OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יו בנקוב

יו בנקוב (בנורווגית: Jo Benkow ; 15 באוגוסט 1924 - 18 במאי 2013) היה פוליטיקאי יהודי נורווגי שמרני, כיהן כיו"ר הפרלמנט הנורווגי. היה צלם במקצועו ובעל דעות פרו-ישראליות.

==קורות חיים==
נולד בשם חוסה אליאס בנקוביץ' בעיר טרונדהיים, נורווגיה ב-1924 אבל בילדותו עבר לבארום שליד אוסלו. כחבר בקהילה היהודית הקטנה שבנורווגיה, חווה אפליה על רקע גזעני ודעות קדומות לאורך שנות התבגרותו. ב-1942 ברח מהכיבוש הנאצי של נורווגיה לשוודיה השכנה, ומשם המשיך לבריטניה. לאחר המלחמה שב לנורווגיה.

==פוליטיקאי==
ב-1965 נבחר לפרלמנט הנורווגי, כאשר ייצג את המפלגה הקונסרבטיבית. בפרלמנט הפך במהרה להיות דמות מפתח, כמנהיג מפלגה בין השנים 1980-1984, כמנהיג המפלגה הקונסרבטיבית בין השנים 1981-1985 ובעיקר כנשיא הסטורטינג (הפרלמנט הנורווגי) ב-1985. הוא כיהן כנשיא הסטורטינג עד שנת 1993, שנת פרישתו, אחרי 28 שנים בפרלמנט.

==יחסו לישראל וליהדות==
בנקוב הרצה רבות אודות ענייני המזרח התיכון ואנטישמיות. בשנים האחרונות עוררו דבריו מספר מהומות כאשר ביקר את ראש הממשלה לשעבר של נורווגיה (וחברו למפלגה) קארה וילוך, וכאשר כינה אותו "האדם הגזען ביותר במדינה", בעקבות ביקורתו החריפה של וילוך על מדיניות ישראל.

==כתיבתו==
כיהן גם כנשיא "הפדרציה של הלסינקי לזכויות האדם", ולימד יחסים בינלאומיים באוניברסיטת בוסטון. בנקוב כתב ספרים רבים על זכויות האדם, המונרכיה שבנורווגיה, ונושאים שונים נוספים. ספרו "Olav - menneske og monark", פרי יצירתו בעקבות מספר שיחות שניהל עם חברו המלך אולף החמישי היה רב מכר.

==ספריו (בנורווגית)==
<div style="direction: ltr;">
* Fra synagogen til Løvebakken
* Folkevalgt
* Haakon, Maud og Olav. Et minnealbum i tekst og bilder
* Hundre år med konge og folk
* Olav - menneske og monark
* Det ellevte bud
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים נורווגים
קטגוריה:יהודים נורווגים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים
קטגוריה:יהודים בשואה: נורווגיה
קטגוריה:ניצולי השואה: נורווגיה
קטגוריה:יהודים חברי פרלמנטים
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1924
קטגוריה:נפטרים ב-2013
התינוק מאופראן

התינוק מאופראן הוא רומן היסטורי העוסק במעשה קידוש השם המוני ומתאר את סיפור עלייתם על המוקד בשנת 1795 לערך של יהודי אופראן, קהילה עתיקה בדרום מרוקו, שעל פי המסורת הייתה קיימת שם עוד מתקופת בית שני.

את הרומן כתב אשר כנפו, והוא ראה אור בשנת 2000, בהוצאת בימת קדם. במסגרת התחקיר נסע המחבר למרוקו והגיע לדרומה, לעיירות תיזנית ואופראן. בשנת 2016 יצאה מהדורה נוספת של הספר עם כריכה חדשה מאוירת בידי הצייר חי כנפו.

==עלילה==
החיים בעיירה הקטנה אופראן שבדרום מרוקו מתנהלים על מי מנוחות, עד שמושל חדש ובעל אמביציות משתלט עליה באמצעות צבא קטן. המושל ממנה לקאדי צעיר שאפתן וקיצוני, ששואף להשליט דת האסלאם על היהודים, ומוצא תואנות להתנכל להם. היהודים מקבלים אורכה של שבעה ימים כדי להמיר את דתם, אך מסרבים ולבסוף כחמישים מגברי היהודים מועלים על המוקד שהוצת בככר העיירה, בעוד הנשים והילדים ממלטים את עצמם לעיירות הסמוכות.

==דמויות==
* יצחק קדוש
* מכלוף
* הרב יהודה אפריאט
* הקאדי שייך עלי
* המושל בו האליס

==תרגומים==
*הספר תורגם לצרפתית בהוצאת L'HARMATTAN ולערבית על ידי עבד אל רחים, בהוצאת אוניברסיטת אגאדיר.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.otbritkodesh.com/content/view/40/41/ תקציר של הספר], אתר "ברית"
* [http://www.bimatkedem.co.il/site/theater/theater.php?theater=12 מופע בין-תחומי המבוסס על "התינוק מאופראן"], בימת קדם
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 2000
קטגוריה:ספרי הוצאת בימת קדם
קטגוריה:יהדות הרי האטלס
היינץ פנחל

היינץ (חיים) פֶנחֶל (גרמנית: Heinz Fenchel; 11 בספטמבר 1906 – 1988) היה אדריכל ומעצב פנים ישראלי, זוכה פרס רוקח לאדריכלות לשנת 1961 על תכנון הספרייה הצרפתית בפסז' הוד בתל אביב.

==קורות חיים==
היינץ פנחל נולד בשנת בברלין בירת גרמניה, למשפחה יהודית חילונית של סוחרים. בברלין גם עבר את הכשרתו כאדריכל באקדמיה לאמנות בשרלוטנבורג. את ראשית דרכו עשה כאדריכל בחברת הפקת הסרטים "אופא", שנחשבה לחברה החשובה ביותר באירופה בשנות ה-20. בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עזב פנחל את ברלין בשנת 1934 ועבר להתגורר ולעבוד בצרפת. לאחר מכן נדד לאוסטריה, צ'כוסלובקיה ופולין. באותה העת, התמחה בעיצוב פנים ובתכנון בתים פרטיים.

בשנת 1937 עלה פנחל לארץ ישראל והתיישב בתל אביב, אך לא הצליח להשתלב בשוק העבודה המקומי. אחת מעבודותיו הבולטות באותה העת, היה עיצוב בית הקפה פילץ ברחוב הירקון - שהיה לשם דבר בעיר תל אביב.

בשנת 1941 הוזמן לעמאן על ידי עבדאללה הראשון, מלך ירדן, לתכנן מחדש את ארמונו<ref></ref> בעיירה שונה הדרומית בעבר הירדן, אל מול יריחו. תחת פיקוחו של פנחל עבד גם האדריכל נתן ברין - כך שהפרויקט היה כולו בידיים עבריות. במקביל תכנן בעיר בתים פרטיים לעשירי הממלכה.

עבודתו החשובה והידועה ביותר של פנחל היא מלון דן תל אביב על חוף הים של תל אביב (1950–1953). בשנת 1961 זכה בפרס רוקח לאדריכלות, על תכנון הפנים של הספרייה הצרפתית "ספריית אלשיך" בקרן הרחובות דיזנגוף-פרישמן.
כמו כן שימש פנחל כמעצב הפנים של רשת מלונות דן, ובין השאר תכנן את עיצוב הפנים במלון דן כרמל בחיפה (1959–1963), ואת הרחבתו של מלון המלך דוד בירושלים. פנחל שימש גם כמעצב פנים במלון איבואר בבעלות חברת "האחים מאיר", באביג'ן שבחוף השנהב בסוף שנות ה-60. אחת מעבודותיו הבולטות היא בית פרטי בליבה של תל אביב בפינת הרחובות של"ג ויהואש.

משרדו של פנחל המשיך לפעול עד 1986 עם פתיחת מלון דן פנורמה חיפה.

בדצמבר 2012 נפתחה במוזיאון בית ראובן בתל אביב התערוכה "מכחולו של אדריכל" (אוצרת: כרמלה רובין), המציגה את עבודתו של פנחל לאורך 60 שנים. התערוכה לוותה בספר "חיים הנץ פנחל - מעשה תשבץ מורכב".

<gallery>
Dan Hotel Tel Aviv - HPIM5095.jpg|הכניסה למלון דן תל אביב, 1953-1950
PENCHEL.jpg|בית פרטי ברחוב של"ג פינת יהואש בתל אביב
FENCHELDAN.jpg|נברשת בעיצוב פנחל במלון דן פנורמה בחיפה
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* אריה ברקוביץ' וכרמלה רובין (עורכים): "חיים הנץ פנחל - מעשה תשבץ מורכב", הוצאה פרטית, 2012.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:אדריכלים ביישוב
קטגוריה:מעצבי פנים ישראלים
קטגוריה:אדריכלים יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכי פרס רוקח
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
דוקטרינת ברז'נייב

דוקטרינת ברז'נייב (נקראת גם דוקטרינת העצמאות המוגבלת) פורסמה בנובמבר 1968 בוועידה החמישית של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית בנאום של מנהיג ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב, לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה. פלישה זו נעשתה כדי לשים קץ ל"אביב העמים של פראג" (מהחשש שנשיאה, אלכסנדר דובצ'ק, יביא פתיחות לקראת המערב ובכך להתרחקות מהגוש הקומוניסטי). בישיבת מדינות ברית ורשה ב -3 באוגוסט 1968 הציג ברז'נייב לראשונה את משנתו, המחייבת את כל המדינות הסוציאליסטיות לתמוך ולהגן על יתרונות הסוציאליזם. דוקטרינת ברז'נייב הוצגה באופן רשמי יותר במסמך רשמי - המכונה "ריבונות וחובותיהן הבינלאומיות של מדינות סוציאליסטיות" - אשר פורסם בספטמבר 1968 ב"פרבדה", העיתון של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. עיקר הדוקטרינה היא שכאשר איומים פנימיים וחיצוניים עוינים את הסוציאליזם, קיימת סכנה לביטחון המדינה הסוציאליסטית כולה ולכן המדינות הקומוניסטיות יתערבו וידכאו כוחות אלו, על מנת למנוע זאת. מנהיגי ברית המועצות דגלו בדוקטרינה זו עד החלפתה בדוקטרינת סינטרה בשנות ה-80.
[[הגוש המזרחי]]

בפועל, הדוקטרינה התירה עצמאות מוגבלת למפלגות הקומוניסטיות במדינות הגרורות ואסרה על כל מדינה שהיא לסכן את הלכידות של הגוש המזרחי בכל דרך שהיא. כלומר, אף מדינה לא הייתה יכולה לעזוב את ברית ורשה או לערער את המונופול של המפלגה הקומוניסטית על כוח השלטון. בדוקטרינה נרמז כי ההנהגה של ברית המועצות שמרה לעצמה את הסמכות להגדיר "סוציאליזם" ו"קפיטליזם" מהם. לאחר פרסום הדוקטרינה, נחתמו מספר בריתות בין ברית המועצות למדינות הגרורות שלה על מנת לאשרר את תוכן הדוקטרינה ולהבטיח המשך שיתוף פעולה בין-מדינתי. עיקרי הדוקטרינה היו כה נרחבים, עד שהסובייטים השתמשו בהם על מנת להצדיק את מעורבותם הצבאית באפגניסטן ב-1979. 

ב- 1989 דוקטרינת ברז'נייב הוחלפה בדוקטרינת סינטרה, שנקראה על שם שירו המפורסם של פרנק סינטרה "בדרכי שלי". על פי הדוקטרינה החדשה, ברית המועצות לא תתערב בענייניהן הפנימיים של ארצות מזרח אירופה. בעקבות השינוי, כאשר נערכו ב-1989 בפולין בחירות חופשיות ותנועת סולידריות הביסה את השלטון הקומוניסטי, מיכאיל גורבצ'וב סירב להשתמש בכוח צבאי וברית המועצות לא התערבה בנעשה בפולין.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
קטגוריה:ברית המועצות: פוליטיקה
קטגוריה:ליאוניד ברז'נייב
קטגוריה:המלחמה הקרה: דוקטרינות ואסטרטגיות
קטגוריה:הגוש המזרחי
קטגוריה:1968 בפוליטיקה
קטגוריה:האביב של פראג
עיצורים מנושפים

נישוף (אנגלית: Aspiration) הוא תכונה של עיצורים אשר בעת הגייתם מיתרי הקול מצויים במצב סדקי חוכך כאשר זרם האוויר עובר דרכם בטרם מגיע לבסיס החיתוך כמו בקוליות עיצורים, כך שבסיס החיתוך הוא לא מיתרי הקול בניגוד לעיצורים הסדקיים. ישנם שני סוגים של נישוף: עיצורים הנהגים כשמיתרי הקול קרובים מספיק כדי ליצור צליל חיכוך אך לא קרובים מספיק כדי לרטוט ועיצורים הנהגים כשמיתרי הקול קרובים מספיק כדי לרטוט אך לא קרובים מספיק כך שנוצר צליל חיכוך קולי בעת הגיית העיצור. 

באלפבית הפונטי הבינלאומי (IPA) מסומנים העיצורים המנושפים באמצעות רישום האות h מוקטנת [ʰ] לימין סימנה הבסיסי של האות, לדוגמה: [tʰ] היא הגרסה המנושפת של [t]. ואילו העיצורים המנושפים קולית מסומנים באמצעות שתי שיטות: רישום הסימן ɦ כשהוא מוקטן [ʱ] לימין סימנה הבסיסי של האות, לדוגמה: [dʱ] היא הגרסה המנושפת קולית של [d]. או רישום שתי נקודות מתחת לסימנה הבסיסי של האות, לדוגמה: [d̤] היא הגרסה המנושפת קולית של [d].

בשפות רבות (כגון סינית וכדומה) הנישוף הוא פונמי, ובשפות אחרות לעומתן (כאנגלית ועברית) זהו ביצוע אלופוני - למשל במילה Tenth (עשירי/ת) שכיתובה הפונמי הוא /tɛnθ/ וביצועה הפונטי [tʰɛn̪θ], כלומר, נישוף כל הסותמים האטומים בראש/סוף מילה - אדם ללא ביצוע זה יובן אך מבטאו יזוהה כזר. 

קטגוריה:פונטיקה
1592

== אירועים ==

== נולדו ==
* 22 בינואר – פייר גסנדי – פילוסוף, תאולוג נוצרי ומתמטיקאי צרפתי.
* 5 בינואר – שאה ג'האן, המלך המוגולי החמישי (נפטר ב-1666)

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1592 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div>


==קישורים חיצוניים==
In Absentia

In Absetia (לטינית: "בהיעדר") הוא אלבום של להקת פורקיופיין טרי. באלבום זה, פורקיופיין טרי התרחקו מהסגנון המוזיקלי שהופיע באלבומיהם המוקדמים. הסגנון באלבומים הקודמים נטה לכיוון המוזיקה הפסיכדלית, אולם באלבום זה השתנה הסגנון. הלהקה אמנם שמרה על הז'אנר המקורי, איכות ההקלטה, האפקטים וכלי הנגינה, אבל באלבום זה ניכרת השפעה מכיוון מוזיקת המטאל.

אלבום זה מייצג את התמורה החלה במוזיקת הלהקה. גם האלבום הבא של הלהקה, Deadwing, ממשיך את הקו שהלהקה התחילה ב־In Absentia, מוזיקה כבדה יותר, רועשת יותר, אפלה יותר ומלנכולית קמעה.

== השירים באלבום ==
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
# Blackest Eyes (4:23)
# Trains (5:56)
# Lips of Ashes (4:39)
# The Sound of Muzak (4:59)
# Gravity Eyelids (7:56)
# Wedding Nails (6:33)
# Prodigal (5:32)
# .3 (5:25)
# The Creator Has a Mastertape (5:21)
# Heartattack in a Lay By (4:15)
# Strip the Soul (7:21)
# Collapse the Light into Earth (5:54)
#: <big>:שירים נוספים במהדורה עם דיסק בונוס</big>
# Drown with Me (5:21)
# Chloroform (7:14)
# Strip the Soul (Video Edit) (4:39)
|}
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי פורקיופיין טרי
קטגוריה:אלבומי חברת לוה רקורדס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
יחס ישר

יחס ישר בין שני משתנים מתקיים כאשר אחד מהם הוא כפולה של המשתנה השני בגודל קבוע. במצב כזה, מסמנים <math>Y \propto X</math>, ואומרים ש־Y מתכונתי (או: פרופורציונלי) ל־X.

באופן פורמלי יותר, קיים יחס ישר בין X ל-Y אם קיים מספר קבוע <math>\ \lambda \in \mathbb{C}</math> שמקיים <math>Y = \lambda X</math>. במקרה כזה, <math>\lambda</math> נקרא "גורם הפרופורציה".

יחס ישר בין שני משתנים נשמר גם כאשר שני המשתנים מוכפלים באותו מספר קבוע. יחס ישר הוא מקרה פרטי של יחס ליניארי, אשר יכול להכיל גם קבועים נוספים.

== דוגמאות ==
* המרת יחידות: היחס בין אורכו של מוט במטרים לאורכו של אותו מוט בסנטימטרים הוא יחס ישר (עם זאת לא תמיד ההמרה בין יחידות היא יחס ישר, למשל בין מעלות קלווין ומעלות צלזיוס לא קיים יחס ישר).
* אם עיפרון עולה 5 שקלים אז 10 עפרונות יעלו 50 ו־20 יעלו מאה, כלומר בין המחיר הכולל ששולם לכמות העפרונות שנקנתה מתקיים יחס ישר. עם זאת, בכמויות גדולות נהוג לתת, או שניתן לבקש, הנחת כמות. בדוגמת העפרונות, ניתן להניח ש־1000 עפרונות יעלו פחות מ־5000 שקלים.
* בגאומטריה, היקף המעגל נמצא ביחס ישר לקוטרו, וגורם הפרופורציה הוא פאי: <math>\pi</math>.
* בתרמודינמיקה, האנרגיה הקינטית של גז אידיאלי פרופורציונית לטמפרטורה שלו: <math>\ E_{\mbox{kin}} = \frac{3}{2} k_B T</math>.
* חוק אוהם: היחס בין המתח לזרם על נגד הוא יחס ישר וגורם הפרופורציה הוא R, התנגדות הנגד, כלומר: <math>\ V = I R</math>.
* במעגלי זרם חילופין (AC), בין הזרם למתח מתקיים הקשר <math>\ V(t) = Z \cdot I(t) </math>, כאשר <math>Z</math> הוא מספר מרוכב, שנקרא העכבה של המעגל.
::גורם פרופורציה מרוכב ביחס ישר בין שני משתנים ממשיים, מוסבר בעזרת התייחסות לשינוי של שניהם כפונקציה של משתנה אחר. בדוגמה של מעגלי זרם חילופין, ניתן לנתח את השינוי של הזרם והמתח בזמן באמצעות אנליזת פורייה. לכן, בלי הגבלת הכלליות, אפשר להניח שהזרם שגורם להספק אמיתי, הוא החלק הממשי של הפונקציה <math>\ I(t) = I_0 e^{i \omega t}</math> (כלומר: הזרם הוא אפס בנקודות הזמן בהן הפונקציה שוה ל <math>\ 0 + iI_0</math>).
::את המתח ניתן גם כן לכתוב כחלק הממשי של פונקציה מרוכבת. אם בין הזרם והמתח קיים הפרש מופע, ניתן לכתוב את היחס בין המתח לזרם בצורה <math>\ V(t) = I_0 r e^{i ( \omega t - \theta )}</math>. למשל: כאשר המתח בשיאו <math>(t=0)</math> הזרם נמוך מערך השיא, ויגיע אליו רק בזמן <math>\ t = \theta / \omega</math>.
:: בתיאור כזה, נאמר שגורם הפרופורציה בין הזרם למתח הוא המספר המרוכב <math>\ Z = r e^{i \theta}</math>, כאשר <math>r</math> ממשי ו-θ נמצאת בתחום <math>-\pi \le \theta < \pi</math>.

==ראו גם==
* יחס (בין מספרים)
* יחס הפוך

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אלגברה בסיסית
קטגוריה:יחסים
חטיפת טיסה 8969 של אייר פראנס

[[איור המתאר את חילוץ הנוסעים על ידי ה-GIGN בטיסה]]
טיסת אייר פראנס 8969 מאלג'יר לפריז היא טיסה אשר נחטפה על ידי טרוריסטים מארגון הקבוצה האסלאמית החמושה ב־24 בדצמבר 1994. המשבר נפתר בסופו של דבר עם אבדות מינימליות בידי GIGN, יחידה מיוחדת של הז'נדרמריה הצרפתית. מטרתה הסופית של החטיפה הייתה להתרסק מעל מגדל אייפל בפריז.

==החטיפה==

=== הרקע ===
באותה תקופה הייתה שרויה אלג'יריה במלחמת אזרחים, לכן היה קיים סיכוי לירי טילים על המטוסים הנוחתים בשדה התעופה האלג'ירי. למרות זאת, חברת אייר פראנס התעקשה להמשיך את טיסותיה לאלג'יר. 

=== תיאור החטיפה ===
טיסת אייר פראנס 8969 נחתה בשלום באלג'יר, אך כמה דקות לפני שהמריאה בחזרה לפריז עצרו את ההמראה ארבעה אנשים, שהתחזו לאנשי ביטחון של חברת התעופה האלג'ירית ודרשו לבדוק את דרכוני הנוסעים. בתוך מספר דקות הם השתלטו על המטוס ופקדו על קברניטו להמריא ולטוס לעבר פריז. האלג'יריים לא אפשרו את המראת המטוס. נשיא צרפת ניסה לדבר עם הממשלה האלג'ירית אך ללא כל הצלחה. 

כדי לאלץ את האלג'יריים לאפשר למטוס להמריא, הרגו הטרוריסטים, שהיו חמושים ב-20 מקלות דינמיט, רובי סער, אקדחים ורימונים, שלושה נוסעים: איש משטרה אלג'ירי, דיפלומט וייטנאמי ועובד שגרירות צרפת. הם איימו כי אם לא ימריאו, הם יוציאו להורג נוסעים צרפתים נוספים. נשיא צרפת איים על נשיא אלג'יריה. הלה נתן את הזכות לטיסה להמריא, אך דאג שהדלק במטוס יאפשר להגיע רק עד מרסיי. החוטפים פקדו על הנוסעות לשים כיסוי ראש ולאחר מכן הכריחו שתי דיילות להתאסלם, והן עשו כדבריהם. במהלך הטיסה הודיע הקברניט לחוטפים כי אין במטוס די דלק כדי להמשיך בטיסה עד פריז והוא יוכל לנחות רק במרסיי.

לאחר שהמטוס נחת במרסיי, ראש החוטפים הורה להחנות את המטוס הרחק משאר המטוסים. כמו כן הורה לרשויות שדה התעופה להביא למטוס 27 טון דלק במטרה להפוך אותו לדליק כמה שיותר ולרסקו לתוך מגדל אייפל.

==החילוץ==
כוחות הצבא הצרפתי התאמנו באיים הבלאריים על חילוץ הנוסעים וצוות המטוס. במבצע חילוץ נועז של ה-GIGN הצרפתי הצליחו הכוחות המיוחדים להרוג את כל החוטפים ולהציל את הנוסעים.

לאחר המקרה החליטה חברת אייר פראנס שלא לקרוא עוד לטיסה במספר 8969, וכיום היא קוראת לטיסות במספרים 3543 ו-7667.

==לקריאה נוספת==
* ג'יילס מילטון, קדימון למתקפת 11 בספטמבר מתוך: הערות שוליים מרתקות מן ההיסטוריה, לעברית: סמדר ויוסי מילוא, כתר ספרים, 2017. עמ' 127–129.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חטיפות מטוסים
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:פעולות טרור ב-1994

קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1994
קטגוריה:פיגועי טרור אסלאמי בצרפת 
קטגוריה:אייר פראנס: תקריות ואסונות תעופה
קטגוריה:הקבוצה האסלאמית המזוינת
קטגוריה:אלג'יריה: תעופה
קטגוריה:יחסי אלג'יריה–צרפת
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה בצרפת
קטגוריה:טרור באלג'יריה
קטגוריה:1994 בצרפת
אנדימיון

אנדימיוֹן (ביוונית עתיקה: Ἐνδυμίων) הוא דמות במיתולוגיה היוונית של רועה צאן שסלנה, בתו של הטיטאן היפריון, התאהבה בו ובשל כך לא מילאה את תפקידה כראוי, כאלת הירח.

==מיתולוגיה==
במוזיאונים הקפיטוליניים]]
כעונש לסלנה, הרדים זאוס את אנדימיון כדי שתוכל להסתכל עליו ולמלא את תפקידה בו זמנית. לאחר מכן, כדי שאנדימיון יוכל לראות את סלנה, האל היפנוס (התגלמות השינה) פקח את עיני אנדימיון. 

==התייחסויות בתרבות==
אנדימיון וסלנה על [[סרקופג]]

* "אנדימיון הישן", הוא ציור מתקופת הרנסאנס מאת הצייר .
* "אנדימיון" אנתולוגיה של חרוזים מתקופת הרנסאנס של קריטאו.
* "אנדימיון הישן", פסל נאו-קלאסי מאת אנטוניו קנובה.
* "אנדימיון", שיר מאת המשורר האנגלי ג'ון קיטס.
* "אנדימיון", סיפור פנטסטי שנכתב על ידי הסופר דן סימונס, שכותרתו לקוחה מהשיר של קיטס.

===גלריה===
<gallery mode=packed widths="150px" heights="150px">
Diana_and_Endymion-Hermitage.jpg|"דיאנה ואנדימיון", של פאולו אנדראה טריסקוני (1757–1833) מוזיאון הארמיטאז'.
Endymion_1872_George_Frederic_Watts.jpg|"אנדימיון" (1872), של ג'ורג' פרדריק ווטס.
The_Young_Endymion,_by_Julia_Margaret_Cameron.jpg|"אנדימיון הצעיר", תמונה מאת ג'וליה מרגרט קמרון
Hans_Thoma_Endymion_1886.jpg|"אנדימיון" (1886), מאת הנס תומה.
Nymphenburg-Suedlicher_Kabinettsgarten_Endymion-1.jpg|"'אנדימיון" מאת קונרד אברהרד.
Godward-Endymion-1893.jpg|"אנדימיון" (1893), מאת ג'ון ויליאם גודארד.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
טרבושה

left
טְרֶבּוּשֶ֫ה (מצרפתית: trébuchet, מתורגם לעיתים גם כ"מרגמה") הוא כלי מצור ששימש בימי הביניים ליידוי קליעים גדולים לעבר חומות של עיר נצורה. ישנם שני סוגים של טרבושות: טרבושה משיכה וטרבושה משקל נגד.

טרבושה משיכה הפיק את הכח הדרוש ליידוי קליעים מצוות של עשרות, ולעיתים מאות אנשים שמשכו בחבלים ארוכים. מאוחר יותר הוחלף צוות המושכים במשקל נגד גדול, בדרך כלל עשוי סלעים שנאספו בשטח.

צוות המושכים או משקל הנגד גרמו לתנועה של מנוף גדול המונח על ציר אופקי. בקצהו השני של המנוף היה קלע עשוי חבל, שהגביר את מהירות ההטלה עד לשיא המסלול שם השתחרר הקלע והאבן המשיכה במסלולה למרחק רב. 

שרטוט של טרבושה.
טרבושה בטירת אורקהארט בשפת האגם [[לוך נס.]]
עם נפילת האימפריה הרומית דעך השימוש בכלי מצור כגון קטפולטה ובליסטרה, שהיו בשימוש נרחב מאז שהומצאו, כנראה, בסירקוזה בתחילת המאה ה-4 לפנה"ס. ההיסטוריונים חלוקים לגבי הסיבה המדויקת לכך. חלקם, לין ווייט למשל, טוענים שלשבטים שהחליפו את האימפריה הרומית ככח הצבאי החזק באירופה לא היו האמצעים הטכנולוגיים והארגוניים שנחוצים לבניית מכונות מתוחכמות. לשיטתם הטרבושה הגיע לאירופה רק לאחר שהצלבנים נתקלו בו בקרבותיהם נגד הערבים אשר נתקלו בגרסה קדומה של הנשק בקרבות כנגד קיסרות סין.

לאחרונה נטען על ידי ההיסטוריונים דייוויד היל, קרול גילמור ופול שבדן, שאת מקומן של הבליסטרה והקטפולטה בלוחמת ימי הביניים המוקדמים תפס הטרבושה כבר במאה ה-6 לספירה.

יואניס, הארכיבישוף של סלוניקי, שעירו נכבשה על ידי האבארו-סלאבים ב-597, כתב כך:

המכונות שעשו רושם חזק כל כך על הארכיבישוף היו כנראה מסוג טרבושה משיכה.

מוסכם על ההיסטוריונים שמקורו של הטרבושה בסין, שם הומצא במאה ה-4 לפנה"ס. במאה ה-6 התפשט השימוש בטרבושה לעולם הערבי. החל מהמאה ה-12 הפך טרבושה משקל-הנגד לכלי נשק נפוץ בעולם הערבי, ובמיוחד במלחמתם בצלבנים בארץ הקודש. מתועד שבסוף המאה ה-13 היו ברשות הערבים במצור על עכו כ-90 מכונות מסוג טרבושה משקל נגד.

השימוש בטרבושה דעך עם הופעת אבק השרפה באירופה, ולמרות שבקרבות רבים במאה ה-14 עדיין היו מכונות טרבושה בשימוש צבאי, הן החלו לאבד את מעמדן בפני התותחים עד שנעלמו לחלוטין בסוף המאה ה-15.

== ראו גם ==

* קשת אופקית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי מצור
קטגוריה:כלי ירייה
הר כיתרון

הר כיתרון הוא שלוחה טופוגרפית הנמשכת מאזור היישוב צור הדסה לכיוון דרום-מערב. גובהה של שלוחת הר כיתרון 751 מטר מעל פני הים.

סביב נקודת גובה זו יש חורבות יישוב קדום בשם חרבת גֶרֶס - חרבת ג'וּרִיש שם נמצאים דרך רומאית קדומה, שרידי מבנים, בורות סיד, גתות, בורות מים ומערות קבורה. ב"נחל גרס" המתחבר למרגלות ההר לנחל סנסן יש שני מעיינות, "עין גרס עלית" ו"עין גרס תחתית".

על החלק הצפון-מזרחי של השלוחה נבנתה שכונת הר כיתרון שהיא חלק מן היישוב צור הדסה.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20060615174037/http://ganim.org/FOEME/eco-tourism/index-changed.htm פרויקט שביל השכנים] תמונות מהר כתרון וחרבת גרס.

כיתרון
קטגוריה:צור הדסה
מקלונאים

מַקְלוֹנָאִים (שם מדעי: Phasmatodea) הם סדרה במחלקת החרקים. המקלונאים הם בעלי גוף דק וארוך ומראה המזכיר מקל או גבעול, ומכאן שמם. המקלון ניזון מהצומח ובעיקר מעלים.

רוב המינים מתרבים ברביית בתולים שמולידה צאצאות נקבות בלבד.

== מראה והתגוננות ==
המקלונאים הם חרקים שגופם כצורת מקלות או גבעולים, הם בעלי יכולת הסוואה טובה וצבעם משתנה על פי צבע הסביבה בה הם נמצאים. חלק מהמינים בעלי יכולת התגוננות מפני טורפים באמצעות השרת איברים: בעת שטורף אוחז באחת מרגליו, הרגל ממשיכה להתנועע בפיו של הטורף כך שהמקלון יכול לחמוק ולהיעלם בצמחייה. בפרטים צעירים ישנה התחדשות של איברים. שכיחים בעונת הקיץ ופעילי לילה. אורכם מגיע עד כ-90 מ"מ, עיניהם קטנות, רגליהם הקדמיות ארוכות יותר מרגליהם האחוריות. חלקם בעלי מחושים ארוכים והיתר בעלי מחושים קצרים יותר, יש בעלי כנפיים ויש מחוסרי כנפיים.

==קישורים חיצוניים==

* עמיר וינשטיין, [http://www.insectour.com/Web/?PageType=0&ItemID=283588 חלון פתוח לחרקים - מקלון הלבנון]
* [http://books.google.co.il/books?id=Susy9nFjvRIC&pg=PT26&lpg=PT26&dq=מקלונים+חיים+שנים&source=bl&ots=GFczCQfjO8&sig=Ac6ZQ3OiARGsAxl1clR-N2fO6fA&hl=iw&ei=3IIITb7FENSz8QPeyMAs&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=3&ved=0CBIQ6AEwAg#v=onepage&q&f=false מקלון צפוני, המדריך לבעלי חיים של פיני אמיתי]
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1902
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ולנטין ביאנקי
*
קטגוריה:חרקים
פייה (מוזיקה)

שרטוט של פיית [[חצוצרה. החלק הצהוב מסמל את ראש הפייה, החלק הכחול מסמל את חלל הנשיפה והחלק הירוק מסמל את הצינור שמחבר את הפייה לחצוצרה]]
פייה היא החלק בו נושפים בכלי נשיפה. הפייה נמצאת בדרך כלל בראש הכלי, ודרכה מועבר האוויר אל שאר חלקי הכלי. בכל כלי הנשיפה ישנה פייה, אך בכל כלי הפייה מעט שונה. ההבדל משמעותי בעיקר בין כלי הנשיפה מעץ, לבין כלי הנשיפה ממתכת.

==פייה של כלי נשיפה ממתכת==
הפייה של כלי הנשיפה ממתכת עשויה מפליז, בדומה לכלי המתכת עצמם, והיא קיימת בגדלים שונים. בראש הפייה מופיע הגודל שלה ושם היצרן. גודלה של הפייה נמדד במספר ואות.

המספר מסמל את קוטר ראש הפייה (החלק שנוגע בשפתיים) ככל שהמספר קטן יותר, כך הקוטר גדול יותר וככל שהמספר גדול יותר כך הקוטר קטן יותר. האות מסמלת את עומק חלל הנשיפה שנמצא בין ראש הפייה לבין הצינור המחובר לכלי. ככל שהאות קטנה יותר (כלומר קרובה יותר ל-A) כך חלל הנשיפה עמוק פחות, וככל שהאות גדולה יותר כך חלל הנשיפה עמוק יותר. לכל נגן מתאימה פייה אחרת. יצרנית הפיות הבולטת ביותר כיום היא וינסנט באך.

==פייה של כלי נשיפה מעץ==
בשונה מפיות של כלי הנשיפה ממתכת, את הפייה של רוב כלי הנשיפה מעץ מכניסים לתוך הפה (ולא ההפך, כמו בכלי המתכת). כלי הנשיפה מעץ נחלקים לשתי קבוצות:

* בעלי העלה הבודד: הקלרינטים והסקסופונים, לפייה העשויה בדרך כלל פלסטיק מצמידים עלה העשוי קנה במבוק על ידי ליגטורה, הנשיפה מתבצעת אל תוך הרווח בין העלה לליגטורה וגורמת לעלה לרטוט במהירות גבוהה.
* בעלי העלה הכפול: האבוב והבסון בהם הפייה עצמה מורכבת מזוג עלים שמוצמדים זה כנגד זה והנשיפה מתבצעת אל הרווח שנוצר בין העלים. יוצא דופן הוא החליל, שאת הפייה שלו לא מכניסים לתוך הפה אלא מחזיקים אותה מול הפה בעזרת השפה התחתונה ונושפים "מרחוק" אל תוך החור.

== ראו גם ==
*אמבושיור

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי נשיפה
הכתף שק

הכתף שק (באנגלית: Shoulder Arms) הוא סרט שנכתב, בוים, נערך והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק בו את התפקיד הראשי וגם כתב את המוזיקה המקורית שלו. הסרט שיצא לאקרנים ב-1918 הוא קומדיה פטריוטית שעיקרה מתרחש בחלום. צ'פלין מגלם חייל אמריקני שנשלח למלחמת העולם הראשונה וחולם שבמלחמה הוא מנצח לבדו גדודים של גרמנים ושובה את הקייזר הגרמני.

== עלילה ==
הסרט עוקב אחר חייל אמריקאי (צ'פלין) שנשלח למלחמה. 

הסרט מתחיל במסדר בו הוא מתקשה ללכת באופן מסודר, ומשם הוא עובר לתעלות בשדה הקרב. 

לאחר שהסרט מציג את החיים בתעלה, אנו רואים את החייל כובש את תעלת האויב, ותופס בשבי את 13 החיילים שם (כשהוא נשאל איך הצליח לעשות זאת הוא עונה "כיתרתי אותם"). 

משם הוא מתנדב לצאת למשימה נועזת בתוך קווי האויב, כשהוא מחופש לעץ. הוא מצליח להציל את חברו שנתפש על ידי הגרמנים, והוא בורח בעזרת נערה מקומית. במהלך בריחתו, הוא מצליח להערים על הקיסר הגרמני, והוא לוקח אותו כשבוי. הוא מתקבל בצעדות ניצחון כשהוא חוזר עם השבוי החשוב. 

הסרט מסתיים בבסיס האימונים, כאשר אנו רואים את חבריו של החייל מעירים אותו מחלומו.

== שחקנים ראשיים ==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן !! שם הדמות
|-
| צ'ארלי צ'פלין || צ'ארלי, חייל מחיל רגלים
|-
| עדנה פורביאנס || ילדה צרפתייה
|-
| סיד צ'פלין || סָמל, חברו של צ'ארלי
|-
| ג'ק וילסון || נסיך גרמני
|-
| הנרי ברגמן || סָמל גרמני שמן
|-
| אלברט אוסטין || קצין אמריקאי
|-
| טום וילסון || חוטב עצים גרמני
|-
| ג'ון ראנד || חייל אמריקאי
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי צ'ארלי צ'פלין
קטגוריה:סרטים אילמים 
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1918
ערך (אתיקה)

באתיקה ובמדעי החברה, המונח ערך מתייחס למדד של הערכת טיבו המוסרי של מעשה מסוים. תחום הידע העוסק בערכים נקרא "תורת הערך", או "אקסיולוגיה" .

==הגדרת הערכים==

זיהוי ערכים יכול להיעשות בשלוש רמות; ברמה הראשונה תפקידו לסייע בהערכת מעשים שיסייעו ליכולת האדם לשרוד, לאור ההנחה המרכזית שהחיים הם ערך ראשון במעלה; ברמה השנייה תפקידו לסייע בהערכת מעשים שיסייעו ליכולתו של האדם להתקיים בכבוד; וברמה השלישית תפקידו לסייע בהערכת המאוויים אשר יסייעו ליכולתו של האדם לשגשג.

לאחר הגדרת הערכים, נבחרים כללי התנהגות המיועדים לקדם את השגתם של הערכים הללו. מאחר שכללים אלה מאפשרים את השגתם של הערכים, חובה לעשותם כנגזרת מהחובה לקיים את הערכים עצמם.
ערך זה קריטריונים נתונים שנועדו להשוות בין טוב לרע.

כך או כך, עולם האקסיולוגיה (הלוגיה/לוגיקה של הערכים) זר לנו מאוד ומחקרו על גבול הבלתי אפשרי (ע"ס פרופ' י. ליבוביץ, קובץ מכתבים ותשובות).

==ראו גם==
* ערך (סוציולוגיה)
* נורמה

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Mario Bunge. (1989). “Treatise on Basic Philosophy”, Vol 8. Ethics: The Good and the Right. Dordrecht: D. Reidel Publishing Company
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אתיקה
פוספוליפיד

פוספוליפיד (באנגלית: Phospholipid) הוא ליפיד אמפיפילי. הפוספוליפידים מהווים מרכיב ראשי בכל הממברנות הביולוגיות בעולם החי.

== מבנה ==
מבנה כללי של פוספוליפיד: בירוק האזור ההידרופילי, בכתום האזור ההידרופובי, ובמרכז השלד הגליצרולי. X מייצג את השייר הכוהלי, ו-R שייר פחמימני
הפוספוליפיד הוא ליפיד אמפיפילי בעל זנב הידרופובי מחומצות שומן (שהן שרשרות פחמימניות ארוכות) וראש הידרופילי המורכב מקבוצת זרחה, אליה קשור כוהל. בין הראש לזנב מחבר דיגליצריד או ספינגוזין בקשר פוספודיאסטרי. הפוספוליפיד הוא מולקולה יונית קוטבית.

פוספוליפידים בעלי שלד גליצרולי מכונים פוספוגליצרידים, ופוספוליפידים בעלי שלד של ספינגוזין מכונים ספינגומיילינים.

פלסמלוגן הוא פוספוליפיד הקשור לאלקן בקשר אתרי בפחמן הראשון של הגליצרול (הוינילי).

== בטבע==
הפוספוליפידים הם המרכיב המרכזי של קרום התא. הפוספוליפידים בקרום התא מסודרים בשתי שכבות כאשר בכל שכבה הראשים ההידרופיליים פונים לכיוון הצד החיצוני של קרום התא, בצד אחד לכיוון הציטופלזמה שבתוך התא ובצד שני כלפי חוץ לכיוון הנוזל החוץ תאי; והזנבות ביניהם, כלפי פנים קרום התא. בזכות מבנה זה קרום התא מהווה חיץ הידרופובי בין שתי תמיסות מימיות, פנים התא והסביבה החיצונית, וכך מונע מעבר חופשי בין פנים התא לצדו החיצוני.

פוספוליפידים המעורבבים עם מים יוצרים ללא התערבות מבנים סגורים וכדוריים המכונים מיצלות, או מבנים של דו-שכבה ליפידית כמו בקרום התא ובממברנות האברונים.

בנוסף להיותם המרכיב המרכזי של שלד קרום התא, הפוספוליפידים בקרום התא משמשים כמאגר של שליחים תוך תאיים המשוחררים על פי הצורך וכעוגן עבור חלבונים מסוימים לקרום התא.

לפוספוליפידים תפקידים נוספים שלא כחלק מקרום התא. פוספוליפידים משמשים כחומרים פעילי שטח של הריאה ובמיצי עיכול הם משתתפים בהמסה של כולסטרול.

הפוספוליפידים מחולקים באופן א-סימטרי בין שני צדי הדו-שכבה ליפידית. במחקר ראשון שזיהה את האסימטריות, משנת 1972, נמצא שעל אף כי מספר הפוספוליפידים משני צדי קרום התא של תאי דם אדומים הוא בערך שווה, יש א-סימטריות רבה בסוגים של הפוספוליפידים בשני הצדדים. הפוספוליפידים מסוג choline lipids, ספינגומילין ו Phosphatidylcholine נמצאו בעיקר בשכבה החיצונית של קרום התא של תאי דם אדומים, בעוד Phosphatidylethanolamine ופוספוליפידים שהכילו סרין נמצאו באופן מובהק יותר בשכבה הפנימית של התא לכיוון הציטופלסמה. במחקר אחר, על וירוס האינפלואנזה A נמצא א-סימטריות לא רק בסוגי הפוספוליפידים, אלא גם במספרם. פיזור א-סימטרי של פוספוליפידים נמצא גם בקרום התא של סוגים אחרים של תאים, כמו בטסיות דם.

==בתעשייה==

הפוספוליפידים משמשים לייצור ליפוזומים לצרכים רפואיים. בהתחלה נעשה שימוש בפוספוליפידים טבעיים בייצור ליפוזומים, אך כיום משתמשים גם בפוספוליפידים שעברו שינוי מבנה במעבדה ואף בפוספוליפידים מסונתזים. גם בתעשיית המזון ותוספי התזונה משמשים הפוספוליפידים לייצור ליפוזומים (ראה: טכנולוגיה ליפוזומלית בתוספי תזונה), לשם הגנה על רכיבים עדינים במזון ובתוספי תזונה וכן כמערכת הובלה במערכת העיכול של רכיבי תזונה קשי תמס, לשם שיפור הספיגה והזמינות הביולוגית.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ליפידים
קלאוס ברבי

קלאוס ברבי (בגרמנית: Klaus Barbie; 25 באוקטובר 1913 – 25 בספטמבר 1991) היה פושע מלחמה נאצי, מפקד הגסטפו בעיר ליון שבצרפת, ובשל אכזריותו כלפי היהודים ולוחמי המחתרת כונה "הקצב מליון". מתום המלחמה עבד בגרמניה עבור ארגוני ביון מערביים, ובשנת 1955 נמלט לבוליביה ועבד כסוחר סמים. בשנת 1983 נעצר וגורש לצרפת, בשנת 1987 הורשע בביצוע פשעים נגד האנושות ונידון למאסר עולם. מת בכלא ממחלת הסרטן.

==ביוגרפיה==
===שירות צבאי===
ברבי נולד בבאד גודסברג שליד בון, במערבה של גרמניה. בשנת 1934 סיים את לימודיו באוניברסיטה, והתגייס לאס אס. בשנת 1937 נרשם כחבר במפלגה הנאצית של אדולף היטלר.

בשנת 1941 הוצב ב"משרד לענייני יהודים" ונשלח לאמסטרדם בירת הולנד. באמסטרדם השתתף גם ב"פרשת Koco", בה הותקף סלון הגלידה של ארנסט כאהן. במאי 1942 מונה למפקד הגסטפו בעיר הצרפתית ליון (בדרגת סרן), ופיקד על מבצעי מעצר, עינוי, גירוש ורצח של אלפי יהודים ולוחמי רזיסטאנס. בין יתר פעולותיו היה אחראי על גירוש ילדי איזיו למחנה הריכוז דראנסי ומשם לאושוויץ.

משנת 1945 עבד בגרמניה עבור ארגוני הביון של בריטניה וארצות הברית.

===הבריחה===
בשנת 1955 ברח עם משפחתו לבוליביה, וגר בעיר הבירה לה פאס בשם המשפחה הבדוי "אלטמן". הוא משך תשומת לב רבה, משום שעבד כסוחר סמים מצליח ואף השתתף בניסיון הפיכה להפלת ממשלת בוליביה.

בשנת 1971 זוהה ברבי על ידי ציידי נאצים, ורק כעבור עשור, ב-19 בינואר 1983, נעצר וגורש לצרפת.

===המשפט===
משפטו החל ב-11 במאי 1987 בבית המשפט העליון של צרפת בעיר ליון (משפט מושבעים). בשל הערך ההיסטורי של המשפט, ניתן אישור לצלם אותו. סנגורו של ברבי, ז'אק ורז'ס (בעברו לוחם במחתרת הצרפתית), ניסה לטעון שפעולותיו היו זהות לפעולות שביצעו ממשלות אחרות במושבות שלהן (לרבות צרפת), ולכן מדובר ב"תביעה לא הוגנת". אך המושבעים התרשמו יותר מהראיות שהציג התובע הראשי פייר טרוש, והרשיעו את ברבי בביצוע פשעים נגד האנושות.

ב-4 ביולי 1987 הוא נידון למאסר עולם. הוא מת בכלא ממחלת הסרטן ב-25 בספטמבר 1991, בגיל 78.

בשנת 2020 יצא הסרט 'התנגדות' ressistance על אמן הפנטומימה מרסל מרסו, ובה מוצגת דמותו מטילת האימה של קלאוס ברבי.

== ראו גם ==
* לאה פלדבלום

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.yadvashem.org/he/archive/about/our-collections/mossad-documents "המרדף אחר פושעי מלחמה נאציים"]: מחקר מטעם "המוסד" שנמסר לארכיון יד ושם פתוח לראשונה לעיון הציבור. הפרק על ברבי הוא ב-pdf השני
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים שנמלטו לאמריקה הדרומית
קטגוריה:שואת יהודי צרפת
קטגוריה:צרפת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הגסטפו
קטגוריה:אישים שהוסגרו לצרפת
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1913
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1991
היפריון

"היפריון" הוא שם-תואר נלווה לאל השמש הליוס באיליאדה ובאודיסיאה של הומרוס.

במיתולוגיה היוונית המאוחרת יותר, היפריון הוא אחד הטיטאנים, בנם של גאיה ואוראנוס, ואביהם של הליוס, טיטאן השמש, סלנה, טיטאנית הירח ואאוס, אלת השחר, שנולדו לו מאחותו תיאה. היפריון הוא גם הטיטאן אדון המזרח.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיטאנים
מעבר מונז'נוור

מַעֲבַר מוֹנְזֶ'נֶוְור (בצרפתית: Col de Montgenèvre, באיטלקית: Colle del Monginevro) הוא מעבר הררי מפורסם בגובה 1,854 מטרים בהרי האלפים, בין צרפת לאיטליה, הנחשב למעבר שבו השתמש ככל הנראה חניבעל בפלישתו לאיטליה ושימש אחר–כך בוודאות את יוליוס קיסר ואת שארל השמיני במלחמת 1494.

מעבר הרים זה מיוחד באפשרות המעבר הקלה והנוחה בו. דרך המתאימה למרכבות עולה מבריאנסון בעמק דוראנס עד למעבר. בנקודת המפגש בין צרפת לאיטליה שוכנים הכפרים בורג מון ז'נבר מהעבר הצרפתי וקלוירס מהעבר האיטלקי. שני הכפרים מאוכלסים תמיד, כיוון שהמעבר מוגן מרוח הצפון ולכן ניתן לחיות בו גם בשיא החורף. בתקופה הרומית שימש המעבר חלק מוויה דומיטיה, דרך המעבר מאיטליה לספרד דרך גאליה נארבוננסיס.

==קישורים חיצוניים==

* 

מונז'נבר
קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:מעברי האלפים
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: תחבורה
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: גאוגרפיה
תובל קין

תובל קין
תּוּבַל קַיִן הוא בנם של למך בן מתושאל וצלה, שמוזכר ב, כאבי מקצוע הנפחות. אחיו הם יָבָל, יוּבָל ונַעֲמָה. לפי האגדה, תובל קין נכח בעת הריגתו בשוגג של קין על ידי למך (הריגתו של קין על ידי למך קרתה בגלל תובל קין. בשל היות למך כבד ראייה, תובל קין עזר לו לצוד, וכאשר כיוון למך את קשתו הוא ירה לכיוונו של קין. לאחר שלמך גילה זאת הוא הרג את תובל קין בשל טעותו).

חז"ל לעומת זאת דרשו שלמך הרג בשוגג לא רק את קין, אלא גם את תובל קין (תנחומא בראשית יא). מכאן הסיקו כי שושלתו החומרנית של קין, המתארת תאוותנות והישגים בכל תחומי החומר, פותחת ברצח הבל בידי קין ונחתמת בהרג קין ותובל קין בידי למך.

כיום, קיבוץ תובל וכן מספר רחובות בישראל קרויים על שמו. כמו כן, תובל קין הוא דמות חשובה במסורת הבונים החופשיים ומוזכר במספר טקסים של המסדר.

חוקר המקרא הבריטי גורדון וונהאם מציע כי צירוף השם קין לשמו של תובל-קין, נועד כדי להבדילו מתובל בנו של יפת.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני קין
R4

R4 הוא רובה סער דרום-אפריקאי המבוסס על רובה הסער הישראלי "גליל". 

רובה הסער TR פותח ויוצר על ידי התעשייה הצבאית הדרום אפריקאית ב־1982 עבור הצבא הדרום אפריקאי, במטרה להחליף את ה־R1 מבוסס ה-FAL הבלגי וה-R2 מבוסס ה-הקלר וקוך G3. רובה הסער R4 מבוסס בחלקו הרב על רובה הסער הישראלי "גליל" ומיוצר תחת רישיון מתע"ש.

ה־R4 שימש את הצבא הדרום אפריקאי בנמיביה ובמהומות באנגולה.

הרובה נמצא בשימוש ביחידות של משטרת דרום אפריקה ומשטרת האיטי. קיימת גרסה מקוצרת (ה-R5) וגרסת מיקרו (ה-R6).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמצעי לחימה דרום-אפריקאיים
קטגוריה:רובי סער
קטגוריה:התעשייה הצבאית: נשק קל
קטגוריה:יחסים צבאיים דרום אפריקה – ישראל
שושלת בלתה

שושלת בלתה הייתה אחת משושלות המלוכה הראשונות של השבטים הגרמאנים. תקופת שלטונה של השושלת היא בערך בין השנים 395 ו-531. מייסד השושלת, אלאריק, היה בן למשפחת אצולה ויזיגותית בשם "בלתה". יורשיו של אלאריק שלטו בשיא כוחה של השושלת על רוב שטחי ספרד ודרום צרפת של היום (הממלכה הוויזיגותית - שטחי גאליה נרבונסיס, אקוויטניה, טרקוננסיס, לואיסיטניה ובאיטיקה).

==מלכי השושלת==
*אלאריק הראשון (395–410)
*אטהאולף (410–415)
*זיגריק (415)
*ואליה (415–419)
*תאודריד הראשון (419–451)
*תוריסמונד (451–453)
*תאודריד השני (453–466)
*אאוריק (466–484)
*אלאריק השני (484–507)
*גזאלק (507–511)
*עוצרות תאודוריק הגדול (511–526)
*אמאלריק (526–531)

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:גותים
זיגריק

זיגריק (או זינגריק) היה אחיו של סארוס ושליט לזמן קצר על הוויזיגותים בחודש ספטמבר 415. זיגריק עלה לשלטון בעקבות דקירתו למוות של המלך אטהאולף בידי דוביוס, אחד מחסידיו של סארוס שביקש לנקום את מותו בידי אטהאולף. זיגריק ידע, ככל הנראה, על כוונת ההתנקשות. 

אחרי עלותו לשלטון, המית זיגריק את בניו של אטהאולף מאשתו הראשונה, כשהוא קורע אותם מזרועות הבישוף זיגסאר שאצלו ביקשו מחסה. אשתו השנייה של אטהאולף, גאלא פלקידיה, אחות הקיסר הונוריוס, זכתה ליחס משפיל ואכזרי, כאשר זיגריק כופה עליה לפסוע לאורך קילומטרים רבים ברגל בלוויית שבויים. 

כעבור שבעה ימים, נרצח זיגריק ובמקומו נבחר למלך ואליה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שושלת בלתה
קטגוריה:ילידי 370
קטגוריה:נפטרים ב-415
בית משפט השלום העברי

בית משפט השלום העברי היה מערכת שיפוטית להתדיינות בעניינים אזרחיים בין בעלי דין יהודיים בתקופת היישוב.

==מבנה==
ההתדיינות בפני בית משפט השלום העברי הייתה רצונית, לפי דיני הבוררות שנהגו באותה עת. בית המשפט פעל בערי הארץ ומושבותיה והוציא תקנות בדבר סדרי דין ודיני ראיות. רוב השופטים שכיהנו בו לא היו משפטנים, והם פסקו לפי דרכי 'השכל הישר' והמחשבה הפשוטה. בבית משפט זה ניסו להמעיט את ההזדקקות לעורכי דין, ולהפוך את ההליך המשפטי לנגיש ופתוח לציבור.

==היסטוריה==
בית משפט השלום העברי נוסד ביפו בשנת 1909 על ידי המשרד הארצישראלי. בהיווסדו עמד בראשו ארתור רופין והמזכיר הראשון שלו היה ש"י עגנון.

שמו של בית המשפט הוענק לו על מהתנ"ך 

בית משפט השלום העברי פעל בעיקר בשנות העשרים, עת התקיימו בפניו כ-2000 התדיינויות בשנה. עם זאת, לא רכש מעמד רציני במדינה המתפתחת. לא היו בידיו אמצעי אכיפה, והיהודים מיעטו לפנות אליו מיוזמתם: הדתיים בחרו להתדיין בבית הדין הרבני, ואילו החילונים פנו לבתי המשפט המנדטוריים, אשר דנו בהגינות וביעילות בעניינים אזרחיים שלא היה בהם היבט לאומי או פוליטי. 

ארכיון בית משפט השלום העברי בירושלים בשנים 1920–1928 נמצא בארכיון העיר ירושלים.

==פולמוס==
כנגד משפט השלום העברי נטענו מספר טענות:
* שמשפט השלום העברי חותר תחת יסודות בתי הדין הדתיים שהם ערכאת המשפט של עם ישראל
* שמשפט השלום העברי איננו נשען על התיאוריה המשפטית העברית

כנגד הטענה הראשונה טען פלטיאל דייקן שההלכה מתירה התדיינות בפני הדיוטות שאינם דיינים, ושקהילות ישראל בכל הדורות הנהיגו מוסדות דומים לבירור משפטי שישבו בהם פרנסים ראשי הקהל ולאו דווקא דיינים הבקיאים בחושן משפט ושמוסדות אלו התקיימו לצד בתי הדין הרבניים. הוא טען שמשפט השלום העברי נצרך כדי למנוע התדיינות בפני ערכאות האנגלים ושהתנגדות בתי הדין הרבניים למשפט השלום העברי לא מביא את המתדיינים לבתי הדין הרבניים אלא דוחף אותם אל בתי המשפט האנגליים. 

כנגד הטענה השניים טען פלטיאל דייקן שהתאוריה המשפטית תתפתח עם הזמן, בעקבות פעילות משפט השלום העברי. 

חברת "המשפט העברי" הוקמה במוסקבה ב-1918 ובמסגרתה פעל פלטיאל דייקן. כעבור כשנה נאלצה החברה לעזוב את העיר לקייב ומשם אל אודסה עד עלייתו של דייקן לארץ ישראל ב-1921.

תומכי בית משפט השלום העברי טענו שעורכי הדין היהודים היו עוינים כלפי משפט השלום העברי מפני שלא חייב ייצוג משפטי ולא הקפיד על פרוצדורות משפטיות.

==לקריאה נוספת==
* פלטיאל דייקן, תולדות משפט השלום העברי: מגמותיו, פעולותיו והישגיו. הוצאת יבנה 1964.
* על בית המשפט החיפאי - ענת קדרון, בין לאום למקום - הקהילה העברית בחיפה המנדטורית, יד יצחק בן-צבי והעמותה לתולדות חיפה, 2012, פרק שביעי.
<div class="mw-content-ltr">
* Shamir, Ronen (2000) The Colonies of Law. Cambridge University Press
</div>

==קישורים חיצוניים==
* מרדכי בן הלל הכהן, [http://www.benyehuda.org/hacohen/mishpat_hashalom.html משפט-השלום העברי בארץ ישראל] בפרויקט בן-יהודה
* שמואל שמיר, [https://www.shamirlawh.com/_files/ugd/e48daa_3340026458be44c7a06099e84f7c9837.pdf ציון במשפט] פרק: משפט השלום העברי בארץ ישראל, עמ׳ 286

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים ומוסדות ביישוב
קטגוריה:בתי משפט
שמחה גדולה בשמים

שמחה גדולה בשמים הוא רומן שנכתב בידי אמונה אלון, ויצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2004. הרומן מתאר את סיפור אהבתה הגדולה של שלומציון, צעירה דתית רדיקלית וחולמת חלומות, ליאיר, תלמיד שקדן ועילוי בישיבה ציונית דתית מרכזית (המזוהה כנראה עם ישיבת מרכז הרב) בתקופת התחלת ההתנחלויות לאחר מלחמת יום הכיפורים. הספר תורגם לאנגלית על ידי דוד חזוני תחת השם If You Awaken Love והיה מועמד לפרס הספר היהודי הלאומי בשנת 2007.

==עלילה==
בירושלים של סוף שנות השישים נרקם סיפור אהבה בין שלומציון, בתו של מבקר מקרא מפורסם, לבין יאיר, בחור ישיבה צעיר ב"ישיבה הגדולה" - כפי שמכונה בספר ישיבה גבוהה ציונית דתית בירושלים שבראשה עומד רב קשיש וכריזמטי המנהיג ציבור. לאחר שהתברר כי ראש הישיבה הכריזמטי מתנגד לשידוך זה, בשל סיבה שאינה ברורה, שלומציון עוזבת את הדת ויורדת לסיני. יאיר, שמשלים עם גזרתו של ראש ישיבתו הנערץ, מתחתן עם לאה'לה - בתו של אחד מסגניו של ראש הישיבה, והולך לגור בהתנחלות תרצה צפונית לירושלים. שלומציון נישאת למרדכי רוזנברג, אחד ממפקדיו של יאיר, שלאחר מלחמת יום הכיפורים עבר להתגורר בסיני, ויולדת את מיה. שנים לאחר מכן, שלומציון הגרושה מבוססת בקהילה התל אביבית השמאלנית ועובדת כמעצבת על. בתה מיה חוזרת בתשובה לאחר שירותה הצבאי, מתאהבת בבנו של יאיר, אריאל, ועומדת להתחתן איתו, ובכך מחזירה את אמה למערבולת רגשית גדולה.

הסיפור מסתיים ב-4 בנובמבר 1995, בסיומה של עצרת השלום בכיכר מלכי ישראל, רגע לפני רצח יצחק רבין.

==דמויות==
* שלומציון דרור - גיבורת הסיפור
* פרופ' אברהם דרור, אביה של שלומציון
* יאיר בירמן - בחור הישיבה, לימים רב בולט
* הרב מוישה שור - סגנו של ראש הישיבה
* הרבנית חוה שור - מורת דרך לנשים
* הרב שמואל הוניג - מסגני ראש הישיבה
* לאה'לה - בתו של הרב שמואל הונינג
* רוזי - מרדכי רוזנברג, מפקדו הנערץ של יאיר
* מיה - בתה של שלומציון
* אריאל - בנו של הרב יאיר בירמן

==על הספר==
על אף שבתחילת הספר נכתב כי הדמויות הן פרי דמיונה של המחברת, יש הרואים בו רומן מפתח ומזהים את הנפשות הפועלות וקוי העלילה (למשל, הישיבה מזוהה עם ישיבת מרכז הרב וראש הישיבה עם הרב צבי יהודה קוק).

לפי פרשנות זו, הרומן הוא כנראה הרומן הראשון המתייחס לקהילת מרכז הרב וגרעין מייסדי ההתנחלויות, מתוך מבט פנימי ואישי. לאורך הספר מרומזת באורח בולט ביקורת נוקבת ויחסים טעונים לישיבת מרכז הרב ואנשיה בהיבטים שונים, כמו ראיית אמונתם בנוגע לגאולת העם והעולם כיוהרה משיחית, חינוך הנותן משקל מרובה לדעתו של הרב והעדפת התפיסה ההלכתית על פני רומנטיקה ואהבה גדולה. אנשי מרכז הרב קיבלו ספר זה בתרעומת ובעלבון, אם כי בסיומו של הספר מובעת דווקא החזרה, למרות הכל, לאותה קהילה והשתחררות מהנטל הנפשי ביחס אליה.

==לקריאה נוספת==
* עופרה מצוב-כהן, מפגש תרבויות בעולמם של מתבגרים - קריאה בספרות ישראלית במאה ה-21, רסלינג, 2013

==קישורים חיצוניים==
* הלל ויס, [https://www.maale.org.il/%D7%9E%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%91%D7%99%D7%94%D7%93%D7%95%D7%AA/%D7%A4%D7%A0%D7%90%D7%99/cat31/cont18303 עצב גדול בארץ], באתר "מעלה"
* חיותה דויטש, [https://web.archive.org/web/20070311054021/http://www.hazofe.co.il/web/katava6.asp?Modul=24&id=23790&Word=&gilayon=1992&mador= הודיעני על מה תריבני], אתר הצופה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 2004
קטגוריה:סיפורי ירושלים
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
מרחב נורמי

מרחב נורמי הוא מרחב וקטורי שעליו מוגדרת נורמה. הנורמה היא פונקציה המקבלת וקטור ומחזירה מספר ממשי, ומצייתת לשלוש אקסיומות: היא חיובית ומתאפסת רק באפס; היא הומוגנית; והיא מקיימת את אי-שוויון המשולש.

מרחב נורמי שהוא מרחב שלם מכונה "מרחב בנך". כל מרחב נורמי ניתן לשיכון צפוף בתוך מרחב בנך.

כל מרחב מכפלה פנימית הוא נורמי, על ידי הנורמה המושרית <math>\ \| \mathbf{v} \| = \sqrt{ \lang \mathbf{v}, \mathbf{v} \rang}</math>.

מרחב נורמי הוא בפרט מרחב מטרי, לפי המטריקה <math>d(\mathbf{x,y}) = \|\mathbf{x-y}\|</math>. מכיוון שכך, מרחב נורמי הוא מרחב טופולוגי (עם הטופולוגיה הנוצרת על ידי הכדורים הפתוחים במטריקה).

==שקילות של נורמות==

שתי נורמות על אותו מרחב הן שקולות אם קיימים קבועים ממשיים ואי-שליליים <math>c,C</math>, כך שלכל <math>\mathbf{v} \in V</math> מתקיים <math>c\|\mathbf{v}\|_1 \leq \|\mathbf{v}\|_2 \leq C\|\mathbf{v}\|_1</math>. במקרה זה הנורמות משרות את אותה טופולוגיה.

במרחב נורמי בעל ממד סופי כל הנורמות שקולות זו לזו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20150420200004/http://www.math.colostate.edu/~yzhou/course/math561_spring2011/norm_equiv.pdf Equivalence of Norms in Finite Dimension], Colorado State University

קטגוריה:אלגברה ליניארית
קטגוריה:אנליזה פונקציונלית
קטגוריה:מרחבים מטריים
קטגוריה:מרחבים נורמיים
קטגוריה:נורמות (מתמטיקה)
ולדיסלב רצ'קייביץ'

ולדיסלב רצ'קייביץ'
ולדיסלב רַצְ'קְיֶיביץ (Władysław Raczkiewicz; 28 בינואר 1885 – 6 ביוני 1947) היה פוליטיקאי פולני, נשיאהּ הראשון של הממשלה הפולנית הגולה.

רצ'קייביץ' נולד למשפחת משפטנים פולנית בכותאיסי שבגאורגיה. סבו של רצ'קייביץ' השתתף במרידה הפולנית בשנת 1863, וכתוצאה מכך הוחרם רכושו על ידי השלטונות הרוסיים והוא הוגלה לסיביר עם משפחתו, ולאחר מכן התיישב בקווקז. אביו של רצ'קייביץ' שימש כשופט. רצ'קייביץ' הצעיר למד משפטים בסנקט פטרבורג, שם הצטרף לארגון לאומני פולני. לאחר מכן עבד כעורך דין במינסק. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף לתנועת המחתרת הפולנית. הוא שירת תחת יוזף פילסודסקי, אשר החל בבניית הצבא הפולני העצמאי במטרה להשיג את עצמאותה של פולין מידי רוסיה.

לאחר קבלת העצמאות הפולנית בשנת 1918 קיבל רצ'קייביץ' מפילסודסקי את תפקיד שר הפנים, משרה שבה שימש שלוש פעמים במהלך הרפובליקה הפולנית השנייה. כן שימש כמושלם של מספר מחוזות בפולין. בשנת 1930 נבחר לבית העליון של הפרלמנט הפולני, "הסנאט". וב-1935 הפך ליושב ראש ("מרשל") הסנאט.
כאשר פלשו הנאצים לפולין בשנת 1939 הצליח להימלט לפריז, ושם חבר אל ולדיסלב שיקורסקי וסטניסלב מיקולאיצ'יק להקמת הממשלה הפולנית הגולה. ב-17 בספטמבר 1939 חתם נשיא פולין איגנצי מושצ'יצקי, אשר שהה בעיירה קוסוב, ליד גבולה הדרומי של פולין, על צו המעביר את השלטון לידי רצ'קייביץ'. צו זה ניתן בהתאם לסעיף 24 לחוקת הרפובליקה, הקובע כי
:"במקרה של מלחמה תוארך כהונת הנשיא עד שלושה חודשים לאחר השגת השלום. אם תופסק כהונת הנשיא לפני השגת השלום, ימנה נשיא הרפובליקה את יורשו, בצו מיוחד שיפורסם בעיתון הרשמי. כהונת יורשו של הנשיא, אשר ימונה בדרך זו, תחדל שלושה חודשים לאחר השגת השלום".
רצ'קייביץ', אשר כבר שהה בפריז, נשבע אמונים על פי החוקה בשגרירות הפולנית והפך לנשיא הרפובליקה הפולנית. אז מינה את שיקורסקי למפקד הכוחות המזוינים הפולנים ולראש ממשלה. כך נשמרה רציפות המדינה הפולנית – במעבר מממשלת פולין שלפני המלחמה, אשר ישבה על אדמת פולין, אל ממשלת פולין הגולה.
ממשלת פולין הגולה ישבה בתחילה בפריז ולאחר מכן בלונדון, והפעילה צבאות הן בפולין והן מחוצה לה. בתחילה הייתה הממשלה מקובלת על כל בעלות הברית, ואף ברית המועצות, אשר נטלה חלק במתקפה הנאצית על פולין בשנת 1939, הכירה בה לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941. 

חילוקי דעות עם ברית המועצות במספר נושאים, בהן רצח הקצינים הפולנים ביער קאטין, שאלת גבולות פולין, ושאלת הממשלה שתמונה לאחר סיום המלחמה בפולין, הביאו לניתוק היחסים עם ברית המועצות בשנת 1943. ביולי 1943 נהרג שיקורסקי בתאונת מטוס.

לאחר ועידת יאלטה בשנת 1945 גרם יחסו של סטלין אל השאלה הפולנית להסרת תמיכת בעלות הברית בממשלת פולין הגולה. הממשלה המשיכה לפעול בלונדון, למעשה עד שנת 1989. רצ'קייביץ' המשיך לשאת בתפקיד הנשיא (על אף שעל אדמת פולין מונה לנשיא בולסלאב ביירוט הקומוניסט), והלך לעולמו על אדמת בריטניה, בשנת 1947, לאחר שמינה את שר החוץ לשעבר, אוגוסט זאלסקי, ליורשו. הוא הובא לקבורה בחלקה הצבאית הפולנית בבית הקברות בניוארק שעל הטרנט. בנובמבר 2022 הועבר ארונו משם לקבורה בוורשה שבפולין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים פולנים
קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:נפטרים ב-1947
שבאני נונדה

שבאני כריסטוף נונדה (בצרפתית: Shabani Christophe Nonda; נולד ב-6 במרץ 1977 בבוג'ומבורה, בורונדי) הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
קבוצתו הראשונה בה שיחק בבוגרים הייתה פ.צ. ציריך מליגת העל השווייצרית, בה הוא שיחק בין העונות - . מציריך עבר נונדה לקבוצת סטאד רן הצרפתית, ולאחר מכן עבר לקבוצת מונקו, שבה שיחק מאז שנת 2000. בעונת הגיע עם המועדון הצרפתי לגמר ליגת האלופות, בו הפסידה מונקו לפורטו.

בשנת 2005 עבר לקבוצת רומא, ולאחר מכן שיחק גם בקבוצות בלקברן רוברס ובגלאטסראיי לפני שפרש בשנת 2010.

אף על פי שנולד בבורונדי, נונדה מחזיק באזרחות קונגולזית, והוא שיחק במדי נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, במדיה ערך 21 הופעות וכבש 14 שערים.

==תארים==
;מונקו
* גביע הליגה הצרפתית: 2003

;רומא
* הסופר קאפ האיטלקי: 2001

;גלאטסראיי
* אליפות טורקיה: 2008
* הסופר קאפ הטורקי: 2008

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: כדורגלנים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: חלוצי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ציריך
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2002
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קטגוריה:ילידי 1977
סטיינון ולדיס אוסקרסדוטיר

סטיינון ולדיס אוסקרסדוטיר (באיסלנדית: Steinunn Valdís Óskarsdóttir; נולדה ב-7 באפריל 1965) היא פוליטיקאית איסלנדית. בעבר כיהנה כראש עיריית רייקיאוויק, ובשנים 2007 עד 2010 היא הייתה חברת הפרלמנט האיסלנדי מטעם מפלגת הברית הסוציאל-דמוקרטית.

אוסקרסדוטיר נבחרה כחברת מועצה בעיריית רייקיאוויק ב-1994. עשר שנים אחר כך, ב-30 בנובמבר 2004, נבחרה לראש העירייה, לאחר שהחליפה את קודמה ת'ורולפור ארנאסון (Þórólfur Árnason) שהתפטר. היא כיהנה בתפקיד זה עד 13 ביוני 2006. בתקופה שבין 2003 ל-2008 שירתו שבעה אנשים שונים כראש עיריית רייקיאוויק, עקב אי יציבות פוליטית של הקואליציה העירונית. תקופת כהונתה של אוסקרסדוטיר הייתה הארוכה ביותר בין ראשי ערים אלו.

ב-12 במאי 2007 נבחרה אוסקרדוטיר לפרלמנט האיסלנדי (האלת'ינגי) מטעם מפלגת הברית הסוציאל-דמוקרטית. עם בחירתה שימשה כיו"ר הוועדה לתחבורה ולתקשורת, ומאז 2009 היא כיהנה כסגנית יושב-ראש הפרלמנט, וכחברה בוועדת התחבורה והתקשורת ובוועדת המסחר. ב-מאי 2010 היא הגישה התפטרות מהפרלמנט וזאת על רקע גילויים לגבי מקורות מימון מערכת הבחירות שלה.
היא שימשה חברה במשלחת הפרלמנטרית האיסלנדית למועצת אירופה. בנוסף, הייתה חברה במהלך כהונתה גם בוועדות התקציב, איכות הסביבה, ענייני חברה וביטוח לאומי והוועדה לעניינים חוקתיים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.althingi.is/cv_en.php4?ksfaerslunr=112 סטיינון ולדיס אוסקרסדוטיר] באתר האלת'ינגי 

קטגוריה:ראשי עיריית רייקיאוויק
קטגוריה:חברי האלת'ינגי
קטגוריה:איסלנדיות שנולדו ב-1965
קטגוריה:איסלנדים שנולדו ב-1965