OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הלל הילמן

הלל הילמן (28 באוגוסט 1892, דובלה, לטביה (אז חלק מהאימפריה הרוסית) – 17 ביולי 1968, רמת גן) היה תעשיין ישראלי. המייסד והמנהל של מפעל "פלאלום" לכלי מטבח מאלומיניום ברמת גן.

==קורות חייו==
למד בבית ספר תיכון בעיר ריגה, ואחר-כך נסע ללמוד במחלקה למטלורגיה בבית הספר הגבוה להנדסת מכרות בעיירה לאובֶּן שבאוסטריה , וכששב לרוסיה עבר את הבחינות במכון הממלכתי לכרייה בסנקט פטרבורג וקיבל שם את התואר מהנדס מטלורגי.
נשא את גיטה לבית בנימינוביץ' מריגה, ובני הזוג היו הורים לבן ובת, ישראל הילמן ופליה ברר.

בשנת 1932 עלה לארץ ישראל והשתקע בשדרות רוטשילד בתל אביב. בשנת 1933 יסד ברמת גן את מפעל "פַּלאָלוּם" (Palalum; השם הוא הלחם של 'פלשׂתינה' ו'אלומיניום') לייצור כלי מטבח ובית מאלומיניום עם שני שותפים, בעלי מפעל לייצור מוצרי אלומיניום בריגה, וניהל אותו במשך עשרות שנים.
בסוף שנות ה-30 הצטרף אליו בהנהלת המפעל בנו ישראל הילמן.

הילמן היה מעסקני התאחדות התעשיינים, וכן היה מיוזמי ומייסדי המועדון המסחרי והתעשייתי וכיהן כנשיאו הראשון.
בבחירות לכנסת השנייה (1951) נכלל ברשימת הציונים הכלליים.

בשנת 1946 התאלמן מאשתו גיטה.
כעבור שנים ספורות נשא את יוליה שיינברג.

בשנת 1957 נקלע מפעל פלאלום לחובות, ועבר הליך של פירוק וכינוס נכסים. מפעל פלאלום נמכר לבסוף לשלמה הלטרף שהיה מנהל העבודה של מפעל, והוא המשיך לפעול ברחוב שפירא ברמת גן. לאחר שהמפעל נסגר סופית, נמכר המגרש בשנת 2000 תמורת כ-17 מיליון דולר, ונבנה עליו פרויקט מגורי היוקרה "אלוני בורוכוב"

נפטר בבית החולים תל השומר ביולי 1968, בסמוך למלאת לו 76.
נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הותיר את אשתו יוליה, את שני ילדיו ונכדיו.

בנו ישראל הילמן נשא את רות פרידמן-לבוב, פסנתרנית ומורה למוזיקה, מייסדת ומנהלת הקונסרבטוריון העירוני באר שבע (בתו של אריה פרידמן-לבוב, זמר, מורה לזמרה ומנצח מקהלות).

אחד מאחיה של אשתו, המהנדס זאב בנימינוביץ', יסד בשנות ה-30 את המפעל הראשון בארץ למדחסים.
אחותה אסתר שרה (טינה) נישאה לליאופולד שן (Schen; 1891–1968), ממנהיגי הקהילה היהודית בבריטניה ומראשי קק"ל שם, ולאחר עלייתו לישראל נשיא ומנכ"ל חברת "קֶרֶת" לשיכון ולמשכנתאות, שבנתה שכונה ליוצאי ארצות אנגלו-סקסיות בקריית טבעון.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* 'Hillman, Hillel,' in: Who's Who, Israel, 1952, p. 341.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הציונים הכלליים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1892
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
ישראל הילמן

ישראל הילמן (30 ביולי 1915 – 2 ביוני 1973) היה תעשיין ומנהל ישראלי.

==ביוגרפיה==
הילמן נולד בסנקט פטרבורג שברוסיה, בנם של גיטה לבית בנימינוביץ' והמהנדס הלל הילמן, שניהם ילידי לטביה.
למד בבית ספר תיכון רפורמי בנירנברג שבגרמניה. בעל תואר בוגר בכלכלה מלונדון.

בשנת 1932 עלתה משפחתו לארץ ישראל. ב-1933 ייסד אביו ברמת גן את מפעל "פַּלאָלוּם" (Palalum) לייצור כלי מטבח ובית מאלומיניום והיה מנהלו ומהשותפים בבעלות עליו.
בשנת 1937 הצטרף להנהלת "פלאלום" לצד אביו.
בשנים 1940–1943 כיהן כמנהל מפעל השימורים "פְּרימן". אחר-כך כיהן כמנהל "פלאלום" עד סגירתו ב-1957, ובשנים 1957–1958 כמנהל "חירם".
אחר כך כיהן כמזכ"ל חברת מפעלי ים המלח.

בחודש ספטמבר 1940 נשא את רות לבית פרידמן-לבוב (1917–2010), פסנתרנית ומורה למוזיקה (בתו של אריה פרידמן-לבוב, זמר, מורה לזמרה ומנצח מקהלות, ואחייניתו של דוד בן-גוריון). המשפחה השתקעה ברמת גן, ובני הזוג היו הורים לבן ובת, איתן הילמן ועירית פיין (נולדה ב-1945).

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 עברה המשפחה לבאר שבע, שם ייסדה אשתו רות הילמן את הקונסרבטוריון העירוני וניהלה אותו במשך שנים.

הילמן כיהן כחבר הנהלת איגוד תעשיות מתכת בהתאחדות התעשיינים.
בבאר שבע היה חבר לשכת התעשייה והמסחר בעיר.

נקבר בבית הקברות הישן בבאר שבע.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* 'Hillman, Israel,' in: Who's Who Israel, vol. 6, 1956, p. 219.
* 'Hillman, Israel,' in: Who's Who in Israel, 1961, p. 317.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
ויאצ'סלב איוואנוב (ספורטאי)

ויאצ'סלב איוואנוב (ברוסית: Вячеслав Иванов; ) היה חותר סובייטי. 3 פעמים ברציפות אלוף אולימפי (מלבורן 1956, רומא 1960 וטוקיו 1964) ואלוף עולם (1962).

== ביוגרפיה ==
ויאצ'סלב איוואנוב נולד במוסקבה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא פונה עם אימו לברנאול. אביו והאח הבכור נהרגו במלחמה. בשנת 1943 הוא חזר למוסקבה. בהיותו ילד איוואנוב התאמן בענפי ספורט שונים ובשנת 1952 הגיע לחתירה.

בשנת 1955 זכה באליפות ברית המועצות ונכלל בנבחרת שנסעה לאולימפיאדה. סגנונו של איוואנוב התאפיין בהתחלה איטית וסיומת מהירה במיוחד.

בשנת 1959 היה איוואנוב החותר הראשון שהצליח לרדת מ-7 דקות בחתירה ל-2,000 מטר.

בשנת 1962 נערכה לראשונה אליפות העולם ואיוואנוב זכה במדליית זהב.

הוא לא נכלל במשלחת שנסעה לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), ובעקבות כך, הוא עזב את הספורט ולא חזר להתחרות.

==השתתפות באולימפיאדות==
בגיל 18 איוואנוב נסע לאולימפיאדה ובאופן מפתיע זכה במדליית זהב. בתחרות הגמר הוא עבר את המתחרה שהוביל מתחילת המרוץ, רק במטרים אחרונים. במהלך הענקת המדליה איוואנוב החליק והמדליה נפלה לאגם. למרות המאמצים היא לא נמצאה והועד האולימפי סיפק לו מדליה חלופית.

בשנת 1960 הגיע למשחקים האולימפיים בפעם השנייה וזכה במדליית זהב נוספת תוך שהוא מקדים את המקום השני ב-8 שניות.

בשנת 1964 זכה במדליית זהב שלישית והפך לשחקן הראשון שזכה ב-3 מדליות זהב אולימפיות בענף.

איוואנוב ציפה שהוא יהיה חלק בנבחרת של משחקי 1968 במקסיקו. אומנם לאור ירידה בתוצאות (מקום שישי בלבד באליפות העולם בשנת 1966 ומקום שני באליפות אירופה בשנת 1967) פעילי המנגנון החליטו לשלוח למשחקים חותר חדש שלא הצליח להתברג לתחרות הגמר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:אלופים אולימפיים: חתירה
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1938
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2024
אורי (ספר)

אוּרי הוא ספר מאת הסופרת הישראלית אסתר שטרייט-וורצל שיצא בשנת 1976. הספר מתאר את התבגרותו של הנער אורי בן פורת, יליד מושבה עברית בארץ ישראל וסמל לדור שגדל בה.

==תקציר==
אורי הוא נער הלומד בכיתה ח' במושבה עברית בארץ ישראל. הספר מלווה אותו במהלך התבגרותו. תוך כדי גם מספר את סיפורה של המושבה ואנשיה ואת סיפורה של מדינת ישראל בשנים שלפני הקמתה. הספר נפתח בגירושו של אורי מבית הספר, על לא עוול בכפו. אורי פוגש את שלמה שומסקי, מעשירי המושבה והם הופכים להיות חברים טובים. שומסקי אוהב את אורי ומנסה לעזור לו. לאחר שמתגלה שאורי אכן לא עשה דבר, בזכותו של שומסקי, אורי חוזר לבית הספר. הוא אינו תלמיד מצטיין אך לומד, תוך כדי הסיפור, להכיר בערכם של הלימודים. שומסקי נעזר באורי כדי שיסייע לירוחם, לוחם אצ"ל בן המושבה- שמוצא מקלט במושבה. אמו של אורי, אשה טובת לב ונדיבה חולה בדלקת ריאות וכמעט מתה. היא מסכימה להחביא את ירוחם התארח בביתה כאשר הבריטים מחפשים אותו תוך סיכון חייה וחיי המשפחה. בזכותה ירוחם נישא לבחירת ליבו. במהלך הספר ירוחם הופך לאב, ואז נתפס על ידי הבריטים. הוא נידון להוצאה להורג בתלייה, אך בעזרת אורי וחבריו, שנוסעים לירושלים ומדברים עם הנציב, גזר הדין מומר למאסר עולם. אורי גם עוזר לשאול, אלמן שאיבד את אשתו ובנו הקטן בשואה ושסובל ממחלת נפש. שאול ניצל מגוויעה ברעב בזכות אורי, שמוצא אותו מעולף בביתו. בזמן החלמתו אורי וחבריו מגיעים לביתו הרעוע ומשפצים אותו. שאול מחלים ואורי מסייע לו להחזיר את חייו למסלול. שאול נישא שנית ומוצא עבודה.

לאורי ידידה החולה במחלת פוליו ששמה דליה. אורי הוא היחיד שמבקר את דליה כאשר היא חולה ומרותקת לביתה, והוא למעשה חברה היחיד. בשל כך דליה ומשפחתה רוחשים לאורי חיבה גדולה. דליה טסה לארצות הברית כדי לעבור ניתוח שאמור לשפר את מצבה, אך לאחר הניתוח מצבה הורע. חנה, חברתו הראשונה של אורי נפרדת ממנו בטענה כי הוא אוהב את דליה. בהמשך מתברר כי דליה אכן אהבה את אורי והוא חלק לה רגשות מאוד עמוקים. לבסוף, לאחר מותה של דליה ותקופת האבל אורי מבין כי הוא אוהב את עפרה, בתו של שומסקי, והיא אוהבת אותו. מערכת יחסיו עם חבריו משתנה עם התבגרותו, במיוחד עם חברו הטוב עוזי. עוזי יצא עם עפרה ולאחר שנפרדה ממנו בשביל להיות עם אורי, עוזי מאשים את אורי בפרידה ומפסיק להיות חבר שלו. אורי הוא נער טוב, חזק ואהוב. ישנם נערים בכיתתו אשר רוחשים לו טינה על כך ועל הצלחתו הרומנטית עם חנה ועפרה.

הספר גם מתאר את המתרחש בארץ באותו הזמן דרך עיניו של אורי. את המאבק של ארגוני ההגנה האצ"ל והלח"י נגד הבריטים. אורי וחבריו רוצים להצטרף לשורות ההגנה, לסייע בשמירה על המושבה. אורי מצטיין בפעילותו ולבסוף אף עובד קורס מדריכי כיתות. אביו של אורי נאסר פעם אחת אך משוחרר בעזרתו של שומסקי. ראש המועצה נאסר אף הוא, ושומסקי עצמו נבגד על ידי הפועל הערבי שלו ויושב בכלא בלטרון. יחס ערביי האזור למושבה מדרדר עד שלבסוף מגיע להתקפה על המושבה. הספר מסתיים בהתנדבותו של אורי לעלות לשיירה לירושלים במלחמת העצמאות, ותפילתה של עפרה שישוב בשלום.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*[http://primo.nli.org.il/primo-explore/fulldisplay?docid=ULI_Main003657574&context=L&vid=ULI&lang=iw_IL&search_scope=ULI&adaptor=Local%20Search%20Engine&tab=default_tab&query=any,contains,אורי&offset=0 אסתר שטרייט-וורצל ; עיבדה לעברית קלה רות פרגאי, אורי], המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית

קטגוריה:ספרי אסתר שטרייט-וורצל
קטגוריה:ספרי 1976
קטגוריה:ספרי הוצאת עמיחי
פולאד בולבולולו

בולבולולו (משמאל) עם [[נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין]]
פולאד בולבולולו (באזרית: Polad Bülbüloğlu; נולד ב-4 בפברואר 1945) הוא זמר, שחקן, מלחין, פוליטיקאי ודיפלומט אזרי. בולבולולו התפרסם בברית המועצות כשביצע שירים באזרית וברוסית, בסגנון ששילב בין ג'אז ומוזיקה אזרית מסורתית. בסוף שנות ה-80 פנה לפוליטיקה, וכיהן כשר התרבות. כיום בולבולולו הוא שגריר אזרבייג'ן ברוסיה.

==ביוגרפיה==
בולבולולו נולד בבאקו בשם פולאד מורטוזה אוגלו מאמאדוב (Polad Murtuza oğlu Məmmədov). אביו, שכונה בולבול (מילולית: זמיר), היה זמר אופרה נודע בברית המועצות, ואמו, ילידת בתומי, הייתה ממוצא אזרי-גאורגי. הוא גדל בבאקו ובשושה.

הוא למד פסנתר בבית ספר למוזיקה, והופיע לראשונה בגיל 15, כשליווה את אביו בהופעה. בגיל 17 כבר הלחין מספר שירים, שבוצעו בידי זמרים מקצועיים, בהם חברו מוסלים מגומאייב. כישורי השירה של בולבולולו עצמו התגלו במהלך נסיעה עם מגומאייב למוסקבה, בה הקליט מספר שירים באזרית. בין 1963 ל-1968 למד אצל המלחין גארא גאראייב באקדמיה למוזיקה בבאקו.

סגנונו הייחודי של בולבולולו הפך אותו לזמר פופולרי בברית המועצות. שירים שכתב זכו ארבע פעמים ברציפות בפסטיבל שיר השנה (בין 1977 ל-1980), וב-1982 העניקה לו הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית את תואר "אמן העם". בין האמנים שביצעו משיריו - יוסיף קובזון ולב לשצ'נקו. בנוסף, הלחין מוזיקה ללמעלה מ-20 סרטים, ואף השתתף בכמה מהם כשחקן. 

ב-1976 ניהל בולבולולו את אנסמבל הבימה האזרי, וב-1987 מונה למנהל התזמורת הפילהרמונית האזרית הלאומית. באותה שנה, ועד 1990 כיהן כחבר מועצה בעיריית באקו. ב-1988 מונה לשר התרבות בממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית, וב-1995 נבחר לאספה הלאומית של אזרבייג'ן. הוא המשיך לכהן כשר התרבות גם לאחר עצמאותה של אזרבייג'ן, במשך 18 שנים, עד 2006. באותה שנה התפטר מתפקידו, והתמנה לשגריר אזרבייג'ן במוסקבה. הוא המשיך לעסוק במוזיקה גם כשגריר, ובשנת 2010 הוציא אלבום.

לבולבולולו תואר דוקטור בהיסטוריה של האמנות מהאקדמיה האזרית הלאומית לתרבות. בנו, טיימור פולאד אוגלו בולבול, יליד 1975, עוסק אף הוא במוזיקה, בתזמורת צ'ייקובסקי של רדיו מוסקבה.

בנוסף לתואר אמן העם, העניקה לו אזרבייג'ן גם את עיטור העצמאות (2005). מדינות אחרות אף הן העניקו לבולבולולו אותות הוקרה: עיטור הכבוד הגאורגי (2002), עיטור הידידות הרוסי (2005), והפרס הלאומי לשלום ולקידמה (קזחסטן, 2010).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים אזרים
קטגוריה:מלחינים סובייטים
קטגוריה:זמרים אזרים
קטגוריה:זמרים סובייטים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אזרים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:פוליטיקאים אזרים
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:שרי תרבות
קטגוריה:שגרירים ברוסיה
קטגוריה:שגרירי אזרבייג'ן
קטגוריה:באקו: אישים
קטגוריה:ילידי 1945
Lazy

Lazy הוא שיר בסגנון בלוז רוק מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור ב-מרץ 1972, ונכלל באלבום Machine Head.

השיר נפתח בסולו של אורגן האמונד בידי ג'ון לורד, כשהוא מתחלף לסירוגין ומתמזג עם סולואי הגיטרה של ריצ'י בלקמור. בדקה ה-4:20 נכנסת שירתו של איאן גילן, כשהוא משתמש במפוחית פה. זהו השיר הארוך ביותר באלבום, ובגרסתו הידועה באלבום ההופעה Made in Japan, השיר מבוצע במשך כמעט 11 דקות. שלוש שנים לאחר הקלטת השיר, הכליל בלקמור את הריף המרכזי של השיר בשירו "Man on the Silver Mountain" שיצא באלבום "Ritchie Blackmore's Rainbow" של להקתו ריינבו.

קוראי מגזין "Guitar World" דירגו את סולו הגיטרה של השיר במקום ה-74 ברשימת "100 הסולואים הטובים בכל הזמנים".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי דיפ פרפל
קטגוריה:שירים באנגלית
Space Truckin'

הוא שיר בסגנון רוק כבד מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור ב-מרץ 1972, והוא השיר האחרון באלבום המפורסם Machine Head.

השיר מדבר אודות מסע בחלל, ומציג באופן בולט את יכולותיו הווקאליות של הסולן איאן גילן, ואת תיפופו העוצמתי של איאן פייס. השיר אף זכה למספר גרסאות כיסוי, ביניהם על ידי: איירון מיידן, דרים ת'יאטר (כשביצעו גרסת כיסוי לכל שירי אלבום ההופעה Made in Japan), אוברקיל, מיניסטרי, ויליאם שאטנר ועוד.

השיר נכלל באלבום ההופעה המפורסם Made in Japan, בו זכה לביצוע ממושך בן עשרים דקות.

==גרסאות כיסוי==
לשיר בוצעו גרסאות כיסוי רבות, ביניהן:

* Dream Theater באלבומם, Made in Japan.
* אוברקיל באלבום גרסאות הכיסוי שלהם, Coverkill.
* מיניסטרי באלבום גרסאות הכיסוי שלהם, Cover Up.
* ויליאם שאטנר באלבומו, Seeking Major Tom.
* איירון מיידן באלבום המחווה שלהם לדיפ פרפל, Re-Machined: A Tribute to Deep Purple's Machine Head.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי דיפ פרפל
קטגוריה:שירים על טיסה בחלל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי רשימה
ערוץ 1+1

1+1 הוא ערוץ טלוויזיה אוקראיני אשר החל את שידוריו ב-3 בספטמבר 1995. הערוץ נחשב לערוץ המרכזי באוקראינה. לערוץ גם מספר ערוצי בת: ערוץ 1+1 אינטרנשיונל בצפון אמריקה, וערוץ 2+2.

הערוץ מכסה בשידוריו כ-95% משטח אוקראינה. לפי אחוזיה הצפייה הוא השני באוקראינה עם יתרון קל מעל ערוץ STB.

==ראו גם==
* TSN

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה אוקראיניים
ולדימיר שקולניק

ולדימיר שְקוֹלניק (נולד ב-1947) הוא מלחין, מוזיקולוג, פסנתרן ומורה למוזיקה ישראלי.

==ביוגרפיה==
ולדימיר שקולניק נולד בשנת 1947 באוקראינה הסובייטית. הוא השלים לימודי קומפוזיציה באוניברסיטת בוקרשט שברומניה ב-1972. בשנת 1977 עלה לישראל. בשנת 1994 קיבל תואר דוקטור בציון מעולה (Summa Cum Laude) מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הדיסרטציה שהגיש הייתה בנושא "ארגון גובה הצליל בקונטרפונקט אליאטורי במוזיקה של לוטוסלבסקי משנות השישים".

שקולניק משמש כדקאן הפקולטה לקומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
בשנת 2002 זכה בפרס מאוניברסיטת ניו יורק. בשנת 2004 זכה בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. 
 
המוזיקה של שקולניק כוללת יצירות לתזמורת סימפונית, תזמורת קאמרית, תזמורת מיתרים, יצירות לסולן ולתזמורת ועוד. יצירותיו מבוצעות תדיר במדינות רבות בעולם.

ביצירותיו פיתח שיטות הלחנה המבוססות על שילוב מרכיבים לא סימטריים בתהליכים פלינדרומיים. כמוזיקולוג, בנה שיטת ניתוח מקורית למוזיקה בת זמננו. כמורה, פיתח שיטה לפיתוח שמיעה.

== פרסים ==
* 2004 - פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
* 2017 - פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים

== רשימת יצירות מובחרות ==

*[http://download855.mediafire.com/066jfga479lg/a28a5zjcpkl4n1h/Selected+Compositions+-+Vladimir+Scolnic.pdf Selected Compositions - Vladimir Scolnic.pdf]

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131011003829/http://www.jamd.ac.il/content/%D7%93%D7%A8-%D7%95%D7%9C%D7%93%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%A8-%D7%A9%D7%A7%D7%95%D7%9C%D7%A0%D7%99%D7%A7 ולדימיר שקולניק], באתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
* [http://www.israelcomposers.org/Members.aspx?lang=Hebrew&letter=%D7%A9&id=219 ולדימיר שקולניק], באתר איגוד הקומפוזיטורים בישראל
* יוסי פלס, [http://musforum.futurisrael.org/He/Peles08.htm ולדימיר שקולניק: יצירות קאמריות ותזמורתיות מהמאה ה-21], סתיו 2003

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
שקולניק

שקולניק הוא שם משפחה מקורו מהמילה Schule בית ספר בהגיה גרמנית-שׁוּלֶה. השם סקולניק מגיע מאותו מקור.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שמות משפחה
Iconoclast

"Iconoclast" ("אייקונוקלאסט") הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הפרוגרסיב מטאל האמריקאית Symphony X.

האלבום יצא לאור בשנת 2011 והוקלט במלואו בסטודיו של גיטריסט הלהקה, מייקל רומיאו. האלבום יצא לאור 4 שנים לאחר קודמו, "Lost Paradise", לאחר סיבוב הופעות של הלהקה שארך כ-3 שנים. הנושא הכללי של האלבום, לפי מייקל רומיאו שהגה אותו, הוא השתלטות המכונה והטכנולוגיה על האדם.

Iconoclast זמין כדיסק אחד, וכן מהדורה מיוחדת המכילה שני דיסקים. גיטריסט הלהקה, מייקל רומיאו, הצהיר כי המהדורה המיוחדת מכילה את רשימת השירים שנועדה לשחרר הלהקה במקור, אך חברת התקליטים שהפיצה את האלבום (Nuclear Blast) רצתה גם גרסה בעלת דיסק אחד.

==רשימת השירים ==
=== מהדורה רגילה ===

===מהדורה מיוחדת===

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2011
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
אייר אסיה אינדונזיה

אייר אסיה אינדונזיה (באנגלית: Indonesia AirAsia) היא חברה לטיסות חסך אינדונזית, שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי סוקרנו האטה שבג'קרטה. החברה היא חברה-בת של אייר אסיה, והיא מפעילה טיסות בין יעדים באינדונזיה, אוסטרליה, מלזיה, סינגפור, ותאילנד.

עד יולי 2010 נאסר על החברה לטוס למדינות האיחוד האירופי, בשל בעיות בטיחות. בשנת 2011 שלטה החברה ב-41.5% משוק הטיסות הבינלאומיות באינדונזיה 
.

==תולדות החברה==
החברה הוקמה בתחילה בשנת 1999 תחת השם Awair (Air Wagon International), על ידי נשיא אינדונזיה לשעבר עבד א-רחמן וחיד. בידי וחיד היו 40% ממניות החברה, אותם מכר עם בחירתו לנשיא באוקטובר 1999. החברה החלה להפעיל טיסות ב-22 ביוני 2000, באמצעות מטוסי איירבוס A300 ו-A310, ובמרץ 2002 השעתה החברה את פעילותה. Awair שבה לפעול בדצמבר 2004, כשותפה של אייר אסיה.

ב-1 בדצמבר 2005, שינתה Awair שינה את שמה לאייר אסיה אינדונזיה, והחלה להשתלב בפעילות הקבוצה. כיום מחזיקה אייר אסיה ב-49% בלבד ממניות החברה, כיוון שחוקי המדינה אוסרים על חברות זרות לשלוט בחברות תעופה מקומיות. 51% הנותרים מוחזקים בידי קבוצת ההשקעות האינדונזית Fersindo Nusaperkasa.

ב-28 בדצמבר 2014 התרסקה טיסה 8501 של החברה בדרום מצר קארימאטה. בעת האסון, שהו על סיפון המטוס 155 נוסעים ושבעה אנשי צוות.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#e62020;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#e62020;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A320-200
|24
|—
|180
|180
|
|-
!סה"כ 
!24
!—
!colspan=3|
|}

==קישורים חיצוניים== 

* 
 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch==Indonesia%20AirAsia&distinct_entry=true אייר אסיה אינדונזיה] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

אינדונזיה
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:חברות תעופה אינדונזיות
קטגוריה:חברות אינדונזיות
פטרוס קומסטור

פטרוס קומסטור, איור של Rambures Master למהדורה של ה-Historia Scholastica, סביב 1470
פטרוס קומסטור (בלטינית: Petrus Comestor; בצרפתית: Pierre le Mangeur מילולית: פטר הזולל, בהוראת "זולל ספרים", מרוב תאוותו לקריאה; מת ב-1178) היה תאולוג נוצרי יליד צרפת. חיבר את ספר הלימוד המרכזי בהיסטוריה באוניברסיטאות ימי הביניים, ה-Historia Scholastica ("היסטוריה לימודית"). קטעים רבים מהספר בתרגומו לצרפתית נוספו כפרשנות בשולי תרגום התנ"ך והברית החדשה לצרפתית, ה-Bible Historiale שחובר ב-1291 והפכו אותו לאחד הטקסטים הנפוצים לפני עידן הדפוס.

== תולדות חייו ==
נולד בטרואה. בשנת 1148 קיבל בנפיקיום (נחלה פיאודלית) וב-1160 התמנה לקאנצלר אוניברסיטת פריז וממונה הפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטה זו. במכתב אל האפיפיור אלכסנדר השלישי מוזכר שמו של פטרוס כאחד משלושת המלומדים הצרפתים הגדולים של זמנו.

כינויו "הזולל" ניתן לו בימי חייו בשל תאותו הגדולה לקריאה ולימוד כ"תולעת ספרים". הוא-עצמו התייחס לכינויו באפיטף שחיבר על עצמו לקריאה לאחר מותו: "Petrus eram ... dictusque comestor, nunc comedor" (פטרוס הייתי... הזולל כינו אותי, כעת אני נזלל בעצמי).

== Historia Scholastica ==
החיבור המרכזי עליו עמל כל חייו היה תיאור היסטורי, כרונולוגי ועקבי של העולם מבריאת העולם ועד סוף הספר מעשי השליחים, שנועד לתלמידים. הספר מחולק כרונולוגית ל-12 כרכים.

לכל אירוע המוזכר בספרים חיבר פטרוס נספח הכולל מידע גאוגרפי, קוסמולוגי, פיזיקלי, בלשני, פילוסופי ותאולוגי, אותו קיבץ, ארגן וערך ממגוון מקורות, בהם מהווים ספריו של יוספוס פלביוס מקור עיקרי. בנוסף למידע מוצק צירף פטרוס לנאמר גם אגדות ומקורות חיצוניים ומקבילים.

הספר מוזכר בכל קטלוג של כל ספרייה בימי הביניים והופיע בתרגומים למספר לשונות עוד לפני המאה ה-15. ב-1291 שולבו קטעים רבים ממנו כפרשנות בתרגום לצרפתית של התנ"ך והברית החדשה.

מחקר מראה שמאיירי אירועים תנ"כיים בימי הביניים ואף אחריהם שאבו את המידע לאיורים לא רק מהטקסט התנכי אלא במידה רבה גם מן ה-Historia Scholastica.

== בתרבות ==
בהקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו איג מסן-ויקטור, פדרו הספרדי, אנסלם מקנטרברי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.

== קישורים חיצוניים ==

* הטקסט המלא של Historia Scholastica, במיזם ויקיטקסט 
* [https://web.archive.org/web/20171201031744/http://artiquesroadshow.com/Comestore.htm על האיש וספרו בתערוכה בריטית וירטואלית]
* ערך באנציקלופדיה הקתולית

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:אנשי דת בימי הביניים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:נפטרים ב-1179
Freebase

Freebase היה אתר אינטרנט ששימש כמאגר ידע שיתופי. זהו אוסף מקוון של נתונים מובנים המורכבים ממקורות מידע רבים הכוללים מידע מתוך אתרי אינטרנט אחרים כגון ויקיפדיה. מטרתו של האתר הייתה ליצור מקור ידע עולמי שמאפשר לאנשים לגשת למידע משותף בצורה יעילה, לעיתים גם על ידי קבצים. האתר פותח על ידי חברת Metaweb שנרכשה על ידי Google ב-16 ביולי 2010.

== היסטוריה ==
ב-3 במרץ 2007, הודיעה בפומבי חברת Metaweb על הקמת אתר Freebase שתואר על ידי החברה בשם "מסד הנתונים משותפים של הקוד הפתוח בעולם" וגם בתור "מסד הנתונים המסיבי בעריכה ושיתוף של נתונים צולבים", שלעיתים קרובות גם שימש כמודל מסד הנתונים באמצעות אתר ויקיפדיה שהפך למודל מסד נתונים או ישות יחסית.

Freebase מספק ממשק המאפשר למשתמשים שאינם מתכנתים או עוסקים בתחום המחשבים לקבל מידע מובנה, או "מטה-נתונים", מידע כללי, ולקטלג או להתחבר לפריטים או נתונים בדרכים סמנטיות.

המיזם נסגר רשמית במאי 2016.

==ראו גם==
* גרף הידע
* ויקינתונים

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100228011242/http://www.freebase.com/ עמוד ראשי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2007
ג'ון קאלן

ג'ון קאלן (באנגלית: John Callen; נולד ב-4 בנובמבר 1946) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ובמאי ניו זילנדי. שיחק ב"טרילוגיית ההוביט" של פיטר ג'קסון בתפקיד אויין מחבורת הגמדים.

== ביוגרפיה ==
קאלן החל את דרכו לקראת סוף שנות ה-80 בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה המקומית בניו זילנד והתבלט בעיקר בסרט "לוחם הקשת בענן" לצידם של ג'ון ווייט וסם ניל.
ב-2007 שיחק בקומדיה האוסטרלית "האיש שאיבד את הראש" לצידו של הקומיקאי והשחקן הבריטי מרטין קלונס.
ב-2008 דיבב בסדרה "פאוור ריינג'רס זעם הג'ונגל" במשך ארבעה פרקים את דמותו של סונימקס.
בשנת 2011 השתתף בתפקיד קטן בקומדיה הניו זילנדית "ציפורי אהבה".
בשנת 2012 הופיע קאלן בסרט הפנטזיה המצליח "ההוביט: מסע בלתי צפוי" בתפקיד הגמד אויין. קלאן לוהק על ידי פיטר ג'קסון גם לשני סרטי ההמשך "ההוביט: ישימון סמאוג" ו"ההוביט: קרב חמשת הצבאות".

קאלן הוא משחקני התיאטרון הטובים והמוערכים ביותר בניו זילנד, הופיע בעשרות הצגות וזכה במספר פרסים מקומיים.
כבמאי ביים קאלן עשרות פרסומות ושמונה פרקים עבור סדרת הנעורים הפופולרית "השבט".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ניו זילנדים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ניו זילנדים
קטגוריה:ילידי 1946
אורי בר-נר

אורי בר-נר הוא דיפלומט ישראלי. בעבר שגריר ישראל בטורקיה.

בר-נר מילא מספר תפקידים במשרד החוץ בהם בשגרירויות ישראל בהודו, דנמרק וארצות הברית. היה סמנכ"ל משרד החוץ והקונסול הכללי בשיקגו ובניו יורק. בין השנים 1998–2001 היה השגריר הישראלי בטורקיה.
בר-נר מונה לתפקיד בפברואר 1998, לאחר שטורקיה התנגדה למינויו ב-1997 של הפרופסור לתולדות האימפריה העות'מאנית, אהוד טולידאנו.

בר-נר בוגר תואר ראשון באמנות מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת אמורי. כיום הוא יועץ לליגת הידידות ישראל-ארצות הברית ועוסק בקידום הקשרים בין המדינות, ויועצן של כמה חברות.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירי ישראל בטורקיה
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
סנטנה דו ליברמנטו

הכיכר הבינלאומית ריברה ליברמנטו - הכיכר הבינלאומית היחידה בעולם
סנטנה דו ליברמנטו (בפורטוגזית: Santana do Livramento) היא עיר במדינת ריו גראנדה דו סול בברזיל. היא ממוקמת על הגבול עם אורוגוואי וצמודה לעיר ריברה מעבר לגבול, וביחד איתה יוצרת שטח עירוני רצוף של כ-200,000 בני אדם.

==גאוגרפיה== 
סנטה דו ליברמנטו ממוקמת בגובה של כ-210 מטרים מעל פני הים וממוקמת כ-500 קילומטרים מבירת המחוז פורטו אלגרה. האוכלוסייה בעיר מנתה בשנת 2010 כ-90,000 תושבים בשטח של כ-7,000 קילומטרים רבועים. כלכלת העיר נשענת ברובה על חקלאות הכוללת שדות חקלאיים גידול בקר, ייצור ומסחר ביין, תיירות ותעשיית מוצרי עור. העיר גם ממוקמת על קו הרוחב 31 דרום, מה שהופך אותה לאזור אידיאלי לייצור יין. אירוח כפרי הוא גם אחד ממקורות ההכנסה של העיר, והוא מהווה אפשרות פופולרית בקרב התיירים בה.

==הגבול והיחסים==
הגבול בין סנטנה דו ליברמנטו לריברה נקרא Frontera De la Paz (בעברית: גבול השלום) הוא מעבר חופשי בו ניתן לעבור את הגבול דרך רחוב ובלי שום ביקורת, עובדה זו מושכת תיירים רבים המגיעים לעיר, בעיקר מריברה, על מנת לבקר בחנויות דיוטי פרי, שנוצרו עקב הקרבה והיחסים הטובים בין שתי הערים. עוד ביטוי של היחסים הטובים בין הערים הוא משחקי ידידות שנערכים תדיר בין קבוצות משתי הערים.

== תחבורה ==
בעיר יש תחנה של הרכבת הטרנס-מדינית בין אורוגוואי לברזיל. בעיר קיים שדה תעופה אבל טיסות סדירות נוחתות בדרך כלל בשדה תעופה גדול יותר בעיר הצמודה ריברה.

==היסטוריה==

היישוב נוסד בתאריך 30 ביולי 1823 ובשנת 1857 הוכרז כעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ריו גראנדה דו סול: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1823
אלברט אוהלן

אלברט אוהלן (בגרמנית: Albert Oehlen; נולד בקרפלד שבגרמניה ב-17 בספטמבר 1954) הוא אמן וצייר גרמני עכשווי.

אוהלן הוא בנו של אלפרד אוהלן, גרפיקאי וקריקטוריסט גרמני, והוא אחיו הבכור של הצייר מרקוס אוהלן. הוא סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה לאמנויות בהמבורג בשנת 1978, שם למד תחת הדרכתו של זיגמאר פולקה. הוא מזוהה עם זרם אמנות ה"נוער הפראי" בגרמניה יחד עם ציירים בני תקופתו כמרטין קיפנברגר. יחד עם קיפנברגר ייסד קבוצת אמנות בשם Lord Jim Lodge, אשר פעלה עד שנת 2005. עבודתו של אוהלן מתמקדת בתהליך הצביעה ומתבססת על ידי אילוצים שהוא מציב לעצמו, כמו שימוש רק בצבעים מסוימים, שילוב מראות בבדים שלו, עבודה משותפת (במיוחד עם ג'ונתן מייז), והפעלת מחשבים לייצור עיצובים.<ref></ref> 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1954
האני אבו אסעד

האני אבו אסעד (בערבית: هاني أبو أسعد; נולד ב-11 באוקטובר 1961, בנצרת, ישראל) הוא במאי קולנוע ערבי-ישראלי-הולנדי. סרטו "גן עדן עכשיו" זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2005.

==ביוגרפיה==
אבו אסעד נולד למשפחה מוסלמית עשירה בנצרת שבישראל ב-1961, והיגר להולנד ב-1980. הוא למד הנדסת אווירונאוטיקה בהארלם (הולנד), ועבד מספר שנים כמהנדס מטוסים. הוא נכנס לעולם הקולנוע והטלוויזיה בתור מפיק, וב-1990 הקים יחד עם הבמאי רשיד משהראווי את חברת הפקת הסרטים "אלול" (Ayloul).

ב-1991 ביים סרט תיעודי קצר בשם "לכל המעוניין בדבר" הבודק את הסיבות לעמדתם הפרו-עיראקית של הפלסטינים אזרחי ישראל. ב-1992 ביים סרט קצר בשם "בית נייר" על נער פלסטיני שביתו נהרס על ידי צה"ל והוא בונה במקומו בית מנייר. אך אמו כועסת עליו והורסת אותו. ב-1993 הפיק את סרטו של משהראווי, "עוצר".

ב-1998 ביים את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא "Het 14de kippetje" לפי תסריט של ארנון גרונברג.

בשנת 2000 יצר את הסרט "נצרת 2000", אשר מתאר את פיצולה של החברה בעיר עקב חילוקי דעות בנוע לבניית מסגד סמוך. על אף שהסרט נראה כתיעודי למעשה מדובר בסרט מבוים.

סרטו "החתונה של רנא" (2002) מבוסס באופן חלקי על סיפור אוטוביוגרפי שכתבה הסופרת והקולנוענית ליאנה בדר. בסרט הגיבורה מקבלת הוראה מאביה לבחור בחתן מתאים מתוך רשימה שהכין. הגיבורה חיה בבית יפה, אך לפני החתונה היא חוטפת רגליים קרות ובורחת ממנו. כך גם אורחי החתונה נאלצים לעזוב את הבית ולעבור למחסום שם יתקיים הטקס. הבית והמרחב שמחוצה לו הם נושאים מרכזיים בסרט. הסרט צולם ברובו במזרח ירושלים וברמאללה בימי האינתיפאדה השנייה, כשהכניסה לשטחים הוגבלה, וצוות ההפקה לא הורשה להיכנס לאתרי הצילומים בכלי רכב פרטיים. סרט זה הוקרן בפסטיבל קאן בשנת 2002 במסגרת היוקרתית של ״שבוע המבקרים״. בעקבות הסרט התקבל הבמאי אבו אסעד יחד עם הבמאי הישראלי דרור שאול לסדנת בימוי יוקרתית בפסטיבל סאנדנס.

ב-2003 יצא סרטו "פורד טרנזיט", שזכה בפרס "ברוח החופש" בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט, שהוגדר כסרט דוקומנטרי, עורר דיון סוער לאחר שהתברר שסצנות רבות ממנו היו מבוימות.

ב-2005 יצא סרטו העלילתי "גן עדן עכשיו", שסיפר על שני מחבלים מתאבדים היוצאים לפיגוע בישראל. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל ברלין זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר מטעם "הטריטוריות הפלסטיניות" לשנת 2005.

ב-2013 זכה סרטו "עומאר" בפרס חבר השופטים במסגרת "מבט מסוים" בפסטיבל קאן, וכן הוכרז כמועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

ב-2017 יצא סרטו העלילתי "ההר שבינינו" , בכיכובם של קייט וינסלט ואידריס אלבה.

ב-2021 היה בין מפיקי הסרט המצרי-ירדני השנוי במחלוקת "אמירה".

באוגוסט 2024 אבו אסעד, יחד עם יותר מ-300 אמנים, קרא להחרמת הסרט "למה מלחמה" של עמוס גיתאי בשל מעורבות של חברות הפקה ישראליות שנאשמות בתרומה ל"כיבוש, אפרטהייד וג'נוסייד". גיתאי ציין במסיבת עיתונאים שהסרט לא קיבל מימון מישראל, וטען כי אלו שקוראים להחרמה לא ראו את הסרט.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* רמי יונס, [https://www.mekomit.co.il/המושג-קולנוע-פלסטיני-הוא-ניצחון-על-מי/ המושג קולנוע פלסטיני הוא ניצחון על מי שמנסה למחוק אותנו], שיחה מקומית, 22.6.21.

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע פלסטינים
קטגוריה:במאי קולנוע הולנדים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1961
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1961
קטגוריה:ישראלים שהיגרו להולנד
חנן עזרן

חנן עזרן (5 ביוני 1950 - 25 במאי 2013) היה עיתונאי ישראלי; כתב, מגיש ותחקירן בטלוויזיה הישראלית.

==ביוגרפיה==
נולד בישראל. בנעוריו היה כתב נוער בשבועון "מעריב לנוער". בשרותו הצבאי היה קצין תותחנים ובשירות המילואים, הגיע לדרגת רב-סרן.

בשנת 1976 סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בספרות עברית קולנוע וטלוויזיה, ובשנת 2009 סיים לימודי תואר שני בתקשורת.

בשנת 1975 החל לעבוד בחטיבת החדשות בטלוויזיה הישראלית. במהלך השנים שימש בשורה של תפקידים, בהם כתב בנושאים פלילים, כתב בנושאים חברתיים וכתב בכנסת. בנוסף שימש כעורך ומגיש של מהדורות "חדשות הלילה" בערוץ. היה כתב ב"יומן" ובתוכנית מבט שני. הגיש את המגזין הפוליטי "כנסת".

ערך והגיש את תוכניות התחקיר "חשיפה", ובין השנים 2004–2009 את התוכנית "גילוי נאות". יצר גם כתבות תחקיר. בין כתבותיו הידועות היו חשיפת היומנים של מרדכי ואנונו, על סוחרי הנשק הישראליים, על התעשיות הביטחוניות הישראליות שכירי חרב ישראליים, קשרים עם איראן, ועוד. בשנת 1995 קיבל עזרן מעמותת "אמיתי" (שקדמה לעמותת אומ"ץ) עיטור מיוחד על הצטיינות בחשיפה עיתונאית לוחמת, יושר אישי ויכולת מקצועית.

יצר גם סרטים דוקומנטריים. על סרטו "מבריסק לירושלים", שעסק בחיי מנחם בגין, קיבל בשנת 1994 את פרס ראש הממשלה.

עזרן כתב כארבעה עשר מחזות בנושאים של ניכור חברתי ובדידות, חלקם הוצגו בתיאטרון "הזמן". על מחזהו "המכונה" זכה בפרס עיריית תל אביב לתרבות ואמנות. זכה גם בפרס רשות השידור לסיפור קצר שכתב.

ספריו של עזרן עוסקים בנושאי טרור בינלאומי. בראיון שנתן לעיתונאי אלי אשד בעקבות צאת ספרו "למות מפחד" ציין עזרן שהוא אוהב לעסוק בענייני הרפתקאות ביטחוניות וריגול, נושאים שזכאים לטיפול רחב יותר ממסגרת תוכניות טלוויזיה.

בשנת 2012 פרש מהערוץ הראשון במסגרת הסכם פרישה.

נפטר ב- 25 במאי 2013 ממחלה. הותיר אחריו אישה ושני ילדים.

==ספריו==
*[http://simania.co.il/bookdetails.php?item_id=1085 ממתקים ומעט בגדים - מסע נורא לשום מקום], בהוצאת ידיעות אחרונות, שנת 1999. הספר עוסק בילדה שנקלעה לסמים, כאשה הפכה לבלדרית ולבסוף הצליחה להיגמל ולשנות את מסלול חייה.
*[http://simania.co.il/bookdetails.php?item_id=41755 חוד החנית] - סיפורו של קולונל קליין, שכיר - חרב ישראלי, הוצאת תמוז, שנת 2003. הספר עוסק ביאיר קליין שהיה מפקד סיירת חרוב, קצין מוערך בצה"ל שהפך לשכיר חרב והיה מבוקש על ידי הסי.אי.אי בחשד לקשרים עם ברוני הסמים בקולומביה.
*תעלומה בנתיב ההתרסקות, בהוצאת תמוז, שנת 2005. הספר עוסק בהפלת מטוס אל על בשמי בולגריה בשנת 1955
*נשק יום הדין: מחוללי המוות בשירות הטרור, בהוצאת קו-וואדיס, שנת 2006
*למות מפחד: 'הפצצה המלוכלכת' - תרחישי אימה, בהוצאת קו-וואדיס, שנת 2006. הספר עוסק ביכולות ההרסניות של ארגוני הטרור ובמיוחד ארגוני הטרור האיסלמיים, כולל יכולות כלי נשק ביולוגיים וגרעיניים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.no-666.com/2006/03/17/%D7%97%D7%A0%D7%9F-%D7%A2%D7%96%D7%A8%D7%9F-%D7%91%D7%A2%D7%99%D7%A7%D7%91%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%98%D7%A8%D7%95%D7%A8-%D7%94%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%9C%D7%90%D7%95%D7%9E%D7%99/ חנן עזרן בעקבות הטרור הבינלאומי], בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:תחקירנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
פודונג

פּוּדוֹנְג (בסינית מפושטת: 浦东; בסינית מסורתית: 浦東; בפין-יין: Pǔdōng; "מילולית: ממזרח לנהר פו") הוא רובע במזרח העיר שאנגחאי שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. הרובע ממוקם לאורך גדתו המזרחית של הנהר חואנגפו , מול המרכז ההיסטורי של העיר – הבונד, ברובע פושי . האזור התפתח במהירות רבה, והפך מאזור חקלאי למרכז העסקים המרכזי בעיר בתוך עשורים בודדים.

כיום, ברובע נמצאים המרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי, בניין ג'ין מאו, בורסת שנגחאי, מגדל שאנגחאי המרכזי ומגדל פנינת המזרח יחד עם מרכזי עסקים רבים נוספים.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="90">
קובץ:Shanghai - Pudong - Lujiazui.jpg|פודונג מהבונד
קובץ:Shanghai-pudong panorama.jpg|נוף פנורמי בפודונג (מכיוון מזרח)
קובץ:Shaghai Jin Mao.JPG|בניין ג'ין מאו
קובץ:Shanghai skyline at night, panoramic. China, East Asia-2.jpg|קו הרקיע של שאנגחאי מעל נהר החואנגפו
קובץ:Pudong district roads traffic skyscrapers, Shanghai.JPG|Lujiazui Finance and Trade Zone, Pudong
קובץ:Pudong.ogv|פודונג בלילה (סרטון)
קובץ:Shanghaipudong.jpg|פודונג בלילה
קובץ:Shanghai (Huang Pu River at Night) 046.jpg|נהר חואנג-פו בלילה.
קובץ:Shanghai pudong.jpg|נוף של פודונג בעת לילה
קובץ:Shanghai oriental pearl tower.JPG|נוף של מגדל פנינת המזרח
קובץ:OrientalPearlTower feet.JPG|ספינה מול מגדל פנינת המזרח
קובץ:Shanghai Oriental Pearl Tower.JPG|מגדל פנינת המזרח
קובץ:Lujiazui at night, Shanghai.JPG|לוג'יאדזווי בלילה
קובץ:Night view from the Bund.jpg|לוג'יאדזווי בלילה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שאנגחאי: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1993
זהר אוריין

זהר אוריין (נולדה ב-19 בדצמבר 1937) היא אשת ציבור וקריינית ישראלית. הייתה קריינית בקול ישראל במשך 40 שנה.

==ביוגרפיה==
גדלה בקיבוץ שער העמקים שם התבלטה בקטעי קריאה, בשירה ובמשחק.

בשנים 1957–1959 שירתה בלהקת הנח"ל יחד עם אורי זוהר, עליזה רוזן, יוסי פרוסט, יהורם גאון, אריק איינשטיין, עמי גלעד ועוד.

לאחר שחרורה השתתפה במקהלה שליוותה את להקת כרמון במופע של אד סאליבן באולם רדיו סיטי בניו יורק.

הייתה חלק מלהקת הנשים שהופיעו במועדון התיאטרון בחיפה יחד עם עליזה עזיקרי, מרגלית אנקורי, ברוריה אביעזר, רינה אוסצ'גה, גליה טופול ועוד.

השתתפה גם בלהקת "זרקור" יחד עם אלברט כהן, ליה דוליצקיה ויעקב בנאי.

ב-1962 החלה לעבוד בקול ישראל. במשך כ-10 שנים הגישה את התוכנית לעקרת הבית ששודרה מדי יום בשעות 10.00 - 12.00. בתוכניות אלה עסקו בבישול (רות סירקיס), טיולים (אורי דביר), נימוסים (חנה בבלי) ורופא ילדים (ד"ר פנחס שרשבסקי). היא החליפה בתפקיד זה את רבקה מיכאלי.

במשך השנים קריינה ושרה מאות פרסומות ביחד עם משה טימור ויורם ארבל.

ב-1986 החלה לקריין חדשות והמשיכה בכך עד לפרישתה בשנת 2002.

הייתה נשואה לנחום רז, ממקימי קריית עתידים ומרכז הירידים והקונגרסים בישראל, יקיר העיר תל אביב-יפו וחבר מועצת העיר (נפטר ב-2011) ולהם שתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=KLtUXZQRF0U "הילוך חוזר" עם זהר אוריין ואיתמר חובב], באתר יוטיוב

קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:שער העמקים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
האפלת שפה

השמש כפי שצולמה בעת מעבר נגה על פני השמש. ניתן להבחין בהאפלת השפה שגורמת לכך שמרכזה בהיר יותר משפתה.
המקור הפיזיקלי להאפלת השפה. קו הראייה אל חלקים שונים בשמש מיתרגם למבט אל עומקים שונים בשמש. אור הנפלט משכבות נמוכות יכול (A) להיפלט רק כאשר מביטים אליו ישירות על קו הראייה, מבט אל שפתה של השמש מציג אור שנפלט בשכבות יותר גבוהות. (B)

האפלת שפה היא תופעה פיזיקלית שבה הבהירות הנראית של פני השמש או כוכב נחלשת ממרכזה אל שפתה. מקורה של תופעה זו בכך שפני הכוכב אינם אטומים, אלא בעלי מידה מסוימת של שקיפות המאפשרת לצפות לעומק של כמה מאות קילומטרים לתוך שכבת הפוטוספירה. תופעה זו נראית באופן ברור במיוחד בשמש בזכות קרבתה לכדור הארץ ביחס לכוכבים, אולם תופעות פיזיקליות נוספות מאפשרות לצפות בהאפלת השפה גם בכוכבים מסוימים. בירח לדוגמה, לא נצפית תופעת האפלת שפה, מפני שפניו מוצקים ואטומים.

מבט אל מרכז השמש, שם בהירותה מרבית מכוון שבכיוון זה עומק החדירה מיתרגם למבט אל מרחק קטן ממרכז השמש בו הטמפרטורה גבוהה יותר. מבט אל שפת השמש, שם בהירותה נמוכה יותר, נגרם מכך שחדירה לאותו עומק אופטי מיתרגם למבט אל אזור הרחוק יותר ממרכזה. מראה האפלת שפת השמש תלוי בנקודת המבט של הצופה, וכאשר השמש סובבת סביב צירה אזורים שנעים משפתה למרכז מתבהרים ומוחשכים בהמשך הסיבוב לעבר שפתה השנייה. תופעת האפלת השפה נצפית נוסף לשמש גם בכוכבים שונים, במיוחד בכוכבים משתנים לוקים וכוכבים בעלי כוכבי לכת.

תופעת האפלת השפה נובעת משני תהליכים פיזיקליים המנוגדים זה לזה: השכבה הפנימית יותר חמה יותר ושטף הקרינה ממנה גדול יותר, אולם ההסתברות שפוטון שנפלט משכבה פנימית ייפלט מפני השמש קטנה ככל שמקורו בשכבה עמוקה יותר. במרכז השמש הטמפרטורה מגיעה לכ-15 מיליון מעלות, בעוד שבפניה הטמפרטורה היא כ-6,000 מעלות בלבד, משמעותה של ירידת טמפרטורה זו היא ירידה בעוצמת האור שנפלטת מכל שכבה בתלות בטמפרטורה כפי שמתואר על ידי חוק סטפן-בולצמן. הפוטוספירה אטומה באופן חלקי, ולכן פוטון שנפלט בתוככי השמש עשוי להיבלע לפני שיצא מן השמש, חוק בר-למברט מתאר את הירידה בהסתברות של פוטון לחצות דרך אופטית מסוימת מבלי להיבלע, ומשמעותו ששכבות שנמצאות בעומק אופטי גדול יותר יתרמו פחות להארה. השפעות פנימיות אלו לא משתנות באופן משמעותי בתוך השמש, אולם היטלן על קו ראייה של צופה המרוחק מן השמש תלוי בקו הראייה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אסטרופיזיקה
אנדרטה לזכר שלמה בן-יוסף

האנדרטה לזכר שלמה בן יוסף עולה הגרדום הראשון ניצבת לצד כביש 8900, בין ראש פינה לצפת.

==ניסיון הפגיעה באוטובוס הערבי==
ב־21 באפריל 1938 הטילו שלמה בן-יוסף, אברהם שיין ושלום ז'ורבין, רימון על אוטובוס ערבי בכביש ראש פינה-צפת. הרימון נזרק כנקמה על הוצאה להורג ורצח יהודים בידי ערבים בגליל העליון ימים ספורים קודם לכן. הרימון שהוטל על האוטובוס לא התפוצץ ואיש מהנוסעים לא נפגע. השלושה הסתתרו במערה שנקראת כיום "מערת שלמה בן-יוסף" ונמצאת בה אנדרטה נוספת. משטרת המנדט תפסה את שלושתם. ז'ורבין הוכרז כלא שפוי ועל בן יוסף ושיין נגזר גזר דין מוות. בסופו של דבר גזר הדין בוצע רק על בן יוסף בשל גילו הצעיר של שיין.

==האנדרטה==
האנדרטה ניצבת במקום בו זרקו בן יוסף וחבריו את הרימון לכיוון האוטובוס הערבי. היא תוכננה על ידי הפסל יצחק דנציגר ונחנכה בטקס חגיגי בשישי ליולי 1957. האנדרטה עשויה בטון ובנויה כאובליסק בגובה שבעה מטרים ששבור פעמיים בצורה זוויתית. צורת האנדרטה מזכירה גרדום וכן את פיתולי הדרך לצפת. 

בתחתית האנדרטה רשומה הכתובת:

על דופן אחרת של האנדרטה כתובה שורה משירו של זאב ז'בוטינסקי שנקבע כהמנון בית"ר: .

על פי עדותו של יגאל תומרקין, דנציגר לא אהב את העבודה שיצר; היה זה המבנה המשולש של האנדרטה שהפך אותה ללא-מוצלחת בעיני דנציגר, בעוד שילוב הנוף והטופוגרפיה כרקע לפסל היה מוצלח בעיניו.

בשנת 2013 שופצה האנדרטה והוכשרו רחבה ומקומות חנייה. בנוסף, הוצבה אבן זיכרון במצפור שמעבר לכביש.

==ראו גם==
* אנדרטה לשבעה עולי הגרדום, בצפת

==לקריאה נוספת==
*גלעד- אנדרטאות לנופלים במערכות ישראל, הוצאת משרד הביטחון, 1989. עמ' 127

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.izkor.gov.il/en_589c41913fb837ce9b777fe75b7bd5e9 גלעד לזכר שלמה בן יוסף] (כביש צפת - ראש פינה), תיאור הגלעד באתר "יזכור"

==הערות שוליים==

קטגוריה:הגליל העליון: אנדרטאות
קטגוריה:יצחק דנציגר
קטגוריה:אנדרטאות לזכר עולי הגרדום
קטגוריה:אצ"ל: אנדרטאות
פרידריך כריסטוף דאלהמן

פרידריך כריסטוף דאלהמן (גרמנית: Friedrich Christoph Dahlmann; 13 במאי 1785, ויסמר, שוודיה (כיום במקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה) - 5 בדצמבר 1860, בון) היה היסטוריון ופוליטיקאי גרמני ומנהיג שביעיית גטינגן.

דאלהמן, בן למשפחה מבוססת וחשובה, יועד על ידי אביו ללימודי תאולוגיה, אך העדיף ללמוד פילולוגיה באוניברסיטת קופנהגן ובאוניברסיטת האלה-ויטנברג ושוב בקופנהגן בין השנים 1802-1806.

בשנת 1809, עם פרוץ הקרבות באוסטריה הצטרף דאלהמן, יחד עם חברו המשורר היינריך פון קלייסט, אותו הכיר בדרזדן, אל כוחות צבא האימפריה האוסטרית.

ב-1812 התמנה כממלא מקומו של ההיסטוריון דיטריך הרמן האגוויש באוניברסיטת קיל, למרות שעד כה עיקר עיסוקו לא היה בהיסטוריה כי אם בספרות. הוראת ההיסטוריה הכניסה אותו לראשונה גם לפוליטיקה, דבר שעתיד להשפיע על עתידו רבות.

ב-1815 מונה לתפקיד מזכיר המשלחת הקבועה של מדינת שלזוויג-הולשטיין, בתפקיד זה החל בתביעת בעלות על דוכסות האלבה מדנמרק. דרישה שבסופו של תהליך, תגרום לפרוץ מלחמת שלזוויג השנייה בשנת 1864.

== שביעיית גטינגן ==

בשנת 1829, הוא עבר ללמד באוניברסיטת גטינגן, אז בממלכת הנובר. בשנת 1833 היה שותף לכתיבת החוקה החדשה של הממלכה, שנכתבה ברוח מהפכת יולי 1830. עם עלייתו לשלטון של המלך ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר והכרזתו על החוקה כבלתי-תקפה, ארגן דאלהמן קבוצה של אנשי מדע ורוח מן האוניברסיטה, למה שיכונה אחר-כך שביעיית גטינגן, ובמחאה על צעד זה התפטרו מתפקידם. צעד זה עורר סערה ברחבי גרמניה כולה והיווה זרז רב-השפעה על הקמת הקונפדרציה הגרמנית והקיסרות הגרמנית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של פרנקפורט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1785
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1860
ארגנטוויס

ארגנטוויס (שם מדעי: Argentavis; מילולית: "עוף יפה ארגנטינאי") הוא עוף דורס נכחד שהתקיים בהרי האנדים בתקופת המיוקן שלפני 9 עד 6.8 מיליון שנה מזמננו. הוא התגלה בממצאים במרכז וצפון-מערב ארגנטינה ותואר ב-1980. בסוג זה נכלל מין יחיד - Argentavis magnificens.

הארגנטווי, הקרוב לקונדוריים של ימינו, היה העוף המעופף הגדול מעולם, כנראה לצד הפלאגורניס, ומוטת כנפיו הגיעה לשבעה מטרים. בהשוואה לכך, מוטת כנפיו של אלבטרוס נודד, העוף בעל מוטת הכנפיים הגדול ביותר החי כיום, היא 3.65 מטרים ושל קונדור האנדים כ-3.2 מטרים. משקלו הגיע ל-70–78 ק"ג ואורכו 1.26 מטרים.

בדומה לדורסים המודרניים הארגנטוויס נהג לדאות על זרמי אוויר שהעלו אותו לגובה רב, שם היה יכול לדאות ולחפש נבלות וחיות טורפות כמו התילקוסמילוס (Thylacosmilus) שאת טרפם נהג לאכול.
תוחלת החיים של הארגנטוויס הגיעה ל-50–100 שנים, אף יותר מהיען המודרני שתוחלת חייו היא בין 60–70 בלבד.

== בתרבות ==
עוף זה הופיע בסדרה פלאווורלד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טרטורניסים
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באמריקה הדרומית
קטגוריה:עופות שחיו במיוקן באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1980
המהומות בשוודיה (2013)

הבערת רכבים ביום השני להפגנות בשכונת האסבי שבצפון [[סטוקהולם.]]
המהומות בסטוקהולם הן הכינוי שניתן בעיתונות השוודית והעולמית למהומות והעימותים שהתרחשו בין מהגרים תושבי שכונת האסבי שבצפון סטוקהולם, בירת שוודיה והמשטרה המקומית. המהומות פרצו ביום ראשון, 19 במאי 2013, עת דיווחה המשטרה על הצתות והשחתת רכוש והסתיימו ביום שישי, 24 במאי 2013, עת דיווחה המשטרה כי מרבית המהומות פסקו. הרשויות דיווחו כי במהלכן נפצעו עשרות שוטרים והוצתו עשרות מכוניות.

==גורמים==
המהומות פרצו לאחר שב-13 במאי ירו שוטרים שוודים בגבר בן 69, מהגר ממוצא פורטוגזי משכונת האסבי בעיר, שמת כתוצאה מהירי. על פי הדיווחים בתקשורת המקומית הגבר שנורה היה חמוש בחרב מצ'טה, נעל את עצמו בדירתו עם רעייתו וסירב לאפשר לשוטרים להיכנס פנימה. מחשש לסכנה לחיי רעייתו השוטרים פרצו בכוח וירו בו.

אולם אף שהמחאות פרצו עקב מות המהגר, הן למעשה הציתו מתחים בני עשור בין החברה השוודית למהגרים ממדינות מוסלמיות במזרח התיכון ובאפריקה ויש הטוענים כי המהומות אינן אלא ביטוי לתסכול עקב האבטלה הגואה, ההטרדות מצד כוחות המשטרה ורמות ההשכלה בשכונות בהן הם מתגוררים.

סיבות נוספות שהועלו כאפשריות לפרוץ המהומות הן עוני, מתח בין-גזעי ובין דתי והתחזקות תנועות אסלאמיסטיות במדינה. תופעות אלו התבטאו כנראה גם במחאות בקנה מידה קטן יותר שפרצו בשנת 2010 בשוודיה.

==מהלך האירועים==
שרפות ביום השלישי למהומות
רכב מסחרי שהובער ביום השני למהומות.
* 19 במאי 2013, יום ראשון, בני נוער הבעירו רכבים בשכונת האסבי, כמאה רכבים במספר. בנוסף הוצת מוסך שאילץ פינוי בניין מגורים ומרכז קניות הושחת. בעימותים עם המשטרה נפצעו 3 שוטרים.
* 20 במאי, יום שני, 11 כלי רכב הועלו באש וארבע מיכליות אשפה. שבעה שוטרים נפצעו במהלך זריקת אבנים ושבעה בני נוער נעצרו על תקיפת נציגי ציבור. שניים מהם שוחררו כשאחד מהם התברר כבן פחות מ-15.
* 21 במאי, יום שלישי, המהומות התפשטו לראשונה אל מחוץ לסטוקהולם הבירה והורגשו בברדאנג, אדסברג, פלמינגסברג, נורבורג וסקארפנאק. שלושים רכבים הובערו כשתחנת המשטרה ביאקובסברג ומרכז קניות הושחתו. שמונה מעורבים נעצרו.
* 22 במאי, יום רביעי, רכבים רבים הובערו ותחנת המשטרה בראגסווד הובערה אף היא. בהאגסטרה המשטרה הותקפה ושוטר אחד נפצע. בסקוגאס מסעדה הובערה וכבאים הותקפו בידי בני נוער.
* 23 במאי, יום חמישי, חמישה רכבים הובערו ברינקבי. בני נוער השליכו אבנים ובקבוקי זכוכית בתחנת הרכבת התחתית בוואלינגבי, ניפצו חלונות ואיימו על צוות תחנת הרכבת התחתית. כמה מוקדי אש דווחו בטנסטה ובפארסטה. שני בתי ספר ותחנת משטרה הוצתו בנוסף ל-15 כלי רכב שרופים. 13 איש נעצרו באותו היום וביום המחרת.
* 24 במאי, יום שישי, המהומות בסטוקהולם הבירה נרגעו והתפשטו לחלקים אחרים של שוודיה, כמו אורברו. בלילה נעצרו פעילי ארגוני ימין קיצוני שנטלו אחריות על רכב עמוס כלי נשק שנמצא בידי המשטרה המקומית.

==תגובת הממסד השוודי==
* ראש ממשלת שוודיה, פרדריק ריינפלט אמר ב-21 במאי כי לאחר יומיים של מהומות והרס, האווירה בשכונת האסבי הפכה למסוכנת. ראש הממשלה הבהיר כי חרף המחשבה בקרב קבוצות כי הן יכולות לשנות את החברה באמצעות אלימות, כי לא ניתן לשלוט באמצעות אלימות.
* שרת המשפטים והמשטרה השוודית, ביאטריס אסק מסרה כי המשטרה תגיב בחומרה.
* המשטרה הובילה גל מעצרים נרחב של המעורבים במהומות במקביל למניעת כינון התארגנויות אזרחיות להקמת קבוצות מתנדבים למאבק מול המהגרים.

==ראו גם==
*המהומות בממלכה המאוחדת (2011)
*המהומות בצרפת (2005)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

שוודיה
קטגוריה:2013 בשוודיה
קטגוריה:סטוקהולם: היסטוריה
קטגוריה:מחאות ב-2013
קטגוריה:פשע בשוודיה
מולי

מוֹלִי (שם מדעי: Poecilia; נקרא גם גּוֹנוּנִית) הוא סוג של דג גרם ממשפחת הגמבוזיים. נפוץ במים מתוקים ומלוחים באמריקה המרכזית בטמפרטורה של בין 25°C ל-28°C.

זהו דג אוכל כל, הניזון בעיקר מאצות וידוע אף בהסתגלותו המהירה במעבר ממים מתוקים למלוחים. המולי הוא דג קטן ויפה, ומינים רבים ממנו משמשים כדגי נוי בשל מזגם הנוח וקלות גידולם.

מקור השם הוא מיוונית ποικίλος שפירושו מגוון, עקב מגוון הצבעים של דגים אלו.

==מינים==

בסוג זה מעל 40 מינים שונים כאשר מספר מינים נמצא בסכנת הכחדה חמורה כמו מולי גופרית:

{|
|
* מולי מפרש (Poecilia latipinna)
* גופי (Poecilia reticulata)
* מולי שחור (Poecilia sphenops)
* מולי גופרית (Poecilia sulphuraria)
* מולי מפרש מקסיקו (Poecilia velifera)
* Poecilia boesemani
* Poecilia butleri
* Poecilia catemaconis
* Poecilia caucana
* Poecilia caudofasciata
* Poecilia chica
* Poecilia dauli
* Poecilia dominicensis
|
* Poecilia elegans
* Poecilia formosa
* Poecilia gillii
* Poecilia hispaniolana
* Poecilia hondurensis
* Poecilia kempkesi
* Poecilia koperi
* Poecilia kykesis
* Poecilia latipunctata
* Poecilia marcellinoi
* Poecilia maylandi
* Poecilia mechthildae
* Poecilia mexicana
|
* Poecilia nicholsi
* Poecilia obscura
* Poecilia orri
* Poecilia parae
* Poecilia petenensis
* Poecilia rositae
* Poecilia salvatoris
* Poecilia sarrafae
* Poecilia teresae
* Poecilia vandepolli
* Poecilia vivipara
* Poecilia waiapi
* Poecilia wandae
* Poecilia wingei
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://animaldiversity.ummz.umich.edu/accounts/Poecilia/classification/ מולי] באתר animal diversity web
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גמבוזיים
קטגוריה:דגי נוי
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גוטלוב שניידר
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מרקוס אליעזר בלוך
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1801
נתן מז

בנין שלמה
הרב נתן מָז (או מאז) (בגרמנית: Nathan Salomon Maas; ה'ת"פ, 1720 בקירוב – ו' באב ה'תקנ"ו, 1796) היה רב, ראש ישיבה ודיין בפרנקפורט שחיבר כמה ספרים.

==ביוגרפיה==
נתן מז נולד בשנת ה'ת"פ (1720) לאביו שלמה בעיר פרנקפורט. רבו המובהק היה הרב יעקב יהושע פַלק, בעל ה"פני יהושע".

כיהן כארבעים שנה כדיין בקהילת פרנקפורט במהלך שנים אלו היה שותף לפולמוס סביב הגט מקליווא. לאחר פטירת מרא דאתרא האב"ד רבי אברהם אביש מליסא בשנת ה'תקכ"ט, נותר רבי נתן הסמכות התורנית הבכירה בקהילה, והחל לשמש כממלא מקום הרב. בשל כך, לא מיהרה הקהילה לבחור רב חדש. בשנה שלאחר מכן, ה'תק"ל (1770), הוצע לו לכהן בעיר דרמשטאדט. בשל החשש שיענה להצעה ויעזוב את עירם, החליטו פרנסי פרנקפורט בא' בחשוון ה'תקל"א (1770) למנות אותו באופן רשמי לראש ישיבה לכל ימי חייו. בדרך כלל, היה תפקיד ראש הישיבה אחד מתפקידיו של האב"ד, ומינוי זה היה למעשה מתן תוקף רשמי לתפקידו כממלא מקום הרב. הוטלו עליו כל התפקידים שהיו מוטלים על הרב (כנשיאת דרשות מפעם לפעם, ישיבה בראשות בית הדין ואמירת חילוקים בתחילת הזמן), עד שימונה אב"ד חדש, אך גם נאמר לו שכהונתו כראש ישיבה תישמר גם לאחר מינוי רב חדש (מבלי לפגוע בזכויות הרב).

שימש כממלא מקום הרב עד לבחירת רבי פינחס הורוביץ לאחר כשנה, אך המשיך לכהן כראש ישיבה עד לפטירתו בו' באב ה'תקנ"ו.

==ספריו==
*בנין שלמה - לישב את כל הקושיות שהקשו בעלי התוספות על רש"י, נדפס על המסכתות גיטין, קידושין וסנהדרין. יצא לאור על ידי מרדכי עמנואל ביתר עילית ה'תשע"א.
*חידושים על הש"ס - על המסכתות שבת, פסחים, סוכה, זבחים, כריתות, בבא קמא, בבא בתרא ומכות.
*ביאורים על הנ"ך - לישעיהו ירמיהו נחמיה ותהילים.
*חידושים על הטור- על חושן משפט.
*בנין שלמה - על התורה, תשע"ה.

==לקריאה נוספת==
*הרב מרדכי הלוי הורוויץ, רבני פרנקפורט, מוסד הרב קוק תשל"ב, פרק עשרים ושנים, עמ' 134–143.
*הרב דוב בער שוורץ, קונטרס מאורות נתן.
* [https://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?t=25418&start=50 אודותיו בפורום (ביידיש) אייוועלט https://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?t=25418&start=50]
*עריכת ספרו על התורה בעבודה משותפת על ידי מתנדבים https://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?t=25538

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה גרמנים
קטגוריה:פרנקפורט: רבנים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי העתיק בפרנקפורט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1720
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1796