OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סלמאן מוצפי

הרב סלמאן מוצפי בצעירותו
הרב סלמאן מוצפי (כ"ז בשבט ה'תר"ס, 27 בינואר 1900 - י"ז בטבת, ה'תשל"ה, 31 בדצמבר 1974) היה מקובל וראש ישיבת "בני ציון" בירושלים.

==ביוגרפיה==
נולד בבגדאד שבעיראק, להוריו חכם ציון מאיר ופרחא, בן למשפחה שקודם לכן היה שמה מוספיא. למד בישיבת מדרש בית זלכה, אצל רבו המובהק, הרב יהודה פתיה. עמד בקשר עם הרב יעקב חיים, בנו של הבן איש חי. באלול ה'תרע"ח (1918) נסמך לשוחט ולמוהל. שימש כעוזרו ושליחו של ציר הסנאט היהודי-עיראקי מנחם דניאל וניהל את עסקיו מעבר לים.

בט"ו באלול ה'תרצ"ה (7 בספטמבר 1935) עלה עם משפחתו לארץ ישראל והשתקע בשכונת הבוכרים. בחודש אלול ה'תש"ב (1942) ייסד את ישיבת "בני ציון" סמוך לקבר רחל, שבה עסקו בעיקר בלימוד הזוהר והקבלה. בעקבות פרוץ מלחמת העצמאות עברה הישיבה לשכונת מקור ברוך.

נפטר בטבת ה'תשל"ה, ונקבר בחלקת הרבנים הספרדים בהר המנוחות בירושלים. על שמו רחובות בשכונת בית וגן בירושלים ובביתר עילית.

==משפחתו==
היה נשוי לטובה. בניו הם הרב בן-ציון מוצפי - ראש ישיבת בני ציון, והרב יהודה מוצפי שהיה ראש ישיבת מנחת יהודה ועוזרו של הרב מרדכי אליהו. חתנו, בעל בתו ציפורה (נפטרה ה'תש"ף), הוא הרב דוד בצרי, ראש ישיבת השלום. בתו שרה פנירי עסקה רבות בפעילות חסד. נכדו המקובל הרב יצחק בצרי.ביתו הרבנית לאה כהן נשואה לרב רפאל כהן אחיו של מרן חכם שלום כהן ובנו של רבי אפרים כהן זקן המקובלים בירושלים.

== ספריו ==
* הגהות על סידור הרש"ש
* [https://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?540 שפתי צדיקים] - ספר תפילות: לימוד על קברי הצדיקים, דברי התעוררות ללילות ההילולות ותפילות לעניינים שונים.
* פירוש על מסכת אבות ומגילת קהלת
* אורח צדיקים - תפילות ובקשות, ייחודים ותיקונים, בהוצאת בנו, ירושלים תשנ"ב
* האלף לך שלמה - הגהות וביאורים על ספר עץ חיים וספר 'נהר שלום', בעריכת בנו הרב בן ציון, ירושלים תשע"ז

== לקריאה נוספת ==
* חכמי בבל, הוצאת ישיבת "הוד יוסף"
* גדעון גילקרוב, האיר המזרח, פרק 1, הרב מרדכי אליהו והרב סלמאן מוצפי, ירושלים תשס"ב

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?83886 ספר עולמו של צדיק], חייו ופעלו של המקובל הצדיק רבי סלמאן מוצפי זצוק"ל (בסוף הספר נדפס קונטרס 'דרך קדושים' המכיל את הנהגותיו והליכותיו לפי סדר ימות השנה), בעריכת בנו הרב בן ציון, באתר אוצר החכמה
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=614 תולדות חייו של חכם סלמאן מוצפי], באתר "MyTzadik"
* [http://www.kipa.co.il/ask/show/9162 הרב מרדכי אליהו והרב סלמאן מוצפי], באתר כיפה
* [http://www.doresh-tzion.co.il/HaravSalman.aspx תולדות חייו של הרב סלמאן מוצפי] באתר של בנו, הרב בן ציון מוצפי
* [https://www.tehillim-center.co.il/article/702 קווים לדמותו של הרב סלמאן מוצפי] באתר מוקד תהילים ארצי
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי מדרש בית זלכה
קטגוריה:רבנים עיראקים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:משפחת מוצפי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
קטגוריה:בוגרי מדרש תלמוד תורה
יוסף שרב

יוסף שרב (28 באוקטובר 1934 – 15 ביוני 2016) היה מדליסט פאראלימפי ישראלי.

==ביוגרפיה==
שרב הפך נכה צה"ל במהלך תאונת דרכים עם אוטובוס במסגרת תפקידו, והיה בשיקום במשך כמה שנים.

היה חבר בבית הלוחם והשתתף בתחרויות רבות שבהן זכה במספר רב של מדליות במקצים שונים, לרבות טניס שולחן וקליעה. ארבע פעמים ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים, בשנים 1964, 1968, 1976 ו-1980.

=== מדליות פאראלימפיות ===
ב זכה במדליות ארד בטניס שולחן ובכדורסל כיסאות גלגלים.

ב זכה בטניס שולחן מדליית ארד בתחרות יחידים ומדליית ארד בתחרות זוגות (עם גבריאל גובי).

ב במדליית ארד בקליעה. 

=== הישגים משניים ===
{| class="wikitable"
! מקום בטבלה !! טורניר (שנה) !! תחום
|-
| 45 || תל אביב 1968 || זריקת אלה A
|-
| 33 || תל אביב 1968 || זריקת דיסקוס A
|-
| 35 || תל אביב 1968 || הטלת כידון A
|-
| 40 || תל אביב 1968 || הדיפת כדור ברזל A
|-
| 25 || טורונטו 1976 || טניס שולחן בודדים A2
|-
| שמינית גמר || ארנהם 1980 || טניס שולחן 1C
|-
| רבע גמר || ארנהם 1980 || טניס שולחן זוגות (עם חיים אשכנזי)
|-
| 4 || ארנהם 1980 || קליעה מעורב עמידה 1A-1C
|-
| 6 || ארנהם 1980 || קליעה מעורב שכיבה 1A-1C
|-
| 4 || ארנהם 1980 || קליעה מעורב כריעה 1A-1C
|-
| 4 || ארנהם 1980 || קליעה מעורב מצבים 1A-1C
|-
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.paralympic.org/joseph-sharav פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 

קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:שחקני טניס שולחן נכים ישראלים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:קלעים נכים ישראלים
קטגוריה:קלעים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:אתלטים נכים ישראלים
קטגוריה:אתלטים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זורקי דיסקוס ישראלים
קטגוריה:הודפי כדור ברזל ישראלים
קטגוריה:כדורסלנים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורסל נכים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:קלעים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:קלעים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:נפגעי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:נכי צה"ל שהוכרו לאחר מותם כחללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
יוסף קורקוס

רבי יוסף קורקוס (שנות הר', אמצע המאה ה-15 – ה'ש', 1540) היה מחכמי מצרים וארץ ישראל לאחר גירוש ספרד, מראשוני מפרשי הרמב"ם. מכונה גם "מהר"י קורקוס" (מורנו הרב יוסף) או "ר"י קורקוס".

==חייו==
יוסף קורקוס נולד בספרד. לאחר הגרוש נדד למצרים, ולבסוף הגיע לירושלים.

==ביאורו למשנה תורה==
חיבורו העיקרי של רבי יוסף קורקוס הוא ביאורו לספר משנה תורה של הרמב"ם. הוא כתב את פירושו על ארבעה ספרים (מתוך ארבעה עשר ספרים הכלולים בחיבורו של הרמב"ם) – כולם עוסקים בהלכות שאינן נוהגות בחוץ לארץ, ורובם עוסקים בהלכות שאינן נוהגות בזמן הגלות: ספר זרעים (העוסק במצוות התלויות בארץ), ספרי עבודה וקורבנות (העוסקים בהלכות המקדש והקורבנות) וספר טהרה (העוסק בהלכות טומאה וטהרה). לכל הספרים הללו לא היה עדיין פירוש מקיף קודם לכן.

הפירוש המקיף הראשון ל"משנה תורה" – ה"מגיד משנה" – נתחבר על ידי רבי וידאל די טולושא, חכם ספרדי בן המאה ה-14, אך פירושו הקיף רק חלק מהלכות הרמב"ם – הלכות הנוהגות בזמן הזה. רבי יוסף קורקוס בא, ככל הנראה, למלא את החסר, והוא כתב את פירושו על ספרים שרבי וידאל די טולושא לא פירש. פירושו הוא מקיף ויסודי, הוא דן בכל פרט בדברי הרמב"ם ועוסק בחיפוש אחר מקורותיו של הרמב"ם ובבירור שיטתו לאור מקורות אלה. רבי יוסף קורקוס נוהג לפרש את הרמב"ם בדרך הפשט, תוך התמקדות במקורות הקשורים ישירות לעניינים הנדונים.

כמה חכמים בני דורו כתבו חיבורים דומים: הרדב"ז שכתב פירוש לכמה מספרי הרמב"ם (הפלאה, זרעים ועבודה), ורבי יוסף קארו שכתב את הפירוש המקיף ביותר, על כל חלקי ספרו של הרמב"ם – ה"כסף משנה". ספרו של רבי יוסף קארו זכה להתפשט ולהתקבל יותר משאר החיבורים שנכתבו בזמנו, כולל חיבורו של רבי יוסף קורקוס, שכמעט ונשתכח. עם זאת, רבי יוסף קארו מרבה להביא בחיבורו את דברי רבי יוסף קורקוס – הוא מזכיר אותו ביותר ממאתיים מקומות ופעמים רבות מביא מדבריו ללא אזכור – וכך זכו רבים מחידושיו להגיע ללומדי התורה.

פירושו לסדר זרעים נדפס בשלמותו כבר במאה ה-18 (איזמיר תקי"ז), אך שאר פירושיו יצאו לאור בשלמותם רק בדור האחרון. פירושיו לספרי "עבודה" ו"קורבנות" נדפסו ברמב"ם של הוצאת שבתי פרנקל, אולם פירושו לספר טהרה אבד, ולא נותרו ממנו אלא קטעים בודדים, שנדפסו אף הם במהדורה הנ"ל.

==תשובותיו וכתבים נוספים==
תשובות שלו מופיעות בספרי שו"ת של חכמי דורו: שו"ת אבקת רוכל של רבי יוסף קארו ושו"ת הרדב"ז. רבי משה מטראני בספרו שו"ת המבי"ט מתווכח עם פסק שלו. כמה תשובות נוספות שלו, העוסקות בפירושי הלכות ברמב"ם, נדפסו בסוף ספרו של החיד"א – שו"ת חיים שאל, חלק ב'.

כמה כתבי יד של ספרים נוספים שלו מצויים בספריות שונות. חידושיו על מסכתות שבת וכתובות נדפסו בש"ס שבהוצאת "אל המקורות".

==לקריאה נוספת==
* הרב חיים יוסף דוד אזולאי, "יוסף קורקוס", שם הגדולים (שמות מחברים, אות י')
* אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים (חלק א', עמוד 86), ירושלים תרפ"ט
* יעקב גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל (חלק ב', עמ' קד–קה), ירושלים תשל"ז

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפטרים ב-1540
קטגוריה:נושאי כלים של רמב"ם
קטגוריה:רבנים מצרים
קטגוריה:מגורשי ספרד ופורטוגל
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
רודריגו גרסיה

רודריגו גרסיה ברקה (בספרדית: Rodrigo García Barcha; נולד 24 באוגוסט 1959) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע וטלוויזיה קולומביאני-אמריקאי, בנו של הסופר גבריאל גרסיה מרקס.

==ביוגרפיה==
גרסיה נולד בבוגוטה, קולומביה, בנם של הסופר גבריאל גארסיה מארקס ושל מרסדס ברקה פרדו (Mercedes Barcha Pardo) וגדל בקולומביה, במקסיקו ובארצות הברית. 

== קריירה ==
גרסיה היה צלם קולנוע (צילם את ההפקה מ-1998 של "תקוות גדולות" בבימויו של אלפונסו קוארון) וביים מספר פרקים בסדרות טלוויזיה של חברת HBO, בהם "עמוק באדמה", "הסופרנוס" ואת שתי העונות האמריקאיות של "בטיפול". 

בנוסף ביים את סרטי הקולנוע "דברים שאפשר לדעת עליה" (משנת 2000), את "עשרה סיפורי אהבה זעירים" (2001) ואת "אמהות וילדים" עבורם כתב גם את התסריט, וכן, כתב וביים את הסרט "נוסעים" משנת 2008, בכיכובה של אן האת'וויי.

בשנת 2021 ביים וכתב את הסרט "ארבעה ימים טובים"; סרט דרמה אותו גם הפיק וכיכבו בו גלן קלוז ומילה קוניס.

בשנת 2022 יצא לאקרנים סרטו "ריימונד וריי" אותו ביים וכתב בהפקה של אלפונסו קוארון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:צלמי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מקולומביה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
ניקולאי קובאלב

ניקולאי דמיטרייביץ' קובאלב (ברוסית: Николай Дмитриевич Ковалёв; 6 באוגוסט 1949 – 5 באפריל 2019) היה מדינאי רוסי ואיש שירות ביטחון שכיהן כמנהל שירות הביטחון הפדרלי השלישי, מ-1996 עד 1998.

==ביוגרפיה==
קובאלב היה בוגר המכון המוסקבאי לבניית מכונות אלקטרוניות, משנת 1972. לאחר לימודיו עבד כמהנדס במשרד לבניית רכיבי מכונות. מאז 1974, שירת בארגוני ביטחון המדינה. הוא החל את שירותו כנציג מבצעי של הקג"ב באחד מאזורי מוסקבה. פעמיים השתתף במבצעים צבאיים במלחמת אפגניסטן כחלק מהכוחות המזוינים הסובייטיים.
בשנת 1990 מונה לסגן ראש המינהל המוסקבאי של השירות הפדרלי למודיעין מסכל של רוסיה ובשנת 1994 מונה לסגן מנהל הארגון.

ב-20 ביוני 1996 קובאלב מונה לממלא מקומו של מנהל שירות הביטחון הפדרלי. מ-6 ביולי 1996 ועד 25 ביולי 1998: מנהל שירות הביטחון הפדרלי. בשנת 1997 קודם לדרגת "גנרל ארמייה" - הדרגה השנייה בסדר הדרגות הרוסי.

בשנת 1998 הועבר מתפקידו ומחליפו היה ולדימיר פוטין.

בשנת 1999 נבחר לדומה כנציג של רוסיה המאוחדת וכיהן בדומה גם לאחר הבחירות של שנת 2011.

באפריל 2019 הלך לעולמו והוא בן 69.

==ביקורת==
ב-17 בנובמבר 1998 קציני שירות הביטחון הפדרלי ערכו מסיבת עיתונאים בבניין סוכנות הידיעות "אינטרפקס" שבמהלכה האשימו הסוכנים את המנהיגות שהטילה עליהם להתנקש בחייו של בוריס ברזובסקי. לטענתם, קובאלב ביקש לרתום את משאבי הארגון לתועלת פוליטית, הם גם טענו שקובאלב דרש מהסוכן אלכסנדר ליטוויננקו לא להתלונן בפני הערכאות העליונות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:ראשי שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1949
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2019
כריסטוף דוגארי

כריסטוף ג'רום דוגארי (בצרפתית: Christophe Jérôme Dugarry; נולד ב-24 במרץ 1972) הוא כדורגלן עבר צרפתי.
== קריירה ==
דוגארי שיחק במספר קבוצות פאר אירופאיות, לרבות בורדו, ברצלונה ומילאן. דוגארי היה חלק מסגל הנבחרת הצרפתית שזכתה במונדיאל 1998 ויורו 2000. דוגארי החל לשחק בצורה מקצוענית בקבוצה הצרפתית בורדו. יכולתו הגבוהה בקבוצה והופעותיו בגביעים האירופאים בפרט, משכו את תשומת לבם של מספר מועדנים אירופאים, עד שלבסוף, בשנת 1996, עבר לקבוצה האיטלקית מילאן. בשנת 1998 החליט החלוץ לחזור לשחק במולדתו צרפת, ושיחק בקבוצות מרסיי ובורדו. בשנת 2004, לאחר ששיחק מעט באנגליה ובקטר, הכריז דוגארי על פרישה מכדורגל מקצועני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט קטר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1972
טום דוואן

תומאס (טום) דוואן (באנגלית: Tom Dwan; נולד ב-30 ביולי 1986 בניו ג'רזי) הוא שחקן פוקר מקצועי אמריקאי המוכר בכינוי "durrrr", אשר זכה בשני גביעי סבב טריטון.
== קריירה ==

דוואן למד הנדסה באוניברסיטת בוסטון, אך פרש על מנת לשחק פוקר בצורה מקצוענית. הוא החל לשחק לראשונה בגיל 17, לאחר שקיבל מאביו מתנה ליום הולדתו, 50 דולרים באתר פרדייס פוקר. הוא החל לשחק בטורנירי סיט אנד גו של 6 דולרים, אך עבר במהרה למשחקי קאש מרובי שחקנים, ומשחקי ראש בראש. בשנת 2007 הרוויח 312,000 דולרים באתר פול טילט, ו-5.41 מיליון דולרים בשנת 2008. דוואן הוכר לאחר שנה זו כאחד משחקני ההדס אפ הטובים ביותר בעולם.

דוואן הופיע במספר תוכניות טלוויזיה, בהן התמודד כנגד השחקנים הטובים בעולם. תוכניות אלו תרמו רבות לפרסומו בקרב הציבור הרחב, במיוחד עקב הצלחתו היחסית בהן. דוואן זכה 4 פעמים בכסף במהלך אליפות העולם בפוקר, ופעמיים ב-WPT. הוא נטל חלק בקופה הגדולה ביותר בהיסטוריה של טלוויזיה משודרת, כשזכה ב-1.1 מיליון דולרים בתוכנית "מיליון דולר קש גיים" בחסות פול טילט.

ב-2009 פרסם אתגר בשם אשר היה פתוח לכל שחקן אשר יסכים אליו, למעט פיל גלפונד, בו דוואן והמתחרה ישחקו אחד נגד השני בבלינדים של 200\400 דולר למשך 50 אלף ידיים, ובמידה והמתחרה יהיה מורווח ביותר מדולר אחד בסוף המשחק, דוואן ישלם לו 1.5 מיליון דולר. האתגר אשר היה מוכר בשם "The durrrr Challenge" התקבל על ידי מספר מועט של שחקנים, ובניהם פטריק אנטוניוס ודניאל קייטס.

נכון ליוני 2024, דוואן זכה בסך של כ-6.9 מיליון דולר מטורנירי פוקר, מתוכם כ-4 מיליון דולר בסבב טריטון.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני פוקר אמריקאים
קטגוריה:זוכי גביע סבב טריטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
על טבע האלים

על טבע האלים (בלטינית: De Natura Deorum) הוא דיאלוג פילוסופי שנכתב על ידי הפילוסוף הרומאי מרקוס טוליוס קיקרו ב-45 לפנה"ס.

דיאלוג זה כולל שלושה ספרים שבכל אחד מהם מתקיים דיון על אודות התאולוגיה של אסכולות פילוסופיות שונות. הדיאלוג מתרכז בדיון על אודות התאולוגיה של האסכולה האפיקוראית, של האסכולה הסטואית ושל האקדמיה האפלטונית.

קיקרו, שהקדיש את הדיאלוג לידידו ברוטוס, אינו לוקח חלק פעיל בוויכוח. גאיוס וליוס מייצג את האסכולה האפיקוראית, קווינטוס לוקיוס באלבוס - את האסכולה הסטואית, וגאיוס קוטה - את זרם הספקנות של האקדמיה האפלטונית, שעמו נמנה גם קיקרו עצמו.

הספר הראשון כולל את המבוא, את דברי וליוס בזכות התאולוגיה האפיקוראית, ואת דברי הביקורת של קוטה על תאולוגיה זו. הספר השני מתרכז בדברי באלבוס בזכות התאולוגיה של האסכולה הסטואית, ובספר השלישי ניתנים דברי הביקורת של קוטה על דבריו של באלבוס.

פילוסופים אלה מציגים את דעותיהם של הפילוסופים מן העת העתיקה באשר לאלים ולהשגחה העליונה. האתאיזם הנסתר של אפיקורוס, שסבר כי האלים מורכבים מאטומים וכי אין להם כל עניין בבני האדם, מותקף על ידי קוטה שקיקרו שם את הדברים בפיו. קוטה מנתץ גם את טיעוניהם של הפילוסופים הסטואיים בדבר ההשגחה העליונה. (על פי התאולוגיה הסטואית קיימים אלים רבים, אך כולם מובלים על ידי התבונה האלוהית).

קיקרו משוכנע כי האמונה בקיומם של האלים ובהשפעתם על העולם חייבת להיות מעוגנת בחיי אנוש. היות שלאלים יש השפעה רבה על ממשלות העיר והמדינה, היא משותפת לכל העמים, וכמוה כחוק הטבע, צריך לחזק אמונה זו בקרב המון העם. קיקרו סבור כי קיומם של האלים הוא הכרחי, ובאותו אופן הוא חושב גם על אודות הישארות הנפש.

אך נראה כי הוא מסתייג מריבויים של האלים, ואינו רואה בהם אלא תולדה של אל אחד שאותו הוא רואה כישות חופשית שאיננה מתמזגת עם יסודות בני תמותה - ישות המניעה את כל הדברים שהיא עצמה בעלת תנועה נצחית. נראה כי קיקרו לווה מאפלטון את רוב טיעוניו אלה - טיעונים ששימשו גם את הנוצרים הראשונים במאבקם נגד האתאיזם.

דיאלוג זה של קיקרו והמסות הפילוסופיות שלו "על הנבואה" ו"על החובות" השפיעו רבות על הפילוסופים של עידן האורות מן המאה השמונה עשרה ובהם וולטר שאמר כי הדיאלוג "על טבע האלים" הוא אולי הספר הטוב ביותר שנכתב בעת העתיקה.

הדיאלוג "על טבע האלים" תורגם מלטינית לעברית על ידי אביבה קציר שהוסיפה לטקסט הערות רבות. יוחנן גלוקר הוסיף לו מבוא מקיף. (הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1992).

==קישורים חיצוניים==

* De natura deorum (Cambridge, Univ. Press 1880–1885):
** [http://www.archive.org/details/denaturadeorum01ciceuoft Vol. 1]
** [http://www.archive.org/details/denaturatres02ciceuoft Vol. 2]
** [http://www.archive.org/details/denaturatres03ciceuoft Vol. 3]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:תאולוגיה
קטגוריה:רומא העתיקה: ספרות
קטגוריה:רומא העתיקה: דת
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית
טורח ציבור

טורח ציבור (בארמית: טירחא דציבורא) הוא שיקול בהלכה לפיו יש למנוע מן הציבור טרחה מרובה. הטירחה האמורה איננה רק מאמץ פיזי כלשהו, אלא גם עיכוב ובזבוז זמן של הציבור מוגדר כ"טירחה" שיש למונעה. לשם כך אף הקלו חכמים לעיתים בקיומן של הלכות מסוימות כדי למנוע טרחה מרובה ובזבוז זמן מן הציבור.

==דוגמאות==
*קריאת שמע כוללת אמירה של פרשת ציצית, שיש בה אזכור של יציאת מצרים, כדי לקיים את המצווה להזכיר את יציאת מצרים בכל יום. בתלמוד (בבלי ברכות יב, ב) נאמר שהייתה מחשבה לקבוע במקומה את ברכות בלעם, הכוללות גם הן אזכור של יציאת מצרים, אבל מפני טורח הציבור בקריאת פרשה ארוכה זו נמנעו חכמים מלעשות כן.

*במשנה במסכת תענית נקבעה סידרה של שלוש עשרה תעניות כאשר יש עצירת גשמים, וגם אם התעניות לא הועילו והגשם לא בא - אין להטיל על הציבור תעניות נוספות. לדעת רבי יהודה הנשיא הטעם לכך הוא משום טורח הציבור, אך אביו, רבן שמעון בן גמליאל, סבר שהטעם הוא שעבר זמנו של היורה. לפי דעת רבי יהודה הנשיא, גם כאשר התעניות נקבעו בגלל פורענות כלשהי שאינה קשורה לגשם - אין להתענות יותר, משום טורח הציבור (בבלי תענית יד, ב).

*בבית המקדש היה הכהן הגדול קורא בתורה ביום הכיפורים, פרשה אחת מספר ויקרא ואחת מספר במדבר. את הקריאה בספר במדבר היה קורא בעל פה, כדי שלא להטריח את הציבור בהמתנה עד שיגללו את ספר התורה. זאת, למרות שבדרך כלל אסור לקרוא בציבור פסוקים מן המקרא בעל פה (בבלי יומא ע, א).

==בבית הכנסת==
בסידרי בית הכנסת וניהול התפילה בציבור קיימת הקפדה רבה למנוע בזבוז זמן של הציבור: 

*אסור לשליח ציבור להאריך בתפילתו, מפני טורח הציבור (שולחן ערוך אורח חיים סימן נג סעיף יא). כך מסופר בתלמוד (בבלי ברכות לא, א) על רבי עקיבא, שכאשר היה מתפלל עם הציבור היה מקצר בתפילתו. 

*כשיש מניין של עשרה אנשים בבית הכנסת יש להתחיל בתפילה ולא להמתין לאיש חשוב שטרם הגיע (רמ"א אורח חיים סימן קכד סעיף ג). 

*העולה לקרוא בתורה ומברך את ברכות התורה לא יסגור את ספר התורה בזמן ברכתו, כדי שלא יצטרך הציבור לחכות עד שבעל הקריאה יאתר את המקום המדויק בספר שממנו הוא צריך להמשיך לקרוא (בבלי מגילה לא, א, לדעת התנא רבי יהודה, ומשנה ברורה סימן קלט סעיף קטן יז).

*ראוי שלא להרבות במספר העולים לתורה, גם כאשר הדבר מותר (משנה ברורה סימן רפב סעיף קטן ה)

*מי שקורא פסוקי דזמרא ובאמצע קריאתו הזמינו אותו לעלות לתורה - יפסיק באמצע קריאתו, כדי למנוע מהציבור להמתין לו (משנה ברורה סימן נא, י).

==ראו גם==
*תקנות בית הכנסת בקהילות שו"ם

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הלכה
ביטול שזירה

פריים הווידאו העליון הוא לפני ביטול שזירה, ואילו התחתון הוא לאחריה
ביטול שזירה (באנגלית: deinterlace) הוא מנגנון לשיפור קצוות מחודדים בקובצי וידאו, ומאפשר חיבור מאוזן בין פיקסלים בתצוגת הווידאו. תוכנות קידוד מתקדמות מסוימות מאפשרות שימוש בתכונה זו ברינדור (Rendering) וידאו, למשל התוכנה premiere של חברת adobe. נגני וידאו כדוגמת VLC media player מאפשרים סינון ביטול שזירה בעל הגדרות שונות. עיקר השימוש בתכונה נדרש בקובצי וידאו דחוסים בדחיסה ללא איבוד נתונים (lossless compression) וכן בקובצי DVD.

קטגוריה:עיבוד אותות
עמנואל לובצקי

עמנואל לובצקי-מורגנשטרן (Emmanuel Lubezki Morgenstern; נולד ב-21 ביוני 1964) הוא צלם קולנוע יהודי-מקסיקני. הוא זכה שלוש פעמים ברצף בפרס האוסקר בקטגוריית הצילום. כמו כן זכה בפרס באפט"א ובפרסים רבים נוספים בפסטיבלי קולנוע.

==ביוגרפיה ויצירה ==
לובצקי נולד וחי במקסיקו סיטי, החל מ-1986 עבד כצלם בסדרת הטלוויזיה המקסיקנית " La Hora Marcada". ב-1993 צילם לראשונה סרט בארצות הברית, היה זה הסרט העצמאי "שטר של עשרים דולר" (Twenty Bucks). 

שיתוף הפעולה הפורה ביותר שלו היה עם במאי הקולנוע בן ארצו אלפונסו קוארון עמו עבד בסרטים "רק עם שותף" (Sólo con tu pareja; 1991), נסיכה קטנה (1995), תקוות גדולות (1998), ואת אמא שלך גם (2001), הילדים של מחר (2006) וכוח משיכה (2013).

הוא עבד גם עם הבמאים טים ברטון (סליפי הולו; 1999), רודריגו גרסיה (דברים שאפשר לדעת עליה; 2000), מייקל מאן (עלי; 2001), טרנס מאליק (העולם החדש; 2005, עץ החיים; 2011), האחים כהן (לקרוא ולשרוף, 2008), אלחנדרו גונסלס איניאריטו (בירדמן, 2014, האיש שנולד מחדש, 2015)

עבודתו בסרטו של טרנס מאליק, העולם החדש, זכתה להערכה רבה ולפרסים בינלאומיים. בסרט מפגין לובצקי יכולות צילום, טכנולוגיות ויצירתיות יוצאות דופן. בין היתר מצולמת בסרט תמונת קרב בת שבע דקות שנדמית כשוט אחד ארוך, אף שצולם בחמישה המשכים, שלא ניתן להבחין ב"תפרים" ביניהם (כפי שנעשה בצילום הסרט "החבל" מאת הבמאי אלפרד היצ'קוק).

==פרסים ומועמדויות==
מועמדויות לפרס אוסקר לצילום בשנים:
* 2015 עבור האיש שנולד מחדש - זכה
* 2014 עבור בירדמן - זכה
* 2013 עבור כוח משיכה - זכה
* 2012 עבור עץ החיים
* 2006 עבור הילדים של מחר (Children of Men), עבורו זכה באותה שנה בפרס באפט"א לצילום ובפרסים נוספים
* 2005 עבור העולם החדש 
* 1999 עבור סליפי הולו
* 1995 עבור נסיכה קטנה (A Little Princess)

ב-2006 זכה בפרס האיגוד האמריקאי לצילום (American Society of Cinematographers), על הישג יוצא דופן בסרט הילדים של מחר וב-1999 היה מועמד לפרס עבור "סליפי הולו". כמו כן זכה בפרסים רבים בפסטיבלי קולנוע ובפרס הקולנוע הלאומי של מקסיקו, "אריאל", בשנים 1992, 1993 (עבור "כמו מים לשוקולדה") ו-1994.

==קישורים חיצוניים==

* – מאמר הטוען כי לא רק במאים הם "אוטר" (יוצר קולנועי מובחן) אלא גם צלמים ובהם לובצקי בפרט

==הערות שוליים==

קטגוריה:צלמי קולנוע מקסיקנים
קטגוריה:צלמי קולנוע יהודים
קטגוריה:יהודים מקסיקנים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הצלם הטוב
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: אישים
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1964
תאופיק אבו ואיל

תאופיק אבו ואיל (בערבית: توفيق ابو وائل; נולד בשנת 1976) הוא במאי ערבי-ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2021.

== ביוגרפיה ==
תאופיק אבו ואיל נולד באום אל-פחם ולמד בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב ובין השנים 1996 ל-1998 עבד בארכיון הסרטים באוניברסיטה. אחר כך לימד דרמה בבית הספר ע"ש חסן ערפה ביפו. 

הוא צילם מספר סרטים קצרים ודוקומנטריים, בהם "לחם, חשיש והירח" (1997), "אני עוזב, את נשארת" (1998), "יומנה של זונה ממין זכר" (1999) ו"מחכים לסאלח אל-דין" (2001). סרטו הראשון באורך מלא, "עטאש", זכה להצלחה רבה. זהו סרט דובר ערבית, העוסק במשפחה ערבית המתגוררת באזור מבודד לאחר שבת המשפחה נאנסה והואשמה בחילול כבוד המשפחה. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל קאן, שם זכה בפרס הביקורת. כעבור כשנה זכה ביחד עם סרטה של קרן ידעיה, "אור", בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים. היה מועמד בשש קטגוריות לפרסי אופיר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וזכה בפרס הצילום.

ב-2011 יצא סרטו "התפוררות", העוסק בזוג המתגורר במזרח ירושלים.

באוגוסט 2019, עלתה הסדרה "הנערים", ברשת HBO האמריקאית העוסקת בחטיפתו ורציחתו של מוחמד אבו ח'דיר. את הסדרה יצר יחד עם שני היוצרים הישראליים חגי לוי ויוסף סידר. זו הסדרה השנייה של רשת HBO שאינה בשפה האנגלית. 

אבו ואיל הוא הבמאי ואחד היוצרים והכותבים, יחד עם גיא סידיס ונירית ירון, של הסדרה עלומים המשודרת בכאן 11 החל מאוקטובר 2021 ועוסקת בחבורת נערים בבית ספר לנוער בסיכון.

==פילמוגרפיה==
* "לחם, חשיש והירח" (1997)
* "אני עוזב, את נשארת" (1998)
* "יומנה של זונה ממין זכר" (1999) 
* "מחכים לסאלח אל-דין" (2001)
* "עטאש" (2004) - סרט באורך מלא
* "התפוררות" (2011) - סרט באורך מלא
* "אהבה על פי דרישה" (2014) - מתוך: מכתבי אהבה לקולנוע
* "הנערים" (2019) - סדרת טלוויזיה
* "עלומים" - סדרת טלוויזיה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jsfs.co.il/vod.asp?CatId=13&MovieID=99 תאופיק אבו ואיל בכנס החזון לקולנוע ישראלי]
* 
* 
* 
* 
* 
*

קטגוריה:במאי קולנוע ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
קטגוריה:אום אל-פחם: אישים
מוריץ הרמן יעקובי

מוריץ הרמן יעקובי (בגרמנית: Moritz Hermann von Jacobi; ברוסית: Борис Семёнович Якоби; 21 בספטמבר 1801 - 10 במרץ 1874) היה מהנדס, ממציא ופיזיקאי פרוסי ממוצא יהודי שהתגורר רוב חייו ברוסיה. אחיו של קרל גוסטב יעקב יעקובי, מתמטיקאי מפורסם.

== חייו ==
יעקובי נולד בפוטסדם במשפחה יהודית. אביו היה בנקאי. הוא למד באוניברסיטת ברלין והמשיך באוניברסיטת גטינגן. עם סיום הלימודים החל לעבוד במשרד ממשלתי. בשנת 1833 הוא עבר לקניגסברג בה אחיו קרל גוסטב יעקב יעקובי היה מלמד באוניברסיטה. בהיותו בקניגסברג הוא הצליח לבנות מנוע חשמלי מהראשונים בעולם. בעקבות הפרסומים, הוא הוזמן להיות פרופסור באוניברסיטת דרפט. בשנת 1837 הוא הגיש דו"ח בנושא ניצול אנרגיה חשמלית למשרד החינוך של רוסיה. בעקבות הדו"ח הוא קיבל מלגה גדולה מהממשלה ועבר לסנקט פטרבורג. בשנת 1839 הוא בנה מנוע חשמלי שהיה מיועד לסירה. באמצעות המנוע, סירה ובה 14 נוסעים הייתה יכולה לשייט במהירות של 6 ק"מ בשעה.

בשנת 1838 הגיע יעקובי להמצאתו הגדולה - שיטת כיסוי מתכות באמצעות חשמל, שנקראה גלבנופלסטיקה, אז תחום חדש באלקטרוכימיה. על המצאה זו קיבל מדליית זהב בתערוכה עולמית בפריז בשנת 1840. בשנים 1842–1845 הוא ניהל בניית קו טלגרף בין סנקט פטרבורג לבין צארסקויה סלו.

במסגרת המחקרים שלו בתחום החשמל גילה חוק ההספק המרבי הנושא את שמו.

בהיותו מרצה באקדמיה להנדסה צבאית עשה מחקרים בתחום המיקוש הימי וקרקעי.

בשנת 1847 נבחר לחבר של האקדמיה הרוסית למדעים.

בשנת 1867 היה נציג רוסי בוועדת מדידות שהתקיימה בפריז. במסגרת הוועידה הוא היה בין התומכים בהנהגת השיטה המטרית.

נפטר מהתקף לב והוטמן בבית העלמין הלוטרני בסנקט פטרבורג.

==קישורים חיצוניים==

* [http://mysite.du.edu/~jcalvert/tech/jacobi.htm חוק יעקובי]
* 

קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:ממציאים גרמנים
קטגוריה:ממציאים רוסים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1801
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1874
מיכאל ורשביאק

מיכאל (מיכי) ורשביאק (נולד ב-4 ביוני 1946) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, מורה לתיאטרון ומנהל סטודיו למשחק ניסן נתיב בין השנים 2020 – 2008.

==ביוגרפיה==
נולד ברחובות. שירת בנח"ל. בשנת 1969 סיים את לימודיו בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בשנים 1970–1973 שיחק בתיאטרון הבימה בהצגות כמו "קליגולה", "חברים מספרים על ג'ימי", ו"הכנסת כלה".
הופיע בהצגה צ'ה גווארה בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ובמחזמר "זרעים של מסטיק".
ב-1982 שיחק בתפקיד מוצרט במחזה "אמדאוס" בתיאטרון הקאמרי. 
במהלך השנים הופיע בתוכניות רבות בטלוויזיה החינוכית. 
שימש כיד ימינו של ניסן נתיב, מנהל הסטודיו למשחק, במשך 22 שנה, ולאחר מותו בשנת 2008 מונה ליורשו בתפקיד.

==טלוויזיה==
* שירים ונפלאות (1975)
* טיול בספרי אגדות
* מה פתאום?!
* קרובים קרובים (1984)
* קשת וענן
* שיעור מולדת, סדרת דרמה (2001)
* עכשיו או לעולם לא (2005)
* מסכים (2009)
* סרוגים (2010-2008)
* בנות הזהב (2011)
* נופלות על הרגליים (2017)
*אוטונומיות (2018)
*עיר מקלט (2018)
* מעילה (2021)
*מי שמע על חווה ונאווה (2022)
*אלף (2023)

==קולנוע==
* מסע אלונקות (1977)
* רחובות האתמול (1989)
* מנת יתר (1993)
* מתנה משמיים (2003)
* איזה מקום נפלא (2005)
* עץ לימון (2008)
* המתקפה (2012)
* רבין - היום האחרון (2015)
*לב שקט מאוד (2016)
*הבן-דוד (2017)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:סגל הסטודיו למשחק ניסן נתיב
רכבת האלונים

רכבת האלונים או מסילת הברזל העות'מאנית באזור השרון, היא מיזם תיירותי בקיבוץ עין שמר המשחזר קטע קצר מקו רכבת מימי השלטון העות'מאני בארץ ישראל.
שמה נגזר מעצי האלון הרבים שהובילה אשר נכרתו מיער השרון.

==היסטוריה==
המסילה הצרה שנסללה על ידי הטורקים במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשלוחה של המסילה המזרחית לכיוון חדרה וכפר קניר מכונה כיום 'רכבת האלונים'. המסילה המזרחית התחברה לרכבת העמק, שלוחה של המסילה החג'אזית, (דמשק-חג'אז), באמצעות מסילת השומרון.<br />
בשנות המלחמה נוצר מחסור חריף בחומר הסקה לקטרים. עתודות הפחם הטורקיות אזלו כיוון שהים התיכון היה בשליטה של ציי צרפת ואנגליה ולא הייתה כל אפשרות להשיט פחם דרכו. לכן, הוחלט במטה הכללי הגרמני-טורקי לבנות שלוחה מטולכרם צפונה, שמטרתה הסעת עצי אלון כרותים מיער האלונים באזור רגבים. שתי שלוחות נבנו, האחת מטול כרם לחדרה והשנייה מטול כרם דרך צומת עירון לכפר קניר ליד רגבים.
המסילות שהיו מסילות צרות, וזאת על מנת לחסוך בעבודת תשתית כבדה, שימשו להובלת העצים עד לתחנה הקצה של המסילה המזרחית בטול כרם. משם הוסעו על המסילה המזרחית לתחנות נוספות בכל הארץ לשם הסקת הקטרים.
<br />עצי הסרק, ובראשם עץ האלון, היו הראשונים לכריתה, וכשאזלו הגיע תורם של עצי הפרי, אשר לגביהם היה צו, לכרות כל עץ עשירי. העבודה בוצעה על ידי מאות ערבים מגויסים ושבויים ארמנים. אורך המסלול טול כרם-קניר היה כ-25 ק"מ.<br />
ב-1920 פורקו המסילות על ידי הבריטים. חלק מהפסים והאדנים נלקחו על ידי הכפריים הערבים, אנשי חדרה וגדוד העבודה. אנשי גדוד העבודה השתמשו באדנים לבניית בית האבן והחומה בחצר הישנה בקיבוץ עין שמר.

שיחזור והשיקום של המסילה והרכבת בוצע ביוזמת רן חדוותי - חבר הקיבוץ, איש המועצה לשימור אתרי מורשת ומומחה עולמי לשיקום מכונות עתיקות.

==רכבת האלונים כיום==
כיום ניתן לנסוע ברכבת האלונים המשוחזרת באופן תיירותי כחלק מפעילות מוזיאון החצר הישנה שבקיבוץ עין שמר, המסלול המשוחזר עובר ברובו בסמיכות רבה לנתיב שנסעה בו הרכבת לפני קרוב ל-90 שנה. אורכו
כ-1,100 מטר, והוא מקיף באופן חלקי את הקיבוץ. במהלך הנסיעה המבקרים מתבקשים לסובב את הקטר בעצמם - בדומה לאופן בו נעשה הדבר בתקופה העות'מאנית.

<gallery widths="150px" heights="200px" perrow="4">
תמונה:Oak Train Ein Shemer in station.jpg|רכבת האלונים בתחנה
תמונה:Ruston Locomotive Oak Train Ein Shemer.JPG|הקטר Ruston
תמונה:Railway turntable Oak Train Ein Shemer.jpg|חיוג הקטר
תמונה:Oak Train Ein Shemer. The station.JPG|רכבת האלונים, התחנה
תמונה:Railroad switch Oak Train Ein Shemer.JPG|רכבת האלונים, המסוט
תמונה:Lever frame Railroad switch Oak Train Ein Shemer.JPG|ידיות של מסוט
תמונה:Wind turbine Oak Train Ein Shemer in station.JPG|טורבינת רוח לבאר מים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* החצר הישנה, [http://www.courtyard.co.il/ אתר המוזיאון], החצר הישנה עין שמר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ההיסטוריה של רכבת ישראל
קטגוריה:המסילה המזרחית ההיסטורית
קטגוריה:עין שמר
שלושת הצבעים: לבן

שלושת הצבעים: לבן (בצרפתית: Trois couleurs: Blanc) הוא סרט משנת 1994 בבימויו של קשישטוף קישלובסקי. זהו הסרט השני ב, יחד עם שלושת הצבעים: כחול ושלושת הצבעים: אדום.

קישלובסקי זכה על הסרט בפרס "דוב הכסף" לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל ברלין.

== עלילת הסרט ==
הסרט מספר את סיפורו של קרול (זביגנייב זמחובסקי), ספר נשים פולני, אשר אשתו דומיניק (ז'ולי דלפי) מתגרשת ממנו בצרפת. הוא רוצה לחזור אליה, אך היא מתנכרת אליו. הוא חוזר לפולין ומתעשר. בתחבולה מתוחכמת הוא גורם לדומיניק לשוב לפולין, ומביא למאסרה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים פולניים
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים בפולנית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:קשישטוף קישלובסקי
תומאס בבינגטון מקולי

תומאס בבינגטון מקולי, הברון הראשון מקולי (באנגלית: Thomas Babington Macaulay, 1st Baron Macaulay; 26 באוקטובר 1800 – 28 בדצמבר 1859) היה משורר, היסטוריון ופוליטיקאי בריטי. מקולי ידוע גם כסופר, אשר כתב בנושא היסטוריה של הממלכה המאוחדת. היה חבר המועצה המלכותית ובין 1839 ל-1841 כיהן מקאולי שהיה חבר במפלגה הוויגית כמזכיר המלחמה בקבינט הבריטי, וכאחראי על התשלומים בין 1846 ו-1848.

==ביוגרפיה==
מקאולי נולד ברותלי שבלסטרשייר כבנו הבכור של זאכרי מקאולי, מושל קולוניאלי שמוצאו מן ההיילנדס. אביו היה פעיל בתנועה לביטול העבדות. כבר כילד נחשב למחונן. הוא קיבל את חינוכו בבית ספר פרטי בהרטפורדשייר ובטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת לימודיו באוניברסיטת קיימברידג' הוא כתב שירה ואף זכה במספר פרסים, כולל פרס נשיא האוניברסיטה היוקרתי, בו זכה ביוני 1821. ב-1825 פרסם מאמר חשוב על ג'ון מילטון ב-Edinburgh Review. הוא סיים הכשרה מקצועית כפרקליט בגרייז אין ולמרות שב-1826 הוא עבר את בחינות ההסמכה ללשכת עורכי הדין, הוא העדיף להתמקד בקריירה פוליטית. כפוליטיקאי, ידוע בעיקר בשל מאמציו לקודיפיקציה ויצירת "חוק הודו"; ובשל פעילותו הצ'רטיסטית. מקאולי מעולם לא נישא ולא הביא ילדים לעולם. מת בקנזינגטון שבלונדון.

השקפותיו הוויגיות הפוליטיות השפיעו גם על עבודתו כהיסטוריון. הספרות שלו מציגה את ההיסטוריה של בריטניה לאור החקיקה הוויגית ובעיקר חוק הרפורמה של 1832. היווה השפעה על כתיבתו ההיסטורית של וינסטון צ'רצ'יל ובעיקר על ספרו "היסטוריה של העמים דוברי האנגלית".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:קצרמר היסטוריונים
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:פוליטיקאים בריטים
קטגוריה:פעילים בתנועה לביטול העבדות
קטגוריה:אנגלים ממוצא סקוטי
קטגוריה:בוגרי טריניטי קולג' (קיימברידג')
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1830–1831)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1831–1832)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1832–1835)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1837–1841)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1841–1847)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1852–1857)
קטגוריה:חברי בית הלורדים הבריטי
קטגוריה:משוררים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1800
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1859
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
סייטה פארטידס

הסייטה פארטידס (בספרדית: Siete Partidas, שבעת החלקים) הוא קובץ חוקים של קסטיליה מהמאה ה-13. 

קובץ החוקים נערך בתקופת כהונתו של אלפונסו העשירי (1252–1284) ונקרא אז Libro de las Leyes (ספר החוקים). במאה ה-14 הוסב שמו לסייטה פארטידס בהתאם למספר חלקיו. הסייטה פארטידס נחשב לתרומה החשובה ביותר של ספרד להיסטוריה של המשפט והייתה לו השפעה רבה על החוק באמריקה הלטינית, בה היה החוק הנוהג עד המאה ה-19. 

הסייטה פארטידס הכיל גם חוקים אנטי יהודיים, כגון חובת היהודים ללבוש סימן מזהה. ויש הרואים בחלקים אלו דמיון רב לחוקי נירנברג ואת המצע החוקי לגירוש ספרד. 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרד: חוק ומשפט
מכשיר קיפ

[[איור של מכשיר קיפ מתוך ספר לימוד לכימיה מ-1859]]
מכשיר קיפ (באנגלית: Kipp's apparatus) הוא כלי זכוכית המשמש להפקת כמויות קטנות של גז על ידי תגובת נוזל עם מוצק ללא כל חימום. המכשיר הומצא בשנת 1844 על ידי הרוקח ההולנדי פטרוס יאקובוס קיפ. המכשיר בנוי משלושה כלי זכוכית בצורת כדור, המחוברים אחד מעל השני. המכשיר משמש להכנת גזים. בעזרת מכשיר קיפ ניתן להפיק בתנאי מעבדה מימן גופרי ופחמן דו-חמצני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי מעבדה
קטגוריה:מצבי צבירה
קטגוריה:הולנד: המצאות
קטגוריה:המצאות במאה ה-19
מאקרו (תכנות)

עורך המאקרו jEdit
במחשבים, מאקרו היא תוכנה או תת-תוכנה המאפשרת למשתמש הקצה להגדיר סדרת פקודות הניתנת למחשב כפקודה אחת. פקודה זו ניתן להפעיל בעזרת לחיץ חדש שהמשתמש הגדיר, צירוף מקשי קיצור חדש, מתוך תפריט תוכנת המאקרו, או בדרכים נדירות יותר (כמו בעזרת שעון המחשב).

==שימושים==
* חיסכון בזמן ובמאמץ עבור משתמש שגילה שהוא חוזר שוב ושוב על אותה סדרת פעולות. חיסכון זה בזמן ובמאמץ דרוש במיוחד למשתמשים שלקותם מאיטה אותם או דורשת מהם להשקיע מאמץ גופני או מנטלי רב יותר מזה שמשקיעים משתמשים חסרי לקות בתפעול המחשב.
* מניעת שגיאות בהפעלה של סדרת פעולות שהמשתמש גילה שהיא חוזרת ושהוא נוטה לשגות ביישומה. מניעת שגיאות כאלה נחוצה במיוחד למשתמשים שלקות גופנית (כמו רעד באצבעות) או לקות קוגניטיבית מגבירה את הסיכוי שלהם לטעות בהפעלת המחשב.
* הגדרת דרך הפעלה חדשה לפקודות קיימות: היכולת להגדיר מקשי קיצור ולחיצים מאפשרת שימוש בתוכנות המאקרו למטרה זו מלבד הגדרת סדרת פקודות כפקודה אחת. יש להגדיר סדרת פקודות בת פקודה אחת כפקודה חדשה בעזרת המאקרו. שימוש זה הופך פקודה שגרתית שלא נוח להפעיל לפקודה שגרתית שכן נוח להפעיל. הגדרת דרך הפעלה חדשה לפקודה קיימת חשובה במיוחד לאנשים שבשל לקותם (למשל, לקות ראייה) לא נוח להם להפעיל פקודה קיימת (למשל, קשה להם לאתר לחיצים והם מעדיפים מקשי קיצור)
* עקיפת מגבלות של תוכנות המחשב שנוצרו בשל עיצוב לקוי או באופן מכוון.

==דרכי הגדרה==
קיימות מספר דרכים להגדיר סדרת פקודות כפקודה חדשה בעזרת תוכנת מאקרו:
* הקלטה – סרגל תוכנת המאקרו מכיל לחיץ הקלטה ולחיץ הפסקת הקלטה. כל הפעולות שהמשתמש עושה בין הלחיצה על הלחיץ הקלטה לבין הלחיצה על ההפסקה יוגדרו בתור פעולתה של הפקודה הבודדת החדשה.
* תכנות קל (במידה וצריך תכנות ממושך, מעמיק או כזה שדורש מיומנות, אזי לא מדובר בהפעלת תוכנת מאקרו אלא בתכנות לכל דבר).
* הקלטה ועריכה בעזרת תכנות קל – אחרי שמקליטים סדרת פעולות שתוגדר כפעולה בודדת, ניתן להורות לתוכנת המאקרו שתציג את סדרת הפעולות הזו כסדרת פקודות בשפת תכנות – דהיינו קוד תכנות. מי ששולט בשפת התכנות של תוכנת המאקרו יכול לערוך את הקוד.

==דוגמאות להגדרת סדרת פקודות כפקודה חדשה==
*אדם המעוניין לשלוח עותק ממכתב אלקטרוני לאלפי כתובות המצויות ברשימה לא יכול לעשות זאת בעזרת פעולה בודדת של שליחת מכתב והעתקת כל הרשימה לכתובת השולח משום שספק האינטרנט הגביל פעולה זו כדי להתגונן משולחי דואר זבל. על כן אותו אדם יכול להגדיר שתוכנת המאקרו תשלח בלחיצת כפתור את המכתב לעשרים הכתובות הראשונות שברשימה, תמחק את עשרים הכתובות האלה מן הרשימה כך שהכתובות הבאות אחריהן יהיו הראשונות ברשימה. כמו כן הוא יכול להגדיר שתוכנת המאקרו תפעיל בלחיצת כפתור אחת חמישים פעמים את סדרת הפקודות הקודמת.
* אדם שמבלבל את סדר האותיות במילים רבות בשל דיסגרפיה, אינו מסתפק בזה שמעבד התמלילים יסמן את שגיאות הכתיב שלו בקו אדום תחתון. זאת משום שיש לו גם דיסלקסיה והוא מבזבז זמן רב על ניתוח הכתיב השגוי לצורך תיקונו. אותו אדם יתקין גם תוכנת הקראה על המחשב שלו ותוכנה זו תקריא כל מה שמסומן במעבד התמלילים. הוא מעוניין בפעולה פשוטה שבלחיצת כפתור מקריאה את המילה האחרונה בתמליל המסומנת בקו אדום תחתי. הוא מעוניין שבלחיצת כפתור אחת מעבד התמלילים יחזיר את הסמן אל שגיאת הכתיב האחרונה (יש פקודה כזו למעבד התמלילים), יסמן אותה בעצמו (במקום שהמשתמש יילחץ על כפתורי החצים ועל השיפט) ויפעיל את צירוף המקשים שמפעיל את תוכנת ההקראה.

==ראו גם==
* תמליל אוטומטי

קטגוריה:תכנות
קטגוריה:התקנים לנגישות קלט
חיים שניאור זלמן שניאורסון

רבי חיים שניאור זלמן שניאורסון מלאדי (ה'תקע"ג 1813 - ד' בטבת ה'תר"ם, 19 בדצמבר 1879) היה אדמו"ר לחסידי חב"ד-ליאדי ובנו השלישי של האדמו"ר בעל צמח צדק מליובאוויטש.

==ביוגרפיה==
המהרחש"ז נולד בעיירה לובביץ' לאביו ולאמו הרבנית חיה מושקא . בשנת ה'תקע"ג (1813), כמה חודשים לאחר פטירת זקנו האדמו"ר הזקן מחב"ד, ונקרא על שמו.

היה תלמידו של סבו האדמו"ר האמצעי. לאחר הסתלקות סבו בשנת ה'תקפ"ח (1828), קיבל אביו את נשיאות חסידות חב"ד, ובנו שניאור זלמן, למד אצלו. בבחרותו חלה במחלה קשה, ואביו הצ"צ הוסיף לו את השם "חיים". כאשר חסידות חב"ד הלכה והתעצמה ואלפי חסידים הגיעו ללובביץ', נרתם גם הוא לעזרת אביו הצמח צדק שמינה אותו לחזור את דרושי החסידות שלו בפני החסידים ולהשיב על שאלותיהם הן בעניינים של עבודת השם והן בעניינים גשמיים<ref></ref>.

שם אשתו חיה, שם חותנו ישעי' מהאמיל.

לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרכ"ו (1866), קיבל אחיו הצעיר שמואל את נשיאות התנועה. אך הוא נשאר להתגורר יותר משנתיים בליובאוויטש, בסמיכות לאחיו. בחודש אב שנת תרכ"ח (1868) עבר לעיירה לאדי, מקום מגורי זקנו שעל שמו הוא נקרא בצטטו את הפסוק "דור רביעי ישובו הנה.." (הוא היה דור רביעי לאדמו"ר הזקן) והקים את חסידות חב"ד-ליאדי. נפטר בד' טבת ה'תר"ם, 19 בדצמבר 1879.

לאחר פטירתו התפלגה החסידות לשניים, כאשר מרבית החסידים קבלו עליהם את הנהגת בנו יצחק דובער שניאורסון מחבר ספר "סידור מהרי"ד" שנשאר בעיר ליאדי. וחלקם קיבלו את הנהגת חתנו רבי לוי יצחק גוטרמן () מסירוטשין (צאצא לאדמו"רי ראדזימין שבפולין, שעבר לחסידות חב"ד). רבי לוי יצחק העביר את מרכז החסידות שלו לעירו סירוטשין, אך בסוף ימיו עבר לוורשה שבפולין ושם נפטר בכ"ג בטבת ה'תרס"ה (1904).

==משפחתו==
* בנו רבי יצחק דובער שניאורסון, ממשיך דרכו כאדמו"ר חסידות חב"ד-לאדי.
* בתו סטערנא, אשתו הראשונה של אחיו רבי שמואל שניאורסון ונפטרה כשלושה חודשים לאחר חתונתה
* בתו הרבנית ראדא, הייתה נשואה בנישואין ראשונים עם בן דודה שניאור (בן רבי יעקב שניאורסון בן הצמח צדק) ובנישואים שניים התחתנה עם רבי לוי יצחק גוטרמן.

==כתב יד==

כמה מכתבים ממנו נדפסו בספר 'מבית הגנזים'.

באדר א' תשפ"ב (פברואר 2022) העלתה ספריית חב"ד לאתר האינטרנט של הספרייה סריקה של כמה כרכים של מאמרי חסידות שאמר, חלקם בכתב ידו, ותיאור של כמה דרושים שלא עלתה סריקה מהם.

==אילן שושלת אדמו"רי חב"ד==

הודעה על פטירתו בעיתון [[הצפירה]]

==לקריאה נוספת==
* עמרם בלוי, "בית ליאדי: אדמו"רי ליאדי, כ"ק אדמו"ר מהרחש"ז, מהריד"ב, מהרליוי"צ", היכל הבעש"ט גיליון י"ח עמודים צ"ז-קל"ו

==קישורים חיצוניים==
* [https://anash.org/tzemach-tzedek-sons-final-maamar-published/ מאמר ממנו], Anash.org
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=155 רבי חיים שניאור זלמן שניאורסאהן - הרחש"ז] אתר mytzadik

==הערות שוליים==

ד
חיים שניאור זלמן
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:אזרח נכבד לדורותיו (של האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אישים שנולדו בלובביץ'
קטגוריה:ילידי 1814
קטגוריה:נפטרים ב-1879
כריס סקווייר

כריסטופר ראסל אדוארד "כריס" סקוויר (באנגלית: Christopher Russell Edward "Chris" Squire; 4 במרץ 1948 - 27 ביוני 2015) היה מוזיקאי אנגלי, מוכר בעיקר בזכות תפקידו כנגן גיטרת הבס של להקת הרוק המתקדם יס.

==ביוגרפיה==
סקווייר נולד בפרבר של לונדון, אביו היה נהג מונית ואימו הייתה עקרת בית. עיסוקו במוזיקה החל עוד כשהיה ילד, כששר במקהלת הכנסייה המקומית עם חברו אנדרו ג'קמן, אשר ייסד איתו לאחר שנים את להקת The Syn. בשנת 1964, כאשר היה בן 16, הושעה סקווייר מבית הספר בעוון של "שיער ארוך", וניתן לו מעט כסף לתספורת. הוא לקח את הכסף, אך לא הסתפר, ולא שב לבית הספר.

במהלך שנות השישים היה סקווייר חובב של LSD והוא התנסה בסם זה פעמים רבות, אולם לאחר שקיבל בהזדמנות אחת מנה באיכות גרועה, ונאלץ לשכב מספר ימים בבית החולים ועוד מספר חודשים בהחלמה בבית ידידה, החליט שלא לצרוך סם זה יותר לעולם. במהלך אותם החודשים בהם שהה בבית ידידתו, כשהוא מבוהל מכדי לעזוב, התאמן סקווייר בנגינה על גיטרת הבס שלו, ופיתח את סגנונו הייחודי.

השפעותיו המוקדמות היו מגוונות, ממוזיקת מקהלות כנסייתית ועד לג'ק ברוס (אשר ניגן באותה התקופה עם להקת קרים) וג'ון אנטוויסל. בשנות השישים המוקדמות הקים סקווייר מספר הרכבים, בהם the syn בו ניגן עם ג'קמן, ופיטר בנקס, וההרכב Mabel Greer's Toyshop בו חברו אליו בנקס וג'ון אנדרסון.

בשנת 1968 עזב אנדרסון את להקת Mabel Greer's Toyshop, הצטרף אליו סקווייר ויחד הם ייסדו את להקת יס. הם צרפו ללהקתם החדשה את פיטר בנקס, ביל ברופורד וטוני קיי.

הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון בשנת 1969. למרות השינויים הפרסונליים הרבים במהלך 40 שנות פעילות הלהקה, סקווייר היה החבר היחיד אשר השתתף בהקלטות כל האלבומים (אנדרסון נעדר רק מ-Drama). סקווייר גם היה כח חשוב בלחנים של הלהקה, בעוד אנדרסון היה אחראי על רוב התמלילים, סטיב האו וסקווייר כתבו עמו את הלחנים, וסיפקו הרמוניות קוליות לשירים.

==חייו הפרטיים==
סקווייר נישא לניקי בשנות ה-70'. היא השתתפה כזמרת בשני שירים באלבום הסולו שלו Fish Out of Water. הם התגרשו לאחר כ-15 שנות נישואין. הוא נישא בשנית במאי 1993, למליסה, אשר ילדה לו את בנו קמרון בטרם התגרשו. סקווייר נישא בפעם השלישית, ומנישואיו אלו יש לו בת ובן.

==ראו גם==
* A Life Within A Day

== קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:בסיסטים בריטים
קטגוריה:מוזיקאים אנגלים
קטגוריה:יס (להקה)
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2015
יצחק דובער שניאורסון

רבי יצחק דובער שניאורסון (מהרי"ד) מליאדי (ה'תקצ"ג (1833) – כ' בניסן ה'תר"ע (29 באפריל 1910)) היה אדמו"ר חב"ד-ליאדי, בנו יחידו של האדמו"ר רבי חיים שניאור זלמן שניאורסון, בנו של "הצמח צדק". נולד בעיירה לובביץ' והיה תלמידו של סבו הצמח צדק.

==אודותיו==
כשלוש שנים לאחר פטירת סבו עבר אביו להתגורר בעיר ליאדי, והקים שם את חסידות חב"ד-ליאדי. לאחר פטירת אביו נחלקה החסידות לשניים. מרבית החסידים קיבלו עליהם את הנהגת בנו הרב יצחק דובער שניאורסון, ויתרם קיבלו את הנהגת גיסו הרב לוי יצחק גוטרמן מסירוטשין.

לאחר פטירת הרב יצחק דובער לא היה ממשיך לחסידות, ורוב חסידיו קיבלו את הנהגת בן דודו, הרב שלום דובער שניאורסון האדמו"ר החמישי מחב"ד.

לרבי יצחק דובער שניאורסון היו שלושה בנים: רבי מאיר שכנא שניאורסון מליאדי, רבי יהודה לייב שניאורסון ששימש רב בהומיל, סירוטשין, וויטבסק, וברוך שניאורסון.

==כתב יד==
באדר א' תשפ"ב (פברואר 2022) העלתה ספריית חב"ד לאתר האינטרנט של הספרייה סריקה של כמה כרכים מכתב ידו ממאמרי חסידות שאמר, מאוסף כתבי היד של הספרייה, וכן חלק מכתב יד של ספרו סידור מהרי"ד, כתב היד של מכתב שכתב לנכדו ונדפס בסידור מהרי"ד, כמה מאמרי חסידות שבספק ממנו ותיאור של כמה דרושים שלא עלתה סריקה שלהם.

==חיבוריו==
חיבורו המרכזי הוא סידור מהרי"ד - נוסח התפילה של זקנו האדמו"ר הזקן, עם ביאורים על פי תורת החסידות. נדפס בתרע"ג בברדיצ'ב. חיבור נוסף הוא לקוטי מאמרים - ספר בן 170 עמודים של מאמרי חסידות קצרים על חמשה חומשי תורה ונ"ך, אגדות ומדרשי חז"ל וסידור התפילה. מאמרים אלו הם מכתב ידו, ממה שרשם לעצמו את מאמרי החסידות של סבו ה"צמח צדק" ושל אביו האדמו"ר המהרש"ז מלאדי<ref></ref>. נדפס בשנת 1918 בפולטבה.

==אילן שושלת אדמו"רי חב"ד==

==לקריאה נוספת==
* לקוטי מאמרים, מאת אדמו"ר יצחק דובער שניאורסון מליאדי, פולטובה תרע"ח, חיים מאיר היילמן
* עמרם בלוי, "בית ליאדי: אדמו"רי ליאדי, כ"ק אדמו"ר מהרחש"ז, מהריד"ב, מהרליוי"צ", היכל הבעש"ט גיליון י"ח עמודים צ"ז-קל"ו
* מבית הגנזים, שד"ב לוין, תש"ע, הוצאת קה"ת, עמודים; שלג-שלד, שמט

==הערות שוליים==

ה
קטגוריה:משפחת שניאורסון
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:אזרח נכבד לדורותיו (של האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אישים שנולדו בלובביץ'
קטגוריה:ילידי 1833
קטגוריה:נפטרים ב-1910
בהלת הלבנדר

[[ג'וזף מקארתי (משמאל) ורוי כהן מתייעצים בעת שימוע שנערך בשנת 1954.]]

בהלת הלבנדר (באנגלית: Lavender scare) הייתה פאניקה מוסרית שבמהלכה נרדפו הומוסקסואלים ועברו דמוניזציה על ידי ממשל הפדרלי של ארצות הברית בשנות ה-50 במקביל וכחלק מתופעת המקארתיזם האנטי-קומוניסטי. מכיוון שהקהילה הפסיכיאטרית התייחסה באותה התקופה לנטיות חד מיניות כאל מחלת נפש, נחשבו הומואים ולסביות למוּעדים לסחיטה ועל כן היוו ”סיכון ביטחוני“. את המונח טבע הסופר דייוויד קיי ג'ונסון בספרו ”בהלת הלבנדר: רדיפת הומואים ולסביות בממשל האמריקאי בתקופת המלחמה הקרה“.

==רקע==
בשנת 1950, השנה בה הסנאטור ג'וזף מקארתי טען כי 205 קומוניסטים ”מסתתרים“ במחלקת המדינה של ארצות הברית, הועלתה טענה דומה על ידי תת-מזכיר המדינה, ג'ון פיוריפורי (John Puerifory), ולפיה ישנה ”מחתרת הומוסקסואלית“ בשורות המחלקה. על כן, פיטרה הממשלה 91 עובדים הומואים בנימוק של סיבות ביטחוניות. 

מכיוון שבשנות ה-50 נחשבה ההומוסקסואליות כעבירה על המוסר שדינה מאסר, וכהפרעה נפשית, היו מרבית ההומואים בארון וחלקם אף היו נשואים לנשים. מקארתי ואחרים טענו כי גורמים קומוניסטים יסחטו אותם על מנת שימסרו להם מידע מסווג על הממשל הפדרלי. מקארתי מינה לתפקיד יועץ בכיר לוועדת המשנה של הקונגרס את רוי כהן, משפטן שמרני, וביחד הביאו השניים לפיטוריהם של הומוסקסואלים רבים משירות המדינה וצבא ארצות הברית - חלקם איבדו לאחר מכן את בתיהם ומשפחותיהם, וחלקם אף התאבדו בעקבות כך. 

הועלו כמה סיבות אפשריות שהביאו ל”בהלת הלבנדר“: הנראוּת ההולכת וגוברת של הומוסקסואליות, שינויים בחשיבה קונספירטיבית, משבר בתפישת הגבריות בארצות הברית וכן מאמצים פוליטיים מצד רפובליקנים שמרנים, שעלו לשלטון בארצות הברית לאחר הגמוניה ארוכה של המפלגה הדמוקרטית, לעקר את הגורמים בשירות המדינה שתמכו בניו דיל (מספר עובדי הממשל גדל מאוד בשנות הניו דיל). בנוסף, הועלתה כסיבה נוספת התפישה של הומוסקסואליות כבלתי מוסרית במידה זהה לקומוניזם: מכיוון שהומוסקסואליות הייתה בלתי-חוקית בארצות הברית באותם זמנים, נהגו הומואים ולסביות להתרועע בקבוצות סגורות ועל כן סומנו כ”מתביישים“, בדומה לפעילים הקומוניסטים.

התביעה המפורסמת ביותר בעקבות פיטורים במסגרת ”בהלת הלבנדר“ הייתה זו של ד״ר פרנק קמני. קמני שירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ולאחר מכן עבד כאסטרונום בצבא. בשנת 1957 פוטר קמני ממשרתו והוא הגיש תביעה כנגד פיטורים אלה, שהתבררה בשנת 1961 בבית המשפט העליון של ארצות הברית. על אף שבית המשפט דחה את העתירה, היא נודעה כמקרה הראשון של דרישה לזכויות אזרח על רקע נטייה מינית ומיצבה את קמני כחלוץ בתחום זה בארצות הברית.

==ראו גם==

*אגודת מאטאשין
*אל תשאל, אל תספר
* 
*הומופוביה

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Robert D. Dean (2003). "Lavender-baiting and the sexual inquisition". Imperial brotherhood: gender and the making of Cold War foreign policy. University of Massachusetts Press. .
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביטויים ומושגים פוליטיים אמריקאיים
קטגוריה:זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: אפליה
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
קטגוריה:להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:הומופוביה
קטגוריה:ארצות הברית: פגיעה בזכויות האדם
קטגוריה:מושגים ומונחים במלחמה הקרה
מיכאיל ברסוקוב

מיכאיל איוואנוביץ' ברסוקוב (ברוסית: Михаил Иванович Барсуков; נולד ב-8 בפברואר 1947 בליפצק) הוא איש שרות הביטחון הסובייטי ורוסי ששירת כמנהלהּ של שירות הביטחון הפדרלי.

==ביוגרפיה==
מיכאיל ברסוקוב נולד בעיר ליפצק ולאחר סיום בית הספר התגייס לצבא. בשנת 1964 החל לשרת ביחידת ק.ג.ב המוצבת בקרמלין.

בשנים 1966-1970 למד במכון הצבאי הגבוה ע"ש המועצה העליונה של הרפובליקה הסוציאליסטית הרוסית במוסקבה.
ב-1979 למד באקדמיה הצבאית ע"ש פרונזה.

בשנת 1989 קודם לסגן מפקד גדוד הקרמלין. במהלך הפוטש של אוגוסט תמך בבוריס ילצין ולכן קודם. בשנת 1992 עד 19 ביולי 1995 היה ראש מינהל האבטחה הראשי. במהלך שנת 1993 התקרב מאוד לנשיא בוריס ילצין והיה בין היועצים הקרובים. ביולי 1995 הוענקה לו דרגת "גנרל ארמייה" - הדרגה ה-2 בסדר הדרגות הרוסי.

ביולי 1995 מונה לראש שירות הביטחון הפדרלי. בשנים 1995-1996 היה חבר במועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית. היה פעיל בפעילות ביטחונית הקשורה עם מלחמת צ'צ'ניה הראשונה.

ב-1996 היה חבר במטה הבחירות של הנשיא ילצין שהתמודד בבחירות הנשיאותיות. ב-20 ביוני 1996 פוטר מתפקיד מנהל שירות הביטחון הפדרלי, בעקבות שערורייה שפרצה בעניין מאסרם של פעילי קמפיין הבחירות של ילצין סרגיי ליסובסקי, ארקדי יבסטאפייב עם סכומי מזומנים גדולים.

מספטמבר 1997 שירת בתפקידים שונים במערך האבטחה הרוסי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101219194157/http://www.agentura.ru/dossier/russia/people/barsukov/ ביוגרפיה באתר Agentura.ru]

קטגוריה:ראשי שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:אנשי שירות האבטחה הפדרלי הרוסי
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1947