הילה (שביט)

מבנה [[שביט הולמס באינפרא אדום, כפי שנראה בצילום של טלסקופ החלל שפיצר.]]
ההילה (קומה) היא המעטפת הערפילית סביב גרעין השביט, שנוצרת כאשר השביט חולף ליד השמש במסלולו האליפטי. כאשר השביט מתחמם, חלקים ממנו עוברים תהליך המראה<ref name="Combi2004"></ref> ההילה מקנה לשביט מראה מעורפל כאשר צופים בו בטלסקופ, להבדיל מכוכבים שנראים נקודתיים. מקור המילה קומה הוא במילה היוונית κόμη (kómē), שפירושו "שיער", והוא גם מקור המונח האנגלי לשביט (comet).<ref name="chap14"></ref>

ההילה עשויה בדרך כלל מקרח ואבק.<ref name="Combi2004"></ref> מים מרכיבים עד 90% מהחומרים הנדיפים, שמתאדים מהגרעין כאשר השביט נמצא במרחד של כ- מהשמש.<ref name="Combi2004" /> מולקולת המים מתפרקת בעיקר באמצעות פוטודיסוציאציה ובמידה קטנה בהרבה דרך תהליך פוטויוניזציה.<ref name="Combi2004" /> רוח השמש ממלאת תפקיד קטן בפירוק המים בהשוואה לפוטוכימיה.<ref name="Combi2004" /> חלקיקי אבק גדולים יותר נותרים לאורך מסלול השביט בעוד שחלקיקים קטנים יותר נדחפים על ידי לחץ הקרינה הרחק מהשמש אל זנבו של השביט.

ב-11 באוגוסט 2014, אסטרונומים פרסמו לראשונה מחקרים, שנעזרו באינטרפרומטרית רדיו לגילוי שכיחויות HCN, HNC H<sub>2</sub>CO, ואבק בהילות השביטים C/2012 F6 (Lemmon) ו-C/2012 S1 (ISON).<ref name="NASA-20140811"></ref><ref name="AJL-20140811"></ref> ב-2 ביוני 2015, דיווחה נאס"א כי הספקטרוגרף של ALICE על גשושית החלל רוזטה שחקרה את השביט צ'וריומוב-גרסימנקו מצא כי אלקטרונים (בטווח של מעל גרעין השביט) הנוצרים מפוטו-יוניזציה של מולקולות מים על ידי קרינת שמש, ולא פוטונים מהשמש, אחראים לפירוק של מולקולות מים ופחמן דו-חמצני בהילת השביט.<ref name="NASA-20150602"></ref><ref name="AA-20150602"></ref>

== גודל ==
Comet 17P/Holmes, 2007/11/02
ההילה גדלה בדרך כלל כאשר השביט מתקרב לשמש. ההילה עשויה להיות גדולה כמו קוטרו של צדק, למרות שצפיפותה נמוכה מאוד.<ref name="chap14"></ref> כחודש לאחר התפרצות באוקטובר 2007, לשביט 17P/Holmes הייתה, לפרק זמן קצר, אטמוספירת אבק קלושה גדולה יותר מהשמש.<ref name="atmosphere"></ref> גם לשביט הגדול של 1811 הייתה הילה בקוטר השמש בערך.<ref name="primer"></ref> באופן מפתיע, גודלה של ההילה עלול להצטמצם כשהשביט חוצה את מסלול מאדים, כ-1.5 יחידות אסטרונומיות מהשמש.<ref name="primer" /> במרחק זה רוח השמש הופכת חזקה מספיק כדי להרחיק את הגז והאבק מההילה, ולהגדיל את הזנב.<ref name="primer" />

== קרינת X ==
טמפל 1 בקרינת X - [[טלסקופ החלל צ'נדרה]]
בסוף מרץ 1996 התגלה כי שביטים פולטים קרני X.<ref>
</ref> התגלית הייתה מפתיעה כיוון שפליטה של קרינת X קשורה בדרך כלל לגופים בטמפרטורה גבוהה מאוד. סבורים שבשביטים נוצרת קרינה זו על ידי האינטראקציה בין השביטים לרוח השמש: כאשר יונים טעונים עוברים בהילת השביט, הם מתנגשים באטומים ובמולקולות, ו"קורעים" מהם אלקטרון אחד או יותר. קריעה זו גורמת לפליטת קרינת X ופוטונים אנרגטיים בתחום האולטרה סגול רחוק.<ref>
</ref>

== תצפית ==
ניתן לאמוד את גודל ההילה בעזרת טלסקופ על פני כדור הארץ.<ref name="levy"></ref> בשיטת הסחף (drift method), נועלים את הטלסקופ במקומו ומודדים את זמן המעבר של הדיסק הנראה של ההילה בשדה הראייה.<ref name="levy" /> הזמן, כפול קוסינוס זווית נטיית השביט, כפול 0.25, נותן את קוטר ההילה בדקות קשת.<ref name="levy" /> אם המרחק לשביט ידוע, ניתן לקבוע את הגודל הנראה של ההילה.<ref name="levy" />

בשנת 2015 צוין כי ALICE, הספקטרוגרף המתוקן על גשושית רוזטה, גילה בהילת השביט צ'וריומוב-גרסימנקו מימן, חמצן, פחמן וחנקן.<ref name="esa.int"></ref> ALICE מצא שאלקטרונים שנוצרו על ידי אור אולטרא-סגול מתנגשים ומפרקים מולקולות של מים ופחמן חד-חמצני.<ref name="esa.int" />

== הילת גז מימן ==
תמונה באולטרה סגול בצבע מלאכותי של השביט קוהוטק (Skylab, 1973)טלסקופ החלל הוותיק זיהה הילות גדולות של גז מימן סביב שביטים.<ref name="o2"></ref>. ב-1986, גשושית החלל ג'וטו זיהתה יוני מימן במרחק של 7.8 מיליון ק"מ הרחק מהשביט האלי כאשר חלפה בסמוך לשביט.<ref name="Giotto"></ref> הילת גז מימן זוהתה בקוטר פי 15 מקוטר השמש (12.5 מיליון מיל). תכלית זו גרמה לנאס"א לכוון את משימת פיוניר ונוס לעבר השביט, ונקבע שהשביט פולט 12 טון מים בשנייה. פליטת גז המימן לא זוהתה מפני השטח של כדור הארץ, מכיוון שאורכי גל האופיינים למים נחסמים על ידי האטמוספירה.<ref name="usra"></ref> התהליך שבו מים מתפרקים למימן וחמצן נחקר על ידי מכשיר ALICE על סיפון הגשושית רוזטה.<ref name="blogs.esa.int"></ref> אחת הבעיות היא מאיפה מגיע המימן וכיצד:

הילת גז מימן בגודל פי שלושה מהשמש זוהתה על ידי סקיילאב סביב קוהוטק בשנות ה-70.<ref name="nasa"></ref> SOHO זיהה הילה של גז מימן ברדיוס של יותר מיחידה אסטרונומית אחת סביב השביט הייל-בופ.<ref name="google"></ref> מים הנפלטים על ידי השביט מתפרקים על ידי אור השמש, והמימן בתורו פולט אור אולטרה סגול.<ref name="ase.tufts.edu"></ref> נמדדו הילות בגודל של כעשרה מיליארד מטרים.<ref name="ase.tufts.edu" />

== הרכב ==
C/2006 W3 (Christensen) - פולט גז פחמן (תמונה אינפרא אדום)
משימת רוזטה מצאה בהילת השביט צ'וריומוב-גרסימנקו פחמן חד-חמצני, פחמן דו-חמצני, אמוניה, מתאן ומתנול, כמו גם כמויות קטנות של פורמלדהיד, מימן גופרתי, מימן ציאניד, גופרית דו-חמצנית ופחמן דו גופרתי.<ref name="cnet"></ref> ארבע הגזים השכיחים ביותר בהילת השביט היו מים, פחמן דו-חמצני, פחמן חד-חמצני וחמצן. היחס בין כמות החמצן לכמות המים שנפלטו מהשביט נשאר קבוע לאורך חודשים אחדים.<ref></ref>

==ראו גם==
* גרעין השביט

== קישורים חיצוניים ==

* [http://lifeng.lamost.org/courses/astrotoday/CHAISSON/AT314/HTML/AT31402.HTM מראה ומבנה השביט]
* [http://starchild.gsfc.nasa.gov/docs/StarChild/solar_system_level2/comets.html נאס"א - שביטים]
* [https://ase.tufts.edu/cosmos/view_chapter.asp?id=12&page=5 נאס"א - קוסמוס - שביטים (פרק 14)]
==הערות שוליים==

קטגוריה:שביטים