OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברייתא דמלאכת המשכן

ברייתא דמלאכת המשכן היא חיבור קצר בן ארבעה עשר פרקים העוסק במשכן ובכליו, הברייתא מתמקדת במשכן שבמדבר, ורק לעיתים מועטות יחסית היא מוסיפה השוואות למקדש שעשה שלמה או למקדש שעשו "בני הגולה", דהיינו בית שני.

== כתיבתה ==
בברייתא נזכרים תנאים רבים וביניהם רבי יהודה הנשיא, אך לא נזכרים בה אמוראים. הברייתא נזכרת על ידי גדולי הראשונים, ואף מובאת במדרש רבה. מכאן הסיק מאיר איש שלום שהברייתא נכתבה בסוף תקופת התנאים יחד עם שאר הברייתות<ref>ראה ברייתא דמלאכת המשכן בהוצאת מאיר איש שלום, במבוא.</ref>.

== תוכן ==
א'-קרשים

ב'-יריעות המשכן

ג'-יריעות העיזים

ד'-הפרוכת והמסך

ה'-החצר

ו'-הארון

ז'-מעשה הארון

ח'-השולחן

ט'-המנורה

י'-מעשה המנורה

י"א-מזבח הנחושת, מזבח הזהב

י"ב-הכיור

י"ג-שמירת הלווים וסדר המסעות

י"ד-סדר החנייה

==דפוסים==
הברייתא נדפסה לראשונה בצפת בשנת שמ"ז בידי ר' מנחם די לונזנו, אך מדפוס זה נותר דף השער בלבד. הדפוס הראשון המצוי בידינו הוא דפוס ונציה שס"ב, ובו נדפסה הברייתא כנספח לספר "משפטי שבועות". כל שאר הדפוסים המסורתיים מבוססים על דפוס זה. הברייתא זכתה לשתי מהדורות מודרניות, הראשונה יצאה לאור בידי מאיר איש שלום בשנת 1908 והשנייה יצאה לאור בידי רוברט קירשנר בשנת 1992.

הרב קנייבסקי כתב פירוש לברייתא בשם "טעם ודעת"

==לקריאה נוספת==
* מנחם כהנא, [https://kotar.cet.ac.il/KotarApp/Index/Chapter.aspx?nBookID=101426959&nTocEntryID=101428620 עיונים ראשוניים בברייתא דמלאכת המשכן נוסח, עריכה וההדרה], בתוך: מלאכת מחשבת, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשע"א/ 2011; 

==קישורים חיצוניים==

* , [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=367 ובאתר] דעת
* 
* הרב 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברייתות
קטגוריה:אוהל מועד
ארנון תורן

ארנון תורן (נולד בשנת 1957) הוא מנהל ישראלי, המנכ"ל לשעבר של קניוני עזריאלי, השייכים לקבוצת עזריאלי.

==ביוגרפיה==
תורן נולד בחיפה ולו אח אחד, בשירותו הצבאי היה לוחם בחיל הים. בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים. 
ב-1990 הצטרף לקבוצת עזריאלי לאחר מספר שנות עבודה בתחום ניהול כח אדם במלונאות. 
במהלך השנים שימש בתפקיד סמנכ"ל השיווק של הקבוצה, מנכ"ל מרכז עזריאלי בתל אביב ומנכ"ל חטיבת המשרדים בקבוצה, ודירקטור בחברות סונול, סופרגז וגרנית הכרמל.

במסגרת תפקידיו היה שותף להקמת ושיווק קניון ירושלים במלחה, מרכז עזריאלי בתל אביב – הקניון והמגדלים ומרכז עזריאלי חולון. בשנת 2013 מונה לתפקיד מנכ"ל קבוצת הקניונים, המונה 18 קניונים, בנוסף לתפקידו כמנכ"ל חטיבת המשרדים. בשנת 2020 החליף אורי קילשטיין את תורן בתפקידו כמנכ"ל קניוני עזריאלי.

ארנון תורן נשוי לרויטל ואב לשלוש בנות. מתגורר במבשרת ציון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ימאי חיל הים הישראלי
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
שי ורועי

שי יהושע לוי (נולד ב-25 בספטמבר 1978) ורועי ארז (בעבר רועי חיים זינר) (נולד ב-23 בנובמבר 1980) הם צמד שחקנים, אמני קומדיה וכוכבי ילדים ישראלים.

==היסטוריה==
שי ורועי הכירו בשנת 1999 במהלך חזרות למחזה המיועד למבוגרים ואחר כך בשנים 2000–2005 עשו מופע בידור למבוגרים במועדון דומינו גרוס ובשנת 2003 הגישו פינה קומית בתוכנית של אלי יצפאן <nowiki></nowiki>יצפאן" בערוץ 3 והציגו בשנת 2004 פעם אחת בלבד מערכון בעונה ה-11 של התוכנית <nowiki></nowiki>הראשון בבידור" עם דודו טופז, בשנת 2010 אחרי 5 שנים של היעדרות מהמסך ומהבמה התפנו לקריירה לילדים ויצרו יחד עם HOT את הסדרה "מותק של יומולדת", שזכתה להצלחה רבה בקרב הילדים, ושודרה במשך ארבע עונות. בעקבות הצלחת הסדרה בקרב הילדים, במהלך השנים 2012 עד 2014 שיחקו בהצגה הנושאת את שמה של הסדרה, "מותק של יומולדת", המספרת את סיפור היכרותם.

במהלך השנים 2010–2017 הם השתתפו במשך 8 שנים ברציפות במופע החנוכה "מותק של פסטיבל" בערוץ הופ!. בשנת 2011 השתתפו בהצגה "סימבה מלך הספארי".

ב-2013 יצרו סדרות המשך ל"מותק של יומולדת": "בין כוכבים" (או: "בחלל") ו"השטותריקים", שודרה עד שנת 2014 במשך שתי עונות ו-20 פרקים, ובהמשך אף זכתה הסדרה לעיבוד בימתי, פרי כתיבתם ובימוים ובהפקתו המוזיקלית של בן זיידמן, אשר ליווה את הצמד בין השנים 2010–2018. ב-2015 החלו לככב בסדרת הילדים "סיפורים לבמבליק". באותה שנה כיכבו בסדרת הילדים "סיפורים מהתנ"ך לבמבליק", ובאותה שנה החלו להגיש את תוכנית הרדיו "סתלבוטה של שבת" ברדיו לב המדינה וברדיוס 100FM בכל שבת בבוקר, ובשנת 2017 הצטלמו לסדרת ההמשך "שי ורועי בצוללת".

בשנת 2018 שיחקו בסרט הקולנוע לילדים "גיבור בעננים", שם הם מגלמים את דובל ודיבל.

בשנת 2019 שיחקו בתפקיד ג'אפר ויאגו במחזמר "אלאדין" שכתב וביים אודי גוטשלק עבור תיאטרון הילדים הישראלי לצידו של טוביה טוויג בתפקיד הג'יני, ובאותה שנה השתתפו בסדרת הילדים "שקזום", בחנוכה של אותה שנה שיחקו בהפקת חנוכה "חפש את המטמון" בהפקת משגב עורי הפקות לצידם של יובל המבולבל, רוי בוי, קוגומלו ומיכל ינאי.

בשנת 2020 השתתפו בסרט הילדים "ל<nowiki></nowiki>ג בעומר שלי" לצידם של יובל המבולבל וטל מוסרי, ובאותה שנה שי ורועי הפסיקו להופיע לילדים בגלל הקורונה.

==קריירה==
תחילה התפרסם רועי ארז כאשר השתתף בשנת 2002 בתור קומיקאי אורח בחלק מהמערכונים של התוכנית <nowiki></nowiki>שידורי המהפכה" בערוץ 2 ושלוש שנים לאחר מכן בשנת 2005 התפרסם תחת שם לידתו בעונה השלישית של תוכנית המציאות "כוכב נולד" ודיבב בשנת 2009 את דמותו של "וולטר" בסדרת האנימציה "ליגת סופר רשע".

שי לוי כתב את סרט הגמר "חזרה", אשר הוקרן בשבוע המבקרים בפסטיבל קאן 2012 וזכה במקום הראשון בפסטיבל שיקגו.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20131203145345/http://www.mozkin-theater.co.il/Lists/List/DispForm.aspx?ID=46 מותק של יומולדת]
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני ערוץ הופ!
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:צמדים קומיים ישראליים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:משתתפי מותק של פסטיבל
קטגוריה:כוכבי ילדים
סן-פייר (ראוניון)

סן-פייר (בצרפתית: Saint-Pierre) היא העיר השלישית בגודל אוכלוסייתה בראוניון, שבאוקיינוס ההודי. היא ממוקמת על חוף האוקיינוס בדרום האי. העיר משמשת כבירת רובע ובעיר ממוקם המרכז המנהלי של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת, על אף שהעיר אינה חלק מטריטוריה זו.

העיר נוסדה ב-1735 ומשתרעת לאורך החוף, ב-1882 הוקם בעיר נמל ימי ומרינה שיכולה לאכלס 400 כלי שיט. ליד העיר ממוקם שדה התעופה פיירפונד.

== דמוגרפיה ==
אוכלוסיית העיר כפלה את עצמה בין שנת 1967 ל־2012, אך מאז קצב הגידול האט.<ref name="splaf"></ref><ref name="pophist">[https://www.insee.fr/fr/statistiques/4515315?geo=COM-97416#ancre-POP_T1 Population en historique depuis 1968], INSEE</ref> בין 2017 ל־2020 פחתה אוכלוסיית העיר בכ־300 תושבים.

== ערים תאומות ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראוניון: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1735
נפרוקסן

נפרוקסן (Naproxen) סודיום היא תרופה אנטי-דלקתית לא סטרואידית NSAID המשמשת להקלה של כאבים חום ונפיחות.

== שימושים רפואיים ==
נפרוקסן משמשת בדרך כלל להקלה בכאבים, חום, דלקת ונוקשות הנגרמות על ידי מחלות כגון מיגרנה, אבנים בכליות, דלקת מפרקים שגרונית, דלקת מפרקים פסוריאטית, גאוט, דלקת חוליות מקשחת, כאבי מחזור ודלקות גידים.

== מכניזם פעולה ==
נפרוקסן עובדת על ידי עיכוב האנזימים COX-1 ו-COX2 המייצרים פרוסטגלנדינים מהחומצה הארכידונית.

== תופעות לוואי ==
מעכבי האנזים COX2 נקשרו בעבר לעליה בשכיחות מחלות לב וכלי דם ושבץ, לנפרוקסן מייחסים כ-50% מהאפקט לעיל. בנוסף מיוחסות לנפרוקסן תופעות לוואי המקושרות למערכת העיכול כגון צרבת, עצירות, שלשולים כיבים ודימומים קיבתיים.

== מבנה כימי == 
נפרוקסן הוא חבר בקבוצת הפרופנים, תת-משפחה במשפחת נוגדי הדלקת שאינם סטרואידים NSAID. החומצה החופשית היא חומר חסר ריח, לבן וגבישי. החומצה מסיסה בשומן וכמעט לא מסיסה במים. יש לה נקודת היתוך של 152-155 מעלות צלזיוס.

== שיווק ושמות מסחריים ==
נפרוקסן משווק תחת השמות המסחריים הבאים:
Aleve, Anaprox, Antalgin, Apranax, Feminax Ultra, Flanax, Inza, Midol Extended Relief, Nalgesin, Naposin, Naprelan, Naprogesic, Naprosyn, Narocin, Proxen, Soproxen, Synflex and Xenobid.

נפרוקסן שווקה במקור כתרופת מרשם בשם Naprosyn ידי Syntex בשנת 1976, ונפרוקסן סודיום שווקה תחת השם המסחרי Anaprox לראשונה בשנת 1980. היא מוגדרת כתרופת מרשם ברוב המדינות בעולם. בשנת 1994 בארצות הברית, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) את השימוש בתרופה ללא מרשם (OTC drug), בארצות הברית נפרוקסן משווקת בעיקר על ידי Bayer HealthCare תחת השם המסחרי Aleve.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משככי כאבים
קטגוריה:מדכאי דלקת שאינם סטרואידים
חיים מנדל שקד

חיים צבי מנדל שקד (נולד ב-20 בינואר 1958) הוא איש צבא ומנהל ישראלי המשמש ראש מועצת הר אדר החל מנובמבר 2018. בעבר שימש ראש לשכת ראש הממשלה ראש לשכת הרמטכ"ל, נספח צה"ל ונציג משרד הביטחון באירופה.

==ביוגרפיה==
חיים מנדל שקד נולד בבית שאן בן למאשה ויעקב, ניצולי השואה, שעלו בגיל 16 לישראל בגפם ובנו בבית שאן את ביתם, בו גידלו את שמונת ילדיהם בדוחק. כשהיה בן 11, בעקבות פגיעה ישירה של קטיושה בביתם, העתיקה המשפחה את מקום המגורים לנתניה.

התחנך בבית ספר דתי והיה פעיל בתנועת בני עקיבא. בגיל 17 היה חבר בגרעין נח"ל עם חבריו מתנועת בני עקיבא.

בגיל 21 נישא למיכל אותה הכיר במהלך שירותו הצבאי בסיני. השניים חברו לגרעין המייסד של גבעת הראדאר שהיווה את הבסיס ליישוב הר אדר.

=== בצה"ל ===
את שירותו החל בסיירת מטכ"ל ובמסגרת זאת, השתתף, בין היתר, במבצע "הצגת תכלית", פעולת ההתנקשות באבו ג'יהאד, בה שהה בחפ"ק שמוקם באחת מספינות חיל הים. מאז, במשך כשני עשורים, שירת בצה"ל במגוון רחב של תפקידי פיקוד ומטה באגף המודיעין ובמערכת הביטחון תוך התמחות בתחום המבצעים המיוחדים, והתקדם עד לדרגת אלוף-משנה. מנדל שקד כיהן כקצין אג"ם בסיירת מטכ"ל, קצין אג"ם במערך המבצעים המיוחדים באמ"ן וראש לשכת הרמטכ"ל.

ב-1994 מונה לנספח צבאי ונציג משרד הביטחון באיטליה, צ'כיה, יוון ואלבניה.

במילואים, משרת כקצין מטה באגף המודיעין ומעריך במרכז ההערכה למינוי קצינים בכירים.

=== לאחר השחרור מצה"ל ===
לאחר שחרורו מהצבא למד באוניברסיטת בר-אילן אסטרטגיה וביטחון לאומי ובמקביל, למד מינהל ציבורי במכון לשלטון מקומי.
בשנת 2019 סיים בהצטיינות לימודי משפטים ב ברחובות.

לקראת סיום לימודיו באוניברסיטת בר-אילן, מונה למנכ"ל חברה כלכלית בקבוצת תדהר, העוסקת בנדל"ן ויזמות.

כשאהוד ברק נבחר בשנת 1999 לראש ממשלת ישראל, מונה שקד לראש לשכת ראש הממשלה ושר הביטחון. בתקופה זו, היה חבר בצוותי המשא ומתן לשלום עם הסורים בשפרדסטאון ועם הפלסטינים בקמפ דייוויד. הוא התפטר מתפקיד זה באוגוסט 2000.

עם סיום תפקידו בלשכת ראש הממשלה הצטרף שקד לחברת אירונאוטיקס כיו"ר פעיל של החברה. החברה הפכה לחברה השלישית בגודלה בישראל בתחום המזל"טים ומערכות לא מאוישות, שבשלב מאוחר יותר נמכרה לחברת רפאל..

שקד הקים את חברת "H.M.S", העוסקת במתן שירותי ניהול ושירותי ייעוץ אסטרטגי, ארגוני ושיווקי.

החל משנת 2013 מכהן מנדל שקד כחבר מועצת הר אדר. ב-2013 התמודד בבחירות למועצה המקומית הר אדר אך הפסיד ליריבו, חן פיליפוביץ. שקד קיבל כ־37% מן הקולות, ואילו פיליפוביץ קיבל כ־40%. ב-2018, התמודד פעם נוספת, וניצח את יריבו פיליפוביץ, ראש המועצה המכהן ב-10%. ב-2024 התמודד שוב לראשות המועצה ושוב ניצח את יריבו פיליפוביץ ב-15%.

==קישורים חיצוניים==
* .
*.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מנהלי לשכת ראש הממשלה
קטגוריה:ראשי לשכת הרמטכ"ל
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים באיטליה
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי פרס
קטגוריה:ראשי מועצת הר אדר
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:מייסדי התנחלויות
קרב אבידוס

קרב אבידוס היה קרב ימי בין אתונה וספרטה, שהיווה חלק מהמלחמה הפלופונסית. הצי הספרטני בהנהגתו של מינדרוס ניסה לחלץ כוח ימי קטן של אחת מבנות הברית של ספרטה שהיה בדרכו לחופי הדרדנלים והותקף על ידי צי אתונאי בפיקודו של תראסיבולוס. הלחימה נמשכה זמן רב יותר מהמצופה ורק לקראת הערב הושגה הכרעה אתונאית ברורה עם הצטרפותו של אלקיביאדס ללחימה יחד עם כוח תגבורת של 18 ספינות.

==רקע==
לאחר הניצחון האתונאי בקרב קינוסמה נקראו כל הספינות מאזור הים האגאי לחבור יחדיו, אל מה שנראה כקרב הבא בין הכוחות. הצי האתונאי יצר בסיס לכוחותיו בססטוס, משם יכל להגיב במהירות לכל מהלך שהצי הספרטני, אשר מוקם באבידוס, ינסה לעשות. מינדרוס, המצביא הספרטני זימן את דוריאוס המצביא הסירקוזי ו-14 הספינות שלו להצטרף אליו באבידוס, בתקווה ליצור כוח ימי גדול מספיק כדי להשיג ניצחון ברור. דוריאוס הפליג צפונה מרודוס עם כוחותיו לעבר הלספונטס (הדרדנלים). לפני הגיעו של דוריאוס לאבידוס, הבחינו בו תצפיתנים אתונאיים, מה שהבריח אותו לחוף. קסנופון מדווח שהוא נתפס ברואיטון, ולעומתו דיודורוס סיקולוס מדווח שמקום תפיסתו היה בדרדנוס. קגן מציע סברה לפיה דוריאוס הונס לעבר החוף ברואיטון, ולאחר הצליח להתקדם מעט לעבר אבידוס לפני שנתפס בפעם השנייה בדרדנוס.

כאשר מינדרוס שמע על מצוקתו של דוריאוס, הוא מיהר להגיע לאבידוס ממקום מושבו בטרויה. באותו הזמן, האחשדרפן פארנאבאזוס, שהחליף את קודמו טיספרנס וייצג את האינטרסים של הממלכה הפרסית, הנהיג את צבאו לתמוך בדוריאוס מהאדמה. מינדראוס הוביל את ספינותיו מחוץ לאבידוס כדי לסייע לדוריאוס, והאתונאים שראו את המלך הזה החלו להוציא את ציים מססטוס.

==מהלך הקרב==
מינדרוס, לאחר שילוב כוחותיו עם דוריאוס פיקד על 97 ספינות הצי האתונאי מנה 74 ספינות הספרטנים נערכו עם ספינותיהם כשלגבם נמצא החוף האסייתי של הדרדנלים. מינדרוס פיקד על הצד הימני ודוריאוס על הצד השמאלי; האתונאים הסתדרו מול הכוח הספרטני כשתראסיבולוס מפקד על צד ימין ותראסילוס מפקד על הצד השמאלי.

הקרב החל עם סימון מהמפקדים לצי שהועבר על ידי חצוצורות. הקרב התחיל כשהכוחות של שני הצדדים יחסית שווים. נווטי הספינות ניסו לנגח את ספינות האויב בעוד צוות הלוחמים עמד בסיפון וניסה לפגוע באויבים כל אימת שהספינות התקרבו מספיק ליצור מגע. במהלך יום הלחימה אף אחד מהצדדים לא הצליח להשיג יתרון מובחן על פני השני, עד אשר אלקיביאדס הגיע עם 18 ספינות מסאמוס וחבר לצי האתונאי. בתחילה, חשבו שני הציים שהתגבורת הגיעה עבורם, אולם אלקיביאדס סימן את ספינותיו בדגלים אדומים, כסימן שנקבע מראש בין המפקדים האתונאים כסימן לכוחותיהם. כאשר הבינו הספרטנים שאלו ספינות אתונאיות, הם ברחו לעבר אבידוס, אולם ספגו אבדות קשות בעת הנסיגה בשל התקפותיהם של האתונאים. בסיכום הקרב, האתונאים הצליחו לתפוס 30 ספינות ספרטניות ולהשיב עוד 15 ספינות שהספרטנים לקחו מהם בקרב קינוסמה.

==מקורות ראשוניים==
*דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה
*קסנופון, הלניקה
*פלוטארכוס, חיי אישים, אלקיביאדס

==מקורות משניים==
*דונלד קגן. The Peloponnesian War (Penguin Books, 2003).

==הערות שוליים==

קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
אבידוס
סטראוטיפיות

תנועות סטראוטיפיות הן תנועות ללא מטרה מוטורית מוגדרת, החוזרות על עצמן באותה הצורה, בדרך כלל בהקשרים מסוימים, עם יכולת שליטה עצמית מסוימת.

==מאפיינים==
תנועות סטראוטיפיות מתחילות בגיל צעיר, בדרך כלל מתחת לגיל שנתיים ורובן מתחילות לפני גיל 3.

תנועות סטראוטיפיות אופייניות ניתנות לזיהוי בקלות. ישנו מגוון מצומצם של תנועות החוזר על עצמו בילדים שונים.
 
הסוג הנפוץ ביותר של תנועות סטראוטיפיות הוא תנועת ידיים סימטרית בצורות שונות - הצורה הקלאסית נראית כניפנוף ידיים דו צדדי, אך כל תנועה של הידיים יכולה להיות - סיבוב הידיים, תנועות פסינתור (תנועות אצבעות הנראות כנגינה על פסנתר), קיבוע כפות הידיים בתנוחה מסוימת, הבאת הידיים למרכז הגוף ועוד. לעיתים כפות הידיים נמצאות בצידי הגוף, לעיתים מרים הילד את הידיים מעלה ולעיתים הידיים מונחות למטה ליד המותניים. לעיתים ישנן תנועות נילוות נוספות.

סוג נוסף של תנועות הוא נדנוד ראש או גוף, קפיצה או סיבוב במקום, הליכה קדימה ואחורה, ועוד. 

האופייני לתנועות הסטראוטיפיות הוא שהן יכולות להופיע בהקשרים שונים כגון התרגשות, שיעמום, עייפות או כעס. הילדים יכולים להפסיק את התנועה אם מבקשים מהם ולעיתים נראים מבוישים. תנועות סטראוטיפיות מופיעות בילדים בעלי התפתחות תקינה, ולעיתים בילדים עם הפרעות התפתחות כגון אוטיזם, פיגור שכלי, הפרעות ראייה או שמיעה וכן ילדים בבתי יתומים.

==אבחנה של תנועות סטראוטיפיות==
אבחנה של תנועות סטראוטיפיות נעשית בעיקר על ידי התבוננות ישירה בילד או בסרטי ווידאו המציגים את תנועות הילד, אם אינו מבצע אותן באותו הרגע. ישנה חשיבות להבדיל בין תנועות אלו ובין תנועות אחרות היכולות להיראות כתנועות סטראוטיפיות, כגון טיקים, כוריאה (מחולית), דיסטוניה התקפית, אפילפסיה ועוד. בעלי המקצוע המתעסקים בזאת הם בדרך כלל נוירולוגים לילדים המתמחים בהפרעות תנועה בילדים.

==טיפול בתנועות סטראוטיפיות==
רוב התנועות חולפות עם הגיל ואינן דורשות טיפול. עיקר ההתייחסות הוא הסבר תואם למשפחה על מהות התנועות. לעיתים נמשכות התנועות לזמן ממושך יותר מעבר לגיל הילדות. במקרים אלו רצוי להיוועץ עם הרופא על אופציות טיפול כגון טיפולים התנהגותיים שנועדו להכחיד התופעה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הפרעות התנהגותיות ורגשיות שתחילתן בילדות ובגיל ההתבגרות
ניצן עין הבר

ניצן עין הבר (נולד ב-28 באוגוסט 1964 בחדרה) הוא נגן סקסופון וכלי נשיפה, מעבד ומלחין.

== ביוגרפיה ==
עין הבר נולד בשנת 1964 למשפחה של מוזיקאים, אביו יצחק עין הבר, שנפטר בשנת 2006, היה נגן אקורדיון. שני אחיו, עפר ואייל, הם נגנים, מלחינים ומנצחים מקצועיים. אמו, חנה עין הבר, נפטרה כשהיה בן 15.

עין הבר החל לנגן בחלילית בגיל 5, ובגיל 6 החל לנגן בפסנתר בקונסרבטוריון של חדרה, בגיל 11 בחר ללמוד סקסופון, הכלי אותו העדיף מכל היתר, וכבר בגיל 13 כתב ועיבד יצירה לתזמורת כלי נשיפה, כשהיה בן 15 החל ללמוד אצל מל קלר.

כנגן צעיר מאוד נטל חלק בנגינה באנסמבלים, בהופעות וזכה בפרסים ומלגות לעידוד נוער מצטיין. בגיל 16 הוא היה נגן סקסופון בתזמורת הנוער הישראלית ובגיל 18 השתתף בהרכב מוזיקלי פעיל בשם "אדמה חמה". בצה"ל שירת בתזמורת צה"ל בניצוחו של יצחק גרציאני ועם שחרורו נסע לאנגליה להקלטות והופעות. ב-1987 שב לישראל.

בשנת 1988 הקים עם דורון רפאלי, מנחם זיבצנר ואיתי שמרון הרכב ג'אז חדשני בשם "מינואט" שהוציא שלושה דיסקים כשהראשון בהם זכה לאהדת המבקרים, ונמכר יותר מכל אלבום ג'אז ישראלי אחר. הרכב מינואט נחשב לאחד ההרכבים החשובים המשפיעים ביותר בהיסטוריית הג'אז הישראלי.

ב-1991 החל לנגן כסולן מוביל עם שלמה ארצי.
עין הבר הופיע והקליט עם שלמה ארצי במשך השנים הבאות. נגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, עם תזמורת האופרה הקאמרית ועם הקאמרטה הישראלית ירושלים, כמו גם בהפקות והקלטות רבות. מאמצע 1990 ואילך ניגן בהופעות חיות, תיאטרון, קולנוע, תוכניות טלוויזיה ורדיו, פסטיבלים והפקות בישראל ומחוצה לה.

בשנת 2004 נבחר עין הבר כחבר בוועדה האמנותית של פסטיבל ג'אז בים האדום, שנערך מדי שנה באילת. כיום (2013) עין הבר חבר בוועדה לאומית אשר בוחרת מוזיקאים מצטיינים בצה"ל.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://soundcloud.com/tags/nitsan%20ein%20habar האלבום "One night"] באתר SoundCloud
* 
* [http://www.shlomoartzi.co.il/interview/nitzan.html שלמה ארצי מראיין את ניצן עין-הבר]
* [https://www.youtube.com/channel/UCrcSOeiAtB4OiR36OieWt4w מינואט - הערוץ הרשמי ב-YouTube - כל האלבומים המלאים, כל הסרטוני וידאו]

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אחמד טועמה

אחמד טועמה (בערבית: أحمد طعمة, תעתיק מדויק: אחמד טעמה; נולד בשנת 1965 בדיר א-זור סוריה) הוא פוליטיקאי סורי שנבחר באחרונה לראשות הממשלה של ממשלת המעבר הסורית, אשר נוצרה על ידי הקואליציה הלאומית הסורית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים. טועמה, מוסלמי סוני, המזהה את עצמו בתור אסלאמיסט מתון, עומד בראש מנהל השקול לבשאר אל-אסד כבר מה-14 בספטמבר 2013. לפני פרוץ מלחמת האזרחים הסורית נעצר טועמה יחד עם 12 אחרים למשך שנתיים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:ראשי ממשלת סוריה
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1965
רננה נאמן

רננה נאמן (לעיתים מופיעה בשמה המלא רננה נאמן-הנדלר; נולדה ב-1991) היא זמרת-יוצרת ישראלית ונבלאית. היא בתם של במאי הקולנוע יהודה ג'אד נאמן וחוקרת מדעי המוח תלמה הנדלר.

== ביוגרפיה ==
נאמן נולדה בתל אביב ולמדה בבית הספר התיכון עירוני א' במגמת ג'אז ובקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.

==קריירה==
את תקליטה הראשון, "שנסון לציון", שיצא ב-2013, הפיק נגן הבס (וקרוב משפחתה הרחוק) בן הנדלר. שירי התקליט משלבים טקסטים מורכבים, רבים מהם בעלי אמירה פוליטית עם לחנים ועיבוד מוזיקלי מורכב, המשלב מנעד רחב של השפעות וסגנונות מוזיקליים, כאשר אחד המאפיינים יוצאי הדופן ביותר הוא נגינתה של נאמן על נבל, כלי לא שגרתי במוזיקה הפופולרית. בתקליט מנגן אנסמבל מגוון של כלי נגינה מעולמות הג'אז, הרוק, הקברט והמוזיקה העממית ובו משתתפים אסף תלמודי (אקורדיון), אייל תלמודי (סקסופון וקלרינט) ועירא רביב (תופים). בהופעה שליוותה את הוצאת התקליט ניגן הרכב רחב יותר שכלל גם את עידו גור (חצוצרה), מוש להב (חליל), נדב לוזיה (כלי הקשה), נועם חבקין (קלידים) ויוסי מזרחי (קונטרבס).

תקליטה השני ״פעמון למרד״ יצא באפריל 2020, בהפקת תום דרום ובהשתתפות תמיר מוסקט, אבנר קלמר, מאיה בלזיצמן, עידו גור, בנו הנדלר וגל מאסטרו, תחת הלייבל נענע דיסק וזכה לביקורות משבחות, בין השאר הוכתר על ידי וואלה כ"אחד האלבומים הכי יפים של התקופה".

בפברואר 2021 לקחה עם איתמר פינצי חלק באלבום המחווה ליענקל'ה רוטבליט בשם "הוצאו מהקשרם - שרים רוטבליט" ובו חידשו את שירו "צא מזה". לצידם השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, סטלה גוט, יובל מנדלסון, האחים צברי, נומקה, עומר מושקוביץ, אור אדרי ואמנים אלטרנטיביים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=3&Area=1&ArticleID=20640 אלבום והופעה: רננה נאמן], אתר "הבמה"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות-יוצרות ישראליות
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:נבלאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1991
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
מחמד סאוופט פאשה

מֶחמֶד סַאוְופֶט פַאשָה (בטורקית: Mehmed Esat Safvet Paşa; 1814 – 1883) היה מדינאי עות'מאני-טורקי והווזיר הגדול ב-1878.

==ביוגרפיה==
מחמד נולד בסורמנה (Sürmene) שעל חוף הים השחור. בגיל 17, לאחר שסיים את לימודיו במדרסה באיזיט, הצטרף למועצה האימפריאלית של האימפריה העות'מאנית. הוא היה מזכירו של הסולטאן אבדילמג'יט הראשון, לאחר מכן שר המסחר ועבודות קהילתיות. לאחר ששהה כשליח בפריז, בתפקידו כשר החינוך לאחר מכן שינה ב-1866 את בית הספר האימפריאלי של ארמון גלאטסראיי לשיטת הלימוד הצרפתית. כמו כן באותו התפקיד בתקופת הטנזימאט ביצע רפורמות רחבות בחינוך כולו.

בהמשך היה שר המשפטים ושר החוץ. היה בעל דעות ליברליות ופרו-מערביות. שיתף פעולה עם מידהט פאשה.

בדצמבר 1876 ניהל התייעצויות בוועידת קונסטנטינופול והיה לדיפלומט מוכר. ביולי 1877 התפטר בעקבות חילוקי דעות עם הוזיר הגדול אדחם פאשה על הסכם שלום עם האימפריה הרוסית. בפברואר 1878 שוב מונה להיות שר החוץ וחתם על חוזה סן סטפנו. ביוני אותה השנה מונה להיות הווזיר הגדול אך כבר באוקטובר נשלח כשגריר לפריז.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרי ממשלת האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:וזירים גדולים של האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1814
קטגוריה:נפטרים ב-1883
ארגוטמין

ארגוטמין (בלועזית: ergotamine) הוא ארגופנטין או פפטיד ארגוטי אלקלואידי, מבחינה מבנית הוא בעל דמיון מבני לכמה מוליכים עצביים, ויש לו פעילות ביולוגית כמכווץ כלי דם. הוא משמש ברפואה לטיפול בהתקפי מיגרנה חריפים (לעיתים בשילוב עם קפאין).

שימוש רפואי של פטריית הארגוט החל במאה ה-16 כזרז לידה, בנוסף שימש כמונע דימומים בזמן ואחרי הלידה אך השימוש בו הופסק עקב אי ודאות לגבי המינון.
ארגוטמין בודד לראשונה מפטריית ארגוט על ידי ארתור סטול סנדוז בשנת 1918 ושווק לראשונה באופן מסחרי בשנת 1921 כGynergen.

==מכניזם פעולה==
המולקולה חולקת דמיון מבני עם מוליכים עצביים כגון סרוטונין, דופמין ואפינפרין ולכן יכולה להיקשר באופן אגוניסטי לקולטנים שונים.
ארגוטמין גורם להיצרות של כלי הדם חוץ גולגולתיים דרך רצפטור 5-HT1B (serotonin receptor) ועל ידי כך גורם להקלה בתסמיני מיגרנה.

==שימוש תרופתי==
ארגוטמין ניתן לעיתים לאחר לידה כדי למנוע דימום אך מופץ בעיקר כתרופת מרשם למיגרנות וזאת בשל פעילותו כמצר כלי דם פריפריאלי.

== תופעות לוואי ==
תופעות לוואי הן בעיקר בשל פעולתו של הארגוטמין על קולטני דופמין 5-HT1A
במינונים גבוהים ארגוטמין ידוע כגורם אפשרי לפקקת ורידים ותהליך גנגרנתי נמקי. תופעות לוואי אלה, יחד עם ירידה ביעילות בהשוואה לטריפטנים, יכולות להסביר מדוע ארגוטמין משמשת רק לעיתים רחוקות לטיפול במיגרנות. תופעות הלוואי כוללות גירוי דרכי העיכול, תעוקת חזה, התכווצות של הרחם, נזק לאנדותל, התכווצות כלי דם, ישנוניות, סחרחורות וכאבי ראש.

== סינתוז ושיווק ==
בארצות הברית ארגוטמין מיוצר בשם המסחרי Cafergot
טבליית Cafergot מכילה 2 מ"ג ארגוטמין יחד עם 100 מ"ג קפאין תערובת המאפשרת הקלה מיידית בכאבים מיגרניים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משככי כאבים
קטגוריה:תרופות
קטגוריה:מכווצי כלי דם
אנגאור

אנגאור (ביפנית: アンガウル) הוא אי בפלאו שבאוקיינוס השקט. האי ממוקם בדרום קבוצת האיים העיקרית של פלאו ומהווה מדינה של פלאו. שטח האי הוא 8 קמ"ר ובו גרים 120 איש בשני כפרים, כאשר רובם בכפר נגרמאש שמהווה את בירת מדינת אנגאור ושאר האנשים בכפר רויס.

האי תואר לראשונה על ידי אירופאים ב-1543 על ידי הספרדי רוי לופס דה וייאלובוס שהיה האירופאי הראשון שהגיע לפלאו. בשנת 1710 השתלטו הספרדים על האי ושלחו אליו מיסיונרים. שלטון הספרדים על האי הסתיים ב-1899 כאשר הם מכרו את האיים לגרמניה. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברו האיים לשליטת היפנים והם החזיקו באי עד למלחמת העולם השנייה. באי התקיימו קרבות רבים בין היפנים לאמריקאים כאשר בספטמבר 1944 כבשו האמריקאים את האי מידי היפנים בקרב על אנגאור.

עקב השלטון הצבאי היפני ההיסטורי באי, מדברים תושבי האי ברובם יפנית שהיא שפה רשמית במדינה, המקום היחידי מחוץ ליפן בו היפנית היא שפה רשמית. כלכלת האי התבססה בין 1909 ל-1954 על כריית פוספטים. כיום כלכלת האי מבוססת על תיירות ומוכרת בעיקר כמקום מומלץ לגלישת גלים.

הגישה לאי אפשרית על ידי כלי שיט ועל ידי מטוסים קטנים שיכולים לנחות במסלול נחיתה יחיד הקיים באי, וששימש את הכוחות היפנים במלחמת העולם השנייה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:פלאו: מדינות
ז'רמי (עיר)

ז'רמי (בקריאולית האיטית: Jeremi) היא בירת מחוז גרנד'אנס שבדרום-מערב האיטי. העיר מבודדת יחסית משאר המדינה ונמצאת בקצה חצי אי טיבורון כ-300 ק"מ מהבירה פורט-או-פרנס. אוכלוסיית ג'רמי מנתה 34,788 איש לפי מפקד האוכלוסין של 2009.

ב-1964 תושבי העיר הותקפו על ידי צבא האיטי וטונטון מקוט ונהרגו 27 איש.

את העיר משמש שדה תעופה ז'רמי. לאחר רעידת האדמה בהאיטי שימש שדה התעופה כמקום הנחיתה העיקרי של כוחות הסיוע שהגיעו להאיטי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:האיטי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1756
יורי אברמוביץ'

יוּרִיִ גַארּיֶיבִיץ' אַבּרָמוֹבִיץ (ברוסית: Юрий Гарриевич Абрамович; 15 בספטמבר 1935 – 28 בפברואר 2017) היה יהודי-רוסי, גיבור הפדרציה הרוסית (האות הוענק ב-1 במרץ 1996), בעל תואר טייס-הניסוי המכובד של ברית המועצות מ-14 באוגוסט 1981, שהשתחרר מן הצבא הסובייטי בדרגת לוטננט ראשון ב-1970.

== קורות חיים ==
אברמוביץ' נולד והתגורר עד מלחמת העולם השנייה בחרקוב (באותה עת בברית המועצות. כיום באוקראינה). לאחר שמשפחתו ניצלה הודות לאווקואציה ב-1944 עבר יחד איתה לקייב שם סיים את בית הספר.

ב-1959 סיים את לימודיו בהמכון לטייס של מוסקבה|מכון לטייס של מוסקבה כשבזמן הלימודים עסק בספורט דאונים ומטוסים במועדון המכון אותו סיים ב-1957. המשיך לטוס במועדון הטייס המרכזי הקרוי על שמו של ואלרי צ'קאלוב והשתתף במפגני אוויר בשנים 1958 ו-1961.

בין השנים 1959 - 1963 היה המהנדס הראשי (לפי מקורות אחרים עוזרו) במכון לטיסות ניסיון בעיר ז'וקובסקי. ב-1965 סיים בית הספר לטייסי ניסוי.

בין השנים 1965 - 1995 היה טייס ניסוי במפעל "דגל העמל" בעיר לוחוביצי באובלסט של מוסקבה. הטיס במסגרת ניסוי מיג-21, מיג-23, מיג-29 הצבאיים ודגמיהם השונים וכמו כן איל-103 רב-שימושי הקל. ב-7 באוגוסט 1971 נפלט בעקבות מצב חירום ממיג-23.

על הטיסות הללו קיבל עיטור "גיבור הפדרציה הרוסית" ומדליית זהב.

התגורר בעיר ז'וקובסקי ועבד כסגן מנהל מחלקת טיסות ניסוי באיגוד תעשייתי מוסקבאי לכלי טיס "מיג" במחלקת טיס.

קטגוריה:יהודים גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:טייסי ניסוי יהודים
קטגוריה:טייסים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1935
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2017
ים בלינגסהאוזן

מפת [[חצי האי האנטארקטי מציגה את ים בלינגסהאוזן בתחתית המפה משמאל)]]
ים בלינגסהאוזן הוא ים שולי של האוקיינוס הדרומי, המשתרע לאורך הצד המערבי של חצי האי האנטארקטי, מערבית לארץ אלכסנדר, מזרחית לכף פלאיינג פיש שעל האי ת'רסטון, ודרומית לאי פיוטר הראשון (שם ה"ווסטוקיסטן" הדרומי). בדרום, ממערב למזרח, נמצאים "חוף אייטס", "חוף בריאן" ו"החוף האנגלי" (החלק המערבי של אנטארקטיקה המערבית. ממערב לכף פלאיינג פיש הוא מצטרף לים אמונדסן.

שטחו של ים בלינגסהאוזן 487,000 קמ"ר ועומקו המקסימלי 4,470 מטרים. 

הים נקרא על שמו של אדמירל פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שחקר את האזור בשנת 1821.

בשלהי תקופת הפלאוקן, לפני כ-2.15 מיליון שנים, נפל לים האסטרואיד אלטאנין. מכתש הפגיעה שיצר הוא המכתש היחיד הידוע בעולם באגן אוקייני עמוק.

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20080518214503/http://walrus.wr.usgs.gov/infobank/gazette/html/regions/bel.html USGS Bellingshausen Sea map]
* [https://web.archive.org/web/20111024032135/http://visibleearth.nasa.gov/view_rec.php?id=3939 NASA Bellinghausen Sea satellite photo]
* [http://www.antarctica.ac.uk/data/absl/ Bellinghausen Sea climatological low pressure system]
</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטארקטיקה: גאוגרפיה
בלינגסהאוזן
בוריס גילטבורג

בוריס גילטבורג (נולד ב-1984) הוא פסנתרן ישראלי של מוזיקה קלאסית, יליד רוסיה.

== ביוגרפיה ==
גילטבורג נולד במוסקבה למשפחה יהודית בעלת מסורת מוזיקלית. בגיל חמש התחיל ללמוד נגינה בפסנתר עם אמו, אלה גילטבורג, שהיא פסנתרנית ובת של פסנתרנית ובהמשך בשנים 1995–2007 בהדרכתו של אריה ורדי. הוא גדל בתל אביב ובראשון לציון שם סיים את התיכון המקיף ה' במגמה ביולוגית־כימית.

בפברואר 2005, בגיל 21, ניגן גילטבורג לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ובדצמבר 2005 הוזמן לנגן תחת ניצוחו של כריסטוף פון דוהנאני. הוא ניגן גם עם התזמורת הסימפונית ירושלים ומספר פעמים עם התזמורת הקאמרית הישראלית איתה יצא לסיור קונצרטים בארצות הברית, תחת שרביטו של פיליפ אנטרמון.

נגינתו של גילטבורג זכתה בהמשך דרכו להערכה בניו יורק במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, בקונצרטהאוס של וינה כשהופיע שם עם התזמורת הקאמרית הווינאית, בשני רסיטלים ראשונים בפריז ובתיאטרון סן קארלו בנאפולי.

גילטבורג הופיע עם התזמורת הסימפונית של לונדון, עם התזמורת הלאומית BBC של ויילס, עם תזמורת גולבנקיאן, עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועם הפילהרמונית של שטוטגרט. הוא ערך סיורים יחד עם תזמורות למדריד, באסטוריאס, גליסיה, לאון, במלגה ובמורסיה, וכן באמריקה הדרומית. הוא נתן רסיטלים בפסטיבל פרדריק שופן בדושניקי, ב"אוליצפוס מוזיקלי" בסנקט פטרבורג, בפסטיבל וילץ בלוקסמבורג ובאולמות הגדולים לקונצרטים בספרד.

בסתיו 2005 הופיע במספר רסיטלים בפרנקפורט ובמינכן ובשנת 2006 הופיע גילטבורג בפסטיבל הבינלאומי Piano aux Jacobins בטולוז, בפסטיבל הבינלאומי של מיאמי ופסטיבל צ'לטנהאם.

גילטבורג מטפח את אהבתו לקריאת ספרים, לצילום ולתרגום שירה – מרוסית, מגרמנית, מאנגלית. בנוסף ניסה את כוחו בהסברת מוזיקה; במאמר שפרסם בכתב־העת הדיגיטלי "אלכסון" (בעריכת דב אלפון) מאיר את פרק המקהלה הפותח את הקנטטה מס' 39 "הלא פרוס לרעב לחמך" של באך על שם הפסוקים מישעיהו נ"ח המולחנים בתחילתה.

==פרסים והוקרה==
גילטבורג זכה מנעוריו בפרסים רבים: בשנת 1997, בניופורט. בשנת 1998 באטלינגן ובתחרות האיחוד האירופי למוזיקאים צעירים. בשנת 1999, ברומא. בשנת 2000, זכה בתחרות של קול המוסיקה בישראל.
* בשנת 2002, זכה בפרס הראשון ובפרס הקהל בתחרות לפסנתר בסנטנדר וכן בפרס Public Sony על ביצועו את הקונצ'רטו השלישי לפסנתר מאת בלה בארטוק, בליווי התזמורת הסימפונית של לונדון בניצוחו של רפאל פריבק דה בורגוס
* בשנת 2005, זכה להצלחה רבה בטוקיו כשביצע את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 5 מאת בטהובן עם התזמורת הסימפונית של פראג עבור קרן מוסאשינו.
* בשנת 2011, זכה בפרס השני ובפרס לביצוע הטוב ביותר של קונצ'רטו קלאסי ב בישראל.
* בשנת 2012, זכה הדיסק האחרון שלו בפרס המבקרים של כתב העת 'גרמופון'.
* בשנת 2013, הוענק לו הפרס הראשון לפסנתר בתחרות על שם המלכה אליזבת בבריסל.
* בשנת 2013, היה מועמד לפרס מבקרי המוזיקה קלאסית בבריטניה.
* בשנת 2013, זכה בפרס הקהל מטעם רשות השידור הפלמית בבריסל.
* בשנת 2013, יצא הדיסק השני שלו (רחמנינוב, גריג, ליסט) בחברת Orchid Classics.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.intermusica.co.uk/artists/piano/boris-giltburg/biography ביוגרפיה של בוריס גילטבורג], באתר "Intermusica" (באנגלית)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:תלמידי אריה ורדי
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ה' (ראשון לציון)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
אגם ונדה

אגם ונדה (באנגלית: Lake Vanda) הוא אגם בעמק רייט, אשר בארץ ויקטוריה, ביבשת אנטארקטיקה. 

האגם הוא כנראה גוף המים הגדול הטבעי בעל רמת המליחות השנייה הגבוהה ביותר על פני כדור הארץ העומדת על יותר מ-35%. האגם מכוסה בשכבת קרח של יותר משלושה מטר. מי האגם משוכבים ומליחות המים והטמפרטורה שלהם עולה עם עומק המים. האגם ניזון ממי הפשרת הקרחונים הזורמים בנהר אוניקס. עם הגברת הפשרת הקרחונים יש גידול בזרימת המים לאגם.

מליחות האגם גבוהה יותר ממליחות אגם עסל (34.8%) שבג'יבוטי וים המלח (34.2%). אולם, מליחותו נופלת מגוף המים הקטן הנמצא באגם דון חואן (44%) הנמצא אף הוא בעמק רייט.

== היסטוריה ==
=== שם ההר ===
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת החקר של אוניברסיטת ויקטוריה מוולינגטון שבניו זילנד (שחקרה את האזור בין השנים 1958–1959). 

האגם נקרא על שמה של כלבה שמפקד משלחת החקר של אוניברסיטת ויקטוריה השתמש בה למשוך מזחלת במהלך המשלחת הבריטית לחקר צפון גרינלנד.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:15864 אגם ונדה] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=15313&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR אגם ונדה] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שיאי עולם
קטגוריה:אנטארקטיקה: ימות ואגמים
קטגוריה:ימות ואגמים מלוחים
קטגוריה:אגמים טרמינליים
סויוז 7K-T

הסויוז 7K-T הייתה הגרסה המאוישת השנייה של חללית הסויוז ושימשה במשימות סויוז 12 עד סויוז 40 בשנים 1973-1981. בעקבות אסון סויוז 11 החללית תוכננה מחדש כך שתוכל לשאת 2 קוסמונאוטים בלבד אך עם חליפות החלל שלהם בכל שלבי המשימה, דבר שלא היה בגרסה הקודמת. במקומו של הקוסמונאוט השלישי הוסיפו מערכות קיום חיים נוספות. את הלוחות הסולאריים החליפו שתי סוללות שסיפקו חשמל ליומיים בלבד תוך יציאה מנקודת הנחה היה שהיא תקבל את החשמל מאחת מתחנת החלל שבה היא תעגון, אך במקרה של כישלון העגינה או סוג אחר של כישלון (דבר שקרה כמה פעמים) צוות החללית נאלץ לכבות את כל המערכות בחללית למעט מערכות התקשורת, קיום החיים והחדירה לאטמוספירה. את הלוחות הסולאריים החליפו שתי משושות שוט ארוכות.

במשימות סויוז 13, סויוז 16, סויוז 19 וסויוז 22 שבהם החללית לא עגנה בתחנת חלל, השתמשו בדגם שונה של סויוז 7K-T שהיה לו לוחות סולאריים והוא נקרא סויוז 7K-TM. במשימות סויוז 13 וסויוז 22 הורכבה מצלמה מיוחדת במקום של מנגנון העגינה. במשימת סויוז 13 השתמשו במצלמת מערכת אוריון 2 במשימת סויוז 22 השתמשו במצלמת MKF-6. בשתי המשימות צילמו את הכוכבים ואת כדור הארץ. 

גרסה אחרת של הסויוז 7K-T נקראה סויוז 7K-T/A9 ושימשה לטיסה לתחנות החלל הצבאיות אלמאז. לגרסה הזאת הייתה אפשרות של שליטה מרחוק, מצנחים חדשים ועוד שינויים בלתי ידועים ומסווגים.

===משימות מבחן בלתי מאוישות===
*קוסמוס 496
*קוסמוס 357
*קוסמוס 613
*קוסמוס 656
*סויוז 20

===משימות מאוישות===
*סויוז 12
*סויוז 13
*סויוז 14
*סויוז 15
*סויוז 16
*סויוז 17
*סויוז 18a
*סויוז 18
*סויוז 19 (אפולו סויוז)
*סויוז 21
*סויוז 22
*סויוז 23
*סויוז 24
*סויוז 25
*סויוז 26
*סויוז 27
*סויוז 28
*סויוז 29
*סויוז 30
*סויוז 31
*סויוז 32
*סויוז 33
*סויוז 34
*סויוז 35
*סויוז 36
*סויוז 37
*סויוז 38
*סויוז 39
*סויוז 40

==ראו גם==
*אפולו-סויוז

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronautix.com/craft/soyuz7kt.htm סויוז 7K-T באתר Encyclopedia Astronautica]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:חלליות סובייטיות ורוסיות
יאנאייר

יאנאייר (באוקראינית: Янейр, באנגלית: Yanair) היא חברת תעופה אוקראינית בין יעדים ברחבי אירופה ואסיה. החברה הוקמה בשנת 2012 והחלה לטוס בנתיב קייב - צ'רנוביץ, לאחר מכן פתחה עוד טיסות למספר יעדים.

משרדיה הראשיים של החברה נמצאים בקייב ובסיס פעילותה הוא נמל התעופה הבינלאומי קייב ז'וליאני.

==צי המטוסים ==
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018:

{|class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center"
|+ 
|- style="background:purple;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | <font style="color:white;">כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | <font style="color:white;">בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | <font style="color:white;">בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | <font style="color:white;">נוסעים
! rowspan="2" style="width:180px;" | <font style="color:white;">הערות
|- style="background:purple;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים"><font style="color:white;">Y</abbr>
! style="width:40px;" | <center><font style="color:white;">סה"כ
|-
|איירבוס A320-200
|3
|—
|180
|180
|
|-
|איירבוס 100-A321
|1
|—
|220
|220
|
|-
|בואינג 737-300
|2
|—
|146
|146
|
|-
|בואינג 737-400
|3
|—
|168
|168
|
|-
!סה"כ
!9
!—
! colspan="3" |
|}

== פעילות החברה בישראל ==
טיסת הבכורה של החברה בקו בין ויניצה לתל אביב תוכננה לדצמבר 2013, אך היא נדחתה למרץ 2014. החברה הפעילה במרץ ואפריל 2014 מספר טיסות בין ויניצה לנתב"ג, אך אלה נפסקו בגלל חוסר כדאיות כלכלית וחוסר הרצון של החברה להפעיל טיסות אלה.

החל מ-9 ביולי 2017 החברה מפעילה טיסות סדירות בין נמל התעופה הבינלאומי קייב ז'וליאני לנמל התעופה בן-גוריון, וטיסות עונתיות בין נמל התעופה הבין-לאומי אודסה לנמל התעופה בן-גוריון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה אוקראיניות
בניגנו אקינו (השלישי)

בניגנו אקינו השלישי
בניגנו אקינו (השלישי) (8 בפברואר 1960 – 24 ביוני 2021) היה הנשיא ה-15 של הפיליפינים, שכיהן בתפקיד מ-30 ביוני 2010 עד יוני 2016. אמו הייתה הנשיאה לשעבר קורסון אקינו, ואביו, בניגנו אקינו הבן, היה מנהיג פוליטי שנרצח.

==ביוגרפיה==
אקינו (שכונה "נוינוי") נולד במנילה בירת הפיליפינים. בשנת 1981 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה במנילה, ויצא עם משפחתו לגלות בבוסטון בארצות הברית, עקב רדיפות של ממשלו של פרדיננד מרקוס. אקינו חזר לפיליפינים בשנת 1983, סמוך לאחר הירצחו של אביו, ועבד במשרות שונות בסקטור הפרטי. בשנת 1998 נבחר לבית הנבחרים בפיליפינים כנציג מחוז טרלק. נבחר בשנית בשנת 2001 ובשלישית בשנת 2004. משנבצר ממנו עקב מגבלות החוק להיבחר בפעם השלישית, התמודד ונבחר לסנט בשנת 2007. לאחר מות אמו, התמודד על תפקיד נשיא הפיליפינים , על רקע רגשות האבל הלאומיים שסחפו את הפיליפינים על מותה. הבטיח ללחום בשחיתות בצמרת הפוליטית ולשקם את אמינות הממשל. בבחירות שנערכו ביוני 2010 ניצח לאחר שקיבל כ-42% מקולות הבוחרים. ב-30 ביוני 2010 הושבע, והחל לכהן כנשיא ה-15 של הפיליפינים.

באוגוסט 2011 נועד אקינו עם מנהיג המורדים בדרום המדינה, מוראד איברהים, כדי לדון בדרכים להביא לסיום סכסוך הדמים בין הצדדים הנמשך זה כמה עשורים.

באפריל 2012 פסק בית המשפט העליון בפיליפינים בהחלטה תקדימית כי אקינו יידרש לחלק את אחוזת המשפחה העצומה שלו ליותר מ-6,000 חקלאים ומשפחותיהם.

בשנת 2013 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם, שפרסם המגזין TIME.

בתחילת נובמבר 2013 הפציר אקינו באזרחי הפיליפינים לעזוב את האזורים המועדים לפורענות, על מנת שלא ייפגעו מטייפון האיאן. לאחר שהתבררו ממדי ההרס שזרעה הסופה, פנה בבקשת עזרה לקהילה הבינלאומית, והכריז על אסון לאומי במטרה להאיץ את מאמצי הסיוע לקורבנות הטייפון.

במרץ 2014 היה שותף לגיבוש וחתימת הסכם שלום סופי עם קבוצת המורדים הגדולה במדינה, חזית השחרור האיסלאמית מורו (MILF), ששם קץ ל-45 שנות סכסוך אלים.

ביוני 2016 סיים את כהונתו, לאחר שעל פי החוקה נבצר ממנו להתמודד על קדנציה שנייה. הוא הוחלף על ידי רודריגו דוטרטה.

==חיים אישיים==
אקינו היה הנשיא הרווק הראשון בתולדות הפיליפינים. רווקותו היוותה נושא לדיון ציבורי במדינה, המייחסת חשיבות רבה לתא המשפחתי. היה מעשן כבד, שלא קיים את הבטחתו במערכת הבחירות לנשיאות להפסיק לעשן אם ייבחר לנשיא.

נפטר ב-24 ביוני 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:נשיאי הפיליפינים
קטגוריה:פיליפינים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ילידי 1960
קטגוריה:נפטרים ב-2021
טאולנט ג'אקה

טאולנט ג'אקה (באלבנית: Taulant Xhaka; נולד ב-28 במרץ 1991) הוא כדורגלן שווייצרי-אלבני המשחק בפ.צ. בזל. טאולנט הוא אחיו הבכור של גרניט ג'אקה, כדורגלן מקצועני אף הוא.

==קריירת מועדונים==
ג'אקה נולד בשווייץ להורים מקוסובו ממוצא אלבני. אחיו הצעיר הוא הכדורגלן גראניט ג'אקה שמשחק בנבחרת שווייץ. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 9 בקבוצת הילדים של קונקורדיה בזל. לאחר שנתיים עבר למחלקת הנוער של פ.צ. בזל. בשנת עלה לבוגרים, ב-19 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הבוגרים בניצחון 0–5 על מנדריסיו-סטאביו במסגרת הגביע השווייצרי. ב-27 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–1 על פ.צ. לוצרן. בסיום אותה עונה זכה באליפות הראשונה בקריירה שלו עם הקבוצה. ב-27 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בתיקו 3-3 עם מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד. ב-18 בינואר 2012 הושאל לגראסהופרס ציריך לשנה וחצי ובקיץ חזר לבזל.

== קריירת נבחרות ==
בצעירותו שיחק ג'אקה בכל הנבחרות הצעירות של . ב- זכה עם נבחרת הנוער השווייצרית עד גיל 17 באליפות העולם עד גיל 17. 

ג'אקה, המחזיק באזרחות אלבנית, קיבל זימון בכורה לנבחרת הבוגרת, במאי 2013. ב-7 בספטמבר 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה בניצחון המפתיע 0–1 נגד . ב-2018 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד .

==תארים==
; פ.צ. בזל
*אליפות שווייץ (5): , , , , 

; גראסהופרס ציריך
*הגביע השווייצרי: 

; נבחרת שווייץ
*גביע העולם בכדורגל עד גיל 17: 

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110811060901/http://www.fcb.ch/sport/show/playerDetailByID/-/30167/72/9/36/-/-/25328 פרופיל השחקן באתר הרשמי של פ.צ. בזל]

קטגוריה:כדורגלנים קוסובנים
קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:כדורגלנים אלבנים
קטגוריה:מגני כדורגל קוסובנים
קטגוריה:מגני כדורגל שווייצרים
קטגוריה:מגני כדורגל אלבנים
קטגוריה:בזל: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:קוסובנים שנולדו ב-1991
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1991
קטגוריה:אישים ממוצא יוגוסלבי
קטגוריה:שווייצרים ממוצא קוסובני
קטגוריה:אישים ממוצא אלבני
מדרשת הדרום

לוגו המדרשה בכניסה לשטח המדרשה בנטע
מדרשת הדרום היא מדרשת טיולים הממוקמת במזרח חבל לכיש ואשר מטרתה חינוך לערכי העם והארץ.

== היסטוריה ==
המדרשה הוקמה בשנת 1982 בגוש קטיף והייתה לאחד המוסדות החינוכיים/תיירותיים הבולטים באזור. המדרשה אירחה קבוצות רבות מגווני החברה הישראלית למגוון פעילויות: שבועות עבודה, סמינריונים, ימי עיון, טיולים חד־יומיים/שנתיים ואירועים משפחתיים. לאחר תוכנית ההתנתקות הועברה המדרשה למזרח חבל לכיש. משנת 2016 המדרשה שוכנת ביישוב נטע. מבנה הקבע כולל משרדים, כיתות לימוד, ספרייה פדגוגית ואכסניית אירוח.

המדרשה פועלת בפיקוח האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך וחברה באשכולות – פורום מרכזי סיור ותודעה ישראלית. כיום המדרשה עוסקת בפעילויות במגוון תחומים: הדרכות וארגון טיולים, הרצאות עומק, כנסים אקדמאיים, סיורים והפקות שטח חינוכיות למגוון קהלים. במדרשה פועלות בנות שרות לאומי ומדריכים נוספים אשר עברו הכשרה והתמחות. אזורי הפעילות של המדרשה הם מרחב הנגב, מישור החוף, שפלת מדבר יהודה וירושלים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

קטגוריה:מוסדות לימוד ידיעת הארץ
קטגוריה:מועצה אזורית לכיש
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:גוש קטיף: מוסדות
נמל התעופה הבין-לאומי קייב ג'וליאני

נמל התעופה הבינלאומי קייב ג'וליאני (באוקראינית: Міжнародний аеропорт Київ Жуляни) הוא נמל התעופה השני של העיר קייב בירת אוקראינה (אחרי בוריספיל), נמל התעופה משמש טיסות פנימיות ברחבי אוקראינה ואת טיסותיהם הבינלאומיות של החברות UTair וויז אייר, בנוסף הוא משמש בסיס לחברת יאנאייר. שדה התעופה מורכב משלושה מסופים:

טרמינל A - טיסות בינלאומיות

טרמינל D - טיסות פנים, שירותי הגעה

טרמינל B - תעופה עסקית ומטוסים פרטיים

אורכו של המסלול היחיד בנמל התעופה הוא 2,310 מטרים ורוחבו 43 מטרים, הוא מתאים למטוסים בעלי טווח טיסה קצר-בינוני כגון בואינג 737 ואיירבוס A320. הנמל הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20, והוא ממוקם במרחק של 8 ק"מ ממרכז העיר קייב. תנועת הנוסעים החודשית הממוצעת היא כ -400,000 איש. יותר מ 80% מהם הם נוסעי טיסות בינלאומיות.

== קישורים חיצוניים == 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קייב: תחבורה
קייב ג'וליאני
דיקסיט

מספר קלפי משחק
מהלך המשחק
דיקסיט (בלטינית: Dixit) הוא משחק קלפים מבית היוצר ג'ין לואיס רובירה, שפורסם על ידי חברת לייבלנד (Libellund) בשנת 2010. פירוש המילה דיקסיט בלטינית הוא: "היא אמרה" או "הוא אמר". 

==מהלך המשחק==
בתחילת המשחק כל שחקן מקבל שישה קלפים אקראיים. על פי סדר תורות שהוחלט, בכל פעם, השחקן שהוא המספר, מעיין בקלפיו ואומר בקול רם אסוציאציה שעולה בראשו לאחד מהקלפים שבידו (מבלי להראות את הקלף לשאר המשתתפים). שאר השחקנים מעיינים בקלפיהם ובוחרים את הקלף שלדעתם ממחיש את האסוציאציה באופן הטוב ביותר. לאחר מכן כל השחקנים נותנים את הקלפים שבחרו למספר, מבלי להראות אותם, והוא טורף אותם יחד עם הקלף שלו. לאחר מכן מניחים את כל הקלפים באופן אקראי עם הפנים כלפי מעלה ונותנים לכל קלף מספר. כל שחקן, מקבל בתחילת המשחק כרטיסיות מרובעות מקרטון קשיח כמספר השחקנים, הממוספרות מ-1 ועד מספר השחקנים במשחק. כל שחקן פרט למספר מניח עם הפנים כלפי מטה (מבלי להראות לאחרים), את הכרטיסייה עם מספר התמונה שלהערכתו היא התמונה של המספר. אחר כך כולם הופכים בו זמנית את הכרטיסיות. 

==חוקי המשחק==
בשני מקרי הקיצון - בהם כל השחקנים מצליחים לנחש איזה קלף הוא של המספר, או לחלופין כולם נכשלים בניחוש - המספר לא זוכה בנקודות ואילו כל שאר השחקנים מקבלים שתי נקודות. אם חלק מן השחקנים הצליחו לנחש נכונה, אז המספר והמנחשים נכונה מקבלים שלוש נקודות והשחקנים שלא ניחשו נכונה לא זוכים בנקודות. כל שחקן שבלבל אחר וגרם לכך שיצביע לקלף שלו במקום לקלף של המספר, מקבל נקודה על כל שחקן שהצליח לבלבל.

המשחק נגמר כאשר כל חפיסת הקלפים נגמרת.
== הרחבות ==
למשחק קיימות 10 הרחבות שמוסיפות קלפים למשחק: 
#דיקסיט 2 - quest. 
#דיקסיט 3 - journey. 
#דיקסיט 4 - origins. 
#דיקסיט 5 - daydreams. 
#דיקסיט 6 - memories. 
#דיקסיט 7 - revelations. 
#דיקסיט 8 - harmonies. 
#דיקסיט 9 - Anniversary. 
#דיקסיט 10 - Mirrors.
# בנוסף, קיימת הרחבה נוספת שבגרסה המתורגמת לעברית משווקת בתוך משחק הבסיס - דיקסיט odyssey.

==פרסים==
המשחק זכה בעשרות פרסים חשובים בתחום משחקי הקלפים:
*"אס הזהב" (2009)
*"משחק השנה" בספרד (2009)
*"משחק השנה" בצרפת (2009)
*"משחק השנה" בגרמניה (2010)
*פרס "חבצלת הזהב" בקוויבק (2009)
*"ג'וקר הזהב" בבלגיה (2009)
*"משחק המתחילים הטוב ביותר" בפורטוגל (2009)
*"משחק המסיבות הטוב ביותר" בארצות הברית (2010)
*"משחק השנה" בפינלנד (2010)

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.pundak.co.il/reviews/boardgames/567-dixit סקירה ומדריך למשחק דיקסיט]
*[https://itunes.apple.com/us/app/idixit/id438442408?mt=8 גרסת האייפון של דיקסיט באתר www.itunes.com]
* [https://www.youtube.com/watch?v=taxAk2qV8g8 דיקסיט] - סרטון הסבר על המשחק בעברית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי קלפים
קטגוריה:משחקי קופסה
סמיון בורמן

סמיון מאירוביץ' בּוּרמן (ברוסית: Семён Меерович Бурман; 23 באוקטובר 1908 - 1 בפברואר 1976) היה יהודי יליד האימפריה הרוסית. עוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פעולותיו במהלך מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
בורמן נולד בפאסטוב שבאוקראינה למשפחת פועלים. ב-1909 עבר יחד עם הוריו לרוז'ין שליד ז'יטומיר, שם גם סיים את בית הספר. בהמשך עבד כתבניתן במפעל "הנפחיה של לנין" בעיר קייב. בין השנים 1926 - 1929 שירת בצבא האדום בסדיר. ב-1941 גויס שוב ונמצא במערכה כבר מתחילתה. הצטרף למפלגה הקומוניסטית ב-1942.

ב-1943 במהלך אחד הקרבות בהם נהרג מפקד המחלקה, עודד את החיילים, שיתק את המקלע שירה עליהם, חיסל שלושה גרמנים, נפצע קשה ושכב בבית חולים חצי שנה. על הפעולה קיבל בורמן את עיטור הכוכב האדום. בורמן חזר לתפקיד מפקד כיתה ברגימנט חיל רגלים מספר 487 שהשתייך לאוגדת חיל רגלים מספר 143.

במהלך הקרבות בין ה-10 בספטמבר ל- 15 בספטמבר 1944 בצידו המזרחי של נהר ויסלה בפרברים הדרום-מזרחיים של ורשה השתלט יחד עם חיילים אחרים על עמדה מבוצרת במהלך לחימה שכללה קרב ידני ועל כך קיבל עיטור התהילה מדרגה שלישית.

ב-5 בפברואר 1945 במהלך קרב שנערך דרום-מערבית מדויץ' קרונה (כעת עיר ואלץ' שבפולין) שיתק בורמן בעזרת מקלע 3 מקורות ירי וב-19 בפברואר במהלך מתקפת נגד של הגרמנים חיסל עד 10 חיילים נאצים. על כך קיבל עיטור התהילה מדרגה שנייה.

לפני צליחת אודר עבר סמוך לצידו הגרמני של הנהר, גילה עמדות גרמנים, ויחד עם חיל נוסף זרק רימונים על הכוח שניסה להתקרב אליהם ולכד בשבי חייל גרמני. לאחר הצליחה במהלך התקפות נגד של הגרמנים חיסל במקלע מקסים כ-50 חיילים וקצינים.

ב-27 במרץ 1945 בהשתלטות על גבעה גבוהה במרחק 12 קילומטרים צפונית לעיר וריצן עם יחידת מקלענים חדר בין הראשונים לעמדה הגרמנית, החליף את מפקד המחלקה שיצא מן המערכה והמשיך בעקבות הכוחות הנסוגים, חיסל 2 עמדות מקלעים מספר רב של חיילים וקציני ורמאכט. נפצע אך סירב להתפנות. בפאתי ברלין נפצע באופן קשה. על פועלו זה עוטר בכל שלוש הדרגות של עיטור התהילה.

שוחרר מן הצבא באוקטובר אותה השנה. חזר לקייב ובהמשך עבד במפעל ניסוי למכשור לא שגרתי.

קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור התהילה
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1976
הספרייה הלאומית של איראן

הספרייה הלאומית של איראן (בפרסית: سازمان اسناد و کتابخانه ملی ایران) היא ספרייה לאומית הממוקמת בטהראן, בירת איראן. הספרייה הוקמה ב-1937 ואגפים שלה פזורים ברחבי העיר טהראן. בשנת 1979 צורף לה "המרכז לפיתוח הספר" ובשנת 1999 נכנס גם "ארגון התיעוד התרבותי" תחת חסות הספרייה. בשנת 2002 התווסף גם "הארכיון הלאומי של איראן".

לפני פתיחתה היו קיימות ספריות אחרות שמלאו תפקיד דומה אך באופן בלתי רשמי. כך למשל פעלה ספריית "מכללת דאר אל-פונון" החל משנת 1851. בשנת 1899 הוקמה ספרייה נוספת שנקראת בשם "הספרייה של האומה" בטהראן.

משנת 2004 מקיימת הספרייה הלאומית של איראן קשרי חליפין עם ספריית הקונגרס בארצות הברית: הספריות מעניקות זו לזו ספרים שראו אור באיראן ובארצות הברית כדי להגדיל ולשפר את אוספיהן.

בראש הספרייה עומד, החל משנת 2021, עלי רזא מוח'תארפור קהרודי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

איראן
קטגוריה:איראן: ספריות
איראן
קטגוריה:טהראן: מבנים
קטגוריה:טהראן: חינוך
קטגוריה:הוקמו ב-1937
Init

init (קיצור של initialization) במערכות הפעלה למחשבים מבוססות יוניקס, הוא התהליך הראשון המתחיל במהלך עליית מערכת ההפעלה. init הוא תהליך מסוג דימון הממשיך לרוץ עד כיבוי המערכת.

הוא ה הישיר או הלא ישיר של תהליכים אחרים, ומאמץ באופן אוטומטי את כל ה. init מתחיל על ידי הליבה על ידי שימוש בשם קובץ בעל שם נוקשה, ואם הליבה אינה מצליחה להתחיל את התהליך התוצאה תהיה "Kernel panic" (כלומר פאניקת ליבה). בדרך כלל מקבל init את מזהה התהליך "1". 

הצורה של init שונה במערכות כמו System III ו-system V, מהפונקציונליות המסופקת על ידי init ביוניקס המחקרית ובנגזרותיה מסוג BSD. השימוש ב-init ברוב הפצות הלינוקס דומה ליישום התהליך במערכת system V, אך יש הפצות מסוימות כמו סלאקוור המשתמשות בו כמו ב-BSD, ואחרות כמו ג'נטו שיש להם את הגרסה המיוחדת שלהם. מספר שינויים ביישומי init נכתבו מתוך ניסיון להתגבר על מגבלות של הגרסה הסטנדרטית, ולענות על דרישות שלא נחזו בעבר. אלו כוללים את systemd ו-Upstart, האחרונה הייתה בשימוש אובונטו ומספר הפצות לינוקס אחרות באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, אך החל מאמצע העשור השני יש מגמה של התכנסות ל־systemd.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוניקס