OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
זאק בראף

בראף, 2007
זאקרי ישראל "זאק" בראף (באנגלית: Zachary Israel "Zach" Braff; נולד ב-6 באפריל 1975) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק אמריקאי-יהודי. מוכר בעיקר בזכות גילום ד"ר ג'ון דוריאן (ג'יי. די) בסיטקום "סקראבס".

==קורות חיים==
בראף נולד בסאות' אורנג', ניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה יהודית קונסרבטיבית. אביו יהודי, ואימו שנולדה למשפחה פרוטסטנטית התגיירה. בראף אף חגג בר מצווה. הוריו התגרשו והתחתנו עם בני זוג אחרים כשהיה ילד. אחד מאחיו, ג'ושוע בראף, הוא סופר.כשהיה בן 10 אובחן בראף כלוקה בהפרעה טורדנית-כפייתית, והודה שהרגיש לא טוב בחברת ילדים במערכת בית הספר.

בראף רצה להיות יוצר סרטים מאז שהיה ילד והוא מתאר זאת כ"חלום חייו". הוא למד בתיכון קולומביה שבמייפלווד, ניו ג'רזי, שם עבד בתחנת הטלוויזיה של בית הספר.
בראף סיים את אוניברסיטת נורת'ווסטרן עם תואר ראשון בקולנוע.

== קריירה ==
בראף שיחק בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "סקראבס" מאז שעלתה לאוויר ב-2001 עד ביטולה ב-2010. הוא הופיע גם בסרטו של וודי אלן "תעלומת רצח במנהטן" ובהפקות של "הלילה השנים עשר" ו"מקבת'" בתיאטרון העירוני של ניו יורק.

בראף היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ולפרס אמי על תפקידו בסדרה סקראבס.

הוא שיחק, ביים וכתב את הסרט גארדן סטייט שיצא ב-2004 בהפקתו של דני דה ויטו. הסרט צולם במדינת הולדתו, ניו ג'רזי. ב-2005 זכה בראף בפרס גראמי על הפסקול לסרט "גארדן סטייט". באותה שנה דיבב את הדמות הראשית, האפרוח צ'יקן ליטל, בסרט המצויר "צ'יקן ליטל" ובמשחק הווידאו שיצא לסרט.

ב-2007 יצא לאקרנים סרט הקומדיה הרומנטית "האקס המיתולוגי", בו כיכב לצד אמנדה פיט.

ב-2022 כיכב בחידוש לסרט הקומדיה המשפחתית "12 במחיר 1" (Cheaper By The Dozen), בתור אב המשפחה.

== חיים אישיים ==
בין השנים 2009–2014 היה בזוגיות עם הדוגמנית טיילור באגלי.

בראף נחשב גם לתומך ישראל, ואף ביקר בה מספר פעמים בחייו. הראשונה מביניהן הייתה בנעוריו כמדריך נוער במחנה קיץ, וב-2009 אף פקד חתונה של זוג חברים ישראלים, אורי פפר ויעל גולדמן.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
*(1993) תעלומת רצח במנהטן - Manhattan Murder Mystery
*(1999) Getting to Know You
*(2000) ירח כחול - Blue Moon
*(2000) מועדון הלבבות השבורים: קומדיה רומנטית - The Broken Hearts Club: A Romantic Comedy
*(2000) Endsville
*(2004) גארדן סטייט - Garden State
*(2005) צ'יקן ליטל -Chicken Little
*(2006) הנשיקה האחרונה - The Last Kiss
*(2007) האקס המיתולוגי - The Ex
*(2012) טר - אלברט
*(2013) ארץ אוז
* (2014) הלוואי והייתי כאן
*(2016) פירות המאבק
* 2017) אמן האסון
*(2017) פורשים בסטייל - במאי
*המערב הקרוע (2020)
*פרסי נגד גוליית (2020)
* 12 במחיר 1 <small>(אנ')</small> (2022)
*השיגור (2022)
*A Little White Lie (2022)

=== טלוויזיה ===
*(1990) The Baby-Sitters Club, פרק 11 - דייוויד קאמינגס
*(1994) My Summer As a Girl - טוני
*סקראבס (2001) Scrubs - ד"ר ג'ון דוריאן ("ג'יי. די")
*(2002) קלון היי - פרק 2 בעונה ראשונה - פול ריבר, פרק 3 בעונה ראשונה - אקסטרים מייק (דיבוב)
*משפחה בהפרעה (2005) Arrested Development - פרק 17 בעונה שנייה ופרק 9 בעונה שלישית - פיליפ ליט
*הלוזרים (2015) - זאק, תפקיד אורח.
*אלכס בע"מ (2018) - תפקיד ראשי; 10 פרקים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
אוסקר אריאס

אוסקר רפאל דה חסוס אריאס סאנצ'ס (בספרדית: Óscar Rafael de Jesús Arias Sánchez; נולד ב-13 בספטמבר 1940) הוא נשיא קוסטה ריקה לשעבר וחתן פרס נובל לשלום.

אריאס כיהן כנשיא קוסטה ריקה בין השנים 1986–1990 ו-2006–2010. בשנת 1987 זכה בפרס נובל לשלום על חלקו בהשגת הסכמי שלום במספר מלחמות אזרחים באמריקה המרכזית ובמיוחד בגואטמלה.

==ביוגרפיה==
אריאס נולד למשפחה מבוססת במחוז ארדיה שבצפון קוסטה ריקה. הוא למד בבית הספר סנט פרנסיס בבירה סן חוסה ונרשם לאוניברסיטת בוסטון כדי ללמוד רפואה. תוכנית זו לא יצאה אל הפועל, ותחת זאת השלים תארים בכלכלה ומשפטים באוניברסיטת קוסטה ריקה. בשנת 1967 נסע אריאס לבריטניה ולמד בבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1974 קיבל תואר דוקטור במדע המדינה מאוניברסיטת אסקס.

אריאס הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית מפלגת החירות הלאומית (Partido Liberación Nacional). בשנת 1986 התמודד לנשיאות המדינה מטעם המפלגה וניצח בבחירות. אריאס צידד במעבר של קוסטה ריקה מכלכלה מסורתית, המבוססת בין היתר על תעשיות הקפה והבננה, לכלכלה לא-מסורתית, המתמקדת בין היתר בתיירות. כן הוביל רפורמה במערכת החינוך במדינה.

ב-1987 זכה בפרס נובל לשלום על מאמציו להשכנת שלום במדינות אמריקה הלטינית, ותרומתו להשגת הסכם אסקיפולאס, שנועד להשיב את השלום במדינות מרכז אמריקה. באותה העת היו שקועות גואטמלה ואל סלוודור במלחמות אזרחים ממושכות, הונדורס הייתה בראשיתו של תהליך להשבת המשטר הדמוקרטי ובניקרגואה פעלו מורדי הקונטראס נגד המשטר הסנדיניסטי. בנוסף, עודד את הקמתו של הפרלמנט המרכז אמריקאי, אף שקוסטה ריקה עצמה לא הצטרפה אליו.

חוקת קוסטה ריקה הגבילה את מספר הכהונות של נשיאי המדינה, ולכן לא התמודד אריאס על כהונה נוספת ב-1990. בשנת 2000 עתר אריאס לבית המשפט העליון בטענה כי האיסור אינו חוקתי, אך עתירתו נדחתה. עתירה נוספת שהגישו תומכיו של אריאס ב-2003 התקבלה, מה שסלל את דרכו לכהונה נוספת כנשיא המדינה, לאחר אבל פאצ'קו. אף שסקרי דעת הקהל ניבאו לו ניצחון סוחף בבחירות של 2006, זכה אריאס רק ב-40.9% מהקולות, בפער של 18 אלף קולות בלבד (כ-1.1%) מהמועמד שהגיע למקום השני, אוטון סוליס.

במהלך המשבר החוקתי בהונדורס בשנת 2009, תיווך אריאס בין הנשיא המודח מנואל סלאיה לבין הנשיא בפועל רוברטו מיצ'לטי, והציג תוכנית שנועדה לאפשר את שובו של סלאיה למדינה, ואולם מיצ'לטי דחה את התוכנית.

ב-2010 הסתיימה כהונתו השנייה של אריאס, ובמקומו נבחרה סגניתו, לאורה צ'ינצ'ייה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:נשיאי קוסטה ריקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לשיתוף פעולה בין-לאומי
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:קוסטה ריקאים שנולדו ב-1940
ארשת (מגזין מקוון)

ארשת היה מגזין מקוון מהראשונים שהוקמו ופרסמו תכנים בשפה העברית. ארשת עסק בנושאי אקטואליה, ספרות, מוזיקה, תרבות דיגיטלית ועוד. 
סמליל "ארשת"
ארשת הוקם בתחילת 1999 על ידי שלום רוזנפלד מירושלים,בימים בהם מספר הגולשים בארץ הסתכם בכמה מאות אלפים, ונחשב חלוץ בתחומו. 
מייסדי ארשת הגדירו אותו "יומן עברי מקוון על ענייני היום", ולראשונה נחשף הציבור הישראלי לכתבות ומאמרים במגזין מקוון שנחשב חדשני באותם ימים. 

היותו פורץ-דרך מוזכרת בהקשר להיותו הראשון אשר השתמש באינטרנט כמדיה עיתונאית עצמאית, ובין היתר: 
* נחשף בו לראשונה הדו"ח שחיבר חבר-כנסת מיכאל איתן אודות השערורייה הקשורה בעמותות אהוד ברק. 
* היה בו הריאיון הראשון עם שר בממשלה שנערך ופורסם במיוחד לאתר אינטרנט. כמו גם סדרת ראיונות עם אישים פוליטיים, שהתראיינו בפעם הראשונה ובאופן מיוחד לכלי תקשורת אינטרנטי. 
* תחקיר אודות מחבר הספר "שתיקת החרדים" נחשב לתחקיר הראשון שניצל את פורמט האינטרנט למטרה כזו. 

ארשת חדל לפעול בסוף שנת 2000. ניתן למצוא חלק מהתכנים בשירותי ארכיב אינטרנטיים

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.shlomirosenfeld.co.il/post/areshet_magazine על מגזין ארשת ומגזיני אינטרנט אחרים בצילום כתבה מעיתון הארץ 31.3.2000 באתר "חיים שהולכים לעיבוד"]
*[https://web.archive.org/web/20000302112400/http://areshet.co.il/ אחד מעמודי השער של המגזין ארשת בארכיב האינטרנט]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת מקוונים ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1999
מוזערבים

המוזערבים (בספרדית: mozárabes שמקורה בערבית: <span lang="ar">مستعرب</span>, מוסתערב) היו הנוצרים תושבי איבריה שחיו תחת השלטון המוסלמי וכן צאצאיהם שחזרו לחיות תחת שלטון נוצרי.

החל בשנת 711 ובמהלך 7 השנים הבאות כבשו שליטים מוסלמים מצפון אפריקה כמעט את כל חצי האי האיברי מידיהם של הנוצרים הוויזיגותים. נראה כי במהלך הכיבוש היו מעט מקרים של טבח וביזה של היישובים הנוצרים וברוב המקרים הייתה כניעה יחסית מסודרת ושקטה (חוזה כניעה ששרד נחתם בין תאודמיר ממורסיה והכובש המוסלמי עבד אל-עזיז). הכיבוש המוסלמי המהיר וכניעת רבים מהיישובים הנוצרים הביאו לכך שרוב הנוצרים של חצי האי נפלו תחת שלטונם של השליטים המוסלמים החדשים. אולם, רוב האצולה הוויזיגותית ברחה צפונה והשתלבה בממלכות הצפוניות. מכיוון שנוצרים מוגדרים על ידי האסלאם כבני חסות (בערבית: ד'ימי) ומותר להם, וליהודים, שמעמדם דומה, לחיות תחת שלטון מוסלמי כל עוד הם משלמים את מס הגולגולת, הג'יזיה.

כך נוצר מצב שבו עד אמצע המאה ה-9 היו היחסים בין הנוצרים, שככל הנראה עדיין היוו את רוב האוכלוסייה שתחת השלטון המוסלמי, והשלטון עצמו, שלווים. הותר להם להתפלל בהתאם לדתם, להקים לעצמם רשויות ולשפוט את עצמם בבתי משפט משלהם. חלקם אף החזיקו במשרות בכירות במנגנון המדינה המוסלמית. המרת הדת לאסלאם עודדה אך לא נדרשה.

באמצע המאה ה-9 החל גל של התאבדויות מרטיריות על ידי כמה עשרות נוצרים שקיללו וביזו את מחמד והאסלאם בכוונה ובפומבי ונענשו בעריפת ראשם על ידי השלטונות שלא יכלו לסבול את חילול הדת. אולוגיוס, שתיעד את תופעת המרטירים הזו והיה אחד מראשיה, הסביר את התופעה ברצון לנקום במוסלמים על התנהגותם כלפי הנוצרים - התנהגות שלפי דבריו כללה טבח, השפלות, מיסוי גבוה ועוד. גם אם הבסיס אולי נכון הרי שתיאורו המזוויע וההתלהמות שלו נגד השלטון המוסלמי הם ככל הנראה מוגזמים. נראה סביר יותר להניח שתנועת המרטירים רצתה לחזק את הזהות הנוצרית שהחלה נחלשת לנוכח המשך השלטון המוסלמי, עליית השימוש בשפה הערבית, בייחוד בקרב צעירים, ואחוזי ההתאסלמות שהלכו וגדלו. התופעה נרגעה אחרי כעשור וההיטמעות התרבותית-דתית-לשונית של הנוצרים בתוך החברה הערבית-מוסלמית חזרה למסלולה.

החל משנת 880 התקיים בדרום החלק המוסלמי של ספרד (אל-אנדלוס) מרד שהנהיג עומר בן-חפסון. מוצאו של בן-חפסון היה ממשפחה מתאסלמת, והוא המיר את דתו לנצרות במהלך המרד. עם זאת, אין ראיות לכך שבן-חפסון מרד על רקע לאומי-מוזערבי, וניתן לשער שהוא ניצל את חולשתו של שלטונו הריכוזי של עבד אל רחמן השלישי כדי למרוד. המרד המשיך לאחר מותו של בן-חפסון בהנהגת בניו ודוכא סופית ב-928.

ככל שהתקדם כיבושו מחדש של חצי האי על ידי הממלכות הצפוניות הנוצריות (תהליך הרקונקיסטה) החלו יותר ויותר מוזערבים ליפול תחת שלטון נוצרי. בתחילה נוצלו נוצרים אלה, שהכירו מקרוב את התרבות הערבית-מוסלמית, ליישוב השטחים שנכבשו על ידי הנוצרים וכן כיועצים לנושאי האסלאם, אולם במהלך הזמן החלו לאבד ממעמדם זה.

המוזערבים שימרו בפולחנם הנוצרי את הפולחן הוויזיגותי ולא הושפעו מהכמרים הצרפתים שגרמו לנוצרים בצפון איבריה לעבור להתפלל בלטינית. כיום עדיין מתקיים פולחן מוזערבי בקפלה אחת בקתדרלה של טולדו.

==ראו גם==
* אמנות מוזערבית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:ספרדים
קטגוריה:אל-אנדלוס
פלאואן

פלאואן (בגרמנית: Plauen, בצ'כית: Plavno) היא עיר בגרמניה במדינת סקסוניה, במחוז פוגטלנד על הנהר אלסטר הלבן. בשנת 2013 מנתה העיר כ-64,000 תושבים.

==היסטוריה ==
פלאואן נוסדה בשנת 1112 על ידי מהגרים ממוצא סלבי. בשנת 1244 קיבלה פלאואן הכרה כעיר וסופחה לנסיכות בוהמיה. בשנת 1466 עברה לנסיכות סקסוניה.

העיר החלה לגדול ולפרוח בסוף המאה ה-19 כאשר נוסדה בה תעשיית טקסטיל. בתחילת המאה ה-20 התרכזה התעשייה ביצור בדי תחרה, והפכה לאחד המרכזים הגדולים בעולם לתעשייה זאת. בתחילת המאה ה-20 הגיעה העיר לשיא פריחתה. העיר קלטה מהגרים רבים מהאזורים הכפריים שבאו לעבוד במפעלי התעשייה ובשנת 1920 אוכלוסיית העיר מנתה כ-128 אלף תושבים. בשנות השלושים של המאה ה-20 העיר הפכה לאחד המרכזים הראשונים להתפשטות התנועה הנאצית בגרמניה. במלחמת העולם השנייה נפגעה העיר קשות מההפצצות. 

בתום מלחמת העולם השנייה נשארה פלאואן באזור הכיבוש הרוסי, סמוך לגבול עם מערב גרמניה. היותה עיר גבול פגע קשות בהתפתחות העיר ושיקומה.

== הקהילה היהודית ==
הקהילה היהודית בפלאואן הורכבה בעיקר מיהודים ילידי גרמניה ומיהודים יוצאי פולין שהגיעו לעיר כדי למצוא בה עבודה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הקהילה היהודית גדלה והגיעה לכ-15 אלף איש, בתחילת שנות ה-30. כמעט כל יהודי העיר גורשו ועזבו אותה בשנות ה-30 המאוחרות, לאחר עליית הנאציזם, חלקם לארצות הברית וחלקם לישראל.

== קישורים חיצוניים ==
הדמיה של בית הכנסת בפלאואן כפי שבוצע על ידי פרופ' Marc Grellert מאוניברסיטת TUDARMSTADT ([https://www.architektur.tu-darmstadt.de/fachbereich/aktuelles_arch/architektur_news_details_133952.de.jsp לינק])
* 
* 

קטגוריה:סקסוניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
ישראל גלעדי

ישראל ("ישראליק") גלעדי, (קלראשי,בבסרביה, 1886 – 2 באוקטובר 1918) היה חלוץ מאנשי העלייה השנייה, ממייסדי ארגון בר גיורא, ממנהיגי השומר וממקימי כפר בר גיורא. לאחר מותו בגיל 32, שונה שם היישוב ונקרא על שמו "כפר גלעדי".

==ביוגרפיה==
ישראל גלעדי עם רעייתו קיילה ובניו
בית הקברות של כפר גלעדי]]
רחוב על שמו, בשכונת תלפיות בירושלים
נולד בשם ישראל בוטרברוט למשפחה יהודית מסורתית ולמד בתלמוד תורה. כבר בגיל צעיר הצטרף לתנועת פועלי ציון. בשנת 1903 השתתף בפעילות של ארגון להגנה עצמית של יהודים ובשנת 1905 עלה לארץ ישראל ושינה את שמו ל"גלעדי". עבד במושבות השומרון (זכרון יעקב והסביבה) ובגליל. נשא לאשה את קיילה לבית בקר, אחותם הבכירה של נשות "השומר" ציפורה זייד ואסתר קוזלובסקי.

היה מבין מייסדי ארגון השמירה העברי הראשון בארץ ישראל, ארגון בר גיורא בסג'רה בשנת 1907. היה מבין מייסדי הקולקטיב הראשון להתיישבות פועלים, מראשוני ארגון השומר (וממלא מקומו של ישראל שוחט, מפקד הארגון) ומראשי הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל.

גלעדי היה איש מעשה ולא כתב את משנתו, אך מעדויות ניתן ללמוד שהיה מורה הדרך המצפוני של ארגון השומר. הוא הטיף לחברי הארגון ליטול חלק בהתיישבות באזורי הספר ובכיבוש העבודה והציב דרישות מוסריות גבוהות לצורך התקבלות חברים לארגון השומר. חלומו היה הקמת כפרי שומרים בגבולות הארץ, בהם תשתלב השמירה בעבודת האדמה, והחברים יגנו על הגבול.

במלחמת העולם הראשונה ניסה לעלות עם קבוצה להתיישבות בתל עדשים, אך סכסוכים אילצו אותו ואת חבריו לעזוב. עקב כך עזבו גם את "השומר" ועברו למסחה, שם קיבלו את השמירה ובאוקטובר 1916 עלו לשמירה במטולה ובמקביל הקימו כפר בסמוך, כפר "בר גיורא". המשטר הטורקי חשד באנשי הכפר שהם מסייעים לארגון החשאי ניל"י ובאוקטובר 1917 נהרס הכפר וגלעדי וחלק מחבריו נאסרו לתקופה קצרה. עם שחרורם הקימו מחדש את הכפר. באותה תקופה יושבו הסכסוכים בינו ובין אנשי השומר והוא חזר להנהגת הארגון, תוך שפרש ממפלגת "פועלי ציון".

בדרכו לקבוצת כנרת לאספה של הסתדרות פועלי הגליל, חלה בשפעת ספרדית ומת.

לקיילה וישראל נולדו חמישה ילדים, רק שניים מתוכם - הדסה ונחמן, שרדו את תנאי החיים הקשים, שלושת האחרים, גדעון, דב ודוגל, נפטרו בילדותם. בנו הצעיר של נחמן, , נהרג במלחמת יום הכיפורים (הותיר אחריו אישה וילדה).

==הנצחה==
לאחר מותו שונה שמו של כפר בר גיורא לכפר גלעדי. על שמו נקראים גם רחוב גלעדי בשכונת תלפיות בירושלים ורחוב ישראל גלעדי באשדוד.

==לקריאה נוספת==
* "השומר", מזכרונות ישראל גלעדי, תרס"ז–תרע"ד (1907–1914), בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, חלק שני, פרק פא, עמ' 822–833.
* יצחק בן-צבי (עורך), ספר השומר - דברי חברים, תל אביב: הוצאת דביר

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=8155 השומר באצבע הגליל] מאת פרופ' יעקב גולדשטיין באתר מטח
* 
* [https://youtu.be/_SIhgYA4SRQ?t=6m51s סרט תעוד של כפר גלעדי משנות ה-30]

קטגוריה:חברי פועלי ציון
קטגוריה:אנשי השומר
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:הגליל: אישים
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:משפחת בקר
קטגוריה:אישים הקבורים בחלקת השומר בכפר גלעדי
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1918
קימה

הריסות האקרופוליס של קימה
קימה או קומאי (Cumae) הייתה עיר נמל יוונית עתיקה בקמפניה שבאיטליה, מול האי איסקיה.
== היסטוריה ==
קימה נוסדה בסביבות 750 לפנה"ס והיוותה את המושבה הצפונית ביותר והעתיקה ביותר של ההלנים באיטליה גופה. העיר שישגה ופרחה במאות ה-7 וה-6 לפנה"ס. קימה העמידה שורה של מושבות בת כגון נאפולי ולמעשה השתלטה על החוף הקמפני. 

קומאי הייתה בין הגשרים העיקרים להעברת התרבות היוונית, כולל האלפבית, ליושבי קמפניה והאטרוסקים. מאז נוסדה קומאי התנהלו קשרים מסחריים ענפים בינה לבין האטרוסקים, אך לאחר שהעיר גדלה ושגשגה היא הפכה לבת-תחרות לאטרוסקים מה שהוביל להתפתחותה של יריבות ביניהם.

האטרוסקים, יחד עם ילידי האזור, ניסו מספר פעמים לכבוש את העיר, אולם ללא הצלחה. תבוסות אטרוסקיות לקימה בשנים 524 לפנה"ס ו-504 לפנה"ס עצרו את התפשטותם בקמפניה. ניסיונם האחרון של האטרוסקים לשבור את כוחה של העיר היוונית, בקרב קומאי בשנת 474, הסתיים במפלה גמורה, כאשר כוחותיהם המשולבים של קימה ושל היירון הראשון טיראן סירקוזה הכו אותם שוק על ירך. 

העיר, יחד עם רוב קמפניה, נכבשה על ידי הסאמניטים בסוף המאה ה-5 לפנה"ס. במהלך המאה ה-4 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרפובליקה הרומית. העיר שמרה על נאמנותה לרומא במהלך המלחמה הפונית השנייה והדפה את התקפותיו של חניבעל בהצלחה. במהלך מלחמת האיטלקים ברומא שפרצה בשנת 91 לפנה"ס הייתה קימה העיר הראשונה שתושביה זכו באזרחות רומית.

קרב ימי נוסף נערך באזור העיר בין ציי סקסטוס פומפיוס ואוקטביאנוס בשנת 38 לפנה"ס.

לאחר התמוטטותה של האימפריה הרומית עברה העיר ידיים רבות, בין השאר, האוסטורגותים, הביזנטים והנורמנים.

העיר נהרסה בשנת 1205 על ידי נאפולי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:איטליה: אתרים ארכאולוגיים מתקופת יוון העתיקה
קרב קומאי

קרב קומאי, מפה מאנציקלופדיה הצבאית, 1911-1915
קרב קומאי, או קרב קימה הוא קרב ימי שנערך בשנת 474 לפנה"ס במפרץ נאפולי בין כוחותיהם המשולבים של ציי קימה ושל היירון הראשון טיראן סירקוסאי לבין הצי האטרוסקי. הקרב הסתיים בניצחונם של ההלנים והציל את היוונים יושבי קמפניה משלטון אטרוסקי.
קרב קימה היה חלק משרשרת של קרבות ימיים ויבשתיים בין המתיישבים היוונים באיטליה וסיציליה ובין האטרוסקים שהסתיימו באובדן כוחה הימי של האומה האטרוסקית בים הטירני.

מפלתם של האטרוסקים הביאה לכיבושו המיידי של האי איסקיה על ידי היירון, כיבוש שניתק את הקשר בין יישובי האטרוסקים בקמפניה ובין יישוביהם באטרוריה. סירקוסאי המשיכה לדחוק את רגלי האטרוסקים במהלך המאה ה-5 לפנה"ס והשתלטה על הים הטירני, תהליך שהגיע לשיאו עם ניצחונה על האתונאים והאטרוסקים במהלך המלחמה הפלופונסית.

תבוסתם של האטרוסקים בקימה באה במקביל להתעצמותה של הרפובליקה הרומית, שבכתקופה זו ערכה מלחמות גבול קשות עם עיר המבצר האטרוסקית ויי. קרב קימה היה אחד מנקודות השבר של האטרוסקים ולאחריו החלה האימפריה שלהם להתמוטט, תוך כדי שהם מאבדים את קמפניה לסאמניטים, את דרום אטרוריה לרומא ואת שטחיהם הצפונים לגאלים.

קסדת ברונזה (השמורה כיום במוזיאון הבריטי) ועליה כתובת המנציחה את האירוע, נשלחה לאולימפיה שם הוקדשה לזאוס. תוכן הכתובת, לפי תרגומו של דוד קלעי הוא: "היירון בנו דאינומנס ובני סיראקוס - אל זבס שלל טירני מקימה".

עדות נוספת לניצחון היוונים נשמר באודה הפיתית הראשונה של פינדארוס, משורר יווני בן המאה ה-5 לפנה"ס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קרבות ימיים
קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:קרבות במאה ה-5 לפנה"ס
קטגוריה:מפרץ נאפולי
קטגוריה:סכסוך צבאי ללא קואורדינטות
ולדימיר פרידמן

ולדימיר פורסק פרידמן (ברוסית: Владимир Фридман; נולד ב-20 ביוני 1959) הוא שחקן וזמר ישראלי. זוכה בפרס "איש השנה" של העלייה הרוסית בתחום קולנוע ותיאטרון, זוכה בפרס השחקן הטוב ביותר בהצגה "על הספסל".

==ביוגרפיה==
פרידמן נולד בקורסק שברוסיה הסובייטית, בברית המועצות לשעבר. הוא סיים את לימודי המשחק באקדמיה לאמנויות תיאטרון במוסקבה. במשך 7 שנים שיחק בתיאטרון ממשלתי רפרטוארי ברוסיה. על משחקו במחזה "המהגרים" זכה ב"פרס הקומסומול". עלה לישראל בשנת 1991 עם משפחתו.

בישראל משחק פרידמן בין היתר בטלוויזיה, שיחק בתפקיד אורח בסדרה שמש, בתוכניות "ספי", "טיפול נמרץ", "טייק אווי", ב-"הקרב על תל חי" בתפקיד יוסף טרומפלדור. בשנת 2002 שיחק פרידמן בסדרת הטלוויזיה, "תיק סגור", ששודרה בערוץ 10. ב-2003 שיחק בסדרת הדרמה לנוער, "הילדים מגבעת נפוליאון", ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 2004 שיחק פרידמן בדרמת הטלוויזיה, "מכתבים מרישיקש". בשנת 2005 שיחק פרידמן בסדרת הדרמה "מילואים". בשנים 2006–2007 שיחק פרידמן בשתי טלנובלות במקביל, "ילדות רעות" ו"האלופה", הדמויות שהוא מגלם בסדרות אלו הן דומות - מיליארדר רוסי שקונה תאגיד מצליח בישראל לשם מטרה מסוימת, יש הטוענים כי דמותו מבוססת על ארקדי גאידמק. בשנת 2007 שיחק בסדרה "מסכים" המשודרת ב-yes, וגילם את דמותו של אולג. השתתף גם בקומדיה החינוכית "בלי גרביים". משנת 2009 משחק בסדרה "בין השורות" המשודרת בערוץ yes רדוגה ב-yes, שם הוא מגלם את דמותו של ארתור קרסיק.

משנת 1992 משחק ללא הפסקה בתיאטרון ישראלי בהצגות שונות בעברית. בין היתר שיחק בהצגת יחיד בשם "שם נולדתי" (אותה כתב וביים), אשר מבוססת על סיפור עלייתו לישראל, אותה הציג למעלה מ-1,800 פעמים על במות שונות בארץ. מופיע בישראל ומחוצה לה בהופעות שירה בליווי גיטרה בשפה הרוסית.

בשנת 1997 הפיק ערוץ 2 במסגרת הסדרה "תיבת תעודה" סרט תיעודי "ולדימיר" על קשיי קליטתו כשחקן עולה.

פרידמן משחק גם בקולנוע, בין הסרטים בהם שיחק "בית"ר פרובנס", "כנפיים שבורות", "קרקס פלשתינה" זוכה פרס אופיר, "ווייאז'" שזכה בפרס מיוחד בקאן, "החברים של יאנה" זוכה "פרס אופיר", "היה או לא היה", "אודות המוניטין", "איש החשמל", "שנת אפס", "קירות" "חובו של אהרון כהן" וב"שושלת שוורץ".

בשנת 2010 שיחק בדרמה "טרויקה" ובסרט "לנין באוקטובר".

בשנת 2011 השתתף בסדרה "אחת אפס אפס" סדרת המשטרה של ערוץ 10 בתפקיד אנטולי.

בשנת 2012 השתתף בסדרה "30 ש"ח לשעה" של הערוץ הראשון בתפקיד קוסטה.

ב-2016 גילם את יורם בסרטה של הגר בן אשר "הפורצת".

בשנת 2018 השתתף בסדרה מלכות של הוט 3 ובשנת 2019 גילם את פרופסור בולצמן בסדרה "ביום שהאדמה רעדה" מבית קשת 12 ושומר באיראן בסרט "המורה לאנגלית".

בשנת 2021 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "קופה ראשית" של ערוץ כאן 11 שם הוא גילם את יורי פשוטין.

בשנת 2024 שיחק בעונה השנייה של הסדרה הקומית "שנות ה-90" של ערוץ רשת 13 גילם את אולג זריצקי אבא של אלינה (כריסטינה רוז); וכן שיחק בסדרה "הצבי" שבה גילם את אריה ציפיס, אביה של פרומה, גיבורת הסדרה.

==פילמוגרפיה (קולנוע וטלוויזיה)==

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
רוג'ר מייסון ג'וניור

רוג'ר פיליפ מייסון הבן (באנגלית: .Roger Philip Mason, Jr; נולד ב-10 בספטמבר 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA. בעברו שיחק גם באולימפיאקוס היוונית ובהפועל ירושלים מליגת העל הישראלית.

בין השנים 2014–2016 שימש כסגן יושב ראש איגוד שחקני ה-NBA, ובשנים 2017–2018 כיהן כנשיא וקומישינר של ליגת ה-BIG3.

== קריירה ==
מייסון נולד בעיר וושינגטון די. סי., ולמד שלוש שנים באוניברסיטת וירג'יניה שבה השיג ממוצעים מרשימים של 13.8 נקודות, 3 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. בשנת 2002 החליט להירשם לדראפט ה-NBA, והוא נבחר בבחירה ה-30 בדראפט על ידי שיקגו בולס, שהיו בתקופה של ירידה ביכולת.

מייסון שיחק בעונת הבכורה שלו ב-NBA ב-17 משחקים והשיג ממוצעים מאכזבים של 1.8 נקודות, 0.7 ריבאונדים ו-0.7 אסיסטים למשחק.

לאחר מכן בעונת שיחק מייסון ב-3 משחקים במדי הבולס בטרם עבר לקבוצת טורונטו ראפטורס שבה שיחק 23 משחקים והשיג ממוצעים של 4 נקודות, 1.2 ריבאונדים ואסיסט אחד למשחק, אך הוא נפצע ושוחרר.

בהמשך עונת 2003/04 החליט מייסון לעבור לשחק באירופה, שבה הוא חתם בקבוצת אולימפיאקוס היוונית שאיתה שיחק במסגרת היורוליג.

לאחר מכן, בעונת 2005/06 עבר לשחק בישראל בקבוצת הפועל ירושלים שאיתה הגיע לחצי גמר גביע יול"ב, וביסס עצמו כשחקן מוביל וכאחד השחקנים הבולטים בקבוצה.

את עונת החל מייסון ביפן בה סיכם בקבוצת OSG פיניקס המקומית לאחר ששוחרר מהפועל ירושלים, אך שבועיים לאחר סיכומו קיבל חוזה מובטח בוושינגטון ויזארדס, שהתעניינה בשירותיו. הוא חתם בקבוצה ושיחק בה במשך שנתיים שבהן הראה יכולת טובה. לאחר עונת עבר לסן אנטוניו ספרס בה שיחק במשך שנתיים.

בארבע העונות הבאות שיחק עבור ניו יורק ניקס, וושינגטון ויזארדס, ניו אורלינס הורנטס ומיאמי היט, ובסיום עונת פרש ממשחק, בגיל 33.

== פרשות ציבוריות ==
בשנת 2007, נקשר שמו של השחקן ושל חבריו הוראס ג'נקינס, מריו אוסטין ושחקן הפועל תל אביב דאז מרכוס האטן בפרשת התעללות מינית בנערה בת 19 עם צרכים מיוחדים, אך המשטרה והפרקליטות סגרו את תיק החקירה מחוסר אשמה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:בחירות דראפט של שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורסלני ניו אורלינס הורנטס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
יוסף אולמרט

יוסף (יוסי) אולמרט (נולד ב-10 באוגוסט 1950) הוא מזרחן ופרשן ספורט ישראלי. כיהן כמנהל לשכת העיתונות הממשלתית. אחיהם של אהוד אולמרט, ירמי אולמרט ועמרם אולמרט.

==ביוגרפיה==
נולד במושב נחלת ז'בוטינסקי למרדכי ובלה אולמרט. אולמרט שירת בצה"ל בשנים 1968 - 1971 . בשנים 1971 - 1978 למד באוניברסיטה העברית בירושלים לימודי האסלאם ולימודי המזרח התיכון וסיים תואר ראשון ושני בהצטיינות. הוא סיים לימודיו לתואר שלישי בבית הספר לכלכלה של לונדון והגיש את עבודת הדוקטורט שלו על הנושא " מדיניות בריטניה בלבנט בשנים 1940 - 1945 ". בשנים 1981 - 1989 הוא היה ראש המחלקה לסוריה ולבנון במרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה השייך לאוניברסיטת תל אביב. במקביל, הוא גם לימד מזרחנות באוניברסיטת תל אביב.הוא כתב שני ספרים בנושא, שהתפרסמו בהוצאת משרד הביטחון, המבוססים על סדרות הרצאות שנתן בגלי צה"ל במסגרת הסדרה "אוניברסיטה משודרת". בנוסף, כתב טורי דעה רבים ב"ידיעות אחרונות". שימש גם במכון שילוח לחקר המזרח התיכון כיועץ לענייני סוריה ולבנון.

בין השנים 1990 - 1993 כיהן כמנהל לשכת העיתונות הממשלתית.

בשנות ה-90 ניסה באופן כושל להיכנס לפוליטיקה, תחילה בהתמודדות בבחירות המקדימות במרכז הליכוד, אז התמודד על מחוז מישור החוף, הגיע ראשון עם כ-5,000 קולות, שובץ במקום ה-43 ברשימת הליכוד-גשר-צומת לכנסת ה-14, ולא נבחר לכנסת. לאחר מכן התמודד על ראשות עיריית רעננה, ולא ניצח. בעקבות ניסיונות אלו הסתבך בחובות כבדים למלווים בשוק האפור. בעקבות זאת עזב את ישראל בשנת 2004. כיום הוא חי בארצות הברית ומתפרנס ממתן הרצאות בנושאי מזרחנות.

היה נשוי ללינדה, יהודייה ילידת קנדה, חברת הנהלת יד ושם ולהם שלוש בנות. הזוג התגרש לאחר שאולמרט עזב את הארץ.

==ספריו==
* .
* .

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ynet.co.il/headlines/1,7340,L-1382,00.html מאמרי דעה] - יוסף אולמרט
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:מנהלי לשכת העיתונות הממשלתית
יוסף
קטגוריה:פרשני כדורגל ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:נחלת ז'בוטינסקי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קלימרו

קלימרו (ביפנית: カリメロ, באנגלית: Calimero) היא סדרת אנימה יפנית לילדים בת 155 פרקים, המבוססת על סיפור איטלקי, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1974 ל-1975, בשיתוף פעולה יפני-איטלקי.

הסדרה מספרת על אפרוח אנושי, היחידי בצבע שחור במשפחה של עופות צהובים. הוא עדיין לובש חצי מקליפת הביצה שלו על ראשו. הסדרה עוסקת בעיקר בהרפתקאות חברי הקבוצה, כאשר הם פותרים תעלומות ויוצרים סרטים דוקומנטריים. אף על פי כן, הרפתקאותיהם לפעמים מסבכות אותם בצרות.

הדמויות נוצרו על ידי נינו וטוני פאגוט ובהתחלה שודרו במסגרת סדרת פרסומות ברחבי איטליה. הדמויות לאחר מכן נרכשו על ידי חברת הפקות יפנית אשר הפיקה שתי סדרות אנימה. הראשונה נוצרה על ידי טואי אולפני אנימציה ושודרה מאוקטובר 1974 עד ספטמבר 1975 והשנייה, שכללה סביבה ודמויות חדשות, נוצרה ב-1992. בסך הכל, נוצרו 99 פרקים בסדרה (47 בסדרה של טואי מ-1974 ו-52 בסדרה מ-1992).

בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון, בדיבוב לעברית, משנת 1996 ומאז בשידורים חוזרים. החל משנת 2014 משודרת בישראל בערוץ הופ! סדרה חדשה של קלימרו בהנפשה ממוחשבת.

==הדמויות==
* קלימרו (שרית סרי): הגיבור הראשי בסדרה, אפרוח שחור קטן עם קליפת ביצה על ראשו.
* אפי (אורית אמיר): החברה של קלימרו, אפרוחית ביישנית בעלת הגיון בריא.
* ואלריאנו: אפרוח ירוק שמכור ליצירת סרטים.
* סוזי (גליה שפרינג): ברווזית עשירה.
* פיירו: החבר של סאסי, ברווז עשיר ירוק.
* רוזלה: החברה של ואלאריאנו, אפרוחית ביישנית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות הנפשה איטלקיות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1970
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1990
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות הנפשה ממוחשבת
קטגוריה:טואי אנימציה: סדרות טלוויזיה
נחל דוד

המפל הקטן בנחל דוד
נַחַל דָּוִד הוא נחל איתן הזורם בשמורת עין גדי שבדרום-מזרח מדבר יהודה. 

== אטימולוגיה ==
שמו של נחל דוד על שם דוד המלך אשר ברח מפני שאול בין היתר גם לאזור עין גדי בו זורם הנחל: "וַיַּעַל דָּוִד מִשָּׁם וַיֵּשֶׁב בִּמְצָדוֹת עֵין-גֶּדִי"<ref></ref>, "וַיְהִי כַּאֲשֶׁר שָׁב שָׁאוּל מֵאַחֲרֵי, פְּלִשְׁתִּים, וַיַּגִּדוּ לוֹ לֵאמֹר: הִנֵּה דָוִד בְּמִדְבַּר עֵין גֶּדִי".<ref></ref> 

== מבנה הנחל ==
חלקו העליון והמערבי של הנחל, סמוך לרוג'ום א-נקה, אכזב ורדוד. כמו כל נחלי מדבר יהודה, כשהוא נכנס לבמת השוליים המזרחיים, מתקרב למצוק ההעתקים ונכנס לשמורת עין גדי, הוא נשבר במפל ענק שגבהו 184 מטרים. בקטע זה מתחיל קטע הערוץ הקניוני, היפה והמגוון של הנחל.
חלקו העליון של הקניון יבש תמיד מלבד בזמן הגשמים ולכן מכונה "הקניון היבש". בחלק זה קיים מצוק ובתחתיתו גבים רבים המלאים מים גם בקיץ. סיומו של קטע ערוץ זה ב"מפל החלון" המזמן תצפית נאה אל ים המלח והרי מואב ומזווית מסוימת נראים שני צוקים אמתניים שסוגרים מעל התצפית, ומכאן שמו. בראש מפל החלון נמצא "גב חלון"- בריכת מי שיטפונות המתמלאת וניתנת לרחצה לאחר שיטפון גדול. מהבריכה ניתן לחזות בתצפית המפל.
כמו כן מצויים בקרבת הנחל עוד שני מעיינות איתנים: האחד הוא "מעיין שולמית" הנראה לעין בלא יותר מאשר זרזיף מים בינות לערימת קנים, בדרך העולה מערוץ נחל אל עבר המעיין השני והנודע יותר, הוא מעיין עין גדי.

בחלקו התחתון של הנחל זורמים מימיו כל השנה והוא פתוח לקהל הרחב בתשלום. "עין דוד" הוא המעיין העיקרי אשר מזין את הנחל במימיו. מקור המעיין הוא במי גשמים היורדים בהרי יהודה, מחלחלים למי התהום, זורמים מזרחה מתחת לפני הקרקע ובוקעים בראש מפל שולמית, המפל הראשון והגבוה ביותר (כ-22 מטרים) מתוך סדרה של ארבעה מפלים הזורמים כל ימות השנה בנחל.

"מפל דוד" שבנחל סגור למטיילים בשל סכנת אבנים מידרדרות. באוגוסט 2023 אירעה מפולת סלעים בנחל שהובילה למותו של ילד בן 5 ופציעתם של מטיילים נוספים.<ref></ref>

בשנת 2005 פגעה בצמחייתו הטרופית הייחודית של הנחל שרפה שנגרמה ככל הנראה על ידי מטיילים לא זהירים והביאה להשמדתו של כ-80% מהצומח בנחל.

צירוף המקום הגאוגרפי בבקע ים המלח, הנוף המצוקי ומקורות המים המתוקים, מאפשרים למגוון גדול של צמחייה ובעלי חיים האופייניים לאזורים גאוגרפיים שונים לחיות אלה בצד אלה. בביקור בנחל ניתן לראות יעלים נוביים ושפני סלע ממש בסמוך לשביל הטיול.

== גלריה ==
<gallery heights="170" mode="packed">
קובץ:Wadi David.jpg
קובץ:David's Falls.jpg
קובץ:Eingedi22.jpg
קובץ:***נחל דוד.jpg
קובץ:David032.JPG|מערות קבורה במצוק הנחל
קובץ:שמורת עין גדי3.jpg
קובץ:שפן סלעים בנחל דוד 06.jpg|שפני סלע סמוך לנחל דוד
</gallery>

==ראו גם==
* עין גדי (קיבוץ)
==קישורים חיצוניים==

* יום שדה [http://meyda.education.gov.il/files/noar/zafit.pdf "שביל צפית - נחל דוד"], מנהל חברה ונוער אגף של"ח וידיעת הארץ.
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עין גדי
קטגוריה:נחלי ישראל הנשפכים לים המלח
קטגוריה:מדבר יהודה: נחלים
סוף מצוי

סוף מצוי (שם מדעי: Typha domingensis) הוא צמח רב שנתי ממשפחת הסופיים. צומח לרוב ליד קנה ומכאן הצרוף "קנה וסוף" () שהשתבש ל"קנה סוף", אף על פי שלא קיים צמח העונה לשם זה.
== מאפיינים ==
הסוף המצוי גדל בקרבת מים, קנה השורש שלו זוחל בבוץ ומשתרש ממפרקיו. בחודשי הקיץ מצמיח הסוף המצוי תפרחת גבוהה ומוארכת (בגובה 150-70 ס"מ) בראש גבעול גלילי. הפרחים זעירים וצפופים, נושאים עלים ארוכים, שטוחים וצרים (ברוחב של כס"מ בודד).

התפרחת מחולקת לשניים: בחלק העליון פרחים זכריים, ובתחתון פרחים נקביים. ההפצה נעשית הן ברבייה וגטטיבית (באמצעות שורשים וקנה שורש), והן באמצעות הפצת זרעים בעזרת הרוח.
בזמן הבשלת הפרי מתפורר העמוד לזרעים רבים, שמתעופפים ברוח ונישאים במים.
prinzenweiher בעיר סארבריקן, גרמניה]]
תפוצתו של הצמח רחבה – הוא מצוי במזרח אגן הים התיכון, במזרח התיכון ובאזור הטרופי. 

שיער התפרחות של הסוף המצוי שימש למילוי, והעלים לקליעת מחצלות. קני השורש נאכלו בעתות רעב.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1807
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן הנדריק פרסון
קטגוריה:סופיים
קטגוריה:צמחי מים מליחים
Demashita! Powerpuff Girls Z

Demashita! Powerpuff Girls Z הוא שמה של סדרת אנימה יפנית המבוססת על סדרת האנימציה האמריקאית הפופולרית בנות הפאוור פאף. הסדרה הופקה במסגרת שיתוף פעולה בין Cartoon Network ,Toei Animation ,Aniplex. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ביפן ביולי 2006 בערוץ TV Tokyo במתכונת של 50 פרקים באורך של 30 דקות. באוגוסט 2006 התפרסמה לראשונה גם סדרת מאנגה שמבוססת על סדרה זו.

== עלילה ==
על מנת למנוע שינוי פתאומי באקלים, המדען קן קיטאזאווה משתמש בכימיקל Z, נוסחה חדשה של החומר המקורי אותו המציא אביו, כימיקל X, בשביל להרוס קרחון ענק. האימפקט של כימיקל Z גורמים לאורות לבנים ושחורים להופיע בשמי טוקיו (ניו טאונסוויל בגרסה האמריקאית). שלוש בנות רגילות, מומוקו אקטסוסומי, מיאקו גוטוקוג'י וקארו מאטסובארה, נקלעות להבזק כזה של אור לבן אשר מעניק להן כוחות על והופך אותן לבנות הפאוור פאף Z. במקביל, חלק גדול מהאורות השחורים גורמים לאנשים אחרים להפוך לרעים. וכך, בלוסום (מומוקו), באבלס (מיאקו), ובאטרקאפ (קארו), משתמשות בכוחות העל שלהם ומקדישות את זמנן להגנה על העיר טוקיו מפני האנשים שהושפעו מהאורות השחורים. במהלך הסדרה, חלומה של כל אחת מהבנות מתגשמת: מומוקו אכן הפכה לגיבורת על, מיאקו פגשה את אהבתה הראשונה, טאקאקי איוקאי (פרק 12 ופרק 48), וקאורו אכן יותר חזקה מכל בן אנושי.

== הדמויות ==
=== בנות הפאוור פאף Z ===
* מומוקו אקטסוסומי (בלוסום) (Momoko Akatsutsumi) -
* מיאקו גוטוקוג'י (באבלס) (Miyako Gotokuji) -
* קארו מאטסובארה (באטרקאפ) (Kaoru Matsubara) -

=== אנשי טאונסוויל ===
* פרופסור יוטוניום (Professor Utonium) - גרסת האנימה של פרופסור יוטוניום. בגרסה זו יש לו ילד בשם קן קיטאזאווה אשר יוצר את הבנות. 
* קן קיטאזאווה (Ken Kitazawa) - היוצר של הבנות, מדען במקצועו.
* פיץ(Peach) - כלב המחמד הרובוטי של קן. מקבל את היכולת לדבר אחרי שנפגע על ידי קרן לבנה. קרוי פוצ׳י (Poochi) בגרסה האמריקאית.
* ראש העיר מאייר (Mayor Mayer) - ראש העיר טוקיו. ילדותי מאוד. 
* מיס בלום (Miss Bellum) - העוזרת של ראש העיר, פרצופה מעולם לא נראה בסדרה. תמיד מראים רק את רגלייה, או שראשה מוסתר על ידי חפץ כלשהו.

=== נבלים ===
* מוג'ו ג'וג'ו (Mojo Jojo) 
* פאזי לומפקינס (Fuzzy Lumpkins)
* הימקו שירוגני/נסיכה (Himeko Shirogane / Princess)
* אמיבה בויז (Amoeba Boys) 
* סאקוראקו קינטוקי/סדוסה (Sakurako Kintoki / Sedusa) 
* גאנגרין גאנג (Gangreen Gang)
* רוודי ראף בויז (Rowdyruff Boys)
* הוא (Him) 

== ראו גם ==
* בנות הפאוור פאף

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tv-tokyo.co.jp/anime/ppgz/ הסדרה באתר TV Tokyo] - ביפנית
* [http://ppgcom.gooside.com/ppgz/ צילומי מסך מהסדרה]
* קטעי וידאו מהפיילוט לסדרה: [http://ppgcom.gooside.com/ppgz/ppgz_attack.html קטע וידאו 1], [http://ppgcom.gooside.com/ppgz/ppgz_transformation.html קטע וידאו 2]

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:שוג'ו
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-2000
קטגוריה:בנות הפאוור פאף
אדואר לאלו

אדואר לאלו (בצרפתית: Édouard Lalo; 27 בינואר 1823 – 22 באפריל 1892) היה מלחין צרפתי, מגדולי מלחיני המוזיקה הרומנטית הצרפתית במאה ה-19.

==ביוגרפיה==
לאלו נולד בליל שבצפון צרפת. בנעוריון למד בקונסרבטוריון למוזיקה בעירו. אביו היה קצין מצטיין בצבא נפוליאון, אך הקריירה הצבאית לא קסמה לאדואר והוא סירב להמשיך בדרכו של אביו. בגיל 16 החל את לימודיו בקונסרבטואר של פריז אצל יריבו הוותיק של ברליוז, פרנסואה אנטואן האבנק. במשך שנים אחדות התפרנס בנגינה בכינור ובוויולה ובלימוד נגינה בפריז. ב-1848 הקים עם ידידים רביעיית מיתרים בשם "ארמינגו", שם ניגן בכינור שני ובוויולה. הוא החל בכתיבת מוזיקה, שלא זכתה להצלחה. מתקופה מוקדמת זו שרדו שירים ויצירות קאמריות (שתי סימפוניות מוקדמות הושמדו). בשנות ה-60' של המאה ה-19 כמעט לא חיבר מוזיקה, אך בעשור הבא החל להלחין מוזיקה תזמורתית ועורר עניין בקהל המאזינים. בשנת 1873 חיבר את "הסימפוניה הספרדית" לכינור ותזמורת, בשביל הכנר הווירטואוז פבלו סרסטה וקונצ'רטו לצ'לו. את שתי היצירות מאפיינת מוזיקה קליטה ומלהיבה, הודות להשפעה הספרדית המובהקת והתנופה המלודית והקצבית, והן שבו את לב המאזינים.

ז'ולי מאליני, זמרת אלט מברטאן שעמה התארס ב-1865 עוררה את עניינו באופרה והוא החל לחבר יצירות לבימה, אבל הן היו מתקדמות ווגנריות מדי באופיין ולא התקבלו תחילה, על אף הרעננות והמקוריות שאפיינו אותן, ולאלו בחר אפוא להתמקד בחיבור מוזיקה קאמרית, שהחלה אותן שנים להיכנס לאופנה בצרפת, ויצירות לתזמורת. לאחר תקופה של דחייה, קיבלה האופרה של פריז את האופרה "מלכה של איס", שבוצעה בהצגת בכורה ב-1888 וזכתה בהצלחה מסחררת.

אף כי לאלו איננו מן השמות הבולטים והמוכרים ביותר במוזיקה הצרפתית, הסגנון הייחודי שלו, המתאפיין בבהירות והיגיון, הקנה לו מידה מסוימת של פופולריות. על אף זיקתו לרומנטיקה במוזיקה, כפי שייצגו אותה מנדלסון ושומאן, נטה לאלו למוזיקה עממית והיה בין הראשונים ששילבו ביצירותיהם רעיונות וצבעים שמקורם בנעימות עממיות. "הסימפוניה הספרדית" לכינור ותזמורת נהנית עד היום ממקום מכובד ברפרטואר הכינור ומזוהה עם שם מחברה יותר מכל יצירה אחרת שלו. לאלו מוכר גם בקונצ'רטו שלו לצ'לו ברה מינור. אותה אגדה ברטאנית שנתנה את השראתה לאופרה "מלכה של איס" השפיעה גם, במידה מסוימת, על הסימפוניה בסול מינור (מן החביבות ביותר על סר תומאס ביצ'ם) ועל אי-אילו יצירות קאמריות.

רק בהיותו בן 50 החלו יצירותיו להתפרסם והוא הוכר כאחד מגדולי המלחינים הצרפתיים בתקופה הרומנטית וקיבל מהממשלה הצרפתית תוארי כבוד ופרסים.

==יצירותיו החשובות==
* הקונצ'רטו לכינור המכונה "הסימפוניה הספרדית" נכתבה עבור הכנר הספרדי פבלו סרסטה
* הקונצ'רטו לצ'לו ותזמורת 
* האופרה "מלכה של איס"

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1823
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1892
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
M117

פצצת סימן 117
פצצת סימן 117 היא פצצת שימוש כללי אמריקנית.

משקלה הנומינלי הוא 750 ליברות (343 ק"ג), אך משקלה האמיתי תלוי במרעום ובהתקני העיכוב והוא נע סביב ה-820 ליברות (373 ק"ג). הסימן 117 מכילה חומר נפץ מסוג מינול 2 או טריטונל במשקל של 403 ליברות (183 ק"ג). קוטר גוף הפצצה הוא 408 מ"מ.

קיימים שני דגמים של הסימן 117: הסימן 117 עם יחידת הזנב MAU-103 בעלת גרר נמוך שאורכה 2.16 מטר ומוטת הסנפירים שלה הוא 520 מ"מ, והסימן 117R עם יחידת הזנב MAU-91 בעלת גרר גבוה שאורכה 2.06 מטר ומוטת הסנפירים שלה הוא 570 מ"מ.

משנות ה-50 ועד לשנות ה-70 המוקדמות היא הייתה הנשק התקני שנישא על ידי מטוסי הקרב F-100 סופר סייבר, F-104 סטארפייטר, F-105 ת'אנדרצ'יף, F-111 וה-F-4 פנטום, אך כיום היא נמצאת רק בשימוש מפציצים כבדים של חיל האוויר האמריקני כגון ה-B-52 סטרטופורטרס.

מטוסי קרב טקטיים משתמשים בדרך-כלל בפצצות מסדרת סימן 80 (בעיקר הסימן 82 והסימן 83 והגרסאות המונחות שלהן). במהלך מלחמת המפרץ ב-1991 הטילו מפציצי B-52 כ-44,600 פצצות סימן 117.

הסימן 117 הייתה הבסיס לפצצה הכימית MC-1, שהכילה גז עצבים מסוג סארין. ארצות הברית מעולם לא עשתה שימוש ב-MC-1 בלחימה, אך פצצות אלו נותרו ככל הנראה בארסנל שלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פצצות שימוש כללי
קטגוריה:אמצעי לחימה אמריקאיים
נגריטו

צעירה פיליפינית משבט אָטי
נגריטו הוא שם כולל לתושבים הילידים של דרום-מזרח אסיה אשר נבדלים מבני האוכלוסיות הגדולות הסובבות אותם במראם החיצוני ובאורח חייהם.

בני הנגריטו כוללים את ה"אטי" (Ati), ה"אטה" (Aeta) ולפחות עוד ארבעה שבטים אחרים בפיליפינים, ה"סמאנג" (Semang) של חצי האי המלאי, ה"מאני" (Mani) של דרום תאילנד ו-12 שבטים של איי אנדמן. המונח המלאי לשבטים אלה הוא "אורנג אסלי", מונח שמשמעותו "האנשים המקוריים". סביר להניח, שהם הילידים המקוריים של דרום מזרח אסיה, כולל גינאה החדשה.

קומתם כשל הפיגמים, דהיינו גובהו הממוצע של גבר בוגר בקבוצות אוכלוסייה אלה אינו עולה על 150 סנטימטר. בני הנגריטו מתאפיינים בעור כהה מאוד, שיער מקורזל ותווי פנים דומים מאוד לאלה של השחורים באפריקה, בעיקר בקרב ילידי איי אנדמן. אצל שבטי הנגריטו אפשר למצוא מאגרים גנטיים של DNA מיטוכונדריאלי (mtDBA) שהם בין הטהורים ביותר בכל המין האנושי, כך שה-mtDNA שלהם משמש כיסוד לחקר הסחף הגנטי. 

המילה היא צורת ההקטנה הספרדית של "נגרו" (negro), כלומר, "שחור קטן", ונטבעה על ידי חוקרי ארצות מוקדמים, שסברו כי בני הנגריטו באו מאפריקה.

בני הנגריטו של הפיליפינים ידעו להבעיר אש, ידיעה שלא הייתה לבני אנדמן. לפי הרשומות, בני סמאנג ייצרו לבוש מקליפות עצים כתושות וחיו הן במערות והן בסוכות מקורות עלים. הסברה היא, שהנגריטוס הם תושביהם הילידים, המקוריים, של הפיליפינים. הם נבדלים מן האוכלוסייה הפורמוזית-אינדונזית-מאלאית או אוסטרונזית, שהגיעה לאיים בסירות או "בלנגאי" (סוג של סירות). אזכור לכך - ברכישת זכויות התיישבות באי פנאי בשנת 1212 על ידי מלאיים מידי ראש שבט הנגריטוס.

לרוב שבטי הנגריטו אין שפה משלהם והם מדברים בשפות של עמים הסובבים אותם. יוצא מן הכלל הם ילידי איי אנדמן שמדברים בשפות שאינן קרובות לשום קבוצה לשונית ידועה בעולם.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20111003073316/http://www.andaman.org/BOOK/chapter1/text1.htm על שבטי הנגריטו באיי אנדמן] <small>באנגלית</small>
* [http://www.andaman.org/BOOK/chapter36/text36.htm על הנגריטוס בדרום תאילנד] <small>באנגלית</small>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נגריטו
קטגוריה:הודו: דמוגרפיה
קטגוריה:הפיליפינים: דמוגרפיה
קטגוריה:מלזיה: דמוגרפיה
קטגוריה:קבוצות מוצא
טואי אנימציה

סמל טואי אנימציה
טואי אנימציה (ביפנית: 東映アニメーション) היא חברת האנימציה יפנית בבעלותה של חברת טואי. יוצרי מאנגה רבים כמו אקירה טוריאמה הייאו מיאזאקי, איסאו טקהאטה ויושי קוטאבי עבדו בחברה.

== היסטוריה ==
מאז שנוסדה ב-1956, טואי יצרה כמות גדולה של סדרות טלוויזיה וסרטים, רבים מהם אף הצליחו ברחבי העולם.

במקור טואי הייתה התשובה היפנית לדיסני ובהתחלה הם יצרו סרטי אנימציה בסגנון מחזות זמר מסוף שנות החמישים עד לשנות השבעים המוקדמות.
בעקבות השינויים בשוק הצפייה, טואי עברו למדיום הטלוויזיה ואימצו את הסגנון הסטנדרטי הייחודי לסדרות האנימה.

== הפקות בולטות לאורך השנים ==
;סדרות
* סאלי המכשפה (ינואר 1966 - ספטמבר 1966)
* קלימרו (אוקטובר 1974 - ספטמבר 1975)
* סדרת הרובוטריקים (ספטמבר 1984 - דצמבר 2005) (מלבד הסדרה המקורית שהופקה בארצות הברית ודובבה ליפנית על ידי אולפני טואי)
* סדרת דרגון בול (פברואר 1984- הווה)
* עיר הדובשונים (1986–1987)
* סדרת סיילור מון (מרץ 1992 - מרץ 1996)
* יו-גי-הו! (העונה הראשונה) (אפריל 1998 - אוקטובר 1998)
* וואן פיס (1999 - הווה)
* שינזו (פברואר 2000 - ספטמבר 2000)
* דיג'ימון (2000 - 2012)
* (2010-2011)
* גליטר פורס (2012–2013)

;סרטים
* אינטרסטלה 5555 (2003)
* דרגון בול סופר: סופר הירו (2022)
* סלאם דאנק (2022)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20060618165054/http://www.toei-anim.co.jp/english/ האתר הרשמי באנגלית]

*
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות אנימה
קטגוריה:אולפני הנפשה יפניים
שיהאב-1

שיהאב-1 (شهاب-1; בפרסית: מטאור-1) הוא טיל בליסטי טקטי, הראשון מסדרת טילי השיהאב האיראניים והטיל הראשון במסגרת תוכנית הטילים האיראנית. הטיל יודע לשאת ראש קרב גדול של כ-1,000 ק"ג חומר נפץ או ראש קרב בלתי קונבנציונלי.

== פיתוח ==
הטיל הוא גרסה של הסקאד-B. ההערכה היא כי איראן רכשה 4 משגרי סקאד B וכ-54 טילים מלוב וסוריה בין השנים 1986–1985 במטרה להשתמש בטילים כנגד עיראק בהפצצת בירתה, בגדד, שנמצאת 130 ק״מ מגבול איראן, במסגרת מלחמת איראן עיראק. השימושים הראשונים בטיל היו במהלך חודש מרץ 1985; בשנה זו נורו כ-14 טילי סקאד לעבר יישובים וערים בעיראק. כ-100 טילים נוספים נרכשו מקוריאה הצפונית (שם מכונה הטיל ״הוואסונג 5״) עד שנת 1988. הערכת דוחות המודיעין היא כי במסגרת עסקה זו הוקם מפעל לייצור טילים מסוג סקאד B הנקראים ״שיהאב-1״ באיראן, שהגיעה לכדי יכולת ייצור עצמאית של הטיל בין השנים 1988–1994 בארבעה מתקני ייצור שונים.

== שימוש מבצעי ==
מפת ״מלחמת הערים״ מ[[מלחמת איראן עיראק, המלחמה בה בוצע השימוש המרבי בטילי שיהאב-1. באדום מסומנים אתרים שהותקפו באמצעות טילי שיהאב וסקאד]]
איראן ביצעה שימוש מבצעי בטילי הסקאד B שרכשה בשנות ה-80 במסגרת מלחמת איראן עיראק כנגד ערים ויישובים בעיראק. מהשיגורים הראשונים במרץ 1985 ועד 1988 שיגרה כ-100 טילים, ביניהם טילי ההוואסונג 5 הקוריאנים עליהם מבוסס השיהאב-1. במהלך שנות ה-90 בוצע שימוש נרחב בטילי השיהאב-1 כנגד מחנות של ארגון המוג'אהדין ח'לק בעיראק. ב-18 באפריל 2001 שוגרו על מחנות הארגון בין 30 ל-60 טילים במטח שערך כשלוש שעות.

כיום, על פי הערכות מודיעין, קיימים כ-200 טילי שיהאב-1 בשמישות מבצעית באיראן. במסגרת תרגיל צבאי שערכה ב-2011 הוכיחה כי יש לה יכולת שיגור של מספר טילי שיהאב-1 במטח וכי, בנוסף למשגרים ניידים, קיימים גם משגרים נייחים תת-קרקעיים.

במהלך 2014 נחשף מתצלום לווין כי חזבאללה הקים בסיס בעיר הסורית קוסייר ובו מתקנים שנטען כי מאוחסנים בהם טילי שיהאב-1 שנמסרו לארגון מידי משמרות המהפכה באיראן.

=== תפוצה ===
מפת פריסת השימוש בטילים ברחבי העולם
* איראן
* חזבאללה (בלבנון ובסוריה)

== ראו גם ==
* שיהאב-2
* שיהאב-3

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

1
קטגוריה:חזבאללה: אמצעי לחימה
עיוורון קשבי

עיוורון קשבי הוא התופעה הקוגניטיבית של אי תפיסת עצמים נראים בהיעדר הפניית קשב עבורם. תופעה זו היא סוג של עיוורון קוגניטיבי, בדומה לעיוורון לשינויים.

==מחקרים המדגימים את העיוורון הקשבי==
מחקר ראשון בתחום הראה כי הפניית קשב לגירוי ויזואלי אחד עשוי לגרום לגירוי שני לא להיתפס כלל, על אף שהוא נמצא במרכז שדה הראייה
. המסקנה שהסיקו אותם חוקרים היא שאין תפיסה ללא קשב.

תופעת העדר תפיסה בהיעדר קשב תוארה במחקרים נוספים. באחד המחקרים הבולטים הוצג בפני נבדקים [https://www.youtube.com/watch?v=vJG698U2Mvo סרטון וידאו] ובו שתי קבוצות של ילדים מתמסרות בשני כדורים. הנבדקים התבקשו לעקוב אחר מספר המסירות באחת הקבוצות. לאחר הצפייה נשאלו הנבדקים האם שמו לב למשהו יוצא דופן בסרטון. כ-50% מהנבדקים לא שמו לב לאדם לבוש בתחפושת גורילה שחצה באיטיות את המסך.

==תפיסה ללא קשב==
בשנת 1997 הוכח כי יכולה להתרחש תפיסה ללא קשב. החוקרים חשפו נבדקים לגירויים ללא הפניית קשב (ברקע של מטלה אחרת), ואף על פי שהנבדקים דיווחו שלא הבחינו בהם, נמצא שהגירויים השפיעו על תשובותיהם במטלה מאוחרת יותר (הנבדקים התבקשו לשפוט מבין שני קווים איזה קו יותר ארוך. הגירויים אליהם 'לא שמו לב' הכילו רמז ויזואלי). הנבדקים בניסוי דיווחו שהם הימרו על התשובות, אך בפועל ביצועם היה טוב בהרבה מניחוש. כלומר, המערכת הקוגניטיבית ידעה לתפוס ולעבד את הגירוי ולהגיב בהתאם, אף על פי שלתהליך לא ניתן קשב ושהוא לא נכנס למודעות.
מניסוי זה מתבקשת פרפרזה על מסקנת המחקר המוקדמת יותר - אין תפיסה מודעת ללא קשב.

==עיוורון קשבי בחיי היום יום==
אף על פי שעיוורון קשבי ניכר בתפיסתנו בכל עת, אנו מודעים אליו רק במקרים בהם יש השלכות לכך שלא תפסנו עצמים שהיינו 'אמורים לראות'. דוגמה מצערת היא הקושי של נהגים להבחין בכלי רכב דו-גלגליים. כיוון שרוב הנהגים מכוונים קשבית להבחנה במכוניות, קיימת נטייה שלא להבחין ברוכבי האופנוע והאופניים, מה שגורם לפגיעותם על הכביש.

==ראו גם==
* הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות
* מצמוץ קשבי
* קשיי קשב

==קישורים חיצוניים==
* 
* אמיר חרש, [https://web.archive.org/web/20111019001654/http://ifeel.co.il/page/17497 איך מפספסים גורילה], מתוך גליליאו

==הערות שוליים==

קטגוריה:קשב
ניפון אולפני אנימציה

ניפון אולפני אנימציה (יפנית: 日本アニメーション, ניפון אנימה-סיוסו) הוא אולפן אנימציה וחברת הפקות יפנית אשר נוסדה במקור באפריל 1969.

בתחילת הדרך החברה התמקדה ביצירת סדרות אנימה המבוססות על יצירות ספרות מערביות ועל סיפורי אגדות (כגון "הלב", "תום סויר" ו"הרפתקאותיו של פינוקיו"). אחת מהסדרות הראשונות של החברה שזכו להצלחה גדולה היה העיבוד שלהם לרומן השווייצרי הקלאסי "היידי בת ההרים" שזכה לפופולריות עצומה לא רק ביפן אלא גם במדינות שונות ברחבי בעולם.

בנוסף להתמקדות שלה בעיבודים טלוויזיוניים לספרות קלאסית החברה גם יצרה לאורך השנים סדרות אנימציה המבוססות על סדרות מאנגה (כמו "בובי" ו"היי בינבה") וכמו גם סדרות עם תוכן מקורי. בנוסף לכך לאורך השנים החברה גם שיתפה פעולה בפיתוח תוכן בשילוב פעולה עם אולפני אנימציה אחרים בתעשייה.

== הפקות בולטות לאורך השנים ==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:חברות בידור
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות אנימה
שיהאב-2

שיהאב-2 (شهاب-2; בפרסית: מטאור-2) הוא טיל בליסטי לטווח קצר מסדרת טילי השיהאב, יורשו של טיל שיהאב-1, פותח ויוצר במסגרת תוכנית הטילים האיראנית. הטיל יודע לשאת ראש קרב גדול של בין 750-1,000 ק"ג חומר נפץ, תלוי בטווח המעוף של הטיל.

== היסטוריה ==
הטיל הוא גרסה של הסקאד-C. בין השנים 1990-1992 רכשה איראן טילי סקאד C מקוריאה הצפונית (שם הם מכונים הוואסונג 6). איראן ניסתה טילים אלו לראשונה במאי 1991, בניסוי בו שוגר טיל מאזור טהראן למרחק של 310 ק״מ. גרסת הייצור המקומי באיראן של טיל זה נקראה ״שיהאב-2״ וההערכה היא כי עד 1994 צברה איראן כ-200 טילים.

טילי השיהאב-2 נוסו פעמים רבות במסגרת תרגילים צבאיים בשם ״הנביא הגדול״ ב-2006 ב-2011, בו הוכחה יכולת שיגור טילים ממשגרים מנויחים ותת-קרקעיים וב-2012. אך ככל הנראה לא שוגרו בפעילות מבצעית על ידי צבא איראן.

לטענת ״צבא השחרור הלאומי״, ארגון המורכב מאנשי צבא סורים שערקו, טילי השיהאב 2 מופעלים בצבא סוריה על ידי חטיבת טילי קרקע-קרקע 155, שמאחסנת את הטילים במתקנים תת-קרקעיים באזור אל-קטייפה.

== תפוצה ==
מפת פריסת השימוש בטילים ברחבי העולם
* איראן
* סוריה

== ראו גם ==
* שיהאב-3

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

2
כיתה (צבא)

סימון נאט"ו לכיתת חי"ר]]
כיתה (באנגלית: Squad) היא יחידה צבאית שכפופה למחלקה, מורכבת משתיים עד ארבע חוליות וכוללת בין 6 ל-21 חיילים. רוחב חזית התקיפה המקובל של כיתת חיל רגלים, בשטח פתוח הוא כמאה מטרים. מפקד כיתה (מ"כ) הוא מפקד שאינו קצין (מש"ק), לרוב בדרגת סמל או סמל ראשון. מפקד הכיתה הוא תחת פיקודם הישיר של הסמל המחלקתי ושל מפקד המחלקה.
בחיל הרגלים, חלוקתה של כיתה לחוליות אינה חלוקה קבועה, אולם מפקדי החוליות קבועים. סגנו של מפקד הכיתה הוא אחד ממפקדי החוליות שבה.

==מפקד כיתה==
מפקד כיתה או בקיצור מ"כ, הוא תפקיד של מש"ק בצה"ל, העומד בראש כיתת לוחמים בחי"ר, הנדסה, איסוף קרבי, מערך ההגנה האווירית, חטיבת החילוץ הקרבית או יחידה מובחרת. בצה"ל מתייחס מונח זה למפקד יחידה הכפופה למחלקה. מפקד הכיתה עבר קורס מ"כים חי"ר ודרגתו היא בדרך כלל דרגת סמל וסמ"ר. בעבר היה רב"ט נושא בתפקיד זה.

===מ"כ טירונים במגל===
בטירונות כלל צה"לית של מגל, המכשירה את החיילים העורפיים ותומכי הלחימה לרמת רובאי 03 במשך חודשיים עד חודשיים וחצי ובנוסף הכשרת קורס הפיקוד במשך כשלושה חודשים, מחולקים הטירונים בבסיסי הטירונות לכיתות טירונים כאשר על כל אחד מהם מפקד, בדומה ליחידות החי"ר, מש"ק שהוכשר להיות מ"כ טירונים בקורס מ"כים של מגל המתקיים בבה"ד 12 (בית ספר לפיקוד של מגל) שדרגתו נעה בין רב"ט לסמל ולעיתים נדירות גם סמ"ר וכפוף למפקד המחלקה שלו (קצין בדרגת סג"ם או סגן).

== קישורים חיצוניים ==

* רס"ן נתי תורג'מן, [https://web.archive.org/web/20200222224130if_/http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/2/112422.pdf המ"כ במלחמת לבנון השנייה - מפקדים שאינם מפקדים], מערכות גיליון 429, פברואר 2010 - מחקר אודות תפקיד מפקד הכיתה להלכה ולמעשה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מרכיבי סדר הכוחות
קונסרבטוריון

קונסרבטוריון הוא מוסד ללימודי מוזיקה, כולל אקדמיה למוזיקה. בישראל המשמעות המקובלת היא מסגרות חינוך בלתי פורמלי, המיועדות לילדים ובני נוער, שמקיימות את הלימודים בשעות אחר הצהריים ולעיתים משולבות במתנ"סים.

==מקור המונח בישראל==
מקור המונח, עם עליית יהודי גרמניה לארץ ישראל, והקמת חברת עזרה של יהודי גרמניה, שתמכה בהקמת וסיוע למוסדות חינוך בארץ. במוסדות אלו לימדו את השפה הגרמנית (עד למלחמת השפות), ותרמו לחדירת מונחים מגרמנית לתחומי החינוך וההשכלה הגבוהה. בין המונחים בתחום החינוך אפשר למנות את גן חובה (Kindergarten), את בית הספר התיכון (Mittelschule) ואת הקונסרבטוריון (Konservatorium) הוא בית הספר למוזיקה.

==הקונסרבטוריון בימינו==
כיום ניתן למצוא קונסרבטוריונים במגוון ערים ברחבי ישראל וביניהן: תל אביב, חיפה, ירושלים, הרצליה, כפר סבא, אשדוד, באר שבע, נתניה, ראשון לציון, פתח תקווה, רחובות, גבעתיים, חולון, חדרה, אילת, רמת גן, נתיבות ועוד. גופים אלו נחשבים לחלק בלתי נפרד מן החינוך המוזיקלי בישראל ולאחת מזרועותיהן החינוכיות-קהילתיות של הרשויות המוניציפליות. מלבד צוותי הוראה וסביבה לימודית פורייה, גופים אלו מטפחים מעטפת חינוכית מגבשת המאפשרת למוזיקאים צעירים וצעירות לפגוש בקולגות ליצירה ולקדם את היצירה הישראלית.

==ראו גם==
* האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
* הקונסרבטוריון העירוני באר שבע
* הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב
* קונסרבטוריון קריית אונו
* קונסרבטוריון רון שולמית
* קונסרבטוריון דוניה ויצמן
* קונסרבטוריון רובין
* הקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוסדות מוזיקליים