OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לביא (קיבוץ)

לָבִיא הוא קיבוץ דתי השייך לתנועת הקיבוץ הדתי, ושייך למועצה אזורית הגליל התחתון. היישוב, הממוקם בגליל התחתון בגובה 310 מטר מעל פני הים, נמצא כ־10 דקות נסיעה מהעיר טבריה וסמוך למחלף גולני.

== היסטוריה ==
קיבוץ לביא הוקם בשנת 1949 על ידי צעירים עולים חברי בח"ד (ברית חלוצים דתיים) מאנגליה, רובם היו בין 10,000 הילדים היהודיים הפליטים שהובאו לבריטניה מגרמניה בקינדר-טרנספורטים של שנות השלושים.

הקיבוץ הוקם ליד אדמות הכפר הערבי הנטוש "לובּיא" (לוביה), שתושביו ברחו עם נפילת "צבא ההצלה", בתום קרבות עשרת הימים על סג'רה. הכפר נכבש על ידי גדוד "ברק" של חטיבת גולני, יום קודם לשוך הקרבות, והדרך לטבריה נפתחה בשנית, לאחר שנאסרה לנסיעה לא ממוגנת משום התנכלויות ומעשי טרור מצד תושבי הכפר.

==מקור השם==
מקור השם לביא ולוביא הוא היישוב לביא בימי המשנה והתלמוד, שבו שכן פונדק לביא, על הדרך מטבריה לציפורי.

==תושבים==
בשנת 2005, חיו בקיבוץ כ־220 חברים יחד עם משפחותיהם, סך הכול כ־700 נפשות.

==מקורות פרנסה==
הקיבוץ מתקיים מגידולי חקלאות שונים, רפת, עדר בקר לבשר ומפטמה, לולי פטם "לביא תעשיות רהיטים" מפעל ייחודי המייצר ריהוט לבתי כנסת ומלון לביא לאוכלוסייה הדתית.

בבית הספר היסודי הממלכתי-דתי, שבתחומי הקיבוץ לומדים גם ילדי היישובים האחרים במועצה האזורית הגליל התחתון. הילדים בגילאי התיכון מתפזרים בין התיכונים השונים: הישיבה התיכונית בשדה יעקב, האולפנית והישיבה התיכונית בטבריה ובית הספר השיתופי בקיבוץ שדה אליהו. בנוסף לבית הספר נמצאת ליד הקיבוץ הפנימייה הדתית "הודיות".

==רב הקיבוץ==
קיבוץ לביא היה ראשון הקיבוצים של תנועת הקיבוץ הדתי שבו כיהן רב. ארבעה רבנים הנחשבים כמשמעותיים בציונות הדתית כיהנו, בתקופות שונות, בתפקיד "רב הקיבוץ" של לביא: הרב משה לוינגר (1960-1967), הרב שלמה אבינר (1971-1977), הרב משה גנץ והרב יהודה גלעד (החל משנת 1982).

==אתרי תיירות סמוכים==
יער לביא, קרני חיטין ומתחם נבי שועייב.

== גלריה ==
<gallery>
LAVI01.jpg|פנים בית הכנסת ביישוב, 2008
LAVI03.jpg|בית מגורים טיפוסי בלב הקיבוץ, 2008
WATER-LAVI.jpg|מגדל המים של הקיבוץ, 2008
silolavi.JPG|מגדל הסילו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

*[http://www.romgalil.org.il/cds/397/ לביא] באתר הרשות לפיתוח הגליל
*מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2014/05/28/סיבוב-בבית-הכנסת-בקיבוץ-לביא/ סקירה על בית הכנסת בקיבוץ לביא], באתר 'חלון אחורי', 28.5.14
* 
* 
* [https://youtu.be/OhkaFEV5A9k?list=TLkJrizLpSAjU מייסדי לביא עולים על הקרקע]. יומני כרמל, מרץ 1949
* - ([https://www.nli.org.il/he/newspapers/hzh/1964/04/24/01/article/80 המשך])

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:הקיבוץ הדתי
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
*
קווצי עור

[[חבצלת ים]]
[[מלפפון ים "מעופף"]]
קְווּצֵי-עוֹר (שם מדעי: Echinodermata) הם מערכה של בעלי החיים שניוני הפה (Deuterostomia) המונה כ-6,500 מינים, שכולם חיים בבתי גידול ימיים, ונמצאים בכל העומקים. זוהי המערכה הגדולה ביותר שאין לה ייצוג במים מתוקים או ביבשה. זוהי גם המערכה השנייה בגודלה בקבוצת שניוני הפה, אחרי המיתרניים.
מאפייניהם העיקריים של בני המערכה הם סימטריה פנטה-רדיאלית (מחומשת), סימטריה ראשונית דו-צדדית, חלל קרביים (coelom) אנטרוצלי, ושלד פנימי מזודרמלי מורכב מלוחיות גיר. השם קְווּצֵי מן המילה קוֹץ המתארת את הקוצים שצומחים מהעור של רוב המחלקות.

== מיון ==
* תת-מערכה Homalozoa 
* תת-מערכה Crinozoa
** מחלקה חבצלות ים (Crinoidea)
** מחלקה Edrioasteroidea 
** מחלקה Cystoidea 
** מחלקה Rhombifera 
* תת-מערכה Asterozoa
** מחלקה כוכבי ים (Asteroidea)
** מחלקה נחשוני ים (Ophiuroidea)
* תת-מערכה Echinozoa
** מחלקה קיפודי ים (Echinoidea)
** מחלקה מלפפוני ים (Holothuroidea)
** מחלקה Ophiocistioidea 
** מחלקה Helicoplacoidea 
* תת-מחלקה Blastozoa 

== מאפיינים ייחודיים לקווצי עור ==
מבנה קווצי עור שונה באופן מוחלט מכל יתר מערכות החי. מאפייני מבנה שונים מופיעים אצלם ראשונה בעולם החי, או בלעדית אצלם.
* קווצי עור הם בעלי מערכת אמבולקראלית ("מערכת מים") המאפשרת ביצוע מספר רב של פונקציות.
* חלל הצלום של קווצי מפותח ומורכב ממספר חללי משנה: Haemal – מערכת הובלה המתנהלת במקביל למערכת האמבולאקראלית; Perivisceral – סביב איברי העיכול; Ambulacral – סביב מערכת המים.
* שלד פנימי מזודרמלי: קיים בקווצי עור לראשונה מבחינה אבולוציונית. יש דמיון רב בין התפתחות השלד הפנימי ומיקומו לשלד המופיע בחולייתנים.
* שפע של קולגן – כליגמנטים או כתרמיל רציף.
* רגלי מים המשמשות לחישה, נשימה ותנועה.
* חסרי ראש, בעלי ציר אוראלי-אבאוראלי (oral-aboral).
* גוף עשוי מ-5 שדות (רדיוסים), בעלי סימטריה מחומשת.
* מערכת עצבים ללא מרכז.
* היעדר איברי הפרשה.
* מספר דרגות לארווליות אופייניות לכל אחת ממחלקות קווצי העור; בעוברים ובפגיות ניתן לראות רמז לקשר פילוגנטי עם חולייתנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1791
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יקוב תאודור קליין
ייאוש

גבר מיואש.
אשה מיואשת.
ייאוש הוא רגש של אובדן תקווה בעניין שחשוב לאדם. בעקבותיו ייתכנו תחושות של עצב, אכזבה או דיכאון.

הייאוש הוא תחושה של חוסר אפשרות לשנות את המצבים החשובים במציאות שמהווים עיקר בחייו של המיואש. ייאוש יכול להתרחש בעקבות כישלון או אכזבה חוזרים ונשנים בהגשמת החלומות והשאיפות, ותחושתו של האדם שאין באפשרותו לשנות דברים חשובים בחייו, או בעקבות סבל מתמשך שהאדם אינו מוצא דרך לצאת ממנו. הרגש ההפכי לייאוש הוא תקווה.

==התועלת==
מבחינה תועלתנית, הייאוש מונע בזבוז אנרגיה לריק כשהמצב אבוד. הייאוש בלשון העם אינו אלא דיכאון שמשרה חוסר אונים. המיואש נוטה להימנע מהפעילויות החברתיות שנבעו מתוקף תפקידיו החברתיים השגרתיים, ובכך הוא נחשף לחלופות חברתיות או שהוא מאותת לחברה על מצוקתו.

== ביהדות ==
לתפיסת חז"ל אין לאדם להתייאש אף במצב הקשה ביותר, ולדוגמה הם מביאים את סיפורו של חזקיהו המלך שחלה אנושות בשחין (צרעת), קיבל נבואה מישעיהו הנביא שהוא ימות: "ויאמר אליו: כה אמר ה', צו לביתך, כי מת אתה ולא תחיה!", ואף על פי כן לא התייאש, התפלל והחלים ממחלתו ל-15 שנים נוספות של מלכות (, ).
לפי חז"ל, חזקיהו אומר לישעיהו: "בן אמוץ, כלה נבואתך וצא. כך מקובלני מבית אבי אבא, אפילו חרב חדה מונחת על צוארו של אדם, אל ימנע עצמו מן הרחמים". ()

ר' נחמן מברסלב ראה בייאוש רגש שלילי, וידועה מימרתו "אין ייאוש בעולם כלל". אמרה דומה מפורסמת בשם ר' ישראל מסלנט, "כל זמן שהנר דולק - ניתן לתקן".

==בפילוסופיה האקזיסטנציאלית==

על פי הפילוסופיה האקזיסטנציאלית, האדם נדרש לנהל את חייו תוך בחירה מתמדת של הדרך, בעוד הוא חסר ידע מספק על מנת לבחור ועל כן הוא אפוף ייאוש ובהלה.

סרן קירקגור, מאבות האקזיסטנציאליזם, טוען שהאדם נמצא במתח מתמיד בין הסופי (גוף, ידע) לאינסופי (פרדוקסים, יכולת האמונה). כאשר האדם אינו מודע למתח הזה הוא מגיע למצב של ייאוש, שהיא אובדן העצמיות. לשיטתו, הרדיפה אחרי הנאות העולם היא חסרת תוחלת, ועל כן סופה להביא לידי ייאוש. גם דרך החיים המוסרית, אינה פונה אל מה שמעבר לסופי, ועל כן סופה להביא לייאוש. לדבריו, רק האמונה יכולה לשחרר את האדם, במידת מה, מן הייאוש.

==בפסיכולוגיה==

בפסיכולוגיה מצב של יאוש הוא אחד הגורמים לאטיולוגיה של דיכאון.
על פי אהרון בק, לבני אדם דיכאוניים ישנם שלושה מערכים קוגניטיביים שליליים - השילוש הקוגניטיבי. קוגניציות שליליות בנוגע לעצמו, להתנסויותיו בהווה ולהתנסויות עתידיות.על כן האדם מפתח שיתוק הרצון מכיוון שמצפה כי העתיד צופן לו סבל. 
חלוץ נוסף מגישת סגנון ההסבר, מרטין זליגמן, טוען כי בני אדם מאמינים, בצדק או שלא בצדק כי אין בידיהם לשלוט על תוצאות עתידיות הנתפסות כבעלות משמעות עבורם ומצפים כי כל דבר שיעשו יהיה חסר משמעות ועל כן מפתחים חוסר אונים נרכש. לחוסר אונים נרכש יש שלושה חסרים: חסר מוטיבציה - איטיות בפעולות ונוקשות, חסר רגשי - כהות רגשית, פחד, ועצב, חסר קוגניטיבי - יכולת למידה דלה במצבים חדשים.

==ראו גם==
* טבלת ייאוש
* חוסר אונים
* חוסר אונים נרכש

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:רגשות
פול בייה

פול בייה ו[[קולין פאוול, ספטמבר 2002]]
פול בייה (באנגלית: Paul Biya; נולד ב-13 בפברואר 1933) הוא נשיא קמרון מאז 1982. בייה הוא ראש המדינה (שאיננה מונרכיה) המכהן הוותיק ביותר בעולם.

==ביוגרפיה==

תחת שלטונו, קמרון שרדה משבר כלכלי ועברה תאורטית מהיותה מדינה עם פוליטיקה חד-מפלגתית לרב-מפלגתית, אולם הסברה הרווחת היא שלמעשה אין דמוקרטיה בקמרון, לאור בחירות מרובות בהן זכה הנשיא למעל 95% מהקולות, ולאור הסברה שבייה הוא מהמנהיגים המושחתים ביותר שידעה אפריקה מעודה.

בייה נולד בכפר מוומקה במרכז-דרום קמרון ולמד במכללה למדעי המדינה של פריז שצרפת, שם סיים לימודי יחסים בינלאומיים בשנת 1961.

ב-1975 בייה התמנה לראש הממשלה, ועם התפטרותו של הנשיא אהידוג'ו ב-6 בנובמבר 1982, נבחר לנשיא המדינה. בבחירות שנערכו ב־1984 קיבל 99% מהקולות.

בייה ספג ביקורת בשל התנהלותו הרודנית בעיני המבקרים, ונחשב למרוחק מאזרחי מדינתו. הוא גם ספג ביקורת מהאנגלופונים (דוברי האנגלית החיים בקמרון, באזורים שבעבר היו בשליטה של המנדט הבריטי) על דיכוי והרחקת מעמדות משמעותיות בקמרון. הוא מפקיד את הניהול השוטף של הממשלה בידי ראש הממשלה, פילימון יאנג, שמקיים מפגשים חודשיים של "מועצת ממשלה".

בבחירות ב-11 באוקטובר 2004 נבחר בייה לתקופת שלטון נוספת של שבע שנים, ברוב של 70.92 אחוזים, אולם המתנגדים לו טוענים כי הבחירות לוו בזיופים נרחבים.

היה בקשר קרוב עם הרב יהודא לאון אשכנזי "מניטו" במסגרתו למדו ביחד על ענייני תאולוגיה ומקרא, ואף יזם את הכנס הבין-דתי "משה האפריקאי" בדצמבר 1993, אשר נתן במה לשיח בין הדתות השונות. על פי המחקר, קשר זה היה אחת הסיבות לחידוש הקשרים הדיפלומטיים עם קמרון ולהפסקת החרם של מדינות אפריקה על ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי קמרון
קטגוריה:קמרונים שנולדו ב-1933
סידני לומט

סידני ארתור לוּמֵט (באנגלית: Sidney Arthur Lumet; 25 ביוני 1924 – 9 באפריל 2011) היה במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי. במהלך הקריירה שלו ביים יותר מ-50 סרטים, בהם הסרטים קוצרי השבחים: "12 המושבעים" (1957) ו"רשת שידור" (1976). 

הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לבימוי ובשנת 2005 זכה בפרס אוסקר לשם כבוד למפעל חיים עבור "שירותיו הגאוניים לתסריטאים, מבצעים ולאמנות הקולנוע". לומט נחשב לאחד הבמאים הפורים ביותר שפעלו בהוליווד. בנוסף, לומט היה אחד מהבמאים הראשונים שעשו מעבר מוצלח מהטלוויזיה לקולנוע. היה מועמד לפרס האוסקר 4 פעמים על עבודות הבימוי שלו בסרטים: "12 המושבעים", "אחר צהריים של פורענות", "רשת שידור" ו"פסק דין".

== ביוגרפיה ==
לומט נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה. היה שחקן לפני שהתחיל לביים. אביו, ברוך , היה שחקן בתיאטרון יידיש, ואימו, יוג'ינה, הייתה רקדנית. כבר בגיל ארבע הוא החל לשחק בתיאטרון עם אביו ושיחק גם בברודוויי עד שנות החמישים.

נפטר ב-9 באפריל 2011, בגיל 86, בביתו שבמנהטן מסרטן הלימפומה. לפי צוואתו, נשרפה גופתו ואפרו פוזר. לאחר מותו ספדו אנשים רבים לבמאי, ביניהם ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג (אשר אמר עליו כי הוא אחד הכותבים הגדולים של העיר ניו יורק), והבמאים מרטין סקורסזה ווודי אלן.

==סרטים שביים (רשימה חלקית)==
*12 המושבעים (1957)
*זרקורי במה (1958)
*אישה מהסוג הזה (1959)
*המין הנמלט (1960)
*מראה מעל הגשר (1962)
*מסע ארוך אל תוך הלילה (1962) 
*המשכונאי (1964)
*אל-כשל (1964) 
*גבעת הגברים (1965) 
*הקבוצה (1966) 
*הרומן הקטלני (1966) 
*ביי ביי איש אמיץ (1968)
*השחף (1968)
*הפגישה (1969)
*Last of the Mobile Hot Shots (1970)
*השוד המוקלט (1971)
*סרפיקו (1973)
*החקירה (1973)
*רצח באוריינט אקספרס (1974)
*אחר צהריים של פורענות (1975)
*רשת שידור (1976)
*אקווס (1977)
*נסיך העיר (1981)
*פסק דין (1982)
*אהבה במלכוד (1988)
*מבחן האמת (1990)
*זרה בתוכנו (1992)
*אשם כחטא (1993)
*לילה יורד על מנהטן (1996)
*דאגה קריטית (1997)
*גלוריה (1999)
*חיפוש מופשט (2004) – סרט טלוויזיוני 
*משפטו של ג'קי די (2006)
*לפני שהשטן ידע (2007)

==לקריאה נוספת==
*סידני לומט, עושים סרטים, מאנגלית: ניב סבריאגו, תשע"ב 2012

==קישורים חיצוניים==

* ציטוטים מספרו של סידני לומט, 'עושים סרטים'
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: במאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני-יהודי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בית דוד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
גבריאלה סאבו (אתלטיקה)

גבריאלה סאבו, 4 במאי 2014
גבריאלה סאבו (בהונגרית: Szabó Gabriella; נולדה ב-14 בנובמבר 1975) היא אתלטית רומניה. היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות, אלופת עולם בעלת 3 מדליות זהב, שיאנית אירופה באצטדיון ושיאנית עולם באולם בריצת 5000 מטר.

== ביוגרפיה == 
סאבו נולדה בביסטריצה לאם רומנייה ואב הונגרי.
באוניברסיאדה שנערכה בפוקואוקה יפן בשנת 1995 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 5000 מטר.

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה סאבו במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.54 דקות, אחרי סווטלנה מסטרקובה מרוסיה (4:00.83 דקות) ולפני תרסיה קיסל מאוסטריה (4:03.02 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום 23 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:42.35 דקות.

===אלופת עולם===
באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:57.68 דקות, לפני רוברטה ברונט מאיטליה (14:58.29 דקות) ופרננדה ריביירו מפורטוגל (14:58.85 דקות).

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכתה סאבו במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:08.31 דקות, אחרי סוניה או'סאליבן מאירלנד (15:06.50) ולפני מרטה דומינגז מספרד (15:10.54 דקות).

באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכתה סאבו פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא תחרות חדש של 14:41.82 דקות, לפני זורה אועזיז ממרוקו (14:43.15 דקות) ואיילך וורקו מאתיופיה (14:44.22 דקות).

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה סאבו בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא אולימפי חדש של 14:40.79 דקות, לפני או'סאליבן (14:41.02 דקות) וגטה וואמי מאתיופיה (14:42.23 דקות) ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.27 דקות, אחרי נוריה מרה-בנידה מאלג'יריה (4:05.10 דקות) וחברתה לנבחרת ויולטה סקלי (4:05.15 דקות). 

באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:00.57 דקות, לפני בת ארצה סקלי (4:01.70) ונטליה גורלובה מרוסיה (4:02.40 דקות).

במאי 2005 פרשה סאבו מספורט מקצועני.

== תארים והשגים ==
* בשנת 1998 הייתה סאבו האתלטית בעלת התוצאות הטובות בעולם בריצות 1500 מטר, ריצת מייל, 2000 מטר, 3000 מטר ו-5000 מטר.
* בשנת 1999 זכתה סאבו בתואר אתלטית השנה בעולם.

== שיאים אישיים ==

{| cellpadding="2" 
|-
| valign=top width=48%|

==== אצטדיון ====

{| class="wikitable"
! ענף !! זמן
|-
| 1500 מטר || 3:56.97 דקות
|-
| מייל || 4:19.30 דקות 
|-
| 2000 מטר || 5:40.3 דקות
|- 
| 3000 מטר || 8:21.42 דקות
|-
| 5000 מטר || 14:31.48 דקות
|- 
| 8 ק"מ || 25:33 דקות
|- 
| 5 מייל || 25:43 דקות
|}

| valign=top width=4%|
| valign=top width=48%|

==== אולם ====

{| class="wikitable"
! משחה !! זמן
|-
| 1500 מטר חופשי || 4:03.23 דקות 
|- 
| מייל || 4:23.19 דקות
|-
| 2000 מטר גב || 5:30.53 דקות
|- 
| 3000 מטר מעורב אישי || 8:32.88 דקות
|- 
| 5000 מטר מעורב אישי || 14:47.35 דקות
|}
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רצות למרחקים בינוניים
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 5,000 מטרים
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטית השנה בעולם
קטגוריה:ילידות 1975
קטגוריה:אלופות אולימפיות רומניות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית רומניות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית רומניות: אתלטיקה
קטגוריה:רצות 1500 מטר
קטגוריה:רצות 3000 מטר
אג'גייהו דיבאבה

אג'גָייהוּ דיבאבה (באמהרית: እጅጋዬሁ ዲባባ; נולדה ב-21 במרץ 1982) היא אתלטית אתיופית, סגנית אלופה אולימפית בריצת 10000 מטר (אתונה 2004) ובעלת שתי מדליות ארד באליפות העולם (הלסינקי 2005) בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר.

אחיותיה הצעירות הן טירונש דיבאבה, אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית העולם בריצות ארוכות וגנזבה דיבאבה שיאנית העולם בריצת 1500 מטר.

== ביוגרפיה ==
דיבאבה נולדה בבקוג'י, מחוז ארסי במרכזה של אתיופיה.

===מדליית כסף אולימפית===
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה דיבאבה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:24.98 דקות, אחרי סינג הוינה מסין (30:24.36 דקות) ולפני בת ארצה דררטו טולו (30:26.42 דקות).

===שתי מדליות ארד באליפות עולם===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה דיבאבה בשתי מדליות ארד, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:42.47 דקות, אחרי אחותה טירונש שקבעה שיא תחרות חדש של 14:38.59 דקות ומסרט דפאר (14:39.54 דקות) ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:26.00 דקות, שוב אחרי אחותה 30:24.02 דקות וברהן אדרה (30:25.41 דקות). בשתי ריצות אלו, כל המדליות היו של אתיופיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתלטיות אתיופיות
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים אתיופים
קטגוריה:רצים אתיופים למרחקים ארוכים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מאתיופיה
קטגוריה:אתיופיות שנולדו ב-1982
רומן שברלה

רומן שברלה (בצ'כית: Roman Šebrle; נולד ב-26 בנובמבר 1974) הוא אתלט צ'כי לשעבר. הוא אלוף אולימפי, אלוף עולם, פעמיים ברציפות אלוף אירופה ושיאן העולם לשעבר בקרב עשר (9026 נקודות) ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שעבר 9000 נקודות.

== ביוגרפיה ==
שברלה נולד בלנסקרואן, צ'כיה. 

באולימפיאדת סידני (2000) זכה שברלה במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 8606 נק', אחרי ארקי נול מאסטוניה (8642 נק') ולפני כריס הפינס מארצות הברית (8595 נק').

===שיאן עולם===
בתחרות שנערכה בגוטזיס, אוסטריה ב-27 במאי 2001 קבע שברלה בקרב עשר שיא עולם חדש של 9026 נקודות, שיפור לשיא בן השנתיים של בן ארצו תומאס דבוז'אק (8994 נק') ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שעבר את גבול 9000 נק'. הוא סבל מפציעה שגרמה לו לסיים, חודשיים לאחר מכן במקום עשירי בקרב עשר (8174 נק') באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה.

===אלוף אירופה===
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2002 זכה שברלה במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8800 נק', לפני ארקי נול (8438 נק') ולב לובודין מרוסיה (8390 נק').

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה שברלה במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 8634 נק', אחרי טום פפס מארצות הברית (8750 נק') ולפני ודמיטרי קרפוב מקזחסטן (8374 נק').

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה שברלה במדליית זהב בקרב עשר בשיא אולימפי חדש של 8893 נק', לפני בריאן קליי מארצות הברית (8820 נק') ודמיטרי קרפוב (8725 נק'). 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה שברלה במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 8521 נק', אחרי בריאן קליי (8732 נק') ולפני אטילה ז'יבוצ'קי מהונגריה (8385 נק').

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2002 זכה שברלה במדליית זהב פעם שנייה ברציפות בקרב עשר בתוצאה של 8526 נק' לפני אטילה ז'יווצ'קי (8356 נק') ואלכסיי דרוזדוב מרוסיה (8350 נק').

===אלוף עולם===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה שברלה במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8676 נק', לפני מוריס סמית' מג'מייקה (8644 נק') ודמיטרי קרפוב (8586 נק').

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים שברלה במקום שישי בקרב עשר בתוצאה של 8241 נק' ולא הצליח להגן על תוארו. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 הוא סיים במקום 11 בקרב עשר בתוצאה של 8266 נק' ולא הצליח להגן על תוארו ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 הוא סיים במקום 14 בקרב עשר בתוצאה של 8069 נק'.

== לאחר הפרישה ==
בשנת 2018 לוהק לתפקיד משחק קטן בסרט הקולנוע הצ'כי "Medieval" אודות חיו של המצביא הצ'כי יאן ז'יז'קה. הסרט עתיד לצאת לאקרנים במהלך 2022.

==שיאים אישיים==
* ריצת 100 מטר: 10.64 שניות
* ריצת 110 מטר משוכות: 13.68 שניות
* ריצת 200 מטר: 21.74 שניות
* ריצת 400 מטר: 47.76 שניות
* ריצת 1500 מטר: 4:21.98 דקות
* קפיצה לגובה: 2.15 מטר
* קפיצה במוט: 5.20 מטר
* קפיצה לרוחק: 8.11 מטר
* הטלת כידון: 71.18 מטר
* הדיפת כדור ברזל: 16.47 מטר
* זריקת דיסקוס: 49.37 מטר
* קרב 7: 6438 נקודות
* קרב עשר: 9026 נקודות

== ראו גם ==
* התפתחות שיא העולם בקרב עשר 

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אתלטים צ'כים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-10 וקרב-5 (גברים)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים מצ'כיה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1974
פנסיה צוברת

פנסיה צוברת היא פנסיה המשולמת בעקבות צבירה של כסף על ידי העמית בקרן פנסיה ובדרך כלל גם על ידי המעסיק שלו. השם "פנסיה צוברת" בא להבדילה מפנסיה תקציבית, המשולמת מתקציבו השוטף של המעסיק לשעבר.

==בישראל==
לשכירים הצבירה היא באמצעות ניכוי ממשכורתו של העובד והפרשה של המעביד. עצמאי מפקיד בקרן מהכנסתו (וגם שכיר רשאי לפעול בדרך זו).

בקרנות הפנסיה הוותיקות צברו העמיתים שני אחוזי זכות לפנסיה בכל שנה, והפנסיה חושבה על בסיס משכורת העמית בסמוך לפרישה או על בסיס המשכורת במשך תקופת הצבירה. בקרנות הפנסיה שנוצרו לאחר 1995 הצבירה ותשלום הפנסיה מתבססים באופן הדוק יותר על סכומי הצבירה בקרן.

בישראל סוגי חסכונות אחדים לפנסיה צוברת:
* קרנות הפנסיה הוותיקות
* קרנות הפנסיה החדשות
* ביטוח מנהלים במסלול קצבה
*קופות גמל לקצבה
המגמה היא להגדיל את כמות העובדים החוסכים לפנסיה צוברת, הן באמצעות העברת העובדים החדשים במגזר הציבורי, שבעבר היו מכוסים בפנסיה תקציבית, לפנסיה צוברת, והן באמצעות צו הרחבה שקבע חובת הפרשה לפנסיה לכל העובדים במשק עד לרמת השכר הממוצע במשק.

בחלק מהמקרים מאפשרות קרנות הפנסיה בחירה בין אפיקי השקעה בהתאם לתוכניות ולרצונות החוסך. במסלולי ההשקעה האפשריים ניתן לבחור ביחס בין השקעות הנתפסות כסולידיות יותר (כגון אג"ח) לבין השקעות מסוכנות יותר (כגון מניות).

בישראל משנת 2008 ההפרשה לפנסיה צוברת היא חובה לכלל ציבור השכירים והמעסיקים (פרט לאלו המבוטחים בפנסיה תקציבית), במסגרת צו הרחבה שהרחיב הסכם קיבוצי בין ההסתדרות לארגוני המעסיקים, כאשר שיעורי ההפרשה מן השכר הלכו ועלו בהדרגה. משנת 2017 הוטלה חובת הפרשה לפנסיה צוברת בחוק גם על רוב ציבור העצמאים בישראל.

==ראו גם==
* משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות
*פורום החוסכים לפנסיה בישראל

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.added-value.co/8 פרק בנושא פנסיה] בפודקאסט הכלכלי "ערך מוסף", 16/6/2016
* יהודה בן אסאייג, [http://youtu.be/LfBZjZB7wiY סיכונים פנסיונים בתקופות של אי-ודאות], 12 ביוני 2012, ערוץ CFO TV
* .
* לעניין המעקב של העובד אחר צבירת הכספים בקרן, לעניין חובות מעביד למסור פרטים לקרן פנסיה, כאשר הוא מעביר אליה הפרשות, ולעניין חובות קרן לדווח לעובד, ראה - בין היתר - את תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תשלומים לקופת גמל), התשע"ד - 2014, שפורסמו ב[http://www.glima.info/bylaws/7407.pdf קובץ התקנות 7407, התשע"ד, 11.8.2014, עמ' 1615].
*[https://www.pension.org.il פורום החוסכים לפנסיה בישראל], עמותה לקידום מעמד החוסכים לפנסיה צוברת

קטגוריה:ביטוח פנסיוני
גלן מוריס

גלן אדוארד מוריס (באנגלית: Glenn Edward Morris; 18 ביוני 1912 – 31 בינואר 1974) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם בקרב עשר במשך 14 שנים.

== ביוגרפיה ==
מוריס נולד בחווה המשפחתית, ליד העיירה סימלה, שבקולורדו, ילד שני מבין שבעה ילדים. בשנת 1930 התקבל ללמודים בקולג' החקלאי של קולורדו. לאחר קבלת התואר בכלכלה וסוציולוגיה בשנת 1934 החל לעבוד כעוזר מאמן ובמכירת רכבים.

===אלוף אולימפי ושיאן עולם===
בתחרות הראשונה שלו בקרב עשר שנערכה בקנזס באפריל 1936 קבע מוריס שיא ארצות הברית חדש. חודשים לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברלין (1936), הוא קבע שיא עולם בקרב עשר בתוצאה של 7880 נקודות. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בשיא עולם חדש נוסף של 7900 נקודות, לפני חבריו לנבחרת בוב קלארק (7601 נקודות) וג'ק פרקר (7275 נקודות). במהלך המשחקים, היטלר צפה בו בכל שלבי התחרות ואנשיו הציעו לו 50,000 דולר על מנת שיישאר בגרמניה ויופיע בסרטי ספורט. לאחר ניצחונו הוא ניהל רומן עם לני ריפנשטאהל, במאית קולנוע וצלמת גרמנייה.

מוריס היה האתלט הרביעי ששיחק את טרזן, בסרט "נקמת טרזן" שיצא לאקרנים בשנת 1938 הוא הופיע לצידה של האלופה האולימפית בשחייה אלינור הולם. הסרט זכה בביקורות גרועות והוא לא הוזמן להשתתף בסרטים נוספים.

בשנים 1937-1940 היה נשוי לשרלוט אדוארדס שאותה הכיר בתקופת לימודיו בקולג'.

מוריס נפטר ב-31 בינואר 1974 מאי ספיקת לב, בפאלו אלטו, שבקליפורניה.

== שיאיו האישיים ==
* ריצת 100 מטר: 10.6 שניות (1936)
* ריצת 400 מטר: 49.4 שניות(1936) 
* ריצת 110 מטר משוכות: 14.6 שניות (1936)
* ריצת 400 מטר משוכות: – 54.4 (1934) 
* קפיצה לרוחק: 6.97 מטר (1936) 
* הדיפת כדור ברזל: 14.45 מטר (1936)
* זריקת דיסקוס: 43.10 מטר (1936)
* הטלת כידון: 56.06 מטר (1936) 
* קרב עשר: 7254 נקודות (1936), עדכון משנת 1985

== ראו גם ==
* התפתחות שיא העולם בקרב עשרה 

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתחרים אמריקאים בקרב עשר
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-10 וקרב-5 (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:זוכי פרס ג'יימס סאליבן
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
פנסיה תקציבית

פנסיה תקציבית היא פנסיה המשולמת מהתקציב השוטף של הגוף שבו עבד הגמלאי הזכאי לה. להבדיל מפנסיה צוברת, בפנסיה תקציבית ההפרשות להבטחת הפנסיה נעשות רק בידי המעביד (ולא בידי העובד). בפועל, יכול המעביד שלא להפריש לקרן, אלא להתחייב כי ישלם את הפנסיה על חשבונו, ובכך להפוך בעצם לגורם המבטח.

תוכניות הפנסיה התקציבית מסווגות גם לפי היקף הנכסים המיועדים לתשלום הפנסיות. כאשר לא קיימים נכסים ספציפיים למימון ההתחייבויות לפנסיה, תוכנית הפנסיה נקראת בלתי ממומנת. כאשר קיימים נכסים המיועדים לתשלום הפנסיה אך אינם מספיקים למימון ההתחייבות לפנסיה תוכנית הפנסיה נקראת ממומנת באופן חלקי. כאשר הנכסים מכסים את כל ההתחייבות לפנסיה תוכנית הפנסיה נקראת ממומנת במלואה.

במדינות רבות נהוגות תוכניות פנסיה (או תוכניות הטבה מוגדרת) בחסות המעסיק. לסיווג התוכניות לפי היקף מימונן יש חשיבות רבה לצורך הדוחות הכספיים של המעסיק. בארצות הברית מעסיקים משלמים פרמיית ביטוח ל-PBGC . שיעור הפרמיה נקבע בין היתר לפי מידת המימון של תוכנית הפנסיה.

== ישראל ==
מנגנון פנסיוני מסוג זה נהוג בישראל בקרב עובדי המדינה ובגופים ציבוריים נוספים. ב-3 במרץ 1999 נחתם הסכם קיבוצי, למעבר מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת בשירות הציבורי. בשנת 2001 נפסקה הקליטה למסלול הפנסיה התקציבית בשירות המדינה. גם עובדים שנקלטו במסלול של פנסיה תקציבית התחילו להפריש סכומים מסוימים לקרן הפנסיה, באחוזים הולכים וגדלים (אך נמוכים במידה ניכרת מהנדרש); בצה"ל, חיילים שהתחייבו לשירות קבע החל משנת 2004, משתייכים למסלול הפנסיה הצוברת. עם זאת, גופים כמו חברת החשמל ומקורות ממשיכים להנות מהטבות פנסיוניות דומות או זהות למנגנון התקציבי.

החל משנת 2005 מחויבים העובדים המבוטחים בפנסיה תקציבית בדמי ניהול בשיעור 2% מהשכר המבוטח. זוהי השתתפות קטנה יחסית של העובד במימון הפנסיה התקציבית.

סוג נוסף של פנסיה תקציבית הוא פנסיית גישור, המשולמת על ידי המעסיק לשעבר למי שפרש בפרישה מוקדמת, מיום פרישתו ועד ליום שבו יהיה זכאי לפנסיה מקרן הפנסיה שבה הוא מבוטח. פנסיית גישור נהוגה בארגונים שבהם מקובלת פרישה מוקדמת, לפני גיל הפנסיה הנקבע בחוק, וכן היא מוצעת אד-הוק בארגונים שבהם נערכים מבצעים של פרישה מרצון.

נכון לשנת 2015, הגיעה ההתחייבות של מדינת ישראל לפנסיה תקציבית ל-746 מיליארד ש"ח, והסכום המשולם מדי שנה כפנסיה תקציבית לעובדי המדינה הגיע ל-14 מיליארד ש"ח, אך בתוספת צה"ל והגופים הביטחוניים, המשטרה והשב"ס ועובדי ההוראה, הסכום המשולם מדי שנה הגיע לכ-21 מיליארד ש"ח. מדו"ח שפרסם החשב הכללי, רוני חזקיהו, עלה כי ההתחייבות האקטוארית לפנסיות תקציביות נכון לשנת 2019 עמדה על כ-866 מיליארדי ש"ח, לא כולל פנסיות הגישור. בדו"ח נאמד ששיא תשלומי הפנסיה יגיע בשנת 2038, בה ישולמו כ-35.7 מיליארדי ש"ח. דוחות החשב הכללי שהתפרסמו ביוני 2022 מראים כי חובות המדינה לבעלי פנסיה תקציבית חצו את רף הטריליון שקל.

==ראו גם==
* פנסיה צוברת
==לקריאה נוספת==
* יהודה כהנא, ספר ביטוח החיים, הפנסיה והגמל בישראל, הוצאת עתרת, 1988, פרק ט"ז: פנסיה תקציבית
* IAS19 "תקן חשבונאות בינלאומי” פרק הטבות לעובדים

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.added-value.co/8 פרק בנושא פנסיה] בפודקאסט הכלכלי "ערך מוסף", 16 ביוני 2016
* 
* 
* 

== הערות שוליים==

קטגוריה:ביטוח פנסיוני
הלגה לובלנד

הלגה אנדראס לובלנד (בנורווגית: Helge Andreas Løvland; 11 במאי 1890 - 26 באפריל 1984) היה אתלט נורווגי. אלוף אולימפי בקרב עשר באולימפיאדת אנטוורפן (1920).

== ביוגרפיה ==
לובלנד נולד בפרולנד שבמחוז אוסט-אגדר.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה לובלנד במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 6803.355 נק', לפני ברוטוס המילטון מארצות הברית (6771.085 נק') וברטיל אולסון משוודיה (6580.030 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בקרב חמש בתוצאה של 27 נק' (לפי שיטת המיקום).

תוצאותיו בקרב עשר היו: ריצת 100 מטר (מקום 7, 12.0 שניות), קפיצה לרוחק (מקום 5, 6.28 מטר), הדיפת כדור ברזל (מקום 8, 11.19 מטר), קפיצה לגובה ( מקום 4, 1.65 מטר), ריצת 400 מטר (מקום 5, 54.8 שניות), ריצת 110 מטר משוכות (מקום 1, 16.2 שניות), זריקת דיסקוס (מקום 2, 37.34 מטר), קפיצה במוט (מקום 5, 3.20 מטר), הטלת כידון (מקום 4, 48.01 מטר) וריצת 1500 מטר (מקום 4, 4:48.4 דקות).

תוצאותיו בקרב חמש היו: קפיצה לרוחק (מקום 7, 6.32 מטר), הטלת כידון (מקום 4, 53.13 מטר), ריצת 200 מטר (מקום 10, 24.0 שניות), זריקת דיסקוס (מקום 2, 39.51 מטר) וריצת 1500 מטר (מקום 4, 4:45.8 דקות).

בשנת 1984 נפטר לובלנד באוסלו.

== שיאים אישיים ==
*קרב חמש: 3,695.375 נק' (שיטת ניקוד מ-1912) שזה 3,548 נק' (שיטת ניקוד מ-1985)
*קרב עשר: 6,803.355 נק' (שיטת ניקוד מ-1912) שזה 5,803 נק' (שיטת ניקוד מ-1985)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אתלטים נורווגים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-10 וקרב-5 (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:ילידי 1890
קטגוריה:נורווגים שנפטרו ב-1984
פאבו יריאולה

פאבו אוריאולה (בפינית: Paavo Yrjölä; 18 ביוני 1902 – 11 בפברואר 1980) הוא אתלט פיני.

אוריאולה סיים תשיעי בקרב עשר באולימפיאדת פריז (1924), זכה במדליית זהב באולימפיאדת אמסטרדם (1928), והגיע למקום הששי באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).

== ראו גם ==
* התפתחות שיא העולם בקרב עשרה 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-10 וקרב-5 (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:אלופים אולימפיים פינים: אתלטיקה
קטגוריה:ילידי 1902
קטגוריה:פינים שנפטרו ב-1980
ביל טומיי

ויליאם "ביל" אנטוני טומיי (באנגלית: William "Bill" Anthony Toomey; נולד ב-10 בינואר 1939) הוא אתלט אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם בקרב עשר.

== ביוגרפיה ==
טומיי נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. בשנת 1962 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קולורדו. 

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (1964) סיים טומיי במקום רביעי ולא זכה להיכלל בנבחרת (רק שלושה ספורטאים נכללו).

בשנת 1965 זכה טומיי בתואר הגדול הראשון שלו לאחר שזכה במדליית זהב באוניברסיאדה בקרב עשר (7566 נק'). בשנת 1967 הוא זכה במשחקים הפאן אמריקאיים במדליית זהב בקרב עשר (8044 נק').

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה טומיי במדליית זהב בקרב עשר בשיא אולימפי חדש של 8193 נק', לפני האנס-יואכים ואלדה (8111 נק') ושיאן העולם קורט בנדלין (8064 נק') שניהם ממערב גרמניה.

===שיאן עולם===
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-11 בדצמבר 1969 קבע טומיי בקרב עשר שיא עולם חדש של 8417 נק' (לפי תיקון מ-1985, 8310 נק'), שיפור לשיאו של בנדלין. שיא זה נישבר באולימפיאדת מינכן (1972) על ידי מיקולה אבילוב מברית המועצות (8454 נק', לפי תיקון מ-1985, 8466 נק'). שבוע לאחר שקבע את השיא העולמי, הוא נישא למרי ראנד הבריטית, אלופה אולימפית בקפיצה לרוחק (טוקיו 1964). לזוג שתי בנות, סמנתה ושרה. לאחר 22 שנות נישואין הזוג התגרש.

== תארים והישגים ==
* בשנת 1969 זכה טומיי בתואר אתלט השנה בעולם.
* טומיי זכה ב-5 תוארי אליפות ארצות הברית בקרב עשר וב-4 תוארי אליפות ארצות הברית בקרב חמש.

== שיאים אישיים ==
* ריצת 100 מטר: 10.3 שניות (1966)
* ריצת 200 מטר: 21.2 שניות (1966)
* ריצת 400 מטר: 45.6 שניות (1968)
* ריצת 1500 מטר: 4:12.7 דקות (1964)
* ריצת 110 מטר משוכות: 14.2 שניות (1969)
* ריצת 400 מטר משוכות: 51.7 שניות (1961) 
* קפיצה לגובה: 2.00 מטר (1969)
* קפיצה לרוחק: 7.93 מטר (1969)
* קפיצה במוט: 4.27 מטר (1969) 
* הדיפת כדור ברזל: 14.38 מטר (1969)
* זריקת דיסקוס: 46.99 מטר (1969)
* הטלת כידון: 68.78 מטר (1969)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתחרים אמריקאים בקרב עשר
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-10 וקרב-5 (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:זוכי פרס ג'יימס סאליבן
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולורדו
מנור (ספנות)

תפרושת הכוללת מנור בחלק התחתון של המפרש
1 – boom{{כ}}, 2 – mast{{כ}}, 3 – gooseneck{{כ}}, 4 – sail{{כ}}, 5 – topping lift...{{כ}} 7 – mainsheet{{כ}}, 8 – boom vang...
בימאות, מָנוֹר הוא כְּלוֹנָס (Spar) המשמש לפרישת תחתית המִפְרָשׂ האָרְכִּי (fore-and-aft sail), אשר משפר בצורה משמעותית את מידת השליטה בזווית המפרש ומידת פרישתו ומייעל את השימוש במפרש על ידי כיוון המפרש לרוח. המנור מתחבר בקצהו האחד לתורן עם חיבור המכונה מפרקת (goose-neck), וצידו השני מתחבר לקֶרֶן (clew – הזווית התחתונה של המפרש).

שני חבלים מתחברים תמיד אל המנור: מֵיתַר הקֶרֶן (sheet), אשר בעזרתו ניתן למתוח ולשחרר את המפרש, וחֶבֶל המוֹצִיא (outhaul), המחבר את הקרן למנור. בנוסף, לעיתים קרובות המנור מתחבר לתחתית התורן עם מוֹתְחַן מָנוֹר (boom-vang), המשמר על המנור שיקביל לסיפון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חלקי כלי שיט
מטעם

מִטַּעַם היה כתב עת רבעוני ישראלי שהגדיר את עצמו כ"כתב עת לספרות ומחשבה רדיקלית". ב"מטעם" פורסמו מסות, שירים וסיפורים קצרים מקוריים ומתורגמים. העורך היה הסופר והמשורר יצחק לאור. הגיליון הראשון של "מטעם" יצא בחורף 2005, במקביל ליציאת "דקה", "מעין" ו"הו!".

בגיליון הראשון התפרסמה מסה שתקפה את "משוררות הפנאי" החדשות, בהן אגי משעול וליאת קפלן, על שירתן, שהעיתון הגדיר כשירה המתפנקת הנלווית לחוויית הצריכה ולחיים של נוחות שקועה-בעצמה. בגיליון השני התפרסם מאמר של לאור שביקר את גישתו של הסופר א. ב. יהושע למזרחיות.

עם המשתתפים ב"מטעם" נמנו המשוררים יעקב ביטון, הילה להב, מאיה קופרמן, נוית בראל, סיגל בן יאיר, עמיר עקיבא סגל, אהרן שבתאי וגליה אבן-חן, הסופרת לילך גליל, החוקרים ענת מטר, שמעון זנדבנק, אילן פפה וסיגל נאור-פרלמן, המתרגם עודד וולקשטיין.

בנובמבר 2011 הודיע לאור על סגירת את כתב העת, ובדצמבר 2011 יצא לאור הגיליון ה-28 והאחרון שלו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
*[http://mitaam.co.il/default.htm אתר "מטעם"] 
* 
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-1293.htm על "מטעם" מס' 7], אתר אימגו
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-1915.htm על מטעם 11 - כתב עת לספרות ומחשבה רדיקלית], אימגו
*[http://www.text.org.il/index.php?book=0714112 על גיליון מס' 12 של מטעם, באתר הספרים של טקסט]
* 
* [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=497446&TypeID=1&sid=123 לילך וולך, לאור המצב, 27 ביוני 2007], נענע 10
* 
* 
* אלי הירש, [http://elihirsh.com/?p=1644 על מטעם 20], ידיעות אחרונות, 1 בינואר 2010
* 
*אריאל הורוביץ, [http://musaf-shabbat.com/2012/11/09/%D7%9C%D7%94%D7%A4%D7%A1%D7%99%D7%A7-%D7%91%D7%92%D7%90%D7%95%D7%95%D7%94-%D7%90%D7%A8%D7%99%D7%90%D7%9C-%D7%94%D7%95%D7%A8%D7%95%D7%91%D7%99%D7%A5/ להפסיק בגאווה], ריאיון עם יצחק לאור על כתב העת 'מטעם' במוסף שבת של מקור ראשון
* יהודה ויזן, [http://www.yekum.org/2013/03/%D7%A8%D7%99%D7%97%D7%94-%D7%94%D7%9E%D7%A8-%D7%A9%D7%9C-%D7%94%D7%91%D7%95%D7%92%D7%A0%D7%95%D7%95%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%94-%E2%80%93-%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%93%D7%94-%D7%9E%D7%9B%D7%AA%D7%91-%D7%94/ ריחה המר של הבוגנוויליה - פרידה מכתב העת מטעם.] דחק ג', 2013.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לשירה
קטגוריה:יצחק לאור
טאיפה (ממלכה מוסלמית)

ממלכות הטָאִיפָה (בספרדית: Reinos de taifas, מערבית طائفة) הוא השם שניתן בהיסטוריה של ספרד לממלכות מוסלמיות קטנות שנוצרו בעקבות התפוררות הישויות הפוליטיות הגדולות.

== היסטוריה ==
תקופת הטאיפות הראשונה החלה בשנת 1031 עם התפרקות ח'ליפות קורדובה לעשרות ממלכות קטנות. הטאיפות היו נתונות במאבקי כוח בלתי פוסקים, שהביאו עד מהרה לחלוקת השטח בין חמש ממלכות עיקריות, שמרכזיהן היו בסרגוסה, בדחוס, טולדו, גרנדה וסביליה. המלחמות בין הטאיפות שיחקו לידיהן של הממלכות הנוצריות של חצי האי האיברי, שהפכו את חלקן לוסאליות והשיתו עליהן מיסים כבדים. 

חולשתם המדינית של המוסלמים בספרד הגיעה לשיאה בכיבוש טולדו בשנת 1085 בידי אלפונסו השישי מלך קסטיליה ולאון. מאורע זה הביא לפלישתם של המוראביטון לספרד. אלה איחדו תחת שלטונם את כל החלק המוסלמי של חצי האי האיברי, ובכך הביאו לקיצה את תקופת הטאיפות הראשונה.

שקיעתו של שלטון המוראביטון באמצע המאה ה-12 הותירה חלל שלטוני, שהתמלא שוב בממלכות טאיפה. תקופת הטאיפות השנייה הסתיימה ב-1157, עם פלישת המוואחידון, שתפסו את מקומם של המוראביטון בצפון אפריקה. ממלכות הטאיפה חזרו לתקופה שלישית לאחר תבוסתם של המווחדון בקרב נבס דה טולוסה ב-1212. רוב ממלכות התקופה השלישית נכבשו עד מהרה בידי הנוצרים; הממלכה היחידה שנותרה על כנה לאורך זמן הייתה ממלכת גרנדה.

==ראו גם==
* היסטוריה של ספרד
* אל-אנדלוס
* ממלכת גרנדה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:אל-אנדלוס
קטגוריה:מדינות מוסלמיות לשעבר באירופה
ניק מייסון

ניקולס ברקלי מייסון (באנגלית: Nicholas Berkeley "Nick" Mason; נולד ב-27 בינואר 1944 בברמינגהאם, אנגליה) הוא מוזיקאי אנגלי ומתופף להקת פינק פלויד. מייסון הוא היחיד שנשאר בלהקה כל השנים מאז שנוסדה ב-1965.

==ביוגרפיה==
מייסון גדל בהמפסטד, לונדון ולמד בפנימיה במחוז סארי. מאוחר יותר הוא למד בריג'נט סטריט פוליטכניק, שם פגש את רוג'ר ווטרס, בוב קלוז וריצ'רד רייט ב-1964 והקים איתם את להקת "Sigma 6". לאחר פירוקה ב-1965, הקימו מייסון, ווטרס ורייט את פינק פלויד יחד עם סיד בארט.

מייסון עבד מעט גם עם אמנים אחרים, במיוחד כמתופף ומפיק מוזיקלי של סטיב הילג' ורוברט וייאט, מתופף של מייקל מנטלר ומפיק של להקת The Damned.

ביולי 2005 הצטרף מייסון לדייוויד גילמור, רייט, ולראשונה לאחר 24 שנים - ווטרס, להופעה של 4 שירים במופע "לייב 8" בלונדון. ב-12 במאי 2007 נערכה הופעת איחוד נוספת של מייסון עם עוד שניים מחברי הלהקה, שוב בלונדון.

ב-2018 הקים מייסון להקה בשם Nick Mason's Saucerful of Secrets, במטרה לנגן חומרים מהשנים הראשונות של פינק פלויד. הלהקה כללה את המוזיקאים גיא פראת, גרי קמפ ולי האריס. הלהקה ביצעה סיבובי הופעות באירופה ובארצות הברית והוציאה אלבום הופעה חיה בשם Live at the Roundhouse.

בבעלותו של מייסון מספר מכוניות קלאסיות שהוא גם מתחרה איתן במרוצים, והוא התחרה בהצלחה גם במרוץ 24 השעות של לה מאן. יש לו גם רישיון טיס.

הוא נשוי בשנית לנטי, ויש לו ארבעה ילדים.

ספרו "Inside Out: A Personal History of Pink Floyd", פורסם בבריטניה באוקטובר 2004. הספר הביא נקודת מבט הומוריסטית על הלהקה, שנתפסה בעיני רבים כחבורת מהורהרים-ממורמרים. לדבריו, זו ראייה אישית של האירועים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.drummerworld.com/drummers/Nick_Mason.html ניק מייסון], באתר Drummer world

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי להקת פינק פלויד
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מתופפים בריטים
קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:מתחרים במרוץ 24 השעות של לה מאן
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
מייק שינודה

מייק שינודה
מייקל (מייק) קנג'י שינודה (באנגלית: Mike Shinoda, נולד ב-11 בפברואר 1977) הוא גיטריסט, ראפר, פסנתרן, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי. הוא חבר בלהקת לינקין פארק ומאוחר יותר הקים גם את פרויקט הצד פורט מינור, שהוציא אלבום אחד. הוא גם מצייר ומעצב יצירות אמנות.

==ביוגרפיה==
שינודה נולד וגדל בעיר אגורה, הקרובה ללוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, מהגר ממוצא יפני, אימו ממוצא הונגרי – רוסי ובעלת קשר משפחתי רחוק עם המלחין צ'ייקובסקי. יש לו אח צעיר בשם ג'ייסון (שנולד ב-1979).
הוא נישא לאנה במאי 2003, יש לו ילד בשם אוטיס אקיו שינודה.

הוא למד בבית ספר לעיצוב בפסדינה ולאחר מכן עבד כמעצב גרפי.
כשהיה בכיתה ז', פגש שינודה את בראד דלסון (לימים גיטריסט להקת לינקין פארק). בסוף התיכון הקימו השניים יחד עם חבר נוסף, רוב בורדון, את להקת Xero אשר התפתחה מאוחר יותר ללהקת "לינקין פארק". מייק הוא מנחה ההופעה, זמר-ראפר ומפיק-שותף. יחד עם הדי ג'יי ג'ו האן הוא עיצב את העטיפות לכל הדיסקים של לינקין פארק.

בדומה לגיטריסט הלהקה בראד דלסון, מנגן שינודה על גיטרת פול ריד סמית מדגם CE22, ובקליפ One Step Closer ניגן על גיטרת איבנז מדגם RG120.

ב-2005 שינודה הקים את פרויקט ההיפ הופ "פורט מינור" שהוציא כמה להיטים וזכה להצלחה רבה.

שנה לאחר מכן, שינודה הוציא לאור את תערוכת העבודות שלו הנקראה Diamonds Spades Hearts & Clubs.

ב-2008 הוציא שינודה את תערוכת העבודות השנייה שלו הנקראה (Glorious Excess (BORN.

ב-2009 קיבל שינודה תואר ד"ר לשם כבוד מהמכללה למרכז אמנות העיצוב.

ב-2010 קיבל שינודה פרס איש חזון. בשנת 2011 הוא היה בצוות שכתב מוזיקה לסרט "הפשיטה".

במשך עשר שנים לקח שינודה שיעורי פסנתר קלאסי, ולאחר מכן עבר לנגן סגנונות שונים כגון היפ-הופ וג'אז כיוון שעייף מהסגנון הקלאסי.
חבריו ללהקה נוהגים לקרוא לו "הדבק" משום שהכל מוחזק אצלו ביחד, ישנם כינויים נוספים אבל הם אינם ברורים, כמו: Spike Minoda, Cobra Holda.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:לינקין פארק
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:בכירים בתעשיית המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
רוב בורדון

רוברט גרגורי "רוב" בורדון (באנגלית: Robert Gregory "Rob" Bourdon; נולד ב-20 בינואר 1979 בקלאבאסס, קליפורניה) הוא מוזיקאי אמריקאי-יהודי. המתופף של להקת הנו-מטאל האמריקאית לינקין פארק. הוא החבר הצעיר ביותר בלהקה.

== חייו ==
נטייתו של בורדון למוזיקה החלה בגיל צעיר. בגיל 10 הוא החל ללמוד לתופף על התופים (ולפני כן גם על פסנתר, לתקופה קצרה).
כל זה החל לאחר שאימו, הכירה את מתופף להקת אירוסמית', הכניסה את בנה אל מאחורי הקלעים של הופעתם. שם רוב הביט על המופע והחליט שהוא רוצה לעסוק בתיפוף כאשר יגדל.

בתיכון למד רוב עם מספר חברים מהלהקות הובסטנק ואינקיובס. הוא הצטרף ללהקה הראשונה שלו בגיל 13, בה הוא ניגן יחד עם חבריו גרסאות כיסוי לשירי נירוונה.
מאוחר יותר רוב הצטרף לחברו לתיכון, הגיטריסט בראד דלסון, בלהקה "Relative Degree". למרות כל החזרות הלהקה לא הצליחה להחזיק מעמד והתפרקה אחרי הופעה אחת בלבד.
דרך חברו הטוב של בראד, מייק שינודה, השניים הצטרפו ללהקה "Xero" – הלהקה ששינתה את שמה פעמיים: ל-hybrid theory ומוכרת כ-linkin park (לינקין פארק) של היום.

יכולותיו של רוב בורדון בתיפוף באות לידי ביטוי בהופעות של לינקין פארק כשבשיר Bleed It Out הוא מבצע סולו תופים ארוך.

מתגורר בורדון בלוס אנג'לס. הוא טבעוני.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתופפים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:לינקין פארק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
שירת הים (יישוב)

שירת הים היה מאחז בלתי חוקי בדרום רצועת עזה, על חוף הים התיכון במרכז רצועת החוף של גוש קטיף, שפונתה במסגרת תוכנית ההתנתקות.
== היסטוריה ==

היישוב נבנה על תשתית של עשרה בתי נופש שנבנו בסמוך לרצועת החוף ושמשו קצינים מצריים לפני מלחמת ששת הימים. בתום המלחמה הועברה הבעלות על מבנים אלו למנהל האזרחי. בקשות למתן אישור להתיישבות יהודים במקום נדחו. 

גרעין הראשוני להקמת היישוב החל להתגבש בעקבות רצח רוני צלח בכ' בטבת תשנ"ג בפתח חממותיו בכפר ים.

ב-20 בנובמבר 2000 אירע במבואות כפר דרום הפיגוע באוטובוס הילדים בו נהרגו שני אזרחים ונפצעו תשעה. בעקבות כך נכנסו אזרחים בערבו של אותו היום לעשרת בתי הנופש באישור הקבינט המדיני-ביטחוני. בט"ו בשבט תשס"א (2001) הקימה קבוצת צעירים מישיבת תורת החיים את "שירת הים" כתגובה. היישוב מעולם לא הוכר על ידי ממשלת ישראל. השם שירת הים הוענק למקום על ידי רוחמה שפירא, וזאת בעקבות סמיכות הקמת היישוב ל"שבת שירה" שבה נקראת בבתי הכנסת "שירת הים".

עד תהליך ההתנתקות התגוררו במקום כ-20 משפחות בקראוונים ובמבנים נטושים ובמקום הוקמו גינת משחקים ובית כנסת. ביישוב התגוררו במאי 2005 כ-16 משפחות. התושבים ייעדו את יישובם לשמש כאתר נופש ותיירות, למרות המצב הביטחוני הקשה באזור.

לקראת מועד ביצוע תוכנית ההתנתקות הוקמו לאורך החוף ליד שירת הים עשרות סוכות שקלטו לתוכן עשרות רבות של מתנחלים חדשים. חלקם הגדול הסתננו לגוש קטיף דרך מחסומי הצבא והמשטרה. בשירת הים וביישוב הסמוך, כפר ים, פרצו בחודש יוני 2005 עימותים קשים עם תושבי אזור אל-מואסי הסמוך ועם כוחות הביטחון.

היישוב פונה ב-18 באוגוסט 2005, במסגרת יישום תוכנית ההתנתקות. בני הנוער שהיו שבמקום, בהנהגתו של אריה יצחקי הכריזו על הקמת אוטונומיה יהודית שנקראה "הרשות היהודית העצמאית של חבל עזה". הם הציתו מחסומים, צמיגים, פחי אשפה ועצי תמר וחלקם התבצרו בבית הכנסת ובמוסדות ציבור אחרים. יצחקי אף איים לירות בשוטרים ובחיילי צה"ל.

אחרי תלאות ממושכות הושג הסכם על פתרון קבע לקהילה ביישוב משכיות בבקעת הירדן. עד להקמת הבתים במשכיות עברו המתיישבים למגורים זמניים ביישוב הקהילתי חמדת. בחודש דצמבר 2006, נתן שר הביטחון, עמיר פרץ, את האישור הסופי להרחבת היישוב בכ-30 בתים צמודי קרקע חדשים. מחלקת המדינה האמריקנית והאיחוד האירופי פרסמו הודעות המבקרות את ההחלטה. בספטמבר 2009 החלו במקום עבודות לבניית 20 בתי קבע. לצד בתי הקבע קמה שכונת קראוונים וכיום מתגוררים מפוני שירת הים במשכיות.

== לקריאה נוספת ==
* אריק יפת: על הנסים - סיפורים מגוש קטיף, הוצאת ספריית נצרים, תשס"ה, 2005.
* חגי הוברמן: שורשים בחולות, הוצאת מדרשת נצרים, תשס"ה, 2005.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:גוש קטיף: יישובים
קטגוריה:מאחזים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
דייב פרל

דייוויד מייקל פָרֵל (נולד ב-8 בפברואר 1977), המכונה גם "פיניקס", הוא נגן הבס של להקת לינקין פארק.

פרל נולד בעיר פליימות' במסצ'וסטס ובגיל 5 עבר ביחד עם משפחתו לקליפורניה. לפרל אח גדול בשם ג'ו ואח צעיר בשם טיילר. אמו של דייב למדה אותו כיצד לנגן בגיטרה. בנוסף דייב יודע לנגן בגיטרת בס, גיטרה חשמלית, צ'לו וכינור. בנוסף הוא ניגן בקונטרבס בכמה קונצרטים.
ב-1999, דייב סיים את לימודיו ב"אוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס" יחד עם בראד דלסון שהיה שותפו לחדר במעונות.

לפני שהצטרף ללהקת "Xero" (אשר מאוחר יותר שינתה את שמה ללינקין פארק), דייב היה גיטריסט להקת "טייסטי סנקס", לאחר ששינתה את שמה ל"סנקס", הפך דייב לנגן הבס שלה.
דייב היה נגן הבס של להקת "Xero" עד שהחליט לצאת למסע הופעות עם להקתו הקודמת. הוא חזר והצטרף ללהקת "Xero", שבינתיים הפכה ל"לינקין פארק", לאחר יציאת הדיסק "Hybrid Theory" בשנת 2001. את דייב החליף בינתיים באסיסט שכור (ניתן לראותו בקליפ One Step Closer).

הוא מנגן בגיטרה מסוג ארני באל סטינג ריי באס ומשתמש במגבר SWR. החלום של דייב היה להיות מתופף, אך הזה עדיין לא התגשם. למרות זאת, הוא מנגן גם בצ'לו ובכינור, באלבומו השני "Reanimation".

בהתאם לכינוי שלו "פיניקס" (שפירושו עוף החול), יש לו שני קעקועים של עוף החול בגבו.
דייב נישא ללינסדי ב-28 בדצמבר 2002, וב-2007, הוא הפך לאבא.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:בסיסטים אמריקאים
קטגוריה:לינקין פארק

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
en:Linkin Park#Band members
תל קטיפא

מראה כללי של היישוב תל קטיפא. 2005
דיר עיזים ומגדל שמירה בתל קטיפא
תל קטיפא הייתה התנחלות על חוף הים התיכון, בצפון גוש קטיף.

תל קטיפא הוקם בערב יום העצמאות תשנ"ב, 1992 על ידי קבוצת צעירים רווקים, דור שני למתיישבי גוש קטיף. היישוב נקרא על שם אתר ארכאולוגי הסמוך ליישוב, מהתקופה הכנענית והקרוי תל קטיפא. באתר נמצאו שרידי כפר חקלאים-רועים.

בתחומי היישוב היה אגם מים טבעי, אשר מימיו מקורם במי תהום ששימשו את בני היישוב להשקיית החממות. בשיאו כלל היישוב כ-24 משפחות.

ככל יישובי גוש קטיף, גם תל קטיפא פונה במסגרת תוכנית ההתנתקות (אוגוסט 2005) שעליה החליטה ממשלת ישראל בשנת 2004.

ב-2006 התגוררו משפחות תל קטיפא בקרוואנים באבן שמואל, ב-2007 עבר היישוב לשקף שבחבל לכיש, ולאחר מכן ליישוב קבע ביישוב הקהילתי נטע.

== ספרים ==
* אריק יפת: על הניסים - סיפורים מגוש קטיף, הוצאת ספרית נצרים, תשס"ה, 2005.
* חגי הוברמן: שורשים בחולות, הוצאת מדרשת נצרים, תשס"ה, 2005.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060209224323/http://new.katif.net/city.php?page=21 תל קטיפא], באתר קטיף.נט
* [http://www.nrg.co.il/online/1/ART/937/930.html כאן ביתי: תל קטיפא], אתר מעריב
* 

קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:גוש קטיף: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1992
הוריה סימה

הוריה סימה, כראש התנועה הלגיונרית וסגן ראש ממשלת רומניה באוקטובר 1940
הוריה סימה (ברומנית: Horia Sima; 3 ביולי 1907 – 25 במאי 1993) היה פוליטיקאי רומני, מנהיגה השני והאחרון של תנועת הלגיונרים הרומנית. ב-4–8 ביולי 1940 למשך ארבעה ימים מילא את התפקיד של שר התרבות והדתות בממשלה שבראשות יון ג'יגורטו ובספטמבר 1940-ינואר 1941 כיהן כסגן ראש ממשלת רומניה שהוכרזה ל"מדינה נציונל-לגיונרית" בראשות יון אנטונסקו.

==ביוגרפיה==

סימה נולד בכפר מנדרה (Mândra) שבמחוז פגרש (Făgăraş), ממלכת הונגריה שבמסגרת אימפריה האוסטרו-הונגרית (בתחומי רומניה של ימינו). בין השנים 1926 ל-1936 היה סטודנט לפילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט, ולאחר מכן עבד כמורה לפילוסופיה בבית ספר תיכון.
כבר בשנת 1927 היה חבר התנועה הלגיונרית, ובשנת 1935, כאשר מנהיג הארגון יצר את המחוזות, מונה להיות אחראי על אזור באנאט.

בשנת 1938, בבית הכלא ברומניה, נרצחו בפקודת המלך מנהיג התנועה הלגיונרית, קורנליו זליה קודריאנו, ועוד קבוצה ממנהיגי התנועה. יתר מנהיגי התנועה, כולל הוריה סימה, נמלטו לגרמניה, שם התארגנה הנהגה החדשה והוריה סימה קיבל לתחום אחריותו את הקשר עם רומניה.

ביום 21 בספטמבר 1939, רצחה קבוצת לגיונרים רומנים, בהנהגת הוריה סימה שחזר לשם כך לרומניה, את ראש ממשלת רומניה באותו זמן, ארמנד קלינסקו. בינואר 1940 קיבל סימה, ששב לגרמניה, את הנהגת התנועה הלגיונרית, יחד עם קונסטנטין פפנצ'ה. במאי אותה שנה הסתנן סימה, יחד עם קבוצת לגיונרים, דרך יוגוסלביה אל רומניה, אך נעצר בכפר קרוב לגבול והועבר תחת משמר כבד לבוקרשט. לאחר חקירות ממושכות הוא שוחרר.

יון אנטונסקו, שתפס את השלטון ברומניה, קרא לתנועה הלגיונרית לשתף פעולה בהנהגת המדינה וסימה, שמונה להיות מנהיגה, התמנה לסגן ראש הממשלה, שני בבכירותו רק לאנטונסקו עצמו. התנועה הלגיונרית החלה במסע טרור נגד מתנגדיה ורודפיה בעבר וכנגד יהודי רומניה. המסע הגיע לשיאו במרד גלוי נגד הוראותיו של אנטונסקו.

בזמן מרד הלגיונרים בינואר 1941, העמיד אנטונסקו את היטלר בפני הברירה לבחור בינו לבין תנועת הלגיונרים, וכאשר היטלר העדיף את אנטונסקו, החליט זה להפריד בין התנועה הלגיונרית ובין הממשל. בהשפעת היטלר הותר לסימה לעזוב את רומניה לגרמניה שם נעצר, אך בזמן ששהה בגרמניה נשפט בהיעדרו ברומניה ונידון למוות, על מנת להבטיח את אי חזרתו.

ב-1942 ברח לאיטליה אך שם נתפס והוחזר לגרמניה.

באוגוסט 1944 החליפה רומניה צד במלחמת העולם השנייה וחברה אל בעלות הברית. סימה שוחרר ממעצרו, ובווינה בין דצמבר 1944 למאי 1945 עמד בראש ממשלת צללים רומנית פרו-נאצית. עם התקרבות הצבא האדום לווינה נמלט סימה מהעיר והשתמש בשם הבדוי יוזף ובר (Josef Weber).

בשנת 1946, ברומניה, שוב נשפט סימה בהיעדרו, בבית הדין העממי ונידון למוות בשנית.

לאחר המלחמה חי סימה בפריז, באיטליה ולבסוף בספרד של פרנקו, שם לימד באוניברסיטת ברצלונה. בזמן שחי מחוץ לרומניה המשיך בפעילות פוליטית אנטי קומוניסטית בקרב הפזורה הרומנית. סימה נפטר ב-1993 במדריד ונקבר שם לצד אשתו אלוירה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:התנועה הלגיונרית
קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:פושעי מלחמה רומנים
קטגוריה:רומנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שרי התרבות של רומניה
קטגוריה:רומנים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1907
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1993