OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחיעם שרעבי

יחיעם שרעבי (נולד ב-1978) הוא לוחם אמנויות לחימה לשעבר, וכיום מאמן נבחרת ישראל בטאקוונדו ופאראטאקוונדו, והחל מקיץ 2024 הוא גם הבעלים והיו"ר של מועדון הכדורגל, סקציה נס ציונה. בעל חגורה שחורה דאן 5. בעברו היה אלוף ישראל בקראטה וסגן-אלוף העולם עד גיל 21. המאמן הישראלי הראשון שהוביל לזכייה במדליה אולימפית עם אבישג סמברג ומדליה פאפרלימפית עם אסף יסעור.

== קריירה ספורטיבית ==

שרעבי מתאמן במועדון "שרעבי אמנויות לחימה" שבעיר רמלה, אף על פי שהוא נחשב כחבר במועדון אחי יהודה תחת חסותו של מאמן נבחרת ישראל עדי דוידוב. חבר הסגל הבכיר של נבחרת ישראל והנבחרת האולימפית.

הקים יחד עם אחיו מעוז שרעבי ועם רון גרשנוק את רשת מועדוני "שרעבי אמנויות לחימה". נבחר ל"מאמן השנה" של הוועד האולימפי בישראל ב-2010.

===כמאמן נבחרות ישראל בטאקוונדו ובפאראטאקוונדו===

ב-2010 מביבן חניכיו הבכירים הוביל כגון לוחמת הטאקוונדו בת אל גטרר למדליית זהב באליפות אירופה, ואת לוחם הטאקוונדו גילי חיימוביץ' במשחקים האולימפיים לנוער בטאקוונדו, כמו כן הוביל את לוחם הפאראטאקוונדו דוד בן אלישע למדליית זהב באליפות העולם לנכים.

שרעבי הוא גם מאמנם של הזוג לוחמת הטאקוונדו אבישג סמברג – נציגת ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020 שזכתה במדליית ארד באולימפיאדה זו; ושל לוחם הטאקוונדו נמרוד קרביצקי – סגן אלוף אירופה לשנת 2020 במשקל עד 68 ק"ג.

שרעבי מאמן גם את לוחם הטאקוונדו הפאראלימפי, אסף יסעור, זוכה שתי אליפויות העולם ברצף בפאראטאקוונדו ב-2021 וב-2023, במדליית הזהב באליפות אירופה ב-2024 ובמדליית זהב במשחקים הפאראלימפיים בפריז (2024).

===כבעלי מועדון כדורגל===

ביולי 2024 רכש את קבוצת הכדורגל הישראלית, סקציה נס ציונה, בה הוא משמש מאז גם כיושב-ראש.

== הישגים בולטים ==
* מדליית ארד אליפות יוון (2003)
* מדליית ארד אליפות הולנד (2004)
* מקום 5 אליפות עולם מדריד (2005)
* מקום 5 אליפות אירופה לטביה (2005)
* מדליית זהב אליפות בלגיה הרנטלס (2005)
* מדליית זהב אליפות אוסטריה (2005)
* מדליית ארד אליפות בלגיה (2006)
* מדליית זהב אליפות מדריד (2006)
* מדליית זהב גביע ירושלים (2006)
* מדליית זהב אליפות אוסטריה (2006)
* מדליית זהב אליפות קרואטיה (2006)
* מדליית זהב אליפות שוודיה (2006)
* מקום חמישי אליפות העולם (2007)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:מאמני ספורט ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
קולייסיים

[[טונה זהובה בקפיצה]]
Auxis thazard
Scomberomorus cavalla.
Sarda sarda
קוֹלְיָסִיִּים (שם מדעי: Scombridae) היא משפחה של דגי טונה, מקרל, ובּוֹנִיטוֹ ולכן כוללת בתוכה רבים מדגי המאכל החשובים ביותר. דגי-ים אלו נמצאים בכל העולם במים בעלי אקלים ממוזג וטרופי. במשפחה זו קיימים כ-15 סוגים ובהם 55 מינים.

אורכם של המינים משתנה מ-20 ס"מ מסוג מהמקרל Rastrelliger faughni ועד 458 ס"מ שתועד בטונה כחולת סנפיר אטלנטית. למשפחת הקולייסיים יש שני סנפירים גביים, וסדרה של סנפירונים קטנים מאחרי הסנפיר גבי האחורי ועד סנפיר השת. סנפיר הזנב נוקשה ומפוצל בעל בסיס נוקשה ודק. הסנפיר (קוצני) הראשון וסנפיר האגן נשלף מחריץ בגוף למצב זקוף. כשהסנפיר אינו זקוף, הוא מוסתר בחריץ בגוף ומשלים את הצורה ההידרודינמית של הדג. 

קולייסיים הם באופן כללי טורפים של הים הפתוח, ונמצאים בכל העולם במים בעלי אקלים ממוזג וטרופי. הם מסוגלים למהירות ניכרת, בשל מבנה גופם ההידרודינמי והסנפירים הנשלפים. כמה מינים ממשפחה זו, במיוחד הטונות, הם אֶנְדּוֹתֶרְמִים (בעלי דם חם) באופן חלקי, תכונה המסייעת להם לשמור על מהירות גבוהה והתנהגות פעילה. אדפטציה נוספת כוללת כמות גדולה של שרירים אדומים, המאפשרים להם לשמור על פעילות לאורך זמן. מהירות מתועדת של אחד הטונית המוארכת עומדת על 75 קמ"ש.

==מינים החיים לחופי ישראל==
לחופי ישראל חיים המינים הבאים: 

==מיון==
המשפחה מחולקת לשני תת-משפחה, כאשר כל המינים למעט אחד שייכים לתת-משפחה Scombrinae, ובתת-משפחה השני, Gasterochismatinae, קיים סוג אחד ובו מין אחד בלבד, מכל 15 הסוגים ו-55 המינים הקיימים במשפחה כולה.

להלן כל הסוגים הקיימים במשפחה (בנוסף כל השמות הקיימים בעברית לסוגים ולמינים במשפחה); 

*תת-משפחה -Gasterochismatinae
*** סוג יחיד - Gasterochisma melampus
*תת-משפחה Scombrinae
**שבט מקרלים (Scombrini)
*** סוג מַגּוֹבָן (Rastrelliger)
***סוג קוֹלְיָס (Scomber)
**שבט Scomberomorini
*** סוג יחיד טונית מוארכת (Acanthocybium solandri)
*** סוג כְּפוּל-קַו (Grammatorcynus)
*** סוג יחיד אוֹרְקִין חַדְגּוֹנִי (Orcynopsis unicolor)
*** סוג סְקוֹמְבְּרָן (Scomberomorus)
**שבט Sardini
*** סוג בּוֹנִיטוֹ (Sarda)
*** סוג יחיד Cybiosarda elegans
*** סוג יחיד בּוֹנִיטָן עַרְטִילָאִי (Gymnosarda unicolor)
**שבט טונה (Thunnini)
*** סוג יחיד אלוטונוס פלאי (Allothunnus fallai)
*** סוג פַּלְמוּדָה (Auxis)
*** סוג טוּנִית (Euthynnus)
*** סוג יחיד אָטוּנָס שְׁחֹר-קַוִּים (Katsuwonus pelamis)
*** סוג טוּנָה (Thunnus)

==קישורים חיצוניים==

** [http://www.fishbase.org/Summary/FamilySummary.php?ID=416 קולייסיים] באתר fishbase

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
מרק שאטלוורת'

מרק שאטלוורת' בתחנת החלל הבינלאומית
מרק ריצ'רד שאטלוורת (באנגלית: Mark Richard Shuttleworth; נולד ב־18 בספטמבר 1973) הוא יזם דרום אפריקני־בריטי, מייסד והמנכ"ל של חברת קנוניקל, החברה העומדת מאחורי פיתוח מערכת ההפעלה מבוססת לינוקס אובונטו. בשנת 2002 הפך לתייר השני בחלל והאפריקני הראשון בחלל. הוא מחזיק באזרחות כפולה מדרום אפריקה ובריטניה. על פי רשימת עשירי בריטניה של הסאנדיי טיימס, בשנת 2020 הוערך הונו ב־500 מיליון ליש"ט.

== ביוגרפיה ==
שאטלוורת' נולד בוולקום, מדינת אורנג' החופשית, דרום־אפריקה. לאחר שלמד בבית הספר לבנים "Diocesan College", סיים שאטלוורת' תואר ראשון בכלכלה ובניהול מערכות מידע באוניברסיטת קייפטאון.

===קריירה עסקית===
בשנת 1995 יסד שאטלוורת' את חברת "Thawte". חברה שהתמחתה באספקת חתימות דיגיטליות להצפנה בשיטת מפתח ציבורי ואבטחת מידע. הוא מכר את החברה לחברת Verisign בדצמבר 1999, תמורת 3.5 מיליארד ראנד (כ־575 מיליון דולר אמריקני באותו הזמן).

בספטמבר 2000, יסד שאטלוורת' את "HBD Venture Capital" – חממה טכנולוגית וקרן הון סיכון.

במרץ 2004 הקים את חברת קנוניקל, לצורך קידום ותמיכה מסחרית בפרויקטים חופשיים של תוכנה, במיוחד מערכת ההפעלה אובונטו. בדצמבר 2009 התפטר שאטלוורת' מתפקיד מנכ"ל החברה, ג'יין סילבר נכנס לתפקיד במקומו. ביולי 2017 בתום כהונתו של סילבר חזר לתפקיד המנכ"ל.

===מעורבות בפיתוח לינוקס===
בשנות ה־90, שאטלוורת' לקח חלק בפיתוח דביאן, מערכת הפעלה למחשבים.

ב־2001 הוא הקים את "קרן שאטלוורת'" ארגון ללא מטרות רווח שבין השאר, מממן פרויקטים חינוכיים וכן גם פרוקייטים בקוד פתוח בדרום־אפריקה.

ב־2004 הוא חזר לעולם הלינוקס על ידי מימון הפיתוח של אובונטו, הפצת לינוקס ידידותית למשתמש, דרך חברת קנוניקל שהקים. ב־2005 הוא הקים את קרן אובונטו וסיפק לה מימון ראשוני בסך 10 מיליון דולר.

ב־15 באוקטובר 2006 הוכרז שמרק שאטלוורת' נהיה הפטרון הראשון של KDE, קהילת תכנה חופשית בינלאומית.

ב־17 בדצמבר 2009 הוא הודיע שבמרץ שב־2010 הוא יפרוש מניהול חברת "קנוניקל", לצורך התמקדות בעיצוב ופיתוח "אובונטו". בין השאר החל לפתח גרסאות של "אובונטו" טאבלטים, סמארטפונים וטלוויזיות. מערכת ההפעלה אובונטו לסמארטפונים הושקה בקיץ 2013, וחברת "קנוניקל" אף החלה בפיתוח טלפון משלה המבוסס על מערכת ההפעלה אובונטו.

===תייר החלל השני===
שטאלוורת' התפרסם ב־25 באפריל 2002, כתייר החלל השני, אחרי דניס טיטו שטס לחלל שנה קודם. שטאלוורת' שגור על החללית הרוסית . הטיסה עלתה לו כ־20 מיליון דולר. לאחר יומיים, חללית הסיוז שלו עגנה בתחנת החלל הבינלאומית, בה הוא גר במשך שמונה ימים והשתתף במחקרים הקשורים לאיידס וגנום. ב־5 במאי שאטלוורת' חזר לכדור הארץ בחללית .

כדי להשתתף בטיסה שאטלוורת' עבר שנה שלמה של אימונים והכנות, שכללה שהייה של שבעה חודשים בעיר הכוכבים.

==ראו גם==
* קנוניקל
* אובונטו (לינוקס)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים דרום אפריקאים
קטגוריה:בריטים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:תיירי חלל
קטגוריה:משקיעי הון סיכון
קטגוריה:מיליארדרים בריטים
קטגוריה:אובונטו לינוקס
קטגוריה:בלוגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייפטאון
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1973
אליאס שקור

אליאס שקור (בערבית: إلياس شقّور; נולד ב-29 בנובמבר 1939) הוא תאולוג, מחנך ומנהיג דתי ערבי-ישראלי, מונה כארכיבישוף של העדה היוונית-קתולית (מלכיתים) בגליל ב-6 פברואר 2006 עד התפטרותו מתפקידו בתאריך 27 ינואר 2014 כשהוחלף על ידי הארכיבישוף ג'ורג' בקעוני, והיה הפלסטיני הראשון בתפקיד זה.

אליאס שקור הוא דוקטור לתאולוגיה, ומחזיק בתואר שני במקרא ובתלמוד מהאוניברסיטה העברית. הוא ידוע גם בשל הצהרותיו ועמדתו בנושא דו-קיום וקירוב היחסים בין ערבים ליהודים במדינת ישראל. ייסד את מוסדות החינוך מאר אליאס באעבלין.

==ביוגרפיה והשכלה==
אליאס שקור נולד בשנת 1939 בכפר בירעם בגליל העליון למשפחה נוצרית פלסטינית תחת שלטון המנדט הבריטי. עם סיום מלחמת העצמאות פונתה משפחתו מבירעם. שקור סיים את לימודי התיכון בנצרת ולמד תאולוגיה בפריז שבצרפת.
לאחר סיום לימודי התאולוגיה חזר לישראל, ומונה לכומר על ידי ג'ורג' חכים, הארכיבישוף של עכו, חיפה, נצרת והגליל.

הוא המשיך את השכלתו והתחיל ללמוד תורה ותלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, בנוסף ללימודי השפה הסורית והשפה הארמית, והפך לערבי הראשון שמסיים תואר שני באוניברסיטה אז.

שקור דובר תשע שפות: אנגלית, עברית, ערבית, צרפתית, גרמנית, ארמית, לטינית, יוונית ופורטוגזית.

==תרומות למען הקהילה ולמען השלום==
בשנת 1965, לאחר שקיבל את מינויו ככומר, עבר להתגורר באעבלין שבגליל. בשנת 1983, לאחר שהתוודע לליקויים בחינוך הערבי בישראל, החליט לייסד בית ספר תיכון המשרת תלמידים מהמגזר הערבי, בני כל הדתות. בנייני בית הספר התיכון של מוסדות מאר אליאס הושלמו בשנות השמונים על גבעת אל-נור בכפר, במשך השנים התרחבה קריית החינוך וכיום היא כוללת גם בית ספר להנדסאים ומכללה אקדמית.

כחלק מפעילותו בנושאי הדו-קיום וקידום השלום הוא נוסע מדי פעם למדינות שונות. על פעילותו זו קיבל פרסים שונים, כולל פרס ניוואנו לשלום, שקיבל ב-19 בפברואר 2001 ביפן.

==ספרים==
הארכיבישוף ד"ר אליאס שקור כתב שני ספרים רבי-מכר:
* "אחים בדם" (Blood Brothers), המספר על חייו בכפר בירעם והתבגרותו, עד לחייו ככומר. הספר תורגם ל-28 שפות.
* "אנחנו שייכים לאדמה" (We Belong to the Land), המספר על מאמציו ועבודתו למען ייסוד מוסדות מאר אליאס והרחבתם. הספר תורגם ל-11 שפות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ג'קי חורי, [https://web.archive.org/web/20160307180432/https://news.walla.co.il/item/865242 פלסטיני מונה לראשונה לבישוף העדה היוונית], באתר וואלה, 25 בפברואר 2006, בארכיון האינטרנט
* [http://www.catholic-hierarchy.org/bishop/bchac.html מידע נוסף על אליאס שקור]

קטגוריה:בישופים יוונים-קתולים
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
תדמור (בית ספר למלונאות)

מלון תדמור - נטוש ומצולק (2019)
תדמור – בית הספר המרכזי ללימודי המלונאות על שם אריה אבישר, הוקם ב-1962 כחברה ממשלתית, לשם הכשרת מלונאים מקצועיים בכל התחומים ובכל הרמות. בית הספר שכן במבנה ייעודי בהרצליה פיתוח. בית הספר התיכון חדל לפעול בקיץ 2019, ובית הספר להכשרות מבוגרים נסגר בסביבות מרץ 2020.

== היסטוריה ==

בית הספר הפעיל בעבר לימודי טבחות וכן לימודי ערב וקורסי העשרה בנושאים שונים הקשורים במזון ומשקאות, ניהול אירועים ואירוח.
לרשות בית הספר עומדים מתקני הוראה ייחודיים להכשרת עובדים במקצועות התיירות: מטבחים, אולמות הדגמה, מתקני מלון לימודי, מעבדות מחשב וכו'.

מטרת התוכנית להקנות ידע כללי על תעשיית התיירות וידע מקצועי על אגפים מרכזיים במלון.
תחומי הלימוד כוללים התייחסות לתעשיית המלונאות כחלק מתעשיית התיירות. משך הלימודים 18 חודשים, פעמיים בשבוע, 12 שעות לימוד בשבוע. יש להשלים 400 שעות סטאז' בתעשיית המלונאות תיירות.
בסוף הקורס מקבלים הסטודנטים תעודת מקצוע של משרד התיירות והתאחדות בתי המלון.

מעסיקים פנו דרך קבע לבית הספר במטרה לגייס כוח אדם מקצועי ומיומן. בית הספר סייע ככל יכולתו בשילוב הבוגרים במערך האירוח בארץ. בית הספר היה מקושר לכל בתי המלון בארץ, למסעדות וגורמי אירוח אחרים. בית ספר שיתף פעולה עם אגף הלוגיסטיקה של צה"ל במטרה להטמיע אוכל בריא, טעים ומזין לכלל הצבא. בבית הספר נמצאת גם "ספריית הבישול והאפייה" הגדולה בארץ.

=== הפרטה ===
בשנת 2005 החליטה ועדת השרים לענייני הפרטה לקדם את הפרטתו של בית הספר. בפועל הנושא לא קודם, ובשנת 2012 נערכה בדיקה בנושא של מבקר המדינה. במהלך 2016 נעשו צעדים לקדם את הליך ההפרטה, בליווי ועדת הכספים של הכנסת. בנובמבר 2016 נחתם הסכם קיבוצי עם עובדי החברה, באשר לזכויותיהם בתהליך ההפרטה. החברה נכנסה להליך פירוק מרצון, ומונה מפרק – ברי בן-ציון, שאמור היה להכין אותה להעברה לזכיין פרטי.

=== סגירת בית הספר ===
ב-2019 הוחלט על סגירת תדמור בשל חובות ואי-יכולת למצוא משקיעים על ידי המפרק. במרץ 2020 הסתיימו הקורסים בבית הספר.

== הספרייה הראשית לבישול ואפייה ==
בבית הספר פעלה הספרייה הגדולה ביותר בארץ שהוקדשה כולה לבישול ואפייה.

== קישורים חיצוניים ==

* , כפי שנשמר בארכיון האינטרנט
* האתר של [https://web.archive.org/web/20150714155919/http://www.tichon-tadmor.co.il/ תיכון תדמור]
* 
* [https://web.archive.org/web/20170924045340/http://hafrata.vanleer.org.il/בית-הספר-המרכזי-למלונאות-תדמור/ בית הספר המרכזי למלונאות תדמור], באתר של מכון ון ליר בירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: הכשרה מקצועית
קטגוריה:ישראל: תיירות
קטגוריה:הרצליה: חינוך
קטגוריה:הרצליה: חברות
קטגוריה:מלונאות
קטגוריה:חברות ממשלתיות בישראל
מהדי באזרגאן

מהדי באזרגאן בצעירותו

מֵהְדי באזרגאן (בפרסית: <big>مهدی بازرگان</big>; 1 בספטמבר 1908 – 20 בינואר 1995) היה ראש ממשלתה הזמנית של איראן בין השנים 1979 עד 1980 לאחר המהפכה האסלאמית. היה בין אדריכלי המהפכה, אשר באותה העת הצטיירה כפרו-ליברלית יותר מהמשטר שכוּנן אחריה.

==טרם המהפכה==
באזרגאן למד תרמודינמיקה והנדסה ב-École Centrale des Arts et Manufactures בפריז, בדומה לרבים מקרב האליטה שלמדו באירופה. לאחר שחזר מצרפת בסוף שנות ה-40, מונה לראש מחלקת ההנדסה באוניברסיטת טהראן. לאחר הלאמת תעשיית הנפט ב-1951 מידי בריטניה, בהנהגת ראש הממשלה מוחמד מוסאדק, מונה באזרגאן לעמוד בראש "חברת הנפט הלאומית האיראנית". 

לאחר נפילת ממשלת מוסאדק בהפיכה בריטית ואמריקנית והשבת השאה על כסאו, היה באזרגאן ממקימי "תנועת השחרור האיראנית" ב-1961, תנועת אופוזיציה ליברלית בעלת נטייה אסלאמית. הוא נאסר פעמים מספר בידי השאה מוחמד רזה פהלווי. ביוני 1963, לאחר הפגנות ההמונים במספר ערים באיראן בעידוד ח'ומייני, באזרגאן נאסר ונידון לעשר שנות מאסר.

==כראש ממשלה==
לאחר המהפכה שימש באזרגאן כחבר הפרלמנט האיראני. ב-5 בפברואר 1979 הכריז האייתוללה ח'ומייני כי יבקש מבאזרגאן לעמוד בראשות הממשלה הזמנית הבאה, במקום ראש הממשלה הקודם הזמני, שאפור בח'תיאר, שמונה על ידי השאה. באזרגאן באותה העת ניסה לנהל משא ומתן בין ידידו משכבר הימים בח'תיאר לבין ח'ומייני, בדבר מעבר הדרגתי מהשלטון הקודם לחדש, אולם ח'ומייני דחה את ההצעות ודרש מבאזרגאן למנות את ממשלתו. באזרגאן נראה כבחירה טובה באותה עת עבור ח'ומייני, שרצה להראות לליברלים שתמכו במהפכה כי לא שכח את תרומתם וכי הוא אינו מתכוון להקים תאוקרטיה, ממנה חששו הליברלים והקומוניסטים.

במהרה ספג באזרגאן את מפלתו הראשונה לאחר שרמטכ"ל צבא איראן הכריז כי הכוחות הלוחמים ינקטו עמדה נייטרלית בסכסוך בין בח'תיאר לבין ח'ומייני. באזרגאן הצליח למצוא מקום מחסה לידידו המודח בח'תיאר, ולאחר מכן להבריחו לצרפת. במהרה פרצו סכסוכים בין באזרגאן וממשלתו לבין חכמי הדת ובכללם המנהיג העליון של איראן ח'ומייני. באזרגאן התנגד להקמת מועצת המומחים, המורכבת מחכמי דת, הגוף הבוחר את המנהיג והמפקח על פעולותיו. באזרגאן ושרי ממשלתו מחו נגד הטיהורים ההמוניים של הצבא מגורמים "לא-נאמנים" ונגד משפטי השדה ל"מתנגדי המהפכה", אולם מחאותיהם נפלו על אוזניים ערלות.

מפלה נוספת נחל באזרגאן במשאל העם במרץ 1979, בו הצביעו 98 אחוזים מהאיראנים בעד כינון רפובליקה אסלאמית באיראן.

===התפטרות===
באזרגאן התפטר יחד עם ממשלתו, שרבים ממנה תמכו בקשרים עם המערב וארצות הברית, שלושה ימים לאחר לקיחת עובדי השגרירות האמריקנית בשבי ב-4 בנובמבר. אף על פי שההתפטרות נחשבה כצעד מחאה נגד החטיפה, היה ברור גם כי בשל התנגדותם של חכמי הדת הוא לא יוכל לחולל את השינויים שרצה להנהיג באיראן. במכתב התפטרותו כתב לח'ומייני כי: 

באזרגאן נפטר ב-20 בינואר 1995 מהתקף לב בעת שנסע מטהראן לציריך.

==לקריאה נוספת==
*אמיר טאהירי - רוח-אללה ח'ומייני והמהפכה האסלאמית. <small> עמ' 274–299 </small>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שליטי איראן
קטגוריה:מהנדסים איראנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ראשי ממשלת איראן
קטגוריה:שרי החוץ של איראן
קטגוריה:ילידי 1907

קטגוריה:נפטרים ב-1995
פרטילין

פרטילין (ראשי תיבות של החזית המהפכנית למזרח טימור עצמאית :בפורטוגזית: Frente Revolucionária de Timor-Leste Independente ובר"ת: FReTiLIn או באנגלית: Revolutionary Front for an Independent East Timor). הארגון נוסד בשם התאחדות הסוציאל-דמוקרטים בטימור (ASDT), מפלגה שמאלנית שהוקמה במזרח טימור ב-1974 כאשר זו עדיין הייתה מושבה פורטוגזית. בספטמבר 1974 שינתה המפלגה את שמה לפרטילין. לארגון זרוע צבאית בשם פלינטיל.

הארגון הוביל את המאבק הפוליטי והצבאי נגד השתלטותה של אינדונזיה על מזרח טימור עד שהמנהיגו, ניקולס לובטו Nicolas Lobato, נלכד ונהרג על ידי צבא אינדונזיה בדצמבר 1978. עם הרגיתו של לובטו הסתיימה למעשה ההתנגדות המזוינת של אוכלוסיית טימור כנגד הפולשים האינדונזים. ההפסד היה מוחץ (85% ממנהיגות התנועה נהרגו, 80% מהכוחות החמושים אבדו ו-90% מנשקם נלכד או הושמד). האוכלוסייה האזרחית פוזרה למחנות ורעב שלט בטימור. כמו כן כוחות צבא אינדונזיה שלטו על ערוצי התקשורת שקשרו בין המתנגדים באי לבין התומכים במאבק בעולם בחוץ.<br /><br />בשלב ראשון, שרידי ההתנגדות, תחת מנהיגותו של שננה גוסמאו Xanana Gusmao פעלו לחדש את הקשר בין היחידות הבודדות שנותרו בשטח ושהיו מסוגלים לבצע פעילות צבאית נגד כוחות הכיבוש. אחרי ששלב זה עבר בהצלחה שונתה האסטרטגיה של ההתנגדות: במקום פעילות מבסיסים קבועים בהרים, כוחות ההתנגדות התחילו לפעול כיחידות מתנייעות שכל הזמן בתנועה. בו זמנית הוקמו רשתות התנגדות במחנות המעבר ובמרכזי האוכלוסין שהיו בשליטה אינדונזית.<br /><br />המדיניות החדשה הצליחה מעבר למשוער וההתנגדות העיקשת הכריחה את כוחות הכיבוש לקבל שורה שלמה של הפסקות אש מקומיות ובהמשך אף הפסקת אש כללית (בין מרס לאוגוסט 1983). הצלחה זו הייתה עדות חייה לכישרון הצבאי והפוליטי של גוסמאו שהכיר בכך שלא מספיק להמשיך את המאבק כמאבק של תנועת פרטילין (השמאלנית) שבראשה הוא עמד אלא שיש צורך לאחד את כל תנועות ההתנגדות לתנועה אחת ומאוחדת. הוא ויתר על הנהגת תנועת פרטילין והקים גוף מאוחד חדש, ה-CNRM בראשו עמד. הזרוע הצבאית של פרטילין, פלינטיל, הפך לצבא הלאומי של מזרח טימור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מזרח טימור: ארגונים
קטגוריה:מזרח טימור: היסטוריה
קטגוריה:מזרח טימור: פוליטיקה
פנול

פנול (באנגלית: Phenol; שמות מיושנים: חומצה קרבולית, קרבול) הוא שמה של תרכובת אורגנית ארומטית אשר נוסחתה C<sub>6</sub>H<sub>5</sub>OH. לפנול מבנה פשוט יחסית: טבעת בנזן אליה קשורה הידרוקסיל, והיא קבוצה פונקציונלית חשובה בתרכובות אורגניות רבות. לעיתים קרובות השם פנול מתייחס לכל תרכובת המבוססת על פנול. בהתאם, פוליפנולים זו קבוצת תרכובות המבוססות על ריבוי פנולים.

הפנול, כקבוצה פונקציונלית, יכול להית קשור באורינטציות שונות, המשפיעות בין השאר על מידת החומציות של המולקולה בכללותה. כל מצב כזה, מוסיף קידומת שונה לפנול, בשם התקני של המולקולה: כאשר הפנול קשור למולקולה דרך הפחמן הסמוך לפחמן של ההידרוקסיל, נוספת הקידומת "אורתו", כאשר בין שני הפחמנים הללו פחמן אחד נוסף "מטא", וכאשר יש שני פחמנים ביניהם, מצב בו הפחמן ההידרוקסילי הוא בדיוק מול הפחמן הקשור למולקולה, נוספת התחילית "פארא".

פיזור האלקטרונים של מולקולת פנול]]

==היסטוריה==
בשנת 1834 גילה (Friedlieb Ferdinand Runge) את הפנול. אותה מיצה בצורה לא טהורה מ . רונגה קרא לחומר בשם Karbolsäure שמשמעותו "חומצת שמן פחם", ומשם זה נגזר השם האנגלי carbolic acid שהיה בשימוש שנים רבות. הכימאי הצרפתי הפיק פנול טהור בשנת 1841, לאחר שבשנת 1836 טבע את השם "פן" (phéne, מיוונית φαινω "אני מאיר") לקבוצת הבנזן הנפוצה בתרכובות רבות ונמצאת גם בפנול. השם פנול ניתן על ידי הכימאי הצרפתי בשנת 1843, ואומץ מאוחר יותר כשם הכימי המקובל.

בשנים הראשונות לאחר גילויו לא הייתה הבחנה ברורה בין פנול לבין (Creosote) - תערובת של חומרים כימיים שהופקה מפחם או מעץ, ושימשה להגנת קורות-עץ של ספינות ואדני-רכבת כטיפול מונע נגד ריקבון. הקריאוזוט מכיל גם פנול, ולעיתים נמכר פנול תחת השם קריאוזוט.

===שימוש כחומר חיטוי===
עד אמצע המאה ה-19 חשבו רופאים כי "אוויר רע" הוא הגורם המרכזי ליצירת זיהומים. מחלקות בתי חולים אווררו, אבל מנתחים לא טרחו לשטוף ידיים כשעברו בין מנותח למנותח. כתוצאה מכך מנותחים רבים או פצועים פיתחו דלקות בפצעים, שהובילו לעיתים קרובות לנמק או מוות.

המנתח האנגלי ג'וזף ליסטר קרא את מחקריו של לואי פסטר על חיידקים כגורמי מחלות. פסטר הציע למנוע התרבות חיידקים על ידי שיטות כמו חימום, סינון או תמיסה כימית. בעקבות שימוש בקריאוזוט כחומר טיפול בשפכים חשב ליסטר על שימוש בחומר הטהור (אותו הכיר כחומצה קרבולית) לשם חיטוי פצעים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 הוא החל לבדוק את התוצאות של ריסוס בתמיסת פנול על ציוד, חתכים כירורגיים ותחבושות. ליסטר גילה כי שטיפת הפצעים בתמיסה הפחיתה באופן יוצא דופן את השכיחות של נמק עקב זיהום. באוגוסט 1865 ב, מרח ליסטר חתיכת מוך טבולה בתמיסת פנול על פצעו של ילד בן שבע, שספג שבר מורכב לאחר שגלגל עגלה דרס את רגלו. כעבור ארבעה ימים הוא חידש את הרפידה וגילה כי לא התפתח שום זיהום, וכעבור שישה שבועות נדהם לגלות שעצמותיו של הילד התאחו, ללא פגיעה ברקמה או מוגלה. לאחר מכן הוא פרסם את תוצאות מחקריו בירחון המדעי לאנסט (The Lancet) בסדרה של שישה מאמרים, בין מרץ ל-יולי 1867. ליסטר הורה למנתחים שנמצאו תחת אחריותו ללבוש כפפות נקיות, ולשטוף את הידיים לפני ואחרי ניתוחים בתמיסת פנול בריכוז של 5%. מכשירים נשטפו גם הם באותה תמיסה, ועוזרים ריססו את התמיסה בחדרי הניתוח. שיטותיו של ליסטר לחיטוי באמצעות פנול הובילו לירידה משמעותית בזיהום דלקתי בקרב מנותחים וזכו לפופולריות גוברת. כיום הוא נחשב "אבי הניתוח המודרני".

==רעילות==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כהלים
קטגוריה:תרכובות ארומטיות
יוזמות כלכליות סובייטיות

יוזמות כלכליות סובייטיות היו ישויות חוקיות בברית המועצות שקיימו פעילות כלכלית כלשהי: ייצור, חלוקת מצרכים, שירותים וכו'. המונח חופף אך אינו מקביל לחלוטין למונח המערבי חברה.

עסקים פרטיים נחשבו בעיני המפלגה הקומוניסטית למאפיין קפיטלסטי הנוגד את אופייה המתוכנן של הכלכלה הסובייטית, ולכן למעט תקופות קצרות בעידן המדיניות הכלכלית החדשה שלאחר מלחמת האזרחים ברוסיה, ושנות הפרסטרויקה שלפני התמוטטות ברית המועצות, לא התאפשר קיומם במשך מרבית ההיסטוריה של ברית המועצות. לפיכך נוצר צורך במוסדות מקבילים שימלאו תפקיד עסקי דומה, ויאפשרו פיתוח כלכלי, מבלי שיהיו מונעים משאיפה לרווח אישי. את התפקיד הזה נועדו להגשים היוזמות הכלכליות.

היוזמות חולקו למספר סוגים, בהתבסס על סוגי הקניין שהיו נהוגים בברית המועצות:
*יוזמות מבוססות על רכוש של אזרחים סובייטים:
**יוזמות פרטיות.
**יוזמות משפחתיות.
*יוזמות מבוססות על רכוש קולקטיבי:
**יוזמות קולקטיביות.
**קואופרטיבים של ייצור.
**יוזמות מבוססות סוגי תאגידים שונים.
**יוזמות של ארגונים ציבוריים (общественные) או ארגונים דתיים (религиозные).
*יוזמות מבוססות על רכוש המדינה:
**יוזמות של ברית המועצות.
**יוזמות של רפובליקה סובייטית.
**יוזמות ציבוריות ברמה המקומית.

סוגי יוזמות נוספים כללו יוזמות מעורבות (смешанные предприятия) ויוזמות מבוססות השכרה (арендные предприятия).

*
קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
Metlink

מטלינק (אנגלית: Metlink) היא רשת התחבורה הציבורית של מלבורן שבאוסטרליה. המותג הוצג לראשונה ב-2003 כמותג-על לתחבורה הציבורית של מלבורן. לפני הפרטת הרשת המערכת נקראה "The Met", אך שם זה נשמר אך ורק עבור מערכת הכרטוס האוטומטית, ה-Metcard.

בשנת 2003 הוצג המותג המאחד עבור כל אמצעי התחבורה הציבורית במלבורן: רכבות, חשמליות וקווי אוטובוס. המותג תוכנן להחליף את המיתוג הקודם בו נעשה שימוש על ידי מפעילי התחבורה הציבורית השונים. תחת המותג החדש, מסומנות תחנת רכבת ולוחות זמנים בצבע כחול, חשמליות בצבע ירוק ורשת וקווי האוטובוס בצבע כתום. בנוסף מסומלת רשת הרכבות האזורית בצבע סגול.

כמו כן בנוסף למיתוג החדש של הרשת, יוזמת ה-Metlink שילבה את שלושת אמצעי התחבורה העיקריים וסיפקה מידע מרוכז בנוגע לשירותים המשולבים.

ב-2 באפריל 2012 הועברה הפעילות של מטלינק לרשות התכנון והניהול של התחבורה הציבורית שזה עתה הוקמה, תחבורה ציבורית ויקטוריה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.viclink.com.au/ אתר Viclink הרשמי] 
* [https://web.archive.org/web/20060402195816/http://batbygobstopl.com.au/ אתר BATBYGOBSTOPL Metlink ]

קטגוריה:מלבורן
קטגוריה:אוסטרליה: תחבורה
קטגוריה:חברות אוסטרליות
הנרי וודסוורת' לונגפלו

הנרי וואדסוורת' לונגפלו
הנרי וואדסוורת' לונגפלו (באנגלית: Henry Wadsworth Longfellow; 27 בפברואר 1807 – 24 במרץ 1882) היה משורר אמריקאי פטריוטי. רוב חייו התגורר בקיימברידג' במדינת מסצ'וסטס בבית ששימש בעבר את ג'ורג' וושינגטון.

עבודתו של לונגפלו הייתה מאוד פופולרית בתקופתו וגם בימינו. שיריו נחשבים רגשניים בלשון פשוטה וברורה. לונגפלו היה משורר נערץ עוד בחייו ויום הולדתו השבעים היה מעין חג לאומי בארצות הברית, שכלל צעדות, נאומים וקריאה משיריו.

==ביוגרפיה==

לונגפלו נולד למשפחה אמריקאית מיוחסת במדינת מיין. הוא היה צאצא של ג'ון אלדן שהגיע לאמריקה על סיפון המייפלאואר וסבו לחם במלחמת העצמאות האמריקאית. אביו היה עורך דין. לונגפלו התחיל ללמוד בבית ספר פרטי בגיל שלוש, ובגיל שש הלך לבית ספר בפורטלנד. בגיל ארבע עשרה החל ללמוד בקולג' בודוון במיין.
לונגפלו הוא הראשון שתרגם את הקומדיה האלוהית של דנטה בשנת 1881 ונחשב עד היום לתרגום מהמכובדים והנקראים עד היום

==תרגומים לעברית==
* שירת היאותה, תרגם מאנגלית: שאול טשרניחובסקי, אודיסה, מוריה, תרע"ג; ברלין, מוריה, תרפ"ב.
* שירת היואתה (אפוס אינדיאני), עברית: נמרוד אשל, הוצאת שוקן, 2001 [http://www.schocken.co.il/?CategoryID=164&ArticleID=296]

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת בואודין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1807
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1882
יואל ברשד

יואל ברשד, 1873-1943 צפת
יואל ברש"ד (ט"ו באדר תרל"ג, מרץ 1873 – ז' באדר תש"ג, 1943) היה איש צפת, מחלוצי היישוב.

==קורות חייו==
משפחתו עלתה בראשית המאה ה-19 ב"עליית החסידים" והתיישבה בצפת ובטבריה. סבו היה ר' שמואל דיין <ref>שם המשפחה ברש"ד נגזר מראשי התיבות של בן ר' שמואל דיין, ואומץ על ידי בנו אשר מנחם, כפי שנהגו רבים בסוף המאה ה-19 בצפת .</ref>מטבריה המופיע גם במפקדי מונטיפיורי משנת 1849. יש הגורסים כי שם המשפחה ניתן על שם ברשד, עיר ידועה בפודוליה. 

בשנת 1904 ייסד יחד עם צבי ברזל את הבנק הראשון בצפת, בנק ברשד ברזל. ב-1909 מכר את חלקו בבנק לאליהו קלינגר.
בשנת 1909 היה מיוזמי הקמת אגודת אחדות היהודים העות'מאנים בצפת שהוקמה במטרה לשפר את תנאי חייהם של היהודים בעיר, ונבחר על ידי תושבי העיר לאחד הנציגים.

בשנת 1910, נפתח בצפת סניף של בנק אנגלו-פלשתינה. יואל ברש"ד נענה לבקשתו של זלמן דוד ליבונטין, מנהל הבנק, לשמש כגזבר וסגן-מנהל. עבודתו בבנק נמשכה עד המחצית השנייה של שנות ה-20. בתקופת מלחמת העולם הראשונה סבלה צפת מרעב וממחלות ולבנק אפ"ק היה תפקיד משמעותי בסיוע לתושבים.

בערך בשנת 1911 עזב את הרובע היהודי העתיק והיה היהודי הראשון שבנה את ביתו מחוץ לגבולותיו. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר משכנו של סניף בנק אנגלו-פלשתינה מהרובע העתיק לבית זה.

יואל ברש"ד ושותפו עמנואל פרידמן יחד עם בן ציון ברוכשטיין היו הקבלנים שהשתתפו בבניית בית החולים רוטשילד – בית החולים היהודי המודרני הראשון בצפת. הבניין המודרני והמפואר נחנך בשנת 1912 (כיום משמש את המכללה האקדמית צפת, ברחוב ירושלים).
מצבת קברו של ר' מנחם אשר אביו של יואל ברש"ד
בשנת 1913 הוקמה אגודת "בוני בתים" שנענתה להצעתו של ליבונטין לסייע לתושבי צפת לרכוש אדמות בהר כנען על מנת לבנות פרוור חדש לעיר. יואל ברש"ד היה מראשי ועד האגודה, שבחזונה תכננה לבנות פרוור לצפת במתכונת עיר גנים.

הוא אהד את התנועה הציונית ולא פעם התנגש על רקע זה עם ראשי העדות החרדיות בצפת. שלח את ילדיו ללמוד בבית ספר כי"ח, בקולג' הסקוטי ומאוחר יותר בגימנסיה "הרצליה" עודד את ילדיו לרכוש השכלה כללית ורחבה וידיעת שפות, דבר שלא היה מקובל בעירו בראשית המאה ה-20.

היה חבר המג'ליס (עירייה) בצפת, בעל השפעה רבה על אנשי צפת הסביבה וזכה לאמונם, נהג לפתור סכסוכים בין איכרי הסביבה ובין נציגי הממשל. ושנים רבות היה חבר ועד העיר ליהודי צפת, ופעיל בבני ברית.

במאורעות תרפ"ט מצאו מקלט בביתו יהודים שהצליחו להימלט מפני הפורעים. על ההסתה של הערבים שהגיעו מחוץ לעיר, והאירועים שהתרחשו בצפת העיד בפני ועדת החקירה שהוקמה על ידי הבריטים לאחר האירועים.

נשא את ציפורה דוקטרוביץ הלוי, בתו של נפתלי חנהל'ס מצאצאי הבעש"ט. לזוג נולדו 8 ילדים. אשתו ציפורה נפטרה בגיל 42, בשנת 1917, אשתו השנייה, טאובה, גידלה את ילדיו הצעירים.

בתו הבכורה: חנה פרל, אשת זאב מתתיהו פרל,מנחם, נחמה, מרים, משה, שאול, יצחק, ושמואל שנפטר בילדותו.

בניה של אחותו הינדה ברשד ויסברג: אשר ברשד (1901–1953) היה המוכתר של צפת והקפיד על רישום ספרי הלידות הפטירות ומרשם התושבים. ויעקב ברשד (1903-1979) היה שוטר במשטרה הבריטית, חבר בארגון השומר ואחראי על השמירה במפעל החשמל של רוטנברג בנהריים.
ביתו של יואל ברש"ד ששימש גם כסניף בנק אפ"ק בצפת. ברקע נכדו דניאל פרל ונינו זאב פרל

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צפת: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:משפחת פרל
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1873
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1943
חאקי

חאקי (בפרסית: خاکی) הוא גוון בין בז' לאפור. מקור השם הוא במילה "חאק" (خاک), שמשמעותה בפרסית ובאורדו היא "אבק", והשימוש בה החל כדי לתאר את מדי הצבא הבריטי בהודו במחצית השנייה של המאה ה-19.

==שימוש==
===בצבאות===
מדי צבאות רבים]]
טנק [[מרכבה סימן 3 צה"לי בצבע חאקי]]
רובה [[בארט MRAD עם מעצה בצבע חאקי, כפי שנרכש על ידי הימ"מ וצה"ל.]]
חאקי הוא צבע שמשמש את מדיהם של צבאות רבים.

הצבא הבריטי היה הראשון להשתמש במדים בצבע חאקי. כוחות שהוצבו בהודו החלו לעשות זאת בשנת 1848. ב-1861 הוחלט להפכו באופן רשמי לצבע של מדי העבודה שלהם, ולאחר שההחלטה בוטלה ב-1864, חיילים רבים צבעו את מדי האימונים הלבנים שלהם בעזרת עלי תה, על מנת לשוות להם מראה חאקי. ב-1867 חזר החאקי לשמש את הצבא הבריטי, שנוכח ביתרונותיו כצבע הסוואה.

צבא ארצות הברית אימץ את החאקי במלחמת ארצות הברית–ספרד בשנת 1898, ובעקבותיו הלכו גם יחידות המשטרה של כמה מהמדינות בארצות הברית.

בצה"ל, החאקי הוא צבעם של מדי חילות האוויר והים, והוא מייחד אותם מחילות היבשה, שמדיהם בצבע זית. עם זאת, מטעמים פרקטיים, לעיתים חלק ממדי העבודה של החיילות בחילות היבשה הם בצבע חאקי. צבע כלי הרק"מ בצה"ל נע בין ירוק זית לחאקי, וזאת לצורכי הסוואה צבאית.

===בתנועות נוער===
שימוש נוסף שיש לחאקי הוא במדיהם של תנועות הנוער הצופים והמכבי הצעיר.

מייסד תנועת הצופים העולמית, רוברט באדן פאוול, בחר בצבע זה בהשראת מדי כוחות השיטור הדרום אפריקאיים. הצופים העבריים מצאו לו משמעויות סימבוליות נוספות: ראשית, מדי החאקי עשויים מבד זול יחסית. כאשר כל חברי התנועה לובשים מדים בצבע זה, כולם שווים, והבדלי המעמדות ביניהם לא נראים. שנית, בעת שהוקמה התנועה, רוב מדי תנועות הנוער בארץ ישראל כללו את החולצה הכחולה, והחאקי ייחד את הצופים על פניהן. שלישית, נדבך מרכזי בפעילות התנועה הוא המחנאות והשדאות, ולמדים בצבעי הסוואה משמעות גם בעניין זה. גם בתנועת המכבי הצעיר מסמל החאקי עקרונות דומים: חלוציות, פשטות ואחידות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://maccabipoleg.tripod.com/tilboshet.html#Khaki על החאקי בתנועת המכבי הצעיר]

קטגוריה:צבעים
ZFS

ZFS היא מערכת קבצים המיוצרת על ידי חברת סאן מיקרוסיסטמס. ZFS מופעלת תחת מערכת ההפעלה Solaris. מערכת זו נתמכת במערכות הפעלה אחרות כמו לינוקס (שם היא רצה בסביבת המשתמש). ZFS ידועה ביכולתה לתמוך בקיבולת גבוהה, אינטגרציה של קונספטים מתחום ניהול הקבצים וניהול המחיצות (volumes), מבנה דיסק חדשני וניהול פשוט של מאגרי האחסון. ZFS היא פרויקט קוד פתוח והרישיון שלה הוא מסוג Common Development and Distribution License (CDDL)&lrm;.

==היסטוריה==
ZFS תוכננה ויושמה על ידי צוות בסאן מיקרוסיסטמס בהובלתו של ג'ף בונוויק. היא הוכרזה ב-14 בספטמבר 2004. הקוד הפתוח שלה שולב במערכת ההפעלה סולאריס ב-31 באוקטובר 2005, והיא הופצה במסגרת build 27 של OpenSolaris ב-16 בנובמבר 2005. חברת סאן הכריזה על כך ש-ZFS שולבה בעדכון 6/06 של Solaris 10 ביוני 2006, כשנה לאחר הקמת קהילת OpenSolaris.

==קיבולת==
ZFS פועלת במבנה של 128 ביט. משמעות הדבר היא שמערכת זו יכולה לתמוך בפי 18 מיליארד מיליארד (18.4x10<sup>18</sup>) מאשר מערכת קבצים אחרת הפועלת ב-64 ביט. ZFS תוכננה שיהיו לה כל כך מעט מגבלות, כך שלמעשה יהיה קשה מאוד להגיע אליהן. מנהל הפרויקט, בונוויק, אמר ש"אכלוס מערכת קבצים בעלת מבנה של 128 ביט יהיה גדול מכל יכולת האחסון של מידע בכדור הארץ".

כמה דוגמאות תאורטיות למגבלות הקיבולת של ZFS:
* 2<sup>48</sup> - מספר הקבצים בכל מערכת הפעלה
* 2<sup>64</sup>exabytes — מקסימום הגודל של מערכת הקבצים
* 2<sup>64</sup>exabytes — מקסימום הגודל של כל קובץ
* 2<sup>64</sup>exabytes — מקסימום הגודל של כל תכונה של קובץ או תיקייה
* 10<sup>23</sup>petabytes — מקסימום הגודל של כל zpool
* 2<sup>56</sup> — מקסימום התכונות לכל קובץ
* 2<sup>56</sup> — המספר המקסימלי של קבצים בתיקיה
* 2<sup>64</sup> — מספר ההתקנים בכל zpool
* 2<sup>64</sup> — מספר ה-zpools בכל מערכת
* 2<sup>64</sup> — מספר מערכות הקבצים בכל zpool

כדוגמה לגודלם של מספרים אלה, ניתן לומר שאם בכל שנייה ייווצרו 1,000 קבצים חדשים, ידרשו כמעט 9000 שנה להגיע למגבלת מספר הקבצים של המערכת.

==מאגרי אחסון - Storage Pools==
בשונה ממערכות קבצים מסורתיות אשר נשענות על התקן בודד ולכן נדרשות למנהל מחיצות (Volumes) על מנת להשתמש ביותר מאשר התקן אחד, ZFS בנויה על התקני אחסון וירטואליים הקרויים zpools. מאגר בנוי מהתקנים וירטואליים (vdevs), כל אחד מהם הוא התקן בסיסי (raw device), התקן RAID1 או קבוצה של RAID-Z שיש בה יותר מאשר שני התקנים. קיבולת האחסון של כל ה-vdevs לכל מערכת הקבצים ב- zpool. ניתן להגביל את סך כל השטח שמערכת הקבצים יכולה לתפוס (quota) ובכך להבטיח שחלק משטח הדיסק ישוריין לצורכי מערכת.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מערכות קבצים
קטגוריה:אורקל
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2005
אריאל טואף

[[איור של עלילת הדם בטרנטו בשנת 1475, שנקשר בעלילת דם לקהילה היהודית בטרנט; מתוך כרוניקת נירנברג (אינקונבולום), 1493]]
אריאל טואף (נולד ב- 1942) הוא פרופסור אמריטוס מאוניברסיטת בר-אילן, היסטוריון ישראלי. התפרסם בעולם בעקבות השערורייה שנוצרה סביב ספרו "פסח של דם" ב-2007.
==ביוגרפיה==
טואף הוא בנו של הרב אליהו טואף שכיהן כרבה הראשי של רומא והיה אחד ממנהיגיה של יהדות איטליה. אחותו היא מרים דלה-פרגולה, עורכת ביטאון יהודי איטליה קול האיטלקים. דודו היה הגיניקולוג הפרופסור שלמה יונה רנצו טואף.

טואף כיהן עד לשנת 2007 כראש המחלקה לתולדות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. ב-24 במרץ 2009 הוענק לו תואר פרופסור אמריטוס. הוא נחשב למומחה בינלאומי ליהדות איטליה בימי הביניים ובעת החדשה המוקדמת.

==השערורייה סביב "פסח של דם"==
ספרו, "פסח של דם" מספר ברובו על רציחתו של הילד הנוצרי סימון (יש אומרים סימונינו) מטרנטו במרץ 1475. יהודי העיר הואשמו ברצח ובשימוש בדמו לעשיית המצות. בעקבות האשמה זו הועלו על המוקד 13 מיהודי העיר. טואף טוען בספרו שלא ניתן לפסול את האפשרות שההאשמות נגד כמה מהיהודים היו מבוססות.

הטענות, שהתפרשו כעלילת דם חדשה, עוררו זעם רב בקהילה היהודית ברחבי העולם. בתגובה הודיע טואף על הפסקת הפצת הספר עד לבדיקה מחודשת. לדבריו, התכוון רק להצביע על סגנון דיבור שהיה רווח באותה עת, ושהיה עשוי לעורר את החשדות על היהודים ולהביא לעלילות מסוג זה.

לאחר פרסום הספר יצא טואף לאיטליה. באיטליה הוציא טואף לאור בתחילת 2008 מהדורה מחודשת של הספר ובה חזר בו מטענותיו וקבע שאין יסוד לטענה שיהודים הרגו נוצרים לצורך שימוש בדמם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* אורי פז, [http://www.notes.co.il/uripaz/30442.asp מהרסייך ומחריביך ממך ייצאו], פאזל
* פיאמה נירנשטיין, [https://web.archive.org/web/20070927003422/http://www.jcpa.org.il/JCPA/Templates/showpage.asp?FID=287&DBID=1&LNGID=2&TMID=99&IID=252 עלילת הדם של פרופ' אריאל טואף, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה]
* אריאל טואף, [http://jic.tau.ac.il/moreshet/reshuma.asp?key=1000083 ידיעות חדשות על חיי ר' עובדיה מברטנורא באיטליה], פורסם בפעמים, 37, תשמ"ט 1988, עמ' 66-55, חוברת שהוקדשה לתולדות יהודי איטליה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוקרי יהדות איטליה
קטגוריה:משפחת טואף
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: תולדות ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי איטליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
הנדסת תחבורה

[[מחלף שפירים בישראל]]
הנדסת התחבורה והתנועה היא תת-תחום הנדסי של הנדסה אזרחית, העוסק בתכנון ועשייה הנדסית בתחומי התחבורה.

==תחומי עיסוק בהנדסת תחבורה==
תחום הנדסת התחבורה מכיל בתוכו מספר מקצועות תחבורה עיקריים:
* תכנון תחבורה - תחום העוסק ביחסי הגומלין שבין מערכת התחבורה למערכת הפעילויות ושימושי הקרקע. תחום זה כולל לימוד ויישום כלים לסיוע בקבלת החלטות בנושאים הקשורים למערכות תחבורה. תוך כדי דיון בתפקידה של מערכת התחבורה וחשיבות שילובה הנכון במערכת העירונית, מודלים לחיזוי הביקוש והתפקוד של מערכות תחבורה, נתונים נדרשים לפיתוח מערכות חיזוי תחבורה וגישה להערכת אלטרנטיבות. בתחום זה נכלל עיסוק בנושאים כגון אלו:
** תחבורה ציבורית – הכוללים תכנון תדירויות ומרווחים, תכנון לוחות זמנים, תהליך זימון כלי רכב וצוותים, תכנון מסלולי קווים ורשת מסלולים, אמינות תחבורה ציבורית, נתיבים בלעדיים לתחבורה ציבורית, מערכות מסילתיות, מערכות תחבורה אווירית, ותכנון מסופי תחבורה ציבורית.
** הנדסת תנועה – עוסקת ביישום חזונו של מתכנן התחבורה מבחינת ניתוב, מספר מסלולים, תוכניות רִמזור, תכנון מרחב עירוני (זכויות דרך), תכנון תחנות אוטובוס, מפרצים וכדומה, על מהנדס התנועה להיות גורם מגשר בין מתכנן התחבורה למהנדס תכנון ותפעול הדרכים אשר מתכנן ברמה הפיזית והפיזיקאלית בעוד מתכנן התחבורה משתמש בשיקולים כלכליים ופסיכולוגיים.
** מערכות תבוניות לתחבורה – העולם נמצא כיום בשלב מתקדם של פיתוח ושילוב מידע טכנולוגי לתשתיות תחבורה. דוגמאות לכך ניתן למצוא במערכות בקרה חכמות בכבישים מהירים (כגון נתיבי איילון), במערכת גביה אוטומטית בכביש חוצה ישראל, מיפוי זמני נסיעה בעזרת GPS וטלפונים סלולריים, פיתוח כרטיס חכם לתחבורה ציבורית ועוד.
* תכנון תשתית תחבורה (תכנון מיסעות) של כבישים, מסילות ברזל, סוללות, גשרים תומכים, הפרדות מפלסיות וכדומה. התכנון מתייחס הן להיבט התכן-פיזיקלי, והן להיבט הגאומטרי.
* תכנון ותפעול דרכים - תכנון דרכים וצמתים והתאמתם הן לסביבה בשטח (מרחקי ראות בצמתים, זמני עצירה, מהירויות תכן וכו') והן התאמתם לסביבה העירונית והאזורית על ידי ביצועי סקרים ושימוש בידע שנצבר במשך השנים. לאחר תכנון ויישום הדרכים יש צורך בתפעול נכון שלהן על ידי שימוש נרחב בסטטיסטיקה ותוכנות מחשב חדישות.
* תחבורה אווירית - תכנון תחבורה אווירית ושדות תעופה.
*בדיקת שיטות שונות לשיפור הבטיחות בכבישים, בתנועת רכבות וכן בנתיבים אוויריים.

מהנדס תחבורה הוא לרוב בעל ידע מעמיק בחקר ביצועים ובתכנון עירוני, ופועל בקשר הדוק עם מתכנני ערים, אדריכלי נוף, מהנדסי קרקע, מהנדסי ביסוס, מהנדסי ניקוז ומהנדסי בניין.

==לימודי הנדסת תחבורה==
הנדסת תחבורה היא תחום רב-גוני באופן מובהק, ועל מהנדס התחבורה להתמצא בשלל תחומים:
מדעים (פיזיקה, כימיה ומתמטיקה), אדריכלות (בינוי ערים), הנדסת תעשייה וניהול (חקר ביצועים וכלכלה), הנדסת חשמל (בקרה והנדסת חשמל), הנדסת מיפוי וגאו אינפורמציה (מערכות מידע גאוגרפי, מסדי נתונים גיאו-מרחביים והיבטים סביבתיים) והומניים (פסיכולוגיה, תהליכי קבלת החלטות וסוציולוגיה).

על פי דיני מדינת ישראל התואר הראשון מאפשר רישום בפנקס המהנדסים והאדריכלים ומאפשר תכנון במגבלות מסוימות. על מנת להפוך למהנדס מורשה ולהסיר מגבלות אלו יש להתמחות בתחום מסוים (תכנון תחבורה, תנועה, גאומטריה, תכנון פיסי וכדומה) במשך 3 שנים.

== ראו גם ==
* תחבורה בת קיימא
* החברה הלאומית לדרכים
* משרד התחבורה והבטיחות בדרכים

==קישורים חיצוניים==
* [http://cee.technion.ac.il/CivilEng/Templates/showpage.asp?DBID=1&LNGID=2&TMID=84&FID=373 הנדסת תחבורה] - אתר הפקולטה. הטכניון, חיפה.

תחבורה
קטגוריה:תחבורה
אן-מרי מקדונלד

אן-מרי מקדונלד (באנגלית: Ann-Marie MacDonald; נולדה ב-29 באוקטובר 1958) היא סופרת, מחזאית ושחקנית קנדית.

== ביוגרפיה ==
נולדה בבסיס חיל האוויר ליד באדן-באדן, בגרמניה, וכיום חיה בטורונטו, שבאונטריו.

זכתה בפרס על ספרה הראשון, "מאחורי דלתות" (1996), שהופיע ברשימת המומלצים במועדון הספרים בתוכנית הטלוויזיה של אופרה וינפרי.

זכתה בפרסים על המחזה שלה "בוקר טוב דסדמונה (לילה טוב ג'ולייט)".

בין הסרטים ששיחקה בהם: "שמעתי את בנות הים שרות" (1987) שנבחר בסקר מקיף בין מבקרי קולנוע כאחד מעשרת הסרטים הקנדיים הטובים ביותר שנעשו, וגם בסרטים "פחיות צבע" (1994), ו"יותר טוב משוקולד" (1999).

בשנת 2003 ראה בקנדה אור ספרה "מעוף העורב".

==ספריה בעברית==
* "מאחורי דלתות" (2000), הוצאת כנרת, תרגום: ליאורה כרמלי
* "מעוף העורב" (2005), הוצאת כנרת, תרגום: שאול לוין

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070927004625/http://www.kinnblog.com/blog/2005/11/__37.html על הספר מעוף העורב באתר ההוצאה של כנרת זמורה ביתן-דביר]
* 
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-910.htm ביקורת על הספר מעוף העורב], אימגו
* 
* עופרה עופר אורן, [http://ofra-offer-oren.com/2014/06/12/%D7%9E%D7%97%D7%A9%D7%91%D7%95%D7%AA-%D7%A2%D7%9C-%D7%94%D7%A1%D7%A4%D7%A8-%D7%9E%D7%A2%D7%95%D7%A3-%D7%94%D7%A2%D7%95%D7%A8%D7%91/ מעוף העורב - לא רק מתח], בבלוג [http://ofra-offer-oren.com/ סופרת ספרים], 12 ביוני 2014
* [https://web.archive.org/web/20070216091557/http://podcasting.opml.org/By%20geography/Canada/Arts,%20Movies,%20and%20Television/Hinterviews%20with%20Peter%20Hi/ ריאיון עם אן מרי מקדונלד (לגלול למספר 7)]
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקניות לסביות
קטגוריה:סופרות קנדיות
קטגוריה:סופרים קנדים
קטגוריה:סופרות לסביות
קטגוריה:מחזאיות
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לקנדה
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1958
רב עינא (סבורא)

רב עינא (רבים מזהים אותו עם רב גיזא או רב גדא שמופיע ב"סדר תנאים ואמוראים") - חכם יהודי מראשי הדור השני של הסבוראים. ראש ישיבת סורא שבבבל ומקבילוֹ של רב סימונא, ראש ישיבת פומבדיתא. היה תלמידו של רבינא האחרון. לפי דברי רב שרירא גאון באיגרתו, הוסיפו רב עינא ורב סימונא תוספות אנונימיות בתלמוד הבבלי, במסגרת העריכה הסבוראית שכללה ביאורים, דיוקים והכרעות. רב עינא נפטר בסביבות שנת ד'ש' (540).

==ישיבת סורא בראשותו של רב עינא==
===רקע===
בסוף תקופת האמוראים, הייתה ישיבת סורא המרכז הרוחני הגדול של היהדות בבבל (ובכלל), ובה התבצעה עריכת התלמוד הבבלי. עם פטירתו של רבינא האחרון, בסיומה של תקופת האמוראים, חלה ירידה משמעותית במעמדה של ישיבת סורא, והמרכז היהודי הגדול בתחילת ימי הסבוראים היה בעיר פומבדיתא, בראשותו של רבה יוסי (רב יוסף). יהודי סורא סבלו מרדיפות קשות, בעיקר מצידם של כמרי האמגושים, שזכו לשיתוף פעולה של השלטון הסאסאני.

===תקופתו של רב עינא===
לאחר פטירתו של רבה יוסי (ד'רע"ד - 514), החליטו חכמי הדור לחדש את הלימוד בישיבת סורא, בעקבות רגיעה מן הרדיפות. במקביל לרב סימונא, שהתמנה לעמוד בראש ישיבת פומבדיתא, עמד רב עינא בראש ישיבת סורא.

הלימוד בישיבת סורא בתקופה זו היה קשה, הן בגלל הרדיפות כנגד היהודים, שהתחדשו על ידי האמגושים הזורואסטרים, והן בגלל פעולתה של תנועה פרסית דתית-חברתית - המזדקים, בהנהגתו של מזדק. הללו, שהצליחו להשיג את תמיכתו של המלך קבאד הראשון, תבעו שיתוף מוחלט ברכוש ובנשים. פעילי התנועה היו נוהגים לערוך פרעות מפעם לפעם, כחלק מן הפעולות להשגת יעדיהם. משמעות הדבר, עבור היהודים, הייתה ניסיון לפגיעה חמורה בטהרת המשפחה. בעיר פומבדיתא היה ריכוז גדול ומבוסס של יהודים, שהייתה להם את היכולת להתגונן מפני הפרעות הללו. לעומת זאת, ליהודי העיר סורא והעיירות הקטנות לא הייתה היכולת להתגונן, ורבים עזבו את מקומם. הלימודים בישיבת סורא הצטמצמו משמעותית, ובירת יהדות בבל בתקופה זו הייתה פומבדיתא.

==זיהוי עם "רב גיזא"==
בספר "סדר תנאים ואמוראים", וכן ב"ספר הכריתות" לרבי שמשון מקינון, מוזכרת המסורת ש"רב גיזא ורב סימונא סוף סברא", כלומר - סוף תקופת הסבוראים, ורבים זיהו את "רב גיזא" עם רב עינא. הבסיס לזיהוי זה הוא העובדה שהמקורות הקדומים שמזכירים את רב עינא - איגרת רב שרירא גאון וספר הקבלה להראב"ד - אינם מזכירים חכם בשם רב גיזא או רב גדא; וכן להפך, במקורות שמוזכר רב גיזא (או רב גדא) - סדר תנאים ואמוראים וספר כריתות - רב עינא אינו מוזכר. אמנם יש שפקפקו בזיהוי זה, ומדובר - לדעה זו - בשני חכמים שונים.

לאור הזיהוי של רב גיזא עם רב עינא, מסמנת פטירתם של רב עינא ורב סימונא, בסביבות שנת ד'ש' (540), לפי דעת מספר חוקרים המסתמכים על המסורת ש"רב גיזא ורב סימונא סוף סברא", את סופה של תקופת הסבוראים. אולם חוקרים רבים מאריכים אותה אל מעבר לכך.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סבוראים
קטגוריה:ראשי ישיבת סורא
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6
קטגוריה:נפטרים ב-540
אילן בן שחר

אילן בן-שחר (במקור: רחמים ערוסי, נולד ב-3 בינואר 1955) הוא תקליטן ישראלי, עורך מוזיקה, אספן ובעל חנות דיסקים.

==ביוגרפיה==
בן שחר נולד וגדל באשקלון במשפחה של יוצאי תימן בת תשעה ילדים. כילד נהג לארגן מסיבות ובהיותו תלמיד בתיכון פתח דיסקוטק באשקלון, אליו הזמין זמרים להופעות. בן-שחר הוא מראשוני התקליטנים בישראל. בגיל 24 בשנת 1979 הופיע לראשונה בטלוויזיה, בתוכנית "עלי כותרת" עם ירון לונדון" בערוץ 1 בטלוויזיה.

כתקליטן צבר אוסף של עשרות אלפי תקליטים. בהמשך החל לשלב פעלולים בתוך ההופעות שלו. בשנות השמונים של המאה העשרים התפרסם בישראל כתקליטן השולט בכל סוגי המוזיקה הפופולרית, בעיקר דיסקו ופופ. בשנת 1981 הופיע בסרט הטלוויזיה "הרקיע השביעי". ב-1984 הוציא תקליט בשם "קיץ של אהבה" בו שר 8 שירים, ביניהם דואט עם פנינה רוזנבלום.

בתחילת שנות התשעים, הגיש בן שחר בערוץ 2 הניסיוני תוכנית בשם "מסיבת ריקודים עם אילן בן שחר", בה פיתח ושכלל את תדמיתו הציבורית הייחודית שהייתה מורכבת מדיבור מאנפף עם ר' מתגלגלת, וממשקפי שמש אותם לא הוריד כמעט מעולם. באמצע שנות התשעים, הוא פתח חנות דיסקים הנושאת את שמו ברחוב אבן גבירול בתל אביב, והמתמחה בהפצת מוזיקה מכל העולם. באותה עת, הוא החל גם לערוך אוספים ומהדורות חדשות לסגנונות מוזיקליים מתקופות שונות, וכן לזמרים ישראלים ידועים, דוגמת חוה אלברשטיין.

בשנת 2006 זכה בן שחר לעדנה מחודשת הודות לסרטון באתר יוטיוב שנצפה מעל 250,000 פעמים. הסרטון משנת 1988, לקוח מהתוכנית "בין הכיסאות" של הערוץ הראשון בהנחיית עמוס ארבל, ובו מסביר בן שחר בסגנונו הייחודי על "אמנות המיקסים".

בשירם של הבליינים, "הכל יכול", אשר מתאר יום דמיוני בחייו של בליין ישראלי, מופיע הבית:
:"הולכים לכיכר אתרים לכיוון הים
:נזכר באילן בן שחר חבל שהוא נעלם
:ב-85 "קוליסאום" [כך] היה חזק
:אז הבנתי חיי הבליין הם כמו משחק".

בגיל 52 הפך לאב, כשבשנת 2007 (28 בנובמבר) נולדה בתו היחידה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://stereo-ve-mono.com/20124 האלבום "קיץ של אהבה"] באתר סטריאו ומונו

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקליטנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:אשקלון: אישים
טאי זקס

מחלת טאי זקס או טיי זקס (באנגלית: Tay-Sachs Disease) היא מחלה תורשתית קטלנית, שרוב הילדים הלוקים בה מתים בשנות חייהם הראשונות בשל נזק מוחי קשה הנובע מחוסר באנזים חיוני האחראי על חילוף חומרים של שומנים. המחלה אינה ניתנת לריפוי.

המחלה הוגדרה על ידי הרופאים ווארן טאי וברנרד זקס בסוף המאה ה-19 ועל שמם קרויה המחלה.

יילוד עלול ללקות במחלת טאי זקס רק אם שני הוריו הם נשאים של האלל הרצסיבי הגורם לה. במקרה כזה, יש סיכוי של 25% שהיילוד ילקה במחלה, וסיכוי של 50% שהוא יהיה נשא של הגן. מחלת טאי-זקס נפוצה בקרב יהודים אשכנזים בשיעור ניכר פי כמה מאשר תפוצתה בקרב אוכלוסיות אחרות; 1 מכל 27 יהודים אשכנזים בארצות הברית, למשל, נושא את הגן הפגום, לעומת 1 מתוך 200 בקרב האוכלוסייה הכללית.
מאז שנות ה-70, בדיקות גנטיות למניעה היו יעילות למדי לחיסול המחלה מהאוכלוסייה היהודית האשכנזית.<ref></ref>

בישראל, מסבסד משרד הבריאות בדיקת סקר גנטי לגילוי המחלה לכל אדם הרוצה בכך. אם האדם נמצא נשא, ייבדקו בשנית שני בני הזוג. אם שניהם ימצאו נשאים (והאישה בהריון או שתיכנס להריון בעתיד) - יהיה צורך לבצע בדיקת מי שפיר או בדיקת סיסי שליה כדי לגלות אם העובר לוקה במחלה הקטלנית.

יש צורה נוספת של המחלה, המתבטאת רק בגיל מבוגר. צורה זו נקראת "הופעה מאוחרת של טאי-זקס (LOTS - Late Onset Tay-Sachs). מחלה זו התגלתה רק בראשית שנות התשעים על ידי פרופ' רות נבון מאוניברסיטת תל אביב. הקושי באבחון המחלה נובע מכך שהתסמינים שלה דומים למחלות זיקנה, ובעיקר לניוון שרירים. המחלה יכולה להתבטא בקשיי תנועה, קשיי דיבור, ניוון המערכת העצבית ובעיות נפשיות כגון הפרעה דו-קוטבית (מאניָה-דיפּרסיה ומאניה חריפה) וסכיזופרניה. חשוב לדאוג לאבחון נכון של המחלה גם מפני שהטיפול התרופתי המקובל במחלות נפשיות התגלה כמזיק לחולה ומחמיר את מצבו במקום להיטיב לו.
למרות כל זאת, אדם הלוקה במצב זה יכול להמשיך לתפקד, בהתחשב במוגבלויותיו, ולרוב בסיוע משפחתו וחבריו. טיפול תרופתי מבוקר (לעיתים נדרש פיקוח והתערבות אסרטיבית לוודא שהחולה אינו מזניח את התרופות), משולב בהתאמת הסביבה לצרכיו יועיל להשתלבות החולה בחברה. כיוון שההתנוונות היא מתמשכת, נדרשת תשומת-לב להתאים את הסיוע למצב הנתון בכל עת.

==פעולת המחלה==
הפגם הגנטי גורם להפחתה בפעילות או לחוסר פעילות מוחלט של אנזים בליזוזום בשם β-הקסוזאמינידאז-A (או בקיצור Hex A), שתפקידו לזרז פירוק של נגזרות חומצות שומן בשם גנגליוזידים. אובדן הפעילות של האנזים גורר הצטברות של הגנגליוזידים בתאים, בפרט במוח ובעמוד השדרה. נשאי טאי זקס מתגלים בקלות על ידי בדיקת דם המודדת פעילות של האנזים. נכון לינואר 2008, ניתן לבצע את הבדיקה בחינם בתחנות לבריאות המשפחה של משרד הבריאות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://genopedia.co.il/index.php/טיי_זקס טיי זקס בישראל] - באנציקלופדיה לבדיקות גנטיות בעריכת פרופ' מוטי שוחט.
*
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחלות תורשתיות יהודיות
קטגוריה:מחלות אגירה ליזוזומליות
קטגוריה:מחלות נדירות
מכללת אלקאסמי

ביקור [[שגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו במכללה, 2011]]
מכללת אלקאסמי (בערבית: أكاديمية القاسمي) היא מכללה אקדמית בבאקה אל-גרבייה, המכשירה מורים ללימודי האסלאם, ערבית, לימודים כלליים ועוד, בתמיכת משרד החינוך.המכללה מנוהלת על ידי הזרם הסופי - אלטריקה אל-ח'לוותיה אל-קאסמיה. בסמוך למכללה נמצא גם מסגד סופי, וכן מספר מוסדות חינוך נוספים: גני ילדים ובתי ספר, הקרויים כולם אל-קאסמי. מאז 2019 משמש פרופסור אנואר ריאן כנשיא המכללה.<ref name=":0" />

== היסטוריה ==
מכללת אל-קאסמי נוסדה ב-1990 כמכללה ללימודי האסלאם והתנהלה בשיטות לימוד מסורתיות, על פי ההלכה הדתית והמסורת הערבית. כך למשל, הייתה מחיצה שהפרידה בין הסטודנטים לסטודנטיות, ונאסר עליהם לדבר זה עם זו. בשנת 1993 המכללה הוסמכה על ידי משרד החינוך להעניק תואר מורה בכיר.

בתחילת שנות ה-2000, עם מינויו של פרופ' מוחמד עיסאווי לנשיא המכללה, הוסרו כל המחיצות.

בשנת 2002 הוסמכה המכללה להעניק תואר ראשון בחינוך (.B.Ed), ובשנת 2010 הוסמכה להעניק תואר M.Ed.

בשנת 2012 לומדים במכללה כ-3,000 סטודנטים (כולל משתלמים) מכל הארץ, 95% מהם סטודנטיות במסלולים: הגיל הרך, יסודי ועל-יסודי, ובהתמחויות: לימודי אסלאם, ערבית, מתמטיקה, מדעי המחשב, אנגלית, חינוך מיוחד ומורות גננות לגן ולכיתות א'-ב'. המכללה כוללת מרכזי לימוד מתקדמים, ורמת המחשוב בה היא גבוהה. הספרייה שלה היא המפותחת ביותר במגזר הערבי, והיא כוללת מעל 60,000 כותרים מתחומים שונים כמו: דת האסלאם, שפה וספרות ערבית, מינהל עסקים, תקשורת וחינוך.

מכללת אל-קאסמי התחילה את דרכה כמוסד דתי שנוסד על ידי אלטריקה אל-ח'לוותיה אל-קאסמיה. כיום היא משלבת גישות מסורתית ומודרנית. במקביל לפעילות האקדמית, המכללה מהווה מוקד לפעילות ענפה בקרב החברה הערבית בפרט, והחברה הישראלית בכלל, ומקדמת את השיח הבין-דתי והבין-תרבותי. ראש המכללה כיום הוא ד"ר מוחמד עיסאווי.

דו"ח שנערך על ידי רשם העמותות ופורסם ב-2016, בחן את התנהלות המכללה והצביע על ליקויים והתנהלות בלתי תקינה, כמו: מינויי קרובים שנהנו מתנאים ייחודיים, אי עמידה בהוראות המועצה להשכלה גבוהה. הליקויים תוקנו אך הדו"ח העיב על מאמצי המכללה לזכות בהכרת המל"ג ולהפוך לאוניברסיטה<ref></ref>. בהקשר דומה דווח, כי פרופ ח'אלד עראר, שנבחר לשמש בתפקיד נשיא המכללה בשנת 2018, סיים את תפקידו כעבור שנה אחת בלבד, על רקע אי-הסכמות עם הנהלת המכללה<ref></ref>.

==מרכזים וגופים אקדמיים במכללה==
*המרכז להוראה וללמידה
*אגף המידע, הטכנולוגיה והתקשורת (ICT)
*המרכז לפיתוח המחקר המדעי
*מרכז "סוויאן" – שירות ייעוץ לסטודנטים
*המרכז לפיתוח חשיבה מתמטית
*מרכז "בדאיאת אל-קאסמי" לקידום הגיל הרך
*המרכז לספרות ילדים
*מרכז התקשורת ותחנת הרדיו "אל-קאסמי"
*האקדמיה ללשון הערבית
*מרכז ארצי להורות ולמשפחה
*המרכז ללימודי אסלאם ו"פתאווא"

==גלריה לעתיקות הסביבה==
בקומת הכניסה לבניין המכללה הראשי מוצגת תצוגת קבע של עתיקות שנתגלו בתחומי העיר באקה אל גרבייה ובסביבתה הקרובה. העתיקות הושאלו למכללה על ידי רשות העתיקות, במטרה לפתח תרבות של מוזאולוגיה בקרב הסטודנטים ובקרב הקהילה. במקביל, מקדמת המכללה את הקמתו של מוזיאון קבוע. חלק מהתצוגה מורכב מאוספו הפרטי של אברהים מוואסי תושב העיר שכיהן בעבר כסגן ראש העירייה, .

==לקריאה נוספת==
* אבי שלו, יומן אל-קאסמי : מסע של יהודי-ישראלי במכללה ערבית-אסלאמית (סופית) בבאקה אל-ע'רביה, מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2021

==קישורים חיצוניים==

* 
, 31 בינואר 2024

==הערות שוליים==

אלקאסמי
קטגוריה:תרבות ערבית בישראל
קטגוריה:באקה אל-גרבייה: מבנים
קטגוריה:ישראל: מכללות להוראה