OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יונדאי אקסנט

יונדאי אקסנט (אנגלית: Hyundai Accent) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יונדאי מוטור הדרום קוריאנית.

האקסנט מיוצרת החל משנת 1995. בשנת 2008 היא הוכרזה כמכונית קומפקטית האמינה ביותר על ידי המגזין הכלכלי J.D.Power and Associates. היא שווקה ברוב העולם כיונדאי אקסנט אך לעיתים שווקה תחת שם אחר ואף יצרן אחר. בסין ובהודו היא משווקת בשם יונדאי ורנה, ברוסיה כיונדאי סולאריס, במקסיקו תחת השם דודג' אטיטיוד ובוונצואלה כדודג' בריזה. מאז הצגתה היו לאקסנט חמישה דורות. הדור הרביעי שווק בישראל תחת השם i25. כחלק ממתיחת הפנים של אותו דור שהוצגה ב-2015, בישראל הוצע כסטנדרט מסך מגע לתפעול הרדיו ומערכת השמע, כחלופה לרוב הכפתורים במרכז הקונסולה.

==מבנה==
אקסנט היא מכונית סופרמיני בתצורת סדאן או האצ'בק עם ארבע או חמש דלתות, המיועדת בעיקר לשווקים מתפתחים. בדורות המאוחרים היא חולקת את הפלטפורמה עם קיה ריו. הדור הרביעי הוצג בשנת 2010. הוא שווק בישראל תחת השם i25 אקסנט, וכך גם בקולומביה. הוא מגיע עם מנוע בנזין בנפח 1.4 ליטר ו-1.6 ליטר המפיקים 109 ו-126 כ״ס בהתאמה, ותיבת הילוכים ידנית בעלת 5 או 6 הילוכים ותיבה אוטומטית בעלת 4 או 6 הילוכים. ב-2015, הספק שני המנועים הופחת מעט בהתאם לדרישות סף הזיהום של הרכב - מנוע ה-1.4 שהפיק 109 כ״ס כעת מפיק 100 כ״ס, והספק ה-1.6 ירד מ-126 ל-124.

==בטיחות==
יונדאי אקסנט 2010 בריאד, ערב הסעודית
לדור הרביעי לא נערכו מבחני ריסוק ביורו NCAP, אך במבחני הריסוק של ארצות הברית (NHTSA) היא קיבלה 4 כוכבים מתוך 5 בכל הקטגוריות ובמבחני הריסוק הסינים (China NCAP) היא קיבלה חמישה כוכבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1994
אקסנט
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בקוריאה הדרומית
Abandonware

Abandonware הוא כינוי לתוכנות מחשב או משחקי מחשב שאינן נמכרות יותר או נתמכות על ידי בעלי זכויות היוצרים שלהן<ref name=":0"></ref><ref></ref>. לעיתים, קטגוריה זו משויכת לכל תוכנה מעל גיל מסוים, כשפרק הזמן המוסכם הוא לרוב ארבע שנים<ref name=":0" />.

למונח אין בסיס חוקי; הגדרתה של תוכנה כלשהי כ-Abandonware לא הופכת את העתקתה או הפצתה בחינם לחוקית. אלמלא היוצרים המקוריים הגדירו את התוכנה ברשות הכלל, תוכנות הנקראות Abandonware נחשבות בעיני החוק כקניין רוחני של יוצריה ומכוסות תחת חוק זכויות היוצרים עד שזכות היוצרים עליה פגה.

הסוג השכיח ביותר של Abandonware הוא משחקי מחשב ומשחקי קונסולות. עבור רוב המשחקים הללו יש להשתמש באמולטור מתאים מכיוון שאמולציית ה-DOS של כל משפחות ה-Windows לאחר Windows ME אינה טובה מספיק.

מוזיאונים<ref></ref>, ארגונים עצמאיים כגון ארכיון האינטרנט<ref></ref>, פורומי מעריצים, ואתרי אינטרנט כדוגמת מסע אל העבר מפיצים ומספקים תמיכה טכנית לתוכנות Abandonware כדרך לשמר אותן לדורות הבאים.

בישראל נהוג לכנות משחקי Abandonware בכינוי "משחקי נוסטלגיה", אף על פי שמשחקי נוסטלגיה רבים עדיין נמכרים. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תרבות משחקי הווידאו
קטגוריה:תחזוקת תוכנה
ירון טראוב

ירון טראוב (נולד ב-1964) הוא מנצח ופסנתרן ישראלי.

ירון טראוב הוא בנם של חיים טאוב, שהיה כנר ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ושל יהודית טאוב לבית שריג. הוא למד נגינה בפסנתר אצל פרופסור עמנואל קרסובסקי, והשתתף בתחרויות בינלאומיות וניגן בפסטיבלים למוזיקה קאמרית.

בהמשך דרכו התמנה טראוב למנצח עמית בתזמורת הסימפונית של שיקגו ולאחר שזכה בתחרות הניצוח הבינלאומית על שם קונדראשין באמסטרדם, הוזמן לנצח על תזמורות הולנדיות - התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם, תזמורת הרדיו ההולנדית והתזמורת הפילהרמונית ההולנדית.

בראשית שנות ה-2000 ניצח על תזמורות בספרד ובאוסטרליה, על תזמורת ליון הצרפתית, על הפילהרמונית של הלסינקי, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועל תזמורות בריטיות שונות. בארצות הברית ניצח על תזמורת סיינט פול.

משנת 2002 עד 2005 היה טראוב המנהל המוזיקלי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע ובין השנים 2005 - 2017 הוא שימש כמנהל האמנותי של תזמורת ולנסיה שבספרד.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
תזמורת סיינט פול

תזמורת סיינט פול (באנגלית: Saint Paul Chamber Orchestra) היא תזמורת קאמרית היושבת דרך קבע בסיינט פול (בירתה של מדינת מינסוטה), ארצות הברית. היא התזמורת הקאמרית המקצועית היחידה באמריקה, ונחשבת למעולה בסוגה. 35 נגניה הווירטואוזיים פועלים בשיתוף עם שישה שותפים אמנותיים - רוברטו אבאדו, פייר-לורן איימר, ג'ושוע בל, דגלס בויד, ניקולס מקגגאן וסטיבן פרוטסמן ומופיעים בלמעלה מ-150 קונצרטים ותוכניות חינוכיות מדי שנה. הם מגיעים גם אל יותר מ-65,000 מאזינים בכל שבוע באמצעות שידור ב-63 רשתות רדיו ציבוריות ברחבי ארצות הברית. 

הקלטת התזמורת ל"אביב באפאלאצ'ים" של אהרן קופלנד הייתה אחת מהקלטות השמע הדיגיטליות הראשונות, שיצאו להפצה מסחרית.

החל בעונת 2004-2005 מגשימה תזמורת סיינט פול מודל אמנותי חדש, המתבטא בוויתור על משרת מנהל מוזיקלי ויצירת כמה שותפים אמנותיים (ביניהם, בשלב זה, הכנר ג'ושוע בל. לפי מודל זה נהנים הנגנים ממידה רבה פי כמה של שליטה אמנותית.

במהלך עונת 2005-2006 יצרה תזמורת סיינט פול שתי שותפויות חדשות: חוזה הופעות בן שלוש שנים עם אוניברסיטת שיקגו ושיתוף פעולה רב-צדדי עם בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת מינסוטה. התוכנית החינוכית של תזמורת סיינט פול, "קונקט" שמה, זכתה בפרס והיא מגיעה אל 6,000 תלמידים בשנה, ב-16 בתי ספר במיניאפוליס ובסיינט פול.

==הנהגת הקבוצה==

* ליאופולד זיפה (1959-1971)
* דניס ראסל דייוויס (1972-1980)
* פנחס צוקרמן (1980-1987)
* סטניסלב סקרובצ'בסקי (יועץ מוזיקלי זמני, 1987-1988)
* כריסטופר הוגווד (מנהל מוזיקלי, 1988-1992), יו וולף, (מנצח ראשי, 1988-1992)
* יו וולף (1992-2000)
* אנדריאס דלפס (2001-2004)

* בובי מקפרין משמש יושב ראש יצירתי מאז 1994.

==שותפים אמנותיים==

* ניקולאס מקגגאן (2004 - נוכחי)
* ג'ושוע בל (2004 - נוכחי)
* דגלס בויד (2004 - נוכחי)
* סטיבן פרוטסמן 2004 - נוכחי)
* רוברטו אבאדו (2005 - נוכחי)
* פייר-לורן איימר (החל בעונת 2006-2007)

==פרסים ואותות הוקרה==
פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
* דניס ראסל דייוויס (מנצח) ותזמורת סיינט פול על: קופלנד: אביב בהרי האפלצ'ים (1980)

== קישורים חיצוניים ==
* 

סיינט פול
סיינט פול
תזמורת סיינט פול
סיינט פול
פרידריך אברט הבן

פרידריך אברט הבן (בגרמנית: Friedrich Ebert Junior; 12 בספטמבר 1894 – 4 בדצמבר 1979) היה מדינאי מזרח-גרמני, ראש עיריית ברלין המזרחית בין 1950–1967.

== שנותיו הראשונות ==
אברט נולד בברמן בשנת 1894. אביו היה חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, פרידריך אברט, שעתיד היה להיות הקנצלר האחרון של האימפריה הגרמנית ונשיאה הראשון של רפובליקת ויימאר.

בשנת 1909 החל אברט להתמחות כמדפיס. בשנת 1910 הוא הצטרף לתנועת הנוער העובדים הסוציאליסטים, ובשנת 1913 סיים את התמחותו והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

בשנת 1915 גויס לצבא הגרמני ושירת במלחמת העולם הראשונה. עם תום המלחמה עבד בעיתונים שונים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

הוא נעצר על ידי הנאצים בשנת 1933 באשמת פעילות פוליטית בלתי חוקית. הוא הוחזק במשך שמונה חודשים במספר מחנות ריכוז. בשנת 1939 גויס מחדש לוורמאכט, ובשנת 1940 שוחרר. הוא התחיל לעבוד בהוצאה לאור, ועד נפילת גרמניה הנאצית היה תחת מעקב של המשטר.

== אחרי המלחמה ==
אחרי המלחמה נבחר אברט ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית במחוז ברנדנבורג של פרוסיה. בזכות מוצאו נהנה מיוקרה פוליטית גדולה ונחשב לאחד המנהיגים הבולטים בשטח הכיבוש הסובייטי של גרמניה. המפלגה הקומוניסטית של גרמניה חיזרה אחריו במטרה ליצור איחוד של שתי המפלגות.

בשנת 1946, תחת לחצם הכבד של שלטונות הכיבוש הסובייטיים, שתי המפלגות התאחדו והקימו את מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. אברט נבחר לחברות בוועד המרכזי, ומאז שנת 1949 היה חבר הפוליטביורו.

עם דעיכת שיתוף הפעולה בין בעלות הברית וחלוקת ברלין הפך אברט לראש העירייה הראשון של ברלין המזרחית, תפקיד שהחזיק בו עד שנת 1967.

אברט היה בין מנסחיה של חוקת גרמניה המזרחית. בשנת 1949 הפך לחבר בפולקסקאמר, הפרלמנט המזרח-גרמני. עד שנת 1971 שימש כסגן נשיא הפרלמנט, ומשנה זאת היה יושב ראש סיעת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי בפרלמנט.

אברט עוטר במספר עיטורים גבוהים מטעם גרמניה המזרחית. אחרי פרישתו מראשות עיריית ברלין המזרחית הוענקה לו אזרחות כבוד מטעם העיר, אולם היא בוטלה בשנת 1992.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים מזרח גרמנים
קטגוריה:ראשי עיריית ברלין
קטגוריה:חברי הרייכסטאג

קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:גיבורי עמל של גרמניה המזרחית
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:אסירים במחנות ריכוז
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרידריכספלדה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1979
רלה א שאטו

מלון "אמריקן קולוני" בירושלים
שאטו דה מיראמבו במיראמבו, שארנט מאריטים, צרפת
רלה א שאטו (בצרפתית: Relais & Chateaux) היא רשת מלונות ומסעדות יוקרה, שנוסדה בשנת 1954. ברשת חברים כחמש מאות אתרים, הפרוסים בחמש יבשות ומשתרעים על פני חמישים וארבע ארצות ברחבי תבל (נכון ל-2011), על פי רוב בסביבה פסטורלית בחיק הטבע. הרשת מוציאה לאור מדריך מלונות בוטיק יוקרתי תחת שם זה. חברות בה רבות מהמסעדות בנות השנים והשלושה כוכבים במדריך מישלן, השוכנות פעמים רבות באכסניית פאר. בכל מלון בממוצע עשרים ותשעה חדרים.

מקור המדריך הוא בצרפת ומרכזו הוא בפריז. בשביל להתקבל כחבר באגודת רלה א שאטו, צריך קודם כל לפנות ולבקש. אפשרות השנייה היא המלצה מבחוץ. בעקבות זאת נערכת בדיקה סמויה על פי קריטריונים שהאגודה מקדשת. למשל, מלון, עד 30 חדרים. רלה גורמאן רק מכוכב - פעם, לפחות שני כוכבים. היום הדבר אינו נדרש;
אבל העיקר - רמת השירות, הנעימות, האדיבות, העידון וכן הלאה, התאמה ל"אספרי" של רלה א שאטו שהוא מובהק וברור: FINESSE, ללא סנוביזם. אם הבדיקה מוצלחת, המלון או המסעדה מצטרף ומשלם דמי חבר שנתיים; בשנה הראשונה התשלום גבוה מאוד ובשנים הבאות נמוך יותר. תלונות גוררות בדיקות סמויות ולא פעם מפסיקים חברות של מלון או מסעדה בגלל ירידה באיכות. אנשי המדריך ובעיקר הנשיא נוסעים כל השנה ברחבי העולם ויודעים איך מתפתח כל מקום.

היתרון הגדול של החבר באגודה הוא השימוש במותג המאוד יוקרתי רלה א שאטו, כולל שלט שיש בכניסה ושימוש בכל פרסומיו וכמובן, עמוד שלם במדריך השנתי שמופיע באנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית ורואה אור ביותר ממיליון עותקים בשנה וכן הופעה באתר האגודה. החבר גם נכלל במערכת ההזמנות הממוחשבת של האגודה.

המדריך מגדיר את המשותף לכל חברי האגודה ב"האהבה שבה הם מנהלים את עסקיהם". הם אמונים על שמירת חמשת חוקי הרשת במידה האופטימלית: Charactere (אופי), Courtoisie (אדיבות), Calme (שלווה), Charme (קסם), Cuisine (מטבח).

הרשת עורכת תחרויות בין חבריה על פרס האירוח המופתי, ארוחת הבוקר הטובה ביותר, פרס לספא, פרס לסביבה, פרס לאווירה, פרס לשירות המצטיין, פרס לטרקלין האירוח, פרס לבית הספר לבישול (ברבים מן הרלה א שאטו ניתנים קורסים ברזי הבישול).

במדריך הכתוב מוקדש עמוד לכל אחוזה ובו תמונות, כתובת, מספר טלפון, מפה, דרכי הגעה, ורשימת פעילויות מגוונות הנערכות במקום.

בישראל היו בעבר שני מלונות רלה א שאטו: "מצפה הימים" בראש פינה ו"אמריקן קולוני" בירושלים, שזכה בשנת 2005 בפרס שירות מטעם הרשת.
החל מחודש אוקטובר 2023, מלון היוקרה דריסקו תל אביב, www.thedrisco.co.il ומסעדת השף ג'ורג וג'ון, www.gandj.co.il, הפכו לחברים בארגון והם, נכון לרגע זה, היחידים הנמנים בישראל ברשימה המכובדת והיוקרתית של הארגון.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20081011045456/http://relaischateaux.profils.org/ Relais & Chateaux Recruits]
* 
* 

קטגוריה:רשתות בתי מלון
קטגוריה:מסעדות
עובדיה הררי

עובדיה הררי (3 בספטמבר 1943 – 15 ביולי 2012) היה מהנדס ישראלי, איש התעשייה האווירית, חתן פרס ביטחון ישראל (פעמיים) ופרס ישראל. מנהל פרויקט הלביא.

== קורות חיים ==
נולד בקהיר בירת מצרים למשפחה שמוצאה מחלב. עלה לישראל עם משפחתו לאחר מבצע סיני, בהיותו בן ארבע-עשרה. סיים את לימודיו בבית-ספר תיכון בתל אביב והתקבל לעתודה האקדמית, במסגרתה קיבל תואר ראשון ושני בהנדסה אווירונאוטית בטכניון שבחיפה. עשה את שירותו הצבאי בחיל האוויר.

קיבל תואר MBA למנהלים מאוניברסיטת אינסאד שבצרפת. סיים את לימודיו ב-1967.

ב-1970 הצטרף לתעשייה האווירית, כמהנדס פיתוח ותכנון מוקדם. ב-1975 מונה לראש צוות-משימה לתכנון מטוס קרב חדש. בשנת 1980 מונה למנהל ומהנדס ראשי של מטוס הקרב "לביא", תפקיד בו כיהן שמונה שנים.

ב-1988, לאחר שהופסק פרויקט הלביא, מונה הררי למנהל מפעל "להב" בחטיבת כלי טיס צבאיים של החברה, שעיסוקו השבחת מטוסי קרב. ב-1992 מונה למנהלו של "מפעל מלמ" שייצר את הטיל נגד טילים "חץ 2". ב-1994 מונה לסמנכ"ל התעשייה האווירית ומנהל חטיבת כלי טיס צבאיים. בשנת 1997 מונה למשנה למנכ"ל לתפעול.

בנובמבר 2005 מונה לממלא-מקום מנכ"ל התעשייה האווירית, זאת לאחר שהמנכ"ל משה קרת נחקר עקב חשד לביצוע עבירות פליליות במסגרת תפקידו.
בשנת 2006 פרש מהחברה. הוא מונה ליו"ר חברת "אורבן אירונאוטיקס" והצטרף כפרופסור אורח לסגל הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון. באוקטובר 2010 פרש מהטכניון. בנוסף גם כיהן כחבר דירקטוריון בחברת רפאל, וכמנהל הצד הטכני של רישוי אזרחי לכטב"מים ברשות התעופה האזרחית (רת"א).

החל מיוני 2009 כהן כיו"ר וועד האגודה למדעי התעופה והחלל בישראל.

הררי היה חתן פרס ביטחון ישראל לשנים 1969 ו-1975. ב-1969 קיבל את פרס ביטחון ישראל על פרויקט הסבת מטוסי הסופר מיסטר למטוסי סער, שכלל השתלת מנוע אמריקני במטוס הקרב הצרפתי. ב-1975 קיבל את הפרס על חלקו בפרויקט הכפיר. בשנת 1985 השיא משואה ביום העצמאות כהוקרה על תרומתו לתעשייה האווירית בישראל. ב-1987 היה חתן פרס ישראל לטכנולוגיה ולהנדסה בשנת התשמ"ז עבור תרומתו לפרויקט הלביא.

עובדיה הררי נפטר ב-15 ביולי 2012.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.iai.co.il/Default.aspx?docID=33775&FolderID=32540&lang=he ביוגרפיה של עובדיה הררי] באתר התעשייה האווירית
* [https://web.archive.org/web/20070308035432/http://www.elec.co.il/Articles/item.asp?ArticleID=3959&CategoryID=229 ביוגרפיה של עובדיה הררי] בירחון אלקטרוניקה
* 
* [http://www.aerospace.org.il/news/079.htm ביוגרפיה של עובדיה הררי], באתר האגודה הישראלית למדעי התעופה והחלל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס ישראל להנדסה
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1985
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת אווירונאוטיקה וחלל
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה ישראלים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: מנהלי מפעלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:מפעל מלמ: אישים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
ארבייטסדורף

מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה
ארבייטסדורף (בגרמנית: Arbeitsdorf, בתרגום לעברית: "כפר עבודה") היה מחנה עבודה שהוקם על ידי הנאצים בשנת 1942.

בשנת 1936 עיצב מהנדס מכוניות גרמני בשם פרדיננד פורשה אבטיפוס של רכב אשר מחירו היה שווה לכל כיס בגרמניה. הוא הציג את רעיונו בפני אדולף היטלר. הרעיון מצא חן בעיני הפיהרר והוא הורה לייצר את המכונית, אשר הייתה ידועה כדגם קה-דה-אף (KdF-Wagen) ומאוחר יותר כרכב פולקסווגן.

באישורו של היטלר, הקימו פורשה ושותפו העסקי אלברט שפר מפעל בפאלרסלבן (כיום בתחומי וולפסבורג), עיירה הממוקמת 30 מייל צפון-מזרחית לעיר בראונשוייג. בשל המלחמה, תועל כל הייצור מהמחנה לשימושים צבאיים בלבד. בשנת 1942 השיקו פורשה ושפר פרויקט שבמסגרתו בחנו כיצד יוכלו לנצל את אסירי מחנות הריכוז לצורך ייצור זול והמוני של כלי הרכב ולתועלת התעשייה שלהם. זו הייתה העילה לכך שב-8 באפריל 1942 נפתח מחנה ארבייטסדורף על מנת לייצר את דגם קה-דה-אף.

מבין 800 העובדים שהגיעו ממחנה הריכוז נוינגמה (Neuengamme) ועובדים נוספים מבוכנוואלד ומזקסנהאוזן, לפחות שישה מתו בנסיבות שונות במחנה העבודה. סיבות המוות צוינו בין השאר כ"התקף לב", "תאונה" ו"התאבדות".

ב-11 באוקטובר 1942, כשישה חודשים לאחר שהמחנה הוקם, הופסק הייצור של הרכב והמחנה נסגר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מחנות ריכוז בגרמניה
קטגוריה:סקסוניה התחתונה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: תעשייה
קטגוריה:וולפסבורג
שמש מאי

שמש מאי (בספרדית: Sol de Mayo) היא אחד הסמלים הלאומיים המופיעים על דגל ארגנטינה ועל דגל אורוגוואי. מקור הסמל באינטי, אל השמש של האינקה.

בדגל ארגנטינה, מהשמש זורחות לסירוגין 16 קרניים ישרות ו-16 קרניים גליות (כלהבות). בדגל אורוגוואי זורחות מהשמש לסירוגין שמונה קרניים ישירות ושמונה קרניים גליות. בשני הדגלים, במרכז השמש מצוירים פנים.

שם הסמל מתייחס לחודש בו אירעה מהפכת מאי בשנת 1810, התאריך בו החלה מלחמת העצמאות של המדינות שעד אז היוו חלק ממלכות המשנה של ריו דה לה פלטה (Virreinato del Río de la Plata) כנגד ספרד.

<center><gallery>
קובץ:Sol de Mayo-Bandera de Argentina.svg|שמש מאי בגרסת דגל ארגנטינה, 1818
קובץ:Sol de Mayo-Bandera de Uruguay.svg|שמש מאי בגרסת דגל אורוגוואי, 1828
קובץ:Flag of Argentina.svg|שמש מאי במרכז דגל ארגנטינה
קובץ:Flag of Uruguay.svg|שמש מאי בקנטון דגל אורוגוואי
</gallery></center>

==ראו גם==
* שמש (סמל)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קצרמר אורוגוואי
קטגוריה:אורוגוואי: סמלים לאומיים
קטגוריה:ארגנטינה: סמלים לאומיים
קטגוריה:מטענים הרלדיים
דגל נאט"ו

דגל נאט"ו הוא דגלו הרשמי של ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (נאט"ו). עיצובו כולל רקע כחול (פנטון 280) ובמרכזו מוטענת שושנת רוחות לבנה, עיגול לבן סביבה וארבעה קווים לבנים היוצאים ממנה.

אף שזהותו של מעצב הדגל אינה ידועה, ידוע כי הוא עוצב בידי חבר המטה הבינלאומי של הארגון, ואושר על ידי מועצת נאט"ו ב-14 באוקטובר 1953. הדגל משמש את חברות הארגון, מונף בבסיסי כוחות המשימה ומול מטות ומפקדות הארגון ברחבי העולם, אולם לדגל אין כל קדימות על פני הדגלים הלאומיים של חברות הארגון. עיצובו דגל כחול המסמל את האוקיינוס האטלנטי, שושנת הרוחות הלבנה מסמלת את שאיפת הארגון לשלום עולמי והעיגול הלבן שסביבה מסמל את אחדותה של הברית.

== עיצובו של הדגל ==
הדגל מתואר כדגל כחול כהה (קוד פנטון 280) עליו שושנת רוחות לבנה, סביבה עיגול לבן ומתוך קודקודיה יוצאים 4 קווים לבנים. 
{| class="wikitable"
! !! יחידות מידה
|-
| רוחב הדגל || 400
|-
|גובה הדגל || 300
|-
|גודל שושנת הרוחות || 150
|-
|קוטרו של העיגול || 115
|-
|הרווח בין קרני השושנה לקווים || 10
|-
|המרחק בין הקווים לגבולות הדגל ||30
|}

==קישורים חיצוניים==

*
*[https://archive.today/20120527020818/www.nato.int/multi/natologo.htm דף הדגל] באתר הארגון 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נאט"ו
נאט"ו
*
*
נאט"ו
אדוארד לי תורנדייק

אדוארד לי תורנדייק (31 באוגוסט 1874 - 9 באוגוסט 1949) היה פסיכולוג אמריקני. היה מחלוצי הפסיכולוגים שעסקו בעקרונות ותהליכי למידה, שהיוו את היסוד לתחום הפסיכולוגיה החינוכית המודרנית.

==ביוגרפיה==
תורנדייק נולד במסצ'וסטס, ארצות הברית. הוא בנם השני של אדוארד רוברטס תורנדייק ואביגיל לאד תורנדייק ואחיו הגדול של היסטוריון המדע לין תורנדייק. בשנת 1900 נישא לאליזבת מולטון, ולהם חמישה ילדים.

תורנדייק למד באוניברסיטת הרווארד, והיה תלמידו של ויליאם ג'יימס, מראשי הפונקציונליסטים. עבודת הדוקטורט שלו משנת 1898 הייתה בנושא האינטליגנציה של בעלי חיים, ונכתבה בהנחייתו של ג'יימס קאטל מאוניברסיטת קולומביה. עבודה זו נחשבת לראשיתו של המחקר המדעי בתחום התנהגות בעלי חיים.

אדוארד לי תורנדייק פרסם למעלה מ-500 ספרים וחיבורים במהלך חייו. ב-1912 כיהן כנשיא האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה.

==מחקרים==
תורנדייק עסק כל חייו המקצועיים בחקר התנהגות בעלי חיים ובני אדם, באוניברסיטת קולומביה. אחד ממחקריו המפורסמים הוא מחקר התנהגות אצל חתולים, לפי רעיון ההתניה האופרנטית. הוא בנה קופסה בשם "תיבת חידה" - קופסה סגורה עם דלת וידית. הוא הכניס לקופסה חתול רעב, ושם מחוץ לקופסה צלחת עם מזון. החתול היה צריך ללחוץ על דוושה שנמצאת בתוך הקופסה כדי לפתוח את הדלת. החתול שוטט והשתולל בקופסה, ואז לפתע במקרה לחץ על הדוושה ופתח את הדלת. לאחר מכן הוא הכניס את החתול שוב לתוך הקופסה וגילה שהזמן שנדרש לחתול לצאת התקצר. לאחר מספר פעמים למד החתול ללחוץ מיד על הדוושה וכך לצאת מהקופסה. 

מסקנותיו היו כי למידה היא למעשה למידת הקשר בין גירוי לתגובה - החתול למד לקשר בין רעב (גירוי) לבין לחיצה על הדוושה (תגובה). הוא למד קשר זה על פי "חוק התוצאה", לפיו תוצאות התגובה הן שיקבעו אם הקשר בין הגירוי לתגובה יתחזק או ייחלש. אם בעקבות התוצאה יש תגמול חיובי (מזון) - הקשר יתחזק. אם לא יופיע גמול בכלל או שהגמול יהיה שלילי - הקשר בין הגמול לתגובה ייחלש, והאדם או החיה לא יחזרו על אותה תגובה.

החוקר פרדריק סקינר אימץ את חוק התוצאה של תורנדייק ואת רעיון הגמול, וכינה אותו בשם חיזוק. הגמול מחזק את הקשר בין הגירוי שרואים לבין לחיצה על הדוושה. אצל סקינר הגמול (החיזוק) מקושר לתגובה שאחריה הוא הגיע, ולפיכך מחזק ומגביר את התגובה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
בובי ג'ונס

רוברט טייר "בובי" ג'ונס (באנגלית: .Robert Tyre "Bobby" Jones Jr; (17 במרץ 1902 - 18 בדצמבר 1971) היה שחקן גולף חובבן אמריקאי אשר נחשב לאחד הטובים בכל הזמנים.

== ביוגרפיה ==
ג'ונס נולד באטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה, והחל לשחק גולף בגיל צעיר. כשהיה בן 6 זכה בטורניר הגולף לילדים, וכשהיה בן 14 הגיע לסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית לחובבים.

בזמן השיא שלו בתור שחקן גולף, בין השנים 1923-1930, ג'ונס שיחק הן בתחרויות החובבנים התחרה בהצלחה לא מועטה גם בתחרויות המקצועניות. לעיתים, הוא הצליח לנצח כוכבי גולף כמו: וולטר הייגן וג'ין סאראזן (Gene Sarazen), שזו הייתה גם תקופת השיא שלהם. גם בתקופת השיא שלו, עבד ג'ונס כעורך דין במשרה חלקית.

בשנת 1923 זכה בתואר החשוב הראשון שלו - אליפות ארצות הברית הפתוחה. הוא ניצח בתחרויות רבות באותה התקופה. כמו כן, הוא שחקן הגולף היחיד שזכה ב"גראנד סלאם" - זכייה בארבעת הטורנירים הגדולים באותה השנה (1930). בסך הכל, השתתף ג'ונס ב-31 טורנירי מייג'ור, מתוכם זכה ב-13 והתמקם בעשירייה הראשונה ב-14 אחרים.

בגיל 28 פרש ממשחק הגולף והשקיע את עיקר זמנו בעריכת דין, וזאת אף על פי שהרוויח כסף רב ממשחק והדרכת גולף וכן מעיצוב ציוד.

כשהסביר את החלטתו לפרוש אמר ג'ונס: "זה (אליפות בגולף) כמו כלוב. ראשית, אתה מצפה להיכנס לשם ואחר כך אתה מצפה להישאר, אבל כמובן שאף אחד לא יכול להישאר" .
ג'ונס ייסד מגרש גולף על שם העיר בה הוא חי, ואף הקים טורניר שנתי בינלאומי בשם המאסטרס.

הוא נפטר בגיל 68 מסירינגומיאליה (מחלה בעמוד השדרה) בביתו שבאטלנטה.

== תארים שזכה בהם ==
תחרויות מקצוענים:
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - 1923, 1926, 1929, 1930.
* האליפות הפתוחה - 1926, 1927, 1930.

תחרויות חובבים:
* אליפות ארצות הברית הפתוחה לחובבים - 1924, 1925, 1927, 1928, 1930.
* אליפות בריטניה לחובבים - 1930.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני גולף אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס ג'יימס סאליבן
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
מיקנית

במוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה]]
מיקנית היא הצורה המתועדת העתיקה ביותר של השפה היוונית, שדוברה ביוון ובכרתים בין המאות ה-16 וה-11 לפנה"ס (התקופה המיקנית ביוון). שפה זו נשמרה בכתב בטבלאות קווי ב', כתב שהומצא בכרתים לפני המאה ה-14 לפנה"ס. רוב טבלאות אלו נמצאו בקנוסוס ופילוס. שם השפה נובע משם האתר הארכאולוגי הראשון שנחפר בהקשר לתקופה המיקנית - מיקנה. 

הטבלאות נשארו בלתי-מפוענחות למשך זמן רב, וכל שפה מתקבלת-על-הדעת הוצעה כצורה המדוברת של כתב זה. ב-1952 הכתב פוענח על ידי מייקל ונטריס והוכיח באופן שאין להפריכו שכתב זה הוא צורה עתיקה של יוונית. 

הטקסטים על הטבלאות הם לרוב רשימות שונות. לא נמצאו סיפורים, אגדות ושירה שנכתבו בשפה זו. עם זאת, ניתן בעזרת הטבלאות להבין דברים רבים אודות כותביהם ואודות התרבות המיקנית בסוף תקופתה. 

== פונולוגיה ואורתוגרפיה ==

השפה המיקנית נשמרה בצורת הכתיבה שלה בתור הכתב הקווי השני (קווי ב'), שכולל בערך 200 סימני הברות ולוגוגרמות. מכיוון שקווי ב' נגזרו מקווי א' (הכתב של שפה מינואית קדומה בלתי-מפוענחת, שלא קשורה ליוונית) הם לא משקפים במלואם את הפונטיקה של השפה המיקנית בצורת הדיבור שלה, וזה מתבטא בכך שקבוצות עיצורים נעלמו בכתיב מדויק. 

הכתב מבדיל בין חמש תנועות:
/a/, /e/, /i/, /o/, /u/; שני חצאי-תנועות - /w/ ו-/j/; שלושה עיצורים נמשכים (סונורנט) - /m/, /n/ ו-/r/; עיצור שורק אחד - /s/; שישה עיצורים אוטמים - /p/, /t/, /d/, /k/, /q/; ו-/z/.

השפה המיקנית שימרה מספר מרכיבים ארכאיים של השפות ההודו-אירופיות, כמו העיצורים השפתיים-וילוניים (Labiovelar) שעברו מספר שינויי-קול עד שהאלפבית היווני הומצא, מספר מאות אחר כך.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יוונית
קטגוריה:שפות עתיקות
קטגוריה:יוון המיקנית
מקדונית עתיקה

מקדונית עתיקה היא הלשון שדוברה על ידי תושבי מקדוניה העתיקה בזמן האלף ה-1 לפנה"ס. לקראת המאה ה-5 לפנה"ס, החלה השפה לדעוך בהדרגה, והוחלפה בשפת הקוינה. השפה דוברה בעיקר באזורים היבשתיים הרחוקים מן החוף. עדיין לא הוחלט האם שפה זו היא חלק מהניבים היווניים העתיקים, שפת-אחות ליוונית עתיקה, או שפה הודו-אירופית עצמאית שקרובה ליוונית ותראקית. 

מידע על השפה הוא מועט מאוד בגלל שאין טקסטים שנכתבו בוודאות בשפה זו, למרות שגוש של מילים מקדוניות הורכבו ממקורות עתיקים, בעיקר מחריטות על מטבעות, ומהלקסיקון שנכתב על ידי הסיכיוס מאלכסנדריה במאה החמישית, שבו כ-700 מילים. את רוב המילים ניתן לזהות בוודאות כיווניות, אבל חלקן לא מתאימות לפונולוגיה היוונית הרגילה. 

טבלת הקללה מפֶּלָה (Pella), טקסט שנכתב בניב יווני נפרד, הניב הדורי, נמצא בפלה ב-1986, ותוארך בין המאה ה-3 לפנה"ס וה-4 לפנה"ס, הפך לעדות שמקדונית עתיקה היא ניב יווני דורי צפון-מערבי. לפני תגלית הטקסט, הוצע שמקדונית עתיקה היא צורה עתיקה של יוונית, שדוברה באותה עת עם היוונית הדורית.

טבלת הקללה מפלה - katadesmos.

קטגוריה:יוונית
קטגוריה:שפות עתיקות
היעלמות עדי יעקבי

עדי יעקבי (נולדה ב-31 בינואר 1980) היא נעדרת מה-13 בדצמבר 1996. פרשת היעדרותה זכתה להד תקשורתי נרחב ותיק החקירה בנושא עדיין פתוח.

== רקע ==
יעקבי נולדה וגדלה בתל אביב לבטי (בת שבע) שעלתה לארץ מארגנטינה וניהלה חנות יד שנייה בתל אביב, וליוסי מנהל חנות משקפיים בתל אביב. יעקבי למדה בבית הספר הממלכתי "גבריאלי הכרמל" ובהמשך בתיכון עירוני א', היא שיחקה מעט במכבי רמת חן והתקבלה למגמת הספורט בתיכון.

== היעלמותה ==
שנתיים לפני היעלמותה ב-1994 הוריה של עדי התגרשו, ועדי עברה לגור עם אמה בטי ברחוב הרמן כהן בתל אביב, ואביה גר יחד עם אחותה התאומה שרית ברחוב הנביאים בעיר.

ב-13 בדצמבר 1996 שהתה יעקבי יחד עם אחותה שרית בבית אביהן, לאחר מכן יצאו השתיים לארוחת משותפת עם האבא ולאחר מכן השתיים נפרדו ממנו והלכו עם חברתה של אחותה, תמר ונפגשו עימה בגינת שינקין. יעקבי נפרדה מהשתיים ברחוב שינקין, וטרם היעלמותה הגיעה לרחוב דיזנגוף 68 לחנות "ד"ר גראס" בשעה 17:20.
ביום שבו נעלמה סיפרה יעקבי לאחותה שהייתה אמורה לפגוש מכר בשם אריק. לא ידוע אם השניים נפגשו, אך יומיים אחרי היעלמותה ב-15 בדצמבר 1996 אריק קפץ מהגג של דיזנגוף סנטר במטרה להתאבד ונפצע קשה.

מעדויות שנמסרו למשטרה, יעקבי נצפתה בפעם האחרונה בשעה 18:10 בערב, בפינת הרחובות המלך ג'ורג' 70 והנביאים 2 בתל אביב, בסמוך לבית מגוריו של אביה כאשר היא מנסה לעצור טרמפ כדי להגיע לחברתה יערית כהן בנתניה אך היא מעולם לא הגיעה לשם, ומאז נעלמו עקבותיה.

=== הניסיונות למציאתה ===
לאחר היעלמותה של יעקבי תמונותיה פורסמו בפוסטרים שנתלו ברחובות תל אביב ובמהדורות החדשות בטלוויזיה. מקרה ההיעדרות הוצג בתוכנית "בשידור חוקר", אך לא הוביל לקצה חוט בפרשת היעלמותה.

חוקרי המשטרה נתנו דגש רב לכך שעדי הסתובבה בקרב אנשים המשויכים ל"כת השטן", ולאנשים שמשתמשים וסוחרים בסמים, וכן לציון יום היעדרותה "יום שישי ה-13", הידוע כיום בעל אמונה טפלה כיום רע בעיקר בקרב כתות מסוג "כת השטן" ודומיהם.

בקיץ 2000 נפגשה אמה של עדי, בטי עם אנשיו של יו"ר הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת במטרה לגלות מידע על גורל בתה, אך גם ניסיון זה לא העלה דבר. בדצמבר 2001 נעצרה אישה בחשד לסחיטת המשפחה (לאחר שדרשה כ-50 אלף שקלים על מידע זה). לטענת האישה, ברחוב מונטיפיורי בתל אביב היה מבנה ובו 500 גולגולות, שאחת מהן "שאבה" את יעקבי. בדצמבר 2012 נפטרה בטי יעקבי ממחלת הסרטן.

אביה של עדי, יוסי, הוא ממייסדי עמותת בלעדיהם - עמותה לתמיכה במשפחות נעדרים שהוקמה ב-2015 שמטרתה לשפר את מערך איתור הנעדרים האזרחים ואת מעטפת התמיכה במשפחותיהם.

== ראו גם ==

* היעלמות אלכסנדרה ברנדט

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.police.gov.il/anonymousandmissing/MissingPersonesFull.aspx?id=26&idNumber=15/96 דף הנעדרת של יעקבי] באתר משטרת ישראל
* 
* 
* 
* 
* [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/54/ART2/188/624.html 14 שנה להיעלמה של עדי יעקובי: אמה חלתה בסרטן], באתר nrg
* [https://archive.today/20070117000420/http://www.tam.co.il/15_12_2006/magazin2.htm פשוט נעדרת]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים נעדרים
קטגוריה:1996 בישראל
קטגוריה:נולדים על פי ויקינתונים
קטגוריה:נפטרים על פי ויקינתונים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אירועים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
קרלו לוי

קרלו לוי (באיטלקית: Carlo Levi; 29 בנובמבר 1902 – 4 בינואר 1975) היה צייר וסופר יהודי-איטלקי, מהחשובים בתקופתו.

==קורות חיים==
לוי נולד בטורינו, לארקול לוי ואמו אנטה טרבס, אחות המנהיג הסוציאליסטי קלאודיו טרבס, משפחתו הייתה משפחה בורגנית. למד רפואה באוניברסיטת טורינו בשנים 1917–1924, היה תלמידו וידידו של הפוליטיקאי והעיתונאי פּיירו גוֹבֶּטִי ויחד עמו היה חבר בתנועה האנטי-פשיסטית "צדק וחרות" (Giustizia e Libertà).

בשנת 1934 נעצר לראשונה עקב פעילות אנטי-פשיסטית, ובשנה שלאחר מכן, לאחר מעצר נוסף, הוגלה ליישוב הקטן אליאנו (Aliano) בחבל בזיליקטה שבדרום איטליה. על כפר קטן זה כתב לוי ביצירתו הנודעת ביותר "ישו נעצר באֶבּוֹלי" (תורגם כ"ארץ שכוחת אל", עם עובד 1950), שיצאה לאור בשנת 1945 בהוצאת אֶינאוּדי ולאחר מכן עובדה לסרט על ידי פרנצ'סקו רוזי.

יצירות חשובות אחרות פרי עטו של לוי הן "המילים הן אבנים", משנת 1955, העוסקת בבעיות החברתיות בסיציליה, "לעתיד יש לב עתיק" (1956), "אזל כל הדבש" (1965) ו"השעון" (1950) - כרוניקה של אי-שקט והרהורים על אודות תקופת השיקום שלאחר מלחמת העולם השנייה.
שלט רחוב על שמו של הסופר קרלו לוי בעיירה אריצ'ה ב[[סיציליה]]

בשנת 1963 נבחר קרלו לוי לכהן כסנאטור עצמאי מטעם המפלגה הקומוניסטית האיטלקית (PCI).

ראויים לציון אף ספרו "מחברת בשערים" משנת 1979, שנכתב כולו כאשר הסופר היה במצב של עיוורון, וכמו כן ציוריו מאותה התקופה שאוגדו בספר "40 ציורים של העיוורון".

קרלו לוי נפטר בינואר 1975 ברומא. גופתו של לוי נטמנה בבית הקברות של אליאנו, שם ביקש להיקבר על מנת לממש את הבטחתו לתושבי הכפר לשוב אליו, הבטחה שאותה לא הצליח לקיים בעודו בחיים.

==ספרי קרלו לוי בעברית==
*ארץ שכוחת אל, תורגם בידי שו"ר, [א"ד שפיר וי’ רין], עם עובד תל אביב, תשכ"א-1961. (הוצאה ראשונה עם עובד, תש"י)."
*השעון, רומן, תרגם מאיטלקית אליעזר הלוי [הורביץ], עם עובד, תל אביב, תשי"ז-1957.

== קישורים חיצוניים ==

* גיטה אבינור, [https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/01680-files/01680003-files/01680003-255-263.pdf "השעון אינו מתקתק בארץ שכוחת אל", בצל הזכרונות: מאמרים בבקורת הספרות, מפעל סופרי חיפה, 1975].
* [https://www.raicultura.it/raicultura/letteratura/articoli/2018/12/Carlo-Levi-oltre-Eboli-9d0af6f8-eb15-4f64-a40c-9fe0d2528ab0.html Carlo Levi oltre Eboli], כתבה וסרטון אודות יצירתו של לוי כצייר, באתר RAI 
* 
* 
* 

מצבת קברו של קרלו לוי ב[[אליאנו]]

קטגוריה:סופרים יהודים איטלקים
קטגוריה:ציירים יהודים איטלקים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים איטלקים
קטגוריה:נכים יהודים
קטגוריה:קומוניסטים איטלקים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורינו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1902
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1975
המורה לפסנתר

המורַה לפסנתר (בצרפתית: La pianiste; "הפסנתרנית") הוא סרט קולנוע דובר צרפתית מאת מיכאל הנקה, שיצא לאקרנים בשנת 2001. זהו עיבוד לספר "הפסנתרנית", מאת זוכת פרס נובל לספרות, אלפרידה ילינק.

==תקציר העלילה==
אריקה קוהיט (איזבל הופר) היא פרופסור ומורה לפסנתר בשנות השלושים המאוחרות לחייה, המתגוררת עם אמה (אנני ז'ירארדו) בדירה שכורה. היא מדריכה כיתת אמן בקונסרבטוריון, וכלפי חוץ היא קשוחה ומחמירה. את וולטר קלמר (בנואה מאז'ימל), בחור צעיר ובלונדיני, פוגשת אריקה ברסיטל פרטי בו שניהם מנגנים. וולטר מגלה בה עניין ומתחיל לחזר אחריה באמתלת סטודנט עקשן. אריקה מתגלה כחובבת סאדו-מזוכיזם ואינה מעוניינת לכאורה ביחסים נורמטיבים, מגחכת את ניסיונותיו ומתעללת בו. בהדרגה משתנים יחסי הכחות בינה לבין התלמיד עד לסצנת הקתרזיס בו וולטר כופה עצמו עליה. בסופו של הסרט חוזרת אריקה לחייה העצמאים ולשגרת המזוכיזם המבוקר שלה.

== שחקנים ראשיים ==
* איזבל הופר - אריקה קוהיט
* בנואה מאז'ימל - וולטר קלמר
* אנני ז'ירארדו - אמא של אריקה
* סוזנה לותר - מאדאם שובר

==פרסים ומועמדויות==
* 3 פרסי פסטיבל קאן: גרנד פרי, השחקן הטוב ביותר - בנואה מאז'ימל, השחקנית הטובה ביותר - איזבל הופר.
* פרס ה"סזאר" לשחקנית המשנה - אני ז'ירארדו, מועמדות לשחקנית הראשית - איזבל הופר.
* 6 מועמדויות לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע, מתוכם זכייה אחת: שחקנית ראשית - איזבל הופר.

==קישורים חיצוניים==
* 

ביקורות
* [http://rogerebert.suntimes.com/apps/pbcs.dll/article?AID=/20020426/REVIEWS/204260304/1023 הביקורת של רוג'ר איברט] - "שיקגו סאן-טיימס"
* [https://web.archive.org/web/20080607190623/http://www.cadrage.net/films/pianiste/lapianiste.html ניתוח הסרט] ב- www.cadrage.net <small>(בצרפתית)</small>
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:BDSM בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטי מיכאל הנקה
קטגוריה:סרטים אוסטריים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
מוריץ מושקובסקי

מוריץ מושקובסקי
מוריץ מושקובסקי (בפולנית: Moritz Moszkowski; 23 באוגוסט 1854 – 24 במרץ 1925) היה מלחין, פסנתרן ומורה יהודי-פולני.

== קורות חיים ==
מוריץ מושקובסקי נולד בברסלאו שבפרוסיה (כיום ורוצלב, בפולין).

אף כי בימינו נשכח מושקובסקי מן הלב, הרי בשלהי המאה ה-19 נהנה מפופולריות ומהוקרת הקהל. הוא היה מלחין פורה מאוד, שחיבר יותר ממאתיים יצירות. הפסנתרן איגנצי יאן פדרבסקי אמר עליו: "אחרי שופן, אין מי שמיטיב להבין ממושקובסקי איך לכתוב לפסנתר."

מושקובסקי כתב יצירות קטנות רבות לפסנתר, שהנחילו לו פופולריות רבה - בייחוד הקובץ של "מחולות ספרדיים" אופוס 12 לשני פסנתרים. יצירתו המוכרת ביותר כיום היא חמישה-עשר האטיודים הווירטואוזיים אופוס 72 שביצעו פסנתרנים וירטואוזיים כולדימיר הורוביץ ומארק-אנדרה האמלין. כמו כן, כתב מושקובסקי יצירות בקנה מידה גדול יותר, ביניהן הקונצ'רטו לפסנתר במי מז'ור, אופוס 59 והקונצ'רטו לכינור בדו מז'ור, אופוס 30. רבות מיצירות הקטנות אך המבריקות משמשות כקטעי הדרן בסיום קונצרטים ורסיטלים קלאסיים.

בין תלמידיו: יוזף הופמן וולאדו פרלמוטר.

מושקובסקי נפטר בפריז.

== רשימת יצירות ==
מושקובסקי רשם כמאתיים יצירות קטנות לפסנתר, ואטיודים רבים. הפופולרית מביניהן "ריקודים ספרדיים" (אופוס 12) לדואט פסנתרים. בין השאר, כתביו הם:
* ריקודים ספרדיים, אופוס 12
* סרנדה, אופוס 15
* Études de Virtuosité, Op. 72
* Étincelles (Sparks)
* קונצ'רטו לפסנתר במי במול, אופוס 59 (1898)
* קונצ'רטו לכינור בדו מז'ור, אופס 30
* סוויטות תזמורתיות, אופוס 39, 47, 79
* פואמה סימפונית "ז'אן ד'ארק", אופוס 19
* Boabdil der letzte Maurenkönig, Op. 49
* הלחין את הבלט Laurin (1896)

==רשימת הקלטות נבחרות==
* הקונצ'רטו הרומנטי לפסנתר, אלבום 1 - מושקובסקי ופדרבסקי (פירס ליין)
* מוריץ מושקובסקי: מוזיקה לפסנתר אלבום 1, 2 ו-3 (סטה טאנייל)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פסנתרנים יהודים פולנים
קטגוריה:מלחינים יהודים פולנים
קטגוריה:נגנים יהודים פולנים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:בוגרי קונסרבטוריון שטרן
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1854
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1925
פאולו לינס

פאולו לינס
פאולו לינס (בפורטוגזית: Paulo Lins; ) הוא סופר ברזילאי ומחבר רב המכר "עיר האלוהים".

== חייו ==
לינס, יליד ריו דה ז'ניירו, עבר בגיל 7, לגור בפאבלה סידאג'י ג'י דאוש (Cidade de Deus, עיר האלוהים), אשר ממערב לריו דה ז'ניירו. בילדותו היה מתוסכל והרגיש כי הוא שונה מחבריו בשל הקושי לשחק כדורגל ולרקוד סמבה. על זכרונות ילדותו נוהג לינס לספר שבגיל צעיר היה כותב כעונש חינוכי, וכן את זכרונותיו מכך שבתמונות המחזור הוא היה ה"שחור" היחיד.

בוגר לימודי ספרות, עבד כמורה בחטיבת בינים, תיכון ואוניברסיטה. בשנת 1986 כתב את הספר "על השמש" (Sobre o sol). לאחר מכן השתתף לינס בעבודה סוציולוגית שארכה 10 שנים על הפשיעה בריו דה ז'ניירו. תוך כדי כך כתב את הספר "עיר האלוהים", אשר ראה אור בשנת 1997. 

בספרו זה השתמש לינס בשמות של אחדים מתושבי הפאבלה ועל כך נתבע על ידי אחדים מהם. להגנתו טען לינס כי על אף שהספר מבוסס על המציאות, כפי שהייתה לפני 25 שנים, יש לראותו כפרי דמיונו. כמו כן, בראיונותיו לעיתונות טען כי השתמש בשמות התושבים בתקווה לעורר אצלם עניין בקריאת ספרים, בלי קשר לדמויות בספר, שהן פיקטיביות. טענתו התקבלה והתביעות נדחו.

בשנת 2002 עבר הספר עיבוד קולנועי ובשנת 2003 היה פרננדו מאירלס למועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.

לינס הוא פרופסור באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו (Universidade Federal do Rio de Janeiro) ומחזיק בקתדרה על שם מריו דה אנדרדה לתרבות ברזילאית במרכז ללימודי אמריקה הלטינית אשר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. כמו כך, משמש לינס כיועץ במזכירות לקידום שוויון גזעי, המקנה העדפות לסטודנטים שחורים.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* Renata Marson Teixeira de Andrade-Downs, [https://web.archive.org/web/20070312033918/http://socrates.berkeley.edu:7001/Events/spring2004/03-04-04-lins/index.html “Cities of God” and Globalized Violence] - The Center for Latin American Studies at UC Berkeley, March 4, 2004
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים ברזילאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1958
סגולית חרמשית

סגולית חרמשית (אספקלריה חרמשית, Legousia falcata) היא צמח עשבוני חד שנתי ממשפחת הפעמוניתיים. פרחיו דומים לפרחי הפעמונית הזיפנית. התפרחת מזכירה אשכול עם זאת הפרחים אינם צפופים. הצמח אינו נפוץ בארץ אך הוא מצוי בתפזורת כמעט בכל אזורי הארץ. הפריחה בחודשים מרץ עד יוני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פעמוניתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: פעמוניתיים
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
שמעיה אנג'ל

שמעיה אנג'ל (12 בדצמבר 1952 - 9 במרץ 2004) היה עבריין סמים ורכוש ורוצח ישראלי שנידון לשני מאסרי עולם.
250px

== ביוגרפיה ==
אנג'ל נולד במעברת תל כביר בתל אביב להורים יוצאי מצרים. בגיל 13 הפסיק את לימודיו. בשנות נערותו עסק בפריצה ובגניבת אופנועים.

בינואר 1971 נעצר עם שניים נוספים בחשד למעשי שוד. פרקליטם טען שאינם אחראים למעשיהם והשלושה נשלחו להסתכלות.

בפברואר 1971 נידון לחצי שנת מאסר על גנבת קטנוע.

באפריל 1971 ניסה להימלט מכלא תל מונד, ובינואר 1972 נידון על כך למאסר שנה בנוסף ל-7.5 שנים שנגזרו עליו בינתיים.

ב-1976 הואשם אנג'ל בהשתלת אקדח תופי יחד עם העבריין גד "שץ" פלום ועוד שני עבריינים ונידון לתקופת מאסר קצרה.
בינואר 1977 הסכימו השלטונות לקצר שליש מתקופת מאסרו, בתמורה לכך שיסע לאנגליה ולא יחזור עד תום התקופה. כעבור שנתיים חזר לישראל, החל לסחור בסמים והפך לנרקומן בעצמו. שמו נקשר לרציחות של העבריינים שמעון (ציצון) גילקרוב, יעקב (יעובה) אברהם ורבים נוספים, אולם מעולם לא נאשם ברציחות הללו. 

בשנת 1979 הכיר את שרה אנג'ל במועדון ה"פיקוקס" בתל אביב ונישא לה ב-1980.

בשנת 1982 הואשם יחד עם אשתו והעבריין חיים שושן ברצח כפול של סוחרי הסמים, שולמית שלי ומישל נחמיאס, ונידון לשני מאסרי עולם. לאחר שחשד שחיים שושן הולך להפוך לעד מדינה נגדו ונגד אשתו, הוא רצח אותו ב-1985 בין כותלי הכלא בעזרת חבריו, הרצל אביטן ויעקב שמש.
בשנה החמישית למאסרו בכלא התגרש מאשתו שרה אנג'ל, שבינתיים כבר זוכתה מהאישום ברצח ושוחררה. 

הפזמונאי יענקל'ה רוטבליט שסיקר את המשפט לעיתון "חדשות" כתב על הזוג אנג'ל את השיר "רחבת הריקודים".

בשנת 1989 הכיר את נעמי קדוש ונישא לה בשנית ב-1991, ובשנת 2001 נולדה להם בת.

ביוני 2003 התגלה סרטן ריאות בגופו של אנג'ל, ובשל מצבו הסופני הוא שוחרר מהכלא למעצר בית ונפטר מהמחלה ב-9 במרץ 2004.

אנג'ל נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מורשעים ברצח בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן הריאה
נקודה מבודדת

0 היא נקודה מבודדת בקבוצה <math>\{0\}\cup [1, 2]</math>. יש עיגול סביבה שלא מכיל אף נקודה אחרת של הקבוצה.
בטופולוגיה, נקודה <math>\ x</math> בקבוצה <math>\ S</math> נקראת נקודה מבודדת, אם קיימת סביבה של <math>\ x</math> שאינה מכילה נקודות אחרות של <math>\ S</math>. בפרט, במרחב אוקלידי (או במרחב מטרי), <math>\,x</math> היא נקודה מבודדת של <math>\ S</math> אם קיים כדור פתוח סביב <math>\ x</math> אשר אינו מכיל נקודות של <math>\ S</math> (פרט ל-<math>\ x</math> עצמה). באופן שקול, נקודה <math>\ x</math> אינה מבודדת, אם ורק אם <math>\ x</math> היא נקודת הצטברות בקבוצה.

קבוצה אשר מכילה נקודות מבודדות בלבד נקראת קבוצה בדידה. תת-קבוצה בדידה של מרחב אוקלידי היא סופית או בת מנייה. עם זאת, קבוצה יכולה להיות בת מנייה ולא בדידה, כמו המספרים הרציונליים. מרחב טופולוגי שבו כל נקודה היא נקודה מבודדת נקרא מרחב דיסקרטי.

קבוצה סגורה שאין בה נקודות מבודדות נקראת קבוצה מושלמת.

==דוגמאות==
המרחבים הטופולוגיים בדוגמאות הבאות נחשבים תת-מרחבים של הישר הממשי.
* בקבוצה <math>S=\{0\}\cup [1, 2]</math>, הנקודה 0 היא נקודה מבודדת.
* בקבוצה <math>S=\{0\}\cup \{1, 1/2, 1/3, \dots \}</math>, 
:0 אינה נקודה מבודדת מכיוון שניתן למצוא נקודות ב-<math>\ S</math> קרובות ל-0 ככל שנרצה, אבל כל הנקודות האחרות הן מבודדות.
* הקבוצה <math>\ N=\{0, 1, 2, \dots \}</math> (קבוצת הטבעיים) היא קבוצה בדידה בישר הממשי.

==ראו גם==
* פעולה לא רציפה לחלוטין

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:טופולוגיה
ראשתנים ננסיים

ראשתנים ננסיים (שם מדעי: Kogiidae) היא משפחה בסדרת הלווייתנאים. היא כוללת סוג יחיד, ראשתן ננסי או קוגיה (Kogia), המכיל שני מינים:

*קוגיה גמדית (Kogia sima)
*קוגיה ננסית (Kogia breviceps)

הראשתניים הננסיים חולקים מעט מן המשותף מהראשתן גדול-הראש: הם קטנים הרבה יותר ממנו, נחיר הנשימה שלהם לא נמצא בחלק הקדמי של הראש כמו לראשתן, ונושאים רק דמיון קל אליו. יש להם ראשים קטנים, קהים ומרובעים מעט, ולסתות נמוכות שנתמכות מלמעלה (כמו לראשתן גדול-הראש עצמו). מבנה הגולגולת הוא מאוד מוזר: האזור עבור הפנים הוא אסימטרי ודומה לזה של הראשתן גדול-הראש, אבל הרבה יותר קצר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://species-identification.org/species.php?species_group=marine_mammals&id=20&menuentry=groepen Pygmy and Dwarf Sperm Whales (Family Kogiidae)]

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1871
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:דמויי ראשתן
קטגוריה:משפחות מונוטופיות
פיג'ו 204

פיג'ו 204 - מכונית קומפקטית מתוצרת חברת פיג'ו הצרפתית שיוצרה בין השנים 1965–1976.
בעת פיתוח הרכב נקרא הדגם B12. הרכב הוצע במספר רב של גרסאות והושק לראשונה בפריז ב-23 באפריל 1965. ה-204 היה הרכב הנמכר ביותר בצרפת משנת 1969 ועד 1971. הרכב בעל ההנעה הקדמית הוצע עם שני מנועים, הראשון מנוע בנזין בנפח של 1,130 סמ"ק, והשני מנוע דיזל בנפח של 1357 סמ"ק. החידוש ברכב זה היו בלמי הדיסק שהרכב צויד בהם, בשימוש לראשונה על ידי חברת פיג'ו.

הרכב נודע כרכב קל לאחזקה, בעל ביצועים סבירים וצריכת דלק נמוכה.

==קישורים חיצוניים==
.

204
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1965
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
תפליסיים

כת התפליסיים הם כת קראית שנוסדה בתחילת המאה ה-9, ומקורה כפי הנראה מבגדאד. מקור השם הוא של מייסדה מוסא אל-זעפרני (משה מהעיר זעפרני שבפרס), שבאמצע המאה ה-9 עבר לאל-תפליסי, שנקרא על ידי יהודה הדסי, אבו עמרן אל-תפליסי כלומר הנעתק ממקומו אל מדינת תפליסי, וכת התפלסיים נקראה גם אבו עימראנים.במקום אחר נזכרים כמשביטים.

== עיקרי האמונה ==

מצד אחד אימצה לעצמה כת התפלסיים מספר השקפות עולם קראיות, ביניהם:
* איסור הנישואים לקרובי משפחה (לאחיינית למשל)
* איסור על אכילת בשר של חיה מעוברת ועוברה
* קביעת יום ראשון לתחילת ספירת העומר

מצד שני סטו מוסא והתפליסיים בהרבה הוראות חשובות של הקראים, כמו למשל:
* קביעת היום הראשון בחודש חושבה על פי היעלמותו של הירח ולא לפי הופעתו
* הם ייחסו לאיסור אכילת חלב רק לקורבנות, וכלא אפקטיבי בגלות

כך שמוסא נחשב בעיניהם כבוגד והדת החדשה שלו - כפירה, והתפללו לעונש אלוהי כנגדו. על פי אמונתם של התפליסיים:
* אלוהים, לאחר שיצר את העולם, מת, כך שהוא מותיר את העולם להתנהל בעצמו
* במשותף עם האיבאדים והמוג'ברים הטילו ספק ברעיון תחיית המתים

פינסקר וצבי גרץ זיהו את מוסא אל-תפליסי כפרשן התנ"כי "משה בן-עמרם הפרסי", מקורות קודמים יותר מתייחסים לדעתו של משה בן-עמרם, שקורבן פסח שהוקרב במצרים חייב היה להיות טלה, ולאחר יציאת מצרים הקורבן יכול להיות עגל, פירוש שאבן עזרא הפריך אותו. צבי גרץ אף סבור כי "בן-עמרם" צריך להיות מתוקן ל"אבו עמרם". אבל פירסט מנמק את דעתו כי משה הפרסי מאבן-עזרא היה אדם שונה ממוסא אל-תפליסי, שלא חשב שראוי להיות מצוטט. על פי גייגר, אבו עמרן אל-זעפרני, שנזכר על ידי יפת בן עלי, הוא זהה ליהודה הפרסי שנזכר על ידי אברהם אבן עזרא אבל פינסקר וגרץ מסיקים כי יהודה הפרסי הוא יהודן מהמדאן או יודגן (Yudghan). מוריץ שטיינשניידר, מבלבל שלושה אנשים, כאשר הוא מתייחס למשה בן-עמרם הפרסי, יהודה הפרסי, ומוסא אל-תפליסי, כאל אותו אדם.

== קישורים חיצוניים ==
* גרשון בן-אורן, [http://www.georgianjews.org/stat.php?id=117&lang=he תולדות יהודי גאורגיה עד ימי המשטר הסובייטי], באתר הקונגרס העולמי של יהודי גאורגיה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טביליסי
קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:יהדות קראית
קטגוריה:יהדות גאורגיה
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
מירי ליטווק

מירי ליטווק (נולדה ב-1960) היא סופרת ומתרגמת ישראלית.

==ביוגרפיה==
ליטווק נולדה ברוסיה ועלתה לישראל בשנת 1975. למדה לתואר ראשון בחוג לאומנות התיאטרון שבאוניברסיטת תל אביב ולתואר שני באוניברסיטת סורבון שבפריז. כתבה ארבעה ספרי פרוזה, תרגמה פרוזה ושירה מרוסית ומצרפתית. סיפוריה ותרגומיה פורסמו גם בכתבי העת עיתון 77, אפיריון, "קשת החדשה", "הליקון" וכחלק מאנתולוגיה בספר "הסוד".
זכתה בפרס היצירה לסופרים ומשוררים על שם לוי אשכול לשנת תשס"ו 2006.

==ספרי פרוזה שכתבה==
* רוסיות ישנות עירומות: סיפורים. תל אביב, ספרית פועלים, תשנ"ו 1999
* שמש מאחורי הגב. תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, 2001.
* געגועים לחושך. בני ברק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, 2005.
* אוניֶגין שאהב את סבתא קלרה, הוצאת כרמל, ירושלים, 2016.

== ספריה שתורגמו לשפות זרות ==
* Любовь Онегина к бабушке Кларе, Литрес, Москва

==ספרי פרוזה שתרגמה==
*יבגני זאמיאטין: אנחנו, רומן, הוצאת בבל.
*אנטון צ'כוב: שד היער מחזה, התיאטרון הקאמרי.
* אונורה דה בלזק: הסכנות שבהתנהגות נלוזה, הוצאת נהר ספרים.

== ספרי שירה שתרגמה ==
* בוריס פסטרנק: מבחר משירתו. הוצאת גוונים.
* אנה אחמטובה: מבחר משירתה. הוצאת גוונים.
* מארינה צווטאייבה: מבחר משירתה. הוצאת גוונים.
* אלכסנדר בלוק: מבחר משירתה. הוצאת גוונים.

== סיפרי ביוגרפיה שכתבה - בהוצאת מירי ליטווק - סופרת זיכרונות ==
* סיפור חיים - סיפור המדינה סיפורה של אהובה יעקבי.
* לפתוח את היד, את הלב ואת הדלת - סיפורה של רגינה שגיב.
* מהחידקל עד הכנרת, סיפורה של תרצה שמש.
* קודם הגג – סיפורו של יעקב מרדכי פרלמן ובני משפחתו.
* נערת הכפר – סיפור חייה של גניה בקמן דורף.

== ספרי תדמית - בהוצאת מירי ליטווק - סופרת זיכרונות ==

* אגרובנק, חולון - התחדשות עירונית - סיפורו של פרויקט

== בהוצאות אחרות ==
* החייל היהודי מוורשה, סיפורו של אליעזר ברונשטיין.
* זהות בדויה, סיפורה של מרילה (מאשה) מור.
* אמא את בליבי תמיד, סיפורה של פנינה-פאני מרקו.
* ימין משה, אפריקה והעולם כולו, סיפורו של שמעון צפניה.
* רציתי לומר: סליחה שנולדתי, סיפורה של שושנה חודיק.
* באור ובסתר, סיפורו של ישראל שיל"ת.
* העוז והענווה, סיפורם של אליעזר ורות בר יהודה.
רשימת הספרים מתעדכנת [http://alife.co.il/ספרים-בהוצאת-מירי-ליטווק/ באתר המיועד לנושא]

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.alife.co.il www.alife.co.il אתר של מירי ליטווק בנושא כתיבה והפקה של ספרי ביוגרפיה, ספרי זיכרונות וסיפורי חיים, ספרים על בסיס תיעוד.]
* [https://www.facebook.com/sipurei.savta.Mirie/?ref=hl בפייסבוק: https://www.facebook.com/sipurei.savta.Mirie/?ref=hl]
* 
* 
* 
* 
* בלוג של מירי ליטווק באתר סלונה: http://saloona.co.il/savtamirie/

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:זוכות פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
יואב כ"ץ

יואב כ"ץ (נולד ב-21 בנובמבר 1965) הוא סופר, מתרגם, מחזאי ותסריטאי ישראלי.

== קורות חייו ==
כ"ץ הוא בוגר המגמה לכתיבה דרמטית בחוג לאמנות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.

כתב מספר תסריטים לסרטי טלוויזיה: "עיניים שלי" שזיכה אותו במועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לשנת 1997, וכן השתתף בכתיבת תסריט הסדרה "ארץ קטנה, איש גדול" בבימויו של אברהם הפנר. כתב במשך למעלה מחמש שנים עבור תוכניות בערוץ הילדים ובטלוויזיה החינוכית. כתב את התסריט לסרט בדרך אל החתולים בבימוי חורחה גורביץ', עיבוד לרומן של יהושע קנז וכן היה שותף לכתיבת התסריט לסרט האקשן קרב אוויר מ-2024.

בתיאטרון תרגם ועיבד מאנגלית למעלה מעשרים מחזות. בין השאר כתב וביים את ההצגה "מהמטבח באהבה" שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים בשנת 1999.

כ"ץ כתב סיפורים קצרים, שניים מהם זכו במקום הראשון בשנים 1992 ו-1993 בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ". קובץ סיפוריו "מולטי סיסטם" זכה בפרס קרן מוזס לספרות לשנת 1999; סיפור הנושא מתוך קובץ זה הועלה במסגרת ההצגה "זוגיות" בתיאטרון הבימה. בשנת 2011 ראה אור הרומן "נתב"ג" בהוצאת עם עובד. תרגם מאנגלית קרוב ל-100 ספרים (נכון לשנת 2024), בהם רבים מכתביו של המינגוויי שראו אור מחדש בעברית, "הטיגריס הלבן" מאת ארווינד אדיגה, וספרים נוספים.

== ספריו ==
* מולטי-סיסטם. תל אביב, ידיעות אחרונות, 2000.
* נתב"ג. תל אביב, עם עובד, 2011.
* הנמלה פיסטינה והקוסקוס. תל אביב, ידיעות ספרים, 2015.
== פילמוגרפיה ==
* עיניים שלי (1997) מתוך: סיפורים קצרים על אהבה (1997)
* ארץ קטנה, איש גדול (1998)
* בדרך אל החתולים (2009)
* קרב אוויר (2024)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* ענת שינקמן, [https://web.archive.org/web/20070311215616/http://www.tam.co.il/26_12_97/tarlove.html ריאיון עם יואב כ"ץ] בעיתון תל אביב
* דור בביוף, [http://peopleofthebook.co.il/article.php?id=388 ריאיון עם יואב כ"ץ] בפורטל אנשי הספר

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:זוכי תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ו' (באר שבע)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב 
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה

דגל הרפובליקה
הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה או אג'ריה א.א.ס.ס.ר הייתה רפובליקה אוטונומית סובייטית סוציאליסטית בתוך גאורגיה הסובייטית, ונוסדה ב-16 ביולי 1921. לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991 היא הקימה את הרפובליקה האוטונומית של אג'ריה של גאורגיה.

== ייסוד ==
אחרי כיבוש זמני על ידי הטורקים ויחידות בריטיות בשנים 1918–1920, אג'ריה אוחדה עם גאורגיה בשנת 1920. לאחר קונפליקט צבאי קצר במרץ 1921, הממשלה באנקרה העבירה את השטח לגאורגיה על פי פיסקה 6 להסכם קארס על בסיס ההבנה כי גאורגיה מתחייבת לתמוך באוטונומיה של האוכלוסייה המוסלמית של המחוז. רוסיה הסובייטית ייסדה את האוטונומיה האג'רית ב-16 ביולי 1921 בהתאם לפיסקה זו. מאחורי ההסכמה הרוסית עמדה הכוונה שלא לאפשר לגאורגיה שליטה מלאה על נמל הים השחור, בתומי, וניסיון לחזק את הנטיות הקומוניסטיות של האג'רים המוסלמים המתגוררים בטורקיה.

קטגוריה:אג'ריה
אג'ריה
אג'ריה
אג'ריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1921
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1990
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1991
רודרקשה

רודרקשה (שם מדעי: Elaeocarpus ganitrus) הוא עץ הגדל בעיקר במדינת אנדרה פרדש שבהודו. פירות העץ משמשים לפולחן הפוג'ה עבור מאמיני ההינדואיזם. המאמינים נוהגים לייבש את הפירות, לחורר אותם ולהכין מהם מחרוזות תפילה לשימוש בטקס.

מחרוזות הרודרקשה, הנקראות "מאלה" ("מחרוזת" בהינדית), מיוצרות בגדלים שונים ונבדלות זו מזו במספר החריצים שעל הפירות. אם מספר החריצים לא חורג מהרגיל (בסביבות 5-3), תהיה זו מחרוזת פשוטה וזולה לקאסטות הנמוכות. במידה ויש מיעוט או ריבוי ניכר בחריצים, ייחשבו החרוזים לנדירים ויקרים וישמשו את הברהמינים, או ימכרו לבעלי ממון.
פרי רודרקשה נדיר עם 14 חריצים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1831
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' דון
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:פירות
קטגוריה:חמציצאים
קטגוריה:הודו: צומח
pl:Mala wąskolistna