OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחידת מיקוח

יחידת מיקוח היא מונח משפטי מתחום דיני העבודה הנוגע לכריתתם של הסכמים קיבוציים ומגדיר את קבוצת העובדים אליה נוגעים סכסוך עבודה, משא ומתן והסכמים קיבוציים במקרה נתון.

==מהי יחידת המיקוח==
חוק הסכמים קיבוציים מגדיר את מעמדו של ארגון עובדים כארגון יציג של קבוצת עובדים מסוימת, המהווה תנאי לכשירותו לנהל משא ומתן ולחתום על הסכם קיבוצי שיחול על אותה קבוצת עובדים. על פי הקבוע בחוק, על הארגון להיות זה שמספר החברים בו מקרב קבוצת העובדים הרלוונטית, הנקראת יחידת מיקוח הוא הגדול ביותר ועולה על שליש ממספר העובדים.

==המצב המשפטי בישראל==
בעוד שהחוק משאיר מרווח לפרשנות הגדרתה של יחידת המיקוח וביטוי זה אף אינו מוזכר בשמו בלשון החוק, הפסיקה של בית הדין הארצי לעבודה קובעת כללים לקביעתה של יחידת המיקוח במגוון מקרים המצטברים, באופן כללי, לסדר הבא:
* "כלל ההסכמה": מספר רב של פסיקות בבית הדין הארצי לעבודה מבססות את כלל ההסכמה בין המעסיק לקבוצת עובדים או ארגונם היציג ככלל עליון לקביעת יחידת המיקוח. ניתן להבין מחוק הסכמים קיבוציים כפשוטו כי במקרה בו הושגה הסכמה ונחתם הסכם בין הצדדים כאמור, הוא מקים יחידת מיקוח מכוח ההסכמה.
* "מפעל אחד - יחידת מיקוח אחת": פסקי דין שנויים במחלוקת של בית הדין הארצי לעבודה, ובראשם פסק דין טייסי אל על ופסק דין אקרשטיין מגדירים את ברירת המחדל ליחידת המיקוח ככל ה"מפעל", כלומר - על הארגון לייצג את כלל העובדים במקום עבודה נתון. הביקורת על כלל זה שקבעה הפסיקה היא כי הדבר יקשה מאוד על התארגנות עובדים לראשונה במקומות עבודה לא מאורגנים.
* "אינטרס מיוחד": הפסיקה קבעה מספר קריטריונים לאישור יחידת מיקוח שונה מכלל העובדים אצל אותו מעסיק, כאשר ביסודם של הקריטריונים עומד העיקרון של אינטרס כלכלי מיוחד של אותם העובדים, אשר בגינו הם זקוקים לייצוג נפרד וספציפי ביחסי העבודה. אינטרס מיוחד יכול לנבוע מסדרי עבודה ייחודיים, תנאי עבודה ומיקום פיזי שונה משאר עובדי המעסיק וכדומה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20131016085217/http://www.moit.gov.il/NR/exeres/2D5B3193-44C4-4E87-B77B-B67F8D7C676A.htm חוק הסכמים קיבוציים] באתר משרד הכלכלה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיני עבודה
מייק לאראבי

מייקל דני "מייק" לאראבי (באנגלית: Michael Denny "Mike" Larrabee; 2 בדצמבר 1933 – 22 באפריל 2003) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (טוקיו 1964) ושיאן עולם בריצת 400 מטר.

== ביוגרפיה ==
לאראבי נולד בהוליווד, לוס אנג'לס, קליפורניה, אך גדל בונטורה, קליפורניה. בעקבות כישרונו והישגיו באתלטיקה הוא זכה במלגת לימודים ולמד גאולוגיה באוניברסיטת דרום קליפורניה. בעקבות סדרה של פציעות נמנע ממנו להשתתף במשחקים האולימפיים שנערכו במלבורן 1956 וברומא 1960.

בשנת 1957 דורג לאראבי במקום השני בעולם בריצת 400 מטר.

===שיאן עולם===
באליפות איגוד האתלטים החובבים שנערכה בשנת 1964 זכה לאראבי בפעם היחידה בקריירה שלו בתואר שיאן עולם בריצת 400 מטר. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס ב-12 בספטמבר אותה שנה הוא השווה את השיא העולמי בריצה זו (44.9 שניות).

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה לאראבי בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.15 שניות, לפני ונדל מוטלי מטרינידד וטובגו (45.24 שניות) ואנדז'יי בדנייסקי מפולין (45.64 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אולן קאסל, יוליס ויליאמס והנרי קאר, בשיא עולם חדש של 3:00.7 דקות, לפני בריטניה (3:01.6 דקות) וטרינידד וטובגו (3:01.7 דקות).

לאחר המשחקים האולימפיים עבד לאראבי כמורה למתמטיקה וסוכן בחברת אדידס. הוא המשיך בפעילות גופנית בטניס, בצלילה, בסקי, בטרקים ובטיפוס הרים.

בשנת 2001 אובחן כחולה בסרטן הלבלב ובשנת 2003 הכריעה אותו מחלתו בביתו שבסנטה מריה, קליפורניה.

== הישגים ותארים ==
בדצמבר 2003 זכה לאראבי להיכלל בהיכל התהילה באתלטיקה של ארצות הברית.

== שיאים אישיים ==
*ריצת 100 מטר: 10.5 שניות (1964)
*ריצת 200 מטר: 21.0 שניות (1959)
*ריצת 400 מטר: 44.9 שניות (1964)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=Qp37qrwvPl4 סרטון על מייק לאראבי, מהיכל התהילה באתלטיקה של ארצות הברית ביוטיוב] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 4X400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
עונות השנה (צ'ייקובסקי)

עונות השנה או חודשי השנה (37b ;op.37a בגרסה הצרפתית) הם אוסף של 12 יצירות לפסנתר על 12 חודשי השנה לפסנתר מאת המלחין הרוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. כל חלק הוא על חודש אחר בשנה. היצירות נשמעות גם לעיתים בעיבוד לתזמורת.

== רקע ==
צ'ייקובסקי החל את העבודה על עונות השנה זמן קצר לאחר שסיים את הקונצ'רטו מס' 1 לפסנתר שלו ובזמן שהלחין את הבלט אגם הברבורים.

ב-1875, עורך מגזין המוזיקה של סנט פטרבורג ה"נובוליסט", ניקולאי מטבייביץ' ברנארד, הזמין מצ'ייקובסקי 12 יצירות קצרות לפסנתר; אחת לכל חודש בשנה. ברנארד גם נתן מעצמו שמות לכל יצירה. צ'ייקובסקי הסכים וקיבל את ההזמנה וגיליון דצמבר 1875 של המגזין המוזיקלי, הובטח לקוראים לפרסם כל חודש יצירה אחת של אותו חודש בכל שנת 1876. החלקים ינואר ופברואר נכתבו בסוף 1875 נשלחו לברנארד בדצמבר על-מנת לקבל משוב אם היצירות מתאימות או לא - אם לא הוא ישכתב אותם כפי שירצה ברנארד. מרץ, אפריל ומאי נכתבו, לפי הערכות, בנפרד. כל שאר 7 החלקים נכתבו ביחד באותו זמן ובאותו עותק, ויש הערות הטוענות שבין 22 באפריל ל-27 במאי.

צ'ייקובסקי לא הקדיש מאמץ רציני מיכולתיו המוזיקליות לכתיבת היצירות והם היו רק בתור משלימי הכנסה. הוא כתב אותם לא מתוך רצון פנימי מיוחד כמו עם שאר יצירותיו - אך למרות זאת זכו לפרסום רב ונחשבות היום ליצירות מופת מיוחדות ומלודיות.

== היצירות ==
1. ינואר - ליד האח 
2. פברואר - קרנבל 
3. מרץ - שיר העפרוני 
4. אפריל - שלגית 
5. מאי - לילות מוארי כוכבים 
6. יוני - ברקרולה 
7. יולי - שיר הקוצר 
8. אוגוסט - קציר/אסיף 
9. ספטמבר - הציד 
10. אוקטובר - שיר סתיו 
11. נובמבר - טרויקה 
12. דצמבר - חג המולד 

== ראו גם ==
* ארבע העונות של ויואלדי

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:יצירות מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
קטגוריה:יצירות לפסנתר
קטגוריה:עונות השנה
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
מיכניה הרע

מיכניה הרע (ברומנית: Mihnea cel Rău), המכונה בפי היסטוריונים רומנים מהמאה ה-19 גם מיכניה הראשון, (נולד בערך ב 1460–12 במרץ 1510) היה וויווד (שליט) של ולאכיה בין השנים 1508–1509.
מיכניה היה בנו של ולאד המשפד המכונה גם "דרקוליה", ושל אחת מנשותיו - אולי אילונה סילאגי או אנסטסיה מריה הולשאנסקה.
מיכניה, עלה לשלטון לאחר שהחליף את בן דודו ראדו הגדול. במהלך שלטונו הקצר, בשנת 1509 הוא שלט לצד בנו מירצ'ה שכונה מאוחר יותר "מירצ'ה השלישי" או מירצ'ה מילוש. 

מכיוון שהשניא עצמו בקרב הבויארים, הודח מהר בסיוע עות'מאני. נמלט לטרנסילבניה, שם הוא נרצח כעבור שנה במדרגות הכנסייה הרומית- קתולית של סיביו, כיום הקתדרלה האוונגלית, ונקבר בתוך הכנסייה.

== המאבק על כס המלכות ==
לאחר מות אביו, שאף מיכניה לקחת את מקומו . הוא ארגן מספר פשיטות בעזרת הבויארים שתמכו באביו ושהיו להוטים לתמוך גם בו. בשנת 1508, מיכניה הצליח לבסוף להשיג את השלטון בוולאכיה, אבל זה לא לקח זמן רב עד שרוב האצילים הבחין כי השליט החדש אינו מספק את סחורה: מיכניה, כמו אביו, היה שאפתן, חלם על שחרור הבלקן הנוצרי מעול השליטה העות'מאנית המוסלמית. לא הצליח להתגבר על השחיתות שפשה במדינה. וגורלו היה דומה לזה של אביו.

== משפחתו ==
מסמכים היסטוריים מראים שמיכניה היה נשוי בחייו לשתי נשים. אשתו הראשונה, סמרנדה, נפטרה לפני 1485. אשתו השנייה, ווֹייקה, שהתאלמנה במותו של מיכניה, גידלה את שני בניהם, מירצ'ה (לימים "מירצ'ה השלישי"), מילוש, ואת בתם רוקסנדרה. היא המשיכה להתגורר בסיביו בטרנסילבניה השכנה. 
ידוע כי מיכניה העדיף את בנו הצעיר מירצ'ה השלישי דראקול, ששמו על שם של סבא רבא שלו מירצ'ה הזקן.

== הכינוי "הרע" ==
מיכניה כונה "cel Rău" שמשמעותו "הרע" או "הרשע" על ידי אויביו ממשפחת קראיובשט. אחד האויבים הקולניים ביותר של מיכניה היה נזיר בשם גבריל פרוטול (Gavril Protul) שהיה אב המנזר והיסטוריון של תקופת זמן זו. הוא תיאר את מעשיו של מיכניה כדלקמן: 

מיכניה דיכא את אויביו בשיטות הטרור של אביו, אם כי לא הספיק להגיע לאותם הממדים .

==מותו==
לאחר שנמלט מוולאכיה בשנת 1510 הוא עדיין נרדף על ידי בני קראיובשט, בסופו של דבר מצא אות מותו בכנסייה הקתולית בסיביו שבה השתתף במיסה. בעודו עוזב, הוא נדקר בידי מתנקש שכיר ממוצא סרבי ששמו דימיטריה לאקסיץ'. מיכניה קבור בכנסייה זו ,ש בינתיים הפכה לקתדרלה האוונגלית של סיביו.

==ראו גם==
* בית דרקולשט
* ולאד המשפד
* ולאכיה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שליטי ולאכיה
קטגוריה:נפטרים ב-1510
כל השירים

כָּל הַשִּׁירִים הוא כותר של לקט שירי נעמי שמר שראה אור בשנת 1967 בהוצאת "לולב" והופץ על ידי הוצאת ידיעות אחרונות. הגרפיקה שלו נערכה על ידי רחל שפירא, והתווים שורטטו על ידי יצחק מלימבקר.

הכותר נכלל ברשימה של כ-70 כותרים ויצירות שנועדו ללימודי חובה בבתי הספר היסודיים על פי הודעת משרד החינוך בקיץ 2011.

== השירים == 
הכותר כולל ארבעים ושניים שירים של שמר; שמונה מהם ראו אור לפני כן בלקטי שירים קודמים. כולם הולחנו.
הנושאים העיקרים בלקט השירים הם יחסים בין בני אדם (שמר ציינה בשיחה עם עופר גביש כי השיר "ולס להגנת הצומח" נכתב על הטרדת נשים צעירות
), משפחה ואהבה זוגית, נופי ארץ ישראל וההיסטוריה של עם ישראל.

להלן השירים אשר הובאו בסדר נתינתם בלקט.
{| style= white-space:nowrap; cellpadding="10"
|- valign=top
| 
*מחר 
*רכב אש 
*החייל שלי חזר 
*ארבעה אחים 
*הטיול הגדול 
*חפש אותי 
*עוד לא אכלנו 
*מטרייה בשניים 
*בית חלומותיי 
*שיר לחג עשור
*חליל מקנה-סוף
|
*שנים-עשר ירחים 
*הטיול הקטן 
*שירו של אבא
*חורשת האקליפטוס 
*כיבוי אורות 
*אחרי השקיעה בשדה
*חיילים יצאו לדרך 
*אהבת פועלי הבניין
*זהירות, בונים!
*בלילה שכזה 
*הליצן 
|
*לו יהי
*לא כדאי, אופליה
*מדם בלוזון המרגלת
*סרנדה
*ולס להגנת הצומח 
*שיר השוק 
*הלילה הולך בשדרות 
*העיר הלבנה
*קפה שחור 
*בשדה תלתן 
*זמר לגדעון
|
*ליל אמש
*אנחנו מאותו הכפר 
*אל תשאלו אותי 
*לכבודך 
*לילה בחוף אכזיב 
*מה אמרו הצפרים 
*העיר באפור
*ירושלים של זהב
*על כנפי הכסף
*שיר ערש לצבעים
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:נעמי שמר
קטגוריה:ספרי 1967
קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
בת'אני המילטון

בת'אני מיילני המילטון (באנגלית: Bethany Meilani Hamilton; נולדה ב-8 בפברואר 1990) היא גולשת גלים מקצועית אמריקאית.

== ביוגרפיה ==
המילטון נולדה בהוואי ב-8 בפברואר 1990 וגדלה בהוואי ובגיל 8 השתתפה לראשונה בתחרות גלישה. היא פרצה לציבור אחרי שאיבדה את זרועה השמאלית בהתקפת כריש טיגריסי, ב-31 באוקטובר 2003, כשהייתה בת 13. המילטון השתקמה במהירות, וכבר בינואר 2004, כחודשיים אחרי המקרה המצער, חזרה להתחרות. ב-2007 הפכה למקצוענית.

המילטון כתבה על קורות החיים שלה בספר האוטוביוגרפי Soul Surfer: A True Story of Faith, Family, and Fighting to Get Back on the Board, שיצא לציבור בשנת 2004.

סיפורה של המילטון הפך להשראה להרבה מאוד אנשים, והיא התחילה להופיע בעיתונות ובטלוויזיה. היא ובני משפחתה הקימו את ארגון הצדקה Friends of מטרתו לסייע לאנשים שעברו תקיפות כרישים ולאנשים שגפיהם שהיו בתאונות.

ב-2011 ביים שון מקנמרה את סרט הקולנוע "גולשת בנשמה" שעוסק בסיפורה של המילטון. הסרט מבוסס על ספרה ועל ראיונות איתה ועם בני משפחתה. המילטון עצמה הציעה את אנה-סופיה רוב לתפקיד הראשי, ומופיעה בסרט בקטעי הגלישה.

בת'אני השתתפה יחד עם בן זוגה בעונה ה-25 של "המירוץ למיליון", ואפילו הגיעה לגמר וניצחה מקום שלישי. לה ולבעלה אדם יש שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.friendsofbethany.com/ אתר האינטרנט] של ארגון הצדקה Friends of Bethany 
* 
* 
* 

קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:גולשות גלים
קטגוריה:ספורטאיות אמריקאיות
קטגוריה:גולשי גלים אמריקאים
קטגוריה:קורבנות תקיפת בעלי חיים
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה אמריקאים
קטגוריה:כותבות אוטוביוגרפיה אמריקאיות
קטגוריה:מתחרי המירוץ למיליון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1990
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1990
אודי שלוי

אהוד (אודי) שלוי הוא קצין צה"ל בדימוס, בדרגת תת-אלוף, שכיהן כמפקד יחידת שלדג וכמפקד עוצבת אדום.

==ביוגרפיה==
שלוי הוא בן קיבוץ יפתח עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. שלוי עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת צנחנים. בצנחנים הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לסיירת כמפקד צוות. במלחמת יום הכיפורים שימש כסגנו של מפקד הסיירת, שאול מופז, והשתתף בפשיטות בעומק סוריה, מבצע כותונת ומבצע דוידקה. לאחר מכן עבר שלוי לסיירת מטכ"ל ושימש כמפקד פלגת פח"ע ביחידה, בין היתר בפעולת ההשתלטות על מלון סבוי. במבצע יונתן שימש כסגנו של שאול מופז ופיקד על כוח אבטחה משני מסיירת מטכ"ל. 

בשנים 1981-1979 פיקד על יחידת שלדג, בין היתר בפשיטה מבצע איש דמים, הפשיטה המוסקת הראשונה בלבנון. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם במפקדת כוחות אוויר מיוחדים. בשנים 1987-1986 שימש כסגן מפקד עוצבת חירם, ובין היתר לקח חלק בהדיפת מתקפה של חזבאללה על מוצבים שהחזיק כוח מחטיבת גולני באפריל 1987. בשנים 1989-1988 שימש כמפקד עוצבת ברעם, ובהמשך הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת אדום.

לאחר שחרורו מצה"ל מונה שלוי לראש מטה השר לביטחון פנים.

==חיים אישיים==
שלוי נשוי לאורלי, עובדת סוציאלית ואב לשלושה מתגורר ביישוב הר אדר, בתו ענבל התמודדה בתוכנית המירוץ למיליון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל 
קטגוריה:מפקדי יחידת שלדג
קטגוריה:מפקדי עוצבת אדום
קטגוריה:מפקדי עוצבת ברעם
קטגוריה:עובדי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:יפתח (קיבוץ): אישים
קטגוריה:הר אדר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
אריחי טוינבי

אריח שהתגלה בוושינגטון די.סי. (בתחתית התמונה נראית הגדלה של חלקו התחתון)
אריחי טוינבי (הקרואים גם שלטי טוינבי) הם הודעות ממקור מסתורי שנמצאו משובצות בתוך מדרכות אספלט, בכ-24 ערים גדולות בארצות הברית, וארבע ערי בירה דרום אמריקניות. הופעתם של האריחים החלה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הם בדרך כלל בגודל של לוחית רישוי אמריקנית, אך לפעמים גם גדולים בהרבה. הם מכילים מספר גרסאות לכתובת בעלת הקשרים לאפוקליפסה ולתאוריית קשר.

==לשון הכתובת==

תרגום מילולי

==פרשנות==
השם "טוינבי" מתייחס ככל הנראה להיסטוריון ארנולד טוינבי. "2001 של קובריק" מתייחס כנראה לסרטו 2001: אודיסאה בחלל 

רוב האריחים מכילים טקסט הדומה לזה המובא למעלה. כמה מהם רומזים לקיומה של קונספירציה גדולה הכוללת את העיתונות, ממשלת ארצות הברית, ברית המועצות (אף באריחים שנראה כי נעשו הרבה אחרי התפרקותה) והיהודים. הכתיבה היא בסגנון דומה ובאיכות ירודה.

האריחים המורכבים יותר מכילים גם הצהרות פוליטיות חידתיות ומלמדים את הקוראים ליצור אריחים דומים.

== היסטוריה ותפוצה ==
מאמרים אודות האריחים החלו מופיעים בתחילת שנות ה-90, בעוד שהתייחסויות כלפיהם החלו להופיע כבר באמצע שנות השמונים. אריחי טוינבי צולמו לראשונה בסוף שנות השמונים. ההתייחסות הראשונה אליהם בתקשורת הייתה ב-1994 בעיתון ב"בולטימור סאן". עם זאת בשנת 1983 העיתון פילדלפיה אינקווירר פרסם סיפור על קמפיין בפילדלפיה שמטרתו החייאת המתים על כוכב צדק, שלמרות שאינו מזכיר את האריחים באופן ישיר, מזכיר במידה רבה את הרעיונות המופיעים בהם.

בארצות הברית התגלו אריחים בקנזס סיטי, מיזורי, בבוסטון ובוושינגטון הבירה. מאז 2002 התגלו מעט מאוד אריחים חדשים הנחשבים ליצירה של האמן המקורי מחוץ לאזור של פילדלפיה רבתי, למרות שאריח אחד ראוי לציון התגלה בפרבר של קונטיקט ב-2006. אחר הופיע בניו ג'רזי ב-2008. אריחי "מעתיקנים" הופיעו במקומות נוספים. אריחים ישנים הנחשבים כעבודתו של מניח האריחים המקורי נשחקו עקב התנועה בכביש. נכון ל-2011 נותרו אריחים בפיטסבורג, סנט לואיס, סינסינטי, קליבלנד ומקומות נוספים.

אריחים בסגנון מחודש נמצאו משובצים בכמה כבישים ראשיים, הכוללים גם את הכבישים הבין מדינתיים 476 ו-95. שישה אריחים נוספים וגדולים משמעותית נמצאו בכביש 1 לכיוון צפון במחוז דלוואר ב-2007-8.

החומר ממנו עשויים האריחים היה לפרק מסוים תעלומה בפני עצמו. ראיות שנאספו מעידות כי הם עשויים משכבות לינולאום, בתוספת חומר למילוי סדקים באספלט.

בשנת 2011 הפיק ג'סטין דור סרט בשם תחיית המתים: המסתורין של אריחי טוינבי שזכה בפרס פסטיבל סאנדנס לבמאי סרט דוקומנטרי לשנת 2011. בסרט זה סקר הבמאי את ההיסטוריה של האריחים והגיע למסקנה כי הן פרי עבודתו של תמהוני תושב פילדלפיה בשם סוורינו "סאבי" וורנה שנהג לנסוע ברחובות העיר תוך שהוא משדר מסרים מבולבלים ותאוריית קשר תחת השם ג'יימס מוראסקו. על פי הסרט נהג וורנה להניח את האריחים דרך חור ברצפת רכבו במהלך נסיעותיו בערים שונות.

== ראו גם ==
* שיבוש תרבות
* תאוריית קשר

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:תרבות רחוב
קטגוריה:תאוריות קשר
זיגמונד ג'ורג' ורבורג

סר זיגמונד ג'ורג' ורבורג (באנגלית: Siegmund George Warburg; 30 בספטמבר 1902 – 22 באוקטובר 1982) היה בן לשושלת הכלכלית היהודית-גרמנית-אמריקאית-בריטית משפחת ורבורג. היה לו תפקיד חשוב בפיתוח בנקאות מסחרית.

==קורות חיים==
נולד בבאד אורך (Bad Urach), בקיסרות הגרמנית. היה בנם היחיד של גאורג זיגמונד ורבורג ורעייתו לוסי. גדל באחוזה בשוואביה שבדרום מערב גרמניה הרחק מהענף המרכזי של המשפחה שהפעילה את הבנק השני בגודלו בהמבורג, הרחק בצפון. זיגמונד למד בתחילה בגימנסיה ברויטלינגן ואחרי כן ב Tübinger Stift, טיבינגן, שם קיבל חינוך הומני. ב־1923 נפטר אביו ואמו לוסי ניהלה את האחוזה. אחרי שסיים את הלימודים למד בנקאות אצל דודו מקס ורבורג בהמבורג והשלים את השכלתו אצל רוטשילד בלונדון. ב־1934, שנה אחרי תפיסת השלטון בגרמניה על ידי היטלר עזב ורבורג את גרמניה לתמיד. הוא היגר ללונדון וייסד שם את הבנק הראשון שלו "New trading Company" ששינה את שמו ב־1946 ל- S.G. Warburg & Co.

אחרי ליל הבדולח היגרה גם לוסי ורבורג ללונדון. האחוזה עברה אריזציה והכסף בסך 150,000 מרקים הועבר לקהילת טריילפינגן -Trailfingen .

בזמן מלחמת העולם השנייה פעל ורבורג עבור המודיעין הבריטי.

== קריירה ==

הוא נחשב באנגליה כאדם שעלה לגדולה בעיני הממסד הכלכלי בסיטי. הוא העלה בעסקיו רעיונות לא שגרתיים. כך למשל, הקים ב־1963 את שוק היורובונד (Eurobond). הוא האמין שמיזוג של אירופה הוא תהליך טבעי וחשוב בהתפתחותה של הכלכלה האירופית.

החברה אותה הקים עם הנרי גרונפלד (Henry Grunfeld) היה בנק השקעות בריטי חשוב וורבורג היה מנהלו עד שנות ה-70 כאשר הוא פרש באופן רשמי וחי בשווייץ. למרות פרישתו הוא המשיך לעזור בפעילות הבנק. השליטה המשפחתית בבנק נשמרה על ידי חברת החזקות משפחתית שנקראה Mercury Securities. ב־1995 נרכשה החברה ס.ג' ורבורג ושות' על ידי הבנק השווייצרי Schweizerischen Bankverein ונוצרה חברת SBC Warburg – מחלקה בתוך Swiss Bank Corporation . ב-2003 היא עברה מיתוג מחדש. בתחילה השתמשו בשם ורבורג כחלק מ- SBC. אחרי המיזוג עם בנק שווייצריה הוא נשאר כשם המחלקה לבנקאות להשקעה. ביוני 2003 ויתרו על השם ורבורג כדי לשמור על תדמית מיתוגית אחידה.

ורבורג התנגד לנפוטיזם בעסקים שהיה נהוג בלונדון. הוא העדיף קריטריונים של בחירה כמו "אופי", מחשבה עצמאית, אינטליגנציה, כנות, כישורים חברתיים (לא רקע חברתי) וכן אומץ והיגיון בריא. הוא גם הזהיר נגד יהירות, חנפנות עצמית, הזנחה, סגנון כתיבה גרוע וביורוקרטיה.

נפטר בלונדון.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Jacques Attali: A Man of Influence. The Extraordinary Career of S.G. Warburg (Übersetzt von Barbara Ellis), Adler&Adler, Bethesda MD, 1987
* Werner Röder und Herbert A. Strauss (Leitung und Bearbeitung): Biographisches Handbuch der deutschsprachigen Emigration nach 1933. Band 1, Saur, München 1980.
* Ron Chernow: Die Warburgs. Odyssee einer Familie. Berliner Taschenbuch-Verlag, 1996
* Niall Ferguson: Der Bankier Siegmund Warburg. Sein Leben und seine Zeit München : FinanzBuch 2011. 
** Niall Ferguson: High Financier. The Lives and Time of Siegmund Warburg. London 2010.
</div>

==הערות שוליים ==

קטגוריה:בנקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:בנקאים יהודים בריטים
זיגמונד ג'ורג' ורבורג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1982
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1982
אארטי מאן

אַארְטִי מָאן (באנגלית: Aarti Mann; נולדה ב-3 במרץ 1978) היא שחקנית אמריקאית היא ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של פרייה קוטרפאלי בסדרה "המפץ הגדול" מבית CBS.

== קורות חייה ==
מאן נולדה בשם אארטי מג'מדאר ("Aarti Majumdar") בקונטיקט. אמה, ואסנטי מג'מדאר, היא רופאת נשים. בגיל צעיר עברה עם משפחתה לפיטסבורג שבפנסילבניה.

מאן היא בוגרת "אקדמיית הצד האפל" ("Shady Side Academy") ו"קפלת פוקס". היא למדה קולנוע באוניברסיטת ניו יורק והחלה לשחק ב-2006. בתחילת הקריירה שיחקה בשורה של תפקידים קטנים, בהם בתפקיד שיילה בפרק בעונה השלישית של הסדרה "גיבורים".

מאן משתמשת בשני שמותיה כשם במה: אארטי מאן ואארטי מג'מדאר.

היא מתגוררת בלוס אנג'לס עם בעלה ובתה.

== פילמוגרפיה ==

{| class="wikitable sortable"
|+ סרט
|-
! שנה
! שם
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2006
| The Memsahib
| מיראביי
| 
|-
|2009
|Todays's Special'
| אינה
|
|-
| 2011
| Pox
| מיראביי
| 
|-
| 2012
| The Monogamy Experiment
| רבקה בהארי
|
|-
| rowspan="2" |2015
|Danny Collins
|האחות ניקיטה
|
|-
|I'll See You in My Dreams
|ד"ר דה סילבה
|
|-
|2018
|שרון 1.2.3.
|הית'ר
|
|}

{| class="wikitable sortable"
|+ סדרות טלוויזיה
|-
! שנה
! שם
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2008
| Quarterlife
| סאריטה
| פרק אחד (Home Sweet Home)
|-
| 2009
| גיבורים
| שאילה
| פרק אחד (Chapter Three – Building 26)
|-
| 2010
| צעירים חסרי מנוח
| דוקטור
| פרק אחד (Episode #1.9329)
|-
| 2010-2011
| המפץ הגדול
| פרייה קוטרפאלי
| 12 פרקים
|-
| 2012
| "העוקץ"
|המלצרית אמי פאבאלי
| פרק אחד (The Broken Wing Job)
|-
|rowspan="3" |2013
|Suits
|מריה מונרו
|פרק אחד
|-
|Wendell & Vinnie
|ג'ינה
|פרק אחד
|-
|סקנדל
|הסוכנת לורה קני
|פרק אחד
|-
|2015
|NCIS: ניו אורלינס
|נהיר
|פרק אחד
|-
|2022 - הווה
|הרכש החדש
|ויולט
|תפקיד ראשי, 8 פרקים
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.cbs.com/primetime/big_bang_theory/ המפץ הגדול] באתר של ה-CBS
* [http://www.videolala.com/actors/Aarti_Mann פרופיל של מאן] באתר "VideoLala.com"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הודי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1978
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
הנרי קאר

הנרי ויליאם קאר (באנגלית: Henry William Carr; 27 בנובמבר 1942 – 29 במאי 2015) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי, שיאן עולם בריצת 200 מטר ושחקן פוטבול מקצועני.

== ביוגרפיה ==
קאר נולד במונטגומרי, אלבמה וגדל בדטרויט, מישיגן. הוא למד באוניברסיטת המדינה של אריזונה. 

באליפות המכללות (NCAA) שנערכה בשנת 1963 זכה קאר בתואר בריצת 220 יארד. אותה שנה הוא זכה בריצה זו גם באליפות איגוד האתלטים החובבים (AAU).

===שיאן עולם===
בתחרות שנערכה באוניברסיטת המדינה של אריזונה ב-23 במרץ 1963 קבע קאר בריצת 200 מטר שיא עולם חדש של 20.3 שניות, שיפור לשיאו של פול דרייטון מארצות הברית (20.5 שניות). שנה לאחר מכן, באליפות איגוד האתלטים החובבים שנערכה אף היא באוניברסיטה זו ב-4 באפריל 1964 הוא שיפר את שיאו העולמי והעמיד אותו על 20.2 שניות. שיאי עולם אלו נקבעו במסגרת ריצת 220 יארד.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה קאר בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בשיא אולימפי חדש של 20.36 שניות, לפני דרייטון (20.58 שניות) ואדווין רוברטס מטרינידד וטובגו (20.63 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אולן קאסל, מייק לאראבי ויוליס ויליאמס, בשיא עולם חדש של 3:00.7 דקות, לפני בריטניה (3:01.6 דקות) וטרינידד וטובגו (3:01.7 דקות). הזמן הידני שנמדד לו בריצת השליחים היה 44.5 שניות, התוצאה המהירה במשחקים (בלתי רשמי).

לאחר המשחקים האולימפיים שיחק קאר פוטבול במסגרת ליגת ה-NFL בקבוצת ניו יורק ג'איינטס 3 עונות בשנים 1965–1967.

== שיאים אישיים ==
*ריצת 100 יארד: 9.3 שניות (1963)
*ריצת 100 מטר: 10.2 שניות (1964) 
*ריצת 200 מטר: 20.1 שניות (1964)
*ריצת 400 מטר: 45.3 שניות (1963)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אריזונה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 200 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 4X400 מטרים (גברים)
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:שחקני ניו יורק ג'איינטס
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
קפוץ (מחזמר)

אבי אביבי (מימין) ויוסי אלפי בחזרות למחזמר "קפוץ"
קפוץ היה מחזמר פופ ישראלי שהועלה על הבמות ב-1971.

המחזמר נכתב בהשראת המחזמר "שיער" על ידי איזי אברהמי ורבקה רז, בהפקתו של בני אמדורסקי, ושיריו הולחנו על ידי דני סנדרסון ואייב אורצ'ובר, שאף השתתפו בו. עוד השתתפו: עוזי פוקס, הסגנונות, אבי אביבי, משה חסון, רבקה בכר, רוני כץ, יוסי אלפי ובהירה שלום.

המחזמר גרר ביקורת ציבורית שהתייחסה בעיקר לקטעי העירום שנכללו בו, ונחשבו נועזים לתקופה. במקומות שונים בהם התקיימה הצגה נערכו הפגנות של חוגים דתיים, שגרמו למיעוט צופים ובמקרים מסוימים לביטול המופע. עניינו של המחזמר אף עלה לדיון בהצעה לסדר היום של הכנסת על ידי נציגים של המפלגות החרדיות, ונדון בוועדת הפנים של הכנסת. 

כלפי מפיקי המופע נטען גם שהגישו למועצה לביקורת סרטים ומחזות תכנים שונים מאלה שהוצגו על הבמה. המועצה נתנה להצגה רישיון אשר כלל תנאי שלא יופיע בו עירום קבוצתי ושהשחקנים יופיעו בו בלבוש מלא או חלקי, וכן שלא יכללו בו משפטים שהם "ניבול פה". משלא עמדו מפיקיו בתנאי ההצגה הוגש נגדם כתב אישום בעוון "הצגה שלא על פי תנאי הרישיון". 

בסופו של דבר ירד המופע מהבמות, אחרי שבעלי אולמות מסחריים סירבו לאפשר את העלאתו אצלם - לטענתם בגלל שיקולים מסחריים, ולטענת המפיקים בגלל הלחץ הציבורי.

שירי "קפוץ" יצאו לאור על גבי תקליט ויניל, שנחשב נדיר.

==קישורים חיצוניים==
[https://www.youtube.com/watch?v=Jv24cyoNSI8&list=PLFR78Uf6Xh3jv1y7PVyKJf0GHv0xjF25h שירי המחזמר], מאתר יוטיוב

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
קטגוריה:1971 בישראל
קטגוריה:מחזות משנות ה-1970
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דני סנדרסון
קטגוריה:יצירות משנת 1971
משה דוד בקשט

הרב משה דוד בקשט ה'תרס"ב, 1902 – י"ד בתשרי ה'תשמ"ג, 1 באוקטובר 1982 היה אחד מראשוני התלמידים בישיבת "מרכז הרב" ומעשרת התלמידים הבולטים בישיבה שבחר הרב אברהם יצחק הכהן קוק כדי שיהוו את הגרעין הראשון של "מכון הרי פישל". השתתף בכתיבת ערכים במפעל האנציקלופדיה התלמודית בכרכים ה'-ח', במשך תקופה קצרה כיהן גם ככותב-תורני במערכת "אוצר הפוסקים". נישא לרבקה (לבית שפירא) שהייתה בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מ"הענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א.

==תולדות חייו==
נולד באיביה שברוסיה הלבנה. התייתם בגיל 4 מאביו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה למד בישיבת כנסת בית יצחק בראשות הרב ברוך דב לייבוביץ בגלותה בקרמנצ'וג שבאוקראינה. עקב האיסור על לימוד תורה שם ניסה לברוח לפולין, אך נעצר והושם במאסר במינסק. בסופו של דבר הגיע לפולין. גם שם נאסר יחד עם בני ישיבות אחרים, כשהשלטונות רצו להחזירם לברית המועצות. הרב אברהם קלמנוביץ, ראב"ד ראקוב, פעל לשחרורם וגזרת הגירוש התבטלה. משה דוד הגיע בסופו של דבר לווילנה ושם למד שוב בישיבת "כנסת בית יצחק". בתקופת שהותו בווילנא היה מבקר לעיתים תכופות בביתו של הרב חיים עוזר גרודז'ינסקי שאף הוא היה יליד עיירתו איביה והרב גרודז'נסקי קירב אותו מאד ואף סייע לו רבות בכל הקשור לנסיעתו לארץ ישראל.

בט"ו בשבט ה'תרפ"ה עלה לארץ ישראל באמצעות "סרטיפיקט" (דרישת עליה) ששלח אליו הרב קוק והיה בקבוצת התלמידים הראשונה שהגיעה ללמוד בישיבת מרכז הרב, יחד עם הרב שמואל אליעזרי והרב יוסף בורובסקי. בה'תרצ"ב היה אחד מעשרת התלמידים הבולטים בישיבת מרכז הרב שבחר הרב קוק כדי שיהוו את הגרעין הראשון של "מכון הרי פישל". השתתף בכתיבת ערכים במפעל האנציקלופדיה התלמודית בכרכים ה'-ח'. במשך תקופה קצרה השתתף ככותב-תורני במערכת "אוצר הפוסקים".

נישא לרבקה (לבית שפירא) שהייתה בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מ"הענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א. והיא הייתה דור שמיני אליו.

למד קבלה מפי הרב קוק ועסק בנושאים אלה גם עם המקובל הרב שלמה אלישיב בעל ה"לשם שבו ואחלמה". 

נפטר בערב סוכות ה'תשמ"ג ונטמן בהר הזיתים.

בשנת ה'תש"ן יסדו בני משפחתו בית מדרש ללימוד הדף היומי בשכונת בית וגן בירושלים על שמו והוא נקרא "למד דעת" על שם חיבורו.

==חיבוריו==
*למד דעת : ... חדושי תורה בהלכה, אגדה, מוסר, בהוצאת "למד דעת - בית מדרש ללימוד הדף היומי", ירושלים תשנ"ג.

==משפחתו==
היה נשוי לרבקה, בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מה"ענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א.
*בנו הרב חיים מנחם בקשט - סגן הרב הראשי לצה"ל (1980-2000). 
*בנו הרב יהושע כיהן כמנהל תיכון רמ"ז בניו יורק.
*נכדו הרב שלמה בקשט - רבה של אודסה.
* נכדו הרב דב בקשט - ראש בית המדרש "למד דעת" בירושלים וחבר לשכת הרבנות האזורית "מטה יהודה"

==לקריאה נוספת==
*הרב משה צבי נריה, 'בשדה הראי"ה', כפר הרא"ה תשנ"א, אור צנוע, עמ' 473–482

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.shemayisrael.com/dafyomi/lameddaat/aboutheb.htm על בית המדרש "למד דעת" הקרוי על שם הרב בקשט]
* 

קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת בית יצחק-קמניץ
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה התלמודית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
פלקנסטרו טריאסטה

מראה פנימי של ההיכל הביתי
פלקנסטרו טריאסטה (באיטלקית: Pallacanestro Trieste), היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר טריאסטה המתמודדת בליגת העל (סרייה A).

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה בשנת 1863 כחלק ממועדון "גינסטיקה טריאסטינה". שכלל גם כדורסל נשים ועוד. בשנת 1930 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה. ובהמשך בעוד 4 אליפויות איטליה. 

בעונת 1994/95 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי והפסידה לקבוצת בנטון טרוויזו 81-77. 

בעונת 2003/04 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים וסיימה במקום ה-17 המוביל לליגה דואה (הליגה השנייה), אך גם לליגה דואה לא היה תקציב והקבוצה ירדה שתי ליגות בבת אחת. בסיום עונת 2011/12 העפילה מהליגה השלישית לליגה דואה (הליגה השנייה). בסיום עונת 2017-2018 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה מהמקום הראשון, לאחר היעדרות של 14 שנים.

== השתתפות באירופה ==
בעונת 1993/94, הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע קוראץ', אך הפסידה לקבוצת פאוק סלוניקי מיוון בסיכום שני מפגשים. בעונת 2000/01 הודחה הקבוצה ברבע הגמר גביע קוראץ' על ידי קבוצת ראסינג מלקו איפר הבלגית.

בעונת 2002/03 הגיעה הקבוצה לשמינית גמר גביע יול"ב והודחה על ידי קבוצת ז'לזניק בלגרד הסרבית.

הקבוצה מארחת בהיכל הספורט פלאטריאסטה (אליאנץ דום) המכיל 6,943 מקומות ישיבה.

== תארים והישגים ==
*הליגה האיטלקית:
**אליפות (5): 1930, 1932, 1934, 1940, 1941.
**מקום שני: 1931, 1935, 1939, 1947, 1955
*הגביע האיטלקי:
**גמר: 1995
*גביע קוראץ:
**גמר: 1994
**רבע גמר: 2001

==שחקני עבר בולטים==

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

טריאסטה
קטגוריה:טריאסטה
קוליק תינוקות

קוליק תינוקות (באנגלית: Baby colic) מוכר גם בשמות: קדדת, כאב בטן אצל תינוקות או כאב בטן קוליקי) הוא מצב המתבטא אצל תינוקות בהתקפי כאב בטן עוויתיים ופתאומיים. כאבים אלו נפוצים אצל תינוקות במיוחד בגילאי שבועיים עד שלושה חודשים. סיבותיה של התופעה אינן ברורות. ההתקפים הבלתי צפויים מתרחשים, בדרך כלל, בשעות הערב המוקדמות, ונוטים להחמיר אחרי ארוחות. הם מלווים לרוב בבכי, אנחות והתפתלויות של התינוק, והם חולפים ללא טיפול לקראת גיל שלושה עד ארבעה חודשים.

== אבחון ==
ההגדרה הרפואית הרווחת לקוליק היא "מצב שבו תינוק בריא חווה התקפי כאב בלתי מוסברים הנמשכים למעלה מ-3 שעות ביום, למשך 3 ימים לפחות בשבוע ובמשך 3 שבועות לפחות ומסתיים, בדרך כלל, בגיל 3 חודשים". אולם, אנשי מקצוע רבים סבורים כי ההגדרה מצומצמת ומגבילה, וכי גם תינוקות החורגים מלוחות הזמנים הנקובים בה עשויים לסבול מהתופעה.

אבחון כאבי בטן אצל תינוקות נעשה בדרך השלילה. כל עוד התינוק רגוע, בריא ושמח בשאר הזמן, ולא נראה כי הוא סובל מבעיה בריאותית אחרת, הוא יאובחן כסובל מקוליק.

== גורמים ==
מחקרים רבים שנערכו בנושא לא הצליחו לבודד גורם יחיד שאחראי לקוליק, אולם גישות רפואיות שונות מעלות מספר סברות למקור התופעה:
* נוכחות גזים בקיבה או במעיים, שאינם מתפנים מהגוף
* אלרגיה
* אי-סבילות ללקטוז
* חוסר בשלות של מערכת העיכול
* בליעת אוויר במהלך הנקה, בכי או האכלה מבקבוק

רבות מהסיבות לקוליק מיוחסות למזון שהתינוק או אימו צורכים. אף על פי כן, לא מומלץ לשנות את מזון התינוקות הקיים או להפסיק להיניק את התינוק עקב קוליק. ניתן לנסות לשנות את הרכב המזון שצורכת האם המיניקה כדי לבחון אם הימנעות מסוגי מזון מסוימים מקלה על התינוק.

== טיפול ==

תופעת הגזים אצל תינוקות חולפת מעצמה בסביבות גיל 3 חודשים, אולם ישנן דרכים לטפל, ובעיקר להקל על התינוק במהלך התקופה.

=== טיפול תרופתי ===
תכשירים לתינוקות המכילים סימתיקון (Simethicone) לא הוכחו כמועילים לטיפול בקוליק. במחקר גדול שהשתתפו בו למעלה מ-4000 הורים לתינוקות ושנערך בשנת 2017 נמצא כי מתן תמיסת סימיתיקון הפחית את סימני הקוליק ב 70% כבר מהיום הראשון ובהמשך, למעלה מ 90% מהתינוקות חוו הקלה משמעותית ואף העלמות התופעה כליל.

=== טיפול לא תרופתי ===
גישה נפוצה אחרת, נוקטת באמצעים לא תרופתיים להרגעה, ביניהם:
* מציצת מוצץ או אצבע (אינה מומלצת לפני גיל חודש)
* עיטוף גוף התינוק בשמיכה דקה
* ערסול התינוק באופן בו כפות הרגליים מתקרבות לראש, תוך הקשתת הגב
* נדנוד קל של התינוק לאורך זמן כשהוא מונח על הבטן או על הצד
* ליטוף ועיסוי
* אמבטיה חמימה
* נשיאת התינוק על הידיים או במנשא, צמוד לגוף ההורה

== סימנים מדאיגים ==

תופעת הקוליק אינה גורמת לסיבוכים ואינה מצריכה מעקב רפואי מיוחד, אלא אם מופיעים אחד או יותר מהתסמינים הבאים:
* הקאות
* שינוי במרקם או בצבע הצואה
* חוסר מנוחה בזמן האכלה
* חום גבוה
* אדישות
* עלייה דלה במשקל או ירידה במשקל

תסמינים אלו עשויים להעיד על כך שלא מדובר בקוליק, אלא בבעיה בריאותית אחרת שמצריכה טיפול שונה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.health.gov.il/Subjects/pregnancy/Childbirth/care/Pages/babies_crying.aspx משמעות הבכי של תינוקות], באתר משרד הבריאות
* 
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=SQ2qLtZUsGY סרטון הסבר בנושא קוליק] באתר YouTube
* [http://www.nlm.nih.gov/medlineplus/ency/article/000978.htm מידע על קוליק], באתר U.S. National Library of Medicine 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ינקות
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת העיכול ולבטן
התרנגולים והשועל

הַתַּרְנְגֹלִים וְהַשּׁוּעָל הוא סיפור בחרוזים לילדים מאת חיים נחמן ביאליק. הסיפור הוא עיבוד למשל שנכתב בימי הביניים ומיוחס לרבי ברכיה בן נטרונאי הנקדן. מוסר ההשכל הטמון בסיפור הוא עליונות המוח על הכוח. 

==תולדות הסיפור==
הסיפור נכתב בשנת 1918, ויצא לאור בשנת 1922 בסדרת "גמליאל" של הוצאת אמנות בפרנקפורט, בלווי איורים של "חבורת ציירים: אפטר, מוצלמכר, קרבצוב, חיגר"). בשנת 1933 נכלל הסיפור בספר "שירים ופזמונות לילדים" שיצא לאור בהוצאת דביר בלווי איוריו של נחום גוטמן. 

בשנת 2005, שבה פגו זכויות היוצרים על יצירתו של ביאליק, יצאו לאור שתי מהדורות מחודשות של הסיפור:
* כספר עצמאי בהוצאת הקיבוץ המאוחד, משובץ באיוריו של יוסי אבולעפיה. האיורים משמשים כאמצעי המספק מידע נוסף ופרשנות הומוריסטית לסיפור.
* במסגרת הסדרה "אפצ’י וסיפור" בהוצאת ציבלין, בליווי איוריה של עפרה עמית, שזיכו את המאיירת בציון לשבח במסגרת פרס בן-יצחק.

==עלילה==

בעקבות שנת בצורת שהותירה את עדת התרנגולים בלי מזון, אסף רב תרנגול את קהלו וקרא: 
:
שמעו התרנגולים בקולו ויצאו לדרך, ובמאסף תרנגולת פיסחת הזקוקה למשענת. בדרכם מצאו שדה שעורים שופע ובו מזון רב. והתרנגולים,
:

מקץ חודשיים חזרה עדת התרנגולים לביתה, וכל אחד מהם נשא שיבולת בפיו כצידה לעתיד. רק הפיסחת, דלת הכוחות, חזרה ללא שיבולת בפיה.

בדרכם צץ שועל צעיר משחר לטרף. במתק שפתיו סח השועל אל התרנגולת המאספת ושואל אותה לקורותיהם ומוצאיהם. בתושייתה כי רבה ממציאה השנונה סיפור ובו היא מקלסת מעלליהם במלחמות מול שועלים, כשיד הלהקה על העליונה. עוד הוסיפה שהשיבולים במקוריהם הם זנבות שועלים, מזכרת מהניצחון. וכשהשועל שואל אותה היכן זנב השועל המעיד על ניצחונה בקרב, היא משיבה: 
:
שמע השועל ונס על נפשו.

==פרשנות==
בסיפור רמיזות להתרחשויות מקראיות מוכרות, הירידה למצרים בשנת הרעב, יציאת מצרים והמלחמה בעמלק שפגע בזנב שיירת בני ישראל במדבר. התרנגולת מייצגת גם את מלחמתו של החלש מול החזק, כדוגמת סיפור דוד וגלית.

השימוש בזנב נקשר למקורות נוספים כדוגמת מסכת אבות: המשפט מתייחס ברמיזה לזנבו הקטן של האריה ביחס לראשו המהווה את כבודו, בעוד שזנבו של השועל גדול ביחס לראשו הקטן. כך עדיף להיות האריה האחרון, מאשר מנהיג השועלים. השועל רצה לפגוע בתרנגולת המזדנבת, המהווה את "זנב" המחנה, אולם בחכמתה ותושייתה היא מאיימת עליו כי הוא זה שיאבד את זנבו. כך התרנגולת מראה לו שהיא אמנם הזנב, אך זהו זנב האריות. וכיאה לאריה היא נטולת מורא ופיקחית.

מקרא משל: תרנגולת פיסחת נדמית טרף קל, אולם חוכמתה עומדת לה ולבני סיעתה בעת מצוק להערים על הערום מכל חיית השדה.

==לקריאה נוספת==
* מנוחה גלבוע, "מקאמת 'תרנגולים והשועל' - זיקותיה למוטיבים ביצירת ביאליק הקאנונית ולמוטיבים ימי-ביניימיים", במעגלי קריאה 17, תשמ"ח, עמ' 99–104.

==קישורים חיצוניים==
*[http://benyehuda.org/bialik/bia_chds74.html הטקסט המלא של "התרנגולים והשועל"], באתר פרויקט בן-יהודה
*[https://web.archive.org/web/20111209052450/http://www.pjisrael.org/bookKt.aspx?id=13 התרנגולים והשועל], באתר ספריית פיג'מה
* 
* 
* 
* סבינה שביד, [http://www.dyellin.ac.il/unitacademic/teacherscertificatebed/circle/literature/childrens_literature_1/tochen_inyanim/1201-article ישן וחדש באיור יצירותיו של ח. נ. ביאליק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצירות חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:מעשיות ואגדות
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1933
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:הוצאת הקיבוץ המאוחד: ספרי ילדים
קטגוריה:ספרים על בעלי חיים
קטגוריה:שועלים בתרבות
קטגוריה:תרנגולים בתרבות
מיסו

מיסוֹ (ביפנית: 味噌) הוא מוצר תיבול יפני מסורתי שמיוצר על ידי התססת פולי סויה באמצעות העובשים Aspergillus oryzae או Aspergillus sojae המכונים ביפנית קוג'י, מלח בריכוז גבוה וכן תוספת של דגנים, כגון אורז או חיטה. צבעו נע בין צהבהב (״מיסו לבן״, ביפנית: שירומיסו, 白味噌) המאפיין מיסו מופחת מלח עם זמן תסיסה קצר שמקובל באזור קיוטו, ועד לחום (״מיסו אדום״, ביפנית: אקאמיסו, 赤味噌) עבור מיסו שעבר תסיסה ארוכה עם אחוז מלח גבוה יותר ובנוכחות שמרים. טעמו החזק והייחודי נוצר בתהליך ההתססה, בה משתחררות חומצות אמינו כתוצאה מפירוק חלבוני הסויה ע״י האנזימים המופרשים על ידי העובש. באותו תהליך, אנזימים מפרקי עמילנים מפרקים את הפחמימות המצויות בחומר התסיסה. המיסו משמש לתיבול רטבים, שימור ירקות ודגים, השריית בשר וירקות לפני אפייה, ובעיקר להכנת מרק מיסו, שמלווה כל ארוחה יפנית מסורתית. היותו עשיר בחלבונים, ויטמינים ומינרלים מעניקה לו חשיבות תזונתית במטבח היפני. הוא משמש להכנת מאכלים במטבח היפני המסורתי כמו גם בבישולים מודרניים ואף זכה להכרה עולמית. טעמו מלוח בעיקרו, אך מרכיבים וזמני תסיסה שונים, עשויים להשפיע על טעמו ועל צבעו. צבעו וטעמו של המיסו שלא עבר פסטור ממשיכים להתחזק גם כשהוא שמור במקרר.

מיסו ביפן מקוטלג לפי הדגן עליו מופק הקוג׳י. הוא קרוי kome לאורז, mugi לשעורה ו-mame לסויה. 

ביפן מקובלת גם החלוקה החציונית למיסו לבן ואדום על פי צבעו ואופן הפקתו של המיסו.

==היסטוריה==

שורשיו של המיסו נעוצים ככל הנראה בסין, בה מוזכר המיסו בכתבים מהמאה ה-3 לפנה"ס והוא שימש בין השאר כמרכיב עיקרי בתזונתם של הבודהיסטים הצמחוניים. במאה ה-6 הגיע המיסו ליפן יחד עם הבודהיזם, ונקרא אז "הישִיו" או "שי". עם השנים התפתחו שיטות הייצור ונוצרו סוגים שונים שנועדו למטרות שונות.
המיסו משמש גם כרכיב תרבותי חשוב בתרבות היפנית. על פי המסורת, בליל הכלולות, החתן מזמין את הכלה למרק מיסו, מה שמסמל הזמנה ליחסי מין. כיום, המנהג אינו מקובל, והוא התפתח לגרסה שונה שהעיקר בה הוא הגשת המרק בחתונות. כיום המיסו נפוץ מאוד במטבח היפני, אך גם בארצות סמוכות כמו קוריאה וסין, ובשנים האחרונות הפך לפופולרי ברחבי העולם.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Green onion and deep-fried bean curd miso soup.jpg|מרק מיסו
קובץ:味噌売り場 (16183474871).jpg|מבחר סוגי מיסו בסופרמרקט ביפן (2014)
קובץ:Miso 002.jpg|מיסו נמכר במיכלי פלסטיק
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ptitim.com/miso_guide מדריך להכנת מיסו] מסורתי באתר [http://www.ptitim.com/ פתיתים]
* [http://www.miso.or.jp/en/index.html המועצה היפנית לקידום המיסו]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:מוצרי סויה
קטגוריה:המטבח הצמחוני
רבי תחליפא בר מערבא

רב תחליפא בר מערבא היה אמורא ארצישראלי מראשוני הדור השלישי. הוא זכה לשנות ברייתות לפני רבי יוחנן כמובא במסכת מנחות<ref></ref>: "בעי רבי יוחנן, תנא ליה רב תחליפא ממערבא (ויש גורסים בר מערבא)...", אך עיקר ישיבתו הייתה לפני רבי אבהו.

היה נוסע באופן תדיר לבבל. על פי הרב אהרן היימן נקרא בשם "בר מערבא" ("בן ארץ ישראל", שכונתה כך בפי אמוראי בבל, משום שמיקומה ממערב לבבל) כדי להבדילו מרב תחליפא הבבלי.

==ראו גם==
*נחותי

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי אבהו
מטבעה

[[מטבע רומאי עתיק.]]
מִטְבָּעָה היא מתקן תעשייתי המייצר מטבעות למסחר.

ההיסטוריה של המִטבָעות קשורה באופן ישיר להיסטוריה של המַטבֵּעות. עם זאת, ההיסטוריה של המִטבעות הושפעה גם מהמצב הפוליטי של התקופה. לדוגמה, העבר של המטבעה של ניו אורלינס, כולל בעיקר שימוש של קונפדרציית המדינות של אמריקה שהחל ב-1861. בנוסף, המקורות של מטבעת פילדלפיה, אשר החלה לפעול ב-1792 והחלה במחזור המטבעות הראשון שלה ב-1793, שזורים בתחילתו של העידן הפדרלי בארצות הברית.

בתחילה, הטבעת מטבעות נעשתה בעיקר על ידי ריקוע או יציקה. בהתאם לכך, בשוק היה קיים מספר קטן יחסית של מטבעות (כמאות או אלפים). כיום, מבלטים (מעין תבניות ה"מחתימות" תמונות על מטבעות) מיוצרים בכמויות גדולות ובעזרתם הופכים דיסקיות מחוממות פשוטות לביליוני מטבעות.

עלות הנפקת המטבעות נמוכה מערכם בפועל (למשל, עלות הייצור של שקל אחד תהיה פחותה משקל אחד), וזאת על מנת להפוך את הליך ההטבעה לרווחי.

==מִטבעות עתיקים==
דיוקנו של קוויטוס על מטבע.
מספר ערי-מדינה ברומא העתיקה החזיקו במִטבעות משל עצמן. כמו כן, מטבעות רומאיות היו נפוצות ברחבי האימפריה, ולעיתים שימשו לצורכי תעמולה. המַטבעות לימדו את תושבי האימפריה מיהו הקיסר שלהם (באמצעות דיוקנו שהוטבע על המַטבעות), ואפילו קיסרים ששלטו לזמן קצר דאגו שדיוקנם יופיע על המַטבעות. קוויטוס, למשל, שלט רק על חלק מהאימפריה מ-260-261 לספירה ועם זאת הוציא שני מַטבעות הנושאים את דיוקנו. 

כמה מִטבעות יווניות קדומות נתגלו על איי יוון כמו כרתים (שם קיימת מטבעה עתיקה, בעיר קידוניה, עוד מאז המאה החמישית לפנה"ס). 

==מִטבעות מוכרות==

* המטבעה האוסטרית 
* מטבעת פרת' (אוסטרליה).
* המטבעה המלכותית של הממלכה המאוחדת.
* המטבעה המלכותית של אוסטרליה.
* המטבעה הלאומית של מקסיקו- נוסדה ב-1535, המִטבעה העתיקה ביותר באמריקה.
* מטבעת פורטוגל.
* מטבעת ברזיל.
* המטבעה המלכותית של קנדה.
* המטבעה של יפן.
* המטבעה המלכותית של יואכימסטל (צ'כית: Jáchymovská královská mincovna), צ'כיה.
* המטבעה של פריז (Monnaie de Paris), צרפת.
* המטבעה הממשלתית של הודו.
* מרכז המטבע, אירלנד.
* "המכון הממשלתי להדפסה והטבעה" (איטלקית: Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato), איטליה- המטבעה הראשונה שייצרה מטבעות דו-מתכתיים בתקופה האחרונה.
* מטבעת סנט פטרסבורג, רוסיה.
* המטבעה המלכותית של הולנד.
* מטבעת סינגפור.
* מטבעת קרמינקה (סלובקית: Mincovňa Kremnica), סלובקיה- נוסדה ב-1328, ואחת המטבעות העתיקות ביותר שעדיין פועלות.
* המטבעה המלכותית של ספרד
* מטבעת ברמינגהאם, בריטניה.
* המטבעה של שווייץ. 
* מטבעת סוהו, בריטניה.
* מטבעת דלומגה, ארצות הברית.
* מטבעת פרנקלין, ארצות הברית.
* מטבעת ארצות הברית.

==ייצור מטבעות מרוקעים==

<gallery>
קובץ:A_mint_furnace.jpg|תנור היתוך הממיס מתכת לייצור מטבעות.
קובץ:Trussel_and_minting.jpg|פטיש המשמש בייצור מטבעות כפי שמודגם בתמונה על ידי מייצר המטבעות.
קובץ:Milling_of_coins.jpg|מתקן לייצור מטבעות מרוקעים עם מבלטים לשני צידי המטבע.
קובץ:Coin_edge_enscription_mill.jpg|מתקן לריקוע הקצוות של המטבעות.
</gallery>

== ראו גם ==
* מטבע
* נומיסמטיקה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.bankisrael.gov.il/deptdata/dover/mabat15/a5.pdf בנק ישראל, הנפקת מטבעות וסמלי ביטחון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תעשייה לפי ענף
קטגוריה:מטבעות
דולפין וילסון

תמונה נדירה של בדיקת דולפין וילסון, הראשון שהתגלה בחופי [[ניו זילנד מזה 150 שנה]]
דולפין וילסון (שם מדעי: Lagenorhynchus cruciger) הוא מין קטן של דולפין מהסוג דולפין בקבוקי. נפוץ בעיקר בקוטב הדרומי ואנטארקטיקה, אך נצפה על ידי האדם לעיתים נדירות. השם "העברי" נגזר ככל הנראה מאחד הסינונימים האחרונים: Lagenorhynchus wilsoni.

==תולדות המחקר אודותיו==
דולפין וילסון סווג לראשונה ב-1824 על ידי Qouy ו-Galmard, על סמך איור שבוצע בדרום האוקיינוס השקט ב-1820. זהו הליוויתנאי היחיד שסווג על סמך עדות ראייה בלבד, ותיאורו התקבל באופן רחב בקהילה המדעית. עד 1960, למרות שנים רבות של ציד לווייתנים, זוהה ונבדק מין זה רק שלוש פעמים. עד 2010 נבדקו באופן מלא רק שישה פרטים ממין זה, ו-14 פרטים נבדקו באופן חלקי. מידע נוסף אודות המין נאסף באמצעות ארבע עמדות או סירות, שהוצבו בקוטב הדרומי בחיפוש אחר הדולפין, באזורים אליהם ספינה לא יכולה להגיע.

למרות שדולפין וילסון מסווג לסוג Lagenorhynchus, בדיקות מולקולריות שנערכו לאחרונה מצביעות על כך שייתכן כי הוא קרוב יותר אל הסוג Cephalorhynchus.

==מאפיינים פיזיים==
צבעו של דולפין וילסון הוא שחור ולבן; לכן הוא כונה בקרב ציידי לווייתנים בשם "פרת הים". בכל צד בגופו קיים כתם לבן מלפנים, לאורך המקור והעין ועד הסנפיר, וכתם נוסף קיים בפלג גופו האחורי. כתמים אלו מחוברים באמצעות פס לבן דק, כך שנוצרת מעין צורת שעון חול (באנגלית: Hourglass), שבגללה ניתן לדולפין זה כינויו באנגלית - Hourglass dolphin. משמעות השם המדעי הלטיני של הדולפין, cruciger, היא "נושא הצלב" (cross-carrier); כינוי זה מתייחס לצורתם של החלקים השחורים בגוף הדולפין, שבמבט מלמעלה דומים לצורת צלב מלטה או צלב פאטה.

אורכו של דולפין וילסון נע בין 1.6 ל-1.8 מטרים, ומשקלו בין 90 ל-120 ק"ג. הזכרים קטנים מעט מהנקבות בגודלם, אם כי קשה להסיק זאת בהתבסס על מיעוט הפרטים שנמצאו ונבדקו על ידי בני אדם לאורך השנים.

==תפוצה==
הדולפין נפוץ באזור הקוטב הדרומי, מאנטארקטיקה ועד קו הרוחב 45 דרום. המקומות הצפוניים ביותר בהם הוא נצפה היו קו הרוחב 36 בדרום האוקיינוס האטלנטי, וקו הרוחב 33 בדרום האוקיינוס השקט, ליד העיר ולפראיסו שבצ'ילה. הוא נצפה בעבר בעיקר בדרום ניו זילנד, ליד איי שטלנד הדרומיים וליד ארץ האש בדרום ארגנטינה.

==התנהגות==
דולפיני וילסון נוטים לנוע בלהקות של 5–10 פרטים. באחד המחקרים דווח על קבוצה אחת של כ-60 פרטים שנעה יחדיו. הם חולקים באזורי האכילה עם יונקים ימיים אחרים, דוגמת גלובי שחור ולווייתן מינקי. הם מסתובבים לעיתים קרובות בחברת לווייתנים מצויים; ציידי לווייתנים מצויים אף נהגו להיעזר בנוכחותם של דולפיני וילסון כסימן להימצאות לווייתנים אלו בסביבה הקרובה.

בדיקות שנערכו לתכולת קיבתם של דולפיני וילסון, העלו כי הם ניזונים מדיונונים ומדגים קטנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/apps/redlist/details/11144/0 Lagenorhynchus cruciger], באתר IUCN Red List

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1824
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אן רנה קונסטן קוי
וילסון
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס הדרומי
חסא דאשתמוע

חסא דאשתמוע היה אמורא שפעל באשתמוע שבארץ ישראל בסוף המאה השלישית או תחילת המאה הרביעית לספירה. הוא מוזכר פעם אחת בתלמוד הירושלמי בהקשר לביקור של רבי יסא אצלו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
כוח המגן של חצי האי ערב

כוח המגן של חצי האי ערב (בערבית: قوات درع الجزيرة المشتركة, באנגלית: Peninsula Shield Force), הוא כוח צבאי משותף של הארצות החברות במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ (GCC). מטרתו להרתיע ולהגיב כנגד כל איום צבאי חיצוני המופנה לעבר אחת מחברות המועצה: כווית, קטר, בחריין, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות ועומאן.

== הקמה ==

המועצה לשיתוף פעולה של מדינות המפרץ (GCC) החליטה ב-1982 על הקמת כוח צבאי משותף בסדר גודל של 10,000 חיילים. על פי ההחלטה הכוח יחולק לשתי אוגדות ויקרא "כוח המגן של חצי האי ערב", בסיסו נקבע בצפון ערב הסעודית סמוך לגבול הכוויתי והעיראקי. הכוח מורכב מיחידות רגלים, שריון, ארטילריה ויחידות עתודה מהחברות השונות. במהלך השנים כוח המגן גדל בהתמדה בעיקר כתוצאה מלחץ סעודי. תפקידו המרכזי של הכוח היה הגנה על הגבול של ערב הסעודית וכווית עם עיראק. 

נכון למרץ 2011 כוח המגן מונה כ-40,000 חיילים ובסיסו הקבוע נמצא בערב הסעודית ליד העיר חפר אלבאטן בצפון מזרח המדינה. לפי דבריו של מטלק בן סאלם אלאזימע, מפקד כוח המגן הנוכחי, כל התערבות צבאית של הכוח נעשית בהסכמה ובהשתתפות של כל מדינות ה-GCC.

== פעולות חשובות של כוח המגן==
===1990-1991===
כוח המגן של חצי האי ערב לא פעל באופן ממשי כנגד הפלישה של סדאם חוסיין לכווית ב-1990, מה שחשף את הליקויים החמורים של הכוח. הכוח היה כה בלתי יעיל עד שהגנרל ח'ליד בן סולטאן החליט לפרק את הכוח ליחידות הלאומיות השונות המרכיבות אותו. 

===2003===
במרץ 2003, לפני הפלישה האמריקאית לעיראק, נעשה שימוש מסוים בכוח המגן. 

===2011===
ב-14 במרץ 2011, כוח המגן של חצי האי ערב נקרא על ידי הממשלה הבחריינית לבוא לעזרתה בדיכוי המהומות שפרצו בשטחה על רקע האביב הערבי. זאת הייתה הפעם הראשונה שנעשה שימוש בכוח המגן למטרות פנימיות בתוך מדינות ה-GCC. בסוף אותו חודש אמר מפקד כוח המגן מטלק אלאזימע, כי משימת הכוח בבחריין הייתה "להבטיח את התשתיות הצבאיות האסטרטגיות בבחריין מפני התערבות של כוחות זרים" וכן להגן על גבולות בחריין בזמן שכוחות הביטחון הבחריינים "עסוקים עם בעיות של ביטחון פנים". הוא הכחיש שהכוח בפיקודו פגע, ולו באופן קל, באיזשהו אזרח בחרייני, ואמר שפקודיו נכנסו לבחריין "כדי להביא רק טוב, שלום ואהבה".ההתערבות בבחריין כללה כ-10% מכוח המגן של חצי האי ערב. כל יחידה צבאית שנכנסה לבחריין כללה לוחמים מכלל ארצות ה-GCC. 

ההפגנות שהתחוללו בערב הסעודית באותו זמן, ליד העיר קטיף, וכוונו למען שחרור אסירים פוליטיים במדינה, התרחבו וכללו דרישה להוצאת כוח המגן של חצי האי ערב מבחריין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.memri.org.il/cgi-webaxy/sal/sal.pl?lang=he&ID=107345_memri&act=show&dbid=articles&dataid=2905 התבוסה האיראנית במשבר בחרין: אירוע מכונן בעימות הסוני-שיעי]

* [https://web.archive.org/web/20110821053459/http://www.dayan.org/pdfim/Tzomet_Rabi_Bahrain_6Apr11.pdf בחריין – מדינת אי בעין הסערה: פרופ' עוזי רבי]

קטגוריה:בריתות צבאיות
קטגוריה:חצי האי ערב
קטגוריה:כווית
קטגוריה:קטר: צבא וביטחון
קטגוריה:בחריין: יחסי חוץ
קטגוריה:ערב הסעודית: צבא וביטחון
קטגוריה:ערב הסעודית: יחסי חוץ
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: צבא וביטחון
קטגוריה:עומאן
קטגוריה:כוחות צבא בין-לאומיים
קטגוריה:המזרח התיכון: צבא וביטחון
קטגוריה:מדינות ערב: ארגונים
קטגוריה:מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ
דולפין פסיפי לבן-צד

דולפין פסיפי לבן-צד (שם מדעי: Lagenorhynchus obliquidens), מין של יונק ימי ממשפחת הדולפיניים. חי במימיו הצפוניים של האוקיינוס השקט. לאוכלוסייה גודל משוער של כמיליון פרטים.

== טקסונומיה והיסטוריה ==
כינויו של הדולפין ניתן לו על ידי המדען תיאודור ניקולס גיל, אחד מחברי ארגון הסמית'סוניאן, ב-1865. מבחינה מורפולוגית הוא דומה לדולפין המזנק, החי בדרום האוקיינוס השקט. ניתוח גנטי שנערך על ידי פרנק צ'יפריאנו גילה כי שני המינים התפצלו זה מזה לפני כשני מיליוני שנים. 

למרות סיווגם לסוג דולפין בקבוקי, בדיקה מולקולרית הוכיחה שהם אמורים להיות בני הסוג דולפין קטן (Cephalorhynchus). 

== תיאור ==
הסנטר, הגרון והבטן לבנים, המקור, הסנפירים, הגב וסנפיר הגב אפורים כהים ובנוסף כתמים בצבעי אפור בהיר בצדדים. הנקבות שוקלות 150 ק"ג והזכרים 200 ק"ג. הזכרים יכולים להגיע לאורך של 2.5 מטרים, והנקבות - ל-2.3 מטרים. יש להם בממוצע 60 שיניים. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל שבע שנים. ההיריון אורך כשנה בממוצע. תוחלת החיים - כ-40 שנים. 

== תפוצה ומקום חיות ==
הדולפין הפסיפי לבן-הצד חי במים ממוזגים שבצפון האוקיינוס השקט. הוא אינו מרחיק דרומה יותר מים סין הדרומי (דרום-מזרח אסיה) במזרח ואזור קליפורניה במערב. אוכלוסיות ניתן למצוא גם בים אוחצוק וים יפן.

אוכלוסיות הדולפינים באמריקה נודדות- בחורף, הם נמצאים באזור קליפורניה, ובקיץ הם נודדים צפונה לאזור אורגון ווושינגטון.

הדולפינים מסתדרים היטב בשבי, וכ-50 דולפינריומים מכילים מספר פרטים של דולפין פסיפי לבן-צד.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
פסיפי לבן-צד
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1865