OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הנרי ג'ורג'

הנרי ג'ורג (באנגלית: Henry George; 2 בספטמבר 1839 - 29 באוקטובר 1897) היה סופר, פוליטיקאי וכלכלן אמריקאי. יצירתו המפורסמת ביותר היא קידמה ועוני שנכתבה במהלך 1879 ומכרה מיליוני עותקים. הוא היה אבי הזרם הכלכלי ג'ורג'יזם.

== ביוגרפיה ==
נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה למשפחה מהמעמד הבינוני- נמוך, השני מבין עשרה ילדים. אביו היה מוציא לאור של ספרי קודש, ולכן שלח את בנו ללימודי דת, אך ג'ורג' עזב בטרם סיום הלימודים, ועזב בשנת 1858 לקליפורניה. התחתן בשנת 1861, ונולדו לו כחמישה ילדים. בתקופה זו המשפחה הייתה בעוני כבד, על סף רעב.

לאחר שוויתר על עבודה בכריית זהב, החליט לכתוב מאמרים בעיתון בסן פרנסיסקו והפך לעורך העיתון בשנת 1867.

בתחילה תמך בנשיא אברהם לינקולן ובמפלגה הרפובליקנית, אך בהמשך החליט לתמוך במפלגה הדמוקרטית.

בשנת 1879 כתב את ספרו הידוע קידמה ועוני, זאת בעקבות ביקור בניו יורק. הוא נדהם לגלות שבניו יורק, עיר הנחשבת למפותחת מאוד, מצב העניים לכאורה גרוע מזה של העניים בקליפורניה, שנחשבה באותה התקופה לפחות מפותחת. טענתו בספר הייתה כי העושר הנוצר מההתפתחות הטכנולוגית והמסחרית בשוק חופשי מגיע לכיסם של העשירים בעלי הקרקעות, זאת באמצעות דמי השכירות הכלכליים. ג'ורג' ראה בכך עוול גדול.

בשנת 1880 ג'ורג' היה כבר סופר ידוע, ועבר לניו יורק. בשנת 1887 ניסה להתמודד לראשות העיר, אך נכשל. בעמדותיו הפוליטיות תמך בהקטנת הצבא, מתן זכות בחירה לנשים, והגנה על פושטי רגל.

בשנת 1890 קיבל את השבץ המוחי הראשון שלו. כתוצאה משבץ זה, הוא נחלש מאוד ומעולם לא השתקם לגמרי. השבץ הראשון לא מנע ממנו להתמודד בפעם השנייה לראשות העיר בשנת 1897 כמועמד עצמאי, זאת בניגוד לעצת רופאיו. הוא קיבל את השבץ השני שלו, ונפטר כארבעה ימים לפני הבחירות. ג'ורג' נקבר בניו יורק. רבים מתושבי העיר השתתפו באבל, והלווייתו הייתה אחת מהלוויות הגדולות בתולדות העיר, ויש מחלוקת אם לא הגדולה ביותר (בכך לכאורה ג'ורג' עקף את הלווייתו של אברהם לינקולן).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1839
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1897
לשכת הביון של הודו

לשכת הביון של הודו (בהינדי: खुफिया ब्यूरो; באנגלית: The Intelligence Bureau; בראשי התיבות: IB) היא סוכנות הביון הממשלתית ההודית. הלשכה הוקמה ב-1964, וב-1947 כונתה בשם לשכת הביון המרכזית שתחת משרד הפנים.

מטה הארגון שוכן בניו דלהי.
== היסטוריה ==
בול דואר ליום השנה ה-125 (2013)
ב-1885 מונה סר צ'ארלס מק'גרגור לראש מחלקת המודיעין של הצבא הבריטי בהודו. מטרת מינויו הייתה מניעת היחידות הקיסריות של רוסיה באפגניסטן מלפלוש להודו הבריטית, חשש שהתקיים לאורך כל המאה ה-19.

ב-1909 נוסד משרד הביון הפוליטי ההודי באנגליה כתגובה להתפתחות הפעולות האנרכיסטיות בהודו.

ב-1921 המשרד נקרא "המודיעין הפוליטי ההודי" שהייתה ארגון פיקוח ממלכתי הכפוף למשרד ממשלת הודו ולמזכיר המשפטים והציבור.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20101210104455/http://frontierindia.net/the-intelligence-bureau-india%E2%80%99s-prime-intelligence-agency על אודות המודיעין ההודי] 

קטגוריה:קהילת המודיעין ההודית
בית הכנסת הישן אוהל יעקב (מינכן)

בית הכנסת אוהל יעקב היה בית הכנסת של הקהילה האורתודוקסית במינכן בגרמניה. הוא שכן ברחוב הרצוג-רודולף שטראסה. בפרעות נובמבר 1938, הועלה המבנה באש על ידי הנאצים.

המבנה תוכנן על ידי אוגוסט הקסטר, בסגנון נאו-רומנסקי עם חזית ומידות צנועות יחסית לבית הכנסת המרכזי במינכן ברחוב הרצוג-מקס שטראסה (16 מטר אורך על 19 מטר גובה). אולם התפילה הכיל 150 מקומות ישיבה.

==היסטוריה==
לאחר ההריסה בנובמבר 1938

אגודת אוהל יעקב הוקמה על ידי הקהילה החרדית במינכן, שהתפצלה מיתר הקהילה לאחר שזו החלה לאמץ סממני דת ליברליים כגון סידור תפילה מחודש שיצא בשנת 1876, ושילוב שירת מקהלות ועוגב בתפילה. למרות הפילוג, מפאת החוק הבווארי שלא אפשר הפרדת קהילות רשמית, פעלה הקהילה כתת-קהילה במסגרת הקהילה המרכזית בעיר ולא כקהילה עצמאית. בשנת 1887 בנתה הקהילה המרכזית בית כנסת חדש, והאורתודוקסים ביקשו לשכור את בית הכנסת הקודם שהתפנה, אך בין אם מסיבות כלכליות או מתוך חוסר רצון להעמיק את הפילוג, הבקשה נדחתה והמבנה נמכר.

לבסוף נבנה בית הכנסת ברחוב הרצוג-רודולף במימון מקורות פרטיים. בשנת 1891 הונחה בו אבן הפינה ושנה מאוחר יותר הבניין נחנך רשמית. בשנת 1924 הקימה הקהילה בית ספר ששימש כבית ספר דתי ציבורי, שנרכש בשנת 1933 על ידי הקהילה הכללית. בשלהי המאה ה-19 כיהן כרב הקהילה האורתודקסית במינכן הרב שלמה פישר. לאחריו כיהן הרב ד"ר חנוך ארנטרוי שימש כרב הקהילה האורתודוקסית ובית הכנסת במשך כארבעים שנה, עד למותו בראשית שנת 1927.

ב-ליל 9 בנובמבר ב-1938, השתתפה צמרת השלטון הנאצי בארוחה חגיגית בבית העירייה במינכן, לציון 15 שנה לפוטש מרתף הבירה. בין הסועדים נמנו חיילי פלוגות הסער שהשתתפו בפוטש, ושישה מהם סעדו ליד שולחנו של היטלר. לקראת השעה 10:30 בערב הם קמו ויצאו להשתולל בעיר. בית הכנסת נשרף על כליו, ספרי התורה ותשמישי הקדושה שבו, ועימו נשרפו גם בית המדרש והספרייה. השר גבלס הבחין בלהבות שאחזו באוהל יעקב וניסה להזעיק מכבי אש (ייתכן מתוך חשש של פגיעה ברכוש לא יהודי) ללא הצלחה. ככל הנראה רק סיבה אחת יכלה להביא לכך שבקשת השר לא בוצעה: המציתים פעלו בהוראה אישית מפורשת או מרומזת שקיבלו כמה שעות קודם לכן מהיטלר. עלויות פינוי ההריסות הוטלו על הקהילה היהודית, ובית הספר נסגר. כיום יש במקום שלט הנצחה בבית מס' 1 ברחוב.

ב-9 בנובמבר 2006, 68 שנים בדיוק לאחר שריפת בית הכנסת, נחנך בית הכנסת המרכזי החדש במינכן, הנושא את אותו שם.

==גלריה==
<gallery>
יום כיפור שנת תרסט.jpg| לוח זמנים ופירוט סדר הסליחות של יום כיפור
פנים בית הכנסת אוהל יעקב8.1938 .jpg|פנים בית הכנסת
בית_הכנסת_החרב.jpeg|בית הכנסת החרב
Gedenktafel Herzog-Rudolf-Str 1.JPG|לוחית זיכרון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* אברהם פרנקל (נינו של הרב ארנטרוי), [https://archive.today/20121218150022/http://shituf.piyut.org.il/story/853 על אמירת סליחות בבית הכנסת ביום הכיפורים], באתר "טיפיוט", בארכיון האינטרנט
* [http://www.alemannia-judaica.de/muenchen_synagogen.htm בית הכנסת,] באתר alemannia-judaica 

==הערות שוליים==

מינכן
מינכן
קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:יהדות מינכן
קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
לשכת החקירות המרכזית של הודו

לשכת החקירות המרכזית של הודו (בהינדית: केंद्रीय अन्वेषण ब्यूरो, בתעתיק אנגלי: Kendriya Anveshan Byuro) היא ארגון חקירות עיקרי בהודו, האחראי לענייני ביטחון לאומי ולוחמה בפשיעה. הארגון הוקם ב-1 באפריל 1963 כיורש מוסד המשטרה המיוחד (בהינדית: विशेष पुलिस संस्थापन) מ-1941.

מייסד הארגון הוא קוהלי, שעמד בראש הארגון מיום הקמתו ועד 31 במאי 1968. קודם לכן הוא כיהן כמפכ"ל המשטרה, מוסד המשטרה המיוחד שקדם ללשכה. בדומה למקביליו במדינות השונות, הארגון עוסק במלחמה בשחיתות ובפשע המאורגן.

יושב ראש הלשכה הוא חבר במועצה למודיעין כלכלי.
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:הודו: צבא וביטחון
קטגוריה:הודו: חוק ומשפט
עכבר עירום

עכבר עירום
עכבר עירום הוא עכבר המשמש במעבדות רבות בתור חיית ניסוי. העכבר מכיל מוטציה הגורמת לירידה בפעילות התימוס. מוטציה זו גורמת לבעיה במערכת החיסון של העכבר בשל החוסר בתאי T. ניתן לזהות עכברים כאלה בקלות על ידי גופם חסר השיער – תכונה שהקנתה להם את הכינוי "עכבר עירום". העכבר העירום משמש כחיית ניסוי בהשתלות ובניסויים של סרטן, בשל העובדה שגופו לא ידחה תאים זרים. על פי רוב המוטציה נגרמת לגן FOXN1.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עכבריים
קטגוריה:אורגניזם מודל
קטגוריה:ניסויים בבעלי חיים
קטגוריה:פרמקולוגיה
אלכסנדר דימן

אלכסנדר דימן
(Alexandre Dumaine, 26 באוגוסט 1895 - 2 באפריל 1974) היה שף צרפתי, ידוע בעיקר על ידי פעלו במסעדה הגסטורנומית היוקרתית "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור" בסולייה, בורגונדיה. זכה בשלשה כוכבים במדריך מישלן האדום בעת פעילותו בין השנים 1935–1964.

==קורות חיים ותחילת הקריירה==
אלכסנדר דימן נולד בשנת 1895 ביישוב דיגואן שבחבל בורגונדיה.
בשנת 1907, בגיל 12 התחיל חניכות במלון "הוטל דה לה פוסט" בפרה-לה-מוניאל באזור הולדתו. מאוחר יותר עבד לעבוד בוישי בחבל אוברן, במלון קרלטון, אחר כך ב"קפה דה פארי" וב"פאלה אליזה".
בגיל 27 יחד עם אשתו, ז'אן דימן, עבד בחברה הכללית למסעדות גסטרונומיות באלג'ריה הצרפתית.
המסעדה "לה קוט ד'אור" בסולייה, חבל בורגונדיה, שהייתה במשך 30 שנה בניהולו של אלכסנדר דימן, ואחרי פרישתו נוהלה על ידי [[ברנאר לואזו ומשנת 2003 על ידי פטריק ברטרון]]

==גולת הכותרת של פעילותו: מסעדת "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור"==
אחרי עשור באלג'ריה, התגעגע לצרפת. בשנת 1932 פתח, שוב בעזרת אשתו, את המלון והמסעדה "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור" ביישוב סולייה Saulieu, בחבל ילדותו, בורגונדיה, על הכביש RN6, לא רחוק מהכביש RN7 המוביל מפריז לקוט ד'אזור.
תוך זמן קצר הגיע, עם שלשה כוכבים ב"מישלן", לפסגות המקצוע והפך לאחד משלושת השפים הגדולים של צרפת שבין שתי מלחמות העולם, לצידם של פרנאן פואן בוייאן ואנדרה פיק בוולאנס.
עם לקוחותיו המפורסמים שנהגו לעצור לא פעם במסעדתו בדרך מפריז לריביירה נמנו אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, רנייה השלישי, הנסיך של מונקו, אדית פיאף, סלבדור דאלי, סשה גיטרי, אורסון וולס, אגה חאן הרביעי, הגנרל ז'ואן, צ'ארלי צ'פלין, ויוויאן לי, מיסטנגט, גרי קופר ואחרים.

אחרי שפרש בשנת 1964, בגיל 69, כתב יחד עם אנרי קלו- ז'וב ועם הפאטיסייה רוז'ה ארנו, את הספר "המטבח שלי", ספר מתכונים וזכרונות. במתכונים שמופיעים בספר אפשר למצוא את ה"טרין דה בקאס שוד או שמברטן", (ה"בקאס" הוא סוג של צפורים חרטומנים, שמברטן הוא מין יין אדום מבורגונדיה) "טמבאל דה ברושה" (ברושה = סוג של דג טורף החי במים מתוקים, Esox). "אמינאנס", וכו'.
מסעדתו, "לה קוט ד'אור" עברה מידיו לבעלות השף קלוד ורז'ה (מ"לה בארייר דה קלישי" בפאריז) ומשנת 1982 לניהולו של ברנאר לואזו. היא נותרה אחד ממוסדות המופת של האמנות הקולינארית הצרפתית, עם 3 כוכבים ב"מישלן" בשנת 1991. אחרי התאבדותו של ברנאר לואזו שרביט הניהול עבר לידי תלמידו ועוזרו, פטריק ברטרון.
דימן לא הסתיר את העובדה שסוד ה"גראן קויזין" הצרפתי נמצא במסורת המטבח הכפרי של ארצו.

==הנצחתו==
* ככר ביישוב סולייה נקרא לכבודו - Square Alexandre Dumaine.
* ביישוב מאקון בחבל בורגונדיה הוקם בית ספר תיכון מקצועי ע"ש אלכסנדר דימן עם התמחות בעיקר בענפי שירותים, כולל מלונאות, תיירות וטבחות.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Rudolph Chelminski, 2005. The Perfectionist : Life and Death in Haute Cuisine (Gotham/Penguin). pp. 16-23, 89, 115-116, 121, 145.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gourmet.com/magazine/1960s/1964/02/alexandredumaine מורשתו של אלכסנדר דימן באתר "גורמה"] 
* [http://images.google.com/hosted/life/l?imgurl=7d37df60dcacdc66&q=Alexandre תמונתו במגזין "לייף"]
* [http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:058dEdLTAHUJ:www.starchefs.com/features/cookbooks/star_cookbooks/html/between_bites מתכון של דימן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1895
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1974
שיבל כרמי מנסור

שיבל כרמי מנסור (בערבית: شبل كرمي منصور; נולד ב-22 בספטמבר 1989) הוא קריין, שדרן רדיו ועיתונאי דרוזי-ישראלי אשר שימש כקריין החדשות הראשי בתחנת הרדיו גלי צה"ל, ומשנת 2016 עד לפרישתו מחברת החדשות בשנת 2020 הגיש מבזקים בחדשות 12.

==קורות חיים==
מנסור נולד ביישוב הדרוזי עספיא, ולמד בבית הספר התיכון "אורט רונסון" ביישוב. ביולי 2007 התגייס לגלי צה"ל, והיה לקריין הדרוזי הראשון בתחנת הרדיו הצבאית, תחילה כמבזקן. הגיש חלק נכבד ממהדורות החדשות של התחנה, במקביל לקריין הבכיר רן יבנאי. בשנים 2009–2012, עוד בשירות החובה, הגיש את תוכנית הרדיו "שטח שש", שעסקה בנושאי צבא וביטחון. בשנים 2014–2016, כאזרח עובד צה"ל, הגיש את התוכנית "מהדורת לילה", שעסקה בסיכום חדשות היום. במהלך השנים הגיש גם רצועות מוזיקה וספיישלים מוזיקליים.

ב-2010 השתתף בשעשועון הטלוויזיה "1 נגד 100" בערוץ 2. ב-2013 נבחר למקום ה-90 ברשימת 100 המשפיעים בתקשורת של המגזין "פירמה" של העיתון "גלובס".

ב-2014 הנחה את טקס פרס ישראל.

בנובמבר 2016 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 12 כמגיש מבזקי חדשות. בערב ליל הסדר 2017 הגיש לראשונה את המהדורה המרכזית.

בנובמבר 2018 עזב את גלי צה"ל לאחר 12 שנים בתפקיד.

ביולי 2020 עזב את חברת החדשות, ועבר לחברת ההיי-טק NetApp.

== חיים אישיים ==
התארס לחברתו הדרוזית-ישראלית נור זידאן חלבי<ref name="טוויטר-רפיק-חלבי"></ref><ref name="פנאיפלוס"></ref> (בת משפחתו של רפיק חלבי, ראש מועצת דלית אל-כרמל)<ref name="טוויטר-רפיק-חלבי"/>, לאחר שנתיים של זוגיות. השניים התחתנו באוגוסט 2021.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [https://geekonomy.net/2016/04/26/geekonomy49/ ריאיון עם שיבל כרמי מנסור] בפודקאסט "Geekonomy", 26 באפריל 2016

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:עיתונאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:עספיא: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
בית הכנסת הראשי הישן (מינכן)

מצבת הזיכרון בפינת רחוב הרצוג מקס בו ניצב בעבר בית הכנסת
בית הכנסת הראשי הישן במינכן (בגרמנית: Alte Hauptsynagoge München) שבגרמניה עמד ברחוב הרצוג-מקס שטראסה בלב מינכן. ביוני 1938, חמישה חודשים לפני פרעות ליל הבדולח, היה המבנה אחד מבתי הכנסת הראשונים שנחרבו בגרמניה, בעידודו האישי של אדולף היטלר.

המבנה שבלט כבניין מונומנטלי בודד מוקף בשלשה רחובות, תוכנן על ידי האדריכל אלברט שמידט. מראהו העוצמתי כמו גם מיקומו הבולט במרכז העיר מינכן, הדגישו את חשיבותו כמבנה ציבורי בחיים העירוניים במינכן של אותם ימים.

בשטח שבו עמד בית הכנסת קיים כיום מרכז קניות, לאחר שהוא נמכר בשנת 1999 לרשת הכל-בו הגרמנית Karstadt. כספי המכירה שימשו לבניית בית כנסת ראשי חדש בעיר.

ביולי 2023, 85 שנה לאחר שנהרס, נמצאו חלקים מבית הכנסת בנהר האיזר ובהם לוח אבן, עליו חקוקים חלק מעשרת הדיברות.

==קישורים חיצוניים==

* : ת[https://www.ikg-m.de/gemeinde/organe-2/ ולדות הקהילה היהודית במינכן]. (בגרמנית)
* [https://lcdl.library.cofc.edu/lcdl/?utf8=%E2%9C%93&f%5Bcollection_titleInfo_title_facet%5D%5B%5D=William+A.+Rosenthall+Judaica+Collection+-+Prints+and+Photographs&q=munich&search_field=all_fields אוסף יודאיקה ע"ש ויליאם א. רוזנטל]. הספרייה הדיגיטלית של Lowcountry, . 
* [https://www.dg.architektur.tu-darmstadt.de/forschung%20ddu/digitale%20rekonstruktion%20ddu/synagogen/index.de.jsp דגם תלת-ממדי: שחזור וירטואלי של בית הכנסת הראשי הישן במינכן] (ובתי כנסת גרמניים אחרים לשעבר), האוניברסיטה הטכנית של דרמשטאדט. (בגרמנית)

==הערות שוליים==

מינכן
מינכן
קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:יהדות מינכן
אמיר מח'ול

אמיר מח'ול (בערבית: أمير مخول; נולד ב-19 ביוני 1958) הוא איש ציבור מהנהגת הציבור הערבי ישראלי, מנכ"ל ארגון אתיג'אה – עמותת הגג המאגדת את כל העמותות של החברה האזרחית הערבית בישראל ועומד בראש ועדת החירויות של ועדת המעקב העליונה של ערביי ישראל. מח'ול הורשע בריגול עבור חזבאללה ונידון על כך לתשע שנות מאסר בפועל.

==ריגול לטובת חזבאללה==
בתחילת מאי 2010, מספר ימים לאחר מעצרו של ד"ר עומר סעיד מכפר כנא, נעצר מח'ול על ידי השב"כ. נגד מח'ול וסעיד הוגש כתב אישום המייחס למח'ול ריגול חמור והעברת מידע על שני מתקנים ביטחוניים לידי סוכן של חזבאללה. במשך 12 יום לאחר מעצרו נמנעה ממח'ול פגישה עם עורך דינו והוא אף התלונן כי עונה בחקירתו. במהלך חקירתו הודה מח'ול כי בשנת 2008 נפגש בדנמרק עם מפעיל סוכנים של חזבאללה והסכים לאסוף מודיעין בישראל עבור חזבאללה, אולם לאחר הגשת כתב האישום טען שההודאה נמסרה תחת לחץ. ב-27 באוקטובר 2010 הודה מח'ול בבית המשפט, במסגרת עסקת טיעון, בעבירות ריגול וריגול חמור, מגע עם סוכן חוץ וקשירת קשר לסייע לאויב. ב-30 בינואר 2011 נגזרו על מח'ול 9 שנות מאסר בפועל ושנה אחת של מאסר על תנאי לעבירה דומה.
ב-5 במאי 2019 שוחרר מהכלא.

== חיים אישיים והשכלה ==
מח'ול נשוי ואב ל-2, גר בחיפה. למד באוניברסיטת חיפה והורחק מהאוניברסיטה לסמסטר לאחר שלא נענה לדרישת הדיקן לעבור להפגין במקום אחר. אחיו, עיסאם מח'ול, שימש כחבר הכנסת מטעם סיעת חד"ש וסיעת חד"ש-תע"ל.

== קישורים חיצוניים ==
* אמיר מח'ול, [https://archive.today/20130422170057/http://212.179.113.235/mahsom/article.php?id=865 הנכבה שלנו היא המגילה שלכם], 15 במאי 2005
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרגלים שפעלו בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות ביטחון בישראל
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שהורשעו במגע עם סוכן זר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:כפר כנא: אישים
מסמך הנישואים ממרשה

מסמך הנישואים ממרשה היא מסמך נישואים אדומי עתיק על אוסטרקון. בו נכתב שהחתן קוסרם בן קוסיד לוקח את הכלה הבתולה ארסנה בת קוסיד עם נדונייה שהביאה בשווי 300 זוז.

המסמך כתוב בדיו על שבר חרס שגודלו 14 על 11 ס"מ. המסמך כתוב ארמית בכתב יהודי, והשמות בו אדומיים. הוא מתוארך בין סוף המאה ה-3 עד ראשית המאה ה-2 לפנה"ס. המסמך הוא חוזה הנישואין (כתובה) הקדום ביותר הידוע. ייתכן מאוד שזאת רק הטיוטה לכתובה, שכן במקום המיועד לחתימת העדים בתחתית המסמך (להלן שורה 12) אין מופיעות חתימות כלשהן. הכתובה הוצגה במוזיאון ישראל באגף הארכאולוגיה.

==הכתובת==

תרגום לעברית:

# בחודש סיוון שנת 136 (בימי) סילב[קוס המלך
# קוסרם בן קוסיד, הוא מרצונו החופשי, [....אמר]
#לקוסיד בן קוסיהב: ישנה (אישה) ארסנה {שמה
# בתולה. עתה מבקש אני ממך ש?{...
# אשתי, תתן לי כמנהג הבנות [
#בנים זכרים אשר יהיו לי ממנה [
#ובעלי ביתי ויורשי מן ?[
# קוסיד שמע לאשר ק[קוסרם אמר ונתן לו את אר]סנה
#בתו (ל)אישה. כאשר נתן ל[... נת]ן קוס<י>ד לארסנה
#בתו רכוש: לבוש וכלי[ ] (אשר) שווים שלוש מאות זוזים כסף.
# נשאה וכנסה לבית קוסרם זה, בעלה, לפני....
# חתם

==תארוך==
שנת 136 היא שנה 176 לפנה"ס לפי המניין הסלאוקי (הוא מניין השטרות המתחיל בשנת 312 לפנה"ס, שנת כיבוש בבל על ידי סלאוקוס הראשון). סלאוקוס המוזכר בתעודה הוא סלאוקוס הרביעי (187-175 לפנה"ס). התעודות הנזכרות בספר מקבים א', ובראשית מקבים ב' הם לפי המניין הסלאוקי. הנחת החוקרים היא שבקצה השורה נרשם גם שם המקום מרשה.

== מבנה הכתובת ==
* שורה 1 - תאריך.
* שורות 5-2 - בקשת החתן מאבי הכלה.
* שורות 7-6 - הבטחת זכויות הבנים.
* שורות 9-8 - הסכמת אבי הכלה.
* שורות 11-9 - הנדוניה.
* שורה 11 - כניסת הכלה עם הנדוניה לבית החתן.

==השמות הפרטיים==

שמות הגברים הם בעלי המרכיב האדומי "קוס", שהוא שמו של האל האדומי הראשי. שם אבי החתן כשם אבי הכלה. חלק מן השמות ידועים בתעתיק יווני ממרשה וממקומות אחרים כמו:, Kosiabos, Kosnatanos ו-Konramos.

השם קוסרם מקביל לשם העברי יהורם/יורם המציין שהאל הוא מרומם מעל כולם. השם קוסיהב פירושו: קוסנתן, שמצידו מקביל לשם המקראי יהונתן, כלומר שהאל נתן את הילד שקיבל את השם. השם קוסיד הוא שם חדש באונומסטיקון האדומי. יד"ד מלשון אהוב, מקביל לידידיה, או לתיאופילוס ביוונית.

ארסינואה שהוא שמה של הכלה הוא שם יווני. ניתן לראות פה כבר השפעה יוונית על הדור הצעיר שקיבל כבר שמות שאינם אדומיים.

==לקריאה נוספת==
*
* ()
מרשה
קטגוריה:אדום
קול המשנה

קול המשנה הוא מפעל לעידוד ושינון המשנה באמצעות מערכת קולית בטלפון.

==על המפעל==
המיזם תוכנן מתוך מטרה לעודד הספק וידע במשנה לילדים מהגיל בו הם מתחילים ללמוד משניות (גילאי 8-9) ועד לגילאי תלמידי ישיבה קטנה (גילאי 15-16). את העמותה הגה ויזם ראש ישיבת באר התורה הרב גבריאל יוסף לוי והיא מפוקחת על ידי ועדת רבנים ואנשי חינוך בנשיאות הרב ישראל גנס, מראשי ישיבת קול תורה.

על פי תורת הנסתר, לימוד ותפילה לעילוי נשמת נפטר מעלה את נשמתו ממדרגה למדרגה בעולם הבא. המפעל מאפשר הנצחה על ידי שינון אלפי משניות בפי תינוקות של בית רבן, ביום היארצייט. עבור אנשים עריריים או כאלו שאין צאצאים הלומדים עבורם, משובץ אברך שיאמר עליהם קדיש. בנוסף מוקדש הלימוד לזכר חללי פעולות איבה וחללי מערכות ישראל. מטרת המפעל הוא להשיג 6,000,000 שינוני משניות בשנה, להנצחת נספי השואה.

==אופי הפעילות==
המערכת הקולית מאפשרת למנויים שינון של עד 15 משניות ליום, תוך אפשרות האזנה להסברים רהוטים על ששת סדרי המשנה. בנוסף מופץ עלון חודשי גרפי ומושך המדרבן ילדים ללמוד 'משנה יומית', ובין היתר מתפרסמים בו סיפורים על גדולי ישראל, ומדור 'משנה ולקחה' – מוסר השכל שניתן להפיק מהמשנה החודשית.

נוסף על כך נהגתה תוכנית יומית ללימוד ושינון, שבמסגרתה נשלח לבית המנויים מדי חודש חוברת מהודרת, ובה 30 משניות המבוארות באופן צח וקולח לילדים, על מנת להעניק לימוד חווייתי. בחוברת מבחנים קצרים המסכמים את ביאורי המשנה, תוך אפשרות למנויים להשיב במערכת על התשובות הנכונות ולזכות בפרסים.

==ראו גם==
*קול הלשון
*קול הדף
*המשנה היומית

*

קטגוריה:מוסדות לימוד תורניים
פולהאם

פולהאם (באנגלית: Fulham) היא שכונה ברובע האמרסמית' ופולהאם שבלונדון. רובע האמרסמית' ופולהאם הוקם בשנת 1965 ונקרא "איחוד הרובע המטרופוליני של האמרסמית'" או "הרובע המטרופוליני של פולהאם". השכונה הייתה ידועה יותר בשם האמרסמית' עד ששמה שונה ב-1971 על ידי מועצת הרובע. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לונדון: שכונות
ברוס באק

ברוס באק (באנגלית: Bruce Buck) (נולד ב-1946) הוא חבר הנהלת הסניף הלונדוני של חברת עורכי הדין האמריקאית "סקאדן, ארטס, מגס, לטרן ופוקס" ויו"ר מועדון הכדורגל צ'לסי לשעבר. הוא אחראי על עסקי הנדל"ן וההשקעות בנכסים של החברה. הוא בוגר תואר שני במשפטים ונחשב לעורך דין מצליח ולאיש עסקים מבריק.

== קריירה ==
ברוס באק התחיל לעבוד כעורך דין כבר בשנת 1983. הוא עבר לעבוד מניו יורק לאנגליה לשליחות של שלוש שנים ונשאר שם עד היום. לאחר שפרש מחברת עורכי הדין הראשונה שלו הוא עבר לחברה A&M והחל לקדם את נכסיה של החברה. מאז הוא נשאר בחברה (ששינתה שם עם השנים). באק מייצג חברות אירופאיות גדולות שונות בתחומי משפטים הקשורים להנפקות הון ולהסכמים כספיים בין חברות גדולות.

==הקשר לצ'לסי ==
הקשר בין באק לצ'לסי התחיל כשבמסגרת תפקידו ייצג באק בכמה משפטים את אחת מחברותיו של המולטי מיליארדר הרוסי רומן אברמוביץ'. אברמוביץ' התרשם ממנו ומינה אותו לאחד מיועציו בתחום המשפטי והעסקי.

לאחר שקנה ב-140 מיליון פאונד את כל מניותיה של חברת ההשקעות של מועדון הכדורגל צ'לסי בבורסה, הוא הפך לאחד האנשים בעלי ההשפעה במועדון הכדורגל הגדול. זה היה הצעד הראשון שלו במועדון, שאותו הוא אוהד כבר משנות ה-80. באק הוא האדם היחיד שיש לו מניות של המועדון, למעט רומן אברמוביץ', הבעלים של המועדון. הוא נוטה לשמור על פרופיל נמוך וזוהי אחת העובדות שהובילה למעמדו החזק במועדון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולגייט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
תיבת מכתבים

44 תיבות מכתבים ב[[שוודיה ותיבת דואר אחת, מימין]]
תיבת מכתבים היא תיבה הממוקמת בפתחי בניינים או בקרבתם, המשמשת לקבלת דברי דואר עבור הדיירים. חלוקת הדואר לתיבות המכתבים נעשית על ידי דוורים. תא דואר (בכתיבה מקוצרת ת.ד. או ת"ד) הוא תיבת מכתבים הממוקמת בבית דואר או במרכז לחלוקת דואר, המאפשרת קבלת דואר שלא ישירות אל המען. יתרון של תא דואר הוא שאינו חייב להשתנות עם שינויי מען של הנמען - המען של תא דואר מורכב בדרך כלל מאותיות, ספרות ושם היישוב בלבד.

==קישורים חיצוניים==
תאי דואר בית הדואר המרכזי ב[[פתח תקווה]] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תשתיות דואר
קטגוריה:ריהוט רחוב
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
מכתב
אוסוולד פון וולקנשטיין

אוסוולד פון וולקנשטיין (1376/7–1445) היה משורר, מלחין ודיפלומט גרמני.

== ביוגרפיה ==
אוסוולד פון וולקנשטיין נולד לפרידריך פון וולקנשטיין וקטרינה פון ווילנדרס. בגיל עשר עזב את בית אביו והיה לנושא כליו של אביר נודד. אוסוולד תיאר את מסעותיו המסעירים בשיריו. עקב מות אביו בשנת 1399 חזר בבהילות לטירול על מנת להסדיר את ענייני הירושה עם אחיו, ונגרר לוויכוח ממושך עליה.

בשנת 1414 חבר לפמלייתו של דוכס אוסטריה ורוזן טירול, פרידריך הרביעי, כדיפלומט מטעם זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בהמשך חייו יצא מטעמו לשליחויות דיפלומטיות רבות לאנגליה, סקוטלנד ופורטוגל. בפורטוגל נטל גם חלק בשחרור סאוטה מידי המורים.

בשנת 1417 התחתן עם מרגרט פון שוואנגאו, אשר ילדה לו שבעה ילדים. מת כתוצאה מגל חום עז ב-2 באוגוסט 1445 במראן.

אוסוולד הוא מגדולי מלחיני הרנסאנס הגרמני המוקדם. המלודיות שלו מהלכות קסם של ממש עקב ההשפעות העמוקות שספג מארצות רבות בהן ביקר, הרחיק אף עד לגאורגיה. מושאי יצירותיו העיקריים הם מסעותיו, אלוהים והחיים הארציים. שיריו נשתמרו במלואם בשלושה כתבי יד, ששניים מהם הושלמו תחת פיקוחו האישי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:דיפלומטים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1377
קטגוריה:נפטרים ב-1445
GoGay

GoGay היה פורטל אינטרנט ישראלי הפונה להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים. האתר היה היחיד מסוגו בישראל ואתר האינטרנט המקצועי היחיד בעברית המתעדכן באופן שוטף באירועים הקשורים לקהילת הלהט"ב בישראל ובעולם, שסיקר אירועי תרבות, פנאי, סגנון חיים ועוד.

האתר הפסיק את פעילותו בסוף 2019, עקב שיקולים פנימיים של בעלי האתר.

האתר זכה מספר פעמים בתואר "אתר השנה" של "ידיעות אחרונות" ושל אתר "ynet".

== הקמת האתר ==
האתר הוקם בשנת 1998 על ידי טל איתן, אז חייל צה"ל, כמגזין אינטרנט בשם "Pridezine" (שילוב של פרייד ומגזין). בשנת 1999 עלה האתר לאוויר בשמו הנוכחי. בעקבות הצלחת האתר הוקמו סביבו מערכת קהילות, מדור חדשות שהתעדכן באופן יומי ולוחות אירועים ומשדרי טלוויזיה. בשנת 2001 חבר האתר לאתרי האינטרנט ללהט"ב האחרים שפעלו באותה תקופה ברשת הישראלית: אתר "סיפורים" ואינדקס אתרים, וצרף אותם אל תוכו במבנה ארגוני מחודש. כשנה מאוחר יותר צורף לפורטל אתר אינטרנט חדש בשפה הרוסית, המציג חלק מתכני GoGay וכן תכנים מקוריים המופקים ונערכים על ידי צוות נפרד.

בשנת 2005 הכירה לשכת העיתונות הממשלתית באתר, ובכך הפכה אותו לגוף התקשורת הלהט"בי הראשון בישראל הזוכה להכרה ממסדית. GoGay עצמו הוא מוסד ללא כוונת רווח המבוסס כולו על עבודה התנדבותית, ושירותיו ניתנים ללא תשלום.

בין השנים 2010 ל-2012 האתר הפסיק את פעילותו והתעדכן לעיתים רחוקות בלבד, בעדכונים נדירים. עם זאת, קהילות האתר המשיכו לפעול, וכן הוקמו מדורים של ייעוץ פסיכולוגי ורפואי שהמשיכו לספק שירות לקהל הגולשים על ידי צוות מקצועי.

האתר הושק מחדש ב-1 באוגוסט 2013, בפורמט עדכני ועם צוות כותבים חדש.

בגרסתו החדשה, האתר פעל במודל מסחרי המתבסס בעיקר על פרסום ושיתופי פעולה מסחריים בתחום אגריגרציה של תכנים (מכירת תוכן לאמצעי תקשורת אחרים).

== תוכן ==
GoGay הציג מדור חדשות ובו כתבות בנושאי אקטואליה מישראל ומהעולם, ומדור "סדר יום" ובו מאמרי דעה שונים ופרשנויות חברתיות. מדור תרבות מציג כתבות פנאי לצד סקירות אירועים וביקורות תרבות. מדור בריאות הציג מאמרים מדעיים, ערכים בנושאים שונים וחדשות בנושא בריאות מישראל והעולם. מדורים נוספים היו "סיפורים", שפרסמו שירים וסיפורים מאת גולשי האתר, "טורים" ובו טורים קבועים, "יומנים" המאחסן בלוגים של קוראים, וערוץ "GoTrans" המיועד לקהילת הטרנסג'נדרים. כן הכיל האתר לוח אירועים יומי, שבועי וחודשי, שריכז את פעילויות קהילת הלהט"ב בישראל.

האתר תופעל בתחילה באמצעות חבריו של איתן, ובהדרגה התגבש צוות קבוע שעושה את עבודתו בהתנדבות, לצד קוראים מזדמנים התורמים תוכן לאתר. האתר נוהל על ידי קבוצת חשיבה - מעין "ועדת עורכים" הקובעת מדיניות, תכנים, שיתופי פעולה ופעילויות אסטרטגיות שונות. בישיבות התוכן והאסטרטגיה של ועדת העורכים השתתפו גם "נציגי הגולשים" שאינם חברי מערכת, אך גלשו באתר והיו מעוניינים להשתתף בקביעת קווי המערכת.

== ראו גם ==

* הקהילה הגאה בישראל
* WDG

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:עיתונות להט"ב בישראל
קטגוריה:פורטלים ישראליים
קטגוריה:אתרי חדשות ישראליים
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראלים שהושקו ב-1999
קו תמסורת

ייצוג של קו בתמסורת במעגל חשמלי
קו תמסורת הוא רכיב במעגל חשמלי מפולג אשר מוביל גלים בין שני קצוותיו. הגלים הם מתח וזרם חשמליים, הקשורים זה בזה באמצעות גל אלקטרומגנטי שמתקדם לאורך הקו. מוביל גלים הוא מבנה פיזי המשמש כקו תמסורת, וניתן לייצג מבנים פיזיים נוספים באמצעות קווי תמסורת, למשל התפשטות אור או גלי קול בתווך.

קו תמסורת מורכב לרוב משני מוליכים המחוברים בכל קצה לזוג הדקים. במוליכים מתפשט גל של מתח וזרם, והקשר ביניהם נקבע על ידי העכבה האופיינית של הקו. המתח נוצר במקור מתח בקצה האחד של הקו ונצרך על ידי עומס בקצה האחר של הקו. אורך הקו, יחד עם העכבה האופיינית שלו והעכבה החשמלית של העומס המחובר אליו, קובעים את כל מאפייני הקו.

==משוואות הטלגרף==

מעגל השקול לחלק באורך [[אינפיניטסימלי של קו תמסורת]]
אפשר להרכיב קו תמסורת מרכיבים פשוטים - סליל (L), קבל (C), נגדים (R,G). בתמונה רואים חלק אינפיניטסימלי המופרד לרכיבים אלו, חיבור של אינסוף רכיבים כאלו שקול לקו תמסורת. ניתוח של המתחים במעגל נותן את המשוואות:
:<math>\frac{\partial V(x)}{\partial x} = -(R + j \omega L)I(x)</math>
:<math>\frac{\partial I(x)}{\partial x} = -(G + j \omega C)V(x)</math>

בהזנחת ההתנגדויות R,G נקבל את משוואות הטלגרף, שהן משוואת הגלים המתארת את התקדמות המתח והזרם בקו התמסורת, הגל המתקדם ועוד הגל החוזר.

:<math>\frac{\partial^2V(x)}{\partial x^2}+ \omega^2 LC\cdot V(x)=0</math>

:<math>\frac{\partial^2I(x)}{\partial x^2} + \omega^2 LC\cdot I(x)=0</math>

עם ההתנגדויות, משוואות הטלגרף הן:

:<math>\frac{\partial^2V(x)}{\partial x^2} = \Gamma^2 V(x)</math>

:<math>\frac{\partial^2I(x)}{\partial x^2} = \Gamma^2 I(x)</math>

כאשר <math>\Gamma = \sqrt{(R + j \omega L)(G + j \omega C)}</math>

העכבה האופיינית של קו התמסורת היא

:<math>Z_0 = \sqrt{\frac{R + j \omega L}{G + j \omega C}}</math>

הפתרונות של משוואות הטלגרף עבור <math>\ V(x)</math> ו-<math>\ I(x)</math> הם:

:<math>V(x) = V^+ e^{-\Gamma x} + V^- e^{\Gamma x} \,</math>

:<math>I(x) = \frac{1}{Z_0}(V^+ e^{-\Gamma x} - V^- e^{\Gamma x}) \,</math>

הקבועים <math>V^\pm</math> ו-<math>I^\pm</math> הם משרעת המתח המתקדם והחוזר, ומשרעת הזרם המתקדם והחוזר בהתאמה, ויש למצוא אותם מתוך תנאי השפה, כלומר הם נקבעים על פי הגלים שמכניסים לקו.

==עכבת כניסה==
עכבה הכניסה של קו תמסורת בנקודה מסוימת לאורך הקו היא:
:<math>
Z_\mathrm{in} (x)=Z_0 \frac{Z_L + jZ_0\tan(\beta x)}{Z_0 + jZ_L\tan(\beta x)}
</math>

כאשר <math>\ x</math> המרחק מהעומס. <math>\beta=\frac{2\pi}{\lambda}</math> הוא מספר הגל, <math>\ \lambda</math> הוא אורך הגל והם שונים בקו התמסורת מהערכים שלהם בחלל החופשי (ראו גלבו).

==ראו גם==
* מוביל גלים
* עכבת גל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעגלים חשמליים
קטגוריה:גלים
השבוי - מבט מעזה

השבוי - מבט מעזה הוא ספר מאת העיתונאי סלימאן א-שאפעי המספר את סיפורו של גלעד שליט החל מתכנון החטיפה ועד לתהליכים המדיניים לשחרורו בתקופת ממשלתו של בנימין נתניהו בישראל. הספר יצא לאור בשנת 2009, בעוד גלעד שליט נתון בשבי החמאס ברצועת עזה. א-שאפעי מקפיד לתאר את סיפור השבי מנקודת מבטם של העזתים השואפים לשחרורו של שליט הן בשל שחרור האסירים הצפוי מישראל, והן בהקלת הסגר על רצועת עזה. א-שאפעי חושף בספרו פרטים רבים על מצבו הבריאותי והנפשי של שליט בכלאו בשבי החמאס, וכן על יחס השובים אליו. 

א-שאפעי עמל על ספר זה במשך שלוש שנים וחצי בתקופת היותו כתב החדשות של ערוץ 2. לאחר מכן הוציא לאור את הספר ללא ידיעת הממונים עליו, מה שגרם לפיטוריו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ybook.co.il/htmls/השבוי.aspx?c0=20450&bsp=13577&bss333=13577 אתר ידיעות ספרים], תיאור פרק ראשון
* 

קטגוריה:גלעד שליט
קטגוריה:האינתיפאדה השנייה
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: מלחמות ישראל
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
עידו לביטוב

עידו לביטוב (נולד ב-15 באוקטובר 1989) הוא מתעמל ישראלי בספורט "גלגלי ענק". הוא סגן אלוף העולם לגיל 18 בקטגוריית הקרב-רב, ומדורג מקום שלישי במקצה ישר ומקום חמישי בספירלה.

== ביוגרפיה ==
לביטוב גדל בזכרון יעקב. בגיל 10 החל להתאמן בספורט "גלגלי הענק" בזכרון יעקב. מועדונים נוספים קיימים במועצה אזורית חוף הכרמל, קריית טבעון ותמרת. לביטוב הוא חבר נבחרת ישראל ב"התעמלות גלגלי ענק" משנת 2002, ושותף בכיר להישגי הנבחרת באליפויות העולם ובתחרויות הפתוחות באירופה. לביטוב הוא מאמן פעיל ברמה בינלאומית ולוקח חלק בתחרויות ובמחנות אימונים בינלאומיים ברחבי העולם.

בשנת 2003 השתתף לראשונה לביטוב באליפות העולם שהתקיימה בלילהאמר, נורווגיה וסיים במקום ה-11 לנוער עד גיל 18.

בשנת 2005 השתתף לביטוב באליפות העולם שהתקיימה באכן, גרמניה וסיים במקום השישי במקצה הישר.

בשנת 2007 באליפות העולם שהתקיימה בזלצבורג, אוסטריה זכה במדליית כסף ובתואר סגן אלוף עולם בקטגוריית הקרב-רב לנוער עד גיל 18. קטגוריית הקרב-רב ב"התעמלות גלגלי ענק" בדומה ל"התעמלות מכשירים", מורכבת מציון משוקלל של כל מקצי התחרות (ישר, ספירלה וקפיצות). בנוסף, הוא זכה במדליית ארד במקצה ישר.

בשנת 2011 השתתף לביטוב באליפות קריטריון לקראת אליפות העולם שהתקיימה בארווילר, גרמניה ולאחר מכן, לקח חלק באליפות העולם שהתקיימה בארנסברג, גרמניה.

בשנת 2012 באליפות ארצות הברית הפתוחה שהתקיימה בשיקגו, זכה לביטוב במקום השני בקטגוריית הקרב-רב.

בשנת 2013 השתתף לביטוב באליפות קריטריון לקראת אליפות העולם שהתקיימה במרבורג, גרמניה ולאחר מכן לקח חלק באליפות העולם שהתקיימה בשיקגו, אילינוי.

בשנת 2014 באליפות דרום גרמניה שהתקיימה בטאונשטיין, זכה במקום השלישי בקטגוריית הישר.

בשנת 2015 צפוי עידו לביטוב להוביל את נבחרת ישראל כמאמן הלאומי של המשלחת לאליפות העולם הבאה אשר תתקיים בליגננו, איטליה.

כמתעמל צעיר זכה לביטוב באליפות ישראל בספורט "גלגלי ענק" בשנים 1999, 2001 ו-2002, והוא מדורג ראשון בישראל משנת 2005.

==קישורים חיצוניים==

 בארכיון האינטרנט

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתעמלים ישראלים
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
אקוודוקט ונוויטלי

אקוודוקט ונוויטלי (באיטלקית: Acquedotto di Vanvitelli) או אקוודוקט קרולינו (Acquedotto Carolino) הוא אמת מים שנבנתה כדי לספק מים לארמון קזרטה ולמכלול סן לאוצ'ו. אמת המים מובילה מים ממעיינות פיצו (Fizzo) שלרגלי הר טבורנו (Taburno). משם מובילה האמה את המים למרחק כ-38 קילומטרים, בנתיב מתפתל, רובו מתחת לפני האדמה.

האמה תוכננה על ידי האדריכל לואיג'י ונוויטלי, ונחנכה בידי קרלוס השלישי, מלך ספרד (מכאן שני שמותיה). בנייתה החלה במרץ 1753, והשימוש בה החל ב-7 במאי 1762. 

ערך אדריכלי מיוחד יש לחלק מן האמה שאורכו 529 מטרים, העשוי מטופה (סלע משקע רך), המגשר על עמק מאדאלוני (Valle di Maddaloni), בין הר לוגאנו (monte Logano) במזרח להר גרצאנו (monte Garzano) במערב. מקטע זה עוצב על פי אמות מים רומאיות עתיקות, והוא בנוי משלוש קומות עשויות קשתות המונחות זו על גבי זו. גובהה המרבי של אמה הוא 55.8 מטרים. 

ב-1997 הוכרזו ארמון קזרטה, אקוודוקט ונוויטלי ומכלול סן לאוצ'ו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. מנימוקי ההחלטה:

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: מבנים
קטגוריה:אמות מים
אוטו ריהאגל

אוטו ריהאגל (בגרמנית: Otto Rehhagel; נולד ב-9 באוגוסט 1938 באסן, גרמניה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל. במשך שנים רבות (1981–1995) זוהה ריהאגל עם מועדון ורדר ברמן אותו אימן. בהדרכתו התבססה הקבוצה בצמרת הכדורגל הגרמני לאחר שנים רבות בהן זוהתה כקבוצת תחתית בבונדסליג ואף שהתה בליגת המשנה.

בין 2001 ל-2010 אימן ריהאגל את נבחרת יוון בכדורגל. תחת שרביטו זכתה יוון באליפות אירופה 2004 והעפילה לטורניר גמר מונדיאל 2010. עם הדרכתו במונדיאל 2010 כשהוא בן 72 שבר ריהאגל שיא כמאמן המבוגר ביותר בתולדות המונדיאל. יוון כבשה את שערה הראשון אי פעם בטורניר מונדיאל עם ניצחונה בתוצאה 2-1 על ניגריה. אך, מאחר שהפסידה קודם לכן לקוריאה הדרומית וארגנטינה, לא העפילה לשלב שמינית הגמר. ריהאגל פרש מהנבחרת היוונית לאחר ההדחה.

==תארים כמאמן==

* אליפות אירופה 2004

באיירן מינכן
* גביע אופ"א: 1996

ורדר ברמן
* בונדסליגה: 1988, 1993
* הגביע הגרמני: 1991, 1994
* גביע אירופה למחזיקות גביע: 1992
* הסופר קאפ הגרמני: 1988, 1993, 1994

קייזרסלאוטרן
* בונדסליגה: 1998

פורטונה דיסלדורף
* הגביע הגרמני: 1980

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני רוט-וייס אסן
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני פורטונה דיסלדורף
קטגוריה:מאמני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:מאמני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:מאמני באיירן מינכן
קטגוריה:מאמני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:מאמני ורדר ברמן
קטגוריה:מאמני נבחרת יוון בכדורגל
קטגוריה:מאמני הרטה ברלין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1938
אקרנס

אקרנס (באיסלנדית: Akranes) היא עיר נמל בוסטורלנד, מערב איסלנד, 25 ק"מ צפונית לרייקיאוויק. במפקד שנערך בשנת 2012 מנתה העיר 6,592 תושבים.

העיר נוסדה במאה ה-19 ככפר דייגים. עד היום משמש הדיג כמקור פרנסה עיקרי שאליו נוספה גם תעשייה, מפעל בטון החל לפעול ב-1950 ומפעל לאלומיניום ב-1998.

ב-11 ביולי 1998 נחנכה מנהרה ארוכה באורך של 5.5 ק"מ אשר מקצרת את המרחק אל הבירה ל-60 ק"מ בלבד.

==אתרי תיירות==
* מוזיאון Garðar המציג בתים ישנים מתחילת המאה ה-20.
* המגדלור הישן אשר ממנו ניתן לצפות על העיר ועל הים.
* Vökudagar - פסטיבל התרבות הגדול של אקרנס, מתקיים בכל שנה בתחילת נובמבר.
* מרכז Kirkjuhvoll לאומנות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איסלנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1604
שדרות רקולטוס

בריכות המים לאורך המדרחוב
יריד ספרים בשדרה
בניין הספרייה הלאומית
ארמון לינארס
שדרת רקולטוס (בספרדית: Paseo de Recoletos) היא שדרה במרכז מדריד, בירת ספרד. למרות אורכה הקצר (מעט יותר מ-500 מטרים), השדרה היא אחת החשובות והמרכזיות בעיר, ומהווה חלק מהציר המחלק את מדריד מצפון לדרום, הנמשך דרומה מפלאסה דה סיבלס לאורך שדרת פראדו וצפונה מפלאסה דה קולון לאורך שדרת קסטיאנה.

==היסטוריה==
לקראת סוף המאה ה-18, הופקד האדריכל חוסה דה הרמוסיה על ידי המלך קרלוס השלישי על תוכנית עיור תוואי הנהר באחו אברוניגאל (Bajo Abroñigal) שעבר בין האזורים בהם נמצאות היום תחנות הרכבת אטוצ'ה וצ'מרטין. במסגרת התוכנית הוקמו לאורך התוואי שדרת פראדו ושדרת רקולטוס. השם "רקולטוס" נגזר משמו של מנזר אוגוסטיני ישן שהוקם באזור בשנת 1952.

במקור הסתיימה השדרה בשער רקולטוס הישן, שער בארוק שהוקם ב-1756 על ידי המלך פרדיננד השישי ופורק ב-1863. במהלך המלחמה בחצי האי האיברי במסגרת המלחמות הנפוליאוניות, בוצר שער רקולטוס לצד שערים נוספים באזור, במטרה להדוף את צבאו של נפוליאון. ב-3 בדצמבר 1808, פיקד נפוליאון בעצמו על המתקפה על מדריד, במהלכה ניסו כוחותיו לפרוץ את שער רקולטוס במטרה להקיף את שער אלקלה. הכוחות הצרפתים הצליחו לפרוץ דרך פארק בואן רטירו ובכך איגפו את שערי רקולטוס, אלקלה ואטוצ'ה, והביאו לכניעתה של מדריד למחרת היום.

==השדרה כיום==
כיום שדרת רקולטוס היא מהרחובות החשובים במדריד, ולאורכה עוברים חמישה נתיבי נסיעה ונתיב אוטובוסים בכל כיוון, לצד אי תנועה קטן ומדרחוב גדול במרכז השדרה. לאורך המדרחוב פזורות בריכות מים, עמודים דוריים, פסלים, מזרקות, שעון שמש, עצים וצמחייה וכן מספר בתי קפה פופולריים.

מדי שנה מארחת השדרה מספר ירידים ובהם ספרים מיד שנייה, ספרים ישנים, עבודות יד ועוד. כמו כן, השדרה אירחה לאורך השנים מספר ירידים חד-פעמיים, וכן נערכות בה לעיתים תערוכות ומיצגי רחוב.

==מבנים לאורך השדרה==
אחד המבנים החשובים לאורך השדרה הוא בית טסורו (Casa del Tesoro), שנבנה בשנת 1568 לערך ובו שוכנים מאז שנת 1771 הספרייה הלאומית של ספרד ומוזיאון הארכאולוגיה הלאומי.

בהמשך השדרה שוכן ארמון המרקיז מסלמנקה, שנבנה בין השנים 1846 ו-1855 בסגנון הרנסאנס. בשנת 1876 הארמון נמכר לבנק היפוטקריו (Hipotecario) הארגנטינאי, אשר הקים בו את מטהו. בשנת 1991 נמכר המבנה לבנק BBVA הספרדי, וכיום הוא מקום מושבה של קרן BBVA של הבנק.

סמוך לפלסה דה סיבלס שוכן ארמון מלינארס (Palacio de Linares), שנבנה בשנת 1873 ושימש את המרקיז מלינארס. במהלך המאה ה-20 עבר המבנה מספר ידיים, עד שבשנת 1989 הוא עבר לבעלות משותפת של המכון לשיתוף פעולה עם אמריקה הדרומית, עיריית מדריד והקהילה האוטונומית של מדריד. החל משנת 1990 משמש המבנה כמטה "בית אמריקה", מוסד ממלכתי שמטרתו קידום נושאים כלכליים, מדיניים, מדעיים, טכנולוגיים ותרבותיים באמריקה הלטינית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.madridhistorico.com/seccion1_monumentos/index_monumentos.php?id=R&idcalle=6149&idinformacion=83&pag=1 עמוד אודות ההיסטוריה של השדרה] 

רקולטוס
סן לאוצ'ו

סן לאוצ'ו (San Leucio) היא מועצה מקומית בנפת קזרטה שבמחוז קמפניה, בדרום איטליה. סן לאוצ'ו ממוקמת כ-3.5 ק"מ מצפון-מערב לקזרטה, בגובה של כ-145 מ' מעל פני הים. המקום התפרסם במיוחד בשל מכלול המבנים שנבנו בו סביב מפעל משי ישן. מכלול זה הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 1997.

גבעת סן לאוצ'ו נקראת על-שם הכנסייה הלומברדית שנבנתה בראשה. הגבעה נמצאת בחורש הנקרא בוסקו די סאן סילבסטרו, יער סילבסטר הקדוש, ובו כרמים ופרדסים. מעון ציד, שנודע בשם בלוודרה (Belvedere, "יפה נוף"), נבנה לרגלי הגבעה במאה ה-16 בידי משפחת האצולה אקוואויוה (Acquaviva), נסיכי קזרטה. האחוזה הפיאודלית נרכשה על ידי המלך קרלוס השלישי. 

ב-1773 החליט המלך פרננדו הראשון, בנו של המלך קרלוס, לגדר את האזור ולהפוך אותו לשטח לציד. המלך היה צייד מנוסה והעדיף עיסוק זה על פני חיי החצר המלכותית. ב-1778 החל המלך בייצור משי במקום. ביתן בלוודרה שופץ ונועד להיות מרכזו של מכלול תעשייתי; במבנה עצמו הוקדש האולם הראשי לכנסייה עבור הפועלים, וסביבו נבנו מבנים תעשייתיים שכללו חדרים לגידול תולעי משי ומתקנים לטוויית וצביעת המשי, וכן גם מבנים עבור בית ספר, מגורים למורים, ועוד. עבור העובדים נבנה כפר חדש, והקהילה שהתפתחה בו נקראה ב-1789 "המושבה המלכותית של אורגי המשי" (Real Colonia dei Setaioli). במפעל המשי בסן לאוצ'ו הוכנסו הטכנולוגיות המתקדמות ביותר באירופה באותה תקופה. המלך חוקק חוקים שנועדו להסדיר את העבודה והשכר של הפועלים במכלול; לפועלים הייתה מערכת של מעין ביטוח לאומי ומעמד מועדף, ואף נקבעו להם בגדי עבודה אחידים. יש הרואים בחוקים אלה מעין סוציאליזם מוקדם. המלך תכנן לפתח את הכפר לכדי עיר חדשה, שתיקרא פרדיננדופולי, אך הפרויקט נעצר לאחר כיבוש הממלכה בידי צרפת בתחילת המאה ה-19. למרות הכיבוש הצרפתי המשיכה התעשייה בסן לאוצ'ו להתפתח.

גם כיום ממשיכים מפעלי הטקסטיל והמשי בסן לאוצ'ו לשמור על רמתם הגבוהה. מוצרים מסן לאוצ'ו משווקים ללקוחות יוקרתיים בחו"ל, ובהם ארמון בקינגהאם, הבית הלבן, ארמון קווירינאלה, ועוד.

בסן לאוצ'ו נמצא כיום מוזיאון לייצור המשי, ובו נולי אריגה מקוריים ומכונות ששופצו והמוצגים בחצר ארמון בלוודרה. בחצר ניתן לראות את כל שלבי ייצור המשי ואת ההתקדמות במיכון ובתהליכי הייצור. 

ב-1997 הוכרזו ארמון קזרטה, אקוודוקט ונוויטלי ומכלול סן לאוצ'ו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. מנימוקי ההחלטה:

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://whc.unesco.org/en/list/549 ארמון קזרטה] באתר אונסק"ו
* [https://web.archive.org/web/20080516035824/http://www.reggiadicaserta.altervista.org/san_leucio.html מידע ותמונות] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטליה: מבנים
קטגוריה:קמפניה: ערים
קונדה נאסט טראבלר

קונדה נאסט טראבלר (באנגלית: Condé Nast Traveler) הוא כתב עת אמריקאי שמתפרסם בידי Condé Nast Publications. מקורו בדיוור שנשלח בידי מועדון דיינרס (Diners Club). מועדון שראשיתו ב-1953, שערך רשימות של בתי עסק שמשתמשים בכרטיס. הוא החל לכלול בתוכו פרסומות ב-1955. על מנת למשוך יותר מפרסמים, הוא נעשה כתב עת שלם, The Diners Club Magazine, ב-1960. מאוחר יותר הוא קרא לעצמו Signature. קונדה נאסט רכשו את Signature ב-1986, והשיקו אותו מחדש תחת שמו הנוכחי שנה אחרי כן.

כעת המגזין מתמחה בתיירות יוקרה וסוקר מלונות, מוצרים ושירותים יקרים. חלק גדול ממנו מיועד לתיירים עסקיים.

בנוסף לכתיבה אודות אתרים אקזוטיים שונים כך שהקוראים יוכלו לטייל אליהם, הוא גם מדרג מתקנים כמו בתי-מלון ושדות-תעופה. כותרת המשנה של כתב-העת היא "האמת בנסיעות". כתב העת היוקרתי מפרסם סקירות רק של בתי המלון הטובים ביותר בעולם, והפרסומות בו הן של מותגי יוקרה, בכללם שאנל, בולגארי, יגואר, מרצדס ודולצ'ה וגבאנה.

מדי אוגוסט קונדה נאסט טראבלר מציגים תקציר של אתרי התיירות המועדפים עליהם וכוללים גם סקירה כוללנית וגם מידע ייעודי על ארצות ואזורים מסוימים. אלו נקראים רשימת "Wendy Perrin's Top Travel Specialist".

קונדה נאסט טראבלר יוצא לאור במטה Condé Nast Publications ארצות הברית בכיכר טיימס 4, ניו יורק.

יש גם מהדורה בריטית, היוצאת לאור בידי משרדי קונדה נאסט בבית ווג בלונדון. ההבדל העיקרי בין שתי המהדורות הוא שהמהדורה הבריטית משתמשת בכתיב אנגלי עבור הכותרת: Condé Nast Traveller. המתכונת והתוכן הם דומים מאוד לאלו של המהדורה האמריקאית.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20080225171846/http://www.concierge.com/cntraveler/ אתר תאגיד קונדה נאסט טראבלר]
* [http://www.cntraveller.com/ אתר קונדה נאסט טראבלר בריטניה]
* [https://web.archive.org/web/20060622101849/http://www.magsdirect.com/condenasttraveler-magazine.html ההיסטוריה והתוכן של קונדה נאסט טראבלר]
* [https://web.archive.org/web/20060622101834/http://www.magsdirect.com/condenasttraveler-magazine3.html נתונים על קוראי קונדה נאסט טראבלר]
* [http://www.concierge.com/cntraveler/articles/12780 אתרי היעד המומלצים של וונדי פרין לשנת 2008]

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:מגזיני תיירות
יעקב מילגרום

יעקב מילגרום (באנגלית: Jacob Milgrom; 1923 - 5 ביוני 2010) היה חוקר מקרא יהודי אמריקני ורב קונסרבטיבי. תרומתו העיקרית של מילגרום לחקר המקרא הייתה בתחום הפולחן. למרות שהוא קיבל את השערת התעודות, בניגוד למיסדי ביקורת המקרא, מילגרום סבר כי המקורות הללו היו חלק מהתפתחות רצופה מן המקור הכהני (P), לספר הקדושה (H), לתורתו הפולחנית של הנביא יחזקאל, לתפיסות של כת קומראן ולגישות שבמשנה ובתלמודים<ref></ref>. הוא גם הקדים את המקור הכהני וספר הקדושה וסבר שהם נכתבו כבר בימי בית ראשון. מסקנה זו נובעת, לדעתו, מניתוח לשון המקורות; גם בכך הוא חלק על מייסדי ביקורת המקרא - ובמיוחד על ולהאוזן - שביססו את תיארוך המקורות על הנחות של התפיסה ההיסטורית של הגל.

==ביוגרפיה==
את רוב שנות המחקר שלו עשה במחלקה ללימודי המזרח הקרוב של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. נודע עבור פירושו לספר ויקרא בסדרת Anchor Bible ומחקר דיני הטומאה והטהרה שבתורה ובמגילות מדבר יהודה. בשנת 1994 פרש לגמלאות ועלה לישראל יחד עם אשתו ג'ו.

== מספריו ==
* יעקב מילגרום, [https://kotar.cet.ac.il/KotarApp/Index/Book.aspx?nBookID=102829753 ויקרא : ספר הפולחן והמוסר], מוסד ביאליק 2014

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://mikranet.cet.ac.il/pages/sub.asp?author=1825 מאמרים של מילגרום], אתר מקרא-נט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה המקראית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
יוז'ף דובוש

עוגת [[דובוש בצורתה הקלאסית]]
יוז'ף דוֹבּוֹש (בהונגרית: Dobos C. József; 18 בינואר 1847 – 10 באוקטובר 1924) היה שף, קונדיטור וטבח הונגרי.

==ביוגרפיה==
דובוש נולד בפשט (מזרח העיר בודפשט) שבהונגריה. אביו השתייך לשושלת של שפים; אחד מאבותיו שרת כטבח וקונדיטור בטירה של הנסיך פרנץ ראקוצי השני בעיר סרנץ'. דובוש למד מלאכה זו מאביו, כחלק מהכשרתו עבד בשירות משפחת הרוזנים אנדראשי.

בשנת 1878 מעדנייה פתח ברחוב קצ'קמטי 12 בבודפשט, בה מכר מוצרים מתוצרת עצמית. בשנת 1884 יצר לראשונה את עוגת ה"דובוש", ובשנת 1885 הציג אותה בתערוכה הלאומית ההונגרית. עם הלקוחות הראשונים שטעמו את העוגה והתרשמו ממנה, נמנו הקיסר פרנץ יוזף ואשתו, אליזבת לבית ויטלסבך. הרכב העוגה עם ציפוי ה"קרמל-גלזור" איפשר לה חיי מדף ארוכים יותר מעוגות אחרות – עד 10 ימים.

בשנים 1885–1886 היה לדובוש ביתן משלו בתערוכה הלאומית ההונגרית בבודפשט. בהמשך יצא למסעות ברחבי אירופה, בהם הפיץ בהצלחה את העוגה שיצר. בשנת 1906 סגר את החנות וחשף בפני עמיתיו הקונדיטורים את סוד המתכון של עוגת ה"דובוש".

דובוש מת ב-1924 בבודפשט.

==הנצחה==
ספרו של דובוש לטבחות הונגרית-צרפתית
פרט לתהילה שהביאה לו העוגה הנושאת את שמו, זכה דובוש להנצחה נוספת כאשר ב-1985 נקרא על שמו בית הספר המקצועי למלונאות בבודפשט, שהוקם עוד ב-1895. גם מוזיאון השוקולד בסנטאנדרה נקרא על שם דובוש.

בשנת 1985 לרגל מלאת מאה שנה להמצאת עוגת הדובוש, פורסם ספר לזכרו של דובוש, Dobos C. József emlékkönyv, עם מבחר ממתכוניו, בעריכתם של טיבור אליאש ואנדראש סאנטו.

==ספריו==
קברו של יוז'ף דובוש בבית העלמין פרקשרטי בבודפשט
* 1881 – Magyar–franczia szakácskönyv (ספר הבישול ההונגרי-צרפתי), בודשפט
* 1904 – Die Phantasie auf der Reise (פנטזיה לדרך), בודפשט
* 1909 – Curiosa der Küche ("קוריוזה" של המטבח), בודפשט
* 1912 – Geheimnis für Frauen (סודות לנשים), בודפשט
* 1914 – Die Frau als irdischer Engel (האישה כמלאך עלי האדמות), בודפשט

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים
קטגוריה:הונגרים
קטגוריה:ילידי 1847
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1924
DSR-1

DSR-1 הוא רובה צלפים בריחי גרמני בתצורת בולפאפ, שתוכנן, מיוצר ומשווק על ידי החברה הגרמנית DSR-Precision GmbH (ועד 2004 שווק גם על ידי AMP Technical Services). הרובה מאופיין כאחד הרובים המדויקים ביותר בעולם (החברה טוענת לדיוק של 0.2 דקת קשת (MOA) עם תחמושת איכותית מהמפעל ותנאים אידיאליים) הנועד לצלפי משטרה ויחידות עילית ללוחמה בטרור. הרובה אומץ על ידי ה-GSG 9, יחידת העילית הגרמנית ללוחמה בטרור, וכן על ידי מספר יחידות וכוחות משטרה אחרים באירופה.

== דיוק הרובה ==
החברה טוענת לדיוק של 0.2 דקות קשת (MOA) אך מבחני ירי שנעשו בסוגי תחמושת שונים הראו שהמינימום של הפיזור המקסימלי של הרובה בטווח 100 מטר הוא 13 מ"מ, כלומר: דיוק של 0.44 דקות קשת (תוצאה זאת התקבלה עם תחמושת 7.62 מ"מ 168 גריין תוצרת התעשייה הצבאית). מומחים מעריכים שבתנאים אידיאליים הדיוק יכול להשתפר ולהגיע ל-0.34 דקות קשת ולכל הפחות 0.63 דקות קשת.

== גרסאות נוספות ==
* DSR-1 תת-קולי: לירי שקט יותר.
* DSR-50: רובה צלפים כבד/נגד-חומרים בקליבר 12.7 מ"מ (0.5 אינץ').

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20071024191157/http://world.guns.ru/sniper/sn38-e.htm מידע ותמונות] באתר רובי העולם guns.ru

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רובי צלפים גרמניים
קטגוריה:רובי בולפאפ
מכשור סיוע לפעילויות היומיום

פתרונות לבעיות באחיזה ומוטוריקה עדינה - ידיות מפתח מותאמות אחיזה. עמותת [[מילבת]]
אדם משתמש במכשיר יד עזר למוגבל כדי להוריד [[ספל ממדף גבוה בארון מטבח. צבת המכשיר של דגם מכשיר זה מתאים בעיקר לאחיזה בחפצים גליליים]]
כיסא אמבט לאנשים עם לקות תנועה
מכשור סיוע לפעילויות היומיום היא קבוצת מכשירים מתחום הטכנולוגיה המסייעת העוזר לאנשים עם לקויות לעמוד במשימות פשוטות וקצרות הנכללות בקבוצת פעולות היומיום.

== דוגמאות ==
* מכשיר המסייע לאדם עם פריצת דיסק לגרוב גרביים
* מכשירים המסייעים לאדם משותק ידיים להפוך דף בספר, לפתוח חלון או להפעיל טלוויזיה
* מכשיר המסייע לחירש לדעת כי מישהו מצלצל בפעמון הדלת
* יד עזר למוגבל
* כיסא מתרומם

רבות מפעולות היומיום אינן פעילויות עבודה או לימודים אלא פעולות מתחומי הפנאי והטיפול העצמי. על כן, קשה באופן יחסי למצוא מימון למכשור המסייע פעילויות אלה. כפועל יוצא, ביחס למעצבי לטכנולוגיות מסייעות אחרות, על מעצבי מכשור זה מופעל לחץ רב יותר למצוא פתרונות זולים.

עם זאת לעיתים ישנה מוטיבציה למאמץ התנדבותי קצר מועד במסגרת האקתון - (אירוע יזמות אינטנסיבי, העושה שימוש בחוכמת ההמונים, בו המשתתפים מתחלקים לקבוצות חשיבה, היוצרות ומפתחות יחדיו רעיונות והמצאות פורצי דרך, במטרה לענות על אתגר אשר הוגדר על ידי מארגני ההאקתון) גם בתחומי המוגבלויות בפרט בתחום טכנולוגיות מבוססות אפליקציות.

==ראו גם==
* מילבת - עמותה להנגשת טכנולוגיות לשיפור התפקוד, בשיתוף בי"ח שיבא.
* יד שרה - עמותה שמתמחה בהשאלת ציוד שאת רובו ניתן לקטלג כמכשור סיוע לפעילויות היומיום.

==קישורים חיצוניים==

* [https://azarim.org.il/ עזרים-מאגר המידע הישראלי לטכנולוגיה מסייעת]. מטעם עמותת מילבת - עמותה המנגישה טכנולוגיות לשיפור התפקוד. [https://www.milbat.org.il/volunteer-works-albums/ תמונות של אביזרי עזר שפותחו על ידי מתנדבי מילבת].
* [https://tomglobal.org/ TOM - Tikkun Olam Makers] - תנועה עולמית ליצירת פתרונות זולים ונגישים לאתגרים של בעלי מוגבלויות.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פריטי טכנולוגיה מסייעת