OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קווארנה

קווארנה (בבולגרית: Каварна) היא עיר נמל לחוף הדרום המערבי של הים השחור בשטח מחוז דובריץ' שבחבל דרום דוברוג'ה בבולגריה. העיר שוכנת 64 קילומטרים צפונית-מזרחית לוארנה ו-49 קילומטרים מבירת המחוז דובריץ'.

==היסטוריה==
התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית ובמקום הוקם יישוב שנקרא קְרוֹאוּנוֹי. בהמשך, הפך היישוב חלק מפרובינציה רומית, כאשר במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נחרב ברעידת אדמה וקרס אל תוך הים השחור. העיר נבנתה מחדש ועברה לחזקת האימפריה הביזנטית. במהלך המאה ה-7 נכבש האזור על ידי שבטים סלאבים ופרוטו-בולגארים בהנהגת אספרוך, אשר הוו את הבסיס להקמת האימפריה הבולגרית הראשונה והעיר הביזנטית הוחרבה והועלתה באש.

היישוב התפתח מחדש כמה עשרות שנים מאוחר יותר תחת השם קָארְבוּנָה. קיים תיעוד בפורטולאנו לנמל שפעל בעיר במהלך המאה ה-14. השם קווארנה מופיע לראשונה בתעודות עות'מאניות מהמאה ה-17 ומניחים שזהו יישוב חדש, אשר צמח על בסמיכות לחורבות קודמו שלא שרד את כיבושו ב-1397, במהלך נפילת האימפריה הבולגרית השנייה לידי האימפריה העות'מאנית. עד למאה ה-19 פעל במקום נמל מסחרי שדרכו יוצאה חיטה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר לאחר קרבות דמים בין תושביה הבולגרים והגגאוזים למיליציית הבאשי בוזוק המוסלמית צ'רקסית ובהמשך, הפכה מכוח חוזה סן סטפנו חלק מנסיכות בולגריה.

לאחר מלחמת הבלקן השנייה הועברה העיר לחזקת רומניה, נכבשה בידי הצבא הבולגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה והוחזרה שוב לרומנים מתוקף חוזה ניי. תמיכת בולגריה בגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה הובילה להסכם קראיובה אשר במסגרתו הוחזר כל חבל דרום דוברוג'ה לבולגריה ב-1940. העיר נותרה מאז בחזקת הבולגרים.

==כלכלה ודמוגרפיה==
בעיר נמל דיג קטן, מעגן יאכטות, קומפלקס בתי הארחה וכן מגרשי גולף המצויים בהקמה. באזור העיר קיים מפעל ליצור מים מינרליים, מפעלי מזון, טקסטיל ועיבוד עץ. 95 אחוזים מהתושבים הם נוצרים אורתודוקסים, 4 אחוזים פרוטסטנטים והשאר מוסלמים סונים.

==אקלים==
בעיר שורר אקלים ממוזג מתון עד תת-ים תיכוני בשל השפעתו הממתנת של הים השחור. החודש החם בשנה הוא יולי והטמפרטורות נעות בין 17<sup>o</sup>c מינימום ועד 27<sup>o</sup>c מקסימום. החודש הקר בשנה הוא ינואר, בו נעות הטמפרטורות ממינימום של מינוס 1<sup>o</sup>c ועד מקסימום 5<sup>o</sup>c. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 472 מילימטרים והחודש הגשום ביותר הוא נובמבר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.weather.com/weather/wxclimatology/monthly/graph/BUXX0019?par=usatoday&site=www.usatoday.com&promo=0&cm_ven=USAToday&cm_cat=www.usatoday.com&cm_pla=WxPage&cm_ite=CityPage מידע על מזג האוויר בעיר]

קטגוריה:בולגריה: ערי נמל
קטגוריה:בולגריה: ערי חוף
קטגוריה:ערי מחוז דובריץ'
דן בר"ג

דן פנחס אלפרד בר"ג (13 בספטמבר 1935 - 20 בנובמבר 2009) היה ארכאולוג ישראלי ופרופסור במחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית.

== ביוגרפיה ==
בר"ג נולד בלונדון בשנת 1935. הוריו, ד"ר גרשון וגרד בר"ג היו שניהם רופאים, שהיו בדרכם מברלין, שם עבדו ולמדו, לישראל. בארץ שניהם היו לפסיכואנלטיקאים בכירים. בנעוריו השתתף בחפירות ארכאולוגיות בתל חצור בפיקוחו של יגאל ידין. הוא שירת בצה"ל כקצין בחיל המודיעין. לאחר שחרורו בשנת 1956 החל ללמוד ארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. הוא השלים תואר דוקטורט בשנת 1970, בנושא כלי זכוכית בארץ ישראל, והחל ללמד באוניברסיטה. הוא הועלה לדרגת מרצה בכיר ב-1973 ולפרופסור חבר בשנת 1978. בשנת 1985 הוא התקבל כפרופסור מן המניין בחוג לארכאולוגיה, ובשנת 2003 יצא לגמלאות. בר"ג הלך לעולמו ב-20 בנובמבר 2009, בן 74 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

שורה של מחקרים שפרסם הקנו לו שם עולמי במחקר תעשיות הזכוכית העתיקה. כמו כן הוא עסק בחקר האמנות היהודית העתיקה ואף בנומיסמטיקה יהודית וארץ-ישראלית. הוא עמד בראש משלחת החפירות שחשפה את בית הכנסת בעין גדי, אשר שימש את הקהילה המקומית עד שלהי התקופה הביזנטית.

בר"ג היה נשיאה של החברה הנומיסמטית וערך את כתב העת של החברה "Israel Numismatic Journal". בשנת 2006 הוענק לו פרס קינדלר ע"ש אריה קינדלר, מטעם "החברה הנומיסמטית לישראל" שמעניק פרס שנתי על שם אחד ממייסדיו עבור תרומה ייחודית למחקר הנומיסמטיקה (מטבעות) והמטרולוגיה (מידות ומשקלות).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://jewishhistory.huji.ac.il/Profs/HU/archaeology/barag.htm דף אישי] באתר האוניברסיטה העברית
* [https://www.biblicalarchaeology.org/daily/archaeology-today/archaeologists-biblical-scholars-works/dan-barag-1935-2009/ ביוגרפיה לזכרו] 
* 
* [http://www.numis.co.il/peiluiot.htm פרס קינדלר, באתר החברה הנומיסמטית לישראל]
* 
* ד' בר"ג, "[http://aleph.nli.org.il/F/SXR6T8NAA2HMH7QVDPVSFKB4C9DDI3IJ61MI1U3EYGTKJHDMBS-09605?func=find-b&amp=&amp=&amp=&request=000388389&find_code=SYS&local_base=RMB01&pds_handle=GUEST חידושים בחקר קבר בני חזיר וקבר זכריה]", קדמוניות, 123 (תשס"ב), עמ' 38–47
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: ארכאולוגיה והמזרח הקרוב הקדום
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
דייוויד אבולעפיה

דייוויד אבולעפיה (באנגלית: David Abulafia; נולד ב-12 בדצמבר 1949) הוא היסטוריון יהודי בריטי. פרופסור להיסטוריה של הים התיכון באוניברסיטת קיימברידג'.

נולד בטוויקנהאם, פרבר של לונדון, למשפחה יהודית ספרדית. את לימודיו עשה בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג'. הוא כתב מספר ספרים אודות ההיסטוריה של אזור הים התיכון וספרו בנושא תורגם לשש שפות.

אשתו, היא חוקרת יחסי יהודים נוצרים בימי הביניים.

== ספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Italy, Sicily, and the Mediterranean, 1100-1400, Variorum Reprints, 1987
* Frederick II: a Medieval Emperor, Oxford University Press US, 1992
* Commerce and conquest in the Mediterranean, 1100-1500, Variorum, 1993
* The New Cambridge Medieval History: c. 1198-c. 1300, Cambridge University Press, 2000 (Editor)
* A Mediterranean Emporium: The Catalan Kingdom of Majorca, Cambridge University Press, 2002
* The Mediterranean in history, J. Paul Getty Museum, 2003
* Italy in the Central Middle Ages: 1000-1300, Oxford University Press, 2004
* The Two Italies: Economic Relations Between the Norman Kingdom of Sicily and the Northern Communes, Cambridge University Press, 2005
* The discovery of mankind: Atlantic encounters in the age of Columbus, Yale University Press, 2008
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20100113013356/http://www.hist.cam.ac.uk/academic_staff/further_details/abulafia-d.html דף אישי] באתר אוניברסיטת קיימברידג'
* [https://www.nli.org.il/he/search?projectName=NLI#&q=creator,contains,אבולעפיה%2c%20דייוויד ספריו בספרייה הלאומית], ירושלים

קטגוריה:משפחת אבולעפיה
קטגוריה:היסטוריונים יהודים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' קיימברידג'
קטגוריה:אנגלים ממוצא יהודי-ספרדי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1949
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
חוט מחשבה

חוט המחשבה הוא מונח המתייחס לקשר ולחיבור שיש בין נושאים ורעיונות שונים שאדם מביע וחושב במהלך שיחה או מחשבה. כמו כן מתייחס הביטוי "חוט מחשבה" לעצם המחשבות עצמן.

המונח באנגלית "train of thoughts" הוצג כבר ב-1651 על ידי תומאס הובס בספרו לווייתן.
נאמר שאדם "מאבד את חוט המחשבה" כשהוא מאבד את היכולת ליצור קשר הגיוני בין משפטים ומילים או בין רעיונות לא מילוליים ומחשבות.

משום שלחשיבה המודעת יש קיבולת מוגבלת, ההתמקדות בחוט מחשבה מסוים, באה על חשבון העיבוד של חוטי מחשבה אחרים.
הקיבולת של יכולת החשיבה המודעת נובעת מהעובדה שזיכרון העבודה מוגבל בקיבולתו בעקבות תהליכי בקרה הכוללים קשב, מודעות ורצון, כך שאצל מרבית בני האדם הוא יכול להכיל כשבעה פריטים. דבר זה יוצר את הקושי האנושי לעסוק בבעיות המורכבות ממספר גדול של משתנים.

==חוט מחשבה פנימי==
היכולת ליצור ולשמר חוט מחשבה פנימי ללא תלות במציאות החיצונית, משחררת את האדם מהמגבלות של תגובה לאירועים סביבתיים מידיים בלבד.
ברמה הנירולוגית, יכולת זו מתבססת על שיתוף פעולה בין מידע אוטוביוגרפי שמספקת רשת ברירת המחדל, לבין רשתות ויסות פרונטו-פריאטליות שמסייעות לשמור על חוט המחשבה הפנימי מפני הסחות דעת מהעולם החיצוני.

==ראו גם==
* נדידת מחשבות
* תאוריית מרחב העבודה הגלובלי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוגיקה
קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:קשב
קטגוריה:קוגניציה
בלצ'יק

בַּלְצִ'יק (בבולגרית: Балчик) היא עיר נמל קטנה לחוף הדרום המערבי של הים השחור בשטח מחוז דובריץ' שבחבל דרום דוברוג'ה, אשר בבולגריה. העיר שוכנת 31 קילומטרים צפונית-מזרחית לווארנה ו-402 קילומטרים מבירת המדינה סופיה. בלצ'יק ידועה בשם "העיר הלבנה" בשל סלעי הגיר אשר מקיפים אותה. העיר מפורסמת גם בגן הבוטני המצוי בשטחה, שבו כ-3,000 סוגי צמחים.

==היסטוריה==
התיישבות אנושית מאורגנת ביישוב מתוארכת לתקופת האבן החדשה. בהמשך בתקופת הממלכה התראקית נקראה העיר דיוניסופוליס. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס הפכה עיר חלק מפרובינציה רומית, עברה לאחר פיצול האימפריה, לחזקת האימפריה הביזנטית ובמקום נבנתה מצודה. סביר להניח שבמקום היה יישוב קטן גם בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה, אם כי תיעוד לגביו קיים רק במסמכים עות'מאניים בשמו המודרני בלצ'יק, שנגזר מהשפה הגגאוזית ומשמעו מקום קטן, או מהשפה הטורקית ומשמעו מקום דייג קטן.

העיר שוחררה מאחיזת האימפריה העות'מאנית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) והפכה מכוח חוזה סן סטפנו חלק מנסיכות בולגריה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה הועברה העיר לרומניה בהתאם לסיכומי חוזה בוקרשט, נכבשה בידי הצבא הבולגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה והוחזרה לרומנים מתוקף חוזה ניי. ב-1940 הוחזר כל חבל דרום דוברוג'ה לבולגריה במסגרת הסכם קראיובה ומאז נותר היישוב בחזקת הבולגרים.

בתקופה בה הייתה העיר בשליטת רומניה, בנה המלך פרדיננד הראשון ארמון מפואר, לאשתו המלכה מריה מאדינבורג. האזור היה פופולרי בין האמנים הרומנים לרבות מרסל ינקו ופטרה יורגולסקו-יור והם היו מגיעים למקום בתקופת הקיץ.

==כלכלה ודמוגרפיה==
בעיר נמל דיג ומסחר קטן ומעגן ל-60 יאכטות. מסביב לעיר ישנם שטחים חקלאיים פוריים, אך עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות. 62.8 אחוזים מתושבי הרשות המקומית הם בולגרים שמרביתם נוצרים אורתודוקסים, 16.2 אחוזים טורקים שמרביתם מוסלמים סונים ו-12.3 אחוזים הם בני רומה. בסמוך לעיר נמל תעופה קטן אשר במהלך מלחמת העולם השנייה שימש את הלופטוואפה כנגד כוחות צבא ברית המועצות. בימינו השדה אינו פעיל וקיימות תוכניות להופכו לנמל תעופה מסחרי בינוני.

== ההעפלה לארץ ישראל ==
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגודדו לאורך ערי הדנובה מאות פליטים יהודים שביקשו להימלט מחמת הקרבות והסכנה הנאצית הקרבה. נמל העיר בלצ'יק שימש לא אחת כתחנת מעבר לאניות מעפילים אלו שהפליגו לאורך הדנובה, עד לים השחור בשטח רומניה ומשם לכוון ארץ ישראל.

===פרשיית האנייה הילדה===
אניית המעפילים הִילְדָה אספה 728 פליטים מצ'כוסלובקיה והפליגה לכיוון נמל העיירה בלצ'יק במטרה להמתין לפליטים נוספים מיוגוסלביה. בשלהי 1939 בעיצומו של החורף הגיעה האנייה לעיירת הדייג והנופש אשר הייתה בעת ההיא תחת שלטון רומניה. הפליטים מיוגוסלביה השתהו, המים קפאו סביב הספינה, מלחיה נטשו אותה, בקרב נוסעיה היהודים הייתה תסיסה ולבסוף לאחר כחודש ימים הורשו לרדת ממנה. השתהותה הרבה של הספינה על נוסעיה עוררה עימות מול הנהגת העיירה אשר הלינה על התנהגות מלחיה וכמות הנוסעים שהציפה את הכפר. האספקה בכפר לא הספיקה לכל הפליטים ועשרות מזחלות שלג נשלחו לעיר דובריץ' כדי להביא מזון לפליטים. בית המרחץ הנטוש בארמונה של המלכה מריה, שימש כאתר התקלחות ראשון למעפילים לאחר שבועות ארוכים. ב-8 בינואר 1940 לאחר שהפשיר הקרח עזבה הספינה את נמל בלצ'יק בדרכה לאיסטנבול ומשם לארץ ישראל .

== ראו גם ==
* ההעפלה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בולגריה: ערי נמל
קטגוריה:בולגריה: ערי חוף
קטגוריה:ערי מחוז דובריץ'
קטגוריה:ההעפלה
כוכב הכסף

כוכב הכסף (באנגלית: Silver Star) הוא העיטור הצבאי הרביעי בחשיבותו המוענק לחבר בכוחות המזוינים של ארצות הברית, והעיטור השלישי בחשיבותו המוענק על גבורה אל מול פני האויב.

כוכב הכסף מוענק על גבורה אל מול פני האויב בנסיבות אשר אינן מצדיקות הענקת אחד מצלבי השירות (צלב השירות המצוין, צלב הצי, צלב משמר החופים או צלב חיל האוויר), העיטור השני בחשיבותו, או את מדליית הכבוד, העיטור הגבוה ביותר. את הכוכב ניתן להעניק לכל אדם אשר שירת בכוחות המזוינים והצטיין בשעת קרב באחד משלוש הנסיבות הבאות:
* בשעת פעולה אל מול אויב של ארצות הברית
* בשעת פעולה צבאית כנגד כוח צבאי זר
* בשעת שירות תחת כוח ידידותי זר בשעת פעולה מזוינת כנגד כוח זר בעת שארצות הברית לא הייתה שרויה בסכסוך עמו

בשונה מצלבי השירות, הגבורה אותה נדרש החייל להציג על מנת לזכות בכוכב הכסף נמוכה יותר, והמעוטרים לא צריכים להיות תחת נטל אחריות גבוהה. לרוב טייסי חיל האוויר עומדים בקריטריונים לקבלת הכוכב עם הגיעם לדרגת אייס (לרשותו רשומות חמש הפלות ודאיות) שכן הדבר אומר כי הטייס סיכן את חייו מספר רב של פעמים בתנאי קרב על מנת לנצח את אויבו.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ארצות הברית: עיטורים
קטגוריה:עיטורי כוכב
יוסף גרודזינסקי

יוסף גרודזינסקי (נולד ב-1953) הוא מתרגם, פסיכולוג, פובליציסט, בלשן וחוקר מח ישראלי. פרופסור מן המניין במרכז אדמונד ולילי ספרא לחקר המוח, האוניברסיטה העברית בירושלים, ופרופסור אורח במכון לרפואה ומדעי עצב, מרכז המחקר יוליך, גרמניה. מחקריו עוסקים בקשרים בין מבנה המוח ליכולות השפה האנושית.

== אודות ==

סיים תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בשנת 1981, וסיים דוקטורט באוניברסיטת ברנדייס בשנת 1985. נושא עבודתו היה "Language deficits and linguistic theory". משם עבר להשתלמות פוסט-דוקטורט במרכז למדעי הקוגניציה של המכון הטכנולוגי של מסצ׳וסטס. אחרי כן שימש בפרופסור מן המניין במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב ופרופסור מן המניין וראש הקתדרה לנוירו-בלשנות במחלקה לבלשנות ובמחלקה לנוירולוגיה/נוירוכירורגיה של אוניברסיטת מקגיל. בנוסף, הוא לימד במחלקה לנוירולוגיה (נוירופסיכולוגיה) בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בוסטון. 

מחקריו עוסקים בפסיכו-לינגוויסטיקה וחקר הבסיס הביולוגי של השפה והוא נחשב למומחה בעל שם עולמי בתחום. הוא ערך מחקרים העוסקים באפאזיה, מחלה נוירולוגית הגורמת לאובדן או פגיעה של יכולת השימוש בשפה. ערך מחקרים המנסים לשפר את הטיפול הניתן לאנשים הסובלים מבעיות מוחיות על ידי בדיקת הבסיס הנוירולוגי של הפגיעות. כיום הוא חוקר את הקשר המוחי בין יכולת לשונית ויכולת לוגית.

היה בין יוזמי "מכתב המאה", יוזמת הסירוב הקולקטיבית הראשונה בתולדות מדינת ישראל שנמסר ללשכת ראש הממשלה ב-21 באוגוסט 1978 במחאה על הוצאת שאלת עתיד ההתנחלויות מההסכם השלום עם מצרים על ידי ממשלת בגין.

בשנת 1998 יצא ספרו "חומר אנושי טוב: יהודים מול ציונים". ספר הבוחן את יחסה של התנועה הציונית ליהודי אירופה בשנים שבין תום מלחמת העולם השנייה להקמת המדינה.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Theoretical perspectives on language deficits, MIT Press, 1990, 2010
* Broca's region, Oxford University Press US, 2006, Editor with Katrin Amunts
* In the shadow of the Holocaust: the struggle between Jews and Zionists in the aftermath of World War II, Common Courage Press, 2004
</div>
* פסיכולוגיה ושפה - הקשרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד
* חומר אנושי טוב: יהודים מול ציונים, 1945-1951, הוצאת מעריב, 1998

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.grodzinskylab.com/ דף אישי] באתר האוניברסיטה העברית
* 
* 
* 
* [http://www.snunit.k12.il/heb_journals/allon/135080.html מדענים, שקרנים, גזעניים], על ספרו של סטיבן ג'יי גולד "אין מידה לאדם", באתר סנונית
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: בלשנות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פסיכולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
אדולף גרונבאום

אדולף גרונבאום (גרמנית: Adolf Grünbaum; 15 במאי 1923 – 17 בנובמבר 2018) היה פילוסוף והיסטוריון של המדע האמריקאי ממוצא יהודי-גרמני.

== קורות חיים ==

גרונבאום נולד ב-15 במאי 1923 בקלן. בפברואר 1938 ברח עם משפחתו לארצות הברית. במלחמת העולם השנייה שירת במודיעין של צבא ארצות הברית ונשלח לברלין ובשנת 1944 התאזרח בארצות הברית. הוא סיים את לימודי התואר הראשון בפילוסופיה ומתמטיקה מאוניברסיטת וסליין בקונטיקנט בשנת 1943. הוא סיים תואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת ייל בשנת 1948 ודוקטורט בייל בשנת 1951 בפילוסופיה של המדע. נושא עבודתו היה "The philosophy of Continuity". החל משנת 1960 לימד פילוסופיה באוניברסיטת פיטסבורג. הוא הקים באוניברסיטה את המרכז לפילוסופיה של המדע.

שלושת תחומי מחקר העיקריים שלו הם החלל וזמן, הרציונלניות מדעית וקריטריונים להפרכת תאוריה מדעית, והתאוריה הפסיכואנליטית.

הוא נישא לתלמה ברוורמן אותה הכיר מהתיכון ב-26 ביוני 1949 והיה אב לבת אחת.

נפטר ב-17 בנובמבר 2018.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Adolf Grunbaum: A memoir, by Robert S Cohen in Physics, philosophy, and psychoanalysis: essays in honor of Adolf Grünbaum, Springer, 1983
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.pitt.edu/~grunbaum/ אתר אישי]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פיטסבורג
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
M3

M3 (מ-Messier 3; נקרא גם NGC 5272) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים כלבי ציד הנמצא במרחק של כ-33,900 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-500,000 כוכבים. זהו אחד מהצבירים הכדוריים הגדולים ביותר שמוכרים כיום.

== היסטוריה ==
הצביר התגלה בשנת 1764 על ידי שארל מסיה והוא העצם הראשון בקטלוג מסיה שזוהה לראשונה על ידיו. מסיה לא זיהה שמדובר בצביר כוכבים ורק בשנת 1784 גילה האסטרונום ויליאם הרשל עובדה זו.

הצביר ניתן לצפייה בעין רק בתנאי תצפית מיטביים, והוא נמצא על הגבול עם קבוצת שערות ברניקי כ-6 מעלות מצפון-מזרח ל-β בשערות ברניקי. במשקפת או בטלסקופ חובבים ניתן להבחין שמדובר בגרם שמיים שאינו כוכב ובאמצעות ציוד חובבים איכותי ניתן אף להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים ביותר מביניהם הם בעלי דרגת בהירות נראית 12.7.

== מאפייני הצביר ==
M3 הוא אחד הצבירים הגדולים ביותר שמוכרים כיום – קוטרו כ-180 שנות אור, כך שלמרות מרחקו הגדול – כ-33,900 שנות אור גודלו הזוויתי הוא כ-18 דקות קשת – כמעט שליש מעלה. הוא צפוף למדי – חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-22 שנות אור בלבד. הצביר מכיל כוכבים משתנים רבים, מעל 200 כאלו זוהו עד היום, יותר מאשר בכל צביר כדורי אחר. מתוכם כ-170 הם משתני RR בנבל הנפוצים יחסית בצבירים כדוריים ומסייעים בקביעת מרחקו. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F7. גילו של הצביר מוערך בכ-8 מיליארדי שנים והוא מקיף את מרכז שביל החלב בזמן הקפה של כ-990 מיליוני שנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m003.html M3] בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

== הערות שוליים ==

3
3
קטגוריה:קבוצת הכוכבים כלבי ציד
חורשת דונג פאיה ין-קהאו יאי

חורשת דונג פאיה ין-קהאו יאי (בתאית: ป่าดงพญาเย็น-เขาใหญ่) שוכנת באזור איסאן שבתאילנד.

האתר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2005, הוא מתפרס על פני 230 ק"מ משמורת הטבע תא-פארייה שעל גבול קמבודיה ועד לשמורת הטבע קהאו-יאי שבמחוז קוראט.

שטחי הקומפלקס נמצאים ב-6 מחוזות: סארבורי, נאקון ניוק, נאקון ראטצאסימה, פראצינבורי, סרקאו ובוריראם - ומסתכמים יחדיו ל-6,155 קמ"ר. 

ביערות למעלה מ-800 סוגי צמחייה והם מהווים בית ל-392 מינים של ציפורים ובעלי חיים רבים נוספים. גובה השטח נע בין 100 ל-1,351 מטר מעל פני הים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תאילנד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:איסאן
קטגוריה:חורשות
אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה

אָבוֹת אָכְלוּ בֹסֶר וְשִׁנֵּי בָנִים תִּקְהֶינָה הוא ניב המביע סוגיה דתית-פילוסופית מרכזית ביהדות ובדתות אחרות שקשורה לשאלת שכר ועונש והגמול האלוהי בעולם, סוגיה זאת דנה בענישה של צאצאים על חטאי אבותיהם. כביכול האב אוכל בוסר (פרי שאינו בשל) אך שיניי הבן נחלשות. בניב זה אכילת הבוסר משולה לחטא, וקהות השיניים לעונש. 

הסוגיה הזאת מערערת את יסודות תפיסת תורת הגמול, על ידי הרחבת גבולות האחריות מעבר לאחריות האישית של האדם על מעשיו, ובהתאם לכך הצגת האפשרות של ענישה על מעשים שביצע אחר – אחד האבות.

פסוק זה הוביל הוגי דעות לעסוק גם במהותה ומוסריותה של אלוהות הנוקטת גישה זו או הנמנעת ממנה.

משמעות נוספת לביטוי היא שהדוגמה הרעה שנותנים הורים לילדיהם גורמת גם לילדיהם לנהוג באותו אופן רע. ולכן הביטוי ממחיש את החשיבות של חינוך ילדים ראוי, שבו ההורים נותנים דוגמה אישית טובה לילדיהם.<ref></ref>

== מקור הביטוי ==
הביטוי "אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה" מופיע פעמיים במקרא, ב וב. המשמעות של פסוק זה היא שבנים נושאים בעונש על העוונות של אבותיהם. זהו ביטוי מוסרי הדן באחריות של בנים כלפי חטאים שחטאו אבותיהם. בפסוק זה מוחים הנביאים על התפיסה הרווחת בעם, שהגלות תימשך בגלל חטאי האבות, ועל כן למעשי הבנים אין משמעות, והם מסבירים בפסוקים הבאים שאדם נושא באחריות רק על מעשיו, ולא על מעשי אבותיו.<ref></ref>

במסכת אבות ניתן לפסוק זה פירוש המבהיר שעוון אבות יוטל על הבנים רק אם ימשיכו במעשי אבותיהם, כי עוון של דורות חמור יותר מעוון של פרט אחד. 

== ביטויים דומים ==

* "מעשה אבות סימן לבנים", ביטוי זה מתכתב ביהדות עם הביטוי הנ"ל.

* באנגלית: "The sins of the fathers are visited upon the children".
== הערות שוליים ==

קטגוריה:האמונה היהודית
קטגוריה:מוסר
קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:פרשת האזינו
ארנלדו ניסקייר

ארנלדו ניסקייר (פורטוגזית: Arnaldo Niskier; נולד ב-6 בנובמבר 1935) הוא עיתונאי וסופר יהודי-ברזילאי. פרופסור אמריטוס לספרות באוניברסיטת ריו דה ז'ניירו.

ניסקייר, הוא בן ליהודים מפולין שהיגרו לברזיל בשנות השלושים. סיים דוקטורט בשנת 1960. הוא לימד באוניברסיטת ריו דה ז'ניירו עד לשנת 1995. בין השנים 1968 ל-1971 שימש כמזכיר המדינה למדע וטכנולוגיה בריו דה ז'ניירו, לאחר מכן התמנה למזכיר המדינה לתרבות וחינוך בריו דה ז'ניירו. הוא כתב מחקרים רבים בענייני חינוך וייסד ספרייה לנוער. הוא חבר האקדמיה לספרות של ברזיל.

בשנת 1984 הוא נבחר לאקדמיה הברזילאית לשפה וספרות.
== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.academia.org.br/abl/cgi/cgilua.exe/sys/start.htm?sid=209 דף אישי] באתר האקדמיה לספרות של ברזיל
* 

קטגוריה:סופרים יהודים ברזילאים
קטגוריה:עיתונאים ברזילאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1935
סידור רש"י

סידור רש"י הוא חיבור על סדר התפילה המיוחס לרש"י, פרשן המקרא והתלמוד בן המאה ה-11. 

מחיבורים של תלמידי רש"י מהמאה ה-12 אנו למדים על קיומו של "סידורו של רבי שלמה", כמו כן בכתבי היד של חיבור זה מהמאה ה-13 לספירה מכונה החיבור "סידור רבינו שלמה". כל אלו הביאו לייחס את חיבור זה לרש"י ולבית מדרשו.

החיבור הודפס לראשונה בההדרת שלמה בובר ויעקב פריימן, בהוצאת מקיצי נרדמים בברלין תרע"ב.

==לקריאה נוספת==
* [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=252 סידור רש"י] באתר דעת

קטגוריה:סידורים
קטגוריה:ספרות הראשונים
קטגוריה:ספרי המאה ה-11
קטגוריה:רש"י
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (אסטוניה)

המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (באסטונית - Sotsiaaldemokraatlik Erakond) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית אסטונית. המפלגה נודעה בעבר כ"מפלגת המתונים" (Rahvaerakond Mõõdukad), ושינתה את שמה לשם הנוכחי בשנת 2004. המפלגה נוסדה בסוף שנות השמונים כאשר החלה אסטוניה בקבלת עצמאותה מברית המועצות. בסיסה של המפלגה היה התאגדויות סוציאל-דמוקרטיות קיימות. בשנת 1995 התאחדה המפלגה עם מפלגת מרכז-ימין אגררית, ליצירת "מפלגת המתונים", ובשנת 2004 התאחדה עם מפלגת מרכז-ימין נוספת בשם "מפלגת העם". המפלגה אוחזת בערכים סוציאל-דמוקרטיים, אך השתתפה בקואליציות באסטוניה רק כאשר אלו נוצרו על ידי מפלגות ימין-מרכז.

המפלגה אינה נחשבת למפלגה גדולה, ומעולם לא הייתה בשלטון באסטוניה. כיום (2010) יש למפלגה 15 מושבים מתוך 101 המושבים בפרלמנט האסטוני, אך המפלגה זכתה להישג נאה בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2004, והשיגה 36.8% מהקולות, מה שהיקנה לה זכות לשלושה מושבים בפרלמנט. בבחירות בשנת 2009 לא הצליחה לחזור על הישג זה, וזכתה ל-8.69 אחוזים ולמושב אחד. המפלגה היא חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי משנת 1990 ובמפלגת הגג של הסוציאליסטים באיחוד האירופי, מפלגת הסוציאליסטים האירופאים משנת 2003. מנהיג המפלגה כיום הוא יורי פיהל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אסטוניה
סוציאל-דמוקרטית
קטגוריה:אסטוניה: מפלגות סוציאליסטיות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1990
יגאל סלוביק

יגאל סלוביק (נולד ב-1968), הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. היה קצין שריון ראשי וכיהן כראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה. שימש כמנכ"ל משרד החינוך בשנת 2021.

== קורות חייו ==
יגאל סלוביק גדל בדימונה, התגייס לצה"ל ב-1986 ועשה את מרבית שירותו בחיל השריון. בשריון עבר סלוביק הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד אדם (195), סגן מפקד בגדוד גור (433) וקצין אג"ם בחטיבה 500. ב-1999 מונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401 ולאחר תקופת לימודים מונה ב-2004 למפקד עוצבת הבזקה, חטיבת שריון מילואים. במקביל כיהן כראש מטה עוצבת עידן. בשנים 2006 עד 2007 פיקד על חטיבת הבקעה, ובמרץ 2008 מונה למפקד חטיבה 401 אותה הוביל במהלך מבצע עופרת יצוקה. ב-2010 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין שריון ראשי במקומו של אגאי יחזקאל. בינואר 2012 מונה לראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה בנוסף לתפקידו כקשנ"ר. בהמשך סיים את תפקידו כקשנ"ר והעביר את הפיקוד על חיל השריון לתא"ל עפר צפריר.

בשנת 2014, בסיום תפקידו כראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה השתחרר מצה"ל.

בשנת 2020 שימש סלוביק בתפקיד ראש אגף לוחמה בטרור במטה לביטחון לאומי של משרד ראש הממשלה.

ביולי 2021 מונה על ידי שרת החינוך יפעת שאשא-ביטון לתפקיד מנכ"ל משרד החינוך. בדצמבר 2021, חודשים אחדים לאחר תחילת כהונתו, פוטר על ידי השרה על רקע מחלוקות בשאלת חיסונים נגד מגפת הקורונה בבתי הספר. השרה הכחישה זאת בדף הפייסבוק שלה וטענה שהמנכ"ל פוטר בגלל "אי עמידה ביעדים שהצבתי למערכת החינוך". ב-2022 מונה ליועץ בתחום בריאות הנפש למנכ"ל משרד הבריאות.

== השכלה ==
סלוביק בוגר תואר ראשון בניהול משאבי אנוש מאוניברסיטת חיפה ובוגר תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה במסגרת המכללה לביטחון לאומי.

== קישורים חיצוניים ==

* .
* .
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 130
קטגוריה:מפקדי חטיבת הבקעה
קטגוריה:מפקדי חטיבה 401
קטגוריה:קציני שריון ראשיים
קטגוריה:ראשי חטיבת כוח האדם
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ע"ש ליהמן (דימונה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:מנכ"לי משרד החינוך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
וילה ואלמראנה (ויגרדולו)

וילה ואלמראנה (איטלקית: Villa Valmarana) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בוויגרדולו (Vigardolo) במרחק מה מצפון ויצ'נזה. וילה ואלמראנה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת הווילות הפלדיאניות בוונטו. הבנייה התקיימה בשנות הארבעים של המאה השש-עשרה. 

ייחוס הווילה לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". בספר נזכרת אמנם 'וילה ואלמראנה', אך וילה זו איננה קיימת, ואין זיקה בין המתואר בספר לבין הבניין הנדון כאן. יחד עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון, המאששת את ייחוסו לפלאדיו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול. 

==אדריכלות==
הבניין מלבני וקטן למדי במידותיו. הוא בנוי על גבי משטח מוגבה עם גרם מדרגות המוביל אל מבואה המורכבת משני עמודים עם כותרות בסדר דורי, ומעליהם קשת סרליאנית. קומת האדון בעלת החלונות גבוהים, ומעליה קומה עליונה הניכרת בחלונותיה הרבועים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית. המבואה שמעבר לפתח גדולה מאוד, ומובילה לאולם מרכזי (salone) הקטן ממנה. משני צידי האולם והמבואה מסודרים יתר חדרי הבניין בצורה סימטרית. הווילה הייתה מעוטרת בציורי קיר שרק שירידים מהם שרדו. 

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 71-72.
</div>
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
פגישה בסופר

פגישה בסופר הוא מחזה מאת שולה מגידו, שהועלה לראשונה בתיאטרון הסימטה, במסגרת "תיאטרון מקורי" ב-1992. הבמאי היה זכריה טובי, ושיחקו בו גדעון שמר ועידית צור. בקיץ 1995 הועלה המחזה בריו דה ז'ניירו בפורטוגזית בתיאטרון טרזה רשל. המחזה זכה לביקורות משבחות.

==עלילה==
בנימין - אלמן טרי ותלותי, ואילנה - אלמנה ותיקה ועצמאית, נתקלים זה בזו בסופרמרקט. הפגישה המקרית עשויה להפוך למפגש גורלי, אבל הסקרנות וההזדקקות של הפעם הראשונה מתערבבים בחששות ובספקות אם ואיך לפתוח פרק חדש של חיים משותפים. כל אחד נאלץ ללמוד מחדש את שיטות החיזור, ולאורך העימותים הם מתוודעים זה לזו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:יצירות משנת 1992
קרש גב

איור של פצוע מקובע לקרש גב
קרש גב או לוח גב הוא מוצר רפואי המשמש לקיבוע ולהעברה של פצועים כאשר קיימת אפשרות של פגיעה בעמוד השדרה. לוח גב משמש למניעת תזוזה של עמוד השדרה העלולה ליצור נזק בלתי הפיך. לרוב, נמצאים לוחות גב בשימוש של כוחות עזרה ראשונה ורפואת חרום, כגון מגן דוד אדום.

קרשי גב עשויים עץ, אלומיניום או פלסטיק. כיום קיימת מגמה של הימנעות משימוש בקרשי גב העשויים עץ עקב התחזוקה הרבה הנדרשת, כגון טיפול בסדקים ושברים, ריקבון וחיידקים. 

קרשי גב רחבים יותר מרוחבו של אדם ממוצע, על מנת לאפשר התאמה של רצועות קיבוע וכדי לאפשר את קיומן של ידיות נשיאה. לרוב, מאפשר החומר שממנו עשוי קרש הגב מעבר של קרני רנטגן, כדי לאפשר צילום של הפצוע בעודו מרותק ללוח.

הקיבוע מתבצע בדרך כלל בתוספת של צווארון לקיבוע עמוד שדרה צווארי (כגון צווארון פילדלפיה) שנועד למנוע תנועת הראש קדימה ואחורה (תנועה של "כן"). נוסף על כך, נתמך הראש בצדדיו על ידי שמיכה מגולגלת ("ספר תורה"), או חוסמים (Head Wise), כדי למנוע תנועה לטרלית (צדית) של הראש (תנועה של "לא"). במידה וקיים חשד לפגיעה בכל עמוד השדרה ולא רק הצוואר, נמנעת בצורה מוחלטת תנועה של הפצוע על ידי ריתוקו ברצועות.

==קישורים חיצוניים==
# [http://www.youtube.com/watch?v=27LlvIbKW7Y הדגמה של קיבוע עמוד שדרה בעזרת קרש גב של מד"א באתר YouTube.]

קטגוריה:ציוד עזרה ראשונה
קטגוריה:ציוד הצלה
גבעת הארבעה

גבעת הארבעה. ברקע – שכונת [[הר חומה.]]
בריכת המים ברמת רחל עליה עמדו הארכאולוגים שנפגעו מהירי מגבעת הארבעה
גבעת הארבעה היא גבעה בירושלים, הממוקמת מזרחית למנזר מר אליאס ולדרך חברון, דרומית לקיבוץ רמת רחל ומערבית לחומת שמואל.

על צלע הגבעה התגלו שרידים של האמה התחתונה, בגובה של 745 מטרים מעל פני הים. על המדרון הדרומי מערבי של הגבעה התגלו שרידי יישוב ביזנטי, וכן שרידים מהתקופה הרומית בארץ ישראל. בסקר שנערך באזור נמצאו שברי לבנים טבועים בטביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס.

על הגבעה היה ממוקם בתקופת ירושלים המחולקת מוצב של הלגיון הירדני אשר צפה לעבר קיבוץ רמת רחל ודרך חברון. ב-23 בספטמבר 1956 פתחו הירדנים ממוצב זה באש על קבוצת יהודים שהשתתפו בכנס ארכאולוגי ברמת רחל. ארבעה אנשים נהרגו במקום. לאחר כיבוש המקום במלחמת ששת הימים, נקראה הגבעה על שמם "גבעת הארבעה". זמן-מה לאחר האירוע נפטר מפצעיו אדם נוסף שנפצע בה, כך שלמעשה סך כל ההרוגים מהתקרית הגיע לחמישה. שמה הקודם היה גבעת אליהו.

מרבית שרידי המבנים שעל הגבעה נהרסו בעת בניית המוצב של הלגיון הירדני. ניתן כיום לראות על הגבעה את שרידי תעלות הקשר של המוצב.

==לקריאה נוספת==
* עמוס קלונר, סקר ירושלים האזור הדרומי [105–106]: [גליונות 12, 16–17], ירושלים: רשות העתיקות – האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל, תשס"א 2000, עמ' 149 – אתרים 111, 112
* עמוס קלונר, סקר ירושלים האזור הצפוני-מערבי: מבוא ומפתחות, ירושלים: רשות העתיקות – האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל, תשס"ג 2003, עמ' 38

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.antiquities.org.il/images/archinfo//091-120/114.pdf סקר ארכאולוגי של גבעת הארבעה, אתר רשות העתיקות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: גאוגרפיה
קטגוריה:מזרח ירושלים
שרה אורה הלר וילנסקי

שרה אורה הלר וילנסקי (2 בדצמבר 1920 - 3 באוגוסט 2022) הייתה חוקרת מחשבת ישראל, פרופסור בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת חיפה.

== ביוגרפיה ==
הלר וילנסקי נולדה בצפת בשנת 1920. אביה, אברהם זיידה הלר, נינו של רבי שמואל הלר, היה ראש ישיבה ומן הדמויות הבולטות בצפת. היא עשתה תואר ראשון ב בין השנים 1940 ל-1944. היא למדה באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1947 ל-1951, וסיימה בה דוקטורט ב-1951 בהנחיית פרופ' הארי וולפסון.

בין השנים 1948 ל-1957 הייתה ספרנית המחלקה העברית בהרווארד. בין השנים 1954 ל-1968 הייתה מרצה לפילוסופיה יהודית במכללה היהודית בבוסטון . בשנות ה-70 של המאה ה-20 חזרה לישראל ולימדה באוניברסיטת חיפה בחוג למחשבת ישראל עד פרישתה לגמלאות.

כתבה ערכים ב ואנציקלופדיה יודאיקה.

בשנת 1994 יצא ספר מאמרים "מנחה לשרה: מחקרים בפילוסופיה יהודית ובקבלה" בהוצאת מאגנס.

== משפחתה ==
היא הייתה נשואה לפרופסור מרדכי ל' וילנסקי – היסטוריון, חוקר החסידות וההתנגדות לה, ואם לאורי יוסף וילנסקי, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת נורתווסטרן, שיקגו, ארצות הברית.

אחיותיה הן:
* לאה שור (1915–1996), בוגרת "בית המדרש למורים מזרחי", שנישאה לרופא פרופסור שמואל שור. בנם הוא הקולנוען רנן שור, מייסד ומנהל בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
* ציפורה הלר (נולדה בצפת ב-20 בספטמבר 1925), משוררת, בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים ב מדעי היהדות ופילולוגיה קלאסית. לשעבר בכירה במשרד מבקר המדינה בתל אביב.
* מרים סברדלוב (נולדה בפברואר 1928), למדה חקלאות בנהלל אצל חנה מייזל שוחט. חקלאית בכפר ויתקין.
* יהודית פלד-הלר (נולדה ב-10 בינואר 1932), לוחמת האצ"ל במלחמת העצמאות, בעלת אות "מגן צפת".

הלר וילנסקי נפטרה ב-3 באוגוסט 2022.

== מספריה ==
* יצחק עראמה ומשנתו הפילוסופית, מוסד ביאליק והוצאת דביר, 1956. הודפס שנית בשנת 2020
* מחקרים בהגות יהודית, הוצאת מאגנס, 1989
* משנתו ההגותית של ריה"ל, משרד החינוך
*התגלות אמונה ותבונה, אוניברסיטת בר-אילן, 1974/1976
*
==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרות יהדות ישראליות
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:חוקרי מחשבת ישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: תולדות ישראל
קטגוריה:ספרני אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
מרדכי סגל

מרדכי סגל (25 בדצמבר 1903–22 במרץ 1991) היה איש חינוך ישראלי, מייסד סמינר הקיבוצים ומהאבות המייסדים של החינוך הקיבוצי בישראל.

== ביוגרפיה ==
סגל נולד ב-25 בדצמבר 1903 בעיירה אוריניין שאוקראינה למשפחה חסידית. למד בבית ספר יהודי מודרני ואחר כך עבד בבית יתומים פולני. אחר כך עבר עם משפחתו לארצות הברית, שם השלים את לימודיו התיכוניים והחל ללמוד פילוסופיה, היסטוריה וחינוך באוניברסיטה. בשנת 1925 עלה ארצה והתקבל לגדוד העבודה בפלוגת כפר גלעדי. עבד בחקלאות במשך 7 שנים עד שנקרא בשנת 1931 להחליף את המורה השכיר. הוא נשלח ללימודים במכון הביולוגי-פדגוגי ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, בהנהלת הזואולוג ואיש החינוך יהושע מרגולין, ואחר כך חזר לכפר גלעדי וניהל שם את בית הספר המקומי במשך שבע שנים.

בשנת 1939 הקים את סמינר הקיבוצים ועמד בראשו במשך שנים רבות. באותה התקופה גם עבר לקיבוץ גבעת חיים. בשנת 1973, כשהוא בן 70, פרש מניהול הסמינר והתמסר לעריכת השנתון "החינוך וסביבו" שיסד, ולעבודה בתו"ם - מרכז לתיעוד ולמעקב של החינוך הקיבוצי. בשנת 1991 נפטר, כשהוא בן 88 ונקבר בבית הקברות של קיבוץ גבעת חיים מאוחד.

== חייו האישיים ==
נישא תחילה ליטה לבית קלייר וממנה היה אב לרחל ול (שנפל באימון טיס). נישואיו השניים היו ללינה לבית רוזנצוויג וממנה היה אב למיכל, רות ונעמי. סופרת הילדים מיריק שניר היא נכדתו, בתה של בתו רחל רבינוביץ מכפר גלעדי.

== מספריו ==
* מסות בחינוך, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1955
* ערכי מקרא ערכי אדם, (איור : מרסל ינקו - י"ב ציורים), הוצאת סמינר הקיבוצים, 1959
* משמעות הלמידה: עיונים בתורות דיואי, מונטסורי, פיאז'ה, בהקשר לשאלות התקופה, הוצאת הד הגן, 1970
* אורחות חינוך, הוצאת הקבוץ המאוחד, 1992

== לקריאה נוספת ==
* אייל כפכפי, כשתילי זיתים - שיטת התהליכים : משנתו החינוכית שלמרדכי סגל ויישומה בבתי הספר של הקיבוץ המאוחד, כתב העת דור לדור, 1998.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.smkb.ac.il/filehandler.ashx?fileid=70535 סגל במבחן הזמן- שבעים לסמינר הקיבוצים, מאמר מקיף על שיטת סגל (ועל סגל) מאת מיקי קריץ]. 
* [http://israelipodcast.blogspot.co.il/2012/11/blog-post.html תוכנית רדיו מוקלטת (פודקאסט) על מרדכי סגל ומורים נוספים לטבע מלפני קום המדינה]. מתוך הפודקאסט: [http://israelipodcast.blogspot.co.il/ פה ושם בארץ ישראל], מאת יפתח מזור.
* 

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:גבעת חיים מאוחד: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת חיים מאוחד
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
אלכסנדר גראב

אלכסנדר גרָאב (Alexander Grab; נולד ב-1946) הוא היסטוריון ישראלי-אמריקאי, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מיין שבארצות הברית ומופקד על הקתדרה על שם אדלייד ואלן בירד להיסטוריה. מחקריו עוסקים בהיסטוריה אירופאית מודרנית.

גראב נולד בתל אביב והוא בנם של עליזה וולטר גראב, פרופסור להיסטוריה אירופאית מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1970 סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, אחר כך סיים תואר שני ב-1973 ודוקטורט ב-1980 מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1982 החל ללמד באוניברסיטת מיין, בשנת 1988 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1998 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.

בשנת 2003 יצא ספרו "נפוליאון והתמורות באירופה" בהוצאת Palgrave Macmillan. הספר חוקר את ההשפעות והתגובות של העמים השונים באירופה תחת שלטונות של נפוליאון. גראב בוחן את הרפורמות במדיניות ובחוקים שהובילו מהלכיו של הנפוליאון בצרפת גופא, באזורים שנכבשו כמו בלגיה, גרמניה, איטליה, הולנד, פולין, פורטוגל, ספרד ושווייץ. על ספרו זה, זכה בפרס הראשון של האגודה הבינלאומית לחקר נפוליאון (International Napoleonic Society) בשנת 2004. 

כתב מאמרים בכתבי עת שונים, בהם בזמנים, Journal of Modern History, European History Quarterly, Agricultural History, ו-Journal of Modern Italian Studies.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Napoleon and the Transformation of Europe, McMillan-Palgrave, 2003
* La politica del pane: Le riforme annonarie in Lombardia nell’età teresiana e giuseppina 1986
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.umaine.edu/history/faculty/dr-alexander-grab/ אתר אישי] באתר אוניברסיטת מיין

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
בנימין גל-אור

בנימין גל-אור (8 באוגוסט 1933, ישראל) הוא פיזיקאי ומהנדס אווירונאוטיקה ישראלי. פרופסור אמריטוס בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל מחקריו עוסקים במעברי חום, תרמודינמיקה ובפילוסופיה של המדע.

== אודות ==
נולד ב-8 באוגוסט 1933 בישראל. סיים תואר ראשון ושני בטכניון בשנים 1959 ו-1961. בשנת 1964 סיים דוקטורט בטכניון. בין השנים 1964 ל-1965 לימד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור. בין השנים 1966 ל-1967 לימד באוניברסיטת פיטסבורג. בשנת 1968 החל ללמד בטכניון כפרופסור חבר ובשנת 1972 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 2002 יצא לגמלאות. הוא קיבל את פרס האקדמיה למדעים בניו יורק בשנת 1971 עבור מחקר מקורי בשטח אוויר-חלל ואת פרס לסקוביץ. ערך שלושה ספרים בנושא תרמודינמיקה וכתב כארבעה ספרי מדע. משנת 1979 משמש כעורך של כתב העת "International Journal of Turbo and Jet Engines". עסק בתחום הנעה וקטורית.

==חיים אישיים==
לאחר פרישה לגמלאות מתגורר כיום בפיליפינים.

==משפחתו==
נשוי ללאה שולוולף, ד"ר להנדסת חומרים, ואב לשני בנים. אחד מהם, אמיר, הוא שותף-מנהל בקרן ההון סיכון "אינפיניטי".

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Cosmology, Physics, and Philosophy: Including a New Theory of Aesthetics, Springer, 2nd edition, 1987
* Vectored Propulsion, Supermaneuverability and Robot Aircraft, Springer, 1991
* Entropy, fallacy, and the origin of irreversibility, New York Academy of Sciences, 1972
* Modern Developments in Thermodynamics: An Interdisciplinary Collective Treatise, Wiley, 1974
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://ph.linkedin.com/pub/prof-dr-benjamin-gal-or/18/814/691 קורות חיים]
* [https://www.researchgate.net/scientific-contributions/2018273352_Benjamin_Gal-Or רשימת פרסומים]

קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת אווירונאוטיקה וחלל
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
שאול הראל

שאול הראל (נולד ב-1937) הוא רופא ילדים ונוירולוג ישראלי, פרופסור לרפואה באוניברסיטת תל אביב. נושאי המחקר העיקריים שלו הם: בעיות בתחום הנוירולוגי וההתפתחותי של ילדים, פיגור בגדילה תוך רחמית והתפתחות המוח.

== ביוגרפיה ==
נולד ב-1937 בשם שרלי הילסברג להורים יוצאי פולין שהיגרו לבלגיה מספר שנים לפני הולדתו. ניצל על ידי המחתרת הבלגית והוועד להגנת היהודים בבלגיה בתקופת השואה. בהיותו בן 5 נותק ממשפחתו והוחבא במקומות שונים בבריסל. אחת ממצילותיו הייתה אנדרה גלן-הרשקוביצ'י. איבד את הוריו, אחיו ואחותו באושוויץ, ובשנת 1949 עלה לישראל במסגרת עליית הנוער.

הראל סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1966. הוא התמחה ברפואת ילדים במרכז הרפואי תל אביב וקיבל תואר מומחה ב-1971. בין השנים 1971 ל-1975 התמחה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בנוירולוגיית ילדים ומבוגרים ובהתפתחות הילד. הוא עשה השתלמות נוספת באוניברסיטת ואנדרבילט בנשוויל שבטנסי. משנת 1988 התמנה לפרופסור חבר ומשנת 1993 משמש כפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. הראל הוא ממייסדי החברה הישראלית לנוירולוגית ילדים, והיה נשיאה במשך מספר שנים. ב-1998 - נבחר לנשיא האיגוד הבינלאומי לנוירולוגית ילדים. בינואר 2001 זכה בפרס משרד הבריאות על מצוינות ותרומה לרפואה.

בשנת 2009 יצא הסרט הדוקומנטרי "ילדים ללא צל", העוסק בסיפור חייו של הראל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.webcitation.org/67emSyWhO?url=http://www.topi.co.il/pages.yecms/%D7%A8%D7%95%D7%A4%D7%90%D7%99%D7%9D/%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%A4_%D7%94%D7%A8%D7%90%D7%9C_%D7%A9%D7%90%D7%95%D7%9C קורות חיים] באתר "טופ איכילוב".
* [http://www.cinema.co.il/movies/movie.asp?movieId=5586 ילדים ללא צל], באתר סינמטק תל אביב
* [https://web.archive.org/web/20110621133827/http://www.ispn.org.il/ אתר ] האיגוד לנוירולוגיה של הילד והתפתחותו.
* 
* ליטל גרוסמן, [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/1/ART2/237/043.html עדות לרפואה: המסע לעבר של פרופ' שאול הראל], באתר Nrg, 2010
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:נוירולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:רופאי ילדים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:יהודים שהוצלו בשואה על ידי חסידי אומות עולם
רפאל פריירה דה סילבה

רפאל פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Rafael Pereira da Silva; נולד ב-9 ביולי 1990), המוכר כרפאל או כרפאל דה סילבה הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בדרך כלל כמגן ימני, אך לעיתים הוא משחק גם כקיצוני ימני בקבוצת בוטפוגו. רפאל הוא אחיו התאום של פאביו, כדורגלן אף הוא.

==תארים והישגים==
; במדי מנצ'סטר יונייטד
* אליפות אנגליה (3): , , 
* גביע הפוטבול ליג (1): 
* מגן הקהילה (3): , , 
* אליפות העולם לקבוצות (1): 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני איסטנבול בשאקשהיר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלני בוטפוגו
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1990
ויקטוריה בוך

ויקטוריה בוך (22 ביוני 1954 - 21 ביוני 2009) הייתה כימאית ישראלית, פרופסור באוניברסיטה העברית ופעילת שמאל. מומחית לכימיה תאורטית ובחקר המבנה המולקולרי של מים וקרח.

== ביוגרפיה ==
נולדה ב-22 ביוני 1954 בווילנה. אמה, תמרה בוך, הייתה בלשנית שהתמחתה בשפות ליטאיות ובבלשנות השוואתית, ואביה, אלפרד בוך, היה פיזיקאי. זמן קצר לאחר מכן משפחתה עברה לרוסיה, ועלתה לישראל בשנת 1968. החלה ללמוד כימיה באוניברסיטה העברית כשהייתה בת 17 וסיימה את התואר הראשון טרם גיוסה לצבא. שירתה בצה"ל כקצינת קשר. לאחר שחרורה המשיכה בלימודיה וסיימה תארים שני ושלישי באוניברסיטה העברית, בהנחיית פרופסור בני גרבר. בתחילת שנות השמונים עשתה פוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן לימדה באוניברסיטת אילינוי. בשנת 1992 שבה לארץ והצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית. בשנת 2000 מונתה לפרופסור מן המניין. בארץ עסקה בוך בחקר המבנה המולקולרי של המים והקרח וכן בתכונות של צורונים הנספחים על פני השטח של קרח ומים, והייתה בין התאורטיקנים המובילים בעולם בתחום זה.

עם שובה לישראל, הייתה בוך פעילה מובילה בהתארגנויות שמאל רבות. כתבה במגזינים שונים בישראל ומחוצה לה על ענייני היום. הייתה חברה בארגון מחסום Watch, בנשים בשחור ובוועד הישראלי נגד הריסת בתים ועבדה עם רופאים לזכויות אדם. בשנת 2004 הקימה את אתר האינטרנט "מגזין הכיבוש", שנהפך לאחת מהבמות המרכזיות לכתבי השמאל בישראל. בנוסף כתבה מאמרים פובליצסטים בנושאי היום במגוון במות, בהן בכתב עת Nature.

בוך הייתה נשואה לרון אלבר, גם הוא פרופסור לכימיה, והתגרשה ממנו בשנות התשעים. הייתה אם לבת אחת, הסופרת דסי אלבר. נפטרה ב-21 ביוני 2009 ממחלת הסרטן.

לאחר פטירתה הוציא כתב העת Journal of Physical Chemistry של ה-American Chemical Society חוברת מיוחדת לזכרה. כנס ה-Gordon Research Conference בנושא מים יוקדש לזכרה.

== מספריה ==
* מצבים מעוררים ויברציונית, 1984
<div style="direction: ltr;">
* Water in confining geometries, Springer, 2003 (co-editor)
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.nature.com/nature/journal/v418/n6897/full/418479b.html Israeli concern about Palestinian suffering], ויקטוריה בוך, כתב עת Nature
* [https://web.archive.org/web/20190824132809/https://fh.huji.ac.il/files/viki_memor_symp.pdf כנס לזכרה]

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: כימיה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:כימאיות ישראליות
קטגוריה:פעילות שמאל רדיקלי ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות ליטא
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2009
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:מדענים ישראלים
סמוקוב

מבנה בית הכנסת החרב בסמוקוב
סָמוֹקוֹב (בבולגרית: Cамоков) היא עיר בשטח מחוז סופיה, בדרום-מערב בולגריה, השוכנת 40 ק"מ מהבירה סופיה, 36 ק"מ מדופניצה ו-12 ק"מ מאתר הסקי בורובץ המצוי בשטח השיפוט שלה. בעיר עובר תוואי הנהר איסקר, שמוצאו בהרי רילה.

==היסטוריה==
היישוב נוסד בראשית המאה ה-15 כמחנה כורים אשר עסקו בכריית ברזל באזור. התעוד הכתוב הראשון ליישוב קיים בתעודות עות'מאניות מ-1455. החל מראשית המאה ה-16 נודעה העיר כצומת מסחר ובה בתי מלאכה לייצור אמצעי לחימה לצבא ולצי העות'מאני, שהתבססו על חרשי הברזל שהתגוררו בה. באמצע המאה ה-19, בעידן התחייה הלאומית הבולגרית, נודעה העיר כמרכז תרבותי ורוחני ובה התגוררו סופרים, ציירים ואדריכלים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), הפכה מתוקף חוזה סן סטפנו חלק מנסיכות בולגריה. בראשית המאה ה-20 התפתחה במקום גם תעשיית טקסטיל, עיבוד נחושת וטבק.

==כלכלה ==

בסמיכות לעיר מצויים שני נתיבי תעבורה אירופיים – עורק מספר 4, המחבר את מרכז אירופה דרך בולגריה לאיסטנבול, ועורק מספר 8, כביש חוצה-בלקן, שנתיבו עובר דרך אלבניה, מקדוניה, בולגריה ורומניה.
ענף התיירות מניב את עיקר התוצר המקומי הגולמי, ובשטח הרשות המקומית ישנם גם מספר מפעלי טקסטיל, עיבוד עץ ומתכת. סמוקוב נודעת בכל בולגריה בתפוחי האדמה המגודלים בשטחה. התחבורה מהעיר ואליה מתבצעת באמצעות אוטובוסים.

==הקהילה היהודית==

קהילה יהודית מאורגנת בעיר מתועדת במסמכים עות'מאניים החל משלהי המאה ה-17. התיישבות היהודים במקום עוררה את התנגדותם של התושבים המקומיים מחשש לאיבוד פרנסתם. ב-1861 נחנך בית הכנסת בסמוקוב. בימי המלחמה העות'מאנית-רוסית נמלטו עשרות מיהודי סופיה לעיר, ולאחר עלייתו לשלטון של אלכסנדר בטנברג הם שבו לסופיה בלוויית חלק מיהודי סמוקוב.

בראשית המאה ה-20 נכללה העיר ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בממלכת בולגריה, ומנתה כ-1,000 נפשות, אשר היוו עשירית מכלל תושביה. לפי נתוני מערכת החינוך היהודית, החל מסוף מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה משמעותית במספר בני הקהילה, במקביל למשבר הכלכלי והדמוגרפי החריף שחוותה כל הממלכה, עד לכדי 500 נפשות בפרוץ מלחמת העולם השנייה.

ב-9 במרץ 1943 הוטל בעיר סמוקוב עוצר וב-10 במרץ לאחר חצות בוצעה אקציה בידי שוטרים בולגרים: היהודים הוצאו מבתיהם והובלו בליווי חמוש אל חצר בית הספר היסודי, שם רוכזו לקראת גירוש למחנה טרבלינקה בהתאם לצו שעליו חתם המלך בוריס השלישי. שעות האימה הסתיימו בצהרי היום, כאשר הגיע פקודת השעיית הגירוש והיהודים שוחררו לבתיהם.

לאחר תום המלחמה עלו מרבית היהודים למדינת ישראל במסגרת גל העלייה ההמוני בין השנים 1947–1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובסמוקוב נמנו 85 יהודים. בסוף המאה ה-20 התגורר בעיר מניין יהודים. בעיר סמוקוב נולד ויקטור שם-טוב, לשעבר חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.

באפריל 2018 חתם ארגון "שלום" ארגון הגג של יהודי בולגריה על הסכם עם עיריית סמוקוב ובו הועבר מבנה בית הכנסת בעיר לרשות העירייה וזאת לצורך שיפוצו. נכון לאוגוסט 2023 טרם הוחל בשיפוץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז סופיה
סמוקוב
אמי (חברה)

אמי (Emmi AG) היא חברה שווייצרית לעיבוד חלב ולייצור מוצרי חלב שבסיסה בלוצרן שבשווייץ. החברה מעסיקה כ-9,000 עובדים באירופה ובאמריקה הצפונית. מניות החברה רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך בציריך (SIX Swiss Exchange).

בשנת 2005 רכשה אמי את החברה האיטלקית המתמחה במוצרי יוגורט Trentinalatte SpA. 

בעבר החזיקה חברת תנובה בזיכיון לייצר מוצרי יוגורט תחת המותג אמי, אולם שותפות זו נפסקה בעקבות ההסכם של תנובה עם חברת יופלה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות מזון שווייצריות
קטגוריה:יצרני מוצרי חלב
דב ברכאן

דב ברכאן (24 בספטמבר 1898 – 29 ביולי 1948) היה ראש המועצה המקומית של עפולה בשנים 1940–1942.

== חייו ==
דב ברכאן נולד למשפחת סוחרים אמידים בביאליסטוק שבפולין (אז בתחומי האימפריה הרוסית) בשנת 1898. בשנת 1916 החל ללמוד רפואה, ובשנת 1921 סיים את לימודיו. בזמן המהפכה הרוסית 1917 שירת במחנה המהפכנים בתור רופא.

עלה לארץ ישראל בשנת 1922 ועבד בהנהלה הציונית במחלקה לפיתוח קרקעות. בשנת 1923 עבר לגור בכפר ילדים ושימש כבא-כח חברת קהילת ציון אמריקאית לבניית מושב בלפוריה, שהוחל בהקמתו בשנת 1922. בשנת 1925, כאשר העיר עפולה החלה להיבנות על ידי החברה, היה דב ברכאן נציגה במקום ופיקח על פעולות הבניה. בינואר 1940 נבחר כראש העיר עפולה (בתוארו אז נשיא המועצה המקומית). בשנת 1941 הוקם ביוזמתו בנין המועצה המקומית. דב ברכאן ארגן מחדש את חובות המועצה, למשרדי המועצה, חתם חוזה עם חברת מקורות להספקת מים לתושבים, יזם נטיעת גנים ציבוריים וסלילת כבישים פנימיים. בעת מלחמת העולם השנייה היה דב ברכאן פעיל בגיוס מתנדבים לצבא הבריטי. בשנת 1942 פרש מכהונתו והתנדב בעצמו, על אף גילו, לצבא הבריטי, שירת בחיל ההנדסה והוצב בסוריה ובמצרים.

במאי 1943 שוחרר דב ברכאן מן הצבא מחמת מצב בריאותו. בשובו לעפולה נבחר לוועדה המוניציפלית של מועצת פועלי עפולה.

בשנות חייו האחרונות הורע מצב בריאותו והוא הוטס לניתוח בסטוקהולם. בשובו לארץ אושפז בבית החולים הדסה הר הצופים במשך שנה ונפטר בימי המצור על ירושלים ב-ב' בתמוז תש"ח, 29 ביולי 1948. נקבר בבית העלמין בלפוריה בעפולה.

לאחר פטירתו הונצח על ידי עיריית עפולה ונקרא על שמו רחוב בעיר.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20120503075120/http://www.afula.muni.il/concildetails.php?type=sd_mayor&id=673 ד"ר דב ברכאן] באתר עפולה

קטגוריה:ראשי עיריית עפולה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1948