OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קומבה (סרט)

קומבה (באנגלית: Khumba) הוא סרט אנימציה קומי דרום אפריקאי מז'אנר ילדים והרפתקאות. הסרט בוים על ידי אנתוני סילברסטון, הופץ ב-3 באוקטובר 2013 ויצא לאקרנים ב-3 באפריל 2014. הסרט זכה בפרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לסרט האנימציה הטוב ביותר.

קומבה - זברה שנולד בלי פסים מאחוריו יוצא לחפש את הפסים האבודים (מה שגורם לבצורת איומה באפריקה), בדרך הוא פוגש בחברים חדשים כדי להחזיר את הפסים ולהציל את אפריקה מבצורת.

הכנסות הסרט הגיעו לכ-27,187,375 דולר ותקציב הסרט עמד על 20,000,000 דולר.

== דמויות ומדבבים ==
{| class="wikitable"
!דמות
!מדבב/ת בגרסה המקורית
!מדבב/ת בגרסה העברית
|-
|קומבה
|ג'ייק ט. אוסטין
|יהונתן מגון
|-
|פנגו
|ליאם ניסן
|עודד מנסטר
|-
|סקאלק
|סטיב בושמי
|גדי לוי
|-
|טומבי
|אנה-סופיה רוב
|ענת ארליך
|-
|ברדלי
|ריצ'רד אי. גרנט
|יובל סגל
|-
|סקו
|לורנס פישבורן
|אוהד שחר
|-
|טאבו
|גרג אליס
|יורם יוספסברג
|-
|נורה
|קתרין טייט
|
|-
|נייג'ל
|ג'ף בנט
|אורי זלצמן
|-
|מאמא יו
|לורטה דיויין
|לירון אלידי
|-
|טומבי
|לליה אתסבת
|גילן שחף
|-
|פיפי
|ג'ניפר קודי ומרינה קוצי
|אילנית גרשון
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:זברות בתרבות
שריף (תפקיד)

סגן שריף, [[ניו מקסיקו, 1940]]
שריף (באנגלית: Sheriff) הוא נציג רשמי של הדין עם אחריות לאזור או למחוז. בפועל, השילוב הספציפי של חובות משפטיים, פוליטיים וטקסיים שעל השריף למלא שונה מאוד ממדינה למדינה. לדוגמה, בסקוטלנד השריף הוא שופט, בעוד שבאנגליה תפקיד השריף הוא טקסי. בארצות הברית בה ישנן רשויות אכיפה שונות ומקבילות בכל אזור נתון, השריף הוא פעמים רבות המפקד הבכיר ביותר של מנגנון אכיפת החוק המחוזי (county).

== משמעות השם ==
המילה האנגלית שֱריף היא התפתחות לשונית של התואר האנגלי העתיק shire-reeve שמשמעותו "אוכף חוק מחוזי".

== תפקיד השריף במדינות השונות ==
תפקיד השריף מתקיים במספר מדינות:
* השריף הוא גורם משפטי מנהלי באירלנד, באוסטרליה, בדרום אפריקה ובקנדה.
* השריף הוא שופט בסקוטלנד.
* השריף משמש כתפקיד טקסי באנגליה, בוויילס, בצפון אירלנד ובהודו.
* בארצות הברית השריף הוא כוח משטרתי הפועל לאכיפת החוק במחוז אליו הוא שייך. לרוב לכל שריף יהיו יחידות המשטרה שלו. משרד השריף נותן מענה ביטחוני ופרטני למחוז עליו הוא מופקד, לרבות מעצרים, חקירות הסגת גבול (פלילית או אזרחית), ענייני תנועה וכולי. משרדי השריף מחולקים לפי מחוזות ולפי יישובים. בכל ישוב יש מחלקה שממונה על אכיפת החוק מטעם משרד השריף המחוזי. משרד השריף אינו ישות פדרלית. לרוב הוא פועל בשיתוף פעולה מלא עם משטרת המדינה אך תיתכן מחלוקת סמכות בין רשויות אכיפת החוק.בארצות הברית חקירות בענייני סגני שריף שסרחו או התרשלו בתפקידם יחקרו בידי מחלקת חקירות שוטרים הארצית שהיא ישות פדרלית עצמאית, ניהול אירוע שמתרחש על פני כמה מחוזות ינוהל על ידי משטרת המדינה. באירועי שגרה שריף מחוזי מאבד את סמכותו ברגע שהוא יוצא מתחום השיפוט שלו והוא אינו רשאי לאכוף את החוק ללא אישור מפורט מהגורם המופקד על האזור בו הוא נמצא. שוטר העיר רשאי לאכוף את החוק על השריף המחוזי אשר נכנס לתחום שיפוטו. תקציבי משרד השריף מנוהלים על ידי המחוז. כמו כן תביעות לפיצויים כלפי שריפים או סגניהם אשר הסבו נזק לא חוקי לגורמים חפים מפשע.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מקצועות אכיפת החוק
מריה מוזיצ'וק

מריה אולגיבנה מוזיצ'וק (באוקראינית: Марія Олегівна Музичук; נולדה ב-21 בספטמבר 1992) היא שחמטאית אוקראינית בדרגת רב-אמן, לשעבר אלופת העולם בשחמט לנשים.

אחותה, אנה מוזיצ'וק, הייתה אלופת העולם בשחמט מהיר ובשחמט בזק לנשים לשנת 2016.

נכון למאי 2019, מדורגת במקום ה-31 בדירוג הכללי באוקראינה לפי מד כושר.

==קריירה==

בשנת 2005 דורגה כאמן בינלאומי (נשים), בשנת 2007 דורגה כרב-אמן (נשים) ובשנת 2008 דורגה כאמן בינלאומי.

בשנת 2010 דורגה כשחקנית השחמט החמישית ברמתה בעולם (בקרב השחמטאיות). באליפות שנערכה בשנת 2015 בסוצ'י שברוסיה הוכתרה לאלופת העולם בשחמט לנשים, לאחר שניצחה בגמר את נטליה פוגונינה מרוסיה, קיבלה דרגת רב-אמן.

== מריה מוזיצ'וק באולימפיאדת השחמט ==
בין השנים 2010 ל-2022 השתתפה מריה מוזיצ'וק ב-6 אולימפיאדות שחמט:
{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="65%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || קבוצה|| מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 2010||עת ||אוקראינה || 2464||6.5 מ-9||5+ 3= 1-||72.2|| 9 קבוצתי, 1 אישי
|-
| 2012||2 ||אוקראינה|| 2466||6 מ-9||3+ 6= 0-||66.7|| 3 קבוצתי, 2 אישי
|-
| 2014||2 ||אוקראינה|| 2530||6 מ-10||3+ 6= 1-||60.0|| 3 קבוצתי, 8 אישי
|-
| 2016||2 ||אוקראינה|| 2471||6.5 מ-10||4+ 5= 1-||65.0|| 3 קבוצתי, 
|-
| 2018||2 ||אוקראינה|| 2533||7 מ-10||4+ 6= 0-||70.0|| 2 קבוצתי, 1 אישי
|-
| 2022||1 || אוקראינה || 2540||6 מ-10||3+ 6= 1-||10.0|| 1 קבוצתי
|}

==קישורים חיצוניים==

* Albert Silver, [http://en.chessbase.com/post/mariya-muzychuk-is-the-15th-world-champion Mariya Muzychuk is the 15th World Champion], ChessBase, April 6, 2015 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופות עולם לנשים בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים אוקראינים
קטגוריה:שחמטאיות אוקראיניות
קטגוריה:אוקראיניות שנולדו ב-1992
מור גולן

מור גולן (נולד ב-23 ביוני 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
גולן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב. ב-18 במאי 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד הפועל צפרירים חולון. ב-5 בנובמבר 2002 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-2 למ.כ. נצרת עילית במסגרת גביע הטוטו. ב-21 בינואר 2003 הבקיע צמד שהציל את קבוצתו מהפסד לאחר שהייתה בפיגור 3-1 במשחק נגד מ.כ. נצרת עילית גם הוא במסגרת גביע הטוטו. בעונת סיים את גיל הנוער ותפס מקום בהרכב של בני יהודה. ב-6 בדצמבר 2003 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1-2 נגד מכבי אחי נצרת. בתחילת עונת נפצע וגמר את העונה.

בקיץ התאושש מהפציעה והושאל להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית. בסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל ונשאר במועדון גם לקראת עונת .

לאחר שהכח חזרה לליגה הלאומית, חתם בעירוני ראשון לציון. את העונה סיים 10 שערים והיה מלך השערים של המועדון, אך בסיום העונה המועדון ירד לליגה הארצית. בקיץ חתם בהפועל רמת-גן גבעתיים, ועם 8 שערים בליגה הוא היה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל לראשונה לאחר 20 שנה בליגות הנמוכות.

בקיץ הצטרף לבית"ר שמשון תל אביב. ב-29 בנובמבר 2010 הבקיע את צמד הבכורה שלו בקריירה בהפסד 5-2 נגד עירוני ראשון לציון. בקיץ פרש מכדורגל.

גולן שיחק בצעירותו בכל נבחרות הנוער והנבחרת הצעירה של ישראל, אך לא זכה לשחק עבור הנבחרת הבוגרת.

בספטמבר נישא לבחירת ליבו, שירן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://wiki.byfans.co.il/wiki/%D7%9E%D7%95%D7%A8_%D7%92%D7%95%D7%9C%D7%9F פרופיל], באתר מוזיאון בני יהודה

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הכח עמידר רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני בית"ר שמשון תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב רמלה
קטגוריה:ראשון לציון: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
האי שלא יתואר

האי שלא יתואר (באנגלית: Inexpressible Island) הוא אי טרשים קטן במפרץ טרה נובה, ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה.

==היסטוריה==
משלחת טרה נובה של רוברט פלקון סקוט (1913-1911) הייתה מורכבת מכמה קבוצות. אחת מהן, קבוצת הצפון, בהנהגת ויקטור קמפבל, לא ליוותה את סקוט אל פנים היבשת אלא חרפה בכף אדייר. ב-1912, החלה הקבוצה הזאת (שמנתה שישה אנשים בסך הכל), את המסע הארוך הביתה, שראשיתו בהתקדמות בכיוון כף אוונס (דרך האט פוינט). ואולם, הם הושארו במפרצוני אוונס עם מלאי מצרכים למסע מזחלות של שישה שבועות, בכוונה להשלים עבודה גאולוגית. אחרי שנעשתה העבודה, נשארו להם מצרכים לארבעה שבועות בערך, כיוון שאיש לא צפה שהאוניה תיתקל בקשיים בנסיונותיה לאסוף אותם בפברואר. אבל האונייה "טרה נובה" לא יכלה להגיע אליהם מחמת הצטברות של קרח דחוס כבד. כל כמה שניסה רב החובל פנל להתקרב, לא עלה בידו, עד שלבסוף נאלץ לחזור על עקבותיו או להיכלא בתוך הקרח. קבוצת הצפון המנותקת מאונייתה נאלצה לעבור עוד חורף באנטארקטיקה. במרץ 1912 כרו אנשי הקבוצה מערת קרח קטנה, 3.60 על 2.70 מ' גודלה, בסחף שלג, וכינו את מעונם הכפוי בשם "האי שלא יתואר". שם עשו את החורף בתנאים קשים ביותר, תוך השלמת מנות המזון המתכלות שלהם בבשר כלב ים, מזדמן נדיר, ופינגווינים. 
אצות על האי שלא יתואר.

קבוצת הצפון בנתה קודם מצבור צידה ב"מורנה שער הגיהנום" ('52 74° דרום, '50 163° מזרח) על "האי שלא יתואר" כאמצעי ביטוח למקרה שה"טרה נובה" לא תצליח לאסוף אותם. המצבור הכיל מלכתחילה מזחלת טעונה מצרכי מזון וציוד. על אף עובדת קיומו של המצבור הזה, החורף שעבר על האנשים במערת הקרח ובמחסה הסלעים הבנוי בחלקו על האי היה קשה ורצוף-תלאות. האנשים סבלו מכוויות קור, רעב, דיזנטריה ומן הרוחות האיומות שנשבו על האי. כפי שאמר רופא האונייה ג'ורג' מאריי לוויק:
 

האנשים החלו בדרכם הביתה אל האט פוינט ב-30 בספטמבר 1912, כשלוש-מאות עשרים ק"מ לאורך החוף, דרך שהייתה עתידה לכלול את חציית לשון הים דריגאלסקי. בראונינג היה חולה מאוד והדיזנטריה עשתה שמות בדיקאסון, עד כדי כך, שחברי הקבוצה שקלו להשאיר אותו בדרך עם לוויק עד שיוכלו להשיג תרופות ומזון מתאים מכף אוונס, אך בכף רוברטס מצאו מצבור מזון שהשאיר שם טיילור בחורף שעבר, ואחרי שאכלו ביסקוויטים, חמאה וצימוקים עד שובע, המשיכו בדרכם ומצאו עוד שני מצבורי מזון. אין ספק, שהשינוי בדיאטה הציל את חיי בראונינג. הם הגיעו אל האט פוינט ב-5 בנובמבר.

==אתר היסטורי==
אתר מערת הקרח שם חרפה קבוצת הצפון של קמבל הוכרז כאתר היסטורי או מונומנט (HSM 14), בעקבות פנייה של ניו זילנד לוועדה המייעצת של הברית האנטארקטית. שלט עץ, לוח זיכרון ועצמות כלב ים מציינים את האתר.

[[פינגווין קיסרי בודד על האי שלא יתואר.]]

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">*[http://www.antarctic-circle.org/historicsites.htm Antarctic Historic Sites]
* [https://www.spri.cam.ac.uk/resources/infosheets/antarctichuts.pdf Historic Huts in the Antarctic from the Heroic era (Scott Polar Research Institute)]</div>
* [https://www.coolantarctica.com/gallery/travel/21.php תמונות מסע ותיאור האי באתר קול-אנטארקטיקה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משלחות לקוטב הדרומי
קטגוריה:אנטארקטיקה: איים
קטגוריה:איים לא מיושבים
גואנגג'ואו (כדורגל)

מועדון הכדורגל גואנגג'ואו (במנדרינית: 广州足球俱乐部) הוא מועדון כדורגל סיני המשחק בליגת העל הסינית מהעיר גואנגג'ואו. המועדון נמצא בבעלותן של קבוצת עליבאבא וקבוצת אוורגראנד.

על פי פורבס, זהו מועדון הכדורגל העשיר ביותר ברפובליקה העממית של סין עם שווי הכנסות של 282 מיליון דולר ורווח של 57 מיליון דולר בשנת 2015.

==היסטוריה==
המועדון הוקם בשנת 1954 כמועדון חובבים. בשנת 1993 הפך למועדון מקצועני. 

בשנת 2007 עלה המועדון לליגת העל הסינית לאחר 10 שנים בליגה השנייה. בשנת 2009 המועדון נרכש על ידי קבוצת הנדל"ן אוורגראנד, Evergrande Group. בשנת 2011 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו והוא שמר על התואר גם בחמש השנים שלאחר מכן.

בשנת 2013 המועדון הפך למועדון הסיני הראשון שזוכה בליגת האלופות האסיאתית והשתתף באליפות העולם לקבוצות כדורגל 2013 אותה סיים במקום הרביעי. בשנת 2015 זכה המועדון שנית בליגת האלופות האסיאתית.

==שחקנים מפורסמים==
* אלברטו ג'ילארדינו
* אלסנדרו דיאמנטי
* פאוליניו
* לוקאס באריוס
* ז'אנג ז'י
* ג'קסון מרטינס
* גאו לין

==תארים והישגים==
===סין===
* ליגת העל הסינית: 
**זכייה (8): 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019
**סגנות (2): 1992, 1994

* ליגת המשנה הסינית:
**זכייה (5): 1956, 1958, 1981, 2007, 2010
**סגנות (2): 1983, 1990

* הגביע הסיני:
**זכייה (2): 2012, 2016
**סגנות (2): 1991, 2013

* הסופר קאפ הסיני:
**זכייה (4): 2012, 2016, 2017, 2018
**סגנות (3): 2013, 2014, 2015

===בינלאומי===
* ליגת האלופות האסייתית:
**זכייה (2): 2013, 2015

* אליפות העולם לקבוצות:
**מקום רביעי: 2013, 2015

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל מהרפובליקה העממית של סין
קטגוריה:גואנגג'ואו: מועדוני כדורגל
דייוויד

דייוויד הוא ההגייה האנגלית לשם .

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם דוד
קטגוריה:שמות פרטיים אנגליים
אפרים וייל

אפרים וייל (15 בפברואר 1926 – 28 ביוני 2011) היה איש רדיו, מוזיקאי ומלחין ישראלי, מראשוני קול ישראל.

==ביוגרפיה==

נולד בשנת 1926 במינכן, בנם של קליר ולודויג וייל, בעליו של מוסך במינכן. ב-1939 בעקבות עלית הנאצים והתגברות התנכלותם ליהודים בגרמניה ברחה המשפחה באישון לילה מגרמניה ועלתה לארץ ישראל באניית "גלילאה" שיצאה מנמל המבורג והגיעה לנמל חיפה. תחילה התגוררו בגבעתיים, וכעבור כשנה, עברה המשפחה לרמתיים (שלימים הפך להוד השרון). אפרים למד בבית הספר בכפר מל"ל. לאחר שסיים לימודיו בכפר מל"ל נשלח ללמוד מסגרות בבית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ בקיבוץ יגור. במקביל למד אפרים נגינה באבוב בקיבוץ יגור.
בשנת 1945 החל אפרים וייל לעבוד כספרן בתקליטיית " קול ירושלים". כעבור מספר שנים בשנות ה-50 עבר לתל אביב ונמנה עם מקימי התקליטייה של הרדיו בתל אביב.

אפרים נמנה עם מקימי חטיבת הבידור של קול ישראל שכללה, בן השאר, את: דרורה בן-אב"י, אדי הלפרין, דליה און פריזנט, עופרה סמואל, עזריה רפופורט, משה וילנסקי, יוסף "פפו" אריה, אמיתי נאמן בשנות ה-60 המוקדמות היה אפרים וייל ממקימי "תזמורת הבידור של קול ישראל" ביחד עם אדי הלפרן, משה וילנסקי ואחרים, שליוותה את פסטיבלי הזמר בשנות ה-60. ועסקה בהקלטת וחידוש שירים עבריים ישנים.

במשך עשרות שנים, הפיק וערך תוכניות רדיו רבות בקול ישראל ובהן: "בידור 61-62", "דלת פתוחה" "רגעי קסם" ועוד. כמו כן עסק גם בלווי אמנים באמצעות נגינה באקורדיון. בן האמנים שליווה נמנים: רבקה מיכאלי, רחל אטאס, שולמית לבנת, שושנה דמארי, אורי זהר ורבים אחרים.

בשנות ה-60 לבקשת ראש עיריית רמלה, מאיר מלמד, הקים אפרים את הקונסרבטוריון ברמלה הוא גייס מורים ופיקח עליהם במהלך שיעורי המוזיקה. ילדים מכל רחבי העיר הגיעו לקונסרבטוריון ללמוד מוזיקה

בשנות ה-80 ערך אפרים וייל את תוכנית המוזיקה המיתולוגית "רגעי קסם" למעשה עד פרישתו לגמלאות בסוף שנות ה-80. החליפה אותו בעריכת התוכנית עליזה דיסטניק.

גם לאחר שפרש לגמלאות המשיך אפרים וייל לעבוד ברדיו ב קול המוזיקה וערך את והתוכנית היומית "קלאסי-קל" עד שנתו האחרונה בגיל 85.

זמן מה לפני מותו אושפז בבית חולים. הוא נפטר ב-28 ביוני 2011 בגיל 85 ונטמן בבית העלמין ירקון בתל אביב, ליד קבר רעייתו חסיה שנפטרה בשנת 2001.

הותיר אחריו שלושה ילדים: עודד וייל, אילן וייל, מוזיקאי וזמר, ואורית שריה-וייל וכן נכדים.

== שירים שהלחין ==
* "זה עוד לא הכל" -מילים: אבי קורן
* "בקרן רחוב" - מילים: אפרים וייל. בביצוע גדעון גרייף (הושר לראשונה בתוכנית הראשונה של "תשואות ראשונות" 1965.
* "חג האורות"- מילים: עודד בורלא 
* "שיר הצחוק"- מילים: משה דור

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סגל קול המוסיקה
קטגוריה:אנשי רדיו ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ (יגור)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
אליקים גצל שלזינגר

רבי אליקים געצל (גטשליק) שלזינגר (ה'תקע"ג 1813, פלהינגן - ה'תר"ס 1900) היה דיין בהמבורג ורב הקלויז הישן והחדש כחמישים שנה, כיהן גם כרבה של המבורג לתקופה קצרה. ידוע כתלמידו המובהק של יעקב אטלינגר בעל הערוך לנר.

==קורות חייו==
נולד לדוד ואדל (לבית אטלינגר) בב' באב תקע"ג (29 ביולי 1813) בעיר פלהינגן (סמוך לקרלסרוהה).
למד אצל רבי יוסף עטטלינגר ואצל רבי ליב בדננהיימר בקרלסרוה. אחר כך למד בישיבת רבי יעקב אטלינגר (הערוך לנר) במנהיים.

בשנת תקצ"ו כשנתמנה הערוך לנר לכהן כרבה של אלטונה, לקח עמו את תלמידו רבי אליקים ואת רבי שמעיהו הלוי לייסד שם ישיבה. כאשר רבי אליקים מונה לכהן כראש הישיבה שם. באותה תקופה היה מוסר בשבתות שיעורים בקהילת וונדסבק.

בשנת תר"ה, לאחר פטירת רבי יוסף הנובר, בכ"ג באב, נבחר לכהן כמוסר השיעורים בקלויז הישן והחדש בהמבורג, שם כיהן בתפקיד כחמשים שנה.

לאחר פטירת רבי אשר אנשיל שטרן רבה של המבורג מונה למלאות את מקומו בתפקיד. לאחר כשנה התפטר בעקבות מחלוקת בפרשת קידושי טעות שהייתה בהמבורג.

נפטר בשעת קבלת שבת כ' באלול תר"ס (14 בספטמבר 1900). נקבר ביום ראשון שלאחריו בבית הקברות לנגנפלדה (בגרמנית: ) בהמבורג.

היה נשוי לחוה ביילא, ולהם ארבעה בנים. דוד (חתן רבי מרדכי מיכאל יפה), אליעזר ליפמן, יחיאל מיכל, משה (רב בפיינה ובבינגן). ובת אחת חנה (היימן).

שניים מנכדיו - בני בנו אליעזר ליפמן - הם הרב יחיאל מיכל שלזינגר, מייסד וראש ישיבת קול תורה בירושלים, ואחיו ד"ר פאלק שלזינגר, רופא ראשי ומנהל בית החולים שערי צדק בירושלים.

==לקריאה נוספת==
*יחזקאל דוקקעס, חכמי אה"ו, מעמ' 144
*שלום מאיר וולך, [http://www.hebrewbooks.org/49922 אש תמיד], ירושלים תש"ס, מעמ' תתכח
*יעקב רוזנהיים, זכרונות, מעמ' כג

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיינים
קטגוריה:המבורג: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בגרמניה
קטגוריה:משפחת שלזינגר
קטגוריה:ילידי 1813
קטגוריה:נפטרים ב-1900
דניאלה קולוט

דניאלה קולוט-פריש (בגרמנית: Daniela Kulot-Frisch, נולדה ב-1966) היא סופרת ילדים, ציירת ומאיירת גרמנייה. ספריה מאופיינים בסגנון עליז ובהומור בלתי שיגרתי.

==ביוגרפיה==
קולוט נולדה בעיירה שונגאו שבבוואריה. החלה לצייר כבר בשנות ילדותה המוקדמות, ולדבריה "ציירה וצבעה בכל מה שנגעו אצבעותיה". למדה עיצוב באוניברסיטת אוגסבורג למדע שימושי.

קולוט גרה ועובדת בעיר אוגסבורג שבגרמניה. היא כותבת ספרים מצוירים, מאיירת ספרים של סופרים אחרים, ומציירת. ציוריה הוצגו בתערוכות יחיד בגרמניה ובמדינות אחרות.

בראיון שנערך עימה, השיבה קולוט כי לדעתה ספרה הטוב ביותר הוא "בולדווין וגונדולה". "אני מאמינה שהצלחתי להעביר נושא לא קל (אבות ואימהות חד-הוריים) בצורה קלילה ולא עצובה."

ספריה תורגמו ליותר מעשרים שפות.

==ספריה שתורגמו לעברית==
* התנין הקטן והאהבה הגדולה (תרגום: דובי לנץ)
* תנין וג'ירפה - משפחה שכזאת (תרגום: דובי לנץ)
* איזה כיף לחטט באף (תרגום: דובי לנץ)
* תנין קטן ורגש לו גדול (תרגום: דובי לנץ)
* תנין וג'ירפה - זוג מוזר ומאוהב (תרגום: דובי לנץ)
* מר שניף מוצא חבר (עם הורטנזה אולריך)

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://danielakulot.wordpress.com/ הבלוג של דניאלה קולוט] באתר וורדפרס (בגרמנית) 
* [http://www.kalandraka.com/autores/detalle/ficha/kulot/ דניאלה קולוט] באתר האינטרנט של פרויקט קלנדרקה (בספרדית)
* 
* 
* 

קטגוריה:מאיירים גרמנים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער גרמניות
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1966
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1966
בנימין כספי

בנימין כספי (סרברניקוב) (19 במארס 1885<ref></ref> – 18 במאי 1946) היה מחנך, סופר ופזמונאי עברי.

== חייו ==
כספי נולד כבנימין סרברניקוב ברוסיה ב-1885. למד בחדר ובישיבה. המשיך בלימודי חול בהומל, בבריסק ועוד. מ-1909 עד 1912 נתן שיעורים פרטיים לעברית, לתנ"ך וכדומה בקייב. ב-1912 החל ללמד בחדר מתוקן של ש"ז פוגצ'וב בוורשה, ועבד שם עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה.

נדד בערים אחדות, בהן קייב, סראטוב, פטרובסק ומוסקבה ועסק בהוראה. היה מראשוני המורים לעברית למבוגרים, בין השאר באמצעות ספרי לימוד שחיבר. יחד עם ש"ז פוגצ'וב ויצחק אלתרמן היה חבר פעיל בחברת "חובבי שפת עבר" שפעלה במחתרת עקב הגבלות על השימוש בעברית בימי המלחמה. היה מקורב לאנשי "הבימה" במוסקבה, ותרגם למענם את המחזות "הגולם" ו"המבול". עסק גם בכתיבה הומוריסטית. בשלב זה עברת את שם משפחתו לכספי.

בשנת 1926 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התפרנס זמן מה מהוראה בשיעורי ערב. אחר כך עבד כמורה בבית החינוך לילדי העובדים בתל אביב, וב-1933 עבר ללמד בבית הספר "אחד העם" בפתח תקווה, שם לימד עד למותו, בעיקר כמחנך לכיתות א'-ב'.
כספי חגג את סדר הפסח בקביעות בקיבוץ בית הערבה עם משפחת בתו, תמר, שנמנתה על מייסדי הקיבוץ.

חיבר דרמה בשם "במדבר: חזיון קדומים מימי ראשית עם ישראל" שיצאה לאור לאחר מותו. כן נמצאו בעזבונו דרמה תנ"כית בשם "דבורה", ושירים ופזמונים רבים. כתב גם שירים לילדים, שהנודעים שבהם הם "השפן הקטן" ו"שישו ושמחו בשמחת חג".

בנימין כספי נפטר בי"ח באייר תש"ו מהתקף לב (1946) ונטמן בבית העלמין סגולה בפתח תקווה. הותיר אחריו בת (תמר כספי-רעיף), בן ונכדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* עינת אמיתי, [http://tarbut-yeladim.blogspot.co.il/2011/04/blog-post_14.html חד-גדיא - חלק ב - בפסח זוכרים את בית הערבה...], 14 באפריל 2011

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:פזמונאים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:סגל גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946
מר דגדוג

מר דגדוג או מר דיגידוג (באנגלית: Mr. Tickle) הוא הספר הראשון בסדרת הספרים "מר וגברת" מאת רוג'ר הרגריבס, אשר יצא לאור בשנת 1971.

== עלילה ==
סיפורו של מר דגדוג מתחיל כשהוא נמצא במיטה ומכין לעצמו ארוחת בוקר מבלי לקום, הודות לידיו הארוכות בצורה יוצאת דופן. הוא מחליט שאותו יום הוא יום מסוג דגדוג, ובכך מסתובב ברחבי העיר ומדגדג אנשים - מורה, שוטר, ירקן, כרטיסן רכבת, רופא, קצב ודוור. הספר נחתם באזהרה לכך שמר דגדוג עלול לארוב בצד הדלת ולהתכונן לדגדג את הקוראים.

לפי רותה קופפר, ספריו של הרגריבס נרקחו על פי מתכון קבוע ובדוק, ונועדו לשעשע ולא תמיד לחנך. שום מוסר השכל לא מצפה לילד המקשיב לסיפור, רק כמה דגדוגים מפתיעים בסופו.

== תרגומים ==
הספר תורגם לראשונה לעברית על ידי יורם טהרלב ונקרא "מר דיגידוג". לימים תורגם מחדש על ידי אפרים סידון עם הכתיב "מר דגדוג", ששימש גם במהדורות הבאות.

הספר מופיע תחת הכותרות הבאות:
{| class="wikitable"
|-
!תרגום!!שפה
|-
|Monsieur Chatouille||צרפתית
|-
|Don Cosquillas||ספרדית
|-
|Mr. Goglais||ולשית
|-
|Unser Herr Killekille||גרמנית
|-
|Meneertje Kietel||הולנדית
|-
|Ο Κύριος Γαργαλίτσας||יוונית
|-
|搔癢先生||סינית בטאיוואן
|-
|간지럼씨||קוריאנית
|-
|Fætter Kilderik||דנית
|-
|Gubben Killekill||שוודית
|-
|Mr. Csiki||הונגרית
|-
|Senhor Cócegas||פורטוגזית
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 1971
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
רנה משל

רנה משל גרוניס (נולדה ב-22 ביוני 1947) היא משפטנית ישראלית ושופטת בדימוס.

== ביוגרפיה ==
נולדה בשם רנה שהם ב-22 ביוני 1947 בפולין. הוריה, ברטה ומשה בלזנשטיין, ניצולי שואה, עלו לישראל בשנת 1950. בשנת 1965 סיימה את הלימודים לתעודת בגרות עיונית במגמות המדעיות מתמטיקה ופיזיקה בבית הספר התיכון על שם חיים קוגל בחולון.

בשנים 1965–1967 שירתה בשירות סדיר בצבא ההגנה לישראל.

בשנים 1967–1968 למדה במסלול מתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1972 הוסמכה לתואר בוגר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. את התואר הראשון סיימה בהצטיינות. בשנת 1973 התמחתה אצל השופט שלמה לוין (כיום המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס) ואמנון גולדנברג – עורך דין שעמד בראש משרד "ש. הורוביץ ושותפים". בסיום התמחותה עמדה בבחינות לשכת עורכי הדין וקיבלה רישיון עריכת דין ב-2 בדצמבר 1973. עבדה עבור משרד עורכי הדין "פורת, צ'רנובילסקי ושותפיו" בשנים 1977–1981. עסקה בעריכת דין פרטית כעצמאית בין השנים 1982–1984 בתחומים: משפט פלילי ומשפט אזרחי. כבעלת תואר במשפטים, ייעצה עבור המל"ח במסגרת שירות מילואים.

ב-3 בספטמבר 1984 מונתה לכהונת שופטת בבית משפט השלום בתל אביב. ב-1 בדצמבר 1997 קודמה לתקופה של שנה לתפקיד שופטת בפועל בבית המשפט המחוזי בתל אביב וביולי 1998 קיבלה את מינוי הקבע. במהלך כהונתה, הרצתה במכון להשתלמות שופטים והייתה חברה בנציגות השופטים הארצית והמחוזית. עסקה, בין היתר, בתחומי המשפט המסחרי והימי.

ב-3 בספטמבר 2007 פרשה לגמלאות מכהונתה כשופטת, לטענתה, בשל העומס הרב בבית המשפט המחוזי בתל אביב. למעשה, מדובר בפרישה מוקדמת – זאת משום שנותרו עוד 10 שנים עד למועד שבו נוהגים שופטים בישראל לסיים את כהונתם – בהגיעם לגיל 70.

התאלמנה ממאיר משל, משפטן, אקדמאי ואיש עסקים בשנת 2004. משנת 2010 היא נשואה בשנית, לנשיא בית המשפט העליון בדימוס אשר גרוניס.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שופטות בית משפט השלום בתל אביב
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בתל אביב
קטגוריה:שופטות בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרות תיכון קוגל
קטגוריה:בוגרי תיכון קוגל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
שמעון גרינפלד

רבי שמעון גרינפלד (מהרש"ג; 20 באוקטובר 1860, ד' בחשוון תרכ"א – 17 בפברואר 1930, י"ט בשבט ה'תר"ץ) היה רב, ראש ישיבה ופוסק הלכה הונגרי, דיין במונקאטש ורבה של סמיהאלי במשך עשרות שנים. נודע בכינויו המהרש"ג.

==ביוגרפיה==
נולד בעיר חוסט לרב יהודה גרינפלד שנעשה לימים (1875–1907) רבה של סמיהאלי ומחבר הספר "קול יהודא". למד במשך תשע שנים אצל רבי משה שיק ("המהר"ם שיק") שכיהן אז כרבה של חוסט ועמד בראשות הישיבה בעיר, והיה לתלמידו המובהק. לישיבת חוסט נכנס כבר בגיל 11, ואת תשובתו ההלכתית הראשונה כתב בחוסט בגיל ארבע עשרה שנים בלבד. בגיל עשרים ואחד כתב את חידושיו למסכת שבועות שנדפסו שנים לאחר פטירתו ("חידושי מהרש"ג" – שבועות, ירושלים תשל"ד).

נישא לבתו של יהודי עשיר ממונקאטש ולאחר נישואיו עבר לגור בעיר זו. הוא התמנה לדיין ומורה הוראה במונקאטש וגם הקים בה ישיבה ועמד בראשה. לאחר פטירת אביו בתרס"ז התמנה תחתיו כרבה של סמיהאלי וראש הישיבה בה. 

בישיבתו למדו את כל המסכת בתלמוד הבבלי לפי סדרה, סוגיה אחר סוגיה בלימוד שיטתי של הפשט, בניגוד למקובל באותם ימים ברבות מישיבות הונגריה להקיף בכל נושא את כל הסוגיות הקשורות אליו במישרין ובעקיפין ברחבי התלמוד. בישיבתו לא הוקדשו זמנים מיוחדים ללימוד ספרי חסידות או ספרי מוסר, הוא הסביר כי נהג להתפלל שתלמידים כאלו ש"הוויות דאביי ורבא" לא מספיקות כדי להבעיר בקרבם יראת שמים, לא יבואו אליו. הוא היה דייקן בזמנים. ב-1929 למדו בישיבתו כמאה בחורים, לאחר פטירתו הצטמצם מספר התלמידים והישיבה התקיימה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה ושואת יהדות אירופה.

==משפחתו==
* בנו רבי מרדכי גרינפלד מסווידניק – הכין לדפוס את החלק הראשון של "שו"ת מהרש"ג", וחיבר את הספר "זהב שבא" על התורה. נספה בשואה במחנה ההשמדה חלמנו.
* בתו חיה – נישאה לרב שלמה אליעזר רוטנברג שכיהן כדיין ומו"צ בסמיהאלי, הם נספו באושוויץ עם שמונת בניהם ובנותיהם.<ref>מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, כרך ד, ירושלים תשנ"ז, עמ' 831</ref>

==לקריאה נוספת==
* הרב מרדכי גרינפלד, 'הקדמה מבן המחבר המו"ל', בתוך: שו"ת מהרש"ג, כרך א,  ירושלים תשל"ד (נדפס תחילה בספר זהב שבא על התורה)
* אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, כרך א, ירושלים תשל"ט, עמ' 255–260
* יצחק יוסף כהן, חכמי הונגריה והספרות התורנית בה, מכון ירושלים תשנ"ז, עמ' 527–528
* אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ג, בני ברק תשמ"ז, עמ' ר-רכא

==קישורים חיצוניים==
* 
;ספריו
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:מוקצ'בו: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:חסידי צאנז
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:ראשי ישיבה הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1860
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1930
לואי-לאופולד בואיי

לואי-לאופולד בואיי, [[דיוקן עצמי, 1794]]
לואי-לאופולד בואיי (בצרפתית: Louis-Léopold Boilly, 5 ביולי 1761 – 4 בינואר 1845), מוזכר גם כבוילי, היה צייר צרפתי. בואיי היה ידוע בשל יכולתו לצייר דיוקנות בצורה מהירה ומדויקת, אך רבות מתמונותיו המפורסמות הן תמונות המתארות סיטואציה.

== ביוגרפיה ==
בואיי נולד בעיירת לה בסה (La Bassée) שבצפון צרפת. אביו היה פסל עץ. בואיי למד לצייר בגיל העשרה באופן עצמאי, ובשנת 1774 בהיותו בן 13 פרסם את תמונותיו בקרב נזירים אוגוסטינים בעיר דואה (Douai). תוך שלוש שנים הוזמן לעבוד וללמוד אצל הבישוף של אראס. הוא חי שם עד 1787 ויצר כ־300 דיוקנות. אז היגר לפריז. בפריז בואיי התפרסם בשל עבודותיו, שהוצגו בין היתר בסלון הפריזאי, ואף עוטר בלגיון הכבוד, העיטור החשוב בצרפת. הוא התקבל גם כחבר במכון של צרפת בשנת 1833.

בואיי חי במהלך שינויים פוליטיים רבים בצרפת, ובשנת 1794, בשיא שלטון הטרור, נדון על ידי הממשל בגלל הצוויון הארוטי של חלק מהתמונות שצייר. האמן ג'אן בפטיסט ויקר היה זה שהסגיר את בואיי לשלטונות. בואיי ניצל לאחר שבפשיטה לביתו התגלו גם תמונות פטריוטיות, בעיקר ה"ניצחון של מארה".

בואיי מת בשנת 1845 בפריז. בנו אלפונס עסק בתחריט ולמד בניו יורק.

תמונותיו מוצגות במוזיאון הלובר בפריז, מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, בארמון ליל לאמנויות יפות ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1761
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1845
קדילאק פלייס

קדילאק פלייס (באנגלית: Cadillac Place), המוכר גם בשמו הקודם בניין ג'נרל מוטורס, הוא גורד שחקים הממוקם בשדרת וסט גרנד 3044, דטרויט, מישיגן, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 67.1 מטרים והוא בעל 15 קומות. הוא תוכנן בידי האדריכל אלברט קאהן ונבנה בין השנים 1919-1923.

הבניין הוא בעל מעמד של אתר היסטורי לאומי משנת 1985.

==היסטוריה==
לאחר לחץ מצד דירקטוריון חברת ג'נרל מוטורס, הסכים ויליאם דוראנט לבנות בשנת 1919 מטה משרדים קבוע בדטרויט. בעקבות זאת רכשה החברה חלקה בשדרת וסט גרנד, הרסה את 48 הבניינים שהיו עליה והחלה בהקמת מטה המשרדים. הבניין שימש את חברת ג'נרל מוטורס מיום סיום בנייתו, בשנת 1923, עד שנת 2001.

כיום, הבניין הוא ביתן של מספר נציגויות של ממשלת מדינת מישיגן, תחת חוזה ל-20 שנה שנחתם בשנת 1998. בתום תקופת החוזה ניתנה האפשרות למדינת מישיגן לרכוש את הבניין תמורת דולר אמריקאי אחד. בנוסף, השיפוץ שבוצע בבניין, כדי להתאימו למשרדי ממשלה, היה אחד מפרויקטי השיפוץ הממשלתיים היקרים ביותר.

בקדילאק פלייס עובדים כ-2,000 עובדי ממשל והוא כולל את בית המשפט לערעורים של מישיגן של מחוז 1. כמו כן נמצאים בו משרדיהם של מושל מישיגן, היועץ המשפטי לממשלה ומספר שופטים.

==אדריכלות==
בניין קדילאק פלייס בעל 15 קומות וגובה כולל של 67.1 מטרים. רצפת הקומה הגבוהה ביותר שלו היא במפלס 57 מטרים ובו 31 מעליות. במקור נבנה בשטח של 110,000 מ"ר והורחב ל-130,000 מ"ר. הוא תוכנן ועוצב בסגנון אדריכלות נאו-קלאסית בידי האדריכל אלברט קאהן. לבניין שתי קומות כניסה מהן צומחים 4 מבננים מקבילים. צורה זו תוכננה במטרה לאפשר לאור השמש והרוח לחדור אל מאות המשרדים שבו, למטרת הארה ואוורור. בניין קדילאק פלייס מחופה כולו באבן גיר ובראשו קולונדה קורינתית. הוא נפתח לציבור בשנת 1923 והיה לבניין המשרדים השני בגודלו בעולם דאז (אחרי בניין אקוויטבל). בסיסו מוקף קשתות הנתמכות על עמודים איוניים.

==גלריה==
<gallery>
File:CadillacPlaceinsideentryfoyer.jpg|הכניסה הראשית משדרת וסט גרנד
File:CadillacPlaceShoppingconcourse.jpg|ארקדה פנימית
File:CadillacPlaceNewCenterDetroit5.jpg|חזית צד
File:CadillacPlaceNewCenterdetroit4.jpg|אכסדרת הכניסה
File:CadillacPlacefromCassMilwaukeestreets.jpg|חזית אחורית
File:CadillacPlacefromGrand.jpg|מבט מצומת שדרת וסט גרנד ושדרת וודוורד
File:CadillacPlaceNewCenterdetroit2.jpg|קולונדה
File:CadillacPlaceNewCenterdetroit1.jpg|
File:CadillacPlaceFisherbldg.jpg|קדילאק פלייס (משמאל) ובניין פישר
File:Fisher Building, Detroit.jpg|.
File:CadillacPlaceNewCenterdetroit3.jpg|הכניסה הראשית לבניין
</gallery>

==ראו גם==
* גורדי שחקים מוקדמים

==לקריאה נוספת==
* 
* 
* 
* 
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newcenter.com/ New Center Council]
* [http://www.esmagazine.com/Articles/Cover_Story/36c4a4587cba8010VgnVCM100000f932a8c0____ Esmagazine.com: The Mechanical Modernization Of A Classical Icon ]
* [http://www.buildingphotos.com/detroit/DE-3044wgrand.shtml Buildingphotos.com]

==הערות שוליים==

קטגוריה:דטרויט: מבנים
פרס פרש הברונזה

פרס פרש הברונזה (מאנגלית: Bronze Wrangler) או בקיצור פרש הברונזה הוא פרס שנתי שמוענק על ידי המוזיאון הלאומי לבוקרים ולמורשת המערב. הפרס מוענק לסרטים, סדרות טלוויזיה, ספרות ומוזיקה בנושא המערב הפרוע ובוקרים.

הפרס הוענק לראשונה בשנת 1961. הפרס מעוצב בצורת בוקר יושב על סוס ועשוי מברונזה. את הפרס עיצב האומן ג'ון פרי.

==קטגוריות הפרס==
===טלוויזיה וסרטים===
*סרט תיאטרלי
*סרט טלוויזיה עלילתי
*עלילה עובדתית
*תוכנית טלוויזיה עובדתית <small>(הוענק בשנים 1961 - 1989)</small>
*דרמה טלוויזיונית בדיונית
*מערבון דוקומנטרי

===ספרות===
*ספר אומנותי
*ספר פולקלור
*ספר נוער
*מאמר במגזין
*סיפור חדשותי
*ספר לא בדיוני
*ספר צילום יוצא דופן
*ספר פואטי
*סיפור קצר
*רומן מערבון

===מוזיקה===
*מוזיקה
*יצירה מוזיקלית מערבית יוצאת דופן
*אלבום מוזיקלי מערבי מסורתי יוצא דופן

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nationalcowboymuseum.org/events/wha/WHA_Winners.aspx האתר הרשמי של הפרס]

 
קטגוריה:ארצות הברית: פרסים קולנועיים
פרש הברונזה
TV5Monde

TV5Monde (נודעה בעבר בשם TV5) היא רשת טלוויזיה צרפתית ששידוריה נקלטים במדינות רבות בעולם. לדברי הרשת, היא נמנית, יחד עם CNN ו-MTV, ברשימת שלוש הרשתות הגלובליות הגדולות ביותר.

== היסטוריה ==
הרשת החלה לפעול ב-2 בינואר 1984, בשם TV5, ושדרה בחמישה ערוצים: שלושה בצרפת, אחד בשווייץ ואחד בבלגיה (חמישה ערוצים אלה הם המקור לספרה 5 בשם הרשת). ב-18 בדצמבר 1985 נמנתה הרשת עם ארבעת ערוצי הכבלים הראשונים בצרפת. ב-1 בספטמבר 1988 החלה לפעול רשת "TV5 Québec Canada" בקנדה, וב-1991 החלה לפעול "TV5 Afrique". בינואר 1992 עברה הרשת שינוי נרחב, שכלל מיתוג מחדש בשם TV5Monde, שבה להדגיש את אופייה כרשת גלובלית. הרשת המשיכה להרחיב את שידוריה, לאמריקה הלטינית, לאסיה, לארצות הברית ולמזרח התיכון. ב-1999 פיצלה הרשת את פעילותה באירופה לשתי חטיבות: TV5 France Belgique Suisse פנתה למדינות הדוברות צרפתית באירופה, ו-TV5 Europe פנתה לכל יתר מדינות אירופה.

ב-8 באפריל 2015 הותקפה הרשת בידי האקרים ששייכו עצמם למדינה האסלאמית, ובמתקפת סייבר, שכללה חדירה לרשת המחשבים הפנימית של החברה, השביתו את שידורי הרשת למשך שלוש שעות, והשתלטו על פעילות הרשת בפייסבוק ובטוויטר.

בישראל הערוץ משודר ב-yes ובפרטנר TV.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה צרפתיים
קטגוריה:שידור ציבורי
עין על מלזיה

העין של מלזיה
עין על מלזיה (מאנגלית: Eye on Malaysia) היה גלגל ענק נייד במלזיה. הגלגל החל לפעול בקואלה לומפור בשנת 2007, ולאחר מכן עבר למלאקה בשנת 2008. הגלגל הענק התנשא לגובה של 60 מטרים. בשנת 2010, בעקבות סכסוך משפטי בין בעליו לבין מפעיליו, פורק הגלגל.

==בקואלה לומפור==
הגלגל החל לפעול לראשונה בקואלה לומפור, ולעולים עליו הייתה אפשרות לחזות בתצפית פנורמית של 360 מעלות על מרכז העיר ומעל 20 הקילומטרים שסביבה ואת המבנים שבה, ביניהם מגדל מנרה קואלה לומפור, איסטנה בוודאיה, מגדלי פטרונס ועוד. סיבוב נמשך 12 דקות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלזיה: מבנים
קטגוריה:גלגלי ענק
קטגוריה:קואלה לומפור
מתיאס סוארס

מתיאס אסקיאל סוארס (בספרדית: Matías Ezequiel Suárez; נולד ב-9 במאי 1988) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק כחלוץ במועדון הכדורגל הארגנטינאי ריבר פלייט.

==קריירת מועדונים==
===בלגראנו===

סוארס התחיל את הקריירה המקצוענית שלו ב-2005, בקבוצת בלגראנו מעיר הולדתו קורדובה. הוא היה הכובש המצטיין של בלגראנו בליגת המשנה הארגנטינאית בעונת 2007-2008. לאחר עונה זו, הוא זכה להתעניינות רבה ממועדונים שונים באירופה, בין היתר ארסנל האנגלית הביעה בו התעניינות.

===אנדרלכט===

ב-2008, סוארס השלים את מעברו למועדון הבלגי אנדרלכט. אחרי זמן התאקלמות באירופה, סוארס ביסס לעצמו מעמד של שחקן מפתח בקבוצתו החדשה, תוך כדי שהוא כובש ומבשל שערים רבים למועדונו. מעמדו אף עלה בקיץ 2011, לאחר עזיבתו של כוכב הקבוצה דאז רומלו לוקאקו לצ'לסי האנגלית. עונת 2011-2012, הסתיימה נפלא עבורו, לאחר שזכה עם אנדרלכט בליגת העל הבלגית ובחירתו כשחקן העונה בבלגיה על ידי כדורגלני הליגה. אחרי העונה המוצלחת הזו, חתם סוארס בצסק"א מוסקבה הרוסית, תמורת סכום שלא פורסם. ההעברה הזו בוטלה לבסוף, בשל כך שלא עבר את הבדיקות הרפואיות בצסק"א. סוארס לבסוף נשאר לשחק באנדרלכט.

===ריבר פלייט===
בינואר 2023 חתם בריבר פלייט ובמהלך השנים זכה איתה בשתי אליפויות ליגת העל הארגנטינאית (2021 ו-2023) ובתארים נוספים.

==תארים==
===מועדונים===
===אנדרלכט===

* ליגת העל הבלגית (4): 2009-2010, 2011-2012, 2012-2013, 2013-2014
* הסופר קאפ הבלגי (4): 2010, 2012, 2013, 2014

===ריבר פלייט===
* רקופה סודאמריקנה (1): 2019
* גביע ארגנטינה (1): 2019
* הסופר קאפ הארגנטינאי (1): 2019 (שוחק ב-2021)
* ליגת העל הארגנטינאית (2): 2021, 2023
* טרופאו דה קמפאונס (2): 2021, 2023

===אישיים===

* * כדורגלן השנה בבלגיה: 
* מלך השערים בליגת העל הבלגית (1): 2011

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קורדובה (ארגנטינה): כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בלגראנו
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2019
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1988
בניין פישר

בניין פישר (באנגלית: Fisher Building) הוא גורד שחקים הממוקם בשדרת וסט גרנד 3011, דטרויט, מישיגן, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 135.47 מטרים והוא בעל 30 קומות. הוא תוכנן בידי האדריכל ג'וזף נתניאל פרנץ' (Joseph Nathaniel French) בסגנון האר דקו ונבנה בין השנים 1927–1928.

הבניין הוא בעל מעמד מבנה היסטורי לאומי מה-29 ביוני 1989. בין היתר פועלים בו תיאטרון פישר ורשת בתי ספר ציבוריים של דטרויט.

==היסטוריה==
פרטים אדריכליים בחזית
בשנת 1919 רכשה חברת ג'נרל מוטורס 60% מחברת פישר בודי, שייצרה כ-370,000 שלדות רכב וסיפקה אותן לחברות אמריקאיות שונות. מספר שנים לאחר הרכישה, החליטו האחים פישר להעביר את המפעל לצד בניין ג'נרל מוטורס, המוכר כיום כקדילאק פלייס. שני בניינים אלו עודדו פיתוח של מרכז מסחר חדש בדטרויט.

במקור תכנן האדריכל ג'וזף נתניאל פרנץ' מכלול של 3 בניינים, שכלל 2 בניינים בני 30 קומות ובניין נוסף בן 60 קומות. אולם, השפל הגדול גרם לצמצום הפרויקט. לבסוף נבנה רק בניין אחד מתוך השלושה - בניין פישר. הבניין חופה בחזיתותיו באריחים מוזהבים, אך אלו הוסרו במהלך מלחמת העולם השנייה, בשל החשש שהם יהיו נר לרגליהם של מפציצי אויב. במקומם הודבקו אריחי אפוקסי ירוקים והחל משנות ה-80 של המאה ה-20 הם מוארים בלילות בתאורה המקנה להם מראה זהוב. ביום פטריק הקדוש התאורה מוחלפת לצבע ירוק ובשנים האחרונות מואר בצבע אדום כחלק מחגיגות הפלייאוף של ליגת ה-NHL מתוך כבוד לקבוצה העירונית, דטרויט רד וינגס.

בשנת 1974 נרכש הבניין יחד עם הבניין הסמוך, New Center Building, בידי Tri-Star Development בסכום המוערך בכ-20 מיליון דולר אמריקאי (במונחים כלכליים של 1974).

==אדריכלות==
בניין פישר בעל 30 קומות וגובה כולל של 135.47 מטרים. רצפת הקומה הגבוהה ביותר שלו היא במפלס 103 מטרים ובו 21 מעליות. הבניין תוכנן בידי האדריכל ג'וזף נתניאל פרנץ' מ"משרד האדריכלים אלברט קאהן", בהשראת מגדל הטריביון של אליאל סארינן (Eliel Saarinen's Tribune Tower design). כינויו של הבניין הוא "יצירת האומנות הגדולה ביותר של דטרויט".

בשנת 1929 זכה בניין פישר למדליית כסף מטעם הליגה האדריכלית של ניו יורק.

לובי הבניין מתנשא לגובה של 3 קומות, הוא בעל תקרת קמרון חבית ומחופה ב-40 סוגי שיש שונים.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:FisherBldg Detroit New center.jpg|חזית הכניסה הפונה לשדרת וסט גרנד
קובץ:FisherBldgDetroit.jpg|מבט מקדילאק פלייס על בניין פישר
קובץ:FischerBldg entrance from west Grand.jpg|חזית הכניסה
קובץ:Interior of Fisher Building, Detroit.JPG|מסדרון בקומה השלישית
</gallery>

==ראו גם==
* גורדי שחקים מוקדמים

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.newcenter.com/ New Center Council]
* [http://www.metrotimes.com/editorial/story.asp?id=8550 Metro Times review of American City: Detroit Architecture]
* [http://www.boxoffice.com/the_vault/issue_page?issue_id=1962-5-7&page_no=80 Boxoffice Magazine 1962 story on Fisher Theatre remodel]
* [http://archive.org/stream/motionpicturenew39moti#page/n325/mode/1up Motion Picture News 1929 Fisher Theatre pictorial]

==הערות שוליים==

===ביבליוגרפיה===
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:דטרויט: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: מבנים בסגנון האר דקו
תתנם לחרפה

תתנם לחרפה הוא פיוט מסוג שמתא - פיוט קללה לגויים. שם הפיוט נלקח משתי המילים הפותחות אותו. יש קהילות ששילבו את הפיוט, בימי הביניים, בתפילת יום הכיפורים.

שורות הפיוט מסודרות בסדר אלפביתי יורד (תשר"ק) לפי האות השנייה שבכל שורה, שתי שורות לכל אות. כל אחת מהשורות מסתיימת בהברה "מה".

== מחבר הפיוט ==
המהרש"ל, בן המאה ה-16, מייחס את כתיבת הפיוט לרש"י בעקבות גזירות תתנ"ו, שהתרחשו בשנת 1096, אך חוקרים (למשל אברהם גרוסמן) מטילים ספק בכך. יום-טוב ליפמן צונץ שיער שהפיוט חובר בצרפת, אולי במאה ה-12. אברהם פרנקל משער שפייטן איטלקי כתב את הפיוט במאה העשירית או אף לפני כן.

הפיוט, שנשמר בכתב יד נדפס לראשונה בשנת ה'תש"א. מביאו לדפוס, אברהם חיים פריימן ציין כי 'תתנם לחרפה' "לא נתפרסמה עד היום בדפוס מפני דרכי שלום". יום-טוב ליפמן צונץ שיער שבתקופת חיבורו של הפיוט טרם למדו חכמי אומות העולם עברית, ולכן לא נפל פחדם על מחבר הפיוט.

==קישורים חיצוניים==
* אברהם חיים פריימן, "תתנם לחרפה: תוכחה לרש"י ז"ל", תרביץ י"ב, אב ת"ש, עמ' 70–74 .
* 
* אברהם פרנקל, [https://archive.today/20150409204937/http://shituf.piyut.org.il/story/692 טיפיוט 8 - האם חיבר רש"י את ה'שמתא' ליום כיפור 'תתנם לחרפה'?], מתוך אתר "טיפיוט", בארכיון האינטרנט
* אברהם פרנקל, [https://www.jstor.org/stable/23782259?seq=23 שעיר וחותנו סערוני: מלכויות וגזרותיהן בפיוטי איטליה הקדומים], תרביץ פב (תשע"ד), עמ' 291-292
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיוטים
קטגוריה:קללות ביהדות
קטגוריה:פיוטי יום הכיפורים
בניין בנק הנטינגטון

בניין בנק הנטינגטון (באנגלית: Huntington Bank Building), הנקרא במקור בניין יוניון טראסט (באנגלית: Union Trust Building), הוא גורד שחקים הממוקם בשדרת אוקלידס 925, קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 88 מטרים והוא בעל 21 קומות. הוא תוכנן בידי משרד האדריכלים גראהם, אנדרסון, פרובסט ווויט ונבנה בין השנים 1921-1924. בעת חנוכתו היה לבניין המשרדים השני בשטחו בעולם. בנוסף, מכיל בתוכו את לובי הגדול בעולם של סניף בנק. הלובי כולל עמודי שיש בעלי כותרת קורינתית, תקרת קמרון חבית וציורי קיר של הצייר ז'ול גרין (Jules Guérin).

בשנת 1975, שופץ באופן נרחב תחת פיקוחו של האדריכל פטר ון דייק (Peter van Dijk) ושופץ שוב בשנת 1991.

ביוני 2010 רכשה אופטימה אינטרנשיונל את הבניין תמורת 18.5 מיליון דולר אמריקאי.

==ראו גם==
* גורדי שחקים מוקדמים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קליבלנד: מבנים
מפרץ טרה נובה

מפרץ טרה נובה (באנגלית: Terra Nova Bay) הוא מפרץ נטול-קרח לעיתים קרובות, באורך כ-64 ק"מ, הנמצא בין כף וושינגטון ולשון הים דריגאלסקי לאורך חופה של ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. את המפרץ גילתה משלחת דיסקברי (הידועה גם בשם המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט, 1904-1901, שקרא לו על שם ה"טרה נובה", אחת מאוניות האספקה והחילוץ של המשלחת. תחנת זוקלי האיטלקית שוכנת דרך קבע במפרץ, וכמוה גם תחנת ג'אנג בוגו של קוריאה הדרומית.

==אזור אנטארקטי מוגן במיוחד==
אזור ימי של 29.4 ק"מ מן המפרץ, הכולל רצועה צרה של מי חופים באורך 9.4 ק"מ מדרום לתחנת זוקלי, ומשתרע למרחק של 7 ק"מ מן החוף לכל היותר, הוכרז אזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA 161). זהו אתר חשוב למחקר ארוך-טווח באקולוגיה הימית של קהילות בנטיות (דהיינו קהילות של אורגניזמים, החיים בתחתית של גופי מים). נוסף לקהילות עשירות ומורכבות של ספוג ואנתוזואה, האתר נותן מחסה למושבה של פינגווין אדלי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

טרה נובה
סטפן מיטרוביץ'

סטפן מיטרוביץ (בסרבית: Стефан Митровић; נולד ב-22 במאי 1990) הוא כדורגלן סרבי המשחק כבלם בגנט.

==קריירת מועדונים==
מיטרוביץ' החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי פטרז'לקה הסלובקית בשנת 2010. ב-2011, שיחק תקופה קצרה בקבוצת זברויובקה ברנו מצ'כיה, לפני שעבר במהלך העונה למועדון הסרבי מטאלץ. ב-9 ביוני 2012, מיטרוביץ' חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון הבלגי קורטרייק. אחרי עונה אחת בלבד בבלגיה, מיטרוביץ' חתם על חוזה ל-5 שנים בקבוצה הפורטוגלית בנפיקה ליסבון. במהלך ששת חודשיו הראשונים בפורטוגל, מיטרוביץ' הופיע רק בסגל קבוצת המילואים של מועדונו החדש. ב-22 בינואר 2014, הוא הושאל עד לסיום העונה לריאל ואיאדוליד מהלה ליגה הספרדית. ב-16 ביולי 2014, מיטרוביץ' נרכש על ידי פרייבורג, תמורת 1.175 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה במועדון הגרמני, ב-4 באוקטובר 2014, במשחק מול ורדר ברמן. 

==קריירה בינלאומית==
מיטרוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת סרביה ב-31 במאי 2014, במשחק מול פנמה. ב-14 באוקטובר 2014, מיטרוביץ' החל מהומה בינלאומית, כאשר במהלך משחק טעון מול נבחרת אלבניה שנערך בבלגרד, במסגרת מוקדמות יורו 2016, הוריד בידיו דגל של "אלבניה הגדולה", לאחר שזה התנוסס מעל כר הדשא על ידי מזל"ט. לאחר שתפס והוריד את הדגל מהמכשיר, הוא הותקף על ידי שחקני הנבחרת האלבנית, כאשר אוהדים סרבים פרצו למגרש והחלה מהומה אלימה בין שני הצדדים.

נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:בלמי כדורגל סרבים
קטגוריה:בלגרד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פטרז'לקה
קטגוריה:כדורגלני זברויובקה ברנו
קטגוריה:כדורגלני קורטרייק
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני ריאל ואיאדוליד
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני גנט
קטגוריה:כדורגלני שטרסבורג
קטגוריה:כדורגלני חטאפה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1990
מגדל טרמינל

מגדל טרמינל (באנגלית: Terminal Tower) הוא גורד שחקים הממוקם בכיכר פבליק 50, קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 235 מטרים והוא בעל 52 קומות. הוא תוכנן בידי משרד האדריכלים גראהם, אנדרסון, פרובסט ווויט, נבנה בין השנים 1923-1930 והיה לבניין הרביעי בגובהו בעולם בעת פתיחתו לציבור. בנוסף, היה הבניין הגבוה בותר באוהיו עד השלמת המגדל קיי בשנת 1991.

==ראו גם==
* גורדי שחקים מוקדמים

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.clevelandmemory.org/cut-coll/ Cleveland Union Terminal Collection]
* [http://www.nyc-architecture.com/ARCH/ARCH-notes-municipal.htm Giralda Towers in the United States (Includes Terminal Tower and many NYC buildings)]
* [https://web.archive.org/web/20131012030749/http://www.pavarini.net/LIVETerminalTowerPavCAM.htm Terminal Tower livecam]

קטגוריה:קליבלנד: מבנים
אלכסנדר איגניובסקי

אלכסנדר איגניובסקי (נולד ב-27 בינואר 1991) הוא כדורגלן סרבי המשחק כקשר הגנתי.

==קריירת מועדונים==

נולד בעיר פנצ'בו, סרביה, יוגוסלביה דאז, איגניובסקי החל לשחק כדורגל מקצועני בשנת 2008 בקבוצת OFK בלגרד מליגת העל הסרבית. בעונתו הראשונה בבוגרים, שיחק 23 משחקי ליגה וכבש 3 שערים. ב-8 ביולי 2009, הוא הושאל לקבוצת מינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה בגרמניה. אחרי תקופת ההשאלה, הוא חתם בקבוצת ורדר ברמן. לקראת עונת 2014/2015 הצטרף איגניובסקי לאיינטרכט פרנקפורט. ב-16 ביוני 2016 חתם בפרייבורג.

בקיץ 2018 חתם איגניובסקי בפ.צ. מגדבורג, העולה החדשה לבונדסליגה השנייה. כעבור עונה עבר להולשטיין קיל, אף היא מליגת המשנה.

==קריירה בינלאומית==
משנת 2009, איגניובסקי שיחק עבור נבחרת סרביה עד גיל 21. עקב מוצאו המקדוני, במרץ 2010, מאמנה של הנבחרת המקדונית, מירסד יונוז, הכריז על רצונו לצרף את איגניובסקי לנבחרתו. ניסיון זה לא נשא פרי בסופו של דבר. במקום זאת, איגניובסקי ערך את הופעת הבכורה שלו עבור סרביה ב-28 בפברואר 2012, במשחק ידידות מול ארמניה שנערך בלרנקה, קפריסין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:מגני כדורגל סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני OFK בלגרד
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. מגדבורג
קטגוריה:כדורגלני הולשטיין קיל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1991
עורך הדין

עמוד השער של הגיליון הראשון של "עורך הדין"
"עורך הדין" הוא כתב עת משפטי היוצא לאור מטעם לשכת עורכי הדין בישראל.

כתב העת יוצא לאור מאז דצמבר 2008, ומפרסם מאמרים קצרים בתחום המשפט, בדגש על התייחסות לנושאים אקטואליים, וכן ראיונות עם אנשי מפתח בתחום. רובם של המאמרים נכתב על ידי עורכי דין, אנשי אקדמיה ושופטים. 

מאז ינואר 2013 יוצא לאור בתחילת כל שנה גיליון מיוחד בו כותבים משפטנים בכירים על פסקי הדין החשובים ביותר של השנה החולפת.

עורכו הנוכחי של כתב העת הוא מנחם שטאובר.

כתב העת מופץ מדי מספר חודשים בדואר לכלל חברי לשכת עורכי הדין. גיליונותיו זמינים לכל בפורמט דיגיטלי באתר האינטרנט של לשכת עורכי הדין.

בדומה למגזינים הפונים לציבור הרחב, כתב העת עשיר בפרסומות.

עורכו הראשון של כתב העת, משה גורלי, הציג בפתח הגיליון הראשון את חזונו:
:לשלב איכות מקצועית בתוך אריזה מגזינית, צבעונית וידידותית. לשלב תכנים מקצועיים לצד תכנים אקטואליים. לשלב בין כל תחומי המשפט: ציבורי, פרטי, פלילי, משפחה, עבודה, נזיקין ומיסים. ועל הלחם הוספנו קצת דבש - תרבות, סאטירה ופניני משפט מהתרבות הכללית מהפסיקה הישראלית.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.israelbar.org.il/article.asp?catid=3447&menu=2 דף הבית של כתב העת "עורך הדין"], באתר לשכת עורכי הדין בישראל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:לשכת עורכי הדין בישראל: כתבי עת משפטיים
כף וושינגטון

כף וושינגטון (אנגלית: Cape Washington) הוא כף בולט המזדקר לגובה 275 מטר ומציין את הקצה הדרומי של המפרץ, המפריד בין מפרץ ווד למפרץ טרה נובה בארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. הוא מפריד בין חוף בורכגרווינק מצפון לחוף סקוט מדרום. 

את הכף גילה קפטיין ג'יימס קלארק רוס מן הצי המלכותי בשנת 1841 וכינה אותו על שם קפטיין וושינגטון, הצי המלכותי, שהיה מזכיר החברה הגאוגרפית המלכותית בשנים 1840-1836.

==קישורים חיצוניים==

וושינגטון
קיר הפלא אשר בוורמייזה

קִיר הַפֶּלֶא אֲשֶׁר בְּוֶרְמַיְזָה היא בלדה מאת שאול טשרניחובסקי, שנכתבה בשנת 1924 בעקבות אגדה ידועה על אמו של רש"י (או אמו של רבי יהודה החסיד; האגדה התגלגלה לאישים נוספים).

==האגדה==
נוסח האגדה בספר "מעשה נסים" שליקט בשנת 1670 ר' יפתח יוזפא מנצפך (מכונה יוזפא השמש):

האגדה נחתמת בשורה "על הנס הזה נמצא כתוב בספר שלשלת הקבלה", על אף שבספר "שלשלת הקבלה" אין אזכור לאם הרה, אלא מסופר בו על רבי יהודה החסיד עצמו שהנס אירע עמו. 

כיום מוכרת יותר גרסה נוספת ומאוחרת של האגדה, המייחסת את סיפור הנס לאמו של רש"י. ידוע שרש"י נולד בטרוייש, אך אי-התאמה זו נפתרת בטענה שבעת הריונה שהתה אמו זמן מה בוורמייזא. גרסאות נוספות מספרות את האגדה על אמו של הרמב"ם ועל אמו של הגר"א (בהתאמות המתבקשות של מקום האירוע).

==הבלדה==
את הבלדה "קִיר הַפֶּלֶא אֲשֶׁר בְּוֶרְמַיְזָה" כתב שאול טשרניחובסקי בשנת 1924 בסווינמינדה שבגרמניה (כיום סווינוצ'י שבפולין). הבלדה כוללת 17 בתים בני שלוש שורות כל אחד. שתי השורות הראשונות בכל בית חרוזות.

13 הבתים הראשונים של הבלדה מספרים את האגדה, בלי לנקוב בזהותה של האישה היהודייה שבה מדובר. בתים אלה מסתיימים בתיאור הנס:

ארבעת הבתים האחרונים עוברים להווה, ומסתיימים בקביעה:

האופטימיות ששידר המשורר 32 שנים מוקדם יותר, בשירו "אני מאמין" (), התחלפה בבלדה שלפנינו בפסימיות - המשורר איבד את אמונו באדם, והוא חש שהרשע האנושי הופך אפילו את הטבע למרושע.

==לקריאה נוספת==
* יעקב בהט, "עיון בבאלאדה "קיר הפלא אשר בוורמיזא" לש' טשרניחובסקי": עשרים שנה לפטירת המשורר, אוּרים: ירחון לשאלות חינוך ותרבות, כא, א (164) (תשרי תשכ"ד, אוקטובר 1963), עמ' 2–4.

==קישורים חיצוניים==
* שאול טשרניחובסקי, [http://benyehuda.org/tchernichowsky/kir_hapele.html קִיר הַפֶּלֶא אֲשֶׁר בְּוֶרְמַיְזָה], באתר פרויקט בן-יהודה
* [http://rosetta.nli.org.il/delivery/DeliveryManagerServlet?dps_pid=IE4536260 השיר בכתב ידו של המשורר] באתר הספרייה הלאומית
* יהושע מונדשיין, [http://www.shturem.net/index.php?section=artdays&id=2826 מי לא מכיר את הכוך שבקיר?], באתר שטורעם.נט
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגדות יהודיות
קטגוריה:רש"י
קטגוריה:בלדות
קטגוריה:שירי שאול טשרניחובסקי
קטגוריה:שירי שנות ה-1920
קטגוריה:נסים ביהדות
קטגוריה:יהדות וורמייזא (וורמס)