OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניקולאס טגליאפיקו

ניקולאס טגליאפיקו (בספרדית: Nicolás Tagliafico; נולד ב-31 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי באולימפיק ליון ובנבחרת ארגנטינה.

==קריירת מועדונים==
טגליאפיקו התחיל את הקריירה שלו בבאנפילד. ב-12 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בבאנפילד בניצחון 2–1 נגד טיגרה. בקיץ הושאל לריאל מורסיה מהליגה הספרדית השנייה.

בשנת חתם באינדפנדיינטה תמורת סכום שלא פורסם. ב-15 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–2 נגד ניואל'ס אולד בויס. בשנת זכה עם הקבוצה בגביע סודאמריקנה.

ב-5 בינואר 2018 חתם באייאקס מליגת העל ההולנדית. ב-20 בינואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–0 נגד פיינורד רוטרדם. ב-11 במרץ 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 4–1 נגד הירנפיין.

ב-23 ביולי 2022 חתם טגליאפיקו באולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית עד 2025. ב-19 באוגוסט כבש שער בכורה, בניצחון 1–4 על טרואה.

==קריירה בינלאומית==
טגליאפיקו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ארגנטינה.

ב-9 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–0 נגד .

במאי 2018 הוא נכלל בתוך 23 חברי נבחרת ארגנטינה בכדורגל במונדיאל 2018 שהתקיים ברוסיה.<ref></ref> הוא גם שיחק ב קופה אמריקה 2019, וקטף עם הנבחרת את המקום השלישי, אחרי ניצחון 2–1 על צ'ילה במשחק בשליש הגמר.<ref></ref>

נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022.

==תארים==
; אינדפנדיינטה
*גביע סודאמריקנה: 

; אייאקס
*ליגת העל ההולנדית: , 2020/2021, 2021/2022
*הגביע ההולנדי: , 2020/2021
*מגן יוהאן קרויף: 2019

==== נבחרת ארגנטינה ====
* קופה אמריקה: 2021
* גביע העולם: 2022
; אישיים
*כדורגלן החודש בהולנד: נובמבר 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:בואנוס איירס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני באנפילד
קטגוריה:כדורגלני ריאל מורסיה
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2019
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2021
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2024
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בספרד
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בצרפת
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1992
להעיר את הדב

להעיר את הדב היא סדרת דרמה בת 10 פרקים ששודרה בערוץ קשת 12 מ-12 בפברואר 2018. הסדרה נכתבה על ידי קרן מרגלית ומספרת על הדס, מורה בתיכון לנוער בסיכון שמקבלת עמודים מיומן השיחות שלה עם הפסיכולוג, ומנסה לברר כיצד הם הגיעו לידיים זרות. הסדרה הייתה מועמדת לפרס סדרת הדרמה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018.

הסדרה צולמה בחיפה ונראים בה אתרים מרכזים בעיר כגון הגנים הבהאיים, המושבה הגרמנית ורכבל חיפה. לסדרה תוכננה עונה שנייה, אך זו לא צולמה.

== תקציר העלילה ==
סיפורה של הדס (נועה קולר), מורה בתיכון העומדת בפני קידום למשרת המנהלת, שאל ביתה מגיעה פתאום מעטפה הכוללת דפים מסיכומי הפגישות שלה עם הפסיכולוג שלה, יעקב. יש שם סודות אישיים של עצמה שהסתירה מבן זוגה (יוסי מרשק) ומחבריה, ואף דברים אינטימיים שסיפרו לה אחרים והיא חשפה בפני איש המקצוע. אם הדברים האלה יצאו לאור, החיים שלה בסכנת הפיכה.

יעקב נהרג בתאונת דרכים בפרק הראשון והדס מנסה לאתר את מקור המכתבים. במהלך העונה מתגלה כי היא ניהלה רומן קצר עם שי מנהל בית הספר, בזמן שבעלה חלה בסרטן ופרטים נוספים עליה ועל חבריה הקרובים. גם סודה הכבד של חברתה איריס נחשף כאשר מסתבר שהיא נדבקה באיידס ובשל כך בחרה שלא להביא ילדים לעולם.

יוסי מתגלה כ"הדב" ששלח את המכתבים לאחר שפרץ סכסוך שכנים בינו לבין יעקב וטלי על שטח מחסן ציבורי משותף בבניין. הוא ויעקב חתמו על הסכם פשרה לאחר שסחט אותו ואיים לפרסם את מכתבי סיכומי פגישות עם המטופלים. אבנר כץ, היה גם אחד מהמטופלים של יעקב והגן עליו למרות שהוא פועל ללא רישיון עורך דין מעל ל-20 שנה.

גילי, שהוריה נמצאים בשליחות מחוץ לישראל, מתגוררת ברוב העונה עם הדס ומשפחתה. הוריה שולחים אופנוען לעקוב אחרי הדס בכדי לבחון האם יוכלו לאפשר להם לגור עמם בקביעות ומחליטים לבסוף לאפשר לה.

חיי הנישואין של הדס ודרי עוברים טלטלה במהלך העלילה וחשיפת הסודות עד שבסיום העלילה הם מחליטים להיפרד ולגור בבתים נפרדים, בכרם מהר"ל ובחיפה.

לאחר שהדס מסדירה את היחסים, היא מחליטה שלא לחתום על הסכם פשרה עם יוסי אך גם לא מגישה נגדו תלונה במשטרה.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable sortable""
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! אודות הדמות
|-
| נועה קולר || הדס || הדמות הראשית, מורה
|-
| יוסי מרשק || דרי || בן זוגה של הדס, אדריכל
|-
| ||יעקב אשל|| הפסיכולוג של הדס, נהרג במהלך הפרק הראשון
|-
| אולה שור-סלקטר || איריס || חברתה הטובה של הדס בבית הספר שבו היא מלמדת
|-
|יעקב זאדה-דניאל
|שי גבאי
|מנהל בית הספר, הדס ניהלה איתו רומן בעבר
|-
| שירז אדרי || ליטל || תלמידה בבית הספר שבה מלמדת הדס, גרה עם אחיה לוריא (דור פרין) ואימה (יפעת מזרחי)
|-
|גאיה באר גורביץ'|| דפנה || בתה הבכורה של הדס
|-
| מיה לנדסמן || גילי || חברתה הטובה של דפנה
|-
| אביגיל עבר הדני || נוקי || בתה הקטנה של הדס
|-
| אליאנה תדהר || נטע אשל || בתו של יעקב
|-
| עלמה זק || טלי אשל || אלמנתו של יעקב
|-
|יובל סגל
|יוסי אבן
|שכן של יעקב, "הדוב"
|-
| דורון תבורי || אבנר כץ || עו"ד שמשתף פעולה עם "הדב" ועוזר להדס לחפש אותו
|-
|גבי עמרני
|רפי
|אבא של דרי
|-
|אביבה נגוסה
|גלי
|
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* מור דיעי חנני, [https://www.mor-day.com/lehair/ להעיר את הדב וגם את כולנו,] במגזין "עושה רוח", דצמבר 2018
* 
* [https://www.seret.co.il/critics/seriesreviews.asp?id=329 להעיר את הדב: ביקורת סדרה], Seret פורטל הסרטים הישראלי
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
אורי דושי

אורי דושי (נולד ב-1963) הוא פסל וצייר ישראלי מזרם האמנות הפוסט-מודרנית, מחלוצי האמנות הציבורית במדינת ישראל.

== ביוגרפיה ==
=== קריירה ===
דושי הוא אמן עצמאי, שהתחיל כמוזיקאי וצלם. ב-1986, הוא מקליט עם חבר נעורים מגבעתיים, אבי בללי, EP ראשון תחת השם: "הכאן" (Akan). השם הוא משחק מילים על "כאן ועכשיו" בעברית, אך בלעז מתייחס לשחקן הטורקי טאריק אקאן שכיכב בסרט יול (Yol), ממנו הושפעו בללי ודושי. "הכאן" ממשיכים בהקלטת תקליט חדש אשר כולל טקסטים באנגלית בלבד, אך התקליט נגנז מסיבות כספיות.

לאחר הזמן החליט להתמקד בתחום האמנות החזותית. הוא התחיל למזג צילומים עם ציורים, תוך שימוש בטכניקה מיוחדת של הדפסה דיגיטלית. מאוחר יותר בקריירה שלו הוא עבר ליצור פסלים שמדמים תנועה, מה שהוביל אותו ליצירותיו הנוכחיות והמוכרות שלו - פסלים במקומות ציבוריים המדמים תנועה יומיומית בחיים האורבניים ומשתלבים בנוף (אמנות ציבורית).

פסלו הראשון שהוגדר כפסל אמנות ציבורית נוצר בשנת 2003 והוצב בעיר גבעתיים. דושי הוא מהידועים בישראל בזרם זה ועבודותיו מוצגות בעשרות יישובים וגלריות ברחבי מדינת ישראל ובעולם (גרמניה, איטליה, צרפת, הממלכה המאוחדת, רוסיה, פולין, הולנד, אוסטריה, טורקיה, סינגפור וארצות הברית). הגלריה הראשית (והאישית) שלו נמצאת ברחוב רוסלאן 3 בעיר תל אביב-יפו.

דושי ניהל ויצר פרויקטים של הצבת אמנות ציבורית בארבעה עשר יישובים בישראל: ראשון לציון, עין שריד, ירושלים, חולון, רעננה, באר שבע, גבעתיים, מודיעין-מכבים-רעות, חדרה, כוכב יאיר צור יגאל, פתח תקווה, גני תקווה, חיפה ואשקלון.

=== חייו הפרטיים ===
אורי דושי נולד בשנת 1963 בעיר תל אביב, גדל והתחנך בעיר גבעתיים. כיום מתגורר ביישוב עין שריד שבשרון.

== יצירות, סדרות ופרויקטים ==
גן הפסלים במרכז הרפואי שיבא תל השומר, [[2011]]
הפסל "פרידה", [[2014]]
יצירת האמנות הציבורית הראשונה של דושי, שהיא גם אחת המוכרות שלו, היא "איש עם מזוודה". היצירה נבנתה בשנת 2003 והוצבה לראווה בעיר גבעתיים. ב-2005 הוזמן דושי על ידי המרכז הרפואי שיבא לפסל סדרה מיוחדת של פסלים ("כל קורא"), שהוצבה לאחר מכן בגן מיוחד בחזית בית החולים. ב-2007 הוזמן דושי על ידי עיריית פתח תקווה לעצב פסל המברך את היוצאים והנכנסים לעיר. הפסל הוצב בכניסה לעיר ונקרא "פרידה".

ב-2008 הוזמן דושי לעיצוב פסלים באר שבע. באותה השנה הוזמן דושי לעצב כרצונו שביל אופניים שלם וכביש ראשי, שוב בפתח תקווה. ב-2009 עיצב דושי סדרת פסלים מיוחדת הנקראת "טיול לירושלים", הסדרה הוצבה לאורך כביש של חמישה קילומטרים בירושלים. ב-2011 פסל המתכת הצבוע "Rainy Street Scene" פוסל ונצבע על ידי דושי, והוצב בעיריית ראשון לציון.

ב-2013 38 פסלי מתכת צבועים פוסלו על ידי דושי ונפרשו בעיר אשקלון. ב-2015 עיצב דושי את סדרת הפסלים "מרדף אחרי הזמן" (פסלי ענק 10X3 מטרים) והציב אותם בלובי של מגדל לוינשטיין. ב-2016 הציב דושי שתי סדרות של פסלים בעיר חדרה - "Urban Aquarium" ו"פירמידה אנושית". ב-2015 הוצבו חלק מפסליו מסדרת "אגדה מהאוקיינוס" במרכז הפיננסי אוקיינוס בסינגפור.

== מקומות שבהם הוצגו יצירותיו ==
===בארץ===

===בעולם===

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.uridushy.com/dushy-about Uri Dushy Official Website - About]

דושי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
תאוסרת

לוח עם זוג [[כרטושים של המלכה תאוסרת. ממקדש הקבר של תאוסרת בתבאי שבמצרים. מוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית, לונדון]]
תאוסרת (לערך 1191 לפנה"ס - 1189 לפנה"ס) הייתה הפרעה השמינית בשושלת ה-19 של מלכי מצרים והשלישית שמלכה כאישה בימי הממלכה החדשה במצרים (אחרי חתשפסות ונפרטיטי). מלכה כשש שנים יחד עם בנה החורג סי פתח השני ואחר כך כשנתיים לבדה, ובכך הייתה הפרעה האחרון של השושלת ה-19 (למרות שיותר מאוחר פרעה סת נ אחת' הסיר אותה מהרשימה הרשמית).

==משפחתה==
תאוסרת הייתה בתו של פרעה מרנפתח, שלחם בהצלחה במרידות בכנען ובלוב. הוא השאיר את מצבת מרנפתח, שהיא המקור החיצוני הראשון המזכיר את עם ישראל. באסטלה זו הוא מתפאר במלחמותיו וניצחונותיו. בין שאר המלחמות נכתב "ישראל חרב, אין לו זרע". בעקבות אזכור זה, היו ששיערו כי ייתכן שבימיו התרחשה יציאת מצרים. אך כיוון שמתוארת כאן הימצאותם בארץ ישראל, מרבית החוקרים הגיעו למסקנה כי יציאת מצרים הייתה דור או שניים קודם לכן, ייתכן שבתקופת מלכות אביו, רעמסס השני.

לאחר מות מרנפתח פקדה את מצרים תקופה של חוסר יציבות, שבסופה מלך בנו פרעה סתי השני, ותאוסרת (אחותו מאב) הייתה לאשתו השנייה.

==מלכותה==
לאחר מות סתי השני עלה לשלטון סי פתח השני, בנו מפילגש כנענית בשם סוטאילג'ה. יש הטוענים כי סוטאילג'ה הייתה בכלל אחת מנשותיו של רעמסס השני. בדיקת המומיה שלו מראה שסבל משיתוק ילדים והיה נכה ברגלו. אימו החורגת תאוסרת תפקדה כעוצרת הממלכה, יחד עם יועץ בעל כח בשם ביי. ביי הוצא להורג כנראה בשנתו הרביעית למלוכה של סיפתח, שבעצמו מת כשנתיים אחר כך (בגיל 16 לפי המומיה). תאוסרת נשארה למלוך לפחות למשך שנתיים.

מלכותה של תאוסרת הסתיימה במלחמת אזרחים כפי שתועד באסטלת יב של סת נ אחת' שמלך אחריה. לא ברור אם תאוסרת הופלה ממלכותה או שמתה בשלווה. בכל אופן סת נ אחת' תיאר את ימי השושלת ה-19 כתקופת אי סדר. הוא השתלט על מבנה הקבר של תאוסרת וסתי השני, העביר את סתי לקבר חלופי, כיסה את תמונותיה של תאוסרת בגבס וצייר עליו את תמונותיו שלו. סת נ אחת' גם הסיר את תאוסרת ואת סיפתח מרשימת הפרעונים הרשמית שנמצאה במדינת האבו.

מלבד מבנה הקבר שלה (KV14 בעמק המלכים בתבאי שבמצרים) הכולל איורים המראים אותה מלווה את סיפתח, תאוסרת השאירה אחריה גם שרידים ומונומנטים נוספים, הכוללים בין השאר אוצר תכשיטים בקבר KV56 ופסל של סיפתח על ברכי תאוסרת (כיום במוזאון לאומנות מצרית במינכנן גרמניה). שמותיהם של תאוסרת ושל סיפתח הופיעו גם בהקשר למכרות הטורקיז בסיני ובבקעת תמנע.

== ראו גם ==
* היסטוריה של מצרים העתיקה
* פרעוני מצרים
* פרעה (דמות מקראית)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.touregypt.net/kings.htm רשימת מלכי מצרים] ומאמרים עליהם (כולל על תאוסרת) תוך סיקור ומחקר על תקופתם (באנגלית).
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-19
קטגוריה:מלכות השושלת ה-19 במצרים
אליזבת, נסיכת לוקסמבורג (1922–2011)

אליזבת, נסיכת לוקסמבורג (Elisabeth de Luxembourg, 22 בדצמבר 1922 – 22 בנובמבר 2011), הייתה בתה של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ואשתו של פרנץ, דוכס הוהנברג.

==ביוגרפיה==
אליזבת נולדה ב-22 בדצמבר 1922 בטירת ברג, לפליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה, בנו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה, ולשארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, בתם של וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה אנה, נסיכת פורטוגל. לציון הלידה הנפיקה ממשלת לוקסמבורג גיליונית זיכרון, שהייתה הפריט הבולאי הראשון שהונפק במתכונת זו.

לאחר הפלישה הגרמנית ללוקסמבורג ב-10 במאי 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, עזבו בני המשפחה את המדינה, ומצאו מקלט בפורטוגל. סיירת אמריקנית ששלח פרנקלין דלאנו רוזוולט לקחה את אביה ואחיה לאמריקה, ואילו אמה פנתה ללונדון. לאחר מכן עברו בני המשפחה למונטריאול<ref></ref>, קנדה, ובשנת 1942 היא עברה ללונדון, יחד עם אחותה מארי אדלייד, נסיכת לוקסמבורג. לאחר תום המלחמה חזרה המשפחה ללוקסמבורג.

ב-9 במאי 1956 התחתנה אליזבת עם פרנץ, דוכס הוהנברג, ממנו נולדו לה שתי בנות. בשנת 1977 מת בעלה פרנץ, ואליזבת חזרה להתגורר בלוקסמבורג. בשנת 1983 היא ירשה את טירת ארטסטבטן, שעליה ויתרה באותה שנה לבתה הבכורה, אניטה דה לה פוזה ד'ארמבורי. בעקבות מותה של אמה שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג בשנת 1985, היא עברה לגור בוואסהאף, ליד טירת פישבאך. בין השנים 1980–1990 היא השתתפה בטקסים רשמיים בלוקסמבורג, ולקראת סוף חייה התגוררה בטירת פישבאך עם אחיה הגדול, ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.

בשנת 2010 לקתה אליזבת בשבץ, וב-22 בנובמבר 2011 היא מתה בגיל 88 ונקברה ליד בעלה בקריפטה בטירת ארטסטטן.

==משפחתה==
ב-9 במאי 1956 התחתנה אליזבת עם פרנץ, דוכס הוהנברג, ממנו נולדו לה שתי בנות:
* אנה, נסיכת הוהנברג (נולדה ב-1958), התחתנה עם רומי דה לה פוז, הרוזן ד'ארמבורי, ולאחריו התחתנה עם הרוזן אנדריאס פון ברדו
* סופי, נסיכת הוהנברג (נולדה ב-1960), התחתנה עם ז'אן לואי דה פוטסטה

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hellomagazine.com/royalty/luxembourg/history.html משפחת הדוכס הגדול של לוקסמבורג]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:ילידות 1922
קטגוריה:נפטרות ב-2011
קטגוריה:נפטרים ב-2011
פרנץ, דוכס הוהנברג

פרנץ, דוכס הוהנברג (; 13 בספטמבר 1927 – 16 באוגוסט 1977), היה נכדם של פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה וסופיה, דוכסית הוהנברג, אשר רציחתם בסרייבו ב-1914 הובילה למלחמת העולם הראשונה, וחתנה של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.

==ביוגרפיה==
פרנץ נולד ב-13 בספטמבר 1927 בווינה, למקסימיליאן, דוכס הוהנברג ולרוזנת מריה אליזבת בונה פון ואלדנבורג צו וולפיג אונד ואלדזה, בתם של מקסימיליאן, נסיך ואלדנבורג צו וולפיג אונד ואלדזה ומריה זידוניה, נסיכת לובקוביץ'.

אביו ודודו ארנסט, התנגדו לאנשלוס, ולפיכך ב-14 במרץ 1938 נשלחו יחד למחנה הריכוז דכאו. הם הועסקו בעבודות משפילות שנועדו לשבור את רוחם, אולם נשאו אותם באורך רוח ובעליזות, והיו ביחסים חבריים עם מרבית האסירים. אמו נפגשה עם הרמן גרינג, והצליחה לפעול לשחרורו לאחר חצי שנה. ארנסט לעומת זאת הועבר למחנה אחר ושוחרר רק ב-1943. מרבית נכסי בית הוהנברג הופקעו או נמכרו בכפייה בידי הנאצים. בשנת 1945, נבחר אביו, בהסכמת שלטונות הכיבוש הסובייטיים לראש עיריית ארסטטן. הוא שימש בתפקיד במשך שתי קדנציות שנמשכו חמש שנים. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הוא היה נציגו של הנסיך אוטו במשא ומתן מול ממשלת אוסטריה על החזרת נכסים של בית הבסבורג לידיים המקוריות ועל ביטול החוק ההבסבורגי אשר מנע מבני הבסבורג להיכנס לאוסטריה.

ב-9 במאי 1956 התחתן פרנץ עם אליזבת, נסיכת לוקסמבורג, בתם של פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ושארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, ממנה נולדו לו שתי בנות. בשנת 1962 מת אביו מקסימיליאן, דוכס הוהנברג, ופרנץ ירש את תאריו. ב-16 באוגוסט 1977 מת פרנץ ברידמארק, ומכיוון שהיו לו רק בנות, ירש את תאריו אחיו גאורג, דוכס הוהנברג.

==משפחתו==
ב-9 במאי 1956 התחתן פרנץ עם אליזבת, נסיכת לוקסמבורג, בתם של פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ושארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, ממנה נולדו לו שתי בנות:
* אנה, נסיכת הוהנברג (נולדה ב-1958), התחתנה עם רומי דה לה פוז, הרוזן ד'ארמבורי, ולאחריו התחתנה עם הרוזן אנדריאס פון ברדו
* סופי, נסיכת הוהנברג (נולדה ב-1960), התחתנה עם ז'אן לואי דה פוטסטה

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית הוהנברג
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1977
Hafei Ruiyi

Hafei Ruiyi הוא טנדר קטן, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Hafei אשר מיוצר משנת 1999 ועד היום.

דגם ה-Hafei Ruiyi יוצא לארצות הברית, קולומביה, ברזיל, אורוגוואי ולצ'ילה מדצמבר 2007, ביחד עם הדגמים "Hafei Zhongyi" ו"Hafei Lobo" .

==תצורות "Hafei Ruiyi"==
*
* ארגז מטען פתוח
* ארגז מטען סגור
* קבינה כפולה cabina-doble) 4) דלתות

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Hafei Ruiyi 08 Jul 04 Santiago.jpg | דגם "Hafei Ruiyi" – קבינה כפולה
קובץ:Hafei Ruiyi 08 Jul 04 Santiago (1).jpg | דגם "Hafei Ruiyi" – קבינה כפולה
קובץ:Effaulc01.JPG | דגם "Hafei Ruiyi" – ארגז מטען סגור
קובץ:Hafei Ruiyi 2008 (16430930168).jpg | דגם "Hafei Ruiyi"
קובץ:Effa Picape (Ruiyi) rear.jpg | דגם "Hafei Ruiyi"
</gallery>

==ראו גם==
* טנדר

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1999
קטגוריה:טנדרים
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
Ordinary World

Ordinary World הוא שיר של הלהקה הבריטית דוראן דוראן משנת 1993, שנכלל באלבומם הנושא את שם הלהקה אך ידוע בשם "אלבום החתונה".

==רקע==
בראשית שנות ה-90 הלהקה לא הצליחה לשחזר את הצלחתה שזכתה לה בשנים קודמות. אלבומם Liberty, שיצא בשנת 1990, כשל מסחרית, ושני הסינגלים מתוכו לא הצליחו במצעדים בבריטניה ובארצות הברית.

מילות השיר נכתבו על ידי סולן הלהקה סיימון לה בון לזכר חבר הילדות שלו דייוויד מיילס, כשיר השני מתוך טרילוגיית שירים שכתב לזכרו.

לה בון הסביר שהשיר מדבר על- להיות מסוגל לקבל את החיים שהוענקו לך, לא את אלו שתכננת, לא אלו ששמעת עליהם, אלא אלו שיש לך וכל מה שהם מביאים, הטוב והרע [...] [https://www.youtube.com/watch?v=TMJG9u1Kp-o&t=2s]

לאחר שהשיר הוגש בתחנת רדיו בג'קסונוויל, פלורידה וזכה להצלחה רבה, חברת התקליטים של הלהקה הוציאה את השיר מוקדם מהמתוכנן, תחילה בארצות הברית.

הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי ניק איגן וצולם בגני האנטינגטון, שבסן מרינו, קליפורניה.

סיימון לה בון ביצע בשנת 1995 את השיר באחד ממופעי ההתרמה הרבים שערך זמר האופרה לוצ'יאנו פאברוטי.
השיר בוצע באנגלית ואיטלקית במופע שהוקדש לילדים נפגעי המלחמה בבוסניה והרצגובינה. ההופעה הוקלטה ונכנסה לאלבום Pavarotti & Friends Together For The Children Of Bosnia, שיצא בשנת 1996 ובו שירים בביצוע של פבארוטי ביחד עם זמרי רוק. בשנת 2023 הקדיש את השיר לאנשי אוקראינה (הנתונים במלחמה עם רוסיה).

בשנת 2005 הופיע השיר בפסקול הסרט לאייר קייק.

==הצלחה==
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי. בנוסף הגיע השיר למקום הראשון במצעד "Hot 100 Airplay" שעורך מגזין הבילבורד ומודד את מספר השידורים של שירים מכל סגנונות המוזיקה בתחנות רדיו בארצות הברית. השיר הגיע גם למקום ראשון במדד "Mainstream Top 40" ולמקום הראשון במצעד הסינגלים הקנדי, ולמקום השני במצעד הרוק האלטרנטיבי.

השיר היה מועמד לפרס אייבור נובלו לשיר המולחן והכתוב הטוב ביותר בשנת 1994.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי הנצחה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
סמל זכויות יוצרים

סמל זכויות יוצרים, Ⓒ (אות C רישית הנתונה במעגל, ומסמנת את המילה האנגלית Copyright, זכויות יוצרים), הוא סימן כתב המסמן קיום זכויות יוצרים ביצירות. השימוש בסמל מתואר בחוק זכויות היוצרים של ארצות הברית, ובאופן בינלאומי על ידי האמנה הבינלאומית לזכויות יוצרים.

בישראל מעניק חוק זכויות יוצרים, התשס"ח-2007 הגנת זכות יוצרים לכל יצירה ספרותית, אמנותית, דרמטית או מוזיקלית בתנאי שמדובר ביצירה מקורית של האדם. הגנה זו אינה מצריכה סימון של היצירה בסמל Ⓒ, אך נהוג להשתמש בו כדי להבהיר שמדובר ביצירה מוגנת. זה המצב גם במדינות רבות בעולם.

== היסטוריה ==
הודעת זכויות היוצרים נדרשה לראשונה בארצות הברית, על ידי חוק זכויות היוצרים משנת 1802. על פי הקונגרס שבוושינגטון: "באופן כללי, הודעת זכויות היוצרים צריכה להופיע על היצירה המוגנת בזכויות היוצרים, אך במקרה של יצירה אומנותית, כגון ציור, ניתן היה לחרוט את הסימן על פני החומר של היצירה".

סמל זכויות היוצרים ©, הוצג בארצות הברית לראשונה בסעיף 18 בחוק זכויות היוצרים משנת 1909. באותה התקופה, החוק פעל רק על יצירות אמנותיות כגון ציורים, עבודות גרפיקה ופיסוליות. בשנת 1954, החוק הרחיב את שימוש הסימן בכל יצירה שפורסמה ובעלת זכויות יוצרים.

== הקלדה ==
* להקלדת הסימן במחשב במערכת הפעלה חלונות: Alt+0169

== ראו גם ==
* סמל סימן מסחרי
* סמל סימן מסחרי רשום
* זכויות יוצרים

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סימני כתב
חוליו בולבוצ'אן

חוליו בולבוצ'אן (בספרדית: Julio Bolbochán ; 20 במרץ 1920, בואנוס איירס – 28 ביוני 1996 קראקס) היה שחמטאי יהודי-ארגנטינאי בדרגת רב אמן. היה אלוף ארגנטינה בשחמט מספר פעמים.

==הישגים בולטים==

חוליו בולבוצ'אן זכה באליפות ארגנטינה בשנים 1946 ו-1948. הוא חלק מקום ראשון בתחרות מר דל פלאטה בשנת 1951 עם אריך אליסקסיס, בשנת 1952 עם הקטור רוסטו ובשנת 1956 עם מיגל ניידורף.

בשנת 1950 הוענק לו תואר אמן בינלאומי ובשנת 1977 רב אמן.

בשנת 1967 הוא העפיל לתחרות בינאזורית שניתן היה ממנה להעפיל לאליפות העולם, אך לפדרציה הארגנטינאית לא היה תקציב למימון השתתפותו.

בשנת 1976 בולבוצ'יאן עבר לוונצואלה והיה מורה לשחמט.

חולין בולבוצ'יאן היה נציג ונצואלה במשחקי של המכביה העשירית, המכביה האחת-עשרה, המכביה השתים-עשרה והמכביה השלוש-עשרה.

== חולין בולבוצ'יאן במשחקי אולימפיאדת השחמט ==
בין השנים 1950 ל-1970 השתתף חולין בולבוצ'יאן ב-7 אולימפיאדות שחמט:

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="65%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || קבוצה|| מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1950||2 ||ארגנטינה|| ||11.5 מ-14||9+ 5= 0-||82.1|| 2 קבוצתי, 1 אישי
|-
| 1952||2 ||ארגנטינה|| ||9 מ-14||4+ 10= 0-||64.3|| 2 קבוצתי, 5 אישי
|-
| 1954||2 ||ארגנטינה|| ||11.5 מ-15||8+ 7= 0-||76.7|| 2 קבוצתי, 2 אישי
|-
| 1956||2 ||ארגנטינה|| ||9 מ-15||5+ 8= 2-||60.0|| 4 קבוצתי, 9 אישי
|-
| 1962||2 ||ארגנטינה|| ||10 מ-17||5+ 10= 2-||58.8|| 3 קבוצתי, 9 אישי
|-
| 1966||3 ||ארגנטינה|| ||9.5 מ-16||6+ 7= 3-||59.4|| 5 קבוצתי, 13 אישי
|-
| 1970||3 ||ארגנטינה|| ||7.5 מ-14||3+ 9= 2-||53.6|| 8 קבוצתי, 24 אישי
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי ארגנטינה בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים
קטגוריה:שחמטאים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1996
כביש 352

כביש 352 הוא כביש אורך אזורי בישראל, שמקשר את כביש 35 לכביש 232.

== צמתים לאורך הכביש ==
{| class="wikitable"
|+
!קילומטרים
!שם
!סוג מפגש
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" |כביש 352 מצפון לדרום
|-
| align="center" | 0
| align="center" | צומת נהורה/עוצם
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | עוצם
| align="center" | 
|-
| align="center" | 1.3
| align="center" | צומת עוצם
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | עוצם
| align="center" | כביש גישה לעוצם
|-
| align="center" | 2.3
| align="center" | צומת נוגה
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | נוגה
| align="center" | כביש גישה לנוגה
|-
| align="center" | 3.1
| align="center" | צומת נהורה
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | נהורה
| align="center" | כביש גישה לנהורה
|-
| align="center" | 3.7
| align="center" | צומת ניר ח"ן
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | ניר ח"ן
| align="center" | 
|-
| align="center" | 5.6
| align="center" | צומת זוהר
| align="center" align="center" | זוהר
| align="center" | כביש גישה לזוהר
|-
| align="center" | 8.8
| align="center" | צומת שדה דוד
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | שדה דוד
| align="center" | כביש גישה לשדה דוד
|-
| align="center" | 10.7
| align="center" | צומת תלמים
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | תלמים
| align="center" | כביש גישה לתלמים
|-
| align="center" | 11.6
| align="center" | צומת חלץ
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | חלץ
| align="center" | כביש גישה לחלץ
|-
| align="center" | 12.8
| align="center" | צומת חלץ
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | חלץ
| align="center" | 
|}

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:קצרמר תחבורה
סכין לחם

ממוזער
סכין לחם הוא סכין המיועד לחיתוך לחם, אחד משלל סכינים המשמשים במטבח. הלהב של סכין הלחם מאפשר לחתוך לחם רך מבלי לפורר אותו.

אורך הלהב הממוצע של סכין לחם נע בין 25–30 ס"מ. אך סכינים שמיוצרים בסטים של סכיני מטבח יכולים להיות אף קצרים יותר ואורך להבם נע בין 15–20 ס"מ.

חלק מסכיני לחם מיוצרים משוננים בדומה לסכין עגבניות.
== היסטוריה ==
סכין הלחם הראשון הוצג בתערוכה העולמית של שיקגו (1893) על ידי חברת "פרידריך דיק" שמקורה מגרמניה. עיצוב הסכין נרשם כפטנט בארצות הברית על ידי ג'וזף א' ברנס. לסכין היו חריצים ומשושים, היוצרים קצוות חיתוך קטנות ובודדות הניצבות על הלהב, ולכן הסכין הצליח לחתוך את הלחם ללא כל ריסוק.

== קישורים חיצוניים ==
ממוזער

== הערות שוליים ==

לחם
מפלגת שיתוף הפעולה

מפלגת שיתוף הפעולה (דנית: Samarbejdspartiet, גרינלנדית: Suleqatigiissitsisut) היא מפלגה ליברלית חברתית גרינלנדית שנוסדה במרץ 2018 על ידי חבר הפרלמנט של גרינלנד מיכאל רוסינג וטילי מרטינוסן.

המפלגה תומכת בליברליזציה כלכלית ובהפרטה של החברות הציבוריות הגדולות השולטות בכלכלת גרינלנד.

מפלגת שיתוף הפעולה תומכת בשיתוף פעולה מוגבר בתוך ממלכת דנמרק, הגברת ההגירה לגרינלנד, ושילוב טוב יותר והכללה של מהגרים ומיעוטים. עדיפות מרכזית נוספת למפלגה היא תמיכה רבה יותר באנשים פגיעים מבחינה חברתית, במיוחד ילדים ובני נוער שעוברים התעללות מינית.

שני מייסדי המפלגה הם חברים לשעבר במפלגת הדמוקרטים.

המפלגה השתתפה בבחירות לפרלמנט של גרינלנד, שנערכו ב-24 באפריל 2018 וקיבלה מושב אחד בפרלמנט. בשנת 2021, המפלגה לא נכנסה לפרלמנט.

==תוצאות הבחירות==
{| class=wikitable
|-
! שנת בחירות
! # מספר בוחרים כולל
! % מסך הבוחרים
! # מושבים
! +/–
|-
! 2018
| 1,193
| 4.1 (#6)
| 
|
|-
! 2021
| 375
| 1.42% (#7)
| 
| 1
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יוניוניזם גרינלנדי
קטגוריה:גרינלנד: מפלגות
קטגוריה:גרינלנד: מפלגות ליברליות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2018
יחסי סוריה – קוריאה הצפונית

סוריה וקוריאה הצפונית נמצאות ביחסים הדוקים עוד מאז סוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר קוריאה הצפונית סיפקה סיוע צבאי לסוריה במלחמותיה עם ישראל. לכל אחת מהמדינות שגרירויות בבירות אחת של השנייה.

קוריאה הצפונית בנתה כור גרעיני בסוריה על בסיס התוכנית של הכור הגרעיני שלה ביונגביון, ופקידים רשמיים בקוריאה הצפונית ביקרו באופן קבוע באתר. הכור הסורי נהרס על ידי ישראל במהלך תקיפה אווירית בשנת 2007. ארצות הברית חיקקה את "החוק למניעת נשק גרעיני לצפון קוריאה וסוריה" בשנת 2000. בשנת 2016 היו דיווחים כי כוחות קוריאה הצפונית נלחמים כדי להגן על המשטר הסורי במלחמת האזרחים בסוריה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קצרמר סוריה
קטגוריה:קצרמר קוריאה הצפונית
יחסי איחוד האמירויות הערביות – רוסיה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–רוסיה (בערבית: العلاقات الإماراتية الروسية, ברוסית: Российско-эмиратские отношения) הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הפדרציה הרוסית. ברית המועצות והאיחוד האמירויות הערביות קיימו יחסים דיפלומטיים לראשונה ב-8 בדצמבר 1971. בשנת 1986 נפתחו השגרירויות בשתי המדינות.

== היסטוריה ==
ברית המועצות והאיחוד האמירויות הערביות קיימו יחסים דיפלומטיים לראשונה ב-8 בדצמבר 1971. בשנת 1986 נפתחו השגרירויות בשתי המדינות. בדצמבר 1991, הכירה איחוד האמירויות הערביות בפדרציה הרוסית כמדינה היורשת של ברית המועצות. מאז 2002, הקונסוליה הכללית של הפדרציה הרוסית פועלת בדובאי.

יחסי שתי המדינות מתאפיינים ברמה גבוהה של דיאלוג פוליטי, סחר וחילופי דברים. בחודש מרץ 2009, שר החוץ של רוסיה ביקר רשמית את סגן הנשיא וראש הממשלה של איחוד האמירויות הערביות ושליט דובאי מוחמד אל מקטום.

יורש העצר של אבו דאבי, מוחמד אל נהיאן, ביקר ברוסיה בספטמבר 2006, יוני 2009, אוקטובר 2012, ספטמבר 2013, אוקטובר ואוגוסט ב-2014, אוקטובר 2015, מרץ 2016. ואפריל 2017. בפגישות אלו הצהיר מוחמד ששתי המדינות עשויות לפתח יחסים שכוללים שותפות אסרטגית.

שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב, ביקר באמירויות הערביות בפברואר 2017, נובמבר 2011, פברואר 2016, ובפברואר 2017.

ב-25 עד 26 במאי 2016, שר המדינה לענייני חוץ של איחוד האמירויות הערביות, היה במוסקבה על מנת להשתתף בפגישת השרים הרביעית של רוסיה שבה התקיים מפגש שיתוף הפעולה של מדינות ערב במפרץ.

== יחסים כלכליים ==
מחזור הסחר של רוסיה עם איחוד האמירויות הערביות הסתכם בשנת 2016 בסך 1.2438 מיליארד דולר אמריקאי שרובו כלל את היצוא הרוסי שהסתכם בסך 971.1 מיליון דולר. במחצית הראשונה של שנת 2017, היקף הסחר הסתכם ב-738 מיליון דולר, גידול של 3.8% מ-2016.

בשנת 2019, רכשה איחוד האמירויות נשק נ"ט מרוסיה בשווי של 710 מיליון דולר.<ref></ref>

רוסיה מייצאת בעיקר מתכות יקרות, אבנים, שמן, חיטה, מחסניות לנשק ספורט וציד, סגסוגת פלדה, טלוויזיות צבעוניות, אלומיניום, נייר קראפט וקרטון בגלילים. איחוד האמיריות הערביות מייצאת בעיקר תה, מוצרי פלסטיק, שקדים, מכשירי סינון לטיהור נוזלים, ציוד חימום, מנועי תחנות כוח, חלקי חילוף למכונות, מוצרי מתכת ברזל, ציוד תרסיס וריסוס לחקלאות, כלי זכוכית, מכונות ומכשירים מכניים ועוד.

== ייצוג ==
* רוסיה מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות על ידי שגרירות באבו דאבי, וקונסליה כללית בדובאי.
* איחוד האמירויות הערביות מיוצגת ברוסיה במוסקבה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
ממותת הערבות

ממותת הערבות (שם מדעי: Mammuthus trogontherii) היא מין של יונק נכחד מהסוג ממותה שחי בתקופת הפליסטוקן, לפני כ-600,000 עד 350,000 שנה.

ממותה זו הייתה השנייה בגודלה מבין כל בני סדרת בעלי החדק שבה מצויים הפילים המודרניים והייתה היונק השלישי במשקלו בעולם, לאחר הפיל האסייתי ישר החט והפרצרתריום.

גובהה של הממותה הגיע ל- ומשקלה עלה על 14 טון. היא הייתה בעלת פרווה צמרית ובעלת ניבים ענקיים שהתעקלו כלפי מעלה. לממותה היו אוזניים קטנות בדומה לפיל האסייתי.

מאובני הממותה נמצאו בערבות סיביר, באזור הסטפה ומכאן שמה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פיליים נכחדים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפליסטוקן באירואסיה
קטגוריה:יונקים שחיו בפליסטוקן באסיה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1885
יחסי בחריין–רוסיה

יחסי בחריין–רוסיה (בערבית: العلاقات البحرينية الروسية, ברוסית: Бахрейнско-российские отношения) הם היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת בחריין ובין הפדרציה הרוסית. היחסים בין שתי המדינות החלו ב-29 בספטמבר 1990, כאשר בחריין הכירה את הפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות.

== היסטוריה ==
במהלך השנים התקיים דיאלוג פוליטי וחילופי משלחות בין שתי המדינות. מלך בחריין, חמד בן עיסא אל ח'ליפה ביקר פעמים רבות ברוסיה, במהלך השנים 2008, 2014 ו-2016.

שר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב, ביקר בבחריין בשנת 2008 במסגרת סיור במדינות המפרץ הפרסי. באוקטובר 2014, המלך חמד נפגש עם הנשיא ולדימיר פוטין ברוסיה.

בינואר 2016, יו"ר הדירקטוריון של גזפרום, ויקטור זובקוב, ביקר בחריין, שם נפגש עם מלך בחריין, ראש הממשלה, שר האנרגיה ושר החוץ. במהלך השיחה, ראש הממשלה ציין כי הוא מעוניין להגביר את שיתוף הפעולה במשק הגז.

== יחסים כלכליים ==
בסוף שנת 2016, הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-53.9 מיליון דולר לעומת שנת 2015 אז הסתכם היקף הסחר ההדדי בסך 12.2 מיליון דולר בלבד.

רוסיה מספקת לבחריין מוצרי מטלורגיה, ובחריין מספקת מוצרי נפט ומוצרי אלומיניום.

ב-2016, הוקמה הוועדה הבין ממשלתית הרוסית-בחריינית לדון בשיתוף הפעולה הכלכלי, מדעי וטכני. בפברואר 2017, התקיימה הפגישה הראשונה של ועדה זו, המלך הפגישה הועלה הנושא של שיתוף הפעולה הכלכלי בין המדינות ושיתוף בתחומי החקלאות, גאולוגיה ובנקאות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
טניה פטקין

טניה פטקין החרמוני (27 בנובמבר 1910 - 29 בנובמבר 1981, ג' בכסלו ה'תשמ"ב), הייתה אתלטית ארצישראלית. זוכת שתי מדליות, כסף וארד במכביה הראשונה (1932) בקרב 3 ובקפיצה לרוחק, בהתאמה. שיאנית ארץ ישראל בקפיצה לרוחק בשנת 1931.

== ביוגרפיה ==
פטקין נולדה וגדלה בטטרסק, רוסיה, בתם של ישראל דב ונחמה פטקין ואחותם של בן-ציון פטקין, גלה (פטקין) רוזנפלד, מוניה (משה) פטקין ואליעזר פטקין. לאחר כמה שנים עברה עם משפחה למוסקבה. בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל עם אחותה הבכורה, גלה, שהייתה בת 17. הן התגוררו בנס ציונה ושם היא התאמנה באתלטיקה.

בשנת 1931 קבעה פטקין בקפיצה לרוחק שיא ארץ ישראל חדש של 4.67 מטר.

במכביה הראשונה שנערכה בסוף מרץ 1932 זכתה פטקין, בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בקרב 3 (ריצת 100 מטר, קפיצה לגובה והדיפת כדור ברזל) אחרי סיביל קוף מארצות הברית ומדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.0 מטר, אחרי סיביל קוף (4.35 מטר) ומרילה פרייוולד מפולין (4.32 מטר) ולפני אנדה מצנדורף מפולין (3.88 מטר), עדה יהודאית מארץ ישראל וגוטה ברלינר מפולין.

חודשיים לאחר מכן, בתחרויות אתלטיקה שנערכו בחיפה בחג השבועות זכתה פטקין במקום הראשון בשלוש תחרויות: בריצת ל-100 מטר, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4:05 מטר ובזריקת דיסקוס (19.00 מטר).

פטקין נישאה לחיים (יורקובסקי) החרמוני. לזוג נולדו שלושה ילדים, אורה (החרמוני) קופליס, רותי (החרמוני) פלמינגר ועמירם החרמוני.

נפטרה ב-29 בנובמבר 1981.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.geni.com/people/Taniya-Hachermoni/4113664 Taniya Hachermoni], באתר Geni, 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אצניות ישראליות
קטגוריה:אצנים ישראלים
קטגוריה:שיאניות ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:זורקות דיסקוס ישראליות
קטגוריה:זורקי דיסקוס ישראלים
קטגוריה:הודפות כדור ברזל ישראליות
קטגוריה:הודפי כדור ברזל ישראלים
קטגוריה:נס ציונה: אישים
קטגוריה:אתלטיות ארץ-ישראליות
קטגוריה:אתלטים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות רוסיה
קטגוריה:ישראלים ילידי רוסיה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
סמיון פורמן

סמיון פורמן (ברוסית: Семён Фурман; 1 בדצמבר 1920 פינסק - 16 במרץ 1978 לנינגרד) היה שחמטאי יהודי סובייטי. ידוע בעיקר כמאמן שחמט.

== חייו ==
סמיון פורמן נולד בפינסק למשפחה יהודית. הוא התחיל להופיע בתחרויות עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לשורות הצבא האדום וקיבל עיטור על השתתפותו בלחימה. פורמן החל לשחק שחמט עוד בשנות ה-30, אחרי סיום המלחמה עבר בהדרגה להיות שחמטאי מקצועי במסגרת מועדון השחמט של הצבא. 
 
באליפות ברית המועצות של שנת 1948 הוא סיים במקום השלישי (לאחר דוד ברונשטיין ואלכסנדר קוטוב). בהמשך הוא המשיך להשתתף בתחרויות בתוך ברית המועצות.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוא היה ידוע כמומחה בתאוריית השחמט. הוא היה מאמן של דוד ברונשטיין ומיכאל בוטביניק.

בשנת 1963 הוא הכיר את אנטולי קרפוב והחל לאמן אותו. בשנת 1966 קיבל דרגת רב אמן.

פורמן הכיר את אנטולי קרפוב כאשר הוא היה בן 12. בהמשך, כאשר קרפוב עבר להתגורר בלנינגרד, פורמן החל לאמן אותו. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה מאמנו הצמוד של קרפוב. הוא השתתף במספר תחרויות בין לאומיות לצד תלמידו. בסיום התחרויות קרפוב זכה במקום הראשון ופורמן במקום השלישי.

הוא חלה בסרטן הקיבה ונפטר בשנת 1978 לאחר ניתוח חוזר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רבי-אמנים יהודים
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:מאמני שחמט יהודים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1920
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1978
יוסף בוכריץ

הרב יוסף בוכריץ (1885–1949) היה דיין ומורה צדק ברובע חארה צגירה שבג'רבה שבתוניסיה, ואב בית דין ורב העיר זרזיס שבדרום תוניסיה.

==ביוגרפיה==
נולד בחארה צגירה, הרובע הקטן של ג'רבה בשנת 1885 (ה'תרמ"ה) לרב אברהם בוכריץ, אביו היה מנכבדי הקהילה, וחבר בחברה קדישא המקומית, שעסק לפרנסתו במכירת סדקית.

בצעירותו למד אצל הרב דוד הכהן גדישא, לצד הרב חיים חורי.

לאחר שאביו ביקש כי יסייע לו בפרנסת המשפחה, נאלץ להיעדר מלימודיו ברוב ימי השבוע מלבד ימי חמישי ושישי, ולצאת לעבוד כדי לסייע בפרנסת משפחתו. הרב מעתוק עתוגי הכהן, שחפץ כי יחזור ללמוד תורה, עשה עם אביו הסכם, לפיו בנו יחזור ללמוד תורה, ופרנסת המשפחה תסופק על ידי עשרה מפרנסי העיר, מדי שבוע. לבסוף התברר כי הרב עתוגי היה זה שסייע בפרנסת המשפחה, ולא פרנסי העיר.

בהמשך למד אצל הרב משה זקן מאזוז, רבה של ג'רבה, ולימים שימש כעוזרו. בסיום לימודיו אצל הרב מאזוז, נסע לתוניס הבירה, כדי ללמוד אצל הרב שלמה דאנה.

בשנת 1915 (ה'תרע"ה) החל לשמש כדיין וכמורה צדק ברובע היהודי חארה צגירה שבג'רבה. בשנת 1921 (ה'תרפ"א) עבר לכהן כאב בית דין, כמורה צדק וכרב העיר זרזיס שבדרום תוניסיה, לאחר שקודמו בתפקיד, הרב שלום הכהן, עלה לארץ ישראל. בתפקידו כרב שימש במשך כ-30 שנים, עד לפטירתו.

הלך לעולמו ב-6 במרץ 1949 (ה' באדר ה'תש"ט). ב-25 באוגוסט 1979 (ראש חודש אלול ה'תשל"ט) הועלו עצמותיו לקבורה בישראל, בהר הזיתים.

נכדו, הרב חיים בוכריץ הוא יו"ר מוסדות "יוסף לקח" באשדוד, הקרויים על שמו. על שמו גם רחוב בראשון לציון. בית כנסת "זיכרון יוסף" באשדוד, ובית כנסת ורחוב על שמו בעיר יבנה.

תלמידיו: הרב משה דריהם, הרב בנימין מקיקץ דידי, מחבר הספר "תולדות יצחק", הרב סאסי הכהן מחבר הספרים "פרוכת המסך" ו"מדרשו של שם ועבר" והרב כמוס סופר, רב המושב עלמה.

== צאצאיו ==
ניסים כלפון מנהל בית הספר פלא יועץ באשקלון וחבר בעיריית אשקלון ואשתו רבקה היא נינתו.

ושמר קשר משפחתי עם רבי כלפון משה הכהן הכהן רבה של תוניס בתקופת מלחמת העולם השנייה.

==חיבוריו==
* יוסף לקח - דרושים וחידושים על התורה, חלק א' - ג'רבה תשי"א, חלק ב' ג'רבה תשט"ז
* זיכרון יוסף - חידושים ושו"ת על ארבעת חלקי השולחן ערוך
* זכות יוסף - דרושים לשבתות, נתיבות תשל"ז
* ברכת יוסף - דרושים, חלק א' ברכיה, תשס"ח

==קישורים חיצוניים==
* עובדיה חן, [https://web.archive.org/web/20180330211935/http://www.shtaygen.com/?CategoryID=851&ArticleID=4969&Page=3 רבי יוסף בוכריץ], באתר שטייגן
* יוסי פרי, [http://tunisia.co.il/חכמיםרבנים/רבי-יוסף-בוכריץבוכריס-זצל/ יום פטירתו של רבי יוסף בוכריץ/בוכריס זצ"ל], באתר תוניסיה מורשת
* [http://www.hyomi.org.il/page.asp?id=61 חכם יוסף בוכריץ], באתר החכם היומי
* 
* [https://mountofolives.co.il/he/deceased_card/%D7%99%D7%95%D7%A1%D7%A3-%D7%91%D7%95%D7%9B%D7%A8%D7%99%D7%A5/ כרטיס הקבר של יוסף בוכריץ], אתר הר הזיתים.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:רבנים ג'רבאים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ילידי 1885
קטגוריה:נפטרים ב-1949
ארטור דונקלבלום

ארטור דונקנבלום (בפלמית: Arthur Dunkelblum) (23 באפריל 1906 קרקוב – 27 בינואר 1979) היה שחמטאי יהודי-בלגי בדרגת אמן בינלאומי.

ארטור דונקנבלום נולד בקרקוב, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה המשפחה עברה לבלגיה. דונקנבלום סיים במקום שלישי באליפות בלגיה בשנים 1922, 1925, 1934 ו-1937. בשנת 1935 ו-1949 הוא זכה באליפות.

הצלחתו הגדולה בתחרויות בינלאומיות הייתה בשנת 1950 כאשר הוא זכה במקום השני בתחרות בספרד.

בשנת 1957 קיבל דרגת אמן בינלאומי.

== ארטור דונקלבלום במשחקי אולימפיאדת השחמט ==
בין השנים 1928 ל-1968 השתתף ארטור דונקלבלום ב-11 אולימפיאדות שחמט:

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="65%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || קבוצה|| מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1928|| ||בלגיה|| ||7.5 מ-16||3+ 9= 4-||46.9|| 12 קבוצתי
|-
| 1933||2 ||בלגיה|| ||5.5 מ-14||1+ 9= 4-||39.3|| 13 קבוצתי, 11 אישי
|-
| 1937||2 ||בלגיה|| ||8.5 מ-18||4+ 9= 5-||47.2|| 17 קבוצתי, 12 אישי
|-
| 1950||2 ||בלגיה|| ||8 מ-14||4+ 8= 2-||57.1|| 6 קבוצתי, 6 אישי
|-
| 1954||2 ||בלגיה|| ||9 מ-18||3+ 12= 3-||50.0|| 19 קבוצתי, 14 אישי
|-
| 1956||2 ||בלגיה|| ||7.5 מ-16||1+ 13= 2-||46.9|| 16 קבוצתי, 16 אישי
|-
| 1958||1 ||בלגיה|| ||7.5 מ-16||4+ 7= 5-||46.9|| 24 קבוצתי, 23 אישי
|-
| 1960||3 ||בלגיה|| ||8 מ-15||3+ 10= 2-||53.3|| 33 קבוצתי, 18 אישי
|-
| 1962||2 ||בלגיה|| ||7 מ-16||1+ 12= 3-||43.8|| 19 קבוצתי, 24 אישי
|-
| 1966||4 ||בלגיה|| ||4.5 מ-11||2+ 5= 4-||40.9|| 25 קבוצתי
|-
| 1968||2 עת ||בלגיה|| ||4 מ-9||2+ 4= 3-||44.4|| 26 קבוצתי
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בלגים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:אלופי בלגיה בשחמט
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1906
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-1979
יחסי לוב–רוסיה

יחסי לוב–רוסיה הם היחסים הבילטרליים שבין לוב לרוסיה.

== היסטוריה ==
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-4 בספטמבר 1955, והיחסים החלו להתפתח לאחר עלייתו של מועמר קדאפי לשלטון בשנת 1969. קדאפי אף ביקר במוסקבה בביקורים רשמיים ב-1976, 1981 ו-1985. בסוף דצמבר 1991 הכריזה לוב על הכרתה הרשמית ברוסיה כיורשת של ברית המועצות. שר החוץ של רוסיה ביקר בטריפולי במאי 2001. ב-16 עד 17 באפריל 2008, נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, ביקר בלוב, ובמהלך ביקורו, ציינו שתי המדינות שהם מעוניינות ביצירת שיתופי פעולה כלכליים.

ב-30 ביולי עד 1 באוגוסט 2008, ביקר ראש ממשלת לוב במוסקבה, וב-31 באוקטובר באותה השנה, ביקר מועמר קדאפי במוסקבה. במהלך הביקור חתמו שתי הממשלות על הסכם שיתוף פעולה בין-ממשלתי בתחום האנרגיה הגרעינית למטרות שלום. בדצמבר 2007, הגיע סרגיי לברוב, שר החוץ הרוסי, לביקור עבודה בטריפולי, ובמהלכו הוא העביר מסרים מוולדימיר פוטין למנהיג לוב.

== יחסים כלכליים ==
היקף הסחר ושיתוף הפעולה הכלכלי בין שתי המדינות הסתכם בשנות השמונים ב-1 מיליארד דולר. עם רוב הכסף נבנו מבנים ומתקנים, כגון : מרכז "Tajura" ששימש למרכז למחקר גרעיני, שני קווי תמסורת באורך 467 ק"מ, צינור גז באורך 570 ק"מ ו-130 בארות נפט. בשנת 2008, היקף ייצוא הרוסי הסתכם ב-151.2 מיליון דולר, רוב הייצוא עסק בתבואה, מכונות וכלי רכב.

ב-17 באפריל 2008, חתמה חברת תעופה רוסית על חוזה בהיקף של 2.2 מיליארד אירו על מנת לבנות קו רכבת בלוב. במהלך השנים נחתמו שלושה חוזים על מנת להקים תשתיות בערים זאוג'ה, ינסור, וביר גאנם בסכום של כ-1.2 מיליארד דולר.

== ייצוג ==
* רוסיה מיוצגת בלוב בטריפולי.
* לוב מיוצגת ברוסיה במוסקבה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
דייוויד פרדו

דייוויד אלפרד פרדו הבן (באנגלית: .David Alfred Perdue Jr; נולד ב-10 בדצמבר 1949) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי. בשנים 2021-2015 כיהן כנציגה של מדינת ג'ורג'יה בסנאט של ארצות הברית, עת נבחר בבחירות 2014 להחליף את הסנאטור סאקסבי צ'אמבליס שפרש לגמלאות. פרדו התמודד בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לתפקיד מועמד המפלגה לסנאט של ארצות הברית מטעם ג'ורג'יה וניצח בבחירות הכלליות את מועמדת המפלגה הדמוקרטית מישל נון ב-4 בנובמבר 2014, ונכנס לתפקידו ב-3 בינואר 2015. הוא בן דודו של סאני פרדו, מזכיר החקלאות של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ.

== ביוגרפיה ==
פרדו נולד במייקון שבג'ורג'יה לדייוויד אלפרד פרדו האב ולג'רבייז ויין, זוג מורים וגדל בוורנר רובינס. פרדו בוגר בהנדסת תעשייה וניהול (1972) מוסמך בחקר ביצועים (1975) מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. במכון הטכנולוגי היה פרדו חבר באחוות דלתא סיגמא פי.

פרדו החל את הקריירה שלו בחברת קורט סלמון אסושייטס, חברת ייעוץ בינלאומית, שם עבד במשך שתים עשרה שנים כיועץ ניהולי. התפקיד הראשון שלו היה סגן נשיא בכיר של פעילות תאגיד המזון הענק שרה לי (Sara Lee) באסיה, תפקיד אליו נכנס ב-1992. ב-1998, פרדו הצטרף לריבוק כסגן נשיא בכיר, ובסופו של דבר התקדם לתפקיד נשיא ומנכ"ל החברה. ב-2002, פרדו עזב את ריבוק לטובת חברת פילוטקס, חברת טקסטיל בקרוליינה הצפונית. החברה פשטה רגל לאחרונה עם חוב כבד וחובות פנסיה בסכומי עתק. פרדו לא הצליח להשיג מימון נוסף ממשקיעים בחברה, ומאוחר יותר לא מצא קונה לחברה. הוא עזב את החברה ב-2003 לאחר תשעה חודשים בעבודה וקיבל 1.7 מיליון דולר אמריקני כפיצוי. החברה נסגרה חודשים אחדים מאוחר יותר, כש-7,650 עובדים יצאו ממעגל העבודה ונותרו מובטלים.

לאחר שעזב את פילוטקס, הפך פרדו למנכ"ל דולר ג'נרל. לאחר סגירה ראשונית של מאות חנויות של החברה, הכפילה החברה את מחיר המניות שלה ופתחה כ-2,600 חנויות חדשות לפני שנמכרה ב-2007 למשקיעים פרטיים. ב-2014 הכריז על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית מטעם ג'ורג'יה. הוא התמודד בבחירות מול מועמדת המפלגה הדמוקרטית מישל נאן, בת למשפחת פוליטיקאים מקומית שניסתה למשוך את קולות האפרו-אמריקאים והקהילה ההיספנית במטרה להיבחר לסנאט מטעם המדינה השמרנית. ממוצע הסקרים בבחירות הצביע על פער של פחות מאחוז בין שני המועמדים. בבחירות הכלליות ניצח ברוב של 53%.. 

כאשר התמודד לתקופת כהונה שנייה בבחירות לסנאט של ארצות הברית בנובמבר 2020, לא הצליח לחצות את רף חמישים האחוזים שהיה מונע ממנו להתמודד בסיבוב שני מכריע. בסיבוב זה, יריבו הדמוקרטי ג'ון אוסוף גבר עליו בפער בן 1.2% (55,232 קולות). ב-3 בינואר 2021 תמה תקופת כהונתו בסנאט באורח רשמי.

בראשית דצמבר 2021 הכריז פרדו על מועמדתו לתפקיד מושל ג'ורג'יה, תוך קריאת תיגר על המושל המכהן בריאן קמפ בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית. דווח כי הנשיא לשעבר דונלד טראמפ דרבן את פרדו להתמודד על רקע יחסיו העכורים עם קמפ.
בחודש מאי 2022, קמפ הביס את פרדו בהפרש גדול מאוד, 52%, על אף שתחילה נחשב כי הבחירות ביניהם יהיו הרבה יותר צמודות מזה.
פרדו בירך את קמפ מעט מאוחר יותר, והביע תמיכה בו בבחירות הכלליות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מג'ורג'יה
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
אנטה רביץ'

אָנְטֶה רֵבִּיץ (בקרואטית: Ante Rebić; נולד ב-21 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בבשיקטש בעמדת הקיצוני. בעיקר שחקן כנף, אך יכול לשחק בכל עמדות ההתקפה. רביץ' ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בקרואטיה ב-2013. באותה שנה, הוא נבחר לתואר "תקוות השנה בכדורגל הקרואטי". הוא ייצג אותה בגביע העולם ב-2014 והגיע לגמר ב-2018, כמו כן ייצג את קרואטיה ביורו 2020.

==קריירת מועדונים==
רביץ' התחיל לשחק כדורגל בויניאני, ממנה עבר לאימוצקי. בשנת השתתף בטורניר קיץ עם קבוצת הנוער של היידוק ספליט ולאחר מכן עבר ליריבה העירונית ספליט. ב-21 במאי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד דינמו זאגרב במחזור האחרון של עונת ובאותו משחק גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. באוגוסט חתם על חוזה לשלוש עונות.

ב-28 באוגוסט 2013 רביץ' חתם לחמש שנים בפיורנטינה מהסרייה א'. בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פארמה. במשחק זה נפצע, ונעדר שלושה שבועות מהמגרשים. בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו בפיורנטינה במשחק נגד קייבו ורונה. ב-18 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 2-2 נגד טורינו.

ב-3 באוגוסט 2014 הושאל לר.ב. לייפציג מהבונדסליגה השנייה עד לסיום העונה.

לאחר עונה לא מוצלחת בלייפציג, רביץ' חזר לפיורנטינה. ב-22 באוקטובר 2015 הורחק במשחק הליגה האירופית בו הפסידה קבוצתו 1–2 ללך פוזנן.

ב-14 בינואר 2016 הושאל להלאס ורונה עד לסיום העונה. עד לסיום העונה, רביץ' רשם 9 הופעות בליגה ללא שער ובסיום העונה ירדה הקבוצה לסרייה ב'.

בקיץ הושאל לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. ב-17 בספטמבר רביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד באייר לברקוזן. ב-5 בפברואר 2017, רביץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–2 נגד דרמשטאדט 98. רביץ' גם הבקיע בגמר הגביע הגרמני בו הפסידה פרנקפורט לבורוסיה דורטמונד. בקיץ חזר לפיורנטינה, וב-31 באוגוסט 2017 הושאל שוב לפרנקפורט עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה לשנתיים. בעונת 2017/18 רשם רביץ' עונה טובה מאוד עם פרנקפורט, עמה הגיע לגמר הגרמני, בו הבקיע צמד בניצחון 1–3 על באיירן מינכן, שהקנה לקבוצתו גביע ראשון מזה 30 שנה. רביץ' גם נבחר כאיש המשחק של אותו גמר.
ב-2 בספטמבר 2019 חזר רביץ' לאיטליה כאשר חתם על חוזה ל-2 עונות במילאן מהסרייה א' בעסקת השאלה כאשר אנדרה סילבה עשה את הדרך ההפוכה. ב-12 בספטמבר 2020 חתם באופן קבוע במילאן לחמש שנים.

ב-31 ביולי 2023 חתם לשנתיים בבשיקטש.

==קריירה בינלאומית==
ב-31 ביולי 2013 רביץ' זומן לראשונה לסגל נבחרת קרואטיה לקראת משחק הידידות נגד . ב-14 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-63 וכעבור ארבע דקות הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. רביץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 בו שיחק שלושה משחקים והורחק במשחק נגד .
רביץ' זומן לסגל של קרואטיה למונדיאל 2018 שם הבקיע את שערו הראשון והיחיד במונדיאל נגד ארגנטינה מטעות של השוער וילי קבאז'רו.

==תארים==
;איינטרכט פרנקפורט:
*הגביע הגרמני: 2017/18

;מילאן
*אליפות איטליה: 2021/22

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:קשרי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני ספליט
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני ר.ב. לייפציג
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קרואטיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:ספורטאים קרואטים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בטורקיה
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1993
הונגצ'י L5

הונגצ'י L5 (באנגלית: Hongqi L5) היא מכונית סלון, בעלת הנעה כפולה 4x4, בתצורת רטרו, מתוצרת יצרנית הרכב הונגצ'י אשר מיוצרת בין השנים 2014 ועד היום.

הונגצ'י L5 היא מכוניתו הרשמית של שי ג'ינפינג, המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין ונשיא הרפובליקה העממית של סין.

בזמן ביקורו של נשיא צרפת פרנסואה הולנד בסין, הועמדה לרשותו מכונית שרד מסוג "Hongqi L5".

== תצורות "הונגצ'י L5" ==
* 4 דלתות – סלון
* 4 דלתות – קבריולה

== הונגצ'י L5 ==
* הנעה כפולה 4x4
* 4 דלתות
* מכל דלק – 110 ליטר
* תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.2 שניות
* מחיר דגם "Hongqi L5" הוא 800,000 דולר (בסין מחיר הדגם 5,000,000 CN¥ רנמינבי)
* דגם ה-"Hongqi L5" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בשאנגחאי בשנת 2013

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Hongqi L5.jpg | דגם "הונגצ'י L5"
קובץ:Red Flag L5 Limousine (18423546376).jpg | דגם "הונגצ'י L5"
קובץ:Hongqi L5 002 China 2017-03-31.jpg | דגם "הונגצ'י L5"
קובץ:Hongqi L5 001 China 2017-03-31.jpg | דגם "הונגצ'י L5"
</gallery>

<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:Парад по случаю Дня независимости Белоруссии при участии авиации ЗВО (3).jpg | דגם "הונגצ'י L5"
</gallery>

==ראו גם==
* הונגצ'י CA770
* הונגצ'י CA72
* הונגצ'י H5
* הונגצ'י E-HS3

==לקריאה נוספת==
* [http://chinaautoweb.com/car-models/hongqi-l5/ דגם "הונגצ'י L5" – תמונות] (chinaautoweb.com/car-models/hongqi-l5)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2013
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות שרד
קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
קטגוריה:מכוניות רטרו
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
L5
לאוניד שמקוביץ'

לאוניד שמקוביץ (ברוסית: Леонид Шамкович; 1 ביוני 1923 – 22 באפריל 2005) היה שחמטאי סובייטי ואמריקאי ממוצא יהודי.

== ביוגרפיה ==
לאוניד שמקוביץ' נולד ברוסטוב על הדון ברוסיה למשפחה יהודית. הוא התחיל להופיע בתחרויות לאחר מלחמת העולם השנייה. ביוני 1951 הוא היה בין 20 העולים לחצי גמר אליפות ברית המועצות ה-19. בינואר 1954 הוא השתתף באליפות ברית המועצות ה-21 בקייב, כנציג מועדון בירוסלבל. בסוף 1955 השתתף בנבחרת רוסיה שזכתה בתחרות ברית המועצות לקבוצות. הוא גם השתתף בחצי גמר אליפות ברית המועצות ה-23 בריגה, אך לא עלה לגמר שנפתח בינואר 1956.

בשנת 1962 הוענק לו תואר אמן בינלאומי ובשנת 1965 רב אמן. באותה שנה הוא חלק את המקום ה-5–6 באליפות ברית המועצות בשחמט. בשנת 1969 הוא ניצח בתחרות בינלאומית בקונסטנצה.

באוקטובר 1974 עלה שמקוביץ לישראל והיה לשחמטאי עם מד הכושר הגבוה ביותר בישראל. בינואר הוא הופיע בהופעת בכורה בליגה הישראלית. בפברואר - מרץ 1975 הוא זכה יחד עם שלמה גיטרמן באליפות ישראל הפתוחה בבאר שבע. באוגוסט 1975 זכה שמקוביץ באליפות פתוחה בקנדה. מקנדה עבר שמקוביץ' לארצות הברית, ובתחילת 1976 שיחק בליגה של ארצות הברית מטעם מועדון ניו יורק. בספטמבר 1976 זכה במשותף עם אנטולי ליין בתחרות ארצות הברית הפתוחה בפיירפאקס, וירג'יניה.

בשנת 1978 ניצח בתחרות במקסיקו סיטי. בשנת 1979 הוא שיחק בתחרות בינאזורית (שלב בתהליך העפלה לקרב נגד אלוף העולם) וחלק את המקום ה-10–11. שמקוביץ' המשיך להשתתף בתחרויות עד לסוף שנות ה-90 של המאה ה-20.

הוא חיבר ספרים בתחום תאוריית השחמט .

שמקוביץ הלך לעולמו ב-22 באפריל 2005 בברוקלין.

== לאוניד שמקוביץ' באולימפיאדת השחמט ==
בשנת 1980 השתתף לאוניד שמקוביץ' באולימפיאדת שחמט:
{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="65%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || קבוצה|| מד יכולת|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1980||2 עת ||ארצות הברית|| 2515||4 מ-7||2+ 4= 1-||57.1|| 4 קבוצתי, 11 אישי
|}

==קישורים חיצוניים==

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבי-אמנים אמריקאים
קטגוריה:רבי-אמנים רוסים
קטגוריה:רבי-אמנים יהודים
קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005