המחלה החמישית

אַדְמֶנֶת זיהומית, המחלה החמישית או תסמונת הלחי הסטורה<ref></ref> (באנגלית: Erythema Infectiosum, fifth disease or slapped cheek syndrome) היא אחד מכמה ביטויים אפשריים של זיהום על ידי פרוו-וירוס B19 .<ref name="pmid15767606"></ref> המחלה שכיחה יותר אצל ילדים בגילאי 5 עד 15 שנים. בעוד פרוו-וירוס B19 יכול להשפיע על בני אדם בכל הגילאים, רק שניים מתוך עשרה אנשים יציגו תסמינים פיזיים.<ref></ref>

השם "המחלה החמישית" מגיע ממקומה ברשימה הסטנדרטית של מחלות ילדות הגורמות לפריחה, הכוללת גם חצבת (ראשונה), קדחת הארגמן (שנית או סקרלטינה), אדמת (שלישית) ורוזולה (שישית).<ref></ref> היא נקראת לעיתים תסמונת הלחי הסטורה כיוון שהיא מתבטאת כפריחה אדומה על לחיי הילד, כך שנראה כאילו סטרו לו.<ref name=":2"></ref> עם התפרצות הפריחה המחלה אינה מדבקת, והטיפול בה הוא בעיקר תומך.

== סימנים וסימפטומים ==
ילד בן 16 חודשים עם המחלה החמישית
המחלה החמישית מתחילה עם חום נמוך, כאבי ראש, פריחה ותסמינים דמויי הצטננות, כגון נזלת או אף סתום.<ref name=":3"></ref> תסמינים אלה חולפים, ולאחר מכן מספר ימים לאחר מכן, מופיעה הפריחה. הפריחה האדומה הבהירה מופיעה לרוב בפנים, במיוחד בלחיים.<ref name=":3" /> זהו סימפטום מכריע של הזיהום בילדים (מכאן השם "תסמונת הלחי הסטורה").<ref name=":3" /> לעיתים, הפריחה תתפרש על גשר האף או סביב הפה. בנוסף ללחיים האדומות, ילדים מפתחים לעיתים קרובות פריחה אדומה דמוית תחרה בשאר הגוף, כאשר הזרועות העליונות, פלג הגוף העליון והרגליים הם המיקומים הנפוצים ביותר. הפריחה נמשכת בדרך כלל כמה ימים ועלולה לגרד, וידוע כי חלק מהמקרים נמשכים מספר שבועות. חולים בדרך כלל כבר אינם זיהומיים לאחר הופעת הפריחה.<ref name="Servey2007"></ref><ref name=":4"></ref>

אצל בני נוער ומבוגרים עשויה להופיע דלקת פרקים,<ref name=":3" /> אשר מתבטאת בנפיחות כואבת של המפרקים בדומה לדלקת פרקים. ילדים גדולים יותר ומבוגרים שחלו במחלה עשויים להתקשות בהליכה ובכיפוף מפרקים, כגון פרקי כף היד, ברכיים, קרסוליים, אצבעות וכתפיים.<ref name=":4" /><ref name="Servey2007" />

המחלה היא בדרך כלל קלה,<ref name="pmid10099795"></ref> אך בקבוצות סיכון מסוימות ובנסיבות נדירות, יכולות להיות לה השלכות חמורות:
* בנשים בהריון, זיהום בשליש הראשון נקשר להידרופס עוברי, הגורם להפלה ספונטנית.
* אצל פחות מ-5% מהנשים עם זיהום מנגיף ה- פרוו-וירוס B19, התינוק עלול לפתח אנמיה חמורה המובילה להפלה. זה מתרחש לרוב במהלך המחצית הראשונה של ההריון.<ref name="CDC"></ref>
* עבור אנשים עם אנמיה חרמשית או צורות אחרות של אנמיה המוליטית כרונית כגון ספרוציטוזיס תורשתית, זיהום יכול לזרז משבר אפלסטי.<ref name="Servey2007" /><ref name=":4" />
* אנשים עם מערכת חיסון חלשה או מדוכאת (למשל כתוצאה מכימותרפיה או HIV/AIDS) עלולים להיות בסיכון לסיבוכים אם ייחשפו למחלה.<ref></ref>

== גורמים ==
המחלה החמישית, הידועה גם בשם אריתמה אינפקטיוסום, נגרמת על ידי פרוו-וירוס B19, אשר מדביק רק בני אדם.<ref name="Macri_2021"></ref> הזיהום עשוי להוביל למספר ביטויים קליניים, אך השכיח ביותר הוא המחלה החמישית.<ref></ref>

ההחלמה מזיהום הנגיף מושגת על ידי ייצור נוגדני IgM ספציפיים לנגיף, אשר נוצרים 10–12 ימים לאחר ההדבקה.<ref name="Rogo_2014"></ref> לאחר היום ה-16, כאשר מתגלים סימני המחלה החמישית (פריחות אדומות וכאבים במפרקים), נוגד B19 IgG ספציפי מיוצר על ידי תאי החיסון. ייצור של סרום אנטי B19 IgG מסייע לשלוט על הזיהום ומקל על התאוששות של ייצור תאי אריתרואידים בתאי שושלת אריתרואידים שהותקפו על ידי פרוו-וירוס B19.<ref></ref>

== אבחון ==
מראה "הלחיים הסטורות" שיוצרת הפריחה יכול לרמז על המחלה החמישית, עם זאת, ניתן לקשר בטעות את הפריחה עם מחלות או זיהומים אחרים הקשורים לעור. בדיקת דם היא הדרך הטובה ביותר לאשר סופית את האבחנה.<ref name="Macri_2021" /> בדיקת סרום נוגדנים נגד פרוו-וירוס B19 IgM היא השיטה המועדפת לזיהוי זיהום קודם. בדיקת נוגדנים משתמשת בנוגדנים שנועדו לזהות אנטיגן או חלבון פרוו-וירוס במחזור הדם. הבדיקה יכולה להיות חיובית שבוע לאחר ההדבקה הראשונית. תוצאה שלילית עשויה להטעות, ולעיתים נדרשת בדיקה חוזרת על מנת לשלול את המחלה סופית.<ref name="Yan_2021"></ref> תוצאה חיובית עשויה להעיד על זיהום במהלך החודשיים עד ששת החודשים האחרונים.<ref name="Macri_2021" /> חסינות לנגיף נוצרת לכל החיים כאשר נוגדני IgG מיוצרים כתגובה לחשיפה לווירוס.<ref name="Kostolansky_2021"></ref> ניתן לאשר זיהום על ידי פרוו-וירוס B19 גם על ידי בידוד של DNA ויראלי שזוהה על ידי PCR או הכלאה ישירה . PCR נחשב לרגיש יותר באופן משמעותי לאיתור אנטיגן ויראלי בהשוואה להכלאה ישירה של DNA. בדיקת הכלאה יכולה לזהות טוב יותר גרסאות של הנגיף.<ref></ref> קיימים 3 גנוטיפים ביולוגיים דומים של פרוו-וירוס B19, ממספר אחד עד שלוש. הגנוטיפ הנפוץ ביותר הוא הגנוטיפ הראשון.<ref name="Qiu_2017"></ref> בדיקות מעבדה יכולות להצביע על סיבוכים של הזיהום, כולל אנמיה, נזק לכבד וספירת טסיות נמוכה.<ref name="Yan_2021" />

== הדבקה ==
המחלה החמישית מועברת בעיקר על ידי הפרשות דרכי הנשימה (רוק, ריר וכו'), אך יכולה להתפשט גם במגע עם דם נגוע. תקופת הדגירה (הזמן בין ההדבקה הראשונית להופעת התסמינים) היא בדרך כלל בין 4 ל-21 ימים. אנשים שחלו במחלה החמישית הכי מידבקים לפני הופעת התסמינים. בדרך כלל, סביר להניח שילדי בית ספר, מעונות יום, מורים והורים ייחשפו לנגיף. כאשר הסימפטומים ניכרים, הסיכון להעברה קטן; לכן, אין צורך לבודד אנשים סימפטומטיים.<ref name=":3" /> העברה אנכית מזיהום אצל האם עשויה להתרחש, מה שעלול להוביל להידרופס עוברי עקב ההשפעות המזיקות של הזיהום על ייצור תאי הדם האדומים.<ref name="Kostolansky_2021" />

== טיפול ==
הטיפול בעיקר תומך, מכיוון שהזיהום לעיתים קרובות מגביל את עצמו. לא מומלץ טיפול ספציפי. לעיתים נעשה שימוש בתרופות להורדת חום. במקרים של ארתרופתיה, כגון אלו עם דלקת פרקים או ארתרלגיה, ניתן להשתמש בנוגדי דלקת לא סטרואידים (NSAIDs) או נוגדי דלקת אחרים.<ref name="Macri_2021" /> הפריחה בדרך כלל אינה מגרדת, אך יכולה להיות כואבת מעט. הפריחה עצמה אינה נחשבת מדבקת.<ref></ref> הזיהום נמשך בדרך כלל כ-5 עד 10 ימים. מתח, טמפרטורה חמה, פעילות גופנית וחשיפה לאור השמש יכולים לתרום להתרחשות חוזרת בתוך חודשים מהזיהום הראשוני. כאשר המחלה שוככת והגוף מפתח נוגדנים לווירוס, החיסון מחזיק לאורך כל החיים.<ref></ref> אוכלוסיות בסיכון גבוה יותר לסיבוכים עשויות להזדקק להפניה למומחה. אנמיה היא סיבוך חמור יותר שעלול לנבוע מזיהום בנגיף פרוו-וירוס B19 ודורש עירוי דם כחלק מהטיפול.<ref name="Manaresi_2019"></ref>

== אפידמיולוגיה ==
המחלה החמישית שכיחה ביותר בילדים בגילאי 5 עד 15 שנים, ומתרחשת בשיעורים נמוכים יותר אצל מבוגרים.<ref></ref> הנגיף מתפשט בקלות וברגע שנדבקים, הגוף יתחיל לפתח חסינות מתמשכת להדבקה מחדש. השכיחות של נוגדנים היא 50% בילדים ו-70% עד 85% במבוגרים.<ref name=":0"></ref> הנגיף משפיע על גברים ונשים כאחד.<ref></ref> במהלך סוף החורף או תחילת האביב, יש סיכוי גבוה להתפרצות מגפה.<ref name=":2" /> בקיץ ובסתיו מתרחשים מקרים והתפרצויות ספורדיות.<ref name=":1"></ref> ההתפרצויות מתרחשות לרוב בצהרונים ובבתי ספר.<ref></ref> מחזוריות ההתפרצות היא שלוש עד שבע שנים.<ref name=":1" /> הסיכון לחלות במחלה הנגיפית עולה כאשר נחשפים לאדם נגוע או לדם מזוהם. אנשים שלהם עיסוק הדורש מגע קרוב עם אנשים נגועים, כמו עובדי שירותי בריאות ומורים, נמצאים בסיכון מוגבר לחלות במחלה הוויראלית.<ref></ref> גורם סיכון נוסף למחלה החמישית הם אנשים בעלי מערכת חיסונית מוחלשת, וכן אנשים הסובלים מאנמיה, אשר נמצאים בסיכון גבוה יותר לפתח סיבוכים. נשים בהריון נמצאות בסיכון לחלות במחלה ויראלית, במיוחד במהלך המחצית הראשונה של ההריון. עם זאת, סיבוכים נדירים מאוד ופחות מ-5% מהמקרים הללו יחוו סיבוכים רציניים.<ref></ref> הסיבוך השכיח ביותר בקרב נשים בהריון הוא אנמיה. במקרים נדירים עלולה להתרחש אנמיה חמורה, והצטברות נוזלים יכולה להתפתח. הצטברות נוזלים עלולה לגרום לאי ספיקת לב או למוות. עירוי דם או אינדוקציה עשוי להיות נחוץ.<ref></ref> נכון לשנת 2023, אין חיסון זמין לפרוו-וירוס B19 אנושי,<ref name=":3" /> אם כי נעשו ניסיונות לפתח כזה.<ref></ref>

== היסטוריה ==
פרוו-וירוס, הנגיף הגורם למחלה החמישית, התגלה לראשונה בשנת 1975 על ידי איבון קוסארט.<ref></ref> המחלה (או מחלה המתבטאת באופן דומה)<ref name="Morens_1982"></ref> תוארה לראשונה על ידי רוברט וילן בספרו "על מחלות עוריות" (On Cutaneous Diseases) בשנת 1808.<ref name="ANDRADE-FILHO 2014 458"></ref> היא הוגדרה טוב יותר על ידי אנטון צ'מר ב-1889 כגרסה של אדמת (örtliche Rotheln), וזוהתה כמצב מובהק ב-1896 על ידי תאודור אשריך , וקיבלה את השם erythema infectiosum ב-1899.<ref name="ANDRADE-FILHO 2014 458" /><ref name="urlTHE DOCTORS WORLD - New York Times"></ref> המונח "המחלה החמישית" נטבע בשנת 1905 על ידי הרופא הרוסי-צרפתי ליאון שניס (Léon Cheinisse) (1871–1924), אשר הציע סיווג ממוספר של שש מחלות הילדות הנפוצות ביותר.<ref name="pmid5897250"></ref><ref name="Morens_1982" /> <ref></ref> <ref></ref> הנגיף תואר לראשונה בשנת 1957 באוניברסיטת פנסילבניה על ידי ורנר וחובריו.<ref></ref>

== סיבוכים ==
ישנם כמה סיבוכים ידועים הקשורים למחלה החמישית הקשורים להריון. בעוד שפרוו-וירוס מועבר בדרך כלל באמצעות הפרשות דרכי הנשימה או מגע יד לפה, ידוע שהוא מועבר גם מאמהות הרות לעוברים.<ref name="Bascietto_2018"></ref><ref name="Abbasi_2017"></ref> בערך 50-75% מכלל הנשים ההרות חסינות מפני נגיף פרבו B19 בעוד ששאר הנשים רגישות למחלה באופן קל.<ref name="CDC" /><ref name="Bascietto_2018" /> רוב העוברים שנדבקים בווירוס אינם מציגים תסמינים משמעותיים ומראים החלמה מלאה מהנגיף. עם זאת, הסיבוכים החמורים הבאים נדירים, אך אפשריים: הפלה, לידת מת, אנמיה עוברית, אי ספיקת כבד ותוצאה חריגה של התפתחות נוירוטית. במקרים מסוימים, עוברים יפתחו הידרופס עוברי (hydrops fetalis) עקב פרוו-וירוס B19 מולד. מצב זה נחקר כגורם אחראי למצבים עובריים מאוחרים יותר, כגון הפלה או מוות סביב הלידה, בסקירת ספרות שיטתית בשנת 2016. הסקירה הראתה כי אצל אלו שנולדו עם וירוס שגרם להידרופס עוברי, אכן היה קשר לסיכון גבוה יותר לתמותה, וכן לסיכון גבוה יותר לסיבוכים.<ref name="Bascietto_2018" /> <ref></ref> בעוד שההשלכות הפוטנציאליות של אריתמה אינפקטיוסום יכולות להיות חמורות למדי בהריון, ניתן לבדוק חסינות לאמהות באמצעות נוכחות של נוגדני IgG ו-IgM.<ref name="pmid10099795" /><ref name="Abbasi_2017" />

בנוסף לעוברים, זיהום פרוו-וירוס והשפעותיו נחקרו גם אצל מבוגרים. הנגיף קשור גם להתפתחות של סיבוכים נוירולוגיים, כפי שזוהו בסקירה שיטתית ב-2014. ניתוח זה כלל 89 מחקרים שעסקו בין היתר בסיבוכים של הווירוס, הן במערכת המרכזית והן במערכת העצבים ההיקפית, כגון דלקת המוח, דלקת קרום המוח ונוירופתיה היקפית. עם זאת, הפתופיזיולוגיה הספציפית של סיבוכים אלו טרם התגלתה, אך הסקירה אכן מעודדת שימוש בבדיקת נוגדנים על מנת לקבוע את רמת הסיכון של המטופל.<ref></ref> זיהום של וירוס זה אינו מוגבל למערכת העצבים, ונקשר גם למקרים של דלקת לבבית שעלולה לגרום לנזק מבני ללב לאורך זמן. אם הנזק מתקדם והוא משמעותי, עלול להתרחש מוות של תאי לב.<ref></ref>

אנשים שחיים עם HIV רגישים גם כן לסיבוכים אם הם נגועים במחלה עקב פגיעה חיסונית. אף על פי שמדובר במקרים נדירים יחסית, אלה שחיים עם זיהום של נגיף ה- HIV יתקשו להילחם בנגיף הפרוו-וירוס B19, מה שיכול לגרום לאובדן משמעותי של תאי דם אדומים ולאנמיה.<ref></ref>

== ראו גם==
* אדמת
* חצבת
* שנית
* רוזולה
*

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Young, N. S., & Brown, K. E. (2004). Parvovirus B19. New England Journal of Medicine, 350(6), 586-597.
* Heegaard, E. D., & Brown, K. E. (2002). Human parvovirus B19. Clinical microbiology reviews, 15(3), 485-505.
* Broliden, K., Tolfvenstam, T., & Norbeck, O. (2006). Clinical aspects of parvovirus B19 infection. Journal of internal medicine, 260(4), 285-304.
* Bascietto, F., Liberati, M., Murgano, D., Buca, D., Iacovelli, A., Flacco, M. E., ... & D'Antonio, F. (2018). Outcome of fetuses with congenital parvovirus B19 infection: systematic review and meta‐analysis. Ultrasound in Obstetrics & Gynecology, 52(5), 569-576.
* Romero Starke, K., Kofahl, M., Freiberg, A., Schubert, M., Groß, M. L., Schmauder, S., ... & Seidler, A. (2019). Are daycare workers at a higher risk of parvovirus B19 infection? A systematic review and meta-analysis. International Journal of Environmental Research and Public Health, 16(8), 1392.
* Lunardi, C., Tinazzi, E., Bason, C., Dolcino, M., Corrocher, R., & Puccetti, A. (2008). Human parvovirus B19 infection and autoimmunity. Autoimmunity reviews, 8(2), 116-120.

</div>
==קישורים חיצוניים==

* [https://www.maccabi4u.co.il/new/healthguide/medicalconditions/b19parvovirusfifthdiseaseslappedcheeksyndromeerythemainfectiosum/ פרוו-וירוס B19 באתר קופת חולים מכבי]
* [https://wikirefua.org.il/w/index.php/Parvovirus_B19_Antibodies,_IgG פרוו-וירוס B19 באתר ויקירפואה]
* [https://www.infomed.co.il/diseases/fifth-disease/ המחלה החמישית באתר Infomed]
* במרכז לבקרת מחלות ומניעתן (באנגלית)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחלות נגיפיות
קטגוריה:רפואת ילדים
קטגוריה:זיהומים נגיפיים המאופיינים בנגעים בעור ובקרום הרירי