OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניקולאי חומריקי

ניקולאי פליקסוביץ' חומריקי (ברוסית: Никола́й Фе́ликсович Хомери́ки; נולד ב-17 באפריל 1975, מוסקבה, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע ותסריטאי רוסי. סרטיו "977" ו"סיפור על חושך" הוקרנו בתוכנית "תצוגה לא שכיחה" בפסטיבל הקולנוע בקאן.

== ביוגרפיה ==
ניקולאי חומריקי נולד במוסקבה. בשנת 1996 היה לבוגר הפקולטה לכלכלה של האוניברסיטה הבינלאומית המוסקבאית<ref></ref>. לאחר האוניברסיטה עבד כרואה חשבון בנציגות הרוסית של קוקה קולה ולאחר מספר שנים המשיך את לימודיו באירופה. הוא נכנס בבת אחת לשתי אוניברסיטאות הולנדיות – מאסטריכט ואמסטרדם ואז באמסטרדם הוא וחבר פתחו חברה שעסקה בייבוא כימיקלים ביתיים מהולנד לרוסיה.

בשנת 2000 סיים את לימודיו בקורסים הגבוהים של תסריטאים ובמאים. עבודתו הראשונה של ניקולאי חומריקי הייתה מערכון בן שלוש דקות בשם "זרוק", שזכה בפרס פסטיבל סופוט, שבראש חבר המושבעים היה הבמאי הפולני קרישטוף זנוסי.

בשנת 2001 קיבל מלגה ממשרד החוץ הצרפתי להכשרה בתחום הבימוי. בשנת 2005 סיים לימודי תואר שני במחלקת הבימוי של בית הספר הממלכתי לקולנוע (La Fémis) בפריז. בתום לימודיו הזמין אותו פיליפ גארל לעבוד כעוזרו בסרט "קבוצות אוהבים" שקיבל את פרס אריה כסף בפסטיבל ונציה. בשנת 2005, סרטו הקצר של ניקולאי חומריקי "ביחד" השתתף בתחרות הסטודנטים Cinéfondation בפסטיבל קאן וזכה בפרס שני<ref></ref>.

סרטו העצמאי הראשון של ניקולאי שאינו קצר היה "977". סרט זה התמודד בפרס "הנוף הבלתי רגיל". הסרט הבא – "סיפור על חושך" נכלל בתוכנית התחרותית של קינוטאבר ופסטיבל קאן. בשנת 2016 ביים את סרט האסונות "שוברת הקרח" בכיכובו של פיוטר פיודורוב וביים את סלפי, מותחן פסיכולוגי בכיכובו של קונסטנטין חבנסקי.

בשנת 2018 ביים לראשונה קומדיה היסטורית בשם התשיעית, שעלילתה מתרחשת בתקופת האימפריה הרוסית ובכיכובם של יבגני ציגאנוב ודייזי הד, כאשר בשנת 2021 יצא לאקרנים ברוסיה סרטו שלג לבן, דרמת ספורט בכיכובה של אולגה לרמן אודות ילנה ויאלבה, שזכתה בשלושה מדליות זהב אולימפיות בענף סקי למרחקים.

== פילמוגרפיה ==
=== בימוי ===

=== תסריט ===
* 2002 – טיוזקה
* 2004 – סערה
* 2005 – ביחד
* 2006 – 977
* 2009 – סיפור על חושך
* 2011 – לב הבומרנג

=== משחק ===
* 2010 – קדנציות
* 2010 – סופת שלגים
* 2012 – הסיפור האחרון של ריטה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.snob.ru/profile/6982/blog הבלוג של ניקולאי חומריקי], באתר snob.ru

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:תסריטאים רוסים
קטגוריה:במאי קולנוע רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1975
לאו יונג (שחקן)

לאו יונג (17 בנובמבר 1911 - 18 באוגוסט 1985) היה שחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
יונג נולד ברומניה ובשנות החמישים עלה לישראל. יונג היה בוגר בית הספר למשחק, שניהלו אנשי התיאטרון מיכואלס וטרחנוב. יונג היה היה שותף ליסוד שני תיאטרונים בארץ, תיאטרון סדן ותיאטרון באר שבע. בין היתר הופיע במחזות אותלו, ציפור בגטו, ארתורו אוי, בלוז למיסטר צ'ארלי, הורדוס ומרים, קליגולה, העונה הבוערת והשחף.

הוא שיחק רופא בסרטים נורית ושתי דפיקות לב, ב-1973 הופיע בסרט "אדם" עם שמוליק קראוס ואילן דר.

ב-1977 שיחק את בעלה של רות סגל בסרט דודה קלרה, בשנה זו גם שיחק בסרט פנטסיה על נושא רומנטי שכתב חנוך לוין.

ב-1979 שיחק בסרט רובה חוליות.

יונג נישא ליונה יונג, ואיתה גר בתל אביב.

לימים גידל איתה את בנה הכנר יגאל טונה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
בוגרה

בוגרה (בבנגלית: বগুড়া) היא עיר במחוז ראג'שאהי , בנגלדש.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת כ-159 ק"מ מבירת בנגלדש, דאקה.

== אקלים ==
הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (17 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,640 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (397 מ"מ גשם), וחודש דצמבר הוא החודש שיש בו את כמות הגשמים המועטה ביותר (1 מ"מ גשם).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בנגלדש: ערים
בורישל

בורישל (בבנגלית: বরিশাল) היא עיר במחוז בורישל , בנגלדש.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת כ-118 ק"מ מבירת בנגלדש, דאקה.

== אקלים ==
הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,385 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (430 מ"מ גשם), וחודש דצמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (3 מ"מ גשם).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בנגלדש: ערים
קומילה

קומילה (בבנגלית: কুমিল্লা) היא עיר במחוז צ'יטגונג , בנגלדש.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת כ-90 ק"מ מבירת בנגלדש, דאקה.

== אקלים ==
הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,565 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (658 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (3 מ"מ גשם).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בנגלדש: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1890
פאולה דפה

פאולה דפה (בגרמנית: Paula Deppe; 12 באוקטובר 1886 – 4 באוקטובר 1922) הייתה ציירת וגרפיקאית גרמנית. היא יצרה ציורים, תחריטים, רישומים ואיורים.<ref>Max Brunner, Petra Gruber, Sandra Gabert (eds.): Paula Deppe – Lebensskizzen einer Künstlerin. (exhibition catalog) OberhausMuseum Passau, 2011</ref>

== ביוגרפיה ==

=== משפחה ===
פאולה דפה הייתה הילדה השנייה מתוך ארבעה אחים. אביה קלמנס דפה (1855–1933) התחתן עם לואיז ברטרם (1862–1943) ב־30 בספטמבר 1884. את רוב חייה בילתה תחת קורת גג אחת עם הוריה ואחיה. במהלך לימודיה היא גרה גם עם אחיה קלמנס, אחותה לואיז ואמה בדירה במינכן-שוואבינג.<ref>Paula Deppe: Aus den Tagebüchern der Paula Deppe. Neuauflage. Hamburg-Harburg 1942.</ref>

משפחת דפה התגוררה ברוקיצ'אני שבבוהמיה עד סוף מלחמת העולם הראשונה. כאשר הועבר מפעל העור הגרמני שניהל קלמנס דפה למדינה הצ'כית, החליטה המשפחה באביב 1918 לעבור להרלאקינג ליד מינכן, ולאחר מכן לעבור לפסאו שבבוואריה התחתונה בשנת 1919. שם קנה האב מנסרה עם משק צמוד. פולה דפה ואחותה הגדולה פרידה עברו להתגורר בבית בשכונת לאופנבאך. פולה דפה בילתה את שלוש השנים האחרונות לחייה עם משפחתה בלופנבאך ובסיסטטן. פאולה דפה הייתה רווקה ובטוחה כלכלית מנכסי משפחתה.

היא נפטרה ב־6 באוקטובר 1922 במרפאת דיידהיימר בפסאו מהרעלת דם.

=== חינוך ===
פאולה דפה החלה את הכשרתה בראשית המאה ה-20 באקדמיה לציור בפילזן, שנפתח באוקטובר 1894. האקדמיה הזו הייתה פתוחה רק לנשים וכללה יחידות הוראה שונות. באוקטובר 1907 נסעה פאולה דפה למינכן כדי להתחיל את לימודיה באקדמיה לנשים של התאחדות האמנים במינכן. בעיקרון, השיעורים התבססו על שיעורי האקדמיה לאמנויות. פאולה דפה למדה קורסים אצל היינריך קניר (1862–1944) ופרדיננד גץ (1874–1941). על מנת להעצים את הכשרתה למדה פאולה דפה גם בבית הספר הפרטי לציור של יוליוס זיילר (1873–1955).

== יצירה ==
במינכן פיתחה דפה את סגנונה האישי, והתמידה בו בהמשך בביתה הבווארי בזשטטן ליד פסאו. נושאי עבודותיה על קנבס ונייר היו טבע דומם, נופים, מוטיבים דתיים, דיוקנאות ודיוקנאות עצמיים.

היצירה האמנותית של פאולה דפה מאופיינת בשלבי עבודה אישיים שניתן לראותם בקשר הדוק עם השתתפות בתערוכות או בתחרויות. היא עבדה בטכניקות שונות, הדיוקנאות בשנות האקדמיה המוקדמות הוחלפו בציורי נוף בצבעי מים, גואש, דיו וגיר אדום וכן תחריטים ולימודי קומפוזיציה דתית, שהוחלפו בציורי טבע דומם ונוף מתקופתה בזשטטן.

פאולה דפה הציגה מבחר מעבודותיה כבר בשנת 1914 בתערוכה הבינלאומית לסחר וגרפיקה של ספרים (BUGRA) ובשנים 1919 ו-1921 בתערוכות הזצסיון החדש במינכן.

חברתה הקרובה ביותר של פולה דפה הייתה ציירת טבע הדומם והנוף גרטה שפרינגר (1880–1960). בשנת 1917 היא הקימה את המגעים הראשונים בין פולה דפה לזוג האמנים מריה קספר-פילזר וקרל קספר - מייסדי הזצסיון החדש במינכן. שנתיים לאחר מכן הצליחה פאולה דפה לקחת חלק בתערוכת ארמון הזכוכית יחד עם קבוצה זו.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="170">
File:Deppe-Fruittrees.jpg

File:Deppe-Landscape.jpg

File:Deppe-Ortspitze.jpg

File:Deppe-Favorite.jpg

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ילידות 1886
קטגוריה:נפטרות ב-1922
פלורה רובסון

פלורה מקנזי רובסון (באנגלית: Flora McKenzie Robson; 28 במרץ 1916 – 7 ביולי 1984) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית.

==ביוגרפיה==
היא סיימה בהצטיינות את האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והחלה להופיע על הבמה ב-1921 אולם הקריירה שלה קרטעה כי נאמר לה שזקוקים לשחקניות יפות. בגיל 23 ויתרה על הבמה והחלה לעבוד כפקידת מחלקת רווחה. הבמאי טיירון גאתרי הכיר בכשרונה והזמין אותה להצטרף להפקה שלו של שש נפשות מחפשות מחבר מאת לואיג'י פירנדלו. הצלחתה בהצגה זו הזניקה את הקריירה הבמיתית שלה. היא הופיעה בעשרות הצגות בבריטניה ובארצות הברית.

רובסון גילמה במספר סרטים מלכות וקיסריות. פרסומה בבריטניה גדל לאחר שגילה את דמותה של אליזבת הראשונה בשני סרטים.
* "שרפה מעל אנגליה" לצידם של לורנס אוליביה וויויאן לי (1937)
* "נץ הים" לצידו של ארול פלין (1940).

קיסריות נוספות שגילמה:
* "עלייתה של קתרינה הגדולה" (1934) בתפקיד יליזבטה, קיסרית רוסיה לצידה של אליזבת ברגנר.
* 55 יום בפקינג (1963) בתפקיד צה שי, הקיסרית האלמנה של סין.

ב-1939 שיחקה בסרט "אנקת גבהים" לצידו של לורנס אוליבייה.

ב-1945 שיחקה בסרט "קיסר וקלאופטרה" לפי תסריט של ברנרד שו, כמשרתת של קלאופטרה (ויויאן לי).

באותה שנה שיחקה בסרט "Saratoga Trunk" בתור משרתת מהאיטי ב"השחרת פנים" לצידם של גרי קופר ואינגריד ברגמן. על תפקידה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

ב-1947 שיחקה בסרט "נרקיס שחור", ב-1972 שיחקה ב"עליסה בארץ הפלאות" בתור מלכת הלבבות. ב-1963 שיחקה כמסיונרית בסרט "שבע נשים". ב-1965 שיחקה בתור אם מנזר קתולי בסרט "אנשים מופלאים במכונות מעופפות".

ב-1964 השתתפה בסרט "תותחי בטאסי" לצידו של ריצ'רד אטנבורו.

ב-1966 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "דייוויד קופרפילד" בתפקיד בטסי טרדווד.

ב-1978 שיחקה בסרט "עלובי החיים".

סרטה האחרון היה "התנגשות הטיטנים" (1981).

ב-1952 הוענק לה תואר קומנדר במסדר האימפריה הבריטית (CBE) שהועלה ב-1960 ל"דיים קומנדר" (DBE).

==חיים אישיים==
רובסון לא נישאה ולא הקימה משפחה. היא מתה בביתה בברייטון מסרטן בגיל 82. שתי אחיותיה, שילה ופלורה מתו באותה תקופה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ibdb.com/broadway-cast-staff/flora-robson-58100 פלורה רובסון] באתר Internet Broadway Database
* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה בריטיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1984
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1984
וילפריד זייפרט

וילפריד זייפרט (בגרמנית: Wilfried Seyferth; 21 באפריל 1908 – 9 באוקטובר 1954) היה שחקן גרמני.

==ביוגרפיה==
וילפריד זייפרט נולד בדרמשטט למשפחת רופא. הוא למד בגימנסיה בעיר הולדתו. לאחר סיום בית הספר הוא למד רפואה במשך שלושה סמסטרים אך עזב את הלימודים. וילפריד זייפרט קיבל הכשרה אמנותית בבית הספר לדרמה של התיאטרון הגרמני בברלין. שם ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1929 ואז נסע לפרנקפורט.

בשנת 1936 שב לברלין ושיחק שוב בתיאטרון.

במקביל לעבודתו בתיאטרון וילפרס זייפרט השתתף בסרטים רבים. חלקם נאסרו להקרנה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה בגלל שהיו חלק של תעמולת הנאציזם וגרמניה הנאצית.

בשנת 1946 נסע לשלוש שנים לציריך. הוא ביצע הופעות אורח בפסטיבל זלצבורג, פסטיבל טירת היידלברג ופסטיבל רוהר. זייפרת שיחק בעיקר בקלאסיקות מאת שייקספיר, לסינג, צקכוב, גוגול וכו'.

בשנות ה-50 הוא שיחק נאצים בשתי ההפקות בארצות הברית.

זייפת נפטר כתוצאה מתאונת דרכים. הוא היה נשוי מספר פעמים, אשתו אחרונה הייתה אווה אינגבורג שולץ. בנו מנישואיו לטטג'אנה איוואנוב, אנדראס זייפרת שחקן תיאטרון גרמני.

וילפריד זייפרת נקבר בבית העלמין הישן בדרמשטט.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.filmportal.de/person/wilfried-seyferth_48aa12a86f3c475680b738eb3e9c5e5b פילמוגרפיה של וילפריד זייפרט], באתר filmportal.de 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:שחקני תיאטרון גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1908
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
אוטו איליס

אוטו איליס (בגרמנית: Otto Illies; 25 בינואר 1881 – 22 בפברואר 1959) היה צייר נוף אקספרסיוניסטי גרמני.<ref>Maria Dietl (Ed.): Otto Illies: 1881-1959. Gemälde, Pastelle, Graphik. Exhibition catalog, Galerie im Gutshaus Großjena bei Naumburg an der Saale, 1995</ref>

== ביוגרפיה ==
אוטו איליס, עץ פרי
אביו היה הסוחר מעבר לים, קרל איליס, חלוץ המסחר הגרמני-יפני. הוא בילה שם חלק מילדותו ואז הוחזר לגרמניה ללמוד בבית הספר. תחילה בבלנקנזה ואחר כך בכפר בשלזוויג-הולשטיין. בין השנים 1898–1899 הוא קיבל שיעורים פרטיים בציור מגאורג בורמסטר בקיל, אחר כך מארנסט אייטנר בהמבורג (1900-1901). לאחר מכן, הוא עבר קורסים בתולדות האמנות באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן והשתתף בשיעורים בציור בעירום שניתנו על ידי היינריך קניר.<ref>Farben-Schöpfung. Otto Illies (1881–1959), Yokohama, Hamburg, Wernigerode. Exhibition catalog, Gleimhaus Halberstadt, 2009, Edited by Reimar F. Lacher, with contributions from Rita Kayser and Heike Billerbeck</ref>

בין השנים 1903–1908 הוא למד שיעורים נוספים בציור עירום מלודוויג פון הופמן (שלימים הפך לידיד ותומך) בבית הספר לאמנות בוויימאר. שם הוא בא במגע עם הנאו-אימפרסיוניזם, אך לאחר שהתנסה בסגנון זה, התרחק ממנו. לאחר שסיים את לימודיו, הציג עם הזצסיון הברלינאי והקים סטודיו עם חברו לשעבר ממינכן, הנס דלבריק.

בשנת 1910 נפטרו שני הוריו והותירו לו הון לא מבוטל. בשנה שלאחר מכן הוא השתמש בחלקו לבניית וילה בהמבורג, שתוכננה על ידי האדריכל ולטר בדקר (1880–1959), שם הקים את הסטודיו שלו. בשנת 1920 הוא הפך לחבר באגודות אמנים בהמבורג.

בשנת 1924 עבר להתגורר בוורניגרודה שבהרץ, שם נפטר בשנת 1959.

הוא היה ידוע בעיקר כצייר נוף, עם דגש מיוחד על עצי פרי, אם כי הוא צייר גם מחצבות. עבודותיו האחרונות כללו פרחים וחללי פנים.

במלאת 50 שנה למותו, בשנת 2009, נערכה רטרוספקטיבה גדולה בגליימהאוס שבהלברשטאדט, אשר מתחזק חלק גדול מעזבונו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
יחסי אוזבקיסטן–רומניה

יחסי אוזבקיסטן–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ורומניה.

== סקירה כללית ==
ההסכם משנת 1994 על סחר ושיתוף פעולה כלכלי בין הרפובליקה של אוזבקיסטן ורומניה והמסמכים הדו-צדדיים שנחתמו במהלך ביקורו הרשמי של הנשיא אסלאם קרימוב ברומניה בשנת 1996 יצרו בסיס משפטי לשיתוף פעולה כלכלי ומדעי-טכני בין שתי המדינות. אוזבקיסטן מייצאת סיבי כותנה, בד, חוט ושירותים שונים לרומניה. רומניה מייצאת מוצרי פלסטיק ופלסטיק, שמנים ושמנים צמחיים ותרופות. נכון לעכשיו שתי המדינות ביססו שיתוף פעולה בתחומי עיבוד כותנה, טקסטיל, ייצור תעשייתי, עיבוד חומרי גלם חקלאיים, תעשיית נפט וגז. הבנק הלאומי לפעילות כלכלית זרה של הרפובליקה של אוזבקיסטן הקים שותפויות עם מספר בנקים מובילים של הרפובליקה של אוזבקיסטן. חברת האחזקות הלאומית של אוזבקנפטגאז חתמה על הסכמים עם חברות רומניות לאספקת ציוד. מיזם משותף, חברת אספר, הוקם לייצור משקאות אלכוהוליים עם הון רומני. בסוף שנת 2002 הסתכם מחזור המסחר בין שתי המדינות ב-5.4 מיליון דולר. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות במסגרת תוכנית מסדרון התחבורה TRACECA חשוב. במהלך ביקורו של נשיא רומניה יון איליאסקו באוזבקיסטן באפריל 2003, נחתמו מסמכים חדשים כמו האמנה הקונסולרית בנושא שיתוף פעולה בתיירות וביטול אשרות לאזרחי שתי המדינות בעלות דרכון דיפלומטי ושירות. אוזבקיסטן ורומניה הסכימו להילחם במשותף בטרור בינלאומי, בקיצוניות דתית, בפשע מאורגן, בסחר בנשק ובסמים ובאיומים אחרים על הביטחון הלאומי והאזורי במסגרת האו"ם, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ונאט"ו.<ref>OʻzME. Birinchi jild. Toshkent, 2000-yil</ref>

== הערות שוליים ==
נשים במקררים

נשים במקררים (באנגלית: Women in Refrigerators, ובראשי תיבות: WiR) הוא אתר פאנדום קומיקס פמיניסטי.

האתר הוקם ב-1999 על ידי קבוצת מעריצות קומיקס פמיניסטיות, בראשות גייל סימון, זאת לאחר שהן מצאו כי דמויות נשיות רבות בעולמות גיבורי-העל נפגעות, נאנסות, נהרגות או מגורשות על מנת לשמש ככלי עלילתי הנועד להניע את סיפור הדמות הגברית. אירוע זה כונה על ידן "fridging", והן הציגו ניתוח מעמיק שלו לצד רשימת דוגמאות הממחישות את טענתן.

== היסטוריה ==
הפאנל מתוך החוברת Green Lantern #54, המקור למונח "נשים במקררים".
המונח "נשים במקררים" ("Women in Refrigerators") נטבע על ידי גייל סימון כשם לאתר האינטרנט בתחילת 1999, במהלך צ'אט מקוון עם מעריצות על קומיקס. המונח מתייחס אל תקרית בחוברת Green Lantern #54 מאוגוסט 1994, בכתיבתו של רון מארז, בה גיבור-העל קייל ריינר מגיע אל ביתו ומגלה כי אהובתו אלכסנדרה דוויט נהרגה על ידי נבל-העל מייג'ור פורס ונדחסה במותה אל תוך מקרר.

סימון ועמיתותיה פיתחו רשימה של דמויות נשיות אשר "נהרגו, הוטל בהן מום או אבדו להן הכוחות" ("killed, maimed or depowered"), ובמיוחד בדרכים שהתייחסו לדמות הנשית כאל מכשיר בלבד הנועד לקדם את קשת הסיפור של הגיבור הגברי, במקום לפתח את אישיותו וסיפורו בדרך העומדת בפני עצמה. הרשימה כוללת בה את כל הדמויות הנשיות שנהרגו, נאנסו, אבדו להן הכוחות, הפכו לנכות, עברו לצד הרשע, הוטל בהן מום, עונו וחלו, או עברו איזושהי טרגדיה אחרת במהלך חייהן, ויש בה 110 דמויות. הרשימה הופצה ברחבי רשת האינטרנט, דרך קבוצות דיון, מערכות לוח מודעות, דואר אלקטרוני ודיוור אלקטרוני, והיא הועברה גם לכותבים ומאיירים במדיית הקומיקס על מנת לקבל את תגובתם.

בעוד העיתונאי ביו יארברו יצר את העיצוב והקידוד הראשוניים של אתר האינטרנט ויועץ הטכנולוגיה ג'ון ברטול ערך את התוכן, המעריצים רוברט האריס וג'ון נוריס תרמו לתחזוקת האתר והעלאת עדכונים. הרעיון להציב את הרשימה ברשת האינטרנט היה של המתכנת ג'ייסון יו, ששימש גם כמארח האתר המקורי.

== תגובות ==
הרשימה, והניתוח המעמיק בנושא של סימון, ידועים לשמצה בקרב חוגי קומיקס מסוימים, ובחלוף השנים דנו רבות בנוגע למשמעות המונח. סימון קיבלה תגובות וביקורות רבות בדואר אלקטרוני ממעריצים ומאנשי מקצוע, חלק נייטרליות ואחרות חיוביות. את אלו, היא פרסמה באופן חופשי וגלוי באתר. במהלך 2000, שלל עיתונים בארצות הברית פרסמו מאמרים בנושא והפנו אל האתר, וזה יצר דיון רחב על סקסיזם בתרבות הפופולרית ובתעשיית הקומיקס. חלק מהאוניברסיטאות, שעוסקות בנושא כחלק מלימודי מדעי הרוח, מציגות גם את המונח ואת האתר כקשורים לביקורת על התרבות הפופולרית.

רון מארז, אשר פאנל בכתיבתו היווה את הבסיס לטרמינולוגיית המונח ויצירת האתר, התייחס אל הנושא באופן אישי, וכתב בתשובתו (באופן חלקי) כי . מצידה, סימון עצמה התייחסה אל הדבר בפשטות וקבעה ש.

בדיון על המונח ועל האתר בספרו "Dangerous Curves: Action Heroes, Gender, Fetishism and Popular Culture", הפרופסור ג'פרי א. בראון מאוניברסיטת באולינג גרין ציין כי בעוד דמויות גבריות נטו למות בגבורה ולשוב לחיים באמצעים על-טבעיים לאחר מכן, דמויות נשיות היו נפצעות או נהרגות כלאחר יד, אך באופן בלתי הפיך, ולעיתים קרובות בצורה מינית. על מנת לבסס את טענתו, בראון מביא שתי דוגמאות – המקרה בו הג'וקר ניפץ את עמוד השדרה של ברברה גורדון רק בשביל להתגרות בבאטמן, והמקרה בו המסיכה השחורה עינה ורצח את סטפני בראון רק כדי לסחוט מידע על באטמן.

== ראו גם ==
* חולצה אדומה

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קומיקס
קטגוריה:פמיניזם באמנות
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1999
יחסי אוזבקיסטן–אירלנד

יחסי אוזבקיסטן–אירלנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ואירלנד. לאחר עצמאות אוזבקיסטן החלו להתפתח יחסי סחר וכלכלה בין שתי המדינות. אוזבקיסטן מייצאת לאירלנד בעיקר סיבי כותנה וכמות קטנה של דשנים מינרליים. ואירלנד מייצאת לאוזבקיסטן בעיקר דגנים, שומן בקר, שמן צמחי וחמאה, פלסטיק ומוצרי פלסטיק, תרופות, ביגוד, כימיקלים אורגניים, מוצרי חשמל ומוצרים עירוניים. בשנת 2000 הסתכם מחזור המסחר בין שתי המדינות ב-14.3 מיליון דולר. חברת Tijorat של אוזבקסבדו וחברת Verloni Ltd האירית העבירו 2.6 מיליון דולר מאירלנד לאוזבקיסטן.

ישנם 9 ארגונים עם משקיעים אירים באוזבקיסטן. מתוכם 7 הם מיזמים משותפים ו-2 הם 100% אירים. ישנן שתי חברות איריות: Herkos Limited (מכירת חומרי גלם למטלורגיה לא ברזלית, ייצור מוצרי היי-טק) ו-ICT International Cotton and Textile Trading K0 Ltd (סחר בכותנה).<ref>OʻzME. Birinchi jild. Toshkent, 2000-yil</ref>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
אויגן פון קהלר

אויגן פון קהלר (במקור קוהן (כהן), בגרמנית: Eugen von Kahler; 6 בינואר 1882 – 13 בדצמבר 1911) היה צייר, גרפיקאי ומשורר דובר גרמנית, ממוצא יהודי. עבודתו מיוחסת לאקספרסיוניזם.

== ביוגרפיה ועבודה ==
אויגן קהלר, שמשפחתו התעשייתית העשירה שינתה את שמה מקאהן לקהלר בשנת 1894. אויגן למד אצל היינריך קניר בין 1901 ל-1905 ואצל פרנץ פון שטוק באקדמיה לאמנות במינכן. סטודנטים עמיתים היו רודולף לוי והנס פורמן. הוא גם קיבל שיעורים פרטיים מהוגו פון הברמן. קהלר סבל משחפת מאז שנת 1900, מה שגרם לשהות שונות בבתי הבראה.

באביב 1907 עבר קהלר קורסים בציור עירום בבית ספר פרטי לציור בפריז וביקר במוזיאונים בעיר כמו הלובר. בבית הקפה דו דום פגש אמנים כמו פרידריך אהלרס-הסטרמן , אוסקר מול, ז'ול פסקין, אליזבת אפשטיין וסוניה טרק והשתתף בתערוכות בסלון ד'אוטומן ובסלון האינדיפנדנטים.

בגלל מחלת הריאות שלו, הוא שהה באקלים החם של מצרים מאמצע ינואר ועד סוף מרץ 1908. בתחילת דצמבר 1909 ערך את נסיעתו הראשונה לתוניס ולאלג'יר, שנמשכה עד לאביב 1910. הטיולים עוררו בו השראה לנושאים אוריינטליים.

ממאי עד סוף אוגוסט 1910 שהה אויגן קהלר בלונדון; בספטמבר חזר להתגורר במינכן, והציג כמה עבודות בתערוכה. ב־8 באוגוסט 1911 אביו קיבל תואר אבירות בזכות שירותיו בתחומי התרבות והכלכלה בבוהמיה, וכל בני המשפחה קיבלו תואר אביר. באוקטובר, נערכה תערוכת היחיד הראשונה של קהלר התקיימה בגלריה המודרנית של היינריך תנהאוזר במינכן.<ref></ref>

ב־13 בדצמבר 1911 נכנע אויגן פון קהלר, היה בן פחות מגיל שלושים שנה, למחלתו הקשה ונקבר בבית העלמין היהודי בפראג.

הוא הותיר אחריו ציורי שמן רבים, צבעי מים, רישומים ותחריטים.<ref></ref> בן דודו וחברו, הסופר אריך פון קהלר, דאג לעיזבונו של האמן. לאחר מותו של אויגן פון קהלר, נמצא מספר רב של שירים שהתפרסמו על ידי חבריו בשנת 1914.<ref></ref>

כמה ימים לאחר מותו של קהלר, ב־18 בדצמבר 1911, נפתחה במינכן התערוכה הראשונה של קבוצת האמנים "דר בלאוה רייטר" (הרוכב הכחול) בה הוצגו שתי עבודותיו של קהלר לאחר מותו.

וסילי קנדינסקי כתב הספד על עמיתו שנפטר מוקדם, שהודפס באלמנך "דר בלאוה רייטר" במאי 1912, יחד עם שתי רפרודוקציות של תמונות האמן.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="170">
קובץ:Kahler-Bazaar.jpg|שוק מזרחי
קובץ:Eugen von Kahler, Der Liebesgarten.jpg|גן אהבה
קובץ:Eugen von Kahler - Na mořském břehu (1906).jpg|בחוף הים
קובץ:Kahler-Fairytale.jpg|סיפור פיות
קובץ:Kahler-Fisherman.jpg|דייג
קובץ:Kahler-Mediterranean.jpg|נוף ים תיכוני
קובץ:Eugen von Kahler – Ulice v Orientu (1909).jpg|רחוב במזרח
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1912
בקונסנטקיראי

בקונסנטקיראי (בהונגרית: Bakonyszentkirály) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבקונסנטקיראי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 919 ובשנת 2020 רק 834 תושבים.

בשנת 1926 התאחד הכפר עם כפר קטן בשם מגיארסנטקיראל (Magyarszentkirály).

==יהודי בקונסנטקיראי==
בבקונסנטקיראי חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי. ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה. 
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|44
|
|-
|1880
|41
|1,103
|-
|1910
|32
|
|-
|1920
|30
|
|-
|1930
|25
|
|-
|1941
|30
|1,161
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
בריחת יעקב מעשו

בריחת יעקב מעשו היא סיפור מקראי המופיע בספר בראשית (כז, מא-כח, ט) סוף פרשת תולדות.

==הסיפור במקרא==
לאחר שיעקב גנב את הברכה שתכנן יצחק לברך את עשו, תכנן עשו להרוג את יעקב. כשהדבר נודע לאימם רבקה היא הורתה ליעקב לברוח לחרן, אל אחיה לבן, ולשבת שם עד שתשוב חמת אחיו, ורבקה תשלח ותקרא לו לשוב.

במקביל נגשה רבקה ליצחק, ואמרה לו שהיא "קצה בחייה" מפני בנות חת (עשו נשא שתי נשים חתיות), ואם גם יעקב ייקח אישה כזו – "למה לי חיים". יצחק קרא ליעקב, ציווה אותו ללכת לבית לבן ולשאת את אחת מבנותיו. לאחר מכן בירך יצחק את יעקב: . יעקב שמע בקול הוריו והלך אל פדן ארם.

===בעקבות הבריחה===
יעקב יצא לארם, ונשא שם את רחל ולאה, במפורט בפרשת ויצא. בסופו של דבר רבקה לא שלחה לקרוא לו (ואף לא הוזכרה עוד, מלבד בהקשר של קבורתה), אלא מלאך התגלה אליו כעבור עשרים שנה והורה לו לשוב לארץ כנען.

עשו ראה שבנות כנען רעות בעיני אביו, ולכן הלך ונשא גם את בת דודו, מחלת בת ישמעאל.

==הסיפור במדרש==
על פי המדרש, יעקב לא הלך מייד לבית לבן, אלא היה מוטמן בבית עבר במשך ארבע עשרה שנה.

מדרש נוסף מספר שיעקב יצא כשבידיו רכוש מסוים, אך עשו שלח בעקבותיו את בנו אליפז כדי שיהרוג אותו. אליפז שהיה צדיק לא רצה לעשות זאת, ויעקב הציע לו שייקח ממנו את כל רכושו, ו"עני חשוב כמת".

==קישורים חיצוניים==
*
*[https://elieliach.com/2019/11/27/%D7%94%D7%90%D7%9D-%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91-%D7%91%D7%A8%D7%97-%D7%9C%D7%97%D7%A8%D7%9F-%D7%90%D7%95-%D7%94%D7%9C%D7%9A-%D7%9C%D7%A9%D7%9D-%D7%91%D7%A9%D7%9C%D7%99%D7%97%D7%95%D7%AA/ האם יעקב ברח לחרן או הלך לשם בשליחות?], מקרא ובקורת
==הערות שוליים==

קטגוריה:סיפורי ספר בראשית
קטגוריה:פרשת תולדות
אורורה אוסטרליס (ספר)

שער הספר Aurora Australis
אורורה אוסטרליס (באנגלית: Aurora Australis, בתרגום חופשי לעברית: הזוהר הדרומי) היה "הספר הראשון שנכתב, הודפס, צויר ונכרך אי פעם באנטארקטיקה".

== פרטים ביבליוגרפיים ==
אורורה אוסטרליס נכתב במהלך המסע הקיסרי הבריטי לאנטארקטיקה או משלחת נמרוד (1908–1909) בראשות ארנסט שקלטון. הספר הופק כולו על ידי חברי המשלחת, נערך על ידי שקלטון, אויר בעזרת ליטוגרפיות ותחריטים על ידי ג'ורג' מרסטון, הודפס על ידי ארנסט ג'ויס ופרנק ווילד, ונכרך על ידי ברנרד דיי. הפקת אורורה אוסטרליס הייתה אחת הפעילויות התרבותיות ששקלטון עודד בזמן שצוות המשלחת נשארה יתר על המידה בכף רוידס באי רוס שבמצר מקמרדו, כדי להבטיח ש"הרוח הרעה המכונה 'שיעמום קוטבי' לא תפקוד אותנו לעולם".
הודעת זכויות היוצרים מאורורה אוסטרליס מציינת את מקורותיה.
מכיוון שהעותקים של "אורורה אוסטרליס" לא היו ממוספרים, לא ברור בדיוק כמה הופקו; ההערכה היא שנוצרו מאה עותקים, מהם פחות משבעים נמכרו. העותקים של הספר מזוהים לעיתים קרובות על ידי השבלונות המקוריות בחלק הפנימי של הכריכות, שהיו עשויות מלוחות עץ. שאקלטון אולי התכוון במקור למכור עותקים של הספר בשובו מאנטארקטיקה, אך במקום זאת כולם חולקו בין חברי המשלחת ונמסרו ל"ידידי ומכרי המשלחת" אחרים.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* 
* שקלטון, א. (1986). "אורורה אוסטרליס". עיתונות פרדיגמה.ISBN&nbsp;978-0-948285-07-3
* שקלטון, א. (1999). "לב האנטארקטיקה: להיות סיפור המשלחת האנטארקטית הבריטית, 1907–1909". קרול וגראף.ISBN&nbsp;0-7867-0684-8
* פרימנטל, ג'יימס (2019). "אלביון באנטארקטיקה". [https://stjamesparkpress.com הוצאת פארק סנט ג'יימס]

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* עותק סרוק, באתר Archive.org
* [https://web.archive.org/web/20110607135123/http://www.nmm.ac.uk/explore/collections/by-type/archive-and-library/item-of-the-month/previous/aurora-australis-printed-at-the-sign-of-the-penguins Article and image by The National Maritime Museum, Greenwich]
* [https://web.archive.org/web/20160422012852/http://samemory.sa.gov.au/site/page.cfm?u=960&c=2352 Article and cover image] at the State Library of South Australia
* [https://web.archive.org/web/20151114081709/http://www.sl.nsw.gov.au/discover_collections/natural_world/antarctica/antarctica/anta_aurora2.html Aurora Australis online using the Turning the Pages software (requires Shockwave plugin)]
* [https://web.archive.org/web/20121003093152/http://ebooks.adelaide.edu.au/s/shackleton/ernest/aurora_australis/view.html#page/18/mode/2up Aurora Australis scanned by eBooks@Adelaide and rendered into HTML]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה
קטגוריה:משלחות לאנטארקטיקה
קטגוריה:ספרי 1908
קטגוריה:ספרי מסע
רחוב קרן היסוד (קריית ביאליק)

קרן היסוד הוא רחובה הראשי של קריית ביאליק. אורכו 1.6 ק"מ.
== גאוגרפיה ==
הרחוב משלב מסחר ומגורים, ברובם בנייני דירות. הוא משתרע מדרום לצפון. בדרומו נפגש הרחוב עם רחוב הנרייטה סולד, ובצפונו מסתיים בצומת עם רחוב העצמאות. הוא נקרא על שם ארגון קרן היסוד.

בקצה הרחוב מדרום ניצב בית כץ, שהיה בית האבן הראשון שנבנה באזור זבולון, ונבנה על ידי אפרים וסבינה כץ. בני הזוג עלו למקום מרומניה בשנת 1924 ובנו צריף שנשרף במאורעות תרפ"ט. במקומו בנו בית אבן. בשנת 1934 נוסדה בסמוך קריית ביאליק. ב-1958 החכיר כץ את ביתו לאגודה ההדדית קריית ביאליק במחיר סמלי של פרוטה אחת, לצורכי ציבור. בשנת 1962 בנתה האגודה מבנה ששימש כבית התרבות של היישוב, ששימש למשך 45 שנה.

במרכז הרחוב ניצב מרכז הקניות "מרכז סביניה".

==הערות שוליים==

קטגוריה:קריית ביאליק: תחבורה
קטגוריה:רחובות ושדרות בישראל
טירת הזכוכית

טירת הזכוכית (באנגלית: The Glass Castle) הוא רומן אוטוביוגרפי שכתבה הסופרת האמריקאית ג'אנט וולס. הרומן יצא לראשונה בשנת 2005, זכה להצלחה רבה ואף עובד לסרט באותו השם.

==מבנה הספר==
בפרולוג של הספר, וולס הבוגרת, שמתגוררת בבניין יוקרתי בניו יורק, רואה את אמה ההומלסית מחטטת בזבל. וולס נבוכה מהסיטואציה, מזמינה את אימה לפגישה ומבקשת לסייע לה, אך האם מתעקשת שהיא לא זקוקה לעזרה. לשאלת ג'אנט: "מה אני אמורה לספר לאנשים?" עונה לה האם: "את האמת".

מכאן חוזרת וולס לילדותה: היא נולדה בפיניקס שבאריזונה, בת שלישית (האחות השנייה נפטרה טרם לידת וולס) לרקס ורוז מרי וולס, הורים משכילים שהתעקשו לחיות ולגדל את ארבעת ילדיהם מחוץ לתלם. הזיכרון המוקדם ביותר שלה הוא כיצד היא ניסתה לבשל נקניקיות בגיל שלוש, החצאית שלה עלתה באש והיא אושפזה בבית חולים עם כוויות חמורות, עד שהוצאה משם בידי אביה ללא הסכמת הרופאים. במהלך ילדותה נדדה המשפחה בין בתים שונים ברחבי אריזונה, קליפורניה, נבאדה ווירג'יניה המערבית. אביה אמר שהוא בורח מפני סוכנים פדרליים, אך אחותה טענה שהוא בורח מפני נושים. האב רקס עבד בעבודות מזדמנות, ולימד את ילדיו בעצמו לקרוא ולכתוב. בזמנו הפנוי הוא עבד על מכונה שלדבריו אמורה למצוא זהב, וכן על שרטוטים ותרשימים של בית החלומות המשפחתי – טירה עשויה מזכוכית, שעל שמה נקרא הספר. לעיתים קרובות הסתכסך האב עם הממונים עליו ופוטר, ולתקופות ארוכות היה שיכור ואלים. האם הייתה מורה בהכשרתה, אך שנאה ללמד והעדיפה לכתוב שירים ולצייר, וכך לעיתים קרובות לא היה אוכל בבית.

לאחר שנים של נדודים התיישבה המשפחה בבית מוזנח בעיירת הולדתו של האב, בעיירה וולץ' שבדרום וירג'יניה המערבית. וולס ואחיה מאסו בחיי העוני, והתחילו לחסוך כסף (שנגנב באחת הפעמים בידי האב שרצה לקנות שתייה חריפה), ולבסוף עברו לניו יורק באופן עצמאי. מעט אחריהם עברו לשם גם הוריהם, והתגוררו ברחוב ובבניינים נטושים.

באפילוג מספרת וולס על חייה לאחר מותו של אביה. היא הפכה לעיתונאית, נישאה (בשנית) וחיה ברווחה בבית כפרי. אחותה הגדולה לורי הפכה לאמנית עצמאית, אחיה בריאן הפך לשוטר מצטיין, אך האחות הצעירה מורין הסתבכה בפלילים, נשלחה לאשפוז פסיכיאטרי ובסופו של דבר עברה לקליפורניה וניתקה את קשריה עם המשפחה.

באופן בולט, וולס אינה מבקרת את הוריה, ואינה מביעה את דעתה על דרכי חייהם הבלתי שגרתיות, אלא בוחרת לתאר את הדברים כפי שאירעו מנקודת מבטה. הכתיבה הופכת למורכבת יותר לאורך הספר, כאשר וולס מתבגרת ונקודת מבטה הופכת מתפיסה של ילדה בת שלוש לזו של נערה ושל אישה מבוגרת.

==הצלחה==
הספר הפך לרב מכר, עמד במשך שש שנים רצופות בצמרת רשימות רבי המכר של הניו יורק טיימס, ותורגם לשפות רבות. לעברית תורגם הספר בידי דורית בריל פולק, ויצא לאור בהוצאת מודן.

בשנת 2017 יצא לקולנו סרט קולנוע המתבסס על הספר, ובו מככבים ברי לארסון, וודי הרלסון ונעמי ווטס.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
יחסי אוזבקיסטן–ליטא

יחסי אוזבקיסטן–ליטא הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לליטא.

== יחסים ==
=== כלכלה ===
היחסים הכלכליים בין אוזבקיסטן וליטא מבוססים על ההסכם בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי שנחתם במהלך ביקורו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בליטא ביוני 1995. על פי ההסכם, שתי המדינות ייצרו את התנאים הנוחים ביותר לסחר וייסדו קשרים כלכליים ישירים. כתוצאה מכך, מחזור המסחר בין שתי המדינות בשנת 1994 הסתכם ב-23.692 מיליון דולר ו-29.9 מיליון דולר בשנת 2001. במהלך ביקורו של נשיא ליטא באוזבקיסטן בפברואר 1997, הוסכם להעמיק עוד יותר את יחסי הסחר והכלכלה הדו-צדדיים. לבסוף, ביקורו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בליטא בספטמבר 2002 הניח בסיס איתן להמשך פיתוח שיתוף הפעולה הכלכלי והתרבותי בין שתי המדינות, ונחתמו מספר הסכמים חשובים. בפרט יוקם שיתוף פעולה בתחומי התחבורה, החקלאות, תעשיית הדלקים, המזון והתעשייה הקלה. הוועדה הבין-ממשלתית האוזבקית-ליטאית בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי החלה את עבודתה. הרפובליקה של אוזבקיסטן מייצאת לליטא סיבי כותנה, מוצרי שמן ושמן, מתכות לא ברזליות, מוצרי עגבניות, שימורי פירות וירקות, דשנים, חוטי כותנה ואבנים יקרות. ליטא מייצאת לרפובליקה של אוזבקיסטן מכונות, ציוד, חלב, מוצרי בשר ודגים, סוכר וקונדיטוריה, עץ ורהיטים, סריגים, הנעלה וכובעים, חמאה ושמן צמחי.

=== תחבורה ===
שיתוף הפעולה בתחום התחבורה חשוב במיוחד עבור הרפובליקה של אוזבקיסטן. מנמל קלייפדה, מיוצאים סחורות אוזבקיות לגרמניה, פולין, הולנד, בלגיה, שוודיה, פינלנד, דנמרק וצרפת. ישנם 22 מיזמים משותפים עם משקיעים ליטאים הפועלים ברפובליקה של אוזבקיסטן.

=== תרבות ===
הצעדים הראשונים בתחום בין המדינות נעשו בעזרת שיתוף הפעולה התרבותי. בפרט, החברה התרבותית הליטאית, שנוסדה בטשקנט בשנת 1992, והחברה הלאומית האוזבקית, שנוסדה בווילנה בשנת 1994, תורמות לשימור ולקידום המורשת התרבותית של שני העמים, לחקר השפה ולתרגום ופרסום יצירות ספרותיות.
ארנסט אופלר

ארנסט אופלר (בגרמנית: Ernst Oppler; 19 בספטמבר 1867 – 1 במרץ 1929) היה צייר וחרט אימפרסיוניסטי גרמני יליד הנובר.<ref>Paul Erich Küppers: Ernst Oppler als Graphiker. In: Die Kunst für alle. 32, 1916/17, S. 148 f</ref>

== ראשית חייו ==
ארנסט אופלר היה בנו של אדווין אופלר (1831-1880), אדריכל גרמני-יהודי בולט. אחיו של ארנסט אופלר היה הפסל אלכסנדר אופלר (1869-1937), הרופא ברטולד אופלר (1871–1943), ועורך הדין והנוטריון זיגמונד אופלר (1873-1942). בת דודו הייתה המעצבת אלזה אופלר-לגבנד (1875–1965).
הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן אצל ניקולאוס גיזיס ולודוויג פון לופץ. לאחר מכן עבר ללונדון ללמוד אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר, אחד האמנים האהובים עליו. הוא הפך לחבר באגודה הבין-לאומית של פסלים, ציירים וחרטים, בשנת 1898. עבודתו המוקדמת הייתה נטורליסטית בגישתה. בשנת 1901 נסע להולנד וצייר דיוקנאות אלגנטיים של הגברים בגוונים מאופקים.

== הזצסיון הברלינאי ==
שחזר למינכן הצטרף אופלר לזצסיון במינכן. בשנת 1904 הזמין מקס ליברמן את ארנסט אופלר ולוביס קורינת לעזוב את מינכן ולעבור לברלין. שניהם הפכו שם לחברים בזצסיון הברלינאי, קבוצת אמנים שדגלו בסגנון האימפרסיוניסטי הגרמני החדש. אופלר הפך שם לצייר דיוקנאות ידוע, וגם תיאר את חיי היומיום דרך רישומיו, תחריטיו, נופי עיר וציורי ז'אנר. עם אחיו הפסל אלכסנדר אופלר היו להם סטודיויים בווילה אופלר משלהם בברלין-גרונוולד ודירה עירונית בקורפירסטנשטראסה. ארנסט אופלר הוזמן שבע פעמים לביאנלה בוונציה והשתתף שש פעמים.

בשנת 1912 לאחר מחלוקות על אקספרסיוניזם הוא הפסיק להשתתף בתערוכות של הזצסיון בברלין, אך הוא עדיין נותר אחד החברים הבולטים באוונגרד. המדינה הגרמנית קנתה יצירות מאופלר והציגה אותן במוזיאונים כדוגמאות לגל החדש באמנות.

אופלר החל לבקר במופעי ריקוד של הבלט הרוסי שהיה פופולרי מאוד באותה תקופה והחל לתעד את ההופעות.<ref></ref>

הוא גם הפך לסופר חשוב של תולדות הבלט בגרמניה.

ארנסט אופלר נפטר בברלין ב-1 במרץ 1929.

== גלריה ==
<gallery mode=packed heights=170>
File:Oppler kaneval-walzer-1929.jpg| ריקוד ואלס

File:Ernst Oppler Vor dem Auftritt.jpg|רקדניות בלט

File:Oppler-wittenbergplatz.jpg|כיכר וינטרברג

File:Stilleben by Ernst Oppler.jpg|טבע דומם
File:Der-maler-und-jo oppler 1928.jpg|הצייר והדוגמנית
 File:Ernst Oppler - Beach.jpg|חוף הים
File:Picknick oppler-ernst.jpg|פיקניק

File:Oppler marktplatz-marketplace.jpg|כיכר בעיר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1929
טרבור מוריס

טרבור מוריס (באנגלית: Trevor Morris; נולד ב-25 במאי 1970) הוא מלחין, מנצח ומפיק מוזיקלי קנדי המתמחה בהלחנות סדרות טלוויזיה, סרטים ומשחקי וידאו.

מהבולטות שבהלחנותיו ניתן למנות את תוכניות הטלוויזיה שושלת טיודור, עמודי תבל, הבורג'ס וויקינגים. הסרט המטרה: הבית הלבן והמשכו המטרה: לונדון; ומשחק הווידאו Dragon Age: Inquisition. מוריס זכה בפרס אמי על הלחנת הפסקול לסדרה "שושלת טיודור" והיה מועמד לפרס על המוזיקה שהלחין לסדרה הטלוויזיה הבורג'ס ולמיני-סדרה עמודי תבל.

==קורות חיים==
מוריס נולד בעיר לונדון שבפרובינציית אונטריו בקנדה. בצעירותו למד בבית הספר לאמנויות של סנט מרי, שם למד נגינה בכינור. בגיל 13 מוריס הוזמן על ידי בית ספרו להלחין יצירה לכיתת הבוגרים שלו שהופיעה לכבוד ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בקנדה. מוריס למד בקולג' פנשווה הממוקם בעיר לונדון שבקנדה.

בשנת 1999 עבר מוריס ללוס אנג'לס לטובת ניסיון בקריירה במלחין סרטים. בלוס אנג'לס עבד מוריס על הלחנת סרטים יחד עם מספר מלחינים מפורסמים, בניהם ג'יימס ניוטון הווארד והנס צימר, עימו עבד מוריס על למעלה מ-25 סרטים.

מוריס הלחין מספר משחקי וידאו בניהם הפרק השלישי של הסדרה Dragon Age מאת BioWare, Dragon Age: Inquisition, וכן Army of Two, וNeed for Speed: Carbon.

מוריס מנהל חברת הפקות בטורונטו יחד עם שותפיו. כיום הוא גר ועובד בלוס אנג'לס עם משפחתו.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1970
המגה פאוורס

{| class="wikitable" align="left"
|-
! colspan="3" align="center" | המגה פאוורס
|-
! colspan="3" align="center" | צמד
|-
| חברי הצמד || colspan="2" | האלק הוגאןרנדי סאבאג'מיס אליזבת' (מנג'רית)
|-
| שם/שמות || colspan="2" | המגה פאוורסהמונסטר מניאקס
|-
| גבהים || colspan="2" | הוגאן: 2.01 מטרסאבאג': 1.88 מטר
|-
| משקל כולל || colspan="2" | 244 ק"ג
|-
| תאריך הקמה || colspan="2" | 3 באוקטובר 1987
|-
| תאריך פירוק || colspan="2" | 3 בפברואר 1989
|-
| שנות פעילות || colspan="2" | 1987–19891994–1996
|}
המגה פאוורס (באנגלית: The Mega Powers) היו צמד היאבקות מקצועית אשר הופיע בארגון ההיאבקות האמריקאי, World Wrestling Federation (ה-WWF, לימים ה-WWE) בין השנים 1987 ל-1989. הצמד הורכב מהאלק הוגאן ורנדי סאבאג', כשהמנג'רית שלהם הייתה אשתו של סאבאג', מיס אליזבת'. השניים הופיעו זה לצד זה כמונסטר מניאקס בארגון ההיאבקות המתחרה, World Championship Wrestling (WCW) בשנת 1994, אך נפרדו כשנתיים מאוחר יותר.

==אליפויות והישגים==
* הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
** PWI דירג אותם במקום ה-2 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר ברשימת "PWI Years" לשנת 2003
* הישגים בארגון ההיאבקות World Championship Wrestling – WCW
** אליפות העולם במשקל כבד של WCW (פעמיים)
* הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation – WWF
** אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF – האלק הוגאן (1), רנדי סאבאג' (1)

==ראו גם==
* New World Order

קטגוריה:WWE
קטגוריה:WCW
קטגוריה:Tag team
קטגוריה:מתאבקי ה-WWE
קטגוריה:מתאבקי ה-WCW
איתן רצון

איתן רצון (נולד ב-1 באפריל 1998) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל באר שבע.

== קריירה ==
רצון החל לשחק בקבוצת הנוער של בית"ר טוברוק, ובגיל 16 עבר לשחק בקבוצת הנוער של ויסבאדן הגרמנית, ונחשב לשחקן עם פוטנציאל גדול להגיע לגדולות בגרמניה. אחרי חצי שנה לא מוצלחת חזר רצון לישראל חזרה אל קבוצת הנוער של טוברוק. רצון שיחק עד קיץ 2017 בטוברוק עד שעבר לשחק בקבוצת הבוגרים של הפועל חדרה, אך שם לא זכה לקבל דקות במהלך כל העונה. עונה לאחר מכן, רצון שיחק את הופעתו הראשונה בבוגרים בהפועל אכסאל אשר שיחקה באותה עונה בליגה הלאומית. לאחר עונה מרשימה באיכסל, עבר רצון להפועל עכו, גם היא מהליגה הלאומית, ורשם עונה נהדרת והיה לראשונה שחקן הרכב קבוע.

בקיץ 2020 רצון חתם בהפועל באר שבע לשנתיים, עם אופציה שלוש שנים נוספות תמורת 150 אלף שקל. ערך את הופעת הבכורה שלו בהפועל באר שבע ב-6 בפברואר 2021, כהחליף את לואי טאהא בדקה ה-59, במשחק מול הפועל כפר סבא.

רצון שיחק בכל נבחרות הנוער של ישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.football.org.il/players/player/?player_id=73414 פרופיל] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* [https://www.transfermarkt.com/eitan-ratzon/profil/spieler/344195 פרופיל] באתר Transfermarkt
* [https://int.soccerway.com/players/eitan-ratson/386577/ פרופיל] באתר Soccerway
* [https://www.soccerbase.com/players/player.sd?player_id=132864 פרופיל] באתר Soccerbase

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל אכסאל
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1998
מרכז לבריאות הנפש טלביה

מרכז לבריאות הנפש טלביה הוא מרכז רפואי העוסק בבריאות הנפש הממוקם בשכונת טלביה שבירושלים וכפוף לקופת החולים כללית. מנהל המרכז הוא ד"ר רנה לן קופר-קזאז. המרכז הוקם בשנת 1960, ופועל בשלוש שפות – עברית, אנגלית ורוסית. במרפאה עובדים מספר פסיכיאטרים, פסיכולוגים ועובדים סוציאליים.

בסמוך למרכז, בתוך מתחם המנזר של המסדר הקפוצ'יני, פעל בית חולים פסיכיאטרי אחר (גם הוא בבעלות קופת חולים כללית) ובו מעל ל-200 מיטות. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, בסיום מאבק משפטי ארוך, השיבה קופת החולים את המתחם למסדר האיטלקי בשנת 1999. במתחם פועל מאז מרכז לימודי דת.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.clalit.co.il/he/sefersherut/pages/clinicdetails.aspx?ddeptcode=15530 אודות המרכז], באתר שירותי בריאות כללית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי חולים פסיכיאטריים בישראל
קטגוריה:טלביה
קטגוריה:ירושלים: בתי חולים
הספנתעיר

הַסְפֶּנְתָּעִיר הייתה להקה ישראלית, שניגנה מוזיקת רוק מתקדם. שמה לקוח משירו של ביאליק, קן ציפור. הלהקה הייתה מהיחידות בישראל שניגנה מוזיקה פסיכדלית תוך נאמנות למאפיינים של הסוגה, וזכו בשל כך להכרה רבה בישראל של שנות התשעים.

== היסטוריה ==
להקת רוק. נוסדה ב-1989 ע״י שגיא שובל, גיטרה ושירה, ומשה בן-יוחנה, בס ושירה. אליהם הצטרף מירון ספוז׳ניקוב (אשד) ,גיטרה, ומאוחר יותר אורן לוין (תופים). הלהקה הושפעה מרוק, בעיקר אלמנטים של רוק מתקדם שבא לידי ביטוי בסצנת קנטרברי וג'אז. הלהקה החלה מנגינת גרסאות כיסוי ללהקות מחו"ל אך עברה תוך כשנה לכתיבה מקורית. את המילים כתב שגיא שובל ואת הלחנים כתבו חברי הלהקה במשותף.

ב-92 הלהקה זכתה בהכרה בעיקר באזור השרון השרון כשאלון פינק, (שם עט בו השתמש אז אלון חילו) כתב על הלהקה כתבות רבות. לאחר שהשתתפה בערב להקות שהתקיים ברוקסן וקטפה גם את המקום הראשון בתחרות להקות צעירות. אחרי הופעות והקלטות רבות בשנת 1993 הקליטה הספנתעיר את אלבומה היחיד כלהקה, [https://www.youtube.com/watch?v=wlHnnnAvehY&t=1560s "אולי ההר הוא קצת יותר מידי צחיח והמישור ירוק ורך?"] באולפני ווליום. האלבום הופק והופץ עצמאית.

ב-1994 לאחר הקלטת האלבום, התגייסו שניים מחברי הלהקה לצבא בעוד שובל ומירון החלו בהקלטות נוספות של שני סינגלים נוספים, "אבטקוס" ,ו"שיר ערש". להקלטות האלו הצטרפו ארבעה זמרי אופרה, ביניהם חן רייס. הלהקה שבה והתאחדה ב-1996 להופעה במועדון הבארבי. בסוף סיבוב ההופעות שקם מההופעה הזאת, הלהקה שלא הצליחה לשחזר את ההצלחה הראשונית התפרקה שגיא ומשה בן-יוחנה המשיכו לכתוב, להלחין, להקליט ולנגן יחד ולחוד עד למותו הטרגי של שגיא שובל בשנת 2009.

== חברי הלהקה ==
* שגיא שובל – סולן וגיטרה.
* משה בן-יוחנה – בס וגיטרה.
* מירון ספוז'ניקוב – חלילית וגיטרה.
* אורן לוין – תופים.

בשירים רבים חברי הלהקה ניגנו על כלים נוספים.

== דיסקוגרפיה ==
* 1993 – אולי ההר הוא קצת יותר מידי צחיח והמישור ירוק ורך?
* 1994 – סינגלים: אבטקוס, שיר ערש

== קישורים חיצוניים ==
יחסי אוזבקיסטן–לוקסמבורג

יחסי אוזבקיסטן–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ולוקסמבורג. הסכם השותפות והשיתוף פעולה משנת 1996 בין אוזבקיסטן לאיחוד האירופי, שנחתם בפירנצה שבאיטליה, מספק גם בסיס משפטי ליחסי סחר וכלכלה בין אוזבקיסטן ולוקסמבורג. ביולי 1997 חתמה לוקסמבורג על האמנה למניעת מיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית ביחס למיסים על הכנסה ועל הון. באפריל 1998 חתמו אוזבקיסטן והאיחוד הכלכלי של בלגיה-לוקסמבורג על הסכם לקידום השקעות והגנה הדדית.

מחזור הסחר בין הרפובליקה של אוזבקיסטן ללוקסמבורג בשנת 2000 הסתכם ב-0.4 מיליון דולר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצרמר אוזבקיסטן
ארגון נוער

ארגון נוער הוא ארגון העוסק בחינוכם הבלתי פורמלי של ילדים ונוער. בישראל פועלים ארגוני נוער שונים אלו מאלו, אך מחויבים לפעול בהתאם "לערכיה היהודים-דמוקרטיים של המדינה ובהתאם לחוקי היסוד". ארגוני הילדים והנוער מאוגדים תחת מועצת ארגוני הילדים והנוער. המועצה מאגדת כ-20 ארגונים ומפעילים כ-1,000 מתנדבי שנת שירות.

== ראו גם ==
* תנועת נוער
* תנועות נוער וארגוני נוער בישראל

== קישורים חיצוניים ==
* [https://edu.gov.il/noar/minhal/departments/social-community/Pages/youth-organizations.aspx דף ארגוני הנוער], באתר משרד החינוך
* [https://coyo.org.il/ אתר מועצת ארגוני הילדים והנוער]

== הערות שוליים ==

*
יחסי אוזבקיסטן–הולנד

יחסי אוזבקיסטן–הולנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן והולנד. ביקורו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בהולנד בשנת 1993 הניח את הבסיס לפיתוח יחסים דו-צדדיים. במהלך הביקור נחתם "פרוטוקול משותף לשיתוף פעולה כלכלי בין הרפובליקה של אוזבקיסטן לממלכת הולנד". בשנת 1996 נחתם בטשקנט הסכם בנושא קידום והגנה הדדית על השקעות.

מחזור המסחר בין הרפובליקה של אוזבקיסטן והולנד בשנת 1999 הסתכם ב-139.6 מיליון דולר. ישנם 10 ארגונים עם הון הולנדי הרשומים באוזבקיסטן, מתוכם 7 בעלי 100% הון הולנדי. שבע חברות הולנדיות פתחו משרדים תחת הסוכנות ליחסי כלכלה זרים של הרפובליקה של אוזבקיסטן.

== הערות שוליים ==
רפאל מייזלס

רבי רפאל מייזלס (ה'תנ"ו, 1696 בערך – ה'תקל"ח, 1777) היה רב ופוסק, מחשובי הפוסקים בהלכות שבת. מחבר הספר תוספת שבת.

== ביוגרפיה ==
נולד בברודי לרב חיים ודבורה מייזלש, ונקרא על שם סבו שנפטר שנים ספורות קודם לידתו – רפאל מייזלש. לימים שימש כרב העיירה הארחוב (כיום בצפון צ'כיה, על גבול פולין), וכאב בית הדין של העיירה פאריצק (כיום פריצ'י בבלארוס).

== השקפותיו ואורח חייו ==
רבי רפאל נהג לעסוק רבות בלימוד רחב ומקיף. בכל יום היה עוסק בלימוד גפ"ת, ופעם בשנה סיים מחזור לימוד של 4 חלקי השולחן ערוך. הוא התנגד נחרצות לשיטת הפלפול, והיצר על כך שרבים מהלומדים מתעסקים בפלפול ולא בלימוד הלכה מסורתי. על הלומדים בפלפול כתב: .

== ספר תוספת שבת ==
בשנת תקכ"ז (1767), בהיותו כבן 70, הוציא לאור את הספר 'תוספת שבת'. הספר כתוב על הלכות שבת, לפי סדר סימני השולחן ערוך, כאשר דברי השולחן ערוך והרמ"א מובאים בראש הדף. תחתיהם מובאים הערות המחבר, אשר כוללות סיכום דברי האחרונים שקדמו לו ודיון בדבריהם, יחד עם חידושיו של המחבר.

הספר מתייחד בכך שהוא מרבה לחלוק ולהשיג על דברי המגן אברהם, שנחשב כפוסק מרכזי בקרב פרשני השולחן ערוך. ייחודיותו קנתה לו מקום בקרב ספרי הפוסקים המאוחרים יותר, כמו פרי מגדים ומשנה ברורה, אשר מזכירים רבות את דעתו.

שם הספר רומז למושג ההלכתי תוספת שבת - זמן אשר עקרונית יש לו דין של יום חול, והאדם מחיל עליו את קדושת השבת. רבי רפאל כתב בהקדמה לספרו כי בחירת שם זה נועדה לבטא שרוב הדברים שכתב אינם חידושיו אלא דברי הפוסקים שקדמו לו, וחידושיו הם רק תוספת שולית לדבריהם.

בתוספת מאוחרת להקדמת הספר כתב שלאחר השלמת הספר הודפסו הספרים אליה רבה ואבן העוזר (בהם מובאות גם מספרי ראשונים נדירים), והוא מצא שיש בספרו דברים הדומים לכתוב בהם. לכן הוא מצהיר שכל הכתוב בספר הוא מעצמו בלבד, ורק לאחר מכן ראה דברים הדומים לדבריו בספרי מחברים אחרים. הוא מסביר שלא מחק אותם משום שהיו חביבים בעיניו, ושזו הייתה גם דרכם של הראשונים: אף על פי שלפעמים מצאו כדבריהם בספרים קדמונים יותר, השאירו את דבריהם על מקומם.

בין ההסכמות שצורפו לספרו ניתן למצוא את הסכמתו של רבי יחזקאל לנדא, בעל הנודע ביהודה, שהיה אז רב העיר פראג. בהסכמתו הוא מעיד על הקשר התורני ביניהם, ועל כך שכמה פעמים התייעץ עמו בסוגיות שונות.

== משפחתו ==
רבי רפאל הוא נין של רבי משה לימא, מחבר ספר חלקת מחוקק. אחיו של רבי רפאל, רבי יצחק מייזלש, כתב חידושים לש"ס בשם חוסן ישועות.

לרבי רפאל היו שלושה בנים הידועים לנו: רבי אלכסנדר, רבי משה ורבי חיים. שלושתם כיהנו כרבני עיירות ודיינים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* תוספת שבת, מהדורה חדשה, ניו יורק, תשנ"ט, ו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידי 1696
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:נפטרים ב-1777
קטגוריה:פרשני השולחן ערוך
__לחיפוש__
ILY (I Love You Baby)

ILY (I Love You Baby) (מעוצב באותיות קטנות; ily (i love you baby), מוכר גם כ: ILY) הוא סינגל, שהוקלט על ידי המפיק מוזיקלי האמריקאי סרף מסה בשיתוף הזמרת האמריקאית אמילי. השיר יצא לאור ב-26 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק ו-Astralwerks, כסינגל שלא מתוך אלבום.

מילות השיר הן חזרה בסיסית על חלק מהפזמון מהשיר "Can't Take My Eyes Off You", משנת 1967 של פרנקי ואלי.

==רקע וכתיבה==
במקור נקרא השיר "ILY", ולאחר צאתו שונה שמו של השיר "ILY (I Love You Baby)", על מנת כדי להקל על אנשים למצוא את השיר. השיר נכתב על ידי בוב גאודיו, בוב קריו, סרף מסה והופק על ידי מסה.

בפברואר 2020, הוא החל לצבור פופולריות באמצעות קליפים שנוצרו על ידי משתמשים באפליקציה טיקטוק.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של מסה ב-20 במאי 2020.<ref name=":1"></ref>

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!עולם
|26 בנובמבר 2019
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|יוניברסל מיוזיק • Astralwerks
|<ref></ref><ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2019
קטגוריה:סינגלים מ-2019
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ברומניה
קטגוריה:שירי פלטינה משולשת בקנדה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אסטרלוורקס
Get You the Moon

Get You the Moon (בעברית: להביא לך את הירח) הוא סינגל, שהוקלט על ידי המפיק מוזיקלי האמריקאי קינה, בשיתוף הזמר Snøw.<ref></ref> השיר יצא לאור ב-26 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל מתוך האלבום Things I Wanted to Tell You.<ref></ref> במקור השיר יצא לאור ב-15 במרץ 2018, בסאונדקלאוד בלבד.<ref></ref>

נכון לינואר 2021, השיר הגיע ליותר מ-530 מיליון השמעות בספוטיפיי,<ref></ref> ובילה למעלה מ-11 חודשים בטופ 200 הגדולים ביותר בספוטיפיי, אף על פי שבקושי הגיע לטופ מאה.<ref></ref> הוא דורג במקום השני ברשימת שירי הטלוויזיה המובילים של בילבורד במרץ 2020, לאחר שהופיעה בפרק בסדרת בבלוק שלי.<ref></ref> הוא נכלל בתור , מסלול בונוס באלבום האוסף Now That's What I Call Music, Vol. 71.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!אוסטרליה (ARIA)<ref></ref>
|פלטינה
|70,000<small></small>
|-
!מקסיקו (AMPROFON)<ref></ref>
|פלטינה+זהב
|90,000<small></small>
|-
!בריטניה (BPI)<ref></ref>
|כסף
|200,000<small></small>
|-
!ארצות הברית (RIAA)<ref></ref>
|פלטינה
|1,000,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!עולם
|15 במרץ 2018
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|קולומביה רקורדס
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2018
קטגוריה:סינגלים מ-2018
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על הירח
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בארצות הברית
האגודה הישראלית למדע המדינה

האגודה הישראלית למדע המדינה היא אגודה מדעית העוסקת במדע המדינה. נכון לשנת 2023 נשיאת האגודה היא פרופסור אסנת עקירב והמנהל הכללי הוא יוסי גנאל. בוועד המנהל של האגודה חברים נציגים מכלל האוניברסיטאות בישראל (מלבד הטכניון) וכן ממספר מכללות.

מאז שנת 2005 מקיימת האגודה כנסים שנתיים בנושאים שונים. בנוסף על כך, האגודה מעניקה פרסים למאמרים וספרים מצטיינים, וכן פרס למפעל חיים.

בשנת 2008 האגודה הקימה הוצאה לאור.

== מטרות האגודה ==
באתר האגודה, מוגדרות מטרותיה:
* לשקוד על רמת מחקר והוראה גבוהים ועל קידום מקצועי של התחום.
* לעודד מחקר ודיון על הפוליטיקה בישראל ולקדם את תרומת התחום לחברה ולמערכת הפוליטית בישראל.
* לשקוד על השרשת אתיקה מקצועית של חוקרים ומרצים בתחום.
* לפעול להתפתחות התחום בין השאר באמצעות מפגשים וכנסים מדעיים, שליחת נציגים למפגשים וכנסים מדעיים, כינון קשרים עם מוסדות ואנשי מדע בחו"ל, הוצאה לאור של ספרים וכתבי עת בתחום, פעילות התקשורת המקוונת, תרגום מונחים מקצועיים וגיוס של תקציבי מחקר.
* לפעול לקידום מרצים צעירים ולחניכה של חוקרים בתחום.

== זוכי הפרס האגודה למפעל חיים ==
החל משנת 2002, האגודה מעניקה פרסים למפעל חיים:

== ראו גם ==
* רשימת נשיאי האגודה
* האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: אקדמיה
קטגוריה:מדע המדינה
מדע המדינה