OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מבצע סבתא

מבצע סבתא הוא סרט קומי ישראלי מתוך רצועת "ראשון בדרמה" של ערוץ 3 משנת 1999 אשר בוים ונכתב על ידי דרור שאול.

הסרט זכה בפרס אופיר לדרמה בטלוויזיה. עם השנים הוא צבר פופולריות רבה בישראל וזכה למעמד של סרט פולחן.

==תקציר עלילה==
הסרט הוא קומדיה סאטירית שמבוססת על סיפורו האמיתי של הבמאי דרור שאול. הסרט שמתרחש בישראל, סביב שלושה אחים יתומים, יוצאי הקיבוץ הבדיוני "עסיסים": עידן מדריך בני הנעורים, בני מתקין הכבלים, ואלון, המוכר בשם "קרמבו", קצין צה"ל המפקד על יחידת מסתערבים.

סבתא חיה, סבתם של שלושת האחים, נפטרה (אחד ממשפטי המפתח בסרט הוא "סבתא חיה מתה"). הקיבוץ מסרב לטפל בענייני ההלוויה (דבורה המזכירה אומרת לקרמבו בטלפון: "הקיבוץ לא יממן חתונה או לוויה של מי שלא חי בו בשנתיים האחרונות"- תקנון חתונות ולוויות), והאחריות נופלת על הנכדים. שלושתם מבקשים לקבור אותה בקיבוץ אותו ייסדה, אך שפע אי-הבנות, אלתורים וקיצורי דרך הופכים את ההלוויה לפארסה עוקצנית על חיי הקיבוץ והביטחוניזם הישראלי.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| רמי הויברגר || אלון שגיב ("קרמבו")
|-
| עמי סמולרצ'יק || בני שגיב
|-
| צח שפיצן || עידן שגיב
|-
| עינת ויצמן || חגית, חברתו של בני
|-
| רוזינה קמבוס || דבורה
|-
| הוגו ירדן || סרג'יו
|-
| דניאל מילר || כריסטין
|-
| פבלו זלצמן || קלאודיו
|-
| דוידה קרול || סבתא חיה
|-
| אייל רוזלס || גבי, מפקדו של קרמבו
|-
| רותם אבוהב || שירלי, פקידתו של קרמבו
|-
| עפרון אטקין || אלוף הפיקוד
|-
| דביר בנדק || דני מהשב"כ
|-
| פאבל ציטרינאל|| איגור
|-
| אמיל בן שמעון || מוכר מקררים
|-
| מרק רוזנבאום || מנהל בנישתי
|-
| ממדוח אפדילה || תומר מהשב"כ
|-
| טל ענבי || מדריכה
|-
| גדי דורפמן || אריק
|-
| ליאור גינתי || רודף גדול
|-
| רע גלובוס || יפתח
|}

==המקורות לעלילת הסרט==
פרטים רבים בעלילת הסרט מקורם בקורות חייו של הבמאי בקיבוץ כיסופים. בפרט, לוויית הסבתא המתקיימת בקיבוץ והתנערותו של הקיבוץ ממימון הלוויה, הובלת הגופה ברכב פרטי (במהלכה מבוצעת עצירה לקניית מקרר) וארון הקבורה אשר מתפרק במהלך טקס הקבורה - מבוססים על סיפור אמיתי.
בהערות הבמאי שנוספו לסרט בגרסת ה-DVD, מספר דרור שאול, כי דמותו של "קרמבו" מבוססת על אחיו, אשר במציאות הוא האח האמצעי. האח, סא"ל (מיל.) טל שאול, היה מפקד יחידת שמשון, ראש אגף אבטחה בשירות הביטחון הכללי, וכיום מנהל מחוז ירושלים של קופת חולים מאוחדת. את אחד ממשפטי המפתח שקרמבו אומר בסרט, "אתה מתחיל הכי מהר שלך ולאט לאט מגביר!", לקח שאול הבמאי מאליהו לוי, מורה לשחיה מקיבוץ ניר יצחק, שלימד ילדים (וביניהם שאול עצמו) מאזור יישובי חבל אשכול.
חלק מהסצנות בסרט צולמו בקיבוץ יקום.

==טריוויה==
ביולי 2023 הופל אתר סדרות במבצע גדול ומורכב של רשויות החוק. למבצע הם החליטו להעניק את השם "מכת שמש" על שמו של המבצע שבמרכז הסרט באמרם שזה סמלי ביותר ששם ששואב השראה מיצירה ישראלית ידועה ישמש כשם לפעילות נגד מי שגונב יצירות ישראליות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mivtzasavta.com אתר רשמי]
* 
*[http://estiadivi.blogspot.com/2011/06/blog-post_09.html "הברושים ירכינו ראש", על לוויה קרנבלית לתנועה הקיבוצית ולמיתוס הצבר בסרט הישראלי "מבצע סבתא", מאת אסתי אדיבי-שושן]
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 1999
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטי סאטירה ישראליים
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות: סרטים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1999
ביגל

הביגל הוא כלב ציד ממשפחת ההאונדים (Hounds).

== היסטוריה של הגזע ==
העדות הממשית הראשונה לקיום הגזע היא משנת 1475. מקור שמו של הביגל אינו ברור, אך משערים שהוא מן המילה beag ('קטן' בשפה הקלטית) או מהמילה bégueule (קולני; הפירוש המילולי: פתוח-גרון, בצרפתית). הביגל הוכר כגזע ב-1873, וב-1890 הוקם בבריטניה מועדון מגדלי הביגל הראשון. הגזע הגיע לאמריקה הצפונית עם המתיישבים הראשונים, ושם פותח תת-זן קטן יותר.

== ייעוד הגזע ==
מסורתית ביגלים משמשים לציד בלהקות או בבודדים, בעיקר של ציד קטן, כמו ארנבות ושועלים, אך גם לגישוש אחר ציד גדול כמו חזירי בר, תנים ואיילים. הביגל הוא כלב הרחה, קרי הוא צד תוך גישוש קרוב לקרקע.

כיום ביגלים משמשים כחיות מחמד, אך גם ככלבי גישוש למטרות שונות. בין התפקידים שממלאים כלבים אלה כיום ניתן למצוא גישוש אחר אדם, גישוש אחר סמים, גישוש אחר חומרים אורגניים אסורים במעברי גבול נמלי ים ונמלי אוויר ועוד. 
יתרונו של הביגל על כלבי גישוש אחרים הוא בגודלו הקטן והקומפקטי המאפשר גמישות רבה בהפעלתו, בהופעתו הלא מאיימת ובאופיו הנוח.

בשל אופיו הטוב וממדיו הנוחים, הביגל פופולרי מאוד כחיית מחמד.

== מבנה כללי ==
*גובה - 33-40 ס"מ. 
*משקל - 10-13 ק"ג נקבה 
*14-20 ק"ג זכרים

הגרביים וקצה הזנב לבנים. הפרווה קצרה. ישנם כמה שילובי פרווה: טרי-קולור (חום, שחור ולבן), 2 גוונים (חום, לבן, זהוב, ג'ינג'י או שחור). שחור-לבן או לבן לגמרי הם נדירים ביותר.

== אופי == 
הביגל הוא גזע חברותי ונוח. בנוסף לכך, הביגל הוא זן פעלתני וערני. גזע זה קולני מאוד, תכונה שפותחה על מנת שהצייד ידע באיזה שלב של המרדף נמצאת הלהקה.

== בתרבות ==
כלבי ביגל מפורסמים הם הכלב המצויר סנופי והכלב המצויר מהסדרה אמיץ הכלב הפחדן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:הקבוצה השישית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה הרביעית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השנייה של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
שי טסו

כלב שי טסו משחק בבובה
שמאל

שי טסו (לעיתים נכתב: שיצו, מסינית: 西施犬) הוא גזע של כלב הבית. פירוש השם "שי טסו" הוא "אריה", והוא ידוע גם בכינויו: "הכלב בעל פני החרצית". השי טסו נחשב בסין לחיה מקודשת, שם אנשי חצר הקיסר נהגו לטפח ולהעניק לגזע אהבה גדולה.

השי טסו יובא לאירופה בתחילת המאה ה-20 והוא פופולרי באנגליה ובארצות הברית, לשם הוא הובא על ידי חיילים בריטים במהלך מלחמת העולם השנייה.

נכון לשנת 2023 השי טסו הוא הגזע הפופולרי בישראל עם כ-35 אלף כלבים מסוגו בישראל (אחרי גזעים מעורבים)<ref></ref>.

== מוצא ==
קיימת מחלוקת לגבי מוצא השי טסו, אך ישנה הסכמה כי הגזע הוא אחד מבין 14 גזעי הכלבים העתיקים ביותר.

ישנה סברה שמתארת את מוצא השיצו כבן לוויה של הטיבטים, אשר בהמשך נמסר לסינים כאות לשלום בין העמים.

סברה אחרת טוענת שהשי טסו התפתח בסין, ושהגזע נוצר מהכלאה בין הפקינז והלהאסה אפסו.

== מראה חיצוני ==
שי טסו הוא כלב מגזע קטן שמשקלו בממוצע 6 קילו וגובהו כ-20 עד 30 ס"מ. פרוותו ארוכה וגולשת על פני כל גופו. צבע פרוותו משתנה וכולל את הגוונים: לבן, חום, שחור אפור ובמקרים נדירים ג'ינג'י. זנבו מסולסל ומורם, ואפו פחוס.

== בריאות ==
כלב השי טסו נחשב לבעל אופי נינוח, אם כי דורש תשומת לב רבה. הטיפול בו דורש זמן רב, במיוחד בהברשה וטיפוח פרוותו הזקוקה לכך. כלבי השי טסו נחשבים כהיפואלרגנים, כלומר אינם מפרישים ריח ושערם אינו נושר ולכן הם מתאימים גם לסובלים מאלרגיה.

מספר בעיות בריאות מיוחסות לגזע זה, כולל מחלות לב, נשימה, עיניים, אוזניים ועור. הגזע הוא בעל רגישות לחום ולקור קיצוניים. בנוסף, בגיל מתקדם הכלבים עלולים לסבול מבעיות שיניים. במקרים מסוימים הכלבים יכולים לסבול מבעיות בריאותיות בפיקות שברגליים.

== התנהגות ==
הגזע פעיל, אנרגטי, ידידותי ועצמאי. הוא מחבב מאוד בני אדם ובעיקר ילדים.

חשוב לאלפו מיד בהגיעו הביתה, כדי למנוע רכושנות, סרבנות ושובבות יתר .

בטיולים, כלב השי-טסו מתעייף מהר משום שרגליו של השי-טסו קצרות.

השי-טסו מדורג במקום ה-70 בספר של הפרופסור לפסיכולוגיה , מבחינת רמת האינטליגנציה, בקבוצת גזעי הכלבים הנמוכה ביותר מבחינת אינטליגנציית עבודה או צייתנות, מתוך 80 גזעים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הקבוצה התשיעית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השביעית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השישית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
חמד, מלך בחריין

חמד בן עיסא אָאל ח'ליפה (בערבית: حمد بن عيسى آل خليفة; נולד ב-28 בינואר 1950) הוא מלך בחריין מאז 14 בפברואר 2002. לפני כן שימש כאמיר של המדינה מאז מות אביו, עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה, האמיר הקודם של בחריין ב-1999.

== לפני מלכותו ==
חמד נולד ב-28 בינואר 1950 בעיר מנאמה שבבחריין לעיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה, האמיר הקודם של בחריין. הוא למד באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה ולאחר מכן בפנימיות צבאיות בבריטניה ובארצות הברית.

== מלכותו ==
בשנת 1999 ירש את אביו בתפקיד האמיר, ומינה את בנו סלמאן לנסיך הכתר של ממלכת בחריין. עם עלייתו לשלטון הנהיג חמד שורה של רפורמות בבחריין וקידם את זכויות האדם במדינה. הוא שחרר אסירים פוליטיים, העניק זכות הצבעה לנשים וערך בחירות לפרלמנט. הרפורמות זכו לשבחים מארגון זכויות האדם הבינלאומי אמנסטי. הוא ידוע ביחסו האוהד ליהודים במדינתו. בשנת 2002 לאחר שבחריין הוכרזה כממלכה הוכתר אאל ח'ליפה למלך. בספטמבר 2010 דיווחו הרשויות בבחריין כי עצרו התארגנות שיעית באשמת פעילות טרור וניסיון הפיכה כנגד בית המלוכה המשתייך למיעוט הסוני במדינה.

חמד מטפח את העיסוק בענפי ספורט שונים בנסיכות, בהם: גולף, טניס, דיג, כדורגל ומרוצי סוסים.

לחמד ארבע נשים ושנים עשר ילדים.

ב-14 בפברואר 2011, בהשראת האביב הערבי, התחילו הפגנות אלימות וקטלניות ברחבי המדינה, בהן נהרגו יותר מ-95 אנשים. בעקבותן הבטיח המלך רפורמות, שביצוען שנוי במחלוקת בין הצדדים.

במהלך דצמבר 2014 הורה למנות מועצת שורא חדשה, בה יכהנו תשע נשים (שתיים פחות מהמושב הקודם), ביניהן נוצרייה ויהודייה. מועצת השורא החדשה אינה כוללת חברים במשפחת המלוכה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bahrainembassy.org/index.cfm?fuseaction=section.home&id=38 The Monarchy], באתר שגרירות בחריין בארצות הברית ("Embassy of the Kingdom of Bahrain to the United States") 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים בחריינים
קטגוריה:מלכי בחריין
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירים מפקדים
קטגוריה:האביב הערבי: אישים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מרשלים
קטגוריה:בית ח'ליפה
קטגוריה:זוכי פרסים ועיטורים פלסטינים
קטגוריה:ילידי 1950
קטגוריה:בוגרי מכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית
ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה

ח'ליפה בן סלמאן אָאל ח'ליפה (בערבית: خليفة بن سلمان آل خليفة; 24 בנובמבר 1935 – 11 בנובמבר 2020) היה ראש ממשלת בחריין הראשון.

ח'ליפה כיהן כראש ממשלת בחריין מאז קבלת עצמאותה ב-1971 מבריטניה, כשמונה על ידי אחיו, האמיר עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה. הוא היה ראש הממשלה שכיהן בתפקידו במשך התקופה הארוכה ביותר.

עם שינוי החוקה ב-2002, הוא איבד את מרבית כוחו לאחיינו מלך בחריין חמד בן עיסא אאל ח'ליפה, שיכול למנות ולפטר שרים ומחוקקים בפרלמנט.

היה ידוע כאדם העשיר ביותר במשפחת המלוכה הבחריינית (העשירה גם כך), וכאחד מהסוחרים המשפיעים ביותר בבחריין.

ב-11 בנובמבר 2020 מת ח'ליפה בגיל 84 במאיו קליניק שברוצ'סטר, מינסוטה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים בחריינים
קטגוריה:בית ח'ליפה
קטגוריה:ראשי ממשלות
קטגוריה:ראשי ממשלת בחריין
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:בחריינים שנולדו ב-1935
קטגוריה:נפטרים ב-2020
אסמאעיל עומאר גואלה

אסמאעיל עומר גואלה (בסומלית: Ismaaciil Cumar Geelle; בערבית: اسماعيل عُمر جليه; נולד ב-27 בנובמבר 1947) הוא נשיאהּ השני של ג'יבוטי, המכהן בתפקיד מאז 1999, אז החליף את דודו חסן גולד אפטידון.

==ביוגרפיה==
גואלה נולד בדירה דאווה, בנו של עמר גואלה. תחת חסותו של דודו, נשיאהּ הראשון של ג'יבוטי, החל גואלה את דרכו בשירות המודיעין המיוחד. כשפרש דודו מהנשיאות, הוא סימן את גואלה ליורשו, בבחירות שככל הנראה זויפו, אך זכו לתמיכתה הלא מסויגת של צרפת.

בדצמבר 2000 פיטר את מפכ"ל המשטרה יאסין יאבה. זמן קצר לאחר מכן ניסה יאבה להוציא לפועל הפיכה כושלת. 

בבחירות לנשיאות שנערכו בג'יבוטי ב־8 באפריל 2005 היה גואלה מועמד יחיד, ולאחר שזכה ל־100% מקולות המצביעים הושבע לכהונה של שש שנים. הוא נבחר מחדש לתפקידו בבחירות בשנת 2011, 2016 וב־2021.

לאחר בחירות של 2011 פרצו במדינה מהומות ומשטרה פירה אותם בכוח תוך הריגת מספר אזרחים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים ג'יבוטים
קטגוריה:נשיאים
קטגוריה:ילידי 1947
דליטה מוחמד דליטה

דְלֵיטָה מוחמד דְלֵיטָה (בערבית: دليطة محمد دليطة; נולד ב-12 במרץ 1958) הוא ראש ממשלת ג'יבוטי לשעבר אשר כיהן בשנים 2001-2013.

למד בקהיר ובאלג'יריה. לאחר סיום לימודיו בשנת 1981 חזר דליטה לג'יבוטי. בשנת 2000 התמנה לשגריר באוגנדה. בשנת 1997 התמנה לשמש כנשיא המדינה באתיופיה. דליטה הוא חבר מפלגת האספה העממית הפרוגרסיבית, שכיהן כראש ממשלה מ-7 במרץ 2001 עד 1 באפריל 2013. הוחלף על ידי עבד אל-קאדר כמאל מוחמד.

בשנת 2014 דיליטה מונה לשליח המיוחד של האיחוד האפריקני ללוב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים ג'יבוטים
קטגוריה:ראשי ממשלות
קטגוריה:ילידי 1958
מסטינו נפוליטנו

מסטינו נפוליטנו הוא שמו של גזע כלבים.
250px

== היסטוריה של הגזע ==
אלכסנדר מוקדון קיבל במתנה שני כלבים, שתיאורם תואם כמעט לחלוטין את המסטינו. כלבים אלה התלוו למסעות הכיבוש של היוונים ושמרו על בתיהם. עם עליית האימפריה הרומית אומצו על ידי הרומאים ככלבי מלחמה ולקרבות זירה (נגד כלבים, שוורים, אריות ואף בני אדם). במסעותיהם של הלגיונות הרומאים התפשט הגזע לשאר אירופה, התערבב עם גזעים מקומיים והותאם לתנאי האזור. עם נפילת האימפריה הרומית הפך לכלבם של פשוטי העם. במאה ה-18 הפך לכלב השמירה והתקיפה של המאפיה הנפוליטנית ("הקאמורה"), והיא שהעניקה לכלב את שמו.

ב-1946 נערכה תערוכת הכלבים הראשונה של הגזע ופורסם תקן הגזע הראשון.

== מבנה כללי ==
למסטינו פרווה קצרה וצבעה יכול להיות: שחור, אפור או חום, לעיתים עם נקודות לבנות בחזה או בקצות האצבעות.

גובה זכר 65-75 ס"מ, נקבה 60-70 ס"מ.

משקל 50-95 ק"ג.

תוחלת חיים: 10 שנים.
==בתרבות==
בסדרת סרטי הארי פוטר מגולם פנג, כלב הציד של רובאוס האגריד על ידי כלב מסטינו נפוליטנו.

==קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:הקבוצה השנייה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
סוליימן טיחיץ'

סוליימן טיחיץ'
סוליימן טיחיץ (26 בנובמבר 1951 – 25 בספטמבר 2014), היה אחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה (2002–2006) ויו"ר הנשיאות (2004, 2006), כנציג הבוסניאקי של הפדרציה.

טיחיץ' נולד ב-26 בנובמבר 1951 בבוסנסקי שאמץ בצפון בוסניה. הוא שירת כדיפלומט במשרד החוץ הבוסני בשנים 1994 עד 1999. הוא גם קיבל תואר במשפטים מטעם אוניברסיטת סרייבו והיה לעו"ד.

הפך לחבר ומייצג העם הבוסני בנשיאות בשנת 2002 והיה ליושב ראש הנשיאות ב-2004 וב-2006.

טיחיץ' היה אחד החברים המייסדים של מפלגת הפעולה הדמוקרטית ונבחר ליושב ראש שלה ב-2001, במקום אלייה איזטבגוביץ'.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יושבי ראש נשיאות בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:ילידי 1951
קטגוריה:נפטרים ב-2014
דרגאן צ'וביץ'

דרגאן צ'וביץ (נולד ב-1956) היה אחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה (2002-2005) ויו"ר הנשיאות (2003, 2004-2003), כנציג הקרואטי של הפדרציה.

צ'וביץ' כיהן כחבר הנשיאות משנת 2002 ושימש כיושב ראש הנשיאות באפריל 2003 ושוב מ-27 ביוני 2003 ועד 28 בפברואר 2004.

לפני מינויו לתפקיד כיהן כשר בכיר ומרצה באוניברסיטת מוסטר.

צ'וביץ' הודח מתפקידו על ידי הפרלמנט עקב פרשת שחיתות כלכלית, במקומו כיהן בתפקיד איבו מירו יוביץ'.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יושבי ראש נשיאות בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:בוסנים שנולדו ב-1956
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1956
ניופאונדלנד (כלב)

ניופאונדלנד הוא אחד מגזעי כלב הבית, השייך למשפחת הכלביים.
ניופאונדלנד
כלב מסוג ניופאונלנד לאחר תספורת בהליכת בוקר.

== ההיסטוריה של הגזע ==
הגרסאות לגבי דרך הגעתו לאי ניופאונדלנד, שבחופה המזרחי של אמריקה הצפונית, שנויות במחלוקת: לפי גרסה אחת הניופאונדלנד הוא נצר לכלבי ההרים הפירנאים, שהובאו לאי על ידי דייגים צרפתים, שהיגרו לשם במאה ה-17. לפי גרסה אחרת, גזע זה נוצר על ידי אינדיאנים קדומים מצפון אמריקה, שהיגרו לאיים, והכליאו זאבים שחורים מצפון אמריקה עם כלבי מסטיף. ספני האי ודייגיו החלו להשתמש בו כעוזר. הוא צלל עבורם למעמקים כדי לחפש דגים, משך רשתות מהחוף אל הים וחזרה, וסייע בסחיבת משאות כבדים. כך הפך הגזע לחלק בלתי נפרד מצוותה של כל סירת דייגים, והתגלו סגולותיו כמציל חיים בעקבות התנגשויות ספינות עם קרחונים. האיש המפורסם ביותר שניצל על ידי ניופאונדלנד היה נפוליאון.

== מבנה כללי ==
לניופאונדלנד יש פרווה כפולה ועבה. ישנן שלוש קבוצות צבעים:

#שחור - מותרים כתמים לבנים בחזה, בקצות האצבעות ו בקצה הזנב.
#חום-שוקולד או ברונזה. מותרים כתמים בדומה לשחור.
#לבן עם כתמים שחורים בלבד.
*גובה: זכר 71 ס"מ בממוצע נקבה 66 ס"מ בממוצע.
*משקל: זכר 85-55 ק"ג, נקבה 60-45 ק"ג.

==קישורים חיצוניים==

* 

*[https://web.archive.org/web/20090122071955/http://sbnclub.co.il/index.asp החוג הישראלי לסן ברנרד וניופאונדלנד]

קטגוריה:הקבוצה השנייה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
פינצ'ר ננסי

פִּינְצֵ'ר ננסי הוא גזע קטן של כלב הבית.
משפחת פינצ'רים ננסיים
פינצ'ר ננסי חום

== היסטוריה==
כמו הפינצ'ר הגרמני NJA הגדול יותר, מקורו של הפינצ'ר הננסי בגרמניה. ישנן מספר תאוריות לגבי מוצאו: יש אומרים שהוא צאצא של טריירים שהתפתחו בגרמניה, תאוריה אחרת מניחה כי הפינצ'ר נוצר מהכלאה של כלב הולנדי וגרייהאונד איטלקי וכינויו היה Pinchr Reh - רה הוא אייל בגרמנית; תאוריה נוספת הניחה כי הוא נוצר מגזע הדוברמן פינצ'ר, תאוריה שהופרכה מאוחר יותר כיוון שהוכח שהפינצ'ר היה גזע קדום יותר מהדוברמן. כל תאוריה שהיא לגבי הגזע מניחה כי הפינצ'ר הוא גזע קדום, שתואר ביצירות אמנות קדומות ובספרות. מתוך מועדון הפינצ'ר הגרמני, שהוקם ב-1895, נקבע תקן הגזע ולאחר מלחמת העולם הראשונה חל גידול במספר הפינצ'רים הננסיים.

בשנת 1929 הוכר הגזע בהתאחדות הכלבים האמריקנית ומאז הפך לפופולרי בעולם כולו.

== מבנה ואופי==
פרוות הפינצ'ר קצרה מאוד ודורשת טיפול מועט. צבעה של הפרווה יכול להיות גוני חום אחידים או שחור עם כתמים חומים. גובהו הממוצע הוא 25–30 ס"מ ומשקלו לרוב הוא 4–7 ק"ג.

אלו כלבים ספורטיביים, מלאי אנרגיה ורצון למשחק, חברותיים ונאמנים מאוד לבעליהם מרגישים כל סיטואציה ותמיד באים אליך ואוהבים אותך יותר מכולם . כמו כן הם חזקים ביחס לגודלם הקטן, אמיצים, ולעיתים חסרי פחד, אפילו כלפי כלבים גדולים מהם בהרבה. בשל כך נוהגים לנבוח לעיתים קרובות יחסית. הם מתאימים במיוחד למשפחות עם ילדים ולבתים מרווחים או בעלי חצר.

==ראו גם==
*דוברמן פינצ'ר
*שנאוצר

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הקבוצה השנייה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה הראשונה של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה החמישית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית

קוֹנְסְטָנְס השני הֶרָקְלִיוּס פּוֹגוֹנָטוּס (ביוונית עתיקה: Κωνσταντῖνος ὁ Πωγωνάτος בלטינית Heraclius Constantinus Augustus; 7 בנובמבר 630 – 15 בספטמבר 668), קיסר ביזנטי משנת 641 עד למותו. היה בנו של קונסטנטינוס השלישי. עקב השמועה שהרקלונס ומרטינה הרעילו את קונסטנטין, מונה קונסטנס לקיסר שותף, בשנת 641. 

בימי קונסטנס הביזנטים נסוגו ממצרים, והערבים שיגרו מספר התקפות על איי הים התיכון והים האגאי. קונסטנס שלח ב-655 צי לתקוף את הערבים סמוך לפיניקה שבחוף ליקיה, אך הובס. הערבים תכננו מתקפה על קונסטנטינופול, אך לא ביצעו אותה עקב מלחמת אזרחים שפרצה בין הסונים לשיעים. קונסטנס הביס ב-658 את הסלאבים על נהר הדנובה, ובכך האט זמנית את פלישתם לבלקן. 

קונסטנס שאף להימנע מבעיות ירושה של שלטונו, ולכן הביא לרצח אחיו, תיאודוסיוס, ומינה את בניו קונסטנטינוס, הרקליוס וטיבריוס לקיסרים שותפים. בשנת 661 הוא לחם כנגד הלומברדים באיטליה וכנראה בחר להעביר את בירת האימפריה לסיציליה. החלטתו לא נתקבלה באהדה. ב־15 בספטמבר 668 קונסטנס נרצח בחדר השירותים על ידי חצרנו. קונסטנטינוס ירש אותו כקונסטנטינוס הרביעי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:קיסרי האימפריה הביזנטית
קטגוריה:קורבנות רצח
קטגוריה:ילידי 630
קטגוריה:נפטרים ב-668
M1 גאראנד

הכנסת המחסנית אל תוך הM1 גאראנד
מחסנית שמינייה של גאראנד
M1 גאראנד הוא רובה חצי-אוטומטי שנודע בעיקר כרובה השירות ונשק החי"ר העיקרי של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הגאראנד הוא תוצאה של תהליך פיתוח ממושך, שהחל בשנות ה-20 של המאה ה-20. ג'ון גאראנד, מהנדס נשק קנדי, פיתח את הגאראנד בנשקיית ספרינגפילד של הצבא האמריקאי. הגאראנד נועד להחליף את רובי הספרינגפילד הבריחיים ממלחמת העולם הראשונה. בתחילת שנות השלושים כבר רשם גאראנד פטנט על הרובה שלו ושכנע את הצבא האמריקאי לקנות אותו, אך שינויים בקליבר (מ־7 מילימטר ל־7.62 מילימטר) ובעיות אמינות עיכבו את כניסת הגאראנד לייצור עד לשנת 1939. התוצר הסופי היה רובה חצי-אוטומטי, מופעל גז, ומוזן מחסנית פנימית של שמונה כדורים. 

למעשה הייצור ההמוני של הגאראנד החל רק עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה וכך קרה שחיילים אמריקאים רבים החלו את המלחמה עם רובי הספרינגפילד. עבור חיילים אלה, היה הגאראנד מתת שמיים. הרובה ירה תחמושת חזקה, היה מדויק מאוד, היה אמין למדי והיה חצי-אוטומטי. החיסרון העיקרי של הגאראנד היה נעוץ במחסנית הפנימית, שהקשתה על תפעול בקרב. הגנרל ג'ורג' פטון כינה את ה-M1 גאראנד כ"המכשיר הכי טוב שיוצר עבור מלחמה". 

לאחר המלחמה המשיך הגאראנד לשרת בצבא ארצות הברית ויוצא למדינות אחרות, שחלקן אף ייצרו גרסאות של הנשק ברישיון. גרסאות אלה כללו בדרך כלל הסבה לשימוש במחסנית חיצונית. הגאראנד גם שימש בסיס לרובה M-14, שהחליף אותו בשירות בשנת 1959. 

במקביל לגאראנד הוכנסו לשירות גם תת-מקלע M1 תומפסון ורובה קל M1 קרבין. כל הרובים הנ"ל סומנו כ-M1 למרות שאין שום קשר ביניהם מבחינת מנגנון פעולה ותכנון.

אחרי מלחמת העולם השנייה חילקה ארצות הברית רובי גאראנד רבים לבנות בריתה. כ-60,000 רובי גאראנד סופקו לישראל ושירתו בצה"ל (כולל במלחמת העצמאות), במשטרת ישראל וכרובה צלפים במשמר האזרחי, לצד ה-M1 קרבין.

ג'ון גאראנד מראה את הM1 גאראנד לקציני צבא

קטגוריה:רובים חצי-אוטומטים
קטגוריה:נשק קל אמריקאי במלחמת העולם השנייה
כרטיאן מטרואה

כרטיאן מטרואה (בצרפתית: Chrétien de Troyes – כרטיאן דה טרואה; המאה ה-12) היה גדול המשוררים והסופרים הצרפתיים בימי הביניים.

== קורות חייו ==
על חייו של כרטיאן ידוע מעט מאוד. אף תאריך הולדתו ומועד פטירתו אינם ידועים. נראה שנולד בטרואה שבצפון-מזרח צרפת, וחי בה פרק זמן ניכר. ייתכן שזהו כרטיאן הנזכר במסמך משנת 1173 כ"כריסטיאנוס, קנון סנט-לו". הוא שימש כאביר בחצרות השליטים הפיאודליים בפלנדריה ושמפאן. במשך מספר שנים היה שליחה המיוחד של פטרוניתו, הרוזנת מארי משמפאן, בתם של אלינור מאקוויטניה ובעלה הראשון, לואי השביעי. 

כרטיאן הוא מחברם הראשון של סיפורי עלילות הגבורה אודות אבירי השולחן העגול של המלך ארתור. יש להניח ששאב את נושאי כתיבתו מסיפורים אנגלו-נורמניים, ומשיריהם של זמרים עממיים בבריטני שבצרפת, אך הוא נסך בהם משמעות חדשה ותוכן אחר. הוא גם יצר סוגה ספרותית חדשה הקרויה "הרומן החצרוני" (Roman Courtois). מיצירותיו של כרטיאן נשתמרו שיר אחד וחמש רומנסות מחורזות. אלה זכו לתהילה רבה בדורות הבאים ולחיקויים רבים, הן בשירה והן בפרוזה.

כרטיאן היה בעל תודעה עמוקה באשר למעמדו כמשורר וכסופר. שלטון צודק ואהבת האל היו ערכים חשובים בעולמו. במרבית יצירותיו ביקש להשלים בין עולם התשוקות לעולם המוסר, והתקומם נגד האהבה הנואפת שאותה שיבחו הטרובדורים. גישתו זו מוצגת ברומנסה "ארק ואניד" (Erec at Enid) שחיבר לפני שנת 1170, וכן ברומנסה "איוון, אביר האריה" (Yvain, le Chevalier au Lion) שחיבר לאחר שנת 1177, ואשר מטפלת במעמדה של האשה כגברת כל יכולה לעומת מעמדה כאשה נשואה. 

כרטיאן התנגד גם לאהבה הפטליסטית כפי שבאה לידי ביטוי ביצירת המופת של זמנו, "טריסטן ואיזולדה". ביקורתו החריפה כנגדה מעוצבת ברומנסה "קליג'" (Cligès) שחיבר בשנת 1176 בקירוב. רומנסה זו מחקה בצורה לא מוצלחת את המבנה הסיפורי של טריסטאן ואיזולדה, אולם נוטעת בקורא את האמונה כי בכוח האדם לשנות את גורלו.

את הרומנסה "לנסלוט, אביר העגלה" (Lancelot, le Chevalier de la Charrette) חיבר בשנים 1177-1181, לפי בקשת הרוזנת מארי, כפי שכרטיאן עצמו מציין. עלילתה מספרת על סר לנסלוט ועל אהבתו למלכה גווינביר, והיא שונה מיצירותיו האחרות בכך שבה מתוארת האהבה לפי גישת הטרובדורים. מסיבה כלשהי חיבר כרטיאן רק כ-6,000 שורות ביצירה זו, ואת סופה כתב המשורר גודפרואה מלאניי (Godefroy de Lagny). אחת הסברות גורסת כי הדבר נעשה בתיאום עם כרטיאן, שלא יכול היה לחבר במו ידיו את פרקי הסיום מאחר שלא הסכים עמם מבחינה רעיונית. 

את הרומנסה "פרסיבל, סיפורו של הגראל" (Perceval, le Conte du Graal), חיבר לפני שנת 1191 עבור הרוזן פיליפ מפלנדריה, וזו נודעת כגיבוש הספרותי הראשון שניתן לאגדת הגביע הקדוש. כרטיאן ניסה לנסוך בה תוכן ומשמעות דתיים במסגרת הרפתקה חילונית, אולם לא השלימה; קרוב לוודאי מפני שהלך לעולמו. ארבעה משוררים אחרים הוסיפו המשך, כל אחד בתורו, ל-9,000 השורות שחיבר. 

כרטיאן חיבר גם ארבעה שירים המבוססים על היצירה "מטמורפוזות" מאת אובידיוס, אך רק השיר "פילומנה" (Philomena) נשתמר. השיר "גיום מאנגליה" (Guillaume d'Angleterre) יוחס בעבר לכרטיאן, אך השערה זו נדחתה. 

דמותו של כרטיאן שימשה כבסיס לדמותו של אוליבייה דה נואיין, המשורר בן ימי המוות השחור, המופיע בספרו של איאן פירס, "חלום סקיפיו".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:אגדות המלך ארתור
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-12
קונסטנטינוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית

קונסטנטינוס הרביעי (בלטינית: Constantinus IV; 649 – 685) היה קיסר ביזנטי, אשר שלט משנת 668 ועד מותו.

== ביוגרפיה ==
קונסטנטינוס הרביעי מונה לקיסר זוטר יחד עם אביו קונסטנס השני בשנת 654 והפך לקיסר יחיד לאחר ההתנקשות בחיי אביו בשנת 668.

הסכנה המיידית לאימפריה הביזנטית תחת שלטונו היו ערבים, ששלחו צי במטרה לתקוף את קונסטנטינופול בשנת 674. כאשר דעתו הופנתה לנושא זה, סלוניקי הותקפה על ידי הסלאבים. קונסטנטינופול שרדה תחת המצור הערבי עד שנת 678, בה הביזנטים השתמשו באש היוונית כנגד הצי הערבי בקרב סילאיום. הקרב היה אחת מהפעמים הראשונות בהן השתמשו הביזנטים באש היוונית. הערבים פרשו משדה הקרב, וסמוך לכך הובסו על היבשה באנטוליה.

בשנת 680 זימן קונסטנטינוס את ועידת קונסטנטינופול השלישית. באספה עמל לאשר מחדש את הדוקטרינות של ועידת כלקדון בשנת 451. עניין זה פתר את הפולמוס לגבי המונותליטיזם; לנוחות האימפריה, מרבית המונותליטיסטים היו דאז תחת שלטון הח'ליפות.

בשנת 681 הוכרח קונסטנטינוס להכיר באימפריה הבולגרית החדשה בבלקן, לאחר שהובס במלחמה בשנת 680. קונסטנטינוס חתך את לשונות אחיו, טיבריוס והרקליוס, כדי שלא יוכלו לשמש כשליטים. עניין זה הבטיח את ירושת בנו, יוסטיניאנוס השני, כאשר מת מדיזנטריה.
[[מטבע עם דמותו של קונסטנטינוס הרביעי]]

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:קיסרי האימפריה הביזנטית
קטגוריה:ילידי 652
קטגוריה:נפטרים ב-685
רמות מאיר

רָמוֹת מֵאִיר הוא מושב עובדים, הנמצא כ-4 ק"מ דרומית-מזרחית לרחובות במועצה אזורית גזר. נוסד בשנת 1949. את המושב חובק מצפון וממזרח כביש 4233. צפונית לרמות מאיר נמצא היישוב גני הדר ודרומית לו המושב יציץ. כביש 40 נמצא כ-2.5 קילומטר מערבית לרמות מאיר, וכביש 6 נמצא כ-1.5 קילומטר מזרחית לו.

==היסטוריה==
המושב משתייך לתנועת המושבים. הוא קרוי על שמו של מאיר רוזוב, פעיל יהודי-ציוני מארצות הברית, שייצג קבוצת יהודים עשירים אמריקאים. רוזוב רכש בשמם אדמות רבות בשפלה מתוך רעיון להקים חוות חקלאיות. בראשית המאה ה-20 הוא רכש שטחים ממוכתר הכפר הערבי נענה, ששרידיו נמצאים בין פרדסי המושב לכביש 6. היישוב הערבי הוקם על חורבותיו של יישוב ביזנטי עתיק, ולפיכך ניתן גם היום למצוא בפרדסי המושב אבני פסיפס, זכוכית ביזנטית וחרסים מהתקופות השונות.

האדמות אשר רכש שימשו בשלב ראשון להקמת האגודה החקלאית גני הדר, ובהמשך חלקן גם לקיבוץ נען, וב-1949 גם להקמת מושב רמות מאיר.

המושב הוקם כמושב שיתופי על ידי קבוצת חיילי מח"ל משוחררי מלחמת העצמאות. בשנים הראשונות עזבו רבים מהמייסדים את המושב, וב-1954 נותרו בו 27 משפחות.

ב-1965 התפרק המושב וננטש כמעט לגמרי, פרט למספר מצומצם של משפחות (כ־3 עד 4 משפחות) שנותר במקום.

ב-1968 הוקם בפריז גרעין עלייה השייך לתנועה "ציונה". גרעין זה עלה באוגוסט 1969 ארצה ויישב מחדש את רמות מאיר. למושב הגיעו תחילה שלושה אנשים כדי לבדוק את השטח לפני העלייה הצרפתית ליישוב, אחד מהם היה פול בלעיש. הם הגיעו וצילמו את המושב כדי לשכנע אנשים לעלות וכדי להראות למי שתכנן את העלייה הצפויה למושב. ב-1973 התגוררו במושב 50 משפחות. המושב עסק בעברו בגידולי חקלאות: חממות ורדים, פרדסים, לולי הודים. היום ישנו מיעוט של חקלאים העוסק במטעים, פרחים, פטריות וזיתים לשמן.

במושב פעלה מזה שנים רבות תנועת בני המושבים. הסניף פעל בשיתוף עם מושב גני הדר, ונקרא רמג"ה (רמות מאיר-גני הדר). ב-2019, כחלק מהמשבר בחטיבת בני המושבים, עבר הסניף להיות חלק מ"התנועה החדשה" שהתפצלה מבני המושבים. במאי 2022, לאחר שלוש שנים, הודיעה הנהלת המושב שהוחלט לשוב לחטיבת בני המושבים.

==המושב כיום==
רמות מאיר ממוקם בסמוך ליישובים גני הדר, קיבוץ נען והמושב יציץ. דרומית-מזרחית למושב נמצאת שמורת טבע בשם עינות גיבתון. ליד עינות גיבתון מצוי היישוב העתיק גבתון, שם ניצב תל בשם "תל מלוט". בחפירות בקרבת התל התגלה בשנות ה-90 של המאה העשרים מטמון המטבעות הגדול ביותר שאותר בישראל, ובו 26 אלף מטבעות ארד ביזנטיים. על תל מלוט הוקם בשנת 2010 מצפור על שם רפנאל מוסקל, לוחם יחידת אגוז שנהרג במלחמת לבנון השנייה.

בכניסה למושב יש חורשת אקליפטוסים ובעונת החורף יש פריחה נרחבת של צבעונים אדומים.

רב המושב הוא הרב אילן סעדה. יו"ר הוועד המקומי הוא דוד בנישו.

==לקריאה נוספת==
* החידה מאחורי הברושים, מאת: עירית עמית כהן - מתאר את הקמת החוות החקלאיות באזור ובכל הארץ.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20080529045041/http://ramotmeir.co.il/ אתר המושב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מועצה אזורית גזר
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:הנצחת אמריקאים בישראל
אזאלי אסומאני

רזאלי אסומאני (תעתיק מדויק ע'זאלי עת'מאני בערבית: غزالي عثماني; נולד ב-1 בינואר 1959) הוא נשיא קומורו.

עוסמאני הוא יליד העיר מטסדייה שבאי גרנד קומורו. משנת 1977 ועד לשנת 1980 התאמן כצנחן באקדמיה הצבאית המלכותית במרוקו. כשחזר לאיי קומורו הצטרף ל'כוחות המזוינים של איי קומורו', והתקרב לנשיא אחמד עבדאללה. לאחר מותו של עבדאללה מונה עוסמאני לקצין בכיר ב'צבא ההגנה של איי קומורו' (FCD), שהוקם לאחר עזיבתם של שכירי החרב בשנים 1990-1989.
בשנת 1996 עוסמאני נסע לצרפת לתקופה קצרה של אימונים באקדמיה הצבאית. בשובו קודם לדרגת קולונל, ומונה לרמטכ"ל הגוף הצבאי החדש שהוקם באיים 'National Army of Development'.

ב-1999 ערך שורה של הפגנות נגד הנשיא טגינדה בן סעיד מסעונד, ולאחר הפיכה צבאית הפך לנשיא האיים. בינואר 2002 פרש רזאלי, רק כדי להתמודד שוב על תפקיד הנשיאות בבחירות דמוקרטיות. במאי אותה שונה נבחר רזאלי ברוב סוחף, וכיהן בתפקיד ארבע שנים נוספות עד מאי 2006. החוק באיי קומורו, הקובע שבכל ארבע שנים הנשיא יבחר מאי אחר מבין שלושת האיים המרכיבים את המדינה, לא אפשר לו להתמודד לכהונה שנייה.

במאי 2022 קיבלה אזאלי אסומני את ההצטיינות הקונטיננטלית של גביע אפריקה משגרירות מרוקו בקומורו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים קומורואים
קטגוריה:נשיאים
קטגוריה:ילידי 1959
סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח

סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, 2009
סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח (בערבית: صباح الأحمد الجابر الصباح, תעתיק מדויק: צבאח אלאחמד אלג'אבר אלצבאח; 16 ביוני 1929 – 29 בספטמבר 2020) היה אמיר כווית החמישי ומפקד הצבא שלה.

== ביוגרפיה ==
=== לפני שלטונו ===
נולד בכווית סיטי ב-1929 לאמיר כווית אחמד אל-ג'אבר א-סבאח ולאשתו העשירית, מונירה עות'מאן א-סעיד אל-עיאר (منيرة عثمان السعيد العيار). סבאח הוא אחיו של האמיר ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, ששלט בכווית בשנים 1977–2006, והוא שמינה אותו ב-2003 לתפקיד ראש ממשלת כווית. לפני כן כיהן כשר החוץ למשך 40 שנה (1963–2003).

לסבאח מיוחס תפקיד ביצירת פת"ח - התנועה לשחרור לאומי של פלסטין, באוקטובר 1959 בעיר כווית. כמה מהמנהיגים הראשונים של פתח, ואחר כך ארגון הארגון לשחרור פלסטין, שהוקם גם בכווית ב-1964, היו מקורבים לסבאח, כמו ח'אלד אל-חסן, שהיה יליד חיפה וברח לכווית ב-1952.
=== שלטונו ===
לאחר מות האמיר ג'אבר ב-15 בינואר 2006 ירש סעד אל-עבדאללה א-סאלם א-סבאח את התואר, אולם בשל גילו ומצבו הבריאותי החליטה האספה הלאומית של כווית ב-24 בינואר 2006 למנות את סבאח לכהונת האמיר. הוא הושבע ב-29 בינואר 2006.

ב-2010 עשרות מפגינים בכווית נעצרו בשל ביקורת על סבאח. מחלקת המדינה האמריקנית אמרה שיש לה חששות לגבי המקרה של הבלוגר והעיתונאי הכוויתי מוחמד עבדול-קאדר אל-ג'אסם, שעמד למשפט על כך שמתח ביקורת על משפחת א-סבאח השלטת, והאשים את ראש הממשלה נאצר אל-סבאח בניהול כושל, שחיתות. הוא עמד בפני עד 18 שנות מאסר אם יורשע.

בינואר 2013 נידון איאד אל-הירבי לשנתיים מאסר בגין ציוץ בטוויטר: "אנו קוראים לממשלת כווית לעמוד בהסכמים בינלאומיים שחתמה על כיבוד זכויות האדם. כאומה, כווית חייבת לפעול להרחבת חירויות, לא להגביל אותם".

אל-סבאח כלא כמה מחברי פרלמנט בשל ביקורת פומבית עליו. בפברואר 2013 גזר בית משפט בכווית שלושה חברי פרלמנט לשעבר לשלוש שנות מאסר בעבודת פרך בגין העלבת סבאח, ודן אדם אחר לחמש שנות מאסר בגין העלבת סבאח. באותה עת, יותר מ-300 אנשים נעצרו בכווית באשמת העלבתו.

בשנת 2016, גזר בית משפט בכווית על 16 בני אדם לשנתיים מאסר לאחר שנמצאו כשהם מפיצים מחדש נאום מ-2012 של מנהיג האופוזיציה מוסלם אל-ברק, אשר מתח ביקורת על סבאח. אל-ברק, חבר פרלמנט לשעבר, נידון לשנתיים מאסר ב-2015.

סבאח הרביעי נפטר ב-29 בספטמבר 2020 בגיל 91. אחיו נוואף, אמיר כווית ירש את השליטה.

== משפחתו ==
היה נשוי לפטואה, דודניתו של אביו, עד מותה ב-1990. נולדו להם ארבעה ילדים:
* שייח' נאצר
* שייח' חאמד
* שייח'ית סלווא
* שייח' אחמד
אחמד מת בתאונת דרכים ב-1969 וסלווא מתה מסרטן השד ב-2002.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמירי כווית
קטגוריה:ראשי ממשלת כווית
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות האזרחי (סוריה)
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:משפחת סבאח
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:זוכי פרסים ועיטורים פלסטינים
קטגוריה:ילידי 1929
קטגוריה:כוויתים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:נפטרים ב-2020
קטגוריה:כוויתים שנפטרו במאה ה-21
סעד, אמיר כווית

סעד אל-עבדאללה א-סאלם א-סבאח (בערבית: سَـعد العَبـد اللـه السّـالم الصّبـاح; 1930 – 13 במאי 2008), משושלת א-סבאח, היה אמיר כווית הרביעי ומפקד הצבא שלה למשך עשרה ימים. בין השנים 1978 עד 2003 כיהן כראש ממשלת כווית עד שניתן התפקיד לסבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח. אחר כך היה נסיך הכתר, ועם מות האמיר ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח ב-15 בינואר 2006 הפך הוא להיות אמיר כווית. האספה הלאומית של כווית הודיעה כי תפקיד האמיר יילקח ממנו בשל בריאותו הרופפת, והחליטה ב-24 בינואר 2006 למנות את סבאח הרביעי לכהונת האמיר. הוא הושבע ב-29 בינואר 2006.

סעד מת מהתקף לב ביום הולדתו ה-78.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים כוויתים
קטגוריה:אמירי כווית
קטגוריה:ראשי ממשלת כווית
קטגוריה:משפחת סבאח
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:כוויתים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:נפטרים ב-2008
קטגוריה:כוויתים שנפטרו במאה ה-21
סטר אירי

סֶטֶר אירי (באנגלית: Irish Setter) הוא תת-מין של כלב השייך למשפחת הכלביים.

== היסטוריה של הגזע ==
אבות אבותיו, כמו של הסטר האנגלי היו הפוינטר. גזע זה הוא כלב ציד אשר שימש לאיתור ציד על ידי חוש הריח. הסטר שייך לקבוצת כלבי הציד ששמם מלמד על תפקידם:
הרטריוור משמש להבאת הציד אחרי שנורה, הפוינטר מצביע על הצייד ואילו הסטר מתיישב ליד הציד.
גזע זה אהוד על ציידים מתחילים בשל יופיו הרב, אולם נחשב בעיני רבים לנחות לעומת הסטר האנגלי, הצייתן יותר, למרות שבתחרויות רבות לא נפל הסטר האירי בביצועיו מהסטר האנגלי. כלב זה אינו נפוץ בישראל.

== מבנה כללי ==
גובהו נע בין 54 ל-62 ס"מ ומשקלו נע בין 18 ל-22 ק"ג. פרוותו של הסטר האירי ארוכה ומזכירה במגע משי. צבעה של הפרווה חום נוטה לאדום (מהגוני). ניתן למצוא כאלו בעלי כתם לבן בחזה אולם זו אינה תכונה מועדפת. הפרווה חלקה בדרך כלל ומנוצה באוזניים, זנב וחזה הכלב.
לכלב אוזניים שמוטות וראש בעל צורה מחודדת הייחודית לגזע. עיני הכלב כהות ומשוות לו מראה חברותי ואינטליגנטי.

== אופי ==
הסטר האירי נחשב לכלב בעל מרץ רב, כלב ציד מעולה ובעל חוש ריח מפותח.
מכיוון שזהו כלב נמרץ ושובב מומלץ להוציא אותו למרחבים פתוחים ויש הממליצים לאלפו.
הוא נחשב לכלב עצמאי, לעיתים חשדן כלפי זרים אולם מאוד חברותי, לעיתים עד כדי כך שאינו יודע מתי להירגע.
דעת הכלב מוסחת בקלות על ידי גירויים שונים כמו ריח מעניין או כלבים אחרים, ובמקרים אלו אינו מציית היטב לפקודות אם אינו מחונך כראוי. כלב זה ישתלב היטב בחיי המשפחה בתנאי שתסופק לו תעסוקה מספקת וחינוך קפדני אך לא נוקשה מדי. למרות שכלבים מסוג זה לומדים לאט הם אינם שוכחים את מה שלמדו בדרך כלל.

== בעיות נפוצות ==
לגזע זה מספר בעיות מוכרות:
* בשל האוזניים השמוטות נוטים הכלבים מגזע זה לעיתים לפתח דלקות אזניים המלוות בגירודים ובריח רע מהאזניים.
* ניוון האגן הנפוץ אצל כלבים גזעיים רבים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:הקבוצה השביעית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה הראשונה של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
דריווש הראשון

קברו של דריווש הראשון ב[[נקש-י רוסתם]]
דָרְיָוֶשׁ הראשון (𐎭𐎠𐎼𐎹𐎺𐎢𐏁, 558 לפנה"ס - 486 לפנה"ס), הידוע גם כדריווש הגדול, היה מלך האימפריה הפרסית בן השושלת האחמנית משנת 521 עד למותו ב-486 לפנה"ס. הוא היה בנו של היסטספס, ותפס את השלטון אחרי מאבק קצר שנוצר עם מותו של כנבוזי השני.

==תקופת שלטונו==
לאחר כיבושיו של כנבוזי במצרים, פעל דריווש להשלטת וביסוס השלטון הפרסי במצרים. דריווש אף הצליח להעצים את כוחו הצבאי על ידי צירופו של הצי הפיניקי המפואר אל גדודיו. דריווש ניסה להרחיב את גבולות ממלכתו אל תוך היבשת האירופית כשניסה לפלוש אל יוון, אך פלישתו נבלמה כשהובסו כוחותיו בקרב מרתון.

כשאר מלכי פרס לפניו, גם דריווש הטמיע בממלכתו מדיניות של סובלנות דתית ותרבותית. דריווש בנה מערכת דרכים מפותחת לתעבורת סחורה ונשק בין ערים ומדינות בעבור ממשלו. דרכים אלו סייעו להתפתחות המסחר במדינה.

לאחר מותו מלך אחריו בנו חשיארש הראשון, אשר מזוהה לעיתים כאחשוורוש ממגילת אסתר. על מצבתו חקוקה הכתובת:
:.

במחוז המדאן נמצאה כתובת גנג'נאמה שנכתבה על ידי דריווש הראשון המתארת את הגנאלוגיה ואת מעשי המלך.

==אזכוריו בתנ"ך==

על פי הדעה הרווחת מזוהה דריווש הנזכר בספר עזרא כדריווש הגדול. עם זאת קיימת סברה כי זהו דווקא דריווש השני.

יש המזהים את דריווש הראשון עם דריווש המדי המופיע בספר דניאל: , אך תקופת חייו ומלכותו אינם תומכים בטענה זו, ועל כן יש חילוקי דעות בין חוקרי מקרא שונים בנוגע לזהותו של 'דריווש' זה.

יוסף בן מתתיהו, ההיסטוריון היהודי מהמאה ה-1, טען כי היוונים קראו לדריווש בשם אחר. הרודוטוס, ההיסטוריון היווני מהמאה ה-5 לפנה"ס, ובעקבותיו גם חוקרים מודרניים של השפה הפרסית, טוענים כי "דריווש" היה תואר ולא שם פרטי. פירוש השם הוא "האוחז בשרביט".

אזכורים לדריווש מופיעים גם בספרים חגי וזכריה:
* .
* .

==אזכוריו בתלמוד==
לפי חז"ל, כפשט ספר דניאל, היה שני מלכים בשם דריוש. הראשון הוא זה שכבש את בבל מיד בלשצר והרג אותו. אחריו מלך כורש, ואחריו אחשוורוש.
במסכת ראש השנה כותב תוספות (, על פי מדרש ויקרא רבה פרשה יג סימן ה) כי דריווש השני היה בנם של אחשורוש ושל אסתר המלכה. 

ב, הגמרא מונה שבעה נביאים שהתנבאו בשנה השנייה למלכותו של דריוש השני, כמו שמפורש בחלק מספריהם, ואלו הם: חגי, זכריה, מלאכי, דניאל, ברוך בן נריה, שריה בן מחסיה ומרדכי בלשן. ברש"י ב נכתב שהסתלקה הנבואה משנת שתים לדריוש.

==ראו גם==
* כתובת ביסותון
* כתובות דריווש הראשון בסואץ
* ארמון ברדק-אה סיאה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iranicaonline.org/articles/darius-iii ערך על דריווש הראשון] באנציקלופדיה איראניקה 
*פרק משותף על [https://web.archive.org/web/20180804140807/http://ilanabc.co.il/?page_id=2184 דריוש הראשון] בהסכת [http://ilanabc.co.il/ דברי הימים] (בשיתוף [http://podcast.zeresh.co.il/ איראניום מועשר] ו[http://www.tanakhpodcast.com/ הפודקאסט של התנ"ך]).
* [https://ilanabc.co.il/%d7%93%d7%a8%d7%99%d7%95%d7%a9-%d7%90/ פרק 96 – דברי הימים: דריוש מלכא שם טעים – על דריוש הראשון מלך פרס] בפודקאסט דברי הימים בהגשת אילן אבקסיס
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי פרס
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-27
קטגוריה:כורש הגדול
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
אביש

אביש (או בשמו המלא: אביש: החיפוש אחרי היציאה) הוא שמו של משחק מחשב שפותח על ידי ארבעה תיכוניסטים מקרית-אונו והופץ על ידי חברת באג מולטיסיסטם הישראלית. הוא יצא לאור בשנת 1993.

המשחק שייך לסוגת משחקי ההרפתקאה, ומהווה משחק פאזל פלטפורמי דו־ממדי, המצריך הפעלה של מחשבה, תכנון מראש, ומיומנות בתפעול דרך מקלדת מצד השחקן. מטרת המשחק היא להביא את גיבור המשחק, אביש, דרך כ- 70 מסכים, ליציאה של כל מסך, תוך כדי שימוש באביזרים המפוזרים ברחבי כל מסך.

== עלילה ==
סיפור הרקע העומד מאחורי החידות השונות במשחק מספר על אביש, פרופסור מכובד מאוניברסיטת שירקאגו הדמיונית, אשר הוזמן להרצאה. בלילה שלפני ההרצאה, לן אביש במלון מפואר, ומצא עצמו, בבוקר המחרת, לכוד בטירה מלאה בחדרים אינסופיים ומלכודות מסוכנות. אביש הצליח לצאת מהמצודה, ובחר לספר על מסלולו בהרצאה. לרוע המזל, על אף שצילם במלואם את החדרים, שכח אביש כיצד ברח מכל אחד מהם, ובמהלך ההרצאה צריך השחקן לשחזר את בריחתו.

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.old-games.org/games/avish אביש], באתר מסע אל העבר

קטגוריה:משחקי חשיבה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בישראל
קטגוריה:משחקי וידאו בעברית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1993
תרכובת הטרוציקלית

פורין קפאין מורכב משתי טבעות הטרוציקליות מאוחות]]

תרכובת הטרוציקלית (באנגלית: Heterocyclic) היא תרכובת אורגנית טבעתית, בה אחד או יותר מאטומי הטבעת אינו פחמן.

האטום שאינו פחמן קרוי . ההטרואטומים הנפוצים ביותר הם גפרית, חמצן וחנקן. תרכובות הטרוציקליות הללו יכולות להיות ארומטיות או אליפטיות. התרכובות ההטרוציקליות הקטנות ביותר מכילות טבעת בת שלושה אטומים. לטבעת המשולשת יציבות נמוכה עקב מתחים תוך-מולקולריים. התרכובות ההטרוציקליות החשובות ביותר מכילות טבעות מחומשות או משושות.

להלן מספר דוגמאות לתרכובות הטרוציקליות ארומטיות. תרכובות אלו הן תרכובות בפני עצמן, אך לכל אחת מהן נגזרות רבות:
*פירימידין (Pyrimidine) - ההטרואטום הוא חנקן.
*פוראן (Furan) - ההטרואטום הוא חמצן.
*טיופן (Thiophene) - ההטרואטום הוא גופרית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תרכובות אורגניות
פירוקסן

פּירוֹקְסֶן (או פּירוֹכּסֶן, Pyroxene) הוא קבוצה חשובה של מינרלים סיליקטיים בוני סלעים. מינרלים אלה נפוצים כחלק מסלעים מגמטיים (סלעי יסוד) וסלעים מותמרים רבים. הם נפוצים מאוד בסלעי בזלת וגברו.

==היסטוריה==
מקור השם פירוקסן הוא במילים היווניות "אש" (פירו) ו"זר" (קסנוס). הפירוקסן נמצא כנפוץ באזורי פעילות וולקנית כמשוקע בזכוכית געשית והיוונים פירשו את נוכחותו כזיהום של הזכוכית. אם כי, כיום ידוע כי מינרלי הפירוקסן מתגבשים בטמפרטורות גבוהות עוד בטרם התפרצות הלבה ולכן נראים כגופים זרים במסת האם הזכוכיתית.

==תכונות==
הפירוקסנים הם מינרלים אינוסיליקטים המסודרים במבנה של שרשראות בודדות של ארבעונים של סיליקה המאורגנות במערכות סימטריה מונוקליניות או אורתורומביות.
בגלל אופי קשרי השרשרת אצל הפירוקסנים, נוצרות קורות של יסודות במבנה הגורמות לשבירתם בזווית של 90 מעלות או 90 מעלות בקרוב. פצילות אופיינית זו היא אחד האמצעים להבחנה בין מינרלי הפירוקסן והאמפיבול הדומים זה לזה בשדה. כמו כן, הפירוקסנים ייווצרו כאשר ישנה נוכחות דלה של מים.

הנוסחה הכימית של הפירוקסן בנויה כווריאציות של XY(Si,Al)<sub>2</sub>O<sub>6</sub>, כאשר X הוא לרוב מגנזיום או ברזל (בפירוקסנים האורתורומבים) וסידן, נתרן, ברזל או מגנזיום (במונוקלינים). מנגן, אבץ או ליתיום נפוצים בכמויות קטנות אך לעיתים הם היונים העיקריים. Y מייצג את היונים בעלי הרדיוס הקטן יותר, בדרך כלל מגנזיום או ברזל אך לעיתים כרום, אלומיניום, מנגן, סקנדיום, טיטניום וונדיום.
לעומת האמפיבול ופצלת השדה, רק בחלק קטן מהמינרלים של קבוצת הפירוקסן אלומיניום מחליף סיליקה באתר הטטרהדרלי.

==פירוקסנים במעטפת כדור הארץ==
משפחת הפירוקסנים מהווה חלק חשוב בהרכבו של כדור הארץ. חלקה העליון של המעטפת כדור הארץ בנוי בעיקרו מאוליבין ופירוקסן. בחלק התחתון של כדור הארץ, מאבדים הגבישים האלו את צורתם האופיינית ונדחסים לצורה דחוסה יותר. הצורה הזאת נקראת על שם המינרל פרובסקיט (קלציום טיטאנט), למרות שמבחינה כימית היא זהה לאוליבין ולפירוקסן. לכן ניתן לומר שהמעטפת התחתונה של כ"א עשויה בעיקר מפירוקסן במבנה פרובסקיט.
==סוגים שונים של פירוקסנים==
חבר חשוב בקבוצת הפירוקסן הוא אורתופירוקסן בשם אנסטטיט, שהוא תוצר של ריאקציה מגמתית, בין פורסטריט, שהוא הסוג הנפוץ ביותר של אוליבין, לבין קוורץ, ששכיח בקרום כדור הארץ, אבל כמעט ואינו מצוי עמוק יותר במעטפת כדור הארץ. כמויות גדולות של אנסטטיט, מעידות על מגמות מאפיות ואולטרא מאפיות, שהתרוממו מכיוון המעטפת אל הקרום.

חבר נוסף ראוי לציון מבין הפירוקסנים הוא האומפציט, שמופיע בעיקר בסלעים מטאמורפיים שעברו התמרה בלחץ גבוה ולפיכך הוא מהווה אינדיקציה לתנועות טקטוניות משמעותיות בהיסטוריה הגאולוגית.

==לקריאה נוספת==

Frandon John, The Practical Encyclopedia of Rock and Minerals, Lorenz Books: London 2006

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20080212014138/http://mineral.galleries.com/minerals/silicate/pyroxene.htm פירוקסן באתר Mineral.Galleries]

*
קטגוריה:אינוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
יוליוס פירסט

יוליוס פירסט או יוסף אלזארי (בגרמנית: Julius Fürst; 12 במאי 1805 – 9 בפברואר 1873) היה היסטוריון ומילונאי יהודי יליד גרמניה.

==קורות חיים==
פירסט נולד בפולין ובראשית דרכו למד תורה מפי הרב עקיבא איגר. בשנת 1820, הלך ללמוד בברלין ובשנת 1829 עבר לברסלאו. בשנת 1836 קיבל פירסט תואר דוקטור. בשנת 1839 נתמנה למרצה ללשונות המזרח באוניברסיטת לייפציג, אך בגלל היותו יהודי לא קיבל קביעות במשך שנים רבות. בשנת 1862 נענה בחיוב להצעה ללמד בוורשה, אולם הדבר לא יצא אל הפועל וב-1864 הוא הועלה בלייפציג לדרגת פרופסור. ב-1840 ייסד את כתב העת היהודי-גרמני "אוריינט" שממנו התפרסמו 12 כרכים עד שנת 1851. במוסף הספרותי שלו כתבו גדולי חכמי ישראל דאז. במקביל, פרסם פירסט מאמרים רבים בחוכמת ישראל, ביניהם:
* קונקורדנציה לתנ"ך
* תרגום לגרמנית של "אמונות ודעות" של רבי סעדיה גאון
* "ביבליאותיקה יודאיקה"
* "תולדות הקראות"
* "תולדות הספרות היהודית והספרות היהודית-הלניסטית"

ב-1839 עבודה של פירסט על השפה הארמית תורגמה לעברית על ידי אפרים ישראל בליכר.

פירסט נפטר בפברואר 1873 ונקבר בלייפציג בהלוויה אליה הגיעו ראשי האוניברסיטה ואנשי חכמת ישראל.

==עבודות של פירסט==
* Lehrgebäude der aramaischen Idiome (“A system for Aramic dialects,” 1835)
* Concordantiae librorum Sacrorum veteris Testamenti Hebraicae et Chaldaicae (1837–40)
* Kultur and Literaturgeschichte der Juden in Asien (“Cultural and literary history of Jews in Asia,” 1849)
* Hebräisches und Chaldäisches Handwörterbuch (“Portable dictionary for Hebrew and Chaldaic,” 1857-61)
* Geschichte des Karäerthums (1862–65)
* Fürst, Julius (1863). Bibliotheca Judaica (in German). Vol. 1 (New ed.). Leipzig: Wilhelm Engelmann.
* Fürst, Julius (1863). Bibliotheca Judaica (in German). Vol. 2 (New ed.). Leipzig: Wilhelm Engelmann.
* Fürst, Julius (1863). Bibliotheca Judaica (in German). Vol. 3 (New ed.). Leipzig: Wilhelm Engelmann.
* Geschichte der biblischen Litteratur und des jüdisch-hellenistischen Schrifttums (“History of Biblical literature and Jewish-Hellenic writings,” 1867-70)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:חכמת ישראל: אישים
קטגוריה:תלמידי רבי עקיבא איגר
קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:מתרגמים לגרמנית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1805
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1873
הקרן לשיתוף פעולה כלכלי

הקרן לשיתוף פעולה כלכלי (באנגלית: Economic Cooperation Foundation - ECF) היא ארגון לא ממשלתי ללא כוונות רווח (NGO) שהוקם ב-1991 על ידי יוסי ביילין, יאיר הירשפלד, נואף מסאלחה ורון פונדק על מנת לקדם שיתוף פעולה ישראלי-ערבי, ובפרט ישראלי-פלסטיני.

הקרן משמשת בראש ובראשונה כ"צוות חשיבה" ("Think tank") שמעלה רעיונות ומנסח ניירות עמדה בנושאים שונים הנוגעים ליחסים בין ישראל לפלסטינים. מיד עם ביטול החוק לאיסור מפגשים עם אנשי אש"ף במסגרת זו הוכנו מחקרים וניירות עמדה בנושא הסדר קבע עתידי.
בין מטרות הקרן "עידוד הקהילה האירופית להתערבות בתהליך השלום בין ישראל למדינות ערב".

הקרן משתתפת בפרויקטים שונים לשיתוף פעולה בין גורמים ישראלים לפלסטינים בתחומי הבריאות, איכות הסביבה ונושאים מוניציפליים, ובפרויקטים לקידום מעמד ערביי ישראל.

לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה וקריסת תהליך השלום, הרחיבה הקרן את פעולותיה, ועסקה בניהול משברים ותכנון מדיני וכלכלי ארוך-טווח. במהלך ההתנתקות מרצועת עזה, יצרה הקרן מנגנון שאיפשר לחקלאים הישראלים ברצועה להעביר החממות שבבעלותיהם לידיים פלסטיניות תוך קבלת תשלום מתורמים בינלאומיים.

על אף שהקרן אינה מפרסמת ניירות עמדה תחת שמה, חוקרים הנמנים בצוות החשיבה של הקרן מפרסמים מאמרים על דעת עצמם. בין הבולטים שבהם הם שאול אריאלי ויונתן תובל.

הקרן ופרויקטים שלה ממומנים מתרומות. אחד מהתורמים הגדולים לקרן, בנוסף לארגונים בינלאומיים ולתורמים פרטיים, הוא האיחוד האירופי, עובדה שגוררת ביקורת כנגד ביילין, וטענות על התערבות כביכול של ממשלה זרה בעניינים הפנימיים של ישראל. יואב יצחק חשף כי פעילות ציבורית ופוליטית של יוסי ביילין בעת שהיה חבר הכנסת, מומנה בידי הקרן.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: ארגונים
לשון (איבר)

הלשון היא איבר שרירי המצוי בפיותיהם של בעלי חיים רבים. הלשון היא השריר היחיד בגוף האדם שמחובר רק בקצה אחד שלו.

במבט על ההומונקולוס התחושתי (ראו תמונה) ניתן לראות כי ללשון יש ייצוג גדול יחסית לשאר איברי הגוף. לעומת זאת, בייצוג התנועתי, כמעט ואין ביטוי ללשון.

המילה 'לשון' בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה, אך כיום המין הנהוג הוא נקבה.

==תפקידי הלשון==
* הלשון היא איבר הטעם העיקרי. פקעיות טעם מכסות את רוב שטחה של הלשון, קולטות מולקולות מסוימות מהמזון ושולחות מידע למוח, המפרש אותו כ"טעם".
* אצל האדם קיימות בלשון כ-10,000 פקעיות; מספר זה משתנה ממין למין. פקעיות הטעם קולטות נוזלים בלבד; הרוק עוזר להמיס מזונות מוצקים ולפרק תרכובות שונות הנמצאות במזון. פקעיות הטעם אינן קובעות לבדן את חוויית האכילה; לשאר החושים, ובעיקר לחוש הריח, תפקיד חשוב בעיצוב החוויה.
* הלשון משמשת בולם נוסף לאזור הפה בעת חבטה או טראומה (במקרים רבים מונעת שבירה של השיניים בעת קרב לדוגמה).
* הלשון משמשת למניפולציה והנעה של מזון בפה.
* בבני אדם משמשת הלשון ליצירת חלק גדול מהצלילים המופקים בדיבור. את העיצורים ל', ס', צ', ד', ת', ז', ט' ו-נ' לא ניתן לבטא ללא הלשון. לאור תפקידה החשוב בדיבור משמש המושג לשון בהשאלה לציון שפת דיבור, וכן - לציון שפת אם, בתרגום האנגלי של המונח (mother tongue). גם במספר קטן של בעלי חיים, כגון תוכים, משמשת הלשון לדיבור; לשונם הבשרנית והעבה של חלק מהתוכים היא אחד הגורמים העיקריים המאפשרים להם להגות מילים.
* בבני אדם משמשת הלשון לעיתים בהתנשקות וביחסי מין.
* בבעלי חיים מסוימים, כגון כלב, משמשת הלשון להורדת חום הגוף באמצעות אידוי מים ממנה, בדומה לפעולת ההזעה. פעולה זו נקראת הלחתה ומבוצעת על ידי הלשון יחד עם חלל הפה והלוע.
* בבעלי חיים מסוימים, כגון צפרדעים, משמשת הלשון לציד בעלי חיים אחרים. לשון הצפרדע מכוסה חומר דביק ולחרקים שונים הנלכדים בה אין סיכוי רב להשתחרר.
* בבעלי חיים מסוימים, כגון חתול, משמשת הלשון לניקוי הגוף. חתולים נרתעים ממים ולא מקובל לרחצם; החתולים שומרים על ניקיון גופם בעצמם בעזרת הלשון שמלאה בזיזים זעירים המנקים מהפרווה את השומן המגן עליה שבו מצטברים אבק ולכלוכים שונים.

<gallery>
קובץ:Lgive lashon.JPG|שמאל|הלשון האנושית
File:Sensory homunculus.svg|thumbייצוג הלשון בהומונקולוס תחושתי
קובץ:Tete chienne labrador.JPG|שמאל|לשונו הארוכה של הכלב משמשת להלחתה
File:Cat tongue macro.jpg|thumb|תקריב ללשון של חתול
File:Rolled tongue flikr.jpg|thumb|גלגול לשון
</gallery>

== ראו גם ==
* גלגול לשון
* ליקוק
* גלוסיטיס
* לשון קשורה
* חולץ לשון

== קישורים חיצוניים ==

*
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מערכת העיכול
קטגוריה:שרירי הראש
קטגוריה:איברי חישה
קרתאלה

הקרתאלה הוא הר געש השוכן בקומורו שבאוקיינוס ההודי. הר קרתאלה מתנשא לגובה 2,361 מטרים, והוא מרכיב את רוב שטחו של האי גרנד קומורו, האי הגדול ביותר בארכיפלג קומורו. הארכיפלג ממוקם במצר מוזמביק כ-300 קילומטר מזרחית לחופי אפריקה, צפון מערבית למדגסקר.

==קישורים חיצוניים==

קרתאלה
קטגוריה:קומורו: גאוגרפיה
אליצין

אליצין היא תרכובת אורגנית המקנה לשום את ריחו וחריפותו האופייניים.

מולקולת האליצין נוצרת בעקבות כתישת שיני השום. כאשר מבצעים כתישת שן שום, מתרחשת תגובה בין אליאין (Alliin) - ובין אנזים הנקרא אלינאז (Allinase). 

==תכונות רפואיות==
האליצין היא מולקולה ריאקטיבית מאוד, המגיבה עם סביבתה במהירות. לאליצין מיוחסת יכולת ריפוי מסוימת נגד מחלות רבות ובהן טרשת עורקים, זיהומים חיידקיים ועוד (לאליצין יש יכולת להמיס שומנים, לשמש כחומר נוגד חמצון, לפגוע בדפנות תאים ועוד) אם כי אין הוכחה קלינית ליעילותו.

דוד מירלמן ומאיר וילצ'ק ממכון ויצמן גילו כי האליצין מנטרל שני אנזימים: ציסטאין פרוטאינז ואלכוהול דהידרוגנז. אנזימים אלה חיוניים לתהליכי חיים של חיידקים, פטריות, ונגיפים, כולל אלו הגורמים למחלות בגוף האדם, ונטרולם על ידי האליצין גורם למוות של יצורים אלה. מסיבה זו לאליצין, יש יכולת למנוע או לעכב התפתחות של מחלות, דלקות וזיהומים.

הגילויים האלה עשויים להביא לשימוש באליצין כתרופה נגד חיידקים שפיתחו עמידות לסוגי אנטיביוטיקה שונים.

בנוסף, האליצין משמש גם כחומר נוגד חימצון בעקבות פעילות שלו עם רדיקלים חופשיים.

אליצין היא תרכובת לא יציבה במיוחד. כתוצאה מכך היא מתפרקת בצורה מהירה אם משאירים אותה במנוחה, והיא נהרסת באופן מהיר על ידי בישול, או אידוי. גם בתוך הגוף האליצין מתפרק בצורה מהירה. 

כיום מתבצעים מחקרים רבים על מולקולת האליצין כנגד גידולים ממאירים, טרשת עורקים ועוד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:תרופות
קטגוריה:גופרית: תרכובות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
קטגוריה:נוגדי חמצון