אנגולה-גייט

אנגולה-גייט (בצרפתית: L'Angolagate) היא פרשת מכירת נשק בלתי חוקית לממשלת אנגולה בסוף תקופת מלחמת האזרחים שהתחוללה במדינה, בין השנים 1993 ל-2000. על פי חשדות המשטרה הצרפתית, שווי העסקות שבוצעו היה כ-790 מיליון דולר. העסקות כללו מכירת טנקים, מוקשים, להביורים, מסוקים, ספינות מלחמה ועוד.

בפרשה היו מעורבים רבים, בהם: ז'אן כריסטוף מיטראן - בנו של נשיא צרפת לשעבר פרנסואה מיטראן, שארל פסקואה, שכיהן בעבר כשר הפנים בצרפת, ואנשי העסקים פייר פאלקון וארקדי גאידמק. נגד פאלקון וגאידמק, הנחשבים שני החשודים העיקריים בפרשה, הוצאו צווי מעצר בינלאומיים.

שארל פסקואה, שהורשע בבית משפט הצרפתי בשיתוף הפעולה עם גאידמק, ניסה להתחמק מן העונש בטענה שכל הצמרת הפוליטית בצרפת ידעה על העסקות ואפילו הייתה מעוניינת בכך. באפריל 2011 זיכה בית המשפט בצרפת את גאידמק מאשמת סחר בנשק, שוחד והלבנת הון, אך הותיר את הרשעתו בהעלמת מס. עונשו של גאידמק הופחת משש שנות מאסר לשלוש, והוטל עליו קנס של כ-120 אלף יורו.

==רקע היסטורי==
נשיא אנגולה ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש נפגש עם מנהיג תנועת המורדים ז'ונאס סאווימבי מארגון UNITA בביססה שליד ליסבון בפורטוגל, וחתם, ב-31 במאי 1991, על "הסכם ביססיה", הסכם שלום שניסה ללא הצלחה לסיים את מלחמת האזרחים באנגולה, בתיווך ממשלת פורטוגל. ההסכמים קבעו מעבר לדמוקרטיה רב-מפלגתית בפיקוח משלחת של ארגון האומות המאוחדות, ועריכת בחירות לנשיאות ב-1992.

ההסכמים ניסו לפרק את 152,000 הלוחמים הפעילים של הכוחות השונים, ולשלב את חיילי הממשלה הנותרים ומורדי UNITA בצבא אנגולה, כוח צבא לאומי חדש עם 40,000 חיילים בכוחות היבשה, צי עם 6,000 חיילים וחיל אוויר עם 4,000 חיילים. בעוד ש-UNITA ברובה לא התפרקה מנשקה, כוחות הנשיא (אנשי התנועה העממית לשחרור אנגולה - MPLA) צייתו להסכם והתפרקו, והותירה את הממשלה מקופחת. במקביל, החיילים הקובנים שסייעו לכוחות MPLA לדחוק את צבא דרום אפריקה ואת מורדי UNITA במהלך קרב Cuito Cuanavale, השלימו את נסיגתם מאנגולה. המשמעות הייתה חיסרון גדול עוד יותר לכוחות הנשיא.

על פי ההסכם, אנגולה ערכה בחירות לנשיאות בשנת 1992. בסיבוב הראשון קיבל דוש סנטוש רשמית 49.57% מהקולות סאווימבי זכה ב-40.6%. סאווימבי אמר שהבחירות לא היו חופשיות ולא הוגנות וסירב להשתתף בסיבוב השני. עם זאת, משקיפים בינלאומיים אישרו כי הבחירות היו ברובן חופשיות והוגנות. סאווימבי, יחד עם שמונה מפלגות אופוזיציה ומשקיפים רבים אחרים בבחירות, אמרו שהבחירות לא היו חופשיות ולא הוגנות. ה-MPLA טבח יותר מעשרת אלפים מצביעי UNITA ברחבי המדינה, תוך מספר ימים, במה שהיה ידוע בשם טבח ליל כל הקדושים. UNITA חידשה את מלחמת הגרילה שלה, וכבשה חמש מתוך שמונה עשרה בירות המחוז של אנגולה.

==עסקאות הנשק==
ה-MPLA היה על סף תבוסה, ודוש סנטוש יצר קשר עם ז'אן-ברנרד קוריאל, יועץ לשעבר של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית לדרום אפריקה, וביקש ממנו לבוא ללואנדה. כשחזר, קוריאל, שתמך בדוש סנטוש, יצר קשר עם חברי הממשלה, יועצו של הנשיא לענייני אפריקה, ברונו דלה וז'אן כריסטוף מיטראן, בנו של הנשיא פרנסואה מיטראן. ז'אן-כריסטוף הפנה את קוריאל לפייר פלקון, מנהל חברת "ברנקו אינטרנשיונל" ויועץ לשר הפנים שארל פסקואה, איש הימין ממפלגת "ההתלכדות למען הרפובליקה". פסקואה האמין שבתחילת שנות ה-90 התמיכה של ממשלת ארצות הברית ב-UNITA פחתה, בעוד התמיכה השקטה ב-MPLA גדלה, מכיוון שהשלום יגדיל את תפוקת הנפט בסיוע חברות נפט מארצות הברית. הוא טען שאם עמדתו של מיטראן לגבי אנגולה לא תשתנה במהירות, חברות הנפט הצרפתיות יחמיצו הזדמנות להיכנס לשוק האנגולי.

עורך דינו של ז'אן כריסטוף מיטראן אמר שהוא פגש לראשונה את פלקון, לאחר שהפסיק לעבוד כמומחה לאפריקה עבור הנשיא. פלקון וז'אן כריסטוף מיטראן נפגשו לראשונה ביולי 1992 בפיניקס, אריזונה, לאחר שעזב את תפקידו כיועץ הנשיא לענייני אפריקה. באותו זמן הוא היה עם משפחתו, בחופשה, בארצות הברית, עם קרוב משפחה שהיה עובד של Thomson CSF (שהפכה אחר כך לחלק מקבוצת תאלס), חברת נשק ואלקטרוניקה צרפתית. קרוב המשפחה הכיר את ז'אן-כריסטוף מיטראן לחברו פייר פלקון במהלך ארוחת ערב בביתו בסקוטסדייל ביולי 1992.

לאחר הבחירות באנגולה, פגש קוריאל את פלקון, שנסע לאנגולה בפעם הראשונה וארגן עבור ממשלת אנגולה משלוח נשק בתשלום מראש תמורת נפט. מאוחר יותר העניקה לו ממשלת אנגולה משימה רשמית לפקח על אספקת נשק לצבאה מסלובקיה ואספקת מזון ותרופות לאוכלוסייה. ממשלת אנגולה קנתה ב-7 בנובמבר 1993 תחמושת, מרגמות וארטילריה בשווי של 47 מיליון דולר מחברת ZTS-OZOS הסלובקית. באפריל 1994 קנתה הממשלה מטוסי קרב וטנקים בשווי 463 מיליון דולר. עד סוף 1994 ממשלת אנגולה רכשה נשק בשווי 633 מיליון דולר.
==חשיפת הפרשה==
ז'אן-שארל מרציאני, עוזרו של שארל פסקואה, נסע ללואנדה וחתם על הסכם עם הנשיא דוש סנטוש ב-29 בנובמבר 1994, שהבטיח ליישם מערכת יחסים טובה יותר עם ממשלת צרפת, שבה היו כמה שרים, כולל פרנסואה לאוארד (שר ההגנה), ואלן מדלין (שר האוצר), שתמכו בגלוי בז'ונאס סאווימבי במשך שנים רבות. בתמורה, נראה שהם קיבלו תמיכה כספית עבור מפלגתו של פסקואה, שהתמודדה לבחירות באירופה. לאחר מכן, ז'אק שיראק, תכנן להתמודד לנשיאות בבחירות 1995, כאשר פסקואה תמך באדוארד בלדור, יריבו של שיראק. תומכיו של שיראק סיפרו למשרד המס הצרפתי על משלוחי הנשק של פלקון ועל העלמת מס הכנסה לכאורה. אף על פי שקיימת הסכמה שאף נשק מעולם לא עבר דרך צרפת, משרד המס חקר אנשים הקשורים לשערורייה מכיוון שההסכמים נחתמו לכאורה בפריז. עורך הדין של "ברנקו אינטרנשיונל" בצרפת, אמר אחר כך כי ממשלת אנגולה חתמה על העסקה של מרצ'אני בלואנדה, לא בפריז.

ב-1996 החרימו הרשויות הפיננסיות הצרפתיות 50,000 מסמכים ממשרדיהם של פלקון וארקדי גאידמק, שהיה שותף של פלקון. גאידמק תיווך בשורה של עסקאות נשק מרוסיה ומצ'כוסלובקיה לאנגולה, ואף קנה את החוב ההיסטורי של אנגולה לברית המועצות (חוב שעבר לרוסיה). אנגולה שילמה לו בנפט וביהלומים אותם שיווק בעולם, בסיוע איש העסקים לב לבייב. לבייב עצמו קיבל זיכיון בלעדי לשיווק רוב ייצוא היהלומים של אנגולה, בהיקף כמיליארד דולר בשנה. הוא הקים חברה בשיתוף ממשלת אנגולה ששיוקה את המותג "יהלומי אנגולה", שכמתחרה בתאגיד דה בירס. בנוסף, הקים באנגולה את מלטשת היהלומים הגדולה ביותר באפריקה. בשנת 2012 תבע גאידמק את לבייב בלונדון, בטענה כי גנב את החצי שלו במיזם היהלומים. אחר כך טען כי שוכנע לחתום על הסכם פשרה עם לבייב במרמה, ולבסוף באפריל 2014, הפסיד בתביעה.
==מעצר ומשפט==
המשטרה הצרפתית עצרה את פלקון ב-1 בדצמבר 2000, באשמת הונאת מס. שבעה ימים לאחר מכן הוציאה ממשלת צרפת צו מעצר נגד גאידמק. המשטרה הצרפתית עצרה את ז'אן-כריסטוף מיטראן ב-21 בדצמבר, על תפקידו לכאורה בעסקת הנשק, אך שחררה אותו ב-11 בינואר לאחר שאמו שילמה ערבות של 725,000 דולר. שופט מצא את מיטראן אשם ב-2004 בהונאת מס, והוא נידון למאסר על תנאי של 30 חודש. במקביל מונה צוות חקירה, בראשות שופט חוקר, לחוקר את ההיבטים הפליליים בפרשה.

בינואר 2006, חשף לראשונה גאידמק את גרסתו לפרשה, במסגרת תביעה לא קשורה שהוגשה נגדו בישראל, על ידי איש העסקים יוסף טרוים. בתצהיר לבית המשפט הודה במעורבות בעסקאות נשק באנגולה, אך טען שהדבר נעשה בצורה חוקית, והחקירה בצרפת נערכת מסיבות פוליטיות.

במרץ 2007, המליץ צוות החקירה להעמיד לדין 42 אנשים במעורבות בפרשה, בהם: ז'אן-כריסטוף מיטראן, ז'אק אטאלי, שארל פסקווה וז'אן-שארל מרציאני, בגין קבלת תשלומים בלתי חוקיים מפייר פלקון. גם נגד ארקאדי גאידמק ופלקון הוגש כתב אישום. גם הסופר פול-לופ סוליצר הועמד לדין, והואשם בקבלת 380,000 אירו מפלקון. סגן האיחוד לתנועה עממית, ז'ורז' פנק, הואשם בכך שקיבל 15,200 אירו ב-1997 מחברת ברנקו. המשפט החל בשנת 2008, בהיעדרו של גאידמק שעזב לישראל. סוליצר הודה שלקח 300,000 אירו בתמורה למידע בדצמבר 2008 והעיד נגד פלקון. הוא האשים את התובעים ב"ניסיון להרוג יתוש באמצעות פצצה גרעינית". לעומת זאת, ז'אן כריסטוף מיטראן זוכה מאשמה של סחר בנשק.

על שר הפנים לשעבר של צרפת, שארל פאסקווה, נגזרה שנת מאסר וקנס של מיליון אירו בשל חלקו בפרשה. מיד אחר כך אמר בריאיון לעיתון לה פיגארו כי גאידמק, היה סוכן של ה-DST, שירות הביטחון הצרפתי. פאסקווה, שמתוקף תפקידו כשר הפנים היה אחראי על ה-DST וגם על החברה הממשלתית לסחר בנשק, אישר את טענותיו של גאידמק כי עבד בשירות הביון הצרפתי. גאידמק טוען כי סייע בחילוצם של טייסים צרפתים שנפלו בשבי בשנות ה-90 של המאה ה-20 במלחמות יוגוסלביה, ושל קציני מודיעין צרפתים שנשבו על די מורדים בקווקז.

אדם נוסף שנחקר במסגרת הפרשה היה סמואל מנדלספט, אזרח צרפת ממוצא יהודי-פולני, שנאשם ששימש בלדר כספים של ארקדי גאידמק ושותפו פייר פלקון בפרשה, נמלט לישראל ב-2001 ועברת את שמו לשמואל שקד. באוגוסט 2005 הוציאה נגדו צרפת צו מעצר בינלאומי, וביקשה מישראל להסגירו. ישראל לא נענתה לבקשה, בטענה שהעבירות שבגינן הוא מבוקש אינן בנות הסגרה.

ב-26 באוקטובר 2009 בית המשפט בצרפת גזר עונש של שש שנות מאסר וקנס של חמישה מיליון אירו על גאידמק. יחד עם 41 הנאשמים הנוספים, הורשע גאידמק בסחר בלתי חוקי בנשק, ובמעורבות בהלבנת הון בסכומים של מאות מיליוני דולרים. בהחלטתו תקף השופט הצרפתי, ז'אן באטיסט פרלו, בחריפות את גאידמק והאשים אותו שפעל לקידום עסקאות נשק "תוך זלזול בגבולות, חוקים ומשפט". הנאשמים הגישו מיד ערעור על פסק הדין. גאידמק היה באותה עת ברוסיה שאין לה הסכם הסגרה עם צרפת, כך שהוא התחמק ממאסר. במקביל היה אמור להתייצב למשפט בישראל על הלבנת הון בסך כ-650 מיליון שקלים בנק הפועלים, אך חשש להגיע למשפט בישראל, שלה הסכם הסגרה עם צרפת. בפבאור חתמה הפרקליטות על הסדר טיעון עם עם גאידמק, בו בוטל האישום נגדו בהלבנת הון, הוא הודה בקבלת דבר בתחבולה, ושילם קנס.
==הערעור על פסק הדין==
החלטת בית המשפט לערעורים בפריז ניתנה ב-29 באפריל 2011, וממצאיו היו שונים בתכלית. בית המשפט ביטל את הרשעותיהם של שר הפנים לשעבר שארל פסקואה ושל ז'אן-שארל מרציאני. גם האישומים נגד פייר פלקון וארקדי גאידמק באשמת סחר בנשק, שוחד והלבנת הון בוטלו, אך הוא הותיר את הרשעתם בהעלמת מס. עונשו של גאידמק הופחת משש שנות מאסר לשלוש, והוטל עליו קנס של כ-120 אלף יורו. בית המשפט לערעורים הכיר במיוחד בכך שהם פעלו בסמכותו של "מנדט ממלכתי" שהוצא על ידי ממשלת אנגולה, אשר ביקשה "להבטיח את הישרדותה" של המדינה. וכי הסחר בנשק נעשנה בהקשר של מצב ביטחוני מחמיר, לפיכך ביקשה ממשלת אנגולה מפייר פלקון ומארקאדי גאידמק לרכוש נשק, מזון ותרופות.
==הסגרה ומאסר==
בשנת 2013, נעצר גאידמק בשווייץ, בשל מעורבות בפרשה אחרת, וצרפת ביקשה את הסגרתו. עם זאת, גאידמק התחמק מהסגרה, ונמנע מהגעה לצרפת. ב-24 בנובמבר 2015, גאידמק הסגיר את עצמו לצרפת, נעצר מיד על ידי המשטרה, ונשלח לרצות את עונשו בכלא. אולם אחרי 4 חודשים בלבד שוחרר ממאסר בתנאים מגבילים, כולל ענידת אזיקים אלקטרוניים, למשך יתרת תקופת המאסר לה נדון.
==ראו גם==
* יחסי אנגולה–ישראל

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית החמישית
קטגוריה:צרפת: פוליטיקה
קטגוריה:אנגולה: היסטוריה
קטגוריה:פשע בצרפת
קטגוריה:מסחר בנשק