OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דיר מימאס

דֵיר מִימַ֫אס (בערבית: دير ميماس, הגייה לבנונית נפוצה: דַיְר מִימֵ֫ס) הוא כפר במחוז א-נבטיה בנפת מרג' עיון שבדרום לבנון, אוכלוסיית הכפר מורכבת מיוונים אורתודוקסים ומלכיתים. 

== מיקום ==
הכפר ממוקם כ-4 קילומטרים צפונית מזרחית למטולה ומשתרע על גבעות שגובהן נע בין 560 ל-650 מטרים מעל פני הים. הכפר משקיף על נהר הליטאני ומבצר הבופור ממערב ועל הר החרמון ממזרח. בפאתי הכפר שכן מוצב גלגלית עד לנסיגת כוחות צה"ל במאי 2000.

== אטימולוגיה ==
על פי תושבי הכפר, הוא נקרא על שם המנזר שנמצא ממערב לחלקו הצפוני, "מנזר מר מאמא" (בערבית: دير مار ماما; מנזר מאמא הקדוש) שחי במאה השלישית ונודע בחברותו הקרובה עם אריה שהציל אותו (משום כך ציור אריה מופיע בהרבה מהאיקונות בכנסייה).<ref></ref> 

== היסטוריה ==
=== בתקופה העות'מאנית ===
חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן בדיר מימאס בשנת 1870, וכתב כי במקום כ-1,000 תושבים, כולם נוצרים, רובם המוחלט מהזרם היווני אורתודוקסי, למעט כ-20 איש שדבקו שנים ספורות לפני כן בנצרות הפרוטסטנטית. הוא תיאר את הבוסתנים המכסים את שיפולי ההר, ובהם עצי תאנה, זית, תות וגפנים, המשגשגים בזכות מעיין איתן הנובע בתוך הכפר, וכן תיאר בית תפילה קטן, גם כן בשם 'דיר מימאס', שנבנה זמן קצר לפני ביקורו מתחת ליישוב, על שפת נהר הליטאני.<ref></ref>

=== במלחמת לבנון השנייה ===
במסמך של חזבאללה שנמצא בכפר פורטה תוכנית לחימה בצה"ל בתוך הכפר דיר מימאס, תוכנית זו כוללת, בין השאר, שימוש באזרחים כמגן אנושי והוכחה לכך שבכפר פעלה תשתית טרור של הארגון. כמו כן, לפי טענת ועדת הבדיקה של האו"ם במלחמת לבנון השנייה, הטמין צה"ל מוקשים בסביבת הכפר, לאחר ששני מומחים אירופאים לחומרי נפץ ורופא לבנוני נפצעו בעת שניסו לחלץ רועה צאן לבנוני שנקלע לשדה מוקשים לא מסומן. צה"ל טען בתגובה כי ייתכן שמדובר בשדה מוקשים ישן מתקופת שהות צה"ל בדרום לבנון.

==מנזר סנט מאמא==
מנזר סנט מאמא נבנה בסביבות שנת 1404 עם שישה תאי נזירים וכנסייה קטנה צמודה. המנזר נהרס ושוחזר מספר פעמים. בשנת 2004 הוא שופץ, אך לטענת התושבים נהרס שוב כתוצאה מתקיפה ישראלית במהלך מלחמת לבנון השנייה, ביולי 2006. ב-2008 הוא שוקם והורחב במימון ממשלת קטאר.<ref name=":0"></ref>

=== פסטיבל ===
הפסטיבל המיוחד למנזר זה הוא יום סנט מאמא, המתקיים ביום פטירתו ב-17 באוגוסט. באותו יום מתקיימת מיסה ולאחריה משתה, ליד המנזר.<ref></ref>

==חקלאות==
בכפר חקלאות מפותחת הכוללת מטעי תאנים ואגוזי פיסטוק וכרמי ענבים, אך התוצרת הידועה של הכפר מתבססת על גידול זיתים והפקת שמן זית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
קתדרלת הדוויג הקדושה

פנים הקתדרלה
קתדרלת הדוויג הקדושה (בגרמנית: Sankt Hedwigskathedrale - זנקט הדוויגס קתדראלֶה) היא קתדרלה קתולית בכיכר בבל שבמרכז ברלין בירת גרמניה.

==היסטוריה==
הקתדרלה נבנתה במאה ה-18 לאחר שפרידריך הגדול, מלך פרוסיה התיר את בניתה. הכנסייה נבנתה בין השנים 1747–1773 על פי תוכניות של גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף, כאשר על הבנייה פיקח יוהאן באומן. כיפת הקתדרלה נועדה לחקות את כיפת הפנתיאון ברומא. במאה ה-18 הייתה הכיפה עשויה עץ, אולם במאה ה-19, עם התפתחות הטכנולוגיה, נבנתה כיפה מברזל.

הקתדרלה קרויה על שם הדוויג הקדושה, פטרונית שלזיה.

בערב שלאחר ליל הבדולח ערך כומר הכנסייה, ברנהרד ליכטנברג תפילה לזכרם של היהודים שנהרגו על ידי הנאצים. ליכטנברג נאסר על ידי הנאצים ונהרג בדרכו למחנה הריכוז דכאו. בשנת 1965 הועברו עצמותיו של ליכטנברג לקריפטה של הקתדרלה.

הקתדרלה עלתה באש בעקבות הפצצות חיל האוויר המלכותי בשנת 1943 במסגרת מלחמת העולם השנייה. עבודות השיקום החלו בשנת 1952 והסתיימו בשנת 1963. פנים הקתדרלה המחודשת עוצב על ידי האנס שוויפרט.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברלין: כנסיות
הדוויג הקדושה
קטגוריה:מבנים בגרמניה שנהרסו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טפטינים
צירוף אפיני

במתמטיקה, צירוף אפיני של וקטורים x<sub>1</sub>, ..., x<sub>n</sub> הוא צירוף ליניארי 

:<math> \sum_{i=1}^{n}{\alpha_{i} \cdot x_{i}} = \alpha_{1} x_{1} + \alpha_{2} x_{2} + \cdots +\alpha_{n} x_{n} </math>

שבו סכום המקדמים הוא 1, כלומר:

:<math>\sum_{i=1}^{n} {\alpha_{i}}=1 </math>.

הווקטורים משוכנים במרחב וקטורי V מעל שדה K; והמקדמים <math>\alpha _{i}</math> הם סקלרים ב-K.

מושג זה חשוב בגאומטריה אוקלידית.

בהינתן העתקה אפינית, כל צירוף אפיני של נקודות שבת של ההעתקה גם הוא נקודת שבת של ההעתקה, לכן נקודות השבת יוצרות מרחב אפיני (בתלת-ממד: קו, מישור והמקרה הטריוויאלי של נקודה והמישור כולו).

==מוטיבציה==
נניח שיש אי ודאות בנקודת הראשית במרחב מסוים ואנו חושבים שזאת נקודה p (אך למעשה זו נקודה אחרת). נניח שרוצים לחבר שתי נקודות: a ו-b. נמתח קו מנקודה p לנקודה a, קו נוסף מנקודה p לנקודה b וניעזר בכלל המקבילית למצוא את נקודה a+b לפי הנחתנו לגבי הראשית. למעשה קיבלנו את הנקודה p + (a &minus; p) + (b &minus; p). באופן דומה נוכל ליצור צירוף ליניארי של a ו-b או של כל קבוצה סופית של וקטורים. לרוב, נקבל תשובה שגויה (בגלל ההנחה לגבי הראשית), אולם אם סכום המקדמים של הצירוף הליניארי הוא 1 התשובה תהיה נכונה.

תיאור ההוכחה: נניח <math>x</math> הוא תוצאת צירוף אפיני של וקטורים <math>x_i</math> עם מקדמים <math>\alpha_i</math>. באופן דומה <math>x'</math> הוא צירוף אפיני עם אותם מקדמים, של הווקטורים המוזזים <math>x'_i=x_i - p</math>, אזי:

:<math>x' = p + \sum_{i=1}^n{\alpha_i \cdot \left(x_i - p\right)} = p +\sum_{i=1}^n{\alpha_{i} \cdot x_{i}} - (\sum_{i=1}^{n}{\alpha_i}) \cdot p =p +\sum_{i=1}^{n}{\alpha_i \cdot x_i} - p= x</math>

קטגוריה:אלגברה ליניארית
הרוג מלכות

[[רפי וקנין, הרוג מלכות שנהרג כתוצאה מעינויים בכלא המרוקאי בגין פעילותו הציונית, ב-1961.]]
הרוג מלכות הוא מונח במסורת היהודית המתייחס לכל יהודי שנהרג על ידי שלטון זר, לרוב בשל יהדותו. המונח התייחס לראשונה להרוגים בגזירות השמד ברומא העתיקה.

==מקור הביטוי==
הביטוי הרוג מלכות מופיע לראשונה בתלמוד הבבלי ובשעתו יוחס לאותם יהודים שהוצאו להורג על ידי השלטון הרומאי בתקופת השמד. מספרם של ההרוגים רב ועל פי המחקר המודרני עולה על 100,000. בין "הרוגי המלכות" היו עשרה חכמים ומנהיגי ציבור מדור התנאים שהוצאו גם הם להורג, במקורות היהודיים השונים הם מכונים עשרת הרוגי מלכות. עקב מעמדם הרם והכבוד הרב שרחש להם העם באותה התקופה הקפידו הרומאים שההוצאות להורג תהיינה גם מייסרות וגם מבזות ומטרתן לא הייתה הרג גרידא. שיטות ההוצאה להורג מתוארות בתלמוד הבבלי ובירושלמי ובמקורות יהודיים נוספים.
המפורסם שבעשרת הרוגי מלכות היה רבי עקיבא שע"פ המקורות בשרו סורק במסרקות ברזל.

==בחוק הישראלי==
בחוק הישראלי בתיקון ל"חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם", הורחב המושג של הרוג מלכות גם לאנשים שהומתו על רקע פעולותיהם הציוניות בידי משטר של מדינה זרה. משפחתו של הרוג מלכות זכאית להטבות שונות שניתנות לה על ידי המדינה. על פי הביטוח הלאומי, משפחתו של הרוג מלכות זכאית לשיעורי התגמול לפי חוק משפחות החיילים שנספו במערכה.

==ראו גם==
* עשרת הרוגי מלכות
* הרוגי המלכות בברית המועצות (1952)
* התליות בבגדאד (1969)
* עולי הגרדום
* שהיד
* מרטיר

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תולדות עם ישראל
*
גביע פיתגורס

ציור חתך של כוס פיתגורס בשלבים שונים של מילויה:{{ש}}A - הכוס הריקה;{{ש}}B - מילוי הכוס עד לגובה זה מאפשר שתיית כל תכולתה;{{ש}}C - מילוי הכוס לגובה זה מפעיל את אפקט הסיפון ומוביל להתרוקנות הכוס (D).
גביע פיתגורס
כוס פיתגוראית (ידועה גם בשם כוס פיתגורס או כוס ה'צדק') היא סוג של כוס שתייה שמכריחה את המשתמש בה לשתות במתינות. הכוס, הנחשבת כהמצאה של פיתגורס, מאפשרת למשתמש למלא את הכוס ביין (שהיה משקה פופולרי בזמנו של פיתגורס) עד רמה מסוימת. אם המשתמש ממלא את הכוס רק עד רמה מסוימת זו הוא יכול לשתות בביטחון. אם הוא מגלה גרגרנות וממלא את הכוס כולה, כל תוכנה של הכוס נשפך מתחתית הכוס (הכוונה היא שהמשקה יישפך על חיקו של הגרגרן).

==צורה ושימוש==
כוס פיתגורס נראית בדיוק כמו כוס רגילה, כאשר ההבדל היחיד הוא שבאמצע הגביע יש עמוד. בתוך העמוד יש צינור פתוח קטן המוביל מחור בתחתית הכוס כמעט עד לקצה העמוד, שם הוא פונה חזרה למטה ונפתח לפנים הכוס.<br />
כשהכוס מלאה, הנוזל עולה דרך הצינור לראש של העמוד האמצעי, על פי חוק פסקל של כלי קיבול מתקשרים. כל עוד גובה הנוזל לא עולה מעל רמת הכיפוף בצינור, הכול בסדר. אם הנוזל עולה מעל הכיפוף, הוא נשפך דרך הצינור ודרך החור בתחתית. במצב זה הצינור יוצר סיפון ששואב את כל הנוזל מהכוס.

==מקומות הימצאות==
הכוס הפיתגוראית נחשבת כהמצאה של פיתגורס ולכן נמכרת בדרך כלל באי סאמוס ביוון כמזכרת לתיירים. הכוס נמכרת לעיתים בחנויות צעצועים כמכשיר למתיחות.

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:כלי הגשה
קטגוריה:כוסות
רדונדה

בול מרדונדה, שהונפק על ידי השירות הבולאי של אנטיגואה וברבודה
רדונדה (Redonda) הוא אי לא מיושב, המשתייך לאנטיגואה וברבודה שבאיים הקריביים. האי שוכן כ-56 ק"מ דרומית-מערבית לאנטיגואה, 22 ק"מ צפונית-מערבית למונטסראט ו-32 ק"מ דרומית-מזרחית לנוויס.

האי מהווה למעשה את פסגתו של הר געש כבוי, המתנשא בתלילות לגובה של 296 מטר מעל פני הים. 

==היסטוריה==
כריסטופר קולומבוס הגיע לאי במהלך מסעו השני לאמריקה, בשנת 1493, וקרא לו סנטה מריה לה רדונדה, על שום צורתו העגולה (משמעות המילה "רדונדה" בספרדית היא "עגולה"). אף שקולומבוס הכריז על בעלות ספרד על האי, הספרדים מעולם לא יישבו אותו. 

ממלכת רדונדה הוקמה על ידי מתיו דאדי שילאל ועשתה זאת באופן חוקי. בשנת 1865, שיאל, שהבחין באי בלתי-נטען לכאורה ובלתי-מאוכלס בקריביים שליד מונטסראט, הגיש עתירה למלכה ויקטוריה מלכת האי. המלכה הסכימה, ונוצרה שורת מלכים.<ref></ref> 

בשנות ה-60 של המאה ה-19 תפסו הבריטים את הבעלות על האי. זמן קצר אחר כך התגלו באי מצבורי גואנו, והוקמה בו מושבת כורים קטנה, שבשיאה הגיעה ל-120 תושבים, שכרו כ-7,000 טונות גואנו בשנה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הופסקה הכריה, התושבים עזבו את האי, ומאז הוא אינו מיושב.

ב-1967 הפכה רדונדה לשטח חסות של אנטיגואה וברבודה, שקיבלה אז מעמד אוטונומי מהבריטים. ב-1981 זכתה אנטיגואה וברבודה בעצמאותה, ורדונדה שמרה על מעמדה כשטח חסות שלה.

==בולים==
אף שהאי אינו מיושב, ומטבע הדברים לא ניתנים בו שירותי דואר, מנפיק השירות הבולאי של אנטיגואה וברבודה בולים של האי, למטרות מסחריות.

== ראו גם ==
* חוויאר מריאס

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטיגואה וברבודה: חלוקה מנהלית
קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:איים לא מיושבים
אקסלסיור רוטרדם

אקסלסיור רוטרדם (בהולנדית Excelsior Rotterdam) היא קבוצת כדורגל מהעיר רוטרדם שבהולנד. המועדון הוקם בשנת 1902 והוכר באופן רשמי כ־Rotterdamse Voetbal en Atletiek Vereniging Excelsior ("רוטרדאמסה פוטבל אן אתלטיק פרניחינג אקסלסיור" - איגוד הכדורגל והאתלטיקה של רוטרדם אקסלסיור). הקבוצה משחקת בליגת העל ההולנדית.

הקבוצה משחקת באצטדיון וודסטיין, שהכיל רק 3,527 מושבים עד לשיפוץ ב-2016, ונחשב לאחד מהאצטדיונים הקטנים ביותר בכדורגל המקצועני בהולנד, כיום מכיל האצטדיון כ-4500 מושבים.

== היסטוריה ==
אקסלסיור שימשה בעבר כ"מועדון לווין" של פיינורד, אחת מקבוצות הכדורגל הגדולות בהולנד, ומקבלת ממנה כסף ושחקנים (בהשאלה או בהעברה חופשית). השיטה הופסקה בשנת 2006 אולם בשנת 2009 חזרו המועדונים לשתף פעולה ומספר שחקני פיינורד הושאלו לאקסלסיור.

בסוף עונת ירדה הקבוצה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18 והאחרון.

בסיום עונת עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל ההולנדית.

את עונת 2014–2015 סיימה אקסלסיור במקום ה-15. לאחר מכן שיחקה הקבוצה 4 עונות נוספות בליגת העל ובעונת 2018/19 סיימה במקום ה-16 ונשרה לליגת המשנה לאחר שהפסידה בפלייאוף הירידה ואלבייק מליגת המשנה. את שלושת העונת הבאות העבירה הקבוצה בליגה השנייה ובסיום עונת 2021/22 סיימה הקבוצה במקום ה-6 והעפילה לפלייאוף העלייה בו גברה על רודה, הראקלס אלמלו ודן האג והעפילה לליגת העל.
אצטדיון וודסטיין 2008

== סגל הקבוצה ==
נכון ל-1 בפברואר 2024 

 (קפטן)
 
 
 
 
 
 (בהשאלה מקלאב ברוז')
 (בהשאלה מטוטנהאם הוטספר) 
 (בהשאלה מא.ז. אלקמאר)
 
 

 
 

 

 (בהשאלה מפיינורד)

 (בהשאלה מפיינורד)
 

 

 

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:רוטרדם: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1902
דה חראפסחאפ

דה חראפסחאפ (בהולנדית: De Graafschap) היא קבוצת כדורגל מהעיר דוטינחם שבהולנד. המועדון הוקם ב-1 בפברואר 1954. פירוש שמה של הקבוצה הוא "טריטוריית הרוזן" בהולנדית, המנוגד לכינויה, "הסופר-איכרים". צבעי המועדון הם כחול ולבן.

אף על פי שהקבוצה מעולם לא נחשבה לקבוצת כדורגל חזקה בזירה האירופית והיא לא זכתה בתואר בליגה הבכירה, הקבוצה היא אחת הקבוצות הקבועות בליגה הבכירה בהולנד. דה חראפסחאפ הוא מועדון בעל מסורת ארוכת שנים ומספר שחקנים מובילים יצאו ממנו, כולל המאמן ההולנדי המוכר, חוס הידינק. הקבוצה היא בעלת אצטדיון גדול ומרשים ומספר אוהדים רב.

== היסטוריה ==
בעונת 2005 ירדה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שהפסידה במשחקי הפלייאוף על ההישארות. שנה לאחר מכן, כאשר ניסתה לעלות חזרה לליגה הבכירה, נכשלה הקבוצה פעם נוספת. בסופו של דבר עלתה הקבוצה לליגה הבכירה לקראת עונת 2007/08.

הקבוצה סיימה את עונת 2008/09 במקום ה-17 והלפני אחרון, ולכן התמודדה במבחני פלייאוף על השארות בליגה ההולנדית הראשונה. לאחר הפסד 6-3 בסיבוב השלישי של פלייאוף הירידה לקבוצת ואלבייק, ירדה הקבוצה לליגה ההולנדית השנייה. לאחר 2 עונות, שעלתה לליגה הראשונה, ירדה עוד פעם, שוב לאחר סיום במקום ה-17 והפסד במשחקי הפלייאוף. בסיום עונת 2014/2015 עלתה חזרה לליגת העל. בסיום עונת 2015/16 ירדה לליגה ההולנדית השנייה. לאחר שתי עונות עלתה בחזרה לליגת הבכירה לאחר שגברה במשחקי הפלייאוף על אלמיירה סיטי 3–2 בסיכום צמד משחקי הגמר.

את עונת 2018/2019 סיימה הקבוצה במקום ה-17 בליגה הבכירה אך נשרה לליגת המשנה לאחר שהפסידה בגמר פלייאוף הירידה לספרטה רוטרדם 3–2. בעונת 2019/20 סיימה הקבוצה במקום ה-2 בליגת המשנה בתום 29 מחזורים כאשר נעצרה הליגה. את עונת 2020/21 סיימה במקום ה-3 והעפילה לפלייאוף העלייה בו הפסידה בסיבוב הראשון לרודה 3–2.

==שחקנים בולטים בעבר==
*לאסה שונה
*דולי ג'ונסון
*אריק טן האך
*לוק דה יונג
*קלאס יאן הונטלאר
*אוסאמה אסעידי

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1954
סלאשדוט

סלאשדוט (באנגלית: Slashdot; מסומן לעיתים קרובות ב-/.) הוא אתר חדשות מבוסס תוכן משתמש (ווב 2.0) בתחום המדע, מדע בדיוני וטכנולוגיה אשר נמצא בבעלות סורספורג'. הוא מציג אקטואליה ושם דגש על נקודת מבט חנונית. המאמרים נשלחים על ידי משתמשי האתר ונבחנים על ידי עורכים, כשלכל מאמר יש מדור תגובות בסגנון של פורומי אינטרנט. רשמית, השם "סלאשדוט" נבחר על מנת להתקיל את אלו אשר ניסו לבטא את כתובת האתר (באנגלית: h-t-t-p-colon-slash-slash-slashdot-dot-org").
== היסטוריה ==
האתר נוסד על ידי רוב מאלדה (CmdrTaco) וג'ף בייטס (Hemos), אז סטודנטים בקולג' הופ, בשנת 1997. האתר הציג פורמט חדשני בזמנו של דיונים בנושאי טכנולוגיה שפתוחים לתגובות. הוא זכה לפופולריות רבה. ביוני 1999 נרכש האתר על ידי רשת אתרי האינטרנט Andover.net. בפברואר 2000 נרכשה החברה על ידי חברת הלינוקס VA-Linux. VA-Linux עברה כמה גלגולים ושינויי שמות, ושמה הנוכחי הוא גיקנט.

ב־25 באוגוסט 2011 התפטר מאלדה מעריכת האתר. במרץ 2012 עבר לוושינגטון פוסט בתור אסטרטג ראשי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1997
הראקלס אלמלו

הראקלס אלמלו (בהולנדית: Heracles Almelo) היא קבוצת כדורגל מהעיר אלמלו שבהולנד, המשחקת בליגת העל ההולנדית.

== היסטוריה ==
הראקלס אלמלו הוקמה ב-3 במאי 1903 כ"הראקלס", על שמו של הרקולס, בנו של זאוס. ב-1 ביולי 1974 שינתה הקבוצה את שמה ל-"SC הראקלס 74" ולבסוף, בשנת 1998, שינתה את שמה לשם הנוכחי. הקבוצה זכתה באליפות ההולנדית פעמיים, בעונות 1927 ו-1941.

אחד השחקנים המפורסמים בעברה של קבוצת הכדורגל הוא השחקן הדרום אפריקאי סטיב מוקון שכונה "המטאור השחור" והיה לשחקן שחום-העור הראשון בתולדות הליגה ההולנדית.

למרות היות המועדון אחד הוותיקים בהולנד אין לקבוצה היענות קהל גדולה במשחקיה וממוצע האוהדים בעונות האחרונות נע בין 8,300 ל-5,700, גורם נוסף לכך הוא מגרשה הביתי הקטן של הקבוצה שאיננו מסוגל להכיל מספר רב יותר של אוהדים.

בעונת 2011/2012 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע ההולנדי.

ב-16 בפברואר 2018 אדריאן דלמאו כבש רביעייה בניצחון קבוצתו 6–0 על פורטונה סיטארד, והפך לשחקן הספרדי הראשון שכובש רביעייה בליגת העל ההולנדית.

בתום עונת 2021/2022 נשרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שהפסידה בפלייאוף הירידה לאקסלסיור רוטרדם.

בסיום עונת 2022/23 שבה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר שסיימה את העונה במקום הראשון בליגת המשנה במאזן של 27 ניצחונות, 4 תוצאות תיקו ו-7 הפסדים.

== סגל הקבוצה ==
נכון ל-23 באוגוסט 2024

 
 
 

 
 
 
 
 

 
 

 (קפטן)
 (בהשאלה מפ.ס.וו. איינדהובן)

 

 

 (בהשאלה משטוטגרט)

==שחקנים מפורסמים==
* רודי דגנאר
* רוב מאס
* רמקו פספיר
* מרטוין פיקנהאגן
* כארים ברידג'י
* קוואמה קוואנסה
* רגנאר קלבאן
* איגור גלושצ'ביץ'
* עמנואל בואקייה

==תארים==
* אליפות הולנד (2):
** 1927, 1941

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1903
רוטונדה

נישואי הבתולה" על רקע רוטונדה בציורו של רפאל]]
רוֹטוֹנְדָה (באיטלקית: Rotonda) הוא מבנה אדריכלי, או חלק ממבנה, הבנוי בצורה של גליל. מבני רוטונדה מתאפיינים בסימטריה כללית לכל הכיוונים ובתכנון מרכזני המציב את מרכז חלל הרוטונדה כמקום החשוב ביותר. כלפי חוץ, מעצם היותו של המבנה עגול, יחס המבנה אל סביבתו הוא זהה לכל הכיוונים והוא הופך לצורה העומדת בפני עצמה ומרמזת על חשיבותו. לרוב, מבני רוטונדה מקורים על ידי כיפה או גג חרוטי המדגיש את מרכזיותו של המבנה.

== היסטוריה ==
מבני רוטונדה, העומדים בפני עצמם במרכז שטח כלשהו החלו להופיע באופן מינורי כמקדשים יווניים בתקופת יוון העתיקה אך הם היו נדירים. האדריכלות הרומית עשתה שימוש נרחב ברוטונדות, ובצורות מעגליות בכלל, כחלק מפיתוח שפה אדריכלית חדשה שצמחה בזכות המצאת הקשת. השימוש ברוטונדות, במיוחד כמקדשים, התאים לצורת הפולחן הדתי של הרומאים אשר בה פוזרו פסלים במעגל שסביב מרכז החלל וקידשו את מרכז המבנה, כדוגמת הצורה של הפנתיאון ברומא, שנבנה ב27 לפני הספירה. שימוש זה היה נפוץ למדי גם באדריכלות הביזנטית, על אף שהיה מדובר במבנים נוצריים בהם צורת הפולחן היא בכיוון מסוים לאורך החלל.

בניית רוטונדות הייתה פופולרית מאוד בתקופת הרנסאנס האיטלקי. אדריכלי הרנסאנס אהבו במיוחד לבנות רוטונדות בשל היחס המיוחד שנוצר בין המבנה וסביבתו הטבעית. מעבר למבני רוטונדה שנבנו בפועל, מבני רוטונדה הוצגו פעמים רבות כחלק מקומפוזיציה של ציורי רנסאנס.

השימוש המודרני במושג נעשה גם עבור חלקי או אגפי מבנים עגולים המקובלים מאוד בשלל סגנונות בנייה.

<gallery>
קובץ:Tempietto di San Pietro in Montorio.jpg|טמפייטו "סן פייטרו אין מונטוריו" שברומא שתכנן דונטו ברמנטה
קובץ:Stuttgart HochschuleFuerMusikUndDarstellendeKunst.jpg|האקדמיה למוזיקה בשטוטגרט, שתכנן ג'יימס סטרלינג בסגנון פוסט-מודרני
קובץ:Jefferson Memorial (cropped).jpg|אנדרטת ג'פרסון אליה מחובר גמלון בצד אחד, בדומה לפנתיאון, המדגיש את אחד מצדדיה של הרוטונדה.
קובץ:HPIM4821.JPG|רוטונדה קטנה במרכז בית חיים ויצמן המשמשת כחדר מדרגות מרכזי.
קובץ:Ford state funeral.jpg|הרוטונדה של הקפיטול בעת אשכבה לנשיא ארצות הברית לשעבר, ג'רלד פורד
קובץ:הפנתיאון ברומא.jpg|הפנתיאון ברומא - רוטונדה גדולה מאד
</gallery>

== ראו גם ==

* הפנתיאון ברומא
* הרוטונדה של הקפיטול
* המאוזוליאום של סנטה קונסטנצה
* וילה קפרה "לה רוטונדה"

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:אדריכלות רומית
הטייל מעל לים הערפילים

הטייל מעל לים הערפילים (גרמנית: Der Wanderer über dem Nebelmeer) הוא ציור שמן משנת 1818, מאת הצייר הגרמני קספר דויד פרידריך. הציור נחשב לאחד מן היצירות הידועות מן הזרם הרומנטי באמנות.
== היצירה ==
הציור מציג דמות גברית, העומדת בגבה אל הצופה, על פסגתו של הר. היא לבושה במכנסיים ובמקטורן כהים ומחזיקה בידה מקל הליכה. הדמות ניצבת ומשקיפה על אזור הררי הטובע בערפל. רגלה האחת נשענת על משטח סלע גבוה יותר. מתוך הערפל צצות פסגות של הרים, ורכס הררי גדול מופיע ברקע הציור.

הדמות וההר שעליה היא ניצבת מודגשים בגוון כהה, כמעין צללית, על רקע הנוף הערפילי והכחלחל. משטח הציור מחולק לשלושה אזורים עיקריים - השמים, הנוף הערפילי וההר שעליו ניצבת הדמות. מבחינת הקומפוזיציה בולטת בתמונה התכנסות של קווי האופק לכיוון פלג גופה העליון של הדמות. הטבע בציור משמש כמעין ביטוי לנפשו של הטייל. הנוף נתפש כגדול ממדים - "נשגב".

האמן עזרא אוריון קיים דיאלוג עם תמונתו של פרידריך ביצירתו "מסלול המראה בבקעת האנאפורנה". אוריון עמד בראש משלחת להרי ההימלאיה, אשר הקימה בגובה ארבעה קילומטרים, סוללה של אבנים המשקיפה על פסגת הרכס. אוריון העמיד אדם על ראש הסוללה, בקומפוזיצה הדומה לזו של פרידריך. אולם ביצירתו של אוריון עומד האדם בהתרסה כלפי האינסוף, עם הפנים למשקיף כשגבו מופנה לים הערפל, מתוך עליונות על המרחב.

"מסלול המראה", [[עזרא אוריון, צילום: אברהם חי, 1981]]

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים רומנטיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גברים בציור
Barrett

Barrett הוא אלבום הסולו השני והאחרון של סיד בארט. בארט צייר את הציור שעל עטיפת האלבום ועיצב אותה בעצמו. סגנונו של האלבום שונה מקודמו וניתן לשמוע בו יותר בבירור את השפעות הבלוז של בארט.

== תהליך ההקלטה ==
בפברואר 1970, זמן קצר אחרי צאת האלבום הראשון של בארט, The Madcap Laughs, בארט הופיע בתוכנית הרדיו של ג'ון פיל "Top Gear" בליווי ג'רי שירלי (מתופף להקת המבל פיי) ודייוויד גילמור, שם ניגן רק שיר אחד מתוך האלבום החדש, "Terrapin" ועוד ארבעה שירים חדשים. 
יומיים לאחר מכן, החל לעבוד על האלבום החדש באולפני אבי רוד, הפעם עם ריצ'רד רייט ודייוויד גילמור כמפיקים ונגני ליווי.
הסשנים התנהלו ביעילות רבה יותר מאלה של "The Madcap Laughs" - הוקלט הרבה חומר שלא נכלל באלבום, וכנראה ישנם שירים שלא ראו אור מעולם ומשך ההקלטה של האלבום היה קצר משמעותית ממשך ההקלטה של קודמו.
באותה תקופה מצבו הנפשי של בארט היה עדיין בכי רע; ב-6 ביוני 1970 בארט הופיע יחד עם ג'רי שירלי ודייוויד גילמור באולם האולימפיה שבלונדון' בארט בלבל את הקהל וגם את שירלי וגילמור, ובשיר הרביעי הניח את הגיטרה שלו בפתאומיות וירד מהבמה. שירלי וגילמור הם סיימו את השיר - "Gigolo Aunt" במהירות וחתמו את ההופעה היחידה בקריירת הסולו של בארט.
"Barrett" יצא בנובמבר 1970 והתקבל בהרבה פחות עניין מאשר קודמו. בארט אמר בראיון איתו שהתזמון של יציאת האלבום היה גרוע וקרוב מדי לזה של האלבום הקודם ולכן הוא לא נכנס למצעדים.

== רשימת רצועות ==
# Baby Lemonade - 4:10
# Love Song - 3:03
# Dominoes - 4:08
# It Is Obvious - 2:59
# Rats - 3:00
# Maisie - 2:51
# Gigolo Aunt - 5:46
# Waving My Arms In The Air - 2:09
# I Never Lied To You - 1:50
# Wined And Dined - 2:58
# Wolfpack - 3:41
# Effervescing Elephant - 1:52

== צוות ==
* סיד בארט - שירה, קולות, גיטרות, עיצוב עטיפה
* דייוויד גילמור - הפקה, גיטרות, גיטרה בס, קלידים, תופים, קולות רקע
* ריצ'רד רייט - הפקה, קלידים, פסנתר, הרמוניום, אורגן המונד, קולות רקע
* ריק סייוול - טובה
* ג'רי שרלי - תופים וכלי הקשה
* וילי - כלי הקשה
* ג'ון וילסון - תופים
* פיטר באון - טכנאי הקלטה.

==קישורים חיצוניים==
היינריך איזאק

היינריך איזאק (באנגלית: Heinrich Isaac; 1450 – 1517), מלחין מהאסכולה הפרנקו-פלמית (גם - הנדרלאנדית) בתקופת הרנסאנס. איזאק, בן זמנו של ז'וסקן דה פרה, נחשב לאחד המלחינים המשפיעים ביותר על התפתחות המוזיקה הפוליפונית בגרמניה.

== ביוגרפיה ==

=== חייו האישיים ===
מעט מאוד ידוע על ראשית חייו, אולם אפשר שנולד בבראבנט.

=== קריירה ===
מוזיקולוגים מעריכים, שהחל להלחין בשנות השבעים של המאה החמש עשרה. המסמך הדוקומנטארי הראשון אודותיו הוא משנת 1484, כשהיה איזאק מלחין חצר באינסברוק. לאחר מכן הועסק כנגן עוגב על ידי בית מדיצ'י בפירנצה, והיה למורה ילדיו של לורנצו דה מדיצ'י. אחד מתלמידיו היה לימים האפיפיור ליאו העשירי. באותה תקופה התחתן עם מקומית, אולם לאחר הדחת בית מדיצ'י בשנת 1494, עזב איזאק את איטליה על מנת למצוא תעסוקה במקום אחר, זאת עד להעסקתו על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בשנת 1497.
במסעותיו ברחבי גרמניה השפיע רבות על מלחינים שונים עד אשר חזר בשנת 1502 לאיטליה- לפירנצה או לפרארה, שם התחרה עם ז'וסקן על העסקתו. 
מכתב מפורסם שנכתב על ידי נציג של בית אסטה (Este) השווה את שני המלחינים : " איזאק הוא בעל אופי טוב יותר, ולמרות שז'וסקן מלחין טוב יותר, הוא מלחין רק כשהוא חפץ בכך ולא כשהוא מתבקש לכך, איזאק ילחין כשתבקש ממנו ..." .
איזאק חזר לפירנצה בשנת 1514 ומת בשנת 1517.

==יצירתו==
איזאק הלחין מגוון נרחב של מוזיקה, לרבות מיסות, מוטטים, לידר ומוזיקה אינסטרומנטלית והיה לאחד מהמלחינים הפוריים ביותר בזמנו.

יצירתו המוכרת ביותר היא הליד הגרמני 'Innsbruck, ich muss dich lassen' 'אינסברוק, חייב אני לעזבך', לו עיבד מספר גרסאות. אולם ייתכן שהמלודיה עממית ואיזאק רק ביצע את מלאכת העיבוד. זוהי אותה מלודיה ששימשה לימים כנושא לכוראל הלותראני O Welt, ich muss dich lassen, שהיה לבסיס יצירות רבות של יוהאן סבסטיאן באך ויוהנס ברהמס.

איזאק זוכה כיום להערכה רבה בעיקר בזכות ה-Choralis Constantinus שלו. זהו קובץ עצום של מעל ל-450 מוטטים פוליפוניים, מבוססים על מזמורים עבור הפרופר (Proper) של המיסה, אשר הולחנו לפי הזמנה מהקתדרלה בקונסטנץ באפריל 1508, לכתוב מוזיקה לסדרי התפילה הייחודיים לפולחנים המקומיים. חלק מספר זה נערך בידי אנטון וברן אשר חקר את יצירות איזאק וכתב אודותיו עבודת דוקטורט. איזאק שהה בקונסטנץ עקב כינוס הרייכסטאג על ידי מקסימיליאן, שביקשו לספק מוזיקה למקהלה של הקפלה המלכותית. אחרי מותם של מקסימילאן ואיזאק, לודוויג זנפל, תלמידו של איזאק וחבר במקהלת הקפלה המלכותית, ערך את כל הפרופרים וסדרם בהתאם לשנת הכנסייה. המוטטים הללו מהווים דוגמאות מופת לפוליפוניות הרנסאנס, המבוססת על נושאי מזמורים נושנים.

==השפעתו==
השפעתו העמוקה ביותר הייתה בגרמניה, שם חי ושם הופצה המוזיקה שלו. תרומתו למוזיקה האירופאית היא בהפיכת הסגנון הפוליפוני הנדרלאנדי למקובל בגרמניה, וכן הווה איזאק אבן דרך בהתפתחות המוזיקה הקונטרפונקטית שם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחיני מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:ילידי 1450
קטגוריה:נפטרים ב-1517
ריגוש (מחזה)

ריגוש הוא מחזה מאת הלל מיטלפונקט, שהועלה בתיאטרון בית ליסין בין השנים 2005 ל-2007. המחזה זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2005, פרס שחקנית השנה לדפנה רכטר ופרס שחקנית המשנה לנעמי פרומוביץ'.

==עלילה==
המחזה עוסק במיקה, אמנית וידאו ארט סובלת מנדודי שינה. מציעים לה עבודה בתערוכה "המחלה כמטאפורה" והיא מוותרת עליה כי היא לא מוצאת נושא . היא הולכת למעבדת שינה ושם היא פוגשת את סופי שחולה במחלת שינה נדירה. סופי חולה בנרקולפסיה, כלומר היא נרדמת בלי שליטה. מיקה מחליטה לקחת את סופי ולעשות את העבודה עליה. והקשר ביניהן מתחזק.

בינתיים הקשר בינה ובין בעלה מתרופף. מיקה עוזבת את הבית ועוברת לסטודיו כדי שתוכל לעבוד כל הזמן ובינתיים היחסים בינו לבין חברתה הטובה ביותר של מיקה, נוני, נהיים קרובים מאוד עד שהם מגיעים למחוזות רומנטיים.

נוני באה אל מיקה כדי לספר לה שהיא שכבה עם בעלה ומיקה רבה עם נוני ולאחר מכן גם רבה עם בעלה ועוזבת את הבית רשמית. בזמן שהיא עובדת נוני עוברת לבית שלה והיא נשארת בסטודיו עם סופי ומצלמת אותה בשנתה.
כשמגיע הרופא לדבר עם מיקה מגלה שכל ההתקפים של סופי שהיא צילמה הם מזויפים ושהמחלה שלה כבר בשליטה מלאה. היא כועסת על סופי וזורקת אותה.

מיקה מגיעה לשפל המדרגה. אין לה משפחה, חברים, עבודה. אפילו את הבן שלה היא כבר לא רואה. ובנוסף להכול היא לא ישנה בלילה. אחרי שהיא מגיעה לבית ומביכה את עצמה לפני בעלה וחברתה הכי טובה היא חוזרת לסטודיו ששם היא מוצאת את סופי ואת החבר שלה. שכועס מאוד על כך שבגללה סופי כל הזמן הזה הייתה רחוקה ממנו. והוא כועס עוד יותר על כך שהיא זרקה אותה לרחוב. הוא מאיים לשרוף את כל חומר הצילום ואז הוא מפנה את המצלמה את מיקה. הוא רוצה לתת לה את ההרגשה איך זה שמנצלים אותך ומצלמים אותך. שם מגיעה נקודת השבירה של מיקה. היא לוקחת את הדלק שאיתו הוא איים לשרוף את החומרים והיא שופכת על עצמה. אין לה מה להפסיד והיא מתפרקת. אחרי התרסקות הזאת של מיקה, סופי והחבר שלה בהולכים ומשאירים את מיקה לבדה.

את הסרט שלה מיקה עשתה על נדודי השינה שלה. והיצירה שלה הייתה אחת המוערכות בתערוכה. אבל הכי חשוב. בסוף המחזה רואים אותה שוכבת במיטתה ובעלה מעיר אותה ומספר לה על כמה התערוכה הצליחה. ואז היא ישנה. ובעלה שוכב לידה.

==ההפקה של בית ליסין==
* מחזאי ובמאי: הלל מיטלפונקט
* שחקנים: דפנה רכטר (מיקה), יורם חטב, נעמי פרומוביץ' (סופי), אורנה כץ (נוני), דרור ברוך, שי אגוזי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=1&Area=1&EventId=12580 ריגוש באתר הבמה]
* [https://web.archive.org/web/20070929235824/http://www.lessin.co.il/ShowDetails.asp?ShowID=12 ריגוש בבית ליסין]
* 
* 
קטגוריה:יצירות משנת 2005
קטגוריה:מחזות הלל מיטלפונקט
קטגוריה:הצגות שזכו בפרס התיאטרון הישראלי
זוטי דברים

זוטי דברים היא הגנה העומדת לנאשם במשפט פלילי, בהתאם לסעיף 34יז לחוק העונשין, שבו נאמר: "לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה, אם, לאור טיבו של המעשה, נסיבותיו, תוצאותיו והאינטרס הציבורי, המעשה הוא קל ערך".

זוטי דברים היא גם הגנה העומדת לנתבע במשפט אזרחי, בהתאם לסעיף 4 לפקודת הנזיקין, בו נאמר: " לא יראו כעוולה מעשה, שאילו היה חוזר ונשנה לא היה בו כדי ליצור תביעה לזכות נוגדת, ואדם בר-דעת ומזג כרגיל לא היה בא בנסיבות הנתונות בתלונה על כך."

==זוטי דברים במשפט הפלילי==

=== מטרות ההגנה ===
הסעיף נוסף לחוק העונשין במסגרת תיקון מס' 39 לחוק, שתוקפו מ-23 באוגוסט 1995. דברי ההסבר להצעת החוק מסבירים את הצורך בתיקון זה:

פרופ' ש"ז פלר הוסיף ונימק את הצורך בתיקון:

תומך בולט בתיקון זה, כבר יותר מעשור קודם שאושר בכנסת, היה פרופ' דניאל פרידמן, במאמרו "שיקול דעת שיפוטי בהעמדה לדין פלילי" (הפרקליט, כרך לה, תשמ"ג-1983, עמ' 155).

פרופ' מרים גור אריה הביאה דוגמאות אחדות שבהן לדעתה ראוי ליישם את העיקרון של זוטי דברים:

בהמשך, היות שהשתכנעה בצדקת ביקורות על גישתה, חזרה בה מרים גור אריה מעמדתה והודתה כי גישה זו מצמצמת מדי. בין היתר, משום שממילא ניתן היה לפטור מקרים אלה באמצעות טכניקת הפרשנות התכליתית, וכן כי התביעה ממילא לא תביא מקרים מעין אלה לעיון בית המשפט. לכן, לגישתה, יש לראות בהגנת זוטי הדברים כהגנה פוטרת, אשר יש להעניקה אף במקרים חמורים יחסית - המתאימים הן להגדרה הטכנית של העבירה והן להגדרה העניינית שלה, אך אין זה צודק להטיל בגינם אחריות פלילית:

<br />
<br/>
===מימוש ההגנה===
מלשון החוק נובע כי יש להתחשב בארבעה מאפיינים קודם ליישום הגנת זוטי דברים:
* טיב המעשה
* נסיבות המעשה
* תוצאות המעשה 
* האינטרס הציבורי
הנטל להוכיח את התקיימות ההגנה רובץ לפתחו של הטוען לה.

== זוטי דברים במשפט האזרחי ==

הכלל בדבר זוטי דברים נקבע במפורש בסעיף 4 לפקודת הנזיקין: "לא יראו כעוולה מעשה, שאילו היה חוזר ונשנה לא היה בו כדי ליצור תביעה לזכות נוגדת, ואדם בר-דעת ומזג כרגיל לא היה בא בנסיבות הנתונות בתלונה על כך."

גם במקום שבו אין הוראת חוק מפורשת תחול גם הגנת זוטי הדברים. ההיגיון המסתתר מאחורי דוקטרינה זו הוא, שהסדר הציבורי והתועלת הכללית שבהליך השיפוטי דורשים, שבתי המשפט לא יעסקו בעניינים פעוטים של מה בכך, אפילו יש בהם פגיעה מזערית בזכות או גרימת נזק בשיעור נמוך במיוחד.

הדוקטרינה בדבר זוטי דברים הוכרה במפורש גם בדין הישראלי:ד"ר אבישי אדד הביא דוגמה שבה לדעתו ראוי ליישם את דוקטרינת 'זוטי דברים' במשפט האזרחי:

=== המדד לפגיעה מזערית ===

===במשפט העברי===
לפי המשפט העברי אסור להזיק בכל סכום שהוא ולכן הביטוי 'לא יראו כעוולה' אינו תואם את עמדת המשפט העברי. לעניין ההתדיינות בבית דין, דנים בכל נזק החל משווה פרוטה ולכן כמעט ולא ניתן להשתמש בהגנת 'זוטי דברים'.

==לקריאה נוספת==
*א. מגן, "'זוטי דברים' - אך לאו מילתא זוטרתא", הפרקליט מג 38.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://info1.court.gov.il/Prod03/ManamHTML2.nsf/46D21AF5262FC40D42256D6A003ABED0/$FILE/40F44AA3FA84740242256D4D003B973E.html?OpenElement קפ 105/02 אלון ניר נ' מסע אחר], פסק דין של השופטת ד"ר מיכל אגמון-גונן, העוסק בהרחבה בסוגיית זוטי דברים.
==הערות שוליים==

קטגוריה:דיני עונשין
קטגוריה:דיני נזיקין
אנדרה קלויטנס

אנדרה קלויטנס (בצרפתית: André Cluytens, 26 במרץ 1905 – 3 ביוני 1967) היה מנצח צרפתי, יליד בלגיה. הוא קיבל אזרחות צרפתית בשנת 1948. ב-1949 התמנה למנצח ראשי של תזמורת הקונסרבטואר של פריז, ובמשרה זו נשאר עד 1960. קלויטנס ניצח על הצגה מפורסמת של האופרה טנהויזר של וגנר בפסטיבל ביירוית בשנת 1955 ועבד עם הפילהרמונית של ברלין כמנצח אורח. כפי שאפשר ללמוד מכך, קלויטנס היה בקיא ברפרטואר הגרמני כשם שהגיש פרשנויות מהימנות ומוסמכות של ראוול ועוד מלחינים צרפתיים אחרים של המאה ה-20. 

קלויטנס הרבה להקליט, בעיקר לחברת EMI. רשימת הקלטותיו כוללת את גדולי המוזיקה הצרפתית ואת כל מחזור הסימפוניות של בטהובן עם הפילהרמונית של ברלין, בשנים 1957 ל-1960. כמו כן הקליט אופרות רבות. מספר ניכר מהקלטותיו יצאו על תקליטורים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים בלגים
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1967
פהרי קורוטירק

פהרי קורוטירק (בטורקית: Fahri Korutürk; 3 באוגוסט 1903 – 12 באוקטובר 1987) היה איש צבא טורקי, דיפלומט ונשיא טורקיה השישי.

קורוטירק נולד באיסטנבול והתחנך עד 1923 בבית הספר של הצי העות'מאני. ב-1933 הוסמך באקדמיית הצי הטורקי ושירת במסגרת הצי, גם כנספח לענייני ימייה בשגרירויות טורקיה ברומא, ברלין וסטוקהולם. בתוקף תפקידו השתתף ב-1936 בוועידת מונטרה בשווייץ בעניין עתידם של מצרי הים של הדרדנלים והבוספורוס. ב-12 בספטמבר 1957 מונה קורוטירק למפקד הצי הטורקי ונשא בתפקיד זה עד 2 ביולי 1960 עת השתחרר משורות הצי. בעת ההפיכה הצבאית בסוף מאי 1960 הוכרז כי קורוטירק ימונה לשר החוץ, אולם לאחר כשעתיים מונה אחר לתפקיד, לאחר שקורוטירק סירב לקבל את התפקיד.

לאחר שחרורו שימש קורוטירק כשגריר טורקיה בברית המועצות ובספרד, וב-1968 מינה אותו הנשיא ג'וודט סונאי לחבר הסנאט הטורקי.

עם סיום כהונתו של סונאי דרש הצבא שהפרלמנט יבחר ברמטכ"ל היוצא, פארוק גורלר, לנשיא. המפלגה השלטת סירבה והעמידה לבחורה מועמד משלה, טקין אריבורון. לאחר שאף אחד מהמועדים לא השיג רוב בפרלמנט, בחרה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה את קורוטירק לנשיאה השישי של המדינה ב-6 באפריל 1973, בתמיכת שלוש המפלגות הגדולות בפרלמנט ובניגוד לדרישת הצבא. הוא כיהן בתפקיד משך שבע שנים עד 6 באפריל 1980. קורוטירק נפטר באיסטנבול ונקבר בבית העלמין הממלכתי של טורקיה באנקרה.

קורוטירק פרסם את הספר "İskajerak Deniz Muharebesi hakkında bir konferans" (עיון בקרב הימי ביוטלנד).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tccb.gov.tr/sayfa/cumhurbaskanlarimiz/fahri_koruturk/ פהרי קורוטירק באתר נשיאי טורקיה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי טורקיה
קטגוריה:אדמירלים טורקים
קטגוריה:שגרירי טורקיה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הממלכתי של טורקיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1903
קטגוריה:נפטרים ב-1987
פולקסאופר של וינה

שמאל
פולקסאופר של וינה (בגרמנית: Volksoper Wien או "האופרה העממית של וינה") הוא בית אופרה חשוב בווינה, אוסטריה. הוא מעלה כ-300 הצגות של עשרים וחמש הפקות מדי עונה, הנמשכת מספטמבר עד יוני. התיאטרון מכיל כ-1,473 מקומות ישיבה ועוד כ-102 מקומות עמידה.

בית האופרה נבנה בשנת 1898 בתור תיאטרון היובל העירוני של הקיסר (Kaiser-Jubiläums-Stadttheater). במקור הוצגו בו רק מחזות, אבל משנת 1903 הוכנסו גם אופרות ואופרטות לרפרטואר. הפולקסאופר הוא אולם ההצגות הגדול ביותר בווינה לאופרות, אופרטות, מחזות-זמר ותיאטרון מחול.

ההופעות הראשונות בווינה של "טוסקה" (פוצ'יני) ו"סאלומה" (ריכרד שטראוס) התקיימו בפולקסאופר בשנים 1907 ו-1910, בסדר זה. זמרים בעלי שם עולמי כמו מריה יריצה וריכרד טאובר הופיעו שם; המנצח אלכסנדר זמלינסקי היה לקאפלמייסטר הראשון ב-1906. בשנים עד מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה רכש הפולקסאופר מעמד כבית האופרה השני ליוקרה בווינה, אבל אחרי שנת 1929 מיקד את הרפרטואר שלו באופרה קלה. אחרי מלחמת העולם השנייה היה הפולקסאופר של וינה לאתר חלופי לאופרה של וינה, שמשכנה נהרס. בשנת 1955 חזר הפולקסאופר לתפקידו הקודם בהצגת אופרה, אופרטה ומחזות-זמר.

עונת 2006-07 מייצגת נאמנה את אופיו של בית האופרה בשבע האופרטות שהוצגו בה, ביניהן חביבות הקהל כמו "האלמנה העליזה" ו"הרוזן מלוקסמבורג" של פרנץ להאר ו"ברון הצוענים" ו"העטלף" של יוהאן שטראוס הבן, ועוד שני מחזות-זמר פופולריים, "כלוב העליזים" ו"צלילי המוסיקה", ותוכניות מחול.

בספטמבר 2003 התמנה רודולף ברגר, לשעבר מנהל האופרה של שטרסבורג, למנהל הלהקה, ומארק פיולט היה למנהל מוזיקלי.

נכון לשנת 2023, מנהלה המוזיקלי כיום של בית האופרה הוא המנצח בן גלסברג ואחת ממנצחות הבית היא קרן קגרליצקי.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20040113012022/http://www.wien.info/article.asp?IDArticle=10233 Profile from Wien.info]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטריה: בתי אופרה
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:וינה: תרבות
קטגוריה:בתי אופרה
קנן אוורן

אהמט קנן אוורן (בטורקית: Ahmet Kenan Evren; 17 ביולי 1917 – 9 במאי 2015) היה איש צבא ומדינאי טורקי, ששימש כראש המטות המשולבים של טורקיה, ראש המדינה ונשיא טורקיה השביעי.

==ביוגרפיה==
אוורן נולד באלאשהיר בנפת מניסה והתחנך בבית הספר הצבאי ובאקדמיה הצבאית באנקרה עד שנת 1949. הוא השתתף במלחמת קוריאה בתחילת שנות החמישים ולאחר מכן שימש בתפקידי פיקוד שונים. בין היתר היה מופקד על יחידת "גרילת הנגד" הטורקית (Kontrgerilla) שהייתה שלוחה של תוכנית גלאדיו של נאט"ו. בתפקידו זה חשוד אוורן כי עמד בקשר עם ארגון הטרור הימני של הזאבים האפורים, ובאמצעותו יושמה דוקטרינת המתח ומצב של חוסר רגיעה מתמשך במדינה במשך שנות ה-70. לאחר מכן שימש אוורן כמפקד צבא היבשה וב-1978 מונה לראש המטות המשולבים של טורקיה.

אוורן הוביל את ההפיכה הצבאית השלישית בטורקיה ב-12 בספטמבר 1980 שהייתה שיאו של המאבק בין כוחות הימין, ובראשם ארגון הזאבים האפורים, לבין כוחות השמאל במדינה. לאחר ההפיכה נשלטה המדינה בידי המועצה לביטחון לאומי בראשותו של אוורן ששימש כראש המדינה, ראש המועצה לביטחון לאומי וראש המטות המשולבים. האספה הלאומית הגדולה של טורקיה פוזרה, כל המפלגות הוצאו אל מחוץ לחוק והחונטה השלטת רדפה את מתנגדיה. אוורן הוציא את ארגון הזאבים האפורים אל מחוץ לחוק, לאחר ששוב לא היה מעוניין בשירותיו. חוקת טורקיה מ-1961 בוטלה ובמקומה נכנסה לתוקף חוקת 1982, החוקה הרביעית במספר בתולדות המדינה, אשר שבה והרחיבה את סמכויותיו של נשיא טורקיה באופן שהזכיר את המצב לפני 1961. החוקה שצמצמה ברשימת חירויות הפרט הנרחבת של החוקה הקודמת, נתפרה במידה רבה לפי מידותיו ושאיפותיו של אוורן עצמו, שהיה לנשיאה השביעי של טורקיה ב-9 בנובמבר 1982. במקביל הוא המשיך וכיהן עד ה-1 ביולי 1983 כראש המטות המשולבים ופרש מתפקיד זה מרצונו. אוורן סיים את כהונתו בת שבע השנים כנשיא טורקיה ב-9 בנובמבר 1989 ועקר למרמריס. לאחר פרישתו נחשפו שני ניסיונות להתנקש בחייו ב-1996 וב-2006.

אמרתו המפורסמת ביותר של אוורן "?Asmayalım da besleyelim mi" ("שנאכיל אותם במקום לתלות אותם?") נאמרה בהקשר לתמיכתו בהוצאות להורג. עוד הוא ידוע בתמיכתו במיעוט מפלגות ובאחוז החסימה הגבוה בטורקיה ("Meclise iki, iki buçuk parti girse yeter" - "אם נכנסות שתיים-שתיים וחצי מפלגות לאספה (הלאומית) זה מספיק"), וככלל תמך בצמצום חירויות הפרט למען השגת יציבות לאומית.

== ראו גם ==
* המדינה העמוקה
* היסטוריה של הרפובליקה הטורקית

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tccb.gov.tr/sayfa/cumhurbaskanlarimiz/kenan_evren/ קנן אוורן], באתר נשיאי טורקיה
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי טורקיה
קטגוריה:גנרלים טורקים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הממלכתי של טורקיה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1917
קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-2015
מאגמה (להקה)

מאגמה (בצרפתית: Magma) היא להקת רוק מתקדם צרפתית שהוקמה בשנת 1969 בפריז על ידי המתופף בעל ההכשרה הקלאסית כריסטיאן ונדר ופעילה עד היום. ונדר הוא הרוח החיה מאחורי הלהקה, והחבר הבולט ביותר בה. הלהקה השפיעה על אמנים אחרים עד כדי שנוצר בעקבותיה סגנון מוזיקלי המכונה Zeuhl.

ונדר יצר עולם בדיוני רחב יריעה ורוב אלבומי הלהקה מתארים עולם זה. מרבית שירי הלהקה מושרים בשפה מתוכננת שהמציא ונדר ונקראת קוביאנית (Kobaïan). 

המוזיקה של מאגמה היא הרפתקנית ורבת דמיון. היא מושפעת מהמוזיקה המודרנית של המאה ה-20 וממלחינים דוגמת בלה בארטוק, איגור סטרווינסקי ומסקסופוניסט הג'אז ג'ון קולטריין. בדרך כלל השירים מושרים על ידי מקהלה קטנה ששרה, כאמור, בשפת הקוביאנית. אלמנט בולט במוזיקה של מאגמה, הלקוח מהמוזיקה המינימליסטית הוא הרפטטיביות של השירים, לעיתים קרובות הם לוקחים נושא קצר וחוזרים עליו פעמים רבות מאוד ובכך נותנים לשירים תחושת פראיות חזקה.

במשך השנים מוזיקאים רבים ניגנו עם מאגמה, עזבו אותה, אך המשיכו ליצור בסגנון דומה. הסגנון החדש שיצרו אמנים אלה ונוספים מכונה Zeuhl.

== דיסקוגרפיה ==

אלבומי אולפן
<div dir=ltr align=left>
*1970 Magma (album)|Magma (a.k.a kobaia)
*1971 1001°Centigrades
*1972 The Unnamables (as Univeria Zekt)
*1973 Mekanïk Kommandöh (not officially released until 1989)
*1973 Mekanïk Destruktïw Kommandöh
*1974 Wurdah Ïtah
*1974 Köhntarkösz
*1976 Üdü Wüdü 
*1978 Attahk
*1984 Merci
*2004 K.A. (Kohntarkosz Anteria)
*2009 Ëmëhntëhtt-Rê
*2012 Félicité Thösz
*2014 Rïah Sahïltaahk
*2015 Šlaǧ Tanƶ
*2019 Zëss
*2022 Kartëhl
</div dir=ltr align=left>

הוצאות נוספות
<div dir=ltr align=left>
*1975 Live/Hhaï
*1976 Inédits
*1981 Retrospektiw (Parts I+II)
*1981 Retrospektiw (Part III)
*1986 Mythes Et Legendes Vol. I (compilation)
*1992 Les Voix de Magma (live)
*1994 Akt IV (Theatre Du Taur Concert, 1975)
*1995 Akt V (Concert Bobino, 1981)
*1996 Akt VIII (Bruxelles - Theatre 140, 1971)
*1998 Floë Ëssi/Ëktah (EP)
*1998 Simples
*1999 Akt XIII (BBC 1974 Londres)
*2001 Trilogie Theusz Hamtaahk (Concert du Trianon), DVD
*2006 Mythes et Légendes Epok 1, DVD
*2006 Mythes et Légendes Epok 2, DVD
*2007 Mythes et Légendes Epok 3, DVD
</div dir=ltr align=left>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:להקות צרפתיות
קטגוריה:להקות רוק מתקדם
תגובות הומוגניות והטרוגניות

תגובה הומוגנית היא תגובה כימית שבה המגיבים נמצאים באותו מצב צבירה, בעוד שבתגובה הטרוגנית המגיבים נמצאים במצבי צבירה שונים. תגובות המתרחשות על פני השטח של זרז המצוי במצב צבירה שונה נחשבות גם כן כהטרוגניות. תגובה כימית בין שתי מולקולות גז, נוזל או מוצק היא הומוגנית. תגובה בין גז לנוזל, גז למוצק או נוזל למוצק היא הטרוגנית.

היישומים המעשיים של תגובות הטרוגניות מצויים בין השאר בממירים קטליטיים, תאי דלק ובמכשירי אדים. לאחרונה, מהנדסי ייצור החלו להשתמש בתגובות המתרחשות על פני השטח של חומר מסוים על מנת לייצר חומרים בקנה מידה מיקרוסקופי (ואף בקנה מידה של ננומטרים) עבור יישומים ביו-רפואיים.

באופן דומה בנוגע לתערובות:
*תערובת הומוגנית: חומר שבו הרכיבים מעורבבים בצורה שווה, ישנם קשרים כימיים (לדוגמה: חלב, בושם, פלדה, אוויר וכו').
*תערובת הטרוגנית: חומר שבו הרכיבים לא מעורבבים בצורה שווה, אין קשרים כימיים (החומרים לא מתערבבים אחד עם השני).
ניתן לראות כי מדובר בתערובת הומוגנית (כאשר אין הפרעות חיצוניות) כשהנוזל, גז או מוצק הם בעלי צבע וצורה בלתי משתנים. בהנחה שאכן מדובר בתערובת הומוגנית, גם במקרה של הוספת עצמים או חומרים כלשהם לחומרים אחרים לא יחול שינוי בתערובת.

ישנם מספר מודלים שהוצעו במהלך השנים על מנת לתאר את ריכוזי החומר במצבי צבירה שונים. התופעות שיש להתחשב בהן הן שיעורי העברת המסה וקצבי התגובה.

==קישורים חיצוניים==
* 

הומוגנית
המסע מבורדו

עמוד מתוך הספר "מסע מבורדו" (Itinerarium Burdigalense)
הנוסע מבורדו הוא כינויו של מחבר אלמוני של הספר - מסע מבורדו (Itinerarium Burdigalense), יומן מסע המתאר את עלייתו לרגל בסביבות שנת 333. החיבור נודע בחשיבותו, שכן הוא מהווה פתיחה לספרות המסעות לארץ ישראל וכן הוא אחד ממקורות המידע היחידים על פניה של ארץ ישראל בכלל, וירושלים בפרט, בראשית המאה ה-4.

==המסע מבורדו==
תיאור המסע מתחיל בעיר בורדו, ומתאר מסע לארץ ישראל, ביקור באתרים בה וחזרה ממנה לבורדו. המסע לארץ ישראל ובחזרה מתואר בצורה יבשה, ומצוינים בה רק שמות המקומות בהם הנוסע החליף את סוסו, את המקומות בהם עצר ללינת לילה ואת שמות הערים שעבר בדרך. המרחק בין כל תחנה ותחנה מצוין במילים, ורק לעיתים רחוקות מצוין אתר בעל עניין בנתיב המסע, כגון קברו של חניבעל או עיר הולדתו של אלכסנדר מוקדון.

התיאור מפורט יותר לגבי אתרים בארץ ישראל, ביהודה וירושלים ובין השאר מתאר את הר ציון, הר הזיתים, קבר רחל, מעיין אלישע ובית אל, אם כי הוא לא חף מטעויות. כך למשל הוא מייחס את מעמד ההשתנות של ישו להר הזיתים במקום למיקום המקובל הנצרות - הר תבור. 

==זהותו של הנוסע==
ספר המסע אינו חתום, ולא ידוע מי כתבו. מאחר שתיאור המסע מתחיל בבורדו (שהייתה בזמן כתיבת החיבור הפרובינציה הרומית גאליה אקוויטניה), נהוג להניח כי זהו מקום מוצאו של הנוסע. מתוך הדגש על האתרים הנוצריים וההתייחסות אליהם, ברור כי מדובר בנוסע נוצרי, אך מתוך רמזים שונים בטקסט העלו מספר חוקרים הצעות שונות. היו שהצביעו על ידיעותיו של הנוסע ביהדות כעל ראיה כי הנוסע הוא יהודי מומר. שמואל קליין טען שהנוסע אינו נוסע כלל, והחיבור כולו נכתב על סמך מקורות משניים, ללא שיציג המחבר את רגלו מחוץ מבורדו. היו אף שהציעו כי הנוסע אינו נוסע כלל, כי אם נוסעת וזאת מכיוון שרשימת האתרים המופיעים במסע יכולים לשקף עניין מוגבר בנשים שהמיניות שלהן מופגנת בסיפור - כמו דינה, רחב, האישה השומרונית ועוד. המסע מתוארך לשנת 333 בשל ההתייחסות בתיאור המסע לקונסוליות של דלמטיוס וזנופילוס.

==ראו גם==
* אגריה

==לקריאה נוספת==
* אורה לימור, מסעות ארץ הקודש: עולי רגל נוצרים בשלהי העת העתיקה, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1998
* 
<div style="direction: ltr;">
* Jaś Elsner, The Itinerarium Burdigalense: Politics and Slavation in the Geography of Constantine's Empire, The Journal of Roman Studies 90, 2000.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20171114071219/http://www.christusrex.org/www1/ofm/pilgr/bord/10Bord01Lat.html הטקסט הלטיני]
* [https://web.archive.org/web/20110604105814/http://www.christusrex.org/www1/ofm/pilgr/bord/10Bord01MapEur.html מפת המסע ומהלכיו]
* [https://archive.org/details/cu31924028534158/page/n11/mode/2up תרגום לאנגלית של סיפור המסע] בהוצאת החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל, 1887
*[http://books.google.com/books?id=Qh7nDfGm7BkC Lloyd Arnold Brown, The Story of Maps, Courier Dover Publications, 1979], page 85
* [http://translate.google.fr/translate?hl=fr&sl=fr&tl=iw&u=http%3A%2F%2Fwww.arterra-coop.eu%2F גלה את Burdigalense Itinerarium]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים נוצרים
קטגוריה:אישים שזהותם אינה ידועה
קטגוריה:המאה ה-4
קטגוריה:עולים לרגל לירושלים
קטגוריה:כתבי יד לטיניים
קריפטוכרום

קריפטוֹכרוֹם (באנגלית: Cryptochrome) הוא חלבון המשמש כקולטן אור בכל הצמחים ובבעלי חיים רבים.

קריפטוכרום הוא הקולטן העיקרי של אור כחול. קיימים שני קריפטוכרומים בצמחים, CRY1 ו-CRY2. קריפטוכרום הוא חלבון עתיק מבחינה אבולוציונית, ומקורו באנזים פוטוליאז, אשר מצוי בחיידקים רבים ואשר משתתף בתהליכי תיקון נזקי DNA; קריפטוכרום איבד במהלך המעבר שלו לאאוקריוטים את פעילותו האנזימטית.<ref></ref>

קריפטוכרום נושא שני כרומופורים (מבנים כימיים המגיבים לפגיעת אור): פטרין (Pterin) ופלאווין (Flavin); האחרון נגזר מריבופלאווין, ויטמין B<sub>2</sub>. לאחר פגיעת פוטון בפטרין מוסר הלה אלקטרון לפלאווין; האחרון גורם לשינוי מרחבי בחלק מהחלבון האחראי להעברת אותות לתרכובות אחרות בתא. שרשרת העברת האותות של קריפטוכרום והאופן בו הוא גורם לתופעות השונות בצמח טרם הובררו.

קריפטוכרום נמצא בכל מיני הצמחים והוא חיוני להתפתחותם התקינה. בבעלי חיים ובצמחים משמש החלבון כשעון צירקדי – מנגנון המודד את היחס בין זמן האור וזמן החושך לאורך היממה ואשר משרה מספר תופעות פיזיולוגיות על סמך יחס זה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:פיזיולוגיה של הצמח
אברהם קרוכמל

"אבן הראשה", וינה תרל"א (1871)
אברהם קרוכמל (או קרוכמאל; בכתיב יידי: קראָכמאַל; 1817 בערך – 1888) היה חוקר ופובליציסט, איש תנועת ההשכלה היהודית במזרח אירופה. בנו של ההיסטוריון והוגה הדעות ר' נחמן קרוכמל, ועל שמו קרא לעצמו אב"ן (אברהם בן נחמן) קרוכמל.

== חייו ==
על תולדות חייו יש רק ידיעות מועטות. שנת לידתו אינה ודאית והיא נעה בין השנים 1817 ושנת 1825 בעיירה ז'ולקווה שבגליציה. עיקר לימודו היה אצל אביו, אך למד גם מפי ר' צבי הירש חיות, ר' שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) והרב שלמה קלוגר. בגיל מבוגר יחסית למד גם גרמנית ולימודי חול. כשעזב אביו את ז'ולקווה ב-1836 נשאר בעיירה, אך לאחר פטירת אביו החל לנדוד ברחבי גליציה, גרמניה ורוסיה, והיה בין השאר בלבוב, בברודי ובאודסה. בשנותיו האחרונות היה בפרנקפורט ד"מ, ושם נפטר ב-16 בספטמבר 1888. עד לאחרונה היו מועדי לידתו ופטירתו עלומים ומקורות שונים ציינו שנים אחרות.

הוא התיידד במיוחד עם יהושע השל שור (יה"ש), וסייע לו בעריכת כתב העת "החלוץ". באודסה התקרב גם לפרץ סמולנסקין הצעיר ולמשה ליב ליליינבלום, והשפיע עליהם. על השקפת עולמו שלו השפיעו שפינוזה וקאנט, ומבני זמנו אביו, ידידו יה"ש ואברהם גייגר. אחז בחידושי ביקורת המקרא והיה מבקר חריף של התלמוד הבבלי והיהדות ההלכתית; תמך בתיקונים מסוימים בדת, אם כי התנגד גם להיבטים רבים בדרכה של יהדות הרפורמית. השקפת עולמו הייתה לא-מסודרת וסבלה מחוסר עקביות.

את דעותיו ומחקריו פרסם בספרים ומאמרים. מחקריו לא היו ברמה מדעית גבוהה ויש בהם הרבה שגיאות והשערות מוטעות, אם כי יש גם הצעות שלו שהתקבלו על דעת החוקרים. את מסקנותיו המדעיות הוא מנצל פעמים רבות כדי לבקר את הרבנים שבימיו. חיבוריו הם:
* דעת אלהים בארץ (לבוב, תרכ"ג-1863), מחקרים פילוסופיים והיסטוריוסופיים ברוח כתבי אביו
* ירושלים הבנויה (לבוב, תרכ"ז-1867), על התלמוד הירושלמי
* אבן הראשה (וינה, תרל"א-1871), סנגוריה על השקפתו של שפינוזה
* הכתב והמכתב (לבוב, תרל"ד-1873), ביקורת המקרא והצעות לתיקוני נוסח בתורה
* פירושים והארות לתלמוד הבבלי (לבוב תרמ"א, 1881), מחקר ביקורתי של התלמוד
* עיון תפלה (לבוב, תרמ"ה-1885), מחקרים פילוסופיים, תאולוגיים והיסטוריים על היהדות
* אגודת מאמרים (לבוב, תרמ"ה-1885), הדפסה מחדש של מאמריו "עברי אנכי", "כחא דהיתרא", "ירידת האומה – התעלות האמונה"
<div style="direction: ltr;">
* Theologie der Zukunft, Lemberg 1872 – ביקורת התלמוד ומאמרים פילוסופיים
</div>
כמו כן פרסם מאמרי מחקר ופובליציסטיקה בכתבי העת "החלוץ", "המליץ", "המגיד" ו"הבוקר אור".

== לקריאה נוספת ==
* יהוידע עמיר, "יצירתו ההגותית של אברהם קרוכמל", בתוך: נתן שיפריס, שמואל פיינר, חנן גפני (עורכים), מגלי טמירין - תנועת ההשכלה היהודית בגליציה: היסטוריה, ספרות, הגות וזיכרון, אוניברסיטת חיפה, 2022.
* יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, מהדורה שנייה, כרך ד, ירושלים תשי"ד, עמ' 78–104.
* Eran Viezel, ‘Radical Jewish Study of the Masoretic Text during the Enlightenment Period: Joshua Heschel Schorr, Abraham Krochmal, and Elimelech Bezredḳi,’ European Journal of Jewish Studies 10 (2016), pp. 50-78

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרים ב-1888
קטגוריה:ילידי 1817
קטגוריה:משכילי גליציה
קטגוריה:חוקרי יהדות
קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים
אדם שפלן

אדם מאירי שפלן (נולד ב-4 ביוני 1979) הוא מוזיקאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
שפלן נולד באטלנטה שבארצות הברית לד"ר מיכאל שפלן, מנתח פלסטי. אחיו למחצה אורי (היה חבר ביט69) ובן הם מתמודדי העונה החמישית והשמינית של "המירוץ למיליון". עלה לישראל עם משפחתו ב-1983 והחל את לימודי המוזיקה כבר בילדותו. בגיל 6 למד לנגן בפסנתר, ובגיל 11 בגיטרה.

ב-1993 החל ללמוד בבית הספר תלמה ילין ולמד שם ג'אז והלחנה. בשנת 2000 החל ללמוד קונטרבס אצל גיל סמטנה ובאותה השנה החל לעבוד עם רונה קינן ושלומי שבן.
במרוצת השנים ניגן בין היתר עם ברי סחרוף, נעם רותם, עמיר לב, רפי פרסקי, אריק איינשטיין, אפרת בן צור, דנה אינטרנשיונל, דויד ברוזה, אביב גפן, הבילויים, הדרה לוין ארדי, איתמר רוטשילד, Pezz, הרולד רובין, מקהלת גבעול, יוקה ימומוטו ועוד.

בשנת 2003 הצטרף ללהקת "אטליז" של גיא בן שטרית, ולקראת סוף אותה השנה הצטרף ללהקת "The Girls" בהנהגת שרון קנטור.

בשנת 2004 הצטרף לאנסמבל חד-פעמי שליווה את המוזיקאית האמריקאית ג'וליה אייזנברג בהופעתה היחידה בישראל.
בשנה זו השתתף בהקלטות האלבום "עזרה בדרך" של הזמר-יוצר נעם רותם ובסיבוב ההופעות שליווה אותו.
לקראת סוף אותה שנה הצטרף להרכב הליווי של חברו ללהקת "אטליז", עמית ארז, כמולטיאינסטרומנטליסט. בהופעות ההרכב ניגן שפלן על גיטרה חשמלית, בס וגלוקנשפיל.

הוא חבר לג'וליה אייזנברג לשתי הופעות נוספות בשנת 2006, ופעמיים נוספות בביקורה השלישי בישראל, ב-2007. בסוף 2008 הוא פרש מ"אטליז" ומההרכב של עמית ארז והחל להתמקד בהפקה. בשנת 2009 שפלן הופיע כגיטריסט במופע של עמיר לב.

בשנת 2010 הפיק מוזיקלית יחד עם תמיר מוסקט את הסינגל The Art of Rolling של אלן מון,
והשתתף בהקלטות אלבומו השלישי של נעם רותם.

שפלן חבר בהרכבים "GreedyAdam" (עם אריאל ערמוני וסולן "הבילויים" נועם ענבר) ו-"UBK" (ההרכב של סולן "בום פם" אורי בראונר כנרות).

==לקריאה נוספת==
* [http://qube.co.il/ency_band.asp?e=5766&cat=29 אדם שפלן], באתר Qube
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בסיסטים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979