OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דן בלומברג

דן בלומברג הוא פרופסור וסגן הנשיא לפיתוח אזורי ותעשייתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ראש המעבדה לחישה מרחוק והדמאות פלנטריות, ויו"ר סוכנות החלל הישראלית החל מיולי 2022.

==ביוגרפיה==
סיים לימודי דוקטורט במדעים פלנטריים באוניברסיטת המדינה של אריזונה בשנת 1993. במסגרת מחקרו עבד בקבוצת הגאולוגיה הפלנטרית, במימון נאס"א, שבה התמקד בתופעות פיזור חול על כדור הארץ, מאדים ונוגה, ושימוש בחישה מרחוק מכ"מית לצלם את פני כוכבי הלכת. במהלך הדוקטורט השתמש בנותנים של מכ"ם מפתח סינתטי במסגרת משימת מעבורת החלל אנדוור STS-59 וSTS-68.

חבר סגל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב החל משנת 1995. בין השנים 2006 ל-2010 היה ראש החלקה לגאוגרפיה ומשנת 2008 קיבל מינוי של פרופסור במחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי באוניברסיטה.

בלומברג מכהן כסגן נשיא לפיתוח אזורי ותעשייתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עמד בראש הצוות אשר פיתח את לווין BGUSAT, לווין קיובסאט לחישה מרחוק.

משמש כראש המעבדה לחישה מרחוק והדמאה פלנטרית.

משנת 2016 משמש בוועד המייעץ של חברת UTILIS, אשר מגלה דליפות וזיהום סביבתי תוך שימוש בתצלומי חישה מרחוק.

ביולי 2022 מונה ליו"ר סוכנות החלל הישראלית.

==מחקריו==
בין הנושאים שחקר בתחום החישה מרחוק, בלומברג חוקר את המחקר הסביבתית והשלכות שינוי האקלים, גאוגרפיה פלנטרית, שימוש בחישה מרחוק לטובת חקלאות, חקר תהליכים סביבתיים במרכז אסיה וזיהוי אנומליות תוך שימוש בהדמאות היפרספטראליות.

==פרסים ואותות הוקרה==
חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה משנת 2018.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.blumberg.bgu.ac.il/ Dan G. Blumberg] באתר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי תוכנית החלל הישראלית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: גאוגרפיה ופיתוח סביבתי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אריזונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
תאונת האוטובוס באל-חמה (1945)

תאונת האוטובוס באל-חמה אירעה ב-12 במאי 1945 בשעה שאוטובוס, שהסיע מתרחצים שנפשו במרחצאות באל חמה לטבריה, התהפך לצד הדרך והתדרדר לערוץ הירמוך. בתאונה נספו 30 נוסעים (יהודים וערבים) ו-10 נפצעו.

== רקע ==
אתר המרחצאות חמת גדר היווה מוקד משיכה לרוחצים שחיפשו מזור לבעיות בריאות החל מהתקופה הרומית כשממצאים באתר כוללים בתי מרחץ, שברי פסלים ומיזרקות מהתקופה הרומית, בית כנסת מהמאה הרביעית, כתובות מהתקופה הביזנטית, כתובות מהתקופה המוסלמית ומבנים מהתקופה העות'מאנית. לאחר שהמקום שופץ בתקופת השלטון העות'מאני וחודש בתקופת המנדט הבריטי החלה חברת אוטובוסים ערבית להפעיל קו שירות בין טבריה והמרחצאות לשירות הרוחצים היהודים והערבים. 

בין צמח למרחצאות חיבר (ועדיין מחבר) כביש יחיד שנסלל מצידו הצפוני של מצוק הירמוך. טרום קום המדינה היה כביש זה צר וחסר מעקה בטיחות וחלקים ממסלולו עברו ממש על שפת המצוק הנופל אל הירמוך. לאחר קום המדינה הורחב הכביש מספר פעמים והותקנה לאורכו גדר.

== אירועי התאונה ==
ב-12 במאי 1945, בשעות אחר הצהריים, אסף אוטובוס של חברת ההובלה כ-40 נוסעים מהמרחצאות ופנה לנסוע לטבריה. בקרבת גשר הרכבת הגדול סטה האוטובוס מנתיבו והחל להתדרדר על שולי הדרך עד שנפל לתהום של כ-200 מטר.

3 מהנוסעים שנפצעו קל וכן נהג האוטובוס עבדל ראדד קחוואג' הצליחו לחלץ עצמם דרך דלת הרכב והביטו חסרי אונים ברכב המחליק למטה עד התרסקותו בערוץ הנחל כשמעוצמת הפגיעה התפרק האוטובוס לחלקים. 

בגלל הטופוגרפיה המורכבת של אזור התאונה נמשך הליך חילוץ הפצועים וההרוגים כל אותו הלילה וביום שלמחרת כשרוב הפצועים הובלו לבתי חולים בטבריה והחללים הוסעו על גבי הרכבת לזיהוי בצמח. בגלל תהליך החילוץ הארוך וחוסר הבהירות בנוגע למספר הנוסעים שהיו על האוטובוס נמסרו תחילה לפרסום מספרי נפגעים חלקיים בלבד. בסיומו של האירוע נמנו 28 הרוגים (מתוכם 5 יהודים) ו-12 פצועים. חלק מהחללים לא היו ניתנים לזיהוי בגלל חומרת הפציעות ולכן הובאו לקבורה בקבר אחים כש-4 מהחללים היהודים הובאו לקבורה בקבר אחים בבית הקברות נחלת יצחק בהשתתפות קהל רב. כמו כן הייתה השערה שמספר מהרוגי התאונה נסחפו בירמוך ולכן הוגדרו נעדרים.

בימים שלאחר התאונה נפטרו בבתי החולים שניים מהפצועים ובכך עלה מניין ההרוגים בתאונה ל-30.

חקירת התאונה העלתה חשד לתקלה בבלמי האוטובוס.

== קישורים חיצוניים ==
* אלי אלון, [https://www.news1.co.il/Archive/0026-D-138532-00.html אסון האוטבוס באל-חמה (1945)], באתר News1, תאריך 8 בינואר 2020
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.archives.gov.il/archives/Archive/0b07170680022595/File/0b07170680f3434d תיק חקירת המשטרה בעקבות התאונה], באתר "ארכיון המדינה"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאונות דרכים בארץ ישראל
קטגוריה:ישראל: תאונות דרכים
קטגוריה:אל חמה
קטגוריה:1945 בארץ ישראל
קטגוריה:אסונות בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל
פארפה מנדנדה

פארפה מנדנדה (בצרפתית: Parfait Mandanda; נולד ב-10 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בעמדת השוער במועדון קן ב' הבלגי ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

אחיו, סטיב מנדנדה משמש כשוער בנבחרת צרפת.

==קריירת מועדונים==
מנדנדה, נולד בניבר והתחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קן וכאשר היה בן 12 הצטרף לזו של בורדו. בינואר הושאל לבווה עד לסיום העונה ובסיומה עבר למועדון.

בקיץ חתם באלטאי מליגת המשנה הטורקית. כעבור שנה חתם בשרלרואה הבלגית בה שיחק עשר שנים מתוכן רק שנתיים כשוער ראשון.

בפברואר הושאל לדינמו בוקרשט עד לסיום העונה. לקראת עונת הושאל להרטפורד אתלטיק מה-USL.

ב-20 ביולי 2021 חתם במוסקרון עד לסיום העונה, עם אופציה לעונה נוספת.

==קריירה בינלאומית==
בניגוד לאחיו שמייצג את צרפת, פארפה החליט לייצג את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ב-5 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד , בה שיחק נגד אחיו סטיב.

השתתף עם הנבחרת שלוש פעמים בגביע אפריקה לאומות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:שוערי כדורגל צרפתים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: כדורגלנים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: שוערי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני אלטאי
קטגוריה:כדורגלני שרלרואה
קטגוריה:כדורגלני דינמו בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני מוסקרון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קטגוריה:צרפתים שמוצאם מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2015
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים ברומניה
קטגוריה:ספורטאים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים ברומניה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1989
קטגוריה:אישים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו שנולדו ב-1989
אמון הציבור

מתוך תעמולת בחירות אמריקאית: "משרה ציבורית היא חלק מאמון הציבור"
אמון הציבור הוא מידת האמון שממשל רוכש מצד הציבור והחברה שעליהם הוא מופקד. התפיסה שמעניקה חשיבות לאמון הציבור, גורסת שככל שהציבור מאמין יותר בגופי הממשל, הדבר מעיד שהשלטון תואם יותר את רצונותיו וציפיותיו, והופך יותר לגיטימי דמוקרטית. את מידת אמונו, ציבור האזרחים יכול לבטא בבחירות, מכוח עקרון שלטון העם.

מידת אמון הציבור בממשל עלולה להיפגע מרמת שירות ציבורי ירודה, שאינה שומרת על זכויותיו או מספקת את צרכיו. עבירות שחיתות של שוחד או הפרת אמונים מצד עובדי ציבור, פוגעות אף הן בתמיכת החברה בממשל, בממסד,<ref></ref> וביציבות הסדר החברתי.<ref>ע"פ 884/80 מדינת ישראל נ׳ גרוסמן</ref>

בהשאלה, המונח משמש גם לתיאור האמון שציבור רוחש לגופים אחרים, כגון הממסד המדעי,<ref></ref> הרפואי,<ref></ref> אמצעי התקשורת<ref></ref> ובמערכת הפוליטית.<ref></ref>

==בחוק==
===בארצות הברית===
בארצות הברית, המונח "אמון הציבור" מתייחס לכל רכוש ציבורי. תחילה, נעשה במושג זה שימוש במהלך יצירת הממשלה, כדי להתייחס לפוליטיקאים המשיגים את כוחם באמצעות בחירות. על פי חוקת ארצות הברית, חברי הקונגרס, וכן נשיא ארצות הברית נבחרו מטעם אמונו של הציבור. על פי החוקה הראשונה שנוסחה על ידי אחת ממדינות ארצות הברית, היא חוקת מרילנד, כל האנשים שנבחרו לכהן מטעם מוסדות ציבוריים מוכרחים ליהנות מאמון הציבור.

===בפיליפינים===
בפיליפינים, ”בגידה באמון הציבור“ היא אחת משש העבירות שעליהן ניתן להדיח עובד ציבור, לפי סקציה 2 בסעיף XI של חוקת הפיליפינים של 1987. עם זאת, המונח אינו מוגדר היטב; בדיקה של הרשומות של הוועדה החוקתית של 1986 הראתה שהמנסחים לא יכלו למצוא דרך טובה יותר להעריך את גבולות הבגידה באמון הציבור מאשר לרמוז לדוגמאות חיוביות ושליליות של שניהם, מבלי להגיע לההגדרה הברורה שלהם או אפילו קווי מתאר לכך. במשפט פרנסיסקו ג'וניור נגד נאגמאמלאסאקיט נה מגה מאנאנאנגול נג מגה מנגאגאוונג פיליפינו בע"מ, קבע בית המשפט העליון של הפיליפינים כי הבקשה להגדיר ”בגידה באמון הציבור“ היא שאלה פוליטית לא-חוקית שהיא מעבר לתחום סמכותו השיפוטית לפי החוקה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הספרה הציבורית
קטגוריה:ממשלה
לוס אנג'לס אצטקס

הלוס אנג'לס אצטקס (באנגלית: Los Angeles Aztecs) היא קבוצת כדורגל מהעיר לוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, אשר שיחקה בליגת הNASL בין השנים 1973-1981. הקבוצה היא אחד מהמייסדות של ליגת הכדורגל הלאומית (NSL) שאמורה להתחיל ברחבי צפון אמריקה לפני מונדיאל 2026. האצטקים התחרו בליגת הNASL מ-1974 עד 1981. בקבוצה שיחקו אגדות כדורגל אירופאיות כמו: ג'ורג' בסט ויוהאן קרויף, הזמר האנגלי אלטון ג'ון היה חלק מהבעלים של המועדון.

== היסטוריה ==
בינואר 1974, הודיעה ליגת הכדורגל של צפון אמריקה (NASL) על לוס אנג'לס כאחת משש ערים שקיבלה קבוצת התרחבות לעונת 1974. ד"ר ג'ק גרגורי, רופא מקומי ומשקיע נדל"ן שילם את דמי הזיכיון ושימש כבעלים של הצוות. לאחר ששיחקו סדרה של משחקי ידידות לפני העונה מול קבוצות ממקסיקו, האצטקים פתחו את עונתם הראשונה עם ניצחון 1-2 על סיאטל סאונדרס. האצטקים סיימו את העונה עם שיא של אחד עשר ניצחונות, שתי תוצאות תיקו ושבעה הפסדים וממוצע של 5,098 אוהדים למשחק, וזכו במקום הראשון בליגה המערבית.

לאחר עונת 1975, הזמר האנגלי אלטון ג'ון רכש חלק מהקבוצה וקיבל אישור מהליגה לשבת על הספסל במהלך המשחקים. כמה שבועות לאחר מכן, הקבוצה הודיעה על כוונתה להחתים את זוכה כדור הזהב לשנת 1968, ג'ורג' בסט, ששוחרר על ידי מנצ'סטר יונייטד. ג'ורג' בסט הגיע ללוס אנג'לס ב-20 בפברואר 1976.

לאחר העונה, הקבוצה נרכשה על ידי קבוצה בראשות אלן רוטנברג, כאשר שחקן לוס אנג'לס לייקרס לשעבר רודי לרוסו מונה למנהל מקצועי.

ב-14 בנובמבר 1978, נשיא הקבוצה, לארי פרנד, הודיע כי רינוס מיכלס התקבל לעבודה כמאמן הראשי של המועדון. מישל שינה את הסגל של הקבוצה כשרק ארבעה שחקנים מקבוצת האצטקים של עונת 1978 נותרו בסגל לעונת 1979. האצטקים פתחו את העונה עם שיא של חמישה ניצחונות בשבעה משחקים כאשר ב-22 במאי 1979, הודיעה הקבוצה על החתמתו של זוכה כדור הזהב יוהאן קרויף, שחתם על חוזה של 1.4 מיליון דולר ל-2 עונות, מה שהפך את קרויף לאתלט בעל השכר הגבוה ביותר בדרום קליפורניה. האצטקים סיימו את העונה במקום השני עם שיא של שמונה עשר ניצחונות ושנים עשר הפסדים. לפני החתמתו של קרויף, האצטקים עמדו על ממוצע של 7,500 אוהדים למשחק, אך סיימו את העונה עם ממוצע נוכחות של 14,333. קרויף זכה ב-MVP של הליגה ולארי הולסר נבחר לרוקי השנה לעונת 1979.

ב-9 בדצמבר 1981, לאחר עונת 1981, בטלוויזיה פורסמה הצהרה לפיה הקבוצה לא תשחק בעונת 1982 וכי כל חוזי השחקנים שנותרו במועדון יימכרו.

ב-2022, היזם האנגלי וסוכן הכדורגל סקוט מייקלס, הודיע בפומבי שהוא וקבוצתו השיקו מחדש את האצטקים באזור המטרופולין של לוס אנג'לס.

==שחקני עבר בולטים ==
* יוהאן קרויף
* ג'ורג' בסט
* חבייר אגירה
* וים סורביר
* טרי מנצ'יני
* מירו ריס

==תארים והישגים==
*NASL
**זכייה: 1974

==קישורים חיצוניים==

*[https://losangelesaztecs.com/l-a-aztecs/ אתר המועדון]

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1973
קטגוריה:לוס אנג'לס: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל אמריקאיות
פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון לאלבום האהוב ביותר

פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון לאלבום האהוב ביותר הוא פרס בקטגוריית המוזיקה של הטקס, אחד מארבעת החלקים. ניתן על ידי צופי ניקלודיאון המורכב מקהל ילדים הבוחרים את הזוכים בתחומים השונים, והזוכה בטקס מקבל פסלון כתום בצורת ספינת אוויר (בלימפ), שהייתה לוגו הערוץ במשך רוב התקופה שבין השנים 1984–2009, והוא אף משמש כגלילור (חלול במרכז) עבור אלבום מוזיקה.

הטקס החל משנת 1987, בתור טקס הנקרא "The Big Ballot".<ref></ref><ref></ref><ref></ref> הפרס לאלבום האהוב ביותר נוסף בשנת 2022, בטקס ה-35. עד טקס זה, בחלקת המוזיקה היה שלוש קטגוריות: זמר, זמרת/להקת ושיר השנה, כאשר רק בשנת 2000, החלו להתווסף עוד קטגוריות בחלקת המוזיקה; הלהקה האהובה ביותר, הצמד האהוב ביותר, האמן החדש האהוב ביותר, ושיר הפסקול האהוב ביותר.<ref></ref><ref></ref> ב-2016, התווספה קטגוריה הנקראת "שיתוף הפעולה האהוב ביותר". בשנת 2022, הוחלט כי כמות המועמדים תוגדל לכשישה מועמדים בסך הכל.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== רקע והישגים ==
פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון זה מוענק משנת 2022. הראשון לזכות בפרס זה הייתה בילי אייליש עם אלבומה, Happier Than Ever. הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט נהפכה לאמנית עם מספר רב ביותר של מועמדויות בפרס זה עם שלושת אלבומי האולפן שלה, כאשר שניים מתוכם הן הוצאות מחודשות אשר הוקלטו מחדש בשל מחלוקת המאסטרס של טיילור סוויפט, Fearless (Taylor’s Version) Red (Taylor’s Version), ו-"Midnights".

== זוכים ומועמדים ==
ההקלטות החוזרות של אלבומיה הקודמים שלה, Fearless ו-Red, אשר הקליטה אותן במסגרת מחלוקת על הבעלות על הקלטות שירים שלה עם ביג משין רקורדס<ref></ref><ref></ref>]]
{| class="wikitable sortable"
! scope="col" style="width:5em;" |שנה
! scope="col" style="width:300px;" |זוכה
! scope="col" |יצירה
! class="unsortable" scope="col" |מועמדים
! class="unsortable" scope="col" |מקור
|-
! scope="row" |2022<ref></ref>
|align="center"|בילי אייליש
|align="center"|Happier Than Ever
|
* <small>30 – אדל</small>
* <small>Justice – ג'סטין ביבר</small>
* <small>Certified Lover Boy – דרייק</small>
* <small>Fearless (Taylor's Version) – טיילור סוויפט</small>
* <small>Red (Taylor's Version) – טיילור סוויפט</small>
| align="center" |<ref></ref>
|-
!2023
|align="center"|טיילור סוויפט
|Midnights (3am Edition)
|
* <small>Renaissance – ביונסה</small>
* <small>God Did – די ג'יי חאלד</small>
* <small>Special – ליזו</small>
* <small>Harry's House – הארי סטיילס</small>
* <small>Dawn FM – דה ויקנד</small>
|<ref></ref>
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארצות הברית: פרסים קולנועיים
קטגוריה:פרסי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:פרסי מוזיקה
קטגוריה:ניקלודיאון: תוכניות וסדרות
ולא יהיה כקרח וכעדתו

וְלֹא יִהְיֶה כְקֹרַח וְכַעֲדָתוֹ היא מצוות לא תעשה שאוסרת להחזיק במחלוקת. יש אומרים שמצווה זו נמנית כאחת מתרי"ג מצוות.
==מקור המצווה==
לאחר מחלוקת קרח ועדתו ומות מאתיים וחמישים מקריבי הקטורת, ציווה ה' את משה שיאמר לאלעזר בן אהרון לעשות מהמחתות ציפוי למזבח, כדי שיהיו לאות לבני ישראל. אלעזר מבצע את הציווי ובתוך כך מתפרשת תכלית האות:

הפסוק נדרש בתלמוד הבבלי כאיסור מהתורה להחזיק במחלוקת:

דברי רב הובאו בספר פסקי הרי"ף והרא"ש, וכן אצל כמה ממוני המצוות: הלכות גדולות, שערי תשובה, סמ"ג ועוד. מנגד, הרמב"ם לא מנה מצווה זו במניין המצוות, ואף כתב שדרשה זו היא אסמכתא<ref></ref>. בלאו של לא תתגודדו הרמב"ם ציין את דברי רב, אך כתב שמדובר בדרשה בלבד, והראה על פי מדרש חז"ל שהפסוק אינו ציווי אלא איום שמי שיעשה מעשים שיש בהם מחלוקת על הכהונה - ייענש.<ref name=":0"></ref>
==איסור לערער על הכהונה==
ספר יראים, מונה את הלאו הזה כאיסור לחלוק על הכהונה. כך גם כותב הרמב"ן בהשגותיו לספר המצוות, שזהו פשט הכתוב ועיקרו, ולשיטתו, חז"ל הסמיכו על איסור זה את האיסור להחזיק במחלוקת על דרך אגדה ואסמכתא.

== העונש ==
ברובד הפשט ניתן להבין שכוונת הפסוק היא שכל זר שיחלוק על הכהונה ויקטיר קטורת ייענש בעונש שניתן לקרח ולעדתו, כלומר שהארץ תפתח את פיה ותבלע אותו ואת כל אשר לו. אמנם חז"ל דרשו מלשון הפסוק משמעות הפוכה. לפי המדרש, זר שקרב להקטיר קטורת לא יהיה כקרח וכעדתו, אלא יקרה לו מה שקרה לידו של משה, כלומר צרעת.<ref name=":0" /> מדרש זה קושר בין העונש המובטח בפרשת קרח לבין הצרעת בה לקה עוזיהו.

== דיני המצווה ==
במסכת אבות נקבעה חלוקה בין מחלוקת ראויה למחלוקת שאינה ראויה:
הרמב"ם פירש את המילה 'סופה' במובן של תכלית. לפי הרמב"ם, תכלית המחלוקת של הלל ושמאי הייתה מציאת האמת, ואכן האמת התלבנה מתוך מחלוקתם. זאת בשונה מהתכלית של מחלוקת קרח וכל עדתו, שהייתה בקשת שררה והניצחון בוויכוח, ולבסוף קרה ההפך.

== חששות נוספים ==
בעל השאלתות מסביר שהמחלוקת יכולה להביא לידי האיסור של לא תשנא את אחיך בלבבך, ולכן לא רק הקטן צריך לכפוף עצמו מול הגדול, אלא גם הגדול יכוף עצמו לקטן כדי למנוע מחלוקת.

החפץ חיים מונה את האיסור 'ולא יהיה כקרח וכעדתו' כאחד הלאווים שעליהם יכול לעבור מי שמספר לשון הרע.
==לקריאה נוספת==
*הרב יהודה שביב, איסור מחלוקת, שמעתין גיליון 100, תש"ן, עמ' 322 - 318
*הרב אברהם יוסף אהרמן, הליכות עולם, קודש ישראל פרק כה, מחלוקת ריב שנאה, עמ' קכו-קלד.

==ראו גם==
* מחלוקת קורח ועדתו

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרשת קרח
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:מחלוקות ופולמוסים ביהדות
חצי האי בליצה

חצי האי בליצה (באנגלית: Belitsa Peninsula; בבולגרית: полуостров Белица) הוא חצי אי רחב הבולט לכיוון צפון-מערב מחצי האי טריניטי, שבצפון-מזרח חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

רוחבו של חצי האי 13 קילומטרים. אורכו של חצי האי 8.5 קילומטרים.

חצי האי בליצה פורץ לכיוון צפון מערב, והוא גובל במפרץ בואון שמצפון-מזרח לו;

חצי האי בליצה גובל במפרץ שארקו, שמדרום מערב לו.

חצי האי בליצה גובל במצר ברנספילד, שמצפון-מערב לו.

לחצי האי בליצה צורת טרפז. הקצה המערבי שלו הוא כף קיילמאן, והקצה הצפוני שלו היא נקודת נוטר.

סלעי ביוור הם קבוצת סלעים הממוקמים 4 קילומטרים מחצי האי בליצה, באמצע המרחק שבין נקודת נוטר לבין כף קיילמאן.

== היסטוריה ==
=== מיפוי חצי האי ===

חצי האי מופה על ידי סוקרים גרמנים וסוקרים בריטיים בשנת 1996.

=== מקור השם ===

חצי האי נקרא על שם העיירה בליצה שבדרום-מערב בולגריה.

בליצה
בליצה
בליצה
גלסון דאלה

ז'אקינטו מואונדו "גלסון" דאלה (בפורטוגזית: Jacinto Muondo "Gelson" Dala; נולד ב-13 ביולי 1996) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באל-וכרה.

==קריירת מועדונים==
גלסון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל פרימיירו דה אגוסטו המקומית. בשנת כבש 23 שערים ב-27 משחקי ליגה ומשך את עיניהם של סקאוטים מטעם בנפיקה ליסבון, אך לבסוף חתם ביריבה העירונית.

ב-15 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים בהפסד 4-0 לפורטימוננסה. שמונה ימים לאחר מכן הוא כבש את שערו הראשון, בתיקו 1-1 נגד ספורטינג קובילייה. ב-2 באפריל כבש רביעייה בניצחון 5–1 נגד אולהאננסה. ב-21 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 1-4 נגד צ'אווס.

ב-4 בינואר 2018 הושאל לריו אבה במדיה שיחק עונה וחצי. ב-23 באוגוסט 2019 הושאל לאנטליהספור מליגת העל הטורקית במדיה שיחק עד ינואר . בסיום העונה שוחרר מספורטינג וחתם בריו אבה.

ב-11 באוגוסט 2021 הושאל לאל-וכרה מליגת העל הקטרית.

==קריירה בינלאומית==
ב-13 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה בניצחון 0-4 נגד . ב-4 ביולי של אותה שנה, הבקיע צמד בניצחון 2-4 נגד סווזילנד.

גלסון השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.

נכלל בסגל נבחרת אנגולה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בשנת 2024.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אנגולים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגולים
קטגוריה:לואנדה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני ריו אבה
קטגוריה:כדורגלני אנטליהספור
קטגוריה:כדורגלני אל-וכרה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגולה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2023
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקטר
קטגוריה:ילידי 1996
יאיר אסייג

יאיר אסייג (נולד ב-18 בספטמבר 1966) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. כיום מאמן את בית"ר עירוני מעלה אדומים מליגה ב'.

==קריירה==
אסייג התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל ירושלים, במדיה שיחק 12 עונות. בקיץ הצטרף למכבי הרצליה במדיה שיחק עונה אחת וכבש שער אחד ב-26 משחקים. בסיום העונה, חזר לירושלים ורשם 5 הופעות בלבד בליגה ובינואר של אותה עונה חתם בבית"ר תל אביב. בסיום העונה פרש מכדורגל.

בקיץ מונה למאמן הפועל ירושלים בה אימן עונה אחת ובמהלך עונת חזר לתפקיד זה. בהמשך, אימן גם בבית"ר גבעת זאב, בית"ר רמת גן, עירוני בית שמש וקבוצת הנוער של הפועל ירושלים. כיום מאמן את בית"ר עירוני מעלה אדומים.

כבש 64 שערי ליגה.

אסייג נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
פלורנס (אריזונה)

פלורנס (באנגלית: Florence) היא עיר במחוז פינאל שבמדינת אריזונה, ארצות הברית. העיר ממוקמת על הגדה הדרומית של נהר חילה כ-80 ק"מ מפיניקס. העיר היא בין הוותיקות באריזונה. היא כוללת 25 בניינים שנכללו ברשימת מקומות היסטוריים.

==היסטוריה==
האזור היה מאוכלס על ידי האינדיאנים בני תרבות הוהוקם. לפני הקמת העיר חילה הייתה הגבול בין ארצות הברית לבין מקסיקו. בשנת 1853 בעקבות רכישת גדסדן הגבול התרחק דרומה.

בשנת 1866 לאזור הגיע לוי רגלס, משתתף מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא רכש שטחים באזור ופעל להקמת היישוב החדש. ככל הנראה העיר נקראה על שמה של ביתו של מושל האזור, אך קיימת סברה שהיא נקראה על שם של עיר פירנצה שבאיטליה. בתמיכת המושל ביישוב הוקם משרד דואר. כאשר הוקם מחוז חדש, העיר הפכה למקום מושבו של השלטון המקומי. בשנת 1875 באזור התגלו מרבצי כסף וזה תרם לפיתוח האזור.

בשנת 1870 באזור הוקם יישוב חדש בשם "אדמסוויל". בתחילת המאה ה-20 נחר חילה יצאה מגדותיו ועיירה קטנה נהרסה. כל התושבים עברו לפלורנס.

בעיר ממוקמת באזור אקלים צחיח בחלק הדרומי של מדבר סונורה.

בעיר ממוקמות מספר מתקני כלא השייכים למדינה ומתקנים פרטיים. בסך הכול במתקנים אלו מוחזקים עשרות אלפי אסירים. ביניהם גם אסירים מסוכנים נידונים לתקופות מאסר ארוכות ולמוות. בין האסירים המפורסמים נמנה דאגלס גרצלר. במהלך מלחמת העולם השנייה דרומית לעיר הוקם מחנה שבויים שהיה יכול לאכלס 6000 שבויים גרמנים ואיטלקים. בקרבת מקום הוקם מחנה ליפנים אזרחי ארצות הברית שנאסרו לאחר תחילת המלחמה.

בשנת 1995 בקרבת העיר הוקם מנזר אורתודוקסי בו שוכנים נזירים ממוצא יווני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://repository.arizona.edu/bitstream/handle/10150/553570/AZU_TD_BOX238_E9791_1941_4.pdf;jsessionid=D6BE003E01E5B7CF06F92B5916A462D2?sequence=1 היסטוריה של הקמת העיר]

קטגוריה:אריזונה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1866
Berufsverbot

("איסור מקצועי", ובגרמנית: ) הוא צו של "פסילה מקצועית" לפי החוק הגרמני. ניתן לתרגם את Berufsverbot לאנגלית כ"איסור מקצועי".

 פוסל את המקבל מלעסוק במקצועות או בפעילויות מסוימות על רקע רישום פלילי, הרשעות פוליטיות או חברות בקבוצה מסוימת.

== בגרמניה הנאצית ==
בהתאם לחוק נאצי משנת 1933, חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי (ה-), אסרה הממשלה הנאצית בגרמניה על יהודים רבים, אמנים, יריבים פוליטיים ואחרים לעסוק במקצועות מסוימים.

== לאחר מלחמת העולם השנייה ==
לאחר 1945, שלטונות בעלות הברית במערב גרמניה הנפיקו צווי נגד יוצרי קולנוע פוליטיים מסוימים כמו לני ריפנשטאהל, שקיבלה איסור מקצועי לכל החיים. <ref></ref>

== צו אנטי-רדיקלי משנת 1972 ==
ב-28 בינואר 1972, הממשלה הפדרלית וראשי הממשלה של מדינות גרמניה הקימו את ה- (הצו האנטי-רדיקלי). על פי צו זה, נאסר על אנשים שנחשבו לחברים בארגון קיצוני או מזוהים עמו לעבוד כעובדי מדינה (Beamter), איסור שכלל מגוון עיסוקים במגזר הציבורי כגון הוראה. הצו הוכרז כתגובה לטרור סיעת הצבא האדום.

היו שהתנגדו ל-, משום שלטענתם סתרה את חופש הבחירה התעסוקתי המובטח בחוקת גרמניה.

החוק הוחל באופן לא אחיד לאחר 1979, ורבות ממדינות גרמניה ביטלו את החקיקה הרלוונטית. הלנדטאג של סקסוניה התחתונה פרסם גינוי לנוהג ה-Berufsverbot. <ref></ref> מדינות אחרות, כמו בוואריה, עדיין מיישמות את הצו.

== התייחסות חוקית של מועצת אירופה ==
לפחות במקרה אחד (ווגט (Vogt) נגד גרמניה, 1995), בית הדין האירופי לזכויות אדם מצא את גרמניה מפרה את אחריותה לאזרח. דורותיאה ווגט הייתה מורה שפוטרה כי הייתה חברה פעילה במפלגה הקומוניסטית הגרמנית. הקביעה שזכות האזרח הופרה התבססה על סעיף 10 (הזכות לחופש הביטוי) וסעיף 11 (הזכות לחופש ההתכנסות וההתאגדות) של האמנה האירופית לזכויות אדם. לאחר מכן התפשרה עמה הממשלה על מתן פיצוי על זמנה ללא משכורת מלאה, הוספה לזכויות הפנסיה שלה באותה תקופה, וכן נזקים ועלויות צנועות נוספות.

== הערות שוליים ==

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Bulletin of the Government of the Federal Republic of Germany no. 15 of 3 February 1972, p.&nbsp;142
* Vogt v. Germany, European Court of Human Rights, sitting as a Grand Chamber in Strasbourg, main judgement delivered 2 September 1995. Case number 7/1994/454/535. Application number 17851/91.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://germanhistorydocs.ghi-dc.org/sub_document.cfm?document_id=898 הצו האנטי-רדיקלי משנת 1972]
* [http://www.gegen-berufsverbote.de/lib/international/chronoenglish.html כרונולוגיה של האירועים בפרשת מיכאל צ'שקוצ'י, 2001-2006] מאתר [http://gegen-berufsverbote.de/index1-e.php נגד Berufsverbote]

קטגוריה:גרמניה: פוליטיקה
קטגוריה:גרמניה: חוק ומשפט
קטגוריה:גרמניה הנאצית: חוק ומשפט
יוסף חיים לוקשטיין

יוסף חיים לוקשטיין (25 בדצמבר 1902 - 13 ביולי 1979) היה רב אמריקאי, דוקטור, נשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה, נשיא אוניברסיטת בר-אילן בשנים 1957–1966, ונשיא .

== חייו ==
נולד בשנת 1902 בעיירה סמיאטיץ (ברוסיה הלבנה) להוריו רבי יעקב שכנא ועלקא. בשנת 1910, כשהיה בן שמונה היגר עם הוריו לארצות הברית. למד בישיבת יעקב יוסף שבע שנים ולאחר מכן למד עוד ארבע שנים בתיכון של ישיבת רבי יצחק אלחנן עד שקיבל סמיכה לרבנות בשנת 1926. תוך לימודיו לרבנות סיים תואר שני ועבודת דוקטורט בנושא "זכות הבכורה בחברה ובמשפט היהודי" באוניברסיטת קולומביה. שימש כמרצה בישיבה אוניברסיטה לנושאים - "דרוש" ו"סידורי בית הכנסת".

בשנת 1923, התמנה לעוזר לרב משה זבולון מרגלית בקהילת "עדת ישורון" בניו יורק והתחתן עם ביתו גרטרוד שלאנג. לאחר מות הרב מרגלית ירש את מקומו בתור מנהיג הקהילה.

בשנת 1928 הקים את בית המדרש למורות שבהמשך הפך לסניף של ישיבה יוניברסיטי ועמד בראשו במשך 10 שנים.

בשנת 1937 הקים את (רבי משה זבולון - על שם הרב מרגלית<ref>אנציקלופדיה של הציונות הדתית - ו, עמ' 571</ref> או על שם סבו<ref>ספר היובל, הפרדס, עמ' 460</ref>) שהייתה בית הספר היומי הקהילתי הראשון בארצות הברית. לאחר מכן התווסף לישיבה גם מוסד של בית ספר תיכון. עמד בראשה עד לשנת 1967. עד למותו הישיבה מנתה כ-800 תלמידים<ref></ref>.

בשנת 1941 התמנה לנשיא ועד הרבנים של ניו יורק ובהמשך לנשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה. לקח חלק פעיל בוועד של הרבנות הצבאית בצבא ארצות הברית ומתוך כך ביקר במחנות פליטי השואה באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה. כמו כן, התמנה לנשיא ואף הוגדר כנשיא הכבוד של גוף זה עד למותו.

הרב לוקשטיין היה ציוני ושימש כיושב ראש הוועדה הארץ ישראלית של ועידת יהודי אמריקה לפני קום המדינה. היה חבר בתנועת המזרחי ואף השתתף בקונגרס שלפני מלחמת העולם השנייה.

סייע לד"ר פנחס חורגין ביסוד אוניברסיטת בר-אילן ולאחר פטירתו התמנה לנשיא האוניברסיטה ושימש בתפקיד זה בין השנים 1957 -1967<ref></ref>.

נפטר בגיל 76 ב-13 ביולי 1979 בבית החולים מאונט סיני במיאמי ביץ', פלורידה.

== ספריו ==
* יהדות להלכה ולמעשה (1979).
* האמונה וגורל האדם (1967).

== משפחתו ==
בנו, הרב יחזקאל לוקשטיין כיהן כעוזר הרב בקהילת קהילת ישורון החל משנת 1958, אז קיבל את משרת הרב לאחר פטירת אביו.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים אמריקאים
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1979
רוז'ה איגנטובה

רוז'ה איגנטובה (בבולגרית: Ружа Игнатова, נולדה ב-30 במאי 1980) היא נוכלת מורשעת בולגרית-גרמנית. היא ידועה בעיקר כמייסדת תוכנית הונאת הפונזי הידועה בשם OneCoin. הטיימס תיאר את התוכנית כ"אחת ההונאות הגדולות בהיסטוריה".<ref></ref> היא הייתה הנושא של סדרת הפודקאסטים של BBC משנת 2019 הנקראת The Missing Cryptoqueen.<ref></ref>

מאז שנת 2017 נמלטה איגנטובה מסוכנויות אכיפת חוק בינלאומיות שונות. בתחילת 2019 היא הואשמה שלא בפניה על ידי הרשויות בארצות הברית בגין הונאה בנקאית, הונאת ניירות ערך והלבנת הון. ביוני 2022 היא צורפה לרשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI.

== ראשית חייה וחינוך ==
איגנטובה נולדה ברוסה, בולגריה, בשנת 1980 למשפחה ממוצא צועני.<ref></ref> היא היגרה לגרמניה עם משפחתה כשהייתה בת עשר, ובילתה חלק מילדותה בשרמברג במדינת באדן-וירטמברג.<ref></ref> בשנת 2005 היא קיבלה דוקטורט במשפט בינלאומי פרטי מאוניברסיטת קונסטנץ. בנוסף לכך, לפי הדיווחים, היא גם עבדה עבור תאגיד מקינזי ושות'.<ref></ref>

== פעילות פלילית ==
336x336 פיקסלים
ב-2012, איגנטובה הורשעה במרמה בגרמניה בקשר לרכישת החברה שלה ושל אביה פלמן איגנטוב, שזמן קצר לאחר מכן הוכרזה כפושטת רגל בנסיבות מפוקפקות; היא נידונה למאסר על תנאי של 14 חודשי מאסר.<ref></ref>

בשנת 2013, היא הייתה מעורבת בהונאה שיווקית מרובת רמות בשם BigCoin.<ref></ref>

בשנת 2014, היא הקימה תוכנית הונאת פונזי בשם OneCoin. בסביבות 25 באוקטובר 2017 היא עלתה על טיסת ריינאייר שיצאה מסופיה לאתונה שביוון ומאז היא נעלמה.<ref></ref> בשנת 2019, אחיה קונסטנטין איגנטוב הודה בהונאה והלבנת הון בקשר עם התוכנית.<ref></ref>

בשנת 2022 אישרה המשטרה בגרמניה את דבר קיומה של חקירה של "עורך דין מנוי-איזנבורג " בגין הלבנת הון אפשרית: העברת 7.69 מיליון אירו על ידי איגנטובה לאחד מחשבונותיו הפרטיים בשנת 2016. בינואר 2022 ערכה המשטרה חיפוש בדירות ומשרדים בוויילבורג , באדן-באדן, פרנקפורט אם מיין, באד הומבורג, נוי-איזנבורג ופאיהיניגן על האנץ .<ref></ref>

במאי 2022, היורופול צירף את איגנטובה לרשימת ה'מבוקשים ביותר' שלו.<ref></ref> ב-30 ביוני 2022, ה-FBI הוסיף את איגנטובה לרשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI במסיבת עיתונאים משותפת עם מחלקת החקירות הפליליות של שירות הכנסות הפנים, משרד התובע הכללי של ארצות הברית והמחוז הדרומי של ניו יורק, שבמהלכה הציעו פרס של עד 100,000 דולר למידע המוביל למעצרה של רוז'ה איגנטובה.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
רוז'ה איגנטובה הייתה נשואה לעורך דין גרמני ולהם בת משותפת שנולדה ב-2016.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידות 1980
קטגוריה:בולגריות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:צוענים
קטגוריה:ילידי 1980
קטגוריה:עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI
פלייריקס

פלייריקס (באנגלית: Playrix) היא חברה שמפתחת משחקי מחשב. החברה הוקמה בשנת 2004 ברוסיה וכיום המטה שלה ממוקם בדבלין, אירלנד.

מייסדי החברה הם האחים דמיטרי ואיגור בוכמן, שנולדו למשפחה יהודית ביער וולוגדה בצפון רוסיה. הם פיתחו את המשחק הראשון בשנת 2001, ופרסמו את המשחק Discovera באותה שנה. משחק נוסף שפותח בהמשך נתן לאחים הכנסה ממוצעת של 200 דולר בחודש. לקראת שנת 2004, לאחר שפותח משחק נוסף ושומרי מסך, המוצרים נתנו להם הכנסה של 10 אלף דולר בחודש. הם החליטו להקים חברה בעיר וולוגדה בה הם התגוררו ולהעסיק מספר עובדים. בסוף שנת 2007 רווחי החברה היו כ-300 אלף דולר בחודש.

בשנת 2009 הוחלט להפסיק לפתח משחקים למחשבים ולעבור לפיתוח משחקים לסמרטפונים. המשחק הראשון Township פורסם בשנת 2013. תוך שבע שנים הוא הורד 250 מיליון פעמים.

באפריל 2013 מטה החברה עבר לדבלין. החל משנת 2015 מספר משמעותי של מפתחי משחקים של החברה עובדים מרחוק. בשנים 2015–2020 החברה פרסמה משחקים נוספים. היא הגיעה לרווח של 1.5 מיליארד דולר בשנת 2019.

לאחר תחילת מגפת הקורונה החברה הודיעה על גידול משמעותי במכירות וברווחים. המשחק Gardenscapes הגיע ל-190 מיליון הורדות. באותה שנה כל עובדי החברה קיבלו בונוס להתמודדות עם המצב. בשנת 2021 שווי החברה היה כ-8 מיליארד דור והיא הייתה החברה הרביעית בעולם בתחומה עם רווח של 2.1 מיליארד דולר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות משחקי וידאו
קטגוריה:חברות איריות
קטגוריה:חברות רוסיות
חיים יהודה אברהם

הרב חיים יהודה אברהם<ref>במשפחות ספרדיות רבות וכן מעט מיחידי קהלות אשכנז, איטליה ופולין אין שם משפחה קבוע כי אם הם נקראים "מאב לבן או "די פאדרי אה איז'ו" כלומר שכינוי הבן הוא השם הפרטי של האב וכן הלאה למשל: בנו הבכור של ר' חיים בן שבתאי (המהרח"ש) נקרא שבתי חיים. ודון מינה ואוקי באתרין</ref> או רחמים חיים יהודה אברהם או בכור אליעזר (נפטר ב-13 בדצמבר 1848, י"ח בכסלו ה'תר"ט) היה אב בית דין, דרשן דיין ופוסק שחי ופעל באזמיר. ספרו, שו"ת אחי וראש, מצוטט רבות בדברי האחרונים.

== ביוגרפיה ==
נולד באזמיר לרבי יהושע אברהם יהודה, מחבר "ספר עבודת משא"<ref>(שאלוניקי 1846)</ref>. למד בישיבת בית יעקב רבי, יחד עם רבי חיים פאלאג'י, שהעיד על כך שהיו חברים קרובים: במשך כ-17 שנה. בישיבה למד שבעה ימים בשבוע, אליבא דהלכתא "ולרבות הלילות". למשך כשנתיים כיהן כראש הישיבה<ref>אחי וראש, הקדמת המאורות הגדולים</ref>. היה סגפן, והתענה תעניות רבות, וביניהם לימודי ל"ו שעות<ref>רבי חיים פאלאג'י, חלקם בחיים דרוש ו' להספד</ref>. כיהן כדיין בעיר, וכתב כמה ספרים, שהיו כולם למאכולת אש, ואחיו, רבי ישראל בנימין, הוציא לאור את כתביו מהמעט שנותר מהם ברשותו. היה דרשן ותיק, ורבים מדרושים שנשא נדפסו בסוף ספרו "אחי וראש".

ספרו נחשב בתשובות האחרונים, והם מביאים אותו רבות בספריהם, וביניהם:ר' אליהו ילוז ממרוקו בספר יש מאין<ref>סימן י"ט</ref>, רבי דוד פיפאנו<ref>שו"ת נושא האפוד סימן כח </ref>, רבי דוד ועקנין מטבריה<ref>שו"ת וידבר דוד חושן משפט סימן ח </ref> בספר חיים ביד להרב חיים פאלאג'י<ref>למשל: סימן א, סימן ל"ו, סימן צ"ב</ref>, רבי עובדיה הדאיה<ref>למשל: שו"ת ישכיל עבדי חלק ב - אבן העזר סימן ג, שו"ת ישכיל עבדי חלק ב - חושן משפט סימן ד

</ref> והרב עובדיה יוסף, שמביאו עשרות פעמים בחיבוריו <ref>למשל: שו"ת יביע אומר חלק ו - יורה דעה סימן כח, שו"ת יביע אומר חלק ז - אבן העזר סימן ו, שו"ת יביע אומר חלק ח - אבן העזר סימן ט, שו"ת יביע אומר חלק ח - אבן העזר סימן יב ועוד.</ref>

נפטר באזמיר בי"ח בכסלו ה'תר"ט ונקבר בה. על מצבתו נרשם:<ref>יש לציין שא' פריימאן, מצבות רבני וחכמי אזמיר, בתוך ענייני ש"צ, עמוד 149 כתב נוסח שגוי של המצבה.</ref>

=== צאצאיו ===
בנו היה הגביר רבי נסים יהושע אליעזר, שנדב את הכסף להוצאת ספרו של אביו, ובתו הייתה רבקה, שהתאלמנה מרבי יוסף אמאדו, בנו של רבי יעקב אמאדו שנפטרה בז' באייר התרס"ד<ref>[https://jewishturkstones.tau.ac.il/data? https://jewishturkstones.tau.ac.il/data?], רבקה אלמנת יוסף אמאדו</ref>.

== ספרו ==
שער ספר אחי וראש (שאלוניקי תרי״א)
* ספר אחי וראש (שאלוניקי תרי"א) - בנושאים יורה דעה, אבן העזר וחשן משפט על סדר הטור, ובסופו דרושים, ביניהם גם לשבת תשובה, לשבת זכור, לנישואין, להספד ולשבת הלבשה. את הספר הביא לדפוס אחיו, רבי רפאל ישראל בנימין אברהם, ומשום כך הוא נקרא בשם זה. טעם נוסף לקריאת הספר "חיים וראש", הוא שבראשי תיבות (הפוכים), המילה הראשונה היא - יהודה חיים אברהם. לספר הסכמות מרבי יהושע אברהם קריספין ומהרב הכולל, רבי חיים פאלאג'י.

==לקריאה נוספת==
* אחי וראש, הקדמה.
* ש׳ וואנונו, אנציקלופדיית ארזי הלבנון, ערך רבי חיים יהודה אברהם.
* א’ יערי, הדפוס העברי באזמיר - ארשת, א, תשי"ט, עמ’ 146.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:ראשי ישיבה
קטגוריה:ישיבת בית יעקב רבי (איזמיר)
קטגוריה:נפטרים ב-1848
עקדת יצחק (גייגר)

"עקדת יצחק" הוא ציור, מסוף המאה ה-19, המיוחס ליוסף צבי גייגר, ומתאר את עקדת יצחק. 
==היסטוריה==
במשך תקופה ארוכה זוהה הציור כיצירתו של האמן משה בן יצחק מזרחי. כך, לדוגמה, בקטלוג התערוכה "אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט", שנערכה במוזיאון ישראל בשנת 1979. גרסה מוקדמת של הציור מצויה באוסף יצחק איינהורן. חיזוק לזיהוי הגיע מהשוואה להדפס אבן מאת מזרחי, המצוי באוסף המוזיאון היהודי בניו יורק.

במשך השנים שונה הזיהוי. ראשית, בפינתו הימנית התחתונה של הציור מופיעה חתימה של האמן - "יוסף צבי לעבאך". בפינתו השמאלית מופיע זיהוי של מקום היווצרה - "בעיה"ק צפת ת"ו". על פי המחקר שם המשפחה 'לעבאך' עושה שימוש בשם המשפחה הנוסף של אביו של גייגר - ר' טודרוס ברי"ל [בן ר' יהודה לייב] לעבאך. שנית, חלק מיצירות אחרות של גייגר, כגון "סיפור מגילת אסתר", שאליהן נעשתה ההשוואה, זוהו אף הן בטעות כיצירות של מזרחי.

במאי 2022 נמכר הציור במכירה פומבית בעבור 3,200 דולר.
==תיאור==
העבודה מורכבת משני רגיסטרים (רצועות רוחב), המתארות את סיפור העקדה בסדר כרונולוגי, מימין לשמאל. סביב התיאור מסגרת בצורת חבל קלוע בצבע אדום. תיאורים אלו מלווים בציטוט פסוקים מתאימים מן הטקסט המקראי. ברגיסטר התחתון מתוארים אברהם ויצחק בדרכם אל העקדה. הם לבושים בגדים מפוארים בצבע סגול. אברהם נושא סכין ארוכה ומחתה, ואילו יצחק, ההולך לפניו, נושא על גבו עצים לבערה. מאחוריהם מתוארים חמור ושני נערים היושבים ומחכים. הם מתוארים כלבושים בבגדים בני התקופה וחובשים תרבוש או טורבן.

בחלק העליון מופיע תיאור העקדה עצמה. אברהם מתואר לבוש טלית ומניף את המאכלת לעבר יצחק, העקוד על המזבח. מזבח זה מתואר כבעל מסגרת מעוטרת בסגנון מזרחי. למרות שימוש בתיאור זווית המזבח, לא מצליח התיאור להפוך לתלת־ממדי. מעל המזבח מרחף מלאך בעל שש כנפיים אדומות. בצדו השמאלי של התיאור מופיע איל שראשו בין ענפי עץ קטן. למרות סממנים ריאליסטים שונים, נושא הציור אופי עממי בעל הקשור לתיאור פרופורציות ומרחב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוסף צבי גייגר
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:ציורי התנ"ך
22 (שיר של טיני וגרייסי)

22 (מוכר כ-Twenty Two) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הארגנטינאית טיני והזמרת-יוצרת הקולומביאנית גרייסי.<ref name=":0"></ref> הוא יצא לאור ב-3 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס ויוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי של טיני, Tini Tini Tini (2020).<ref name=":0" />

השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים של אורוגוואי.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי אל דנדי, אנדרס טורס, טיני וגרייסי והופק על ידי דנדי ואנדרס טורס גם כן.<ref name=":0" /> טיני הזמינה את חברתה הקולומביאנית גרייסי להקליט עמה את השיר הזה.<ref name=":0" /> גרייסי שיתפה פעולה עם טיני בעבר ב-"" (עם אנה גרה ואיתנה).<ref></ref> "22" הוא שיר בסגנון לטיני וקומביה שמקורה בארגנטינה, שם טיני נולדה וחיה.<ref name=":0" />

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-115 מיליון השמעות.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-3 במאי 2019, ביום יציאתו של "22" כסינגל.<ref name=":1"></ref> בתחילתו, ניתן לראות רכב מפואר נוסע במהירות ובהמשך את טיני מתאפרת. בהמשך לכך, מופיעה גרייסי והשתיים מתחילות לבצע את הבתים שלהן בשיר. לאורכו ניתן לראות את שחקן הכדורגל הארגנטינאי סרחיו אגוארו.<ref name=":1" />

נכון ליולי 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-255 מיליון צפיות.<ref name=":1" />

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!כלל העולם
|3 במאי 2019
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|הוליווד • יוניברסל לטין
|style="text-align:center;"|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2019
קטגוריה:סינגלים מ-2019
קטגוריה:שירי טיני
קטגוריה:שירי גרייסי
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי טיני
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי גרייסי
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הוליווד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט
ג'ושואה ג'ון

ג'ושואה ג'ון (בהולנדית: Joshua John; נולד ב-1 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן ארובי-הולנדי המשחק בעמדת החלוץ ב34 אלקמאר.

==קריירת מועדונים==
ג'ון שיחק בצעירותו בקבוצות הנוער של קודיק, אייאקס, ואלבייק ובגיל 18 הצטרף לזו של ספרטה רוטרדם. ב-10 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לניימכן. ב-30 במרץ 2008 הבקיע את שערו הראשון בקריירה בתיקו 2-2 נגד וילם II. בעונת ג'ון הפך לשחקן הרכב בקבוצה כאשר רשם 31 הופעות וכבש 4 שערים. בינואר ג'ון חתם על חוזה חדש במועדון עד לשנת . בקיץ סיכם את תנאיו בסוונסי סיטי, אך העסקה נפלה ברגע האחרון. ב-9 בדצמבר 2011 קיבל כרטיס אדום בניצחון 1–2 נגד פיינדאם שהובילה להרחקה לשלושה משחקים של השחקן. זהו היה גם משחקו האחרון בקבוצה.

ב-16 בינואר 2012 ג'ון חתם לשנתיים בטוונטה עם אופציה לעונה נוספת. ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד ואלבייק. את שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בניצחון 0–3 נגד UE סנטה קולומה במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית. בעונה זו לא רשם ולו דקת משחק אחת בקבוצה.

ב-2 באוגוסט 2012 הושאל לנורשלן מליגת העל הדנית. בנורשלן רשם 11 שערים ב-41 משחקים כאשר 4 מתוכם היו בניצחון 1–6 נגד סילקבורג. ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות בהפסד 1–6 לצ'לסי. ב-2 בספטמבר 2013, ג'ון חתם במועדון לשלוש וחצי שנים. בעונתו הראשונה במועדון כבש 9 שערים ב-34 משחקים, אך בשני העונות שלאחר מכן רשם מאזן פחות מוצלח.

ב-15 באוגוסט 2016 חתם בבורסאספור מליגת העל הטורקית. ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לאיסטנבול בשאקשהיר. ב-4 במרץ 2017 כבש את שערו היחיד בקבוצה בניצחון 2–1 על גזיאנטפספור.

ב-8 בינואר 2019 חתם בקייסר מליגת העל הקזחית.

בספטמבר חזר להולנד וחתם בפנלו. בסיום העונה הראשונה שלו במועדון, שוחרר ממנו לאחר שירד לליגה השנייה.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו, ג'ון שיחק בנבחרת הצעירה של הולנד. ב-29 באפריל 2014 קיבל אישור לייצג את ארובה, אך רק ב-9 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד .

==חיים אישיים==
ג'ון נשוי לטסה ולהם בן בת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ארובים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארובים
קטגוריה:חלוצי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני ספרטה רוטרדם
קטגוריה:כדורגלני טוונטה
קטגוריה:כדורגלני נורשלן
קטגוריה:כדורגלני בורסאספור
קטגוריה:כדורגלני קייסר
קטגוריה:כדורגלני פנלו
קטגוריה:הולנדים ממוצא ארובי
קטגוריה:ספורטאים זרים בדנמרק
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:ארובים שנולדו ב-1988
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1988
אלסטום מו-דו

קרונות אלסטום ב[[תחנת הרכבת מרכזית המפרץ בצבעם הנוכחי]]
קרונות אלסטום בצבעים הישנים
קרון ניהוג מס' 302, דגם פוש פול ספרדי נבנה ב-1995, היה בפעילות רכבת ישראל עד לשנת 2022

אלסטום מו-דו (קיצור של מושך-דוחף) או אלסטום פוש-פול, היא רכבת נוסעים חד-קומתית ברוחב מסילה תיקני, שיוצרה על ידי חברת אלסטום עבור רכבת ישראל. ההזמנה כללה 37 קרונות. הקרונות הגיעו לארץ במהלך 1996 ובהדרגה הוכנסו לשירות בשנת 1997. עד שנת 2022 הפעילה רכבת ישראל 37 קרונות אלו.

במקור השם "מו-דו" התייחס רק לרכבת הזו, ולא לרכבות מאוחרות כמו בומברדיה דאבל-דק קוץ', וסימנס ויאג'ו לייט למרות שגם הן מופעלות בצורה זו בישראל.

חברת הארגז שימשה כקבלן משנה עבור חברת רכבות אלסטום, שבנתה וסיפקה קרונות חדשים לרכבת ישראל. הקרונות הורכבו במפעל של "הארגז" שהיה ממוקם בצריפין. למפעל הובילה שלוחת מסילה שהוקמה לצורך הזה במיוחד, שהתפצלה משלוחה לבסיס צריפין.

הקרונות נרכשו בשתי תצורות:
* קרון כח וניהוג (PC) הכולל תא נהג לשליטה מרחוק על הקטר בעת נסיעה בדחיפה, שני גנרטורי דיזל מתוצרת קטרפילר לאספקת חשמל לקרונות, אולם נוסעים קטן ומטבחון.
* קרון רגיל (TC) הכולל אולם נוסעים ותא שירותים.

סכמת צביעת הקרונות הייתה באדום-לבן-תכלת, כסכימה הסטנדרטית של רכבת ישראל באותה התקופה, שמאוחר יותר השתנו לכחול-לבן שהוצגו לראשונה עם קרונות מדגם סימנס ויאג'ו לייט של רכבת ישראל וכשקרונות אלסטום נצבעו מחדש לאחר מכן. קרונות אלו הופעלו שנים רבות בקו מודיעין-נהריה ונהריה-ב"ש, אך לאחר רכישת קרונות דו-קומתיים רבים לקו מודיעין-נהריה, הוסטו רוב קרונות המו-דו לקו הרכבת חיפה - בית שאן.

ב-2022 הוצאו הקרונות משירות, וקרון ניהוג הועבר למוזיאון הרכבת.

== נתונים טכניים ==
הרכבת מורכבת בדרך כלל מ-8 קרונות: קרון ניהוג עם גנרטור להפעלת מערכת החשמל בקרונות ו-7 קרונות נוסעים נגררים וקטר דיזל, בדרך כלל JT 42BW של חברת אלסטום.
* מהירות מרבית: 160 קמ"ש

{| class="wikitable"
! נתון !! קרון ניהוג !! קרון נגרר
|-
| אורך (מטרים)|| 26.68 || 26.4
|-
| משקל בעומס טיפוסי (טון)|| 63.6 || 61.3
|-
|מושבים|| 38|| 86
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.rail.co.il/?page=passenger-cars רכבות נוסעים – קרונות נוסעים], באתר רכבת ישראל, נכון ליולי 2024

== הערות שוליים ==

אלסטום מו-דו
אלסטום מו-דו
ניקולה סטויצ'ב (פוליטיקאי)

ניקולה ס. סטויצ'ב (בבולגרית: Никола С. Стойчев; 24 באוגוסט 1845, שומן, האימפריה העות'מאנית – 1898, ביטולה, האימפריה העות'מאנית) היה דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין השנים 1880–1881 כיהן כשר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה.

==קורות חייו==
ניקולה סטויצ'ב נולד בשומן. סיים בית ספר תיכון במלטה והשתלב בעסקים המקומיים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) והקמת נסיכות בולגריה כיהן לזמן קצר כנשיא בית המשפט לערעורים ברוסה. סטויצ'ב כיהן כחבר האספה הלאומית הבולגרית הראשונה. בין השנים 1880–1881 כיהן כשר החוץ והדתות של בולגריה בממשלתו של פטקו קרבלוב. בהמשך, כיהן כנציג מסחרי של בולגריה בלונדון, קונסטנטינופול ובווינה. ב-1897 מונה לנציג המסחרי הבולגרי בביטולה והלך לעולמו שנה מאוחר יותר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים בולגרים
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:דיפלומטים בולגרים
קטגוריה:ילידי 1845
קטגוריה:נפטרים ב-1898
אונס ג'אבר

אוֹנְס גַ'אבִּר (בערבית: أُنْس جابر; נולדה ב-28 באוגוסט 1994) היא טניסאית תוניסאית. היא דורגה במקום השני בעולם על ידי התאחדות הטניס לנשים (WTA), ב-27 ביוני 2022. ג'אבר מדורגת מספר 1 בתוניסיה, והיא הטניסאית האפריקאית והערבייה בעלת הדירוג הגבוה ביותר בהיסטוריה של דירוג ה-ATP וה-WTA.<ref name="recordrank"></ref> היא זכתה בשלושה תוארי יחידים בסבב ה-WTA, וב-11 תוארי יחידים ותואר זוגות אחד בסבב הנשים של הפדרציה הבין־לאומית לטניס (ITF).

ג'אבר החלה לשחק טניס בגיל שלוש. היא הגיעה לגמר הרולנד גארוס לנערות ב-2010, ובשנה לאחר מכן אף זכתה בו. היא הייתה השחקנית הערבית הראשונה שזכתה בתואר גראנד סלאם ליחידים לנוער מאז זכה אסמאעיל א-שאפעי בתואר וימבלדון לנערים ב-1964.

ב-2017, לאחר כמעט עשור ששיחקה בעיקר בסבב ה-ITF, ג'אבר התחילה להתחרות באופן קבוע יותר בסבב ה-WTA. בשנת 2020 באליפות אוסטרליה הפתוחה, ג'אבר הייתה האישה הערבייה הראשונה שהגיעה לרבע הגמר של גראנד סלאם, הישג שחזרה עליה באליפות ווימבלדון 2021. היא זכתה בתואר ה-WTA הראשון שלה בטורניר ברמינגהאם 2021, ובכך הייתה האישה הערבייה הראשונה שזוכה בתואר בסבב ה-WTA.<ref name="firsttitle"></ref> התואר הגדול ביותר שלה עד כה היה באליפות מדריד הפתוחה 2022, אירוע WTA 1000, והיא השחקנית האפריקאית והערביה הראשונה שזוכה בתואר ברמה זו.

באליפות וימבלדון 2022 היא הגיעה לגמר בו הפסידה לילנה ריבאקינה. לפני כן היא ניצחה את מארי בוזקובה ברבע הגמר ואת טטיאנה מריה בחצי הגמר, והפכה לאישה הערבייה או צפון אפריקאית הראשונה שהגיעה אי פעם לחצי הגמר ולגמר של גראנד סלאם.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> באליפות ארצות הברית הפתוחה של 2022 העפילה עד לגמר הטורניר, שם הפסידה לאיגה שוויונטק. באליפות וימבלדון 2023 היא שוב הגיעה לגמר והפסידה שם למרקטה וונדרואושובה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:תוניסאים
קטגוריה:ילידות 1994
באלסס

באלסס (בפורטוגזית: Balsas, בתרגום לעברית: רפסודות) היא עיר בדרום מדינת מרניאו בברזיל. נכון לשנת 2021, אוכלוסיית העיר נאמדת בכ־97,000 תושבים. 
 
== היסטוריה ==
בסוף המאה ה-19 ביקרו באזור תיירים רבים. מבקרים שחיבבו את האזור החליטו להקים יישוב, והוא נקרא "סנטו אנטוניו דה באלסס". ב־10 ביולי 1892 הוחלט כי היישוב יאבד את עצמאותו, והוא הוכרז כיישוב קטן המשול תחת יישוב אחר גדול יותר. ב־22 במרץ 1918 הוחלט על הפיכת היישוב לעצמאי והוא הוכרז כעיר. ב־30 בדצמבר 1943 קוצר שם העיר ל"באלסס" באופן רשמי.

== גאוגרפיה ==
שטח העיר עומד על 13,141.637 קילומטרים רבועים. היא נמצאת באזור הסראדו, המאופיין בצמחייה נמוכה רבה. הנהר ריו דאס בלסאס עובר במזרח העיר.

== אקלים ==
האקלים בבאלסס מוגדר כאקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן). במשך כל השנה, טמפרטורת המקסימום היומית נעה לרוב בין 31 ל־35 מעלות צלזיוס, בעוד שהטמפרטורה המינימלית היומית נעה לרוב בין 20 ל־23 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות עלולות להגיע למעל 40 מעלות צלזיוס ולרדת אל מתחת ל־13. רוב המשקעים יורדים בין אוקטובר לאפריל, ובשנה ממוצעת יורדים מעט יותר מ־1,200 מילימטרים. הלחות גבוהה במשך כל השנה, אם כי בין יולי לספטמבר היא נמוכה יותר.

== דמוגרפיה ==
נכון לשנת 2021, אוכלוסיית העיר נאמדת ב־96,951 תושבים. כל אוכלוסיית העיר נוצרית. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, כ־65% מהאוכלוסייה הם קתולים וכ־35% הם אנגווליסטים.
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!אוכלוסייה
|-
|2001
|60,613
|-
|2007
|78,000
|-
|2020
|95,929
|-
|2021
|96,951
|}

82.73% גרים באזורים עירוניים. שיעור תמותת התינוקות הוא 35.1 מקרי מוות / 1,000 לידות חי ותוחלת החיים היא 64.1 שנים. העיר היא מקום מושבה של הדיוקסיה הרומית-קתולית של בלסה.

== כלכלה ==
העיר נודעת כמרכז חקלאי. סויה היא הגידול העיקרי באזור, כאשר בשנת 2015 גודלו באזור העיר (דרום מרניאו) כשני מיליון טונות ממנה. גידולים נוספים באזור הם תירס, שעועית, כותנה ואורז. בעיר עצמה קיימים שלל מוקדי תעסוק, כמו בנקים, בתי חולים, מרכולים, מלונות ועוד.

== תחבורה ==
את העיר משרת נמל התעופה בלסאס . העיר מחוברת לרשת הכבישים הלאומית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:מרניאו
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1918
עידן טוקלומטי-ג'ורנו

עידן טוקלומטי־ג'ורנו (בצרפתית: Idan Toklomati-Jorno; נולד ב־9 באוגוסט 2004) הוא כדורגלן ישראלי-בניני, המשחק בעמדת החלוץ בשארלוט מליגת ה-MLS האמריקאית, בנבחרת הנוער עד גיל 19 ובנבחרת הצעירה עד גיל 21.

==ביוגרפיה==
טוקלומטי-ג'ורנו נולד בנתניה לאם ישראלית-יהודייה, איריס ג'ורנו, ולאב טוני טוקלומטי, כדורגלן מבנין ששיחק באותה תקופה במכבי נתניה ובנבחרת בנין. אביו גורש מישראל לאחר שנטען בתקשורת הישראלית ששיקר לגבי גילו וכי הוא היה בן 31 ולא בן 19 כפי שהצהיר. ב-31 בינואר 2004, לקראת אליפות אפריקה בכדורגל, פורסם בתקשורת בבנין כי הוא לא שיקר לגבי שנת לידתו, ולטענתם הטעות הייתה של העיתונאים הישראליים משה פרימו ואבי רצון שחשפו את הפרשה בישראל.

לטוקלמוטי־ג'ורנו גם אזרחות בנינית, דרך אביו.

==קריירת מועדונים==
טוקולומטי-ג'ורנו התחיל לשחק כדורגל בגיל שמונה בקבוצת הילדים של בית"ר טוברוק, בה שיחק בכל קבוצות הילדים והנוער של המועדון. באוקטובר הצטרף למכבי פתח תקווה, ובמדיה כבש 12 שערים בליגת העל לנוער. בשנת זכה באליפות התיכונים עם בית הספר התיכון אורט יד ליבוביץ כאשר במשחק הגמר כבש שלושער.

ב-30 באפריל 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהפסד 0–4 להפועל נוף הגליל.

ב-21 באוגוסט 2024 חתם טוקלומטי בקבוצת שארלוט מליגת ה-MLS האמריקאית.

== קריירת נבחרות ==
טוקלומטי-ג'ורנו השתתף עם נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2022 והיה שותף להישג השיא שלה, כאשר הגיעה לגמר האליפות, בו הפסידה 1–3 לנבחרת הנוער של אנגליה.

כיום הוא גם חלק מסגל נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.

==תארים==
;מכבי פתח תקווה
*גביע המדינה: 2023/2024
*אליפות ליגת המשנה: 2022/2023

== ראו גם ==
* "טוקלומטי" – סרט דוקו על קורותיה יוצאי הדופן של משפחתו.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים בנינים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל בנינים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:בוגרי אורט יד ליבוביץ
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2004
קטגוריה:בנינים שנולדו ב-2004
קרלוס וילה נובה

קרלוס וילה נובה (בפורטוגזית: Carlos Manuel Vila Nova; נולד ב-27 ביולי 1959) הוא נשיא סאו טומה ופרינסיפה המכהן משנת 2021.

==ביוגרפיה==
קרלוס וילה נובה נולד בעיירה בחוף הצפוני של האי סאו טומה. הוא השלים לימודי בית הספר בבירת המדינה. בהמשך הוא למד הנדסת תקשורת באוניברסיטה באוראן שבאלג'יריה. לאחר סיום הלימודים בשנת 1980 הוא חזר למולדת והתחיל לעבוד בתחום המחשוב בשרות הציבורי. הוא עבר כמה השתלמויות באירופה ומונה למנהל מחלקת מחשוב באגף הסטטיסטיקה הממשלתי. בשנת 1988 הוא החליט לעזוב את השרות הציבורי ונכנס לתחום מלונאות. בשנת 1992 הוא קודם למנהל בית מלון. בהמשך הוא הקים סוכנות נסיעות. קרלוס וילה נובה עבד בתחום התיירות עד שנכנס לפוליטיקה בשנת 2010 כאשר התפקד למפלגה חדשה "פעילות דמוקרטית עצמאית" שהוקמה לקראת הבחירות.

בשנת 2010 וילה נובה מונה לשר לעבודות ציבוריות ומשאבי טבע. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2012 כאשר ממשלה בה הוא כיהן נפלה באי-אמון בפרלמנט. בשנת 2014 לאחר הבחירות מפלגתו זכתה ברוב קולות הבוחרים והקימה ממשלה חדשה. הוא מונה לשר התשתיות והסביבה. בשנת 2018 הוא נבחר לפרלמנט.

בשנת 2021 קרלוס וילה נובה היה מועמד המפלגה למשרת הנשיא. הוא זכה בבחירות תוך קבלת 58% מהקולות.

קרלוס וילה נובה התחתן בשנת 1987 והוא אב לשתי בנות.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://presidencia.st/biografia.html ביוגרפיה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סאו טומה ופרינסיפה: פוליטיקאים
קטגוריה:שרי ממשלה
קטגוריה:נשיאים
קטגוריה:ילידי 1959