OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחסי אוסטריה – ארצות הברית

יחסי אוסטריה – ארצות הברית הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אוסטריה לארצות הברית של אמריקה. שגרירות ארצות הברית באוסטריה ממוקמת בבירתה וינה. השגרירות האוסטרית בארצות הברית שוכנת בוושינגטון הבירה.

נכון לשנת 2000, בארצות הברית מתגוררים 735,128 אמריקאים אוסטרים. על פי דוח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 31% מהאוסטרים בוטחים את במנהיגות האמריקאית, עם 40% הביעו את מורת רוחם ו-29% אמרו שלא ניתן לסמוך עליה.

== היסטוריה ==
בדצמבר 1917 הכריזה ארצות הברית מלחמה על האימפריה האוסטרו-הונגרית בנוסף על האימפריה הגרמנית, לאחר שנכנסה למלחמת העולם הראשונה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, לארצות הברית ניתן אזור כיבוש מיוחד באוסטריה. בנוסף, ארצות הברית מילאה תפקיד חשוב בשיקום אוסטריה, באמצעות תוכנית מרשל ואמנת המדינה האוסטרית.

לעיתים תכופות, וינה נבחרה כמקום התכנסות של מפגשי פסגות מדיניות, כמו פסגת וינה ביוני 1961, בה נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי נועד עם יושב ראש הסובנארקום של ברית המועצות ניקיטה חרושצ'וב, וחתימת הסכם סאל"ט-2 ביוני 1979, בהשתתפות נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר והמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב.

בפברואר 1984 נשיא אוסטריה רודולף קירכשלגר ערך ביקור מדיני בארצות הברית. היה זה הביקור המדיני הראשון של נשיא אוסטריה בארצות הברית.

בספטמבר 1995 הזמין נשיא ארצות הברית ביל קלינטון את נשיא אוסטריה תומאס קלסטיל לפגישת עבודה בוושינגטון הבירה שהתקיימה ב-19 באוקטובר של אותה השנה.

ב-21 ביוני 2006, נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, קיים פגישות בילטרליות עם נשיא אוסטריה היינץ פישר בארמון הופבורג בווינה, יחד עם מזכירת המדינה של ארצות הברית קונדוליזה רייס ושרת החוץ של אוסטריה, אורסולה פלסניק, זמן קצר לפני הפסגה המשותפת של ארצות הברית והאיחוד האירופי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==
אייל משעני

אייל משעני (נולד ב-10 באוגוסט 1963) הוא מדען ישראלי, פרופסור לרדיוכימיה והדמיה מולקולרית במרכז הרפואי הדסה, הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית. משעני משמש כמנהל יחידת הציקלוטרון, מנהל אגף מחקר ופיתוח ומנכ"ל קרן מחקרים של המרכז הרפואי הדסה שבירושלים. נודע בפיתוח חומרי הדמיה גרעיניים להדמיית תהליכים ביוכימיים בגוף האדם. בסוף שנות ה-90 הכניס פרופ' משעני את חומר ההדמיה העיקרי ל-FDG,PET, למדינת ישראל. בעקבות כך הדמית ה PET בישראל הפכה לחלק אינטגרלי באבחון חולי סרטן.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1990 סיים תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות. לאחר מכן, המשיך במסלול ישיר לדוקטורט אותו סיים בהצטיינות יתרה בשנת 1994. בין השנים 1994–1996 השלים את לימודיו כפוסט דוקטורנט באוניברסיטת וושינגטון, סנט לואיס מיזורי, בתחום של הדמיה מולקולרית (PET imaging). במקביל ללימודיו בארצות הברית תכנן ופיקח על הקמת מעבדות ה-PET והציקלוטרון בהדסה עין כרם בישראל. עם חזרתו לארץ בשנת 1997 הקים את יחידת הציקלוטרון בהדסה עין כרם, הראשונה בישראל. הקמת המערך בהדסה עין כרם הובילה לשינוי בדרך האבחון הרפואי בעיקר בחולי סרטן. ב-2010 הוסיף ציקלוטרון נוסף וסורק PET/CT למחקר בחיות קטנות במתחם המחקר והפיתוח בהדסה עין כרם. בשנת 2012 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית. מונה למנהל אגף מחקר ופיתוח ומנכ"ל קרן מחקרים במרכז הרפואי הדסה בשנת 2014.

פרופסור משעני פרסם למעלה מ-100 מאמרים מדעיים בינלאומיים ורשומים חמישה פטנטים על שמו. במהלך השנים הקים קורס חדש ללימודי הדמיה המולקולרית ורפואה גרעינית, בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. נכון ל-2017 עובד על פיתוח שיטות הדמיה גרעיניות למיפויי לב ואבחון סוגי סרטן שונים.

==חיים אישיים==
נשוי ואב לשניים, אח של מוטי משעני ודודו של דרור משעני.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
דלתא בקנטאור

δ בקנטאור הוא כוכב בולט בקבוצת הכוכבים קנטאור עם בהירות נראית מדרגה 2.52. הכוכב נמצא במרחק של כ-400 שנות אור ממערכת השמש. בדומה לכוכבים אחרים בקבוצת קנטאור עם בהירות כמו שלו, אין ל-δ בקנטאור שם משלו, ככל הנראה בשל מיקומו הדרומי שלא איפשר לצפות בו מאירופה.

==תכונות==
δ בקנטאור הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B2 V, מסתו כ-8.7 מסות שמש, רדיוסו כ-6.5 רדיוסי שמש וטמפרטורת פניו כ-22,300 קלווין. הוא מאיר בעוצמה של פי 1,350 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הגבוהה רוב קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא בערך פי 5,000 מעוצמת ההארה של השמש. הכוכב מסתובב על צירו במהירות של לפחות 240 קילומטרים בשנייה וכתוצאה מכך הוא מעיף חומר מפני השטח שלו. החומר המועף יוצר מעטפת המקיפה את הכוכב ומגיעה לקוטר זוויתי של 6-7 אלפיות של שניית קשת סביב הכוכב השקולה לקוטר של פי 85-95 מקוטר השמש או פי 12-14 מקוטר הכוכב עצמו. בהירותו של הכוכב משתנה בין דרגות בהירות 2.51 ו-2.65 והוא מסווג כמשתנה γ בקסיופאה. עם זאת, מדידות הראו שיש מחזוריות מורכבת בשינויים בניגוד לחוסר מחזוריות שמאפיינת משתנים מהסוג של γ בקסיופאה, והועלו השערות שבהירות הכוכב משתנה גם בעקבות פעימות פנימיות. השערה נוספת היא שיש לכוכב בן זוג עמום עם מסה של 4-7 מסות שמש שמקיף אותו במרחק של כ-6.9 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של 4.6 שנים.

במרחק זוויתי של 2.5 דקות קשת ו-3.7 דקות קשת מ-δ בקנטאור נמצאים בהתאמה כוכב הסדרה הראשית כחול נוסף מסוג ספקטרלי B9 V (HD 105383) וענק כחול מסוג ספקטרלי B6 III (HD 105382), אך לא נראה שהם קשורים כבידתית וככל הנראה רק נמצאים במקרה על אותו קו ראייה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/deltacen.html δ בקנטאור] באתר של ג'ים קלר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:משתני גמא בקסיופאה
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קנטאור
קטגוריה:כוכבים כפולים
איימונה, רוזן סבויה

איימונה, רוזן סבויה (באיטלקית: Aimone di Savoia; 15 בדצמבר 1291 – 22 ביוני 1343), היה רוזן סבויה בין השנים 1329–1343.

==ביוגרפיה==
איימונה נולד ב-15 בדצמבר 1291 בשיאמברי, לאמדאו החמישי, רוזן סבויה ולסיביל מבאז'ה, בתם של גידו השני, רוזן באז'ה ובאטריצ'ה ממונטפראט. בשנת 1321 פיקד איימונה על ניהול המצור על קורבייר, ולאחר מכן התיישב באביניון בחצרו של האפיפיור יוחנן העשרים ושניים.

בשנת 1323 מת אביו אמדאו החמישי, רוזן סבויה, ואחיו אדוארדו, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו, ואילו איימונה קיבל את השליטה על אזור ברס. בשנת 1329 מת אחיו אדוארדו, ואיימונה עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון תבעה אחייניתו ג'ובאנה מסבויה את השליטה ברוזנות, והסכסוך ביניהם הסתיים רק לאחר ששילם לה איימונה פיצוי כספי. זמן קצר לאחר עלותו לשלטון הצליח איימונה לפתור את המחלוקות עם דודו אמדה השלישי, רוזן ז'נבה, ובשל כך נקרא "משכין השלום".

במהלך רוב שנותיו הראשונות בשלטון, נלחם איימונה נגד גיגה השמיני, רוזן ויינואה, ולאחר מותו של הלה במצור על לה פרייר, השיג פיליפ השישי, מלך צרפת הפסקת אש בינו לבין יורשו של גיגה - אימבר השני, רוזן ויינואה.

בשנת 1333 ניסה אדוארד השלישי, מלך אנגליה לשכנע אותו שיעמוד לצידו במלחמתו הצפויה עם צרפת, אולם איימונה סירב לתפוס צד בסכסוך.

בשנת 1330 הקים איימונה את משרת הקנצלר לצורך ניהולה הרשמי של הרוזנות, ובשנת 1340 הקים בתי משפט שיטפלו בסכסוכים השונים עם בעלי הטירות ברוזנות.

ב-22 ביוני 1343 מת איימונה במונמליאן, ובנו אמדאו השישי, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
ב-1 במאי 1330 התחתן איימונה עם יולנדה פלאולוגינה ממונטפראט, בתם של תאודורו הראשון, מרקיז מונטפראט וארגנטינה ספינולה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* אמדאו השישי, רוזן סבויה (1334–1383)
* ביאנקה מסבויה (1336–1388), התחתנה עם גלאצו ויסקונטי השני
* ג'ובאני מסבויה (1338–1348)
* קטרינה מסבויה (1341)
* לודוביקו מסבויה (1342)

בנוסף היו לאיימונה כמה ילדים לא חוקיים, מפילגשיו השונות.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| איימונה, רוזן סבויה בית סבויה נולד:15 בדצמבר 1291 מת:22 ביוני 1343
|-
| rowspan="1" align="center"| אדוארדו
| rowspan="1" align="center"| רוזנות סבויה 1329–1343
| rowspan="1" align="center"| אמדאו השישי
|}

קטגוריה:רוזני סבויה
קטגוריה:ילידי 1291

קטגוריה:נפטרים ב-1343
עונת 1986/1987 בסרייה א'

עונת 1986/1987 בסרייה א הייתה העונה ה-85 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1986 והסתיימו ב-17 במאי 1987. 

בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

אסקולי, ברשה ואמפולי היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.

נאפולי זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון. 

בסיום העונה לסרייה ב' ירדו ברשה, אטאלנטה ואודינזה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו פסקארה, פיזה וצ'זנה. 

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || נאפולי || 30 || 15 || 12 || 3 || 41||21 || 20 || 42||זכייה בליגה העפלה לגביע אירופה לאלופות
|- bgcolor=#97DEFF
| 2. || יובנטוס || 30 || 14 || 11 || 5 || 42||27 || 15 || 39||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 3. || אינטר || 30 || 15 || 8 || 7 || 32||17 || 15 || 38||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 4. || הלאס ורונה || 30 || 12 || 12 || 6 || 36||25 || 11 || 36||העפלה לגביע אופ"א
|- 
| 5. || סמפדוריה || 30 || 13 || 9 || 8 || 37||21 || 16|| 35
|- bgcolor=#97DEFF
| 6. || מילאן || 30 || 13 || 9 || 8 || 31||21 || 10 || 35||העפלה לגביע אופ"א
|- 
| 7. || רומא || 30 || 12 || 9 || 9 || 37||31 || 6 || 33
|- 
| 8. || אבלינו || 30 || 9 || 12 || 9 || 31||38 ||7-|| 30
|- 
| 9. || קומו || 30 || 5 || 16 || 9 || 16||20 ||4-|| 26
|- 
| 10. || פיורנטינה || 30 || 8 || 10 || 12 || 30||35 ||5-|| 26
|- 
| 11. || טורינו || 30 || 8 || 10 || 12 || 26||32 ||6-|| 26
|- 
| 12. || אסקולי || 30 || 7 || 10 || 13 || 18||33 ||15-|| 24
|- 
| 13. || אמפולי || 30 || 8 || 7 || 15 || 13||33 ||20-|| 23
|- bgcolor=#F08080
| 14. || ברשה || 30 || 7 || 8 || 15 || 25||35 ||10-|| 22||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 15. || אטאלנטה || 30 || 7 || 7 || 16 || 22||32 ||10-|| 21||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 16. || אודינזה || 30 || 6 || 12 || 12 || 25||41 ||16-|| 15||ירדה ליגה
|}

==כדורגלנים מצטיינים==
פייטרו פאולה וירדיס שחקנה של מילאן, כבש 17 שערים וזכה בתואר מלך השערים. 

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.rsssf.com/tablesi/ital87.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
עונת 1987/1988 בסרייה א'

עונת 1987/1988 בסרייה א הייתה העונה ה-86 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-13 בספטמבר 1987 והסתיימו ב-15 במאי 1988. 

בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

פסקארה, פיזה וצ'זנה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.

מילאן זכתה באליפות בפעם ה-11 בתולדות המועדון. 

בעקבות החלטה על הגדלת הליגה, בסיום העונה לסרייה ב' ירדו אבלינו ואמפולי. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו בולוניה, לצ'ה, לאציו ואטאלנטה. 

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || מילאן || 30 || 17 || 11 || 2 || 43||14 || 29 || 45||זכייה בליגה העפלה לגביע אירופה לאלופות
|- bgcolor=#97DEFF
| 2. || נאפולי || 30 || 18 || 6 || 6 || 55||27 || 28 || 42||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 3. || רומא || 30 || 15 || 8 || 7 || 39||26 || 13 || 38||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#99BADD 
| 4. || סמפדוריה || 30 || 13 || 11 || 6 || 41||30 || 11 || 37||זכייה בגביע איטליה העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע
|- bgcolor=#97DEFF
| 5. || אינטר || 30 || 11 || 10 || 9 || 42||35 || 7 || 32||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 6. || יובנטוס || 30 || 11 || 9 || 10 || 35||30 || 5 || 31||העפלה לגביע אופ"א
|- 
| 7. || טורינו || 30 || 8 || 15 || 7 || 33||30 || 3 || 31
|- 
| 8. || פיורנטינה || 30 || 9 || 10 || 11 || 29||33 ||4-|| 28
|- 
| 9. || צ'זנה || 30 || 7 || 12 || 11 || 23||32 ||9-|| 26
|- 
| 10. || הלאס ורונה || 30 || 7 || 11 || 12 || 23||30 ||7-|| 25
|- 
| 11. || קומו || 30 || 6 || 13 || 11 || 22||37 ||15-|| 25
|- 
| 12. || אסקולי || 30 || 6 || 12 || 12 || 30||37 ||7-|| 24
|- 
| 13. || פיזה || 30 || 6 || 12 || 12 || 23||30 ||7-|| 24
|- 
| 14. || פסקארה || 30 || 8 || 8 || 14 || 27||44 ||17-|| 24
|- bgcolor=#F08080
| 15. || אבלינו || 30 || 5 || 13 || 12 || 19||39 ||20-|| 23||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 16. || אמפולי || 30 || 6 || 13 || 11 || 20||30 ||10-|| 20||ירדה ליגה
|}

==כדורגלנים מצטיינים==
דייגו מראדונה (), שחקנה של נאפולי, כבש 15 שערים וזכה בתואר מלך השערים. 

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.rsssf.com/tablesi/ital88.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
הבחירות לנשיאות הודו 2017

הבחירות לנשיאות הודו נערכו בהודו ביום שני, 17 ביולי 2017, שמונה ימים לפני פקיעת כהונתו של נשיא הודו המכהן פרנב מוקהרג'י. הנשיא המכהן זכאי להתמודד מחדש, משום שאין מגבלה על מספר הקדנציות של נשיא הודו, אך הוא הודיע בינואר 2017 כי לא יתמודד בבחירות אלה. ספירת הקולות הסתיימה ביום חמישי, 20 ביולי 2017 והמנצח בבחירות ראם נאת' קובינד הושבע ונכנס לתפקיד ב-25 ביולי.

== המועמדים בבחירות ==
* ראם נאת' קובינד, מושל ביהר, הוכרז כמועמד לנשיא הודו על ידי נשיא מפלגת העם ההודית, עמית שאה, ב-19 ביוני 2017. קווינד אינו מנהיג ואינו פוליטיקאי מן המפלגה. קווינד הגיש את מועמדותו לבחירות ב-23 ביוני 2017.
* מאירה קומר, לשעבר יושבת ראש של הלוק סבהה (הבית התחתון של הפרלמנט בהודו), הוכרזה על ידי הקונגרס הלאומי ההודי כמועמדת האופוזיציה לנשיא הודו, לאחר פגישה שהתקיימה ב-22 ביוני 2017.

== תהליך הבחירה ==
נשיא הודו נבחר על ידי חבר אלקטורים שכולל את חברי שני בתי הפרלמנט ההודי, את חברי האסיפות המחוקקות של 29 המדינות ושל טריטוריות האיחוד דלהי ופודוצ'רי.

בבחירות בשנת 2017, חבר האלקטורים כלל את 776 חברי שני בתי הפרלמנט ההודי ו-4,120 חברי האסיפות המחוקקות. סך כל הקולות של האלקטורים הוא 1,098,882 קולות. נקודת האמצע היא 549,442 קולות.

כדי להירשם לבחירות כל מועמד חייב שיציעו אותו לפחות 50 אלקטורים ויתמכו בו 50 אלקטורים נוספים. 

הבחירות הן בחירות בשיטה היחסית לפי שיטת הקול היחיד הנייד.

אופן ההצבעה הוא הצבעה חשאית. אופן בחירתו של הנשיא מוסדר בסעיף 55 של החוקה.

==תוצאות==
ספירת הקולות הסתיימה ביום חמישי, 20 ביולי 2017 וראם נאת' קובינד הוכרז כמנצח, והושבע לתפקיד ב-25 ביולי 2017.

== ראו גם ==
* פוליטיקה של הודו
* נשיא הודו

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.dailyo.in/variety/presidential-election-2017-who-is-bihar-governor-ram-nath-kovind-bjp-nda-candidate/story/1/17885.html Bihar governor Ram Nath Kovind is NDA's Presidential nominee: Amit Shah]
</div>
* 

== הערות שוליים ==

הודו 2017
קטגוריה:הודו: בחירות
קטגוריה:נשיאי הודו
קטגוריה:2017 בפוליטיקה
יחסי אוקראינה – ארצות הברית

יחסי אוקראינה – ארצות הברית הם היחסים הבילטרליים בין אוקראינה לארצות הברית של אמריקה. לאחר נפילת מסך הברזל, ארצות הברית הכירה רשמית בעצמאותה של אוקראינה ב-25 בדצמבר 1991. ארצות הברית שדרגה את הקונסוליה שלה בקייב למעמד שגרירות ב-21 בינואר 1992.

שגרירת ארצות הברית באוקראינה החל מ-18 באוגוסט 2016 היא מארי יובאנוביץ, השגרירה השביעית של ארצות הברית באוקראינה מאז קבלת עצמאותה. ארצות הברית תומכת בהצעה של אוקראינה להצטרף לארגון האמנה הצפון-אטלנטית על אף התנגדותה של רוסיה. בהתאם למסמכים שנחשפו במהלך פרשת קייבלגייט, דיפלומטים אמריקאים על מגנים ריבונותה של אוקראינה בפגישות עם דיפלומטים אחרים.

האוקראינים רואים בדרך כלל את ארצות הברית באור חיובי, כאשר 80% הביעו עמדה אוהדת כלפי ארצות הברית ב-2002 ו-60% ב-2011. על פי דוח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 33% מהאוקראינים בוטחים במנהיגות האמריקאית, עם 26% הביעו את מורת רוחם ו-41% טענו שלא ניתן לסמוך עליה.

== היסטוריה ==
ארצות הברית נהנית מיחסים ידידותיים ואסטרטגיים עם אוקראינה, והיא מייחסת חשיבות רבה להצלחת המעבר של אוקראינה למדינה דמוקרטית עם שוק כלכלי משגשג. לאחר תקופה בה חוותה כלכלת אוקראינה שיעורי צמיחה שליליים שהתבטאו בהצטמקות הכלכלה בשיעור של כ-60%, בהיפר-אינפלציה ובצמיחה שלילית ומחסור בחומרי גלם ובמוצרי צריכה, ממשלת אוקראינה החלה לנקוט צעדים בסתיו 1999 שמטרתם הייתה להמריץ מחדש את הרפורמה הכלכלית, שהייתה תקועה במשך שנים בשל היעדר רוב במועצה העליונה. נחישותה של ממשלת אוקראינה ליישם רפורמה כלכלית מקיפה הייתה התפתחות מבורכת בעיני הקבינט של ארצות הברית, וארצות הברית התחייבה לתמוך באוקראינה למען שתמשיך בדרך זו.

ביחסים הבילטרליים נרשמה הידרדרות מה בספטמבר 2002, כאשר הקבינט של ארצות הברית הודיע שאימת את ההקלטה של נשיא אוקראינה ליאוניד קוצ'מה ביולי של אותה השנה שבה החליט להעביר את מערכת הסיוע האלקטרונית "קולצ'וגה" לעיראק. ממשלת אוקראינה הכחישה כי ההעברה התרחשה. המהפכה הכתומה הובילה לשיתוף פעולה הדוק ודיאלוג פתוח יותר בין אוקראינה וארצות הברית. המדיניות האמריקנית כלפי אוקראינה המשיכה להתרכז במימוש וחיזוק של הדמוקרטיה באוקראינה וקירוב אוקראינה לעולם המערבי באמצעות הידוק הקשרים שלה עם נאט"ו והאיחוד האירופי.

בשנת 2012 החליטה ועדת החוץ של הסנאט האמריקאי על החלטה 466, הקוראת לשחרור האסירה הפוליטית יוליה טימושנקו ללא תנאי, והחרימה את האחראים למאסרה. ההחלטה גינתה את ממשלו של נשיא אוקראינה ויקטור ינוקוביץ' והורתה לנאט"ו להשעות את כל הסכמי שיתוף הפעולה עם אוקראינה. בתגובה לכך, כתב הסגן הראשון לתובע הכללי של אוקראינה, רנאט קוזמין, מכתב לנשיא ארצות הברית ברק אובמה והתאונן שאשרת השהייה שלו לארצות הברית בוטלה.

ב-8 ביוני 2017 הושלך מטען נפץ אל עבר שגרירות ארצות הברית בקייב.

היחסים בין המדינות היו בלב פרשת טראמפ–אוקראינה שהובילה להליך ההדחה של דונלד טראמפ (2019–2020), הנשיא דאז<ref></ref>. הפרשה נגעה לנשיא דונלד טראמפ ולגורמים בכירים בממשלו שלטענת חושף שחיתות, שידלו לכאורה התערבות זרה בבחירות בארצות הברית לטובתו האישית והפוליטית של טראמפ.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
גיבון לבן-גבות מזרחי

גיבון לבן-גבות מזרחי (שם מדעי: Hoolock leuconedys) הוא מין פרימט ממשפחת הגיבונים המצוי ביערות מזרח הודו וגם במינמאר ובמחוז יונאן שבסין.

מין זה קרוב למין גיבון לבן-גבות מערבי ובעבר היה תת-מין שלו. הוא יכול להגיע לאורך 81 ס"מ ולמשקל 6-9 ק"ג. הוא נראה דומה לגיבון לבן הגבות וכשמו האזור שמעל העיניים לבן.

גיבונים אלה חיים בין ענפי העצים ביער ומחפשי פירות או פרחים, בעיקר של עצי הפיקוס. כמו כן הם ניזונים מחרקים וחסרי חוליות, ביצים ומעלים. אלו גיבונים קולניים המשמיעים רעשים חזקים כדי להבריח יריבים מהטריטוריה שלהם. כמו כן הם מגינים על מזונם מסנאים, עורביים ועופות דרונגו.

המין נמצא בסכנה עקב פגיעה ביערות בהם הוא חי וגם כתוצאה מציד. הם עלולים להיטרף גם על ידי כלבים משוטטים, טיגריסים, נמרים ונחשי פיתון. הצעירים מצויים בסכנת טריפה על ידי לטאות כוח ועיט נצי טרופי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קולין גרובס
קטגוריה:גיבונים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1967

קטגוריה:מיאנמר: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
ניקולה ג'ברא

ניקולה ג'ברא{{תמונה להחלפה}}
ניקולה ג'ברא (בערבית: جبرا نقولا, 16 בפברואר 1912 – 25 בדצמבר 1974) היה טרוצקו-מרקסיסט ערבי ישראלי, וגם מחברם של מאמרים ותרגומים של אחדים מן הקלאסיקות של תנועת המרקסיזם, לשפה הערבית.

==ביוגרפיה==
ניקולה ג'ברא נולד ביפו. במהלך מלחמת העולם הראשונה משפחתו עברה לחיפה.

נפטר בביתו בלונדון משטף דם במוח, לאחר מחלה ממושכת.

==קישורים חיצוניים==
* [https://matzpen.org/1975-04-10/%D7%94%D7%97%D7%91%D7%A8-%D7%92%D7%91%D7%A8%D7%90-%D7%A0%D7%99%D7%A7%D7%95%D7%9C%D7%90-1912-1974-%D7%9E-%D7%9E%D7%A9%D7%94-%D7%9E%D7%97%D7%95%D7%91%D7%A8/ תיאור חייו]

קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לערבית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:חיפה: אישים
נשיא בולגריה

נשיא הרפובליקה של בולגריה (בבולגרית: Президент на Република България) הוא ראש המדינה של בולגריה והמפקד העליון של צבא בולגריה. זוהי המשרה הרמה ביותר בממשל הבולגרי.

מקום מגוריו הרשמי של הנשיא הוא במעון בויאנה שבסופיה. 

רומן ראדב הוא נשיא בולגריה הנבחר מאז ה-13 בנובמבר 2016.

== ההיסטוריה של התפקיד ==

=== לאחר סתיו העמים ===

עם השוק החדש והדמוקרטי בבולגריה, גם השלטון הפך לדמוקרטי עם אימוץ החוקה הבולגרית. הנשיא הראשון של הרפובליקה הבולגרית היה ז'ליו ז'לב עם המפלגה איחוד הכוחות הדמוקרטיים, הנבחר לראשונה בבחירות דמוקרטיות. הוא בחר את בלאגה דימיטרובה בתור סגנית הנשיא שלו.

בבחירות השניות בשנת 1996, נכנס לתפקיד פטר סטויאנוב, גם כן עם המפלגה איחוד הכוחות הדמוקרטיים. הוא נכנס לתפקיד בשנת 1997.

== סדר הירושה ==
* 1. סגן נשיא בולגריה
* 2. יו"ר האספה הלאומית
==נשיאי בולגריה==
{|class="wikitable" style="text-align:center; width:80%"
|-
! width=35% colspan=3|נשיא 
! width=40% colspan=2|תקופת כהונה
! width=25% rowspan=2|שיוך מפלגתי
|-
! <small>דיוקן
! width=30%|<small>שם
! <small>בחירות
! <small>תחילת כהונה
! <small>סוף כהונה
|-
! colspan=9|<small>יושב ראש (נשיא) הרפובליקה</small>
|-
 ז'ליו ז'לב
| —
| 1 באוגוסט 1990
| 22 בינואר 1992
| איחוד הכוחות הדמוקרטיים
|-
! colspan=9|<small>נשיא הרפובליקה</small>
|-
 ז'ליו ז'לב
| 1992
| 22 בינואר 1992
| 22 בינואר 1997
| איחוד הכוחות הדמוקרטיים
|-
 פטר סטויאנוב
| 1996
| 22 בינואר 1997
| 22 בינואר 2002
| איחוד הכוחות הדמוקרטיים
|-
 גאורגי פרבאנוב
| 20012006
| 22 בינואר 2002
| 22 בינואר 2012
| המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית
|-
 רוסן פלבנלייב
| 2011
| 22 בינואר 2012
| 22 בינואר 2017
| אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה
|-
 רומן ראדב
| 2016
| 22 בינואר 2017
| מכהן 
| עצמאי
|-
|}

== ראו גם ==
* היסטוריה של בולגריה
*ראש ממשלת בולגריה

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
גיבון סקייווקר

גיבון סקייווקר (שם מדעי: Hoolock tianxing) הוא מין פרימט ממשפחת הגיבוניים מהסוג גיבון הולוק. גיבון זה התגלה רק לאחרונה – ב-2017 ביערות גשם של מיאנמר ובמחוז יונאן בסין. הוא קיבל את שמו על פי הדמות מסדרת מלחמת הכוכבים – לוק סקייווקר, אותה אהד האדם שגילה את המין.

הוא דומה למינים גיבון לבן-גבות מזרחי וגיבון לבן-גבות מערבי אך שונה מהם גנטית. צבעו שחור עד חום בהיר עם פנים כהות. לגיבון זרועות רחבות איתם הוא יכול לקפוץ בין הענפים ולחפש מזון. הוא אוכל-כול הניזון מהחי ומהצומח אך להוט במיוחד על פירות הפיקוס עליהם הוא מגן ממיני סנאיים ועופות טרופיים שונים.

לא ידוע מה מצב שימורו של הגיבון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבונים
קטגוריה:מיאנמר: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2017
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
גיבון הולוק

גיבון הולוק (שם מדעי: Hoolock) הוא סוג פרימט ממשפחת הגיבונים המצוי ביערות מזרח הודו, סין ודרום-מזרח אסיה. הסוג כולל שלושה מינים שבעבר נחשבו כולם למין גיבון לבן-גבות מערבי (Hoolock hoolock).
== מאפיינים ==
גיבונים אלה בעלי בעלי פרווה שחורה עד חומה בהירה והפנים שלהם כהות. הזרועות עבות ועוזרות להם לדלג והם בעלי כיסי לחיים איתם הם מרעישים בעוצמה בצמרות העצים. אורכם 60-90 ס"מ ומשקלם 6-9 ק"ג - גדולים יותר מכל שאר המינים חוץ מהסיאמנג.

בשנת 2001 נמצא במחקר גנטי שסוג זה נבדל משאר מיני הגיבון, בהיותו בעל 38 כרומוזומים, בעוד שלאחרים מספר גדול יותר.
==מינים==
* גיבון לבן-גבות מערבי (Hoolock hoolock) 
* גיבון לבן-גבות מזרחי (Hoolock leuconedys) 
* גיבון סקייווקר (Hoolock tianxing)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2005
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קולין גרובס
קטגוריה:גיבונים
עונת 1988/1989 בסרייה א'

עונת 1988/1989 בסרייה א הייתה העונה ה-87 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-9 באוקטובר 1988 והסתיימו ב-25 ביוני 1989. 

החל מעונה זו בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

בולוניה, לצ'ה, לאציו ואטאלנטה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.

אינטר זכתה באליפות בפעם ה-13 בתולדות המועדון. 

בסיום העונה, ב-29 בנובמבר 1989 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו אינטר ניצחה את סמפדוריה 2:0 וזכה בגביע.

בסיום העונה לסרייה ב' ירדו טורינו, פסקארה, פיזה וקומו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו גנואה, בארי, אודינזה וקרמונזה. 

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || אינטר || 34 || 26 || 6 || 2 || 67||19 || 48 || 58||זכייה בליגה העפלה לגביע אירופה לאלופות
|- bgcolor=#97DEFF
| 2. || נאפולי || 34 || 18 || 11 || 5 || 57||28 || 29 || 47||העפלה לגביע אופ"א
|-bgcolor=#BBF3BB 
| 3. || מילאן || 34 || 16 || 14 || 4 || 61||25 || 36 || 46||העפלה ללגביע אירופה לאלופות כמחזיקת הגביע
|- bgcolor=#97DEFF
| 4. || יובנטוס || 34 || 15 || 13 || 6 || 51||36 || 15 || 43||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#99BADD 
| 5. || סמפדוריה || 34 || 14 || 11 || 9 || 43||25 || 18 || 39||זכייה בגביע איטליה העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע
|- 
| 6. || אטאלנטה || 34 || 11 || 14 || 9 || 37||32 || 5 || 36||העפלה לגביע אופ"א
|- bgcolor=#97DEFF
| 7. || פיורנטינה || 34 || 12 || 10 || 12 || 44||43 || 1 || 34||העפלה לגביע אופ"א
|- 
| 8. || רומא || 34 || 11 || 12 || 11 || 33||40 ||7-|| 34
|- 
| 9. || לצ'ה || 34 || 8 || 15 || 11 || 25||35 ||10-|| 31
|- 
| 10. || לאציו || 34 || 5 || 19 || 10 || 23||32 ||9-|| 29
|- 
| 11. || הלאס ורונה || 34 || 5 || 19 || 10 || 18||27 ||9-|| 29
|- 
| 12. || אסקולי || 34 || 9 || 11 || 14 || 30||41 ||11-|| 29
|- 
| 13. || צ'זנה || 34 || 8 || 13 || 13 || 24||39 ||15-|| 29
|- 
| 14. || בולוניה || 34 || 8 || 13 || 13 || 26||43 ||17-|| 29
|- bgcolor=#F08080
| 15. || טורינו || 34 || 8 || 11 || 15 || 37||49 ||12-|| 27||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 16. || פסקארה || 34 || 5 || 17 || 12 || 28||43 ||15-|| 27||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 17. || פיזה || 34 || 6 || 11 || 17 || 17||39 ||22-|| 23||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 18. || קומו || 34 || 6 || 10 || 18 || 24||49 ||25-|| 22||ירדה ליגה
|}
==כדורגלנים מצטיינים==
אלדו סרנה, שחקנה של אינטר, כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים. 

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.rsssf.com/tablesi/ital89.html נתונים מאתר rsssf]
* [http://www.bdfutbol.com/en/t/tita1988-89.html נתונים מפורטים מאתר bdfutbol]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
צב מלאי ענק

צב מלאי ענק (שם מדעי: Orlitia borneensis) הוא מין יחידי בסוגו של צב מהמשפחה צבי בריכה והמין הגדול ביותר בה.
== מאפיינים ==
אורכו של הצב יכול להגיע לאורך 80 ס"מ ומשקלו ל-50 ק"ג. הוא בעל שריון גדול בצבע ירקרק עד אפור-כחול. הראש קטן אך הצוואר גדול ויכול להיכנס לשריון. צב זה מצוי הן מעל המים והן בתוכם בשחייה ועל הקרקעית.

הוא נפוץ בנהרות וביצות ברחבי מלזיה ואינדונזיה, בקלימנטן ובסומטרה. הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב פגיעה במקום חיותו.

== תמונות ==
<gallery>
קובץ:Orlicie bornejská praha 1.jpg
קובץ:Orlitia borneensis.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1873
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:צבי בריכה
קטגוריה:זוחלים יחידים בסוגם
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בורנאו: זוחלים
קטגוריה:פאונת מים מתוקים בדרום-מזרח אסיה
אמדאו השביעי, רוזן סבויה

אמדאו השביעי, רוזן סבויה (באיטלקית: Amedeo VI di Savoia; 24 בפברואר 1360 – 1 בנובמבר 1391), היה רוזן סבויה בין השנים 1383–1391.

==ביוגרפיה==
אמדאו נולד ב-24 בפברואר 1360 באביליאנה, לאמדאו השישי, רוזן סבויה ולבון מבורבון, בתם של פייר הראשון, דוכס בורבון ואיזבל מוולואה, דוכסית בורבון.

בשנת 1383 מת אביו אמדאו השישי, רוזן סבויה, ואמדאו עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון השלים אמדאו עם בית ויסקונטי, ולאחר מכן כרת ברית עם שארל השישי, מלך צרפת, אולם סירב להילחם לצידו נגד אנגליה במהלך מלחמת מאה השנים. בשנת 1388 רכש אמדאו את השליטה ברוזנות ניס מידי ממלכת נאפולי, והעניק את השליטה בעיר לידי בית גרימלדי.

בסוף אוקטובר 1391 נפצע אמדאו כשנפל מסוסו במהלך מסע ציד, וב-1 בנובמבר מת אמדאו בריפאליה כתוצאה מטטנוס, ובנו אמדאו השמיני, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1377 התחתן אמדאו עם בון מברי, בתם של ז'אן, דוכס ברי וז'אן מארמניאק, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* אמדאו השמיני, דוכס סבויה (1383–1451)
* בונה מסבויה (1388–1432), התחתנה עם לודוביקו מסבויה-אכאיה
* ג'ובאנה מסבויה (1392–1460), התחתנה עם ג'ובאני ג'אקומו, מרקיז מונטפראט

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| אמדאו השביעי, רוזן סבויה בית סבויה נולד:24 בפברואר 1360 מת:1 בנובמבר 1391
|-
| rowspan="1" align="center"| אמדאו השישי
| rowspan="1" align="center"| רוזנות סבויה 1383–1391
| rowspan="1" align="center"| אמדאו השמיני
|}

קטגוריה:רוזני סבויה
קטגוריה:ילידי 1360

קטגוריה:נפטרים ב-1391
שיקוי אהבה מס' 9

שיקוי אהבה מס' 9 (באנגלית: Love Potion No. 9) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1992, בכיכובם של טייט דונובן וסנדרה בולוק. הסרט בוים על ידי דאיל לאונר.

== עלילה ==

פול מתיוס (טייט דונובן) הוא ביוכימאי בודד העובד בצמוד לעמיתתו, הביולוגית דיאן פארו (סנדרה בולוק). פול, חסר הצלחה בתחום האהבה, מקבל שיקוי אהבה (שיקוי מס' 8) המכיל פרומונים ממגדת עתידות. כמדען שאינו מאמין בניסים הוא זורק את השיקוי לפח האשפה אך כאשר החתול שלו שותה מהשאריות שלו ומושך את כל חתולות השכונה הוא מחליט לבדוק את השיקוי בצורה מדעית יחד עם עמיתתו לעבודה. תחילה הם מנסים את השיקוי על בעלי חיים ולאחר מכן על עצמם וזוכים בעקבותיו במחזרים רבים. למרות ההצלחות עם המין השני פול מבין שהאישה בה הוא באמת מעוניין היא דיאן. לצורך זה הוא מקבל ממגדת העתידות את שיקוי האהבה מס' 9, המבטל את השפעת השיקוי הראשון. פול מתפכח מהשפעת השיקוי ויוצא להחזיר את דיאן אליו. הוא מגיע אליה בדקות האחרונות לפני חתונתה לגארי שגם הוא שתה מהשיקוי, מצליח לנשק אותה ולגרום לה להתפכח, לבטל את החתונה ולחזור אליו.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים עם פסקול מאת אניו מוריקונה
יוסף ארזין

רבי יוסף ארזין היה ממקובלי צפת, ומחשובי תלמידי האר"י שימש כשד"ר צפת בשאלוניקי.

== ביוגרפיה ==
נולד ככל הנראה בסלוניקי שביוון למקובל רבי יעקב ארזי. בצעירותו עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר צפת, שם החל ללמוד קבלה אצל האר"י. הוא התקרב לאר"י ונמנה עם 10 - 12 חברי ה"כת הראשונה" של תלמידיו, ומארבעת התלמידים החשובים שנבחרו לחזור על הדרושים, יחד עם רבי חיים ויטאל, ר' יונתן סאגיש ור' יצחק הכהן. 

בשנת שכ"ח נסע בשליחות מוסד התלמוד תורה בצפת לשאלוניקי, עיר הולדתו, ורבי משה אלמושנינו נשא דרשה לפני קהילתו ודיבר בשבחו. בשנת ה'של"ה היה בין החתומים הראשונים על שטר ההתקשרות של חבורת תלמידי האר"י שהכירו ברבי חיים ויטאל כיורשו הרוחני, זאת על אף שהיה רבי יוסף מבוגר ממנו. את שורש נשמתו של רבי יוסף ארזין זיהה האר"י משורש "זיהרא עילאה" של אדם הראשון. בשנת ה'של"ו חתם רבי יוסף ארזין יחד עם גדולי חכמי צפת מתלמידי רבי יוסף קארו לאסור את הקריאה בספר "מאור עיניים" מאת רבי עזריה מן האדומים. 

נפטר בצפת לאחר שנת שע"ח ונטמן בבית הקברות העתיק בעיר.

== כתביו ==
רבי יוסף העלה את הדברים ששמע מפי האר"י על הכתב בקונטרסים. פירושים, תיקונים, וייחודים שקיבל רבי יוסף מהאר"י נכללו בשמו על ידי רבי חיים ויטאל בספרו עץ חיים המסכם את קבלת האר"י. מלבד זאת חיבר רבי יוסף פירוש עצמאי על האדרא רבא שפורסם מכתב יד. 

== ראו גם ==
* גורי האר"י

== קישורים חיצוניים ==
* , באתר ויקיטקסט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:תלמידי האר"י
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
תזמורת חיל האוויר

אריך טייך עם תזמורת חיל האוויר, שנות ה-50
תזמורת חיל האוויר היא תזמורת קלה (בדומה להרכב ביג בנד) אשר הוקמה בשנת 1948 על ידי המוזיקאי והמנצח אריך טייך שהיה מייסדה ומפקדה הראשון של התזמורת במשך 35 שנה.

במאי 1948 ייסד טייך את תזמורת חיל האוויר. הסולנית הראשונה של התזמורת הייתה כרמלה ביזמן-קורן<ref></ref>. התזמורת הופיעה בבסיסי חיל האוויר, במסדרי כנפיים, במועדון לחיילים "תיבת נח" ועוד. כבר בשנותיה הראשונות גיבשה התזמורת את סגנונה שהושפע מסגנון הג'אז וכללה גם שירי לכת, שירים פופולריים ואלתורים. בין היתר, ניגנה התזמורת גם במסיבות ובאירועים חגיגיים של חיל האוויר. אריק טייך המשיך לנצח על התזמורת עד מותו ב-1983. לאחר מכן ניצח על התזמורת ננסי ברנדס, שעשה זאת במשך 13 שנים.

בדומה ללהקות הצבאיות האחרות, גם תזמורת חיל האוויר עברה בהופעותיה מבסיס לבסיס ברחבי ישראל, סיני, יהודה ושומרון וחבל עזה.

מוזיקאים ידועים רבים ניגנו בתזמורת חיל האוויר, חלקם כחיילי מילואים. ביניהם, אהרלה קמינסקי, ירון גוטפריד, דני גוטפריד, אודי שפילמן, איציק בדר, איתמר לובצקי, שי כץ, איתן מסורי, אלכס וייס, אלון הלל, ארז נץ, אריה וולניץ, דוד קריבושי, עומר אביטל, דודי לוי, כרמלה קורן, מישה סגל, משה לוי, עדנה גורן, רינת גבאי, פרדי דורה, נועם וזאנה, יעל נעים, ערן ראמי ואילן רכטמן.

כיום, בנויה תזמורת חיל האוויר ממספר הרכבים המנגנים ושרים בסגנונות שונים, כגון מוזיקה אתנית, מוזיקת עולם ורוק אנד רול. בשנות האלפיים בלטו בהופעותיהם בה המוזיקאים שי גבסו, סשה גרישקוב ונעמה לוי - יוצאי התוכנית "כוכב נולד".

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.army-bands.co.il/band.asp?id=45 תזמורת חיל האוויר], באתר "שרים במדים"
* 
* [https://www.dailymotion.com/video/x95n5k תזמורת חיל האוויר, מנצח אריך טייך (1970)] (dailymotion.com/video)

== הערות שוליים ==

*
חיל האוויר
קטגוריה:יחידות חיל האוויר הישראלי
חיל האוויר
מריה לואיזה, נסיכת סבויה

מריה לואיזה, נסיכת סבויה (באיטלקית: Maria Luisa di Savoia; 17 באוגוסט 1688 - 14 בפברואר 1714), הייתה בתו של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה, ואשתו של פליפה החמישי, מלך ספרד.

==ביוגרפיה==
מריה לואיזה נולדה ב-17 באוגוסט 1688 בטורינו לויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה ולאן מארי ד'אורליאן, בתם של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן והנרייטה אן, נסיכת אנגליה. מריה לואיזה קיבלה חינוך טוב, והייתה קרובה מאוד לאחותה מריה אדליידה, נסיכת סבויה.

ב-2 בנובמבר 1701 התחתנה מריה לואיזה עם פליפה החמישי, מלך ספרד, ולמנהלת משק הבית שלה מונתה הנסיכה אורסינס שליוותה אותה לכל מקום, ודרכה אף השיגה השפעה על פליפה החמישי. פליפה אהב מאוד את מריה לואיזה, ומריה לואיזה סייעה לו בניהול השלטון.

בשנת 1702 נסע פליפה לנאפולי, על מנת לנהל את הקרבות שם כחלק ממלחמת הירושה הספרדית, ובהיעדרו שלטה מריה לואיזה כעוצרת הממלכה. לזוג נולדו 4 ילדים, וב-14 בפברואר 1714 מתה מריה לואיזה כתוצאה משחפת. לאחר מותה התחתן פליפה עם אליזבטה פארנזה, ומכיוון שלילדיה לא היו ילדים, כיום אין צאצאים של מריה לואיזה.

==משפחתה==
ב-2 בנובמבר 1701 התחתנה מריה לואיזה עם פליפה החמישי, מלך ספרד, ממנו היו לה 4 ילדים:
* לואיס הראשון, מלך ספרד (1707–1724).
* פליפה, נסיך ספרד (1709).
* פליפה, נסיך ספרד (1712–1719).
* פרננדו השישי, מלך ספרד (1713–1759).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:נשות מלכים ספרדים
קטגוריה:ילידות 1688
קטגוריה:נפטרים ב-1714
קטגוריה:נפטרות משחפת
קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו

קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו (באיטלקית: Carlo Emanuele di Savoia-Carignano; 24 באוקטובר 1770 - 16 באוגוסט 1800), היה נסיך קריניאנו בין השנים 1780–1800, ואביו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.

==ביוגרפיה==
קרלו אמנואלה נולד ב-24 באוקטובר 1770 בטורינו, לויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו ולז'וזפין, נסיכת לורן, בתם של לואי, נסיך בריון ולואיז דה רואן.

בשנת 1780 מת אביו ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו, וקרלו אמנואלה ירש את תאריו. במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה נלחם קרלו נגד אמנואלה נגד צרפת, ובשנת 1796 נכנע לצרפתים. אולם בשנת 1797 הוא נכלא בטורינו, משם הוא הועבר לדיז'ון ומשם לפריז, שם הוא מת ב-16 באוגוסט 1800. לאחר מותו ירש בנו קרלו אלברטו, נסיך קריניאנו את תאריו, ובשנת 1831 הוא הוכתר כקרלו אלברטו, מלך סרדיניה.

==משפחתו==
ב-24 באוקטובר 1797 התחתן קרלו אמנואלה עם מריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה, בתם של קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד ופרנצישקה צורבין קרסינסקה. ממנה היו לו 2 ילדים:
* קרלו אלברטו, מלך סרדיניה (1798–1849), התחתן עם מריה תרזה מאוסטריה.
* אליזבטה, נסיכת סבויה (1800–1856), התחתנה עם ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://storiaenc.net/Savòia-%20Carlo%20Emanuè----1329431/ קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו]

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו בית סבויה נולד:24 באוקטובר 1770 מת:16 באוגוסט 1800
|-
| rowspan="1" align="center"| ויטוריו אמדאו השני
| rowspan="1" align="center"| נסיכות קריניאנו 1780–1800
| rowspan="1" align="center"| קרלו אלברטו
|}

קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:ילידי 1770
קטגוריה:נפטרים ב-1800
יחסי אוזבקיסטן–ישראל

בין מדינת ישראל לרפובליקת אוזבקיסטן מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים מאז 1992. היחסים החלו באותה השנה לאחר נפילת מסך הברזל, כשישראל הכירה בעצמאותה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית וזו הכירה במדינת ישראל. לישראל שגרירות בטשקנט ולאוזבקיסטן שגרירות ברמת גן. שגרירת ישראל באוזבקיסטן משנת 2020 היא זהבית בן הלל. שגרירת אוזבקיסטן בישראל משנת 2020 היא פרוזה מחמודובה. קיים גם אתר הידידות הישראלית - אוזבקית בקריית גת.

== היסטוריה ==
עם התפרקות ברית המועצות בדצמבר 1991 הכירה ישראל בעצמאותה של אוזבקיסטן. אוזבקיסטן מצידה הכירה גם בעצמאותה של מדינת ישראל. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות קיבלו גושפנקה ב-10 באפריל 1992, כשבחודש מאי באותה שנה נפתחה בטשקנט, בירת אוזבקיסטן, שגרירות ישראל. במקביל, אוזבקיסטן פתחה קונסוליה ברמת גן, ששודרגה בשנת 1997 למעמד שגרירות.

ביולי 1994 ערך שר החוץ שמעון פרס ביקור רשמי באוזבקיסטן. בביקור זה נחתמו הסכמים לשיתוף פעולה בתחומי ההשקעות, התחבורה האווירית, התחבורה והתיירות. באפריל 1997 ביקר בישראל שר החוץ של אוזבקיסטן, אַבְּדִילְאָזִיז קמילוב. במהלך ביקורו של קמילוב נחתמו הסכמים בתחומי התרבות, המדע והרפואה. הסכם בין ממשלת אוזבקיסטן לממשלת ישראל בדבר שיתוף פעולה בתחום התיירות נחתם ב-4 ביולי 1994 ונכנס לתוקף ב-31 בדצמבר 1995. לאחר החתימות על הסכמים אלו החל שיתוף פעולה גובר בתחום התיירות בין שתי המדינות.

ב-18 בדצמבר 1998 ביקר בישראל נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב. ביקור זה הביא לרמה חדשה את היחסים הבילטרליים בין המדינות. במהלך הביקור נחתמו שמונה הסכמים במישורים שונים, בהם אמנה למניעת כפל מס, ואף הוקמה ועדה לשיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות.

בשנת 2002, היקף הסחר בין המדינות הגיע לכ-53 מיליון דולר. ב-2007 חלה ירידה קלה במחזור הסחורות לכ-27 מיליון דולר, ובשנת 2008 עלה היקף הסחר לכ-40 מיליון דולר. ב-2003 שיגרה אוזבקיסטן לישראל 79 משתלמים לקורסים שונים ובוצעו 12 שליחויות קצרות של מומחים ישראלים באוזבקיסטן. לעומת זאת, ב-2004 השתתפו 137 משתלמים בקורסים בישראל, בוצעו עשרים שליחויות קצרות של מומחים ישראלים באוזבקיסטן ולשתי המדינות היו קורסים ומיזמים משותפים בתחומי החקלאות, הפיתוח הכלכלי-חברתי, הפיתוח הקהילתי והרפואה הציבורית.

ב-30 ביולי 2004 התפוצץ מחבל מתאבד בכניסה לשגרירות. בפיגוע נהרגו שני אנשי אבטחה מקומיים, ואנדרטה לזכרם הוצבה בסמוך למקום הרצחם. ב-13 במאי 2005 היה ניסיון נוסף לפגוע באמצעות טרור בשגרירות, אך המחבל נורה ונהרג בפעולה משותפת של השוטרים המקומיים וצוות האבטחה של השגרירות.

בשנת 2016, נבחרה משלחת ישראלית שמנתה כששה ישראלים לפקח על הבחירות שנערכו באותה שנה במדינה לנשיאות לאחר מותו של העריץ אסלאם קרימוב. בין הנבחרים היה גם פרופסור אדוארד יעקובוב, נשיא HIT מכון טכנולוגי חולון. 

החל מ-2018, ישראלים יכולים להיכנס לאוזבקיסטן בלי ויזה, ולהפך.

=== יהדות אוזבקיסטן ===

יהדות אוזבקיסטן מורכבת מיהודים בוכרים ומיהודים אשכנזים שהגיעו אליה במהלך המאה ה-20. בשיאה מנתה הקהילה יותר מ-200,000 איש. בשנות ה-70 ובשנות ה-90 עלו רובם לישראל, ואחרים היגרו לארצות הברית ואירופה. בטשקנט שני בתי כנסת ובתי ספר של הקהילה היהודית.

== הערות שוליים ==

*
ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו

ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו (באיטלקית: Vittorio Amedeo II di Savoia-Carignano; 31 באוקטובר 1743 - 10 בספטמבר 1780), היה נסיך קריניאנו בין השנים 1778–1780 וסבו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.

==ביוגרפיה==
ויטוריו אמדאו נולד ב-31 באוקטובר 1743 בטורינו, ללואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו ולכריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה מלוונשטיין-ורטהיים, והוא נקרא על שם דודנו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה. בשנת 1763 התגייס ויטוריו אמדאו לצבא ממלכת סרדיניה, והגיע בו לדרגת לוטננט גנרל.

ב-18 באוקטובר 1768 התחתן ויטוריו אמדאו עם ז'וזפין, נסיכת לורן, בתם של לואי, נסיך בריון ולואיז דה רואן. ממנה היה לו בן אחד - קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו.

בשנת 1778 מת אביו לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו, וויטוריו אמדאו ירש את תאריו. אולם כעבור פחות משנתיים ב-10 בספטמבר 1780 מת ויטוריו אמדאו, ובנו קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו ירש את תאריו.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.genealogics.org/getperson.php?personID=I00004737&tree=LEO ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו]

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו בית סבויה נולד:31 באוקטובר 1743 מת:10 בספטמבר 1780
|-
| rowspan="1" align="center"| לואיג'י ויטוריו
| rowspan="1" align="center"| נסיכות קריניאנו 1778–1780
| rowspan="1" align="center"| קרלו אמנואלה
|}

קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:ילידי 1743
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1780
ועדת הפיוס לארץ ישראל

[[שר החוץ משה שרת עם חברי ועדת הפיוס בישראל, פברואר 1949]]
ועדת הפיוס לארץ ישראל (באנגלית: Palestine Conciliation Commission - PCC) או ועדת הפיוס של האו"ם לפלסטין (באנגלית: United Nations Conciliation Commission for Palestine - UNCCP) הייתה ועדה שהוקמה בהתאם להחלטה 194 של העצרת הכללית של האו"ם, שהתקבלה ב-11 בדצמבר 1948, כדי לסייע לממשלות ולגורמים הנוגעים בדבר לקדם את הסכמי שביתת הנשק, ולהשיג הסכם שלום כולל בין מדינת ישראל למדינות ערב.

הוועדה הורכבה מנציגי שלוש מדינות - צרפת (שנחשבה כנוטה לצד ישראל בעקבות הסיוע שהגישה לה), טורקיה (כמדינה אסלאמית נחשבה כנוטה למדינות ערב) וארצות הברית (שנחשבה כמדינה נייטרלית). חברי הוועדה היו קלוד דה בואסנז'ה מצרפת (יושב ראש הוועדה) מרק אתרידג' (Mark F. Ethridge) מארצות הברית, שמאוחר יותר הוחלף בפול פורטר, וחוסיין ילצין (Hussein C. Yalcin) מטורקיה.

בפגישתה הראשונה של הוועדה, שנערכה בז'נבה ב-17 בינואר 1949, נקבעו סדרי העבודה של הוועדה והוחלט כי החל מ-24 בינואר יהיה מקום מושבה הקבוע של הוועדה בירושלים. הוועדה הקימה תת-ועדה לבינאום ירושלים. במהלך החודשים הראשונים של 1949 נפגשו אנשי הוועדה בנפרד עם נציגי ישראל, מדינות ערב והפלסטינים.

הוועדה הקדישה הרבה מזמנה לבעיית הפליטים הפלסטינים. במזכרים ששלח אתרידג' למזכיר המדינה ציין שהשקפותיה של ישראל בנושא הפליטים הפלסטינים דומות לאלה ששמע מהיטלר בגרמניה ב-1933, והעריך כי "אפשר שיהיה זה מן החוכמה, בטווח הארוך, ליישב מחדש חלק ניכר מן הפליטים הערבים במדינות ערב השכנות". הוא לחץ לקליטתם של לפחות 250,000 פליטים בתחומי ישראל. בפגישתה של הוועדה בתל אביב ב-7 באפריל עם ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון הוא הצהיר כי "מדינת ישראל לא גירשה איש ולא תעשה זאת לעולם." בפגישה עם אתרידג' שהתקיימה בטבריה ב-18 באפריל קבע בן-גוריון שישראל אינה יכולה לקבל פליטים ערבים חזרה לשטחה.

באפריל 1949 יזמה הוועדה את כינוסה של ועידת לוזאן בראשותה, שבה יוכלו הצדדים ללבן את הבעיות שביניהם - הפליטים, ירושלים, גבולות מדינת ישראל וההכרה של מדינות ערב בה, בניסיון להגיע להסכמי שלום בין הצדדים. הוועידה כונסה בשני סבבים במהלך 1949, ללא הצלחה. ב-23 באוקטובר 1950 הציגה הוועדה את מסקנותיה בפני האספה הכללית של האו"ם.

הוועדה המשיכה להתקיים שנים רבות והגישה דו"ח שנתי לאו"ם על מצב הסכסוך.

==לקריאה נוספת==
*בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עם עובד, 1991, הפרק "צעדים לפתרון בעיית הפליטים, דצמבר 1948 עד ספטמבר 1949", עמ' 339–381. 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:האומות המאוחדות: ועדות
קטגוריה:יחסי האו"ם–ישראל
קטגוריה:תהליך השלום הישראלי-פלסטיני
וילאייט בוסניה

וילאייט בוסניה (בטורקית: Bosna Vilayeti) היה וילאייט עות'מאני אשר כלל את רוב שטחי בוסניה והרצגובינה המודרנית.

==היסטוריה==
בוסניה נכבשה בידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1463. הרצגובינה נכבשה ב-1482. החל מ-1580 שתי הנחלות נכללו במסגרת איילט בוסניה. ב-1864 בוצעה רפורמה בחלוקה המנהלית של האימפריה, אשר במסגרתה בוטל מעמד האיילט. שטחי בוסניה והרצגובינה נכללו כעת במסגרת וילאייט אשר נקרא וילאייט בוסניה. הווילאייט כלל 17,900 קמ"ר, והיה מחולק לשש סנג'קים.

בשנת 1875 התקוממו הנוצרים בהרצגובינה בשל עול המיסים הכבד שהטילו העות'מאנים על האוכלוסייה. מונטנגרו הכריזה מלחמה על העות'מאנים באמתלה של סיוע לנוצרים. חרף ההקלה בעול המיסים, המרידה נמשכה והצטרפה אליה סרביה. המרד התפשט גם אל שאר חצי האי הבלקני, וב-1877 הכריזה האימפריה הרוסית מלחמה כנגד העות'מאנים. המלחמה הסתיימה סופית ב-1878, ובמסגרת קונגרס ברלין הוחלט שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תקבל מנדט על וילאייט בוסניה. העות'מאנים המשיכו לשלוט רשמית באזור, אולם בפועל הוא נוהל בידי האוסטרו-הונגרים. זאת פרט לאזור הרצגובינה הישנה אשר נמסר למונטנגרו. האוסטרו-הונגרים סיפחו את בוסניה סופית ב-1908 (סיפוח שהוביל למשבר בוסניה).

==ראו גם==
* השלטון האוסטרו-הונגרי בבוסניה והרצגובינה
* היסטוריה של בוסניה והרצגובינה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
בוסניה
אלקית מצוייצת

זוג אלקיות על הסלע
אלקית מצוייצת (שם מדעי: Aethia cristatella) היא מין של עוף ימי ממשפחת האלקיים.

אורכם של האלקיות 18-27 ס"מ ומוטת כנפיהם 34-50 ס"מ. משקלם מגיע ל-195-330 גרם. היא בעלת נוצות שחורות, ומקור כתום בעל ציצה מזדקרת והעיניים לבנות ובעלות פס מאחוריהם. הם קטנות וגופם עגלגל עם רגליים בעלות קרומים.

האלקית חיה במושבות צפופות בחופים וצוקים בצפון האוקיינוס השקט ובים ברינג ומקננות באיים מרוחקים כמו האיים האלאוטיים, האיים הקוריליים והאי סחלין. אלו עופות הניזונות בתוך הים מקריל ויצורי ים דומים. 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:אלקיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1769
קטגוריה:רוסיה: עופות
סנדלוניים

Ancylopsetta ommata
סנדלוניים או סוליות גדולי שיניים (שם מדעי: Paralichthyidae) היא משפחה של דגים שטוחים מסדרת הסוליתאים הקרובים לסנדליים ולשטחנוניים.

יש להם עיניים גדולות וצורת דמוית עפיפון ולסת גדולה הפונה למעלה ובה שיניים חדות.

דגים אלה חיים באוקיינוסים הממוזגים והטרופים במי האוקיינוס השקט, האוקיינוס ההודי והאוקיינוס האטלנטי. הם מהלכים קרוב לקרקעית ולא שוחים הרבה.

תזונתם מורכבת מדגים אחרים, סרטנים שונים ודיונונים. הם עצמם משמשים דגי מאכל באזורים רבים.

==מיון==
*משפחה סנדלוניים (Paralichthyidae)
**סוג Ancylopsetta
**סוג ומין יחיד Cephalopsetta ventrocellatus
**סוג Citharichthys
**סוג Cyclopsetta
**סוג Etropus
**סוג ומין יחיד Gastropsetta frontalis
**סוג Hippoglossina
**סוג Paralichthys
**סוג Pseudorhombus
**סוג Syacium
**סוג Tarphops
**סוג ומין יחיד Tephrinectes sinensis
**סוג ומין יחיד Thysanopsetta naresi
**סוג Xystreurys

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1910
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס טייט רגן
קטגוריה:סוליתאים
טחן קליפורני

טחן קליפורני המכונה גם עטלף הים (שם מדעי: Myliobatis californica) הוא מין של בטאי ממשפחת הטחניים המצוי במי האוקיינוס השקט בסמוך לחופי אמריקה הצפונית, מאורגון עד למפרץ קליפורניה אך נמצא גם דרומה יותר עד לאיי גלאפגוס.

== מאפיינים ==
אורכו של הטחן יכול להגיע ל-1.8 מטר ומשקלו המרבי מגיע ל-91 ק"ג, אך יותר נפוץ למצוא אותו במשקל 9-13 ק"ג. הוא בעל כנפיים דמויות סהר מצידי גופו וראש גדול עם פה גדול ופתח זימים מגודל לידו נמצאים העיניים. הטחן חופר עם חוטמו בחול הימי כדי לחפש טרף קטן כמו דגים, חלזונות וסרטנים והוא יכול לחפור עד לעומק 20 ס"מ.

הוא נפוץ סביב יערות קלפ או כרי אצות בימים ממוזגים. הטחן שוחה במים עם כנפיו העצומות לעבר אתרי החול ושם חופר עד שמגיע לטרף ובינתיים מושך כמה דגים הניזונים משיירי ארוחתו.

==ראו גם==
*טחן ניו זילנדי
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1865
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:טחניים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:דגי מפרץ קליפורניה
מליח אטלנטי

מליח אטלנטי (שם מדעי: Clupea harengus) הוא מין של דג מסוג מליח ממשפחת הסרדיניים המצוי בצפון האוקיינוס האטלנטי. 

זהו דג נפוץ ביותר שאורכו עד 45 ס"מ ומשקלו 1.1 ק"ג. הוא בעל קשקשים כסופים וראש קטן, הגוף מוארך ואין לו הרבה סנפירים. דג זה נחשב כשר ביהדות וממנו מכינים דג מלוח.

המליחים שוחים ברחבי האוקיינוסים וניזונים מפלנקטון ומשטרגליים שהם תופסים בלסתות פעורות. להקות רבות מגיעות לימים הפוריים של צפון האוקיינוס האטלנטי כדי להיזון משפע הפלנקטון ובחורף הם נחים בפיורדים המגוננים עליהם מסערות.

למליחים אויבים רבים, ביניהם דגים טורפים כמו הטונה, הסלמון, דגי הורדון והבקלה, כרישים, דולפיניים ולווייתני אורקה וכן כלבי ים, אריות ים,
עופות ים שונים ודייגים אנושיים. אין להם כמעט הגנה מטורפיהם למעט הסתחררות בצורת כדור דגים היכול לבלבל כמה מיני טורפים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סרדיניים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:דגי הים הבלטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ליאן וילדאו

ליאן וילדאו (נולד ב-6 בפברואר 1981) הוא עיתונאי, שדרן ומגיש ספורט וחדשות ברדיו ובטלוויזיה.

== ביוגרפיה ==
וילדאו החל את דרכו המקצועית בשנת 1998 כמפיק ספורט ברדיו דרום. בשנת 2003, אחרי שירותו הצבאי, הצטרף ככתב למקומון "זמן הנגב", מרשת מקומוני מעריב. בשנת 2006 מונה לעורך מדור הספורט של העיתון.

בשנת 2005 חזר לרדיו דרום כשדר, עורך ומגיש. 

בשנת 2008 עבר לטלוויזיה והצטרף לרשות השידור ככתב בחדשות המקומיות בדרום. בהמשך גם הגיש את המהדורה.

בשנים 2008–2011 שימש שדר קווים בשידורי הכדורגל של צ'רלטון.

בשנת 2011 גויס לחטיבת החדשות של הערוץ הראשון ועסק בשלל תפקידים: כתב מהדורת מבט, עורך ומגיש משדרי חדשות ושדר ספורט. בין היתר היה שליח הערוץ במשחקים האולימפיים בלונדון 2012, אליפות העולם בשחייה בברצלונה 2013 והמשחקים הפאראלימפיים בריו דה-ז'ניירו 2016
במקביל, שידר והגיש ברשת ב' בתוכניות שירים ושערים וזה ברשת.

בשנת 2017, עם סגירת רשות השידור, הצטרף לתאגיד השידור הישראלי והגיש בצוותא עם שרון פרי את תוכנית הספורט היומית בכאן ב'.

בשנת 2018 היה שליח "כאן" למונדיאל ברוסיה ושידר ברדיו את משחקי חצי הגמר וגמר גביע העולם.

במאי 2019 היה שליח רשת ב' למצעד החיים בפולין. בספטמבר 2019 היה העיתונאי הישראלי היחיד שנכנס לקטר וסיקר משם את אליפות העולם באתלטיקה ואת המשלחת הישראלית בדוחא. 

בשנת 2021 סיקר עבור "כאן חדשות" את המשחקים הפראלימפיים בטוקיו.

בקיץ 2022 שידר וסיקר מפראג את אליפות אירופה בכדורסל ומשחקי נבחרת ישראל. בהמשך השנה שידר את משחקי ההכרעה במונדיאל בקטאר.

בשנת 2023 סיקר ושידר מהמונדיאליטו בארגנטינה ומיורו הצעירות בגיאורגיה.

בקיץ 2024 שידר ברשת ב' את משחקי אליפות אירופה בכדורגל ואת המשחקים האולימפיים בפריז .

כיום מגיש את התוכנית "כאן ספורט" לסיכום אירועי השבוע, את פינות הספורט היומיות ב"הבוקר הזה" ו"בחצי היום" ואת התכנית "כאן דרום".

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:סגל רדיו דרום
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית ספיר
אגם לאלולאלו

אגם לאלולאלו הוא אגם לוע שנמצא במערב האי ואליס, אחד האיים באוקיינוס השקט שמרכיבים את ואליס ופוטונה. עם שטח של 12 הקטאר, אגם הלוע הזה הוא גוף המים הגדול ביותר בוואליס ופוטונה.

באגם חיים שני מיני דגים: Oreochromis mossambicus ,ו-Anguilla obscura (מין של צלופח). הנוכחות של המין השני באגם בלי קשר למקור מים מלוחים הוא, ככל הידוע, ייחודי. המליחות הגבוהה של המים העמוקים באגם מצביע, עם זאת, על קשר עם מים מליחים. 

מטוסי קרב אמריקאים שהוצבו באיי במלחמת העולם השנייה זרקו לתוך האגם ציוד מיותר לפני שהם עזבו את האי בסוף המלחמה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

לאלולאלו
קטגוריה:ואליס ופוטונה