OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ביף סטרוגנוף

ביף סטרוגנוף או בקר סטרוגנוף (ברוסית: Бефстроганов) הוא מאכל בשר בקר מהמטבח הרוסי, בו הבשר מוגש ברוטב של שמנת חמוצה.

==היסטוריה==
מקור המאכל ברוסיה במאה ה-19, והוא נפוץ בכל רחבי העולם. המאכל נקרא על שם משפחת סטרוגנוב העשירה, אולם לא ברור מדוע מקושר המאכל למשפחה זו. המאכל נקרא, ככל הנראה, על שם הדיפלומט פאבל סטרוגנוב או על שם אלכסנדר גריגורייביץ' סטרוגנוף מאודסה.

בספר בישול משנת 1861 מאת ילנה מולוחובץ, נזכר תבשיל בשם "בקר סטרוגונוף בחרדל" (Govjadina po-strogonovski, s gorchitseju) בו מושרות קוביות בקר (לא רצועות), מטוגנות, ומוגשות ברוטב חרדל וציר בקר בתוספת מעט שמנת חמוצה. במתכון זה אין את הבצלים והפטריות המקובלים כיום.

במתכון משנת 1912 נזכר רוטב עגבניות.

בגרסה משנת 1938 ב"לארוס גסטרונומיק", מדובר ברצועות בשר בתוספת בצלים וחרדל או רוטב עגבניות.

לאחר נפילת השלטון הצארי ברוסיה, הוגש המתכון בשם זה במסעדות בסין שבהן סעדו בעיקר גולים רוסיים וגולים מאירופה. לאחר מלחמת העולם השנייה הגיע המתכון, שהפך לחביב בקרב אנשי צבא ששירתו בסין שלפני המהפכה הקומוניסטית, לארצות הברית, וזכה לפופולריות רבה בשנות ה-50.

המתכון פופולרי גם בברזיל בה הוא מכונה "estrogonofe". אחת הגרסאות הברזילאיות כוללת קוביות או רצועות ביף (בדרך כלל פילה מיניון) עם רוטב עגבניות, בצלים, פטריות וקרם שמנת טרופה סמיכה מאוד. קיימת גם גרסה נפוצה בה מחליפים את הבקר ברצועות בשר עוף (הנקראות "פריקסה" במסעדות מסוימות בברזיל). בדרך כלל מלווה הסטרוגונוף בברזיל גם במנת אורז לבן. הסטרוגונוף הוא כה פופולרי בקרב אנשי מעמד הביניים העירוני בברזיל, עד כדי כך שפועלות שם אף רשתות מזון מהיר (לדוגמה "Strogonophy's") המוקדשות לסטרוגונוף באגפי המזון בקניונים. קיימות בברזיל וריאציות רבות - עם או בלי יין, עם תירס מתוק, עם קטשופ במקום רוטב עגבניות, קטשופ עם חרדל, עם חסילונים ועוד.

כיום מקובלת הגרסה שבה מטגנים רצועות בקר עם פטריות, רוטב עגבניות וציר בקר, ומגישים ברוטב עגבניות עם שמנת חמוצה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mathamim.co.il/forum/forum_posts.asp?TID=359 ביף סטרוגונוף - מתכון באתר מטעמים (לא כשר)]
* [https://web.archive.org/web/20080605010314/http://www.foodis.co.il/recipes.asp?sec=1&featid=654 ביף סטרוגונוף - מתכון על בסיס חלב סויה (כשר)]
* אייל שני - [https://web.archive.org/web/20080617111544/http://food.walla.co.il/?w=%2F919%2F1237834 הביף של סטרוגנוף], באתר וואלה
קטגוריה:המטבח הרוסי
קטגוריה:המטבח הסובייטי
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
שפת סימון

דוגמה ל[[ספר מתכונים אשר נכתב בשפת סימון. הקוד ניתן להמרה ל-HTML, או PDF או RTF באמצעות שפת תכנות או XSL]]
שפת סימון (באנגלית: Markup language) היא שפת מחשב המשמשת לתיאור מידע נלווה לטקסט, תמונות או מידע חזותי אחר.
המידע הנלווה יכול לציין, למשל, את דרך התצוגה של המידע החזותי, כמו למשל, צבע, גופן וגודל של טקסט. בנוסף, המידע הנלווה יכול לציין סוגי שדות של המידע החזותי, ואת המבנה ההיררכי שלו. למשל, שפת סימון יכולה לציין למילים, את סוג המידע אליו הן מתייחסות (שמות אנשים, מקומות, שמות עצם, וכו') ולמשפטים את סוג המשפט (שאלה, תשובה, אמת, שקר, מנגינה, הטעמה). לרוב מופיע המידע הנלווה של שפת הסימון בתוך אותו קובץ של המידע החזותי עצמו, משולב בתוכו.

==היסטוריה==
שפות סימון שימשו בתחום הדפוס במשך מאות שנים. עורכים סימנו על גבי כתבי יד את סוגי הפונטים, גדליהם, ושאר פרמטרי העיצוב של כתב היד. האדם שהיה מסדר את אותיות הדפוס היה פועל על פי ההנחיות בשפת הסימון.

בעידן המוקדם של המחשב שימשו שפות סימון, דוגמת LaTeX, כותבי מסמכים בעיצוב המסמכים שלהם. עם השנים, פותחו ממשקים חזותיים שאפשרו למשתמשים לציין את העיצוב שהם מעוניינים בו בלא לדעת את ההוראות בשפת הסימון המשמשות לציון העיצוב. בעידן האינטרנט, מועבר מידע חזותי במקרים רבים בליווי מידע נלווה בשפת הסימון המסייע לתוכנות במחשב המקבל את המידע להשתמש בו. למשל, שפת הסימון HTML מורה למחשב של הגולש באינטרנט, כיצד להציג את המידע החזותי הנשלח אליו לתוך הדפדפן בו הוא נמצא (גודל, מיקום הטקסט יחד עם שאר האלמנטים וכו'). שפת הסימון RSS מציינת למקבל המידע את זמן עדכונו על מנת שיוכל להבדיל בין מידע ישן לחדש.

שפת סימון איננה מוגבלת לתיאור מידע טקסטואלי בלבד, ויכולה לתאר גם תמונות (SVG) או מידע גאוגרפי (כדוגמת GML או GEORSS).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
אריה ביבי

אריה ביבי (נולד ב-28 באפריל 1943) הוא מנכ"ל הרשות לשיקום האסיר, בעבר כיהן כנציב בתי הסוהר וחבר הכנסת ה-18 מטעם סיעת קדימה.

==ביוגרפיה==
נולד בבגדאד בירת עיראק, לנזימה ולג'ורג'י ביבי. בשנת 1950 עלתה משפחתו לישראל ויושבה במעברת "עמישב" שבפתח תקווה. החל את שירותו בצה"ל בחטיבת הצנחנים, והמשיך בתפקידים מגוונים.

לאחר שחרורו הצטרף למשטרת ישראל ושירת במשמר הגבול, כקצין אג"ם במשטרת נמל התעופה בן-גוריון, ומפקד נפת עזה וצפון סיני. מתוקף תפקידו זה פיקד בשנת 1982 על הכוח המשטרתי במהלך פינוי ימית. בינואר 1984 מונה למפקד משטרת נתב"ג, וסמוך לאחר מכן הועלה לדרגת ניצב משנה. ביולי 1985 נתמנה למפקד מרחב ירקון ובהמשך היה למפקד מחוז ירושלים בדרגת תת-ניצב. בתקופת כהונתו אירעו מהומות הר הבית בשנת 1990, בהם נהרגו 17 ערבים בעת שכוח משטרתי פרץ להר הבית. בהמשך הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף כוח אדם. בשנת 1993 מונה לנציב בתי הסוהר, ושירת בתפקיד זה עד שנת 1997.

לאחר מכן כיהן כיו"ר הרשות למלחמה בסמים ויו"ר הוועדה הקרואה בלוד. בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.

בשנת 2009 נבחר לכנסת, לאחר שהוצב במקום ה-26 ברשימת "קדימה" לבחירות לכנסת השמונה עשרה. בראשית כהונתו הקים את השדולה למען השוטרים והסוהרים ומשפחותיהם. היה חבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וכן שימש ממלא מקום בוועדת החוץ והביטחון. במהלך כהונתו בכנסת יזם תיקון לחוק הביטוח הלאומי לפיו חייל משוחרר שעבד בעבודה מועדפת ונקרא לשירות מילואים במהלך תקופת עבודתו לא יידרש להשלים ימים אלה כדי לקבל מענק.

באוקטובר 2012 עזב את המפלגה והצטרף לליכוד במסגרת מהלך לפילוג קדימה. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה התמודד בפריימריס של הליכוד, ונבחר למקום לא ריאלי, כשהוצב במקום ה-59 ברשימת הליכוד-ביתנו ולא נבחר לכנסת.

ב-29 במאי 2017 מונה על ידי שר העבודה והרווחה חיים כץ לתפקיד מנכ"ל הרשות לשיקום האסיר.

בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב 

ביבי מתגורר בפתח תקווה, נשוי להלנה ביבי, קצינה בכירה לשעבר במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר, ואב לשניים. בתו היא לימור ביבי, שופטת בית משפט המחוזי בתל אביב.

== עמדותיו הפוליטיות ==
במהלך כהונתו יזם ביבי מספר חוקים ותיקוני חוקים, ובהם:
*חוק איסור הכנסת טלפון סלולרי לכיתות, שנדחה על ידי הכנסת.
*הצעת חוק p/18/2390 - חובת גילוי לצרכן על מכר של חמץ בימי חג הפסח, אך לא הביא אותה כלל להצבעה בקריאה טרומית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.facebook.com/profile.php?id=100011515839451&locale=he_IL אריה ביבי], ברשת החברתית פייסבוק

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוטרי משמר הגבול
קטגוריה:נציבי בתי הסוהר
קטגוריה:ראשי אגף משאבי אנוש במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון עמל א' (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קדימה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:ראשי ועדות קרואות
קטגוריה:ראשי עיריית לוד
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל בכירים בפוליטיקה הישראלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
שבת הואיל והותרה הותרה

שבת הואיל והותרה - הותרה הוא כלל הלכתי בהלכות ערובין, ולפיו הזמן הקובע לגבי מצב מסוים בכל משך השבת הוא זמן כניסת שבת, ואם המצב השתנה לאחר מכן במהלך השבת - אין לשינוי משמעות, ואנו רואים כאילו המצב עומד באותו אופן בו עמד בשעת כניסת שבת. כך שאם בכניסת שבת דבר מסוים היה מותר - הוא נשאר בהיתרו לכל משך השבת, ואם היה אסור בכניסת השבת - נשאר באיסורו לכל השבת.

כלל זה נאמר רק במקרים בהם ישנם שינויים משניים במחיצות המקיפה את רשות היחיד, או שיש שינוי בדברים שאינם נוגעים לעצם המחיצות. אולם כאשר יש שינוי משמעותי במצב המחיצה, כגון עירוב שנקרע או כותל ששימש למחיצה בין רשות היחיד לכרמלית או לרשות הרבים ונפל - אין אומרים את כלל זה.

כלל זה בתוקף רק לגבי אותה השבת שבעת כניסתה היה המצב מתוקן, אולם לא לגבי שבתות אחרות, ולא לגבי שינויים שאירעו בימות החול.

==דוגמאות ליישום כלל זה==
* עירוב חצרות, שמשמש לשיתוף רשויות היחיד בבעלות שונה על מנת להתיר את טלטול החפצים ביניהם, שנאכל באמצע השבת - מותר להמשיך ולטלטל במקום מכח כלל זה, כאילו היה העירוב קיים. (ואף מותר לכתחילה לאוכלו באמצע השבת)
* כותל בין שתי חצרות, שלא עירבו ביניהם עירוב חצרות, ונפל באמצע השבת, כך שעכשיו נוצרה חצר אחת גדולה ומשותפת שלא השתתפו בה בעירוב חצרות - מותר לטלטל בה אף שלא השתתפו בעירוב חצרות, מכח כלל זה, ומכיוון שמחיצה שנפלה הפרידה בין שתי רשויות מאותו סוג (שתי רשויות היחיד) ולא בין רשויות נפרדות.

==דוגמאות למקרים בהם אין אומרים כלל זה==
* עירוב המקיף שטח עירוני והופך אותו לרשות היחיד אחת גדולה, שנקרע במהלך השבת - השטח המוקף אינו נחשב יותר רשות היחיד, היות שזו מחיצה גמורה שהפרידה בין רשות היחיד לכרמלית.
* לחי המשמש להתיר מבוי בטלטול (תיקון חצרות ומבואות), שנפל באמצע השבת - נאסר לטלטל במבוי לאחר נפילת הלחי, היות שהלחי נחשב כמחיצה. דין זה הוא גם במקרה וניטלה הקורה, המשמשת לאותה מטרה כמו הלחי.
* פסי ביראות שהוקמו סביב באר מים שיבשה באמצע השבת - המחיצות שנעשו סביבה בטלו, היות שזה היתר מיוחד רק לצורך שאיבת מים מהבאר. (וכן במקרה ההפוך, באר יבשה ששפעה מים באמצע השבת - מותר לשאוב ממנה מים, אם הייתה מוקפת בפסי ביראות)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכות עירובין

קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכות שבת
בתי הורנשטיין

ידיעה על חנוכת השכונה, [[החבצלת 1910]]
חצר בתי הורנשטיין
בתי הורנשטיין (כתיב אחר מקובל "בתי אורנשטיין") היא שכונת חצר חרדית בירושלים, בין שכונת אחווה וזיכרון משה, ליד כיכר השבת.
== היסטוריה ==
השכונה נוסדה בשנת ה'תרס"ח (1908). היא נקראת על שם הרב דובער הכהן הורנשטיין (נפטר ב-1918) שתרם את הכסף לשכונה עבור חסידים עניים מכולל ווהלין. הוא לא היה אדם עשיר ולמעשה תרם את כל הונו למטרת קניית המגרש והקמת השכונה.

השכונה מורכבת משתי חצרות, "הגבוהה" בדרום-מזרח ו"הנמוכה" בצפון-מערב. הכניסה אל השכונה היא דרך שער בכיכר השבת הפונה אל "החצר הגבוהה" התחומה מדרום על ידי המבנה הגדול של הישיבה ובית המדרש של חסידות בויאן וחסידות באבוב ודרך סמטת-מדרגות בין בניין הישיבה לבין שכונת אחוה. החצר הנמוכה גובלת בבניין ישיבת חיי עולם המהווה את גבול שכונת אחווה. החצרות רחבות-ידיים יחסית, גדלים סביבן מספר עצים ושיחים (כהגנה על צנעת הפרט) והבתים שסביבן חד-קומתיים ומקנים תחושה כפרית, מראה יוצא דופן בצפיפות השוררת בסמוך, בריכוזים החרדיים במרכז ירושלים.

הבתים והקרקע הם נכס השייך לכולל, כל הדיירים הם חסידים חברי הכולל ומשלמים שכר דירה. ההכנסות משכר הדירה מוקדשות בחלקן לתחזוקה שוטפת של הנכסים ובחלקן לקרן עבור כלות וחתנים עניים.

בשכונה קיים מראשיתה מקוה גדול שהיה למקוה המרכזי לסביבה, הכולל גם מקוה לטבילת כלים. הרב משה צבי נריה סיפר שהחזן המפורסם יוסל'ה רוזנבלט טבל במקוה זה בביקורו בארץ.

בשכונה גרו, בין היתר, צאצאי ניסן ב"ק ובהם האמן יצחק ב"ק, בני משפחת טפרברג (מיקבי אפרת) וחכמים רבים.

==לקריאה נוספת==
* שבתי זכריה, שכונות בירושלים : א. שכונת "אחוה", ב. [http://www.jerusalem-stories.com/pub-9.htm "בתי הורנשטיין" של "כולל ווהלין"], ירושלים, תשס"ד 2004
* יהושע בן אריה, ירושלים מחוץ לחומות, העיר החדשה, ירושלים תשמ"ח עמוד 297
* יצחק שפירא, ירושלים מחוץ לחומות ירושלים תש"ח עמוד 85
* דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים תקופות וסגנונות - שכונות ומבני ציבור יהודיים מחוץ לחומות 1860 - 1914, ירושלים 1983 עמודים 19, 27, 30

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ירושלים: שכונות
קטגוריה:שכונות חרדיות בירושלים
סטיב בולד

סטיבן אנדרו בולד (באנגלית: Stephen Andrew Bould; נולד ב-16 בנובמבר 1962) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

== קריירה ==
בולד נולד בסטוק-און-טרנט, והחל לשחק כסטוק סיטי המקומית בשנת 1978 כאשר היה תלמיד בית ספר, והפך למקצוען בנובמבר 1980. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כבלם בהפסד 2 - 3 למידלסברו בספטמבר 1981. בולד לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב המועדון, והושאל לטורקי יונייטד באוקטובר 1982, שם שיחק בתשעה משחקים תחת המאמן ברוס ריוק.

לאחר תקופת ההשאלה בטורקי הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב של סטוק סיטי, ועבר לשחק בעמדת הבלם. בשנת 1987 הוא סבל מפציעה שכמעט וגרמה לסיום הקריירה שלו, אך הוא החלים ממנה לאחר מספר ניתוחים. הוא עבר לארסנל ב-1988, והפך לאחד מרביעיית שחקני ההגנה של המועדון, ביחד עם טוני אדמס, נייג'ל וינטרברן ולי דיקסון ששיחק איתו בסטוק סיטי. בולד זכה עם ארסנל באליפות הליגה בעונת 1988/1989 ובעונת 1990/1991; אולם, הוא נעדר ממשחקי הגמר של גביע הליגה וגביע ה-FA בעונת 1992/1993, שבשניהם ניצח המועדון.

בולד לא זכה להצלחה רבה במדי ארסנל לאחר הזכייה בגביע המחזיקות בעונת 1993/1994, ולאחר הגעתו של המאמן הצרפתי ארסן ונגר נפוצו שמועות כי בולד המבוגר יעזוב את ארסנל, בעיקר כיוון שוונגר העדיף על פניו את מרטין קיאון; למשך תקופה קצרה הפגין בולד יכולת משחק גבוהה מהרגיל, והיה חלק מההרכב שזכה בדאבל בעונת 1997/1998, שבה בישל שער לטוני אדמס במשחק שהכריע את גורל אליפות הפרמייר ליג. שבועיים לאחר מכן זכה המועדון בגביע ה-FA.

בולד כבר היה שחקן מבוגר, ולאחר עונתו האחרונה באצטדיון הייבורי הוא עבר ביולי 1999 לשחק במדי העולה החדשה סנדרלנד תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג. מאמן סנדרלנד פיטר ריד מינה את בול לתפקיד הקפטן של הקבוצה בעקבות עזיבת הקפטן קווין בול, והוא היה אחד משחקני המפתח של המועדון שסיים במקום השביעי. בולד נותר באצטדיון האור עד ספטמבר 2000, אז נאלץ לפרוש ממשחק פעיל כתוצאה מדלקת מפרקים. בסך הכל הוא הופיע במדי סנדרלנד ב-21 משחקי פרמייר ליג בלבד.

למרות היותו אחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בשלהי שנות ה-80 ותחילת עד אמצע שנות ה-90, בולד שיחק רק פעמיים במדי נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו רק בגיל 31.

לאחר פרישתו הוא החל ללמוד לצורך קבלת תג אימון מאופ"א, וביוני 2001 חזר לארסנל והחל לעבוד כמאמן קבוצות הנוער. תפקידו הנוכחי הוא מאמן הקבוצה עד גיל 18 באקדמיית הכדורגל של ארסנל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sporting-heroes.net/football-heroes/searchresults.asp?FootballHeroName=Steve+Bould תמונות וסטטיסטיקות] באתר sporting-heroes.net

קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני טורקי יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1962
חומת מגן כלכלית

חומת מגן כלכלית הוא כינוי שטבע שר האוצר בממשלת שרון הראשונה, סילבן שלום, למדיניות הכלכלית של משרד האוצר, זמן קצר לאחר מבצע חומת מגן. בהגשמת התוכנית עסק השר שלום עצמו בשנת 2002, והמשיך בה מחליפו בתפקיד בממשלת שרון השנייה, בנימין נתניהו, בשנים 2003–2005.

התוכנית הגיעה בתגובה למיתון הכלכלי בישראל לאחר ההאטה בכלכלה העולמית בשנת 2001, משבר התעשיות הטכנולוגיה והחמרה במצב הביטחוני ב-2002 כתוצאה מהאינתיפאדה השנייה. התוכנית עזרה בהפחתת הגרעון הציבורי ועזרה בקבלת חלק מהערבויות שממשלת ישראל ביקשה מארצות הברית לצורך יציאה מהמיתון. היא אוששה את הפעילות העסקית במשק, הקטינה את המעורבות הממשלתית, כך שכלל הפרמטרים הראו התאוששות כלכלית רחבה בהם חידוש הצמיחה, צמצום האבטלה, החזרת השקעות-חוץ בישראל ורמת אינפלציה כמעט אפסית.

==חקיקה==
למימוש התוכנית שימשו שלושה חוקי הסדרים, שלוו בצעדי חקיקה נוספים. ראשית מימושה של התוכנית בחוק תוכנית החירום הכלכלית, שאושר בכנסת ביוני 2002, והמשכה בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003), התשס"ג-2002 ובחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל.

==השינויים שהונהגו במסגרת התוכנית==
===שינויים בתקציב המדינה===
* קיצוץ בשכר במגזר הציבורי
* קיצוץ של 4% ברבות מהקצבאות והגמלאות של המוסד לביטוח לאומי
* קיצוצים חדים ביותר בקצבאות הילדים

===רפורמה במס הכנסה===
בעקבות המלצותיה של "ועדת רבינוביץ'", נחקק תיקון מס' 132 לפקודת מס הכנסה, שמרכיביו העיקריים:
* תחילתו של תהליך להורדת שיעורי המס (סעיף 121 לפקודת מס הכנסה).
* חיוב במס הכנסה של רווחים ריאליים מהכנסות מריבית ומשוק ההון.
* מעבר ממיסוי טריטוריאלי למיסוי פרסונלי, שהביא להרחבה מהותית בחיוב במס הכנסה של ישראלים השוהים בחו"ל.
* רפורמה במיסוי הקצאת מניות לעובדים (סעיף 102 לפקודת מס הכנסה).

===רפורמות מבניות במשק===
* רפורמת בכר להקטנת הריכוזיות בשוק ההון
* הלאמת קרנות הפנסיה הגרעוניות
* העלאת גיל הפרישה לגברים מגיל 65 לגיל 67, ולנשים מגיל 60 לגיל 62.

===הפרטות===
*אל על הונפקה לבורסה ב-2003
*צים נמכרה לאחים עופר ב-2004
*גרעין השליטה בבנק דיסקונט נמכר ב-2005 לקבוצת משקיעים בראשות איש העסקים מתיו ברונפמן
*גרעין השליטה בבזק נמכר לקבוצת משקיעים בראשות חיים סבן.

==ביקורת==
התוכנית הצטיירה כמדיניות כלכלית אנטי-חברתית הפוגעת בשכבות חלשות ומגדילה את אי-השוויון במשק ובמהלכה הייתה עליה חדה במדדי העוני היחסי והפערים החברתיים הורחבו. כמו כן רווחות האשמות שנתניהו "מכר בזול" נכסי ציבור לאילי הון, ובכך למעשה העשיר משפחות בודדות על חשבון כלל אזרחי ישראל. חלק מהמתנגדים לתוכנית מכנים את המדיניות "גזרות ביבי". בעיתונות החרדית כונתה התוכנית "גזרות תשס"ג".

==קישורים חיצוניים==
*[http://ozar.mof.gov.il/budget2002/magen2002.htm התוכנית הכלכלית 2002–2003 של משרד האוצר], באתר משרד האוצר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: היסטוריה כלכלית
אלף בייקר

אלפרד בייקר (אנגלית: Alfred Baker; 27 באפריל 1898 – אפריל 1955) היה כדורגלן אנגלי.

== חייו ==
בייקר נולד באיקלסטון שבדרבישייר, ובצעירותו עבד ככורה ושיחק במספר מועדוני חובבים בדרבישייר. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוא הופיע עבור צ'סטרפילד, קריסטל פאלאס והאדרספילד טאון, אך הופעות אלו לא נכללות במניין ההופעות הרשמיות. הוא הפך לשחקן מקצועני ב-1919, וחתם בארסנל; לאחר חתימתו של בייקר נפוצו שמועות על כך שלזלי נייטון, מאמן המועדון, החתים אותו במכרה שבו עבד, ובכך הקדים אחרים שהמתינו לבייקר בביתו.

בייקר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ארסנל במשחק נגד ניוקאסל יונייטד שנערך ב-13 באוגוסט 1919, שהיה המשחק הראשון שנערך באצטדיון הייבורי במסגרת הליגה הבכירה. באותה עונה בייקר שיחק ב-17 משחקים, ובעונת 1920/1921 הפך לשחקן הרכב קבוע; הוא זומן למבחנים בנבחרת אנגליה, אך רק כעבור שבע שנים ערך את הופעת הבכורה שלו במדיה.

בייקר שיחק בעמדות רבות במדי ארסנל, כולל שוער במספר מקרים, ובדרך כלל הוא שיחק כשחקן כנף מרכזי. בייקר התמנה לקפטן המועדון ב-1924. כאשר המאמן הרברט צ'פמן הגיע למועדון בסוף עונת 1924/1925 (בה זכה המועדון במגן הצדקה) הוא העניק את תפקיד הקפטן לצ'ארלי באקן; בייקר המשיך לשחק במדי ארסנל במשך חמש שנים נוספות.

ב-1927 השתתף בייקר בגמר גביע ה-FA הראשון בהיסטוריה של ארסנל, שבו הפסיד המועדון לקארדיף סיטי בעקבות טעות של השוער דן לואיס. בעונה שלאחר מכן הוא זומן לנבחרת האנגלית, ושיחק נגד נבחרת ויילס ב-28 בנובמבר 1927; אנגליה הפסידה במשחק בתוצאה 1- 2. הייתה זו הופעתו היחידה של בייקר במדים הלאומיים.

בייקר זכה בתוארו הראשון בקריירה לאחר הניצחון של ארסנל על האדרספילד טאון בגמר גביע ה-FA של 1930; בזמן זכייתו הוא כבר היה בשלהי הקריירה שלו. לאחר הגמר הוא שיחק בעוד משחק אחד בלבד (גם כן נגד האדרספילד טאון), לפני שפרש בקיץ 1931 בגיל 33. בסך הכל הופיע במדי ארסנל ב-351 משחקים, בהם הבקיע 26 שערים. ג'ים בייקר, אחיו של אלף, היה שחקן ידוע בלידס יונייטד בשנות ה-20.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא עבד כמאתר כישרונות עבור ארסנל.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. . 
* Soar, Phil & Tyler, Martin (2005). The Official Illustrated History of Arsenal, Hamlyn. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.englandstats.com/playerreport.php?pid=48 סטטיסטיקות] באתר Englandstats

קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1898
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1955
אל-כרמל (כתב עת)

עטיפת כתב העת אל-כרמל
אל-כרמל - מחקרים בשפה ובספרות הערבית (בערבית: الكرمل – أبحاث في اللغة والأدب) הוא כתב עת היוצא לאור פעם בשנה מטעם [http://arabic.haifa.ac.il/index.php/he/ החוג לשפה וספרות ערבית] של אוניברסיטת חיפה מאז 1980.

כתב העת עוסק בספרות הערבית לתקופותיה, החל מהקלאסית של ימי הביניים וכלה במודרנית של המאה העשרים. זהו כתב העת המדעי היחידי בישראל היוצא לאור בשפה הערבית ואחד הבודדים בעולם שמחוץ למדינות ערב. במקביל לכתב העת יוצאת סדרת ספרים באותו התחום. עד כה ראו אור בסדרה זו כתשעה ספרים.

המייסד הוא פרופסור ג'ורג' קנאזע בשיתוף עם פרופסור דוד צמח ששימש כעורך הראשי שלו מיום היווסדו ועד לשנת 1989. העורך הראשי של כתב עת זה כיום היא דוקטור ערין סלאמה-קודסי מהחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטת חיפה, ואיתה יושבים במערכת הפרופסורים ראובן שניר ועלי חוסיין.

==קישורים חיצוניים==
* [http://alkarmil.haifa.ac.il/index.php/en/ אתר כתב העת]

קטגוריה:אוניברסיטת חיפה: כתבי עת
קטגוריה:מזרחנות
קטגוריה:תרבות ערבית בישראל
אמדה ג'יבו

אמדה ג'יבו (בצרפתית: Amédée (Aimé) Gibaud; 5 במרץ 1885 – 18 באוגוסט 1957) היה שחמטאי צרפתי.

== קריירה ==
ג'יבו היה ארבע פעמים אלוף צרפת לשחמט בשנים 1928, 1930, 1935 ו-1940. שלוש פעמים זכה באליפות צרפת בשחמט בהתכתבות, בשנים 1929, 1931 ו-1932. למרות כל הישגיו הגדיר את עצמו כחובב שחמט ובמקצועו היה דוור. 
 
ג'יבו חלק מקום 4-5 בתחרות רמסגייט בשנת 1929 (ניצח: ויליאם גיבסון). 
 
ג'יבו ייצג את נבחרת צרפת בשתי אולימפיאדות:

באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). השיג 3.5 נקודות מ-8 משחקים.

באולימפיאדת השחמט 1936, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936). ג'יבו שיחק בלוח השני והשיג 3.5 נקודות מ-17 משחקים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sport-stat.ru/chess/players.php?id=39332&y=1909&t=g משחקים של ג'יבו]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים צרפתים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי צרפת בשחמט
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1885
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1957
אייר אסטנה

איירבוס A320-200 של אייר אסטנה]]
בואינג 200–757 של אייר אסטנה]]
[[בואינג 767-300ER של החברה]]
אייר אסטנה (בקזחית: Эйр Астана) היא חברת התעופה הלאומית של קזחסטן. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי נורסולטן נזרבייב.

==תולדות החברה==
החברה נוסדה בספטמבר 2001 והחלה את פעילותה במאי 2002 כשחכרה שלושה מטוסי בואינג 737.

בשנת 2004 הפכה לחברת התעופה הלאומית של קזחסטן לאחר שהממשלה סגרה את אייר קזחסטן. בעקבות כך עברו כל קוויה של אייר קזחסטן לידי אייר אסטנה.

כיום מפעילה החברה כ-26 מטוסים בקווים לכ-54 ערים.

דירוג החברה הוא כ-4 כוכבים מתוך 5 כוכבים, לפי סקר שערך אתר skytrax, דבר שמציב את החברה לצד חברות כגון לופטהנזה, סוויס, קוריאן אייר, בריטיש איירווייז, טורקיש איירליינס, אול ניפון איירווייז ועוד.

===פעילות החברה בישראל===
החל מ-7 בספטמבר 2023 צפויה החברה להפעיל 2 טיסות שבועיות מנמל התעופה בן-גוריון אל נמל התעופה אלמטי.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון למאי 2020:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#1d3d73;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#1d3d73;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">C</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A320-200
|2
|—
|16
|132
|148
|
|-
|איירבוס A320neo
|4
|3
|16
|132
|148
|
|-
|איירבוס A321-200
|4
|—
|28
|151
|179
|
|-
|איירבוס A321neo
|4
|8
|28
|151
|179
|
|-
|איירבוס A321neoLR
|2
|5
|28
|151
|179
|
|-
|בואינג 757-200
|4
|—
|16
|150
|166
|יוחלפו במטוסי איירבוס A321neo
|-
|בואינג 767-300ER
|3
|—
|30
|193
|223
|
|-
|בואינג 787-8
|—
|3
|colspan=3|טרם נקבע
|קבלת ההזמנה אחרי שנת 2021
|-
|אמבראר 190AR
|6
|—
|9
|88
|97
|
|-
|אמבראר 190-E2
|5
|1
|colspan=3|לא ידוע
|
|-
!סה"כ
!32
!20
!colspan=5|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Air%20Astana&distinct_entry=true אייר אסטנה] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:קזחסטן: תעופה
קטגוריה:חברות קזחיות
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
שושנת לנקסטר האדומה

השושנה האדומה של לנקסטר. סמל [[בית לנקסטר.]]
השושנה האדומה של לנקסטר היא הפרח המסמל את מחוז לנקשייר.

הסמל מבוסס על פרח מהסוג ורד שמינו המדויק אינו ידוע, אולם מניחים כי זהו זן תרבותי של המין ורד גאליה (Rosa Gallica) .

שושנה בצבע גולס",הופיעה לראשונה כסמל בית לנקסטר בקרב בוסוורת' בשנת 1485.

== הפרח ==
ורד גאליה
ורד גאליה נחשב לאחד ממיני הוורד הראשונים שתורבתו. הוא גדל בר ברחבי דרום אירופה ומרכז אסיה וטופח על ידי הפרסים, המצרים והיוונים הקדמונים. מאוחר יותר הביאו אותו הרומאים לגאליה (צרפת של ימינו), ומכאן שמו - "ורד גאליה". שושנת לנקסטר האדומה היא כנראה אחד מזני המכלוא שפותחו ממין זה.

== הסמל ==
סמלי בית לנקסטר מצוירים בפארק ויליאמסון, לנקשייר
השושנה האדומה שימשה כסיכתם של בני בית לנקסטר במהלך מלחמת השושנים. עם עלייתו של הנרי טיודור לכס ממלכת אנגליה אוחדו השושנה האדומה עם השושנה הלבנה של יורק ליצירת שושנת טיודור.

[[שושנת טיודור]]
השושנה אינה מופיעה על שלט האצולה של דוכסות לנקסטר אך הפכה להיות סמל מחוז לנקשייר ועקב כך שולבה בסמלי הרשויות המקומיות. מאז 1974 מספר רבעים במנצ'סטר רבתי ובמרזיסייד שילבו את השושנה בסמליהם על מנת לסמל את עובדת יסודם מחלקי לנקשייר.

== הסמל כסמל צבאי ==
מאז המאה ה-19 השושנה האדומה הייתה חלק מסמלי מספר יחידות בצבא בריטניה אשר גויסו במחוז. במלחמת העולם הראשונה השושנה נישאה בידי הדיוויזיה הבריטית ה-55 (מערב לנקשייר) במהלך המערכה בבלגיה; המוטו שלהם היה "מנצחים או מתים, אלו אשר לובשים את שושנת לנקסטר". סמל הכומתה של הרגימנט של דוכס לנקסטר אשר נוסד בשנת 2006 מציג את השושנה.

חיל הרגלים הקל של הצבא הקנדי נושא גם הוא את השושנה כחלק מתג הכומתה שלהם עקב הברית בינו לבין הרגימנט של יורק ולנקסטר של הצבא הבריטי.

== דגל לנקשייר ==
דגל לנקשייר המסורתי, דגל לבן עם שושנה אדומה, מעולם לא אושר בידי מכון הדגלים וכאשר הוצג בפניו נודע כי הוא רשום על שם העיר מונטרוז, סקוטלנד. משום שלא ניתן לרשום שני דגלים בעלי אותו עיצוב, הדגל הרשמי של לנקשייר כיום הוא דגל צהוב עם שושנה אדומה במרכזו.

== גלריה ==
<center><gallery>
תמונה:Flag of Lancashire.png|דגל לנקשייר <br /> שושנת לנקסטר על דגל צהוב
תמונה:Merseyside CoA.svg|סמל מרזיסייד <br /> השושנים האדומות מופיעות כחלק מהציצה וכמו כן על התומך הדקסטרי 
</gallery>
</center>

== ראו גם ==
* מלחמת השושנים
* שושנת יורק הלבנה
* שושנת טיודור

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
*[https://web.archive.org/web/20171004034100/http://www.lancashirevillages.com/redrose/ Lancashire villages homepage concerning the rose]
*[http://www.1914-1918.net/55div.htm 55th (West Lancashire) Territorial]
</div>
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנגליה: סמלים לאומיים
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:בית לנקסטר
קטגוריה:הרלדיקה אנגלית
בילי בליית'

ויליאם נייסמית' "בילי" בליית (אנגלית: William Naismith "Billy" Blyth; 17 ביוני 1895 - 1 ביולי 1968, וורת'ינג שבמערב סאסקס, אנגליה) היה כדורגלן סקוטי.

== חייו ==
בליית' נולד בדלקית' שבמידלות'יאן, וכנער שיחק בקבוצת הנערים של ומייס אתלטיק. הוא השתייך למשך תקופה קצרה למנצ'סטר סיטי, אך לבסוף עבר לארסנל במאי 1914. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה השנייה נגד האדרספילד טאון ב-21 בנובמבר 1914. המשחק הסתיים בהפסד של ארסנל בתוצאה 0 - 3. בליית' שיחק ב-12 משחקים בעונת 1914/1915, אך בעקבות פריצת מלחמת העולם הראשונה התגייס לכוחות המזוינים הבריטיים, ושירת בצרפת. 

לאחר חידוש משחקי הכדורגל ב-1919 בליית' חזר לארסנל והפך לשחקן הרכב קבוע. הוא שיחק בדרך כלל בצד השמאלי של מרכז המגרש, כקיצוני שמאלי או כחלוץ פנימי. בליית' שיחק בלמעלה מ-300 משחקים לאורך עשר עונות, והתמנה לקפטן המועדון ב-1925. הוא שיחק בגמר גביע ה-FA הראשון בהיסטוריה של ארסנל, שבו הפסיד המועדון לקארדיף סיטי בתוצאה 0 - 1. לאורך הקריירה שלו בארסנל הוא השתתף ב-343 משחקים בסך הכל, בהם הבקיע 51 שערים.

בליית' עבר לברמינגהאם סיטי במאי 1929, ושיחק את משחקו האחרון בספטמבר 1930, לפני פרישתו ממשחק פעיל בסוף עונת 1930/1931. ב-1930 בליית' הופיע בסרט "The Great Game", והיה לאחד מהכדורגלנים הראשונים שעשו זאת. לאחר פרישתו הוא חזר להתגורר בסקוטלנד, וניהל פאב בפורט סיטון.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. . 
*Matthews, Tony (1995). Birmingham City: A Complete Record. Derby: Breedon Books. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1895
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1968
תהילה (סדרת טלוויזיה)

תהילה (באנגלית: Fame) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, ששודרה בין השנים 1982–1987 ברשת NBC. הסדרה התבססה על סרט קולנוע בעל שם זהה אשר הוקרן בשנת 1980 ומתאר את קורותיהם של תלמידים ומורים ב"תיכון לאומנויות הבמה" בניו יורק של שנות השבעים. הסדרה זכתה בשלושה "פרסי גלובוס הזהב" ובתשעה "פרסי אמי".

==עלילה==
הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקה "MGM Television" (מיסודה של MGM), ושודרה לראשונה ברשת הטלוויזיה NBC בארצות הברית, בערוץ BBC בבריטניה ובערוץ 7 באוסטרליה. למרות הביקורות האוהדות, הסדרה זכתה לאחוזי צפייה נמוכים ושידורה ב-NBC הופסק לאחר שתי עונות. אך בזכות הסדר עם חברת ההפקות "LBS Communications", התוכנית המשיכה ל-4 עונות נוספות.

לאחר ביטול הסדרה, בשידורים החוזרים, שודרו פרקי הסדרה בשתי גרסאות שונות: הראשונה כללה את הפרקים המקוריים שנמשכו כשעה והתמקדו בעלילה עיקרית, עלילה משנית ושני קטעים מוזיקליים או יותר; הגרסה השנייה נמשכה כחצי שעה וכללה רק את קו העלילה העיקרי, ללא עלילה משנית או קטעים מוזיקליים.

שיר הפתיחה של התוכנית היה להיט פופ שהתפרסם בביצועה של הזמרת איירין קארה, ששרה אותו עבור פסקול הסרט עליו התבססה הסדרה. עבור הסדרה הוקלטה גרסה מחודשת של השיר בביצועה של אריקה גימפל, שגילמה בסדרה את דמותה של קוקו הרננדז. אף על פי שגימפל עזבה את הסדרה בעונה השלישית (1983), שיר הפתיחה בביצועה המשיך ללוות את הסדרה לשתי עונות נוספות. גרסה מעודכנת של השיר, בסגנון רוק כבד, שודרה בסתיו 1985 ובוצעה על ידי שחקנית חדשה בסדרה באותה תקופה, לורטה צ'נדלר (דאסטי). גרסה זו שודרה בשתי העונות האחרונות של הסדרה.

השיר "I Still Believe In Me" מתוך פרק מתוך הסדרה שכותרתו "Passing Grade", היה מועמד לפרס אמי לשיר המקורי הטוב ביותר. השיר בוצע על ידי אריקה גימפל ודבי אלן ואחד מכותביו היה גארי פורטנוי (שכתב בהמשך את שיר הנושא של הסיטקום "חופשי על הבר"). שני סינגלים מתוך הסדרה, "Hi-Fidelity" ו-"Starmaker", נכנסו לצמרת מצעד הפזמונים בבריטניה.

חברת סוני, שהחזיקה בזכויות ההפצה של כל סדרות הטלוויזיה של MGM משנת 1985 עד 2006, הפיצה את העונה הראשונה של "תהילה" בגרסת DVD ב-1 בנובמבר 2005. הפצות עתידיות של עונות נוספות של הסדרה הועברו לידי חברת "פוקס המאה ה-20", בעסקה שנערכה על ידי MGM.

הסדרה זכתה בפרס גלובוס הזהב לסדרת הקומדיה או לסדרה המוזיקלית הטובה ביותר בשנים 1982 ו-1983. דבי אלן, שגילמה את המורה למחול לידיה גרנט, זכתה בפרס "גלובוס הזהב" כשחקנית הטובה ביותר לשנת 1982. בנוסף הייתה הסדרה בעלת עשרות מועמדויות לפרס אמי ואף זכתה תשע פעמים.

==שחקנים==
===מורים===
* דבי אלן - לידיה גרנט
* אלברט האג - ד"ר בנג'מין שורופסקי
* קרול מאיו ג'נקינס - אליזבת שרווד
* אן נלסון - גברת ברג
* קן סוויפורד - מורלוק

===תלמידים===
* ג'ין אנתוני ריי - לירוי ג'ונסון
* ואלרי לנדסברג - דוריס שוורץ
* לי קוררי - ברונו מרטלי
* אריקה גימפל - קוקו הרננדז
* לורי סינגר - ג'ולי מילר
* סינתיה גיב - הולי לארד
* פייג' האנה - קייט ריילי
* פי-אר פול - מונטגומרי מק'ניל
* קרלו אימפרטו - דני אמטולו
* מורגן סטיבנס - דייוויד רדרם

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: בימוי דרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: כוריאוגרפיה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:מטרו גולדווין מאייר: סדרות
ג'ימי בריין

ג'יימס "ג'ימי" בריין (באנגלית: James "Jimmy" Brain; 11 בספטמבר 1900–1971) היה כדורגלן אנגלי.

== קריירה ==
בריין נולד בבריסטול, והחל את הקריירה באופן לא מוצלח בקארדיף סיטי הוולשית, לפני שהפך לשחקן הרכב קבוע במועדון הוולשי טון פנטרה. בריין עבר לשחק בארסנל ב-1923, ובשמונה שנותיו במדי התותחנים הוא הפך לאחר ממבקיעי השערים הטובים ביותר בהיסטוריה של המועדון. בעונתו הראשונה בארסנל הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, וכבש את שער הניצחון בהופעת הבכורה שלו נגד טוטנהאם הוטספר ב-25 באוקטובר 1924.

בריין היה חלוץ מצטיין לאורך כל הקריירה שלו, והיה המבקיע המצטיין של ארסנל במשך ארבע עונות רצופות (1924/1925–1928/1929), כולל 39 שערים בעונת 1925/1926, שבה הבקיע ארבע פעמים שלושער. שיא זה הוא שני רק ל-45 השערים של טד דרייק בעונת 1934/1935. בעונת 1926/1927 הוא הבקיע 34 שערים, מתוכם שתי רביעיות נגד שפילד ונסדיי וברנלי. המועדון הצליח להעפיל לגמר גביע ה-FA בעונת 1926/1927 בזכות שעריו של בריין, אך בגמר הפסיד לקארדיף סיטי כתוצאה מטעותו של השוער דן לואיס.

בריין לא שיחק היטב בעונת 1929/1930, והודח מההרכב הראשון לטובת שחקני ההתקפה ג'ק למברט, דייוויד ג'ק ודייב הולידיי, כאשר בסך הכל הוא משתתף בשישה משחקים באותה עונה. בריין החמיץ את ניצחון ארסנל על האדרספילד טאון בגמר גביע ה-FA, כיוון שהמאמן העדיף את למברט. אולם, בעונת 1930/1931 הוא שיחק ב-16 משחקים והבקיע ארבעה שערים, ובסיום העונה זכה המועדון באליפות הראשונה בתולדותיו. הופעתו האחרונה של בריין במדי ארסנל הייתה בניצחון 2 - 0 נגד שפילד ונסדיי ב-21 במרץ 1931.

לקראת סוף דרכו בארסנל הוא כבר היה מבוגר, ואת מקומו כמבקיע השערים המוביל תפסו למברט וג'ק. בספטמבר 1931 הוא עבר לטוטנהאם הוטספר תמורת 2,500 £, והיה לאחד השחקנים הבודדים שעברו באופן ישיר בין שני המועדונים היריבים. בעונותיו בארסנל הוא הבקיע 139 שערים ב-232 משחקים, מספר המציב אותו במקום החמישי בטבלת כובשי השערים של המועדון, והוא גם היה לשחקן הראשון בארסנל שמבקיע למעלה מ-100 שערים. למרות זאת בריין מעולם לא זומן לנבחרת אנגליה, למרות שזומן לאימוני הנבחרת.

בריין היה בשנות ה-30 לחייו כאשר הצטרף לטוטנהאם, והבקיע במדי המועדון 10 שערים ב-47 משחקים. ב-1934 הוא עזב את טוטנהאם, ובשלהי הקריירה שלו שיחק בסוונסי טאון ובבריסטול סיטי. לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא אימן את קינגס לין ואת צ'לטנהאם טאון מ-1939 עד 1948, ולאחר מכן פרש לחלוטין מכדורגל.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני סוונסי סיטי
קטגוריה:כדורגלני בריסטול סיטי
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:בריסטול: כדורגלנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1971
ג'יימס סטיינברג

ג'יימס בי סטיינברג (בשם מלא באנגלית: James Braidy "Jim" Steinberg; נולד ב-5 ביולי 1953) הוא יועץ פוליטי ואקדמי יהודי-אמריקאי, שכיהן כמשנה למזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון (במקביל לג'ייקוב לו האחראי על התחום התקציבי), האחראי על תחום המדיניות. בנוסף הוא משמש כדיקן של בית הספר למדיניות ציבורית ע"ש הנשיא לינדון ג'ונסון באוניברסיטת טקסס, שבעיר אוסטין. שימש בעבר כסגן היועץ לביטחון לאומי בממשל קלינטון, כיועץ לקמפיין של הנשיא ברק אובמה ובין מנהלי צוות המעבר שלו.

==ביוגרפיה==
סטיינברג בעל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד (1973) ותואר שני מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל (1978). היה חבר בכיר במכון המחקר הבריטי "המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים" (1985-1987), אנליסט בכיר במכון מחקר "תאגיד ראנד" (1989-1993), מנהל תכנון מדיניות (1994-1996), וסגן היועץ לביטחון לאומי בבית הלבן (1997-2001). הוא מכהן כיום גם כחבר בכיר במכון ברוקינגס.

סטיינברג היה גם מבין צוות היהודים, דניס רוס ודן קרצר, שהכינו את נאומו של ברק אובמה כמועמד לנשיאות, בפני השדולה היהודית למען ישראל בוושינגטון, איפ"ק, ביוני 2008, זמן קצר לפני הבחירות לנשיאות. נאום זה נחשב לאחד הנאומים המפורטים ביותר עד אז של אובמה בנושאים בינלאומיים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.utexas.edu/lbj/directory/faculty/james-steinberg ביוגרפיה] באתר אוניברסיטת טקסס באוסטין

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:יועצים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:יהודים פקידי ממשל בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:משנים למזכיר המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:חברי ועד השלישייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
אייל אלמושנינו

אייל אלמושנינו (נולד ב-10 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר והבלם.

==קריירה==
את הקריירה החל אלמושנינו במחלקת הנוער של עירוני אשדוד, ואת רוב הקריירה שיחק בקבוצה המקומית (שהפכה לאחר האיחוד ב-1999 למועדון ספורט אשדוד). לאחר 8 עונות באשדוד עבר אלמושנינו למכבי חיפה, שם זכה עם הקבוצה באליפות והיה שותף להופעת הקבוצה בליגת האלופות בעונת 2002/03. בינואר של אותה עונה חזר לאשדוד, כיוון שמיעט לשחק בחיפה.

לאחר עונת השאלה בהפועל כפר סבא ועוד 3 עונות במדי מ.ס. אשדוד, עבר אלמושנינו בינואר 2008 לקבוצת בני לוד מהליגה הלאומית. לאחר שנה וחצי בלוד, עבר בקיץ 2009 לקבוצת מכבי באר שבע, אך לאחר מספר חודשים עזב את הקבוצה וחתם בעירוני קריית מלאכי, במדיה פרש ממשחק פעיל בקיץ 2010.

לאלמושנינו הופעה אחת בנבחרת ישראל, במשחק ההפסד לנבחרת הונגריה ביוני 2000.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי באר שבע
קטגוריה:כדורגלני מכבי עירוני קריית מלאכי
קטגוריה:אשדוד: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
מונסנטו

חברת מונסנטו (באנגלית: Monsanto Company) הייתה תאגיד רב-לאומי לביוטכנולוגיה חקלאית שבסיסו בסנט לואיס שבארצות הברית. עיקר הכנסותיה של מונסנטו נבע ממכירה של זרעי מכלוא וזרעים מהונדסים גנטית. החברה החזיקה ב-70%–100% מנתח השוק של גידולים מסוימים. תחום עיקרי נוסף היה ייצור חומרי הדברה ובראשם קוטל העשבים גלייפוסט, המכונה בשם המסחרי "ראונדאפ".

זרעים שסיפקה מונסנטו נזרעו בשטחים רבים מכלל השטח החקלאי בעולם בו גדלים אורגניזמים מהונדסים גנטית (GMO).
שליטתה של מונסנטו בשוק הזרעים המהונדסים גנטית והורמוני הגדילה לבקר, השיווק הנמרץ למוצריה והלובי הפוליטי החזק שהיא הפעילה, הפכו אותה לשנויה במחלוקת ומטרה עיקרית ללחציהם של מתנגדי הגלובליזציה ופעילי איכות הסביבה.

בספטמבר 2016 הגיעה החברה להסכמה על רכישתה בידי החברה הגרמנית באייר תמורת 66 מיליארד דולר וביוני 2018 הרכישה הושלמה.

לחברה היו מעל 18,800 עובדים ופדיון שנתי מדווח ל-2007 של 8.563 מיליארד דולר.

==היסטוריה==
מונסנטו התחילה כחברה צבאית המפתחת נשק כימי לצבא ארצות הברית, בין השאר הייתה אחת מהחברות המייצרות את ה-די-די-טי שנעשה בו שימוש במלחמת וייטנאם. ב-1972, לאחר חרם עולמי, נאסר השימוש בחומר הזה ומאוחר יותר אף הוצא רשמית מחוץ לחוק.

מונסנטו נאלצה להחליף את מוצר הדגל, והחלה לייצר ולהפיץ מוצר כימי אחר - הסכרין, תחליף כימי לסוכר, אותו הפיצה לתעשיית המזון ובפרט, לחברת קוקה-קולה, שהייתה הלקוח העיקרי שלה. במשך שנות השישים, נחקר הסכרין והועלו חששות שהחומר הוא מסרטן, אך לא נמצאו לכך ראיות.

כשנחתמה אמנת סטוקהולם ב-2001, רבים מהמוצרים שיוצרו והופצו על ידי מונסנטו נאסרו, לאחר שהואשמו בגרימת נזק חמור לבריאות האדם כגון PCBs, ואייג'נט אורנג'. מוצר נוסף שלהם, סומטוטרופין (Bovine somatotropin הורמון סינתטי המופק בטכנולוגיה של הנדסה גנטית) נאסר לשימוש בקנדה, האיחוד האירופי, יפן, אוסטרליה, ארגנטינה וניו זילנד, וגם בישראל . זה לאחר שנקבע שהשימוש בו גרם לכאב חמור ומיותר, סבל ומצוקה לפרות שטופלו בחומר המזיק, והוכח קשר ישיר להתפתחות דלקות חמורות בשד ובעיות פוריות, אך ההורמון עדיין מותר להפצה בארצות הברית כך שבאוקטובר 2008 מכרה מונסנטו את העסק הזה, במלואו, לחברת אלי לילי (Eli Lilly and Company), עבור 300 מיליון דולרים, והחלה בפיתוח והפצה של זרעים מהונדסים גנטית.

החברה הייתה מעורבת בפרויקטים ביטחוניים של מערכת הביטחון האמריקאית. בין הפרויקטים היה ייצור של קוטל העשבים אייג'נט אורנג' המכיל דיאוקסין במטרה לפגוע ביערות המסתור של לוחמי הווייטקונג בזמן מלחמת וייטנאם. על מעורבותה זו נתבעה ב-2005 על ידי וייטנאמים בעלי מומים מולדים בטענה כי המומים נובעים מחדירת החומר לשרשרת המזון. פרויקט נוסף בו הייתה מעורבת הוא פרויקט מנהטן לפיתוח נשק גרעיני.

במסגרת אירועי המחאה שליוו את ועידת האו"ם לשינוי האקלים (2009) (ועידת קופנהגן) "זכתה" החברה בפרס "בת הים הכועסת" כחברה המזהמת ביותר בעולם.

גם בישראל יש לחברה נציגות הכוללת רכישה של חברת BEEOLOGIC, השקעה כספית בחברת אבוג'ן ושיתוף פעולה מסחרי עמה ובעלות על חברת א.ב. זרעים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:יצרני כימיקלים
קטגוריה:חברות חקלאות
וולי בארנס

וולי בארנס (אנגלית: Walley Barnes; 16 בינואר 1920 - 4 בספטמבר 1975) היה כדורגלן ולשי ושדרן רדיו.

בארנס נולד בעיירה ברקון שבוויילס, וכנער בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא החל לשחק כחלוץ אחורי בסאות'המפטון, היכן שאותר והוחתם על ידי ארסנל. הוא שיחק בכל עמדה במשחקי ארסנל שנערכו בזמן המלחמה (כולל שוער), אך ב-1944 סבל מפציעה קשה בברכו. בארנס התאושש למרות הפרוגנוזה הלא טובה, ואילץ את עצמו לשחק במדי קבוצת המילואים של המועדון נגד אוניברסיטת קיימברידג'. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הסגל הבוגר במשחק נגד פרסטון נורת' אנד ב-9 בנובמבר 1946.

בארנס התפרסם בזכות ביצועיו כבלם שמאלי, ויכולתו הגבוה להפריע למסירת כדורים לידו. עד מהרה הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בארסנל, והיה חלק מהסגל שזכה באליפות בעונת 1947/1948. בתקופה זו הוא נמנה גם על הסגל הקבוע של נבחרת ויילס. בארנס ערך את הופעת הבכורה במדיה במשחק נגד נבחרת אנגליה ב-18 באוקטובר 1947, ומשימתו במשחק הייתה לשמור באופן אישי על הכוכב האנגלי סטנלי מתיוס; אנגליה ניצחה בתוצאה 3 - 0, ובארנס לא הצליח להתמודד עם מתיוס. בארנס לא התייאש, ולאחר מכן הופיע במדי הנבחרת 22 פעמים, חלקן כקפטן הנבחרת.

בארנס עבר לעמדת הבלם הימני בעקבות פציעתו של הקפטן לורי סקוט, וזכה במדליה מיוחדת של גביע ה-FA לאחר ניצחון ארסנל על ליברפול בגמר של עונת 1949/1950. שנתיים לאחר מכן העפיל המועדון לגמר הגביע פעם נוספת, הפעם נגד ניוקאסל יונייטד. בארנס עיקם את ברכו כשניסה לתקל את ג'ורג' רובלדו, ונאלץ לנטוש את המגרש לאחר 35 דקות בלבד כאשר הקיצוני דון רופר ממלא את מקומו; באותה תקופה לא הותרו חילופי שחקנים, ושחקני ניוקאסל ניצלו את יתרונם המספרים על מנת לנצח במשחק.

בארנס החמיץ את כל עונת 1952/1953 (שבה זכה המועדון באליפות) כתוצאה מהפציעה בברכו. למרות שהוא המשיך לשחק במדי ארסנל במשך שלוש העונות הבאות הופעותיו היו פחות סדירות, ובעונת 1955/1956 הוא שיחק בשמונה משחקים בלבד, כאשר לן ויליס וג'ו וייד מתחרים על מקומו בהרכב. בארנס פרש ממשחק פעיל בקיץ 1956, כתוצאה מהשילוב של גילו המתקדם ופציעתו. לאורך עונותיו בארסנל הוא שיחק ב-294 משחקים, בהם הבקיע 12 שערים. בתקופות מסוימות הוא היה בועט הפנדלים של המועדון.

בשתי עונותיו האחרונות כשחקן פעיל הוא כיהן גם כמאמן נבחרת ויילס בין מאי 1954 לאוקטובר 1956. לאחר מכן הוא החל לעסוק בשידור ספורט, והצטרף ל-BBC. בארנס שידר מספר פעמים את גמר גביע ה-FA, וב-1964 שיתף פעולה עם קנת' וולסטנהולם בהגשת המהדורה הראשונה של התוכנית הידועה "Match of the Day". בארנס היה עוזרו של וולסטנהולם ששימש פרשן במשחק הגמר של מונדיאל 1966, שבו התמודדה נבחרת אנגליה נגד נבחרת גרמניה וגברה עליה.

בארנס כתב את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "Captain of Wales". הוא המשיך לעבוד ב-BBC עד מותו ב-1975.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ולשים
קטגוריה:בלמי כדורגל ולשים
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:מאמני כדורגל ולשים
קטגוריה:מאמני נבחרת ויילס בכדורגל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1920
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1975
קוראים לי אף אחד

קוראים לי אף אחד (אנגלית: My Name is Nobody) הוא מערבון וקומדיה שבויים על ידי טונינו ואלרי ובכיכובם של הנרי פונדה וטרנס היל. 
הסרט שייך לסוגת סרטי המערבונים המבשרים את סיומה של תקופת המערבונים, בדומה לסרט בלתי נסלח.

== עלילה ==
בסרט שני טיפוסים של אקדוחנים במערב. מצד אחד ג'ק בוגארד (פונדה) הוא אקדוחן קלאסי מזדקן. הוא ידוע כשולף המהיר ביותר, אך מעדיף לברוח מהתמודדות ומצרות, ומשתמש בכישרונו רק בלית ברירה. בוגארד עומד לפרוש ממקצועו ולעזוב את המערב. מצד שני "אף אחד" הוא אקדוחן מודרני, חסר פרוטה, שולף מהיר לא פחות, שמסכן את עצמו שוב ושוב, ובוטח בכישוריו. הוא מעריץ את בוגארד המפורסם בכך שהצליח פעם אחר פעם לגבור על מספר אקדוחנים. מטרתו היא להפוך את בוגארד לאגדה, על ידי שיגרום לו להתמודד כנגד 150 אקדוחנים בטרם יפרוש.

אף שהסרט ממשיך את המסורת של המערבונים להציג אקדוחנים המפגינים ביצועים על טבעיים בכלי הנשק שלהם, הסרט מלגלג על מיתוס האקדוחן מן המערב הפרוע שהפך ל"אגדה" - תפקיד שלוהק פעמים רבות על ידי פונדה בעצמו. כנגד זה, מציג הסרט אקדוחן שבמהלך חלקים גדולים מן הסרט נאבק באמצעים אחרים ללא אקדח. בסוף הסרט מדובר במפורש על פער הדורות שבין הגיבורים, על המערב הפרוע שהשתנה, ועל אופי הפשיעה שהשתנה גם הוא.

"קוראים לי אף אחד" הוא "מערבון" מסוג אחר המתרחק מן המערבון הקלאסי האמריקאי.

==קישורים חיצוניים==

[https://youtu.be/6vo9J26PdMM נעימת הפתיחה לסרט]

קטגוריה:סרטי 1973
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי הנרי פונדה
קטגוריה:סרטים עם פסקול מאת אניו מוריקונה
קטגוריה:סרטי פולחן
סנדי ברגר

סמואל ריצ'רד "סנדי" ברגר (בשם מלא באנגלית: Samuel Richard "Sandy" Berger; 28 באוקטובר 1945 – 2 בדצמבר 2015) היה איש ממשל יהודי-אמריקאי שכיהן כיועץ לביטחון לאומי ה-19 של ארצות הברית, תחת ממשלו של נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון בשנים 1997–2001, היהודי השלישי בתפקיד זה. נחשב לאחד ממעצבי מדיניות החוץ הבולטים בתקופת ממשל קלינטון.

במהלך כהונתו בבית הלבן תחת קלינטון, בלט בייעוץ לנשיא בנושאי פיגוע הטרור במגדלי חובאר שבסעודיה (1996), "מבצע שועל המדבר" להפגזת סדאם חוסיין (דצמבר 1998), מבצע כוח מאוחד כנגד יוגוסלביה (1999), תגובת ארצות הברית כנגד מתקפת הטרור על השגרירויות האמריקאיות בקניה וטנזניה (1998), ועיצוב מדיניות החוץ האמריקאית כלפי סין. כמו כן, מילא תפקיד מרכזי בועידת קמפ דייוויד, בהשתתפות אהוד ברק ויאסר ערפאת.

לפני הצטרפותו לממשל קלינטון, עבד ברגר כעורך דין המתמחה בסחר בינלאומי. בשנותיו האחרונות כיהן כיושב ראש חברת ייעוץ לעניינים בינלאומיים ויושב ראש מועצה להשקעות בינלאומיות.

באפריל 2005 הודה ברגר בסעיף אישום משני בדבר נטילה בלתי מוסמכת ואחזקה של חומר מסווג מהארכיון הלאומי של ארצות הברית בוושינגטון. על פי התובע הראשי בתיק זה, נטל ברגר רק העתקים של מסמכים בעלי מידע מסווג, ושום חומר מקורי לא הושמד. הרקע לפרשת נטילת המסמכים הייתה לפני עדותו בועדה לחקר אירועי ה-11 בספטמבר, על דרך התנהלות ממשל קלינטון כנגד תכנוני מתקפות טרור משולבות של ארגון אל-קאעידה לפתיחת המילניום בשנת 2000, שאחת מהן נתגלתה בטעות.

בשנת 2008 שימש כיועץ מדיניות חוץ לקמפיין הבחירות המקדימות לנשיאות 2008 של הילרי קלינטון.

התגורר בשכונת ג'ורג'טאון בוושינגטון די. סי.. היה נשוי לסוזן ברגר, ולזוג נולדו שלושה ילדים. ברגר נפטר מסרטן בביתו שבוושינגטון ב-2 בדצמבר 2015, והוא בן 70, כשנה לאחר האבחון הראשוני.

סנדי ברגר (במרכז) יחד עם הנשיא [[ביל קלינטון ושרת החוץ מדליין אולברייט]]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:יהודים פקידי ממשל בארצות הברית
קטגוריה:היועצים לביטחון לאומי של ארצות הברית
קטגוריה:שדלנים אמריקאים
קטגוריה:שדלנים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
מסלול עקלתון

גולש במסלול עקלתון
מסלול עֲקַלָּתוֹן, או סְלאלוֹם (בנורווגית: Slalåm), הוא מסלול נסיעה או החלקה שבו מבוצע זיגזוג בין אובייקטים נייחים. מקורו של המונח, והשימוש הנפוץ בו, הם בענף הסקי, עם זאת מסלולי עקלתון נמצאים בשימוש בענפי ספורט אתגרי נוספים והם:
* סקי מים
* שיט בקאנו או בקיאק
* החלקה על גלגיליות
* סקייטבורדינג
* החלקה על הקרח
* גלישת רוח
* גלישת שלג

== סקי ==

בענף הסקי האלפיני נהוגים ארבעה סוגי מסלולים, כולם מסלולי עקלתון הנבדלים זה מזה בצפיפות הדגלים שביניהם הגולש נדרש לזגזג: סללום; סללום ענק; סופר G (קיצור של "סופר ג'יאנט סללום"), וגלישה במורד ("דאון היל").

קטגוריה:ספורט אתגרי
קטגוריה:סקי
אפקט וסטרמרק

אֵפֵקְט וֶסְטֶרְמַרְק הידוע גם כהיפוך החתמה מינית, הוא היפותזה פסיכולוגית הטוענת שכאשר שני אנשים גרים בסמיכות במהלך השנים הראשונות של חייהם, אחד מהם או שניהם לא יחושו לרוב משיכה מינית זה כלפי זו. התופעה נקראת על שם האנתרופולוג הפיני אדווארד וסטרמרק , שהעלה אותה בשנת 1891 בספרו "ההיסטוריה של נישואים בקרב בני-אדם". 

==תמיכה מחקרית==
מאז נצפתה התופעה במקומות רבים ובתרבויות שונות ברחבי העולם, בהם הקיבוצים בישראל, "נישואי שים-פואה" בסין (בהם בני הזוג גדלים יחד מילדותם), וכן בקרב משפחות בעלות קרבה ביולוגית.

בקיבוצים בישראל, נהגו במשך שנים רבות לגדל ילדים באופן משותף בקבוצות גיל (במקום בקבוצות בה קיימת קרבה ביולוגית). מחקר של האנתרופולוג יוסף שפר משנת 1971, אשר עקב אחר דפוסי הנישואין של קבוצה גדולה של ילדי קיבוצים אשר גדלו בקבוצות גיל, גילה כי מתוך 2,769 נישואים של ילדי הקיבוצים, אף זוג לא גדל יחד במהלך שש השנים הראשונות לחייהם, ורק ארבעה עשר מהזוגות היו ילדים אשר גדלו באותה קבוצת הגיל בקיבוץ. תוצאות מחקר זה מספקות ראיה לנכונותו של אפקט וסטרמרק ולכך שהוא פועל במהלך התקופה הקריטית בין הלידה ועד גיל שש.

בסין היו נהוגים בעבר "נישואי שים-פואה", שבהם הייתה נמכרת ילדה ממשפחה ענייה למשפחה עשירה כמשרתת, והייתה נישאת לבנה של המשפחה העשירה כאשר שני הילדים הגיעו לבגרות. עם זאת, אפקט וסטרמרק גרם פעמים רבות לרתיעה מינית בין בני הזוג, ובשל כך נישואין מסוג זה אופיינו במספר קטן יותר של ילדים ובמספר גדול יותר של גירושין ובגידות.

במקרים בהם לא הייתה קיימת סמיכות במהלך התקופה הקריטית, למשל, כאשר אח ואחותו גדלו בנפרד ומעולם לא נפגשו, הם עלולים להימשך זה לזה אם ייפגשו כאשר יהיו בוגרים. תופעה זו ידועה בשם משיכה מינית גנטית.

==אזכורים ביהדות==
קיים מדרש בו מטרונה דנה עם רבי יוסי על למה ה' ברא את חוה כשהאדם ישן. רב יוסי אמר שהיה ניסיון לעשות זאת כשהיה ער, אבל הצפייה בתהליך המלא של היווצרות הגוף עשה את האשה לא מושכת בשביל האדם, וה' נאלץ לנסות שוב. המטרונה אמרה שלה קרה דבר דומה; היא הייתה אמורה להינשא לדודה, אבל מאחר שגדלו באותו בית, הוא לא מצא אותה מושכת ולכן התחתן עם אשה אחרת, למרות שהייתה פחות יפה.

==ראו גם==

*חינוך משותף
*משיכה מינית גנטית
*המודל הפסיכוסקסואלי

==קישורים חיצוניים==
*
* גיל גרינגרוס, [https://greengross.wordpress.com/2012/03/06/%D7%98%D7%90%D7%91%D7%95-%D7%94%D7%91%D7%A1%D7%99%D7%A1-%D7%94%D7%90%D7%91%D7%95%D7%9C%D7%95%D7%A6%D7%99%D7%95%D7%A0%D7%99-%D7%9C%D7%A1%D7%9C%D7%99%D7%93%D7%94-%D7%9E%D7%92%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%99/ טאבו: הבסיס האבולוציוני לסלידה מגילוי עריות], בבלוג הומו סאפיינס

==הערות שוליים==

קטגוריה:משיכה מינית
אובייקטיב

אובייקטיביים במיקרוסקופ
באופטיקה אובייקטיב (באנגלית Objective, בעברית תקנית, גם: עַצְמִית) הוא עדשה או מראה במיקרוסקופ, טלסקופ, מצלמה או כל מכשיר אופטי אחר האוסף את האור המגיע מאובייקט הנצפה, וממקד אותו לכדי תמונת דמות אמיתית. האובייקטיב נקרא לעיתים גם עדשת האובייקט, או זכוכית האובייקט. האובייקטיב הוא האלמנט האופטי הקרוב ביותר לאובייקט הנצפה, ומכאן שמו.

במובן זה, "עדשה" היא אוסף של עצמיות המרכיבות אותה לכלל מערכת מרוכבת המתפקדת כיחידה אופטית סופית, נתונה. למשל: "עדשת מצלמה", "עדשת טלסקופ", "עדשת מיקרוסקופ" וכדומה.

==אובייקטיב במיקרוסקופיית אור==

במיקרוסקופים לרוב מספר אובייקטיביים המאפשרים הגדלות שונות. האובייקטיביים בנויים באופן כזה שהחלפת אובייקטיב אינה פוגעת בפוקוס משום שהאובייקטיבים שומרים על מישור פוקוס אחיד.

האובייקטיב מאופיין בשני פרמטרים מרכזיים – הגדלה ומפתח נומרי (NA - Numerical Aperture), ההגדלה היא לרוב בטווח שבין פי 5 לפי 100. המפתח הנומרי הוא מכפלת סינוס מחצית זווית כניסת האור לעדשה במקדם השבירה, ערך המפתח הנומרי נע בין 0.14 ל־1.45, וככל שההגדלה גדולה יותר גדול גם ערך המפתח הנומרי. באובייקטיביים בעלי הגדלה של 40 ומעלה האובייקטיב קרוב מאוד לאובייקט, האור נשבר בתווך האוויר שבין האובייקטיב לאובייקט ואינו יכול לחדור לאובייקטיב. כדי להשתמש באובייקטיביים אלו יש להחליף את האוויר שבתווך בחומר בעל מקדם שבירה גדול מזה של האוויר - 1, וקרוב יותר לזה של זכוכית (מקדם שבירה של כ־1.5) - בעדשות בהגדלה של פי 40 החומר הוא מים (מקדם שבירה 1.33) או שמן אימרסיה (מקדם שבירה של כ־1.5) ובהגדלות פי 60 ומעלה תווך הוא כמעט תמיד שמן אימרסיה.

במיקרוסקופים מודרניים האובייקטיב הוא גליל ובתוכו מספר רב של עדשות. העדשה הראשונה והקרובה ביותר לאובייקט היא עדשת האובייקטיב בעוד העדשות הנוספות מפצות על עיוותים אופטיים הנגרמים מסיבות שונות או עדשות הממקדות את הקרן. ככל שההגדלה גדולה יותר יש צורך ביותר אלמנטים אופטיים באובייקטיב.

ההגדלה הסופית של המיקרוסקופ היא מכפלה ההגדלה של האובייקטיב בהגדלת העינית או האוקולר.

== קישורים חיצוניים ==

* חברת אולימפוס, [http://www.olympusmicro.com/primer/anatomy/objectives.html האובייקטיב] .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכשירים אופטיים

et:Objektiiv
hr:Objektiv
lt:Objektyvas
sr:Објектив