סמחון חלוואה

הרב סמחון חלוואה (או חלואה)<ref>כך נהג לחתום.</ref> (סביב ה'תקפ"ה<ref>כך מסתבר לפי הרב פרופ' משה עמאר (ראו: מ. עמאר, מבוא לספר 'צו לצו', עמ' 16). אמנם ממלכי רבנן צט, ב, יוצא שנולד בה'תקצ"ד. ובספר מלכי ישורון (בערכו) כתוב שנולד בה'תקצ"ב.</ref>, 1835 - ה'תר"ס, 1900) היה רב, ופוסק הלכה באוראן שבאלג'יריה במאה ה-19. התפרסם בחיבורו 'צו לצו' העוסק בענייני מוסר.
== קורות חייו ==
נולד במקנס שבמרוקו לאביו רבי שלמה. בצעירותו עסק בהעתקת כתבי יד הכוללים דרוש, קבלה ופיוט. בשנת ה'תר"ג כתב את חיבורו 'פועל ישועות' העוסק בפירוש פיוטי ההושענות.

=== הגירתו לאוראן ===
בשנת ה'תרי"ד נדד לאוראן עקב צרות שונות שפקדו אותו במקנס. דומה, כי בשנותיו הראשונות בעיר, קליטתו הייתה קשה, והוא סבל ממחסור.<ref>ע"פ הקדמתו לספר 'פועל ישועות'.</ref> באוראן נשא אישה והוליד בנים ובנות. רבי סמחון סירב לקבל משרה רבנית, משום שרצה להתפרנס מיגיע כפיו.<ref>ראו: 'צו לצו' פרק יז.</ref> ושם הוכר כאחד מרבני העיר ומפוסקי ההלכה בה. התכתב בענייני הלכה עם הרב אברהם אנקווה ועם הרב יוסף בן וואליד.<ref>ראו 'שמו יוסף', מהדורת ר"ש דיין, עמ' צא.</ref>

== פעילותו הרבנית ==
=== מפסיקותיו ההלכתיות ===
רוב פסיקותיו לא השתמרו. ידועים ממנו שני פסקים בלבד. הראשון, שחיזק את מנהג קיפול הטלית בשבת ללא שינוי בסדר הקיפול, והגן עליו מפני המערערים עליו.<ref>כרם חמר חלק ב סימן לב.</ref>

והשני, שנמנה עם הרבנים הראשונים שהתירו להדליק אש מגפרורים ביום טוב אף לכתחילה. נימוקיו הם, שהאש מצויה היא כבר בגפרור, ואין זה דומה להוצאת אש מהעצים או מהאבנים שאסרה המשנה, שמכיוון שהאש יוצאת במהירות מהגפרור, היא נחשבת למצויה. כמו כן, עדיף להוציא אש מגפרור ולא מגחלת מעומעמת, משום שיש למעט בטרחה ביום טוב. למסקנתו ההלכתית, הסכים הרב אברהם אנקווה.<ref>ראו: שו"ת כרם חמר חלק ב' סימן לא.</ref>

=== שיטתו החינוכית ===
בספרו 'צו לצו', התאפיין רבי סמחון בהדרכות מוסריות טבעיות, כדוגמת חובת הנאמנות והיושר לכל אדם, גם לבני עמים זרים.<ref>ראו: 'צו לצו' פר' נה-ו.</ref> כמו כן ביאר שיש להודות על האמת, ושמטרת הלימוד נועדה להבין ולא להתנצח.<ref>שם פרק קז.</ref>

כמו כן הוא מרבה להתמודד עם התרבות הצרפתית, ולהתייחס לתופעות שונות שהחלו בעת החדשה, והשפעתן על היהודים כגון תופעת גילוח הזקן ושינוי שמות עבריים לשמות צרפתיים, ועוד.<ref>ראו: 'צו לצו' פרקים מח, קמו.</ref>

== חיבוריו ==
*צו לצו - ספר שכתב כצוואה לבניו בענייני מוסר. מטרת הספר הייתה להדריך את בניו בעבודת ה'. הספר הושלם על ידו בשנת ה'תרמ"ה. בצוואתו, ביקש מבניו להדפיס את הספר בהקדם האפשרי.<ref>'צו לצו', הקדמה ראשונה.</ref> יהספר יצא לאור במהדורה ראשונה בשנת ה'תרס"ד, ובמהדורה שנייה בשנת ה'תשע"ז, על ידי הרב פרופ' משה עמאר.
*השגות וחידושים לספר בני ראובן - לרבי מימון עבו. הכתב יד היה ברשות רבי יוסף בן נאיים.<ref>מלכי רבנן צט, ב בערך רבי סמחון חלאווה.</ref>
*מי מריבה - שאלות ותשובות. לעת עתה כתב היד מוגדר כאבוד.
*חכמת חכמיו - ככל הנראה מערכות הלכתיות לפי סדר הא"ב. גם כתב יד זה מוגדר כאבוד.
*חכמה ודעת - בהוצאת חברת אהבת שלום, וייחסו את הספר לרבי סמחון.<ref>ראו: מבוא לספר חכמה ודעת, עמ' 15-6.</ref> אולם יש חוקרים שחלקו עליהם.<ref>הרב פרופ' משה עמאר, מבוא לספר 'צו לצו' עמ' 30-33.</ref>
*חידושים על הש"ס - על פי עדותו של רבי יוסף משאש.<ref>רבי יוסף ציין שמדובר בכרך גדול של כתב יד. ראו: שו"ת רבי ברוך אורח חיים סימן כא.</ref>

== קישורים חיצוניים ==
*[http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:z0me4lH9K6IJ:www.hyomi.org.il/page.asp%3Fid%3D496+&cd=1&hl=iw&ct=clnk&gl=uk חכם סמחון חלואה באתר החכם היומי].

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:רבנים אלג'יראים
קטגוריה:נפטרים ב-1900