OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
תוכנית ההתכנסות

תוכנית ההתכנסות היא תוכנית מדינית שהגה והציג לציבור ממלא מקום ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט במספר ראיונות לתקשורת במהלך מערכת הבחירות לכנסת השבע עשרה בשנת 2006 ולאחריה.

== עיקרי התוכנית ==
התוכנית כללה פינוי מדורג של מרבית ההתנחלויות ביהודה ושומרון, בהתאם למדיניות ההפרדה של ממשלת ישראל. על פי התוכנית, תושבי ההתנחלויות היו אמורים להתכנס בשלושה גושים גדולים: גוש מעלה אדומים, גוש אריאל וגוש עציון, לפי תוואי גדר ההפרדה, או תוואי דומה שתושג עליו הסכמה לאומית ולגיטימציה בינלאומית. ביוני 2006 פרסם עיתון ידיעות אחרונות כי גם קריית ארבע והיישוב היהודי בחברון, אשר נמצאות מחוץ לתוואי גדר ההפרדה, לא יפונו במסגרת התוכנית. לפי התוכנית, היו אמורים רוב היישובים המפונים להיות מועתקים לגושי ההתיישבות ביהודה ושומרון, 60 לערך במספר, מה שהיה מותיר בידי ישראל כ-7% משטחי יהודה ושומרון לפי קווי 1967 (מעריב, 11 באפריל 2006).

בשל אופיו החד צדדי של המהלך, הוחלט כי קודם לכן תנסה ממשלת ישראל להידבר עם הפלסטינים, ורק אם יתברר שאין פרטנר להידברות, יבוצע הצעד החד צדדי, כאשר רק לקראת שנת 2008 היה אמור להסתיים תכנון המהלך.

במהלך מלחמת לבנון השנייה בקיץ 2006, אמר אולמרט שהמלחמה תיתן תנופה לתוכנית ההתכנסות אך בעקבות תוצאות המלחמה, הצהיר אולמרט שתוכנית ההתכנסות ירדה מהפרק.

== רקע לתוכנית ==
התוכנית באה לאחר פינוי רצועת עזה שביצעה ממשלת שרון באוגוסט 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות, וגם בשל כישלון מפת הדרכים ועליית החמאס לשלטון. אולמרט טען כי הוא פועל ברוחו של שרון, וכי לו שרון היה יכול לשמש כראש הממשלה, היה פועל בצורה דומה. ברם, כוונותיו של שרון עצמו בנושא היו לא ברורות. מצד אחד, שרון אמר מפורשות לאחר תוכנית ההתנתקות ש"לא יהיה מהלך נוסף מסוג זה". אולם היו הדלפות בעיתונות על כוונה לתוכנית דומה נוספת ביהודה ושומרון.

== התנגדות לתוכנית ==
על אף תוצאות הבחירות לכנסת ה-17 אשר נתנו רוב לנסיגות משטחי הגדה וניצחונה של מפלגת קדימה אשר רצה עם תוכנית זו כתוכנית המרכזית שלה, היו לתוכנית מתנגדים רבים מתוך מדינת ישראל ומחוץ לה, גם מימין וגם ומשמאל.

ממשלת ירדן התנגדה לתוכנית ההתכנסות, וטענתה שנסיגה חד צדדית של ישראל ללא כל תמורה או הבטחה מצידם של הפלסטינים עלולה לחזק את הכוחות הקיצוניים ברשות הפלסטינית, כפי שתוכנית ההתנתקות הביאה להתחזקות החמאס. מנגד גם החמאס הביע בפומבי מספר פעמים את התנגדותו לתוכנית בטענה כי אינה טובה לעם הפלסטיני.

פרט לירדן, גם מדינות רבות אחרות, האו"ם ואף ארצות הברית הסתייגו ממהלך ישראלי חד צדדי ולא התכוונו להכיר בגבולות שלא נקבעו בהסכמה על ידי שני הצדדים - דבר שהטיל ספק גדול ביעילותה של התוכנית.

בימין בישראל העלו את טענת הירדנים, כחלק מהטיעונים נגד התוכנית. טיעון נוסף להתנגדות היה העובדה שלאחר ביצוע התוכנית יוכלו הפלסטינים לשגר קסאמים, קטיושות וגראדים מהשטחים שיפונו לעבר ערי ישראל, בדומה להתגברות המשמעותית של ירי הרקטות לעבר יישובי גבול רצועת עזה לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות. בניגוד למצב באותה העת בעוטף עזה בו משגרי הרקטות נכשלו פעמים רבות בפגיעה ביישובים ישראלים ופגעו במקום זאת בשטחים פתוחים. המתנגדים לתוכנית חששו שלאחר שתוכנית ההתכנסות תבוצע יוכלו ארגוני טרור פלסטינים לשגר רקטות לעבר אזורים צפופים ומיושבים הרבה יותר, כגון גוש דן ואזור ירושלים, דבר שיגרור נזק כבד ונפגעים רבים יותר בנפש.

==קישורים חיצוניים==
* .
==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: פוליטיקה
קטגוריה:הצעות לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:2006 בפוליטיקה
דוד אפלבום

דוד יעקב הלוי אפלבום (ט' בטבת ה'תשי"ג, 27 בדצמבר 1952 - י"ב באלול ה'תשס"ג, 9 בספטמבר 2003) היה רופא ישראלי ורב. שימש כמנהל חדר המיון במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, מקים השירות הרפואי ט.ר.ם ומנהלו הראשון. נרצח בפיגוע בקפה הלל בירושלים עם בתו נאוה, שעמדה להינשא למחרת היום.

==קורות חייו==
אפלבום נולד בדטרויט, בן ליוכבד ועמנואל. בשנת 1972 סיים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה, וכעבור שנתיים קיבל תואר שני בביולוגיה. בשנים 1966-1977 למד בישיבת בריסק בשיקגו, ובשנת 1974 קיבל סמיכה לרבנות מהרב אהרון סולובייצ'יק והיה תלמידו המובהק. מרבו אימץ את ההשקפה לפיה השתתפות פעילה בחיי המעשה המודרניים אינה סתירה לשמירה קפדנית על עקרונות ההלכה, וכי שני הערכים משלימים זה את זה.

ב-1978 סיים לימודי רפואה פנימית באוניברסיטת אוהיו. לאחר מכן התמחה ברפואת חירום במרכז הרפואי "הר סיני" בקליבלנד שבאוהיו.

בשנת 1977 נישא לדבורה, ובשנת 1981 עלו לישראל עם שני ילדיהם. בישראל נולדו לבני הזוג עוד ארבעה ילדים.

במשך שנות חייו עסק בעידוד עלייה מצפון אמריקה, דבר שהונצח בקרן "חברי ד"ר דוד אפלבום" שהוקמה לאחר מותו.

==מפעל חייו==

עם עלייתו לישראל עבד אפלבום בחדר המיון של בית החולים שערי צדק כרופא תורן, ולאחר מכן שימש במשך עשר שנים כאחראי לניידות טיפול נמרץ במד"א. בשנת 1986 קיבל פרס יושב ראש הכנסת לאיכות החיים.

במהלך עבודתו הבחין שחדרי המיון אינם מספיקים לטפל כראוי במקרים רפואיים חמורים המגיעים אליהם מפאת הנטל של טיפול במקרים רפואיים קלים. בשל כך החליט לספק חלופה לחדר המיון לטיפול בבעיות רפואיות שאינן מצריכות אשפוז. בשנת 1989 מימש את חזונו והקים יחד עם שותפים נוספים מרכז לרפואה דחופה "טרם" ברוממה, בירושלים. בהמשך פתח סניפים נוספים, ברחביה ובמעלה אדומים (1993), במודיעין (1998) ובבית שמש (2002). בנוסף ניהל ואייש שני סניפים של קופת חולים לאומית בשכונת רמות בירושלים.

אפלבום נשא הרצאות בישראל ומחוצה לה בנושאים שונים הקשורים לרפואה דחופה. סמוך להירצחו נשא סדרת הרצאות בארצות הברית בנושא היערכות לפיגועים קונבנציונליים וביולוגיים בבתי חולים.

==מותו==

לקראת חתונת בתו, חזר בספטמבר 2003 ממסע הרצאות, ובשעת לילה סעד עם בתו בקפה הלל. מחבל מתאבד שהגיע למקום הפעיל חגורת נפץ, וגרם למותם של השניים ולחמישה קרבנות נוספים. הוא נטמן לצד בתו בהר המנוחות. משמלת הכלולות של נאוה נתפרה הפרוכת הלבנה של קבר רחל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://jerusalem.gal-ed.co.il/Web/He/TerrorVictims/Page/Default.aspx?ID=38475 ד"ר דוד יעקב הלוי אפלבום], באתר "[https://jerusalem.gal-ed.co.il/Web/He/Default.aspx גלעד לזכרם - בני ירושלים]"
* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=3962&wrkid=15501 שיר שנכתב לזכר דוד ונאוה אפלבום]
* [https://web.archive.org/web/20060614114751/http://gamla.org.il/english/memorial/8/e846.htm קורות חיים, באנגלית]
* , על עמותת 'חברי ד"ר דוד אפלבום'
* 
* 

קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:חללי טרור ישראלים
קטגוריה:חללי טרור בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:מומחים ישראלים לרפואה דחופה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שערי צדק
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:זוכי פרס יו"ר הכנסת
קטגוריה:סגל לאומית שירותי בריאות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוהיו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
גגאוזים

הגגאוזים (בגגאוזית: Gagauz וברבים – Gagauzlar, בטורקית: Gagavuz, ברבים – Gagavuzlar, ברומנית: ביחיד găgăuz, ברבים găgăuzi, ברוסית: гагаузы, באוקראינית: Гагаузи) הם עם טורקי.

ריכוזי גגאוזים נוצרים אורתודוקסים מהווים מיעוט אתני ברפובליקת מולדובה, באוקראינה, ברוסיה, בטורקיה, בבולגריה וברומניה.

הגגאוזים היושבים בחבל ההיסטורי מולדובה מונים כ-210,000 נפש ומתרכזים בעיקר בחבל הקרוי גגאוזיה ובמחוז בוג'אק שבדרום בסרביה (היום באוקראינה). באוקראינה מתרכזים גגאוזים גם באזור אודסה וזפוריז'יה. הגגאוזים ביוון ובבולגריה מונים כ-20,000 נפש.

הגגאוזים המוסלמים חיים בחלק האירופאי של טורקיה ובמקדוניה.

אבות הגגאוזים באים מהשבטים הנודדים "גוזים" ו"אוזים". מסמכים ביזנטיים מציינים את העובדה שבמאה ה-11 השבט הנודד "אוזים" חצה את הדנובה ונכנס לחבלי בולגריה, מקדוניה יוון של היום. לאחר שהנוודים האלה התיישבו קיבלו על עצמם את סגנון החיים הכפרי המקומי ואת הנצרות האורתודוקסית. עירוב בני השבטים האלה עם טורקים מהשבטים "פצ'נגים", "קומנים" ו"פולובצים" הוא כנראה מקור הגגאוזים של ימינו.

המדינה הגגאוזית הראשונה הוקמה בחבל השייך היום לרומניה ונקרא "נסיכות דוברוג'ה" Principatul Dobrogea, או, בשפה הגגאוזית "אוזי איאלט" – Uzi Ayalet. נסיכות זו שגשגה כמאתיים שנה עד שנכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית. בלחץ העות'מאנים היגרו הגגאוזים אל שטחים שנשלטו על ידי רוסיה. בתקופה שבין 1750 ובין 1846 הם עברו את הדנובה והתיישבו בדרום בסרביה. השלטונות הרוסיים אילצו חלק מהשבטים הטורקים שישבו בבוג'אק להגר אל חצי האי קרים ובמקומם הושיבו גגאוזים ובולגרים. במקום הושבו גם סרבים נמלטים, גרמנים שהגיעו מדוכסות ורשה ועוד אחרים. רוסיה עזרה למתיישבים בחלוקת קרקעות ולימוד השפה הרוסית, כולל קרוא וכתוב. המתיישבים החדשים הפכו את הערבות השוממות של הבוג'אק לחבל חקלאי פורה. בחורף של שנת 1906 הכריזו הגגאוזים על אוטונומיה של "רפובליקת קומרט" (Republica Comrat), אך העצמאות הזאת החזיקה מעמד רק 6 ימים.

בדצמבר 1990 הכריזה התנועה הבדלנית גגאוז חאלקי, בתמיכה שקטה של שלטונות מוסקבה, על שלושה מחוזות מולדובים – קומרט, צ'יאדר-לונגה ווולקנשטי – כרפובליקת גגאוזיה. בדצמבר 1994, הכיר הפרלמנט המולדובי באוטונומיה לגגאוזים במסגרת מולדובה ובשנת 1995 נקבעו גבולות האוטונומיה לאחר משאל עם מקומי. אוכלוסיית האוטונומיה כוללת כ-160,000 גגאוזים, שהם כשני שלישים מהגגאוזים בעולם, וכן רומנים/מולדובים, אוקראינים, רוסים, בולגרים וצוענים.

השפה הגגאוזית נכתבה עד שנת 1957 באלפבית יווני ומשנת 1957 אומץ אלפבית קירילי שעבר התאמה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.descopera.ro/cultura/9145873-gagauzii-rataciti-prin-istorie Găgăuzii: rătăciţi prin istorie] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עמי אירופה
קטגוריה:רומניה: דמוגרפיה
קטגוריה:מולדובה: דמוגרפיה
קטגוריה:אוקראינה: דמוגרפיה
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: דמוגרפיה
קטגוריה:בולגריה: דמוגרפיה
קטגוריה:טורקיה: דמוגרפיה
קטגוריה:יוון: קבוצות אתניות
קטגוריה:עמים טורקיים
קטגוריה:רוסיה: קבוצות אתניות
סרטי פרמאונט

סמלה של חברת פרמאונט הוא [[הר אוורסט]]
סרטי פרמאונט (באנגלית: Paramount Pictures Corporation) היא חברה אמריקאית להפקה והפצה של סרטי קולנוע, שמרכזה בהוליווד שבלוס אנג'לס, קליפורניה. החברה היא חלק מתאגיד פרמאונט גלובל (לשעבר ויאקום).

פרמאונט היא אולפן הסרטים הוותיק ביותר כיום. ראשיתה בשתי חברות הפקה שנוסדו ב-1912, חברת "פיימוס פליירס" של אדולף צוקור וחברת "לסקי" של ג'סי לסקי. ב-1914 החלו שתי החברות להפיץ את סרטיהן דרך חברת "סרטי פרמאונט" החדשה, שהייתה חברת ההפצה הכלל-ארצית המצליחה הראשונה. ב-1916 אוחדו שלוש החברות. במהלך השנים הפיקה פרמאונט והפיצה אלפי סרטים. משנות ה-30 של המאה ה-20 עד שנות ה-50 של המאה ה-20 הם הפיקו סרטים מצוירים קצרים. כיום פרמאונט היא האולפן הגדול האחרון שעדיין שוכן בהוליווד עצמה. החברה שוכנת במשכנה הנוכחי החל מ-1927. האולפן הוא אחד מסמליה המפורסמים של הוליווד ומסלול תיור מבוקש.

==רכישות==
חברת פרמאונט מחזיקה ב-6 חברות שונות; Paramount Records, George Pal Productions, Famous Players, Paramount Digital Entertainment, Paramount Players, MTV Films (כולן חברות הפקה שעוזרות להפצת ולהנגשת הסרטים בשירות הסטרימינג של החברה). כיום פרמאונט היא הבעלים של סרטי טאצ'סטון ובין הסרטים שיצאו אצל טאצ'סטון, אפשר למנות את "אישה יפה" ו"נומיאו ויוליה". באותה תקופה רכשה פרמאונט גם את אולפני מירמקס של הארווי ויינשטיין וכיום היא מחזיקה בסרטי קאלט, ביניהם: "האחרים", ספרות זולה ועוד. באמצע שנות האלפיים, החליטו פרמאונט להיכנס לשוק סרטי האנימציה לילדים והקימו באותה תקופה את "פרמאונט הנפשה".

== חלק מהפקות החברה ==

===פרמאונט הנפשה===
*בובספוג: הסרט (2004)
* רנגו (2011)
* בובספוג מכנס מרובע - הסרט (2015)
* עולמם הסודי של גמדי הגינה (2018)
* פלא של פארק (2019)
* בובספוג הסרט: מבצע הצלה (2020)
* מפרץ ההרפתקאות: הסרט (2021)
* קליפורד הכלב האדום הגדול (2021)
* ראמבל (2022)
* סרט הדרדסים (2025)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

*
אחמד א-ד'אהר

אחמד כאמל א-ד'אהר (בערבית: أحمد كامل الظاهر; 1906 - 6 בפברואר 1984) היה חבר הכנסת בכנסת הרביעית ובכנסת החמישית וחבר מועצת עיריית נצרת במשך כ-30 שנה.

== ביוגרפיה ==
א-ד'אהר, בן שני במשפחה בת שישה אחים (אח וארבע אחיות), מצאצאיו (נכד נינו) של שליט הגליל דאהר אל-עומר ששלט במאה ה-18 בתקופת העות'מאנים, כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת קידמה ופיתוח בכנסת הרביעית ובכנסת החמישית. 

א-ד'אהר היה חבר בוועד ההגנה הלאומי שהיה ועד ארצי בימי המנדט הבריטי אשר פעל בחסות הוועד הערבי העליון. חבר מועצת עיריית נצרת במשך כ-30 שנה. היה לו חלק בגיוס תרומות מהארץ ומחול לבניית מסגד אלסלאם בשכונה המזרחית בעיר, השכונה הגדולה בנצרת שהייתה ללא מסגד. ממייסדי בנק ערבי ישראלי וחבר ועד ההנהלה לתקופה ארוכה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קידמה ופיתוח
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי מועצת העיר נצרת
קטגוריה:בנקאים ישראלים
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
אפי אושעיה

אפי (אפלטון) אושעיה (נולד ב-2 ביוני 1956) הוא יועץ אסטרטגי לתאגידים ולוביסט פוליטי, לשעבר חבר כנסת מטעם מפלגת העבודה.

== ביוגרפיה ==
אפי אושעיה נולד ב-2 ביוני 1956. שמו המלא הוא "אפלטון" על שם סבו. את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר, בבסיס רפידים, שם שירת כשש שנים עד פינוי חצי האי סיני.

בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת לקסינגטון שבאנגליה, ובמקצועו הוא יועץ אסטרטגי לתאגידים. 

בשירותו הציבורי כיהן אושעיה כיו”ר ההסתדרות במרחב נתניה, כחבר מועצת העיר נתניה מטעם מפלגת העבודה וכיושב ראש התנועה לקידום העבודה. כיהן בעבר כיושב ראש קרן ברל כצנלסון, חבר בוועד הנאמנים של המכללה האקדמית בית ברל וחבר בחבר הנאמנים של המכללה למנהל. מכהן כחבר ועד מנהל במועצה לישראל יפה. 

אושעיה נבחר לראשונה לכנסת ב-1996, ובשנית ב-2001. בכנסת ה-14 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת וכמצליף סיעת העבודה ובכנסת ה-15 כיהן כיושב ראש סיעת העבודה-מימד וכיושב ראש הקואליציה. בשלהי הכנסת ה-16, הודיע חיים רמון על פרישתו ממפלגת העבודה, התפטרותו מן הכנסת והחזרת המנדט שלו למפלגת העבודה. ביום בו נכנסה ההתפטרות לתוקף, הודיע אושעיה, שנכנס תחתיו לכנסת, גם כן על התפטרותו מחברות בכנסת. התפטרותו נכנסה לתוקף לאחר ארבעה ימים, ותחתיו נכנסה טובה אילן.

אושעיה היה מנכ"ל חברת השדלנות "פוליסי", שבבעלות בוריס קרסני, ובעבר כיהן כחבר בדירקטוריונים של "קבוצת דלק", "גרין" "איסתא" וחברת העובדים. 

בנובמבר 2021 הקים את חברת Plato consultants המייעצת ומלווה חברות ותאגידים בישראל ובעולם, והוא משמש כבעלים והמנכ"ל שלה. 

== חיים אישיים ==
נשוי ליפה, אב לארבעה וסב לשבעה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל אחת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם עבודה-מימד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה-מימד-עם אחד
קטגוריה:חברי מועצת העיר נתניה
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:שדלנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת החמש עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי עסקים
כיכר יוניון (ניו יורק)

כיכר יוניון
שוק חג המולד בכיכר
כיכר יוניון (באנגלית: Union Square) או פארק כיכר יוניון (Union Square Park) היא כיכר (שבמרכזה מצוי גן עירוני) הנמצאת במפגש הרחובות ברודוויי ובאורי (Bowery) באי מנהטן שבעיר ניו יורק. אזור זה של העיר תוכנן ונבנה במהלך המאה ה-19.

==מבנה הכיכר==
הכיכר מצויה בין הרחובות 14, מזרח כיכר יוניון, 17 ומערב כיכר יוניון.
כמו כן הכיכר נמצאת במפגש הרחובות ברודוויי, השדרה הרביעית וברוורי.

בכיכר נמצאת תחנת רכבת תחתית מרכזית. בקרבת הכיכר נמצאת יוניון סקוור קפה.

מסביב לכיכר נמצאת השכונות פלאטאיירון בצפון, צ'לסי במערב, גריניץ' וילג' ואוניברסיטת ניו יורק בדרום וגרמסי במזרח.

==היסטוריה==
אזור הכיכר תוכננה והכיכר הוקמה במהלך המאה ה-19. באפריל 1861 לאחר נפילת פורט סמטר נערכה בכיכר עצרת למען האיחוד - העצרת הגדולה ביותר שנערכה באמריקה הצפונית עד לאותה עת, בה הונף הדגל אשר הורד מתורן המצודה.

==פסלים בכיכר==
במרכז הכיכר נמצא פסלו של ג'ורג' וושינגטון מעשי ידי הפסל הנרי קירק בראון. הפסל נחנך בשנת 1856. בשנת 1986 נוסף לכיכר פסלו של מהטמה גאנדי.

==שוק האיכרים==
שוק האיכרים
מדי יום שני, רביעי, שישי ושבת נערך בכיכר שוק איכרים בו מביאים איכרי ניו אינגלנד ומדינת ניו יורק את תוצרתם. בשוק נמכרים בעיקר ירקות ומוצרי מזון ביתיים כגון ריבות ורטבים ביתיים.

==אתר הפגנות פופולרי==
הפארק הוא אתר פופולרי להפגנות פוליטיות - בעיקר הפגנות מצד השמאל האמריקאי והפגנות אנטי מלחמתיות.

לאחר מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר הפכה הכיכר מקום התרכזות מרכזי של הבעת הצער ופעילויות שלום - אנשים רבים הדליקו נרות בכיכר והניחו זרי פרחים ונערכו בה עצרות רבות.

פסלו של ג'ורג' וושינגטון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nycgovparks.org/sub_your_park/historical_signs/hs_historical_sign.php?id=6533 ההיסטוריה של כיכר יוניון], אתר מחלקת הפארקים והפנאי של עיריית ניו יורק.
* [https://web.archive.org/web/20080227215058/http://www.jasonbaker.net/usa/9-11-01/usq-bigmem.jpg כיכר יוניון אחרי אירועי ה-11 בספטמבר]

קטגוריה:מנהטן: פארקים
יוניון
קטגוריה:רחוב ברודוויי
קטגוריה:שדרת פארק
קטגוריה:ארצות הברית:אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
נערת המחר

נערת המחר (באנגלית: The Girl from Tomorrow) היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית לילדים, בת 24 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1992. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בתחילת שנות התשעים.

==עלילה==
"כמוסת הזמן"
בשנת 3000 הגזע האנושי הגיע סוף סוף לאחר מלחמות רבות למצב של אוטופיה מבחינת התרבות האנושית אשר משגשגת, בעלת אמצעים טכנולוגים מתקדמים והחברה שוחרת שלום. האתגר העיקרי אשר עומד בפני הגזע האנושי הוא לשקם מחדש את כדור הארץ בעקבות ההרס הרב שהותיר "האסון הגדול" - אירוע קטסטרופי שהתרחש בשנת 2500 וכמעט השמיד את כל כדור הארץ. כדי לחקור את הסיבות שהובילו לאירוע קטסטרופי זה, מדען בשם ברונו יצר מכונת זמן בשם "כמוסת הזמן" ובחר באישה בשם טוליסטה להיות שפן הניסיונות של המכונה ולחזור לשנת 2500 על מנת לחקור את האסון הגדול.

כאשר כמוסת הזמן חוזרת חזרה (מיד לאחר שעזבה), טוליסטה מוחזקת כבת ערובה על ידי סילברת'ורן, פושע משנת 2500 אשר מתכוון לכבוש את העתיד. סילברת'ורן מבין כי על אף שבשנת 3000 אין לאף אחד כלי נשק, הנשק שלו לא מסוגל בפני מכשיר מתקדם בשם "מתמר" אותו מרכיבים כל תושבי העתיד על ראשם ובעזרתו הם מסוגלים להזיז חפצים ולרפא באופן טלפתי.

סילברת'ורן מצליח לקחת את תלמידתה הצעירה של טוליסטה, אלאנה, כבת ערובה אל תוך מכונת הזמן והוא חוזר לעבר, שם הוא מקווה שיהיה לו סיכוי יותר טוב. הם מגיעים לשנת 1990. אלאנה מצליחה לברוח ומתיידדת עם נערה בשם ג'ני, שעוזרת לה להסתגל לחיים בזמן ובתקופה שאינם מוכרים לה, ולאתר את "כמוסת הזמן" על מנת שהיא תוכל לחזור לעתיד ולא תישאר תקועה בעבר.

לאחר שחשבו בתחילה כי כמוסת הזמן הושמדה, ג'ני ואלאנה מגלות כי היא בידי סילברת'ורן, אשר צבר כוח וממון רב בעזרת הידע אשר מצוי במאגר הנתונים של כמוסת הזמן, ולכן הוא לא יתן לאלאנה להשתמש בכמוסת הזמן כדי לחזור לעתיד. אלאנה וג'ני מגבשות תוכנית אשר נועדה להשיג את כמוסת הזמן חזרה כדי לטרפד את תוכניותיו של סילברת'ורן, על מנת שאלאנה תוכל לחזור הביתה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:מסע בזמן בטלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה: מדע בדיוני
יצחק גאגולה

יצחק גאגולה (נולד ב-1 בינואר 1964 בשם איסק גאגולאשווילי, בגאורגית: ისააკ გაგულაშვილი) הוא חבר הכנסת לשעבר מש"ס, יליד גאורגיה, גר ברחובות, נשוי ואב לחמישה.
== חייו ==
גאגולה הוא בעל תואר במשפטים מהקריה האקדמית אונו.

לקראת הבחירות לכנסת ה-15 שובץ במקום ה-18 ברשימת ש"ס לכנסת ה-15, ולאחר הבחירות בהן זכתה ש"ס ל-17 מנדטים (אך אריה דרעי ששובץ במקום הראשון פרש עוד לפני השבעת הכנסת), נכנס לכנסת ה-15 וכיהן כחבר בוועדות הכנסת, הכלכלה, העלייה, החינוך והתרבות ובוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.

גאגולה, שנחשב כמשתייך למחנה תומכי אריה דרעי, לא שובץ ברשימת ש"ס לקראת הבחירות לכנסת ה-16 ב־2003.

גאגולה כיהן כסגן נשיא הקונגרס העולמי של יהדות גרוזיה.

נבחר מטעם סיעת אמונה במשפט לחבר מועצת מחוז מרכז של לשכת עורכי הדין בישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.news1.co.il/blog/gagula6411/ רשימות של יצחק גאגולה], חדשות מחלקה ראשונה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:ישראלים ילידי גאורגיה
קטגוריה:רחובות: חברי הכנסת
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
תזמורת יוטה

ממוזער
תזמורת יוטה שוכנת בסולט לייק סיטי, יוטה, בארצות הברית. היא נוסדה בשנת 1940 כתזמורת הסימפונית של מדינת יוטה. מנצחה החשוב והבולט ביותר היה מוריס אברבנאל, שבנה אותה מהתחלה צנועה להרכב מצליח ומכובד. בניצוחו, התזמורת הרבתה להקליט לחברות נודעות בארצות הברית ואף יצאה עמו לסיורי קונצרטים מקיפים.

המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי הקודם של התזמורת היה קיית לוקהארט, שתוקף החוזה שלו פג במאי 2009.
עוזר המנצח הוא דייוויד אינג'ה צ'ו, יליד קוריאה. בינואר 2009 מינתה התזמורת את ג'רלד שטייכן למנצח הראשי של התזמורת הקלה ובספטמבר 2009 בחרה את תיירי פישר לכהן כמנהל המוזיקלי החדש שלה.
 
בשנת 2002 התמזג המוסד עם האופרה של יוטה ליצירת גוף אחד בשם "הסימפונית והאופרה של יוטה".

==קישורים חיצוניים==

* 

יוטה
יוטה
קטגוריה:סולט לייק סיטי
אולפני ואן ביורן

אולפני ואן ביורן הייתה חברת אנימציה שהפיקה סרטונים מצוירים בין השנים 1928–1936. החברה הפסיקה את פעילותה בשנת 1936 מאחר שהמפיצים שלהם, חברת RKO, ויתרו על הפקותיהם ועברו לעבוד עם חברת ההפקות של וולט דיסני.

בין סרטוניהם המוכרים היו סדרת טום וג'רי (על שתי דמויות אנושיות, להבדיל מסדרת טום וג'רי של MGM המאוחרת יותר על החתול והעכבר) וכמה מסרטוני פליקס החתול.

ואן ביורן הפיקו בנוסף גם מספר סרטוני פעולה.

בשנת 1932 הם רכשו כמה מסרטי הראינוע של צ'ארלי צ'פלין והפיצו אותם מחדש בתוספת פסקול.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:חברות אמריקאיות להפקת סרטים
קטגוריה:אולפני הנפשה
קית' לוקהארט

קית' לוקהארט (באנגלית: Keith Lockhart, נולד ב-7 בנובמבר 1959) היה מנצחה ומנהלה המוזיקלי של תזמורת יוטה, שהתאחדה בשנת 2002 עם האופרה של יוטה.
== קריירה ==
לוקהארט, יליד ניו יורק, החליף בשנת 1995 את ג'ון ויליאמס בניהול תזמורת הטיילת של בוסטון ולפני משרה זו היה מנצח חבר של התזמורת הסימפונית של סינסינטי, השוכנת בסינסינטי שבאוהיו.

קית' לוקהארט משמש כמנצח אורח ראשי של תזמורת הקונצרטים של ה-BBC וזאת לאחר שהיה מנצח ראשי של התזמורת בין השנים 2010-2017.

במקביל הוא משמש כמנהל האמנותי של מרכז המוזיקה של ברווארד.

לוקהארט הוא בוגר אוניברסיטת פורמן בקרוליינה הדרומית ותואר שני מאוניברסיטת קרנגי מלון.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.google.co.il/url?sa=t&rct=j&q=&esrc=s&source=web&cd=1&cad=rja&uact=8&ved=0ahUKEwjK7eu8jK3WAhVBkRQKHXwGCs8QFgglMAA&url=https%3A%2F%2Fwww.bbc.co.uk%2Fmusic%2Fartists%2Fbe7019f8-2546-42d3-9ec5-684b6e14dd0f&usg=AFQjCNFj69CwCCXpEjsAO1ohYbtXLgmzlg קית' לוקהארט], באתר BBC Music

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פורמן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
אדוארד ג'י רובינסון

עשרת הדיברות" בשנת 1956]]
הרמטכ"ל [[יגאל ידין מעטר את השחקן אדוארד ג'י רובינסון בסמל צה"ל בעת ביקורו בישראל בשנת 1950]]
אדוארד ג'י רובינסון (באנגלית: Edward G. Robinson; 12 בדצמבר 1893 – 26 בינואר 1973) היה שחקן קולנוע ותיאטרון יהודי-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
===ראשית דרכו===
רובינסון נולד כעמנואל גולדנברג בבוקרשט בירת רומניה למשפחה יהודית דוברת יידיש. בילדותו, בשנת 1903, היגרה משפחתו לניו יורק. התעניינותו בעולם המשחק וכישרונו המתפתח זיכו את רובינסון במלגה מטעם האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה. בעקבות זכייתו, שינה את שמו לאדוארד ג'י רובינסון, כאשר הג'י מסמלת את שם משפחתו המקורי. קריירת המשחק שלו החלה בשנת 1913 ובשנת 1915 ערך את הופעת הבכורה בתיאטרון ברודוויי. יחד עם ג'ו סוורלינג כתב את הקומדיה "The Kibitzer" (הקיביצר; סלנג מיידיש: משקיף מהצד שנותן עצות מיותרות ליד השולחן של משחק קלפים, למשל) וב-1916 הופיע בסרטו הראשון, בסרט האילם "Arms and the Women" . את מקומו בעולם הקולנוע קבע ב-1931 עם הופעתו בתפקיד ריקו בנדלו ב-"הקיסר הקטן" (עם דאגלס פיירבנקס הבן ) ואת התמחותו בתפקיד מאפיונר הוכיח בסרט "קי לארגו" (1948). בשנת 1927 נשא לאישה את השחקנית גלאדיס לויד.

===קריירה קולנועית===
בתחילת שנות ה-30 עזב רובינסון את התיאטרון והחליט להשקיע את מירב זמנו בתעשיית הקולנוע. משחקו עטור השבחים בסרט "הקיסר הקטן" בשנת 1931 בו גילם דמות של עבריין, זיכה את רובינסון בתדמית של "בחור קשוח", דבר אשר גרם לליהוקו של רובינסון במספר רב של סרטים כאיש העולם התחתון. עם המוכרים שביניהם ניתן למנות את "Five Star Final" משנת 1931, "Kid Galahad" משנת 1937 ו-"A Slight Case of Murder" משנת 1938.

בשנות ה-40 זכה רובינסון לתהילה עת גילם תפקידים דרמטיים בסרטים כגון "Dr. Ehrlich's Magic Bullet" משנת 1940, "זאב הים" (1941), "האישה בחלון" משנת 1944, "רחוב ארגמן" (1945) ו"הזר" (1946). רובינסון שיתף פעולה במספר סרטים עם המפרי בוגרט ואף זכה כי שמו יופיע לפני בוגרט, ראיה למעמדו הרם של רובינסון.

בשנת 1956 גילם את דתן, בסרט "עשרת הדיברות" של הבמאי ססיל ב. דה-מיל. ב-1960 השתתף בסרט המוזיקלי "פפה".

בשנות ה-60 השתתף רובינסון במספר קלאסיקות קולנועיות ושיתף פעולה עם גדולי השחקנים בתקופה. זכורים בעיקר "חור בראש" משנת 1959 בו שיתף פעולה עם פרנק סינטרה, "שבועיים בעיר זרה" (1962), "הפרס" (1963) "ימי שיקגו העליזים" (1964) ו-"הנער מסינסינטי" משנת 1965, יחד עם סטיב מקווין, ו"זהב מק'קנה" (1969).

בתפקידו האחרון בקולנוע, שיחק רובינסון שוב לצד עמיתו לסרט "עשרת הדיברות", צ'רלטון הסטון, בסרט "שמש ירוקה" משנת 1973. רובינסון נפטר 12 ימים בלבד לאחר סיום הצילומים.

על אף הקריירה הארוכה והמצליחה, רובינסון מעולם לא היה מועמד לקבלת פרס אוסקר, ואולם בשנת 1973, חודשיים לאחר מותו, זכה רובינסון בפרס הנכסף על מפעל חייו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:מהגרים מרומניה לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - מפעל חיים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:בוגרי האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
גן לאומי אשכול

גן לאומי אשכול, הידוע גם בשמות "פארק אשכול" ו"גן לאומי הבשור", נמצא בנגב הצפוני, ליד כביש 241, בין צומת אורים לצומת מעון, ממזרח לערוצו של נחל הבשור. שטחו של הגן הוא כ-3,000 דונם. זהו גן לאומי אשר הוקם על ידי הקרן הקיימת ומוחזק על ידי רשות הטבע והגנים. הגן נקרא על שמו של לוי אשכול, ראש הממשלה של ישראל בשנות השישים. למרות היותו מקושר למועצה אזורית אשכול בשל שמו ובשל קרבתו הגאוגרפית למועצה אזורית זו, נמצא הגן בשטח המוניציפלי של מועצה אזורית מרחבים אשר הייתה גם שותפה להקמת הפארק.

הכניסה לגן הלאומי

הוגה הרעיון ליצירת הפארק, היוזם להקמתו ומנהלו הראשון הוא יוסף (ג'ו) יחזקאל, שהיה באותה עת חבר קיבוץ אורים הסמוך. הכשרת השטח ועבודת הנטיעות החלו בשנת 1967. במקום נטעו אלפי עצים ושיחים אשר עמידים למים מליחים ונשתלו דשאים. כל שטחי הפארק מושקים במימי עין הבשור. בגן מדשאות רחבות ידיים, ומצויים בו שולחנות לפיקניק, פינות המיועדות למנגל, בריכות ופלגי שכשוך ומשחקים לילדים.

==אתרים מרכזיים בגן==
*עין הבשור - מעיין הנובע בחלקו הצפוני של הגן ומהווה את נקודת המשיכה העיקרית בגן. ספיקת המעיין היא כחצי מיליון מ"ק בשנה ומימיו בעלי מליחות גבוהה (1,300 כלורידים לליטר). במקור היה המעיין בריכה קטנה המוקפת בצמח הקנה המצוי. כיום, מזינות הנביעות בריכה מלאכותית גדולה (אסורה ברחצה) אשר חום מימיה עומד בקביעות על 20 מעלות לאורך כל השנה.
*חירבת שלאל - על אחת הגבעות בצפון הגן יש שרידי כנסייה ביזנטית. חיילים אוסטרליים גילו את הכנסייה ואת הפסיפס היפה שהיה על רצפתה במלחמת העולם הראשונה לאחר שכבשו את עמדת המקלע בראש הגבעה ב-17 באפריל 1917. הפסיפס הועבר לקנברה שבאוסטרליה ושובץ שם באנדרטה לזכר החייל האלמוני שבאנדרטת המלחמה של אוסטרליה. על גבי הפסיפס נמצאה הערה המתארכת את יצירתו לשנת 561 לספירה. דגם הפסיפס דומה לזה שנתגלה בבית הכנסת העתיק במעון (בסמוך לקיבוץ נירים כ-9 קילומטרים ממערב לשם). בחפירות שנערכו ב-1970, בניהולם של רם גופנא ודן מירון, נחשף בור המים של הכנסייה.
*תל עין הבשור - תל קטן מדרום מערב לעין הבשור שנחפר על ידי משלחת מאוניברסיטת תל אביב בשנים 1970–1983 בניהולם של רם גופנא ודן גזית. באתר נמצאו ארבע שכבות יישוב. שלוש שכבות מתקופה הברונזה התיכונה (3,300-2,900 לפנה"ס) ושכבה אחת מהתקופה ההלניסטית (המאה ה-2 לפנה"ס). באחת מהשכבות הקדומות נתגלו שרידי תחנת דרכים מצרית ממלכתית. ממצאים אלו מוכיחים קיום נוכחות מצרית קבועה בדרום כנען בראשית השושלת הראשונה של מצרים.

== השפעת מבצע שומר החומות 2021 ==
ב-20 במאי 2021, ביום האחד עשר למבצע שומר החומות, נפלו רסיסי רקטה בפארק, וגרמו לשריפת ענק. בעקבות הדליקה נגרם נזק כבד לפארק, באזור שקרוב לבריכות השכשוך, כולל אזור המעיינות וחצר המשק.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.awm.gov.au/articles/blog/the-shellal-mosaic סיפור הפסיפס של חירבת שלאל], באתר אנדרטת המלחמה של אוסטרליה 
* [https://www.awm.gov.au/advanced-search?query=shellal&collection=true&facet_type=Photograph אוסף תמונות היסטוריות משלאל], באתר אנדרטת המלחמה של אוסטרליה 
* [https://web.archive.org/web/20151214054449/http://d3.coi.co.il/פארק-אשכול.htm פארק אשכול 3D] תמונות תלת־ממד של פארק אשכול באתר "המימד השלישי"

==הערות שוליים==

אשכול
קטגוריה:הנצחת לוי אשכול
פרזיה

פרזיה (שם מדעי: Freesia) הוא סוג במשפחת האירוסיים בו 14 עד 16 מינים. הפרזיה הוא צמח נוי רב שנתי רב צבעים, בעל ריח בושם חזק ובעל פקעת ומוצאו באפריקה ובעיקר בדרום אפריקה.
== מאפיינים ==
גובה גבעול הצמח מגיע ל-30 סנטימטרים וכולל הפרח הוא מגיע ל-40 סנטימטרים. לכל פקעת שני גבעולים וקצה עליון דמוי שיבולת ממנו יוצאת הפריחה. בכל פקעת 10 עד 15 פרחים במגוון צבעים כמו צהוב, כתום, אדום, סגול, ורוד ולבן. הפריחה בסוף החורף ובאביב ממרץ עד מאי והיא נמשכת כ4–5 שבועות. בסוף האביב העלים מתייבשים. חלק מהפקעות שורדות את הקיץ ומצמיחות עלים ופרחים בעונה הבאה.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*Goldblatt, P. (1982). Systematics of Freesia Klatt (Iridaceae). J. South African Bot. 48:39-93
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.plantzafrica.com/plantefg/freesalba.htm פרזיה אלבה, באנגלית] 
* [http://israplant.com/index.php?n=1943 פרזיה, באתר ישראפלנט]

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1866
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך וילהלם קלאט
קטגוריה:אירוסיים
קטגוריה:צמחי נוי
אפילציה

אפילציה (או אלקטרוליזיס) היא תהליך הלחמה של פריצות נימי דם (כאשר הנימים ניפגשים עם המטריקס נוצרות שערות). השיטה מוגדרת כקוסמטית. ביישומה מלחימים את נימי הדם ומנתקים אותם מהמטריקס, תהליך המוביל להסרת שיער לצמיתות מהגוף.

== היסטוריה==
כמו רוב הטיפולים בתחום האסתטיקה, גם האפילציה פותחה מתוך צורך לפתרון בעיה רפואית; ב-1875, ד"ר מישל צ'ארלס, רופא עיניים, ביקש לפתור את בעיית צמיחת הריסים ההפוכה בקרב מטופליו אשר גרמה לדלקות עיניים, כאבים ובעיות אחרות. ההליך הראשוני בוצע בעזרת סוללה ושני חוטי חשמל, אשר בעזרתם צרב ד"ר צ'ארלס את הריסים הפגומים ובכך תיקן את כיוון צמיחתם או לחלופין, הסיר אותם לצמיתות.

== מהלך טיפול ==
הטיפול מתבצע על ידי החדרת מחט דקיקה מיוחדת לאפילציה לזקיק השערה, העברת זרם חשמלי אשר צורב את השורש ובכך מנתק ומונע צמיחת שיער חוזרת והוצאת השיערה באמצעות פינצטה. הטיפול באפילציה במחט חשמלית נעשה במהלך סדרת מפגשים.

הטיפול נחשב לבעל שיעורי הצלחה גבוהים.

===טיפול שגוי ונזקים לעור===
אופי הטיפול, החדרת מחט לזקיק השערה והעברת זרם קל, מחייב מיומנות רבה ומבוצע בדרך כלל על ידי אפילטורים, רופא או קוסמטיקאית מוסמכת. בהיעדר המיומנות הנדרשת, הטיפול יכול להסב נזק לאזור המטופל ובמקרים חמורים יותר עלול להשאיר צלקת, כוויה, דלקת ואף כתמי פיגמנטציה.

== יתרונות האפילציה על פני שיטות אחרות להסרת שיער ==
היתרון המרכזי של אפילציה על שיטות אחרות היא האפקטיביות שלה על פני בעלי שיער בהיר (בלונדיניים וג'ינגים), לעומת שיטות אחרות שלא יכולות להשפיע על שיער חסר פיגמנטים.

יתרון נוסף הוא העובדה שנשים בהריון, אנשים עם קוצב לב ואנשים שחלו בסרטן יכולים לעשות אפילציה, והאוכלוסייה היחידה שלא יכולה לעשות את זה היא חולי סוכרת.

==ראו גם==
* הסרת שיער

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הסרת שיער
שון מורגן

שון מורגן בהופעה של להקת [[סית'ר בבסיס חיל האוויר אינג'ירליק בטורקיה, 2012]]
שון מורגן ולגמוד (באנגלית: Shaun Morgan Welgemoed; נולד ב-21 בדצמבר 1978) הוא מוזיקאי מדרום אפריקה, הידוע כסולנה של להקת הגראנג' סית'ר.

==ביוגרפיה==

מורגן הוא כותב השירים של הלהקה, וכותב בעיקר על הילדות הקשה שעברה עליו, רגעים שבהם הרגיש חנוק מכל עבר ובדידות - שירי גראנג'. הוריו של מורגן התגרשו כשהיה צעיר, והוא גר עם אביו ששלח אותו לפנימייה צבאית. מורגן לא היה יכול לנגן על גיטרה בלהקה כי אביו אסר עליו, ובשל כך לימד את עצמו בסתר. מורגן היה קרוב בתקופה זו למצב של התאבדות כמה וכמה פעמים.

מורגן החל לשיר בגיל 8 בבית סיפרו ובגיל 12 קנה גיטרה מהכסף שחסך.
קולו של מורגן עבה ומזכיר את קולו של קורט קוביין, סולנה של להקת הגראנג' נירוונה. סית'ר מבצעים קאברים לנירוונה בסיום ההופעות שלהם.

בשנת 2007 אחיו הצעיר של מורגן נמצא מת למרגלות הבניין בו הוא גר; לידו נמצא מכתב התאבדות שהוכיח שהוא קפץ מהגג. מורגן כתב עליו שיר עם להקתו סית'ר שנקרא Rise Above This מהאלבום Finding Beauty in Negative Spaces.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סית'ר
קטגוריה:זמרים דרום אפריקאים
קטגוריה:זמרים-יוצרים
קטגוריה:מוזיקאים דרום אפריקאים
קטגוריה:אתאיסטים
קטגוריה:גיטריסטי רוק
קטגוריה:אפריקאנרים
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1978
פגוש את הפוקרס

פגוש את הפוקרס (באנגלית: Meet the Fockers) הוא סרט קולנוע קומי, המהווה המשך לסרט "פגוש את ההורים".

==עלילה==
הסרט מתאר את המשך תלאותיהם של בני הזוג גרג (בן סטילר) ופאם (טרי פולו) בדרך לחתונה. בהמשך לסרט הראשון שתיאר את המפגש המביך של גרג פוקר (אנגלית: Focker, נהגה בדומה למילה Fucker) עם הוריה של פאם בירנס, מתאר הסרט הזה את מפגש משפחתו של גרג עם משפחתה של פאם, שכצפוי מוביל לאסון אחרי אסון. בסרט משחקים כוכבים רבים וביניהם רוברט דה נירו בתפקיד אביה של פאם, ודסטין הופמן וברברה סטרייסנד בתפקיד הוריו של גרג.

הסרט השלישי בסדרה, בשם "פגוש את הפוקרס הקטנים", יצא לאקרנים ב-2010.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ברברה סטרייסנד
אן רדקליף

אן רדקליף (באנגלית: Ann Radcliffe; 9 ביולי 1764 - 7 בפברואר 1823) הייתה סופרת אנגליה וחלוצת הרומן הגותי.

== חייה ==
רדקליף נולדה כאן וורד (Ward) בהולבורן שבלונדון. היא נישאה לוויליאם רדקליף, עורך ה"אינגליש כרוניקל" בשנת 1788. לזוג לא נולדו ילדים ורדקליף, בעידודו של בעלה, החלה לכתוב רומנים.

הרומן הראשון שפרסמה, "טירות את'לין ודנביין" בשנת 1789 התווה את הדרך לרומנים הבאים שלה, שכללו תמיד אישה צעירה, תמימה אך אמיצה, המוצאת את עצמה בטירה קודרת ומסתורית, בה שולטים אדונים מסתוריים ואפלים, בעלי עבר מסתורי ואפלולי עוד יותר.

הרומנים של רדקליף היו פופולריים מאוד בתקופתה, בפרט בקרב המעמד הגבוה והמעמד הבינוני המתפתח באנגליה, ובמיוחד בין הנשים במעמד זה. ספריה הידועים ביותר היו "התעלומה של אודולפו" משנת 1794 ו"האיטלקי" משנת 1796.

רדקליף נודעת ביכולתה המרשימה לשימוש בתיאורי נוף מפורטים ליצירת אווירה של אימה ואי וודאות. טכניקה זו מושפעת מתפיסות רומנטיות ומתאוריית ה"סאבליים" של אדמונד ברק, הרואה בטבע כוח אינסופי ובהכרח בלתי מובן לאדם, ועל כן מעורר השראה ופליאה אך גם יראה וטרור.

ספריה של רדקליף, למרות ערכם הספרותי הדל יחסית והעלילה הנוסחאתית שלהם, היו בעלי השפעה רבה על כותבים רבים בדורה. ג'יין אוסטן הקדישה את חלקו השני של הרומן הראשון שלה, "נורתאנגר אבי" (1803), לפרודיה משעשעת ונוקבת על "התעלומה של אודולפו" ועל מעמדו התרבותי והחברתי של הרומן הגותי בכלל. סימנים מובהקים של השפעה ניתן למצוא גם ברומן "ג'יין אייר" של שרלוט ברונטה, בו הגיבורה מגיעה לטירה רדקליפית מובהקת. השפעה ניכרת הייתה לרוח הגותית גם על השירה הרומנטית-טרגית-אפלה של קולרידג', שלי וקיטס.

ספרה של אן רדקליף A Romance of the Forest תורגם לעברית על ידי זהבה פישר בשם "רומן ביער", ויצא לאור במסגרת "החממה" של הוצאת סטימצקי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:סופרות אנגליות
קטגוריה:סופרות המאה ה-18
קטגוריה:ילידות 1764
קטגוריה:נפטרות ב-1823
התעלומה של אודולפו

התעלומה של אודולפו (באנגלית: The Mysteries of Udolpho) הוא רומן שפרסמה הסופרת אן רדקליף בשנת 1794.

עלילת הרומן מתרחשת בשנת 1584 ומספרת את סיפורה של אמילי סט. רוברט, יתומה צעירה ותמימה החיה אצל דודתה, מאדאם שרון. הדודה נישאת למונטוני והשלושה עוברים לגור באודולפו ובכך מנתקים את סט. רוברט ממחזרה הנאמן ולנקורט. מונטוני מאיים באלימות על רעייתו, כדי שתעביר את רכושה על שמו, במקום שיעבור בירושה לאמילי. אחרי אירועים מפחידים רבים בטירה, מצליחה אמילי להתגבר על המזימה נגדה, משתלטת על רכושה וחוזרת למחזרה ולנקורט.

הרומן היה פופולרי מאוד בזמנו, ונחשב אחד הרומנים החשובים של רדקליף, אך הוא זכור היום בעיקר בזכות הרומן הפרודי של ג'יין אוסטן, "נורת'אנגר אבי," המלגלג על האירועים המסתוריים שגיבורת הספר מסבירה, ממש כאמילי, באופן הגיוני.

הרומן נמנה עם הסוגה של הרומן הגותי, ובמיוחד על תת-הסוגה של סיפורי טירות, שהיה רווח בסוף המאה ה-18, תחילת המאה ה-19. על תת-סוגה זו נמנים גם טירת אוטרנטו של הוראס וולפול, הנזיר של מ.ג. לואיס והאחוזה של א.ת.א. הופמן.

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://girlebooks.com/ebook-catalog/ann-radcliffe/the-mysteries-of-udolpho/ התעלומה של אודולפו] עותק חופשי להורדה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
פארק איסט ריבר

פארק איסט ריבר (באנגלית: East River Park) המנוהל על ידי מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק, הוא פארק ציבורי הממוקם באזור הלוור איסט סייד של האי מנהטן.

הפארק משתרע לאורך חופי איסט ריבר בין רחוב מונטגומרי לרוחב 12.

מהפארק ניתן לראות את גשר ברוקלין וגשר מנהטן. גשר ויליאמסבורג עובר מעל מרכז הפארק.

==מתקנים בפארק==
בשנת 1941 נבנה בפארק אמפיתיאטרון המשמש להופעות. כמו כן בפארק נמצאים מגרשי כדורגל, טניס, כדוריד וכדורסל, מסלולי ריצה ומסלולי רכיבה על אופניים. הפארק משמש גם חובבי דיג, הדגים על שפת איסט ריבר.

==היסטוריה==
תוכניות הקמת הפארק נהגו בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי רוברט מוזס. הפארק נפתח בשנת 1939 באתר בו קודם לכן עמדו מעגני דיג ושכונות עוני. לאחר הקמתו הפך הפארק לשטח הירוק הגדול ביותר באזור הלוור איסט סייד. במהלך השנים קטן שטח הפארק בשל הרחבת דרך FDR ורחוב שאות'.

בשנת 2001 שופץ האמפיתיאטרון ונבנו מגרשי כדורגל נוסף - האמפיתיאטרון והמגרש נתרמו על ידי חברות שונות ברחבי ארצות הברית, והפרויקט הוקדש לילדים שאיבדו את הוריהם בפיגועי הטרור של ה-11 בספטמבר.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nycgovparks.org/sub_your_park/park_info_pages/park_info.php?propID=M144 מידע על הפארק באתר מחלקת הפארקים והנופש של עיריית ניו יורק]

קטגוריה:מנהטן: פארקים
קטגוריה:איסט ריבר
קטגוריה:לואר איסט סייד
נזאז

צילום דוגמה משפילד
נזאז היא שכבה חרסיתית המצטברת בעומק של 1.5 - 2 מטר בקרקעות חוליות בעיקר באזור מישור החוף. הצטברות החרסית נגרמת בעקבות השקיה של שטחים חקלאיים במשך תקופה ארוכה (חקלאות אינטנסיבית) בשיפולי ההר וסחיפה של החרסית לאזור מישורי. גרגרי החרסית עשירים בתחמוצות ברזל ולאחר השקיעה במישור נוצרת שיכבה אטימה למים מתחת לפני האדמה.

שכבת הנזאז גורמת שלוליות בשטחים החקלאיים, לבעיות ניקוז ולשלוליות חורף.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
*[http://telem-pub.openu.ac.il/users/shovals/20117/15/15-15.htm בלית וקרקע], האוניברסיטה הפתוחה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרקעות
פליקס ויינגרטנר

פליקס אדלר פון ויינגרטנר (Felix Weingartner; 2 ביוני 1863, זאדאר – 7 במאי 1942) היה מנצח, מלחין ופסנתרן אוסטרי.
פליקס ויינגרטנר, [[1890.]]

== חייו ==
ויינגרטנר נולד בעיר הדלמטית זארה (כיום זאדר בקרואטיה) להורים אוסטריים, והמשפחה עברה לגראץ בשנת 1868. באותה שנה, נפטר אביו של ויינגרטנר. הוא למד מוזיקה אצל וילהלם מאייר .<ref></ref>

בשנת 1881, נסע ללייפציג ללמוד פילוסופיה, אך עד מהרה התמסר למוזיקה, התקבל לקונסרבטוריון בשנת 1883 והיה בין תלמידיו המאוחרים של פרנץ ליסט וליסט עזר להפיק את האופרה של ויינגרטנר "זאקונטאלה" (Sakuntala) בשנת 1884. אלא שתזמורת ויימאר בשנות ה-80 של המאה ה-19 כבר לא הייתה, לדברי הביוגרף של ליסט, אלן ווקר, בשיא שאליו הגיעה כמה עשרות שנים קודם לכן והסוף היה, שהתזמורת ניגנה דבר אחד והמקהלה שרה אחר. באותה שנה, 1884, הוא קיבל את תפקיד המנהל של האופרה של קלינינגרד. משנת 1885 עד 1887, היה קאפלמייסטר בגדנסק, לאחר מכן בהמבורג עד שנת 1889 ובמנהיים עד שנת 1891<ref></ref>.

בשנת 1902, בפסטיבל במיינץ, ניצח ויינגרטנר על כל תשע הסימפוניות של בטהובן. בין השנים 1907-1910 היה מנהל האופרה של וינה, ממלא מקומו של גוסטב מאהלר (שנפטר ב 1911). משנת 1912 היה שוב קאפלמייסטר בהמבורג, אך התפטר בשנת 1914 ונסע לדרמשטאדט כמנהל מוזיקלי, בעודו מרבה לנצח בארצות הברית עבור חברת האופרה של בוסטון בין השנים 1912-1914. בין השנים 1919-1920, הוא היה המנצח הראשי של הפולקסאופר של וינה. בשנת 1920, הוא התמנה לפרופסור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בין השנים 1927 עד 1934 היה מנהל מוזיקלי של "התזמורת הסימפונית של בזל". ב-29 בפברואר 1940, הוא נתן את הקונצרט האחרון שלו בלונדון באותה שנה ונפטר בווינטרטור, שווייץ שנתיים לאחר מכן.

מלבד עוד כמה אופרות, הלחין ויינגרטנר שבע סימפוניות, סינפונייטה, קונצרטים לכינור ולצ'לו, יצירות תזמורתיות, לפחות ארבע רביעיות מיתרים, חמישיות לכלי מיתר ולפסנתר עם קלרינט ועוד יצירות. סגנונו המוזיקלי מזכיר יותר את הרומנטיקה המוקדמת מאשר את ההתפתחויות המאוחרות יותר, שלא לדבר על מודרניזם.

כמנצח, ויינגרטנר הקליט את ההקלטה הראשונה של כל מחזור הסימפוניות של בטהובן; הוא גם כתב ספרים בנושא הניצוח על הסימפוניות של בטהובן ועל הסימפוניה מאז בטהובן.

בין השנים 1908 ל-1927 היה מנצחה הראשי של הפילהרמונית של וינה. כמו כן ניצח על האופרה של וינה. בין תלמידי הניצוח שלו היו פאול זאכר, גאורג טינטנר ויוזף קריפס.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:פסנתרנים אוסטרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1863
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1942
פלאוסול

פלאוסול (paleosol) היא קרקע קבורה, מאובנת או קרקע עתיקה.

חוקרים מחזיקים בדעה כי קיימים שלושה סוגים של קרקעות עתיקות: קרקע קבורה מתחת לפני השטח, קרקע מאובנת או עתיקה הנמצאת בפני השטח, וקרקע עתיקה שהייתה קבורה מתחת לפני השטח, ונחשפה אל פני השטח. ישנם חוקרים המכנים קרקע מסוימת בשמות שונים או באמצעות מושגים שונים. עד סוף שנות החמישים קרקע המכונה “Relict” כללה את כל הקרקעות העתיקות החשופות בפני השטח, ללא הבחנה אם הקרקע הייתה קבורה או לא. החוקרים Ruhe and Daniels (1958) קובעים לראשונה את המונח “Exhumed paleosol” לקרקע שהייתה קבורה ונחשפה אל פני השטח על ידי תהליכי ארוזיה. הפירוש בעברית ל - “Exhumed paleosol” הוא להוציא מקבורה. 
החוקר (Ruhe 1965) מגדיר פלאוסול כ”קרקע שנוצרה בנוף העבר”, והוא החוקר הראשון שמחלק את הקרקעות לשלושה סוגים ברורים:

*Relict soil – קרקע שהיא שריד – קרקע שנוצרה בנוף הקדום ולא נקברה, אלא נשארה חשופה אל פני השטח. לקרקע זו מאפיינים של קרקע עתיקה.

*Buried soil - קרקע קבורה – קרקע זו גם נוצרה בנוף הקדום אך כוסתה על ידי קרקע צעירה או מסלע.

*Exhumed soil – קרקע שנחשפה - קרקע שהייתה קבורה ונחשפה אל פני השטח על ידי ארוזיה (בליה או סחיפה) של החומר הקובר. לעיתים קרקע זו לא נמצאת בשיווי משקל עם הסביבה כמו קרקעות מפותחות אחרות שנמצאות בפני השטח.
 
(Valentine and Dalrymple 1976) מצדדים בגישה של (Ruhe, 1965) המחלקת את סוגי הקרקעות המאובנות לשלוש Buried paleosol, Relict paleosol, Exhumed paleosol. אך במאמרם הם מפרטים רק לגבי קרקע קבורה. 
החוקר (Butler 1959) מגדיר כי קרקע הופכת לפלאוסול רק כאשר היא נקברת מתחת לחומר אב חדש. חומר האב שעתה נמצא בפני השטח מתחיל להפוך לקרקע כאשר השכבות התחתונות שומרות על אפיוניהן הקודמים, וכך נוצרים מחזורים של שכבות קרקע הקבורות אחת מתחת לשנייה. החוקר מגדיר מחזור קרקעות קבורות אלו כמחזור K .
החוקר (Gerasimov 1971) מחלק את סוגי הפלאוסולים, לקרקע קבורה (possil), כקרקע קבורה, קרקע שארית או שריד 
(Relict or residual) כקרקע שנמצאת על פני השטח, וכקרקע שהשתמרה כחומר משקע גאולוגי (pedoliths). לעומתו (Ruellan 1971) מחלק את הקרקעות בכלל לשלוש קבוצות גדולות, שרק שתיים מהן שייכות לקרקעות הקבורות, וכל קבוצה הוא מפרט לתת קבוצות, מסביר, ומביא דוגמאות מקרקעות במרוקו. הקבוצות הגדולות לפי חלוקתו הן: 

*קרקעות העומדות בשיווי משקל עם הסביבה. קרקעות אלו מתפתחות בהווה והן לא קרקעות עתיקות.
*קרקעות בפני השטח, בעלות שרידים מהעבר (Relict soil) המעידות על תנאים סביבתיים שונים מהיום.
*קרקעות קבורות (Buried soil) שחלק מהן בעלי שרידים מהעבר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרקעות
ביל סקייט

ויליאם ("ביל") ג'ק סקייט (26 בספטמבר 1953 - 3 בינואר 2006) היה ראש הממשלה של פפואה גינאה החדשה בשנים 1997–1999.

==ביוגרפיה==
סקייט נולד לאב אוסטרלי ואם מפפואה גינאה החדשה.

בשנת 1987 החל לעמוד בראשות מועצת מחוז עיר הבירה ובשנת 1992 נבחר לאספה הלאומית. בין השנים 1995–1997 כיהן כמושל מחוז עיר הבירה. לאחר מכן נבחר לראשות הממשלה ועמד בראשה כשנה וחצי.

כמנהיג מפלגת האספה הלאומית העממית, לאחר הבחירות הכלליות בשנת 2002 תמך בממשלתו של מייקל סומארה ומונה ליו"ר האספה הלאומית. בנובמבר 2003 מונה גם למושל הכללי של פפואה גינאה החדשה בפועל והחזיק בתפקיד עד מאי 2004. למשך יממה במרץ 2004 הושעה מהתפקיד בעקבות האשמות על אי סדרים כספיים בתפקידים קודמים, אך הוכיח חפותו ושב לתפקיד. בחודש מאי הסירה מפלגתו את התמיכה מראש הממשלה והייתה למפלגה הגדולה בין מפלגות האופוזיציה באספה הלאומית. בעקבות זאת הוא הוחלף סקייט כיו"ר האספה וכממלא מקום המושל הכללי על ידי ג'פרי נייפ.

בשנת 2005 ניתן לו תואר אבירות. באותה שנה סבל משבץ והועבר לטיפול באוסטרליה, בה נפטר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת פפואה גינאה החדשה
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: פוליטיקאים
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירים מפקדים
קטגוריה:ילידי 1953
קטגוריה:נפטרים ב-2006
פארק גבעת אינווד

פארק גבעת אינווד (באנגלית: Inwood Hill Park) הוא פארק ציבורי בחלקו הצפוני ("העליון") של האי מנהטן בעיר ניו יורק. הפארק מנוהל על ידי מחלקת הפארקים של עיריית ניו יורק.
הפארק ממוקם לאורך גדת נהר ההדסון בין רחוב דייקמן וקצה הצפוני של האי מנהטן.

==פני השטח==
הפארק הוא פארק סלעי, ותצורותיו נוצרו על ידי קרחונים בעידן הקרח האחרון. הפארק הוא הפארק היחיד באי מנהטן שלא עוצב על ידי מתכננים.
גבעות מכסות את מרבית פני שטח הפארק, ורובן מיוערות ביותר. בפארק מסלולי הליכה ואופניים רבים, וכן שלושה גני משחקים לילדים, מגרשי כדורסל, כדור בסיס, טניס וכדורגל.

בשטח הפארק מצויה ביצת מלח קטנה בה מקננים עופות מים רבים, כגון אווזים קנדיים, קורמורנים ושחפים.

ביערות מצויים הן ציפורי שיר והן עופות טרף כגון ינשופים וניצים. בשנת 2002 נערך ניסיון להביא לקינון של עיטם לבן-ראש בפארק, ושלושה זוגות עיטמים החלו לקנן בקינים מיוחדים שנבנו עבורם.

שטח הפארק 793,000 מ"ר ולאורכו עובר הכביש המהיר הנרי הדסון, ומסילת רכבת של חברת אמטרק.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנהטן: פארקים
קטגוריה:הארלם ריבר
אפיגרפיה

[[כתובת נקבת השילוח]]
וואדי ראם (ירדן)]]
אֶפִּיגְרַפְיָה (ביוונית: επιγραφή, "כתובת") הוא ענף במדע הארכאולוגיה העוסק במיון ובחקר של כתובות ותחריטי סימנים ואותיות על גבי אבן, מתכת, חרס וחומרים דומים. תחום זה נבדל מתחומי המחקר של כתבי יד עתיקים, שנכתבו בדיו על נייר, גוויל, קלף או פפירוס, תחומים הנקראים "פפירולוגיה" ו"פלאוגרפיה". ענף האפיגרפיה מהווה את אחד מעמודי היסוד של המחקר הארכאולוגי המודרני.

האפיגרפיה עוסקת הן בחקר בלשני של הכתוב והן בניתוח כתובות אלו כמסמכים המעידים על אירועים היסטוריים ועל חיי התרבות בתקופות קדומות.

מדע האפיגרפיה החל להתפתח במאה ה-16. בראשיתו, הוא התמקד בכתובות בשפה הלטינית. בין חשובי החוקרים בתחום זה ניתן למנות את וילהלם הנצן, בארטלומיו בורגסי, ותאודור מומזן. האחרון היה היוזם של קורפוס הכתובות הלטיניות (Corpus Inscriptionum Latinarum) – אוסף רב כרכים שהחל לצאת לאור בגרמניה בשנת 1863, שמכיל את כל הכתובות הלטיניות הידועות, ומקבצן לעבודה אחת. עד היום יצאו כ-20 כרכים, המכילים כ-180,000 כתובות מעובדות, מנותחות ומתורגמות. בתגובה לפרויקט גרמני זה, יזמה האקדמיה הצרפתית את קורפוס הכתובות השמיות.

ענף ארכאולוגי הקשור לאפיגרפיה הוא הנומיסמטיקה, העוסק בחקר המטבעות.

==ספרים המאגדים כתובות==
* אוסף הכתובות הלאטיניות (בלטינית: Corpus Inscriptionum Latinarum, קיצור: CIL) – אוסף רב כרכים שהחל לצאת לאור בגרמניה בשנת 1863 בעריכת תאודור מומזן, שמכיל את כל הכתובות הלטיניות הידועות, ומקבצן לעבודה אחת. עד היום יצאו כ-20 כרכים, המכילים כ-180,000 כתובות מעובדות, מנותחות ומתורגמות.
* כתובות נבחרות בלטינית (בלטינית: Inscriptiones Latinae Selectae, קיצור: ILS) - אוסף כתובות בלטינית בעל שלושה כרכים שנערך על ידי הרמן דסאו. העבודה פורסמה בשלושה חלקים בשנים 1892–1916.
* השנה האפיגרפית (בצרפתית: L'Année épigraphique, קיצור: AE) - אוסף כתובות בלטינית ויוונית היוצא לאור כל שנה בצרפתית.
* Roman Military Diplomas (בעברית: "דיפלומות צבאיות רומאיות", ובקיצור: RMD) הוא אוסף של דיפלומות צבאיות רומאיות, הכולל את כל הדיפלומות צבאיות רומאיות שפורסמו משנת 1955. עד היום פורסמו 5 כרכים בעריכתם של מרגרט רוקסן ופול הולדר, הכוללים למעלה מ-470 דיפלומות.
* אוסף הכתובות השמיות (בלטינית: Corpus Inscriptionum Semiticarum, קיצור: CIS) – אוסף אלפי כתובות בשפות שמיות (פיניקית, ארמית, חמיירית, שבאית ועוד שפות ערביות קדומות).
** רפרטואר הכתובות השמיות (בצרפתית: Répertoire d'Épigraphie Sémitique, קיצור: RÉS) – אוסף לא ממוין של כתובות בשפות שמיות שונות, שלא התפרסמו ב־CIS, כולל כתובות עבריות.
* כתובות כנעניות וארמיות (בגרמנית: Kanaanäische und Aramäische Inschriften, קיצור: KAI) – אוסף מצומצם של כ־300 כתובות בשפות שמיות צפון־מערביות (פיניקית, מואבית, עמונית, עברית וארמית לניביה), המהווה סטנדרט לציטוט כתובות בשפות אלה.
* אוסף הכתובות של יודיאה-פלשתינה (בלטינית: Corpus Inscriptionum Iudaeae Palaestinae, קיצור: CIIP) – קורפוס שמטרתו לתעד את כל הכתובות המתוארכות בין המאה הרביעית לפני הספירה ועד למאה השביעית לספירה בשפות שונות, שהתגלו בשטח ישראל (למעט השומרון והגולן מטעמים פוליטיים).

==לקריאה נוספת==
* האנציקלופדיה העברית, הוצאת ספרית פועלים, 1988:
**כרך ה', הערך אפיגרפיה, עמ' 188.
**כרך כ', הערך כתובות, עמ' 1108–1109.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110825063316/http://oracle-vm.ku-eichstaett.de:8888/epigr/epigraphik_en מאגר מקיף של כתובות לטיניות], זמין לחיפוש
* 
* 

*
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:התמחויות בארכאולוגיה