OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-132 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-132 (בגרמנית: 132. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-5 באוקטובר 1940 בלנדסהוט, כחלק מגל הגיוס ה-11 של הוורמאכט, והועמדה תחת פיקודו של רודולף זינצניך.

במאי 1941 השתתפו יחידות הדיוויזיה הזו בדיכוי המרד הסרבי בסנסקי מוסט במדינת קרואטיה העצמאית, מדינת בובות פשיסטית שהוקמה בשטח יוגוסלביה. לאחר פעולות בבלקן, השתתפה הדיוויזיה במבצע ברברוסה במסגרת קבוצת ארמיות דרום. הדיוויזיה הוחזקה בעתודה ולא השתתפה בלחימה בברית המועצות עד 27 ביולי 1941, ליד קוזיאטין שבאוקראינה. הדיוויזיה הייתה מעורבת לאחר מכן בפעולות מדרום לקייב לאורך נהר הדנייפר ולאחר מכן הוסטה לחצי האי קרים, שם שירתה במצר פרקופ, חצי האי קרץ' וחזית סבסטופול. במהלך המצור על סבסטופול כבשה הדיוויזיה את מבצרי מקסים גורקי. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לארמיות צפון כדי לתקוף את העיר המבוצרת לנינגרד בשל ניסיונה בתקיפת סבסטופול. לפני שההתקפה על לנינגרד, שכונתה מבצע נורדליכט, החלה, הדיוויזיה נאלצה להשתתף בהדפת מתקפת סיניאבינו הסובייטית באוגוסט 1942. הדיוויזיה בילתה את רוב שנת 1943 בהגנה על הסביבה סביב "צוואר הבקבוק": רצועת אדמה דקה הממוקמת לאורך החוף הדרומי של אגם לדוגה, שהייתה חיונית לשמירה על המצור על לנינגרד בנובמבר 1943 הועברה הדיוויזיה ברכבת אל האגף הדרומי הקיצוני של קבוצת הארמיות צפון. בזמן שהוצבה שם היא הייתה עדה להשמדת קבוצת ארמיות מרכז עם תחילתה של מתקפת הקיץ הרוסית, הנקראת מבצע בגרטיון. לאחר מכן, הדיוויזיה הפכה אחראית לשמירה על הקשר בין קבוצת הארמיות צפון לבין מה שנותר מקבוצת ארמיות מרכז, ולמנוע מהרוסים לאגף את קבוצת הארמיות צפון מדרום. בסופו של דבר הדיוויזיה נותקה משאר הצבא הגרמני בכיס קורלנד שם נכנעה לרוסים ב-10 במאי 1945.

== מפקדים ==
* גנרל לויטננט רודולף זינצניך (5 באוקטובר 1940 – 11 בינואר 1942)
* גנרל חיל התותחנים פריץ לינדמן (11 בינואר 1942 – 12 באוגוסט 1943)
* גנרל לויטננט הרברט וגנר (12 באוגוסט 1943 – 8 בינואר 1945)
* גנרל מיור רודולף דמה (8 בינואר 1945 – 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/132ID-R.htm הדיוויזיה ה-132] באתר lexikon-der-wehrmacht 

132
יאניס פינופס

יאניס פינופס (בלטגלית: Juoņs Pynups; 10 במאי 1925 – 15 ביוני 2007) היה חייל סובייטי לטבי שערק בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא חשש שבעקבות עריקתו ישפטו אותו הסובייטים בעוון בגידה וידונו אותו למוות, ולכן התחבא מעל ל-50 שנה. לאחר שהסובייטים עזבו את לטביה בשנת 1995 הוא יצא ממחבואו, בגיל 70.<ref name="Ķibilds"></ref>

==ביוגרפיה==
=== חצי מאה במחבוא ===
פינופס גויס לצבא האדום באוגוסט 1944, נשלח לחזית והשתתף בשני קרבות. זעזוע מוח גרם לו לאבד הכרה בקרב השני. כשהתעורר ראה שאיש לא נשאר בשדה הקרב, וניצל את ההזדמנות לעזוב. לבסוף הצליח לחזור הביתה ב-7 באוקטובר 1944. ברית המועצות ראתה את המדינות הבלטיות שנכבשו בכפייה כשטח סובייטי ותושביהן – כאזרחים סובייטים. נטישה או עריקה נחשבו למעשה בגידה.

מחשש שיגזר עליו מוות בשל העריקה, פינופס בילה יותר מ-50 שנה במחבוא מהרשויות ומזרים. רק אחיו ואחותו ידעו שהוא חי. בהתחלה גר ביער. בהמשך, כדי להתגונן מהקור, הוא בנה לעצמו בונקר תת-קרקעי נסתר בחווה של קרובי משפחה. בשנות ה-50 בנו קרובי משפחה אלה בית חדש, והותירו את ביתם הישן נטוש. פינופס הפך את הבית הנטוש למקלט ומקום מסתור עבורו.

הוא יצא לחצר במהלך היום רק כששכניו לא יכלו לראות אותו. הוא עזר לאחיו בעבודות חקלאות, כמו גם בקטיף פטריות ופירות יער ביער – את כל זה עשה רק בחסות הלילה, לאחר שבנה מספר בונקרים ביער כדי לעזור לו להישאר מוסתר.

פעם אחת נקלע בטעות למרכז הקהילה ופגש אדם בתחנת האוטובוס שאמר שהוא מכיר אותו, אבל לא זוכר את שמו. פינופס נמלט מיד – התקרית גרמה לו להיות זהיר עוד יותר, כי לאחר רבע מאה, הוא היה משוכנע שאיש לא יזכור אותו. בשנות ה-80, כשפינופס נקע את קרסולו, הוא ביקש סיוע רפואי תחת שם בדוי.

הוא בילה את שני העשורים האחרונים לחייו במחבוא. ההישארות במחבוא נעשתה קשה יותר ויותר לאחר שאחיו מתו ורק אחותו ורוניקה נותרה בחיים. הוא גם לא היה מסוגל להמשיך להיפגש איתה, לאחר ששכניה שאלו מי זה שביקר אותה.

=== יציאה לחופשי ===
אף שהיה מודע לכך שלטביה השיגה שוב את עצמאותה ב-1991, בכל זאת נשאר במחבוא בגלל כוחות הכיבוש הסובייטיים לשעבר, כיום רוסיה, שעדיין נשארו בלטביה. רק שישה חודשים לאחר שהכוחות הרוסים התפנו משטח לטביה, יכול היה פינפס להרוס סוף סוף את בונקרי היער שלו, ובגיל 70, להופיע בתחנת המשטרה של כדי להודיע שהוא מסתתר מהממשלה ביערות שמסביב ב-50 השנים האחרונות.

הוא קיבל רשמית אזרחות לטבית ועבר לגור עם אחותו, שלא הייתה לה משפחה משלה. בתחילה הוענקה לו רק קצבה סוציאלית מכיוון שמשרד הרווחה לא ראה בו זכאי לפנסיה, אולם דבר זה שונה מאוחר יותר כדי להכיר בשירותו לאומה הלטבית. פינופס מת בשנת 2007 בגיל 82.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לטבים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1925
קטגוריה:נפטרים ב-2007
קטגוריה:אישים שנעלמו ואותרו
הפיגוע ליד בנייני האומה

הפיגוע ליד בנייני האומה בוצע באמצעות מטען חבלה ב-23 במרץ 2011, ליד בנייני האומה שבירושלים, ובו נרצחו אישה ונערה ונפצעו 37 אנשים.

==הפיגוע==
הפיגוע אירע בסביבות השעה 15:00 בצהרי 23 במרץ בתחנת האוטובוס בשדרות זלמן שזר ליד בנייני האומה, בזמן שהגיע למקום קו 74 של חברת אגד, מספר שניות לפני הפיצוץ, התקשר בעל חנות ליד התחנה למשטרה בדיווח על חפץ חשוד במשקל שני קילוגרמים שהיה מוצמד למכשיר הטלפון הקווי במקום; תוך כדי השיחה התפוצץ המטען.

בפיגוע נרצחה תיירת מבריטניה, ונפצעו 38 אנשים, מתוכם 3 אנוש. אחת מהפצועות, בת 14, נפטרה מפצעיה ב-22 בנובמבר 2017 לאחר ששכבה בבית החולים שערי צדק מחוסרת הכרה..

אתר הפיגוע. התמונה צולמה יום לאחר הפיגוע. הנזק מהפיצוץ ניכר בתא הטלפון הציבורי
בספטמבר 2011 עצר השב"כ בסיוע צה"ל והמשטרה את אצחאק ערפה, בן 23 מראס אל-עמוד שהניח את מטען החבלה.

==ראו גם==
* פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2011
* הפיגוע בקו 12 (2016)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

בנייני האומה
בנייני האומה
קטגוריה:בנייני האומה
קטגוריה:ישראל: פיגועי מטען חבלה
קטגוריה:רצח קטינים בישראל על רקע לאומני
קרל פון גראפן

גנרל קרל פון גראפן (בגרמנית: Karl von Graffen; 6 ביוני 1893 – 1 בנובמבר 1964) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון גראפן נולד ב-6 ביוני 1893 בפלן, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. ב-3 באפריל 1911 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-60 (מקלנבורג). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא סופח לרגימנט הארטילריה ה-45 (לאוונבורג), וב-29 בדצמבר 1914 הצטרף לרגימנט הארטילריה מילואים ה-65 ושירת שם מ-18 במאי 1915 כסגן מפקד סוללה. מ-3 בדצמבר 1917 עד 23 בינואר 1918 הוא שירת כמדריך בבסיס הדרכה של הארטילריה, שם הועלה לדרגת אובר לויטננט ב-15 בדצמבר 1917. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר פון גראפן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הסוללה הרביעית של רגימנט הארטילריה שוורין. ב-6 באוקטובר 1936 מונה לראש צוות המבחנים ומשרד ההסדרה של בית הספר לתותחנים, וב-1 בינואר 1937 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט.

===מלחמת העולם השנייה===
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, פון גראפן הועלה ב-1 באוקטובר 1939 לדרגת אוברסט כאחראי לענייני ארטילריה ותחמושת בזרוע הארטילריה ב-OKH. ב-8 במרץ 1941 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-129, וב-28 בנובמבר 1941 מונה למפקד ארטילריה של דיוויזיית הרגלים ה-18. ב-24 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-27 במרץ 1942 מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-58. ב-1 ביולי 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-13 באוגוסט 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-22 בספטמבר 1943 מונה למפקד פיקוד הארטילריה ה-316. ב-25 באפריל 1945 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-76, ופיקד עליו בסוף מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה. לאחר כניעת קבוצת ארמיות C ב-2 במאי 1945 הוא נלקח בשבי על ידי צבא ארצות הברית, ומ-18 במאי עמד בראש מחנה השבויים ליד רימיני במשך חודשיים לפני שהועבר לשבי הבריטי.

===לאחר המלחמה===
פון גראפן שוחרר מהשבי ב-3 במרץ 1948. לאחר שחרורו התגורר פון גראפן בגרדרסבי עד למותו ב-1 בנובמבר 1964.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1964
זיקית מצויצת

זיקית מצויצת (שם מדעי: Trioceros cristatus), היא מין ממשפחת הזיקיתיים השוכנת לאורך אפריקה הטרופית. מין זה תואר לראשונה על ידי חוקר הטבע הבריטי סמואל סטטצ'ברי בשנת 1837. שמה ניתן עקב הציצה הרחבה הזקורה מאחורי ראשה.

== תפוצה ובית גידול==
הזיקית המצויצת יכולה להימצא במדינות הבאות: גינאה המשוונית כולל ביוקו, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גבון, ניגריה, גאנה וטוגו. המיקום המייצג של הזיקית הוא בגבון. הזיקית חיה בין הגבהים 10 ל-900 מטר מעל גובה פני הים, ויש לה בית גידול המכסה שטח של כ-1,000,000 קמ"ר. ארגון ה-IUCN העריך את מצב השימור של הזיקית המצויצת "ללא חשש".

== תיאור ==
נקבת הזיקית המצויצת גדולה יותר מהזכר: האורך הכולל של הנקבה הוא 28 ס"מ, בעוד שהאורך הכולל של הזכר הוא רק 25 ס"מ. נקבות מטילות בין 11 ל-14 ביצים בכל תטולה, אך נמצאה גם אחת של 37 ביצים.

== טקסונומיה ==
הזיקית המצויצת תוארה לראשונה על ידי סטטצ'ברי ב-1837. בשנת 1865, גריי תיאר אותה בשם המדעי Pterosaurus cristatus. וורנר תיאר אותה כ-Chamaeleon cristatus ב-1911, ומרטנס תיאר אותה ב-1966 כ-Chamaeleo cristatus. קלבר ובומה תיארו אותה כ-Chamaeleo (Trioceros) cristatus ב-1986, ונקס תיאר אוותה באותו השם בשנת 1999. לבסוף, המין תואר בשנת 2009 בשם הנוכחי שלו, Trioceros cristatus.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סמואל סטטצ'ברי
קטגוריה:זיקיות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:גינאה המשוונית: זוחלים
קטגוריה:קמרון: זוחלים
קטגוריה:הרפובליקה המרכז-אפריקאית: זוחלים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: זוחלים
קטגוריה:הרפובליקה של קונגו: זוחלים
קטגוריה:גבון: זוחלים
קטגוריה:ניגריה: זוחלים
קטגוריה:גאנה: זוחלים
קטגוריה:טוגו: זוחלים
דיוויזיית השדה ה-12 של הלופטוואפה

דיוויזיית השדה ה-12 של הלופטוואפה (בגרמנית: 12. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הצבא הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה הוקמה על בסיס רגימנט האוויר ה-12 בסוף 1942, והוקצתה לקבוצת קבוצת ארמיות צפון בתחילת 1943.<ref>Kevin Conley Ruffner: Luftwaffe Field Divisions 1941–1945, Osprey Publ., Oxford 1990. .</ref>

הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בגזרה הצפונית, ובכלל זה בקרבות המתקפה הבלטית ובקרבות בכיס קורלנד.

לאחר שספגה אבדות כבדות במהלך הלחימה בכיס קורלנד, הועברה הדיוויזיה באונייה לדנציג, ולחמה בקרבות שם בין דנציג לצופוט עד תחילת מאי 1945, אז הושמדה כמעט לחלוטין.

== מפקדים ==
* הרברט קטנר (1 בדצמבר 1942–15 בנובמבר 1943)
* וולפגנג קרצשמאר (15 בנובמבר 1943–27 בדצמבר 1943)
* גוטפריד ובר (27 בדצמבר 1943–10 באפריל 1945)
* פריץ שליפר 10 באפריל 1945–מאי 1945)

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/LWFelddivisionen/12LFD.htm דיוויזיית השדה ה-12 של הלופטוואפה] באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

12
קטגוריה:לופטוואפה
ראוס

ראוס (בקטלאנית: Reus) היא עיר בצפון־מזרח ספרד, בשטח מחוז טרגונה אשר בחבל קטלוניה, כ-108 ק"מ מברצלונה וכ-10 ק"מ מטרגונה.

==היסטוריה==
בסביבות 1150 רוברט ד'אגילו קיבל שליטה על השטח והחל ליישב את האזור. בשנת 1305 תושבי העיר מרדו נגד רצון השלטונות שהם ישלמו עבור בנייה מחדש של חומות העיר טראגונה. בשנת 1309 מלך ארגון נתן ליישוב זכויות להקים שוק. בתקופת מרד בקטלוניה במחצית המאה ה-17 העיר איבדה כשליש מהבתים.

במהלך המאה ה-18 העיר גדלה באופן משמעותי והפכה לעיר השנייה בחשיבותה בקטלוניה. העיר התפתחה למרכז תעשיית הטקסטיל ויצירת ליקרים. בשנת 1856 נבנה מסילת רכבת לטראגונה. עד לתחילת המאה ה-20 העיר הייתה שנייה בגודלה בקטלוניה.

בשנת 1931 העיר תמכה בכוחות הרפובליקה הספרדית השנייה, היא נכבשה על ידי כוחות של פרנסיסקו פרנקו בשנת 1936 לאחר הפצצה קשה.

עד היום העיר מהווה מרכז לייצור ליקרים. בין היתר בעיר ממוקמים כ-30 יצרני ורמוט. בעי ממוקמות גם תעשיות נוספות. בתחילת המאה ה-21 הוקם מפעל לבניית מכוניות בו נבנו מכוניות מדגם IFR Aspid.

אף על פי שאנטוני גאודי נולד וגדל בעיר, הוא לא בנה בו אף בניין. באותה תקופה בעיר נבנו בניינים בסגנון מודרני על ידי חבריו. בעיר ממוקם מורשת גאודי.

בקרבת העיר ממוקם פארק שעשועים "פורט אוונטורה וורלד".

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קטלוניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1833
בסוף כל יום (שיר)

"בסוף כל יום" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרות הישראליות זהבה בן ועדן בן זקן.<ref></ref> השיר יצא לאור ב-28 בפברואר 2022 בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות והליקון ארומה מיוזיק, ונכלל בתוך אלבום האולפן השישי של בן זקן, עם או בלי לאהוב (2022).<ref name=":1"></ref>

== רקע ==
ב-21 בדצמבר 2021 הוציאו לאור עדן בן זקן וזהבה בן את המאשאפ "טיפת מזל & לזאת שניצחה", שזכה להצלחה מסחרית וביקורות חיוביות.<ref></ref> שיתוף הפעולה כונה כ"היסטורי" וזאת, בנוסף לכך שבן הכתירה את בן זקן ל"יורשת שלה" במופע משותף שקיימו יחד. לאחר שהסתיימה 2021, נודע כי בכוונת השתיים להוציא שיתוף פעולה שני יחד, בו יבצעו שיר חדש שנכתב על ידי נתנאל ששון וכפיר עזרן, בהפקתו של גיא דאן.<ref name=":1" /> הוא יצא לאור בפברואר 2022, חודש לאחר יציאתו של "כמה שנים".<ref></ref>

== ביקורת ==
"בסוף כל יום" זכה לביקורות חיוביות ומעורבות מטעם מבקרי המוזיקה. בסרוגים נכתב ש"מהרגע הראשון הרגשנו שהחיבור היה טבעי". גם במעריב ובישראל היום סקרו את "בסוף כל יום".<ref></ref> בראשון מביניהם נכתב: "מדובר בשיר מצוין, הן מבחינת הליריקה והן מבחינת המנגינה, והיוצרים נתנאל ששון וכפיר עזרן עשו פה עבודה מצוינת, כמו גם המעבד והמפיק המוזיקלי גיא דאן. אבל, וכאן מגיע האבל, אין פה יחסי כוחות – זהבה בן יודעת לשיר. בן זקן, לפחות ממה שחוויתי בהופעותיה, זייפנית גדולה מאד וגם בהקלטות מבליח לה פה ושם זיוף כזה או אחר, וכשזמרת בסדר גודל קולי של בן, חוברת לזמרת עם יכולות קוליות מאוד מוגבלות כמו בן זקן – זה יוצר תחושה של זמרת גדולה המשתפת פעולה עם זמרת קריוקי פשוטה".

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col" |אזור
! scope="col" |תאריך יציאה
! scope="col" |פורמט
! scope="col" |חברות תקליטים
! scope="col" |מקור
|-
!כלל העולם
|28 בפברואר 2022
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|שרית • הליקון ארומה
|style="text-align:center;"|<ref name=":1" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי זהבה בן
קטגוריה:שירי עדן בן זקן
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתנאל ששון
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי כפיר עזרן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נתנאל ששון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי כפיר עזרן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי גיא דאן
קטגוריה:שירים על בדידות
קטגוריה:שירים על געגוע
קטגוריה:שירים על דכדוך
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון ארומה מיוזיק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת שרית הפקות
הצבעה בשני סיבובים

דוגמה להצבעה בשני סיבובים. בדוגמה זו, הצבעה בשני סיבובים כרוכה בשני סבבי הצבעה, ורק שני מועמדים יכולים להיות בסיבוב השני.
הצבעה בשני סיבובים היא שיטת בחירות לבחירת מועמד בודד מתוך רשימה של מועמדים. במספר מדינות יש סיבוב שני רק אם בסיבוב הראשון אף מועמד לא קיבל רוב רגיל (יותר מ-50%) מהקולות, או לפחות אחוז אחר שנקבע בחוקה.<ref></ref> אם עוברים לסיבוב השני, המועמדים בסיבוב השני יהיו שני המועמדים שקיבלו את מירב הקולות בסיבוב הראשון, או כל המועמדים שעברו את אחוז החסימה. כל מועמד שעבר לסיבוב השני רשאי לפרוש מהסיבוב השני.

שיטת ההצבעה בשני הסיבובים נמצאת בשימוש נרחב במספר רב של בחירות לגופים מחוקקים ונישואותיים, וכן בהקשרים אחרים, כגון בבחירות לראש מפלגה פוליטית או ליושב ראש חברה.

הסיבוב השני מתקיים אך ורק לאחר אימות ספירת כל הקולות בסיבוב הראשון. סיבוביים שניים עשויים להתקיים באותו יום, או עד שלושה חודשים לאחר מכן.

בישראל, הצבעה בשני סיבובים מתקיימת בבחירות לנשיאות ישראל ובבחירות לרשויות המקומיות בישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.aceproject.org/ace-en/topics/es/esd/esd01/esd01e/default פרויקט ACE: מערכת הצבעה בשני סיבובים]
* [http://www.idea.int/publications/esd/index.cfm מדריך לעיצוב מערכת בחירות] מבית IDEA הבינלאומי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שיטות בחירות
הכנסייה הארמנית אליהו הקדוש בחיפה

כנסיית סנט יגיה (בעברית: אליהו הקדוש) היא כנסייה ארמנית קתולית אשר שוכנת בשביל חנא נאקרה - סמטה קטנה בחיפה הנושקת לרחוב חורי שבשולי ואדי ניסנאס. הכנסייה כפופה לפטריארכיה הארמנית בירושלים.

== היסטוריה ==
הכנסייה שוכנת במבנה בן שתי קומות שהיה שייך למשפחת אביאד. בשנת 1928 העדה הארמנית בארץ רכשה את הבית והפכה אותו לכנסייה בשם סנט יגיה, על שמו של אליהו הנביא.

ב-29 באוקטובר 1947, ערב פרוץ מלחמת העצמאות, מאות ארמנים מירושלים, יפו ומחיפה עצמה חיכו בחצר הכנסייה לאנייה סובייטית שפינתה רבים מהקהילה בארץ לארמניה.

ביולי 2012 יזם האב דיראיר את שיפוץ הכנסייה במימון תרומות שנאספו על ידי חברי הכנסייה. השיפוצים כללו בתחילה את חזית בניין הכנסייה ואת גרם המדרגות שלה, וכמו כן גם את חלקי הקירות הצפוניים והדרומיים של הכנסייה. התרומה הראשונה בשנה זו הייתה בחודש ינואר ובעקבותיה הותקנו בכנסייה שתי מערכות מיזוג אוויר. בחודש מאי באותה שנה מיקמו צלב מוזאיקה בחלק הפנימי של הבמה (במת המזבח). באותו זמן, בחלקו המרכזי של הכנסייה מיקמו נברשת קריסטל עתיקה. כמו כן גם החליפו את כל מעקי המדרגות. הצלב, הנברשת ומעקי המדרגות מומנו מתרומות הקהילה הארמנית.

בחצר הכנסייה ניצב חצ'קר ("חצ'" – צלב, "קר" – אבן) מעוטר המפוסל בתוך אבן געשית שהובא מארמניה. החצ'קר ייחודי לתרבות הארמנית. סימן הזיהוי לצלב הארמני הם העיטורים הפרחוניים בקצותיו המסמלים את כוח החיים ואת האמונה בתחייה. 

הרועה הרוחני של הכנסייה, האב דיראיר האבקימיאן (Sahak Hovakimyan Dirayr), הוא יליד ארמניה שעלה לישראל בשנת 2001.

==גלריית תמונות==
<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:הכנסייה הארמנית אליהו הקדוש בחיפה, חלקה החיצוני. 05.jpg|שער הכניסה
קובץ:חלקו הפנימי של הכנסייה הארמנית אליהו הקדוש בחיפה 14.jpg|פנים הכנסייה
קובץ:PikiWiki Israel 74963 the armenian church of st elijah in haifa.jpg|סנט יגיה על שם אליהו הנביא
קובץ:חצ'קר צלב אבן ארמני, בכנסייה הארמנית אליהו הקדוש בחיפה 04.jpg|החצ'קר
קובץ:המזבח.jpg|המזבח
</gallery>

== ראו גם ==
*ארמנים בישראל
*הכנסייה האפוסטולית הארמנית

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://shimur.org/tours/ארמנים-בצל-הכרמל-במכוניות-פרטיות/ ארמנים בכרמל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:מבנים עתיקים
קטגוריה:הכנסייה האפוסטולית הארמנית
קטגוריה:ישראל: כנסיות קתוליות
קטגוריה:חיפה: כנסיות ומנזרים
נקודת אוסטר

אוסטר פוינט (באנגלית: Auster Point) היא לשון יבשה בחצי האי טרינטי בחלקו הצפוני ביותר של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

לשון היבשה ממוקמת באמצע קו החוף של המזרחי של מפרץ שארקו.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===
שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

לשון היבשה קרויה על שם מטוסי האוסטר אוטוקרט ששימשו את משלחות החקר הבריטיות באזור זה.

אוסטר
WTF (שיר)

"WTF" (ראשי תיבות: "What the Fuck") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, עם או בלי לאהוב (2022).<ref name=":1"></ref> הוא יצא לאור ב-8 במאי 2022 בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות והליקון ארומה מיוזיק.<ref name=":1" /> הוא נכתב על ידי רון ביטון, בן זקן וסתיו בגר והופק על ידי האחרון גם כן.

עם יציאתו, ספג "WTF" ביקורות מעורבות מטעם מבקרי המוזיקה. מחד גיסא, היו שציינו את תוכנו הפמיניסטי של השיר, כדוגמת צוותה של בן זקן שהצהיר: "בקליפ אנו רואים שעדן מביאה ביטוי לא רק לעצמה כאישה, אלא לכל אחת ואחד שרוצים להיות ה-100 אחוז של עצמם ברגע השיא". מאידך גיסא, היו שביקרו את הליריקה שלו.

הווידאו קליפ הרשמי של "WTF" יצא לאור ב-8 במאי 2022 והוכתר כ"אחד מהקליפים היקרים והגדולים שנעשו בישראל".<ref name=":2" />

== רקע וכתיבה ==
"WTF" יצא לאור שלושה חודשים לאחר יציאתו של הדואט המשותף עם זהבה בן, "בסוף כל יום".<ref></ref> הוא נכתב על ידי רון ביטון, עדן בן זקן וסתיו בגר והופק על ידי האחרון גם כן.<ref name=":1" /> ב-25 באפריל 2022 הודיעה בן זקן בעמוד האינסטגרם שלה כי היא עתידה להוציא שיר חדש בשם "WTF" ב-8 במאי באותה השנה, בנוסף לכך שפרסמה את עטיפתו.<ref></ref> ב-1 במאי פרסמה קטע מתוך הווידאו קליפ של "WTF" בו היא נראית כשהיא לבושה בבגדים מינימליים, עם חצאית מנומרת.<ref></ref> בהמשך, הועלה לרשתות הסטרימינג השונות.<ref></ref><ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הרשמי של "WTF" הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של עדן בן זקן ב-8 במאי 2022, ביום יציאתו של השיר כסינגל.<ref name=":1" /> במעריב סקרו אותו וכתבו: "הקליפ נפתח כאשר עדן בחדר הלבשה, מתלבטת מה ללבוש ומחליפה בגדים, היא מתאפרת, מתכוננת ("כבר 5 שעות") עד לרגע השיא שלפתע עדן "יוצאת" סוף סוף החוצה במיטבה "מתוקתקת" וסקסית כפי שעוד לא ראינו אותה עד היום – צועדת לתוך סט של מסלול אופנה יוקרתי מלא סטייל, שלמרות שאין אף אחד בקהל – היא צועדת עליו בביטחון ותעוזה מלאה".<ref name=":2" />

== הופעות חיות ==
ב-19 בדצמבר 2022, במסגרת תוכנית הטלוויזיה הישראלית "הזמר במסכה" בעונה השלישית, בן זקן הופיעה עם השיר בסיום הפרק השני "ספיישל עדן בן זקן".

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col" |אזור
! scope="col" |תאריך יציאה
! scope="col" |פורמט
! scope="col" |חברות תקליטים
! scope="col" |מקור
|-
!כלל העולם
|8 במאי 2022
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|הליקון ארומה • שרית
|style="text-align:center;"|<ref name=":1" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סתיו בגר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רון ביטון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סתיו בגר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי רון ביטון
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי סתיו בגר
קטגוריה:וידאו קליפים מעוררי מחלוקות
קטגוריה:שירים על ביגוד ואופנה
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:מחלוקות במוזיקה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון ארומה מיוזיק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת שרית הפקות
פרארי SP48

פרארי SP48 (באיטלקית: Ferrari SP48) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2022. היא נחשפה ב-5 במאי 2022<ref></ref>. היא נבנתה עקב בקשה מיוחדת של לקוח<ref></ref>. היא מבוססת על פרארי F8 טריבוטו<ref></ref>.

== עיצוב ==
היא מעוצבת על פי בקשת הלקוח ומשלבת אלמנטים מפרארי F8 טריבוטו, פרארי 296 GTB ופרארי רומא. גם תא הנוסעים מעוצב כבקשת הלקוח, וכולל שילוב אלמנטים של אותם דגמי פרארי.

== מפרט טכני ==
מערכת ההנעה לא שונה מה-F8 טריבוטו.

היא כוללת מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 3.9 ליטר טווין-טורבו המספק 711 כ"ס ב-8,000 סל"ד ומומנט מרבי של 78.5 קג"מ ב-3,250 סל"ד<ref></ref>. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 2.9 שניות והמהירות המרבית עומדת על <ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

SP48
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים באיטליה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2022
פפה אבו סיסה

פפה אבו סיסה (בצרפתית: Pape Abou Cissé; נולד ב-14 בספטמבר 1995 בפיקין שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אולימפיאקוס מליגת העל היוונית ובנבחרת סנגל.

== קריירת מועדונים ==
סיסה החל את הקריירה המקצוענית שלו בפיקין מליגת העל הסנגלית. בהמשך שיחק באז'אקסיו.

בשנת 2017 הצטרף לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית.

ב-30 בינואר 2021 הושאל למשך חצי עונה לסנט אטיין מליגת העל הצרפתית.

== קריירה בינלאומית ==
ב-13 באוקטובר 2018 ערך סיסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, בניצחון 3-0 על נבחרת סודאן במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.

הוא היה חלק מסגל נבחרת סנגל בטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, בו לא שיחק, וזכה עמה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021, בו ערך שלוש הופעות.

נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022.

== תארים ==
;אולימפיאקוס
* אליפות יוון (2): 2019/2020, 2021/2022
* הגביע היווני (1): 2019/2020

;נבחרת סנגל
* גביע אפריקה לאומות (1): 2021

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סנגלים
קטגוריה:בלמי כדורגל סנגלים
קטגוריה:כדורגלני אז'אקסיו
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני סנט אטיין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סנגל
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:סנגלים שנולדו ב-1995
פרדיננד מרקוס ג'וניור

פרדיננד עמנואל רומואלדז מרקוס הבן, או פרדיננד מרקוס ג'וניור, (באנגלית: Ferdinand Romualdez Marcos Jr, בטאגאלוג: [ˈmaɾkɔs]; נולד ב-13 בספטמבר 1957), המכונה בדרך כלל בונגבונג מרקוס (BBM), הוא פוליטיקאי פיליפיני המכהן כנשיא הפיליפינים החל מ-30 ביוני 2022. כיהן כסנאטור מ-2010 עד 2016.

מרקוס הוא הילד השני והבן היחיד של הנשיא לשעבר, הדיקטטור והקלפטוקרט פרדיננד מרקוס האב והגברת הראשונה לשעבר אימלדה רומואלדז מרקוס.

==קורות חיים==
בשנת 1980, פרדיננד מרקוס ג'וניור בן ה-23 הפך לסגן המושל של אילוקוס נורטה, לאחר שהתמודד ללא יריבים מטעם מפלגתו של אביו, ששלט בפיליפינים תחת ממשל צבאי באותה עת. לאחר מכן הוא הפך למושל אילוקוס נורטה בשנת 1983, וכיהן בתפקיד זה עד שמשפחתו הודחה מהשלטון ונמלטה לגלות בהוואי בפברואר 1986. לאחר מות אביו בשנת 1989, הנשיאה קורסון אקינו הרשתה בסופו של דבר לבני משפחת מרקוס הנותרים לחזור לפיליפינים כדי לעמוד לדין בהאשמות שונות. הוא ואמו עומדים כעת בפני פקודת מעצר בארצות הברית ובשטחיה בגין התנגדות לצו בית משפט לתשלום פיצויים בסך 353 מיליון דולר לקורבנות התעללות בזכויות אדם בזמן הדיקטטורה של אביו.

מרקוס נבחר כנציג של מחוז ההצבעה ("מחוז קונגרסי") של אילוקוס נורטה בין השנים 1992 ל-1995. בונגבונג מרקוס הורשע ב-1995 בהעלמת מס בעודו מכהן במשרה ציבורית.

מרקוס התמודד ונבחר למושל אילוקוס נורטה שוב בשנת 1998. לאחר תשע שנים, הוא חזר לתפקידו הקודם כנציג בקונגרס מ-2007 עד 2010, ואז הפך לסנאטור מטעם "המפלגה הלאומנית" (Nacionalista Party) מ-2010 עד 2016. ב-2015, מרקוס התמודד על תפקיד סגן הנשיא בבחירות 2016. בהפרש של 263,473 קולות והפרש של 0.64 אחוזים, מרקוס הפסיד לנציגת קמארינס סור לני רוברדו. בתגובה, מרקוס הגיש ערעור בבפני בית הדין לבחירות לנשיאות. עתירתו נדחתה מאוחר יותר פה אחד לאחר שספירת הפיילוט מחדש של הקולות במחוזות ההצבעה נגרוס אוריינטל, אילואילו וקמארינס סור הביאה לכך שרוברדו הרחיבה את ההובלה שלה ב-15,093 קולות נוספים.

בשנת 2021, הודיע מרקוס כי יתמודד לנשיאות הפיליפינים בבחירות הקרובות ב-2022. הקמפיין שלו ספג ביקורת מצד בודקי עובדות וחוקרי דיסאינפורמציה, שמצאו שהקמפיין שלו מונע על ידי שכתוב ההיסטוריה שמטרתו לחדש את המותג "מרקוס" ולהכריע את יריביו. מחנהו הואשם גם בטיוח של הפרות זכויות אדם וגזל שהתרחשו בתקופת נשיאותו של אביו. הוושינגטון פוסט ציין כיצד המשיכו עיוותי ההיסטוריה בתעמולתם של בני מרקוס מאז שנות ה-2000, בעוד הניו יורק טיימס ציטט את הרשעותיו בהונאת מס, כולל סירובו לשלם את מיסי העיזבון של משפחתו, ומצג השווא לגבי לימודיו באוניברסיטת אוקספורד.

מרקוס ניצח בבחירות לנשיאות הפיליפינים, שנערכו ב-9 במאי 2022 ברוב מוחץ של 59% מהקולות. הוא החל לכהן כנשיא הפיליפינים ב-30 ביוני 2022. כסגניתו נבחרה שרה דוטרטה , בתו של הנשיא הקודם, רודריגו דוטרטה שזכתה ברוב גדול אף יותר ממנו, 61.5% מהקולות.

בשנת 2024 נכלל ברשימת טיים 100.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאי הפיליפינים
קטגוריה:פוליטיקאים פיליפינים
קטגוריה:אישים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ילידי 1957
All This Love

"All This Love" הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הגרמני, רובין שולץ, והזמרת האמריקאית, הארלו . השיר יצא, על ידי וורנר מיוזיק גרופ וטוניספל, ב-3 במאי 2019. השיר נכתב על ידי סטיוארט קריכטון, דניס בירברודט, יורגן דוהר, גידו קרמר, טומי לי ג'יימס, סטפן דאברוק, רובין שולץ, ג'סיקה קרפוב ודניאל דימן, והופק על ידי סטיוארט קריכטון, JUNKX ורובין שולץ.

נכון למאי 2022, השיר הושמע למעלה מ-97 מיליון פעמים.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ, שבוים על ידי רוברט וונש, יצא בערוץ היוטיוב של רובין שולץ ב-9 במאי 2019. נכנון למאי 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-19 מיליון פעמים.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מדינה
!תואר
!מכירות
|-
!אוסטריה (IFPI Austria)
|זהב
|15,000
|-
!גרמניה (BVMI)
|זהב
|200,000
|-
!פולין (ZPAV)
|זהב
|25,000
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2019
קטגוריה:סינגלים מ-2019
קטגוריה:שירי רובין שולץ
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי טומי לי ג'יימס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רובין שולץ
הדיוויזיה ה-225 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-225 (בגרמנית: 225. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס השלישי באזור המבורג של המחוז הצבאי X. היא כללה בתחילה את רגימנט הארטילריה ה-225 ואת רגימנטים הרגלים 333 (המבורג), 376 (ליבק) ו-377 (ברמן).<ref name=":0"></ref> הדיוויזיה הוקמה מאנשי לנדווהר משטחי הרגימנטים. המפקד הראשון של הדיוויזיה היה ארנסט שאומבורג.<ref name=":1"></ref>

דיוויזיית הרגלים ה-225 נשלחה לאאכן ושימשה לתפקידי משמר הגבול בעוד עיקר הכוחות הגרמניים התמקדו בפלישה לפולין. הגדוד ה-2 של רגימנט הרגלים 377 ניתן לדיוויזיית הרגלים ה-555 ב-29 בינואר 1940. לאחר הניצחון הגרמני בפולין, דיוויזיית הרגלים ה-225 השתתפה במערכה המערבית, במיוחד בפלישה להולנד. הדיוויזיה השתתפה בקרב על אמסטרדם. לאחר הניצחון הגרמני במערב, דיוויזיית הרגלים ה-225 נותרה בתפקיד חיל כיבוש עד סוף 1941.<ref name=":1" /> רגימנט הארטילריה 225 צורף לדיוויזיית הרגלים ה-215 ב-16 בנובמבר 1941.<ref name=":0" />

בינואר 1942, היא הפכה לאחת מהדיוויזיה שנפרסו מחדש במהירות בחזית המזרחית בתגובה לניצחון הסובייטי בקרב על מוסקבה. הדיוויזיה הפכה לחלק מקבוצת ארמיות צפון ונשארה תחת קבוצת ארמיות זו למשך שארית המלחמה, למעט חריגה קצרה ביולי 1944, כאשר הדיוויזיה צורפה לקבוצת ארמיות מרכז לפני שהועברה חזרה לקבוצת ארמיות צפון. דיוויזיית הרגלים ה-225 השתתפה במתקפות החורף הסובייטיות של 1941/42 ו-1942/43, השתתפה במצור על לנינגרד, בקרב דמיאנסק מנובמבר 1942 עד פברואר 1943, ונלחמה באגם אילמן בין מרץ למאי 1942. באותו זמן, רגימנט הגרנדירים ה-333 (לשעבר רגימנט הרגלים 333 (המבורג)) לחם בראש הגשר אורנינבאום, שם ספג אבדות רבות (448 הרוגים, 1050 פצועים, 89 נעדרים) בין 1 במאי ל-15 ביוני 1942. כתוצאה מהאבדות הכבדות, פורק הרגימנט ה-333 בינואר 1943. ב-20 בפברואר 1944, דיוויזיית הרגלים ה-225 קלטה את רוב השרידים של דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-9. במהלך שנת 1944, דיוויזיית הרגלים ה-225 הייתה חלק מהנסיגה הגרמנית דרך הים הבלטי. הדיוויזיה נלכדה בכיס קורלנד באוקטובר 1944 ובסופו של דבר נכנעה לכוחות הסובייטיים באפריל 1945.

== מפקדים ==
* ארנסט שאומבורג (26 באוגוסט 1939–1 ביולי 1940)
* פרידריך-קרל פון ואכטר (1 ביולי 1940–1 ביוני 1941)<ref name=":1" />
* הנס פון באסה (1 ביוני 1941–25 בספטמבר 1942)<ref name=":1" />
* ארנסט-ולטר ריס (25 בספטמבר 1942–אפריל 1945)<ref name=":1" />

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

225
נסים זרחיה אזולאי

רבי נסים זרחיה אזולאי (ירושלים - צפת כ"ו בטבת ה'תקצ"ז) היה רב דיין מקובל ומחבר ספרות תורנית. מחכמי ירושלים, טורקיה וצפת. נכדו של הרב חיד"א.

==ביוגרפיה==
נולד לרבי אברהם אזולאי בנו של הרב חיד"א. בצעירותו למד בירושלים אצל רבי דוד פארדו. בערך בשנת ה'תקנ"ה שימש כראש ישיבה בירושלים, ולאחר מכן היה רב במניסה שליד איזמיר. שם התיידד עם רבני איזמיר, רבי פנחס רפאל יהושע די שיגורה ורבי חיים פלאג'י. בהיותו בטורקיה שלח גט לאשתו רבקה שנותרה בירושלים. לאחר מספר שנים חזר לארץ והיה מרבני העיר צפת ודייניה. בין היתר תיקן שבסעודת ברית מילה בצפת לא יאכלו בשר אלא דגים, כדי לא לבייש את מי שאין ביכולתו לממן סעודה בשרית. רבי ישראל משקלוב קורא לו "אח נפשי", ומזכירו באגרתו אל החת"ם סופר.

ככל הנראה ירש ספרים רבים מספריית סבו החיד"א.

ניצל בפרעות שהיו בצפת בשנת ה'תקצ"ד, וקבע יום פורים בי' בתמוז לזכר התשועה.

נפגע קשה מאוד ברעידת האדמה בצפת (1837) ונפטר מפצעיו כעבור יומיים, בכ"ו בטבת ה'תקצ"ז.

אחד מספריו הוא "שולחן הטהור" ובו סדר לימוד קצר כדברי תורה לסעודה.

==לקריאה נוספת==
*רבי שלמה מ.ד. ועקנין, אגרות והסכמות רבינו חיד"א, עמודים עח-פ

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

נסים זרחיה
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:נפטרים ב-1837
ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים

ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים התרחשה ב-2 ביוני 1980, והייתה פיגוע הטרור היהודי הראשון של המחתרת היהודית, שבו מילכדו חברי המחתרת מכוניות של שלושה ראשי ערים, חברי אש"ף ו"הוועדה להכוונה לאומית". הפיגועים נעשו כנקמה על הפיגוע בבית הדסה, שנעשה חודש קודם לכן.

==ההתנקשות==
ב-2 ביוני 1980 הניחו חברי המחתרת היהודית מטעני חבלה במכוניותיהם של ראש עיריית שכם בסאם א-שכעה וראש עיריית רמאללה כרים חלף, ובדלת המוסך של ראש עיריית אל-בירה איבראהים טאוויל. כתוצאה מפיצוץ המטענים במכוניות, א-שכעה וחלף נפצעו קשה: שתי רגליו של א-שכעה נכרתו, ונכרתה כף רגלו של חלף. טאוויל התקשר בעקבות האירועים לממשל הצבאי ששלח לביתו חיילים, בהם חבלן מג"ב סלימאן חירבאווי. כאשר פתח חירבאווי את דלת המוסך של טאוויל התפוצץ מטען החבלה. חירבאווי נפגע בשתי עיניו והתעוור.

שניים מקציני הממשל הצבאי, שלמה לויתן ואהרון גילה, קיבלו מידע מאנשי המחתרת על הימצאות המטען, אך לא הסגירו זאת, ולא מנעו את ההתנקשויות ואת פציעתו של חירבאווי. כך תואר חלקם של לויתן וגילה:

חברי המחתרת תכננו לפגוע גם בד"ר חמזה נטשה מבית לחם ובאיברהים דקאק מוואדי ג'וז וערכו הכנות לכך, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל.

==מעצר המתנקשים ומשפטם==
כארבע שנים לאחר ההתנקשות, לאחר פיגועים נוספים של המחתרת היהודית וחקירה של השב"כ, נעצרו 29 חברי המחתרת ב-27 באפריל 1984 ובימים שלאחר מכן.

בתכנון הנחת המטענים ובביצוע הנחתם הואשמו מנחם לבני, יהודה עציון, יצחק גנירם, בן ציון הנמן, חיים בן-דוד, משה זר, חגי סגל, יצחק נוביק ונתן נתנזון. לבני יזם את הפגיעה בראשי הערים, השתתף בתכנונה והביא את מטעני החבלה, אך לא השתתף בביצוע הפגיעה. לדבריו: "בהתייעצות עם החברים הוחלט להשתמש בכמות קטנה של חנ"מ כדי לפצוע וכן למקם אותה במקום כזה שתוצאת הפעולה תהיה פציעה וזאת מתוך שיקול למנוע את הפיכת הנפגעים ל'קדושים'." הוא הורשע בעברה של גרימת חבלה חמורה וניסיון גרימת חבלה חמורה ובעברה של החזקת נשק.

לבני גייס למשימה את עציון, וזה גייס חברים נוספים ותדרך אותם. על פציעתו של חירבאווי אמר עציון "אינני מנסה לחמוק מחלקי ומאחריותי במחדל זה. נקיפות לב בעניין זה תלווינה אותי כל ימי". הוא הורשע בעברה של גרימת חבלה חמורה והחזקה ונשיאה של נשק שלא כדין בעברה של פעילות בארגון טרור.

חגי סגל מילכד את מכוניתו של ח'אלף ואת דלת המוסך של טאוויל, והורשע בעברות של גרימת חבלה חמורה, החזקת נשק ופעילות בארגון טרור.

נתן נתנזון מילכד, יחד עם אדם נוסף, את מכוניתו של שקעה. הוא הורשע בגרימת חבלה חמורה והחזקה ונשיאת נשק שלא כדין.

עוד הורשעו, בגרימת חבלה חמורה או ניסיון גרימת חבלה חמורה, יצחק גנירם, בן ציון הנמן, חיים בן-דוד ויצחק נוביק. משה זר הורשע בניסיון פגיעה ברכוש שלא כדין וישועה בן-שושן הורשע בעברה של אי מניעת פשע.

שני קציני צה"ל, סרן אהרון גילה ורס"ן שלמה לויתן, שלא מנעו את ההתנקשויות, הועמדו לדין אף הם. במשפטו סיפר לויתן: "לאחר הפיגוע בראשי הערים ביהודה ושומרון היה בממשל הצבאי משתה יום טוב. קצינים ומושלים השיקו כוסות לרגל האירוע ורוב הקצינים התבטאו, כי חבל שרק פצעו את ראשי הערים ולא הרגו אותם." גילה הורשע בהפרת אמונים, אי-מניעת פשע וגרימת חבלה ברשלנות ונדון ל-15 חודשי מאסר. לויתן הורשע בהפרת אמונים ובאי-מניעת פשע ונדון לשלושה חודשי מאסר.

==ראו גם==
* המחתרת היהודית

==קישורים חיצוניים==
* , 
* , 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: פיגועי מטען חבלה
קטגוריה:פיגועי טרור בשטחים ב-1980
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:פיגועי טרור יהודי בישראל
קטגוריה:המחתרת היהודית
קטגוריה:ניסיונות התנקשות
הכלה העשירה ביותר בעולם

הכלה העשירה ביותר בעולם (באנגלית: I'd Rather Be Rich - הייתי מעדיף להיות עשיר) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1964 בבימויו של ג'ק סמיית, עם סנדרה די, מוריס שבלייה, אנדי ויליאמס ורוברט גולה בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על סבא עשיר השוכב על ערש דוויי ורוצה שנכדתו תתחתן עם גבר כלבבו שימשיך את העסק הגדול.

הסרט הוא רימייק לסרט "זה התחיל עם איב" משנת 1941 אלא שבמקום נכד עם שתי מחזרות יש נכדה עם שני מחזרים.

אנדי ויליאמס ורוברט גולה שרים ביחד את שיר הנושא "I'd Rather Be Rich". ויליאמס שר גם להיטו "Almost There"

==תקציר העלילה==
פיליפ דוליין (מוריס שבלייה) הוא בעל תאגיד כימי גדול בלוס אנג'לס. הוא שוכב במיטתו לאחר התקף לב ומטופל על ידי רופא פרטי (צ'ארלס ראגלס), עוזרו הראשי ווד (ג'ין ריימונד) ואחות (הרמיוני גינגולד) ששומרים על בריאותו אבל הוא מערים עליהם וממשיך לעשן סיגרים שמוחבאים במקומות שונים בחדר.

שארת בשרו היחידה היא נכדתו סינתיה (סנדרה די) המתגוררת בבוסטון ומאורסת. פיליפ מבקש לראות אותה לפני מותו. כשהיא מגיעה הוא מבקש ממנה לראות את הגבר שלה לפני שימות. סינתיה מאורסת לזמר וורן פאלר (אנדי ויליאמס) והיא מודיעה לו שיגיע במהירות אך הוא נתקע בסופת שלגים בבוסטון.

סינתיה חרדה לשלום סבה העומד למות ופוגשת במקרה בפול בנטון (רוברט גולה), כימאי מקליבלנד שהגיע לבית דוליין כדי לקדם מכירות של המצאה שלו של צבע חסין אש. היא מציגה את פול כארוסה וורן. פיליפ מתרשם ממנו ובעיקר מהעובדה שנעליה של סינתיה נשמטות כשהם מתנשקים, סימן לרגש אהבה כמו שהיה עם אשתו המנוחה.

פיליפ מתאושש אך עדיין מתנהג כחולה קשה. סינתיה ופול הולכים לנשף עובדי החברה רוקדים ומתחבקים ונעליה נשמטות. כל הרוקדים מסתכלים בהם בהערצה ומשילים את נעליהם.

לבסוף מגיע וורן וכאן מתחולל מאבק עם פול. פול שולח אותם לבית ששכר ובו הפתעות בלתי נעימות כמו מעקה קורס, בור מים שנפתח ועוד. סינתיה שמה לב שנעליה לא נשמטות כשהיא מתנשקת עם וורן.

הם חוזרים מרוגזים ווורן מתקוטט עם פול עד שהמשרת הריסון (לורי מיין) מפריד ביניהם.

פול מתכונן לחזור לקליבלנד אך סינתיה מודיעה לו כי ביטלה את אירוסיה עם וורן והם מתחבקים ומתנשקים לנגד עיניו של הסבא.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|סנדרה די
|סינתיה דוליין
|
|-
|מוריס שבלייה
|פיליפ דוליין
|
|-
|אנדי ויליאמס
|וורן פאלמר
|זמר
|-
|רוברט גולה
|פול בנטון
|איש עסקים
|-
|הרמיוני גינגולד
|מיס גרימשו
|אחות
|-
|ג'ין ריימונד
|מרטין ווד
|עוזר אישי
|-
|צ'רלי ראגלס
|ד"ר קרנדל
|רופא
|-
|לורי מיין
|הריסון
|משרת
|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.archives.gov.il/archives/Archive/0b07170680319da6/File/0b071706807d4f47 הכלה העשירה ביותר בעולם - הצנזורה לסרטים ומחזות], באתר ארכיון המדינה.
*[https://www.youtube.com/watch?v=PNW4yaa1BWI אנדי ויליאמס ורוברט גולה שרים "הייתי מעדיף להיות עשיר" על רקע כותרות הסרט], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=w3cnE7kdAiQ השיר "הייתי מעדיף להיות עשיר" על רקע תמונות מהסרט], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=GrNohIUjzKg אנדי ויליאמס שר "Almost There" מתוך פסקול הסרט], באתר יוטיוב
*[https://www.tcm.com/tcmdb/title/78928/id-rather-be-rich#overview הכלה העשירה ביותר בעולם], באתר TCM

קטגוריה:סרטי 1964
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סנדרה די
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
אלע אלע

אלע אלע (בעברית: כולם כולם) הוא אלבום הבכורה של הזמר החסידי מנדי וייס. האלבום הופק על ידי המעבד והמפיק המוזיקלי נפתלי משה שניצלר הבעלים של סטודיו שניצלר.

באלבום לחנים של הרשי ויינברגר, פינקי ובר, מאיר אדלר, נפתלי משה שניצלר, הרשי רוטנברג, שרולי ליפשיץ ווייס עצמו. באלבום מתארחים לדואט המלחינים הרשי ויינברגר ופינקי ובר. כשעל העיבודים נפתלי שניצלר, משה לאופר, יואלי דיקמן ומאיר אדלר.

את עטיפת האלבום צייר הצייר החסידי מענדי ירוסלבסקי.

==רשימת רצועות==

==השתתפו בהקלטות==
* מנדי וייס
* הרשי ויינברגר
* פינקי ובר
* זושא שניצלר

====מקהלות====
מקהלת ידידים - סיני ברמץ, גיל ישראלוב, יוסי ויינברגר, מיכאל ויינברגר, יעקב רוטבלט, שמוליק גולדשטיין, ישראל גולדפריינד

מקהלת נרננה - יענקי רוזמרין, רובי טאוב, שמחה ויצמן, יחיאל זילברברג

מקהלת שירה - יואלי הורביץ, יומי האס, ישראל מרדכי דרוממער, יואל גאנדל

מקהלת חברים - יוסי ויינברגר, מיכאל וינברגר, אברהם יהודה עקשטיין, סיני ברמץ, יעקב רוטבלט, שמוליק גולדשטיין, ישראל גולדפריינד

מקהלת שבח - יוסי גליק, מקהלת הילדים שיר ושבח - חיים מאיר פליגמאן

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://jewishmusic.fm/album/אלע-אלע/ דף האלבום באתר ג'ואיש מיוזיק].

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומים חסידיים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים ביידיש
קטגוריה:אלבומי 2019
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2019
Shampain

Shampain הוא שיר של הזמרת הוולשית מרינה אנד דה דיימונדס, מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, The Family Jewels. הוא יצא לאור ב-11 באוקטובר 2010 כסינגל החמישי והאחרון של האלבום, בבריטניה ובאירלנד בלבד.<ref name="shampain"></ref>

הקליפ ל-"Shampain" בוים על ידי קים גהרי,<ref name="shampain"/> צולם ב-24 באוגוסט 2010, בפארק בלונדון,<ref></ref> ויצא לאור ב-6 בספטמבר 2010.<ref></ref>

== רקע והרכב ==
"Shampain" הוא שיר אוונגרד, דיסקו ואלקטרופופ.<ref></ref><ref name="QM"></ref><ref></ref> כשנשאלה על נושא והפקת השיר, הסבירה דיאמנדיס: 

בדצמבר 2009 נעשה בשימוש בשיר בפרק של אופרת הסבון לנוער "The Cut".<ref></ref>

== ביקורות ==
ג'ון מרפי מ-musicOMH תיאר את "Shampain" כ-"קליט בצורה מדבקת ובעל מספיק עומק כדי לא להיתפס כשיר באבלגם פופ קליל".<ref></ref> מספר מבקרים ציינו לשלילה את שם השיר. גארת' ג'יימס מ-Clash סבר כי השיר מרגיש מעט מאולץ.<ref></ref> אנדי גיל של מהאינדיפנדנט כתב שהשיר "מעצבן באותה מידה כמו השם המהולל שלו, ובעל מנגינה מבחילה ומטלטלת שמבוססת על פסנתר וסינתיסייזר".<ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== קרדיטים ==
הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של The Family Jewels.<ref></ref>

=== הקלטה וניהול ===
* הוקלט באייבורי טאוור, אולפני קונק (לונדון, אנגליה) ואולפני ביפקו (ברייטון, אנגליה)
* מאסטרינג באלקטריק מאסטרינג (לונדון, אנגליה)

=== אנשי צוות ===

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2010
קטגוריה:סינגלים מ-2010
קטגוריה:שירי מרינה דיאמנדיס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מרינה דיאמנדיס
קטגוריה:שירים על אלכוהול
קטגוריה:שירי דיסקו
שער השומרון


שער השומרון היא התנחלות במעמד מועצה מקומית במערב השומרון, שהוכרזה בשנת 2022, התשפ"ב. היישוב נוצר על ידי איחוד היישובים עץ אפרים ושערי תקווה, שהשתיכו קודם לכן למועצה אזורית שומרון.

== היסטוריה ==
=== שערי תקווה ===

שערי תקווה היה היישוב הראשון ביהודה ושומרון שהוקם ביוזמה עסקית פרטית. הוא הוקם על ידי יערי רוזן ורחל רהט, באמצעות חברה בבעלותם בשם "יו"ש השקעות מקרקעין ופיתוח בע"מ". בשנת 1980 רכשו את הקרקעות שבתחום הכפר עזון עתמה שמאוחר יותר הוקמו עליהן היישובים שערי תקווה ועץ אפרים. עם רכישת הקרקעות הם החלו בקידום תוכנית בנין עיר וחלוקת השטח למגרשים לבניה פרטית. כמו כן החלו לשווק את הקרקעות באמצעות אסיפות ופגישות ברחבי המדינה, כדי לשכנע אנשים לרכוש מגרשים לבניית בתים פרטיים במחיר של בין 2,000 ל-4,000 דולר לדונם ועלות בנייה שהיא שליש מהעלות בתחומי הקו הירוק. לאחר שנתיים של שיווק, כל המגרשים נרכשו, ובינואר 1982 נערך טקס עליה לקרקע.

=== עץ אפרים ===

היישוב עץ אפרים הוקם בשנת 1984, גם הוא על ידי יערי רוזן ורחל רהט.

=== ההכרזה על איחוד היישובים ===
במאי 2022 אלוף פיקוד מרכז יהודה פוקס חתם על הצו לאיחוד היישובים ובכך הושלם המהלך שנרקם כשבע שנים וקיבל את תמיכתם ואישורם של שרת הפנים איילת שקד ושר הביטחון בני גנץ. על פי נתוני הלמ"ס, ערב ההכרזה על האיחוד היו ביישוב שערי תקווה כ-6,100 תושבים, וביישוב עץ אפרים כ-2,600 תושבים.

בסוף מאי 2022 מינתה שרת הפנים איילת שקד את אבי רואה ליו"ר המועצה המקומית שער השומרון.

== ראשי המועצה ==
* אבי רואה (מינוי של שרת הפנים) 2022 - מכהן

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז יהודה ושומרון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2022
קטגוריה:רשויות מקומיות מאוחדות בישראל
פרארי בהתאמה אישית

מסוף שנות האלפיים מאפשרת פרארי ללקוחות לקנות דגם בהתאמה אישית המבוססת על מכונית קיימת של פרארי<ref name="autoblog p5402"></ref>. הראשונה הוזמנה בשנת 2008 ונחשפה תחת השם פרארי SP1 ומבוססת על הפרארי F430<ref name="carbody sp12"></ref>. דגמים אלו נמכרים ללקוח שהזמין ואינם מיוצרת עוד, אך חלקם משמשים למודל לחיקוי לדגמים הבאים של פרארי שמיוצרים בייצור מוגבל או מלא. עד כה יוצרו 17 דגמים חד-פעמיים ללקוחות. פרארי מאפשרת התאמה אישית רק ללקוחות ותיקים של החברה אשר קנו בעבר דגמי פרארי מסוימים.

== דגמים ==
{| class="wikitable" style="width:100%; text-align:center;"
!שם
!תמונה
!שנה
!מבוסס על
|-
|פרארי SP1
|120x120 פיקסלים
|2008
|פרארי F430
|-
|P540 סופרפאסט אפרטה
|120x120 פיקסלים
|2009
|פרארי 599 GTB פיוראנו
|-
|פרארי סופר אמריקה 45
|120x120 פיקסלים
|2011
|פרארי 599 GTB פיוראנו
|-
|פרארי SP12 EC
|120x120 פיקסלים
|2012
|פרארי 458 איטליה
|-
|פרארי SP30
|120x120 פיקסלים
|2013<ref name="carbody arya"></ref>
|פרארי 599 GTO
|-
|פרארי SP FFX
|120x120 פיקסלים
|2014
|פרארי FF
|-
|פרארי F12 TRS
|120x120 פיקסלים
|2014
|פרארי F12 ברלינטה
|-
|פרארי SP אמריקה
|120x120 פיקסלים
|2014
|פרארי F12 ברלינטה
|-
|פרארי 458 MM ספציאלה
|120x120 פיקסלים
|2016
|פרארי 458 ספציאלה
|-
|פרארי SP275 RW קומפטציונה
|120x120 פיקסלים
|2016
|פרארי F12 ברלינטה
|-
|פרארי J50
|120x120 פיקסלים
|2017
|פרארי 488 ספיידר
|-
|פרארי SP38
|120x120 פיקסלים
|2018
|פרארי 488 GTB
|-
|פרארי SP3JC
|120x120 פיקסלים
|2018
|פרארי F12 ברלינטה
|-
|פרארי P80/C
|120x120 פיקסלים
|2019
|פרארי 488 GT3
|-
|פרארי אומולוגטה
|
|2020
|פרארי 812 סופרפאסט
|-
|פרארי BR20
|
|2021
|פרארי GTC4Lusso
|-
|פרארי SP48
|
|2022
|פרארי F8 טריבוטו
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

התאמה אישית
מפעל פרארי במרנלו

מפעל פרארי במרנלו (באיטלקית: Stabilimento Ferrari di Maranello) הוא המפעל הראשי של פרארי והיחידי אשר הוקם על ידי אנצו פרארי עם הקמת החברה ב-1942. הוא ממוקם כ-20 ק"מ דרומית למודנה שבמחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה. המפעל מהווה כמקום לייצור כלי רכב וגם למשרדי פרארי וסקודריה פרארי. ליד המפעל הוקם ב-1972 מסלול המרוצים פיוראנו המשמש לבדיקת דגמי החברה לאחר ייצורם, וב-1990 הוקם מול פתח הכניסה למפעל מוזיאון פרארי. במלחמת העולם השנייה המפעל הופצץ על ידי כוחות בעלות הברית ב-1943 ונבנה מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1946.

המפעל בנוי על שטח של 551,819 מ"ר, עם יותר מ-40 מבנים שתוכננו על ידי מספר אדריכלים. פרארי שכרה את ז'אן נובל לעצב את "אולם הכינוסים" של האתר בשנת 2017<ref></ref>.

במפעל מיוצרים כל דגמי פרארי מהדגם הראשון ועד הדגמים האחרונים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

מפעל פרארי במרנלו
הדיוויזיה ה-255 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-255 (בגרמנית: 255. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
דיוויזיית הרגלים ה-255 הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, יום ההתגייסות הגרמנית, כחלק מגל הגיוס ה-4 ב- Döbeln במחוז הצבאי VI (דרזדן).<ref name=":1"></ref> המפקד הראשון של דיוויזיית הרגלים ה-255 היה וילהלם וצל.<ref name=":0"></ref>

את החודשים הראשונים של המלחמה בילתה הדיוויזיה בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על צרפת באביב 1940. לאחר הניצחון הגרמני במערכה, דיוויזיית הרגלים ה-255 שירתה כחיל כיבוש בבלגיה ביוני, באזור נאנט בין יולי לאוגוסט, ובגזרת בורדו בין ספטמבר 1940 לפברואר 1941.

במרץ 1941 הועברה דיוויזיית הרגלים ה-255 לפולין הכבושה לקראת מבצע ברברוסה. הדיוויזיה חצתה לברית המועצות ביוני ולאחר מכן לחמה בברסט, פינסק, גומל, סמולנסק וויאזמה. בסוף השנה סייעה הדיוויזיה בהגנה מפני מסע החורף הסובייטי של 1941–1942.

ב-12 בינואר 1942 החליפה דיוויזיית הרגלים ה-255 מפקדים בפעם היחידה בתולדותיה, כאשר ולטר פופה החליף את וצל. פופה החזיק בתפקידו עד לפירוק הדיוויזיה. בתחילת 1942 לחמה הדיוויזיה בגזרת גז'צק לפני שהועברה לגזרה הדרומית של החזית המזרחית לאחר התבוסה של גרמניה בפברואר 1943 בקרב סטלינגרד. היא נלחמה בקרב חרקוב השלישי ובמבצע מצודה.

באוגוסט 1943, דיוויזיית הרגלים ה-255 קלטה את שרידי דיוויזיית הרגלים ה-332 המוכה.

ב-2 בנובמבר 1943, דיוויזיית הרגלים ה-255 הפכה לצוות קרב, שכונה קבוצת הדיוויזיה ה-255, כתוצאה מהאבידות הרבות שספגה.

בפברואר 1944, קבוצת הדיוויזיה ה-255 נלכדה בכיס קורסון-צ'רקאסי והושמדה לאחר מכן.

הדיוויזיה נודעה בכינוי דיוויזיית נקודה ירוקה בשל תג הדיוויזיה שלה.

== מפקדים ==
* וילהלם וצל (26 באוגוסט 1939 – ינואר 1942)
* ולטר פופה (ינואר 1942 – פברואר 1944)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/255ID-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

255
דיוויזיה 255
שניאור זלמן לבקובסקי

הרב שניאור זלמן הלוי לבקובסקי (נולד בח' בטבת תש"ו) הוא ראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק.

==ביוגרפיה==
נולד בטשקנט שבאוזבקיסטן לאיטה ולנחום לבקובסקי, כעבור שנה וחצי עברה משפחתו לברינואה שבצרפת, שם למד בישיבת תומכי תמימים המקומית.

בשנת ה'תשכ"ט (1969) נישא לשרה בתו של העסקן החב"די נתן גוראריה והחל לשמש כר"מ בישיבת תומכי תמימים המרכזית ב-770.

בשנת ה'תשמ"ח (1988) מונה לחבר בהנהלת הישיבה. בשנת תשנ"ב, לאחר פטירתו הרב ישראל יצחק פיקרסקי, מונה לבקובסקי לראש הישיבה תחתיו. שם מסר שיעור בגמרא פעמים בשבוע, בעברית ויידיש.

מאז תשנ"ב הוא עומד בראש ראש מכון סמיכה לרבנות במסגרת הישיבה.

מאז שנת תשמ"ח מארגן לבקובסקי כינוס תורה באסרו חג של שלוש רגלים ב-770 בהשתתפות רבני חב"ד וראשי ישיבות חב"ד ואחרים.

==משפחתו==
לרב לבקובסקי שבעה בנים וחמש בנות בהם;
*בנו, הרב חיים אליעזר, רב דיין ושליח חב"ד בבאפלו, ניו יורק
*בנו, הרב יוסף יצחק, רב ושליח חב"ד בקייפ קורל
*בנו, הרב נחום, יו"ר מכון חנה בקראון הייטס ומשפיע ורב בעת הכנסת ה"בינוני" בקראון הייטס
*בנו, הרב שמריהו, ר"מ ומשפיע בישיבת ליובאוויטש בטורונטו
*חתנו, הרב עקיבא גרשון וגנר, ראש ישיבת ליובאוויטש בטורונטו
*חתנו, הרב קלמן וינפלד, רב בית הכנסת 'אליעזר יצחק' בקראון הייטס ומראשי ארגון OK
*גיסו, הרב אליהו יוחנן גוראריה רב העיר חולון

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:ראשי ישיבות תומכי תמימים - חב"ד
קטגוריה:קראון הייטס: אישים
קטגוריה:בוגרי רשת ישיבות תומכי תמימים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945