OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
החלילן

החלילן (באנגלית: Pied Piper) הוא דמות בדיונית של נבל-על לשעבר שהשתקם המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Flash #106 ממאי 1959 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו.

החלילן הוא האלטר אגו של הארטלי ראת'אוויי, אדם ממשפחה אמידה שנולד עם לקות שמיעה אך נרפא לבסוף בעזרת מחקר שמומן בידי אביו. עם הזמן הוא הפך אובססיבי לקול ומצא חוסר עניין בדברים אחרים. באמצעות ניסויים בטכנולוגיה על-קולית, ראת'אוויי המציא טכניקה של היפנוזה באמצעות מוזיקה, וכן דרך ליצור תנודות קטלניות. הוא החל להשתעמם מאורח חייו ופנה לדרכי פשע תחת הכינוי "החלילן". היו לו התעמתויות רבות עם בארי אלן, הפלאש מתור הכסף של הקומיקס.

לאחר מותו של אלן במשבר בעולמות האינסופיים, הארטלי פרש מחיי הפשע כדי להפוך למגן סוציאליסט של העניים וחסרי המזל. הוא גם אחת מדמויות DC קומיקס הראשונות שידוע כהומוסקסואל מוצהר והתבדח על העובדה שמדובר באירוניה, שכן הוא היה ממעטי הנבלים שחזרו לדרך הישר (משחק מילים ל"הפכו לסטרייטים"). ראת'אוויי נשאר חברו הטוב של וולי וסט, הפלאש של העידן המודרני, ועוזר לו עם בעיות מדעיות שונות.

כעבור זמן מה, החלילן נעצר באשמת רציחתם של הוריו. וסט האמין בחפותו, ואמנם נמצא שהרוצח הוא מאסטר המראות. אולם, ראת'אוויי לא היה מודע לכך. הוא נמלט מכלא איירון הייטס וערך עסקה עם סוכן ה-FBI אקסל ווקר, שידוע בכינוי טריקסטר. בתקופה זו, וסט ביקש מהספקטר למחוק את זיכרונם של כל הסובבים אותו לגבי זהותו הסודית, וזאת בעקבות התקפתו של הנבל זום שגרמה לאשתו להפיל את תינוקם שטרם נולד.

שנה לאחר מכן ולקראת אירועי המשבר האחרון, ראת'אוויי הופיע בקבוצת נבלים חדשה שהונהגה בידי אינרציה, ונאלץ לעבוד עם רוצחם של הוריו, מאסטר המראות. התגלה שהחלילן הצטרף אליהם מתוך כוונה להסתנן לשורותיהם. אולם, כאשר קפטן קור, גל חום ואשף האוויר רוצחים את בארט אלן, הוא וטריקסטר נאלצים להימלט על חייהם כשגיבורים ונבלים רודפים אחריהם - באטוומן, פויזן אייבי, דת'סטרוק, יחידת המתאבדים, השאלה ובסופו של דבר גם חברו הטוב וולי וסט. וסט מוצא את השניים בזמן חתונתם של החץ הירוק והקנרית השחורה ועוצר אותם לאחר שדת'סטרוק הזהיר אותו שהצמד יחבל בחתונה.

את דמותו של הארטלי ראת'אוויי גילם בסדרת הטלוויזיה "הפלאש" השחקן אנדי מיינטוס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://dc.wikia.com/wiki/Hartley_Rathaway_(New_Earth) דף הדמות] בפרויקט ויקיה של DC קומיקס

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:פלאש
קטגוריה:דמויות להט"ביות
קטגוריה:דמויות הומוסקסואליות
גלגל תנופה

גלגל תנופה מודרני

גלגל תנופה (באנגלית: Flywheel) הוא רכיב מכני מסתובב המשמש לאגירת אנרגיה סיבובית. הגלגל נע במהירות גבוהה ושומר על מהירותו לאורך זמן בשל מומנט התמד ומקדם חיכוך נמוך.

==יישום==
לרוב משמש להספקת אנרגיה סיבובית רצופה, גם כאשר מקור האנרגיה הסיבובית אינו רציף. 
במנוע בעירה פנימית הוא מהווה אחד הרכיבים המרכזיים בגל ארכובה. הוא ממשיך להסתובב קבוע גם בפרקי זמן בהם אף צילינדר אינו מפעיל כוח על גבי המנוע וגם כאשר המנוע במצב סרק. בנוסף לכך הגלגל מקל על עבודת המנוע בזמן האצה מחדש. הגלגל גם אחראי על ריסון תנודות המנוע.

לעיתים גלגל תנופה משמש לאגירת אנרגיה מעבר למומנט שמספק מקור האנרגיה, זאת באמצעות אגירת אנרגיה לאורך זמן ושחרור בפרק זמן קצר. ביכולת זו נעשה שימוש במכונת מסמרות אוטומטיות המנצלת את האנרגיה מהמנוע למסמור הרכיבים המתכתיים, כמו גם במכוניות צעצוע מסוימות .

בשימוש בגלגל תנופה ברכבים יש להתחשב בתופעת הנקיפה. זו מתרחשת כאשר מומנט חיצוני פועל שלא בציר הסיבובי של הגלגל. התופעה התרחשה כאשר רכבים בעלי גלגל תנופה שהוצב במאונך לציר התנועה, נעו מעבר ראש גבעה או בתחתית גיא, דבר שהוביל למאמצי צד. להסרת התופעה נדרשו שתי דיסקיות.
===חלל===
גלגל תגובה (גלגל ריאקציה) מבוסס על מנגנון זה ומשמש לשליטה בתנועה הזוויתית של לוויינים בחלל, כחלופה להנעה רקטית.

==היסטוריה==
הכלי מבוסס על כלים מתקופות קדומות כגון: פלך טוויה מהתקופה הנאוליתית והאובניים, שגם נדרשו לשמור על מהירות סיבוב של כלי מכני.

בתקופת המהפכה התעשייתית, תרם ג'יימס ואט לפיתוח גלגל תנופה ושילובו במנוע קיטור. כמו כן ג'יימס פיקארד השתמש במכשיר בשילוב ארכובה על מנת להמיר תנועת החזר לתנועה סיבובית.

==ראו גם==
* גלגל תנע
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חיסכון באנרגיה
קטגוריה:התקנים מכניים
ריו קוארטו

ריו קוארטו (בספרדית: Río Cuarto) היא עיר בפרובינציית קורדובה בארגנטינה. ריו קוארטו שוכנת על גדות נהר ריו קוארטו, במרחק של 216 קילומטרים מקורדובה, בירת הפרובינציה.

==היסטוריה==
ההתיישבות באזור נהר ריו קוארטו החלה במחצית השנייה של המאה ה-18 ובמקביל המסחר באזור התפתח. התושבים הילידים באזור התחילו לתקוף ולבזוז את ההתיישבויות החדשות וממשל מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה החליט להקים באזור קו ביצורים שיעצור את הילידים. ב-11 בנובמבר 1786 בהוראת מושל האזור רפאל דה סוברמונטה (שבהמשך היה גם המשנה למלך של מלכות המשנה) נוסדה כחלק מקו הביצורים העיירה "ויז'ה דה לה קונספסיון דל ריו קוארטו", שם שבהמשך קוצר לשם הנוכחי.

בעיירה התקיימו מספר קרבות במהלך מלחמות האזרחים בארגנטינה במאה ה-19.

ב-1880 התחיל גל הגירה לעיר, בעיקר של מהגרים מספרד ואיטליה. ב-1883, הודות לגידול באוכלוסייה מההגירה, ריו קוארטו קיבלה מעמד של עיר.

==כלכלה==
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה ועיבוד של מוצרים חקלאיים מהאזור.

==חינוך==
בעיר שוכנת האוניברסיטה הלאומית של ריו קוארטו שנוסדה ב-1971.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה ריו קוארטו, הנמצא במרחק של 7 קילומטרים צפון-מזרחית למרכז העיר.

ריו קוארטו נמצאת על מסלולם של הכבישים הלאומיים 8, המקשר בין ויז'ה מרסדס בפרובינציית סן לואיס והבירה בואנוס איירס, 36, המקשר את ריו קוארטו לעיר קורדובה, ו-158, המקשר את ריו קוארטו לסן פרנסיסקו שבצפון-מזרח פרובינציית קורדובה.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קורדובה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1786
מוזיאון טן בום

מוזיאון טן בום (בהולנדית: Corrie ten Boom Museum) הוא מוזיאון המוקדש ל"מחבוא" (בהולנדית – de schuilplaats), נושא ספרה של קורי טן בום "המחבוא" משנת 1971. הבניין בו נמצא המוזיאון נקנה ושופץ בשנת 1983 על ידי עמותת קורי טן בום, מוסד ללא כוונת רווח ובראשו מספר מנהלים. העיתונאי האמריקאי מייק אוונס עומד בראש העמותה.

האתר הוא אתר מורשת לאומי הולנדי ("רייקסמונומנט").

== משפחת טן בום ==
משפחת טן בום ניהלה חנות שעונים ברחוב הקניות העיקרי בהארלם, ברטלייוריסטראט, בהולנד. במהלך כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1942, הם סיפקו מסתור ליהודים ולפליטים נרדפים אחרים במחבוא שבנו בעליית הגג. הודות למעגליהם החברתיים בארגוני צדקה של הכנסייה ובקרב קבוצות של יצרני שעונים, הם הצליחו להסתיר נרדפים רבים עד שהלשינו עליהם ב-28 בפברואר 1944. בסמטה הם הציבו סמל משולש כדי לאותת למסתתרים ש"השטח פנוי". לאחר ההלשנה על המשפחה, הנאצים הצליחו לתפוס מסתתרים נוספים ששהו במחבוא לאחר שהניפו במקומם סמל זה.

קספר טן בום, אבי המשפחה, נפטר ב-9 במרץ, פחות משבועיים לאחר מעצרם, בכלא בסכוונינגן, במותו היה בן 85. בתו בטסי טן בום נפטרה ב-16 בדצמבר במחנה הריכוז ראוונסבריק, בת 59 במותה. הבן וילם נפטר אף הוא ב-16 בדצמבר בעיר הילברסום וגם הוא בן 59 במותו. בנו של וילם, כריסטיאן, נפטר לקראת סוף המלחמה באפריל 1945 והוא בן 25. קורי טן בום שרדה את תקופת כליאתה במחנה ראוונסבריק וחזרה לרחוב הארלם ולחנות השעונים של המשפחה. היא נפטרה ב-15 באפריל 1983, יום הולדתה ה-91. בחייה כתבה מספר ספרים על זיכרונותיה ממלחמת העולם השנייה. המוזיאון נפתח ביום הולדתה בשנת 1988.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
Ten Boom museum schoutensteeg.JPG|מראה המוזיאון מתוך סמטה המשקיפה עליו
Alpino triangle - all clear sign.JPG|התמרור המשולש אותו הציבו בני משפחת טן בום, כדי לסמל למתחבאים שאין סכנה לצאת החוצה
</gallery>

==לקריאה נוספת==
*קורי טן בום, המחבוא, הוצאת ינץ, 1978

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.tenboom.org/| אתר רשמי נוסף של המוזיאון] 
*[http://www.tenboom.com/en/ סיור וירטואלי במוזיאון] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הולנד: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:צפון הולנד
פינגווין גדול

פינגווין גדול (שם מדעי: Aptenodytes) הוא סוג בן שני מינים חיים של פינגווינים גדולים, החיים בעיקר בקוטב הדרומי והמים הקרים שבאזור זה. שני המינים הם הגדולים ביותר בקרב הפינגווינים ואף בקרב קבוצת עופות מפותחים חסרי שיניים.

==מיני הסוג==
* פינגווין קיסרי – המין הגדול ביותר בקבוצת עופות מפותחים חסרי שיניים ובסדרת הפינגווינים. חי בעיקר באנטארקטיקה ומתרבה בה בחורף הקשה. נפוץ גם בימים סביבה.
* פינגווין מלכותי – המין השני בגודלו בסדרה. נפוץ בצפון אנטארקטיקה ובאיי פוקלנד ובעוד איים דרומיים. מפליג לנדידות ארוכות יותר מקרובו בלב ים.
* aptenodytes ridgeni - מין נכחד אשר חי בניו זילנד בתקופת ה-פליוקן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1778
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון פרידריך מילר
קטגוריה:פינגוויניים
דוד אורטנברג

רבי דוד אורטנברג (מכונה: ר' דודיה; נפטר בכ"ד באב תר"ע, 29 באוגוסט 1910, בברדיצ'ב) היה רב ופוסק הלכה, מרבני העיר ברדיצ'ב. נודע על שם ספרו ההלכתי "תהלה לדוד".

==ביוגרפיה==
נולד לישראל צבי אורטנברג, חייט מחסידי רבי אורי מסטרליסק, ומצאצאי רבי זאב וולף מז'יטומיר, מחבר "אור המאיר".

רבי דוד אורטנברג היה חסידם של אדמו"רי בית רוז'ין, רבי ישראל מרוז'ין, והאדמו"רים הראשונים מסדיגורה ובאיאן.

בשל גדלותו התורנית זכה למעמד רם בחצר סדיגורה, וכותבים בני התקופה מתארים אותו כ"קאנצלר של החצר הסאדיגורית", מעמדו העניק מקום של כבוד בחסידות סדיגורה ובוהוש גם לאחיו רבי יעקב יוסף אורטנברג ומשפחתו.

ספרו "תהלה לדוד" על שולחן ערוך אורח חיים, התקבל כבר סמכא בעניינים אלו, ודבריו משמשים מוקד לדיונים הלכתיים בקרב הפוסקים שאחריו. הספר נסוב בעיקר על דברי הרב שניאור זלמן מלאדי בספרו "שולחן ערוך הרב", ולכן אינו דן בסימנים בהם לא כתב דבר.

הוא נפטר בכ"ד באב תר"ע, 29 באוגוסט 1910, בברדיצ'ב, ונקבר בה.

==חיבוריו==
* תהלה לדוד (ברדיטשוב תרמ"ח) - על שולחן ערוך, בעיקר על חלק אורח חיים
* שוהם וישפה ח"א (ברדיטשוב תרמ"ח) - על משנה תורה לרמב"ם
** שוהם וישפה ח"ב (ברדיטשוב תרס"ב)
* תהלה לדוד - מהדורה חדשה הכוללת גם את שאר כתביו, ירושלים: עוז והדר, תשנ"ג

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.barditchev.co.il/רבני-ברדיטשוב/רבי-דוד-אורטנברג/ תולדותיו של רבי דוד אורטנברג] באתר ההנצחה לקהילת ברדיצ'ב

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברדיצ'ב: רבנים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:חסידי בית רוז'ין
קטגוריה:חסידי סדיגורה
קטגוריה:חסידי בויאן
קטגוריה:נפטרים ב-1910
פינגווין זנב-מכחול

פינגווין זנב-מכחול (שם מדעי: Pygoscelis) הוא סוג קטן של פינגווינים בינוניים החיים באנטארקטיקה וסביבתה, בעיקר באביב.

==מינים==
בסוג שלושה מינים:

{| cellspacing="0" class="wikitable sortable"
! שם !! שם מדעי !! תמונה !! תפוצה
|-
| פינגווין לבן-אוזן || Pygoscelis papua|-
| פינגווין רצועת-הסנטר || Pygoscelis antarctica|-
| פינגווין אדלי || Pygoscelis adeliae|-
|}

מינים נוספים מהסוג שנכחדו:
* Pygoscelis grandis
* Pygoscelis calderensis
* Pygoscelis tyreei 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1832
קטגוריה:פינגוויניים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גאורג ווגלר
פינגווין החגורה

פינגווין החגורה (שם מדעי: Spheniscus) הוא סוג פינגווינים בינוניים החיים באמריקה הדרומית, איי גלאפגוס ואף בדרום אפריקה, אבל לא באנטארקטיקה כמו שאר סוגי הפינגווינים, אם כי בקרבת זרמי מים קרים בדרך כלל. צבעם הוא שחור עם בטן בעלת פס אחד או יותר שחורים לאורכה, והוא שנתן להם את שמם.

===מינים===
בסוג זה 4 מינים:

* פינגווין מגלן (Spheniscus magellanicus) - הנפוץ ביותר. חי לאורך חופים באמריקה הדרומית בארגנטינה ואיי פוקלנד.
* פינגווין גלאפגוס (Spheniscus mendiculus) - אנדמי לאיי גלאפגוס ונתון בסכנת הכחדה. ראשו שחור לגמרי.
* פינגווין שחור-רגל (Spheniscus demersus) - הפינגווין היחיד החי בטבע באפריקה. קולו חזק ביותר ומזכיר נעירה של חמור. הוא מצוי בסכנה חמורה.
* פינגווין הומבולדט (Spheniscus humboldti) - חי באמריקה הדרומית בפרו ובצ'ילה. בסיס המקור שלהם ורוד.

מינים נכחדים:
* Spheniscus anglicus
* Spheniscus chilensis
* Spheniscus megaramphus
* Spheniscus muizoni
* Spheniscus urbinai

המין Spheniscus predemersus, הועבר לסוג עבר לסוג Inguza.

כל המינים בסכנת הכחדה או קרובים לסיכון, בעיקר עקב זרמי אל ניניו הפוגעים ביצורי הפלנקטון וגם בגלל זיהום אנושי כמו דליפת נפט לים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1760
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מטוראן ז'אק בריסון
קטגוריה:פינגוויניים
ידין גולדמן

ידין גולדמן (נולד ב-22 באוקטובר 1989) הוא מדבב ושחקן ישראלי.

== ביוגרפיה ==
בגיל 10, בשנת 1999 שיחק את קורוס במחזה "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן.

את תפקידו הראשון בטלוויזיה עשה בסדרה "ההפסקה הגדולה" ששודרה בערוץ חינוכית בשנים 2004–2005 שם שיחק את נדב, אחד מבין השחקנים הראשיים.

בשנים 2005–2006 שיחק בסדרה של yes, "זומזום" בתפקיד ראשי גם גילם את מורן. בנוסף גם שידר תשדירי "אדום ירוק" למען הבטיחות בדרכים.

בשנים 2005–2008 למד במגמת התיאטרון בתיכון לאומנויות "תלמה ילין", שם לקח חלק בשלוש הצגות והם "הבחורים בדלת ממול" בתפקיד ארנולד "רציחות קטנות" שאותו גם ביים וגם שיחק ו"קברט" בתפקיד קליף.

בשנת 2008 התגייס לתיאטרון צה"ל ושם יצר את המחזה "צעדים". 

בשנים 2009–2011 שיחק בתפקיד ראשי את תום, בסדרה של ערוץ דיסני "אחרי הצלצול".

בשנים 2011–2012 מיד לאחר שחרורו מצה"ל, נסע גולדמן ללימודי משחק בבית הספר למשחק בניו יורק, "Circle in the Square Theatre School".

== קריירה לאחר הלימודים ==

=== בטלוויזיה ===
בשנים 2012–2014 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הנעורים של ניקלודיאון למנויי yes, "החממה" בבימויו של רועי פלורנטין במשך שתי עונות, שם גילם את אלפי רשף, אח של אלה לי רשף (גאיה שליטא כץ), אחד מילדי החממה, הוא בנשרים ואחותו בעורבים. גולדמן הופיע בתפקיד אורח בסדרה (גם בתור אלפי רשף) בשנים 2015–2016. 

בנובמבר 2014 החל גולדמן לשחק בסדרה "משפחה טובה" של הערוץ הראשון בבימויו של אלון זינגמן, את יהלי, כוכב סדרות ילדים, לצדם של יערה פלציג, ענת וקסמן, ליאור אשכנזי ועוד.

בספטמבר 2017 הועלתה בנטפליקס ל-190 מדינות ברחבי העולם, הסדרה "החממה" בה השתתף<ref></ref>.

=== בסרט ===
בשנת 2014 שיחק בסרט של הבמאי ארי פולמן, בתפקיד פיטר. 

=== דיבוב ===
גולדמן דיבב גם בסדרה "הדגים" לערוץ דיסני בתפקיד אוסקר, ובסדרה "אודי והדובי" לערוץ הופ!.

ידין גולדמן מצד ימין למטה, לצד הצוות השחקנים של "[[זומזום"]]

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
ברוך אברהם טולידאנו

הרב ברוך אברהם טולידאנו (תר"ן 1890 - תשמ"ב 1981) היה דיין ופוסק הלכה בעיר מקנס במאה העשרים.

== ביוגרפיה ==
נולד במקנס שבמרוקו לרבי אברהם בנו של רבי שמואל, נצר למשפחת טולידאנו, משפחת רבנים ותלמידי חכמים ממגורשי ספרד, שמקורה בטולדו. בני המשפחה התיישבו בעיר מקנס. בילדותו למד תורה והתחנך אצל הרב חיים בירדוגו, ראש ישיבת עץ חיים, והרב חיים משאש (אביו של הרב יוסף משאש) מגדולי החכמים בעיר מקנס.

ב-20 בדצמבר 1911 (כ"ט כסלו ה׳תרע"ב), נישא לג'מילה בת הרב פנחס אזוגי, ולאחר החתונה החל ללמוד בישיבת בית אל ועץ חיים במקנס, הישיבה הייתה בראשות רבי חיים בירדוגו ובניהולו של יוזם הישיבה הרב זאב וולף הלפרין.

בשנת 1940 (ה׳תש"א) נתמנה לדיין בבית הדין של מקנס במקומו של הרב יהושע ברדוגו, וכיהן במשרה זו עם קרובו רבי רפאל ברוך טולדנו ועם רבי יוסף משאש.

בזקנותו עלה לישראל, וקבע את מקום משכנו בעיר חיפה, שם המשיך בפעילותו ובכתיבתו התורנית, עד פטירתו ב-30 בנובמבר 1981 (ד' כסלו ה׳תשמ"ב). כבן 92 בפטירתו.

== חיבוריו ==
כתב ספרים רבים:
* שו"ת "שאלו לברוך" – מעל 600 שאלות ותשובות על ארבעת חלקי השלחן-ערוך, חלק א על או"ח ויו"ד; חלקים ב-ה על חו"מ ואה"ע.
* "ברוך טעם" – חידושים על התורה וחידושים לפרשות השבוע, שני כרכים.
* "ויקרא ברוך" - חידושים על הנ"ך (נספח לספר ברוך טעם)
* "ויעש ברוך" - דרושים שדרש בקהילתו על חיי האדם ופטירתו.
* "ויעש ברוך" חלק ב – קינות ושירים.
* "רינה ותפילה" - קיצור שולחן ערוך חלק אורח-חיים בחריזה ונוספו לחלק זה כל הלכות שחיטה בחריזה.
* "ואלה המצות" – חיבור שירי על תרי"ג מצות לרמב"ם (נספח לספר ויעש ברוך ח"א).
* "גילו ברעדה" – קיצור שולחן ערוך חלק אבן-העזר.
* "ויקרא ברוך" – חידושים על התלמוד, הספר אבד ואין לו זכר כעת.
* "אמרי ברוך" – דרשות על התנ"ך ופרקי אבות.
* "ויאמר ברוך" - דרושים על הימים הנוראים.
* "אור הטוב" – פירוש וביאור להגדה של פסח.
* "אמרי ברוך" - פירוש על התורה.

== תלמידיו ==
שנים רבות שימש מלמד תינוקות והעמיד תלמידים רבים, ביניהם:
* הרב שלום משאש, ראב"ד ירושלים.
* בנו הרב פנחס טולידאנו - רב ואב"ד קהילת הספרדים בלונדון.
* הרב שמואל בן עמרם – מחבר סדרת ילקוט שב"ע
* הרב אהרון כסוס
* הרב יוסף טולדנו (חתן רבי רפאל ברוך טולדנו ואביהם של הרבנים נסים ועמנואל טולדנו)
* מר רפאל בן שמחון - חוקר יהדות מרוקו

== ראו גם ==
* הרב רפאל ברוך טולדנו - בן משפחתו

== לקריאה נוספת ==
* הרב ברוך אברהם טולדנו, אור הטוב, מכון אור הטוב ירושלים תשס"ח (הקדמת בנו של המחבר).
* אלעד פורטל, "זה היו"ם" משנת הרב יוסף משאש, הוצאת הדסים, תשע"א.
* אלעד פורטל, אילת השחר, דיואן לימי הסליחות, פיוטי הסליחות שחוברו בצפון אפריקה בין השנים 2000-1391, הדסים, תשע"ג.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:רבנים מרוקאים
טולדנו
ברוך אברהם
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
קריאתה של אירלנד

קריאתה של אירלנד (באנגלית: Ireland's Call) הוא שיר אירי המשמש המנון לאומי דה פקטו של האי אירלנד, בענפי ספורט בהם האי מיוצג על ידי נבחרת מאוחדת הכוללת שחקנים הן מהרפובליקה של אירלנד והן מצפון אירלנד.
==רקע==
השיר הוזמן על ידי התאחדות הרוגבי של אירלנד ב-1995, כתחליף להמנון אירלנד, על מנת שלא להיקלע למחלוקות פוליטיות בין תומכי איחוד אירלנד לבין היוניוניסטים בצפון אירלנד. הוא הפך מיידית להמנון המשומע עבור אירלנד במשחקים בינלאומיים ברוגבי, ולאחר מכן אומץ גם על ידי ענפי ספורט אחרים בהם האי כולו מיוצג על ידי נבחרת מאוחדת, כגון הוקי שדה וקריקט.

פיל קולטר, מלחין ומפיק מוזיקלי צפון-אירי מצליח, כתב והלחין את השיר. הוא שודר לראשונה במקביל ברפובליקה של אירלנד ובצפון אירלנד, בביצועו של אנדרו סטרונג, כוכב הסרט הקומיטמנטס.

במשחקים של חלק מנבחרות אירלנד המאוחדות הנערכים ברפובליקה של אירלנד, מושמעים עבור אירלנד שני ההמנונים - המנון הרפובליקה של אירלנד ("שיר החיילים"), ומיד לאחריו "קריאתה של אירלנד". במשחקים שנערכים מחוץ לרפובליקה של אירלנד מושמע "קריאתה של אירלנד" בלבד.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מוזיקה אירית
קטגוריה:אירלנד: סמלים לאומיים
שמואל בורשטין

רבי שמואל בורשטין (תר"כ, 1860 – תרע"ז, 1917) היה רב ופוסק הלכה חסידי, רבה של שאטאבה (Szatawa ;Шатава) שבמחוז פודולוסק (כיום בתת-המחוז דונאיביצי שבמחוז חמלניצקי). נודע כמחבר הספר "מנחת שבת" על קיצור שולחן ערוך.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת תר"כ (1860) לאסתר ולרב שמחה כהנא רבה של פרומפיל, מחוז פודולוסק. בערך בשנת 1887 התמנה כרבה של שאטאבה, תפקיד בו כיהן כשלושים שנה עד פטירתו.

חיבר סדרת ספרי הלכה על סדר הספר הפופולרי קיצור שולחן ערוך של הרב שלמה גאנצפריד. סדרה זו זכתה להסכמותיהם של גדולי הפוסקים בדור, כמו המהרש"ם מברז'אן, רבי חיים חזקיהו מדיני מחבר "שדי חמד", ואחרים.

לאחר פטירתו בשנת תרע"ז (1917), התמנה תחתיו לרבנות שטובה, בנו בן ה-15, רבי מאיר בורשטין (תרס"ב-תשל"ט) מחבר "חלקת מאיר".

==חיבוריו==
* 
* 
* 
* 

==לקריאה נוספת==
* הרב ש"י זוין, קיצור שולחן ערוך - שערי עדן, (ביקורת ספרות). בתוך: סופרים וספרים חלק ב', תל אביב, תשי"ט, עמ' 71–75.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:חסידי צ'ורטקוב

קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:נפטרים ב-1917
דוד ירקוני

דוד (לולו) ירקוני (16 ביולי 1928 - 9 באוגוסט 2013) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד אגד ארטילרי 9222.

== חייו ==
ירקוני נולד ב-16 ביולי 1928 בטרנסילבניה, ב-1944 נשלח עם משפחתו לאושוויץ, הוריו נרצחו בשואה והוא הועבר למחנה הריכוז דכאו בו שהה עד שחרור המחנה על ידי צבא ארצות הברית. 

ב-1948 עלה לארץ ישראל, התנדב לארגון ההגנה ובמלחמת העצמאות נלחם במסגרת גדוד 62 של חטיבת עציוני. במערכה על ירושלים. לאחר המלחמה הצטרף לחיל התותחנים, שימש קצין תצפית קדמי במבצע כנרת ובמבצע אלקיים. שירת כמפקד סוללה ג' בגדוד 402 ומלחמת סיני לחם כקצין ניהול אש בגדוד 402. ב-1963 מונה למפקד גדוד 334, גדוד תותחנים של חטיבת גולני ושירת בתפקיד עד 1964. במלחמת ששת הימים שירת כמפקד גדוד 335, גדוד מכמ"ת 160 מ"מ ומפקד הסיוע החטיבתי של חטיבת עודד ולחם עמה בגזרת ג'נין ושכם. לאחר המלחמה הדריך בקורס מפקדי פלוגות. במלחמת יום הכיפורים שירת כהראש מטה באגד ארטילרי 282 שלחם בחזית הסורית. בספטמבר 1974 השתחרר משירות הקבע. בשירות המילואים מונה ב-1975 למפקד עוצבת התקומה, אגד ארטילרי במילואים. כמו כן נשלח לסינגפור לאימון הצבא המקומי. 

ירקוני עבד במשרד הביטחון וכיהן כממונה על מרחב אסיה-אפריקה בסיב"ט. 

נפטר ב-2013 ונטמן בבית העלמין בגבעת השלושה.

==לקריאה נוספת==
*למען ביטחון ישראל, ביטאון תמיד תותחן, ינואר 2014
*דוד ירקוני, תותחן ברמת הגולן, ביטאון שריון מס' 44, ספטמבר 2013

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20141018013109/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=64610&itemId=1702 14 בדצמבר 2009: ערב רעות והוקרה לבעלי הגבורה בעמותת יד לשריון], אתר יד לשריון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 213
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
קטגוריה:מפקדי עוצבת התקומה
יעקב ארז (קצין)

יעקב ארז (1936 – 29 בפברואר 2020) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד עוצבת כידון במלחמת יום הכיפורים.

==ביוגרפיה==
ארז נולד בברסט שבפולין (כיום בבלארוס) בשם יעקב אייזנבאום, כבן יחיד להוריו. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט עם הוריו לברית המועצות. אביו גויס לצבא האדום והוא עבר את תקופת המלחמה עם אמו באוזבקיסטן. 

ב-1948 עלה עם משפחתו לארץ ישראל באונייה "נגבה". המשפחה התגוררה במשך שנה במעברת דורה בנתניה ולאחר מלחמת העצמאות עברה ללוד.

עשה את שירותו הצבאי בחיל התותחנים. לאחר קורס קציני תותחנים שירת בגדוד 404 ולאחר מכן בגונדת נ"ט בחטיבת גולני. במלחמת סיני שירת כקצין תצפית קדמי בגדוד 13 של החטיבה, ולקראת סיומה החליף את סגן מפקד גונדת הנ"ט שנהרג במלחמה. היה ראש ענף נ"ט בבית הספר לחי"ר (בה"ד 3), ולאחר מכן חזר לחיל התותחנים. שירת כמפקד סוללה בגדוד 404, מפקד מדור נ"ט בבה"ד 9, וסגן מפקד גדוד 404.

במלחמת ששת הימים היה חניך בפו"ם, ובמינוי חירום פיקד על גדוד 822, גדוד תומ"תים מדגם M7 פריסט שלחם במסגרת חטיבה 520. במהלך המלחמה שימש מפקד הסיוע החטיבתי. ב-8 ביוני מונה למפקד צג"ם (צוות גדודי משוריין) בהרכב של שתי פלוגות טנקי צנטוריון ושתי פלוגות חרמ"ש, והוטל עליו לנוע לעבר ראס סודר. במהלך מלחמת ההתשה פיקד על גדוד 402. שירת כמפקד ענף מקצועות חת"ם בבה"ד 9, לאחר מכן שירת כמפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום.

ביולי 1973 מונה למפקד עוצבת כידון, האגד הארטילרי של עוצבת סיני. הוא פיקד על האגד במהלך מלחמת יום הכיפורים. תחת פיקודו השתתף האגד במאמצי הבלימה, במתקפת הנגד בחזית המצרית, צלח את תעלת סואץ, והשתתף בכיתור הארמייה השלישית. יחידות האגד ספגו במלחמה 23 הרוגים ו-173 פצועים. לאחר המלחמה שירת כמדריך בפו"ם בטרם השתחרר משירות הקבע.

בשירות המילואים שימש מפקד הסיוע הארטילרי של הגיס הצפוני.

לאחר שחרורו שימש נציג הטכניון בקנדה, שם הכיר את דוד עזריאלי שמינה אותו למנהל פרויקט הקמת קניון איילון, לאחר מכן ניהל את הקמת מרכז קניות ברחובות ושיקום מרכז קניות בבודפשט. שימש במשך חמש שנים נציג אוניברסיטת תל אביב בקנדה.

ארז כיהן כמנכ"ל עמותת חיל התותחנים.

ארז היה נשוי לאטי עד פטירתה, ואב לארבעה.

נפטר ב-29 בפברואר 2020.
<gallery>
File:DadoErezAlam71973.jpg|הרמטכ"ל דוד אלעזר והאלוף אלברט מנדלר מעלים את יעקב ארז לדרגת אל"מ, אוגוסט 1973.
File:Erez 2017.jpg|האלוף קלמן מגן מפקד האוגדה לאחר נפילתו של אלברט מנדלר מדבר עם חיילי גדוד המילואים 647 לאחר שסוללת 175 מ"מ שלהם הושמדה מאש מטוסים מצריים, לידו עם השפם יעקב ארז, אוקטובר 1973 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* אופיר ששון, [https://web.archive.org/web/20141020045254/http://mazi.idf.il/6646-10149-he/IGF.aspx ראש בראש], אתר זרוע היבשה
* 
* יעקב ארז, [https://web.archive.org/web/20200222224130if_/http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/8/112428.pdf בנחיתות מתמדת], מערכות

קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 209
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי תותחנים פיקוד הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת ששת הימים
ויז'ה מריה

ויז'ה מריה (בספרדית: Villa María) היא עיר בפרובינציית קורדובה בארגנטינה. ויז'ה מריה שוכנת על גדות נהר ריו טרסרו, במרחק של 146 קילומטרים מקורדובה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 555 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

==היסטוריה==
ויז'ה מריה נוסדה ב-27 בספטמבר 1867 על ידי מנואל אנסלמו אוקמפו ליד מוצב צבאי ישן. המתיישבים הראשונים היו מהגרים, בעיקר איטלקים, ספרדים וגרמנים.

האוכלוסייה גדלה, עד שב-1915 ויז'ה מריה קיבלה מעמד של עיר.

==כלכלה==
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה, ובעיקר תעשיית החלב, כרייה, גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול סויה, תירס, הדרים ובוטנים.

==חינוך==
בעיר שוכנת האוניברסיטה הלאומית של ויז'ה מריה. בנוסף, קיימות בעיר שלוחות של אוניברסיטאות אחרות, כמו האוניברסיטה הטכנולוגית הלאומית.

==תחבורה==
ויז'ה מריה נמצאת על מסלול הכבישים הלאומיים 9, המקשר בין צפון ארגנטינה ובואנוס איירס, ו-158, המקשר בין הערים ריו קוארטו וסן פרנסיסקו, שתיהן בפרובינציית קורדובה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קורדובה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1867
דניאל אבידר

דניאל (דני) אבידר (פיינשטיין) (נולד ב-1932) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד אגד ארטילרי 213 במלחמת יום הכיפורים.

==קורות חיים==
אבידר נולד בווילנה, אחד מחמישה ילדים של מרדכי ומרים פיינשטיין. לאחר הפלישה הנאצית הועברה משפחתו לגטו וילנה, ומשם הועבר למחנה הריכוז קייזרוואלד, משם למחנה הריכוז שטוטהוף, לעבודה במספנות דנציג ולצעדת המוות. שני הוריו, שתיים מאחיותיו ורבים מבני משפחה קרובים נוספים נרצחו בשואה.

ב-1947 עלה לארץ ישראל באוניית המעפילים "אקסודוס - יציאת אירופה תש"ז", הצטרף לארגון "ההגנה" והיה ממלווי השיירות לירושלים. בצה"ל שירת בחיל התותחנים, השתתף במבצע שומרון כקצין תצפית קדמי בגדוד 88 תחת פיקודו של מוטה גור. שימש מדריך בקורס קצינים, שימש סמג"ד בגדוד מרגמות כבדות 334, השתתף בפעולות התגמול עם חטיבת הצנחנים תחת פיקודם של אריק שרון, מוטה גור ורפאל איתן, וכן מפקד יחידת טילי לוז. במלחמת סיני היה מפקד סוללת תותחנים בגדוד 402, סייע לחטיבה 9 בכיבוש ראס נצרני ושארם א-שייח'. שימש כמג"ד מרגמות כבדות 120 מ"מ בחטיבת הצנחנים בפיקודו של אהרן דוידי.

במלחמת ששת הימים שימש קצין מחקר של חיל התותחנים ובמינוי חירום פיקד על גדוד 527, גדוד מכמ"ת 120 מ"מ שסיפק סיוע ארטילרי לחטיבה 45 בקרבות עמק דותן. במלחמת ההתשה שירת כמפקד אגד ארטילרי 215. במלחמת יום הכיפורים פיקד על אגד ארטילרי 213. לאחר גיוסם יצאו יחידות האגד על זחלים לשטחי ההיערכות בפאתי רמת הגולן. כוחות האגד לחמו בקרבות הבלימה וההבקעה ברמת הגולן ולאחר מכן עברו לחזית המצרית. במלחמת לבנון הראשונה גויס לשירות מילואים והיה מפקד צוות מטרות (מרכז האש) בפיקוד הצפון.
 
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן במגוון תפקידי ניהול בתעשייה הצבאית. 

אבידר הוא בוגר הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון ובוגר מנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. אב לארבעה ילדים. ב-1999 היה אחד מששת מדליקי המשואות בטקס יום השואה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ילדים בשואה: ליטא
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז שטוטהוף
קטגוריה:אסירים בגטו וילנה
קטגוריה:ניצולי השואה: ליטא
קטגוריה:מדליקי משואה ביום השואה
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 213
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 215
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת סיני
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי עוצבת התקומה
קונספסיון דל אורוגוואי

קונספסיון דל אורוגוואי (בספרדית: Concepción del Uruguay) היא עיר בפרובינציית אנטרה ריוס בארגנטינה. קונספסיון דל אורוגוואי שוכנת על הגדה המערבית של נהר אורוגוואי, במרחק של 320 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

==היסטוריה==
ב-1782 חואן חוסה דה ורטיס אי סלסדו, המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, רצה להגביר את הנוכחות הספרדית באזור, והטיל על תומאס דה רוקמורה לרכז אנשים מכפרים באזור ליישובים גדולים יותר. אחד היישובים שנוסדו על ידי רוקמורה היה ויז'ה דה נואסטרה סניורה דה לה אינמקולדה קונספסיון דל אורוגוואי ב-25 ביוני 1783. השם קוצר בהמשך לקונספסיון דל אורוגוואי, אם כי יש גרסאות לפיהן השם היה מלכתחילה "רק" קונספסיון דל אורוגוואי.

תושבי העיר תמכו במהפכת מאי שפרצה ב-1810 והובילה למלחמת העצמאות של ארגנטינה. במהלך המלחמה התקיימו מספר קרבות באזור העיירה, וכן במהלך הכיבוש הפורטוגזי של בנדה אוריינטל (כיום אורוגוואי) ב-1816.

ב-29 בספטמבר 1820 פרנסיסקו רמירס, מושל פרובינציית אנטרה ריוס, הקים בשטחי הפרובינציה ובשטחי פרובינציית קוריינטס את רפובליקת אנטרה ריוס העצמאית, וקונספסיון דל אורוגוואי נבחרה להיות בירתה. עם זאת כעבור שנה, זמן קצר לאחר מותו של רמירס, הרפובליקה התפרקה ושטחיה חזרו להיות חלק מהפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה.

ב-1826 חוסטו חוסה דה אורקיסה, שהיה אז נציג העיירה בקונגרס של הפרובינציה, קידם הצעת חוק שהעניקה לקונספסיון דל אורוגוואי מעמד של עיר. בעשורים שלאחר מכן היו ניסיונות להעביר את בירת הפרובינציה מפרנה לקונספסיון דל אורוגוואי, אך ב-1883 הבירה נקבעה סופית בפרנה.

==כלכלה==
בקונספסיון דל אורוגוואי יש נמל נהר, שהיה גורם מרכזי בכלכלה המקומית עוד מהמאה ה-19. הנמל משמש בעיקר לייצוא סחורות מהאזור. בנוסף הכלכלה מסתמכת על תעשייה, בעיקר תעשיות עיבוד המזון והמתכות.

==חינוך==
בקונספסיון דל אורוגוואי שוכנות האוניברסיטה הלאומית של אנטרה ריוס ואוניברסיטת קונספסיון דל אורוגוואי, וכן פקולטות של האוניברסיטה האוטונומית של אנטרה ריוס ושל האוניברסיטה הטכנולוגית הלאומית.

==תחבורה==
קונספסיון דל אורוגוואי מקושרת לעיר פרנה דרך מסילת רכבת העוברת בבסווילבסו.

העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 14, המקשר בין פרובינציית מיסיונס ודרום פרובינציית אנטרה ריוס.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אנטרה ריוס: ערים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: ערי בירה לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1783
צבי קפלן (ראש ישיבה)

הרב צבי קפלן הוא ראש ישיבה לבני חו"ל בסגנון ישיבות בריסק בשכונת עזרת תורה בירושלים.

==קורות חייו==
נולד לרבי ירוחם בנו של רבי ישראל חיים קפלן.

למד בישיבת פוניבז', ואחר כך בישיבת בריסק אצל רבי אברהם יהושע סולובייצ'יק.

היה נשוי לרות הופמן ממונסי. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים. רות נפטרה ממחלה בגיל 28. לאחר מכן נישא לבתו של רבי יחיאל מיכל פיינשטיין, להם נולדו 4 ילדים.

הרב קפלן עומד בראשות "ישיבת קדשים" לבחורים מחוץ לישראל, ברחוב אבן האזל בשכונת עזרת תורה בירושלים. חידושיו של הרב קפלן אינם מודפסים באופן רשמי, כמנהג בית בריסק, אך כתבי תלמידיו מועתקים בידי תלמידים.

==לקריאה נוספת==
* אהרן רובין, נסיכים של תורה, משפחה גיליון 1172 ט' באלול תשע"ד, מעמוד 16

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:משפחת סולובייצ'יק
קטגוריה:משפחת פיינשטיין
קטגוריה:בוגרי ישיבת בריסק-ירושלים
אנדריי זוויאגינצב

אנדריי פטרוביץ' זוויאגינצב (ברוסית: Андре́й Петро́вич Звя́гинцев) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע רוסי, זוכה פרס אריה הזהב במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה, על סרטו "השיבה" משנת 2003 ובפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר על סרטו "לוויתן" משנת 2014.

== ביוגרפיה ==
אנדריי נולד ב-6 בפברואר 1964 בנובוסיבירסק, העיר הגדולה ביותר בסיביר. בגיל 20 השלים השכלתו כשחקן בבית הספר לדרמה בעיר. מאז 1986 חי במוסקבה והמשיך השכלתו הקולנועית באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון עד שנת 1990.

== קריירה ==
משנת 1992 ועד שנת 2000 עבד כשחקן קולנוע ותיאטרון. בשנת 2000 החל לביים לראשונה, כשביים שלושה פרקים מסדרת הטלוויזיה "חדרים שחורים".

ב-2003 ביים את הסרט הראשון שלו באורך מלא, "השיבה", שקיבל עליו שלל פרסים לרבות פרס אריה הזהב במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה. סרטו השני, "הגירוש" שהיה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 2007.

בשנת 2011 יצא סרטו "ילנה", שזכה בפרס השופטים בפסטיבל קאן.

בשנת 2014 יצא סרטו "לוויתן", שנבחר להתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן וזכה לבסוף בפרס התסריט הטוב ביותר. ועדה מיוחדת של האקדמיה הרוסית לקולנוע בחרה את הסרט "לוויתן" כנציג רוסיה לפרס האוסקר על הסרט הזר הטוב ביותר. בינואר 2015 זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.

בשנת 2017 יצא סרטו "אהבה חסרה", שזכה בפרס חבר השופטים של פסטיבל קאן ונבחר להתמודד כנציג רוסיה לפרס האוסקר על הסרט הזר הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.

בספטמבר 2021, אושפז בעת שהותו בגרמניה לאחר שנדבק בנגיף קורונה.

==פילמוגרפיה==
* חדרים שחורים (2000) 
* השיבה (2003)
* הגירוש (2007)
* ילנה (2011)
* לוויתן (2014)
* אהבה חסרה (2017)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:במאי קולנוע רוסים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע רוסים
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:זוכי פרס ניקה
קטגוריה:בוגרי בתי ספר למשחק
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1964
מרקו ברוצ'ינר

מרקו בורצ'ינר
מרקו ברוצ'ינר (ברומנית: Marco Brociner; 20 באוקטובר 1852 – 12 באפריל 1942) היה עיתונאי, פובליציסט, עורך, סופר ומחזאי יהודי שפעל ברומניה ובאוסטריה.

== קורות חיים ==
מרקו ברוצ'ינר נולד ולמד ביאשי, רומניה, היה בנו של אידל בר ברוצ'ינר, מחסידי תנועת ההשכלה היהודית ואחיהם של מאוריצ'יו, יוסף ואנדריי. הוא המשיך בלימודי משפטים באוניברסיטת לייפציג ומדעי המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, שם קיבל דוקטורט ושיתף פעולה עם כתבי עת ממינכן ועם כתב העת היהודי רומני Vocea Apărătorului.

ב-1880 שב לרומניה, ייסד את כתב העת בשפה הגרמנית Bukarester Tageblatt והיה לעורכו הראשי. מרקו ברוצ'ינר נמנה בין הפובליציסטים היהודים שגורשו מרומניה, למרות היותו יליד רומניה, ב-1885, בגלל מאבקם באנטישמיות. הוא התיישב בווינה, שם התמנה ב-1888 לעורך בכתב העת Neues Wiener Tageblatt, ביטאון ממשלת אוסטריה.

ברוצ'ינר נפטר בגיל 90 בגטו הווינאי שיצר המשטר הנאצי.

== מיצירותיו ==
* Ionel Fortunat רומן בשני כרכים
* Radu Gleva רומן בשני כרכים
* Aus zwei Zonen נובלות
* Doktor Hamlet und anderes נובלות
* Der neue Glaube רומן
* Weihrauch רומן
* Die Hochzeit von Valeni מחזה
* Das Volk stecht auf רומן על רקע מרד האיכרים מ-1907

== לקריאה נוספת ==
* Breviar biobibliografic Evrei din România, הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008, עמוד 85 
* Contribuţia evreilor din România la cultură şi la civilizaţie, הוצאת HASEFER, בוקרשטת 2004 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים רומנים
קטגוריה:סופרים יהודים רומנים
קטגוריה:מחזאים יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים אוסטרים
קטגוריה:עיתונאים רומנים כותבי גרמנית
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרים
מרקו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:ילידי 1852

קטגוריה:נפטרים ב-1942
גריסה (נייר)

נייר גרוס על גבי מגרסת נייר
[[מספריים מרובי להבים, לגריסה ידנית]]
גריסה של נייר היא גזירתו לרצועות דקות (ברוחב של פחות מחצי סנטימטר) או לפתיתים, לשם הפיכת הטקסט המודפס על הנייר לבלתי קריא, בדרך כלל לשם אבטחת מידע. לעיתים נלקח הנייר הגרוס לשרפה, על מנת לוודא את השמדתו, אך בדרך כלל הוא מושלך לאשפה או מועבר למיחזור. הגריסה נעשית בדרך כלל באמצעות מכונה המיועדת לכך - מגרסת נייר, אך לגריסת כמות מצומצמת של נייר ניתן להשתמש גם במספריים מרובי להבים.

==שימושים לתוצרי הגריסה==
לרצועות הנייר או הפתיתים שנוצרו בתהליך הגריסה מקובלים שימושים שונים:
* מיחזור - העברה למפעל למיחזור נייר, כחומר גלם ליצירת נייר.
* מצע לבעלי חיים
* חומר מילוי - באריזה של חפצים שבירים ניתן להשתמש בתוצרי הגריסה כחומר מילוי רך, שיגן עם המוצר הארוז בטלטולי הדרך. 
* דלק לבעירה.
* חומר בידוד - תוצרי הגריסה, מעורבבים עם חומר מונע בעירה, משמשים לבידוד בבנייה.

==שחזור מסמכים שנגרסו==
המחשה לכך שגריסה לבדה אינה מונעת שחזור של המידע על ידי אויב נחוש, התקבלה בעת השתלטות איראן על שגרירות ארצות הברית בטהראן, בנובמבר 1979. טרם ההשתלטות גרסו עובדי השגרירות את המסמכים הסודיים שבה, אך לאחר ההשתלטות לקחו האיראנים את המסמכים הגרוסים, ובעמל רב שחזרו אותם (תהליך השחזור הוצג בסרט "ארגו"). המסמכים המשוחזרים פורסמו על ידי האיראנים. בעקבות זאת שופרו שיטות הגריסה המשמשות את הממשל בארצות הברית. 

בימיו האחרונים של השלטון הקומוניסטי במזרח גרמניה, בשנת 1989, ראשי השטאזי נתקפו בהלה וניסו לגרוס כל מסמך שעלה בידם מארכיון הארגון. הם אף החלו לקרוע מסמכים ביד משכשלו המגרסות תחת העומס. עשרות אלפי שקים עמוסים בפיסות נייר הוסתרו בחופזה אך נמצאו עד מהרה, ובשנת 1995 שכרה ממשלת גרמניה חברה מומחית לתחום לשחזור המסמכים. במשך 6 שנים הצליחו תריסר אנשים לשחזר מסמכים מתוך 300 שקים. לאחר מכן החל תהליך שחזור באמצעות מחשב, להאצת שחזור יתר 16,000 שקי המסמכים, המכילים למעלה מ-33 מיליון דפים.

בשנת 2011 הכריזה DARPA, הסוכנות למיזמי מחקר ביטחוניים של מחלקת ההגנה של ארצות הברית, על תחרות לפענוח חמישה מסמכים, שנגרסו ליותר מ-10,000 פיסות. 9,000 קבוצות נרשמו לתחרות, וכעבור 33 ימים מתחילתה זכתה בה קבוצה מסן פרנסיסקו, שחבריה השקיעו קרוב ל-600 שעות אדם בפיתוח תוכנת ראייה ממוחשבת לפענוח המסמכים.

==בתרבות==
סרט הקולנוע הישראלי משנת 2014, "אפס ביחסי אנוש", הוא קומדיה שחורה העוסקת במערכות היחסים בין חיילות שלישות בבסיס צה"ל בנגב. אחת מגיבורות הסרט, דפי, היא חיילת חסרת מוטיבציה המשרתת כמש"קית נייר וגריסה. הדמות הראשית בסרט, זוהר, נענשת בניקוי וסידור המשרד במשך הלילה, וכנקמה גורסת את כל המסמכים שבמשרד, ושרידיהם ממלאים את חדרה של קצינת השלישות. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבטחת מידע
קטגוריה:נייר
קטגוריה:מיחזור
מריו פריק

מריו פריק (גרמנית: Mario Frick; נולד ב-7 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר ליכטנשטייני ששיחק בעמדת החלוץ, ומאמן קבוצת הכדורגל לוצרן. פריק נחשב אחד מגדולי הכדורגלנים של ליכטנשטיין בכל הזמנים. בנו הוא הכדורגלן יאניק פריק.

==קריירת מועדונים==
פריק נולד בכור שבשווייץ והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בלצרס. בשנת עבר לסנט גאלן. בשווייץ הוא שיחק בין היתר גם בפ.צ. בזל ובפ.צ. ציריך.

בשנת הצטרף לארצו ששיחקה בליגות הנמוכות באיטליה. בעונתו היחידה במועדון הוא הבקיע 16 שערים ב-23 משחקים. בקיץ חתם בהלאס ורונה מהסרייה א'. בסיום העונה ירד עם המועדון לסרייה ב' וחתם בטרנאנה. במדי טרנאנה הוא הבקיע 44 שערים ב-133 משחקים. ביולי 2006 חתם בסיינה, ובתום העונה עזר למועדון לשוב לסרייה א'.

ב-22 ביוני 2009 חזר לשווייץ כאשר חתם בסנט גאלן לעונה אחת. בינואר חתם בגראסהופרס ציריך. ביולי החליט לחזור למועדון נעוריו בלצרס. החל משנת 2012 משמש פריק בתור מאמן-שחקן.

==קריירה בינלאומית==
באוקטובר פריק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליכטנשטיין במשחק ידידות נגד . בשנת החליט לפרוש מהנבחרת בעקבות סכסוך עם מאמניו. לאחר שינויים בהתאחדות לכדורגל ובעמדת המאמן, פריק חזר מפרישה. פריק נחשב לגדול השחקנים בנבחרת בכל הזמנים כאשר הוא מחזיק בשיא ההופעות בנבחרת (117) ובשיא השערים בנבחרת (16). בשנת 2015 אחרי משחק מול נבחרת אוסטריה בו ליכטנשטיין הפסידה 0:3 פריק פרש סופית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ליכטנשטיינים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ליכטנשטיינים
קטגוריה:כדורגלני בלצרס
קטגוריה:כדורגלני סנט גאלן
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ציריך
קטגוריה:כדורגלני ארצו
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני טרנאנה
קטגוריה:כדורגלני סיינה
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליכטנשטיין
קטגוריה:מאמני כדורגל
קטגוריה:מאמני לוצרן
קטגוריה:ליכטנשטיין: אישים בספורט
קטגוריה:ספורטאים זרים בשווייץ
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:ילידי 1974
צפניה בן מעשיה

צְפַנְיָה בֶן-מַעֲשֵׂיָה הוא דמות מקראית, כהן בימי המלך צדקיהו. שמו מופיע ב. נשלח על ידי המלך אל ירמיהו הנביא ביחד עם פשחור בן מלכיה בבקשה שיתפלל וידרוש את ה' שנבוכדנאצר מלך בבל שצר על ירושלים יעזוב.

==תפקידו==
בן מעשיה נשלח על ידי המלך אל ירמיהו הנביא, ביחד עם פשחור בן מלכיה בבקשה, שיתפלל וידרוש את ה', שנבוכדנאצר מלך בבל, שצר על ירושלים יעזוב. בן מעשיה, שהיה ממקורבי הנביא ירמיהו נשלח לדעת אלכסנדר רופא, כדי לבקש חזון ישועה מפיו של הנביא.

==האם שימש ככהן גדול==
שמעיה הנחלמי כתב אל צפניה מכתב מן הגלות, בו הוא מוצא את בן מעשיה כאחראי על ירושלים ועל בית המקדש ועליו לאסור את ירמיהו: ממכתבו של שמעיה הנחלמי עולה, כי תפקידו של בן מעשיה היה לפקח על , אשר הגיעו לירושלים עם זרם המאמינים. הפקיד הממונה היה אחראי על גירושם של תמהונים אלו.
מספר ירמיהו כ"ה–כ"ט עולה כי בן מעשיה היה אחראי על הסדר בבית המקדש. לשיטתו של רד"ק צפניה היה כהן גדול וזאת לפי הכתוב: . לדעת יאיר הופמן קביעה זו אינה נכונה כי הכוהן הגדול בימי צדקיהו היה שריה.

בן מעשיה נשלח על ידי צדקיהו שוב, אל הנביא ביחד עם יהוכל בן שלמיהו כדי שיתפלל בעבורם. לדעת יאיר הופמן בן מעשיה נכלל במשלחת זו כי היה ממקורבי הנביא וזאת כדי להוות משקל נגד לבן שלמיהו שהיה ממתנגדי הנביא.

==הריגתו==
לפי המסופר ב, נלקח צפניה לרבלתה והומת על ידי נבוזראדן, שר הטבחים: ייתכן כי צפניה המופיע בפסוקים אלו, במלכים הוא צפניה בן מעשיה. אם כן, צפניה לא היה כהן גדול, אלא כהן משנה.

ב מוזכרת . מעשיהו זה הוא כנראה אביו של צפניה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר ירמיהו
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:כהנים בתנ"ך
שארלוט דספרד

שארלוט דספרד (באנגלית: Charlotte Despard; 15 ביוני 1844, קנט, אנגליה – 10 בנובמבר 1939, דבלין, אירלנד) הייתה סופרג'יסטית אירית-אנגלייה, סופרת, פעילה בשין פיין האירי, פעילה בתנועה הצמחונית ובתנועה נגד ניסויים בבעלי חיים.

==ביוגרפיה==
דספרד נולדה בקנט שבאנגליה. היא התייתמה מאביה, קצין בצי הבריטי, כשהייתה בת 10 ומאמה כשהייתה בת 23. אחיה, ג'ון פרנץ', היה גנרל בצבא הבריטי וראש המטה הכללי הקיסרי של בריטניה, ודעותיהם הפוליטיות היו מנוגדות זו לזו לאורך חייהם. בשנת 1870, נישאה לאיש העסקים מקסימיליאן קארדן דספרד, שמת בשנת 1890 בים. לזוג לא היו ילדים.

==פעילות צדקה==
לאחר מות בעלה, כשהייתה בת 46, דספרד החלה לעסוק בפעילויות צדקה בקהילה. היא נדהמה מממדי העוני בלונדון והקדישה את זמנה ואת כספה לעזרה לעניים בבאטרסי שבלונדון. באותה העת, היא התגוררה מעל אחת מחנויות הצדקה אותה ניהלה באזור מוכה עוני, והמירה את דתה לקתוליות.

==פעילות פוליטית==
===פעילות אנטי-מלחמתית===
דספרד הייתה חברה טובה של הלוחמת הסוציאליסטית, אלינור מרקס, ופעלה באינטרנציונל השני. היא יצאה בחריפות נגד מלחמת הבורים בטענה שזו 'מלחמה מרושעת של הממשל הקפיטליסטי'. בנוסף, היא התנגדה לגיוס החובה במלחמת העולם הראשונה, והקימה ארגון נשים המתנגד למלחמה. במהלך מלחמת האזרחים האירית, דספרד הייתה חברה בארגון הנשים הרפובליקני קומן נה מאן, ונאסרה עקב פעילותה נגד האמנה האנגלו אירית.

===פעילות לשחרור האישה===
בשנת 1906, דספרד הצטרפה לארגון ונאסרה פעמיים במסגרת פעילותה למען זכות בחירה לנשים. לאחר שחשה תסכול מחוסר היעילות של ארגון זה, היא הצטרפה לארגון איגוד הנשים החברתי והפוליטי (WSPU) שנשא אופי מיליטנטי. בשנת 1907, דספרד הקימה, ביחד עם שלוש חברותיה למאבק, את הארגון Women's Freedom League. בשנת 1909 פגשה את מהטמה גנדי והתרשמה עמוקות מתיאורית ההתנגדות הבלתי אלימה בה דגל. בהשפעתו, היא פעלה באסטרטגיות 'התנגדות בלתי אלימה' במסגרתן סופרג’יסטיות קשרו עצמן לשערים ולגדרות וקראו 'אין מיסוי ללא ייצוג'.

===פעילות לשחרור בעלי החיים===
בשנת 1906, דספרד נמנתה בין העומדות בראש מאבק 'פרשת הכלב החום' שיצא נגד ניסויים בבעלי חיים, ותפסה אותו כקרב בין פמיניזם למאצ'ואיזם. היא הייתה צמחונית אדוקה וכיהנה כחברת מועצה בארגון הצמחונות הבריטי. הצמחונות הייתה חלק בלתי נפרד מהאתוס של הארגון הסופרג'יסטי אותו ייסדה, ובאותה תקופה אמרה: "צמחונות היא בראש ובראשונה שאלה של נשים. זה מבהיל לחשוב שנשים צריכות לבשל חיות מתות". דספרד עודדה נשים לראות את הקשר בין התנועה לשחרור האישה ובין התנועה לשחרור בעלי החיים:

==שארית חייה==
בשנת 1930, הצטרפה למפלגה הקומוניסטית של בריטניה, ובשנת 1933 ביתה בדבלין הוצת ונחרב על ידי המון אנטי-קומוניסטי. דספרד נשארה פעילה מאוד גם בשנות התשעים לחייה, והשתתפה במספר מצעדים אנטי-פשיסטים. היא נפטרה בגיל 95 ונקברה בבית הקברות גלאסנווין בדבלין.

==הנצחה==
בלונדון, שני רחובות קרויים על שמה, האחד במחוז באטלסי והשני במחוז ארצ'ווי – בו ממוקם פאב שקרוי גם הוא על שמה.

==ראו גם==
*סופרג'יזם
*זכות בחירה לנשים
*התנועה לזכויות בעלי חיים

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחוניות בריטיות
קטגוריה:דבלין: אישים
קטגוריה:קומן נה מאן
קטגוריה:פמיניסטיות בריטיות
קטגוריה:פעילות זכויות בעלי חיים בריטיות
קטגוריה:סופרג'יסטיות בריטיות
קטגוריה:פעילות איגוד הנשים החברתי והפוליטי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1844
קטגוריה:נפטרות ב-1939
לואיס הניי

לואיס ג'ורג' הניי (באנגלית: Louis George Henyey; 3 בפברואר 1910 - 18 בפברואר 1970) היה אסטרונום אמריקאי.

==ביוגרפיה==
הוריו, אלברט ומרי הניי, היגרו מהונגריה לארצות הברית. לואיס הניי נישא לאליזבת רוז בלאק, ילידת בודפשט, ב-1934. לזוג נולדו שלושה ילדים.

את לימודי התואר הראשון (1932) והשני (1933) עשה לבית הספר ע"ש קייס למדע יישומי שבמדינת קליבלנד, אוהיו. את לימודי הדוקטורט השלים במצפה Yerkes של אוניברסיטת שיקגו בשנת 1937, בו כתב תזה במתמטיקה בנושא ערפיליות החזרה. בשנת 1947 קיבל משרת מרצה בכיר במחלקת האסטרונומיה של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ובשנת 1954 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בברקלי הפך לראש קבוצת המחקר בנושא התפתחות כוכבים. במהלך השנים הנחה סטודנטים רבים לתארים גבוהים, וכן ערך שיתופי פעולה רבים עם מדענים אחרים. בשנת 1970 מת באופן פתאומי בשל דימום תוך-גולגולתי.

לואיס הניי ידוע בעיקר בזכות שתי תרומות מדעיות משמעותיות בתחום מבנה והתפתחות כוכבים. ראשית, הוא פיתח שיטה לפתרון אוטומטי של משוואות אבולוציה של כוכבים, מתאימות למחשבים וישימה למגוון רחב של תנאים פיזיים ושלבים בחייו של כוכב. שנית, הוא עשה חישוב חדש של האבולוציה של כוכבים במהלך ההיסטוריה המוקדמת שלהם, כאשר התכווצות הכבידה מספקת את מקור האנרגיה העיקרי, ובמהלך שלב המעבר, כאשר האנרגיה הגרעינית גוברת על הכבידה.

מכתש הניי על הירח נקרא על שמו. כמו כן אסטרואיד שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nasonline.org/member-directory/deceased-members/20001098.html ביוגרפיה של לואיס הניי] באתר האקדמיה הלאומית למדעים

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אסטרונומים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
אורי בראון

אורי בראון (נולד בשנת 1957), הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בקפיצה לגובה. בראון הוא האתלט הישראלי הראשון שקפץ מעל לגובה של 2 מטר.

== ביוגרפיה ==
בראון נולד וגדל ברמת גן. הוא למד בבית הספר תיכון עירוני ט' בתל אביב. הוא החל להתאמן באופן מקצועי בהיותו בן 18 בקבוצת מכבי תל אביב בהדרכת יצחק זלצברג. בהמשך התאמן בהדרכתם של דוד קושניר ומאמן אמריקאי צ'אק מקניל. בצבא זכה למעמד של ספורטאי מצטיין ושרת בקריה בחיל הקשר.

==קריירה==
בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו במאי 1975 סיים בראון שני מבין הישראלים ובמקום שישי כללי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר. חודשיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר, אחרי שלמה נצר שקבע את אותה תוצאה ובאותו מספר פסילות (1.89 מטר). הדרוג הוכרע בקפיצה נוספת.

בתחרות מבחן למשחקי המכביה ה-10 שנערכה בשנת 1977 קבע בראון בקפיצה לגובה שיא אישי חדש של 1.96 מטר, 2 ס"מ נמוך משיאו הישראלי בן ה-3 שנים של יצחק גולדנברג (1.98 מטר) והתוצאה השנייה בטיבה של ישראלי באותה העת.

===שיאן ישראל===
בתחרות שנערכה במכון וינגייט ב-18 במרץ 1978 קבע בראון בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 2.00 מטר בניסיון השני ובכך היה לאתלט הישראלי הראשון שקפץ לגובה מעל 2 מטר. שיא זה החזיק מעמד שנה וחודשיים ונשבר על ידי גדעון הרמט (2.02 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר, לפני צפריר מינצר (1.88 מטר).

בראון למד הנדסת מכונות.

== שיאים אישים ==
*קפיצה לגובה: 2.00 מטר (1978) שיא ישראלי בעבר

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:שיאני ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
שולמית ריינהרץ

שולמית ריינהרץ (באנגלית: Shulamit Reinharz; נולדה ב-1946) היא פרופסורית יהודייה-אמריקאית לסוציולוגיה בקתדרה ע"ש יעקב פוטופסקי באוניברסיטת ברנדייס. ריינהרץ כתבה ב-1992 את הספר "Feminist Methods in Social Research" המהווה אבן-דרך בתחום מתודולוגיות המחקר הפמיניסטיות. היא מקימת וראשת מכון המחקר ללימודי נשים הממוקם במרכז אפשטיין, גלריית קניזניק לאומנות פמיניסטית, מכון הדסה-ברנדייס לחקר נשים יהודיות והיא ממקימות אתר האינטרנט הישראלי "נשים על המפה".

== ביוגרפיה ==
ריינהרץ נולדה באמסטרדם למשפחה יהודית הולנדית. הוריה אילזה (הרתה-שטראוס) ומקס-מיכאל רוטשילד, הם שניהם ניצולי שואה. כשהייתה בת שנה היגרה משפחתה לארצות הברית והיא גדלה במחוז ברגן במדינת ניו-ג'רזי. ריינהרץ בוגרת תואר ראשון בסוציולוגיה מקולג' ברנרד באוניברסיטת קולומביה (1967). את התואר השני והשלישי עשתה באוניברסיטת ברנדייס (1977).

== חייה האקדמיים ==
ריינהרץ לימדה בין השנים 82–1972 במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת מישיגן, באן ארבור שבמישיגן. בשנת 1982 היא מונתה לפרופסור במחלקה לסוציולוגיה שבאוניברסיטת ברנדייס. בשנת 1991 הוזמנה ריינהרץ לעמוד בראש תוכנית לימוד חדשה באוניברסיטה ללימודי נשים. ריינהרץ הקימה בשנת 1997 את מכון הדסה-ברנדייס לחקר נשים יהודיות. בשנת 2001 היא הקימה את מכון המחקר ללימודי נשים באוניברסיטת ברנדייס. כיום היא עומדת בראש שני מכונים אלו. לאורך השנים פרופ' ריינהרץ פרסמה רבות על פמיניזם, מגדר ויהדות וזכתה בפרסים רבים. ספרה החשוב ביותר הוא הספר "Feminist Methods in Social Research" המהווה עד היום טקסט מרכזי בתחום של מתודולוגיות מחקר פמיניסטיות. בספר זה היא תיארה את העיסוק שלה במתודולוגיות מחקר פמיניסטיות כמונע על ידי הרצון להיות "יצרנית של ידע מבלי להיות לכודה בייצור מחדש של דרכים פטריארכליות להפקת ידע".

בשנת 2009 יזמה והקימה ריינרץ ביחד עם ד"ר אסתר כרמל-חכים מאוניברסיטת חיפה את אתר האינטרנט הישראלי "נשים על המפה". אתר זה שם לו כיעד להביא את סיפור פועלן של נשים על שמן נקראו יישובים בארץ ישראל ובעידוד של קריאת יישובים, אתרים, ורחובות בישראל על שם נשים.

== משפחתה ==
ריינהרץ נשואה לפרופסור יהודה ריינהרץ שהיה נשיאה של אוניברסיטת ברנדייס בשנים 1994–2010. לזוג שתי בנות, המתגוררות בישראל, ונכדה.

== ספריה ==
<div class="mw-content-ltr">
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.brandeis.edu/departments/sociology/people/faculty/reinharz.html עמוד אישי באתר אוניברסיטת ברנדייס]
* "[https://web.archive.org/web/20141227002635/http://www.women.org.il/ נשים על המפה]"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סוציולוגיות אמריקאיות
קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:פמיניסטיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות ברנרד קולג'
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
יצחק גולדנברג

יצחק גולדנברג (נולד בשנת 1958), הוא אתלט ישראלי בעבר, שיאן ישראל בקפיצה לגובה.

== ביוגרפיה ==
גולדנברג גדל בקיבוץ טירת צבי. הוא התאמן בקבוצת האתלטיקה של קיבוצו, אליצור טירת צבי. בהמשך התאמן בהרדכתו של אמנון גור.

בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו במאי 1975 סיים גולדנברג שלישי מבין הישראלים ובמקום שביעי כללי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר.

===שיאן ישראל===
בתחרות שנערכה בלברקוזן, גרמניה בסוף יולי 1975 קבע גולדנברג בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.98 מטר. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי אורי בראון ממכבי תל אביב (2.00 מטר).

== שיאים אישים ==
* קפיצה לגובה: 1.98 מטר (1978) שיא ישראלי בעבר

==קישורים חיצוניים==
* , תמונה של יצחק גולדנברג מקבל גביע על ידי מזכ"ל אליצור, זאב ברוורמן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קופצים לגובה ישראלים
קטגוריה:טירת צבי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958