OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רועה קווקזי

רועה קווקזי, המכונה לעיתים כלב הרים קווקזי, הוא גזע של כלב רועים הנפוץ בעיקר בגאורגיה, בארמניה, בצפון הקווקז ובטורקיה. הוא משמש לשמירה על עדרים, בעיקר מפני טורפים, כגון זאבים ודובים. השתתף בעבר בקרבות כלבים. היום יש יותר מודעות לגזע זה, והוא משמש גם לשמירה בחצרות בתים.

== היסטוריה ==
בדומה לרוב הכלבים מהגזע המולוסרי, שכולל גם כלבים כמו המסטיף והבולדוג, גם הרועה הקווקזי הוא גזע שקיים עוד מהעת העתיקה. האבות הקדמונים של הגזע היו כלבי האלאונט (Alaunt). הרועים הקווקזים היו שייכים לאלאנים, עם של נוודים פרסיים, ששכנו באזורי צפון הקווקז במאה הראשונה לספירה. אולם ההכרה הרשמית ברועה הקווקזי כגזע בפני עצמו קרתה רק בשנת 1930 על ידי איגוד הכלבים הגרמני.<ref></ref>

== מראה ==
* פרווה: ארוכה או קצרה (יש שני סוגים של פרווה).
* צבעים: שחור, לבן, אפור וחום-לבן.
* גודל: זהו זן כלב הרועים הגדול ביותר.

== בריאות ==
לרועה הקווקזי קיימות המחלות הבאות: היפ דיספלסיה, השמנה ובעיות לב. כמו כן, הוא סובל מנשירת שיער מסיבית במהלך כל השנה, לפיכך נדרש לסרק את פרוותו באופן יומיומי.

== מזג ==
על כלב זה לעבור מגיל צעיר אילוף ומגע עם אנשים זרים וחיות מחמד, אחרת יפתח אגרסיביות כלפיהם. חייב לקבל טיולים ארוכים מדי יום. הרועה הקווקזי חזק מאוד, בעל יכולת ניתור לגובה של שניים-שלושה מטרים, למרות משקלו הכבד. הרועה הקווקזי ידוע ככלב שמירה קשוח, מסוכן ולא מתפשר. הוא יתקוף בעוצמה רבה, עד כדי חירוף נפש, על מנת להרוג כל זר הפולש לטריטוריה שעליה הוא אמור לשמור.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הקבוצה השנייה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:כלבי רועים
LAR-160

משגרי LAR-160 על גבי [[רכב קרבי משוריין בגרסה הארגנטינאית.]]
LAR-160 (ראשי תיבות של Light Artillery Rocket) היא רקטה ארטילרית בקוטר 160 מ"מ לטווח בינוני-רחוק פרי פיתוחה של תע"ש הישראלית. במקור, ה-LAR-160 נועדה לירי ממשגר רקטות LYNX על גבי משאית, אך ניתן להתקינו גם על פלטפורמות אחרות לפי דרישות הלקוח.

את משגר ה-LAR-160 ניתן להתקין על תובת טנק, רכב קרבי משוריין אחר או משאית, או לגרור אותו ולהשתמש בו באופן עצמאי. מורכב משני מארזים על גבי צריח. הצריח פותח במקור עבור מערכת הנשק "אשל הירדן" בעלת ארבעה זבילים קבועים לרקטות "חביב" בקוטר 290 מ"מ, אשר הוצע לצה"ל אך לא נרכש. כל מארז מכיל בין 13 ל־18 זבילים בהם מוחזקות הרקטות. עד לירי עצמו, כל זביל אטום ושומר על הרקטה מפני פגעי הסביבה. הרקטה עצמה היא רקטת 160 מ"מ בעל ראש קרב (רש"ק) רגיל או פצצת מצרר. לרקטה הבסיסית (סימן 2) טווח מזערי של 12 ק"מ ומרבי של 35 ק"מ, ולרקטה המתקדמת (סימן 4) טווח של עד 45 ק"מ.

מלבד לישראל, הרקטות משווקות למדינות זרות; בין היתר ארגנטינה, צ'ילה וונצואלה.

המערכת הייתה בשימוש מבצעי רחב במלחמת אוסטיה ב-2008 נגד טורי טנקים רוסיים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.imi-israel.com/home/doc.aspx?mCatID=68412 ה־LAR-160 של תע"ש], באתר imi-israel
* [http://www.army-guide.com/eng/product3280.html מידע טכני על ה-LAR-160] באתר "army guide"

==הערות שוליים==

קטגוריה:התעשייה הצבאית: רקטות ארטילריות
מרמנו

המרמנו (מכונה גם: אמרניני באיטלקית: Cane da pastore Maremmano-Abruzzese) הוא גזע כלב שמקורו באיטליה. הוא משמש לרעיית צאן. למרמנו פרווה עשירה, עצמות חזקות ושרירים מפותחים, המסייעים לו להרתיע גנבים נחושים ולהבריח זאבים רעבים.

== היסטוריה של הגזע ==

המרמנו הוא תוצר של איחוד שני גזעי כלבים - מרמנו ואברוצו - לגזע אחד ב-1958. עד 1958 פסטור מרמנו, או כלב הרועים של המרמה, והפסטור אברוזה, או כלב הרועים של האברוצי, נחשבו כגזעים נפרדים. ב-1 בינואר 1958 הגזעים אוחדו על ידי איגוד הכלבים הלאומי של איטליה. ההסבר שניתן הוא ש"התמזגות טבעית" של שני הגזעים התרחשה כתוצאה מתנועה של הכלבים עקב מעבר של עדרי כבשים מאזור אחד למשנהו<ref></ref>, במיוחד לאחר איחוד איטליה.<ref></ref>

המרמנו משמש כלב רועים לעדרי צאן באזור טוסקאנה ההררי שבמרכז איטליה.

== מבנה כללי ==

גובהו של כלב המרמנו נע בתחום 73-60 ס"מ. משקלו נע בתחום 45-30 ק"ג. פרוותו עבה וצפופה וצבעה הוא לבן. תוחלת החיים של המרמנו 13-11 שנים.

== אופי ==

המרמנו נחשב כלב אמיץ, נאמן, נחוש, חברותי וקל לאילוף. המרמנו ניחן באינטליגנציה גבוהה אך עלול להיות עקשן.
המרמנו נוטה להגן על בעליו כאשר מתעוררת סכנה, והוא נכנס לפעילות מיידית במטרה להבריח את גורם הסכנה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הקבוצה הראשונה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה החמישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:כלבי רועים
דוגו ארגנטינו

דוֹגוֹ אַרְגֶּנְטִינוֹ (Dogo Argentino) הוא גזע של כלב. זהו כלבה הלאומי של ארגנטינה.

== היסטוריה של הגזע ==
האחים הדוקטורים למשפחת מרטינז יסדו את הגזע בשנת 1920. אחד מהאחים מרטינז שהיה גנטיקאי וצייד נלהב רצה כלב ציד אידיאלי ומושלם שיוכל להתמודד עם חזירי בר, פומה ויגוארים. כך עירב 10 גזעים שונים עד אשר קיבל את הגזע הרצוי. בתהליך השתתפו כלב הקרבות של קורדובה כבסיס, ועליו התווספו המסטיף ספרדי, דני ענק לגובה, בולדוג אנגלי ובול טרייר לאומץ ונחישות, פוינטר אנגלי לחוש ריח מפותח במיוחד, דוג דה בורדו להוסיף לעוצמת הלסתות, כלב הרים פירנאי לצבע הלבן, אייריש וולפהאונד למהירות, בוקסר לאינטליגנציה ואופי. התוצאה הייתה כלב ציד מעולה בעל מהירות ועוצמת לסתות אימתנית. הכלב משמש גם ככלב משטרה בארגנטינה, ובשל פוטנציאל מסוכנותו הוא מורחק מבריטניה, אוסטרליה, ניו- זילנד ואיסלנד.

== יחסים עם האדם ותוקפנות ==

מדובר בכלבים צייתנים ולכן הם משמשים לעיתים ככלבי שמירה או הגנה. עם זאת, מדינות רבות (כולל ישראל) חוקקו איסורים כנגד גזע הדוגו ארגנטינו ודומיו, בשל הסכנה בתוקפנותו נגד בני האדם.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.fci.be/Nomenclature/Standards/292g02-en.pdf דוגו ארגנטינו] באתר הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הקבוצה השנייה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:גזעי כלבים
קטגוריה:כלבים מסוכנים לציבור
דני ענק

דֶּנִי ענק הוא גזע של תת המין כלב הבית.

למרות שמו, כלב זה אינו דני במקורו, אלא גרמני. אבותיו הוחזקו בימי הביניים בבתי מלוכה ברחבי אירופה, כמו כן, במשך מאות שנים השתמשו בו לציד חזירי בר. דני ענק הוא בין חמישה גזעי הכלבים הגדולים ביותר בעולם.

== מאפיינים ==
התקן לגזע לכלבים שגילם גדול משנה וחצי הוא גובה של לפחות 76 סנטימטרים לזכרים ולפחות 71 סנטימטרים לנקבות. התקן למשקל הוא לפחות 54 קילוגרם לזכרים ולפחות 46 קילוגרם לנקבות.
הגיל הממוצע אליו מגיעים כלבי הדני הענק הוא בין 6 ל-8 שנים.

== זנים של הגזע ==

==ראו גם==
* טיטאן - הכלב הגבוה ביותר בעולם

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הקבוצה השנייה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השביעית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
רוטוויילר

כלבי רוטווילר, זכר ונקבה
רוֹטְווַיְילֶר מצגרהונד (בגרמנית: Rottweiler Metzgerhund; "כלב הקַצָּבִים של רוטוויל") הוא גזע במין כלב, השייך למשפחת הכלביים.
== היסטוריה ==
הרוטוויילר הקדום (צאצא של המולוסוס האירופי) שימש ככלב רועים שרירי וקשוח, שצעד לצד הלגיונות הרומיים ברחבי אירופה. את שמו קיבל מהעיר הגרמנית רוטווייל ששימשה אז מרכז אזורי לסחר בבקר ואליה הגיע יחד עם אותם לגיונות. הרוטוויילר הנהיג והוביל עדרי בקר עצומים, ושמר עליהם מפני טורפים. בנוסף שימש גם לציד חזירי בר. אך את עיקר פרסומו קיבל בזכות היותו כלב קצבים - כלב שתפקידו היה להוביל את הבקר לשחיטה או לזירת המכירות בכיכר השוק.

== מבנה כללי ==

גובה: זכרים 60–69 ס"מ; נקבות 52–63 ס"מ
משקל: זכרים 50–60 ק"ג; נקבות 35–48 ק"ג
כבר בזמן לידתו יש לכלב זנב
פרוותו קצרה; צבעה שחור עם כתמים חומים בהירים וכהים

==התייחסות בחוק==

באופן כללי, הרוטווילר אוהב חברת בני אדם, ובייחוד את של בעליו. עם זאת, כלבי רוטוויילר שטופלו באופן לא ראוי עלולים לתקוף גם בני אדם, ובשל כוחם הרב להסב נזק משמעותי.

בכמה מדינות (אירלנד, צרפת) כלב מזן זה מחויב על פי חוק ברצועה ובמחסום במקומות ציבוריים. בחלק ממדינות ארצות הברית קיימות הגבלות בהקשר לזן זה. עם זאת במדינות כמו בריטניה וגרמניה אין עליו הגבלות.

בישראל הרוטווילר נחשב לכלב מסוכן במסגרת החוק להסדרת הפיקוח על כלבים.

== ביותים מפורסמים ==
הביותים המפורסמים ביותר של הרוטוויילר הם השפווילר והדוברמן. הרוטוויילר משמש רבות בתערובות בזכות גופו השרירי ואופיו המגונן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הקבוצה השנייה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:כלבי רועים
קטגוריה:כלבים מסוכנים לציבור
אמריקן פיטבול טרייר

אָמֶרִיקָן פִּיטְבּוּל טֶרְייֵר ובקצרה פיטבול, הוא כלב בגודל בינוני, בעל פרווה קצרה ומבנה גוף אתלטי, אשר מקורו באנגליה ואירלנד.

== היסטוריה של הגזע ==
גזע האמריקן פיטבול טרייר נוצר מהרבעה בין בולדוג לטרייר באיים הבריטיים, על מנת להשתתף בספורט הדמים של התגרות בפרים (bull baiting). לקראת סוף המאה ה-19, עקב האכזריות הרבה בהתגרות בפרים (הן לפר והן לכלב), הוצא ספורט זה מן החוק. כתוצאה מכך עלתה קרנם של קרבות הכלבים ואיתם הפופולריות של הגזע. הגזע טופח להיות חברותי כלפי בני אדם (על מנת שלא יתקוף אנשים בזירה), תכונה זו ונוספות תרמו לפופולריות גדולה של הגזע ככלב משפחתי.

==מאפיינים==
חלק מתכונות הגזע טופחו על מנת ליצור לוחם משובח בזירה ותכונות אחרות טופחו על מנת להפכו לכלב משפחה וליווי טוב יותר. בין התכונות הבולטות של הגזע ניתן למנות: אנרגטיות, עקשנות, אתלטיות, אינטליגנציה, חברותיות, נאמנות, יצר ציד/תקיפה גבוה, נחישות וחתירה למטרה, וסף כאב גבוה. יש לזכור כי תכונות גזע אינן מחייבות כי כלב מסוים יהיה בעל תכונות אלו, אלא רק מעידות על נטיות של הגזע בכללותו. מכיוון שהגזע מוכר כגזע רשמי באנגליה אך לא בארצות הברית (שם מכירים רק באמסטף), אין תקן גזע אחיד, דבר התורם לשונות הגדולה בתכונות הגופניות וההתנהגותיות.

== הפיטבול ככלב מסוכן לציבור ==

בין השנים 2005 ל-2015 יוחסו 203 מקרי מוות של בני אדם ברחבי העולם לפיטבול, מה שהביא מדינות רבות לחוקק חוקים נגד גזע הפיטבול ודומיו. בשנת 2004 נחקק בישראל חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, שקובע שהאמריקן פיטבול טרייר הוא כלב מסוכן, והחיל שורת הגבלות על בעליו, בהן: חובת סירוס ועיקור ואיסור סחר בין אנשים (למעט אגודות כגון צער בעלי חיים).

עם זאת, מבחני התנהגות אשר נערכים על ידי האגודה האמריקאית למבחני התנהגות לכלבים, מראה על יחסים טובים בין הבעלים לכלב. על מנת לגדל כלב ממושמע ורגוע יש להשקיע באילוף הכלב וחיברות מגיל צעיר. בנוסף, יש לתת לכלב הזדמנויות רבות להוציא אנרגיה על מנת למנוע תסכול, שעמום ותוקפנות.

== ראו גם ==
* אמסטף

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גזעי כלבים
קטגוריה:כלבים מסוכנים לציבור
בול טרייר

הבול טרייר (באנגלית: Bull Terrier) הוא גזע של כלב ממשפחת הטריירים. מקורו באנגליה. כלבים אלו בולטים בראשם הגדול, דמוי הביצה, עיניהם הקטנות וגופם השרירי. בחוק הישראלי הוא מוגדר כלב מסוכן.

== היסטוריה של הגזע ==
בתחילת המאה ה-19 פותח גזע זה, על מנת לשמש לקרבות כלבים, פעילות פופולרית באותם ימים. ההכלאה התבססה על זן קדום של הבולדוג אנגלי (אשר נכחד), מנצ'סטר טרייר וזן קדום של הטרייר האנגלי. הבול טרייר שילב את המהירות והזריזות של הטריירים הקלילים, עם העיקשות של הבולדוג. בהמשך הוכלא הכלב עם טרייר לבד אנגלי (אשר נכחד גם הוא) וזאת כדי להעניק לו הופעה מרשימה יותר, ולשפר את מראה הראש והרגליים. הגזע צבר פופולריות, והוכלא עם זנים רבים נפוצים כגון דלמטי, גרייהאונד ועוד. בתחילה צבעו של הכלב היה לבן בלבד, אך זיווגים עם סטפורדשייר בול טרייר הניבו גוונים נוספים. הגזע בולט בגלל ראשו המיוחד, דמוי צורת ביצה.

==יחסים עם האדם ותוקפנות==

טקסט=בול טרייר רץ
מדובר בכלבים צייתנים ולכן הם משמשים לעיתים ככלבי שמירה או הגנה. עם זאת, מדינות רבות (כולל ישראל) חוקקו איסורים כנגד גזע הבול טרייר ודומיו, בשל הסכנה בתוקפנותו נגד בני האדם.

==ראו גם==
* אמריקן פיטבול טרייר

[https://gold-bull.com/he/%d7%91%d7%95%d7%9c-%d7%98%d7%a8%d7%99%d7%99%d7%a8-%d7%a0%d7%a0%d7%a1%d7%99 בול טרייר ננסי]
==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הקבוצה השלישית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה הרביעית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
קטגוריה:כלבים מסוכנים לציבור
וסט היילנד וייט טרייר

הווסט היילנד וייט טרייר (באנגלית: West Highland White Terrier; בתרגום חופשי: טרייר רמות מערביות לבן, מכונה "ווסטי") הוא גזע של תת-המין כלב הבית, מקבוצת הטריירים.

== היסטוריה של הגזע ==
מוצאו של הווסט היילנד וייט טרייר הוא מסקוטלנד, בדומה לקאירן טרייר והסקוטיש טרייר.

בתחילה היו הציידים-מגדלים מוציאים מקבוצת הגורים את הגורים הלבנים ומשתמשים בגורים הכהים בלבד, אך לאחר תאונת עבודה בה צייד ירה בטעות בווסט היילנד וייט טרייר שלו שהיה בצבע כהה, הם החליטו להשתמש בכלבים הלבנים שמאוד בולטים במהלך הציד.

== מבנה כללי ==
זהו כלב שרירי עם לסת חזקה (על מנת שיוכל להביא את הטרף), וציפורניים חזקות לחפירה.

== בריאות ==
הווסט היילנד וייט טרייר הוא כלב שרירי וכדי לשמור על בריאותו ועל מבנה גוף בריא הוא זקוק לפעילות גופנית מתמשכת של לפחות 45 דקות ביום.

לווסטי יש הרגלי אכילה שונים משאר הגזעים וכדי לשמור על פרוותו לבנה ובריאה רצוי להאכילו במזון טבעי כמו בשר ואורז. מזון יבש ותעשייתי גורם לפרווה להשחים.

הווסט היילנד וייט טרייר, בדומה לשאר הטריירים, זקוק למריטת שיער מגיל צעיר ולא לתספורת, על מנת שפרוותו תישאר בריאה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הקבוצה השלישית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השנייה של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה הרביעית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
צ'או צ'או

צ'או-צ'או
צ'או צ'או (באנגלית: Chow Chow) הוא גזע כלבים השייך לכלבי השפיץ ומוצאו במזרח הרחוק. הצ'או צ'או הוא כלב יוצא דופן בשל לשונו ופיו הסגולים ובשל רגליו האחוריות הישרות לחלוטין.

== היסטוריה של הגזע ==
הצ'או צ'או הוא אחד מגזעי הכלבים העתיקים ביותר. מוצאו הרשמי הוא מסין, אך יש הטוענים שמונגוליה היא מולדתו האמיתית ומסתמכים על ממצאים המראים שכבר לפני 3000 שנים השתמשו המונגולים בכלבים כבדים ושחורי-פה כבכלבי מלחמה. במשך רוב ההיסטוריה שלו, שימש הצ'או צ'או כלב ציד פראי. ידוע גם שהוצב ככלב שמירה במקדשים, ויוחסו לו כוחות מיסטיים ועל טבעיים שעזרו כביכול בגירוש כוחות האפלה. במאות האחרונות גידלו אותו הסינים לצורכי אכילת בשרו וסחר בפרוותו. הגזע הגיע לאירופה לקראת סוף המאה ה-19 בספינות סחר אנגליות יחד עם סחורה נוספת מהמזרח. בבריטניה אומץ על ידי המלכה ויקטוריה, הנסיכה מוויילס, וגבירות אחרות מבנות האצולה.

== מבנה כללי ==
גובה: 46–51 ס"מ. משקל: 25–30 ק"ג.

פרוות הכלב ארוכה, סבוכה ועבה. צבעה אחיד והיא בצבעים: קרם, חום בהיר, כחול אפור, אדמוני או שחור.

הגזע ניחן בשני מאפיינים מיוחדים:
* פיו ולשונו בצבע כחול או שחור.
* רגליו האחוריות ישרות לגמרי, הן מקשות על הליכתו, ועושות אותה נוקשה ומגושמת.

גזע זה קשה לריבוי.
תוחלת חייו כ-15 שנים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:הקבוצה החמישית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השביעית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השישית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
תרמז

תרמז (באוזבקית: Термиз/Termiz; בפרסית ترمذ, תעתיק מדויק: תרמד; ברוסית: Термез) היא העיר הדרומית ביותר באוזבקיסטן ובירת מחוז סורחן דריה. העיר שוכנת על גבול אפגניסטן ובקרבת משולש הגבולות עם טג'יקיסטן, כ-480 ק"מ דרום-מערבית לבירה טשקנט וכ-60 ק"מ צפון-מזרחית לעיר האפגנית מזאר-י שריף. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 מתגוררים בעיר 195,655 בני אדם.

נהר האמו דריה הוא הגבול בין המדינות באזור תרמז. ניתן לחצות אותו רק דרך "גשר הידידות" שנבנה בשנת 1982.

==אקלים==
האקלים בתרמז הוא אקלים צחיח קר (aWk לפי שיטת קפן). העונה הקרה והגשומה נמשכת מאוקטובר עד מרץ, ואילו העונה החמה והיבשה נמשכת מאפריל עד ספטמבר. שלג יורד במשך ימים בודדים בשנה, לרוב בשיא עונת החורף (דצמבר לפברואר).

גשר הידידות המקשר בין אוזבקיסטן ואפגניסטן

==אישים מפורסמים==
* אמאם א-תרמד'י - מלומד פרסי ואספן חדית' בן המאה ה-9
*חכים א-תרמד'י - מלומד סופי בן המאה ה-9
* אדיב סאבר - משורר פרסי מהמאה ה-12

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוזבקיסטן: ערים
מרקורליה

מרקורליה (בלטינית: Mercuralia) הוא חג רומי, והפסטיבל החשוב ביותר לכבודו של מרקוריוס, אל הסוחרים, המסחר והרווח. בחג זה, שנחוג ב-15 במאי, נהגו הסוחרים להתיז מים על ראשיהם, ספינותיהם, סחורותיהם ועסקיהם. המים נלקחו מבאר בפורטה קאפנה.

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://penelope.uchicago.edu/~grout/encyclopaedia_romana/calendar/ludi.html Roman holidays], penelope.uchicago.edu
</div>

קטגוריה:פסטיבלים ברומא העתיקה
לוקסמבורגית

לוקסמבורגית (Lëtzebuergesch, בתעתיק עברי: "לואטצבוייאש" ולא "לטסבורגש") היא שפה גרמאנית המדוברת בלוקסמבורג. בנוסף מדוברת השפה בפי כמה אלפי אנשים בגרמניה, בצרפת ובבלגיה.

השפה דומה מאוד לגרמנית ולהולנדית, ומשולבות בה מילים צרפתיות רבות. ב-1976 הופיעה הלוקסמבורגית לראשונה בכתב, אף שהייתה מדוברת בערך מאז תחילת האלף השני לספירה. ב-1984 הפכה לשפה הרשמית של לוקסמבורג.

אף על פי שהיא שפה הדומה מאוד לגרמנית ולשפות גרמאניות מערביות אחרות, כתוצאה מהשפעה צרפתית ותוספות שנוספו ונוצרו לאורך הזמן, לאנשים דוברי גרמנית תקנית מעט קשה להבין אותה ואף קשה להם יותר לדבר אותה נכון. ההשפעה הצרפתית היא ישירה, כלומר, חלק מהמילים בלוקסמבורגית הן מילים צרפתיות (לדוגמה: merci - תודה, buschauffeur - נהג אוטובוס, matière - חומר וכדומה). 

השפה הגרמנית נקראת בלוקסמבורגית דֵּייטְש (Däitsch) ולפעמים פְּרַייסֵש (Preisesch) ("פרוסית", כינוי הנתפס כפוגעני). השימוש הנפוץ ביותר של גרמנית הוא בעיתונים ובבתי-הספר היסודיים. השפה המנהלית העיקרית היא צרפתית. לוקסמבורגית מדוברת בכל תחנות הרדיו בלוקסמבורג ובפי רוב תושביה.

ב-1998 נוסדה "הוועדה הקבועה ללשון הלוקסמבורגית" (Conseil Permanent de la Langue Luxembourgeoise - CPLL) העוסקת בחקר השפה.

לוקסמבורגרים רבים רואים בלוקסמבורגית שפה עצמאית ולא גרסת משנה של גרמנית ומעדיפים להשתמש בה על פני צרפתית או גרמנית תקנית, לעיתים אנשים המדברים רק גרמנית תקנית עלולים להיתפס כמתנשאים או שונים והמקומיים ינסו ללמד אותם לדבר בלוקסמבורגית (כנראה יהיה להם יותר קל מצרפתית, וגם לוקסמבורגית נוטה להיתפס כשפה לאומית וגאווה לאומית על פני צרפתית).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.cpll.lu/ אתר הבית של CPLL] (בלוקסמבורגית)
* [http://www.lod.lu/ מילון מקוון של השפה]
* 
* 

קטגוריה:לוקסמבורג: תרבות
קטגוריה:שפות גרמאניות עיליות
קטגוריה:שפות
ארובה

בית חרושת למלט נשר בעיר נשר, 1966]]
ארובות על גג בניין ב[[אנגליה]]
תחנות הכוח בחדרה]]
ארובות הנשקפות מבעד לחלון
ארובה היא התקן שנועד לאפשר פליטת גזים חמים ועשן, מחומרים שנמצאים בבעירה בתנור, כבשן או אח, אל האטמוספירה החיצונית, בדרך כלל הרחק ממקור יצירת העשן או הגזים.

באופן טיפוסי הארובות בעלות צורה מאונכת על מנת להבטיח את זרימתם החלקה של הגזים החמים, וכן את שאיבת האוויר אל תוך הבערה דרך החלק בארובה שמתאים לכך.

על הפיזיקה של פעולה הארובה ראה אפקט ארובה.

מיקומן של הארובות: בראשי בניינים, על קטרים וספינות.

== התפקיד המכני של ארובות ==
לארובה 2 תפקידים מכניים חשובים:
* הרחקת תוצרי הבעירה (ריח, גזי פליטה, חלקיקים, פיח וכדומה) מהסביבה האנושית.
* יצירת תנאי בעירה נכונים על ידי משיכת אוויר נקי לסביבת הבעירה.(יצירת "מושך")
בארובות גבוהות יותקנו לעיתים מאווררים להגברת ה"מושך" ומתקני חימום לגזי הפליטה. בארובות קטנות יותקנו אמצעים לבלימת "מכות רוח".

הארובה הגבוהה בעולם ([[קזחסטן)]]

== גובה הארובה ==
להלן נדון בארובות קבועות (של תחנות כוח, למשל). יש להבחין בין גובה ארובה "פיזי" שהוא גובה מבנה הארובה מעל לבסיסה, ובין גובה ארובה "אפקטיבי", שהוא גובה וירטואלי לשימוש במודלים להערכת פיזורי מזהמי אוויר.
במודלים מתמטיים שונים מחשבים את ריכוזי המזהמים בגובה הקרקע כתלות בכמות המזהמים (ליח' זמן) הנמצאים בנקודה מסוימת באטמוספירה והתפזרותם בהתאם לתנאים אקלימיים מסוימים (מהירות הרוח וכיוונה, יציבות מזג האוויר, כיסוי השמים בעננות וכו'), לוקחים את נק' תחילת פיזור המזהמים כנקודה שבה כוחות העילוי של פלומת העשן (plume) דעכו. גובה הנקודה הוא פונק' של טמפ' הפלומה במוצא הארובה, קוטר הארובה, מהירות הפליטה ותנאים אקלימיים. גובה הארובה האפקטיבי הוא גובה פיסי ועוד גובה דעיכת ציפת הפלומה.

נוהגים לסמן ארובות "פיזיות" גבוהות בתאורה תקנית כדי למנוע התנגשות מטוסים.

== הארובה כהתקן למניעת זיהום אוויר ==
הארובה יכולה להיחשב כהתקן למניעת זיהום אוויר אם התכנון נכון ואם תישמר רמת תחזוקה גבוהה.
הארובה מאפשרת פליטת תוצרי הבעירה בגובה רב ומהילתם באוויר נקי, מה שמוריד את רמות זיהום האוויר.
ניתן גם להתקין בארובה משקעים אלקטרוסטטיים, מסננים או סולקנים שילכדו מזהמים מסוימים טרם פליטתם לאטמוספירה.
תקני איכות סביבה מסוימים מבוססים על ניטור ריכוזי מזהמים במוצא הארובה.

ארובות כאלמנט דקורטיבי

==ראו גם==
* מנקה ארובות
* אפקט ארובה

==קישורים חיצוניים==
*נתי גרנץ, [http://www.tashtiot.co.il/index.php/2010/03/24/ארובות-חברת-החשמל חברת החשמל תקים ארובות חדשות בתחנות הכוח להפחתת זיהום האוויר.] 
*[http://infospot.co.il/n/נוהל_דיגום_ארובות_חדש ניטור ודיגום ארובות], infospot, מרכז מידע לאנשי מקצוע בתחום איכות הסביבה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:שמירת הסביבה
גבעת חיים מאוחד

גִּבְעַת חַיִים (מְאֻחָד) הוא קיבוץ ליד חדרה, הנקרא על שם חיים ארלוזורוב שנרצח ב־1933. היישוב, שנוסד ב-1932, והתפרסם ב-1945 בעת המאבק נגד הבריטים, הוא חלק ממועצה אזורית עמק חפר.

==מקור השם==
במלאת שנה לעלייתו של קיבוץ ג' על הקרקע, הוחלט לקרוא ליישוב "גבעת חיים", על שמו של חיים ארלוזורוב, המנהיג הציוני שנרצח על חוף ימה של תל אביב. לזכרו בנו החברים את "עיגול ארלוזורוב" ונטעו סביבו עצי פיקוס.

==תולדות הקיבוץ==
בשנת 1925 הגיעה קבוצת העולים הראשונה מרומניה לקיבוץ ג', ומשם ב-1927, עברה לבת גלים, שבחיפה. קיבוץ ג' התפלג ב-1930, וב-14 ביולי 1932 עלו אנשי הקיבוץ לקרקע.

ב-25 בנובמבר 1945 התקיים המצור על גבעת חיים. 

לאחר קום המדינה, בשנת 1949, נוספו לקיבוץ שטחים מהצפון, הרבה מעבר לשורת האקליפטוסים, מהאדמות של הכפרים הערבים הסמוכים שננטשו. בשנת 1951 עזבו חברי מפא"י את הקיבוץ והקימו מעבר לכביש את גבעת חיים איחוד.
 
בשנים הראשונות עדיין לא נבנו בתים, חדר האוכל שכן בצריף, והוקמו ענפים בהם: פלחה, מטעים, גן ירק, רפת, לול, משתלה, מכוורת, מכבסת חוץ ומאפייה. ענפים נוספים נוסדו לאחר מכן בהם דיר כבשים ומטוויית צמר, חבתנייה, ברווזייה, אורווה ומפעל שימורי מזון לצבא הבריטי – גת. 

במשך שנים קבוצות הפועל גבעת חיים בכדורסל נשים וגברים שיחקו בליגות הלאומיות.

בשנת 1990 הוקמו בקיבוץ בתי הספר האזוריים, "יובלים" ו-"שחר" (שמאוחר יותר הועבר לעין החורש), וב-2002 הקיבוץ הופרט וכל אורחות החיים בו השתנו.

==פילוג==

בשנת 1951 החליטה קבוצת חברים לפרוש ולהקים קיבוץ חדש – גבעת חיים איחוד. הפילוג התחולל על רקע המחלוקת בין תומכי ברית המועצות הקומוניסטית (המאוחד) לבין תומכי ארצות הברית והמערב הקפיטליסטי (האיחוד). עד שקמה הנקודה החדשה, גרו שתי הקבוצות (המאוחד והאיחוד) ביישוב הישן. משפחות התפצלו וחברים מאתמול הפכו אויבים. זיכרון הפילוג נשאר כפצע עמוק בלב האנשים והילדים.

== גלריה ==

<gallery widths="200" heights="150" perrow="3">
קובץ:IMG מגדלמיםגבעתחייםמאוחד.JPG|מגדל המים
קובץ:Iמגדלמיםגבעתחייםמאוחד.JPG|שלט הסבר הקבוע על מבנה מגדל המים המציג את ההיסטוריה של המבנה והקיבוץ
קובץ:נוףבעמקחפר.JPG|שדות חקלאיים של הקיבוץ
קובץ:Iפניםחדראוכלנטוש.JPG|אולם חדר האוכל
קובץ:מבנהמגוריםהיסטוריבקיבוץ.JPG|מבנה מגורים היסטורי בלב הקיבוץ
קובץ:גבעתחייםמאוחד-גן ילדים.JPG|מבנה מועדון החברים ההיסטורי המצוי לצד הרחבה המרכזית וחדר האוכל
</gallery>

== ראו גם ==
* :קטגוריה:גבעת חיים מאוחד: אישים

==קישורים חיצוניים==

* 
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2018/02/10/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%90%D7%95%D7%9C%D7%9D-%D7%94%D7%AA%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%AA-%D7%91%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A5-%D7%92%D7%91%D7%A2%D7%AA-%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%9E%D7%90/ סיבוב באולם התרבות בקיבוץ גבעת חיים מאוחד], באתר 'חלון אחורי', 10 בפברואר 2018
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2018/02/21/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%97%D7%93%D7%A8-%D7%94%D7%90%D7%95%D7%9B%D7%9C-%D7%91%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A5-%D7%92%D7%91%D7%A2%D7%AA-%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%9E%D7%90%D7%95%D7%97/ סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ גבעת חיים מאוחד], באתר 'חלון אחורי', 21 בפברואר 2018
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1932
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
קטגוריה:הנצחת חיים ארלוזורוב
קטגוריה:גבעת חיים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ המאוחד
חנה טאו

חנה טאו (ת"ש, 1940 לערך - י' בניסן ה'תשס"ה, 19 באפריל 2005) הייתה רבנית ומחנכת בולטת בתחום לימוד תורה לנשים בציבור הדתי לאומי.

==ביוגרפיה==
נולדה לרב מרדכי אריה (מרטין) הלוי הברפלד, רבה של קהילת זלטה מורבצה שבסלובקיה. במלחמת העולם השנייה איבדה את רוב משפחתה ונדדה עם אמה ואחיה הקטן. לאחר עלותם לארץ ישראל בשנת ה'תש"ז למדה בין השאר ב"בצלאל". בשלהי שנות ה-50 נישאה לרב צבי ישראל טאו, תלמידו של הרב צבי יהודה הכהן קוק. לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים. רוב שנותיה התגוררה עם משפחתה בשכונת קריית משה בירושלים.

הרבנית חנה טאו הייתה מתלמידותיו של הרב צבי יהודה קוק ולמדה גם מבעלה.

בשנות ה-60 החלה להעביר שיעורים לנשים במחשבת ישראל, במשנתו של המהר"ל מפראג ובתורת הראי"ה קוק ובנו הרב צבי יהודה קוק. בין היתר העבירה שיעורים לנשים במושב קשת, כאשר שכן סמוך לקוניטרה.

מאז שנות ה-70 השתתפה בהקמת כמה מן המדרשות התורניות לנשים בירושלים. לימדה בשתיים מהן, מכון אורה ומדרשת הרובע.

הייתה מעורבת בהקמה ובפעילות של כמה ארגונים, בהם "שלח את עמי" ולאורך שנות המאבק לשחרור נתן שרנסקי תמכה באשתו אביטל, שהייתה בת בית בביתה. הייתה מעורבת גם בארגון "בניין שלם" העוסק בבניין המשפחה, ברוח תלמידי הרצי"ה קוק. שידכה רבים מתלמידי בעלה עם תלמידותיה. לימדה תלמידות רבות לקראת חתונתן והכשירה מדריכות כלות.

כמה משיעוריה רוכזו בספר שירת חנה, בהוצאת המשפחה, ירושלים תשס"ט. אחת השיחות בספר יצאה עוד קודם בחוברת "לעם נולד", תשס"ז. הספר כולל גם דברים לזכרה, מאת הרבנית רבקה בן ארצי. בשנת תשע"ה יצא לאור סדרת הספרים "כאיש אשר אמו תנחמו", בהם סיכומים משיעוריה על הספר "נצח ישראל" למהר"ל מפראג.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.inn.co.il/News/Flash.aspx/109706 נפטרה הרבנית חנה טאו] באתר ערוץ 7
* [https://web.archive.org/web/20130929155937/http://makshivim.org.il/show.asp?id=19200 על דמותה והנהגותיה בחינוך], באתר חברים מקשיבים
* [https://web.archive.org/web/20060509165830/http://new.katif.net/opinion.php?page=122 על דמותה והשפעתה], באתר קטיף.נט
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:רבניות ישראליות
קטגוריה:רבניות (נשות רבנים)
קטגוריה:קריית משה: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:משפחת טאו
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2005
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
Plan B

שער הגיליון הרביעי
Plan B היה מגזין קומיקס אלטרנטיבי ישראלי, אשר הוקם בקיץ של 2001. הוא יצא לאור בהוצאת אפרוגותיקה, ובראשו עמדו בועז קדמן וגיל לביא. עד תחילת 2005 יצאו 6 גליונות בהפרש של כארבעה חודשים עד שנה. 

לרוב, הגליונות כללו קומיקסים ורצועות קומיקס בעלי מבנה משבצות מסורתי, ופואנטה בסוף כל סיפור. הם עסקו במגוון נושאים חברתיים כגון מין, פוליטיקה וכדומה. סגנונו הדו-ממדי ההזוי של גיל לביא, מעורכי העיתון, מוכר במיוחד בזכות סדרת "מר נחמד ומר לא נחמד", אשר מגוללת את עלילותיהם של זוג ניגודים - מר נחמד הוא אופטימי ועליז, מר לא נחמד הוא רגזן, אלים וחסר סובלנות.

אמנים שונים השתתפו ביצירת המגזין: זאב אנגלמאיר, גלנדון, ניר מטרסו, יוני לויטל, ברק חיון, נועה פלשקס, נגה רויך, דני קידר, טל חיון, בן כהן, ירון קוור, פאולינה פוגל, רפאל פוגל ואלעזר יפרח.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://afrogotica.blogspot.com plan B שבועי]
* 

קטגוריה:קומיקס ישראלי
עמי פופר

עמי פופר (נולד ב-2 ביוני 1969) הוא ישראלי שהורשע ברציחתם של שבעה פלסטינים בטבח שביצע בראשון לציון ב-20 במאי 1990.

==ביוגרפיה==
פופר נולד וגדל בראשון לציון כילד השלישי מבין ארבעה ילדים לרחל, ילידת פולין, ולקרול פופר, יליד רומניה. הוא גויס לצה"ל ושירת כלוחם בחיל השריון, אך שוחרר לאחר כשנה וחצי מחוסר התאמה, לאחר אירועי נפקדות וחוסר משמעת, שבשיאם חטף נשק מחייל אחר וניסה להתאבד.

== הרצח ==

ב-20 במאי 1990, רצח פופר שבעה ערבים מרצועת עזה ופצע 11 בשעה שהמתינו לעבודה בצומת גן הוורדים בעיר מגוריו ראשון לציון. את הרצח ביצע באמצעות רובה גליל שגנב מאחיו החייל. פופר נמלט מהמקום במכוניתו של אחד מהפועלים.

פופר נעצר בו ביום ואמר תחילה שהמניע הוא חברתו שעזבה אותו, ושבביתה נעצר. אחר כך אמר שבגיל 13 נאנס על ידי ערבי והוא ביקש לנקום על כך. בית המשפט הרשיע אותו ברצח ודן אותו לשבעה מאסרי עולם מצטברים ועוד עשרים שנה חופפות.

בעקבות הרצח פרצו מהומות בריכוזים ערביים בישראל וביהודה ושומרון וחבל עזה, שבהן, לפי מקורות ערביים, נהרגו מאש חיילי צה"ל ארבעה פלסטינים ונפצעו 166.

== כליאה ==
במהלך מאסרו פופר חזר בתשובה והתקרב לרב חיים קניבסקי. הוא התחתן ביוני 1993 עם שרה גולדברג, פעילת "כך" תושבת קנדה, ובמהלך שהותו בכלא נולדו להם שלושה בנים.

ב-17 בינואר 2007 שכל פופר את אשתו ואת בנו הצעיר, שמשון, בתאונת דרכים. התאונה אירעה בעת שפופר יצא לעקיפה בפס לבן, בעודו נוהג ללא רישיון נהיגה תקף בזמן חופשה מהכלא. פופר עצמו נפצע באופן בינוני וכן שני ילדיו האחרים. בעקבות זאת הוא הורשע בעסקת טיעון ונידון ל-6 חודשי מאסר, בנוסף לעונשו הקיים. ב-2009 התחתן שוב, והתגרש לאחר זמן קצר.

פופר השתתף בעתירה לבג"ץ של עשרה אסירים שנשפטו על מעשים על רקע לאומני ודרשו לשחררם על רקע שחרור אסירות פלסטיניות. העתירה נדחתה. ב-1997 החל לצאת לחופשות. באותה שנה נדחה ערעורו על הרשעתו ועל חומרת העונש. בפברואר 1999 קצב הנשיא עזר ויצמן את עונשו ל-40 שנה ולאור זאת הוא צפוי להשתחרר בנובמבר 2030, אם לא ינוכה קודם שליש מתקופת מאסרו.

באוקטובר 2012 הועבר מבית הסוהר מעשיהו לבית הסוהר איילון, בעקבות התנכלויות לנשיא לשעבר משה קצב, כנקמה על שקצב סירב כנשיא להעניק לו חנינה.

ב-2013 נישא פופר לאישה שהתפרסמה כאם המתעללת בפרשת אליאור חן אותה הכיר במהלך שהותה בכלא.

פופר נודע כמי שהגיש מספר עתירות אסיר, הבולטת שבהן, עתירה נגד ההחלטה לאסור הכנסה של גיטרה לתאו, כפי שהיא מצויה ברשות האסירים הכלואים באגף החינוך, אליו פופר מנוע כניסה בשל היותו אסיר ביטחוני. בסופו של דבר הפציר בית המשפט בשב"ס לבחון הכנסה של גיטרה לתאו של פופר<ref></ref>, במספר עתירות נוספות הורה בית המשפט לבחון הוספת מכונות כביסה ומקררים לאגף בו הוא היה כלוא.

גורמים שונים ניסו לקדם שחרור מוקדם של פופר מהכלא, בהם הרב עובדיה יוסף, מפלגת ש"ס וארגון "חננו".

בשנת 2016 הוחזר פופר לכלא מעשיהו ואושר לו לצאת לעבודה כל בוקר מחוץ לכותלי הכלא, ולחזור בסיום יום העבודה. ביוני 2017 הגיש פופר בקשה לניכוי שליש מעונשו בשל התנהגות טובה. עקב התנגדות השב"כ הוחלט לדחות בשנה את הדיון בבקשה. בהמשך קבע בית המשפט המחוזי, בדיון על אפשרות לשחרור מוקדם, כי לא הוכח שהמניע של פופר היה לאומני ולכן לא ניתן לסווג את האירוע כפעולת טרור.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מורשעים ברצח בישראל
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:ישראלים שניסו לשים קץ לחייהם וכשלו
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
נטורליזם (אמנות)

נטורליזם הוא זרם באמנות המאה ה-19. תחילתו בתקופת הרנסאנס המוקדמת, והוא הלך והתפתח לאורך התקופה יחד עם אסכולת פירנצה.

הזרם הנטורליסטי באומנות שאף לתיאור הטבע בצורה המציאותית ביותר, תוך הקפדה על פרטים. בתחום אמנות התיאטרון, מדובר בפירוט מדויק של כל פרטי התפאורה. הבמה הנטורליסטית כוללת בתוכה את כל מרכיבי הבית (לדוגמה), בלי להחסיר אף לא פרט אחד. לפעמים עד כדי שימוש במרכיבים טבעיים כמו חול, מים ואש. וכך גם בספרות המתארת הכל בפרטי פרטים.

דוגמה לציור בסגנון הנטורליסטי ניתן למצוא בעבודותיו של הצייר האמריקני ויליאם בליס בייקר אשר ציורי הנוף שלו ממחישים היטב את מאפייני הסגנון.
ויליאם בליס בייקר: השליטים הנופלים
גם עבודותיו של הצייר הצרפתי בן אסכולת ברביזון, אלבר שרפן (Albert Charpin) וציורי עדרי הכבשים שלו מהוות דוגמה לסגנון הנטורליסטי.
אלבר שרפן: רועת הכבשים
אלבר שרפן: בחזרה מן המרעה

הגישה הנטורליסטית היא חיובית באופייה, שלא כתפיסה הרומנטית שהתייחסה לטבע כדרמטי ומסתורי והציגה את הכוחות ההרסניים של הטבע, שאין לאדם שליטה עליהם. הנטורליסטים עוסקים בתיאורי טבע לשמו ובאנשים בטבע שמשתלבים עם הנוף, כאשר ההצגה היא אובייקטיבית, נטולת רגשות.
אופן העבודה של הנטורליסטים התמקד ברישום סקיצות רבות בנוף ויצירת קומפוזיציה סופית בסטודיו על בסיס אותן סקיצות.

בפילוסופיה מתבטא הנטורליזם בגישה שלפיה הטבע והמציאות הם רק מה שניתן להסבר מדעי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אסכולות באמנות
פארק גורן

פארק גורן - חניון המצפור
פארק גורן הוא פארק בשטח של כ-2000 דונם בגליל העליון בקרבת מושב גורן וקיבוץ אילון.

== האתרים בפארק ==
הפארק צופה בערוץ התלול של נחל כזיב ומבצר המונפור, בו ניתן לצפות ממצפור המונפורט. בשטח הפארק שבילי הליכה רבים בדרגות קושי שונות, ומגוון מסלולי טיול משולטים. הפארק משמש גם כיציאת נקודה נוחה לטיולים בנחל כזיב ובסביבתו. הפארק פופולרי במיוחד לבילוי בחיק הטבע בשל פינות החמד הרבות שבו, שולחנות הפיקניק ומתקני השתייה הפזורים בשטחו. כמו כן נמצא בפארק חניון לילה המאפשר לינת שטח.

בשטח הפארק ליד חניון "עין זיתים" נמצא מצד עין טמיר, שרידי מצודה מתקופת הברונזה התיכונה.

== הצמחייה בפארק ==
הפארק נמצא בלבו של חורש טבעי, המשתרע על פני יותר מ–30 אלף דונם. העץ השולט כחורש הוא אלון מצוי, ומצויים בו עצים רבים אחרים כגון ער אציל, אלון התולע, קטלב מצוי, אשחר ארצישראלי ואלה ארצישראלית. בחורף ובאביב פורחים בחורש שלל פרחים כגון כלנית, רקפת, איריס וסחלב מצויר הנדיר בארץ.

== תחזוקה והגעה אל הפארק ==
הפארק הוכשר ומתוחזק על ידי קק"ל. תחזוקתו כוללת את גיזום הצמחייה, תחזוקת מתקני שתייה, שירותים ושולחנות פיקניק, שילוט והסדרת מסלולי הטיולים. ניתן להגיע אל הפארק מכביש הצפון (כביש מס' 899) בפניה דרומה סמוך למושב גורן. גישה נוספת לפארק אפשרית גם מכביש הנוף הצר היוצא ממוצב עבדון ונכנס לפארק ליד מצפור מונפורט. הכניסה לפארק חופשית כל השנה.

== אתרים בקרבת הפארק ==
ניתן להגיע מן הפארק לערוץ נחל שרך הסמוך, חורבת דנעילה ולחורבת גליל. במרחק קילומטרים ספורים מן הפארק נמצאים מערת קשת, יער חניתה, מבצר יחיעם, וחניון השיירה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:הגליל העליון
גורן, פארק
ניר גלים

נִיר גלים הוא מושב שיתופי דתי לאומי ב הדרומית, סמוך לאשדוד. המושב שייך לארגון המושבים של הפועל המזרחי ולמועצה אזורית חבל יבנה, בה הוא היישוב המערבי והגדול ביותר. נכון לשנת 2021 מתגוררים במושב כ-1,400 תושבים.

==היסטוריה==
המושב הוקם ביום כ"ב חשון תש"י, 19 בנובמבר 1949 סמוך לים ולנחל לכיש, על אדמות הכפר אבו סווירה שנכבש בידי חטיבת גבעתי בקרב סוכריר. שמו הראשון של המושב היה "ניר וגל"<ref></ref>. מייסדי ניר גלים היו ברובם ניצולי השואה יוצאי הונגריה ומרכז אירופה. במקום פועל "בית עדות", שהוא מוזיאון המוקדש ליהדות מרכז אירופה, הכולל דגמי בתי כנסת שנשרפו בליל הבדולח, מיצג "בית הזכוכית", המחשת סיפור השואה והגבורה באמצעות משקפי מציאות מדומה, פעילות קבועה של הדרכה בין כותלי בית העדות לבתי ספר, למוסדות חינוך לצבא, לכוחות הביטחון ולציבור. כמו כן מתקיימות בו הרצאות בנושאים הקשורים לשואה ולגבורה לציבור הרחב.

ב-31 באוגוסט 1955 פוצצו מסתננים ממצרים את בית הבאר של היישוב. ב-1956 חובר היישוב לרשת החשמל הארצית.

== פעילות במושב ==
במושב פעילות קהילתית וחברתית ענפה המופעלת בידי ועדות מקרב התושבים.

בניר גלים קיימת הרחבה קהילתית צעירה לציבור דתי לאומי. נכון לאוגוסט 2012 נמכרו כ-130 מגרשים בהרחבה ומתוכם נקלטו כ-100 משפחות.ב-2023 התחיל לכהן הרב יוחנן שריידר כרב המושב. בשלושים השנים הקודמות שימש הרב צבי ארנון כרב המושב. לפניו שימש בתפקיד הרב בנציון פירר.

בצמוד לניר גלים נמצאים הישיבה התיכונית נווה הרצוג והמושב בני דרום.

==מקורות פרנסה==
בבעלות המושב רפת חלב, לול עופות לפטם, מכוורת דבש גדולה, גידולים חקלאיים, בייחוד פפריקה וכותנה, חברת ההובלה "חוף אשדוד" העוסקת בעיקר בהובלת מכולות בכל הארץ, וסוכנות "פז גלים" העוסקת בשיווק ובמכירת דלקים ושמנים באזורי המרכז והדרום.

בניר גלים קיים מפעל לייצור צעצועים וריהוט לגני ילדים, בשם "תעשיות ניר גלים-ריהוט, ציוד ומשחקים למוסדות חינוך".

== בית העדות להנחלת זיכרון השואה ==

בניר גלים מוזיאון בשם "בית העדות למורשת הציונות הדתית והשואה". המוזיאון הוקם על ידי עמותת ותיקי בני עקיבא במרכז אירופה, במטרה להגביר ולהרחיב את הנחלת מורשת השואה, וכן להנציח את מורשתה של הציונות הדתית מייסודה ועד היום. כל זאת באמצעות תצוגות ופעילויות חינוכיות-לימודיות ומחקריות.

בית העדות כולל ספריית עיון מקצועית, ארכיון, אולמות להרצאות ולכנסים, חדרי לימוד, חדר תפילה וזיכרון, תצוגות, תערוכות, וציוד אור-קולי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090628092311/http://www.hevel-yavne.org.il/nirgalim.asp ניר גלים], באתר המועצה האזורית חבל יבנה
* [http://www.beit-haedut.org.il בית העדות], אתר בית העדות
* [https://web.archive.org/web/20111005124020/http://www.hevel-yavne.org.il/yadlaad.asp בית העדות], באתר המועצה האזורית חבל יבנה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
*
פיברגלס

סיבי פיברגלס
סין]]
פיברגלס (באנגלית: Fiberglass, "זכוכית סיבית" או "סיבי זכוכית") הוא חומר העשוי מסיבים דקיקים של זכוכית. משתמשים בו לרוב בתעשיית חומרי הבידוד והטקסטיל, לייצור בדים חסינים לאש ושיתוך (קורוזיה). השימוש בו נפוץ גם כחומר מחזק בתעשיית הפלסטיק, שם הוא משמש לייצור חומר מרוכב מסיבי פיברגלס ושרף אפוקסי או פלסטי המכונה גם הוא "פיברגלס".

אומני זכוכית ניסו לייצר סיבים דקים כבר בימי קדם, אך רק ההתפתחויות הטכנולוגיות של המאות התשע-עשרה והעשרים אפשרו לייצר סיבים דקים דיים. בשנת 1893 הציג שמלה עשויה מסיבי זכוכית הדקים כסיבי משי.<ref></ref> החומר ששמו כיום "פיברגלס" הומצא בשנת 1938 על ידי מחברת כחומר לבידוד, ושווק תחת שם מסחרי זה.

בשנות ה-60 - 70 של המאה העשרים יוצרו בארץ מכוניות "סוסיתא" ו" רום כרמל" שגופן היה בנוי בפיברגלס. 

שימוש נפוץ בפיברגלס נעשה בבניין כלי שיט קטנים כגון סירות מפרש קטנות וקיאקים. 

פיברגלס הוא חומר רב-שימושי בעל תכונות ייחודיות שהופכות אותו למרכיב חיוני בתעשיות רבות. הודות למחקר ופיתוח מתמשכים, הפוטנציאל של פיברגלס רק הולך וגדל, והוא צפוי להמשיך ולשחק תפקיד מרכזי בחיינו גם בעתיד. 

==מבנה==

סיב זכוכית נוצר כאשר זכוכית מותכת (בדרך כלל מבוססת צורן חמצני,
SiO<sub>2</sub>
) מוזרקת דרך חורים בקוטר קטן דיו המתאים לתעשיית הטקסטיל. הזכוכית שונה מפולימרים אחרים בכך שהיא "חומר אי-אורגני הנמצא במצב דומה והמשכי למצבו כנוזל, אשר הגיע, כתוצאה משינוי הפיך בצמיגותו במהלך קירור לצמיגות גבוהה עד כדי שהוא מוצק לכל צורך מעשי".<ref></ref>

==תכונות==
פיברגלס הוא חומר שימושי בשל הצפיפות הנמוכה שלו. החיסרון שלו נובע מכך שהוא פגיע יחסית לשחיקה כימית וללחות. חוזקו של פיברגלס נמדד לרוב על סיבים שזה עתה יוצרו, ובשל האמורפיות של הזכוכית הוא שווה לאורך הסיב ולרוחבו.

כאשר נספגת לחות בסיבי הפיברגלס, היא מרחיבה סדקים מיקרוסקופיים ומחלישה את הסיבים. הסיב חזק יותר ועמיד יותר לשחיקה ככל שהוא דק יותר, אך מבחינה טכנית קשה יותר לייצר סיבים דקים.

פלסטיק מחוזק בפיברגלס הוא בעל חוזק מכני גבוה הרבה יותר מפלסטיק שאינו כזה, ללא תוספת משקל משמעותית. הוא משמש בתכיפות רבה לייצור חלקי מרכב של מכוניות ואף מרכבים שלמים (סוסיתא), גלשנים, מתקני משחק לילדים, תיבות דואר, ארונות חשמל ומתקנים רבים נוספים.

==קישורים חיצוניים==
[https://www.osh.org.il/heb/articles/article,85/ כתבה על סכנות הפיברגלס בעלון המוסד לבטיחות וגיהות, אוגוסט 2013]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
אלקיל

מתיל - האלקיל הקטן ביותר
3-מתיל[[פנטאן]]
אלקיל (אנגלית: Alkyl) היא קבוצת פחמימן שחסר לה אטום מימן אחד, ולפיכך היא בעלת קשר אחד פתוח. לדוגמה, קבוצת מתיל: CH<sub>3</sub>. קבוצות אלה הן רדיקלים חופשיים ולכן נוטות להגיב ספונטנית וליצור תרכובות עם אטומים או מולקולות אחרות.

במתן שם לתרכובות אורגניות מזהים את שרשרת הפחמנים הארוכה ביותר, ושרשראות משנה שמסתעפות ממנה נקראות בהתאם לאלקאן שממנו נגזר האלקיל, וממוספרות לפי מיקומן בשרשרת הארוכה ביותר. שם האלקיל נקבע לפי שם האלקאן המתאים, בתוספת הסיומת "יל". בדוגמה שבתרשים, בשרשרת הפחמנים הארוכה ביותר יש חמישה אטומי פחמן (פנטאן), ובאטום השלישי מסתעף ממנה אלקיל שנגזר ממתאן, לכן שם התרכובת הוא 3-מתיל פנטאן.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימיה אורגנית
קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
קווינטה

קווינטה היא המרווח המוזיקלי החמישי (מלטינית: quinta - חמישית). קווינטה זכה היא המרווח הנשמע בין שני צלילים שיחס התדירויות ביניהם הוא 2:3 (בכוונון מושווה יחס התדירויות 2<sup>7/12</sup>, כך שהיא מעט "צרה" יותר מקווינטה טהורה). בסולם דיאטוני, קווינטה היא המרווח בין שני צלילים שההפרש ביניהם הוא ארבע מדרגות בסולם. 

אם, לדוגמה, מתחילים בצליל רה בסולם דו-מז'ור, וצועדים ארבעה צעדים: למי, לפה, לסול וללה, מקבלים מרווח של קווינטה, בין רה ללה. אם מתחילים בצליל סי, מתקדמים לדו, רה, מי ומגיעים לפה - גם זוהי קווינטה, אם כי מסוג אחר.

הקווינטה השכיחה ביותר, דוגמת זו שבין רה ללה, היא הקווינטה הזכה. בדרך כלל כשלא מציינים באיזה סוג קווינטה מדובר, הכוונה היא למרווח זה. גודל הקווינטה הזכה הוא 3.5 טון, והיא נחשבת ברוב הסגנונות המוזיקליים כקונסוננס. 

קווינטה נוספת שמופיעה במערכת הדיאטונית, כמו זו המתקבלת בין סי לפה בסולם דו מז'ור, היא הקווינטה המוקטנת. קווינטה זו מכונה גם "טריטון", היות שהיא מונה 3 טונים. בכל סולם דיאטוני יש קווינטה מוקטנת אחת בלבד, ומכאן חשיבותה של קווינטה זו – היא מגדירה את הסולם.

קווינטה נוספת, המופיעה בסולמות המינור ההרמוני והמלודי, היא הקווינטה המוגדלת. בסולם דו מינור הרמוני, למשל, מרווח זה מתקבל בין מי במול לסי בקר. מרווח זה מונה 4 טונים.

אלו הם כל סוגי הקווינטות המופיעות בסולמות ובמודוסים המערביים השכיחים, אם כי בסולמות אחרים תיתכנה גם קווינטות אחרות (קווינטות מוקטנות פעמיים, מוגדלות פעמיים, וכדומה) - ובלבד שניתן לעבור בין הצלילים על ידי ארבעה צעדים בסולם. 

על-פי-רוב, המרווח המשלים (או "ההפכי") של הקווינטה הוא הקוורטה.

הסולמות הדיאטוניים דומים לעצמם בהזזה של קווינטה. כלומר, אם מתחילים לטייל על סולם דיאטוני החל מהמדרגה החמישית, מקבלים סולם דומה מאוד לראשון. ניתן "לתקן" סולם זה ולהופכו להשאה מדויקת של הראשון על ידי הגבהה של צליל אחד בלבד. עובדה זו הביאה להתפתחות המושג של מעגל הקווינטות.

את מיתריהם של כלי קשת ממשפחת הכינור נוהגים לכוון לפי קווינטות, מסיבות היסטוריות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מרווחים
מסד נתונים רשתי

מסד נתונים רשתי מציג את מסד הנתונים כרשת של צמתים וערוצים, כאשר כל הצמתים מייצגים רשומות נתונים, והערוצים מייצגים יחסים בין הרשומות.
השימוש בגישה זו שכיח כאשר קיימים קשרי גומלין מרובי קשרים בין רשומות הנתונים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מסדי נתונים
קטגוריה:מבני נתונים
קשת (כלי מיתר)

קשת של [[צ'לו]]
קשת היא כלי שבעזרתו מנגנים על כלי קשת. אין תיעוד היסטורי לתחילת התקופה בה החלו להשתמש בקשתות כדי להפיק צלילים ממיתרים מתוחים, אך מדובר בפרקטיקה קדומה, והיא קיימת בתרבויות עתיקות רבות סביב העולם. הקשתות המוקדמות ביותר היו דומות לקשתות ציד, וייתכן מאוד שאותה הקשת שימשה לשתי המטרות. 

הקשת המשמשת היום לנגינה בכלי קשת מערביים מקורה במאה התשע עשרה, והיא פיתוח של קשתות מוקדמות יותר. כיום עשויה הקשת מעץ גמיש, בקשתות מקצועיות - מעץ הפרנמבוקו, עליו רצועה של שיער זנב סוס. קשתות מתקופות אחרות ותרבויות אחרות בנויות ממגוון רחב של חומרים אחרים.

בשביל להגביר את החיכוך בין המיתר לקשת, מורחים על הקשת שרף (קולופוניום), מופק משרף של עצי מחט. השרף הדָביק מחספס את הקשת ומסייע בהרעדת המיתר.

לכינור, ולצ'לו יש קשת מעט שונה: הקשת של הכינור יותר דקה וארוכה, ואילו הקשת של הצ'לו יותר רחבה מזאת של הכינור, אך עדיין שתיהן דומות מאוד.

בקצה הימני של הקשת יש חלק הנקרא פְרוֹש (בגרמנית: צפרדע, בגלל צורתו), והוא תורם למשקלה של הקשת. הפרוש משמש גם לאחיזת הקשת בידו הימנית של הנגן. 

בקצה הימני של הקשת מצוי בורג שבעזרתו ניתן למתוח ולהרפות את שערות הקשת. באמצעות וויסות מתיחות השערות אפשר לשפר את צלילו של הכלי, המשתנה עם תנאי הסביבה. 

תפקידה של הקשת להרעיד את המיתר באופן מחזורי (מאות "פריטות" קטנות בשנייה) ובכך להפיק צליל. באמצעות הקשת ניתן לשלוט בעוצמת הצליל, משכו, צבעו ועוד פרמטרים רבים נוספים. צלילים מודגשים מנוגנים בדרך כלל בקשת "יורדת" (כלומר, מן הפרוש עד החוד) וצלילים לא מודגשים בקשת "עולה" (מתחילה בחוד). 

אפשר לנגן עם הקשת גם על כלי הקשה כגון ויברפון וגם על מסור מיוחד הנקרא מסור מוזיקלי. 

תרשים של הקשת

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
קטגוריה:כלי קשת
קטגוריה:כלי מיתר
סטפקה קוסטדינובה

סטפקה קוסטדינובה (בבולגרית: Стефка Костадинова ; נולדה ב-25 במרץ 1965) היא אתלטית עבר, מבולגריה. היא אלופה אולימפית (אטלנטה 1996), סגנית אלופה אולימפית (סיאול 1988), פעמיים אלופת עולם (רומא 1987 וגטבורג 1995), אלופת אירופה (שטוטגרט 1986) ו-37 שנים שיאנית העולם (1987–2024) בקפיצה לגובה.

== ביוגרפיה ==
קוסטדינובה נולדה בפלובדיב וסיימה ב-1982 את בית הספר לספורט שבעיר כשהתמחתה בהתעמלות ובשחייה. רק לאחר מכן עברה לקפיצה לגובה בהדרכת המאמן הצעיר ניקולאי פטרוב שהיה מאמנה לאורך כל הקריירה ואשר לו גם נישאה בהמשך.

סטפקה קוסטדינובה זכתה במדליית הזהב בקפיצה לגובה באולימפיאדת אטלנטה (1996) כאשר קבעה שיא אולימפי 2.05 מטר. היא זכתה גם במדליית הכסף באולימפיאדת סיאול (1988). קוסטדינובה זכתה גם פעמיים באליפות העולם באתלטיקה ברומא 1987 ובגטבורג 1995. היא נטלה חלק באליפויות העולם באולם בשנים 1985, 1987, 1989, 1993 ו-1997. בכל חמשת המפעלים הללו היא זכתה במדליית הזהב. היא זכתה במדליות זהב גם בכל אליפויות אירופה באתלטיקה בהן נטלה חלק. ב-1986 במסלול פתוח ובשנים 1985, 1987, 1988 ו-1993 באולם.

שיאה העולמי, אותו קבעה באליפות העולם ב-1987 ברומא, היה אחד מהשיאים הוותיקים ביותר בטבלת השיאים העולמיים ונשבר אחרי כ-37 שנה. היא שברה שבע פעמים את השיא העולמי. שלוש פעמים באצטדיון וארבע פעמים באולם סגור.

קוסטדינובה זכתה ארבע פעמים בתואר ספורטאי השנה של בולגריה בשנים: 1985, 1987, 1995 ו-1996. כמו כן, זכתה חמש פעמים בתואר ספורטאי השנה של הבלקן. זכיות אלו הפכו אותה לספורטאי (גבר או אשה) בעל הזכיות הרבות ביותר בתואר זה הן בבולגריה והן בבלקן. היא גם נבחרה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כאחת מעשר האתלטיות המצטיינות במאה ה-20.

ב-1995 ילדה קוסטדינובה את בנה ניקולאי חודשים ספורים לפני שניצחה באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בשוודיה. ב-1999 התגרשה קוסטדינובה מבעלה שהיה גם מאמנה לאורך כל הקריירה הספורטיבית שלה ובמקביל הודיעה על סיום הקריירה הספורטיבית שלה, וזאת לאחר שלמעשה, היא חדלה להתחרות כבר ב-1997. מ-1999 קוסטדינובה שימשה כסגנית נשיא התאחדות האתלטיקה הבולגרית ומ-2003 ועד 2005 כסגנית שר הספורט בממשלת בולגריה. בנובמבר 2005 נבחרה לתפקיד נשיאת הוועד האולימפי הבולגרי.

==סטטיסטיקה==
עליונותה של קוסטדינובה במקצוע הקפיצה לגובה לנשים בולטת מבחינה סטטיסטית. (מעודכן למאי 2008)
*מתוך 16 התוצאות הטובות בהיסטוריה (באצטדיון), 10 קפיצות שייכות לקוסטדינובה.
*מתוך 56 התוצאות הטובות בהיסטוריה (באצטדיון), 24 קפיצות שייכות לקוסטדינובה כאשר שאר 32 הקפיצות מתחלקות בין 12 קופצות שונות.
*קוסטדינובה עברה גובה של 2.00 מטר או יותר, ב-95 קפיצות באצטדיון. הקופצת הבאה אחריה היא אינגה בבקובה שעברה 40 פעמים את מחסום שני המטרים ואחריה הקופצות קייסה ברגקוויסט (37) ובלנקה ולאסיץ (33).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sporting-heroes.net/athletics-heroes/printableversion.asp?HeroID=847 סטפקה קוסטדינובה באולימפיאדת אטלנטה 1996], 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתלטיות בולגריות
קטגוריה:שיאניות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:ילידות 1965
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מבולגריה
קטגוריה:אלופות אולימפיות מבולגריה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצה לגובה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1965
כיבוש ירושלים בידי דוד

כיבוש ירושלים בידי דוד הוא סיפור מקראי המופיע בספר שמואל ובספר דברי הימים. הסיפור מתאר את כיבוש ירושלים היבוסית על ידי דוד, והפיכתה לבירת הממלכה המאוחדת.

== שני מקורות הסיפור ==
הסיפור מופיע במקרא פעמיים: ב, וב. בין שני המקורות יש הבדלים ניכרים.

בשני המקורות מסופר שדוד ואנשיו (בדברי הימים 'כל ישראל') באים ליבוס ואלה אומרים לו "לא תבא הנה". בתגובה לוכד דוד את מצודת ציון ויושב בעיר. אלא שבעוד שבדברי הימים מסופר שדוד מבטיח למכה היבוסים שיהיה לראש, ויואב אכן עושה זאת, הרי שבשמואל יש אזכור לא מובן של "העורים והפסחים":

אזכור זה, וכן האמירה היו נתונים לפרשנויות רבות.

עם זאת המקרא מספר לנו כי לדוד הייתה אחיזה כלשהי בירושלים לפני עלייתו למלוכה, כאשר הניח שם את ראשו של גולית לאחר הקרב המפורסם: 

== פרשנויות מקובלות ==
=== העוורים והפסחים ===
* דוד דרש מהיבוסים להיכנע, ואלה הביעו זלזול בכוחו. לפי גישה זו הם טענו אחת משתי טענות. או שביכולתם להביס את דוד אף אם יעמדו על החומות בעלי מום (הראשון שהציע גישה זו היה ראב"ע), או שחייליו של דוד הם כבעלי מום.
* מדובר בפסלים שעליהם הייתה כתובה שבועת אברהם לאנשי יבוס, ורק עם הסרת הפסלים הותר כיבוש העיר. או, מלך יבוס אומר לו, לפי מנהג התקופה, שאדם ששובר שבועה יהפך לעיוור ופיסח. אך, כשאברהם נשבע את שבועתו הוא הבטיח רק לשלושה דורות ממנו ומכיוון שמרחק בינו לבין דויד גדול יותר השבועה כבר אינה תקפה.
* יגאל ידין פירש את עניין העיוורים והפסחים כמכוון לטקס מאגי שערכו היבוסים בצבאם, על מנת להטיל אימה על חייליו של דוד. פירוש זה מבוסס על תעודה חתית מן האלף ה-2 לפנה"ס, שהתגלתה בחתושה ועולה ממנה נוהג מקביל, שבו הועמדו על חומות העיר עוורים ופסחים, והתקיים טקס השבעה שבו קולל האויב במכת עיוורון ובפיסחות אם ינסה לכבוש את העיר. לפי נוסח השבועה החיתי, לפני יציאתם לקרב היו החיילים החיתים נשבעים נאמנות למלך, לממלכה ולארץ, ובמהלך טקס השבועה הביאו לפניהם עיוורת וחרש ואמרו: "ראו הנה עיוורת וחרש. כל מי שיחרוש רעה על המלך והמלכה, תבוא עליו קללתם. יעשוהו עיוור, יעשוהו חירש! יעוורוהו כעיוור! יחרשוהו כחירש! ישמידו אותו, את אשתו, את טפו ואת משפחתו". לדעת ידין, אנשי יבוס העלו על חומת העיר או סמוך לשער עיוורים ופסחים, וביימו טקס דומה, אותו כיוונו כאיום כלפי דוד ואנשיו.

=== הצנור ===
המילה "צנור" מופיעה במקרא רק עוד פעם אחת, בספר תהילים, וגם שם לא ברורה לגמרי משמעות המילה.

צ'ארלס וורן, שגילה את הפיר הקרוי על שמו דרכו ניתן לחדור ממעיין הגיחון מעלה, לתוך העיר היבוסית, האמין כי גילה את ה"צנור", דרכו חדר יואב אל העיר.

על פי פירוש אחר, השער של העיר (שהוא הנקודה הפשוטה לפריצה) היה מוגן במנגנון ובו גלגל שיניים המחובר לחרבות גדולות שמסתובב בעזרת המים הזורמים בצינור והחרבות זזות קדימה ואחורה משני צידי השער, כך שגם פורצי השער לא יוכלו לעבור אלא עם כן המנגנון יופסק (על פי המדרש, יואב כופף עץ ברוש ובעזרת מעין בליסטרה העיף את עצמו מעל החומה, וכאשר היה בעיר הרס את הצינור ופתח את השער לצבא ישראל).

==לקריאה נוספת==
* משה גרסיאל, מלכות דוד, תל אביב תשל"ה
* שמואל ורגון, "מוטיב העיוורים והפסחים בספר שמואל", בתוך: הגות במקרא, ה', גבעתיים תשמ"ח, עמודים 149–166

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mgketer.org/tanach/9/5/8 תנ"ך - מקראות גדולות הכתר - שמואל ב' פרק ה', פסוק ח']
* * [https://www.osimhistoria.com/osim-tanach/osimtanach_ep58 ] עם ד"ר בעז סתוי, פרקים 58–59 בפודקאסט [https://www.osimhistoria.com/osim-tanach עושים תנ"ך]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיפורי ספר שמואל
קטגוריה:ירושלים: היסטוריה
קטגוריה:עיר דוד
ירושלים
טמילים

בנות טמיליות בלבוש מסורתי. תצלום מסביבות [[1870 שצולם בטמיל נאדו שבהודו.]]
טמילים (Tamil או Tamils או Tamilians בטמילית: தமிழர்) הם עם אסייתי שמקורו בדרום הודו ובצפון מזרח סרי לנקה. הטמילים מונים כ-75 מיליון איש, מהם למעלה מ-60 מיליון בהודו, 3 מיליון בסרי לנקה, וכמיליון במלזיה.

כ-87% מן הטמילים מחזיקים בדת ההינדואיסטית. כ-5% הם נוצרים (בעיקר קתולים) וכ-6% הם מוסלמים סונים. מיעוט זניח משתייך לדת הג'אינית.

הטמילים בסרי לנקה מתחלקים לבני האוכלוסייה הטמילית הוותיקה ולצאצאים של עובדים בכפייה במטעי תה שהובאו לאי מטאמיל נאדו במאות ה-19 וה-20 על ידי הבריטים. הגורמים המאחדים את העם הטמילי, שמעולם לא חי תחת שלטון אחד, הם מורשת תרבותית והיסטורית עתיקת יומין, וכן השפה הטמילית. היחסים בין הבריטים לטמילים היו יחסים טובים, והבריטים הכירו במיעוט הטמילי ובנו לו מוסדות חינוך.

בניגוד למדינת טמיל נאדו, שהיא מדינת לאום לעם הטאמילי, קיימת פזורה נרחבת של בני הלאום, בעיקר בסרי לנקה. 
בשנת 1948 זכתה סרי לנקה לעצמאות מהממלכה המאוחדת והפכה לדמוקרטיה סוציאליסטית. הטמילים הם מיעוט של כ-20% באוכלוסיית המדינה לעומת הרוב (כ-74%) הסינהלי. בראש הממשלה עמד אדם המשתייך לרוב הסינהלי בסרי לנקה. מדיניות הממשלה קיפחה את הטמילים, דבר שבא לידי ביטוי בבחירת השפה הסינהלית לשפה הרשמית במדינה, הגבלת מספר הטמילים בשירות הציבורי ובכניסה לאוניברסיטאות. מדיניות הזאת יצרה ניכור בין המיעוט הטמילי לרוב הסינהלי והובילה למאבק הטמילים בממשלה. מאבק זה היה מאבק להכרה בשפתם ודתם של המיעוט הטמילי.

בנוסף, מאבקם של המיעוט הטמילי עבר ממאבק למען אוטונומיה במסגרת המדינה תחת השלטון הסינהלי למאבק בדרישה להגדרה עצמית במסגרת מדינה נפרדת. המחלוקות בין המיעוט ההינדי לבין הרוב הסינהלי בנושא זה הובילו בתחילת שנות השמונים למלחמת אזרחים במדינה דמוקרטית זו. במרכז המאבק היה הארגון הטמילי "טיגריסי השחרור של טאמיל אילם" שהוקם בשנת 1976. המאבק התאפיין בריבוי התנקשויות פוליטיות ופיגועי התאבדות. ב-17 במאי 2009 הוכנע ארגון הטיגריסים הטמילים על ידי ממשלת סרי לנקה והודיע על הנחת נשקו.

במרץ 2010 הודיעה מפלגת הטיגריסים הטמילים כי הסכימה לוותר על עצמאות כללית, ולקבל שלטון עצמאי אזורי בצפון-מזרח המדינה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:עמי אסיה
קטגוריה:עמי המזרח הרחוק
קטגוריה:הודו: קבוצות אתניות
קטגוריה:מלזיה: דמוגרפיה
קטגוריה:סינגפור: דמוגרפיה
קטגוריה:סרי לנקה: דמוגרפיה