OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בשנה הבאה

בשנה הבאה הוא שיר עברי, שכתב אהוד מנור והלחינה נורית הירש. השיר בוצע לראשונה בראשית שנת 1970 על ידי הצמד אילן ואילנית והיה ללהיט.

==תולדות השיר==
השיר נכתב על ידי אהוד מנור לזכרו של אחיו הצעיר, , שנהרג במלחמת ההתשה בשנת 1968 (לזכרו כתב קודם לכן את השיר "אחי הצעיר יהודה"). השיר מתאר את כמיהתו של מנור לבלות זמן נוסף עם אחיו המנוח, בדומה לשיר Sunny, שכתב בובי הב בשנת 1963 בעקבות הירצחו של אחיו הגדול הרולד.

אהוד מנור מסר את השיר לנורית הירש על מנת שתלחינו, לפי בקשתו של שלמה צח, אמרגנה של אילנית. הירש הלחינה את השיר עם לחן אלגי ועגום, במקצב 6/8. צח סבר שהשיר איננו מתאים לאילנית בנקודה בה נמצאה הקריירה שלה, וביקש מהירש ומנור ליצור גרסה שמחה ומלאת תקווה. הירש שינתה את הלחן בהתאם, והחליפה את מקצב השיר ל-4/4. במקביל, ערך מנור שינויים במילות השיר. במקור, סיים מנור את השיר במילים: ; תיאור המציאות הנשקפת ממרפסת ביתו, הפונה מכתף הכרמל אל המערב. לבקשתה של הירש, בחר מנור בניסוח החליפי והאופטימי, .

== ביצועים ==
את השיר ביצעו לראשונה הצמד אילן ואילנית והוא זכה להצלחה רבה. במשך השנים בוצעו לשיר גרסאות כיסוי רבות, בהן של עוזי חיטמן, גלי עטרי. כמו כן בוצעו גרסאות כיסוי של השיר בשפות אחרות, כגון צרפתית (על ידי ריקה זראי), באנגלית (על ידי שרי צוריאל בתור קיפי בן קיפוד) ויפנית (על ידי הצמד חדוה ודוד).

==מבנה השיר==
לשיר שלושה בתים בני ארבע שורות כל אחד, בחריזה מסורגת. לאחר כל בית מופיע פזמון חוזר בן שלוש שורות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.baba-mail.co.il/content.aspx?emailid=34645 הסיפורים המרתקים מאחורי השירים האהובים]
* 
* 
* [http://www.michal-kandel.com/the-story-behind-ba-shana-habaa/ הסיפור מאחורי השיר "בשנה הבאה" מאת אהוד מנור ז"ל]
* [http://www.asafashtar.co.il/?pageId=188 "מה הסיפור של השיר" - הסיפורים מאחורי השירים]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1970
קטגוריה:שירי אילן ואילנית
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נורית הירש
קטגוריה:שירי זיכרון חללי מערכות ישראל
Google Duo

Google Duo היא אפליקציה של שיחת וידאו שפותחה על ידי גוגל. האפליקציה זמינה באנדרואיד ו-iOS. האפליקציה הוכרזה לראשונה במהלך כנס Google i/O ב-18 במאי 2016 ביחד עם Google Allo והושקה בארצות הברית ב-16 באוגוסט 2016 ובשאר העולם כמה ימים מאוחר יותר. האפליקציה עלתה בתוך יומיים למקום הראשון בחנות היישומים החינמיים של Google Play.

לא מזמן הודיעה Google על אינטגרציה עם השירות meet לצורך שיפור האפליקציה

== תכונות ==
התכונות של היישום כוללות:
* וידאו HD 720p
* אופטימיזציה של רשתות סלולריות עבור רוחב פס נמוך. האפליקציה מייעלת את WebRTC ומשתמשת QUIC מעל UDP. אופטימיזציה נוספת מושגת באמצעות המעלה של איכות הווידאו באמצעות ניטור רשת איכותי.
* "טוק טוק" – רק בתוכנת אנדרואיד אשר מציגת תצוגה מקדימה חיה של המתקשר לפני שהנמען עונה, אשר לפי גוגל: "היא הופכת את השיחות להרגשות יותר כמו הזמנה וללא הפרעה".
* הצפנה כברירת מחדל.
* תמיכת גוגל וירטואלי.
* השימוש של מספרי טלפון כדי לאפשר למשתמשים לקרוא בקלות את רשימת אנשי הקשר.
* החלפה אוטומטית בין WiFi ונייד נתונים.

== ראו גם ==
* Google Allo
* Hangouts

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכנות מסרים מיידיים
קטגוריה:גוגל
קטגוריה:תוכנה חינמית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2016
רוברט רודמוז-בראון

רוברט ניל רודמוז-בראון (באנגלית: Robert Neal Rudmose-Brown; 13 בספטמבר 1879 - 27 בינואר 1957) היה בוטנאי ומגלה ארצות מן העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה.

== ילדות ונעורים ==
רודמוז-בראון נולד בסקוטלנד, לאב שהיה שוחר נלהב של החוג הארקטי. הוא למד בדאלוויץ' קולג' והמשיך במדעי הטבע באוניברסיטת אברדין. משרתו האקדמית הראשונה הייתה כמרצה לבוטניקה ביוניברסיטי קולג' בדאנדי, אז חלק מאוניברסיטת סנט אנדרוז.

== חקר אנטארקטיקה ==
בדאנדי פגש את ויליאם ספירס ברוס, שהזמין אותו להצטרף למשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה. כחלק מעבודתו במשלחת קיטלג את החי והצומח באיי אורקני הדרומיים. בשובו הביתה היה לעוזרו של ברוס במעבדה הסקוטית לאוקיינוגרפיה, יועץ לסינדיקט הסקוטי של שפיצברגן וסגן-נשיא של קונגרס הקוטב הבינלאומי.

== קריירה אקדמית ==
בשנת 1907 התמנה למרצה לגאוגרפיה באוניברסיטת שפילד ועשה כמה עונות כבוטנאי שדה בסוולבארד. בשנת 1920 התמנה למרצה לגאוגרפיה באוניברסיטת מנצ'סטר ובשנת 1931 חזר לשפילד כפרופסור לגאוגרפיה. 

רודמוז-בראון כיהן כנשיא המכון לגאוגרפים בריטים בשנים 1937–1938 ובזמנים שונים היה נשיאם של מועדונים ארקטיים ואנטארקטיים. הוא מת בשפילד ב-27 בינואר 1957 והוריש את ספריית הקטבים שלו למכון סקוט לחקר הקוטב באוניברסיטת קיימברידג'.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*Rudmose-Brown, R. N., The Voyage of the Scotia, Being the Record of a Voyage of Exploration in Antarctic Seas, 1906
*Rudmose-Brown, R. N., Principles of Economic Geography, 1920 (new ed. 1926, 1931, 1939, 1946)
*Rudmose-Brown, R. N., A Naturalist at the Poles: The Life, Work and Voyages of Dr. W.S. Bruce, the Polar Explorer, Seeley, Service & Co., London, 1923
*Rudmose-Brown, R. N., The Polar Regions: A Physical and Economic Geography of the Arctic and Antarctic, Methuen, 1927
*
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:בוטנאים
קטגוריה:סקוטים

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1879
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1957
עונת 1961/1962 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1961/1962 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה השביעית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-23 באוגוסט 1961 ותחרות הסתיימה ב-2 במאי 1962. 

בתחרות השתתפו 29 קבוצות. נציגת מלטה השתתפה בתחרות בפעם הראשונה.

משחק הגמר נערך באצטדיון האולימפי, אמסטרדם. התחרות הסתיימה בניצחון של בנפיקה ליסבון.

בסיום העונה התברר ש-5 כדורגלנים (לרבות אלפרדו די סטפנו ופרנץ פושקש מריאל מדריד) כבשו 7 שערים. בסופו של דבר פרנץ פושקש שכבש שלישייה במשחק הגמר הוכרז כמלך השערים. זה היה התואר השני שלו.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 29 קבוצות. בנפיקה ליסבון כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. 28 קבוצות הנותרות חולקו ל-2 בתים: צפון אירופה ודרום אירופה. ההגרלה התקיימה בקופנהגן ב-4 ביולי 1961. בהתאם לתוצאות ההגרלה, קבוצה מכל בית העפילה ישירות לשמינית הגמר ו-14 קבוצות הנותרות נפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. 

בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.

==השלבים המתקדמים==

==ראו גם==
* גמר גביע אירופה לאלופות 1962

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.uefa.com/uefachampionsleague/season=1961/index.html נתונים מאתר אופ"א]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1961
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1962
קטגוריה:עונות בליגת האלופות
אצטדיון סאן ניקולה

אצטדיון סאן ניקולה (באיטלקית Stadio San Nicola) הוא אצטדיון כדורגל בבארי שבדרום איטליה המונה 58,270 מקומות ישיבה. האצטדיון נחשב לרביעי בגודלו באיטליה, אחרי סן סירו, סטאדיו אולימפיקו ואצטדיון סאן פאולו.

האצטדיון נחנך ב-1990 לקראת מונדיאל 1990. החל מחנוכתו הוא משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל בארי. המשחק הרשמי הראשון שנערך בו היה בשלב הבתים במונדיאל 1990, בין נבחרת ברית המועצות לבין נבחרת רומניה בו ניצחה רומניה בתוצאה 0:2 מצמד שערים של מריוס לקטוש.

האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי רנצו פיאנו.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל באיטליה
קטגוריה:בארי (עיר): ספורט
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 1990
קטגוריה:בארי (כדורגל)
קטגוריה:מבנים שתכנן רנצו פיאנו
טולמידס

טולמידס (ביוונית עתיקה: Τολμίδης; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי שפיקד על כוחות במלחמה הפלופונסית הראשונה. נהרג במהלך קרב קורונאה.

==ביוגרפיה==
הוא היה בנו של אדם בשם טולמאיוס. הן השם טולמאיוס, והן השם טולמידס, משמעותם "הנועז". על ראשית חייו של טולמידס לא ידוע דבר. בשנת 455 לפנה"ס הוא נשלח בראש שייטת גדולה שכללה גם 4,000 חיילים, במטרה לעקוף את חצי האי הפלופונסי ולהסב נזק לספרטנים ובעלי בריתם. בדרך נחת טולמידס בגיתיון (Gytheion), הנמל הראשי של ספרטה. הוא בזז את הנמל ושרף את מתקניו, ואז הפליג למיתונה (Methone) במסיניאה. הוא נאלץ לפנות את מיתונה בעקבות התקרבות של כוח ספרטני גדול לאזור. לאחר מכן עלה על החוף בצפון-מערב הפלופונסוס, וכרת ברית עם בני האיים זקינתוס וקפלוניה. הוא חדר למפרץ הקורינתי, ולכד את המושבה הקורינתית כלקיס, ששכנה ממערב לנאופקטוס. ידוע שכרת ברית גם עם האכאים שמדרום למפרץ, ועם האקארנאנים שמצפון מערבו, אם כי ייתכן שרק עשה עליהם רושם כבד.

לאחר מכן הוא הוביל את חייליו אל העיר סיקיון (3 ק"מ מהמפרץ), והביס כוח של הופליטים שנשלח נגדו. לאחר מכן הוריד את אנשיו על החוף באזור פאגאי, והחזיר אותם לאתונה בשלום דרך היבשה. בשנת 454 לפנה"ס הוא הוביל משלחות של קלירוכים אתונאים לאיים נקסוס ואובויה. בזכות מאמציו לייסוד קילורכיות ולהגדלת האימפריה האתונאית, הוא הפך עד מהרה לאויב פוליטי של פריקלס, ולמנהיגם הטבעי של המתנגדים לשלטונו הזהיר.

הקריירה המזהירה של טולמידס באה לקיצה בשנת 447 לפנה"ס. קבוצה של גולים אנטי-אתונאים תפסה שתי ערים בבויאוטיה, אשר היו בשליטת אתונה, אורכומנוס וכירונאה. טולמידס טען שבאמצעות 1,000 הופליטים ניתן יהיה לדכא את המרד בקלות, בעוד פריקלס ביקש להמתין מעט ולהכין תוכנית פעולה צבאית ודיפלומטית גם יחד. דעתו של טולמידס התקבלה, והוא יצא אל בויאוטיה עם אלף לוחמים מתנדבים, ברובם צעירים הרפתקנים, וכן כוחות של בעלות הברית. הוא לכד את כירונאה ומכר את תושביה לעבדות, למען ישמעו וייראו. עם זאת, הוא נכשל בכיבוש אורכומנוס, שישבה על הר תלול והגישה אליה הייתה קשה. מכיוון שהחורף התקרב, הוא פנה לשוב חזרה, אולם הבויאוטים ארבו לו במישור קורונאה, ובקרב קורונאה הנחילו לאתונאים תבוסה ניצחת. טולמידס עצמו נהרג. בעקבות הקרב, ויתר פריקלס על השליטה בבויאוטיה לטובת תבאי, ובכך הגיעה לקיצה האימפריה היבשתית של אתונה.

==לקריאה נוספת==
* תוקידידס, תולדות מלחמת פילופוניס, תרגם מיוונית והוסיף הערות: א"א הלוי, ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט 1959.
* פלוטארכוס, חיי אישים - אנשי יוון, תרגם מיוונית והוסיף הערות: א"א הלוי, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"א.
* משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. 
* א. ר. ברן, פריקלס ואתונה, הוצאת הדר, 1982.
* ג. ב. ברי, דברי ימי יוון, שני כרכים, הוצאת פרידמן, 1976.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:אתונה העתיקה
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
ריטה (אלבום)

ריטה הוא אלבום הבכורה של הזמרת ריטה, שיצא בשנת 1986.
== הפקה ==
בסוף 1985 יצא לתחנות הרדיו השיר הראשון של ריטה "בגידה", שהלחין רמי קלינשטיין למילים של יעל טבת קלגסבלד, בו הושקעו מעל 120 שעות אולפן.
ריטה הייתה אז עדיין תלמידה בבית ספר למשחק "בית צבי" (שם היא למדה אחרי השחרור מצה"ל) כשהשיר זינק לראש מצעדי הפזמונים ברשתות רבות. הוא שהה שם במשך יותר מחודשיים וצבר השמעות רבות מאוד, הישג חריג באותה עת, ודאי כשמדובר בזמרת אלמונית.

אחריו יצא הסינגל "שיר אהובת הספן", שכתב יאיר לפיד על בסיס הספר "ים המוות" של הסופר הברזילאי ז'ורז' אמאדו, שגם הוא זכה להצלחה רבה.

בתחילת 1986, לאחר הצלחת שיריה הראשונים הוזמנה ריטה להשתתף בתחרות הקדם אירוויזיון. הופעתה עם "שביל הבריחה" שכתבה מיכל ברנט והלחין רמי קלינשטיין הפכה אותה כמעט בן לילה לכוכבת המדוברת ביותר בישראל. השיר עצמו זכה רק במקום הרביעי בתחרות, ואף על פי שלא הגיע למקום הראשון, היה לאחד הלהיטים הגדולים בישראל באותה שנה, וזכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'.

באפריל 1986 הוציאה את אלבומה הראשון, שנקרא בפשטות "ריטה", בחברת תקליטים "הליקון". האלבום זכה להצלחה גדולה, תוך זמן קצר הגיע ל"תקליט זהב" ולמעמד של "פלטינה משולשת" (כשנמכר בלמעלה מ-150,000 עותקים) ועד היום נחשב לאלבום הבכורה הנמכר ביותר בישראל. בנוסף ל-"שביל הבריחה", "בגידה" ו-"שיר אהובת הספן", בלטו באלבום השירים "עבד של הזמן" שריטה כתבה בעצמה וביצוע לשירו של חיים נחמן ביאליק "הכניסיני תחת כנפך" בלחן עממי, שקצבו היה איטי מאוד. פרט ל-"עבד של הזמן", כתבה ריטה גם את "לךָ" ואת "עוד איש בודד".

האלבום הביא עמו בשורה חדשה בכל הקשור להפקה מוזיקלית ולתפיסת העבודה על תקליט. אך החידוש לא היה רק באופן העבודה אלא גם באיכות הצליל שהיה בסטנדרטים בינלאומיים. על כך היה אחראי בעיקר רמי קלינשטיין שהיה המפיק המוזיקלי (בעזרת ראובן שפירא ונאור דיין). קלינשטיין גם הלחין ועיבד את כל שירי האלבום, פרט ל-"הכניסיני תחת כנפך".

==שירי האלבום==

* בתקליט: שירים 1–5 - צד 1, שירים 6–10 - צד 2.

==משתתפים באלבום==
* עיבודים והפקה מוזיקלית: רמי קלינשטיין.
* סייעו בהפקה מוזיקלית: ראובן שפירא ונאור דיין.
====נגנים====
* קלידים: רמי קלינשטיין.
* גיטרות: נאור דיין.
* גיטרה בס: מייקל בנסון - (חוץ מ-"משחק מכור" ו-"לבכות").
* גיטרה בס: זרובבל שנקין [צוף] - (ב-"משחק מכור").
* גיטרה בס נטולת סריגים (Fretless): מיקי שביב - (ב-"לבכות").
* כלי הקשה: אלון הלל.
* קולות ואפקטים: ריטה, רמי קלינשטיין, אהרון וירמי קפלן, רוני בראון, נאור, איגי והוד דיין, מייקל בנסון, גיא יפה, רמש וריש, שוניה ושוניה והשעון של ראובן.

====קרדיטים====
* מפיקה: מיכל ברנט.
* עוזרת הפקה: דורית שחר.
* יחסי ציבור: נעמי שפר.
* הוקלט באולפני "טריטון", 1986, ת"א.
* טכנאי הקלטה ומיקס: ראובן שפירא.
* עוזר טכנאי: פבלו ושלר.
* חיתוך: גיא יפה.
* עיצוב עטיפה: דוד גרוסמן + יקי מולכו.
* צילום עטיפה: בן לם
* איפור: דורית פלוצקי.
* עיצוב שיער: ינקה בן שושן.

==מיקומי שיא==

==נתוני מכירות==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תואר
!מכירות
|-
!ישראל (IFPI)
|פלטינה משולשת
|150,000
|}

==קישורים חיצוניים==

*
*
*
*
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1986
קטגוריה:אלבומי ריטה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
עונת 1962/1963 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1962/1963 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה השמינית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-12 בספטמבר 1962 ותחרות הסתיימה ב-22 במאי 1963. 

בתחרות השתתפו 30 קבוצות. נציגת אלבניה השתתפה בתחרות בפעם הראשונה.

משחק הגמר נערך באצטדיון ומבלי הישן, לונדון. התחרות הסתיימה בניצחון של מילאן בפעם הראשונה בתולדות המועדון. לראשונה מאז תחילת התחרות בשנת 1955, ריאל מדריד לא השתתפה במשחק הגמר (לפני זה היא זכתה חמש פעמים ברציפות ופעמיים הפסידה במשחק הגמר).

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 30 קבוצות. בנפיקה ליסבון כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. סטאד ריימס העפילה ישירות לשמינית הגמר (הסיבוב הראשון של העונה), 28 קבוצות הנותרות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. 

בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.

==השלבים המתקדמים==

==ראו גם==
* גמר גביע אירופה לאלופות 1963
==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.uefa.com/uefachampionsleague/season=1962/index.html נתונים מאתר אופ"א]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1962
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1963
קטגוריה:עונות בליגת האלופות
ניאסנגבה איאדמה

נְיָאסֶנְגְּבֶּה אֵיָאדֵ֫מָה (בצרפתית: Gnassingbé Eyadéma; 26 בדצמבר 1935 – 5 בפברואר 2005) היה נשיא טוגו משנת 1967 ועד למותו ב-2005.

==ביוגרפיה==
איאדמה נולד למשפחת איכרים ענייה משבט הקאבייה, אחד הגדולים מבין 37 השבטים בטוגו. שם ילדותו היה אטיין (הוא שינה את שמו פעמיים, מאוחר יותר). בנעוריו עסק באגרוף. בזמן שטוגו הייתה קולוניה של צרפת, הוא שירת בלגיון הזרים הצרפתי והשתתף במספר מלחמות קולוניאליות בשורות צרפת, בהן מלחמת העצמאות של אלג'יריה ומלחמת הודו-סין הראשונה.

ב-13 בינואר 1963 השתתף בהפיכה צבאית בטוגו, במהלכה נרצח הנשיא סילבנוס אולימפיו ליד בניין השגרירות האמריקאית בלומה. אולימפיו נלחם נגד הצרפתים על עצמאותה של טוגו, ונחשב עצמאי וסורר מדי לטעמה של צרפת, שעודדה את מנהיגי ההפיכה. רציחתו הייתה הראשונה בשרשרת רציחות שהתרחשו במדינה. בתקופה זו שינה את שמו לאיאדמה, שם שמשמעותו "אומץ" בשפת הקאבייה.

על פי עדויות רבות, איאדמה רצח בעצמו את אולימפיו. על פי העדויות, אולימפיו נתפס על ידי קבוצת חיילים, ואייאדמה ציווה על אחד החיילים להרוג אותו. כשזה ירה לרגלי הנשיא, תפס אייאדמה את נשקו של החייל וירה שלוש פעמים בטווח קצר באולימפיו. אז חזר ודקר את הנשיא שפרפר למוות על הארץ. "כך עשיתי גם באלג'יריה, כדי לוודא שהקורבנות שלי מתים", אמר.

לאחר הפיכת 1963 מונה ניקולא גרוניצקי לנשיא החדש של טוגו. בשנת 1967 איאדמה הוביל הפיכה צבאית נוספת נגד גרוניצקי, שבה הוא גורש לפריז. ב-14 באפריל 1967 הכריז על עצמו כנשיא ושר הביטחון, והחזיק בתפקידים אלה במשך 38 שנה, עד מותו ב-2005. הוא היה השליט הוותיק ביותר באפריקה. במהלך שנות שלטונו, איאדמה שמר על יחסים הדוקים עם צרפת ופעל בשירותה.

איאדמה היה עריץ. על פי דו"חות של אמנסטי אינטרנשיונל וארגוני זכויות אדם נוספים, בשנות שלטונו התבצעו בטוגו הפרות רבות של זכויות האדם, בהן עינויים, השפעה של הרשות המבצעת על הרשות השופטת, צפיפות רבה בבתי כלא וזיופי בחירות.

אזרחי טוגו ניסו מספר פעמים להתקומם נגד שלטונו של איאדמה, ללא הצלחה. כמו כן הוא ניצל ממספר ניסיונות התנקשות.

בשנת 1974 הוא ניצל מתאונת מטוס ועקב כך שינה את שם משפחתו לניאסנגבה, שם שמשעותו "נס" בשפת הקאבייה.

בשנת 1985 נערך ניסיון הפיכה במדינה, אך איאדמה הזעיק את כוחות צבא צרפת, שסייעו לו לדכא את המהומות. כוחות צבא צרפת מוצבים עד היום דרך קבע בלומה, בירת טוגו.

במהלך שנות שלטונו נערכו מספר מערכות בחירות, בהן לא התמודד נגדו כל מתחרה, ובכולן הוא נבחר לכאורה לנשיאות. בשנים 1993 ו-1998 נערכו בחירות שהיו לכאורה דמוקרטיות, אבל במהלכן נרצחו מאות ממתנגדי הנשיא. לפי דו"חות אמנסטי, חייליו של איאדמה היו אחראים לרציחות אלה. במערכת הבחירות לנשיאות ב-1998, ספירת הקולות הופסקה באמצע ואיאדמה הוכרז כמנצח.

בשנת 2003 הבטיח איאדמה לפרוש מהשלטון, אך לאחר מכן חזר בו ולדבריו החליט "להמשיך להקריב את עצמו". החוקה של טוגו שונתה כדי לאפשר לו להיבחר שוב.

בשנים האחרונות לחייו חלה התדרדרות במצבו הבריאותי של איאדמה, והוא ביקר מספר פעמים בישראל לצורך קבלת טיפולים רפואיים בהרצליה מדיקל סנטר. בשנת 2005 לקה בהתקף לב ומת בעיירת מולדתו פיה. בנו פור ניאסנגבה נבחר למלא את מקומו.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי טוגו
קטגוריה:ניצולי תקריות ואסונות תעופה
קטגוריה:ניצולים יחידים מאסונות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1935
קטגוריה:נפטרים ב-2005
ג'. מייקל בישופ

ג'ון מייקל בישופ (אנגלית: John Michael Bishop; נולד ב-22 בפברואר 1936) הוא אימונולוג ומיקרוביולוג אמריקאי אשר זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1989, יחד עם הרולד א. ורמוס, על גילוי המקור התאי של אונקוגנים רטרו וירוסיים.

בישופ נולד בפנסילבניה שבארצות הברית. הוא למד במכללת גטיסברג ומאוחר יותר באוניברסיטת הרווארד, שם קיבל בשנת 1962 תואר דוקטור לרפואה.

בישופ החל לעבוד במכון הלאומי לאלרגיה ומחלות זיהומיות. לאחר מכן הוא עבד במשך שנה במכון היינריך פטה בהמבורג שבגרמניה, בטרם הצטרף לסגל אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו בשנת 1968. מאז ועד היום נמנה בישופ על סגל האוניברסיטה, ואף שימש כקנצלר האוניברסיטה בשנים 1998–2009.

בישופ ידוע בעיקר בזכות עבודתו עם הרולד א. ורמוס ודומיניק סטהלין. עבודתם המשותפת הראתה ב-1976 כי אונקוגנים הם פרוטו-אונקוגנים מותמרים, ומצויים באדם וביצורים רבים נוספים. כאמור, עקב עבודה זו זכו בישופ וורמוס בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1989.

בשנת 1984 זכה בישופ בפרס אחוות אלפרד פ. סלואן. ב-2003 זכה במדליה הלאומית למדעים. באותה שנה פורסם ספרו: "איך לזכות בפרס נובל: חיים בלתי צפויים במדע". בשנת 2008 נבחר לכהן כחבר חוץ בחברה המלכותית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:מיקרוביולוגים אמריקאים
קטגוריה:וירולוגים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:אימונולוגים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון ברפואה
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:זוכי פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
דונל תומאס

אדוארד דונל "דון" תומאס (אנגלית: Edward Donnall "Don" Thomas; 15 במרץ 1920 – 20 באוקטובר 2012) היה רופא והמטולוג אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת וושינגטון, מנהל חטיבת המחקר הקליני במרכז לחקר הסרטן על שם פרד האצ'ינסון וחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1990, יחד עם ג'וזף א. מורי, על עבודתם בשטח השתלות איברים ותאים.
== ביוגרפיה ==
תומאס נולד בטקסס, ארצות הברית לאב רופא. הוא למד כימיה והנדסה כימית באוניברסיטת טקסס באוסטין ובשנת 1941 קיבל תואר ראשון, וב-1943 קיבל תואר שני. בהיותו סטודנט לתואר ראשון, הכיר את אשתו, דורותי מרטין, שלמדה להיות עיתונאית באותה עת. לזוג נולדו שלושה ילדים. לאחר קבלת התואר השני, החל תומאס ללמוד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, ובשנת 1946 קיבל תואר דוקטור לרפואה.

בשנת 1990, אותה שנה בה זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, זכה תומאס גם במדליה הלאומית למדעים.

נפטר מדום לב בסיאטל שבוושינגטון, בגיל 92.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:המטולוגים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
עבד אל-אילה בן כיראן

עבד אל-אילה בן כיראן (בערבית: عبد الإله ابن كيران; נולד ב-1954) הוא פוליטיקאי מרוקאי שכיהן כראש ממשלת מרוקו בשנים 2011–2017, וכמנהיג מפלגת הצדק והפיתוח המרוקאית.

== ביוגרפיה ==
בן כיראן נולד ב-1954 בעיר רבאט שבמרוקו. מוצא משפחתו מן העיר פאס. בן כיראן היה בגיל 16 כשמת אביו.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה בן כיראן פעיל שמאל. ב-14 בנובמבר 1997 נבחר לפרלמנט המרוקאי כנציג העיר סלא. ביולי 2008 נבחר למנהיג מפלגת הצדק והפיתוח, מפלגת אסלאם מתון, במקומו של סעד א-דין אל-עות'מאני. בבחירות לפרלמנט המרוקאי שנערכו בנובמבר 2011, זכתה מפלגתו של בן כיראן למספר המושבים הרב ביותר בפרלמנט, וב-29 בנובמבר 2011 מונה לראש ממשלת מרוקו, לאחר שהרכיב קואליציה ביחד עם שלוש מפלגות נוספות בפרלמנט.

בן כיראן מגלה הן עמדות דמוקרטיות-ליברליות, והן עמדות אסלאמיסטיות. בראיון ב-2011 אמר: "אם אכנס לממשלה, לא יהיה זה כדי שאוכל לומר לנשים צעירות בכמה סנטימטרים של חצאית עליהן לכסות את רגליהן. זה לא ענייני. אף אדם אינו יכול, ממילא, לקרוא תיגר על חירויות הפרט במרוקו". ואולם, בעבר תיאר את החילוניות כ"תפיסה מסוכנת עבור מרוקו", וב-2010 פעל, ללא הצלחה, לאסור הופעה של הזמר הבריטי אלטון ג'ון ברבאט, עקב היותה "מקדמת הומוסקסואליות".

באשר ליחס לישראל, נוקטים בן כיראן וחברי מפלגתו בעמדות אנטי-ישראליות, הבאות לידי ביטוי בהתנגדות לכניסת אזרחים ישראלים למרוקו ולמכירת מוצרים של חברות ישראליות במדינה.

ממשלתו של בן כיראן הציבה יעדים כלכליים של צמיחה בשיעור 5.5% בשנה בממוצע במהלך ארבע שנות כהונתה, וצמצום שיעור האבטלה במדינה ל-8 אחוזים עד סוף 2016, לעומת 9.1 אחוזים בראשית 2012. בתחום יחסי החוץ, פעלה הממשלה רבות בנושא קשריה של מרוקו עם האיחוד האירופי, שותף הסחר החשוב ביותר שלה, וגילתה מעורבות גוברת במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, בה חברות 6 מדינות המפרץ הפרסי.

בן כיראן נשוי לנבילה, פעילה במפלגתו, ואב לשישה. חובב שחמט ומוזיקה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים מרוקאים
קטגוריה:ראשי ממשלת מרוקו
קטגוריה:ילידי 1954
אנדרו שלי

אנדרו ויקטור שלי (באנגלית: Andrew Schally, בפולנית: Andrzej Viktor Schally; נולד ב-30 בנובמבר 1926) הוא אנדוקרינולוג פולני-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1977.

==קורות חיים==
שלי נולד בווילנה, שבאותה תקופה הייתה שייכת לפולין (כיום בירת ליטא). אביו היה ראש הקבינט של נשיא פולין, איגנצי מושצ'יצקי, ואמו באה ממשפחת אצולה פולנית ידועה.

בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שלי ומשפחתו נמלטו יחד עם נשיא פולין, ראש ממשלתה וכל שרי הממשלה לרומניה, שם הם נכלאו. על אותה תקופה סיפר שלי שנים רבות לאחר מכן: 

מיד לאחר המלחמה, בשנת 1945, עבר שלי דרך איטליה, צרפת ובריטניה. הוא התחנך בסקוטלנד ובאנגליה, וב-1952 עבר לקנדה. הוא קיבל תואר דוקטור באנדוקרינולוגיה מטעם אוניברסיטת מקגיל בשנת 1957. באותה שנה הוא עבר לארצות הברית לטובת קריירת מחקר ועבד בעיקר באוניברסיטת טוליין. ב-1962 קיבל אזרחות אמריקנית.

בשנת 1977 זכה שלי, יחד עם רוז'ה גימן, בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, על תיאור הורמון פפטידי המופק במוח.

שלי היה נשוי למרגרט-רייצ'ל ווייט (ממנה התגרש) ולאנה מריה דה מדירוס-קומארו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:אנדוקרינולוגים אמריקאים
קטגוריה:אנדוקרינולוגים פולנים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טוליין
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:זוכי פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי
אמיל סקולץ

אמיל ש"י סֶקוּלֶץ (ברומנית: Emil Săculeț; 1915 – 1976) היה מנצח, מלחין ופסנתרן ישראלי, יהודי יליד בוקובינה, שנודע כחוקר פולקלור ואתנומוזיקולוג. עבודתו התמקדה בעיקר בחקר של המוזיקה היהודית ברומניה.

==קורות חיים==
אמיל סקולץ נולד ב-1915 בכפר איזווארלה סוצ'ביי במחוז סוצ'אבה בדרום בוקובינה, אז באימפריה האוסטרית, חלק מאוסטרו-הונגריה. בשנת 1918 עבר האזור לשליטת רומניה. הוא למד בבוטושאן. בהמשך עבד כמוזיקאי, מלחין ומורה בבתי ספר יהודיים בבוטושאן.
בשנות ה-50 קיבל אותו הרי בראונר, שהעריך את כישוריו, לעבודה במכון לפולקלור בבוקרשט, אך משרתו בוטלה כעבור שנתיים.
סקולץ זכה בשנת 1955 בפרס להלחנה בתחרות למוזיקה במסגרת פסטיבל הנוער העולמי שהתקיימה בוורשה.
סקולץ ליקט שירים של היהודים בטרסניסטריה, כמו כן פרסם ברומניה ואחר כך בישראל אוסף של שירים ביידיש מרומניה. בשנת 1949 התקבל באיגוד המלחינים הרומנים.
רשויות הצנזורה הקומוניסטית ברומניה דרשו הפסקת הפצת הספר, שהופיע בהוצאה למוזיקה של איגוד המלחינים ברומניה בעילת שווא שמדובר ב"שירים לאומניים ודתיים" ושעריכתו לא הייתה "מדעית" כביכול.
סקולץ הירצה לפעמים על הפולקלור היהוד במוסדות תרבות כמו התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט.
בשנת 1961 הורשה אמיל סקולץ להקליט עם תזמורת עממית יהודית שהוא עמד בראשה תקליט עם שירים יהודים בבית ההקלטה הממלכתי "אלקטרקורד". התקליט כלל מספר שירים ביידיש בביצוע הסולנים ראדו לוצ'יאן, סורינה דן וצ'צ'יליה שטיין, בליווי תזמורתו.
בהמשך עלה סקולץ לישראל והמשיך בה את פעילותו בתחום הפולקלור היהודי ביידיש.
סקולץ נפטר בשנת 1976 בראשון לציון.

==פרסים ואותות הוקרה==
* 1955 - הפרס להלחנה בתחרות למוזיקה במסגרת פסטיבל הנוער העולמי בוורשה.

==ספרים==
* עמיל סעקולעץ, יִידישע פֿאָלקס-לידער / Cintece populare evreiești, בוקרשט: מוזיק-פֿאַרלאַג פֿון דעם קאָמפּאָזיטאָרן-פֿאַרבאַנד פֿון דער ר.פּ.ר., 1959 () (145 שירי-עם יהודיים
* שירי עם יהודיים מרומניה- יידישע פאלקסלידער פון רומעניע, התאחדות עולי רומניה בישראל, 1970 * שירי עם יהודיים עברית-יידיש, כרך א מהדורה שנייה בתרגום, שונים:נתן מארק, שמשון מלצר, אברהם שלונסקי, דב סדן ואחרים. הוצאת העו"ר בישראל, 1971.

==לחנים ועיבודים==
*1974 - רעי נעורים - 20 שירים לסולו ולמקהלה -על מילים מאת יצחק מאיר

==תקליטים==
*1961 שירי עם יהודיים - בבית ההקלטות אלקטרקורד בבוקרשט

==לקריאה נוספת==
* Dr.Aurel Vainer - Personalități evreiești din Moldova în Contribuția etniei iudaice la dezvoltarea României, Hasefer 2014
*Ada Brumaru cap Muzică în N.Cajal, H. Kuller, - Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație Hasefer, București 2004

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.academia.edu/2574842/Minoritatea_maghiară_în_perioada_comunistă Klára Lázok Cartea tipărită și cenzura în România anilor 1950-1960], Oldi Ágoston, Gidó Attila (ed) Minoritatea maghiară din România în perioada comunistă, Editura Institutului pentru Studierea Problemelor Minorităților Naționale și Editura Kriterion, Cluj Napoca 2009,

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים רומנים
קטגוריה:מוזיקולוגים יהודים
קטגוריה:אתנומוזיקולוגים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:מלחינים יהודים רומנים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:יהודים מבוקובינה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
תה דה חונג פאו

דָה חוֹנְג פָּאוֹ (בסינית: 大紅袍, בפין-יין: Dà Hóng Páo, מילולית "גלימה אדומה גדולה") הוא סוג של תה אולונג העשוי מזן שיחי תה שמקורו בהרי וו-יי במחוז פוג'יין, על הגבול עם מחוז ג'יאנגשי בדרום-מזרח סין. התה מאופיין בניחוח סחלבי, דבר היוצא דופן בתה, ובטעם לוואי מתוק. כיום על צוקי הרי וו-יי קיימים שישה שיחי תה עתיקים, מכונים גם "שיחי אם" מהם מופק התה היקר ביותר בעולם, אך ייחורים נלקחו משיחים אלו ומהם מפיקים תה הדומה באיכותו אך במחיר נגיש. שמו של התה מגיע מאגדה על פיה נרפאה אמו של אחד מקיסרי סין בתקופת מינג ממחלתה על ידי תה זה וקיסר זה שלח גלימות אדומות גדולות לכסות את שורשי השיחים מהם הופק התה כדי להגן עליהם מנזקי קרה.

תה המופק משיחי האם הוא התה היקר בעולם. עריית וו-יי היא הבעלים הרשמי של שיחי האם וביטחה אותם במאה מיליון רנמינבי, השווים לחמישים מיליון ש"ח. בשנת 2006 העירייה אסרה כל קטיף פרטי מצמחי האם. חלק מהקטיף האחרון של תה שנקטף מצמחי האם מוחזק במוזאון העיר האסורה שבבייג'ינג. בשנת 2005 נמכרו 20 גרם של תה המופק משיחי האם במאתיים ושמונה אלף רנמינבי, השווים למאה אלף שקלים, במכירה פומבית.

כיום הרוב המוחלט של תה הנמכר בשם דה חונג פאו מופק מייחורים הזהים גנטית לצמחי האם, דבר המאפשר לשמור על טעמו הייחודי של התה, אם כי צורות עיבוד שונות והרכב קרקע אחר יכולים להשפיע לרעה על איכות התה, וסוגי דא חונג פאו שונים מדורגים ומתומחרים בצורה שונה מסיבה זו.

שיח אם של דה חונג פאו

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* 
* [https://web.archive.org/web/20120311093811/http://www.teavivre.com/info/chinese-famous-tea-dahongpao/ Chinese Famous Tea – Dahongpao] at teavivre.com
</div>

==הערות שוליים==

דה חונג פאו
קולין באלינג'ר

קולין באלינג'ר (באנגלית: Colleen Ballinger; נולדה ב-21 בנובמבר 1986) היא שחקנית אמריקאית, קומיקאית, זמרת ויוטיוברית.
ידועה בעיקר בתור הדמות האינטרנטית שלה מירנדה סינגס אשר מפרסמת סרטונים ב-YouTube, ומופעי הקומדיה בהם משולבות הדמות ובאלינג'ר עצמה.

== ביוגרפיה ==
ארבעת האחים באלינג'ר, משמאל לימין: טרנט, רייצ'ל, קולין וכריס.
באלינג'ר נולדה וגדלה בסנטה ברברה, קליפורניה, בתם של טים באלינג'ר, מנהל מכירות, ואשתו גוון, עקרת בית. באלינג'ר למדה בתיכון סן מרקוס וסיימה את לימודיה בשנת 2008 באוניברסיטת אזוסה פסיפיק, בה למדה פיתוח קול. יש לה שני אחים גדולים, כריסטופר וטרנט, ואחות צעירה, רייצ'ל.

באלינג'ר יצרה את דמותה של מירנדה סינגס כסאטירה על סרטוני יוטיוב רבים הכוללים אנשים שרים באופן גרוע ונראה שהם לא מודעים לחוסר כישרונם. הדמות מאופיינת כאגואיסטית, נרקיסיסטית וחסרת כישרון. בקטעי הווידאו וההופעות שלה, הדמות עוסקת בשירה וריקוד בהם היא כושלת, דנה בנושאים אקטואליים בהם היא לא מבינה, מבצעת מדריכים כושלים, משתפת פעולה עם יוטיוברים אחרים ומקטרת על הבעיות האישיות איתם היא מתמודדת והביקורות השליליות שהיא מקבלת מצופים מסוימים אשר אותם היא מכנה "Haters" (שונאים).

מ-2007 ועד 2009, באלינג'ר הופיעה עבור דיסני בקליפורניה, אך פוטרה לאחר שמיזגה בין הדמות מירנדה במהלך הופעות לבין הדמות אותה שיחקה במחזה על מנת לבדר את הקהל.

לבאלינג'ר ערוץ יוטיוב משלה, Colleen Ballinger (בעבר "PsychoSoprano") וערוץ ולוג נוסף בשם "Colleen Vlogs". לשני הערוצים הללו יחדיו יש כ-1.8 מיליארד צפיות. ב-2015, באלינג'ר זכתה בפרסי בחירת הנוער כ "אישיות אינטרנט קומית". בנוסף דורגה ב"הוליווד ריפורטר"במקום ה-25 כאישיות אינטרנט ידועה.

ב-14 באוקטובר 2016 עלתה בנטפליקס הסדרה הקומית "בלי תגובות שליליות", אותה יצרה באלינג'ר ואחיה כריסטופר וגם מככבת בה בדמותה של מירנדה סינגס. ב-20 באוקטובר 2017 עלתה עונתה השנייה של התוכנית, ולאחריה בוטלה.

ב-28 באפריל 2020 העלה מעריץ בן 17 של באלינג'ר סרטון יוטיוב שבו טען שלא שילמה לו על תוכן שהציע לה בשביל החשבונות של מירנדה סינגס, והציג פריטי הלבשה תחתונה ששלחה לו במסגרת סטרים משנת 2016. בנוסף, נחשפו סרטון משנת 2006 שבו באלינג'ר ואחותה חיקו נשים היספניות בצורה גזענית, וסרטון משנת 2008 שבו התלוננה על אישה שמנה שישבה לידה בטיסה. ב-13 במאי אותה שנה פרסמה באלינג'ר סרטון שבו התנצלה על הדברים והודתה שטעתה כששלחה למעריץ את הבגדים וכשהחליטה לתת למעריץ לתת לה תוכן בלי לפקח על כך.

== חיים אישיים ==
בשנת 2014, התארסה לזמר/יוטיובר ג'ושוע דייוויד אוונס. הם נישאו בקליפורניה, ב-2 ביולי 2015, וסרט החתונה שלהם צבר יותר מ-11 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של באלינג'ר. לקראת סוף ספטמבר 2016, באלינג'ר הודיעה כי בני הזוג נמצאים בתהליכי גירושין.
ביוני 2018, הודיעה קולין למעריציה כי היא בהריון מבן זוגה השחקן אריק סטוקלין וכי מאורסת לו זמן מה. ב-10 בדצמבר של אותה השנה, נולד בנם הראשון. 
במאי 2021 הודיעה כי היא בהריון שני עם תאומים.

== קישורים חיצוניים ==

* <span>[https://www.youtube.com/user/PsychoSoprano הערוץ של קולין באלינג'ר] ב </span>- YouTube

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:יוטיובריות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
ויקטוריה (סדרת טלוויזיה)

ויקטוריה (באנגלית: Victoria) היא סדרת דרמה בריטית העוקבת אחר המלכה ויקטוריה בצעירותה, עלייתה לשלטון ונישואיה לבן דודה הנסיך אלברט.

הסדרה הוכרזה בספטמבר 2015 כאשר ג'נה קולמן החליטה לעזוב את הסדרה דוקטור הו ולקחת את תפקיד המלכה ויקטוריה.
הסדרה שודרה לראשונה ב-28 באוגוסט 2016 ברשת ITV.
העונה השנייה שודרה ב-2017. עונה שלישית שודרה ב-2019.

== עלילה ==
העונה הראשונה עוקבת אחר המלכה ויקטוריה בצעירותה, המגולמת על ידי השחקנית ג'נה קולמן, מעלייתה לשלטון בגיל 18 עד לנישואיה לנסיך אלברט, אשר מגולם על ידי השחקן טום יוז.

העונה השנייה עוקבת אחר התמודדותה של המלכה ויקטוריה עם תפקידה כמלכה במקביל לחובותיה לבעלה ולילדיה הפעוטים. ברקע יש התייחסות למאורעות היסטוריים כגון: המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה ורעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד.

העונה השלישית והאחרונה עוקבת אחרי הבעיות המתעוררות ביחסי ויקטוריה ואלברט, כאשר אלברט מחפש את דרכי ההשפעה שלו בממלכה (כמו למשל בייזום התערוכה הגדולה) ובחינוך הילדים, לצד ההתפתחויות הפוליטיות באנגליה. העונה מסתיימת לפני מינויו של לורד פלמרסטון לראש הממשלה בתחילת 1855.

== דמויות ==
* ג'נה קולמן – המלכה ויקטוריה
* קתרינה פלמינג – הדוכסית מקנט
* טום יוז – הנסיך אלברט
* רופוס סוול – לורד מלבורן
* דניאלה הולץ – הברונית לצן האומנת של ויקטוריה הצעירה
* פול ריס – ג'ון קונרוי (עונה 1)
* אלכס ג'נינגס – המלך לאופולד
* פיטר פירת' – דוכס קמברלנד וטֶוויוֹטדייל
* איב מיילס – גברת ג'נקינס (עונה 1)
* אדריאן שילר - פנג'
* פרדיננד קינגסלי – צ'ארלס פרנקטלי
* נל הדסון – מיס סקרט
* נייג'ל לינדזי – סר רוברט פיל
* פיטר בולס – הדוכס מוולינגטון
* דייוויד אוקס – הנסיך ארנסט
* מרגרט קלוני - הארייט סאתרלנד
* ג'ורדן וולר - לורד אלפרד פג'ט
* אנה וילסון-ג'ונס – ליידי פורטמן
* סברינה ברטלט – אביגיל טרנר
* ליאו סוטר – אדוארד דראמונד
* דיאנה ריג - הדוכסית בוקלוך , הגבירה אשר על הגלימות
* דניאל דונסקוי - הדוכס הגדול מרוסיה
* בזיל איידנבנץ - לוהליין (עונה 1)

== ראו גם ==
* המלכה ויקטוריה

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.itv.com/hub/victoria/2a4229a0007 הסדרה "ויקטוריה"], באתר ITV
קטגוריה:ITV
קטגוריה:המלוכה הבריטית בתרבות
קטגוריה:המלכה ויקטוריה
2016 10
קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלונדון
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
ליאנדרו מרקוני

ליאנדרו מרקוני (Leandro Marconi ;23 באפריל 1834 בוורשה – 8 באוקטובר ב-1919 במונטרה) היה אדריכל פולני. 

מרקוני היה מהאדריכלים החשובים ביותר בתקופת הנאו קלאסיציזם בוורשה. הסגנון האדריכלי של ליאנדרו מרקוני הושפע במיוחד מעקרונות אמנות אקלקטית, כמו גם מהאדריכלות הפלדיאנית. מרקוני התפרסם בעיקר הודות לתכנון בתי הכנסת בוורשה ובכלל זה בית הכנסת טלומצקה בסגנון האקלקטי. מרקוני תכנן מספר מבנים נוספים בוורשה.

== מהמבנים החשובים של ליאנדרו מרקוני ==
* בית הכנסת טלומצקה (בפולנית: Tlomacka Synagoga ) בוורשה (1878)
*ארמון ראו (בפולנית: Pałacyk Raua ) בוורשה (1866/1868)
*ארמון סובנסקי (בפולנית: Pałac Sobańskich ) בוורשה (1876)
*ארמון זמויסקי (בפולנית: Pałac Zamoyskiego ) בוורשה (1873 )
*ארמון ברניסקי (בפולנית: Pałac Branickich ) בוורשה (1873/1878)

<gallery>
PL Warsaw Pałac Branickich skarpa.jpg| ארמון ברניסקי בוורשה
Wars80DSC 1224.jpg| ארמון זמויסקי בוורשה
Palac Sobanskich Wwa Ujazdowskie.JPG| ארמון סובנסקי בוורשה
Pałacyk Raua w Warszawie 2021.jpg| ארמון ראו בוורשה
Wielka Synagoga w Warszawie.JPG| בית הכנסת טלומצקה בוורשה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אדריכלים פולנים
קטגוריה:ילידי 1834

קטגוריה:נפטרים ב-1919
סלמאן עאמר

סלמאן עאמר (נולד ב-1962 בערך) היה ראש המועצה המקומית ג'וליס בין השנים 2013–2018. נדון ל-14 שנות מאסר באשמת הריגה.

==קורות חיים==
סלמאן עאמר שירת בצה"ל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. הוא יצא לקורס מ"כים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה ובתקופת השהות של צה"ל בלבנון היה מפקד פלוגה בצנחנים. הוא המשיך להתקדם לתפקיד מפקד גדוד, והשתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף.

לאחר שחררו עבד כיועץ ביטחוני, וניהל עסקים בישראל ובחו"ל. במהלך שש שנים התגורר בארגנטינה, בה הקים חברת אבטחה. הוא בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ובקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת בלגרנו בארגנטינה ותואר שני בניהול וביטחון מאוניברסיטת לסטר באנגליה.

בשנת 1997 הקים את עמותת "עמירים" למען סטודנטים על שם אחיו, סא"ל חוסיין עאמר, מפקד גדוד 12 של חטיבת גולני שנהרג בשנת 1996 בדרום לבנון. הוא חבר ועד מנהל של עמותות נוספות, ובהן אגודת הידידים של אוניברסיטת חיפה.

עאמר נשוי ואב לשניים.
=== פעילות ציבורית ===
בשנת 2013 נבחר לראש מועצת ג'וליס, לאחר שזכה בכ-41% מקולות הבוחרים, וגבר על ראש המועצה היוצא, סלמאן הנו, שזכה בכ-16% מהקולות. כיהן כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה במרכז השלטון המקומי.

===הריגת קבלן הגינון===
ב-5 בספטמבר 2016 נעצר עאמר לאחר שירה למוות בקבלן הגינון מוניר נבואני, שתקף אותו, בסיומם של חודשיים בהם רדף המנוח אחר עאמר הטריד אותו ואיים עליו. צו איסור פרסום הוצא על מהות הסכסוך בינו לבין נבואני. השופט יצחק עמית תיאר את המנוח:
:"המנוח נפגע באופן אישי מהמערער, הוא חש שהמערער השפיל אותו, רמס את כבודו והרס את חייו. המנוח נקלע למצוקה ופיתח כלפי המערער יחס אובססיבי, כשהוא נע בין "משאלת מוות" שלו עצמו נוכח הפגיעה בכבודו, לבין רצון לפגוע במערער בשל הפגיעה בכבודו. משך כחודשים איים המנוח על המערער והטריד אותו לאורך שעות היממה בעשרות הודעות המשקפות תחושות של כעס, זעם, תסכול וייאוש"

האירוע כולו נתפס במצלמות האבטחה של בניין המועצה. 

כעבור יומיים הוצת מבנה עמותת "עמירים" בג'וליס. בעקבות האירוע עזבו זמנית את ג'וליס 30 מבני משפחת עאמר מחשש לנקמת דם. 

באוקטובר 2016 הוגש נגד עאמר כתב אישום באשמת רצח ושיבוש הליכי משפט, בטענה שהוא העלים את האקדח בו ירה ואת הטלפון הסלולרי שלו. עאמר טוען להגנתו בבית המשפט המחוזי שהוא לקה בשכחה דיסוציאטיבית של מספר שניות, שהסתיימה כאשר המנוח היה שרוע על הרצפה. ב-28 ביולי 2020 הורשע בבית המשפט המחוזי בחיפה ברצח. ב-15 בדצמבר 2020 נדון ל-20 שנות מאסר בפועל, ופיצויים בסך של 258 אלף ש"ח. קו הגנתו, שהוגדר על ידי השופט יצחק עמית "השקרי והמופרך" עמד לו לרועץ וגרם לבית המשפט להחמיר איתו. בערעור לבית המשפט העליון החליף עאמר את עורכי דינו ואת קו הגנתו וטען להריגה אחריות מופחתת בגלל קנטור. בית המשפט קיבל את ערעורו, החליף את הרשעתו מרצח להריגה וקבע את עונשו על 14 שנות מאסר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי מועצת ג'וליס
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מורשעים בהריגה בישראל
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
אדריאן בנקס

אדריאן בנקס (נולד ב-9 בפברואר 1986) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי, המשחק בבני הרצליה. גובהו 1.91 מ' והוא משחק בעמדת הקלע בקבוצת בני הרצליה.

==ביוגרפיה==
בנקס נולד בממפיס. הוא החל את דרכו בכדורסל המכללות במכללה הקהילתית של צפון-מערב מיסיסיפי, ואחרי שנתיים עבר לאוניברסיטת ארקנסו. הוא היה לשחקן השביעי בתולדות האוניברסיטה שקולע למעלה מ-1,000 נקודות. בצד זאת, היה מעורב בתקרית בה ירה באוויר במועדון לילה. בנקס טען כי מצא את האקדח וירה כדי לוודא שהוא ריק מכדורים. לא הוגש נגדו כתב אישום, אך הוא הושעה לתקופה ארוכה ממשחק.

לאחר סיום לימודיו ב-2008 החל לשחק בקבוצות אירופיות. הוא החל במועדון הבלגי וו וולבס ורווייר-פפינסטר, ולאחר עונה אחת עבר ללייז' באסקט, ששיחקה גם ביורוצ'לנג'. באותה עונה סיימה לייז' במקום הראשון בסיום משחקי הליגה הסדירה, אך בגמר הפלייאוף הפסידה לספירו שרלרואה, וכן זכתה בסופרקאפ הבלגי. בנקס היה למלך הסלים של היורוצ'לנג', עם 18 נקודות בממוצע למשחק.

בשנת 2010 הגיע בנקס לראשונה לישראל, והצטרף לאליצור עירוני נתניה, בליגת העל. בשנת 2011 ניצח בתחרות ההטבעות של משחק האולסטאר. באותה עונה היה שותף להפסד של נתניה בגמר גביע המדינה למכבי תל אביב, תוך שהוא קולע 22 בגמר. ובעונת היה מלך הסלים של ליגת העל, עם 21.5 נקודות בממוצע למשחק.

ב-2012 הצטרף בנקס לפלקנסטרו וארזה מליגת העל האיטלקית. לאחר עונה אחת שב לישראל, להפועל גלבוע גליל, אך שוחרר ממנה לאחר שבועות ספורים, ובמשך מרבית העונה שיחק בווארזה. ב-2014 עבר בנקס לאבלינו, אף היא מהליגה האיטלקית, ובעונת שיחק בקבוצה איטלקית שלישית, ניו באסקט ברינדיזי.

ב-2016 שב לישראל, והצטרף להפועל תל אביב. בנקס היה אחד השחקנים החשובים בקבוצה, וב-2018 הוביל את הקבוצה לחצי גמר הפיינל פור (בו הפסידה הקבוצה ליריבה העירונית – מכבי תל אביב), מה שעזר לבנקס לקטוף את תואר השחקן השישי בליגת העל.

ב-17 ביולי 2018, לאחר שנתיים במדי הפועל תל אביב, שב בנקס לקדנציה שנייה בקבוצתו ממנה הגיע להפועל תל אביב, ניו באסקט ברינדיזי בחוזה לשנתיים. ביוני 2020 חתם בפורטיטודו בולוניה.

ב-11 בנובמבר 2023 שב לישראל וחתם בבני הרצליה.<ref></ref>

==חייו האישיים==
בנקס נשוי לרייצ'ל, בתו של איש העסקים היהודי-אמריקני דייוויד קולברן, שהיה בעבר בעליה של אליצור עירוני נתניה, וכיום מבעלי הפועל תל אביב. הוא אב לשני ילדים, אחד מנישואיו ואחד ממערכת יחסים קודמת.

==קישורים חיצוניים==
	

* [http://www.sports-reference.com/cbb/players/adrian-banks-1.html אדריאן בנקס] באתר sports-reference
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני אליצור מכבי נתניה
קטגוריה:כדורסלני וארזה
קטגוריה:כדורסלני הפועל גלבוע גליל
קטגוריה:כדורסלני אבלינו
קטגוריה:כדורסלני ניו באסקט ברינדיזי
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:טנסי: כדורסלנים
קטגוריה:ממפיס: כדורסלנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ארקנסו
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
קומנדקר M325

קומנדר בדגם [[נ.נ. ביד מרדכי.]]
קומנדר בדגם [[נ.נ. ביד מרדכי.]]
קומנדקר M325 (באנגלית: AIL M325 Command Car או Commandcar M325, מכונה לעיתים Dodge WC) הוא רכב שטח 4x4 מסוג טנדר (מטענית) צבאי שיוצר בישראל בתעשיות רכב נצרת עילית בין השנים 1972 עד 1989. הקומנדקר הוא טנדר קל וורסטילי שמשמש לתובלה קלה של חיילים וציוד. הקומנדקר יכול לשאת עד 12 חיילים וציוד קשר (כגון רדיו), וכן ניתן להתקין עליו 4 מקלעי מאג 7.62 מ"מ. הרכב מבוסס על שלדת דודג' פאואר ווגן אותו החליף בשירות צה"ל.

דגם זה של הרכב יוצר ברישיון מחברת דודג' ארצות הברית. העיצוב הוא פרי פיתוח ישראלי, אולם יתר המכלולים של הרכב כמו השילדה והמנוע הם מתוצרת ארצות הברית. הדגם החליף רכב משא קודם מתוצרת דודג' שהורכב בישראל ושנקרא WC, ראשי תיבות ל Weapon Carrier. דגם הקומנדקר שנשא נשק כונה נ.נ. - נושא נשק. קודם לכן שימש שם זה את נושא ברן.

האות "M" הצמודה למספר הדגם 325, מסמלת כי מדובר ברכב צבאי, קיצור למילה Military.

בקומנדקר מותקן מנוע בנפח 3.6 ליטר מתוצרת קרייזלר. המייצר כ 100 כוחות סוס.

בצה"ל שירת הקומנדקר עד שנת 2013. כשיצא משירות ומיחידות מחסני החירום נשלחו אחרוני כלי הרכב לגריטה. 
בתקופת השליטה הישראלית בחצי האי סיני, היה הקומנדקר נפוץ בשימוש בקרב מתיישבים ישראליים באזור וחברות ממשלתיות כדוגמת נתיבי נפט. קומנדקרים אלו נשאו לוחית רישוי ייחודית בצבע שחור עם האותיות "א.ד.ס" (אזור דרום סיני).
מחליפו של הקומנדקר היה האביר, רכב מתקדם יותר לתקופתו, אף הוא פותח ויוצר במפעלי רכב נצרת עלית.

==שימושים==
הקומנדקר נודע ברב שימושיות בצה"ל וכן וחברות ממשלתיות בישראל שרכשו אותו. בין השימושים נודע כרכב ביטחון שוטף ("בט"שית"), רכב פיזור הפגנות ("חצצית"), אמבולנס צבאי ("נונונבולנס"), רכב הלוויות צבאי, רכבי סיור במשמר הגבול, כבאית, רכב רס"פ, רכב קשר, רכב פיקוד וחפ"ק, ועוד.

==בישראל כיום==
בישראל כיום נותרו מספר קומנדקרים בודדים מסוג M325 במצב נסיעה, רובם ככולם מוגדרים כרכבי אספנות. יתר הקומנדקרים בשוק הישראלי יצאו משימוש במרוצת השנים. בצה"ל נגרטו הקומנדקרים שהוחלפו בכלי רכב מודרניים. נדירותו של דגם ה-M325 מתוצרת ישראל הפכה אותו לרכב אספנות מבוקש ומחירו עלה בהתאמה.

==יצוא==
===פרשת אוגנדה===
ממשלת אוגנדה ביצעה עסקת רכש גדולה במיוחד של 600 יחידות קומנדקרים בתעשיות רכב נצרת עילית בעלי הגה ימני. 24 יחידות של קל קומנדקרים ראשונים נמסרו לצבא אוגנדה, אולם בעקבות פרשיית חטיפת המטוס לאנטבה, בוטלה העסקה ומרביתם של כלי הרכב נותרו בישראל והורכבו מחדש עם הגה שמאלי לשימוש צה"ל, על כן בסלנג הצבאי נקראו משאיות קלות אלו בשם נ.נ. אוגנדה.

===תפוצה בעולם===
הקומנדקר M325 נמכר למדינות רבות בעולם ובהן: בוצואנה, קניה, צ'ילה, פרו וניקרגואה. לאחר פירוק צבא דרום לבנון נתפסו על ידי צבא לבנון כמה עשרות יחידות של הקומנדקר שהיו ברשותו ועברו לשימוש מבצעי בצבא לבנון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bennyaviad.com/articles/commandcar-and-abir פרטים ותמונות], האתר של בני אביעד
*[http://www.warwheels.net/images/M325CommandcarNunNunDatasheet.pdf תיאור ומפרט טכני (באנגלית)]
*[https://milinme.wordpress.com/2010/07/11/vehicle-profile-the-m325-command-car/ תיאור ואוסף תמונות (באנגלית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:כלי רכב שהורכבו בישראל
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1972
ינס סקואו

ינס כריסטיאן סקואו (דנית: Jens Christian Skou; 8 באוקטובר 1918 - 28 במאי 2018) היה רופא, ביוכימאי וביופיזיקאי דני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1997 (לצד פול בויר וג'ון ווקר) על גילוי האנזים מעביר היונים, משאבת נתרן-אשלגן (Na<sup>+</sup>/K<sup>+</sup>-ATPase).
== חייו ==
סקואו נולד בלמביג שבדנמרק למשפחה אמידה. אביו היה סוחר עצים ופחם. סקואו למד רפואה באוניברסיטת קופנהגן ובשנת 1954 קיבל תואר דוקטור. ב-1947 החל לעבוד באוניברסיטת אורהוס ובשנת 1977 הוסמך כפרופסור לביופיזיקה. ב-1988 סיים את עבודתו באוניברסיטת אורהוס, אך הוא שמר על משרדיו במחלקה לפיזיולוגיה (שכיום הם חלק מהמחלקה לביורפואה).

בשנות ה-50 של המאה ה-20 גילה סקואו את משאבת הנתרן-אשלגן. גילויו התפרסם בספרות המדעית ב-1957. היה זה צעד חשוב בהבנת מנגנוני ההובלה של יונים אל תוך תאים והחוצה מהם. על היותו ראשון המגלים של אנזים הובלת יונים, הוענק לסקואו ב-1997 פרס נובל לכימיה.

סקואו נפטר ב-28 במאי 2018.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים דנים
קטגוריה:רופאים דנים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קופנהגן
קטגוריה:דנים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1918
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-2018
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
מגדל האונג קונג

מגדל האונג קונג (בסינית: 中洲控股中心) הוא גורד שחקים המתנשא לגובה של 303 מטרים וממוקם בנאנשאן שבעיר שנג'ן שבמחוז גואנגדונג שבסין. בניית המגדל החלה בשנת 2009 והסתיימה כעבור 5 שנים בשנת 2014. המגדל כולל מלון בעל 388 חדרים של מריוט ואטריום גדול בקומות העליונות. האטריום ניתן לראיה מבחוץ. המגדל כולל 61 קומות עיליות ו-3 קומות תת-קרקעיות ומשתרע על שטח של 233,902 מטר רבוע. אדריכל המגדל הוא אדריאן סמית'. במגדל ישנם 1,221 מקומות חנייה.

== מיקום ==
המגדל עומד במרכז העסקים הראשי של נאנשאן במרחק הליכה מתחנת חובאי של הרכבת התחתית של שנג'ן.

== ראו גם ==
* המגדלים הגבוהים בעולם
* המרכז המזרח פסיפי
* מגדל צ'אנג פו ג'ין מאו

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

מגדל האונג קונג בשנת 2016

קטגוריה:שנג'ן: גורדי שחקים
ניקולס בלומברגן

ניקולס בלומברגן (באנגלית: Nicolaas Bloembergen; 11 במרץ 1920 – 5 בספטמבר 2017) היה פיזיקאי הולנדי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1981.

== קורות חיים ==
בלומברגן נולד בדורדרכט שבהולנד לאב מהנדס כימי. היו לו חמישה אחים. בשנת 1938 הוא החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת אוטרכט, אך זמן קצר לאחר מכן, במהלך מלחמת העולם השנייה, השלטונות הגרמנים סגרו את האוניברסיטה.

בעקבות המלחמה, עזב בלומברגן את הולנד ב-1945 והחל ללמוד לתואר שני באוניברסיטת הרווארד, תחת פרופסור אדוארד מילס פרסל. שישה שבועות לפני הגעתו, גילו פרסל והסטודנטים שלו את תופעת ה-NMR.

בשנת 1947 חזר להולנד, והגיש את ממצאיו לגבי תופעת ה-NMR לאוניברסיטת ליידן. הוא קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת ליידן ב-1948, ולאחר מכן היה פוסט-דוקטורנט באוניברסיטה זו במשך כשנה<ref name="Nobel">Nobel Foundation [https://www.nobelprize.org/prizes/physics/1981/ceremony-speech/ 1981 Nobel Presentation Speech by Professor Ingvar Lindgren] </ref>.

בשנת 1949 חזר בלומברגן לאוניברסיטת הרווארד, וב-1951 הפך לפרופסור חבר באוניברסיטה זו. ב-1957 הוסמך כפרופסור לפיזיקה יישומית, ושנה לאחר מכן קיבל אזרחות אמריקנית. בלומברגן עבד באוניברסיטת הרווארד עד שנת 1990<ref name="UUS"></ref>.

בשנת 1974 הוענקה לבלומברגן המדליה הלאומית למדעים. ב-1978 זכה במדליית לורנץ. בשנת 1981 זכה בפרס נובל לפיזיקה, יחד עם ארתור שולוב, על תרומתם לפיתוח ספקטרוסקופית לייזר<ref></ref><ref name="Laser"></ref>.

ב-2001 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת אריזונה<ref></ref>.

נפטר באריזונה ב-5 בספטמבר 2017<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל הולנדים
קטגוריה:הולנדים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים הולנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:זוכי מדליית הכבוד של ה-IEEE
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:זוכי מדליית לורנץ
קטגוריה:מהגרים מהולנד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
איגור רודיונוב

איגור ניקולאייביץ' רודיונוב (ברוסית: Игорь Николаевич Родионов; 1 בדצמבר 1936 – 19 בדצמבר 2014) היה גנרל רוסי, שר ההגנה (מה-17 ביולי 1996 עד 23 במאי 1997) וחבר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית (מ-18 בינואר 2000 עד 16 בנובמבר 2007).

==ביוגרפיה==
רודיונוב נולד בדצמבר 1936 בכפר קוראקינו במחוז פנזה (אז חבל סרדובסקי). שם אביו היה ניקולאי איבנוביץ' רודיונוב. בילדותו נהג איגור רודיונוב לנגן באקורדיון. את השכלתו הצבאית קיבל במכללת התותחנים במחוז אוריול. ביוני 1970 השלים לימודיו באקדמיה הצבאית של כוחות השריון ע"ש מרשל מלינובסקי ואר כך סיים בהצטיינות את לימודיו במכללה הצבאית של המטה הכללי ע"ש קלים וורושילוב.

רודיונוב שירת כקצין בצבא האדום בצ'כוסלובקיה, גרמניה ובמזרח הרחוק הרוסי בגדוד הרובאים הממוכן, שירת בחטיבת הרובאים מספר 24 במחוז הצבאי הקרפטי בשנים 1970–1973 ובנוסף פיקד על חטיבת הרובאים ה-17 ועל הארמייה החמישית במחוז המזרח הרחוק בשנים 1983–1985. נטל חלק בלחימה באפגניסטן כשפיקד על הארמייה ה-40 בשנים 1986–1988 ומונה לפקד על המחוז הצבאי של טרנס-קווקז. רודיונוב היה מהאחראיים לדיכוי ההפגנות שפרצו באפריל 1989 בטביליסי, שבמהלכן נהרגו 19 איש ומאות אחרים נפצעו. זמן קצר לאחר מכן הוא פוטר מתפקידו והועבר לאקדמיה של המטה הכללי

בין השנים 1989 ל-1996, היה רודיונוב חבר פרלמנט ופיקד על האקדמיה הצבאית של המטה הכללי.

ב-1996, לאחר שבוריס ילצין, נשיא רוסיה, פיטר את פאבל גראצ'ב מתפקיד שר ההגנה, מונה רודיונוב להחליפו. בזמן כהונתו בתפקיד, הוא ניסה לערוך רפורמות צבאיות והסתמך על ההשקפה לפיה צבא רוסיה מיועד להמשיך את מורשת הצבא של ברית המועצות. בסופו של דבר פוטר רודיונוב מתפקיד שר ההגנה לאחר שכשל להוביל רפורמות של ממש בעידן של משבר כלכלי. הסיבות לפיטוריו כללו בין היתר את סירובו לאפשר פיקוח אזרחי על הצבא, כמו גם התעקשותו להגדיל את התקציב הצבאי חרף הידלדלות הקופה הציבורית.

בשנת 1999 נבחר רודיונוב לפרלמנט הרוסי מטעם מפלגת המולדת והיה חבר הוועדה לביטחון לאומי ויו"ר האיגוד המקצועי של אנשי הצבא עד למותו בדצמבר 2014. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים.

==קישורים חיצוניים==

* U.S. Army Foreign Military Studies Office, [https://web.archive.org/web/20130218044734/http://fmso.leavenworth.army.mil/documents/rodionov.htm Rodionov: A Military Biography]
* [https://web.archive.org/web/20050106115330/http://www.nupi.no/cgi-win/Russland/personer.exe?858 Person Page at NUPI Centere for Russian Studies] (note: NUPI says Rodionov commanded the Transbaikal Military District in 85–86, but this is disapproved by Feskov et al.'s list of District commanders.)
* [https://web.archive.org/web/20050318164139/http://www.usrbc.org/Members-Only/Russian%20Government%20and%20Regions/duma/deputy.htm Duma Deputy Biographies at US-Russian Business Council]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:שרי ההגנה של רוסיה
קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה הוגנת
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1936
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2014