OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי איזמיר אדנאן מנדרס

נמל התעופה הבינלאומי איזמיר אדנאן מנדרס (טורקית İzmir Adnan Menderes Uluslararası Havalimanı) ממוקם במרחק של 18 ק"מ מדרום למרכזה של העיר איזמיר בטורקיה.

נמל התעופה החל לפעול ב-1987 וב-2006 נחנך בו טרמינל בינלאומי חדש שהוקם בסמוך מצפון לטרמינל הישן המשרת כיום טיסות פנים. 

בטרמינל הישן 6 שערי עלייה למטוס, הוא משתרע על שטח של 28,500 מ"ר ומסוגל לטפל בתנועה בהיקף של 4 מיליון נוסעים בשנה. הטרמינל החדש משתרע על פני 107,699 מ"ר, יש בו 9 שערי עלייה למטוסים והוא מסוגל לתת מענה ל-5 מיליון נוסעים בשנה. בשנת 2007 עברו בנמל 3,635,414 נוסעים בטיסות פנים ו-1,600,890 נוסעים בטיסות בינלאומיות. באותה שנה טיפל הנמל במטען בהיקף של 50,300 טון. בנמל שני מסלולי המראה ונחיתה מקבילים באורך של 3,240 מטר וברוחב של 45 מטר, ושטחו הכולל הוא 8.23 קמ"ר.

== טיסות לישראל וממנה ==
במרץ 2019 הודיעה טורקיש איירליינס על פתיחת קו בין הנמל לתל אביב, הקו החל לפעול ב-1 ביוני 2019, בתדירות של 4 טיסות שבועיות.

=== סטטיסטיקת תנועות נוסעים ===
{| class="wikitable"
|+סטטיסטיקת תנועות נוסעים בנמל התעופה הבינלאומי איזמיר אדנאן מנדרס בשנים 2007-2015
!שנה (חודשים)
!מקומי
!שינוי %
!בינלאומי
!שינוי %
!סה"כ
!שינוי %
|-
|2015
|9,520,097
|13%
|2,619,691
|2%
|12,139,788
|11%
|-
|2014
|8,358,864
|8%
|2,577,908
|4%
|10,936,772
|7%
|-
|2013
|7,741,191
|11%
|2,467,436
|2%
|10,208,627
|9%
|-
|2012
|6,945,027
|13%
|2,411,257
|1%
|9,356,284
|10%
|-
|2011
|6,078,477
|13%
|2,464,334
|16%
|8,523,533
|14%
|-
|2010
|5,357,610
|18%
|2,127,457
|28%
|7,485,067
|21%
|-
|2009
|4,534,339
|21%
|1,667,455
|2%-
|6,201,794
|14%
|-
|2008
|3,757,891
|3%
|1,697,407
|6%
|5,455,298
|4%
|-
|2007
|3,635,414
|
|1,600,890
|
|5,236,304
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.dhmi.gov.tr/dosyalar/limanvemeydanlar/amenderes/amenderes.asp הנמל באתר רשות שדות התעופה הטורקית]
* [https://web.archive.org/web/20071016062429/http://www.havas.com.tr/en/otobus_izmir.asp אתר Havaş המפעילה את שירות התחבורה הציבורית אל הנמל]
* [http://www.youtube.com/watch?v=L4snW0J-Ll0&mode=related&search= סרטון סטילז על הנמל]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איזמיר
איזמיר
ספורטס אילוסטרייטד

ספורטס אילוסטרייטד (באנגלית: Sports Illustrated) הוא שבועון הספורט הנפוץ ביותר בארצות הברית, והוא מתפרסם פעמיים מדי שבוע. השבועון מופץ החל משנת 1954, והיה שייך לענקית התקשורת טיים וורנר. העיתון מסקר אירועי ספורט וספורטאים ברחבי העולם, ובליגות אמריקאיות בפרט: פוטבול, בייסבול, הוקי קרח, כדורסל, פוטבול מכללות, כדורסל מכללות, נאסקאר, גולף, איגרוף, רכיבה על סוסים, כדורגל, וטניס.

עיקר תפוצתו של השבועון היא באמצעות מנויים: לשבועון יש כ-3,065,000 מנויים, בעוד שבדוכנים נמכרים רק כ-85,000 עותקים. 

ספורטס אילוסטרייטד גם מפיץ שבועון לדור הצעיר בשם ספורטס אילוסטרייטד לילדים שתפוצתו מיליון עותקים בשבוע.

==ספורטאי השנה==

מאז 1954, מעניק המגזין את תואר "ספורטאי השנה" לספורטאי או לקבוצה שהישגיהם משקפים בצורה הטובה ביותר את רוח הספורט. הכדורסלן לברון ג'יימס הוא הספורטאי היחיד שזכה בתואר שלוש פעמים.

== גיליון בגדי הים ==

גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, היוצא לאור מדי שנה מאז 1964, הוא המפורסם ביותר, וממנו נמכרים בדוכנים למעלה ממיליון עותקים. הגיליון מלווה באירוע תקשורתי, תוכנית טלוויזיה, וידאו ולוחות שנה.

== ייצוג נשים ==
מחקר שנערך בשנת 2018 בחן את ייצוג הספורטאיות האולימפיות בשער המגזין לאורך 60 שנים בגיליונות קיץ סמוך או בעת קיומה של האולימפיאדה. מתוך המחקר עלה שספורטאים זכו לייצוג רב יותר מספורטאיות. עם זאת, נרשמה עליה בכמות ההופעות של ספורטאיות במגזין לאורך השנים. נוסף על כך, נבחן גם אופי הייצוג ונמצא שבעוד שגברים מוצגים לעיתים קרובות בתמונות שמתייחסות לפעילות הספורטיבית שלהם, בהבעת פנים רצינית או תוך כדי תנועה, נשים מוצגות מחייכות למצלמה, בתנוחות שלא רלוונטיות לספורט בו הן עוסקות. כותבי המחקר זיהו את החיוך למצלמה ואת מידת הרלוונטיות של התמונה לפעילות הספורטיבית של הספורטאי/ת כאינדיקטורים להחפצה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:ספורטס אילוסטרייטד
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
עוד יום אחד

עוד יום אחד הוא מאלבומיה המצליחים של הזמרת ירדנה ארזי. הוא יצא בשנת 1988 וכולל שורה ארוכה של להיטים.

== הפקה ==
האלבום יצא בתקופת ההצלחה הגדולה של ארזי, שהייתה זמרת השנה החל משנת 1984. הוא כלל את ארבעת השירים שהשתתפו בתחרות הקדם אירוויזיון הפרטית שנערכה לארזי, לרגל בחירתה כנציגת ישראל לאירוויזיון, את הדואט "אדם אחר", שהקליטה עם יהורם גאון לרגל מופע המשותף שלהם לשנת הארבעים למדינה, וכן את השיר "עגילי דמאר" שנכתב לרגל זכייתה של שושנה דמארי בפרס ישראל.

את האלבום הפיק מוזיקלית ירון בכר, לצד המוזיקאים אלדד שרים ועדי דגני. מפיק האלבום הוא בעלה של ארזי, נתן תומר. האלבום נמכר בלמעלה מ-100 אלף עותקים (פלטינה כפולה), וזיכה את ארזי בתואר זמרת השנה בפעם הרביעית. באותה שנה נבחרה ארזי בסקר מקיף שנערך לרגל שנת הארבעים למדינה כזמרת הפופולרית בישראל, וכן כיכבה בקמפיין פרסומי רחב היקף לבנק לאומי. באותה השנה הוציאה ארזי אלבום ילדים וקלטת סיפורי ילדים, וכן את הדיסק הישראלי שמכונה עד היום התקליטור הישראלי הראשון, על אף שזה לא נכון.

במצעד הפזמונים העברי השנתי התברגו ארבעה משירי האלבום בעשירייה הפותחת, הישג חסר תקדים. שיר נוסף התברג במקום ה-38 במצעד, ושיר אחר התברג במצעד הפזמונים של 1987:
* "עגילי דמאר" - שהה 14 שבועות במצעד מהם שלושה בפסגה ודורג במקום השלישי
* "בן אדם" - שהה 11 שבועות במצעד מהם שלושה בפסגה ודורג במקום הרביעי
* "היא רוקדת" - שהה 10 שבועות במצעד מהם שבוע בפסגה ודורג במקום התשיעי
* "אדם אחר" - שהה 11 שבועות במצעד מהם שניים בפסגה ודורג במקום העשירי
* "כמו בהתחלה" - שהה 12 שבועות במצעד מהם שבוע אחד בפסגה ודורג במקום ה-38
* השיר "מחוזות האהבה" יצא לרדיו כבר ב-7 ביולי 1987, שהה במצעד עשרה שבועות מהם שלושה בפסגה והתברג במקום התשיעי במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ז. גם השירים "קרוב לים" ו"האישה על האבן" יצאו לרדיו כסינגלים אף על פי שלא צעדו במצעד הפזמונים ברשת ג'.

==שירי האלבום==
# האישה על האבן - (בעקבות פנחס שדה) רחל שפירא / עממי [3:28]
# אדם אחר (בדואט עם יהורם גאון) - רחל שפירא / נורית הירש [3:10]
# עגילי דמאר - דודו ברק / יאיר קלינגר [4:47]
# עוד יום אחד - לאה גולדברג / יאיר רוזנבלום [3:35]
# אהבתה - רחל שפירא / יאיר קלינגר [2:25]
# בן אדם - אהוד מנור / בוריס דימיטשטיין [3:00]
# כמו בהתחלה - יואב גינאי / ירון בכר [3:00]
# קרוב לים - רחל שפירא / יאיר קלינגר [3:00]
# היא רוקדת - אהוד מנור / קובי אשרת [3:00]
# מחוזות האהבה - דודו ברק / בועז שרעבי [4:44]
* עיבודים: שירים: 1, 4, 6, 8 - אלדד שרים, שירים: 3, 7 - ירון בכר, שירים: 2, 5, 10 - עדי דגני, שיר 9 - קובי אשרת.

==משתתפים באלבום==

קטגוריה:אלבומי ירדנה ארזי
קטגוריה:אלבומי 1988
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
קטגוריה:אלבומים בעברית
ספורטאי השנה

ספורטאי השנה הוא תואר לא רשמי הניתן אחת לשנה על ידי ארגוני ספורט או כתבי עת, לספורטאי הבולט של אותה שנה, במדינה שבה פועל הארגון או כתב העת, או בענף ספורט מסוים במדינה זו. הבחירה נעשית בדרך כלל על ידי צוות מומחים של הארגון הבוחר, בהתאם להישגים הספורטיביים של המועמדים. לעיתים נעשית הבחירה על ידי הציבור. 

דוגמאות: 
* ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד
* ספורטאי השנה של בולגריה 
* ספורטאי השנה של הבלקן
* ספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב")

==בישראל==
גופים אחדים בישראל מעניקים את התואר "ספורטאי השנה בישראל": 
* הוועד האולימפי בישראל 
* "ידיעות אחרונות"
* "מעריב"

קטגוריה:ספורט
קטגוריה:עיתונות
גאולת ישראל (מפלגה)

גאולת ישראל הייתה סיעת יחיד שהוקמה בעקבות התרגיל המסריח בשנת 1990, במהלך כהונתה של הכנסת השתים עשרה על ידי ח"כ אליעזר מזרחי שפרש מאגודת ישראל.

בהתאם להסכם הקואליציוני, כיהן נציגה היחיד של הסיעה כסגן שר הבריאות עם הקמת ממשלת ישראל העשרים וארבע ב-25 ביוני 1990 ועד תום כהונתה של הממשלה.

המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת ה-13, לאחר שניסיונות מזרחי להצטרף לרשימה אחרת כשלו. המפלגה קיבלה 12,851 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.

== חברי הכנסת מטעם המפלגה ==
{|class="wikitable"
!כנסת
! חברי הכנסת
|-
|ה-11
|(1): אליעזר מזרחי
|-
|ה-12
|(0): מועמדים: אליעזר מזרחי. לרשימה מלאה [https://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/collections/treasures/elections/all_elections/Documents/1992-moamadim/כנסת%2013-%20גאולת%20ישראל.pdf]
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20190907185651/http://www.col.org.il/חדשות_חבד_גאולת_ישראל_–_למי_שמאמין_בארץ_ישראל_היו_ימים_120344.html גאולת ישראל – למי שמאמין בארץ ישראל ● היו ימים], אתר col אב תשע"ט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:מפלגות יהודיות דתיות בישראל שמעולם לא עברו את אחוז החסימה
קטגוריה:ישראל: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:מפלגות חרדיות בישראל
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-24
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1990
הסכם קואליציוני

ההסכם הקואליציוני של ממשלת [[גרמניה משנת 2013 מוצג על ידי נציגי מפלגות הקואליציה: זיגמר גבריאל, אנגלה מרקל והורסט זהופר.]]
בדמוקרטיה פרלמנטרית רב-מפלגתית, הסכם קואליציוני הוא הסכם בין מפלגות הקואליציה המרכיבות ממשלה. הסכם זה מגדיר את מדיניות הממשלה ותומכיה בפרלמנט באמצעות קווי יסוד, ואת בעלי התפקידים השונים שימונו מתוך הסיעות - שרים וסגני שרים בממשלה, יושבי ראש של ועדות בפרלמנט, וכדומה. הסיעות מתחייבות לתמוך בממשלה במקרה של הצעת אי-אמון, לרוב כנגד התחייבות מפלגת השלטון לתמוך במרכיבים מהאידאולוגיה שלהן.

==תוכן ההסכם הקואליציוני==
בדרך כלל הפרטים הבאים כלולים בהסכם קואליציוני:
* עקרונות חלוקת תקציב המדינה, משמעת תקציבית (דרכי התמודדות עם גירעון תקציבי), קיצוצים וקווים מנחים להוצאות משרדי הממשלה.
* עקרונות לחקיקה.
* הבהרת עמדת הממשלה בנושאי מדיניות פנים ומדיניות חוץ.
* נושאים נוספים בעלי חשיבות לחלק ממפלגות הקואליציה.

==ביקורת==
לעיתים קרובות מובעת ביקורת על עצם קיומם של הסכמים קואליציוניים. לדוגמה, הנס-דיטריך גנשר אמר שמאז שנת 1949 עיקרון הקואליציה בפוליטיקה הגרמנית שוחק את סמכויות קביעת המדיניות של קנצלר גרמניה וכובל את ידי הממשלה.

על השימוש במונח "הסכם" נאמר שהוא מטעה, מכיוון שלא מדובר בהסכם עסקי – אין דרך לאכוף אותו ואין לו תוקף משפטי. הסכם קואליציוני הוא לא יותר ממסמך הצהרת כוונות, שמטרתו לסייע לשותפים בקואליציה לשכנע את נציגיהם לתמוך בממשלה.

בפוליטיקה ובעיתונאות הישראלית נטבע המונח 'כספים קואליציוניים' לתיאור כספים שמוקצים למפלגה מתוך תקציב המדינה לטובת מטרות שהוגדרו בהסכם קואליציוני. לעיתים קרובות, זוכים הכספים הקואליציניים לביקורת ועניין רב בגלל המטרות הסקטוריאליות שלהם הם מופנים והפיקוח הרופף עליהם לעומת סעיפים תקציביים רגילים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקה
קטגוריה:ממשל ומדיניות
אינדי רוק

אִינְדִי רוק (באנגלית: Indie rock) הוא סוגה של מוזיקת הרוק האלטרנטיבי, שראשיתה בשנות ה-80 בבריטניה ובארצות הברית. השם מציין אמני רוק אשר חתומים בחברות תקליטים עצמאיות ("אינדי", מן המילה האנגלית independent עצמאי, בלתי תלוי), ובדרך כלל קשורים לסוגת הרוק האלטרנטיבי. עם תחיית להקות הגראנג' והפאנק בארצות הברית ולהקות הבריטפופ בבריטניה, אשר פרצו למיינסטרים בשנות ה-90, שימש המושג לזהות את אותם הרכבים ששמרו על נקודת ראות מוזיקלית "מחתרתית" ונבדלת מהשאר. אמנים בוחרים להישאר בחברות עצמאיות מסיבות שונות: חלקם סבורים שכך תהיה להם שליטה גדולה יותר על החומר; חלקם נאמנים לתרבות "עשה זאת בעצמך", שממנה צמחו החבָרות העצמאיות, או שהם תומכים באידאולוגיה אנטי-ממסדית.

בשנות ה-2000, בשל שינויים בתעשיית ובעיתונות המוזיקה וחשיבותה הגוברת של המרשתת בקידום אמנים ומוזיקה, החלו כמה מהרכבי האינדי רוק ליהנות מהצלחה מסחרית. המינוח "אינדי רוק" החל לאבד ממשמעותו המקורית והמסורתית, והוא שימש כדי לציין גם אמני רוק אלטרנטיבי שאינם עצמאיים בהכרח במעמדם העסקי (וחתומים בחברות הפצה גדולות).

==אמנים נבחרים בז'אנר==
* ארקטיק מאנקיז
* הסטרוקס
* Twenty One Pilots
* Imagine Dragons
* אינטרפול
* אלט ג'יי
* ביפי קליירו
* אר.אי.אם
* ארקייד פייר
* Cage The Elephant
* בלוק פארטי
* ג'וי דיוויז'ן
* גוסיפ
* דה טינג טינגס
* הקילרס
* הווייט סטרייפס
* ומפייר ויקנד
* טרוויס
* London Grammar
* הסמית'ס
* פוסטר דה פיפל
* פייבמנט
* פלורנס אנד דה משין
* פרנץ פרדיננד
* הקוקס
* קייזר צ'יפס
* רייזורלייט
* The Antlers
* דה נשיונל
* בון איבר
* Foals
* Wild Beasts
* Future Islands
*פאן
* Wallows
* לנה דל ריי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:מוזיקת אינדי
ינקו פלונדור

ינקו פלונדור
בול רומני עליו דיוקנו של ינקו פלונדור
ינקו פלונדור (ברומנית: Iancu Flondor; 3 באוגוסט 1865 - 19 באוקטובר 1924) היה המושל הרומני הראשון בבוקובינה, מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה.

פלונדור נולד בסטורוז'ינץ, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.

הוא נבחר על ידי הקונגרס הלאומי של בוקובינה כיושב ראש, ולמעשה שימש כמושל בפועל משנת 1918. ביחד עם ההיסטוריון יון ניסטור, ייצגו השניים את בוקובינה בממשלה הרומנית.

לאחר בקשה רשמית שהוציא פלונדור, נכנסו יחידות צבא רומניות לבוקובינה למרות רוחם של האוקראינים שביקשו להסתפח לרפובליקה העממית של מערב אוקראינה.

פלונדור, בוגר אוניברסיטת צ'רנוביץ, היה בעל אחוזה בסטורוז'ינץ, והיה בעל דעות שמרניות.
כמי שגדל והתחנך בצל התרבות הגרמנית, גילה פלדור סובלנות כלפי המיעוטים השונים ואף טיפח יחסי ידידות. הוא ביקש לשמר את יחודה האתני והתרבותי של בוקובינה, כפי שהיה תחת השלטון ההבסבורגי, האוסטרי, ובאמצעות הענקת אוטונומיה חלקית, מנהלית ותרבותית לחבל.

ראש ממשלת רומניה באותו הזמן, י.י.ק בטיאנו שהיה לאומן לא תמך בעמדותיו של פלונדור והדיח אותו מתפקידו כעבור 5 חודשים בלבד.

==באופוזיציה==

פלונדור שלא זנח את רעיונותיו ניסה להחיותם באמצעות כנס מיוחד אותו ארגן בו השתתפו כל נציגי המפלגות והלאומים בחבל.
הכנס התקיים בניגוד לעמדותיו של ראש הממשלה, ורק בזכות עזרתו של גנרל נ. פטאלה, מפקד האודה הרביעית של צבא רומניה, אשר לחץ על שלטונות הצבא לאשר אותו.

מטרותיו של כנס זה היו שינוי נוסח ההחלטה שהתקבלה בקונגרס הרומני בדבר איחודה הבלתי מותנה של בוקובינה עם רומניה. הכנס התקיים בידיעתו של המלך פרדיננד הראשון, ב-2 ביוני 1919 השתתפו בו כמה עשרות נציגים בני לאומים שונים למעט האוקראינים. גם היהודים השתתפו בכנס אך הם הסתייגו כאחרים מהצעותיו של פלונדור בדבר מענק אוטונומיה חלקית לחבל.
הכנס שהתקיים בשפה הגרמנית לא זכה להצלחה ובעקבות כך פרש פלונדור מהחיים הפוליטיים והסתגר באחוזתו.

פלונדור נפטר בצ'רנוביץ ונקבר באחוזת הקבורה של משפחתו בסטורוז'ינץ.

==מקורות==
* דוד שערי, יהדות בוקובינה בין שתי מלחמות העולם - תל אביב 2004
* [http://bukovina.wiki.co.il האנציקלופדיה של יהודי בוקובינה]

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מושלי בוקובינה
קטגוריה:ילידי 1865

קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1924
MD4

סבב יחיד של MD4
MD4 הוא אלגוריתם תמצות מסרים הרביעי בסדרה, שפיתח רונלד ריבסט מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1990. האלגוריתם הוא חלק ממשפחה של פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות לבדיקת שלמות ונכונות הקלט. פלט האלגוריתם הוא באורך 128 סיביות. האלגוריתם השפיע על פיתוחים מתקדמים יותר כגון MD5, SHA, ו-RIPEMD.

חולשתו של האלגוריתם הוצגה לראשונה על ידי דן בואר וסודלארס בכתב עת שהופיע ב-1991.
באוגוסט 2004, דיווחו מדענים כי הצליחו ליצור התנגשויות ב-MD4 על ידי שימוש ב "התנגשויות יד" (התקפה על ידי התנגשויות ולא על ידי פונקציית הפוכה). כמו כן ההתקפה צלחה במציאת התנגשויות בפונקציות גיבוב חדשות יותר במשפחת MD4/MD5/SHA/RIPEMD. הזמן הממוצע למציאת התנגשות במחשב מודרני הוא כ-5 שניות.

וריאנט של MD4 ממומש כיום ברשת לשיתוף קבצים הפופולרית eDonkey2000/ eMule.

== פונקציות גיבוב של MD4 ==
המסר של 128 ביט (16 בתים) של MD4 כרגיל מיוצג על ידי 32 ספרות בבסיס הקסדצימלי.
דוגמה לפנגרם עם הקוד MD4 שלו:
<small><div class="mw-content-ltr">MD4("The quick brown fox jumps over the lazy dog") = 1BEE69A46BA811185C194762ABAEAE90</div></small>

אפילו שינוי קטן בקלט יוביל לשינוי דרסטי בקוד ה MD4:
למשל אם נשנה את האות <tt>d</tt> לאות <tt>c</tt> נקבל:
<small><div class="mw-content-ltr">MD4("The quick brown fox jumps over the lazy cog") = B86E130CE7028DA59E672D56AD0113DF</div></small>

הקוד של מחרוזת בגודל אפס תהיה:
<small><div class="mw-content-ltr">MD4("") = 31D6CFE0D16AE931B73C59D7E0C089C0</div></small>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות
קטגוריה:רונלד ריבסט
חנה זהר

זהר, יוני 2009
חנה זהר (נולדה ב-5 באוגוסט 1948) היא מייסדת ומנהלת עמותת קו לעובד. היא שימשה מנכ"לית העמותה מיום היווסדה ועד לשנת 2011. לאחר פרישתה מניהול העמותה מילאה במשך 4 שנים את תפקיד רכזת תחום עובדים ישראלים ופלסטינים בעמותה, ובשנת 2015 פרשה ממנה. כלת פרס רפפורט לנשים פורצות דרך, 2013.

==ביוגרפיה==

קלדנית במקצועה. לפני הקמת קו לעובד התנדבה בארגונים רבים, בהם פעילות בצוות השטחים של האגודה לזכויות האזרח וכן "אור אדום", בו הבחינה, לדבריה, בהתעללות המשטרה בעובדים פלסטינים. מכאן הגיע הרעיון להקמת קו לעובד, אותה הקימה ב-1991 ככתובת סיוע לעובדים הפלסטינים. מהר מאוד הגיעו עולים שהגיעו בגלי העלייה מברית המועצות. חלקם עבדו עם הפלסטינים בניקיון רחובות ובמפעלים. אלו הפנו אותם לקו לעובד לקבלת סיוע. כך נהפך "קו לעובד" לארגון המוביל בישראל לזכויות עובדים חלשים. במסגרת קו לעובד הייתה חנה זהר הראשונה שהעלתה למודעות והביאה לשיפור בתחום זכויות עובדים זרים בישראל, ובתופעת הפרת הזכויות של עובדי שמירה וניקיון.

הארגון פעיל הן בייעוץ, הן בסיוע משפטי פרטני והן בקידום חקיקה, דאגה לאכיפת חוקי העבודה ובתביעות ייצוגיות.

==אותות ופרסים בהם זכתה==
בשנת 2004 - ציון חנה זהר בעיתון גלובס כאחת מ-50 הנשים המשפיעות ביותר.

בשנת 2007 נבחרה על ידי הדה מרקר כאחת מ-40 הנשים העומדות בחזית העשייה החברתית בישראל.

ב-9 ביולי 2007 קיבלה את פרס זכויות האדם מטעם הקרן החדשה לישראל.

ב-6 במרץ 2013 זכתה בתחרות "האישה המחוללת שינוי" מטעם מגזין "לאישה" וקרן רפפורט.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.kavlaoved.org.il אתר קו לעובד]
* [http://www.newisraelfund.org.uk פרס זכויות האזרח מוענק לחנה זהר]
* [https://web.archive.org/web/20070928000953/http://www.kavlaoved.org.il/media-view.asp?id=243 חנה זוהר, מנהלת קו לעובד נבחרה כאחת מ-40 הנשים העומדות בחזית העשייה החברתית בישראל]
* 
* 

מאמריה:
* [http://search.walla.co.il/?type=w&v=news&q=%D7%97%D7%A0%D7%94%20%D7%96%D7%94%D7%A8 מאמרים של חנה זהר], וואלה!
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:פעילות האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:זוכות פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:מנכ"ליות עמותות
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
דקה (כתב עת)

דקה היה כתב עת ישראלי לשירה וביקורת שיצא לאור בשנים 2012-2006 בהוצאת פרדס.

==היסטוריה==
כתב העת נולד בעקבות מסע שערכו עורכיו - בעז יניב, ערן צלגוב ורוני הירש - ברחבי ישראל, תחת השם "ינשוף האבן" (על פי שיר מאת רועי ארד), על מנת להביא את השירה לקהלים חדשים. מגמה זו מתבטאת גם בשאיפתם המוצהרת של העורכים "להחזיר לשירה את הקרנבלי, את האנרגיה של הרוק, הקסם שבכישוף, ואל הדיבור ברחוב". מסיבות אלה מתומחר כתב העת במחיר עלות והעורכים שמים דגש על הקראות פומביות ואירועים ברחבי הארץ. גם אם החבורה הדגישה בהתחלת דרכה, שהם מהווים אלטרנטיבה להגמוניה התל אביבית, הרי שאין הם רואים בעצמם פריפריה שונה מכל תנועה/קבוצה פואטית אחרת. לדרכם, כל שירה היא תמיד פריפריה. ולכן יש לנסות דרכה לאתגר את המרכז המדושן והמנומנם. חברי הקבוצה אף מדגישים את הקשר הבל ינותק בין הפואטי לפוליטי בפעילותם בתחום השירה ומחוצה לה.

בין גליונותיו של כתב העת פורסמו שירים ותרגומים של משוררים צעירים וותיקים יותר, בהם רמי סערי, זלי גורביץ', חביבה פדיה, אלמוג בהר, נוית בראל, ליאת קפלן, אדמיאל קוסמן, טל ניצן, גיורא לשם, מירון ח. איזקסון ושירה סתיו, לצד שיריהם של העורכים. שירים ומאמרים מתוך כתב העת תורגמו לאנגלית, לספרדית, לערבית ולהינדית ופורסמו בארצות הברית, ארגנטינה, הודו, לבנון, מצריים וספרד.

גיליון מספר 3, יצא במרץ 2008.

בחורף 2008 יצאו עורכי כתב העת למסע הופעות תחת הכותרת "ערב טרנסטקסטואלי", הלקוחה משירו של ערן צלגוב שטרם פורסם. בהופעות שולבו שבבי שירים של שלושת העורכים בצלילי גיטרה בסגנון רוק פסיכדלי ורוק מתקדם פרי יצירתו של אבינועם שטרנהיים, המוכר כגיטריסט של להקת לבנון. הדיסק שיצא בעקבות המופע במהדורה מוגבלת, צורף לחוברת השלישית, וזכה לתשבחות באתר המוזיקה השרת העיוור ובעקבותיו זכתה הקבוצה להזמנה לפסטיבל השירה השנתי במטולה 2008.

בנובמבר 2008 ראה אור גיליונו הרביעי של כתב העת וזכה לשבחים רבים מצד המבקרת יערה שחורי כבר בהשקתו הראשונית בתל אביב, ובהמשך אף הכריז מבקר השירה ידיעות אחרונות, אלי הירש על כתב העת כי "דווקא כתב העת הצנוע 'דקה' מייצג טוב מאחרים את השירה הישראלית הצעירה".

ב-1 בינואר 2009, ארבעה ימים לאחר מבצע עופרת יצוקה, חבר כתב העת "דקה" לכתבי העת מעין, אתגר, מארב, למה שלימים יכונה "גרילה תרבות", להוצאת "לצאת!" - אסופת שירה נגד המלחמה.

גיליון מספר 7, האחרון, יצא בדצמבר 2012.

==ראו גם==
* פרדס הוצאה לאור

==קישורים חיצוניים==
* 
* -שאלון במדור הספרים של "הארץ" עם העורכים.
* 
* [https://web.archive.org/web/20170101235907/http://www.hasharat.co.il/html/article_19275.php ביקורת] על הדיסק מאת אלון צור באתר השרת העיוור.
* 
* אלי הירש, [http://elihirsh.com/?p=390 על דקה 4], ידיעות אחרונות 12/12/08
* [http://www.asufa.blogspot.com האסופה "לצאת!" להורדה או קריאה מקוונת]
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0714062 שירים מתוך הגיליון השני של כתב העת "דקה" באתר טקסט]
* אלי הירש, [http://elihirsh.com/?p=448 על דקה 5], ידיעות אחרונות 21/8/09
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לשירה
אקציה

אקציה (בגרמנית: Aktion, בעברית: "מבצע") היא כינוי של סדרת פעולות אלימות של הכוחות הנאציים באזורי מגורים או ריכוז של יהודים, כגון הגטאות. האקציה, נועדה לשם טרנספורט – איסוף ושילוח כפויים ממקומות הימצאם (מגוריהם הקבועים) אל מחנות ריכוז והשמדה, אשר נוהלה על ידי כוחות גרמניה הנאצית: הגסטאפו, האס אס ואחרים בסיוע כוחות שיטור מקומיים, בתקופת מלחמת העולם השנייה.
תושבים יהודים מרימים את ידיהם מול חיילים גרמנים ב[[גטו ורשה, במבצע "חיפוש ותשאול" כחלק ממבצע "האקציה הגדולה", מתוך דו"ח שטרופ להיינריך הימלר]]
אקציה אופיינית כללה קריאה ליהודים, המלווה בצו של שלטונות האזור, להיאסף באתר מרכזי (כיכר העיר או צומת דרכים מרכזי) במועד מסוים. לעיתים נאמר ליהודים או לנציגיהם, שביקשו לדעת לאן השילוח, כי יוסעו אל "מחנות עבודה" ב"מזרח אירופה", והם אף נתבקשו לשלוח איגרת על כך לקרובי משפחה אחרים. נאמר ליהודים שיוכלו לקחת עמם כסף ודברי ערך במטלטליהם.

הגרמנים הקפידו על ניהול מפורט ומלא של האקציה. יהודים שלא צייתו לצו המורה על איסופם ושילוחם, נרדפו על ידי השלטונות המקומיים ושלטונות הכיבוש הנאציים, שפיקחו עליהם. בודדים ובעלי ממון או קשרים הצליחו להימלט מהאקציה ולהתחבא עד קץ השלטון הנאצי באזורם.

כאשר נאספו היהודים באתר השילוח, הם כותרו על ידי כוחות חמושים, הובלו והועלו לאמצעי תחבורה אל מחנה הריכוז וההשמדה המיועד. באקציות נהגו השוטרים והתושבים המקומיים בדרך כלל באלימות רבה כלפי היהודים, ויהודים רבים נרצחו באכזריות עוד בטרם התבצע השילוח עצמו. 

האקציות נוהלו בסדר ובארגון רב, ועד השלבים האחרונים של המלחמה (הגם שלקחו משאבים בכוח אדם, דלק, אמצעי הובלה וכדומה מגרמניה הנאצית). שכן, ארגונן הצריך לוגיסטיקה מסועפת כדי לבצע את שילוחן למחנות של קהילות רבות, חלקן קטנות ונידחות, בכלי תחבורה שונים: רכבות, משאיות, אסדות וספינות.

== ראו גם ==

* האקציה הגדולה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www1.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201824.pdf מזכרונותיה של מאשה גרינבאום על אקציה בגטו קובנה], באתר יד ושם
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/vilna/during/aktions_oct_dec1941.asp על האקציות בגטו הראשון בווילנה - מאוקטובר עד דצמבר 1941], באתר יד ושם
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/holocaust/resource_center/item.asp?gate=2-31 עקירה - אקציות וטרנספורטים], באתר יד ושם

*
קטגוריה:טרמינולוגיה של תקופת השואה
הרכב (בלשנות)

הרכב (באנגלית: Compound) הוא מונח בבלשנות לציון מילה המורכבת מ אחת או יותר. למשל, בעברית: בית ספר, טלפון נייד, שעון חול. באנגלית: doghouse, white-collar, must-have. בגרמנית: krankenhaus, kindergarten.

הרכב אנדוצנטרי (Endocentric) הוא הרכב אשר מובנו נובע ישירות מתוך מובנם הנפרד של מרכיביו. למשל: "מטוס קרב", "שעון חול". לרוב, הרכבים אנדוצנטריים מורכבים מלקסמות המהוות את אותן חלקי דיבור. למשל, ב־"מטוס קרב", גם "מטוס" וגם "קרב" הם שמות עצם. באנגלית, ההרכב האנדוצנטרי doghouse (מלונה) מורכב משני שמות עצם: dog ו־house. הלקסמה המגלמת את מובנו הבסיסי של ההרכב מכונה הראש (head); הלקסמה השנייה מתאימה את הראשונה (modifier). בדוגמה לעיל, "מטוס" הוא הראש ו־"קרב" מתאימה אותו.

בהרכב אקסוצנטרי (Exocentric) המובן נובע מחוץ למובנן הנפרד של מרכיביו. למשל: "בית ספר", "תעודת בגרות". באנגלית: white-collar (ובהשאלה גם בעברית: "צווארון לבן"). להרכב אקסוצנטרי לא תמיד יש ראש, כמו במקרה של "צווארון לבן".

בשפות אנליטיות, הלקסמות המרכיבות את ההרכב אינן מסומנות. למשל, באנגלית המילה doghouse מורכבת משתי לקסמות בלתי מסומנות. בסינית, המילה 汉语 (האן-יו, "השפה הסינית") מורכבת גם היא משתי לקסמות בלתי מסומנות. לעומת זאת, בשפות סינתטיות יותר, לעיתים אחת הלקסמות תהא מסומנת. למשל בגרמנית: Kapitänspatent ("רישיון רב-חובל") מורכבת מהלקסמה Kapitän ("רב-חובל") בתוספת סמן הקניין -s, ומהלקסמה הבלתי-מסומנת Patent ("רישיון"), המהווה את הראש. לעומת זאת, בשפות השמיות ההרכבים השמניים (noun-noun compound, בניגוד להרכבים אשר כוללים גם חלקי דיבר אחרים) מתממשים באמצעות צורת הסמיכות, המשמשת גם עבור יַחֲסַת הקניין. בצורת הסמיכות הלקסמה המסומנת היא הראש; למשל: בֵּית סֵפֶר מורכב מהלקסמה (המהווה את הראש) בַּיִת, המסומנת באמצעות צורת הנסמך בֵּית (שימו לב להבדלים בניקוד) ומהלקסמה הבלתי מסומנת סֵפֶר.

==ראו גם==
* הלחם בסיסים

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:מורפולוגיה (בלשנות)
קטגוריה:אטימולוגיה
אאוגוסטו מונטרוסו

אָאוּגוּסְטוֹ מוֹנְטֵרוֹסוֹ (בספרדית: Augusto Monterroso Bonilla; 21 בדצמבר 1921 - 7 בפברואר 2003) היה סופר גואטמלי. כתב בעיקר סיפורים קצרים.

== ביוגרפיה ==
מונטרוסו נולד בטגוסיגלפה שבהונדורס למשפחה מעורבת. אמו הייתה הונדורסית ואביו גואטמלי. את כל ילדותו והתבגרותו עבר בגואטמלה, כשהחל מ-1936 גר בעיר הבירה. בגיל 11 נשר מבית הספר והחל ללמוד באופן עצמאי את השפה הלטינית. הוא ביקר לעיתים קרובות בספרייה הלאומית וקרא קלאסיקות בספרדית ולטינית. משנת 1941 החל לפרסם את יצירותיו בעיתון גואטמלי מקומי. לאחר שנת 1944 הוא הפך למהגר פוליטי במקסיקו, שם התגורר עד מותו.

מונטרוסו הכיר סופרים מקסיקנים מפורסמים, רובם היו מהגרים מספרד. חבריו הקרובים ביותר היו הסופרים קרדוסוי-אראגונום, ג.ג. מרקסום, ה. רולף, ה. קורטראסום ואחרים. הוא נשא נאומים מרגשים באוניברסיטה הלאומית של מקסיקו. מלבד זאת, עסק בהוצאה לאור. הפעם הראשונה שביקר בגואטמלה מאז עזיבתו הייתה בשנת 1993, אז נבחר להיות נציג מטעם האקדמיה ללשון.

כריכת הספר "הסימפוניה הגמורה" המקבץ בתוכו סיפורים קצרים נבחרים פרי יצירותיו של אאוגוסטו מונטרוסו

==יצירותיו==
=== ספריו שראו אור ===
* Obras completas היה ספרו הראשון הכולל בתוכו מספר יצירות ומספר סיפורים קצרים. (1959)
* La oveja negra y demás fábulas \ הכבשה השחורה וסיפורים קצרים אחרים (1969)
* Movimiento perpetuo \ תזוזה בלתי פוסקת (1972)
* Lo demás es silencio (la vida y la obra de Eduardo Torres \ שתיקה מתמשכת. חייו ויצירותיו של אדוארד טורס (1978)
* Viaje al centro de la fábula - ספר שכלל בתוכו שיחות עם סופרים מאותה התקופה ומבקרים (1983)
* La palabra mágica \ קסם המילה - ספר ציורים (1983)
* La letra e \ האות "E" - ספר שכלל בתוכו חלקים נרחבים מיומנו האישי של מונטרסו (1987)
* Esa fauna \ כאלה חיים - ספר ציורים (1992)
* Los buscadores de oro \ מחפשי המטמון - פארודיה המשולבת עם אוטוביוגרפיה (1993)
* La vaca \ הפרה - בשנת 1998, השנה בה הספר יצא, הוא זכה במקסיקו בתואר "הספר הטוב ביותר של השנה"
* Pájaros de Hispanoamérica \ ציפורי אמריקה הלטינית (2002)
* Literatura y vida \ הספרות והחיים (2003)

=== "הדינוזאור" ===
מונטרוסו הוא בין היתר אמן הסיפור הקצרצר. אחד מסיפוריו הנודעים, שזכה לפרשנויות רבות, הוא הסיפור "הדינוזאור", הכולל בשפת המקור שבע מילים בלבד. להלן הסיפור במלואו:

בתרגום לעברית: "כשהתעורר (ה), הדינוזאור עוד היה שם".

=== "הסימפוניה הגמורה" ===
"הסימפוניה הגמורה" הוא ספר שיצא לאור בעברית בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר כולל בתוכו סיפורים קצרים רבים פרי עטו של מונטרוסו, שתורגמו על ידי טל ניצן. כיום הספר כלול בחומר הלימוד בחלק ממוסדות החינוך בישראל. הסיפור "הזבוב שחלם שהוא נשר" הלקוח ממקבץ סיפורים זה הופיע בבגרות הקיץ בספרות ב-2009 בחלק הסיפור שאינו נלמד.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים לטינו-אמריקאים
קטגוריה:גואטמלים
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לספרות
קטגוריה:ילידי 1921

קטגוריה:נפטרים ב-2003
הדרך הליקית

שילוט לאורך הדרך
סימון דרך
הדרך הליקית (טורקית: Likya yolu) היא נתיב הליכה ארוך המשתרע לאורך 509 ק"מ בליקיה שבמרכז הריביירה הטורקית, והמוביל לאורך חופי הים התיכון, מפטהייה לאנטליה. הדרך הליקית שנחנכה ב-1999 היא נתיב ההליכה הארוך והמסומן הראשון במדינה. היא תוצר של עבודת מחקר, הכנה ושכנוע של קייט קלואו (Cate Clow), אזרחית בריטית המתגוררת באנטליה אשר נתפסה לרעיון. קלואו ממשיכה ומתחזקת את הנתיב ומדריכה קבוצות מטיילים לאורכו.

הדרך הליקית משולטת בשלטים בצבעי ירוק-צהוב ומסומנת בפסים בצבעי אדום-לבן. נתיב ההליכה מקביל לחוף וסמוך אליו למעט במספר מקומות בהם הוא עובר במרחק של למעלה מעשרה ק"מ ממנו. הדרך עוברת בדרך כלל בגובה של עד מספר מאות מטרים מעל פני הים, למעט בשלושה מקומות בהם היא מטפסת לגובה של 1,000 ויותר - סמוך לקאש, בין מירה לפיניקה ובעלייה להר אולימפוס הטורקי (Tahtalı Dağı) המתנשא מעל לעיירה קֶמֶר לגובה של 2,366 מטר. הדרך הליקית נחשבת לנתיב בינוני עד קשה וחלקה המערבי הסמוך לאנטליה נחשב לקשה יותר. ניתן ללכת לכל אורכה של הדרך הליקית ב-25 עד 30 ימי הליכה, אך ניתן גם לשלב מספר קטעי הליכה בני יום או מספר ימים.

החל משנת 2010 במסלול נערך אולטרה מרתון שאורכו 220–240 ק"מ והוא נמשך שישה ימים. תחילת המסלול בכפר אולודניז וסיומו באנטליה.

=== אקלים ===
הדרך הליקית מתאפיינת באקלים ים תיכוני עם קיץ חם ויבש, וחורף מתון עם כמות משקעים שנתית נמוכה. עונת הטיולים ארוכה; עם זאת, הזמן הטוב ביותר הוא עונת האביב, כאשר הגבעות עדיין מכוסות שלג והנוף מכוסה בפרחים. גם החודשים אוקטובר ונובמבר, כאשר החום והלחות יורדים בהדרגה מתאימים מאוד להליכה במסלול. בגבהים גבוהים יותר ובפסגות ההרים מזג האוויר אינו יציב וניתן לחוות ביום אחד מזג אוויר המשלב את כל ארבע העונות<ref></ref>. החורף מועד לגשמים, וכן שלגים בגבהים מעל 1,500 מ' (4,900 רגל).

==ראו גם==
* ליקיה
* שביל פאולוס הקדוש

==לקריאה נוספת==
* מדריך [https://web.archive.org/web/20070928055820/http://www.lycianway.com/BooksAndMaps/books.html The Lycian way, Kate Clow]

==קישורים חיצוניים==

* בארכיון האינטרנט
* [https://web.archive.org/web/20070920070807/http://www.terra-anatolia.com/lycian_way/lycian_way.htm אתר מידע נוסף עם תמונות]
* [http://meidanv2.blogspot.com/2007/10/blog-post_28.html שבילים בטורקיה] מידע כללי על השביל בעברית
* [https://web.archive.org/web/20160515072346/http://www.geotravel.co.il/ טרוול - טיולי שטח גאוגרפים] - חברה ישראלית המארגנת טרקים לאורך הדרך הליקית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הריביירה הטורקית
קטגוריה:טרקים
ססיליה אטיאס

ססיליה אטיאס (בצרפתית: Cécilia Attias, שם נעוריה: ססיליה מריה שרה איזבל סיגנר אלבניז, בעבר נקראה ססיליה סרקוזי; נולדה ב-12 בנובמבר 1957 בצרפת) היא צרפתייה ממוצא יהודי. הייתה אשתו השנייה של נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, עד לגירושיהם ב-18 באוקטובר 2007.

==ביוגרפיה==
אביה של ססיליה אטיאס, אנדרה אהרון ציגאנר, ממוצא יהודי, נולד בעיר בלץ שבבסרביה ב-1898. בגיל צעיר עזב את רוסיה והסתובב באירופה עם דרכון זמני עד שהתיישב בספרד, שם הכיר את אמה לעתיד של ססיליה. טרזיה דיאן אלבניז, בתו של אב, ספרדי שגריר בלגיה בספרד ואם בלגית, היא נינתו של המלחין איסק אלבניס (Isaak Albeniz), ממייסדי האסכולה המוזיקלית העממית בספרד. לסיסיליה עוד שלושה אחים: פטריק, כריסטיאן ואיוון-אנטואן.

כילדה, סבלה ססיליה מבעיות לב קשות שעיכבו מאוד את גדילתה. היא עברה ניתוח לב פתוח בגיל 13, החלימה היטב וצמחה לגובה של 178 ס"מ. היא הוסמכה כעורכת דין לאחר לימודים באוניברסיטת פנתאון-אסאס, אך העדיפה לעבור אחרי תקופה קצרה לפוליטיקה.

ב-1989 התגרשה מבעלה ז'ק מרטין ועברה להתגורר עם שתי בנותיה אצל ניקולא סרקוזי, שהיה ראש העיר ניי-סיר-סן (Neuilly-sur-Seine). ב-23 באוקטובר 1996 הם נישאו ונולד להם ילד, לואי, ב-28 באפריל 1997.

חיי האהבה של בני הזוג זכו לעניין יוצא דופן ולסיקור נרחב בעיתונות בצרפת. כאשר ססיליה הפסיקה להופיע לצד בעלה באירועים רשמיים, העיתונות דיווחה על בעיות בחיי הנישואים של בני הזוג. ב-2005 עזבה ססיליה את ניקולא סרקוזי, ועברה להתגורר עם רישאר אטיאס, מפיק ועידות ויזם נודע. ב-11 בינואר 2006 דיווח חבר קרוב של בני הזוג שהם חזרו לחיות יחד.

עם היבחרו של ניקולא סרקוזי לתפקיד הרם היא הפכה לדמות מוכרת בפוליטיקה ובעיתונות הצרפתית, אם כי לא נשאה סמכות רשמית כלשהי.

ביולי 2007 עלתה לכותרות לאחר ששימשה מתווכת בעסקת שחרור "האחיות מבולגריה" - הצוות הרפואי שנידון לעונש מוות בלוב באשמה שהדביק ילדים באיידס. בתפקידה הדיפלומטי הראשון התלוותה לניקולה דה לה גרנוויל ללוב על מנת לנהל משא ומתן עם מועמר קדאפי לשחרור האחיות הבולגריות. השיחות עם מועמר קדאפי התנהלו באנגלית בארבע עיניים ובלי מתורגמן. במסגרת התפקיד שהוטל עליה היא נסעה פעמיים לטריפולי, לוב.

בהיותה בטריפולי במשא ומתן בארבע עיניים עם קדאפי, היא ניצלה את ההזדמנות להחתימו על עסקת נשק גדולה שתעלה ללוב מאות מיליוני אירו. שבוע לאחר שנשיא צרפת ערך ביקור בטריפולי יחד עם רעייתו ססיליה, צרפת אישרה את הדיווח על חתימת עסקת הנשק עם לוב.

לאחר הצלחת המשא ומתן ושחרור האחיות הבולגריות הוכרזה ססיליה כאזרחית כבוד בסופיה, בולגריה, יחד עם בעלה. ההצלחה במשימה כנציגה אישית של ראש המדינה עוררה פולמוס רב בצרפת.

ססיליה התגרשה מניקולא סרקוזי באוקטובר 2007. ב-23 במרץ 2008 נישאה לאטיאס בניו יורק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:יהודיות צרפתיות
קטגוריה:צרפתים ממוצא קטלאני
קטגוריה:בני זוג של נשיאי צרפת
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1957
1414

== אירועים ==
* תחילת ועידת קונסטנץ. הוועידה סיימה את הקרע המערבי וגינתה ג'ון ויקליף ויאן הוס. הוועידה נמשכה 4 שנים. 

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1426

== אירועים ==

* בניית מבצר קסטלו אורסיני-אודסקלצ'י בעיירה ברצ'יאנו הסמוכה לרומא. 
* 6 במרץ – קרב סינט ג'יימס, בעקבותיו הצרפתים מכירים בשלטון העצמי האנגלי. 
* 16 ביוני – קרב אוסטי נד-לאבם בבוהמיה, ניצחון מוחץ להוסיטים, בהגנתם מפני מסע הצלב הרביעי נגדם.
* 7 ביולי – בקרב כירכיטיה הממלוכים כבשו את קפריסין והגלו את המלך ינוס למצרים עד שנפדה כעבור עשרה חודשים

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1428

== אירועים ==

גזירת הים - האפיפיור מרטינוס החמישי גוזר איסור על רבי חובלים להוביל בספינותיהם יהודים לארץ ישראל

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1434

== אירועים ==
* יאן ואן אייק מצייר את הציור נישואי הזוג ארנולפיני
* קוזימו דה מדיצ'י הופל לשליט הלא-רשמי של פירנצה, כשמוענק לו התואר גראן מאסטרו
* ולדיסלב מורנה מוכתר להיות מלך פולין
* זרע יעקב מוכתר להיות קיסר אתיופיה

== נולדו ==

== נפטרו ==
* עמדה ייאסוס, קיסר אתיופיה

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1441

1441 היא שנה פלינדרומית. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1331, והבאה אחריה היא 1551.

== אירועים ==

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1476

== אירועים ==

== נולדו ==

== נפטרו ==
* (דצמבר) ולאד המשפד (הידוע גם בכינוי דרקולה), נסיך ולאכיה (נולד ב-1431)

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1479

== אירועים ==

*1479- שבטים בדואים פלשו לירושלים, חדרו לתחומי הר הבית, פגעו בתושבי העיר ובעולי הרגל, ואף הניסו את הנציב.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
כוריזיה בקבוקית

הפירות דמויי צמר הגפן של הכוריזיה הבקבוקית

ציבה בקבוקית או כוריזיה בקבוקית (שם מדעי: Ceiba insignis, בעבר Chorisia insignis), הוא עץ נוי שפרחיו גדולים וצהובים בסוג צֵיבָּה (לשעבר שויך לסוג כּוֹרִיזִיָּה שבוטל) ממשפחת החלמיתיים (עבר שויך למשפחת הַבּוֹמְבַּקִּיִּים (Bombacaceae)), מסדרת החלמיתאים (Malvales). הוא גדל בר בעיקר באזורים טרופים יובשניים עונתיים באמריקה הדרומית מדרום אקוודור ועד צפון פרו<ref></ref><ref></ref>.

== מאפיינים ==
עץ המגיע לגובה של 10 עד 15 מטר ויותר. הפריחה בקיץ. הפרחים גדולים בצבע צהוב בהיר.

העץ מאופיין בגזע עבה לא אחיד, דמוי-בקבוק ומכאן שמו. הגזע גם אינו ישר ומראהו כמו של אדם בגילופין, לכן נקרא העץ במקום מוצאו גם "העץ השיכור" (בספרדית: "palo borracho").

על הגזע קוצים גדולים וקשים. במקומות ציבוריים משתדלים להסיר אותם.

העלים מסורגים, מורכבים כעין כף יד. העלעלים 7, מוארכים או דמויי-ביצה הפוכה, מחודדים באופן פתאומי, משוננים כמשור, אורכם עד 12.5 ס"מ<ref></ref>.

הפרי הוא הלקט גדול דמוי אגס אורכו עד 12.5 ס"מ.. עם ההבשלה הוא נפתח ב-5 קשוות ומתגלים זרעים העטופים בציצה לבנה ארוכה ואז הזרע נראה כגוש של צמר גפן.

שורשו שיפודי הצומח מטה מבלי לפגוע במדרכות ולכן הוא מתאים לשמש כעץ נוי בעיר.
== גלריה ==
<gallery>
שתיל של עץ כוריזיה בקבוקית.jpg|שתיל כוריזיה בקבוקית
כוריזיה בקבוקית.jpg|קוצי כוריזיה בקבוקית
Flower of Ceiba insignis.JPG|פריחת כוריזיה בקבוקית
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

*[http://havatnoy.co.il/chorisia-insignis/ כוריזיה בקבוקית] באתר הגן הבוטני חוות הנוי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1988
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר אדוארד גיבס
קטגוריה:חלמיתאים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: עצים
סמל איווה

סמל מדינת איווה או החותם הגדול של מדינת איווה (באנגלית: Great Seal of the State of Iowa) הוא סמלה הרשמי של המדינה. הסמל נוצר ב-1847, כשנה לאחר הצטרפותה של איווה לארצות הברית.

== עיצוב ==
הסמל הוא עגול, במרכזו תמונת נוף המציגה אזרח לובש מדים (מתנדב למיליציה אזרחית) העומד בשדה חיטים, מסביבו כלים חקלאיים שונים, ברקע נהר המיסיסיפי ומעליו עיטם לבן-ראש הנושא את מוטו המדינה. הסמלים הרבים המרכיבים את הסמל נועדו לייצג את ההיסטוריה של המדינה ושל המתיישבים שהקימו אותה.
* האזרח לובש המדים, מחזיק בימינו את דגל הכוכבים והפסים, שבקצה המוט שלו מונפת "מצנפת החירות". הוא מייצג את החיילים המתנדבים מאיווה שלחמו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו (1846-1848) שהתחוללה בזמן אימוץ הסמל. בגרסאות רבות הוא חובש כובע רחב שוליים המתאים לתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית.
* חיטה, המוצגת גם באלומות חיטה וגם כרקע לסמל. חיטה היה הדגן העיקרי שגודל באיווה על ידי המתיישבים הראשונים שלה.
* עופרת, המוצגת בכבשן מעלה עשן, ערימת מתכת ולעיתים גם כמכרה. מייצג את תעשיית כריית העופרת במזרח איווה שהייתה לאחד ממקורות ההכנסה הגדולים של המדינה עם הקמתה. מאז תחילת המאה ה-20 פחתה מאוד כריית העופרת.
* אוניית הקיטור "איווה", אוניית קיטור היסטורית שנחשבת כאחת האוניות המהירות בהיסטוריה של נהר המיסיסיפי, שהיווה דרך התחבורה המרכזית במדינה עם הקמתה.
* עיטם לבן-ראש, מייצג את הממשל הפדרלי ומחזיק במקורו את המוטו של המדינה. סמל זה מופיע גם בדגל איווה.

== היסטוריה ==
לפני אימוץ הסמל הנוכחי בטריטוריה של איווה היה שימוש בסמל טריטוריאלי שכלל נשר שהחזיק במקורו חץ וברגלו קשת. פשטותו של הסמל הטריטוריאלי הפך אותו לפופולרי מאוד והיה בשימוש עד לשנות ה-60 של המאה ה-19, אפילו אחרי שהוחלף רשמית.
עיצוב הסמל אומץ רשמית על ידי האספה הכללית הראשונה של איווה ב-25 בפברואר 1847, שם תואר בחוק מדינת איווה 1A.1, בו כתוב:

גרסאות שונות של סמל איווה לאורך השנים
אף כי לא שונה נוסח החוק מאז אימוצו במאה ה-19, משום שלא הוצג ציור של הסמל בנוסח החוק המקורי, קיימים מספר עיצובים שונים לסמל, שונים זה מזה בצבעים ובסידור מרכיבי הסמל. ב-2010 הציע חבר בית הנבחרים של איווה, ריי זירקלבך, להחליף את ניסוח החוק מ"עם מחרשה באחוריו" ל"עם מחרשה מאחוריו" מחשש כי אנשים עלולים להתבלבל במשמעות החוק וכוונת המחוקק, וכי אי הבנה זו עלולה לפגוע בכבוד המשמר הלאומי של איווה.

הסמל לא היה בשימוש רחב עם אימוצו עקב פופולריות נמוכה. הסמל נתפס כמבולגן ועמוס, ורבים העדיפו להשתמש בסמל הטריטוריאלי שקדם לו.
<gallery>
קובץ:Seal of Iowa.png|גרסה של הסמל
קובץ:Iowa state coat of arms (illustrated, 1876).jpg|גרסה היסטורית של הסמל מ-1876
קובץ:Iowa territorial seal.jpg|הסמל הטריטוריאלי, 1838
</gallery>

== ראו גם ==

* דגל איווה

קטגוריה:איווה: סמלים
איווה
קטגוריה:עיט בתרבות
שבע גבעות רומא

שבע גבעות רומא
שבע גבעות רומא הן שבע גבעות ממזרח לנהר הטיבר שמהוות את ליבה של העיר רומא. 

שבע הגבעות הן:
*גבעת אוונטינו (איטלקית: Aventino)
*גבעת הפאלאטיום, (איטלקית: פאלאטינו Palatino)
*גבעת הקפיטולין, (איטלקית: קמפידוליו Campidoglio)
*גבעת צ'ליו, (איטלקית: Celio)
*גבעת וימינאלה, (איטלקית: Viminale)
*גבעת אסקווילינו (איטלקית: Esquilino)
*גבעת קווירינאלה (איטלקית: Quirinale) 

על פי המסורת, האחים רמוס ורומולוס ייסדו את רומא על גבעת הפאלאטיום.

אף על פי שגבעת הוותיקן , עליה שוכנת קריית הוותיקן, אינה נחשבת לאחת משבע הגבעות, חלקים בנצרות מאמינים כי בחזון יוחנן ישנה התייחסות לשבע גבעות רומא: 

==ראו גם==

* שבע גבעות ליסבון
* שבע גבעות איסטנבול
* שבע גבעות מוסקבה

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:רומא
חדר אוכל

חדר אוכל ב[[בית מלון ביפן]]
חדר אוכל בסגנון צרפתי ב[[ארמון פטרהוף (סמוך לסנקט פטרבורג)]]
חדר אוכל הוא חדר במוסד שבו מגישים ארוחות לסועדים.

הארוחות בחדר אוכל אינן מוגשות בתשלום ישיר ומלא. במקום זאת קיימות מספר אפשרויות אחרות. במקרים רבים הארוחות בחדר האוכל מוגשות ללא תשלום. אפשרות נוספת היא הגשת הארוחות בחדר האוכל בתמורה לתשלום מסובסד. אפשרות זו נמצאת לרוב בשימוש במסגרת בתי ספר ובמקומות עבודה. כמו כן, הארוחות יכולות להיות מוגשות בתשלום עקיף. למשל, כחלק מתשלום עבור כלל השירות בבית מלון.

==סוגים של חדרי אוכל==

* בצבא: חיילים הנמצאים במחנה או על כלי שיט צבאי אוכלים בחדר אוכל משותף. לפעמים ישנם חדרי אוכל נפרדים לקצינים ונגדים. 
* במקומות עבודה: חדר אוכל לשירותם של העובדים ואורחיהם.
* בבית מלון ובאוניות נוסעים: משמש את אורחי המלון או האונייה ומתפקד לרוב גם כאולם אירועים.
* בבתי חולים ובתי אבות: משמש את המאושפזים/הדיירים אך לא את אורחיהם.
* בבית ספר: חדרי אוכל קיימים בבתי ספר המנהיגים יום לימודים ארוך וכן בפנימיות.
* בקיבוץ: חדרי אוכל בקיבוצים הם חדרי אוכל משותפים לכלל חברי הקיבוץ, חדר האוכל הוא אחד המוסדות שמייחדים את הקיבוצים מיתר צורות ההתיישבות ומשמש כמרכז החיים של הקיבוץ.

האוכל המוגש בחדרי אוכל מסופק על ידי מטבח מוסדי הצמוד לחדר האוכל, או באמצעות שירותי הסעדה.

== ראו גם ==
* חדר האוכל הממלכתי (הבית הלבן)
* רפקטוריום

==לקריאה נוספת==
* חיים אסי וורדי עופר. "חדרוכל סיפורים מתכונים קיבוץ" לנצ'בוקס תל אביב 2012 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://sites.google.com/site/ourgreenpt/givat3 חדר האוכל של קיבוץ גבעת השלושה הישן], כתבות הערוץ המקומי בפתח תקווה.
* 
* 
* 
*מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2013/12/14/סיבוב-בכפר-בלום-ובחדר-האוכל-שתכנן-פרדי/ סקירה על בניין חדר האוכל בקיבוץ כפר בלום], באתר 'חלון אחורי', 14.12.13
*מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2014/08/18/סיבוב-בחדרי-אוכל-בשלושה-קיבוצים-בצפון-2/ סקירה על שלושה חדרי אוכל בקיבוצים לוחמי הגטאות, ראש הנקרה ועין המפרץ], באתר 'חלון אחורי', 18 באוגוסט 2014
* 

קטגוריה:שירותי אירוח ואוכל
אוכל, חדר
חורחה גרסיה גרנדוס

כתב האמנתו לנשיא יצחק בן-צבי בבית הנשיא, יולי 1955]]
ד"ר חורחה גרסיה גרנדוס (בספרדית: Jorge Garcia Granados; נולד ב-21 באפריל 1900 - 3 במאי 1961) היה דיפלומט גואטמלי, אשר כיהן שגריר ארצו באו"ם וחבר ועדת אונסקופ – המשלחת המיוחדת לארץ ישראל שהחליטה על תוכנית החלוקה.

גרנדוס הגדיר את עצמו כמהפכן ולוחם חופש בנשמתו. הוא היה מעורב בהתקוממויות ומרידות בארצו, ובעקבות כך אף נכלא והוגלה מארצו.<ref></ref> את חוויותיו מהביקור בארץ ישראל תיאר בספרו "כך נולדה מדינת ישראל". בדיוני הוועדה הביע גרנדוס את התפעלותו מהמפעל הציוני ומניסיונותיו החברתיים וההתיישבותיים.

בזמן ההצבעה על התוכנית ב-כ"ט בנובמבר 1947 ארגן גרנדוס, לבקשתו של נציג המשלחת הציונית אבא אבן, בסיועו של שגריר אורוגוואי, אנריקה רודריגס פברגט, את שאר שגרירי אמריקה הלטינית לגוש משמעותי של קולות בעד התוכנית, שבלעדיו לא הייתה עוברת. לאחר הצהרת העצמאות של ישראל ב-1948 היה גרנדוס השגריר הראשון באו"ם שהודיע על הכרת מדינתו במדינת ישראל, ולאחר מכן ב-1956 מונה לשגרירה הראשון של גואטמלה בארץ.

נכדתו, קארלה גרסיה-גרנדוס, היא מנכ"לית "אהמסה ישראל וערבה מיינס", המפעילה מכרות נחושת בפארק תמנע.

בזכות תמיכתו בהקמת מדינת ישראל וקשריו עימה, נקראו על שמו רחובות בירושלים, ברמת גן, ובנתניה. כהוקרה על תמיכתו, הוזמנו בני משפחתו בדצמבר 2007 לישיבה מיוחדת של הכנסת לציון 60 שנה להחלטת האו"ם על תוכנית החלוקה.

==ספרו==

בנוסח עברי: כך נולדה מדינת ישראל: הדרמה כפי שראיתיה במו עיני, תרגום יצחק עבאדי, בהוצאת אחיאסף תשי"א (1951)

==קישורים חיצוניים==

* [https://youtu.be/vPwnz0ZLQao?t=208 חורחה גרסיה גרנדוס מבקר בישראל], יומני כרמל 1952 <small><small>(התחלה 3:29)</small></small>
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירים באו"ם
קטגוריה:פוליטיקאים גואטמלים
קטגוריה:חברי ועדות חקירה לארץ ישראל
קטגוריה:שגרירי גואטמלה
קטגוריה:שגרירי גואטמלה בישראל
קטגוריה:ילידי 1900

קטגוריה:נפטרים ב-1961
סמל איידהו

סמל מדינת איידהו או החותם הגדול של מדינת איידהו (באנגלית: Great Seal of the State of Idaho) אומץ בשנת 1863 כסמל טריטוריית איידהו. סמל זה היה בשימוש עד שנת 1890 עת הפכה הטריטוריה למדינה. בשנה זו שונה עיצובו של הסמל על ידי אמה אדוארדס גרין (האישה היחידה שעיצבה סמל של מדינה ממדינות ארצות הברית) על מנת להתאימו לסמל של מדינה. הסמל שונה בשנת 1957 בחקיקה.

==תיאור הסמל==
במרכז הסמל מצוי מגן ועליו נוף המתאר את המדינה – עץ אורן המסמל את יערות המדינה ואת כריתת העצים בה. השטחים החקלאיים בשמאל המגן מסמלים את ענף החקלאות. במרכז המגן זורם הנהר שושוני או הנהר סנייק.
מתחת המגן מופיעות שתי קרני שפע ואלומת שיבולים המסמלים את התוצרת החקלאית העשירה של המדינה.
מעל המגן מופיע אייל המסמל את בעלי החיים של המדינה.
למגן האבירים שני תומכים: דמות אישה המסמלת את הצדק , וגבר – ככל הנראה כורה – המסמל את המכרות שהיוו את בסיס כלכלת המדינה בעבר. לרגלי האישה גדל פרח הלילך המסמל את המדינה.
סביב הסמל, במעגל הפנימי, מופיע המוטו בלטינית: "Esto perpetua" – "הוא לנֵצח".
סביב הסמל, במעגל החיצוני, מופיע הכיתוב "החותם הגדול של מדינת איידהו". בתחתית המעגל החיצוני של הסמל מופיע כוכב המסמל את הצטרפות המדינה ליתר מדינות ארצות הברית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:איידהו: סמלים
איידהו
קטגוריה:איילים בתרבות
סמל אילינוי

סמל מדינת אילינוי או החותם הגדול של מדינת אילינוי (באנגלית: Great Seal of the State of Illinois) אומץ רשמית בשנת 1818 על ידי האספה הלאומית הראשונה של אילינוי. האספה קבעה כי מזכיר המדינה של אילינוי ידאג לרכוש חותם רשמי עבור המדינה אשר יופיע על מסמכיה הרשמיים. החותם הראשון שנרכש היה זהה בצורתו לסמל ארצות הברית מאותה עת.

בשנת 1839 הוחלט על עיצוב מחדש של סמל המדינה ונבחר למדינה סמל חדש. סמל זה שונה בשנת 1867 בעקבות יוזמה של מזכיר המדינה שרון טינדייל אשר שכנע את הסנטור של המדינה אלן ס. פולר להגיש לסנאט המדינה הצעת חוק בדבר עיצוב הסמל. הצעת החוק כללה הצעה לשנות את מוטו המדינה לאור מלחמת האזרחים האמריקנית – במקום "ריבונות המדינה, איחוד לאומי" ל"איחוד לאומי, ריבונות המדינה" אולם החוק שהתקבל ב-7 במרץ 1867, לא כלל את השינוי המוצע.
הן החוק משנת 1818 והן החוק משנת 1867 קובעים כי חותם המדינה ישמר על ידי מזכיר מדינת אילינוי.

==תיאור הסמל==
הסמל מציג עיטם לבן-ראש אמריקאי, העומד על סלע, ונושא בטפריו מגן ובמקורו את מוטו המדינה. שלושה עשר כוכבים ושלושה עשר פסים מסמלים את שלוש עשרה המושבות שהיוו את המדינות הראשונות של ארצות הברית. על הסלע מופיעות השנים 1818 – שנת קבלת הסמל הראשון, ו-1867 – שנת בחירת הסמל השני.
על הסמל מופיע התאריך – 26 באוגוסט 1818 – היום בו התקבלה חוקת המדינה הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אילינוי: סמלים
אילינוי
קטגוריה:עיט בתרבות
הלמוט יאן

הלמוט יאן (בגרמנית: Helmut Jahn; 4 בינואר 1940 – 8 במאי 2021) היה אדריכל גרמני־אמריקאי. תכנן מבנים בולטים רבים ברחבי העולם, בהם: מרכז סוני שבברלין ומרכז ג'יימס ר. תומפסון שבשיקגו.

==קורות חייו==
יאן נולד כבן למורה, בצירנדורף על יד נירנברג, בבוואריה שבגרמניה. הוא רכש תואר ראשון באדריכלות באוניברסיטה הטכנית של מינכן (TUM) בשנים 1960–1965. לאחר מכן עבד לצדו של אדריכל מקומי במשך שנה, ואז עזב את גרמניה והיגר לארצות הברית. הוא התיישב בשיקגו. יאן החל ללמוד לתואר מתקדם באדריכלות במכון הטכנולוגי של אילינוי (IIT), שם התחנך אצל מיס ון דר רוהה, אך עזב לאחר שנה, בשנת 1967 מבלי שהשלים את לימודיו, והצטרף למשרד האדריכלים "צ'.פ. מרפי ושותפים" בשיקגו כעוזרו של האדריכל ג'ין סאמרס. שש שנים לאחר מכן הוא קודם לתפקיד ניהולי ומונה לשותף במשרד. בשנת 1981 שונה שם המשרד ל"מרפי/יאן". בשנת 1985 נפטר צ'ארלס פרנסיס מרפי (נולד ב-1890), ויאן לקח את הפיקוד על משרד האדריכלים.

יצירתו המשמעותית הראשונה של יאן הייתה תכנון אצטדיון קמפר בקנזס סיטי שבמיזורי (נפתח ב־1974). חלק מגגו של האצטדיון קרס בבוקר סוער במיוחד ביוני 1979; איש לא היה במקום ולכן לא היו נפגעים, אך האירוע עורר סערה גדולה. עם זאת, אירוע קריסת הגג לא השפיע על הקריירה של יאן, שהמשיכה לנסוק.

יאן קנה לעצמו מוניטין של אדריכל מהשורה הראשונה עם השלמתו של מרכז מדינת אילינוי בשנת 1985 (נקרא כיום: מרכז ג'יימס ר. תומפסון). הוא תכנן שורה של מבנים, בארצות הברית, גרמניה ומדינות נוספות, בהם: מרכז קסרוקס בשיקגו (Xerox Center, הושלם ב־1980), טרמינל יונייטד איירליינס בנמל התעופה שיקגו או'הייר , מרכז סיטיספייר בניו יורק, גורד השחקים מסהטורם (מגדל יריד הסחר) בפרנקפורט, גרמניה (גורד השחקים הגבוה ביותר באירופה מאז השלמתו בשנת 1990 ועד 1997) ומרכז סוני עם מגדל חברת הרכבות הגרמנית Bahn Tower בכיכר פוטסדאם בברלין (הושלם ב-2000), נמל התעופה בנגקוק סוברנהומי (2002–2005), ו-Weser Tower בעיר ברמן (2007–2010).

יאן, שחילק את זמנו בין שיקגו, ניו יורק וברלין, נפטר ב-8 במאי 2021. הותיר אחריו אישה ובן.

==פרסים ואותות כבוד==
יאן קטף מספר פרסים על עבודתו, בהם:
*"האדריכל האמריקני החי המשפיע ביותר" (1991), ניתן על ידי המכון האמריקאי לאדריכלים (AIA).
*"הישג יוצא דופן לאדריכל" (1993), מהאקדמיה האמריקאית לאמנות.
*"עיטור הוקרה" ("Bundesverdienstkreuz Erster Klasse") מטעם גרמניה על פועלו (1994).
*"פרס הוקרה" (2002), עבור מרכז סוני. ניתן על ידי המכון האמריקאי לאדריכלים.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:Kemper-arena1.jpg|אצטדיון קמפר
תמונה:Frankfurt am Main Messeturm.jpg|מסה טורם
תמונה:James R. Thompson Center.JPG|מרכז ג'יימס ר. תומפסון
תמונה:Posttower Bonn 001.jpg|מגדל פוסט, בעיר בון בגרמניה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://eng.archinform.net/arch/277.htm?scrwdt=1024 הלמוט יאן במסד הנתונים ArchINFORM]
* [http://www.whoswho.de/templ/te_bio.php?PID=135&RID=1 Who's Who in Germany 2013]
* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים
קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1940
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2021