OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גואקמולה

עגבניות]]
מטבל אבוקדו (גואקמולי)
גוּאַקַמוֹלֵה (בספרדית: Guacamoleׂ) הוא סלט, מטבל או ממרח אבוקדו שמקורו במטבח המקסיקני. בגרסתו הנפוצה ביותר הסלט מכיל, פרט לאבוקדו, בצל, ליים, כוסברה ומלח, ולעיתים גם עגבנייה. המאכל קיים מתקופת האצטקים שהכינו אותו על ידי מעיכת האבוקדו בעלי ומכתש והוסיפו אחר כך עגבניות ומעט מלח. המאכל מצא חן בעיני הכובשים הספרדים, שניסו לייבא את צמח האבוקדו לספרד. הצמח לא נקלט שם היטב ולכן הגואקמולה נחשב באותה עת בספרד כמאכל אמריקאי אקזוטי.

מקור השם "גואקמולה" בנאוואטל במשמעות "רוטב אבוקדו", ממנה הגיע לספרדית המקסיקנית ולשפות אחרות.

את סלט האבוקדו מכינים לרוב מהמרכיבים המקוריים - אבוקדו, עגבניות ומלח. יש המוסיפים מיץ לימון או ליים, הן בשל טעמו והן כדי למנוע את השחרת האבוקדו. יש מי שמכינים עדיין גואקמולה באמצעות עלי ומכתש. שיטות מודרניות יותר הן מעיכה על ידי מזלג או במעבד מזון, להשגת מרקם פחות גושי. במקסיקו מולדתו אוכלים אותו כממרח בתוך טורטייה מגולגלת, כמטבל עם חטיפי טורטייה מטוגנים או אפויים וכן מוסיפים אותו לתבשילים שונים. בטקסס ואזורים אחרים בדרום-מערב ארצות הברית הוא משמש כמתאבן מסיבות ולעיתים קרובות מועכים את האבוקדו עם רוטב סלסה.

גיוונים למתכון הבסיסי מושגים על ידי הוספת בצל, פלפלי צ'ילי חריפים, שום, כוסברה ותבלינים נוספים. חלק מהגרסאות בארצות הברית כוללות מוצרי חלב כגון שמנת חמוצה או חלב, וכן פלפל שחור.

בישראל מכינים את הסלט מאבוקדו מעוך עם מלח, לעיתים גם עם ביצה קשה מעוכה. יש המוסיפים מיץ לימון או פלפל שחור. הוא עשוי להיות מוגש בכל ארוחה שהיא, כסלט או כמנת פתיחה. משתמשים בו גם כממרח לכריכים, לרוב בתוספת פרוסות ירקות שונים כגון מלפפון, עגבנייה, פלפל. בישראל קיימות גם גרסאות תעשייתיות של ממרח אבוקדו, לרוב טעמו חמוץ משל הסלט הביתי בשל תוספים למניעת השחרה.

בניו זילנד מערבבים את האבוקדו עם חלבוני ביצה טרופים לקבלת מרקם קרוש.

אף על פי שמקורו של המאכל הוא ממקסיקו, הוא פופולרי מאוד בארצות הברית, בעיקר בחגים ובאירועים חגיגיים. 5% מתצרוכת האבוקדו השנתית של ארצות הברית נצרכת בכל אחד מהאירועים הבאים: 5 במאי - חג לאומי מקסיקני שנחגג גם בארצות הברית, 4 ביולי - יום העצמאות האמריקאי, יום ראשון של הסופרבול ופסחא. הפופולריות שלו כחטיף מסיבות הולכת וגוברת גם בניו זילנד ובאוסטרליה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אבוקדו
אבוקדו
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:המטבח המקסיקני
קטגוריה:המטבח האמריקאי
ארסן חום

ארסן חום (שם מדעי: Loxosceles rufescens, באנגלית: Mediterranean recluse spider) הוא עכביש ארסי הנפוץ באופן טבעי באזור הים התיכון כולל ישראל, אך הופץ בידי האדם גם לארצות הברית. הארסן החום הוא אחד ממעט מיני העכבישים המסוכנים לאדם בארץ ישראל, עמם נמנים גם מספר מינים בסוג אלמנה, למשל אלמנה שחורה. 

הארסן מכונה גם ששן חום, כינוי שניתן לו מכיוון שיש לו שש עיניים ולא שמונה, כמו לרוב העכבישים. עם זאת, זהו אינו שם רשמי, וקיימים בישראל עכבישים נוספים בגוון חום שהם בעלי שש עיניים (למשל היורקן).

זהו עכביש קטן עד בינוני; גודל רוב הארסנים החומים הוא 2.5 סנטימטרים או יותר כולל הרגליים. ארסן חום בוגר יכול לגדול עד ל-7 סנטימטרים. עכביש זה פעיל בעיקר בשעות החשיכה, ובמהלך היום הוא מתחבא בדרך כלל מתחת לרהיטים ובעומק הארונות ויש לו יכולת להיכנס בתוך סדקים צרים מאוד.

==נשיכת הארסן החום==
הארסן נושך רק אם הוא מרגיש מאוים, ונשיכתו מסוכנת לאדם. הנשיכה גורמת לתגובה קלה בעור שבדרך כלל לא מורגשת, תוך שעות ועד כמה ימים מופיעה שלפוחית אדומה וכן גירוי באזור הנשיכה. אם הנשיכה לא מטופלת, השלפוחית בוקעת ועלול להיווצר נמק באזור הנשיכה.
גודל האזור הנגוע יכול להגיע ל-20 ס"מ.

הארסן החום נושך בדרך כלל בתקופות הרבייה, בעונות האביב והקיץ.

לארסן חום שני רעלנים:
#רעל הגורם לנמק בעור.
#רעל הגורם פגיעה בכדוריות דם אדומות.
הרעלנים מורכבים משמונה אנזימים לפחות.

===סימפטומים===
נשיכת הארסן החום גורמת למספר סימפטומים, בהם חולשה, כאבי שרירים, בחילות והקאות. לעיתים נדירות גורמת נשיכתו לפריאפיזם.

===אמצעי טיפול בנשיכה===
הנשיכה יכולה להחלים בצורה עצמאית גם ללא טיפול תוך 14 ימים.
אולם, אם מתפתח נמק במקום יש צורך בטיפול באמצעות סטרואידים ולעיתים אף באנטיביוטיקה כאשר הזיהום כרוני.

בישראל תועד מקרה מוות אחד ב-2013 כתוצאה מסיבוכים של נשיכת העכביש.

== מקורות ==
*Shulov, A., M. Ickowicz, and H. Pener-Salomon. 1960. Observations on the influence of the venom of Loxoscelis rufescens (Sicariidae, Araneina) (Dufour 1820) on white mice. Proc. XI Int. Congr. Entomol., Vienna, 2: 499-501.

== קישורים חיצוניים ==

* עמיר וינשטיין, [http://www.insectour.com/Web/?PageType=0&ItemID=282671 חלון פתוח לעכבישים - ארסן חום].
* [http://www.starmed.co.il/FirstAid/AnimalInjuries/Bites נשיכות ועקיצות] - כולל תמונה של ששן חום
* [http://www.hadassah.org.il/Hadassa/Heb_SubNavBar/Tips/%D7%94%D7%9B%D7%A9%D7%95%D7%AA+%D7%A0%D7%97%D7%A9%D7%99%D7%9D.htm נשיכות ועקיצות באתר בית החולים הדסה]
* [https://news.walla.co.il/item/3098286 הרופא טיפל בעקיצה בתרופה זולה - ואבא מת לנו מול העיניים] אתר וואלה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארסניים
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים ארסיים
קטגוריה:אירופה: עכבישים
קטגוריה:פרוקי רגליים קוסמופוליטיים
קטגוריה:בעלי חיים שוכני בית
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבישאים
שיטה מקובצת

שיטה מקובצת (קרוי גם אספת זקנים) הוא שם חיבורו של הרב בצלאל אשכנזי, מגדולי הרבנים בארץ ישראל במאה ה-16. הספר הוא אנתולוגיה נרחבת של פירושים וחידושים על התלמוד מאת חכמים שונים, למן סוף תקופת הגאונים ואילך.

== מסכתות שהספר נכתב עליהן ==
השיטה מקובצת נתחבר על רוב מסכתות הש"ס, אבל רק חלק מהחיבור הגיע לידינו, ואלו הן המסכתות שעליהן הודפסו ספרי "שיטה מקובצת":
*ברכות
*יומא (יצא לאור לראשונה על ידי א. יעללינעק ב"קונטרס המזכיר" ע' 20 ואילך)
*ביצה
*מגילה (יצא לאור לראשונה על ידי מכון אופק)
*נדרים
*נזיר
*סוטה
*כתובות
*בבא קמא
*בבא מציעא
*בבא בתרא - על יחוס חיבור זה נטען כי חיברו רבי אהרן לפפה, שחי כמאה שנים אחריו, אך אמיתות יחוסו לרבי בצלאל אשכנזי הוכחה כמעט בוודאות מוחלטת. במהדורה שנייה של הספר רבי יצחק נוניש בילמונטי הכניס את חידושי רבינו יונה שחסרו בסיום החיבור, אותם מצא בכתב יד בביתו של רבי אפרים ארדיט, שחלק מהערותיו מופיעות על החידושים.<ref>שיטה מקובצת לבבא בתרא דף קל"ג עמוד א', דף קכ"ה ע"א מדפי הספר</ref>

וכן הודפסו קטעים מפירוש ה"שיטה מקובצת" למסכתות הבאות:
*גיטין (יצא לאור לראשונה על ידי הרב משה יהודא בלוי בסוף ספרו "פסקי אור זרוע" ח"ב - נ.י.)
*קידושין (יצא לאור לראשונה על ידי הרב משה יהודא בלוי בסוף ספרו "פסקי אור זרוע" ח"ב - נ.י.)
*יבמות (יצא לאור לראשונה על ידי הרב משה יהודא בלוי - נ.י.)
*חולין (יצא לאור לראשונה על ידי הרב אלעזר הורביץ [על ידי חברת אהבת שלום וכן על ידי מכון אופק])
*זבחים
*מנחות
*כריתות
*מעילה
*בכורות
*תמיד
*תמורה
השם אספת זקנים ניתן על ידי רבי יונה בן רבי יעקב, המו"ל הראשון של השיטה על מסכת בבא מציעא באמסטרדם שנת ה'תפ"א.

רבים מן החיבורים שהיו לפני רבי בצלאל אשכנזי אבדו במהלך השנים, וכך הוא מהווה מקור חשוב ופעמים אף יחידי להרבה מחיבורי הראשונים.

==ספרים במבנה השיטה מקובצת==
ספרים דומים לפני השיטה מקובצת שקיימים כיום הם ספר הנר, יד רמ"ה ושיטות קדמונים לגיטין ובית הבחירה למאירי. 

רבי בצלאל מצטט בספרו מחיבור שלא נמצא בימינו בשם "ליקוטי הגאונים" או "ליקוטי הרבנים" שמשוער שיצא לאור בספרד במאה ה-12. חיבורים נוספים שלא השתמרו הם: חיבורו של רבי מאיר בן רבי שמעון המעילי מחכמי פרובנס וכתב יד המצוטט בספר "מעשה רוקח" (ליוורנו תק"ד) לרבי מסעוד חי רוקח.

מבנה ספרו של הרב אשכנזי שימש השראה לפירושים נוספים ערוכים באותו אופן, ואחריו ערכו במתכונת זו גם הרב שלמה עדני, הרב אברהם פליף, הרב אהרן לפפה והרב חיים בנבנישתי.

בעת האחרונה יצאו ספרי שיטה מקובצת על מסכתות נוספות למשל שיטה מקובצת על מסכת פסחים - לרב יהודה גרשוני. בסגנון דומה יצאו ספרי "קובץ שיטות קמאי" על ידי הרב שלום מאיר יונגרמן, וספרי "כנסת הראשונים" של הרב מרדכי אילן המסכמים את שיטות הראשונים על סדר קדשים בתוספת הערות וביאורים. כמו כן נפוצים כיום ספרי "קובצי מפרשים" או אוספי ראשונים, שמדפיסים אוסף ספרים לפי מסכתות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פירושי התלמוד
en:Bezalel Ashkenazi#Shiṭṭah Meḳubbeẓet
סינה 1

סינה 1 (בפרסית: <big>سینا ۱</big>, תעתיק מדויק: סינא 1) הוא הלוויין הראשון של איראן. הלוויין שוגר לחלל ב-17 באוקטובר 2005, על גבי משגר לוויינים רוסי מסוג קוסמוס 3-M מקוסמודרום פלסצק.

הלוויין, בעל היכולת לחישה מרחוק, נועד לשימושי מחקר והתנסות טכנולוגית, כמו גם פיקוח על המתרחש על הקרקע באיראן (על פי הצהרות של בכירים איראניים). לאחר שיגור הלוויין הודיעו ראשי תוכנית החלל האיראנית כי לוויין שני, הפעם מתוצרת איראנית, ישוגר תוך חודשים ספורים. למעשה, הלוויין סינה-1 היה אמור להיות נלווה ללווין מסבאח, אך זה האחרון התקלקל לאחר שספג זרם חשמלי בעת חיבורו לטיל השיגור, ולאחר שתוקן ייאלץ להמתין למשגר אחר כדי לעלות לחלל.

המשטר האיראני הצהיר במועד שיגור הלוויין כי מטרתו לצלם את שטח איראן ולחפש אחר מחצבים טבעיים ובעיות גאולוגיות במדינה מוכת רעידות האדמה. לטענתם, אורך החיים של הלוויין הוא שלוש שנים והוא בעל רזולוציית צילום של כ-50 מטר (הנחשבת לרזולוציה נמוכה).

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20060114182600/http://www.kommersant.com/page.asp?idr=527&id=621811 על הלוויין הראשון של איראן שלא יוצר ברוסיה] 

קטגוריה:לוויינים איראניים
תוכנית החלל האיראנית

איראן הצהירה כבר בשנת 1998 כי בכוונתה לשגר לוויין לחלל, באמצעות משגר מפיתוח עצמי. איראן היא השנייה באזור המזרח התיכון (לאחר ישראל) שבכוונתה לרכוש יכולת פעולה עצמאית בחלל. בתערוכת נשק בטהראן הוצג דגם ראשוני של לוויין ושל משגר לוויינים. על פי ניתוח התמונה עולה כי המשגר מבוסס על הטיל הבליסטי שיהאב 3. מניתוח יכולות של טיל בסדר גודל כזה לשמש כמשגר לוויינים, עולה כי יכולותיו שוליות ביותר ואינן עולות על 20-30 ק"ג למסלול נמוך. יחד עם זאת, רכישת יכולת שיגור עצמאי לחלל, גם אם שולית, מהווה הצהרת כוונות ובצדה רווח תעמולתי גדול ביותר.

מניעיה של איראן להיכנס לתחום החלל כוללים רצון ליהנות מיוקרה בינלאומית הנלווית לרכישת יכולת עצמאית בחלל, האפשרות לעבוד על מערכות טק"ק במסווה אזרחי, והקרנת עוצמה לאזורים נוספים אף מחוץ למזרח התיכון.

לאחרונה התרבו הדיווחים כי איראן הצליחה להסב טיל במשקל 30 טון למשגר שישמש לשיגור לוויין לחלל כבר בתקופה הקרובה. יושב ראש ועדת החוץ והביטחון של הפרלמנט האיראני בישר על השיגור המתוכנן להתקיים בקרוב בפני סטודנטים ואנשי דת מוסלמים. לפי הדיווחים, המשגר הוא למעשה גרסה משודרגת של הטיל שיהאב 3, בעל טווח של 1,300-1,600 קילומטרים. טיל מסוג זה מסוגל כבר כיום להגיע לאתרים בערב הסעודית ובטורקיה - ואיראן משקיעה תקציבים רבים בהרחבת הטווח כחלק מתוכניתה לפיתוח תשתיות טכנולוגיות מתקדמות לצורך יישום צבאי. בנוסף, השיפורים שהוכנסו במשגרי החלל עשויים לאפשר לאיראן לבנות גם טילים בליסטיים בין-יבשתיים, בעלי טווח של כמעט 4,000 קילומטרים.

==היסטוריית פיתוח לוויינים==
בנובמבר 2005 הפכה איראן למדינה הארבעים ושלוש שבבעלותה לוויין בחלל. הלוויין סינה 1 שוגר לחלל על גבי משגר לוויינים רוסי מסוג "קוסמוס 3", והוא לוויין קטן ופשוט, הכולל מטעד תקשורת ומצלמה בעלת איכויות צילום נמוכות. ללוויין אין ערך צבאי או ביטחוני, וככל הידוע פותח על ידי צוות איראני בסיועה של אוקראינה.

לוויין נוסף, מסבאח, אמור היה לעלות לחלל באותו שיגור, אך הוא ניזוק בעת חיבורו לטיל. אין ידיעות על שיגור קרוב של המסבאח, שפותח בשיתוף פעולה הדוק ביותר עם חברת "קארלו גוואצי" האיטלקית.

בתכנון גם לוויין תקשורת מתקדם וגדול בשם זורח, שייבנה וישוגר עבור איראן על ידי רוסיה. ככל הנראה הטכנולוגיה של בניית לוויינים קטנים ופשוטים נמצאת כיום בידי איראן, ודור העתיד של הלוויינים הללו יוכל להיבנות על ידיה ללא סיוע חוץ. רכישת יכולת שיגור עצמאי לחלל תעניק לאיראן חברות במועדון המצומצם מאוד של מדינות עצמאיות בתחום החלל.

איראן פרסמה באמצעות דוברים רשמיים כי היא מפתחת מנועים מתקדמים להנעת לוויינים בחלל - מנוע פלזמה, כלשון ההודעה (ייתכן והתכוונו מנוע יונים). זהו תחום עתיר טכנולוגיה מתקדמת, העולה בקנה אחד עם רצונה של איראן לעסוק בכל ההיבטים של משימות חלל.

ב-22 באפריל 2020 שיגרה בהצלחה את לוויין הריגול נור-1 משטחה למסלול בחלל.

==היסטוריית פיתוח משגרים==
איראן עוסקת בפיתוח משגר לוויינים מאז 1998. משגר הלוויינים סאפיר הוצג לראשונה באפריל 2008 ושוגר לטיסת ניסוי ראשונה (שכשלה) באוגוסט 2008.

בתאריך 3 בפברואר 2009 הודיעו כלי התקשורת באיראן על שיגורו המוצלח לחלל של הלוויין אומיד ששוגר באמצעות משגר הלוויינים סאפיר. בכך הפכה איראן למדינה התשיעית בעולם שהשיגה יכולת פעולה עצמאית בחלל.

==ראו גם==
* סוכנות החלל האיראנית
* המכון האיראני לחקר החלל
* המכון האיראני למחקרי תעופה וחלל

==קישורים חיצוניים==
*
*[https://web.archive.org/web/20070226234655/http://meria.idc.ac.il/journal/2006/issue3/jv10no3a2.html#bio תוכנית החלל האיראנית: השד החדש בבקבוק?] מאת לי קאס <small>(אנגלית)</small>

*
הנדסת מים

[[סכר הובר, נבדה]]
הנדסת מים היא תחום התמחות בהנדסת סביבה והנדסה אזרחית, העוסקת בתכנון ועשייה הנדסית בתחומי המים.

== חשיבותם של המים ==
אף שהמים מכסים כשני שלישים משטח כדור הארץ, מיעוטם ראויים לשתייה, כאשר רובם הם מי ים מלוחים. המחסור במי שתייה מורגש במיוחד על רקע ההתחממות הגלובלית.

מומחים טוענים כי דווקא המים,יהיו המשאב הראשון בחשיבותו בעולם, כפי שהיה הנפט בעבר.

עם הגידול המתמיד באוכלוסיית העולם, כך גוברת הדרישה להקמת תשתיות להובלה ולאספקה של המים. כבר כיום כשני מיליארד איש בעולם אינם בעלי גישה למקורות מים ראויים לשתייה.

== מהנדסי מים בתעשייה==
מהנדס משאבי מים וסביבה הוא מהנדס בעל תואר בהנדסה אזרחית או סביבתית המתמחה ביישום עקרונות מדעיים לצורכי אספקת מים והבטחת איכותם.

מהנדסי מים בתחום ההידרוטכניקה וההנדסה הימית עוסקים בתכנון ההנדסי ובבנייה של תשתיות מים למיניהן כמו בריכות ומאגרי מים, משאבות, סכרים, נמלים וכדומה.

מהנדסי מים רותמים את ידיעותיהם בתחום הכימיה והביולוגיה כדי להבטיח מי שתייה באיכות ראויה, ועוסקים בניטור וטיהור המים מגורמים מזהים, מיקרואורגניזמים, מלחים ותרחיפים שונים. מיומנויות מהוות את היסודות בתחום התפלת מים וטיפול בשפכים.

בתחומי הנדסת הסביבה וההידרולוגיה מהנדסי מים מסייעים בשיקום מקורות מים, קידוחי בארות, ניקוז ולוקחים חלק בתכנון אזורי ואורבני (תכנון רגיש למים).

ניתן למצוא מהנדסי מים בחברות המפתחות צינורות להולכת מים ואביזרי צנרת (שסתומים, מסננים, אביזרים מנטרי לחץ).

מלבד זאת מהנדסי מים משתלבים בענפים מגוונים נוספים, כגון שרברבות, כיבוי אש, חקלאות ועוד.

== לימודי הנדסת מים בישראל==
הנדסת מים נלמדת בטכניון בחיפה כחלק מהלימודים בפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית ובמכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן. הלימודים נמשכים כארבע שנים ובסיומם מקבלים הבוגרים תואר B.Sc בהנדסת מים (טכניון) או הנדסת תעשיות מים (כנרת). במוסדות הנ"ל קיימות אף תוכניות לתואר שני בתחום. בפקולטה להנדסה אזרחית באוניברסיטת אריאל מתקיים מסלול תואר ראשון הנדסה הידראולית למהנדסי הידרוטכניקה. במכללת סמי שמעון מתמחים סטודנטים להנדסה אזרחית במסלול הנדסה ימית.

בין הנושאים בתוכניות הלימודים הנ"ל ניתן למנות קורסים במכניקת הזורמים, כימיה של המים, מכניקה הנדסית, הידרולוגיה, טיפול בשפכים, הנדסת ניקוז, אוקיינוגרפיה הנדסית ועוד.

===תארים משיקים===
במכללות להנדסאים שבפיקוח מה"ט מוכשרים הנדסאים במגמת טכנולוגיות מים. המכללה האקדמית תל חי מעניקה תארים במדעי המים, ובאוניברסיטה העברית מתקיימות תוכניות במדעי הקרקע והמים (תואר ראשון ושני) והידרולוגיה (תואר שני בלבד).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הנדסת משאבי מים וסביבה
קטגוריה:מקצועות ההנדסה
רוטב ברביקיו

ברביקיו בנוסח סנט לואיס - הבשר מבושל ברוטב ברביקיו
רוטב ברבקיו המבוסס על רסק עגבניות
רוטב ברביקיו (באנגלית: Barbecue sauce או BBQ sauce) הוא רוטב המשמש להכנת בשר וירקות במצלה (גריל). הרוטב משתנה בהתאם לצורת ההכנה ויחס החומרים מרוטב נוזלי דליל, לרוטב סמיך. יש המשתמשים ברוטב זה על מנת לתבל טוגנים (צ'יפס) ולהכנת פיצה בטעם ברביקיו.

הרוטב משלב טעמים חריפים, מלוחים ומתוקים, ולרוב יש לו טעם מעושן. הרוטב מורכב מרסק עגבניות, חומץ, סוכר או דבש ותבלינים.

מקורו של הרוטב אינו ידוע, וככל הנראה התפתח במושבות הבריטיות בצפון אמריקה ומשם התפשט לאירופה. יש הסוברים שמקור הרוטב ברוטב חרדל שפיתחו מתיישבים מגרמניה שהגיעו אל מושבת קרוליינה הדרומית.

הייצור המסחרי הראשון של רוטב ברביקיו היה על ידי חברת היינץ בשנת 1948.

סוגי רוטבי הברביקיו שונים מאזור לאזור. בדרום ארצות הברית מקובלים רטבים המבוססים על חרדל וחומץ. באסיה מקובל רוטב המבוסס על קטשופ או על רוטב הויסין. באוסטרליה מייצרים רוטב ברביקיו משילוב של רוטב עגבניות ורוטב ווסטרשייר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

ברביקיו
רוטב בשאמל

רוטב בשאמל משולב ב[[לזניה]]
רוטב בשאמל (בצרפתית: Sauce Béchamel) הוא אחד מחמשת "רוטבי האם" - רוטבי היסוד של המטבח הצרפתי. הוא מורכב מחלב המעובה ברביכה לבנה. לרוטב נהוג להוסיף מלח, עלה דפנה ותבלינים כגון פלפל לבן ואגוז מוסקט.

הרוטב ככל הנראה הוזכר לראשונה בדפוס ב-1651 בספר Le Cuisinier françois (1651), מאת השף פרנסואה פייר דה לה וארן. לפי אגדה נפוצה הרוטב נקרא על שם המרקיז לואי דה בשאמל.

רוטב בשאמל משמש כבסיס למספר רב של רטבים אחרים בהם:
* רוטב מורניי (הכולל גבינת גרוייר)
* רוטב ננטואה (רוטב עם חמאה, חסילונים ושמנת)
* רוטב מוטרד (רוטב לבן עם חרדל)
* רוטב סווביז (רוטב בשאמל עם בצלים קצוצים)
* רוטב קארוזו שנוצר לראשונה באורוגוואי ומשם נדד למטבח האיטלקי

==קישורים חיצוניים==

* [http://whatscookingamerica.net/History/SauceHistory.htm ההיסטוריה של רוטב הבשאמל] 
* [http://www.stratsplace.com/rogov/bechamel.html חשיבות רוטב הבשאמל] 

===מתכונים===
* [https://web.archive.org/web/20070629100603/http://www.annamariavolpi.com/page48.html באתר "2eat"]
* [https://web.archive.org/web/20070629100603/http://www.annamariavolpi.com/page48.html מתכון באנגלית]

בשאמל
פוליוויניל פלואוריד

פוליוויניל פלואוריד (המוכר כ- PVF) הוא פולימר אשר נמצא בשימוש במוצרים כגון מעילי גשם, לוחות סולריים, מיתרים לכלי נגינה וציפויים פנימיים להנמכת טמפרטורה בכלי תעופה.

PVF הוא פלואורפולימר תרמו פלסטי בעל התבנית המולקולרית החוזרת:
Polyvinylfluorid.svg

הוא דומה מאוד במבנהו ל-PVC.

ל-PVF חדירות נמוכה בפני ממסים נדיפים, הוא נשרף מאוד לאט ובעל עמידות מצוינת בפני בליה.

ל-PVF עמידות בפני רוב הכימיקלים למעט קטון ואסטרים. ה-PVF זמין בצורת סרט במגוון של צבעים ותצורות לשימושי קצה שונים וגם בצורת שרף לציפויים מיוחדים. אין ל-PVF עמידות תרמית מספקת לשימוש בתבנית דימוי.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:כימיה אורגנית
מברשת

מברשות לניקוי
מברשת היא כלי בעל מאחז (מקל או ידית) שבראשו סיבים, בעל גרסאות רבות, לשימושי ניקיון, לשימושים אמנותיים ועוד. מברשות הן פריט יומיומי ונפוץ, המשרתות מטרות רבות. כיום רובן עשויות מחומרים סינתטיים ועיצוביהן לרוב פונקציונליים אולם בעבר היו עשויות במגוון עיצובים, החל מיוקרתיים וכלה בהומוריסטיים, וממגוון חומרי גלם, החל מעץ וכלה בחומרי מותרות כגון שנהב, שריון צב ואף מתכות יקרות כגון כסף וזהב בשיבוץ אבני חן.

==מקור המילה==
את המילה מברשת חידש אליעזר בן-יהודה. המילה נגזרה ממילים זרות (brush האנגלית, Bürste הגרמנית וכדומה), וממנה נוצר השורש ב־ר־שׁ. בגלגולה הראשון נהגתה המילה "מברשה".

== סוגי מברשות ==
* מכחולים – מברשות לאמנות
* מברשות לצביעת קירות
* מברשות לניקיון הבית, ביניהן מברשת אסלה, מברשת נוצות לניקוי אבק
* מברשת לניקוי בגדים, מברשת נעליים – לשימוש עם משחת נעליים
* מברשת שיער – להברשת השיער
* מברשת גילוח – למריחת קצף גילוח לפני הגילוח
* מברשות לניקיון הגוף – מברשת לציפורניים, מברשת לקרצוף בעת הרחצה, מברשת שיניים
* מברשות לטיפוח בעלי חיים, בעיקר לסוסים ולכלבים
* מברשות למוצרי-מזון, למשל להברשת ביצה על בצק.
* מברשות לתיפוף
* מנקה מקטרות – מברשת לניקוי מקטרות

בעבר היו משתמשים במברשות גם לכתיבה – את הכתב הסיני היו מציירים במברשת.

<gallery>
תמונה:Soap and brushes.jpg|מברשות וסבונים
תמונה:Spazzole-brushes.jpg|מברשות תיפוף
תמונה:Beekeeping bee brush.jpg|מברשת המשמשת כוורנים
</gallery>
<gallery>
תמונה:Toothbrush-20060209.JPG|מברשות שיניים
תמונה:Pinceaux chinois.jpg|מברשות כתיבה סיניות
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*

קטגוריה:כלי ניקוי
קטגוריה:טכניקות ציור
קטגוריה:צביעה
en:Brush#Paintbrushes
רוטב מורניי

רוטב מורניי (בצרפתית: Sauce Mornay) הוא רוטב בשאמל שנוספה לו גבינה מגוררת,<ref></ref> כמו פרמזן או גרוייר או שילוב של גבינות כמו גרוייר, אמנטל וצ'דר.

הרוטב משמש לתיבול מאכלי ים וירקות.

הרוטב קרוי על שם הדיפלומט הצרפתי פיליפ דה מורניי, מושל סומיר. כאשר רוטב זה הומצא הוא התבסס על הוספת גבינה לרוטב ולוטה (שכן באותה עת טרם הומצא רוטב הבשאמל).

הרוטב הפך פופולרי לאחר שהוגש במסעדת לה גראן ופור שבפאלה רויאל בפריז במאה ה-19.

מנת עוף דיוואן מוגשת עם רוטב זה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

מורניי
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
נובו-אוגריובו

נובו-אוגריובו (ברוסית: Ново-Огарёво) היא אחוזה באזור רובליובקה שבנפת אודינצובו, מחוז מוסקבה מערבית למוסקבה, הנחשבת למעון המגורים הרשמי ואחד מהמעונות הרשמיים של נשיא רוסיה.

== היסטוריה ==
הבניין המקורי נבנה במאה ה-19 לפי הנחיות סרגיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, שהיה בעליו. המבנה נבנה בסגנון אנגלי, והיה מוקף בגן רחב-ידיים.

המשכן הנשיאותי שבנובו-אוגריובו נבנה בשנות ה־50 על בסיס אחוזה מהמאה ה־19, על פי הזמנה של גאורגי מלנקוב בהנחיית בתו, שהייתה אדריכלית. אך ב־1955 הודח מלנקוב מתפקידו, ומאז משמש האזור כמשכנם של האליטות של ברית המועצות ורוסיה ושל המנהיגים הסובייטים.

מאז 1991 היה האזור למשכן לחברי ממשלה, אף על פי שכמעט ולא השתמשו בו. בשנת 2000 הפך נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את נובו-אוגריובו למעון נשיאותי רשמי עם בריכת שחייה וחומה בגובה 6 מטרים שמקיפה אותו. המעון שופץ, ומאז הוא נוהג לבלות שם את חלק מחופשותיו ולארח במשכן מדינאים זרים. במקביל, האזור הפך לאזור יוקרה עם רמת אבטחה גבוהה, ופקידים בכירים נוהגים לגור שם. גם כאשר ולדימיר פוטין כיהן כראש הממשלה, הוא המשיך להתגורר במשכן. משנת 2012 שוב הפך למעון מגורים נשיאותי.

מרחק קצר מנובו-אוגריובו שוכן פטרובו-דלנֶיֶה, כפר שבו התגורר חרושצ'וב עד מותו. משכן נשיאותי נוסף נמצא בזבידובו.
==גלריה==
<gallery>
קובץ:Bill Clinton and Boris Yeltsin 1994.jpg|בוריס ילצין וביל קלינטון בנובו-אוגריובו, 1994.
קובץ:Vladimir Putin 13 June 2005-1.jpg|ולדימיר פוטין וטוני בלייר בנובו-אוגריובו, 2005.
קובץ:Vladimir Putin 24 May 2002-32.jpg|פוטין ובוש במעון, מאי 2002.
קובץ:RIAN archive 186607 German Chancellor Angela Merkel pays a working visit to Russia.jpg|פוטין ואנגלה מרקל, מרץ 2008.
קובץ:Barack Obama and Prime Minister Vladimir Putin.jpg|פוטין ואובמה, יולי 2009.
קובץ:Vladimir Putin and Koni-4.jpg|פוטין וכלבתו קוני, בחצר האחוזה.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחוז מוסקבה: מבנים
קטגוריה:נשיאות רוסיה
קטגוריה:רוסיה: מעונות רשמיים
ציתר

ציתר בעל סריגים
ציתר ללא סריגים
שייטהולט (Scheitholt), ציתר מאזור גרמניה והרי האלפים
צִיתָר (גרמנית: Zither) הוא כלי מיתר קורדופוני אשר שימושו העיקרי הוא במוזיקת העם של ארצות דוברות גרמנית באירופה האלפית.

לציתר שתי גרסות עיקריות:
*ציתר בעל סריגים
*ציתר ללא סריגים

מקורו המשוער של השם ציתר הוא במילה היוונית קיתרה (κιθάρα), כלי נגינה בעת העתיקה אשר נוגן גם בארצות ערב (قيثارة). המילה גיטרה אף היא מאותו מקור.

לרוב, הציתר מכוון לסולם גדול או פנטטוני, בהתאם למספר המיתרים ולסגנון המוזיקה.

כל מיתר יכוון לתו ספציפי לפי הסולם הרצוי.

בתחום הבידור, מוכר הציתר בעיקר בזכות פסקול סרט הפילם נואר הקלסי "האדם השלישי". לציתר תפקיד סולו בולט באחד מהוולסים הידועים ביותר של המלחין יוהאן שטראוס הבן - "סיפורים מיערות וינה".

המילה ציתר משמשת גם כמונח כולל למשפחה גדולה של כלי נגינה בהם המיתרים אינם מתמשכים מעבר לתיבת התהודה. במשפחה זו הקאנון, הסנטור, הקנטלה, הדולצימר ועוד כלים רבים. ישנו סוג של ציתר מאפריקה שנקרא ציתר אדמה. הכנתו פשוטה ביותר: חופרים בור גדול באדמה ומותחים בין שני קצוות הבור מיתר, חלל הבור משמש כתיבת תהודה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.minermusic.com/dolceola/fretless_zithers.htm אתר מעמיק בנושא ציתר ללא סריגים]
* [http://www.fretlesszithers.com/ אתר נוסף על ציתר ללא סריגים]
* [https://web.archive.org/web/20070513003644/http://www.bradleyfish.com/home ברדלי פיש, נגן ציתר ירושלמי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:כלי פריטה
טאורין

מבנה הטאורין
טאורין (Taurine) היא חומצה אורגנית שנוסחתה C<sub>2</sub>H<sub>7</sub>NO<sub>3</sub>S, המהווה מרכיב של מלחי מרה ומתפקדת גם כמוליך עצבי במערכת העצבים המרכזית.

בטאורין נעשה שימוש במספר ״משקאות אנרגיה״.

== גילוי ==
הטאורין התגלתה לראשונה בשנת 1827 על ידי המדענים האוסטרים פרידריך טידמן ולאופולד גמלין, שבודדו אותה מכבד של שור.

=== מקור השם ===
מקור השם "טאורין", במילה הלטינית "טאורוס", שמשמעותה "שור".

== תפקידיו בגוף ==
הטאורין נמצא בגוף באופן טבעי ברמה של 0.1% והוא משמש במספר תפקידים ותהליכים ביולוגיים ופיזיולוגיים, כולל נטייה של חומצות מרה, אנטי-חמצון, וייצוב קרום. כמו כן הוא משמש באפנון של איתות סידן, חיוני לתפקוד לב, כלי דם, וכן להתפתחות והתפקוד של שרירי שלד, הרשתית, ומערכת העצבים.

נבדקת ההשערה שטאורין ממלאת תפקיד בהאטת תהליכי הזדקנות ונכון לעתה אין אישוש מחקרי להשערה זו. אין המלצה לנטילת טאורין כתוסף תזונה.

== טאורין וצמחונים ==
הטאורין, המוכרת גם בשמה "חומצה דו-אמינואתנסולפונית", היא חומצה ממקור אורגני, הנמצאת ברקמות של בעלי חיים ובמיני בקטריות. מזון שמקורו בצומח אינו מכיל טאורין, כך שתזונה ללא מזון מן החי אינה מספקת טאורין.

== קישורים חיצוניים ==

* , בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי

==הערות שוליים==

קטגוריה:חומצות
לה צ'וצ'ארה (סרט)

כרזת הסרט "לה צ'וצ'ארה"
סופיה לורן ואליאונורה בראון בתמונה מהסרט
לה צ'וצ'ארה (באיטלקית: La ciociara) הוא סרטו של הבמאי ויטוריו דה סיקה משנת 1960, בכיכובה של סופיה לורן, המתבסס על הרומן "שתי נשים" מאת הסופר האיטלקי אלברטו מורביה. הרקע לסרט הוא האירוע ההיסטורי המכונה ההשתוללות במונטה קאסינו.

בשנת 1988 הופק גם סרט טלוויזיה בשם זה.

== עלילת הסרט==
עלילת הסרט נפתחת בשנת 1944 ברומא. העיר תחת הפצצות בעלות הברית. ברחובות מסתובבות שמועות על שביתת נשק קרובה. ברקע, שומעים אווירונים טסים בשמים, רעש של הפצצות וענני אבק עולים מהמקומות שנפגעו. נפגעת גם החנות של האלמנה צ'זירה (סופיה לורן). (בהמשך תגלה שגם דירתה נפגעה). יחד עימה בחנות נמצאת בתה, בת ה-13- רוזטה (אליאונורה בראון). הבת נבהלת מאוד מרעש ההפצצות והאמא מחליטה לברוח אל עיר מולדתה פונדי (Fondi) באזור צ'וצ'אריה. צ'זירה מתייעצת על כך עם ג'ובאני שהיה חבר של בעלה, ומבקשת ממנו לשמור על החנות שלה בהיעדרה מרומא. באותה הזדמנות לוחץ עליה ג'ובאני הנשוי שתשכב עימו, וצ'זירה שתמיד נמשכה אליו מתפתה ונעתרת לו כשכל בקשתה היא שלא יספר על כך לבתה.

האם והבת בורחות מרומא ונוסעות ברכבת עמוסה חיילים גרמנים. כשהן ברכבת לנאפולי, מסילת הברזל נהרסת והן ממשיכות ברגל עד הגיען ליעדן, אזור הילדות של צ'זירה. בכפר הן פוגשות במיקלה (ז'אן-פול בלמונדו), צעיר משכיל ואידיאליסט. רוזטה מתאהבת במיקלה ואילו מיקלה מתאהב בצ'זירה. קרוב לתם הקרבות מיקלה מתעתד לעזוב את הכפר אך הוא נלקח בכח על ידי קבוצת חיילים גרמנים נסוגים כדי שיראה להם את הדרך. לאחר כיבוש האזור בידי בעלות הברית, מחליטות צ'זירה ובתה לצאת חזרה לרומא. בדרך הן נכנסות ללון בכנסייה נטושה. אל המבנה מגיעים חיילי גוּמיֶה, חיילים מרוקאים מצבא צרפת, ומכים ואונסים אותן, מול הציור על הקיר של "הבתולה הקדושה". רוזטה מאבדת את שפיותה, ומפתחת אפתיה קיצונית שמדאיגה את אמה מאוד. היא מסרבת לדבר עם אמה ומונעת ממנה לגעת בה אך יוצאת לבילוי לילי בחברת צעיר מקומי. האם מכה אותה בכעס אך נשברת ומספרת לבתה שמיקלה נירצח על ידי הגרמנים. רוזטה נשברת ופורצת בבכי והסרט מסתיים כששתי הנשים מתחבקות ובוכות, אות לכך שרוזטה יצאה מן האדישות ושבה לעצמה, ושתיהן יחד יתמודדו עם הכאב.

הספר הנושא שם זה, "לה צ'וצ'ארה" (בתרגום לעברית שמו "שתי נשים"), מדגיש את האופי של בת הכפר. מורביה קרא כך ליצירתו כדי להדגיש את מוצאה הפשוט של הגיבורה. תושבי אזור צ'וצ'אריה ידועים בבורותם ובהליכות החיים הפשוטות. תושביהם היו רועי צאן וחייהם היו חיי עוני עם אחוז אנאלפביתים גבוה. הכינוי לה צ'וצ'ארה - בת כפר מאותו מרחב - אינו מבטא רק בחורה שנולדה במקום זה אלא גם את האופי הסטריאוטיפי המיוחס לה. גיבורת הספר היא אישה פשוטה אבל יש לה ערכים של מוסר שהסופר ביקש להדגיש. בספר מתואר מה קרה ברומא אחרי מות בעלה ומה התרחש במפגש שלה עם אירועי המלחמה, והסוף הטוב, הבחור מהכפר המצליח להוציא את הנערה מהמסלול שהיה צפוי לה.

==פרסים==
הסרט זכה בארבעה פרסים בינלאומיים, שניים מהם בפסטיבל קאן (1961). הסרט זכה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. הייתה זו הפעם הראשונה ששחקנית, סופיה לורן, זוכה בפרס בסרט שאינו דובר אנגלית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=pczGnvtGt8w&eurl=http%3A%2F%2Ffr%2Enovopress%2Einfo%2F%3Fp%3D16634&feature=player_embedded שלוש הדקות הקשות של הסרט], You Tube
* [http://fr.novopress.info/?p=16634 הקישור לעיל ואזכור]- אמצעי תקשורת צרפתי

קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי סופיה לורן
ריטה דאב

ריטה דאב
ריטה פראנסס דאב (אנגלית: Rita Frances Dove; ) היא משוררת אפרו-אמריקאית.

== חייה ==
ריטה דאב נולדה בעיר עקרון שבמדינת אוהיו, בארצות הברית. היא בת למשפחה של כימאים שחורים, שעבדו בתעשיית הצמיגים. הייתה תלמידה מצטיינת בתחומי הלשון האנגלית וספרותה, וזכתה למלגות חשובות במהלך לימודיה. את התואר הראשון השלימה באוניברסיטת מיאמי באוהיו. אחר כך יצאה להמשך לימודיה באוניברסיטת איווה. היא זכתה במלגה על שם פולברייט, יצאה לגרמניה ללימודיה ונישאה שם לבעלה הגרמני, הסופר פרד וייבן. לזוג יש שתי בנות. מאז שנת 1989 ריטה דאב מרצה ומלמדת שירה ואנגלית באוניברסיטת וירג'יניה, שבעיר שארלוטסוויל.

שירתה, שנדפסה בשבעה קובצי שירה, הקנתה לה פרסום נרחב ואוהדים רבים מאוד. מגוון נושאי שירתה ובחירת המילים שלה המאפשרת דייקנות בתיאור רגשות מורכבים יוצרת סגנון שירתי מקורי, זוהר וייחודי.

ריטה דאב זכתה בכיבודים רבים על הישגיה השיריים. ובהם "שרת השירה" האמריקאית, בשנים 1993 עד 1995. ובשנים 2004 עד 2006 הייתה גם שרת השירה של מדינת וירג'יניה. וכן התמנתה ליועצת שירה לספרית הקונגרס. ריטה דאב היא גם כלת פרס פוליצר 1987. היא המשוררת השחורה השנייה שזכתה לכבוד הזה.

היא פרסמה שבעה קובצי שירה, ובהם הקובץ המפורסם "תומאס ובעולה", שבשלו זכתה בפרס פוליצר. שירתה תורגמה לכמה לשונות, ובהן גם העברית. שירים בודדים משלה נדפסו בכתבי עת ספרותיים בארץ, וספרה "ארוחת בוקר של אלופים" תורגם בידי המשורר והמתרגם משה דור, ויצא בהוצאת "קשב לשירה". בשנת 1979 ביקרה בישראל בחברת בעלה, והשיר המובא כאן הוא מרשמי ביקורה.

==שיר לדוגמה של ריטה דאב==

==ספרה של ריטה דאב בעברית==
*ארוחת בוקר של אלופים, שירים, מאנגלית משה דור, קשב לשירה תל אביב 2001.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:זוכי מדליית מדעי הרוח
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיאמי באוהיו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת איווה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איווה
קטגוריה:משוררות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:משוררים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס פוליצר: שירה
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1952
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
קתדרלת נואיון

קתדרלת נואיון (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame de Noyon) היא כנסייה קתולית בעיר נואיון שבצפון צרפת, שהייתה קתדרלה עד 1801 כשהדיוקסיה שלה אוחדה עם דיוקסיה שכנה.
הקתדרלה הייתה אחת מהראשונות שנבנו בסגנון גותי ודוגמה לסגנון הגותי המוקדם.

== היסטוריה ==
הקתדרלה הרומנסקית נשרפה ב-1131 והקתדרלה הגותית הנוכחית נבנתה בין השנים 1145-1235. הקתדרלה ניזוקה במהלך המהפכה הצרפתית (בין השאר פסלי הבישוף נופצו) ובמהלך מלחמת העולם הראשונה, דבר שהצריך כ-20 שנות תיקונים.

חזית הקתדרלה משלבת בין הסגנונות הגותי והרומנסקי. ישנה מבואה מקורה מהמאה ה-14 לפני הנרתקס ובה שלושה שערים. שני המגדלים המערביים הם מהמאה ה-13 ומעולם לא הושלמו. שני קצוות בית הרוחב, כמו כן בית המקהלה, מסתיימים באפסיסים חצי-עגולים, דבר המקנה לקתדרלה מבנה תלתני. הספינה הראשית בת שלושת האגפים משתרעת לאורך 102 מטר ומתנשאת לגובה 21.5 מטר. כמו לקתדרלות הבנויות בסגנון גותי מוקדם, גם לקתדרלה זו קמרונות סקספרטיט בעלי 6 צלעות (שנבנו מחדש ב-1293 אחרי שרפה) ומבנה קיר בעל 4 אזורים ([http://en.structurae.de/photos/index.cfm?JS=1024 שניתן לראותו כאן]): קומת קשתות, גלריה, טריפוריום וקומת תאורה. הקיר התומך באזור הגלריה מוגבה, דבר שאיפשר להגביה את המבנה ולהציב את התמיכות הדואות, שהיו אז קונספט חדשני, יותר גבוה. התמיכות הדואות שוחזרו במאה ה-19 בסגנון המאה ה-12. במאה ה-14 נוספו קפלות צידיות בצד הצפוני ובמאה ה-15 בצד הדרומי.

העיטורים הפיסוליים בקתדרלת נואיון אחידים, לעומת האינדיבידואליות של העיטורים הרומנסקיים. מטרת האיחוד היא ליצור מכונה בה הפרט משרת את הכלל ונותן תנופה למבנה. כיום עיטורים ופסלים רבים הושחתו ונהרסו במהלך השנים ובמיוחד במהלך המהפכה הצרפתית.

מצפון לקתדרלה ישנו קלויסטר יפה מ-1230 ולידו בית מועצת הקתדרלה (Chapter House), גם הוא מסביבות 1230.

== גלריה ==
<gallery>
Dehio 361 Noyon Cathedrale.jpg|תוכנית הקתדרלה
Image:Cathédrale de Noyon.jpg|החזית המערבית
Image:Chevet et bibliothèque de la cathédrale de Noyon.JPG|מזרח הקתדרלה, מבט מצפון
Image:Cathédrale de Noyon -dallage du choeur.JPG|ריצוף בבית המקהלה
</gallery>

== ראו גם ==

* אדריכלות גותית
* קתדרלת סנס (1142)
* קתדרלת שארטר (חזית: 1145)
* קתדרלת לאן (1160)
* קתדרלת נוטרדאם דה פארי (1163)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://en.structurae.de/structures/data/index.cfm?ID=s0002181 מידע ותמונות על קתדרלת נואיון], באתר Structurae.de
* [http://www.bluffton.edu/~sullivanm/noyon/noyon.html תמונות מהקתדרלה והקלויסטר שלצידה]
* [http://www.johnjames.com.au/gpa-noyon-1/gpa-noyonc1-index.shtml תמונות של הקתדרלה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נואיון
קטגוריה:פיקרדי: מבנים
בגט

בגט (מצרפתית: Baguette, "מקל קטן", מכונה גם לחם צרפתי) הוא לחם צר וארוך בעל קרום פריך מאוד. בגט סטנדרטי הוא ברוחב 5–6 ס"מ, בגובה 3–4 ס"מ ואילו אורכו עשוי להגיע עד כדי מטר שלם.

בגט

בישראל נמכרים בגטים במרבית המרכולים והמאפיות. בגטים קצרים משמשים להכנת כריכים. בישראל מכנים אותם לפעמים "חצי בגט" והם נמכרים בדוכני מזון מהיר עם מילויים שונים.

בצרפת מורחים על פרוסות בגט פטה או גבינות. בארוחת בוקר קונטיננטלית בצרפת מורחים ריבה על פרוסות בגט ומטבילים אותן בקערת קפה או שוקו חם.

פרוסות בגט חתוכות באלכסון משמשות, בשל צורתן היפה וגודלן הקומפקטי, כבסיס למתאבנים של כריכונים פתוחים מעוצבים. פרוסות בגט משמשות גם לקליית צנימים, למשל כליווי לסלט ירוק או מרק בצל.

הבגט הוא תולדה של לחם שפותח בווינה באמצע המאה ה-19, כאשר הוכנסו לראשונה לשימוש תנורי הקיטור, שאיפשרו את אפיית הקרום הפריך עם התוך הלבן המחורר, המאפיינים את הבגט גם כיום. החל מאוקטובר 1920 נמנע מהאופים הוינאים על פי חוק לעבוד לפני 4:00 בבוקר, כך שלא היה להם מספיק זמן לאפות את הלחם המסורתי, העגול לעיתים, עד שעת ארוחת הבוקר. הבגט הצנום פתר את הבעיה, בהיותו מהיר יותר להכנה ולאפייה.

אגדה אורבנית (שהופרכה) לגבי מקור הבגט מייחסת את המצאתו לצבא נפוליאון במהלך מלחמת רוסיה-צרפת בשנת 1812. ייתכן שהאגדה נוצרה בתעשיית הפרסום הניו יורקית. לפי אגדה זו, החיילים הצטוו לקחת עמם בגדים נוספים בשל הקור הרוסי וכך נשאר פחות מקום לכיכרות לחם, ולכן אפו לחם ארוך שניתן לאחסנו בשרוולי מכנסיהם. האגדה מופרכת בין השאר משום שידוע שלצבא נפוליאון היו יחידות אפייה ניידות, כך שלא סביר שכל חייל היה צריך לדאוג ללחם עבור עצמו. בנוסף, מראה מדי החיילים, בעלי המכנסיים הצרים ששוליהם טמונים במגפיים, די בו כדי להפריך את האגדה אודות מקום פנוי להטמנת בגט.

בשנת 2022 הכיר ארגון אונסק"ו בידע להכנת הבגט כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

הבגט מזוהה עם צרפתים פעמים רבות, לעיתים כסטריאוטיפ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070516125319/http://www.hashulchan.co.il/_Recipes/Recipe.asp?CategoryID=107&ArticleID=8697&RecipesCategoryID=310 באגט שום], מאתר "על השולחן"
* 
* [http://www.tapuz.co.il/tapuzForum/main/Viewmsg.asp?forum=300&msgid=19555322 בגט צרפתי] - הסבר מפורט על הכנתו מלווה בצילומים רבים, מפורום "גורמה וגסטרונומיה" בתפוז אנשים
* 
* 
* [http://www.bbc.com/travel/story/20190825-the-perfect-french-baguette The perfect French baguette] - מאתר ה-BBC
* [https://www.haaretz.co.il/ty-WRITER/00000186-fe75-d497-a7bf-fff7b7450000 אמנון דירקטור], [https://www.haaretz.co.il/food/2023-05-17/ty-article/00000188-232c-d18b-a79d-27fc75f00000?fbclid=IwAR3VpB1bmgds5lySn64Do0krs7lfOfWOnTLhCQiTD5GL9l0-z6j8WhMCP4c איך כבש אופה מסרי לנקה את המקום הראשון בתחרות הבאגט הכי טוב בפריז?], באתר [https://www.haaretz.co.il/ הארץ], 18 במאי 2023

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוגי לחם
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
אמן (שיר של ליאורה)

אָמֵן הוא פזמון שייצג את ישראל באירוויזיון 1995. את הפזמון כתבה חמוטל בן זאב והלחין משה דץ. הוא בוצע על ידי ליאורה סימון, שהייתה אלמונית עד לקדם האירוויזיון של אותה השנה.

הפזמון הוא מעין תפילה לאלוהים להגנה ולשלום, ומקור שמו במילה "אמן" החוזרת פעמים רבות במהלך תפילות, ומהווה הסכמה לנאמר קודם לכן.

הפזמון זכה במקום ה-8 מתוך 23 באירוויזיון ובמקום השמיני במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=DEULPw-Vwaw&feature=player_embedded השיר "אמן"] באתר היוטיוב

קטגוריה:שירי 1995
קטגוריה:סינגלים מ-1995
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1995
קטגוריה:שירי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:שירי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חמוטל בן זאב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי משה דץ
ארוחת בוקר קונטיננטלית

ארוחת בוקר קונטיננטלית
ארוחת בוקר קונטיננטלית מעגלת שירות
ארוחת בוקר קונטיננטלית היא ארוחת בוקר נפוצה בעיקר בבתי מלון באירופה אך גם בצפון אמריקה ובמקומות נוספים בעולם. שמה נובע מהתפיסה האנגלית של אירופה כיבשת ("קונטיננט") בניגוד לאי הבריטי, ואת הארוחה האירופאית כאנטיתיזה לארוחת הבוקר האנגלית.

הארוחה הקונטיננטלית היא ארוחה קלה, הכוללת קפה (לרוב בחלב), שוקו או מיץ, דברי מאפה כגון קלי, קרואסון או בריוש, לעיתים עם ממרח מתוק כמו ריבה או קרם שוקולד. 

==קישורים חיצוניים==

*
בוקר קונטיננטלית
en:Breakfast#Continental_breakfast
בליינד מלון

בליינד מלון (cאנגלית: Blind Melon) היא להקת רוק אשר הוקמה בתחילת שנות ה-90 כאשר החל עידן הגראנג'.

== היסטוריה ==
בליינד מלון הוקמה על ידי שאנון הון, סולן הלהקה, כשהיה בן 20, בשנת 1989 בלוס אנג'לס, קליפורניה. שאר חבריה היו מאינדיאנה, מיסיסיפי ופנסילבניה. בשנת 1991 חתמה הלהקה בלייבל "Capitol Records" והקליטה Demo, אשר בסופו של דבר לא יצא לאור.

תקליטם הראשון הנקרא על שם הלהקה יצא בשנת 1992. בשל הקשר ההדוק בין סולן הלהקה ובין סולן להקת Guns N' Roses, אקסל רוז, הצליחה הלהקה לפרוץ לתודעה האמריקאית, עם שחרור הסינגל "No Rain".

אלבומה השני של הלהקה, "Soup", יצא בשנת 1995 אך לא הצליח במכירות למרות הביקורות הטובות.

סופה של הלהקה הגיע במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית כאשר סולן הלהקה נמצא מת, בשל מנת יתר של קוקאין באוקטובר 1995. הלהקה המשיכה לפעול רשמית עד 1999 ללא הון והוציאה עוד תקליט ב-1996 בשם "Nico".

בשנת 2008 הצטרף ללהקה טראוויס וורן כסולן, והלהקה הוציאה את האלבום For My Friends.

== דיסקוגרפיה ==

===אלבומים===
* Blind Melon (1992)
* Soup (1995)
* Nico (1996)
* For My Friends (2008)

===אלבומי אוסף===
* Classic Masters: Blind Melon (2002)
* The Best of Blind Melon (2005)

===אלבומי הופעה חיה===
* Live at the Palace (2006)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:להקות גראנג' אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:אמני קפיטול רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1990
מנואל בלום

מנואל בלום (בספרדית: Manuel Blum; נולד ב-26 באפריל 1938) הוא מדען מחשב יהודי-אמריקאי, זוכה פרס טיורינג לשנת 1995 על תרומתו הרבה ליסודות של תורת הסיבוכיות החישובית ויישומיה לקריפטוגרפיה ובדיקת תוכניות.

==קורות חיים==
בלום נולד בקראקס, ונצואלה להורים יהודים. בלום למד ב-MIT לקראת תואר ראשון ושני במדעי המחשב והנדסת חשמל, אותם סיים ב-1961.
לאחר מכן עבר להתמקד במתמטיקה, וסיים דוקטורט בתחום תחת הנחייתו של מרווין מינסקי ב-1964.

במהלך הקריירה שלו היה שייך לסגל המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ואף עמד בראש המחלקה. הוא שהה בברקלי עד 1999.

לאחר מכן עבר בלום ללמד באוניברסיטת קרנגי מלון, תפקיד בו כיהן עד 2018. אשתו לנור ובנו איברים אף הם פרופסורים למדעי המחשב באותה המחלקה.

בין תלמידיו נמנו לאונרד אדלמן, שפי גולדווסר וסילביו מיקאלי, שאף הם זכו בפרס טיורינג, מוני נאור, מהמחלקה למדעי המחשב במכון ויצמן ורונית רובינפלד מהמחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. אחד מתלמידיו של בלום, פרופסור לואי פון אהן (שאיתו טבע את המונח CAPTCHA), הוא ממייסדי פלטפורמת דואולינגו ללימוד שפות.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים
קטגוריה:קריפטוגרפים אמריקאים
קטגוריה:קריפטוגרפים יהודים
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג יהודים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים ונצואלים
קטגוריה:מהגרים מוונצואלה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
מחנה ישראל (עמק יזרעאל)

המבנה ההיסטורי בלב השדותבית "מחנה ישראל", [[2010]]
תצפית ל[[הר תבור ממגדל התצפית של הבניין|שמאל|]]
ה[[חרדים החלוצים|שמאל|]]
מחנה ישראל (דברת) היה קומונה של חברי תנועת עזרא יחד עם משפחות נוספות שהתארגנו לקראת חיי קיבוץ. אנשי הקבוצה התיישבו על אדמה שנרכשה על ידי אגודת ישראל בשנת 1925 בעמק יזרעאל, ליד קיבוץ דברת של היום. שריד מ"מחנה ישראל"<ref></ref><ref></ref> נותר עד היום: מבנה מסויד לבן בן שתי קומות, מערבית לפונדק דברת. כעבור שנים אחדות תכננו פעילים באגודת ישראל להקים במקום ישוב חרדי שבו תתגוררנה 300 משפחות אשר תעסוקנה בחקלאות ובתעשייה זעירה. הניסיון לא צלח, האדמות הועברו לחזקת הקרן הקיימת לישראל. במוזיאון של קיבוץ דברת ישנם מסמכים ותמונות העוסקים במחנה ישראל.

המבנה נקרא על ידי תושבי המקום (אחוזת ברק ודברת) ״הבית הלבן״

==תולדות המקום==
השטח נרכש מערביי הסביבה. האדמה חולקה ל-300 חלקות. אלו נמכרו ליהודים במזרח אירופה, רובם מהעיר לודז'. בשנת 1925 עלו ארצה 18 משפחות אשר ניסו להקים במקום משק חקלאי. קבוצה זו עזבה את המקום עקב בעיות פרנסה וביטחון. אז הוחלט ליישב במקום גרעיני התיישבות חרדיים ולמקום עלו כשלוש קבוצות של חלוצים. האחרונה שבהן עזבה את המקום בשנת 1938. המתיישבים התפזרו, חלק קטן מהם הצטרף לקיבוצים החילוניים בסביבה, עקב אכזבתם מטיפול מוסדות אגודת ישראל בארץ בהם.

המבנה נמסר לנוטרים ממשטרת היישובים העבריים אשר שמרו על קו צינור הנפט כירכוכ-חיפה, שהוצת פעמים במאורעות 1939-1936. כן שימש הבניין בסיס ליציאה של פלוגות הלילה של אורד וינגייט שפעלו נגד הכנופיות באותה תקופה. בתום מלחמת העולם השנייה הוחרם הבניין על ידי הממשלה הבריטית ונמסר ללגיון הערבי שהיה אז בתפקידי שיטור בארץ ישראל. עם יציאת הבריטיים את הארץ המבנה נעזב.

ב-6 באפריל 1948 הגיעו אליו חברי קיבוץ דברת, שהקימו את הקיבוץ החדש על גבעה קרובה. במוזיאון הקיבוץ נשמרים מסמכים רבים על התקופה החרדית של "מחנה ישראל".

בסוף שנות ה-90 הוקם במקום יישוב קהילתי בשם אחוזת ברק. משרד המכירות לבתי היישוב שוכן במבנה של מחנה ישראל.

המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות נטלה את המבנה תחת חסותה, אולם עד לשנת 2009 לא נעשו במקום פעולות תחזוקה.

== לקריאה נוספת ==

* צבי אילן, ארץ חמדה, עם עובד - תרבות וחינוך, 1978.
* זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל - חיפה, העמקים, הגליל והחרמון, הוצאת תור ארץ ישראל, 1948.
* עדה גבל, חרדים ואנשי מעשה - פועלי אגודת ישראל 1933–1939, יד יצחק בן צבי, 2018.

==קישורים חיצוניים==

* מנחם פרוש, [https://tablet.otzar.org/en/book/book.php?book=61238&width=0&scroll=0&udid=0&pagenum=286 שרשרת הדורות בתקופות הסוערות], כרך ב' פרק רביעי עמוד 300 ואילך.
* יוסף קופלוביץ, [https://www.ybz.org.il/?CategoryID=185&ArticleID=5263&dbsAuthToken= אגודת ישראל עולה בחומה], היישוב מחנה ישראל בעמק יזרעאל, עת־מול 227
* 
* 
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2010/04/08/סיבוב-ביישוב-ש/#comment-700 תמונות המבנה וסקירה אדריכלית] באתר 'חלון אחורי', 4/2010.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים בארץ ישראל טרם קום המדינה
קטגוריה:יישובים שננטשו
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:אגודת ישראל
קטגוריה:יישובי פועלי אגודת ישראל
ממרח

[[חמאת בוטנים]]
[[גבינת שמנת על בייגל]]
ממרחי [[טפנד]]
ממרח הוא מזון מוצק אך רך במרקם שמאפשר מריחתו בשכבה אחידה (פחות או יותר) על פרוסת לחם או על מאכלים אחרים, להוספת טעם. קיימים ממרחים בכל הטעמים - ממתוקים עד מלוחים וחריפים.

== סוגי ממרחים ==
ממרחים עשויים ממגוון חומרי גלם, ביניהם מוצרי חלב כמו חמאה, שמנת וגבינה (למשל ממרח ליפטאואר), פירות, כמו ריבה וג'לי, ממרחי ירקות או קטניות, כגון באבא גנוש, גואקמולה, מטבוחה, ממרחי בשר כמו פאטה (מכבד) ושמאלץ, ממרחי ביצים כמו סלט ביצים ואפילו ממרחי שמרים כמו מרמייט.

שמות ממרחים כוללים לעיתים את המושגים "סלט", "קרם", "חמאה". הגבול בין ממרחים למטבלים או רטבים עמום למדי. דוגמאות למאכלים הנמצאים על גבול זה הם חומוס, ממרח זיתים ("טפנד"), מיונז ורוטב חמוציות (הנאכל עם תרנגול הודו בחג ההודיה האמריקאי).

בישראל של תקופת הצנע הומצא ממרח "חצילים בטעם כבד" שנועד לספק תחליף לכבד קצוץ. מאכל זה הוא אחד הבודדים מתקופה זו שעדיין נפוץ במטבח הישראלי.

ממרח שוקולד אהוב מאוד על ילדים במדינות שונות, ביניהן ישראל. נמרח כמילוי לכריכים ואף כציפוי לעוגות.

ממרח הילדים האולטימטיבי בארצות הברית הוא צירוף של שני ממרחים הנמרחים זה על גבי זה על הלחם - כריך חמאת בוטנים וריבה.

הממרח הלאומי של ארגנטינה הוא ריבת חלב. הוא נמרח לא רק על לחם וכמילוי או ציפוי לדברי מאפה אלא אפילו על גבינה צהובה.

==ראו גם==
* סכין חמאה

==קישורים חיצוניים==

* [http://naturemed.co.il/hc/spr/spr_main.html ממרחים], באתר הנטורופתיה הישראלי
* [https://web.archive.org/web/20070610081015/http://hashulchan.co.il/_Recipes/Recipes.asp?CategoryID=107&RecipesCategoryID=312 ממרחים ומטבלים], באתר "על השולחן"
* 
* [https://web.archive.org/web/20100516223854/http://food.walla.co.il/?w=%2Fsearch_results&recipe_type=19&from=type_srch רטבים ומטבלים], באתר וואלה

*
קטגוריה:מאכלים

pl:Wędliny
pt:Frios
ru:Спред (масло)
uk:Спред (масло)
מארק גרנובטר

מארק גרנובטר (אנגלית: Mark Granovetter) (נולד ב-20 באוקטובר 1943) הוא סוציולוג אמריקאי שהגה מספר תאוריות מהמשפיעות ביותר בסוציולוגיה המודרנית מאז 1970. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בתחומי ניתוח הרשתות החברתיות והסוציולוגיה הכלכלית, ובפרט בזכות התאוריה שלו אודות תפוצת המידע בקהילה, הידועה בשם "עוצמתם של קשרים חלשים".

גרנובטר קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת פרינסטון ודוקטורט מאוניברסיטת הרווארד. כיום הוא פרופסור באוניברסיטת סטנפורד. בעבר הוא עבד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, באוניברסיטת מדינת ניו-יורק בסטוני ברוק ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס.

== עבודות עיקריות ==
=== עוצמתם של קשרים חלשים ===
עבודתו המפורסמת ביותר של גרנובטר היא "עוצמתם של קשרים חלשים", והיא נחשבת לאחת העבודות רבות ההשפעה שנעשו אי פעם בתחום הסוציולוגיה. בעבודתו זו הוא הציג את הטענה שבתחומים כמו שיווק או פוליטיקה, קשרים חלשים מאפשרים גישה לאוכלוסיות שאינן נגישות דרך קשרים חזקים, ושהם תורמים יותר להפצת מידע בין אנשים.

גרנובטר עמד בחזית המחקר בתחום הסוציולוגיה הכלכלית מאז פרסום מאמרו בתחום בשנת 1985. פרסום המאמר הציב אותו כמצדד בעמדה לפיה יחסים כלכליים בין אנשים ובין חברות שזורים ברשתות חברתיות של ממש, ואין להם קיום בשוק אידיאלי מופשט. כיום הוא עוסק בכתיבת מסה בשם "Society and Economy".

=== מודל הסף ===
גרנובטר חקר כיצד נוצרים טרנדים ואופנות חולפות, והציע במאמרו משנת 1978 את מודל הסף, לפיו דיפוזיה ברשת תלויה בסף שיש לכל צומת בו. הוא הדגים כיצד שינויים קטנים בסף של צמתים בודדים עשויים לשנות את ההתנהגות הכוללת של המערכת. מודל הסף קיבל פרסום רב מחוץ לקהילה המדעית בספרו של מלקולם גלדוול, נקודת המפנה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.stanford.edu/dept/soc/people/faculty/granovetter/granovet.html דף הבית של מארק גרנובטר] באתר אוניברסיטת סטנפורד
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20120205211416/http://www.leader-values.com/Content/detail.asp?ContentDetailID=990 "The Impact of Social Structure on Economic Outcomes"], republished from the Winter 2004 Journal of Economic Perspectives (Vol 19 Number 1, pp. 33-50).
* [http://arxiv.org/abs/physics/0610104 "Structure and tie strengths in mobile communication networks"] A study by J.-P. Onnela, J. Saramaki, J. Hyvonen, G. Szabo, D. Lazer, K. Kaski, J. Kertesz, and A.-L. Barabasi, which confirms Granovetter's hypothesis in a mobile communication network.
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
איוואן סרצימיר, קיסר בולגריה

איוואן סְרַצִימִיר (בבולגרית Иван Срацимир; 1324–1397) היה צאר וידין (כיום - מחוז וידין, מחוז מונטנה ושטחים נוספים) שבאימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1356-1397.

== חייו ==
סרצימיר נולד בלובץ'. הוא היה בנו של איוואן אלכסנדר ואשתו הראשונה תאודורה, נסיכת ולאכיה. ב-1337, הכתיר אביו אותו ואת אחיו איוואן אסן הרביעי כצארים, וסרצימיר קיבל את השליטה בעיר וידין, בה שלט עד 1397. ב-1349 וב-1355 נפלו אחיו איוואן אסן הרביעי ומיכאיל אסן הרביעי בקרבות נגד העות'מאנים, ומעמדו בין היורשים השתפר.

אביו של סרצימיר, איוואן אלכסנדר, נישא פעם נוספת ליהודיה מומרת מווליקו טרנובו, ולשניים נולדו לפחות שני בנים. ב-1356 הכתיר איוואן אלכסנדר אחד מהם, איוואן שישמן כצאר. מהלך זה הוביל להתרחקותו של איוואן סרצימיר מאביו. הוא כונן בווידין צארות עצמאית וכרת ברית עם ולאכיה, לאחר שנישא להנה, בתו של הנסיך ניקולאה אלכסנדרו.

ב-1365 כבש לאיוש הראשון, מלך הונגריה את וידין ואיוואן ובני משפחתו נשבו ושהו כארבע שנים במצודת חומניק, בסמוך לעיירה הקרואטית בוסילייבו של ימינו. במהלך שביו נאלץ סרצימיר לעזוב את הנצרות האורתודוקסית ולהיות קתולי.

בשנת 1369, הסכימו ההונגרים שיחזור לווידין כווסאל, תמורת תשלום כספי וויתורים טריטוריאליים. ב-1388 פלשו העות'מאנים לבולגריה, ולאחר מותו של איוואן שישמן ב-1395 היה לצאר של בולגריה כולה. הוא קיווה כי מסע צלב שהנהיג זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ישחרר את בולגריה מידי העות'מאנים, אך לאחר ניצחון העות'מאנים בקרב ניקופוליס ב-25 בספטמבר 1396 אפסו תקוותיו. ב-1397 כבשו העות'מאנים גם את וידין, סרצימיר נפל בשבי ומת באותה שנה. בנו, קונסטנטין השני ירש רק חלק מהטריטוריה בה שלט אביו.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* John V.A. Fine, Jr., The Late Medieval Balkans, Ann Arbor, 1987
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה
קטגוריה:ילידי 1324
קטגוריה:נפטרים ב-1397
מחנה ישראל (מעברה)

מחנה ישראל, 1950
מבט על המעברה - מחנה ישראל
הרחוב הראשי במעברת מחנה ישראל
מחנה ישראל<ref></ref> היה מגדולי מחנות העולים ומעברות העולים בישראל, שכן צפונית לעיר לוד ומזרחית לכביש לוד - פתח תקווה. מועצה מקומית לשעבר (בשנים 1965-1957). כיום שטח המעברה נמצא בתוך מתחם התעשייה האווירית לישראל.

==תולדות המקום==
במלחמת העולם השנייה הוקם במקום מחנה של הצבא הבריטי שנקרא מחנה דומסטיק. במחנה חנה גם הצבא האמריקני. לאחר קום המדינה הוקמה בשטח המעברה שנקראה על שם ישראל שחורי ממפקדי ההגנה החשובים, שנהרג במלחמת העצמאות באזור בעלותו על מוקש, מזרחית למעברה.

לאחר שנים רבות של פעילות אינטנסיבית נסגרה המעברה באופן רשמי בשנת 1965, אולם עד סוף שנות השבעים נשארו במקום מספר משפחות. השטח של מחנה ישראל נמסר לידי התעשייה האווירית לישראל, אשר בנתה בתחומה חלק ממפעליה.
שרידי מבנים של המחנה הצבאי אשר כונו צריפי ניסן עמדו במקום עד לתקופה האחרונה. במקום גם מצוי מבנה של תחנת רכבת.

==ראו גם==
* זאב וילנאי, היישובים בישראל, הוצאת דבר, תשי"א.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בסיסי הצבא הבריטי בארץ ישראל
קטגוריה:מעברות
קטגוריה:מחנות עולים
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות לשעבר