OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אמיר באגריה

אמיר באגריה (באנגלית: Amir Rathaur-Bageria; נולד ב-25 באוקטובר 2000) הוא שחקן קנדי, שהחל את דרכו כשחקן ילד. הוא ידוע מתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "דגראסי: הכיתה הבאה" ו"גרנד ארמי".

== ביוגרפיה ==
באגריה נולד במיסיסוגה, אונטריו. אמו, פרמג'יט רתאור, היא פסיכותרפיסטית ואחיו הבכור, כאביר, הוא מנהל שייט. אמיר החל לשחק בהפקות מקומיות מגיל צעיר, הוא שיחק במחזה "מקבת'" כשהיה בכיתה ג'.<ref></ref>

הוא אחד השחקנים הצעירים ביותר ששיחקו בסדרת הטלוויזיה "דגראסי: הכיתה הבאה". הוא קיבל את התפקיד הראשי של באאז נהיר כשהיה בן 14.<ref></ref><ref></ref> בשנת 2019 הוא לוהק לתפקיד סידהארטה "סיד" פקאם בסדרת נטפליקס "גרנד ארמי" שהוקרנה בשנת 2020.<ref name="medium int"></ref><ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable plainrowheaders sortable"
! scope="col" | שנה
! scope="col" | כותרת
! scope="col" | תפקיד
! class="unsortable" scope="col" | הערות
|-
| 2016–2017
| דגראסי: הכיתה הבאה
| באאז נהיר
| תפקיד ראשי<ref name="EW"></ref>
|-
| 2019
| Resolve
| זאין
| סרט קצר
|-
| 2020
| גרנד ארמי
| סידהרטה "סיד" פקאם
| תפקיד ראשי
|-
|2022
|Belated
| -
|פרק אחד
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-2000
בשנייד

בשנייד (בהונגרית: Besenyőd) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

==יהודי בשנייד==
בבשנייד חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום היה בית קברות יהודי. משנת 1885 היו יהודי המקום כפופים לקהילה היהודית בנירבאטור. בשנת 1944 יהודים רבים מבשנייד נרצחו בשואה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|98
|
|-
|1880
|24
|554
|-
|1910
|40
|
|-
|1920
|34
|
|-
|1930
|23
|
|-
|1941
|28
|918
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
לשקוד

לשקוד (בהונגרית: Laskod) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון־מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה גם בלשקוד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,107 ובשנת 2020 רק 878 תושבים.
==יהודי לשקוד==
יהודים החלו להתיישב בלשקוד בסוף המאה ה-18. רובם התפרנסו ממסחר וכמה היו בעלי משקים. במקום היו בית כנסת ובית קברות יהודי. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי.

אחרי כניסת הגרמנים להונגריה במרץ 1944 הועברו יהודי לשקוד לגטו בקישווארדה, וכעבור שבועות מספר שולחו עם כל יושבי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ.

אחרי המלחמה חזרו לכפר רק כמה יהודים, ועזבו תוך זמן קצר את המקום. בשנת 1963 כבר לא היו יהודים בלשקוד

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|17
|
|-
|1880
|43
|566
|-
|1910
|38
|
|-
|1920
|43
|
|-
|1930
|58
|
|-
|1941
|23
|1,101
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
פין ארגוס

סטפן פין ארגוס (באנגלית: Steffan Fin Argus; נולד ב-1 בספטמבר 1998) הוא שחקן, מוזיקאי ודוגמן אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
ארגוס נולד בעיר דס פליינס <small>(אנ'),</small> אילינוי. יש לו אחות גדולה, סיידי, ואחות צעירה, לייסי. בילדותו שיחק וניגן בתיאטרון. ארגוס למד בתיכון מיין ווסט ולאחר מכן למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.<ref name="meaww beginning"></ref><ref></ref>

== קריירה ==
=== קריירת משחק ===
ארגוס החל לשחק בהפקות תיאטרון מקומיות בגיל צעיר, הוא שיחק בכשמונה סרטים קצרים החל מ-2011 והיה חבר בלהקת הילדים "קידז בופ".<ref></ref>

בשנת 2016 הוא כיכב בסדרת האינטרנט "The Commute".<ref name="billboard 1"></ref>

בשנת 2020 ארגוס לוהק לתפקיד הראשי כזאק סוביץ' בדרמה המוזיקלית "עננים" של דיסני+.<ref></ref> באותה שנה הוא שיחק בסדרה "סוכני S.H.I.E.L.D." כגרסה צעירה יותר של גורדון, ששיחק בעבר השחקן האנגלי ג'יימי האריס <small>(אנ')</small>.<ref></ref>

בשנת 2022 החל לשחק את מינגוס, הדמות הראשית בסדרה "הכי גאים שיש" שנוצרה עבור שירות הסטרימינג Peacock. הסדרה היא עיבוד מחודש של הסדרה "קוויר בעיר", שנוצרה בשנת 1999 על ידי ראסל טי דייוויס <small>(אנ')</small> עבור ערוץ 4 הבריטי, אשר עובדה כבר בעבר עבור הטלוויזיה האמריקאית ל-"הכי גאים שיש".

=== דוגמנות ===
בשנת 2015 הוא חתם על חוזה דוגמנות בסוכנות הדוגמנות פורד מודלס. הוא דגמן לאיב סן לורן ובשנת 2016 עבור מותג בארניז בניו יורק.

=== מוזיקה ===
הוא הוציא מיני אלבום בשנת 2017 שכותרתו "Lost at Sea".

ב-5 באוגוסט 2022 שחרר את הסינגל "Exposure".

== חיים אישיים ==
ארגוס הוא הומוסקסואל וג'נדרקוויר, ומשתמש בכינוי They/Them.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable sortable"
|+
! שנה
! סרט
! תפקיד
! הערות
|-
| 2018
| Summer '03
| ג'וש
| ללא קרדיט
|-
| 2020
| עננים
| זאק
|
|-
|2022
|Stay Awake
|דרק
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
|+
! שנה
! סדרה
! תפקיד
! הערות
|-
|2017−2016
|The Commute
|הנסן
|סדרת רשת; 21 פרקים
|-
| 2017
| בעלי היכולות
| ג'ק
| פרק: "eXposed"
|-
|2019−2018
|Total Eclipse
|ג'וליאן
|סדרת רשת; 12 פרקים
|-
| 2020
| סוכני S.H.I.E.L.D.
| גורדון
| 2 פרקים
|-
|2022
|הכי גאים שיש
|מינגוס
|תפקיד ראשי; 8 פרקים
|}
== דיסקוגרפיה ==
=== מיני-אלבומים ===
* Lost at Sea (2017)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:שחקנים הומוסקסואלים
קטגוריה:שחקנים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זמרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זמרים א-בינארים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
עבד אל-עזיז, סולטאן מרוקו

מולאי עבד אל-עזיז הרביעי (בערבית: عبد العزيز الرابع; 24 בפברואר 1875 – 4 באפריל 1943) היה סולטאן מרוקו בין השנים 1894–1908. בנו ויורשו של חסן הראשון, סולטאן מרוקו. יחסיו החמים של עבד אל-עזיז עם האימפריה הקולוניאלית הצרפתית הביאו להישמרות המלוכה המרוקאית עם הקמת מושבת מרוקו הצרפתית לאחר המשבר המרוקאי הראשון. כמו כן, יחסים אלו הובילו לסדרת מרידות נגד שלטונו שלבסוף הביאו להדחתו והחלפתו באחיו הצעיר, עבד אל-חפיט', סולטאן מרוקו.

== ביוגרפיה ==
עבד אל-עזיז נולד ב-24 בפברואר 1875 במרקש, הרביעי בבניו של חסן הראשון, סולטאן מרוקו ואשתו החמישית, לאלה רוקיה, עלמה טורקית שמקורה בקונסטנטינופול, בירת האימפריה העות'מאנית. לעבד אל-עזיז ניתן חינוך פרטי ואביו הכין אותו להיות ליורשו העתידי. במותו של חסן הראשון ב-9 ביוני 1894, עבד אל-עזיז ירש את הכתר המרוקאי. אף על פי זאת, עבד אל-עזיז לא החל בשלטון ישיר על הממלכה המרוקאית עד לאחר מותו בשנת 1900 של הוזיר הגדול (השר העליון) בחצר המלוכה שלו, אחמד בן מוסא. כאשר ירש אותה, הסולטנות המרוקאית השתרעה על שטחים נרחבים במערב מדבר סהרה אך מרכזי האוכלוסין והממשל כולם רוכזו באזור שממערב הרי האטלס. כמו כן, מרוקו פגשה בסדרת אסונות צבאיים נגד ממלכת ספרד והרפובליקה הצרפתית השלישית לאורך המאה ה-19, דבר שהחליש את מעמדה ביחס למעצמות אירופאיות שעם המרוץ לאפריקה החלו להתעניין בסיפוחה.

עם עלייתו לשלטון בפועל בשנת 1900, עבד אל-עזיז פנה לייעוץ אירופי בניסיון להביא למודרניזציה של אומתו ובמיוחד לבצע רפורמה בשיטות המיסוי. מאמצים אלה, שנכשלו בעיקר עקב היעדרם המוחלט של מנהלים שהוכשרו בפרקטיקות מודרניות, גרמו לטינה רבה נגד הסולטאן החדש בקרב נכבדי חצר המלוכה מהזרם השמרני. אינטרסים אירופיים יריבים בצפון אפריקה סיבכו את הנושא, צרפת והקיסרות הגרמנית החלו להילחם על ההשפעה במרוקו ולאחר המשבר המרוקאי הראשון בשנת 1906 הגיעו לבסוף המעצמות להסדר בנוגע למעמדה של מרוקו. רוב שטחיה של מרוקו ממזרח לאטלס סופחו למושבות הצרפתיות שלעתיד הפכו לאלג'יריה ומאוריטניה, צפון מרוקו, סהרה המערבית ואיפני סופחו לשליטת ספרד ורוב מרוקו עצמה הפכה למושבת מרוקו הצרפתית. כאמור, הודות ליחסים החמים עם הצרפתים הצליחה השושלת העלווית השלטת בהנהגת עבד אל-עזיז לשמור על כסאה בשלטון.

עם השלטון הצרפתי הדש עברה הבירה מפאס לרבאט, על חופי האוקיינוס האטלנטי. הנפילה לידי השלטון הצרפתי הגדילה את ההתנגדות השמרנית לשלטונו של עבד אל-עזיז והחלו מרידות, בעיקר שבטיות, באזור האטלס ודרום מרוקו נגד השלטון הצרפתי. הצבא הצרפתי השיג שליטה מלאה על מרוקו עם הפלת כל המרידות רק במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. בשנת 1907 אחיו הגדול של עבד אל-עזיז, עבד אל-חפיט', במרד מזוין נגד שלטון אחיו שהונהג ממרקש. ב-19 באוגוסט 1908 קרב מכריע הביא לניצחון כוחותיו של עבד אל-חפיט' ולהדחתו של עבד אל-עזיז והחלפת באחיו הגדול. יומיים לאחר מכן הסולטאן עבד אל-עזיז התנער רשמית מכל סמכויותיו. עם פנסיה מלכותית שניתנה בידי אחיו ויורשיו, בילה עבד אל-עזיז את שארית חייו בטנג'יר, שהייתה אזור ממשל בינלאומי. עבד אל-עזיז נפטר בשנת 1943 בטנג'יר, במותו הותיר אחריו שני ילדים<ref></ref>, בן ובת שעקב הדחתו מעולם לא ירשו את הכתר המרוקאי.

== ראו גם ==
* חסן הראשון, סולטאן מרוקו
* מרוקו הצרפתית
* השושלת העלווית

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכי מרוקו
קטגוריה:פוליטיקאים מרוקאים
קטגוריה:מונרכים שוויתרו על כסאם
קטגוריה:ילידי 1875
קטגוריה:נפטרים ב-1943
אבן חבאן

מוחמד אבּן חִבּאן אל-בֻּסְתי (בערבית: محمد ابن حبان البستی) היה סופר מוסלמי<ref></ref>, היסטוריון ומומחה בתחום החדית'<ref></ref>. חיבר את הספר צחיח אבן חבאן<ref></ref>, ונודע בכינוי "השייח' של ח'וראסאן". השתייך לאסכולה השאפעית<ref></ref>, והזדהה עם התאולוגיה של האשעריה.

== מוריו ==
בין מוריו של אבן חבאן, היו<ref></ref>:
* אימאם אל-נסאאי, מחבר הספר סונן אל-נסאאי
* אבן ח'וזיימה (אנ'), מחבר הספר צחיח אבן ח'וזיימה.
* אבו יעלי אל-מוסלי (ער')
* מוחמד בן אסחאק אל-סראג' (ער')

== תלמידיו ==
בין תלמידיו המפורסמים ביותר של אבן חבאן היו:
* אבו עבד אללה אל-חאכּם אל-ניסאבורי (אנ')
* אבן מנדה (אנ')
* אל-דארקטני (אנ')
* אל-ח'טאבי (ער')
* אבו מעאד' עבד אל-רחמן בן מוחמד בן רזק אללה

== יצירותיו ==
אבן חבאן חיבר כ-60 ספרים בנושאים השונאים הקשורים לאסלאם<ref></ref>, שריעה, פיקה, ועוד<ref></ref>. בין ספריו חיבוריו ניתן למצוא את החיבורים שלהן:
* צחיח אבן חבאן
* כתאב אל-ת'קאת (ער')
* משאהיר עלמא אל-אמצאר
* רודת אל-עקלאא ונזהת אל-פדלאא (ער')
* אל-סירה אל-נבוויה ואח'באר אל-ח'לפאא
* תאריח' אל-צחאבה אלד'ין רוי ענהם אל-אח'באר

== ראו גם ==
* אימאם אבו דאוד
* אימאם אל-תרמיד'י

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוסלמים
2020 בצ'אד

אירועים בשנת 2020 בצ'אד.

== בעלי תפקידים ==
* הנשיא: אידריס דבי

== אירועים ==
מתמשך – מגפת הקורונה בצ'אד
* 19 במרץ – מקרה ראשון של קורונה במדינה<ref></ref>.
* 28 באפריל – מקרה ראשון של מוות מקורונה במדינה.
* 31 בדצמבר – מספר מאומתים בקורונה הגיע ל-2,113 מהם 104 נפטרו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

צ'אד
קטגוריה:צ'אד: היסטוריה
פקארד פטרישיאן

פקארד פטרישיאן (באנגלית: Packard Patrician) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בין השנים 1951–1956 בארצות הברית.

מקור שם דגם "פטרישיאן": פטריקים, (בלטינית: "patricii") הוא שמה של קבוצה חברתית מהמעמד הגבוה ברומא העתיקה.

==סדרות "פקארד פטרישיאן"==

===סדרה ראשונה===
* יוצרה בין השנים 1951–1952.
* קרוי גם: "Packard Patrician 400".
* 6 נוסעים.
* מנועים בנזין: 8 צילינדרים, 5,360 סמ"ק המפיק 180 כ"ס ו-5,880 סמ"ק המפיק 212 כ"ס.
* מחיר היחידה היה החל מ-3,662 דולר (שנת 1951, ארצות הברית).
* בשנת 1951 יוצרו 9,001 יחידות מדגם סדאן 4 דלתות.
* בשנת 1952 יוצרו 3,975 יחידות מדגם סדאן 4 דלתות.

===סדרה שנייה===
* יוצרה בין השנים 1953–1954.
* 6 נוסעים.
* מנועים בנזין: 8 צילינדרים, 4,720 סמ"ק המפיק 150 כ"ס.

===סדרה שלישית===
* יוצרה בין השנים 1955–1956.
* 6 נוסעים.
* מנוע בנזין V8 צילינדרים, 6.13 ליטר המפיק 290 כ"ס.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:1951 Packard Patrician 400 sdn - maroon - fvr (4665798645).jpg | "פקארד פטרישיאן 400", שנת 1951
קובץ:1952 Packard Patrician (7444824866).jpg | "פקארד פטרישיאן", שנת 1952
קובץ:1953 Packard Patrician.jpg | "פקארד פטרישיאן", שנת 1953
קובץ:Four States Auto Museum April 2016 23 (1954 Packard Patrician 400).jpg | "פקארד פטרישיאן", שנת 1954
קובץ:1955-Packard-Patrician-4dr-Sedan-rear.jpg | "פקארד פטרישיאן", שנת 1955
קובץ:1955 Packard Patrician Touring Sedan - rvl (4609912490).jpg | "פקארד פטרישיאן", שנת 1955
קובץ:Packard Patrician (1955).jpg | "פקארד פטרישיאן", שנת 1955
קובץ:1956 Packard Patrician.jpg | "פקארד פטרישיאן", שנת 1956
קובץ:PackardPatrician 1956.jpg | "פקארד פטרישיאן", שנת 1956
</gallery>

==ראו גם==
* פקארד צילינדר יחיד
* פקארד 110
* פקארד 180
* פקארד סטיישן סדאן
* פקארד פסיפיק
* פקארד 300
* פקארד קוואליר
* פקארד קאריביים

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1951
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
פטרישיאן
פריץ בורגר

פריץ בורגר (בגרמנית: Fritz Burger; 10 בספטמבר 1877 – 22 במאי 1916) היה היסטוריון אמנות ואמן גרמני. יחד עם וסילי קנדינסקי ופרנץ מארק, חלקו את העיקרון לפיו האמנות היא סובייקטיבית, מנקודת מבט זו הוא העריך מחדש ההיסטוריה.<ref>Rolf M. Hauck: Fritz Burger (1877–1916). Kunsthistoriker und Wegbereiter der Moderne am Beginn des 20. Jahrhunderts. Dissertation, München 2005</ref>

== ביוגרפיה ==
פריץ בורגר גדל בבית עשיר. המשפחה הייתה בעסקי בנקאות במינכן. לאחר לימודי אדריכלות באוניברסיטה הטכנית במינכן והכשרה מעשית כאדריכל, שינה בורגר נושא ומקום לימוד בשנת 1900 והחל ללמוד תולדות האמנות בהיידלברג. מגיל 19 הוא נסע תחילה לפריז ולאיטליה ושהה באנגליה לתקופה ארוכה יותר.

בשנת 1902 התחתן עם קלרה פון דון, בתו של הארכאולוג היידלברג פרידריך פון דון. בשנת 1903 הוא קיבל מדליית זהב קטנה בתערוכת האמנות הגדולה בברלין וגדולה בשנת 1907. בורגר סיים את לימודיו בהיידלברג בשנת 1903 עם דוקטורט. הוא בילה זמן רב עם משפחתו בפרייבורג ב־1903/04 ובפירנצה ופריז בין 1904 ל־1906.<ref>Elena Filippi: Fritz Burger auf den Spuren Palladios. Im Lichte unveröffentlichter Dokumente. In: Scholion, 5/2008, S. 122–151.</ref>

באותה שנה הוא הוסמך כפרופסור לתולדות האמנות המודרנית באוניברסיטת מינכן, שם לימד היסטוריה של אמנות עד אוגוסט 1914. בנוסף לפעילות ההוראה באוניברסיטה, לימד בורגר היסטוריה של האמנות באקדמיה לאמנויות יפות במינכן משנת 1912 וזמן קצר לאחר פרוץ המלחמה באוגוסט 1914, בורגר הצטרף לצבא בשנת 1915 בחיל התותחנים. באביב 1916 הוא הועבר לחזית המערבית, שם נהרג פריץ בורגר ב־22 במאי 1916 בקרב ורדן.פריץ בורגר, תמונה משפחתית
בתקופת שהותו במינכן המשיך פריץ בורגר בקשר הדוק עם עולם האמנות. ב־1911 החל בורגר לעבוד כאמן בעצמו. לאחר ניסיונות ראשוניים בצבעי שמן, הוא פנה בעיקר לטכניקת הפסטל. בשנים הבאות הוא גם יצר עבודות אחרות כציורי פחם או תחריטים. עד שנת 1915, בחירת הנושאים התבססה אך ורק על הנוף או על הסביבה הקרובה אליו. בחירת הנושאים הזאת השתנתה בשנת 1916. הוא עצמו ראה את דרכו האמנותית בבתפיסת עולם של חבורת "הפרש הכחול".

== תפיסת עולם ==
פריץ בורגר משמש דוגמה להיסטוריון אמנות שכיוון את תולדות האמנות למודרניזם של ראשית המאה העשרים, ואשר חיפש גישה חדשה ליצירות האמנות. בעזרת עבודתו המוקדמת על אמנות הרנסאנס תרם בורגר תרומות משמעותיות לידע ולמחקר בתחום, בעוד הפרויקט המדעי החשוב ביותר שלו כלל את ה"שיטתיות בתולדות האמנות", אשר הופיע כספר לתולדות האמנות משנת 1913. בורגר סבר כי צריך להתקיים שינוי הכרחי של הפרשנויות הרעיוניות של אמנות בעבר לטובת ידע ברור. השקפתו כי יש להבין את הפעילות האמנותית כתהליך של ידע רוחני וחושני, עמדה במרכז הכשרתו ב"התמחות בתולדות האמנות" באוניברסיטת מינכן.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1877
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1916
פרוסט אנד סאליבן

פרוסט אנד סאליבן (באנגלית: Frost & Sullivan) היא חברת מחקר וייעוץ אסטרטגי בין-לאומית עם 45 סניפים ברחבי העולם כאשר המשרד הראשי של החברה הוא בקליפורניה. בישראל, החברה פועלת משנת 2006 והיא מחזיקה סניף בהרצליה שעוסק במחקר וייעוץ אסטרטגי למשרדי ממשלה וחברות רבות וכן מסקר חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

== היסטוריה ==
פרוסט אנד סאליבן הוקמה על ידי השותפים דן סאליבן ולור פרוסט בשנת 1961 בניו-יורק. החברה עסקה במחקר שוק של טכנולוגיות חדשות, ערוצי הפצה, ומגמות עסקיות. בשנת 1972 החברה הקימה את מחלקת הייעוץ האסטרטגי. בשנות ה-70 החברה פתחה משרד בלונדון, בשנות ה-90 המשיכה להתפשט לסין, יפן, הודו, סינגפור, ומדינות נוספות.

== ישראל ==
בישראל, עוסקת פרוסט אנד סאליבן בעיקר בייעוץ אסטרטגי לחברות טכנולוגיות בתחומי הביטחון, מדעי החיים, אנרגיה מתחדשת ותחומי טכנולוגיה נוספים,<ref></ref> בהן גופים ציבוריים גדולים במשק הישראלי, כגון התאחדות התעשיינים.<ref>.</ref> במהלך משבר הקורונה ביצעה עבור משרד ראש הממשלה אנליזה לאיתור השלכות על שרשרת האספקה של תרופות וחיסונים.<ref></ref>

===אנליזות ממומנות===
פרוסט אנד סאליבן עוסקת בתוכנית אנליזה לחברות הטכנולוגיה והביומד של בורסת תל אביב. החברה המסוקרת מממנת את האנליזה של פרוסט אנד סאליבן בתשלום שעובר דרך הבורסה. התוכנית מספקת לחברה המסוקרת ניתוח פיננסי שמונה פעמים במשך שנתיים כולל קביעת מחיר יעד. פרוסט אנד סאליבן מאפשרת לחברה המסוקרת לתקן את הסיקור לפני הפרסום. הבורסה לניירות ערך, יחד עם פרוסט אנד סאליבן, בחנו את ההשפעה של התוכנית על מחזורי מסחר ועל תשואות המנייה, ומצאו שהתוכנית הגבירה את הסחירות בשנים 2017 עד 2020 לחברות המשתתפות בתוכנית, ביחס לאלו שלא השתתפו בתוכנית.<ref></ref> שתי חברות שהשתתפו בתוכנית, אלקטריאון ואיתמר מדיקל, הגיעו למחיר היעד שקבעה להן פרוסט אנד סאליבן.<ref></ref>

חוקרים ומנהלי נכסים מזהים ניגוד עניינים מובנה בסיקור שממומן על ידי החברה המסוקרת. האנליזות של פרוסט אנד סאליבן בתוכנית קובעות מחיר יעד עם פרמיות גבוהות מאוד ממחיר השוק, וכמעט כל תשואות המניות של החברות המסוקרות בתקופת הסיקור שליליות בעשרות אחוזים.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאגידי ייעוץ אסטרטגי
קטגוריה:חברות אמריקאיות
תחנת הרכבת פופרד-טטרי

תחנת הרכבת פופרד-טטרי (בסלובקית: Železničná stanica Poprad-Tatry) היא תחנת צומת המשרתת את העיר פופרד, באזור פרשוב שבצפון מזרח סלובקיה.

התחנה נפתחה בשנת 1871. התחנה ממוקמת בצומת על קו מסילת הרכבת בין קושיצה לבוהומין (Bohumín) , והיא נקודת המפגש בין קו קושיצה-בוהומין לבין קו פופרד-טטרי-פלאבץ' (Plaveč) . תחנת פופרד-טטרי היא גם המסוף הדרומי של מסילת הרכבת החשמלית של הרי הטטרה (Tatra Electric Railway), וככזו היא מהווה שער לרכס הרי הטטרה הגבוהים, יעד תיירותי פופולרי.

התחנה נמצאת כיום בבעלות חברת הרכבות הסלובקית (ŽSR); שירותי הרכבת מופעלים על ידי חברת רכבות סלובקית אחרת הנמצאת גם היא בבעלות הממשלה, Železničná spoločnosť Slovensko (ZSSK).

==מיקום==
תחנת הרכבת פופרד-טטרי ממוקמת ברחוב על שם ז'ירי וולקר (Jiřího Wolkera) , בקצה הצפוני-מערבי של מרכז העיר פופרד.

==היסטוריה==
התחנה נפתחה ב-8 בדצמבר 1871 יחד עם שאר חלקי מקטע מסילת הרכבת ז'ילינה-פופרד בקו מסילת הרכבת קושיצה – בוהומין. ארבעה ימים לאחר מכן, עם חנוכת הקטע לספישקה נובה וס , הפכה התחנה לתחנת מעבר.

עם בניית החלק הראשון של קו מסילת הרכבת פופרד-טטרי-פלאבץ' בשנת 1889, הפכה התחנה לצומת.

חיבור עם קו מסילת הרכבת טטרה (Tatra Electric Railway) נעשה ב-20 בדצמבר 1908 דרך תחנת סטאריי סמוקובץ' (Starý Smokovec) שבסלובקיה.
לוח הזיכרון לאלף היהודיות שנשלחו מתחנת הרכבת בפופרד לאושוויץ ב-25 במרס 1942]]
לוח זיכרון לאלף היהודיות שנשלחו מתחנת הרכבת בפופרד לאושוויץ ב-25 במרס 1942

ב-25 במרץ 1942 יצאה רכבת הגירוש הראשונה של יהודי סלובקיה מתחנת פופרד למחנה המוות אושוויץ. הרכבת שיצאה באותו יום הובילה כ-1,000 נערות וצעירות יהודיות. רוב הטרנספורטים של יהודי סלובקיה לאחר מכן יצאו באופן דומה מפופרד. עד סוף 1942, כאשר הופסקו הטרנספורטים באופן זמני, גורשו מעל 58,000 יהודים מסלובקיה לפולין.

לאחר שיפוץ בשנות השמונים, התחנה הגיעה לצורתה הנוכחית כתחנת מחלף דו-מפלסית. בשנים 2006–2007 בוצעו שיפוץ והרחבה בסך 858 מיליון קרונה סלובקית (כ-40 מיליון דולר).

==שירותי רכבת==
תחנת הרכבת פופרד-טטרי היא צומת קווי הרכבת הסלובקיים הבאים:
* 180 קושיצה – ז'ילינה (חלק מרכבת קושיצה – בוהומין).
* 183 פופרד-טטרי – סטאריי סמוקובץ – שטרבסקה פלסו (חלק ממסילת הרכבת החשמלית של הרי הטטרה).
* 185 פופרד-טטרי – פלאבץ'.

קו 180 מהווה חלק מהמסדרון הפאן-אירופאי, העובר מוונציה שבאיטליה ועד לקייב שבאוקראינה, דרך ברטיסלבה, ז'ילינה, קושיצה ואוז'הורוד.

==מחלף==
התחנה מציעה מחלף עם אוטובוסים מקומיים.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Catchpole, Paul (1998). Steam and Rail in Slovakia. Kings Norton, Birmingham, England: Locomotives International. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.vlaky.net/trate/objekt/391/zeleznicna-stanica-poprad-tatry/ תחנת הרכבת פופרד-טטרי], באתר vlaky.net 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אירופה: תחנות רכבת
קטגוריה:סלובקיה: רכבות
יוהאן אנטון רמבו

יוהאן אנטון רמבו (בגרמנית: Johann Anton Ramboux; 5 באוקטובר 1790 – 2 באוקטובר 1866) היה צייר וליטוגרף גרמני.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
רמבו הגיע מסאבוי מצד אביו וממשפחת צורפים מפורסמת בקלן מצד אמו. רמבו קיבל את תמיכתו האמנותית הראשונה בבית הספר בטרייר ממורה לציור כריסטוף האוויץ'. הוא המליץ על רמבו בשנת 1803 לנזיר בנדיקטיני לשעבר ז'אן הנרי גילסון מלוקסמבורג. רמבו בילה את השנים עד 1807 בפלורנוויל.<ref>Brief von Johann Anton Ramboux, zitiert in: Jens Fachbach: Zur Baugeschichte der Trierer Römerbrücke nach 1718, in: Kurtrierisches Jahrbuch, Jg. 2007, S. 383–416, hier S. 396–397.</ref>

מכתב המלצה נוסף נשלח איתו לפריז כתלמידו של הצייר ז'אק-לואי דויד, שדיוקנאותיו השפיעו עליו בצורה משמעותית. רמבו שהה בפריז עד 1813. לאחר מכן הוא חזר לעיר הולדתו טרייר כמעט לשנתיים. בשנת 1815 התקבל לאקדמיה במינכן, שם הפך למשך שנה לתלמידם של הפסלים פרנץ וקונרד אברהרד.

== באיטליה ==
באביב 1816 עבר רמבו לרומא, שם עבד עד יוני והצטרף במהרה לתנועת הנצרתיים והתיידד בין היתר עם פטר פון קורנליוס, קרל פיליפ פור, יוזף אנטון קוך ויוהאן פרידריך אוברבק.

בקיץ 1822 חזר רמבו לטרייר והתיישב שם למשך עשר שנים. בשנים אלה הוא יצר מספר עצום של ציורים בצבעי מים עם נוף העיר ונהר המוזל. 16 מהם הפכו לתבניות לליטוגרפיות, אותם הפיק ופרסם בעצמו בשנת 1825. באביב 1832 החל רמבו את נסיעתו השנייה לאיטליה, עד ספטמבר 1842.

באיטליה, בנוסף לנופים ולסצנות עממיות, הוא עשה בעיקר עותקים של ציורי קיר ופסיפסים איטלקיים מהמאות ה-13 עד ה-16. בתמיכת המלך הפרוסי, מאוחר יותר, פרידריך וילהלם הרביעי, נרכשה קבוצה של 325 ציורי צבעי מים בשנת 1840 והועברה לעיר דיסלדורף. במשך זמן רב האוסף נשמר שם באקדמיה לאמנויות יפות. בשנת 1872 אבדו 27 ציורים בשריפה באקדמיה. האוסף מצוי במוזיאון האמנות העירוני, מוזיאון מאז שנת 1913.

== עבודה בקלן ==
כשחיפש אוצר לאוסף אמנות בקלן בשנת 1843, הציע הפסל יוהאן גוטפריד שדו את רמבו לתפקיד. בשנת 1844 החליף רמבו את מתיאס יוזף דה נואל. בשנת 1854 עלה רמבו לרגל לירושלים, ממנה הוא הרוויח לא רק מבחינה רוחנית, אלא גם מבחינה אמנותית. הוא גם עשה כמה ליתוגרפיות על בסיס צבעי המים שלו. הוא עדיין התעניין בעיר הולדתו טרייר ובאנדרטאותיה, ולכן כתב מכתב נגד הריסת השער הצמוד לעיר של הגשר הרומי ודרש לשמור על המעקה ההיסטורי שלו.

בשנת 1858 נבחר רמבו לאזרח הכבוד הראשון בעיר הולדתו בזכות ייצוגיו הציוריים הרבים של מראות טרייר.<ref>Eberhard Zahn: Johann Anton Ramboux in Trier. Spee-Verlag, Trier 1980.</ref>

יוהאן אנטון רמבו נפטר ב-2 באוקטובר 1866 בקלן בגיל כמעט 76. רחוב ברובע לונגריך בקלן נקרא על שמו.

== פרס רמבו ==
העיר טרייר מעניקה את פרס רמבו מאז 1961. מצד אחד, הפרס משמש לקידום אמנים צעירים, ומצד שני אמנים מקומיים זוכים לכבוד על מפעל חייהם. הפרס הוענק מדי שנתיים עד שנת 2010; בהווה יש לו מחזור של ארבע שנים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Adam-Eve-Ramboux.jpg|אדם וחווה

File:Johann anton alban ramboux, rebecca ed eliseo al pozzo, 1819, 03 cammelli.jpg|רבקה ואליעזר

File:Johann Anton Ramboux - Rebecca and Eliezer at the Well - WGA18989.jpg|ליד הבאר
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1790
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1866
אצבן

אֶצְבֹּן או אׇזְנִי<ref name=":1"></ref><ref name=":0">ראו אנציקלופדיה מקראית כרך א</ref> (בכתיב מלא: אצבון; אוזני) הוא דמות מקראית, בנו הרביעי של גד ונכדם של יעקב ושל זלפה שפחת לאה. לאצבן היו שישה אחים: צפיון, חגי, שוני, ערי, ארודי ואראלי.<ref></ref> למשפחתו של אצבן קראו משפחת האזני על שם שמו "אזני".<ref name=":1" /><ref name=":0" />

== שמו ==
במפקד שבספר במדבר אצבן נקרא אזני, וכך גם משפחתו, משפחת האזני.<ref name=":1" /><ref name=":0" /><ref>ראו עולם התנ"ך - דברי הימים א עמ' 87</ref>

אצל השומרונים הוא נקרא אצבעון, . על פי זה אפשר לפרש את שמו מלשון אצבע, כסימן טוב למשפחה שנתברכה בעוד ילד. וכן יש שם אכדי הנקרא אֻבַנֻ (אובנו), שפירושו אצבע, סימן.<ref name=":0" />

ככל הנראה, השם אצבן הוא הנכון ולא השם אזני.<ref name=":0" />

השם אזני, הוא כנראה, קיצור חיבה של שם כמו אזניה או יאזניהו. יש הסוברים שהוא קשור לשם האכדי אֻזְנָנֻ, שפירושו בעל אזניים ארוכות.<ref name=":0" />

בתרגום השבעים הוא נקרא אזני.<ref name=":0" /> ובפעם הראשונה שהשם מופיע הוא נקרא תצבן, משום שהאותיות א' ות' היו מתחלפות.<ref>ראו ביקורת נוסח המקרא, עמ' 195</ref>

== במדרשים ובחז"ל ==
בספר הישר מסופר שאמו של אצבן נקראה עוצית, והיא הייתה אשתו של גד.<ref></ref>

בספר היובלים אצבן נקרא "אזון".<ref></ref>

רש"י אומר שאזני הוא אצבן ושהוא אינו יודע מדוע משפחתו לא נקראה על שמו הראשוני.<ref>רש"י על </ref>

לפי דעת מקרא, אצבן נקרא גם אזני משום צורת אזנו כשהוא נולד.<ref>דעת מקרא על </ref>

יש הסוברים שאזני זה לא שם אלא שם ייחוס, מפאת היוד בסופו של שמו, כך גם ארודי, ערי ואראלי.<ref>ראו עולם התנ"ך - במדבר עמ' 159</ref>

יש מדרש האומר שאצבן נקרא אצבן ואזני משום ש <ref>ראו תורה שלמה פרשת ויגש</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שבט גד
קטגוריה:יורדי מצרים
פריה (חתולה)

פריה (באנגלית: Freya) היא חתולה הנמצאת בבעלותם של שר האוצר של בריטניה לשעבר ג'ורג' אוסבורן ומשפחתו. פריה שימשה כרודפת העכברים הראשית של הקבינט בין השנים 2012–2014.

==ביוגרפיה==
===חייה המוקדמים===

כשהייתה בת כמה חודשים נעלמה פריה מבית משפחת אוסבורן שבנוטינג היל. המשפחה חיפשה אחרי פריה, ולאחר שלא מצאו אותה, בני משפחת אוסבורן הניחו שהיא מתה. בשנת 2012 התבשרה פרנסס אוסבורן, בשיחת טלפון, שפריה נמצאה, ובני המשפחה החזירו אותה לביתם.

===רודפת העכברים הראשית של הקבינט===

ב-16 בספטמבר 2012, כמה חודשים לאחר שהוחזרה לבית משפחת אוסבורן החלה פריה לשמש כרודפת העכברים הראשית של הקבינט לאחר שראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, ראה כי רודף העכברים לארי מתעלם מהעכברים במקום ללכוד אותם, ופיטר אותו. לאחר כשנתיים בתפקיד, בנובמבר 2014 פרשה פריה מתפקידה.

==שמה==

פריה הוא שמה של אלת האהבה במיתולוגיה הנורדית, שעל שמה גם קרוי יום שישי (אנגלית: Friday) בשפות רבות, כגון אנגלית וגרמנית.

==ראו גם==
*פריה
*רודף העכברים הראשי של הקבינט
*לארי (חתול)
*ג'ורג' אוסבורן

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חתולים מפורסמים
עדאל קדר

הרב עדאל אברהם קדר (נולד בכ"ו באלול ה'תשמ"א) הוא רב וסופר חסיד חב"ד, הכותב ומוציא לאור של סדרת ספרי ההלכה "שו"ת היכל שלמה".

==ביוגרפיה==
נולד במבשרת ציון למירה קדר ולרב שמואל אליקים קדר, ולמד בתלמוד תורה מורשה, ישיבת ירושלים לצעירים ובישיבת מרכז הרב.

בשנת תשס"ב נישא להילה, בתו של עורך הדין בנימין טאוב, ולמד בכולל מר"ץ. בעקבות חמיו נחשף לרבי מלובביץ' ולתורתו ותוך זמן קצר הפך לחסיד חב"ד.

אביו כתב והוציא לאור את סדרת הספרים שו"ת היכל שלמה המכילה תשובות לשאלות שנשאלו בבחינות ההסמכה של הרבנות הראשית וסיכום החומר הנדרש לבחינות.

לאחר פטירת אביו המשיך את מפעל הכתיבה וההוצאה לאור של הספרים.

המשך המפעל כולל כתיבה על נושאים חדשים שאביו לא כתב עליהם, כמו חופה וקידושין, מילה וגרות ועוד. כמו כן, הוצאת מהדורות משופרות ומעודכנות על כלל הנושאים, כמו שבת, ונידה.

בעקבות התקרבותו לחסידות חב"ד, הוסיף בחלק מהספרים מבוא או נספח המבאר את הנושא המרכזי שבספר כפי שהוא מואר באורה של תורת החסידות על פי תורתו של הרבי.

קדר מתגורר בשכונת גילה שבירושלים ולו שבעה ילדים.

גיסו, הוא הרב אור חיים טאוב, רב קהילת נהורא ברמת גן ומנהל מחלקות עירובין ומקוואות ברבנות רמת גן.

==לקריאה נוספת==
*גיא קנטור, "משיח בהיכל שלמה", שבועון בית משיח גיליון 926 עמ' 28–32

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990047627440205171/NLI "שו"ת היכל שלמה" באתר הספרייה הלאומית]

*[https://chabad.info/magazine/608499/ ראיון על "למען ילמדו" באתר חב"ד אינפו]

*[https://drive.google.com/file/d/13puXaaiijElXt57Vq73eMS0SUmp7U-mR/view?usp=drivesdk ראיון בעיתון בית חב"ד]

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:גילה: אישים
גורגופוטמוס (נהר)

גורגופוטמוס (ביוונית: Γοργοπόταμος, "הנהר הגועש") הוא נהר בחלק הדרומי של פתיוטיס, מרכז יוון. קרוב לגבול עם פוקיס. בנהר חי הדג Pungitius hellenicus<small>(אנ').</small> לדברי הפילוסוף הקדום הרודוטוס, בימי קדם הנהר נקרא הנהר "דיירה".

== גאוגרפיה ==
נתיב הנהר עובר 4 ק"מ מצפון ל-פאביליאני וממערב להרי קומאריסטי. הנהר זורם דרך עמק מיוער ותלול. הנהר עובר מתחת לקו הרכבת אתונה–סלוניקי ודרך הכפר גורגופוטמוס, משם הוא נכנס למישורים. מתחבר לנהר ספרכיוס ליד ידרומליס, כ-5 ק"מ דרום מערבית ללאמיה.

== היסטוריה ==
גשר הרכבת מעל הנהר התפרסם במלחמת העולם השנייה כמטרה לאחד ממבצעי החבלה הגדולים ביותר במלחמה – "מבצע הרלינג".<ref></ref> ב-25 בנובמבר 1942, פוצץ הגשר על ידי כוח בריטי ופרטיזנים יוונים במטרה לנתק את קו האספקה שהועברה בין אתונה לסלוניקי (בעיקר עבור קורפוס אפריקה). הפיצוץ השמיד שניים מתוך ששת מזחי הגשר. בעקבות החבלה תנועת הרכבות נעצרה ל-6 שבועות. גדוד מהנדסי הרכבת ה-IV, מחטיבת מהנדסי הרכבת של הצבא המלכותי האיטלקי, שיקמו את הגשר ב-19 יום, המזחים ההרוסים הוחלפו בקורות פלדה שעדיין קיימות.<ref></ref>

מאז המלחמה, האזור סביב הגשר משמש כאנדרטה.

המהנדס שתכנן ובנה את הגשר המקורי היה מהגר איטלקי בשם אגוסטינו טקוני, שהשתמש באותה תקופה בהנדסה חכמה תוך שימוש בחלקים ייחודיים שהקשו על שיקום הגשר. הכוחות הבריטיים בחרו לפוצץ את הגשר הזה מכיוון שכוח האבטחה היה קטן מהכוח התוקף. הגישה, הרתק והנסיגה היו טובים ביעד זה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון: נהרות ונחלים
עקיל אבן אבי טאלב

עקיל אבן אבי טאלב (בערבית: عَقِيل ٱبْن أَبِي طَالِب) היה אחד מהצחאבה, אחיו של עלי בן אבי טאלב<ref></ref> ובן דודו של הנביא מוחמד.

== משפחתו ==
=== הורים ===
אביו של עקיל היה אבו טאלב בן עבד אל-מוטליב אבן האשם בן עבד מנאף<ref></ref>.

אמו הייתה פאטמה בנת אסד בן האשם בן עבד מנאף<ref></ref>.

=== נשותיו ===
* אום סעיד ראבטה בנת עמרו בן יזיד בן מדלג'.
* אום אל-בנין בנת א-ת'ע'ר בן אל-הסאר בן כעב.
* פאטמה בנת עתבה בן רביעה בן עבד שמס בן עבד מנאף<ref></ref>.

=== בניו ===
יזיד, סעיד, ג'עפר אל-אכּבר, אבו סעיד אל-אחוול, מסלם, עבד אללה אל-אכּבר, עבד אללה אל-אווסט, עבד אללה אל-אסע'ר, עבד א-רחמן, אחמד, אל-פדל, מעין, אל-חכּם, עקיל, עון, עבד מנאף, ג'עפר אל-אסע'ר, חמזה, עת'מאן, מוחמד, עיסא, עלי<ref></ref>.

=== בנותיו ===
אום האני, רמלה, זינב, פאטמה, זינב א-סע'רא, אום לקמאן, אסמאא, אום אל-קאסם, אום א-נעמאן, אום עבדאללה, עקילה.

== ראו גם ==
* ג'עפר א-צאדק
* אסמאעיל אבן ג'עפר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צחאבה
טוביה מרגלית

טוביה מרגלית (25 במרץ 1941, כ"ו באדר ה'תש"א, ארץ ישראל – 4 ביוני 2020, י"ב בסיוון ה'תש"ף) היה קצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל. שירת בחיל חימוש (לימים חיל הטכנולוגיה והאחזקה) בשלל תפקידים עד להיותו מפקד החיל – קחש"ר – בדרגת תת-אלוף. לאחר שירותו פנה לתחום העסקי במגוון תעשיות בתחום הביטחוני.
== ימי ילדותו ==
טוביה נולד בכ"ו באדר תש"א (25 במרס, 1941), בארץ ישראל וגדל בנעוריו בתל אביב. למד בבית הספר דתי, בבית ספר "תחכמוני". בהיותו בן שש פרצה מלחמת השחרור. בכיתה ד' הצטרף לתנועת הצופים הדתיים (שבט העדה) שפעלה בבית ספרו. בתנועת הנוער הכיר את עליזה, אשתו לעתיד. בהמשך, למד בתיכון דתי "תיכון ב'" ברחוב צייטלין בתל אביב, אשר כונה "תיכון צייטלין"; ובמשך כמעט כל שנות התיכון נותר מרכז הכובד החברתי שלו בצופים, כמדריך.

== שירותו הצבאי ==
בתום לימודיו בתיכון, התחיל מרגלית את מסלול לימודי העתודה האקדמית. במסגרת העתודה למד בטכניון לתואר בהנדסת מכונות.
נכנס לחיל החימוש בתפקיד זוטר של מהנדס מכונות, מהנדס תכנון, בדרגת סמל. את תפקידי הקצונה התחיל כקצין טכני במפקדת קחש"ר, עיקר התמחותו היה בנשק כבד. לאחר מכן מונה לראש ענף נשק, בדרגת סגן-אלוף. מתוקף תפקידו זה היה אחראי על כל תחום הנשק הקל והכבד ועל תחומים נוספים הקשורים בעקיפין לנשק, כמו אמצעֵי כינון ותצפית. בהמשך מונה למפקד יחידת בחינה, שאחראית על בדיקת הציוד שצה"ל רכש לחיל היבשה הן מהתעשייה המקומית, הן מהתעשייה בחוץ לארץ והן מצבאות זרים, ועל הבטחת האיכות. לאחר מכן הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לעוזר קחש"ר.

במש"א (מרכז שיקום ואחזקה) פיקד על מפעל שבנה את טנק המרכבה ועסק בשיקום של טנקים אחרים, על מפעלים של מערכות אלקטרואופטיות ושל נשק כבד. עבד בצוות תחת פיקודו של האלוף ישראל טל - טליק, בתכנון ופיתוח טנק המרכבה. בזמנו הגיע מש"א לשיא פריחתו והעסיק שלושת אלפים עובדים, רובם אזרחים. במהלך שירותו כמפקד מש"א פרצה מלחמת לבנון הראשונה. המפעל, לפחות בחלקו, נשאר לעבוד בשבת בהיתר. ב-1983 מונה לקצין חימוש ראשי והועלה לדרגת תת-אלוף - חובש הכיפה הראשון בצה"ל. ב-1985 פרש מצה"ל לאחר שלא הסכים עם החלטת הרמטכ"ל להעביר את חיל החימוש לפיקודו של ראש אגף אפסנאות (אג"א).

== לאחר השירות הצבאי ==
לאחר השחרור כיהן בתפקיד ראש העמותה של חיל החימוש, במסגרת תפקידו הקים את אתר ההנצחה של החיל בנתניה. כמו כן, היה שותף בחברת "פלמר", אשר נותנת שיירותי ייעוץ והנדסה לתעשיית הגומי. בשנות ה-2000, פלמר רכשה את חברת תגל ביקנעם, ובה כיהן בתפקיד יושב ראש מועצת דירקטוריון פעיל.

כשהיה בן 79 נפטר טוביה מרגלית ממחלה קשה. השאיר אחריו את עליזה, רעייתו, את ארבעת ילדיהם ונכדים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.himush.co.il/?section=81&item=16 תא"ל טוביה מרגלית], באתר האינטרנט של עמותת חיל הטכנולוגיה והאחזקה
* [https://www.himush.co.il/?section=1041&item=2503 ריאיון עם תא"ל טוביה מרגלית], מאת בנו, סא"ל ליעד מרגלית, באתר האינטרנט של עמותת חיל הטכנולוגיה והאחזקה, 11 בינואר 2016
* [https://www.izkor.gov.il/en_fa8aee6e52adb3e0325dc2e1f6847b55 אתר ההנצחה לחללי חיל החימוש], באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* [http://laad.btl.gov.il/show_item.asp?itemId=36854&levelId=28553&itemType=10&template=3 אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה]
* 

קטגוריה:קציני חימוש ראשיים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרי הצופים הדתיים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
הריסון אוסטרפילד

הריסון אוסטרפילד (באנגלית: Harrison Osterfield נולד ב-4 ביולי 1996) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ודוגמן אנגלי.

== ביוגרפיה ==
הריסון נולד באנגליה. הוא למד בבית הספר קתרהאם שם נרשם למועדון הדרמה וכיכב בהצגות בית הספר.<ref></ref> זה עודד אותו להמשיך במשחק, והוביל אותו להירשם לבית הספר לדרמה "בריט", שם פגש לראשונה את טום הולנד. אוסטרפילד התקבל לאקדמיה למוסיקה ואמנות דרמטית בלונדון.<ref name="Osterfield"></ref>

כאשר הולנד לוהק לסרט ספיידרמן של היקום הקולנועי של מארוול, אוסטרפילד שיחק כעוזרו האישי בשני סרטים.<ref></ref><ref></ref>

ביוני 2018 פורסם כי אוסטרפילד לוהק לתפקיד קטן בעיבוד "מלכוד 22" בבימויו של ג'ורג' קלוני.<ref></ref> בשנת 2019, אוסטרפילד, עם חברו גרג בירקס, יצר פודקאסט קומדיה בשם "אנשי הכפר" שבו הם הדמויות 'סיימון ומארק' מראיינים אנשים מהעיירה 'בירקספילד'.

באוקטובר 2019 פורסם כי אוסטרפילד לוהק לסדרת נטפליקס "החבורה מרחוב בייקר", המבוססת על ספריו של סר ארתור קונאן דויל, המציגה את הנערים מרחוב בייקר העובדים עבור דוקטור ווטסון ומצילים את לונדון מאלמנטים על-טבעיים.<ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable unsortable"
! שנה
! כותרת
! תפקיד
! הערות
|-
| 2014
| Trepdation
| יתום
| סרט קצר
|-
| 2015
| Supply and Demand
| אדוארד לוקאס
| סרט קצר
|-
| 2015
| Colours
| שחקן כדורגל
| סרט קצר
|-
| 2017
| מדריך איתן אדלר לרצח
| איתן אדלר
| סרט קצר
|-
| 2017
| אחד למיליון
| ספוניר
| סרט קצר
|-
| 2017
| ספיידרמן: השיבה הביתה
| ילד בבית הספר (ללא קרדיט)
| עוזר לטום הולנד
|-
| 2018
| הנוקמים: מלחמת האינסוף
| ילד באוטובוס (ללא קרדיט)
| עוזר לטום הולנד
|-
| 2018
| Vent
| פארקר
| סרט קצר
|-
| 2018
| Art of Expression
| תפקיד גברי
| סרט קצר של ג'ושוע קיין
|-
| 2019
| מלכוד 22
| סנודן
| מיני סדרה
|-
| 2021
| כאוס מהלך
| פרנבראנץ'
| עוזר לטום הולנד
|-
| 2021-טרם
| החבורה מרחוב בייקר
| ליאופולד
| תפקיד ראשי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:דוגמנים בריטים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1996
פרס אופיר על מפעל חיים

פרס אופיר על מפעל חיים הוא פרס אופיר הניתן מדי שנה על ידי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. פרס זה ניתן עבור מפעל חיים בולט של אדם. בניגוד לשאר הקטגוריות, ההודעה על זהות הזוכה ניתנת טרם הטקס.

== רשימת זוכים ==
זוכי פרס אופיר על מפעל חיים לאורך השנים:
* 1992 – נתן גרוס
* 1993 – אפרים קישון
* 1994 – מנחם גולן
* 1995 – דוד פרלוב
* 1996 – ניסים לאון
* 1997 – גילה אלמגור
* 1998 – ליה ון ליר
* 1999 – יורם גלובוס
* 2000 – גבי עמרני
* 2001 – משה מזרחי
* 2002 – אריה אליאס
* 2003 – מוסקו אלקלעי
* 2004 – אברהם הפנר
* 2005 – לביאה הון
* 2006 – נדב לויתן
* 2007 – איציק קול
* 2008 – יואל זילברג
* 2009 – אסי דיין
* 2010 – זאב רווח
* 2011 – ציון אברהמיאן
* 2012 – אלי תבור
* 2013 – הגשש החיוור
* 2014 – יהודה ברקן
* 2015 - אלון גרבוז
* 2016 – דן וולמן
* 2017 – נסים דיין
* 2019 – מיכל בת אדם
* 2021 – איתן אבן, רות דייכס ואבי נשר
* 2022 – לינה צ'פלין
* 2023 – כתריאל שחורי

== הערות שוליים ==

*
מפעל חיים
אופיר
פרס אברבנאל

פרס אברבנאל הוא פרס שניתן אחת לשנתיים על ידי האיגוד הישראלי למתמטיקה. הפרס מוקדש לזכרו של המתמטיקאי והפרופסור שלום אברבנאל, והכסף הניתן עבור הפרס נתרם על ידי משפחתו. הפרס מיועד למתמטיקאים צעירים (מתחת לגיל 49) העוסקים במתמטיקה שימושית.<ref></ref> מתן הפרס החל בדצמבר 2018 ואמור להיערך אחת לשנתיים באוניברסיטת תל אביב. הגשת שמות המועמדים לפרס יכולה להתבצע על ידי ראשי הפקולטות, המחלקות ובתי הספר למתמטיקה ברחבי הארץ. זהות הזוכה נקבעת על ידי ועדה בת שלושה חברים אנונימיים.

== חתני הפרס ==
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! זוכה !! מוסד משויך !! הערות
|-
| 2018 || פרופ' בועז נדלר || מכון ויצמן || <ref></ref>
|-
| 2020 || פרופ' ירון ליפמן || מכון ויצמן || <ref></ref>
|-
| 2022 || פרופ' יואל שקולניצקי || אוניברסיטת תל אביב ||
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

אברבנאל
אברבנאל
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב
יחסי הרפובליקה של קונגו – טורקיה

יחסי הרפובליקה של קונגו-טורקיה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית לבין הרפובליקה של קונגו. לטורקיה יש שגרירות בברזוויל מאז 2013. קונגו פתחה שגרירות באנקרה ב-2013.

==יחסים דיפלומטיים==
לאחר העצמאות של קונגו, טורקיה הייתה אחת המדינות הראשונות שכוננו יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של קונגו. במהלך 30 השנים הבאות, טורקיה שלחה לקונגו כסף בשווי 57 מיליון דולר. היחסים בין טורקיה לקונגו נעשו קרובים הרבה יותר לאחר ביקור של נשיא המדינה, דניס ססו-נגוסו.

==ביקורים רמי דרג==
===מקונגו לטורקיה===
*נשיא קונגו דניס ססו-נגוסו ביקר אצל נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ב-3 בנובמבר 2012.

==יחסים חברתיים==
היקף הסחר בין שתי המדינות עומד על 57.25 מיליון דולר (נכון לשנת 2018). ישנן טיסות ישירות מאיסטנבול לפואנט נואר.

==הערות שוליים==
ערי

עֵרִ֥י<ref name=":1"></ref><ref name=":0">ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ו</ref> הוא דמות מקראית, בנו החמישי של גד ונכדם של יעקב ושל זלפה שפחת לאה. לערי היו שישה אחים: צפיון, חגי, שוני, אצבון, ארודי ואראלי.<ref></ref> למשפחתו של ערי קראו משפחת הערי.<ref name=":1" /><ref name=":0" />

בתרגום השבעים ובנוסח השומרוני לתורה, בספר במדבר, הוא נקרא עדי.<ref name=":0" />

מקורו של השם ערי הוא מהשם ער,<ref name=":0" /> ופירושו זריז.

בספר היובלים ערי נקרא "ערבי".<ref></ref>

בספר הישר מסופר שאמו של אצבן נקראה עוצית, והיא הייתה אשתו של גד.<ref></ref>

יש מדרש האומר שערי נקרא בשם זה משום "שמתערה כאזרח רענן".<ref>ראו תורה שלמה פרשת ויגש</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יורדי מצרים
היינריך קרל ריינהולד

יוהאן היינריך קרל ריינהולד (בגרמנית: Johann Heinrich Carl Reinhold; 18 ביולי 1788 – 15 בינואר 1825) היה צייר וחרט גרמני.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
כבן של צייר הדיוקנאות והז'אנר יוהאן פרידריך לברכט ריינהולד, היינריך קרל ריינהולד היה אחיו למחצה והצעיר של צייר הנוף פרידריך פיליפ ריינהולד (1779–1840). הוא למד לראשונה בדרזדן באקדמיה לאמנות. בשנת 1806 נסע לאחיו בווינה, שם למד באקדמיה לאמנות.

ריינהולד נסע לפריז בשנת 1809. הוא שהה שם חמש שנים, עבד בזמן מלחמות נפוליאון כחרט נחושת עבור ויוואן דנון. הוא חזר לווינה בשנת 1814 והתמסר באופן אינטנסיבי לציור נוף. הוא למד אצל פרידריך פון אוליבייה ויוליוס שנור פון קרולספלד, שם פגש גם את יוזף אנטון קוך.

יחד עם אחיו פרידריך פיליפ וחבריו הציירים ארנסט וולקר, יוהאן אדם קליין ויוהאן כריסטוף ארהרד, הוא נסע לטיולים לימודיים באזורים שונים. ריינהולד שאב השראה לציוריו בשנים הבאות מטיולים אלה, ומחקריו האינטנסיביים על הטבע שימשו לו תבנית עבור רבים מציוריו.

ריינהולד נסע לאיטליה בשנת 1819 עם הצייר יוהאן כריסטוף ארהרד. הוא חי ועבד ברומא במשך חמש שנים ונסע לאזורים שונים באיטליה בחברתם של ידידי אמנים רבים. הוא תמיד תיעד את רשמיו בציורי נוף. מרבית רישומיו בתקופת יצירה זו נוצרו באולבאנו והסביבה, שם בילה את חודשי הקיץ בחברתם של ציירים גרמנים אחרים כמו קרל וילהלם גוטסלוף או לודוויג ריכטר.

לאחר ששהה בנאפולי, סייר דרך סיציליה בחברתו של הנסיך פרדיננד פון לובקוביץ.

ברומא הוא ניסה להניא את חברו כריסטוף ארהרד מהתאבדות, אך נכשל, והוא בעצמו חלה במחלה קטלנית, ונפטר והוא רק בן 36. קברו מצוי בבית הקברות הפרוטסטנטי ברומא.

בנוסף לעבודתו הגרפית, היינריך ריינהולד היה בעיקר צייר נוף. בהיותו ידוע בווינה בגלל רעיונות הרומנטיקה, הוא היה אחד מהציירים הגרמנים ברומא שהושפעו בעיקר מיוזף אנטון קוך.

ישנה חשיבות מיוחדת ללימודי ציורי השמן שלו, שכן הם פרסמו את חוג האמנים הגרמני ברומא והביאו קונים רבים שהכירו את חשיבות עבודתו הנופית של ריינהולד. אלה כללו את האדריכל קארל פרידריך שינקל, שרכש עשרה רישומי שמן וארבעה רישומי עיפרון מריינהולד, ואת הפסל הדני ברטל תורוולדסן, שהזמין ממנו שלושה ציורים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:1823 Reinhold Blick auf Olevano anagoria.jpg|נוף באולבנו, איטליה

File:Heinrich Reinhold (1788) - Meeresküste am Kap Orlando in Sizilien - 2274 - Staatliche Kunsthalle Karlsruhe.jpg|סיציליה

File:Heinrich Reinhold - Römische Szene.jpg|נוף רומאי

File:Heinrich Reinhold - Terrace of the Capucin Priory in Sorrento - WGA19056.jpg|נוף בסורנטו
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1788
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1825
פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית

פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית הוא פרס הניתן מדי שנה על ידי משרד התרבות. הפרס (בשווי 20,000 ש"ח) ניתן לעשרה אומנים ישראלים בני 35 ומעלה מדי בשנה. זהות הזוכים בפרס נקבעת על ידי ועדה בת שישה חברים.

בינואר 2020 בוטלה חלוקת הפרס, מה שגרם לביקורת רבה בקרב אומנים שונים.

== הזוכים בפרס ==

* 2004 – אבישי אייל, אליהו אריק בוקובזה, רות דורית יעקובי, יצחק ליבנה ,טלי אמיתי-טביב, חנה סהר, צביקה קנטור, נועה צדקה.
* 2005 - 
* 2006 - 
*2007 – יוחאי אברהמי, יוסי ברגר, צבי טולקובסקי, רונה יפמן, פסח סלבוסקי, חנא פרח כפר בירעים, גבריאלה קליין, גיא רז, יואב שמואלי ואלימה.
* 2008 – נלי אגסי, שרון בלבן, אמנון בן עמי, יונתן גולד, גליה גור זאב, מרב היימן, רקפת וינר-עומר, רותי הלביץ כהן, אליסף קובנר ורונית שני.
* 2009 - 
* 2010 - 
*2011 – דוד אופנהיים, עילית אזולאי, שי אזולאי, עמית ברלוביץ', מאיה ז"ק, אורי ניר, רותי סלע, ניר עברון, אנג'לה קליין, דפנה קפמן.
* 2012 -
* 2013 -
* 2014 - אירית חמו, יפעת בצלאל, מרב שין בן-אלון, עודד הירש, אורלי סבר, רעיה ברוקנטל, הילה עמרם, חיימי פניכל, זויה צ'רקסקי, רונן אידלמן
* 2015 – איתי אהלי, ניל ננר, דינה שהם, עירית אבא ועמית צורן.
* 2016<ref></ref> - בועז אהרונוביץ', סרגיי בוקוב, איה בן רון, רונית ברנגה, גד הדר, יונתן הירשפלד, נטשה וולקוביץ, מיכל חלבין, אנה ים, דבורה מורג, חלי מזראי, אלכסנדר מנדלביץ', אלדד מנוחין, גוסטבו סגורסקי, רונן סימן טוב, שרון פדידה, אינגה פונר קוקוס, טניה פרמינגר, ראובן קופרמן, עירית תמרי
* 2017 - אתי אברג'ל, לי אורפז, איתי אייזנשטיין, אייל אסולין, אסף גאם הכהן, ליאור גריידי, שירלי וגנר, אמירה זיאן, מארק יאשאייב ושחר יהלום
* 2018 – טל ירושלמי, מאיה דוניץ, טליה הופמן, שירה זלוור, טמיר ליכטנברג, תמר לצמן, אלעד לרום, עינת עריף-גלנטי, חנה בן-חיים יולזרי, תומר ספיר.
* 2019 – שגיא אזולאי, יעל אפרתי, עדן בנט, נטע ליבר שפר, אוריאל מירון, דורית פיגוביץ גודארד, ברק רביץ, תכלת רם ואיל ששון.
* 2020 - הפרס לא חולק בעקבות החלטת שרת התרבות מירי רגב
* 2021 – איתן בן-משה, נועה גור, אלה כהן ונסובר, אלה ליטביץ, רוני חג׳ג׳, תומר קאפ, יהודית סספורטס, אורית ישי, גבי קריכלי, טליה קינן.
* 2022 – אירה אדוארדובנה, חניתה אילן בן דוד, ליאת אלבלינג, אפרת גל-נור, אורן הופמן, חן כהן, דביר כהן קידר, נטע לאופר, מישל פלטניק, נטעלי שלוסר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרסים ישראליים לאמנות
קטגוריה:משרד התרבות והספורט
קטגוריה:זוכי פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית
מושיקו מור

מושיקו מור (נולד ב-21 ביולי 1990) הוא זמר ישראלי, השר בסגנונות הפופ והמזרחית.

== ביוגרפיה ==
מושיקו מור נולד וגדל בעפולה כמשה מוריצאנו למשפחה קשת יום. אביו נכנס לבית סוהר כשהיה תינוק, ובגיל שנתיים אימו התחתנה בשנית.

== קריירה מוזיקלית ==
מור החל את דרכו המוזיקלית בשנת 2011, כשהוציא את סינגל הבכורה שלו, "חולם עלייך". בשנת 2013, הוציא את הסינגל "החלום שלך", שזכה להצלחה ומיליוני צפיות ביוטיוב.

בשנת 2018, הוציא את השיר "טיפוס של חורף", שנכתב על ידי הפזמונאי אופיר כהן, במקור לזמר עומר אדם, והיה ללהיט, תוך שזכה למיליוני השמעות בסטרימינג וביוטיוב, והגיע למקום ה-57 במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי. בפברואר 2019 הוציא סינגל נוסף, בשם "תסביכים", שזכה להצלחה רבה אף הוא, כשצבר עשרות מיליוני צפיות ביוטיוב. עוד באותה השנה, הוציא את הסינגל "זאב בודד", שזכה לאהדה רבה בתחנות הרדיו ואף הגיע למקום ה-16 במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט.

בספטמבר 2019, הוציא יחד עם הזמר ליאור נרקיס את הדואט "אחי", שהגיע למקום ה-18 במצעד השבועי של מדיה פורסט. עוד באותה השנה, הוציא את הסינגלים "משחרר אותך" ו"מספרים", שזכו לעשרות מיליוני צפיות ביוטיוב בהתאמה. במצעד שירי הספוטיפיי, הגיע השיר "מספרים" בשיאו למקום ה-46. בשנת 2020 הוציא דואט נוסף יחד עם ליאור נרקיס, הנקרא "בנים וגם בנות", שהיה ללהיט והגיע בשיאו למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט.

ביוני 2020 הוציא את השיר "פרמיטיבי", שהגיע בשיאו למקום ה-91 במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, וצבר מאות אלפי השמעות בפלטפורמה. באוגוסט 2020 הוציא את שירו, "אל תשברי לי" שזכה גם הוא להצלחה ולשלל ביקורות באתרים השונים.<ref></ref><ref></ref> בשנת 2021 הוציא יחד עם הזמר משה פרץ את השיר "הכל טוב", שזכה גם הוא להצלחה והגיע למקום השישי במצעד השבועי של מדיה פורסט.

ביולי 2022 הוציא את השיר "פאפי" יחד עם הצל.

ב-20 במרץ 2023 הוציא לאור את הסינגל "כביש הערבה". הסינגל הגיע למקום ה-43 במצעד היטליסט.

ב-11 בפברואר 2024 מור הוציא סינגל בשם "המצב הזה". <ref></ref> ב-27 ביוני הוציא שיר שכתב והלחין לו הסטנדאפיסט אסף יצחק בשם "מושפעת" שהפך ללהיט עם מליון צפיות ביוטיוב תוך חודש בלבד. ב-28 ביולי הוציא את הסינגל "שותפה שלי".<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==

=== אלבומים ===
* 2022: זאב בודד

=== אלבומי רמיקסים ===

* 2023: מושיקו מור הרמיקסים

=== מיני אלבומים ===

* 2023: Top Five

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!פרויקט
|-
|2022
|פרסי נבחרי השנה של פרוגי
|זמר השנה
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרי מוזיקה מזרחית ישראלים
קטגוריה:עפולה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
ילד יחיד

ביל והילרי קלינטון עם בתם היחידה צ'לסי קלינטון]]
ילד יחיד הוא אדם ללא אחאים, המהווה את היילוד היחיד שהביאו הוריו או היחיד שגידלו.

== היסטוריה ==
לאורך ההיסטוריה מצב של ילדים יחידים לא היה נפוץ. החל מאמצע המאה ה-20 ירד שיעור הילודה וממוצע מספר הנפשות במשפחה באופן משמעותי, בשל מספר מספר סיבות, ובהן העלות של גידול ילדים ועליית הגיל הממוצע שבו אישה מביאה לראשונה ילד לעולם.

משפחות עשויות להוליד ילד יחיד מסיבות שונות, הכוללות: העדפה אישית, תכנון משפחתי, בעיות בריאות כלכליות ורגשיות או פיזיות, רצון לטייל, מתח במשפחה, יתרונות חינוכיים, נישואים מאוחרים, יציבות, מיקוד, מגבלות זמן, פחדים מהריון, גיל מבוגר, לידה מחוץ לנישואים, עקרות, גירושים ומוות של אח או הורה.

== בעולם ==
שכיחות המשפחות עם ילד יחיד בארצות הברית עלתה במהלך השפל הגדול, וירדה בתקופת הבייבי בום שלאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר סיום מלחמת קוריאה 1953 ירדה הילודה במדינה באופן חד, הממשלה הדרום קוריאנית הציעה לאזרחים להביא לעולם ילד אחד או שניים כדי להגביר את השגשוג הכלכלי, מה שהוביל לירידה משמעותית בשיעורי הילודה ולמספר גדול יותר של ילדים יחידים במדינה.

בין השנים 1980 ל-2015 מדיניות הילד היחיד ברפובליקה העממית של סין הגבילה את רוב ההורים לילד אחד בלבד, עד שמדיניות זו שונתה בשנת 2015<ref></ref>.

כמחצית (49.4%) מהמשפחות האירופיות מגדלות רק ילד יחיד. במקום הראשון נמצאת בולגריה עם 62% ולאחריה פורטוגל עם 60% מהמשפחות בהן יש רק ילד אחד (2021)<ref></ref>.

בישראל קיימים נהלים מיוחדים בצה"ל לשירות של ילדים יחידים.

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.personalityresearch.org/papers/eischens2.html The Dilemma of the Only Child]
*[https://www.healthline.com/health/parenting/only-child-syndrome Only Child Syndrome: Proven Reality or Long-Standing Myth?]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחה
יוליה ג'רג'

יוליה ג'רג (במקור לוי, בהונגרית: György Júlia; סולנוק, 29 ביוני 1896<ref></ref> – בודפשט, 28 בנובמבר 1977)<ref></ref> הייתה רופאת ילדים יהודייה-הונגרייה נוירולוגית זוכת פרס קושוט, עסקה גם בפסיכולוגיה פלילית, פסיכולוגיית ילדים וחינוך מיוחד.

== ביוגרפיה ==
יוליה לוי נולדה במשפחה יהודית בסולנוק כבתם של מיהאי לוי, פקיד בטחנת קמח קיטור ושל צציליה קליין. בשנת 1919 עבדה במעבדה לפסיכולוגיה פלילית של בית המשפט לנוער. היא למדה באוניברסיטת פאזמאני פטר (לימים שונה שמה לאוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבלה את התואר דוקטור לרפואה בשנת 1922, אך לא השיגה עבודה. משנות ה-20 של המאה ה-20 ניהלה מרפאה לפסיכולוגיה פלילית במחלקה של פאל רנשבורג במרפאתו בבודפשט. בשנת 1930, ביחד עם ארז'בט הרצוג, ארגנה מרפאה עצמאית פרטית לפסיכולוגיה פלילית ברחוב הארשפה, בודפשט. כתוצאה מהחוקים (האנטי) יהודיים משנת 1938 (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי היא איבדה את עבודתה והמשיכה לעבוד באגודת החסות הלאומית היהודית: הקימה גן ילדים מיוחד, מעון יום, מרפאת חוץ לילדים וייעוץ קריירה. בתקופה זו עבד אצלה פרנץ מיראי.

לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה היא ארגנה בתי מגורים מיוחדים לילדים, והחלה לעבוד בכמה מרפאות ילדים. בשנת 1962 הוענק לה פרס קושוט על עשייה של עשרות שנים בריפוי וגידול ילדים ובני נוער קשיי חינוך. בשנת 1968 מונתה לרופאה הראשית של המרפאה לפסיכולוגיה של ילדים במועצת העיר בודפשט, ואחר כך הפכה ליועצת המומחה שלה. בשנת 1976 העבירה את תפקיד הניהול שלה, אך עד מותה עבדה במכון. במקביל, הייתה חוקרת במחלקה למשפט פלילי בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת אטווש לורנאד (בתחום האישים האנטי-חברתיים) ומרצה במכללה להכשרת מורים לחינוך מיוחד.

== עבודותיה (מבחר) ==
* שחיתות ונוירוזה (מחקרים פסיכולוגיים, בודפשט, 1929)
* נתונים על הסיבה, הפתולוגיה והרפואה של פסיכונאורוזות בילדות. (בודפשט, 1936)
* על בעיות לאומיות של הגנה על ילדים. מחקרים בתחום ההגנה על ילדים. (בודפשט, 1960)
* השפעות האלכוהוליזם של ההורים על נפשו של הילד והתפתחות אישיותו (סקירה נוירולוגית, 1964)
* תוספים לתסמונת נדידת בריחה מילדות. מחקרים פסיכולוגיים. (בודפשט, 1965)
* הילד קשה החינוך. הילד בסיכון. (בודפשט, 1965)
* האישיות האנטי חברתית (בודפשט, 1967)
* פיתוח אישיות אנטי חברתית. יש משהו לא בסדר עם הילד שלי. (בודפשט, 1977)

== פרסים ==
* מסדר העבודה (1959)
* פרס קושוט (1962)

== לקריאה נוספת ==
* אנה סבו: יוליה ג'רג'. בתוך: לקסיקון פדגוגי. כרך 1. בודפשט, 1997. עמוד 625.
* [http://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC04834/05654.htm לקסיקון ביוגרפי הונגרי]. 
* [https://regi.tankonyvtar.hu/hu/tartalom/tkt/magyar-orvoseletrajzi/adatok.html לקסיקון ביוגרפי של רופאים הונגרים].
* [https://www.nevpont.hu/tanulmany/gyorgy-julia-421b9 נקודת שם]
* קון מ': יוליה ג'רג' (1896-1977). שבועון רפואי, 1978.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:רופאות יהודיות הונגריות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:נוירולוגים יהודים הונגרים
קטגוריה:חינוך מיוחד
קטגוריה:יהודים זוכי פרס קושוט
קטגוריה:פסיכיאטרים יהודים הונגרים
קטגוריה:פסיכיאטריות יהודיות הונגריות
קטגוריה:פסיכולוגיות יהודיות הונגריות
קטגוריה:סולנוק: אישים
קטגוריה:ילידות 1896
קטגוריה:נפטרות ב-1977