רדיוהד

רדיוהד (באנגלית: Radiohead) היא להקת רוק בריטית אשר הוקמה בשנת 1985 על ידי תום יורק, פיל סלוואי, ג'וני גרינווד, קולין גרינווד, ואד או'בריאן. בשנת 2001 דורגה הלהקה בעשירייה העליונה ברשימת "הלהקות הטובות בעולם" של מגזין טיים<ref name=":2"></ref>, ודורגה במקום ה-73 ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.<ref name=":3"></ref> בשנת 2019 נכנסה רדיוהד להיכל התהילה של הרוק אנד רול,<ref name=":4"></ref> וזכתה עד כה ב-42 פרסים מ-6 תחרויות מוזיקה שונות.

הפופולריות הרבה של הלהקה הגיעה בעקבות יציאת אלבומה השלישי משנת 1997, OK Computer, אשר זכה בפרסים רבים, נמכר בלמעלה מ-7 מיליון עותקים, והוכרז במקומות רבים כאלבום הטוב ביותר של שנות ה-90, אף על פי שהלהקה הייתה במעמד מוזיקלי ופופולרי מבוסס גם לפני כן. אלבומי הלהקה נמכרו בלמעלה מ-30 מיליון עותקים ברחבי העולם (נכון לשנת 2011),<ref name=":5"></ref> וגרפו שישה פרסי גראמי וארבעה פרסי אייבור נובלו.

== ההיסטוריה של הלהקה ==
=== 1985-1992: הקמת הלהקה והשנים הראשונות ===
בית הספר בו חברי הלהקה הכירו באבינגדון, אוקספורדשייר.
חברי הלהקה הכירו במהלך לימודיהם בבית הספר באבינגדון, אוקספורדשייר, אנגליה.<ref name=":1"></ref> תום יורק (סולן וגיטריסט) וקולין גרינווד (בסיסט) היו באותה שכבת גיל בבית הספר, אד או'בריאן (גיטריסט) ופיל סלוואי (מתופף) היו בשכבה מעליהם, ואחיו של קולין, ג'וני גרינווד (רב-נגן), היה שתי שכבות מתחת.

בשנת 1985 הם הקימו להקה בשם "On a Friday" (ביום שישי), כאשר הכוונה היא ליום החזרות הקבוע שלהם בחדר המוזיקה בבית הספר.<ref></ref>

כבר במהלך הלימודים בבית הספר הלהקה קיבלה הצעה לחתום על חוזה הקלטות בחברת התקליטים איילנד רקורדס, אבל חברי הלהקה דחו את ההצעה מאחר שרצו לסיים לימודים אקדמיים קודם.<ref></ref>

עד שנת 1987 כל חברי הלהקה (חוץ מג'וני) עזבו את אבינגדון לטובת לימודים באוניברסיטאות שונות, והמשיכו לעשות חזרות בסופי שבוע ובחגים.<ref></ref> במהלך לימודיו של יורק באוניברסיטת אקסטר הוא ניגן עם להקת "Headless Chickens", איתה ביצע שירים שבעתיד יהיו חלק משירי רדיוהד,<ref></ref> והכיר את סטנלי דונווד, אמן שבעתיד יעצב את עטיפות האלבומים של הלהקה.<ref></ref>

בשנת 1991 הלהקה התאחדה וכל חברי הלהקה שכרו דירה יחד באוקספורד, אוקספורדשייר.<ref name=":13"></ref> כריס האפורד, שנכח באחד המופעים של הלהקה בעיר והתרשם מהם, ושותפו ברייס אדג' החליטו להפיק ללהקה קלטת-דמו ולהפוך למנהלים שלה (שניהם נשארו המנהלים של הלהקה עד היום).<ref></ref> הלהקה חתמה בסוף על חוזה הקלטות בחברת EMI הכולל הפקה של שישה אלבומים. לבקשת החברה, שינתה הלהקה את שמה לרדיוהד (Radiohead) בהשראת השיר "Radio Head" מהאלבום True Stories של להקת Talking Heads.

=== 1992-1994: Pablo Honey והצלחה ראשונית ===
בין סוף שנת 1991 לתחילת שנת 1992 רדיוהד הקליטה את האלבום הקצר הראשון שלה Drill, אך זה נכשל במצעדים.

הלהקה המשיכה לעבוד על האלבום הבא שלה, וב-22 בפברואר 1993, הוציאה את אלבום האולפן המלא הראשון שלה Pablo Honey. האלבום קיבל ביקורות ממוצעות, והגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד האלבומים הבריטי,<ref></ref> ולמקום ה-32 במצעד בילבורד 200 האמריקאי.<ref name=":0"></ref> האלבום מסווג בתור רוק אלטרנטיבי וגראנג'.

הלהקה הוציאה שלושה סינגלים לקידום האלבום כאשר הבולט מהם הוא השיר "Creep", שנכנס למצעד הסינגלים הבריטי והגיע בשיאו למקום השביעי במצעד.<ref></ref>

בתחילת שנת 1993 האלבום (ובעיקר הסינגל הראשון מתוכו "Creep") התחילו לצבור פופולריות בישראל בעזרתו של יואב קוטנר, שדרן רדיו ישראלי שנהג להשמיע את השיר בתוכנית שלו. הלהקה הוזמנה להופיע במועדון הרוקסן בתל אביב, מה שהפך להיות הופעתיהן הראשונות של הלהקה מחוץ לבריטניה.<ref></ref> במהלך אחת ההופעות ג'וני גרינווד הכיר את אשתו לעתיד, האמנית הישראלית שרונה קטן. במהלך ההופעות רדיוהד הקדישה שירים לצוות הישראלי, גלי צה"ל, מעריצים ישראלים ועוד.

באותו הזמן, תחנות רדיו בחוף המערבי של ארצות הברית התחילו להכניס את השיר "Creep" לרשימות ההשמעה שלהן. באמצע שנת 1993, זמן קצר לאחר ביקורה בישראל, רדיוהד התחילה את סיבוב ההופעות הראשון שלה בצפון אמריקה, והוידאו קליפ של השיר נכנס לרשימת השידור של ערוץ MTV.

=== 1994-1995: The Bends והכרה ביקורתית ===
ב-1 ביוני 1994 רדיוהד הוציאה את האלבום הקצר השני שלה, Itch, וב-26 בספטמבר 1994 הוציאה את האלבום הקצר השלישי, My Iron Lung.

במהלך העבודה על האלבום הקצר השלישי נייג'ל גודריץ', אז טכנאי קול, השתתף לראשונה בהפקת האלבום בשיר "Permanent Daylight". גודריץ' גם עזר בהפקת האלבום הבא, The Bends, באחד השירים באלבום, ואחר כך הפך למפיק היחיד שהלהקה עובדת איתו בכל האלבומים שיצאו מאז.

בנובמבר 1994 הלהקה סיימה את ההקלטות של אלבום האולפן הבא, The Bends, וב-13 במרץ 1995 האלבום יצא לאור. האלבום זכה לביקורות טובות יותר מאלבומם הקודם. במצעד האלבומים הבריטי האלבום הגיע למקום הרביעי,<ref></ref> ובמצעד בילבורד 200 האמריקאי הגיע למקום ה-88.<ref name=":0" /> האלבום סווג כרוק אלטרנטיבי, בריטפופ, אינדי רוק ופוסט-גראנג', והכיל חומר מגוון ומגובש יותר מן האלבום הראשון.

שבעה מתוך 12 שירי האלבום יצאו כסינגלים ואחד, "Street Spirit (Fade Out)", הצליח להגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. אחד משירי האלבום, "Fake Plastic Trees", דורג במקום ה-385 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.<ref name=":6"></ref>

ג'וני גרינווד אמר בראיון כי התקופה הזאת, כאשר האלבום והשירים התחילו להצליח, הייתה נקודת מפנה עבור חברי הלהקה, והם התחילו להרגיש שעשו את הבחירה הנכונה כשהפכו ללהקה.<ref></ref>

The Bends הוא אחד מתוך חמישה אלבומים של הלהקה שנבחרו להיות מדורגים ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון, כאשר זה דורג במקום ה-111. האלבומים האחרים הם: Kid A (דורג במקום ה-67), OK Computer (דורג במקום ה-162), Amnesiac (דורג במקום ה-320) ו-In Rainbows (דורג במקום ה-336).<ref name=":7"></ref>

=== 1995-1998: OK Computer ופריצה לתודעה העולמית ===
תום יורק מופיע עם רדיוהד בשנת 1998.עד סוף שנת 1995 רדיוהד כבר הקליטה שיר אחד, "Lucky", יחד עם המפיק נייג'ל גודריץ' לאלבום האולפן הבא שלה. השיר יצא כסינגל בצרפת בדצמבר 1995, במטרה לתמוך ב-The Help Album, אלבום של ארגון הצדקה War Child.<ref></ref>

הלהקה קיבלה החלטה שאת האלבום הבא שלה תפיק לבד עם גודריץ', והתחילה לעבוד עליו בתחילת שנת 1996.

ב-21 במאי 1997 הלהקה הוציאה את OK Computer, אלבום האולפן השלישי שלה. האלבום הגיע בפעם הראשונה למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי,<ref></ref> ולמקום ה-21 במצעד בילבורד 200 האמריקאי.<ref name=":0" /> בנוסף, האלבום זכה בפרס גראמי על "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" של שנת 1997, פרס גראמי הראשון של הלהקה.<ref name=":8"></ref>

האלבום, ששילב בין מוזיקת רוק למוזיקה אלקטרונית, היה שונה משני אלבומיה הקודמים של הלהקה וסווג כאלבום רוק אלטרנטיבי, ארט רוק ורוק מתקדם. הביקורות לאלבום היו מאוד טובות ואוהדות, ומבקרים רבים השוו את חשיבותו והשפעתו של האלבום לאלבומם של להקת הביטלס, Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, ולאלבומם של להקת פינק פלויד, The Dark Side of the Moon.<ref></ref><ref></ref> כמו כן הוא הפשיע על להקות בריטיות כמו קולדפליי, קין, ג'יימס בלאנט, טראוויס וDoves.

ארבעה שירים מהאלבום יצאו כסינגלים. שלושה מתוך ארבעת הסינגלים הגיעו לעשירייה הראשונה במצעד הסינגלים הבריטי, והסינגל שהגיע למקום הגבוה ביותר היה "Paranoid Android", שהגיע למקום השלישי במצעד. נוסף לכך, השיר "Paranoid Android" דורג במקום ה-257 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.<ref name=":6" />

זמן קצר לאחר יציאתו של האלבום לאור הלהקה הוציאה שני אלבומים קצרים המבוססים עליו (עם שירים וביצועים חדשים): No Surprises/Running from Demons ו-Airbag/How Am I Driving?.

=== 1998-2002: Kid A, Amnesiac והמשבר ===
בשנת 1998, בעיצומו של סיבוב הופעות, חברי הלהקה הוזמנו לאולפני אבי רוד במטרה להקליט את השיר "Man of War" לסרט הנוקמים משנת 1998. אחרי עבודה באולפן, חברי הלהקה לא היו מרוצים מהתוצאה שהשיגו ובחרו לוותר על ההזדמנות.

באותה תקופה המתח בין חברי הלהקה, שראו עתיד שונה ללהקה, התחיל לעלות והלהקה הייתה מאוד קרובה לפירוק.<ref></ref> כמו כן, תום יורק החל לפתח דיכאון וסבל ממחסום כתיבה, והגדיר את התקופה הזאת כאחת הנקודות הנמוכות בחייו.<ref></ref>

אף על פי שלא הופעל על הלהקה לחץ מצד חברת התקליטים להוציא אלבום חדש, שהייתה מרוצה מההצלחה של OK Computer והניחה ללהקה לפעול ביד חופשית, בתחילת שנת 1999 רדיוהד חזרו לאולפני ההקלטות עד אפריל 2000. הלהקה הקליטה מספיק חומר לאלבום כפול, וזאת הייתה הכוונה שלה בהתחלה, אך לבסוף החליטו מסיבות אומנתיות להוציא שני אלבומי אולפן באורך רגיל.<ref></ref>

אלבום האולפן הרביעי, Kid A, יצא לאור ב-2 באוקטובר 2000. לראשונה האלבום הגיע למקום הראשון הן במצעד האלבומים הבריטי,<ref></ref> והן במצעד בילבורד 200 האמריקאי.<ref name=":0" /> בנוסף, האלבום זכה בפרס גראמי על "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" של שנת 2000, פרס גראמי השני של הלהקה.<ref name=":9"></ref>

באלבום הלהקה התרחקה אפילו יותר מהסגנון שאפיין אותה באלבומיה האחרונים, והאלבום סווג כאלקטרוני, רוק ניסיוני ופוסט-רוק. הביקורות היו מצוינות, על פי אתר Metacritic לאלבום יש ממוצע ציונים של 80 מתוך 100 (על פי 24 ביקורות).<ref></ref> לא יצאו סינגלים מהאלבום.

את אלבום האולפן החמישי, Amnesiac, הלהקה הוציאה לאור פחות משנה אחרי, ב-5 ביוני 2001. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי,<ref></ref> ולמקום השני במצעד בילבורד 200 האמריקאי.<ref name=":0" /> גם אלבום זה זכה בפרס גראמי, אם כי הפעם על "אריזת האלבום הטובה ביותר" של שנת 2001. את הפרס קיבל סטנלי דונווד.<ref name=":10"></ref>

האלבום קיבל ביקורות דומות יחסית לאלבום Kid A, וממוצע הציונים על פי אתר Metacritic הוא 75 מתוך 100 (על פי 25 ביקורות).<ref></ref> האלבום סווג כאלקטרוני, רוק ניסיוני ורוק אלטרנטיבי.

יצאו שלושה סינגלים מהאלבום כאשר הבולט מתוכם, "Pyramid Song", הצליח להגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי.

בסוף שנת 2001 הלהקה הוציאה את I Might Be Wrong: Live Recordings, אלבום ההופעה היחיד של הלהקה.

=== 2002-2004: Hail to the Thief ועבודות סולו ===
חברי רדיוהד בהופעה האחרונה בסיבוב ההופעות של האלבום Hail to the Thief בשנת 2004.
את אלבום האולפן השישי, Hail to the Thief, הלהקה הוציאה ב-9 ביוני 2003. חברי רדיוהד תיארו את ההקלטות של האלבום כרגועות יותר משני האלבומים הקודמים.<ref name=":1" /> האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי,<ref></ref> ולמקום השלישי במצעד בילבורד 200 האמריקאי.<ref name=":0" /> כמו כן, המפיק נייג'ל גודריץ' וטכנאי הקול דארל ת'ורפ קיבלו פרס גראמי בשל עבודתם על האלבום, על "עיבוד האלבום הטוב ביותר" של שנת 2003.<ref name=":11"></ref>

הביקורות לאלבום היו מאוד טובות, והוא היווה מעין חזרה לסגנון של הלהקה בשנות ה-90. האלבום קיבל ממוצע ציונים באתר Metacritic של 85 מתוך 100 (על פי 26 ביקורות).<ref></ref> האלבום סווג כיצירת רוק אלטרנטיבי, ארט רוק, רוק ניסיוני ורוק אלקטרוני.

מהאלבום יצאו שלושה סינגלים, "There There" נחשב לסינגל המצליח ביותר והגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי.

בנוסף, שנה לאחר שחרור האלבום, בשנת 2004, הוציאה הלהקה את האלבום הקצר השישי שלה, Com Lag (2plus2isfive).

אחרי יציאת אלבום האולפן והאלבום הקצר הלהקה החליטה לצאת להפסקה זמנית במטרה לאפשר לחבריה להיות עם המשפחות ולעבוד על פרויקטי סולו. ג'וני גרינווד יצר את הפסקול לסרטים "זה ייגמר בדם" ו-"Bodysong". תום יורק, הוציא באמצע שנת 2006 את אלבום הסולו הראשון שלו, The Eraser.

=== 2004-2009: עזיבת EMI, In Rainbows ===
לאחר יציאתו לאור של Hail to the Thief הסתיים חוזה ההקלטות של הלהקה. הלהקה הייתה חשובה מאוד לחברה בה הייתה חתומה כל השנים האלה, EMI, והחברה ניסתה להחתים את הלהקה אצלה שוב (ניסיונות שנכשלו כאשר הלהקה הייתה מבקשת סכומי כסף מופרזים).<ref></ref><ref></ref> לבסוף, חברי הלהקה החליטו לנסות להוציא לאור בעצמם את האלבום הבא שלהם.

ב-10 באוקטובר 2007 יצא In Rainbows, אלבום האולפן השביעי של הלהקה, שהיא הקליטה מאז שנת 2005. הלהקה הוציאה את האלבום דרך אתר האינטרנט שלה ללא תג מחיר, ואפשרה לכל אדם לקבוע כמה הוא רוצה לשלם עבור אפשרות להוריד את האלבום (גם לא לשלם בכלל הייתה אפשרות). המהלך של הלהקה זיכה אותם בחשיפה עולמית ועיתונים רבים כתבו על העניין.<ref></ref> בימים שלאחר יציאת האלבום לאור הוא הורד מהאתר של הלהקה למעלה ממיליון פעמים, והמחיר הממוצע ששילם משתמש היה כ-4 אירו.<ref></ref>

הלהקה הייתה צריכה גם לחתום עם חברת תקליטים, שכן הפצה דיגיטלית באותן שנים הייתה בעייתית. לכן, הלהקה חתמה בחברת אקס-אל רקורדינגס לצורך הפצת האלבום בבריטניה (בסוף שנת 2007) ובחברת TBD רקורדס לצורך הפצה האלבום בצפון אמריקה (בתחילת שנת 2008). האלבום הגיע למקום הראשון בשני מצעדי האלבומים העיקריים: מצעד האלבומים הבריטי<ref></ref> ומצעד בילבורד 200 האמריקאי.<ref name=":0" />

האלבום הצליח לזכות בשני פרסי גראמי: אחד על "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" ואחד על "אריזת האלבום הטובה ביותר" של שנת 2008.<ref name=":12" /> גם בביקורות האלבום הצליח מאוד, ובאתר Metacritic מחזיק בממוצע של 88 מתוך 100 (על פי 42 ביקורות).<ref></ref> האלבום מסווג כארט רוק, רוק ניסיוני, ארט פופ ואלקטרוני.

שישה שירים יצאו כסינגלים, ואף אחד מהם לא הגיע למקום גבוה במצעד הבריטי והאמריקאי. הסינגל "Nude", המצליח ביותר מהאלבום, הגיע למקום גבוה במצעדים אחרים, כמו המצעד האיטלקי, הפורטוגלי והנורווגי.

=== 2009-2012: פרויקטים צדדיים ו-The King of Limbs ===
תום יורק מופיע יחד עם אטומס פור פיס.
בשנת 2009 תום יורק הקים להקה נוספת, אטומס פור פיס, יחד עם נייג'ל גודריץ', פלי (בסיסט להקת רד הוט צ'ילי פפרז), ג'ואי וורנקר (מתופף שעבד עם אר.אי.אם. ובק) ומאורו רפוסקו (נגן כלי הקשה). הלהקה שהקים יצאה לסיבוב הופעות בשנת 2010 וביצעה בעיקר שירים מאלבום הסולו של יורק, The Eraser. בנוסף, באותה שנה יצא גם אלבום הסולו הראשון של פיל סלוואי, Familial.

אלבום האולפן השמיני של להקת רדיוהד, The King of Limbs, יצא ב-18 בפברואר 2011. גם הפעם הלהקה הוציאה את האלבום קודם דרך האתר שלה (אם כי הפעם עם תג מחיר, ולא סכום שהוא לבחירת המשתמש), ולאחר כשבועיים, דרך חברת התקליטים אקס-אל רקורדינגס.

למרות הצלחתם של האלבומים הקודמים, במצעד האלבומים הבריטי הוא הגיע למקום השביעי,<ref></ref> ובמצעד בילבורד 200 האמריקאי למקום השלישי.<ref name=":0" /> גם מבחינת סינגלים יצא רק אחד, "Lotus Flower", שלא הגיע למקומות גבוהים במצעדים.

למרות הנתונים האלה, על פי מנהל הלהקה מדובר באלבום הרווחי ביותר של הלהקה עד לאותה שנה. האלבום מכר דרך האתר כ-400,000 עותקים, וחסך ללהקה את העמלה הגבוהה שהיו משלמים לחברת תקליטים על אותן מכירות.<ref name=":13" /> גם הביקורות שהאלבום קיבל הן מאוד טובות, עם ציון ממוצע בביקורות של 80 מתוך 100 באתר Metacritic (על פי 40 ביקורות).<ref></ref> האלבום מסווג כרוק ניסיוני ואלקטרוני.

האלבום היה מסובך מדי לביצוע בסיבובי הופעות עבור חברי הלהקה והם החליטו לצרף מתופף נוסף ללהקה, קלייב דימר, שמנגן איתם בהופעות.

ב-12 ביוני 2012, רדיוהד עמדה להופיע בפארק דאונסוויו, טורונטו, קנדה. כשעה לפני פתיחת השערים הבמה קרסה, מה שגרם למותו של סקוט ג'ונסון, טכנאי תופים, ולפציעתם של שלושה אנשים.<ref></ref> בשנים שלאחר מכן המקרה הגיע לבית המשפט הקנדי, שהאשים את חברת לייב ניישן אנטרטיינמנט, מהנדס ועוד שתי חברות,<ref></ref> אך האשמות בוטלו לאחר שעברו מספר שנים ללא החלטה בתיק.<ref></ref>

=== 2012-2014: הפסקה נוספת ===
לאחר יציאתו של The King of Limbs, ולאחר שחברי הלהקה סיימו את סיבוב ההופעות של האלבום, הם נכנסו לתקופה נוספת של הפסקה.

הלהקה הנוספת של תום יורק, אטומס פור פיס, הוציאה בשנת 2013 את אלבום הבכורה שלה, Amok, ובשנת 2014 יורק הוציא אלבום סולו שני, Tomorrow's Modern Boxes.

ג'וני גרינווד יצר בשנים אלו פסקול לסרטים נוספים: "יער נורווגי" (עוד לפני ההפסקה), "המאסטר" ו"מידות רעות".

פיל סלוואי הוציא בשנת 2014 את אלבום הסולו השני שלו, Weatherhouse.

=== 2014-2017: A Moon Shaped Pool ו-OKNOTOK ===
בשנת 2014 הלהקה התחילה לעבוד על אלבום האולפן התשיעי. A Moon Shaped Pool יצא לאור ב-8 במאי 2016, גם הפעם דרך אתר האינטרנט של הלהקה, אבל גם דרך חנויות אינטרנטיות. ביוני 2016 האלבום הופץ גם דרך חברת תקליטים. האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי,<ref></ref> ולמקום השלישי במצעד בילבורד 200 האמריקאי.<ref name=":0" />

שני הסינגלים שיצאו לא הצליחו כלל, אך בביקורות האלבום הצליח מאוד והגיע לממוצע של 88 מתוך 100 בציוני הביקורות, לפי אתר Metacritic (על פי 43 ביקורות).<ref></ref> מסווג כאלבום ארט רוק.

בשנת 2017, לרגל ציון 20 שנים ליציאתו של OK Computer, הלהקה הוציאה גרסה חדשה של האלבום בשם OK Computer OKNOTOK 1997 2017. האלבום כולל, בנוסף לכל השירים מהאלבום המקורי, גם שלושה שירים חדשים שהושמטו מהאלבום בשנת 1997, וגרסאות כיסוי של שירים מהאלבום המקורי.

האלבום בגרסה החדשה הגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי,<ref></ref> ולמקום ה-23 במצעד בילבורד 200 האמריקאי.<ref name=":0" /> באתר Metacritic הגיע האלבום לממוצע ציונים מושלם של 100.<ref></ref>

=== 2017 ועד היום: עבודות סולו נוספות ===
בשנת 2018 ג'וני גרינווד יצר פסקול לשני סרטים נוספים, "חוטים נסתרים" ו"יום נפלא". בשנת 2019 תום יורק הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו, Anima.

ביוני 2019 הודלפו לרשת מספר שעות הקלטה מהאלבום OK Computer. הלהקה, בתגובה, הוציאה באתר שלה את האלבום MiniDiscs (Hacked) לרכישה, הכולל את 16 שעות ההקלטה שהודלפו.<ref></ref>

בדצמבר 2019 הלהקה העלתה את כל הדיסקוגרפיה שלה לאתר יוטיוב.<ref></ref> ב-19 בינואר 2020 הלהקה הקימה את "Radiohead Public Library", ארכיון אינטרנטי הכולל הופעות מלאות (כולל מישראל), סרטוני מוזיקה, הופעות בטלוויזיה, כתבות מעיתונים, גרסאות ישנות של האתר שלהם, והסרט התיעודי על הלהקה Meeting People Is Easy.<ref></ref>

בנוסף, בשנת 2019 הלהקה נכנסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.<ref name=":4" />

באוגוסט 2021, הוציאה הלהקה את הסינגל "If You Say the Word" מתוך אלבום אוסף בשם Kid A Mnesia.

בשנת 2023 השיר Creep שימש כשיר הנושא של הסרט שומרי הגלקסיה: חלק 3 בהיותו מייצג את דמותו של רוקט ראקון, הדמות המרכזית בסרט.

== הישגים ופרסים ==
עד היום, הלהקה זכתה במספר כולל של 42 פרסים מתחרויות מוזיקה שונות. העיקריים שבהם:
{| class="wikitable sortable"
!פרס
!זכיות
!סוגי הפרסים העיקריים
|-
|פרס גראמי
|6
|פרס גראמי לאלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר (1999, 2001, 2009), פרס גראמי לאלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר (2004)
|-
|פרסי אייבור נובלו
|4
|פרס השיר העכשווי הטוב ביותר (1998), פרס השיר הטוב ביותר מוזיקלית וטקסטואלית (1998), פרס אלבום השנה (2008)
|-
|NME
|9
|פרס הסינגל הטוב ביותר (1994), פרס האלבום הטוב ביותר (1998), פרס הלהקה הטובה ביותר (2001), פרס האלבום הטוב ביותר, ופרס העבודה האומנותית הטובה ביותר לאלבום (2004), פרס ג'ון פיל על חדשנות מוזיקלית (2008)
|-
|PLUG
|1
|פרס אמן השנה (2008)
|-
|Q
|4
|פרס האלבום הטוב ביותר (1997), פרס הפעילות הטובה ביותר בעולם היום (2001, 2002, 2003)
|-
|היכל התהילה של הרוק אנד רול
|
|מקום בהיכל (2019)
|}
עד שנת 2011, הלהקה מכרה למעלה מ-30 מיליון עותקים של האלבומים שלה.<ref name=":5" /> כמו כן, אלבומי הלהקה זכו בארבעה פרסי אייבור נובלו ושישה פרסי גראמי: שלושה מהפרסים ניתנו ללהקה על הישגיה המוזיקליים,<ref name=":8" /><ref name=":9" /><ref name=":12"></ref> שניים מהפרסים ניתנו על עיצוב עטיפות האלבומים לסטנלי דונווד,<ref name=":10" /><ref name=":12" /> ופרס אחד ניתן על עיבוד מוזיקלי של אלבום למפיק המוזיקלי נייג'ל גודריץ' וטכנאי הקול דארל ת'ורפ.<ref name=":11" /> בנוסף, חמישה אלבומים של הלהקה היו מועמדים לפרס מרקיורי, הכי הרבה מועמדויות ללהקה אחת בהיסטוריה של הפרס.<ref></ref>

מגזין הרולינג סטון דירג את הלהקה במקום ה-73 ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים<ref name=":3" />, דירג חמישה אלבומים של הלהקה ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים,<ref name=":7" /> ודירג שני שירים של הלהקה ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים.<ref name=":6" />

הלהקה דורגה על ידי מגזין טיים בין 10 הלהקות הטובות בעולם בשנת 2001, יחד עם U2, פורטיסהד ופאטו פו.<ref name=":2" /> ערץ הטלוויזיה האמריקאי VH1 דירג את הלהקה במקום ה-29 ברשימת "100 האמנים הגדולים בכל הזמנים".<ref></ref> בעיתון הבריטי איבנינג סטנדרט דירגו את הלהקה במקום השלישי ברשימת "20 הלהקות הבריטיות הטובות ביותר בכל הזמנים".<ref></ref>

בשנת 2019 הלהקה נכנסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.<ref name=":4" />

== רדיוהד וישראל ==
ג'וני גרינווד, גיטריסט הלהקה, נשוי לאמנית הישראלית שרונה קטן. הזוג הכיר בסיבוב ההופעות הראשון של הלהקה בישראל, באפריל 1993, ולהם שלושה ילדים משותפים.

רדיוהד ביקרה בישראל ב-1993 לשלוש הופעות במועדון הרוקסן, תל אביב, סיבוב ההופעות הראשון שלהם מחוץ לבריטניה, ואף השתתפה בתוכנית הטלוויזיה לנוער, "תוססס".

בשנת 1995, הופיעה הלהקה באצטדיון רמת גן כלהקת החימום של אר.אי.אם, ובנוסף- הופיעה בתחנת הרדיו הישראלית גלי צה"ל.

בשנת 2000, הופיעו רדיוהד בישראל במסגרת סיבוב ההופעות שבין שני אלבומיה האייקונים של הלהקה, OK Computer ו-Kid A. שתיים מההופעות התקיימו בסינרמה, תל אביב, והשלישית באמפיתיאטרון, קיסריה.

רדיוהד הופיעה בישראל פעם נוספת ב-19 ביולי 2017 בפארק הירקון, במופע שמנה כ-47,000 צופים, כך ציין תום יורק במהלך המופע. הופעה זו התרחשה חרף לחצים שהופעלו מצד רוג'ר ווטרס, בסיסט להקת פינק פלויד, ואמנים אחרים החברים בארגון ה-BDS (תנועת החרם נגד ישראל) שניסו לשכנע את חברי להקת רדיוהד לבטל את הופעתם בישראל.<ref></ref> ההופעה הייתה ארוכה במיוחד ונמשכה קרוב לשעתיים וחצי. במהלכה בוצע השיר "Creep" שהלהקה נמנעת בדרך כלל לבצע. ג'וני גרינווד סלד מהשיר מלכתחילה וניסה לחבל בו, מה שהוביל ל"נביחות" הגיטרה שלפני הפזמון החוזר. טום יורק אמר בריאיון שהם מנגנים את השיר רק לפעמים, וגם אז מתחשק לו לפעמים לעצור באמצע. בין השנים 2009 ל-2016 הלהקה לא ניגנה את השיר בהופעותיה כלל.<ref></ref>

לסיבוב ההופעות האמריקאי ב-2017, נבחרו האמנים הישראלים דודו טסה והכוויתים להיות מופע החימום של הלהקה. גרינווד אף ניגן באחד מאלבומיו של טסה בעבר.

== עבודת סולו ==
תום יורק, סולן הלהקה, הוציא שלושה אלבומי סולו: The Eraser (בשנת 2006), Tomorrow's Modern Boxes (בשנת 2014) ו-Anima (בשנת 2019). כמו כן, יורק הקים את הלהקה אטומס פור פיס יחד עם נייג'ל גודריץ' (המפיק מוזיקלי של רדיוהד), פלי (בסיסט להקת רד הוט צ'ילי פפרז), ג'ואי וורנקר (מתופף שעבד עם אר.אי.אם. ובק) ומאורו רפוסקו (נגן כלי הקשה). עם הלהקה יורק מבצע, בין היתר, גם שירים של רדיוהד וגם שירים מאלבומי הסולו שלו.

ג'וני גרינווד, הגיטריסט המוביל בלהקה, הוציא אלבום סולו אחד, Junun, בשנת 2015. בנוסף, יצר פסקול למספר סרטים, ביניהם: "זה ייגמר בדם", "יער נורווגי", "המאסטר" ו"חוטים נסתרים".

פיל סלוואי, מתופף הלהקה, הוציא שני אלבומי סולו: Familial (בשנת 2010) ו-Weatherhouse (בשנת 2014).

קולין גרינווד, בסיסט הלהקה, ואד או'בריאן, גם גיטריסט, לא הוציאו אלבומי סולו ועבודתם מחוץ ללהקה זניחה.

== חברי הלהקה ==
חברי הלהקה מהקמתה עד היום הם:
* תום יורק - שירה, כתיבה, גיטרה, קלידים, גיטרה אקוסטית, פסנתר.
* ג'וני גרינווד - גיטרה חשמלית, קלידים, כלי הקשה, פסנתר, גלוקנשפיל, עיבודי מיתרים.
* אד או'בריאן - גיטרה, קולות רקע.
* קולין גרינווד - גיטרה בס, קלידים.
* פיל סלוואי - תופים, כלי הקשה.

נגנים נוספים בהופעות חיות:
* קלייב דימר - תופים, כלי הקשה (מ-2011 ועד היום)

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* Pablo Honey (1993)
* The Bends (1995)
* OK Computer (1997)
* Kid A (2000)
* Amnesiac (2001)
* Hail to the Thief (2003)
* In Rainbows (2007)
* The King of Limbs (2011)
* A Moon Shaped Pool (2016)

=== מיני-אלבומים ===
* Drill (1992)
* Itch (1994, יפן/ניו זילנד)
* My Iron Lung (1994)
* No Surprises/Running from Demons (1997, יפן)
* Airbag/How Am I Driving? (1998)
* Com Lag (2plus2isfive) (2004)

=== אלבומי הופעה ===
* I Might Be Wrong (2001)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20140804074040/http://www.musicdb.co.il/Radiohead רדיוהד]באתר MusicDB
* מיכל ישראלי, [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=781260 "רדיו בלה בלה • על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על רדיוהד?"], באתר nana10
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בריטים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:אמני XL Recordings
קטגוריה:אמני קפיטול רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1985