OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
NO אקזיט

הבמאי דרור סבו מרצה על הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של הודו 2007 ב[[גואה]]
NO אקזיט הוא סרט של הבמאי והתסריטאי דרור סבו, שיצא לאקרנים בספטמבר 2006.

הסרט זכה במספר פרסים חשובים, בהם פרס וולג'ין בקטגוריית "הסרט העלילתי באורך מלא", בפסטיבל הבינלאומי ה-23 לקולנוע בירושלים, ובאותו הפסטיבל זכה גל זייד בקטגוריית המשחק.

== עלילה ==
תוכנית הריאליטי "בחירת ליבו", בו מתמודדות נשים על גבר אחד, משודרת זה העונה השנייה והמפיקים מתכוננים לעונה השלישית. המנהל הראשי זכי ריבנבך שמחפש במאי לעונה החדשה, ונזכר בתלמידו יהודה קוניץ מהחוג לקולנוע ובפרויקט הדוקומנטרי שלו, המתעד את שיקום חברו שהתעוור במהלך שירותו הצבאי, מה גם שתהליך השיקום פותח על ידי חברתו של יהודה, יעל. יהודה שואף לצלם סרט מ"מבט אחר", ממבט של עיוור, ולשם כך מנסה לגייס 50 אלף שקל, ללא הצלחה. כאשר זכי פונה ליהודה בהצעה לביים את העונה החדשה, יהודה לא מהסס לקחת את הפרויקט החדש ולביים אותו לפי רצונו ולפי מימון המנהל הראשי זכי.

== שחקנים ראשיים ==
* יהודה (עפר שכטר)
* זכי (גל זייד)
* יעל (נועה ברקאי)
* איתן הרווק (אמנון וולף)
* מפיק שטריקס (ערן שראל)
* בקי (מלי לוי)
* מיקה (שירי מימון)
* מיכה (מיכאל מושונוב)
* דריה (הדס מורנו)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.unitedking.co.il/Movies/Israeli הסרט], באתר סרטי יונייטד קינג
* 
* נחום מוכיח, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?ArticleId=3780&Subj=1&Area=1 "NO אקזיט" – סגידה לעגל הרייטינג], באתר "הבמה", 14 בספטמבר 2006

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2006
נבחרת טהיטי בכדורגל

נבחרת טהיטי בכדורגל לגברים היא הנבחרת הלאומית בכדורגל של פולינזיה הצרפתית.

הישג השיא של הנבחרת הוא זכייה בגביע אוקיאניה לאומות בשנת 2012, בזכותו שיחקה לראשונה בתולדותיה בגביע הקונפדרציות 2013.

ב-2 בספטמבר 1971 שיחקה הנבחרת במשחקי האוקיינוס השקט הדרומי נגד נבחרת . המשחק נגמר בתוצאה 30-0 לטובת טהיטי, שהפכה באותה עת לשיא בינלאומי בניצחון נבחרות בטורניר כלשהו בעולם לאורך השנים. השיא של טהיטי נשבר רק בשנת 2001, כאשר גברה על בתוצאה 31-0.

בטהיטי נולדו בסך הכל שני כדורגלנים בעלי שיעור קומה בינלאומי, פאסקל ואהירואה ששיחק בקבוצת אוסר ונבחרת צרפת ובן דודו מאראמה ואהירואה הנושא דרכון צרפתי בשל היות פולינזיה הצרפתית חלק מצרפת. מאראמה שיחק בקבוצת נאנסי מהליגה השנייה בצרפת מ-2010 עד 2013. מאראמה פרש מהכדורגל לאחר טורניר גביע הקונפדרציות 2013 שבו שיחק בנבחרת טהיטי.

==כל גביעי העולם==
*1930 עד 1990 – לא נכנסה
*1994 עד 2022 – לא העפילה

==כל גביעי אוקיאניה לאומות==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|-bgcolor=silver
| 1973||מקום שני||5||2||2||1||7||| 4
|-bgcolor=silver
| 1980||מקום שני||4||3||0||1||23||9
|-bgcolor=silver
|1996||מקום שני||4||2||0||2||3||12
|-
| 1998||מקום רביעי||4||1||0||3||8||10
|-
| 2000||סיבוב ראשון||2||0||0||2||2||5
|-bgcolor=cc9966
| 2002||מקום שלישי||5||3||0||2||8||9
|-
| 2004||סיבוב ראשון||5||1||1||3||2|| 24
|-
|2008|| colspan="7" |לא העפילה
|-bgcolor=gold
| 2012||מקום ראשון||5||5||0||0||20||5
|-
| 2016||סיבוב ראשון||3||1||2||0||7||3
|-bgcolor=cc9966
|2024||מקום שלישי||5||2||1||2||5||8
|-
|סה"כ||11\10||42||20||6||16||85||89
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==גביע הקונפדרציות==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!השתתפה בתור
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|- 
| 1992
| colspan="8" rowspan="8" | לא העפילה
|- 
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|- 
| 2001
|-
| 2003
|-
| 2005
|- 
| 2009
|-
| 2013
|זוכת גביע אוקיאניה לאומות 2012
|סיבוב ראשון
|3||0
|0
|3
|1
|24
|- 
| 2017
| colspan="8" | לא העפילה
|-
|סה"כ
| || 1/10 ||3||0
|0
|3
|1
|24
|}

==כל גביעי המושבות מעבר לים של צרפת בכדורגל==
* 2008 - שלב הבתים
* 2010 - שלב הבתים
* 2012 - שלב הבתים

==שחקנים מפורסמים==
*מראמה ואהירואה
*אלווין טהאו
*ניקולס ולאר

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

טהיטי
טהיטי
קטגוריה:פולינזיה הצרפתית
מחפר תיעול עמוק

מחפר תמך הוא ציוד מכני הנדסי כבד המיועד לחפירת תעלות תמך בעומק של 40 מטר ויותר. הוא קיים בשתי צורות - מרכב זחלי מיועד לעבודות בעומק רב ומרכב גלגלים מיועד לעבודות קלות. מחפר תמך דומה מאוד למכונת קידוח אלא שדרך העבודה בשתי המכונות שונה. 

תיעול עמוק הוא סוגיה חשובה בתהליך בנייה שנסב אודות ביסוס קרקע. ככל שמעמיקים את תעלת החפיר הרי ניתן לכרות בור בנייה עמוק יותר ולהקים קומות תת-קרקעיות רבות יותר ולהקצות יותר שטחים למטרות שטחי שרות ושטחי חניה. תעלת תמך משמשת כחלל לתוכם בונים קיר תמך. עבודת העפר לצורך בניית קומות תת-קרקעיות בבניין דורשות כרייה בחפיר. תקן הבנייה מחייב לבנות קיר תמך שימנע גרימת נזק למבנים ותשתיות, כגון צנרת תת-קרקעית, כבלים תת-קרקעיים, כבישים ומדרכות, כתוצאה מהתמוטטות קירות החפיר. חפירת תמך היא עבודת עפר המקדימה כריית החפיר ומאפשרות בניית קיר החפיר. לתוך תעלת תמך מניחים ברזל חיזוק ויוצקים בטון. עם התייבשות הבטון נוצר קיר תמך מחוזק בברזל. 

==מבנה ==

*מרכב
*תא מפעיל 
*מנוע
*יחידת כוח הידראולית
*מנוע הידראולי לחלזון המחפר
*עמוד המחפר
*חילזון חפירה
*זרוע שפך קרקע

==אופן עבודה==

מחפר תמך הוא ציוד חפירה לתעלות תמך. בניגוד למכונת קידוח שבה שיטת העבודה היא לקדוח מפני הקרקע עד לעומק הרצוי הרי במחפר תמך חלזון החפירה נמצא תמיד בעומק המתאים ויצירת תעלת תמך נוצרת כתוצאה מתנועה אטית של מרכב מחפר תמך. לצורך ייצוב ראשוני של הקרקע ומניעת התמוטטות דופן החפיר משתמשים בבוץ קידוח שבו המרכיב הדומיננטי הוא בנטוניט. תוך כדי התקדמות המרכב נעשית פעולת כרייה אנכית שמאריכה את תעלת תמך. כדי למנוע מתשפוכת העפר שנוצרת עם כרייה מותקן בקרבת חלזון החפירה זרוע שפך קרקע צרה במעט מרוחב תעלת תמך שלא מפריע להתקדמות מחפר תמך. תהליך בניית קיר תמך נעשה במקביל לחפירת תעלה. לתוך התעלה מוכנסים ברזל חיזוק ויוצקים בטון. לאחר התייבשות הבטון בסיום בניית קירות התמך ניתן להתחיל בעבודות העפר בחפיר. בעת כריית החפיר מבצעים במקביל חיזוק אופקי באמצעות עוגן אופקי של קיר החפיר שמונע התמוטטות קיר תמך כתוצאה מעומס מכני רב. לכן בהפרשי גובה נעשה עיגון אופקי של קיר תמך.

== ראו גם ==
* חפיר

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
מנזר סנט אוגוסטין

שער המנזר
מנזר סנט אוגוסטין (אנגלית: St Augustine's Abbey) היה מנזר בנדיקטי בקנטרברי, קנט, הממלכה המאוחדת.

==היסטוריה==
===ההיסטוריה המוקדמת===
בשנת 597 הגיע סנט אוגוסטין לאנגליה, לאחר שנשלח לשם על ידי האפיפיור גרגוריוס הראשון לצורך שליחות מיסיונרית. מלך קנט בתקופה זו היה את'לברט, שבמקרה היה נשוי לברטה שהייתה נוצרית. לא ברור האם אשתו השפיעה עליו, אך את'לברט התיר לאוגוסטין לייסד מנזר במרחק קצר מחומות העיר קנטרברי. באתר שבו הקים אוגוסטין את הכנסייה כבר היו שלוש כנסיות אחרות שהוקדשו לקדושים פנקרס, פטרוס ופאולוס, ולבסוף למרים, אם ישו. כיום ניתן למצוא במקום שרידים מהתקופה הסקסונית של כנסיית סנט פנקרס, ואילו שתי הכנסיות האחרות אוחדו על ידי הנורמנים למבנה אחד. אחת הסיבות לבניית הכנסייה במיקום זה הייתה הכוונה להפוך אותה לאתר קבורה למלכי קנט ולארכיבישופים מקנטרברי. ב-978 בניין גדול יותר הוקדש על ידי הארכיבישוף דאנסטן לקדושים פטרוס, פאולוס ואוגוסטין.

===המאה ה-12===
עד ל-1100 כל שרידי המבנה האנגלו סקסוני המקורי נעלמו תחת מבנה גדול שנבנה בסגנון האדריכלות הרומנסקית, וב-1154 נבנה בצמוד למקום בית מחסה לעניים. מלבד עבודת בנייה מחדש ב-1168 כתוצאה משרפה, לא היו אירועים משמעותיים נוספים במנזר במהלך המאה ה-12.

===המאה ה-13===
החל משנת 1250 בקירוב והלאה המנזר היה פעיל שוב. הקלויסטר, חדר הרחצה, הרפקטוריום והמטבח נבנו מחדש. בנוסף, נבנו מגורים גדולים וחדשים עבור ראש המנזר. שטח המנזר הוגדל גם כן על מנת לבנות היכל גדול.

===המאה ה-14===
ב-1309 נבנה שער חדש כחלק ממערכת הביצורים של המנזר ובכך הושלמה החצר הפנימית. בצד הצפוני הנזירים סיפחו יותר שטח למנזר, פעולה שתוצאתה הייתה יותר מקום עבור חצר חיצונית חדשה שבה היה מתחם באחריותו של נזיר האחראי על מרתפים, מבשלת שיכר, מאפייה, וב-1320 כרם מגודר. כמו כן, המנזר התרחב גם בכיוון מזרח ובכיוון זה נבנו מבני מגורים ביחד עם גן חדש. רעידת אדמה ב-1382 גרמה לצורך בעבודת בנייה נוספת, וב-1390 נבנה בית השער שקיים עד היום (2007). המבנה האחרון שהוקם היה קפלת הגבירה, שנבנתה ממזרח למנזר.

ב-1500 המנזר כבר היה גדול מאוד, והספרייה שלו הכילה כ-2,000 ספרים, מספר מכובד מאוד ביחס לאותה תקופה. רוב הספרים הללו נכתבו בסקריפטוריום של המנזר עצמו.

===הפירוק===
ב-1535 הנרי השמיני ציווה לפזר את כל המנזרים שהרוויחו פחות ממאה לירות שטרלינג בשנה. המנזר שרד את סיבוב הסגירות הראשון, כיוון שהכנסתו הייתה 1733 לירות. אולם, ב-30 ביולי 1538 גורלו של המנזר נחתם כאשר המנזר נקלע לתהליך פיזור המנזרים של הנרי. המנזר פורק במהלך חמש עשרה השנים שלאחר מכן, למרות שחלק מהאתר הומר לארמון, כהכנה להגעתה של אן מקליווס מצרפת.

===ההיסטוריה המודרנית===
הארמון הוחכר לשורה של אצילים, ובראשית המאה ה-17 היה בחזקתו של אדוארד לורד ווטון, שהעסיק את ג'ון טראדסקנט האב על מנת לבנות גנים רשמיים מסביב לארמון. ארמון זה שרד ככל הנראה עד הסערה הגדולה ב-1703, שגרמה נזק כבד למבנה הרעוע של המנזר.

ב-1988 האתר הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, והשרידים החשובים הללו של המנזר שנבנה על ידי סנט אוגוסטין נמצאים באחריותה של חברת המורשת הבריטית.

השרידים שנותרו כיום (2007) נמצאים ממזרח לקתדרלה, ולמעשה בשיא פריחתו המנזר היה בגודל דומה לזה של קתדרלת קנטרברי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנגליה: אתרי מורשת עולמית
סנט אוגוסטין
קטגוריה:קנט
קטגוריה:אנגליה: אתרים ארכאולוגיים
כנסיית סנט מרטין (קנטרברי)

חצר הכנסייה
כנסיית סנט מרטין בקנטרברי (באנגלית: St Martin's Church, Canterbury) הנמצאת במרחק קצר ממרכז העיר, היא הכנסייה הקהילתית העתיקה ביותר באנגליה שעדיין נמצאת בשימוש.

==היסטוריה==
גילו של בניין הכנסייה הנוכחי שנוי במחלוקת, ויש בו חלקים המיוחסים לאדריכלות הרומית או לסקסונית. ישנה הסכמה רחבה כי הכנסייה שימשה ככנסייתה הפרטית של המלכה ברתה קנט ושל הכומר האישי שלה, ליודהארד. כמו כן, ההשערה הרווחת היא כי הכנסייה הייתה המקום שבו אוגוסטין מקנטרברי נשא את דרשותיו, וכן המקום שבו התרחשה הטבלתו של המלך אתלברט. אף על פי שברתה הייתה נוצרית ואתלברט עובד אלילים, הוא התיר לה להמשיך ולהחזיק באמונתה ולהתפלל בכנסייה.

לפי ממצאים מקומיים הוכח שהנצרות הייתה קיימת באזור זה של העיר באותה תקופה ושבכנסייה יש לבנים רומיות משומשות. אולם, העיצוב של הכנסייה איננו רומי בצורה מובהקת ומסיבה זו יש הטוענים שהיא נבנתה באמצע המאה ה-4, מיד לאחר תום הכיבוש הרומי ותחילת ההגירה האנגלו-סקסית.

האזכור הקדום ביותר של הכנסייה הוא בהצהרתו של בדה ונרביליס, שנאמרה כ-100 שנים לאחר מותו של אוגוסטין. בהצהרה נאמר: "הייתה בצד המזרחי של העיר כנסייה שהוקדשה לכבודו של מרטין הקדוש; היא נבנתה עוד בתקופה שבה הרומאים שלטו בבריטניה. אין בכתביו של בדה תשובה לשאלה האם הכנסייה שימשה לצורך טקסים נוצריים בתקופה הרומית, או האם היא הייתה מקדש פגאני שהפך לכנסייה לאחר שהנוצרים עלו לשלטון.

בשנת 597 הגיע אוגוסטין לקנט ביחד עם עדתו למטרות מיסיונריות. לאחר שהם קיבלו את רשותו של המלך הם הגיעו לכנסיית סנט מרטין על מנת "להיפגש, לשיר, להתפלל, לומר את המיסה, להטיף ולהטביל לנצרות" (לפי דברי בדה ונרביליס). זמן קצר לאחר תחילת פעילותם המיר המלך את דתו. טקס המרת הדת נערך ביום חג הפנטקוסט ב-2 ביוני 597. לפי המסורת הטקס התרחש בכנסייה עצמה.

אין מידע רב על האירועים שהתרחשו בכנסייה לאחר מותו של אוגוסטין, למעט אזכור אחד בצ'ארטר אנגלו-סקסי משנת 867. הכנסייה ייחודית בכך שהיא לא מצויה בתחום סמכותו של סגן הבישוף של קנטרברי. חלק מהרכוש הנוכחי של הכנסייה התקבל מעזבונם של מספר אנשים בין השנים 1402 ל-1598, ויש תיעוד מלא של כל הרקטורים מאז 1314. בשנת 1681 אוחד משרת מנהל הכנסייה עם זו של מנהל כנסיית פאולוס הקדוש. 

כתוצאה מהפצצות אוויריות של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה הכנסייה ספגה נזקים כבדים, כאשר כ-75% מהרעפים נפגעו והחלונות ספגו נזקים כבדים כתוצאה מהפיצוצים. אחד מהשערים שדרכם נכנסו אל חצר הכנסייה נפגע כתוצאה מההדף שנוצר מהתפוצצותה של פצצה שנחתה בשביל סמוך. הכנסייה כמעט נחרבה כתוצאה משרפה שהתרחשה בליל ה-31 באוקטובר 1942, כאשר נערכו באזור קנטרברי שלוש פשיטות אוויריות. בחצר הכנסייה נחתו ארבע פצצות תבערה שנשרפו לאחר מכן, מתוכן שתיים במרחק של כ-2 מטרים מהכנסייה. 

בחצר הכנסייה נמצאים הקברים של משפחות מקומיות ידועות וכן של אנשי שם אחרים כגון תומאס סידני קופר, מארי טרטל וכדומה.

לכנסייה יש מסורת מוזיקלית ממושכת שהחלה בנזירי סנט אוגוסטין ונמשכת עד היום. יום ראשון הראשון של כל חודש מוקדש בדרך כלל לקונצרט של ארבעה זמרים.

ב-1988 הוכרזה הכנסייה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, ביחד עם קתדרלת קנטרברי ומנזר סנט אוגוסטין.

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
*F. Haverfield, "Early British Christianity" The English Historical Review Vol. 11, No. 43. (Jul., 1896)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.canterburybuildings.com מידע על הכנסייה באתר בנייני קנטרברי]

קטגוריה:אנגליה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כנסיות
קטגוריה:קנטרברי
מחלף לה גוארדיה

מחלף לה גוארדיה הוא מחלף בנתיבי איילון הממוקם בתל אביב-יפו ובנוי בתצורת מחלף יהלום. בדומה למחלפים אחרים בנתיבי איילון גם במחלף זה הגשר נבנה בתוואי הדרך העירונית והוא חולף מעל הדרך המהירה. היציאות והכניסות למחלף מרומזרות ואילו בנתיבי איילון מתאפשרת תנועה חלקה ללא רמזורים. מכיוון דרום, היציאה למחלף מותנית רק לכלי רכב היוצאים מכביש 1 לאיילון צפון, וכן באיילון דרום היציאה מהצומת לנתיבי איילון מתחברת עם נתיבי כביש 1.

המחלף נקרא על שם רחוב לה גוארדיה המסתיים בגשר של המחלף, הנקרא על שם פיורלו לה גוארדיה, ראש העיר ניו יורק בין השנים 1934-1945. 

ביוני 2008 נפתחה ממערב למחלף מנהרה העוברת מתחת לרחוב המסגר בתוואי רחוב הרכבת. מנהרה זו מתחברת ישירות לרמפת הכניסה לנתיבי איילון בכיוון דרום.

==קישורים חיצוניים==

לה גוארדיה, מחלף
לה גוארדיה, מחלף
קטגוריה:יד אליהו
קטגוריה:מחלפי יהלום
הרובע הרביעי של פריז

הרובע הרביעי של פריז (בצרפתית: 4e arrondissement) הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. הרובע נמצא על הגדה הימנית של נהר הסן, וגובל במערב עם הרובע הראשון; בצפון הוא גובל ברובע השלישי, במזרח גובל ברובע האחד עשר וברובע השנים עשר, ובדרום גובל בנהר הסן וברובע החמישי.

הרובע הרביעי כולל את אזור כיכר העירייה של פריז, שנבנה בסגנון הרנסאנס. נמצאים בו גם כיכר פלאס דה ווז', גם היא מימי הרנסאנס בצרפת, מרכז ז'ורז' פומפידו בעל המבנה הייחודי וחלקו הדרומי של אזור המארה הימי-ביניימי, שהוא כיום מרכזה של הקהילה ההומוסקסואלית של פריז (החלק הצפוני של המארה נכלל ברובע השלישי). חלקו המזרחי של האיל דה לה סיטה (בכללו קתדרלת נוטרדאם) וכן איל סן לואי אף הם נמצאים ברובע הרביעי של העיר.

עם שטח קרקע של 1.601 קמ"ר תופס הרובע הרביעי את המקום השלישי מבין הרבעים הקטנים של פריז.

==דמוגרפיה==
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה לפני 1861, על אף שהוא קיים בצורתו הנוכחית רק מאז תוכנית השיפוצים הגדולה של פריז בשנות השישים של המאה ה-19. במפקד האוכלוסין האחרון (משנת 1999), מנתה האוכלוסייה 30,675 איש, בעוד שברובע היו 41,424 משרות.

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===

{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1861 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 108,520
| 67,783
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1872
| 95,003
| 59,377
|-
| 1954
| 70,944
| 41,638
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1962
| 61,670
| 38,520
|-
| 1968
| 54,029
| 33,747
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1975
| 40,466
| 25,275
|-
| 1982
| 33,990
| 21,230
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1990
| 32,226
| 20,129
|- 
|1999
|30,675
|19,160
|}

==אזורים מרכזיים ובעלי חשיבות==
עיריית פריז]]
[[פלאס דה ווז']]
* קתדרלת נוטרדאם
* איל סן לואי
* המארה
* פלאס דה ווז'
* מרכז ז'ורז' פומפידו
* רחוב ריבולי (במשותף יחד עם הרובע הראשון)
* כיכר העירייה של פריז
* כיכר הבסטילייה (יחד עם הרבעים האחד עשר והשנים עשר)
* עמוד סן ז'אק
* ביבליוטק דה ל'ארסנל
* בית-החולים הוטל דְיֶה
* גלידת ברטיון
* אוטל דה סן
* אוטל דה סולי
* כנסיית סן-ז'רווה סן פרוטה (Église Saint-Gervais-Saint-Protais)
* כנסיית סן לואי אן ל'איל
* כנסיית סנט-מארי
* הספרייה ההיסטורית של העיר פריז
* בית הכנסת אגודת הקהילות

===גשרים===
* גשר מארי
* גשר סולי
* גשר סן לואי
* גשר נוטרדאם

==קישורים חיצוניים==

* 

*
4
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
מצודת לה פרייר

מצודת לה פרייר (בצרפתית: Citadelle La Ferrière), או בשמה הרשמי טירת אנרי כריסטוף (Citadelle Henri Christophe), היא הטירה הגדולה ביותר בחצי הכדור המערבי. היא שוכנת בגובה של 970 מטר על פסגתו של הר בונה א ל'אווק (Bonnet a L’Eveque) בצפון האיטי, כ-28 ק"מ מדרום לעיר קאפ-האיטיין שלחוף האוקיינוס האטלנטי. מאז שנת 1982 המצודה מוכרזת כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
המצודה נבנתה בין השנים 1805 ו-1820 כחלק ממערך הביצורים שנועד להגן על האיטי מפני הצרפתים לאחר קבלת עצמאותה ב-1804. גנרל אנרי כריסטוף שהיה מופקד מטעם צבא האיטי על צפונה של המדינה הופקד גם על הקמת המצודה. ב-1806 תפס כריסטוף את השלטון במדינה יחד עם אלכסנדר פטיון (Alexandre Pétion), אך השניים הסתכסכו והמדינה חולקה לשתיים, כשכריסטוף שולט בחלקה הצפוני. ב-1811 הכריז על עצמו קריסטוף כמלך הנרי הראשון מהאיטי והקים גם את ארמון סן סוסי למרגלות המצודה. הוא שלט באזור עד שהתאבד ב-1820 וגופתו נעטפה בסיד ונקברה באחת מחצרות המצודה. 

המצודה לא נאלצה לעמוד במבחן של התקפות צרפתיות, אך שרדה מספר רעידות אדמה שהקשה שבהן התרחשה ב-1842. היא שופצה מספר פעמים אך נותרה במידה רבה במצבה המקורי. בשל גודלה הייתה המצודה לאחד מסמליה של האיטי והיא הופיעה מספר פעמים על בולים שהנפיקה המדינה ועל מטבעות שהטביעה.

==המבנה==
המצודה בנויה בצורת מלבן שצלעותיו הארוכות באורך של כ-120 מטר פונות למזרח ולמערב. רוחבה כ-80 מטר ויש בה שמונה מפלסים. היא משתרעת על שטח של כ-10,000 מ"ר ונישאת לגובה של עד 53 מטר מעל הקרקע. בפינה הצפון-מזרחית בולט מהמצודה אגף גדול בצורת מעוין המכונה "טור דה ל'אפרון" (Tour de l'Eperon). אורכו 70 מטר ורוחבו 30 מטר, והוא מחובר אל מבנה המצודה באמצעות מגדל עגול המכונה "הרוטונד" (La Rotonde). 

המבנה המרכזי מקיף חצר פנימית וסביבו ארבעה מגדלי שמירה. במצודה נבנו מאגרי מים ומחסני מזון אשר יוכלו לכלכל עד 5,000 איש במשך שנה. אגף מיוחד נבנה עבור המלך ובני משפחתו למקרה שייאלצו לשהות במקום. במצודה 150 תותחים בגדלים שונים, וכמויות גדולות של כדורי תותח עדיין מסודרות בערימות בחצרותיה. אל מצודת לה פרייר מוביל שביל באורך של 11 ק"מ שאינו עביר בכל עת לכלי רכב, אך למרות זאת מהווה המצודה את אחד מאתרי התיירות הפופולריים במדינה.

== גלריה ==
<gallery>
Citadelle Laferrière.jpg
Citadelle Laferrière from above.jpg|פנים המצודה
Citadelle Laferrière guns 2.jpg|תותחים ותחמושת במצודה
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* [http://pagesperso-orange.fr/breiz.positive/anglais%20haiti%20sites.htm ארמון סנסוסי ומצודת לה פרייר על בולים של האיטי]
* [http://www.worldheritagesite.org/sites/nationalhistorypark.html סנסוסי ומצודת לה פרייר באתר worldheritagesite]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האיטי: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:האיטי: מבנים
ארמון סנסוסי (האיטי)

ארמון סנסוסי (צרפתית Palais de Sans-Souci) הוא ארמון חרב בעיירה מילו בצפונה של האיטי. מאז 1982 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית.

גנרל אנרי כריסטוף, שהיה מופקד מטעם צבא האיטי על צפונה של המדינה, תפס את השלטון במדינה ב-1806 יחד עם אלכסנדר פטיון (Alexandre Pétion), אך השניים הסתכסכו והמדינה חולקה לשתיים, כשכריסטוף שולט בחלקה הצפוני.

ב-1810 החל כריסטוף בהקמת הארמון למרגלותיה של מצודת לה פרייר שהקים על פסגת ההר הסמוך והעבודה נשלמה ב-1813. הארמון נקרא במכוון על שמו של ארמון סנסוסי בפוטסדם, שהוקם על ידי פרידריך השני, מלך פרוסיה, ומשמעות השם בצרפתית היא "ללא דאגה". ב-1811 הכריז על עצמו כמלך אנרי הראשון מהאיטי, ושלט באזור עד שהתאבד בארמון ב-1820. הארמון עצמו חרב ברעידת אדמה ב-1842 ומאז לא הוקם שוב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://pagesperso-orange.fr/breiz.positive/anglais%20haiti%20sites.htm ארמון סנסוסי ומצודת לה פרייר על בולים של האיטי]
* [http://www.worldheritagesite.org/sites/nationalhistorypark.html סנסוסי ומצודת לה פרייר באתר worldheritagesite]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האיטי: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:האיטי: מבנים
נמל התעופה הבין-לאומי הוניארה

נמל התעופה הבין-לאומי הוניארה (באנגלית: Honiara International Airport), לשעבר שדה הנדרסון (באנגלית: Henderson Field).
נמל התעופה ממוקם באי גוודלקנל באיי שלמה. 

זהו הנמל הבין-לאומי היחיד של איי שלמה והוא נמצא שמונה קילומטרים מעיר הבירה הוניארה. לשדה התעופה שני מסופי נוסעים קטנים: מסוף לטיסות בינלאומיות ומסוף לטיסות פנים. המסופים נמצאים במרחק של כ -500 מטרים זה מזה. המסוף הבינלאומי מכיל שלושה דלפקי צ'ק-אין, בנק, טרקלין VIP, חנות דיוטי פרי, חנות מתנות, כמו גם סוכן נסיעות, דלפק מידע לתיירים ודלפק להשכרת רכב.

השליטה בנתיבי הטיסה הייתה הגורם לקרב על שדה הנדרסון בקרב גוודלקנל במהלך מלחמת העולם השנייה.

שדה הנדרסון נקרא על שם נחת מארינס אמריקני, לופטון הנדרסון, טייס שנהרג בקרב מידוויי, בעת שהוביל את הטייסת בפעולה נגד נושאת מטוסים יפנית והפך לטייס הימי הראשון שנהרג בקרב.

==קווי תעופה ויעדים==
* אייר ניוגיני (נמל מורסביי, נדי)
* אייר פסיפיק (נמל וילה, נדי)
* אור קווי תעופה (לשעבר אייר נאורו) (בריסבן, נאורו, טרווה)
* סולומון קווי תעופה (ארונה, אטויפי, אאוקי, בלונה, בריסבן, אספיריטו סנטו, פרה, גטוקאה, גיזו, קירהקירה, קגאו, האי מראו, מונדה, סגה, סוובנאו)

==ראו גם==
* חיל האוויר קקטוס

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.pacificwrecks.com/provinces/solomons_henderson.html שדה הנדרסון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:איי שלמה
הוניארה
קטגוריה:קרב גוודלקנל
משומד

המרתו של [[שאול התרסי בדרך לדמשק (קאראווג'ו, 1601) על פי "אחרי כולם נראה גם אלי, אני, האחרון, אשר כנפל אני;"]]
משומד או יהודי מומר הוא מי שהמיר את דתו מהיהדות לדת אחרת. במרוצת הדורות, בעקבות הצנזורה הנוצרית על ספרי הקודש היהודיים, הומר הכינוי "משומד", שהובן על ידי הנוצרים כגנאי לנצרות, ותחתיו נכתב בכל מקום "מומר", במובן של המרת דת. המילה "משומד" קשורה לשורש ש.מ.ד ולהשמדה. יש שטענו כי היא צורת "שפעל" של הפועל "עמד" או "אמד" במשמעות של טבילה או צלילה (בדומה למילה "אמודאי"), ומקורה בארמית של ארץ-ישראל.

==סוגים ומעמדם בהלכה==
בהלכה משמש המושג 'משומד', או בעקבות הצנזורה, 'מומר', לא רק לציון מי שהמיר את דתו במוצהר לדת אחרת, אלא גם למי שעובד עבודה זרה, או שמחלל שבת בפרהסיה.

'משומד' הוא אדם שאינו שומר מצווה מסוימת או שאינו שומר מצוות כלל. מבחינים בין משומד לדבר מסוים, "משומד לדבר אחד", לבין משומד לכל המצוות, "משומד לכל התורה כולה". כמו כן קיימת הבחנה בין משומד שעובר על המצוות בגלל תאוותו, "משומד לתיאבון", לבין משומד שעובר על המצוות מכיוון שהוא כופר בהם, "משומד להכעיס".[https://web.archive.org/web/20160404191255/http://www.hashefa.co.il/article/9767.aspx]

על השאלה אם המשומד הוא יהודי או שאינו יהודי, הייתה מחלוקת במשך דורות רבים. לפי שיטת רש"י, המשומד הוא יהודי, ולפיה נפסק בשולחן ערוך: . זו הייתה גם עמדתו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג שאמר שהמשומדים נשארים בקדושתם, אך הם "בעלי מומים ויהודים רעים". לעומת זאת, דעת הרדב"ז שמעיקר הדין המשומד נחשב כגוי לכל דבר, ויש שכתבו שאינו בכלל 'אחיך' האמור בתורה. לפי כל הדעות, אם המשומד יחזור בתשובה, הוא יחזור להיות יהודי ללא צורך בגיור.

== ברכת למשומדים (למינים) ==

בתפילת שמונה עשרה נאמר "לַמְּשֻׁמָּדִים אַל תְּהִי תִקְוָה...". במרבית נוסחי התפילה היום השתרש שינוי שנערך מאימת הצנזורה הנוצרית, ובמקום "משומדים" מופיעות המילים "מינים" או "מלשינים" ולעיתים שתיהן. המילים המקוריות מופיעות רק בנוסח התימני הבלדי.

== חזרה בתשובה ==
כתבו כמה ראשונים, שיש לקבל באהבה מומר שמבקש לשוב בתשובה, ואין להכביד עליו ולדרוש ממנו להרבות בסיגופים, מפני שעצם בחירתו לשוב בתשובה אחרי היא מאמץ וסיגוף גדול עבורו, ועוד שאם נקשה עליו יש חשש שיוותר על תהליך התשובה.<ref>תרומת הדשן סי' קצח; בנימין זאב סי' עב.</ref>

==ראו גם==
* רשע (הלכה)
* עבודה זרה
* תינוק שנשבה

==לקריאה נוספת==
* משה ברוך לזבניק, המשֻמד, מסורת עם, ורשה: הוצאת לוין אפשטין, תרע"ד.
* יוסף ארן, "דיוקנו של יהודי משומד", מאזניים סז [10] (תשנ"ג), עמ' 55–59.
* נפתלי בן מנחם, "יחזקאל הוגה", סיני ס (תשכ"ז), עמ' 182–183.
* אסף תא-שמע ויחיאל שילה, "[https://asif.co.il/wpfb-file/20-pdf-22/ משומד לכל התורה ברמב"ם]", גלֻת ד (תשנ"ו), עמ' 291–295.
* "תשובות גדולי אשכנז בעניין גט של משומד", מוריה ו [י-יא] (תשל"ו), עמ' 4–12.
* "תשובת רבינו ישראל מברונא בעניין גט של משומד", מוריה ו [יב] (תשל"ו), עמ' 5–8.
*פרופ' נחום רקובר, תקנת השבים, מינוי משומד שחזר בתשובה לתפקיד שליח ציבור, 266. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, 2007

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20170113113045/http://www.hashefa.co.il/home/artdetails.aspx?mCatID=68393&artID=9611 סוגיית מומר להכעיס] מאמרים ושיעורים באתר 'שפע'
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:מעמדות ויוחסין ביהדות
קטגוריה:המרת דת
קטגוריה:האמונה היהודית
הרובע החמישי של פריז

הרובע החמישי של פריז (בצרפתית: Ve arrondissement), הממוקם בגדה השמאלית של נהר הסן, הוא אחד הרבעים המרכזיים של פריז, בירת צרפת. רובע זה מכיל את אזור הרובע הלטיני, ובו רבות מהאוניברסיטאות, הקולז'ים ובתי הספר המפורסמים של צרפת.

הרובע החמישי הוא גם אחד האזורים העתיקים ביותר של פריז, שנבנה כבר בתקופת העת העתיקה. עקבות של שרידי העבר ניתן למצוא באתרים כארנה של לוטטיה, אמפיתיאטרון רומאי, ובית המרחץ של קלוני, שהוא בית מרחץ רומאי.

הרובע החמישי של פריז מכסה שטח בן 2.541 קמ"ר במרכז העיר.

==דמוגרפיה==
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה בשנת 1911, אז הגיע מספר התושבים ל-121,378 איש (שהם כ-47,768 תושבים לקמ"ר). בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה 58,849 איש, בעוד שהרובע הציע 48,909 משרות.

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===
{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1872
| 96,689
| 38,052
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1911 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 121,378
| 47,768
|-
| 1954
| 106,443
| 41,890
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1962
| 96,031
| 37,793
|-
| 1968
| 83,721
| 32,948
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1975
| 67,668
| 26,630
|-
| 1982
| 62,173
| 24,468
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1990
| 61,222
| 24,094
|-
|1999
|58,849
|23,160
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2005 (הערכה)
| 59,300
| 23,337
|}

==הרבעים הפנימיים==

חצר ה[[קולז' דה פראנס בפריז]]
מראה פנורמי של פנים [[הפנתאון של פריז]]
[[שלד של ממותה במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע]]

כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע החמישי הם:
* רובע סן-ויקטור (Quartier Saint-Victor)
* רובע זַ'רְדָן-דֶה-פְּלָאנט (Quartier du Jardin-des-Plantes)
* רובע וָאל-דה-גראס (Quartier du Val-de-Grâce)
* רובע הסורבון (Quartier de la Sorbonne)

==אתרים ומקומות מרכזיים==
* הרובע הלטיני
* מוזיאון קלוני ובו בית המרחץ של קלוני
* הארנה של לוטטיה
* הפנתאון
* מכון העולם הערבי
* המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע
* זַ'רְדַּן דֶּה פְּלַנְט
* מסעדת לה טור דארז'אן

===אוניברסיטאות וקולז'ים===
* הסורבון:
:* אוניברסיטת פרי I: פנתאון-סורבון
:* אוניברסיטת פרי III: סורבון נובל
:* אוניברסיטת פרי IV: סורבון
:* אוניברסיטת פרי V: דקארט
* קולז' דה פראנס
* אקול נורמאל סופרייר
* אקול פוליטקניק

===מבני דת===
* כנסיית סן מדאר
* כנסיית סנט אטיין די מו
* כנסיית סן סוורן
* המסגד הגדול של פריז

===רחובות וכיכרות===
* שדרות סן ז'רמן
* שדרות סן מישל
* רחוב סן ז'אק
* רחוב מופטאר

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.francophilesanonymes.com/paris/attractions/5arr-attractions/ אטרקציות ברובע החמישי] מתוך האתר "פרנקופילים אנונימיים".

* [http://www.mairie5.paris.fr/mairie5/jsp/site/Portal.jsp האתר של עיריית הרובע החמישי של פריז] 

*
5
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
גד נשיץ

פטר גד נשיץ (16 ביולי 1932 – 7 בספטמבר 2017) היה עורך דין ישראלי, עסק בתחומי משפט מסחרי ודיני נזיקין והיה ממייסדי משרד נשיץ ברנדס אמיר ושות' וקונסול כבוד של איסלנד.

==ביוגרפיה==
גד נשיץ נולד בברשוב שברומניה בשנת 1932. ב-1940 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה בדירה ברחוב רופין בתל אביב. אביו, פריץ נשיץ, היה משורר וסופר (בין היתר כיהן כקונסול כבוד של איסלנד), ואמו הייתה עקרת בית.

נשיץ למד בגימנסיה שלווה בתל אביב, במגמה ההומנית, ובהמשך למד משפטים באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1955 סיים את לימודיו בהצטיינות והתמחה במשרדו של עורך הדין דוד הרמן. עם סיום התמחותו, בשנת 1957, פתח משרד עצמאי. לכבוד התערוכה העולמית של בריסל, שנערכה בשנת 1958, מילא בהתנדבות תפקיד של עוזר נספח כלכלי בשגרירות ישראל בבריסל. בשנת 1973 קיבל תואר שני במשפטים, אף הוא מאוניברסיטת תל אביב. 

בשנת 1981 הציע לעו"ד חנינא ברנדס לפתוח משרד משותף, והמשרד, נשיץ-ברנדס, לימים נשיץ-ברנדס-אמיר, התפתח לאחד המשרדים הגדולים והידועים בישראל. נשיץ הוביל במשרד את תחומי הביטוח, הבנקאות, המשפט הימי והליטיגציה. בדירוג צ'יימברס נבחר נשיץ למקום השלישי בין הליטיגטורים בישראל (אחרי אלקס הרטמן ודורי קלגסבלד). עסק גם בבוררות בישראל ובחו"ל.

בשנת 1956 מונה לסגן קונסול כבוד של איסלנד, ובנובמבר 1960 מונה לקונסול כבוד של איסלנד. עד לפטירתו כיהן כיו"ר ארגון הסגל הדיפלומטי של הקונסולים של כבוד בישראל.

כיהן כיו"ר עמותת ארתור רובינשטיין (המארגנת את התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין) ויו"ר האגודה הישראלית למשפט ימי. בין 2003 ל-2007 עמד בראש פורום הנזיקין של לשכת עורכי הדין.

התגורר בהרצליה. היה נשוי לנחמה, ואב לשתי בנות ובן. אחת מבנותיו, ענת, היא מייסדת-שותפה של קרן אורבימד ישראל. הבן, עו"ד איתן אלכסנדר נשיץ, נפטר במפתיע באוגוסט 2010.

נפטר ב-7 בספטמבר 2017 ונטמן בבית הקברות גבעת השלושה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nblaw.com/attorneys/peter-gad-naschitz Peter Gad Naschitz], באתר של משרד נשיץ ברנדס אמיר
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:קונסולים של כבוד במדינת ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
לריסה (ירח)

לריסה, הידוע גם כ-נפטון VII, הוא הירח החמישי הקרוב ביותר לנפטון, כוכב הלכת השמיני במערכת השמש. לריסה התגלה בשנת 1981, ונקרא על שמה של הנימפה לריסה במיתולוגיה היוונית, שאהבה את אל הים פוסידון אהבה ללא גבולות.

==גילוי==

לריסה התגלה ב-24 במאי 1981 על ידי הרולד ריטסמה, ויליאם הוברט, לארי לבובסקי ודוד טולן, בזמן שביצעו תצפיות טלסקופיות. ההכרזה הרשמית (IAUC 3608) בדבר גילוי הירח החדש הגיעה ב-29 במאי 1981.

אישור הגילוי בוצע על ידי גשושית המחקר וויאג'ר 2, בשעה שזו ביצעה מעוף באזור של נפטון בשנת 1989. הצהרתו של סטפאן סינוט התייחסה ל"עשרה פריימים אשר צולמו במהלך חמישה ימים", כך שהאישור הסופי לתגלית בוצע מעט לפני ה-28 ביולי 1989.

==מקור השם==

עם גילויו קיבל הירח את שמו הזמני S/1981 N 1 על ידי הרולד ריטסמה. ב-2 באוגוסט 1989, כאשר פורסמו הצילומים של וויאג'ר 2, הוא קיבל (IAUC 4824) שם זמני נוסף S/1989 N 2.

שמו הרשמי לריסה ניתן לירח רק ב-16 בספטמבר 1991, על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAUC 5347), הסמכות העליונה בקביעת שמות לגופי שמים.

==מאפיינים פיזיים==
מעט מאוד ידוע אודות הירח. התמונות של וויאג'ר 2 מלמדות כי צורתו אינה כדורית, וכי פני שטחו מכילים מכתשים רבים. הירח אינו מכיל אטמוספירה, והוא אינו מראה שום עדות לפעילות גאולוגית.

לריסה בעל קוטר ממוצע של 195 ק"מ, והוא נמצא במרחק של 73,548 ק"מ מנפטון. מסלולו קרב יותר ויותר לנפטון, כך שבעתיד ייתכן ויתנגש באטמוספירה של נפטון או יתפרק לטבעות פלנטריות, זאת כאשר יחצה את גבול רוש עקב השפעת כוחות גאות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070801204426/http://solarsystem.nasa.gov/planets/profile.cfm?Object=Nep_Larissa פרופיל של לריסה] באתר של נאס"א
* [http://www.nineplanets.org/larissa.html לריסה], באתר "
תשע
 8 כוכבי לכת"
* [http://www.solarviews.com/eng/larissa.htm לריסה, ירח של נפטון], באתר "במבט במערכת השמש"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ירחי נפטון
בקסלי (רובע)

לוגו רובע בקסלי
רובע בֶּקְסְלִי של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Bexley , ) הוא אחד מרובעי לונדון הנמצא במזרח העיר לונדון.

==גאוגרפיה ושכונות הרובע==
רובע בקסלי גובל ברובע ברומלי בדרומו, רובע גריניץ' במערבו, ונהר התמזה בצפונו (מעבר לנהר, מצפון לרובע נמצאים הרבעים בארקינג ודאגנהאם והברינג. ממזרח לרובע נמצא רובע דאטפורד שבמחוז קנט.

הרובע כולל את השכונות: 
* ארית'
* בארנהרסט
* בארנס קריי
* בלוודיר
* בלקפן
* בקסלי - שכונה המכונה לעיתים "בקסלי הישנה" (Old Bexley) או "כפר בקסלי (Bexley Village)
* בקסלי הית'
* וולינג
* לאמורביי
* לונגלנדס
* נורת' קריי
* סאלד גרין
* פאלקון ווד
* פוטס קריי
* קרייפורד

==היסטוריה==
רובע בקסלי נוסד בשנת 1965 בעקבות חוק השלטון בלונדון 1963 לאחר איחוד הרובע המוניציפלי של בקסלי, הרובע המוניציפלי של ארית', הרובע העירוני קרייפורד וחלק מהרובע העירוני צ'יסלהאסט וסיקאפ (חלקו האחר של רובע עירוני זה הפך לחלק מרובע ברומלי).

==פארקים ושטחים ציבוריים==
אף שרובע בקסלי מצוי בסמוך ללונדון הפנימית הצפופה, ברובע מצויים שטחים פתוחים רבים ופארקים רבים. ברובע מצוי קצהו של רכס הגבהות המקיף את דרום לונדון. רכס גבעות זה כוללת את גבעת שוטרז (בגבול הרובע עם רובע גריניץ').

במהלך המאה ה-19, עת החלו העיירות באזור הרובע לגדול, נותרו ביניהן שטחים פתוחים רבים. שטחים אלה כוללים את אזור הריסות מנזר לסנס והיערות סביבות (המכונים "לסנס הית'" - Lessness Heath ו"יערות המנזר" - "Abbey Wood"). שטחים ציבוריים נוספים הם נורת'מברלנד הית' (Northumberland Heath) דרומית לארית', פארק דאנסון (Danson Park), והול פלייס (Hall Place).

==כנסיות==
מרבית תושבי הרובע שייכים לכנסייה האנגליקנית, אולם קיימות ברובע מספר כנסיות של קהילות נוצרים קתולים וכן כנסיות בפטיסטיות, אחוות פלימות' ומתודיסטיות. אין ברובע בתי כנסת.

ברובע מצויות מספר כנסיות מימי הביניים (המאה ה-12), בהן כנסיית פאולינוס הקדוש (St Paulinus) שבקייפורד (Crayford), כנסיית יוחנן המטביל שבארית' (Erith), כנסיית מרים הבתולה הקדושה שבבקסלי (Bexley) וכנסיית כל הקדושים בפוטס קריי (Foots Cray) - שתי האחרונות שוקמו במאה ה-19.

==השכלה==
ברובע ממוקמות מכללת סידקפ לאמנות ומכללת רוז ברופורד.

==שלטון מקומי==
הרובע מחולקת ל-21 אזורי בחירה (wards).
בבחירות שנערכו ב-4 במאי 2006 זכתה המפלגה השמרנית ב-55 מהמושבים במועצת הרובע (מפלגת הלייבור נותרה עם 9 מושבים בלבד).

==ערים תאומות==
לבקסלי שתי ערים תאומות: 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060926114737/http://www.bexley.gov.uk/service/lib-localstudies.html מרכז הארכיב של בקסלי]
* [https://web.archive.org/web/20060926114753/http://www.bexley.gov.uk/visiting/history.html ההיסטוריה של בקסלי]
* [http://www.bexleyweb.co.uk/ אתר קהילת בקסלי]
* [https://web.archive.org/web/19990209151140/http://www.bexley.gov.uk/about/ward_and_map.html חלוקת הרובע לאזורי בחירה]

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
בית נתיף

בֵּית נָתִיף (בערבית بيت نتّيف; מוכר בעברית גם בשם בית נטיף) היה כפר ערבי גדול בעמק האלה, בגבול הרי יהודה ושפלת יהודה, כ־20 קילומטרים מערבית לבית לחם וכ־7 קילומטרים דרומית להר־טוב, בגובה 420 מטר מעל פני הים. במלחמת העצמאות נכבש הכפר ותושביו נמלטו. במפה (ישראל 1:50,000) המקום מכונה חָרְבַּת בֵּית נָתִיף.

==היסטוריה==
בתקופת המנדט הבריטי היה הכפר שייך לנפת חברון, מחוז ירושלים (1945). על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שטחי אדמותיו היו 44,587 דונם, ובשנת 1945 הוא מנה 2,150 נפשות. הכפר נועד להשתייך למדינה הערבית על פי תוכנית החלוקה.

בסמוך לבית נתיף עברה מחלקת הל"ה שיצאה מהר־טוב כדי לסייע לגוש עציון הנצור ולתגבר אותו בלוחמים ובאספקה, אור ליום 16 בינואר 1948 המחלקה התגלתה בדרכה על ידי ערבים מהכפר צוריף, כותרה על ידי המוני ערבים מהסביבה וכל לוחמיה נפלו בקרב שנמשך כל היום. כ־6 קילומטרים דרומית מזרחית לבית נתיף נמצאת היום "גבעת הקרב", מקום הקרב האחרון של מחלקת הל"ה.

במהלך מבצע ההר ב־21 באוקטובר 1948 נכבש הכפר, ותושביו נמלטו לכיוון בית לחם וחברון.

לאחר כיבוש הכפר, שימשו בתי הכפר כמקום מגורים עבור חברי קיבוץ נתיב הל"ה בימיו הראשונים. לאחר שאלו עברו לבתים החדשים שהקימו, היה במקום מחנה צבאי במשך שנים אחדות. באדמות הכפר הוקמו היישובים נווה מיכאל, אביעזר ונתיב הל"ה. חורבות הכפר מצויות עד היום בגבעות שבין בית שמש לנתיב הל"ה. החל משנת 2005 מתנהל מאבק של תושבי בית שמש ורשות הטבע והגנים להפיכת האזור לגן לאומי ולא להפוך את המרחב לשכונות חדשות של העיר. המאבק נכשל, וב־2015 החלה בניית שכונת רמת בית שמש שלבים ד' וה' באזור חורבות הכפר.

==ממצאים ארכאולוגיים==
צלמית נער מ"טיפוס בית נטיף". פלג גופו העליון מתואר בצורה סכימטית בלא התייחסות לפרטים אנטומיים, את הצוואר מקשט ענק עם מדליון. אוסף המוזיאון הימי הלאומי]]
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום בשנים 1933–1934 נמצאו פסיפסים, פסלים וצלמיות שזוהו לראשונה כקבוצה באתר זה. הקבוצה כונתה "צלמיות בית נטיף". צלמיות אלה מתאפיינות בעיצוב פנים סכמטי וחסר הבעה. כן נמצאו בורות מים. הממצאים מתוארכים למאה ה־3 עוד נתגלה כי הכפר היה עיר מחוז בתקופת בית שני, אשר הוחרבה על ידי אספסיאנוס, אז הוקם במקום היישוב הרומי בית לתפא.

מקום החפירות אבד, ונתגלה מחדש ב־2020.

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* Boaz Zissu & Eitan Klein, "[https://web.archive.org/web/20140816223801/http://lisa.biu.ac.il/files/lisa/shared/Zissu-Klein-IEJ_61-2011.pdf A Rock-Cut Burial Cave from the Roman Period at Beit Nattif, Judaean Foothills]", Israel Exploration Journal 61(2), 2011, pp. 196-216
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עמק האלה
קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:שפלת יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:נתיב הל"ה
בית נתיף (בית לתפה)
קבוצת בלומסברי

קבוצת בלומסברי (באנגלית: Bloomsbury Group) היה שמה של קבוצת 'ידידים ואוהבים', כפי שכינו עצמם, של סופרים, אמנים, פילוסופים ואינטלקטואלים בריטיים, שפעלה משנת 1907 עד לראשית שנות ה-30 של המאה העשרים, ואשר השפעתה והשפעת חבריה ניכרת עד היום בתחומי האמנות, הספרות, הכלכלה, חיי החברה והפוליטיקה באנגליה ובאירופה.

ראשיתה של הקבוצה בבתי האחיות סטפן בגורדון סקוואר ובלומסברי, הבכורה והמפורסמת שבהן נודעה כסופרת והמבקרת רבת-ההשפעה וירג'יניה וולף, ואחותה הציירת ואנסה בל. וירג'יניה נישאה למבקר והמו"ל לנארד וולף וואנסה למבקר האמנות קלייב בל - וכך נוצר הגרעין המייסד. בהמשך נתווספו חברים וחברי-חברים, אחדים מהם מהדמויות הבולטות, מאוחר יותר, של האינטליגנציה הבריטית בין שתי המלחמות הגדולות.

עם חברי הקבוצה נמנו ליטון סטרייצ'י, מי שנחשב כממציא הביוגרפיה המודרנית, הסופר א.מ. פורסטר, הציירים דאנקן גרנט ומארק גרטלר, דורה קרינגטון, הכלכלן הנודע ג'ון מיינארד קיינס ואשתו הרקדנית הרוסיה לופולובה, מבקר האמנות החדשן רוג'ר פריי (שחקר בין היתר את התכונות הפנימיות של האמנות) וזוגתו הלן אנרפ, הסינולוג ארתור ויילי, סידני סקסון-טרנר,ראלף ופראנסס פארטריג', הפוליטיקאי פיליפ מורל ורעייתו ליידי אוטולין מורל, הסופר דייוויד גארנט, הפסל סטיבן טומלין, לצידם הייתה העיתונאית האמריקאית הנרייטה בינגהם ועוד.

הבלומסבריים דגלו בשיחה גלויה על הכל, ביחסי אהבה חופשית, על-מגדרית, והיו אוונגארדיים מאוד גם בתחומי האמנות, הספרות, והפוליטיקה. כעיקרון היו פציפיסטיים עיקשים ודגלו באי-לוחמה בכל תנאי ומצב.

השפעתם הייתה חזקה ביותר לפני מלחמת העולם הראשונה ומעט לאחריה, לאחר מכן החלו חלק מחברי הקבוצה נפוצים לדרכם והשפעתו של החוג הלכה ופחתה. עם זאת, גם כיום הקבוצה הבלומסברית נחשבת לאחד הצמתים ומעגלי ההשפעה החשובים בחיי החברה והתרבות באנגליה, והשפעתה אף נודעה מחוצה לה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Victoria Rosner (ed.), The Cambridge Companion to the Bloomsbury Group, Cambridge University Press, 2014 
* S.P. Rosenbaum, The Bloomsbury Group: a Collection of Memoirs and Commentary, University of Toronto Press, 2019 
* S.P. Rosenbaum, Victorian Bloomsbury, Palgrave Macmillan, 1987 
* S.P. Rosenbaum, Edwardian Bloomsbury, Macmillan, 1994 
* S.P. Rosenbaum (ed.), A Bloomsbury Group Reader, Blackwell, 1993 
* Jonathan Atkin, A War of Individuals: Bloomsbury Attitudes to the Great War, Manchester University Press, 2002 
* Brenda S. Helt, Madelyn Detloff, Queer Bloomsbury, Edinburgh University Press, 2018 
* John Keith Johnstone, The Bloomsbury Group: a Study of E. M. Forster, Lytton Strachey, Virginia Woolf, and Their Circle, Noonday, 1954 
* Mary Ann Caws, Bloomsbury and France: Art and Friends, Oxford University Press, 2000 
* Jesse Wolfe, Bloomsbury, Modernism, and the Reinvention of Intimacy, Cambridge University Press, 2011 
* Christine Froula, Virginia Woolf and the Bloomsbury Avant-Garde: War, Civilization, Modernity, Columbia University Press, 2005 
* Richard Shone, The Art of Bloomsbury: Roger Fry, Vanessa Bell, and Duncan Grant, Tate Gallery Pub., 1999 
* Wendy Hitchmough, The Bloomsbury Look, Yale University Press, 2020 
* Peter Stansky, On or About December 1910: Early Bloomsbury and its Intimate World, Harvard University Press, 1996 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות
קטגוריה:חבורות ספרותיות
נבחרת קפריסין הצפונית בכדורגל

נבחרת הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל של צפון קפריסין הנמצאת בשליטת טורקיה ונפרדת מנבחרתה של מדינת קפריסין.

מאחר שאינה מייצגת מדינה, נבחרת זו חברה בקוניפ"א אך לא חברה באופ"א או בפיפ"א ולכן לא משתתפת בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל.

הנבחרת החלה את משחקיה הראשונים רק בשנת 1962, כאשר לאורך השנים שיחקה מול נבחרות כגון , , ו.

נכון ל-2008, לפי דירוג ELO לנבחרות (הדירוג המקביל לדירוג פיפ"א והמכיל גם נבחרות שאינן חברות באף ארגון), ממוקמת צפון קפריסין במקום ה-100, ובכך מקדימה לא מעט נבחרות החברות בפיפ"א וכן היא הנבחרת המדורגת בכירה ביותר, מבין הנבחרות שאינן חברות בפיפ"א.

==היסטוריה==
התאחדות הכדורגל של הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין הוקמה בשנת 1955 בתוצאה מפרישת קבוצות בעלות זיקה לאומית טורקית מתחרויות וטורנירים כלל-קפריסאיים. בשנת 1962 שיחקה הנבחרת של צפון קפריסין את משחקה הבינלאומי הראשון, מול נבחרת המדינה היחידה שהכירה בקיומה של הישות הצפון-קפריסאית - (משחק שנגמר בניצחון טורקי 5-0). באותה שנה, קיבלה הנבחרת אישור מפיפ"א המאשר לה להתחרות נגד נבחרות של מדינות קיימות החברות בפיפ"א, אך לא במסגרת טורניר תחרותי בהנהלת פיפ"א או המוכר על ידי הארגון, אישור התקף גם כיום.

==השתתפותה במשחקים האיסלמיים==
צפון קפריסין השתתפה במשחקים האיסלמיים בשנת 1980 באיזמיר, הטורניר הראשון בתולדות הנבחרת. הנבחרת הפסידה 5-0 לטורקיה. שאר התוצאות היו הפסד 2-0 ל, ניצחון 2-1 על ותיקו 1-1 מול .

==השתתפותה במונדיאל הנבחרות הלא-חברות בפיפ"א==
בשנת 2006 השתתפה הנבחרת במונדיאל הנבחרות שאינן מוכרות על ידי פיפ"א וזכתה בטורניר, בעונתו הראשונה מאז הקמתו. בדרך גברה הנבחרת על נבחרות , ו.

==ניצחון השיא של כל הזמנים==
ב-21 בנובמבר 2006 בגביע אל"ף (גביע בו מתחרות מספר נבחרות שאינן מוכרות על ידי פיפ"א וכן נבחרות הקטרגל של קירגיזסטן וטג'יקיסטן) שיחקה הקבוצה נגד נבחרת טיבט, כאשר במשחק ניצחה צפון טורקיה בתוצאה 10-0, ובכך שברה את שיא הניצחון הגדול ביותר בתולדותיה, שעמד על ניצחון 6-2 על .

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קפריסין הצפונית: כדורגל
קפריסין הצפונית
קפריסין הצפונית
קפריסין הצפונית
אקדמיה ללשון

אקדמיה ללשון הוא גוף העוסק בהכוונתה ובקידומה של שפה מסוימת. פעמים רבות מוקמת אקדמיה ללשון מכוח חוק, ולהחלטותיה תוקף מחייב, במדינה שבה הוקמה האקדמיה, במידה שנקבעה בחוק זה. 

==אקדמיות ללשון==
===האקדמיה ללשון העברית===

בישראל פועלת האקדמיה ללשון העברית, מכוח חוק המוסד העליון ללשון העברית, תשי"ג-1953. האקדמיה היא המוסד הפוסק בתחום הלשון בישראל, והחלטותיה בענייני דקדוק, כתיב, מינוח או תעתיק שנתפרסמו ב"רשומות" מחייבות את מוסדות החינוך והמדע, מוסדות המדינה והרשויות המקומיות. ההחלטות אינן מחייבות את הציבור הרחב, ולכן השפעתה על משתמשי השפה אינה רבה כל כך, בפרט בכל הנוגע לחידושי מילים, אף על פי שישנם לא מעט חידושי לשון שהתקבלו בציבור. בישראל פועלת גם האקדמיה ללשון הערבית, מכוח חוק המוסד העליון ללשון הערבית, התשס"ז-2007.

===אקדמיות ללשון הערבית===
לשפה הערבית, כשפה המדוברת במדינות רבות, אקדמיות אחדות העוסקות בה. הוותיקה שבהן היא האקדמיה הערבית בדמשק, שהוקמה בשנת 1918, במהלך שלטונו של פייסל הראשון, מלך עיראק. האקדמיה הירדנית ללשון הערבית הוקמה בשנת 1924, ובשנת 1934 הוקמה האקדמיה ללשון הערבית בקהיר, לשם קידום והכוונה של השפה הערבית במצרים. בשפה הספרדית עוסקות 25 אקדמיות, במדינות השונות הדוברות שפה זו. 

===אקדמיות ללשונות שאינן שפות רשמיות===
גם שפה שאיננה שפה רשמית במדינה מסוימת זוכה לאקדמיה ללשון העוסקת בה. דוגמה לכך היא שפת יידיש, שבה עוסק מכון ייווא.

==ראו גם==
* כתב
* שפה
* משפחת שפות
* קוד שפה

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בלשנות
אוסקר שטראוס

אוסקר סולומון שטראוס (Oscar Solomon Straus; 23 בדצמבר 1850 - 3 במאי 1926), דיפלומט, סופר ופוליטיקאי אמריקני; היה היהודי הראשון שכיהן כחבר בקבינט של ארצות הברית.

== חייו ==
שטראוס נולד למשפחה יהודית באוטרברג, על יד קייזרסלאוטרן שהייתה אז בבוואריה, בנם הצעיר של שרה ולזר שטראוס. האב עזב את המדינה בשנת 1852 והיגר לארצות הברית. שנתיים לאחר מכן הצטרפו אליו אשתו, שלושת בניו ובתו במדינת ג'ורג'יה, מקום מושבו. מלחמת האזרחים רוששה את משפחת שטראוס, והם עברו להתגורר בעיר ניו יורק באמצע שנות השישים של המאה ה-19.

בניו יורק רכש שטראוס תואר במשפטים באוניברסיטת קולומביה. לאחר לימודיו התמחה במקצוע המשפטים, ואז ייסד משרד עורכי דין עצמאי. באותה עת אביו ושני אחיו עשו חיל בעולם העסקים. ב-1881 עזב שטראוס את משרד עורכי הדין והצטרף לעסק המשפחתי המצליח ליבוא כלי חרסינה: "ל. שטראוס ובניו".

שטראוס לקח חלק פעיל במירוצו לנשיאות של גרובר קליבלנד בשנת 1885. קליבלנד נבחר לנשיאות, ובשנת 1887 מינה את שטראוס לתפקיד הציר האמריקני באימפריה העות'מאנית על-פי עצתו של הנרי וורד ביצ'ר. שטראוס כיהן בתפקידו זה עד שנת 1889, וכן בשנים 1898 - 1899. בשנת 1906 מונה על ידי תאודור רוזוולט לתפקיד מזכיר המסחר והעבודה, חבר הקבינט. שטראוס היה היהודי הראשון בתולדות ארצות הברית שזכה לשבת בקבינט. אחריו כיהנו שרים יהודים רבים בממשלה הפדרלית.

בשנת 1909 מונה לשגריר ארצות הברית באימפריה העות'מאנית, תפקיד בו כיהן כשנה אחת. בשנת 1912 התמודד על משרת מושל מדינת ניו יורק כפרוגרסיבי, והפסיד. שימש כיועץ לנשיא וודרו וילסון.

שטראוס דיבר רבות למען ביטחונה של יהדות רוסיה, והיה ידיד התנועה הציונית ונדבן. היה חבר בוועד היהודי-אמריקני. היה בין יוזמי תוכנית גלווסטון. היה חבר ועדת סקר לארץ ישראל מטעם ארצות הברית שהוקמה ביוני 1914 וכללה גם את סטיפן ויז, לואי ברנדייס והנרי מורגנטאו.

הוא חיבר מספר ספרים, בהם ספר זכרונותיו: "תחת ארבעה ממשלים, מקליבלנד ועד טאפט". 

שטראוס מת בניו יורק בגיל 75.

=== בני משפחה מוכרים ===
וושינגטון הבירה]]
* אחיו, איזידור שטראוס (1845 - 15 באפריל 1912), מייסד-שותף של Macy's, חבר קונגרס.
* אחיו, נתן שטראוס (1848 - 1931), איש עסקים ונדבן. העיר נתניה נקראה על שמו.
* נכדו, רוג'ר ויליאמס שטראוס הבן (1917 - 2004), מוציא לאור

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.notes.co.il/karny/38499.asp יהודי בשולחן הקבינט], מתוך הבלוג "יואב קרני בוושינגטון".
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי העבודה של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים פקידי ממשל בארצות הברית
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:יהודים חברי הקבינט של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל תאודור רוזוולט
קטגוריה:פרוגרסיביים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1850
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926
פרפרים בבטן

פרפרים בבטן הוא ביטוי המתאר תחושת אי נוחות קלה בבטן המתרחשת בעת התרגשות מתמשכת.

בעת מתח או התרגשות שולחת מערכת העצבים הסימפתטית אותות אשר גורמים לשחרור מוגבר של ההורמון אדרנלין, אשר תפקידו הוא הכנת הגוף להתמודדות עם איום פיזי או גורם מאיים אחר. שחרור האדרנלין מביא להאצת הדופק, לעלייה בקצב הנשימה, לכיווץ כלי הדם באזורים שונים בגוף (כדי לאפשר לדם רב יותר לזרום לעבר השרירים), עיכוב הפרשת בלוטות, הרחבת האישונים, הרפיית שלפוחית השתן, האטת פעילות הקרביים והקטנת כמות הדם המוזרמת אליהם.

כאשר מצב זה מתמשך, עשוי האדם לחוש באי נוחות קלה בקרביים הנובעת מאי ספיקת דם בכמות הרגילה לאזור זה. תחושה זו אופיינית להתרגשות המלווה התאהבות או מתח הגורר דריכות מתמשכת, למשל מתח שלפני מבחן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:דימויים
הליטורגיה הקדושה

הכומר האורתודוקסי נכנס עם הלחם והיין במהלך הטקס, [[דיסלדורף, 2008.]]
הליטורגיה הקדושה (ביוונית: Θεία Λειτουργία) היא שמו של טקס האוכריסטיה כפי שהוא מתנהל במנהג ביזנטיון, המשמש את הכנסייה האורתודוקסית המזרחית ורבות מהכנסיות האוניאטיות. היא מקבילה למיסה בכנסייה הקתולית הלטינית וכנסיות מערביות אחרות. כמותה, הטקס בנוי על בציעת לחם הקודש לשם האכלת המשתתפים וגמיעה סמלית מהיין. על פי האמונה הנוצרית, הלחם והיין הופכים לבשרו ולדמו של ישו, אף על פי שלא משתנה צורתם, בטרנסובסטנציאציה. הטקס מאזכר את הסעודה האחרונה של ישו ותלמידיו, מפיצי בשורתו.

האזכור הקדום ביותר של הסעודה האחרונה מופיע ככל הנראה בתוך "האיגרת הראשונה אל הקורינתים", בדבריו של פאולוס: "כִּי־כֵן קִבַּלְתִּי אֲנִי מִן־הָאָדוֹן וּמָסַרְתִּי לָכֶם כִּי הָאָדוֹן יֵשׁוּעַ בַּלַּיְלָה אֲשֶׁר־נִמְסַר בּוֹ לָקַח אֶת־הַלָּחֶם׃ וַיְבָרֶךְ וַיִּבְצַע וַיֹּאמַר קְחוּ אִכְלוּ זֶה גוּפִי הַנִּבְצָע בַּעַדְכֶם עֲשׂוֹּ־זֹאת לְזִכְרִי" (האיגרת הראשונה אל הקורינתים, פרק 11, פסוקים 23–24).

== הלחם ==
בליטורגיה מקובל להשתמש בלחם חיטים. על פי הבשורות של מתי, מרקוס ולוקאס, הסעודה האחרונה התרחשה בעת חג הפסח, לכן מדובר בלחם שלא החמיץ, אולם על פי הבשורה על-פי יוחנן התרחשה הסעודה לפני חג הפסח, לכן מדובר בלחם שהחמיץ. בהתחלה נהגו כל הזרמים, פרט לכנסייה הארמנית, להשתמש בלחם שהחמיץ והומלח. הכנסייה הארמנית השתמשה בלחם שלא החמיץ ולא נאפה. הכנסייה הקופטית השתמשה בלחם שהחמיץ, אך לא הומלח. במאה השישית הכנסייה המרונית קיבלה את מנהג הלחם הארמני ובהמשך בין המאה השמינית ובין המאה ה-12 עבר המנהג גם למערב.

במאה ה-11 התפתח פולמוס בין המערב ובין המזרח על סוג הלחם שיש להשתמש בו ולבסוף בסינוד פירנצה, ב-1432, הוחלט ששני סוגי הלחם כשרים לשימוש, אולם בכל מקום צריכים ללכת לפי מנהג המקום. במאה ה-16 שבה הכנסייה האנגליקנית להשתמש בלחם שתפח - הכנסייה הקלוויניסטית, לעומתה, משתמשת בלחם שלא תפח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ליטורגיה נוצרית