OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טים פאוורס

טים פאוורס (באנגלית: Timothy Thomas Powers; נולד ב-29 בפברואר 1952) הוא סופר מדע בדיוני ופנטזיה אמריקני.

אחת הנקודות הראויות ביותר לציון בעבודתו היא השימוש ב"היסטוריות סודיות" - פאוורס משתמש באירועים היסטוריים מאומתים ומתועדים, אך הוא מתאר אותם מנקודת מבט שונה, בה הקסם הוא כוח מניע חשוב במוטיבציה ובפעולותיהם של הדמויות הפועלות.

== חייו ==
פאוורס נולד בבאפלו, ניו יורק, וגדל בקליפורניה, לשם עברה משפחתו ב־1959. הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון, שם פגש לראשונה את ק. וו. ג'טר וג'יימס בליילוק, שניהם סופרי מדע בדיוני ופנטזיה, עימם נשאר מאז בקשרי חברות טובים, ומדי פעם שיתף עמם פעולה ביצירתו. עוד חבר אותו פגש באותה התקופה (אם כי לא היה סטודנט באוניברסיטה, שלא כמו ג'טר ובליילוק) הוא פיליפ ק. דיק; הדמות הנקראת "דייוויד" בספרו של דיק "ואליס" מבוססת על פאוורס.

פאוורס ובליילוק המציאו את המשורר ויליאם אשבלס (המופיע בספרו של פאוורס, "שערי אנוביס") בעת לימודיהם באוניברסיטה.

הרומן החשוב הראשון שלו היה "מזיגת הכהה" שכתב ב־1979, אך הרומן שהקנה לו את פרסומו היה הרומן הבא שלו, מ-1983, "שערי אנוביס", שזכה בפרס פיליפ ק. דיק. "שערי אנוביס" תורגם וראה אור בשפות רבות, בהן עברית. ספרו "זרמים זרים" שיצא ב-1987 ותורגם לעברית ב-2011 שימש בסיס לסרט שודדי הקאריביים: זרמים זרים.

בנוסף לקריירת הכתיבה שלו, פאוורס מלמד במשרה חלקית בתפקידו כ"סופר הבית" בתיכון לאמנויות של מחוז אורנג', שם חברו, בליילוק, מנהל את מחלקת הכתיבה היוצרת. פאוורס מתגורר כיום ב־Muscoy, קליפורניה.

פאוורס ביקר בישראל במסגרת פסטיבל אייקון 2005.

בשנת 2011 הוא היה מועמד לקבלת "פרס ארטור קלארק", אך בסופו של דבר הפרס הוענק ללורן ביוקס.

==ביבליוגרפיה==
להלן רשימה חלקית של הספרים שהוציא פאוורס:
*מזיגת הכהה (1979) - The Drawing of the Dark בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2005
*שערי אנוביס (1983) - The Anubis Gates בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2000
*זרמים זרים (1987) - On Stranger Tides בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2011
*הזדמנות אחרונה (1992) - Last Call בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2002
*שלושה ימים עד דלא היה (2006) - Three Days to Never בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2008

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.isfdb.org/cgi-bin/ea.cgi?Tim_Powers ביבליוגרפיה] של פאוורס
* [https://web.archive.org/web/20050911001041/http://strangehorizons.com/2005/20050207/powers-int-a.shtml ראיון] עם הסופר מפברואר 2005
* [http://groups.yahoo.com/group/timpowers/ קבוצת Yahoo!] המוקדשת לפאוורס
* 

קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
כנסיית סנט דנסטן שבמזרח

כנסיית סנט דנסטן שבמזרח
כנסיית סנט דנסטן שבמזרח (באנגלית: St Dunstan-in-the-East) היא כנסייה אנגליקנית שהייתה על גבעת סנט דנסטן באמצע הדרך בין גשר מצודת לונדון לבין מצודת לונדון בסיטי של לונדון. הכנסייה נהרסה במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. הריסותיה הן גן ציבורי כיום.
== היסטוריה ==
הכנסייה נוסדה בשנת 1100 בסגנון גותי. היא ניזוקה מאוד בשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666, ושוקמה בין השנים 1668–1671. צריח, בתכנונו של סר כריסטופר רן, נוסף לכנסייה שלושים שנה לאחר שיקומה. הצריח תוכנן בסגנון גותי כך שיתאים לכנסייה.

מצב הכנסייה התדרדר, והיא נבנתה מחדש בין השנים 1817–1821 על ידי האדריכלים דייוויד לאיינג וויליאם טייט. הצריח של רן שולב במבנה החדש.

בשנת 1941 נהרסה הכנסייה במהלך הבליץ. לאחר המלחמה הוחלט לא לשקמה. ב-1967 החליט האיגוד של לונדון להפוך את הריסות הכנסייה לגן ציבורי, וזה נחנך ב-1971.

הצריח שתכנן רן שרד את הבליץ, ומשמש כיום מרפאה ציבורית. מהכנסייה עצמה נותרו רק הקירות הצפוני והדרומי, וביניהם נשתלו עצים ונבנו מספר מזרקות. הגן נחשב לאחד מהיפים בגני הסיטי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות
דנסטן שבמזרח
קטגוריה:כנסיות בסגנון גותי
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
כנסיית סנט מרי אלדרמאנבורי

כנסיית סנט מרי אלדרמאנבורי (באנגלית: St Mary Aldermanbury) הייתה כנסייה אנגליקנית שתכנן ובנה האדריכל סר כריסטופר רן.

הכנסייה נהרסה בבליץ במהלך מלחמת העולם השנייה והוחלט לא לשקמה. לאחר המלחמה הועברו שרידיה לפולטון במיזורי שבארצות הברית והם מהווים אנדרטה לסר וינסטון צ'רצ'יל.

בגן האנדרטה נמצאת אנדרטה להנרי קונדל וג'ון המינגס שערכו את המהדורה הראשונה של מחזות ויליאם שייקספיר.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
DEViANCE

[[לוגו הקבוצה]]
DEViANCE היא קבוצת תוכנה פיראטית מחתרתית שנוסדה ב-1999. הקבוצה, שעודה פעילה (נכון לינואר 2012), נמנית עם מספר קבוצות העוסקות בפריצת הגנה של תוכנות ומשחקי מחשב ובהפצתן באמצעות האינטרנט. בדומה לקבוצות פיראטיות אחרות, ל-DEViANCE אין אתר אינטרנט רשמי.

DEViANCE היא אחת מקבוצות הפריצה הפופולריות ביותר בקרב קהילת שחקני המחשב. לעיתים, הקבוצה הצליחה לשחרר גרסאות פרוצות של משחקים שעות ואף ימים לפני מועד תחילת שיווקן הרשמי. דוגמה לכך הייתה יציאתו של המשחק Unreal Tournament 2004 כיממה לפני השקתו הרשמית על ידי חברת אטארי ב-16 במרץ 2004.

בנוסף לפריצת תוכנות ומשחקי מחשב, הקבוצה גם מייצרת ומפיצה מחוללי רישיונות (בסלנג לועזי: "Keygen" (הלחם מקוצר של המילים באנגלית key ו-generator)). 

למרות שמעט מחבריה עדיין מפיצים לעיתים רחוקות פרצות תוכנה באופן פעיל, קבוצת DEViANCE נסגרה באופן רשמי. כך הכריז מנהלה ב-25 בדצמבר 2006, ונשא את נאומו בנושא באתר http://deviance.untergrund.net. עם זאת, הקבוצה עדיין נחשבת לפעילה, כיוון שחבריה לשעבר ממשיכים להפיץ פרצות בתוכנה בשמה.

DEViANCE מפיצה במקביל לתוכנה הפרוצה גם קובץ מידע (עם סיומת קובץ nfo (אך בפורמט קובץ טקסט (סיומת txt) בסיסי)), הכולל מידע אודותיה. בסופו של קובץ זה מופיעה תמיד ההצהרה הבאה (מתורגמת מאנגלית):

קטגוריה:העתקה פירטית של תוכנה
אופולה

אופולה (פולנית: Opole, ; שמה לשעבר בגרמנית: אוֹפֶּלְן, Oppeln) היא עיר הנמצאת בדרום פולין על גדות הנהר אודר. אוכלוסיית העיר מונה 129,553 תושבים והיא בירת פרובינציית אופולה. היא גם בירתה ההיסטורית של שלזיה עלית. בעיר יש מיעוט גרמני גדול יחסית.

== היסטוריה ==

בעקבות מותו של בולסלאב השלישי (1138), אופולה וכל האדמות שבאזורה נהפכו לדוכסות נפרדת, שבסופו של דבר הייתה שותפה לגורלה של פולין ויותר מאוחר גם לגורלה של שלזיה.

לאחר הפסדה של אוסטריה במלחמה השלזית הראשונה ב-1742, חלקה הגדול של שלזיה, כולל אופולה, נפל לידי פרוסיה. ב-1871 הפכה העיר לחלק מהקיסרות הגרמנית.

==יהודי אופולה==

היהודים הראשונים גרו ככל הנראה באזור העיר אופולה עוד לפני הקמת העיר בשנים 1211–1217 .<ref></ref> בשנת 1840 הקימה הקהילה היהודית בית כנסת ברחוב הוספיטל. באביב 1894 החלה בניית בית כנסת חליפי וחדש, על האי פָּשֶקֶה, בשובל של נהר אודר העובר בעיר. לאור הגידול המהיר של הקהילה היהודית. בית כנסת החדש היה גדול ומפואר, היו בו כ-600 מקומות ישיבה. בתאריך 22 ביוני 1897 נערכה חנוכת בית הכנסת והעברת ספרי התורה מבית הכנסת הישן לחדש. עם הזמן בית הכנסת הישן נמכר במכירה פומבית לחברה להוצאה לאור ועל כן ככל הנראה, הוא שרד את ליל הבדולח והשואה. בשנת 2006 הפך בית הכנסת הישן לאולפן טלוויזיה אזורית של TVP3 Opole . רשויות העיר מונעות פגיעה בצורתו החיצונית של הבניין.

בשנת 1885 הקהילה היהודית באופולה הייתה בשיאה מבחינת מספר היהודים. בשנה זו חיו בעיר כ־765 יהודים. לאחר השואה קהילת יהודי אופולה לא התאוששה.

== ראו גם ==
* בית הכנסת החדש (אופלן)
*קהילת יהודי אופולה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
קיפוד חולות מצוי

קיפוד חולות
קיפוד חולות מצוי (שם מדעי: Hemiechinus auritus) הוא הקטן בקיפודי ישראל. אוזניו ורגליו ארוכות מאוד וקוציו גבשושיים. קיפוד החולות חי בחולות ובאדמות קלות. הקיפוד המצוי דחק את רגליו מיישובים ומסביבתם. קיפוד החולות נפוץ בצפון אפריקה עד הודו, דרום רוסיה ומונגוליה עד ערב.

קיפוד החולות פעיל בעיקר בערב ובבוקר, אך גם בלילה. ביום חבוי הקיפוד במחילות. משקלו של קיפוד החולות 220-190 (160-130) גרם.

קיפוד החולות הוא יחידאי. תחום המחיה לזכר הוא כ-50 דונם, ולנקבה כ-25 דונם. תחומי המחיה חופפים זה את זה במידה רבה.

בעת סכנה יכול לברוח במהירות של 12 קמ"ש.

== תפוצה בעולם ==
קיפוד החולות נפוץ מלוב במערב עד הודו ומונגוליה במזרח ומדרומה של רוסיה עד לצפון חצי האי ערב. בנוסף, קיפוד החולות מצוי גם בקפריסין.

== תפוצה בישראל ==
בעבר אכלס הקיפוד חולות ואדמה קלה באזור החוף מקיסריה בצפון ועד החולות של מערב הנגב בדרום. דרומה ומזרחה לבאר שבע הוא נפגש עם המין קיפוד המדבר. נפוץ היה גם בבקעת ערד. עם התרחבות השטחים החקלאיים חדר הקיפוד המצוי לחולות ולאזורי האדמות הקלות שיוצבו על ידי החקלאות ודחק משם את קיפוד החולות.
על פי בדיקה של החברה להגנת הטבע, שבוצעה בין השנים 2001 ל-2006, קיפוד החולות מצוי בסיכון באזור החוף.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/40607/all קיפוד חולות מצוי באתר IUCN] 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סמואל גוטליב גמלין
קטגוריה:ארץ ישראל: אוכלי חרקים
קטגוריה:קיפודיים
קטגוריה:קפריסין: יונקים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:רוסיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1770
קטגוריה:לבנון: יונקים
קטגוריה:סוריה: יונקים
קטגוריה:עיראק: יונקים
קטגוריה:קירגיזסטן: יונקים
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
סוריקטה

סוּרִיקָטָה (שם מדעי: Suricata suricatta) היא יונק השייך למשפחת הנמייתיים. הסוריקטה מצויה במדבר קלהארי באפריקה הדרומית. בטבע, הסוריקטות חיות בקבוצות שמכילות 20–50 פרטים.

== משמעות השם ==
באנגלית ידועה הסוריקטה בשם meerkat, שהיא מילה שמקורה הוא בהולנדית ומשמעותה "חתול אגמים". כיום שמה הנפוץ בהולנדית הוא stokstaartje שמשמעותו "זנבון מקל קטן", אך באפריקאנס ובאנגלית ידועה הסוריקטה בשמה הישן. מקור השם סוריקטה אינו בטוח, וישנן השערות כי מקורו בצרפתית, הולנדית או באחת מהשפות הילידיות בדרום אפריקה.

על פי האמונה הנפוצה בחלקים מדרום אפריקה (בעיקר בחלקים מזמביה ומזימבבווה), הסוריקטה ידועה גם בשם מלאך השמש ומגינה על כפרים משד הירח ומזאבי-אדם, אשר על פי האמונה, מתקיפים צאן וכפריים בזמן שהם בודדים.

== אנטומיה ==
משקלו של זכר הסוריקטה כ-731 גרם בממוצע, ומשקלה של הנקבה כ-720 גרם בממוצע. לסוריקטות גוף צנום שאורכו כ-35 עד 55 ס"מ, וזנב של כ-17 עד 25 ס"מ. זנבם של הסוריקטות אינו עבה כמו של נמייתיים אחרים, אלא ארוך ודק ומתחדד, וקצהו בצבע שחור או חום-אדמדם. לסוריקטות כתמים שחורים סביב העיניים, המונעים קרינה מן השמש.

לסוריקטה ציפורניים חזקות ומעוקלות בגפיה העליונות, המשמשות אותה לחפירה באדמה ולתפיסת המזון. הסוריקטות ניזונות מעכברים, חרקים, לטאות, ביצי ציפורים, גוזלים, שורשים, צמחים, נחשים ועקרבים ולעיתים נדירות גם מציפורים. צבעם חום-זהוב, והם בעלי פסים קצרים מקבילים על גבם. הם ידועים בעמידתם הזקופה.

ב"מחנה" הסוריקטות תמיד יימצא שומר שבמקרה של סכנה מתקרבת, יעבור בין חברי השבט ויודיע להם על הסכנה. בכל "מחנה" יש מחילות משותפות שבהן אפילו "בית שימוש" ציבורי משותף. אצל הסוריקטות קיימת תופעה בה הבוגרים מלמדים את הגורים לצוד. זוהי דוגמה נדירה להוראת מיומנויות על ידי בעל חיים שאינו האדם.

==בתרבות הפופולרית==
*הדמות טימון בסרט "מלך האריות" היא חתול בר.
*הסדרה "יצורים חסרי מנוח" מתארת את חיי הסוריקטות וכך גם הסדרה של ערוץ אנימל פלאנט - "Meerkat Manor".
*ב-2008 יצא סרט בשם "הסוריקטות".
*גרסה 10.10 של אובונטו נקראה בשם הקוד "Maverick Meerkat" - סוריקטה פוחזת
*בסדרת האנימה "אגרטסוקו" דמותו של צ'יף קומייה הוא סוריקטה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* the royal society [http://rspb.royalsocietypublishing.org/content/275/1644/1745.short Variation in contributions to teaching by meerkats],

<gallery>
קובץ:Suricata suricatta -Auckland Zoo -group-8a.jpg
קובץ:Meerkat feb 09.jpg
קובץ:Meerkat (Suricata suricatta).jpg
קובץ:Suricata in Jerusalem Biblical Zoo.JPG
קובץ:Meerkat pup.jpg
קובץ:Father & Son meerkats.jpg|בוגר וגור
קובץ:Amsterdam Zoo (3799375010).jpg
קובץ:Meerkat At the zoo Novosibirsk Siberia.jpg
קובץ:Out Alone (4639592122).jpg
קובץ:Meerkat (Suricata suricatta) Tswalu.jpg
קובץ:PikiWiki Israel 33151 Suricata in Zoo-Botanical Garden Nahariya.JPG|סוריקטות בישראל
</gallery>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1776
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן דניאל פון שרבר
קטגוריה:נמייתיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:דרום אפריקה: יונקים
קטגוריה:לסוטו: יונקים
קטגוריה:נמיביה: יונקים
קטגוריה:מדבר קלהרי: בעלי חיים
חדף קטן

חדף קטן (שם מדעי: Crocidura suaveolens, שמו באנגלית: lesser white-toothed shrew), הוא הנפוץ בחדפי ישראל. החדף הקטן בעל זנב ארוך ממחצית הגוף וגבו אפור-חום, גחונו בהיר ממנו והגוון משתנה בהדרגה.

החדף הקטן חי בחבל הים תיכוני, בסבך צמחייה (בעיקר סמוך למים) ובנאות מדבר. בעולם נפוץ מדרום אירופה עד קוריאה, צפון אפריקה, מצרים ועד עיראק.

החדף הקטן הוא פעיל בעיקר בלילה, אך ניתן לראותו גם בבוקר ובערב. משקלו 7-4 (8.5-2.4) גרם, אורך זנבו 48-32 מ"מ ואורך גופו 77-52 מ"מ.

החדף הקטן הוא יחידאי וטריטוריאלי. בנחלת הזכר חיות כמה נקבות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/29656/summ חדף קטן] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:חדפיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חדפיים
קטגוריה:צרפת: יונקים
קטגוריה:גרמניה: יונקים
קטגוריה:רוסיה: יונקים
קטגוריה:קפריסין: יונקים
קטגוריה:קרואטיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
צוריאל

צוּרִיאֵל הוא מושב בגליל מערבי, ליד מעלות תרשיחא. הוא משתייך למועצה אזורית מעלה יוסף.

== היסטוריה ==
המושב הוקם ככפר עבודה בי"ח אייר תש"י, 1950, על אדמות הכפר סוחמאתא שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. ראשוני יושביו היו עולים מהעיר בית עד'אקה שבתימן.

טקס עליה על הקרקע וחנוכת בית כנסת התקיים בתחילת יוני 1950. בינואר 1951 נחנכו 133 בתים בכפר, שמנה קרוב ל-500 נפש. בשנת הראשונה עסקו התושבים בסיקול וייעור במימון הקרן הקיימת. צוריאל שרד את הגל הראשון של נטישת כפרי עבודה, והוחל בהסבתו מכפר עבודה ליישוב קבע. אולם רבים מתושבי המקום בקשו לעזוב, וגל של סכסוכים שטף את המקום שבשיאם, ביוני 1952, הוכה קשות המדריך מטעם פועלי אגודת ישראל. נשות הכפר הועסקו על ידי ויצו בייצור בגדים תימניים אותנטיים שנמכרו כמזכרות לתיירים.

בתחילת 1953 עזבו העולים מתימן את המושב והוא אוכלס על ידי עולים ממרוקו. במאי 1954 הצטרפו למושב תשע משפחות ממעברת צמח. באוקטובר 1954 הועברו למושב 18 משפחות עולים. עולים נוספים הצטרפו בפברואר 1955. בשנת 1958 נמסר למושב שטח אדמה נוסף לעיבוד. תושבים נוספים הצטרפו למושב בשנת 1959. החל מינואר 1960 שונתה שיטת התשלום של הסוכנות היהודית לתושבי צוריאל, ובעקבות זאת התקיימה הפגנה של התושבים במשרדי הסוכנות בצפת ובאוקטובר 1960 פתחו תושבי המושב בשביתה. התושבים דרשו את הגדלת המטעים, הגדלת הלולים, נטיעת מטע זיתים ובניית מחסני טבק.

המושב מזוהה עם תנועת פועלי אגודת ישראל. המושב נקרא על שם הדמות המקראית צוריאל בן אביחיל, נשיא בית אב למררי. בסמוך למושב מצפון, מעבר לכביש 89, נמצא האתר הארכאולוגי חרבת ברזית (ח'רבת ברזה), המזוהה עם ברזית המקראית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/272/ צוריאל], באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

מפת המושב המוצבת בכניסה אליו

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
*
קטגוריה:יישובי פועלי אגודת ישראל
כרם בן זמרה

כֶּרֶם בֶּן זִמְרָה הוא מושב בגליל העליון, מצפון לצפת, ושייך למועצה אזורית מרום הגליל.

==היסטוריה==
המושב הוקם בשנת 1949 על ידי קבוצת עולים מטורקיה. בראש הקבוצה עמד בנימין אשכנזי, שקיבץ מטעם הפועל המזרחי 7 משפחות נוספות (משפחת רודיטי, משפחת קזס, משפחת רוזיו, משפחת אשכנזי, משפחת בן עזרא, משפחת מילס ומשפחת בגא). יחד עם העולים מטורקיה נמנה הרב מאיר יהודה גץ מטוניסיה שהתנדב להגיע למושב ושימש בו כרב, מוהל, שוחט ומורה, והקים את בית הספר האזורי במושב. במאי 1950 התגוררו במושב בעיקר עולים מטורקיה, ומיעוטים מארצות אירופה ומצפון אפריקה.. אל המשפחות המייסדות הצטרפו בשנת 1951 עולים מרומניה, ביניהם ניצולי השואה. בשנת 1952 הצטרפו למושב עולים ממרוקו. בתחילה נקרא המושב "ההר האדום"<ref></ref> על שם הכפר הערבי "ראס אל אחמר" שעל אדמותיו הוקם. 
המושב נקרא על שם התנא רבי יוסי בן זמרה הכהן, שקברו מצוי בתחום המושב.

==כיום==
המושב הוא מושב חקלאי ובו תיירות מפותחת, צימרים ויקבים.

מצבת קבר [[יוסי בן זמרה השוכנת בקצה היישוב]]

==קישורים חיצוניים==

* רשימת יישובים, [http://tnuathaavoda.info/places/home/places/1162300454.html מושב כרם בן זמרה], תנועת העבודה הישראלית.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
שניר

שְׂנִיר הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי באצבע הגליל. הקיבוץ נמצא במרחק כעשרה קילומטרים מצפון-מזרח לקריית שמונה, בתחום המועצה האזורית הגליל העליון.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם בכ"א באלול ה'תשכ"ז (26 בספטמבר 1967) כהיאחזות נח"ל ברמת הבניאס, שהייתה אזור מפורז, ממערב לגבול הבינלאומי, מאז הסכם שביתת הנשק 1949, אך הוחזקה בפועל בידי סוריה עד מלחמת ששת הימים. ההיאחזות הוקמה במקום שיועד למצודת אוסישקין ו', במסגרת תוכנית מצודות אוסישקין, אך לא יצאה אז אל הפועל. ההיאחזות אוזרחה כקיבוץ בחשוון ה'תשכ"ט (1968) על ידי ארגון "השומר הצעיר". בראשית דרכו נקרא הקיבוץ "כפר משה שרת" אולם לאחר תקופה קצרה נקבע השם שניר, כשמו של הר החרמון בשפה האמורית. מקורות הפרנסה של הקיבוץ הם: מטע אבוקדו מהגדולים במזרח התיכון, גידולי שדה בעמק החולה, לול לבשר, בקר לבשר, תיירות צימרים וקייטרינג, מפעל סנו שהיה שייך בעבר לקיבוץ, הרחבה קהילתית שנתפשת כענף כלכלי מובהק ומקור ליציבות כלכלית על אף הצהרות חברי הקיבוץ. 

בסוף שנות ה-70 היה קיבוץ שניר הראשון בקיבוץ הארצי שהחליט על מעבר מלינה משותפת ללינה משפחתית. לאחר שבתנועה סירבו לאפשר את המעבר, הודיע הקיבוץ על פרישה מתנועת הקיבוץ הארצי.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 היה שניר הקיבוץ הראשון שעבר הפרטה, ואחד הראשונים שהוקמה בהם הרחבה קהילתית.

שמו של היישוב נגזר מאחד משמותיו של הר חרמון הסמוך, על פי הפסוק ().

==גלריית תמונות==
<gallery>
Bamahane Nahal, 1967. II.jpg|טקס העלייה לנח"ל שניר ב-1967 על גבי שער במחנה נח"ל
snirk01.JPG|מועדון לחבר
SaidiSnir.jpg|קיר אמנות שיצר משה סעידי בחזית מועדון לחבר
snirk02.JPG|חדר אוכל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://web.archive.org/web/20160407190603/http://www.galil-net.org.il/HTMLs/article.aspx?C2004=13411&BSP=13018%2F שניר] במרכז המידע להתיישבות בגליל
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/04/13/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%97%D7%93%D7%A8-%D7%94%D7%90%D7%95%D7%9B%D7%9C-%D7%95%D7%91%D7%9E%D7%95%D7%A2%D7%93%D7%95%D7%9F-%D7%9C%D7%97%D7%91%D7%A8-%D7%91%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A5/ סקירה אדריכלית והיסטורית על חדר האוכל והמועדון בקיבוץ], באתר 'חלון אחורי', 13 באפריל 2016
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל העליון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1967
קטגוריה:עמק החולה: יישובים
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
לי באי

לי באי מדקלם שיר מאת [[ליאנג קאי]]

לִי בּאי, לִי בּוֹ או לִי טי פּוֹ (סינית: 李白; 701 – 762) משורר סיני שחי בימי שושלת טאנג ונחשב לאחד מגדולי השירה בכל הזמנים.

משירתו של לי באי נותרו כ־1100 שירים. היכרות המערב עם לי באי החלה בזכות התרגומים החופשיים של המשורר עזרא פאונד מהתרגומים ליפנית לשירתו של לי באי. בתרגום לגרמנית נתפרסמו כמה משיריו בזכות השיר על הארץ מאת מאהלר.

לי באי היה בנו של סוחר עשיר. מקום הולדתו לוט בערפל, אך רבים גורסים כי נולד בעיר סויאב שבקירגיזסטן (בקרבת טוקמוק). משפחתו עקרה למחוז סצ'ואן כשהיה בן 5, שם הושפע לי באי מהטאואיזם ומקונפוציוס. מגיל 25 נדד ברחבי סין, מה שהשפיע על אישיותו, ועל השפה השירית החופשית שזכתה לעניין רב עוד בחייו. בשנת 742 פגש לי באי את הקיסר ובמשך שנתיים שירת כמשורר בחצרו. בהמשך, נדד ברחבי סין, ופגש את המשורר הנודע דו פו בסתיו 744 ושנה אחר כך. השירים שכתבו השניים זה לזה נחשבים לקלאסיקה.

מאוחר יותר תמך לי באי במרד נגד הקיסר ועל כך הוגלה ליֵלַאנג. הוא זכה לחנינה ומת בדַאנְגטוּ. האגדה מספרת כי טבע כשניסה לתפוס את בבואת הלבנה. אחרים טוענים כי מת מהרעלת כספית בעת ניסיון כימי להמציא משקה מרפא-כל, ואחרים גורסים כי מת משתיית יתר. רבים משיריו עסקו בהנאות היין. שיריו תורגמו לעברית בעיקר על ידי דן דאור.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20110715031358/http://hebrew.cri.cn/1/2010/02/17/2s4499.htm המשורר הנודד, לי באי], אתר הרדיו הסיני הבינלאומי
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים סינים
קטגוריה:ילידי 701
קטגוריה:נפטרים ב-762
ונוס מברכת רם

איור של הפסלון
ונוס מברכת רם הוא השם שניתן לאבן חרוטה, ככל הנראה פסלון, מהקדומים שידועים בעולם. האבן נמצאה בשנת 1981 על ידי פרופ' נעמה גורן-ענבר מהאוניברסיטה העברית באתר הארכאולוגי בבריכת רם שברמת הגולן. יש המשייכים את האתר בו נמצאה לתרבות האשלו-יברודית.<ref name=":0" />

הצלמית גולפה מאבן סקוריה אדומה, אורכה 3.5 ס"מ וייתכן ששימשה למטרות סמליות או דתיות. היו חוקרים שערערו על היותה של צלמית זאת מעשה ידי אדם (ולא אבן טבעית בעלת צורה זו), אך , כפי שמוגדר באתר מוזיאון ישראל.

השכבה הארכאולוגית שבה נמצאה הצלמית תוארכה לתקופה שבין 800,000 ל-233,000 שנים לפני זמננו, לפי גילים בשיטת אשלגן-ארגון שנמדדו בשתי שכבות הבזלת התוחמות אותה (מלמעלה ומלמטה). עם זאת, נראה כי התחתונה משתי השכבות קדומה בהרבה לממצאי האתר והתיארוך ההגיוני הוא זה הקרוב לשכבת הבזלת העליונה המכונה "בזלת כרמים". הצלמית נוצרה כנראה בידי הציידים-לקטים מהמין הומו ארקטוס.

צלמית זאת נחשבת לממצא העתיק ביותר של דמות אנושית הקיים בתיעוד הארכאולוגי. היא מזכירה את קבוצת הצלמיות הפרהיסטוריות המכונות צלמיות ונוס, מהתקופה הפלאוליתית העליונה של אירופה, ומכאן כינויה.

קיימים סימנים לכך שהאמן או האמנית הקדומים חרצו חריצים על הצלמית בכלי צור שבעזרתו עוצב הראש, ובאופן זה גם עוצבו הזרועות והחזה השופע של הדמות. אין הסכמה בין החוקרים אם הפסלון הוא אכן צלמית. פרופ' עופר בר-יוסף ופרופ' יוסף גרפינקל כתבו בספרם<ref name=":0"></ref>:

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Goren-Inbar, N and Peltz, S, 1995, "[https://www.scirp.org/(S(351jmbntvnsjt1aadkposzje))/reference/referencespapers.aspx?referenceid=2669826 Additional remarks on the Berekhat Ram figure]," Rock Art Research 12, 131-132, quoted in Scarre, C (ed.) (2005). The Human Past, (London: Thames and Hudson)
* Nowell, April. "[https://www.academia.edu/290588/A_New_Look_at_the_Berekhat_Ram_Figurine_Implications_for_the_Origins_of_Symbolism A New Look at the Berekhat Ram Figurine: Implications for the Origins of Symbolism]", 2001. Academia.edu 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.imj.org.il/imagine/collections/itemH.asp?itemNum=197795 צלמית מברכת רם], באתר מוזיאון ישראל
* [https://www.youtube.com/watch?v=lKf3g3APonw סרטון] ריאיון עם הארכאולוגית פרופ נעמה גורן עינבר "The Venus of Berekhat Ram"

==הערות שוליים==

קטגוריה:צלמיות ונוס
קטגוריה:עתיקות ארץ ישראל
קטגוריה:התרבות האשלו-יברודית
קטגוריה:ארץ ישראל: פרהיסטוריה
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ארכאולוגיה
צלמית ונוס

[[ונוס מווילנדורף]]
[[ונוס מלוסל]]
תרבות האלה צלמיות פולחן
צלמית ונוס הוא כינוי קבוצתי למספר חפצים פרהיסטוריים רובם בצורת פסלון של אישה שמנה או בהריון מתקדם מהתקופה הפלאוליתית העליונה שנמצאו באירופה ובצפון אסיה. צלמיות אלו נמנות עם החרסים העתיקים ביותר הידועים כיום ומהווות דוגמה עתיקה של היריון באמנות. משמעותן התרבותית אינה ידועה. עם זאת, בהתחשב בכך שייתכן כי בתקופה בה נוצרו היחס להשמנה בחברה האנושית היה שונה מהיום (שכן מזון, בייחוד מזון משמין היה מצוי בצמצום כיוון שהחקלאות טרם התפתחה), צלמיות אלו יכלו להיות סמל להצלחה ואיקונין של פוריות, או אף מייצגות באופן ישיר את האלות השונות בעצמן.

נוהגים לשייך לקטגוריה זו שני ממצאים ארכאולוגיים עתיקים בהרבה - ונוס מברכת רם, שגילה בין 233,000 ל-800,000 לפנה"ס וונוס מטן-טן, שגילה בין 300,000 ל-500,000 לפנה"ס, השייכים לתרבות האשלית התיכונה. צלמיות אלו שנמצאו באסיה ובאפריקה עשויות אבן ולא חרס. שתי הצלמיות עשויות בצורה גסה, וייתכן כי קבלו את צורת הדמות האנושית כתוצאה מתהליכים גאולוגיים טבעיים. עם זאת, קווקווים החרוטים על ונוס מברכת רם מרמזים על שימוש אנושי בכלי עבודה מאבן, ועל ונוס מטן-טן יש סימנים כי נצבעה - "שכבה שומנית" על פני האבן נבדקה והיא מכילה ברזל ומנגן, עדות לכך שהצלמית עוטרה בידי מישהו שעשה בה שימוש כצלמית, בלא קשר לדרך בה נוצרה. 

דוגמאות לצלמיות ונוס:
*ונוס מברכת רם
*ונוס מטן-טן
*ונוס מהולה פלס 
*ונוס מברסמפוי
*ונוס מווילנדורף
*ונוס מלספוגו
*ונוס מדולני וייסטוניצה
*ונוס מלוסל

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hominids.com/donsmaps/venus.html דמויות ונוס מתקופת האבן]
* [https://web.archive.org/web/20050924033857/http://www.arthistory.sbc.edu/imageswomen/ דמויות נשים באמנות הקדומה]
* [http://perso.wanadoo.fr/deesse-mere/g40venus.htm The Venus]
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/sci/tech/3047383.stm פסל בן 400,000 שנה ממרוקו] אתר הבי.בי.סי
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/8047319.stm German 'Venus' may be oldest yet] מאתר ה-BBC
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות פרהיסטורית
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:אבולוציית האדם
סטיבן וילסון

סטיבן ג'ון וילסון (באנגלית: Steven John Wilson, נולד ב־3 בנובמבר 1967 בעיר המל המפסטייד שבבריטניה) הוא מוזיקאי, זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אנגלי. ידוע בעיקר כמקים, סולן, גיטריסט וכותב השירים של להקת הרוק המתקדם פורקיופיין טרי. לאחר פירוק הלהקה המשיך בקריירת סולו. במקביל, חבר בלהקות נואו מאן ובלאקפילד בשיתוף עם הזמר הישראלי אביב גפן, וכן לוקח חלק בהרכב Storm Corrosion יחד עם סולן להקת אופת', מיקאל אוקרפלט.

==ביוגרפיה==
וילסון ידוע בכישורי ההפקה והמיקס שלו ובסאונד הייחודי שלו. בנוסף לעבודה על יצירותיו, כישרונו בא לידי ביטוי גם בהפקת האלבומים Heritage, Blackwater Park, Deliverance ו-Damnation של להקת המטאל המתקדם השוודית אופת'. וילסון הפיק גם את האלבום הרביעי של להקת המטאל הישראלית אורפנד לנד ואלבומים של להקות רבות אחרות, בעיקר להקות רוק מתקדם.

בשנת 2009 הוציא ביחד עם רוברט פריפ גרסאות מחודשות עם סאונד משופר לאלבומים נבחרים של קינג קרימזון.

לאחר שסיים את דרכו בלהקת פורקיופיין טרי, החל בקריירת סולו. ב-2008 יצא אלבום הסולו הראשון שלו, Insurgentes. ב-2011 יצא אלבום הסולו השני של וילסון "Grace for Drowning". ב-2013 יצא אלבום הסולו השלישי של וילסון "The Raven That Refused To Sing" שהופק על ידי אלן פרסונס. ב-2015 יצא אלבום הסולו הרביעי של וילסון "Hand. Cannot. Erase." ובו מתארחת הזמרת הישראלית נינט טייב. כמו כן, טייב הצטרפה לסיבוב ההופעות של וילסון ב-2016.

וילסון כבר הופיע בעבר כמה פעמים בישראל ובחודש פברואר 2019 הופיע בהיכל התרבות בת"א במסגרת סיבוב ההופעות לקידום אלבומו החמישי "To the Bone".

===חיים אישיים===
וילסון מעדיף לשמור על פרופיל ציבורי נמוך, אך משתף תמונות של חייו באינסטגרם. הוא שיתף את החדשות שהוא התחתן עם חברתו הישראלית רותם בספטמבר 2019, ולאחר מכן שיתף את תמונת החתונה. לאשתו יש שתי בנות מנישואיה הקודמים. משפחתו גם הקימה חשבון אינסטגרם לכלבם בואי ווילסון, על שם דייוויד בואי.

בראיון לג'רוזלם פוסט מ-2016 הביע את הערצתו לישראל וביקר מוזיקאים כרוג'ר ווטרס התומכים ב-BDS.

וילסון הוא צמחוני ואתאיסט, ומבקר חריף של הדת המאורגנת אך נמנע מהטפה כאמן. 
הוא אינו מעשן ואינו צורך סמים.

== דיסקוגרפיה ==
;אלבומי אולפן
*Insurgentes (2008)
*Grace for Drowning (2011)
*The Raven That Refused to Sing (And Other Stories) (2013)
*Hand. Cannot. Erase. (2015)
*To the Bone (2017)
*:The Future Bites (2021)
*The Harmony Codex (2023)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:פורקיופיין טרי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1967
Deadwing

Deadwing הוא אלבום רוק מתקדם מאת להקת פורקיופיין טרי, שיצא לאור ב־28 במרץ 2005 באירופה וב־26 באפריל 2005 בארצות הברית. במהרה הפך האלבום להיות האלבום הנמכר ביותר של הלהקה.

== השירים באלבום ==
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
#Deadwing (9:46)
#Shallow (4:17)
#Lazarus (4:18)
#Halo (4:38)
#Arriving Somewhere But Not Here (12:02)
#Mellotron Scratch (6:57)
#Open Car (3:46)
#Start of Something Beautiful (7:39)
#Glass Arm Shattering (6:12)
|}
</div>

== משתתפים ==
=== חברי הלהקה ===
* סטיבן וילסון - שירה, גיטרה, פסנתר, גיטרה בס, קלידים, דולצימר
* ריצ'רד ברביירי - סינתיסייזר, קלידים
* קולין אדווין - גיטרה בס
* גאווין האריסון - תופים, כלי הקשה

=== מוזיקאים אורחים ===
* מיקאל אקרפלדט (אופת') - שירה, גיטרה
* אדריאן בלו (קינג קרימזון) - גיטרה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי פורקיופיין טרי
קטגוריה:אלבומי חברת לוה רקורדס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
כרומטידה

כרומוזום משוכפל. 1, כרומטידה. 2, צנטרומר. 3, זרוע קצרה. 4, זרועה ארוכה
כרומטידה (באנגלית: Chromatid) היא אחת משתי הזרועות הזהות המרכיבות את הכרומוזום במצבו המשוכפל.

שתי הכרומטידות מחוברות האחת לשנייה באזור הנקרא צנטרומר. כשהן מחוברות הן מכונות "כרומטידות אחיות"; כשהן נפרדות הם אינן נחשבות יותר לכרומטידות, אלא לכרומוזומים בלתי-משוכפלים. הצנטרומר, אינו נמצא בהכרח במרכז הכרומטידות, למרות ששמו עלול לרמז זאת (צנטרום בלטינית פירושו "מרכז"); מיקומו מחלק את הכרומטידה לזרוע ארוכה (מסומנת באות q) ולזרוע קצרה (p).

הכרומוזומים מופיעים במצב משוכפל, ככרומטידות אחיות, רק לקראת ובזמן חלוקת התא. מטרת השכפול היא ליצור עותק זהה של כל הגנום; כל אחד משני העותקים נודד במהלך המיטוזה או המיוזה אל אחד מתאי הבת.

למונח "כרומטידה" אין קשר למונח "כרומוזום הומולוגי". בתא דיפלואידי קיימים שני עותקים של כל כרומוזום - עותק אחד מהאב ועותק אחד מהאם. שני העותקים מכונים "כרומוזומים הומולוגיים". שני העותקים נמצאים בתא כל העת, בניגוד לכרומטידות, הרלוונטיות רק לקראת ובזמן חלוקת התא. כמו כן הכרומטידות זהות לחלוטין האחת לשנייה; לעומת זאת כרומוזומים הומולוגיים נושאים את אותם הגנים, אך בגרסאות שונות במקצת הקרויות אללים. הזהות בין הכרומטידות האחיות היא הגורם לכך ששני תאי הבת זהים לגמרי לאחר חלוקת התא.

במיוזה (חלוקת ההפחתה המתרחשת בתאי הרבייה) נוצר מבנה של 4 כרומטידות – שני זוגות של כרומטידות אחיות הנקרא ביוולנט. בביוולנט חל אירוע של שחלוף (crossing over). השחלוף נעשה תמיד בין כרומטידות שאינן אחיות (אין הגיון להחליף בין אחיות כי הן זהות במידע התורשתי שבהן) מתקיים איתור של אזור מסוים – שתי כרומטידות שונות נפתחות באותו אזור בדיוק, ונסגרות בחזרה - כל אחת על השנייה ומחליפות ביניהן את החומר. אזור שחלוף זה נקרא כיאזמה. בין כרומוזומים הומולוגים מוצאים בין 2 ל 3 קיאזמטות. מנגנון השחלוף המדויק הזה (עד רמת הנוקלאוטיד) עדיין לא ידוע בכללותו כיום.

מנגנון השכפול ומנגנון המיוזה קורה לפני החלוקה הסופית לתאי הבת, המכילים כל אחד חצי מכמות הכרומוזומים של תא בוגר. השונות בין האללים של הכרומוזומים ההומולוגיים היא הגורם לכך שיצורים דיפלואידים אינם זהים להוריהם, ותכונותיהם מהוות שילוב ואיזון בין תכונות שני ההורים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציטוגנטיקה
כנסיית סנט מרי לה בו

פנים הכנסייה
כנסיית סנט מרי לה בו (באנגלית: St Mary-le-Bow) היא כנסייה אנגליקנית בסיטי של לונדון, באזור צ'יפסייד. בשל יופייה נקראת הכנסייה "היפה" - "le-Bow" (שיבוש של המילה בצרפתית).

==היסטוריה==
את הכנסייה הנוכחית בנה האדריכל כריסטופר רן בין השנים 1671–1673, לאחר שהכנסייה הקודמת נשרפה בשרפה הגדולה של לונדון. צריח הכנסייה הושלם בשנת 1680.

הכנסייה שקדמה לזו שנשרפה נבנתה עוד בתקופה הנורמנית, וצריחה היה ידוע ביופיו. מסיבה זו בנה רן צריח ייחודי לכנסייה. 

הבניין הנוכחי נהרס כמעט לחלוטין במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה, בהפצצה של ה-10 במאי 1941. במהלך ההפצצה נפלו פעמוני הכנסייה מהמגדל והתנפצו. שיקום הכנסייה החל בשנת 1956 בהדרכת האדריכל ל. קינג, והסתיים בשנת 1961.

==הכנסייה בפולקלור==
*נהגו לצלצל בפעמוני הכנסייה לסימון סגירת שערי העיר כל ערב. 
*הכנסייה מתוארת בשיר הילדים "תפוזים ולימונים". נאמר על אדם שהוא יליד לונדון אמיתי (קוקני) רק אם נולד במרחק שמיעה מפעמוני הכנסייה. 
*בשידורים הבינלאומיים של ה-BBC בשנות ה-40 השתמשו בהקלטת פעמוני הכנסייה משנת 1926 ולעיתים מתחילים בהקלטה זו את התוכניות גם כיום.

צריח הכנסייה נתן השראה לאופה שהתגורר בקרבת הכנסייה להכין לביתו עוגת חתונה בצורת הצריח. הייתה זו עוגת החתונה הראשונה בצורה זו, והמקור לעוגות החתונה של ימינו.

==קישורים חיצוניים==

* 

מרי לה בו
קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
גלובליזציה תרבותית

סניף מקדונלד'ס ב[[מוסקבה, 2008]]השינויים הכלכליים והפוליטיים הכרוכים בתהליך הגלובליזציה הביאו עימם שינויים עמוקים בתרבותן של רוב החברות בעולם. המרכזי שבהם הוא האחדה של התרבות העולמית. תרבויות שונות רוכשות מאפיינים אחת מהשנייה, במגוון תחומים - החל מהתפשטות המותגים בתחום המזון וההלבשה ועד לפריחתן של התורות הרוחניות של העידן החדש ברחבי העולם.

בראשיתו של התהליך, נראה היה כי מדובר בהשתלטות של תרבות המערב, ובמיוחד של תרבותה של ארצות הברית, על כל שאר התרבויות בעולם (ולכן כונה התהליך אמריקניזציה). אך עם חלוף הזמן, החלו רבים לטעון כי תופעה זו אינה חד-כיוונית, ולראייה הם מצביעים על הגירתן של תופעות תרבותיות דוגמת הבודהיזם ממזרח למערב, הגירה שהחלה בשנות ה-70 ועם חלוף השנים הואצה ונכנסה לזרם התרבותי המרכזי.

הגורמים לשינויים תרבותיים אלו, לפי חוקרים שונים, הם שילוב של הטכנולוגיה החדשה ושל השינויים הכלכליים. מחד, אמצעי התקשורת הבינלאומיים החדשים מאפשרים זרימה של מוצרים תרבותיים בין מדינות. דוגמה בולטת אחת היא רשת MTV, שבאמצעות הפקת תוכניות זולות ושידורן לכל רחבי העולם בטלוויזיה לוויינית הפכה למעצבת תרבות מהחשובות של שנות ה-90. הופעתה של רשת האינטרנט, ובעקבותיה של תרבות האינטרנט הביאה גם היא למאפיינים תרבותיים משותפים מעבר לגבולות גאוגרפיים.

גם לשינויים הכלכליים משקל בהפיכתה של התרבות לגלובלית. הגלובליזציה של הסחר איפשרה יבוא ויצוא של מוצרי צריכה בין מדינות, ולכן איפשרה לבני מדינות שונות לחלוק את אותם מוצרי הצריכה.

לטענת רבים, אופיים הרב-לאומי של התאגידים החדשים, בשילוב עם הגלובליות של אמצעי התקשורת החדשים, איפשרו לפרסום ולמיתוג להגיע לרמות שלא נודעו בעבר, ובכך ליצור חברה שבה המותג הוא בעל חשיבות עליונה. לפי טענה זו, הרדיפה אחר המותגים הכרוכה בתהליך הגלובליזציה מביאה למסחור של החברה, ובכך להשתלטות תאגידים מסחריים על כל המרחבים הציבוריים. כך נע מרכז החיים הציבוריים מהפארק אל מרכז הקניות, ומופעי תרבות הופכים להיות בחסות מסחרית. תופעה זו גוררת, לטענת מתנגדיה, הכתבה של התכנים התרבותיים על ידי התאגידים המסחריים וחוסמת תופעות תרבותיות שאינן אהודות עליהם.

==עולם מקומיות==
לצד תופעות הגלובליזציה, נראו בשנים האחרונות גם תופעות רבות של לוקליזציה או הסתגרות של חברות בתוך עצמן (ראו גם: אנטי-גלובליזציה). הסוציולוג בנג'מין בארבר ניסה להסביר תופעה זו באמצעות המושג גלוקליזציה, או בתרגומו של אורי רם - עולמקומיות. זהו ניסיון להסביר התפתחות זו בכלים של הדיאלקטיקה ההגליאנית.

אל מול התיזה - השינויים הכלכליים והפוליטיים שנסקרו לעיל - קמה אנטיתיזה - תנועה, שעיקרה תרבותית, המתנגדת לשינויים התרבותיים שבעקבותיהם. אך כפי שמקובל בדיאלקטיקה, התיזה והאנטיתיזה אינם ניצבים זה מול זה ללא שינוי אלא יוצרים סינתזה. הסינתזה, במקרה זה, הוא עולם המורכב משתי תנועות, מק'וורלד וג'יהאד כפי שמכנה אותן בארבר, שמחד נאבקות זו בזו אך מאידך מפרות זו את זו. תוצאתה של דיאלקטיקה זו היא, לדוגמה, ארגונים דוגמת אל-קאעידה, שהם מצד אחד פרטיקולריסטיים ומתנגדים לערכי הגלובליזציה, ומאידך - משתמשים באמצעים שצמחו עם הגלובליזציה, ממבנה רשת ועד דואר אלקטרוני.

==ראו גם==
*גלובליזציה
*שיבוש תרבות
*שיבוש תרבות (ספר)
*הלם תרבות
==קישורים חיצוניים==

* תמת [https://www.vanleer.org.il/%D7%AA%D7%97%D7%95%D7%9E%D7%99%20%D7%9E%D7%97%D7%A7%D7%A8/%d7%92%d7%9c%d7%95%d7%91%d7%9c%d7%99%d7%96%d7%a6%d7%99%d7%94-%d7%95%d7%a8%d7%99%d7%91%d7%95%d7%a0%d7%95%d7%aa/ גלובליזציה] וריבונות במכון ון ליר - עוסקת במשמעות הפוליטית, הכלכלית והחברתית של תהליכים גלובליים.
* 

קטגוריה:גלובליזציה
קטגוריה:תרבות
פלהיב

פלהיב (או פלה"ב) - הלחם של פלמ"ח והיב - הייתה יחידת הבדואים של הפלמ"ח במלחמת העצמאות והיוותה את הגרעין ליחידת המיעוטים של צה"ל.

רוב החיילים היו בני השבטים ערב-אל-היב וערב-אל-זנגרייה מהכפר טובא-זנגרייה.

היוזמה המשותפת, שהולידה את הפלה"ב, נבעה מהקשר המיוחד בין תושבי הכפר ובין היישוב היהודי בגליל. מנהיג הכפר, השיח' אבו יוסוף חוסיין מוחמד, היה מסוכסך עם נציגות הוועד הערבי העליון בצפת, לכן פנה, במהלך מבצע יפתח, אל יגאל אלון וביקש לצרף את כוחותיו לכוח היהודי.

== לקריאה נוספת ==
* זאב שיף ואיתן הבר, "לקסיקון לביטחון ישראל", הוצאת זמורה ביתן, מודן, מהדורה שנייה מתוקנת ומורחבת, עמוד 423.
* שאול דגן, 1993, פל היב- בדווים בפלמ"ח בימי תש"ח,  המרכז לחקר כוח המגן ע"ש ישראל גלילי.    

קטגוריה:יחידות הפלמ"ח
קטגוריה:יחידות ההגנה
חדף לבן-שיניים

חדף לבן-שיניים (שם מדעי: Crocidura leucodon) הוא מין בסוג חדף.

החדף לבן-השיניים הוא בינוני וגבו חום-אפור, גחונו לבן והצבעים מתחלפים בחדות. זנבו קצר ממחצית אורך גופו, ותיחום הצבעים ניכר גם בו.

החדף לבן-השיניים חי בחבל הים תיכוני, בסבך צמחייה. לעיתים הוא חי במחילות מכרסמים כגון נברן השדות. בעולם נפוץ החדף לבן-השיניים ממרכז אירופה ודרומה עד הוולגה, טורקסטן, טורקיה, לבנון וישראל.

החדף לבן-השיניים פעיל בעיקר בלילה, אך ניתן לראותו גם בבוקר.
משקלו של החדף לבן-השיניים הוא 10–14 (6–15) גרם, אורך זנבו 29–40 מ"מ ואורך הגוף 71–75 מ"מ.

החדף לבן-השיניים הוא מין יחידאי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/29651/all חדף לבן-שיניים], באתר IUCN 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1780
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן הרמן
קטגוריה:חדפיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חדפיים
קטגוריה:איטליה: יונקים
קטגוריה:צרפת: יונקים
קטגוריה:הונגריה: יונקים
קטגוריה:טורקיה: יונקים
קטגוריה:אוסטריה: יונקים
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: יונקים
קטגוריה:ליכטנשטיין: יונקים
כדורגלן השנה באוקיאניה

כדורגלן השנה באוקיאניה הוא תואר ספורטיבי המוענק מדי שנה, מאז 1988, לשחקן הכדורגל הטוב ביותר בארצות אוקיאניה. הבחירה נעשית על ידי קבוצה של עיתונאי כדורגל. הפרס נשלט בעבר על ידי שחקנים אוסטרליים, עד הצטרפותה של אוסטרליה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה, ועכשיו הוא נשלט באופן דומה על ידי שחקנים ניו זילנדיים.

וינטון רופר הניו זילנדי והארי קיואל האוסטרלי הם שיאני הזכיות בפרס, עם שלוש זכיות כל אחד, וארבעה שחקנים זכו בפרס פעמיים.

==הזוכים==
{| class="wikitable"
|- bgcolor="cccccc"
!שנה
!כדורגלן
!קבוצה
|-
|1988||פרנק פרינה||קלאב ברוז'
|-
|1989||וינטון רופר||גראסהופרס ציריך
|-
|1990||וינטון רופר||ורדר ברמן
|-
|1991||רובי סלייטר||לאנס
|-
|1992||וינטון רופר||ורדר ברמן
|-
|1993||רובי סלייטר||לאנס
|-
|1994||אורליו וידמר||סטנדרד ליאז'
|-
|1995||כריסטיאן קארמבו||סמפדוריה
|-
|1996||פול אוקון||לאציו
|-
|1997||מארק בוסניץ'||אסטון וילה
|-
|1998||כריסטיאן קארמבו||ריאל מדריד
|-
|1999||הארי קיואל||לידס יונייטד
|-
|2000||מארק וידוקה||לידס יונייטד
|-
|2001||הארי קיואל||לידס יונייטד
|-
|2002||ברט אמרטון||פיינורד
|-
|2003||הארי קיואל||ליברפול
|-
|2004||טים קייהיל||אברטון
|-
|2005||מראמה ואהירואה||ניס
|-
|2006||ראיין נלסן||בלקברן רוברס
|-
|2007||שיין שמלץ||ולינגטון פיניקס
|-
|2008||שיין שמלץ||ולינגטון פיניקס
|-
|2009||איבן ויסליץ'||אוקלנד סיטי
|-
|2010||ראיין נלסן||בלקברן רוברס
|-
|2011||ברטרנד קאי||היניין ספורט
|-
|2012||מרקו רוחאס||מלבורן ויקטורי
|-
|2015||ראיין תומאס||זוולה
|}

==ראו גם==
*כדורגלן השנה בעולם

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rsssf.com/miscellaneous/oce-poy.html כדורגלן השנה באוקיאניה]

*
קטגוריה:אוקיאניה: ספורט
אוקיאניה
כנסיית סנט אולאב הארט סטריט

כנסיית סנט אולאב שברחוב הארט או סנט אולאב הארט סטריט (באנגלית: St Olave Hart Street) היא כנסייה אנגליקנית בסיטי של לונדון, ברחוב הארט בקרבת תחנת הרכבת רחוב פנצ'רץ'.

==היסטוריה==
הכנסייה היא אחת הקטנות בסיטי, ואחת מהבודדות שנבנו בימי הביניים ששרדו את השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. הכנסייה מוקדשת לקדוש של נורווגיה, המלך אולף השני שנלחם בשנת 1014 לצד המלך האנגלו-סקסי אתלרד הבלתי מוכן כנגד הדנים בקרב גשר לונדון. לאחר מותו הפך מלך נורווגיה לקדוש נוצרי והכנסייה נבנתה לזכרו במקום שבו נערך הקרב. מסיבה זו נהג מלך נורווגיה, האאקון השביעי, להתפלל בכנסייה בעת שהותו בגלות בלונדון במהלך מלחמת העולם השנייה.

הכנסייה נזכרת לראשונה במאה ה-13 בשם "כנסיית אולאב בקרבת המצודה" (St Olave-towards-the-Tower). הכנסייה הייתה מבנה אבן שהחליף כנסיית עץ שקדמה לו. המבנה הנוכחי נבנה ב-1450. בשל מאמצי סר ויליאם פן, אביו של ויליאם פן מייסד פנסילבניה, ניצלה הכנסייה מהשרפה הגדולה של לונדון. פן הרס את מבני העץ סביב הכנסייה וכך מנע מהאש להתקרב אליה.

הכנסייה ניזוקה קשה במהלך הבליץ בשנת 1941. רוב פנים הכנסייה לא שרד את ההפצצות מלבד דוכן המטיף מעשה ידי גרינלינג גיבונס, ומצבה לזכרה של אליזבת פיפס. הכנסייה שוקמה ונחנכה מחדש בשנת 1954. המלך האאקון נכח בטקס החנוכה.

==מבנה הכנסייה==
הכנסייה בנויה בסגנון גותי. מבנה הכנסייה מלבן, ובקצה מגדל מרובע עשוי לבנים. המגדל נבנה ב-1732. שער הכנסייה עוטר בעבר בגולגולות מחייכות, ומסיבה זו כינה אותה צ'ארלס דיקנס "החיוך הקדוש המבהיל" ("St Ghastly Grim").

בכנסייה קבור סמיואל פיפס, שנהג להתפלל בכנסייה, ואשתו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
אטומיום

האטומיום - תמונה מ-[[1991, לפני החלפת הציפוי.]]
האטומיום (בלועזית: Atomium) הוא מבנה שהוקם עבור התערוכה העולמית אקספו 58 שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1958. המבנה, שגובהו 103 מטרים, מהווה דגם של תא יחידה של גביש ברזל בהגדלה של פי 165 מיליארד. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנדרה ואטרקיין.

אטומיום היה המבנה המשמעותי ביותר בתערוכה והצג על בול שהוציאה בלגיה מספר חודשים לפני התערוכה.

לרגלי המבנה נמצאת אטרקציה נוספת של העיר - פארק מיניאטורות מיני אירופה.

==היסטוריה==
הקמת מבנה האטומיום הושלם באפריל 1958 לאחר 18 חודשי עבודה. במהלך התערוכה נגבו דמי כניסה מיוחדים לאטומיום, נוסף על דמי הכניסה לתערוכה. במקור תוכנן לפרק את המבנה לאחר שישה חודשים, אולם בשל הפופולריות הרבה שצבר הוחלט להשאירו.

בשנת 2004 החל שיפוץ במבנה, וציפוי האלומיניום שלו, שדהה במשך השנים, הוחלף בפלדת אל-חלד. על מנת לממן את השיפוץ נמכר ציפוי האלומיניום הקיים לאספנים. השיפוץ הסתיים בתחילת 2006, והאתר נפתח מחדש לקהל בפברואר 2006.

==מבנה==
המבנה מורכב מתשעה כדורי פלדה בקוטר 18 מטרים, המקושרים באמצעות צינורות באורך של כ-30 מטר ועובי של כ-3.3 מטר. בתוך הצינורות מדרגות נעות - שאורכן מגיע ל-35 מטרים, והן מהארוכות באירופה. כן הייתה בתוכו מעלית מרכזית, שהייתה אז המהירה ביותר באירופה. הכדור העליון המהווה תצפית על בריסל, יועד לשמש כמסעדה וגובהו מגיע ל-110 מטר. המשקל הכולל של המבנה הוא כ-2000 טונות. שלושת הכדורים העליונים הצדדיים אינם פתוחים לקהל משום שעקב העדר תמיכה אינם יכולים לשאת מבקרים. סביב הכדורים הוצבו נורות שכבו ונדלקו במהירות במטרה לדמות אלקטרונים.

תשעת הכדורים מסודרים כמו תשעת האטומים בתא יחידה של גביש קובייתי ממורכז גוף, שהוא המבנה הגבישי של ברזל בתנאים סטנדרטיים. הם נועדו לסמל את תשעת מחוזותיה של בלגיה בתקופה בה הוא נבנה (כיום 10, בעקבות חלוקתה של בראבנט, ובנוסף בריסל שהיא מחוז נפרד), ואת תעשיית הפלדה המשגשגת שלה. בניית האטומיום דרשה טכנולוגיות שנחשבו אז חדשות ומתקדמות ביותר.
ממוזער

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [http://www.ilotsacre.be/images/virtualvisit/heysel-heizel-atomium.htm האטומיום]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בריסל: מבנים
קטגוריה:בריסל: תערוכות עולמיות
רגבים

רְגָבִים הוא קיבוץ באזור הצפון בין בנימינה ואום אל-פחם השייך למועצה אזורית מנשה, וחבר בתנועת התק"מ.

היישוב הוקם בשנת 1947 על ידי עולים מצפון אפריקה ואיטליה שהיו חברים בתנועת "הבונים" (לימים התאחדה עם תנועת "דרור") שעלו מצפון אפריקה עברו הכשרה בקיבוצים בית אורן ובית השיטה; החברים שעלו מאיטליה עברו הכשרה בקיבוצים גבעת ברנר ודגניה א'. הקבוצה עברה השתלמות בכפר סבא, וב-8 ביולי 1948 עלתה להתיישבות באזור הכפר הנטוש בוטימאת<ref></ref>, בקרבת קיבוץ גלעד. קרן קיימת לישראל רכשה שטח של 3,500 דונם בקירוב מאדמות הכפר בוטימאת ממשפחה ערבית נכבדה מחיפה והועידה את השטח הזה למתיישבים שהמתינו לה. 
בתחילת יולי 1949 עבר הקיבוץ לאתר הקבע שלו. שמו של היישוב - סמלי, מתחום החקלאות.

הקיבוץ הוקם על אדמת הכפר הערבי הנטוש ""<ref></ref>.

החל מיולי 1997 עבר הקיבוץ הפרטה מלאה, ומסווג עתה כ"קיבוץ מתחדש". כלכלית מתבסס הקיבוץ בעיקר על חקלאות: רפת "רגלים", לול, אבוקדו וגידולי שדה. בקיבוץ כ-280 חברים ומתגוררים בו גם שוכרים שאינם חברי קיבוץ.

<gallery>
קובץ:KibutzRegavim.jpg|הקיבוץ בשנת 1949
קובץ:גני הקיבוץ.jpg|מראה בקיבוץ
קובץ:גני הקיבוץ 2.jpg|מראה בקיבוץ
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז חיפה
קטגוריה:רמות מנשה: יישובים
קבוצת שילר

קְבוּצַת שִׁילֶּר, השם הרשמי: גַּן שְׁלֹמֹה, הוא קיבוץ בגבול המערבי של השפלה בין רחובות לגבעת ברנר, השייך למועצה אזורית ברנר. קרוי על שם שלמה שילר שהיה מחנכם של מקימי הקיבוץ בשלב בו לפני עלייתן ארצה, כאשר עדיין חיו בפולין ולימים מנהלה של הגימנסיה העברית בירושלים. על פי ועדת השמות הממשלתית, המתנגדת בדרך כלל לשמות לועזיים, נקרא המקום בשלטים ובמפות בשם גן שלמה, אולם שם זה לא נתקבל והמקום נקרא על ידי חבריו ורוב הציבור בשם "קבוצת שילר", או בקיצור "שילר".
== היסטוריה ==
הקיבוץ הוקם כקבוצה בשנת 1927 על ידי עולים אקדמאים מלבוב ומגליציה, חברי תנועת גורדוניה. חברי הקבוצה עברו הכשרה חקלאית בת שנתיים בקריית ענבים, טרם עלייתם לקרקע. בתחילת 1927 רכשה הקרן הקיימת עבורם שטח של כ-320 דונם ליד רחובות והם עברו אליה בהמשך אותה שנה.

ב-1939 ביקרו בשילר, אצל החבר יונה כסה, לימים חבר כנסת, הזוג רעיה ויוסף קרוק, איש ציבור יהודי-לאומי מפולין, שלימים כתבו על ביקורם את הדברים הבאים: "הבענו את התפעלותנו למראה המשק המופתי ומוסדות התרבות, חדר האוכל הגדול ובתי המגורים היפים. לאחר ארוחה טובה הכניסו אותנו לדירתה של משפחת אחד החברים הנמנים עם הנהגת הקבוצה. הייתה זו דירה יפה, אינטימית, ערוכה בטעמו של איש משכיל".<ref>יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 482.</ref>

במרוצת השנים, בפרט לאחר השואה, הצטרפו לקבוצה עולים מארצות רבות, ופותחו בה ענפי חקלאות רבים, בהם: גידול דגן, פרי הדר, אבוקדו ובננות, וענפי גידול הבקר והעופות.

עד 2003 שמרה הקבוצה על כללי השוויון והשותפות שהנחו את מייסדיה, אך משנה זו ואילך החליטו חברי הקיבוץ להוביל מהלך עמוק של הפרטה, בדומה לתהליכים שהתרחשו ברחבי התנועה הקיבוצית כולה.<ref></ref>

בשנת 2005 נפטר בקיבוץ הרב שמואל אבידור הכהן, דמות רוחנית חשובה של היהדות הקונסרבטיבית, שדגל בהתקרבות בין דתיים וחילונים בישראל. הוא חי בקבוצת שילר בעשרים וחמש השנים האחרונות לחייו. בין ילידי היישוב גם המחזאית והבמאית גורן אגמון.
== גלריה ==
<gallery>
File:Kvutzat Shiller (2).jpg|בית הביטחון בקבוצת שילר
File:Kvutzat Shiller (3).jpg|לוחית הסבר על בית הביטחון בקבוצת שילר
File:Silo in Kvutzat Shiller.jpg|מגדל הסילו בקבוצת שילר
File:Kvutzat Shiler - restaurant.jpg|מסעדה בבית הביטחון בקבוצת שילר
KSHILER01.JPG|חזית בניין חדר האוכל
KSHILER02.JPG|אולם האכילה בחדר האוכל
SHILER03.JPG|בית הכנסת
KSHILER04.JPG|בתי מגורים בקיבוץ
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090624205559/http://www.brener.org.il/681/ קבוצת שילר] באתר המועצה האזורית ברנר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1927
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:קבוצת שילר
מיתוג מעגלים

בתקשורת וברשתות מחשבים, מיתוג מעגלים (באנגלית: Circuit switching) היא שיטה להתקשרות כך שלפני העברת חבילות מידע בין תחנת המקור לתחנת היעד יש להקים "מעגל" (או ערוץ תקשורת) ייעודי להתקשרות (session) זו. כל עוד ההתקשרות ממשיכה, מידע אחר לא יכול לעבור באותו ערוץ תקשורת. רשתות טלפונים ישנות הן דוגמה מובהקת למיתוג מעגלים - היה צריך לבקש מהמרכזיה לחבר את המתקשר אל היעד בין אם ישירות או דרך מרכזיה אחרת, ובכל אופן בסופו של דבר היה צורך ליצור באופן פיזי מעגל חשמלי בין שני מכשירי הטלפון. 

כיום רשתות תקשורת המשתמשות במיתוג מעגלים חולקות את אותו כבל תקשורת בין מספר ערוצים על ידי איפנון כל אחד מהערוצים בתדר שונה, אך עדיין לכל ערוץ מוקצה תדר ייחודי שמשמש להתקשרות בין שתי תחנות בלבד בכל רגע נתון. 

החסרון במיתוג מעגלים הוא בניצול מלוא רוחב הפס לאורך הזמן: כאשר מוקצה ערוץ תקשורת לצורך התקשרות, ובמהלך ההתקשרות רוחב הפס לא מנוצל במלואו או שקיימים פרקי זמן בהם לא מועבר מידע כלל - אף אחד אחר לא יכול להשתמש בערוץ התקשורת עד שההתקשרות לא מסתיימת.

==ראו גם==
* מיתוג מנות
* מונחים ברשת מחשבים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:ארכיטקטורת רשת

it:Multiplazione#Multiplazione deterministica
פוגים

ילדים משחקים פוגים
פוגים הוא משחק ילדים, שמקורו בהוואי, והוא נוצר שם ב-1925. 

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 החל המשחק להיות פופולרי בארצות הברית, ובמדינות רבות בהן ישראל.

== מקור השם ==
מקור השם הוא במשקה שנקרא Passion Fruit, Orange, Guava (או בראשי תיבות POG) שמכסי הבקבוקים שלו היוו את דיסקיות המשחק.

== מטרת המשחק ומהלכו ==
מטרת המשחק היא איסוף דיסקיות קרטון מאוירות, הקרויות "פוֹגים". במהלך המשחק מניחים השחקנים ערימת דיסקיות על משטח מאוזן. לפי תור, באמצעות הטלת דיסקת פלסטיק הנקראת "פצץ" מנסה כל שחקן להפוך מספר רב ככל הניתן של פוגים. הפוגים שהתהפכו הופכים לרכושו של השחקן שהפכם.

כל פוג - מסגרתו צבועה בצבע מסוים, כלומר, הוא שייך לסדרה ("הסדרה האדומה", "הסדרה הכחולה", "הסדרה הכתומה"). יש סדרות הנחשבות יוקרתיות מאחרות. הפוגים ה"שווים" ביותר נקראים "ג'וקר".

מדובר בשילוב של תחביב איסוף, משחק מיומנות ומזל.

==פוגים בישראל==
פצץ ישראלי
פוגים ישראלים
משחק הפוגים הישראלי שווק על ידי נ.ב. שיווק אלבומים בע"מ ונמכר בין השנים 1994–1995 וכלל 1030 דיסקיות קרטון, אך בפועל שווקו רק 722 פוגים שונים (מפוגים מספר 421 עד 450, מספר 541 עד 600, מספר 661 עד 720 ומספר 841 עד 1,000 לא שווקו פוגים).

המשחק הפך בישראל לאמצעי שיווקי, כאשר חברות מסחריות כדוגמת "בנק הפועלים", "דומינוס פיצה", "באדי" וחברת הדלק "סונול" ותוכניות טלוויזיה "הקומדי סטור", "הופה היי" ו"קופיקו" הפיקו פוגים המפרסמים אותן.

כמו כן במקביל הופקו פוגים של הסדרה האמריקאית "מייטי מורפין פאוור ריינג'רס" שיוצרו ושווקו בשנת 1995 וכללו 110 דיסקיות קרטון.

בשנת 2021 שבו הפוגים לארץ תחת השם "בומים", שהכילה שתי סוגים של חבילות: "הירוקה" שהכילה פוגים בלבד ו"הכחולה" שהכילה מספר מועט של פוגים ופצץ. דבר זה בסוף לא צלח ושיווקו הופסק תוך מספר חודשים. 

===אזכורים במדיה הישראלית===
* בתוכנית "זהו זה!" הופק פרק על הפוגים בדצמבר 1994.
* הפוגים היו נושא למספר עלילות קצרות בקומיקס "זבנגל'ה!".
* בפרק הפותח של העונה השנייה של הסדרה "שנות התשעים" הוזכרו הפוגים בתור השיגעון התורן של אותה תקופה.

==חיקויים==
בעקבות הפוגים שווקו לאחר מכן הפליקים שנוצרו על ידי חברת לגין והיו דיסקיות מתכת. בהמשך הופיע טרנד של דיסקיות לאיסוף שהוטמנו בשקיות חטיפים, ועליהם הופיעו מגוון דמויות אנימציה פופולריות (כגון "יו-גי-הו!" ו"גיבורי מארוול") וכן גם דיסקיות של יצרנים נוספים (כדוגמה "פוקימון" טאזוס, נוקס, בוינקס, "דרגון בול Z")

==ראו גם==
* גולות
* גוגואים

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://spakatak.com/tazos/index.php spakatak.com International Tazos Guide]
* [http://numispedia.org/AAFES/ Reference site for AAFES pogs, with image galleries]
* [http://www.milkcapmania.co.uk/ Information and images of pogs, tazos, flippos and other milkcaps]
* [http://www.virtualpogmuseum.wordpress.com/ Information and history about the milkcap craze]
</div>

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:אספנות