OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוויס

אוויס (באנגלית: Avis) היא חברת השכרת רכב בינלאומית, שבסיסה בניו ג'רזי, ארצות הברית.

==היסטוריה==
בשנת 1946 פתח וורן אוויס, טייס בחיל האוויר האמריקאי, סוכנות השכרת הרכב בשדה התעופה Willow Run ביפסילנטי, מישיגן שבארצות הברית. עד אז לא הייתה אפשרות לשכור רכב בנמלי התעופה, ואוויס, שרכב על אופניים מנמל התעופה לביתו, נאלץ לשאת את אופניו בבטן המטוס לכל מקום שטס אליו. בעת הפתיחה היו ברשות החברה 3 מכוניות.

ב-1953 הקימה אוויס את סניפיה הראשונים מחוץ לגבולות ארצות הברית, באירופה, בקנדה ובמקסיקו. ב-1963 השיקה אוויס מסע פרסום עולמי, שסיסמתו, "We are No. 2. We try harder". הסיסמה ביטאה שינוי ניהולי וארגוני שהעמיד את הלקוחות והשירות ללקוחות בראש סדרי העדיפויות של החברה. נכון ל-2013 משתמשת החברה בסיסמה "We try harder" בפרסומיה.

לאוויס יש כ-9,550 תחנות השכרת רכב ב-180 מדינות ברחבי העולם. הזמנות הרכב מתבצעות דרך האינטרנט, בטלפון ובאמצעות סוכני הנסיעות. צי המכוניות הבינלאומי של החברה כולל יותר מ-575,000 כלי רכב. מחזור המכירות השנתי של אוויס עומד על כ-2.5 מיליארד דולר. בכל שנה מבצעת החברה כ-38 מיליון השכרות רכב.

==אוויס בישראל==
סוכנות אוויס ב[[קריית אריה בפתח תקווה]]
בישראל פועלת אוויס מתחילת שנות השישים של המאה העשרים. חברת "דן רנט-א-קאר" הוקמה בשנת 1986 ונרשמה למסחר בבורסה בתל אביב ב-1993. שמה שונה ל-"דן רכב ותחבורה" בשנת 2002, בשנת 2011 הועברה הבעלות בזיכיון אוויס ל-"קרדן רכב בע"מ". עד אמצע שנות ה-90 התמקדה החברה בפעילות השכרת הרכב לזמן קצר בישראל ובחו"ל. מאמצע שנות ה-90 הפך הליסינג התפעולי לתחום הפעילות המרכזי של החברה. לזמן קצר משכירה אוויס מגוון כלי רכב, פרטיים ומסחריים, להשכרה לתקופה של עד שנה. לתקופות ארוכות יותר מציעה החברה ליסינג תפעולי - השכרת רכב לתקופות ארוכות (בין שנה לשלוש שנים) תמורת תשלום חודשי קבוע, וכן ליסינג מימוני/פרטי. בין לקוחותיה – מותגים בינלאומיים ומקומיים מובילים, כגון "טבע", "פלאפון", "אלקטרה", "מארוול", נייס" וכו'.

בנוסף, עוסקת החברה במכירת כלי רכב מיד ראשונה מצי הליסינג וההשכרה - בכל שנה מוכרת החברה כ-10,000 כלי רכב.

נכון לשנת 2016, מספר הרכבים של אוויס הוא כ-31,000 כלי רכב, רובם בליסינג תפעולי. החברה מפעילה 13 סניפי השכרה מנהריה ועד אילת ו-20 מרכזים למכירת רכב מיד ראשונה מצי הליסינג וההשכרה.

החל משנת 2016, אוויס ישראל היא בבעלות קבוצת יוניברסל מוטורס ישראל.

==ראו גם==
* הרץ (חברה)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות השכרת רכב
קטגוריה:חברות אמריקאיות
1953 בקולנוע

== שוברי קופות ==
{| class="wikitable"
! מקום !! שם הסרט !! אולפן
|-
| ראשון || פיטר פן || חברת וולט דיסני
|-
| שני || השודד || פוקס המאה ה-20
|-
| שלישי || מעתה ועד עולם || סרטי קולומביה
|-
| רביעי || בית השעווה || האחים וורנר
|-
| חמישי || יופי || סרטי פרמאונט
|-
| שישי || איך להינשא למיליונר || פוקס המאה ה-20
|-
| שביעי || גברים מעדיפים בלונדיניות || פוקס המאה ה-20
|-
| שמיני || מוגאמבו || מטרו גולדווין מאייר
|-
| תשיעי || שולמית || סרטי קולומביה
|-
| עשירי || יוליוס קיסר || מטרו גולדווין מאייר
|-
| אחד-עשר || חופשה ברומא || פרמאונט
|-
| שנים-עשר || ניאגרה || פוקס המאה ה-20
|}

== פרסי אוסקר ==
* הסרט הטוב ביותר: "מעתה ועד עולם"
* הבמאי הטוב ביותר: פרד זינמן ("מעתה ועד עולם")
* השחקן הטוב ביותר: ויליאם הולדן ("סטלאג 17")
* השחקנית הטובה ביותר: אודרי הפבורן ("חופשה ברומא")

== נולדו ==
* 8 בפברואר – מרי סטינבורגן, שחקנית אמריקנית
* 16 במאי – פירס ברוסנן, שחקן אירי
* 24 במאי – אלפרד מולינה, שחקן בריטי
* 29 במאי – דני אלפמן, מלחין אמריקני
* 13 ביוני – טים אלן, שחקן אמריקני
* 14 באוגוסט – ג'יימס הורנר, מלחין אמריקני
* 29 בנובמבר – משה איבגי, שחקן ישראלי
* 8 בדצמבר – קים בייסינגר, שחקנית אמריקנית
* 9 בדצמבר – ג'ון מלקוביץ', שחקן ומפיק אמריקני

== נפטרו ==

* 30 במאי – דולי וילסון, שחקן אמריקאי
* 13 באוקטובר – מילארד מיטשל, שחקן אמריקאי

== ראו גם ==
*1952 בקולנוע 
*1953
*1954 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imdb.com/year/1953/ שנת 1943] במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
מורה (נהר)

מורה (קרואטית, הונגרית וסלובנית: Mura, גרמנית: Mur) הוא נהר במרכז אירופה, העובר במדינות סלובניה, אוסטריה, קרואטיה והונגריה. נשפך לנהר דראווה, שנשפך לבסוף לנהר הדנובה.

מקורו של הנהר נמצא בפארק הלאומי האוסטרי הוהה טאורן, בגובה 1,898 מטר מעל גובה פני הים. אורכו הכולל הוא 465 קילומטר, כש-295 קילומטר נמצאים באוסטריה, 98 בסלובניה, והשאר עובר לסירוגין על גבול קרואטיה-הונגריה, ומסתיים ליד העיירה לגארד שבקרואטיה, שם הוא נשפך לנהר דראווה<ref></ref>. העיר הגדולה ביותר בה עובר הנהר היא גראץ שבאוסטריה.

במקומות שונים בנהר ישנן עדויות על טחנות מים שהופעלו על ידי זרם הנהר מאז המאה הרביעית לפנה"ס. השיטה של הפעלת טחנות על ידי מים אומצה מאוחר יותר על ידי הסלאבים והמדיארים שהגיעו לאזור. בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 עוד פעלו טחנות רבות מכוח הנהר. כיום פועלת רק טחנה סלובנית אחת בשם "Babičev mlin"<ref></ref>.

בנהר ישנן כמויות קטנות של זהב<ref></ref>, אמנם לא מספיק בשביל שינוצל כיום, אך בתקופות קדומות השתמשו בו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://en.unesco.org/biosphere/eu-na/mura-river נהר מורה] ב[https://en.unesco.org/ אתר אונסק"ו]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלקן: נהרות ונחלים
קטגוריה:אוסטריה: נהרות
קטגוריה:סלובניה: נהרות ונחלים
קטגוריה:הונגריה: נהרות ונחלים
קטגוריה:קרואטיה: נהרות ונחלים
קטגוריה:נהרות גבול
זכרון מנחם

תעודת הוקרה על תרומת שיער לעמותה
זכרון מנחם - המרכז הישראלי לתמיכה בילדים חולי סרטן ובני משפחותיהם היא עמותה לטיפול בילדים ונוער חולי סרטן ובני משפחותיהם. 

העמותה הוקמה ב-1990 על ידי חיים ומירי ארנטל, והיא נקראת כך על שם בנם מנחם שנאבק למעלה מ-14 שנה במחלת הסרטן. באותה תקופה חוותה המשפחה מחסור בגוף שיעניק סיוע רגשי וטכני לילד חולה הסרטן ולמשפחתו. הוריו ומכריו של הנער ביקשו לנצל את הניסיון הרב שצברו כדי להיטיב עם ילדים חולי סרטן ומשפחותיהם. במרוצת השנים נרתמו לפעילות זו רופאים, בעלי מקצועות חופשיים, אישי ציבור, רבנים ומתנדבים ובכללם בנות שירות לאומי. מספר המתנדבים עומד על כמה מאות אנשים.

לדברי מקימי העמותה, העמותה מאמינה ששלמותה הרגשית של משפחה חיונית לתהליך ההבראה של הילד, והיא משפיעה באופן ישיר על עוצמת דחף ההישרדות שלו. ושמה לה למטרה לתת מענה למכלול הבעיות, מרגע גילוי המחלה הממארת ולתמוך בהורים ובבני המשפחה הנושאים בעול הקשיים הפיזיים והנפשיים לאורך כל הדרך. השירות ניתן לכל תושבי מדינת ישראל ללא הבדל דת ומין.

==תחומי פעילות הארגון==
אחת המטרות הראשיות של הפעילויות בהן עוסקת העמותה היא, לדברי מקימי העמותה, "להעצים את חוויית החיים של הילד", במסגרת זו מנהלת העמותה מרכז יום חינוכי חברתי שיקומי, מרכז אירוח למשפחות, תוכניות להשלמת לימודים, חוגים וסדנאות, מחנות נופש שנתיים (בחופשת החורף, האביב והקיץ), חופשות משפחתיות וימי כיף.

העמותה מסייעת למשפחה כמכלול, במסגרת זו היא מנהלת תוכנית לאחיו ואחיותיו של החולה, תוכנית משותפת לילדים ולהורים, קבוצות תמיכה וייעוץ פסיכו-סוציאלי משפחתי.

מישור נוסף של פעילות העמותה קשור בתמיכה רפואית ותומכת, הקשורה ישירות במחלה ובטיפולים כגון ארגון ומימון סוגי תרפיה שונים, טיפולים אלטרנטיביים, עזרה בבית החולה, מאגר תורמי מח עצם באמצעות דגימת רוק, מאגר תורמי דם וטרומבוציטים, התאמת פאה נוכרית ועוד.

מרכז יום זכרון מנחם

===תרומת שיער===
הארגון מממן פאות טבעיות לחולות סרטן שאיבדו את שיערן, ומבקש מנשים לתרום שיער למטרה זו. עם זאת, בשנת 2017 פורסם כי העמותה לא משתמשת בכל תרומות השיער כדי להכין פאות לחולות סרטן, אלא רוב השיער נמכר בשוק החופשי, והתמורה משמשת להוצאות העמותה.

==אותות ופרסים==
העמותה זכתה לפרסים רבים, ביניהם:
*פרס ישראל למפעל חיים למייסדי העמותה חיים ומירי ארנטל (2019)
* פרס ראש הממשלה - מגן הילד (1994)
* אות הנשיא למתנדב (1995)
* אות ראש העיר ירושלים למתנדב (1995)
ופרסים רבים אחרים.

ב-2017 נבחרה מירי ארנטל להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות.

ב-2019 הוחלט להעניק למייסדי העמותה, חיים ומירי ארנטל, את פרס ישראל למפעל חיים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=EEd5HGtrjQE חיים ארנטל מתארח בתוכנית "שעה של אנשים"] ברדיו [https://web.archive.org/web/20160412210742/http://www.gly.co.il/ גלי ישראל], 27 בפברואר 2016
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ארגוני סיוע לחולי סרטן בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
חנה למדן

חנה לַמדָן (לֶרנֶר) (5 בינואר 1905 – 10 באפריל 1995) הייתה פעילת ציבור בהסתדרות ובחוגים פוליטיים. וחברת הכנסת מטעם מפ"ם.

==קורות חיים==
חנה לרנר נולדה בשירוביץ שבבסרביה (באימפריה הרוסית) בשנת 1905, בתם של מרים לבית רפפורט ומיכאל קרקושנסקי, חקלאי וסוחר פרות. בגיל 4 עברה המשפחה לעיירה נובוסליצה שעל גבול אוסטריה. שם למדה בבית ספר עממי עברי, נערה יחידה בין נערים.

בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל, והתיישבה בתל אביב.
בשנת 1926 נישאה לצבי למדן (לרנר). לזוג נולדה בת: מיכל.
בשנים 1926–1949 עבדה כפועלת תעשייתית וכמנהיגת פועלים בהסתדרות העובדים ובאיגוד המקצועי. כאשר התפלגה "סיעה ב" ב-1944 הייתה גם למדן בין הפורשים ממפא"י.

בין השנים 1949–1965 כיהנה כחברת הכנסת. למדן נבחרה לכנסת הראשונה והשנייה מטעם מפ"ם, והייתה סגנית יושב ראש הכנסת. במהלך הכנסת השנייה פרשה עם חבר הכנסת דוד ליבשיץ לסיעה עצמאית בשם הסיעה הבלתי תלויה – לאחדות העבודה. בינואר 1954 הצטרפו למדן וליבשיץ למפא"י, שמטעמה כיהנה כחברה בכנסות השלישית, הרביעית והחמישית. עם הקמת רפ"י הצטרפה לשורותיה והייתה ממלאת מקום מזכ"ל המפלגה.

בכנסת פעלה בוועדת העבודה, ועדת הכספים וועדת השירותים הציבוריים. בשנת 1951 עמדה בראש ועדת החקירה הפרלמנטרית בעניין עצורי המחנה בג'למי, שהייתה ועדת החקירה הפרלמנטרית הראשונה במדינת ישראל. למדן הייתה פעילה בעיקר בוועדת העבודה, ויזמה שורת תיקוני חקיקה למען זכויות עובדים וקידום תעסוקה בקרב מוגבלי כושר עבודה.

לאחר פרישתה מהכנסת הייתה פעילה במוסדות מפלגת העבודה וקידמה זכויות עובדים.

נפטרה בחולון בשנת 1995, בגיל 90.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:חברות הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברות הכנסת מטעם מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם רפ"י
קטגוריה:בוגרות השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברות הכנסת הראשונה
קטגוריה:חברות הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברות הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברות הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברות הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:פעילות ישראליות למען זכויות עובדים
קטגוריה:פעילים ישראלים למען זכויות עובדים
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השנייה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
עמק השלום

250px
עמק השלום הוא חווה הנמצאת בתחום רמת השניים (מכונה גם עמק השניים) באפיק נחל השופט באזור רמות מנשה.

== היסטוריה ==
בעמק השלום התגוררו מאז 1960 שני גרמנים מכת "אוהבי ישראל", השופט ד"ר אוסקר אדר וחברו אדריאן, אחרי שרכשו את חלקת האדמה, שתלו, זרעו ונטעו. בניגוד לבעלי נכסים אחרים הם הציבו במקום שלט גדול שבו נכתב "הכניסה מותרת", והזמינו מטיילים ביערות מנשה להיכנס לשבת, לאכול ולקטוף פירות.

ב-1964 הצטרף למקום חוקר תנ"ך אוסטרי בשם הרמן בצנר מקהילת "ידידי אנוש" שהאמינה שסוף העולם היה אמור להגיע לקראת סוף המאה ה-20, עמק השלום הקרוב למגידו (היא ארמגדון) נראה לו כמקום הולם לקדם את מלחמת גוג ומגוג.

במהלך התקופה עזב אדריאן את המקום.

ב-1967 ד"ר אדר התגייר, עזב את המקום ועבר לירושלים. בצנר נותר לבד והמשיך לעבד את החווה, מדי תקופה היו מגיעים למקום צעירים, בעיקר מגרמניה, לעזור לו.

ב-1972 הצטרף לחווה יוסף אלישע (יוזף שמידט) מצ'כיה, והשניים המשיכו במסורת קבלת הפנים.

לעת זקנה תרמו השניים את המקום למועצה האזורית מגידו וציוו את המקום לפעילות אשר תתרום לעם ישראל ולנזקקים ותשמור על הצביון האקולוגי של המקום.

ב-2000 נפטרו אלישע ובצנר.

את השטח קיבלה עמותת "לטם", המסייעת לאוכלוסייה עם צרכים מיוחדים לצאת לטבע.

ב-2020, השדות החקלאיים של רמת השניים, שם עמק השלום נמצא, עמדו מול אפשרות הריסה עבור בנייה של כ-3,000 יחידות דיור עבור הרחבת העיר יקנעם עילית. בין ראש עיריית יקנעם עילית, סימון אלפסי, לבין ראש המועצה האזורית מגידו, איציק חולבסקי, מתנהל מאבק משפטי וציבורי בעניין זה, שכן כל אחד מהם תובע את השטח לעצמו ומייעד לו שימוש שונה. שני הצדדים מעוניינים לפתח באזור, אלפסי את עירו וחולבסקי את מושב עין העמק ושאר המושבים והקיבוצים הסמוכים, וההחלטה בעניין ניתנה לשרת הפנים איילת שקד, שהחליטה להותיר את שטח עמק השלום כשטח טבע לרווחת הציבור.

שלט לכיוון עמק השלום

==ראו גם==
*יער הזורע

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רמות מנשה
שלום
Ratfaces Home Videos Presents Useless ID

כרזת הסרט
Ratfaces Home Videos Presents Useless ID הוא סרטון DVD אודות להקת הפופ פאנק הישראלית Useless ID.

התקליטון הושק ב-23 בספטמבר 2006, במועדון הבארבי בתל אביב.

בין היתר, מכיל התקליטון את כל הקליפים של הלהקה, תמונות, הופעות חיות, סרטון "מאחורי הקלעים" ועוד.

התקליטון הופק בלייבל EarSay Records, השייך לחנות האוזן השלישית.

== הפקה ==
=== הפקת DVD ===
* יובל דגן
* גיא כרמל
* יותם בן חורין
* ניר גוטרימן
* דורון בן טוב
* יסמין רוסו
* יאיר יונה

=== קליפים ===
* Bring Me Down
** הפקה בידי אסף פורמן (2002)
* Too Late To Start Over
** הפקה בידי איתי סיקולסקי (2003)
* The Worst Holiday I've Ever Had
** הפקה ובמוי שרון ישראל, צילום בידי אסף פורמן (2003)
* At Least I Tried
** הפקה בידי תמר וואלה (2003)
* Turn Up The Stereo
** הפקה ובמוי שרון ישראל (2004)
* Pink Stars and Magazines
** הפקה ובמוי אדם ויסר/שרון ישראל (2005)
* State Of Fear
** הפקה בידי ערן רותם (2005)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.useless-id.com אתר להקת יוסלס איי.די]

קטגוריה:יוסלס איי.די
קטגוריה:אלבומי אוסף וידאו קליפים
קטגוריה:אלבומי פאנק (Punk)
פייקריט

לבנת פייקריט שנורתה על ידי קליע בקוטר 7.62 מ"מ. הקליע ניתז מהלבנה ולא חדר אותה. רק לאחר ירי של 7 קליעים נוספים הקליעים חדרו את הלבנה.
פייקריט (באנגלית: Pykrete) הוא חומר אשר 14% ממשקלו נסורת עץ ו-86% ממשקלו מים, מעורבבים ומוקפאים.

הפייקריט הומצא בשנת 1942 על ידי ממציא אנגלי, ג'פרי פייק (Geoffrey Pyke).

לחומר זה כוח עצום ויכולת לעמוד בלחץ גבוה של עד 21 מגה-פסקל (21 מיליון קילוגרם כוח למטר מרובע). כך למשל אינץ' אחד מחומר זה יכול להחזיק מכונית ממוצעת עליו.

דרך נוספת להכנת פייקריט היא באמצעות שבבי עץ במקום נסורת, בדרך כלל בתערובת של 50%-50% עם מים.

כיום אין לפייקריט שימושים רבים. הוא הומצא במלחמת העולם השנייה והיה אמור לשמש בפרויקט חבקוק, בבניית נושאת מטוסים ענקית וקלה שתוכל לשאת עליה עד 600 מטוסים. לבסוף הפרויקט לא יצא אל הפועל בשל עלותו הגבוהה, שנאמדה בכ-70 מיליון דולר של אותם ימים ובגלל שנושאת המטוסים הומצאה מלכתחילה בשל מחסור בפלדה, אולם בפועל היה צורך להשתמש ביותר פלדה כדי לבנות את מקררי הספינה העצומים מאשר הפלדה בנושאת מטוסים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:קרח
קטגוריה:עץ (חומר גלם)
אנגלברט הומפרדינק

אֶנְגֶלְבֶּרְט הוּמְפֶּרְדִינְק (בגרמנית: Engelbert Humperdinck; 1 בספטמבר 1854 – 27 בספטמבר 1921) היה מלחין גרמני, שזכה לפרסום כמלחין האופרה "הנזל וגרטל".

==ביוגרפיה==
הומפרדינק היה בנו של מורה בגימנסיה בעיר זיגבורג שבפרובינציית הריין. כבר בילדותו למד נגינה בפסנתר, ובהיותו בן 12 כתב את חיבוריו הראשונים לפסנתר. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה החל ללמוד אדריכלות לבקשת אביו, אולם כעבור זמן קצר פנה למוזיקה. הוא התקבל לקונסרבטוריון בקלן ולאחר זכייה במלגה המשיך בקונסרבטוריון במינכן ובברלין, שם זכה במלגה נדיבה מקרן מנדלסון.

זכייה זו איפשרה לו מסע לאיטליה, שם נפגש בנאפולי עם ריכרד וגנר. וגנר התרשם מהומפרדינק והזמינו לפסטיבל בביירוית שם עזר לו הומפרדינק בהפקת האופרה "פארסיפל" ואף שימש כמורה למוזיקה לבנו של וגנר, זיגפריד.

זכייה במלגה נוספת איפשרה לו מסע נוסף באיטליה, צרפת וספרד, שם לימד בקונסרבטוריון של ברצלונה בשנים 1885–1886. ב-1887 חזר לקלן וב-1890 נתמנה לפרופסור בקונסרבטוריון של פרנקפורט. יצירותיו הראשונות שזכו להצלחה היו ההומורסקה לזמר ותזמורת ובלדה למקהלה.

פרסומו החל בשנת 1893 באופן מקרי. אחותו אדלהייד וטה (Adelheid Wette) ביקשה ממנו להלחין מספר מנגינות לסיפורם המפורסם של האחים גרים, "הנזל וגרטל", כדי שילדיה יוכלו להציג את הסיפור בתיאטרון הבובות שלהם במסגרת חגיגות בית ספרם. בחגיגה נכחו הומפרדינק וידידו המלחין והמבקר הוגו וולף, ששכנע אותו להרחיב את היצירה עד כדי אופרה. את הליברית כתבה אחותו. הצגת הבכורה הייתה בתיאטרון החצר בוויימאר ב-23 בדצמבר 1893, והקנתה להומפרדינק תהילת עולם. האופרה מבוצעת עד ימינו, והיא האופרה הגרמנית ה"פוסט-וגנריאנית" המפורסמת ביותר. בישראל הועלתה היצירה באופרה הישראלית החדשה, בתרגומו העברי של אברהם עוז ובבימויה של רנה ירושלמי.

בין האופרות הנוספות שחיבר הומפרדינק, אשר לא זכו להצלחה כזו, יש לציין את "ילדי המלך" (1897), שבה משתמש הומפרדינק לראשונה בטכניקה של שירה דיבורית, שהיא הפקת קול בין זמרה לדיבור. בטכניקה זו השתמשו לאחר מכן ארנולד שנברג, אלבן ברג, קורט וייל ועוד.

==לקריאה נוספת==
* שלמה הד, אופרה-סיפורן של 120 האופרות הגדולות, 1991.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחיני אופרה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1854
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1921
1958 בקולנוע

== סרטים שוברי קופות ==

== פרסים ==

== יצאו לאקרנים ==
*"הזקן והים"- גרסה קולנועית ראשונה לספרו הנודע של ארנסט המינגוויי בכיכובו של ספנסר טרייסי, המגלם דייג קשיש המפתח ידידות מיוחדת עם נער היוצא לדוג איתו.
*"ורטיגו"- מותחן פסיכולוגי שביים אלפרד היצ'קוק בו בלש חוקר אשה אחוזת דיבוק, הוא מתאהב בה וזו מתאבדת לנגד עיניו. לאחר מכן פוגש אשה בעלת דמיון רב לאותה אשה.
*"ילדים של מישהו אחר"- סרט מלודרמטי של הבמאי תנגיז אבולדזה 
*"מלכים הולכים קדימה"- סרט מלחמתי שצולם בשחור לבן והופק באולפני יונייטד ארטיסטס העלילה מתרכזת במהנדס רכבות אלמן ברוסיה הסובייטית שמחפש אחר אישה שתעזור לו לגדל את ילדיו.
*"הקיץ הארוך והלוהט"- הסרט מבוסס על סיפורים מאת זוכה פרס נובל, ויליאם פוקנר ובעיקר על ספרו "הכפר" (The Hamlet).
*"הבועה"- זוועיתון מדע בדיוני בכיכובו של סטיב מקווין. הסרט מספר על מטאור שפוגע בכדור הארץ ונושא עמו גוש ג'לי שמסוגל לנוע בכוחות עצמו ולבלוע כמעט כל מה שעומד בדרכו.
* בין שתי ערים - עיבוד לרומן "בין שתי ערים" מאת דיקנס בכיכובו של דירק בוגרד

== נולדו ==
* 3 במרץ – מירנדה ריצ'רדסון, שחקנית
* 10 במרץ – שרון סטון, שחקנית
* 21 באפריל – אנדי מקדואל, שחקנית
* 29 באפריל – מישל פייפר, שחקנית
* 29 במאי – אנט בנינג, שחקנית
* 8 ביולי – קווין בייקון, שחקן
* 16 באוגוסט – מדונה, זמרת ושחקנית
* 25 באוגוסט – טים ברטון, במאי
* 16 בספטמבר – ג'ניפר טילי, שחקנית 
* 16 באוקטובר – טים רובינס, שחקן ובמאי

== נפטרו ==
* 15 באפריל – אסטל טיילור, שחקנית
* 19 במאי – רונלד קולמן, שחקן
* 15 בנובמבר – טיירון פאוור, שחקן

== ראו גם ==
*1957 בקולנוע 
*1958
*1959 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imdb.com/year/1958/ שנת 1958] במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
45 (מספר)

45 (במילים בלשון זכר: ארבעים וחמשה; בלשון נקבה: ארבעים וחמש) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 44 ולפני 46.
שלט בית מספר 45 ברחוב בירושלים
== במתמטיקה ==
* 45 הוא מספר משולשי, מספר הקסגונלי, מספר הרשאד וגם מספר קפרקר (ריבועו הוא 2025 ו-20+25=45).
* זווית של 45 מעלות היא חציה של זווית ישרה ולעובדה הזו יש משמעויות טכנולוגיות וארכיטקטוניות רבות.
* 45 דקות הן 3/4 שעה. פרק זמן זה נוח למדידה והרבה הליכים נערכים בפרק זמן כזה.
* שיעור פרונטלי נמשך, על פי רוב, 45 דקות.

== במדע ==
* 45 הוא המספר האטומי של רודיום.

== בתנ"ך ==
המספר 45 מוזכר בתנ"ך כאשר אברהם מבקש מה' לרחם על סדום אם יימצאו בה 45 צדיקים.

== בספורט ==
45 דקות הוא משך הזמן של כל מחצית במשחק כדורגל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מספרים טבעיים
קמדן (ניו ג'רזי)

קמדן (באנגלית: Camden) היא עיר המשמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז קמדן שנמצא בניו ג'רזי, ארצות הברית. העיר יושבת על גדת נהר הדלאוור, וממוקמת מול פילדלפיה. מספר התושבים בשנת 2009 נאמד ב-78,790.

אוניית צי ארצות הברית ניו ג'רזי עוגנת על גדת הנהר ומהווה את אחת מהאטרקציות המרכזיות בעיר.
אוניית המערכה "ניו ג'רזי" (BB-62) עוגנת כמוזיאון צף בעיירה]]

בשנת 2004 זכתה העיר בתואר המפוקפק "העיר המסוכנת ביותר בארצות הברית". על פי סקר של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, יותר מ-44% מתושבי קמדן חיים חיי עוני. זהו אחוז העניים הגבוה ביותר בעיר בארצות הברית.

בין התושבים המפורסמים של העיר היה המשורר וההומניסט האמריקאי וולט ויטמן, שחי בעיר את שנותיו האחרונות ואף נטמן באחד מבתי הקברות שלה.

== שחיתות פוליטית ==
לאורך השנים, שלושה ראשי עיריית קמדן הורשעו בשחיתות: אנג'לו הריצ'טי (Angelo Errichetti), ארנולד ובסטר (Arnold Webster) ומילטון מילן (Milton Milan). ב-1981, הורשע הריצ'טי ביחד עם עוד שלושה אחרים בקבלת שוחד בסך 50,000 דולר מסוכנים חשאיים של ה-FBI בתמורה לסיוע לשייח' ערבי פיקטיבי להיכנס לארצות הברית. תחבולת ה-FBI בה נתפס הריצ'טי הייתה חלק ממבצע Abscam. ב-1999, ובסטר, שהיה בעברו המפקח על בתי הספר הציבוריים של עיריית קמדן, הודה באשמה כי לאחר שהתמנה לראש העיר העביר לעצמו 20,000 דולר מכספים שיועדו לבתי הספר. ב-2000, נגזר דינו של מילן ליותר מ-6 שנות מאסר על קבלת שוחד משותפים של בוס המאפיה ראלף נטלה (Ralph Natale), בקשת שוחד ושיפוצי בתים בחינם מספקים של העיר, מעילה בכספי קמפיין בחירות, והלבנת כספי סחר בסמים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו ג'רזי: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המזרחי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1626
ניסירוס

ניסירוס (ביוונית: Νίσυρος) הוא אי יווני הנמצא בים האגאי ומהווה חלק מקבוצת האיים הדודקאנסיים. בימי קדם קראו לאי בשם פורפיריס.

גודל האי הוא 41,6 קילומטרים רבועים ובמרכזו נמצא לוע של הר געש פעיל. ההתפרצות האחרונה התרחשה בשנת 1888.

נכון ל-2011, מספר התושבים באי היה 1,008 נפשות.

לפי המיתולוגיה היוונית האי נוצר כאשר פוסידון חתך חלק מהאי קוס והטיל אותו בטיטן פוליווטיס, כדי למנוע את הימלטותו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080418165115/http://www.nisyros.gr/index_en.html האתר הרשמי של האי] בשפה האנגלית 

קטגוריה:יוון: איים
קטגוריה:האיים הדודקאנסיים
הוקאידו

הוקאידו (ביפנית: 北海道, ברומאג'י: Hokkaidō) הוא האי הצפוני של יפן. הוקאידו מהווה חבל ארץ אחד ובו מחוז בודד - המחוז הגדול ביפן. האי הוא השני בגודלו ביפן (אחרי הונשו) וה-21 בגודלו בעולם. מצר צוגרו מפריד בין האי להונשו. מתחת למצר עוברת מנהרת סייקן, שאורכה 53.85 ק"מ והיא מנהרת הרכבת השנייה הארוכה ביותר בעולם לאחר מנהרת בסיס הגוטהארד. העיר הגדולה באי היא סאפורו, והיא משמשת גם כבירת המחוז.

האי נמצא בקצה הצפוני של יפן, ליד רוסיה, והוא מוקף על ידי האוקיינוס השקט, ים יפן וים אוחוצק. מרכזו של האי כולל מספר רכסי הרים וכן מישורים געשיים. האי פעיל מבחינה סייסמית, ורעידות אדמה פוקדות אותו תדיר. שטחו של האי 83,452.47 קמ"ר, קרוב לשטחה של אוסטריה. אוכלוסייתו מונה 5,702,131 תושבים (נכון ל-2003).

ב-25 בספטמבר 2003 פגעה באזור רעידת אדמה קטלנית בעוצמה 8 בסולם ריכטר.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
KuroDake IMG_0569C.JPG|קורודאקה, הר בשמורת הטבע דאיסטסוזאן בשלכת
IMG 0729CAkan Lake.JPG|העיר והאגם בשמורת הטבע אקאן
Form Shiretoko Pass 2010-09-22.jpg|מבט לכיוון מזרח מהלשון הצפונית של האי, ליד העיר ראוסו. במרחק משתקפים איים השייכים לטריטוריה רוסית
Hokkaido_-_Biei,_Shikisai_no_Oka,_july_2007_(941993652).jpg|גינת פרחים "שיקיסאי נו אוקה" באזור ביאיי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:יפן: איים
קטגוריה:יפן: חבלי ארץ
קטגוריה:איים בים יפן
קטגוריה:יפן: מחוזות
בית שלום עליכם

בית שלום עליכם הוא מרכז לתרבות היידיש שהוקם בתל אביב בשנת 1966, ונקרא על שמו של הסופר היידי הנודע שלום עליכם. מנהלו זה שנים רבות הוא פרופ' אברהם נוברשטרן.

המרכז עורך הרצאות ושיעורים בנושא שפת יידיש ותרבותה, ומקצה מדי שנה מלגות לחוקרים ומלומדים העוסקים ביידיש. במקום אולמי הרצאות, ספרייה, ארכיון של שלום עליכם ואולם תערוכות. כתב העת "דווקא" יצא לאור בידי בית שלום עליכם במשך שנים אחדות.

==הקמת הבית==
בשנת 1961 נוסד בניו יורק, על ידי ועד הפועלים היהודי ביוזמתו של יצחק דב ברקוביץ חתנו של שלום עליכם, ועד ציבורי להקמת בית שלום עליכם בתל אביב. הוועד הציב לעצמו יעד לאסוף 100,000 דולר לצורך בניית הבית וקיווה לכספים נוספים שישמשו כקרן לתחזוקה שוטפת של הבית. עיריית תל אביב-יפו הבטיחה להקצות מגרש לצורך בניית הבית. הוועד הציבורי ביקש מגרש בקריית מאיר, בסמוך לבית סוקולוב, בית טשרניחובסקי ובית ציוני אמריקה שהיוו את המרכז התרבותי של תל אביב, אולם בסופו של דבר הבית נבנה מעט מזרחה משם במרכז התרבותי החדש. בהמשך הוקמו בינו ובין קריית מאיר מוזיאון תל אביב לאמנות, ספריית בית אריאלה והמשכן לאמנויות הבמה.

אבן הפינה לבית שלום עליכם הונחה ב-27 באפריל 1964 והבנייה החלה כמה חודשים מאוחר יותר. בניית הבית הושלמה באפריל 1966 וחנוכת הבית התקיימה ב-15 במאי 1966 בנוכחות נשיא המדינה זלמן שזר לכבוד האירוע סללה עיריית תל אביב את הרחוב שעל ידו הוקם הבית, לימים רחוב ברקוביץ. בשנותיו הראשונות הבניין היה בשימוש אך מעט, דבר שגרר ביקורת על ההשקעה הציבורית הרבה בבניית המבנה ובתחזוקתו.

הבניין הנמצא ברחוב ברקוביץ' תוכנן על ידי האדריכל אוריאל כהנא, שהיה נשוי לנכדתו של שלום עליכם.

ארכיונו של שלום עליכם השמור במקום כולל כשמונת אלפים מכתבים ממנו ואליו, כתבי יד של כמה מיצירותיו, וכן תיעוד עשיר של הביקורת והמחקר על יצירתו במשך למעלה ממאה שנה. 

מנהלו הראשון של המוסד היה אברהם ליס, שכיהן בתפקיד זה משנת 1966 ועד 1998. מנהלו הנוכחי הוא פרופ' אברהם נוברשטרן שנושא בתפקיד משנת 1998.

מראשית המאה ה-21 משמש הבית כמרכז לתרבות יידיש ושפתה. למעלה מעשרים קורסים מתקיימים מדי שנה, מרמת מתחילים ועד לקורסי ספרות מתקדמים. כמו כן מתקיימים במקום קונצרטים, ערבי שירה ומופעים של קברט הבית: אסתּרס קאַבאַרעט. 

בית שלום עליכם מחלק מלגות לסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה, וכן תומך בפרסום ספרים על תרבות יידיש ויהדות מזרח אירופה. 

==פרס בית שלום עליכם==
<div style="float:left; width:50%;">

</div>
בית שלום עליכם מחלק את פרס שייבר לספרות ואמנות. בין השאר זכו בפרס:
*1982 - גדעון שמר
*1983 - שמואל רודנסקי, שמואל סגל ושמואל עצמון על המופע "די קליינע מענטשעלעך״
*1985 - ש. שלום
*1986 - דב סדן יצחק ינסביץ' אמנון שמוש בתחום הספרות ישראל בקר שלמה ארצי בתחום המשחק
*1987 - דובי זלצר, על תרומתו לתרבות ולמוזיקה היהודית
*1989 - אהרן אפלפלד
*1990 - שלמה ניצן על תרומתו לבמה, לתרבות והתיאטרון הארץ ישראלי
*1995 - אורה זיטנר, על תקליט שירי יידיש שהוציאה
*1996 - חנוך ברטוב
*1997 - יוסל ברגנר, איצ'ה גולדברג, אהרן מגד ודודו פישר

==ראו גם ==

*יונג יידיש (עמותה)
*בית לייוויק 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:יידיש
קטגוריה:שלום עליכם
קטגוריה:הצפון החדש
אוג קוצני

אוֹג קוֹצָנִי (שם מדעי: Rhus tripartita) הוא שיח קוצני, מין בסוג אוג, ממשפחת האלתיים. 

גובהו של האוג הקוצני 0.5-3 מטרים. השיח מורכב מענפים מארכים רבים המתפצלים מחלקו התחתון, והמצמיחים ענפי משנה, שעליהם סעיפים קצרים נושאי קוצים. העלים מנוצים, בעלי שלושה עלעלים. מערכת השורשים מפותחת, ומעמיקה חדור לקרקע. 

הצמח דו ביתי. הפרחים ירקרקים וקטנים, צומחים בתפרחות על ענפים קצרים שבבסיסיהם שושנות עלים. ההאבקה נעשית על ידי הרוח ועל ידי חרקים. 

הפרי הוא בית גלעין כדורי, פחוס מעט. צבעו אדום בזמן ההבשלה, קוטרו כחצי ס"מ. לאחר ההבשלה נושרים הפירות ונובטים במקום נפילתם.

משרעת התפוצה של האוג הקוצני היא מערב אירנו-טורנית, בייחוד הוא נפוץ בארצות מערב צפון אפריקה. בארץ ישראל נפוץ הצמח באזורי הספר במדבר השומרון, מדבר יהודה והנגב. ריכוז גדול נוסף מצוי בארץ בחבל הים-תיכוני, בצפון מערב השומרון. האוג הקוצני צומח בעיקר בין סלעים, טרשים ומצוקים; שורשיו המפותחים חודרים היטב בין הסלעים - שם משופר יחסית משק המים.

מחזור חייו ומקצב פעילותו של האוג הקוצני ייחודי ושונה משאר השיחים והעצים באזור תפוצתו. הצמח ירוק רוב השנה, ועליו נושרים בשלכת קיץ קצרה ביולי-אוגוסט. הליבלוב מתחיל כבר בספטמבר, ונמשך עד אפריל. הפריחה, המתחילה מעט אחרי הליבלוב, בספטמבר, מסתיימת בדצמבר, הפירות מבשילים בין ינואר למאי. 

סבורים כי מחזור חייו השונה של האוג הקוצני מעיד כי הוא שריד מתקופות בהן היה האקלים בארץ ישראל לח יותר. לגבי האוכלוסיות של האוג הקוצני אשר בחבל הים תיכוני, סבורים כי הן צומחות שם בשל פעילות האדם - כריתה, שרפה ורעייה.

האוג הקוצני משמש כמו גם בן סוגו אוג הבורסקאים להפקת חומרים לעיבוד עורות, לצבע ולרפואה.

בישראל, האוג הקוצני הוא ערך טבע המוגן על פי חוק.

==לקריאה נוספת==
* מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיחים
קטגוריה:אלתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אלתיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
אטול אוליטי

אטול אוליטי בצילום מהאוויר
אוליטי הוא אטול שנמצא באיי קרוליין שבמערב האוקיינוס השקט. האטול מורכב מ-40 איים קטנים ששטחם הכולל הוא 4.5 קמ"ר, המקיפים לגונה ששטחה 548 קמ"ר (הרביעית בשטחה בעולם). האטול מהווה חלק ממדינת יאפ שבמיקרונזיה. אוכלוסיית אוליטי הייתה 773 תושבים בשנת 2000. ארבעה מתוך איי האטול מיושבים: פאלאלופ, אזור, מוגמוג ופדאראי, כאשר פאלאלופ הוא הנגיש מביניהם מאחר שיש בו מסלול המראה, מלון קטן, תחנת דלק, חנות ובית ספר תיכון. מוגמוג מהווה מושבו של הצ'יף הגבוה של אוליטי אולם לכל אחד מארבעת האיים המיושבים יש צ'יף משלו.

ישנן מספר ספינות שקועות מימי מלחמת העולם השנייה בלגונה, שכן בסביבות האי נערכו מספר קרבות במהלך המלחמה. חלק מהספינות נהגו לדלוף דלק אולם הצי האמריקאי ביצע מבצע ניקוי בפברואר 2003. הים בסביבות אוליטי ממשיך להיות מתאים לדיג ולצלילה למרות שמספר טייפונים בשנים האחרונות שחקו חלק מהשוניות.

מספר התושבים באוליטי משתנה כל הזמן משום שבני האיים נוהגים לעבוד או ללמוד בחו"ל ואז לחזור. באירועים מיוחדים כמו סיום לימודים, חתונות או לוויות מספר התושבים יכול לעלות במידה רבה.

חלק מהאיים כוללים כעת רשת חשמל והכנסת טלפונים סלולריים ונגני וידאו הביאו לאטול המבודד הזה את העולם החיצוני.

== היסטוריה ==
אוליטי התגלה על ידי יורד הים הפורטוגלי דייגו דה רוצ'ה בשנת 1526. 

במהלך מלחמת העולם השנייה האטול היה בסיס ימי חשוב לצי האמריקני. בתחילת המלחמה היפנים הקימו באיים תחנות רדיו ומזג אוויר והשתמשו מדי פעם בלגונה כמעגן. משום כך הפציצו נושאות מטוסים אמריקאיות את האיים ב-1944 ולאחר מכן השתמשו בהם כמקום היערכות לתקיפת הפיליפינים, טאיוואן ואוקינאווה.

ב-23 בספטמבר 1944, גדוד של הצבא האמריקאי נחת ללא הפרעה באוליטי משום שהיפנים פינו את האטול מספר חודשים קודם לכן. תוך מספר חודשים עגנו בלגונה 617 ספינות שהתכוננו לתקיפה אוקינאווה. היפנים תקפו מפעם לפעם את הספינות במעגן מהאי יאפ שהיה עדיין בשליטתם, ואף הסבו נזקים לאחת מנושאות המטוסים האמריקאיות בהתקפת קמיקזה מיוחדת שיצאה מיפן.

מסלול ההמראה בפאלאלופ נבנה במהלך המלחמה והאמריקאים השתמשו בו כבסיס אווירי. באותה תקופה תושבי האי פונו לפדאראי. שאר האיים הפכו לבסיסים שסייעו לספינות בלגונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

אוליטי
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
אוליטי
סחוס הגדילה

סחוס הגדילה או הלוח האפיפיזיאלי (TA: Lamina epiphysialis) הוא לוח עשוי סחוס הנמצא בעצמות ארוכות של ילדים או מתבגרים. בסחוס הגדילה נעשית הצמיחה לאורך של העצמות. כאשר סחוסי הגדילה מתגרמים מגיעות העצמות לאורכן הסופי וגובהו של הבוגר נקבע. בעצמות נותר שריד מבני לסחוס הגדילה והוא הקו האפיפיזיאלי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת השלד
ויליאם הולסי

ויליאם פרדריק הולסי הבן (באנגלית: .William Frederick Halsey Jr; 30 באוקטובר 1882 – 20 באוגוסט 1959) היה אדמירל צי בצי האמריקאי שפיקד על הצי השלישי לאורך רוב המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט נגד יפן.

==ביוגרפיה==
הולסי נולד ב-30 באוקטובר 1882 באליזבת, ניו ג'רזי, וסיים את בית הספר לקציני ים של ארצות הברית בשנת 1904 עם מספר הישגים בתחום האתלטיקה. את השירות המוקדם שלו הוא העביר בעיקר על ספינות טורפדו ואוניות מערכה. צי ארצות הברית היה בתהליכי התרחבות באותה התקופה, ולכן חסרו לו קצינים רבים לאייש את השורות. הולסי היה בין הקצינים המעטים בצי שעבר ישירות מדרגת סגן משנה (Ensign) לדרגת סרן (captain), מדלג על פני דרגת סגן (Lieutenant Junior Grade). טורפדו וספינות טורפדו הפכו לתחום ההתמחות שלו, והוא פיקד על קבוצת ספינות טורפדו בשייטת הטרפדות הראשונה של הצי האטלנטי במהלך 1912–1913. כמו כן, הוא פיקד על מספר משחתות עד תחילת שנות ה-20. שירותו במהלך מלחמת העולם הראשונה זיכה אותו בצלב הצי. 

מ-1922 ועד 1925 הולסי שירת בתור נספח הימייה בברלין שבגרמניה. בתחילת שנות ה-30, אלוף-משנה (Colonel) הולסי פיקד על שתי שייטות של משחתות, ולאחר מכן למד במשך מספר שנים במכללת המלחמה של הצי. לאחר סיום לימודיו ולפני שקיבל את הפיקוד על נושאת המטוסים הראשונה שלו, קיבל הולסי הדרכה בתעופה ימית ולמד להיות טייס ימי. בשנת 1938 קודם לדרגת אדמירל ופיקד על כוחות של נושאות מטוסים במהלך השנים הבאות.

אדמירל הולסי היה על סיפון אוניית הדגל שלו, נושאת המטוסים "אנטרפרייז", כששמע על התקיפה היפנית בפרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941. לאחר ששמע על התקיפה היפנית, הוא השמיע הערה על כך שבסיום המלחמה ידברו יפנית רק בגיהנום. במהלך ששת החודשים הראשונים של המלחמה, כוח נושאות המטוסים שלו השתתף במספר תקיפות כשהמפורסמת מביניהן היא הפשיטה של דוליטל. באותה התקופה הוא זכה לכינוי "הפר", בעקבות האימרה שלו: "הכה חזק, הכה מהר, הכה תדיר". מחלת עור קשה גרמה לו לפספס את קרב מידווי, ודרשה ממנו להעביר את הפיקוד על כוח נושאות המטוסים שלו לאדמירל ריימונד ספרואנס. 

הולסי נטל בחזרה את הפיקוד על הכוח שלו במהלך סתיו 1942, בשלב קריטי בקרב גוודלקנל. עד סוף 1943 לחם כוח נושאות המטוסים של הולסי בקרבות רבים סביב איי שלמה. במהלך 1944-1945 האדמירל פיקד על מבצעים לכיבוש לוזון, לייטה ופלאו. כמו כן, השתתף בקרב במפרץ לייטה. הולסי היה נוכח על סיפון אוניית המערכה "מיזורי" בעת חתימת הסכם הכניעה של יפן, ב-2 בספטמבר 1945.

הולסי קודם לדרגת אדמירל צי בדצמבר 1945, ופרש משירות פעיל במרץ 1947. הולסי מת ב-20 באוגוסט 1959 בפישר'ס איילנד, ניו יורק, ונטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אדמירלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:טייסי צי ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי צלב הצי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אדמירלי צי
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:מפקדי הצי השלישי של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1882
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959
שריר הדלתא

שריר הדלתא, דלטואיד (TA: Musculus deltoideus) הוא שריר עבה וחזק העוטף את הכתף ונותן לה את צורתה המעוגלת. שמו ניתן לו על צורתו דמוית המשולש, בדומה לאות היוונית דלתא. הדלתא הוא שריר עיקרי של הזרוע, חיבורו לעצם הזרוע מצד אחד ולעצמות חגורת הכתף בשלושה כיוונים (לפנים, לצד ולאחור) מצד שני מאפשרים לשריר להניע את הזרוע לכיוונים רבים ושונים.

== תיאור ==
לשריר הדלתא שלושה חלקים המכונים לפי מיקומם ביחס לעצם הזרוע: החלק הקדמי, החלק האמצעי והחלק האחורי. תחילתם של כל החלקים בעצמות חגורת הכתף. החלקים השונים מניעים את הזרוע בהתאם לחיבורם.
*חלק קדמי - מהשליש הצידי של עצם הבריח. כיפוף וסיבוב פנימי של הזרוע.
*חלק אמצעי - משיא הכתף. הרחקת הזרוע מהגוף.
*חלק אחורי - מקוץ השכם של עצם השכם. פשיטה וסיבוב חיצוני של הזרוע.
מכל מקורות השריר המפורטים, מתכנסים סיבי השריר לחיבור אחד לגבששת הדלתא של עצם הזרוע.

== עצבוב ==

שריר הדלתא מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5, C6) דרך עצב השחי (Nervus axillaris).

== ראו גם ==
*אנטומיה - מונחים

==קישורים חיצוניים==

* 

דלתא
מעגל היברידי

מעגל היברידי

מעגל היברידי הוא מעגל חשמלי המורכב ממספר רמות שונות של רכיבים; מעגלים מודפסים, מוליכים למחצה, נגדים, קבלים וכו'. לרוב בגדלים מיניאטוריים. מעגל היברידי לרוב מוכמס בתוך אפוקסי.

בימים המוקדמים של הטרנזיסטורים, שימש המונח גם לתיאור מעגל שבו מצויים גם שפופרות ריק וגם טרנזיסטורים.

==ראו גם==
* הנעה היברידית

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090101065118/http://www.maxtek.com/technologies4.html Technologies היברידים וטכנולוגיה משולבת]

היברידי
המשחקים הפיתיים

האצטדיון ב[[דלפי בו נערכו המשחקים הפיתיים. מדרגות האבן משמאל נוספו בתקופה הרומית.]]
קן התחלת המרוצים באצטדיון בדלפי.
המשחקים הפיתיים או המשחקים הדלפיים היו חלק מהמשחקים הפאן-הלניים שנערכו ביוון העתיקה - והם דגם מוקדם של משחקים אולימפיים. המשחקים נערכו החל משנת 582 לפנה"ס אחת לארבע שנים במקדש אפולון בדלפי לכבודו של האל אפולון.

המשחקים נערכו מדי שנתיים: שנתיים לפני ושנתיים לאחרי כל אולימפיאדה, ובין המשחקים הנמאיים והמשחקים האיסתמיים, כחלק מהמחזור הארבע שנתי של המשחקים - האולימפיאד.

==היסטוריה==
המשחקים החלו במאה ה-6 לפנה"ס. בניגוד למשחקים האולימפיים, המשחקים הפיתיים כללו גם תחרויות של מוזיקה ושירה. תחרויות אלה קדמו לתחרויות הספורט. תחרויות הספורט נוספו למשחקים הפיתיים בשלב מאוחר יותר, בהשפעת המשחקים האחרים. תחרויות הספורט היו זהות לאלה שנערכו במשחקים האולימפיים. תחרות המרכבות (מרכבות הרתומות לארבעה סוסים) נערכה בהיפודרום של העיר, בקרבת חוף הים.

מקדש דלפוי (או "פיתו", על שם נחש הפיתון המיתולוגי שאפולו הרגו) שכן בשטח העיר הפוקית קריסה, ולפי האגדה הקים אפולו את המקדש שהתנשא בצורת מדרגה על גבי מורד תלול מתחת לצוקי פרנסוס הזקופים. אזור זה שימש סלע מחלוקת בין תושבי דלפוי וקריסה. הראשונים הזעיקו את ערי הצפון, הקימו ברית דתית כחבר שיפרוש חסותו על המקדש ויהיה מופקד על עריכת המשחקים. אין זה הפעם היחידה שמוקד תחרותי מתמסד כתוצאה ממריבה בין כמה ערים, ובסיומה מתנהלים משחקי ספורט מקודשים המנציחים את השלום ביניהן.

המנצחים עוטרו בזר עלי דפנה.

"[[הרכב מדלפי" - פסל רוכב במרוץ המרכבות.]]
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משחקים פאן-הלניים
המשחקים האיסתמיים

המשחקים האיסתמיים (ביוונית עתיקה: Ἴσθμια) היו חלק מהמשחקים הפאן-הלניים שנערכו ביוון העתיקה. תחרויות ספורט אלה נערכו בקורינתוס שביוון מדי שנתיים.
פסל של [[זורק דיסקוס מהמאה השנייה לפנה"ס]]
משחקים אלה נערכו שנה לפני ושנה לאחר מהמשחקים האולימפיים יחד עם המשחקים הנמאיים, ושנה לפני ושנה לאחר המשחקים הפיתיים.

המשחקים האיסתמיים נערכו לכבודו של האל פוסידון, ונערכו לראשונה בשנת 580 לפנה"ס על מנת לחגוג את מותו של העריץ קיפסלוס. ייסוד המשחקים יוחס על ידי תושבי קורינתוס לסיזיפוס, ועל ידי אתונה לתסאוס.

בשנת 196 לפנה"ס ניצל טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס את המשחקים על מנת להכריז על עצמאותה של יוון משלטון מקדון.

לאחר שהעיר קורינתוס נהרסה על ידי הרומים בשנת 146 לפנה"ס עברו המשחקים לעיר סיקיון, בה נערכו המשחקים עד שנת 7 לפנה"ס (או 3 לפנה"ס), עת שהעיר קורינתוס שבה לארח את המשחקים. המנצחים במשחקים אלה קיבלו זר של עלי עץ אורן.

המשחקים הופסקו בהוראת הקיסר הרומי תיאודוסיוס הראשון שראה בהם טקס פגאני.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משחקים פאן-הלניים
העץ הנדיב

"העץ הנדיב" - בגלריה הפתוחה ב[[ארסוף קדם]]
[[גן סיפור "העץ הנדיב" בחולון]]
העץ הנדיב (באנגלית: The Giving Tree) הוא ספר ילדים, ספרו המפורסם ביותר של המשורר והמאייר האמריקאי-יהודי, שֶל סילברסטיין. הספר המקורי יצא לאור בשנת 1964 ותורגם ליותר מ-30 שפות. גרסתו העברית של הספר הוצאה על ידי "אדם" הוצאה לאור, בירושלים, בשנת 1980, בתרגומו של יהודה מלצר.

==עלילת הספר==
עלילת הספר נסבה אודות אהבתו הגדולה של עץ כלפי ילד ונכונותו של העץ להעניק ללא תנאי. העץ פונה אל חברו כ"ילד" גם כאשר הילד גדל, מתבגר ומזדקן.

כאשר הילד היה קטן, הוא שיחק עם העלים של העץ, טיפס על הגזע, התנדנד על הענפים ואכל את פרותיו של העץ. כשהילד היה מתעייף, הוא היה נרדם בצלו של העץ. אך כשהילד גדל, הוא חדל לבקר את העץ לתקופה ארוכה.

כשהוא חוזר כנער מתבגר, מזמין אותו העץ שוב לאכול מתפוחיו ולהתנדנד על ענפיו; אך הילד רוצה כסף כדי לקנות דברים וליהנות. העץ מציע לו למכור את תפוחיו בעיר, וכך להרוויח כסף. הילד קוטף את תפוחיו של העץ כדי למכרם.

אחרי תקופה ארוכה נוספת חוזר הילד כאדם מבוגר; הוא עסוק מדי מכדי לטפס על העץ ולשחק בענפיו, ורצונו הוא לבנות בית לעצמו כדי שיוכל להקים משפחה. העץ מציע שייקח את ענפיו כדי לבנות מהם בית, וכך עושה הילד.

הילד חוזר אל העץ פעם נוספת כגבר בגיל העמידה, עצוב ומריר; הוא מבקש לעצמו סירה כדי לשוט בה למקום אחר. העץ מציע שיכרות את גזעו כדי לבנות ממנו סירה, וכך עושה הילד. מהעץ נותר רק גדם. כמו מפגשים קודמים ביניהם כשהעץ נתן מעצמו לילד, גם מפגש זה מסתיים במילים "והעץ היה מאושר".

הילד מגיע אל העץ בפעם האחרונה כאדם זקן מאוד. העץ אומר לו בעצב שלא נותר לו דבר לתת, כי כעת הוא רק גדם; אך הילד לא מבקש לעצמו דבר מלבד מקום לשבת ולנוח - ואת זה הגדם יכול לתת. גם מפגש זה, והסיפור כולו, מסתיים במילים "והעץ היה מאושר".

==סמליות הסיפור==
מערכת היחסים הנרקמת בין העץ המעניק לבין הילד הפכה סמל לאהבה ללא תנאי.

בגרסתו האנגלית המקורית של הספר, ההתייחסות אל העץ היא בלשון נקבה (she, her וכו'), כלומר, הזכר (ילד, נער, גבר) הוא הלוקח והמקבל, והאישה היא המעניקה הנותנת והמקריבה עד לכליונה. עובדה זו עוררה תרעומת בקרב פמיניסטיות שראו בו ספר מאצ'ואיסטי, המאפיין את המנטאליות הגברית כלקיחה ואת זו הנשית כנתינה.

==העץ הפולני==
"העץ הפולני" הוא פרודיה בעברית שכתב דניאל גולדשטיין על בסיס עלילת הספר "העץ הנדיב". בפרודיה נוהג העץ בסטריאוטיפיות המיוחסת בתרבות הישראלית לנשים פולניות: הוא מגלה דאגה לילד ומבקש ממנו להתלבש ולנעול את נעליו, מפציר בו לאכול כי הוא "נראה עייף" וקובל כי אינו מבקרו. בספר המקורי מסתיים כל מפגש ב"העץ היה מאושר", אך בפרודיה העץ נותר מריר; רק בסוף הסיפור, למרבה האירוניה, העץ מאושר.

== העץ שקובע גבולות ==
תפנית פארודית בעלילה מופיע בספר "העץ שקבע גבולות בריאים". 

==קישורים חיצוניים==

* מרית בן ישראל, [http://maritbenisrael.wordpress.com/2008/10/31/מה-אומרים-האיורים-העץ-הנדיב/ העץ הנדיב, מה אומרים האיורים?]
* [https://www.youtube.com/watch?v=1TZCP6OqRlE הקראת "העץ הנדיב" בקולו של של סילברסטיין] 
* 
* 
* [http://cafe.themarker.com/post/304967/ העץ הפולני], דניאל גולדשטיין.
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 1964
קטגוריה:עצים בדיוניים
פסואו (נהר)

נהר הפּסוֹאוּ (בגאורגית: ფსოუ, ברוסית: Псоу, באבחזית: Ҧсоу) הוא נהר הזורם בחלקם המערבי של הרי קווקז. במדינות רוסיה, אבחזיה (גאורגיה). מקור הנהר הוא מהר אגפסתה, המתנשא לגובה 3,257 מטר מעל פני הים, וזורם לאורך המדרון הדרומי של הרי הקווקז. חלק מתוואי הנהר זורם בקו הגבול שבין אבחזיה (שנמצאת בצפון-מערב גאורגיה) ומחוז קרסנודאר שברוסיה. הנהר זורם בסופו של דבר לים השחור. אורכו של הנהר מגיע ל-57 ק"מ, ואגן הניקוז שלו הוא 420 קמ"ר לערך. עמק פסואו גובל ברכס גגרה של אבחזיה ממזרח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קצרמר אבחזיה
קטגוריה:גאורגיה: נהרות
קטגוריה:אבחזיה: נהרות
קטגוריה:הים השחור: נהרות
קטגוריה:קווקז: נהרות
קטגוריה:חבל מנהלי קרסנודאר: גאוגרפיה
קטגוריה:סוצ'י
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:גבול גאורגיה–רוסיה
דון לנקסטר

דון לנקסטר הוא סופר, ממציא וחלוץ בתחום המיקרו-מחשבים אשר זכה להכרה בזכות טוריו העיתונאיים. הוא ידוע גם בזכות פרויקט "מכונת הכתיבה הטלוויזיונית", ספרו על יזמות טכנולוגית הקרוי "The Incredible Secret Money Machine" וכן בזכות נכונותו לתמוך בטכנולוגיית הדפסה על פי דרישה. באמצעות שיטת ההדפסה על פי דרישה של לנקסטר הוא פרסם באופן עצמאי מספר ספרים. השיטה כללה קוד פוסטסקריפט שנשלח למדפסת לייזר באמצעות שקע משחקים שהיה בApple II והייתה תחליף לשיטה שעשתה שימוש במחשב מקינטוש המריץ את אפליקציית PageMaker.

==ביבליוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
* TTL Cookbook (Macmillan, May 1974). Paperback 
* RTL Cookbook
* TV Typewriter Cookbook (January 1976). 
* The Incredible Secret Money Machine (January 1978). 
* The Cheap Video Cookbook (Sams, May 1978). Paperback 
* Son of Cheap Video (January 1980). Paperback 
* CMOS Cookbook 1st (Sams, 1980). , 2nd rev. (Butterworth-Heinemann, January 1997). 
* The Hexadecimal Chronicles (January 1981). Paperback 
* Don Lancaster's Micro Cookbook (Sams, October 1982). Paperback 
* Assembly Cookbook for Apple II/IIE (Sams, July 1984). Paperback 
* Enhancing Your Apple II (January 1985). Paperback 
* Applewriter Cookbook (January 1986). Paperback 
* The Incredible Secret Money Machine II
* Enhancing Your Apple II and IIe 
* Book-On-Demand Resource Kit
* Lancaster's Active Filter Cookbook (Butterworth-Heinemann, August 1996). Paperback 
* The Case Against Patents : Selected Reprints from "Midnight Engineering" & "Nuts & Volts" Magazines (Synergetics Press, January 1996). Paperback 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.tinaja.com/glib/donbio.pdf ביוגרפיה כללית של דון]
* [http://www.tinaja.com/glib/waywere.pdf ביוגרפיה מפורטת של דון]

קטגוריה:חלוצי המחשוב
רכיב אלקטרוני

רכיב אלקטרוני הוא עצם אלקטרוני בסיסי, בעל פונקציה מוגדרת, המשמש ליצירתם של מכשירים אלקטרוניים. רכיב אלקטרוני בנוי בדרך כלל במארז משל עצמו, ולו הדקים מתכתיים (שניים או יותר) המשמשים לחיבורו לרכיבים אחרים. מספר רכיבים אלקטרוניים המחוברים ומתפקדים יחד נקראים מעגל אלקטרוני. בנוסף לרכיבים אלקטרוניים הארוזים כל אחד בנפרד, קיימים רכיבים הארוזים גם בצורת מעגל משולב, שהוא רכיב הכולל מספר רכיבים זעירים במארז יחיד.

לפעולתם של רכיבים אלקטרוניים פשוטים יש מאפיין הניתן למדידה: התנגדות חשמלית של נגד נמדדת באוהם, קיבול של קבל נמדד בפאראד וכדומה. ביחס לרכיב מסוים, יש חשיבות לטווח הערכים שמקבל מאפיין זה, ומידת הדיוק שלו. 

להלן רשימת רכיבים אלקטרוניים מסוגים שונים:
מגוון רכיבים אלקטרוניים
רכיבים פסיביים
* מתג
* נגד
* נתיך
* קבל
* שנאי
* סליל השראה
* אנטנה

רכיבים אקטיביים
* שפופרת ריק
* טריודה
* דיודה
* טרנזיסטור
* מעגל משולב

רכיבי תצוגה
* נורה
* דיודה פולטת אור
* LCD

רכיבים אלקטרומכניים
* מיקרופון
* רמקול
* מתג
* ממסר
* מחבר
* מנוע חשמלי

רכיבים תרמואלקטריים
* צמד תרמי
* נתיך

רכיבים פוטואלקטריים
* פוטודיודה
* דיודה פולטת אור (LED)
* מבודד אופטי
* לייזר דיודה

==ראו גם==
*מזעור

==קישורים חיצוניים==

* 

*
*
אלקטרוני
מיני-מחשב

מיני-מחשב הוא מחשב הממוקם באמצע הספקטרום המחשובי, בין מחשבים מרובי משתמשים גדולים (מסורתית מדובר במחשבים מרכזיים) לבין מחשבים קטנים (מיקרו-מחשבים או מחשבים אישיים). מושג זה היה בשימוש מסוף שנות ה-60 ועד אמצע שנות ה-80 של המאה העשרים. כאשר הופיעו המחשבים הקטנים יותר שונה שמם למחשבי ביניים או באנגלית Midrange. כיום מקובל יותר המושג שרת.

PDP-1 – המיני מחשב הראשון]]

==היסטוריה==
===ההתחלה בשנות ה-60 וההתבססות בשנות ה-70===
המונח "מיני-מחשב" התהווה בסוף שנות ה-60 על מנת לתאר מחשבים קטנים מהדור השלישי שעשו שימוש במעגלים משולבים ובזיכרון מגנטי. עד לתקופה זו היה המחשב המרכזי סוג המחשב המסחרי היחיד. בסוף שנות ה-60 החלו להימכר מחשבים קטנים יותר ומסובכים פחות, כדוגמת מחשבי ה-PDP של חברת דיגיטל, שקיבלו את הכינוי "מיני-מחשבים". בעקבות מחשבים אלה הופיעו מיני מחשבים נוספים של חברות כמו HP ו-Data General.

המיני-מחשב הוכל בדרך כלל בארון גדול או בכמה ארונות המחוברים ביחד. בהשוואה אליו מחשב מרכזי היה מורכב ממספר רב של ארונות, הפרוסים באולם גדול, כאשר כל יחידה (מעבד, זיכרון או דיסק קשיח) תפסה ארון משלה. בעוד שמחיר מחשב מרכזי היה גבוה ביותר ועמד לעיתים כמה מיליוני דולרים, מחשבי המיני היו זולים יחסית ומחירם נע בין כ-5,000 דולר ועד לכמה עשרות אלפי דולר.

האתגר במיני מחשבים הראשונים היה פיתוח תוכנה עבורם. זאת משום שלא היה להם די זיכרון להכיל מהדרים מורכבים. המשוכללים יותר הכילו מהדר לפורטרן והפשוטים לאסמבלר בלבד. גם תכנות בשפת מכונה היה מקובל עבורם. המאמר מ-1968, כולל גם מפרט טכני ומחירים של המיני מחשבים הראשונים, ביניהם גם האלביט 100 מתוצרת ישראל.

בשנת 1977 הכריזה חברת דיגיטל על סדרת מחשבי ה-VAX שהיה מחשב ה-"סופר מיני" המובהק ביותר, עם זיכרון וירטואלי ואפיק נתונים של 32 סיביות. יצורם המשיך עד שנת 2000.

PDP-11 משנות ה-80 המוקדמות]]

===אמצע שנות ה-80: מחשבי המיני מפנים את מקומם עבור מחשבי המיקרו===

===מורשת המיני-מחשב והשפעתו התעשייתית===
מערכת ההפעלה Unix שמהווה אבן פינה בעולם התוכנה, ונמצאת בשימוש נרחב פותחה על מיני מחשב מסוג PDP, וכמוה גם שפת התיכנות C שפותחה באופן צמוד ל-Unix. תשתיות תוכנה רבות שנמצאות בשימוש נרחב כתובות בשפה זו.

==רשימה של מספר דגמים בולטים==
* Control Data's CDC 160A
* DEC PDP and VAX series
* Data General Nova
* Hewlett-Packard HP3000 series
* Honeywell-Bull Level 6/DPS 6/DPS 6000 series
* IBM midrange computers
* Norsk Data Nord-1, Nord-10, and Nord-100
* Prime Computer Prime 50 series
* SDS SDS-92

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוגי מחשבים
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
שטוקראו

שטוקראו (בגרמנית: Stockerau) היא עיר בצפון מדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה, במחוז קורנויבורג. שטחה משתרע על 37.41 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 14,452 על פי מפקד האוכלוסין של 2001.

העיר נקראת גם "לנאושטט" על שם המשורר המפורסם ניקולס לנאו שחי בעיר בין השנים 1818–1822. העיר קיבלה זכויות של עיר שוק בשנת 1514.

בעיר ישנם שני מוזיאונים.

==גאוגרפיה==
שטוקראו נמצאת בגובה 176 מטר מעל פני הים, במרחק 25 קילומטר מצפון לווינה ובמרחק קילומטרים ספורים מנהר הדנובה. שטוקראו היא גם העיר הגדולה ביותר באזור ויינפירטל, אחד מאזורי אוסטריה תחתית.

==חלוקה דתית==
החלוקה הדתית בשטוקראו היא: 72.5% נוצרים קתולים, % 3.8 נוצרים אוונגליסטים, 1.2% נוצרים אורתודוקסים, 3.6% מוסלמים ו 15.8% משתייכים לדתות אחרות.

==פוליטיקה==
===מועצת העיר===
ראש העיר הנוכחי הוא הלמוט לאאב ממפלגת הסוציאל-דמוקרטים האוסטרית המכהן בתפקיד מאז 2006, לאחר סיום כהונתו של לאופולד ריכנטצקי, שכיהן כראש העיר במשך 37 שנה. מספר המושבים במועצת העיר הוא 37. חלוקת המושבים הנוכחית בין המפלגות בעיר היא:

{| class=wikitable
|-
! מפלגה
! מספר מושבים 
|- 
| המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית (SPÖ)
| 21
|-
| מפלגת העם האוסטרית (ÖVP)
| 10
|-
| מפלגת החופש האוסטרית (FPÖ)
| 3
|-
|מפלגת הירוקים האוסטרית
| 3
|}

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אוסטריה תחתית: ערים
קטגוריה:ערי שוק אירופיות בימי הביניים
האליין

האליין (בגרמנית: Hallein) היא עיר במדינת זלצבורג שבאוסטריה, על גדות נהר זלצך למרגלות הר אונטרסברג, ליד הגבול עם גרמניה. מכרות המלח העתיקים שליד העיר מהווים אתר תיירות פופולרי.

==היסטוריה==
העיר נודעה כבר בתקופות קדומות בשל מחצבי המלח בהר דירנברג שבקרבת העיר. המתיישבים הראשונים באזור היו הקלטים, לפני כ-4,000 שנה. הרומאים השתלטו על האזור במאה ה-15 לפנה"ס. השם "האליין" ניתן לעיר במאה ה-13.

בעיר היה מחנה עבודה נאצי בזמן מלחמת העולם השנייה שסופח למחנה הריכוז דכאו, לאחר המלחמה היה בו מחנה לפליטים יהודים.

==חינוך==
בהאליין ישנם 18 בתי ספר ובהם כ-6,000 תלמידים, ולכן העיר מכונה לפעמים "עיר בתי הספר".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זלצבורג (מדינה): ערים
פרלמנט (ממלכת צרפת)

הפרלמנט () היה מוסד פוליטי בעל סמכויות שיפוטיות בעיקר, שפעל בצרפת לפני המהפכה הצרפתית. הפרלמנט הראשון היה הפרלמנט של פריז שהתפתח ממועצת המלך בשנת 1307. הוא נמצא בתוך ארמון המלך מימי הביניים באיל דה לה סיטה שבפריז.

ב-1443, בעקבות מלחמת מאה השנים, העניק שארל השביעי, מלך צרפת פרלמנט לחבל לנגדוק. בהמשך, ועד למהפכה הצרפתית הוקמו בצרפת פרלמנטים רבים בערים אראס, מץ, נאנסי, קולמאר, דיז'ון, בזאנסון, גרנובל, אקס-אן-פרובאנס, פרפיניאן, טולוז, פאו, בורדו, רן ורואן.

חברי הפרלמנט השתייכו ברובם לאצולת הגלימה, והחברות בפרלמנט עברה בירושה.

==תפקידי הפרלמנט==
ישבו בצמרת המדרג השיפוט, ששימשו בית משפט עליון וערכאה סופית לערעורים באזוריהם. לפרלמנטים היו גם סמכויות מנהליות נרחבות, שהציבו אותם בעמדת עימות קבוע עם המושלים והנציבים המקומיים. מעל לכל, היה להם תפקידי מכריע בתהלי החקיקה. על מנת לקבל תוקף משפטי היה כל מחוק חייב להירשם ברשומות הפרלמנט, ולפרלמנט הייתה הזכות לשלוח למלך מכתבי מחאה המצביעים על כל הפגמים שמצאו בחקיקה החדשה. באמצעות הליך זה של דחיית חובת רישום החוק ברשומות, הפרלמנט בעת ההמתנה לתשובת המלך, יכלו הפרלמנטים לעכב ולהכשיל את מדיניות הממשלה.ומאז מותו של לואי הארבעה עשר הם שכללו את הטכניקה והפכו אותה למנגנון התנגדות מרכזי. מכתבי המחאה מנוסחים בקפידה היו חילופי תקשורת חשאית בין המלך לבין מערכת בתי המשפט שלו, אבל באותה תקופה נהגו הפרלמנטים לרתום לצדם את דעת הקהל באמצעות הדפסת המכתבים ומכירתם. במקרים רבים נהגו גם לכתבו את המכתב מחדש לאחר שהתקבלה תשובת המלך, ומאוחר יותר באותה מאה אף הרחיבו את אמצעי ההתנגדות ונקטו גם שביתו ולעיתים היו אפילו התפטרויות המוניות. עם זאת, כולם ידעו כי בסופו של דבר המלך הוא הפוסק האחרון.<ref name="ReferenceA"></ref>

שופטי הפרלמנטים מנו כ-1,200 איש. יחד עם כ-1,000 בעלי תפקידים בערכאות ריבוניות אחרות בממלכה, שעסקו בעיקר בשיפוט מיוחד בתחומי מימון וכספים. הם היו "אצולת הגלימה". כל הכהונות בבתי המשפט הריבוניים הקנו למחזיקיהן תואר אצולה, אבל באותה עת רק קומץ מחברי הפרלמנטים עדיין חבו את מעמדם כאצילים למשרותיהם. לרוב כבר עמצדו לזכותם במשפחתם כמה דורות של אצילים, ובתקופה זו החליטו פרלמנטים אחדים שלא לקבל לשורותיהם אף אדם שלא היה לו ייוחס כזה. האצילים המיוחסים האלה שלטו בפרובינציות שלהם בכל העניינים המקומיים, ומשום כך התפתחו לעיתים תכופות עימותים בינם לבין הנציבים והמושלים. בפריז הם שלטו בעניינים הנוגעים לכלל המדינה. לא זו בלבד שהפרלמנט ובתי משפט ריבוניים נוספים בעיר הגדולה נהנו מסמכויות ומתחומי שיפוט נרחבים יותר בהשוואה למקביליהם בפרובינציות. אצולת הגלימה הפריזאית אף סיפקה את מרבית האצילים שהתקדמו למשרות נציבים יועצים מדיניים ושרים.<ref name="ReferenceA"/>

== ראו גם ==

* אן רובר ז'אק טורגו

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ממלכת צרפת
קטגוריה:המשטר הישן