חוק שעות עבודה ומנוחה

חוק שעות עבודה ומנוחה הוא חוק הקובע את הזמנים שבהם מותר למעביד להעביד את העובד, את זכות העובד למנוחה שבועית, ואת הגמול שיש לשלם בעד עבודה נוספת. החוק נכנס לתוקף ביום כ"ז באלול תשי"א (28 בספטמבר 1951), בתחילת ימיה של הכנסת השנייה. בעת דיוני הכנסת, קשרו הדוברים בין חוק זה לבין עקרון השבת במשפט הישראלי. מחד, מדובר בביטוי אורגני של משמעות יום השבת, יום המנוחה והשוויון בין כל העובדים וזכותם למנוחה. מאידך, החוק, שקובע את יום השבת כיום המנוחה של העובד, גם מאפשר עבודה בשבת בתנאים מסוימים.<ref>נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 995-1009: חוק שעות עבודה ומנוחה, [https://www.daat.ac.il/daat/vl/jewish-law-knesset/jewish-law-knesset01.pdf אתר דעת].</ref>

 קובע על מי חל החוק ומי הם יוצאי הדופן שהחוק אינו חל עליהם, כגון עובדי מדינה מסוימים, שוטרים, דייגים, אנשי צוות אוויר ועובדים בתפקידי הנהלה בכירה (החוק כנראה כן חל על מנהלים זוטרים ומנהלים בדרג ביניים. [http://www.glima.info/verdicts/28-11-2010.pdf ראה פסיקה]) תפקידים הדורשים מידה מיוחדת של אמון אישי, ועובדים שלמעבידם אין אפשרות לפקח על שעות עבודתם.

==שעות העבודה והגמול בגינן==
* שעות העבודה: מגדיר שעת עבודה "הזמן שבו עומד העובד לרשות העבודה, לרבות הפסקות קצרות ומוסכמות הניתנות לעובד להחלפת כוח ואוויר". ב מוגדר כי יום עבודה לא יעלה על שמונה שעות עבודה, וב כי בשבוע לא יהיו יותר מארבעים וחמש שעות עבודה. על ההוראה בעניין אורך שבוע העבודה אבד הכלח, משום שזה שנים רבות אורך שבוע העבודה מוסדר בצווי הרחבה. ככלל, לפי הצו האחרון שנכנס לתוקף ב-1 באפריל 2018, משכו של שבוע העבודה הוא 42 שעות, המחולקות כמעט בשווה בין חמישה ימים בשבוע (למעט יום אחד, קצר יותר).
* שעות נוספות: לחוק אומר כי אסור להעסיק עובד בשעות נוספות אלא אם הותר על פי האמור ב . סעיף 10 שתוקן בשנת תשנ"ג מתיר העסקה בשעות נוספות במקרים מיוחדים המחייבים עבודה בשעות נוספות כמו מאורע בלתי צפוי או תאונה, הכנת מאזן שנתי, רישום מלאי, במכירה שלפני חג, ובעבודה במשמרות. סעיף 11 מוסיף כי לשר העבודה יש את הסמכות לאשר עבודה בשעות נוספות במצבים מסוימים. גם הוראות חוק אלו אינן מסדירות את עבודתם של רוב העובדים במשק מזה שנים רבות, משום שניתנו, על ידי שרי העבודה, היתרים כלליים. ככלל, לפי ההיתר האחרון, אשר נכנס לתוקף ביום 19.3.2018, יום העבודה לא יימשך יותר מ-12 שעות וניתן להעסיק עובד במשך 16 שעות נוספות בשבוע. קיימים גם היתרים ענפיים, היתרים לפי מקצועות, ואף היתרים לשעת חירום, הקובעים כללים שונים.

==המנוחה השבועית==
על פי , על המנוחה השבועית להימשך לפחות 36 שעות רצופות. ליהודי תכלול המנוחה השבועית את השבת, ומי שאינו יהודי רשאי לבחור את אחד הימים; שבת, יום ראשון או יום שישי לפי מה שמקובל עליו כיום מנוחה. אוסר להעביד עובד ביום מנוחתו השבועית אלא אם הותר על פי האמור ב. החוק אוסר על מעסיק לסרב להעסיק אדם בגלל שאינו מוכן לעבוד ביום המנוחה שלו. בסעיף 12 נכתב כי לשר העבודה יש סמכות להתיר העבדת עובד ביום המנוחה במקרים שבהם הפסקת העבודה ביום המנוחה תביא לפגיעה קשה בענייני הגנת המדינה, ביטחון הגוף או הרכוש או פגיעה חמורה בכלכלה<ref></ref><ref></ref>. נכון ל-19 בפברואר 2020, 415 גופים שונים קיבלו 435 היתרים מיוחדים להעסקת עובדים בשבת: מהם 157 בשל עילת צרכים חיוניים לציבור; 149 בשל עילת תהליך עבודה; 124 בשל עילת ביטחון הגוף והרכוש; ו-4 מההיתרים ניתנו בשל עילת ביטחון המדינה. לשם השוואה, בשנת 2010 ניתן היתר מיוחד ל-226 גופים שונים.

העברת מרכזי מסחר גדולים אל מחוץ לערים הביאה לפתיחתם של מרכזי מסחר אלה גם בשבת. רק מעטים מבעלי החנויות מקפידים שבשבת יופעלו החנויות על ידי עובדים שאינם יהודים.

על מטרתו של האיסור על העסקת יהודי בשבת כתב נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר:

הרצון של מעסיקים להעסיק עובדים בשבת, שהלך והתגבר ככל שהתרבו העסקים הפועלים בשבת, הביא איסור זה פעמים לא מעטות לדיון בבית הדין לעבודה ובבית המשפט העליון. טענה שהועלתה הייתה שהאיסור עומד בסתירה לחוק יסוד: חופש העיסוק. טענה זו נדחתה על ידי שופטת בית המשפט העליון, דליה דורנר, וזה נימוקה:

==חובת רישום==

 קובע: "מעביד חייב לנהל פנקס בדבר שעות עבודה, שעות מנוחה שבועית, שעות נוספות, גמול שעות נוספות וגמול עבודה במנוחה השבועית". דרך המלך לרישום זה היא "באמצעים מכניים, דיגיטליים או אלקטרוניים", אך מותר גם רישום ידני שייערך מדי יום בידי העובד וייחתם בידי האחראי לכך.

==ראו גם==
* שכר גלובלי
* בג"ץ דיזיין נגד משרד העבודה והרווחה

==לקריאה נוספת==
* מנחם גולדברג ונחום פינברג, דיני עבודה, הוצאת סדן, פרק 15 - חוק שעות עבודה ומנוחה.

==קישורים חיצוניים==

*
*
*אשר כהן, "[http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=12801 דת ומדינה-חילוניים, דתיים וחרדים]", 1997, [http://www3.cet.ac.il באתר מט"ח]
*מנחם אלון, חקיקה דתית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"ח.
*[http://www.glima.info/10-5.pdf ראשי פרקים לחקיקה ולפסיקה בעניין שעות עבודה ומנוחה], גלימה הוצאה לאור
*
* 
*לעניין הקושי באישור תובענה ייצוגית שנושאה הוא גמול שעות נוספות, ראה את פסק דינו של בית הדין הארצי לעבודה ב[http://www.glima.info/verdicts/30-5-2011.pdf ע"ע 686/09, דוד ברקן - איילון חברה לביטוח בע"מ ואח'; ניתן ביום 30.5.2011].
*[http://www.glima.info/publications/6281.pdf הודעה על מתן היתר כללי להעבדה של רואה חשבון בשעות נוספות לצורך הכנת דוחות כספיים על פי דין].
*
*
*
*מתן סטמרי, [https://idclawreview.org/2018/02/22/szatmary/ "העובד אינו זמין כעת – על זכותם של עובדים להתנתק מהעבודה"]. משפט ועסקים, 22 בפברואר 2018
* שוקי פרידמן, גלעד וינר, [https://www.idi.org.il/articles/20379 תעסוקה בשבת - תמונת מצב], המכון הישראלי לדמוקרטיה, 27 בדצמבר 2017
* יותם מרגלית, איילת הלל, ליאור גרו, רחל זקן, [https://www.idi.org.il/books/28887 חוק שעות עבודה ומנוחה ומנגנונים לגמישות בשוק העבודה], המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2019
* דליה שילי-יריחובר, תמר מתתיהו ונועה נאמן, [https://www.gov.il/he/pages/rest-flexibility חוק שעות עבודה ומנוחה - גמישות בשעות העבודה בעידן המודרני], באתר משרד העבודה, 3 בפברואר 2022

==הערות שוליים==

שעות עבודה ומנוחה
קטגוריה:שבת: חקיקה
קטגוריה:הכנסת השנייה: חקיקה