OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גד מכנס

גד (גדי) מָכְנֶס (נולד ב-8 ביוני 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.

==קריירה==
מכנס הוא בנו של אריה מכנס ואחיו התאום של עודד מכנס. נכדו של יצחק מכנס, ממייסדי רמת גן והרצליה ונקרא על שם אחי-סבו, גואל האדמות גד מכנס. שני השחקנים, גד ועודד, החלו לשחק בקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה בעונת 1973/1974, העונה בה זכתה הקבוצה באליפות השנייה בתולדותיה.

מכנס שיחק בתפקיד מגן ימני לצידו של המגן השמאלי דוד פיזנטי, אך הם תפקדו גם בתפקיד התקפי, כיוון שזוג הבלמים של מכבי נתניה - ברוך חסן וחיים בר - הקשה מאוד על התקפות מתפרצות להתקרב אל השער של מכבי נתניה.

בעונת 1980/1981 עבר למכבי פתח תקווה לשתי עונות, חזר לנתניה, ובעונת 1983/1984 שיחק בהפועל תל אביב. לאחר מכן חזר למכבי פתח תקווה ושיחק בה שלוש שנים נוספות. מכנס שיחק גם בהפועל חדרה ובית"ר נתניה, במדיה פרש ממשחק פעיל בגיל 33.

גד מכנס רשם 21 הופעות בנבחרת ישראל ואף הבקיע שער אחד במדי הנבחרת. גד שיחק עם המספר "7" על החולצה, גם במכבי נתניה וגם במדי הנבחרת.

== חיים אישיים ==
מכנס נשוי ואב לשתי בנות. כיום עובד כמנהל תחנת דלק ומאמן ילדים בבתי הספר לכדורגל בהנהלת אחיו עודד.

==תארים==
;מכבי נתניה
* אליפות: 1973/1974, 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983
* גביע המדינה: 1977/1978
* אלוף האלופים: 1974, 1978, 1980, 1983

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר נתניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר ביאליק (נתניה)
קטגוריה:בוגרי תיכון טשרניחובסקי
קטגוריה:תאומים ישראלים
גד
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
פאראיבה

פאראיבה, היא מדינה בצפון-מזרח ברזיל, על חוף האוקיינוס האטלנטי. בצפון היא גובלת במדינת ריו גראנדה דו נורטה, במזרחה נמצא האוקיינוס האטלנטי, בדרום פרנמבוקו ובמערב סיארה.

עיר הבירה של המדינה היא ז'ואאו פסואה. העיר הגדולה היחידה הנוספת היא קמפינה גראנדה.

== דמוגרפיה ==
בשנת 2010 התגוררו במדינה כ-3,766,528 תושבים, כאשר 75.4% מתוכם התגוררו בערים. 52.7% מהאוכלוסייה מגזעים מעורבים, 39.8% לבנים, 5.7% שחורים, 1.8% ממוצא אסייתי ואמריקני.

== כלכלה ==
מגזר השירותים הוא הגדול ביותר בכלכלה המקומית, ולאחריו התעשייה והחקלאות. הייצור מתבסס בעיקר על מוצרי עור, בקר, קני סוכר ותירס. מאז שנות השישים פאראיבה התפתחה מבחינה תעשייתית. שני פארקי תעשייה בג'ואו פסואה וקמפינה גרנדה מאכלסים מגוון רחב של תעשיות, כולל ביגוד, מכונות חקלאיות, תאית, פלסטיק, סבונים, סיבים סינתטיים, תנורים ונעליים מגומי. בתחילת שנות השבעים קווי החשמל הביאו אנרגיה חשמלית מפרנמבוקו והפיצו אותה בין כל עיירות פאראיבה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ברזיל: מדינות
יאן נרודה

קבר יאן נרודה ב[[בית הקברות וישהראד, פראג]]
200 פיקסלים
יאן נרודה (Jan Nepomuk Neruda; 9 ביולי 1834 – 22 באוגוסט 1891) היה סופר, משורר ומחזאי צ'כי ריאליסטי. יצירתו המפורסמת ביותר היא קובץ הסיפורים הקצרים Malostranské povídky - "סיפורים מרובע מאלה סטראנה" - המתארים סיטואציות מהוויי החיים ברובע.

== ביוגרפיה ==
נרודה נולד בפראג, בוהמיה שבקיסרות אוסטריה (כיום חלק מצ'כיה), ברובע מאלה סטראנה. בנעוריו הושפע מדמויות כמו פרנטישק פאלאצקי וקארל אֶרבּן.<ref></ref> הוא למד פילוסופיה ובלשנות באוניברסיטת קארל בפראג ועבד כמורה עד שנת 1860, אז הפך לעיתונאי עצמאי. לאורך חייו עבד נרודה בעיתונים וכתבי עת צ'כיים וגרמניים כעורך, כתב, מבקר ספרות וכותב פיליטונים. בז'אנר הפיליטון, לצד סיפוריו הקצרים, הוא התבלט במיוחד ככותב דק הבחנה.<ref name=":0"></ref> נרודה לא נשא אישה, אך היה ביחסים קרובים מאוד עם הסופרת קרולינה סבייטלה.

מבחינת הסגנון השתייך נרודה לריאליזם הספרותי.<ref name=":0" /> הוא נמנה עם קבוצה ספרותית צעירה שצמחה מתנועת התחייה הלאומית בצ'כיה (שמם בצ'כית: Májovci), יחד עם סופרים ומשוררים אחרים כגון ויטסלב האלק, בוז'נה נימצובה וסבייטלה. הם התנגדו לדיכוי התרבות והלאומיות הצ'כית שבו נקטו ההבסבורגים לאחר אביב העמים. בחייו וביצירתו נאבק נרודה למען הלאומיות הצ'כית ועצמאותה.<ref name=":0" />

נרודה נודע בהיותו אנטישמי, ולרוב דמויות היהודים בספריו תוארו כחמדנים ותאווי בצע, תפיסה אשר העריך שתהיה מקובלת בקרב קוראיו. את דעותיו האנטישמיות, לגבי היהודים כעם זר המזיק ללאום הצ'כי, מנצל אותו ואוהד את הגרמנים, הביע גם בעיתונות ובמסות.<ref name=":0" /><ref></ref>

עד סוף ימיו חי בפראג. הוא קבור לצד רבים אחרים מגדולי האומה הצ'כית בבית הקברות וישהראד שבעיר. בחלקה הצפוני של גבעת פטז'ין בפראג מוצב פסל בדמותו, והרחוב בו גדל נקרא כעת על שמו.

המשורר הצ'יליאני נפתלי ריקרדו ראיאס בסואלטו, זוכה פרס נובל לספרות, לקח לעצמו את שם העט פבלו נרודה כמחווה של כבוד ליאן נרודה.<ref></ref>

האסטרואיד שהתגלה על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק ב-1969 נקרא על שמו.

== מיצירותיו ==
* 1857 Hřbitovní kvítí פרחי בית-קברות.
* 1867 Knihy veršů ספר שירים.
* 1869 Zpěvy páteční שירי יום שישי.
* Písně kosmické 1878 שירים קוסמיים.
* Balady a romance 1878-1983 בלדות ורומנסות.
* 1883 Prosté motivy נושאים פשוטים.

== כתביו שתורגמו לעברית ==

* ליבה הרך של הגברת רוסקה, בתוך: "בירה ומצבי רוח משתנים: מבחר הסיפור הצ'כי", תרגום מצ'כית: רות בונדי, עמ' 19-11. חרגול, 2012. סיפור קצר זה הוא חלק מסיפורי מאלה סטראנה.
* לעת אמות אי-פעם, בתוך: "עולמו של המשורר: לקט משירת העולם", תרגום: גילה אוריאל, עמ' 121. רשפים, 1992. שיר.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://makropulos.net/short-translations/neruda-u-tri-lilii בבית שלושת השושנים] מאת יאן נרודה, בתרגום פאר פרידמן 
* [https://makropulos.net/short-translations/neruda-vorel איך עישן מר פורל את מקטרת המרשאום שלו] מאת יאן נרודה, בתרגום פאר פרידמן 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סופרים צ'כים
קטגוריה:משוררים צ'כים
קטגוריה:מחזאים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1834
קטגוריה:נפטרים ב-1891
פיראניים

פיראניים (שם מדעי: Serrasalmidae) היא משפחת דגים טרופיים מסדרת החריתאים החיים רק בנהרות ואגמים באמריקה הדרומית. בעבר הם שויכו למשפחת החריתיים הענקית אך הופרדו ממנה.

דגים אלה כוללים את דגי הפיראניה התוקפניים וכן את דגי הפאקו ואת הטמבקוי שהוא מהגדולים שבדגי האמזונס. הם בעלי גוף דמוי חבית, סנפירים בשרניים גדולים ושיניים חדות המזכירות מעט שיניים אנושיות.

דגים אלה ניזונים ביערות המוצפים או בנהרות מדגים אחרים, זרעים ופירות שנופלים למים או גם מחיות גדולות. להקה של פיראניות יכולה להפשיט חיה גדולה מבשרה תוך שעה. עם זאת רוב הפיראניות אוכלות מזון קטן יותר.

==סוגים==
* Acnodon
*סוג ומין יחיד Catoprion mento
* סוג ומין יחיד טמבקוי (Colossoma macropomum)
* Metynnis
* Mylesinus
* Myleus
* Myloplus
* Mylossoma
* סוג ומין יחיד Ossubtus xinguense
* Piaractus - בו המין פאקו אדום בטן
* Pristobrycon
* Pygocentrus
*סוג ומין יחיד Pygopristis denticulata
* Serrasalmus
* Tometes
* Utiaritichthys
* מגפיראניה (Megapiranha) - נכחד

== גלריה ==
<gallery mode=packed>
קובץ:Metynnis hypsauchen small.jpg
קובץ:Pirhana06.jpg
קובץ:Myloplus rubripinnis Scheveningen Sea Life 15022016 2.jpg
קובץ:Pacu Colossoma 2008 G1.jpg|טמבקוי
</gallery>

==קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1859
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
עמוס אוריון

כריכת הספר "חייו ומותו של עמוס אוריון"
עמוס אוריון (1947–1980) היה עבריין ישראלי שפעל בשנות ה-60 ונסיבות הירצחו זכו לפרסום רב.

== ביוגרפיה ==
נולד בשם אנדז'יי ווינובסקי.
אוריון הועסק מ-7 באוקטובר 1971 בחברת האבטחה "ברינקס". ב-27 באוקטובר הגיע למשרד החברה, לאחר העבודה, חמוש באקדח גנוב במטרה לבצע שוד. הוא נתקל שם בדב ליבנה, קצין מבצעים בחברה. בין השניים התפתח עימות ובמהלכו ירה אוריון בליבנה. אוריון נלכד לאחר מספר ימים והואשם בשוד וברצח.. טוביה אושרי ורחמים אהרוני מינו לו את עורך דינם, אורי קידר. השניים אף נכחו בבית המשפט במהלך הדיונים.
הוא הורשע ונידון למאסר עולם. עונשו הופחת לאחר שראיות שונות חיזקו את טיעוניו כי ייתכן ולא הוא ירה את הכדור שנורה. בין אוריון לשרה דנוך, ילידת כרם התימנים, היה קשר רומנטי לפני שנאסר. בזמן שאוריון ישב בכלא התפתח בין דנוך לאושרי קשר רומנטי ונולדה להם בת.

עם שחרורו מהכלא ב-1980 בעקבות חנינה, פנה אוריון, עם חברו העבריין עזר כהן, אל טוביה אושרי ואל רחמים אהרוני ("גומדי"), מראשי "כנופיית הכרם", שנודעו בציבור כחברים ב"רשימת ה-11" - רשימה של יעדי מודיעין המשטרה המבוקשים ביותר בעולם הפשע הישראלי. אוריון דרש מגומדי ואושרי "דמי שתיקה" בסך 300,000 דולר, בטענה כי הם האחראים הישירים לרצח דב ליבנה, וכי הוא ישב לחינם בכלא ולא גילה את דבר מעורבותם, כביכול. השניים הזמינו את אוריון וכהן לבת ים, למפעל "בר בקר" שבבעלותם, ושם, על פי פסק הדין במשפטו של אהרוני, ירה בהם אושרי למוות. לאחר הרצח, שזכה לכינוי "הרצח הכפול", בותרו הגופות והוטמנו בחולות אשדוד.

לאחר זמן מה נמצאו הגופות, והוחל בחקירה לאיתור הרוצחים. שני המעורבים ברצח, אושרי ואהרוני, נמלטו לחו"ל. אושרי חזר מחו"ל ונעצר, ואהרוני נלכד באיטליה והוסגר לישראל. השניים הועמדו לדין, הורשעו ברצח, ונידונו למאסר עולם. עונשם נקצב והם שוחררו לאחר כ-20 שנה.

סיפור חייו של אוריון, מילדותו העשוקה ועד מותו המזעזע, תועד בספר מאת יעל לוטן, ובשנת 1994 בסרט תעודה שנכתב על ידי אורי רוזנווקס והופק על ידי עידו צוקרמן.

בחודש ינואר 2015 הוצג הסיפור בתוכנית עובדה ששודרה בערוץ 2.

==לקריאה נוספת==
* יעל לוטן, חייו ומותו של עמוס אוריון, הוצאת אדם, 1982

==הערות שוליים==

קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בישראל
קטגוריה:מורשעים ברצח בישראל
קטגוריה:ישראלים שקיבלו חנינה
קטגוריה:עבריינים ישראלים שנרצחו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
יחזקאל גרשוני

יחזקאל גרשוני (1940 – 1999) היה שוער כדורגל ישראלי ששיחק בעיקר בקבוצת מכבי חיפה.

== קורות חייו ==
יחזקאל גרשוני נולד בשנת 1940. החל משנת 1955 שיחק בקבוצת הנוער של מכבי חיפה ובשנת 1958 הפך לשחקן הרכב בקבוצת הבוגרים. הוא שיחק בקבוצת מכבי חיפה עד לשנת 1970, אז עזב לקבוצת הפועל עכו. בשנת 1971 חזר לשחק במכבי חיפה לתקופה קצרה עד שנתמנה למאמן השוערים. בשנת 1973 עזב את ישראל, תחילה לגרמניה ואחר כך השתקע בארצות הברית.

גרשוני נפטר בשנת 1999, בגיל 59, מדום לב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://maccabi-haifa.walla.co.il/ts.cgi?tsscript=player&id=2137 יחזקאל גרשוני], באתר מכבי חיפה 

קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
נפלין

נֶפֶלִין או נפליט (מיוונית "נפוס" – "ענן") – פלדשפטואיד (מינרל השייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי), דמוי פצלת השדה אך בעל מבנה שונה והמכיל פחות סיליקה). נוסחתו הכללית של המינרל היא Na<sub>3</sub>KAl<sub>4</sub>Si<sub>4</sub>O<sub>16</sub>, כלומר הוא מכיל נתרן, אשלגן, אלומיניום וסיליקה (תחמוצת הצורן), והוא מופיע בסלעי יסוד פלוטוניים בעלי תכולת סיליקה נמוכה, ובפגמטיטים הנלווים אליהם. ניתן למצוא נפלין לעיתים רחוקות גם בנציץ, שיסט וגנייס.

תכונות הנפלין, מקדם שבירה נמוך ושבירה כפולה חלשה כמעט וזהים לאלו של הקוורץ, אך כיוון שסימן השבירה הכפולה בנפלין הוא שלילי בעוד שבקוורץ הוא חיובי ניתן להבחין בין שני המינרלים בצפייה במיקרוסקופ. מציין חשוב של נפלין הוא הקלות בה הוא מתפרק במגע עם חומצת מלח לסיליקה דמוית ג'לי ולגבישי מלח בתצורת קובייה. זו הסיבה שגביש שקוף של נפלין מתערפל ברגע שטובלים אותו בחומצה.

בנפלין שנוצר בצורה טבעית נוכחים תמיד נתרן ואשלגן ביחס של בערך (3:1), במעבדה לעומת זאת הוכנו גבישים שהרכבם NaAlSiO<sub>4</sub> בלבד. המינרל המקביל המכיל אשלגן במקום נתרן שהרכבו KAISiO<sub>4</sub>, שהוא המינרל קליופיליט הוכן גם הוא במעבדה. לכן יש טענה כי הנוסחה Na,K)AlSiO<sub>4</sub>) מייצגת את ההרכב האמיתי של הנפלין.

המינרל נוטה בקלות לעבור התמרה ובטבע הוא מותמר לעיתים קרובות לזאוליט (בייחוד לנתרוליט), סודליט, קאולין או מוסקוביט.

קיימים שני סוגים של נפלין הנבדלים בצורתם החיצונית ובאופן בו הם מופיעים בטבע ובכך הם דומים לסנידין (אורתוקלז זגוגי) ולאורתוקלז בהתאם. נפלין זגוגי מופיע בתצורה של גבישים קטנים, חסרי צבע, שקופים ובעלי ברק זגוגי. סוג זה אופייני לסלעי יסוד צעירים בסיסיים, כדוגמת פונוליט, בזלת-נפלין, בזלתלוציט וכו', וכן של סלעי דייק כמו טינגואיט. המקום בו ניתן למצוא את הגבישים הטובים ביותר של סוג זה הוא בחללים המרוצפים בגבישים שבתוך גושי הסלעים שנורו מהווזוב יחד עם נציץ, סנידין, גארנט וכו'. הסוג השני של נפלין מכונה אלאוליט (מיוונית שמן), ומופיע כמסה חסרת צורה או כגבישים גדולים גסים שלהם ברק שמנוני והם אטוּמים או שקופים למחצה לכל היותר שצבעם אדמדם, ירקרק, חום או אפור. סוג נפלין זה מהווה מרכיב עיקרי בסוגים מסוימים של סלעים פלוטוניים בסיסיים (סיאניט- נפלין) אותם ניתן למצוא בדרום נורווגיה.

נפלין מצוי בחצי האי קולה ברוסיה, הר הווזוב באיטליה, אזור בנקרופט באונטריו בקנדה ומחוז קנבק במיין שבארצות הברית

הנפלין משמש כחומר גלם לסוגים מיוחדים של זכוכית וקרמיקה. במקרים בהם יש גבישים מפותחים נוהגים למכור את הנפלין בחנויות למינרלים.

==קישורים חיצוניים==

*[http://webmineral.com/data/Nepheline.shtml נפלין באתר webmineral]
* 

קטגוריה:טקטוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
הארכיונים הסודיים של הוותיקן

הארכיונים האפוסטוליים של הוותיקן (באיטלקית: Archivio Apostolico Vaticano), הממוקמים בקריית הוותיקן, מכילים מאגר של כל הפעולות המרכזיות של הכנסייה הקתולית, כמו כן גם מסמכים דיפלומטיים והסכמים וחוזים של הכס הקדוש, ושאר מסמכים שנאספו לאורך השנים. הם גם כוללים מסמכים היסטוריים העוזרים להבין את ההיסטוריה של העולם המערבי.

הארכיונים האפוסטוליים של הוותיקן הופרדו מספריית הוותיקן במאה ה-17 בהוראת האפיפיור פאולוס החמישי, ונשארו סגורים לקהל הרחב, עד סוף המאה ה-19.

== הגישה לארכיונים לאורך השנים ==

הגישה לארכיוני הוותיקן הייתה במשך שנים נחלת ידם של אנשי הכנסייה בוותיקן בלבד. לעיתים, ניתנה הגישה לחוקרים מבחוץ אך זאת רק באישור מיוחד ופרטני וכן אל כתבי יד ספציפיים בלבד. בשנות ה-70 של המאה ה-19 הונחה אבן הפינה הראשונה בפתיחתם של הארכיונים בתקדים שנוצר עבור ג'וזף סטיבנסון. סטיבנסון נשלח לוותיקן על ידי משרד החוץ הבריטי על מנת לחקור את תקופתו של מלך אנגליה הנרי ה-8 ובהמשך תקופות נוספות. בקשתו לבצע חיפוש כללי בארכיונים ביולי 1872 הייתה חסרת תקדים ולמרות שנתקלה במכשולים רבים, אושרה לבסוף באוקטובר של אותה השנה. בעקבות צירופי נסיבות פוליטיים נוספים, זכה סטיבנסון לגישה בלתי מוגבלת לארכיונים - דבר שלא זכה לו איש לפניו או אחריו. המקרה של סטיבנסון היה לצעד ראשון בפתיחתם של הארכיונים של הוותיקן.

ב-29 באוקטובר 2019 האפיפיור פרנציסקוס הורה במכתב מיוחד לשנות את שמם של הארכיונים ל"הארכיונים האפוסטוליים של הוותיקן"'.

=== הארכיון של האפיפיור פיוס ה-12 (2020) ===
מסמכים שמצאו בארכיון מאשרים כי הוותיקן ומוסדות כנסייה אחרים אמנם עזרו ליהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, אך מיקדו את מאמציהם ביהודים שהוטבלו לנצרות קתולית. כמו כן נחשף תפקידו המשפיע של יועץ האפיפיור אנג'לו דל'אקווה, בכיר שהמעיט בדיווחים על רדיפת היהודים של הנאצים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארכיונים לאומיים
וותיקן
קטגוריה:קריית הוותיקן: מבנים
מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום

מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום (באמהרית: ደቡብ ብሔሮች ብሔረሰቦችና ሕዝቦች) הייתה מדינה ברפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה. המדינה השתרעה על פני האזורים שמספרם 7–11 בחלוקה המנהלית של אתיופיה. בירת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום הייתה העיר אווסה. מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום גבלה בקניה בדרום, במדינת גמבלה בצפון, במדינת אורומיה בצפון ומזרח, במדינת סידאמה במזרח ובדרום סודאן במערב.

המדינה התפרקה בהדרגה. בשנת 2020 נפרד ממנה אזור סידאמה שהפך למדינה נפרדת. ב-23 בנובמבר 2021 נפרדו ממנה כמה מחוזות שהפכו למדינת עמי דרום מערב אתיופיה. ב-19 באוגוסט 2023 נוצרה המדינה האזורית דרום אתיופיה בעקבות משאל העם באזור דרום אתיופיה ב-2023, כשהיתרה הפכה למדינה האזורית מרכז אתיופיה, ובכך התפרקה מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.

== דמוגרפיה ==
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה של אתיופיה לשנת 2005, מנתה אוכלוסיית מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום 14,920,984 אנשים, נתון שהעמיד אותה במקום השלישי מבחינת מספר תושבים באתיופיה. מתוך אלו היו כ-7,408,993 גברים ו-7,492,997 נשים. כ-91.4 אחוזים מתושבי המדינה הם כפריים, והיתר הם עירוניים, מה שהופך אותה למדינה הכפרית ביותר באתיופיה. עם שטח של 112,343 קילומטרים רבועים (מדורג רביעי באתיופיה), הצפיפות הממוצעת במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום היא 133 נפשות לקילומטר מרובע.

מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום הייתה המדינה המגוונת ביותר מבחינה אתנית, בהכילה יותר מ-45 קבוצות אתניות שונות. ההתפלגות האתנית במדינה היא: 18% סידמאים, 14.72% גורגה, 11.58% וואליטיג'נה, 8.53% אדיאגנה, 5.22% קאפאים והיתר באים משבטים קטנים. בשל ריבוי השפות, השפה האמהרית הייתה השפה המדוברת במדינה.

==אזורים==
מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום הייתה מחולקת לאחד עשר מחוזות (אזורים) ולשישה תת-מחוזות מיוחדים.
{| class="wikitable sortable" width="400"
|+ אזורים ותת-מחוז מיוחדים במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום
! מספר !! אזור !! מושב האזור
|-
|align="center"| 1 || || 
|-
|align="center"| 2 || || 
|-
|align="center"| 3 || גדאו || 
|-
|align="center"| 4 || || 
|-
|align="center"| 5 || || 
|-
|align="center"| 6 || || 
|-
|align="center"| 7 || || 
|-
|align="center"| 8 || || 
|-
|align="center"| 9 || || 
|-
|align="center"| 10 || || 
|-
|align="center"| 11 || || 
|-
|align="center"| 12 || || 
|- 
|align="center"| 13 || || 
|-
|align="center"| 14 || || 
|-
|align="center"| 15 || || 
|-
|align="center"| 16 || || 
|-
|align="center"| 17 || || 
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.ocha-eth.org/Maps/downloadables/SNNP.pdf מפת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום]
*[http://www.csa.gov.et/ הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה של אתיופיה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
*
קטגוריה:אתיופיה: מדינות
בטון דרוך

בטון דרוך מול קורה רגילה
שלבי בניית קורת בטון דרוך בדריכת אחר
תקרת מעבר דרוכה, גבעת קומונה - שימוש בבטון דרוך בדריכת אחר
בטון דרוך (Prestressed concrete) הוא סוג בטון מזוין שבו משמשים אמצעי הזיון ליצירת עומס מלאכותי על האלמנט, כשעומס זה מנוגד לעומסי השימוש של האלמנט ומקזז באופן זה את חלקם. קורות מבטון דרוך משמשות בדרך כלל לבניית גשרים או קירויים הנושאים עומסים גדולים על פני מִפתחים גדולים. העומס המלאכותי על הבטון מכונה בשם דריכה, ומבצעים אותו, בדרך כלל, באמצעות הוספת מאמצי מתיחה לזיון האלמנט, לפני הפעלת עומסי השימוש. במקרה בו מבוצעת הדריכה לפני יציקת האלמנט המבני, מכנים אותה בשם "דריכת קדם" (אנגלית: pre-tensioned) ואילו כאשר הדריכה מבוצעת לאחר שהאלמנט בנוי, מכנים אותה בשם "דריכת אחר" (אנגלית: post-tensioned).

== היסטוריה ==
ניסיונות לדריכת בטון כבר התבצעו בשנות השבעים של המאה ה-19, עם התפשטות השימוש בבטון מזוין ברחבי אירופה. בניסיונות אלו השתמשו במוטות זיון מפלדה רגילה שאיבדה במשך הזמן מתכונות הדריכה, ובהמשך עד להרפיתה כליל ולהרס האלמנט. רק עם התפתחות המטלורגיה ופיתוח הפלדות עתירות הפחמן, ניתן היה לבצע דריכה שתחזיק מעמד לאורך שנים.

== עקרון קונסטרוקטיבי ==
ברוב המבנים, אלמנטים מסוג קורה מקבלים עמיסה אנכית שגורמת למומנט כפיפה. בקורות מבטון מזוין מתנגד למומנט הכפיפה צמד כוחות המורכב מכוח מתיחה בזִיון הפלדה ומכוח לחיצה בבטון הלחוץ. בבטון דרוך משתמשים בזיון שהוא מתוח מלכתחילה. כאשר משחררים את הזיון המתוח הוא יוצר כוח לחיצה על הבטון ולמעשה מפעיל על הקורה מומנט כפיפה הפוך המתנגד למומנט הנוצר מהעומסים השימושיים. לעיתים משתמשים בבטון דרוך במבנים כמו מכלי מים מבטון, בהם מעבירים כבלי פלדה בהיקף המכל ומהדקים אותם כדי למנוע סדיקה של המכלים בגין הלחץ ההידרוסטטי.

== בטון דרוך בדריכת קדם ==
בשיטה הזו הבטון מזוין בכבלי פלדה, הנמתחים לפני יציקת הבטון ומשחררים אותם לאחר שהבטון מתקשה ומתחזק. כוחות הלחיצה מועברים לבטון בתכונת ההדבקה בינו למוטות הפלדה. בשיטה זו ניתן לייצר בעיקר חלקי מבנה טרומיים, כמו קורות, קירות ותקרות. את האלמנט הדרוך מייצרים במפעל ואז משנעים אותו לאתר הבניה ומרכיבים אותו באמצעות מנופים. בישראל עיקר השימוש בבטון דרוך בדריכת קדם הוא בלוחות דרוכים (לוח"דים) המשמשים כתקרות טרומיות.

== בטון דרוך בדריכת אחר ==
כבלי פלדה לדריכה בתוך שרוולים בבטון דרוך בדריכת אחר [[גשר 10 בעמק הארזים, ירושלים]]
בשיטה הזו יוצקים קורה כשבתוכה שרוולי מתכת, "דאקטים". שלתוכם מחדירים כבלי פלדה שאותם קושרים ומותחים בין שני צידי הצינור, באופן היוצר באלמנט הדרוך, מתח לחיצה המנטרלים את עומסי השימוש המיועדים לו, ובתוכם גם כוחות הכבידה. דריכת אחר, היא היעילה יותר ומשמשת בעיקר בבניית גשרי בטון או אולמות בעלי מפתחים רחבים במיוחד. לאחר הדריכה, מזרימים לתוך הצינורות החלולים שבהם מושחלים הכבלים, דייס צמנטי שהוא למעשה טיט סמיך ונוזלי שתפקידו בעיקר להגן על כבלי הפלדה מפני חלודה.

== לקריאה נוספת ==
# ת"י 466 חלק 3 - [https://web.archive.org/web/20131021163425/https://portal.sii.org.il/heb/standardization/teken/?tid=88423cc7-6a03-4ae1-b657-d4728bae4a06 חוקת הבטון : בטון דרוך], מכון התקנים הישראלי
# פרוסטיג י., בטון דרוך בדריכת אחר - עקרונות תכנון, הטכניון 2001.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טכנולוגיות בנייה
קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:בטון

fr:Béton#Béton précontraint
sv:Armerad betong#Spännarmerad betong
קאמל קומדי קלאב

קאמל קומדי קלאב הוא מועדון סטנד-אפ הנמצא במרכז תל אביב.

==היסטוריה==
ה"קאמל קומדי קלאב" הוקם בשנת 1993 על ידי בן זיידל, מי שנחשב לאב הרוחני, בשיתוף עם איש הבמה שמואל וילוז'ני. המועדון החל את דרכו בנמל תל אביב, נסגר לאחר מספר שנים ומשם הועתק למועדון הפרפר ביפו. לאחר מכן עבר הקאמל למועדון ברחוב גולדמן, מול הדולפינריום (לשעבר) אך קריסת הגג הכריחה מעבר נוסף. המועדון נפתח שוב בבית מרכזים בתל אביב, אך גם כאן לא צלח מזלו, ושריפת ענק בבניין כילתה אותו לחלוטין. אז נפתח המועדון מחדש במתחם הקולנוע של התחנה המרכזית בתל אביב, כניסיון אחרון של בן זיידל להתאושש, לאחר כמה חודשים בהם המקום היה סגור החליט רועי לוי, מהסטנדאפיסטים שגדלו במועדון, לרכוש את המקום מזיידל ומאז הקאמל שייך ומנוהל על ידי לוי. ב-2009 עבר הקאמל למקום חדש, ברחוב נחלת בנימין פינת שדרות רוטשילד בתל אביב, ובשנת 2018 עבר למקום חדש, ברחוב אלנבי בתל אביב.

המועדון מקיים עד היום ערבי במה פתוחה בהם הוא מאפשר לחובבים להתנסות בהופעה בפני קהל. קומיקאים ישראלים רבים החלו בו את דרכם כגון: שלום אסייג, גיל קופטש, איל קיציס, שבי זרעיה, אלי ומריאנו, יונתן ברק, שחר חסון, אורנה בנאי, גורי אלפי, רועי לוי, ישראל קטורזה, נדב פרישמן, אריק זילברמן, אורי חזקיה, רשף לוי, רודי סעדה, יוסי טרבלוס, עידן מור, מני מלכה, יוחאי ספונדר, שגיב פרידמן וקומיקאים רבים נוספים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://comedyclub.co.il/%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%A1%D7%A4%D7%A8-%D7%9C%D7%A1%D7%98%D7%A0%D7%93-%D7%90%D7%A4/ בית הספר לסטנד אפ - הקאמל קומדי קלאב]

קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות 
קטגוריה:נחלת בנימין
קטגוריה:שדרות רוטשילד
קטגוריה:רחוב אלנבי
קטגוריה:סטנדאפ
ניולנדה

ניולנדה (בהולנדית: Nieuwlande, "ארץ חדשה") הוא כפר הולנדי קטן, ובו 1,250 תושבים בלבד, נכון לשנת 2004. 

היישוב מפורסם בזכות פעולת הצלה קולקטיבית של יהודים בזמן השואה, בשנים 1942–1943. זהו אחד המקומות יוצאי הדופן שבו התגייסו תושבי כפר שלם להסתרת יהודים ולהצלת חייהם מידי משטר האימים הנאצי, תוך סיכון חיים. 

ראשית פעולת ההצלה הייתה בזכות פועלו של ארנולד דאווס (Douwes), בנו של כומר שהצטרף למחתרת ההולנדית, וגייס את תושבי הכפר להצלת יהודים. המחתרת ההולנדית הפנתה אליו משפחות יהודיות שקיבלו הודעות להתייצב לגירוש במחנה וסטרבורק. בסיוע המחתרת ההולנדית ובעזרת כל תושבי הכפר, דאג דאווס למקומות מחבוא ליהודים, למזון, לתעודות מזויפות, ולתמיכה כספית, כל זאת ללא תמורה. כל בית אב בכפר הסתיר משפחה יהודית אחת או יהודי יחיד. הודות לפעולה הקולקטיבית של כפר שלם, קטן גם הסיכון להלשנה, שהרי כל תושבי הכפר היו שותפים למעשה. 

== הוקרה והנצחה ==
אנדרטת ניולנדה ב[[יד ושם בירושלים]]

מאתים ושניים תושבי הכפר ניולנדה והסביבה הוכרו כחסידי אומות העולם, והוא אחד משני יישובים שהוכרו באופן קולקטיבי כחסידי אומות העולם. בשנת 1988 הוקמה ביד ושם אנדרטה לכבוד תושבי הכפר.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/about-the-righteous/related-sites.html על האנדרטה לזכר מעשה הגבורה של הכפר ניולנדה] - מתוך אתר יד ושם.

* [https://web.archive.org/web/20070929111720/http://members.lycos.nl/vandersleen/index.html Website of Nieuwlande] 
* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=19409 כפר חסידים] - פרק מתוך ההסכת "מינהר הזמן" בהגשת ערן מינהר, תאגיד השידור הישראלי
==הערות שוליים==

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:הולנד: יישובים
קטגוריה:דרנתה
הכס הקדוש

סמל הכס הקדוש
"ארמון הלטראנו - רכוש הכס הקדוש, שטח אקס-טריטוריאלי"
יחסים דיפלומטיים ישירים של הכס הקדוש (בירוק)
קתדרה של הבישוף של רומא בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו]]
הכס הקדוש (בלטינית: Sancta Sedes; באיטלקית: Santa Sede), מבין שמותיו הרבים נכללים - "הכס של פטרוס הקדוש" ו"הכס האפיפיורי" הוא מכלול הישויות הריבוניות והדתיות המחליפות את מקומו של פטרוס הקדוש כראש הכנסייה הקתולית. זהו למעשה אחד השמות של הדיוקסיה של רומא. יש להבדיל בין הגדרה זו לבין שני מושגים אחרים: האפיפיור כאדם וקריית הוותיקן כמדינה, שהיא ישות פוליטית הקיימת רק משנת 1929, כשהכס הקדוש הוא הדיוקסיה של רומא, מרכז הכנסייה הקתולית העולמית והרשות הבכירה בעולם הקתולי.

==הכס הקדוש - הגדרה==
סעיף 361 לקודקס המשפט הקאנוני (Codex Iuris Canonici) מגדיר את הכס הקדוש כדלקמן:
<div style="direction: ltr;">

</div>

הגדרתו של המושג "הכס הקדוש" מורכבת מאוד בנצרות, ואנשים רבים נוטים לטעות בה. בצורה מפושטת יותר אפשר להגדיר את הכס הקדוש ואת ההבדל בינה לבין הישות הדתית והישות המדינית של הכנסייה הקתולית כך:

==הכס הקדוש ומדינת הוותיקן==
הכס הקדוש הוא בעיקרו ישות דתית והוא אינו זהה למדינת קריית הוותיקן, שקמה כישות פוליטית וכמדינה עצמאית בשנת 1929. לאחר שאיטליה השתלטה על מדינת האפיפיור ב-1870, ניטלה סמכותו הריבונית-גאוגרפית של הכס הקדוש. למרות זאת הוא המשיך לפעול בזירה הבינלאומית, להקביל את פניהם של נציגים דיפלומטים זרים ולשלוח נציגים דיפלומטיים משלו (נונציו). בין היתר שמר הכס הקדוש על יחסים דיפלומטיים עם המעצמות האירופיות העיקריות, ובהן האימפריה הרוסית, הקיסרות הגרמנית ואוסטרו-הונגריה. כאשר נוסדה מדינת הוותיקן בשנת 1929, נאמר במבוא להסכמים הלטרניים כי מטרתה היא:
<div style="direction: ltr;">

</div>

מדינות הוותיקן קמה, אם כן, ככסות גאוגרפית-פוליטית שתאפשר לכס הקדוש ולאפיפיור העומד בראשו, לפעול באופן ריבוני ולהעניק לו אישיות משפטית מוכרת ומוגדרת במישור המשפט הבינלאומי. ההסכמים הלטרניים מסרו לידי הכס הקדוש 23 אתרים ברחבי רומא, ובהם גם קריית הוותיקן, וחמישה נכסים מחוץ לעיר, שהידוע שבהם הוא אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו. הנציגויות הדיפלומטיות של הכס הקדוש נהנות ממעמד ריבוני דומה.

הכס הקדוש נחשב כריבון על הכנסייה הקתולית וכדובר בשמה (ונעזר לשם כך במוסדות הקוריה הרומאית), ועל כן הוא זה שנקשר בקשרים דיפלומטיים עם מדינות זרות במסגרת יחסי החוץ של הכס הקדוש ולא קריית הוותיקן, והוא זה שמייצג את הכנסייה הקתולית בארגונים בינלאומיים. בניגוד למדינת הוותיקן שנוסדה מכוח ההסכמים הלטרניים ב-1929, ראשיתו של הכס הקדוש בתקופה הנוצרית המוקדמת, והוא נתפס כשואב את סמכותו משליחות אלוהית. הוא נודע בעבר בעיקר בשם "פטריארכיית רומא" ונמנה עם הפנטארכיה - חמש הפטריארכיות המסורתיות שהיו מרכזן של הכנסייה העולמית בעולם העתיק, לפני הפילוג הגדול ב-1054.

עם זאת, הכס הקדוש יכול, מכוח ריבונותו במדינת הוותיקן, להקשר בשמה בהסכמים מחייבים.

==ראו גם ==
* יחסי החוץ של הכס הקדוש

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100209070038/http://www.vaticanstate.va/IT/homepage.htm אתר מדינת הוותיקן]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:משקיפים בעצרת הכללית של האומות המאוחדות
hu:Vatikán#A Szentszék
ערמון

Castanea sativa
דוכן למכירת ערמונים, מרכז [[וינה 2016]]
עַרְמוֹן (שם מדעי: Castanea sativa) הוא מין עץ נשיר בעל פרי אכיל שמוצאו מדרום אירופה וטורקיה.

== מאפיינים ==
הערמון האכיל הוא עץ גדול מידות, היכול להגיע לגובה של 20–25 מטרים וגזעו יכול להגיע לקוטר של שני מטרים. עליו ארוכים ומחורצים, אורכם 16–28 סנטימטרים ורוחבם 5–9 סנטימטרים. הפרחים חד-מיניים, ומצויים על אותו עץ, רק בנפרד. הפרחים של שני המינים נמצאים במישורים שונים, הפרחים הזכריים בחלק העליון של העץ והנקביים בחלק התחתון. לפרחים יש ניחוח אופייני אשר מושך חרקים מאבקים. הפריחה מופיעה בחודש יוני עד תחילת יולי. העץ זקוק לאקלים נוח עם לחות מספקת אך לא מופרזת. 

השם "ערמון" אמנם נזכר במקרא (, על פי רש"י שם), אך ככל הנראה הכוונה שם היא לעץ הדולב, שכן ערמון הוא שם נרדף לעץ דולב. אם כי הרלב"ג בביאורו על המקרא שם, כותב כי "ערמון הוא עץ עושה ערמונים", כפי הלשון בזמנינו.

פרי הערמון הוא אגוז המוגן על ידי קליפה קשיחה בעלת צבע חום נאה-מבריק, הנפתחת בהדרגה לפי הבשלת הפרי. השלמת ההבשלה מתרחשת באמצע חודש אוקטובר.
פרי הערמון האכיל 

דרך הכנה מפורסמת היא קליית הערמונים באש. את הקלייה מבצעים בצורה שונה בהתאם למסורות המקומיות השונות. במרוקו חורצים שני חריצים, בתוניסיה אחד ארוך, באירופה ארבעה חריצים ואילו ברוסיה אך ורק חריץ אחד. מהפרי מייצרים ממרח המשמש בתעשיית הממתקים. בצרפת ובאיטליה מטגנים את הפירות. בקורסיקה מכינים מהפרי הטחון פולנטה, מין ממליגה מקומית ובהונגריה מכינים קינוח הנקרא פירה ערמונים (בהונגרית Gesztenyepüré). בצרפת מכינים עוגת ערמונים.

העץ המופק מהאילן נאה וחזק ומשמש בתעשיית הרהיטים, לייצור חביות ולבניית גדרות. קליפת הערמון היא מקור חשוב לטאנין.
ערמוני מאכל

פרי הערמון שימש את בריטניה בזמן מלחמת העולם הראשונה להפקת אצטון (וממנו הופק אבק שרפה) בעצתו של חיים ויצמן. ילדים מכל רחבי בריטניה יצאו ליערות ואספו את פרי הערמון על מנת לעזור במאמץ המלחמתי.

לפני אכילת ערמון שנקטף מעץ, יש לוודא שאין מדובר במין דומה לו, אך רעיל במקצת, ערמונית הסוסים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gamnon.net/AG-NewHerbal/Herbs23-Nuts/Nuts-Chestnut.htm מידע על ערמונים] באתר גאמנון.
* 
* 
* 
* הנס ברטלה, [https://web.archive.org/web/20070930185644/http://www.hashulchan.co.il/_Recipes/Recipe.asp?CategoryID=107&ArticleID=5937&RecipesCategoryID=314 ספגטי ערמונים בכוס שוקולד], באתר "על השולחן"
ערמונים קלויים מוכנים לאכילה, נמכרים ב[[רומא]]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1768
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ מילר
קטגוריה:פירות נשירים
קטגוריה:אלוניים
קטגוריה:אגוזים וזרעים אכילים
דבורנית הדבורה

דבורנית הדבורה (שם מדעי: Ophrys apifera) גאופיט בעל פקעת ממשפחת הסחלביים. אחת הדבורניות היפות והנדירות בארץ. מופיעה בחבל הים־תיכוני (באזור ההר והשפלה). ברוב אתרי הפריחה היא מופיעה בפרטים בודדים. דבורנית הדבורה היא "מין מיישב" המאכלס במהירות בתי גידול חדשים המאופיינים בתחרות נמוכה. כך לדוגמה ניתן למוצאה בבריכות דגים נטושות ועל פסולת מחצבות. עיקר ההאבקה במין זה היא עצמית - טלטול קל ביותר של הפרח גורם לנפילת האבקנים על הצלקת ולהפריה. עם זאת, קיימת גם מעט האבקה זרה, על ידי זכרים של דבורה ממין ספציפי, אותה הפרח מחקה.

השפית גדולה יחסית ושוליה מקופלים פנימה. בקצה השפית שן קטנה הפונה למטה. עלי העטיף וורודים-סגולים ומהווים סימן חשוב לזיהוי. דבורנית הדבורה היא אחד המינים המוכרים בסוג דבורנית. משרעת התפוצה העולמית רחבה יחסית וכוללת את המזרח התיכון ורוב מדינות אירופה כולל מדינות צפוניות והאיים הבריטיים.

זמן הפריחה בארץ: מרס-אפריל.

אתרי פריחה מומלצים בארץ: שמורת הסחלבים בחורשת טל, מחצבת נשר בכרמל, הר מירון, רמות מנשה.

==קישורים חיצוניים==

דבורנית הדבורה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1762
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וויליים הודסון
קטגוריה:דבורניות
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: דבורניות
בית עפה

בית עפה או בית עפא ( בערבית بيت عفّا) היה כפר ערבי<ref></ref> במישור החוף הדרומי כ-2 קילומטרים ממזרח לנגבה, סמוך וצפונית לכביש המנדטורי בין פאלוג'ה - אל-מג'דל (היום כביש 35 בקטע מקריית גת לאשקלון) בגובה כ-80 מטר מעל פני הים.

הכפר היה מיושב במאה ה-15. בשנת 1472/1473 הקדיש הסולטאן הממלוכי קאיתבאי את הכפר לטובת מדרסה בירושלים.<ref></ref>

בתקופה העות'מאנית השתייך הכפר לליווא של עזה. בשנת 1596 נפקדו בכפר 143 תושבים.<ref>Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft, p. 144.</ref> 

במפקד הבריטי משנת 1931 נמנו בכפר כ-462 נפשות וכ-105 בתים ואילו בשנת 1945 על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל מנה 700 נפשות.

בשנת 1939 הוקם בסמוך לכפר קיבוץ נגבה, אשר בימיו הראשונים נקרא בית עפה.

עם הכרזת העצמאות ב-15 במאי 1948 פלש צבא מצרים לאזור הדרום והכפר נתפס על ידי הכוחות המצריים. הכפר היווה חלק מרצועת הניתוק של הנגב מהיישוב היהודי שמדרום לו על ידי הצבא המצרי והיה בסיס למפקדת החטיבה המצרית שתקפה את נגבה.

בחודש יולי 1948 התרחשו קרבות קשים על הכפר. קרב ראשון ב-15 ביולי, בהשתתפות כוחות של שועלי שמשון, וקרב שני ב-18 ביולי, במסגרת מבצע מוות לפולש, בהשתתפות גדוד 54 של חטיבת גבעתי ופלוגת לוחמים מחיל הים. כל הניסיונות האלו כשלו תוך אבדות כבדות ומאז לא הותקף הכפר. ב-9 בנובמבר 1948 נכבשה משטרת עיראק סווידאן, בעקבות כיבוש זה פינו המצרים את הכפרים עיראק סווידאן ובית עפה. ב-10 בנובמבר 1948 נכנס כוח של גבעתי לבית עפה ללא קרב.

במקום הכפר הוקם בשנת 1953 המושב יד נתן על ידי עולים מהונגריה.

== ראו גם ==
* קרבות בית עפה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:מישור החוף הדרומי
ויטוריה (ברזיל)

ויטוריה
ויטוריה (בפורטוגזית: Vitória) היא בירת מדינת אספיריטו סאנטו שבברזיל. ויטוריה שוכנת על אי קטן במפרץ שבו נפגשים מספר נהרות עם הים. שטחה 211 קמ"ר ומתגוררים בה כ-313,300 נפש (נכון ל-2005). בשטח המטרופולין, הכולל בנוסף לאי את אזורי המגורים הסמוכים לאי ביבשת עצמה (הערים וילה וליה, ויאנה, סרה וקריאסיקה) יש 1,612,885 תושבים (2005) והיא ה-14 בגודלה בברזיל. גובהה הממוצע של העיר הוא 3 מטרים בלבד מעל פני הים.

ב-1998 דירג האו"ם את ויטוריה כבירה הרביעית בברזיל באיכות החיים, על סמך דירוג הערים מבחינת בריאות, חינוך ופרויקטים לשיפור חברתי. עם זאת, ויטוריה מדורגת במקום גרוע מבחינת אלימות ופשיעה. שיעורי הרצח בוויטוריה ובאזורי הסביבה הם מן הגבוהים בברזיל.

==כלכלה==
כלכלתה של ויטוריה מבוססת במידה רבה על תעשייה, אך היא גם עיר נמל חשובה ובה 3 נמלים. ככזו, לוויטוריה חשיבות רבה לאזור בייצוא מוצרים מקומיים (הן חקלאיים והן תעשייתיים). מישור חשוב נוסף בכלכלה הוא שוק הדיור, שאותו ניתן לראות בקלות דרך רבי הקומות הרבים למגורים.

==היסטוריה==
ויטוריה הוקמה על האי ב-1551 זמן קצר לאחר בואו של וסקו פרננדס קוטיניו לוילה וליה שם יישב מתיישבים לראשונה. עד מהרה נוספו לאי תושבים רבים כשגברה הסכנה ביבשת. שיקולים אחרים, כדוגמת התקפות מצד סוחרים הולנדים וצרפתיים, בחיפוש קנה סוכר, תרמו אף הם לבחירה של אי זה כבית למתיישבים.

במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19, ויטוריה נראתה עדיין כעיר אגררית נחשלת. הבירה המסחרית של אספיריטו סאנטו באותה העת הייתה קשואיירו דה איטפמירין, אשר הייתה מקושרת בעיקר לריו דה ז'ניירו, ועל כן הפיתוח הכלכלי של קשואיירו דה איטפמירין סייע בפיתוח ריו זה ז'ניירו ולא של ויטוריה. רק לאחר הקמת הרפובליקה הישנה ב-1889, פעלו המושלים של אספיריטו סאנטו לפתח את ויטוריה ולהביא למודרניזציה בעיר.

ב-1892 עלה מוניז פריירה לשלטון, בו החזיק במשך שתי כהונות שכל אחת מהן בת ארבע שנים. בהנהגתו החלו בסלילת כבישים, בתכנון פיתוח העיר, ובקבלת הלוואה של 700 מיליון פרנקים צרפתיים לבניית חיבור רכבת לקשואיירו דה איטפמירין. פריירה חשב על הפניית יצוא והכנסות דרך הבירה, וכך לקדם את צמיחתה. ב-1894 הראתה העיר סימני צמיחה שנבעו בעיקר מפעילות נרחבת של נמל ויטוריה, ומהמחירים הגבוהים של הקפה, שהיה מוצר הייצוא העיקרי של המדינה באותה העת. הכסף שנכנס בפעילות כלכלית זו דרבן את המודרניזציה של העיר.

ב-1908 היה ז'רונימו מונטיירו למושל המדינה והמשיך בפיתוח האורבני. במהלך תקופתו בתפקיד עלתה ויטוריה על קשואיירו דה איטפמירין כמרכז מסחרי. עובדה זו נתמכה בסיום בניית קו הרכבת שקישר בין שתי הערים ב-1911 ובשיפור במתקני הנמל. במהלך תקופה זו נבנו מיזמים רבים כדוגמת הקמת בתי ספר, פארק מוסקוסו, בית החולים סנטה קאסה דה מיסריקורדיה ובית הקברות סנטו אנטוניו. מונטיירו היה אחראי גם על מיזמים נוספים כדוגמת יצירת ארכיון ציבורי, ספריית המדינה ומוזיאון המדינה.

== ערים תאומות ==

* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:ברזיל: ערי חוף
קטגוריה:מדינות ברזיל: ערי בירה
קטגוריה:אספיריטו סאנטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
דני בריאן

דני בריאן (בצרפתית: Dany Brillant; נולד ב-28 בדצמבר 1965) הוא שם הבמה של הזמר הצרפתי דני כהן.

==ביוגרפיה==
כהן נולד בתוניס ובגיל שנה עברה משפחתו לצרפת.
בגיל 14 למד לנגן על גיטרה והתגלה בגיל 20 כשניגן בשדרות סן ז'רמן בגדה השמאלית בפריז על ידי מנהל קברט מקומי, שגם שינה את שמו ל"בריאן" (בצרפתית: מבריק). סגנונו המוזיקלי נע בין ג'אז, שאנסון ומוזיקה קובנית. הוא מושפע בעיקר מהאמנים אלביס פרסלי ופרנק סינטרה. שירו הראשון שזכה להצלחה היה "סוזט" (1991) והוא חדר ללב סצנת המוזיקה בצרפת בזכות הופעתו כחימום לסלין דיון באולימפיה (1999).

==דיסקוגרפיה==
* C'est ça qui est bon (1991)&lrm;
* C'est toi (1993)&lrm;
* Havana (1996)&lrm;
* Nouveau jour (1999)&lrm;
* (Dolce Vita (2001
* Jazz... à la Nouvelle Orléans (2004)&lrm;
* (2005) Casino
* (2007) Histoire D'un Amour
* (2009) Puerto Rico
* (2012) Viens à Saint-Germain
* (2014) Le dernier romantique
* (2018) Rock and Swing

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בשם במה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1965
חוזק לחיצה

חוזק הלחיצה הוא מושג בהנדסה, שמתאר את חוזקו של רכיב כלשהו העשוי מחומר מסוים במקום מוגדר, כהתנגדות למאמץ לחיצה.

חוזק לחיצה הוא הלחץ ביחידות כוח ליחידת שטח (למשל קילוגרמים לסנטימטרים רבועים או פסקל) שבו יכולתו של הרכיב הנלחץ לקבל עליו עומס נוסף אינה עולה או יורדת. תהליך זה מביא איתו גם כשל נראה לעין של הרכיב (כגון סדקים והתמוטטות).

נוסחה לחישוב חוזק:

מ"ר / ק"ג = שטח / כוח = מאמץ.

החוזק ללחיצה עשוי להיות שונה מאד מן החוזק למתיחה.

==מושגים קרובים==
* חוזק כניעה - מידת החוזק שבה החומר מתחיל לשנות את צורתו במהירות אף ללא תוספת עומס.
* מאמץ לחיצה - שיעור הלחץ בו נתון רכיב מסוים במקום מסוים ביחידות של כוח/שטח.

== ראו גם ==
* חוזק חומרים
* מאמץ (הנדסה)
* מומנט כפיפה

קטגוריה:סטטיקה
גן לאומי שפך נחל שורק

גן לאומי שפך נחל שורק הוא גן לאומי הנמצא על נחל שורק, מצפון לכביש 4331 החל מכקילומטר וחצי מערבית לכביש 4 ועד לשפך הנחל וחוף הים. שטח הגן הוא כ-2,350 דונם. השם "נחל רובין" המשמש ככינוי לגן הלאומי הוא תרגום שמו של החלק המערבי של נחל שורק מערבית, "ואדי רובין".

הכניסה לגן הלאומי מדרום לכביש 4331, דרך "חורשת הצנחנים" בה שולחנות פיקניק ומעבר מתחת לכביש. בתחום הגן מספר שבילי הליכה המסומנים בעמודוני בטון, שלטי הסבר, אי מלאכותי הקרוי "אי הצבים", נקודות תצפית, ושרידי מחצבת כורכר. הגן מתאפיין בנופים של דיונות מיוצבות על ידי צמחייה, עצי אקליפטוס, ואזורים ביצתיים הנמצאים בשיקום מאז העשור השני של המאה ה-21.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

רובין
קטגוריה:נחל שורק
קטגוריה:מועצה אזורית גן רווה
מערות אפקה

אבן גולל שנמצאה באתר
גומחות קבורה באחת המערות
פריחת כלניות במתחם המערות (פברואר 2010)
מערות אפקה הן ריכוז של מערות קבורה שומרוניות עתיקות, שנחצבו בסלע הכורכר בפארק אקולוגי גלילות, צמוד ממערב לנתיבי איילון, צפונית לשכונת רמת אביב ג', ודרומית-מזרחית למסוף חברת פי גלילות. אתר המערות התגלה ב-1951 בעת עבודות הקמת מסילת החוף, ונחקר על ידי הארכאולוג יעקב קפלן. המקום נחקר שוב במסגרת חפירות הצלה ב-1989 עם סלילת נתיבי איילון. במקום יש גם ריכוז מרשים של גאופיטים, בין היתר אירוס הארגמן, כלנית מצויה, סתוונית היורה, עירית גדולה, צבעונים, חרציות ואחרים. האתר נמצא על גבולן של תל אביב ורמת השרון, והוא היה מאוים על ידי תוכניות בנייה מזה שנים רבות, עד להקמת הפארק.

==הממצאים==
במקום שכן אתר קבורה שומרוני ששימש את ח'ירבת על עורה, אתר ארכאולוגי מהתקופה הרומית והביזנטית השוכן בסמוך לכפר הירוק, כ-200 מטרים ממזרח לנתיבי איילון. בית הקברות היה פעיל החל במאה ה-2, אך בעיקר מהמאה ה-4 ועד תחילת המאה ה-6. השימוש במקום פסק עם כישלון מרד השומרונים בהנהגת יוליאנוס בן צבר בשנת 529. יש הסבורים כי המקום שימש לקבורת נוצרים.

בחפירה הראשונות התגלו שבע מערות. בכל אחת מהן מוליכות מדרגות אל חצר שלאורך קירותיה נחצבו ספסלי ישיבה. מהחצר מוביל פתח אל אולם הקבורה העשוי מכוכים שבהם הונחו ארונות הקבורה. בקברים נמצאו ממצאים רבים הכוללים כלים שונים ומטבעות מהמאה ה-4 ומהמאה ה-5. עוד נמצאו במקום אבנים ששימשו לחסימת פתחי הגישה אל הקברים וקמע מארד שעליו פסוקים בכתב שומרוני.

החפירות שנערכו ב-1989 חשפו שמונה מערות נוספות ובהן נרות, סירים וכלים נוספים, טבעות, ריכוז של מאה מטבעות וממצאים רבים נוספים. ממצא ייחודי הוא מטבע מקיסריה הרומית מהמאה ה-3 אשר שימש כתליון. במקום תעלות שנועדו לגלילת האבנים שחסמו את פתחי הכניסה לקברים.

עוד התגלה במקום בור ובו עצמות בהמות וחמורים, ונראה שזהו שריד לנוהג קדום לקבור בהמות בית בסמוך לבית קברות לבני אדם.

==ראו גם==
* בית הכנסת השומרוני בתל קסילה
* פארק אקולוגי גלילות

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130926070946/http://www.glilot.co.il/pglilot/reading/afeka.doc מסמך מקיף אודות המערות ]
* [http://www.inature.info/wiki/מערות_אפקה המערות באתר iNature]
* [https://web.archive.org/web/20131012204816/http://www.syt.co.il/showTrip.asp?id=260 מערות אפקה] באתר SYT (ארכיון האינטרנט)
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ארץ ישראל: מערות קבורה
קטגוריה:שומרונים
קטגוריה:עמק גלילות
שבתאי השקד

שבתאי השקד (שם מדעי: Saturnia pyri) עש המשתייך למשפחת השבתאיים. הוא המין היחידי ממשפחה זו הנפוץ בארץ ישראל. בנוסף מין זה נפוץ גם בצפון אפריקה ודרום אירופה. מוטת כנפיו מגיעה לאורך של 15 ס"מ ויותר. מקים דור אחד בשנה על עצי ורדיים שונים כגון השקד. שבתאי השקד מצטיין בעיניים מדומות על כנפיו המרתיעות טורפים. מין זה שהיה נפוץ מאוד בעבר הולך ונעשה נדיר.

== רבייה ==
הנקבה מטילה את הביצים בקבוצות קטנות. מספר הביצים יכול להגיע למאות. צבע הביצה הוא לבן ועליה כתמים בצבע חום בהיר. צבעו של הזחל בעת בקיעתו מהביצה הוא שחור. כהזחל גדל צבעו משתנה לירוק. כשהזחל מגיע לאורך של כ10 סנטימטרים הוא מתגלם. לזחליו שערות ובליטות קוצניות העשויות לגרום לפריחה בעור בעת מגע.

== גלריה ==
<center><gallery>
Saturnia pyri Hatching.JPG|בקיעת הזחל מהביצה.
Saturnia pyri MHNT dos.jpg|<big>♂</big> 
Saturnia pyri MHNT ventre.jpg|<big>♂</big> △ 
</gallery></center>

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.wildisrael.com/?q=content%2F%D7%A9%D7%91%D7%AA%D7%90%D7%99-%D7%94%D7%A9%D7%A7%D7%93 שבתאי השקד], מאגר [http://www.wildisrael.com/content/%D7%A4%D7%A8%D7%A4%D7%A8%D7%99-%D7%90%D7%A8%D7%A5-%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C פרפרי ישראל] באתר עמותת [http://www.wildisrael.com/ מן השדה]

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1775
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי איגנץ שיפרמילר
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שבתאיים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
הרי בנימין

הרי בנימין, הידועים גם בשם הרי בית-אל, הם חבל ארץ המשתרע בין נחל שילה בצפון לערוציו העליונים של נחל איילון בדרום. האזור מכונה "בנימין" בשל היותו שטח נחלת שבט בנימין בימי קדם, ולעיתים גם "הרי בית אל" על שם המקום שהתקיים באזור בהיסטוריה היהודית. כיום חלק ניכר מהאזור שייך לשטח השיפוט של מועצה אזורית מטה בנימין. השטח חופף ברובו את נפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית.

==גאוגרפיה==
אזור הרי בית אל הם אחד מתוך שלושת החלקים אליהם מחולקים הרי יהודה (שני החלקים האחרים הם הרי ירושלים והרי חברון). אזור הרי בית אל הוא החלק השני בגובהו מבין שלושת החלקים של הרי יהודה ומתנשא לגובה של 1016 מטרים מעל פני הים בפסגתו (הר בעל חצור). הוא נבדל מהשומרון במערכת ערוצים תלולים, המבתרת את הנוף. משום כך, מעטות הדרכים החוצות אותו והן מפותלות והרריות. שני הצירים העיקריים: כביש 443 - מעלה בית חורון, וכביש 465 - כביש חוצה בנימין. עם-זאת, הוא דומה לשומרון ברוחבו: הוא אינו מתאפיין בשפלה מתונה במערבו, כדוגמת שפלת יהודה שממערב להרי ירושלים והר חברון, אלא ב'הדום' הר (במת הר נמוכה מגב ההר המרכזי) הנמשך מהדום-השומרון שלצפונו ומהווה גבול טבעי לעמק לוד וסביבתו.

האזור נחשב חלק מאזור הרי יהודה, מסיבות גאוגרפיות, טופוגרפיות והיסטוריות.

== היסטוריה ==
=== תקופת המקרא===
אזור זה התחלק בין נחלות בנימין ואפרים. שבט בנימין ישב באזור הדרומי של הרי בנימין, בין ירושלים לבית אל, ושבט אפרים ישב באזור הצפוני והמערבי, שהיה מיוער ברובו.

בחלק הצפוני של הרי בנימין שכן המשכן בעיר שילה במשך 369 שנים.

באזור זה חיו אלקנה וחנה, בנם שמואל הנביא, אליהו ואלישע, ירמיהו, שאול, עלי הכהן ובניו חפני ופינחס.

=== בית שני ===
באזור הרי בנימין התגוררו חלק ממשפחות הכהונה ששרתו במקדש. באזור גופנה היה ריכוז של משפחות כהנים. אחת ממשפחות הכהנים שהתגוררה באזור הייתה משמרת בילגה, ובואדי חרמיה אף נמצאה מערת קבורה המיוחסת למשמרת זו.

בהרי בנימין התקיימו כמה מקרבות המכבים, ובאזור זה אף נהרג יהודה המכבי בקרב מול בקכידס המצביא היווני.
<br />
==ההתיישבות באזור==
הכפר [[בית עור אל-פוקא]]
הערים הפלסטיניות המרכזיות בהרי בנימין הן רמאללה ואל-בירה. שוכנים בה גם ביר זית, בית עור אל-פוקא ובית עור א-תחתא, ביתוניא, בילעין, נעלין וכובאר, כולם בנפת רמאללה ואל-בירה, בה מתגוררים כ-358,000 תושבים פלסטינים (נכון לשנת 2016).

יישובים ישראלים באזור הם: מודיעין, מבוא מודיעים, לפיד, כפר רות ושילת.
===ההתנחלויות באזור בנימין===
העיר המרכזית בהרי בנימין היא מודיעין עילית, עם 80,554 תושבים.
רוב ההתנחלויות באזור שייכות לתחום שיפוט המועצה אזורית מטה בנימין, בה מתגוררים מעל 70,000 תושבים (נכון ל-2021).<ref></ref>

ההתנחלויות במערב בנימין: בית חורון, מועצה מקומית גבעת זאב, גבעון החדשה, דולב, טלמון, חרשה, נריה, נחליאל, נווה צוף (חלמיש לשעבר), עטרת, מועצה מקומית בית אריה-עופרים, ניל"י, נעלה, חשמונאים, מתתיהו, כפר האורנים.

ההתנחלויות בגב הרי בנימין: מועצה מקומית בית אל, עפרה, פסגות, כוכב יעקב, מגרון, גבע בנימין ועלמון.

ההתנחלויות במזרח בנימין: כוכב השחר, רימונים ומעלה מכמש.

== לקריאה נוספת ==
* מנחם מרקוס, הרי בית-אל (חבל בנימין) - סקר נוף ומסלולי טיול, הוצאת רשות שמורות הטבע וספריית מעריב, תשנ"א.
* זכריה קלעי, ארץ בנימין (בתוך) נופים ואתרים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור - על ייחודה הגאוגרפי של ארץ בנימין.
* , ביטאון החברה להגנת הטבע, תל אביב

==קישורים חיצוניים==

* [http://oocities.com/shmurot/harey_binyamin.html אתרי טבע בהרי בנימין]

==הערות שוליים==

*
בנימין
קטגוריה:ישראל: רכסי הרים
עמיחי (הוצאת ספרים)

סמל ההוצאה
עמיחי היא הוצאת ספרים ישראלית.

== היסטוריה ==
הוצאת עמיחי נוסדה בשנת 1949 על ידי יהודה אורלינסקי לזכר בנו , שנהרג בקרב שהתחולל על הקסטל ב-25 בינואר 1948, כחלק מהמלחמה לפריצת הדרך לירושלים הנצורה במלחמת העצמאות.

בראשית דרכה ראו אור בהוצאה אנתולוגיות בנושאי התגוננותו של עם ישראל לאורך ההיסטוריה. כך לדוגמה בשנת תשי"ב-1952 הופיע בהוצאת עמיחי הספר "ישראל במערכה: פרקים ממלחמת העצמאות, תש"ח–תש"ט", בעריכת אפרים תלמי (אשר הוקדש לעמיחי אורלינסקי).
בשיחה שנערכה עם המו"ל אורלינסקי מטעם עיתון "דבר" ב-1960 סיפר כי "היות שההוצאה שלי נוסדה לזכר בני המנוח, הריני שואל את עצמי תדיר, קודם שאוציא לאור ספר – מה היה רוצה בני לקרוא? ורק כשאני מדמה בלבי כי ניתן לי האישור שלו, אני מוכן להוציא את הספר לאור".

במשך יותר מ-60 שנות פעילותה של ההוצאה היא הוציאה לאור אלפי כותרים בתחומים שונים. כעבור שנים ספורות עברה ההוצאה להוציא לאור אנציקלופדיות, ספרי לימוד וספרי עזר לתלמידים. בשנות ה-50 הופיע בהוצאה המילון הלועזי עברי מאת דן פינס שעודכן על ידי קפאי פינס (בנו של דן פינס) בשנות ה-80. בשנת תשי"ח-1958 הופיעה בהוצאה ה"אנציקלופדיה לעם" ("אוצר ערכים יהודיים וכלליים מתחומי התרבות, החברה, המדע, והטכניקה והחיים" בעריכת דן פינס. בשנות ה-50 וה-60 ראתה אור האנציקלופדיה לילדים "מרגליות" שבעריכת ידידיה ספרא.

בשלהי 1954 החליט המו"ל אורלינסקי להוציא לאור את הרומן הראשון שנכתב על רקע השרות בצה"ל בידי הסופר עמוס אריכא, אז בן עשרים ואחת. בעת הכנת הספר בדפוס "ישראל" באזור התעשייה של נמל תל אביב, הוקף לפתע הבניין באנשי המשטרה הצבאית שנשלחו מטעם הצנזורה להחרים כל יריעה וכל פיסת ניר הקשורה ברומן. הייתה זו היצירה הספרותית הראשונה שנכתבה במדינה הצעירה שהוחרמה על ידי הצנזורה. כשהובא הדבר לידיעתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, מיד לאחר שקיים בירור עם עמנואל הרוסי ראש האגף ליחסי ציבור במשרד הביטחון בדבר אמיתות העובדות העוסקות בטרטורים בצה"ל, הורה בן-גוריון להתיר מיד את פרסום הרומן שנקרא בשם "הכומתות השחורות" והפך אז לרב-מכר.

בהוצאת עמיחי ראו אור גם שורה של ספרי קריאה: ספריה הראשונים של דבורה עומר, ובהם סדרת "דפי תמר", סדרת "הרפתקאות עמרי" וסדרת "הכלב נו-נו-נו". הוצאת עמיחי היא הוצאת הבית של אסתר שטרייט-וורצל, שספריה "אליפים" ו"אורי" זכו במקומות הראשונים במצעד הספרים הישראלים שנערך לרגל 60 שנה למדינה. כמו כן הופיעו בהוצאה ספריהם של תמר פיש נחשון, אליעזר שמאלי, שרגא גפני ויצחק לבנון ("על כל שאלה תשובה"). "עמיחי" הוציאה לאור גם ספרים מתורגמים רבים ובהם ספריהם של ז'ול ורן, הרוזנת דה-סגיר וקורנל מקושינסקי.

הוצאת עמיחי הוציאה מאות רבות של חוברות לעבודה עצמית בכיתה ובחופשה לילדים בתחומי הלימוד השונים.
בשנים האחרונות יצאו לאור ספרי לימוד אקדמיים בסטטיסטיקה ובכלכלה, והם משמשים כספרי הקורסים במרבית המוסדות האקדמיים בישראל. כמו כן הוציאה ההוצאה ספרים העוסקים בנושא הבורסה, שוק ההון והתמודדות עם בעיות פיננסיות המיועדות לציבור הרחב.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1949
אופס

[[ציורו של פטר פאול רובנס, "שפע ושני ילדיה".]]
במיתולוגיה הרומית, אוֹפּס (לטינית: Ops) היא אלה ואשתו של סטורן. לכן יש המזהים אותה עם האלה היוונית ריאה (אשתו של קרונוס, מקבילו של סטורן במיתולוגיה היוונית). ולפי מסורת מאוחרת היא אימה של יונו. במקור, אופס הייתה אלת השפע של העם הסביני.

באומנות משורטטת אוֹפּס לרוב כשהיא כורעת, בידה האחת שרביט או שיבולת, ובידה השנייה מחזיקה את קרן השפע.

הפירושים הלטיניים למילה אוֹפּס הם: הרבה (opis), אושר, טוּב, שפע והדר. המילה גם מקורבת למילה אפוּס שפירושה בלטינית הוא עבודה, במובן של עבודת אדמה. מסיבה זו יש המזהים אותה כמקבילה הרומית לאלה היוונית "מָאיה" - אלת ההרים והשדות, אשר על שמה נקרא חודש מאי.
== אטימולוגיה ==
=== שימוש בשמה ===
בכתבים הלטיניים של אותה תקופה, נקוב יחיד (אופס) אינו העיד שזאת היא; רק הצורה אופיס משמשת מחברים קלאסיים. לפי פסטוס,

=== פירוש שמה ===
המילה הלטינית אופס פירושה "עושר, סחורה, שפע, מתנות, נימוס, שפע".<ref></ref> המילה קשורה גם לאפוס, שפירושה "עבודה", במיוחד במובן של "עבודה על האדמה, חרישה, זריעה".<ref name=":0"></ref> פעילות זו נחשבה לקדושה, ולעיתים קרובות השתתפו בה טקסים דתיים שנועדו להשיג את רצונם הטוב של אלים כתוניים כמו אופס וקונסוס. אופס קשורה גם למילה בסנסקריט ápnas ("סחורה, רכוש").
== פולחן ==
על פי המסורת הרומית, פולחן אופס הוקם על ידי טיטוס טאטיוס, אחד ממלכי רומא הסאבינים.<ref name=":0" /> עד מהרה הפכה אופס לפטרונית של עושר, שפע ושגשוג. לאופס היה מקדש מפורסם בקפיטוליום. במקור, פסטיבל התקיים לכבודה של אופס ב-10 באוגוסט. בנוסף, ב-19 בדצמבר (יש האומרים ב-9 בדצמבר), נחגגה האופליה. ב-25 באוגוסט התקיים האופיסונסיביה. אופיסונסיביה היה שם נוסף ששימש לאופס, המציין מתי נזרעה כדור הארץ. פסטיבלים אלו כללו גם פעילויות שנקראו קונסואליה, לכבוד קונסוס, בת זוגה.
==לקריאה נוספת==
* אפי זיו, המיתולוגיה הרומית, כנרת זמורה-ביתן, 2024, עמ' 204–205
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלות רומיות
קטגוריה:אלות אדמה
אנאנדמיד

אנאנדמיד (anandamide, AEA) הוא מוליך עצבי הנוצר בסינתזה של חומצה ארכידונית ואתנולמין.

מקור השם אנאנדמיד הוא חיבור בין המילה "אנאנדה" שבסנסקריט משמעותה "אושר", לסיומת אמיד (amide) שהוא השייר הכימי במולקולה שנמצאה. 

אנאנדמיד ידוע גם בשמות אראכידונוילאטנולאמיד (arachidonoylethanolamide) או בקיצור AEA. המבנה שלו נתגלה בשנת 1992 באוניברסיטה העברית בירושלים, במחקריו של רפאל משולם.

אנאנדמיד חשוב להתפתחות העוברית בהריון וקשור ככל הנראה לרגשות אושר ושמחה. הוא קנבינואיד אנדוגני ואף על פי שהוא יחסית שונה מהם במבנהו הכימי, הוא דומה בתכונותיו הליפופיליות לקנבינואידים המצויים בקנאביס, כגון CBD וTHC.
עד כה נמצאו מספר קולטנים עצביים לאנאנדמיד בפרט ולקנבינואידים בכלל, המוכרים ביניהם CB1, CB2, ו GRP55.

בניגוד למוליכים עצביים רבים, האנאנדמיד (כמו שאר הקנבינואידים) נע במרווח הסינפטי דווקא מהעצב הבתר-סינפטי לעצב הקדם-סינפטי.

תזונה של מאכלים המכילים חומצה ארכידונית וחומצות שומן חיוניות אחרות משפיעה על אנאנדמיד ואנדוקנבינואידים (Endocannbinoids) אחרים במוח.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Devane W. A., Hanuš L., Breuer A., Pertwee R. G., Stevenson L. A., Griffin G., Gibson D., Mandelbaum A., Etinger A., Mechoulam R.: Isolation and structure of a brain constituent that binds to the cannabinoid receptor. Science 258, 1946-1949 (1992
* Mechoulam R., Fride E.: The unpaved road to the endogenous brain cannabinoid ligands, the anandamides in “Cannabinoid Receptors” (ed. R. Pertwee), Academic Press, London. Pp. 233-258 1995)
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוליכים עצביים
קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:קנבינואידים