OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צבי צור (כימאי)

צבי צור, שנות ה-80
צבי צור (צוקרברג) (28 במאי 1919 – 28 ביוני 2013) היה מחלוצי תעשיית הכימיה בארץ ישראל, ממקימי מפעל אגן-מכתשים תעשיות (לימים מכתשים אגן).

==תולדות חייו==
צור נולד ב-1919 בגליציה, פולין (כיום באוקראינה) למשפחה ציונית.
בשנת 1937 עלה לארץ ישראל והחל ללמוד מתמטיקה ולאחר מכן כימיה באוניברסיטה העברית. עם סיום לימודיו בשנת 1944, החל יחד עם חבריו ללימודים לרקוח תרכובות כימיות בדירה שכורה בירושלים. בראשית ייצרו חומרים שנועדו לכוחות היישוב במאבקם להקמת המדינה, אולם במקביל הבינו צור וחבריו את הצורך במוצרים כימיים למדינה שבדרך, בעיקר בתחום החקלאות. הייצור גדל, והוחלט להקים מפעל קטן לייצור חומרים כימיים - לשם כך הושכרה רפת ביישוב מוצא, והמפעל התמקד במוצרים להגנת הצומח. במשך ארבע שנים רקחו צור ושותפיו חומרים כימיים שונים במפעל זה, והגדילו בהדרגה את תפוקת המפעל. כך המשיכו עד תחילתה של מלחמת העצמאות.

בשנת 1948, עם פרוץ מלחמת העצמאות, גויס צור יחד עם חבריו למפעל חמ"ד וסייע לצה"ל במהלך המלחמה. במהלך המלחמה הפכה המעבדה ליחידה לייצור חומרים כימיים עבור צה"ל.

לאחר המלחמה הוקם המפעל מחדש באזור שכונת אבו כביר בתל אביב ונקרא בשם "אגן". בשנת 1952 החליט צור לממש את חזונו של דוד בן-גוריון ולהקים מפעל כימי גדול בנגב; כך הוקמה "מכתשים" והתבססה בבאר שבע. בשלב מאוחר יותר עברו מתקני הייצור שלה לרמת חובב. במהלך כהונתו הצליחה מכתשים לבסס את מעמדה כאחת מחברות האגרו-כימיה המצליחות בעולם תוך שהיא מתבססת על ייצור חומרים גנריים להגנת הצומח.

הוענקו לו התארים יקיר העיר באר שבע ודוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1985 הדליק משואה ביום העצמאות כהוקרה על פועלו להקמת התעשייה הכימית בישראל.

==חייו הפרטיים==
צור היה נשוי למירה, בתו של ד"ר דב גורביץ, רופא ילדים ידוע בתקופת היישוב. היו להם שלושה ילדים. מאז הקים את מכתשים, הוא התגורר בבאר שבע ופעל רבות לקידום העיר וכן סייע בהקמת הסינפונייטה הישראלית באר שבע. נפטר ב-2013 בעומר.

אחיו הבכור, עמנואל צור, היה מחלוצי התעופה בארץ ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daat.ac.il/daat/history/belahav/1c-2.htm המעבדה הכימית של האצ"ל]
* [http://www.adama.com/israel-agan/he/stories/founders.html המייסדים], באתר אדמה אגן

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:תעשייה כימית בישראל
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית 
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1985
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:יקירי באר שבע
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
נמל התעופה הבין-לאומי דאלאס/פורט וורת'

נמל התעופה הבין־לאומי דאלאס פורט וורת (באנגלית: Dallas/Fort Worth International Airport, קוד IATA: DFW; קוד ICAO: KDFW) הוא נמל תעופה בין־לאומי הממוקם בין הערים דאלאס ופורט וורת' שבטקסס. בשנת 2015 טסו דרכו 64,072,468 נוסעים, העשירי מבין נמלי התעופה בעולם והמריאו ונחתו ממנו 681,261 כלי טיס, הרביעי בעולם. מן הנמל יוצאות טיסות ל-254 יעדים בעולם ובארצות הברית מטעם 27 חברות תעופה (נכון לאפריל 2024). הנמל משמש כבסיסה של חברת אמריקן איירליינס ומהווה למעשה אירוטרופוליס, עם מיקוד משלו, מערכת בריאות ומשפט, ועוד.

הנמל הוקם ב-1969, לאחר מחלוקת ארוכת שנים בין שתי הערים על מיקומו ובשנת 1973 נחנך הנמל בנחיתת מטוס הקונקורד. כיום בנמל יש חמישה טרמינלים בסך כולל של 161 שערים. הנמל תוכנן כך שיוכל להתרחב, עד ל-260 שערים, אם כי אין תכנון בטווח הנראה לעין להרחבה כזו. בנמל מסיעון בשם סקיילינק, הגדול מסוגו בעולם.

== תנועת נוסעים ==
{| class="wikitable"
|+תנועת נוסעים בנמל התעופה הבין־לאומי דאלאס פורט וורת
!שנה
!נוסעים
!שנה
!נוסעים
!שנה
!נוסעים
!שנה
!נוסעים
|-
|
|
|2010
|56,905,600
|2000
|60,687,181
|1990
|48,515,464
|-
|
|
|2009
|56,030,457
|1999
|60,112,998
|1989
|47,579,823
|-
|2018
|69,112,607
|2008
|57,093,187
|1998
|60,313,000
|1988
|44,230,889
|-
|2017
|67,092,194
|2007
|59,786,476
|1997
|60,488,713
|1987
|41,976,452
|-
|2016
|65,670,697
|2006
|60,226,829
|1996
|58,034,503
|1986
|43,406,078
|-
|2015
|65,512,163
|2005
|59,176,265
|1995
|56,490,845
|1985
|37,486,864
|-
|2014
|63,522,823
|2004
|59,446,078
|1994
|52,642,225
|1984
|32,231,758
|-
|2013
|60,436,739
|2003
|53,252,205
|1993
|49,654,730
|1983
|26,501,498
|-
|2012
|58,590,633
|2002
|52,829,750
|1992
|51,981,267
|1982
|24,699,184
|-
|2011
|57,806,918
|2001
|55,141,763
|1991
|48,174,344
|
|
|}

==מטען==
בשנת 2009 578,906 טונות של מטען עברו בנמל, כשהוא נמל התעופה ה-29 בגודל נפח המטען בעולם. על פי סקר שנערך, זכה הנמל בתואר "נמל התעופה למטען הטוב בעולם", לפני נמל התעופה הבין־לאומי של פרנקפורט.

==ראו גם==
* נמל התעופה דאלאס לאב

==קישורים חיצוניים==

* 

* מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?placesearch=Dallas%20%2F%20Fort%20Worth%20-%20International%20(DFW%20%2F%20KDFW%29&distinct_entry=true נמל התעופה הבינלאומי דאלאס פורט וורת'] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דאלאס
דאלאס פורט וורת'
דאלאס
אשת הכשפים

אשת הכשפים (באנגלית: The Sorceress: The Secrets of the Immortal Nicholas Flamel) הוא רומן פנטזיה של הסופר האירי מייקל סקוט שראה אור בשנת 2009. הספר הוא השלישי בסדרת הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות, והוא מספר על עלילותיהם של ניקולס והתאומים בלונדון. הספר זכה לביקורות חיוביות, והפך לרב מכר לנוער ולילדים כמו קודמיו.

==עלילה==
ניקולס והתאומים בלונדון, מעוזו של די, בורחים מהג'יני קוקולטי ומהמפלצות ששלח די לתפוס אותם ולא יכולים להשתמש בהילותיהם כדי שהאשמנים הקדמונים החיים בלונדון לא יגלו אותם. סן זרמן שולח את חברו פלמדס האביר הסרקני לעזרתם של התאומים ופלמל. פלמדס לוקח אותם לביתו שבלונדון אשר נמצא בלב מגרש מכוניות ישן, מגרש המכוניות בנוי בצורת טירה עם חומות תעלה וכל אמצעי המיגון האפשריים. ג'וש שלפני כמה שעות נוערו כוחותיו על ידי מרס אולטר מקבל יכולת מתנה ממרס: מרס הפך את ג'וש לאסטרטג מלחמה.

פלמל מחפש משהו שילמד את התאומים את קסם המים והאפשרות היחידה היא המלך גילגמש בן האלמוות הכי זקן עלי האדמות, החיסרון הוא שגילגמש הוא מטורף לגמרי עקב כל שנות חייו, וזיכרונותיו מבולבלים. כאשר ג'ון די מוצא את התאומים בביתו של פלמדס התאומים נערכים לקרב ביחד עם בן אלמוות נוסף ויליאם שייקספיר ולהקת כלבי גבריאל. ג'ון די מגלה שאדונו האשמן שלח את הארכון קרנונוס ועדת הציידים שלו לעזור לו לתפוס את פלמל והתאומים, הארכונים הם הגזע ששלט בכדור הארץ לפני דגולי הקדמונים. באותו זמן פרנל כלואה באלקטרז ואינה יכולה להשתמש בהילתה כדי שהספינקס לא תמצא אותה. אריופ אנאפ העכבישה הגדולה עוזרת לפרנל להחלץ ממלכודת שבן האלמוות בילי הנער טמן, הוא שלח נחיל של זבובים מלאים ברעל כדי שיעקצו את אריופ אנאפ ועכבישיה.

אריופ אנאפ כמעט מתה ואז פרנל משתמשת בהילתה כדי לשלוח את הזבובים משם בעזרת ריח של מזבלה. אריופ אנאפ פצועה קשה ולכן היא עוטפת את עצמה בקורים ונכנסת לתרדמת כדי להחלים. בלונדון פלמל התאומים ופלמדס בורחים מקרנונוס, די מנסה לעצור אותם עם אקסקליבר חרב הקרח אך ג'וש מגיע עם קלרנט חרב האש ונלחם בו, ג'וש מנצח ובינתיים ששייקספיר מסיח את דעת הצבא של קרנונוס פלמדס, פלמל והתאומים נוסעים לפגוש את גילגמש. כשהם מוצאים את גילגמש הוא מסכים ללמד אותם את קסם המים אבל לאחר שהוא מלמד אותם די וקרנונוס מאתרים אותם וצבא של יצורים מבעיתים רודף אחריהם. ג'וש משתמש בקסם המים החדש שלמד ובקלרנט כדי להילחם אך בקרב הוא מאבד את קלרנט. הם מצליחים לברוח לסטונהנג' שם יש שער שיכול להעביר אותם בחזרה לסן פרנסיסקו, התאומים מפעילים את השער והם בורחים. באלקטרז מחליטה פרנל לדבר עם המוריגן אלת העורב שכלאה בכלא של אריופ אנאפ, באמצע השיחה המוריגן נרדמת ושתי ישויות אחרות משתלטות על גופה - אחיותיה המֵאכֵה והבֵייב, אחיותיה של המוריגן מגלות לפרנל שתמיד שלושתן התחלקו בגופה של אלת העורב עד שיום אחד המוריגן כישפה אותן ושלטה לבד וכעת הם הצליחו להשתחרר והשתלטו מחדש על גופן. פרנל משחררת את אלת העורב והמאכה והבייב מתחייבות לעזור לה בחזרה. כשמקיאבלי ובילי הנער מגיעים לאי כדי להרוג את פרנל, אלת העורב מטעה אות ולוקחת אותם עמוק לכלא ובינתיים פרנל גונבת את סירתם ובורחת מהאי לסן פרנסיסקו שם פוגשת את בעלה והתאומים.

בלונדון מתעורר די ומגלה שג'וש השאיר את קלרנט החרב שחיפש תמיד, הוא מאחד את קלרנט ואקסקליבר שהופכות לחרב אחת חזקה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 2009
קטגוריה:ספרי מייקל סקוט
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:ספרי רנדום האוס
הידעוני

הידעוני (אנגלית: The Necromancer) הוא רומן פנטזיה משנת 2010, הרביעי בסדרת הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות שנכתבה על ידי מייקל סקוט. הספר עוסק בעלילותיהם של התאומים ג'וש וסופי ושל האלכימאי בן האלמוות ניקולס פלמל. שמו בא משם הדמות ג'וש ניומן והוא והפך לרב מכר לילדים ולנוער.

==עלילה==
בספר זה חוזרים התאומים לבית של דודתם אגנס, שם הם פוגשים את איפה, אשת הצללים, אחותה התאומה של סקתך שבאה לחפש אותה, ואז ניטן, החבר של איפה. בעזרת ניטן איפה חוטפת את סופי, וג'וש הולך לניקולס ופרנל כדי להחזיר אותה. איפה שואלת את סופי על אחותה וסופי מגלה לה שסקתך וז'אן ד'ארק נשאבו כנראה לעבר.

הם פוגשים את ג'וש, ניקולס ופרנל, ואיפה מחליטה לעזור להם כדי להציל את אחותה. אחר כך, ביחד הם הולכים לפרומתאוס הקדמון אשף האש ואחיה של מכשפת עין דור כדי שילמד את ג'וש את קסם האש. באותו זמן סקתך וז'אן כלואות בעולם פרהיסטורי ונלחמות ביצורים שנכחדו לפני שנים רבות. בינתיים ג'ון די בורח לאחר שלא הצליח לתפוס את ניקולס והתאומים, ואדוניו רוצים להעניש אותו עונש חמור. הוא בורח אל בת האלמוות וירג'יניה דייר שלפי השמועות אפילו הביאה למותו של אדונה הקדמון, מאחר שהבטיח לה דברים בלתי-אפשריים.

לדייר יש חליל קסום ורב עוצמה שבעזרתו היא עוזרת לדי לאחר שהבטיח לה את העולם, והשניים מנסים להגיע לשער ליי שייקח אותם לאמריקה, אל הדירה של די - שבה הוא ינסה לזמן את קואטליקו, הארכונית הנוראה, כדי שתחסל את כל הקדמונים.
בעולם הערפילים של פרומתאוס לומד ג'וש את קסם האש. בלילה לאחר שלמד מכשף אותו מרס אולטור, בעזרת הקשר שנוצר ביניהם לאחר שעורר את ג'וש, וגורם לו לנסוע אל דירתו של די. בינתיים סן זרמן, פלמדס ושייקספיר מנסים להגיע לסקתך וז'אן דרך אדונו של פלמדס - תמוז, האיש הירוק. תמוז מעביר אותם אליהן והם מגלים שבעצם הן לא בעבר (בתקופה הפלייסטוקנית, שנגמרה לפני בערך 11000 שנים) אלא בעולם ערפילים ששייך לאיש בעל קרס ששמו מרתיו (שפירושו בשפת דנו טליס הוא מוות).

מרתיו מזמין אותם לבוא איתו לדנו טליס, בגלל שאם הם לא יהיו שם וילחמו בקדמונים, האי לא ישקע והאנושות לא תתקיים.
אצל פרומתאוס, סופי, ניקולס ופרנל מתעוררים ומגלים שג'וש נעלם. פרנל וסופי משתמשות בגולגולת בדולח מיוחדת שיכולה לעקוב אחרי בני אדם באמצעות ההילה בשביל לראות דרך עיניו של ג'וש. הם רואים את ג'וש מגיע לדי, ודי מציע לג'וש שהוא ילמד אותו את קסם הידעונות שיכול לזמן מתים ולדבר איתם, אך לשם כך יצטרך ג'וש לזמן את קואטליקו הארכונית. ג'וש מסכים ומתחיל בזימון ודי מתכנן לתת לקואטליקו את ג'וש למאכל, בגלל שאם לא תאכל את ג'וש היא הייתה אוכלת את די. סופי, ניטן ואיפה יוצאים כדי לעצור את די, אך כשהם מגיעים לדירה הם מגלים שג'וש כבר זימן את הארכונית. סופי נלחמת בארכונית וג'וש מנסה לעצור אותה משום שהוא חושב שקואטליקו יפהפייה (קואטליקו הייתה מכוערת ומרושעת אבל די כישף את ג'וש והוא ראה את קואטליקו כיפהפייה, כמו שהייתה פעם) ושפרנל, ניקולס, איפה וניטן הם הרעים (הוא לעולם לא יחשוב שסופי רעה, אבל הוא חושב שכל עוד היא עם בני הזוג פלמל היא לא חושבת בהיגיון). לבסוף מצליחה איפה לגרור את קואטליקו לעולם הערפילים שלה אך נלכדת ביחד איתה. ג'וש, די ודייר בורחים וכך גם סופי וניטן.

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 2011
קטגוריה:ספרי מייקל סקוט
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:ספרי רנדום האוס
צ'אצ'אק

צ'אצ'אק (בסרבית: Čačak; באותיות קיריליות: Чачак) היא בירת מחוז מוראביצה, והעיר השמינית בגודלה בסרביה. העיר ממוקמת במערב המדינה, על גדת נהר זאפדנה מוראבה, ומרוחקת כ-144 קילומטרים מעיר הבירה בלגרד.

== ערים תאומות ==
לצ'אצ'אק חמש ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 
בנוסף, לעיר הסכמי שיתוף פעולה עם ערים נוספות:
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סרביה: ערים
הרופילוס

הרופילוס (ביוונית עתיקה: Ἡρόφιλος; 335 – 228 לפנה"ס) היה רופא יווני, ככל הנראה האנטומיסט הראשון בהיסטוריה. נולד בכלקדון שעל מיצרי הבוספורוס (כיום פרבר של איסטנבול), ובילה את מרבית חייו באלכסנדריה, שם היה ממקימי בית הספר לרפואה באלכסנדריה. היה הראשון שביצע מחקר מדעי מסודר על גוויות, שאת תוצאותיו העלה על הכתב בתשעה חיבורים שכולם אבדו. מחקריו סללו את דרכה של השיטה המדעית. טרטוליאנוס מתאר כיצד הרופילוס ביצע ניתוחים בכ-600 אסירים בעודם בחיים לצורכי מחקר (יש לזכור, עם זאת, שלטרטוליאנוס, שחי כמה מאות אחרי הרופילוס, הייתה מטרה לתאר את מעשי הרופילוס כאכזריים).

הרופילוס היה הראשון לייחס תכונות של חשיבה ושכל למוח, ותיאר לראשונה את ההבדלים בין המוח הגדול והמוח הקטן. קבע את הקשר בין העצב מניע העיניים ועצב הראייה ליכולת הראיה והשליטה בגלגל העין. הוא זיהה כי יש קשר בין שינוי בלחץ הדם וקצב הדופק למחלות, דבר שסייע לו באבחון חולים. לצורך מדידת קצב הדופק, הוא בנה קלפסידרה. הוא תיאר לראשונה את ההבדל בין עורקים וורידים (אם כי לא הבין את מחזור הדם). הוא הראשון שגילה את הביצית, כחלק ממחקרו על הרבייה האנושית.

==קישורים חיצוניים==

* מאיר בר-אילן, [https://faculty.biu.ac.il/~barilm/articles/publications/publications0061.pdf הרפואה בארץ-ישראל במאות הראשונות לספירה], קתדרה, 91 (תשנ"ט), עמ' 31–78
* [http://techedu.huji.ac.il/learning/brain/brainhist1.html תולדות חקר המוח], באתר האוניברסיטה העברית
* 

קטגוריה:מדעני מוח
קטגוריה:מדענים יוונים
קטגוריה:רופאים יוונים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
חצר ראנד

מפת הרובע המוסלמי
שנת [[1893. מצד ימין, הכניסה לחצר ראנד]]
שלמה ראטה, מנהל "בית התבשיל", תושב חצר ראנד

חצר ראנד הוא מתחם יהודי ברובע המוסלמי בעיר העתיקה, בצמוד לשוק הכתנים וסמוך להר הבית.

==היסטוריה==
בשנת 1833 התיישב בחצר השד"ר יהוסף שוורץ, מראשוני חוקרי ארץ ישראל בעת החדשה. הבית שבחצר ראנד, היה אז הבית היהודי הקרוב ביותר להר הבית והשקיף על מקום משכנו של בית המקדש.

בשנת 1901 (תרס"א), רכש את החצר כולה מנחם מנדל ראנד, והתיישב בה עם משפחתו. ראנד, שהיה כהן, בחר בחצר הזאת בגלל קרבתה להר הבית ונימק: 

. במקום פעל בית כנסת, שגג ממנו ראו את המקום המקדש. בעקבות התנכלויות פורעים ערבים, בשנות ה-20 נטשו יהודים רבים את האזור. כתוצאה מכך נסגר בית הכנסת. בשאר הדירות בחצר כ-30 משפחות יהודיות, ביניהם רבנים נודעים, וחלקם אברכים עניים שהתגוררו בחצר בחינם. במרתף היה היקב של משפחת שור - היקב הראשון בירושלים.

בחצר התגוררו יהודה לייב גאנץ - מקים ומנהל תלמוד תורה "זית רענן" ונפתלי חיים הורביץ - בנו של בעל האמרי נועם ותלמידו וחתנו של רבי חיים מצאנז. 

בעיתון 'המוריה' משנת 1912 נכתב בהרחבה על בית ראנד: 

בפרעות תרפ"ט (1929), החצר נשדדה ונשרפה, והמשפחות היהודיות איבדו את בתיהן וכל רכושן, לאחר מכן עברו לבתי ראנד, בירושלים המערבית.

בראשית המאה ה-21, הבית נמצא בבעלות "הקדש בתי ראנד". במספר דירות בקומה השנייה של השוק מתגוררים תלמידי ישיבת עטרת ירושלים.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20201225061102/http://www.ateret.org.il/hebrew/buildings/rand.asp סיפורו של בית ראנד הקרוי על שמו של רוכשו. מבנה נוסף המשמש פנימיה לתלמידי הישיבה] באתר של ישיבת עטרת כוהנים
*[http://www.gplanet.co.il/prodetailsamewin.asp?pro_id=1584 אתר gplanet]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרובע המוסלמי: מתחמים יהודים
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:קהילות ויישובים עבריים שנחרבו בתקופת המאורעות
ארתור או'קונל

ארתור או'קונל (באנגלית: Arthur O'Connell; 29 במרץ 1908 - 18 במאי 1981) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. אוקונל הועמד לשני פרסי אוסקר בשנות ה-50 של המאה ה-20 על הופעותיו בסרטים "אנטומיה של רצח" ו"פיקניק".

נולד וגדל בניו יורק סיטי.
או'קונל החל את דרכו בשנות ה-30 ב"תיאטרון מרקורי" ובסרטים קטנים בהם הופיע בעיקר כניצב. 
את פריצתו עשה או'קונל בשנת 1955 בזכות תפקיד משני בדרמה הרומנטית של ג'ושוע לוגאן "פיקניק" בתור בעל החנות הווארד ביוואנס, עליו הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
או'קונל המשיך לשתף פעולה עם לוגאן גם בשנה שלאחר מכן בסרט "תחנת אוטובוס" בו שיחק בתפקיד וירג'יל בלסינג חברו של הקאובוי בוגארד (דון מארי).

ב-1958 הופיע במערבון "איש המערב" של אנטוני מאן בתפקיד הפושע סם ביסלי.
או'קונל כבר היה לשחקן מוערך בשנת 1959 כאשר כיכב בדרמת הפשע "אנטומיה של רצח" של אוטו פרמינגר בתור הפרקליט אמט מקרטני, על התפקיד הועמד או'קונל בשנית לפרס האוסקר בקטגוריית המשנה. בשנה זו שיחק גם כן בקומדיית המלחמה של בלייק אדוארדס "מבצע תחתונית".

בשנת 1960 שיחק או'קונל במערבון "סימארון". ב-1964 הופיע פנטזיה הקומית של ג'ורג' פאל "שבעת פניו של ד"ר לאו" בתפקיד הטייקון האכזרי קלינט סטארק. בנוסף הופיע או'קונל לצד כוכב הרוקנרול אלביס פרסלי בסרטים המוזיקליים "רדוף אחר החלום הזה" ו"דודנים מתנשקים".
בתקופת מלחמת וייטנאם נסע או'קונל לבדר חיילים אמריקאים פצועים בשטח והיה לאהוד במיוחד בקרב הכוחות. 
את תפקידיו האחרונים כשחקן עשה או'קונל בסרט האסונות "הרפתקה בפוסידון" ובדרמת השואה הביוגרפית "מקום המחבוא" בתור קאספר טן בום יצרן השעונים ההולנדי שהחביא יהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה. 

או'קונל נאלץ לפרוש ממשחק עקב בעיות רפואיות, הוא נפטר ממחלת אלצהיימר ב-18 במאי 1981 בלוס אנג'לס כשהוא בן 73, נקבר ב"בית הקברות קלבאריי" שבקווינס.

== פילמוגרפיה ==
* רצח בסוהו (1939)
* פיקניק (1955)
* האיש מלארמי (1955)
* תחנת אוטובוס (1956)
* האיש בחליפה האפורה (1956)
* הגאים (1956)
* אהבת אפריל (1957)
* איש המערב (1958)
* גידג'ט (1959)
* מבצע תחתונית (1959)
* אנטומיה של רצח (1959)
* סימארון (1960)
* מיסטי (1961)
* גברת ליום אחד (1961)
* רדוף אחר החלום הזה (1962)
* שבעת פניו של ד"ר לאו (1964)
* דודנים מתנשקים (1964)
* המירוץ הגדול (1965)
* דודו של הקוף (1965)
* האסטרונאוט המסויג (1967)
* הכוח (1968)
* איש נוכל היה (1970)
* הרפתקה בפוסידון (1972)
* מרושע, מרושע (1973)
* מקום המחבוא (1975)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1981
ג'אנק פוד

שקית קניות של ג'אנק פוד
גַּ'אנְק פוּד, לעיתים נקרא "אוכל זבל" (לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית "זְלֹלֶת"), הוא מונח סלנגי מזלזל למזון בעל ערך תזונתי נמוך ולעיתים קרובות אף עתיר בשומנים, בסוכרים, במלחים ובקלוריות. מקובל לומר כי המונח נטבע על ידי מייקל ג'ייקובסון, מנהל מרכז המדע לעניין הציבור, בשנת 1972.

ג'אנק פוד מכיל כמויות גבוהות של קלוריות מסוכרים או של שומן עם מעט חלבונים, ויטמינים או מינרלים. בין המזונות הנחשבים לג'אנק פוד אפשר למנות חטיפים מלוחים, מסטיקים, סוכריות, קינוחים מתוקים, מזון מהיר בשמן עמוק ומשקאות מוגזים מומתקים. מאכלים רבים כגון טאקו, פיצה והמבורגר יכולים להיחשב לפעמים בריאים ולפעמים כג'אנק פוד, תלוי במרכיביהם ובדרכי ההכנה שלהם. המוצרים היותר מעובדים בדרך כלל לא נכנסים לקטגוריה של ג'אנק פוד. ההגדרה של מהו ג'אנק פוד ומהו לא ג'אנק פוד יכולה להיות תלויה גם במצב החברתי והמצב הכלכלי של האדם, כאשר אנשים ממעמד גבוה יותר יציבו לעצמם גבול ברור לשאלה מהו ג'אנק פוד, ואילו צרכנים בעלי הכנסה נמוכה יחשיבו פחות מאכלים כג'אנק פוד, במיוחד כאשר מדובר במאכלים עממיים.

בניגוד לסיווגו של הג'אנק פוד כ"זבל", אכילה של ג'אנק פוד בדרך כלל לא תגרום לחשש בריאותי מיידי ובאופן כללי בטוחה כאשר היא משולבת בתוך דיאטה מאוזנת.

==השפעות בריאותיות==
מחקר שנעשה על ידי פול ג'ונסון ופול קני במכון המחקר סקריפס בשנת 2008 הציע כי צריכת ג'אנק פוד משנה את פעילות המוח באורח דומה לסמים ממכרים כמו קוקאין או הרואין. לאחר שבועות רבים עם גישה בלתי מוגבלת לג'אנק פוד, מרכזי ההנאה במוחות של חולדות נהיו פחות רגישים, ונדרש יותר מזון כדי להביא אותם להנאה. לאחר שהג'אנק פוד נלקח והוחלף במזון בריא, החולדות רעבו במשך שבועיים במקום לאכול אוכל מזין. מחקר של כתב העת הבריטי לתזונה שנעשה בשנת 2007 מצא שחולדות נקבות שאכלו ג'אנק פוד בזמן הריונן הגדילו את הסבירות להרגלי אכילה לא בריאים של צאצאיהן.

דוח שפורסם בכתב העת של ההסתדרות החברות האמריקאיות לביולוגיה ניסיונית מציע כי תינוקות של אמהות הנוהגות לאכול מאכלים בעלי סוכר גבוה ושומן גבוה בזמן הריונן נוטים יותר בעצמם לג'אנק פוד. המחקר בוצע בחולדות והציע כי צאצאי החולדות "שאמהותיהן אוכלות כמויות מופרזות של ג'אנק פוד עם רמות גבוהות של שומן וסוכר בזמן הריונן או הנקתן, יסבלו מסבירות גבוהה יותר להעדפת מאכלים אלו בחייהם."

==מיסוי==
בניסיון להפחית את צריכת השומן הרווי, מדצמבר 2011 עד נובמבר 2012 דנמרק הנהיגה את מס המזון השמן הראשון בעולם על ידי הטלת תשלום נוסף על כל המאכלים (כולל רכיבים טבעיים) הכוללים יותר מ-2.3 אחוזים של שומן רווי. הונגריה הטילה גם מס על מזון ארוז הכולל ריכוזים לא בריאים, כמו משקאות המכילים יותר מ-20 מ"ג קפאין לכל 100 מ"ל.

==ראו גם==
* מזון מהיר
* תסמונת העולם החדש

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.foodsdictionary.co.il/articles/154 "ג'אנק פוד... הצילו!"]
* 
* 
* [http://snackertainment.com International Junk and Snack Food Review]
* [https://web.archive.org/web/20120503015525/http://wik.ed.uiuc.edu/index.php/Junk_Food,_Marketing,_and_Behavior Junk Food, Marketing, and Behavior]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:מזון מהיר
קטגוריה:תזונה
תיאטרון לנקום

תיאטרון לנקום (ברוסית: Ленко́м) הוא שמו הרשמי של המוסד, שהיה ידוע כ"תיאטרון מדינת מוסקבה", הקרוי על שם הקומסומול של לנין. 

התיאטרון תוכנן בידי אילאריון איבנוב-שניץ, הוא נבנה ב-1907 כמשכן למועדון הסוחר, והיה משכן להופעות תיאטרון ומוזיקה רבות. אחרי 1918, הבניין סופח לוועדת המפלגה המקומית, לבסוף נעשה בית ל"תיאטרון הנוער העובד" ב-1927. מכאן, ביסס התיאטרון העתידי את שמו הטוב כתיאטרון לאנשים צעירים, בידי אנשים צעירים. במהלך 80 שנות קיומו, לנקום היה חלוץ בהצגת תיאטרון חדש, רענן וניסויי בברית המועצות וכעת ברוסיה. בשנת 1973 למנהל האמנותי של התיאטרון מונה מארק זכארוב, שמילא תפקיד זה עד למותו הפתאומי בספטמבר 2019. 

בלנקום פעלו רבים מהאמנים הפופולריים ביותר ברוסיה, הידועים בשל עבודתם בתיאטרון ובקולנוע, כגון אנדריי טרקובסקי, יבגני לאונוב, אלכסנדר אבדולוב, אולג ינקובסקי, אינה צ'וריקובה, לאוניד ברונבוי וניקולאי קרצנצוב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://worldwalk.info/en/catalog/476/ תיאטרון לנקום, תיאטרון מדינת מוסקבה קרוי על שם הקומסומול של לנין (מוסקבה)]

לנקום
דוד לייקס

הרב דוד לייקס אב"ד באר, מתלמידי הבעל שם טוב.

בנם של ישראל ולאה.

נפטר בכ"א בניסן ה'תקנ"ט (או ה'תק"ס) בגיל מאה.

על פי נוסח מצבתו, הבטיח לצאצאיו כי אם יבואו להתפלל על קברו בראש חודש אלול כשחל ביום רביעי, מובטחת להם ישועה.

הוא נותן ההסכמה היחידי לספר "אגרת הקודש" של הרב מנחם מנדל מוויטבסק (יצא לאור בשנת ה'תקנ"ד).

===משפחתו===
הרב דוד נישא פעמיים, הפעם השנייה הייתה בהיותו בן יותר משבעים. מנישואים אלה נולדו לו שני בנים, ובתו פייגא, שנישאה (בזיווג שני) לרב מרדכי טברסקי מצ'רנוביל.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תלמידי הבעל שם טוב
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:אבות בתי דין
גלוריה (סרט 2013)

גלוריה (בספרדית: Gloria) הוא סרט דרמה צ'יליאני בספרדית שיצא לאקרנים ב-2013 בבימויו של לליו סבסטיאן. בבכורת הסרט, בתחרות פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-63 בברלין, פאולינה גרסיה זכתה ב"דוב הכסף" לשחקנית הטובה ביותר.
הקרנת הבכורה של הסרט "גלוריה" בישראל ב-15 באוגוסט 2013.

== עלילה ==
גלוריה (פאולינה גרסיה) היא גרושה בת 58. כל ילדיה עזבו את הבית, אבל אין לה שום רצון לבלות את ימיה ולילותיה לבד. נחושה בדעתה לקרוא תיגר על גילה ועל בדידותה, היא ממהרת קדימה לתוך מערבולת של מסיבות רווקים ורווקות, לחפש סיפוק מיידי - שרק מוביל שוב ושוב לאכזבה וריקנות. אבל אז היא פוגשת את רודולפו (סרג'יו הרננדז), קצין חיל הים לשעבר המבוגר ממנה בשבע שנים אליו היא מרגישה נטיות רומנטית. היא אפילו מתחילה לדמיין מערכת יחסים קבוע. עם זאת, המפגש מציב אתגרים בלתי צפויים וגלוריה מגלה בהדרגה את עצמה נאלצת להתמודד עם סודות האפלים משלה.

== שחקנים ==
* פאולינה גרסיה כגלוריה קומפלידו
* סרג'יו הרננדז כרודולפו פרננדז
* דייגו פונטסיליה כפדר
* פביולה זאמורה כאנה
* אלחנדרו גויק כדניאל
* קוקה גואזיני כלוז
* הוגו מורג'
* לוז חימנס כוויקטוריה
* כריסטיאן קרווג'ל
* ליליאנה גרסיה כפלביה
* אנטוניה סנטה מריה כמריה
* אייל מאייר כתיאו
* מרסייל תגל
* מרסלה אמרה כמרסלה
* פבלו קרוף

==קישורים חיצוניים==
* 

מידע וכתבות:
* [http://youtu.be/jqDVYHt7CBY גלוריה 2013: טריילר חדש ל"גלוריה"], YouTube, 02.08.13

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים צ'יליאניים
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי דרמה
Too Much Johnson

Too Much Johnson (מילולית: יותר מדי ג'ונסון) הוא סרט קומדיה משנת 1938 בבימויו של אורסון ולס. אורכו של הסרט כ-40 דקות, והוא היה אמור להיות משולב בהצגת תיאטרון שתתנהל במקביל, אולם הסרט מעולם לא הוצג, ונחשב כאבוד. באוגוסט 2013, באופן מפתיע נתגלה העתק של הסרט במחסן בעיר פורדנונה שבצפון איטליה. הסרט יצא לאקרנים ב-9 באוקטובר 2013, ואף לעלות לרשת האינטרנט.

הסרט, בשילוב עם ההצגה, עוסק בנער פלייבוי ניו-יורקי שמפני חששו מזעם בעלה של אחת ממאהבותיו, גונב את זהותו של חוואי קובני עשיר, המצפה לכלה בהזמנה.

בניגוד למקובל לחשוב, אין זה הסרט הראשון אותו ביים ולס, אלא קדם לו סרט אוונגרדי משנת 1934 בשם "The Hearts of Age".

הסרט צולם ברובו בפארק באטרי ובסנטרל פארק שבניו יורק, וסצנות נוספות צולמו על סיפונה של אונייה השטה על נהר ההדסון, סמוך ליונקרס, ניו יורק. סצנות נוספות צולמו באולפן ברובע הברונקס. עבור החווה הקובנית, יצר ולס דגם מעיסת נייר, ושילב צמחים אקזוטיים על מנת לדמות את הנופים הקובניים.

לאחר סיום הצילומים ועריכת הסרט מתוך למעלה מ-7 ק"מ של סליל צילום, נקלע הסרט לקשיים כלכליים, כולל איום בתביעה משפטית מאולפני סרטי פרמאונט על זכויות הסרט. בסופו של דבר הסרט לא הוקרן, וההצגה עלתה בלעדיו.

הסרט נחשב אבוד, וקטעים ממנו נמצאו בספרד, אבל כבר בשנות ה-70 ההנחה המקובלת הייתה כי הסרט עצמו כבר איננו קיים. בשנת 2008 באופן מפתיע נתגלה ארגז עם הסרט הערוך במחסן בעיר פורדנונה. לאחר שחזור ממושך, בשיתוף פעולה של גורמים בינלאומיים, הוכרז כי הסרט יוקרן ב-9 באוקטובר 2013, בפסטיבל הסרט האילם בעיר פורדנונה, ושבוע מאוחר יותר, ב-16 באוקטובר בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1938
קטגוריה:סרטי 1938
קטגוריה:סרטי אורסון ולס
אל-קסר אל-כביר

אל-קסר אל-כביר (בערבית: القصر الكبير) היא עיר בצפון מערב מרוקו, כ-160 ק"מ מהעיר רבט, 32 ק"מ מהעיר לראצ'ה, 110 ק"מ מהעיר טנג'יר. אוכלוסיית אל-קסר אל-כביר מונה 132,380 תושבים (נכון ל-2010). 

שם העיר ידוע גם כ-Alcazarquivir בספרדית וכ-Alcácer-Quibir בפורטוגזית. משמעות שם העיר היא "הטירה הגדולה". העיר שוכנת בקרבת נהר לוכוס באחד האזורים החקלאיים הפוריים ביותר במרוקו. אזור זה מספק כמעט 20% מתצרוכת הסוכר במרוקו. ערים ועיירות קרובות כוללים את לראצ'ה ושפשאוון.

לאחרונה, העיר התרחבה מאוד בכמה כיוונים עם כניסתה לניהול העיר של נציגי המפלגה החדשה "אל-עדאלה וטאטנמיא". אלה פועלים לשיפור התשתיות של העיר הישנה.

== היסטוריה ==
המתיישבים הראשונים הגיעו מקרתגו שבצפון אפריקה, לאחר המלחמות הפוניות, העיר נשלטה על ידי הרומאים וניתן לה השם אופידום נובום (Oppidum Novum).

ב-1578, סבשטיאו, מלך פורטוגל ספג מפלה ניצחת בקרב אל-קסר אל-כביר מול המלך עבד אל-מלכ, מלך מרוקו. מפלה זו שמה קץ לשאיפת פורטוגל לפלוש ולנצר את המגרב. שני המלכים נהרגו בקרב זה. מותו של סבשטיאו, מלך פורטוגל, החל את המאורעות אשר הובילו לאיחוד הזמני של הכתר של פורטוגל וספרד תחת פליפה השני, מלך ספרד. ניצחונו של מלך מרוקו, עבד אל-מלכ העניק למרוקו עצמה משמעותית ויוקרה בינלאומית.

העיר גדלה באופן משמעותי עם הצבת חיל משמר ספרדי ב-1911 כחלק מהסכם בין ספרד ומרוקו להקמת מרוקו הספרדית כמדינת חסות של ספרד. לאחר קבלת העצמאות של מרוקו והקמת סכר עוד אל מקהזין על ידי המלך חסן השני כדי לשלוט במשטר הזרמים של נהר לוכוס, העיר הפכה למרכז הפצה ראשי של האזור החקלאי.

הייתה קהילה יהודית במקום במשך שנים רבות. עדיין קיים בית הקברות היהודי ששופץ בשנת 2023 ומתחם שנבנה לכבוד הצדיק רבי יהודה ז'אבאלי, אליו עלו ועדיין עולים לרגל. דוד בן גיגי היה רב הקהילה במחצית הראשונה של המאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* [https://patrimoniojudioalcazarquivir.com אתר המורשת היהודית של אל-קסר אל-כביר] המכיל מאגר מידע אודות הנפטרים בבית הקברות היהודי.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרוקו: ערים
אל-קניטרה

אל-קניטרה (בערבית: القنيطرة) היא עיר נמל בצפון מערב מרוקו בעלת 359,142 תושבים נכון לשנת 2004.

בשנים 1932–1956 העיר הייתה ידועה בשם "פורט ליוטה" (Port Lyautey), על שם הגנרל הצרפתי ליוטה שהקים את הנמל של העיר לחופי האוקיינוס האטלנטי בשנת 1912. ארצות הברית החזיקה בסיס צבאי בעיר החל ממבצע לפיד ועד שנת 1991.

== הקהילה היהודית בעיר ==
באל-קניטרה התקיימה קהילה יהודית במשך שנים רבות (בפיהם כונתה העיר "קניטרא"). אחד הרבנים ששימשו כרבה של העיר קנטירא הוא הרב יחייה בן הראש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מרוקו: ערים
קטגוריה:מרוקו: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1912
מן ולואר

מן ולואר (בצרפתית: Maine-et-Loire) הוא מחוז בחבל פיי דה לה לואר שבצרפת ובירתו היא אנז'ה.

==היסטוריה==

בעבר היה כלול מרבית שטחו של המחוז ברוזנות ואחר כך דוכסות אנז'ו. לאחר המהפכה הצרפתית היה המחוז אחד מ-83 המחוזות שהוקמו ב-4 במרץ 1790. הוא קרוי על שם המחוז ההיסטורי מן ועל שם נהר הלואר, הארוך בנהרות צרפת שחוצה את המחוז.

==גאוגרפיה==
המחוז נמצא בחבל פיי דה לה לואר והוא גובל במחוזות איל ווילן, מאיין וסארת מצפון, אנדר ולואר ממזרח, ויין, דה-סוור וואנדה מדרום והלואר האטלנטי ממערב.

הערים הגדולות בנוסף לאנז'ה הן סומיר, שולה וסגרה. הנוף במחוז מגוון כשבצפון ובדרום גבעות מיוערות ובמרכז עובר עמק הלואר. בנוסף לנהר הלואר זורמים במחוז עוד נהרות רבים. כ-64 אחוזים מהקרקע במחוז מנוצלים לגידולים חקלאיים מגוונים, כשהבולטים בהם כרמי גפן היין, פטריות מאכל, תפוחי עץ וענבי שועל.

==תיירות==
המחוז ידוע בטירות המרובות מימי הביניים, במערות ששימשו בעבר למגורים וביינות המיוצרים בו כדוגמת "יין אנז'ו".

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="3">
Loire Maine Angers2 tango7174.jpg|טירת אנז'ה באנז'ה
Saumur.JPG|העיר סומיר על נהר הלואר
Montreuil-Bellay castle, aerial view - Retouched.jpg|טירת Montreuil-Bellay
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיי דה לה לואר: מחוזות
בית משפט עליון

בית משפט עליון הוא בית המשפט הגבוה ביותר ובעל הסמכות האחרונה ברשות השופטת במדינה. פסיקותיו של בית המשפט אינן ניתנות לערעור בפני אף ערכאה גבוהה יותר (אם כי המינוח האנגלי "Supreme court" לעיתים משמש גם ככינוי לערכאות נמוכות יותר, שאינן הערכאה האחרונה במערכת המשפט הנהוגה). בית המשפט העליון לרוב עוסק בערעורים על החלטות קודמות של בתי משפט בדרגים נמוכים יותר. במרבית המדינות שהמערכת החוקית שלהן מושתתת על חוקה, תפקיד בית המשפט העליון הוא לרוב גם פרשנות החוקה, אם כי ייתכן שתהיה מערכת משפטית נפרדת או מקבילה לסוגיות חוקתיות.

במדינות בהן השלטון הוא פדרלי, ישנו בית משפט עליון נפרד בעבור מערכת המשפט הפדרלית.

בית המשפט העליון נועד להיות גוף בעל סמכות שיפוטית עליונה, שביכולתו לבחון את חוקתיות החוקים ולהבטיח שהחקיקה עומדת באמות המידה החוקתיות. תפקידו המרכזי של בית המשפט העליון הוא לפרש חוקים ולפסוק במחלוקות משפטיות ברמה הגבוהה ביותר, מה שהופך אותו למוסד קריטי בשמירה על הסדר החוקתי. באמצעות תפקידו השיפוטי, בית המשפט העליון משפיע בצורה משמעותית על מערכת המשפט והמדיניות הציבורית, ויכולתו להכריע במקרים חוקתיים מבססת את מעמדו כמוסד חיוני במשטר דמוקרטי <ref></ref>. פסיקותיו של בית המשפט העליון יוצרות תקדימים, אשר מחייבים את כל בתי המשפט האחרים במדינה, אך לא את בית המשפט העליון עצמו. שיטה זו מבטיחה שהחלטות משפטיות מיושמות באופן עקבי ואחיד ברחבי המדינה<ref></ref>.

== ראו גם ==
* בית משפט של מוצא אחרון

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
עליון
חברים על הכוונת

חברים על הכוונת (באנגלית: Open Season) הוא סרט הנפשה תלת־ממדית של חברת סרטי סוני הנפשה משנת 2006. הסרט הוא סרט ההנפשה התלת־ממדית הראשון של החברה. בעקבות הצלחת הסרט יצאו לו שלושה סרטי המשך ישירות ל-DVD: "חברים על הכוונת 2", "חברים על הכוונת 3" ו"חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב". הסרט הועמד ל-6 פרסי אנני, כאשר אחד מהם הוא סרט ההנפשה הטוב ביותר.

==תקציר העלילה ==
בוג הוא דוב גריזלי שאומץ בילדותו על ידי היערנית בת'. לאחר שהוא מעורר מהומות בעיר, בת' מחזירה אותו ליער שלושה ימים לפני פתיחת עונת הציד. הוא פוגש את אליוט, אייל פטפטן שנזרק מהעדר שלו. השניים נאלצים לסמוך אחד על השני ולאחד את כל חיות היער למלחמה נגד הציידים.

== דיבוב ודמויות ==
{| class="wikitable" style="width:70%
|+
! דמות
! מידע על הדמות
! מדובב באנגלית
! מדובב בעברית
|-
|אליוט
|אייל היפראקטיבי בעל קרן אחת שסולק מן העדר שלו
|אשטון קוצ'ר
|ציון ברוך
|-
|בוג
|דב גריזלי שאומץ בילדותו על ידי בת'
|מרטין לורנס
|ליאור כלפון
|-
|נקניקי (באנגלית: מר וייני)
|כלב תחש, חיית המחמד של בובי
|קודי קמרון
|תומר שרון
|-
|ג'יזל
|איילה מהעדר הישן של אליוט
|ג'יין קרקובסקי
|הדר לוי
|-
|איאן
|אייל בעל אופי שחצן ויהיר, מנהיג העדר שאליו השתייך בעבר אליוט
|פאטריק ווארברטון
|יורם יוספסברג
|-
|מקסקוויזי (באנגלית: סקוויזמאסטר)
|סנאי, מנהיג קבוצת סנאים
|בילי קונולי
|עמי מנדלמן
|-
|סרג'
|ברווז, אחיו של דני
|דני מן
|תומר שרון
|-
|דני
|ברווז, אחיו של סרג'. ככל הנראה לוקה באוטיזם או בפיגור שכלי ולא מרבה לתקשר ובדרך כלל אומר מילים בודדות או נעזר בשפת הסימנים.
|מאדי טיילור
|עמי מנדלמן
|-
|ריילי
|בונה
|ג'ון פאברו
|ניר רון
|-
|מריה
|בואשת
|מישל מרדוקה
|נורית בנאי קורן
|-
|בת'
|יערנית, גידלה את בוג מאז שהיה גור.
|דברה מסינג
|עלמה זק
|-
|גורדי
|השריף של טימברליין
|גורדון טוטוסיס
|צביקה הדר
|-
|בובי
|הבעלים של נקניקי
|ג'ורג'יה אנגל
|תמיר סטיינמן
|-
|שו
|הצייד האכזר ביותר בטימברליין ויריבה המושבע של בת'
|גארי סיניז
|גיורא חמיצר
|}

== ראו גם ==
* חברים על הכוונת (סדרת סרטים)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי סוני הנפשה: סרטים
קטגוריה:סרטי אנימציה של סרטי קולומביה
קטגוריה:חברים על הכוונת
דגל גיאנה הצרפתית

דגל גיאנה הצרפתית הוא דגל צרפת.
דגל גיאנה הצרפתית עד 2015
עד 2015, הדגל היה מורכב משני משולשים צמודים בזווית אלכסונית, כאשר העליון ירוק והתחתון צהוב. בין שני המשולשים, במרכז הדגל, מופיע כוכב אדום בעל חמישה קודקודים. משמעות הצבעים:
* ירוק – מסמל טבע וחקלאות.
* צהוב – מסמל את הזהב ועושר המינרלים.
* הכוכב האדום – מסמל את הפטריוטיות.

==ראו גם==
* סמל גיאנה הצרפתית
* המנון גיאנה הצרפתית

==קישורים חיצוניים==

* 

גיאנה הצרפתית
קטגוריה:גיאנה הצרפתית: סמלים לאומיים
גיאנה הצרפתית
חברים על הכוונת 2

חברים על הכוונת 2 (באנגלית: Open Season 2) הוא סרט אנימציה ממוחשבת של חברת סרטי סוני הנפשה. הסרט הופץ לראשונה בדרום אפריקה בשנת 2008 ובשנת 2009 שורר בארצות הברית ישירות ל-DVD. הסרט זה הוא חלק מסדרת סרטים, והוא המשך ישיר של עלילת הסרט הראשון. הסרט נכתב על ידי דייוויד י. סטרן, והועמד ל-2 פרסים (פרס אנני לסרט הביתי הטוב ביותר ופרס סרט האנימציה הטוב ביותר בפרסי הסרטים של MTV-רוסיה) אך לא זכה בשניהם.

== תקציר העלילה ==
אליוט וג'יזל מתכוננים להתחתן, אך הם נאלצים לדחות את החתונה מפני שנקניקי נחטף. בוג, אליוט, מקסקוויזי, באדי ושאר חבורת חיות היער יוצאים למשימת הצלה נרחבת להצלת חברם, ובמהרה מוצאים עצמם במחנה האויב, עולם חיות המחמד.

== דמויות==
{| class="wikitable" style="width:70%
|+
! דמות
! מידע על הדמות
! מדובב באנגלית
! מדובב בעברית
|-
|אליוט
|אייל, חברו הטוב ביותר של בוג וארוסה של ג'יזל
|ג'ואל מקהייל
|עידו מוסרי
|-
|בוג
|דוב וחברו הטוב ביותר של אליוט
|מייק אפס
|אלי לולאי
|-
|נקניקי (באנגלית: מר וייני)
|כלב תחש שהצטרף לחיות היער בסרט הקודם וכעת "נחטף" על ידי בעליו המקוריים ונלקח על אתר נופש לחיות מחמד
|קודי קמרון
|תומר שרון
|-
|ג'יזל
|איילה, ארוסתו של אליוט.
|ג'יין קרקובסקי
|רונה בקרמן
|-
|איאן
|אייל בעל אופי שחצן ויהיר המנסה להתחיל עם ג'יזל
|מאדי טיילור
|יורם יוספסברג
|-
|מקסקוויזי (באנגלית: סקוויזמאסטר)
|סנאי עצבני בעל פתיל קצר
|בילי קונולי
|עמי מנדלמן
|-
|באדי
|דורבן שקט במיוחד שלא מרבה לדבר
|מאדי טיילור
|עמי מנדלמן
|-
|סרג'
|ברווז, אחיו של דני
|דני מן
|תומר שרון
|-
|דני
|ברווז, אחיו של סרג'. ככל הנראה לוקה באוטיזם או בפיגור שכלי ולא מרבה לתקשר ובדרך כלל אומר מילים בודדות או נעזר בשפת הסימנים.
|מאדי טיילור
|לירון ברנס
|-
|פיפי
|פודל לבן אשר מהווה הנבל הראשי של הסרט. מנהיגן של חיות המחמד ורוצה להשמיד את כול חיות הבר הפרימיטיביות
|קריספין גלובר
|מיכאל עינב
|-
|רוברטו
|מזוהה ככלב מהגזע באסט האונד, חברו הטוב של פיפ, השמן והעצלן של החבורה.
|סטיב שיריפה
|עפרון אטקין
|-
|סטנלי
|מזוהה כחתול מסוג בריטי קצר-שיער שמן, אשר נמצא בקרבתו של רוג'ר כל הזמן והוא פחות או יותר היחיד שמדבר אתו
|פרד סטולר
|ניר רון
|-
|רוג'ר
|חתול ספינקס סנילי שמרבה להסתובב עם סטנלי
|סין מולן
|מיכה אוזין סליאן
|-
|שרלין
|כלבה מסוג קבליר קינג צ'ארלס ספנייל, הדמות הנשית בחבורה.
|אוליביה האק
|ענת ארליך
|-
|רופוס
|כלב מסוג איירדייל טרייר, הדמות הגברית בחבורה.
|דידריך באדר
|לירון ברנס
|}

==הפקה, הפצה והכנסות==
סוני הכריזה על סרט ההמשך לחברים על הכוונת בספטמבר 2007. אף על פי שהסרט הראשון הכניס 85.1 מיליון דולר בארצות הברית ו-115.7 מיליון דולר במדינות זרות, חברת סוני החליטה שהסרט השני ישוחרר ישירות ל-DVD.
למרות שהסרט שוחרר ישירות לווידאו בארצות הברית ובבריטניה, יש מדינות שבהם הוא שוחרר בקולנוע, בדרום אפריקה, רוסיה, פולין ועוד. בסך הכל הכניס הסרט 8,716,950 דולר מבתי הקולנוע.

== ראו גם ==
* חברים על הכוונת (סדרת סרטים)
* חברים על הכוונת 1
* חברים על הכוונת 3
* חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב

==קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי אנימציה שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי סוני הנפשה: סרטים
קטגוריה:חברים על הכוונת
מוסכמה

מֻסְכָּמָה (בלועזית: קוֹנְבֶנְצְיָה, מלטינית: conventio, מלשון 'לבוא יחד') היא התנהגות שמקובלת ורווחת בחברה מסוימת, אף על פי שאין לה סימוכין בחוק או בדת. בסוציולוגיה קונסטרוקטיביזם חברתי מגדיר את מערכת המוסכמות החברתיות הנהוגות בקרב תרבויות, ויחד עם זאת יצירתן על ידי יחידים.

דוגמאות למוסכמות חברתיות הן הנוהג ללחיצת יד בקרב תרבויות מערביות, או לקוד קידה בקרב תרבויות במזרח הרחוק. במסגרות המקיימות מפגשים חוזרים עם אותם משתתפים, כגון בתי ספר, קבוצות, חוגים וקורסים, מתקיימת פעמים רבות מוסכמה לשמירה על "מקום קבוע".

מוסכמות תרבותיות עשויות להיות ייחודיות לקהילה מסוימת: גברי הקהילה החרדית לובשים בגדים בשחור-לבן, ובקרב היהדות הדתית לאומית הכיפה היא סרוגה. 

שמלות כלה לבנות הן מוסכמה לגבי קוד לבוש לכלות, שהתקבע בתרבות המערב מאז נישואיה של המלכה ויקטוריה לנסיך אלברט בשנת 1840 בשמלת כלה לבנה. בחלק מתרבויות המזרח הרחוק המוסכמה מכתיבה שמלת כלה אדומה. 

אכילה באמצעות מקלות אכילה היא מוסכמה סינית שאומצה על ידי תרבויות נוספות בשל דומיננטיות היסטורית של סין. אכילה באמצעות סכו"ם היא מוסכמה שהתפתחה בתרבות המערב. 

גם באמנות קיימות מוסכמות. למשל, ציורים מצוירים על משטחים מרובעים או מלבניים, אך לא על משטחים בצורות גאומטריות שונות. מערבונים יסתיימו כשהגיבור רוכב אל האופק, וסיפורי אגדות יתחילו ב"היה היה" ויסתיימו ב"והם חיו באושר ועושר עד עצם היום הזה". בתיאטרון הקיר הרביעי הוא מוסכמה אודות קיר דמיוני שקוף בין הבמה לקהל, דרכו הקהל צופה במחזה ללא מודעותן של הדמויות שעל הבמה. בקומיקס בועת דיבור היא מוסכמה המייצגת דיבור או מחשבה של הדמויות.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:סוציולוגיה
סמל גיאנה הצרפתית

סמל גיאנה הצרפתית מורכב מ-מחומש הפוך שבשני צדיו דובי נמלים ובראשו שתי ציפורים. בתוכו נמצאים שלושה מלבנים, ומעליהם כתר של זהב ובו שני עצים. במלבן הראשון- שלוש חבצלות זהובות והמספר 1643. במלבן השני - ניתן לראות סירה אפורה מלאה בזהב בנהר אדום. במלבן השלישי - חבצלות מים בין גלים קטנים לבנים בתוך נהר ירוק.

משמעות הסמל:
* המלבן הראשון מסמל את השנה 1643 בה השתייכה המדינה לצרפת
* המלבן השני מסמל את עושר המדינה והזהב שבה.

== ראו גם ==
* דגל גיאנה הצרפתית
* המנון גיאנה הצרפתית

==קישורים חיצוניים==

גיאנה הצרפתית
קטגוריה:גיאנה הצרפתית: סמלים לאומיים
גיאנה הצרפתית
איבאר אוסן

איבאר אנדרֵאס אוסן (נורווגית: Ivar Andreas Aasen, 5 באוגוסט 1813 - 23 בספטמבר 1896) היה פילולוג, מילונאי, מחזאי ומשורר נורווגי. נחשב לאבי הנורווגית החדשה.

== חייו ==
אוסן, שגדל כבנו של חוואי מן השורה, היה אוטודידקט. בגיל 18 פתח בית ספר עבור ילדי המחוז בו גדל, מרה ורומסדל. לאחר כשנתיים, בהיותו בן עשרים, הקדיש את זמנו ללימודי שפות, ובמהרה הפך למומחה בשפות רבות. ספרו הראשון, אוסף שירי עם בניב המקובל באזורו, יצא בשנת 1843 והתקבל בעניין רב. בשנת 1848 יצא ספרו המונומנטלי "דקדוק הניבים הנורווגיים" ("Det Norske Folkesprogs Grammatik"), לאחר תחקיר ממושך, שכלל מסעות לרחבי המדינה. שנתיים מאוחר יותר הוציא אוסן בפעם הראשונה את המילון לדיאלקטים הנורווגיים, "Ordbog over det Norske Folkesprog", מתוך חומרים שכבר אסף עבור ספרו הקודם. בכך הניח למעשה את התשתית ליצירת שפה חדשה, נורווגית חדשה.
מצבתו של אוסן בבית הקברות "Vår Frelsers" שבאוסלו
אוסן כתב שירים ומחזות בשפה שיצר, כדי להמחיש כיצד יש להשתמש בה. מחזותיו זכו לפופולריות רבה, והוצגו שוב ושוב. למרות שאוסן עצמו התרחק מפרסום ציבורי, שמו הלך לפניו והוא הפך לבעל שם ברחבי המדינה. הפרלמנט תמך בו בנדיבות, כך שהתאפשר לו לעסוק בהרחבת השפה ושיפורה ללא צורך לדאוג לפרנסתו. הוא המשיך להוציא מילונים משופרים וספרי דקדוק עבור השפה החדשה, שהפכה לשפה הרשמית השנייה של המדינה (בנוסף לנורווגית ספרותית). אוסן הוא מן האנשים הבודדים בהיסטוריה, וייתכן שאף היחיד, שאחראי ליצירת שפה (או לכל הפחות הגדרתה מתוך ניבים קודמים) שהתקבלה בצורה כה רחבה בקרב ההמון.

אוסן מת ב-23 בספטמבר 1896 ונקבר בלוויה ממלכתית.

שנת 2013 נקבעה בנורווגיה כ"שנת השפה" לרגל מאתיים שנה להולדתו (וכן במלאת מאה שנה לפתיחת התיאטרון הנורווגי באוסלו). השנה התמקדה בהצגת המגוון הלשוני בנורווגיה ושימורו. ביום הולדתו המאתיים, 5 באוגוסט 2013, ה-Bergens Tidende, אחד העיתונים הגדולים במדינה, היוצא לאור בדרך-כלל בנורווגית ספרותית, הופיע במהדורה מיוחדת בנורווגית חדשה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילולוגים
קטגוריה:מילונאים
קטגוריה:נורווגית
קטגוריה:סופרים נורווגים
קטגוריה:ילידי 1813
קטגוריה:נפטרים ב-1896
נובה גוריצה

נובה גוריצה (בסלובנית: Nova Gorica, בגרמנית: Neu-Görz, באיטלקית: Nuova Gorizia) היא העיר ה-11 בגודלה בסלובניה, ובירת אזור גורישקה. העיר ממוקמת במערב המדינה, סמוך לגבול עם איטליה.

==היסטוריה==

בצידו האיטלקי של הגבול שוכנת העיר התאומה גוריציה, בין שתי הערים מתקיים שיתוף פעולה כמעט בכל התחומים, והאזור המטרופוליני מנוהל על ידי מועצה משותפת. מסילת ברזל מפרידה בין שכונות שתי הערים, אף על פי שהגבול עצמו עובר מספר מטרים מערבית לה. תחנת הרכבת של נובה גוריצה היא המבנה היחיד בעיר השוכן מערבית למסילה, והיא משרתת את תושביהן של שתי הערים.

נובו גוריצה ("גוריצה החדשה") היא עיר מתוכננת, העיר נוסדה בשנת 1948 לאחר ועידת השלום בפריז שקבעה את הגבול בין איטליה ליוגוסלביה. במסגרת הסכם השלום נותרה העיר גוריציה בשטח איטליה, וכך נותקו עמק סוצ'ה, עמק ויפאווה, וצפון מערב הקראס מהמרכז המטרופוליני שלהם. ממאי 2011 הצטרפו נובו גוריצה וגוריציה, למועצה משותפת חוצת גבולות המנהלת את האזור המטרופוליני. העיר בנויה בסגנון אדריכלות מודרנית. צפונית לעיר נמצא ההר הקדוש סווטה גורה, בפסגת ההר שגובהו 682 מטרים, ממוקמת כנסייה שנבנתה לראשונה בין השנים 1514–1544.

==יהודים==
נכון לראשית המאה ה-21 לא מתגוררים יהודים בנובה גוריצה. יהודים התגוררו בגוריציה משלהי המאה ה-13. ב-1943, לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה השתלטה גרמניה הנאצית על האזור ויהודי גוריצה גורשו אל מחנות ההשמדה. כאמור, ב-1948 הוקמה נובה גוריצה וחומת אבן הוקמה כדי להפריד בין היישובים. החומה פורקה ב-2004. בפאתי הפרבר רוֹזְ'נָה דוֹלִינָה שבנובה גוריצה שוכן בית העלמין היהודי העתיק של גוריציה.

בית העלמין בנוי בצורת משולש, מוקף בחומת אבן שהוקמה בשלהי ה-19 ומשתרע על שטח של 5,662 מטרים רבועים. שטחו הקדום גדול יותר, אך ב-1890 בוצעו במקום עבודות תשתית ופיתוח דרכים ושטחו של בית העלמין תוחם על ידי הרשויות האוסטרו-הונגריות. במקום מצויות כ-900 מצבות, חלק גדול מהן הועברו למקום מבית עלמין קדום יותר, או משטחים אשר היו מחוץ לתחום המגודר של בית העלמין. רישומי הקבורות בבית העלמין ומפה מפורטת שלו מצויים בארכיון הקהילה היהודית בטריאסטה. בתוך בית העלמין גלעד לזכר הנספים בשואה. המצבה הקדומה ביותר היא מ-1450 ככל הנראה של בן משפחת מוֹרְפּוּרְגוֹ . מרבית המצבות המזוהות הן מהמאה ה-19 והכיתוב עליהן הוא באיטלקית ובעברית.

== ערים תאומות ==
לנובה גוריצה חמש ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סלובניה: ערים
קטגוריה:אירופה: ערים מתוכננות
נובה גוריצה
סודיום טריפוספט

סודיום טריפוספט (לעיתים STP, STPP, סודיום טריפוליפוספט או TPP) הוא תרכובת אי-אורגנית שנוסחתה Na<sub>5</sub>P<sub>3</sub>O<sub>10</sub>. זהו מלח נתרן של פוליפוספט פנטה אניון, המהווה את הבסיס המצומד של חומצת תלת-זרחתית H<sub>5</sub>P<sub>3</sub>O<sub>10</sub>.
הוא מיוצר בקנה מידה גדול כמרכיב של מוצרים ביתיים ותעשייתיים רבים, בעיקר חומרי ניקוי ואבקות כביסה. לשימוש הנרחב בתרכובת מיוחסות בעיות סביבתיות של אטרופיקציה.

== הפקה ומאפיינים ==
סודיום טריפוספט מופק על ידי חימום תערובת מדויקת של דיסודיום פוספט, Na<sub>2</sub>HPO<sub>4</sub>, ומונוסודיום פוספט, NaH<sub>2</sub>PO<sub>4</sub>, תחת תנאים מבוקרים בקפדנות.
בדרך זו מופקים כ-2 מיליון טון בשנה.
ה-STPP הוא מלח חסר צבע, השימוש העיקרי בו הוא כתוסף לחומרי ניקוי. החומר מרכך מים משום שהוא יוצר קשר קואורדינטיבי יציב עם יונים של סידן ומגנזיום. לאניון הטריפוספט כמה זוגות אלקטרונים לא קושרים היוצרים קומפלקס יציב עם קטיוני המתכת וכך נמנע קישור שלהם לקבוצה האניונית של הדטרגנט.
החומר משמש כתוסף מזון ומספר E שלו הוא E451. הוא משמש כחומר משמר לבשר, עופות ודגים וכן כאמולסיפייר ומשמר לחות. מנהל המזון והתרופות האמריקני מגדיר את החומר "מוכר כללית כבטוח".

== קישורים חיצוניים ==

* גיליון בטיחות חומרים של נתרן טריפוספט: [http://www.inchem.org/documents/icsc/icsc/eics1469.htm MSDS]
* 

קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
קטגוריה:נתרן: תרכובות
קטגוריה:זרחן: תרכובות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
סומיר

סומיר (בצרפתית: Saumur) היא עיר וקומונה צרפתית במחוז מן ולואר שבצרפת. העיר נמצאת בין נהרות הלואר והטואה, והיא מוקפת כרמים מהם מיוצרים יינות שידועים באיכותם, בעיקר יין נתזים.

==היסטוריה==

עד המהפכה הצרפתית הייתה סומיר בירתו של תחום סמכות עצמאי באותו שם, ובתקופות מסוימות תחת שלטון רוזנות אנז'ו. אחרי המהפכה התנהלו בעיר קרבות במסגרת מלחמות הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה.
ביוני 1940, במסגרת המערכה על צרפת בתחילת מלחמת העולם השנייה התנהל בעיר ולאורך הגדה הדרומית של הלואר קרב בלימה, בו צרפת ניסתה לעכב את ההתקדמות הגרמנית. ב-8 וב-9 ביוני 1944 הייתה העיר מטרה להפצצות בעלות הברית בגלל מסילת הרכבת שעברה בה. באחת מההפצות הגדולות נעשה השימוש הראשון בפצצות טולבוי, כנגד מנהרה שבה עברה מסילת הרכבת. ההפצצה בוצעה על ידי מטוסי אוורו לנקסטר ודה הבילנד מוסקיטו, ונועדה למנוע משלוח של טנקי פאנצר שהיו בדרכם לבלום את כוחות בעלות הברית לאחר הפלישה לנורמנדי. לאחר כשבועיים הופצץ גם הגשר שמעל הלואר על ידי חיל האוויר של ארצות הברית.

==אתרים בעיר==
בעיר נמצא בית הספר הלאומי לרכיבה "קדרה נואר" (בצרפתית: מסגרת שחורה, על שם המדים השחורים של הרוכבים) שידוע בשל מופעי הרכיבה השנתיים שהוא מקיים. כמו כן נמצא בעיר בית הספר לקציני שריון של הצבא הצרפתי ומוזיאון טנקים גדול.
מעל העיר מתנשאת טירת סומיר שנבנתה לראשונה במאה ה-10 ואחר כך שוב במאה ה-12.

מספר קילומטרים מהעיר ממוקם גן החיות של דואה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* [http://www.ot-saumur.fr/ אתר משרד התיירות של העיר]
* [http://www.ot-saumur.fr/CHATEAU-DE-SAUMUR_a722.html טירת סומיר באתר משרד התיירות של העיר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיי דה לה לואר: ערים
מרדכי קנת

מרדכי (מקס) קֶנֶת (במקור: מקס קנטרוביץ; 26 במרץ 1909 – 6 בדצמבר 1987) היה שופט ישראלי, שכיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב (1952–1979).

==ביוגרפיה==
מרדכי (מקס) קנת נולד ב-1909 בלונדון. הוריו, חנה לבית יאסקולקה וחיים קנטרוביץ, היו תושבי חברון שגורשו מהארץ עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והתיישבו באנגליה. ב-1919 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא למד בבית הספר המנדטורי למשפטים, ובמקביל היה בשנת 1930 פקיד בבית המשפט המחוזי בירושלים. משנת 1931 היה מתורגמן בבית המשפט המחוזי ובהמשך עבר לכהן כמתורגמן ראשי של בית המשפט המחוזי בתל אביב. הוא השתלם באוניברסיטת לונדון, הוסמך למשפטים וקיבל רישיון עריכת דין בארץ ישראל.

באוגוסט 1937 מונה לשופט בבית המשפט השלום וכמנהל ההוצאה לפועל. ב-1947 מונה כשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב ועם הקמת מדינת ישראל היה בין ששת השופטים הראשונים שמונו לבתי המשפט המחוזיים בישראל. באוגוסט 1949 עִברת את שמו ושם משפחתו ל'מרדכי קנת'. בשנת 1951 הוא היה שופט במשפט אלזה טרנק. בקיץ 1952 התמנה כנשיא תורן, ומ-1977 עד 1979 כיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.

קנת כיהן במשך 42 שנים על כס המשפט. בתפקידו כשופט פסק את פסק הדין הראשון שניתן, בתביעה אזרחית, אחרי הכרזת העצמאות של מדינת ישראל.
ב-1958 כיהן כאב בית הדין הצבאי המיוחד ששפט את אלוף-משנה יששכר שדמי, שהועמד לדין באשמת רצח וחריגה מסמכות בהקשר לטבח כפר קאסם; שדמי זוכה מאשמת הרצח והורשע בסעיפי החריגה מסמכות, הוא ננזף והוטל עליו קנס סמלי של עשר פרוטות, והוא המשיך בשירותו הצבאי.

ב-1979 עמד קנת עמד בראשות ועדת קנת - ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת מצב בתי הכלא בישראל. כמו כן נמנה עם חברי ועדת בכור שחקרה את רצח ארלוזורוב.

בשנת תשל"ט (1979) הוענק לקנת עיטור "יקיר העיר תל אביב-יפו".

קנת נפטר בדצמבר 1987, בגיל 78. נטמן בבית העלמין קריית שאול.

==משפחתו==
קנת היה נשוי לטובה לבית חיון (1913–1998), ואב לשניים: חיים ודליה.

בתו דליה קובל היא שופטת לשעבר שכיהנה בבית משפט השלום בירושלים.

אחיו נתן קנת היה מבכירי עורכי הדין בארץ. אחיו חנוך (הנרי) קנת (קנטרוביץ') היה המושל היהודי בחברון מטעם המנדט הבריטי, ולאחר מכן שימש בתפקידים משפטיים בכירים שונים בממשל הבריטי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי בית הספר המנדטורי למשפטים
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:שופטי בתי הדין הצבאיים
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1979
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
משקה שוודי

עינוי במים. גילוף בעץ משנת 1556

משקה שוודי (בגרמנית: Schwedentrunk) הוא שיטת עינויים והוצאה להורג. את השם לשיטה נתנו קורבנות גרמנים שנפלו בשבי לידי פלוגות שוודיות במהלך מלחמת שלושים השנים. בשיטה זו של עינויים השתמשו גם פלוגות בנות ארצות אחרות, שכירי חרב, חברי כנופיות שנלחמו ובמיוחד אזרחים שנשאו את מטענם של השוודים ולא קיבלו תשלום. שיטת עינויים זו שימשה כדי להכריח איכרים למסור כסף, מזון, בעלי חיים ורכוש חבוי, או כדי לסחוט יחסי מין מנשים.

אף על פי ש-20%-15% (באופן מקומי עד 60%) מהאוכלוסייה הגרמנית נספתה כתוצאה מאלימות, רעב ומחלות במשך המלחמה, הזיכרון של המשקה השוודי הוא שנשאר. השיטה הונצחה באחד מן הספרים הנפוצים הראשונים בגרמנית, "Der abenteuerliche Simplicissimus" , שפרסם הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן בשנת 1668.

==המנגנון==

שימוש במשקה השוודי נרשם בספרי ההיסטוריה של עיירות בכל רחבי דרום גרמניה. אף על פי שנסיבות מסוימות השתנו בין מקרה למקרה, בכל המקרים היה נקשר פיו של הקרבן, הקרבן היה נכפת, ולאחר מכן הוכרח לבלוע (באמצעות משפך) כמות גדולה של נוזל דוחה ולעיתים אף רותח. חומרים כגון שתן, צואה, זבל נוזלי ומים דלוחים שימשו לצורך זה.

מעבר לסלידה, לגועל, למחלות ולסיכוי לזיהום מחיידקים, המשקה השוודי הסב כאב עז בקיבה. מכיוון שנוזלים לא ניתנים לדחיסה, היה על בטנו ומעיו של הקרבן להתרחב בשיעורים גדולים שגרמו לכאב רב, על מנת להתאים לכמות הגדולה של הנוזלים שנכנסו. לאחר הכנסת הנוזלים היו המענים לוחצים על בטנו הנפוחה של הקרבן עם לוחות עץ או שרמסו אותה תחת רגליהם.

==ראו גם==
* הזנה בכפייה

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20070311124644/http://www.medienzentrale-illertissen.de/leiden.htm Suffering of the population סבלה של האוכלוסייה] 

קטגוריה:מלחמת שלושים השנים
קטגוריה:עינויים
קטגוריה:שיטות הוצאה להורג