OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ענת כנפו

ענת כנפו (נולדה ב-3 בספטמבר 1963) היא אשת חינוך, פעילה ציבורית וחברת הכנסת לשעבר בסיעת יש עתיד – תל"ם, בשלהי ימי הכנסת העשרים ושלוש.
== ביוגרפיה ==
את שירותה הצבאי ביצעה ענת במסגרת חניכתם של "נערי מקא"ם". לאחר מכן המשיכה את הפעילות החינוכית בתיכון למחוננים בירושלים.

כאם ל-4 ילדים במערכת החינוך, נבחרה ענת לדוברת ארגון ההורים הארצי, בו כיהנה כשנתיים.

בהמשך, לקחה חלק במיזם "הכל חינוך" של שי פירון ודב לאוטמן.

התמודדה לראשות מועצת הר אדר ב-2008 וב-2013. הייתה חברת מועצת הר אדר בין השנים 2008–2018. כיהנה כסגנית ראש המועצה בהתנדבות. במקביל, הייתה ראש פורום החינוך של מפלגת "יש עתיד" וגיבשה עם צוות ההיגוי שבראשותה חלק נכבד מחזון החינוך של המפלגה. 

בשנת 2018 לא התמודדה והכריזה על פרישה מהחיים הפוליטיים.

בשנת 2018 החלה לעבוד במובילאיי.

כנפו הוצבה במקום ה-44 ברשימת "כחול לבן" מטעם מפלגת "יש עתיד" בבחירות לכנסת העשרים ושלוש. עם התפטרותה של הילה שי-וזאן מהכנסת, נכנסה כנפו לכנסת ב-2 בפברואר 2021. עם כניסתה לכנסת, החלה לעבוד על הצעת חוק המועצה הלאומית לחינוך בהשראת חוק המטה לביטחון לאומי, כמו כן היא הקימה את התנועה "משפיעים בחינוך" על מנת להוציא את החינוך מהפוליטיקה ולקדם את החינוך בישראל כיעד לאומי ראשון במעלה<ref></ref>.

בבחירות לכנסת העשרים וארבע לא נכללה ברשימת "יש עתיד".

בהמשך פעלה במסגרת ארגונים העוסקים בחינוך, הבולט ביניהם הוא "משפיעים בחינוך" אותו ייסדה במטרה לקדם חינוך מצוין מגיל לידה ועד תואר ראשון, והוצאת הפוליטיקה ממערכת החינוך.

היא בעלת תואר ראשון בחינוך, תקשורת ומגדר ממכללת דוד ילין.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:חברות הכנסת מטעם יש עתיד – תל"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם יש עתיד – תל"ם
קטגוריה:חברות הכנסת העשרים ושלוש
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושלוש
קטגוריה:הר אדר: אישים
קטגוריה:חברי כנסת מתנחלים
קטגוריה:חברות כנסת מתנחלות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
דמוקרטיה לא-מפלגתית

דמוקרטיה לא מפלגתית היא שיטה של דמוקרטיה ייצוגית, שבמסגרתה בחירות מתקיימות ללא התייחסות למפלגות פוליטיות, אלא באמצעות מועמדים אינדיבידואליים. שיטה זו שונה ממשטר חד-מפלגתי, שבו פועלת מפלגה אחת במדינה.

במדינות רבות ראש המדינה אינו דמות מפלגתית, גם אם ראש הממשלה והפרלמנט במדינה נבחרים בבחירות מפלגתיות. ראשי מדינות כאלה צפויים להישאר נייטרליים ביחס לפוליטיקה המפלגתית במדינה.

מערכות לא-מפלגתיות עשויות להיות מוגדרות כדה-יורה. במערכות אחרות חוסר המפלגות ישנו בפועל, גם אם אין איסור רשמי על פעילותן של מפלגות. ברמה הלאומית, מערכות לא-מפלגתיות פועלות במדינות בעלות אוכלוסייה מעטה, כגון בניואה, טובאלו ופלאו.

== נקודת מבט דתית ==
הדת הבהאית קובעת כי המנגנון המפלגתי אינו היבט הכרחי או מועיל בדמוקרטיה.<ref>https://www.bic.org/statements/prosperity-humankind, sections III, VI</ref>

== ראו גם ==
* דמוקרטיה

==הערות שוליים==

קטגוריה:בחירות
קטגוריה:דמוקרטיה
רפטור (מנוע רקטי)

רַפְּטוֹר הוא מנוע רקטי מתוצרת חברת החלל SpaceX, המאפשר שימוש חוזר פעמים רבות. על מנת לעמוד בדרישה זו רפטור כולל טכנולוגיות שלא נעשה בהן שימוש רחב לפני כן – הצתה בשלבים ודלק קריוגני.

הדלק למנוע הוא מתאן, גם בכך מנוע רפטור סולל דרך חדשה כמנוע המתאן־חמצן הראשון שמגיע לניסויים בשיגורים של ממש. צירוף החידושים משמעותו פיתוח מורכב שנדרש לפתור סוגיות רבות שטרם התמודדו איתן.

הבחירה בדלק מתאן נעשתה על מנת לאפשר תדלוק של סטארשיפ על גבי מאדים. ניתן להפיק מתאן על פני מאדים בתהליך פישר־טרופש . מדובר באחד העוגנים המרכזיים של תוכנית "הישר למאדים" שאותה פיתחה אגודת מאדים בהובלת רוברט זוברין ונאס"א דחתה. ללא אפשרות תדלוק על מאדים, משימה למאדים תדרוש משגר עצום בגדלו, משגר שיגמד כל משגר שנבנה עד כה, ניתן לבנייה אך ורק במסלול ועלותו מאות מיליארדי דולרים לכל שיגור. עלות גבוהה זו גרמה עד כה לפסילת כל התוכניות המאוישות אל מאדים, ורק גישה מהפכנית כמו זו של פיתוח רפטור תאפשר משימה מאוישת שתקבל את אישור הקונגרס.

רפטור מיועד להיות המנוע של המשגר הכבד־מאד סטארשיפ. הוא מיועד להבנות בכמה גרסאות – אטמוספירית לשימוש לפני הגעה לריק החלל, גרסה מותאמת לפעולה בריק, וגרסאות עם ובלי ניהוג וקטורי (שינוי כיוון הפליטה).

מנוע רפטור משלב שתי טכנולוגיות מתקדמות. הצתה בשלבים היא שימוש בדלק הרקטי עצמו על מנת להניע את משאבות הדלק והחמצן. מערך המשאבות המתקבל מכיל פחות חלקים נעים – ועל כן אמין יותר – ולא דורש מקור אנרגיה נוסף להנעת המשאבות – ועל כן חוסך משקל ומאפשר יחס דחף־משקל גבוה יותר. רפטור הוא המנוע הראשון שמיישם עיקרון זה באופן מלא, כלומר לשאיבה גם של הדלק וגם של המחמצן. דלק קריוגני הוא שימוש בחומר דלק גזי שקורר לטמפרטורות נמוכות מאוד. במצב זה הדלק הרקטי הוא בעל צפיפות אנרגיה גבוהה באופו משמעותי מדלק נוזלי מקובל כגון קרוסין וכך מאפשר מתקף סגולי גבוה יותר. שילוב הטכנולוגיות מוביל לכך שהלחץ המופק ברפטור גבוה במידה ניכרת מכל מנוע רקטי שקדם לו.
סכימת הפעולה של רפטור – דלק מתאן בקירור־על, והנעת המשאבות בבעירה מקדימההצהרות על פיתוח רפטור נאמרו כבר ב־2009, אבל נראה שמאמץ הפיתוח הרציני החל רק ב־2012, לאחר שמאסק הצהיר שהוחלט שרפטור ישתמש בדלק מתאן קפוא. ניסויים במערכת הזרקת הדלק החלו ב־2014, ולקראת סוף 2015 התקדמו עד ניסויים של כל מערכת ההצתה המוקדמת בשלמותה. ניסוי מלא של הגרסה האטמוספירית של המנוע עבר בהצלחה בנמל החלל בוקה צ'יקה ביולי 2019. רפטור התקדם מעבר לשלב הפיתוח כיחידה נפרדת והוא משמש בפועל בניסויי השיגור של המשגר סטארשיפ.

בסדרת ניסויים אבות הטיפוס SN, התגלה שבעוד עיצוב רפטור כמנוע עצמאי עבד כמעט ללא דופי, סוגיית בקרה מוצלחת של הספקת המתאן דורשת התגברות על בעיות רבות, ונעשו מאות שינויים במערך הצינורות והמשאבות. הניסוי המוצלח של האבטיפוס SN15 מסמן מעבר לאתגר הבא של מנועי רפטור – שיגור מלא לחלל ותפקוד בתנאי ריק.
ניסוי הצתה מלאה של מנוע רַפְּטוֹר, ספטמבר 2016

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מנועים רקטיים
קטגוריה:מוצרי SpaceX
מסופוטמיה הארמנית

מסופוטמיה הארמנית הייתה אזור בצפון מסופוטמיה, אשר היה מיושב בחלקו על ידי ארמנים. טיגראנס הגדול תפס את צפון מסופוטמיה, ומשנת 401 לפני הספירה, עד 387 לספירה, היה חלק מממלכת ארמניה. מאוחר יותר היא הפכה לחלק מהאימפריה הסאסאנית, הח'ליפות הערבית, קוידים, מחוז אדסה, טימורידים, קארה קויונלו, אק קויונלו והספאווידים. לאחר מכן, בעקבות הסכם זוהאב בשנת 1639, היא הפכה לחלק מהאימפריה העות'מאנית (אם כי נלקחה לזמן קצר על ידי נאדר שאה משושלת אפשריד האיראנית) וטורקיה. האוכלוסייה הארמנית נותרה עד לרצח העם הארמני בשנת 1915.<ref>The city of the Moon god: religious traditions of Harran By Tamara M. Green - Page 46</ref>

== ראו גם ==
* מסופוטמיה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:מסופוטמיה
בית הכנסת בסיינה

בית הכנסת סיינה (באיטלקית: Sinagoga di Siena) הוא בית כנסת בסיינה, איטליה שנבנה במאה ה-18.

==רקע==
קהילה יהודית משמעותית מתועדת בסיינה החל מהמאה ה-14. בשנת 1571 הגביל בית מדיצ'י את מגורי היהודים לשכונה מוגדרת, או לגטו, ובשכונה זו הוקם בית כנסת ברחוב ויקולה דל סקוטה קרוב מאוד לפיאצה דל קמפו. היהודים שוחררו מהדרישה לגור בגטו בשנת 1860.

בית הכנסת הנוכחי הוקם בשנת 1786 באתר בית הכנסת הישן.<ref name="moked"></ref> מכיוון שנאסר על יהודים באותה תקופה לבנות בתי תפילה שניתן לזהותם מהרחוב, חזית האבן של בניין ארבע הקומות היא פשוטה, הדומה לבנייני מגורים שכנים. אולם התפילה ממוקם בקומה הראשונה (קומה אחת ממפלס הרחוב). הפנים מעוצב בסגנון נאו-קלאסי, עם תקרת בארוק גבוהה עם לוח גדול ועליו עיטור של עשרת הדיברות. מרפסות בקומות השלישית והרביעית של הבניין משקיפות לחדר מעוצב בסגנון הבארוק. הרהיטים מסודרים בסגנון ההיסטורי המיוחד לקהילה היהודית באיטליה, עם הבימה במרכז החדר. ארון הקודש הוא ארון העשוי שיש קלאסי עם עמודי שיש ומכלול המתנשא כמעט לגובה החדר.<ref>Annie Sacerdote, The Guide to Jewish Italy, Marsillio, 2004, pp. 152 ff.</ref>

האדריכל היה ג'וזפה דל רוסו מפירנצה, הבונים הראשיים היו ניקולו אינדה ופייטרו רוסי.<ref>Sienna, New Practical Guide, Bonechi Edizione il Turismo, , p. 101</ref>
בית הכנסת. מבט מבחוץ
בית הכנסת פתוח למבקרים.

גם בית הקברות היהודי ההיסטורי של סיינה שרד ופתוח למבקרים.<ref></ref>

ארון הקודש בבית הכנסת

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איטליה: בתי כנסת
קטגוריה:סיינה: מבנים
יחסי ארמניה–עיראק

יחסי ארמניה–עיראק הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה ועיראק. לארמניה יש שגרירות בבגדאד ולעיראק יש שגרירות בירוואן.

== היסטוריה ==

ארמניה ועיראק מנהלות מערכת יחסים היסטורית עמוקה, בגלל קשר וקרבה עתיקים. הקשר התרבותי בין ארמניה לעיראק תוארך בתקופת ארמניה העתיקה והשומרים, שהתגוררו במסופוטמיה. היחסים הורחבו עוד יותר כאשר ארמנים החלו לעבור ולגור במסופוטמיה, דבר שתרם לקהילה ארמנית ותיקה וקיימת בעיראק, שם הקהילה הצליחה לשגשג בתקופות שונות לממלכת ארמניה היו יחסים נרחבים עם העם המסופוטמי.

השורש של הארמנים נחשב ממסופוטמיה, השוכנת בעיראק של ימינו.

כשהתרחש רצח העם הארמני עיראק הייתה חלק מהאימפריה העות'מאנית. ארמנים רבים גורשו בכוח, וטבחו בידי הצבא העות'מאני, ארמנים רבים מצאו מקלט בעיראק ובכורדיסטן העיראקית. ערבים מקומיים רבים נתנו מקלטים ומקלט לארמנים, וכך שרדו מהתקופה הקשה. לאחר כיבוש ארמניה על ידי ברית המועצות, יחסי ארמניה עם עיראק הועברו לסובייטים עד 1991.

== יחסים רשמיים ==
ארמניה ועיראק כוננו יחסים לאחר שארמניה הכריזה על עצמאותה מברית המועצות בשנת 1992.ארמניה פתחה שגרירות בבגדאד בשנת 2000 ועיראק פתחה את מקבילה כעבור שנה. ארמניה עצמה התנגדה למלחמת עיראק, אך שלחה כוחות לסייע למשימה האמריקאית במדינה.

עיראק היא אחת השותפות החשובות ביותר בארמניה. בשנת 2016 המסחר ביניהם עמד על למעלה מ-140 מיליון דולר. הסחר בשנת 2016 בין ארמניה לעיראק צמח ב-30%.

=== רצח העם הארמני ===

המתיחות הספורדית בין עיראק לטורקיה, האחרונה היא אויב הארכי של ארמניה, גרמה מספר פעמים להנהגת עיראק להוקיע את טורקיה וביקשה להכיר ברצח העם הארמני.

הנהגת כורדיסטן העיראקית גינתה במידה רבה את הזוועות והתנצלה בשם העם הכורדי בפני רצח העם. בשנת 2017, הקהילה הארמנית בכורדיסטן העיראקית הצדיעה למשאל עם והתוצאות בכורדיסטן העיראקית תוך שהיא מתייחסת גם לגבי התמיכה הכורדית בארמנים במהלך רצח העם.

בשנת 2019 קרא שייח' יוסף אל-נאסרי, חברי הוועדה הקבועה העליונה לקיום משותף ושלום קהילה בממשלת עיראק, כמו גם משלחת אנשי הדת, להכרה ברצח עם ארמני.

=== סכסוך קרבאך ===

חושבים כי לוחמים כורדים מעיארק הצטרפו לסכסוך נגורנו-קרבאך האחרון ב-2020, שם התעמת הכוח הבדלני הארמני עם כוחות הצבא האזרבייג'ניים באזור.

== הערות שוליים ==
וארקסה

וארקסה (בהונגרית: Várkesző) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בוארקסה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 255 ובשנת 2020 רק 148 תושבים.

==יהודי וארקסה==
בוארקסה חיו שני יהודים בשנת 1880. חלק מילידי הכפר נרצחו בשואה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
יחסי אוסטריה – איחוד האמירויות הערביות

שר החוץ האוסטרי [[סבסטיאן קורץ (מימין) נפגש עם מקבילו האמירתי עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן בווינה, 2014]]
יחסי אוסטריה–איחוד האמירויות הערביות הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות לאוסטריה.

== סקירה כללית ==
בין השנים 2011–2014 הייתה מחלוקת בין המדינות, לאחר שחברת התעופה אמירטס דרשה זכויות נחיתה רבות יותר בווינה, ואילו אוסטריה סירבה לתת זאת. במרץ 2019 ביקר קנצלר אוסטריה, סבסטיאן קורץ באיחוד האמירויות, ובמהלך הביקור העניק לנסיך הכתר של איחוד האמירויות, מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, סוס ליפיזן במתנה מהרפובליקה של אוסטריה. בנובמבר 2020 פורסם כי הלשכה הכלכלית הפדרלית של אוסטריה ארגנה משלחת כלכלית בתעשייה פתוחה לאיחוד האמירויות הערביות ובחריין. התוכנית כוללת רשת עם מנהיגים ומכפילים עסקיים מקומיים, הכנות לקראת אקספו 2020 שנדחה לשנת 2021 ופתיחת הזדמנויות עסקיות חדשות.

== יחסים כלכליים ==
איחוד האמירויות הערביות היא שותפת הסחר והעסקים הגדולה ביותר של אוסטריה באזור המפרץ הפרסי. ההשקעה של אוסטריה באיחוד האמירויות עלתה ב-20% ל-4 מיליארד אירו, ההשקעה של איחוד האמירויות הערביות באוסטריה עלתה ב-12% ל-4.7 מיליארד אירו. בשנת 2015 נרשם שיא בסך היצוא האוסטרי לאיחוד האמירויות הערביות עם עלייה של 14.6% ל-778.8 מיליון אירו, אולם בשנת 2016 נרשמה ירידה של 17.9%. מוצרי היצוא החשובים ביותר של אוסטריה בשנת 2016 היו מכונות חשמל, מכשירים מכניים וכורים, ומוצרי ברזל ופלדה.

היבוא מאיחוד האמירויות גדל ב-21.8% בשנת 2016 לסכום כולל של 177.4 מיליון אירו. יבוא חשוב היה מוצרי אלומיניום, ברזל ופלדה, פלסטיק (אוסטריה אינה מייבאת נפט גולמי) ועתיקות וחפצים.

העניין של הכלכלה האוסטרית באיחוד האמירויות בא לידי ביטוי גם בנתוני הנוכחות בירידים ובאירועים של Advantage Austria בדובאי ובאבו דאבי. איחוד האמירויות הערביות היא המקום לירידי סחר מובילים עם חשיבות על-אזורית של טכנולוגיה רפואית, בנייה, הגנה וביטחון, ציוד פנים, ציוד למלונות, מזון ושתייה ותשתיות תחבורה.

מספר החברות האוסטריות משקף גם את האטרקטיביות של השוק לחברות אוסטריות. כ-230 חברות אוסטריות רשומות השקעות באיחוד האמירויות, במיוחד בדובאי, חברות מסוימות מפעילות גם מתקני ייצור. מאיחוד האמירויות הערביות מוגשים לא רק השוק המקומי, אלא בחלקו כל אזור GCC, כמו גם הסביבה המורחבת של צפון ומזרח אפריקה וחלקים מתת היבשת ההודית. יותר מ-330 חברות פעילות באמצעות סוכנים, חלקן ממוקמות באזורים החופשיים השונים של איחוד האמירויות הערביות.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* אוסטריה מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות באבו דאבי.
* איחוד האמירויות הערביות מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי ארמניה–ברזיל

יחסי ארמניה–ברזיל הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין ארמניה לברזיל. הקהילה הארמנית בברזיל היא השנייה בגודלה באמריקה הלטינית (אחרי ארגנטינה) ומונה כ-100,000 חברים.<ref name="Armenia">[http://brazil.mfa.am/en/community-overview/ Armenian embassy in Brazil: About Community]</ref>

== היסטוריה ==
אנדרטה לקורבנות [[רצח העם הארמני בסאו פאולו, ברזיל]]
הארמנים הראשונים הגיעו לברזיל בסוף המאה ה-19. גל ההגירה הגדול ביותר לברזיל התרחש בשנות העשרים של המאה העשרים כאשר אלפי ארמנים הגיעו לברזיל (בעיקר מלבנון וסוריה) רבים שרדו את רצח העם הארמני שבוצע על ידי האימפריה העות'מאנית. רוב הארמנים התיישבו באזור סאו פאולו. ב-26 בדצמבר 1991 זכתה ארמניה בעצמאותה לאחר התפרקות ברית המועצות.

בדצמבר 1991 ביקר שר החוץ הארמני, ראפי הובניניסיאן בברזיל כדי לסלול את הדרך לכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.<ref></ref> ב-17 בפברואר 1992, ארמניה וברזיל כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים.<ref name="MFA"></ref> ביוני 1992 הגיע נשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן לביקור רשמי בברזיל. בשנת 1998 פתחה ארמניה קונסוליה כללית בסאו פאולו. בשנת 2006 פתחה ברזיל שגרירות בירוואן. בשנת 2011 פתחה ארמניה שגרירות בברזיליה, ולאחריה הפכה הקונסוליה הכללית הארמנית בסאו פאולו לקונסוליית כבוד. בשנת 2015 הכיר הסנאט הפדרלי בברזיל ברצח העם הארמני.<ref>[http://armenianweekly.com/2015/06/03/federal-senate-of-brazil-recognizes-armenian-genocide/ Federal Senate of Brazil Recognizes Armenian Genocide]</ref>

== ביקורים רמי דרג ==
ביקורים רמי דרג מארמניה בברזיל<ref>[http://www.itamaraty.gov.br/index.php?option=com_content&view=article&id=4830&Itemid=478&cod_pais=ARM&tipo=ficha_pais&lang=pt-BR Brasil-Armênia (in Portuguese)]</ref>
* שר החוץ ראפי הובניסאניאן (1991)
* נשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן (1992)
* נשיא ארמניה רוברט קוצ'ריאן (2002)
* נשיא ארמניה סרז' סרקיסיאן (2016)
* שר החוץ אדוארד נלבנדיאן (2016)

ביקורים רמי דרג מברזיל בארמניה
* שר החוץ אלויסיו נונס (2017)

== היחסים בין שתי המדינות ==
שגרירות ברזיל ב[[ירוואן]]
ארמניה וברזיל חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות בשנת 1992, כגון הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (2002) והסכם לביטול ויזה ביחס לבעלי דרכון דיפלומטי (2002).

בשנת 1985 קראה העיר סאו פאולו לתחנת מטרו על שם ארמניה. בשנת 2003 נקראה כיכר במרכז העיר ירוואן, בירת ארמניה, על שם ברזיל.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ארמניה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליית כבוד בסאו פאולו.<ref>[http://brazil.mfa.am/en/ Embassy of Armenia in Brazil]</ref>
* ברזיל מחזיקה בארמניה שגרירות בירוואן.<ref>[http://ierevan.itamaraty.gov.br/en-us/ Embassy of Brazil in Armenia]</ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
החברה הממשלתית להגנות ים המלח

החברה הממשלתית להגנות ים המלח היא חברה ממשלתית שהוקמה בשנת 2008 על מנת לפתח את ים המלח, ולטפל בעליית המפלס בדרומו. החברה כפופה למשרד התיירות ובראשה עומד שמעון דניאל, לשעבר קצין ההנדסה הראשי. משרדי החברה נמצאים בשכונת גבעת שאול שבירושלים.

לאורך השנים החברה ביצעה מספר פרויקטים, ובהם שיפוץ כביש 90 העובר בסמוך לים ופיתוח החופים.

בספטמבר 2017 החברה הוסמכה לפתח תשתיות תיירותיות גם באזורים אחרים בנגב, ובהם הערבה, אילת ומצפה רמון.

== ראו גם ==
* מפעלי ים המלח
* החברה הממשלתית להגנות מצוקי חוף הים התיכון

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:ים המלח
קטגוריה:משרד התיירות
קטגוריה:ישראל: סביבה
עימאד חסן

עימאד חסן הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל, כיהן כמפקד מג"ב ירושלים.

==קורות חיים==
חסן נולד וגדל בסאג'ור. הוא שירת במגוון תפקידי פיקוד במשמר הגבול, בהם סגן מפקד מג"ב עוטף ירושלים, סגן מפקד מג"ב ערבה וסגן מפקד בה"ד מג"ב. ב-2017 מונה למפקד מג"ב דרום. בספטמבר 2018 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מג"ב ירושלים.

ב-2021 הוחלט על מינויו למפקד מרחב השפלה, אך המינוי בוטל בעקבות פתיחת חקירה במח"ש בעניינו. מח"ש החליטה לא להעמידו לדין פלילי והעבירה את הטיפול בו למחלקת המשמעת של משטרת ישראל. חסן הורשע בניגוד עניינים ובהתנהגות שאינה הולמת לאחר שניהל מערכת יחסים מינית עם פקודה שקידם במקביל, ובית הדין המשמעתי גזר עליו עונש של נזיפה חמורה וקנס כספי בסך 15 אלף ש"ח.

הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בלימודי אסלאם והמזרח התיכון. נשוי ואב לארבעה. אחיו ג'האד חסן אף הוא קצין בכיר במג"ב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוטרי משמר הגבול
קטגוריה:קצינים דרוזים ישראלים
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:סאג'ור: אישים
החברה הממשלתית להגנות מצוקי חוף הים התיכון

החברה הממשלתית להגנות מצוקי חוף הים התיכון היא חברה ממשלתית שנוסדה בשנת 2013. החברה קמה לאחר שבאפריל 2011 הממשלה ה-32 קיבלה החלטה להקים גוף שיתכנן ויקים הגנות על המצוקים בים התיכון. באוגוסט 2012 הממשלה החליטה להקים את הגוף במתכונת של חברה ממשלתית בכפוף למשרד לאיכות הסביבה. מטרות החברה שהוקמה הן פיתוח ושימור המצוקים שבחופי הים התיכון, ומתן שירותי פיתוח, ניהול וייעוץ לרשויות המקומיות בנושאים אלו. מאז הקמתה, החברה ביצע מספר פרויקטים בחופי בית ינאי, חדרה, הרצליה, נתניה ואשקלון במטרה להגן אותם מהתמוטטות.

משרדי החברה ממוקמים בנתניה. המנהלת הכללית של החברה היא הילה ארנרייך ויושב ראש הדירקטוריון הוא עמוס עוזני.

== ראו גם ==
* החברה הממשלתית להגנות ים המלח

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הים התיכון
קטגוריה:חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:ישראל: סביבה
יחסי איחוד האמירויות הערביות – ארמניה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–ארמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבן איחוד האמירויות הערביות לבין רפובליקת ארמניה. לארמניה יש שגרירות רשמית באבו דאבי, ואילו שגרירות איחוד האמירויות הערביות ממוקמת בירוואן.

== היסטוריה פוליטית ==
=== סכסוך קרבאך וביסוס יחסים ===
כשארמניה קיבלה את עצמאותה לראשונה בשנת 1991, בכל זאת ארמניה הייתה מעורבת במלחמת נגורנו-קרבאך העקובה מדם, ולכן לשתי המדינות לא היו יחסים רשמיים.

עם זאת, איחוד האמירויות הערביות וארמניה עדיין הצליחו לכונן יחסים דיפלומטיים רשמיים.

=== הברית נגד טורקיה ===
בשנים האחרונות, בגלל גישת הנאו-עות'מאניות להגדלת ההשפעה הטורקית האזורית שיזם רג'פ טאיפ ארדואן, היחסים בין שתי מדינות השתפרו מאוד. איחוד האמירויות הערביות עוינת את השאיפות הטורקיות והתעמתה מול ניסיונות השפעה טורקיים על סוריה, סודאן ולוב; בעוד שמערכת היחסים של ארמניה עם טורקיה הייתה גרועה עקב סכסוך רצח העם הארמני. במהלך סכסוך נגורנו קרבאך ב-2020, איחוד האמירויות הערביות ובעלת בריתה ערב הסעודית תמכו בסתר בארמניה נגד אזרבייג'ן.

מוקדם יותר, מנהיג איחוד האמירויות הערביות, השייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן, בירך את ארמניה ב-21 בספטמבר 2020, יום העצמאות הארמני המציין את שחרורה משלטון מברית המועצות.

=== רצח העם הארמני ===

המתיחות הגוברת בין איחוד האמירויות לטורקיה גרמה גם לאיחוד האמירויות לערוך קשר הדוק יותר עם ארמניה, וכתוצאה מכך הצהירה רשמית באפריל 2019 כי לאט לאט תתחיל להכיר ברצח העם הארמני. אמירות אבו דאבי הפכה לאמירות הראשונה שהכירה ברצח העם.

== יחסים כלכליים וצבאיים ==
באשר לתוצאה ההולכת וגוברת של הקשר בין ארמנית לאמירות, היה עד לשיתופי פעולה כלכליים וצבאיים הולכים וגוברים.

במהלך מלחמת נגורנו קרבאך (2020) עם אזרבייג'ן, הוזמן נשיא ארמניה ארמן סרקסיאן לנאום בערוץ האמירויות הערביות הסעודיות אל ערביה, בקריאה לקהילה הבינלאומית לעצור את טורקיה להתערב בסכסוך. זמן קצר לאחר תום המלחמה ערך סרקיסיאן ביקור עבודה באיחוד האמירויות, שם פגש את נסיך הכתר מאבו דאבי, מוחמד בן זייד בן סולטאן אל נהיאן, ודן בשיתוף פעולה דו-צדדי בין המדינות.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==
יוהאן ולטר-קוראו

יוהאן ולטר-קוראו (בגרמנית: Johann Walter-Kurau; 3 בפברואר 1869 – 19 בדצמבר 1932) היה אמן לטבי וגרמני. כאחד ממייסדי הציור הלטבי המודרני, הוא צייר נופים, דיוקנאות וסצינות ז'אנריות. הוא עבד במיטאו עד 1906, אחר כך בדרזדן ואחר כך בברלין.

== ביוגרפיה ==
יאניס ולטר, בנו של הסוחר ויועץ העירייה תיאודור ולטר, היה אחד מחמישה ילדים. שם הנעורים של האם היה קוראו. בין השנים 1880–1888 למד ולטר בבית הספר התיכון "מיטאו", שם היה קורט ויסנר אחד ממורי האמנות. הוא גם לקח שיעורים פרטיים בסטודיו של האמן יוליוס דורינג וקיבל שיעורי כינור.<ref></ref>

בין השנים 1889–1897 למד באקדמיה לאמנות בסנט פטרסבורג אצל אלכסיי דנילוביץ' קיוושנקו וולדימיר מאקובסקי. לאחר שאביו פשט את הרגל, הוא נאלץ לממן את לימודיו באמצעות עבודה. בשנת 1897 קיבל מדליית זהב עבור ציור "השוק" התזה שלו במיטאו.

== גרמניה ==
לאחר מות הוריו והתהפוכות שגרמה המהפכה של 1905, בשנת 1906 נסע ולטר לגרמניה, בה התגורר עד סוף ימיו. אחת הסיבות להגירה הייתה הגירושין מאשתו.

הוא חתם על עבודותיו המאוחרות בגרמניה בשם הכפול ולטר-קוראו. תחת שם זה הוא גם רשום כחבר באיגוד האמנים הגרמני. בעקבות הזמנתו של הברון פול פון שליפנבאך, שהיה גם צייר, התיישב בדרזדן. כאן הוא התפרנס בתחילה בנגינה בכינור בבית האופרה בדרזדן.

אשתו השנייה הייתה כנרית. ולטר-קוראו היה ממייסדי קבוצת האמנים גרון-וייס וקבוצת האמנים דרזדן בשנת 1913. הוא נשא נאום בפתיחת תערוכת קבוצת האמנים דרזדן 1913 מ -1 בפברואר עד 21 בפברואר 1914 בגלריה ארנולד. בשנת 1917 עבר לברלין. כחלק מעסקי האמנות הוא השתתף בתערוכות וצייר דיוקנאות לפי הזמנה. השתתפותו האחרונה בתערוכה שנתית של התאחדות האמנים הגרמנית הייתה בשנת 1929 בריינפארק בקלן, שם הוא הציג טבע דומם.<ref>Katalog Deutscher Künstlerbund Köln 1929. Mai–September 1929 im Staatenhaus, M. DuMont Schauberg, Köln 1929, S. 33: Walter-Kurau, Joh., Berlin. Katalognr. 308, Stilleben.</ref>

בבית הספר שלו לציור השתתפו תלמידים רבים שהתפרסמו לימים: הנס זאנק, וילי גריקה, אילסה הלר-לזרד, אווה לנגקמר, אלזה לוהמן, מיננה קוהלר-רובר, תיאה האק, פלורנס הנרי, אוטו מאניג, קארן שאכט, לואיז גרים, הנס לודוויג. פייפר. אחד מתלמידיו, אוטו פון קורסל, הפך מאוחר יותר למנהל האקדמיה לאמנויות בברלין.

== יצירה ==
סצנות הז'אנר "השוק" (1897), "אשת איכרים" (1905 לערך), "ילד יתום" (1907) היו המפורסמות מיצירותיו המוקדמות של ולטר. הציור "בנים מתרחצים" היה ידוע גם בלטביה.

ולטר צייר נופים בסגנון ריאליזם. בשנים מאוחרות יותר, האקספרסיוניזם הגרמני היה השולט בסגנון העבודות. אפשר לראות את התשוקה שלו למוזיקה בציור של ולטר.

בעוד שהוא נחשב לאחד האמנים החשובים בלטביה, הוא נשכח במידה רבה בגרמניה.

ניתן לראות את עבודותיו באוספי המוזיאון הלאומי לאטביה ובמוזיאונים בערים קולדיגה וטוקומס.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="170">
Valters pasportrets.jpg|דיוקן עצמי, 1924

Johans Valters - Boys Bathing - Google Art Project.jpg|נערים מתרחצים

Johans Valters - Forest (Morning Sun) - Google Art Project.jpg|בוקר ביער

Tirgus Jelgavaa.jpg|שוק בילגבה

Johans Valters - Ducks - Google Art Project.jpg|ברווזים

Johann Walter-Kurau Landschaft mit Birken.jpg|נוף עם צפצפות

 </gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1869
קטגוריה:לטבים שנפטרו ב-1932
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1932
מג"ב עוטף ירושלים

לוחם מג"ב עוטף ירושלים
משמר הגבול מרחב עוטף ירושלים הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) של משמר הגבול, האחראית על פעילות מג"ב באזור עוטף ירושלים.
==היסטוריה ומבנה==
בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה הוחלט ב-2001 על העברת האחריות המבצעית לביטחון שוטף ולמניעת פעילות חבלנית עוינת בצדו המערבי של מרחב ירושלים מצה"ל לידי משמר הגבול. במהלך 2002 הוקמה מפקדת מג"ב עוטף ירושלים וגויסו פלוגות מג"ב חדשות שהוקמו על מנת להתמודד עם הטרור הגואה, ומניעת חדירתו למרחב ירושלים. ב-2003 הוחלט על העברת האחריות על כלל מרחב התפר לידי מג"ב.

ב-2004 אורגנה החטיבה לשני גדודים אך עם השנים גדלה כאשר ב-2018 הוקם גדוד שלישי, גדוד אדומים.

מבנה החטיבה:
לוחם מג"ב בבידוק במעבר
{| class="wikitable"
|+
!שם
!בסיס
|-
|הגדוד הצפוני
|עטרות
|-
|הגדוד הדרומי
|הר גילה
|-
|גדוד אדומים
|אבו דיס ומצודת-אדומים
|}
הגדוד צפוני (בסיס עטרות) ודרומי (בסיס הר גילה). ב-2016 הופרד מג"ב עוטף ירושלים ממרחב ירושלים והיה למרחב עצמאי. (בסיס אבו דיס, ומצודת אדומים).

==מפקדי המרחב==
{| class="wikitable" border="2"
! שם
! שנות הפיקוד
|-
| נצ"מ אמיתי לוי || 2004–2006
|-
| נצ"מ ניסים אדרי || 2006–2009
|-
| נצ"מ יהודה יהושע || 2009–2012
|-
| נצ"מ שוקי תחאוכה || 2012–2016
|-
| נצ"מ בריק יצחק || 2016–2020
|-
| נצ"מ מאיר אליהו || יולי 2020 - אפריל 2021
|-
| תנ"צ יובל שלמה || מאפריל 2021
|}

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Magav otef yerushalim 002.jpg
קובץ:Magav otef yerushalim 003.jpg
קובץ:Magav otef yerushalim 004.jpg
קובץ:Magav otef yerushalim 005.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
*
==הערות שוליים==

עוטף ירושלים
הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב

הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב היא רשות ממשלתית שהוקמה בשנת 2007. הרשות הוקמה בעקבות החלטה 1999 של הממשלה ה-31 על מנת לקדם מספר מטרות:
* הסדרת היישובים בפזורה הבדואית בנגב.
* קידום ופיתוח תשתיות מקומיות.
* תיאום שירותים לאוכלוסייה בין משרדי הממשלה השונים.

עם הקמתה, הוכפפה הרשות למשרד הבינוי והשיכון. בזמן כהונת הממשלה ה-34 הרשות הוכפפה למשרד החקלאות. עם הקמת הממשלה ה-35 בשנת 2020, עברה הרשות לסמכות משרד הכלכלה. באותה השנה הגישה מפלגת חד"ש הצעת חוק לביטול הרשות, אך היא לא קודמה בשל המשבר הפוליטי והתפזרות הכנסת ה-23 בחודשים שלאחר מכן.

בחודש יולי 2021 החליטה הממשלה כי הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב, תעבור לסמכות משרד הרווחה<ref></ref>. 

בינואר 2023 החליטה הממשלה ה-37 להעביר את הרשות לאחריות המשרד לשוויון חברתי. 

עד ליוני 2023 שימוש כמנהל הרשות יאיר מעיין שמונה לתפקידו בשנת 2016 על ידי שר החקלאות אורי אריאל, ביוני 2023 התפטר מתפקידו והודיע על התמודדותו הבחירות
לראשות העיר ערד.

נכון לשנת 2024 המנהל הכללי של הרשות הוא יובל תורגמן, משרדי הרשות נמצאים בעיר באר שבע.

== ראו גם ==
* אג'יק - מכון הנגב

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:הנגב
קטגוריה:בדואים
יהודה עוזיאל (השני)

רבי יהודה עוזיאל השני (נפטר בשנת ה'שס"ד - 1604 בערך), היה פוסק הלכה, ודרשן, אב בית הדין ורבה של בפאס שבמרוקו ומחבר הספר "בית העוזאלי".

== ביוגרפיה ==
רבי יהודה נולד לרבי שמואל עוזיאל למשפחת מגורשים בעיר פאס שבמרוקו בה התחנך. נשא לאישה את בתו של החכם יצחק פלייאג'י הנזכר בתקנות המגורשים. כנראה כיהן כראש ישיבה, ומבין תלמידיו נמנה רבי ישעיה בקיש.<ref>ראו בחידושי ר"מ מימראן ע"ז מו, ב. </ref> 

בהמשך שימש כאב בית הדין. בין השאר כיהן לצד הדיינים: רבי אהרן אבן חיים, רבי וידאל הצרפתי, רבי ישעיה בקיש, רבי שמואל אבן דנאן, רבי שמואל בן חביב, ורבי שאול סירירו. בית דינו יצר תקנות שהשתמרו בין "תקנות המגורשים" ומספרן עולה על אלה שהותקנו בבתי הדין שקדמו לו. עד לשנת ה'שס"ג (1603) הוא חתם על תקנות ופסקי דין ובשער הספר של דרשותיו בשם "בית העוזאלי" שיצא בשנת ה'שס"ד (1604) הוא כבר אינו בין החיים.

==ראו גם==
* מגורשים
* תקנות המגורשים
* יהדות פאס

==קישורים חיצוניים==

* .
* 
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:יהדות פאס
קטגוריה:נפטרים ב-1604
BBV152 (קובקסין)

BBV152 (ידוע גם בשם קובקסין; באנגלית: Covaxin) הוא חיסון נגד COVID-19, שפותח בהודו. הוא אושר על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO) לשימוש חירום בנובמבר 2021.

החיסון פותח בחברת (BBIL) ההודית בשיתוף עם (ICMR). החיסון הוא חיסון מומת.

מדובר בסדרת חיסונים מומתים הכוללת שלושה וריאנטים המצומדים לחיסון כלבת מומת המשמש כוקטור לחיסון, אשר פותחו בסיוע מפילדלפיה.

== מחקר קליני ==
=== ניסויים בשלב הראשון והשני ===
במאי 2020, המכון הלאומי לווירולוגיה של המועצה ההודית למחקר רפואי (ICMR) אישר וסיפקה את זני הנגיף לפיתוח חיסון מקומי נגד מחלת נגיף קורונה 2019.<ref></ref><ref></ref> ביוני 2020 קיבלה החברה אישור לערוך ניסויים קליניים בשלב ראשון ושני לבדיקת החיסון המתהווה בשם קובקסין, מ (DCGI) של ממשלת הודו.<ref></ref> המועצה ההודית למחקר רפואי בחרה ב-12 אתרים מקומיים לניסויים קליניים אקראיים בשני השלבים הראשונים, כולל פלצבו וניסויים קליניים סמויים במועמדים לחיסון בשלב הראשון והשני.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בדצמבר 2020 הודיעה החברה על פרסום הדוח לניסויים בשלב הראשון של החיסון והציגה את התוצאות של שלב זה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

=== ניסויים בשלב השלישי ===
בחודש נובמבר 2020, התקבל אישור לביצוע השלב השלישי בחיסוני קובקסין<ref></ref> לאחר סיום שני השלבים הראשונים.<ref></ref> השלב השלישי של הניסוי הכולל מחקר אקראי סמוי עם בקרת פלצבו בקרב מתנדבים מקבוצת הגיל 18 ומעלה, החל ב-25 בנובמבר.<ref></ref> בשלב השלישי של הניסוי צפויים להשתתף כ-26,000 מתנדבים מרחבי הודו.<ref></ref> ניסויים אלו יתקיימו ב-22 מיקומים שונים ברחבי הודו, בכמה מקומות, ביניהן העיר דלהי, ומקומות שונים ברחבי מדינות קרנאטקה ומערב בנגל. מדינות אחרות צפויות להצטרף בהמשך.<ref></ref>

== ייצור ==
נכון לעכשיו, חברת בהראט ביוטק ההודית המייצרת את החיסון באמצעות ייצור בסיכון בפלטפורמת ייצור תאי vero<ref></ref> הצהירה על יכולתה לספק כ-300 מיליון מנות.<ref></ref> הייצור מתבצע ב<ref name=":0" />. החברה נמצאת בתהליך הקמת מפעל שני לייצור קובקסין בהיידראבאד. החברה מנהלת מגעים גם עם שלטונות מדינה אחרות כמו אודישה<ref></ref> כדי לאתר מקומות פוטנציאליים נוספים במדינה להכנת החיסון. בנוסף לכך, החברה בוחנת קשרים עולמיים לייצור קובקסין.<ref></ref>

בדצמבר 2020, חברת Ocugen נכנסה לשותפות עם חברת בהראט ביוטק לפיתוח משותף של קובקסין לשוק האמריקאי.<ref></ref><ref></ref>

== אישור לשימוש חירום ==
ראג'ש בהושאן, בכיר ב של הודו, מסר בדצמבר 2020 כי חברת בהרט ביוטק ביקשה אישור לשימוש חירום במהלך שלבי הניסוי הקליני בעבודה על החיסון. החברה פנתה למנהל התרופות הכללי של הודו (DCGI) בבקשת האישור.<ref></ref> זו הייתה החברה השלישית אחרי מכון הסרום ההודי וחברת פייזר שהגישו גם הן בקשה לאישור שימוש בחירום.<ref></ref>

ב-2 בינואר 2021 המליץ (CDSCO) על אישור של ה-EUA<ref name="rec"></ref> אישור זה ניתן ב-3 בינואר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הודו: בריאות ורפואה
קטגוריה:חיסונים נגד COVID-19
קטגוריה:מגפת הקורונה בהודו
קטגוריה:הודו: מדע וטכנולוגיה
יחסי ארמניה–בולגריה

שגרירות ארמניה בסופיה
יחסי ארמניה–בולגריה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת ארמניה לרפובליקה הבולגרית. שתי המדינות ניהלו יחסים דיפלומטיים מאז הקמתן בשנת 1992. לארמניה יש שגרירות בסופיה; מאז 19 בדצמבר 1999, לבולגריה יש שגרירות בירוואן. שתי המדינות חברות במלואן בארגון שיתוף הפעולה הכלכלי בים השחור (BSEC).

== היסטוריה ==
הארמנים הראשונים בהיסטוריה של בולגריה הוזכרו בתקופת הזהב של האימפריה הבולגרית הראשונה, אך זה הפך חשוב כאשר אחד האנשים המפורסמים ביותר בהיסטוריה של בולגריה, שמואל בולגריה, היה חצי ארמני. בגלל קישור זה, זה הפך להשפעה לפתיחת אחת הידידות הוותיקות בעולם: הידידות הארמנית-בולגרית.

כל שלושת נשיאי ארמניה ערכו ביקורים רשמיים בבולגריה וביקורים הדדיים נערכו גם על ידי נשיאי בולגריה וראשי ממשלה. ארמניה מייצאת בעיקר כימיקלים, גרוטאות מתכת וחומרי גלם לבולגריה, ואילו בולגריה מייצאת בעיקר מינרלים, מזון מעובד, גומי וחומרי גלם לארמניה. עיר החוף הבולגרית ורנה היא יעד תיירותי פופולרי עבור אזרחי ארמניה.

בשנת 2015 בולגריה הכירה רשמית ברצח העם הארמני.

== הגלות הארמנית בבולגריה ==
הארמנים הם המיעוט הרביעי בגודלו בבולגריה, והם מונים 6,552 על פי מפקד 2011.
כיום חיים בבולגריה כ-30,000 איש ממוצא ארמני.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי ארמניה–קנדה

יחסי ארמניה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לקנדה. שתי המדינות חברות בארגון לה פרנקופוני ובאו"ם.

== היסטוריה ==
קנדה הכירה בארמניה זמן קצר לאחר פרידתה מברית המועצות בשנת 1991. בשנת 1992, ארמניה וקנדה כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים. קנדה מיוצגת בירוואן מאז 1997 על ידי קונסולית כבוד. שגרירות קנדה במוסקבה מוסמכת לארמניה. ארמניה פתחה שגרירות באוטווה בשנת 1995.<ref name=":0"></ref>

במהלך השנים שתי המדינות חתמו על הסכמים דו-צדדיים, כגון הסכם סחר ומסחר (1999); הסכם קידום והגנה על השקעות (1999) והסכם למניעת מיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית ביחס למיסים על הכנסה ועל הון (1999).

CIDA מספקת מימון לארמניה באמצעות פרויקטים של עזרה טכנית אזורית. יתר על כן, קרן קנדה לפרויקטים לפיתוח מקומי מנוהלת על ידי שגרירות קנדה במוסקבה (רוסיה), באזורים הכוללים בניית יכולות מדיניות סחר, פיתוח כפרי, פרויקטים בתחום הבריאות ותוכניות סביבתיות.<ref name=":0" />

== סחר ==
שגרירות ארמניה באוטווה
קונסוליית הכבוד של קנדה בירוואן
בשנת 2017, סך המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-35.7 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של ארמניה כולל: מתכות יקרות, אבנים ומוצרי טקסטיל. הייצוא העיקרי של קנדה כולל: מוצרי מזון, מכונות וציוד ומוצרים כימיים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
מינהל התכנון

מינהל התכנון הוא גוף האחראי על תכנון פרויקטים שונים במדינת ישראל – תכנון מגורים ותשתיות, רגולציה ורישוי בבינוי, מכין תקנות ותוכניות אסטרטגיות בהתאם לחוק התכנון והבנייה. המינהל כפוף למשרד הפנים.

== מבנה ==
* המועצה הארצית לתכנון ולבנייה – הוקמה בפברואר 1966. אמורה לייעץ לממשלה ולמשרד הפנים בכל הקשור לביצוע חוק התכנון והבנייה. בנוסף על כך, המועצה אחראית על תכנון תוכניות מתאר ארציות ומחוזיות. מורכבת משש ועדות משנה: עררים, בנייה ותקנות, הקלות מתשתיות תחבורה, קידום תוכניות, מתחמי רעש מטוסים ואישור תוכניות עבודה למשק הגז.
* הוועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים – הוקמה בשנת 1953, תפקידה לבחון האם התוכניות המוגשות לה שומרות על השטחים הפתוחים והקרקעות החקלאיות.
* הוועדה לתשתיות לאומיות – הוקמה בשנת 2002, על מנת לזרז הליכי תכנון של תשתיות המוגדרות "תשתיות לאומיות".
* הוועדה לשמירת הסביבה החופית – הוקמה בשנת 2004 מתוקף חוק שמירת הסביבה החופית. משנת 2007 פעילות הוועדה חלה גם על חופי מפרץ אילת ומשנת 2008 גם על חופי הכנרת.
* הוועדה למתחמים מועדפים לדיור – הוקמה בשנת 2014, מתוקף חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים (הוראת שעה). תפקידה לאשר תוכניות לדיור. 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
קטגוריה:משרד הפנים
יחסי איחוד האמירויות הערביות – תימן

יחסי איחוד האמירויות הערביות–תימן הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות לתימן.

== היסטוריה ==
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות החלו בשנת 1971, וזאיד בן סולטאן אאל נהיאן ביקר בתימן ארבעה ביקורים רשמיים, הראשון היה ב-21 בנובמבר 1972 והרביעי ב-21 בדצמבר 1986, כאשר נחנך סכר מאריב, שנבנה מחדש על חשבון האמירויות. 

איחוד האמירויות הערביות, יחד עם הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, היא יו"ר קבוצת העבודה בנושא כלכלה וממשל תקין בקבוצת "ידידי תימן" הבינלאומית, שהוקמה במהלך ועידת לונדון 2010 לתמיכה בפיתוח בתימן. רשות הסהר האדום של האמירויות פתחה משרד בבירה צנעא בשנת 1996. שתי המדינות הסכימו על הקמת ועדת שרים משותפת בשנת 1995 תחת חסותם של שרי החוץ.

בשנת 2015 השתתפה איחוד האמירויות במבצע סופה נחרצת, במטרה להדוף את המורדים החות'ים שכבשו חלקים נרחבים מתימן ולסייע לנשיא המודח עבד רבו מנסור האדי להשתלט מחדש על המדינה. ערב הסעודית עמדה בראש המבצע, וחברו אליה איחוד האמירויות הערביות, כווית, בחריין, קטר, ירדן, מצרים, מרוקו וסודאן. שכנותיה של תימן ומדינות האזור חששו מהאפשרות שהמורדים השיעים, הנתמכים בידי איראן, יצליחו לכבוש לחלוטין את המדינה לנוכח התקדמותם לעבר העיר הדרומית עדן, שם הקים הנשיא המודח ממשלה יריבה. המתקפה זכתה לתמיכה מצד ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת וטורקיה ושל הליגה הערבית.

== יחסים כלכליים ==
ב-3 ביוני 2012 העניקה איחוד האמירויות הערביות לתימן 136 מיליון דולר סיוע במזון, כחלק מהמאמצים הבינלאומיים למנוע אסון הומניטרי ולהשיג יציבות בעקבות המהפכה התימנית בשנת 2011.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בתימן שגרירות בצנעא.
* תימן מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות באבו דאבי וקונסוליה כללית בדובאי.

== הערות שוליים ==
בית ספר שדה חצבה

בית ספר שדה חצבה הוא בית ספר שדה, הממוקם בסמוך למושב חצבה שבמועצה אזורית הערבה התיכונה. בית הספר מכיל כ-30 חדרים עם כ-210 מיטות וחניון שטח. בית הספר מציע הדרכת טיולים באזור הערבה, הנגב ומדבר יהודה.

נוסף על כך, בית הספר מפעיל פעילויות נוספות ובהן התנדבות באזור, הרצאות וסיורי לילה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.arava.co.il/business/126/ מידע על בית הספר], באתר מועצה אזורית הערבה התיכונה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי ספר שדה
קטגוריה:הערבה
בית ספר שדה גולן

בית ספר שדה גולן הוא בית ספר שדה, הממוקם בדרום המועצה המקומית קצרין שברמת הגולן.

בית הספר מכיל כ-34 חדרים. צוות ההדרכה של בית הספר מורכב מ-20 מדריכים (דתיים וחילונים), שחלקם מורות חיילות, מתנדבי שנות שירות ושירות לאומי. המדריכים מעבירים סיורים בעמק יזרעאל, התבור, המירון, אצבע הגליל, עמק החולה ורמת הגולן. בנוסף על כך, בית הספר מפעיל שני חוגים לנוער באזור.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי ספר שדה
קטגוריה:קצרין
בית ספר שדה אלון התבור

בית ספר שדה אלון התבור הוא בית ספר שדה, הממוקם בסמוך למועצה המקומית כפר תבור שלמרגלות הר תבור בגליל התחתון. בית הספר מכיל כ-32 חדרי אירוח צמודי קרקע עם כ-210 מיטות. בית הספר מציע הדרכת טיולים באזור הגליל כולו. בנוסף, בית הספר מפעיל חוגים לנוער ביישובי המועצה האזורית.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי ספר שדה
קטגוריה:כפר תבור
בית ספר שדה אכזיב

בית ספר שדה אכזיב הוא בית ספר שדה הממוקם כ-6 קילומטרים מצפון לעיר נהריה וכ-3 קילומטרים מדרום לראש הנקרה בגליל המערבי. בית הספר מכיל כ-33 חדרים. בית הספר מפעיל מרכז הדרכה משותף עם בית ספר שדה אלון התבור. מרכז ההדרכה מפעיל חוגים לנוער ביישובי הגליל וסיורים ברחבי אזור הגליל כולו, הכנרת, עמק יזרעאל ועמק המעיינות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי ספר שדה
קטגוריה:הגליל המערבי
בסגר (סרט)

בסגר (באנגלית: Locked Down) הוא סרט שוד קומי-רומנטי אמריקאי שביים דאג לימן, נכתב על ידי סטיבן נייט בכיכובם של אן האת'וויי, צ'ואיטל אג'יופור ואחרים. הסרט הופץ בארצות הברית לצפייה דיגיטלית ב-14 בינואר 2021 על ידי HBO Max. הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים.
== תקציר עלילת הסרט ==
הממלכה המאוחדת. זוג מסוכסך משלים כדי לנצל את מגפת הקורונה והסגר שהוטל על המדינה בעקבות החמרת מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת, כדי לבצע שוד תכשיטים בחנות הכלבו הרודס שבלונדון ולגנוב יהלום בשווי 3 מיליון ליש"ט.
== שחקנים ודמויות ==
* אן האת'וויי – לינדה ג'רוויס
* צ'ואיטל אג'יופור – פקסטון
* סטיבן מרצ'נט - מייקל מורגן
*מינדי קלינג - קייט
*לוסי בוינטון - שרלוט
*דולה היל - דייוויד, אחיו למחצה של פקסטון
* ג'זמין סיימון - מריה, אשתו של פקסטון
*בן סטילר - סולומון, הבוס של לינדה
* בן קינגסלי - מלקולם, הבוס של דייוויד
*מארק גאטיס - דונלד
*קלייס באנג - אסיאן
*סם ספרואל - מרטין
*פרנסס רופל - בירדי
*קייטי לאונג - נטשה

== הפקה ==
הסרט הוכרז בספטמבר 2020 תחת השם Lockdown, כאשר דאג לימן ביים וסטיבן נייט כתב את התסריט. אן האת'ווי כיכבה והצילומים התחילו בהמשך החודש בלונדון יחד עם צ'יווטל אג'יופור, בן סטילר, לילי ג'יימס, סטיבן מרצ'נט, דולה היל, ג'זמין סיימון ומארק גטיס שהשתתפו בצילומים שנערכו בלונדון לאחר הקלות שהתקבלו על ידי ממשלת בריטניה חרף המצב האפידמיולוגי המחמיר במדינה.<ref></ref><ref></ref> הצילומים נערכו במשך 18 ימים. באוקטובר 2020, מינדי קלינג, בן קינגסלי ולוסי בוינטון התווספו לצוות השחקנים של הסרט, כאשר בוינטון החליפה את ג'יימס.<ref></ref> בדצמבר 2020 הודיעה וורנר מדיה שהסרט, שכותרתו Locked Down, ישוחרר בינואר 2021.<ref></ref><ref></ref><ref name="ReleaseDate"></ref> תקציב הסרט היה 3 עד 10 מיליון דולר.
== הפצה ==
הסרט נרכש על ידי HBO Max בדצמבר 2020, מתוך כוונה להוציאו בתחילת 2021.<ref></ref> הסרט הופץ ב-14 בינואר 2021. קדימון רשמי פורסם ב-5 בינואר 2021.

== קישורים חיצוניים ==

===ביקורות===
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:לונדון בקולנוע
קטגוריה:מגפת הקורונה בקולנוע
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:HBO Max: תוכן מקורי
נבחרת ישראל בלקרוס

נבחרת ישראל בלקרוס מנוהלת על ידי איגוד הלקרוס הישראלי, ומשחקת בליגה האירופאית. מאמן הנבחרת הוא מקס סילברליכט.

== הישגים ==
הטורניר הראשון בו השתתפה הנבחרת היה אליפות אירופה באמסטרדם שבהולנד בשנת 2012, שם הגיעה למקום השמיני. הנבחרת השתתפה לראשונה באליפות העולם בוונקובר שבקנדה בשנת 2014 והגיעה למקום השביעי - ההישג המשמעותי בתולדותיה. בקיץ 2016 השתתפה הנבחרת באליפות אירופה וזכתה במדליית הכסף. באליפות העולם הכללית שנערכה בשנת 2018 בישראל, שחזרה הנבחרת את הישגה מאליפות העולם הקודמת, ושוב הגיעה למקום השביעי. בספטמבר 2019 השתתפה הנבחת בפעם השנייה בתולדותיה באליפות העולם בלקרוס אולמות, והגיעה למקום הרביעי.

== נבחרת הנשים ==
נבחרת הנשים הישראלית בלקרוס מדורגת שלישית באירופה ושישית בעולם. בשנת 2015 הגיעה נבחרת הנשים למקום הרביעי באליפות אירופה, ובשנת 2017 למקום השישי באליפות העולם. ביולי 2019 הגיעה הנבחרת לגמר אליפות אירופה, בו הפסידה לנבחרת אנגליה, ובכך הפכה לסגנית אלופת אירופה.

== ראו גם ==

* לקרוס בישראל

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

לקרוס
קטגוריה:לקרוס
יחסי ארמניה–סינגפור

יחסי ארמניה–סינגפור הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לסינגפור. לארמניה ולסינגפור אין שגריר תושב. שגרירות ארמניה בבייג'ינג, סין מוסמכת לסינגפור. לסינגפור אין נציגות בארמניה.

בפברואר 2012 התכנסו ראשי ממשלות שתי המדינות בסינגפור ודיברו על הגדלת בריתות כלכליות ותרבותיות בין שתי המדינות, וכן דנו בהתפתחויות המתרחשות במדינותיהן.<ref></ref>
==הערות שוליים==
נבחרת ישראל בקריקט

נבחרת ישראל בקריקט מייצגת את ישראל בתחרויות קריקט שונות ברחבי העולם. למרות מיקומה של ישראל במזרח התיכון וביבשת אסיה, מתחרה הנבחרת בליגה האירופאית. כיום הנבחרת ממוקמת במקום ה-66 בעולם.

== היסטוריה ==
משחק הקריקט "יובא" לארץ ישראל, לפני קום המדינה במהלך שנות המנדט הבריטי. הליגה המקומית בישראל נוסדה באופן רשמי בשנת 1956, והובילה ליצירת איגוד הקריקט הישראלי בשנת 1968. ישראל חברה באיגוד הקריקט העולמי מאז שנת 1974, והמשחק הבינלאומי הראשון של הנבחרת התקיים בשנת 1979. משנת 2000 הנבחרת משחקת בדרג ב' באליפות אירופה. בשנת 2006 שיחקה הנבחרת הישראלית באליפות אירופה, ונתקלה במחאות רבות כנגד מלחמת לבנון השנייה. בנובמבר 2007 אירחה ישראל לראשונה משחק בינלאומי, ונבחרת ישראל הפסידה בו מול נבחרת קרואטיה.

== דירוגים והישגים לאורך השנים ==
=== אליפות העולם ===
* 1979 – סיבוב ראשון
* 1982 – סיבוב ראשון
* 1986 – סיבוב ראשון
* 1997 – מקום 21
* 2001 – סיבוב ראשון
* 2005 – לא העפילה

=== אליפות אירופה ===
* 1996 – מקום 8
* 1998 – מקום 9
* 2000 – מקום 5 (בדרג ב')
* 2002 – מקום 4 (דרג ב')
* 2004 – מקום 6 (דרג ב')
* 2006 – מקום 7 (דרג ב')
* 2009 – מקום ראשון (דרג ג')
* 2010 – מקום 5 (דרג ב')

קריקט
קטגוריה:קריקט
משה אלפלס

רבי משה אלפלס (ה'ש' 1540 – ה'ש"ף 1620 בערך) היה דרשן מרוקאי שהסתובב ודרש בקהילות ספרדיות רבות, חיבר ספרי דרשות והגיה מספר ספרים בוונציה.

==ביוגרפיה==
===במרוקו===
נולד כנראה בעיר מרקש שבמרוקו בשנת ה'ש' (1540) בערך, וכשבגר דרש שם מספר פעמים. שימש כדרשן וכמלמד בטיטואן, ובספרו מצויות מספר דרשות שאותן הקדיש כדי ללמד את תלמידיו את מלאכת הדרשנות.

===באימפריה העות'מאנית===
הוא נדד וביקר במספר קהילות יהודיות באימפריה העות'מאנית – רגוזה, בילוגרדו וסקופיה ודרש שם מדרשותיו. שהה כמה שנים בסלוניקי ושימש בה כדרשן וכר"מ בקהילת תלמוד תורה.

===בוונציה===
מספר שנים שהה בעיר ונציה שבאיטליה ודרש שם. אחת מדרשותיו הייתה בעת ייסוד הישיבה של קהילת לבנטיני. לאחר מכן שב למרוקו ושהה שם תקופה מסוימת וחזר לדרוש בטיטואן. בשנת ה'שנ"ה (1595) השלים שם את ספרו "הואיל משה". בשנת ה'שנ"ז (1597) שב לוונציה והדפיס באותה השנה את שני חיבוריו: "הואיל משה" העוסק במעלות התורה, ו"ויקהל משה" המקבץ את דרשותיו בנושאים שונים. הוא שימש שם כדרשן בקהילת לבנטיני והתוודע לחכמי העיר. בהקדמת הספר "פרשת הכסף" (בכתב יד) מסופר כי מחברו רבי יהודה אריה ממודינה התייעץ איתו בענייני הספר. עסק שם גם בהגהת ספרים ומהם: "קדש ישראל" ו"קהילת משה" (ה'שנ"ט) – ספרי פילוסופיה העוסקים בהגותם של הרמב"ם והרלב"ג מרבי ברוך בן ברוך; "מדרש שמואל" על מסכת אבות (ה'ש"ס), לרבי שמואל אוזידא; "תורת משה" על התורה, לרבי משה אלשיך (ה'ש"ס); "עולת תמיד" לרבי משה אלדבידא (ה'שס"א).

בד' בכסלו ה'שס"ה (1604) השיא את בתו ברוריה (קיארה) עם יהודה בן אליעזר מלאבידיה, ורבי יהודה אריה ממודינה, ידידו, חיבר שיר ליום נישואיהם ובו שיבח את דרשותיו של רבי משה.

==לקריאה נוספת==
* מאיר בניהו, היחסים שבין יהודי יוון ליהודי איטליה, עמודים 120–121, תל אביב, ה'תש"מ.

==קישורים חיצוניים==

* .
* .
* [http://www.jewishencyclopedia.com/articles/1305-alpalas-alfalas-moses ALPALAS (ALFALAS), MOSES ] באנציקלופדיה יודאיקה 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפטרים ב-1620
קטגוריה:ונציה: רבנים
קטגוריה:מרקש: רבנים
קטגוריה:תטואן: רבנים
קטגוריה:ילידי 1540
נבחרת ישראל בהוקי גלגיליות

נבחרת ישראל בהוקי גלגיליות מייצגת את מדינת ישראל בתחרויות שונות ברחבי העולם, ובהן באליפויות העולם ובאליפויות אירופה. מאמן הנבחרת הוא ליאור אוליאל, ומנהל הנבחרת הוא פול שניידמן. מיקומה של ישראל בעולם הוא 26.

בשנת 2017 זכתה הנבחרת בגביע הפדרציות באליפות שנערך בסין.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הוקי רולר
הוקי גלגיליות
פרארי J50

פרארי J50 (באנגלית: Ferrari J50) היא מכונית ספורט במרכב רודסטר, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בייצור מוגבל (10 יחידות<ref></ref><ref></ref>) בשנת 2016<ref></ref>.

הגג נפתח ונסגר באופן ידני ולא מתקפל אלקטרונית כמו בשאר המכוניות.

ב-"J" בשם הדגם ישנו אזכור ליפן. "50" לרגל 50 שנות נוכחות של פרארי ביפן<ref></ref>.

== מפרט טכני ==
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו שמספק כ-690 כ"ס<ref></ref>. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.0 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 330 קמ"ש.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

J50
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים באיטליה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2016
יפנים

יפנים (בקאנג'י: 日本人) הם קבוצה אתנית ולאום שמקורו במדינת יפן. עם זה דובר את השפה היפנית, ומכיל למעלה מ-129 מיליון בני אדם, שמתוכם 125 מיליון לפחות חיים ביפן, שם הם מהווים 98.5% מהאוכלוסייה. למעשה, היפנים הם אחת הקבוצות האתניות הגדולות בעולם.
סעיף 10 לחוקת יפן מגדיר את המונח "יפני" על בסיס לאום יפני. המושג "קבוצות אתניות" בסטטיסטיקה של מפקד האוכלוסין ביפן, שונה מהמושג המיושם במדינות רבות אחרות. לדוגמה, המפקד של הממלכה המאוחדת בוחן את "הרקע העדתי או הגזעי" של המשיב, ללא קשר ללאום. אולם הלשכה הסטטיסטית היפנית שואלת רק על לאום במפקד שהיא עורכת. ממשלת יפן מתייחסת לכל אזרחי יפן המתאזרחים ולאזרחים יפניים ילידי הארץ עם רקע אתני אחר כיפנים. ג'ון לי, אייג'י אוגומה וחוקרים אחרים כופרים באמונה הרווחת כי יפן היא הומוגנית מבחינה אתנית, וטוענים כי נכון יותר לתאר את יפן כחברה רב-אתנית, טענות כאלה נדחו זה מכבר – בין השאר על ידי גורמים שמרניים בחברה היפנית כמו ראש ממשלת יפן לשעבר טארו אסו, שתיאר פעם את יפן כעם של "גזע אחד, ציוויליזציה אחת, שפה אחת ותרבות אחת".<ref>"[http://www.japantimes.co.jp/news/2005/10/18/national/aso-says-japan-is-nation-of-one-race/ Aso says Japan is nation of 'one race']". The Japan Times. October 18, 2005.</ref> מחקרים משנת 2015 מעריכים כי אחד מכל 30 ילדים שנולדו ביפן נולד לזוגות בין-גזעיים.<ref></ref>

== הפזורה היפנית ==
המונח "ניקייג'ין" (日系人) מתייחס ליפנים החיים מחוץ ליפן וצאצאיהם.

ההגירה מיפן תועדה כבר במאה ה-12 – לפיליפינים ולבורנאו.<ref></ref><ref></ref> במאות ה-16 וה-17, אלפי סוחרים מיפן נדדו גם הם לפיליפינים ונטמעו באוכלוסייה המקומית.<ref></ref> עם זאת, הגירת יפנים מארצם לא הפכה לתופעה המונית עד לתקופת מייג'י, אז החלו היפנים להגר לקנדה, ארצות הברית, הפיליפינים, סין, ברזיל ופרו. הייתה גם הגירה משמעותית לקולוניות של אימפריית יפן, אך מרבית ממהגרים וממתיישבים אלו חזרו ליפן לאחר תום מלחמת העולם השנייה.<ref name="Lankov2"></ref>

על פי נתוני איגוד הפזורה היפנית, ישנם כ-2.5 מיליון "יפנים מחוץ ליפן". מרכזי הפזורה נמצאים במדינות סאו פאולו ופרנה בברזיל. ישנן גם קהילות יפניות מגובשות משמעותיות בפיליפינים,<ref name="Shiraishi1993"></ref> מזרח מלזיה, פרו, ארגנטינה (בואנוס איירס, קורדובה ומיסיונס), ארצות הברית (הוואי, קליפורניה וושינגטון), ובערים הקנדיות ונקובר וטורונטו.

== ראו גם ==
* ניהונג'ינרון
* דמוגרפיה של יפן

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

*
נקודת אלין פלין

נקודת אלן פלין (באנגלית: Elin Pelin Point; בבולגרית: нос Елин Пелин) היא לשון יבשה בחוף הצפון מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.

הנקודה ממוקמת 4.5 קילומטרים צפונית- צפון-מזרחית מכף ג'יימס; 4.8 קילומטרים דרומית - דרום מערבית מנקודת ליסטה.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הנקודה ===

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009. 

=== מקור השם ===

הנקודה נקראת על שמו של הסופר הבולגרי אלין פלין (שם העט של הסופר דמיטר סטויאנוב - Димитър Иванов Стоянов).

== לקריאה נוספת ==


* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

הצד הדרום מזרחי של האי סמית', מבט מ[[מצר אוסמר]]

== קישורים חיצוניים ==

* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=136716 נקודת אלין פלין] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=18442&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR נקודת אלין פלין] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://mapcarta.com/29387712 מפת אזור נקודת אלין פלין]
* [https://copernix.io/#?where=-62.6726438676758,-63.0601011417051,15&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור הנקודה, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

== הערות שוליים ==

אלין פלין
אלין פלין
טאבולה ראסה (סדרת טלוויזיה)

טאבולה ראסה (בפלמית: Tabula Rasa) היא סדרת מתח פסיכולוגית בשפה הפלמית אשר עלתה לשידור לראשונה ב-29 באוקטובר 2017 ברשת השידור הבלגית Eén ולה תשעה פרקים. יוצרי הסדרה הם הכוכבת הראשית, וירלה בטנס ומאלין-שרה גוזין.

==עלילה==
אנמי "מי" דאזה סובלת מאמנזיה בעקבות תאונת דרכים שעברה. מי הופכת לדמות מפתח בחקירת היעלמותו של גבר, והיא נאלצת לשחזר את זיכרונותיה כדי לטהר את שמה.

==דמויות==
* וירלה בטנס בתור אנמי "מי" דאזה
* סטיין ואן אופסטל בתור בנואה דאזה
* ירון פרסוואל בתור תומאס גייסט
* ג'ין ברבוטס בתור המפקח ז'ק וולקרס
* נטלי ברודס בתור ד"ר מומארטס
* ססיל אנטובן בתור רומי דאזה
* רות בקמן בתור קארן
* הילדה ואן מיחם בתור ריטה
* פטר ואן דן בחין בתור יאן "ורונסקי" פטרס
* לין ואן רוין בתור ניקי
* פרנסואה בוקלאיירס בתור וולטר
* מארק פיטרס בתור שומר היער
* טום אודנארט בתור אוליבר
* גרגורי פראטור בתור ג'קסון
* בילאל פלאח בתור מוזס

==פרקים==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center" width=100%
|-
! scope="col" style="background:#07114E; color:#fff; width:7%;"| מספר פרק
! scope="col" style="background:#07114E; color:#fff;"| כותרת
! scope="col" style="background:#07114E; color:#fff; width:14%;"| אורך פרק
! scope="col" style="background:#07114E; color:#fff; width:20%;"| תאריך שידור מקורי
|-
|1
|align="right"|ספקטר
|51 דקות
|29 באוקטובר 2017
|-
|2
|align="right"|הודיני
|51 דקות
|5 בנובמבר 2017
|-
|3
|align="right"|טרף קל
|55 דקות
|12 בנובמבר 2017
|-
|4
|align="right"|חוט אריאדנה
|52 דקות
|12 בנובמבר 2017
|-
|5
|align="right"|ו'
|53 דקות
|19 בנובמבר 2017
|-
|6
|align="right"|בור הדובים
|55 דקות
|19 בנובמבר 2017
|-
|7
|align="right"|וולי
|52 דקות
|26 בנובמבר 2017
|-
|8
|align="right"|מרוב עצים לא רואים את היער
|53 דקות
|26 בנובמבר 2017
|-
|9
|align="right"|בוב
|53 דקות
|3 בדצמבר 2017
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות מתח
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה ההולנדית