OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מצב מטסטבילי

בתרמודינמיקה, מצב מטסטבילי או מצב יציב למחצה הוא מצב במערכת תרמודינמית בעל זמן מחצית חיים קצר מאוד ביחס למצבים אחרים, יציבים, במערכת. האנרגיה של מצב מטסטבילי היא מינימום מקומי אך לא מינימום מוחלט של המערכת.

בדוגמה יומיומית, מצב מטאסטבילי דומה לערמה לא יציבה של חפצים: הערמה עלולה ליפול עקב כל מגע קל, או סתם ליפול מעצמה. כאשר החפצים בערימה האנרגיה גבוהה מאוד אך היא במינימום מקומי, כי אפשר לנדנד אותה בעדינות רבה והיא תישאר עומדת. כאשר כל החפצים נפלו לרצפה הם במצב יציב, כי האנרגיה שלהם במצב הנמוך ביותר במערכת.

דוגמה קלאסית למצב תרמודינמי מטאסטבילי היא קירור-על: כאשר מקררים מים מזוקקים במקפיא הם יכולים להתקרר הרבה מעבר לטמפרטורת הקיפאון, אך כל מגע קל מקפיא את המים באופן מיידי.

==בתורת הקוונטים==
בתורת הקוונטים מצבי האנרגיה הם בדידים, כלומר אנרגיה של חלקיק יכולה להיות אחת מסדרה של ערכים. המצב בעל האנרגיה הנמוכה ביותר נקרא מצב היסוד של המערכת, שאליו היא תגיע לאחר זמן מספיק ארוך. לשאר המצבים יש זמני חיים שונים.

===פליטה רדיואקטיבית===
גרעין של אטום רדיואקטיבי נמצא במצב מטאסטבילי: זמן מחצית החיים שלו ארוך מספיק כדי להתקיים כחומר בפני עצמו, אך בהדרגה הגרעינים מתפרקים למצבים יציבים יותר. בפליטה רדיואקטיבית סך האנרגיה של התוצרים נמוכה יותר מהאנרגיה של הגרעין המקורי. לעיתים המצב החדש הוא גם מטסטבילי והגרעין מתפרק בשרשרת תגובות, שבסופה מתקבל המצב היציב בעל האנרגיה הנמוכה ביותר.

===היפוך אוכלוסייה===
היפוך אוכלוסייה הוא מצב תרמודינמי שבו מרבית האטומים במערכת הם במצב קוונטי מטסטבילי בעל אנרגיה גבוהה. מצב זה הכרחי למשל כדי ליצור לייזר. כדי להגיע למצב היפוך משתמשים ברמה מטסטבילית עם זמן חיים קצר בהרבה מהרמה המבוקשת, ועם אנרגיה גבוהה יותר מהרמה הגבוהה המבוקשת (פעולה הנקראת שאיבה קוונטית). האלקטרונים נופלים מהר מאוד מהרמה היותר גבוהה לרמה המבוקשת, ונשארים בה מספיק זמן ליצירת פליטה מאולצת.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תרמודינמיקה
גייל ניל

גייל ניל (באנגלית: Gail Neall; נולדה ב-2 באוגוסט 1955) היא שחיינית עבר אוסטרלית, אלופה אולימפית ושיאנית עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

== ביוגרפיה ==
ניל נולדה בסידני שבניו סאות' ויילס, הצעירה מתוך ארבעה ילדים ובהיותה בת שנה עברה משפחתה לבריזביין. היא גדלה בבית שהייתה בו בריכה פרטית דבר שהיה נדיר בשנות ה-50. היא התאמנה בהדרכתו דון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם (ג'ון קונרדס ואחותו אילזה קונרדס, יאן אובריאן, קווין ברי, בוב וינדל, בראד קופר ובוורלי ויטפילד).

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכתה ניל במדליית כסף בשמחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.82 דקות.[http://www.gbrathletics.com/commonwealth/swimw.htm].

===אלופה אולימפית ושיאנית עולם===
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ניל במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 5:02.97 דקות, לפני לזלי קליף מקנדה (5:03.57 דקות) ונובלה קליגאריס מאיטליה (5:03.99 דקות). היה זה שיפור לשיא בן ה-4 שנים של קלאודיה קולב מארצות הברית (5:04.7 דקות), שיא זה החזיק מעמד שנה ונישבר על ידי אנגלה פרנקה ממזרח גרמניה (5:01.10 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.88 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.64 דקות.

באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 השתתפה ניל אך לא זכתה במדליית כלשהי.

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכתה ניל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.66 דקות.

== תארים והישגים ==
*בשנת 1996 זכתה ניל להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[https://web.archive.org/web/20120603181024/http://www.ishof.org/Honorees/96/96gneall.html]

==ראו גם ==
*התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:שחייניות פרפר אוסטרליות
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אוסטרליות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם אוסטרליות: שחייה
קטגוריה:ילידות 1955
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1955
לזלי קליף

לזלי קליף-טינדל (באנגלית: Leslie Cliff-Tindle; נולדה ב-11 במרץ 1955) היא שחיינית עבר קנדית, בעלת מדליית כסף אולימפית במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

== ביוגרפיה ==
קליף נולדה בוונקובר, שבקולומביה הבריטית.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1971 זכתה קליף בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:30.03 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:13.31 דקות [http://www.gbrathletics.com/sport/swimpag.htm].

===סגנית אלופה אולימפית===
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה קליף במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 5:03.57 דקות, תוצאה טובה משיא העולם בן ה-4 שנים של קלאודיה קולב מארצות הברית (5:04.7 דקות), אחרי גייל ניל מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 5:02.97 דקות ולפני נובלה קליגאריס מאיטליה (5:03.99 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.83 דקות, במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:25.80 דקות, במקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:09.29 דקות, במקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.83 דקות, כשחיינית אחרונה היא קבעה תוצאה ב"זינוק שליחות" של 1:00.41 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:31.56 דקות. 

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכתה קליף בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.13 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:01.35 דקות [http://www.gbrathletics.com/commonwealth/swimw.htm]. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:שחייניות פרפר
קטגוריה:שחייניות חופשי
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית קנדיות: שחייה
קטגוריה:ילידות 1955
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1955
ברקלדו

ברקלדו (בספרדית: Barakaldo) היא עיר נמל ותעשייה בחוף הצפוני של חבל הבסקים בספרד, במחוז ביסקאיה. ברקלדו נמצאת במרחק הליכה מבילבאו, מזרחית לה. העיר ממוקמת על הגדה השמאלית של אסטואר בילבאו. ברקלדו הייתה בעבר עיר תעשייה גדולה ושימשה כאזור שירות לנמל בילבאו. כיום ברקלדו משמשת בעיקר כעיר למגורים, והבניינים מחליפים את אזורי התעשייה. בברקלדו מתגוררים כמאה אלף תושבים נכון לשנת 2013.

==היסטוריה==
לפי אנציקלופדיה בריטניקה משנת 1911, ברקלדו היא אחת הערים שהתפתחו בקצב הכי מהיר בספרד, וכמעט הכפילה את אוכלוסייתה בין השנים 1880 ו-1900. מהגרים רבים הגיעו להתיישב בעיר בתקופה זו, ועבדו במפעלי הברזל והדינמיט. באותו זמן שגשגו המכרות של מחוז ביסקאיה, הוארכו מסילות הברזל באזור, והקרקע החקלאית באזור נוצלה לגידולי תירס וגפנים. 

לאחר תקופה זו, ברקלדו היוותה תחנת סיום לקו הרכבת למכרות הברזל, ותעשיית הפלדה פרחה עד לשנות ה-80 של המאה ה-20. בתקופה זו החל מיתון כלכלי, ותעשיית הברזל והפלדה נפגעה בצורה משמעותית. בעשורים האחרונים עברה ברקלדו שינויים באופי העיר, כאשר נסגרו מפעלי תעשייה מרכזיים (כמו סניף של המפעל האמריקאי לייצור חשמל באבקוק אנד וילקוקס). נשארו בברקלדו מספר מפעלי תעשייה, אך רוב השטחים הוסבו לשטחי מגורים, קניונים ופארקים. מפעל אחד בברקלדו הוסב לסניף של איקאה, ומפעל אחר משמש כיום את מרכז התערוכה והירידים של העיר בילבאו הסמוכה.

==אוכלוסייה==
בתקופת השיא של התעשייה בברקלדו, האוכלוסייה הגיעה למעל מאה אלף תושבים בתחילת שנות ה-90. עם עזיבת מפעלי התעשייה, נטשו את העיר תושבים רבים, ובשנת 2002 העיר מנתה 95 אלף תושבים בלבד. בשנים האחרונות ברקלדו נהנית מהגירה חיובית, ובשנת 2013 כללה 100 אלף תושבים.

==תחבורה==
ברקלדו נהנית מחיבור למערכי הרכבת התחתית של בילבאו והרכבת הפרברית, ובתחומה ארבע תחנות של הרכבת התחתית ועוד שתי תחנות של הרכבת הפרברית. ברקלדו מחוברת בקווי אוטובוס לשאר חלקי מחוז ביסקאיה, וקרובה מאוד לבילבאו, ממנה אפשר להגיע לכל חלקי ספרד. בתוך ברקלדו יש מערכת עצמאית של קווי אוטובוס פנימיים, ובתכנון קו רכבת חשמלית נוסף, שיחבר את ברקלדו עם שאר הפרברים של בילבאו. 

ברקלדו שוכנת קרוב מאוד לכביש המהיר A8, המחבר אותה עם ערים בחלק הצפון מערבי של ספרד, כמו סנטאנדר, חיחון, באאמונדה ואוביידו.

ישנם שירותי מעבורת, המקשרת את ברקלדו עם העיר ארנדיו שנמצאת בצד המזרחי של אסטואר בילבאו.

ברקלדו רחוקה 15 קילומטר מנמל התעופה בילבאו, המשמש לטיסות בינלאומיות.

230px

==תיירות==
אתרי התיירות העיקריים של ברקלדו הם הגן הבוטני המקומי, מרכז התערוכה והירידים של בילבאו, וגשר קסטרצ'נה שנבנה בימי הביניים. בעיר פסלי רחוב רבים. 

בכל חודש יולי נחגג בברקלדו פסטיבל "המסיבות של כרמן", הכולל הופעות חיות תחת כיפת השמיים, ירידים שונים ומסיבות עד אור הבוקר.

בעיר ממוקמת לשכת תיירות.

230px

==ספורט==
קבוצת הכדורגל העיקרית של ברקלדו היא מועדון כדורגל ברקלדו, המשחקת בליגה הספרדית השלישית נכון לעונת 2016/17. הקבוצה משחקת באצטדיון העירוני, קאמפו דה לאססארה, המכיל 8000 מקומות ישיבה.

בעיר ישנו אולם כדורסל עצום בגודלו המכונה ביסקאיה ארנה, ומכיל 18640 מקומות. האולם הוא חלק ממרכז התערוכה והירידים של בילבאו. אולם זה אירח משחקים במסגרת גביע העולם בכדורסל 2014 שנערך בספרד כולה. 

ספורטאים מפורסמים שהגיעו מברקלדו הם מאמן הכדורגל חבייר קלמנטה והכדורגלן אסייר דל הורנו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.barakaldo.org/portal/web/la-ciudad/turismo אתר העיר ברקלדו]
* 

קטגוריה:ספרד: ערי נמל
קטגוריה:ספרד: ערי חוף
קטגוריה:חבל הבסקים: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
פנימיית שטיינברג

פנימיית שטיינברג היא פנימייה השוכנת בעיר כפר סבא ומופעלת על ידי האגודה לקידום החינוך.

מנהלת הפנימייה היא לירז אייל (בוגרת הפנימייה).

== היסטוריה ==
הפנימייה נוסדה בשנת 1967 על ידי עיריית כפר סבא והאגודה לקידום החינוך, במטרה לאפשר לילדים ברוכי כישרונות ובעלי יכולת לימודית גבוהה, שתנאי החיים בסביבתם אינם מאפשרים להם לממש את הפוטנציאל שניחנו בו, למצות את יכולתם הלימודית והחברתית.

בתי המגורים הראשונים הוקמו בפאתי כפר סבא, מכספי עיריית כפר סבא ועיזבון פירסט, תורם אמריקני שהוריש את כספו לטובת ילדי ישראל. מאוחר יותר תרמו סול ובטי שטיינברג, זוג נדבנים אמריקנים, תרומה נוספת, וכך קיבלה הפנימייה את שמה.

בשנת 2017 מלאו לפנימייה 50 שנה. ארבעים שנים מתוכן הפנימייה הייתה מנוהלת על ידי דוד מיזלמן. את חגיגות היובל הפנימייה ציינה בחודש מאי 2017.

== מבנה הפנימייה==
במהלך השנים פותח בשטיינברג דגם ייחודי של "פנימייה בעיר", המאפשר לחניכים ליהנות מתחושת בית, לצד האפשרות ללמוד במערכות החינוך העירוניות.

חניכי הפנימייה לומדים בשמונה בתי ספר בעיר: חטיבות הביניים שז"ר ושרת יורם טהרלב בר לב ואלון.והתיכונים כצנלסון, גלילי, הרצוג, רבין, אורט שפירא. הפנימייה מקיימת קשרי גומלין עם מוסדות התרבות, הפנאי והקהילה בעיר, בנוסף לכלל תנועות הנוער ונבחרות הספורט. דגם ייחודי זה מאפשר לכל חניך לבחור נתיב לימודי וחברתי המאפשר לו לממש את יכולתו וכישרונותיו.

חניכי הפנימייה מחולקים לחמש קבוצות: בוגרי הפנימייה, תלמידי שכבת י"ב, תלמידי שכבת י"א, תלמידי שכבת י', והשכבה הצעירה- שכבות ז'-ט'. לכל קבוצה צוות חינוכי המונה מדריך ומדריכה. כמו כן, מלווה את הקבוצות אם בית וצוות טיפולי צמוד, הפועלים בשיתוף פעולה למען הצלחת החניכים. בפנימייה ישנו מח"מ - מרכזיה חינוכית מקומית.

בקמפוס 7 בתי מגורים, חדר אוכל, ספרייה, חדר מחשבים, חדר מוזיקה, אמפיתיאטרון, דשא לישיבה בחברה, מגרשי קט-רגל וכדורסל צמודים.

בשטח הפנימייה נמצאים גם משרדים של חברות היי-טק העוסקות בחינוך (הפדרציה היהודית של סן פרנסיסקו ומפרש).

== תוכניות מיוחדות==
* מרכז למידה - כדי לגשר על הפער בין רמת הלימודים בערים מהן מגיעים החניכים, לבין רמת הלימודים בכפר סבא, פועל בפנימייה מרכז המעניק תגבור לימודי בכל המקצועות. הלמידה מתקיימת בקבוצות קטנות או באופן פרטני על ידי מורים מקצועיים.
* קדם עתידים - תוכנית בת של תוכנית עתידים, המאתרת את החניכים המצטיינים ביותר, ומעניקה להם תגבור במטרה לכוונם ללימודים אקדמיים בתחומי המדעים, ההנדסה והרפואה. החניכים זוכים לתגבור במקצועות מתמטיקה, פיזיקה ואנגלית. בנוסף, משלבת התוכנית פעילויות חשיפה לאקדמיה, מחנות קיץ וסדנאות מנהיגות.

== בוגרים בולטים ==
* אורית זוארץ - חברת הכנסת ה-18.
* תמיר גרינברג - משורר, מחזאי ואדריכל. משמש כראש המחלקה לאדריכלות ועיצוב פנים בשנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב.
* יוסי אבני-לוי - סופר ודיפלומט ישראלי.
*נאווה מדינה - שחקנית וזמרת
*פנינה מוצפי-האלר - פרופסור חבר לאנתרופולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופעילה חברתית ישראלית.
* משה שרון - סופר, מאמן אישי ומרצה

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כפר סבא: בתי ספר
קטגוריה:ישראל: פנימיות
קטגוריה:מוסדות האגודה לקידום החינוך ירושלים
נמל התעופה הבין-לאומי טשקנט

נמל התעופה הבינלאומי טשקנט על שם אסלאם קרימוב (באוזבקית: Toshkent Xalqaro Aeroporti) הוא נמל תעופה הנמצא כ-10 ק"מ דרומית לעיר טשקנט בירת אוזבקיסטן, והוא נמל התעופה הגדול ביותר בה וגם העמוס ביותר בכל מרכז אסיה מבחינת כמות נוסעים. בשנת 2012 עברו דרך הנמל כמעט 3 מיליון נוסעים.
הנמל הוא בסיסה של חברת התעופה הלאומית אוזבקיסטן איירווייז.

כיום פועלים בנמל התעופה שני טרמינלים - טרמינל 2 המשמש לטיסות בינלאומיות מכלל חברות התעופה, וטרמינל 3, אשר נחנך בשנת 2011, המשמש לטיסות פנים-ארציות של חברת אוזבקיסטן איירווייז.

נמל התעופה, ובמיוחד טרמינל 2, סובל מבעיות יעילות אשר באות לידי ביטוי בעת נחיתה בו זמנית של מספר טיסות, כשהנוסעים המגיעים בטיסות אלו נאלצים להמתין בתורים ארוכים לביקורת הדרכונים ואיסוף הכבודה עקב כמות מוגבלת של עמדות שירות (4 עמדות ביקורת דרכונים ו-3 מסועי איסוף כבודה בלבד).

לקראת שנת 2030 צפוי נמל התעופה להיסגר ולהיות מועתק למיקום חדש.

מהנמל מופעלות טיסות למגוון יעדים ברוסיה ובחבר המדינות, מזרח אסיה, אירופה, המפרץ הפרסי, וכמו כן טיסות לניו יורק, איראן, טורקיה וישראל. טיסות פנים-ארציות מופעלות מהנמל לכל הערים הגדולות במדינה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

טשקנט
קטגוריה:אוזבקיסטן: תחבורה
קטגוריה:טשקנט
קטגוריה:ברית המועצות: שדות תעופה
קטגוריה:אוזבקיסטן: מבנים
אוקיינוס הסערות

אוקיינוס הסערות (בלטינית: Oceanus Procellarum) הוא הים הירחי הגדול ביותר. הוא נמצא בצידו המערבי של הצד הנראה של הירח. השם ניתן על ידי אסטרונום איטלקי ג'ובני בטיסטה ריצ'ולי בשל ההנחה שרווחה בזמנו כי מזג האוויר בכדור הארץ מושפע ממופעי הירח והסערות מתחילות עם הופעת האוקיינוס. אורכו מצפון לדרום גדול מ-2,500 ק"מ, ושטחו בערך 4,000,000 קילומטרים רבועים.

==אופן היווצרות מיקום ומבנה==
בדומה לשאר ימות הירח נוצר אוקיינוס הסערות על ידי לבת בזלת שיצרה עמק בתקופה הקדם אימבריית. בחלקו הצפון-מזרחי מופרד האוקיינוס מים הגשמים על ידי הרי קרפטים. בצדו הצפון מערבי נמצא מכתש אריסטרכוס, שהוא הנקודה הבהירה ביותר בצדו הנראה של הירח. בצדו הצפוני הוא מסתיים בסינוס רוריס.

==מחקר==
הגשושיות הראשונות שנחתו בשטח האוקיינוס היו הגשושיות הסובייטיות לונה 5, לונה 9 ולונה 13, והגשושיות האמריקאיות ריינג'ר 7, סרוויור 1 וסרוויור 3. ב-19 בנובמבר 1969 רכב הנחיתה הירחי של משימת אפולו 12 הביא את פיט קונראד ואלן בין לטבעת השנייה של האוקיינוס, המכונה הים הידוע. הם נחתו במרחק 300 מטרים מן הגישושית סרוויור 3 ובמרחק 370 מטרים דרומית למכתש קופרניקוס. במהלך שהותם אספו כ-45 קילוגרמים מסלע הירח, שהיה בהיר יותר מזה שבים השלווה, והובא חזרה לכדור הארץ.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ימות הירח
יוסף צדנר

יוסף צדנר (בגרמנית: Joseph Zedner; 10 בפברואר 1804, גרוס-גלוגאו – 10 באוקטובר 1871 ברלין) היה ביבליוגרף יהודי-גרמני וספרן.

== קורות חיים ==
בצעירותו למד תורה מפי הרב עקיבא איגר, אחרי שגמר את לימודיו הוא עבד כמורה בבית ספר יהודי במקלנבורג-שטרליץ. אחד מתלמידיו היה המילונאי דניאל סנדרס. ב-1832 התחיל לעבוד כמורה פרטי במשפחת סוחר הספרים א. אשר בברלין, ומאוחר יותר עסק גם כן במסחר בספרים. היות שלא הצליח במסחר התחיל לעבוד כספרן במחלקה לעברית במוזיאון הבריטי בלונדון. הוא נשאר שם עד 1869 כאשר בשל בריאותו המעורערת נאלץ להתפטר. הוא חזר לברלין שם בילה את שתי שנותיו האחרונות. 

זמן קצר אחרי התחלת עבודתו במוזיאון הבריטי רכשה הספרייה את ספרייתו של הביבליופיל חיים מיכל (Heimann J. Michael) מהמבורג אותה קיטלג צדנר.

== חיבוריו ==

צדנר כתב את הספרים הבאים:
* Auswahl Historischer Stücke aus Hebräischen Schriftstellern vom Zweiten Jahrhundert bis in die Gegenwart, mit Vocalisiertem Texte, Deutscher Uebersetzung und Anmerkungen – מבחר של קטעים מחיבורים של סופרים עבריים מהמאה השנייה עד זמננו, עם ניקוד, תרגום לגרמנית והערות. ברלין 1840.

* Catalogue of the Hebrew Books in the Library of the British Museum – קטלוג של הספרים העבריים בספריית המוזיאון הבריטי. לונדון, 1867.
* Ein Fragment aus dem Letzten Gesange von Reineke Fuchs – קטע הפואמה האחרונה של ריינקה פוקס. ברלין, 1871. סאטירה פואטית על נפוליאון השלישי.

הוא תרם למהדורת ספר המסעות של בנימין מטודלה שיצא לאור בלונדון בשנת 1840. בזמן שהותו בלונדון פרסם מהדורה שנייה של פירוש אברהם אבן עזרא למגילת אסתר. הוא כתב לה מבוא בשם "ויוסף אברהם".

==לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
Moritz Steinschneider, in Magazin für die Literatur des Auslandes, 1871, No. 44, abstracts of which are given in Allg. Zeit. des Jud. 1871, pp. 116–118, and in Generalanzeiger für die Gesammten Interessen des Judentums, Berlin, Feb. 22, 1904
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:תלמידי רבי עקיבא איגר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1804
קטגוריה:נפטרים ב-1871
היכל התרבות באר שבע

היכל התרבות באר שבע הוא מבנה ציבורי השייך להסתדרות העובדים הכללית. שוכן במרכז האזרחי בבאר שבע, בשדרות יצחק רגר, בסמוך לבניין עיריית באר שבע. הוא נועד לארח הצגות ומופעים מגוונים. ההיכל הוקם בסוף שנות ה-80. בעבר הוצגו בו חלק מהצגות תיאטרון באר שבע.

משנות ה-90 פעלה מסעדה איטלקית "ריגולטו" בהיכל במשך שנים רבות ואחריה פעלה מסעדה סינית "ג'ייד פאלאס".

המבנה כולל שני אולמות: האולם המרכזי, המיועד לקהל של עד 592 איש; ו"במה 2", החדשה יותר, המיועדת לקהל של כ-160 איש (או 100 איש במסגרת "קפה תיאטרון" הכולל שולחנות).

המבנה שופץ בשנת 2003.

קטגוריה:באר שבע: מבנים
קטגוריה:באר שבע: תיאטראות
קטגוריה:באר שבע: תרבות
קטגוריה:ההסתדרות הכללית: מבנים
אוניית אספקה לאסדות

אוניית האספקה הנורווגית Rem Poseidon באורך 95 מטר ובתפוסה ברוטו של 4896 טון, מצוידת ב[[מנחת מסוקים בחזיתה ובמנוף מטענים על הסיפון]]
אוניות אספקה עוגנות בנמל [[אברדין]]
אוניית אספקה לאסדות (באנגלית: Platform supply vessel; בר"ת PSV) היא אונייה אשר עוצבה במיוחד למשימות אספקה לאסדות קידוח. אורכן של אוניות אלה נע בין 20 ל-100 מטרים והן ממלאות משימות מגוונות לצורכי אסדות הקידוח. אוניות אספקה רבות מעוצבות עם מבנה עילי ובראשו גשר האונייה, הממוקם סמוך לחרטום, עיצוב המותיר סיפון בודד, בעל גישה נוחה בחלקה האחורי של האונייה. חלק מאוניות האספקה מצוידות אף במנחת מסוקים מעל הגשר, ובמנוף בעל כושר הרמה גדול לטעינה ופריקה של משאות מן הסיפון. משימתן העיקרית של אוניות האספקה היא לשנע מוצרים שונים, חלקי חילוף ואנשי צוות בין אסדות קידוח ומבנים ימיים אחרים לבין הנמל.

==תכונות==
===מטען===
תפקידה העיקרי של אוניית אספקה הוא לשנע ציוד בין אסדת קידוח ימי לבין החוף. עיקר מטענה של אוניית אספקה טיפוסית המשרתת אסדת הקידוח הוא מיכלי בוץ קידוח, מלט ימי, סולר, מי שתייה ומים לשימושים אחרים, כימיקלים שונים לצורך תהליך הקידוח. אסדות קידוח זקוקות כמעט תמיד לאספקה שוטפת של דלק, מים וכימיקלים. אוניית האספקה מחזירה אל הנמל חומרים למחזור, או להטמנה. האונייה אינה משמשת בדרך כלל לשינוע נפט גולמי.

===תמיכה===
על סיפונן של אוניות האספקה יש כלים מיוחדים למילוי משימותיה. ברוב אוניות האספקה קיים שילוב של מכלי מוצרים מתחת לסיפון ומטענים המונחים על גבי הסיפון. חלק מאוניות האספקה מצוידות בתותחי מים לצורך כיבוי שרפות העלולות לפרוץ על אסדת קידוח. חלק מאוניות האספקה מצוידות בחומרים וכלים לטיפול בזיהום נפט בים. קיימות אוניות אספקה המצוידות בכלים ל"חידוש" בארות נפט, לצורך הגברת יכולת ההפקה.

==צוות האונייה==
צוות אוניית אספקה טיפוסית יכול למנות עד 20 איש, אולם על רוב אוניות האספקה קיים צוות מצומצם יותר מטעמי חיסכון. צוות אוניית אספקה מתגורר בדרך כלל במגורי צוות על האונייה לתקופות ארוכות של שבועות, ולעיתים אף לתקופות ארוכות יותר. משמרות העבודה הן בדרך כלל ארוכות, עד 12 שעות במשמרת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סוגי כלי שיט 
קטגוריה:אוניות
קטגוריה:אסדת קידוח
מבדולח לעשן

מבדולח לעשן (בצרפתית: Du cristal à la fumée) הוא מחזה מאת האינטלקטואל הצרפתי ז'אק אטלי. בגרסה העברית עובד ונכתב כיצירה חדשה בידי הבמאית והמחזאית אורי אגוז. 

== עלילה ==
המחזה מגולל את הישיבה שערכה צמרת הנהגת הרייך השלישי שלושה ימים לאחר ליל הבדולח, והנחשבת על ידי ההיסטוריונים לאחר מהישיבות החשובות ביותר שהעבירו את גרמניה לשלב החיסול ב"פתרון הבעיה היהודית". בישיבה השתתפו בכירי השלטון הנאצי, ובהם הימלר, יוזף גבלס, והיידריך, ויד ימינו של הרמן גרינג החליט בה על הטלת קנס בסך מיליארד רייכסמארק על יהודי גרמניה, הוטלו עליהם שורה של מגבלות שלא היו קיימות עד אז - החלטה על נשיאת טלאי צהוב על דש הבגד, איסור החזקת עסקים פרטיים, הלאמת חברות יהודיות ועוד. 

אטלי הגיע לחקירת הנושא בעקבות ארכיונים נדירים שנתגלו בשנת 2005. חקירתו של אטלי חשפה לראשונה את תוכנה של הישיבה שעליה מתבסס המחזה.

== ביצועים ==
המחזה הועלה בספטמבר 2008 בתיאטרון רון-פואן (Théâtre du Rond-Point) שבפריז בבימוי דניאל מסגיש (Mesguich) ובהשתתפותם של פאודור אטקין (Atkine), ברנאר-פייר דונדייה (Donnadieu) ועוד.

ב-9 באפריל 2010 עלה המחזה לראשונה בישראל, בתיאטרון הקאמרי, בבימויה ובעיבודה של אורי אגוז, במעמד נשיא המדינה שמעון פרס והמחזאי ז'אק אטלי. 

המחזה תורגם לעברית בידי רועי גרינוולד ובהצגתו השתתפו אלכס אנסקי, אברמ'לה מור, יחזקאל לזרוב/ יגאל זקס, דב רייזר, שי אגוזי, אוהד שחר/רודיה קוזלובסקי, גיל אלון, עמי ויינברג, ניר מנקי, רונן יפרח, נסים זוהר ועוד.

בעקבות המחזה הופק הסרט "זרעי ההשמדה", המתעד את תהליך העבודה על המחזה ומשלבו בחומרים דוקומנטריים, ביניהם עדויות של ניצולים, שיח עם היסטוריונים ומעקב אחר צוות ההצגה והתמודדותו עם מורכבותו של החומר והקושי לגלם תפקידים מעין אלו על במה ישראלית.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=0Tjcy2qKfB0 המחזה המלא, מבדולח לעשן, חלק א'], בעיבודה ובימויה של אורי אגוז בתיאטרון הקאמרי
*המחזה המלא, [https://www.youtube.com/watch?v=BYKyzJQth5c מבדולח לעשן, חלק ב'] (ההחלטה אודות הטלאי הצהוב) בעיבודה ובימויה של אורי אגוז בתיאטרון הקאמרי
*[http://www.youtube.com/watch?v=_NBtsvr-8Vk טריילר הסרט "זרעי ההשמדה"] בעקבות ההצגה 'מבדולח לעשן'
*[http://www.youtube.com/watch?v=GSC3H9ZJJ5w הסרט "זרעי ההשמדה"] בעקבות ההצגה "מבדולח לעשן" בעיבודה ובימויה של אורי אגוז בתיאטרון הקאמרי (חלק א, [http://www.youtube.com/watch?v=ItLAXp629Us חלק ב)]
* [http://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=1&Area=1&EventId=27216 מבדולח לעשן] באתר "הבמה"
* [http://www.haaretz.co.il/CM.shows_item_show,411,208,22694,.aspx מבדולח לעשן], באתר "עכבר העיר"
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזות צרפתיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-2000
קטגוריה:השואה באמנות
קטגוריה:ליל הבדולח
שנגחאי אקספרס

שנגחאי אקספרס (באנגלית: Shanghai Express) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1932 בבימויו של יוזף פון שטרנברג. תסריט הסרט נכתב על ידי ג'ולס פורת'מן ומבוסס על סיפורו של הארי הארווי. בסרט משחקים מרלן דיטריך, קלייב ברוק, אנה מיי וונג ווורנר אולנד. זהו שיתוף הפעולה הרביעי מתוך שבע של דיטריך ופון שטרנברג.

הסרט זכור היטב עקב סגנון הצילום המיוחד שלו. למרות זכייתו של ליי גראמס בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, דיטריך טענה שפון שטרנברג היה אחראי לרוב הצילום בסרט. הסרט היה גם מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (עבור פון שטרנברג). הסרט היה שובר קופות עם הכנסות של 3.7 מיליון דולר, מה שהפך אותו למכניס ביותר בארצות הברית ובקנדה לאותה שנה.

בהתחלה, הסרט הוחרם על ידי סין, אך לאחר שחברת ההפצה "סרטי פרמאונט" הבטיחה שלא ייעשו יותר סרטים על סין האחרונה ביטלה את החרם. לסרט נעשו מספר רימייקים; "Night Plane from Chungking" (1942) ו"Peking Express" (1951).

==צוות שחקנים==
* מרלן דיטריך – שנגחאי לילי
* קלייב ברוק – קפטן "דוק" הארווי
* אנה מיי וונג – יו פי
* וורנר אולנד – הנרי צ'אנג
* יוג'ין פאלט – סם סאלט
* לורנס גרנט – מר כרמיכאל
* לואיס קלוסר הייל – גברת הגרטי
* גוסטב בון פרטיטז – אריק באם
* אמיל צ'אטורד – לאונרד

==פרסים ומועמדויות==
הסרט זכה למספר רב באופן יחסי של מועמדויות לפרס אוסקר. הסרטים היחידים שצברו יותר מועמדויות מ"שנגחאי אקספרס" היו "האלוף" ו"ארווסמית'" (כל אחד מהם ארבע מועמדויות). הסרטים "ילדה רעה" ו"ד"ר ג'קיל ומר הייד" צברו מספר זהה של מועמדויות לסרט.

===זכיות===
* פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (ליי גראמס)

===מועמדויות===
* פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (הפסיד לסרט "גרנד הוטל")
* פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (יוזף פון שטרנברג, הפסיד לפרנק בורזייגי)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1932
פסלי הענק של ממנון

פסלי הענק של מֶמנוֹן הם שני פסלים גדולים מאבן חול, של המלך אמנחותפ השלישי מהמאה ה-14 לפנה"ס. הפסלים מוצבים בנקרופוליס של תבאי מצידו המערבי של הנילוס מול העיר המודרנית לוקסור. הפסלים הוכרזו בשנת 1979 כאתר מורשת עולמית כחלק מהנקרופוליס של תבאי.

==שם הפסלים==
במיתולוגיה היוונית, ממנון היה גיבור מלחמה ממוצא אתיופי, שהוביל את צבאו מאפריקה כדי לסייע לטרויה הנצורה במלחמת טרויה. ממנון נרצח בסופו של דבר על ידי אכילס. רעידת אדמה שאירעה בשנת 27 לפנה"ס, סדקה את הפסל המזרחי מבין השניים. רוחות הבוקר שנשבו מבעד לסדק השמיעו קול שנשמע כאנחה. היוונים הקדמונים שבאו לבקר את הפסל, ראו בקול זה את האנחה של ממנון. סטראבון ביקר את הפסלים בשנת 20 לפנה"ס וטען ששמע את הקול באופן אישי. המסורת מייחסת לקיסר הרומי ספטימוס סוורוס את תיקון הפסל הסדוק שבעקבותיו האנחה נעלמה.

==הפסלים==
שני הפסלים זהים ומתארים את אמנחותפ השלישי במצב ישיבה, כשידיו מונחות על ברכיו ומבטו מופנה מזרחה לכיוון הנילוס. בבסיס הפסלים ליד רגליו חצובות שתי דמויות, אשתו טיי (Tiy) ואמו מותמאויה (Mutemwiya). על הפנלים הצדדיים בבסיס הפסלים חצובה דמותו של אל הנילוס האפי (Hapy). גובהם של הפסלים 18 מטר, כולל בסיס שגובהו 4 מטר. משקלם המוערך הוא 720 טון. שני הפסלים ניצבים במרחק של 15 מטר האחד מהשני.

הפסלים חצובים מגושי אבן חול קוורציט שנחצב במחצבות שנמצאו ליד קהיר של ימינו. הגושים הועברו דרומה, מרחק של 675 ק"מ.

במקורם, ניצבו הפסלים כשומרים ליד שער הכניסה של מקדש המתים של אמנחותפ השלישי שנבנה בתקופת מלכותו. המקדש שניצב ממערב לפסלים, היה המפואר והגדול מסוגו במצרים, אורכו היה 700 מטר ורוחבו 550 מטר. המקדש עמד צמוד לגדת הנילוס, ויסודותיו נפגעו מההצפות העונתיות של הנילוס. שרידיו שימשו פרעונים אחרים בבניית מקדשי המתים שלהם. מהמקדש נותרו כיום שרידים מעטים. בציורו של הצייר דייוויד רוברטס משנת 1848 רואים את פסלי ממנון מוקפים במים.

== גלריה ==
<gallery>
Statues of Memnon at Thebes during the flood-David Roberts.jpg|פסלי ממנון מוקפים במים. ציור של דייוויד רוברטס משנת 1848
Egypt.ColossiMemnon.02.jpg|הפנל בבסיס הפסל, בתבליט השקוע של האפי, מימין פסלה של טיי אשתו של אמנחותפ השלישי
Colossi of Memnon R02.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מצרים: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:תבאי מצרים העתיקה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
שלמה פנחסוב

הרב שלמה פינחסוב
הרב שלמה באבאג'אן פנחסוב (תר"ה, 1845 - תרפ"ח, 1927), הידוע בכינויו "מולא באבאג'אן כאבולי", היה מתרגם, משורר ופרשן מקרא, מראשי קהילת יהודי סמרקנד וממנהיגי העדה הבוכרית בירושלים בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.
==תולדות חייו==
ר' שלמה בן ר' פנחס, בן ר' שלמה ניסן, נולד בשנת 1845 בעיר כאבול, אליה היגרו הוריו מהעיר משהד לאחר אינוס יהודי משהד בשנת 1839. הוא רכש את השכלתו מפי סבו, ר' שלמה ניסן, וממנו למד גם את התפסיר, הוא תרגום התנ"ך לתג'יכית יהודית (בוכארית). במשך הזמן נהיה בקי בפרסית העשירה במילים ערביות, רכש ידיעות רבות בספרי המחשבה היהודית מימי הביניים, ובמיוחד בכתבי הרמב"ם ור' יהודה הלוי. הגה בפירושים לתורה ובמיוחד בפירושי הרמב"ן, רד"ק ורלב"ג. בנוסף הרבה לעיין בתלמוד וספרי מחקר ומוסר וגם בקריאת ספרי שירה והיסטוריה יהודית. ידיעותיו אלו קירבוהו לא רק אל תלמידי החכמים באזור אלא גם אל המוסלמים המשכילים ובניהם הקאדים שכיבדוהו מאוד.

ר' שלמה ואחיו ר' שמואל ור' אפרים, היו מראשי ונכבדי הקהילה היהודית בסמרקנד.
ר' שלמה עמד בקשרים עם הרב שלמה יהודה ליב אליעזרוב, הרב יוסף כוג'הינוף, הרב משה יצחקוף הכהן. כיהן יחד עם ר' יוסף-חיים כימיאגרוב, הרב חיים פילוסוף והרב שלמה יהודה ליב אליעזרוב כדיין בבית הדין בסמרקנד.

כמו כן עמד בקשרים עם הרב סלימן אליהו מני, רבה של חברון, הרב חיים חזקיהו מדיני, מחבר סדרת הספרים "שדי חמד", הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר ותלמידי חכמים נוספים.

מתוך אהבתו לציון עלה לירושלים בשנת 1895.

==ספריו==
בירושלים הדפיס את שני ספריו הראשונים:
* עם תפסיר פרסי והפטרה לתשעה באב עם תפסיר (1895).
* תפסיר פרסי לפיוט שכתב ר' שלמה אבן גבירול (1895)

בשנת 1896 חזר לסמרקנד למשפחתו ואולם בשנת 1904 חזר לירושלים בשנית. הפעם הוציא לאור שתי חוברות:
* (1905)
*, שנוהגים לעשות למת כפי מנהגי הבוכארים (1906)

בשנת 1906 חזר לסמרקנד.
בשנת 1907 עלה ר' שלמה בשלישית לירושלים. הפעם הוציא ר' שלמה את המילון
* לשה"ק מתורגם לחמש לשונות: פרסית, רוסית, צרפתית, ערבית וטורקית כדי ללמד לעולים לאה"ק לדבר בלשונות הנחוצים.
לאור הדרישה ולאחר שהמהדורה הראשונה אזלה במהירות מן השוק הוציא ר' שלמה מהדורה שנייה של הספר בשנת 1912 אך במקום השפה הצרפתית – ספניולית.

לאחר מכן הדפיס את הספר
*
וכן הדפיס
*הקדמה בפרסית לספר 
*הקדמה בפרסית לספר 

בערוב ימיו, הוציא לאור
* תרגום פרסי לפיוטו של ר' יהודה הלוי (1926)

==פטירתו==
ר' שלמה נפטר בר"ח טבת תרפ"ח (24.12.1927) ונקבר בהר הזיתים - ירושלים.

==לקריאה נוספת==
* "יהדות בוכארה גדוליה ומנהגיה", גיורא פוזיילוב, ירושלים, ה'תשס"ח
* "100 שנה למילון "מילים שישה""https://web.archive.org/web/20160303215508/http://www.asia-israel.com/231566/100-%D7%A9%D7%A0%D7%94-%D7%9C%D7%9E%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%9F-%D7%9E%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%99%D7%A9%D7%94-%D7%91%D7%A2%D7%9C-%D7%A9%D7%9D

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:יהדות בוכרה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:מתרגמים מעברית
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1845
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1927
הרכבי

משפחת הַרכָּבִי (במלעיל; בכתיב יידי: האַרקאַווי) היא משפחה יהודית שראשיתה ברבי גרשון הרכבי מרוסיה הלבנה, בן המאה ה-18.

קטגוריה:שמות משפחה
ג'ק סקלן

ג'ק סקלן{{תמונה להחלפה}}
יעקב (ג'ק) סקלן (אנגליה, ט"ו באלול ה'תרע"ה, 25 באוגוסט 1915 - ישראל ד' בחשוון ה'תשע"ג - 20באוקטובר 2012) הקים את הסניף הראשון של תנועת בני עקיבא בבריטניה ב-1936, הציל יהודים רבים במהלך מלחמת העולם השנייה באמצעות מפעל רהיטים שהיה ברשות משפחתו והיה בין מקימי סניף תנועת "הפועל המזרחי" באנגליה בשנת 1947.

==קורות חייו==

סקלן נולד ב-1915 באנגליה וכשהיה בגיל 19 הקים יחד עם מאיר סילברסטון וצעירים נוספים תנועה ציונית בשם "כנרת", שנוסדה כדי להחדיר את הרעיון הציוני בקרב יהודי בריטניה. בתנועה לימדו עברית כדי להכשיר את העלייה לארץ וסקלן עזר בגיוס כספים לטובת העניין. כעבור כמה שנים התפצלה התנועה לזו המוכרת בשם "צעירי המזרחי", שבה התארגנו צעירים דתיים לקראת עלייה לארץ וכן לתנועה נוספת - "הצעירים הכלליים" שאינם דתיים.

ב-1933, כשהיה בן 18, הגיע סקלן לביקור בארץ ישראל שבמהלכו אף ביקר (לטענתו) במערות התת-קרקעיות שבמערת המכפלה. בביקורו החליט שהוא מעוניין לעלות לארץ, אך הצליח להגשים את חלומו רק לאחר 39 שנים.

במהלך מלחמת העולם השנייה רשם 50 פליטים יהודים כעובדים במפעל הרהיטים של משפחתו. כך קיבלו הפליטים אישורי שהייה באנגליה, וניצלו הודות לתושיתו.

ב-1967 לאחר מלחמת ששת הימים ייסד את תנועת "העלייה הבריטית" ושימש היו"ר הראשון שלה. בשנת 1973 עלה לישראל ושנה לאחר מכן התמנה ליו"ר עמותת "קרן ילדנו - מרכזי תקוותנו" והקים סניפים רבים של העמותה בערים רבות ברחבי הארץ. בשנת 1988 קיבל את אות הנשיא מנשיא המדינה דאז מר חיים הרצוג על פעילותו בעמותה זו. סקלן כונה לא פעם "הרצל הבריטי" על פעולותיו למען הציונות.

==סיפור ירידתו למערת המכפלה==
ג'ק שמר על סוד קרוב ל-80 שנה, הוא חשף את עדותו בראיון מצולם שקיים עמו נעם ארנון, דובר היישוב היהודי בחברון. כשהיה בן 18 הגיע למערת המכפלה, מלווה בקצין בריטי שהכניס אותו אל המערות שתחת האדמה ושם התגלו לעיניו קברי האבות. לדבריו הסיבה שלא חשף זאת עד היום היה לבקשת סבו- רב סנדר הרמן, שבקש ממנו לא לדבר על הביקור ועל מה שראו עיניו.

בעדותו מספר סקלן: "בסוף האולם הגדול היו אולי בערך 20 מטרים, והיה פרוזדור גדול שבאמצעו דלת", סיפר. "אני עמדתי שם. רציתי להיכנס, אך השומר המוסלמי אמר שאסור". הקצין הניח את ידו על נשקו ואמר ״האיש הזה יהודי״ והורה לשומר לתת לסקלן לעבור. השניים ירדו אל תוך המערה התת-קרקעית, "לאולמות נוספים מתחת למבנה ושם הוא רואה את המצבות המקבילות לקומה העליונה. הוא ממשיך לספר: "ירדתי והיה טיפה אור. ראיתי שלמעלה הקבר היה מכוסה בשטיחים ובדים יפים, אך מתחת לציוני הקברים של אברהם ויצחק, היה עוד קבר כזה - מכוסה בעפר ובקרמיקה" סקלן שאל את השומר הערבי אם יש משהו מתחת לתלוליות, והוא נענה שאלה הם למעשה הקברים האמיתיים של "האבות" ו"האמהות".

הראיון עמו היה אמור להמשך כשבוע לאחר מכן, אך לאחר חמישה ימים, בשבת בבוקר כשיצא מבית הכנסת הגדול בירושלים נפגע על ידי רכב ונהרג. בן 97 היה במותו.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.orot.tv/Article.aspx?id=1866 תעלומת שער גן עדן] טל מאיר, אורות, 8/11/2012.
* 
*[http://www.nrg.co.il/online/54/ART2/412/099.html הרצל הבריטי נדרס בירושלים] יוסי אלי ועמרי מניב, nrg מעריב 29/10/2012.
*[http://www.youtube.com/watch?v=MjqMGLckyTI הסוד האחרון] עם נועם ארנון ורובי ריבלין.

קטגוריה:הצלה בשואה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
בין השמשות (סרט)

בין השמשות הוא סרטו העלילתי הארוך הראשון של אלון זינגמן. הקרנת הבכורה של הסרט בבתי הקולנוע בישראל הייתה ב-23 ביוני 2011. הסרט הופק בתקציב של חצי מיליון דולר מקרן הקולנוע הישראלי וצולם במשך 20 ימים.

==עלילה==
הסרט מחולק לארבעה סיפורים שמתרחשים במשך יממה אחת ומצטלבים זה עם זה.

סיפור ראשון: אושרי (רותם זיסמן-כהן) שבה מטיול ממושך בדרום אמריקה. אביה אלכס (שמיל בן-ארי) שאוסף אותה משדה התעופה, פוגע בדרכם הבייתה ברוכבת אופניים. בתחילה הוא בורח מהמקום, אך כעבור יום הוא מחליט להסגיר את עצמו.

סיפור שני: חוה (ריימונד אמסלם) היא אם חד-הורית לילדה בת שש, שבדרך מקרה מגלה שהיא מאומצת. חווה מגיעה למספרה של דליה (אורלי זילברשץ) ,אימה הביולוגית, במטרה לחקור על האישה שמסרה אותה.

סיפור שלישי: רפא (איאן צנטנר) הוא ילד בן תשע, עולה חדש מארגנטינה, שמגיע עם אמו אנה (נטליה פאוסט) לבית חולים, כדי לעבור ניתוח ברית מילה. שם הוא פוגש את תמר (יערה פלציג), נערה בת חמש עשרה שחולה בסרטן, השניים מטיילים בבית החולים ולבסוף הוא מגלה בעזרתה פרט שאימו הסתירה ממנו.

סיפור רביעי: משולם, שוטר מועד (רמי דנון) מגיע לבית החולים, בו מתרחשים רוב אירועי הסרט, כדי לחדש את הקשר עם בנו (גל זייד), מנתח במקצועו.

==פרסים==
פרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של חיפה

שני פרסים בפסטיבל הסרטים במנהיים-היידלברג
*	אלון זינגמן זכה בפרס של חבר השופטים האקומני.
*	פרס מטעם בעלי בתי הקולנוע בגרמניה.

מועמדות לפרס אופיר
* רואי רוט – הצלם הטוב ביותר

== השחקנים הראשיים== 
{|class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד 
|-
| שמיל בן ארי
| אלכס 
|-
| רותם זיסמן-כהן
| אושרי 
|-
| ריימונד אמסלם
| חוה 
|-
| אורלי זילברשץ
| דליה 
|-
| איאן צנטנר
| רפא 
|-
| נטליה פאוסט
| אנה
|-
| יערה פלציג
| תמר 
|-
| רמי דנון
| משולם 
|-
| גל זייד
| ד"ר ידין

|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ishim.co.il/m.php?s=%D7%91%D7%99%D7%9F+%D7%94%D7%A9%D7%9E%D7%A9%D7%95%D7%AA בין השמשות] באתר אישים
* אלי שגב, [http://www.edb.co.il/blog/archives/10583 שני פרסים ל"בין השמשות" בפסטיבל מנהיים-היידלברג 2011], באתר אידיבי, 22 בנובמבר 2011
* אלי שגב, [http://www.edb.co.il/blog/archives/7330 הזוכים בפסטיבל חיפה 2010], באתר אידיבי, 30 בספטמבר 2010

* 
* 
* 

* 
* 
* 

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2011
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
הליד כסף

כלוריד הכסף
הליד כסף הוא תרכובת הנוצרת בין כסף והלוגנים. התרכובת יכולה להיות ברומיד הכסף (AgBr), כלוריד הכסף (AgCl), יודיד הכסף (AgI) או מורכבת מפלואורידים (AgF, Ag<sub>2</sub>F, AgF<sub>2</sub>). הקבוצה מסומנת לרוב כ-AgX. החומרים הרגישים לאור בניירות וסרטי צילום הם הלידי כסף שאינם ממשפחת הפלואורידים.

== רגישות לאור ==
במרבית הניירות וסרטי הצילום נעשה שימוש בהלידי כסף כחומר הרגיש לאור. גבישים של הלידי כסף בקולואיד (ג'לטין באמולסיות המודרניות או קולודיון וחלבון בשיטות ההיסטוריות) מצפים את הנייר או בסיס סרט הצילום. לקולואיד מוסיפים גופרית או תרכובות של זהב כדי לחזק את הרגישות של האמולסיה לאור. הלידי הכסף רגישים בעיקר לספקטרום העל-סגול ומעט מהספקטרום הכחול. ניתן להוסיף צובענים לאמולסיה אשר מרחיבים את טווח הרגישות של הלידי הכסף לכל הספקטרום הנראה. בסרטי צילום צבעוניים, כל שכבה מכילה צובענים שונים אשר גורמים לה להגיב לאורך הגל הרצוי בספקטרום (בדרך כלל כחול, ירוק ואדום).

==ראו גם==
* כסף חנקתי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימיה
קטגוריה:צילום
קטגוריה:כסף: תרכובות

de:Silber#Silberhalogenide
תודוס איש רומי

תודוס איש רומי היה מנהיג בקהילת יהודי רומא בתקופת התנאים. זמנו המדויק אינו ידוע.

התנא רבי יוסי מספר עליו שהנהיג ברומא מעין תחליף לקרבן הפסח, אכילת גדי שנצלה בשלמותו ("גדי מקולס") בליל הסדר. המעשה זכה לביקורת חריפה מצד חכמי ארץ ישראל, שאמרו שראוי לנדות אותו אלמלא מעמדו המיוחד. לדעתם יש מקום לחשש שהמנהג ייתפס כהקרבת קרבנות מחוץ לבית המקדש, דבר האסור לחלוטין על פי ההלכה.

התלמוד () מתלבט האם נמנעו מלנדות את תודוס משום שהיה אישיות תורנית או משום שחששו ממנו. מסקנת התלמוד שהיה אישיות חיובית, שכן הובאה דרשה בשמו:
 
"מה ראו חנניה, מישאל ועזריה שמסרו עצמן על קדושת השם לכבשן האש? - נשאו קל וחומר בעצמן מצפרדעים: ומה צפרדעים, שאין מצווין על קדושת השם, כתיב בהו 'ובאו ועלו... ובתנוריך ובמשארותיך'... בשעה שהתנור חם, אנו, שמצווין על קדושת השם - על אחת כמה וכמה". פרשנים מאוחרים נחלקו, האם דברי תודוס נאמרו רק כלפי עבודה זרה בפרהסיה, או גם כלפי עבודה זרה בצנעה.

עוד מספר התלמוד שתודוס היה מפרנס תלמידי חכמים. הוא אחד האישים הבודדים מיהדות המערב, ולא ארץ ישראל או בבל, המוזכרים בספרות חז"ל.

אישיות נוספת שהוזכרה לצד תודוס איש רומי היא פלטון איש רומי, שהציע מקור דרשני אחר למסירות נפשם של חנניה מישאל ועזריה.

==לקריאה נוספת==
* משה בר, תודוס איש רומי ופולחן הקיסר דומיטיאנוס. בתוך חכמי המשנה והתלמוד, הגותם פועלם ומנהיגותם. הוצאת אוניברסיטת בר-אילן (2011) עמודים 240-326.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בתלמוד
קטגוריה:יהדות איטליה
שש פעמים

השחקן אביתר מור, הבמאי [[יונתן גורפינקל, השחקנים סיון לוי ורועי ניק והתסריטאית רונה סגל לאחר הזכייה בפרס "מבט אחר" בפסטיבל סן סבסטיאן, 2012]]
שש פעמים הוא סרט דרמת נעורים ישראלי משנת 2013. זהו סרטו העלילתי ראשון של הבמאי יונתן גורפינקל.

הסרט הופק במימונם של קרן הקולנוע הישראלי, שידורי קשת ומפעל הפיס.

את שיר הנושא מבצעת נינט טייב והוא גרסת כיסוי לשיר "A Girl Like Me" של פי ג'יי הארווי.

==עלילה==
הסרט, שנכתב בהשראת אירועים אמיתיים, מתאר כמה שבועות בחייהם של קבוצת מתבגרים בני 17 בהרצליה. אל החבורה הסגורה מתפרצת גילי, שהרגע עברה לבית הספר שלהם, ומנסה לתפוס את מקומה בכל דרך אפשרית. דרך גילי הצופים מתוודעים אל המעמדות, הערכים ויחסי הכוחות שמרכיבים את חוויית ההתבגרות בישראל של ימינו, המתועדת בריאליזם מטלטל וחסר רחמים. גילי משתמשת במיניותה כדי להתחבר לנערים מקובלים (עומרי ותומר). הם מצדם מנצלים אותה ומעבירים אותה מיד ליד. גילי לא מרוצה מהאופן שבו דברים מתפתחים אך ממשיכה לנסות להתחבר אליהם, מתוך תקווה שהדברים יסתדרו. הסרט מחולק לשישה חלקים, כל חלק מספר על אפיזודה מינית אחרת של גילי עם הנערים. למרות שגילי היא זו שמופיעה במקום, מפתה את הנערים לכאורה, ולא מתנגדת או נאבקת עם הנערים, ברור לצופה כי היא אינה מעוניינת בחלק מהמהלכים המיניים המתרחשים ואף מנסה להתנגד להם. התנגדותה נרשמת כסוג של משחק עבור הנערים. במהלך התהליכים האלה, ישנה התעלמות הורית מוחלטת, גם של הוריה של גילי, וגם מהוריו של עומרי.

==השחקנים==
{|class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| סיון לוי
| גילי שולמן
|-
| אביתר מור
| עמרי
|-
| רועי ניק
| תומר רוזנברג
|-
| ניב זילברברג
| שבת
|-
| רונית יודקביץ'
| אמו של עמרי
|-
| ערן איוניר
| אביו של עמרי
|-
| ניצן לברטובסקי
| אוראל
|-
|דניאל קיציס
|נעמה
|-
|אסף הרץ
|אייל
|-
|עידו ברטל
|אלון
|-
|מאיה מיטלפונקט
|אחות של תומר
|-
|טל גרושקה
|בראל
|}

==פרסים==
בספטמבר 2012 השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן, ספרד וזכה בו בפרס בקטגוריית "מבט אחר".

השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ה-28, אשר נערך באוקטובר 2012, וזכה בו בשלושה פרסים: לבמאי יונתן גורפינקל לסרט הביכורים העלילתי, לתסריטאית רונה סגל ולשחקנית סיון לוי.

הסרט הוקרן במסגרת התחרות הרשמית בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק, שנפתח ב-17 באפריל 2013. ואחר כך נרכש להפצה בארצות הברית.

סיון לוי זכתה בפרס אופיר בקטגוריית השחקנית הטובה של השנה על משחקה בסרט בטקס פרסי אופיר שהתקיים ב-28 בספטמבר 2013.

רונה סגל וסיון לוי זכו בפרס פורום המבקרים לשנת 2013.

סיון לוי זכתה בפרס לשחקנית הטובה ביותר ב-Tallinn Black Nights Film Festival באסטוניה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.filmfund.org.il/films/?nom=2495&film=שש%20פעמים שש פעמים] באתר קרן הקולנוע הישראלי
* 
* 
* 
* 
* [http://eithanwe.wordpress.com/2012/10/04/פסטיבל-חיפה-2012-היום-הרביעי/ פסטיבל חיפה 2012: היום הרביעי: שש פעמים – יונתן גורפינקל (ישראל)], באתר איתן - קולנוע מזווית אישית, 4 באוקטובר 2012
* 
* 
* 
* 
* דור בביוף, [https://web.archive.org/web/20140103195242/http://peopleofthebook.co.il/movies/1866 שש פעמים: ביקורת על הסרט ודיון בעקבותיו], באתר אנשי הספר, 11 בדצמבר 2013
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי נעורים ישראליים
קטגוריה:סרטי התבגרות
קטגוריה:הרצליה בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2013
טEלEנוער

לוגו הטלנוער מתקופת "איך להרוס שעה"
טלנוער (או בשמו הרשמי טEלEנוער) היה גוף התנדבותי של בני נוער שהפיק תוכניות טלוויזיה בין 1992 לתחילת שנות ה-2000.

הקבוצה הוקמה ב-1991 על ידי בני רדום, בתמיכת עיריית תל אביב, ופעלה ממרכז ביכורי העיתים בתל אביב. ייחודה של הקבוצה היה שכל שלבי הפקת התוכנית - כתיבה, הפקה, בימוי, צילום, עריכה לשידור וכו' - אוישו על ידי בני נוער בגילאי 14-18. את הקבוצה ליוו מספר מצומצם של "רכזים" מבוגרים אשר פיקחו על הפעילות, קישרו בין הצוות לגופים המפעילים (עיריית תל אביב והחברה למתנ"סים), וסיפקו תמיכה טכנית. ברוב שנות הפעילות הקבוצה הורכבה מ-20 עד 40 חברים ו-2-4 רכזים. בין הרכזים: אילן ברנט, עומר לקנר ורן קוצר.

חלק ניכר מחברי הקבוצה שירתו ביחידות תקשורת בצה"ל, ביניהן יחידת ההסרטה של דובר צה"ל, שה"ד, גלי צה"ל, והתקדמו לקריירה בתחום השידור והטלוויזיה בישראל, ביניהם רן לוי, אביב הוד, שחר אבירי, בן ברנר, עודד שרון, ירון שילון, גולן יוכפז, איתי פיליבה, סנדי ריישר, אילי בר (שדרן גלי צה"ל) ואבי משולם (עורך מעריב לשעבר וכיום עורך ראשי של ידיעות אחרונות וynet).

לוגו התוכנית "עומס יתר" והטלנוער
לוגו התוכנית "הצתה מאוחרת" והטלנוער
הטלנוער הפיק שלוש תוכניות במהלך קיומו: "איך להרוס שעה", "עומס יתר", ו"הצתה מאוחרת". רוב התוכניות היו בפורמט מגזין, עם כתבות שטח, אורחים באולפן ומערכונים. התוכניות עסקו בכל נושא שרלוונטי או מעניין בני נוער. התכנים לתוכניות נקבעו על ידי חברי צוות הטלנוער, ללא הכוונה או צנזורה חיצונית (למעט מקרים נדירים). רוב התוכניות שודרו מדי שבועיים בערוץ הקהילתי בכבלים. "איך להרוס שעה" שודרה במשך תקופה מסוימת גם בערוץ 6 בחברת הכבלים תבל ("ערוץ הילדים"). לאחר עונת שידור, חזרה התוכנית לערוץ הקהילתי. השידור היה מוגבל תחילה לאזור הזיכיון של תבל (תל אביב והמרכז), אך בהמשך התוכניות שודרו גם בחברות ערוצי זהב ומת"ב בכל הארץ.

בתוכניות הטלנוער התארחו אורחים מפורסמים רבים, כגון צביקה פיק, עדי טלמור, עמנואל הלפרין, ענת וקסמן, רוני ידידיה, טל ברמן וניסים גרמה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://vimeo.com/channels/telenoar/ תוכניות טלנוער ב-Vimeo (בעיקר "איך להרוס שעה")]
* [http://www.youtube.com/user/TeleNoar תוכניות טלנוער ב-YouTube (בעיקר "הצתה מאוחרת")]
* קישור לתוכנית איך להרוס שעה בIMDb

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות הפקה ישראליות
קטגוריה:ישראל: ארגוני נוער
ג'ירולאמו פאראבוסקו

ג'ירוֹלאמוֹ פּאראבּוֹסְקוֹ (באיטלקית: Girolamo Parabosco סביבות 1524 – 21 באפריל 1557) היה סופר, משורר, מלחין ונגן עוגב איטלקי מתקופת הרנסאנס.

==ביוגרפיה==
פאראבוסקו נולד בפיאצ'נצה, בנו של נגן עוגב מפורסם, וינצ'נצו פאראבוסקו. לא הרבה ידוע על ילדותו, אבל הוא יצא לוונציה בשלב מוקדם בהכשרתו המוזיקלית ומוזכר כתלמיד של אדריאן וילארט, מייסד האסכולה הוונציאנית, סמוך לסוף 1541. בשנת 1546 ביקר בפירנצה כאורחו של פרנצ'סקו קורטצ'ה, נגן בחצר בית מדיצ'י והמוזיקאי המוביל בפירנצה. לאחר תקופה של מסעות, במהלכם ביקר בערים שונות בצפון איטליה, חזר פאראבוסקו לוונציה והיה לנגן העוגב הראשון בבזיליקת סן מרקו, אז מן המוסדות המוזיקליים החשובים ביותר באיטליה. הוא נשאר בתפקידו בסן מרקו לשארית חייו ומת בוונציה בשנת 1557.

פאראבוסקו כתב קומדיות בחרוזים ובפרוזה, אבל עיקר פרסומו בא לו מ"אי דיפורטי", קובץ סיפורים במתכונת דקמרון של בוקצ'ו, המסופרים לכאורה בפי חבורת ציידים, שסערה מאלצת אותם למצוא מחסה על אי בלגונות של ונציה.

מיצירותיו המוזיקליות, שרדו ספר מדריגלים לחמישה קולות, שראה אור בוונציה ב-1546, ארבעה מדריגלים אחרים שיצאו לאור ב-1541 וב-1544, ואי-אילו יצירות אינסטרומנטליות. סגנון המדריגלים דומה לזה של וילארט, אבל דחוס מבחינה פוליפונית עוד יותר מזה של מורו; המדריגלים קרובים יותר למוטטים מאשר לרוב המדריגלים שנכתבו באיטליה בראשית שנות ה-40' של המאה השש-עשרה. אחת מיצירותיו האינסטרומנטליות היא ריצ'רקאר, המבוסס על "דה פאצ'ם", האנטיפון לשלום. ייתכן שנכתב לכבוד סיום המלחמה בין ונציה לטורקיה העות'מאנית בשנת 1540.

== לקריאה נוספת ==
* "ההומור של איטליה", א. ורנר

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחיני האסכולה הוונציאנית
קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1524
קטגוריה:נפטרים ב-1557
צ'רנומורץ

צ'רנומורץ או צרנומורץ (רוסית: Черноморец, אוקראינית: Чорноморець; באוקראינית נהגה צ'ורנומורץ) הוא שם משפחה סלאבי.

לשם שלוש משמעויות:
* משמעותו הראשונה (והנפוצה ביותר) היא שהשם נקרא על שם הים השחור (רוסית: Черное море; נהגה: צ'רנו מורה).
* המשמעות השנייה היא שהשם נובע משם העיירה צ'רנומורץ שנמצאת בבולגריה, על חוף הים השחור.
* המשמעות השלישית היא שהשם נובע מהכפר צ'רנומורצי שבמחוז דובריץ', בולגריה.

קטגוריה:שמות משפחה
ספרות מצרים העתיקה

ספרות מצרים העתיקה נכתבה בשפה המצרית, מתקופת הפרעונים ועד סוף התקופה הרומית בתולדות מצרים. יחד עם הספרות השומרית נחשבות ספרויות אלו לקדומות ביותר.

כתיבה במצרית עתיקה הן באופן הירוגליפי והן באופן היראטי, מופיעה לראשונה בסוף האלף ה-4 לפני הספירה, בשלבים המאוחרים של התקופה הקדם-שושלתית. ספרות הממלכה הקדומה, כוללת טקסטים, איגרות קבורה מכתבים, מזמורים, שירים, וטקסטים אוטוביוגרפיים, המנציחים את פועלם של פקידים מנהליים שונים.

כל אלו לא היו עד הממלכה התיכונה אז החלה להיווצר הספרות המצרית הנרטיבית. הייתה זו "מהפכת תקשורת", שעל פי האגיפטולוג ריצ'רד פרקינסון, הייתה תוצאה של עלייתו של מעמד אינטלקטואלי של כותבים, התפתחות רגישויות תרבותיות חדשות על אינדיבידואליזם, רמות חסרות תקדים של אוריינות, ונגישות החומרים הכתובים לכלל האוכלוסייה. עם זאת, ייתכן כי שיעור האוריינות הכולל היה פחות מאחוז אחד מכלל האוכלוסייה, ויצירת הספרות הייתה מהלך של האליטה השלטת, אשר יצרה מונופול על השליטה בתפקידי הממשל, ובהם בבית המשפט המלכותי הפרעוני. עם זאת, אין הסכמה מלאה בין החוקרים מודרניים, על רמת הקשר בין ספרות מצרים העתיקה לסדר הפוליטי והחברתי של בתי המשפט במצרים.

המצרית התיכונה השפה המדוברת בממלכה התיכונה, הפכה לשפה הקלאסית במהלך הממלכה החדשה,כאשר השפה המקומית אשר כינויה הוא מצרית מאוחרת הופיעה לראשונה בכתב. סופרים של הממלכה החדשה הביאו לקנוניזציה של חלק מהכתבים שנכתבו במצרים התיכונה, וכן העתיקו טקסטים ספרותיים רבים מהתקופה, השפה התיכונה הוסיפה לשמש אך ורק לקריאה בעל פה של טקסטים מקודשים בהירוגליפים. סוגות שונות של ספרות הממלכה התיכונה, כגון כתבים עיוניים וסיפורים בדיוניים, נשארו פופולריים בממלכה החדשה, בניגוד לסוגת הטקסטים נבואיים שלא שבו להופיע עד התקופה התלמיית.
סיפורים פופולריים כוללים את סיפורו של שנהאת, האיכר הרטוריקן, כמו גם כתבים עיוניים חשובים כהוראותיו של אמנמהאת, ופקודות הנאמנות. 

בתקופת הממלכה החדשה, כתיבת גרפיטי למטרות הנצחה על מקדשים וקירות קברים, שגשגה כסוגה ייחודית של הספרות, על אף דמיון מסוים בביטויים ובניסוח לסוגות ספרות אחרות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==
 

*
מות (אלה מצרית)

מוּת הוא שמה של אלה מצרית במצרים העתיקה. משמעות שמה במצרית קדומה הוא אמא. מות נחשבה לאלה חשובה הקשורה במים שהכול נברא דרכם. היא מתוארת כאישה כשעל ראשה היא נושאת את הכתרים הכפולים של מצרים, הכתר האדום של מצרים התחתונה והכתר הלבן של מצרים העליונה, שני הכתרים גם יחד מסמלים את איחוד מצרים. שליטי מצרים השונים תמכו בפולחן האלה מתוך רצון להדגיש את סמכותם ואת זכותם לשלוט. 

בין תאריה הרבים היו גם "אם העולם", "העיניים של רע", "מלכת האלות", "גברת השמים" ו"אם האלים".

מקום הסגידה העיקרי לאלה היה בכרנך יחד עם בן זוגה האל אמון, ובנם האל ח'וֹנסוּ, המכונים השלישייה מתבאי. במקדש נמצא פסל שלה שנחשב כהתגלות הנשמה. הטקסים במקדש כללו תפילה יומיומית של פרעה וכוהנות מות.
==ראו גם==
* אלוהויות במצרים העתיקה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלות מצריות
ספריית הר הצופים למדעי הרוח ולמדעי החברה ע"ש בלומפילד

ספריית הר הצופים למדעי הרוח ולמדעי החברה ע"ש בלומפילד היא ספרייה אקדמית מרכזית למדעי הרוח והחברה בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים, והיא הגדולה מבין ספריות מערך הספריות של האוניברסיטה העברית בירושלים.

==מבנה הספרייה==
הספרייה הוקמה בשנת 1981, לקראת חנוכתו של הקמפוס המחודש של האוניברסיטה בהר הצופים. היא הוקמה על בסיס איחודן של 24 ספריות אקדמיות מחלקתיות, ששכנו לפני כן בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה.

הספרייה שוכנת בבניין בן חמש קומות שנבנה בסוף שנות ה-70, במסגרת פרויקט השיקום וההרחבה של קמפוס הר הצופים. את הבניין תכנן האדריכל יעקב רכטר. הוא שוכן במרכז הקמפוס, בתווך שבין בנייני הפקולטות למדעי הרוח ולמדעי החברה.

קומת הכניסה (קומה 3) מכילה מבואה, דלפק השאלה של ספרים, מתחם מסכי מחשב לעיון בקטלוג הספרייה, מתחם ספריית כתבי עת, אזור נרחב של שולחנות עבודה לסטודנטים ולאורחים, וחלונות תצוגה של פריטי יודאיקה מאוסף יובילר של האוניברסיטה העברית. בקומה שמתחתיה (קומה 2) שוכנים אוספי ספרים במדעי החברה (כלכלה, סטטיסטיקה, גאוגרפיה, פסיכולוגיה וסוציולוגיה) וכן אוסף המפות של הספרייה, ובמתחם אחר ספריית סרטי קולנוע, לצפייה ולהשאלה. הקומות העליונות (קומה 4 וקומה 5) כוללות אוספי ספרים במדעי הרוח (היסטוריה, פילוסופיה, בלשנות, אסלאם, לימודי אסיה ואפריקה ומדעי היהדות). בקומה התחתונה (קומה 1) שוכנים שירותי-עזר שונים כגון צילום מסמכים.

שטח בניין הספרייה הוא כ-15 אלף מטרים מרובעים, ובו 1,700 מקומות ישיבה לסטודנטים.

==אוספי הספרייה==
בשנת 2010 מנה אוסף הספרייה יותר מ-566 אלף כותרים (כ-971 אלף כרכים) וכ-130 מאגרי מידע אלקטרוניים. בשנת 2017 אוסף הספרייה מכיל כמיליון כרכים וחומרים מגוונים בפורמטים שונים: ספרים בנייר ובפורמט דיגיטלי, כתבי עת בנייר ודיגיטליים, קלטות וסרטי DVD, מאגרי מידע דיגיטליים, עבודות מאסטר ודוקטורט. האוסף כולל פריטים ביותר מ-100 שפות מכל רחבי העולם. לרשות הבאים עומדים ספרנים מתמחים בנושאי הקטלוג של הספרייה. הכניסה לספרייה חופשית לכל אדם, אך השאלה והוצאת ספרים אפשרית רק לאנשי הסגל, סטודנטים, מינויים או חוקרים.

אוסף הספרייה מאורגן בשיטת "מדף פתוח", בו ניתנת גישה חופשית לשליפת הספרים על ידי המעיינים היישר ממדפי האחסון (זאת בניגוד לספרייה הלאומית בה יש צורך להזמין את רוב הספרים מהמחסן על מנת לעיין בהם). חלק קטן מהספרים הם ספרים שמורים, שהגישה אליהם מוגבלת וניתנת לזמן קצר בלבד. 

הספרים בספרייה ממויינים לפי שיטת המיון של ספריית הקונגרס.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20120829174131/http://www.mslib.huji.ac.il/he/the-library/areas-of-study.html דף "ספריית הר הצופים למדעי הרוח ולמדעי החברה ע"ש בלומפילד"], באתר האוניברסיטה העברית

==הערות שוליים==

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: ספריות וארכיונים
אוניברסיטה העברית
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
מועדון כדורסל גני תקווה

מרכז "לידר ארנה", משכנה של הקבוצה מאז שנת 2009

מועדון כדורסל גני תקווה או בקיצור מ.כ. גני תקווה (בעבר: מכבי גני תקווה, מועדון כדורסל הבקעה) היא קבוצת כדורסל ישראלית מגני תקווה, שהשתתפה בעבר בליגת העל וכיום משתתפת בליגה ב'.

הקבוצה בעבר היוותה איחוד של מכבי גבעת שמואל, אליצור קריית אונו ומכבי גני תקווה. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים ב"מרכז הספורט לידר ארנה" שבגני תקווה.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה כמכבי גני תקווה.

ב-2009 התאחדה יחד עם מכבי גבעת שמואל ועירוני קריית אונו לקבוצה אחת שתשחק החל מעונת 2009–2010 תחת השם מועדון כדורסל הבקעה.

בעונה זו העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר 1:3 בסדרת חצי הגמר מול מכבי אשדוד, ואף זכתה באליפות הליגה הלאומית לאחר ניצחון בגמר נגד הפועל יקנעם/מגידו. בעקבות קשיי תקציב החליטה הקבוצה לא לממש את העלייה ונשארה לעוד עונה בליגה הלאומית.

בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר שגברה 0:3 בסדרת הגמר על קבוצת הפועל תל אביב.

לאחר שהשתתפה במשך עונת 2011/12 בליגת העל, פורק האיחוד בחודש יולי 2012 בגלל בעיות כלכליות עם מעבר הבעלים דורון הרציקוביץ' לקבוצת הפועל אילת. הקבוצה עברה לשחק תחת השם מועדון כדורסל גני תקווה ונרשמה בליגה ב', ליגת הכדורסל החמישית והנמוכה ביותר בליגות הכדורסל בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

גני תקווה
גני תקווה
גני תקווה
קטגוריה:גני תקווה: ספורט