OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
השמיים נעולים

השמיים נעולים הוא סינגל של הצמד דולי ופן, מתוך אלבום האולפן השני שלהם, "צעירים לנצח", בהשתתפות הזמרים הישראלים עברי לידר, אלה לי להב ופלד. השיר יצא לאור ב-14 במרץ 2021. השיר נכתב על ידי הצמד יחד עם לידר ופלד והופק על ידי הצמד ולידר.

==רקע==
על השיר סיפרו דולי ופן:
"השמיים נעולים" הוא השיר הישראלי השני שקיבל הכי הרבה לחיצות לניגון חוזר בספוטיפיי, לאחר "אפס מאמץ".

==וידאו קליפ==
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-14 במרץ 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי דורון סרי.

הקליפ צולם במנחת ערד, בית כנסת אוהל מועד בתל אביב ובחניון סינמה סיטי.

== ביקורות ==
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית, תוך שאמר כי "מבחינת מורכבות מוזיקלית והפקה – פסגת המחזמר של דולי ופן, ואנחנו אכן במחזמר על רקע 2021, עולם חדש שאחרי מגפה עולמית", תיאר את השיר כ"הצטלבות מוזיקלית שמחברת את מהות הקיום וההישרדות העכשווית בשילוב של פופ קיטש, ראפ ודאנס" והעניק לו ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברות תקליטים
!מקור
|-
!עולם
|14 במרץ 2021
|הורדה דיגיטלית • סטרימינג
|NMC • הליקון • טדי הפקות
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL997009765826305171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי אלה לי להב
קטגוריה:שירי דולי ופן
קטגוריה:שירי עברי לידר
קטגוריה:שירי פלד
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עברי לידר
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי עברי לידר
קטגוריה:שירי מחאה בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
יום הולדתו של ג'פרסון

יום הולדתו של ג'פרסון הוא חג פדרלי בארצות הברית, המציין באופן רשמי את הולדתו של הנשיא האמריקאי השלישי, תומאס ג'פרסון, ב-13 באפריל 1743.<ref>[http://www.history.com/this-day-in-history/thomas-jefferson-is-born Birth of Thomas Jefferson]</ref> יום זה הוכר על ידי פרנקלין דלאנו רוזוולט כחלק מהכרזה הנשיאותית 2276, שהוצאה ב־21 במרץ 1938.<ref>[http://www.answers.com/topic/thomas-jefferson-day Thomas Jefferson Day] Pub Res No 60 of August 16, 1937</ref>

לאחרונה, הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הוציא את הכרזה נשיאותית 8124 ב-11 באפריל 2007, באומרו כי "... ביום תומאס ג'פרסון, אנו מציינים את יום הולדתו של דמות מונומנטלית שמקומה בהיסטוריה של אומתנו תמיד נוקיר".<ref>[http://edocket.access.gpo.gov/cfr_2008/janqtr/pdf/3CFR8124.pdf Proclamation 8124 of April 11, 2007]</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תומאס ג'פרסון
קטגוריה:חגים אמריקאיים
קטגוריה:אירועים בחודש אפריל
אנה מריה הס

אנה מריה הס (נולדה כאנה מריה פרנקל, בגרמנית: Anna Maria Haas; 9 במרץ 1909 – 1996) הייתה אוסטרית אשר במהלך מלחמת העולם השנייה סיכנה את חייה בהצלת יהודים והוכרה כחסידת אומות העולם.

== קורות חיים ==
נולדה במווינה ב-1909. ב-1930, נישאה לבנו הס (Benno Haas), בן למשפחת תעשיינים יהודיים, שהמירה את דתה לנצרות קתולית.

בשנת 1938, בעקבות האנשלוס וסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, המשפחה הקתולית הוגדרה כיהודייה על פי חוקי הגזע ובנו החליט לעזוב את וינה ולהתנדב לצבא הבריטי<ref name=":0"></ref>.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
הס נחשדה על ידי המשטר הנאצי, מכיוון מוצאו היהודי של בעלה, שהתנדב לצבא הבריטי. במהלך המלחמה התעמתה הס כמה פעמים עם הגסטפו. למרות הסיכון, הס הסתירה בשנים 1938–1939 בדירתה את היהודי רוברט ביר ומשפחתו למשך מספר חודשים. לאחר מכן, הס סיפקה אוכל לשני חבריה היהודים, שהתגוררו כמוה ברובע התשיעי של וינה - בני הזוג ג'וזף וסידונה רובין - ביטמן (Josef and Sidonie Rubin-Bittman), אשר ירדו למחתרת משנת 1939 ושינו תדירות את מקום מסתורם, כדי להתחמק משילוח למחנות המוות. למרות החיפושים הרבים של המשטר הנאצי אחר בני הזוג, כולל חיפוש שנערך בדירתה של הס, הם לא נמצאו והיא לא הסגירה אותם.<ref name=":0" />

בשנת 1944, נולד לבני הזוג רובין - ביטמן במרתף ששימש להם כמחבוא בן בשם פריץ. הס בקרה אותם לעיתים קרובות במחבוא זה וסיפקה להם מצרכי מזון, כולל מזון לתינוקות וחלב. ג'וזף עצמו, למרות התנאים הקשים בהם נמצא, הצליח לעזור ליהודים הונגרים אחרים, שנבחרו על ידי הגסטפו להישלח למחנות ריכוז וכן ארגן מבצע הצלה למחנה ילדים יהודיים במחוז השני של העיר וינה. הס סייעה לו באספקת מזון ותרופות למחנה הילדים. לקראת סוף המלחמה, כשגברו ההפצצות על וינה, הס ניצלה את העובדה שרבים מתושבי העיר ירדו לתפוס מחסה במקלטים, כדי לבקר את בני הזוג במקום מחבואם ולספק להם מזון<ref>על פי תיק חסידי אומות עולם, יד ושם, מספר M.31.2/2266</ref><ref name=":0" />.

== לאחר המלחמה ==
הס שרדה את המלחמה ונפטרה בווינה בשנת 1996.

הזוג ג'וזף וסידונה רובין - ביטמן המשיכו להתגורר בווינה לאחר המלחמה וג'וזף הפך לאיש עסקים מצליח. סידונה נפטרה ב־1968 לאחר מחלה קשה וג'וזף נפטר ב־25 באפריל 1972. רוברט ביר שרד את המלחמה והיגר לוונצואלה<ref name=":0" />.

== הכרה והנצחה ==
ב-3 במאי 1982, יד ושם הכירו באנה מריה הס כחסידת אומות העולם. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם<ref name=":0" />.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:אוסטריות חסידות אומות העולם
קטגוריה:אוסטריות שנולדו ב-1909
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1909
קטגוריה:נפטרות ב-1996
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1996
אמאטו ולטיציה בילור

אמאטו ולטיציה בילור (באיטלקית: Amato Billour; 1900 – ספטמבר 1979, Letizia Billour) זוג איטלקי חשוך ילדים. מורה בתיכון ופסנתרנית, שהוכרו כחסידי אומות העולם, לאחר שהצילו ילד יהודי בתקופת השואה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
בנובמבר 1943, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לאיטליה, הוחמר מצבם של יהודי פירנצה. משפחה של יהודים איטלקיים, שכללה את הרב נתן קאסוטו, אשתו חנה וגיסו שאול קמפניינו, נתפסה בידי הנאצים. חולדה, אשתו של שאול, נשארה בעיר, מטופלת בשישה ילדים. חולדה והילדים מצאו מקום מסתור במנזר אולם חששו באופן תמידי מפשיטת חיילי אס אס ותפיסתם. החשש העיקרי היה לגבי הבנים הנימולים, שיכלו לחשוף בפני בני המנזר את האמת אודות מוצאם, במקלחות המשותפות. חולדה הבינה כי עליה למצוא עבורם מקומות מסתור אחרים בקרב משפחות שיסכימו להסתירם. היא פנתה לכומר טוליו וינאי, עליו שמעה מחמותה על עזרתו ליהודים רבים, בעיקר במעבר הגבול לדרום איטליה, ששוחרר מאימת השלטון הנאצי בידי בעלות הברית. תחילה שקל וינאי להעביר את חולדה והילדים לדרום איטליה אולם הגיע למסקנה שהדבר אינו אפשרי עם הילדים. לפיכך, הכומר מצא לראובן בן השנה, את בני הזוג אמאטו ולטיציה, הם טיפלו בו וגידלו אותו תחת השם הבדוי אימיליו מדצמבר 1943 ועד אוגוסט 1944, עת שוחררה פירנצה בידי בעלות הברית. הילד הרגיש טוב אצל בני הזוג שהתייחסו אליו כאילו היה בנם, והילד אף קרא להם "אמא" ו"אבא". מפעם לפעם לקחו אמאטו ולטיציה את אמליו לפארק ציבורי כדי לפגוש את חולדה על מנת שהילד ימשיך להכיר את אמו .<ref name=":0">עדותם של ראובן וחולדה קמפניינו, תיק חסידי אומות העולם מס' M.31.2/1988, ארכיון יד ושם</ref><ref name=":1"></ref>

מאוקטובר 1943 בכל המקומות הציבוריים באיטליה הכבושה היו מודעות המזהירות את האוכלוסייה שלא להסתיר או לעזור ליהודים בשום צורה. גילוי על ידי הגרמנים היה משמעו גזר דין מוות ולמרות זאת בני הזוי אמאטו ולטיציה היו מוכנים לסכן את חייהם כדי להציל את ראובן.<ref></ref>

== לאחר המלחמה ==
הקשר בין ראובן-אמיליו להוריו המאמצים היה כה חזק, עד שלאחר המלחמה הם בקשו מחולדה, לעבור לגור לידם ולגדל את הילד יחד. למרות בקשתם, ראובן חזר לגור עם אמו חולדה, אך לטיציה ואמאטו נהגו לבקר אותו מדי ערב עד מרץ 1944, כאשר חולדה החליטה לעלות עם ילדיה לארץ ישראל.<ref name=":1" />

== הכרה והנצחה ==
ב-1980 מסרה חולדה את עדותה ליד ושם. ב-24 בפברואר 1981 הוענק לזוג אות חסידי אומות עולם. שמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==

* סיפור פעילותם של [https://collections.yadvashem.org/en/righteous/4023951 אמאטו ולטיציה בילור] אתר יד ושם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1979
קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:משפחות
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1900
פטרונלה לסטיינה

פטרונלה לסטיינה (בליטאית: ; 9 בספטמבר 1897 – 30 בנובמבר 1981) הייתה מורה להיסטוריה בעיר קובנה שבליטא. הוכרה כחסידת אומות העולם לאחר שבמלחמת העולם השנייה הצילה יהודים מגטו קובנה.<ref></ref>

== קורות חיים ==
פטרונלה נולדה בשנת 1897 בליטא. בשנת 1914 היא סיימה את לימודיה בגימנסיה לבנות בעיר מריאמפולה שבליטא והחלה לעבוד כאחות בצבא רוסיה (כיום בלארוס), עד 1916. כעבור זמן מה עברה להתגורר במוסקבה, שם החלה ללמוד היסטוריה במוסד להשכלה גבוהה. בשנת 1918 פטרונלה חזרה למריאמפולה ולימדה היסטוריה בבית ספר בעיר. פטונלה נישאה לאדומס לסטס ובשנת 1923 עברה להתגורר בעיר קובנה. גם בקובנה פטרונלה לימדה היסטוריה בגימנסיה של העיר.<ref name=":0"></ref>

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
אחת מתלמידותיה של פטרונלה הייתה יהודיה בשם תמרה זלמנסון. בתקופת הכיבוש הגרמני, נכלאה תמרה עם כל בני משפחתה בגטו קובנה. הקשר בין תמרה למורתה פטרונלה המשיך להתקיים באמצעות ברונדה פג'אדיטה, שביקרה במפעל גומי, בו הועסקו אסירי הגטו ובהם תמרה. ברונדה העבירה לתמרה מסר כי פטרונלה מוכנה להסתיר אותה. תמרה אכן יצאה מן הגטו למקום המסתור בביתה של מורתה ושהתה בו במשך חודש. האנשים היחידים שראו את תמרה, היו חבריה הנאמנים של פטרונלה. בנוסף לתמרה, החביאה פטרונלה יהודים נמלטים נוספים בביתה. משהבית היה צר מלהכיל את כולם, הועברה תמרה לביתה של מורה אחרת מבית הספר בשם ורוניקה. לאחר התגברות הלחימה החליטה פטרונלה כי עדיף לה ולתמרה להתרחק מחזית המלחמה עד לסיומה.<ref name=":0" />

== לאחר המלחמה ==
עד שנת 1945 המשיכה פטרונלה ללמד היסטוריה. בשנת 1945 הועמדה לדין בעוון כתיבת תזכיר פוליטי שנחשב על ידי ברית המועצות כ"פעילות אנטי-מהפכנית". על פטרונלה נגזרו 8 שנות מאסר בגולאג. בשנת 1953 חזרה לליטא וניסתה לחפש עבודה, אך כאסירה פוליטית לשעבר, נתקלה בקשיים. למזלה, תלמידה לשעבר, בעל משרה באוניברסיטת קובנה, השיג עבורה משרה כמרצה באוניברסיטה. עם זאת, כיוון שנאסר עליה ללמד היסטוריה, היא לימדה את השפה הרוסית. בשנת 1963 פרשה לגמלאות ונפטרה בשנת 1981.

== הכרה והנצחה ==
ב-30 ביולי 2000 הכיר יד ושם בפטרונלה לסטיינה ובשותפותיה להסתרת היהודים, כחסידות אומות העולם. שמן נחקק בקיר הכבוד לחסידי אומות העולם בירושלים.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ליטאיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:קובנה: אישים
קטגוריה:מורות להיסטוריה
קטגוריה:ילידות 1897
קטגוריה:נפטרות ב-1981
ח'באב בן אל-ארת

ח'באב בן אל-ארת (בערבית: خباب بن الأرت) היה אחד מהצחאבה<ref></ref>. הוא היה סוחר חרב, והשתתף בכל הקרבות המאוחרים של הנביא האסלאמי מוחמד<ref></ref>. בנו, עבדאללה, היה מפקד בצבאו של עלי בן אבי טאלב בקרב אל-נהרוואן, ונהרג על ידי הח'וארג'.

== ראו גם ==
* אבו בכר

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צחאבה
קטגוריה:ילידי 587
קטגוריה:נפטרים ב-658
אנטוני גארילקיויץ

אנטוני גארילקיויץ (פולנית: Antoni Gawrylkiewicz, 1922-2007) היה איכר פולני מהעיירה קורקיצ'יאני. חסיד אומות העולם, שבמלחמת העולם השנייה שהציל את חייהם של 16 יהודים בתקופת השואה ממוות בידי הנאצים.

== הצלה בתקופת השואה ==
בשנת 1942 פנה אל אנטוני גארילקיויץ יהודי בשם משה סוננזון, שביקש ממנו הגנה בעקבות הפרעות בדרום ליטא, מפניהן נמלט עם אשתו ושני ילדיו לאחר שילדו השלישי לא שרד. אנטוני הסכים להחביא את משפחת סוננזון שכללה את בתם יפה סוננזון ביחד עם שתי משפחות נוספות שהגיעו לביתו יחד איתם - משפחת קבצ'זניק ומשפחת סולומיננסקי. אנטוני, שעבד בחקלאות בחווה שלא הייתה בבעלותו, טיפל במשפחות, דאג להן לאוכל ולמזון, והכין עבורן מקומות מסתור בבורות שחפר. בשעת סכנה, מצא דרכים להזהירם על מנת שלא ייתפסו בידי הנאצים.

בשל פעילות הצבא הנאצי באזור, משפחתו של אנטוני נחקרה באכזריות בנוגע למקום הימצאם של יהודים<ref></ref>, ויש עדות כי אחיו ואביו של אנטוני נרצחו בידי הנאצים בעקבות אותן חקירות, מפני שמלשינים דיווחו עליהם כעל "חברים של יהודים"<ref></ref>.

== לאחר המלחמה ==
גארילקיויץ העתיק את ביתו לעיר פלוצק שבפולין, שם חי עד פטירתו בשנת 2007.

הוענק לו תואר חסיד העולם בנוכחותו בשנת 1999 במוסד "יד ושם" בירושלים. שמו נחקק בקיר הכבוד שבגן חסידי אומות העולם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2007
מטריונה אדמוביץ'

מטריונה אדמוביץ (ברוסית: Матрена Адамович; 6 באוגוסט 1893 – 8 במרץ 1986) הייתה נוצרייה אורתודוקסית, שעבדה כמטפלת בילדים, מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה יהודים ממוות בידי הנאצים.

== קורות חיים ==
מטריונה אדמוביץ' התגוררה בבלארוס. בצעירותה לא למדה בבית ספר והחלה לעבוד מגיל צעיר, בעיקר כמטפלת בילדים.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
לפני פלישת גרמניה הנאצית לבלארוס ביוני 1941, מטריונה עבדה כמטפלת בבית משפחת נחום וריבה פינקלשטיין בעיר מינסק כמטפלת לשתי בנותיהן זויה (Zoya) ואניה (Ania). עם פלישת גרמניה, המשפחה היהודיה והמטפלת נמלטו מזרחה, אך לא יצאו מגבולות מחוז המשנה אורשה שבצפון בלארוס, שכן נחום פינקלשטיין, לא חשב שהגרמנים יגיעו כל כך רחוק. באורשה, גויס נחום לצבא האדום ובאוגוסט 1941 הוכרז כנעדר. האם ריבה, גויסה גם היא לצבא, כך שכאשר הגרמנים כבשו את האזור ב-16 ביולי 1941, מטריונה נשארה לבדה לטפל בשתי הבנות.<ref name=":0"></ref> מטריונה החליטה ללכת עמן לכפר גורבטסביצ'י (בבלרוסית: Гарбацэвічы) שבנפת בוברויסק של היום) שם התארחו אצל משפחת מינצ'וקוב, אולם גורשו מיד עם הגעת הגרמנים לכפר. מטריונה מצאה עבורן מסתור אצל משפחת פיליפוב, אך לאחר כשבוע נאלצו לנוס גם משם משום שהגרמנים השתמשו בביתה הגדול של המשפחה להקמת מטה .S.S. עם זאת, משפחת פיליפוב ביקשה מאניסיה, אם משפחת וסילצ'ונוק (Vasilchonok) לתת להם מחסה. אניסיה הסכימה להסתיר את מטריונה ושתי הבנות והן שהו תחת חסותה במשך שלוש שנים. אף על פי שמטריונה סיפרה לכולם ששתי הבנות הן בנותיה, תושבים רבים בכפר לא האמינו בעיקר בשל חזותן היהודית של הבנות, שבלטה במיוחד אצל אניה. משפחת וסילצ'ונוק הגנה עליהן מפני חשדות התושבים. לתקופה מסוימת הסתתרו זויה ואניה במרתף הבית תחת ערימת תפוחי אדמה. בשל המחסור במזון, בני משפחת פיליפוב סייעו לכל אורך התקופה גם הם, בכך שהביאו למסתתרות שאריות אוכל של חיילי ה-S.S. ששהו כאמור בביתם, ובנוסף נרתם לעזרה באספקת מזון גם סנדקם של ילדי משפחת וסילצ'ונוק.

במהלך התקופה אניה הצטרפה אל כוחות הפרטיזנים ונהרגה במהלך פעילותם לאחר כמה חודשים.

בשנת 1944 מטריונה יצאה מן הבית על מנת לחפש מלח, לשם תיבול המזון חסר הטעם. היא נתפסה על ידי חיילים גרמנים שהסיעו אותה ברכבם לכפר למעצר. עם הגעתה למטה ה-S.S. מטריונה בכתה בכי חזק מאוד, שנשמע על ידי אולגה וסילצ'ונוק, בת ה-16. אולגה הזעיקה את בני משפחת וסילצ'ונוק והם התגייסו להצילה מעבודות הכפייה שיועדו לה על ידי הנאצים. הם חששו שמטריונה המבוגרת שצלעה ברגל אחת, לא תשרוד את העינויים והעבודות הקשות. אולגה התנדבה להציע לחיילים הנאצים להחליף את מטריונה בעבודות הכפייה. היא טענה בפניהם כי היא תוכל להועיל להם יותר. החיילים נענו לבקשתה ומטריונה הושלכה מהרכב במשיכת צווארונה.

== לאחר המלחמה ==
זויה התאחדה עם אמה לאחר המלחמה והן חזרו למינסק. בשנים הראשונות לאחר המלחמה החיים במינסק היו קשים ביותר בשל ההרס הכבד ששרר בכל מקום וזויה ואמה התגוררו בצריף דל.

מטריונה אדמוביץ' עבדה כמטפלת של בתה של זויה בשנות ה-60, וגרה עם משפחתה של זויה עד יום מותה.<ref>על פי תיק חסידי אומות עולם, יד ושם, מספר M.31.2/10637</ref>

== הכרה והנצחה ==
מטריונה אדמוביץ' הוכרזה כחסידת אומות עולם ב-25 ביולי 2005. שמה חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלארוסיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1893
קטגוריה:נפטרות ב-1986
חדירה (יחסי מין)

ביחסי מין, חדירה היא הכנסת חלק גוף, דילדו, ויברטור או אביזר מין אחר, לפתח גוף, כמו הנרתיק, פי הטבעת או הפה, כחלק מפעילות מינית אנושית או מהתנהגות מינית של בעלי חיים .<ref name="Starr"></ref><ref name="Collins"></ref><ref name="Answer"></ref><ref name="Carroll"></ref>

המונח נפוץ ביותר בחוקים האוסרים פעילויות מיניות מסוימות. מונחים כמו "יחסי מין", נפוצים יותר בחוקים ישנים יותר, בעוד שחוקים פליליים מודרניים רבים משתמשים במונח "חדירה" או "בעילה" מפני שמדובר במונח רחב המקיף, אלא אם כן מוגדר אחרת, כל סוג של פעילות מינית חודרנית, כולל האצבעות או עם אובייקט, ועשוי להיות כרוך רק בחדירה המינימלית ביותר. ישנם מספר תחומי שיפוט המתייחסים לצורות חדירות מסוימות כאל "מעשים מגונים", או כטרמינולוגיה אחרת.

== אי-חוקיות ==
בדרך כלל, עבירות מין מסוג חדירה נחשבו לחמורות יותר מעבירות מין ללא חדירה, וחדירה לילדים נחשבה אף חמורים יותר. בדרך כלל, ילד מתחת לגיל ההסכמה החוקי אינו יכול להסכים למעשים הכרוכים בחדירה. בדרך כלל, כאשר מתקיימת חדירה לא חוקית במדינה מסוימת, היא עבירה ללא קשר לעומק החדירה וללא קשר לשפיכת נוזל הזרע.

חוקים עשויים להבחין בצורות מסוימות של חדירה כחלק מהעבירה. לדוגמה, החוק במדינת אורגון בארצות הברית קובע כי:

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אקטים מיניים
זופיה פראניו

ד"ר זופיה פראניו (בפולנית: Zofia Franio; 16 בינואר 1899 – 25 בנובמבר 1978) הייתה רופאה פולנייה, אשר שירתה בדרגת מייג'ור בצבא פולין, ופעילה במחתרת הפולנית, שהוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים בשואה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
ד"ר פראניו הכירה זמן רב לפני מלחמת העולם השנייה את אנה אשכנזי, יהודייה שעבדה כמורה בבית ספר תיכון לתפירה בוילנה.<ref name=":0">הצהרה בשבועה שנתנה ד"ר זופיה פראניו, 7 ביולי 1965, תיק M.31.2/720/1, ארכיון יד ושם</ref> לאחר כיבוש וילנה על ידי הצבא הגרמני ב-1941, הסתתרה אשכנזי בדירתה של ולאדיסלבה מוזולף, שניהלה את בית הספר בו עבדה עד 1939. לאחר מכן עברה אשכנזי לחווה בבעלותה של מוזולף. מוזולוף דאגה להשיג עבור אנה תעודת זהות ליטאית מזויפת על שם אנה וירסקה.<ref name=":1">הצהרה בשבועה שנתנה אנה אשכנזי-וירסקה בבית המשפט העליון בלונדון, 11 במאי 1971, תיק M.31.2/720/1, ארכיון יד ושם</ref>

בסתיו 1941 צעדה אשכנזי ברגל, מצוידת בתעודה המזויפת, מהחווה עד לעיר ורשה, והגיעה לדירתה של פראניו. פראניו הצליחה להשיג עבורה קנקארטה, שאפשרה את מגוריה בעיר ורשה.<ref name=":0" />

למרות הקנקארטה ותעודת הזהות המזויפת, אשכנזי הועברה בין מקומות מסתור שונים – תחילה בדירתה של פראניו ולאחר מכן, מחשש להלשנות, במקומות אחרים שאיתרה פראניו. בסוף שנת 1943 פראניו מצאה לה עבודה ב"בית חולים של ילדי ישו", בו היא נשארה עד פרוץ מרד ורשה באוגוסט 1944.<ref name=":0" />

פראניו רצתה לסייע גם לאמה ולאחותה של אשכנזי, שהתגוררו בעיר לבוב. היא נסעה אליהן, אולם, הן סירבו להצעתה.<ref name=":1" />

פראניו סייעה גם לבן דודתה של אשכנזי: אדוארד קודנובסקי, הסתתר בעיר לבוב, עד שנשלח ברכבת לאושוויץ. אדוארד הצליח לקפוץ מהרכבת הנוסעת, להתחמק מהנאצים ולבסוף הגיע לוורשה, אל דירתה של פראניו. ד"ר פראניו אבחנה שהוא לקה בטיפוס, סיפקה לו מסמכים מזויפים, שלקחה מנפטר צעיר ואשפזה אותו בבית החולים למחלות מידבקות ע"ש סטניסלב הקדוש בוורשה. בבית חולים זה היו לפראניו ידידים נאמנים בקרב אנשי הצוות. בעקבות פקודה חדשה של הרשויות הגרמניות, כל המטופלים המדבקים הועברו לבית החולים הזיהומי ברחוב צ'וצ'ימסקה (Chocimska). בזמן שאחיות בית החולים רחצו את אדוארד, הן שמו לב שהוא נימול ודיווחו על כך למנהל בית החולים, ד"ר גורטנר. המנהל פנה לד"ר פראניו, שאמרה לו: "אם אתה היית נתקל במצב כזה, מה היית עושה בתור רופא ובן אדם?". ד"ר גורטנר השתתק ולא הסגיר את המטופל. אחרי שאדוארד קודנובסקי החלים מן הטיפוס, פראניו ביקשה מאשכנזי לאסוף מזוודה בשבילו. בתוך המזוודה היו פריטי לבוש וכאלף זלוטי במזומן. למרות העזרה שקיבל קודנובסקי, הוא לא שרד את המלחמה.<ref name=":1" />

== הכרה והנצחה ==
ב-11 במאי 1971, העידה אנה אשכנזי-וירסקה על פעילות ההצלה של ד"ר פראניו בהצהרה בשבועה שנתנה בבית המשפט העליון בלונדון. ב-26 בדצמבר 1971, הוכרה פראניו על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם בטקס שהתקיים בוורשה ושמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.<ref>[https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&itemId=4043916 ד"ר זופיה פראניו], באתר "יד ושם" (באנגלית)</ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.1944.pl/powstancze-biogramy/zofia-franio,822.html ד"ר זופיה פראניו], באתר מוזיאון מרד ורשה (בפולנית)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:רופאים פולנים
קטגוריה:רופאות
קטגוריה:ילידות 1899
קטגוריה:נפטרות ב-1978
מוזיאון שוולס

מוזיאון שוולס, 2016
מוזיאון שוולס (בגרמנית: Schwules Museum; באנגלית: Gay Museum) הוא מוזיאון ומרכז מחקר בברלין, גרמניה, שמתמקד בהיסטוריה של הקהילה הגאה ובתרבות להט"ב. המוזיאון נפתח לציבור ב-1985, והוא המוזיאון הראשון בעולם שהוקדש להיסטוריה הלהט"בית.<ref></ref>

בארכיון המוזיאון, נמצאים כתבי עת מ-1896 ואוסף של תצלומים, קטעי וידאו, סרטים, הקלטות קול, חתימות, עבודות אמנות ואפמרות. בספריה של המוזיאון יש כ-20,000 ספרים בנושא הומוסקסואליות.

== מיקום ==
חנות המזכרות במוזיאון שוולס, 2015]]
בית הקפה במוזיאון שוולס, 2015]]
המוזיאון הוקם ב-1985 במרינגדאם 61, שכונת קרויצברג, ברלין. המוזיאון הועבר בקיץ 2013 למפעל דפוס לשעבר בלוצובשטראסה 73, שכונת מיטה, ברלין. כתוצאה מההעברה של המוזיאון, שטח התצוגה של המוזיאון הוכפל.<ref></ref>

== היסטוריה ==
הדחף להקמת מוזיאון שוולס היה תערוכה מוצלחת על נושאים הומוסקסואליים במוזיאון מרקישס בברלין בקיץ 1984, שנקראה אז בשם "Eldorado - Homosexual Women and Men in Berlin 1850-1950" (בעברית: "אלדורדו - נשים וגברים הומוסקסואלים בברלין 1850-1950"). התערוכה הייתה התערוכה הציבורית הראשונה שהוצגה בגרמניה על חיי ההומואים במדינה. ב-1985, אגודת ידידי מוזיאון שוולס בברלין נוסדה ופתחה מוזיאון משלה, המוקדש אך ורק לנושאים הלהט"בים, במרינגדאם 61, שכונת קרויצברג, ברלין.<ref></ref> הבניין רכש את המוטו Homo-Hof (מילולית: "החצר הגאה") מאחר שהיה נמצא במבנה מועדון הלילה הגאה ובית הקפה הידידותי להומוסקסואלים, SchwuZ, ו, קבוצת התמיכה לזכויות להט"ב.<ref>[https://www.aha-berlin.de/aha/geschichte AHA Berlin.Geschichte.Ein Blick zurück–Die Geschichte der AHA]. Retrieved 28 January 2019</ref>

בדצמבר 2009, קיבל המוזיאון הקצאה ראשונה של כספי ציבור, מענק לשנתיים מכספי התרבות של הסנאט של ברלין .<ref></ref> המענק שימש להרחבת הצגת הזהויות המיניות, למעט הומוסקסואליות, בעיקר בשביל לשים דגש רב יותר על נשים לסביות וטרנסים.<ref></ref>

== ראו גם ==
* אנדרטת ההנצחה להומוסקסואלים שנרדפו על ידי הנאצים (ברלין)

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Bollé, Michael (ed.) (1984) Eldorado: Homosexuelle Frauen und Männer in Berlin, 1850–1950: Geschichte, Alltag und Kultur. Berlin: Frölich und Kaufmann, 1984. . 2nd ed. (1992) Berlin: Verein der Freunde eines Schwulen Museums in Berlin e.V. .
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://www.visitberlin.de/en/schwules-museum-gay-museum בקרו בברלין; מוזיאון שוולס] 
* [http://berlinstories.org/2010/02/14/geoffrey-upton/ ג'פרי אפטון במוזיאון שוולס], סיפורי ברלין, 14 בפברואר 2010

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברלין: מוזיאונים
קטגוריה:להט"ב בגרמניה
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
קטגוריה:גרמניה: ארכיונים
קטגוריה:ברלין: היסטוריה
הפארק הלאומי טטרה (סלובקיה)

אגם Štrbské pleso, כשברקע הרי הטטרה הגבוהים.
הפארק הלאומי טטרה, סלובקיה (בסלובקית: Tatranský národný park; ובר"ת TANAP ) הוא אחד מתשעת הפארקים הלאומיים בסלובקיה. הפארק נמצא בצפון מרכז סלובקיה בהרי הטטרה. חשיבותו של הפארק בהגנה על מגוון מגוון החי והצומח באזור, הכוללים מינים אנדמיים רבים, כולל צפיר האלפים של הרי הטטרה.

הרי הטטרה יוצרים גבול טבעי בין סלובקיה מדרום לפולין מצפון ושתי המדינות שיתפו פעולה מאז ראשית המאה ה-20 במאמצים להגן על ערכי הנוף והטבע באזור. פולין הקימה את הפארק הלאומי טטרה בתחומה, מאוחר יותר ייעדה אונסק"ו את השטח המשולב של שני הפארקים כשמורה ביוספרית חוצה גבולות במסגרת Natura 2000.

== גאוגרפיה ==
הפארק הלאומי טטרה מגן על האזורים בתחום סלובקיה של רכסי הרי הטטרה הגבוהים באזור הרי הטטרה המזרחיים (Východné Tatry), ואזורי הרי הטטרה המערביים (Západné Tatry). החלק המערבי של הפארק הלאומי טטרה ממוקם באזור ז'ילינה והחלק המזרחי באזור פרשוב .

הפארק הלאומי משתרע על שטח של 738 קמ"ר, ואזור החיץ סביב הפארק משתרע על שטח של 307 קמ"ר; סך הכל 1045 קמ"ר. בפארק 600 ק"מ של שבילי הליכה ו- 16 שבילי אופניים מסומנים ומתוחזקים.

=== הרים ===

הרי הטטרה המערביים מחולקים לשישה אזורים: Osobitá, Roháče, Sivý vrch (מילולית: ההר האפור), Liptovské Tatry (Liptov Tatras), Liptovské Kopy, Červené vrchy (מילולית: הרי אדום). הרי הטטרה המזרחיים מחולקים לאזור הרי הטטרה הגבוהה (Vysoké Tatry) ו-Belianske Tatry.

הפסגה הגבוהה ביותר בסלובקיה, Gerlachovský štít, בגובה 2,655 מטר, נמצאת בשטח הפארק. זוהי גם הפסגה הגבוהה ביותר בהרי הטטרה ובקרפטים . Bystrá הוא ההר הגבוה ביותר בהרי הטטרה המערביים, בגובה 2,248 מטר, והר Havran (מילולית: עורב) הוא הנקודה הגבוהה ביותר באזור Belianske של הרי הטטרה, בגובה 2,152 מטר.

===אגמים ונחלים===
בשטח הפארק למעלה ממאה אגמים הרריים, הגדול והעמוק שבהם הוא Veľké Hincovo pleso, שטחו 0.2 קמ"ר ועומקו 58 מטר.
השטח סביב היישוב Štrbské Pleso הוא קו רכס המחלק את שטח הפארק לשני אגני ניקוז. מזרחה לאזור זה הנחלים הם מוצא נהר פופרד הנשפך ל ואילו מערבה לאזור הנחלים מהווים את מוצא נהר ואה הנשפך ל.

===מערות===
בפארק כ-300 מערות, אולם רק אחת מהן פתוחה לציבור: מערת בליאנסקה (Belianska jaskyňa).

==היסטוריה==
פארק טטרה בסלובקיה נוסד ב-1 בינואר 1949 והוא הפארק הלאומי הראשון בסלובקיה. בשנת 1987 נוסף לשטח הפארק חלק משטח הרי טטרה המערביים. בשנת 1992 הפך הפארק לחלק מתוכנית אונסק"ו "אדם וביוספרה", יחד עם הפארק הלאומי טטרה בפולין. מאז שנת 2004 הפארק הוא חלק משטחי Natura 2000 באירופה.

==ראו גם==
*הפארק הלאומי טטרה (פולין)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.spravatanap.org אתר הרשמי של הפארק הלאומי טטרה]
* [https://web.archive.org/web/20101024140551/http://www.slovakia.travel/entitaview.aspx?l=2&ami=108032&smi=108032&llt=1&idp=3982 הפארק הלאומי טטרה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סלובקיה: גאוגרפיה
מריה גורסקה

מריה גורסקה (בפולנית: Andrzeja Gorska; 2 בפברואר 1917 – 15 בדצמבר 2007), הייתה נזירה קתולית, אם מנזר "Congregation of the Ursulines of the Agonizing Heart of Jesus" . חסידת אומות העולם על הצלת ילדים יהודים במלחמת העולם השנייה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
במהלך הכיבוש הגרמני בפולין, מנזר האחיות Ursuline היה מוקד פעיל להצלת יהודים. ילדות יהודיות רבות נאלצו להסתתר במנזר תחת זהות בדויה. הילדות בטחו באם המנזר גורסקה ושיתפו אותה בסוד יהדותן, והיא התרגשה מהריסון העצמי ומהקשיים שלהן.<ref></ref>

גורסקה עסקה באופן רשמי בניהול בית תמחוי לילדים יתומים ונטושים. באופן לא רשמי, עסקה בהברחת ילדות יהודיות מחוץ לגטו ורשה והעברתן למוסדות בפולין שהיו שייכים למנזר. היא סיפקה להן מסמכים מתאימים, הגנה עליהן והסתירה אותן כשהגרמנים פשטו על המקום.

חלק מהאחיות היהודיות במנזר בחרו להיטבל לנצרות כדי להסתתר. גורסקה הייתה גאה בכך שכמה מהאחיות שהגיעו כפליטות יהודיות החליטו להישאר כנזירות במנזר גם לאחר סיום המלחמה. לאורך כל המבצעים המסוכנים שלקחה בהם חלק, גורסקה הונעה מתוך אהבה נוצרית ותחושת מחויבות להצלת חיי אדם.<ref></ref>

== הכרה והנצחה ==
ב-27 באוקטובר 1997 מריה גורסקה הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם, על מאמציה וסיכון חייה למען הצלת יהודים.

בשנת 2007, היא זכתה ב-Commander's Cross of the Polonia Restituta, שמוענק לאזרחים בעלי הישגים יוצאים מן הכלל בתחומי החינוך, מדע, תרבות, כלכלה, עבודה סוציאלית ושירות אזרחי, וגם על העמקת קשרים טובים בין מדינות.

אחת הניצולות בזכות גורסקה, Zofia Rosenblum-Szymańska, פרסמה ספר על הימלטותה מהגטו למנזר ובו כתבה על יחסה החם של האחות גורסקה ופעולותיה בזמן המלחמה. היא תיארה בספרה את מנהגה של האחות לבקר אותה בחדרה, ולשמש לה אוזן קשבת לבעיותיה, ולדאוג לתמיכה נפשית בעת הצורך.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
# Rosenblum-Szymańska, Zofia, “Bylam tylko lekarzem (I Was Only a Doctor)”, Warsaw, 1979.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1917
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1917
קטגוריה:פולניות שנפטרו ב-2007
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2007
הגענו הבנות

"הגענו הבנות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-16 במרץ 2021, בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות וארומה מיוזיק, כסינגל השמיני מתוך האלבום, מועבט.

== רקע וכתיבה ==
ב-14 במרץ 2021, העלתה העלתה בן זקן של קטע מתוך השיר בעמוד האינסטגרם בו חשפה את עטפית הסינגל ותאריך צאתו. השיר נכתב על ידי דולב רם ופן חזות, עדן בן זקן, הופק על ידי דולב רם ופן חזות.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ של השיר, העלתה בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את וידאו הקליפ המלא של השיר. כמו כן, הקליפ מציג בתוכו את בן זקן יחד עם נטע אלחמיסטר ונועה בני אשר מציגות את קולקציית הקיץ של בננהוט 2021.

== ביקורות ==
במאקו, אמר דוד מאיר מועלם כי בן זקן "הוכיחה שאין אמן שמחובר לשטח יותר ממנה. עם או בלי קורונה - החאפלות הביתיות רק התחזקו בשנה האחרונה וכולם דאגו לתעד את עצמם בטיקטוק שרים או רוקדים כשברקע נשמעים בעיקר שירים בערבית. כבר נאמר פה בעבר שהקהל הישראלי לא יחכה שהזמרים בארץ יוציאו שירים בסגנון אלא פשוט ילכו לשמוע את אלו שמעבר לגדר - והנה בן זקן מצילה את כבודה של הסצנה הישראלית". עם זאת, דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת שלילית, ואמר כי "השיר יוצר את האווירה החפלתית ההולמת, אבל אם חיפשתם מקוריות, איכות (מינימלית), חוסר בורות וכבוד אליכם כמאזינים – זה לא השיר בשבילכם!".

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברות תקליטים
!מקור
|-
!כלל העולם
|16 במרץ 2021
|הורדה דיגיטלית • סטרימינג
|שרית • ארומה
|style="text-align:center;"|
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים על מסיבות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ארומה מיוזיק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת שרית הפקות
פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון

פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון (באנגלית: EMGF - East Mediterranean Gas Forum) הוא ארגון בינלאומי, שנוסד על ידי איטליה, יוון, ישראל, ירדן, מצרים, צרפת, קפריסין, והרשות הפלסטינית. הארגון הוקם באופן לא רשמי בשנת 2019,<ref name="AhramEntryForce"></ref> האמנה הרשמית שלו נחתמה בספטמבר 2020,<ref name="ReutersCharterSigned"></ref> כאשר הסכם מסגרת נוסף נחתם ב-16 בינואר 2021, והאמנה נכנסה לתוקף באופן חוקי ב-9 במרץ 2021.<ref name="AhramEntryForce" />

מטה הארגון יושב בקהיר שבמצרים.<ref name="ISPI"></ref>

== היסטוריה ==
במקור, גוש המדינות החברות בארגון היה פורום בלתי-פורמלי של מצרים, קפריסין, ישראל ויוון. חברות גז גדולות כגון טוטאל, Eni , נובאטק, ו-Exxon , חתמו על הסכמי חיפושים וייצור הנוגעים לגז עם אותן ממשלות.

ב-22 בספטמבר 2020 חתמו המדינות החברות על אמנה רשמית להקמת ארגון בין-ממשלתי חדש.<ref name="ReutersCharterSigned" /> מאוחר יותר, גם צרפת ביקשה להצטרף לפורום כחברה, בעוד האיחוד האירופי ואיחוד האמירויות הערביות ביקשו להצטרף כמשקיפים קבועים. ב-9 במרץ 2021 אושרה חברותה של צרפת ל-EMGF, ואילו על חברותה של איחוד האמירויות הערביות הוטל וטו בוועידת השרים של ה-EMGF שהתקיימה בקהיר. הארגון הודיע גם באותו יום כי אמנתו נכנסה לתוקף באופן רשמי.<ref name="AhramEntryForce" />

== מדינות חברות ==
=== חברות ===
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

=== משקיפות קבועות ===
* 
* 

=== במעמד לא ברור ===
* – על פי דיווחים מסוימים הרשות הפלסטינית הטילה וטו על קיום משקיפה במרץ 2021 זאת אף על פי שלאור דיווחים קודמים נטען כי היא כבר הפכה למשקיפה בדצמבר 2020.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ארגונים בין-ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: יחסי חוץ
קטגוריה:גז טבעי
קטגוריה:הים התיכון
ג'ון אוקונור

ג'ון אוקונור (באנגלית: John O'Connor; 12 באוגוסט 1830 – 23 במאי 1889) היה צייר אירי, שהתמחה בציור תפאורות לתיאטרון.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת 1830 במחוז לונדונדרי, בנם השלישי של פרנסיס אוקונור ואשתו, רוז קנינגהם מבאת', הוא נותר יתום בגיל שתים עשרה. דודו, הפיק מופעים בתיאטרון בבלפסט וליברפול, סיפק לו עבודה כעוזר בציור סצינות בתיאטרון בלפסט.

הוא התחתן עם אן באטלר פיירברן ב-30 בדצמבר 1851, ונולדו להם 2 בנים: פרנסיס (נולד ב-1853) וג'ון פיטר (נולד ב-1854). אשתו אן נפטרה ב-17 ביולי 1860 בביתם במרילבון. ג'ון התחתן שנית עם אחותה למחצה של אן, אלן פיירברן, ב-9 בינואר 1862 בכנסייה באיזלינגטון, ונולדו להם 2 בנים: הנרי (נולד בשנת 1862) וג'וזף ויליאם (נולד בשנת 1864).

בשנת 1888 החלה בריאותו של ג'ון אוקונור להתדרדר בעקבות מחלות לב, והוא נפטר בהית'קרופט, המפשייר ב-23 במאי 1889.

הוא הותיר אחריו את אשתו אלן שנפטרה בעצמה בשנת 1931 באדמונטון, מידלסקס.

== קריירה ==
לאחר שהפך לצייר, אוקונור מצא עבודה בשנת 1848 בדרורי ליין, ומשנת 1863 היה צייר הסצנות הראשי בתיאטרון היימרקט. בשנת 1879 הוא הוזמן על ידי ריצ'רד ד'אולי קארט לספק את התפאורות לאופרה חדשה של גילברט וסאליבן, שודדי פנזנס (1880).

התפאורות היו מוצלחות מאוד, עד שאוקונור התבקש להיות מעצב של ההפקה הבאה של גילברט וסאליבן.

הוא החל להציג באגודת האמנים הבריטים בשנת 1854 ובאקדמיה המלכותית משנת 1857 עד 1888. בתקופה זו הפך פופולרי בקרב משפחת המלוכה, והפיק רישומים של טקסי חצר חשובים רבים: 1871 - נישואין של הנסיכה לואיז ; 1872 ציור של טקס ההודיה בכנסיית סנט פול; 1874 ציור הגעתם של הדוכס והדוכסית מאדינבורו לארמון בקינגהאם; 1887 ציור של טקס במנזר ווסטמינסטר.

הוא הציג גם בתערוכות ובגלריות שונות, בחברת האמנים הבריטים, באגודה המלכותית לצבעי מים ובאקדמיה המלכותית להיברניאן משנת 1875 ועד מותו.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:A Landscape - .PNG

File:The Embankment (14003917597).jpg

File:Victoria Embankment (21177395802).jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:ילידי 1830
קטגוריה:נפטרים ב-1889
מועאד' אבן ג'בל

מֻעאד' אִבְּן ג'בּל (בערבית: مُعاذ ابن جبل; 603 – 639) היה אחד מהצחאבה, בני לווייתו של מוחמד.

== ביוגרפיה ==
אבן ג'בל היה בין שבעים האנשים מהאנצאר אשר נשבעו אמונים לנביא בשבועת עקבה השנייה. דבקותו הפכה אותו לפוסק הלכה מומחה, גדול יותר מכל האחרים. ההיסטוריה מציירת אותו כאדם בעל תובנות יוצאות דופן, ובעל שכל היוצא מגדר הרגיל. ועומר בן אל-ח'טאב נהג להתייעץ איתו. מספרים שכאשר הוא היה מדבר, היה זה כאילו שאור ופנינים זוהרים מתוך פיו. הוא הגיע לפסגות הידע והכבוד בעוד הנביא היה בחיים, ונשאר במעמדו הנישא גם לאחר מותו של הנביא.

אבן ג'בל היה ידוע בנדיבותו. כאשר מוחמד נפטר, הוא היה עדיין בתימן, לשם שלח אותו מוחמד במטרה ללמד את המוסלמים את דתם והלכתם. כאשר שב מתימן במהלך שלטונו של אבו בכר, עומר אבן אלח'טאב שמע שהתעשר, והציע לאבו בכר שהקהילה תיקח חצי מהונו.

לאחר זמן מה, אבן ג'בל היגר לסוריה, שם הוא חי בין האנשים כמורה ומומחה להלכה. כאשר אבו עוביידה, המושל של סוריה נפטר, עומר אבן אלח'טאב מינה את אבן ג'בל לתפוס את מקומו של אבו עוביידה בשלטון. כמה חודשים אחר כך הוא נפטר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסלאם
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:צחאבה
קטגוריה:ילידי 603
קטגוריה:נפטרים ב-639
רודי אוגרטן

רודולף "רודי" אוגרטן (באנגלית: Rudolph "Rudy" Augarten, ידוע גם בשם זאב כרמי; 16 ביוני 1922 - 11 בספטמבר 2000) היה טייס קרב יהודי אמריקאי, ששירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית ועוטר בצלב התעופה המצוינת על פועלו במלחמת העולם השנייה. היה ממתנדבי חוץ לארץ ומראשוני חיל האוויר הישראלי. הפיל במלחמת העצמאות שלושה וחצי מטוסים מצריים (הפלה אחת בשיתוף עם בוריס סניור), הדריך את קורסי הטיס הראשונים בחיל האוויר ופיקד על בסיס רמת דוד.
== ביוגרפיה ==
אוגרטן נולד בפילדלפיה בן להורים יהודים שהיגרו מפולין.

במלחמת העולם השנייה שירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. הוא הוכשר כטייס P-47 ת'נדרבולט, שירת בזירה האירופית ונטל חלק בכ-100 גיחות מבצעיות. במהלך הפלישה לנורמנדי נפגע מטוסו מאש נ"מ והוא נאלץ לנוטשו בסמוך לעיר קן שבצרפת. לאחר מספר ימים נפל בשבי הגרמנים, מהם הצליח להימלט ולחבור לכוחות הפלישה האמריקאית. הוא המשיך לשרת כטייס קרב והפיל שלושה מטוסי אויב. באחת מגיחותיו רשם הפלה של שני מטוסי מסרשמיט Bf 109 גרמנים, גיחה שזיכתה אותו בצלב השירות המצוין.

לאחר המלחמה חזר לארצות הברית, למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד. במהלך לימודיו שמע הרצאה של אבא אבן והחליט להתנדב לצה"ל. הוא עבר הכשרה בצ'כוסלובקיה על מטוסי מסרשמיט Bf 109 שהיו בשימוש שירות האוויר והגיע לישראל בתום ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות. שירת בטייסת 101 כמפקד גף א' והטיס מטוסי אוויה S-199, ספיטפייר וP-51 מוסטנג. הוא היה שיאן ההפלות של חיל האוויר (יחד עם ג'ק דויל) לאחר שיירט ארבעה מטוסים מצריים. את ההפלה הראשונה השיג ב-16 באוקטובר 1948 במהלך מבצע יואב, כשטס במטוס אוויה S-199 והפיל ספיטפייר מצרי. ב-21 באוקטובר 1948 היה בגיחת סיור בספיטפייר והפיל מטוס ספיטפייר מצרי נוסף. במבצע משה רשם את הפלתו השלישית. ב-22 בדצמבר 1948 הפיל מטוס מאקי MC205V ובמהלך מבצע חורב השתתף בהפצצת אל עריש.

הוא שימש מפקד גף מתקדם בבית הספר לטיסה והדריך את חניכי קורס הטיס הראשון והשני של חיל האוויר על מטוסי הרווארד וספיטפייר. ולאחר מכן חזר לארצות הברית. ביוני 1950 חזר לישראל ומונה למפקד בסיס רמת דוד תפקיד בו שירת עד ספטמבר 1951. בתקופה זו שינה את שמו לזאב כרמי. הוא השתתף בתקיפת חיל האוויר בסוריה בתגובה לתקרית אל-חמה. לאחר מכן שב לארצות הברית, סיים את לימודיו בהרווארד ועבד כמהנדס ואיש נדל"ן.

אוגרטן נישא פעמיים והותיר שני בנים ובת.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.jwmww2.org/soldier.aspx?id=6916 רודי אוגרטן] באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
*
*[https://www.findagrave.com/memorial/172998633/rudolph-augarten רודי אוגרטן] באתר findagrave.com
*[https://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:U1ERUzI0JswJ:https://conservativlib.wordpress.com/history/rudy-augarten-avenging-the-holocaust/+&cd=16&hl=iw&ct=clnk&gl=il Rudy Augarten – avenging the Holocaust]
*[https://www.sky-high.co.il/אחד-הראשונים-רודי-אוגרטן.html אחד הראשונים-רודי אוגרטן], אתר מרקיע שחקים

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי הפלות
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:טייסי חילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טייסים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:מפקדי בסיס רמת דוד
קטגוריה:מתנדבי חוץ לארץ (מח"ל)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה

בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה הוא בית קברות יהודי עתיק בצ'סקה ליפה (בצ'כית: Česká Lípa, ביידיש לעיפן או לייפען, בעברית גם לייפא) בצפון צ'כיה.

זהו אחד מבתי הקברות היהודיים העתיקים ביותר בחבל הסודטים, שלא נהרס במהלך השואה.

בשל השטח המצומצם נקברו בו במשך מאות שנות פעילותו בשכבות.
== היסטוריה ==
בית העלמין נוסד לפני 1575 מאחורי חומות העיר (על פי מסורת בלתי ניתנת להוכחה כבר בשנת 1479), הוא הורחב בשנת 1758 והיה בשימוש עד 1905, אז הוקם בית קברות יהודי חדש ליד בית העלמין בעיר הנוצרית. בתחילת מלחמת העולם השנייה, בית הקברות הישן נהרס על ידי הנאצים בשנת 1938 וחלק מהמצבות נלקחו והיו ממלאות את הנהר. עד היום השתמרו כ-140 מצבות, העתיקה שבהן היא משנת 1682. מרבית המצבות מתוארכות למאה ה-17 וה-18 והן סטלות מסיביות. בבית הקברות קבורים גם בני משפחות אלטשול או גנז, צאצאיו של דוד גנז.

בית הקברות מטופל על ידי הקהילה היהודית של דצ'ין, ומנוקה וננעל באופן קבוע.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'כיה: בתי קברות יהודיים
יחסי דרום סודאן – ספרד

יחסי דרום סודאן–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין דרום סודאן וספרד.

== יחסים דיפלומטיים ==
ספרד הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות דרום סודאן. היא מיוצגת באמצעות שגרירותה בח'רטום, סודאן, ומחזיקה משרד דיפלומטי בג'ובה. מאז משבר יולי, המשרד בג'ובה נסגר באופן זמני.<ref name="diplo">[http://www.exteriores.gob.es/Documents/FichasPais/SUDANDELSUR_ficha%20pais.pdf Ficha de Sudán del Sur] Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Diplomatic relations.</ref>

== שיתוף פעולה ==
התגובה ההומניטארית של משרד הפעולה ההומניטרית (OAH) למשבר בדרום סודאן מבוססת על קריטריונים הומניטריים בלבד ומתמקדת בכיסוי הצרכים הבסיסיים של האוכלוסייה, תוך התמקדות בתחום המזון וביטחון תזונתי, בריאות, כמו גם הגנה על עקורים, יחד עם שותפיו העיקריים WFP, ANUR, UNICEF, OCHA, ICRC, WHO, FAO.<ref name="coop">[http://www.exteriores.gob.es/Documents/FichasPais/SUDANDELSUR_ficha%20pais.pdf Ficha de Sudán del Sur] Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Cooperation.</ref>

מאז 2011, מימון ה-OAH לדרום סודאן מסתכם ב-11,345,500 אירו. אם נוסיף לכך את המימון של ה-CAP הישן והפעלת הסכמי חירום, סכום ה-AECID הכולל המיועד לפעולות הומניטריות מגיע ל-13,733,232 אירו.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ספרד מיוצגת בדרום סודאן באמצעות שגרירותה בח'רטום, סודאן.<ref>[http://www.exteriores.gob.es/Documents/FichasPais/SUDANDELSUR_ficha%20pais.pdf Ficha de ] Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Spanish Representation Data.</ref>
* דרום סודאן מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת.

== הערות שוליים ==
יואל קרמר

יואל קרמר (Joel L. Kraemer; 1933 – 11 באוקטובר 2018) היה פרופסור באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת שיקגו, חוקר של העולם האינטלקטואלי והתרבותי של המזרח התיכון המוסלמי בימי הביניים.

==ביוגרפיה==
יואל קרמר נולד בשנת 1933 בניוארק שבניו ג'רזי וגדל בפטרסון שבניו ג'רזי. בשנת 1954 קיבל תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת ראטגרס במקביל למד בבית המדרש לרבנים באמריקה וקיבל תואר ראשון בספרות עברית. 

בשנים 1960–1963 לימד פילוסופיה של הדת בבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1963 עבר לאוניברסיטת ייל ובה קיבל בשנת 1967 תואר דוקטור בלימודי המזרח התיכון, על עבודה בהנחייתו של פרופ' פרנץ רוזנטל. 

בשנים 1967–1971 לימד בנושאי דת, ערבית ואסלאם באוניברסיטת ייל. בשנת 1971 עלה לישראל עם אשתו, רוברטה ני, והצטרף לסגל האקדמי של החוג ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1972–1992 היה ראש התוכנית ללימודי האסלאם, בשנת 1986 מונה לפרופסור מן המניין.

לאחר פטירתה של אשתו עבר לשיקגו ובשנת 1993 מונה לפרופסור ללימודי יהדות בבית הספר לתאולוגיה באוניברסיטת שיקגו, ושימש במשרה זו עד לפרישתו ב-2003. מחקריו התמקדו בעיקר בכתבי הרמב"ם, יהדות ימי הביניים, העולם האינטלקטואלי והתרבותי של המזרח התיכון המוסלמי בימי הביניים, כמו גם של יחסי הגומלין התרבותיים בין אסלאם ויהדות.

נישא לרוברטה ני ולזוג נולדו שלוש בנות המתגוררות בישראל. לאחר פטירתה נישא בשנית. 

נפטר בשיקגו ב-11 באוקטובר 2018. 

==מבין ספריו==
<div class="mw-content-ltr">
* Maimonides: The Life and World of One of Civilization’s Greatest Minds 
:תרגום לעברית: הרמב"ם - ביוגרפיה, הוצאת רסלינג, 2019 (תרגמה מאנגלית: שונמית ליפשיץ)
* Humanism in the Renaissance of Islam: The Cultural Revival during the Buyid Age, 1986 (2nd rev. ed., 1992)
* hilosophy in the Renaissance of Islam: Abū Sulaymān al-Sijistānī and His Circle, 1986
</div>

==פרסומים לכבודו==
<div class="mw-content-ltr">
* Y. Tzvi Langermann and Josef Stern (Editors) Adaptations and Innovations: Studies on the Interaction between Jewish and Islamic Thought and Literature from the Early Middle Ages to the Late Twentieth Century, Paris/Louvain: Peeters, 2007
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
<div class="mw-content-ltr">
* Berel Lang, [https://aajr.org/obituaries/joel-l-kraemer/ Joel L. Kraemer, 1933-2018], AAJR, October 22, 2018
* Mordechai Akiva Friedman, [https://katz.sas.upenn.edu/resources/blog/joel-kraemer-death-scholar Joel Kraemer – Death of a Scholar], Katz Center, University of Pennsylvania, November 28, 2018
</div>
* 

קטגוריה:חוקרי יהדות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: לימודי הערבית והאסלאם
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
רודריק אוקונור

רודריק אוקונור ( באנגלית:Roderic O'Conor; 17 באוקטובר 1860 – 18 במרץ 1940) היה צייר אירי, שבילה חלק ניכר מהקריירה המאוחרת שלו בפריז וכחלק מאסכולת פונט-אוון. עבודתו של אוקונור מדגימה את ההשפעה האימפרסיוניסטית והפוסט-אימפרסיוניסטית. <ref></ref>

== ראשית חייו ==
נולד במילטאון, מחוז רוסקומון באירלנד, אוקונור למד בבית הספר מטרופוליטן ובאקדמיה המלכותית בהיברניאן בתחילת דרכו.<ref></ref> אביו, רודריק ג'וזף אוקונור, פעל כשופט שלום ומונה לשריף בכיר של המחוז בשנת 1863. אמו, אלינור מרי, גדלה במשפחת בעלי אדמות ממחוז מית'. המשפחה עברה להתגורר בדבלין כשאוקונור עוד היה ילד. הוא למד במכללת אמפלפורת', וכמו חברו לכיתה, ריצ'רד מוינן, נסע לאנטוורפן לפני שעבר לפריז כדי לצבור ניסיון נוסף. <ref>Campbell, Julian (1984). The Irish Impressionists, Irish Artists in France and Belgium 1850–1914. National Gallery of Ireland</ref> בהיותו בצרפת הוא הושפע מהאימפרסיוניסטים.

== יצירה ==
בשנת 1892 אוקונור נסע לפונט-אוון שבבריטאני שם עבד בצמוד לקבוצת אמנים סביב הצייר פול גוגן, אתו התיידד. שיטת הציור שלו עם משיכות מכחול של צבעים מנוגדים מושפעת הרבה גם מואן גוך. <ref></ref>

במרץ 2011 נמכרה יצירה של אוקונור תמורת 337,250 ליש"ט (383,993 אירו). נוף, שמן על בד, צויר על ידי אוקונור בדרום צרפת בשנת 1913 ונמכר בסותביס במחיר גבוה משמעותית ממחיר האומדן.

== היחסים עם סומרסט מוהם ==
בתחילת המאה העשרים, אוקונור היה אחד מקבוצת הציירים, הסופרים והאינטלקטואלים שפקדו את צ'אט בלאן, מסעדה ברחוב ד'אודסה ליד גאר מונפרנאס בפריז, קבוצה שכללה את ג'רלד קלי, אליסטר קראולי וסומרסט מוהם הצעיר. אוקונור "לא אהב את מוהם, שלימים נזכר כי נוכחותו בשולחן נראתה כמי שעצבנה את האירי והוא היה צריך רק להעיר הערה כדי שאוקונור יתקוף אותה." מוהם נקם באוקונור באמצעותו שימוש בו כבסיס לשתי דמויות בדיוניות - אובריאן ב"הקוסם" וקלוטון ב "שעבוד אנושי". שני הדיוקנאות אינן מחמיאות: אובראיין הוא דמות של מפסידן שמרירותו עיקמה את נשמתו ולא סולח להצלחתם של אחרים ומכה בכל אמן כישרוני", ואילו קלוטון הוא "צייר ששמח מאוד כאשר הוא יכול למצוא קורבן לסרקזם שלו ". עם זאת, באמצעות אוקונור התעניין מוהם לראשונה בפול גוגן. סומסרט מוהם נסע לטהיטי ובסס את הרומן על חייו של גוגן.<ref>Calder, Robert (1990). Willie: The Life of W. Somerset Maugham. Mandarin</ref>

== חיים אישיים ==
בשנת 1933 התחתן אוקונור עם בת זוגו הנרייטה (רנה) הונטה, שלעיתים דגמה עבורו. בני הזוג התגוררו בצרפת ובספרד, עד למותו של אוקונור בביתם בצרפת.

הוא נפטר בנוייל-סור-ליאון, ב־18 במרץ 1940.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:OConor Yellow Landscape 1892.jpg|נוף צהוב

File:Conor bretonne.jpg|ברטונית צעירה

File:Roderic O'Conor - Mixed flowers on pink cloth - Google Art Project.jpg|פרחים על מפה

File:Roderic o conor green rug.jpg|עירום

File:A Reclining Nude before a Mirror P1180.jpg|עירום מול מראה

File:O_Connor_seated_woman_in_a_red_dress.jpg|אשה באדום

File:Roderic o'comor pont aven.jpg|פונט אוון

File:Roderic O'Conor field-of-corn-pont-aven.jpg|שדה תירס

 </gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1860
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1940
מיכאל מיכאלוב

מיכאל מיכאלוב (1935 – 18 ביולי 1979) היה כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ והקיצוני שמאלי לאורך כל הקריירה בקבוצת הפועל תל אביב.

==קריירה==
מיכאלוב נולד בישראל וגדל בקיבוץ שמיר. בהיותו ילד שיחק כדורגל בקבוצה של הישיבה בה למד. כשהיה בן 15 נכנס מיכאלוב לקבוצת הנוער – גדנ"ע השחר והתאמן בהדרכתם של המאמנים שוני ומוניה גושן, שם התבלט ועבר לשחק בקבוצת הנוער גדנ"ע יהודה. כשמלאו לו 18, הצטרף מיכאלוב לקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, וכבר במשחק הראשון של העונה הרכיב אותו המאמן משה פוליאקוב בקבוצת המילואים, ומיכאלוב כבש חמישה מתוך שבעה שערים שכבשה הקבוצה באותו משחק והרשים מאוד את פוליאקוב, עד כדי כך שהוציאו מהמשחק בחילוף והורה לו ללכת להתלבש לקראת משחק הבוגרים שהתרחש מיד לאחר מכן. בבוגרים הופיע מיכאלוב לראשונה ב-26 בפברואר 1955, שם עלה לשחק כקשר קיצוני ימני, שאף הבקיע במשחק הבכורה שלו.

בסוף עונת הבכורה שלו בבוגרים, 1955/1956, זכה מיכאלוב בתואר מלך השערים (במשותף עם אברהם לוי מבית"ר תל אביב) כשכבש 16 שערים לזכות קבוצתו באותה העונה. לאחר מכן הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הראשונה שלה תחת מדינת ישראל בעונת 1956/1957 כשכבש בעונה היסטורית זו 10 שערי ליגה (והיה במקום השני בטבלת מלך השערים בסוף העונה).

מיכאלוב פרש יחסית מוקדם מכדורגל, כבר בסוף שנות ה-60. למיכאלוב 56 הופעות במדי הפועל תל אביב ו-34 שערים בסך הכל. בהמשך שימש מיכאלוב כאפסנאי הקבוצה של הפועל תל אביב. ב-18 ביולי 1979 נפטר מיכאלוב מהתקף לב בגיל 44.

== תארים ==
; קבוצתיים

; הפועל תל אביב
* אליפות (1): 1956/1957

תארים אישיים
* מלך השערים של הליגה הבכירה (1): 1955/1956 (16 שערים)

==קישורים חיצוניים==

* [http://wiki.red-fans.com/index.php?title=מיכאל_מיכאלוב מיכאל מיכאלוב], באתר ויקיפועל, ויקיפדיה של אוהדי הפועל תל אביב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:שמיר (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
יחסי גרמניה – דרום סודאן

יחסי גרמניה–דרום סודאן הם היחסים הדיפלומטיים שבין גרמניה ודרום סודאן.

== סקירה כללית ==
גרמניה הכירה רשמית בדרום סודאן מיד לאחר הכרזת העצמאות במדינה ב-9 ביולי 2011. מה שהיה בעבר משרד ג'ובה של שגרירות גרמניה בח'רטום שודרג לאחר מכן לשגרירות. שיתוף הפעולה הרשמי לפיתוח דו-צדדי עם דרום סודאן החל עם זאת כבר בשנת 2006, לאחר חתימת הסכם השלום המקיף בשנת 2005.

== שיתוף פעולה בפיתוח ==
גרמניה מספקת 83 מיליון אירו בשיתוף פעולה לפיתוח (DC), מה שהופך אותה לתורמת הרביעית בגודלה בדרום סודאן אחרי ארצות הברית, האיחוד האירופי ובריטניה. תיק ה-DC של הממשלה הפדרלית כולל שילוב של שיתוף פעולה פיתוח דו-צדדי, מעורבות של ארגונים וקרנות לא ממשלתיים וכן שיתוף פעולה עם האומות המאוחדות. בהתייעצויות הבין ממשלתיות בין גרמניה לדרום סודאן באפריל 2015 אושרו סדרי העדיפויות הקיימים בתוכנית. בתחום העדיפות לפיתוח תחום המים והתברואה העירוניים, תוכנית העדיפות לביטחון תזונתי ופיתוח שווקים חקלאיים פועלת בשבע מתוך עשר המדינות הפדרליות במדינה ומכסה את תחומי הפעולה הבאים: זמינות מזון, גישה למזון, שימוש נכון במזון ויציבות אספקה. לאור הביצועים החלשים של ממשלת דרום סודאן, תוכנית העדיפות לחיזוק יכולת השלטון המקומי ועמידותם עוזרת לתמוך ביישום הסכם השלום.

בנוסף, הממשלה הפדרלית תומכת במעורבות של החברה האזרחית באמצעות פרויקטים שמבוצעים על ידי אגרו אקשן הגרמנית, מלטשר אינטרנשיונל, יוהניטר אינטרנשיונל ועזרה. הם עוזרים לשפר את מצבם של עקורים פנימיים, בעיקר באזורים היציבים יותר, על ידי מתן מים ותברואה, תמיכה רפואית ומזון. תמיכה ניתנת גם לעבודה של הסוכנויות המרכזיות לסיוע בפיתוח של הכנסיות הפרוטסטנטיות והקתוליות, המתמקדת בסוגיות המפתח של פיוס וניהול טראומות. המעורבות הגרמנית מכסה עוד יותר את התמיכה בתקשורת באמצעות פרויקטים שנערכו על ידי דויטשה וול אקדמיה (הכשרת עיתונאים מקומיים).

== פעילויות גרמניות להגנה על זכויות האדם ==
הממשלה הפדרלית תומכת ביישום הסכם השלום והקמת בית משפט היברידי, רפורמה מנהלית, ביזור, חיזוק הדיווח התקשורתי העצמאי והחברה האזרחית וכן בפיתוח מדינה המבוססת על שלטון החוק והמשטרה. על ידי מתן תמיכה באספקת המים והחקלאות במדינה, גרמניה מסייעת באכיפת זכות האדם למים ומזון. הממשלה הפדרלית סייעה גם לדרום סודאן בפיתוח אסטרטגיה לפירוק נשקם של לוחמים לשעבר ומיליציות ושילובם מחדש בחיים האזרחיים.

המנדט של האומות המאוחדות ברפובליקה של דרום סודאן (UNMISS), שהושק ביולי 2011, כולל מרכיב חזק לזכויות אדם. גרמניה תומכת במשימת שמירת שלום זו על ידי אספקת כוחות אזרחיים, משטרה וצבא.

באביב 2014 ניהל נציב הממשלה הפדרלית למדיניות זכויות אדם וסיוע הומניטרי, חבר הבונדסטג הגרמני שטרצר, שיחות עם ממשלת דרום סודאן, לגבי סוכנויות וחברה אזרחית בג'ובה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.auswaertiges-amt.de/en/aussenpolitik/laenderinformationen/suedsudan-node/southsudan/244352 יחסי גרמניה–דרום סודאן], באתר משרד החוץ הפדרלי

== הערות שוליים ==