OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כתב נוער

כתב נוער הוא ילד או נער המשתתף בכתיבת עיתון ילדים או עיתון נוער. המונח "כתב נוער" (בראשי תיבות: כ"נ) שימש בשבועון "מעריב לנוער", ובעיתוני ילדים אחרים היו מונחים דומים. כך למשל, המקבילה ב"הארץ שלנו" הייתה "עיתונאי קטן" (ע"ק), ב"ראש אחד" - "כתב צעיר" (כת"צ), וב"כולנו" - "עיתונאי צעיר" (ע"צ). גם בטלוויזיה, בתוכניות אקטואליה לילדים (למשל בתוכנית האקטואליה "חמש וחצי" ששודרה בערוץ הילדים), משתתפים לעיתים כתבים צעירים.

בשבועון "מעריב לנוער" כתבו במרוצת השנים מאות כתבי נוער, וחלקם המשיכו לעולם התקשורת. ביניהם ניתן למנות את אורי אלוני, חנן עזרן, צחי הנגבי, עמנואל רוזן, יוסי ביילין, שרה נתניהו, מנחם בן, יעקב אילון, יואל אסתרון, יגאל גלאי, יאיר בן-דוד, יקיר אביב, אמיר גבע, אבשלום קור, עופר טלר, עופרה עופר, סמדר שיר, רפי מן, ירון פריד, גיא בכור וכן את האחים בלפור והרצל חקק.

כתבי הנוער במדינת ישראל מאוגדים תחת "ארגון העיתונאים הצעירים",<ref></ref> הדואג לזכויותיהם.

==לקריאה נוספת==
* סיון רהב, המדריך לעיתונאי הצעיר של ערוץ הילדים, הוצאת כתר, 1998

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
*
קטגוריה:עיתוני ילדים ונוער
קטגוריה:ילדות
קטגוריה:נוער
גרשום לוינסון

גרשם (גרגור) לוינסון (ד' בטבת, תש"ן, 1 בינואר 1900 – י"ט בסיון התש"כ, 14 ביוני 1960) היה מבכירי הוועד הפועל בהסתדרות העובדים ושימש כגזבר ההסתדרות בפועל שנים ארוכות.

== ביוגרפיה ==
לוינסון נולד בלודז' שבפולין למשפחה ציונית, ועלה לארץ בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. מספר שנים לאחר עלייתו ארצה, התמנה למנהל הכספים ושימש כגזבר בפועל של הוועד הפועל של ההסתדרות, תפקיד בו כיהן עד לסמוך למועד פטירתו. במסגרת עבודתו פעל רבות להקמת מפעלי התיישבות, כלכלה, תעשייה, עבודה ואמנות בארץ. במהלך תפקידו עבד תחת דוד בן-גוריון.

מרבית משפחתו של לוינסון נספתה בשואה. אחיו, שעלה לארץ כמה שנים אחריו, היה המשורר, הסופר וההיסטוריון אברהם לוינסון.

לוינסון היה נשוי לדבורה (דולי) פינקלשטיין; לבני הזוג נולד בן אחד, יעקב לוינסון (1932), לימים מנכ"ל בנק הפועלים. לאחר מותה של רעייתו הראשונה בשנת 1943, נשא לאישה את שושנה וילנאי לבית ליטוין, ונולדו להם שני ילדים, דוד לוינסון (1946), בנקאי, ויואב לוינסון (1950), עורך דין ומשפטן.

גרשם לוינסון נפטר בשנת 1960 בדרך לקונצרט, בגיל 60, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק בתל אביב.

לאחר פטירתו הציעה הסתדרות העובדים להנציח את שמו בשמו של אצטדיון הכדורסל שהוקם ברחוב אוסישקין בתל אביב (לימים "אולם אוסישקין"), אך משפחתו סירבה. לימים בית התרבות בקיבוץ ראש הנקרה נקרא על שמו של לוינסון.

== לקריאה נוספת ==
* אריה אבנרי, [http://www.avneri-a.co.il/books/character_assassination.pdf רצח אופי: חייו ומותו של יעקב לוינסון], הוצאת זמורה ביתן, 1985 

== קישורים חיצוניים ==
* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/digitallibrary/pages/viewer.aspx?presentorid=NNL_Ephemera&DocID=NNL_Ephemera700095134&SearchUrl=http%3A%2F%2Fprimo.nli.org.il%3A80%2Fprimo_library%2Flibweb%2Faction%2FdlDisplay.do%3Fvid%3DNNL_Ephemera%26docId%3DNNL_Ephemera700095134%26fromSitemap%3D1%26afterPDS%3Dtrue&gathStatIcon=true הודעת פטירתו], באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
ג'י הנליוס

ז'נביב נייט הנליוס (באנגלית: Genevieve Knight Hannelius; נולדה ב-22 בדצמבר 1998), הידועה כג'י הנליוס (באנגלית: G Hannelius) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור אייברי ג'נינגס בסדרה "דוג בלוג" בערוץ דיסני, ובזכות תפקידה בתור רוזבאד מסדרת הסרטים "איירבאד".

==ביוגרפיה==
ג'י הנליוס נולדה ב-22 בדצמבר 1998 בבוסטון, מסצ'וסטס. אביה הוא שוודי. היא עברה להתגורר בעיירה יארמאות', מיין בגיל 3 ולאחר מכן בגיל 9 עברה עם משפחתה ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.

במאי 2017 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית ספר סיירה קניון בלוס אנג'לס.

=== קריירה ===
התפרסמה לראשונה בשנת 2009 כאשר שיחקה בתפקיד אורח בעונה השלישית של הסדרה "האנה מונטנה" ששודרה בערוץ דיסני, ובכיכובה של מיילי סיירוס, וכאשר שיחקה בסדרה "תנו לסוני צ'אנס" באותו ערוץ ,שם גילמה את דמותה של דקוטה קונדור, ילדה בת 9 אשר מנצלת את מעמדה של אביה בתור מנהל האולפנים.

בשנת 2010 שיחקה בסרט "מדריך בהפרעה" סרט מקורי של ערוץ דיסני, וכן, שיחקה בסרט "החיפוש אחר הכפות של סנטה", גם הוא סרט של ערוץ דיסני.

==פילמוגרפיה==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2009
|Black & Blue
|זואי
|
|-
|2010
|The Search for Santa Paws
|ג'ייני
|
|-
|2011
|Spooky Buddies
| rowspan="2" |רוזבאד
|דיבוב
|-
| rowspan="2" |2012
|Treasure Buddies
|דיבוב
|-
|Santa Paws 2: The Santa Pups
|צ'ייריטי
|דיבוב
|-
|2013
|סופר חברים
|רוזבאד
|דיבוב
|-
|2018
|Sid Is Dead
|טיפ מאן
|
|-
|2020
|Day 13
|הת'ר
|
|-
|2022
|בלילות הקיץ
|ליאה
|
|}

===טלוויזיה===
{| class="wikitable"
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
| rowspan="3" |2009
|Surviving Suburbia
|קורטני פטרסון
|תפקיד ראשי; 13 פרקים
|-
|האנה מונטנה
|טיפני
|פרק: "Jake... Another Little Piece of My Heart"
|-
|ריטה רוק
|בריאנה בון
|5 פרקים
|-
| rowspan="2" |2009–2010
|תנו לסוני צ'אנס
|דקטודה קונדור
|6 פרקים
|-
|Leo Little's Big Show
|איימי ליטל
|תפקיד ראשי; 14 פרקים
|-
|2010
|מדריך בהפרעה
|אמילי פירסון
|סרט מקורי של ערוץ דיסני
|-
|2010–2011
|גוד לאק צ'ארלי
|ג'ו קינר
|4 פרקים
|-
| rowspan="2" |2011
|אני והלהקה
|גברת דמפסי
|פרק: "Iron Weasel: The Video Game"
|-
|אהבה נושכת
|מנדי טינלי
|פרק: "TMI"
|-
|2012–2015
|דוג בלוג
|אייברי ג'נינגס
|תפקיד ראשי (3 עונות); 69 פרקים
|-
|2013
|הדגים
|אמנדה
|דיבוב; פרק: "A Charity Fair to Remember"
|-
| rowspan="2" |2014
|ג'סי
|מקנזי "מאק המשוגעת"
|2 פרקים
|-
|הנסיכה סופיה הראשונה
|ליידי ג'וי
|דיבוב; פרק: "Sofia the Second"
|-
|2014–2015
|וונדר מציל את העולם
|ליטל ביטס
|דיבוב; 2 פרקים
|-
|2016
|שורשים
|מיסי וולר
|מיני-סדרה
|-
|2016–2018
|Future-Worm!
|רובי / הופי הופליוס
|דיבוב; 5 פרקים
|-
|2017
|חוליגן אמריקאי
|כריסטה קארלייל
|7 פרקים
|-
|2019
|Timeline
|מרטי
|סדרת רשת; 8 פרקים
|}

==דיסקוגרפיה==
=== סינגלים ===
* 2011 – Staying Up All Night
* 2011 – Two In a Billion
* 2011 – Just Watch Me
* 2012 – Sun In My Hand
* 2012 – Paper Cut
* 2014 – Moonlight
* 2014 – Stay Away
* 2014 – Friends Do (מדוג בלוג)
* 2014 – 4:45
* 2016 – Lighthouse

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערוץ דיסני: שחקנים ומנחים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא שוודי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1998
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
אנדרטת גדוד 55 גבעתי

גדוד 55 בקו עיינות-נטעים
אנדרטת גדוד 55 של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות נמצאת בגינה קטנה במפגש הרחובות שדרות ח"ן והרצל ברחובות.

==רקע היסטורי==
ב-15 במאי 1948 הטיל שמעון אבידן על רפאל ורדי שהיה מפקד הלה"ד (לשכת ההדרכה) החטיבתית, להקים תוך 24 שעות גדוד חמישי בחטיבה שייקרא גדוד 55 שתפקידו יהיה למלא את החלל בגזרה הצפונית של מרחב החטיבה (נפת "אפרים") נגד הצבא המצרי. הגדוד הורכב ממגויסי רחובות, נס ציונה, וראשון לציון וכן ממדריכי לה"ד. אבידן נפגש עם ראשי היישובים בנפה ושכנע אותם, לא בקלות, למסור את הנשק שברשותם לגדוד החדש.

הגדוד החדש החזיק וייצב את החזית בקו עיינות- נטעים, שלט על כך נמצא בכניסה לעיינות. ביחד עם גדוד 51 השתתף בכיבוש יבנא. השתתף במבצע יואב לפריצת הדרך לנגב. לוחמי הגדוד נכנסו ראשונים ליד מרדכי. כן השתתף הגדוד במצור על כיס פלוג'ה.

ב-12 בדצמבר 1948 פורק הגדוד ופלוגותיו פוזרו בחטיבה. פלוגה אחת השתתפה בכיבוש משלטי רמת הכובש והדפה את התקפות העיראקים, רוב חללי הגדוד הם מקרבות אלה.

==אתר ההנצחה==
בהתחלה היה האתר מורכב רק מסלע שחם אדום עליו חקוקות המילים גדוד 55 ופירוט הקרבות בהן השתתף הגדוד: זרנוגה, קוביבה, מע'אר, גזר, יבנה ברקה, בית דראס, איסדוד, חתה, כרתיה, כאוכבה פלוג'ה, עיראק אל מנשיה, עיראק סואידן, ברברה, יד מרדכי. 

לאחר מכן נוספו לוחות זיכרון עם פירוט הקרבות וכן שמות הנופלים.

==לקריאה נוספת==
*מרדכי בר-און, גבעתי' כמו כולם: קורות גדוד 55 במלחמת העצמאות, העמותה לחקר כוח המגן על שם ישראל גלילי, 2009
*חטיבת גבעתי במלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות, עמ' 554 - 556, 1959.
==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140817024639/http://www.givati.org.il/show_item.asp?itemId=92&levelId=61574&itemType=0 גדוד 55 - באתר "גבעתי"]
* [http://www.izkor.gov.il/en_084d51a77df9e95413c4d2cb5fb943ef גלעד לחללי גדוד 55 מחטיבת גבעתי במלחמת העצמאות], רחובות, באתר "יזכור"

גדוד 55
קטגוריה:אנדרטאות חטיבת גבעתי (תש"ח)
קטגוריה:אנדרטאות חטיבה 5
קטגוריה:רחובות: מבנים
חטיבת התכנון (זרוע היבשה)

חטיבת התכנון (בשמה המלא: חטיבת תכנון והתעצמות) בזרוע היבשה היא חטיבה שאחראית לתכנן וליישם את התכנון של עבודת זרוע היבשה, לרכז את עבודת המטה של הזרוע ולנהל את התקציב של זרוע היבשה. בראש החטיבה עומד ראש מטה זרוע יבשה תא״ל אבירם סלע. 

==מבנה ארגוני==

* מחלקת דיגיטל - אחראית על תכנון ויישום תוכניות התקשוב
* מחלקת תכנון (לשעבר תוא"ר) - אחראית על תכנון אמצעים, כח האדם, הכשרה ומוכנות כוחות היבשה
* מחלקת ארגון - אחריאית על ארגון ומבנה כוחות היבשה
* מחלקת אמצעי לחימה - אחראית על תכנון ההצטיידות באמצעי הלחימה המשמשים את הזרוע. על הובלת הפיתוח מתהליך הייזום אמונה החטיבה הטכנולוגית ליבשה.
* מחלקת תקציבים - אחראית על תכנון התקציב ועל שאר ההיבטים הכספיים
* ענף קשרי חוץ - אחראי על קשרים עם צבאות זרים ונספחי צה"ל בעולם

== מפקדי החטיבה ==

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20151114230900/http://mazi.idf.il/55-he/IGF.aspx החטיבה באתר מז"י]

קטגוריה:זרוע היבשה
Widerstehe doch der Sünde, רי"ב 54

Widerstehe doch der Sünde (בעברית: עמוד נא בפני החטא), רי"ב 54, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר. התאריכים המדויקים של ההלחנה והביצוע הראשון שנויים במחלוקת, אבל מוסכם שהיה זה בין השנים 1713–1715. הקנטטה קצרה יחסית לשאר הקנטטות של באך, והיא בין הבודדות שנועדו לביצוע על ידי סולן יחיד.

==היסטוריה ומילים==
הטקסט נכתב על ידי המשורר הגרמני גאורג כריסטיאן להמס (Georg Christian Lehms) לכבוד יום ראשון השלישי של התענית, ופורסם ב-1711. הוא מתמקד בהימנעות מהחטא ובחלקו השלישי ציטוטים מאיגרת יעקב ומאיגרת יוחנן הראשונה.

באך מונה למנהל המוזיקה בחצר הדוכס מוויימאר ב-2 במרץ 1714. על פי חלק מהסברות הוא ביצע את הקנטטה ביום ראשון השלישי של התענית בשנת 1714 או 1715. מועד זה ב-1714 חל יומיים לאחר מינויו לתפקיד, ועל כן מניחים שהוא הלחין אותה תקופה מסוימת לפני כן ורק ביצע אותה אז. הנחה אחרת היא שהוא ביצע אותה בשנה שלאחר מכן.

חוקרים אחרים ובראשם אלפרד דירר סבורים שהביצוע היה ביום ראשון השביעי שלאחר חג השילוש הקדוש, 1714 ומחשיבים אותה כקנטטה החמישית מתוך שמונה שהלחין באותה שנה לאחר רי"ב 182, רי"ב 12, רי"ב 172 ורי"ב 21. 

באך השתמש באריה הראשונה ביצירתו מרקוס פסיון (רי"ב 247).

==מבנה והרכב מבצע==
הקנטטה נכתבה עבור הרכב מצומצם של סולן אלט אחד, שני כינורות, שתי ויולות ובאסו קונטינואו. בקנטטה שלושה חלקים:
# אריה: Widerstehe doch der Sünde (עמוד נא בפני החטא)
# רצ'יטטיב: Die Art verruchter Sünden (חטא נתעב נראה)
# אריה: Wer Sünde tut, der ist vom Teufel (כל מי שחוטא הוא איש השטן)

שתי האריות מבוצעות בסולם מי במול מז'ור.

==הקלטות==
היצירה הוקלטה כ-50 פעמים על ידי מנצחים רבים, בהם הרמן שרכן (ב-1952), גוסטב ליאונהארדט (ב-1954), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/BWV54.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV54-Heb1.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
חלק ממך

חלק ממך (או Now That You're Gone בגרסה האנגלית) הוא סינגל של הזמרת שירי מימון, איתו הופיעה על בימת MTV במסגרת טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה לשנת 2008. 
שתי הגרסאות שוחררו יחד ב-4 בנובמבר 2008 אל תחנות הרדיו, וזכו להצלחה רבה. השיר היה לאחד מהשירים המושמעים ביותר בחודשים נובמבר ודצמבר 2008, ואף הגיע למקום ה-3 במצעד השבועי של גלגלצ ורשת ג'. בסוף שנת תשע"ט הגיע למקומות 29 ו-30 במצעדים השנתיים של גלגלצ ורשת ג' בהתאמה. 
את הגרסה העברית חיברו שירי מימון עצמה יחד עם דור דניאל (אשר כתב והלחין למימון בעבר את אהבה קטנה), שגם הלחין את השיר. מיכל בכר עיבדה את הטקסט. את המילים לגרסה האנגלית חיברו איתן בן חורין (שהלחין למימון בעבר את ורציתי שתדעי) וג'וש סניידר (שכתב את הגרסה האנגלית לשיר יותר טוב לסלוח של מימון).

==היסטוריה==
בתחילת 2008 הוציאה מימון את אלבומה השני רגע לפני ש..., והייתה מועמדת לאמן הישראלי הטוב של השנה במסגרת MTV ישראל שרק החל את דרכו (Best Israeli Act). מימון זכתה בתואר, וזכתה להתמודד בתואר "האמן האירופאי של השנה" ("Favorite Act") במסגרת תחרות EMA של MTV. 
כחודש לפני הטקס עצמו, התוודעה מימון שעלתה לחמישייה הסופית בקטגוריה זו וכן שתזכה להופיע על בימת הטקס. 

לכבוד הטקס הוחלט להפיק שיר חדש בשפה האנגלית, ואתו להופיע, וכן לשחרר לו גם גרסה בעברית לקהל בישראל. מימון עצמה הופיעה בסוף הטקס רגע לפני פרסום הזוכה בקטגוריה. 
לבסוף, מימון דורגה במקום השלישי, לאחר שעקפה את ליאונה לואיס ודימה בילאן, זוכה האירוויזיון 2008 של אותה שנה. 
מימון זכתה להצטלם על השטיח האדום, להתראיין לכתבים זרים וכן לפגוש אמנים מחו"ל כדוגמת קייטי פרי [https://web.archive.org/web/20151122062048/http://msc.wcdn.co.il/w/w-635/489098-18.jpg] ופינק [https://web.archive.org/web/20130503232214/http://www.pinkspage.com/sites/pink/files/photos/shiri_pink_0.jpg]. 

בשנת 2011 נכלל השיר בעברית בגרסה אקוסטית לאלבום הופעה חיה של שירי מימון ושמעון בוסקילה. 
מימון היא האמנית הישראלית היחידה שהופיעה בטקס זה ויחד עם עפרה חזה היא האמנית הישראלית היחידה שהופיעה ב-MTV.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שירי שירי מימון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בעברית
הקרן המרכזית לישראל

הקרן המרכזית לישראל (באנגלית: Central Fund of Israel) היא מלכ"ר אמריקאי המזוהה עם הימין בישראל.<ref></ref><ref></ref> עד פטירתה בינואר 2015 כיהנה מייסדת הקרן, הדסה (דסי) מרכוס, בנשיאותה. לאחר מותה שימש בתפקיד ארתור מרכוס. היום עומד בראשה ג'יי מרכוס, בנם. התרומות לקרן מוכרות בידי רשות המיסים האמריקנית והיא משמשת אזרחים אמריקניים כצינור לתרומות לגופים ישראליים.

אחיו של ג'יי, איתמר מרכוס, שימש כסגן יו"ר עד 2010. בשנות ה-90 מינה אותו בנימין נתניהו כחבר וועדה למניעת הסתה ברשות הפלסטינית, וכיום הוא פרשן ופעיל בנושא.<ref name=":00"></ref>

הקרן הוקמה בשנת 1979. בין השנים 1998 עד 2003 הקרן העבירה בתרומות לנמענים בישראל בסכום כולל של כ-9.5 מיליון דולר. ב-2009 וב-2010 הקרן גייסה כל שנה למעלה מעשרה מיליון דולר. בשנה שהסתיימה בסוף ינואר 2015, הכנסות הקרן היו מעל 25 מיליון דולר והוצאותיה כמעט 23 מיליון דולר שהועברו לארגונים בישראל. הקרן מופעלת בהתנדבות מחנות הטקסטיל של משפחת מרכוס בניו יורק, ואינה משקיעה בגיוס תרומות.

לפי דו"ח הקרן, בשנת 2013 הועברו דרך הקרן תרומות לכשלוש מאות עמותות. התרומות שימשו, לפי גודל הוצאה, עבור עזרה הומניטרית (7,630,463$), תמיכה במוסדות חינוך (5,160,658$), פרויקטים קהילתיים (2,352,498$), תמיכה בבתי כנסת ומוסדות דת (1,944,424$), שירותי רפואה ומתקנים רפואיים (580,805$) ותוכניות לאבטחה מפני טרור (520,347$).

בין הארגונים שקיבלו כספים דרך הקרן לאורך השנים: "אם תרצו" ופורום קהלת שרוב התרומות אליהם הועברו דרך הקרן, "הביטחוניסטים",<ref name=":00" /> "הקרן לאדמות ישראל", "נשים בירוק", "חוננו", "משמרת יש"ע", וההתנחלויות איתמר, בית אל, קריית ארבע, ויישובי גוש עציון, השומר החדש. בתגובה לכתבה שביקרה את ארצות הברית על כך שהיא מעניקה הטבות מס בגין תרומות להתנחלויות, בין השאר באמצעות הקרן, כתב סגן נשיא הקרן כי המיקום הגאוגרפי של הגוף הנתרם אינו מהווה שיקול בהחלטת הקרן לסייע למטרה ראויה.

בשנת 2016, לאחר שנחשף שעמותת "חוננו" תמכה כספית במשפחות של יהודים שנחשדו ושהורשעו בפשיעה לאומנית, הפסיקה הקרן לתרום לעמותה, עד לקבלת מכתב מ"חוננו" לפיו תממן רק את ההוצאות המשפטיות.

בשנת 2021, לפי מסמכים של מס ההכנסה האמריקאי עמותה אמריקאית הרשומה כעוסקת ב-"מחקר רפואי", קיבלה ב-2021 סכומי עתק מארתור דנצ'יק והעבירה אותם לקרן המרכזית לישראל. הקרן המרכזית לישראל בתורה הופיעה בדיווחי קהלת לרשם העמותות באותה שנה כתורמת היחידה של הארגון.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
*דוחות כספיים של הקרן (באנגלית), באתר [http://www.guidestar.org/organizations/13-2992985/central-fund-israel.aspx guidestar.org] ובאתר [http://www.faqs.org/tax-exempt/NY/Central-Fund-Of-Israel.html faqs.org]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:קרנות
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
ארסניוש רומנוביץ

[[ורשאבה צנטראלנה]]
תחנת הרכבת Warszawa Powiśle שחודשה והוסבה לאחרונה לבר שכונתי
ארסניוש רומנוביץ (בפולנית: Arseniusz Romanowicz; 30 באוגוסט 1910 – 9 בפברואר 2008) היה אדריכל פולני שהתפרסם בעיקר הודות לתכנון תחנות הרכבת בוורשה ובכלל זה התחנה המרכזית.

== ביוגרפיה ==
רומנוביץ נולד בהרוביישוב ללידיה וז'וזף שעבד ברשות המיסים הממשלתית. ב-1930 החל את לימודי האדריכלות בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה לטכנולוגיה בוורשה יחד עם פיוטר שימניאק שהפך בהמשך לשותפו המקצועי. עם השלמת לימודיו עבד כשכיר במספר משרדי אדריכלים. זמן קצר קודם לפרוץ המלחמה זכה יחד עם חברו שימניאק בתחרות לתכנון מסעדה בזאקופנה. עם פרוץ המלחמה והכיבוש הגרמני, עבדו השניים ברשות הרכבות הגרמנית בורשה ותכננו בין השאר את תחנת הרכבת המרכזית של העיר. 

לאחר המלחמה, הצטרפו רומנוביץ ושימניאק המאמץ הלאומי ועבדו על חידוש העיר שנהרסה כמעט כליל במהלך המלחמה. ב-1946 זכו השניים בפרס הראשון בתחרות לתכנון התחנה המרכזית של העיר. הפרויקט נבנה בסוף רק בתחילת שנות השבעים והושלם ב-1976, אך עד אז תכננו את שאר שבע התחנות לאורך הקו. במקביל תכננו גם מספר מבנים שאינם קשורים לתחום הרכבות, כמו מרכז לספורט ימי עבור ימק"א ומתחם מגורים (שניהם בורשה). ב-1967 נפטר לפתע שימניאק ורומנוביץ המשיך לעבוד, תוך שהוא מתמקד בהמשך השלמת פרויקט תחנות הרכבת וכן כיועץ בתחום תכנון מתקני רכבות בפולין ובשאר מדינות באירופה. 

בניין התחנה המרכזית בורשה (ורשאבה צנטראלנה) שנחנך ב-1976 לאחר עיכובים רבים, הוא נקודת ציון עירונית בבירת פולין ומרכז תחבורתי המשלב תחנות רכבת ארציות ופרבריות. מאז זכייתם בתחרות, עברה התוכנית שינויים משמעותיים, אך העיצוב הסופי נותר נאמן להצעה האחרונה שהספיקו השניים להציג, קודם לפטירתו של שימניאק. מאז פתיחתה חלו מספר שינויים בבניין, אך הם לא פגעו בצורתו החיצונית. עליית ערך הקרקע במרכז העיר הביא ליוזמות להריסת הבניין, אך התחזקות המודעות למורשת האדריכלית הפולנית פסלו את היוזמות והבניין נחשב היום לאחד מהמבנים הייצוגיים ביותר לאדריכלות הפולנית של המאה העשרים.

ב-2008 הוא ניפטר.

==קישורים חיצוניים==

* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2015/11/25/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%AA%D7%97%D7%A0%D7%AA-%D7%94%D7%A8%D7%9B%D7%91%D7%AA-%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%91%D7%94-%D7%A4%D7%95%D7%91%D7%99%D7%A9%D7%9C%D7%94-%D7%91%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%94/ סקירה אדריכלית מצולמת של בניין תחנת הרכבת ורשבה פובישלה בורשה], באתר 'חלון אחורי', 25 בנובמבר 2015

קטגוריה:אדריכלים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1910
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2008
צ'וגה מאמי

צ'וגה מאמי (בפרסית: چغامامی, چگامامی ונוסחי כתיב נוספים, מ־چگا, چغا, או چیا, "גבעה" בניבים פרסיים מקומיים, בפרט במערב איראן ובדרום־מערבה, ו־مامی, שם פרטי של בעל הקרקע) הוא אתר ארכאולוגי במחוז דיאלא בדרום עיראק ליד העיר מנדלי (Mandali) על גבול איראן.

האתר משתייך לתרבות סאמרא, תרבות ארכאולוגית מהתקופה הנאוליתית שהתקיימה באלף השישי לפנה"ס. באתר זה נמצאו מערכת של תעלות השקיה הראשונות בעולם ובזה ייחודו. האתר שכן על דרך עתיקה שהובילה לפרס. מקור המים העיקרי של היישוב היו מי שיטפונות שזרמו מנחל גנגיר (Gangir river). האתר שוכן בגובה 137 מטר מעל פני הים.

האתר שוכן כ-125 ק"מ צפונית-מזרחית לבגדאד והוא תוארך לסוף האלף השישי לפנה"ס. באתר נמצאו מספר שלבי התיישבות מתקופת סאמרא ועד תקופת עובייד. באתר נמצאו מבנים מלבניים שנבנו מבלני בוץ, כולל מגדל שמירה בכניסה ליישוב. מערכת ההשקיה שימשה לגידול בעלי חיים מבויתים בקר, כבשים ועזים. בנוסף שימשה לחקלאות לגידול חיטה, שעורה ופשתן.

הממצאים שנמצאו באתר כוללים כלי קרמיקה צבועים מתרבות סאמרא וצלמיות נשים.

האתר נחפר במשך שלושה חודשים בין דצמבר 1967 ועד פברואר 1968 על ידי משלחת של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק בראשותו של הארכאולוג הבריטי דייוויד אוטס (David Oates) .

==קישורים חיצוניים==
* [http://oi.uchicago.edu/sites/oi.uchicago.edu/files/uploads/shared/docs/ar/61-70/67-68a/67-68a_Choga_Mami.pdf EXCAVATIONS AT CHOGA MAMI, IRAQ] דוח של הארכאולוג הבריטי דייוויד אוטס
* [http://www.jstor.org/stable/4199929?seq=1#page_scan_tab_contents Samarran Irrigation Agriculture at Choga Mami in Iraq] מאמר של Hans Helbae, פורסם ב-1972 בכתב העת Iraq
* [http://journals.cambridge.org/action/displayAbstract?fromPage=online&aid=9206771 Choga Mami, 1967–68: A Preliminary Report] מאמר של Joan Oates.
* [http://www.cemml.colostate.edu/cultural/09476/iraq05-031.html Choga Mami] באתר של צבא ארצות הברית
* סרטון סיור באתר הארכאולוגי

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיראק: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
רביב שכטר

רביב שכטר (נולד ב-8 באוגוסט 1974) הוא עיתונאי ספורט ישראלי ונמנה בין מייסדי הפודקאסט 'צבע אדום'.

==ביוגרפיה==
את דרכו בתקשורת החל שכטר ככתב ועורך במדור הספורט של אתר ynet. בשנת 2004 החל לעבוד במקומוני רשת שוקן, "העיר" בתל אביב ו"כל העיר" בירושלים שם ערך את מדורי הספורט ואת מדור "ציפורה". בשנת 2006 עבר ל-nrg שם שימש כעורך אשכול שכלל את מדורי הברנז'ה, התרבות, הרכילות ומדור בשם "סקסי" ובהמשך אף מונה לסגן עורך האתר תפקיד אותו מילא עד התפטרותו בחודש יוני. כעבור חודשיים מונה לעורך אתר ONE, וגם את התפקיד הזה מילא זמן קצר בלבד כשפוטר כעבור כחודשיים.

במרץ 2007 ייסד יחד עם העיתונאי עודד קרמר את הבלוג "עומדים בשער" שם ביקרו באנונימיות את תקשורת הספורט בישראל. השניים טענו מאוחר יותר כי האנונימיות הקלה עליהם, כעיתונאים פעילים, להשיג חומרים עבור הבלוג. לאחר חמישה חודשים הפסיקו השניים את הכתיבה בבלוג והעבירו את הבעלות עליו לעיתונאי שלמה מן, שכתב אף הוא באנונימיות. הבלוג נסגר בתחילת 2008 בעקבות תביעת דיבה שהגישה אופירה אסייג, ממושאי הביקורת העיקריים של הבלוג, נגד שכטר, קרמר ומן. בפברואר 2015 זכתה אסייג בתביעה ונפסק שקרמר ושכטר יחדיו ישלמו לה פיצוי של 30 אלף ש"ח בתוספת 10,000 ש"ח הוצאות משפט.

עם יציאתו לאור של "ישראל היום" מונה שכטר לסגן עורך מדור הספורט תחת אלי סהר ובין השנים 2011–2014 שימש עורך המדור.

ב-2016 שב לתקשורת והצטרף למחלקת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי אך לאחר כחצי שנה עבר למעריב שם הוא משמש כעורך מדור הספורט.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:סגל ONE
קטגוריה:בלוגרים ישראלים
קטגוריה:מבקרי תקשורת הספורט בישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט השומרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
טניה מרקוס

בול דואר אוקראיני שהופק לזכרה של טניה מרקוסטטיאנה יוסיפובנה מרקוס (ברוסית: Татья́на Ио́сифовна Ма́ркус ; (21 בספטמבר 1921 - 29 בינואר 1943) הייתה לוחמת יהודייה במחתרת האנטי-נאצית שפעלה בעיר קייב בברית המועצות במלחמת העולם השנייה.

==קורות חיים==
טניה מרקוס נולדה למשפחה יהודית בעיר רומני ב-1921. כעבור כמה שנים עברה משפחתה לקייב. למדה במחזור ט' של בית ספר מס' 44<ref></ref>. בשנת 1938 החלה לעבוד כמזכירת מחלקת כוח אדם של שירות הנוסעים של מסילת הברזל הדרום-מערבית, וביולי 1940 שובצה מרקוס לעבודה בעיר קישינב על ידי המפלגה הקומוניסטית<ref></ref><ref name="YVashem"></ref>.

== פעילות במחתרת ==
בתחילת המלחמה חזרה לקייב ולאחר כיבוש העיר בידי הנאצים, הצטרפה למחתרת העירונית בקייב. היא פעלה בזהות בדויה של בת נסיך גרוזיני בשם מרקוסידזה אשר נרצח על ידי הבולשביקים. מרקוס קנתה את אמונם של הגרמנים, עבדה איתם, הסתובבה בחברתם, והעבירה את המידע שאספה לידי המחתרת. מרקוס ארגנה פעולות חבלה והביאה לחיסולם של מספר קצינים גרמנים, ובעצמה חיסלה כמה ממחזריה הנאצים ביריות אקדח. בפעם אחרת, במהלך מצעד, היא השליכה רימון מוסווה כזר פרחים לעבר שיירה של חיילים גרמנים.

ב-22 באוגוסט 1942 בפקודת הוועד העירוני חיסלה אדם בשם מירונוביץ, ולפי עדויות אחרות היה זה קצין גרמני בשם קארל שטוקרט, והשאירה בכיס המעיל שלו פתק בו חתמה בשמה: "טניה מרקוסידזה". באותו יום הפליגה על סירה עם שני פעילי המחתרת לעיר אוסטר, שם הייתה אמורה לחבור לקבוצת פרטיזנים בשם "להגנת המולדת". אך הגרמנים כבר ניהלו חיפושים אחריה, ובהמשך הצליחו לתפוס אותה. הגרמנים עינו אותה באכזריות בסניף גסטפו בקייב, ברחוב ולדימירסקיה 33, הרביצו לה, אנסו אותה ותלשו את שערותיה. על אף העינויים, היא לא מסרה את שמות חבריה למחתרת. לבסוף, ב-29 בינואר 1943, הוצאה להורג בירייה.

במחתרת של קייב פעלו יהודים רבים ביניהם שמעון (סמיון) ברוז (Bruz), בוריס סונדק (Sondak), וגולדה איזרלביץ'. טניה מרקוס הייתה אחת מיהודים אלו, אך בפרסומי המחתרת היא מופיעה בזהותה הבדויה ללא אזכור מוצאה היהודי.<ref></ref>
== מורשתה ==

האנדרטה לזכרה של טטיאנה מרקוס ב[[באבי יאר]]

* לוח זיכרון בבית ספר קייב מס' 44. הלוח נהרס באביב 2016<ref></ref>.
* ב-21 בספטמבר 2016 הוענק לה יחד עם אנטולי שפירו התואר "גיבור אוקראינה, כוכב הזהב"<ref></ref>.
* ב-1 בדצמבר 2009 הוקמה בבאבי יאר אנדרטה לזכרה<ref></ref>.
* בספטמבר 2011 הוצא בול דואר שהוקדש לה.
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.infocenters.co.il/gfh/notebook.asp?lang=HEB&dlang=HEB&module=notebook&page=notebook&rsvr=@1&param=%3Cbook_id%3E37381%3C/%3E%3Cchecktab%3E0%3C/%3E%3Cnum_page%3Emain%3C/%3E%3Cnob%3E2%3C/%3E&param2=&site=gfh טניה מרקוס], באתר בית לוחמי הגטאות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים בשואה: אוקראינה
קטגוריה:יהודיות סובייטיות
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מברית המועצות
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מאוקראינה
קטגוריה:פרטיזניות יהודיות
קטגוריה:נשים יהודיות שהוצאו להורג
קטגוריה:גיבורי אוקראינה
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:ילידות 1921
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרים ב-1943
גשר המלך פהד

[[תמונת לוויין של הגשר. במרכזו נראה אי הדרכונים]]
מראה חלקי של הגשר במבט מקצהו המערבי
גשר המלך פהד (בערבית: جسر الملك فهد) הוא מערכת של גשרים וסוללות נושאי כביש באורך של 25 קילומטרים המקשרת בין ערב הסעודית לבין בחריין, על פני מפרץ בחריין, מצר הים שבין שתי המדינות.

הגשר הוא חלק מכביש 80 ברשת הכבישים הערבית הבינלאומית משריק.

==הקמת הגשר==
הרעיון להקים גשר בין ערב הסעודית לבחריין הועלה לראשונה בשנת 1954. בשנת 1968 הוקמה ועדה משותפת לשתי המדינות לבחינת ההיתכנות של הפרויקט ושל עלותו. ב-1975 השלים הבנק העולמי דו"ח מטעמו אודות הפרויקט המוצע.

ב-8 ביולי 1981 נחתם הסכם בין ערב הסעודית לבחריין לבניית הגשר. הבנייה החלה ב-11 בנובמבר 1981 וב-12 בנובמבר 1986 נפתח הגשר לתנועה.

הגשר נקרא על שמו של פהד, מלכה החמישי של ערב הסעודית.

בשנת 2010 עברו בגשר מדי יום 25,104 כלי רכב ו-52,450 איש בממוצע, ובסך הכל במהלך אותה שנה - 19.1 מיליון איש.

==מבנה הגשר==
הגשר, שרוחבו 23 מטרים, הוא מערכת הכוללת סוללות, אי מלאכותי וחמישה גשרים שאורכם הכולל הוא 12,430 מטרים. הכביש על גבי הגשר כולל שני נתיבים לכל כיוון.

הגשר מורכב משלושה קטעים:
*מאל-עזיזיה מדרום לעיר ח'ובאר שבחוף ערב הסעודית עד לאי הדרכונים – אי מלאכותי שבמרכזו נמצא מעבר הגבול בין ערב הסעודית לבחריין;
*מאי הדרכונים לאי אום א-נעסאן שמול חופו המערבי של האי בחריין;
*מהאי אום א-נעסאן לאל-ג'סרה שבחוף בחריין.

שטחו של אי הדרכונים (נקרא גם אי האמצע), הנחלק בין שתי המדינות, הוא 660 דונם. בנוסף לשתי תחנות גבול הכוללות מגדלים, הוקמו בו מתקני שירותים שונים ובהם שני מסגדים ושתי מסעדות על גבי מגדלים בגובה של 65 מטרים, שמהם נשקף נוף הגשר והמצר.

בבניית הגשר נעשה שימוש ב-350 אלף מטרים מעוקבים של בטון ו-47 אלף טון פלדה. עלות הבנייה, שמומנה על ידי ערב הסעודית, הגיעה ל-1.2 מיליארד דולר. הקבלן הראשי בפרויקט היה החברה ההולנדית בלסט נדם (Ballast Nedam).

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.saudinf.com/main/g13.htm הגשר], באתר Saudinf (באנגלית)
* [https://web.archive.org/web/20190620112254/http://www.thebahrain.com/Bahrain_Saudi_Causeway.aspx#.VlDYsHarS1s הגשר], באתר Thebahrain (באנגלית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מלך פהד
קטגוריה:מעברי גבול בין-לאומיים
קטגוריה:ערב הסעודית: מבני תחבורה
קטגוריה:בחריין: תחבורה
קטגוריה:המפרץ הפרסי
קטגוריה:גבול בחריין – ערב הסעודית
מלך פהד
תבה ע'אורא

תבה ע'אורא (בערבית:  تبه غاورا, מוכר גם בשם טפה גאורה, מטורקית - Tepe: גבעה או תל, ומכורדית - گه‌وره‌ או gewre: גדול, קרי "תל גדול") הוא אתר ארכאולוגי בצפון מזרח עיראק. אתר זה היה מיושב בין השנים 1500-5000 לפנה"ס.

== האתר ==
תבה ע'אורה שוכן ליד האתר של העיר העתיקה נינוה, 3.2 ק"מ מדור שרוכין ו-24 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר המודרנית מוסול. קוטרו של התל הוא 120 מטר, וגובהו 22 מטר.

בחפירות הארכאולוגיות התגלו 16 שלבי התיישבות שהראו שהתל היה מיושב משנת 5000 לפנה"ס לערך ועד 1500 לפנה"ס. באתר נמצאו קברים מהאלף ה-5 וה-4 לפנה"ס המתוארכים לתקופת אורוכ.

באתר נמצא המקדש הקדום ביותר שבו השתמשו ברכיב אדריכלי דמוי עמוד ובגומחות. אתר זה היה מיושב בתקופת חלף ולאחר מכן נמצאו בו השפעות של תרבות עובייד. באתר נמצא אקרופוליס מתקופת עובייד המאוחרת. הממצאים החשובים באתר היו מהקברים מתקופת אורוכ, האלף הרביעי לפנה"ס. בקברים נמצאו חפצי נוי מעוטרים בזהב, ראש זאב עשוי אלקטרום, קערות מגולפות עשויות שיש ואובסידיאן, מסרקים עשויים שנהב ולחות וחרוזים עשויים מלאפיס לאזולי. נמצאה כמות גדולה מאוד של טביעות חותם על חרס שמהוות מקור חשוב לתקופות אורוכ ועובייד. 

התרבות שהתגלתה באתר בשכבות שתוארכו בין השנים 2900-3500 לפנה"ס, קיבלה את השם תקופת ע'אורה, על שם האתר.

== המחקר הארכאולוגי ==
הארכאולוג הבריטי אוסטן הנרי לייארד חפר באתר חפירה קצרה לפני 1850. חפירות ממושכות יותר התקיימו ב-1927, 1931-1932 ו-1937-1936 על ידי משלחת בראשותו של הארכאולוג היהודי אמריקאי ומשלחת נוספת שחפרה בין השנים 1936-1932, ו-1938-1937 בראשות צ'ארלס באך (Charles Bache). המשלחות היו של אוניברסיטת פנסילבניה ובית הספר האמריקאי לחקר המזרח.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.penn.museum/documents/publications/expedition/PDFs/45-3/One%20of%20Iraq.pdf EXCAVATING TEPE GAWRA IN THE ARCHIVES OF THE UNIVERSITY OF PENNSYLVANIA MUSEUM]
* [http://oi.uchicago.edu/gallery/asp_meso_gawra/ Archaeological site photographs at Oriental Institute]
* [http://dome.mit.edu/handle/1721.3/24935 Tepe Gawra] באתר ספריית MIT
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיראק: אתרים ארכאולוגיים
מסורת וחיים

כתר [[הקיסרות הגרמנית, המשמש כסמל מסורת וחיים]]
מסורת וחיים (בגרמנית: Tradition und Leben) הייתה עמותה בעלת אופי מלוכני הפועלת בגרמניה.

תנועת מסורת וחיים, הוקמה על בסיס "הפדרציה לחוק וסדר", שנוסדה בשנת 1918 על ידי מלוכנים גרמנים שקראו להחזיר לשלטון את וילהלם השני, קיסר גרמניה. כבר אז הייתה סיסמת הארגון "האיגוד העממי להיסטוריה מסורת וחיים". בשיאה כללה הפדרציה 100,000 חברים. הפדרציה פורקה בשנת 1934, בעקבות הוראה מטעם המפלגה הנאצית שאסרה על התכנסות מלוכנית, אולם עדיין רבים מחבריה המשיכו לתמוך בבית הוהנצולרן, במסגרת אגודות לא רשמיות. לאחר שבהלוויית וילהלם, נסיך פרוסיה, השתתפו למעלה מ-50,000 איש, החל היטלר לחשוש מהמלוכנים יותר מתמיד ופרסם בתגובה את "צו הנסיכים" (Prinzenerlass), שבעקבותיו סולקו משורות הוורמאכט כל בני משפחת הוהנצולרן. המלוכנים נרדפו עד חורמה, ורבים מהם כגון קלאוס שנק פון שטאופנברג, וכן רבים ממתכנני קשר העשרים ביולי היו מתנגדים חריפים לנאציזם.

בשנת 1948 רוכזו המלוכנים הגרמנים מחדש בידי היינריך פון משנבאך, ובשנת 1956 נרשמו באופן חוקי כעמותה במשרד הפנים הגרמני. כיום מטה העמותה הוא בקלן, ובראשה עומד קנוט וישנבאך. העמותה מוציאה לאור עיתון ומפעילה אתר אינטרנט, הפופולריים גם מחוץ לגרמניה. אנשי העמותה מופיעים גם כנציגים מטעם בית הוהנצולרן בטקסי הכתרה או נישואין של בתי מלוכה גולים אחרים. כמו כן מקפידים חברי העמותה לבקר בקברו של וילהלם השני באחוזת דורן ב-4 ביוני, שהוא יום פטירתו. סיסמת העמותה הנוכחית הנה: "אנו שמים דמוקרטיה על הכתר".

העמותה פעלה לקידום מספר רעיונות, העיקריים שבהם:
* הפיכת גרמניה למונרכיה חוקתית.
* הכתרתו של גאורג פרידריך כקיסר גרמניה.
* גרמניה תישאר בפועל רפובליקה פדרלית, הנסיכים מבית האצולה ששלטו במדינות גרמניה בעבר, יוחזרו לשלטון רק אם כך יוחלט במשאל עם.
* הקיסר הוא ראש המדינה, בעוד הפרלמנט הוא המבצע בפועל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.oocities.org/monarchistalliance/schmautz.html Working for the Impossible: Is A New German Monarchy Thinkable?] 
* [https://de.groups.yahoo.com/neo/groups/Monarchie_der_Zukunft/info Yahoo Groups Monarchie der Zukunft] 

קטגוריה:מלוכה
קטגוריה:בית הוהנצולרן
התאחדות הכדורגל האוסטרית

התאחדות הכדורגל האוסטרית (בגרמנית: Österreichischer Fußball-Bund ובקיצור ÖFB) היא הגוף המנהל את הכדורגל באוסטריה. היא מנהלת את כל תחרויות הכדורגל באוסטריה בהם גם: הבונדסליגה האוסטרית, הגביע האוסטרי ונבחרת אוסטריה בכדורגל, כמו גם את נבחרת הנשים האוסטרית. מטה ההתאחדות נמצא בעיר הבירה וינה.

==היסטוריה==
בשנת 1894, פירסט וינה, קבוצת הכדורגל הראשונה באוסטריה, שנוסדה בווינה. מגרעין זה, התאחדות הכדורגל האוסטרית הוקמה בשנת 1904. שנה אחת לאחר ההקמה, אוסטריה הפכה לחברה בפדרציית הכדורגל הבינלאומית פיפ"א ואירחה את קונגרס פיפ"א החמישי בשנת 1908.

אבן דרך בהיסטורית הפדרציה וכדורגל העבר היו השנים 1934, 1954 ולאחר מכן שנת 1958 וכן 1978, 1982, 1990 ו-1998, בהם השתתפה אוסטריה בגביע העולם.

הוגו מייזל היה אחד האישים הידועים ביותר בשנים הראשונות של התאחדות הכדורגל האוסטרית, הוא היה מאמנה של נבחרת אוסטריה משנת 1919, ובשנת 1927 הוא גם הפך למזכ"ל התאחדות הכדורגל האוסטרית. באולימפיאדת ברלין בשנת 1936, נבחרת אוסטריה בהנהגתו זכתה במדליית כסף לאחר שהפסידה 2-1 לאיטליה בגמר, זה הגמר הבינלאומי היחיד של אוסטריה. נבחרתו של מייזל, שזכתה לכינוי "נבחרת הפלא", נותרה ללא הפסד מ-12 באפריל 1931 עד 23 באוקטובר 1932, במשך 14 משחקים רצופים. רגעי השיא של סדרה זו היו בניצחונות 0-6 (בברלין) ו0-5 (בווינה) על גרמניה.

בשנות ה-50, הם ראו יותר הישגים עם גדולי הכדורגלנים הידועים שלהם כגון: ארנסט אוקווירק (פעמיים הקפטן של קבוצת העולם שבחרה פיפ"א), ארנסט האפל, גרהרד הנפי וולטר זמאן. מונדיאל 1954 מדורג להיות בין המוצלחים ביותר בהיסטוריה של התאחדות הכדורגל האוסטרית. עשרים שנה לאחר המקום ה-4 במונדיאל 1934 שנערך באיטליה, אוסטריה חזרה למעגל הנבחרות הטובות שוב.

==נשיאי ההתאחדות בעבר ובהווה==
נשיא ההתאחדות מאז [[2009: ליאו ווינדטנר]]
*1906 - 1904: סטרבלוב
*1907 - 1906: איגנץ אבלס
*1914 - 1907: אדולף ואלנר
*1922 - 1914: איגנץ אבלס
*1926 - 1922: קרל ולקרט
*1938 - 1926: ריצ'רד אברסטלר
*1955 - 1945: ג'וזף גרו
*1969 - 1955: הנס וולץ
*1976 - 1970: היינץ גרו
*1982 - 1976: קרל סקנינה
*1984 - 1982: הרברט רגאץ והיינץ גרו (זמני)
*2002 - 1984: ג'וזף "בפו" מאהרט
*2008 - 2002: פרידריך סטיקלר
*2009 - 2008: קורט ארנברגר (זמני)
*הווה - 2009: ליאו ווינדטנר

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.oefb.at/ האתר הרשמי] 

קטגוריה:אוסטריה: כדורגל
אוסטריה
פעולות מלחמה (ספר)

פעולות מלחמה (באנגלית: Acts of War) הוא הספר הרביעי בסדרת ספרי המתח מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי, ד"ר סטיב פיצ`ניק, פסיכיאטר ודוקטור ליחסים בין-לאומיים אשר שירת בצוותי משא ומתן דיפלומטיים בראשותם של הנרי קיסינג'ר, סיירוס ואנס וג'יימס בייקר, והסופר ג'ף רובין. הספר, מתאר סוכנות מודיעין חשאית העוסקת בפתרון משברים בין-לאומיים ובסיכול טרור.
==עלילה==
החמ"ל (חדר מלחמה), אשר הוא סוכנות לניהול אירועי משבר קצרי זמן המתפרצים ללא התראה דוגמת משברי בני ערובה, סיכול פיגועי טרור ועוד משברים שהקים נשיא ארצות הברית, מייקל לורנס. בסוכנות נציגים מכל סוכנויות המודיעין, אכיפת החוק, המשפט והצבא. בראש הסוכנות עומד פול הוד, אשר שימש כראש עיריית לוס אנג'לס בעברו. סגנו של הוד הוא הגנרל מייקל "מייק" רוג'רס, יוצא הכוחות המיוחדים שלחם בווייטנאם ופיקד על חטיבה ממוכנת במלחמת המפרץ. הסוכנות מפעילה גם את צוות המחץ האמון על ביצוע פעולות מיוחדות, עליו מפקד לויטננט קולונל צ'ארלי סקוויירס, איש המבצעים המיוחדים של חיל האוויר האמריקני.

המשבר הבין-לאומי בו נדרש החמ"ל לטפל בספר זה הוא פיגוע שהתרחש בטורקיה בסכר אתאתורק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי טום קלנסי
קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:ספרי הוצאת הד ארצי
פרנץ רוט

פרנץ "בולה" רוט (בגרמנית: Franz "Bulle" Roth, נולד ב-27 באפריל 1946 בממינגן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת הקשר. רוט כונה "השור", בזכות סגנון המשחק הפיזי שלו.

==קריירת מועדונים==
רוט שיחק בנעוריו במועדון הספורט של קאופבוירן, וממנו התקדם לבאיירן מינכן בשנת 1966. הוא נודע בכיבוש שערים חשובים ומכריעים, כמו בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1967 מול גלאזגו ריינג'רס, בו כבש את שער הניצחון עבור באיירן מינכן בהארכה, לאחר 0-0 בתום 90 הדקות. זה היה התואר האירופי הראשון בתולדותיו של המועדון. בהמשך, רוט היה שותף לשלוש הזכיות הרצופות של באיירן מינכן בגביע אירופה לאלופות בין השנים 1974-1976. רוט הבקיע את השער הראשון מול לידס יונייטד בניצחון 2-0 בגמר גביע אירופה לאלופות 1975, וכעבור שנה הבקיע שוב שער מכריע בניצחון 1-0 בגמר גביע אירופה לאלופות 1976 מול סנט אטיין. רוט עזב את באיירן מינכן בשנת 1978, ועבר לעונה אחת בקזינו זלצבורג, ובהמשך לס.ו. זנדהאוזן לעונה נוספת. 

רוט נחשב לאחד השחקנים המעוטרים ביותר בתולדות באיירן מינכן. באמתחתו 322 הופעות במדי באיירן מינכן, עובדה המציבה אותו במקום התשיעי ברשימת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים, נכון לשנת 2015. רוט הבקיע 72 שערים במדי באיירן מינכן, וזכה עמה בארבע אליפויות הבונדסליגה, ארבעה גביעים, שלושה גביעי אירופה לאלופות, זכייה אחת בגביע אירופה למחזיקות גביע, וזכייה אחת בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 1976.

==נבחרת גרמניה המערבית==
הצלחתו של רוט בבאיירן מינכן לא תורגמה להצלחה בזירה הבינלאומית. יש לו ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בין השנים 1967-1970.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (4): 1968/69, 1971/72, 1972/73, 1973/74
* הגביע הגרמני (4): 1965/66, 1966/67, 1968/69, 1970/71
* גביע אירופה לאלופות (3): 1973/74, 1974/75, 1975/76
* גביע אירופה למחזיקות גביע: 1966/67
* הגביע הביניבשתי: 1976

== קישורים חיצוניים ==

* [http://fcb-erlebniswelt.de/en/history/hall-of-fame/franz-roth/index.php פרנץ רוט] בהיכל התהילה של באיירן מינכן

קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני ס.ו. זנדהאוזן
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1946
נמל התעופה הבין-לאומי המלך עבד אל-עזיז

נמל התעופה הבינלאומי המלך עבדול עזיז (בערבית: مطار الملك عبدالعزيز الدولي) שליד העיר ג'דה במערב ערב הסעודית הוא נמל התעופה העמוס ביותר בממלכה. בשנת 2012 עברו בו 27,111,000 נוסעים במסגרת 208,209 תנועות מטוסים. הוא משמש כבסיס פעולה מרכזי של חברת התעופה סעודיה.

בשל קרבתו לעיר הקדושה מכה (כמאה קילומטרים) משרת נמל התעופה מספר רב של עולים לרגל לעיר במהלך עונת החג' השנתית.

==תולדות נמל התעופה==
בניית נמל התעופה החלה בשנת 1974 והסתיימה ב-1980. הוא נפתח לתנועה ב-31 במאי 1981. הנמל נקרא על שמו של אבן סעוד, מלכה הראשון של ערב הסעודית.

הנמל משרת כ-70 חברות תעופה. קווי תעופה פועלים בינו לבין יעדים במזרח התיכון, אפריקה, המפרץ הפרסי, הודו, פקיסטן, אינדונזיה ויעדים אחדים באירופה וארצות הברית. לקראת עונת החג' מופעלים קווים ליעדים רבים נוספים.

מסלולי הנמל משמשים גם את בסיס חיל האוויר המלכותי הסעודי על שם הנסיך עבדאללה. במהלך מלחמת המפרץ עשו מפציצי B-52 אמריקאיים שימוש במסלולי הנמל.

מספר תקריות ותאונות מטוסים אירעו עם השנים בנמל ובסביבתו. בחמורה שבהן, ב-11 ביולי 1991, התרסק בקרבת הנמל מטוס נוסעים של ניגריה איירווייז (טיסה 2120), שהמריא מהנמל ונאלץ לשוב אליו בשל ירידת לחץ בתא הנוסעים. בהתרסקות נספו כל 261 יושבי המטוס.

==מתקני נמל התעופה==
בנמל התעופה מצויים שלושה מסלולי טיסה מקבילים בכיוון צפון-דרום מקורב (16/34). יש בו שלושה טרמינלים אזרחיים, הממוקמים בתווך שבין שני מסלולי הטיסה המערביים. הגישה לאחד מהם היא מדרום והגישה לשני הטרמינלים האחרים היא מצפון. 

הטרמינל הצפוני ביותר בנמל והבולט מכולם הוא טרמינל החג', המיועד לשרת את עולי הרגל למכה. שטחו - 465 דונם - הוא מהגדולים בעולם. הוא מכוסה בתקרה הכוללת 210 כיפות דמויות אוהל, המחוברות לעמודים בכבלים. מרבית שטחו איננו ממוזג. הוא מסוגל להכיל בעת ובעונה אחת כ-80 אלף איש בכמעין כפר. עיצוב הטרמינל זכה בפרס אגא חאן לאדריכלות לשנת 1983.

בנוסף לטרמינלים האזרחיים קיים בעברו המערבי של הנמל טרמינל מלכותי, המשרת את בני משפחת המלוכה הסעודית ואורחים רשמיים מחוץ לארץ.

באמצע שנות האלפיים החלה תוכנית הרחבה של תשתיות הנמל, המיועדת להביאו בהדרגה עד לקיבולת של 80 מיליון נוסעים בשנה. במסגרת זאת הולך ונבנה טרמינל חדש בחלקו הדרום-מזרחי של שטח הנמל. כמו כן מתוכנן חיבור הנמל למסילת הרכבת המערבית, המיועדת לחבר בין הערים מכה, ג'דה, מדינה והקריה הכלכלית על שם המלך עבדאללה ובינן לבין רשת הרכבות הארצית.

==ראו גם==
*נמל התעופה הבינלאומי ריאד המלך ח'אלד
*נמל התעופה הבינלאומי המלך פהד

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.flightstats.com/go/Airport/airportDetails.do;jsessionid=7BAA15BF83C85FE6CADD6C27EFA4C8E7.web3:8009?airportCode=JED נמל התעופה], באתר Flightstats

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
עבד אל-עזיז
קטגוריה:ערב הסעודית: תעופה
קטגוריה:ג'דה: מבנים
קטגוריה:ערב הסעודית: שדות תעופה
יצחק בן דוד (פני יצחק)

רבי יצחק ב"ר דוד מיאנוב וגאיה (לפני ה'ת"ן, 1690 - ~ה'תק"א, 1741) היה רב וראש ישיבה אשכנזי בפולין ובמוראביה, מחבר הספר פני יצחק זוטא.

==ביוגרפיה==
נולד לרב דוד מאזרוב ולרחל בת "הראש הרב שמריה" שהיה צאצא של רבי שלום שכנא מלובלין.

למד אצל הרב בנימין זאב הלוי הורוויץ שהיה ראש בית דין בקראקא ולימים אב"ד ואדיסלאב, מחבר שו"ת פנים חדשות. בשנת ה'תס"ח, 1708 למד בפראג ושמע דברי תורה מהרב נפתלי כ"ץ, וכנראה למד גם אצל הרב גבריאל עשקלס מניקלשבורג. נישא להנדל והתגורר זמן מה בשדה חדש. בהמשך התמנה כרבה של יאנוב הסמוכה ללבוב ועמד בראש הישיבה שם. בתקופת יאנוב הוציא לאור את ספרו "פני יצחק זוטא - חלק ראשון" (אמסטרדם תצ"א). אחד מילדיו נישא עם אחד מילדיו של רבי שלמה מפינטשוב.

בשנת ה'תצ"ה, 1735, התמנה כרבה של גאיה שבמחוז מוראביה הדרומית ובה כיהן עד פטירתו בשנת ה'תק"א, 1741.

ספרו "פחד יצחק" לא נדפס, אך כתב היד שלו שרד וחלקים מהספר פורסמו בכתבי עת תורניים.

הוא הניח אחריו מספר בנים, אחד מהם, הרב בנימין זאב "וולפיש", כיהן מספר שנים לאחר פטירתו כרבה של גאיה (תקי"ט, 1759 - תקכ"ז, 1767) ואחר כך כיהן כרבה של ביזנץ, כנראה עד סוף ימיו. בן אחר, דוד, היה אף הוא למדן וחלק מחידושיו משוקע בספרי אביו.

==קישורים חיצוניים==
* 
;ספרו
* 

==הערות שוליים==
2.בפנקס הקהילה של גאייה ששם כיהן ברבנות. יש חתימות שלו משנת (תק"ב) מאי 1742

קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:ילידי 1690
קטגוריה:נפטרים ב-1741
חאן שאטיר

חאן שאטיר (בקזחית: Хан Шатыр) הוא מרכז קניות ובילויים ענק הנמצא במרכז העיר אסטנה בירת קזחסטן. המרכז בנוי בצורה של אוהל מחודד שגובהו 150 מטר ותוכנן על ידי האדריכל הבריטי נורמן פוסטר. המרכז נחנך בשנת 2010. הוא הוקם במסגרת תנופת הבנייה רחבת ההיקף שעברה אסטנה מאז שהוכרזה לבירה בשנת 1997.

ממוקם בקצה הצפוני של העיר, המבנה התורן מתנשא 150 מטר מבסיס אליפטי בגודל מטר ויוצר אחד הפסגות הגבוהות ביותר בקו הרקיע של אסטנה. סוגר שטח העולה על 100,000 מ"ר, הוא כולל פארק עירוני עם מסלול ריצה של 450 מטר, יחד עם מגוון רחב של מתקני קניות ופנאי, כולל מסעדות, בתי קולנוע וחללי בילוי שיכולים להכיל תוכנית מגוונת של אירועים ותערוכות. הפארק מגביר את גובה הבניין בטרסות גליות ופארק מים, עם בריכות גלים ומגלשות, מתפתל בנוף. שטחו 100,000 מ"ר, שווה לשטחם של 10 אצטדיוני כדורגל, והוא מכיל חנויות רבות, חוף ים מלאכותי, נהר ובו ניתן לשוט בסירות, מיני-גולף ועוד. המרכז משמש את תושבי העיר ותיירים והוא ממוזג כל ימות השנה. חשיבותו רבה לנוכח האקלים של העיר המתאפיין בקיץ חם במיוחד ובחורף קר מאוד. מתחמים ספציפיים בתוך המעטפה הם ממוזגים, אך אזורי המחזור הפתוח הם מחוסמים בסביבה, עם טמפרטורות יעד של 14+ מעלות צלזיוס בחורף ו-29− מעלות בקיץ. סילונים ברמה נמוכה מכוונים אוויר קריר על פני החלל, ואילו פתחי האוורור בקודקוד גורמים לאוורור טבעי. האתגר בחורף הוא למנוע קרח שנוצר בחלק הפנימי של המעטפה. זה מושג על ידי שילוב של בקרת טמפרטורה והפניית זרמי אוויר חמים מעל פני הבד הפנימי, אסטרטגיה המונעת גם נפילות.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.fosterandpartners.com/projects/khan-shatyr-entertainment-centre/gallery// גלריית תמונות של המרכז מתוך אתר מתכנני המבנה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרכזי קניות
קטגוריה:מבנים שתכנן נורמן פוסטר
קטגוריה:אסטנה: מבנים
א' זה אבא

א' זֶה אַבָּא היא תנועה חברתית ישראלית הפועלת להסדרת זכויותיהם של אבות גרושים, פרודים או בתהליכי גירושין.

==היסטוריה==
התנועה נוסדה בשנת 2011 על ידי אמיר שיפּרמן, אשר עבר תהליך גירושין ולא קיבל זכויות משמורת שהיו שוויוניות. במהלך השנים, התנועה ערכה כנסים, עצרות והפגנות לקידום מטרותיה. בשנת 2014 נערכה הפגנה בתל אביב בה תיאר שיפּרמן את תפיסתם של החברים בתנועה ואת שינויי המדיניות שברצונם להביא. בנובמבר 2015, ערכה התנועה עצרת מול ביתה של שרת המשפטים איילת שקד בדרישה לביטול חזקת הגיל הרך. לטענת "א' זה אבא", נכחו בהפגנה מאות אנשים, בהם גם חבר הכנסת יואב קיש.

לתנועה חשבון ברשת החברתית פייסבוק.

==טענות התנועה==
הליכים בבתי המשפט לענייני משפחה ונוער מתנהלים בדלתיים סגורות, מה שמונע, לדברי אנשי התנועה, ביקורת ציבורית אפקטיבית ואף עלול להוות פתח לשחיתות שלטונית. כמו כן, מפנה התנועה אצבע מאשימה כלפי עובדות סוציאליות מסוימות הלוקחות לדבריה חלק ב"אפליה מוסדית" נגד גברים. לדעת החברים בתנועה, מצב החוק ומערכות הרווחה במדינת ישראל מובילים למקרי התאבדות בקרב אבות גרושים. ב-9 בנובמבר 2014 פרסם שיפרמן מאמר דעה באתר חדשות ערוץ 10 שבו טען כי מערכת החוק בישראל בנויה כדי להתעלל באבות גרושים. בדבריו טען כי בתהליך הגירושין בישראל ישנה אפליה מינית נגד אבות. לטענתו, האפליה מתבטאת בכך שאבות הם הנושאים העיקריים בנטל הפרנסה, בחובות כלפי המדינה וממול ישנה לדבריו העדפה מוסדית לטובת האמהות בהסדרים שלאחר הגירושין.

==פעילות==
התנועה פועלת לקידום ויישום המלצות ועדת שניט וועדת שיפמן; מקיימת כנסים ואירועים; פועלת בערוצים חוקיים ומשפטיים נגד עובדי מדינה הפוגעים בעקרונות התנועה כגון שופטים ועובדי רווחה, הן בארץ והן בחו"ל; מספקת תמיכה מורלית לחבריה ומהווה כר לסיוע ועזרה הדדית בין חברי הקבוצה; משתדלת בכנסת לצורך קידום ויישום שוויון מגדרי בהורות ומקיימת הפגנות ועצרות מחאה. כמו כן, מספקת התנועה לעיתים ייעוץ משפטי בהתנדבות מצד משפטנים ועורכי דין הנמנים גם הם על חברי התנועה והמאמינים בעקרונותיה ופועלים גם הם במישורים רבים לקידום שוויון מגדרי בהורות כפי הבנתם.

בנוסף פועלת התנועה להפצת מידע רלוונטי על ידי אמצעי התקשורת השונים.

== ראו גם ==
* הורות משותפת
* משמורת ילדים
* הורות לאחר גירושין או פרידה
* תנועת הגברים
* התנועה לזכויות הגבר
*אפליית גברים

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אבהות
קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:גירושים
קטגוריה:ארגוני גברים
3M-54 Klub

3M-54E
3M-54 Калибр (קליבְּר - Kalibr) ו 3M-14 Бирюза (בִּירְיוּזה - Biryuza) הם טילי שיוט על-קוליים רוסיים מודרניים שנכנסו לשימוש מבצעי בשנת 2012. הטילים נגד מטרות קרקעיות, ספינות וצוללות (נובוסיבירסק), המפותחים על ידי "NPO Novator" (נקראה בעבר OKB-8). סימול נאט"ו של הטיל הוא "SS-N-27A", והוא מכונה בנאט"ו "Sizzler". קיימות וריאציות שונות של הטיל, והוא ניתן לשיגור ממשגרים קרקעיים, מספינות ומצוללות. הוא נמצא בשימוש רוסיה, הודו, אלג'יריה, סין ווייטנאם (ולפי מקורות אחדים גם בשימוש איראן).

לטיל שלב שני של טיסה בו הוא מבצע האצה אל המטרה במהירות על-קולית ובכך מקטין את יכולת מערכות ההגנה לטפל בו מכיוון שזמן התגובה הנדרש להעסקה יורד משמעותית.

בגרסאות הייצוא שלו הכינוי "Klub" משמש עבור הטילים 3M-54E ו- 3M54E1.<div>הטילים נמצאים בשימוש בהתערבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה.

== היסטוריה ==
פיתוח הטיל החל כבר בשנת 1983, והוא יועד לצי הסובייטי. הוא פותח במעבדה בעיר יקטרינבורג, בה עבדו בהתחלה בשנת 1975 על הטיל נגד ספינות העל-קולי P-900 או בשמו האחר 3M-51 Alfa. כמו כן, פותח באותו הזמן טיל השיוט 3K10 RK-55 או בשמו השני RK-55 RELIEF. הטיל 3M-54 פותח כשילוב של שניהם. בשנת 1993 הוצג הטיל בתערוכת נשקים, ובשנת 1994 הוא שומש לראשונה, בצוללת רוסית אך רק בשנת 1997 התחילה מכירתו לצבאות העולם. 

== גרסאות ==
קאליבר NK- לשימוש במכולה ובמשגר רקטות 

קאליבר PL לשימוש בצוללת

קלוב N/U גרסה נוספת לשימוש במכולה ומשגר רקטות 

קלוב- S גרסה נוספת לשימוש בצוללת

קלוב T/M- גרסה לבריאנסק 

קלוב-K גרסה למכולות

קלוב A- גרסה למטוסים

== מדינות משתמשות ==
* אלג'יריה-חיל הים

* סין -חיל הים של צבא השחרור העממי

*הודו-חיל הים ההודי
*איראן-חיל הים האיראני
*-וייטנאם-חיל הים 
* רוסיה-הצי הרוסי 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טילי אוויר-קרקע
קטגוריה:טילים רוסיים וסובייטיים
קטגוריה:טילי שיוט
MG3

MG3 (ר"ת בגרמנית: Maschinengewehr 3; 'מקלע דגם 3') הוא מקלע רב-שימושי אשר פותח בגרמניה על ידי חברת ריינמטאל, ומשמש את כוחות הבונדסוור משנת 1960 ועד היום, לצד כ-30 צבאות אחרים בעולם. 

ה-MG3 פותח במהלך שנות ה-50 ונועד להיות המקלע העיקרי של הבונדסוור שהוקם בתקופה זו לאחר מלחמת העולם השנייה. מבנה המקלע החדש התבסס על ה-MG42 אשר שירת באופן מוצלח את צבא צבא גרמניה הנאצית, כאשר השינוי העיקרי היה התאמתו לקליבר האחיד של נאט"ו 7.62X51 וזאת לעומת הקוטר הנהוג בגרמניה הנאצית של 7.92X57. הצלחתו הרבה של המקלע ניכרת בתפוצתו בקרב צבאות רבים בעולם, הוא גם הורכב על שלל הרכבים המשוריינים של גרמניה אשר חלקם יוצאו ביחד עם ה-MG3 (בהם לדוגמה הלאופרד 1).

כיום נמצא ה-MG3 בתהליך הוצאה משירות הבונדסוור לטובת ה-MG4 וה-MG5.

==דגמים עיקריים==
תרשים של ה-MG3
* MG1: הגרסה הראשונית של ריינמטאל על מבנהו של ה-MG42 הוותיק, העושה שימוש בכדורי 7.62X51 מ"מ נאט"ו, לעומת ה-7.92X57 מ"מ מימי המלחמה. (1958)
** MG1A1 (MG 42/58): תיקונים קלים לקנה ולכוונת. 
*** MG1A2 (MG 42/59): מספר שינויים למבנה הבריח והמכלול. סדרת שינויים נוספת הובילה ל-MG1A3. (1959)
** MG1A4: דגם של ה-MG1 לשימוש על גבי רכבים. ה-MGA5 היה דומה אך התבסס על ה-A3 המשודרג יותר.
* MG2: שדרוג מקלעי ה-MG42 שנותרו בשירות עוד מימי המלחמה על ידי החלפת הרכיבים לכאלו המותאמים לקליע החדש.
* MG3: גרסה משודרגת של ה-MG1A3, עם מנגנון הזנה חדש, פתח עליון משודרג וכוונת נ"מ אחורית. (1968)
** MG3E: גרסה קלה של ה-MG3, עם משקל מופחת בכ-1.3 ק"ג.
** MG3A1: דגם של ה-MG3 לשימוש על גבי רכבים.
** MG3KWS: עדכון ה-MG3 לשדה הקרב המודרני עם הוספת מסילות להרכבת כוונות אופטיות, ידית נשיאה ומספר קתות מודולריות בהתאם לשימוש.

==מפעילות עיקריות==
מקלע MG3A1 על גבי [[לאופרד 2 של הצבא הנורווגי]]
חייל פולני יורה ב-MG3 במטווח
חייל גרמני ואמריקאי באימון עם מקלע ה-MG3
זוג חיילים אוסטרים באימון עם מקלע ה-MG74 (גרסה מקומית של ה-MG3).
* - בשנים 1974–2007 נעשה שימוש ב-MG3 על גבי טנקי הלאופרד 1 של הצבא האוסטרלי.
* - הצבא האוסטרי עושה שימוש במקלע ה-MG74, גרסה בייצור מקומי של ה-MG42/59, הדגם הראשוני של ה-MG3. 
* 
* - בשימוש משמר החופים האיסלנדי.
* - דגם של המקלע בייצור מקומי בשם MGA3.
* - הצבא האסטוני עושה שימוש בדגם ה-MG1A3 עם כוונת נ"מ, המכונה באסטוניה MG3.
* 
* 
* 
* 
* - בשימוש הבונדסוור, צפוי להיות מוחלף בהדרגה על ידי ה-MG4.
* - הצבא הדני עושה שימוש במקלע ה-MG42/59 שמכונה בדנמרק M/62.
* 
* - טורקיה מייצרת גרסה מקומית של המקלע תחת השם MKEK.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* - עושה שימוש במקלע ה-MG3 על טנקי הלאופרד 2 ומסוקי ה-NH90 תחת הכינוי MG 3 KK 7.62.
* 
* 
* - מקלע בייצור מקומי תחת הכינוי קראר.
* - שירות פיקוח המכס וארגונים נוספים
* 
* - נקרא m/67 KSP בשירות שוודיה.
* בנוסף לשימוש יחסית מוגבל בצבאות: אזרבייג'ן, קנדה ועיראק (כוחות הפשמרגה).

==ראו גם==
* MG42
* מאג
* MG4 ו-MG5

==קישורים חיצוניים==

* [http://weaponsystems.net/weaponsystem/AA06%20-%20MG3.html אודות המקלע באתר] 'Weapon Systems'.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקלעים
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים
הסתברות פריורית

הסתברות פריורית (באנגלית: Prior Probability) היא ייחוס ערך סובייקטיבי, ללא נתונים, להתפלגות ערך לא ידוע של פרמטר במדגמים שטרם נדגמו. הסתברות פריורית מבטאת אמונה סובייקטיבית לגבי התפלגותו של אותו פרמטר. בהסתברות בייסיאנית משתנה ערכו של הפרמטר בהתאם לנתונים הנאספים. חשוב להבדיל בין הסתברות פריורית לבין הסתברות פוסטריורית (באנגלית: posterior probability).

לדוגמה: הסתברות פריורית יכולה להיות התפלגות ההסתברות של היחס בין מספר המצביעים שיצביעו בעד מפלגה מסוימת לבין מספרם של אלה שלא יצביעו עבורה בבחירות שטרם התקיימו. משתנה זה הוא פרמטר במודל או משתנה חבוי ואינו מבוסס על נתונים.

הערך הלא ידוע שמייחסים להתפלגות עשוי להיות סובייקטיבי לגמרי, להסתמך על מידע מוקדם או להתבסס על שיטות אמידה. כך למשל, בדוגמה של התפלגות יחס המצביעים, אפשר לנסות לאמוד את ההתפלגות באמצעות ביצוע סקר או על ההתפלגויות של שנים קודמות. ההצבעה בסקר אינה מוסיפה נתונים. לעומת זאת מדגם של תוצאות הצבעה אמיתית מספק נתונים ועשוי להשפיע על ערכה של ההסתברות הפריורית.

==ראו גם==
* התפלגות צמודה
* התפלגות פוסטריורית

==קישורים חיצוניים==
<div style="direction: ltr;">
* 
</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת ההסתברות