OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נח פלוג

נח פלוג (1 בינואר 1925 – 11 באוגוסט 2011) היה כלכלן ישראלי ודיפלומט שהוביל את המאבק למען זכויותיהם של ניצולי השואה.

== ביוגרפיה ==
פלוג נולד בעיר לודז' שבפולין. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה בגטו לודז', ממנו הועבר ב-1944 לאושוויץ. בחודשים האחרונים של המלחמה נשלח פלוג למחנה הריכוז גרוס-רוזן.
שוחרר ממחנה הריכוז אבנזה על ידי כוחות בעלות הברית ושב לפולין. סיים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו וסיים לימודים אקדמיים בכלכלה בוורשה. נישא לדורוטה לבית טוגנדרייך, רופאת ילדים ולשניים נולדו שתי בנות.

בשנת 1958 עלה למדינת ישראל עם משפחתו. ככלכלן, עבד פלוג בשירות הציבורי במשך 30 שנים, תחילה במשרד האוצר, ומאוחר יותר כיועץ פיננסי של ועדת הכספים של הכנסת, וכיועץ כלכלי בשגרירות ישראל בבון. פלוג גם שימש כקונסול ישראל בציריך.

פלוג היה פעיל מרכזי בתנועה לקידום זכויותיהם של ניצולי השואה. ב-1987 נמנה עם מקימי ארגון "עמך" - המרכז הישראלי לתמיכה נפשית וחברתית בניצולי השואה ובדור השני. ב-1994 היה ממקימי הקרן לרווחת ניצולי השואה בישראל, שנותנת שירותים חומריים ישירים לניצולי השואה הנזקקים. לאחר פרישתו מן השירות הציבורי הוא הקדיש את עיקר זמנו לקידום רווחתם של ניצולי השואה, ושירת כנשיא של ארגון ניצולי אושוויץ הבינלאומי, סגן נשיא ועידת התביעות וחבר הוועד המנהל של מרכז יד ושם. כיהן כיו"ר מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל.

בשנת 2006 זכה בעיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית מידי נשיא גרמניה, הורסט קלר על פעילותו עבור ניצולי השואה ועל פעילותו לקידום ההבנה בין יהודים ללא-יהודים.

פלוג הוא אביהן של הנגידה לשעבר של בנק ישראל קרנית פלוג, וענת פלוג, פסיכואנליטיקאית.

פלוג נפטר ב-11 באוגוסט 2011.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז גרוס-רוזן
קטגוריה:פקידים במשרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:לוחמי מחתרת יהודים בשואה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:אישים הקבורים בקריית ענבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
ג'ון גאלבין

ג'ון רוג'רס גאלבין (; 13 במאי 1929 - 25 בספטמבר 2015) היה גנרל אמריקאי ששימש כמפקד הכח הצבאי של נאט"ו באירופה.

==ביוגרפיה==
גאלבין נולד וגדל במסצ'וסטס. גאלבין החל את דרכו הצבאית כחייל במשמר הלאומי בשנת 1947. בשנת 1950 התגייס לצבא ארצות הברית ונרשם לאקדמיה הצבאית וסט פוינט. בשנת 1954 סיים את לימודיו, הוסמך כקצין חיל הרגלים. גאלבין לחם במלחמת וייטנאם ושימש כקצין מבצעים בדיוויזיית הרגלים ה-1. בשנים 1969–1970 שימש כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפרשים ה-8 שבדיוויזיית הפרשים הראשונה, על האופן שבו ניהג את גדודו בלחימה עוטר גאלבין בכוכב הכסף. לאחר מכן שירת בפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC) ובמגוון תפקידי מטה ופיקוד. בשנת 1980 מונה למפקד דיוויזיית החי"ר ממוכן ה-24. בהמשך שימש כמפקד פיקוד דרום של ארצות הברית כמפקד פיקוד אירופה וכמפקד הכח הצבאי של נאט"ו באירופה. הוא פרש מן השירות בשנת 1992.

==לקריאה נוספת==
* ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
מעוטרי מדליית השירות המצוין
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מפקדי פיקוד אירופה של ארצות הברית
קטגוריה:מפקדי פיקוד דרום של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
אהוד ויס

אהוד (אודי) ויס (נולד ב-1965) הוא חוקר ישראלי, פרופסור לארכאובוטניקה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן וממשיך דרכו של מורהו, פרופ' מרדכי כסלו. אהוד ויס משמש גם כאוצר האוסף הזרעים והפירות הלאומי של ארץ ישראל. מלמד במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן משנת 1992.

== ביוגרפיה וקריירה ==
אהוד ויס נולד בבני ברק, למד בישיבה תיכונית "שעלבים" ולאחריה בישיבת ההסדר בשילה, במסגרתה שירת במבחיל השריון. בשנת 1989 החל ללמוד תואר ראשון במסלול דו-חוגי: במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה ובמחלקה למדעי החיים באוניברסיטת בבר-אילן. בשנים 1995–1996 למד תואר שני בביו-ארכאולוגיה וגיאו-ארכאולוגיה בהנחייתו של פרופ' גורדון הילמן במכון לארכאולוגיה באוניברסיטת לונדון. בשנים 1996–2002 עשה דוקטורט במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה של אוניברסיטת בר-אילן בנושא "שחזור הכלכלה והחברה של תושבי האתר האפיפלאוליתי אהלו II לפי השרידים הבוטניים" בהנחייתו של פרופ' מרדכי כסלו. ויס עשה פוסט-דוקטורט אצל פרופסור עופר בר-יוסף במחלקה לאנתרופולוגיה של אוניברסיטת הרווארד. לאחר הפוסט החל ללמד בבר-אילן.

תושב שוהם, נשוי ואב לארבעה ילדים.

ויס השתתף וניהל מספר חפירות ארכאולוגיות בישראל, בין השאר באתרים הבאים: תל בית שמש, תל א-צפי, אוהלו II, מערת כבארה.

== מחקריו הבולטים ==
* שחזור השדות, המסחר והכלכלה החקלאית באשקלון של סוף תקופת הברזל;
* הכלכלה, הסביבה, טכנולוגיית המזון ואסטרטגיית הליקוט של תושבי אוהלו II בתקופה האפי-פלאוליתית;
* ראשית החקלאות - השימוש בדגניים לעומת דגנים לאורך התקופות, תיאורית "הקשת הרחבה" והשלכותיה הבוטניות, קציר לעומת ליקוט דגנים כמפתח להבנת התחלת החקלאות, ניתוח הממצא הבוטני ככלי להבנת התבנית המרחבית-זמנית של ראשית החקלאות.
* מקור השעורה המבויתת.
* ביות החיטה לפני 23,000 שנה.
* זיהוי הענבים וחרצני הענבים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות בישראל.

== פרסומים ==
אהוד ויס פרסם יותר מחמישים פרסומים מדעיים ובהם הוא כתב, ביחד עם דני זהרי ,את המהדורה הרביעית של הספר על ביות הצמחים המסכם מידע על כל צמחי תרבות של העולם הישן של מתחילת החקלאות עד לשנת 2000 לפני זמננו.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://biu.academia.edu/EhudWeiss אהוד ויס] באתר Academia.edu
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:בוטנאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: ארץ ישראל וארכאולוגיה
קטגוריה:ארכאובוטניקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
מרדכי בלוי

מרדכי זאב בלוי (ידוע גם בכינוי מוטק'ה בלוי, נולד ב-13 ביולי 1957) הוא עסקן פוליטי ואיש דגל התורה, יושב ראש משמרת הקודש והחינוך מטעם בית דין צדק בני ברק.

נולד בירושלים לדוד נחמן בלוי, מראשי החינוך העצמאי ומראשי ארגון צא"י, נכדו של משה בלוי וללאה לבית רוזנברג. נישא לשולמית, בתו של האדמו"ר מבוטושאן, רבי מרדכי פרנקל. מתגורר בבני ברק.

בלוי הוא יושב ראש משמרת הקודש והחינוך, הוביל כמה ממלחמות הממסד החרדי נגד תופעות תרבותיות וחברתיות שרווחו בקהילה החרדית, והייתה לו השפעה רבה על מהלכים במגזר החרדי. הוא מרבה להתראיין ולהתבטא בעיתונות החרדית והכללית בנושאים הנוגעים לציבור החרדי כמו לימודי ליב"ה, הדרת נשים ואחרים.

כיו"ר משמרת הקודש והחינוך נודע גם בהתבטאויות בנושאים שהביאו לו חשיפה בתקשורת. לדוגמה, לפני הבחירות לכנסת העשרים כתב בהקשר להקמת מפלגת ובזכותן, כי "כל אשה שתתקרב למפלגה שלא בהנהגת גדולי ישראל - ואסור ללמוד במוסדות החינוך שלה, וכן לרכוש ממנה כל מוצר, ומצווה להוציא את כל הצאצאים שלה מהמוסדות". בעקבות כך הודיעה הפרקליטות שהיא שוקלת לפתוח בחקירה נגד בלוי. במקרה אחר הזהיר נגד השתתפות במופע של מרדכי בן-דוד ויעקב שוואקי. בריאיון לכתב בחדרי חרדים אמר כי "כל משתתפי האירוע הערב באצטדיון רמת גן יצולמו, בדרכים שונות ומשונות, והתמונות יובאו לידיעת הגורמים הרלוונטיים, אם זה ראשי ישיבות, מנהלי סמינרים או כל גורם אחר". במקרה נוסף הביא לביטולו של מופע זמר חסידי בטענה שהאירוע מתקיים נגד דעתם של גדולי ישראל.

בלוי הוא ממקימי "תודעה" - ארגון התרבות ושעורי התורה של דגל התורה, מכהן כיו"ר הנהלת "שמעיה" - ללקויי שמיעה ולקויות נוספות, ומפקח חינוכי בארגון "אנחנו וצאצאינו".

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

מרדכי
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:בני ברק: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
צבי שור (קצין)

מימין לשמאל: אלוף [[יהושע שגיא ראש אגף מודיעין, אלוף יעקב אבן מפקד המכללה לביטחון לאומי, אלוף דני מט מתאם הפעולות בשטחים, תא"ל צבי שור היועץ הכספי לרמטכ"ל, אלוף יוחנן גור ראש אגף אפסנאות. צילום: דובר צה"ל, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.}}]]
צבי שור (נולד ב-17 באוקטובר 1935) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל וכיהן כמנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים בישראל.

==ביוגרפיה==
שור נולד בחדרה, למד בכפר הנוער מאיר שפיה ובתיכון בסמ"ת. למד הנדסת חשמל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, התגייס לצה"ל ושירת בחיל הים כקצין חשמל של שייטת המשחתות. במהלך שירותו סיים תואר ראשון נוסף בהנדסת ייצור ותואר שני בתעשייה ובמנהל עסקים בטכניון.

בשנת 1964 עבר למשרד הביטחון ושירת ביחידת התכנון בלשכת סגן שר הביטחון. בשנת 1967 היה חלק מצוות ההקמה של יחידת המחקר והפיתוח במשרד. בשנת 1969 עבר ליחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל ובשנת 
1973 מונה לסגן היועץ הכספי לרמטכ"ל. בשנת 1976 מונה לראש המחלקה הכלכלית במשלחת הרכש של משרד הביטחון בניו יורק שבארצות הברית. בשנת 1978 חזר לישראל ובאוקטובר אותה שנה מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל, תפקיד בו שירת עד ינואר 1982.

לאחר שחרורו עבד כמבקר בחברת תדיראן ובשנים 1983–2002 כיהן כמנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים. במקביל כיהן כיו"ר ארגון צוות - ארגון גמלאי צה"ל, חבר במועצת המנהלים של תנועת "המכבי העולמי", יו"ר העמותה שהקימה את המרכז האולימפי לקליעה בהרצליה, יו"ר איגוד הקליעה הארצי בשנים 1989–1994 ויו"ר התאחדות הקליעה בישראל בשנים 2001–2008. בשנת 1984 שימש כיועץ מיוחד לשר האוצר לענייני תקציב הביטחון. 

בנוסף שימש במשך השנים חבר דירקטוריון בחברות ציבוריות רבות, בהן: שמן תעשיות, אמבלייז, בנק אוצר החייל, קרדן ישראל, כלל ביטוח, אל-אופ, ברטל זיווד אלקטרוני, שניב תעשיות נייר, אפריקה ישראל מלונות ונביעות. 

הוא נשיא עמותת "מגן לעורף" לקידום מערכות הגנה המבוססות על לייזר. לטענתו במצב של קונפליקט אזורי אי אפשר יהיה ליישם את תוכנית ההגנה הרב-שכבתית של ישראל, מבחינה כלכלית, כל עוד היא מבוססת רק על טילים נגד טילים, בגלל העלות הגבוה שלהם.

==קישורים חיצוניים==

* - ריאיון
* 

==הערות שוליים==

==ביאורים==

קטגוריה:עסקני ספורט ישראלים
קטגוריה:יועצים כספיים לרמטכ"ל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער מאיר שפיה
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
מוטי בסר

מרדכי (מוטי) בסר (נולד ב-11 בפברואר 1952) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים של משרד הביטחון וכיהן כמנכ"ל הבורסה ליהלומים וכמנכ"ל משרד מבקר המדינה.

==ביוגרפיה==
בסר נולד בישראל. בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון במסגרת העתודה האקדמית.בעל תואר שני במנהל ותקצוב ציבורי מאוניברסיטת תל אביב. שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים, וכן מילא תפקידים ביחידות המחקר והפיתוח של משרד הביטחון וביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל. בנובמבר 1997 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון, תפקיד בו שירת עד נובמבר 2000. 

לאחר שחרורו עבד כמנהל תקציביים ובקרה בחברת גילת רשתות לווין. ב-2002 מונה למנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים. ב-2008 מונה למנכ"ל הבונדס בבריטניה. ב-2010 מונה למנכ"ל משרד מבקר המדינה. מנובמבר 2011 עד ינואר 2016 כיהן כמנכ"ל הבורסה ליהלומים. שימש דירקטור בחברות אילן-גת מהנדסים, מלרג הנדסה וקבלנות, בנק עצמאות למשכנתאות ולפיתוח, מנועי בית שמש, ויו"ר חברת יובל חינוך של עיריית תל אביב-יפו, חבר מועצת המנהלים ויו"ר ועדת השקעות של קרן חסכון צבא קבע ,חבר ב"נבחרת הדירקטורים" של רשות החברות 2017,מנכ"ל העמותה הישראלית למיגון מפני אש (NFPA-IL),חבר בחבר הנאמנים של המכון הטכנולוגי חולון (HIT) וחבר ועדת ביקורת,מגשר ומפשר בבית הדין לעבודה,חבר הוועדה לבחינת השקעות במו"פ בתחום המדע וטכנולוגיית קוונטים (האקדמיה הלאומית למדעים),חבר ועדת תל"מ (תשתיות לאומיות למחקר ולפיתוח ליד האקדמיה הישראלית למדעים), לבדיקת נושא מערכות נבונות ובינה מלאכותית בישראל,חבר הוועד המנהל של האגודה לזכויות החולה,מיולי 2020 חבר במועצה המינהלית בבנק ישראל.

בסר נשוי לדפנה ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:יועצים כספיים לרמטכ"ל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:עובדי משרד מבקר המדינה
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מהנדסי תעשייה וניהול ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
גלריית דגלי ברית המועצות

==דגלי הרפובליקות הסובייטיות==

==דגלי מדינות ברית המועצות לשעבר==

==דגלי מדינות לא מוכרות במדינות ברית המועצות לשעבר==

==קישורים חיצוניים==

ברית המועצות
מירטל ביץ'

מירטל ביץ (באנגלית: Myrtle Beach) היא עיר חוף במחוז הורי אשר בקרוליינה הדרומית שבארצות הברית. העיר היא חלק ממטרופולין וממוקמת בצפון מזרח קרוליינה הדרומית. מירטל ביץ' היא מרכז תיירותי בארצות הברית בהשפעת חופי ים ארוכים ואקלים סובוטרופי חמים. העיר מושכת אליה 14 מיליון תיירים כל שנה. בעיר מתגוררים 27,109 על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 ו-465,391 תושבים במטרופולין במפקד של שנת 2013.

== ערים תאומות ==
למירטל ביץ' יש חמש ערים תאומות ברחבי העולם.
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרוליינה הדרומית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1936
דייוויד ארמסטרונג

דייוויד הארטלי ארמסטרונג (באנגלית: David Hartley Armstrong; 21 באוקטובר 1812, נובה סקוטיה, קנדה – 18 במרץ 1893, סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית) היה סנטור אמריקאי ממיזורי. ארמסטרונג החל את הקריירה שלו כמורה, מרצה באוניברסיטה, מנהל בית ספר, מנהל הדואר של סנט לואיס, וחבר הדירקטוריון של משטרת סנט לואיס.
== חייו ==
ארמסטרונג נולד בנובה סקוטיה, קנדה. בין השנים 1833–1837 עבד כמורה בבית ספר בניו בדפורד, מסצ'וסטס. ב-1837 עבר לסנט לואיס, מיזורי, ומשם ללבנון, אילינוי, שם לימד באוניברסיטת מקנדרי . ב-1838 חזר למיזורי והיה למנהל בית ספר בבנטון עד 1847. בין השנים 1847–1850 היה למבקר העירייה של סנט לואיס. בין השנים 1854–1858 עבד כמנהל הדואר של סנט לואיס. בין השנים 1873–1876 היה חבר הדירקטוריון של משטרת סנט לואיס.

ב-29 בספטמבר 1877 מונה לסנאטור מטעם מדינת מיזורי, לאחר פטירתו של קודמו בתפקיד, לואיס ו. בוגי . הוא שירת בתפקיד עד ה-26 בינואר 1879, אז נבחר לו מחליף, לאחר שלא התמודד כלל בבחירות לסנאט. ארמסטרונג נפטר ב-18 במרץ 1893, בסנט לואיס ונקבר בבית הקברות בלפונטן שבעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GRid=23362 דייוויד ארמסטרונג], באתר Find a Grave .
* 

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיזורי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית שמונו לתפקידם
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1812
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1893
המטרה

המטרה (אנגלית: The Goal) הוא רומן ניהולי שנכתב בידי אליהו מ. גולדרט וג'ף קוקס ויצא לאור בשנת 1984. הספר הציג לראשונה את תורת האילוצים שפותחה על ידי גולדרט. הספר שנכתב כרומן בדיוני אך בוסס על אירועים אמיתיים תורגם לעשרות שפות והוא ספר חובה בפקולטות לניהול ולהנדסת תעשייה ברחבי העולם. המגזין טיים הגדיר את הספר כ"אחד מ-25 ספרי הניהול המשפיעים ביותר - ששינו את דרך החשיבה שלנו בניהול". נכון ל-2014 הספר נמכר במעל 6 מיליון עותקים.

== תוכן ==
הספר מתאר בצורה עלילתית את עקרונות תורת האילוצים ויישומם על רצפת היצור. העלילה מספרת על מנהל מפעל בשם אלכס שבשל הפסדים בחטיבה של התאגיד אליו שייך המפעל עומד תחת איום בסגירת המפעל. אלכס יוצר קשר עם המרצה שלו לפיזיקה מימי האוניברסיטה, יונה (בן דמותו של גולדרט), שעבר לייעוץ לארגונים. יונה מנחה את אלכס להבין את מטרת המפעל (להרוויח כסף) ואז עוזר לאלכס ולצוותו למצוא את האילוץ המונע מהמפעל להצליח - במקרה זה משאבי צוואר הבקבוק של הייצור ובאמצעות שינוי המיקוד שלהם, ממדדים מקומיים כגון נצילות למדדים מערכתיים כגון תפוקה, לקבל החלטות נכונות לגבי ניצול יעיל של האילוץ, הכפפת המשאבים לאילוץ ופריצת האילוץ. באמצעות 5 צעדי המיקוד של תורת האילוצים. הצעדים הללו הופכים את המפעל לרווחי ביותר ולמוביל בחטיבתו, והמפעל ניצל מסגירה. בעקבות ההצלחה מקודם אלכס לתפקיד מנהל החטיבה.

=== מושגים ===
בספר מוצגים מספר כלים/מושגים בסיסיים של תורת האילוצים: 
*אילוץ: הגורם המונע מהמערכת להגיע ליותר יחידות מטרה.
*צוואר בקבוק: המשאב בעל הקיבולת הנמוכה ביותר, כאשר הביקוש גדול מהקיבולת.
*חשבונאות תפוקה: שיטת חשבונאות ניהולית שמתמקדת בעלויות בצוואר הבקבוק.
*DBR - (drum-buffer-rope): שיטה לתזמון הייצור בהתאם לקצב שקובע צוואר הבקבוק.

== בעקבות הספר ==

עם פרסומו הצליח הספר מאוד ברחבי העולם והביקוש לתורתו החדשה של גולדרט גאה. ברם, הספר התמקד ברצפת הייצור, שכן גולדרט היה משוכנע שהקוראים יבינו כיצד להרחיב את העקרונות לעסק כולו והניח שזהו כל המידע הנדרש להבנת תורתו. משנוכח כי טעה, כתב ספרים נוספים והמשיך לפתח את השיטה והכלים תוך פישוטם.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ניהול
קטגוריה:תורת האילוצים
אצטדיון ונקדורף

אצטדיון ונקדורף (בגרמנית: Stadion Wankdorf) היה אצטדיון כדורגל בעיר ברן, בירת שווייץ, ושימש בתור מגרשה הביתי של יאנג בויז ברן המקומית. 

האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 1954 בו אירח חמישה משחקים, ביניהם משחק הגמר. כמו כן, אירח האצטדיון את גמר גביע אירופה לאלופות בשנת 1961 בו גברה בנפיקה ליסבון על ברצלונה בתוצאה 3-2. בנוסף, אירח האצטדיון את גמר גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1989 בו גברה ברצלונה על סמפדוריה בתוצאה 2-0.

תכולתו של האצטדיון השתנתה עם השנים. עם סגירתו היה מסוגל האצטדיון לקלוט כ-22,000 צופים, ובזמן מונדיאל 1954 היה מסוגל לקלוט כ-65,000 צופים.

בשנת 2001 נהרס האצטדיון לטובת בניית אצטדיון חדש בשם סטאד דה סוויס ונקדורף, שהחל להיבנות על חורבותיו בשנת 2003. האצטדיון נחנך ב-30 ביולי 2005 ומכיל 32,000 מקומות ישיבה במשחקי כדורגל ומסוגל לקלוט כ-45,000 צופים בקונצרטים. 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.vfsw.ch/ אתר המוקדש לאצטדיון]
* [http://www.stadiumguide.com/wankdorfstadion/ אצטדיון ונקדורף] באתר Stadium Guide

קטגוריה:ברן: ספורט
ונקדורף
ונקדורף
קטגוריה:יאנג בויז ברן
קטגוריה:ברן: מבנים
ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל

ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: João V de Portugal; 22 באוקטובר 1689 – 31 ביולי 1750) היה מלך פורטוגל בין השנים 1707–1750.

==חייו==
===ילדותו===
ז'ואאו החמישי נולד בליסבון ב-22 באוקטובר 1689, לפדרו השני, מלך פורטוגל ומריה סופיה מנויבורג, בתם של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט. על אף היותו של ז'ואאו יורש העצר, לא קיבל בטקס הטבלתו את התארים "נסיך ברזיל" ו"דוכס ברגנסה", מתוך כבוד לאחיו הבכור ז'ואאו, נסיך ברזיל שמת זמן קצר לפני לידתו. ז'ואאו קיבל חינוך מעולה, ואף קיבל הדרכה פוליטית מעולה כהכנתו לשלטון. בשנת 1696 בהיות ז'ואאו בן 7, העניק לו אביו בטקס מפואר במיוחד את התארים "נסיך ברזיל" ו"דוכס ברגנסה". בשנת 1699 מתה אמו מריה סופיה מנויבורג, ובעקבות כך נכנס ז'ואאו לדיכאון. על מנת לעזור לו חזרה דודתו קתרינה, נסיכת פורטוגל לפורטוגל, וגידלה אותו עד למותה בשנת 1705. בשנת 1704 מתה אחותו של ז'ואאו תרזה מריה, ובעקבות כך נכנס ז'ואאו שוב לדיכאון למשך כמה חודשים.

===שלטונו===
ב-9 בדצמבר 1706 מת אביו פדרו השני, מלך פורטוגל, וז'ואאו עלה במקומו לשלטון. ז'ואאו המשיך לסייע לבריטניה ואוסטריה במלחמת הירושה הספרדית, ואף סייע בכיבוש מדריד. ז'ואאו שלט בממלכה בצורה אבסולוטית, ואף לא טרח לכנס את הקורטס. לאחר שנתגלו בברזיל מאגרי זהב ואבנים יקרות עשירים ביותר, הפך ז'ואאו החמישי לאחד המונרכים העשירים באירופה.

על מנת לחזק את בריתו עם אוסטריה, התחתן ז'ואאו ב-27 ביוני 1708 עם מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, אחותו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהביאה כנדוניה 100,000 כתרים. ב-26 באוקטובר הגיעה מריה אנה לליסבון, והחתונה המפוארת נמשכה על ה-27 בדצמבר. נישואיהם של השניים היו מוצלחים, אולם חלק גדול מהזמן בני הזוג חיו בנפרד, וז'ואאו אף החזיק בכמה פילגשים. בשנת 1713 נחתם הסכם אוטרכט, ולפיו זכתה פורטוגל בכמה טריטוריות שנכבשו על ידה במהלך המלחמה. אולם, מיד לאחר סיום המלחמה, החל ז'ואאו לטפח את קשריו עם ממלכת צרפת, ואף ניסה להשיא את בתו ללואי החמישה עשר, מלך צרפת. בשנת 1729 לאחר משא ומתן בן 4 שנים, חיתן ז'ואאו את בנו ז'וזה עם מריאנה ויקטוריה מספרד, בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד, בעוד שבתו ברברה מפורטוגל התחתנה עם בנו של פליפה פרננדו, לימים מלך ספרד.

ב-31 ביולי 1750 מת ז'ואאו החמישי בליסבון כתוצאה מבצקת, ובנו פדרו השלישי, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1708 התחתן ז'ואאו עם מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* ברברה מפורטוגל (1711–1758)
* פדרו, נסיך ברזיל (1712–1714)
* ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל (1714–1777)
* קרלוס, נסיך פורטוגל (1716–1736)
* פדרו השלישי, מלך פורטוגל (1717–1786)
* אלכסנדרה, נסיך פורטוגל (1723–1728)

בנוסף היו לז'ואאו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:בית ברגנסה
קטגוריה:ילידי 1689
קטגוריה:נפטרים ב-1750
ויליאם מונטגומרי ואט

ויליאם מונטגומרי ואט
ויליאם מונטגומרי ואט (באנגלית, William Montgomery Watt, 14 במרץ 1909 - 24 באוקטובר 2006) היה מזרחן סקוטי וחוקר אסלאם. ידוע בעיקר בזכות ספריו "מוחמד במכה" (1953) ו"מוחמד במדינה" (1956).

ואט נולד וגדל בסקוטלנד. בצעירותו החל בלימודי מדעי הרוח - ספרות ופילוסופיה במוסדות אקדמיים שונים כאוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת אדינבורו ואוניברסיטת יינה שבגרמניה וכל זאת מתוך עניין עמוק בדת, שהוביל אותו למסלול של הסמכה לכמורה בכנסייה הסקוטית האפיסקופלית. ב-1937, לאחר שכבר היה בעל מספר תארים בתחומים שונים במדעי הרוח החל להתעניין באסלאם לאחר שבמהלך לימודי הדוקטורט שלו השכיר חדר לסטודנט מוסלמי מפקיסטן, מזרם האחמדייה. לאחר שהוסמך לכמורה כיהן ככומר במשך שנים אחדות, ובין היתר שירת כעוזר של הבישוף האנגליקני בירושלים בין 1943 ל-1946. לאחר 1946 חזר לסקוטלנד ושימש כמרצה לערבית ואסלאם באוניברסיטת אדינבורו עד לפרישתו ב-1979. בעבודתו זכה להערכה רבה ולכיבודים ופרסים אקדמיים, ושימש גם ככומר פעיל במהלך חלק מן התקופה בה לימד. היה נשוי לג'ין דונלנדסון ולזוג נולדו בן אחד וחמש בנות.

ואט היה בעל אמונה דתית חזקה, ועל אף שהיה נוצרי מאמין, ראה בנביא מוחמד דמות מופת. ספריו "מוחמד במכה" ו"מוחמד במדינה" הם ביוגרפיה אוהדת של הנביא. ב-1961 יצא ספרו "מוחמד, נביא ומדינאי", שהוא מעין תקציר של שני הספרים. באישיותו שאף ואט לגשר על פני שני העולמות, ולהביא להבנה רבה יותר של האסלאם בקרב הלא-מוסלמים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי אסלאם
קטגוריה:מזרחנים בריטים
קטגוריה:סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2006
צלופחי-קושק

צלופחי-קושק (שם מדעי: Ophidiiformes) היא סדרה של דגי גרם ממחלקת מקריני סנפיר למרות שמם הם אינם קשורים לצלופחים. 

דגים אלה בעלי ראשים קטנים וגופים וזנבות ארוכים. העור שלהם חלק וריר והם חסרי קשקשים. הלסתות גדולות וסנפיר הגב ארוך ויש להם 2 זיזים מתחת ללסתות. רובם מטילי ביצים אך חלקם גם משריצי ולדות. אורכם מגיע מ-5 ס"מ ל-2 מ'.

הם חיים באוקיינוסי אזורים הטרופיים וחלקם גם במים מתוקים. הם יכולים לחיות בעומק של 8,500 מטר. מינים אחרים חיים דווקא במים רדודים כמו בשוניות וחלקם אף במים הקפואים של גרינלנד.

==מיון==
*סדרה צלופחי-קושק (Ophidiiformes)
**משפחה Aphyonidae
**משפחה בִּיתְנִיִּים (Bythitidae)
**משפחה דַּיָּרִיִּים (Carapidae)
**משפחה זַלְדְּקָנִיִּים (Ophidiidae)
**משפחה Parabrotulidae

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1937
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לב ברג
בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק

האנדרטה בשדה התעופה לזכר חללי טבח מינכן
המטס הגרמני-ישראלי מעל הבסיס, אוגוסט 2020
בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק (בגרמנית: Fliegerhorst Fürstenfeldbruck, כיום Flugplatz Fürstenfeldbruck) הוא בסיס צבא ושדה תעופה צבאי בלתי פעיל ליד העיירה פירסטנפלדברוק בבוואריה שבגרמניה, מצפון-מערב לעיר מינכן.

==תולדות הבסיס==
שדה התעופה נפתח ב-1935 כבסיס הדרכה של חיל האוויר הגרמני. בשל נזקי ההפצצות על גרמניה במלחמת העולם השנייה הוחל באוקטובר 1944 בהארכת מסלולי הבסיס לשימושם של מטוסי קרב, באמצעות עבודתם של אלפי עובדי כפייה. בהמשך אכן הופעלו ממנו מטוסי קרב כנגד בעלות הברית, ובעקבות זאת הופצץ הבסיס על ידי מטוסי ארצות הברית ובריטניה, שפסחו עליו קודם לכן. בשלהי אפריל 1945 כבש הצבא האמריקאי את הבסיס.

לאחר המלחמה ועד 1948 שימש הבסיס את כוחות הכיבוש האמריקאים בגרמניה כבסיס רגיל, ואז הוחלט לשוב ולנצלו כשדה תעופה. בשנים הבאות הוצבו בו מטוסי קרב ומטוסי סיור וצילום אמריקאים.

בשנת 1957 הותר לחיל האוויר של גרמניה המערבית לשוב ולהשתמש בבסיס ביחד עם חיל האוויר של ארצות הברית, אשר עזב את השדה ב-1960.

מאז 1957 שוכן בבסיס בית הספר לקצינים של חיל האוויר הגרמני. הטיסות מהשדה נמשכו עד 1997 ואז הופסקו כליל. כיום משכן הבסיס יחידות אימונים ויחידות מנהלה שונות של חיל האוויר הגרמני.

בבסיס מצוי עד היום מסלול טיסה אחד (מסלול 08/26, שכאמור אינו פעיל) באורך של 2,744 מטר.

===הטבח באולימפיאדת מינכן===

ב-5 בספטמבר 1972 תקפו שמונה מחבלים מארגון ספטמבר השחור את מגורי המשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן, רצחו שניים מחברי המשלחת ולקחו תשעה אחרים בכבני ערובה.

המחבלים דרשו מגרמניה במטוס מנמל התעופה של מינכן. במהלך המשא ומתן שנוהל עמם הוסכם במקום זאת להעביר את המחבלים ובני הערובה במסוקים מהכפר האולימפי לבסיס פירסטפלדנברוק, שם ימתין מטוס נוסעים שיטיס אותם למצרים.

בשעה 22:30 נחתו שני המסוקים בשדה התעופה. שם הותקפו המחבלים בירי צלפים לפי תוכנית שהכינו השלטונות הגרמנים לחילוץ בני הערובה. התוכנית בוצעה ברישול רב ולא השיגה את מטרתה, ובסופו של דבר רצחו המחבלים את תשעת בני הערובה הישראלים בעודם כבולים זה לזה בתוך המסוקים.

ב-18 באוגוסט 2020 קיימו חיל האוויר הישראלי והלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), בהובלת מפקדיהם עמיקם נורקין ואינגו גרהרץ בהתאמה, את "מטס זיכרון לעתיד" - מטס של מטוס נחשון מטייסת 122 ושני מטוסי ברק מטייסת 105 בלוויית שני מטוסי יורופייטר טייפון גרמנים אשר עבר מעל מחנה הריכוז דכאו ומעל בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mil-airfields.de/de/fuerstenfeldbruck.htm מידע על שדה התעופה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוואריה
פירסטנפלדברוק
קטגוריה:גרמניה: בסיסים ומתקנים צבאיים
פירסטנפלדברוק
קטגוריה:טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – גרמניה
קטגוריה:לופטוואפה
פירסטנפלדברוק
דגי-לווייתן

דגי-לווייתן (שם מדעי: Cetomimiformes) הם סדרת דגים מקריני סנפיר החיים במצולות האוקיינוס. הם יכולים לחיות בעומק של יותר מ-3,500 מ', בעיקר באזורי הטרופי.

לדגים אלה סנפירים קטנים, גופים כהים או אדומים ולסתות גדולות ענקיות המזכירות לסתות לווייתן וכן קיבה ענקית. חלקם גם בעלי אורות מיוחדים. העיניים קטנות וכמה איברים אצלם מנוונים. דגים אלה הם קרוביהם הרחוקים של החכאים.

דגי הלווייתן יכולים להגיע לאורך של 40 ס"מ, כשהנקבות גדולות לפעמים פי 10 מהזכרים, שבעונת הרבייה נצמדים אליהם. הזכרים של חלק מהמינים יכולים להיות טפילים למיני חכאים החיים בעומק.

==מיון הסדרה==
*סדרה דגי-לווייתן (Cetomimiformes)
**משפחה Cetomimidae
**משפחה Rondeletiidae
**משפחה Barbourisiidae - בה סוג ומין יחיד Barbourisia rufa

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אקנתופטריגי
קרלוטה חואקינה מספרד

קרלוטה חואקינה מספרד (בספרדית: Carlota Joaquina de Borbón; 25 באפריל 1775 - 7 בינואר 1830) הייתה אשתו של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל.

==ביוגרפיה==
קרלוטה חואקינה נולדה בארנחואס ב-25 באפריל 1775, לקרלוס הרביעי, מלך ספרד, ומריה לואיסה מפארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת.

בשנת 1785 התחתנה קרלוטה חואקינה בת ה-10 בלבד עם ז'ואאו, נסיך ברזיל באישור האפיפיור פיוס השישי, והנישואים נחגגו בפאר גדול, ואחותו של ז'ואאו מריאנה ויקטוריה, נסיכת פורטוגל התחתנה עם אחיה של קרלוטה ז'ואקינה האינפנטה גבריאל מספרד. בשנת 1788 מת אחיו הבכור של ז'ואאו ז'וזה, נסיך ברזיל, וז'ואאו מונה ליורש העצר של פורטוגל.

מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, אמו של ז'ואאו, סבלה מדיכאון שהחמיר מאוד בשנת 1792 אחרי מותו של הכומר המוודה שלה עד כדי אי-מסוגלות לשלוט, ולפיכך בשנת 1799 מונה ז'ואאו לעוצר השלטון במקומה. פורטוגל הייתה חלק מהקואליציה האנטי צרפתית השנייה, ובעקבות כך בשנת 1801 פלשה ספרד לפורטוגל. בהסכם בדחוס שנחתם בחודש יוני של אותה שנה הסיגה ספרד את כוחותיה, בתמורה לוויתור על טריטוריות מצד פורטוגל.

בשנת 1805 ניסתה קרלוטה חואקינה שתמכה בספרד להדיח את בעלה מהשלטון, אך כשלה והוגלתה לעיר מפרה. פורטוגל סירבה בשנת 1807 להיענות לדרישת נפוליאון לתמוך במצור על בריטניה, כחלק מאמברגו על הממלכה המאוחדת. כתוצאה מכך, כוחות צרפתיים, תחת פיקודו של הגנרל ז'ונו (Junot), פלשו לפורטוגל כחלק ממלחמת חצי האי והשתלטו על הבירה ב-1 בדצמבר 1807.

לאחר הכיבוש עברה חצר המלוכה לברזיל, וכתוצאה מכך הפכה ברזיל לחלק מהממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל ואלגרבש, ובמעמד שווה לפורטוגל. מעורבותם של הכוחות הבריטיים במלחמת העצמאות הספרדית השיבה למדינה את עצמאותה, ובשנת 1812 גורשו אחרוני החיילים הצרפתים מהמדינה.

בשנת 1821 נאלצו זואאו השישי וקרלוטה חואקינה לחזור לפורטוגל, בעקבות המהפכה הליברלית, וז'ואאו נאלץ להסכים לחוקה שהתקבלה על ידי הקורטס. בשנת 1824 ניסה בנה מיגל בתמיכתה להדיח את ז'ואאו מהשלטון, אולם המרד נכשל בתמיכה בריטית, ומיגל הוגלה לווינה, וקרלוטה חואקינה נעצרה במעצר בית. ב-7 בינואר 1830 מתה קרלוטה חואקינה בסינטרה, והיו טענות על כך שהתאבדה.

==משפחתה==
בשנת 1785 התחתנה קרלוטה חואקינה עם ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 9 ילדים:
* מריה תרזה, נסיכת ביירה (1793–1874)
* פרנסיסקו אנטוניו, נסיך ביירה (1795–1801)
* מריה איזבל, נסיכת פורטוגל (1797–1818)
* פדרו הראשון, קיסר ברזיל (1798–1834)
* מריה פרנסיסקה, נסיכת פורטוגל (1800–1834)
* איזבל מריה, נסיכת פורטוגל (1801–1876)
* מיגל הראשון, מלך פורטוגל (1802–1866)
* מריה דה אסוסאו, נסיכת פורטוגל (1805–1834)
* אנה דה ז'זוס מריה, נסיכת פורטוגל (1806–1857)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידות 1775
קטגוריה:נפטרות ב-1830
מריה לואיסה מפארמה

מריה לואיסה מפארמה (בספרדית: Maria Luisa de Borbón; 9 בדצמבר 1751 - 2 בינואר 1819) הייתה אשתו של קרלוס הרביעי, מלך ספרד.

==ביוגרפיה==
מריה לואיסה נולדה בפארמה ב-9 בדצמבר 1751, לפליפה, דוכס פארמה, ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת, בתם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ומריה לשצ'ינסקה.

על אף ניסיונותיה של אמה לחתנה בשנת 1761 עם לואי, דופן צרפת, התחתנה לבסוף מריה לואיסה בשנת 1765 עם בן דודה קרלוס, נסיך אסטוריאס.

ב-14 בדצמבר 1788 נפטר חמיה קרלוס השלישי, מלך ספרד, ובעלה קרלוס עלה לשלטון במקומו. בשנת 1807 הסכים קרלוס עם נפוליאון לחלק את פורטוגל ביניהם, אולם משכבשה צרפת את צפון ספרד, נמלט קרלוס לדרום על מנת לברוח לאמריקה הלטינית. בהגיעו לארנחואס אילצה אותו התקוממות עממית להתפטר ב-19 במרץ 1808 לטובת בנם פרננדו השביעי, מלך ספרד, אולם, נפוליאון הזמין את שניהם לבאיון, ושם הודתה אשתו מריה לואיסה בלחץ נפוליאון, שפרננדו הוא בנו של מנואל דה גודוי שהיה מאהבה. פרננדו נאלץ להתפטר לטובת קרלוס, וקרלוס התפטר שוב לטובת ז'וזף בונפרטה וגלה יחד עם מריה לואיסה לרומא.

ב-2 בינואר 1819 מתה מריה לואיסה ברומא, וב-20 בינואר אותה שנה מת אף בעלה קרלוס הרביעי, מלך ספרד.

==משפחתה==
בשנת 1765 התחתנה מריה לואיסה עם קרלוס הרביעי, מלך ספרד, ממנו היו לה 14 ילדים:
* קרלוס קלמנטה (1771–1774).
* קרלוטה ז'ואקינה (1775–1830).
* מריה לואיסה (1777–1782).
* מריה אמליה (1779–1798).
* קרלוס דומינגו (1780–1783).
* מריה לואיסה (1782–1824).
* קרלוס פרנסיסקו דה פאולה (1783–1784).
* פליפה פרנסיסקו דה פאולה (1783–1784).
* פרננדו (1784–1833).
* קרלוס מריה איסידרו בניטה (1788–1855).
* מריה איזבלה (1789–1848).
* מריה תרזה (1791–1794).
* פליפה מריה (1792–1794).
* פרנסיסקו דה פאולה (1794–1865).

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידות 1751
קטגוריה:נפטרות ב-1819
פרספקטיבה (אתר אינטרנט)

פרספקטיבה - לדיוק ולאחריות בתקשורת (ע"ר) הוא ארגון ללא מטרות רווח, השייך לעמותת קאמרה (CAMERA: הוועדה לדיוק דיווח המזרח התיכון באמריקה) ופועל משנת 2009, אשר עיקר פעילותו מתמקדת באתר אינטרנט ה"מנטר ומנתח דיווחים, כתבות ומאמרים המופיעים בכלי תקשורת ישראליים, ומוקדש, על פי הצהרתו, לקידום סיקור תקשורתי מדויק ומאוזן של ישראל והמזרח התיכון."

==ייעוד==
על פי האתר, "היות שלתקשורת ישנה השפעה עצומה על עיצוב דעת הקהל, 'פרספקטיבה' עומדת על זכותו של הציבור לצרוך חדשות ללא אי-דיוקים ומניפולציות, תוך דרישה מכלי התקשורת לעמוד בסטנדרטים העיתונאיים הגבוהים ביותר ולבסס עובדות טרם פרסומן." אתר "פרספקטיבה" מציב לעצמו מספר מטרות:
# לעקוב, לחשוף ולרכז במקום אחד אי דיוקים וסילופים המופיעים בתקשורת הישראלית.
# ליצור מודעות אצל ציבור הקוראים הצופים והמאזינים לנושא חשוב זה והשפעתו על מצבה של ישראל.
# ליצור קשר עם עיתונאים ועורכים על מנת לתקן את הדרוש תיקון ולמנוע את הישנות הטעויות.

האתר מציין כי "הינו ללא שיוך פוליטי, ואינו נוקט באף עמדה בנוגע לסוגיות פוליטיות בישראל, או בנוגע לפתרונות אפשריים לסכסוך הערבי-ישראלי". עורך האתר חנן עמיאור, כתב בעבר נאומים לשרי הליכוד גלעד ארדן ומירי רגב. לדבריו משלח יד זה הוא טכני, והוא ניאות לכתוב נאומים גם לאנשי שמאל ציוני.<ref>, ראו דקה 37:30</ref>

==היסטוריה ופעילות==
"פרספקטיבה" מהווה המחלקה דוברת העברית של עמותת קאמרה (CAMERA - Committee for Accuracy in Middle East Reporting in America, בתרגום חופשי "הוועדה לדיוק הסיקור התקשורתי על המזרח התיכון בארצות הברית") - ארגון אמריקאי ללא מטרות רווח שהוקם בשנת 1982, ופועל לניטור התקשורת, בדגש על הסיקור התקשורתי העולמי על ישראל ועל הסכסוך הישראלי-ערבי.

האתר עובד בשיתוף פעולה עם מחלקות דומות של הארגון בעולם כגון: BBC Watch, UK Media Watch, ReVistamo. בנוסף לניתור, פועל פרספקטיבה לפרסום תיקונים והבהרות מצד מערכות התקשורת, עורך גם תחקירים, סקרים וניתוחי עומק, ומקיים כנסים וסמינרים. למשל, בשנת 2015 חוקרי הארגון זיהו דפוס חוזר במהדורת הארץ באנגלית: דיווחים על היבטים שונים של הסכסוך הישראלי-פלסטיני שהופיעו במהדורה בעברית, תורגמו למהדורה באנגלית בצורה שהקצינה את הביקורת על ישראל והצניעה את זו כלפי הפלסטינים, סיקור שהמשיך לטענתם גם בפרשת אלאור אזריה (אז טענו שהאתר נמנע מלהזכיר שהפלסטיני שנורה היה מחבל שניסה לרצוח חיילים בסכין, ובחרו בתואר פלסטיני פצוע או פלסטיני שוכב). פעילות זו עלתה לסדר היום הציבורי והביאה לביקורת מהצבא על קבוצת הארץ, שנאלצו להסביר את עריכותיהם.

==ראו גם==
*NGO Monitor
==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקשורת המונים
קטגוריה:ביקורת התקשורת בישראל
קטגוריה:יחסי הרשות הפלסטינית – ישראל
כיבוש השממה

כיבוש השממה (או בשמה הרשמי: תערוכת אקספו "ירושלים 1953") הייתה תערוכה עולמית אשר נערכה בירושלים, ישראל במרכז הקונגרסים הבינלאומי בנייני האומה בין התאריכים 22 בספטמבר 1953 ל-14 באוקטובר 1953. התערוכה הייתה התערוכה הבינלאומית הראשונה שנערכה בישראל. טקס הפתיחה נערך במעמד נשיא המדינה, יצחק בן-צבי, וראש הממשלה, משה שרת. בתערוכה ביקרו כ-600,000 אנשים.

התערוכה עסקה בנושא "הפרחת השממה" ואכלוס ופיתוח האזורים המדבריים ברחבי העולם. הרעיון לתערוכה הגיע מעצם העובדה שהיא נערכה בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל, ובשנים אלו עסקו רבות בפיתוח אזורים שוממים במדינה עבור קליטת העלייה מארצות ערב ואירופה.

13 מדינות, בהן ארצות הברית, השתתפו בתערוכה למרות שהודיעו באופן רשמי שהן עלולות להחרים את פתיחת התערוכה. ברית המועצות סירבה להשתתף. בין המשתתפים בתערוכה היו גם ארגון אונסק"ו וארגון הבריאות העולמי.

יצאו מדליות ובולי דואר בנושא התערוכה בעיצובו של המעצב הגרפי הבריטי אברם גאיימס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bie-paris.org/site/en/1953-jerusalem "תערוכת אקספו 1953 - לכבוש את המדבר"] באתר הלשכה לתערוכות בינלאומיות
* [https://web.archive.org/web/20160920110811/http://iccjer.co.il/Hist.aspx?l=1&id=19 תערוכת כיבוש השממה] באתר בנייני האומה
* גדעון עפרת, [https://gideonofrat.wordpress.com/2011/01/01/תערוכת-כיבוש-השממה תערוכת "כיבוש השממה"], באתר "המחסן של גדעון עפרת"
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/61161-2/98172-2/ הכנות לתערוכת כיבוש השממה בירושלים, 1953], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* [https://jfc.org.il/news_journal/27667-2/92032-2/ התערוכה הבינלאומית ״כיבוש השממה״ בירושלים, 1953], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תערוכות עולמיות
קטגוריה:ירושלים: היסטוריה
קטגוריה:1953 בישראל
קטגוריה:אירועים בין-לאומיים בישראל
קטגוריה:ישראל: תערוכות
BY בדרקון

BY בדרקון (בלועזית: BY Draconis, נקרא גם גליזה 719) הוא מערכת בת שלושה כוכבים הנמצאת במרחק של כ-54 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים דרקון. המערכת מורכבת מזוג כוכבי הסדרה הראשית כתומים המקיפים זה את זה ומננס אדום המקיף את שניהם. לשני הכוכבים הכתומים יש כרומוספירה פעילה המכילה כתמי שמש רבים והסיבוב שלהם על צירם חושף ומסתיר לסירוגין אזורים עם כמות שונה של כתמי שמש ובכך גורם לשינויים בבהירות נראיתם, והם מהווים אב-טיפוס לסוג של כוכבים משתנים שנקראים על שמם משתני BY בדרקון.

==מאפיינים==
המערכת נמצאת במרחק של כ-54 שנות אור ובהירותה הכוללת היא בממוצע מדרגה 8.04, כאשר הבהירות של BY בדרקון C היא זניחה ביחס לבהירות של השניים האחרים. גילה של המערכת מוערך בכ-300 מיליון שנים, כלומר זוהי מערכת צעירה למדי.
===BY בדרקון A ו-B===
BY בדרקון A ו-B הם שניהם כוכבי הסדרה הראשית כתומים עם סיווג ספקטרלי K6V ו-K7V. לשניהם מסה סביב שלושת-רבעי מסת שמש, רדיוס סביב שני שלישים רדיוס שמש וטמפרטורה מעל 4,000 קלווין, אך BY בדרקון A מעט יותר מסיבי ויותר גדול מ-BY בדרקון B, ומסיבה זו גם טמפרטורת פני השטח שלו מעט גדולה יותר ועוצמת ההארה שלו כפולה משל בן זוגו, כך שלמעשה BY בדרקון A אחראי לכשני שלישים מעוצמת ההארה של המערכת. שני הכוכבים מקיפים זה את זה במחזור של פחות משישה ימים במסלול מאוד אליפטי והמרחק ביניהם משתנה בין 5 מאיות של יחידה אסטרונומית (כ-7.5 מיליון קילומטר) ל-8 מאיות של יחידה אסטרונומית (כ-12 מיליון קילומטר). BY בדרקון A משלים סיבוב על צירו במשך 3.83 ימים ומכיוון שרוב עוצמת ההארה היא ממנו, זו התדירות הראשית של השינויים בבהירות המערכת. גודל הכתמים וכמותם משתנים גם הם כך שמשרעת השינוי בבהירות משתנה בעצמה במחזוריות של 13–14 שנים.

===BY בדרקון C===
BY בדרקון C הוא ננס אדום עם בהירות מדרגה 15.75 ששקולה לעוצמת הארה של כ-120 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה. מסתו מוערכת בכ-0.13 מסות שמש והוא נמצא במרחק זוויתי של כ-17 שניות קשת מ-BY בדרקון A ו-B, ששקול למרחק של כ-260 יחידות אסטרונומיות. זמן ההקפה שלו את הזוג מוערך בכ-2,050 שנים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג K
קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:מערכות מרובות כוכבים
קטגוריה:משתני BY בדרקון
קטגוריה:קבוצת הכוכבים דרקון
קטגוריה:קטלוג גליזה
טרי יוטלי

טרי יוטלי (באנגלית: Terri Utley; נולדה ב-1961) היא עיתונאית אמריקאית. מיס ארצות הברית לשנת 1982.

==ביוגרפיה==
יוטלי נולדה בארקנסו ובתיכון הייתה סגנית נשיאת הכיתה.

ב-1982 היא נבחרה למיס ארקנסו ובתחרות מיס ארצות הברית היא לקחה את המקום הראשון ובכך נהייתה נציגת ארקנסו הראשונה שזכתה בתואר זה. היא נודעה גם עקב שיערה הקצר שכן רוב מלכות היופי בתקופתה היו בעלות שיער ארוך. בתחרות מיס תבל היא עלתה לגמר ונבחרה לסגנית הרביעית.

היא למדה עיתונאות באוניברסיטה ונהייתה לכתבת בתחנת חדשות, לאחר מכן היא עבדה ב וסיקרה אירועים וטקסים שונים כמו גלובוס הזהב ופסטיבל קאן.

ב-2011 יצא הספר שכתבה "The Enlightened Mom".

היא נשואה ולה שלוש בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://terribritt.com/meet-terri/אתרה הרשמי]

קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:זוכות התחרויות המדינתיות למיס ארצות הברית
קטגוריה:זוכות מיס ארצות הברית
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1982
קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:ארקנסו: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
דניאל בולגר

דניאל פטריק בולגר (באנגלית: Daniel Patrick Bolger; 8 באוגוסט 1953) הוא לוטננט גנרל אמריקאי בדימוס, שפיקד על כוחות נאט"ו באפגניסטן.

==ביוגרפיה==
לאחר שהשלים את לימודיו באקדמיה הצבאית של דרום קרוליינה, "המצודה" (The Citadel), והוסמך כקצין התגייס בולגר בשנת 1978 לצבא ארצות הברית. בולגר עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בדיוויזיית החי"ר ממוכן ה-24. לאחר מכן שימש כסמג"ד בדיוויזיית חיל הרגלים ה-2 וכקצין מבצעים בדיוויזיה המוטסת ה-101. בתפקידו הבא שימש כמפקד הגדוד הרגלים ה-1 ברגימנט 327 שבדיוויזיה המוטסת ה-101 ובשנת 1999 מונה למפקד החטיבה ה-2 שבדיוויזיית חיל הרגלים ה-2. בהמשך פיקד בולגר על דיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) וכמפקד הדיוויזיה הרב לאומית בעיראק. לאחר מכן שימש כמפקד כוחות נאט"ו באפגניסטן. בשנת 2013 פרש מן השירות והפך למרצה להיסטוריה צבאית באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
מריה לאופולדינה מאוסטריה

מריה לאופולדינה מאוסטריה (בגרמנית: Maria Leopoldine von Österreich; 22 בינואר 1797 - 11 בדצמבר 1826) הייתה אשתו של פדרו הראשון, קיסר ברזיל.

==ביוגרפיה==
מריה לאופולדינה נולדה בווינה ב-22 בינואר 1797, לפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ומריה תרזה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה. מריה לאופולדינה קיבלה חינוך מעולה, ולמדה ציור, נגינה בפסנתר, רכיבה וציד, ובנוסף למדה צרפתית ולטינית. כמו כן אהבה מריה לאופולדינה מדעי הטבע, ובעיקר בוטניקה ומינרולוגיה. בהיות מריה לאופולדינה בת 10 מתה אמה, ואביה התחתן עם מריה לודוביקה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה שגידלה אותה בילדותה.

בשנת 1817 התחתנה מריה לאופולדינה עם פדרו הראשון, קיסר ברזיל, אולם נישואיהם לא היו מוצלחים.

מכיוון שחמיה ז'ואאו השישי לא מיהר לשוב לפורטוגל, שלט בה מפקד הצבא הבריטי ויליאם קאר ברספורד כדיקטטור צבאי. עם פרוץ המהפכה הליברלית בפורטוגל בשנת 1821, איבד ברספורד את שלטונו, והתקבלה חוקה ליברלית. הפרלמנט (הקורטס) דרש את חזרתו המיידית של המלך מברזיל.

בלב כבד החליט ז'ואאו השישי לעזוב את ברזיל ולשוב לארצו. גם חמותה, קרלוטה ז'ואקינה מספרד ואחיו הצעיר מיגל עזבו את ברזיל. לעומתם, נשארו פדרו ומריה לאופולדינה בריו דה ז'ניירו ופדרו מונה על ידי אביו לעוצר בברזיל.

הקורטס (הפרלמנט) הפורטוגלי לא קיבל את ההסדר הזה, וביקש להחזיר את מעמדה של ברזיל כמושבה ולאלץ גם את יורש העצר לשוב לפורטוגל.

בתגובה לדרישת הקורטס, הכריז פדרו ב-7 בספטמבר 1822 על עצמאותה של ברזיל, ובני הזוג מונו לקיסרי ברזיל.

ז'ואאו השישי מת בשנת 1826, ופדרו הומלך כמלך פורטוגל פדרו הרביעי. אלא שהוא סירב לעזוב את ברזיל ולשוב לפורטוגל, ואחותו איזבל מריה, נסיכת פורטוגל שלטה בממלכה כעוצרת. פדרו, שמלך עתה בשתי ממלכות, לא הצליח לאחד אותן, והניסיון למשול בשתיהן לא עלה יפה. בפורטוגל לא קיבלו בעין יפה מלך היושב בברזיל, ואילו בברזיל הושמעה ביקורת על התעסקותו של פדרו בבעיותיה של פורטוגל. לבסוף היה על פדרו לבחור בין ברזיל לפורטוגל, והוא בחר בראשונה. לאחר חודשיים בלבד כמלכה של פורטוגל ויתר על תוארו הזה במאי 1826.

בנובמבר 1826 נסע פדרו לחייליו ובטקס קודם יציאתו התנשק עם פילגשו דומיטילה דה קסטרו, מרקיזת סנטוס בפומבי, ובעקבות כך הסתכסכה עמו מריה לאופולדינה. ב-2 בדצמבר 1826 חלתה מריה לאופולדינה ועברה הפלה טבעית, וכעבור 8 ימים ב-11 בדצמבר מתה בריו דה ז'ניירו.

==משפחתה==
בשנת 1817 התחתנה מריה לאופולדינה עם פדרו הראשון, קיסר ברזיל, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
* מריה השנייה, מלכת פורטוגל (1819–1853)
* מיגל (1820)
* ז'ואאו קרלוש (1821)
* ז'נואריה, נסיכת ברזיל (1822–1901)
* פאולה (1823–1833)
* פרנסיסקה, נסיכת ברזיל (1824–1898)
* פדרו השני, קיסר ברזיל (1825–1891)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידות 1797
קטגוריה:נפטרות ב-1826
המשטרה הפלילית

המשטרה הפלילית (בקיצור: קריפּוֹ) (בגרמנית: Kriminalpolizei, KriPo) הייתה כוח משטרתי שפעל בגרמניה הנאצית בעיקר בתחום הפלילי - לכידת פושעים ועבריינים, אך לעיתים צורפה לגסטפו (המשטרה החשאית) בפעולותיה. עד לשנת 1936 הייתה חלק ממשרדי הפנים של מחוזות הרייך השונים, אך בעקבות ריכוז המשטרות בידי היינריך הימלר אוחדו המשטרות המחוזיות עם משטרת הפלילים של פרוסיה ונקראה באופן רשמי משרד המשטרה הפלילית של הרייך (Reichskriminalpolizeiamt) ויחדיו אוחדה עם הגסטפו ליצירת משטרת הביטחון (זיפו) בראשות ריינהרד היידריך. כאשר משטרת הביטחון אוחדה יחד עם האס דה בספטמבר 1939 ל"משרד הראשי לביטחון הרייך" הפך הקריפו למחלקה 5 (Amt V) במשרד זה, הוא כלל 4 אגפים ובראשו עמד ד"ר ארתור נֶבֶּה, שהשתתף בקשר העשרים ביולי להתנקשות באדולף היטלר, נתפס והוצא להורג. בשנה האחרונה לקיום המשטרה פיקד עליה פרידריך פנצינגר (Friedrich Panzinger).

== מבנה ארגוני ואחריות ==
מטרות המשטרה היו ליצור אחידות בשיטות ובטכנולוגיות החקירה, לתאם מחקר מדעי קרימינולוגי (בכללו פסאודו-מדע כגון פיזיונומיה), הכשרה והדרכה, ריכוז מידע מסניפים מקומיים לצורכי חקירות, ביצוע רישום פלילי וניהול חקירות פשע חמורות.

מטה המשטרה התחלק לחמישה משרדים (bureau):

A - מדיניות קרימינולוגית ומניעה - מחלקה משפטית, מחקר, שיתוף פעולה בין לאומי (אינטרפול), מניעת פשיעה, ריכוז החוקרות הנשים ומחלקה לטיפול בצוענים

B - מבצעים - חקירת פשעים חמורים, הונאה ופשיעה מינית

C - רישום ומעקבים - ביצוע מעקבים, טכנולוגיה ושימוש בכלבים

D - זיהוי פלילי (פורנזיקה)

Wi - פשעים נגד כלכלת המלחמה (כגון התעשרות שלא כדין עקב ספסרות וביזה)

במרחב התקיימו מפקדות שליטה אזוריות (Kriminalpolizei-Leitstelle) שלכל אחת מהן היו כפופות נקודות משטרה (Kriminalpolizei-Stelle) ברמה המקומית.

על-פי צו העזר מספר 13 לחוק האזרחות של הרייך מיום 1 ביולי 1943 לא היו עוד "עבירות בנות עונשין" שעברו יהודים עניין לבתי-משפט, אלא נמסרו לסמכות השיפוטית הבלבדית של המשטרה ולמעשה פירוש הדבר היה גירוש למחנה ריכוז.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Gordon Williamson, World War II German Police Units, Osprey Publishing, 2006 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניה הנאצית: ארגונים משטרתיים
קטגוריה:המשרד הראשי לביטחון הרייך
יוהאנה האוס

יוהאנה האוס (באנגלית: Yoanna House; נולדה ב-9 באפריל 1980) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה אמריקאית, זוכת העונה השנייה של "הטופ מודל הבאה".

==ביוגרפיה==
האוס נולדה בפלורידה ואביה היה רופא. היא סיפרה שמאז ומתמיד היא התעניינה באופנה ובהוט קוטור אך לא הייתה מבין הילדות שהוריהם מגיל צעיר שלחו אותם לתחרויות יופי. היא למדה באוניברסיטת צפון קרוליינה יחסים בינלאומיים ולימודי אסיה. ב

== קריירה ==
-2004 היא ניגשה לאודישנים של העונה השנייה של התוכנית "הטופ מודל הבאה" ושם זכתה במקום הראשון. כפרס על זכייתה היא קיבלה חוזה בסוכנות דוגמנות ועבדה כדוגמנית מסלול בתצוגות רבות ועבדה גם עבור מספר מעצבי אופנה. ב-2005 החלה להנחות בטלוויזיה את תוכנית האופנה "The Look for Less". ב-2006 החלה לשמש כדוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה הישראלית "קרליין", ב-2008 החלה להנחות תוכנית ריאליטי לבנות נוער.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.bellazon.com/main/topic/8359-yoanna-house/ יוהאנה האוס], bellazon 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכות הטופ מודל הבאה
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא קנדי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1980
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
האי הגדול של בחריין

האי הגדול של בחריין, בחריין (בערבית: جزيرة البحرين, תעתיק מדויק: ג'זירת אלבחרין) או אוואל (בערבית: جزيرة أوال) הוא האי הגדול ביותר (כתשעים אחוז משטח המדינה) בארכיפלג המרכיב את מדינת האי בחריין. זהו האי המרכזי ביותר במדינה, ורוב האוכלוסייה מתגוררת בו.
== גאוגרפיה ==
רוב האי מוקף מפרץ יחסית רדוד של המפרץ הפרסי, שמכונה "המפרץ של בחריין". קרקעית הים הסמוך לאי היא בעיקרה סלעית, בעיקר בצפון האי, ומכוסה בשוניות אלמוגים נרחבות. רוב שטחו של האי הוא מדבר צחיח ושטוח, והוא נמוך, רק מעט מעל גובה פני הים. מחשופי הגיר יוצרים גבעות נמוכות, מדרונות קצרים ועמקים רדודים. הגיר מכוסה במקומות רבים בחול המכיל מלח בצפיפויות שונות, שרק צמחייה מדברית מסוימת, דוגמת עצים בעלי קוצים וצמחייה נמוכה. רצועת חוף באורך חמישה קילומטרים בצפון האי היא רצועה רחבה של אדמה פורייה, וגדלים שם עצי תמר, שקד, תאנה ורימון. בחלקו הפנימי של האי מצוי צוק שמגיע לגובה של 134 מטרים, הנקודה הגבוהה ביותר באי. הוא קרוי "גַ'בֶּל אַ-דוּחָן" ("הר העשן", בערבית: جبل الدخان), ובקרבתו שוכנות רוב בארות הנפט באי.

מנאמה, בירת בחריין, ממוקמת בצפון־מזרח האי. הנמל המרכזי, מינא סלמאן (בערבית: ميناء سلمان, תעתיק מדויק: מינאא' סלמאן), ממוקם בעיר הבירה מנאמה. מתקני זיקוק הנפט המרכזיים נמצאים גם הם באי.

האי מחולק לשלושה מחוזות. גשרים ומסילות רכבת מחברים בין האי לאיים האחרים המרכיבים את בחריין וליבשה של ערב הסעודית. הגשר הוותיק ביותר, שנבנה ב-1929, מחבר את בחריין עם האי מוחארק. ישנם גם שלוש מסילות בין האי מוחארק לבירה מנאמה. מחופה המזרחי מחובר בחריין לאי סיתרה, כשביניהם רק ערוץ צר. בצדו המערבי מחובר לאום א-נעסאן, שמחובר לאחר מכן, באמצעות גשר המלך פהד לאל-ח'ובר (בערבית: الخبر, תעתיק מדויק: אלח'בר) שבערב הסעודית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בחריין: איים
קטגוריה:איים במפרץ הפרסי
איתי ארנליב

איתי ארנליב (נולד 1985) הוא טניסאי פאראלימפי ישראלי.

== חייו ==
ארנליב נולד וגדל בפתח תקווה, בן בכור לדב ולשרי. בשנת 2003 התגייס לעורב צנחנים, יצא לקורס קצינים ופיקד על צוות במלחמת לבנון השנייה. ביולי 2007 נכנס עם כוח צה"ל לפעילות מבצעית בשכם ונפצע יחד שלושה מחייליו כשהופעל לעברם מטען חבלה. ארנליב נפצע באופן אנוש, שתי רגליו נקטעו והרופאים הגדירו את סיכוייו לחיות בכ-3–5 אחוזים. לאחר כחודשיים שבהם שכב מורדם בבית החולים החל ארנליב תהליך שיקום ולאחר כחצי שנה כבר החל ללכת על רגליים תותבות. כמה חודשים לאחר מכן חזר ארנליב לצבא והשתחרר משירות קבע בשנת 2012 בדרגת סרן.

בשנת 2012 החל ארנליב לשחק טניס נכים לאחר שמהלך השנים מאז פציעתו ניסה סוגי ספורט שונים - שחייה, ריצה, טיפוס, טניס שולחן וכדורסל. בשנת 2015 ניצח בגמר טורניר איל דה רה בצרפת את אנתוני קוטריל הבריטי ובכך עלה בדירוג העולמי ונכנס לעשרייה הראשונה ברמת הנכות החמורה. 

ביולי 2016 השתתף באליפות גרמניה הפתוחה והפסיד בשני גמרים (ביחידים ובזוגות). בגמר היחידים הפסיד ארנליב ליריב אמריקאי שדורג שני בעולם ובגמר הזוגות (שם שיחק יחד עם אלפרדו די קוזמו האיטלקי) הפסידו לזוג אמריקאים. 

בספטמבר 2016 ייצג את ישראל ב בטורניר היחידים ובטורניר הזוגות (יחד עם שרגא ויינברג), בו שברו את השיא למשחק הטניס הארוך ביותר במשחקים הפראלימפיים.

לארנליב תואר ראשון במדעי החיים מאוניברסיטת בר-אילן אותו סיים בהצטיינות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.paralympic.org/itai-erenlib פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* 
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160917102651/http://bh-tla.inz.org.il/view.asp?id=1328 סיכום סדרת טורנירים של ארנליב על ידי מאמנו נמרוד ביכלר] באתר בית הלוחם תל אביב

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספורטאים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:טניסאים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:טניסאים נכים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
סיון נועם שמעון

סיון נועם שמעון (נולדה ב-21 ביוני 1985) היא שחקנית ישראלית.

== ביוגרפיה ==
לשמעון שני אחים ואחות, הרקדנית-שחקנית רונה-לי שמעון. למדה במגמת תיאטרון בתיכון בליך ברמת גן. בצה"ל שירתה כקצינת לוגיסטיקה בגדוד ארז, ובתור מפקדת מחלקה בקורס נהיגה בבה"ד 6, והיא סרן במילואים.

לנועם שמעון תואר ראשון בתסריטאות מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

עבדה כברמנית ובסוכנות ניצבים למשחק.

בשנת 2013, נבחרה לגלם את התפקיד הראשי בסרט הקולנוע הישראלי "ברש", אותו כתבה וביימה מיכל ויניק. בשנת 2015 השתתף הסרט בכ-20 פסטיבלים ברחבי העולם, וב-2016 הוקרן בבתי הקולנוע בישראל וזכה לביקורות חיוביות. על משחקה בסרט זכתה שמעון ב-2015 בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בחיפה.

בשנת 2021 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Ma Belle, My Beauty", הפקה צרפתית בבימויה של האמריקאית מריון היל. שמעון מגלמת בסרט את דמותה של נועה, חיילת משוחררת מצה"ל, שמוצאת את עצמה בדרום צרפת, במשולש אהבה פוליאמורי של שתי נשים וגבר. הסרט השתתף בפסטיבל סאנדנס וזכה בו בפרס "חביב הקהל".

נועם שמעון מלמדת תקשורת וקולנוע בתיכון בליך ברמת גן, לצידו של יובל מנדלסון.

נועם שמעון מתגוררת בתל אביב. היא לסבית מוצהרת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* נחום מוכיח, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=4&Area=1&ArticleId=26822 סיון נועם שמעון: שחקנית טבעית], באתר "הבמה", 29 ביוני 2016
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון בליך
קטגוריה:שחקניות לסביות ישראליות
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים להט"בים ישראלים
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל תיכון בליך
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985