OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מנחת קטיף

מנחת קטיף היה מנחת תעופה קטן בגוש קטיף, כ־3 וחצי קילומטרים צפונית לעיר ח'אן יונס, ובצמוד לבסיס אונר"א אשר נמצא בשטח מחנה הפליטים ח'אן יונס וכן היה ממערב למושב העובדים גני טל ומחנה נוריה, המנחת נקרא על שם אזור ההתיישבות הישראלי ברצועה "גוש קטיף".
== היסטוריה ==
המנחת הוקם בשנת 1990, ביוזמת חברת "סנונית שרותי תעופה" ובעליה הטייס יונתן גבע, במטרה לשרת בעיקר את מתארחי מלון נווה דקלים שהחל לפעול מספר שנים ספורות לפני חניכת השדה. בית המלון סבל קשות מאבדן הכנסות בעת האינתיפאדה הראשונה, והסיבה העיקרית להפעלת והקמת השדה הייתה הסברה כי מתן אפשרות להגעה מהאוויר יאפשר להמשיך ולהפעיל את בית המלון. סיבה נוספת הייתה כי מספר אנשי עסקים שהבטיחו לראש המועצה צבי הנדל (לימים חבר הכנסת וסגן שרת החינוך, התרבות והספורט) שיקימו מפעלים בגוש-קטיף כאשר נודע להם ניתן שתהיה גישה לאזור בעזרת תחבורה אווירית.

אורך המסלול היה 800 מטרים, ורוחבו 6 מטרים כך שהוא היה ניתן לשימוש רק על ידי מטוסים קלים. חברת מע"צ סללה את המנחת ובשיתוף פעולה עם המועצה האזורית חוף עזה אשר השקיעה 1.25 מיליון ש"ח בסלילתו של המסלול ובתכנון חברת "מהוד". המנחת נחנך באוגוסט 1990 בנוכחות שר התחבורה, משה קצב.

בדצמבר 1990, חברת התעופה נשר תעופה ותיירות החלה להפעיל מהשדה קו תעופה לשדה דב בתל אביב (טיסה אשר אורכה היה פחות מחצי שעה טיסה). בשלב הראשון פעל הקו באופן סדיר של כפעמיים ביום וכן כשלוש פעמים בשבוע. בית המלון הפעיל הסעות משטח בית המלון אל המנחת ובחזרה בשעת נחיתת המטוסים, והמועצה האזורית חוף עזה הייתה מציבה לפני כל נחיתה במנחת רכב כיבוי אש וכן אמבולנס, אך תפעול זה היה מסובך ופגע בכדאיות הפעלת המנחת. בנוסף תכננה חברת נשר תעופה ותיירות להשתמש במנחת על מנת להטיס תוצרת חקלאית שגדלה בחממות בגוש קטיף לצפון הארץ. עם זאת בסופו של דבר התברר כי מספר הטסים במנחת לא מצדיק החזקת קו טיסה קבוע.

בשנת 1997 ביקשה חברת עיט שירותי תעופה ותיירות לשוב ולהפעיל טיסות סדירות למנחת, אך צה"ל לא נתן לכך אישור, בשל חשש לפיגועים במטוסים שיטוסו למנחת הממוקם סמוך למחנה הפליטים ח'אן יונס. לאחר פריצת האינתיפאדה השנייה צה"ל אסר לחלוטין על מטוסים פרטיים לעבור במרחב האווירי של רצועת עזה. הוחלט כי יינתן אישור טיסה בשדה למסוקים בלבד, ובהמשך צומצם האישור למסוקי חיל האוויר בלבד.

לאחר הריסת נמל התעופה הבינלאומי יאסר ערפאת בדצמבר 2001, הפך למעשה מסלול הטיסה של השדה להיות מסלול הטיסה השמיש היחיד ברצועת עזה. המנחת איבד את תפקידו לחלוטין לקראת פינוי גוש קטיף וביצועה של תוכנית ההתנתקות. המנחת פונה יחד עם שאר התשתיות בגוש קטיף.

השימוש האחרון במנחת היה שנה לפני פינוי הגוש כאשר הוא שימש כחניון למספר רב של אוטובוסים ששימשו מפגינים באחת המחאות נגד ביצועה של התוכנית.

=== לאחר הפינוי ===
מסלול ההמראה שימש לאחר ההתנתקות את תושבי ח'אן יונס ככביש גישה למחנה הפליטים הצמוד לעיר. ב-2014, צילומי אוויר הראו כי בעקבתו הרחבת מחנה הפליטים חאן יונס, שכללה הקמת מתקן לטיהור שפכים על חורבות המסלול, הפכה את המנחת לבלתי שמיש באופן סופי.

== ראו גם ==
* שדה אופיר
* עציון

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: שדות תעופה שנסגרו
קטגוריה:גוש קטיף: תחבורה
קטגוריה:גוש קטיף
קטגוריה:ח'אן יונס
אצטדיון מיין רואד

אצטדיון מיין רואד (באנגלית: Maine Road Stadium) היה אצטדיון כדורגל בעיר מנצ'סטר באנגליה ושימש כמגרשה הביתי של קבוצת מנצ'סטר סיטי בין השנים 1923 עד 2003.
== היסטוריה ==
האצטדיון נחנך ב-1923 במשחק בין מנצ'סטר סיטי לשפילד יונייטד והסתיים בניצחון של הסיטי 1–2. המשחק האחרון באצטדיון נערך ב 2003 במשחק בין מנצ'סטר סיטי לסאות'המפטון והסתיים בניצחון של סאות'המפטון 0–1.
השער האחרון של סיטי במגרש הזה נכבש על ידי מארק ויוויאן פואה בניצחון של סיטי על סנדרלנד 0-3.

בקיץ 2003 עברה מנצ'סטר סיטי לאצטדיונה החדש אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר. באותה שננה נסגר אצטדיון מיין רואד ושנה מאוחר יותר נהרס.

בשיאו הכיל האצטדיון 84,569 מקומות בשנותיו האחרונות תכולת האצטדיון הייתה 35,150 מקומות.

==קישורים חיצוניים==

אצטדיון מיין רואד
אצטדיון מיין רואד
קטגוריה:מנצ'סטר סיטי
Alanis

Alanis (בעברית: אלניס) הוא אלבום הבכורה של הזמרת אלניס מוריסט, אשר יצא ב-6 באפריל 1991 על ידי "MCA Records Canada", בקנדה בלבד. את האלבום הפיק לזלי האו אשר הפיק גם את אלבומה השני.

== רקע והקלטה ==
ג'ון אלכסנדר מנהלת מחלקת A&R ב-MCA Records שמע קלטת דמו שהקליטה מורטיס ב-1983 כשהייתה בת 9. הוא אמר כי "זה נשמע מבטיח מאוד" ו"הקול שלה היה חזק מאוד, והיה מדהים שהקלטת כללה כמה שירים מקוריים שנכתבו על ידה בגיל הזה." אך הוא החליט שלא להחתים שלא להחתים אותה ב-MCA בטענה שהייתה צעירה מדי. ב-1987 פגשה מוריסט את מנהל הבידור סטפן קלובן אשר הביא לכך כי תקליט גרסת כיסוי לשיר "O Canada" באליפות העולם על החלקה על הקרח. ובכך ב-1988 מורטיס הקליטה את הגרסת כיסוי לשיר ביחד עם שני מוזיקאים נוספים כאשר אחד מהם היה לסלי האו מהצמד "One to One". האו וקלובן אשר התרשמו מהביצוע של מורטיס רצו לרשום אותה לתוכנית הכישרונות "Star Search" אך בסופו של דבר החליטו לנסות להשיג לה חוזה בחברת תקליטים. בינתיים ב-1990 מורטיס כן החליטה להיבחן לתוכנית ואף עברה מספר אודישנים.

אך לפניי זה האו ומוריסט הקליטו שיר בשם "Walk Away" אשר שימש לפרסומת יוקרתית בצרפת. האו שלח את ההקלטה שלהם לג'ון אלכסנדר, מנהל ה-A&R של MCA שהתרשם מהשיר וקבע פגישה עם מוריסט. אלכסנדר התרשם ממוריסט ולמחרת פגש את מוריסט והוריה ואמר להם שהוא מעוניין להחתים אותה אך MCA לא תמכו בהחלטה. לידס לוי הנשיא של חברת הבת MCA Publishing כן האמין במוריסט והחליט להחתים אותה על עסקת פרסום ולסייע במימון עסקת תקליטים עבורה. ובכך MCA Publishing הוציאו אלבום זה ומימנו אותו על ידי Hot Mustard Records שהייתה חברת תקליטים עצמאית שקידמה אמנים חדשים. MCA הסכימו להפיץ את האלבום.

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!קנדה (Music Canada)<ref></ref>
|פלטינה
|100,000
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1991
קטגוריה:אלבומי אלאניס מוריסט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי טין פופ
דומניקו גווידי

דומניקו גווידי (באיטלקית: Domenico Guidi; 1625, קרארה – 1701, רומא) היה פסל בארוק איטלקי.

גווידי אחיינו של הפסל ג'וליאנו פינלי, יוצא בית המלאכה של ברניני.

גווידי עבר בשנת 1639 לנאפולי ובשנת 1648 עבר לרומא והשתלב בסטודיו של אלסנדרו אלגארדי עד למותו של אלגארדי שם עבד ביחד עם ארקולה פראטה.

כתומך גדול של אקדמיית צרפת ברומא פיסל עבור ארמון ורסאי לכבודו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.

זכה בתחרות מטעם ג'ובאני לורנצו ברניני לפסל את פסל המלאך נושא החנית בגשר סנטאנג'לו.

==גלריה==
<gallery>
Domenico Guidi-Angel bearing a lance-Ponte Sant Angelo.jpg|מלאך נושא חנית בגשר סנטאנג'לו
Louis Phélypeaux de La Vrillière by Domenico Guidi at Bode Museum.jpg|לואי פיליפ דה לה וורייר במוזיאון בודה
Andromedasculpt metmuseum.jpg|אנדרומדה ומפלצת ים במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
La Renommée écrivant l'histoire du Roi - DSC 0770.jpg|פסל לכבודו של לואי הארבעה עשר בארמון ורסאי
Bust of Alexander VII by Domenico Guidi at Bode Museum.jpg|פרוטומה של אלכסנדר השביעי במוזיאון בודה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פסלים של תקופת הבארוק
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1625
קטגוריה:נפטרים ב-1701
ז'אן דיוט וברונו לנואר

אנדרטה לז'אן דיוט ולברונו לנואר, רחוב מונטורגויל, פריז
ז'אן דיוט וברונו לנואר היו 2 גברים צרפתים שנעצרו והואשמו בעבירת מעשה סדום בפריז ב-1750, והם היו האחרונים שהוצאו להורג בצרפת בגלל מעשה סדום. ב-2014, הוקמה לוחית זיכרון בפריז במקום מעצרם.

== היסטוריה ==
בשעות הלילה המאוחרות, ב-4 בינואר 1750, תפס שומר העיר שני גברים שקיימו יחסי מין ברחוב מונטורגויל . שני הגברים היו ז'אן דיוט, בן 40, שעבד במעדנייה בסמוך לרחוב מונטורגויל, וברונו לנואר, בן 23, סנדלר. השומר עצר אותם וכלא אותם. מכתב האישום נמסר כי הם התנהגו . לאחר מספר ימים, הסביר לנואר כי דיוט ניגש אליו והציע יחסי מין, שהוא מסכים, אך הם נקטעו על ידי שומר העיר.<ref name="brossat"></ref> אחד משופטי בית המשפט השלום תיאר את ההאשמות נגדם .<ref name="crompton"></ref>

משפטם החל ב-11 באפריל 1750. הם נידונו למוות ב-27 במאי. הם נלקחו לכיכר העירייה של פריז, המקום הרגיל להוצאות להורג, ב-6 ביולי 1750. פשעם של 2 הגברים לא הוכרז בפני הקהל שנאסף בכיכר. ב-5 אחר הצהריים הם נחנקו ונשרפו למוות. המשפטן אדמונד בארבייר ציין ביומנו כי העיכוב בביצוע גזר הדין גרם לו לחשוב שהעונש הוחלף. לדעתו היה עדיף לא להפנות את תשומת הלב להתנהגות זו בעונשים פומביים .

הם היו האנשים האחרונים שנודעו שנגזרו עליהם עונש מוות בצרפת בגין מעשה סדום. חומרת עונשם הייתה לא טיפוסית מהתקופה, שבה הדיכוי של ההומוסקסואליות הלך ופחת. במקרה הנדיר של הוצאה להורג של מישהו שהואשם בגין מעשה סדום, הוא הורשע בעבירות חמורות אחרות, כמו רצח או אונס.<ref></ref> באופן אופייני יותר, מעצרים בגין מעשי סדום גרמו למספר ימי מעצר ונזיפה, אולם המקרה של דיוט ולנואר הגיע בתקופה בה הרשויות היו צריכות להשמיע הצהרה דרמטית נגד ההומוסקסואלים ומוצאם מהמעמד הנמוך הפכו אותם למועמדים מתאימים.<ref></ref> כפי שכתב בארבייר: 

צרפת סיימה את הפללת יחסי מין בין גברים ב-1791.

== הכרה ==
נוף לרחוב מונטורגויל, 2016
מועצת פריז , שהתקיימה ב-16 וב-17 במאי 2011, סיכמה כי פריז תשלם הומאז' לדיוט ולנואר. מחלקת התרבות בעיר החליטה להביע את רצון המועצה באמצעות לוח זיכרון, בחרה מיקום ופיתחה את הטקסט שלה.<ref name="mairie"></ref>

ב-18 באוקטובר 2014, נחנכה לוחית זיכרון במדרכה של רחוב מונטורגויל בשביל לציין את אירועי 1750. הנוסח, כפי שהוסמך על ידי המחלקה לענייני תרבות בעיר, נכתב:

ראשת עיריית פריז, אן אידלגו, צייצה בטוויטר 2 תמונות לטקס הסרת הלוט עם הכיתוב .

בקיץ 2018, כאשר פריז אירחה את המשחקים הגאים, לוחית הזיכרון תויגה והושחתה פעמיים.<ref></ref> אדם שטען לזכותו בגין אחד מהמקרים טען שהוא הומו ושהוא שונא את כל הלהט"בים. הוא היה ידוע במשטרה כי ביצע שיחות טלפון מאיימות והיה קשור להתנגדות הפוליטית לנישואים חד-מיניים.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
קטגוריה:צמדים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בצרפת
קטגוריה:להט"בים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1710
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1727
קטגוריה:נפטרים ב-1750
לאסלו הלר

לאסלו הלר (בהונגרית: Heller László; אוראדיה, 6 באוגוסט 1907 – בודפשט, 8 בנובמבר 1980) היה מהנדס מכונות הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטה. הוא היה חבר מהמניין של האקדמיה ההונגרית למדעים, ממציא בעל שם עולמי (בשותפות) של מערכת קירור הלר-פורגו המפורסמת.

== ביוגרפיה ==
קברו וקבר אשתו ב[[בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט]]
את לימודיו בבית הספר התיכון סיים בבודפשט, ואז בשנת 1931 קיבל תואר בהנדסת מכונות במכון הטכנולוגי של ציריך. (Eidgenössische Technische Hochschule Zürich) לאחר מכן התמחה במשך שנתיים באחד השטחים של מדעי החוזק כחוקר באחת הקתדרות באוניברסיטה.

כשחזר להונגריה עסק כעצמאי בתכנון וייעוץ הנדסי. בשנות הארבעים פיתח תהליך לקירור המים של תחנות כוח באמצעות אוויר יבש וללא אובדן מים. התהליך התפרסם מאז בעולם כ"מערכת הלר".<ref>[https://web.archive.org/web/20060615194024/http://gulfindustryworldwide.com/bkArticlesF.asp?Article=3486&Section=564&IssueID=227 היישום של שיטת הלר-פורגו]</ref> בתהליך משמש מחליף חום קטן בממדיו, מצולע ועשוי מאלומיניום, פרי פיתוחו של חברו ועמיתו ללימודים בציריך, לאסלו פורגו, שהיה מסוגל להעביר את אנרגיית החום של המים החמים לקירור באוויר. (זו הסיבה שלעיתים מכנים את המערכת כהלר-פורגו).

== עבודתו ==
הוא היה חלוץ בהחדרת התפיסה (שנשא קודם אופי של פיזיקה) של האנטרופיה לפרקטיקה-עיצובית טכנית, ופיתח הצעות משמעותיות למחזורי תחנות הכוח הגרעיניות באמצעות עקרונות חדשים. יוזמות מחקר ופיתוח אחרות שלו השפיעו על פיתוח טכני ברחבי העולם וכוללות: טורבינת הגז כמקור חום תעשייתי; השימוש המשולב באנרגיה גרעינית ובדלק מאובנים; יישום של השימוש המשולב בשני חומרי הדלק שעובדים במחזור התרמודינמי של תחנות כוח.

בשנת 1951 התמנה כפרופסור באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט. הוא הפך לראש הקתדרה לאנרגיה תרמית בפקולטה להנדסת מכונות. רבים מתלמידיו הפכו לאנשי מקצוע מוכרים בהונגריה ומחוצה לה.

בשנת 1951 קיבל את פרס קושוט. במהלך המרד ההונגרי בשנת 1956 נבחר לחבר הוועד המהפכני של האוניברסיטה הטכנולוגית.

== פרסים והוקרה ==
* מרד ההונגרי בשנת 1956]]פרס קושוט (1951)
* לכבודו נקרא אסטרואיד 276975 הלר, שהתגלה על ידי האסטרונום ההונגרי קריסטיאן שארנצ'קי בתחנת פיסקשטטו בשנת 2004. ציטוט השמות הרשמי פורסם על ידי מרכז הכוכבים הקטנים ב־8 באוקטובר 2014 (M.P.C. 90380).<ref>[https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=276975 Minor Planet Center]</ref>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* BUDNJACKIJ, D. M.-KAZANOVICS, B. B.-RADJUS, V:P:_MISINA, N. A:-ORDÜNEC, E. I.-BULÜCSEV, T.N.-MIROSKIN, P. M.: Technical-economical conditions of the application of air cooled "System Heller" in the energetics of the USSR. Tyeploenergetika, 1969;
* MILIARAS, E. S.: Power Plants with Air Cooled Condensing Systems. Cambridge, Massachusettes and London. England, 1974;
* Forgó László: H. L. (Nekrológ), Magyar Tudomány, 1981.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מהנדסים יהודים הונגרים
קטגוריה:ממציאים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:המרד ההונגרי: אישים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס קושוט
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:ממציאים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1907
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1980
טגנקה

טגנקה (ברוסית: Таганский район) הוא נפה של המחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 8.01 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 123,532 תושבים (2020).

זו אחת הנפות הוותיקות ביותר בבירה, המהווה חלק בלתי נפרד מהמרכז התרבותי וההיסטורי של מוסקבה. ממוקמת בדרום-מזרח מרכז העיר, בין נהר יאוזה לנהר מוסקבה.

== אתרים ראויים לציון ==
* מנזר נובוספסקי
* בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה
* תיאטרון טגנקה
* מנזר אנדרוניקוב 
* מנזר פוקרובסקי 
* כיכר טגנסקאיה 
* כלא טגנקה (1804-1958)
* מוזיאון המלחמה הקרה 
* מוזיאון ולדימיר ויסוצקי הממלכתי 
* תחנות מטרו: טגנסקאיה, קיטאי-גורוד

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מוסקבה: נפות
זאמוסקבורצ'יה

נפת זָאמוֹסְקְבוֹרֶצְ'יֶה (ברוסית: район Замоскворечье) היא נפה במחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 4.32 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 59,305 תושבים (2020).

בנפת זאמוסקבורצ'יה נמצאים מבני המשרדים הראשיים של החברות הרוסיות הגדולות ביותר.

== אתרים ראויים לציון ==
* תחנת הרכבת פבלצקי 
* בית המוזיקה
* מלון סוויסוטל קראסני הולמי
* מלון בלצ'וג קמפינסקי
* האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב
* קניון Paveletskaya Plaza
* בלצ'וג
* כנסיית האפיפיור קלמנס 
* המסגד העתיק של מוסקבה
* תחנות מטרו: נובוקוזנצקאיה, פאבלטסקאיה, טרטיאקובסקאיה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוסקבה: נפות
להלהלופסי (סדרת טלוויזיה)

הרפתקאות בארץ לה-לה-לופסי היא סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים המבוססת על בובות Lalaloopsy מבית MGA Entertainment. הסדרה שודרה לראשונה ב־29 במרץ 2013.<ref></ref> ובהמשך לסדרה וירטואלית וכמויות גדולות של משחקים בגוגל פליי

== היסטורית ההפקה ==
הפקת הקול של הסדרה נעשתה והוקלטה בקלגרי, א.ב., קנדה, על ידי צ'ינוק אנימציה. לאחר ששודרו הפרקים הראשונים על ניקלודיאון, הוא הועבר לניק ג'וניור. הפרק האחרון של התוכנית שודר ב־14 בספטמבר 2015, אך שידורים חוזרים שודרו לעיתים קרובות ברשת עד 23 באוקטובר 2016, אז הסירה את סדרת הטלוויזיה מהאוויר . 

כל עקבות התוכנית הוסרו גם מאתרו של ניק ג'וניור.

סדרת אנימציה חדשה של Lalaloopsy תחת הכותרת We’re Lalaloopsy יצאה ב־10 בינואר 2017 ברשת נטפליקס.<ref name="MediaCenterListing"></ref> לחידוש זה היה סגנון אמנות שונה מהסדרה הקודמת, וכלל רק חלק קטן מאוד מהדמויות של Lalaloopsy.

== עלילה ==
Lalaloopsy עוקב אחר קבוצה של בובות סמרטוטים ייחודיות והרפתקאותיהן השלוות בארץ Lalaloopsy.

== דמויות ==
;דמויות ראשיות
* בי
* פירורית
* עננה
* זהבית
* צמר
* חלומית
* בוטן
* שושנית
* כתם
*יער

== מספר פרקים ==
במקורי, יש לסדרה 52 פרקים- כל 26 פרקים בעונה אחת, סך הכל 2 עונות, בישראל, יש כ51 פרקים (בעונה 1 25 פרקים, בעונה 2 26 פרקים). עונה אחד שודרה מ-2013 עד 2014, ועונה 2 מ-2014 עד 2015.

== משדר ==
בקנדה עלתה הסדרה ב־4 במאי 2013 בטלוויזיה של Treehouse, ובהמשך עברה לג'וניור Family עד 28 באוגוסט 2016. <ref></ref> בארצות הברית עלתה הסדרה ב־29 במרץ 2013 ושודרה עד 23 באוקטובר 2016 על ניקלודיאון וניק ג'וניור. בדרום מזרח אסיה, עלתה הסדרה ב־3 ביוני 2013 בערוץ דיסני ג'וניור.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניק ג'וניור: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ליונסגייט: סדרות טלוויזיה
Live at Reading

Live at Reading הוא אלבום הופעה ו-DVD של להקת הגראנג' האמריקאית נירוונה, יצא לאור ב-2 בנובמבר 2009. 

האלבום הוקלט ב-30 באוגוסט 1992 והיה המופע המרכזי בשנה זו בפסטיבל רדינג שהתקיים באנגליה. לאחר שהיה קיים רק בבוטלג ולא יצא המון שנים, יצא האלבום עם הביצועים מהפסטיבל כאשר הוא נערך ונצבע מחדש.

==רקע==
הופעתה של נירוונה בפסטיבל רדינג של 1992 היה הפעם השנייה של הלהקה בפסטיבל זה (אחרי ההופעה ב-23 באוגוסט 1991), וההופעה הראשונה שלה מאז הצלחת האלבום השני שלה, "Nevermind", שהרים את מעמדה להיות אחת הלהקות הפופולריות והמושמעות ביותר בעולם בתקופה זו. ההופעה סגרה את סיבוב ההופעות של הלהקה בממלכה המאוחדת.

ההופעה ב-30 באוגוסט 1992, התקיימה כשבוע וחצי בלבד לאחר לידתה של פרנסיס בין קוביין, ביתם המשותפת של סולן וגיטריסט הלהקה קורט קוביין וקורטני לאב שהייתה סולנית וגיטריסטית להקת הול.
בצל ההופעה התחזקו השמועות לגבי פירוקה של להקת נירוונה, בגלל מתחים בין חברי הלהקה, לכאורה לאור התמכרותו הקשה של קוביין להרואין.

נירוונה נעלו את הפסטיבל במופע בלילה השלישי והאחרון שלו.

==המופע==
בתחילת המופע דחף עיתונאי המוזיקה אברט טרו את קוביין לבמה על גבי כסא גלגלים, וכשהוא לובש חלוק בית חולים ופאה, וזאת על מנת ללעוג לשמועות על מצבו הבריאותי הרעוע לכאורה. בהגיעו לחץ את ידו חבר הלהקה קריסט נובוסליץ' ואמר לקהל כי "עם תמיכת חבריו ומשפחתו, הוא יוכל לעשות זאת." קוביין העמיד פנים כי הוא מתקשה לקום מהכיסא, ונעמד באיטיות מול המיקרופון, שר שורה מהשיר "The Rose" והתמוטט לרצפה. לאחר ששכב ללא תזוזה לזמן קצר, חזר לעמוד, והלהקה החלה מיד בהופעה כרגיל.

ההופעה כללה כמעט את כל שירי הלהקה מהאלבום "Nevermind", ועוד מספר שירים מאלבום הבכורה שלה מ-1989, "Bleach". לאחר מכן רפרטואר השירים שלה מהשנים האחרונות לפני המופע, ואת הסינגלים ""tourette's", "All Apologies" ו-"Dumb", שהופיעו באלבום שיצא חודש לאחר מכן "In Utero". לאחר 18 שירים ירדה הלהקה מהבמה, אך חזרה להדרן של עוד 7 שירים, רובם קאברים לשירים של להקות אחרות, האחרון שבהם הוא "Territorial Pissings" שכתב קוביין ביחד עם צ'ט פאוארס. ההופעה הסתיימה בניגון מאולתר של המנון ארצות הברית, "הדגל זרוע הכוכבים", לאחריו סיימה הלהקה את המופע עם ריסוק כלי הנגינה שלה, למעט קוביין שהביא את הגיטרה שלו לאחד ממעריציו בקהל.

== רשימת השירים ==

== קרדיטים ==
===להקה===
*קורט קוביין - שירה, גיטרה
*קריסט נובוסליץ' - גיטרה בס, שירת רקע ב""The Money Will Roll Right In""
*דייב גרוהל - תופים, שירת רקע
*אנתוני הודג'קינסון - רקדן
===הפקה===
*נירוונה - הפקה בפועל
*מייקל מייסל - הפקה
*ג'ון סילבה - הפקה
*ג'ף פורה - הפקת DVD
*נתניאל קונקל - סאונד 5.1 סראונד ומיקס סטריאו
*בוב לודוויג - עריכת אודיו
*צילום המופע המקורי על ידי חברת "Fujisankei Communications International"
*CCI Digital West - מפעל ייצור לDVD
*קלי מקפאדן - עיצוב תפריט DVD
*מאט פרגוסון - כתיבת DVD
*ג'ארד ג'יי וויט - עריכת DVD
*וארטן - ייעוץ אומנותי
*ריאן רוג'רס - עיצוב
*צ'ארלס פיטרסון - צילומים
*מוניק מק'גאפין ניומן - ניהול הפקה
*אדם סטאר - מנהל הפקה בפועל

== נתוני מכירות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נירוונה
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומי הופעה שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת גפן רקורדס
לגהמוגלובין

לגהמוגלובין מפולי [[סויה]]
לגהמוגלובין (Leghemoglobin) הוא תרכובת נושאת חמצן, שנמצאת בשורשי קטניות.

זהו חלבון הקשור לקבוצת הם, שבה יון ברזל. קבוצת ההם מאפשרת קשירה ושחרור של חמצן, כמו בהמוגלובין בבעלי חיים. הלגהמוגלובין מיוצר על ידי שורשי הקטניות כחלק מסימביוזה עם חיידקים מקבעי חנקן (Rhizobium). תפקידו בשורשים הוא לשמור על רמת חמצן אופטימלית שתאפשר קיבוע חנקן.
ללגהמוגלובין צבע אדום והוא דומה בתכונותיו להמוגלובין.

ביולי 2019 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי, לבקשת חברת Impossible Foods, להשתמש בלגהמוגלובין מסויה במוצרי מזון דמויי בשר. רכיב זה מקנה למוצרים צבע, טעם ומרקם בשרי.

==ראו גם==
* אימפוסיבל בורגר
* המוגלובין
* מיוגלובין

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:חלבונים בעלי קבוצת הם
קטגוריה:המוגלובינים
ונוס המנצחת

"ונוס המנצחת" (בלטינית: Venus Victrix) או "פולין בונפרטה כוונוס המנצחת" הוא פסל בסגנון נאו-קלאסי, המציג את דמותה של פולין בונפרטה, ונוצר על ידי הפסל האיטלקי אנטוניו קנובה בראשית המאה ה-19.

==תיאור==
הפסל "ונוס המנצחת" מציג את דמותה של פולין בונפרטה בדמות האלה ונוס. היא מתוארת בעירום חלקי, יושבת בהסבה כשבד מכסה את מבושיה ורגליה. על ידה האחת צמיד, ובידה השנייה היא מחזיקה בתפוח, המהווה סמל (אטריביוט) לדמותה של ונוס (אפרודיטה) ב"משפט פאריס". הדמות שוכבת על גבי מזרן מפוסל, המוצב על גבי כן בצורה של ספה רומית, המעוטרת בקישוטים מוזהבים ובחיקוי של בד.

הפסל הוזמן על ידי בעלה של בונפרטה, קמילו בורגזה, הנסיך השישי מסולמונה, אציל רומאי מבית בורגזה, ששימש גם כשליחו של האפיפיור פיוס השביעי. הוא שואב את השראתו ממסורת אמנותית הלקוחה מן האמנות הרומית של גילום אלים על ידי בני אצולה. למרות זאת, העירום בפסל איננו שכיח בעבודות מסוג זה. קנובה התבקש בתחילה לתאר את בורגזה כאלת הציד דיאנה, אולם על פי המסורת בורגזה צחקה מהצעה זו, משום שהאלה דיאנה היא אחת משלוש "האלות הבתולות", ואילו בורגזה נתפשה כבעלת מיניות חופשית.

הפסל נוצר בשיש על ידי קנובה בין השנים 1805–1809 ברומא. הוא הוצב בתחילה בבתיו של קמילו בורגזה בטורינו ובגנואה, ובשנת 1838 בקירוב הועבר אל גלריה בורגזה ברומא, שם הוא מוצג כיום. פסל גבס ששימש כמודל עבודה מוצג כיום במוזיאון קנובה, הנמצא בפוסגנו (Possagno) שבאיטליה. פסל זה ניזוק בשנת 1917 מהפצצה בזמן קרב מונטה גראפה, אז נקטע ראשו של הפסל. בשנת 2020 נקטעו אצבעות רגלי הפסל, בשל תייר שישב על היצירה, בזמן שניסה לצלם סלפי<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטוניו קנובה
קטגוריה:גלריה בורגזה: פסלים
קטגוריה:פסלי עירום
קטגוריה:נשים בפיסול
קטגוריה:יצירות אמנות נאו-קלאסיות
קטגוריה:ונוס
קטגוריה:פסלי דמויות מיתולוגיות
שלמים (שיר)

שלמים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עידן רפאל חביב. השיר יצא לאור ב-27 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום.<ref></ref>

השיר הגיע למקומות הראשונים במצעדים השבועיים של מדיה פורסט וגלגלצ, ואף למקום הראשון במצעד השנתי של גלגלצ.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי אבי אוחיון ועקיבא תורג'מן, הולחן על ידי אוחיון, תורג'מן ומתן דרור והופק על ידי דרור. השיר הוא בלדת מיד-טמפו בסגנון פופ רוק, המהווה כשיר אהבה. לדברי כותב השיר עקיבא תורג'מן, השיר "מבקש אהבה שלמה". השיר יצא לאור במהלך שידור תוכנית הריאליטי הישרדות VIP עונה 3, בה השתתף חביב.

== וידאו קליפ ==
לשיר לא יצא וידאו קליפ רשמי. ב-27 ביולי 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו, העלה חביב לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר . האודיו הרשמי מציג בתוכו את עטיפת הסינגל ומילותיו של השיר.

== ביקורת ==
דודי פטימר ממעריב כתב על השיר ביקורת חיובית: "עידן רפאל חביב שבקולו המיוחד והמחוספס מצליח להמציא מחדש את ההגדרה לרומנטיקה, ממשיך את הקו המאפיין אותו בבלדה החדשה, שמציגה אותו בשיא השבריריות (במובן הטוב) והטוטאליות שלו באהבה. הוא חשוף ופותח את הלב, דבר שניכר לאורך השיר, הן במילים והן בלחן, המצליחים בפשטות וברכות לעשות את העבודה היטב ולגעת בלב". ביקורות נוספות נשמעו שחלקים מסוימים מהשיר הועתקו מהשיר "ישראלית" שהלחין תומר הדדי לאילנית.

== הצלחה ==
תוך מספר ימים השיר זכה למיליוני צפיות ואף התברג במקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" של אתר יוטיוב.<ref></ref> גם במצעד השבועי של מדיה פורסט השיר זכה להצלחה, תוך שהגיע היישר אל המקום התשיעי, וצבר כ-70 השמעות בתחנות הרדיו בישראל באותו השבוע, ובשיאו הגיע למקום הראשון, תוך שצבר כ-172 השמעות.<ref></ref> במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, זכה השיר להצלחה רבה, שהגיע למקום הראשון וצבר כ-129,394 השמעות באותו השבוע.<ref></ref> גם במצעדי השירים של שזאם ואייטונס, הגיע השיר למקום הראשון.<ref></ref><ref></ref>

במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ, זכה השיר במקום הראשון ובתואר "שיר השנה". באותו מצעד, זכה חביב בתואר "איש השנה".

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!ישראל
|27 ביולי 2020
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|NMC United
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL997008914525405171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי עידן רפאל חביב
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבי אוחיון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אבי אוחיון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מתן דרור
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מתן דרור
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
נועם אקריש

נועם אקריש (נולד ב-10 באוקטובר 2001) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הגארד-סמול פורוורד בקבוצת עירוני נהריה מליגת העל בכדורסל.

== ביוגרפיה ==
אקריש בנו של שחקן העבר ניסים אקריש, גדל ביבנה. החל לשחק בבית ספר לכדורסל של אליצור יבנה עד שבכיתה ט' עבר לשחק במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון. במקביל למד בגימנסיה הריאלית שם שיחק בנבחרת בית הספר תחת המאמן נדב זילברשטיין. בכיתה י"א הגיע עם נבחרת בית הספר לשלב רבע הגמר באליפות בתי הספר. בכיתה י"ב עבר לשחק באירופה באקדמיה של הכוכב האדום בלגרד. בתום שנה חזר לישראל ועבר לשחק בעונת 2019/20 בקבוצת הבוגרים של הפועל נהריה.

===בנבחרות הלאומיות===
בקיץ 2019 תחת המאמן אורן אהרוני זכה עם הנבחרת עד גיל 18 במקום הראשון באליפות אירופה דרג ב' שנערכה ברומניה. בטורניר קלע 2.2 נקודות ב-7 דקות בממוצע למשחק.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://ibasketball.co.il/league/7081/player/2264017/ פרופיל השחקן], באתר איגוד הכדורסל בישראל
* [https://basket.co.il/player.asp?PlayerId=12310 פרופיל השחקן], באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי הגימנסיה הריאלית
קטגוריה:כדורסלני עירוני נהריה
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:יבנה: כדורסלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2001
מירוסלב גרצ'ב

דגל מקדוניה הצפונית, שעוצב על ידי מירוסלב גרצ'ב
מירוסלב גרצ'ב (במקדונית: Мирослав Грчев; נולד ב-1955) הוא אדריכל מקדוני, מעצב גרפי, אמן קומיקס<ref name="autogenerated1">Tomislav Osmanli, [http://makedonija.rastko.net/cms/files/books/4c293dcfd205f „Razvojot na stripot vo Makedonija – sedum decenii stripovno tvoreštvo“] , Strip, zapis so čovečki lik, „Mlad borec“, 1987; „Kultura“, Skopje 2002; [http://makedonija.rastko.net/ Proekt Rastko - Makedonija] , 14. 5. 2010.</ref> וקריקטוריסט. הוא ידוע בכך שתכנן את הדגל הנוכחי של מקדוניה הצפונית והצעתו הפופולרית לסמל מקדוניה הצפונית.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
גרצ'ב נולד בסקופיה, יוגוסלביה (כיום בירת מקדוניה הצפונית), והחל להתעניין בעיצוב גרפי באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר עבד על עיצוב אריכי-נגן. ב-1979, סיים גרצ'ב את לימודיו בפקולטה לארכיטקטורה באוניברסיטת סקופיה. כיום הוא מלמד כפרופסור לתכנון עירוני בפקולטה לארכיטקטורה באוניברסיטת סקופיה.

מירוסלב גרצ'ב היה ראש אזור סנטאר בסקופיה ב-1996–2000 מטעם האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה. הוא אחד המבקרים הנלהבים ביותר על המדיניות "עתיקות" ושל התוכנית העירונית הנלווית "סקופיה 2014", שבוצעה על ידי ממשלות מקדוניה הצפונית לאחר 2006.<ref></ref>

ב-26 בדצמבר 2014, קידם את אוסף המאמרים שפורסם ב-2006–2014 תחת הכותרת "Името на злото" ("שם הרוע").<ref></ref><ref></ref>

== ראו גם ==
* דגל מקדוניה הצפונית
* סמל מקדוניה הצפונית

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.msuskopje.org.mk/?sid=669&lid=1 Miroslav Grčev, 'Signs and Ornaments', Museum of Contemporary Art Skopje] 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים יוגוסלבים
קטגוריה:מעצבי דגלים
קטגוריה:אדריכלים
קטגוריה:אמנים יוגוסלבים
קטגוריה:קריקטוריסטים
קטגוריה:ילידי 1955
האיגוד הבין-לאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ

האיגוד הבין-לאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ (באנגלית: International Association of Seismology and Physics of the Earth's Interior, בראשי תיבות: IASPEI) הוא ארגון בין-לאומי, שאינו ממשלתי וללא מטרת רווח, שנוסד בשנת 1922 והמקדם חקר רעידות אדמה ומקורות סייסמיים אחרים, התפשטות גלים סייסמיים ואת המבנה הפנימי, התכונות והתהליכים של כדור הארץ. האיגוד יוזם ומתאם מחקרים בינלאומיים ודיונים מדעיים על סייסמולוגיה מדעית ויישומית והוא מורכב משבעה ועדות תמטיות וארבע ועדות אזוריות המקדמות סטנדרטים גבוהים של חינוך סייסמולוגי.<ref>IASPEI, [http://iaspei.org/commissions Commissions].</ref> פעילויות האיגוד מתמקדות בהשפעות החברתיות של רעידות אדמה וצונאמי, הוצאה לאור ושיתוף פעולה מדעי בינלאומי. בנוסף לכך, האיגוד מקיים אסיפות וכנסים בתדירות דו-שנתית לערך. החל משנת 2011 ובעקבות החלטה במהלך האספה הכללית במלבורן, הוחלט להעניק מדליה מטעם האיגוד, על שמירת מטרות ופעילויות האיגוד ועל הישגים מדעיים בתחומי הסייסמולוגיה והפיזיקה של פנים כדור הארץ. האיגוד הוא אחד משמונה איגודים המרכיבים את האיגוד הבינלאומי לגאודזיה וגאופיזיקה.

== מטרות ומבנה האיגוד ==
=== מטרות האיגוד ===
* הקלה על מחקר סייסמולוגיה תאורטית, תצפיתית ויישומית, כמו התפשטות גלים סייסמיים; דיון, תכנון ואימוץ תקנים לתצפית ואחסון נתונים; ובכלל כל הנושאים הקשורים לסייסמולוגיה.
* קידום מחקר רב תחומי הקשור למדע רעידות אדמה, מבנה פנימי, תכונות ותהליכים של כדור הארץ.
* יזום ותיאום התנהלות והתקשורת של מחקר התלוי בשיתוף פעולה בין מדינות שונות.
* ארגון ותמיכה בכנסים ובפגישות בינלאומיות המתמקדות בנושאים שהוזכרו לעיל ולתמוך, כולל כלכלית אם התקציב מאפשר, השתתפות בפגישות כאלה של חוקרים צעירים ושל מדענים ממדינות מתפתחות.

=== מבנה האיגוד ===
המבנה של האיגוד ופעילויותיו המדעיות הרבות מסווגות לפי הנושאים הבאים:
* מבנה כדור הארץ וגיאודינמיקה
* תהליך יצירת רעידת האדמה - פיזיקה, הדמיה ומעקב לתחזית
* סכנת רעידת אדמה, סיכון ותנועה קרקעית חזקה
* מכניקת מקור רעידת האדמה
* חינוך והנגשת הקהל
* זרימת חום
* תצפית ופרשנות סייסמולוגית
* טקטונופיזיקה ומבנה קרוסטלי
* ועדות סייסמולוגיות אזוריות באפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה הלטינית והקריביים

== ועדות ==
* ועדת החינוך והנגשה לקהל
* הנציבות לתצפית ופרשנות סייסמולוגית
* נציבות לטקטונופיזיקה ומבנה קרוסטי
* הנציבות לתהליך יצירת רעידת אדמה - פיזיקה, מידול ומעקב לחיזוי
* הנציבות למבנה כדור הארץ וגאודינמיקה
* הנציבות למפגע רעידת אדמה, סיכון ותנועה קרקעית חזקה
* הנציבות למכניקת מקור רעידת אדמה

== ועדות אזוריות ==
* הנציבות הסייסמולוגית האירופית
* הנציבות הסייסמולוגית האסיאתית
* הוועדה הסייסמולוגית באפריקה
* הנציבות הסייסמולוגית של אמריקה הלטינית והקריבית

== סטטוס הנציבות ==
* הפדרציה הבינלאומית לרשתות סייסמוגרף דיגיטלי (באנגלית: The International Federation of Digital Seismograph Networks, בראשי תיבות: FDSN)
* רשת האוקיינוס הבינלאומית (באנגלית: The International Ocean Network, בראשי תיבות: ION)
* נציבות זרימת החום הבינלאומית (באנגלית: The International Heat Flow Commission, בראשי תיבות: IHFC)

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוסדות מדעיים בין-לאומיים
קטגוריה:סייסמולוגיה
קטגוריה:גאופיזיקה
הנרייטה וורד

הנרייטה מרי עדה וורד (באנגלית: Henrietta Mary Ada Ward; 1 ביוני 1832 – 12 ביולי 1924) הייתה ציירת היסטורית וז'אנרית אנגלית בתקופה הוויקטוריאנית ותחילת המאה העשרים.<ref></ref>

== ביוגרפיה ועבודה ==
הנרייטה וורד הייתה שייכת למשפחה של אמנים מקצועיים במשך כמה דורות. סבה מצד אביה היה צייר החיות הבולט ג'יימס וורד, שהיה קשור בנישואים לאמנים עמיתים ג'ון ג'קסון וג'ורג' מורלנד. הוריה היו גם אמנים: ג'ורג' רפאל וורד שהיה ידוע בעיקר בזכות הדפסים שלו, ומרי ווב וורד בזכות המיניאטורות שלה. היא הייתה ילדה יחידה. הנרייטה הצעירה גדלה מוקפת במכריהם האמנים של הוריה, כולל סר אדווין לנדסייר, צ'ארלס רוברט לסלי, ואלפרד אדוארד צ'לון.

היא למדה אומנות בבית הספר לאומנות בלומסברי ובאקדמיה שהקים הנרי סאס.

בשנת 1843, כשהייתה בת 11, התאהבה הנרייטה בצייר ההיסטורי בן ה-27 אדוארד מתיו וורד. הם התחתנו בחשאי במאי 1848, בסיוע חברו של החתן וילקי קולינס. אמה של הנרייטה מעולם לא סלחה על החתונה, והחרימה אותה.
הנרייטה וורד, פליסי הקדר, 1866
למתיו והנרייטה וורד נולדו שמונה ילדים, שאחד מהם היה לסלי וורד, הקריקטוריסט המכונה "ספיי".<ref>Leslie Ward, Forty Years of "Spy", London, Bentano's, 1915.</ref> בזמן שגידלה ילדיה, הנרייטה פיתחה גם את הקריירה האמנותית שלה. היא עבדה בז'אנרים שונים, אך כמו בעלה, נודעה בציוריה ההיסטוריים, בנושאים כמו תומאס צ'טרטון ואליזבת פריי. היא הצטיינה גם בתמונות של ילדים והשתמשה בילדיה כמודלים.

== פליסי הקדר ==
אחד מציוריה המפורסמים ביותר היה "פליסי הקדר", שהוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1866. הציור ממחיש את המקרה בו הקדר ברנרד פאליסי פוצץ בטעות את ביתו תוך כדי ניסוי בטכניקות של קרמיקה. יצירות דומות (כמו המלכה מרי 1863 וסצנה מילדותה של ז'אן דארק; 1867) אולי הפכו אותה לציירת ההיסטוריה הנשית הבולטת ביותר בדור שלה. היא העבירה שיעורי אמנות לכמה מילדי המלוכה של המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט.

הן הנרייטה וורד והן בעלה היו תומכים בזכות הבחירה של הנשים. הם היו במעגל חברתי שכלל דמויות כמו צ'ארלס דיקנס וג'ורג' קרוקשנק.

היא חיה עם בעלה ארבעים וחמש שנים. לאחר מותו בשנת 1879 הקימה הנרייטה וורד בית ספר לאמנות משלה כדי לעזור לפרנס את משפחתה. כמו לואיז ג'ופלינג בת זמנה, הנרייטה וורד התמחתה בהכשרת אמניות צעירות. בנוסף קיבלה פנסיה של 100 ליש"ט עבור שירותה הקודם כמורה מלכותית. וורד הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.<ref>Nichols, K. L. "Women's Art at the World's Columbian Fair & Exposition, Chicago 1893". Retrieved 30 July 2018.</ref>

וורד פרסמה שני ספרים אוטוביוגרפיים, בשנת 1911. ספרה הראשון נקרא "אחד מהסיפורים הטובים ביותר בחיי אמנית ויקטוריאנית."<ref>Mrs. E. M. Ward, Memories of Ninety Years, Edited by Isabel G. McAllister, London, Hutchinson, 1924.</ref> היא תיארה תמונה של נישואים כמעט אידיאליים עם בעל שעודד את עבודתה, והיה "תמיד המורה הטוב ביותר, החבר הכי לא שגרתי שהכרתי."

== גלריה ==

<gallery widths="180" heights="140" perrow="4">
File:Ward-Queen.jpg | שמור על המלכה
File:Ward-Princes.jpg | הנסיכה במגדל
File:Ward-Chatterton.jpg |הידיעה הסודית
File:Ward-Lodge.jpg |בארמון וינדזור
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1832
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1924
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1924
מאן 24.3x0

מאן 24.3x0 (באנגלית: MAN 24.3x0; קרוי גם MAN 24.3x0 HOCLNR-NL) היא סדרה של אוטובוסים דו-קומתיים עירונים אשר נבנתה והורכבה על ידי יצרנית האוטובוסים האוסטרלית Volgren ברישיון חטיבת המשאיות והאוטובוסים MAN Truck & Bus אשר ייצרה את השלדה בבעלות מאן, אשר הורכבו בין השנים 1997–2000 ב-אוסטרליה

מספר יחידות נבנו והורכבו בשנת 1998 על ידי יצרנית האוטובוסים ההולנדית VDL Berkhof בשיתוף Volgren .

== ממאפייני "מאן 24.3x0"==
* אוטובוס דו-קומתי
* אוטובוס תלת צירי
* מנועי דיזל-טורבו
* אוטובוס נמוך-רצפה
* 2 דלתות כניסה
* מערכת היגוי בצד ימין
* בשנת 1998 יוצאו עשרות יחידות להונג קונג. יחידה אחת יוצאה בשנת 1999 לשירות בנמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג. הדגם נכנס לשירות בשנת 2000, למשך 15 שנים. 

===דגמים===
* "24.310" - משקל 24 טון, הספק מנוע 310 כ"ס
* "24.350" - משקל 24 טון, הספק מנוע 350 כ"ס

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:04012013 KMB AMN30 261.jpg | "מאן 24.3x0"
קובץ:KMB Route 61X bus.jpg | "מאן 24.3x0"
קובץ:70S AMN1 JL1989 Wo Hop Shek.JPG | "מאן 24.3x0"
קובץ:TUM BUS (7).JPG | "מאן 24.3x0"
קובץ:BerkhofMAN UpperInterior1.JPG | "מאן 24.3x0" - מבט למושבי הנוסעים
קובץ:JR6675.jpg | "מאן 24.3x0"
</gallery>

==ראו גם==
* מאן SG
* מאן NG272
* מאן NL262

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דגמי אוטובוסים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1997
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באוסטרליה
קטגוריה:אוטובוס דו-קומתי
קטגוריה:כלי רכב 6 גלגלים ויותר
24.3x0
ג'ון רובארטס

ג'ון רובארטס (באנגלית: John Parmenter Robarts; 11 בינואר 1917 – 18 באוקטובר 1982) היה מושל פרובינציית אונטריו בקנדה מנובמבר 1961 ועד מרץ 1971.

==חייו==
ג'ון רובארטס נולד בבאנף, אלברטה והיה ראש ממשלת אונטריו יחיד שנולד מחוץ לגבולות הפרובינציה. בהיותו צעיר הוא עבר ללונדון שבאונטריו ולמד לתואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת מערב אונטריו. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לצי הקנדי. לאחר סיום המלחמה ג'ון רובארטס חזר ללימודים וסיים לימודי משפטים בשנת 1948.

ג'ון רובארטס החל פרקטיקה משפטית בעירו, נבחר למועצת העיר ובשנת 1951 נבחר לפרלמנט של אונטריו. בשנת 1958 הוא נכנס לממשלת לסלי פרוסט תחילה ללא תיק ותוך זמן קצר כשר החינוך.

בשנת 1961 ג'ון רובארטס החל כהונה של ראש ממשלת אונטריו במקום לסלי פרוסט. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1971. ג'ון רובארטס דגל במדיניות של איחוד לאומי ונגד הפרדות קוובק מהמדינה. בשנת 1967 הוא יזם כינוס לשינוי שיטת הממשל בקנדה וכינון חוקה חדשה. ניסיון זה לא צלח.

הוא קידם מערכת החינוך ובתקופתו הוקמו חמש אוניברסיטאות חדשות.

לאחר פרישה מתפקיד ראש הממשל, רוברטס כיהן במספר תפקידים ציבוריים.

הוא התאבד בשנת 1982.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ola.org/en/members/all/john-parmenter-robarts תיאור פעילות פוליטית]
* 

קטגוריה:ראשי ממשלות פרובינציה בקנדה
קטגוריה:פוליטיקאים קנדים
קטגוריה:משפטנים קנדים
קטגוריה:אונטריו: אישים
קטגוריה:מתאבדים: פוליטיקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מערב אונטריו
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1918
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-1982
וילי ג'אגי

וילי ג'אגי (בצרפתית: Willy Jäggi; 28 ביולי 1906 – 1 בפברואר 1968) היה כדורגלן שווייצרי, ששיחק בעמדת החלוץ.

==ביוגרפיה==

וילי ג'אגי נולד ב-28 ביולי 1906 בזולותורן שבשווייץ. במהלך הקריירה שיחק רק בקבוצות שווייצריות, כשהמוכרות יותר הן סרבט ז'נבה ולוזאן. עם לוזאן שיחק בין 1933–1939 וזכה עימה פעמיים באליפות ב-1935 ו-1936 ופעמיים גם בגביע השווייצרי ב-1935 ו-1939. בנוסף לכך סיים ג'אגי כמלך שערי הליגה ב-1936 עם 30 כיבושים.

ג'אגי שיחק בנבחרת שווייץ בין 1927–1935 וכבש 13 שערים ב-21 הופעות. הוא השתתף במשחקים האולימפיים של 1928 ובמונדיאל 1934. במוקדמות אותו מונדיאל כבש ג'אגי נגד יוגוסלביה את שער השוויון במשחק שנגמר בתוצאה 2–2. בטורניר עצמו לא שיחק בשמינית הגמר נגד הולנד וכבש נגד צ'כוסלובקיה ברבע הגמר, שער שלא הספיק למנוע את הדחתה של שווייץ. שנה אחר כך סיים את הקריירה במדים הלאומיים.

==תארים==
;סרבט ז'נבה
*הגביע השווייצרי: 1927/28
;לוזאן
*אליפות שווייץ (2): 1934/35, 1935/36
*הגביע השווייצרי (2): 1934/35, 1938/39
;אישיים
*מלך השערים בליגה השווייצרית: 1935/36 (30 שערים)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1934
קטגוריה:כדורגלני סרבט ז'נבה
קטגוריה:כדורגלני לוזאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1906
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-1968
המאחה העירומה

המאחה העירומה (בספרדית: La maja desnuda) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר פרנסיסקו דה גויה שצויר בין השנים 1797–1800. היצירה מוצגת במוזיאון הפראדו במדריד.<ref name=PradoLMD1>
 
</ref><ref name=FG1>
 
</ref>

== היסטוריה ==
[[דייגו ולאסקס, ונוס מול המראה, שנתלה לצידה של "המאחה העירומה" באוסף מנואל דה גודו]]
בית הדין של האינקוויזיציה, ציור ביקורתי כנגד האינקוויזיציה שצויר בין השנים 1812–1819]]
בול שהונפק בשנת 1930
היצירה הוזמנה ככל הנראה על ידי מנואל גודוי, ראש ממשלת ספרד אשר תלה אותה בחדר פרטי, לצד "המאחה הלבושה", גם היא של גויה, ו"ונוס מול המראה" של דייגו ולאסקס.

הציור מוזכר לראשונה בשנת 1800 כתלוי מעל דלת אחוזתו של גודוי, ללא אזכור "המאחה הלבושה". הוא מוזכר שוב בשנת 1808, יחד עם "המאחה הלבושה", במלאי רכושו של מנואל גודוי, בידי סוכן של ז'וזף בונפרטה שהוכתר כמלך ספרד בידי אחיו נפוליאון בונפרטה. בשנת 1813 מתוארים שני הציורים במלאי נכסי גודוי שהוחרם על ידי פרננדו השביעי, מלך ספרד. הם עברו למוזיאון הפראדו בשנת 1901 מן , שם שכנו משנת 1808 עד 1813, ושוב משנת 1836 עד 1901. בהפסקה בין שתי התקופות הם הוחרמו על ידי האינקוויזיציה הספרדית.<ref name=PradoLMD1></ref>

בשנת 1815, בעקבות החרמת היצירה, האינקוויזיציה העמידה את גויה למשפט. הוא חמק מעונש רציני. גויה תיעב את האינקוויזיציה ותיאר אותה בצורה בוטה מספר פעמים, כגון בציור "בית הדין של האינקוויזיציה" שצויר בין השנים בין השנים 1812–1819.

בשנת 1930 הנפיק הדואר הספרדי בול בדמותה של "המאחה העירומה". זו הייתה הפעם הראשונה בה הופיע עירום נשי על בול בספרד.

== תיאור היצירה ==
דמותה של המאחה העירומה קצרה וזוויתית והיא מציגה עירום חזיתי ישיר, לעומת ונוס הארוכה והמתפתלת של ולאסקס, הנראית מאחור.

במשך מאות שנים בתרבות המערבית, עד גויה, ציורי עירום כמעט תמיד יוחדו לדמויות מיתולוגיות. ציור "המאחה העירומה" מציג אישה אמיתית, בשר-ודם, המתבוננת ישירות בצופה ונראה שהעירום לא מפריע לה. היא נראית מחוייכת ומרוצה, עובדה המודגשת על ידי הנחת שתי הזרועות מאחורי העורף ומיקומו של שיער הערווה במרכז התמונה. זוהי יצירת האמנות הראשונה (הידועה) בה נראה שער ערווה נשי גלוי, ללא הקשרים שליליים ברורים (כמו למשל בתמונות של זונות).<ref name=S1>
 
</ref> עם היצירה הזו גויה לא רק הרגיז את שלטונות הכנסייה, אלא גם השפיע על הציבור והרחיב את האופק האמנותי של זמנו.

המאחה נשענת על ספת קטיפה ירוקה אשר מכוסה סדין וכרית תחרה. בין משיכות המכחול המאפיינות את גויה, הוא הקדיש תשומת לב רבה לטיפול בגוף העירום על רקע תצורתם העדינה של הבדים. הצביעה נעשית במשחק מוקפד של ניגודיות בין הצבע הירוק לבין הצבעים ורוד ולבן. באופן זה המאחה נראית כמעט כמו תלויה בחלל מוחשך, שאותו היא מאירה.

המילה "מאחה" (צורה נקבית של "") שימשה בתקופתו של גויה לתיאור אישה מהמעמדות הנמוכים בספרד, ובמיוחד במדריד.<ref name=TL1>
 
</ref> הדוגמנית היא ככל הנראה , פילגשו הצעירה של גודוי.

==ראו גם ==
* המאחה הלבושה

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:פרנסיסקו דה גויה
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
Icon (אלבום של נירוונה)

Icon (מאנגלית "סמל") הוא אלבום אוסף של להקת נירוונה, שיצא ב-2010 בחברת גפן רקורדס. האלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים לזכרו של סולן הלהקה, קורט קוביין, שהתאבד כ-16 שנים קודם לכן, והיה ה"סמל" העולמי של תת-ז'אנר הגראנג'.

== סקירה ==
Icon הוא האלבום להיטים השני של להקת נירוונה, והיה חלק מסדרת ה"Icon" של חברת יוניברסל מיוזיק אנטרפרייזס, שהוציאה סדרת אלבומי להיטים לאמנים בז'אנרים שלהם כמו: בילי ריי סיירוס, שר, קני רוג'רס, ג'ו קוקר, מייקל ג'קסון וקווין.

כמו באלבום הלהיטים הקודם של הלהקה, "Nirvana" שיצא ב-2002, האלבום מתחיל בלהיט "You Know You're Right", וממשיך לכל להיטיה הגדולים מכל השנים: "Smells Like Teen Spirit", "Come As You Are", "Lithium", "In Bloom", "Heart-Shaped Box", "Pennyroyal Tea", "Rape Me", "Dumb", "About a Girl", "All Apologies"

== רשימת רצועות ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נירוונה
קטגוריה:אלבומי 2010
בית הדין של האינקוויזיציה (גויה)

בית הדין של האינקוויזיציה (בספרדית: Auto de fe de la Inquisición) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר פרנסיסקו דה גויה שצויר בין השנים 1812–1819 ומתאר בית דין של האינקוויזיציה הספרדית. היצירה מוצגת ב במדריד.<ref name=RA1>
 
</ref><ref name=FG1>
 
</ref>

== היסטוריה ורקע ==
האינקוויזיציה הספרדית הוקמה בשנת 1478 כדי לשמור על האורתודוקסיה הקתולית. האוטו דה פה (טקס הענשה פומבי של כופרים ומומרים) הראשון התרחש בסביליה בשנת 1481, אז שישה אנוסים הועלו על המוקד. אף על פי שהאינקוויזיציה הייתה בדעיכה, היא הסתיימה רשמית רק ב-1834. במהלך חייו, גויה היה מודע למדי להיסטוריה ולהשפעה החזקה שהייתה לכנסייה על החברה הספרדית והוא שרטט, צייר והדפיס סצנות רבות המתארות את הברבריות והאכזריות של האינקוויזיציה הספרדית ואת התקופה הסוערת והלוחמנית בה חי.

גויה נקרא פעמיים למשפט על ידי האינקוויזיציה. הפעם הראשונה הייתה ביחס לסדרת ההדפסים "", שפורסמה בשנת 1799. הפעם השנייה הייתה בשנת 1815, לאחר שרשויות הכנסייה גילו את ציוריו המאחה העירומה והמאחה הלבושה בין רכושו המוחרם של מנואל גודוי. בשני המקרים הוא חמק מעונש רציני.

היצירה הייתה חלק מאוספו של , ומוצגת באקדמיה לאמנויות יפות של סן פרננדו במדריד.

== תיאור היצירה ==
ציור זה שייך לסדרת ציורים הכוללת את "" ו"", ומשקפת נהלים אשר ליברלים כגון גויה התנגדו להם ורצו בנטישתם, אבל הרפורמות שלהם נתקלו בהתנגדות מצד פרננדו השביעי, מלך ספרד.

בציור מתואר אוטו דה פה מטעם בית הדין של האינקוויזיציה הספרדית, הנמצא בתוך כנסייה הבנויה בסגנון גותי. ארבעת הנאשמים עוטים על ראשם (כובע מוארך דמוי חרוט) ולובשים (גלימות ענישה) המתארות את עבירותיהם. מספר גדול של אורחים ממלא את פנים הכנסייה כשהם עדים לדרמה. כל דמות בקדמת הבמה מוארת באור ייחודי ומאופיין היטב, ואילו הרקע מאוכלס על ידי המון אנונימי של אנשים אשר ראשיהם נעלמים באפלולית מעמקי האולם.

אנשי הדת האינקוויזיטורים מכונסים סביב הנאשמים. איש דת מעל במה מורמת קורא את גזר הדין, ובאותה במה בצד שמאל אנו יכולים להבחין בנשים מצועפות. הסצנה נשלטת על ידי השופט המזוהה על פי לבושו. הוא יושב בנוחיות בצד שמאל, מבטו מופנה לאחד מארבעת הנידונים. מאחוריהם יושבים דמויות דתיות ממסדרים קתולים שונים, דומיניקנים, פרנציסקנים, קרטוזיאנים וכדומה.<ref name=FG1></ref>

== ראו גם ==
* המאחה העירומה
* המאחה הלבושה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:פרנסיסקו דה גויה
אגדות מרשמלו

אגדות מרשמלו היא סדרת טלוויזיה ישראלית חינוכית לילדים, אשר משודרת החל מ-2 באוגוסט 2020 בניק ג'וניור.

== תקציר העלילה ==
הסדרה עוסקת בילדה בשם רוזי, אשר באה בכל פרק לאכול בבית הקפה של מרשמלו הקוף, המספר לה ולבאי בית הקפה האחרים גרסאות מעט שונות לסיפורי האגדות הקלאסיים, עם זיקה למזון.

== הדמויות הראשיות ==
* מרשמלו (עידו מוסרי) - קוף אשר מכין מאכלים טעימים בבית הקפה שלו.
* רוזי (יהל בוסקילה) - ילדה אשר באה בכל פרק לאכול אצל מרשמלו בבית הקפה ושומעת סיפורי אגדות מרתקים.
* טל (טל מוסרי) - לקוח אשר תמיד מצחיק את כולם.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2020
קטגוריה:ניק ג'וניור: תוכניות וסדרות
הרמאפרודיטוס הישן

הרמאפרודיטוס הישן (ביוונית: Κοιμώμενος Ερμαφρόδιτος) הוא פסל שיש רומי עתיק, המבוסס על פסל יווני מן המאה השנייה לפני הספירה ומתאר את הרמאפרודיטוס. הוא מוצג במוזיאון הלובר בפריז.<ref name=LP1>

</ref>
== המקור המיתולוגי ==

הרמאפרודיטוס הוא בנם של הרמס ואפרודיטה (שמו הוא הלחם של שמותיהם), המתואר במיתולוגיה היוונית ובספר השישי בשיר האפי מטמורפוזות של אובידיוס. בשיטוטיו נתקל הרמאפרודיטוס בבריכתה של נימפת הים סלמקיס שניסתה לפתות אותו. לאחר שסירב הערימה עליו סלמקיס וקפצה עליו בזמן שהתרחץ בבריכה, תוך שהיא נצמדת אליו בחוזקה ומתפללת לאלים כי גופיהם לא יפרדו לעולם והם יהפכו לאחד. משאלתה התגשמה, גופה הוטמע בתוך גופו והם הפכו לאדם אחד, גופו גוף נערה ואיבר מינו זכרי. בצערו, הטיל הרמאפרודיטוס קללה על מי הבריכה, כך שכל מי שירחץ בהם מעתה יעבור את השינוי שעבר עליו.

==היסטוריה ==
"הרמאפרודיטוס הישן" הוא העתק מתקופת האימפריה הרומית של פסל ארד שנוצר על ידי פסל הלניסטי בשם פוליקלס בערך בשנת 155 לפני הספירה. פסל הארד המקורי מוזכר בספר תולדות הטבע שכתב פליניוס הזקן ויצא לאור החל משנת 77 לספירה. הנושא משקף את הטעם לעירום רפוי, אלמנט ההפתעה ותיאטרליות שכולם הוערכו בסוף התקופה ההלניסטית וברומא העתיקה.

הפסל התגלה ברומא ליד מרחצאות דיוקליטיאנוס בשנת 1608. הוא היה אחת מיצירות המופת הנערצות ביותר של אוסף בורגזה במאות ה-17 וה-18. בשנת 1619 הורה הקרדינל שיפיונה בורגזה לפסל ג'ובאני לורנצו ברניני לגלף את המזרן שעליו מונח השיש העתיק. היצירה הגיעה למוזיאון הלובר בשנת 1807 לאחר שנרכשה, יחד עם שאר אוסף בורגזה, על ידי נפוליאון בונפרטה מגיסו של שיפיונה, הנסיך קמילו בורגזה.

העתק נוסף מן המאה השנייה נמצא בשנת 1781 ותפס את מקומו של המקורי בגלריה בורגזה. העתק רומי שלישי התגלה בשנת 1880 ומוצג ב"מוזיאון הרומי הלאומי" . עותקים עתיקים נוספים נמצאים בגלריית אופיצי בפירנצה, במוזיאוני הוותיקן ברומא ובארמיטאז' בסנקט פטרבורג.

==תיאור היצירה==
היצירה מיועדת לצפייה בשני שלבים: במבט מאחור, הרושם הראשון הוא של גוף חושני המביא אדם לחשוב שהדמות היא עירום נשי על פי מסורת ההלניסטית. רושם זה מוגבר על ידי התנוחה הפתלתלה. מבט מן הצד השני מביא אז הפתעה, וחושף את אופייה האנדרוגיני של הדמות באמצעות הריאליזם הגס ביותר. השילוב האוטופי הזה של שני המינים מתפרש לעיתים כיצירה שובבה למחצה, ארוטית למחצה, שנועדה להמחיש תובנות פילוסופיות וכלליות יותר על אהבה.<ref name=LP1></ref>

===עותקים עתיקים===
<gallery>
קובץ:Hermafrodita 1.JPG|מוזיאון הלובר
קובץ:BorgheseHermaphroditusLouvre-front.jpg|הלובר, מבט מקדימה
קובץ:Sleeping Hermaphroditus with Bernini Mattress.jpg|הלובר, מבט מאחורה
קובץ:Sleeping Hermaphroditus Louvre Ma231 face.jpg|הלובר, תקריב
קובץ:Louvre - Sleeping Hermaphroditus 03.jpg|הלובר, מבט מלמעלה
קובץ:Ermafrodito, museo nazionale romano 01.JPG|המוזיאון הרומי הלאומי, מבט מאחורה
קובץ:Ermafrodito, museo nazionale romano 02.JPG|המוזיאון הרומי הלאומי, מבט מקדימה
קובץ:Sleeping Hermaphroditus-Hermitage.jpg|מוזיאון הארמיטאז'
</gallery>
==קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:פסלי עירום
קטגוריה:ג'ובאני לורנצו ברניני
קטגוריה:מוזיאון הלובר: פסלים
דורוגומילובו

נפת דּוֹרוֹגוֹמִילוֹבוֹ (ברוסית: район Дорогомилово) היא נפה במחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 7.93 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 76,218 תושבים (2020).

מאז התקופה הסובייטית נחשב דורוגומילובו לאחת הנפות היוקרתיות ביותר של הבירה – באותה תקופה סופקו דירות לאליטה של המפלגה, המדינה והתרבות של ברית המועצות בבתים לאורך רחוב קוטוזובסקי פרוספקט ובולשאיה דורוגומילובסקאיה.

== אתרים ראויים לציון ==
* הר ההשתחוות
* מלון רדיסון רויאל
* תחנת הרכבת קייבסקי
* בית הכנסת לזכר השואה
* כיכר אירופה
* שער הניצחון
* קניון אברופייסקי
* סברבנק סיטי, המשרד הראשי של סברבנק
* גדת טאראס שבצ'נקו
* גשר בורודינסקי 
* מלון Radisson Slavyanskaya
* תחנות מטרו: קייבסקאיה (קו ארבטסקו-פוקרובסקאיה), פארק פובדי, קייבסקאיה (קו קולצביה)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוסקבה: נפות
אביעד רוזנבוים

אביעד רוזנבוים (נולד ב-15 במרץ 1987) הוא איש ניהול ותוכן ישראלי, מנהל פעילות התוכן של טיקטוק בישראל. בעבר היה מנכ"ל תחנת הרדיו אקו 99FM, העורך המוזיקלי הראשי של כאן ומנהל תחנות המוזיקה של הארגון וסגן מנהל גלגלצ.

== ביוגרפיה ==
רוזנבוים נולד בהרצליה, ובשנת 2005 התגייס לגלי צה"ל, בה שירת כעורך מוזיקלי בגלגלצ וגלי צה"ל. עם שחרורו נשאר לעבוד כאזרח בתחנה. שימש כסגן מנהל גלגלצ ובמהלך שנותיו בתחנה ביצע תפקידים שונים - ממלא מקום עורך מוזיקלי ראשי, עורך הדיגיטל הראשי, מנהל ישיבות הפלייליסט, עורך המצעדים השנתיים ועוד. זכה בשני פרסי מפקד גל"צ על עבודתו בתחנה.

בשנת 2016 עזב את התחנה הצבאית כדי להצטרף לצוות ההקמה של כאן - תאגיד השידור הישראלי. במסגרתו שימש כמנהל תחנות המוזיקה, כאן 88, כאן גימל וכאן קול המוסיקה, וכעורך המוזיקלי הראשי של "כאן". הוביל את עיצוב הקו המוזיקלי ואפיון השידורים של התחנות עם המעבר שלהן מרשות השידור לתאגיד השידור הישראלי. בתקופתו התחנות הגיעו לשיאי האזנה חדשים – כאן 88 הגיעה לשיא כל הזמנים עם 10.8% וכאן גימל הגיעה לשיא של העשור האחרון עם 17.2% (ע"פ סקר TGI).

לקראת אירוויזיון 2018, רוזנבוים שימש כיו"ר הוועדה לבחירת השיר וראש המשלחת הישראלית לתחרות בליסבון, בה זכתה נטע ברזילי עם השיר Toy. בשנה לאחר מכן היה יו"ר צוות השופטים הישראלי והועדה לבחירת השיר באירוויזיון, Home בביצוע קובי מרימי.

בשנת 2020 מונה למנכ"ל תחנת הרדיו אקו 99FM. בתקופתו הגיעה התחנה לשיא האזנה של כל הזמנים עם 11.1% והייתה לתחנת הרדיו האזורית המואזנת ביותר בישראל (ע"פ סקר TGI). 

בסוף שנת 2022 מונה למנהל פעילות התוכן של טיקטוק בישראל.

רוזנבוים הוא בעל תואר ראשון ושני בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת ת"א. מרצה בתחום התקשורת ובתחומי הקולנוע והטלוויזיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
אבן הירח (סרט, 1909)

אבן הירח (באנגלית: The Moonstone) הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1909 שהפיק ויליאם ניקולאס זליג, והופץ על ידי Selig Polyscope Company. זהו סרט אבוד, אין מקור לכך שקיימים עותקים כלשהם של הסרט. גם שמות השחקנים והבמאי אינם ידועים.

הסרט מבוסס על הרומן הבריטי "אבן הירח" מאת וילקי קולינס, שיצא לאור בשנת 1868 בשלושה כרכים (בסגנון שהיה מקובל באותה תקופה בבריטניה). הספר נחשב לאחד מהרומנים הראשונים בסוגת הספרות הבלשית. אותו סרט נוצר מחדש בשנת 1915, והוא אחד העיבודים הישנים ביותר של הרומן. עיבודים נוספים לקולנוע של הרומן נעשו ב-1934, 1972 ו-1997.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים המבוססים על אבן הירח
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 1909