OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חנקן דו-חמצני

חנקן דו־חמצני הוא תרכובת שנוסחתה NO<sub>2</sub>. בטמפרטורת החדר תחמוצת חנקן זו היא גז רעיל, הפוגע בדרכי הנשימה ובריאות בפרט. צבעו חום וריחו חריף.
החומר פאראמגנטי, על החנקן אלקטרון בלתי מזווג כך שהמולקולה היא רדיקל חופשי, שני הקשרים חנקן־חמצן חולקים אלקטרונים לא מאותרים כך שסדר הקשר הוא בין 1 ל־2.

חנקן דו־חמצני משמש כדלק לטילים ולתגובות ניטרציה. הוא מזהם אוויר הנוצר במנועי בעירה פנימית ונחשב לתחמוצת החנקן הנפוצה ביותר.
מזהם אוויר בלונדון.]]
==הכנה==
בדרך כלל מיוצר חנקן דו־חמצני מתגובה של חנקן חמצני (NO) עם חמצן אטמוספירי
*<math>2NO + O_2 \Rightarrow 2NO_2 </math>

במעבדה ניתן לייצר חנקן דו־חמצני בתהליך דו שלבי: פרוק חומצה חנקתית נותן דו חנקן חמש חמצני (N<sub>2</sub>O<sub>5</sub>) העובר אחר כך פרוק בחימום:
*<math>2HNO_3 \Rightarrow N_2O_5 + H_2O </math>
*<math>2N_2O_5 \Rightarrow 4NO_2 + O_2 </math>

NO2 נוצר גם מפרוק תרמי של כמה מלחי ניטראט למשל:
*<math>2Pb(NO_3)_2 \Rightarrow 2PbO + 4NO_2 + O_2 </math>
מחיזור חומצה חנקתית על ידי נחושת
*<math>Cu + 4HNO_3 \Rightarrow Cu(NO_3)_2 + 2H_2O + 2NO_2 </math>

או בתגובה בין בדיל לחומצה חנקתית
*<math>Sn + 4HNO_3 \Rightarrow H_2O + H_2SnO_3 + 4 NO_2 </math>

==תגובות==

NO<sub>2</sub> נמצא בשיווי משקל עם הדימר N<sub>2</sub>O<sub>4</sub>
*<math>2NO_2 \Leftrightarrow N_2O_4 </math>

שינוי האנתלפיה בתגובה <math>\Delta H = -57.23 kJ/mol</math> כלומר הדימריזציה אקסותרמית ולכן הצורה NO<sub>2</sub> תועדף בטמפרטורות גבוהות וככל שהטמפרטורה נמוכה ייטה שיווי המשקל לטובת הדימר N<sub>2</sub>O<sub>4</sub> שהוא דיאמגנטי וחסר צבע מכאן ההבדלים בצבע הגז בטמפרטורות שונות כמודגם בצילום. חנקן דו־חמצני בטמפרטורות שונות. מימין לשמאל: ,196°C,0°C, 23°C, 35°C, 50°C-

ב־150°C החומר מתפרק ל־NO ולחמצן
*<math>2NO_2 \Rightarrow 2NO +O_2 </math>, הפירוק אנדותרמי <math>\Delta H = 114 kJ/mol</math>

בשל חולשת הקשר חנקן־חמצן במולקולה NO<sub>2</sub> הוא מחמצן חזק ועשוי להגיב בעצמה ולעיתים בפיצוץ עם תרכובות רבות כדוגמת פחמימנים.

===הידרוליזה===
חנקן דו־חמצני עובר הידרוליזה ומתקבלת חומצה חנקיתית (HNO<sub>2</sub>) וחומצה חנקתית (HNO<sub>3</sub>)
*<math>2NO_2 +H_2O\Rightarrow HNO_2 +HNO_3 </math>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חנקן: תרכובות
קטגוריה:תחמוצות
חוק השופטים

חוק השופטים, תשי"ג-1953 היה בתוקף בין 1953 לבין כניסת חוק בתי המשפט [נוסח משולב] לתוקף ב-1984. החוק קבע לראשונה מאז עצמאות מדינת ישראל הוראות לגבי כשירות למינוי שופטים; אופן מינוי השופטים (בידי נשיא מדינת ישראל ועל פי הצעת ועדת מינויים); הוראה בדבר אי תלותם של השופטים. כמו כן קבע החוק הוראות לדין משמעתי של שופטים.

מטרת החוק הייתה מתן גושפנקה משפטית-חוקית לאי תלותה של הזרוע השיפוטית במדינה. כבר ב-1951 היה ניסיון להעביר חקיקה בנושא, אך בשל חילופי גברי תכופים בכנסת ובממשלה, הדבר לא התאפשר. ההיסטוריונית של המשפט פנינה להב טוענת כי העובדה שעברו חמש שנים עד לחקיקת החוק מעידה על חוסר יציבות מערכתית ובעייתיות בהפרדת רשויות. יצחק אולשן מעיד בספרו "דין ודברים", כי גם במהלך עיצוב החוק היו חילוקי דעות, שחלקם נבעו מן העובדה כי חלק מן המחוקקים ראו לנגד עיניהם את דמותו של פנחס רוזן (שלא נטה להתערב בשיקולי השופטים והחלטותיהם) ולפיכך התקשו להבין את חשיבות ההפרדה בין הרשות המבצעת (משרד המשפטים) ומינוי השופטים. להב עוד טוענת, כי העברת החוק איפשרה שיקול דעת נרחב יותר לשופטים ומביאה לראיה את פסק דין "קול העם".

החוק מגדיר כי הוועדה לא יכולה למנות כל אדם לשופט, אלא לפי חוק הכשרות. עם זאת, כפי שעולה מדיוני הכנסת ישנה ביקורת על כך שהחלק המתעסק בכשרות הוא פורמלי מידי. לעומת זאת, ישנה סכנה כי סעיף דקדקני מידי יהפוך את הליך בחירת השופטים לטעון פוליטית. הדוברים השונים הביאו מקורות מן המשפט העברי לחיזוק עמדותיהם לכאן ולכאן.<ref>נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 24 359-373: חוק השופטים, ב[https://www.daat.ac.il/daat/vl/jewish-law-knesset/jewish-law-knesset01.pdf אתר דעת].</ref>

בין המקדמים העיקריים של החוק היה שר המשפטים פנחס רוזן. שופטי בית המשפט העליון (משה זמורה, יצחק אולשן, שמעון אגרנט ומשה זילברג) היו בין היועצים. אחרים היו יואל זוסמן ומשה לנדוי, שמונו מיד לאחר אישור החוק לשופטי בית המשפט העליון. בשל מצבו הבריאותי של השופט זמורה, הופנתה תשומת הלב גם לצורך בממלא מקום נשיא בית המשפט העליון, והתואר הוכנס לחוק (ממלא המקום הראשון היה אולשן).

בעקבות החוק הוקמה הוועדה לבחירת שופטים.

החוק אושר בכנסת ב-20 באוגוסט 1953, וב-31 באוגוסט 1984 שולב בחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד-1984.

==לקריאה נוספת==
* שמעון שטרית, על השפיטה - מערכת הצדק במשפט, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2004, הפרק "חוק השופטים, התשי"ג-1953 – היסטוריה חקיקתית", עמ' 90–93.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* יצחק אולשן, [http://www.amalnet.k12.il/meida/history2/hisi3092.htm מעמדו של בית המשפט העליון וחוק השופטים], מתוך ספרו "דין ודברים": תיאור המהלכים שהובילו לחקיקת "חוק השופטים"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הכנסת השנייה: חקיקה
שופטים
רבאט אל-מנצורי

הרבאט מבפנים - מועדון חברתי לנוער מהקהילה האפריקאית
מפת הרובע המוסלמי
רבאט אל-מנצורי הוא מבנה גדול ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים.

המבנה ממוקם ממערב להר הבית, בסמוך לשער המשגיח, ברחוב עלאא' א-דין (מצידו הדרומי). עלאא' א-דין, שהיה "המשגיח על ההקדשים" בראשית התקופה הממלוכית (בין השנים 1260 ל-1284), הקים את המבנה כאכסניה לעולי רגל מוסלמים עניים שהחלו להגיע לירושלים באותה תקופה. האכסניה נחנכה ב-1281, הוקדשה לסולטאן אל-מאלכ אל-מנצור סייף א-דין קלאון ולכן נקראה "אל מנצורי". עלאא א-דין עצמו קבור מצידו הצפוני של הרחוב, באכסניית אל-בציר שהוקמה ב-1267.

המבנה, ככל אכסניה ממלוכית, היה בנוי בתבנית ריבוע של חדרים בגודל קבוע שנפתחו אל חצר פנימית קטורה (כלומר ללא גג). הכניסה למבנה הייתה דרך מקשת (מבנה בצורת קשת) מעוטר, שבשני צדדיו ספסלי ישיבה מאבן ("מצטבא"), כנהוג באדריכלות הממלוכית. מימין ומשמאל לכניסה היו מחסנים ואורוות. יוסף דרורי מציין שהמיקום היה סמוך לביתו הרשמי של המפקח, דבר שהקנה לו חשיבות ויוקרה בד-בבד עם אפשרות נוחה עבור השלטונות לפקוח עין על הנוכחים וגם לשמור על ביטחונם.

באזור החלה להתגבש קהילה של צאצאי עבדים, חיילים ושומרי וקף שהובאו ממדינות אפריקה כסודאן, צ'אד וניז'ר שהתגוררו במבנה האכסניה ובמבנים שנבנו בסמוך אליו, על גגו ובתוך חצרו ועל ידי כך שינו את תבניתו המקורית.

בראשית התקופה העות'מאנית שימש המבנה כקסרקטין לחיילים (שחלקם הביאו את משפחותיהם, כאמור, והתגוררו במקום) ולאחר מכן, ובייחוד במאה ה-19 שימש כבית סוהר מרכזי לרוצחים ונאשמים בפשעים פליליים חמורים, בית הסוהר לנידונים למוות שכן מצידו השני של הרחוב ונקרא חבס א-דם.

בשלב מסוים לאחר תום השלטון העותמאני ננטש המבנה והתדרדר במהלך השנים עד כדי סכנת התמוטטות. עם זאת שימש למגורי משפחות דלות ממוצא אפריקאי. רק בשנות ה-90 גייס הווקף כספים לשם שיפוץ המבנים ההיסטוריים סביב הר הבית ושיפץ את המבנה. בשנת 1993 נפתח בחלק מהמבנה ששוקם (האורוות העתיקות) מועדון קהילתי חברתי עבור בני הקהילה האפריקאית ברובע המוסלמי. במועדון מתקיימת פעילויות עבור ילדים ונוער שנשרו ממסגרות חינוכיות ופעילויות הכשרה מקצועית לנשים. הפעילות נעשית ברובה בהתנדבות על ידי עובדים סוציאליים ופעילים בתחום הטיפול באמנויות. בין החוגים המוצעים חינם חוגי ספורט ומחשבים במטרה שהצעירים לא יסתובבו ברחובות הרובע ולא יתדרדרו לפשיעה. המועדון נתמך על ידי ארגונים הומניטריים שונים וכספי תרומות.

==לקריאה נוספת==

* יוסף דרורי, ירושלים בתקופה הממלוכית, בתוך: אלי שילר (עורך), תולדות ירושלים מחורבן בית שני ועד לתקופה העות'מאנית, אריאל 83-84, 1992. עמוד 175.
* רשות העתיקות: [http://www.hadashot-esi.org.il/report_detail_eng.aspx?id=8517&mag_id=121 Jerusalem, al-Rabat al-Mansouri]

{| style="background-color: transparent;"
|- valign="top"
|הכניסה לרבאט ב-2008.
|הכניסה לבית הסוהר במאה ה-19.
|}

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:הרובע המוסלמי
קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל
צ'חאלתה (כפר)

צ'חאלתָה (בגאורגית: ჩხალთა, באבחזית: Чҳалҭа) הוא כפר באבחזיה גאורגיה והיישוב הגדול ביותר בקודורי עילית ובירת המחוז הגאורגי אבחזיה עילית.

הכפר שוכן על גדות הנהר שנקרא אף הוא באותו שם למרגלות רכס צ'חאלתה. המעבר היחיד לכפר עובר דרך מערה עמוקה ואפשר לעבור בדרך רק בעזרת סוסים או רכב שטח. שמונה חודשים במהלך השנה הדרך לכפר מכוסה שלג וניתן להגיע אליה רק בעזרת הליקופטרים. האזור בכללו הוא אזור רגיש לרעידות אדמה. רעידת האדמה האחרונה התרחשה ב-16 ביולי 1963 והייתה בגובה 6.4 בסולם ריכטר.

==היסטוריה ==

לפני שנכבשה באוגוסט 2008 על ידי הבדלנים האבחזים נשלט אזור עמק קודורי כולו על ידי הממשל הגאורגי כולל הכפר צ'חאלתה. לאחר משבר קודורי מיולי 2006 פוזרה מיליציית מונאדירה הגאורגית ששלטה באזור והנשיא הגאורגי, מיכאיל סאקשווילי, החליט לקרוא לאזור היחיד מאבחזיה שהיה באותה תקופה בשליטה הממשל הגאורגי, אבחזיה עילית. יתר שיטחי אבחזיה נכבשו על ידי הבדלנים האבחזים במהלך מלחמת אבחזיה, 1992-1993. בספטמבר 2006, הועבר הממשל הגולה של אבחזיה שישב בטביליסי לכפר צ'חאלתה. אולם מצב זה השתנה עם פלישת רוסיה לקודורי ולמערב גאורגיה, באוגוסט 2008, במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה, כאשר אבחזיה עילית נכבשה על ידי צבא הממשלה הבדלנית של אבחזיה ובכך השלימה את שליטתה המלאה בכל חלקי אבחזיה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:אבחזיה: יישובים
יהודית נסיהו

יהודית נסיהו (21 בספטמבר 1925 - 15 באוגוסט 2003) הייתה סוכנת "המוסד", השתתפה בהבאתו של אדולף אייכמן למשפט בישראל ובמבצע לאיתור הילד יוסל'ה שוחמכר.

== קורות חיים ==
יהודית נסיהו נולדה בהולנד בשנת 1925, בת לחיים וחנה פרידמן. בהיותה בת שלוש עברה עם משפחתה לבלגיה, שם עסק אביה בחלוקת סרטיפיקטים לעלייה לארץ ישראל וברכישת נשק ל"הגנה" שם שימש גם כנשיא ההסתדרות הציונית. בשנת 1940 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל והמשפחה התגוררה בתל אביב. אף על פי שמשפחתה הייתה חילונית, הצטרפה יהודית לבני עקיבא.

למדה פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העצמאות שירתה בצה"ל ואחר כך חזרה ללימודיה. בשנת 1956 הצטרפה ליחידה של הסוכנות היהודית בשם "המסגרת" שעסקה בהעלאת יהודי מרוקו. היא פעלה במשך כשנתיים בקזבלנקה, במסווה של הולנדית עשירה מאינדונזיה. שמה המחתרתי היה ז'ולייט. בסוף שנות החמישים עברה פעילות זו מהסוכנות היהודית ל"מוסד", וכך הפכה נסיהו לעובדת "המוסד" והשתתפה במבצעים רבים ברחבי תבל.

בשנת 1960 השתתפה במבצע הבאתו של אדולף אייכמן למשפט בישראל. היא הגיעה לארגנטינה מיד לאחר שאייכמן נלכד שם והוחזק בדירת מסתור. נסיהו טיפלה בתחזוקת הדירות ששימשו את חוטפיו של אייכמן בארגנטינה, במשך עשרת הימים ששהו שם. ראש "המוסד", איסר הראל, תיאר את פעילותה תוך שהוא מכנה אותה "דינה רון":

כשומרת מצוות עמדה נסיהו בפני אתגר מיוחד בעת שהייתה בפעילות מבצעית, ובפרט כשפעלה תחת מסווה. דוגמה לכך מופיעה בתיאורו של איסר הראל:

בשנת 1962 השתתפה במבצע לאיתורו של הילד יוסל'ה שוחמכר, שנלקח מהוריו על ידי סבו, שרצה להעניק לילד חינוך חרדי.

בשנות השבעים הייתה ראש מחלקת כוח אדם ב"מוסד", ובתפקיד זה טיפלה בעצורי "פרשת לילהאמר" בנורווגיה. בשנת 1976 פרשה מ"המוסד".

לאחר פרישתה למדה משפטים וראיית חשבון, והתמחתה במשרדו של עו"ד ארווין שימרון, שאותו הכירה בעת שהשתתף בצוות הפרקליטים שטיפלו בעצורי לילהאמר. היא מונתה למנכ"לית אגודת הסופרים. יחד עם אחיה, אפרים בן חיים, נמנתה עם מייסדי מפלגת "התחיה".

בשנת 1962 נישאה למרדכי נסיהו, מראשי בית ברל ומהאידאולוגים של מפא"י ומפלגת העבודה, שאותו הכירה בעת לימודיה באוניברסיטה. בשנת 1964 נולד בנם היחיד, חיים. בגיל 30, לאחר שסיים לימודים לתואר דוקטור למתמטיקה, נפטר חיים נסיהו בעת טיול בנפאל. על שמו ניתן פרס חיים נסיהו במתמטיקה לעבודת דוקטורט מצטיינת במתמטיקה, שנכתבה ואושרה בישראל. לאחר מות בנם החל המצב להידרדר כאשר בעלה מרדכי חלה ונפטר ב-1997 היא עצמה חלתה בהמשך בסרטן בגרונה ולאחר מאבק נפטרה ב-2003

== אילן היוחסין של משפחתה ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* איתי אשר, [http://www.nrg.co.il/online/archive/ART/525/524.html לכידת אייכמן / האשה היחידה בצוות המבצע], באתר nrg, 17.8.2003
* 
* הערוץ הראשון, [https://www.youtube.com/watch?v=rh6yqETHlOo נפש יהודית], באתר יוטיוב, 22.2.2017
* [https://www.youtube.com/watch?v=x6YL94a-iC4 גלי חיים - פועלו ותרומתו של שלמה יחזקאלי סרטה של יהודית יחזקאלי (גלילי)] -(יהודית יחזקאלי גלילי) יהודית נסיהו מופיעה בקטע בסרט זה 

== הערות שוליים ==

יהודית
קטגוריה:ישראליות ילידות הולנד
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:נשות המוסד
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:בוגרות בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:לכידת אדולף אייכמן: אישים
קטגוריה:פעילי מפלגת התחיה
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
ביל ג'וי

ביל ג'וי
ויליאם "ביל" נלסון ג'וֹי (William Nelson Joy; נולד ב-8 בפברואר 1954), הוא מדען מחשב אמריקאי. ייסד את סאן מיקרוסיסטמס בשנת 1982, יחד עם וינוד חולסה, סקוט מקנילי, אנדי בקטולשיים ווהן פראט, ושימש מדען ראשי בחברה עד 2003.

==תחילת הקריירה==
ג'וי גדל בפרברי דטרויט שבמישיגן. כאשר החל בגיל 16 את לימודיו לתואר ראשון במדעים בהנדסת חשמל באוניברסיטת מישיגן ב-1971 היה זה אחרי שהאוניברסיטה פתחה מרכז מחשבים חדש, בו התאפשר לו להריץ תוכניות כאוות נפשו.

הוא נכבש בתחום התכנות ובילה כל שעה פנויה, כולל בלילות, במרכז המחשבים שהיה פתוח 24 שעות ביממה, וכך רכש ניסיון מעשי נדיר לתקופתו.

את התואר השני בתחום הנדסת חשמל ומדעי המחשב קיבל באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1979.

הוא היה אחראי במידה רבה על כתיבת מערכת ההפעלה BSD שעליה התבססו צורות מודרניות רבות של Unix, בהן FreeBSD, NetBSD ו-OpenBSD. חברת המחשבים אפל ביססה חלק גדול ממערכת ההפעלה שלה, Mac OS X, על טכנולוגיית BSD. חלק מתרומותיו הראויות לציון כוללות את עורך הטקסט vi, הפרוטוקול Network File System (NFS) ו-C Shell.

==סאן==
ב-1982 ייסד יחד עם אחרים את סאן מיקרוסיסטמס ושימש מדען ראשי עד התפטרותו ב-2003.

הוא קיבל את פרס גרייס הופר ב-1986 על ידי התאחדות המחשוב הממוכן (ACM) בגין עבודתו על BSD.

ג'וי היה איש מפתח בפיתוח מעבדי SPARC, שפת המחשב Java, ארכיטקטורת הרשת Jini, שירות JavaSpaces ו-JXTA.

סאן מיקרוסיסטמס הודיעה ב-9 בספטמבר 2003 כי ג'וי עוזב את החברה וכי "הוא לקח זמן כדי להחליט על הצעד הבא שלו ואין לו תוכניות ספציפיות כרגע".

==ביקורת==
ג'וי ספג ביקורת קשה ב-2000 עם פרסום מאמרו במגזין Wired "Why the future doesn't need us" (בתרגום חופשי מאנגלית: "מדוע העתיד אינו זקוק לנו"). במאמר זה הצהיר, במה שנחשב על ידי מספר אנשים כעמדה נאו-לודיטית, כי הוא משוכנע כי ההתקדמות בהנדסה גנטית וננוטכנולוגיה תביא סיכונים קיומיים לאנושות. הוא טען כי רובוטים אינטליגנטיים יחליפו את האנושות, לפחות מבחינה אינטלקטואלית וחברתית, כבר בעתיד הקרוב. הוא תומך בנטישת טכנולוגיות "GNR" (גנטיקה, ננוטכנולוגיה ורובוטיקה), במקום להיכנס ל"מלחמת חימוש" בין המשתמשים ה"טובים" למשתמשים ה"רעים". הוא החל לחשוב בכיוון זה לאחר דיון על טכנולוגיות אלו עם הממציא והעתידן ריי קורצוויל. ג'וי מציין במאמרו כי במהלך השיחה הופתע לגלות כי מדענים רציניים אחרים חושבים כי אפשרויות אלו סבירות, ונדהם אף יותר מההתעלמות מסבירות האפשרות. לאחר שהעלה את הנושא עם מכרים נוספים, הוא מציין כי נחרד מההתעלמות מהנושא ומהסיכונים על אף שיש מי שהחשיב את האפשרויות הללו לאפשריות ואף סבירות. דאגה זו הביאה אותו לבחון את הנושא בצורה מעמיקה יותר ואת דעתם של אחרים, ולבסוף, לפעילויות שלו בעניין.

למרות זאת, הוא הפך למשקיע בהון סיכון, והשקיע בין השאר בחברות שעוסקות בטכנולוגיות GNR. הוא השקיע בקרנות הון סיכון העוסקות במיגור מגפות כגון שפעת העופות ואיומי הטרור הביולוגי. ב-2006 הוענק לו פרס "Lifeboat Foundation Guardian Award" בגין פיתוח הקרן לשמירת בטיחות ביולוגית ופעולות אחרות.

==פעילויות נוספות==
ב-1999 ייסד ג'וי, יחד עם אחרים, פירמת הון סיכון בשם HighBAR Ventures. בינואר 2005 היה לשותף בפירמת הון הסיכון Kleiner Perkins Caufield & Byers.

==לקריאה נוספת==
*מלקולם גלדוול מצוינים, הוצאת זמורה ביתן, 2009

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:חלוצי המחשוב
קטגוריה:משקיעי הון סיכון אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
אנדרה מסנה

ז'אן אנדרה מסנה (בצרפתית: Jean-André Masséna; 6 במאי 1758 – 4 באפריל 1817) היה מרשל של צרפת בימי מלחמות צרפת המהפכנית, מקרב בני דורו כישוריו בשדה הקרב מדורגים שניים רק לנפוליאון עצמו. כינויו בקרב חייליו היה "ילדו היקר של הניצחון".

==רקע==
מסנה נולד לסוחר זעיר בעיר ניס, אז חלק מממלכת סרדיניה. למשפחתו שורשים יהודיים, שם משפחתו המקורי הוא "מנשה". בגיל 13 הצטרף מסנה לצוות ספינה שבה שהה ארבע שנים בים התיכון, הבין שהים אינו בשבילו והחליט להצטרף לצבא הצרפתי, כחלק מהלגיון המלכותי האיטלקי. ההחלטה השתלמה, שכן הוא הצליח להתקדם עד לדרגה הגבוהה ביותר האפשרית עבור מי שאינו בן אצולה. לאחר שהבין שלא יוכל להתקדם עוד עקב מוצאו הנחות, פרש מהצבא. ב-1789 עסק תקופה קצרה בהברחה, וב-1791 הצטרף לצבא צרפת המהפכנית, שם מוצאו לא היווה מכשול והוא מונה לקצין.

==קריירה צבאית==
באותה תקופה נהוג היה שהחיילים בוחרים את קציניהם, ולכן אדם בעל ניסיון כמסנה קודם מהר, וכבר ב-1793 נעשה מפקד דיוויזיה. במהלך השנים 1796–1797 ניצח במספר קרבות שהחשוב שבהם הוא קרב ריבולי. ב-1799 השתתף בקרבות בשווייץ, בקרב ציריך השני הנחיל תבוסה מוחצת לאלכסנדר רימסקי-קורסקוב. במהלך המצור על ג'נובה הצליח להתגונן די זמן וריתק אליו די כוחות אוסטריים כדי לאפשר לנפוליאון לנצח בקרב מרנגו. בסיום המצור הוא הפסיד את ג'נובה, אולם השיג לצבאו אישור מעבר בטוח לאדמות בשליטת צרפת. זמן קצר לאחר מכן פוטר מהצבא באשמת ביזה. ב-1804 חזר לצבא ופיקד על הגיס ה-IV של הגרנד ארמה. הוא שירת שנתיים בלבד, וחזר לצבא בעת הקרבות במרכז אירופה כנגד הקואליציה החמישית. בקרב אספרן-אסלינג, הגם שנתסיים בניצחון אוסטרי, הצטיין הגיס שבפיקודו, עת עמד כנגד התקפות אוסטריות עזות בכפר אספרן, במשך יומיים. בהמשך אותה שנה עמד בראש צבא צרפתי במטרה לפלוש לפורטוגל: "להדיר את רגלי האנגלים לים". הוא לא זכה בהצלחה רבה, וב-1810 נאלץ לסגת חזרה לצרפת. באותה שנה פרש סופית מהצבא, ומת כמה שנים מאוחר יותר.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nndb.com/people/598/000107277 nndb.com אנדרה מסנה]
* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:מרשלים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא במלחמות נפוליאון
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מפקדי גייסות
קטגוריה:צרפתים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1758
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1817
הגירת הולכי הרגל

ממלכת רומניה שנוסדה במחצית השנייה של המאה ה-19 באיחוד הנסיכויות מולדובה עם וולאכיה סירבה, בניגוד להתחייבותה עם ההכרה בעצמאותה, לתת אזרחות למרבית תושביה היהודים. לדוגמה, בשנים 1878–1900 רק 200 יהודים רומנים זכו לקבל רשמית אזרחות רומנית. באמצעים שונים כמו חקיקה מפלה וקיפוח בכל דרך אפשרית נדחקו היהודים כמיעוט וכקהילה לחיי עוני מרודים. בין השאר נאסר על היהודים לשהות בתחום הכפרי, העוסקים ברוכלות או תיווך הואשמו בשוטטות והיו צפויים לגירוש. כן נאסרה קבלתם לשירות המדינה, לבתי חולים כלליים וכדומה. אפילו בעסקים פרטיים של יהודים נדרש שמספר העובדים היהודים לא יעלה על רבע ממספרם הכללי של העובדים. היהודים, אשר הבינו שמצבם הכלכלי והאזרחי ברומניה לא עומד להשתפר, הצמיחו מתוך יאושם תנועת הגירה, שחלקה פנתה גם אל ארץ ישראל. בגלל מצבם הכלכלי הירוד, המהגרים נאלצו לרוב לנוע בדרכים ברגל ולהסתמך במידה רבה על סיוע הקהילות היהודיות דרכן עברו.

== הקבוצה הראשונה ==

ב-1900 היה משבר כלכלי ברומניה, בחלקו גם בגלל הבצורת של השנה הקודמת. בחודשי החורף של 1900 יהודים רומנים רבים מכרו רכושם על מנת להשיג אמצעים לצורך הגירה, מרביתם לכיוון המערב וחלקם לכיוון ארץ ישראל. מעטים מהם הצליחו לצבור את הסכום הדרוש לנסיעתם ולכן אימצו את הרעיון של תנועה רגלית ("עלייה לרגל") לכיוון יעדם, תוך היעזרות בקהילות היהודיות שבדרכם. ב-15 במרץ, צעיר יהודי בשם גינסברג הקים בברלאד חברה בשם Drumeţii (ברומנית:"עוברי הדרך"), שבה נרשמו יותר משישים חברים ששמו להם למטרה להגר כקבוצה בהליכה ברגל. הקבוצה קנתה שני סוסים, שנועדו לשאת חפצים וצידה, התקינו לעצמם נעלי איכרים גסות אופינצ' OPINCI לצעידה וכן ילקוטים בהם עמדו לשאת את מזונם, והוציאו לעצמם דרכונים. ב-19 באפריל היוצאים רחצו במקווה ולמחרת היו נכונים ליציאה. נערך טקס פרידה מרגש בו נכחו כחמשת אלפים מקומיים ו-69 המהגרים ("הס"ט-ים") יצאו לדרכם תוך כדי שירת המזמור "Despărţirea" (הפרידה). ביום 22 באפריל יצא לאור גיליון חד פעמי של הכרוז "Daţi ajutor" (ברומנית:"הושיעו נא"), שהופק על ידי אברם אקסלרד ובו כתב הרופא ד"ר פרידמן:

בכרוז הופיע שיר בשם Drumeţii, שחיבר אברם אקסלרד, ידיעות שונות הנוגעות ליציאת המהגרים ומכתבים שהגיעו מחוץ לרומניה.

== ממדי ההגירה ==
בשנת 1900 הגירת "הולכי הרגל" גאתה ואגודות רבות, שמנו 100 עד 500 חברים ששמו להם למטרה להגיע אפילו ברגל לנמל הגרמני המבורג, קמו בערים רומניות רבות. בבוקרשט קמו 5 אגודות, ביאש קמו 3, בברלאד 3, בגאלאץ 2 ובערים בראילה, פוקשאן, בוזאו, טרגו פרומוס, רמניקו סראט ופודו אילואיי אגודה אחת בכל אחת מהן. רק בשבוע שלפני חג השבועות בשנת 1900 יצאו לדרכם 6,000 הולכי רגל יהודים.

== לקריאה נוספת ==
* Presa evreiască din România, Hary Kuller, Tritonic, 2004 - העיתונות היהודית ברומניה מאת הרי קולר, הוצאת טריטוניק, 2004.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.scribd.com/doc/269912/O-istorie-a-presei-barladene- היסטוריה של העיתונות של העיר ברלד] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:העלייה מרומניה
קטגוריה:עליות לפני קום המדינה
קנדיס בושנל

קנדיס בושנל (באנגלית: Candace Bushnell; נולדה ב-1 בדצמבר 1958) היא סופרת אמריקנית. ספרה "Sex and the City" היווה השראה לדרמה הטלוויזיונית המצליחה "סקס והעיר הגדולה".

בושנל נולדה בעיירה גלסטונבורי שבקונטיקט, ולה שתי אחיות צעירות. בגיל 19 נשרה מלימודיה באוניברסיטת רייס שבטקסס, ועברה לניו יורק בשאיפה להיות שחקנית, זאת ללא הצלחה יתרה. בושנל פנתה לכתיבה, והייתה ידועה בעיר ניו יורק גם כבליינית. ב-1994 החלה לכתוב עבור הניו יורק אובזרבר את הטור "Sex and the City" שעסק בחיי החברה והמין של רווקות ניו יורקיות, המסופר מנקודת מבטה של קארי בראדשו בעלת טור בעיתון "ניו יורק סטאר" הבדיוני. ב-1997 פורסם אוסף של טורים אלו כספר בעל שם זהה. הזכויות על הספר נרכשו על ידי המפיק ההוליוודי דארן סטאר, שביסס עליו, אם כי לא במדויק, סדרת טלוויזיה חדשה בעלת שם זהה עבור רשת הטלוויזיה HBO. "סקס והעיר הגדולה" שעסקה בחייהן האישיים של שלוש רווקות בשנות השלושים לחייהן, ורווקה בשנות הארבעים לחייה, המתגוררות במנהטן, הפכה לסדרת להיט, ושודרה במשך שש עונות בין השנים 1998 עד 2004. ב-2008 יצא לאקרנים סרט קולנוע שהיווה המשך לעלילת הסדרה. הצלחתה של "סקס והעיר הגדולה" הביאה לבושנל פרסום עולמי, והיא פרסמה שישה ספרים נוספים. בושנל כותבת על חייהן של נשות ניו יורק.

ב-2002, לאחר רומן בן חודשיים, נישאה לצ'ארלס אסקגארד, רקדן בלט הצעיר ממנה בעשר שנים.

==ספריה==
*סקס והעיר הגדולה - 1997
*ארבע בלונדיניות - 2001 (תרגמה: שרון קרמנר)
*Big Night Out - 2002
*Sex Sirens: Female Icons and the Power of Sexuality - 2003
*Trading Up - 2003
*זה ג'ונגל שם בחוץ - 2005 (תרגמה: דליה גל)
*One Fifth Avenue - 2008
*The Carrie Diaries - 2010
*Summer and the City - 2011
הספרים: "ארבע בלונדיניות" ו"זה ג'ונגל שם בחוץ" ראו אור בעברית בהוצאת כנרת.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סקס והעיר הגדולה
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אל-הוריות אמריקאיות
קטגוריה:אל-הוריים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
הסכם מוסקבה (1994)

הסכם מוסקבה 1994 היה הסכם הפסקת אש והפרדת כוחות שנחתם בין גאורגיה לממשל הבדלני של אבחזיה במאי 1994 במסגרת הסכסוך הגאורגי-אבחזי.

ההסכם נחתם במוסקבה ב-14 במאי 1994. העדים להסכם היו האו"ם, הפדרציה הרוסית ונציגים מהארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE). ההסכם קיבל גושפנקא רשמית בהחלטה 934 של מועצת הביטחון.

במסגרת ההסכם, שנחתם לאחר מספר סבבי שיחות משא ומתן עקרים בניהולו של שליח מיוחד של מזכ"ל האו"ם, הסכימו גאורגיה והבדלנים האבחזים על הפסקת האש ועל יצירת אזור חיץ מפורז. פריסת כוח שיפקח על קיום ההסכם הוטלה על כוח שמירת שלום של חבר המדינות בעזרתם של כוח המשקיפים של האו"ם (UNOMIG) שכבר היה מוצב בגאורגיה.

כוח שמירת השלום הרוסי היה אמור על פי ההסכם לפקח על יצירת התנאים שיביאו להחזרת הפליטים הגאורגים שגורשו מבתיהם במסגרת הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה. אולם למרות נוכחותו של כוח שמירת השלום הרוסי, רק מספר מועט של גאורגים שבו לביתם. יחד עם זאת הייתה שיבה של גאורגים לאזור המפורז במחוז גאלי שבאבחזיה שהייתה אסורה לכניסת הצבא האבחזי. החזרה הספונטנית למחוז הגובל בגאורגיה גופא ושהיה מאוכלס ברוב מגרלי (קבוצה אתנית של גאורגים), הביאה להיווצרותם של קבוצות גרילה גאורגיות חצי-צבאיות שנועדו במקור להגנה על התושבים שחזרו להתגורר במחוז. בסופו של דבר נכנס צבא אבחזיה והביא, בשנת 1998, במלחמה האבחזית השנייה, לגירוש מחודש של הגאורגים מהמחוז, תוך הפרה של הסכם מוסקבה.

==הכרזת גאורגיה על ביטול ההסכם==
בעקבות פלישת רוסיה לגאורגיה הודיע, בסוף אוגוסט 2008, השר לענייני רה-אינטגרציה של המחוזות הבדלניים של גאורגיה, תמור יעקובשווילי, בשם ממשלת גאורגיה, על . במקביל אישר הפרלמנט הגאורגי הסכם בעל שישה סעיפים שנחתם במעורבותו של נשיא צרפת ניקולא סרקוזי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20080605224706/http://www.undemocracy.com/S-1994-583 הסכם הפסקת האש והפרדת הכוחות], החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 583, 17 במאי 1994, 
* [https://web.archive.org/web/20080605230644/http://www.undemocracy.com/S-RES-934%281994%29 החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 934], 30 ביוני 1994, 
* [https://web.archive.org/web/20080605230843/http://www.undemocracy.com/S-RES-937%281994%29 החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 937], 21 ביולי 1994, 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הסכסוך האבחזי-גאורגי
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:אבחזיה: היסטוריה
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:יחסי גאורגיה–רוסיה
קטגוריה:1994 בפוליטיקה
מוסקבה (1994)
פתיחה 1812 (סרט)

פתיחה 1812 (באנגלית: overture 1812), הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1997, שנכתב ובוים על ידי מנשה נוי.

==פרטי עלילה==
הסרט מגולל את סיפורו של חייל בגדוד שריון (עמי סמולרצ'יק), שבערב אחד בתום יום אימונים מפרך, מספרת לו חברתו (טינקרבל) שהיא בהריון. היא מפצירה בו לבוא אליה, ולבסוף הוא נעתר לבקשתה ומנסה לצאת מהבסיס הצבאי.
הוא פונה למפקדו (אורי גוטליב) ולמפקד שמעליו (תומר שרון), ואחרי שהם מסרבים לשחררו, מתחילה סדרה של אירועים בהם משתלט החייל על טנק. הוא מניע אותו לעבר משרד המפקד, תוך שהוא מאיים בשיגור פגז אל עבר המשרד שהמפקד וחברתו (שירה גפן) בתוכו.

באותה שעה מפקד הגדוד (ג'וליאנו מר) נמצא בישיבה עם מפקד החטיבה, בה הוא נדהם לגלות שבתרגיל הקרוב הוא לא יקבל אף גבעה להשתלט עליה, סימן למערכת היחסים העכורה בין המח"ט למג"ד. המצב החדש שנוצר מוסיף למצבו הסבוך של הגדוד. כעת מתחילה מערכת יצירתית של לחצים פנימיים בגדוד, במטרה לפתור את הבעיה של החייל על הצד הטוב ביותר, ומבלי שהמח"ט יידע על כך.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטים אנטי-מלחמתיים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1997
אנחל סאנס בריס

אנחל סאנס בריס (בספרדית: Ángel Sanz Briz, 28 בספטמבר 1910 – 11 ביוני 1980) היה דיפלומט ספרדי וחסיד אומות העולם. בעת כהונתו בשגרירות ספרד בהונגריה בזמן מלחמת העולם השנייה סייע להציל אלפי יהודים מהשואה.

בריס נולד בעיר סרגוסה, במחוז אראגון שבספרד. לאחר לימודי משפטים נרשם ב-1933 לבית הספר לדיפלומטיה. זמן קצר לאחר סיום לימודיו פרצה מלחמת האזרחים בספרד, ובריס הצטרף לכוחות הלאומנים של פרנסיסקו פרנקו. לאחר סיום מלחמת האזרחים ב-1939 קיבל את מינויו הדיפלומטי הראשון, שבו הוצב בקהיר.

בשנת 1942 נשלח סאנס בריס לבודפשט. במהלך השנתיים הבאות סייע להציל את חייהם של בין 1,000 ל-5,200 יהודים תוך שימוש בסמכויות השגרירות הספרדית. בין השאר השתמש בחוק הספרדי מ-1924 על-פיו צאצאי מגורשי ספרד זכאים לאזרחות ספרדית. הוא השתמש בחוק זה גם כאשר היהודים האמורים לא היו באמת מצאצאי המגורשים. יחד עם סאנס בריס עבדו דיפלומטים ממדינות נוספות, הבולט שבהם ג'ורג'ו פרלסקה, איטלקי שהתחזה לדיפלומט ספרדי. בשנת 1944 נשלח סאנס בריס לשווייץ ופרלסקה נשאר בבודפשט והמשיך להציל יהודים.
לוח לזכרו של סאנס בריס על חזית שגרירות ספרד בבודפשט, הכוללת ציטוט מנאומו של המלך [[חואן קרלוס הראשון בשנת 2007 בעת ביקור בהונגריה|ממוזער]]
שמו של סאנס בריס, השני ברשימה, מונצח על לוח זיכרון ל[[ראול ולנברג ולמצילי יהודים נוספים, בחצר בית הכנסת הגדול של בודפשט]]

לאחר המלחמה נמשכה הקריירה הדיפלומטית של בריס. הוא הוצב בסן פרנסיסקו, וושינגטון הבירה, לימה, ברן, באיון, גואטמלה, האג ובריסל. ב-1973 היה לשגריר הראשון של ספרד בסין. ב-1976 נשלח לרומא כשגריר ספרד בוותיקן, ושם נפטר בשנת 1980.

בשנת 1966 קיבל סאנס בריס את תואר חסיד אומות העולם. בשנת 1994 קיבל גם אות כבוד מממשלת הונגריה.

בשנת 1998, השרות הבולאי בספרד הנפיק בול עם דיוקנו של אנחל סאנס בריס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.bbc.com/news/world-europe-47536432 Holocaust: How Spanish 'Angel of Budapest' Sanz Briz saved Jews] - מאתר ה-BBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר דיפלומטים
קטגוריה:ספרדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:שגרירי ספרד
קטגוריה:שגרירים ברפובליקה העממית של סין
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד
קטגוריה:אראגון: אישים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1980
וילם שלפהוט

וילם שלפהוט (בהולנדית: Willem Andreas Theodorus Schelfhout ; 19 במאי 1874 - 8 בינואר 1951) היה שחמטאי הולנדי.

שלפהוט הגיע למקום הרביעי בתחרות ליידן 1909 (דרג ב'), חלק את המקום ה-5 וה-6 בתחרות אמסטרדם 1910, הגיע למקום השלישי בתחרות המבורג 1910 (דרג ב'), חלק את המקום ה-7 וה-8 בתחרות קלן 1911 (ניצח: משה לובצקי), הגיע למקום ה-13 בתחרות שבינגן 1913 (ניצח: אלכסנדר אלכין) [http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1913scheveningen.htm], וחלק מקום 6 בתחרות מאנהיים 1914, הקונגרס הגרמני ה-19, דרג א'. (ניצח: הלגואה). [http://www.chessbase.de/nachrichten.asp?newsid=5003]

במהלך המלחמה (הולנד שמרה על נייטרליות) שיחק שלפהוט במספר תחרויות, מהן ניצח בתחרות האג בשנת 1917. לאחר המלחמה סיים במקום השביעי בתחרות אמסטרדם 1920 (ניצח: ריכרד רטי) [http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1920amsterdam.htm], והשתתף מספר פעמים באליפות הולנד. הוא חלק מקום 6-8 בתחרות האג 1919 (ניצח: מקס מארשנד), הגיע שישי בתחרות ניימיכן בשנת 1921 (ניצח: מקס אויבה ),, חלק מקום רביעי בתחרות אמסטרדם 1924 (ניצח: מקס אויבה), הגיע רביעי בתחרות אוטרכט 1926 (ניצח: מקס אויבה) והגיע למקום השישי בתחרות רוטרדם 1936 (ניצח: שלמה לנדאו ).

שלפהוט סיים בתיקו דו-קרב קצר עם מקס אויבה 1-1 בשנת 1923 והפסיד לו 2-0 בשנת 1927, שני הדו-קרבות התקיימו באמסטרדם.

==השתתפות באולימפיאדות==
שלפהוט שיחק בנבחרתה האולימפית של הולנד בשלוש אולימפיאדות רשמיות: 
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח המילואים השיג תוצאה של +1 -0 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)[http://www.olimpbase.org/1927/1927ned.html]
* באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +2 -3 =6 [http://www.olimpbase.org/1928/1928ned.html]
* באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח המילואים השיג תוצאה של +2 -1 =2 [http://www.olimpbase.org/1930/1930ned.html]
 
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגיע שלפהוט למקום השלישי בתחרות אמסטרדם (ניצח: מקס אויבה). [http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1940amsterdamvvga.htm]

==קישורים חיצוניים==

* [http://chessmetrics.com/cm/PL/PL35509.htm אומדן מד כושר של וילם שלפהוט]
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S116190000000141000000000026910100 מידע כללי]

קטגוריה:שחמטאים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1874
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1951
קהילתנות

קְהִלָּתָנוּת (לעיתים מכונה בלעז קוֹמוּנִיטַרְיָאנִיזְם) היא זרם חשיבה ביקורתי במדע המדינה, שהחל להופיע בסוף המאה ה-20, המתנגד באופן מתודולוגי לאינדיבידואליזם ותחת זאת מבכר גישה קולקטיביסטית, ותומך בתופעות חברתיות כגון החברה האזרחית. על אף שזרם זה אינו אחיד, ההוגים צ'ארלס טיילור, אלסדייר מקינטאייר, מייקל וולצר, מייקל סנדל ויוסף רז נתפסים פעמים רבות ככקהילתנים.

לנוכח הגיוון בתוך הגישה, יש המגדירים את הקהילתנות דרך אופן התנגדותה לתאוריות ליברליות עכשוויות, ולא לפי תוכן ההגות של הוגיה, עניין המבהיר אופייה הביקורתי<ref></ref>. על אף ההבדלים בתוך הקהילתנות, ניתן לקבוע שהקהילתנים מציבים את הקהילה, ולא את האינדיבידואל, במוקד הניתוח הפוליטי, ומדגישים את השפעת הקהילה על עיצוב זהותו של כל אדם. מתוך כך, הקהילתנים קוראים על-פי רוב לצמצום מקיף של פערים חברתיים וכלכליים, ומדגישים את השוני בין התפיסות המוסריות של קהילות שונות<ref></ref>.

בעיניים קהילתניות, קיימים ערכי טוב שמתבטאים באופן שונה בחברות שונות. לכן, בניגוד להוגים ליברלים, הקהילתנים מבקשים לקבוע מה נכון וראוי תוך התייחסות לחברה בה הם פועלים, כלומר לא באופן נייטרלי. מצד שני, הקהילתנים שונים מהוגים פוסט-מודרניסטיים ורב-תרבותיים בכך שהם לא אומרים שהכל תלוי הקשר, ומתעקשים על קיומם של ערכים מסוימים. הקהילתנות אינה בהכרח מנוגדת למגמות מתונות בליברליזם או לסוציאל-דמוקרטיה, והיא מדגישה את הצורך לאזן את זכויות האדם של היחיד ואת אינטרס היחיד עם זה של הקהילה בכללותה. היא טוענת כי האני האוטונומי אינו גורם מבודד ואטומיסטי, אלא גורם המעוצב וקשור בקשר שלא ניתן לנתקו לקהילה בה גדל, לערכיה של הקהילה, ולקשרים הבין אישיים שפיתח במסגרתה.

אבן יסוד בתפיסה הקהילתנית היא ההבנה לפיה המדינה אינה יכולה להיות נייטרלית מבחינה מוסרית, וזאת בניגוד לתפיסות ליברליות שטוענות שעל המדינה להימנע משיפוט ערכי ולאפשר לכל אדם לחיות לפי ערכיו<ref></ref>. לדוגמה, סנדל טוען שהוויכוחים הפוליטיים הם ויכוחים בין תפיסות טוב שונות, כך שהם תמיד מוטים ערכית. לא רק שהוא מטיל ספק בהיתכנות של שלטון נייטרלי מבחינה מוסרית, שכן בעיניו כל מדיניות משקפת תפיסות או ערכים כלשהם, הוא גם מתנגד לשאיפה לכינון שלטון שכזה, וקובע שהמדינה לא צריכה להיות מצע שיאפשר לכל אחד לפתח תפיסת טוב עצמאית, אלא מסגרת לגיבוש תפיסת טוב משותפת. לדבריו, הצדק הוא "טיפוח המידות הטובות ודיון תבוני על טובת הכלל"<ref></ref>.

==ראו גם==
* פילוסופיה פוליטית
* פילוסופיה של הדיאלוג
*מייקל סנדל

==לקריאה נוספת==
*זיגמונט באומן, מודרניות נזילה, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית 2007, עמודים 149 - 178.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קארל גילג

קארל גילג (Karl Gilg; 20 בינואר 1901, מנקנדורף, שלזיה - 4 בדצמבר 1981, קולברמור, באוואריה), שחמטאי צ'כי-גרמני בדרגת אמן בינלאומי.

== קריירה תחרותית ==
גילג ניצח בתחרות אוסיג 1923, ניצח בתחרות שברויצ'ה בשנת 1924, חלק מקום 1-2 בתחרות ברומוב 1925, הגיע למקום השני בתחרות ברסלב 1925 (דרג ב'), הגיע שני בתחרות דרזדן 1926 (דרג ב'), ניצח בתחרות אוסטרבה 1926, חל מקום 1-2 עם בוריסלב קוסטיץ' בתחרות טרנסיאנסקה טפליצ'ה בשנת 1926 וניצח, במשותף עם היינריך וגנר בתחרות וינה 1926. חלק מקום 14-15 בתחרות זמרינג 1926 (ניצח: רודולף שפילמן). בשנת 1927 חלק מקום 7-8 בתחרות קסקמט (ניצח: אלכסנדר אלכין).

בשנת 1928 גילג ניצח בתחרות סומפרק. בשנת 1929 הגיע למקום ה-20 בתחרות קרלובי וארי (קרלסבד, ניצח: אהרון נימצוביץ'). בשנת 1930 ניצח גילג בתחרות אולומוק. בשנת 1930 חלק מקום 3-5 בתחרות סטובנאנסקה טפליצ'ה (ניצח: אנדור לילינטל). בשנת 1933 חלק מקום 8-9 בתחרות אוסטרבה (ניצח: ארנסט גרינפלד). בשנת 1934 חלק מקום 1-2 עם האנס מולר בתחרות קלוסטרנויבורג. בשנת 1934 הגיע למקום השלישי בתחרות באד ליבורדה (הקונגרס ה-13, ניצח סאלו פלור). בשנת 1935 גילג ניצח בתחרות קונסטנטין באד (הקונגרס ה-14). בשנת 1937 ניצח גילג בתחרות טפליצ'ה והגיע למקום השביעי בתחרות פראג (ניצח: פאול קרס).

בשנת 1938 החליף גילג את אזרחותו ונהיה לגרמני. באותה שנה ניצח בתחרות גבלונז, וחלק מקום חמישי בתחרות באד אלסטר (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1939 הגיע למקום השלישי בתחרות באד אוינהאוזן (אליפות גרמניה השישית, ניצח: אריך אליסקסיס). בשנת 1940 חלק מקום 3-4 בתחרות באד אוינהאוזן (אליפות גרמניה השישית, ניצח:גאורג קינינגר) והגיע למקום התשיעי בתחרות קרקוב/ורשה (האליפות הראשונה של הממשלות הכלליות, ניצחו: יפים בוגוליובוב ואנטון קוהלר). בשנת 1943 חלק מקום 6-7 בתחרות וינה (אליפות גרמניה העשירית, ניצח: יוסף לוקונץ).

לאחר מלחמת העולם השנייה חי גילג במערב גרמניה. במאי 1949 חלק מקום 26-27 באליפות מערב גרמניה השלישית (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1951 הגיע למקום הרביעי בתחרות דיסלדורף (אליפות גרמניה, ניצח: רודולף טשנר). בשנת 1953 הגיע למקום הרביעי בתחרות ברלין (ניצח: וולפגאנג אונציקר). בשנים 1954 ו-1963 ניצח גילג בגביע גרמניה. גילג ייצג את גרמניה בלוח המילואים הראשון בשנת 1957, באליפות הקבוצות הראשונה שהתקיימה בווינה. (+0 -2 =2)

בשנת 1953 הוענקה לגילג דרגת אמן בינלאומי על ידי פיד"ה.

==השתתפות באולימפיאדות==

גילג שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית:

* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח השני השיג תוצאה של +5 -3 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)
* באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הראשון השיג תוצאה של +5 -3 =4
* באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח השני השיג תוצאה של +2 -3 =6 יחד עם נבחרת צ'כיה זכה במדליית ארד קבוצתית.
* באולימפיאדת השחמט 1936, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936), בלוח החמישי השיג תוצאה של +8 -3 =5

== קישורים חיצוניים ==

=== משחקים בולטים ===
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S044086000000141000000000010210100 מידע כללי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:נציגי צ'כוסלובקיה באולימפיאדת השחמט

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1981
נטורה ארטיס מגיסטרה

הכניסה לגן החיות
[[אקווריום בגן החיות]]
נטורה ארטיס מגיסטרה (בלטינית: Natura Artis Magistra - "הטבע הוא המורה של האמנות") או בקיצור "ארטיס" (Artis) הוא גן חיות הממוקם במרכז אמסטרדם שבהולנד. גן חיות זה הוא גן החיות הוותיק ביותר בהולנד. הגן נוסד בשנת 1838 על ידי ג'רארדוס פרדריק וסטרמן. הגן כולל פלנטריום, מוזיאון גאולוגי ומוזיאון זואולוגי.

==תצוגות הגן==
גן החיות משמר את הסגנון שהיה בו במהלך המאה ה-19. שני פסלי נשרים מעטרים את הכניסה, ובכל רחבי הגן מפוזרים פסלים רבים. הגן מכיל כ-700 זנים של בעלי חיים, בהם זוחלים, ציפורים, דגים, יונקים, חרקים ודו-חיים.

===הגן הזואולוגי===
גן החיות כולל גן בוטני רחב ידיים המציג עצים וצמחים הולנדיים מקומיים וכן עצים וצמחים שהובאו מכל רחבי העולם. בניינים מחוממים וחממות מאפשרים הצגת צמחים מאזורים טרופיים על אף האקלים הקר באזור אמסטרדם.

==האקווריום==
עבודות הקמת האקווריום החלו בשנת 1879. לצורך הקמת המבנה על הקרקע הבוצית הושקעו 1,740 עמודי עץ בקרקע ועליהם נבנה המבנה. בשנת 1880 הושלמה הקמת האקווריום, והמבנה מולא בכמיליון ליטרים של מי מלח. המבנה נפתח לציבור ב-2 בדצמבר 1882.

בשנת 1997 נערך שיפוץ נרחב באקווריום, ובמסגרתו שוחזר האולם המרכזי של האקווריום, ונבנו בו ארבעה אקווריומים נוספים המציגים מערכות אקולוגיות נפרדות: ובהם נהר ביער גשם אמזוני, שונית אלמוגים טרופית, תעלה באמסטרדם (ולמול התעלה, תצוגה של דו-חיים החיים על גדת התעלות באמסטרדם). האולם הראשי של האקווריום מוקדש לדגי האוקיינוסים ובייחוד לאזור הים הצפוני. האקווריום המרכזי מציג כרישים, ודגים מאזורים טרופיים. האקווריום מציג כ-300 זנים של דגים ודו-חיים.

===המוזיאון הגאולוגי===
בקומתו הראשונה של המוזיאון הגאולוגי מוצגים אבנים יקרות ויקרות למחצה, גבישים וכן מאובנים. כמו כן מוצגת במבנה תצוגה של התפתחות החיים על פני כדור הארץ, ותצוגת מאובני דינוזאורים.

כמו כן מוצגים במבנה הסברים לתופעות טבע כגון הרי געש, רעידות אדמה, ותזוזת לוחות טקטוניים.

===המוזיאון הזואולוגי===
המוזיאון הזואולוגי מציג תערוכות המראות את היחס בין בני האדם לבין עולם הטבע ואת ההשפעה של האדם על הטבע. כמו כן המוזיאון כולל שלדים של בעלי חיים, וכן תצלומים רבים של בעלי חיים בטבע, ואיורים ותצלומים של בעלי חיים בהולנד.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [http://www.ict4us.com/markant/googlemaps-artis.htm תצלומי אוויר של גן החיות]

קטגוריה:אירופה: גני חיות
קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים
עמוס פוקורני

עמוס פוקורני (צ'כית: Amos Pokorný; 14 במרץ 1890 – 18 באוגוסט 1949) היה שחמטאי צ'כי.

== קריירה ==
פוקורני חלק מקום ראשון בתחרות פילזן 1911, חלק מקום 4–7 בתחרות צ'סקה טרבובה בשנת 1913 והגיע למקום השמיני באליפות בוהמיה בשנת 1913 (ניצח: קארל הרומאדקה).

לאחר מלחמת העולם הראשונה, הגיע פוקורני למקום השני, אחרי מקס ולטר, בתחרות פרדוביצה בשנת 1923 (אליפות צ'כיה), הגיע למקום ה-11 בתחרות מורבסקה אוסטרבה בשנת 1923 (ניצח: עמנואל לסקר), חלק מקום 3–5 בתחרות ברטיסלבה 1925 (ניצח: ריכרד רטי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנטשין טפליזה בשנת 1926 (ניצחו: בוריסלב קוסטיץ' וקארל גילג), הגיע למקום הרביעי בתחרות צ'סקה בודג'ובי בשנת 1927 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופוצ'נסקי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנסיאנסקה טפליצה בשנת 1928 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום 3–4 בתחרות ברנו 1929 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופוצ'נסקי), חלק מקום 3–4 בתחרות פראג 1933 חלק מקום ראשון עם סאלו פלור בתחרות מינכנגראץ 1933 (אליפות צ'כיה).

===השתתפות באולימפיאדות===
פוקורני שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית:
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +5 -5 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)
* באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +4 -3 =5
* באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח המילואים השיג תוצאה של +6 -5 =3
* באולימפיאדת השחמט 1936, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936), בלוח השמיני השיג תוצאה של +8 -5 =3

במהלך מלחמת העולם השנייה, הגיע פוקורני למקום ה-11 בתחרות רקובניק 1940 (אליפות בוהמיה ומורביה, ניצח: יאן פולטיס וחלק מקום 9–10 בתחרות זלין 1943 (ניצח: צנק קוטנאור).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נציגי צ'כוסלובקיה באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:ילידי 1890

קטגוריה:נפטרים ב-1949
מוזיאון וילט הולטהאוסן

מוזיאון וילט הולטסהאוסן (בהולנדית: Museum Willet-Holthuysen) הוא מוזיאון הממוקם על גדת תעלת הרנחראכט באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון מציג בית בורגני מהמאה ה-18 האופייני לבתי הסוחרים בהולנד באותה תקופה. תצוגות המוזיאון כוללות כלי כסף, צלחות וריהוט מתור הזהב ההולנדי.

==היסטוריה==
המבנה נבנה עבור יעקב הופ, ראש עיריית אמסטרדם, בין השנים 1685–1867. ראשי עיר נוספים של אמסטרדם התגוררו בבניין זה מאוחר יותר. המבנה נבנה בסגנון הבארוק הצרפתי. בשנת 1895 הורישה לואיזה וילט הולטהאוסן את המבנה לעיריית אמסטרדם במטרה שיהפוך למוזיאון. המוזיאון מציג כלי בית ואמנות מאוספיהם של אברהם ולואיזה וילט הולטהאוסן. לואיזה וילט הולטהאוסן ירשה את המבנה בשנת 1858 מאביה, ג'ררד הולטהאוסן, אשר רכש את המבנה בשנת 1855.

בשנת 1996 שופץ המוזיאון.

==מוצגי המוזיאון==

בקומה הראשונה של המבנה משוחזרים מטבח המבנה (המטבח מהמאה ה-18 שוחזר בשנת 1972) וגן המבנה. בקומה הראשונה מוצגים חדרי המגורים התקופתיים, ובקומה השלישית משוחזרים חדרי השנייה התקופתיים. 
בחדרים מוצגים יצירות של יעקב דה ויט, וכן כלים תקופתיים ובהם כלי חרס, פורצלן וכלי כסף.

==קישורים חיצוניים==

* 

וילט
המוזיאון הטרופי

המוזיאון הטרופי (בהולנדית: Tropenmuseum) הוא מוזיאון לאנתרופולוגיה שנמצא באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון הוא אחד המוזיאונים הגדולים ביותר בהולנד, ומציג שמונה תערוכות קבועות. עד 2014 נוהל המוזיאון על ידי המכון המלכותי ללימודי האזורים הטרופיים, ולאחריה על ידי המוזיאון הלאומי לתרבויות העולם.

==תצוגות המוזיאון==
===אפריקה===
תצוגה של מוצגים שנאספו על ידי המוזיאון מאזורי אפריקה שמדרום לסהרה. תצוגה זו ממחישה את ההיסטוריה של אפריקה מאז ראשית הקולוניאליזם האירופי ועד מתן העצמאות למדינות אפריקה באמצע המאה ה-20. המוצגים מציגים כ-12 תרבויות מ-20 מדינות וכוללת מסכות וכלים דתיים, אמנות חילונית ואופנה.

===אמריקה הלטינית===
תצוגת אמריקה הלטינית מציגה את מפגש התרבויות שהתרחש באמריקה הלטינית ובמושבות ההולנדיות באזור זה - מפגש בין התרבות האינדיאנית המקומית, התרבות הספרדית, התרבות ההולנדית והתרבות האפריקאית שהובאה בכוח עם העבדים מאפריקה.
התערוכה מתמקדת בשינויים שעברו התרבויות באזור בשל המפגש ובהתפתחותם עד ימינו. כמו כן מציגה התערוכה מוצגים פרה קולומביאנים, בהם כלי חרס, מסכות דתיות ובגדי נוצות מסורתיים, וכן מוצגים המושבים ההולנדיות בסורינם והאנטילים ההולנדים באמצעות רישומים מהתקופה ודיורמות מהמאה ה-19 הממחישים את החיים במטעים ההולנדיים.

===האדם והסביבה===
תצוגה זו מציגה את אורח החיים באזורי הטרופיים והסובטרופיים, ובעיקר בארבעה אזורים שונים: יערות הגשם המשווניים, הסוואנה, חופי הים והערים באזורים אלה.
התערוכה מציגה את ההקשר בין גידול בננות, קפה, גומי ושוקולד עם הרס יערות הגשם, ואת גידול הצאן באזורי הסוואנה עם המדבור של אזורים אלה.

===איי הודו המזרחית===
תצוגה המציגה את ההיסטוריה הקולוניאלית של הולנד באיי הודו המזרחיים ההולנדיים, ובייחוד באינדונזיה - התיישבות שמקורה בחברת הודו המזרחית ההולנדית במהלך המאה ה-17.

===פפואה גינאה החדשה===
תצוגה של חפצי דת וחפצים טקסיים מפפואה גינאה החדשה, ושל השינויים בתרבות פפואה גינה החדשה במאה ה-20.

===מערב אסיה וצפון אפריקה===
תצוגת מערב אסיה וצפון אפריקה מציגה את התרבות המוסלמית הנפוצה באזור צפון אפריקה, ואת ההיסטוריה וההתפתחות של האסלאם, תוך מתן דגש לטכנולוגיה ולמדע שהתפתחו בתור הזהב של האסלאם בספרד ובצפון אפריקה.

בין היתר מוצגים סכיני ברית מילה, אוהלים של שבטים, תצלומים ושחזורים של עיר עתיקה למול עיר חדשה בצפון אפריקה, עששיות מסגדים וקטורת ממחישים למבקרים את האווירה באזורים אלה. 

כמו כן מוצגת אמנות שימושית אסלאמית הכוללת דלתות מעוטרות, רהיטים, ספרים, אריגה ותכשיטים, וכן מוצגים קעקועי חינה. 

תצוגה זו כוללת תשעה שחזורים של מבנים מסורתיים ובהם חדר מגורים תימני מסורתי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20080802000217/http://masterpieces.asemus.museum/index.aspx תצוגה וירטואלית של אוספי המוזיאון]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טרופי
טרופי
קטגוריה:אתנולוגיה
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
יצחק מאיר וייז

הרב יצחק מאיר וייז (באנגלית: Isaac Mayer Wise, 29 במרץ 1819 - 26 במרץ 1900), היה רב יהודי-אמריקאי יליד חבל הסודטים שבצ'כיה. מחלוצי התנועה הרפורמית היהודית באמריקה ומראשיה, מייסד היברו יוניון קולג'.

==ביוגרפיה==

נולד בשנת 1819בשטיינגרוב, בצ'כית לומניצ'קה שבחבל הצ'כי מוראביה (אז חלק מהאימפריה האוסטרית, . קיבל חינוך יהודי בסיסי מסבו ומאביו, ליאו וייז, שהיה מורה בבית ספר. המשיך בלימודי יהדות והשכלה כללית בפראג, שם נסמך לרבנות על ידי בית הדין המקומי. ב-1843 מונה לרב העיירה ראדניץ (סמוכה לעיר פלזן).

ב-1846 היגר לארצות הברית ומונה לרב קהילת "בית אל" באולבני, ניו יורק. עד מהרה החל לדרוש רפורמות בקהילה שהייתה הראשונה לקיים תפילה עם ישיבה מעורבת. רפורמות נוספות כללו מקהלה מעורבת והחשבת נשים למניין התפילה. הוא נתפס בעיני חלק מבני קהילתו המסורתיים כרפורמטור קיצוני, וב-1850, קרב אגרופים בינו לבין נשיא הקהילה הוביל לפילוג. תומכי וייז התאגדו תחת קהילה חדשה בשם 'אנשי אמת' ונפרדו מן הקהילה.

ב-1854, עלתה הצעה כי וייז יצטרף לקהילת בית אלוהים הרפורמית בצ'ארלסטון שעברה אז את מה שכונה "הפלוגתא הגדולה סביב העוגב", מריבה פנים קהילתית סביב שאלת הכנסת עוגב לליווי תפילות השבת בבית הכנסת שהסתיימה בפיצול הקהילה שם. למעשה לא יצאה ההצעה אל הפועל בגין התנגדות אשתו ששמעה מידידים כי המקום אינו מומלץ מבחינה בריאותית והעיר מועדת להשתוללות תכופה של מגפת הקדחת הצהובה.

לבסוף מונה וייז באותה שנה לרב קהילת בני ישורון בסינסינטי, אוהיו, תפקיד בו החזיק 46 שנה, עד סוף חייו. וייז נודע בכישוריו הארגוניים והקים מספר מוסדות ביניהם בית הכנסת ברחוב פלום, שנודע בסגנונו האדריכלי הגרנדיוזי, שלימים נקרא על שמו בית הכנסת יצחק מאיר וייז . הוא יסד את הביטאון "The Israelite", שבשנת 1874 שינה את שמו ל-"The American Israelite" ; ביטאון זה שימש לו ככלי להפצת דעותיו ועמדותיו בוויכוחים שניהל, הן בקהילה הרפורמית פנימה כנגד ביטאונו של דוד איינהורן "סיני", והן כנגד בטאוני התנועה האורתודוקסית.

ב-1873 ייסד את "איחוד הקהילות העבריות האמריקניות" ("Union of American Hebrew Congregations"), ארגון הגג של הקהילות הרפורמיות בארצות הברית, אשר נקרא היום האיחוד ליהדות רפורמית ("Union for Reform Judaism"). ב-1875 ייסד במסגרת איחוד הקהילות את ההיברו יוניון קולג', הסמינר המרכזי להכשרת רבנים, חזנים, מחנכים ועובדים קהילתיים בתנועה.

==קישורים חיצוניים==
בית הכנסת ב[[רדניצה (רדניץ) בבוהמיה, שבו פעל וייז כרב בשנים 1846-1843]]

* 
* 

* 
* 

וייז
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'כי-יהודי
קטגוריה:מנהיגים דתיים בסינסינטי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1819
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1900
קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
הרגע המכריע

תצלום מאת קרטייה-ברסון, מתוך ספרו "הרגע המכריע".
"הרגע המכריע" (באנגלית: The Decisive Moment) הוא מונח מתחום האסתטיקה של הצילום. המונח מתאר את פעולתו של הצלם כמתרכזת בנקודת זמן אחת קריטית, בה משולבים יכולת הראייה וההתבוננות של הצלם עם האירועים וההיסטוריה במהלכם של החיים.

המונח עצמו נטבע על ידי דיק סיימון, אשר הוציא לאור את מהדורה אנגלית לספרו של אנרי קרטייה ברסון משנת 1952 "Images à la sauvette", ותרגם את כותרתו לשם "The Decisive Moment" ("הרגע המכריע"). את השם שאל סיימון מן הטקסט שהכיל ציטוט מדברי ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי, בו השתמש קרטייה-ברסון בהקדמה של הספר - "אין בעולם זה דבר שאין לו רגע מכריע" ("Il n'y a rien dans ce monde qui n'ait un moment decisif").

"צילום איננו [פועל] כמו ציור", תיאר קרטייה-ברסון את פעולתו של הצלם בריאיון בעיתון "וושינגטון פוסט". "כאשר אתה מצלם תצלום, מתקיימת לשנייה פעולה יצירתית. העין שלך מוכרחה לזהות קומפוזיציה או ביטוי רגשי אותם מזמנים לך החיים, ואתה חייב לדעת מתוך אינטואיציה מתי ללחוץ על המצלמה. זה הוא הרגע בו הצלם הוא יצירתי."

== קישורים חיצוניים ==
*"[http://www.e-photobooks.com/cartier-bresson/decisive-moment.html הרגע המכריע]", מהדורת אינטרנט מלאה של הספר (באנגלית).
* דן בר דוב, [https://zilumbaam.com/%D7%91%D7%9C%D7%95%D7%92-%D7%A6%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%9D/%D7%A6%D7%9C%D7%9E%D7%99%D7%9D/%D7%90%D7%A0%D7%A8%D7%99-%D7%A7%D7%A8%D7%98%D7%99%D7%94-%D7%91%D7%A8%D7%A1%D7%95%D7%9F-%D7%94%D7%A8%D7%92%D7%A2-%D7%94%D7%9E%D7%9B%D7%A8%D7%99%D7%A2/ אנרי קרטיה ברסון – תפיסת הרגע וקומפוזיציה מושלמת], בבלוג של צילום בעם
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסתטיקה
קטגוריה:צילום
QAD

QAD היא חברת תוכנה אמריקאית המתמחה בתוכנת ERP לארגונים יצרניים.
חבילת התוכנה mfg/pro (שאינם ראשי תיבות) היא יישום ERP לניהול הייצור, ניהול לוגיסטי וניהול פיננסי, עבור ארגונים יצרניים בעולם כולו. נציגתה בישראל היא חברת SIT הממוקמת באור יהודה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:חברות תוכנה אמריקאיות
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסחרו בנאסד"ק
היינריך וגנר

היינריך וגנר (בגרמנית: Heinrich Wagner; 9 באוגוסט 1888 - 24 ביוני 1959) היה שחמטאי גרמני בדרגת אמן בינלאומי.
== קריירה ==
בשנת 1920/21 ניצח וגנר בתחרות קיל. בשנת 1921 הגיע למקום השמיני בתחרות המבורג (הקונגרס ה-21, ניצח ארהרדט פוסט). בשנת 1922 חלק מקום 3–5 בתחרות אוינהאוזן (הקונגרס ה-22, ניצח: ארהרדט פוסט). בשנת 1923 חלק מקום 2–3 בתחרות פרנקפורט (הקונגרס ה-22, ניצח: ארנסט גרינפלד ). בשנת 1925 חלק מקום 3–4 בתחרות ורוצלב (הקונגרס ה-22, ניצח: יפים בוגוליובוב).

וגנר חלק עם קארל גילג מקום ראשון בתחרות וינה בשנת 1926. בשנת 1927 חלק מקום 3–4 בתחרות ברמן (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1930 ניצח וגנר בתחרות המבורג, חלק מקום 6–7 בתחרות סווינמונדה (ניצח: פרידריך זמיש). בשנת 1932 הגיע למקום הרביעי בתחרות המבורג (ניצח: קורט ריכטר ).

וגנר הפסיד דו-קרב לאלברט בקר 3-5 בהמבורג 1924 וניצח את הרברט הייניקה 8.5-3.5 בהמבורג בשנת 1930.

בשנת 1953 הוענקה לוגנר דרגת אמן בינלאומי לשחמט על ידי פיד"ה.

==השתתפות באולימפיאדות==

וגנר שיחק בנבחרתה האולימפית של גרמניה בארבע אולימפיאדות רשמיות:
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +4 -3 =8 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) 
* באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הראשון השיג תוצאה של +3 -0 =13 
* באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +8 -1 =5 . וגנר קיבל מדליית ארד קבוצתית.
* באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +4 -1 =9 

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959