OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
תיק שקנאי

תיק שקנאי (באנגלית: The Pelican Brief) הוא סרט מותחן פוליטי משנת 1993 המבוסס על ספר רב-מכר בשם דומה מאת ג'ון גרישם, בבימויו ובהפקתו של אלן ג'יי פאקולה שכתב גם את התסריט.

העלילה היא כמו ברוב ספרי גרישם: אנשים בודדים נלחמים בגופים גדולים ומושחתים תוך סיכון חייהם. סטודנטית למשפטים ועיתונאי חוקר מגלים פרשת שחיתות קשה המלווה ברציחות ומגיעה עד לנשיא ארצות הברית.

הסרט התקבל בביקורות מעורבות אך היה שובר קופות. זה סרטו האחרון של פאקולה כבמאי ומפיק ביחד.

==תקציר העלילה==
שני שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית, רוזנברג בן ה-91 וג'נסן הצעיר, נרצחים באופן מסתורי והחקירה אינה מגיעה לכלל מסקנות.

בפקולטה למשפט באוניברסיטת טולאן בניו אורלינס מלמד פרופסור תומאס קאלאהאן (סם שפרד) קבוצת סטודנטים, שבינם נמצאת דרבי שו (ג'וליה רוברטס) שהיא גם המאהבת שלו. הם משוחחים על הרציחות ודארבי מתנדבת לחפש בספרייה חומר הקושר בין שני מעשי הרצח. היא מוצאת ששני השופטים ידועים במודעותם הסביבתית, ומגלה שחברת נפט עומדת לבצע קידוח בלואיזיאנה במקום שבו מקננים שקנאים הנמצאים בסכנת הכחדה. בראש החברה עומד טייקון בשם ויקטור מטיס המקורב לנשיא. היתכנות הקידוח אמורה לידון בקרוב בבית המשפט העליון ולכן כנראה היה צורך לסלק את שני השופטים האלה.

היא מכנה את התיק בשם "תיק שקנאי" ומוסרת אותו לפרופסור קאלאהן בדיעה שכל זה רק השערה שלה. גם הוא לא מתייחס ברצינות לתיק ומסר אותו לחברו גאבין ורהיק המשרת ב-FBI. התיק מגיע עד מהרה לבית הלבן. מרגע זה הופכים דארבי וקאלאהאן למטרת חיסול. קאלאהאן נהרג בפיצוץ מכוניתו כאשר דארבי שנמצאה בסמוך ניצלת בנס. דארבי נמלטת ויוצרת קשר עם ורהיק ואז גם הוא מחוסל.

גריי גראנתהאם (דנזל וושינגטון) הוא עיתונאי חוקר ב"וושינגטון הראלד" היה האחרון שראיין את השופט רוזנברג לפני הרצח. הוא מקבל שיחת טלפון מאדם המזהה את עצמו בשם "גארסיה" המודיע לו שהוא מועסק בחברת הגז וכי גילה שחיתות גדולה בחברה. דארבי נפגשת עם גריי ומודיעה לו על ממצאיה, הוא נוטה להאמין לה ומעדכן את עורך העיתון (ג'ון לית'גו), המטיל ספק בהשערותיו ומזהיר אותו מהתוצאות החמורות העלולות להיגרם לעיתון.

דארבי וגריי מצליחים לגלות את זהותו של "גארסיה" שהוא עורך דין בשם קרטיס מורגן העובד בחברת הגז אבל כשהם מגיעים למשרדי החברה מנסים להתחמק מהם, ולבסוף טוענים כי האיש נרצח בניסיון שוד. הם ממהרים לביתו ומשכנעים את אשתו לתת להם את פרטי ומפתח הכספת שלו בבנק. הם מגיעים לבנק אך נמצאים כל העת במעקב. הם פותחים את הכספת שבה יש קלטת ומכתב של קרטיס. הם ניצלים מניסיון לרצחם על ידי יריות ופיצוץ מכוניתם בחניון הבניין,

הם מפרסמים את ממצאיהם בעיתון. מטיס וארבעה מעורכי הדין של החברה מועמדים לדין והנשיא מודיע שלא יציג שוב את מועמדותו. ראש ה-FBI נפגש עם גריי ואומר לו שהנשיא ביקש ממנו לא להמשיך בחקירה. גריי נענה מבטיח שלא לפרסם זאת, ובתמורה מוברחת דארבי בסיוע ה-FBI אל מחוץ לארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=N7seUNbY1_w קדימון לסרט "תיק שקנאי"], באתר יוטיוב
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:שקנאי בתרבות
אולימפיה (סרט)

אולימפיה (גרמנית: Olympia) הוא סרט תיעודי גרמני משנת 1938, בבימויה והפקתה של לני ריפנשטאהל, המתעד את אולימפיאדת ברלין שנערכה בשנת 1936.

"אולימפיה", אשר יצא לאקרנים בשני חלקים, הוא הסרט הרשמי הראשון אי פעם שתיעד את המשחקים האולימפיים ונחשב לפורץ דרך בתחומו, בכל הקשור לזוויות הצילום, השימוש בצילומי תקריב, בהילוכים איטיים ובטכניקות מתקדמות נוספות. הסרט זכה לשבחים ונבחר לאחד מ-100 הסרטים הטובים ביותר לפי סקר של מגזין "טיים", אך נחשב לשנוי במחלוקת בשל ההיבטים הפוליטיים שבו.

== צילומי הסרט ==
צילומי הסרט ארכו מספר שבועות, בו לקחו חלק של 80 צלמים ועוזרים באתרי צילום שונים ברחבי ברלין. במסגרת העבודה על הסרט נעשה שימוש בצפלינים ובמגדלים על מנת שניתן יהיה לצלם מזוויות שונות. חומרי הצילום העצומים הועברו ל-18 חדרי עריכה לשם עריכתם.

במהלך היצירה היו חלוקים ריפנשטאהל ויוזף וגבלס, שר התעמולה הנאצי, על אופיו של הסרט. ריפנשטאל התעקשה שהסרט יעסוק בפרשנות אמנותית של המשחקים ולא יצולם כיומן חדשות רגיל. על אף דרישתה זו, מעורבותו של גבלס ושל משרד התעמולה בראשותו בתהליך ההפקה הייתה רבה בהתחשב בעובדה כי הסרט מומן במלואו על ידי הממשלה הגרמנית.

== יציאה לאקרנים והפצת הסרט ==
לאחר הקרנת הבכורה באפריל 1938, הופץ הסרט במספר שפות קריינות: גרמנית, צרפתית ואנגלית, ובשני חלקים, כאשר הגרסאות שונות מעט משפה לשפה. חלקו הראשון, שאורכו 126 דקות, נקרא "חגיגת העמים" וחלקו השני, שאורכו 100 דקות, נקרא "חגיגת היופי".

לאחר מלחמת העולם השנייה ולצורך אישור הצגתו של הסרט מחדש ב-1958, נדרשה ריפנשטאל לחתוך קטעים מהסרט. החלקים המצונזרים הציגו את המנצחים הגרמנים, את אדולף היטלר ונאצים נוספים, שנמנו על הממשלה הגרמנית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים תיעודיים
קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטי 1938
קטגוריה:סרטי תעמולה נאצית
קטגוריה:סרטים על אולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:סרטי לני ריפנשטאהל
מרגרטה זומר

מרגרטה זומר (; 1893, ברלין – 1965, ברלין), הייתה עובדת סוציאלית, פעילה קתולית, מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם מגרמניה.

==קורות חיים==
זומר נולדה בשכונת אוברשנוויידה בברלין. היא למדה כלכלה באוניברסיטת ברלין ובשנת 1924 קיבלה תואר דוקטור. בכך הייתה מהנשים הראשונות בתקופתה שקיבלו תואר זה. נושא עבודתה היה "רווחה סוציאלית של פושעים כלואים - מחקר קרימינולוגי וסוציו-אקונומי" (Die Strafgefangenenfürsorge, eine kriminalistisch-sozioökonomische Untersuchung).

משנת 1926 עד 1934 הייתה זומר מרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית בבית פסטלוצי-פרבל . היא סרבה לכלול את האידאולוגיה הנאצית בתוכנית הלימודים שלה, וכתוצאה מכך פוטרה. לאחר פיטוריה עבדה זומר במספר ארגוני רווחה קתוליים שסייעו לגרמנים שלא נחשבו בני "הגזע הארי" להגר מגרמניה.

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
מ-1939 עבדה זומר בארגון רווחה קתולי בברלין, שנוסד באוגוסט 1938 ביוזמתו של הבישוף קונרד פון פרייזינג , ממתנגדי הנאציזם. באוקטובר 1941, לאחר מעצרו של ראש הארגון, ברנהרד ליכטנברג, החלה זומר לנהל את פעולות הארגון. רוב האנשים להם סייעה היו נוצרים "לא ארים", אך ביניהם היו גם יהודים שסיועה הציל אותם מפני גירוש למחנות ההשמדה במזרח אירופה. בסיוע שותפים נוצרים ארגנה זומר מקומות מחבוא ליהודים, בהם ביתה-שלה, ששכן בקליינמאכנוב , לא רחוק מברלין.

בנוסף לכך השתמשה זומר בקשריה האישיים כדי לחקור ולתעד את "הפתרון הסופי" ואת תוכניותיהם של פקידי הרייך השלישי לבטל את כל הנישואין המעורבים, תוכניות שמימושן היה מאפשר גירוש יהודים רבים נוספים אל מותם. היא הפצירה רבות במנהיגי הכנסייה הקתולית של גרמניה לתמוך בזכויות האדם, ולהגביר את ההתנגדות הקתולית לגרמניה הנאצית .

===אחרי המלחמה===
לאחר המלחמה היה אזור מגוריה של זומר במזרח ברלין, קרוב לגבול עם מערב ברלין. היא סייעה לשכנים שעמדו בפני גירוש לסיביר וכן לרבים שביקשו לברוח למערב ברלין. בשנת 1949 החלה זומר לפעול בשורות ארגון שהוקדש לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי. בשנת 1950 נאלצה היא-עצמה לברוח למערב ברלין ושם המשיכה בעבודה בבישופות של ברלין בסיוע לניצולי המשטר הנאצי. בשנת 1952 החלה לעבוד במשרד לענייני פליטים.

==הכרה והנצחה==
* בשנת 1946 קיבלה זומר את אות הכבוד הכנסייתי "Pro Ecclesia et Pontifice" (למען הכנסייה והאפיפיור) .
* בשנת 1953 קיבלה זומר את אות מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
* בשנת 2003 הכיר יד ושם בזומר כחסידת אומות העולם.
* על שמה קרויים רחוב בברלין וכיכר בקליינמאכוב.

==ראו גם==
* גרטרוד לוקנר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:עובדות סוציאליות גרמניות
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1893
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:נפטרות ב-1965
ארנולף, נסיך בוואריה

פרנץ יוזף ארנולף אדלברט מריה, נסיך בוואריה (בגרמנית: Franz Joseph Arnulf Adalbert Maria Prinz von Bayern; 6 ביולי 1852 - 12 בנובמבר 1907) היה גנרל-אוברסט גרמני, ובנו הצעיר של לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה.

==ביוגרפיה==
ארנולף נולד במינכן ב-6 ביולי 1852 ללואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה ואוגוסטה פרדיננדה, ארכידוכסית אוסטריה. יחוסו המשפחתי הקדום כלל את ויליאם הכובש, לואי ה-14 ועוד. בשנת 1868 התגייס ארנולף לצבא הבווארי, ובשנת 1870 השתתף במלחמת פרוסיה צרפת ולחם בקרב סדאן ובמצור על פריז.

בשנת 1878 השתתף ארנולף במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), לצד צבא האימפריה הרוסית. ארנולף נשאר בצבא והתקדם בסולם הפיקוד, בשנת 1881 מונה למפקד רגימנט הרגלים הבווארי ה-1, ובשנת 1884 מונה למפקד חטיבת הרגלים הבווארית ה-1, והועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1887 מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-1, והועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1890 הועלה ארנולף לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובשנת 1892 מונה למפקד הקורפוס הבווארי ה-1. בשנת 1903 הועלה ארנולף לדרגת גנרל-אוברסט, ובשנת 1906 פרש לאופולד מהצבא.

ב-12 בנובמבר 1907 מת ארנולף בוונציה, בחזרתו ממסע ציד באסיה ובמדינות הקווקז, ונקבר בטקס רשמי במינכן.

==משפחתו==
ארנולף התחתן ב-12 באפריל 1882 בווינה עם תרזה, נסיכת ליכטנשטיין, בתו של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, ממנה היה לו ילד אחד:
* היינריך, נסיך בוואריה (1884–1916) שנהרג במלחמת העולם הראשונה.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1852
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1907
לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה

לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה (בגרמנית: Prinzregent Luitpold Karl Joseph Wilhelm Ludwig von Bayern; 12 במרץ 1821 – 12 בדצמבר 1912) היה נסיך מבית ויטלסבאך, ששימש כעוצר (שליט) ממלכת בוואריה.

==ביוגרפיה==
לואיטפולד נולד בווירצבורג, שהשתייכה לממלכת בוואריה, והיה בנם השלישי של לודוויג הראשון מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ואחיהם הצעיר של מקסימיליאן השני, מלך בוואריה ואותון, מלך יוון. מצד אחד אבותיו, יוהאן השני, דוכס בוואריה, היה הוא נצר לשושלות הקיסרים הביזנטים קומננוס ולסקאריס.

בשנת 1835 הצטרף לואיטפולד לצבא הבווארי, ובשנת 1848 במהלך מהפכות אביב העמים, תיווך בין אביו לקהל המפגינים. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה פיקד לואיטפולד על הדיוויזיה הבווארית ה-3, ובשנת 1869 מונה למפקח הכללי של הצבא הבווארי. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה ייצג לואיטפולד את ממלכת בוואריה במטכ"ל הגרמני, ובמסגרת תפקידו העביר את אישורו של לודוויג השני, מלך בוואריה, על הקמת האימפריה הגרמנית עם מלך פרוסיה כקיסר האימפריה, ואף ייצג את בוואריה בטקס באולם המראות בורסאי.

ב-10 ביוני 1886 הכריזה ממשלת בוואריה באופן רשמי על היות לודוויג השני, מלך בוואריה בלתי שפוי ובלתי ראוי להחזקת סמכויות שלטוניות כלשהן, ועל מינוי דודו לואיטפולד לעוצר רשמי של הממלכה. ב-13 ביוני 1886 מת לודוויג השני, אך לואיטפולד המשיך לכהן כעוצר, עקב היות אוטו, מלך בוואריה בלתי שפוי.

ב-12 בדצמבר 1912 מת לואיטפולד, ובנו לודוויג מונה לעוצר במקומו.

==משפחתו==
ב-15 באפריל 1844 התחתן לואיטפולד בפירנצה עם אוגוסטה פרדיננדה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה ומריה אנה, נסיכת סקסוניה, ממנה היו לו 4 ילדים:
* לודוויג לואיפולד יוזף מריה אלואיס אלפריד (1845–1921)
* לאופולד מקסימיליאן יוזף מריה ארנולף (1846–1930)
* תרזה שרלוטה מריאנה אוגוסטה (1850–1925)
* פרנץ יוזף ארנולף אדלברט מריה (1852–1907)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:בוואריה
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא הבווארי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1821
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1912
אנדרו גאודלוק

אנדרו דריוס גאודלוק (באנגלית: Andrew Darius Goudelock; נולד ב-7 בדצמבר 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בקבוצת בילבאו באסקט.

==קריירה==
גאודלוק שיחק במכללת צ'ארלסטון, במשך 4 שנים. כששיחק במכללה נבחר לשחקן השנה ב-Southern Conference. לאחר מכן, נבחר במקום ה-46 בסיבוב השני של דראפט ה-NBA של שנת 2011 על ידי קבוצת לוס אנג'לס לייקרס. שיחק במשך עונה אחת עבור הלייקרס, ולאחר מכן, בעונת , עבור לסו פולס סקייפורס ולריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. באותה עונה זכה בפרס ה-MVP של ליגת הפיתוח. לאחר מכן חזר ללייקרס לשארית עונת .

לאחר מכן עבר לאירופה. הוא שיחק באוניקס קאזאן בעונת ובפנרבחצ'ה בעונת . אחר כך שיחק בשינג'יאנג פליינג טייגרס מליגת ה-CBA בעונת . כמו כן חזר לליגת ה-NBA בתחילת 2016, ושיחק בקבוצת יוסטון רוקטס.

ב-2 באוגוסט 2016 חתם גאודלוק במועדון הישראלי מכבי תל אביב לעונה אחת, שם העמיד אחוזים מצוינים והוביל את מכבי לזכייה בגביע המדינה בכדורסל. אחרי עונה אחת במכבי חתם באולימפיה מילאנו מהסרייה א'. ורמז שהוא רוצה לחזור למכבי אחרי עונה לא טובה במדי מילאנו, אך הצהובים מתל אביב לא הביעו בו עניין. ומאז אומנם לא שיחק אך התאמן גאודלוק עם מכבי תל אביב

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני מכללת צ'ארלסטון
קטגוריה:כדורסלני יוסטון רוקטס
קטגוריה:כדורסלני ריו גראנדה ואלי וייפרס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורסלני אוניקס קאזאן
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:בחירות דראפט של לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני סו פולס סקייפורס (ליגת הפיתוח של ה-NBA)
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס די-פנדרס
קטגוריה:ג'ורג'יה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
פריץ ויט

פריץ ויט (בגרמנית: Fritz Witt, 27 במאי 1908 – 14 ביוני 1944), קצין בוואפן אס אס בדרגת בריגדפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-12 היטלריוגנד במהלך המערכה בנורמנדי.

בזמן פיקודו על יחידות אס אס בצעו יחידותיו ויחידות שהשתייך אליהם פשעי מלחמה, פריץ ויט לא נחקר או נתן את הדין על מעשי חייליו היות שנהרג לפני סיום המלחמה.

== ביוגרפיה ==
===קריירה מוקדמת===
פריץ ויט נולד ב-27 במאי 1908 בהוהנלימבורג. ויט עבד בתעשיית הטקסטיל, אך בשנת 1931 איבד את עבודתו והצטרף למפלגה הנאצית. בשנת 1933 הצטרף ויט לאס אס,ובשנת 1935 מונה למפקד גדוד ברגימנט דויטשלנד.

=== מלחמת העולם השנייה ===
במהלך הפלישה לפולין לחם ויט עם גדודו כחלק מרגימנט דויטשלנד במסגרת דיוויזיית הפאנצר קמפף, במהלך הפלישה בצעו יחידות הדיוויזיה סדרת פשעי מלחמה הידועה בשם Massacre in Zakroczym (אנ) במהלכה רצחו מאות שבויי מלחמה. במהלך המערכה על צרפת לחם עם ריגמנט דויטשלנד במסגרת הארמייה ה-18, ועל כך קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. 

ב-16 באוקטובר 1940 מונה ויט למפקד הגדוד ה-3 בדיוויזיית האס אס ה-1, ובמהלך הקרב על יוון לחם עם גדודו במסגרת הקורפוס הממונע ה-40.

ימין
במהלך מבצע ברברוסה לחם ויט עם גדודו כחלק מדיוויזיית האס אס ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-14, וב-8 בפברואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב.

ב-24 ביוני 1943 מונה ויט למפקד דיוויזיית האס אס ה-12 היטלריוגונד, שהייתה מורכבת מותיקי אס אס ונערי נוער היטלר ונודעה בגישתה הפאנטית לנאציזם.

ויט עמל קשות על מנת להביאה לכושר ומוכנות קרבית מוקדם ככל האפשר. במרץ 1944 הדיוויזיה נמצאה מוכנה לשירות פעיל והוצבה בעיר הצרפתית קן. הדיוויזיה השתייכה לקבוצת השריון מערב, שהייתה יחידת המילואים של השריון הגרמני. הדיוויזיה המשיכה להתאמן במהלך האביב של שנת 1944 תוך שהיא לומדת להכיר את השטח בסביבת קן, עובדה שתעזור לה בחודשים הבאים של הקרבות. ביוני 1944 הדיוויזה הוכרזה כמוכנה לפעילות מבצעית, והייתה מצוידת בטנקי פנתר ובמבחר כלי ארטילריה.

במהלך אימוניה בצעה יחידה מהדיווזיה את טבח אסק (Ascq massacre) בצרפת.

=== נורמנדי ===
עם פלישת בעלות הברית לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, דיוויזיית היטלריוגנד ודיוויזיית הפאנצר ה-21 היו הקרובות ביותר לראש הגשר של בעלות הברית, אולם כתוצאה מאי הסכמתו של היטלר לשליחת כוחות השריון, הדיוויזיה נשלחה לחזית רק כמה שעות אחרי הנחיתה הראשונית. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות כתוצאה מהפצצות מטוסי בעלות הברית בשעה שהתקדמה לעבר חופי הנחיתה. 

ב 7 ביוני בצעו חיילי הדיוויזיה את הטבח במזר ארדן (Ardenne Abbey massacre) בה רצחו בסדרת פשעי מלחמה שבויי מלחמה קנדיים.

ב-14 ביוני, נהרג ויט כתוצאה מהפצצה של בעלות הברית, ושטנדרטפיהרר קורט מאייר האחראי הישיר לטבח במזר ארדן ירש אותו כמפקד הדיוויזיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גנרלים באס אס
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:המערכה בנורמנדי: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1908
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
פסאודולייט

גלילאו באזור האלפים של ברכטסגדן]]
פסאודולייט (באנגלית: Pseudolite, הלחם בסיסים של "פסאודו" Pseudo ו"לוויין" Satellite). הוא מונח המתייחס לכלי רכב או מתקן שאינו לוויין ואשר מבצע פונקציה שבדרך כלל בתחום התפקוד של לוויינים. פסאודולייט הוא לרוב "מַשְלֶט" (רכיב המהווה צמד משדר-מקלט ביחידה אחת) קטן יחסית, המשמש כחלופה קרקעית מקומית ללוויין GNSS (בעיקר GPS). הטווח האפקטיבי של האותות ממשלט כזה תלוי בעצמה הזמינה ביחידה.

היכולת לפרוס מערכת קביעת מיקום עצמאית בלתי תלויה ב-GPS, יכולה להיות שימושית במצבים שבהם אותות GPS חסומים (כמו בעימותים צבאיים), או פשוט לא זמין (כגון בחקר כוכבי לכת אחרים).

עבור חקר חלל, מחקר שמבוצע במתקנים כולל מרכז המחקר איימס ואוניברסיטת סטנפורד (ראו קישור בתחתית) עשוי לאפשר לרכב חלל לפרוס מערך מסוים של פסאודולייטים ללא דיוק מוגדר, ועדיין לכייל את המערכת לרמת רזולוציה של סנטימטר, ללא סיוע אנושי. מערכת כזו יכולה לסייע לרכב בשגרה מציאת נתיבים, ולהגדיל את מהירות התמרונים הבטוחים של הרכב. הרעיון מכונה לעיתים SCPA (ראשי תיבות של (Self-Calibrating Pseudolite Array).

יישומים אחרים של מערך פסאודולייט כוללים מערכות דיוק נחיתה למערכות מטוסים.

פסאודולייטים החלו לקבל יותר ויותר תשומת לב בהקשר של קביעת מיקום בשטחים סגורים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.stanford.edu/group/arl/projects/mars-rover-navigation-using-gps-self-calibrating-pseudolite-arrays Mars Rover Navigation Using GPS Self-Calibrating Pseudolite Arrays]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניווט לווייני
קטגוריה:ניווט
הרמן פרייס

הרמן פרייס (בגרמנית: Hermann Priess, 27 במאי 1901 – 2 בפברואר 1985), היה פושע מלחמה, קצין בכיר בוואפן אס אס בדרגת גרופנפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-3, ועל קורפוס הפאנצר אס אס הראשון במהלך הקרב על הבליטה שם בצעו חייליו פשעי מלחמה.

== ביוגרפיה ==
===קריירה מוקדמת===
הרמן פרייס נולד ב-24 במאי 1901 במארניץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1919 הצטרף לצבא הגרמני הקיסרי, ולאחר מכן הצטרף לפרייקור, וחזר והתגייס לרייכסווהר. בשנת 1934 הצטרף פרייס למפלגה הנאצית והצטרף לאס אס, והתקדם בסולם הפיקוד.

=== מלחמת העולם השנייה ===
במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה פיקד פרייס על רגימנט ארטילריה בדיוויזיית האס אס ה-3, וב-6 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב.

ב-26 בפברואר 1943 מונה פרייס למפקד דיוויזיית האס אס ה-3, ופיקד עליה במהלך קרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק. ב-28 באפריל 1943 קיבל פרייס על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-9 בספטמבר 1943 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-24 באפריל 1944 קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-7 באוגוסט 1944 מונה פרייס למפקד קורפוס האס אס ה-13, שהיה חלק מהארמייה הראשונה, ולחם עמו בקרב מץ. ב-30 באוקטובר 1944 מונה למפקד קורפוס הפאנצר אס אס ה-1, ובדצמבר 1944 לחם עמו בקרב על הבליטה כחלק מארמיית הפאנצר השישית.

בפברואר 1945, הועבר הקורפוס להונגריה במטרה להשתתף במתקפת אגם בלטון שנועדה לשחרר את בודפשט ושדות הנפט ההונגריים. ההתקפה הושקה ב-6 במרץ 1945, בתנאים נוראיים נגד התנגדות סובייטית עזה, הקורפוס הצליח להתקדם רק כמה קילומטרים. לאחר כישלון המתקפה, הקורפוס היה מעורב בקרבות הגנה שונים לצד יחידות פאנצר אס אס נוספות וביצע נסיגה לכיוון וינה. לאחר שהסובייטים כבשו את העיר, הקורפוס התפרק, ואנשיו החלו נמלטים בהמוניהם מאימת הסובייטים בניסיון להיכנע לאמריקנים.

=== אחרי מלחמת העולם השנייה ===
לאחר המלחמה נשפט פרייס על חלקו בטבח מלמדי, ונידון ל-20 שנות מאסר, אולם בשנת 1954 שוחרר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר פרייס בעיר ארנסבורג, עד למותו ב-2 בפברואר 1985, והוא בן 84 שנה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.webcitation.org/6J8WfTuaI?url=http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/PriessH-R.htm הרמן פרייס] באתר lexikon-der-wehrmacht

קטגוריה:גנרלים באס אס
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים בקרב קורסק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1985
דודונה

תיאטרון העתיק בדודונה]]
מפת האתר עם תיארוך
דודונה (ביוונית: Δωδώνη) הוא אתר ארכאולוגי באפירוס שביוון שבו שכן בימי קדם אורקל. על פי הרודוטוס, הוא האורקל הקדום ביותר ומתוארך לאלף ה-2 לפנה"ס. אזכורו הקדום ביותר הוא בכתבי הומרוס, שם הוא מתואר כאורקל של זאוס. הוא נחשב לאורקל השני בחשיבות לאחר האורקל מדלפי.

==תיאור==
על פי דיווחי ההיסטוריונים בעת העתיקה, במקום הייתה חורשה ובה עץ אלון או אשור. כהני האורקל פירשו את רשרוש עלי העץ כתשובה לשאלות שהופנו אליהם, רשומות על לוח עופרת. על פי הסברים אחרים, העץ הוקף קדרות תלת-רגליות עשויות ברונזה והצלצול שהן השמיעו כשהרוח נשבה, פורשו על ידי הכהנים. גם המיית היונים מוזכרת כקול האורקל. במאה הרביעית לפנה"ס נבנה מקדש עשוי אבן שבחצרו המוקפת גדר שכן העץ המקודש. בשלב כלשהו נתלה על ענפי העץ פסל ברונזה שתפקד כפעמון רוח, אולי כדי לשחזר את צלצול קדרות הברונזה.

ב-290 לפני הספירה, קבע פירוס, מלך אפירוס את דודונה כמרכז הדתי שלו והקים מבנים רבים במקום, בהם התיאטרון. ב-219 לפנה"ס בנה פיליפוס החמישי, מלך מוקדון את המקדש מחדש, לאחר שנחרב במלחמות קודמות. ב-167 לפנה"ס החריבו אותו הרומאים, אך אוגוסטוס קיסר הקים אותו בחזרה ב-31 לפנה"ס. בשנת 362 הגיע הקיסר יוליאנוס הכופר להתייעץ באורקל כחלק מהחייאתו את הפולחן היווני-רומי. הקיסר תאודוסיוס הראשון שהפך את הנצרות לדת הרשמית באימפריה הרומית, אסר כל פעילות פגנית והגדת עתידות. הפעילות במקום הופסקה ב-392 ועץ האלון נגדע.

==התיאור בכתובים==
הומרוס מכנה את כוהני המקדש "סֶלים" ומתאר אותם ככאלה שאינם רוחצים את רגליהם והם ישנים על האדמה. לעומת זאת, אריסטו מכנה את העם כולו היושב בדודונה סלים.

===אובידיוס===
אובידיוס מזכיר במטמורפוזות עץ אלון הקדוש ליופיטר (הוא זאוס), עץ "מזרע דודונה", כחלק מסיפור של איקוס הפונה לאל בתפילה ומקבל ממנו אות.

===הרודוטוס===
על פי הרודוטוס, בתחילה הקריבו היוונים קרבנות בדודונה, ללא שייחדו אותם לאל מסוים, ובטרם קראו לאלים בשמות. לאחר מכן נחטפה על ידי הפיניקים כוהנת מנוֹא שבמצרים והגיעה ליוון. כשחיה בדודונה כשפחה, הקימה מקדש לזאוס תחת האלון שצמח שם.

===סטראבון===
על פי סטראבון, בתחילה היו הכוהנים גברים, אך מאוחר יותר היו אלה שלוש כוהנות שפירשו את תשובת האורקל לשואלים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://ancient-greece.org/archaeology/dodona.html על הממצאים והאתר הארכאולוגיים]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון העתיקה: דת
קטגוריה:אתרי עלייה לרגל
קטגוריה:יוון: אתרים מיקניים
קורפוס האס אס ה-13

ימין
קורפוס האס אס ה-13 (בגרמנית: XIII. SS-Armeekorps) היה קורפוס של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם בברסלאו ב-7 באוגוסט 1944, על בסיס הקורפוס ה-35, והועמדה תחת פיקוד הרמן פרייס. ב-4 בספטמבר 1944, הועבר הקורפוס לחזית המערבית, כחלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות G, ולחם עימה בקרב מץ. ב-24 באוקטובר 1944 מונה מקס זימון למפקד הקורפוס, ופיקד עליו בקרבות השונים עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
* גרופנפיהרר הרמן פרייס (7 באוגוסט 1944 - 24 באוקטובר 1944)
* גרופנפיהרר מקס זימון (24 באוקטובר 1944 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===קרב מץ===
בקרב מץ כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* חטיבת הפאנצר ה-106
* דיוויזיית הפולקסגרניר ה-553
* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-3
* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17
* דיוויזיית הפולקסגרניר ה-462

===מבצע נורדווינד===
במהלך מבצע נורדווינד כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-36
* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rktraeger.de/Gliederungen/KorpsSS/XIIISSKorps-R.htm קורפוס האס אס ה-13], באתר lexikon-der-wehrmacht 

13
קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
עונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה השמינית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.

המשחק הראשון התקיים ב-10 בדצמבר 1964 ותחרות הסתיימה ב-13 באפריל 1965. בתחרות השתתפו 25 קבוצות. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד, בפעם השנייה בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. 

==מהלך התחרות==
בשלב המוקדם נקבעו 10 עולות לשלב שמינית הגמר בנוסף ל-4 קבוצות שהעפילו ישירות לשמינית הגמר. מנצחת התחרות בעונות הקודמות צסק"א מוסקבה העפילה ישירות לרבע הגמר.

==ישראל בתחרות==
מכבי תל אביב בשלב המקודמות הפסידה לא.א.ק. אתונה בסיכום שני משחקים 67:74 ו-64:53.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20170321165646/http://sathanasias.bravepages.com/b-res/b-1965-results.html#FIBA%20Champions'%20Cup פירוט התוצאות]
* [http://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/clubes/c1/C1_65.htm תיאור מפורט של משחקי הגמר]

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1964
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1965
קטגוריה:עונות בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
קורפוס הפאנצר אס אס השלישי

קורפוס הפאנצר אס אס השלישי (בגרמנית: III. SS-Panzerkorps) היה קורפוס משוריין של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-15 באפריל 1943 כמפקדה עבור דיוויזיית האס אס ה-5 ודיוויזיית האס אס ה-11, והועמד תחת פיקוד פליקס שטיינר. הקורפוס לחם כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ובקיץ 1944 נסוג לכיס קורלנד. בינואר 1945 פונה הקורפוס מ"כיס קורלנד" דרך הים, כדי לעזור בהגנת ברלין.

הקורפוס שהיה חלק מקבוצת ארמיות ויסלה בפיקודו של גנרל גוטהרד היינריצי, הוצב בין ארמיית הפאנצר השלישית בפיקודו של האסו פון מנטויפל ובין הארמייה התשיעית בפיקודו של תאודור בוסה.

המתקפה הרוסית החלה ב-16 באפריל 1945. לאחר כישלון ראשון ברמת זלו הצליח ז'וקוב לפרוץ את קווי ההגנה הגרמנים באותה גזרה. היינריצי העביר מהקורפוס של שטיינר את דיוויזיות האס אס נורדלנד ונדרלנד לטובת הארמייה התשיעית. שטיינר נשאר עם שלושה בטליונים ומספר טנקים. תוך זמן קצר יצר ז'וקוב מבלט גדול שבסיסו נהר אודר וקדקדו מכוון לברלין.

היטלר התבונן בפיהררבונקר במפה וראה שמצפון למבלט יש דגלון ועליו כתוב "שטיינר". הוא וגבלס העריכו מאוד את שטיינר כלוחם ובעיקר כאיש אס אס שיודע לבצע פקודות ללא ערעור. היטלר התקשר לשטיינר והורה לו לצאת להתקפה הוא התעלם ממחאותיו של שטיינר שחייליו אינם מנוסים ואין לו נשק כבד. היטלר הורה להעמיד את כל אנשי הלופטוואפה באזור הצפוני ולהעמידם לפקודת שטיינר. הוא קרא לכוח של שטיינר בשם "פְּלַגָת ארמית שטיינר" (Armeeabteilung Steiner). למקורביו אמר היטלר: "הרוסים ינחלו את המפלה עקובת הדמים ביותר בהיסטוריה שלהם, בשערי העיר ברלין".

הוא שלח לשטיינר פקודת התקפה שהסתיימה במילים: "גורל בירת הרייך תלוי בהצלחת שליחותך - אדולף היטלר".

שטיינר ידע שאין לו אפשרות לצאת להתקפה וכי זאת משימת התאבדות. הוא סירב גם לבקשותיהם של היינריצי, הנס קרבס, וילהלם קייטל ואלפרד יודל.

ב-22 באפריל 1945 נערכה ישיבה בפיהררבונקר. כשנודע להיטלר ששטיינר מסרב לתקוף הוא החל לצרוח על הבגידות נגדו, על הגנרלים הבוגדים, המושחתים והשקרנים. לאחר שנרגע אמר (בפעם הראשונה) שהמלחמה אבודה אבל הוא יישאר בברלין עד הסוף.

הקורפוס נסוג לעבר האלבה, ושם נכנע ב-4 במאי 1945 לכוחות האמריקניים.

==מפקדים==
* אוברגרופנפיהרר פליקס שטיינר (15 באפריל 1943 - 30 באוקטובר 1944)
* אוברגרופנפיהרר גאורג קפלר (30 באוקטובר 1944 - 4 בפברואר 1945)
* אוברגרופנפיהרר מתיאס קליינהייסטרקאמפ (4 בפברואר 1945 - 11 בפברואר 1945)
* גנרל לוטננט מרטין אונריין (11 בפברואר 1945 - 5 במרץ 1945)
* אוברגרופנפיהרר פליקס שטיינר (5 במרץ 1945 - 4 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===11 במרץ 1945===
ב-11 במרץ 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* גדוד הפאנצר כבד אס אס ה-503
* דיוויזיית האס אס ה-11
* דיוויזיית האס אס ה-27
* דיוויזיית האס אס ה-28
* דיוויזיית האס אס ה-23

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/KorpsSS/IIISSPzKorps-R.htm קורפוס הפאנצר אס אס השלישי], באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/books/118-germany-waffen-ss/germany-waffen-ss-corps-etc/1225-iii-ss-panzerkorps קורפוס הפאנצר אס אס השלישי], באתר Axis History 
* [http://www.feldgrau.com/iiissk.html קורפוס הפאנצר אס אס השלישי] באתר Feldgrau.com 

==הערות שוליים==

3
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
3
מזרקת המלך פהד

המזרקה עם קו הרקיע של ג'דה. בצילום מהים האדום אל החוף בתחילת הערב
מזרקת המלך פהד (בערבית: نافورة الملك فهد; תעתיק מדויק: נאפורת אלמלכּ פהד), ידועה גם כמזרקת ג'דה, היא מזרקה בג'דה שבערב הסעודית, והיא הגבוהה מסוגה בעולם.

== סקירה כללית ==
המזרקה נתרמה על ידי המלך פהד לעיר ג'דה שבערב הסעודית ומכאן שמה. הכספים נתרמו בשנת 1980 והמזרקה נחנכה בשנת 1985.

המזרקה מוקמה בחוף המערבי של ערב הסעודית, על פי מקורות שונים מי המזרקה מסוגלים להגיע לגובה מרבי של 260 מטרים או לגובה של 312 מטרים, הרבה מעבר למזרקה במקום השני, מזרקת הגביע העולמי בסיאול, דרום קוריאה, המגיעה לגובה של 202 מטר.

שלישית מדורגת מזרקת גייזר גייטווי באילינוי שבארצות הברית, המגיעה לגובה של 192 מטרים בלבד.

המזרקה נראית בכל ג'דה רבתי. המים שהיא פולטת מגיעים למהירות של 375 קילומטרים בשעה ומשקלם בכל התזה הוא 18,000 טונות בממוצע. המזרקה משתמשת במים מלוחים שהוצאו מהים האדום במקום במים מתוקים, כמו רוב המזרקות בעולם. גם תאורת המזרקה היא דבר מרהיב ביופיו, ונדרשים כ-500 זרקורים כדי להאיר אותה על כל כיווניה וצדדיה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מזרקות
קטגוריה:ג'דה: מבנים
נגמה אבראהים

נגמה אבראהים (או נגמה אברהים או נגמה איברהים, בערבית: نجمة إبراهيم; 25 בפברואר 1914 – 4 ביוני 1976) הייתה שחקנית וזמרת יהודייה-מצרייה.

==קורות חייה==
נולדה בקהיר למשפחה יהודית. למדה בבית הספר ליסה (Lycée) שבקהיר אך לא השלימה את לימודיה. אבראהים נחשבת לאחת השחקניות המפורסמות ביותר בקולנוע המצרי, בייחוד בזכות ביצועיה לדמויות "רעות" (לדוגמה, היא גילמה את דמותה של הרוצחת הסדרתית רַיא בסרט רַיא וסכינה משנת 1952). היא התחילה את חייה המקצועיים כזמרת בשנת 1921, אך לאחר מספר שנים עברה למשחק בתיאטרון ובקולנוע. בעיות בריאות שונות מנעו ממנה לעבוד במשך העשור האחרון לחייה. הופעתה האחרונה על הבמה הייתה בהצגה "שיר המוות" בשנת 1967. היא קבורה בקהיר.

==מבחר מסרטיה==
(תרגום חופשי)
* 1933 - הנישואים (א-זַוַאג, الزواج)
* 1941 - המוסך (אל-וַרְשה, الورشة)
* 1942 - עאידה (عايدة)
* 1943 - ראבחה (رابحة)
* 1944 - מן אל-גאני (من الجاني)
* 1946 - מלאך הרחמים (מלאכּ א-רחמה, ملاك الرحمة)
* 1948 - היתומים (אל-יַתימַיְן, اليتيمتين). מבוסס על המחזה ההיסטורי שני היתומים מאת אדולף ד'אנרי ויוג'ין קורמו.
* 1948 - הרפתקאות ענתר ועבלה (מע'אמראת עַנְתר ועבְּלה, مغامرات عنتر وعبلة)
* 1949 - כיסא הווידוי (כֻּרסי אל-איעְתִראף, كرسي الاعتراف)
* 1950 - אנא אל-מאצ'י (أنا الماضي)
* 1953 - לחן אהבתי (לחן חֻבּי, لحن حبي)
* 1953 - רַיא וסכינה (ريا وسكينة)
* 1953 - אהבה באפילה (חֻבּ פי א-ט'לאם, حب في الظلام)
* 1954 - ארבע בנות וקצין (ארבע בנאת וצ'אבט, أربع بنات وضابط)
* 1955 - עשו איתי פושע (געלוני מֻגְרִמً, جعلوني مجرما)
* 1955 - דנדון הצמיד (רנת אל-ח'לח'אל, رنة الخلخال)
* 1957 - החטא ועונשו (אל-גרימה ואל-עקאב, الجريمة والعقاب). עיבוד לרומן החטא ועונשו של דוסטויבסקי. נגמה אבראהים שיחקה בסרט מוכרת תכשיטים.
* 1957 - לא אבכה לעולם (לן אבכי אבדً, لن أبكي أبدا)
* 1959 - האישה האלמונית (אל-מַרְאַה אל-מַגְהוּלה, المرأة المجهولة)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.elcinema.com/person/1056054 על אודות נגמה אבראהים] באתר אל-סינמה (ערבית).
* [https://m.facebook.com/groups/285740634932513?view=permalink&id=926704100836160 ביוגרפיה מפורטת על חייה], פוסט של יוסי מזרחי בפייסבוק בקבוצת "מאכלים מצריים". 

קטגוריה:ילידות 1914
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות מצריות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים מצרים
קטגוריה:אומנים יהודים שפעלו בארצות ערב
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:יהודים הקבורים במצרים
קטגוריה:זמרות יהודיות מצריות
קטגוריה:נפטרות ב-1976
יהודה דב זינגר

הרב יהודה דב זינגר (י' באלול תרס"ז, 20 באוגוסט 1907 – י"ט בשבט תשל"א, 14 בפברואר 1971) היה רב חרדי, מראשי הקהילה החרדית בבודפשט לפני השואה, רבן של קהילת וויצן בהונגריה בשנות ה-40 של המאה ה-20 ומושב בית מאיר וגבעת שמואל.

== ביוגרפיה ==
נולד בבודפשט שבהונגריה לרב יעקב יוסף, רבה של פראונקירכן, וליטל בתו של הרב משה שמעון הלוי, שהיה מרבני רומניה. אמו נפטרה בגיל צעיר והוא גדל אצל סבו.
נישא לחנה, בתו של הרב מרדכי קוהן, שהיה השו"ב והמוהל של קהילת יהודי בודפשט. לאחר נישואיו התגורר בבודפשט, שם ניהל את התלמוד תורה המרכזי של הקהילה "תורת אמת", ובהמשך מונה לכהן כרב בית הכנסת ביקור חולים בעיר. לאחר מכן עבר להתגורר בעיירה וייצן, שם כיהן בהמשך כרב הקהילה החרדית. במסגרת תפקידו היה מרבה לבקר לאסירים יהודים שהיו כלואים בבית הכלא שהיה בסמיכות לעיירה ודואג לצורכיהם.

עלה ארצה ב-1950 וזמן קצר לאחר מכן התמנה לרב המושב בית מאיר הסמוך לירושלים.

בשנת ה'תשי"ג (1953) נבחר לכהן כרבה של גבעת שמואל, בתפקיד זה כיהן עד לפטירתו במשך 18 שנים.

נפטר בי"ט בשבט תשל"א ונקבר בהר הזיתים בירושלים. לאחר פטירתו מונה בנו הרב יעקב יוסף זינגר לרבה של גבעת שמואל.

כולל אברכים "זיו התורה" הוקם על שמו בגבעת שמואל.

== חיבוריו ==
הרב יהודה דב זינגר חיבר מספר חיבורים תורניים והוציאם לאור, לאחר פטירתו הוהדרו הספרים על ידי בנו הרב יעקב יוסף זינגר. בנוסף הוציא לאור את כתבי היד של סבו הרב משה שמעון הלוי.
* זיו המצוות – ביאורי המצוות לפי ספר החינוך
* זיו המנהגים – שורשי המנהגים וביאורם
* זיו השבת – פירושים וביאורים בגודל קדושת השבת והלכות שבת
* הגדה של פסח זיו המנהגים – פירושים על הגדה של פסח

==לקריאה נוספת==
* יעקב בכר, אוהב ישראל באמת – חייו של הרב יעקב יוסף זינגר פרק על חיי אביו, כולל מעל הזמן – גבעת שמואל, סיוון תשע"ו

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גבעת שמואל: אישים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: רבנים
קטגוריה:ואץ: רבנים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בית מאיר: אישים
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:רבני מושבים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
בפטיסט קנייס

גנרל בפטיסט קנייס (בגרמנית: Baptist Knieß; 17 באפריל 1885 – 10 בנובמבר 1956) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
קנייס נולד ב-17 באפריל 1885 בגרינשטדט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1901 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-5 (ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, ובאביב 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר קנייס ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1928 הועלה קנייס לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1930 מונה למפקד הגדוד ההדרכה של רגימנט הרגלים ה-21 (הבווארי). ב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1934 מונה למפקד משמר הגבול ברגנסבורג. ב-1 באפריל 1935 הועלה קנייס לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-63. ב-1 ביוני 1938 הועלה קנייס לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1939 מונה למפקד הלנדווהר בהיילברון.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה מונה קנייס למפקד הדיוויזיה ה-215, שהייתה בעתודת הארמייה השביעית. במהלך המערכה על צרפת לחם קנייס כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה הראשונה, וב-1 ביולי 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בינואר 1942 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה ה-16 כחלק מקורפוס הפאנצר ה-39, וב-3 באוגוסט 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב.

ב-12 בנובמבר 1942 מונה קנייס למפקד קורפוס המילואים ה-66, ולאחר כיבוש צרפת של וישי, נשלח הקורפוס בפיקודו לצרפת כחיל כיבוש. ב-1 בדצמבר 1942 הועלה קנייס לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובאוקטובר 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-85 בדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19. הקורפוס בפיקודו לחם במהלך מבצע דרגון, ובדצמבר 1944 לחם במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. ב-29 במרץ 1945 פרש קנייס מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.

===לאחר המלחמה===
בשנת 1947 שוחרר קנייס מהשבי. לאחר שחרורו התגורר קנייס במינכן עד למותו ב-10 בנובמבר 1956.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/L/LuchtW.htm בפטיסט קנייס] באתר www.lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1956
ליין (אפליקציה)

ליין (LINE) היא אפליקציה להעברת מסרים מיידיים, על ידי טלפונים חכמים, מחשבי לוח ומחשבים אישיים. משתמשי האפליקציה יכולים לשלוח דרכה טקסט, תמונות, וקטעי וידאו וקול, וכן לקיים שיחות תוך שימוש בטכנולוגיית VoIP.

== היסטוריה ==
האפליקציה פותחה ועוצבה תחילה על ידי 15 עובדים בחברת NHN, חברת בת של חברת Naver הקוריאנית. מאוחר יותר כשהאפליקציה התבססה, הקימה Naver חברה בת ייעודית בשם ליין שמאז אחראית לפיתוח ולתפעול האפליקציה.

ליין יצאה לראשונה ביפן בשנת 2011, והגיעה תוך שנה וחצי ל-100 מיליון משתמשים ול-200 מיליון משתמשים תוך חצי שנה נוספת. בשנת 2013 הפכה ליין לרשת החברתית הגדולה ביותר ביפן. באוקטובר 2014 היו לאפליקציה כ-560 מיליון משתמשים, מתוכם כ-170 מיליון פעילים ברמה חודשית. בפברואר 2015 הגיעה החברה ל-600 מיליון משתמשים.

ליין תוכננה בתחילה עבור מכשירי סמארטפון בעלי מערכות הפעלה iOS ואנדרואיד. מאז יציאתה הורחבה ההתאמה שלה כך שתתאים גם ל-BlackBerry OS (אוגוסט 2012), ל-Nokia Asha (מרץ 2013), ל-Windows Phone (יולי 2013), ל-Firefox OS (פברואר 2014), לטאבלטי iOS (אוקטובר 2014), וכאפליקציה לדפדפן גוגל כרום. בשלב מסוים ניתן היה להשתמש בשירות ההודעות של ליין במחשב ישירות דרך אתר אינטרנט ללא צורך באפליקציה, אך שירות זה הופסק. לאפליקציה קיימות גרסאות המאפשרות להשתמש באפליקציה דרך מחשבים עם מערכות הפעלה Mac OS או Windows.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://linecorp.com אתר חברת LINE]
* חן אידן, [http://www.geektime.co.il/your-new-voip-app-meet-line/ ליין בקרב צמוד מול ווטסאפ, חוגגת 200 מיליון משתמשים], בלוג Geektime, 24 ביולי 2013
* 

קטגוריה:תוכנות מסרים מיידיים
קטגוריה:אפליקציות מובייל
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2011
קרל דקר

גנרל קרל דקר (בגרמנית: Karl Decker; 30 בנובמבר 1897 – 21 באפריל 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
דקר נולד ב-30 בנובמבר 1897 בבורנטין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס דקר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 

לאחר המלחמה הצטרף דקר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1935 הועלה דקר לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1936 מונה למפקד גדוד הנ"ט ה-38 והועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה דקר מפקד גדוד הנ"ט ה-38, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין במסגרת הקורפוס ה-18. ב-10 באפריל 1940 מונה דקר למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפאנצר ה-3, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. במהלך הקרב על יוון לחם דקר עם גדודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס ההררי ה-18, ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-40, וב-15 במאי מונה דקר למפקד רגימנט הפאנצר ה-3. ב-13 ביוני קיבל על פעולותיו בקרב תרמופילאי את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-24. ב-1 בפברואר 1942 הועלה דקר לדרגת אוברסט, וב-1 באוגוסט 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-7 בספטמבר 1943 מונה דקר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, וב-1 בדצמבר 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-4 במאי 1944 קיבל דקר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1944 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-15 באוקטובר 1944 מונה דקר למפקד קורפוס הפאנצר ה-39, ופיקד עליו בקרב על הבליטה. ב-1 בינואר 1945 הועלה דקר לדרגת גנרל חיל השריון, ולחם עם הקורפוס בקרבות בגרמניה.

ב-21 באפריל 1945 הבין דקר שכבר אין תקווה בהמשך ההתנגדות, ובשל כך התאבד בגרוסברונסרודה שבבראונשווייג. לאחר מותו ב-26 באפריל 1945 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/D/DeckerK-R.htm קרל דקר] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
Wine From Tears

Wine From Tears (בעברית: "יין מדמעות", תעתיק: "ויין פרום טירס") היא להקת דום-דת' מטאל מלודי/גותי. הלהקה הוקמה ברוסיה אך פועלת כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית.

הלהקה מנגנת דום-דת' מלודי עם השפעות של מטאל גותי,<ref name=":0"></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> ונקראת על שם שיר של להקת הבלאק מטאל Thy Serpent.<ref name=":0" /> השירה נעשית בגרואלינג האופייני לדת' מטאל, אך בחלק מהשירים יש גם שירה נשית נקייה ואף שירה גברית נקייה. שיריה עוסקים בעיקר בדיכאון, כאב, צער ואובדן.<ref name=":0" />

== דיסקוגרפיה ==
* Through the Eyes of a Mad - אלבום אולפן, 2009
* Glad to Be Dead - אלבום אולפן, 2013
* I'm Fine - אלבום אולפן, 2022

== חברי הלהקה ==
=== נוכחיים ===
* אלכסיי נסטרוב - סולן וגרואלינג (2002 - היום)
* איגור אנדריב - תופים (2002 - היום)
* אלכסנדר קודריאשוב - גיטרות (2002 - היום)
* דניס חודירב-וליז'נין - גיטרה באס (2011 - היום)
* יבגניה נסטרובה - קלידים (2012 - היום)

=== חברים לשעבר ===
* אוקסנה פודאנינה - גיטרה באס (2002–2006)
* אולגה שקמרווה - קלידים (2002–2004)
* דימיטרי אוצ'קוב - קלידים (2004–2008)
* אנדרי מאונארג'י - גיטרה באס (2006–2008)
* ילנה פירסובה - גיטרה באס (2008–2010)
* מרינה זביגינה - קלידים (2008–2011)
* אנטון מישצ'נקו - גיטרה באס (2010–2011)
* איגור טרסוב - קלידים (2010–2012)
* Elle Fatyhova - שירה נשית (בהקלטות)

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות דום מטאל
קטגוריה:להקות מטאל גותי
קטגוריה:להקות דת' מטאל
עונת 1965/1966 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1965/1966 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה התשיעית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.

המשחק הראשון התקיים ב-3 בנובמבר 1965 ותחרות הסתיימה ב-1 באפריל 1966. בתחרות השתתפו 26 קבוצות. 
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 8 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לפיינל פור שנערך באיטליה.
התחרות הסתיימה בניצחון של סימנטל מילאנו, בפעם הראשונה בתולדות המועדון. 

==מהלך התחרות==
בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לשלב רבע הגמר.
=== בית א'===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!width=15| !!width=150|קבוצה !!width=20|משחקים !!width=20|נקודות !!width=20|ניצחונות !!width=20|הפסדים !!width=20|סלי זכות !!width=20|סלי חובה !!width=20|הפרש סלים
|- style="background: #ccffcc;"
| 1. || סלביה פראג
| 3 || 5 || 2 || 1 || 490 || 486 || 4
|- style="background: #ccffcc;"
| 2. || סימנטל מילאנו
| 3 || 5 || 2 || 1 || 503 || 476 || 27
|- style="background: #ffcccc;"
| 3. || רסינכ מכלן
| 3 || 4 || 1 || 2 || 553 || 570 || 17-
|- style="background: #ffcccc;"
| 4. || ריאל מדריד
| 3 || 4 || 1 || 2 || 494 || 508 || 14-
|}
=== בית ב'===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!width=15| !!width=150|קבוצה !!width=20|משחקים !!width=20|נקודות !!width=20|ניצחונות !!width=20|הפסדים !!width=20|סלי זכות !!width=20|סלי חובה !!width=20|הפרש סלים
|- style="background: #ccffcc;"
| 1. || צסק"א מוסקבה
| 3 || 5 || 2 || 1 || 453 || 397 || 56
|- style="background: #ccffcc;"
| 2. || א.א.ק. אתונה
| 3 || 5 || 2 || 1 || 413 || 426 || 13-
|- style="background: #ffcccc;"
| 3. || צסק"א סופיה
| 3 || 5 || 2 || 1 || 418 || 421 || 3-
|- style="background: #ffcccc;"
| 4. || מועדון הכדורסל זאדאר
| 3 || 3 || 0 || 3 || 410 || 450 || 40-
|}

===שלב הגמר===
שלב המגר נערך במילאנו ובולוניה.

==ישראל בתחרות==
הפועל תל אביב העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות והפסידה לסימנטל מילאנו בשני משחקים 80:65 ו-87:53.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303204426/http://sathanasias.bravepages.com/b-res/b-1966-results.html#FIBA%20Champions'%20Cup פירוט התוצאות]
* [http://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/clubes/c1/C1_66.htm תיאור מפורט של משחקי הגמר]

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1966
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1965
קטגוריה:עונות בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
דייוויד בירד

דייוויד בירד (באנגלית: David Lyster Bird; נולד ב-29 במרץ 1946) הוא שחקן ברידג' בריטי, המפורסם יותר ככותב ספרי ברידג'. בירד כתב יותר ממאה ספרי ברידג', יותר מכל כותב ספרי ברידג' אחר. במרץ 2010 פרסם את ספרו המאה. שנה אחרי זה עבר את טרנס ריס במספר הספרים שכתב, כאשר הגיע ל-108 ספרים. חלק מספריו נכתבו ביחד עם שחקני ברידג' מפורסמים וכותבי ספרי ברידג' בולטים. בין השאר כתב ספרים ביחד עם טרנס ריס, גאייר הלגמו, רון קלינגר,טוני פורסטר, עומר שריף, מרטין הופמן וברברה סיגרם. 
בנוסף לכתיבת ספרים, כתב על ברידג' בעיתונים כמו: The Mail on Sunday, London Evening Standard. הוא תרם ככותב לעיתוני ברידג'. 
את הרשימה המלאה של הספרים שכתב אפשר למצוא באתר האינטרנט BridgeGuys.

בירד נולד בלונדון ומתגורר באיסטליי (Eastleigh) שליד סאות'המפטון.

==ראו גם==
* טרנס ריס
* ויקטור מולו

==קישורים חיצוניים==
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20160303165852/http://www.bridgeguys.com/Books/BirdDavid/Books.html David Bird], Bridgeguys
* [http://www.worldbridge.org/Repository/peopleforscrap/person.asp?qryid=479 David Bird (bridge writer)], World Bridge Federation
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני ברידג' בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
בעין החתול

בעין החתול הוא ספר פרוזה פרי עטה של חביבה פדיה, שראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 2008 ויצא במספר מהדורות.

==התוכן והמבנה==
מסע חקירה של העיר באר שבע. סוג של אנתרופולוגיה וחקירה עצמית של הזרות, הנוודות וההומלסיות, תוך ניסיון להסתכל על חתול - חיה עירונית קרובה מאוד לבני האדם כמלמדת על האדם ובשלב מסוים (1998–2004) התבוננות בכלבים שהיו נודדים בעיר באר שבע.

הספר יצר משמעויות רבות סביב נחל באר שבע, העיר הטורקית, שכונות, השוק ובפרט זרק אור על תופעת הפסאז'ים בערי הפריפריה בפרק מרכזי שנקרא פריז – באר שבע המתייחס להקמת הפסאז', אבי אבות אבותיו של הקניון, ומתכתב עם המסה הנודעת של וולטר בנימין על הפסאז'ים בפריז.

הספר נע מהאורבניזם והפריפריה בישראל גם למסע בזמן, בעקבות אנשי השוליים בהיסטוריה היהודית, או תפיסות לא קאנוניות, או מומרים ואנוסים - כסוג של חתול.

הספר כתוב בצורה של פרגמנטים, במספר רב מאוד של סגנונות: פילוסופיה, ספרות, שירה, עיתונאות וספרות השו"ת ושואב מכל מקורות היהדות. הוא מנסה לגעת בשורשים של ההיסטוריה הסמויה.
הספר מרבה להשתמש במיתוסים ובתמות קבליים ומנסה לגעת בגלות הקיומית ולהעלות לפני השטח מקורות יהודיים שאינם במיינסטרים, אבל משקפים יחס מאוד סובלני כלפי החיה ומשקפים שלבים בציוויליזציה היהודית בהם יש קרבה יותר לחיים יחד עם החיות.

==לקריאה נוספת==
* עינת יקיר. חתול שחור, חתול לבן. Time Out תל אביב, גיליון 320 (18 עד 25 בדצמבר 2008), עמ' 126.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* אריק גלסנר, [https://arikglasner.wordpress.com/2008/12/07/על-בעין-החתול-של-חביבה-פדיה-הוצאת-עם-ע/ על "בעין החתול", של חביבה פדיה, הוצאת "עם עובד"]. מעריב, תרבות - ספרות, ח' בכסלו תשס"ט, 5 בדצמבר 2008, עמ' 29.
* - ריאיון עם הסופרת בצאת ספרה לאור
*
*מתי שמואלוף, [https://test2013133.wordpress.com/2008/10/18/%d7%a2%d7%9c-%d7%96%d7%91%d7%95%d7%91%d7%99%d7%9d-%d7%95%d7%97%d7%aa%d7%95%d7%9c%d7%99%d7%9d/ בדרך אל החתולים], באתר ynet, 16 באוקטובר 2018
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 2008
קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
אוברלנד (קנטון)

אוברלנד (בגרמנית: Oberland) היה קנטון של שווייץ במסגרת הרפובליקה ההלווטית, מדינת החסות שהקימה הרפובליקה הצרפתית הראשונה כחלק ממלחמות המפכה הצרפתית.

==מחוזות==
{| class="wikitable"
|-
! !! סמל !! שם !! בשפת המקור !! בירה
|-
| 1 || אשי || <div class="mw-content-ltr">Aeschi</div> || אשי בשפיץ
|-
| 2 || ברינץ || <div class="mw-content-ltr">Brienz</div> || ברינץ
|-
| 3 || פרוטיגן || <div class="mw-content-ltr">Frutigen</div> || פרוטיגן
|-
| 4 || אינטרלאקן || <div class="mw-content-ltr">Interlaken</div> || וילדרסוויל
|-
| 5 || אוברהאסלי || <div class="mw-content-ltr">Oberhasli</div> || מיירינגן 
|-
| 6 || זאנן || <div class="mw-content-ltr">Saanen</div> || זאנן
|-
| 7 || זימנטאל עילית || <div class="mw-content-ltr">Nieder-Simmental</div> || צווייזימן
|-
| 8 || זימנטאל תחתית || <div class="mw-content-ltr">Ober-Simmental</div> || ארלנבאך בזימנטל
|-
| 9 || תון || <div class="mw-content-ltr">Thun</div> || תון
|-
| 10 || אונטרזן || <div class="mw-content-ltr">Unterseen</div> || אונטרזן
|}

==ראו גם==
* קנטון ברן
* הרמה הברנית

==קישורים חיצוניים==

* הערך במילון ההיסטורי של שווייץ ב[http://www.hls-dhs-dss.ch/textes/d/D8633.php גרמנית], ב[http://www.hls-dhs-dss.ch/textes/f/F8633.php צרפתית] וב[http://www.hls-dhs-dss.ch/textes/i/I8633.php איטלקית]
* אדריאן שמיד, [http://www.bezg.ch/img/publikation/09_1/schmid.pdf התנגדות לרפובליקה ההלווטית בקנטון אוברלנד], מתוך כתב העת הברני להיסטוריה, ינואר 2009, עמודים 3–47 

קטגוריה:הרמה הברנית: היסטוריה
אדווין פון רוטקירך אונד טראך

גנרל אדווין פון רוטקירך אונד טראך (בגרמנית Edwin von Rothkirch und Trach; 1 בנובמבר 1888 – 29 ביולי 1980) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון רוטקירך נולד ב-1 בנובמבר 1888 במיליץ', שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 באמצע מלחמת העולם הראשונה התגייס פון רוטקירך לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-17 (הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין ה-1), ולחם עמו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה פון רוטקירך לדרגת אובר-לויטננט, וב-16 בספטמבר 1917 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 

לאחר המלחמה הצטרף פון רוטקירך לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1930 הועלה פון רוטקירך לדרגת מיור, וב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. ב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-15, וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במרץ 1938 מונה פון רוטקירך למפקד חטיבת הרובאים ה-2, אולם, ב-10 בנובמבר 1938 נבלמה התקדמותו, והוא פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה מונה פון רוטקירך לראש מטה מפקדת משמר הגבול ה-14, שהפכה ב-19 באוקטובר 1939 לקורפוס ה-36, וב-25 באוקטובר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-442. ב-1 במרץ 1940 הועלה פון רוטקירך לדרגת גנרל מיור, וב-10 באוקטובר 1940 מונה למפקד הפיקוד הבכיר ה-365 בטרנוב, ובנובמבר 1941 הועבר ללבוב.

ב-5 בינואר 1942 מונה פון רוטקירך למפקד הדיוויזיה ה-330, שלחמה כחלק מהקורפוס ה-59 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, וב-1 במרץ 1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-5 בנובמבר 1942 קיבל פון רוטקירך את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 באוקטובר 1943 מונה למפקד יחידות האבטחה של קבוצת ארמיות מרכז, שהפכו ב-8 באוקטובר 1943 ליחידות האבטחה בבלארוס. ב-1 בינואר 1944 הועלה פון רוטקירך לדרגת גנרל חיל הפרשים, וב-11 בנובמבר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-53 שהוקם הקורפוס מחדש בדנציג. בדצמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה במהלך הקרב על הבליטה. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית. ב-6 במרץ 1945 נפל פון רוטקירך בשבי בעת הנסיגה ברחבי גרמניה.

===לאחר המלחמה===
בשנת 1947 שוחרר פון רוטקירך מהשבי. לאחר שחרורו התגורר פון רוטקירך ברוטרשהוף, וב-29 ביולי 1980 מת, והוא בן 92 שנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/C/CloessnerErichHeinrich.htm אדווין פון רוטקירך אונד טראך] באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1980
מרכז הסחר העולמי צ'ונגצ'ינג

מרכז הסחר העולמי צ'ונגצ'ינג (Corporate Avenue 1) הוא גורד שחקים אשר נמצא תחת בנייה במחוז צ'ונגצ'ינג שבסין. המגדל מתנשא לגובה של 458 מטר (1,535 רגל) וכולל 99 קומות. (קיימות עוד 4 קומות תת-קרקעיות) כאשר בניית גורד השחקים תושלם הוא יהפך למגדל הגבוה ביותר במחוז צ'ונגצ'ינג ולחמישי בגובהו בכל סין. המבנה משתרע על שטח של 248,470 מטרים רבועים וכולל 44 מעליות ו-815 מקומות חנייה.

בניית המגדל החלה בשנת 2012 והיא צפויה להסתיים בשנת 2024.

אדריכלי הבניין הם התאחדות קון פדרסן פוקס וקבוצת P & T.

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'ונגצ'ינג: גורדי שחקים
קטגוריה:גורדי שחקים: מיזמים עתידיים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: גורדי שחקים