OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גל השרפות ביוון (2018)

גל השריפות ביוון התחולל בימים 23 עד 26 ביולי 2018 במחוז אטיקה שבדרום מזרח המדינה, שבו מצויה גם בירת המדינה אתונה. עד ל-31 ביולי נמנו עקב השריפות 92 הרוגים ו-25 נעדרים. 187 בני אדם נפצעו.

זהו אסון הטבע החמור ביותר ביוון מאז גל השריפות ב-2007 , שגבה את חייהם של 84 איש וגל השריפות השני הקטלני ביותר במאה ה-21 אחרי שריפות היער של השבת השחורה.

==השרפות==
בצהרי ה-23 ביולי פרצה שרפת חורש ליד העיירה קינטה, כ-40 קילומטר ממערב לאתונה. שעות ספורות לאחר מכן פרצה שרפה שנייה ליד העיר פנטלי, כעשרה קילומטרים מצפון מזרח לאתונה. רוחות עזות שהגיעו למהירויות של עד 124 קילומטר לשעה הביאו להתפשטות מהירה של האש. ליד קינטה עלו באש בתים, וליד פנטלי התפשטה האש מזרחה עד לחוף הים ופגעה בכפר מאטי וסביבתו. בתים ומכוניות במספר רב עלו באש ואנשים נלכדו בתוכם בטרם הושגה שליטה על האש באותו מוקד. במאטי נמצאו ליד הים גופות 26 אנשים שנלכדו באש. כלי שיט אספו מן החוף מאות אנשים שנמלטו מהלהבות. עשרה נספו כאשר סירה שהיו עליה התהפכה בים. בסך הכל פונו או חולצו כ-700 איש ולמעלה מאלף מבנים נפגעו מהאש.

יוון הפעילה את כל מטוסי הכיבוי שברשותה ופרסה 250 כבאיות וכ-600 כבאים. ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס הכריז על מצב חירום במחוז אטיקה. כיבוי השריפות הסתיים ב-26 ביולי.

ראש הממשלה הכריז על שלושה ימי אבל לאומי. הדגלים בפרלמנט היווני ובאקרופוליס הורדו לחצי התורן, וכך גם הדגלים במטה הנציבות האירופית בבריסל.

==סיוע בינלאומי==
יוון פנתה בבקשת עזרה ממדינות זרות<ref></ref> באמצעות מכניזם ההגנה האזרחית של האיחוד האירופי . המכניזם תיאם את העברת הסיוע ממדינות באיחוד האירופי.

עשרים ושש מדינות נענו והציעו סיוע או סיפקו אותו:
*קרואטיה, איטליה, ישראל, רומניה וספרד שיגרו ליוון מטוסים לכיבוי אש
*קפריסין שלחה ליוון כבאיות וכבאים. כבאים נוספים הגיעו מפולין
*ארצות הברית שיגרה ליוון כלי טיס בלתי מאוישים לשם מעקב אחרי התפתחות השרפות
*אלבניה, מקדוניה וקפריסין העבירו סיוע כספי ליוון
*מדינות נוספות שהציעו סיוע היו טורקיה, סרביה, מונטנגרו, מלטה, בולגריה, גאורגיה, ארמניה, הונגריה, אוסטריה, צ'כיה, שווייץ, צרפת, גרמניה, פורטוגל, רוסיה ואוסטרליה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.bbc.co.uk/news/world-europe-44932366 Greece wildfires: Dozens dead in Attica region], באתר חדשות ה-BBC, 24 ביולי 2018. תאריך כניסה: 26 ביולי 2018

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרפות יער
קטגוריה:יוון: העת החדשה
קטגוריה:אסונות טבע ב-2018
קטגוריה:יוון: אסונות
קטגוריה:אירופה: שרפות
אלנה לוונטל

אלנה לוונטל (באיטלקית: Elena Loewenthal; נולדה בטורינו, ב-22 בינואר 1960) היא סופרת, מתרגמת מעברית לאיטלקית, מרצה באוניברסיטה, פובליציסטית ודיפלומטית יהודיה איטלקייה.

==קורות חיים==
לוונטל היא בוגרת אוניברסיטת טורינו ב-1983, שם למדה ספרות עברית ותרגום. לוונטל כתבה ספרים, תרגמה טקסטים רבים מעברית, פרסמה מאמרים בעיתון לה סטמפה מטורינו, העבירה קורס של תרבות יהודית במכון האוניברסיטאי ללימודים גבוהים בפאביה ובשנים 2015 - 2017 הייתה נספחת תרבות בשגרירות איטליה בישראל.

התרגומים מעברית ממוקדים בסופרים ישראלים בולטים ובהם: עמוס עוז (13 תרגומים), דויד גרוסמן (6 תרגומים), מאיר שלו (9 תרגומים), יורם קניוק (4 תרגומים), אהרן אפלפלד (4 תרגומים), יעקב שבתאי (3 תרגומים), יהושע קנז (3 תרגומים) ועוד.

== יצירותיה ==
ספריה של לוונטל מרוכזים סביב היהדות, ישראל והתרבות היהודית וכוללים גם ספרי בישול.
* 1989 Favole della tradizione ebraica (המשלים במסורת העברית).
* 1995 Figli di Sara e Abramo (בני שרה ואברהם).
* 1996 Gli ebrei questi sconosciuti. Le parole per saperne di più
* 1996 I bottoni del Signor Montefiore e altre storie ebraiche
* Ebraismo. Storia, dottrina, diffusione 1998
* Buon appetito, Elia! Manuale di cucina ebraica 1998 (בתיאבון אליה! מדריך למטבח העברי).
* 2000 Cucina ebraica (המטבח העברי) יחד עם רוברטה אנאו.
* 2002 Il bar-mitzvà (הבר מצווה) יחד עם ג'וספה לאראס ומוני עובדיה.
* 2002 L'Ebraismo spiegato ai miei figli
* 2002 Gli ebrei questi sconosciuti. Le parole per saperne di più
* 2002 Lo strappo nell'anima
* 2003 Lettera gli amici non ebrei. La colpa di Israele
* 2004 Attese
* 2005 Quando i pensieri presero la parola
* 2005 La nascita nella tradizione ebraica (לידה במסורת העברית).
* 2006 Dimenticami
* 2007 Scrivere di sé. Identità ebraiche allo specchio
* 2007 Eva e le altre. Letture bibliche al femminile (חווה והאחרות. ספרות תנ"כית על נשים).
* 2008 Conta le stelle, se puoi
* 2009 Tel Aviv. La città che non vuole invecchiare
* 2010 Una giornata al monte dei pegni
* 2011 Un'aringa in paradiso
* 2011 La vita è una prova d'orchestra
* 2012 Il mio piatto forte. La cucina ai tempi di Facebook
* 2012 Vita
* 2013 La lenta nevicata dei giorni
* 2014 Contro il Ziua Internațională de Comemorare a Victimelor Holocaustului Giorno della Memoria
* 2015 Lo specchio coperto. Diario di un lutto

== פרסים ==
* 1997 הספר I bottoni del signor Montefiore e altre storie ebraiche זכה בפרס אנדרסן.
* 2008 התרגום לאיטלקית בשם La vita fa rima con la morte זכה בפרס "פרוצ'ידה - האי של ארתורו - אלזה מורנטה".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורינו
קטגוריה:סופרות איטלקיות
קטגוריה:סופרות יהודיות
קטגוריה:סופרים יהודים
קטגוריה:מתרגמים יהודים איטלקים
קטגוריה:מתרגמות יהודיות
קטגוריה:פובליציסטים איטלקים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים
קטגוריה:דיפלומטים איטלקים
קטגוריה:דיפלומטים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים איטלקים
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1960
Lecoy

Lecoy היא מכונית קלה פתוחה אשר הוגדרה כסייקלקאר, מתוצרת The Warren Lambert Engineering Company, (קרוי גם: the Lambert Engineering Co Ltd) הבריטית אשר יוצרה בין השנים 1921–1922.

מקום מושב היצרן "The Warren Lambert Engineering Company" היה בהארוו, לונדון בלונדון.

מנכ"ל החברה היה ארתור וורן למברט.

==Lecoy==
* דגם קבריולה
* 2 מושבים
* 4 גלגלים
* מנוע 2V צילינדרים
* מנוע קירור אוויר מתוצרת "Blackburne (motorcycles)" (אלטרנטיבית מנוע מתוצרת "JA Prestwich Industries" )
* מחיר היחידה עמד על 185 שטרלינג

==ראו גם==
* "Warren-Lambert" 

==לקריאה נוספת==
* [https://www.gracesguide.co.uk/Warren_Lambert_Engineering_Co דגמי מכוניות שיוצרו בין השנים 1913–1914 על ידי "The Warren Lambert Engineering Company "]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1921
קטגוריה:מכוניות בריטיות
יחסי אקוודור–רוסיה

יחסי אקוודור–רוסיה הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אקוודור לבין הפדרציה הרוסית.

== סקירה כללית ==
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לבין אקוודור כוונו רשמית ב-16 ביוני 1945. חילופי השגרירויות התקיימו ב-25 במאי 1970. בדצמבר 1991 ממשלת אקוודור הכירה בפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות. כמו כן, אקוודור הייתה אחת מהמדינות היחידות שהציעו לאדוארד סנודן מקלט מדיני בזמן שהיה בנמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו.

אקוודור מיוצגת ברוסיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה במוסקבה. רוסיה מיוצגת באקוודור על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקיטו.

== יחסים כלכליים ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" width="650"
! colspan="3" |נתוני הסחר בין אקוודור לבין רוסיה (במיליוני דולר אמריקאי)
|-
!שנה
!ייצוא מרוסיה
!ייבוא לרוסיה
|-
|2013
|137
|895
|-
|2014
|230
|887
|-
|2015
|284
|782
|-
|2016
|232
|832
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://ecuador.mid.ru/rossijsko-ekvadorskie-otnosenia1 יחסי המדינות, באתר השגרירות הרוסית באקוודור]

== הערות שוליים ==
ז'ן דמן

ז'ן דמן (בצרפתית: Jeanne Daman-Scaglione; 1918 – 1986) הייתה מורה וחסידת אומות העולם מבלגיה.

==קורות חיים==
דמן נולדה באנגליה ב-1918, לאחר שהוריה עברו לשם מבלגיה בזמן מלחמת העולם הראשונה. הם חזרו לבלגיה עם ילדתם עם תום המלחמה. ב-1940 סיימה את הכשרתה כמורה בגן ילדים. למרות שחוקת בלגיה קבעה כי כל ילד זכאי לחינוך ציבורי, סגרו השלטונות את גני הילדים הציבוריים בפני ילדים יהודים דמן התפטרה במחאה ועברה ללמד בגן יהודי. <ref></ref> 

===פעילותה בתקופת השואה===
בשנת 1942 הצטרפה ז'ן דמן לצוות המורים בבית הספר "הקטנים שלנו" (Nos Petits) בבריסל כדי לסייע לילדים יהודים. היא עשתה זאת לאור בידודה של הקהילה היהודית בעיר ובמדינה כולה, עקב פעילות כוחות הכיבוש הנאציים ופעילותם של משתפי הפעולה המקומיים. דמן הייתה אם בית בבית הספר. הנאצים החלו לגרש את יהודי בלגיה בקיץ 1942. 

נקודת מפנה בחייה קרתה כאששר אנשי גיסטאפו הגיעו לגן ובקשו לקחת שלושה ילדים להוריהם. היא הבינה שזהו שקר והחליטה לא לסכן את הילדים האחרים, למסור את הילדים, אולם לפעול בנחישות להצלת יהודים. 

לאחר שהייתה עדה לתחילתם של המעצרים ההמוניים של יהודים בעיר, החלה דמן בהצלת יהודים. המחתרת היהודית הגדולה בבלגיה, "הוועד להגנת היהודים", Comité de Défence des Juifs en Belgique, החלה להשתמש בעזרתה של דמן לשם הצלת ילדים יהודים שהופרדו מהוריהם.

השלטונות סגרו את בית הספר "הקטנים שלנו". הוריהם של ילדים יהודים רבים גורשו למחנות ההשמדה במזרח אירופה. דמן סייעה בהסתרתם של עשרות ילדים יהודים. היא ליוותה אותם למקומות מסתור בקרב משפחות בלגיות ושמרה עמם על קשר. דמן סייעה בכך בעזרת הסוכנות הלאומית למען הילד (Oeuvre Nationale de l'Enfance; ONE ), ארגון אשר הקים והפעיל רשת של בתי מחסה לילדים בכל בלגיה, וכן בעזרת נלי למר, עוזרתה של איבון נווז'ן, ואישי ציבור בלגים.

בהמשך סייעה דמן גם ליהודים מבוגרים. היא הייתה ממקימותיה של רשת יהודיות שעבדו במשקי בית בלגיים וסיפקה לנשים אלה מסמכי זהות מזויפים וכרטיסי מזון. בנוסף לכך עקבה אחר משתפי פעולה עם הנאצים והעבירה מידע עליהם למחתרת, כדי שזו תוכל לחסלם. במשך הזמן היא קיבלה על עצמה זהות מזויפת והייתה ובצעה פעולות מסוכנות ביותר. לקראת סוף המלחמה החלה דמן להיות מעורבת בפעולות הבלתי חוקיות של "התנועה הלאומית הבלגית" המחתרתית ואף הכוחות המחתרתיים המזוינים של בלגיה (Partisans Armés) . דמן ושותפיה הצילו כ- 2,000 יהודים במהלך המלחמה. היא אמרה "שוכנעתי כי לא-יהודים צריכים להיות פעילים בהצלת חיי יהודים או להיות אחראים כמשתפי פעולה עקיפים (של הנאצים)"

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה סייעה דמן לילדים ניצולי השואה וכן לאיחוד ילדים ניצולים עם משפחותיהם. היא הייתה מותשת נפשית ופיזית. היא עברה לארצות הברית, אך עד מהרה החלה לטייל ברחבי הארץ ולשתף את סיפוריה וחוויותיה. היא ביקרה מספר פעמים במדינת ישראל, וב-1971 הוענק לה תואר חסידת אומות העולם. 

==הוקרה==
* בשנת 1971 הוכרה דמן על ידי יד ושם בתור חסידת אומות העולם.
* בשנת 1980 קיבלה דמן מדליית הוקרה מנציגי יהדות בלגיה על פעילותה בתקופת השואה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-women/daman.asp פעילותה של דמן להצלת יהודים] באתר יד ושם.
* https://en-cenlib.tau.ac.il/Righteous_Among_the_Nations_Daman_Scaglionee_Jeanna_En

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלגיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:מתנגדים לנאצים
קטגוריה:מהגרות מבלגיה לארצות הברית
קטגוריה:ילידות 1918
קטגוריה:נפטרות ב-1986
יחסי פנמה–רוסיה

יחסי פנמה–רוסיה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של פנמה לבין הפדרציה הרוסית. פנמה מחזיקה שגרירות במוסקבה בעוד שרוסיה מחזיקה שגרירות בפנמה סיטי. שתי המדינות הן חברות מלאות באו"ם.

לדברי משרד החוץ הרוסי, כ-1,000 אזרחים רוסים מתגוררים בפנמה (הן לצמיתות והן באופן זמני).

== היסטוריה ==
בעת המלחמה הקרה, התקיימו מספר מגעים וקשרים משמעותיים בין ברית המועצות לבין מפלגת העם של פנמה.

בנובמבר 1988, ברית המועצות הייתה המדינה ה-36 שהחליטה לחתום על הפרוטוקול בדבר נייטרליות תעלת פנמה.

היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לבין פנמה כוננו ב-29 במרץ 1991.

== יחסים כלכליים ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" width="650"
! colspan="3" |נתוני הסחר בין פנמה לבין רוסיה (במיליוני דולר אמריקאי)
|-
!שנה
!ייצוא מרוסיה
!ייבוא לרוסיה
|-
|2013
|61.1
|960
|-
|2014
|57.6
|6.43
|-
|2015
|52.3
|0.887
|-
|2016
|14.3
|2.18
|}

== לקריאה נוספת ==
* [https://books.google.co.il/books?id=9eZjXmrit9wC&pg=PA159&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false A Foreign Policy in Transition: Moscow’s Retreat from Central America]

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mid.ru/ru/maps/pa יחסי המדינות], באתר משרד החוץ הרוסי

== הערות שוליים ==
מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור

מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור (באיטלקית: Maria Giovanna Battista di Savoia-Nemours; 11 באפריל 1644 – 15 במרץ 1724) הייתה אשתו של קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה.

==ביוגרפיה==
קרלו אמנואלה נולדה ב-11 באפריל 1644 בפריז, לקרלו אמדאו, דוכס נאמור ולאליזבת דה בורבון, בתם של סזאר, דוכס ונדום ופרנסואז מלורן. בשנת 1652 נהרג אביה בדו-קרב עם גיסו פרנסואה, דוכס בופור, ומריה ג'ובאנה עברה לאחריות דודה אנריקו השני, דוכס נאמור. בשנת 1659 מת דודה ונחלת הדוכסות חזרה לכתר הצרפתי, אולם משפחתה המשיכה לקבל קצבה כספית מממלכת צרפת.

בשנת 1659 נפגשה מריה ג'ובאנה עם קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה והוא התאהב בה, אך אמו לא הייתה מרוצה מהשידוך, ומשום כך התחתן קרלו אמנואלה ב-3 באפריל 1663 עם פרנסואז מדלן ד'אורליאן, בת דודו מצד אמו - גאסטון, דוכס אורליאן. לאחר מותה בתחילת 1664, התחתן קרלו אמנואלה ב-20 במאי 1665 עם אהובתו מריה ג'ובאנה ונולד להם בן אחד, ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה. קרלו אמנואלה לא שמר אמונים למריה ג'ובאנה, אולם היא נאלצה להתעלם מהן.

בשנת 1675 מת בעלה, ובנה ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו, תוך שהיא משמשת כעוצרת עד לבגרותו. בשנת 1684 תפס ויטוריו אמדאו את השלטון לבדו וגירש את מריה ג'ובאנה משטחי הדוכסות. בשנים לאחר מכן היא השלימה את בנה, ואף שימשה כסנדקית בהטבלת נכדתה מריה אדליידה, נסיכת סבויה. בשנת 1713 הפך בנה למלך סיציליה, וב-15 במרץ 1724 מתה מריה ג'ובאנה בטורינו.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:ילידות 1644
קטגוריה:נפטרים ב-1724
ארה צבאית

ארה צבאית עפה
Ara militaris
ארה צבאית (שם מדעי: Ara miltaris; ע"פ האקדמיה ללשון: אָרָה אֲדֻמַּת מֵצַח, שם שמקובל למין Ara rubrogenys) הוא מין עוף מהסוג ארה שבמשפחת התוכיים החי במקסיקו ובאמריקה הדרומית ביערות גשם.

== מאפיינים ==
קל להתבלבל בין מין זה לקרובו לסוג ארה ירוקה גדולה (Ara ambiguus). הוא מגיע לאורך 70 ס"מ, מוטת כנפיים של 99–110 ס"מ ומשקל 1.1 ק"ג. הארה הוא תוכי ירוק בעל ראש גדול עם פנים לבנות משורטטות בפסים שחורים, מקור חסון ומעוקל בצבע שחור ומצח אדום. אברות התעופה ושכבת הנוצות החיצונית בכנפיו ובאחורי גופו כחולות בצדן הגבי וצהובות בצדן הגחוני. צבעו הירוק השולט, המזכיר מדי צבא, נתן לו את שמו.

הארה ניזון מזרעים גדולים, פירות ואגוזים שאותם הוא מפצח במקורו החזק. הארה גם מחפש צוקים של אבני חרסית ואוכל מהאבנים, דבר המסייע לו להתמודד עם רעלים במזונו.

תוכי זה נמצא במצב שימור פגיע. למרות זאת, הוא עדין ניצוד למטרות סחר כחיית מחמד.

==תת-מינים==
* Ara militaris bolivianus - מצוי בצפון קולומביה וצפון מערב ונצואלה, אקוודור, פרו ומערב בוליביה
* Ara militaris mexicanus - אנדמי למקסיקו
* Ara militaris militaris - מצוי במזרח בוליביה למורדות הרי האנדים ובצפון ארגנטינה

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:תוכיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:ונצואלה: עופות
קטגוריה:אקוודור: עופות
מגדלי אפטאון

מגדלי אפטאון (Uptown) הם צמד גורדי שחקים בבת ים. בנייתם החלה בשנת 2014. המגדל הגבוה, בגובה 162 מטרים, משמש למגורים והמגדל השני, בגובה 126.73 מטרים משמש למשרדים ומגורים.<ref></ref> המגדלים הם חלק ממתחם התחדשות עירונית בבת ים, במסגרתו נבנים מגדלים נוספים לשימושים מעורבים באזור ששימש במקור כאזור תעשייה.

יזם הפרויקט הוא משה אהרוני, וקבלן הביצוע חברת דניה סיבוס. היקף הפרויקט כ-120 מיליון שקל. מגדל המגורים צפוי להתאכלס בדצמבר 2018, והשלמת מגדל המשרדים צפויה בתחילת 2019.

==מאפיינים==
מגדלי אפטאון הם הראשונים שנבנים במסגרת תוכנית עיריית בת ים להסבת אזור התעשייה וסביבתו למתחם עסקים בהיקף של 2.5 מיליון מטר רבוע, כשמתוכם היו בשנת 2018 כ-386 אלף מטר רבוע בשלבי ביצוע. המתחם כולל בסך הכל כ-255 יחידות דיור. המתחם שוכן בסמוך לקו האדום של הרכבת הקלה.

=== מגדל המגורים ===
מגדל המגורים כולל 184 דירות ב-50 קומות. גובהו 162 מטרים.

=== מגדל המשרדים ===
מגדל המשרדים כולל 34 קומות ושטחו 17,000 מטר רבוע. מרבית קומותיו ישמשו למשרדים פרט לשתי הקומות התחתונות שהן חלק מהמרכז המסחרי ותשע הקומות העליונות אשר יכללו דירות מגורים לפי בקשת היזם להמיר חלק מהמשרדים בדירות מגורים. השטח אשר הוסב למגורים כולל כ-71 דירות.

=== המרכז המסחרי ===
שלוש הקומות הראשונות במתחם שטחי מסחר בהיקף של 9,000 מטר רבוע כאשר הקומה התחתונה היא קומה ייעודית לסופרמרקט של "יוחננוף" אשר נפתח עם החניון הציבורי באוגוסט 2018. בנוסף לשטחי משרדים אלו ישנו בניין משרדים ומסחר קטן יותר בגובה של שלוש קומות אשר מובלע בתוך החלק המסחרי של המתחם.

חניון המתחם כולל שש קומות תת-קרקעיות כאשר שתי הקומות התחתונות מביניהן מיועדות לדיירי מגדל המגורים וקומה מעורבת בין שימוש ציבורי לשימוש דיירי מגדל המגורים. שלוש הקומות העליונות נפתחו לציבור באוגוסט 2018 יחד עם הסופרמרקט הנמצא קומה מעליו.

== מיפוי הקומות במתחם ==
מגדלי אפטאון
=== מגדל המשרדים ===
* -6: חניון דיירי מגדל המגורים.
* -5: חניון דיירי מגדל המגורים וחניון מנויים.
* -4: חניון ציבורי וחניון מנויים.
* -3: חניון ציבורי.
* -2: חניון ציבורי.
* -1: חניון ציבורי
* סופר: סופרמרקט של רשת יוחננוף.
* 0: מרכז מסחרי.
* 1: מרכז מסחרי.
* 2 - 20: משרדים.
* 21 - 29: מגורים.
* 30-31: גג.

=== מגדל המגורים ===
* עד קומת הסופר סידור הקומות משותף.
* קומת כניסה
* קומת רווחה
* 47 קומות מגורים
* קומה טכנית
* קומת גג

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בת ים: מגדלי מגורים
מארי סוסאן

מרים "מארי" סוסאן(בערבית: ماري سوسان, בצרפתית: Marie Soussan, 17 בינואר 1895, אלג'יר – 1977, מרסיי צרפת) הייתה שחקנית וזמרת יהודיה-אלג'יראית המזוהה עם עלייתו של התיאטרון האלג'יראי מתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, והאישה הראשונה במדינה ערבית שהופיע בתיאטרון (עד אז גברים שיחקו תפקידי נשים).

יחד עם ראשיד קסנטיני הפכה לשותפה באחד מזוגות התיאטרון הפופולריים ביותר בתקופה של בין שתי מלחמות העולם. כמו כן הקליטה 20 תקליטי 78-rpm.

==קורות חיים==
סוסאן נולדה ב-1895 בקסבה התחתית באלג'יר. אמה לונה אבוקאיה הייתה הדודה מצד האם של האמרגן אדמונד נתן יאפיל. כמו רבים מהאומנים מהתקופה שלה, היא השתפשפה בכישוריה המוזיקליים באירועים משפחתיים, שם התמסרה לשירה ולדרבוקה. בשלב מסוים לאחר מלחמת העולם הראשונה, היא הצטרפה ל"אל מוטריביה", תזמורת ולהקת תיאטרון של בן דודה המפורסם יפיל. ייתכן שהבכורה שלה לבמה התרחשה בשנת 1925 בקזינו d’Alger. במהלך חמש עשרה השנים הבאות, הייתה לה קריירה עמוסה עם "אל מוטריביה", כשהיא משחקת ועושה סיבובי הופעות לצד בן זוגה הקומי ראשיד קסנטיני. יחד הצמד היהודי-מוסלמי היה למרכז הבמה. רבים מאותם מערכונים הוקלטו בתקליטור. סוסאן, שהייתה גם אמן סולו מוכשר והקליטה מגוון של ז'אנרים - קלאסיים ופופולריים - תחילה עם חברת התקליטים גרמופון ואחר כך עם פוליפון. כל זה זיכה אותה בחברות מוקדמת ב-Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (אגודת הסופרים, המלחינים והמו"לים של המוזיקה בצרפת).

עזבה את אלג'יריה ב-1959 ופתחה בקריירה עסקית בדרום צרפת, בטרם אלג'יריה קיבלה עצמאות ולאחר התדרדרות שם במצב האומנים ומצב האומנים היהודים בפרט בעקבות מלחמת העולם השנייה. נפטרה ב-1977, ונקברה בבית הקברות היהודי במרסיי.

==לקריאה נוספת==
* [http://yafil.free.fr/album_Marie-Sousan.htm?fbclid=IwAR184vHI6um4JLIAW_5_3lhb6wAEsl1_wxhFX8VO8JZjtGyOxRF7DsKZSOg Marie Soussan (1895 - 1977)], באתר yafil.free.fr, 16 בספטמבר 2019

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.facebook.com/gharamophone/posts/2629911770440217 Marie Soussan and Rachid Ksentini on stage in Blida, Algeria, 1933], תמונה בדף הפייסבוק של גרמופון
* [https://www.facebook.com/777203929035146/posts/3695827420506101/ רחוב משלה], 29 בדצמבר 2020

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אלג'יראיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:זמרות יהודיות אלג'יראיות
קטגוריה:זמרות יהודיות צרפתיות
קטגוריה:אומנים יהודים שפעלו בארצות ערב
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:ילידות 1895
קטגוריה:נפטרות ב-1977
שארל-אמדה מסבואה-נמור

שארל-אמדה מסבואה-נמור (בצרפתית: Charles-Amédée de Savoie-Nemours; 12 באפריל 1624 – 30 ביולי 1652) היה מנהיג צבאי צרפתי ואיל הון, אביה של דוכסית סבויה ומלכת פורטוגל.

== ביוגרפיה ==
נולד ב-12 באפריל 1624 בפריז, לאנריקו הראשון, דוכס נמור ולאן מלורן, בתם של שארל, דוכס אומלה ומארי מלורן. שירת בצבא פלנדריה בשנת 1645, ב-1646 פיקד על הפרשים הקלים במהלך המצור על קורטרייק. בשנת 1652 נטל חלק בפרונד, ונלחם בבלנו ובפריז, שם נפצע במהלך הקרבות.

ב-11 ביולי 1643 התחתן, עם אליזבת דה בורבון, בתם של סזאר, דוכס ונדום, בנו של אנרי הרביעי, מלך צרפת מהמאהבת שלו, גבריאל ד'אסטרה, ופרנסואז דה לורן, בתו של פיליפ עמנואל, דוכס מרקור, טקס החתונה התרחש בלובר.

נהרג בדו-קרב עם גיסו פרנסואה דה ונדום, דוכס בופור ב-30 ביולי 1652,

אחיו אנריקו השני, דוכס נמור ירש את תאריו ונחלותיו.

==משפחתו==
היה נשוי לאליזבת דה בורבון, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור (1644–1724), התחתנה עם קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה
* מריה פרנצ'סקה מסבויה (1646–1683), התחתנה עם אפונסו השישי, מלך פורטוגל, ולאחריו התחתנה עם פדרו השני, מלך פורטוגל
* ג'וזפה מסבויה (1649)
* פרנצ'סקו מסבויה (1650)
* שארל-אמדה מסבואה (1651)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרוגי דו-קרב
קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:אצולה איטלקית
קטגוריה:ילידי 1624
קטגוריה:נפטרים ב-1652
אליזבת דה בורבון

אליזבת דה בורבון (בצרפתית: Élisabeth de Bourbon-Vendôme; 16 באוגוסט 1614 – 19 במאי 1664), הייתה נכדתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת ואשתו של קרלו אמדאו, דוכס נאמור.

== ביוגרפיה ==
100x100 פיקסלים
אליזבת נולדה ב-16 באוגוסט 1614 בפריז, לסזאר, דוכס ונדום, בנם הלא חוקי של אנרי הרביעי, מלך צרפת ופילגשו גבריאל ד'אסטרה, ולפרנסואז דה לורן, בתו של פיליפ עמנואל, דוכס מרקור, ועם לידתה קיבלה את התואר מדמואזל דה ונדום. היא הייתה אחותם של פרנסואה, דוכס בופור ולואי, דוכס ונדום, שהיה נשוי עם לאורה מנצ'יני, אחייניתו של הקרדינל מאזארן, וביו של לואי ז'וזף דה בורבון, הדוכס מוונדום, שהיה מפקד צבאי מוצלח מאוד ומרשל צרפת.

ב-11 ביולי 1643 התחתנה אליזבת בלובר עם קרלו אמדאו, דוכס נאמור, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1652 נהרג בעלה על ידי אחיה פרנסואה, דוכס בופור בדו-קרב, וב-19 במאי 1664 מתה אליזבת בפריז.

== משפחתה ==
ב-11 ביולי 1643 התחתנה אליזבת עם קרלו אמדאו, דוכס נאמור, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור (1644–1724), התחתנה עם קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה
* מריה פרנצ'סקה מסבויה (1646–1683), התחתנה עם אפונסו השישי, מלך פורטוגל, ולאחריו התחתנה עם פדרו השני, מלך פורטוגל
* ג'וזפה מסבויה (1649)
* פרנצ'סקו מסבויה (1650)
* קרלו אמדאו מסבויה (1651)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:ילידי 1614
קטגוריה:נפטרים ב-1664
מנהרת סחלין

ממוזער
מנהרת סחלין (ברוסית: Сахалинский тоннель) הוא פרויקט לא גמור של בניית מנהרה, שנועדה לחצות את מצר נבלסקוי מכף לזארב ביבשת לכף פוגיבי שבסחלין. הפרויקט היה לאחד מאתרי הגולאג הסובייטי והיה באחריות נ.ק.ו.ד. ומשרד מסילות הברזל של ברית המועצות .

היו כמה דיונים באשר לאפשרויות לחידוש הבנייה. על פי הערכות ראשוניות עלות הבנייה תעמוד על 400 מיליארד רובל ותכלול 540 ק"מ של מסילת רכבת. העלות המשוערת מתייחסת הן לבניית גשר והן לחפירת מנהרה.

== היסטוריה ==
הרעיון לבניית מנהרה לסחלין עלה עוד בשלהי המאה ה-19. עם זאת בשל חוסר כדאיות כלכלית וחוסר במימון הרעיון לא מומש.

נעשה מחקר עבור בניית המנהרה בשנים 1929–1930. אך רק ב-1950 שוב חזרו לרעיון של חיבור סחלין עם היבשת, הפעם באמצעות רכבת, רעיון שהעלה הרודן יוסיף סטלין, ששוחח עם מומחים בדבר האפשרויות לחיבור באמצעות מעבורת, גשר ומנהרה. עד מהרה מועצת השרים הנפיקה צו מ-5 במאי 1950 ובו הוחלט על בניית מנהרה ותחבורת מעבורות. בניית המנהרה הופקדה בידי המשרד לענייני פנים ומשרד מסילות הברזל של ברית המועצות (עבודות חפירת התעלה הועברו ב-1952 לאחריות משרד הפנים).
== יישום עדכני ==
ב-24 ביולי 2018, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, במהלך פגישה עם מושל מחוז סחלין אולג קוז'מיאקו, השיב לשאלת המושל בעניין בניית גשר ואמר שהוא הורה לממשלה לעבד תוכניות בנייה של גשר אל האי סחלין.

באוקטובר 2019 חברת הרכבות הלאומית של רוסיה כללה את המנהרה כחלק מעבודות הפיתוח של הרכבת מתוך מטרה להשלים בניית מסילות ברזל שיחברו את האי סחלין עם רוסיה היבשתית.
== הערות שוליים ==

סחלין
קטגוריה:גולאג
קטגוריה:סחלין
קטגוריה:מיזמים שהוקפאו
DOK-ING

DOK-ING d.o.o היא חברה קרואטית המתמחה בייצור כלי רכב חשמליים, בלתי מאוישים רב תכליתיים ומערכות רובוטיות, שהוקמה בשנת 1992. 

== היסטוריה ==

המנועים החשמליים לכלי הרכב מסופקים ברובם על ידי חברת טמה (Tema) שבעיר פולה.

ביולי 2018 פורסם כי DOK-ING חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם התעשייה האווירית לישראל לפיתוח רכב אוטונומי לאזורים מוכי אסון או כאלו שאין אפשרות לאדם להיכנס אליהם, כגון אזורים עם קרינה גרעינית חזקה.

== מוצרים ==

=== פינוי מוקשים ===

* MV-4
* MV-10

=== לוחמת אש ===

* MVF-5

=== כלי רכב לכרייה תת-קרקעית ===

* MVD

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://xdconcept.com/ xd - מכונית עירונית חשמלית - האתר הרשמי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרואטיה: תחבורה
קטגוריה:חברות קרואטיות
קטגוריה:כלי רכב בלתי מאוישים
מאלכום ח'אן

מירזא מאלכּום ח'אן (בפרסית: میرزا ملکم‌خان; 1833–1908) היה ממבשרי המודרניות באיראן, שעסק ההפיכתה של איראן למדינה מודרנית. ראוי לציון במיוחד הוא קידומו של חוק שמטרתו לקדם חברה מסודרת שבה המלוכה נתונה תחת פיקוח או 'מותנית' בבדיקות ותקנות. הוא פיתח רעיונות אלה במספר דרכים, החשובה שבהן היא על גבי דפי העיתון קאנון (חוק), אשר היה נפוץ בקרב המודרניסטים באיראן. מאלכום ח'אן נחשב לאחד האבות המייסדים של המהפכה החוקתית באיראן.

==ביוגרפיה==
מאלכום ח'אן נולד באספהאן במשפחה ארמנית באיראן והתחנך בבית הספר סמואל מורדיאן בפריז מ-1843 עד 1851. לאחר מכן הוא חזר לאיראן, התאסלם, ונכנס לשירות הממשלה. הוא נבחר לשמש מרצה במוסד הפוליטכני החדש בטהראן שנקרא "דאר אל-פנון" בשנת 1852. בשנת 1857 נסע לפריז בשירות המדינה.

פעולותיו של מאלכום ח'אן לקידום המודרניזם באיראן, למשל, פרסום העיתון קאנון, הקמת הארגון "פראמוש-ח'אנה" וקידום הסכם רויטר, לא עלו בקנה אחד עם רצון המשטר ולכן הוא הוגלה על ידי נאצר אד-דין שאה ב-1862. הוא קיבל חנינה לאחר מכן וניתנה לו משרה בשגרירות קונסטנטינופול. שם, שנתיים מאוחר יותר, הוא התחתן עם נערה ארמנית ממשפחה בולטת, בטקס שהתקיים בכנסייה הארמנית. הוא חזר לטהראן בשנת 1872 בתור עוזרו של הווזיר הגדול מושיר א-דוולה והפך לראש המשלחת האיראנית בלונדון (ואחר כך שגריר) בשנת 1872. הוא נשאר בתפקיד זה עד 1888, אז איבד את משרתו כתוצאה משערורייה הקשורה במכירת כרטיסי הגרלה שבוטלו.
בזכרונותיו, מתאר נאסר א-דין שאה כיצד הלך לביתו של מאלכום ח'אן, ונפגש עם בני משפחתו.

במהלך שהותו בלונדון, תקף מאלכום ח'אן גם את השאה וגם את ממשלת איראן, והמשיך לערוך את העיתון "קאנון" אשר נאסר להפצה בתוך איראן אבל בכל זאת נקרא גם על ידי אנשי החצר. מאלכום ח'אן הוכר כמודרניסט האיראני החשוב ביותר במאה ה-19. הוא קיבל לבסוף חנינה ומונה לתפקיד שגריר איטליה על ידי מוזאפר א-דין שאה ב-1898, ואת כינוי הכבוד נאט'ם א-דוולה. הוא נשאר שגריר איטליה עד מותו בשנת 1908.

==כתביו==
* ספר הרפורמות (דפתר-י תנזימאת) - מצע אידאולוגי לעתידה של איראן
* חבורת קפוצי העיניים (פרקיה-י כּג'בּינאן) - נובלה ביקורתית על חצר המלוכה
* המחברת הנעלמת (כתאבצ'ה-י ע'יבי) - אסופת מאמרי ביקורת

== לקריאה נוספת ==
* Iraj Parsinejad, A History of Literary Criticism in Iran, 1866-1951: Literary Criticism in the Works of Enlightened Thinkers of Iran--Akhundzadeh, Kermani, Malkom, Talebof, Maragheʼi, Kasravi, and Hedayat, Ibex Publishers, 2003, pp. 95-118. . 
* Mehrdad Kia, "Pan-Islamism in Late Nineteenth-Century Iran," Middle Eastern Studies, Vol. 32/1, pp. 30-52 (1996).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איראן בימי שלטון השושלת הקאג'ארית
קטגוריה:ילידי 1834
קטגוריה:נפטרים ב-1908
The Jackson 5 in Japan

The Jackson 5 in Japan (ידוע גם כ-" In Japan!") הוא אלבום הופעה הכולל מבחר שירים מתוך מופע חי שקיימה "חמישיית הג'קסונים" באוסקה, יפן באפריל 1973. האלבום יצא בבריטניה בשנת 1986 תחת השם "Michael Jackson with the Jackson 5 Live". האלבום לא הופץ בארצות הברית עד לשנת 2004, זה יצא בגרסת מהדורה מוגבלת. מכירות האלבום ברחבי העולם הגיעו למיליון עותקים.

השירים באלבום כללו את שירי הלהקה, גרסאות כיסוי ושירים מתוך קריירת הסולו של מייקל ג'קסון.

==רשימת השירים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי חמישיית הג'קסונים
קטגוריה:אלבומי חברת מוטאון
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
אוסטין 12

אוסטין 12 (באנגלית: Austin 12) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Austin Motor Company בין השנים 1921–1939.

סך הכול יוצרו 88,000 יחידות

דגמי "אוסטין 12" שיוצרו עד סוף שנות ה-20 של המאה העשרים הוגדרו כסוג של מכונית "Torpedo (automobile)" .

דגמי "אוסטין 12" שיוצרו בין השנים 1939- 1947 קרויים "Austin 12 (1939)" . סך הכול יוצרו 8,600 יחידות.

==דגמים==

* "Austin Twelve 1660"
* "Austin Twelve 1861"

==תצורות==

* 4 דלתות - סלון
* 2 דלתות - קופה קבריולה
* 2 דלתות - ספורט
* 2 דלתות - רודסטר

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Austin - 1922 - 12 hp - 4 cyl - Kolkata 2013-01-13 3054.JPG | אוסטין 12, שנת 1922
קובץ:Austin 12-4 Tourer (1926) - 7755135468.jpg | אוסטין 12 דגם "Tourer", שנת 1926
קובץ:MHV Austin 12 1926 01.jpg | אוסטין 12, שנת 1926
קובץ:Austin 12-4 Mulliner Sports (1928) - 28607014944.jpg | אוסטין 12, דגם "Mulliner Sports", שנת 1928
קובץ:Austin 12-4 New Winsor (1931) - 9503288299.jpg | אוסטין 12, שנת 1931
קובץ:Austin 12 (1932) - 7784102866.jpg | אוסטין 12, שנת 1932
קובץ:Austin Ascot 12slash4 (1935), Dutch licence registration 81-TM-01 pic6.JPG | אוסטין 12, דגם "Ascot" שנת 1935
קובץ:2006-07-motor-show-133 195961130.jpg | אוסטין 12, שנת 1936 - מבט לתא הנהג
קובץ:1936 Austin 12 (20233315062).jpg | אוסטין 12, שנת 1936
קובץ:Austin 12-4 Eton Coupe (1936) - 7951605288.jpg | אוסטין 12, מודל "Austin 12-4 Eton Coupe" שנת 1936
קובץ:1936 Austin Heavy Twelve-Four roadster.jpg | אוסטין 12 דגם "Heavy Twelve-Four roadster", שנת 1936
</gallery>

==ראו גם==
* אוסטין 7 HP
* אוסטין 18

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1921
12
קטגוריה:מכוניות בריטיות
משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם

משרד נציבות האו"ם לזכויות האדם הוא אחת הסוכנויות המיוחדות של האו"ם שמטרתה לקדם, לפקח ולדווח על כיבודן זכויות האדם המוגנות בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם (1948). הקמתה מקורה בהצהרת ותוכנית הפעולה של וינה .

המנדט של הנציב העליון לזכויות אדם נוצר כאשר הדרישה של ועידת וינה העולמית לזכויות האדם ב-1993 מומשה על ידי העצרת הכללית של האו"ם ב-20 בדצמבר 1993. המשרד מדווח ישירות למזכיר הכללי של האומות המאוחדות. מטה הארגון נמצא בז'נבה.

==מנדט==
המנדט של המשרד נובע מסעיפים 1, 13 ו-55 במגילת האומות המאוחדות, הצהרת וינה ותוכנית הפעולה והחלטה 48/141 של העצרת הכללית של האו"ם ב-20 בדצמבר 1993, בה נוסד המשרד. 

ברפורמה של האו"ם (החלטה A/51/950 פסקה 70), אוחד משרד הנציב העליון עם המרכז לזכויות אדם ב-15 בספטמבר 1997 על מנת שיהיה לו בסיס מוסדי מוצק להוביל את מטרת האו"ם בתחום זכויות האדם.

==מטרות==
מטרות המשרד הן:
# לקדם את ההנאה העולמית מכל זכויות האדם על-ידי מתן תוקף מעשי לרצון ולנחישות של הקהילה העולמית כפי שהובע על-ידי האו"ם.  
# לשחק את התפקיד המוביל בנושאי זכויות אדם ולהדגיש את חשיבות זכויות האדם ברמה הבינלאומית והמדינית.  
# לקדם שיתוף-פעולה בינלאומי למען זכויות אדם.
# לעורר ולתאם פעולה למען זכויות אדם בכל מערכת האו"ם.
# לקדם אשרור אוניברסלי ויישום של תקנים בינלאומיים. 
# לסייע בפיתוח נורמות חדשות.
# לתמוך בארגוני זכויות אדם ובגופים פיקוח על אמנות. 
# להגיב על הפרות חמורות של זכויות אדם. 
# לנקוט בפעולות מניעתיות לזכויות אדם.
# לקדם את הקמת ה- NHRI.
# לבצע פעילויות ופעולות בתחום זכויות האדם.
# לספק חינוך, מידע, שירותי ייעוץ וסיוע טכני בתחום זכויות האדם.

==הנציבים העליונים לזכויות האדם==
*Jose Ayala-Lasso (Ecuador), 1994–1997
*Mary Robinson (Ireland), 1997–2002
*Sergio Vieira de Mello (Brazil), 2002–2003
*Bertrand Ramcharan (Guyana), 2003–2004
*Louise Arbour (Canada), 2004–2008
*Navi Pillay (South Africa), 2008–2014
*Prince Zeid bin Ra'ad bin Zeid al-Hussein (Jordan), 2014–2018
*Michelle Bachelet (Chile), 2018–2022
*Volker Turk (Austria), since 2022

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ארגוני האומות המאוחדות
קטגוריה:ז'נבה: ארגונים
זנאיד בונפרטה

זנאיד לטיציה ז'ולי בונפרטה, נסיכת קאנינו ומוסיניינו (בצרפתית: Zénaïde Laetitia Julie Bonaparte, Princess of Canino and Musignano; 8 ביולי 1801 - 8 באוגוסט 1854) הייתה בתם של ז'וזף בונפרטה וז'ולי קלארי.

==ביוגרפיה==
זנאיד נולדה ב-8 ביולי 1801 כבתם של ז'וזף בונפרטה בנו של קרלו בואונפרטה ואחיו של נפוליאון בונפרטה, וז'ולי קלארי אחותה של דזירה קלארי מלכת שוודיה. הייתה לה אחות קטנה בשם שרלוט. ב-1804 הכתיר עצמו דודה נפוליאון בתואר "קיסר צרפת", והעניק לזנאיד ואמה את התואר "נסיכות קיסריות". ב-1806 מינה נפוליאון את אביה לכמלך נאפולי ומלך סיציליה. ב-1808 הוא העביר את תפקידו לז'ואקים מירא ומינה את ז'וזף למלך ספרד. ב-1814 הציע נפוליאון לז'וזף לחתן את זנאיד עם פרננדו השביעי, מלך ספרד המודח מבית בורבון. ההצעה נדחתה בידי ז'וזף. לאחר נפוליאון הובס בקרב ווטרלו וגלה לאי סנט הלנה, יצא אביה לגלות בארצות הברית והתיישב באחוזה בניו ג'רזי. זנאיד ליוותה אותו בתחילה, אולם בהמשך חזרה לאירופה לשהות עם אמה. בסופו של דבר נישאה זנאיד ב-29 ביוני 1822, בבריסל, נישאה לדודנה שארל לוסיאן בונפרטה, בנו של דודה לוסיאן בונפרטה. את אחותה שרלוט השיאו הוריה לנפוליאון לואי בונפרטה, בנו של לואי בונפרטה. בני בונפרטה האמינו כי הם עתידים לחזור לשלטון בצרפת, ועל כן ניסו לאחד את המשפחה כמה שאפשר.

חרף העובדה שנישואיה היו פוליטיים בעיקרם, הרי שהיא ובעלה הסתדרו היטב והקשר ביניהם היה חם. בעלה היה אורניתולוג ידוע, וקרא לסוג יונת זנאידה על שמה. היא ילדה לו 12 ילדים. היא מתה בנאפולי ב-8 באוגוסט 1854 בגיל 53.

==משפחתה==
זנאיד ילדה לשארל לוסיאן בונפרטה 12 ילדים:
* ז'וזף לוסיאן בונפרטה (1824-1865)
* אלכסנדרה גרטרוד זנאיד בונפרטה (1826-1828)
* לוסיאן בונפרטה (1828-1895)
* ז'ולי שרלוט בונפרטה (1830-1900)
* שרלוט הונורין ז'וזפין פאולינה בונפרטה (1832-1901)
* ליאוני סטפני אליס בונפרטה (1833-1839)
* מארי דזירה אז'יני ז'וזפין פילומנה בונפרטה (1835-1890)
* אוגוסטה בונפרטה-גריבלדי (1836-1900)
* נפוליאון שארל בונפרטה (1839-1899)
* בתילד אלויס לאון בונפרטה (1840-1861)
* אלברטינה מריה תרזה בונפרטה (1842)
* שארל אלברט בונפרטה (1843-1847)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:בית בונפרטה
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1801
קטגוריה:נפטרות ב-1854
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1801
פיליפ קנז'ביץ'

פיליפ קנז'ביץ (בסרבית: Филип Кнежевић; נולד ב-8 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן סרבי בעמדת הקיצוני ב-SHB דא נאנג.

==קריירת מועדונים==
קנז'ביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של באנה ובעונת הצטרף לבוראץ צ'אצ'אק. בעונה זו, קנזב'יץ' שיחק 23 משחקי ליגה וכבש שער אחד.

ב-16 ביוני 2012 קנז'ביץ' חתם לארע עונות בפרטיזן בלגרד. למרות הציפיות שיהיה בורג משמעותי בקבוצה, שיחק קנז'ביץ' משחק אחד בלבד בעונת .

בקיץ הושאל לראדניצ'קי קראגויבאץ. ב-19 באוקטובר 2013 קנזב'יץ' הבקיע את שער הבכורה שלו ברדניצ'קי בניצחון 2-3 נגד OFK בלגרד.

ב-4 ביולי 2014 קנז'ביץ' הושאל לויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגזית, בה שיחק בקבוצת המילואים.

ביולי הושאל לבוראץ צ'אצ'אק.

ב-10 בפברואר 2016 שוחרר מפרטיזן וחתם בצ'וקריצ'קי.

ב-16 באוגוסט 2016 חתם לשנתיים וחצי בוויבודינה, אך בסיום העונה חזר לבוראץ צ'אצ'אק.

ב-26 ביולי 2018 קנז'ביץ' חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל.

ב-24 ביולי 2019 קנז'ביץ' חתם רדניצ'קי ניש.

ב-3 באוגוסט 2020, קנז'ביץ' חתם בפרולטר נובי סאד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני בוראץ' צ'אצ'אק
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני ראדניצ'קי קראגויבאץ
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה דה גימארייש
קטגוריה:כדורגלני צ'וקריצ'קי
קטגוריה:כדורגלני וויבודינה נובי סאד
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני ראדניצ'קי ניש
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1991
פיליפ, רוזן פפאלץ-נויבורג

פיליפ, רוזן פפאלץ-נויבורג (בגרמנית: Philipp der Streitbare; 12 בנובמבר 1503 – 4 ביולי 1548), היה רוזן פפאלץ-נויבורג בין השנים 1505–1541.

==ביוגרפיה==
פיליפ נולד ב-12 בנובמבר 1503 בהיידלברג, לרופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג ולאליזבת מבוואריה, בתם של גאורג, דוכס בוואריה וידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה. בשנת 1503 מת סבו גאורג, דוכס בוואריה ללא בנים, ובעקבות כך פרצה מלחמת לנדסהוט בין אביו רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג לאלברכט הרביעי, דוכס בוואריה, ובסיומה קיבל אלברכט הרביעי את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו פיליפ ואחיו אוטו היינריך קיבלו חלק קטן ממנה שהפך לרוזנות פפאלץ-נויבורג.

בשנת 1529 לחם פיליפ נגד העות'מאנים במהלך המצור על וינה, ובשנת 1532 קיבל את תואר אביר מסדר גיזת הזהב. בשנת 1539 נסע פיליפ לאנגליה, על מנת לבקש את ידה של מרי טיודור, בתו של הנרי השמיני, מלך אנגליה, אולם הנישואין לא יצאו לבסוף אל הפועל. בשנת 1541 מסר פיליפ את השליטה ברוזנות לאחיו אוטו היינריך, וב-4 ביולי 1548 הוא מת בהיידלברג.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| פיליפ, רוזן פפאלץ-נויבורג בית ויטלסבאך נולד:10 באפריל 1502 מת:12 בפברואר 1559
|-
| rowspan="1" align="center"| הקמה חדשה
| rowspan="1" align="center"| רוזנות פפאלץ-נויבורג 1505–1541
| rowspan="1" align="center"| אוטו היינריך
|}

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1503
קטגוריה:נפטרים ב-1548
חיים יעקב לייבוביץ

חיים יעקב (יענק'ל) לייבוביץ (נולד בתשל"א, 1971) הוא נדבן ואיש עסקים חרדי ישראלי.

==קורות חיים==
נולד בבורו פארק שבניו יורק לברוך מרדכי יהודה ליבוביץ, חסיד סאטמר, ונקרא על שם סבה של אמו, רבי חיים יעקב ספרין, האדמו"ר מקומרנה. למד בישיבת חכמי לובלין בבני ברק, והחל להתקרב לחסידות ויז'ניץ לאחר שנישא ליאכעט בתו של הרב מנחם מנדל פקשר, רב קהילת חסידי ויז'ניץ באלעד. אחר כך הפך לחסיד חב"ד.

לייבוביץ כיהן כסמנכ"ל צעירי אגודת חב"ד בישראל. ב-1996 הוא קישר בין יוסף יצחק גוטניק לבנימין נתניהו לקראת הבחירות לראשות הממשלה ועמד מאחורי הקמפיין "נתניהו. זה טוב ליהודים". בשנת תשס"ג פרש מתפקידו בצעירי אגודת חב"ד.

ב-2003 התחיל לעבוד עם דן גרטלר, כנציג חברת ההשקעות DGI ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו (זאיר לשעבר), במסגרת זו הוא יצר קשרים עם בכירים בממשל האמריקני, בהם מזכירת המדינה לשעבר קונדוליזה רייס, שאף נפגש איתה במסגרת המאמצים להעמיק את היחסים בין קונגו לארצות הברית. ב-2005 עזב את DGI וייסד את חברה בת 'ACC הולדינגס', בה השקיע באופן עצמאי בכריית מחצבים בחיפושי נפט וגז החל לעסוק גם בנדל"ן.

ב-2007 רכש לייבוביץ את בריינסטורם – חברה ישראלית שעוסקת בפיתוח תרופות למחלות שנגרמות מניוון ומתמותת תאי עצב כדוגמת פרקינסון וניוון שרירים, תמורת 5 מיליון דולר במטרה להציל אותה מקריסה, והוא נשיא ומנכ"ל החברה.

ב-2010 זכה לייבוביץ בשותפות עם ג'קי בן-זקן ברישיון ממשרד התשתיות לקידוח "מד אשדוד".

לייבוביץ נשוי ואב לחמישה, גר בשכונת הר נוף בירושלים.

== פעילות ציבורית ==
לייבוביץ הוא תורם קבוע לארגוני חב"ד והמממן הראשי של ארגון מעייני ישראל, הכולל רשת בתי מדרש וכוללים לאברכים מסביב לשעות היממה, והוא מספק לאברכים מלגות חודשיות ומענקים מיוחדים לחגים.

מתומכי קמחא דפסחא של קריית ויז'ניץ בני ברק ומראשי התומכים בפעילות 'שערי הוראה'
בראשות הרב חיים שמרלר לעידוד הלימוד בשולחן ערוך הרב.

==קישורים חיצוניים==
*[https://brainstorm-cell.com/executive_team/chaim-lebovits/ חיים ליבוביץ] באתר בריינסטורם 
* 
* יואב גוזלן, [http://www.kaduri.net/?CategoryID=468&ArticleID=2885 "כי אשמרה שבת, אל ישמרני"] באתר כדורי.נט
* 
*
* [http://ravinternet.org/איך-הרויח-איש-עסקים-דתי-75-מיליון-₪-בזכות/ איך הרוויח איש עסקים דתי 75 מיליון ₪ בזכות שמירת השבת]
* 
* [https://col.org.il/news/84929 המנצחת של 'אתגר הקרח': החברה של לייבוביץ'] באתר col
* [http://m.ch10.co.il/news/349753/#.W1zH2hYYqEf מי היורש הכי ראוי לנתניהו? חיים יענקל' לייבוביץ' בטוח: "גלעד ארדן"] אתר חרדים 10 02.03.2017

==הערות שוליים==

קטגוריה:הר נוף: אישים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: כלכלה
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:נדבנים ישראלים
קטגוריה:יהלומנים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים חרדים ישראלים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חכמי לובלין-בני ברק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
אביבי זוהר

אביבי זוהר (נולד ב-4 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר התקפי ומאמן הפועל אזור מליגה א'.

==קריירה==
זוהר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי יפו. בגיל 17, זוהר הצטרף לקבוצה הבוגרת בה שיחק ארבע עונות.

בשנת 1993 הצטרף להפועל חיפה ששיחקה אז בליגה הראשונה.

בשנת 1996 זוהר חזר לליגה הארצית כאשר חתם בהפועל אשקלון, עימה רשם עלייה לליגה הלאומית לראשונה בהיסטוריה של המועדון.

בהמשך הקריירה, זוהר שיחק בהפועל בית שאן, הכח רמת גן ובית"ר באר שבע בה פרש בגיל 30.

בשנת 2007, זוהר חזר לשחק כדורגל כאשר הצטרף לא.ס. רמת אליהו, קבוצה שהתאחדה עם מכבי יפו.

לקראת עונת אוהדי מכבי יפו הקימו את הקבוצה מחדש בשם "מכבי קביליו יפו" בליגה ג', אליה הצטרף זוהר בתחילת העונה. זוהר היה לשחקן הראשון ששיחק בקבוצה בגלגולה הקודם ובגלגולה הנוכחי. בעונה זו, זוהר כבש 32 שערים ב-27 משחקי ליגה והיה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה ב'. בתום העונה זוהר פרש מכדורגל בשנית.

==לאחר הפרישה==
עם פרישתו מכדורגל בשנית, מונה זוהר למאמן מכבי יפו, אך בתחילת העונה פוטר מתפקידו עקב היכולת הנמוכה שהציגה הקבוצה. ב-2016 זוהר אימן במחלקת הנוער של מכבי עירוני בת ים.

לאחר שעזב את בת ים, שימש זוהר כמאמן מנטלי ובמקביל מנהל את חברת סוכנות השחקנים "רוברטו ספורט" ביחד עם הסוכן רוברטו בן שושן. במסגרת עבודתו כמאמן מנטלי, שימש אביבי זוהר כמאמן מנטלי במחלקות הנוער של הפועל ניר רמת השרון ושל מכבי עירוני בת ים.

ב-8 ביוני 2020, מונה למאמן הפועל לוד.

ב-1 ביולי 2021, זוהר חתם במ.כ. חולון ירמיהו, אך ב-1 בדצמבר הודיע על התפטרותו מאימון הקבוצה. ב-18 בדצמבר מונה למאמן הפועל אזור.

==חיים אישיים==
אחיו הגדול הוא כדורגלן העבר והפרשן איציק זוהר. השניים גדלו במעברת בת ים. נשוי ואב לילדים.

==קישורים חיצוניים==

* גדי בלום, [http://isport.co.il/showArticle-19940 "אם היה לי מאמן מנטלי, כמוני היום, יכולתי לשחק באירופה"], באתר isport, 2 ביולי 2016
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:בת ים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני בית"ר באר שבע
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי יפו
קטגוריה:מאמני הפועל לוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
אלכסנדרינה, נסיכת באדן

אלכסנדרינה, נסיכת באדן (בגרמנית: Prinzessin Alexandrine von Baden, 6 בדצמבר 1820 - 20 בדצמבר 1904), הייתה בתו של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן, ואשתו של ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה.

==ביוגרפיה==
אלכסנדרינה נולדה בקרלסרוהה ב-6 בדצמבר 1820, ללאופולד, הדוכס הגדול של באדן ולסופיה, נסיכת שוודיה, בתם של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה ופרדריקה מבאדן. בצעירותה חיזר אחריה אלכסנדר ניקולאייביץ', הצארביץ' של רוסיה, אולם לבסוף הוא נפגש בהסן עם מריה, נסיכת הסן והתחתן עמה.

ב-13 במאי 1842 התחתנה אלכסנדרינה עם ארנסט, נסיך הכתר של סקסוניה-קובורג-גותה, ואחיו של אלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה - בעלה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ובשנת 1844 נסעו לבקר בבריטניה את אלברט וויקטוריה. בשנת 1844 מת חמיה ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, ובעלה עלה לשלטון במקומו.

ארנסט לא שמר על אמונים לאלכסנדרינה, והחל משנת 1859 אף לא התעניין בה עוד, אך היא שמרה על אמונים לארנסט, מכיוון שהרגישה רגשות אשמה על עקרותה, על אף שנראה שהייתה זו אשמתו, בשל היותו חולה קודם לכן במחלת מין. בשנת 1891 מת בעלה ארנסט, וב-20 בדצמבר 1904 מתה אלכסנדרינה בקובורג.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכות באדן
קטגוריה:בית צרינגן
קטגוריה:ילידות 1820
קטגוריה:נפטרות ב-1904
יחסי איראן–סנגל

יחסי איראן–סנגל הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין רפובליקת סנגל. ב-23 בפברואר 2011, סנגל ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם איראן.

== היסטוריה ==
בשנת 1971, שר החוץ האיראני ביקר בסנגל, במהלך הביקור שתי המדינות הביעו את התעניינותם בהרחבת הקשרים בין המדינות. ב-30 בספטמבר 2009, נפתחה השגרירות האיראנית בדקר. שנה לאחר מכן, מונה השגריר האיראני לסנגל. גם ממשלת סנגל הביעה רצון לפתוח שגרירות בטהראן.

נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד ונשיא סנגל, עבדוליי ואד קיימו מסיבת עיתונאים יחד עם פגישה משותפת בפברואר 2008 במשהד, שני השרים התחייבו להרחיב את הקשרים הבילטראליים בתחומי הכלכלה, התיירות והפוליטיקה. יחד עם הגברת שיתוף הפעולה במסגרת הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.

=== ניתוק היחסים בין המדינות ===
בפברואר 2010, ממשלת סנגל החליטה לנתק את קשריה הפוליטיים עם איראן, לאחר שהאשימה את ממשלת איראן בשליחת נשק וסיוע למורדים בדרום המדינה. ב-1 במרץ 2010, שלושה חיילים אזוריים נהרגו בגבול הדרומי של סנגל באזור קזמנס באמצעות נשק שנשלח מאיראן. בפברואר 2012, במהלך פסגת ארגון שיתוף הפעולה האסלאמי במצרים, נפגשו נשיאי שתי המדינות על מנת לחדש את היחסים בין המדינות.

== יחסים כלכליים ==
יצרנית הרכב האיראנית, איראן חודרו, סייעה בהקמת קו הרכבה לייצור מכוניות שמקורן באיראן בסנגל ולהעבירן לשווקים האפריקאים ישירות מדקר. חברה זו בעלת כוח ייצור של 10,000 מכוניות בשנה.

== הערות שוליים ==
יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (גרמנית: Johann I. von Pfalz-Zweibrücken; 8 במאי 1550 – 12 באוגוסט 1604), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1569–1604.

==ביוגרפיה==
יוהאן נולד ב-8 במאי 1550 במייזנהיים, לוולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ולאנה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה.

בשנת 1569 נהרג אביו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, במהלך מלחמות הדת בצרפת. לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד. בשנת 1588 החליף יוהאן את דת המדינה, מלותרניזם לקלוויניזם. ב-12 באוגוסט 1604 מת יוהאן, ובניו חילקו את נחלותיו: יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, פרידריך קזימיר קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-לנדסברג, ואילו יוהאן קזימיר קיבל את פפאלץ-קלבורג.

==משפחתו==
ב-23 בפברואר 1590 התחתן קרל עם מגדלנה מיוליך-קלווה-ברג, בתם של וילהלם, דוכס יוליך-קלווה-ברג ומריה מאוסטריה, דוכסית יוליך-קלווה-ברג, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
* לודוויג וילהלם מפפאלץ-צווייבריקן (1580–1581)
* מריה אליזבת מפפאלץ-צווייבריקן (1581–1637), התחתנה עם גאורג גוסטב, רוזן פפאלץ-ואלדנץ
* אנה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן (1583)
* יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1584–1635)
* פרידריך קזימיר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-לנדסברג (1585–1645)
* יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג (1589–1652)
* אמליה יקובה הנרייטה מפפאלץ-צווייבריקן (1592–1655), התחתנה עם יאקוב פרנץ, רוזן פסטקלדה
* אליזבת דורותיאה מפפאלץ-צווייבריקן (1593)
* אנה קתרינה מפפאלץ-צווייבריקן (1597)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.deutsche-biographie.de/gnd122848381.html#ndbcontent יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן]
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן בית ויטלסבאך נולד:8 במאי 1550 מת:12 באוגוסט 1604
|-
| rowspan="3" align="center"|וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן
| rowspan="3" align="center"|רוזנות פפאלץ-צווייבריקן 1569–1604
| rowspan="1" align="center"|יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן
|-
| rowspan="1" align="center"|פרידריך קזימיר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-לנדסברג
|-
| rowspan="1" align="center"|יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג
|}

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1550
קטגוריה:נפטרים ב-1604
הבחירות הכלליות בבריטניה 1950

הבחירות הכלליות בבריטניה ב-1950 נערכו ב-23 בפברואר 1950. אלו היו הבחירות הראשונות בתולדות הממלכה המאוחדת שהתקיימו לאחר כהונה מלאה של ממשלת הלייבור בהנהגת קלמנט אטלי. מפלגת הלייבור בהנהגת אטלי אמנם קיבלה כ-1.2 מיליון קולות יותר מאשר קיבלה בבחירות 1945, אך הפסידה כעשרות מושבים בבית הנבחרים הבריטי. המפלגה השמרנית בהנהגת וינסטון צ'רצ'יל גדלה באופן משמעותי בבחירות אלו.

הבחירות ב-1950 היו הבחירות הראשונות שסוקרו בטלוויזיה. בבחירות אלו התקיימו גם כ-170 שינויים במחוזות הבחירה ברחבי הממלכה.

בסופו של דבר, מפלגת הלייבור הצליחה להקים ממשלה צרה של כ-315 מושבים מתוך כ-625 חברי פרלמנט. חברי פרלמנט בולטים שנבחרו לראשונה בבחירות אלו הם איאן מקלאוד ואדוארד הית'

== תוצאות ==
אחוז ההצבעה עמד על כ-83.9%. בסך הכל הצביעו כ-28,771,124 אזרחים
{| class="wikitable"
|+
!
! colspan="4" |מועמדים
! colspan="2" |קולות
|-
!מפלגה
!מועמדים
!נבחרו
!שינוי
!% מכלל המושבים
!קולות
!% מכלל הקולות
|-
|מפלגת הלייבור
|617
|315
|78-
|50.4
|13,266,176
|46.1
|-
|המפלגה השמרנית
|495
|298
|90+
|47.7
|12,492,404
|43.4
|-
|המפלגה הליברלית
|475
|6
| -3
|1.4
|2,621,487
|9.1
|-
|המפלגה הקומוניסטית
|100
|0
| -2-
|0
|91,765
|0.3
|-
|מפלגת הלייבור האירית
|2
|0
|0
|0
|52,715
|0.2
|-
|שין פיין
|2
|0
|0
|0
|23,362
|0.1
|-
|פלייד קמרי
|7
|0
|0
|0
|17,580
|0.1
|-
|המפלגה הלאומית הסקוטית
|3
|0
|0
|0
|9,708
|0.0
|-
|מפלגת הלייבור העצמאית
|4
|0
|4-
|0
|4,112
|0.0
|-
|אחרים
|39
|0
|3-
|0
|190,000
|0.66%
|}

==קישורים חיצוניים==

1950
קטגוריה:1950 בפוליטיקה
קטגוריה:1950 בממלכה המאוחדת
1903 במוזיקה

== אירועים ==
* 11 בפברואר – בכורה של הסימפוניה ה-9 מאת אנטון ברוקנר בווינה
* אנריקו קארוזו מצטרף למטרופוליטן אופרה ומקליט את תקליט הבכורה בויקטור טוקינג משין
* מיסיסיפי ג'ון הארט מתחיל להופיע
* בכורה של "בובות בארץ הצעצועים" מאת ויקטור הרברט

== מוזיקה קלאסית ==
* פרדריק דיליוס – Sea Drift
* אדוארד אלגר – The Apostles (אורטוריה)
* ג'ורג'ה אנסקו – סוויטה לפסנתר מס' 2, אופוס 10
* קרל נילסן – Helios Overture
* מוריס ראוול – רביעיית מיתרים

== נולדו ==
* 6 בפברואר – קלאודיו אראו, פסנתרן (נפטר ב-1991)
* 10 במרץ – ביקס ביידרבק, מוזיקאי ג'אז (נפטר ב-1931)
* 3 במאי – בינג קרוסבי, זמר ושחקן אמריקאי (נפטר ב-1977)
* 12 במאי – לנוקס ברקלי, מלחין (נפטר ב-1989)
* 6 ביוני – אראם חאצ'טוריאן, מלחין (נפטר ב-1978)
* 1 באוקטובר – ולדימיר הורוביץ, פסנתרן (נפטר ב-1989)
* 10 באוקטובר – ורנון דיוק, מלחין (נפטר ב-1969)

== נפטרו ==
* 22 בפברואר – הוגו וולף, מלחין אוסטרלי
* 4 בספטמבר – הרמן צומפה, מנצח ומלחין

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שנות ה-1900 במוזיקה
מוזיקה
מוזיאון פברז'ה (סנקט פטרבורג)

לוגו המוזיאון
מוזיאון פברז'ה הוא מוזיאון פרטי בסנקט פטרבורג הממוקם בארמון נרישקין-שובאלוב, המכיל אוסף ייחודי של תכשיטים דקורטיביים. האוסף החשוב והמפורסם במוזיאון הם תשעת ביצי פברז'ה קיסריים, שנוצרו על ידי פטר קארל פברז'ה. באוסף המוזיאון, נמצאים הביצים הראשונות והאחרונות שנעשו. המוזיאון נפתח ב-19 בנובמבר 2013. את שעריו לציבור המוזיאון פתח באפריל 2014. המוזיאון פתוח מדי יום למעט ביום שישי, מ-9:30 עד 20:45.

הארגון המייסד של המוזיאון הוא קרן "קשר הזמנים" שנוסדה בשנת 2004 על ידי היזם ויקטור וקסלברג. אוצר המוזיאון הוא ולדימיר וורונצ'נקו. המוזיאון נוצר לצורך איסוף, הצגה ופופולריזציה של יצירות מופת ואמנות רוסית. מטרת המוזיאון היא לא למטרת רווח, אלא השבת יצירות מופת של אמנות רוסית אבודה. המוזיאון גם מפעיל אירועי תרבות ומדע, מארח בקביעות אירועים שמטרתם לחנך וללמד את ההיסטוריה של האמנות שיצר קרל גוסטב פברז'ה.

מה-3 בפברואר עד ה-2 במאי 2016 במוזיאון הוצגה התערוכה הראשונה ברוסיה של האמנית המקסיקנית פרידה קאלו. המוזיאון מורכב מ-11 חדרים: חדר האבירים, חדר האירוח האדום, חדר האירוח הכחול, חדר האירוח המוזהב, חדר התצוגה, חדר האירוח הלבן, האולם הגותי, המזנון העליון, אולם הבז'.

מייסד המוזיאון, ויקטור וקסלברג, צבר כארבעת אלפים פריטים מהמאה ה-19 ותחילת המאה העשרים והחליט להקים את המוזיאון בעיר הולדתו, פטרבורג. בשנת 2004, אוסף של 200 פריטים מתוצרת פברז'ה, שהיו שייכים לאיש העסקים האמריקאי מלקולם פורבס ובתוכם תשע ביצים, עמדו למכירה פומבית בסוכנות סותבי'ס בניו יורק. וקסלברג הקדים, שילם כ-120 מיליון דולר ורכש את הפריטים במטרה להחזירם לרוסיה.
== גלריה ==
<gallery mode=packed heights="100px">
קובץ:Entrance staircase of the Faberge Museum (17836952434).jpg|מדרגות המבואה למוזיאון
קובץ:Fabergé_Museum_in_St._Petersburg_02.JPG|
קובץ:Яйцо_"Курочка".JPG|ביצת "התרנגולת" מאוסף ביצי פברז'ה במוזיאון בסנקט פטרבורג.
קובץ:Яйцо-шкатулка_"Ренессанс".JPG|ביצת "רנסאנס"
קובץ:Rosebud_egg.jpg|ביצת "ניצת הוורד".
קובץ:Fontanka_21_Shuvalov_Palace_Apr_2015_04.jpg|מבנה המוזיאון
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: מוזיאונים