אוגריתית

[[מכתב באוגריתית]]
אוּגריתית היא ניב כנעני שדובר בעיר הנמל אוגרית ובסביבתה, בצפון מערב הלבנט. ניב זה קרוב לניב העברי (גם הוא כנעני), והספרות האוגריתית קרובה לספרות המקרא.

==שיוך==
במחקר הבלשני נתונה מחלוקת בשאלה האם יש לסווג את האוגריתית כשפה כנענית. משה דוד קאסוטו סיווג את השפה כ, שההבדל בינו לבין דיאלקטים אחרים הוא בעיקר בשלב ההתפתחותי; אל ה"גזע הכנעני" שייכת גם העברית.<ref></ref> חוקרים רבים הסכימו עם קביעה זאת.<ref name=":0"></ref><ref></ref><ref></ref><ref>; </ref><ref></ref><ref></ref> כורש גורדון כתב ששאלת השיוך העיקרית היא האם האוגריתית היא כנענית או לא, ומאחר שרוב החוקרים מגדירי את הכנענית לפי הניבים שהם מכלילים בה, התשובה לשאלה היא שרירותית.<ref></ref> הבחנה בין האוגריתית ושאר הלשונות הכנעניות לבין ניב העברי נובעת, על פי רוב, ממניעים רגשיים יהודיים־נוצריים ולא ממניעים בלשניים דווקא.<ref name=":0"></ref> המסורת נוטה לראות בניב הכנעני של בני ישראל ה"כשרים" והחד־אליים – עברית, ואילו בניבים שבפי העכו"ם – לא עברית, שפה נפרדת.<ref></ref> הכינוי "עברית" ללשון המקרא הוא סר עת, והוא מופיע לראשונה רק במבוא לתרגום היווני לבן סירא, בשנת 132 לפנה"ס.<ref></ref>

==הכתב==

לוח ובו האלף-בית האוגריתי. הצילום עבר היפוך על מנת להציג את הכתב מימין לשמאל כפי שמופיע במעט מקומות
אותיות האלף-בית האוגריתי
האוגריתית השתמשה בסוג מיוחד של כתב יתדות – האלפבית האוגריתי – שהוא איננו הברתי אלא עיצורי, למעט שלוש אותיות נפרדות המציינות את העיצור א' עם התנועות a, i ו־u; באלפבית 30 אותיות, והוא מבוסס בחלקו על הכתב הכנעני־פיניקי.<ref></ref> 

==תוכן הכתבים באוגריתית==
שורה מהיצירה [[הולדת שחר ושלם: "טבחֿ [גד] בחלב" (="בשלו גדי בחלב") ובהמשך: "אננח בחֿמאת". מקובל לפרש זאת כאזכור למנהג כנעני קדום של בישול גדי בחלב, מקורו של האיסור המקראי על בשר בחלב]]
את רוב המסמכים בשפה זו אנו מוצאים בלוחות שנמצאו בעיר אוגרית, ובהם סיפורי מיתולוגיה שיריים־עלילתיים ("עלילות בעל וענת", "עלילת אקהת", "עלילת כרת" ועוד), כתבים משפטיים, דתיים, כתבים רבים מנהליים ועוד. חפצים מעטים כתובים אוגריתית נמצאו מחוץ לאוגרית, כמו להב עם כיתוב אוגריתי שנמצא בנחל תבור.<ref></ref>

== סגנון ==
כתבי אוגרית משקפים את הלשון האוגריתית בטווח ארוך יותר מ־200 השנים בהם נכתבו: בעוד הכתבים המאוחרים ביותר, שנכתבו ממש לפני חורבן אוגרית במשבר תקופת הברונזה המאוחרת (כמה מהם נכתבו כה קרוב לחורבן, שכותביהם הספיקו להניחם בכבשן אך בשל החורבן לא הספיקו לחמם אותם), משקפים את לשון היום־יום, חלק מהטקסטים העתיקים ביותר משקפים שלבים קדומים יותר של השפה, שכן הם נמסרו בעל פה כמה דורות לפני שהועלו על הכתב.<ref name=":02"></ref>

הטקסטים השיריים הם הטקסטים הארוכים ביותר ששרדו מכתבי אוגרית. לשונם פואטית, ונוצרה במאות שנים של מסורות בעל־פה; היא מבוססת על הניב השירי הכנעני הרחב יותר, עליו התבססה גם הלשון הפואטית העברית הקדומה, החולקת עם הלשון הפואטית האוגריתית מאפיינים רבים.<ref name=":02" />

הלשון הפרוזאית במסמכים המלכותיים ובמכתבים בין בני מלוכה ופקידים בכירים קרובה מאוד לטקסטים הספרותיים (אך קיימים הבדלים, בעיקר בשימוש בזמני הפועל), והם ניחנים בסגנון מעודן ובכתיב מדויק.<ref name=":02" /> כמה טקסטים לא פורמליים, שנכתבו על־ידי בעלי השכלה לקויה או זרים, חושפים מאפיינים בלשון המדוברת שלא משתקפים באורתוגרפיה הסטנדרטית.<ref></ref>

== שחזור השפה והגייתה ==
אמנם אין תיעוד פונטי לאוגריתית, אך ניתן לשחזר את הגיית רוב מילותיה על בסיס שפות שמיות אחרות המבוססות על מערכות פונולוגיות דומות, כגון עברית מקראית וסורית (שהגייתן נשמרה במסורת מימי קדם), וערבית.<ref name=":1"></ref> רוב הטקסטים האוגריתיים נכתבו באלפבית עיצורי כמעט לגמרי (למעט אחדים שנכתבו בכתב יתדות אכדי הברתי) שמשתמש בתנועות בחוסר עקביות, אך ניתן לשחזר את הגיית התנועות די בבטחה באמצעות שימוש ביקורתי בחומר האוגריתי וההשוואה ללשונות אחרות.<ref name=":1"></ref>

==קרבה לעברית==
על פי משה דוד קאסוטו "הלשון האוגריתית היא אחת הלשונות השמיות הקרובות ביותר ללשון העברית, והספרות האוגריתית קרובה מאוד בצורתה לספרותו של עם ישראל".<ref></ref> 

את הקרבה לעברית אפשר להדגים בצירופים הבאים הלקוחים מהשירה האוגריתית: "כנפ נשרם" (=כנפי נשרים), "שליט ד שבעת ראשם" (=שליט בעל שבעה ראשים), "מלך אב שנם" (=מלך אבי שנים), "קרב אפק תהמתם" (=בקרב אפיקי תהומות), "ותען רבת אתֿרת ים" (=ותען הרבה=הגבירה אשרת-ים), "תצמת אדמ צאת שפש" (=תצמית אדם מצאת השמש), "דנ אלמנת יתֿפט תֿפט יתם" (=דן אלמנות ישפוט משפט יתום), "אל יתֿב במרזחה" (=אל יושב במרזחו), "יתן כס בדה" (=יתן כוס בידו), "שת בעפרת דדים" (=שיתי בעפר אהבה), "טל שממ שמנ ארצ" (=טל שמים שמני ארץ), "אשהלכ שבתכ דממ" (=להוליך שיבתו בדם), "רכב ערפת" (=רוכב ערבות [במובן עננים]), "בנ קדש" (=בני קדוש), "מסדת ארצ" (=מוסדות ארץ).

בשירה האוגריתית קיים דמיון רב בסגנון השירה ובמשקלה לשירה הקיימת בתנ"ך. השוואה בין קטע מהעלילה לבין קטע מספר משלי תמחיש דמיון זה.

{| class="wikitable" border="0"
! בשירה האוגריתית
! בספר משלי
|-
| שני זבחים שנא בעל,ושלשה רוכב ערבות:
זבח בושת, זבח מדון, וזבח מדמנת אמהות.
| שלשה המה נפלאו ממני, וארבע[ה] לא ידעתים:
 דרך הנשר בשמים, דרך נחש עלי צור,
דרך אניה בלב ים ודרך גבר בעלמה
|-
| לוח KTU.1.4.III
| 
|}

==ראו גם==
* אלפבית אוגריתי
* שירה אוגריתית
* שפות כנעניות

== לקריאה נוספת ==
* 
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.unicode.org/charts/PDF/U10380.pdf תווי יוניקוד לשפה האוגריתית]
*[http://www.theology.edu/ugraintr.htm מבוא לדקדוק אוגריתי], באתר Quartz Hill School of Theology
*[http://www.theology.edu/ugarbib.htm Ugarit and the Bible] (מתוך קורס המבוא לדקדוק אוגריתי) - דיון ביחסים שבין אוגריתית והעברית המקראית 
* 
*[http://www.biu.ac.il/JH/Parasha/balak/bez.html שירת בלעם ולשונות שם מאת צבי בצר] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוגרית
קטגוריה:שפות שמיות צפון-מערביות
קטגוריה:שפות נכחדות