חוקיות של סופי הג'ירפה ולכן לכל צעצוע מסוג זה מספר ייחודי המוטבע על רגלה שנועד לעזור ללקוחות לוודא שהמוצר שבידיהם הוא "סופי הג'ירפה" מקורית ולא מסוכן לילדיהם.

== עיצוב ==
סופי הג'ירפה מעוצבת בצורה שתתרום להתפתחות גופנית בינקות בעזרת גירוי חושי התינוקות:

#ראייה - מכיוון שהראיה של התינוק מוגבלת בחודשים הראשונים, הניגודיות הגבוה בין הגוף לבין הכתמים מאפשרת לתינוק לזהות אותה.
#שמיעה - סופי מצוידת בצפצפה שמשעשעת את התינוק ומגרה את האוזן.
#טעם - מכיוון שסופי עשויה מ 100% גומי טבעי יש לה טעם ייחודי. יש לה מרקם עדין והיא בטוחה לחלוטין ללעיסה.
#מישוש - המגע של גומי טבעי מאוד דומה למגע של גוף האדם ולכן המגע תורם לתינוק לייצר קשר עם הסביבה ומעורר תגובות פיזיולוגיות רבות.
#ריח - לגומי טבעי יש ריח נעים ויחודי שהתינוק מזהה בקלות.

== פרסים ותארים ==
סופי הג'ירפה זכתה בפרסים רבים בתחום הקיימות והצעצועים. פרסים בולטים שניתן לציין הם:
*2018 - BabyTalk & MamaPapa הזוכה בפרס Readers Choice
*2017 - פרס ECO Excellence של מגזין NCW - פרס שמירה על הסביבה וקיימות
*2016 - Mother&Baby מדליית זהב צעצוע הילדים הטוב ביותר לילדים מתחת לגיל 12

==קישורים חיצוניים==
* 

*[https://www.sofi-hagirafa.co.il/about-sofi-hagirafa/the-sofi-ha-girafa-story אודות סופי הג'ירפה -סופי הג'ירפה האתר הרשמי]
קטגוריה:ג'ירפיים בתרבות
קטגוריה:צעצועי תינוקות
שיר לערב חג

שיר לערב חג הוא שיר שכתבה, בשנת 1973, תרצה אתר, הלחין יעקב הולנדר ובוצע בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ג (1973) על ידי מירי אלוני, בעיבוד של משה וילנסקי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:שירי מירי אלוני
קטגוריה:שירי פסטיבל הזמר והפזמון 1973
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי תרצה אתר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יעקב הולנדר
קטגוריה:שירי חגים ומועדים
מגן רוח

מגן רוח (EL/M-2138T) היא מערכת מכ"ם טקטית ניידת המגלה, מאכנת ומתריעה על ירי רקטות, פצמ"רים ופגזים וכן על כטב"מים וגלשני אוויר. 

המערכת פותחה על ידי אלתא מערכות, נחשפה במהלך יוני 2014 והפכה למבצעית במהלך מבצע צוק איתן. המערכת מתאפיינת בניידות גבוהה וניתן לפרוס אותה ולהפעיל במהירות רבה, בהתקנה על כלי רכב ובמקומות נייחים. 

המערכת משערת את נקודת הפגיעה הצפויה תוך זמן קצר מהשיגור ובדיוק רב, ומעבירה התרעה לכוחות שבטווח האש, בטרם תתרחש הפגיעה בהם. בנוסף, המערכת מאכנת במהירות בדייקנות את מקור הירי, ובכך מאפשרת השבת אש יעילה לנטרול מקור הירי. מערכת זו מאתרת גם ירי לטווחים קצרים, בעוד שמערכת ר"ז (מכ"ם) פועלת לטווחים ארוכים, ומכ"ם נורית פועל לטווחים בינוניים. למכ"ם של המערכת יש יכולת סריקה אלקטרונית, המאפשרת לגלות ולעקוב אחר מטרות רבות במקביל. המכ"ם מצטיין ביכולת גילוי של מטרות קטנות יחסית במגוון מהירויות. 

קליטת מערכת "מגן רוח" בצה"ל החלה בשנת 2014. הירי הנרחב של פצצות מרגמה על כוחות צה"ל במהלך מבצע צוק איתן האיץ את הכנסת המערכת לשימוש מבצעי, ואלתא מסרה מספר מערכות כאלה לשימוש הכוחות שפועלים ברצועת עזה ומחוצה לה. צה"ל מתכנן להמשיך ולרכוש עוד מערכות של "מגן רוח", על מנת לשפר את ההגנה מפני פצצות מרגמה.

== ראו גם ==

* הילה (מערכת תצפית)

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20140729113741/http://www.iai.co.il/Sip_Storage//FILES/5/39465.pdf פרטי המערכת] באתר של אלתא (אנגלית)
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכ"ם: מערכות קרקעיות
קטגוריה:ישראל: מערכות הגנה נגד טילים
קטגוריה:מוצרי אלתא
קטגוריה:ישראל: המצאות
תומר סויסה

תומר סויסה (נולד ב-21 בדצמבר 1988 בבית שאן) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מועדון ספורט דבורייה.

==קריירה==
סויסה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה. בשנת 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, וב-2008 הצטרף לסגל הקבוצה באופן קבוע. ב-21 במרץ 2009 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל פתח תקווה שהסתיים בתיקו 1:1. באותה שנה ערך שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל.

בשנת 2011 עבר סויסה להפועל רמת השרון, במדיה כבש עשרה שערי ליגה, ובעקבות שער שלו עלתה הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה. בקיץ 2012 עבר סויסה להפועל באר שבע. בעונתו הראשונה בבאר שבע הבקיע תשעה שערים, אך לקראת סופה נפצע ונאלץ לעבור ניתוח. בעונתו השנייה בקבוצה הבקיע שישה שערים.

ב-15 בספטמבר 2014 חתם סויסה לעונה אחת בבית"ר ירושלים. ב-27 בספטמבר ערך סויסה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשעלה כמחליף בתיקו 1:1 מול הפועל עכו במסגרת המחזור השלישי בליגת העל. ב-27 בדצמבר 2014 כבש סויסה את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1:3 על מכבי חיפה. בסך הכל ערך 17 הופעות בליגה במדי בית"ר ירושלים, בהן כבש שני שערים.

ב-6 ביולי 2015 חתם סויסה לעונה אחת בהפועל חיפה. במדיה כבש בעונה אחת חמישה שערים. ב-18 ביולי 2016 חתם סויסה לעונה אחת בהפועל אשקלון. ב-21 בנובמבר 2017 חתם לעונה וחצי בהפועל רעננה, וביולי 2018 חתם בהפועל עפולה.

ב-14 ביולי 2019 חתם לעונה אחת בהפועל נוף הגליל. הוא כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה כבר במחזור הראשון של הליגה הלאומית, ב-22 באוגוסט.

==תארים==
;עירוני קריית שמונה
*גביע הטוטו (ליגת העל): 
*גביע הטוטו (הליגה הלאומית): 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת השרון
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלני הפועל מגדל העמק
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:בית שאן: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
כמו ציפור בחדר

כמו ציפור בחדר – מופע משירי תרצה אתר הוא אלבום המופע "כמו ציפור בחדר" שהפיקה מחלקת התרבות של גלי צה"ל ב-1999 הכולל גרסאות כיסוי לשירים שכתבה תרצה אתר לצד שירים שהולחנו לראשונה.

==שם האלבום==
שם האלבום כמו גם שם המופע, "כמו ציפור בחדר", לקוח מתוך "שיר משמר" שכתב נתן אלתרמן, אביה של אתר, לאחר שהתמוטטה וניסתה להתאבד בעת שגרה בארצות הברית:

לרגל המופע הולחן על ידי נפתלי אלטר השיר שכתבה אתר בתגובה, "שיר הנשמרת".

==תוכן האלבום==
האלבום כולל 14 שירים, חלקם גרסאות כיסוי לשירי אתר, חלקם ביצועים מחודשים לשירים על ידי האמנים שביצעו את השיר במקור, ואילו חלקם הולחנו במיוחד לרגל המופע, ביניהם השיר "בשנתי" שהלחין בנה של אתר, נתן סלור.

באלבום שזורים זה לצד זה שירים מלנכוליים הקשורים למצבה הנפשי של אתר טרם מותה, בהם בלדה לאישה ושיר לערב חג לצד שירים עליזים כמו "אחד חולמני", "שבת בבוקר" ו"הלילה הוא שירים".
השירים, שאת רובם עיבד עדי רנרט, בוצעו על ידי אמנים שונים בהם נורית גלרון, אושיק לוי, דנה ברגר ומיקה קרני.

===שירי האלבום===
# בלדה לאישה (לחן: משה וילנסקי, ביצוע: נורית גלרון)
# פתאום עכשיו, פתאום היום (לחן: יעקב הולנדר, ביצוע: עידו מוסרי, סולן להקת חינוך מיוחד)
# אחד חולמני (לחן: אלונה טוראל, ביצוע: מיקה קרני ומיקי שביב)
# בלדה על נערי שגדל (לחן: סשה ארגוב, ביצוע: מיקה קרני)
# לך הממלכה (הולחן לרגל המופע על ידי עדי רנרט, ביצוע: גלי עטרי)
# אהבה יומיומית (לחן: יהודית רביץ, ביצוע: דנה ברגר)
# בשנתי (לחן: נתן סלור, ביצוע: קרני פוסטל)
# לו היו שתי ידי (הולחן לרגל המופע על ידי אריאל אביזוב, ביצוע: ארי גורלי)
# שבת בבוקר (לחן: יוני רכטר, ביצוע: תום אבני)
# שיר לערב חג (לחן: יעקב הולנדר, ביצוע: סיגי חזמה)
# לא הכרתי אותך מקרוב (לחן: נפתלי אלטר, ביצוע: אושיק לוי)
# ושום סלע (הולחן לרגל המופע על ידי עדי רנרט, ביצוע: דנה ברגר)
# שיר הנשמרת (הולחן לרגל המופע על ידי נפתלי אלטר, ביצוע: נורית גלרון)
# הלילה הוא שירים (לחן: חנן יובל, ביצוע: להקת חינוך מיוחד)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/onealbum.asp?AlbumID=8798 "כמו ציפור בחדר", באתר MOOMA]

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-1999
קטגוריה:תרצה אתר
קטגוריה:גלי צה"ל
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
זמר שכזה

זמר שכזה היא תוכנית רדיו ישראלית שבועית המשודרת ברשת ג' של קול ישראל מדי יום שישי סמוך לכניסת שבת בה מושמעים שירים נוסטלגיים מהזמר העברי.

התוכנית, שאורכה שעת שידור אחת, הוגשה בעבר על ידי בני הנדל. בין השנים 1997-2011 ערך אותה גלעד בן ש"ך ומ-2011 עורך אותה אבנר נעים.<ref></ref>

שם התוכנית הוא כשם השיר "זמר שכזה" שבוצע על ידי צוות הווי הנח"ל, ונעימת הפתיחה של התוכנית, "שלושה לילות", היא נעימת חליל שהלחין נחום היימן.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות רדיו בקול ישראל
קטגוריה:זמר עברי
חיים פזנר

חיים פזנר (22 בינואר 1899 – 14 במאי 1981) היה פעיל ציוני בשווייץ ומהראשונים להביא לידיעת אמצעי התקשורת את הידיעה על השמדתם של יהודי אירופה.

==קורות חייו==
פזנר נולד בקובאל, עיירה במחוז קויאוויה-פומרניה שבפולין. בצעירותו היה פזנר פעיל בתנועת החלוץ בוולוצלאווק וגם שימש כסגן מנהל בבית ספר התיכון העברי בעיר. בשנים 1920–1922 היה מנהל ועדת הסעד לפליטים פולנים בדנציג. בשנת 1921 נבחר לנציג בקונגרס הציוני העולמי ה-12 והיה לנציג בארגונים ציוניים נוספים. בשנים 1931–1937 היה ראש תנועת הפועלים הציונית בדנציג.

בין השנים 1934–1938, שימש פנזר כמנהל הסניף המשרד הארצישראלי בדנציג, אך תפקידו הגיעו לסיום כשאולץ לעזוב את העיר.

==בתקופת השואה==
פזנר היה מנהל שותף של המשרד הארצישראלי בז'נבה. מעת פלישת גרמניה לצרפת במאי 1940 ניסה פזנר לחלץ יהודים מצרפת הכבושה ולהעבירם אל מעבר לגבול, לשווייץ. בשנים 1942 ו-1943 שלח פזנר ליהודים שחיו בגטאות בפולין דרכונים עם ויזות מזויפות. על סמך הדרכונים האלה התאפשרה יציאתם של יהודים אלה מהגטאות ומעברם למדינות שבתקופה זו עדיין לא נכבשו בידי הנאצים באירופה. 

בסוף יולי 1942 שמע פזנר על תוכניות ההשמדה של הנאצים מפי הכלכלן היהודי-גרמני אדגר זאלין, שהתגורר בשווייץ. זאלין קיבל את המידע מארתור זומר, כלכלן שישב במטה הצבא הגרמני בברלין וקרא את הפרוטוקולים של ועידת ואנזה. פזנר העביר את הידיעה לאישים יהודים ולא-יהודים, בהם נציג דיפלומטי בריטי בז'נבה, על מנת שאלה יעבירו אותה לידיעת אמצעי תקשורת וגורמים מדיניים ברחבי העולם, כדי שאלה יתערבו במהלך השמדתם של היהודים. 

מאוחר יותר במהלך המלחמה טיפל פזנר בחילופים בין גרמנים טמפלרים שהיו בארץ ישראל ליהודים הולנדים שנכלאו בבוכנוואלד. כמו כן התכתב עם פעילים ציוניים בהונגריה כמשה קראוס וכן פנה לשליטי הונגריה בהעבירו להם ידיעות על השמדת היהודים, ידיעות שסייעו להם לגבש החלטה לעצור את הוצאת רכבות הגירוש של היהודים מהונגריה למחנות מוות ובהם אושוויץ.

לאחר המלחמה סייע פזנר לארגון "הבריחה" ולרכש הנשק עבור כוח המגן העברי והצבא שבדרך של היישוב לקראת מלחמת העצמאות.

==בישראל==
ב-1953 עלה חיים פזנר עם משפחתו לישראל ומילא תפקידים בכירים במשרד האוצר וכנציג משרד החוץ בדרום אמריקה ובשוודיה. מ-1966 היה חבר הנהלת יד ושם וסגן יושב ראש ההנהלה.

פזנר נישא לרלה (רגינה) לבית ארלנגר, נכדתו של אברהם ארלנגר. בנם הוא אבי פזנר.

==הנצחה==
על שמו של פזנר קרוי רחוב בירושלים.

==לקריאה נוספת==
* מנחם מיכלסון ומרטין גילברט, חיים פזנר: האיש שידע – הידיעה על הפתרון הסופי ומאמצי ההצלה, הוצאת יד ושם, 2007

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/he/events/08-november-2007.html מדברי אבי פזנר ומנחם מיכלסון על חיים פזנר, ביום עיון ביד ושם לרגל הוצאתו לאור של הספר "חיים פזנר: האיש שידע"]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים פולנים
קטגוריה:פעילים ציונים בפולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:פעילים ציונים בשווייץ
קטגוריה:משפחת ארלנגר
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:עובדי משרד האוצר
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:פעילי הצלה בשואה
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות

קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
שלישייה מספר 2 לפסנתר (שוסטקוביץ')

השלישייה לפסנתר מספר 2 במי מינור של דמיטרי שוסטקוביץ', אופוס 67 להרכב של כינור, צ'לו ופסנתר, נכתבה בשנת 1944, בשיאה של מלחמת העולם השנייה. הפרמיירה של היצירה התקיימה בלנינגרד בנובמבר 1944.

אורכה הממוצע של השלישייה עומד על כ-27 דקות.

==רקע==
שוסטקוביץ' כתב במהלך חייו שתי שלישיות לפסנתר. הראשונה, מורכבת מפרק בודד, נכתבה בשנת 1923 כששוסטקוביץ' היה סטודנט בן 17 והיוותה חלק מעבודתו האקדמית. השלישייה השנייה לעומתה, מורכבת מארבעה פרקים, נכתבה בהיות שוסטקוביץ' בן 38 וממצה את מירב כישרונו וגיוונו המוזיקלי.

בדומה לצ'ייקובסקי ורחמנינוב, שלישייה אלגית זו נכתבה לזכרו של חברו הטוב של שוסטקוביץ', איבן סולרטינסקי, מוזיקולוג מבריק ואיש אשכולות רוסי, אשר מת בפתאומיות מהתקף לב בגיל 41.

אמנם שלישייה זו הוקדשה לחברו הטוב של שוסטקוביץ', אך המלחין הושפע מאוד גם מהילך התקופה.

==מוזיקה==
*אנדנטה - מודראטו (andante- moderato) - הפרק פותח בקטע צ'לו מאתגר, המנוגן על צליליו הגבוהים של הכלי, אליו מתווספת נגינת כינור במנעד הנמוך של הכלי ולבסוף מצורף הפסנתר גם הוא במנעדו הנמוך.
:הפרק מתפתח למקצב מודראטו מהיר יותר במבנה של פוגה ומסתיים כסונאטה. הפרק דורש שליטה טכנית גבוהה מהנגנים.
*אלגרו קון בריו (allegro con brio) - סקרצו פראי הנע בין סולמות מתגלגלים למוטיבים דיסוננטיים אשר לא פוסקים עד לסיומו של הפרק.
*לרגו (largo) - הפסנתר מנגן אקורדים ומשמש כרקע לכינור והצ'לו, המחליפים ביניהם מלודיות קודרות ואיטיות, ועוברים ללא הפסקה לפרק האחרון.
*אלגרטו (allegretto) - "ריקוד המוות" פותח בנגינת סטקאטו, עם מוטיבים יהודיים מובהקים ואזכורים לפרקים הקודמים. הפרק מסתיים באקורד מי מז'ור מעונה אשר בקושי נשמע.

זוהי יצירתו הראשונה של שוסטקוביץ' בה הוא שוזר מוטיבים יהודיים, אשר מאוחר יותר יכללו ביצירות נוספות של המלחין, כמו הרביעייה מספר 8 בדו מינור.

קטגוריה:יצירות מאת שוסטקוביץ'
קטגוריה:יצירות קאמריות
אבנר נעים

אבנר נעים (נולד ב־31 במאי 1960) הוא עורך ושדרן רדיו ישראלי וכוריאוגרף ומרקיד ריקודי עם ישראליים. זוכה פרס אקו"ם.

==ביוגרפיה==
נעים נולד בשכונת הקטמונים בירושלים והיה חניך תנועת הנוער העובד והלומד. בשירותו הצבאי היה קצין בצה"ל.

===רדיו===
הוא עבד כ־25 שנים בקול ישראל של רשות השידור, בה ערך והגיש תוכניות רבות של מוזיקה עברית מסוגים שונים, ברשת ג': תוכניות זמר עברי ישן כגון "ציוניוני הדרך" ו"זמר שכזה", ותוכניות זמר ים־תיכוני כגון "אגן הים התיכון" ו"נעים בבוקר".
במאי 2017 עם סגירת רשות השידור נעים המשיך לעבוד בכאן - תאגיד השידור הישראלי. היה ידוע בזכות התוכנית אגן הים התיכון ששודרה במקביל גם בטלוויזיה בערוץ כאן 11, ובה ארח בכל שבוע אומן מוביל מהזמר הים תיכוני.

בשנת 2010 הוענק לנעים פרס אקו"ם לעידוד היצירה הישראלית בתקשורת על הקפדה על מתן קרדיט ליוצרים, מתן יחס חיובי והוגן ליצירה הישראלית המקורית על כל גווניה וקידום התרבות הישראלית.

באוקטובר 2019 הושעה מעבודתו ליומיים לאחר שעבר על נוהלי העבודה.

ביולי 2021 נטען בתחקיר הארץ כי הטריד מינית נשים במקום עבודתו במספר מקרים.

ב-15 בנובמבר 2021 פוטר מעבודתו עקב "חוסר התאמה".

===ריקודי עם===
נוסף על עבודתו ברדיו, נעים הוא יוצר, כוריאוגרף ומרקיד בריקודי עם המתקיימים ברחבי הארץ, וחבר בארגון המרקידים והכוריאוגרפים לריקודי עם. הוא חיבר יותר מ־80 ריקודי עם. סגנון יצירתו מבוסס על מסורת ישראל. מריקודיו הידועים: "אני מאמין", "תפילתי", "הללויה בצלצלי שמע", "ערב שבת", "ירדנה", "על סף דלתך", "כלה תימנייה", "הכול פתוח" ועוד. ברשת ג' הוא ערך והגיש במשך שנים את התוכנית "רוקדים ושרים" - משירי ריקודי העם.

===חיים פרטיים===
נעים נשוי ואב לשלושה ילדים, ומתגורר בשכונת הקטמונים בירושלים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:רקדנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
סלב (הר)

הר סלב (בצרפתית: Le Salève) הוא אחד מהרי רכס טרום האלפים (Pre-Alps) הצרפתי שבמחוז סבואה עילית. הוא מכונה גם "המרפסת של ז'נבה". הסלב מתנשא בשיאו לגובה של 1,379 מטרים.

גאוגרפית, הסלב הוא אחד מהרי רכס טרום האלפים בסבואה עילית, אולם גאולוגית הוא חלק מהרי היורה. ממרומי הסלב נשקפים קנטון ז'נבה, אגם ז'נבה, חלקם הדרומי של הרי היורה, רכס טרום האלפים, אגם אנסי והמון בלאן.

למרגלות הסלב שוכנים אזורים מיושבים השייכים לקנטון ז'נבה ולפרבריה שבתחום צרפת, בהם חיים כ-700,000 איש. על הסלב פועל רכבל שנחנך בשנת 1932 ושופץ בשנת 1983.

== קישורים חיצוניים ==

<center>הסלב</center>

קטגוריה:צרפת: הרים
קטגוריה:שווייץ: גאוגרפיה
אמיר אדרי

אמיר אדרי (נולד ב-26 ביולי 1985 באור עקיבא) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.

==קריירה==
אדרי גדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ובעונת עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון ושימש במספר משחקים שוער שני לדודו אוואט כשניר דוידוביץ' נפצע ותום אלמדון שהה עם סגל הנבחרת הצעירה.

כשהחלים דוידוביץ' מפציעתו ואוואט עזב את הקבוצה, שימש אדרי שוער שלישי עד שבעונת הושאל למכבי הרצליה על מנת לצבור ניסיון במשחק פעיל. בתום עונת ההשאלה שב למכבי חיפה, ועם פציעתו של דוידוביץ' בתחילת העונה תפס את מקומו בשער הקבוצה ב-11 משחקים. בעונות הבאות הוסיף לשמש כשוער שני הפותח בהרכב מדי פעם במשחקי גביע הטוטו, ולעיתים תפס את מקומו של דוידוביץ' כשהיה פצוע.

בעונת , לאחר שבויאן שראנוב חתם במכבי חיפה ואדרי היה צפוי לשוב ולהידחק לתפקיד השוער השלישי, הוא הושאל למכבי נתניה, ולראשונה בקריירה שימש כשוער ראשון. אדרי שמר על רשת נקייה ב-8 משחקים וקבוצתו סיימה את העונה במקום הרביעי. בתום העונה שב למכבי חיפה, תחת הדרכתו של מאמנו במכבי נתניה, ראובן עטר. כבר במשחק הפתיחה של העונה נפצע דוידוביץ', ואדרי שוב תפס את מקומו, אך לאחר מספר משחקים הודח מההרכב לטובת שראנוב והמשיך לשמש כשוער המשנה בקבוצה.

בסיום עונת נפצע אדרי ועבר ניתוח שמנע ממנו לשחק בעונה שלאחר מכן. בתום עונת שוחרר ממכבי חיפה לאחר 13 שנה בקבוצה הבוגרת של המועדון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://football.org.il/Leagues/Pages/PlayerDetails.aspx?PLAYER_ID=557 עמוד השחקן] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* [https://web.archive.org/web/20160304000802/http://maccabi-haifafc.walla.co.il/?w=%2F2968%2F%40entity עמוד השחקן] באתר הרשמי של מכבי חיפה
* [http://www.mhaifa.co.il/TheClub/Player.asp?id=54 עמוד השחקן] באתר מכבי חיפה און-ליין

קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:אור עקיבא: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
אלוהים ואלווירה

אלוהים ואלווירה הוא רומן מכתבים פרי עטה של לימור שריר-שרייבמן שראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2005. הספר תורגם לאיטלקית וראה אור באיטליה ב-2012.

==תקציר העלילה==

מסגרת הרומן היא חליפת מכתבים בין שני גברים ילידי סיציליה – וינצ'נצו, כומר קתולי וג'וזפה, סטודנט לרפואה, בן למשפחת דייגים, שלקה בצעירותו בשיתוק ילדים. וינצ'נצו הטביל את ג'וזפה ומאז משמש כפטרונו הרוחני, לו הוא מספר את חיבוטי נפשו, את הקורות אותו ועמו הוא מתייעץ לגבי דרכו הרוחנית. ג'וזפה משיב לו, אבל בתגובה מספר לוינצ'נצ'ו על חייו ומעלה תהיות דומות על מסלול חייו. 

ג'וזפה מספר על רגשי הנחיתות שמלווים אותו מילדות בשל נכותו הפיזית, רצונו לזכות באהבה לאישה, חששו מכך שנשים לא ירצו בו בשל נכותו, הגשמת האהבה הזוגית והפרידה. וינצ'נצו מספר על החיבוטים בין הבחירה לאהבת האל שמחייבת פרישות, לבין האהבה לאישה - הוא מנהל רומן עם אישה, שממנה נולדה לו ילדה ולבסוף מחליט לבחור בנתיב הכמורה והנזירות. מתברר שיש הרבה מן המשותף בין הסטודנט האתאיסט לכומר המאמין. 

סיפור משני המתרחש בספר הוא פגישתו באקראי של הכומר ברב יהודי והתחברותם, ושיחותיהם בענייני אמונה ואהבה. 

הספר עוסק בנושאים שונים - היחס שבין הנצרות ליהדות והפיוס ביניהן, אמונה ואפיקורסות, מצפון, התנזרות מינית, אהבה רוחנית מול אהבה גשמית, אהבה רומנטית לאישה לעומת אהבה לאל, שאלת קיומו של האל, שכר ועונש ועוד.

==הרקע לכתיבת הספר==

ג'וזפה, גיבור הספר, הוא דמות אמיתית ששריר הכירה בעת שלמדה רפואה באוניברסיטת רומא. הוא הגיע מכפר נידח בסיציליה ללמוד רפואה באוניברסיטת רומא והיה נכה ממחלת שיתוק ילדים.

שריר התגוררה באיטליה במשך חמש שנים, רובן ברומא, היא גם ביקרה בסיציליה בכל המקומות שכתבה עליהם בספר. במהלך הביקור בסיציליה ביקרה במספר רב מאוד של כנסיות, ובהיותה דוברת איטלקית, הקשיבה למיסות שנערכו במסגרת טקסי דת וחתונות. עניין אותה לדעת כיצד "מחנכים" כוהני הדת הקתוליים את צאן מרעיתם. היא ביקרה בכנסיות ובקתדרלות שונות. קראה ספרים אודות סיציליה, מנקודות מבט שונות: היסטורית, גאוגרפית וארכאולוגית. קראה סופרים סיציליאנים המפורסמים, בהם פירנדלו, וורגה; ספרים העוסקים במיתוסים (בהקשר לכך כתבה בספר על אי הציקלופים) ואגדות עם סיציליאניות, המאפיה וכו'. בנוסף קראה ספרים המתעסקים בנצרות, ביהדות ובהבדלים שבין שתי הדתות.

העטיפה היא ציורו המפורסם של טיציאן הקרוי "פלורה".

== לקריאה נוספת ==
* מיכאל כהנוב, "לחפש את האמצע", בעיתון מקור ראשון, 25 באוגוסט 2006, ערב שבת א' באלול תשס"ו, עמ' 20.
* מרסל גרשקוביץ, ספרים "רב הנסתר על הגלוי", המקומון ר"ג גבעתיים, גיליון 628, 15 בדצמבר 2008, עמ' 57.
* שרית ישי לוי, ריאיון עם לימור שריר, בעיתון עולם האישה, 1 בינואר 2006.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

* 
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0501126 אלוהים ואלווירה] באתר "טקסט"
* [http://www.e-mago.co.il/Editor/chapters-1130.htm הפרק הראשון מתוך הספר], באתר "אימגו"
* 
* אלי אשד, [http://www.no-666.com/2006/07/15/%D7%94%D7%90%D7%99%D7%A9%D7%94-%D7%9E%D7%95%D7%9C-%D7%94%D7%90%D7%9C%D7%95%D7%94%D7%99%D7%9D-%D7%94%D7%AA%D7%99%D7%90%D7%95%D7%9C%D7%95%D7%92%D7%99%D7%94-%D7%A9%D7%9C-%D7%9C%D7%99%D7%9E%D7%95%D7%A8/ "האישה מול האלוהים: התאולוגיה של לימור שריר"], באתר "אימגו", 9 באוקטובר 2006
* 
* [http://www.poetipoesia.com/collana-di-narrativa-italiana/narrativa-italiana-2012/ על הספר האיטלקי באתר ההוצאה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:רומן מכתבים
קטגוריה:ספרי 2005
בועז הרשקוביץ

בועז הרשקוביץ (נולד בשנת 1969) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים. בתפקידו האחרון שימש מזכיר צבאי לנשיא המדינה. קודם לכן פיקד על מפקדת כוחות אוויר מיוחדים בחיל האוויר, שימש מפקד הימ"מ, מפקד יחידת שלדג, ומפקד יחידה 669.

== שירות צבאי ==
עם גיוסו לצה"ל התנדב הרשקוביץ בשנת 1988 ליחידת שלדג. בשלדג עבר הרשקוביץ מסלול הכשרה כלוחם. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר ולאחר סיום הקורס שב ליחידת שלדג כמפקד צוות לוחמים. הרשקוביץ השלים מספר תפקידי פיקוד ביחידה ובשנת 2004 מונה למפקד היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669), תפקיד אותו מילא עד שנת 2006. הרשקוביץ פיקד על היחידה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ובמלחמת לבנון השנייה, בין היתר במבצע חד וחלק. על פעילותה במלחמה, תחת פיקודו, הוענק ליחידה ציון לשבח יחידתי ממפקד חיל האוויר. תפקידו הבא היה מפקד יחידת שלדג, בשנים 2006 – 2008.

עם תום פיקודו על יחידת שלדג עבר הרשקוביץ למשמר הגבול במשטרת ישראל ושירת כמפקד הימ"מ בשנים 2009–2012. תחת פיקודו קיבלה היחידה את צל"ש המפכ"ל בשנת 2011.

בשנת 2013 חזר לשורות צה"ל ומונה למפקד מפקדת כוחות האוויר המיוחדים בחיל האוויר. ב-31 במאי 2016 מונה למזכיר צבאי לנשיא המדינה ראובן ריבלין במקום תת-אלוף חסון חסון.

ב-28 בדצמבר 2016 הועלה לדרגת תת-אלוף בהמשך לתפקידו כמזכיר צבאי לנשיא המדינה. ב-14 באוגוסט 2019 סיים את תפקידו וסיים בכך את שירותו הצבאי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מזכירים צבאיים של נשיא המדינה
קטגוריה:מפקדי הימ"מ
קטגוריה:מפקדי היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669)
קטגוריה:מפקדי יחידת שלדג
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
המעש

לוגו "המעש"
החומה, נובמבר 1947]]
גיליון המעש (מוצמד מעל מודעה של [[מפא"י), נובמבר 1947]]
המעש היה ביטאון מחתרת לח"י שהופץ מ-1945 ועד 1947 בקרב תומכיה במועדוני הנוער, בתי ספר, בדואר הרגיל לפי כתובות ובתיבות הדואר בבתים ובעסקים ובהדבקה מחתרתית על קירות. בתחילה כירחון ובהמשך כשבועון. "המעש" הופץ בשיאו ב-30,000 עותקים. בדצמבר 1947, עם הפיכת לח"י לתנועה פולטית, החליף את "המעש" היומון התנועתי הגלוי מברק.

"המעש" החליף את הביטאונים התעמולתיים "החזית" (19 גליונות מאז 1942) ו"החזית לנוער" (6 גליונות), ששוכפלו במכונת שכפול, עד שזו נפלה בידי הבולשת הבריטית. לפיכך הקים לח"י בית דפוס מחתרתי בו נדפס "המעש".

"המעש" ראה אור בשתי תצורות, חלק מהגליונות, כמו שאר עיתוני המחתרות לא היו אלא כרוזים תעמולתיים תכליתיים וממוקדים בהסברה והנעה לפעולה. חלק אחר של הגליונות החזיקו מספר עמודים וכללו דברי ספרות, הגות ושירה מאת יוצרים כישראל אלדד, נתן ילין-מור, יונתן רטוש, עמנואל כץ, פנחס גינוסר ומרדכי שלו, שחיבר את "טור מול טור", טור מחורז שהיווה תגובה ומשקל-נגד ה של נתן אלתרמן שהתפרסם בדבר. את קריקטורות המעש צייר קָרִיאֵל גַרדוֹש (דוש). בשל אפיו המחתרתי של השבועון, רוב התכנים לא היו חתומים ואלו שנחתמו הופיעו תחת שמות עט.

הגיליונות נחתמו במשפט: "הוצאת לוחמי חירות ישראל - במחתרת בציון".

בין המדביקים המפורסמים של הגיליונות, פעולה שהייתה שווה בחומרתה בעיני הבריטים כפעולת טרור, נמנים: עזרא יכין - "אלנקם", ציון כהן - "ישראל", ואלכסנדר רובוביץ - "חיים" (האחרון נתפס בשעה שהעביר כרוזים להדבקה ונרצח באכזריות ובחשאיות ללא משפט).

ב-1949 חזר "המעש" להופיע כעיתון מפלגת הלוחמים שהוקמה על ידי יוצאי לח"י.

== קישורים חיצוניים==
* [http://www.jabotinsky.org/ארכיון/חיפוש-פשוט/פריט-ארכיון/?itemId=36080 גליונות המעש 1947-1948] בארכיון מכון ז'בוטינסקי בישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: עיתונים
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:לח"י: תקשורת
קטגוריה:שנות ה-1940 בישראל
דיולה (שפה)

דִּיוֹלָה, היא שפה מקומית אפריקנית, ממשפחת שפות מאנדה, המדוברת על ידי כ-20 מיליון בני הדיולה במדינות בורקינה פאסו, חוף השנהב ומאלי, שבמערב אפריקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות ניז'ר-קונגו
אלנטאון

אלנטאון (באנגלית: Allentown) היא עיר הבירה של מחוז ליהיי במדינת פנסילבניה שבארצות הברית. בעיר השוכנת על גדות נהר ליהיי מתגוררים כ-127,542 תושבים (נכון ל-2022),<ref></ref> מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודל אוכלוסייתה בפנסילבניה, אחרי פילדלפיה ופיטסבורג. המטרופולין של אלנטאון מכונה עמק ליהיי ומתגוררים בו למעלה מ-800,000 תושבים. עמק ליהיי מהווה חלק מהמטרופולין של ניו יורק. בעיר ישנם ארבעה בתי חולים מתקדמים ושתי אוניברסיטאות ידועות ברמה ארצית אמריקאית. המובילה היא אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, הידועה בשמה " אוניברסיטת פן סטייט".

==היסטוריה==
העיר נוסדה ב-1762 על ידי ויליאם אלן, שהיה סוחר וראש עיריית פילדלפיה בעברו, תחת השם נורת'האמפטון טאון. אלן קיווה שנורת'האמפטון טאון תחליף את איסטון כבירת מחוז נורת'האמפטון ושתהפוך למרכז מסחרי אזורי. עם זאת, בסופו של דבר נורת'האמפטון טאון לא הפכה לבירת המחוז.

ב-11 בספטמבר 1777, במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, כוחות ארצות הברית הפסידו בקרב ברנדיוויין לכוחות בריטניה והותירו את פילדלפיה, בירת ארצות הברית באותו זמן, חסרת הגנה. עקב כך הוחלט להבריח את פעמון הדרור מפילדלפיה והוא שהה בנורת'האמפטון טאון באופן זמני.

ב-6 במרץ 1812 נוצר מחוז ליהיי בחלקו המערבי של מחוז נורת'האמפטון ונורת'האמפטון טאון נבחרה להיות בירת המחוז החדש. ב-16 באפריל 1838 שם העיירה שונה לאלנטאון כהוקרה לוויליאם אלן. ב-12 במרץ 1867 אלנטאון קיבלה מעמד של עיר.

במהלך המאה ה-19 אלנטאון עברה תהליך תיעוש גדול שהפך אותה מעיירה קטנה לעיר תעשייתית מרכזית באזור. התעשיות העיקריות בעיר היו קשורות לברזל, וכן היא הייתה מרכז לייצור בירה. עם זאת, העיר נפגעה בגלל מיתון בשנות ה-70 של המאה ה-19.

העיר השתקמה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הודות לתעשיות הטקסטיל והמשי שנוסדו בעיר בתקופה זו. תעשיית המשי בעיר התחילה לשקוע, כמו ביתר העולם, בשנות ה-30 של המאה ה-20. בעקבות תעשיית המשי התעשייה באלנטאון הצטמצמה ומפעלים רבים בעיר נסגרו או עברו למקומות אחרים. שירו של בילי ג'ואל, "Allentown", עוסק בגורלם של אנשי הצווארון הכחול בעיר, כחלק מחגורת החלודה.

==תחבורה==
נמל התעופה הראשי של אלנטאון הוא נמל התעופה הבינלאומי עמק ליהיי, שנמצא במרחק של 5 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר. בנוסף בעיר נמצא נמל התעופה העירוני אלנטאון קווין סיטי, המשמש בעיקר לתעופה כללית. תושבי האזור משתמשים גם בנמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי ובנמל התעופה הבינלאומי פילדלפיה שנמצאים במרחק קצר יחסית מאלנטאון.

העיר מקושרת במסילות רכבת למספר ערים באזור, כמו ניו יורק, פילדלפיה, ג'רזי סיטי והאריסברג.

== אישים בולטים ==
מאז היווסדה בשנת 1762, אלנטאון הייתה לעיר הלידה או מגוריהם של מספר אישים בולטים, ביניהם:

* לי איאקוקה, יושב ראש חברת קרייזלר לשעבר
* טום בראון, מעצב אופנה
* קית' ג'ארט, מוזיקאי ג'אז
* דיין דיהן, שחקן
* לורן וייסברגר, סופרת "השטן לובשת פראדה"
* חנה וירט-נשר, חוקרת ספרות בחוג לספרות אנגלית ולימודים אמריקניים באוניברסיטת תל אביב
* כריסטין טיילור, שחקנית
* איימי מולינס, ספורטאית פראלימפית, דוגמנית ושחקנית
* אמנדה סייפריד, שחקנית
* ליל פיפ, אימו ראפר לשעבר, זמר, פזמונאי ודוגמן

* שרה קנהאוס, האמריקאית הזקנה ביותר אי פעם והאדם השלישי המבוגר ביותר אי פעם
* מאט רידל, אמן לחימה מקצועי

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פנסילבניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1762
גביע אסיה בכדורגל 1976

גביע אסיה בכדורגל 1976 נערך באיראן בין ה-3 ביוני ל-13 ביוני 1976. לטורניר העפילו 6 נבחרות שחולקו לשני בתים, כאשר מכל בית העפילו שתי נבחרות לשלב חצי הגמר שהתקיים בשיטת נוקאאוט. , הנבחרת המארחת, זכתה בגביע לאחר שגברה במשחק הגמר על בתוצאה 1–0.

משחקי הטורניר נערכו בשני אצטדיונים: אצטדיון אריאמהר שבטהראן ואצטדיון באג שומאל שבתבריז שהיו מסוגלים דאז לקלוט 100,000 ו-25,000 צופים למשחק בהתאמה. באצטדיון באג שומאל נערכו משחקי בית א' בשלב הבתים. באצטדיון אריאמהר התקיימו משחקי בית ב' בשלב הבתים ומשחקי ההכרעה.

==הנבחרות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
|-
! נבחרת
! סיבת העפלה
! מספר הופעות בטורניר
! הופעה אחרונה בטורניר
! הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
|align="right"||| מארחת הטורניר ||2|| 1972 || אלופת אסיה (1968, 1972)
|-
|align="right"||| מנצחת בית א' במוקדמות || 1 || 1972 || שלב הבתים (1972)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ב' במוקדמות || 1 || 1972 || שלב הבתים (1972)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ג' במוקדמות || 0 || –||–
|-
|align="right"||| מנצחת בית ד' במוקדמות || 0 || – || –
|-
|align="right"||| סגנית בית א' במוקדמות || 0 || –|| –
|}

==אצטדיונים==

<center>
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! תבריז
|rowspan="4"| 

! טהראן
|-
| אצטדיון באג שומאל
| אצטדיון אריאמהר
|-
| תכולה: 25,000
| תכולה: 100,000
|-
| 
| 
|}
</center>

==שלב הבתים==
====בית א'====

----

----

----

====בית ב'====

----

----

----

==שלבי ההכרעה==

==פירוט המשחקים==

----

====משחק על המקום השלישי====

====משחק הגמר====

==סטטיסטיקה==
===מלכי השערים===
{| class="wikitable sortable" style="text-align: right;"
|-
! דירוג
! שחקן
! שערים
|-
|align="right"|1-3 || גולהאם חוסיין מזלומי נאסר נוראיי פת'י קמיל|| 3
|-
|align="right"|4-6 || אלירזה עזיזי אלירזה קורשידי חסאן רושאן || 2
|-
|align="right"|7-16 || הי ג'יה וואנג ג'יליאן אלי פארבין עבדול ג'אליל פלה חסאן קדים וואאל אל אנברי אל דקהיל איברהים דהרי || 1
|}

קטגוריה:גביעי אסיה בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1976
קטגוריה:איראן: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל באיראן
קטגוריה:טהראן: כדורגל
קטגוריה:תבריז: ספורט
רמת קנאב

אזור הטבע הבראשיתי ערוץ קנאב
רמת קנאב (באנגלית: Kanab Plateau) היא רמה באורך 72 קילומטרים בצפון אריזונה בארצות הברית. הרמה, חלק מרמת קולורדו, שוכנת צפונית לגרנד קניון. הרמה שוכנת מערבית לרמת קאיבאב, חלק מהגדה הצפונית של הגרנד קניון, כשביניהן משתרע אגן המכיל את פרשת המים של ערוץ קנאב (Kanab Creek). חלק משטח האגן הוא אזור טבע בראשיתי מוגן הקרוי "אזור הטבע הבראשיתי ערוץ קנאב" (Kanab Creek Wilderness), כשגבולו הצפוני הוא הקניון המכונה "סנייק גולץ" (Snake Gulch - "נקיק הנחש"), והוא מהווה את הגבול הדרום-מזרחי של רמת קנאב.

ערוץ קנאב הוא ערוץ נחל הזורם דרומה ומהווה את הגבול בין מחוזות אריזונה קוקונינו במזרח ומוהאבי במערב. מחוז קוקונינו משתרע גם דרומה לנהר הקולורדו.

==תיאור==
רמת קנאב הוא רמה בצורת קשת המקיפה את "סנייק גולץ" (Snake Gulch - "נקיק הנחש"), יובל צפון מזרחי של ערוץ קנאב. כיוונה של הרמה מצפון מזרח לדרום מערב, מקביל לכיוון עמק אנטלופ (Antelope Valley ) באריזונה למערב ולדרום מערב.

הנקודה הגבוהה ביותר ברמה היא בצפון מזרח "סידר נוֹל" (Cedar Knoll - מילולית "גבעת הארזים"). סידר נול שוכנת כ-18 קילומטרים מהעיירה פרדוניה באריזונה על כביש 22.

==גישה==
[[פיקטוגרף של משפחה מקניון סנייק גולץ']]
הגישה העיקרית לצפון רמת קנאב היא מפרדוניה באריזונה הסמוכה לגבול הצפון-צפון מזרח של הרמה. כביש 89A מהעיירה ג'ייקוב לייק בצפון רמת קאיבאב ממזרח לרמת קנאב חוצה את רמת קנאב בחלקה הצפון מזרחי. הכביש מטפס דרך רכס קופר (Cooper Ridge) לתצפית להפברה (LeFevre Overlook) וממנו המרחק לפרדוניה על פני החלק הצפון מזרחי של הרמה הוא כ-14 קילומטרים.

כביש 389 של מדינת אריזונה יוצא מפרדוניה ומקביל לאורך כ-16 קילומטרים לקטע הצפון מערבי של הרמה. קטע בלתי סלול של כביש עמק אנטלופ (Antelope Valley Road ) מתחיל בכביש 389 לצד המזרחי של עמק אנטלופ בגבול המערבי והדרום מערבי של רמת קנאב. כביש 1023, קטע בלתי סלול נוסף מגיע לעד לתחילת שביל המטיילים של קניון הק (Hack Canyon), כ-8 קילומטרים מערוץ קנאב.

כביש סלול נוסף, כביש 22, חוצה את רמת קנאב בכיוון דרום מזרח בכיוון ג'ייקוב לייק. הוא חוצה את הרמה באלכסון, צפונית מזרחית למרכזה. אורך החלק הסלול בכביש הוא 37 קילומטרים והוא מסתיים בקטע בלתי סלול בן 14 קילומטרים מערבית לג'ייקוב לייק. הנקודה הגבוהה ביותר ברמה, סידר נול, שוכנת בקרבת הקילומטר ה-18 בכביש.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אריזונה: גאוגרפיה
קטגוריה:רמת קולורדו
זמנים (עיתון)

זמנים היה יומון המפלגה הפרוגרסיבית הישראלית. גיליונו הראשון ראה אור ב-9 בספטמבר 1953 והוא נסגר, לאחר שסבל קשיים כלכליים כל ימיו הקצרים, ב-4 בנובמבר 1955. במסמך פנימי של מפא"י, בו סקר לוי יצחק הירושלמי את עיתונות הזמן, נכתב כי "בעיתון זה קיימת התרוצצות לגבי קביעת הקו, כפי שהיא קיימת בתוך המפלגה הפרוגרסיבית, אך יותר מכולם מושל שם בכיפה מ. קול. תפוצתו 3,000–3,500". סיסמת העיתון הייתה "שרות נאמן - אינפורמציה מהארץ ומהעולם".

עם הופעת העיתון הוצג מטרתו כ: "לשמש את הרעיון של ציונות בונה, ליבראליות פוליטית וקדמה חברתית". כן הובטח: "העיתון ישתדל להרים על נס את החיוב ולהוקיע את הרקוב." ובהמשך: "המפלגה הפרוגרסיבית, שיזמה את הוצאתו לאור של "זמנים", אינה מבקשת לעשות את העיתון שופר מפלגתי אלא כלי־שרת לאינטרסים הכלליים של המדינה.".

== לקריאה נוספת ==
* מרדכי נאור, העיתונות בשנות החמישים, בתוך: חנה יבלונקה וצבי צמרת (עורכים), העשור הראשון: תש"ח-תשי"ח, יד יצחק בן-צבי 1997, עמ' 216–217

==קישורים חיצוניים==
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/?action=tab&tab=browse&pub=ZMANIM זמנים] באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון (בטווח השנים 1953–1955)

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ישראל: עיתונים
קטגוריה:עיתונות מפלגתית בישראל
קטגוריה:ציונות כללית
קטגוריה:עיתונים וכתבי עת ציונים
קטגוריה:שנות ה-1950 בישראל
אור הלר

הלר ביולי 2014
אור הלר (נולד ב-10 ביולי 1977) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כיום כמגיש טלוויזיה, כפרשן וככתב צבאי בערוץ 13.

==קריירה==
הלר החל את הקריירה העיתונאית שלו בשנת 1995 עם גיוסו לגלי צה"ל בתפקיד כתב צבאי וכתב לענייני משטרה ומשפט. עם שחרורו מצה"ל, החל לעבוד בעיתון מעריב בתפקיד כתב משפטי. בשנת 2002 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 10 בתפקיד כתב לענייני משטרה ומשפט. בסוף 2004 מונה לכתב ערוץ 10 ו"מעריב" בפריז, וסיקר, בין היתר, את האירועים הבאים:
* מותו של יאסר ערפאת בבית חולים בעיר בנובמבר 2004
* הפיגועים בלונדון ביולי 2005
* המהומות בצרפת בשנת 2005
* הבחירות לנשיאות צרפת 2007 בשנת 2007
* מתקפת הטרור במומבאי (2008) בשנת 2008

בשנת 2008 שימש שליח חדשות 10 לגאורגיה וסיקר עבורם את המלחמה בדרום אוסטיה.

בשנת 2008 שב ארצה לתפקיד הכתב לענייני צבא בערוץ 10. במבצע עופרת יצוקה בינואר 2009 היה העיתונאי הישראלי הראשון שנכנס לרצועת עזה יחד עם כוחות צה"ל כדי לסקר את פעילות צה"ל.

ביולי 2012 נשלח על ידי חדשות 10 לסקר את חקירת הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס. בדצמבר 2013 נשלח לסקר את הלוויית נלסון מנדלה בדרום אפריקה.

במבצע צוק איתן ב-30 ביולי 2014, נלווה לכח צה"ל שפעל בתוך רצועת עזה נגד מנהרות החמאס וספג ירי נ"ט.

הלר שימש בתפקיד מגיש-מחליף בתוכניות האקטואליה של ערוץ 10, "חמש עם רפי רשף" ו"לונדון את קירשנבאום".

ב-2015 החל להגיש יחד עם מיה זיו-וולף תוכנית בוקר בערוץ 10 תחת השם "אור ומיה", עד שזיו-וולף עזבה את הערוץ בספטמבר 2017. לאחר מכן החל להגיש באותו ערוץ את התוכנית "בוקר אור" לצידה של ימית סול.


הלר כתב טור קבוע באתר "מעריב השבוע", באתר IsraelDefense ופרשנות בעיתון "גלובס".

החל משנת 2020 מלמד הלר בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל.

===חיים אישיים===
הלר הוא גיטריסט להקת "נאג' חמאדי", הכוללת את העיתונאים דרור גלוברמן, אראל סג"ל וטל לזר. הלהקה מופיעה בעיקר במועדונים בתל אביב, ובאוקטובר 2014 שחררה את הסינגל הראשון "[https://www.youtube.com/watch?v=tXEQMO0VfKs אל תלכי לישון]" מתוך אלבום בכורה שהקליטה.

הלר הוא בן זוגה של ענת פניני, רכזת הכתבים של חברת החדשות, ולהם בן ובת. הם מתגוררים בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://13news.co.il/writer/or-heller אור הלר] באתר חדשות 13
* 
* [http://www.israeldefense.co.il/?CategoryID=534&TagID=2040 הטורים של אור הלר], באתר IsraelDefense
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:כתבים משפטיים ישראלים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:פרשנים צבאיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לתקשורת
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל חדשות 13
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
יוסף הקומס

יוסף הקומס או יוסף מטבריה היה יהודי מומר בן המאה ה-4 לספירה שחי בצפון ארץ ישראל וניסה לנצר את היהודים תושבי הגליל.

==מקורות==
המקור היחיד לסיפורו של יוסף הקומס הוא הספר פנריון של אפיפניוס מסלמיס, שם, בחלק המדבר על האביונים (פסקאות 4-12 של פרק 30) הוא מזכיר את סיפורו של יוסף.

==תולדות חייו==
יוסף נולד בטבריה וחי בימי הקיסר קונסטנטינוס, ממנו קיבל תואר קומס (comes) ואישור לבנות כנסיות בטבריה, ציפורי, כפר נחום ועוד.

על פי אפיפניוס, כיהודי היה בעל משרה רמה (אפוסטול) אצל נשיא הסנהדרין.

לפי יוסף, כך כתב אפיפניוס, כאשר הלל הנשיא היה על ערש דווי הוא פנה לבישוף טבריה וביקש ממנו שיטביל אותו לנצרות ויעניק לו את המיסטריון (סקרמנט) ובתמורה העניק הלל לבישוף כמות זהב מכובדת. אחרי שלושה ימים נפטר הלל. לפני מותו מינה את יוסף כאחד משני מחנכיו של בנו של הנשיא, שהיה עדיין קטין. בעת היותו מחנך, מצא יוסף בגנזכו של הנשיא את ספרי הברית החדשה בעברית וקרא בהם, אולם עדיין לא השתכנע להמיר את דתו.

ישו הופיע ליוסף בחלום וציווה עליו להאמין בו, כשיוסף סירב - הוא חלה במחלה קשה. אחרי שהבריא ניסה את הנצרות על ידי כך שלקח אדם שהיה מטורף, התווה עם מים את צורת הצלב על פניו של המטורף תוך שהוא אומר ואכן המטורף נרפא. יהודים סברו שאכן הריפוי התקיים אולם הוא נעשה בעזרת שימוש בשם המפורש.

כאשר הגיע לבגרות, מינה אותו הנשיא החדש להיות אפוסטול ומינה אותו להיות גובה המיסים והמעשרות בקיליקיה ואף הממונה על החיים היהודים שם. הוא נתפס שם קורא בבשורות ונלקח לבית הכנסת, אולם הבישוף המקומי חילץ אותו. יוסף התיידד עם הקיסר קונסטנטין, בפניו התוודה כי הוא הפך לנוצרי וזה מינה אותו להיות קומס ואישר לו מימון לבנות כנסיות ביישובי היהודים בגליל.

יוסף חזר לטבריה, שהייתה בירתם של יהודי הגליל, ובנה בה כנסייה בתוך מקדש פגאני שבנייתו לא הושלמה. 
בסוף ימיו עבר מטבריה לבית שאן, היה היחיד בבית שאן שגינה את האריאניות, על מנת להתחמק ממינוי כבישוף, נשא אישה שנייה אחרי מות אשתו הראשונה.

==לקריאה נוספת==
*זאב רובין, פרשת הקומס יוסף והניסיונות לניצור הגליל במאה הרביעית לספירה קתדרה, 26 (תשמ"ג), עמ' 116-105. כולל תרגום מלא של סיפורו של יוסף הקומס כפי שהוא מובא אצל אפיפניוס 
*אלחנן ריינר, חותמו של כריסטוס ומרקחת הסם שכשלה: יוסף הקומס איש טבריה והשיח היהודי-נוצרי בגליל במאה הרביעית בתוך "רצף ותמורה" יהודים ויהדות בארץ ישראל הביזנטית נוצרית, מרכז דינור לחקר תולדות ישראל ויד יצחק בן צבי, ירושלים, בעריכת ישראל לוין, עמ' 355-386

==קישורים חיצוניים==
* [http://jewishencyclopedia.com/articles/1654-apostasy-and-apostates-from-judaism APOSTASY AND APOSTATES FROM JUDAISM] מאמר מתוך Jewish Encyclopedia המזכיר את יוסף מטבריה

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מומרים
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4
קטגוריה:מתנצרים
שאר B1

שאר B1 (בצרפתית: <span dir="ltr" lang="fr">Char</span> - טנק) היה טנק כבד מתוצרת צרפת, שפיתוחו החל בשנות ה-20, והוא השתתף במלחמת העולם השנייה.

בעת המערכה על צרפת ב-1940, נחשב השאר B1 לאחד הטנקים החזקים והעוצמתיים בשדה הקרב, הודות לשילוב של כוח אש ומיגון; הוא צויד בתותח בקוטר 75 מ"מ בתובה ותותח 47 מ"מ בצריח, ושריונו העבה היה כמעט חסין לאש הטנקים הגרמנים והתותחים נגד-טנקים שלהם. אולם הוא סבל מלא מעט ליקויי תכנון, שהתרחשו כתוצאה מחשיבה מיושנת שלא תאמה את שדה הקרב המודרני, דוגמת מהירות נסיעה הנמוכה, והצריח בו היה רק איש צוות אחד, שעליו היה לטעון, לכוון את האש, לתת פקודות לנהג וכיוצא בזה. תכנונו השפיע על פיתוחו של הטנק הבינוני M3 לי האמריקאי.

לאחר כיבוש צרפת בידי הנאצים, נפלו שלל מספר רב של טנקי שאר B1 בידי הוורמאכט, שהכניסם לשירות מצומצם בשם Panzerkampfwagen B-2 740 f.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טנקים צרפתיים במלחמת העולם השנייה