OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קו חוף

קו החוף של הים התיכון, מבט לצפון מחוף [[בת ים עד הרצליה.]]נאטאל שבברזיל]]קו חוף הוא קו המפריד בין ים ליבשה.

בעוד המונח חוף מתייחס לסביבה הגאוגרפית הייחודית המאפיינת את אזור קו החוף, המונח קו חוף מתייחס בעיקר לקו ההפרדה עצמו.

קו החוף נע באופן תמידי בשל גאות ושפל ושינויים סביבתיים ולכן הוא מוגדר לאורך זמן רק בקירוב.

המונח קו חוף יכול להתייחס גם באופן רחב יותר לכל גבול של גוף מים, כגון ימות ואגמים. הגבול של נהר קרוי גדה.

להגנת קו חוף ניתן להשתמש בריפראפ.
==צורות של קו חוף==
קו חוף יכול ללבוש צורות שונות המתאפיינות בתכונות גאוגרפיות שונות.
* מפרץ – קו החוף חודר ליבשה ומקיף חלק מהים בשלושה כיוונים.
* לשון יבשה וחצי אי – קו החוף חודר לים ומקיף חלק מהיבשה בשלושה כיוונים.
* שפך נהר ודלתה – מפגש בין קו החוף לנהר.

==אורכו של קו חוף==

לקו חוף יש אופי פרקטלי – לא משנה מאיזה מרחק מסתכלים עליו הוא תמיד נראה מפותל פחות או יותר באותה מידה.

כתוצאה מכך אורכו של קו חוף תלוי באורך ה"סרגל" איתו בוחרים למדוד את אורכו.

ככל שהסרגל קצר יותר, ניתן למדוד איתו יותר פיתולים, ובהתאם האורך הנמדד ארוך יותר.

בנוסף מידת התארכותו של קו החוף כאשר הסרגל מתקצר שונה מחוף לחוף ולכן בעייתי להשוות את אורכיהם של קווי חוף שונים, כי בכל סרגל יתקבל יחס שונה בין האורכים.

לכן כאשר מודדים את אורכו של קו חוף יש לציין את אורך הסרגל בו משתמשים (לרוב משתמשים ב"סרגל" באורך מסדר גודל של קילומטר).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חופים
קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:צורות נוף
בויאבז

בויאבז (בצרפתית: Bouillabaisse; הגייה מדויקת: בּוּיָאבֶּס) הוא מרק מסורתי מהמטבח הפרובאנסאלי (מטבח אזור פרובאנס) – תת-מטבח של המטבח הצרפתי. מקורו של המאכל בעיר מרסיי שלחוף הים התיכון. שמו של המאכל במקורו במילה האוקסיטנית "bolhabaissa", המורכבת מהפועל "bolhir", שמשמעו "להרתיח" ו-"abaissar" שמשמעו "לבשל בחום נמוך".

מרק זה מכיל דגים, פירות ים וירקות ומתובל בתבלינים כגון שום, קליפת תפוז, בזיליקום, עלה דפנה, שומר וזעפרן.

נהוג להכין בויאבז משלושה סוגי דגים לפחות, עקרבנון מדובלל (דג מהסוג עקרבנון), קונגר אירופי, ודג המכונה גונארד, אך לעיתים מצטרפים אליהם מינים נוספים של דגים ומאכלי ים.

המרק כולל ירקות כגון: כרישה, בצל הגינה, עגבניות, סלרי ותפוחי אדמה.

נהוג להגיש לצד המרק רוי (rouille) – מיונז העשוי משמן זית, שום, זעפרן ופלפל חריף.

מסורות מקומיות מייחסות את המרק למתיישבים הפיניקים אשר יישבו את מרסיי בשנת 600 לפנה"ס לערך. המתכון המקובל כיום מבוסס על הנוהג של דייגי האזור להשתמש בפירות ים ודגים זולים אשר נדוגו באותו יום לנזיד, כאשר הדייגים העדיפו להשתמש בהם לצריכתם העצמית ואת הדגים היקרים יותר למכור. העגבניות נוספו למרק במאה ה-17. במאה ה-19 החלו להגיש את המרק במסעדות העיר ובמלונות לנופשים שהגיעו אל הריביירה הצרפתית, והחלו להשתמש בציר דגים במקום במים בהכנת המרק, וכן נוסף הזעפרן. פופולריות המרק בקרב הנופשים הביאה להתפשטותו ברחבי צרפת וברחבי העולם.

==ראו גם==
* גמבו

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mantaray.co.il/Bouillabaisse/ מתכון לבויאבז]
* [http://www.mako.co.il/food-recipes/recipes_column-fish-seafood/Recipe-5372f63671b5e11004.htm מתכון], באתר מאקו
* 

קטגוריה:מרקים
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מרקים
קטגוריה:נזיד
ויקטור (סרט)

ויקטור (בצרפתית: Victor) הוא סרט קצר צרפתי משנת 1993 בבימויו של פרנסואה אוזון.

==עלילה==
הסרט נפתח בסדרת תמונות של גיבור הסרט ויקטור, נער צעיר מבית טוב, בחברת אמו ואביו. לאחר מכן כותב ויקטור מכתב התאבדות, מכניס אקדח ללוע פיו, אך בסופו של דבר - במקום לירות בעצמו, יורה בשני הוריו. הוא נמנע מלקבור את הוריו, ומחזיק את גופותיהם בווילה המשפחתית המפוארת. ויקטור ממשיך לדור במחיצת הגופות תוך כדי שהוא מלבישן לפעילויות השונות בו: ארוחת הערב, שינה ושהיה בחצר הבית, שם מושיב ויקטור את הוריו על הנדנדה ומאונן מולם. ויקטור מנסה להתוודות בדבר הרצח הכפול בפני הגנן, אך זה מסרב להתערב בעניינים לא-לו. בהמשך הסרט מגלים המשרתת ובן-זוגה, אליו נמשך ויקטור זה מכבר, כי זוג ההורים מת ובעקבות זאת הם מפתים את ויקטור לקיום יחסי מין בשלישייה. רק לאחר מכן קובר ויקטור את הוריו. בסצנת הסיום של הסרט עוזב ויקטור את הבית כשהוא לבוש בגופיה של בן זוגה של המשרתת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101204212620/http://www.francois-ozon.com/en/clip-victor הקטע הפותח את הסרט] באתרו הרשמי של הבמאי

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי להט"ב צרפתיים
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי פרנסואה אוזון
X2000

X2000 הוא סרט קצר צרפתי משנת 1998 בבימויו של פרנסואה אוזון.

==תיאור העלילה==
גבר מתעורר עירום בלופט יוקרתי, אשר נמצא בבניין מגורים בעיר אירופאית לא מזוהה, לאחר מסיבת סילבסטר פראית במיוחד של השנה 2000. הוא מוצא במיטתו אישה עירומה, וניכר כי אינו מכיר או זוכר אותה. הוא מתהלך עירום ברחבי הדירה ומגלה זוג בליינים - תאומים זהים, הישנים חבוקים בשק שינה אחד. הוא מביט מבעד לחלון ומזהה פעילות מינית בין גבר לבין אישה בדירה שממול, ובו בזמן האישה שישנה לצדו מתעוררת, ונכנסת לאמבט. בעוד הוא מביט במתרחש מעבר לרחוב, הוא נופל מהשולחן עליו נשען לרצפה, שובר כוס ובכך מעיר את התאומים. הוא ניגש למטבח על מנת להשליך את השברים לפח, ומגלה תחתיו נמלים. הוא ניגש לחדר האמבטיה ומספר לאישה על מכת הנמלים.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
| דניס ארון-שרופפר
| האישה
|
|-
| ברונו סלאגמאלדר
| הגבר
|
|-
| לוסיה סנשז
| המאהבת
| 
|-
| פלביאן קופיאו
| המאהב
| 
|-
| ליאונל לה ג'ובלו
| התאום
| אחיו התאום של אוליבר
|-
| אוליבר לה ג'ובלו
| התאום
| אחיו התאום של ליאונל
|}

==מועמדויות וזכיות בפרסים==

{|class="wikitable"
|-
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!תוצאה
|-
| rowspan="2"| 1999
| rowspan="2"| פסטיבל הסרטים הבינלאומי אוברהאוזן
|| סרט קצר
| 
|-
|| סרט עצמאי
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי להט"ב צרפתיים
קטגוריה:סרטי פרנסואה אוזון
קטגוריה:סרטי 1998
רוי

200px
רוי (בצרפתית: Rouille, חלודה) הוא רוטב מסוג תחליב (אמולסיה) העשוי משמן זית, פירורי לחם, שום, זעפרן ופלפל צ'ילי. נהוג להגיש רוטב זה לליווי מנות דג, ומרקים - בעיקר בויאבז. הרוי אופייני מאוד למטבח הפרובנסיאלי.

== ראו גם ==
*איולי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח הצרפתי: רטבים
סצנות מיטה

סצנות מיטה (בצרפתית: Scènes de lit) הוא סרט קצר צרפתי משנת 1997 בבימויו של פרנסואה אוזון.

==עלילה==
סרט קצר המורכב משבע סצנות, אשר בוחן את ההפתעות ואת הריגושים של להיכנס למיטה יחד. רק אחד מבין כל הזוגות שבסרט כבר הלך לישון קודם לכן ביחד, השאר הם זרים, שרק הכירו אחד את השני לאחרונה: זונה עם לקוח שלה, אישה מבוגרת עם גבר צעיר שעקב אחריה לביתה, שתי חברות טובות, גבר הומו עם בחור סטרייט, גבר עם התנגדויות עזות לשימוש במים וסבון, אישה שמתעקשת לקיים יחסי מין עם האור דלוק.

===חור שחור===
בסצנה זו, לקוח מגיע אל זונה, המפורסמת בכך שהיא יכולה לשיר את ההמנון הצרפתי תוך כדי קיום יחסי מין אוראליים. היא דורשת לעשות זאת בחושך, וכאשר הלקוח מדליק את האור במפתיע, הוא מגלה שמונחת לידו עין מזכוכית (הזונה השתמשה בארובת העין הריקה שלה).

===מר ניקיון===
אישה מגיעה למיטתו של גבר, ככל הנראה לסטוץ. השניים מנהלים שיחה קלה, בה מתגלים הרגלי הניקיון של הגבר. האישה, הנחרדת מחוסר הניקיון וההיגיינה שלו, ממהרת לעזוב, ומשאירה מאחור את זוג התחתונים שלה.

===גברת===
גבר צעיר עוקב אחרי אישה מבוגרת, ומגיע אל מיטתה. היא מתלבטת אם לקיים איתו יחסי מין או לא, מאחר שהייתה נשואה שנים רבים לאותו הגבר, ומאז שנפרדו לא קיימה יחסי מין עם אף גבר אחר.

===עץ או פאלי===
גבר ואישה שוכבים זה לצד זה במיטה, בהיפוך, כך שראשו של כל אחד מהם מונח ליד כפות רגליו של השני. הם סופרים לאחור, לסירוגין, מ-100 ועד 69.

===הגבר האידיאלי===
שתי חברות טובות מנהלות סימולציה, בה אחת מהן (בעלת שיער שחור) משחקת את אהובה של השנייה, והשנייה (בעלת שיער בלונדיני) מספרת את רגשותיה האמיתיים כלפיו. השחרחורת מספרת לבלונדינית שהגבר האידיאלי, על פי הגדרתו, איננו קיים במציאות, ולאחר מכן מתוודה בפניה בדבר אהבתה אליה. השתיים מתנשקות.

===אהבה בחושך===
גבר מזמין אישה לדירתו, לסטוץ. הוא מתעקש שיקיימו יחסי מין עם האור כבוי, אך היא נעלבת ומטיחה בו שהוא חושב שהיא מכוערת ומסרבת לקיים עמו יחסי מין. מאחר שמסתבר שהיא איחרה את הרכבת האחרונה שלה, היא נשארת לישון ביחד איתו במיטתו. באמצע הלילה, הוא מבקש את רשותה לאונן לעצמו.

===הבתולים===
גבר הומו, חסר ניסיון מיני עם נשים, נמצא במיטה עם בחור סטרייט, החסר ניסיון מיני עם גברים. השניים משוחחים, מקיימים יחסי מין אוראליים זה בזה, ולבסוף - מתנשקים.

==פרסים==
* 1998 - זכייה בפרס בפסטיבל אביניון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1997
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי להט"ב צרפתיים
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי פרנסואה אוזון
ג'נט סוזמן

ג'נט סוזמן (באנגלית: Janet Suzman; נולדה ב-9 בפברואר 1939) היא שחקנית יהודייה-דרום אפריקאית, שהייתה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1971 על הופעתה בסרט "ניקולאי ואלכסנדרה".

== ביוגרפיה ==
סוזמן נולדה ביוהנסבורג למשפחה יהודית, בתם של בטי ויבואן הטבק סאול סוזמן. דודתה הייתה חברת הפרלמנט הדרום אפריקאי ופעילת זכויות האדם הלן סוזמן.

סוזמן למדה אנגלית וצרפתית באוניברסיטת ויטווטרסראנד ולאחר מכן עזבה את דרום אפריקה לטובת לונדון שם למדה תיאטרון באקדמיית המוזיקה ואומנות הדרמה. היא הצטרפה במהרה ללהקה השייקספרית המלכותית ובזכות הופעותיה הדרמטיות המרשימות הפכה לאחת השחקניות הבולטות בתחום.
לאחר סיום שלטון האפרטהייד במדינתה חזרה סוזמן לדרום אפריקה וביימה מספר מחזות.

הופעתה הקולנועית הראשונה של סוזמן הייתה בדרמה הביוגרפית "ניקולאי ואלכסנדרה". עבור תפקיד הקיסרית אלכסנדרה פיודורובנה אשתו של ניקולאי השני הועמדה סוזמן לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.

הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה על הופעתה בתור קלאופטרה בעיבוד הבריטי למחזה השייקספירי "אנטוניוס וקלאופטרה". ב-1976 השתתפה בסרט "מסע הארורים".

התפרסמה בנוסף בדרמה הבריטית התקופתית "חוזה השרטט" בתור בעלת האחוזה וירג'יניה הרברט ובדרמת האפרטהייד "עונת יובש לבנה" בתור סוזן אשתו של המורה הדרום אפריקאי בן דו טויט (דונלד סאת'רלנד). ב-1980 השתתפה בסרטו של הרברט רוס "ניז'ינסקי".

הופעותיה הקומיות המוכרות היו בקומדיות "נזירות ממין זכר" בתפקיד הנזירה ליז ו"לאון והחזיר הכשר" בתור אמו היהודייה של לאון שרוצה לגדל את החזיר הכשר הראשון.

== חיים אישיים ==
סוזמן הייתה נשואה לבמאי התיאטרון הבריטי טרוור נאן. בנם המשותף, ג'ושוע נאן הוא מרצה לפיזיקה באוניברסיטת באת'.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה דרום אפריקאיות
קטגוריה:יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון
קטגוריה:במאיות קולנוע דרום אפריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות בריטיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים בריטים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות בריטיות
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים בריטים
קטגוריה:במאיות תיאטרון יהודיות
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויטווטרסראנד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ויטווטרסראנד
קטגוריה:מהגרים מדרום אפריקה
קטגוריה:מהגרות לממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:ילידות 1939
עור מסתורי

עור מסתורי (באנגלית: Mysterious Skin) הוא סרט דרמה אמריקאי-הולנדי משנת 2004, בבימויו של הבמאי האמריקאי גרג אראקי. הסרט מבוסס על רומן משנת 1996 באותו השם מאת סקוט היים, אשר היה שותפו של אראקי לכתיבת התסריט לסרט. זהו סרטו השמיני של אראקי, והקרנת הבכורה שלו נערכה בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2004.

עלילת הסרט מתארת את סיפורם של שני ילדים בגיל טרום גיל ההתבגרות, שעברו התעללות מינית מצד מאמן הבייסבול שלהם, וכיצד התעללות מינית זו השפיעה בדרכים שונות על חייהם הבוגרים: האחד הפך לפזיז והרפתקן-מינית, בעוד השני נסוג לתוך פנטזיה של חטיפה על ידי חייזרים.

==תקציר העלילה==
בשנת 1980, בהיותם ילדים בני שמונה בעיר קטנה בקנזס, עברו ניל מק'קורמיק (ג'וזף גורדון-לוויט) ובריאן לאקי (בריידי קורבט) התעללות מינית מצד מאמן הבייסבול שלהם (ביל סייג').

ניל, אשר כבר בגיל צעיר הראה סימנים בדבר היותו הומוסקסואל, מפרש את ההתעללות של המאמן כטקס חניכה לתוך המיניות. הוא גדל להיות כפייתי מבחינה מינית ונמשך בעיקר לגברים בגיל העמידה. בסופו של דבר, ניל נסחף ומתדרדר לפשע ולזנות.

בריאן הגיב להתעללות על ידי פיתוח אמנזיה פסיכוגנית ושכח את האירועים. בשנים הרבות שלאחר מכן סבל מדימום מהאף ומהרטבה במיטה. בשנות העשרה לחייו בריאן הופך ל"חנון", ובשל אישיותו הסגורה הוא נתפס על ידי אחרים כא-מיני. זכרונות מוזרים ומטרידים חוזרים אליו בחלומותיו, וגורמים לו לחשוב כי אולי נחטף על ידי חייזרים בילדותו.

בגיל 19, בעודו מנסה לפענח את זכרונותיו המבלבלים, מוצא בריאן צילום של קבוצת הבייסבול בה נטל חלק כילד. הוא מזהה בתמונה את ניל כמי שמופיע בחלומותיו הביזאריים. בסיומו של הסרט נפגשים שני הגברים הצעירים, לראשונה מזה למעלה מעשור, וחושפים זה בפני זה את סודם המשותף.

== צוות השחקנים ==
* ג'וזף גורדון לוויט - ניל מק'קורמיק
* בריידי קורבט - בריאן לאקי
* מישל טרכטנברג - ונדי
* מרי לין רייסקוב - אוולין
* אליזבת שו - גב' מק'קורמיק

== הפקה ==
מספר צעדים ננקטו על מנת למנוע חשיפת הילדים שמשחקים בסרט להיבטים המיניים של סיפור ההתעללות והניצול. בעוד שההורים שלהם קיבלו לסקירה את התסריט כולו, הנערים קיבלו תסריטים נפרדים שכללו רק את הפעילויות שהם יבצעו, ומערכות היחסים בין דמויות אחרות לדמויות שלהם הוסברו להם בצורה תמימה.

כל ההתעללות המינית המתוארת בסרט בה מעורבים ילדים משתמעת ולא מוצגת באופן ישיר. סצנות הפיתוי והניצול צולמו כך שכל אחד מן השחקנים מצטלם לבד, ורק לאחר מכן נערכו הקטעים יחד, כך שהילדים לא ראו ולא שמעו את השחקן המגלם את הדמות המפתה. לאורך הסרט נעשה שימוש במקומות שונים בטכניקת צילום זו.

== פרסים ==
* 2004 - פרס השופטים - פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בברגן
* 2006 - פרס הסרט הטוב ביותר - Polished Apple Awards
* 2006 - פרס הסרט העלילתי הטוב ביותר - פסטיבל הקולנוע הקווירי של איסלנד

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:סרטי 2004

קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:זנות גברית בקולנוע
קטגוריה:זנות בקולנוע
ביטוח פנסיוני

ביטוח פנסיוני הוא מכלול דרכים שנועדו להבטיח לאדם העובד (שכיר או עצמאי) מענה בשלושה מצבים של פגיעה ביכולתו להתפרנס (ולפרנס את משפחתו) מעבודתו:
* נכות, הפוגעת בכושר העבודה או מבטלת אותו כליל.
* זקנה, המביאה ליציאתו של העובד ממעגל העבודה.
* מוות, המותיר את השאירים ללא מפרנס.

לביטוח פנסיוני משמשים כלים מגוונים, ובהם:
* קרן פנסיה
* ביטוח מנהלים
* פנסיה תקציבית
* קופת גמל לתגמולים.

לעידוד הביטוח הפנסיוני ניתנות הקלות מס בגין כספים המופנים למטרה זו, ולעיתים מוטלת חובה לביטוח פנסיוני.

== בישראל ==

הביטוח הפנסיוני בישראל מתקיים בשלוש שכבות:
* במסגרת המוסד לביטוח לאומי פועלים ענפי ביטוח נכות וביטוח זקנה ושאירים, שבהם מבוטחים כל תושבי ישראל.
* פנסיה תעסוקתית: מכוח הסכמים קיבוציים וצווי הרחבה, מחויבים מעסיקים להפריש עבור עובדיהם לחסכון פנסיוני. החובה הפכה לכללית - כלומר הוחלה על כל המעבידים והעובדים בישראל - בשנת 2008. משנת 2017 חייב גם כל עצמאי להפריש מהכנסתו לביטוח פנסיוני. עד למועד זה הפקדה של עצמאי הייתה וולונטרית, אך ניתנו לה תמריצי מס. 
* ביטוח פנסיוני וולונטרי וחיסכון פרטי, בהתאם להחלטתו של העמית.

==ראו גם==
* ייעוץ פנסיוני

==הערות שוליים==

*
אוי הלב הפתי והמגוחך

אריק ברמן
"אוי הלב הפתי והמגוחך" הוא החלק הראשון מאלבומו המרובע (אלבום בעל ארבעה פרקים) של הזמר-יוצר הישראלי אריק ברמן. פרק זה יצא לאור בחודש אפריל 2011.

את האלבום המרובע, שנקרא "גבר אישה והווילדרנס - סיפור הדרכים של אריק ברמן" כתב, הלחין והקליט אריק בעודו מטייל בארצות הברית, טיול שאליו יצא ל"תקופת זמן בלתי מוגבלת", אך הסתכם כטיול שארך כ-9 חודשים. כשחזר, פרש את האלבום על פני 9 חודשים - כאורך הטיול. לפני שיצא למסע, הקליט ברמן את אלבומו השלישי - "הקלטות מרתף - חלק א' (ברוח המשבר הכלכלי של 2009)", שלא זכה לפרסום רב ולא השתחרר לרדיו "במודע", על פי ברמן. האלבום נשאר לא חשוף ונוצר במהדורה מוגבלת בלבד, דבר שהפך אותו למעין פריט אספנים.

האלבום "אוי הלב הפתי והמגוחך" נמכר בתוך אריזות בד עם דוגמאות וצבעים שונים וייחודים, מחתיכות בד שנאספו ונשלחו לברמן על ידי מעריצים.

שירי הפרק הראשון, כמו כל שירי האלבום המרובע, מתפרסמים בהדרגה: כל שבוע מתפרסם שיר אחד באתר הרשמי של ברמן. בין פרק לפרק יש הפסקה של מספר שבועות, שבהם משתחרר הפרק לחנויות וברמן יוצא לסבב הופעות, שבהן הוא משלב שירים חדשים וישנים. בכל פרק ישנם 9 שירים.

==רשימת השירים==
#לא הצלחתי להתאהב בך בשישית
#עין תחת עין ולב תחת לב
#איזה אושר באי הכמה בבית סבתי
#היי רות, איך עובר לך החורף בלעדיי?
#תקשיב טוב ילד אתה רוצה הרבה יותר
#מכל שבע ולב גווע ברעב לאהבה
#רב-סרן נידל חסן (לא סיפור פשוט)
#מחשבות המתנה לתאו הפצוע באורווה
#אמשיך למצוא עד שאני אחפש (עד שאני אאבד)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ericberman.co.il האתר הרשמי של אריק ברמן בו ניתן להאזין לשירים מהאלבום ולראות את מילות השירים] 
* 

קטגוריה:אלבומי 2011
קטגוריה:אלבומי אריק ברמן
תחליב

תַּחְלִיב או אֵמוּלְסִיָּה הוא קולואיד (תערובת) של נוזל בנוזל שאינם מתערבבים או ממסים זה בזה, למשל מים ושמן. תחליבים מתאפשרים הודות להימצאות חומר מְתַחְלֵב, המאפשר להם ערבוב ללא היפרדות. מיונז הוא דוגמה לתחליב, שבו מים מעורבבים בכמות רבה של שמן – עד פי 20 ויותר מכמות המים – ונראים יחד כחומר הומוגני הודות לחומר מתחלב שמצמיד את פרודות המים והשמן זו לזו, ושמגיע מחלמון ביצה שאתו עורבבו. גם חלב וחמאה הם תחליבים. שומן החלב (שמהווה כ-3.5% בחלב וכ-80% בחמאה) מעורבב במים הודות לחומרים מתחלבים שמצויים בחלב באופן טבעי. 

קיימים חומרים מתחלבים רבים, בהם לציטין וחומרים אחרים המצויים ברקמות תאים של בעלי חיים וצמחים. חומרים מתחלבים משמשים לתעשייה בתחומים כגון הנדסת מזון, ייצור צבעים ועוד. 

לתחליבים שונים עמידות שונה, התלויה בחומרים המעורבבים והאלמנט המתחלב. בהינתן זמן מספיק – תחלש פעולת המתחלב עד למצב בו ייפרדו המתחלבים לחלוטין, לחומר שומני הצף על פני הנוזל המיימי.

ייתכן שתחליבים תעשייתיים מסוימים במזונות אולטרה-מעובדים משפיעים לרעה על רירית המעי ועל אוכלוסיית החיידקים בו ומחמירים מחלות מעי דלקתיות כמו קרוהן וקוליטיס.

==קישורים חיצוניים==

* ד"ר אבי סאייג, [https://davidson.weizmann.ac.il/online/askexpert/chemistry/כיצד%20ניתן%20להפריד%20אמולסיה%20של%20מים%20ושמן%3F%20בצלאל כיצד ניתן להפריד אמולסיה של מים ושמן?], באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, 18 במרץ 2012
* ד"ר נעמי זיו, [https://scienceinmyplate.com/2011/08/29/מערק-ועד-מיונז-טיפות-מרחפות-בנוזל/ מערק ועד מיונז: טיפות מרחפות בנוזל], באתר "מדע בצלחת", 29 באוגוסט 2011
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כימיה קולואידית
אוליבר נלסון

אוליבר אדוארד נלסון (באנגלית: Oliver Edward Nelson; 4 ביוני 1932 - 28 באוקטובר 1975) היה מוזיקאי ג'אז, נגן סקסופון וקלרינט, מעבד מוזיקלי ומלחין. אלבומו המפורסם ביותר, אשר בזכותו הוא התפרסם, הוא האלבום משנת 1961 Blues and the Abstract Truth. הוא גם היה מלחין שכתב לטלוויזיה ולקולנוע ועיבד את המוזיקה של מוזיקאים רבים גם מחוץ לעולם הג'אז, לדוגמה ג'יימס בראון.

==ילדותו ותחילת הקריירה==
כמו ג'אזיסטים רבים, אוליבר נלסון נולד במשפחה מוזיקלית. אחיו היה נגן הסקסופון של קוטי ויליאמס בשנות הארבעים, ואחותו הייתה פסנתרנית וזמרת. בעודו בן שש, החל נלסון ללמוד לנגן בפסנתר ובגיל 11 החל ללמוד סקסופון. החל משנת 1947 הוא ניגן בהרכבים מקומיים באזור סיינט לואיס, ולבסוף הצטרף ב-1950 לביג בנד של לואי ג'ורדן שם ניגן באלט והחל לעסוק בעיבוד מוזיקלי. הוא שב ללמוד מוזיקה לאחר שירותו בחיל הנחתים באוניברסיטת וושינגטון ובאוניברסיטת לינקולן. הוא סיים בשנת 1958 את התואר בהלחנה ותאוריה של המוזיקה. 

נלסון היגר לניו יורק כדי לנגן עם ארדקין הוקינגס וביל דייוויס, שם הוא גם עבד כמעבד של תיאטרון אפולו בהארלם. ב-1960–1961, לאחר שניגן קצת גם בחוף המערבי, החל לנגן סקסופון בתזמורת של קווינסי ג'ונס גם בארצות הברית וגם באירופה. במקביל הוא החל להוביל הרכבים קטנים.

==פריצתו והמשך הקריירה==
לאחר שישה אלבומים כבמוביל שיצאו תחת פרסטיג' תקליטים הוציא נלסון את The Blues and the Abstract Truth, באימפולס, יחד עם אריק דולפי (חליל וסקסופון), ג'ורג' בארוו (סקסופון בריטון), פרדי האברד (חצוצרה), ביל אוונס (פסנתר), פול צ'יימברס (קונטרבס) ורוי היינס (תופים). האלבום הזה הביא לנלסון, שכבר היה מוכר בקרב מוזיקאים, תהילה בקרב חובבי הג'אז. הקטע Stolen Moments מהאלבום היה לסטנדרט, והאלבום כולו הצליח מאוד והעלה את קרנו כמעבד וכמלחין. לאחר האלבום הזה היה למעבד של מוזיקאים רבים ביניהם, סאני רולינס, באדי ריץ', קנונבול אדרלי, וס מונטגומרי, ג'ימי סמית, ג'וני הודג'ז, בילי טיילור ועוד רבים. הוא הוביל ביג בנדים, וניגן כסולן, בעיקר בסקסופון סופרן. 

בשנת 1967 הוא עבר ללוס אנג'לס, ופרט לעבודתו כנגן, שם וגם במסע הופעות במערב אפריקה, הוא החל להלחין מוזיקה לטלוויזיה (לסדרות רבות דוגמת קולומבו, סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים והאישה הביונית) וקולנוע. הוא הפיק ועיבד מוזיקה עבור ג'יימס בראון, ננסי וילסון, דיאנה רוס, ו The Temptations. נלסון גם הלחין כמה יצירות סימפוניות, ועסק בחינוך ג'אז באוניברסיטה בה למד. 

אוליבר נלסון נפטר מהתקף לב בגיל 43 ב-28 באוקטובר 1975.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1975
משה שמיר (תעשיין)

משה שמיר (במקור שטיינברג; 7 בדצמבר 1923 – 10 באפריל 1994) היה תעשיין ישראלי ופעיל ציוני, אשר הקים את מפעל "סוגת", את שלושת מפעלי "וישיי" בישראל, וכיהן כיו"ר מועצת המנהלים של "טבע תעשיות פרמצבטיות". במפעליו סיפק אלפי מקומות עבודה, רבים מהם לעולים מחבר המדינות וליוצאי המעברות, וכן, ייצא סחורות בשווי מיליארדי דולרים לאורך השנים. בכך, ובעבודתו במסגרת התאחדות התעשיינים, המועדון המסחרי ולשכת המסחר ישראל-אמריקה, תרם רבות לפיתוח הכלכלה ולקידום התעשייה בישראל.

==ביוגרפיה==
שמיר נולד בשם משה שטיינברג בווילנה שבליטא ב-7 בדצמבר 1923 לפנינה, עקרת בית, ולמאיר, מהנדס. הוא עלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1926, וגדל בתל אביב. בשנת 1939, בהיותו בן 16, הצטרף ל"הגנה" תוך הסתרת גילו האמיתי. עם קום המדינה שירת בצה"ל, בחילות הים, ההנדסה והאוויר, והשתתף במלחמת העצמאות כמג"ד בדרגת רב-סרן. בשנת 1947 סיים תואר שני בהנדסה מהטכניון בחיפה, ושנתיים לאחר מכן נשא לאישה את לאה אלשטיין. לימים נולדו להם ארבעה ילדים: רובי, יעל, דוד ותמר.

===סוגת===
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, בימי העלייה הגדולה והיציאה מהמעברות, ארגן שמיר קבוצת משקיעים בחו"ל והקים את מפעל הסוכר "סוגת" בקרית-גת. זאת, על רקע החלטת הממשלה כי מדינת ישראל צריכה להיות עצמאית מבחינה כלכלית ולייצר מוצרי יסוד. הקמת המפעל היוותה "אבן פינה" להקמת חבל לכיש, שאפשרה ליישב אלפי עולים וליצור מקורות עבודה בחקלאות ובתעשייה. שמיר ניהל את המפעל עד שנת 1972.

===טבע===
בשנות ה-60 של המאה ה-20 ישב שמיר במועצת המנהלים של חברת "אסיא מעבדות כימיות", כנציג משפחת אלשטיין, וב-1964 הוא הוביל, לצד אלי הורביץ, את מיזוג "אסיא" וחברת "צרי". בשנת 1968 רכשו החברות את "טבע" ובשנת 1976 התמנה הורביץ למנכ"ל ואיחד פעילות כל החברות תחת "טבע תעשיות פרמצבטיות". משנות ה-70 שימש שמיר כיו"ר מועצת המנהלים של החברה. הורביץ העיד על שמיר כי "בכל המהלכים הגדולים שעשיתי בטבע, הוא היה שותף פעיל".

===וישיי===
בשנת 1969 נעתר שמיר לקריאתו של ד"ר פליקס זנדמן – מייסד ויו"ר קבוצת "וישיי אינטרטכנולוג'י" (Vishay Intertechnology) בעולם, להקים את מפעל "וישיי" בישראל. ברקע, צורך שנוצר עקב האמברגו הצרפתי על יבוא חלקי חילוף למטוסי המיראז'. בשנת 1972 נתמנה שמיר כנשיא ווישיי ישראל ושימש כסגן נשיא קבוצת "וישיי" העולמית. במהלך שנות עבודתו בחברה, הקים שמיר מפעל בחולון ושניים נוספים בדימונה, ושקד על תכנון מפעל נוסף במגדל העמק. על פעילותו של שמיר ב"וישיי" אמר זנדמן: "משה טיפל בכל ולקח על עצמו את כל הקשיים. שאלו אותי בחו"ל אם יש בעיה של בירוקרטיה בארץ. אמרת שאין, יש משה שמיר."

==תפקידים נוספים==
*נשיא המועדון המסחרי והתעשייתי
*יו"ר אגף אלקטרוניקה ותוכנה וחבר הוועד הפועל של התאחדות התעשיינים
*יו"ר אגודת הידידים של אוניברסיטת תל אביב וסגן יו"ר חבר הנאמנים שלה
*יו"ר ארגון משקיעי חוץ
*יו"ר הוועד המנהל של המועצה הציבורית למען מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל
*חבר נשיאות לשכת המסחר ישראל-אמריקה
*חבר ועדת המו"פ של המדען הראשי
*פעיל במרכז ההשקעות
*פעיל במועצה לישראל יפה
*יו"ר מכון התקנים הישראלי

==פרסים==
*"פרס התעשייה" לשנת 1975
*"פרס לניהול מצטיין"
*עמית כבוד של הפקולטה להנדסה של אוניברסיטת תל אביב
*"אות ההומניטאריות" של מסדר "בני ברית" העולמי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:יו"ר טבע תעשיות פרמצבטיות
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
סעיף 175 (סרט)

סעיף 175 (באנגלית: Paragraph 175) הוא סרט תעודי שיצא לאקרנים בשנת 2000. הסרט, בבימויים של רוב אפסטין וג'פרי פרידמן הופק על ידי רוב אפסטין, ג'פרי פרידמן, ג'אנט קול, מייקל ארנצוויג, שילה נווינס והאוורד רוזנמן. את הסרט מקריין רופרט אוורט.
== הפקה ==
הסרט מתעד את סיפורם של חמישה גברים ונשים אשר נאסרו על ידי הנאצים בגרמניה בשל היותם הומוסקסואלים. מעצר ההומוסקסואלים בוצע לפי סעיף 175 לחוק העונשין הגרמני משנת 1871 האוסר על ביצוע מעשי סדום. הלסביות הואשמו ב"אסוציאליות", מכיוון שלא נישאו ולא ילדו ילדים, ובכך לא תרמו את חלקן לגזע הארי. בין השנים 1933–1945 נאסרו כ-100,000 גברים ונשים על פי סעיפים אלה, מרביתם נשלחו למחנות ריכוז, ורק כ-4,000 מהם שרדו.

בסרט מרואיינים קארל גוראת; גד בק, מישלינג; אנט אייק, לסבית יהודיה אשר נמלטה לאנגליה; אלברכט בקר, צלם גרמני נוצרי ופייר סיל, אלזסי נוצרי.

בשנת 2000 הסרט זכה בפרס טדי כסרט התעודי הטוב ביותר וכן בפרס פסטיבל הטלוויזיה של באנף, ובפרס פסטיבל סאנדנס עבור הבימוי.

==ראו גם==
*הומוסקסואלים בשואה
*לסביות בשואה

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:זוכי פרס טדי
קטגוריה:זוכי פרס סאנדנס
קטגוריה:סרטים תיעודיים על השואה
קטגוריה:סרטי להט"ב תיעודיים
קטגוריה:סרטי 2000
קטגוריה:רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית
גמבו

גמבו (באנגלית: Gumbo) הוא מרק או נזיד, שמקורו במטבח הקריאולי או במטבח הקייג'ון של מדינת לואיזיאנה שבארצות הברית.

המרק מכיל ציר דגים, בשר צדפות או סרטנים, וכן ירקות – סלרי, פלפלים ובצל. המרק מכיל חומר מסמיך – לרוב במיה או רו – תערובת של קמח ושומן. לעיתים מוסיפים למרק גם נקניק.

למרק שתי גרסאות שונות – בעוד שגרסה קריאולית נפוצה של הנזיד מכילה גם עגבניות, הגרסה הקאז'ונית אינה מכילה עגבניות, והיא כהה יותר וסמיכה יותר.

הנזיד מתבשל זמן רב (למעלה משלוש שעות על סף רתיחה) ומוגש עם אורז.

מקורו של המאכל במאה ה-18 בלואיזיאנה והוא מכיל מרכיבים האופייניים לאזור, ומשלב מסורות צרפתיות, ספרדיות ואפריקאיות. ייתכן שמדובר בשילוב בין נזיד דגים אפריקאים מסורתי לבין הבויאבז מהמטבח הצרפתי. המרק מתואר לראשונה בשנת 1802 ומופיע בספרי בישול רבים שפורסמו במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הפך המרק לפופולרי בכל רחבי ארצות הברית, ואף הופיע בתפריט סנאט ארצות הברית. הצלחתו של השף והידוען פול פרודהום, אשר פרסם מתכונים של המאכל, הביאה אף היא להתפשטות הפופולריות של המאכל.

בתקופת התענית, בה נוצרים קתוליים נמנעים מאכילת בשר, הוגשו גרסאות של המרק אשר כונו "גמבו ז'הרב" (gumbo z'herbes – "גמבו עם עשבי תיבול"). מרק זה הכיל כמות גבוהה יותר של ירקות עלים כגון לפת, עלי חרדל ותרד. ירקות עלים אלה בושלו למחית וסוננו על מנת להפיק נוזל ירוק אשר שימש כבסיס למרק.

==מקור השם==
ישנן מספר סברות בדבר מקור שם המרק. יש מלומדים הסבורים כי מדובר במילה בשפת הבאנטו אשר דוברה על ידי עבדים ממערב אפריקה שהובאו ללואיזיאנה, ואשר קראו למרק "קי נגבומבו" על שם המרכיב העיקרי של המרק – הבמיה בשפתם.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nola.com/food/gumbo/index.ssf/2010/05/origins_of_creole_gumbo.html מתכון משנת 1901]
*עפר פרלמן, , מגזין מטרופוליס
* 

קטגוריה:מרקים
קטגוריה:המטבח הקריאולי
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:נזיד
Hello (שיר של מרטן סולבג ודרגונט)

Hello הוא שיר דאנס האוס אלקטרוני של הדי ג'יי הצרפתי מרטן סולבג וסולנית להקת דרגונט מרטינה סורברה הקנדית. השיר, שהופיע באלבומו של סולבג "Smash" (2011), יצא כסינגל הראשון מתוכו ב-27 בספטמבר 2010.

השיר הוא המצליח ביותר של סולבג והגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים באוסטריה, בלגיה (פלנדריה), הולנד, צ'כיה ובמצעדי הבילבורד "הוט דאנס קלאב סונגס" וה-"הוט דאנס איירפליי".

הסינגל הגיע למעמד פלטינה באוסטרליה ובאיטליה לאחר שנמכר שם בלמעלה מ-70,000 ו-30,000 עותקים (בהתאמה) ולמעמד זהב בניו זילנד ובבלגיה.

לשיר הופק וידאו קליפ המציג משחק טניס בין סולבג לבוב סינקלר, כשבקליפ מופיע גם שחקן הטניס נובאק דג'וקוביץ'. לאחר מהפך דרמטי של סולבג במשחק שעומד להסתיים בניצחון, מופיע הטניסאי הצרפתי גאל מונפיס ביחד עם אהובתו הסודית של סולבג, שכתוצאה מכך פורש מהמשחק.

תמונה מתוך הקליפ

== היסטוריית מצעדים ==
{| class="wikitable"
|-
! מצעד סינגלים !! דירוג שיא
|-
| אוסטרליה || #13
|-
| אוסטריה || #1
|-
| בלגיה (פלנדריה) || 1
|-
| בלגיה (ולוניה) || 2
|-
| קנדה || #8
|-
| צ'כיה || #1
|-
| דנמרק || #33
|-
| הולנד || #1
|-
| אירופה הוט 100 || #16
|-
| הונגריה || #12
|-
| צרפת || #5
|-
| גרמניה || #5
|-
| אירלנד || #6
|-
| איטליה || #7
|-
| ניו זילנד || #5
|-
| פולין || #4
|-
| רומניה || #7
|-
| שוודיה || #31
|-
| שווייץ || #11
|-
| ספרד || #38
|-
| מצעד הסינגלים הבריטי || #13
|-
| מצעד הדאנס הבריטי || #2
|-
| Billboard Hot 100 (ארצות הברית) || #76
|-
|Hot Dance Airplay (בילבורד, ארצות הברית) || #1
|-
| Hot Dance Club (בילבורד, ארצות הברית) || #1
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שירי 2010
קטגוריה:שירי מרטן סולבג
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מרטן סולבג
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מרטן סולבג
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
דינג דונג (יישוב)

דינג דונג (באנגלית: Ding Dong) הוא שמו של מקום יישוב קטן (300 תושבים ב-2002) במרכז טקסס. היישוב שוכן על גדות נהר לָמפָסַס, כ-12 קילומטרים מדרום לעיר קילין שבדרום-מערב מחוז בל, ואינו חלק מאף רשות עירונית. ב-1990 גרו במקום 22 איש.

לפני שהחלה ההתיישבות במקום הוא נקרא מעבר מקברייד. ראשוני המתיישבים, זוליס בל (באנגלית: פעמון) ואחיינו ברט, פתחו בו חנות ב-1923. השלט על חנותם של הסוחרים הציג שני פעמונים, ואת הצירוף "דינג דונג" המייצג את הצליל שהפעמונים משמיעים, לכאורה. עם הזמן הצטרפו מתיישבים נוספים סביב החנות, ואלו אימצו את הכיתוב על השלט כשם המקום. לסוחרים בל אין קשר לשמו של המחוז, הקרוי על-שם פטר הנסבורו בל, מושל טקסס בשנים 1849–1853.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Adrian Jackson, Turned Wrong at Ding Dong: Texas, Travels and Opinions on Everything (2010)
* Bill and Clare Bradfield, Muleshoe and More: The Remarkable Stories Behind the Naming of Texas Towns 
 </div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.texasescapes.com/CentralTexasTownsNorth/DingDongTexas/DingDongTexas.htm דינג דונג] באתר לתיירות פנים בטקסס, texasescapes.com
* [http://www.tshaonline.org/handbook/online/articles/hnd57 דינג דונג, טקסס] במדריך מקוון לטקסס
* [http://geonames.usgs.gov/pls/gnispublic/f?p=gnispq:3:::NO::P3_FID:1356032 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Ding Dong, Texas]

קטגוריה:טקסס: יישובים
פליס פזנר מלכין

פליס פזנר מלכין (1929 – יולי 2022) הייתה ציירת ישראלית.

==ביוגרפיה==
פזנר מלכין נולדה בפילדלפיה, ארצות הברית. בשנת 1949 עלתה לישראל. הסטודיו הראשון שלה היה בירושלים, בשכונת בית הכרם, שם ציירה ואיירה ספרים. ב-1950 למדה בסורבון שבפריז וציירה בסטודיו בבלוויו.

בשנת 1953 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה. בשנות מגוריה בתל אביב השתתפה בתערוכות במוזיאון תל אביב ויצרה את כרזות התיאטרון המצוירות הראשונות בישראל עבור תיאטרון הבימה, הקאמרי, ו"המטאטא".

אלבום הציורים שלה בהשראת שיר השירים פורסם בספר "יונה ג'ונס ושיר השירים" (חיפה 1996).

בשנים 1957-1956 שבה מלכין לפריז, שם למדה ציור ועיצוב תיאטרון עם הבמאי ז'אן-מארי סֶרוֹ . כמו כן המשיכה בעבודת הסטודיו שלה וציירה שורה של פורטרטים בכפר שאון-סיר-לאק בהרי היורה.

בחיפה השתתפה פליס פזנר מלכין בייסוד מרכזי התרבות והקהילה בית רוטשילד והמרכז הערבי-יהודי בית הגפן. היא יסדה וניהלה את בית הספר לאמנויות של בית רוטשילד (ציור, קרמיקה ופיסול). בתקופה זו כרמלה כהן הייתה בין תלמידיה ואחר כך הן ערכו תערוכות משותפות.

ב-1971 הקימה וניהלה את מרכז האמנויות הערבי-יהודי ליד מרכז בובר של האוניברסיטה העברית עד שנת 1975.

הציגה תערוכות יחיד בירושלים והשתתפה בתערוכות בלונדון, פילדלפיה, ובאוסף הקבוע של ג'יימס מיצ'נר באוסטין, טקסס. סדרת ציוריה "אמנות כאהבה" התפרסמה בשנת 1976 בשלושה אלבומים בהוצאת מסדה ובספר "אמנות כאהבה" המשותף לה וליעקב מלכין. כמו כן ערכה יחד עמו את לקסיקון האמנויות "ציור, פיסול, מוזיקה, תיאטרון, קולנוע", בהוצאת מסדה בשנת 1975. סדרת הפורטרטים המקיפה שלה "אנשים בירושלים" (1975–1981) הוצגה במרכז תרבות אמריקה והתפרסמה בהוצאת מוסד ביאליק. ב-1993 פרסמה סדרת רישומי נופים של פאריס בספרו של יעקב מלכין "ונקבן": רומן קולנועי בהוצאת "מסדה".

פליס פזנר מלכין הגתה, חקרה ועיצבה את התערוכה הדוקומנטרית "אמנות פיגורטיבית יהודית: שלשת אלפים השנים הראשונות" המוצגת מאז 1996 בדטרויט, במרכז היהדות החילונית ההומניסטית של ארצות הברית ונוסף על כך הוצגה בבתי ספר ובמכללות ברחבי ישראל.

בשנת 2000 פזנר מלכין הציגה תערוכה נרחבת ובה פריטים רבים מעבודותיה בגלריית "מבט" בת"א. לקראת תצוגה זו הופיע ספר המוקדש ל-85 מיצירותיה בהוצאת איקן-מס מדיה, ירושלים.

==חיים אישיים==
בשנת 1950 נישאה ליעקב מלכין, והתאלמנה ממנו ב-2019. לשניים נולדו שני ילדים: עירד מלכין, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, חתן פרס ישראל להיסטוריה (2014), והרב סיון מלכין-מס, דקאנית "תמורה" (ירושלים), המכון להכשרת רבנים חילונים ומנהיגות קהילתית של המכון הבינלאומי ליהדות חילונית-הומניסטית.

פזנר מלכין נפטרה ביולי 2022. התגוררה בירושלים.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Blue Woman.jpg|"אשה בכחול" (1979)
קובץ:Girl in Spring.jpg|"נערה באביב" (1967)
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:משפחת מלכין
אלי גינזברג

ד"ר אלי גינזברג (נולד ב-21 בנובמבר 1959) הוא מנכ"ל החברה העירונית "עזרה ובצרון", המשמשת כזרוע הביצוע של עיריית תל אביב-יפו לניהול ופיקוח על פרויקטים בינוי ושיפוץ בעיר.

החל מאוקטובר 2018 משמש גינזברג כדירקטור במועצה הישראלית לצרכנות והחל משנת 2016 מכהן גינזברג גם כיו"ר מועצת הנפט, לאחר שמונה לתפקיד על ידי שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, ד"ר יובל שטייניץ.

==ביוגרפיה==
כנער התנדב גינזברג במגן דוד אדום. שירת בצה"ל כלוחם ובהמשך כמדריך חובשים בבה"ד 10. לאחר השחרור היה פרמדיק ומדריך בקורסי עזרה ראשונה. היה ממקימי מערך החירום של מגן דוד אדום במרחב ירקון בתל אביב, ומנהל אירועים רבי נפגעים במ.ד.א תל אביב.

גינזברג בעל דוקטורט (PhD) במדעי המדינה מאוניברסיטת בוקרשט לאחר עמידה בבחינת המל"ג בישראל, תואר שני (MAׂׂ) מוסמך במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון (B.S.c) בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר, בה גם כיהן כיו"ר אגודת הסטודנטים.

לפני שעבר למגזר הציבורי, מילא גינזברג מספר תפקידים בשוק הפרטי. הוא כיהן כמנכ"ל חברת "א.ג.מ. - א.ש"' חברה ליזמות בתחומי הבנייה והייבוא. היה הבעלים והמנכ"ל של חברת "Nirona Impex"' חברה להשמת כוח אדם בענף הבנייה ברומניה. כמו כן היה הבעלים והמנכ"ל של חברה בענף הבנייה בקפריסין, שעסקה בניהול נכסים בארץ ובעולם.

בשנות ה-2000 גינזברג שימש כחבר דירקטוריון של החברה העירונית, יו"ר הוועדה לפרויקטים יזמיים וחבר ועדת כספים, ועדת משאבי אנוש ומנגנון והוועדה לייעוץ משפטי.

ב-2006 מונה גינזברג לתפקיד מנכ"ל חברת "עזרה ובצרון". החברה מרכזת תחת קורת גג אחת את כל תחומי הבנייה ועוסקת בייזום, בתכנון ובבנייה של פרויקטים לבינוי ציבורי לרווחת תושבי העיר, בהם גני ילדים, בתי ספר, אולמות ספורט, מבני תרבות ומרכזים קהילתיים, המשתלבים באורח החיים התל אביבי ומותאמים לצורכי התושבים. בנוסף החברה מובילה את נושא ההתחדשות העירונית בעיר ת"א-יפו למעלה מ30 שנה.

החל משנת 2008 גינזברג משמש בנוסף כמזכ"ל איגוד החברות העירוניות, המאגד מאות מהחברות העירוניות בישראל.

גינזברג הוא קצין בדרגת סא"ל במילואים, משמש כמפקד מדור פצועים בחירום במערך מודיעי הנפגעים של צה"ל בקצין העיר תל אביב, ממלא מקום קצין העיר, וקצין העיר בקיראון בשעת חירום.

לגינזברג פעילות התנדבותית ענפה לאורך השנים. הוא היה חבר בעמותת יל"י למען ילדים וחולי סרטן; חבר הנהלת אגודת ספורט "צהלה" וחבר בוועדת הכספים ופרויקטים של האגודה; חבר ומנהל תפעולי בהקמת עמותת "תפוח" להקניית השימוש באינטרנט לאנשים מיעוטי יכולת; וחבר בעמותה לאימוץ ילדים מחו"ל המהווה סוכנות רשמית לאימוץ ילדים פיליפינים בישראל.

גינזברג מתגורר עם בת זוגו בתל אביב בשכונת רביבים, ולהם ארבעה ילדים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
רג'י ווקר

רג'ינלד "רג'י" אדגר ווקר (באנגלית: Reginald ("Reggie") Edgar Walker; 16 במרץ 1889 - 5 בנובמבר 1951) היה אצן דרום אפריקאי, אלוף אולימפי בריצת 100 מטר. הוא האלוף האולימפי הצעיר ביותר בריצה זו במשחקים האולימפיים (בן 19 ו-128 ימים), נכון ל-2008.

==ביוגרפיה ==
ווקר נולד בדרבן שבפרובינציה קוואזולו-נטאל. למרות היותו אלוף דרום אפריקה לשנת 1907 הוא התקשה למצוא תקציב לנסיעה ללונדון למשחקים האוליפיים. כתב ספורט ממחוז מגוריו עזר לו בגיוס המימון לנסיעה. באנגליה הוא התאמן בהדרכתו של סם מוסביני מי שלימים אימן את האלופים האולימפיים הרולד אברהמס ואלברט היל.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה ווקר במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא אולימפי חדש של 10.8 שניות, לפני ג'יימס רקטור מארצות הברית (10.9 שניות) ורוברט קר מקנדה (11.0 שניות).

== שיאים אישיים ==
* ריצת 100 מטר: 10.7 שניות (1908)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אצנים דרום אפריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 100 מטרים (גברים)
קטגוריה:איחוד דרום אפריקה: אישים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1908)

קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1889
קטגוריה:נפטרים ב-1951
מרדכי אברמובסקי

הרב מרדכי אברמובסקי (נולד ב-י"ג בשבט ה'תש"ז, 3 בפברואר 1947) רבה של זכרון יעקב. לשעבר רב צבאי שמילא שורת תפקידים בצה"ל, בין השאר מפקד הישיבה הצבאית וראש ענף זיהוי חללים.

==קורותיו==
נולד בלודז' שבפולין להורים שנישאו לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה עם הוריו לישראל. גדל בזכרון יעקב, למד במדרשית נעם, ולימים מונה לחבר הנהלת המדרשייה. לאחר מכן למד בישיבת חברון בירושלים, קיבל סמיכה לרבנות מראשי הישיבה הרב יחזקאל סרנא והרב משה חברוני. נישא לאסתר נויגרשל, אחותו של הרב מרדכי נויגרשל.

בשנת 1973 התגייס לצה"ל. לאחר קורס רבנים צבאיים מונה לרב של מרחב שלמה. זמן קצר לאחר מינויו פרצה מלחמת יום הכיפורים, והוא מונה לרב פיקודי. שימש כרב צבאי במשך כ-23 שנים. כרב הגדנ"ע ריכז את חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי בסוף שנות ה-70. בתקופת מלחמת שלום הגליל שימש כרב חיל הרגלים ושירת כרב אוגדתי בלבנון. במסגרת תפקידו כמפקד הישיבה הצבאית ייסד את לימוד הדף היומי בצה"ל. את תפקידיו בצבא סיים כראש ענף זיהוי חללים בתקופת ההכנה למלחמת המפרץ ובמהלכה.

בי"ג בטבת תשנ"ג (6 בינואר 1993) נפטר הרב יקותיאל עזריאלי, רבה של זכרון יעקב. בג' בטבת תשנ"ו (דצמבר 1995) נבחר תחתיו הרב אברמובסקי לתפקיד. מונה לכהן למשך תקופה גם כרבה של בנימינה. בשנת 2002 התמודד על חברות במועצת הרבנות הראשית, אך לא נבחר. הוא מפעילי מרכז רבני ארץ ישראל (נוסד ב-2008). כמו כן הוא מארח את כינוסי ימי עיון של רבני ישראל הנערכים אחת לתקופה בזכרון יעקב. 

בשנת תשע"ב התבקש על ידי הרבנים הראשיים ומועצת הרבנות הראשית למלא את תפקיד הרב האחראי על מערך הכשרות והנישואין בעיר חיפה.

בנו הרב נתן אברמובסקי הוא ראש חבורות ההלכה בישיבת מיר.

בנו הרב יוסף אברמובסקי הוא ראש ישיבת קניין דעת בבית שמש.

בנו הרב ישראל אברמובסקי הוא ראש ישיבת בית מדרש תורה והלכה ירושלים.

בנו הרב שמואל אברמובסקי מכהן כראש כולל מרכז לתורה והוראה בפתח תקווה.

==ספרו==
* אבן ישראל - יסוד משנתו החינוכית בו מעמיד במרכז את הקשר בין אבות ובנים כבסיס ויסוד להמשך קיומו של עם ישראל. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://archive.tellytube.in/%D7%90%D7%91%D7%A8%D7%9E%D7%95%D7%91%D7%A1%D7%A7%D7%99/ שיעורים לצפייה מאת הרב מרדכי אברמובסקי] 

קטגוריה:זכרון יעקב: רבנים
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:רבנים ליטאים ישראלים
קטגוריה:רבנים צבאיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
אהרן אקסול

אהרן אקסול (נולד ב-1959) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כראש אגף שיטור וביטחון ומפקד מחוז תל אביב.

==ביוגרפיה==
אקסול נולד וגדל בעכו.

הוא החל שירותו במשטרת ישראל כלוחם וכקצין בימ"מ, כמפקד מחלקה השתתף בחילוץ בני הערובה מאוטובוס האמהות ב-1988. בהמשך שירת כקצין מודיעין ביחידה וסגן מפקד הימ"מ, ולקח חלק במבצע במהלכו נהרגו האחים עאדל ועימאד עוודאללה בחברון בשנת 1998.

בהמשך שירת כסגן מפקד תחנה אזורית במרחב דוד של מחוז ירושלים וראש משרד סיור במרחב, בספטמבר 2000 מונה לקצין אג"ם של מחוז תל אביב בדרגת ניצב-משנה. בשנים 2003 עד 2007 שירת כמפקד מרחב איילון הכולל בתחומו את בת-ים, חולון ואזור. ביולי 2007, הועלה לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד המכללה לקצינים בכירים של המשטרה. ביולי 2009 מונה לסגן מפקד משמר הגבול.

במאי 2011 מונה למפקד מחוז תל אביב (שוקי זיסו מונה לסגנו). בין האירועים הבולטים בתקופת כהונתו היו התמודדות המשטרה עם המחאה החברתית במהלכה התקיימו במחוז שורה ארוכה ומתמשכת של אירועים, הפגנות והפרות סדר, כמו כן התמודדות עם ירי רקטות מרצועת עזה במהלך מבצע עמוד ענן במהלכו נורו רקטות לכיוון תל אביב, כמו כן אירע הפיגוע באוטובוס קו 142 של דן. במשך תקופת כהונתו ניהל המחוז את החקירה לפענוח הרצח בברנוער, שהייתה מהחקירות המורכבות והיקרות בתולדות המשטרה. חשודים ברצח נעצרו מספר ימים לאחר שהוחלף על ידי בנצי סאו.

במאי 2013 מונה לראש אגף שיטור וביטחון, אגף המבצעים של המשטרה ושירת בתפקיד עד יוני 2016.

אקסול בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו, תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. לאחר פרישתו מהמשטרה הקים משרד עו"ד עצמאי. הוא חבר בתנועת הביטחוניסטים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=H8d6sbcw9Ow טקס כניסת מפקד המחוז ניצב אהרון אקסול]
* [http://www.police.gov.il/contentpage.aspx?pid=391&mid=10 ראש אגף שיטור וביטחון - ניצב אהרון אקסול], באתר משטרת ישראל
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שוטרי משמר הגבול
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף שיטור וביטחון
קטגוריה:מפקדי מחוז תל אביב במשטרת ישראל
קטגוריה:לוחמי הימ"מ
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:חברי הביטחוניסטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
ברונו שטיין

ברונו שטיין (נולד ב-1961) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כראש אגף התנועה וכמפקד מחוז מרכז.

== ביוגרפיה ==
שטיין נולד ברומניה ועלה עם הוריו ניצולי השואה. גדל בבאר שבע. את שירותו הצבאי עשה בפלוגת ההנדסה של חטיבת הצנחנים. לחם במלחמת לבנון, והשתתף בקרבות מהנחיתה של חטיבת הצנחנים בשפך נהר האוואלי ועד הקרב על ביירות.

הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת חיפה במדעי המדינה ומוסמך במדיניות ציבורית מטעם אוניברסיטת תל אביב. מלבד זה, הוא מוסמך בחינוך מאוניברסיטת חיפה.

ב-1984 התגייס למשטרת ישראל. שירת כבלש במרחב ירקון במחוז תל אביב, סיים בהצטיינות קורס קציני משטרה ב-1989. שירת כקצין בילוש וקצין יחידת סיור במרחב הירקון, ב-1993 מונה למפקד היס"מ במרחב וב-2000 לראש אגף המבצעים במרחב ירקון. ב-2002 מונה למפקד משטרת רמלה-לוד ושנה אחר כך למפקד משטרת נתניה. ב-2004 קודם לדרגת ניצב-משנה ומונה למפקד מרחב אילת תפקיד בו שירת במשך שנתיים וחצי, במהלכן הופעלה בעיר תוכנית עיר ללא אלימות. בינואר 2007, בשבוע בו סיים את התפקיד, התמודד עם אחד מאירועי הטרור הקשים ביותר שפקדו את העיר מאז ומעולם, כשמחבל מתאבד פוצץ עצמו במאפיה במרכז העיר ורצח 3 אנשים. שטיין מונה למפקד מרחב ציון במחוז ירושלים ולאחר שנתיים בתפקיד הועלה לדרגת תת-ניצב. בתפקידו התמודד עם שורה של פיגועי דריסה בעיר ב-2008 וב-2009 ועם פיגוע בתחנת אוטובוס באזור בנייני האומה ב-2011.

במאי 2011 מונה למפקד אגף התנועה במשטרה, במהלך כהונתו הוביל מעבר מאכיפה כמותית שהייתה נהוגה במשך שנים, לאכיפה איכותית הממוקדת בעבירות הבריונות – אלו הגורמות באופן ישיר לקטל בכבישים. לצורך כך הגדיל את סיירת האופנועים ואת מספר הניידות הסמויות, וכן החלה פריסת מצלמות אכיפה מדגם א-3 בכבישים.

במהלך כהונתו ירד מספר ההרוגים והפצועים בתאונות דרכים. בשנת 2012 נהרגו 281 בני אדם, 97 הרוגים פחות בהשוואה לשנת 2011. בשנת 2012 נרשמו 246 תאונות קטלניות, 85 תאונות פחות משנת 2011.

במאי 2013 מונה למפקד מחוז מרכז. ב-10 בספטמבר 2014 פורסם כי נכח באירוע פרטי שקיים עורך הדין רונאל פישר, החשוד בתיווך בשוחד. מאוחר יותר באותו יום הודיע שיפרוש מן המשטרה במהלך פרשת הניצבים (באותה תקופה גם נגד סגנו שמעון בן הרוש נפתח תיק שבסופו של דבר גרם לפיטוריו). באוקטובר 2014 הוחלף על ידי ניצב מוטי כהן. במרץ 2016 הוחלט להעמידו לדין משמעתי על עבירת התנהגות שאינה הולמת שוטר, הליך משמעתי זה נגנז ביולי 2018.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז המרכז במשטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף התנועה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
יוסי פריינטי

יוסף (יוסי) פריינטי (נולד ב-1965) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כמפקד מחוז הדרום ומפקד מחוז ירושלים.

==ביוגרפיה==
פריינטי נולד וגדל בבאר שבע. עשה את מרבית שירותו במשטרה במחוז דרום. החל את שירותו כסייר בתחנת באר שבע ב-1988, שירת כבלש במרחב הנגב, וכראש יחידת מודיעין בתחנת באר שבע. במהלך כהונתו פרץ עם בלש נוסף לדירה וירה למוות באזרח שהתבצר בה, שופט חוקר שבדק את הפרשה קבע שהשניים עמדו בסכנת חיים ולפיכך הירי היה מוצדק. הדריך בקורס קציני משטרה, פיקד על יחידת סמים מחוזית במחוז הדרום ושימש ראש משרד בילוש ומודיעין מרחב נגב.
ב-2001 בהיותו רב פקד ומפקד תחנת העיירות, מונה לעמוד בראש יחידה של כ-200 שוטרים שהועברו מתפקידם, למבצע מלחמה בפשיעה הגואה במחוז. ב-2002 קודם לדרגת סגן ניצב ומונה למפקד תחנת באר שבע.

בשנת 2005 מונה לסגן מפקד מרחב הנגב. במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות מונה לאחראי במרחב הנגב על ביצוע התוכנית, לאחר שמפקדו ניסו שחם הודח ממנהלת ביצוע ההתנתקות עקב התבטאויותיו הקשות. בשנת 2006 מונה למפקד מרחב דוד במחוז ירושלים, וביולי 2007 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב נגב.

בשנת 2009 מונה על ידי יצחק אהרונוביץ, שהיה מפקדו במחוז הדרום, למזכיר הביטחוני במשרד לביטחון הפנים. במאי 2011 מונה למפקד מחוז הדרום, כמחליפו של יוחנן דנינו שהתמנה למפכ"ל המשטרה.

באוגוסט 2012 מונה למפקד מחוז ירושלים, כמחליפו של ניסו שחם שהתפטר על רקע חשדות לעבירות מין שביצע. תקופתו כמפקד המחוז התאפיינה בהסלמת המצב הביטחוני בעיר, פעולות טרור נגד מתקנים עסקיים וציבורים כגון הרכבת הקלה, תחנת דלק ותחנת משטרה בהר הבית, רצח הנער מוחמד אבו ח'דיר שנחטף בשועפאט, שורה של פיגועי דריסה, ירי ודקירה, התנקשות בפעיל הימין יהודה גליק ועימותים בהר הבית. במחוז הוקם מרחב קדם, שאחראי על חלקים במזרח ירושלים ותפקידו לספק מענה משטרתי ושירות איכותי לחברה הערבית של המרחב.

בספטמבר 2014 הודיע על פרישתו מהמשטרה במהלך פרשת הניצבים, ובנובמבר הוחלף על ידי ניצב משה אדרי.

פריינטי נשוי ואב לשני ילדים. בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ותואר שני בחינוך.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז ירושלים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
ולדימיר פופובקין

הגנרל ולדימיר אלכסנדרוביץ' פופובקין (ברוסית: Владимир Александрович Поповкин; 25 בספטמבר 1957, דושנבה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית שהייתה חלק מברית המועצות - 18 ביוני 2014) היה מנהל סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה. הוא מונה לתפקיד לאחר פיטוריו של אנאטולי פרמינוב ב-2011. קודם לכן כיהן כסגן ראשון של שר ההגנה (מיוני 2010 עד אפריל 2011). באוקטובר 2013 פוטר מתפקידו עקב שורת כישלונות שיגור ומחדלים בסוכנות.

פופובקין נולד בדושנבה בו שירת אביו שהיה קצין ביחידת שריון. בשנת 1968 המשפחה עברה לקלינין.

==שירותו הצבאי==
פופובקין התגייס לצבא הסובייטי ב-1975. ב-1979, הוא סיים לימודיו במכון להנדסה צבאית ע"ש מוז'אייסקי בלנינגרד ושירת בקוסמודרום בייקונור - אתר שיגור החלל הוותיק והגדול בעולם.

ב-1986 סיים לימודיו באקדמיה הצבאית ע"ש דזרז'ינסקי ועד להתפרקות ברית המועצות שירת במינהל לניהול אמצעי חלל של משרד ההגנה הסובייטי (Управлении начальника космических средств Министерства обороны СССР).

ב-1991 עבר לשרת במינהל המבצעים הראשי של המטה הכללי הרוסי. ב-2001 כוחות הטילים האסטרטגיים פוצלו לחיל הטילים האסטרטגיים ולחיל החלל הרוסי. הגנרל פופובקין צורף ליחידה החדשה בתפקיד סגן ראשון לראש מטה חיל החלל. ב-14 במרץ 2004 התמנה למפקד חיל החלל של רוסיה. ב-30 ביוני 2008 מונה לראש החימוש של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית והיה אחראי לרכש ציוד ואמצעי לחימה. כיהן במקביל כסגן שר ההגנה הרוסי.

בפברואר 2009 הוא קודם לדרגת "גנרל ארמיי" (הדרגה השנייה שסדר הדרגות).

==השירות האזרחי==
במרץ 2009 פוטר מן הצבא, כחלק ממהלך של הרפורמה הצבאית הנרחבת לקיצוץ בכוח האדם הצבאי. על אף שלא שירת בכוחות המזוינים עצמם, המשיך לכהן במגוון תפקידי מינהלה בכוחות המזוינים. ב-30 באפריל 2010, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב העניק לו את תואר היועץ הממלכתי של הפדרציה הרוסית מדרגה 2, המהווה תנאי לקבלת תפקידי ניהול בכירים בשרות המדינה. בשל כך, מונה ביוני 2010 לסגן ראשון לשר ההגנה. כבר ביולי 2010 פופובקין הודיע שתקציב רכישות אמל"ח לצבא הוגדל פי 2.

ב-29 באפריל 2011 על פי צו נשיאותי של דמיטרי מדבדב מונה פופובקין למנהל סוכנות החלל הפדרלית, בשל ניסיונו בתחום פעילויות החלל בשירותו בחיל החלל ושוחרר מתפקיד הסגן הראשון לשר ההגנה. באוגוסט 2011 התרחשו מספר תקלות בשיגורים לחלל, אך צוין שהם לא קשורים לפעילות המנהל החדש ומהווים תוצאה של משבר פנימי מתמשך.

בנובמבר 2011 נכשל שיגור גשושית רוסית למאדים. פופובקין הודיע שקיימת סבירות שתקלה נגרמה בעקבות השפעת גורם זר על הציוד האלקטרוני בגשושית. עד מהרה התברר שתקלה נגרמה מבעיות בתוכנה ופופובקין בעצמו הודיע על כך.

פופובקין היה חבר באקדמיה הרוסית למדעי החלל ע"ש ציאולקובסקי וחבר האקדמיה הרוסית למדעי הטילים. נוסף לכך, ולדימיר פופובקין בעל עיטורים ממשלת הפדרציה הרוסית בתחומי המדע והטכנולוגיה.

==מותו==
ביוני 2014 מת במרכז רפואי רבין בישראל מסרטן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lenta.ru/lib/14206581/ קורות חיים מפורטים]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהלי רוסקוסמוס
קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1957
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2014