OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אריאנה, נסיכת הולנד

אריאנה וילהלמינה מקסימה אינס (בהולנדית: Ariane Wilhelmina Máxima Ines; נולדה ב-10 באפריל 2007) היא נסיכת הולנד. בתם השלישית של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד, והשלישית בסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה.

==חיים==
הנסיכה אריאנה נולדה ב-10 באפריל 2007 בשעה 15.45 (שעון מקומי), בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד. בבית חולים זה נולדו גם שתי אחיותיה. ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה בירך את הלידה, ולמחרת הופיע אביה בטלוויזיה ההולנדית אוחז את התינוקת. אביה רשם את לידתה ב-13 באפריל בבניין העירייה הישן בהאג. הנסיכה אריאנה היא בת של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד. מצד אביה היא נצר לשושלת אורנג'-נסאו ונכדה לביאטריקס, מלכת הולנד. מוצאה של אמה הוא מארגנטינה. ב-20 באוקטובר הוטבלה לנצרות בכנסייה בהאג, תוך שימוש במי נהר הירדן מארץ ישראל. בין סנדקיה נמנה גיום, נסיך הכתר של לוקסמבורג. זמן קצר לאחר לידתה היא אושפזה בגלל דלקת ריאות, ושוחררה כעבור כמה ימים.

אריאנה היא בתם השלישית של המלך והמלכה. יש לה שתי אחיות גדולות: קתרינה אמליה ואלכסיה. קתרינה אמליה היא יורשת הכתר הנוכחית. אריאנה מתגוררת בטירה מלכותית הממוקמת בעיירה במערב הולנד ביחד עם הוריה ואחיותיה. הנסיכה דוברת הולנדית, אנגלית וקצת ספרדית. היא מתעניינת בנגינה בפסנתר, בלט, שחייה וג'ודו.

==שם==
הוריה רצו שכל בנותיהם יקראו בשמות המתחילים באות A, והשם "אריאנה" מצא חן בעיניהם. היא קרויה גם "וילהלמינה" - על שם וילהלמינה, מלכת הולנד, "מקסימה" - על שם אמה, ו"אינס" על שם אחותה הצעירה של אמה.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170210090745/http://www.koningsfan.dse.nl/ariane.html תמונות של הנסיכה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית אוראניה-נסאו
קטגוריה:ילדי משפחות מלוכה
קטגוריה:נסיכות הולנדיות
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-2007
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-2007
סרגיי קיסליאק

סרגיי איוואנוביץ' קיסליאק (ברוסית: Сергей Иванович Кисляк; נולד ב-7 בספטמבר 1950 במוסקבה) הוא דיפלומט רוסי. כיהן כשגריר רוסיה בארצות הברית במשך 9 שנים, מיולי 2008 ועד יולי 2017.

==ביוגרפיה==
סרגיי קיסליאק נולד במוסקבה בספטמבר 1950 למשפחה שמוצאהּ מאוקראינה. ב-1973 הוא השלים את השכלתו במכון המוסקבאי לפיזיקה והנדסה (Московский инженерно-физический институт; כיום האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני). ב-1977 השלים את השכלתו באקדמיה לסחר חוץ ולמד אנגלית וצרפתית, וזמן קצר לאחר מכן הצטרף לצוות העובדים של משרד החוץ.

בשנים 1981–1985 כיהן כמזכיר שני לשגריר ברית המועצות באומות המאוחדות ומ-1985 ועד 1989 שימש מזכיר ראשון ויועץ השגרירות הסובייטית בוושינגטון.

עד 1991 כיהן כסגן מנהל המחלקה לארגונים בינלאומיים במשרד החוץ, ואחר כך עד 1993 היה סגן מנהל המחלקה לשיתוף פעולה טכני ומדעי בינלאומי של משרד החוץ. עד 1995 ניהל את המחלקה, וב-1995 מונה למנהל מחלקת הביטחון ופירוק מנשק של משרד החוץ הרוסי.

===שגריר===
ב-1998 מונה לשגריר רוסיה בבלגיה ושירת במקביל כשגריר רוסיה בנאט"ו. ב-2003 כיהן כסגן שר החוץ של רוסיה, בתקופת כהונתו כסגן שר החוץ הוא הנהיג את המשלחת הרוסית לשיחות מול האמריקנים על הסכמי הפיקוח על הנשק הגרעיני. וביולי 2008 מונה לשגריר רוסיה בארצות הברית, על פי צו נשיאותי של דמיטרי מדבדב.

בנאומו באוניברסיטת סטנפורד בנובמבר 2016 קיסליאק הצהיר שרוסיה לא הייתה מעורבת במבצעי פריצה למחשבים במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית. ב-29 בדצמבר 2016, באותו יום שממשל ברק אובמה הכריז על הטלת סנקציות חדשות על רוסיה עקב התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית, קיסליאק והיועץ לביטחון לאומי המיועד מייקל פלין ניהלו מספר שיחות טלפון, שהיו למרכז החקירה של הבולשת הפדרלית בחשד לריגול. דובר הבית הלבן שון ספייסר הכריז במסיבת עיתונאים בינואר 2017 שהשיחות נועדו לארגן פגישה בין דונלד טראמפ וולדימיר פוטין. ב-13 בפברואר 2017, פלין התפטר מתפקידו כיועץ הנשיא לביטחון לאומי.

ב-1 במרץ 2017, הוושינגטון פוסט דיווח שהתובע הכללי ג'ף סשנס דיבר עם השגריר קיסליאק פעמיים, תחילה ביולי 2016 ולאחר מכן בספטמבר אותה שנה, בעת כהונתו של סשנס כסנאטור וחבר ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט. סשנס עצמו אישר כי במהלך השימוע שנערך לו ב-10 בינואר 2017 לקראת כניסתו לתפקיד התובע הכללי, הוא היה מודע לקשרים אפשריים בין חברי צוות מטה הבחירות של טראמפ ולנציגי ממשלת רוסיה.. כתגובה להאשמות סשנס החליט להשעות עצמו ממעורבות בחקירת הקשרים בין רוסיה לממשל טראמפ. הניו יורק טיימס ציין כי קיסליאק נפגש עם מייקל פלין וג'ארד קושנר בדצמבר 2016 במטרה להקים תקשורת בין הממשל הרוסי לממשל טראמפ.

רשת CNN תיארה את קיסליאק כמרגל וטענה כי בכירים בקהילת המודיעין של ארצות הברית חושדים בו כמגייס מרגלים, טענה שרוסיה דחתה מכל וכל.

ביולי 2017 סיים את משימתו הדיפלומטית כשגריר רוסיה בארצות הברית והוחזר למוסקבה.

===חבר מועצת הפדרציה===
עם שובו למוסקבה, מונה לסנאטור, חבר מועצת הפדרציה של רוסיה מטעם רפובליקת מורדוביה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיפלומטים סובייטים
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירי רוסיה בבלגיה
קטגוריה:שגרירי רוסיה
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016: אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1950
ספוריוס לוקרטיוס טריקיפיטינוס

ספוריוס לוקרטיוס טריקיפיטינוס (בלטינית: Spurius Lucretius Tricipitinus) היה
אציל רומאי בן המאה ה-6 לפנה"ס, אשר יחד עם לוקיוס יוניוס ברוטוס סייע בביטול המלוכה הרומית ובהקמת הרפובליקה הרומית. לוקרטיוס התפרסם בעיקר כאביה של לוקרטיה, וכמי ששימש כקונסול סופקטוס הראשון של הרפובליקה. במחקר המודרני הוא נחשב (יחד עם רבים מבני דורו) לדמות אגדית למחצה.

==ביוגרפיה==

מעט מאוד ידוע על תחילת דרכו של לוקרטיוס. הוא השיא את בתו לוקרטיה לאציל בשם לוקיוס טארקוויניוס קולאטינוס. בשנת 509 לפנה"ס סייע לוקרטיוס בייסוד הרפובליקה הרומית. על פי הגרסה המקובלת להשתלשלות המאורעות, קולאטינוס הוצב במחנה צבא באזור ארדיה בחברתו של סקסטוס טארקוויניוס, בנו של המלך לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס. באחד הלילות, דיבר קולאטינוס בשבח אשתו בנוכחות סקסטוס. השניים, בחברת ידידים נוספים, רכבו במהירות אל רומא, כדי להיווכח במו עיניהם ביופייה של לוקרטיה. סקסטוס כה התפעל מלוקרטיה, עד שכאשר קולאטינוס לא היה בבית, התגנב ואנס את לוקרטיה. לאחר המעשה, ביקשה לוקרטיה מאביה ומבעלה לבוא לביתה בחברת ידידים נאמנים. לוקרטיוס ביקש מפובליוס ולריוס לבוא עמו, וקולאטינוס הביא עמו את לוקיוס יוניוס ברוטוס. לוקרטיה התאבדה לנגד עיניהם, ובעקבות כך, פתחו הארבעה במרד כנגד השלטון המלוכני. המלך טארקוויניוס סופרבוס נמלט, והארבעה הכריזו על ביטול המלוכה הרומית וייסודה של הרפובליקה הרומית.

בעקבות הדחת המלך, הכריז ברוטוס על ייסוד משרה חדשה - קונסול. ברוטוס וקולאטינוס נבחרו כקונסולים הראשונים. בהמשך אותה שנה נחשף ניסיון לקשר להשבת המלוכה לרומא. קולאטינוס ניסה לנהוג ביד קלה מדי עם הקושרים, ולפיכך דרש ממנו ברוטוס במפגיע שיתפטר. קולאטינוס סירב בתחילה, אולם אז הצטרף לוקרטיוס אל הבקשה וקולאטינוס הסכים ועזב את העיר. ולריוס נבחר לקונסול במקומו. עוד באותה שנה נהרג ברוטוס בקרב סילבה ארסיה, וולריוס מינה את לוקרטיוס כ"קונסול סופקטוס" - קונסול מחליף עד הבחירות הבאות. עם זאת, לוקרטיוס נפטר מזקנה כמה ימים לאחר מכן. ולריוס מינה את מרקוס הורטיוס פלביוס למחליפו עד הבחירות של שנה הבאה. כך קרה שכבר בשנתה הראשונה של הרפובליקה הרומית, כיהנו בה חמישה קונסולים.

גרסה זו של מהלך האירועים, מופיעה בכל המקורות העתיקים, אם כי היסטוריונים מודרניים מפקפקים באמינות הסיפור. לא ניתן לדעת בוודאות מה קרה בשנת 509 לפנה"ס, כך שמרבית האירועים והאישים המתוארים בהקשר זה נחשבים לאגדיים או אגדיים למחצה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:המלוכה הרומית
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
יעקב הירש

יעקב הירש (23 ביוני 1924 - 23 בפברואר 2018) היה מנכ"ל משרד מבקר המדינה, פעיל ביחסי גרמניה–ישראל ובסיוע לניצולי שואה.

על תרומותיו לשיקום ופיתוח היחסים בין שתי המדינות, קיבל ב-2013 את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.

== ביוגרפיה ==
יעקב הירש נולד בהלברשטאדט שבגרמניה ב-1924 ומ-1928 גדל בברלין-שרלוטנבורג, שם למד בבית הספר הציוני ע"ש תיאודור הרצל תחת כנפה של הפעילה הציונית פאולה פירסט.
הוריו היו פעילים בתחום הציונות, ובין השאר היו חברים באיגוד הציוני של גרמניה. 

ב-1935 ברחו מגרמניה עם בית הספר הציוני דרך טריאסטה לפלשתינה שנמצאה באותו הזמן תחת מנדט בריטי. ב-14 בנובמבר 1935 הגיעו לחיפה. 

בהגיעם לישראל החל הירש ללמוד בבית הספר בירושלים. ב-1939 נחשף בפעם הראשונה לגדנ"ע, שהיו באותה תקופה אגף הנוער של ההגנה.
בשנת 1943 התגייס לצבא הבריטי, בו שירת בתקופת מלחמת העולם השנייה עד שנת 1946, בתחילת שירותו הוצב במצרים ולאחר מכן הועבר לאיטליה. בשנת 1948 הוא גויס שוב – הפעם לצה"ל על מנת להילחם במלחמת העצמאות.

לאחר שירותו הצבאי החל הירש ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית, אותם סיים בשנת 1950. מ-1965 עד 1966 למד בתוכנית לעובדי ציבור בכירים באוניברסיטת פרינסטון.

== קריירה ==
בתום לימודי המשפטים החל יעקב לעבוד במשרד מבקר המדינה, בו התקדם עד למשרת מנכ"ל המשרד.
לאחר מכן כיהן גם כראש מחלקת הביקורת הפנימית בבנק לאומי, חבר דירקטוריון באיגוד המבקרים הפנימיים בישראל (IIA) ונשיא הקונפדרציה של מוסדות ביקורת פנימית ([http://www.eciia.eu/ ECIIA]).

== פעילות התנדבותית ==
לאחר יציאתו לגמלאות התנדב הירש ושימש כחבר דירקטוריון במספר ארגונים, כולל חבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, קרן ירושלים (Jerusalem Foundation), חבר הנאמנים של האוניברסיטה הפתוחה (ממנו קיבל גם תואר עמית כבוד על פעילותו הענפה), ארגון יוצאי מרכז אירופה ובית החולים לשיקום ילדים ונוער אל"ין.

כיהן שנים ארוכות כמבקר האגודה לזכויות האזרח בישראל. 

בשנת 1995 מונה הירש כחבר ועד בארגון ההשבה המאוחד (URO – United Restitution Organization), גוף שמוקדש למתן פיצויים והשבת רכוש לניצולי שואה.

בשנת 2003 מונה הירש באמצעות הקרן "Remembrance, Responsibility and Future", להיות חבר בוועדת ערר שהייתה אחראית על בדיקת תביעות לפיצוי על עבודה בכפייה בגרמניה הנאצית.

עד שנת 2011 היה הירש יושב ראש אגודת "ידידי אות הכפרה והשלום גרמניה-ישראל" של ASF (Aktion Sühnezeichen Friedensdienste הגרמני, במסגרתו נהג רבות להרצות כאיש עדות בפני מגזרים שונים בגרמניה ובישראל.

יעקב הביע את תמיכתו ביוזמת שטולפרשטיין (אבן נגף), כמו גם ביוזמות אחרות שנועדו להנציח את החיים היהודיים שהיו בהלברשטאדט ובארגון הסיוע "Amcha גרמניה" שמוקדש לעזרה נפשית וסוציאלית לניצולי שואה נזקקים ומשפחותיהם בישראל.

התגורר בירושלים ונפטר בה ביום שישי ה-23 בפברואר 2018.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובדי משרד מבקר המדינה
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
שלום שכנא צ'רניאק

הרב שלום שכנא צ'רניאק (נכתב גם טשרניאק; תרכ"א, 1861 – ט' בטבת ה'תרצ"ח, 13 בדצמבר 1937) היה רב העיירה מאצ'יוב במחוז ווהלין באוקראינה. פרסם שלושה ספרי הלכה והוחזק כאישיות תורנית בעלת שיעור קומה.

==תולדות חייו==
שלום שכנא צ'רניאק נולד בשנת תרכ"א (1861) לרב מרדכי יהודה צ'רניאק, אב בית הדין בקהילת סטנסלבצ'יק בגאליציה אוקראינה. לאחר נישואיו למרים לבית ביאלר, פרנסוהו חמיו וחמותו, חיה גיטל ומשה נחום ביאלר, במשך שבע שנים. בצעירותו שימש ברבנות בקהילות פיטשאיוב ובערמיליא (Baremel) במחוז ווהלין באוקראינה. בשנת תרנ"ג (1893) התמנה לרבה של העיירה מאצ'יוב, שנקראה גם לוקיב. בשנת 1897 חיו בעיירה 6,270 תושבים ומהם – 2,373 יהודים. 

44 שנים שימש הרב צ'רניאק בכהונת רב העיר עד יום מותו. 

צאצאי הרבנית מרים והרב שלום שכנא צ'רניאק:

*הבן הרב יוסף צ'רניאק, רב העיירה ווסלוביץ' בחבל לובלין. לאחר פטירת אביו מילא הרב יוסף צ'רניאק את מקומו ברבנות מאצ'יוב. נרצח בשואה.
*הבן ר' חיים אליעזר צ'רניאק. נרצח בשואה.
*הבת מלכה נישאה לרב משה אשר לנדא, רב בעיר קובל. נרצחו בשואה.
*הבת נחמה נישאה לרב יוסף לשצ'ובר, רב במאצ'יוב. נרצחו בשואה.
*הבת ברכה צ'רניאק נפטרה בדמי ימיה.

הרבנית מרים צ'רניאק נפטרה בגיל צעיר, והרב צ'רניאק נישא בשנית לנחמה, אלמנת מיכאל פינקלשטיין. הרבנית נחמה צ'רניאק נספתה, כנראה, בי"ב באלול תש"ב (25 באוגוסט 1942) עם מאות מיהודי לוקיב-מאצ'יוב שנרצחו סמוך לעירם.

הרב שלום שכנא צ'רניאק נפטר ביום ט' בטבת תרצ"ח (13 בדצמבר 1937), והובא למנוחת עולמים בעירו.

==עשייתו התורנית==
גלוית הרב צ'רניאק לרב יהודה לייב צירלסון מקישינב, 6 ביוני 1913
הרב צ'רניאק ניהל במשך 44 שנים את החיים התורניים בקהילת מאצ'יוב. הוא חיבר שלושה ספרי הלכות (שני הכרכים של הכותר חיים וברכה למשמרת שלום נחשבו לספר אחד בשני חלקים) וניהל קשרי הגות עם גדולי דורו לשם ליבון סוגיות פסיקה והלכה, ובהם הרב מאיר שמחה הכהן מדווינסק. ספרי הרב צ'רניאק זכו להסכמות מהרב נפתלי צבי יהודה ברלין ("הנצי"ב מוולוז'ין"), מרבי שלום מרדכי שבדרון ("המהרש"ם מברז'אן"), מהרב חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק, מהרב יצחק יהודה שמלקיש מלבוב ומרבני ורשה – הרב יצחק פייגנבוים והרב שמואל זנוויל קלפפיש.
מתוקף מעמדו הסמיך הרב צ'רניאק תלמידים לרבנות. הרב חיים פרנקל, נכדו של הרב יצחק ידידיה פרנקל, סיפר כי כאשר הגיע הרב צ'רניאק לוורשה באדר תר"ץ (1930) ניגשו אליו כמה תלמידי חכמים לקבל סמיכה וביניהם היה גם הרב פרנקל, לימים רבה הראשי של תל אביב. ייתכן שהייתה זו הפעם היחידה שנפגשו. הרב יצחק ידידיה פרנקל העיד שכדי לזכות בסמיכה מהרב צ'רניאק נדרש המועמד להפגין ידע נרחב ומעמיק בבחינה עיונית שנמשכה ימים אחדים.

==ספריו==
* משמרת שלום: באור על ה'פרי מגדים' לשולחן ערוך יורה דעה, ורשה: דפוס פייבל ראזען, תרנ"ה (1895)
* חיים וברכה למשמרת שלום, חלק ראשון (הלכות ארבעת המינים), ורשה: דפוס יעקב זאב אונטערהענדלער, תרס"ג (1903)
* חיים וברכה למשמרת שלום, חלק שני (הלכות שמחות), ורשה ופולטבה: אריה יהודה לייב ליפשיץ וישראל הלוי קאדאנער (בהתאמה), תרס"ח (1908)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* לוקיב, ויקיפדיה
* מצ'יוב (Maciejów) ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* [http://www.wolyn.org.il/inner3-75 מצ'יוב] באתר איגוד יוצאי ווהלין בישראל
* מצ'יוב (לוקיב) באתר השטעטל הווירטואלי (באנגלית)
* 

== הערות שוליים ==

2017 03
קטגוריה:רבנים אוקראינים

קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:ילידי 1861
קטגוריה:נפטרים ב-1937
שתיל (ארגון)

שתיל (ראשי תיבות של שירותי תמיכה ויייעוץ לקידום) הוא ארגון חברתי שמטרתו ל"ספק שירותי תמיכה וייעוץ לקידום שינוי חברתי בישראל" אשר הוקם בשנת 1982 על ידי הקרן החדשה לישראל.
==פעילות==
שתיל מספקים ייעוץ לארגונים במגוון תחומים, ביניהם: ייעוץ ארגוני, ייעוץ לפיתוח משאבים, ייעוץ אסטרטגי, כלים להערכה ומדידה, ניהול קהילה ועוד. הכשרות בתחומים אלה מתקיימות במסגרת קמפוס שתיל, וכן פועלים להנגשת ידע וכלים לשינוי חברתי במגוון ערוצי תוכן. המרכז לשינוי מדיניות מתמחה בייעוץ ללובי וקידום מדיניות, בעבודה עם גורמי ממשל, ובייעוץ לעבודה עם תקשורת, ניהול קמפיינים והשפעה בדיגיטל.

הפעילות מתבצעת בשלושה סניפים ובאתר אינטרנט המספק מידע על ארגונים לשינוי חברתי, אירועים חברתיים, הכשרות, לוח דרושים ועוד. 

שתיל מעריכים כי הם מסייעים לכאלף ארגונים והתארגנויות בשנה, בשלבי הקמתם ובפעילות השוטפת.

ב-2006 זכה שתיל למעמד של יועץ מיוחד למועצה הכלכלית חברתית של האו"ם (ECOSOC) בעקבות המלצתו של משרד החוץ.

==תוכנית עמיתי אברט==
שתיל מפעילה תוכנית מלגות שבמסגרתה מוענקת לסטודנטים מלגה שנתית בתמורה להשתלבות בארגונים התורמים לקהילה ועשויים לשנות את פני החברה. לצד פעילותם בעמותות נוטלים משתתפי התוכנית חלק במפגשי למידה והעשרה בנושאי שינוי חברתי.

==מנהלות==
* שרה קרניאל (1983-1982)
*שרי ריבקין (1998-1983)
*רחל ליאל (2009-1998)
*רונית הד (2009 - 2018)
*אסתר סיוון (2018 ואילך)

==קישורים חיצוניים==

* 
* מרכז חוק-העוני הדרומי

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קבוצת PSA

קבוצת PSA (בצרפתית: Groupe PSA; נקראה בעבר: PSA Peugeot Citroën משנת 1991 עד שנת 2016) היא חברת-אם בינלאומית צרפתית לייצור מכוניות ואופנועים הנמכרים תחת המותגים פיג'ו, סיטרואן, DS אוטומובילס, ווקסהול, ואמבסדור. PSA רשומה בבורסת Euronext, והיא נסחרת כמניה של מדד CAC 40 (שוב, בשנת 2015 לאחר שהוסרה ב-2012).

שווי החברה הוערך (ינואר 2021) בכ-20 מיליארד דולר, וב-2019 היא העסיקה מעל 210,000 עובדים.

בנובמבר 2019 הודיעה קבוצת PSA שתתמזג עם קבוצת FCA (פיאט-קרייזלר) בחלוקת מניות שווה בין הצדדים. העסקה נחתמה בדצמבר 2019 ויצרה את חברת הרכב הרביעית בגודלה בעולם. חברת-אם של מיזוג זה הוקמה בשלהי שנת 2020 והיא נקראת סטלנטיס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://www.bloomberg.com/news/videos/2017-03-06/psa-group-agrees-to-buy-gm-s-opel-unit PSA הסכימה לקנות את אופל מג'נרל מוטורס תמורת 2.3 מיליארד דולר], באתר בלומברג.

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:יצרני רכב צרפתיים
קטגוריה:סטלנטיס
השועל והענבים

השועל והענבים הוא משל המופיע במשלי איזופוס, שחי בעת העתיקה. ז'אן דה לה פונטן ואיוואן קרילוב עיבדו את המשל ללשונם (צרפתית ורוסית, בהתאמה) ושילבו אותו באוספים שלהם.

המשל מספר על שועל, אשר מצא בכרם ענבים מפתים שהיו תלויים על גפן שטיפסה על עץ גבוה. כל נסיונותיו להגיע אליהם עלו בתוהו. בסופו של דבר התייאש השועל, נטש את הכרם, אך במטרה לטשטש את הפסדו גינה את טעמם וכינה אותם "ענבים חמוצים". הביטוי "ענבים חמוצים" הפך, בעיקר בשפה האנגלית, למטבע לשון המבטא תגובה של אדם, אשר מגנה את היעד, כאשר איננו מצליח להגיע אליו.

==תרגומי המשל לעברית==
הניסוח העברי הידוע הראשון של המשל נעשה בידי יהודה ליב גורדון, והופיע בשם: "השועל וענבי הגפן" בספרו: "משלי יהודה" בשנת 1859.

ניתן לראות שיל"ג מוסיף את הלקח של המשל, בצורת שאלה בשורה האחרונה: האם היה משבח את הענבים לו היה משיג אותם?

תרגום אחר לעברית, שידוע יותר בזמננו, נכתב כמאה שנים מאוחר ביותר, בידי המתרגם חנניה רייכמן בספרו: "כל משלי קרילוב". שמו של המשל בספר זה הוא השם הידוע כיום: "השועל והענבים". בעוד שיל"ג מכנה את הענבים "ענבי רוש" (ענבי רעל) השועל של רייכמן מכנה את הענבים: "בוסר", וכך גם מכנה השועל של שלמה שפאן את הענבים הבלתי מושגים בספרו "משלי איסופוס". במהלך השנים הופיעו תרגומים ועיבודים שונים של המשל, בשיר, מחזה ובסיפורים, ביניהם מעשיות לילדי הגן של לוין קיפניס.

== ראו גם ==
* השועל והכרם

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.safa-ivrit.org/milon/sour.php ענבים חמוצים], באתר מילון השפה העברית
* [https://www.youtube.com/watch?v=fLuEVU5qLp8 סבא טוביה, מסיבה ביער, השועל והענבים] (שיר)

==הערות שוליים==

קטגוריה:משלי איזופוס
קטגוריה:משלים
קטגוריה:בעלי חיים במשלים
קטגוריה:שועלים בתרבות
קטגוריה:ענבים בתרבות
גאל אנדוניאן

גאל אנדוניאן (בארמנית: Գաել Անդոնյան; נולד ב-7 בפברואר 1995) הוא כדורגלן צרפתי-ארמני המשחק בעמדת הבלם במרסיי אנדום.

==קריירת מועדונים==
אנדוניאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפיק מרסיי ואחרי זה הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד לאנס.

ב-21 באוקטובר 2015 הושאל לדיז'ון מהליגה השנייה עד לסיום העונה. ב-8 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד ניור בדקות הסיום של המשחק.

ב-27 בינואר 2017 הושאל לוריה מליגת העל היוונית עד לסיום העונה.

ביולי אנדוניאן חתם באז'אקסיו.

בינואר חתם במרטיג.

ב-19 באוקטובר 2020, אנדוניאן חתם באוביאן.

בקיץ הצטרף למרסיי אנדום.

==קריירה בינלאומית==
בהיותו נער, אנדוניאן שיחק שני משחקים בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 16.

ב-21 במרץ 2015, אנדוניאן נחת בירוואן בירת ארמניה על מנת לקבל אזרחות ארמנית שתאפשר לו לשחק עבור נבחרת ארמניה. ב-29 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 ל במסגרת מוקדמות יורו 2016.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ארמנים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל ארמנים
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל ארמנים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני דיז'ון
קטגוריה:כדורגלני וריה
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני אז'אקסיו
קטגוריה:כדורגלני מרטיג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארמניה
קטגוריה:מרסיי: כדורגלנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1995
קטגוריה:ארמנים שנולדו ב-1995
וולקן דמירל

וולקן דמירל (בטורקית: Volkan Demirel; נולד ב-27 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק כשוער. את רוב הקריירה שלו העביר בפנרבחצ'ה ובעברו גם שיחק עבור נבחרת טורקיה. כיום משמש כעוזר מאמן פנרבחצ'ה.

==קריירת מועדונים==
דמירל התחיל את הקריירה שלו בקרטלספור וכבר בגיל 18 תפס את עמדת השוער הראשון של המועדון ובתוך שנתיים רשם 51 הופעות במדי הקבוצה. בקיץ חתם בפנרבחצ'ה. בפנרבחצ'ה שימש תחילה כשוער שלישי, וב-26 באפריל 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בסיום העונה רושטו רצ'בר ששימש כשוער ראשון חתם בברצלונה ובין וולקן לרספ בילר השוער השני נערכה רוטציה ואת העונה וולקן סיים עם 19 הופעות. בסיום העונה זכה עם פנרבחצ'ה באליפות.

בעונת רושטו חזר לפנרבחצ'ה ווולקן הפך להיות השוער השני. בעונת הפך לשוער ראשון, אך במהלך העונה חזר להיות שוער שני. בעונת חזר להיות השוער הראשון של פנרבחצ'ה ואף היה שותף לעלייה שלה לשלב רבע גמר ליגת האלופות, לאחר ניצחון 2-3 בפנדלים נגד סביליה כאשר וולקן הדף שלושה פנדלים.

במהלך עונת וולקן חתם ל-4 שנים בפנרבחצ'ה.

ביולי הודיע על פרישה מכדורגל.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו, וולקן שיחק בנבחרות הצעירות של טורקיה. ב-28 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה במשחק ידידות נגד . דמירל זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 בו שימש כשוער ראשון והגיע עם נבחרתו לחצי הגמר לראשונה בתולדות הנבחרת. במהלך המשחק נגד הורחק לאחר שדחף את יאן קולר.

במהלך משחק ידידות נגד התעמת עם אוהד ועזב את הנבחרת.

==תארים==
; פנרבחצ'ה
*ליגת העל הטורקית: , , , , 
*הגביע הטורקי: , 
*הסופר קאפ הטורקי: , , 

==חיים אישיים==
ב-21 בספטמבר 2010 נישא לזיינפ סוואר, מיס בלגיה בשנת 2009 ולהם שתי ילדות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1981
קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:שוערי כדורגל טורקים
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:איסטנבול: כדורגלנים
ג'ובאני פרנצ'סקו סטרפרולה

ג'ובאני פרנצ'סקו "ג'אנפרנצ'סקו" סטרפרולה (באיטלקית: Giovanni Francesco "Gianfrancesco" Straparola וגם Zuan Francesco Straparola da Caravaggio; (1485? – 1558) היה אספן ומחבר מעשיות איטלקי מתקופת הרנסאנס. אחד הראשונים שפרסמו ספרי-מעשיות באירופה. ספרו, שראה אור בשתי מהדורות "הלילות הנעימים" (Le piacevoli notti; 1551-1553) ו"הלילות ההיתוליים" (Le piacevoli notti; 1555), כלל 75 מעשיות, רובן נאספו על ידו ממקורות קדומים או עממיים והיוו דגם למעשיות האחים גרים ושארל פרו. בפרט הסיפור "מלך חזיר" ששימש דגם לסיפור "היפה והחיה" והסיפור “Costantino Fortunato" ששימש דגם לסיפור "החתול במגפיים".

== תולדות חייו ==
לא רב הידוע על תולדות חייו. הוא נולד בעיירה קראוואג'ו, במישור לומברדיה ממזרח למילאנו. ב-1508 היה כבר בוונציה, שם ראה אור באותה שנה ספרו Opera nova de Zoan Francesco Straparola da Caravaggio novamente stampata ("יצירות חדשות מאת זואן פרנצ'סקו סטרפרולה") שכלל סונטות ו"שמיניות סיציליאניות" (סוגה ספרותית של שיר היתולי בעל שמונה שורות, בנות 11 הברות הנחרזות בתבנית של A-B-A-B). על מהדורת ספרו מ-1558 נדפס הביטוי All’instanza dall’autore ("בהיעדרו של המחבר", כלומר לאחר מותו).

== "הלילות" של סטרפרולה ==
ספרו הגדול של סטרפרולה נבנה בדגם של הדקמרון מאת בוקאצ'יו (1350-1352), סיפור המסגרת מציג חבורה של אריסטוקרטים, גברים ונשים, המשעשעים את עצמם לאורך מספר לילות בסיפור מעשיות. כל לילה הוא פרק בספר, הכולל כמה סיפורים. הספר ראה אור לראשונה בוונציה. בשנת 1551 ראה אור הכרך הראשון חתחת השם "הלילות הנעימים" (Le piacevoli notti) ובו 25 סיפורים וב-1553 ראה אור הכרך השני ובו 50 סיפורים. ב-1555 ראה אור הספר בשם "הלילות ההיתוליים" (Le piacevoli notti), תוך השמטת הסיפור "שוליית החייט", כנראה בשל צנזורה עצמית או הוראת הכנסייה. 

הסיפורים כוללים סיפורי אימה, סיפורים מבדחים, חידות וכדומה. 

הספר הוכנס לרשימת הספרים האסורים של הכנסייה הקתולית בשנת 1624.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*Jack Zipes, The Great Fairy Tale Tradition: From Straparola and Basile to the Brothers Grimm, W. W. Norton & Company, 2000 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20111205002731/http://www.surlalunefairytales.com/facetiousnights/index.html סיפורים נבחרים בתרגום לאנגלית]
* [https://archive.org/search.php?query=straparola מהדורות של "הלילות"], בארכיון האינטרנט
* 

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:פולקלוריסטים
קטגוריה:ילידי 1480
קטגוריה:נפטרים ב-1557
סלבדור סובראל

סלבדור וילאר בראמקאמפ סובראל (בפורטוגזית: Salvador Vilar Braamcamp Sobral; נולד ב-28 בדצמבר 1989) הוא זמר פורטוגזי. סובראל ייצג את פורטוגל באירוויזיון 2017 עם השיר "Amar pelos Dois" וזכה במקום הראשון. הייתה זו זכייתה הראשונה של פורטוגל בתחרות.

== ביוגרפיה ==
סובראל נולד בשנת 1989 בליסבון, בירת פורטוגל. בילדותו גדל בארצות הברית, ולאחר מכן עבר לעיר ברצלונה שבספרד, שם חונך בבית ספר יוקרתי למוזיקה.

בשנת 2009 התמודד בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי Ídolos, שהיא הגרסה הפורטוגזית לתוכנית הטלוויזיה הבריטית Pop Idol, הודח בשלב החמישי וסיים במקום השביעי. מאז החלה הקריירה המוזיקלית שלו הוא שיתף פעולה והופיע פעמים רבות עם אחותו הגדולה לואיזה סובראל, גם היא זמרת מפורסמת בפורטוגל, אשר השתתפה בהיותה בת שש עשרה בעונתה הראשונה של התוכנית בשנת 2003, העפילה לשלב חצי הגמר, וסיימה במקום השלישי. מאוחר יותר הוציא לאור את אלבומו הראשון שנקרא "Excuse Me".

בשנת 2017 השתתף בתחרות הקדם הלאומית Festival RTP da Canção לבחירת נציג פורטוגל באירוויזיון, וזכה בגמר הקדם ב-5 במרץ לייצג את מדינתו בתחרות באותה שנה עם השיר "Amar pelos Dois" ("לאהוב בשביל שנינו"), אותו כתבה אחותו לואיזה סובראל.

סלבדור סובראל ייצג את פורטוגל באירוויזיון וזכה במקום הראשון עם השיר "Amar pelos Dois" ("לאהוב בשביל שנינו").

ב-26 בספטמבר 2017 פורסם כי סובראל מאושפז במצב קשה בגלל מחלת לב. ב-9 בדצמבר הוא עבר בהצלחה השתלת לב.

על פי מסורת האירוויזיון, זוכה השנה הקודמת מגיש לזוכה השנה הנוכחית את פסלון הזכייה. בראיונות מוקדמים שנערכו עמו סמוך לאירוויזיון 2018 לעג סובראל לשיר הישראלי ואמר כי אם ייאלץ להגיש לישראל את הפסלון, יעשה זאת עם חיוך מזויף. בסופו של דבר השיר הישראלי Toy של נטע ברזילי זכה במקום הראשון, וסובראל נאלץ להגיש לה את הפסלון. סובראל הגיש לה אותו בחיוך, ואף חיבק ונישק אותה.

בשנת 2020 הופיע בהופעת קמע בסרט הקומי "תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga" בכיכובו של ויל פרל.

== התבטאויות ==
באפריל 2019, התבטא סובראל בראיון נגד מדיניות ישראל וציין כי אם היה מתמודד עם השיר "Amar pelos dois" באירוויזיון 2019 בישראל, היה לובש טי שירט עם הכיתוב 'Free Palestine', אף על פי שהדבר מנוגד לחוקי התחרות. הזמר הוסיף כי אינו מתכוון להגיע לישראל.

== דיסקוגרפיה ==
;אלבומי אולפן
* Excuse Me (2016)
* Paris, Lisboa (2019)
* bpm (2021)
;אלבומי הופעה
* Excuse Me (Ao Vivo) (2017)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים פורטוגזים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2017
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:נציגי פורטוגל באירוויזיון
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1989
ברנרד מאייר

ברנרד "ברני" מאייר (באנגלית: Bernard Mayer; נולד ב-19 ביוני 1923) הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, פעמיים סגן אלוף ארצות הברית (1948 ו-1953), פעמיים דורג במקום שלישי בעולם (1943 ו-1946) ואלוף המכביה הרביעית (1953) בהדיפת כדור ברזל.

== ביוגרפיה ==

בתחרות שנערכה בניו יורק באולם ב-27 בפברואר 1943 קבע מאייר בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 15.96 מטר ובתחרות שנערכה באוונסטון, אילינוי ב-11 ביוני אותה שנה הוא קבע בהדיפת כדור ברזל תוצאה של 15.73 מטר ודורג במקום שלישי בעולם.

בתחרות שנערכה בווסט פוינט ב-11 במאי 1946 קבע מאייר בהדיפת כדור ברזל תוצאה של 16.35 מטר ודורג במקום שלישי בעולם.	

===סגן אלוף ארצות הברית===
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1948 זכה מאייר במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.22 מטר. 

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת הלסינקי (1952) שנערכו בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-27 ביוני 1952 סיים מאייר במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 17.26 מטר, 10 ס"מ פחות מג'ים פוקס היהודי ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.05 מטר.

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1953 זכה מאייר במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.77 מטר.

====אלוף המכביה====
בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בסוף ספטמבר 1953 זכה מאייר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.36 מטר, לפני סטן למפרט (15.92 מטר) ומרטין אנגל (14.22 מטר), שניהם מארצות הברית. מדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.50 מטר, אחרי סטן למפרט (43.64 מטר) ואורי גלין מישראל (41.13 מטר).

בתחרות שנערכה בניו יורק באולם ב-13 בפברואר 1954 קבע מאייר בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 17.71 מטר. באותה העת שיא העולם היה שייך לפרי או'בריאן מארצות הברית, 18.04 מטר.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* הדיפת כדור ברזל: 17.26 מטר (1952) 
===אולם=== 
* הדיפת כדור ברזל: 17.71 מטר (1954)

==קישורים חיצוניים==
* [http://trackfield.brinkster.net/Profile.asp?ID=4311&Gender=m&Page=Back&Tour=N&Year=1952&TF=F ברנרד מאייר], באתר Track and Field Statistics 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתלטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מיידי פטיש
קטגוריה:הודפי כדור ברזל אמריקאים
קטגוריה:זורקי דיסקוס אמריקאים
קטגוריה:אלופי המכביה: אתלטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
מהראן אבו ריא

מהראן אבו ריא (בערבית: مهران ابو ريا; נולד ב-22 בינואר 1983) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת הפועל בני בענה מליגה ב'.

==קריירה==
אבו ריא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני סכנין, ובשנת 2002 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בסיום עונת 2005/2006 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, ואבו ריא חתם בהפועל פתח תקווה. בתום העונה ירדה פתח תקווה לליגה הלאומית, ואבו ריא חזר לסכנין שחזרה לליגת העל. ב-21 במאי 2011 הבקיע את שער הניצחון שהשאיר את הקבוצה בליגת העל, במשחק נגד בית"ר ירושלים.

ב-1 ביוני 2011 חתם אבו ריא לשלוש שנים בעירוני קריית שמונה, אך חוזהו בוטל לאחר שהתגלה שהוא סובל מפציעה. לאחר שנה וחצי שלא שיחק, החל אבו ריא להתאמן עם קבוצת הפועל עכו בינואר 2012, ולקראת עונת 2012/2013 הצטרף לסגל ושיחק שנתיים במועדון. בקיץ חתם אבו ריא בהפועל חיפה, במדיה שותף רק בשלושה משחקי גביע הטוטו ומשחק אחד בליגה, ובינואר שוחרר מהקבוצה.

ב-5 בינואר 2016, לאחר יותר משנה שלא שיחק, חתם אבו ריא בשבאב אל-ח'דר מליגת העל הפלסטינית. ב-22 ביולי 2016 חזר לכדורגל הישראלי וחתם בהפועל אכסאל מליגה א'.

ב-21 בנובמבר 2017 חתם אבו ריא בקבוצת צעירי כפר כנא מליגה ב', וב-14 בינואר 2018 חזר לליגה א' וחתם בעירוני טבריה. בקיץ חתם בהפועל בני ערערה מליגה א'.

ב-20 באוקטובר 2019 אבו ריא חתם בצעירי כפר כנא.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:סח'נין: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אכסאל
קטגוריה:כדורגלני מכבי כפר כנא
קטגוריה:כדורגלני עירוני טבריה
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
לחץ סטגנציה

במכניקת הזורמים, לחץ סטגנציה (בעברית: לחץ־עֶמֶד) הוא לחץ השורר בנקודת הסטגנציה של נוזל, כלומר, הנקודה בה מהירות הנוזל היא 0 וכל האנרגיה הקינטית האגורה הופכת כולה לאנרגיה המשרה לחץ.

לחץ סטגנציה נקרא גם לחץ פיטו משום שהאופן בו הוא נמדד היא דרך צינור פיטו.

== חישוב לחץ הסטגנציה ==
לחץ הסטגנציה ניתן לחישוב על פי משוואת ברנולי.

בחישוב עבור נוזל לא דחיס מתקבל כי:
:<math>P_\text{stagnation}=\tfrac{1}{2} \rho v^2 + P_\text{static}</math>
כאשר:
:<math>P_\text{stagnation}</math> הוא לחץ הסטגנציה
:<math>\rho\;</math> היא צפיפות הנוזל
:<math>v</math> היא מהירות הנוזל
:<math>P_\text{static}</math> הוא הלחץ הסטטי.

במצב בו הלחץ ההידראולי בנקודה מסוימת בנוזל מתאפס גם כן אז נקודת הסטגנציה בנקודה זו היא נקודה שבה הלחץ הוא הלחץ הכולל. למרות זאת במקרים אחרים השוני בין הלחץ הכללי מלחץ הסטגנציה הוא שלחץ כללי הוא סכימה של לחץ הסטגנציה ולחץ הנוצר כתוצאה מכבידה.

:<math>P_\text{total}=0 + P_\text{stagnation}\;</math>

בזרימה דחיסה (כלומר, אם הצפיפות אינה קבועה), לחץ הסטגנציה משתווה ללחץ הכללי רק במקרה בו הזורם מגיע לסטגנציה בשיווי משקל באופן איזואנטרופי
בשימושים רבים בזרימה דחיסה, אנתלפיית הסטגנציה או טמפרטורת הסטגנציה היא גורם משפיע על נקודת לחץ הסטגנציה.

==זרימה דחיסה==
לחץ הסטגנציה הוא הלחץ הסטטי שקיים בנוזל כאשר הוא בשווי משקל. בהנחת תהליך איזוטרופי מפיתוח משוואה בזרימה דחיסה ניתן להגיע לקשר:
:<math>\frac{p_t}{p} = \left(1 + \frac{\gamma -1}{2} M^2\right)^{\frac{\gamma}{\gamma-1}}\, </math>

בהנחת תהליך איזוטרופי לחץ הסטגנציה יכול להיות מחושב מיחס טמפרטורת הסטגנציה לטמפרטורה הסטטית:
:<math>\frac{p_t}{p} = \left(\frac{T_t}{T}\right)^{\frac{\gamma}{\gamma-1}}\,</math>

כאשר:
:<math>p_t</math> הוא לחץ הסטגנציה
:<math>p</math> – לחץ סטטי
:<math>T_t</math> – הלחץ הסטטי
:<math>\gamma</math> – יחס קיבולי החום

משוואה זו תקפה רק בעבור גזים אידיאליים. בעבור נוזלים עם אותם תכונות מניחים שהתכונות של קיבול החום אינן משתנות עם שינוי הטמפרטורה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכניקת הזורמים
רפאל מאירון

רפאל מאירון (1927 - 11 בדצמבר 2008) היה אתלט ישראלי, אלוף ישראל (1953 ו-1955), שיאן ישראל, ובעל מדליית ארד מהמכביה הרביעית (1953) ביידוי פטיש ובעל מדליית ארד מהמכביה השלישית (1950) בזריקת דיסקוס.

== ביוגרפיה ==
מאירון נולד בלטביה, בנם של דוד ורשל מאירסון.

===שיאן ישראל===
באליפות הפועל שנערכה ביוני 1950 קבע מאירון ביידוי פטיש שיא הפועל חדש של 33.0 מטר,, שיפור לשיאו של אברוצקי מכפר סבא (30.81 מטר). שיא זה החזיק מעמד שבעה חודשים ונשבר על ידי פנחס פולונסקי (34.91 מטר).

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 זכה מאירון בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, ביידוי פטיש בתוצאה של 32.33 מטר, אחרי פנחס פולונסקי (32.96 מטר) ולפני לוי מבלגיה (30.13 מטר). מדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.78 מטר, אחרי סטן למפרט מארצות הברית (36.59 מטר) ומרקוס מדרום אפריקה (36.23 מטר).

בתחרות שנערכה במרץ 1951 ניצח מאירון בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.62 מטר, לפני דב זעירא מחיפה (35.37 מטר) וסיים שני ביידוי פטיש בתוצאה של 36.58 מטר, אחרי פנחס פולונסקי שקבע שיא ישראלי חדש של 41.80 מטר.

בתחרות שנערכה בתל אביב באפריל 1952 קבע מאירון ביידוי פטיש שיא אישי חדש של 42.00 מטר, לפני פנחס פולונסקי 41.05 מטר.

===אלוף ישראל===
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1953 זכה מאירון במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 39.30 מטר, לפני יריבו המושבע לענף פנחס פולונסקי (37.80 מטר).

בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכה מאירון במדליית ארד, ביידוי פטיש בתוצאה של 1.18 מטר, אחרי מרטין אנגל (49.87 מטר) וציטרון (47.72 מטר), שניהם מארצות הברית.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב ביוני 1955 זכה מאירון במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 38.76 מטר, לפני רבינוביץ' מברית מכבים עתיד (33.15 מטר).

== שיאים אישים ==
* יידוי פטיש: 42.00 מטר (1952)

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זורקי דיסקוס ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל ביידוי פטיש
קטגוריה:שיאני ישראל באתלטיקה
קטגוריה:ספורטאי הפועל תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
אותות אור

"אותות אור" (1979) הוא הדפס שיצר האמן ישראלי אברהם אופק.
==תיאור==
ההדפס "אותות אור" נוצר בשנת 1979 בטכניקה של דפוס רשת בסדנת ההדפס ירושלים. הוא מבוסס על סדרה של פעולות אמנותיות בהן הקרין האמן אותיות עבריות בעזרת השתקפות אור במראה על גבי מבנים או בטבע. בכך הפך אופק את הבלתי-מוחשי לניתן לצפייה. בתצלום המשועתק בהדפס זה מופיע האמן כשהוא אוחז לפניו בד לבן בצורת מפרש, שעליו מוקרנת האות א - המקושרת בעבודותיו ל"אור, אדמה, אש ואריה".

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדנת ההדפס ירושלים
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:הדפסי רשת
קטגוריה:יצירות משנת 1979
איירין פלשיטה

איירין פלשיטה (בליטאית: Airinė Palšytė; נולדה ב-13 ביולי 1992) היא אתלטית ליטאית, סגנית אלופת אירופה (אמסטרדם 2016) בקפיצה לגובה ואלופת אירופה באולם (בלגרד 2017).

==ביוגרפיה==
פלשיטה נולדה בווילנה, בת לאם ששיחקה כדורעף ואב כדורסלן ששיחק בין השאר בז'לגיריס קובנה, בז'לגיריס וילנה ובריטאס וילנה. שני אחיה אף הם כדורסלנים. 

בשנים 2008 ו-2009 סיימה שנייה בתחרות הקפיצה לגובה באליפות ליטא באתלטיקה וב-2010 זכתה לראשונה בתואר בתוצאה של 1.78 מטר, היא זכתה פעמים נוספות בתואר ב-2011 וב-2013. ב-2010 זכתה במדליית כסף באליפות העולם מתחת לגיל 20. ב-2011 זכתה במדליית כסף באוניברסיאדת שנג'ן בתוצאה של 1.96 מטר והשוותה בכך את שיא ליטא במקצוע זה. באליפות אירופה באתלטיקה 2012 העפילה לגמר בו סיימה במקום התשיעי בתוצאה של 1.89 מטר. באולימפיאדת לונדון סיימה במקום ה-11 בגמר בתוצאה של 1.89 מטר. באליפות העולם באתלטיקה מתחת לגיל 23 שהתקיימה ב-2013 זכתה במדליית כסף לאחר שהשוותה את שיא האישי של 1.92 מטר. באליפות העולם באותה שנה סיימה במקום ה-12 בגמר. ב-2014 שיפרה את שיאה האישי ל-1.98 מטר, היא סיימה במקום ה-13 באליפות אירופה ולא עברה את שלב המוקדמות באליפות העולם באולם. ב-2015 סיימה רביעית באליפות אירופה באתלטיקה באולם בתוצאה של 1.94 מטר וזכתה במדליית זהב באוניברסיאדת קוואנגג'ו. 

ב-2016 זכתה במדליית כסף באליפות אירופה בתוצאה של 1.96 מטר, יחד עם מירלה דמירבה מבולגריה ולאחר המנצחת רות בייטייה מספרד. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום ה-13. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 זכתה במדליית זהב בשיא ליטא של 2.01 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 1.92 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 1.96 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 1.97 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2019 לא העפילה לגמר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קופצות לגובה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:ספורטאיות ליטאיות
קטגוריה:אתלטים ליטאים
קטגוריה:ילידות 1992
קטגוריה:קופצות לגובה באולימפיאדת טוקיו (2020)
תשע הנשמות של כריסטופר צ'אנט

תשע הנשמות של כריסטופר צ'אנט () הוא ספר פנטזיה לילדים ונוער, שנכתב בידי הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס. ספר זה הוא חלק מסדרת הספרים העולמות של קרסטומנסי, העוסקת בעולם הדומה למציאות אך בעל מאפיינים קסומים, שבו תמיד יש אדם הנושא בתואר "קרסטומנסי", אשר אחראי למנוע שימוש בכשפים לרעה בעולמו שלו ובעולמות המקבילים הרבים. הספר תורגם לעברית מיד לאחר הספר הראשון בסדרה, חיי קסם, אף שבאנגלית הוא יצא רביעי. מבחינה כרונולוגית, "תשע הנשמות" מתרחש ראשון.

ברוב ספרי הסדרה, הקרסטומנסי המכהן הוא כריסטופר צ'אנט, שספר זה מספר על ילדותו.

== תקציר העלילה ==
כריסטופר צ'אנט הוא ילד בעל יכולת קסומה - הוא מסוגל לנדוד בשנתו אל עולמות אחרים. כאשר דודו ראלף מגלה את היכולת הזאת, הוא משכנע את כריסטופר להשתתף בסדרה של ניסויים יחד עם סוכן בשם טקרוי. במהלך הניסויים מסייע כריסטופר להעברת חבילות שונות מהעולמות האחרים. דודו ראלף זקוק לו מאחר שכריסטופר מסוגל להישאר מוצק בעולמות האחרים יותר מכל אדם אחר.

אביו של כריסטופר, שלא אוהב את דוד ראלף, בטוח שלבנו יש יכולות קסם. הוא שולח אותו למומחה, המגלה כי כריסטופר הוא קוסם רב עוצמה - בתנאי שאינו נוגע בכסף. לאחר מכן, כריסטופר נשלח אל טירת קרסטומנסי, שם מספר לו רב המג גבריאל דה וויט כי יש לו תשע נשמות והוא מיועד להיות הקרסטומנסי הבא.

כריסטופר לא רוצה להיות הקרסטומנסי הבא, והוא מעדיף לבלות את זמנו בחברת טקרוי בעולמות האחרים. באחד העולמות הוא פוגש ילדה שהיא התגלמותה החיה של האלה האכזרית אשת. הוא מתחבר איתה ואף מביא לה ספרי קריאה העוסקים בילדות רגילות שהולכות לפנימייה. אשת החיה מתלהבת מהספרים ורוצה לבוא לעולמו של כריסטופר, אך כריסטופר מסרב לעזור לה.

כריסטופר מאבד את הנשמות שלו בקצב מסחרחר, וכצעד מנע לוקח ממנו גבריאל נשמה אחת ונועל אותה בכספת. זמן קצר לאחר מכן מתגלה כי דוד ראלף הוא בעצם "הצל", מבריח מיומן שבעזרתו של כריסטופר הבריח חומרים מסוכנים מעולמות אחרים. טקרוי נלכד בידי עובדי הטירה, אך מחפה על כריסטופר ומסתיר את חלקו באירועים.

אשת החיה מצליחה להגיע אל עולמו של כריסטופר, וכריסטופר מסתיר אותה מעובדי הטירה ומתכנן לשחרר את טקרוי. דוד ראלף מצליח לחטוף את גבריאל ולפזר את נשמותיו ברחבי העולמות המקושרים, וצבאה של האלה אשת מגיע אל עולמו של כריסטופר וצר על הטירה. 

טקרוי, אשת החיה וכריסטפור יוצאים למסע רוח כדי למצוא את נשמותיו של גבריאל. הם מוצאים אותן בעולם הידוע בכינוי 11, ושם נושאים ונותנים בעבורן עם שליט המקום. לבסוף מוחזר גבריאל למקומו, ואשת החיה נשארת לגור עם כריסטופר, שמקבל עליו את תפקידו לעתיד כקרסטומנסי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.keter-books.co.il/תשע-הנשמות-של-כריסטופר-צאנט הספר] באתר כתר
* 
* 

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי דיאנה וין ג'ונס
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
גאון על הירקון

גאון על הירקון הוא אלבומו של הזמר יהורם גאון, שיצא בשנת 1995 בהפקה מוזיקלית של דני מוסקו.

בשנת 1995 הוציא יהורם גאון את האלבום "גאון על הירקון" שכולל הקלטות חדשות לשירי שלישיית גשר הירקון שהוא עצמו היה חבר בהרכב הראשון שלה.

האלבום יצא על גבי תקליטור (CD) וקלטת כרום.

==שירי האלבום==

* עיבודים: שירים: 1–3 - אלדד שרים, שירים: 4–6 - עמיקם קימלמן, שירים: 9–10 - אורי חודורוב, שיר 7 - ננסי ברנדס, שיר 8 - אורי קריב, שיר 11 - ירון גוטפריד, שיר 12 - ירוסלב יעקובוביץ'.
* בקלטת: שירים: 1–6 - צד 1, שירים: 7–12 - צד 2.

==משתתפים באלבום==
* הפקה מוזיקלית, ניהול וארגון הקלטות: דני מוסקו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי יהורם גאון
סטיב מאלוביק

סטיבן לורנס "סטיב" מאלוביק (; 21 ביולי 1956 – 12 במרץ 2007) היה כדורסלן אמריקאי-ישראלי ששיחק בעמדת הפורוורד.

==ביוגרפיה==
מאלוביק נולד בקליבלנד, אוהיו. שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דרום קליפורניה ובקבוצת הקולג' של סן דייגו סטייט. נבחר בסיבוב השביעי בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת הפיניקס סאנס. בעונת 1979/1980 שיחק 39 משחקים בקבוצות ה-NBA וושינגטון בולטס, סן דייגו קליפרס (כיום הלוס אנג'לס קליפרס), ודטרויט פיסטונס.

בעונת 1980/1981 יצא לשחק באירופה והצטרף לקבוצת הליגה האיטלקית השנייה סטלה אזורה מהעיר רומא. בקיץ 1981 הצטרף לקבוצת ריאל מדריד על מנת להשתתף במסגרתה בטורניר הגביע הבין יבשתי בסאו פאולו, וזכה עימה בגביע.
בעונת 1981/1982 הגיע מאלוביק לישראל והצטרף לקבוצת הפועל רמת גן, בשורותיה שיחק גם בעונות 1983/1984 ו-1984/1985. בעונת 1985/1986 חזר לשחק באיטליה בקבוצת רג'ו קלבריה, אך שיחק במסגרתה רק 4 משחקים.
בשנים 1986–1988 עם חזרתו לישראל שיחק באליצור נתניה. בעונת 1988/1989 הצטרף לקבוצת הפועל גליל עליון ושיחק בשורותיה 3 עונות, ב-1991/1992 שיחק בבית"ר תל אביב, ולאחר עונה שב לגליל עליון למשך שלוש עונות נוספות. בעונת 1992/1993 היה שותף לאליפות הקבוצה כשחקן חמישייה, וקטע רצף של 23 אליפויות רצופות של מכבי תל אביב. בגיל 40 עבר לקבוצת בני הרצליה ובתום העונה פרש ממשחק.

מאלוביק שיחק בישראל במעמד מתאזרח לאחר שהתגייר היה ידוע בקליעתו הטובה מחצי מרחק, על אף גובהו הרב. הוא שיחק בליגה הישראלית 242 משחקים, וקלע 2594 נקודות בסך הכל. היה נשוי לישראלית ושיחק בישראל במעמד מתאזרח. לאחר פרישתו חזר לארצות הברית, התיישב בפרבר של פיניקס, והיה לאיש עסקים. מאלוביק שסבל מבעיות בקצב הלב מת כתוצאה מדום לב בחודש מרץ 2007.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של סן דייגו
קטגוריה:בחירות דראפט של פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:כדורסלני בני הרצליה
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון בולטס
קטגוריה:כדורסלני סן דייגו קליפרס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורסלני אליצור מכבי נתניה
קטגוריה:גרים
קטגוריה:כדורסלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:קליבלנד: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
אנטונוב An-24

אנטונוב An-24 (באוקראינית / רוסית: Антонов Ан-24) הוא מטוס נוסעים צר-גוף מתוצרת יצרנית המטוסים אנטונוב, המסוגל לשאת כ-44 נוסעים. המטוס מצויד בשני מדחפים המונעים במנועי טורבו-פרופ (Turboprop). טיסת הבכורה התקיימה ב-20 באוקטובר 1959.
[[תא הטייס]]
המטוס בהמראה
המטוס בשימור

רוסיה מפתחת מטוס איליושין Il-112 שאמור להחליף את המטוס אנטונוב An-24.
==פיתוח המטוס==
מטיסת הבכורה ב-1959 ועד הפסקת ייצורו ב-1979 נבנו כ-1284 יחידות מכל הדגמים, נכון ל-2014 133 מטוסים מדגם זה עדיין בשירות בחברות תעופה מסוימות בעיקר במדינות חבר העמים ובאפריקה.
הוא נועד להחליף את האיליושין Il-14 לטיסות קצרות ובינוניות, עם כושר נחיתה במסלולים קצרים ואף משובשים.
בשל השלדה החזקה וכן כושר הביצוע שלו, ה AN-24 מותאם לביצוע הרבה משימות משניות בנוסף להטסת נוסעים, כגון צילום-מיפוי.
עיקר הייצור הסדרתי של המטוס התבצע בקייב במפעל Aviant של חברת אנטונוב, שם יוצרו כ-895 מטוסים, הייצור הופסק ב-1979. הייצור המשיך בסין, שם גורמים מורשים בונים את ה-Xian [Yunshuji] Y7 (אנ') והדגם Xian MA60 (אנ') אשר מהווים דגם משופר של ה-An-24. 

{| class="wikitable"
|+ ייצור
|-
|

|}

== ראו גם ==
* אנטונוב
* תאונות המעורבות עם המטוס (אנ')

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20200313091929/http://www.dutchops.com/AC_Data/Antonov/Antonov_24/Antonov_24.htm על המטוס] והמפרט הטכני.
*

== הערות שוליים ==

An-24
קטגוריה:מטוסי נוסעים סובייטיים
מי-רן מנקס

מֵי-רַן מֵנְקֵס (נולדה ב-1 בספטמבר 1989) היא מנחת טלוויזיה, דוגמנית ושחקנית ישראלית.

==ביוגרפיה==
מנקס נולדה וגדלה בחיפה, למדה בתיכון חוגים וסיימה את לימודיה ב-2007. אמה, אתי פנקס (ברנט), היא מרצה לעברית במכינה באוניברסיטת חיפה ומוזיקאית. אביה, אבי הוא איש עסקים מתחום ההייטק. יש לה שתי אחיות צעירות.
==קריירה==
===דוגמנות===
בשנים 2011–2012 דגמנה לרשת האופנה הישראלית קסטרו.

בשנים 2012–2014 דגמנה לקמפיינים של חברת האופנה הישראלית TNT.

ב-2014 דגמנה עבור רנואר, דלתא, גוטקס, ולמוצרי טיפוח מבית Schwarzkopf.

ב-2015 דגמנה לחברת מגנוליה, והוכתרה כאחת מהכוכבים המבטיחים של השנה של מגזין פנאי פלוס.

ב-2016 כיכבה על שערים של כתבי עת ישראלים, ביניהם "מגזינה" ו"מנטה", נבחרה כפרזנטורית של מיזם האופנה "Get Style" באינטרנט, והצטלמה לקמפיין של רשת "דזיגוואל" הספרדית.

בשנים 2017–2018 הייתה מנקס פרזנטורית של רשת האופנה הישראלית "זיפ" לצד דין מירושניקוב, עמיתה לסדרה "תאג"ד".

ב-2018 השתתפה בישראל בקמפיינים של Aerie (מבית אמריקן איגל), ושל דיזל.

===טלוויזיה===
* שוברי גלים (2015) – מנקס הצטרפה לעונה שנייה של הסדרה בערוץ הילדים בתפקיד אסיה, לצד גפן ברקאי ויהונתן בשן.
* הבנים והבנות (2015) – הנחיה לצד שירן סנדל.
* חדשות הבידור (2015–2016) – הנחית מהדורת ימי חמישי, לצד ירדן הראל.
* צינור לילה (2015–2017) – הגשת פינות לצד גיא לרר.
* תאג"ד (2016) – בתפקיד התצפיתנית אוריין שיינברג, לצד שירה נאור.
* שאטו עין כרם (2017) – בתפקיד דין דין.
* החברים של נאור (2017) – תפקיד אורח בדמות של פעילה צמחונית.
* זה הדיבור (2023) – פינה קבועה בתוכניתו של דני רופ.

===קולנוע===
ב-2022 שיחקה את דמותה של "אליק", התפקיד ראשי בסרט "החבר השמן שלי" לצדו של צחי סדן. הסרט זכה בפסטיבל חיפה בפרס סרט הביכורים ובפרס השחקן.

== חיים אישיים ==
החל מ-2012 מתגוררת בתל אביב. היא צמחונית.

בשנים 2015–2016 הייתה בזוגיות עם השחקן רום ברנע.

החל משנת 2022 היא נמצאת במערכת יחסים עם איש ההייטק אסף פורת. לו התארסה בשנת 2023.

ביולי 2024 הכריזה בחשבון האינסטגרם שלה כי היא בהריון ראשון

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* עמית ביטון, [https://www.are-mag.com/important/meyran-menkes-menstrual/ “איך לא מלמדים אותנו את זה בבית ספר?”- מי-רן מנקס והווסת] באתר are, דצמבר 2021

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון חוגים
קטגוריה:בוגרי תיכון חוגים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מנחות ערוץ הילדים
קטגוריה:פרזנטוריות ישראליות
קטגוריה:פרזנטורים ישראלים
קטגוריה:צמחוניות ישראליות
קטגוריה:צמחונים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
תום גרציאני

תום גרציאני (נולד ב-2 בנובמבר 1988) הוא שחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
גרציאני נולד ביישוב מכבים-רעות וגדל בעיר מודיעין-מכבים-רעות. הוא בוגר מגמת תיאטרון בתיכון עירוני א' מודיעין ובוגר קורס משחק מול מצלמה אצל גלית רוזנשטיין. הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.

את שירותו בצה"ל החל בחטיבה 7 של חיל השריון במסלול הכשרה. בהמשך, הופחת הפרופיל הרפואי שלו, לאחר שהובחנה אצלו קצרת, ומאז שירת במפקדה.

==קריירה==
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסרטו של יוסי מדמוני "מקום בגן עדן" בתור נימרוד.

בין השנים 2014–2015 שיחק בעונה הרביעית והחמישית של סדרת הנעורים "גאליס" בערוץ הילדים.

בשנת 2015 שיחק בסרטו של שמי זרחין "המילים הטובות" בתור איש מכירות. בשנת 2016 שיחק בסרט הישראלי דובר-האנגלית "ג'רוזלם" בתור המארח הערבי עומאר.

בשנת 2016 החל לגלם את דמותו של איתן בסדרת הדרמה "תאג"ד" של yes. באותה שנה שיחק גם בסדרה "יום האם" שביים איתן צור לקשת, ב-ערוץ 2. בדצמבר אותה שנה החל לשחק במחזה "הצמה של אבא" מאת רמי דנון ובבימויו של רוני פינקוביץ' אשר עלה בהבימה.

בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון הצפון שיחק במחזה "גרין מייל", על פי ספרו של סטיבן קינג.

בתיאטרון הבימה משחק במחזה "הצמה של אבא".

בשנת 2018 עלתה סדרת הטלוויזיה "משיח", בה שיחק. באותה שנה גם כיכב כאופק גרציאנו בסדרה "שלטון הצללים".

ב-2019 גילם את מיכאל בסדרה בת אל הבתולה, בנוסף גילם את שי בסדרה ביום שהאדמה רעדה.

בשנת 2022 שיחק במחזמר "הלהקה" המבוסס על סרטו של אבי נשר.

בשנת 2022 עלתה עונה של פאודה שמשחק בתור חוקר של השב"כ.

בשנת 2023 שיחק בסדרת הנעורים "דרימארס".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
קרן אור (השקעות)

קרן אור היא שמה השיווקי של החברה הפרטית ט.ב. מתקדמים בכספים בע"מ שגייסה, בין 2012 ל-2014, משקיעים באמצעות פרסום אגרסיבי תוך הבטחת תשואה של 8.5% לשנה או 23% לשנתיים. הקרן קרסה ב-2014 על רקע טענות שמדובר בהונאת פונזי.

הקרן הוקמה בידי חיליק טפירו, שהפעיל סוכנות ביטוח ועסקים פיננסיים נוספים תחת "קבוצת טפירו", ועו"ד אמיר בירמן, שיצא מהשותפות עם טפירו מספר חודשים לפני הקריסה, בנובמבר 2013. שלמה מעוז, הוצג כפרזנטור וכלכלן ראשי בפרסומים. מעוז התנגד לשימוש בשמו ובתמונתו ומפרק הקרן קבע שמעורבותו הייתה משנית.

== מודל ההשקעה ==
קרן אור הציעה הצעה דומה מאוד לזו של קרן קלע הגדולה והמוכרת יותר של אמיר ברמלי, תוך שימוש בטרמינולוגיה שיווקית דומה כגון המינוח "השלמת הון". הקרן פרסמה באופן אגרסיבי באינטרנט ובאמצעים נוספים והציעה השקעות בסיכון נמוך מאוד עם "תשואה מובטחת" של 8.5% לשנה או 23% לשנתיים על סכום השקעה מינמלי של 50,000 שקלים שיועדו כביכול לפרויקטי תמ"א 38. הקרן גייסה בפועל כ-80 מיליון שקלים, אם כי בפרסומיה הוצגו מספרים גבוהים יותר של כ-150 מיליון שקלים, וזאת מכיוון שכמות הגיוסים המפורסם היו אמצעי גיוס ושכנוע של לקוחות פוטנציאליים.

באתר קרן אור, תוארה הפעילות כך: .

== קריסה ==
בעקבות הקמפיין הפרסומי האגרסיבי עם "תשואות מובטחות", והביקורת הציבורית שהיא עוררה, רשות ניירות ערך הורתה לקרן לעצור את פעילות הגיוס. זמן קצר לאחר מכן ולאור קשיים תזרימיים של הקרן, 29 עובדי קרן אור שגם השקיעו את כספם הפרטי בקרן, הגישו בקשת פירוק לבית משפט שהתקבלה והעבירה את החברה לפירוק זמני , שהפך לפירוק קבוע .

במקביל מתנהלים הליכים פליליים כנגד חיליק טפירו ועו"ד אמיר בירמן.

== השלכות על שוק ההון הישראלי ==
חוסר התערבות הרשות לניירות ערך בשלב מוקדם יותר הוביל לביקורת ציבורית כנגד הרשות. כתוצאה מכך הרשות הגבירה את מאמצי האכיפה שלה כנגד מיזמי השקעות לא מפוקחים והחמירה משמעותית את הרף על-פיו פרסום מידע נחשב לכזה המחייב תשקיף. בפרט, על-פי עמדת הרשות, כל פרסום של פרט כספי או צפי תשואה ליותר מ-35 איש מחייב כיום תשקיף.

לחץ רגולטורי זה החיש את קריסת קרן קלע של אמיר ברמלי, וכן הוביל לגיוס ראשון בתשקיף של קרן הגשמה ב-2017 ששיווקה עד שנה זו מאות מיזמי השקעה לא מפוקחים וללא תשקיף.

== קישורים חיצוניים ==
==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות נדל"ן ובנייה ישראליות
קטגוריה:פשעים כלכליים
קטגוריה:מעשי פשע בישראל
קטגוריה:תרמיות
קטגוריה:שוק ההון בישראל
קטגוריה:ישראל: שערוריות