OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עונת 1946/1947 בסרייה א'

עונת 1946/1947 בסרייה א הייתה העונה ה-45 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-22 בספטמבר 1946 והסתיימו ב-6 ביולי 1947. זו הייתה העונה הראשונה בו חודשה פעילות של סרייה א'.

בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

טורינו זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות.
 
בסיום העונה לליגת משנה ירדו ברשה וונציה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו פרו פטריה, סלרניטנה ולוקזה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || טורינו|| 38 || 28 || 7 || 3 || 104||35 || 68 || 63||זכייה בליגה
|- 
| 2. || יובנטוס || 38 || 22 || 9 || 7 || 83||38 || 45 || 53
|- 
| 3. || מודנה || 38 || 21 || 9 || 8 || 45||24 || 21 || 51
|- 
| 4. || מילאן || 38 || 19 || 12 || 7 || 75||52 || 23 || 50
|- 
| 5. || בולוניה || 38 || 15 || 9 || 14 || 42||41 || 1 || 39
|- 
| 6. || ויצ'נצה || 38 || 16 || 7 || 15 || 53||57 ||4-|| 39
|- 
| 7. || בארי || 38 || 16 || 6 || 16 || 33||48 ||15-|| 38
|- 
| 8. || נאפולי || 38 || 14 || 9 || 15 || 50||59 ||9-|| 37
|- 
| 9. || אטאלנטה || 38 || 11 || 15 || 12 || 40||52 || 12 || 37
|- 
| 10. || אינטר || 38 || 13 || 10 || 15 || 59||54 || 5 || 36
|- 
| 11. || סמפדוריה || 38 || 14 || 8 || 16 || 56||52 || 4 || 36
|- 
| 12. || לאציו || 38 || 12 || 12 || 14 || 56||56 || 0 || 36
|- 
| 13. || גנואה || 38 || 13 || 10 || 15 || 53||53 || 0 || 36
|- 
| 14. || אלסנדריה|| 38 || 13 || 9 || 16 || 59||60 ||1-|| 35
|- 
| 15. || ליבורנו || 38 || 9 || 15 || 14 || 49||55 ||6-|| 33
|- 
| 16. || רומא || 38 || 12 || 9 || 17 || 41||56 ||15-|| 33
|- 
| 17. || פיורנטינה || 38 || 10 || 12 || 16 || 46||69 ||23-|| 32
|- bgcolor=#F08080 
| 18. || ברשה || 38 || 10 || 11 || 17 || 45||58 ||13-|| 31||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080 
| 19. || ונציה || 38 || 10 || 7 || 21 || 43||66 ||23-|| 27||ירדה ליגה
|- 
| 20. || טריאסטינה|| 38 || 5 || 8 || 25 || 32||79 ||47-|| 18
|}

==כדורגלנים מצטיינים==
ולנטינו מאצולה מטורינו כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.rsssf.com/tablesi/ital47.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
יאנוס לאסקריס

יאנוס לאסקריס (ביוונית: Ἰᾶνoς Λάσκαρις; באיטלקית: Giovanni Lascari, נולד סביב שנת 1445 בקונסטנטינופול; מת ברומא ב-7 בדצמבר 1535), המכונה גם יאנוס רינדאקינוס, על שם עיר מוצא משפחתו, רינדאקוס, באסיה הקטנה, היה מלומד יווני הומניסט ידוע שפעל באיטליה.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1453, לאחר כיבוש קונסטנטינופול על ידי צבא האימפריה העות'מאנית, נלקח לאסקריס בן ה-8 לפלופונסוס שהיה עדיין בשלטון נוצרי. ב-1460, לאחר שגם הפלופונסוס נכבש על ידי העות'מאנים, עבר לכרתים. כבר בצעירותו הגיע לוונציה, ושם פגש את בסאריון שנעשה פטרונו ומימן את לימודי הלטינית שלו באוניברסיטת פדובה.

כשבסאריון מת, לורנצו דה מדיצ'י, שליט פירנצה שנודע כפטרון של אמנים הומניסטיים רבים, הזמין את לאסקריס לפירנצה, שם החל להרצות ביוונית על כתביהם של תוקידידס, דמוסתנס, סופוקלס והאנתולוגיה היוונית לשירים ליריים. לורנצו שלח אותו פעמיים ליוון כדי לחפש כתבי יד נדירים. בפעם השנייה (1492) לאסקריס הביא איתו לפירנצה יותר ממאתיים כתבי יד מספריית מנזרי הר אתוס.

באותה השנה הנזיר הרדיקלי ג'ירולמו סבונרולה עלה לשלטון בפירנצה, לורנצו מת ולאסקריס עזב את העיר ועבר לשירותו של מלך צרפת ששלח אותו לשמש כשגריר בוונציה בין השנים 1503 ו-1508. במהלך שהותו שם הוא נעשה חבר ב"אקדמיה אלדינה", אקדמיה הומניסטית של אלדו מנוציו, שהיה גדול המדפיסים באיטליה של המאה ה-16, והתמקד בכתבים יוונים ובתרבות ההלניסטית. בין השנים 1513 ל-1518 התגורר ברומא בתקופתו של האפיפיור לאו העשירי, הראשון מבית מדיצ'י, אליה חזר למשך שנתיים ב-1523.

הוא סייע למלכי צרפת לואי השנים עשר ולפרנסואה הראשון (שהביא את הרנסאס האיטלקי לצרפת) להקים ספרייה מלכותית.

בין כתבי היד שלאסקריס הדפיס לראשונה היו: האנתולוגיה היוונית, כתביהם של הומרוס, פורפיריוס, לוקיאנוס, וארבעה מחזות של אוריפידס.

על קברו נכתב:

: ΛΑΣΚΑΡΙΣ ΑΛΛΟΔΑΠΗ ΓΑΙΗ ΕΝΙΚΑΤΘΕΤΟ ΓΑΙΗΝ, ΟΥΤΙ ΛΙΗΝ ΞΕΙΝΗΝ, Ω ΞΕΝΕ, ΜΕΜΦΟΜΕΝΟΣ. ΕΥΡΕΤΟ ΜΕΙΛΙΧΙΗΝ. ΑΛΛ' ΑΧΘΕΤΑΙ ΕΙΠΕΡ ΑΧΑΙΟΙΣ. ΟΥΔ' ΕΤΙ ΧΟΥΝ ΧΕΥΕΙ ΠΑΤΡΙΣ ΕΛΕΥΘΕΡΙΟΝ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.oxfordreference.com/view/10.1093/oi/authority.20110803100052264 יאנוס לאסקריס], באתר Oxford Reference 

קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:הומניסטים יוונים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1445
קטגוריה:נפטרים ב-1534
מרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ

מרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Margarete von Bayern; 7 בנובמבר 1456–25 בינואר 1501), הייתה בתו של לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ואשתו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ.

==ביוגרפיה==
מרגרטה נולדה ב-7 בנובמבר 1456 באמברג, ללודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ולאמליה מסקסוניה, דוכסית בוואריה, בתם של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומרגרטה מאוסטריה.

ב-21 בפברואר 1474 התחתנה מרגרטה עם פיליפ מפפאלץ, בהשתתפות למעלה מ-1,000 אורחים, ביניהם 14 נסיכים. בחתונה נצרכו כמויות גדולות של מזון, ובכלל זה 110,000 ליטרים של יין ו-10,000 תרנגולות.

בשנת 1476 מת דודו של בעלה פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ובעלה פיליפ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1482 עזבה מרגרטה את היידלברג בעקבות מגפה, ועברה להתגורר בנוישטאדט אן דר ויינשטראסה. הודות למרגרטה היה לבעלה פיליפ קשר טוב עם אחיה גאורג, דוכס בוואריה, ובעקבות כך אף הוריש גאורג את דוכסות בוואריה-לנדסהוט לבנה רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, שהיה נשוי לבתו של גאורג אליזבת מבוואריה, מה שגרם לפרוץ מלחמת לנדסהוט.

ב-25 בינואר 1501 מתה מרגרטה בהיידלברג, והיא בת 44 שנים.

==משפחתה==
ב-21 בפברואר 1474 התחתנה מרגרטה עם פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ממנו נולדו לה 14 ילדים:
* לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1478–1544)
* פיליפ מפפאלץ (1480–1541)
* רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג (1481–1504)
* פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1482–1556)
* אליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן (1483–1522), התחתנה עם וילהלם השלישי, רוזן הסן, ולאחריו התחתנה עם פיליפ הראשון, מרקיז באדן
* גאורג מפפאלץ (1486–1529)
* היינריך מפפאלץ (1487–1552)
* יוהאן השלישי מפפאלץ (1488–1538)
* אמליה מפפאלץ (1490–1524), התחתנה עם גאורג הראשון, דוכס פומרניה
* ברברה מפפאלץ (1491–1505)
* הלנה מפפאלץ (1493–1524), התחתנה עם היינריך החמישי, דוכס מקלנבורג
* וולפגנג מפפאלץ (1494–1558)
* אוטו היינריך מפפאלץ (1496)
* קתרינה מפפאלץ (1499–1526)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:נשים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1456
קטגוריה:נפטרים ב-1501
עונת 1947/1948 בסרייה א'

עונת 1947/1948 בסרייה א הייתה העונה ה-46 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1947 והסתיימו ב-4 ביולי 1948. 

בליגה השתתפו 21 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

פרו פטריה, סלרניטנה ולוקזה עלו המהליגה השנייה.

טורינו זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדות המועדון ובפעם הרביעית ברציפות.
 
בסיום העונה לליגת משנה ירדו סלרניטנה, אלסנדריה, ויצ'נצה ונאפולי. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו נובארה, פדובה ופלרמו.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || טורינו|| 40 || 29 || 7 || 4 || 125||33 || 92 || 65||זכייה בליגה
|- 
| 2. || מילאן || 40 || 21 || 7 || 12 || 76||48 || 28 || 49
|- 
| 3. || יובנטוס || 40 || 19 || 11 || 10 || 74||48 || 26 || 49
|- 
| 4. || טריאסטינה || 40 || 17 || 15 || 8 || 51||42 || 9 || 49
|- 
| 5. || אטאלנטה || 40 || 16 || 12 || 12 || 48||41 || 7 || 44
|- 
| 6. || מודנה || 40 || 16 || 12 || 12 || 45||40 || 5 || 44
|- 
| 7. || פיורנטינה || 40 || 18 || 5 || 17 || 49||55 ||6-|| 41
|- 
| 8. || פרו פטריה || 40 || 17 || 6 || 17 || 65||66 ||1-|| 40
|- 
| 9. || בולוניה || 40 || 14 || 12 || 14 || 51||52 ||1-|| 40
|- 
| 10. || לאציו || 40 || 13 || 13 || 14 || 54||55 ||1-|| 39
|- 
| 11. || בארי || 40 || 14 || 10 || 16 || 38||60 ||22-|| 38
|- 
| 12. || אינטר || 40 || 16 || 5 || 19 || 67||60 || 7 || 37
|-
| 13. || גנואה || 40 || 15 || 7 || 18 || 68||65 || 3 || 37
|- 
| 14. || סמפדוריה || 40 || 13 || 10 || 17 || 68||63 || 5 || 36
|- 
| 15. || ליבורנו || 40 || 11 || 14 || 15 || 45||62 ||17-|| 36
|- 
| 16. || לוקזה || 40 || 12 || 12 || 16 || 46||82 ||36-|| 36
|- 
| 17. || רומא || 40 || 13 || 9 || 18 || 54||70 ||26-|| 35
|- bgcolor=#F08080 
| 18. || סלרניטנה || 40 || 13 || 8 || 19 || 46||63 ||17-|| 34||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080 
| 19. || אלסנדריה|| 40 || 11 || 9 || 20 || 50||75 ||25-|| 31||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080 
| 20. || ויצ'נצה || 40 || 10 || 6 || 24 || 31||75 ||44-|| 26||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080 
| 21. || נאפולי|| 40 || 12 || 10 || 18 || 50||46 || 4 || 34||ירדה ליגה
|}

==כדורגלנים מצטיינים==
ג'מפיירו בוניפרטי מיובנטוס כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים. 

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.rsssf.com/tablesi/ital48.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
ידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה

ידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה (בפולנית: Jadwiga Jagiellonka;), הייתה בתו של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין ואשתו של גאורג, דוכס בוואריה.

==ביוגרפיה==
ידוויגה נולדה ב-21 בספטמבר 1457 בקרקוב, לקז'ימייז' הרביעי, מלך פולין ואליזבת מאוסטריה, בתם של אלברכט השני, מלך גרמניה ואליזבת מלוקסמבורג.

בשנת 1468 הועלתה הצעה לחתן את ידוויגה עם מתיאש הראשון, מלך הונגריה, אולם אביה סירב להצעה משום שהיה בעל בריתו של ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה - אויבו של מתיאש. בשנת 1470 הועלתה הצעה לחתנה עם מקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה, אולם ההצעה לא יצאה לבסוף אל הפועל. בשנים 1471 ו-1473 ניסה שוב מתיאש הוניאדי לבקש את ידה, אולם הוריה סירבו לכך בכל תוקף. בשנת 1474 ביקש אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן את ידה, אולם אביה כבר היה במשא ומתן עם לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה-לנדסהוט להשיאה לבנו גאורג.

ב-26 במאי 1475 נתן האפיפיור סיקסטוס הרביעי את הסכמתו לנישואים, וב-14 בנובמבר אותה שנה התקיים טקס נישואיה לגאורג מבוואריה בלנדסהוט. בחתונה השתתפו הרבה אורחים חשובים, ובכלל זה פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובנו מקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה, אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, זיגיסמונד, ארכידוכס אוסטריה, פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אלברכט, מרקיז באדן-האכברג, אולריך החמישי, רוזן וירטמברג-שטוטגרט, אברהרד החמישי, רוזן וירטמברג-אוראך, לודוויג הראשון, רוזן לוכטנברג ואוטו, רוזן הנברג-אשאך.

בשנת 1479 מת חמיה לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה, ובעלה גאורג עלה לשלטון במקומו. נישואי הזוג לא היו מוצלחים, בין השאר עקב כך שבעלה היה אלכוהוליסט וזקן, ובשנת 1485 גירש אותה בעלה מלנדסהוט לבורגהאוזן, שם התגוררה עם חצר ומשרתים משלה.

ב-1 בפברואר 1502 מתה ידוויגה בטירתה, והיא בת 44 שנים.

==משפחתה==
ב-14 בנובמבר 1475 התחתנה ידוויגה עם גאורג, דוכס בוואריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* לודוויג מבוואריה (1476–1496)
* רופרכט מבוואריה (1477)
* אליזבת מבוואריה (1478–1504), התחתנה עם רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג
* מרגרטה מבוואריה (1480–1531)
* וולפגנג מבוואריה (1482)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:השושלת היגלונית
קטגוריה:נשים פולניות במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1457
קטגוריה:נפטרים ב-1502
יחסי ירדן–מצרים

יחסי ירדן–מצרים ידעו עליות ומורדות במשך השנים לאור האינטרסים השונים של מנהיגי הממלכה הירדנית ההאשמית ומנהיגי הרפובליקה הערבית המצרית מצד אחד והרצון להציג אחווה ערבית בפני תושבי המדינות, מצד שני. שתי המדינות החברות בארגונים: הליגה הערבית, ארגון הסחר העולמי, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי, המועצה לאחדות כלכלית ערבית והאומות המאוחדות. היחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה בשנת העצמאות של ירדן, 1946, ימים ספורים לאחר הכרזת העצמאות.

==היסטוריה==
הצהרתו של עבדאללה על סיפוח הגדה המערבית לממלכתו, בניגוד לעמדת מדינות ערב האחרות, העיבה על היחסים בין ירדן ומצרים. עם זאת, בשנים הראשונות שלאחר הסיפוח הגיבה אליה מצרים במתינות. בפברואר 1956 הורעו היחסים לאור כוונת ירדן להצטרף לברית בגדד.

בימיה הראשונים של הרפובליקה הערבית המאוחדת, בשנת 1958, נעשה ניסיון להציג "ירח דבש" בין ירדן לרפובליקה, אולם סירובה של הרפובליקה להכיר בסיפוח הגדה המערבית על ידי ירדן והצהרת נאצר על הצורך להקים צבא פלשתינאי בירדן, העיבו על היחסים. 

ב-6 באפריל 1972 ניתקה ממשלת מצרים את היחסים במחאה על התוכנית הירדנית לפדרציה עם יהודה ושומרון, שלא לקחה בחשבון את האינטרסים של אש"ף. יחסים אלה כוננו בשנית ב-11 בספטמבר 1973. היחסים נותקו שוב ב-1979, הפעם על ידי ממשלת ירדן, במחאה על הסכמי קמפ דייוויד בין ישראל למצרים. בעקבות פרוץ מלחמת לבנון הראשונה ב-1982, הפעילה ממשלת ארצות הברית לחץ על שתי הממשלות להגיע להסדר במטרה לגבש אסטרטגיית שלום משותפת מול ממשלת ישראל, והיחסים כוננו בשלישית ב-25 בספטמבר 1984.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
אליזבת מלוקסמבורג

אליזבת מלוקסמבורג (בגרמנית: Elisabeth von Luxembourg; 7 באוקטובר 1409 – 19 בדצמבר 1442), הייתה בתו של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של אלברכט השני, מלך גרמניה.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייה===
אליזבת נולדה בשנת 7 באוקטובר 1409 בווישגראד, לזיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולברברה מציליה, בתם של הרמן השני, רוזן ציליה ואנה משאונבורג. בשנת 1410 נבחר אביה למלך גרמניה, ובשנת 1411 הוכרזה אליזבת כיורשת העצר של ממלכת הונגריה. בשנת 1418 גורשה אמה מהחצר המלכותית בעוון ניאוף, ונכלאה בתחילה בנאד'-וואראד ולאחר מכן בשאקולקה. על אף שאליזבת הייתה נסיכת הכתר היא נשלחה לגלות עם אמה, שנמשכה עד להתפייסות הוריה בשנת 1419. באותה שנה הוכתר אביה למלך בוהמיה, לאחר מיתת אחיו וצלאב הרביעי, מלך בוהמיה.

===נישואיה===
ב-28 בספטמבר 1421 נחתם הבכם נישואים בין אביה לבית הבסבורג, ולפיו כל עוד אליזבת תישאר בת יחידה היא תירש לאחר מותו של אביה הן את כתר הונגריה והן את כתר בוהמיה, אולם אם תיוולד לאביה עוד בת, כל בת תקבל את הכתר בממלכה אחת. ההסכם לא היה מקובל על האצולה בשתי המדינות, שטענו שזכותם לבחור את המלך, וזה לא כתר העובר בתורשה.

ב-12 בפברואר 1422 התחתנה אליזבת עם אלברכט החמישי, דוכס אוסטריה, ולאחר הנישואים התגוררו בני הזוג בווינה.

===שלטונה כמלכה===
בשנת 1437 מת אביה זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולפני מותו ביקש מהאצולה הבוהמית שתבחר באלברכט כמלך. לאחר מותו של זיגיסמונד נפגשו בני הזוג עם האצולה ההונגרית, ולאחר שהתחייבו לא לשנות את הגבול בין אוסטריה להונגריה ושהם יתגוררו בהונגריה, נבחרו הזוג ב-18 בדצמבר 1437 למלכי הונגריה. לאחר מחלוקת קצרה בין ארכיבישוף אסטרגום לבישוף וספרם מי יכתיר את אליזבת כמלכה, הוחלט שבישוף וספרם יעשה זאת, וב-1 בינואר 1438 נערך טקס ההכתרה בבזיליקת סקשפהרוואר.

במרץ אותה שנה נבחר בעלה אלברכט למלך גרמניה, ובמאי אותה שנה הוא נבחר למלך בוהמיה, אולם אליזבת לא נסעה לטקס ההכתרה בפראג.

===אלמנותה ומותה===
ב-7 באוקטובר 1439 מת בעלה אלברכט השני, מלך גרמניה לאחר מסע קצר נגד האימפריה העות'מאנית, ואליזבת שראתה את עצמה היורשת החוקית של ממלכת הונגריה נאבקה להכתיר את בנה לאדיסלאוס למלך, אולם האצילים ההונגרים הכתירו את ולדיסלב השלישי, מלך פולין כאולסלו הראשון, מלך הונגריה. האומנת של בתה אליזבת, הלנה קוטננרין, גנבה את כתר ההכתרה של הונגריה והביאה אותו לאליזבת, וב-15 במאי 1440 הוכתר בנה כלסלו החמישי, מלך הונגריה, אולם מלחמת האזרחים במדינה נמשכה. למען ביטחונם והגנתם הועברו ילדיה לחסותו של פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וב-19 בדצמבר 1442 מתה אליזבת בגיור, והועלו שמועות שהיא מתה כתוצאה מהרעלה.

==משפחתה==
ב-12 בפברואר 1422 התחתנה אליזבת עם אלברכט השני, מלך גרמניה, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
* אנה מאוסטריה, רוזנת תורינגיה (1432–1462).
* גאורג (1435).
* אליזבת מאוסטריה (1438–1505).
* לסלו החמישי, מלך הונגריה (1440–1457).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית לוקסמבורג
קטגוריה:מלכות רעיות
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-15
קטגוריה:נשים הונגריות
קטגוריה:נשים לוקסמבורגיות
קטגוריה:ילידי 1409

קטגוריה:נפטרים ב-1442
יעקב יחזקיה גרינוולד (ניו יורק)

רבי יעקב יחזקיה גרינוולד (נולד בח' בניסן ה'תש"ח, 17 באפריל 1948) הוא אדמו"ר מפאפא בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
בקבר אביו רבי [[יוסף גרינוולד]]
נולד באנטוורפן, בנם השני של הרב יוסף גרינוולד, רבה האחרון של פאפא לפני השואה, ושל אשתו השנייה מרים. הוא נימול בידי אביו וכסנדק כובד הרב חיים מאיר יחיאל שפירא מנארול. בילדותו היגרה המשפחה לארצות הברית שבה כונן אביו את חסידות פאפא.

נישא לברכה פרידא בתו של הרב מאיר גרינוולד אב"ד טעטש, חמיו היה בן-דודו של אביו, בנו של הרב אברהם יוסף גרינוולד ונכדו של הרב משה גרינוולד.

במשך שנים כיהן כדיין ומו"צ של חסידות פאפא, ומאז פטירת אביו הוא מכהן כאדמו"ר השלישי מחסידות פאפא.

הרב גרינוולד מתגורר בוויליאמסבורג שבברוקלין, כאשר רוב חסידיו מתגוררים בארצות הברית (בעיקר בניו יורק) ובקנדה ומיעוטם בישראל ובלונדון.

==משפחתו==
גיסו (חתן חמיו), הוא הרב ישעיה יעקב פורטוגל, האדמו"ר מסקולען.

====צאצאיו====
* הרב מאיר גרינוואלד, דיין ומו"צ של חסידות פאפא בויליאמסבורג (ברוקלין), חתן הרב נפתלי אריה לייבוש טויב מקאלוב.
* בת, נשואה להרב מאיר יחיאל מיכל הלוי דייטש, אב"ד קהל מעייני הישועה במונסי.
* הרב פנחס חיים גרינוולד, רב חסידות פאפא במונסי, חתן רבי מאיר יוסף רוזנבוים האדמו"ר מסטרוז'ניץ ויליאמסבורג.
* בת, נשואה להרב אהרן כ"ץ, אב"ד תולדות אהרן בוויליאמסבורג.
* הרב לוי יצחק גרינוולד, דומ"ץ בחסידות פאפא בבורו פארק וראש הכולל של כולל פאפא בוויליאמסבורג, חתן רבי דוד אייכנשטיין האדמו"ר מבורשטין בבורו פארק.
* בת, נשואה להרב ברוך רובין, בן רבי יעקב ישראל וישורון רובין האדמו"ר מסוליצה בפאר ראקעוועי, קווינס.
* הרב יוסף גרינוולד, חתן הרב באב"ד מטארטאקוב בורו פארק.
* הרב משה גרינוולד, חתן הרב נפתלי צבי ווייס, האדמו"ר מספינקה בורו פארק.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.jdn.co.il/tag/האדמור-מפאפא תגית לידיעות אודותיו], באתר JDN

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:משפחת גרינוולד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
SBRCT

SBRCT ב[[סרקומה על שם יואינג.]]
SBRCT (ראשי תיבות של Small-blue-round-cell tumor, לעיתים נקרא SRBCT או SRCT. בעברית: גידול מסוג של תאים-עגולים-קטנים-כחולים) הוא כל גידול ממאיר שיש לו מראה אופייני של תאים עגולים קטנים שנראים בצבע כחול בצביעת המטוקסילין-אאוזין. 

גידולים אלו נפוצים יותר בילדים מאשר במבוגרים. בדרך כלל הם נראים כתאים לא ממוינים. הדומיננטיות של הצבע הכחול נובעת מכך שהתאים מורכבים בעיקר מגרעין, ולכן יש להם ציטופלזמה דלילה.

== דוגמאות ==
*סרקומה על שם יואינג.
*מדולובלסטומה.
*נוירובלסטומה.
*רבדומיוסרקומה.
*סרקומה סינוביאלית.
*קרצינואיד.
*מזותליומה.
*סרטן ריאה מסוג תאים קטנים.
*נפרובלסטומה.
*גידול של תאי מרקל.
*כונדרוסרקומה מזנכימלית.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גידולים סרטניים
אברהם דב ברומברג

הרב אברהם ברומברג, 2012
הרב אברהם דב הלוי ברומברג (נולד ~1950) הוא ראש ישיבה ופוסק הלכה אמריקאי, ראש ישיבת "שער התלמוד" בלייקווד, ניו ג'רזי. בעבר כיהן כר"מ ואחר כך כראש ישיבה בישיבת בית התלמוד בארצות הברית .

==ביוגרפיה==
הרב ברומברג נישא לחנה בת הרב בנימין ציילברגר, ראש ישיבת בית התלמוד , ונכדת הרב ישראל חיים קפלן.

כיהן כר"מ בישיבת בית התלמוד מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 ובהמשך התמנה לכהן כאחד מראשי הישיבה. בעשור הראשון של המאה ה-21 התמנה כראש ישיבת "שער התלמוד" בלייקווד שבניו ג'רזי.

בשנת 2002 נמנה כאחד מחברי בית דין מיוחד שהתיר את אחת מעגונות אסון מגדלי התאומים, על סמך שילוב של תוצאות בדיקת DNA והקלטת שיחת טלפון שהוצגה כהוכחה לכך ששהה בקומה ה-105. היתר עגונה זה זכה לאישורו של הרב יוסף שלום אלישיב.

יחד עם ראשי ישיבות אחרים היה מעורב בניסיונות לפתור את מה שכונה "משבר השידוכים ברחוב החרדי-אמריקאי". יחד עם חבריו חתם על מכתב הקורא לבחורים חרדים להינשא לבחורות בנות גילם, ועל מכתב הקורא לאפשר לבחורים לצאת לפגישות שידוכים בגיל צעיר יותר ממה שהיה מקובל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
לבוא חמת

לְבוֹא חֲמָת (גם: לְבֹא חֲמָת) הוא ביטוי הנזכר רבות בתנ"ך לציון גבולה הצפוני של ארץ כנען המיועדת לעם ישראל. הדעות חלוקות האם מדובר בשם מקום או מושג מופשט.

==אזכורים בתנ"ך==
ראשית נזכר האתר בסיפור המרגלים: , ובהמשך נזכר האתר בתיאור גבולותיה הצפוניים של ארץ כנען: .

בספר יהושע ובספר שופטים נזכר האתר כגבול "הארץ הנשארת" שנותר לעם ישראל לכבוש: , וכן: .

בתקופת דוד המלך ושלמה המלך השתרעה ממלכת ישראל בצפונה עד לבוא חמת: , וכן: . בתקופה מאוחרת יותר מתואר כיצד ירבעם בן יואש החזיר את השליטה הישראלית עד לבוא חמת: . כמו כן, לבוא חמת נזכר כגבול ההבטחה של עם ישראל בנבואותיהם של יחזקאל ושל עמוס.

==משמעות==
רב תרגומי התנ"ך המסורתיים מתרגמים את "לבא" כמילה ולא כשם. רב החוקרים מסכימים לפירוש זה. לעומת זאת, ישנם חולקים הטוענים ש"לבוא" חייב להיות שם כי ה"ל" שורשית וכי הביטוי מופיע לעיתים בין שמות.

==זיהוי==
יש מי שמזהים את לבוא חמת עם הכפר לבווה שבצפון בקעת הלבנון, בסמוך למוצא נהר האורונטס.

==לקריאה נוספת==
* אייל בן-אליהו, בין גבולות - תחומי ארץ-ישראל בתודעה היהודית בימי הבית השני ובתקופת המשנה והתלמוד, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים התשע"ד, עמ' 35.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/mahanaim/gvulot.htm מאמרו של פרופ' יוחנן אהרוני] באתר דעת (מכללת הרצוג)

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנען
קטגוריה:לבנון
קטגוריה:ניבים וביטויים תנ"כיים
קטגוריה:אתרי המקרא
שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן

שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן (בגרמנית: Stefan von Pfalz-Simmern-Zweibrücken; 23 ביוני 1385 - 14 בפברואר 1459), היה רוזן בין השנים 1410–1453.

==ביוגרפיה==
שטפן נולד ב-23 ביוני 1385, לרופרכט מפפאלץ ולאליזבת מנירנברג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן.

בשנת 1410 מת אביו רופרכט, מלך גרמניה, ולפני מותו חילק את נחלותיו בין בניו: לודוויג קיבל את נסיכות הבוחר מפפאלץ, יוהאן קיבל את רוזנות פפאלץ-נוימרקט, שטפן קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן-צווייבריקן ואוטו קיבל את רוזנות פפאלץ-מוסבאך.

בשנת 1444 מת חמיו פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ, ושטפן ירש ממנו את רוזנות שפונהיים ואת רוזנות ולדנץ. באותה שנה חילק שטפן את נחלותיו לבניו, על אף שהמשיך לשלוט בהם באופן רשמי: פרידריך קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואת רוזנות שפונהיים, ואילו לודוויג קיבל את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן ואת רוזנות ולדנץ.

בשנת 1448 מת אחיו יוהאן, רוזן פפאלץ-נוימרקט, ושטפן ירש חלק מנחלתו, אך עד מהרה הוא מכר זאת לאחיו אוטו הראשון, רוזן פפאלץ-מוסבאך. בשנת 1453 פרש שטפן מניהול הרוזנויות, וב-14 בפברואר 1459 מת שטפן בזימרן.

==משפחתו==
ביוני 1410 התחתן שטפן עם אנה מוולדנץ, רוזנת פפאלץ-זימרן-צווייבריקן, בתם של פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ ומרגרטה מנסאו-זארבריקן, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
* אנה מפפאלץ-זימרן (1413–1455)
* מרגרטה מפפאלץ-זימרן (1416–1426)
* פרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן (1417–1480)
* אלזה מפפאלץ-זימרן (1420–1480), התחתנה עם מיכאל פון קורבי
* רופרכט מפפאלץ-זימרן (1420–1478)
* שטפן מפפאלץ-זימרן (1421–1485)
* לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1424–1489)
* יוהאן מפפאלץ-זימרן (1429–1475)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://genealogics.org/getperson.php?personID=I00032844&tree=LEO שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן] 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן בית ויטלסבאך נולד:23 ביוני 1385 מת:14 בפברואר 1459
|-
| rowspan="2" align="center"| רופרכט השלישי
| rowspan="1" align="center"| רוזנות פפאלץ-זימרן 1410–1453
| rowspan="1" align="center"| פרידריך הראשון
|-
| rowspan="1" align="center"| רוזנות פפאלץ-צווייבריקן 1410–1453
| rowspan="1" align="center"| לודוויג הראשון
|-
| rowspan="2" align="center"| פרידריך השלישי
| rowspan="1" align="center"| רוזנות שפונהיים 1444
| rowspan="1" align="center"| פרידריך הרביעי
|-
| rowspan="1" align="center"| רוזנות ולדנץ 1444
| rowspan="1" align="center"| לודוויג הראשון
|}

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1385

קטגוריה:נפטרים ב-1459
נקודות בן-דיי

אל קאפ דה ברצלונה, 1992 פסל על ידי [[רוי ליכטנשטיין, שהשתמש בנקודות בן דיי ביצירותיו.]]
תהליך ההדפסה נקודות בן-דיי, נקרא על שם המאייר והמדפיס בנג'מין הנרי דיי ג'וניור, (בנו של המו"ל של המאה ה-19, בנג'מין הנרי דיי) הוא טכניקה משנת 1879.
בהתאם לאפקט, צבע, והאשליה האופטית הדרושים, ממקמים נקודות קטנות וצבעוניות בצפיפות, ברווח או באופן חופף. נקודות מג'נטה, לדוגמה, ממוקמות במרווחים גדולים כדי ליצור צבע ורוד. קומיקסים מ-1950 ו-1960, השתמשו בנקודות בן-דיי בארבעת הצבעים הבסיסיים (כחול-ירקרק, ארגמן, צהוב ושחור) כדי לייצר בזול הצללה וצבעים משניים כגון ירוק, סגול, כתום וגוונים חיים.
ממוזער
נקודות בן-דיי נבדלות מנקודות חצי גוון בכך שנקודות בן-דיי תמיד בגודל ופיזור שווה באזור מסוים. כדי להחיל את הנקודות על ציור, על האמן לרכוש גיליונות ציפוי שקופים מספק מכשירי כתיבה. הגליונות היו זמינים במגוון רחב של גודלי נקודות ופיזור, אשר נתן לאמן מבחר של גוונים לשימוש בעבודתו. האמן היה חותך את חומר הציפוי בצורות של אזורי הגוונים הרצויים — כלומר צל או רקע או משטח — ומשפשף על אזורים מסוימים של הציור.

שימוש בנקודות בן-דיי היה לסימן היכר של האמן אמריקאי רוי ליכטנשטיין שהגדיל והפריז איתם ברבים מציוריו ופסליו. מאיירים ומעצבים גרפיים אחרים השתמשו בנקודות בן-דיי מוגדלות בתקשורת הכתובה כדי להשיג אפקט דומה.

== ראו גם ==
* פוינטיליזם

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בהדפסה
יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן

יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן (גרמנית: Johann I. von Pfalz-Simmern; 15 במאי 1459 - 27 בינואר 1509) היה רוזן פפאלץ-זימרן בין השנים 1480–1509.

==ביוגרפיה==
יוהאן נולד בשטארקנבורג שברוזנות פפאלץ-זימרן ב-15 במאי 1459, לפרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן ומרגרט מחלרה, בתם של אדולף, דוכס חלרה וקתרינה מקלווה.

בשנת 1480 מת אביו פרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן, ויוהאן עלה במקומו לשלטון. יוהאן הרחיב את העיר זימרן, ושיפץ הרבה מבתיה, והניח את היסודות לכנסיית סנט שטפן ובית העירייה. במהלך מלחמת לנדסהוט שמר יוהאן על נייטרליות, ובכך הציל את הרוזנות מחורבן.

ב-27 בינואר 1509 מת יוהאן, ובנו יוהאן השני, רוזן פפאלץ-זימרן עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1481 התחתן יוהאן עם יוהנה מנסאו-זארבריקן, בתם של יוהאן השני, רוזן נסאו-זארבריקן ויוהנה מלון, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* פרידריך מפפאלץ-זימרן (1490)
* יוהאן השני, רוזן פפאלץ-זימרן (1492–1557)
* פרידריך מפפאלץ-זימרן (1494 - לא ידוע)

==אילן יוחסין==

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן בית ויטלסבאך נולד:15 במאי 1459 מת:27 בינואר 1509
|-
| פרידריך הראשון
| רוזנות פפאלץ-זימרן 1480–1509
| יוהאן השני
|}
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1459
קטגוריה:נפטרים ב-1509
פרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן

פרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן (גרמנית: Friedrich I. von Pfalz-Simmern; 19 בנובמבר 1417 - 29 בנובמבר 1480) היה רוזן פפאלץ-זימרן בין השנים 1453–1480.

==ביוגרפיה==
פרידריך נולד ב-19 בנובמבר 1417, לשטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן ואנה מוולדנץ, רוזנת פפאלץ-זימרן-צווייבריקן, בתם של פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ ומרגרטה מנסאו-זארבריקן.

בשנת 1444 מת סבו פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ, ואביו שטפן ירש ממנו את רוזנות שפונהיים ואת רוזנות ולדנץ. באותה שנה חילק שטפן את נחלותיו לבניו, על אף שהמשיך לשלוט בהם באופן רשמי: פרידריך קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואת רוזנות שפונהיים, ואילו לודוויג קיבל את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן ואת רוזנות ולדנץ. בשנת 1453 פרש שטפן מניהול הרוזנויות, ופרידריך ואחיו החלו לשלוט לבד בנחלותיהם. פרידריך טיפח את נחלותיו, ואף הקים את טירת זימרן.

ב-29 בנובמבר 1480 מת פרידריך, ובנו יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
ב-6 באוגוסט 1454 התחתן פרידריך עם מרגרט מחלרה, בתם של אדולף, דוכס חלרה וקתרינה מקלווה, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
* קתרינה מפפאלץ-זימרן (1455–1522)
* שטפן מפפאלץ-זימרן (1457–1489)
* וילהלם מפפאלץ-זימרן (1458)
* יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן (1459–1509)
* פרידריך מפפאלץ-זימרן (1460–1518)
* רופרכט מפפאלץ-זימרן (1461–1507)
* אנה מפפאלץ-זימרן (1465–1517)
* מרגרטה מפפאלץ-זימרן (1466–1506)
* הלנה מפפאלץ-זימרן (1467–1555)
* וילהלם מפפאלץ-זימרן (1468–1481)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==
* [http://gw2.geneanet.org/index.php3?b=hwember1&lang=en;alwsurn=yes;p=friedrich;n=von+der+pfalz;oc=16 פרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן] 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| פרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן בית ויטלסבאך נולד:19 בנובמבר 1417 מת:29 בנובמבר 1480
|-
| rowspan="1" align="center"|פרידריך
| rowspan="1" align="center"|רוזנות שפונהיים 1444–1480
| rowspan="2" align="center"|יוהאן הראשון
|-
| rowspan="1" align="center"|שטפן
| rowspan="1" align="center"|רוזנות פפאלץ-זימרן 1453–1480
|}

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1417
קטגוריה:נפטרים ב-1480
מינו ראיולה

קרמיין "מינו" ראיולה (באיטלקית: Carmine "Mino" Raiola; 4 בנובמבר 1967 – 30 באפריל 2022) היה סוכן כדורגלנים איטלקי הולנדי, שנחשב לאחד מסוכני הכדורגל הבולטים בעולם. בין מיוצגיו זלאטן איברהימוביץ', ארלינג הולאן, פול פוגבה, אדינסון קבאני, מריו באלוטלי, הנריך מחיתריאן, מתייס דה ליכט וג'אנלואיג'י דונארומה.

== ביוגרפיה ==
ראיולה נולד בעיר סלרנו בדרום איטליה. בהיותו בן שנה עברה המשפחה להולנד, ואבי המשפחה פתח פיצרייה איטלקית שבה עבד ראיולה כמלצר. בנעוריו שיחק מעט כדורגל חובבני אך לא הצליח להתמקצע בו. בגיל 23, לאחר שסיים תואר במשפטים, החל להיות מעורב בניהול של קבוצת כדורגל חובבנית בשם HFC הארלם, והחל לייצג שחקנים מהאזור. מספר שנים לאחר מכן פנה אליו סוכן השחקנים ההולנדי רוב יאנסן וביקש ממנו לסייע (בעיקר בתרגום) בהעברת דניס ברגקאמפ מאייאקס לאינטר. לאחר שהעסקה הושלמה, ראיולה החל ללמוד את רזי המקצוע. בשנת 1996 עשה את העסקה הרצינית הראשונה שלו, לאחר שתיווך בעסקה שהעבירה את הכדורגלן הצ'כי פאבל נדבד ללאציו ובהמשך ליובנטוס עבור 41 מיליון אירו. השחקן שבזכותו ראיולה התפרסם הוא זלאטן איברהימוביץ' שחתם בסוכנות שלו בשנת 2000. הוא תיווך במעברים של איברהימוביץ' מאייאקס ליובנטוס ולאחריה לאינטר, לברצלונה, למילאן לפאריס סן ז'רמן ולמנצ'סטר יונייטד, כשעל כל מעבר הוא מרוויח עמלה.

ב-2016 תיווך בהעברתו של פול פוגבה מיובנטוס למנצ'סטר יונייטד תמורת 105 מיליון יורו, שבזמנו הייתה ההעברה הגבוה ביותר בכדורגל העולמי. תמורת העברה בודדת זו הרוויח לפי פרסומים 27 מיליון יורו. באותה שנה הוא רכש אחוזה מפוארת במיאמי, תמורת כעשרה מיליון יורו. לפי פרסומים האחוזה הייתה שייכת בעבר לאל קפונה.

לפי פרסום בפורבס, ב-2018 ייצג ראיולה שחקנים החתומים על חוזים בשווי של מעל 600 מיליון דולרים. הוא הרוויח מעמלות על עסקאות שתיווך כשישים מיליון דולרים.

לסוכנות השחקנים שלו קראו "מגווייר", על שם דמות סוכן השחקנים הממולח (טום קרוז) בסרט ג'רי מגווייר. ראיולה היה ידוע בראיונות פרובוקטיביים בהם הוא תוקף שחקנים ומאמנים שלדעתו לא התייחסו כראוי למיוצגיו, סגנון לבושו מרושל לעיתים, אך הוא נחשב כסוחר ממולח. היה דובר שבע שפות שסייעו לו לתקשר עם שחקנים שונים בשפתם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוכני כדורגל
קטגוריה:עסקני ספורט הולנדים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1967
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1967
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2022
רונן וגלעד קצב

רונן וגלעד קצב הם צמד אחים המשמשים כסוכני שחקנים, בעלי חברת "Top Sport Services" לייצוג שחקני ומאמני כדורגל.

רונן (יליד 1966) החל בייצוג ותיווך שחקנים בשנת 1988. הוריו היו עולים מארגנטינה ושחקני כדורגל ארגנטינאיים ששיחקו בישראל היו מתארחים בביתם, רונן שהשפה הספרדית הייתה שגורה בפיו סייע להם בהתאקלמות ובמשא ומתן מול הקבוצות בתחילה בהתנדבות בהמשך בצורה מקצועית והפך לסוכן מורשה. בשנת 2006 הפך גם אחיו הצעיר גלעד (יליד 1971), שעבד עמו במשרד, לסוכן שחקנים מורשה. החל מהעשור השני של המאה ה-21 הם שותפים עם סוכן שחקנים נוסף, אדם קידן. השלושה הם סוכני שחקנים מורשים ומייצגים מעל מאה שחקנים, רובם מישראל, ובהם מבכירי שחקני ליגת העל בכדורגל.

האחים קצב ייצגו את יוסי בניון והיו מעורבים במעבריו לווסטהם, ליברפול וצ'לסי, וכן יצגו את דודו אוואט בקריירה האירופית שלו. העברה בין לאומית גדולה נוספת הייתה העברתו של הכדורגלן הצ'ילאני - יהודי סבסטיאן רוזנטל לגלאזגו ריינג'רס, ב-1996. הם מייצגים גם את ערן זהבי והיו מעורבים בהעברה שלו לסין בה הוא קיבל את השכר הגבוה ביותר לכדורגלן ישראלי אי פעם.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.instagram.com/p/BoidMasA2E0/ עמוד האינסטגרם של רונן קצב]
* 
* 
* [https://hapodium.podbean.com/e/הסוכןרונןקצבעל-השבוע-של-זהב/ ראיון מוקלט עם רונן קצב בפודקאסט "הפודיום"], מראיין אורן יוסיפוביץ. 27 במרץ 2019.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוכני כדורגל ישראלים
קטגוריה:ישראל: אישים בספורט
עונת 1948/1949 בסרייה א'

עונת 1948/1949 בסרייה א הייתה העונה ה-47 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-19 בספטמבר 1948 והסתיימו ב-12 ביוני 1949. 

בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

נובארה, פדובה ופלרמו עלו מהליגה השנייה.

טורינו זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון ובפעם החמישית ברציפות. ב-4 במאי בקרבת טורינו התרחש האסון האווירי בסופרגה בו נספו כל שחקני טורינו. ב-5 סיבובים האחרונים של הליגה השתתפה קבוצת עתודה שהצליחה לשמור על המקום הראשון. 
 
בסיום העונה לליגת משנה ירדו מודנו וליבורנו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו קומו וונציה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || טורינו|| 38 || 25 || 10 || 3 || 78||34 || 44 || 60||זכייה בליגה
|-
| 2. || אינטר || 38 || 22 || 11 || 5 || 85||39 || 46 || 55
|-
| 3. || מילאן || 38 || 21 || 8 || 9 || 83||52 || 31 || 50
|-
| 4. || יובנטוס || 38 || 18 || 8 || 12 || 64||47 || 17 || 44
|-
| 5. || סמפדוריה || 38 || 16 || 9 || 13 || 74||63 || 11 || 41
|-
| 6. || בולוניה || 38 || 12 || 17 || 9 || 53||46 || 7 || 41
|-
| 7. || גנואה || 38 || 14 || 12 || 12 || 51||51 || 0 || 40
|-
| 8. || לוקזה || 38 || 14 || 10 || 14 || 55||54 || 1 || 38
|-
| 9. || טריאסטינה || 38 || 13 || 12 || 13 || 59||59 || 0 || 38
|-
| 10. || פיורנטינה || 38 || 15 || 8 || 15 || 51||60 ||9-|| 38
|-
| 11. || פלרמו || 38 || 14 || 8 || 16 || 57||58 ||1-|| 36
|-
| 12. || פדובה || 38 || 12 || 12 || 14 || 45||64 ||19-|| 36
|-
| 13. || לאציו || 38 || 11 || 12 || 15 || 60||62 ||2-|| 34
|-
| 14. || רומא || 38 || 12 || 8 || 18 || 46||57 ||11-|| 32
|-
| 15. || נובארה || 38 || 12 || 7 || 19 || 52||74 ||22-|| 31
|-
| 16. || אטאלנטה || 38 || 11 || 9 || 18 || 40||58 || 18-|| 31
|-
| 17. || פרו פטריה || 38 || 11 || 8 || 19 || 51||61 ||10-|| 30
|-
| 18. || בארי || 38 || 10 || 10 || 18 || 30||50 ||20-|| 30
|- bgcolor=#F08080 
| 19. || מודנה || 38 || 9 || 11 || 18 || 36||49 ||13-|| 29||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080 
| 20. || ליבורנו || 38 || 9 || 8 || 21 || 39||71 ||32-|| 26||ירדה ליגה
|}
==כדורגלנים מצטיינים==
אישטוואן ניארש () מאינטר כבש 26 שערים וזכה בתואר מלך השערים.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.rsssf.com/tablesi/ital49.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
שפמנון מערות זהוב

שפמנון מערות זהוב (שם מדעי: Clarias cavernicola) הוא מין של דג מערה מהסוג שפמנון שבמשפחת השפמנוניים. הוא חי באפריקה הדרומית, ואזור המחיה שלו מתרכז רק בכמה מערות מוצפות בנמיביה, שהידועה בהן היא מערת נשימת הדרקון<ref></ref>. שמפנון המערות הזהוב נמצא בסכנת הכחדה חמורה.

אורכו של השפמנון מגיע ל-16 ס"מ. הוא בעל גוף בצבע זהוב והוא כמעט עיוור לחלוטין אך מתמצא בזכות הזיפים הרגישים שלו. השפמנון מצוי במים בקבוצות הפעילים בלילה וניזונים מחסרי חוליות שהם מוצאים ומשיריים.

ישנם 200-400 פרטים של השפמנון וחלה ירידה באוכלוסייה עקב שינויים אקראיים שונים ועקב שימוש במי האגמים של המערה לצריכה, מה שהוריד את המפלס.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1936
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אתלווין טרוואבאס
קטגוריה:שפמנוניים
קטגוריה:דגי מערות
קטגוריה:אפריקה הדרומית: דגי מים מתוקים
לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית: Ludwig I. von Pfalz-Zweibrücken; 1424 - 19 ביולי 1489), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1453–1489.

==ביוגרפיה==
לודוויג נולד בשנת 1424, לשטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן ואנה מוולדנץ, רוזנת פפאלץ-זימרן-צווייבריקן, בתם של פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ ומרגרטה מנסאו-זארבריקן.

בשנת 1444 מת סבו פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ, ואביו שטפן ירש ממנו את רוזנות שפונהיים ואת רוזנות ולדנץ. באותה שנה חילק שטפן את נחלותיו לבניו, על אף שהמשיך לשלוט בהם באופן רשמי: פרידריך קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואת רוזנות שפונהיים, ואילו לודוויג קיבל את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן ואת רוזנות ולדנץ. בשנת 1453 פרש שטפן מניהול הרוזנויות, ופרידריך ואחיו החלו לשלוט לבד בנחלותיהם.

במהלך השנים 1455, 1460 ו-1470–1471 נלחם לודוויג נגד פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ, בשל טענתו של פרידריך על רוזנות ולדנץ.

ב-19 ביולי 1489 מת לודוויג, ובניו קספר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ירשו את נחלותיו.

==משפחתו==
ב-20 במרץ 1454 התחתן לודוויג עם יוהנה מקרוי, בתם של אנטואן הראשון, רוזן קרוי ומרגריט מלורן-וודמון, ממנה נולדו לו 12 ילדים:
* מרגרטה מפפאלץ-צווייבריקן (1456–1527), התחתנה עם פיליפ, רוזן נסאו-אידשטיין
* קספר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1458–1527)
* יוהנה מפפאלץ-צווייבריקן (1459–1520)
* אנה מפפאלץ-צווייבריקן (1461–1520)
* אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1462–1514)
* דויד מפפאלץ-צווייבריקן (1463–1578)
* אלברכט מפפאלץ-צווייבריקן (1464–1513)
* קתרינה מפפאלץ-צווייבריקן (1465–1542)
* פיליפ מפפאלץ-צווייבריקן (1467–1489)
* יוהאן מפפאלץ-צווייבריקן (1468–1513)
* אליזבת מפפאלץ-צווייבריקן (1469–1500), התחתנה עם יוהאן לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן
* זמזון מפפאלץ-צווייבריקן (1474–1480)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.deutsche-biographie.de/gnd141057815.html#ndbcontent לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן] 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן בית ויטלסבאך נולד:1424 מת:19 ביולי 1489
|-
| rowspan="1" align="center"|פרידריך
| rowspan="1" align="center"|רוזנות ולדנץ 1444–1489
| rowspan="2" align="center"|קספר ואלכסנדר
|-
| rowspan="1" align="center"|שטפן
| rowspan="1" align="center"|רוזנות פפאלץ-צווייבריקן 1453–1489
|}

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1424
קטגוריה:נפטרים ב-1489
ישיבת פאר רוקאוואי

ישיבת פאר רוקאוואי (באנגלית: Yeshiva of Far Rockaway; ידועה גם כ"יְשִׁיבָה דֶרֶךְ אֵיתָן", Derech Ayson Rabbinical Seminary) היא ישיבה תיכונית חרדית-אמריקאית בפאר רוקאוויי שבקווינס, ניו יורק. בישיבה לומדים כ-160 תלמידים.

הישיבה נוסדה ב-1969 בידי הרב יחיאל יצחק פאר והרב נחמן בולמן. יחסית לישיבות תיכוניות אחרות בארצות הברית יש בה דגש על לימודי קודש. שיחות המוסר של ראשי הישיבה הן בסגנון ישיבות נובהרדוק.

==צוות ובוגרים==
הרב פאר הוא חתנו של הרב יהודה לייב נקריץ, חתנו של הרב אברהם יפה'ן שעל שם ספרו "דרך איתן" נקראת הישיבה. לצידו היה חבר בנשיאות הנהלת הישיבה הרב אהרן מרדכי ברפמן (אחיו הגדול של בנג'מין ברפמן). מלמדים בה גם הרב משה בצלאל בראון שמשמש גם רב קהילת 'אגודת ישראל' בווסט לורנץ, הרב אברהם קליינקופמן והרב יוסף ברונר. בצוות הישיבה התיכונית: הרב יהושע קאליש.

בין בוגרי הישיבה: הרבנים עזריאל בראון ויעקב מאייר, מייסדי וראשי הישיבה הגדולה בקרטרט (YGOC) ; הרב 
עזרא שוורץ ראש ישיבה בישיבה יוניברסיטי וישיבת רבנו יצחק אלחנן.<ref>[http://yu.edu/riets/faculty/roshei-yeshiva/ Administration], Yeshiva University</ref>; היועץ אבי ברקוביץ' והמוזיקאי החסידי ארי גולדוואג.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.yofr.org/ אתר הישיבה]

==הערות שוליים==

פאר רוקאוואי
פאר רוקאוואי
קטגוריה:ישיבות תיכוניות חרדיות
המסע הארוך לאסיה

המסע הארוך לאסיה: פרק בתולדות הדיפלומטיה של ישראל הוא ספר מחקר-מונוגרפי מאת הדיפלומט משה יגר, שראה אור בשנת 2004 והוצא לאור בידי הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה. הספר עוסק בתולדות יחסי החוץ של ישראל עם מדינות אסיה הנמצאות מפקיסטן מזרחה ובאירועים מכוננים ביחסי ישראל-אסיה, כדוגמת מסע משה שרת לאסיה, הדיפלומטיה הציונית באסיה מהצהרת בלפור עד להכרזת העצמאות ובועידת באנדונג. 

== נושאי הספר ==
=== רקע ליחסים הדו-צדדיים ===
ארבעת הפרקים הראשונים משמשים כהקדמה לפרקים הבאים, בפרקים אלו הספר עוסק בדיפלומטיה הציונית באסיה מהצהרת בלפור עד להכרזת העצמאות, "קשיים וקשרים ראשונים" (על יחסם של דוד בן-גוריון, אבא אבן וגולדה מאיר לאסיה), ועידת באנדונג והשלכותיה על מעמדה של ישראל באסיה ועל מסע משה שרת באסיה.

=== יחסים דו-צדדיים ===
הספר מפרט, בצורה מעמיקה ככל הניתן, את ההיסטוריה של היחסים הבילטרליים של ישראל עם מדינות אסיה. בספר הוא כותב על ההיסטוריה העשירה של ישראל עם מדינות שונות באסיה כדוגמת פקיסטן, הפיליפינים, סרי לנקה, נפאל, מלזיה, יפן, קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית. המונח "אסיה" מתייחס מבחינה גאוגרפית לכל האזור מחופי הים התיכון ועד יפן. בשימוש המעשי שהיה מקובל אז במשרד החוץ מתייחס המונח "אסיה" לכל המדינות מפקיסטן מזרחה.

== מקורות ==
הספר מבוסס על מקורות רבים. כיוון שהספר כתוב מנקודת מבט ישראלית, העדיף יגר לבסס את העובדות בספר על מקורות שכתובים בעברית, אם כי בעניינים מסוימים הסתמך יגר על מקורות שאינם ישראליים. הספרות הרבה (מאמרים, מחקרים וספרים) שפורסמה בעולם אפשרה ליגר להקנות נקודת מבט רחבה יותר לעניינים שנדונו בספר. הארכיונים הרשמיים של רוב מדינות אסיה אינם פתוחים לציבור, ולא שימשו כמקורות לספר. ארכיון המדינה ושאר ארכיונים שעמדו לרשותו של יגר בכתיבת הספר עמדו פתחו את תיקיהם לרווחת הציבור רק בשנת 1972. 
== ראו גם ==
* משה יגר
* התנגשות הציביליזציות

== לקריאה נוספת ==
* משה יגר יוסף גוברין וריי עודד, משרד החוץ: 50 השנים הראשונות, כתר ספרים, 2002
* משה יגר, לתולדותיה של מערכת הסברת החוץ של ישראל, בית הוצאה לור בע"מ, 1986

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 2004
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ישראל: יחסי חוץ
יוסף עזריאל

יוסף עזריאל (20 בנובמבר 1903 – 12 בפברואר 1986) היה איש ציבור ישראלי, בעל דפוס עזריאל בירושלים ובתל אביב וציר הקונגרס העולמי של היהודים הספרדים.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים ב-20 בנובמבר 1903 (א' בכסלו ה'תרס"ד) למשה עזריאל בן הרב אברהם עזריאל ולסולטנה מלכה בת הרב חיים דוד סורנאגה, ובילדותו התחנך בתלמוד תורה של העדה הספרדית ולאחר מכן בבית הספר של חברת כל ישראל חברים.

לאחר שהתייתם מאביו בשנת 1916, נכנס לעבוד בבית הדפוס שייסד אביו. יחד עם דודו, נסים עזריאל, הפך את בית הדפוס למודרני, והדפיס בו בין היתר את העיתונים דואר היום, "משמר" והבוקר.

בשנת 1935 (ה'תרצ"ה) עבר להתגורר בתל אביב, ובשותפות עם אחיו ואחותו הקים בעיר סניף לבית הדפוס שייסד אביו, והקים בניין משרדים גדול באחוזת בית.

בשנת 1940 (ה'ת"ש) נישא לשרה בת מנדל אלשטיין, ולהם בת אחת. בשנת 1943 (ה'תש"ג) עזב את תפקידו בבית הדפוס, והתמסר לפעילות ציבורית. בבית הדפוס החליפו דודו, אביגדור עזריאל.

בפעילותו הציבורית שימש כחבר בוועד "הסתדרות חלוצי המזרח" (לימים ספרדים ועדות מזרח) בירושלים, פעיל באיחוד הארצי של היהודים הספרדים וחבר ועד העדה הספרדית בתל אביב. בשנת 1951 (ה'תשי"א) שימש כציר הקונגרס העולמי של היהודים הספרדים בצרפת, ובשנת 1954 (ה'תשי"ד) בירושלים.

הלך לעולמו ב-12 בפברואר 1986 (ג' באדר א' ה'תשמ"ו) ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

דודו היה הרב וידאל סורנאגה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HED%2F1950%2F09%2F25&id=Ar01500&sk=E06E5749 יובל החמישים לדפוס עזריאל], הד המזרח, באתר עיתונות יהודית היסטורית, 25 בספטמבר 1950
* [https://billiongraves.com/grave/יוסף-עזריאל/16826295#/ יוסף עזריאל], באתר Billion Graves

קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:דפוס עברי
קטגוריה:אנשי ועד העדה הספרדית בישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
יוסף
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
נחמן בולמן

הרב נחמן בולמן (באנגלית: Nachman Bulman; ה'תרפ"ה, 1925 - כ"ו בתמוז ה'תשס"ב, 6 ביולי 2002) היה מחנך אמריקאי-ישראלי. מייסדם של מוסדות חינוך בארצות הברית ובישראל, ראש ישיבת פאר רוקאוואי ומשגיח רוחני של ישיבת אור שמח. מייסדה של קהילת "נחליאל" במגדל העמק.

==ביוגרפיה==
נולד בניו יורק לרב מאיר בולמן, מחסידי גור שהיגר לארצות הברית מפולין לאחר ששיכל שני בנים ושתי נשותיו הראשונות נפטרו. הוא נקרא על שם סבו נחמן זובלדוביץ מחסידי אלכסנדר. למד בישיבת רבנו יעקב יוסף, ומגיל 13 בישיבת רבנו יצחק אלחנן, שבה התקרב בעיקר לרבנים משה ביק ומשה אהרן פולייב.

ב-1950 נסמך לרבנות בידי רבי משה שצקס ורבי יוסף דוב סולובייצ'יק, ונישא לשיינדל פרוינד. לאחר נישואיו התמנה למשרת רבנות ראשונה בדאנוויל שבווירג'יניה, משרה שבה נשא שלוש שנים. ב-1954 חזר לניו יורק והתמנה כמשגיח רוחני בישיבת רבנו יצחק אלחנן במשך שנה. לאחר מכן כיהן כרב בסאות' פולסברג , מחוז סאליבן בניו יורק, עד 1957. בין 1957–1962 כיהן כרב בניופורט ניוז שבווירג'יניה ויסד בעיר בית ספר חרדי בסגנון בתי הספר של תורה ומסורה.

בשנת 1962 חזר לניו יורק, התפרסם כדרשן בעניינים העומדים על הפרק בנושאי יהדות והתקרב לרבנים חרדים כמו הרב אהרן קוטלר והרב יצחק הוטנר. הוא היה פעיל מרכזי בארגון "תורה ומסורה" שעסק בייסוד בתי ספר ברחבי ארצות הברית, חזר לשמש כמשגיח בישיבת רבנו יצחק אלחנן, והיה מייסד הג'ואיש אובזרבר, ביטאון אגודת ישראל בארצות הברית, ועורכו הראשון.

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 היה ממייסדי ישיבת פאר רוקאוואי וסמינר שרה שנירר בניו יורק, ובמקביל החל לכהן כרב קהילת ישראל הצעיר בפאר רוקאוואי, תפקיד בו כיהן עד 1975.

בשנת ה'תשל"ה, 1975, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא שימש משגיח רוחני בישיבת אור שמח במשך ארבע שנים, ואז עבר לגור במגדל העמק שבה יסד קהילה לחרדים-אמריקאים בשם "קריית נחליאל". הוא קיווה ליצור מודל לקהילה שתשמר את הצביון החרדי אמריקאי בישראל, אך כעבור 14 שנים, ב-1994, עזב את המקום לאחר שלא יכל להתמודד עם המצוקה הכלכלית של הקהילה. הוא חזר לירושלים ולמשרתו בישיבת אור שמח, ובשנת 1999 הקים את בית המדרש "נחליאל" בשכונת נווה יעקב שבה עבר להתגורר.

בשנת 2000 חלה ועזב את כל עיסוקיו הציבוריים. הוא נפטר ביום שבת כ"ו בתמוז ה'תשס"ב, 6 ביולי 2002.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:משגיחים אמריקאים
קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת רבי יצחק אלחנן
קטגוריה:סגל ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:עורכי עיתונים חרדים
קטגוריה:עורכי עיתונים אמריקאים
קטגוריה:רבני ישיבת אור שמח
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מגדל העמק: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002
אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (גרמנית: Alexander. von Pfalz-Zweibrücken; 26 בנובמבר 1462 - 21 באוקטובר 1514), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1489–1514.

==ביוגרפיה==
אלכסנדר נולד ב-26 בנובמבר 1462, ללודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ויוהנה מקרוי, בתם של אנטואן הראשון, רוזן קרוי ומרגריט מלורן-וודמון. בילדותו חלה אלכסנדר באבעבועות שחורות ונותר משותק ברגל אחת, ובשל כך כונה "הצולע".

בשנת 1489 מת אביו לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ואלכסנדר ואחיו קספר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ירשו את נחלותיו בשותפות. בשנת 1490 הדיח אלכסנדר את אחיו מהשלטון, וכלא אותו בטענת אי שפיות. בשנת 1495 יצא אלכסנדר עם בן דודו אנטואן דה קרוי, בישוף תרואן וגיסו יוהאן לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן למסע עלייה לרגל לארץ הקודש, ואף הוסמך שם כאביר מסדר הקבר הקדוש. לאחר חזרתו לגרמניה בנה אלכסנדר כנסייה חדשה, כפי שהבטיח קודם יציאתו למסע.

במהלך מלחמת לנדסהוט פעל אלכסנדר בשירות מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכבש ובזז באישורו מנזרים רבים. לאחר המלחמה קיבל אלכסנדר תוספת שטחים לנחלתו, אולם ויתר על זכויותיו לרשת את פפאלץ-נוימרקט ופפאלץ-מוסבאך.

ב-21 באוקטובר 1514 מת אלכסנדר, ובנו לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1499 התחתן אלכסנדר עם מרגרטה מהוהנלוהה-נוינשטיין, בתם של קראפט השישי, רוזן הוהנלוהה והלנה מווירטמברג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* יוהנה מפפאלץ-צווייבריקן (1499–1537)
* לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1502–1532)
* גאורג מפפאלץ-צווייבריקן (1503–1537)
* מרגרטה מפפאלץ-צווייבריקן (1509–1522)
* רופרכט, רוזן פפאלץ-ולדנץ (1506–1544)
* קתרינה מפפאלץ-צווייבריקן (1510–1542), התחתנה עם אוטו הרביעי, רוזן ויטברג

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071128060836/http://www.gen.heinz-wember.de/wittelsbacher/Alexander1462.htm בית ויטלסבאך] 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן בית ויטלסבאך נולד: 26 בנובמבר 1462 מת: 21 באוקטובר 1514
|-
| rowspan="2" align="center"|לודוויג הראשון
| rowspan="1" align="center"|רוזנות פפאלץ-צווייבריקן 1489–1514
| rowspan="1" align="center"|לודוויג השני
|-
| rowspan="1" align="center"|רוזנות ולדנץ 1489–1514
| rowspan="1" align="center"|רופרכט
|}

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1462
קטגוריה:נפטרים ב-1514
עונת 1949/1950 בסרייה א'

עונת 1949/1950 בסרייה א הייתה העונה ה-48 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-11 בספטמבר 1949 והסתיימו ב-28 במאי 1950. 

בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

קומו וונציה עלו מהליגה השנייה.

יובנטוס זכתה באליפות בפעם השמינית בתולדות המועדון. 
 
בסיום העונה לליגת משנה ירדו בארי וונציה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו נאפולי ואודינזה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:90%"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1. || יובנטוס|| 38 || 28 || 6 || 4 || 100||43 || 57 || 62||זכייה בליגה
|-
| 2. || מילאן || 38 || 27 || 3 || 8 || 118||45 || 73 || 57
|-
| 3. || אינטר || 38 || 21 || 7 || 10 || 99||60 || 39 || 49
|-
| 4. || לאציו || 38 || 18 || 10 || 10 || 67||43 || 24 || 46
|-
| 5. || פיורנטינה || 38 || 18 || 8 || 12 || 76||57 || 19 || 44
|-
| 6. || טורינו || 38 || 17 || 7 || 14 || 80||76 || 4 || 41
|-
| 7. || קומו || 38 || 15 || 11 || 12 || 59||59 || 0 || 41
|-
| 8. || אטאלנטה || 38 || 17 || 6 || 15 || 66||60 || 6 || 40
|-
| 9. || טריאסטינה || 38 || 14 || 12 || 12 || 50||59 ||9-|| 40
|-
| 10. || פדובה || 38 || 13 || 9 || 16 || 61||65 ||4-|| 35
|-
| 11. || פרו פטריה || 38 || 11 || 12 || 15 || 50||61 ||11-|| 34
|-
| 12. || גנואה || 38 || 13 || 8 || 17 || 45||64 ||19-|| 34
|-
| 13. || סמפדוריה || 38 || 13 || 7 || 18 || 62||70 ||8-|| 33
|-
| 14. || פלרמו || 38 || 13 || 7 || 18 || 47||64 ||17-|| 33
|-
| 15. || בולוניה || 38 || 8 || 16 || 14 || 54||63 ||9-|| 32
|-
| 16. || לוקזה || 38 || 11 || 10 || 17 || 65||79 ||14-|| 32
|-
| 17. || נובארה || 38 || 11 || 9 || 18 || 51||64 ||13-|| 31
|-
| 18. || רומא || 38 || 12 || 7 || 19 || 52||70 ||18-|| 31
|- bgcolor=#F08080 
| 19. || בארי || 38 || 11 || 7 || 20 || 38||74 ||36-|| 29||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080 
| 20. || ונציה || 38 || 5 || 6 || 27 || 25||89 ||64-|| 16||ירדה ליגה
|}
==כדורגלנים מצטיינים==
גונאר נורדאהל, () ממילאן כבש 35 שערים וזכה בתואר מלך השערים. 

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.rsssf.com/tablesi/ital50.html נתונים מאתר rsssf]

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'