כלי תקשורת אלטרנטיבי

כלי תקשורת אלטרנטיבי (באנגלית: Alternative Media) הוא אמצעי תקשורת המציע תוכן, ייצור או הפצה השונים מהמדיה המרכזית. בעוד שלעיתים קרובות משתמשים במונח "מדיה עצמאית" כמילה נרדפת כלפיהם, היא בדרך כלל מיוחסת לעצמאות מתאגידים גדולים וחופש מהתערבות של הממשלה בהם. אמצעי תקשורת אלטרנטיביים מתבטאים במגוון פורמטים הכולל דפוס, קובצי אודיו, סרטוני וידאו, תמונות דיגיטל ואמנות רחוב.

==תפקיד כלי תקשורת אלטרנטיביים==
חוקרים מסוימים של תחום המדיה, רואים באמצעי התקשורת האלטרנטיביים כוח "אנטי-הגמוני", ומבססים זאת לפי תפיסתו של הוגה הדעות האיטלקי- אנטוניו גראמשי. עם זאת, חוקרי מדיה אחרים טוענים שהגדרה זו מהווה הגדרה פשטנית וצרה מדי, ולפיכך הם מציעים לבחון את אמצעי התקשורת האלטרנטיביים גם דרך השאלות מדוע הם נוצרו, ומה הם באים לשרת ואת מי הם מייצגים. כדי לשמור על עצמאותם הכלכלית, אמצעי התקשורת האלטרנטיביים נסמכים על שיטות מימון מגוונות, כדוגמת מימון המונים, רכישת חבילות המשלבות מספר מנויים שונים, אשר הוכיחו את יעילותן בהגדלת ההכנסות לאמצעי התקשורת האלטרנטיביים, ובמעורבות המשתמשים בהם.

==מאפייני כלי התקשורת אלטרנטיביים==
בניגוד לערוצי המדיה המרכזיים, שלעיתים קרובות מבוצעת בהם הטיה של התוכן המוצג לטובת האינטרסים של בעליהם התאגידיים, אמצעי התקשורת האלטרנטיביים מתמקדים לרוב בקידום קולותיהן של קבוצות שוליים בחברה, כדוגמת קבוצות מיעוטים, מעמד הפועלים וקהילות להטב״ק. וכתולדה מכך, אמצעי התקשורת האלטרנטיביים מציגים נרטיבים ונקודות מבט שאינם מקבלות ביטוי באמצעי המדיה המרכזיים, ובכך מאתגרים את הערכים והאמונות הדומיננטיים בחברה.
בעולם העיתונאות וערוצי החדשות, ניתן להבחין בדוגמה לכך בחוסר ההתעסקות של ערוץ 12 הישראלי הנתמך על ידי יצחק תשובה ונובל אנרג׳י, שהטו את הדיון על מתווה הגז בערוץ ועסקו בנושאים משניים, ולא נתנו את הבמה לביקורת על בעלי ההון בעסקה או האינטרסים שלהם. גם כאשר התנהל הדיון הציבורי בנושא מתווה הגז, ערוצי התקשורת התגייסו לטובת ראיונות מוטים לטובת האינטרס של יצחק תשובה ונובל אנרג׳י, ואפשרו לו להציג את עמדותיו.

בעולם הקולנוע, קולנוע אלטרנטיבי כולל בחובו מגוון יצירות כדוגמת: סרטים קצרים, דוקומנטריים ואנימציות. רובן מופקות ללא האמצעים והתכתיבים שמאפיינים את תעשיית הסרטים המסחריים, ופורצות את הגבולות שלה. בספרו של חוקר הקולנוע ניק דקאמפו, ישנה התייחסות ליוצר הסרטים מייקל פרסונס. פרסונס, הוא יוצר סרטים קצרים עצמאי ועבודותיו זכו בפרסים, ובזכותם הוא נחשב למייצג משמעותי בתחום הקולנוע העצמאי. אחת מעבודותיו הוצגה בפסטיבל הסרטים הקצרים במנילה בשנת 1984. באותו אירוע, הוא וירג’יליו “פנדי” אביאדו זכו להכרה כחלוצים בתחום יצירת הסרטים הקצרים בפיליפינים. בין יצירותיו של פרסונס ניתן למצוא סרטים קצרים בשחור-לבן כמו “The Wall” ו-“Las muñecas”.

==היסטוריית אמצעי תקשורת אלטרנטיביים==
ההיסטוריה של המדיה האלטרנטיבית, עוקבת אחר ההתפתחות של הפלטפורמות שונות- העיתונים העצמאיים, תחנות הרדיו הפיראטיות, בלוגים ורשתות חברתיות, שמטרותיהם היו מתן במה לגישות, דעות וסיפורים השונים מהנרטיב השולט בתקשורת המרכזית.
בתחילת שנות ה-60 וה-70, שהתאפיינו בתקופות של מחאות חברתיות רבות, נוצרו תחנות רדיו פיראטיות ועיתונים עצמאיים, שנתנו במה לתנועות כמו תנועת השלום ותנועת זכויות האזרח.

בשנות ה-80 וה-90, התרחשה התפתחות טכנולוגית משמעותית, שאפשרה לאנשים פרטיים ליצור סרטים, מגזינים ותכנים אחרים באופן עצמאי. האינטרנט אפשר לכל אחד להקים אתר, בו הוא מסוגל להביע את דעתו.

במאה ה-21, נוצרו רשתות חברתיות כמו פייסבוק ויוטיוב, אשר מאפשרות נגישות גבוה למדיה האלטרנטיבית, מכל מקום בעולם. הרשתות הללו מאפשרות לאנשים לשתף סרטונים, מאמרים ותמונות ולהגיע לקהל גדול.

החשיבות ההיסטורית של מדיה אלטרנטיבית היא שהיא נותנת במה לקולות שלא נשמעים, ומאפשרת לאנשים שלא מקבלים במה בתקשורת המסורתית להביע את עצמם ודעתם.
נוסף על כך, היא אפשרה קידום של שינוי חברתי, ומסגלת העלאת מודעות לנושאים חשובים ולעודד אנשים לפעול למען שינוי.

==בעולם==
===אינדימדיה===
"המרכז לתקשורת עצמאית" (Indymedia - Independent Media Center) הידועה יותר בשמה אינדימדיה (Indymedia), היא רשת גלובלית של ארגוני מדיה עצמאיים המופעלת על ידי מתנדבים, ומוקדשת לסיקור נושאים חברתיים ופוליטיים מגוונים, תוך מתן דגש על נקודות מבט אלטרנטיביות מהכלל. הרשת נוסדה בשנת 1999 בעקבות המחאות נגד הגלובליזציה בסיאטל, והפכה במהרה לקול מוביל בתנועות חברתיות רבות ברחבי העולם.
אינדימדיה צמחה מתוך ביקורת על התקשורת המיינסטרימית (המרכזית), שנתפסה כמשרתת אינטרסים תאגידיים ופוליטיים. הרשת ביקשה לספק פלטפורמה פתוחה לכל מי שרצה לשתף את סיפורו, ללא החסמים המוכרים כדוגמת צנזורה או מגבלות פרסום.
האתר הראשון של אינדימדיה הוקם בסיאטל במהלך מחאות נגד ארגון הסחר העולמי (WTO), ונתנה במה לכל מי שרצה לשתף את סיפורו בהקשר לתפיסתו בנוגע לארגון זה. במהלך השנים, אינדימדיה התרחבה והקימה מרכזים מקומיים במדינות רבות, והפכה לרשת גלובלית עם נוכחות משמעותית במגוון רחב של תנועות ומחאות חברתיות.
תוך התפתחותה, אינדימדיה התמודדה עם אתגרים רבים במהלך פעילותה שכללו צנזורה, קשיים כלכליים והתנגדות מצד הממשלות. אף על פי כן, הרשת הצליחה לשרוד ולהמשיך לפעול.
ישנם מספר עקרונות המובילים את רשת האינדימדיה. הראשון הוא דמוקרטיה ישירה, כאשר ההחלטות באינדימדיה מתקבלות בקונצנזוס על ידי חברי הקהילה, ללא חסמים או תיעדופים של מנהליה. עקרון נוסף הוא מתן במה פתוחה למפרסמים בה, משמע כל אחד ואחת יכולים לפרסם התכנים העולים על רוחם באתר, ללא צנזורה או בדיקה מוקדמת. באינדימדיה, מתקיים קידום של שיתוף פעולה בין פעילים חברתיים ועיתונאים עצמאיים, תוך שאיפה לשוויון בין כל החברים בקהילה, ללא קשר למין, גזע, נטייה מינית, רקע חברתי, עדה או צבע עור.
לאורך השנים, רשת האינדימדיה סיקרה מגוון רחב של נושאים מגוונים. הנושאים המסוקרים ביותר היו מחאות חברתיות, כאשר אינדימדיה הייתה נוכחת בכל המחאות הגדולות נגד הגלובליזציה, החל מהמחאה בסיאטל ולמחאות נוספות בנושא. יתרה לכך, האתר היווה קרקע פורייה לתנועות המקדמות צדק חברתי. עוד היא נותנת במה לסכסוכים חברתיים, ומדווחים סכסוכים חברתיים ברחבי העולם.
המבנה הארגוני של רשת האינדימדיה הוא מבוזר, וללא היררכיה מרכזית. כל מרכז מקומי ברשת האינדימדיה הוא אוטונומי וקובע את מדיניותו המתאימה לו. עם זאת, באינדימדיה מתקיים שיתוף פעולה הדוק בין המרכזים השונים, המשתמשים בתוכנה ובפורמטים משותפים.
אינדימדיה השפיעה באופן משמעותי על הנוף התקשורתי והחברתי. היא סיפקה פלטפורמה לקולות שלא נשמעו בתקשורת המיינסטרימית, ועזרה להעלות את המודעות לנושאים חברתיים חשובים, ולפיתוח כלים טכנולוגיים חדשים לתקשורת ולשיתוף פעולה בין פעילים חברתיים.
לאורך קיומה, ספגה רשת האינדימדיה ביקורת מכיוונים שונים. כאשר מתנגדיה טוענים כי קיימת מגמה לחוסר אובייקטיביות, בשל נטייתה של רשת האינדימדיה להטות את הדיווחים לטובת תנועות שמאל. טענה נוספת המופנית כנגד רשת האינדימדיה מכיוון מבקריה היא שמתקיים בה חוסר במקצועיות, שבניגוד לאמצעי התקשורת המרכזיים, רשת אינדימדיה אינה עומדת בסטנדרטים המקצועיים של העיתונות, בהקשר של אתיקה ואימות נתונים. הטענה הקשה העולה כנגד הרשת שהיא מהווה קרקע פורייה לתומכי טרור ברחבי העולם, בכך שהיא מספקת במה לארגונים טרוריסטיים, המנצלים את העובדה שמתקיים בה חופש מוחלט, ללא מגבלות וחסמים.
מאז שנת 2021- האתר אינו פעיל יותר, ולפיכך נוכחתו ברשתות החברתיות אינה קיימת.

===The Daily Wire===
ה"דיילי ווייר" (The Daily Wire) הוא אמצעי מדיה עצמאי, המזוהה עם הימין השמרני בארצות הברית, שהפך עם השנים לגורם משפיע במיוחד בקרב הקהל השמרני במדינה. היא נוסדה בשנת 2015 בידי הפרשן הפוליטי- בן שפירו והיוצר הקולנועי ג'רמי בורינג. בתחילת דרכו, הוא היה חלק מאתר Truth Revolt, אך עם הזמן התנתק ממנו – הפך לאתר עצמאי. הוא הושק במימון של האחים המיליארדרים דן ופריס וילקס, הידועים בפעילותם השמרנית.

המודל העסקי של הדיילי ווייר הוכח כמצליח. הוא למעשה פועל במספר דרכים, המשלבות בחובן את הגורמים הבאים: פרסום, מנויים, ומכירה של מוצרים שונים דרכו. נוסף על כך, הוא מציע שירות מנויים בשם Daily Wire+, המאפשרים גישה לתוכן מיוחד ובלעדי, שכולל בחובו פודקאסטים, סרטים דוקומנטריים (תיעודיים) ותכונות פרמיום נוספות – כאשר כולם אינם מערבים בתוכם פרסומות.
הצמיחה שלו הגיע לממדים גבוהים, בשל כך שהוא פונה לקהל, המעיד על עצמו כי הוא חש שבדרך כלל דעותיו ותפיסת עולמם- אינה מיוצגת באמצעי המדיה המרכזית.
לדיילי ווייר הייתה השפעה משמעותית ורבה על בשיח בנושא השמרנות בארצות הברית, כאשר פרשני האתר עוסקים בין היתר במלחמות תרבותיות, תוך ניסיון מתמיד שלהם לאתגר אידאולוגיות פרוגרסיביות, ולהגן על ערכים שמרניים בנושאי חופש הביטוי, מגדר והפלות.
הדיילי ווייר מרחיב בימים אלו את ההשפעה שלו, גם בארצות הברית, וגם בזירה הבינלאומית, כדוגמת תחום הבידור. הפעולות הללו, משקפות חלק מאסטרטגיה רחבה יותר ליצירת מערכת מדיה שמרנית מקיפה הכוללת חדשות, פרשנות ובידור.

בחודש אוקטובר בשנת 2023, האתר השיק את מערכת ״bentkey״- המופנית אל הגיל הרך, על מנת לייצר אלטרנטיבה שמרנית למדיה המרכזית, שלדבריהם הפכה פרוגרסיבית מדי. פעילות זו מסמלת את הכוונות של החברה להשפיע על השיח התרבותי בכל קבוצות הגיל, החל מהגיל הרך ועד הגיל המבוגר.

===בישראל===
בעוד שהתקשורת המרכזית בישראל, מתמקדות בסיקור חדשות ומתן חשיפה של מידע מבוסס המיועד לקהל רחב, אמצעי תקשורת אלטרנטיביים כדוגמת ׳המקום הכי חם בגיהנום ׳ ו'ערוץ TOV', המציעים פרספקטיבות שונות ומגוונות, ומעניקים במה לקולות שלא בהכרח מקבלים ביטוי בתקשורת המיינסטרימית. בפועל, רבים מכלי התקשורת האלטרנטיבית אינם מארכים ימים בזירת התקשורת המקומית, ונסגרים לאחר זמן מה.

;שקוף כלי התקשורת של הציבור
"שקוף" הוא גוף התקשורת של הציבור, והראשון מסוגו בישראל אשר מוחזק בבעלות מלאה וישירה של ציבור קוראיו, והוא פועל בהכוונתו. בערוץ אין- פרסומות, בעלי הון או כסף מקרנות או מהממשלה, וכלל המימון שלו נובע מאנשים פרטיים. דרך התרומה המוכרת והנפוצה ביותר לאתר היא של התומכים הקבועים (בכל סכום חודשי) הם המו"לים והם אלה שקובעים את נושאי התחקירים ותחומי הסיקור. בשנים האחרונות, תחת מטריית האתר נכנסו מספר כלי תקשורת אלטרנטיביים כגון "העין השביעית" ואתר "המקום הכי חם בגיהנום".

;המקום הכי חם בגיהנום
"המקום הכי חם בגיהנום" הוא אתר חדשות מקוון ישראלי עצמאי, שהוקם בתאריך שני לחודש ספטמבר בשנת 2013 במטרה לספק כיסוי עיתונאי ביקורתי לנושאים חברתיים ופוליטיים בישראל. האתר, פרי יוזמתן של עינת פישביין המשמשת עד היום כמוציאה לאור (להלן: מו״ל) ועורכת אחראית יחד עם שותפתה אירית דולב ששימשה כעורכת ראשית עד לשנת 2018. האתר נחשב לקול בולט ביותר בנוף התקשורתי הישראלי, משום שהוא מציע פרספקטיבה ייחודית על סוגיות כמו אי שוויון, זכויות אדם, קשרי הון-שלטון והשפעתן של החלטות מדיניות על חיי האזרחים.
האידאולוגיה והמטרות שהאתר מאמץ דוגלות בגישה ביקורתית ושמאלית, ובוחר להדגיש את חשיבות השוויון, הצדק החברתי והדמוקרטיה בחברה. האתר שואף לבצע חשיפה של האמת, על אחת כמה וכמה אם היא איננה יורדת חלק בגרון הציבור הקוראים, ועושה זאת בכדי לספק במה לקולות שוליים שאינם זוכים לייצוג הולם בתקשורת המרכזית בדרך כלל. מטרתו היא לבצע קידום של שיח ציבורי ביקורתי, לבצע חשיפה של שחיתויות ולהביא לשינוי חברתי.
המודל העסקי של "המקום הכי חם בגיהנום" מתמודד עם קשיים כלכליים, כמו רוב אמצעי התקשורת האלטרנטיביים. האתר ממומן בעיקר מתרומות קוראים, פרויקטי מימון המונים ומכירת מוצרים מגוונים, כגון חולצות עם לוגו האתר. האתר הצליח לגייס סכום משמעותי באמצעות קמפיין בו השתתפו ידוענים ואמנים רבים. בנוסף, קיימו חברי המערכת הרצאות ואירועים גיוס כספים.
מאז הקמתו, למקום הכי חם בגיהנום היו הישגים משמעותיים, כשהמשמעותי ביותר ביניהם היא שהאתר קיבל הכרה מקצועית והצליח להתגבר על מכשולים בירוקרטיים, כדוגמת קבלת תעודות עיתונאי לעיתונאים העובדים בו.
האתר חרת על דגלו את המילים הבאות: ״עיתונות אולי לא יכולה לשנות את העולם, אבל זה לא אומר שאי אפשר לעשות שינוי. אנחנו בונים כאן בית לעיתונאים ולעיתונות, במטרה לעבוד בשירותו של המקצוע הכי נפלא שיש, ולחזור לעקרון הבסיסי שמנחה אותו – לספר סיפור. סיפור שמאפשר לנו לראות ולהבין את העולם, ולשנות באמצעותו את המציאות, הפרטית והחברתית. סיפורים על מקרים ואנשים שקולם לא נשמע, הסיפורים שבשבילם אנשים פתחו עיתון, אלה שגורמים לנו לצאת שבוע אחרי שבוע לשטח, הסיפורים שבגללם אתם נכנסים למקום הזה״.

;העין השביעית
"העין השביעית" הוא כלי תקשורת ישראלי עצמאי, הפועל כאתר אינטרנט, המתמקד בסקירה ביקורתית של ערוצי המדיה המרכזיים בתקשורת ההמונים בישראל הממלא תפקיד חשוב בשמירה על עקרונות הדמוקרטיה והשקיפות.
האתר, שהחל את דרכו ככתב עת מודפס, הפך במהירות לקול בולט בשיח הציבורי בחברה הישראלית, המבצע ניתוח ופירוש של ההתנהלות של כלי התקשורת המרכזיים בישראל.
אתר "העין השביעית" עוסק בעיקרו בסקירה מעמיקה של התנהלותם של כלי התקשורת המסורתיים והחדשים בישראל, תוך שהוא מבצע בחינה של הסיקור התקשורתי של אירועים אקטואליים, מנתח את השפעת הבעלים של כלי התקשורת על התכנים המפורסמים בהם, ומבצע חשיפה במקרים בהם מתקיימת הטיה, השמצה ושחיתות.
צוות העיתונאים של "העין השביעית" כולל את שוקי טאוסיג, אורן פרסיקו ואיתמר ב״ז (בן זקן), אשר זכו להכרה מקצועית רבה על עבודתם. בשנת 2023, הם זכו בפרס סוקולוב לעיתונות הכתובה על תרומתם המשמעותית לעיתונות הישראלית.

;ערוץ TOV אקטואליה יהודית
"ערוץ TOV אקטואליה יהודית" הוא ערוץ אינטרנטי ישראלי הפועל בעיקר בפלטפורמת YouTube, והוא מציע תכנים מקוריים בנושאים מגוונים, החל מאקטואליה ועד תרבות, מנקודת מבט יהודית. הערוץ, שהוקם בשנת 2010 תחת השם "אורות – טלוויזיה יהודית" כחלק מאתר ynet, עבר שינויים והתפתח במהלך השנים, ובשנת 2022 הושק מחדש במתכונתו הנוכחית תחת הנהלת ומימון של איש העסקים ישראל זעירא ושותפו טל ברקאי.

ערוץ TOV שואף לספק לקהל צופיו תכנים איכותיים, מגוונים ומעמיקים, העוסקים בנושאים הרלוונטיים לחיי היום-יום של הקהילה היהודית, תוך הצגת פרשנות ייחודית על אירועים אקטואליים, ומגוון רחב של תוכניות העוסקות בתרבות, חברה, דת ופנאי. אחד מיעדיו המרכזיים הוא להציע אלטרנטיבה לתכנים הקיימים במרחב הדיגיטלי, תוך התמקדות בערכים יהודיים ובתוכן המכונה על ידם: "נקי ומסונן".
קהל היעד העיקרי של TOV הוא הציבור הדתי והמסורתי בישראל, וכן יהודים ברחבי העולם המעוניינים לשמור על קשר עם הזהות היהודית שלהם. עם זאת, הערוץ פונה גם לקהל רחב יותר המעוניין בצריכת תוכן איכותי וערכי. הערוץ הצליח לבסס את מעמדו כערוץ מוביל בשוק התוכן היהודי, וזוכה לפופולריות רבה בקרב הקהל שלו. הערוץ נחשב לאמצעי מדיה אלטרנטיבי משום שהוא איננו מקבל מימון מגופים ממשלתיים ופועל על בסיס תרומות.

;הטלוויזיה החברתית באינטרנט
הטלוויזיה החברתית באינטרנט היה פורטל דיגיטלי במדינת ישראל, שהוקם בשנת 2006 במטרה להעצים את הקול של ארגונים חברתיים וארגוני שמאל. הפלטפורמה של האתר סיפקה במה ייחודית לארגונים הללו, ולפיכך הזמינה את הציבור הרחב- לקחת חלק פעיל ולהשתתף ביצירת התוכן והפצתו באינטרנט, והוא נסגר ב־31 בדצמבר 2023.
האתר נועד לקדם את השיח הציבורי בישראל, להעלות למודעות עבור נושאים חברתיים, ועל מנת לעודד פעילות אזרחית למען החברה. למרות ההצלחה והתרומה המשמעותית של האתר, הוא הפסיק לפעול ב-31 בדצמבר 2023. עם זאת, בזכות תרומות של תומכים, האתר והתכנים שבו נשמרו והם זמינים לצפייה עבור הציבור אשר מעוניין לצרוך אותם. מה שהופך אותו לאמצעי תקשורת אלטרנטיבי הוא שמדובר בארגון ללא כוונת רווח, ותקציבו נמשך על ידי קרנות ותרומות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* אתר [https://shakuf.co.il/about "שקוף"]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* Atton, Chris. Alternative Media. [Digital print.]. London: SAGE Publications, 2010. [https://search.ebscohost.com/ Link].
* Boreing, Jeremy. “Introducing Bentkey, A New Adventure In Kids Entertainment,” The Daily Wire, October 17, 2023. [https://www.dailywire.com/news/introducing-bentkey-a-new-adventure-in-kids-entertainment Link].
* Buyens, Willem, Peter Van Aelst. “Alternative Media, Alternative Voices? A Quantitative Analysis of Actor Diversity in Alternative and Mainstream News Outlets”. Digital Journalism 10, no February 2022.[https://doi.org/10.1080/21670811.2021.1929366 link].
* Cammaerts, Bart, Olga Bailey Nico Carpentier. Understanding Alternative Media. UK: McGraw-Hill Education, 2007.[https://books.google.co.il/books?id=HtFEBgAAQBAJ&lpg=PP1&hl=iw&pg=PP1 link].
* Coyer, Kate, Tony Dowmunt, Fountain Alan. The Alternative Media Handbook. 0 ed. Routledge, 2007.[https://doi.org/10.1080/21670811.2021.1929366 link].
* Decampo, Nick. Alternative Cinema: The Unchronicled History of Alternative Cinema in the Philippines (Film Development Council of the Philippines, 2022). [https://nlpdl.nlp.gov.ph/CC01/NLP00VM052mcd/v8/v5.pdf Link].
* Fergus, Sarah Cool. “6 Alternative Revenue Streams for News Publishers”. Twipe, 2023. [https://www.twipemobile.com/6-alternative-revenue-streams-for-news-publishers/ Link].
* "Indymedia The Independent Media Center”. in Encyclopedia of Social Movement Media. 2455 Teller Road, Thousand Oaks California 91320 United States: SAGE Publications, Inc., 2011.[https://doi.org/10.4135/9781412979313.n114 link].
* “Indymedia: It’s Time to Move on Analysis.” CeaseFire Magazine, February 17, 2013.[https://ceasefiremagazine.co.uk/indymedia-its-time-move/ link].
* Kidd, Dorothy. “The Value of Alternative Media”. Peace Review 11, no 1. 03/1999. [https://doi.org/10.1080/10402659908426238 link].
* McCaffery, Ed. Encyclopedia of Social Movement Media. Thousand Oaks, Calif.: SAGE Publications, 2011. [https://us.sagepub.com/en-us/nam/encyclopedia-of-social-movement-media/book220860 Link].
* Rose, Cynthia. “Alternative News Service’s Hourlong WTO Video A Hit”. Seattle Times Staff Reporter,23/12/1999. [https://web.archive.org/web/20110519093045/http:/community.seattletimes.nwsource.com/archive/?date=19991223&slug=A19991224010135. Link].
* Simms, Rupe. “‘I am a Non-Denominational Christian and a Marxist Socialist:’ A Gramscian Analysis of the Convention People’s Party and Kwame Nkrumah’s Use of Religion”. Sociology of Religion 64, no 4 (2003). P.463. [https://doi.org/10.2307/3712336. link].
* Waltz, Mitzi. Alternative and Activist Media. Edinburgh University Press, 2005.[https://doi.org/10.1515/9780748626229 link].
* The Daily Wire" About. [https://www.dailywire.com/about Link]״.
* Teixeira, Lina Moscoso, Ana Jorge. “Plataformas de Financiamento Coletivo na Economia Política dos Média Alternativos”. Comunicação e Sociedade 39. 30/06/2021. [https://revistacomsoc.pt/index.php/revistacomsoc/article/view/2863 Link].
</div>

== הערות שוליים ==

2024 08
קטגוריה:תקשורת המונים