OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קליפורד קרזון

סר קליפורד מייקל קרזון (אנגלית: Sir Clifford Michael Curzon; 18 במאי 1907 - 1 בספטמבר 1982) היה פסנתרן אנגלי עם שורשים יהודיים.

== חייו ==
קליפורד מייקל זיגנברג נולד בלונדון למייקל ומרי זיגנברג, ששינו כעבור זמן קצר את שמם לקרזון.

קרזון למד באקדמיה המלכותית למוזיקה, שם זכה במדליית הזהב היוקרתית על שם מקפארן בשנת 1924, כשהיה בן 17. קרזן היה התלמיד הצעיר ביותר שהתקבל מאז ומעולם לחטיבה הבוגרת של האקדמיה. ב-1924 התמנה לאחד משבעה מרצי-משנה וב-1926 סיים את לימודיו.

הופעתו הראשונה בפומבי הייתה בקונצרט פרום ב-1923, שם ניגן את הקונצ'רטו המשולש של באך בניצוח הנרי ווד. בין 1928 ל-1930 השתלם אצל ארתור שנאבל בברלין. לאחר זאת למד אצל ונדה לנדובסקה ונדיה בולאנז'ה בפריז. הוא יצא לסיורי הופעות ברחבי אירופה וארצות הברית.

בשנת 1931 נשא קרזון לאישה את הצ'מבליסטית והפסנתרנית האמריקאית לוסיל ואלאס. לבני הזוג לא היו ילדים משלהם, אבל כשזמרת הסופרן הנודעת מריה צ'בוטארי מתה בשנת 1949 בווינה, בגיל 39, אימץ הזוג קרזון את שני בניה היתומים.

קרזון נודע במיוחד בפרשנויותיו ליצירות מוצרט ושוברט. על אף עזבון נכבד של תקליטים שהניח במותו, יחסו העוין להקלטות היה בגדר עובדה מוכרת ולא פעם אסר על הוצאת תקליטים, שלא הציגו אותו במיטבו ולא השיגו את אמות המידה הגבוהות שהציג לעצמו. בצעירותו צוין כמי שמעודד ביצועי מוזיקה מודרנית; לנוקס ברקלי הקדיש לו את הסונאטה לפסנתר שלו. בגיל מבוגר יותר נטה לדבוק ברפרטואר האוסטרי-גרמני של המאה ה-18 וה-19.

דודו של קליפורד היה אלברט קטלבי והוא תיאר את ילדותו באוזני מראיין בתוכנית של שירות השידור הבריטי:
"קליפורד הקטן היה אמור להיות במיטה, אבל לא, הוא ישב מחוץ לחדר, על מישורת המדרגות, מקשיב לנגינת 
הדוד שלי שעלתה אלי דרך בית המדרגות בבית אבי הישן, וכך קטעי המוזיקה הראשונים ששמעתי ממש היו אותן מנגינות בנות אלמוות של קטלבי."

בשנת 1980 קיבל קרזון את מדליית הזהב של אגודת הפילהרמונית המלכותית.

קליפורד קרזון נפטר ב-1 בספטמבר 1982 ונקבר לצד אשתו בחצר כנסיית סיינט פטריק בפאטרדייל, סמוך לביתם במחוז האגמים. על מצבתו חרותות מילות הפתיחה של "על המוזיקה" מאת שוברט: Du holde Kunst
("אמנות נאווה, מכולן יפית").

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:פסנתרנים בריטים

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1907
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1982
מריה צ'בוטארי

מריה צ'בוטארי (רומנית: Maria Cebotari; 10 בפברואר 1910 - 9 ביוני 1949), זמרת סופרן ושחקנית אוסטרית ילידת מולדובה.

== חייה ==
מריה נולדה בשם צ'ובוטארו בקישינב, אז באימפריה רוסית וכיום ברפובליקה של מולדובה. היא למדה שירה בקונסרבטוריון של קישינב ובשנת 1929 הצטרפה ללהקת התיאטרון האמנותי של מוסקבה כשחקנית. לאחר זמן קצר נישאה לראש הלהקה, הרוזן אלכסנדר וירודוב.

הלהקה עברה לברלין וצ'בוטארי השתלמה בשירה אצל אוסקר דניאל במשך שלושה חודשים והופיעה לראשונה כזמרת אופרה בתפקיד מימי בלה בוהם של פוצ'יני בזמפראופרה של דרזדן, ב-15 במרץ 1931. ברונו ולטר הזמין אותה לפסטיבל זלצבורג, שם שרה את אורידיצ'ה ב"אורפיאו ואורידיצ'ה" של גלוק.

בשנת 1935 שרה בתפקיד אמינטה בהצגת הבכורה של האופרה "האישה השתקנית" מאת ריכרד שטראוס, בניצוח קרל בהם בבית האופרה של דרזדן. שטראוס יעץ לה לעבור לברלין, ובשנת 1936 הצטרפה אל האופרה של ברלין, שם הייתה פרימדונה עד 1946. בשנה זו שרה את סוזאנה בנישואי פיגארו, את צרלינה בדון ג'ובאני ואת סופי באביר הוורד עם להקת בית האופרה של דרזדן בהופעותיה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. לאחר זאת הופיעה ברבים מבתי האופרה החשובים בעולם, ביניהם האופרה של וינה ולה סקאלה במילאנו.

צ'יבוטארי התגרשה מן הרוזן וירודוב ב-1938 ונישאה לשחקן האוסטרי גוסטב דיסל, שלו ילדה שני בנים. לצד הקריירה המצליחה שלה באופרה, הופיעה צ'יבוטארי בכמה סרטים הקשורים לאופרה - כגון "שלוש הנשים של ורדי", "מריה מאליברן", "חלומה של מאדאם בטרפליי". בשנת 1946 עזבה את ברלין והצטרפה לאופרה של וינה. היא ביקרה שוב בקובנט גארדן ב-1947 עם להקת האופרה הווינאית ושרה את סלומה, דונה אנה בדון ג'ובאני, הרוזנת אלמביבה בנישואי פיגארו.

בעלה, גוסטב דיסל, מת בהתקף לב ב-20 במרץ 1948. בשעת הצגה של "נישואי פיגארו" בלה סקאלה בראשית 1949 חשה כאבים קשים. תחילה לא התייחסו הרופאים ברצינות לתלונותיה, אבל ב-31 במרץ 1949 התמוטטה ונפלה בשעת הצגת אופרטה של קרל מילקר בווינה. בניתוח שנערך ב-4 באפריל מצאו הרופאים סרטן בכבד ובלבלב. היא מתה מסרטן ב-9 ביוני 1949 בווינה. הפסנתרן הבריטי סר קליפורד קרזון ואשתו אימצו את שני בניה.

קולה של צ'בוטארי היה גמיש ורבגוני להפליא והרפרטואר שלה הקיף תפקידי קולורטורה ותפקידים קומיים, ליריים ודרמטיים; לדוגמה, היא שרה את כרמן, את סוזאנה בנישואי פיגארו, את ויולטה בלה טרוויאטה ואת סלומה - כולן באותה עונה. היא התרכזה בארבעה מלחינים - מוצרט, ריכרד שטראוס, ורדי ופוצ'יני. 

רבים מתקליטיה הקיימים עדיין הם מהקלטות חיות. אף כי איכות הצליל ירודה ביותר, ההקלטה השלמה שלה כסלומה (בביצוע חי ב-30 בספטמבר 1947 בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן מציגה אותה כאחת ממבצעות "סלומה" הגדולות ביותר ששירתן השתמרה בהקלטה.

חברת התקליטים האוסטרית פרייזר הוציאה כמה הקלטות שלה; בין התקליטים "אמנותה של מריה צ'בוטארי".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרי סופרן
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה אוסטרים
קטגוריה:זמרות אוסטריות 
קטגוריה:רומנים מבסרביה
קטגוריה:ילידות 1910
קטגוריה:נפטרות מסרטן הלבלב
קטגוריה:אוסטריות שנולדו ב-1910
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1910
קטגוריה:נפטרות ב-1949
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1949
צ'נדריקה קומרטונגה

צ'נדריקה קומרטונגה (בסינהלית: චන්ද්‍රිකා බන්ඩාරනායක කුමාරතුංග, בטמילית: சந்திரிக்கா குமாரதுங்க; נולדה ב-29 ביוני 1945) הייתה נשיאת סרי לנקה בין השנים 1994–2005.

אביה של קומרטונגה, סולומון בנדרנאיקה היה ראש ממשלת סרי לנקה מ-1956 ועד הירצחו ב-1959. אז, הוחלף בידי רעייתו, אמה של קומרטונגה, סירימאבו בנדרנאיקה, שכיהנה בתפקיד זה במשך 18 שנים, שהשתרעו על פני 3 תקופות.

== חייה ==
קומרטונגה למדה מדע המדינה במכון ללימודי פוליטיקה בפריז, ובזמן שהייתה בצרפת אף נטלה חלק במרד הסטודנטים. עם שובה לסרי לנקה, הצטרפה למפלגת החופש של סרי לנקה, אותה הנהיגה אמה. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 החזיקה במספר משרות ציבוריות – בוועדה לרפורמה בקרקעות, בוועדה שפעלה להקמת חוות משותפות ובארגון המזון והחקלאות.

ב-1977, הובסה מפלגת החירות בבחירות, ונשארה באופוזיציה במשך 17 שנים. במשך כל התקופה הזו, נשארה בנדרנאיקה בראש המפלגה, על אף נסיונותיהם של קומרטונגה ואחיה להדיחה.

ב-1994 הוקמה מפלגת "ברית העם", איחוד של מספר מפלגות, ובהן מפלגת החופש. המפלגה ניצחה בבחירות, וב-19 באוגוסט מונתה קומרטנגה לראש הממשלה. זמן קצר אחר כך ניצחה גם בבחירות לנשיאות. ב-12 בנובמבר הושבעה כנשיאה, ומינתה את אמה לראש הממשלה. בראשית כהונתה כנשיאה נקטה תחילה בקו פייסני כלפי הטמילים, במטרה לשים קץ למלחמת האזרחים המתמשכת, אך משמאמציה לא נשאו פרי, הורתה להחריף את הלחץ הצבאי.

באוקטובר 1999, הכריזה קומרטונגה על הקדמת הבחירות. בפיגוע התאבדות שהתרחש בעצרת הבחירות האחרונה שלה לפני הבחירות, שנערכה בקולומבו ב-18 בדצמבר, נהרגו 15 בני אדם. קומרטונגה עצמה איבדה את עינה הימנית. הפיגוע יוחס לנמרים הטמילים, אך בביוגרפיה בלתי רשמית בשם "מלכת הגנבים" נטען כי הפיגוע בוצע על ידי מקורביה של קומרטונגה על מנת לעורר אהדה לקראת הבחירות. שלושה ימים לאחר הפיגוע זכתה קומרטונגה בניצחון סוחף בבחירות, והושבעה למחרת לכהונה נוספת.

בבחירות לפרלמנט שנערכו ב-2001, ספגה מפלגתה מפלה, והיא נאלצה למנות את יריבה, ראניל ויקרמסינגה מהמפלגה הלאומית המאוחדת, לראש הממשלה. בפברואר 2002 חתמה ממשלת ויקרמסינגה על הסכם הפסקת אש עם הנמרים הטמילים, ובדצמבר נפתחו שיחות שלום בנורווגיה. קומרטנגה סברה שוויקרמסינגה ותרן מדי כלפי הטמילים, וב-4 בנובמבר 2003, בעת שוויקרמסינגה ביקר בארצות הברית, הכריזה על מצב חירום, פיזרה את הפרלמנט ופיזרה כוחות צבא ברחבי המדינה.

לקראת הבחירות ב-2004, חברה ל"ברית העם" מפלגת השמאל "חזית השמאל העממית", והוקמה מפלגת "ברית החירות העממית המאוחדת". המפלגה זכתה בבחירות שנערכו ב-2 באפריל, וקומרטנגה יכלה למנות ראש ממשלה נוח יותר מבחינתה, מהינדה רג'פקסה. ביוני 2005 החליטה חזית השמאל העממית לפרק את השותפות עם ברית העם, על רקע ההחלטה לשתף את הנמרים הטמילים בסיוע שהגיע למדינה לאחר אסון הצונאמי.

ב-2005 הסתיימה כהונתה של קומרטנגה כנשיאה. קומרטנגה טענה שאין חשיבות לכך שהבחירות הקודמות הוקדמו בשנה (מ-2000 ל-1999), וכי על הבחירות להתקיים ב-2006. בית המשפט העליון דחה טענה זו, ובנובמבר נפרדה מכסאה. ראש הממשלה, רג'פקסה, נבחר לנשיאות במקומה.

מאז סיום כהונתה פעילה קומרטנגה בארגונים בינלאומיים, בהם מועצת מנהיגות העולם ומועדון מדריד.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20040603183314/http://www.priu.gov.lk/execpres/cbk.html צ'נדריקה קומרטונגה באתר ממשלת סרי לנקה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי סרי לנקה
קטגוריה:ראשי ממשלת סרי לנקה
קטגוריה:נשיאות
קטגוריה:בוגרי המכון למדע המדינה פריז
קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
קטגוריה:נשים בראשות ממשלה
קטגוריה:ילידות 1945
קטגוריה:ילידי 1945
הפארק הלאומי טה אורוורה

הפארק הלאומי טה אורוורה (באנגלית: Te Urewera National Park) הוא פארק לאומי במרכז האי הצפוני של ניו זילנד, בצפון מזרח חבל הוקס ביי. הפארק משתרע על שטח של 2,127 ק"מ רבוע הכוללים את אגם ואיקרמואנה, שנוצר לפני 2200 שנה על ידי מפולת אדירה שחסמה את נהר Waikaretaheke, וכן את היער הטבעי הגדול ביותר שנשתמר באי הצפוני. האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1954 ובצמוד אליו נמצאת שמורת היער פהירינקי (Whirinaki Forest Park).

הפארק הלאומי טה אורוורה הוכרז ב-28 ביולי 1954 על שטח מצומצם באגן ההיקוות של אגמי ואיקרמואנה וואיקראיטי. שטחו הפארק הורחב בצורה משמעותית בשנת 1957, והורחב שוב מספר פעמים בשנות ה-60 וה-70.
בתוך שטח הפארק נמצא מסלול ההליכה המקיף את אגם ואיקרמואנה-אחד הטרקים היפים והחשובים באי הצפוני. כמו כן טה אורוורה מגן על האזור הגדול ביותר ביער קדום שנותר באי הצפוני ובו כמעט כל מיני הציפורים המקומיות של ניו זילנד.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.doc.govt.nz/templates/PlaceProfile.aspx?id=38442 הפארק הלאומי טה אורוורה] באתר ה-DOC, מחלקת השימור של ניו זילנד
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו זילנד: פארקים לאומיים
קטגוריה:האי הצפוני
סמואל גובאט

גובאט בצעירותו
הבישוף סמואל גובאט (בגרמנית: Samuel Gobat; 26 בינואר 1799 – 11 במאי 1879) היה כומר ומיסיונר פרוטסטנטי שווייצרי, אשר שימש כבישוף הפרוטסטנטי השני של ירושלים. 

סמואל גובאט נולד בעיר ברן שבשווייץ. בין השנים 1823–1826 שמש גובאט במסיון בעיר בזל. לאחר תקופה זאת נסע ללונדון ופריז ורכש ידע בשפה הערבית ובשפת הגעז.

==אתיופיה==
מצויד בידיעותיו שפת הגעז יצא בשליחות מיסיונרית לאתיופיה. בין השנים 1830–1835 ערך שני מסעות לאתיופיה. הראשון בין השנים 1830–1832 והשני בין השנים 1835–1836. בסך הכול שהה כשלוש שנים באתיופיה. גובאט נאלץ לעזוב את אתיופיה בגלל מחלות קשות שתקפו אותו בארץ זאת. את שנותיו אלו הנציח בספר המתאר את הקורות אותו בשליחותו שם. לאחר חזרתו מאתיופיה שהה מספר שנים באי מלטה, שם הוא השתתף בהכנת תרגום של התנ"ך לשפה הערבית.

==ארץ ישראל==
הכניסה לבית הספר שהקים בהר ציון
בשנת 1846 מונה גובאט לבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים. מינוי זה היה פרי פשרה בין גרמניה לאנגליה בדבר זהותו של הבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים. הממשלות של אנגליה וגרמניה אמנם החליטו על הקמת כנסייה פרוטסטנטית משותפת לאנגליקנים וללותרנים בירושלים הייתה מחלוקת בדבר זהותו של מי שיעמוד בראשות כנסייה זאת. הגרמנים היו מעוניינים בבישוף גרמני והאנגלים היו מעוניינים בבישוף אנגלי. כפשרה הוחלט על מינוי של גובאט שמוצאו השווייצרי הפך אותו למועמד מוסכם על שני הצדדים. 

גובאט שמש כבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים במשך למעלה משלושים שנה. במשך תקופה זאת הוא פעל לביסוסה של הכנסייה הפרוטסטנטית בארץ ישראל ואף בעבר הירדן, לשם ערך מסעות להפצת האמונה הנוצרית הפרוטסטנטית. 

בשונה מקודמו בתפקיד, הבישוף מיכאל שלמה אלכסנדר, פעילותו המיסיונרית של גובאט התמקדה במאמיני הכנסיות המזרחיות והקתוליות בארץ ישראל. קודמו, הבישוף אלכסנדר, שהיה יהודי מומר התמקד בהפצת הנצרות הפרוטסטנטית בקרב היהודים. גובאט לא התנגד לקבלת יהודים מומרים לכנסייה אך השתדל לקבל רק מומרים 'לשם שמיים' ולא כאלו שפנו לנצרות מסיבות חומריות וכדומה. כחלק מפועלו המיסיונרי, גובאט גם הקים בארץ ישראל בתי ספר רבים שלימדו קרוא וכתוב בקרב תושבי הארץ, נוצרים ואף מוסלמים. בין המוסדות הללו היה בית ספר תיכון לנערים על הר ציון. מוסד זה כונה על שמו - בית הספר גובאט ופעל במשך שנים ארוכות לאחר מותו. בין כתליו למדו יחדיו נוצרים, מוסלמים ואף מעט תלמידים יהודים. 

גובאט נקבר בבית הקברות הצמוד למוסד החינוכי שהקים בהר ציון. בשנת 1884 יצא לאור בבזל ספר הסוקר את תולדות חייו. בספר זה נעשה שימוש ניכר בחומרים אוטוביוגרפים. הספר תורגם גם לשפה האנגלית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.itac-israel.org/biographies_Samuel_Gobat.html סמואל גובאט - ביוגרפיה] באתר הכנסייה האנגליקנית בירושלים 

קטגוריה:כמרים
קטגוריה:בישופים
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:מיסיונרים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מיסיונרים בארץ ישראל
קטגוריה:אנשי דת שווייצרים
קטגוריה:אנשי דת פרוטסטנטים
קטגוריה:אישים הקבורים בהר ציון
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1799
קטגוריה:נפטרים ב-1879
כנר ראשי

הכנר הראשי (גם: קונצרטמייסטר) הוא "מנהיג" התזמורת הקלאסית, משנה בתפקידו למנצח, ולמעשה הנגן המוביל את התזמורת כולה ובפרט את כלי הקשת.

הכנר הראשי אחראי על המשמעת ומילוי אחר הוראות המנצח ועל חזרות הנערכות ללא נוכחות המנצח, וזאת בנוסף לתפקידו ככנר המוביל את סקציית הכינור הראשון בתזמורת סימפונית או תזמורת כלי קשת.
על פי סידור התזמורת הנהוג, הכנר הראשון יושב ליד המנצח, משמאלו, בצד הקרוב לקהל.

בין תפקידיו:

במהלך החזרות, הכנר הראשי מכתיב את כיווני הקשתות לכל נגני כלי המיתר, נותן הערות קלות, ודואג לסדר ואחדות בין הנגנים. הוא מנהל את החזרות בהיעדרו של המנצח.

בתחילת הקונצרט, נהוג שכל כלי המיתר מכוונים את הכלים על פי הכיוון של הכנר הראשי, לאחר שהתאים את כיוונו לאבובן הראשון. בנוסף, כאשר נכנס המנצח או הסולן לבמה התזמורת קמה על פי סימן של הכנר הראשי, ומקובל שהמנצח או הסולן לוחצים את ידו של הכנר הראשי (בתזמורות ובמדינות מסוימות, מקובל גם שהכנר הראשי עומד על מנת לתת הנחיה לאבובן הראשון לתת את הצליל לה או שהוא נכנס לאחר התזמורת, בנפרד, וקד קידה בשמה).

במהלך הנגינה, הכנר הראשי מוביל את התזמורת על ידי מחוות קלות בגופו.

לעיתים, ביצירות סימפוניות, ישנו תפקיד לכינור סולו. במקרים כאלו, כאשר לא מדובר בתפקיד לכנר סולן אלא בקטעים קצרים יחסית בתוך היצירה, הכנר הראשי ינגן את התפקיד (על כל פנים, דברים אלו נכונים לכל ראש סקציה, לאו דווקא לכנר הראשון).

גם בהרכבים קאמריים, כגון רביעיית מיתרים, נהוג שהכנר הראשון מוביל את ההרכב. גם במקרה זה, הדבר בא לידי ביטוי כמו בתזמורת, בהנהגת ההרכב, שמירת האחדות בין הנגנים, כיוון הכלים והובלת ההרכב בזמן הנגינה. בהשאלה תפקיד זה ממולא על ידי נגן הקלרינט בתזמורות כלי נשיפה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוזיקה קלאסית
*
מיכאל שלמה אלכסנדר

המצבה על קברו של הבישוף אלכסנדר הכיתוב בעברית על המצבה
מיכאל שלמה אלכסנדר (1 במאי 1799 – 23 בנובמבר 1845) היה יהודי מומר אשר שמש כבישוף האנגליקני הראשון של ירושלים.

==ביוגרפיה==
מיכאל שלמה אלכסנדר נולד בעיירה שיינלנקה (Schönlanke) בפולין גדול שבפרוסיה (כיום בפולין) למשפחה יהודית מאנגליה.
אביו היה רב. בשנת 1820 היגר לאנגליה והתפרנס מהוראת מקצועות היהדות במשפחה יהודית. בשנת 1823 התמנה לחזן ושוחט בעיר נוריץ', שם התוודע לנצרות ונוצר קשר בינו לבין ארגון מיסיונרי. בשנת 1825 המיר את דתו לנצרות. לאחר המרת דתו עבר ללמד עברית בעיר דבלין. בשנת 1827 מילא שליחות מיסיונרית בדנציג שבפרוסיה. 

בין השנים 1831–1841 היה פרופסור בקינגס קולג' שבלונדון וסייע ברענון התרגום העברי לברית החדשה. בחודש אוגוסט בשנת 1840 חתם אלכסנדר, ביחד עם עוד כמה מומרים, על מכתב מחאה כנגד עלילת הדם בדמשק. בדצמבר 1841 הוא הוסמך כבישוף ויצא למסע לירושלים על-מנת לייסד שם בישופות פרוטסטנטית. 

בירושלים פעל להפצת הנצרות בקרב היהודים ולהקמת מוסדות אנגליקנים בארץ ישראל. הוא רכש בית לכנסייה, הקים בית ספר למלאכה עבור יהודים, הקים גרעין של שירותי רפואה עבור יהודי ירושלים ועוד. פעילותו המסיונרית של אלכסנדר לא מצאה חן בעיני גורמים מסוימים במשרד החוץ הבריטי. הקונסול הבריטי בירושלים באותה העת, ויליאם טנר יאנג, התנגד לפעילויותיו המיסיונריות של אלכסנדר וניסה להצר את צעדיו. 

בואו לארץ ישראל דרבן את הכנסייה הקתולית והכנסייה היוונית-אורתודוקסיות להגביר את פעילותן בארץ ישראל כמשקל נגד לפועלם האפשרי של הפרוטסטנטים בקרב הנוצרים בארץ ישראל. בשנים שלאחר בואו של סמואל גובאט לירושלים, בשנות הארבעים של המאה התשע עשרה, הוקמו הנציגויות של הכנסייה הקתולית (לטינים ויוונים קתולים) והכנסייה של היוונים אורתודוקסים בירושלים. 

בשנת 1845 נפטר הבישוף אלכסנדר במצרים, שם שהה בדרכו לאנגליה. הוא נקבר בבית הקברות האנגליקני על הר ציון. לאחר מותו מונה השווייצרי סמואל גובאט לבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070929101444/http://www.itac-israel.org/biographies_Michael_Solomon_Alexander.html ביוגרפיה] באתר הכנסייה האנגליקנית בירושלים (אנגלית) 
* [https://web.archive.org/web/20060812093302/http://www.hadavar.org/Alexandertest.html ביוגרפיה מורחבת] באתר הקהילה המשיחית של אירוויין, קליפורניה

קטגוריה:יהודים מומרים בריטים
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:מיסיונרים בארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בהר ציון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בישופים אנגליקנים
קטגוריה:פוזנן: אישים
קטגוריה:ילידי 1799
קטגוריה:נפטרים ב-1845
קטגוריה:מתנצרים
צ'ט בייקר

צ'זני הנרי "צ'ט" בייקר ג'וניור (באנגלית: Chesney Henry "Chet" Baker Jr; 23 בדצמבר 1929 – 13 במאי 1988) היה מוזיקאי, זמר וחצוצרן ג'אז אמריקאי.

==חייו==
אנדרטה לזכרו ב[[אמסטרדם.]]
בייקר נולד וגדל בייל, אוקלהומה. אביו היה גיטריסט והנחיל לבנו את האהבה למוזיקה כשבגיל צעיר הפגיש אותו עם הטרומבון, אותו החליף מאוחר יותר בחצוצרה. לימים יהיה לאחד מנגני החצוצרה המובילים והמפורסמים בעולם הג'אז.

במהלכם של כמעט ארבעה עשורים הוציא בייקר עשרות אלבומים. בתחילת שנות החמישים החל לנגן ביחד עם סטן גץ ופריצתו הגדולה הגיעה כאשר הוזמן על ידי צ'ארלי פארקר לנגן עמו. לאחר מכן צ'ט החל גם לשיר, בקול רך וענוג, שעורר הדים רבים בעולם המוזיקה. רבים תהו שמא עדיף שיתרכז בנגינה בלבד, אך היו רבים ששירתו חדרה ללבם. בין הביצועים המפורסמים שלו נכללים "The Thrill Is Gone", "My Funny Valentine", "I Fall in Love Too Easily" ו-"Ev'ry Time We Say Goodbye".

בשנת 1979 הוא הקליט את האלבום "No Problem".

כמו רבים מחבריו, בייקר סבל מהתמכרות לסמים. ההתמכרות להרואין השפיעה לרעה על הקריירה שלו, והוא ריצה עונש מאסר בבית סוהר באיטליה, ומאוחר יותר אף גורש מגרמניה המערבית ומאנגליה עקב עבירות הקשורות בסמים.

את שנותיו האחרונות העביר בייקר בעיקר באירופה. ב-13 במאי 1988, הוא נפל מחדרו שבקומה השנייה של מלון באמסטרדם, נפגע בראשו ומת, בגיל 58. בחדרו ובגופו נמצאו כמויות גדולות של הרואין וקוקאין. אחרי מותו היו שטענו שנדחף מהחלון ובעצם נרצח, והיו שסברו שהתאבד. היו ראיות לכאן ולכאן אך אף אחת מהטענות הללו לא הוכחה. גופתו הוחזרה הביתה והוא נקבר בבית קברות באינגלווד, קליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.chetbakerjazz.com/ קרן צ'ט בייקר]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:זמרי ג'אז אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:חצוצרנים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: חצוצרנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
אנרגי קוטבוס

פ.צ. אנרגי קוטבוס (בגרמנית: FC Energie Cottbus) הוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר קוטבוס שבחבל לאוסיץ אשר במדינת ברנדנבורג. המועדון שיחק בעונת 2018/19 בליגה הגרמנית השלישית אך לאחר עונה זו ירד לליגה אזורית צפון-מזרח.

רשמית, נוסד המועדון ב-1963 תחת השם אס-צה (SC) אנרגי קוטבוס, ולאחר גלגולים שונים קיבל ב-1990 את שמו הנוכחי. אך במובנים מסוימים ניתן לזהות את שורשיו המוקדמים כבר ב-1919. קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל היא חברת כבוד במועדון.

==היסטוריה==
===1919-1933: שורשים===
ב-1919 ייסדו כורי פחם מהעיירה מארגה, מועדון כדורגל בשם גליקאאוף מארגה (Glückauf Marga). המועדון התפרק ב-1925 ותחתיו הקימו הכורים מועדון חדש בשם אף-אס-פאו שטורם מארגה (FSV Sturm Marga). ב-1933 עלתה המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, ובמסגרת מלחמתה באיגודי עובדים ושאר התארגנויות פוליטיות, אסרה על פעילותו של המועדון.

===1949-1966: כדורגל ופוליטיקה===
המועדון שב לפעילות לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1949, תחת השם פרנץ מרינג מארגה (Franz Mehring Marga), שבחלוף שנה הוחלף לבה-אס-גה אקטיפיסט בריסקה-אוסט (BSG Aktivist Brieske-Ost). שמו של המועדון שונה שוב ב-1954 לאס-צה אקטיפיסט בריסקה-זנפטנברג (SC Aktivist Brieske-Senftenberg). 
במהלך שנות ה-50 התמקמה הקבוצה בדרך כלל במרכז הטבלה של הליגה המזרח-גרמנית.

בתחילת שנות ה-60 התדרדר המועדון עד לליגה הרביעית. שלטונות מזרח-גרמניה, שנהגו להתערב בענייניהן של אגודות הספורט משיקולים פוליטיים שונים, הורו ב-1963 להעביר את כל השחקנים למועדון אס-צה אנרגי קוטבוס, שאך זה נוסד.

באמצע שנות ה-60 יזמו השלטונות ארגון מחדש בכדורגל המזרח-גרמני, במסגרתו הופרדו קבוצות כדורגל מאגודות הספורט שבתוכם פעלו. קבוצת הכדורגל של אס-צה אנרגי התהוותה מחדש תחת השם בה-אס-גה פון בודו קראוץ
(BSG Von Bodo Krautz), אך ב-31 בינואר 1966 שונה שמה לבה-אס-גה אנרגי. תאריך זה נחשב כיום למועד הייסוד הרשמי של המועדון.

===1966 ואילך: מהליגה המזרח-גרמנית לבונדסליגה===
מ-1966 עד 1990 העביר המועדון את זמנו בין הליגה המזרח-גרמנית הראשונה לשנייה. עם איחוד גרמניה ב-1990 שונה שמו בפעם האחרונה לאף-צה אנרגי קוטבוס, והוא מצא את עצמו בליגה הגרמנית השלישית. ב-1997 העפילה הקבוצה לליגה השנייה (הבונדסליגה השנייה), ובשנת 2000 הצליחה להגיע לראשונה לליגה הבכירה. לאחר שלוש עונות בבונדסליגה הראשונה התדרדרה הקבוצה שוב לבונדסליגה השנייה, והחמיצה הזדמנות לעלות שוב בעונה שלאחר מכן, תוך שהיא נאלצת לראות את מיינץ 05 מעפילה על חשבונה רק בזכות הפרש שערים עדיף. 

בסיום עונת 2005/2006 הצליחה קוטבוס לחזור לבונדסליגה הראשונה, ואת עונת 2006/2007 סיימה במקום ה-13 תוך שהיא מבטיחה לעצמה עונה נוספת בין 18 הגדולות של גרמניה. בעונת 2008/2009 ירדה הקבוצה לליגת המשנה הגרמנית. בסיום עונת 2013/2014 רשמה הקבוצה ירידת ליגה נוספת, כשירדה לליגה השלישית בגרמניה. בסיום עונת 2015/2016 הקבוצה ירדה לליגות האזוריות, שהן הדרג הרביעי בחשיבותו בגרמניה, לראשונה מאז איחוד גרמניה. בעונת 2017/18 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הגרמנית השלישית. בעונת 2020/21 היא משחקת בליגה אזורית צפון-מזרח.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
קוטבוס
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1966
קונסוליה

הקונסוליה של [[דנמרק באדינבורו]]
הקונסוליה הבלגית בירושלים
קונסוליה היא נציגות דיפלומטית ברמה נמוכה משגרירות וגבוהה מ"משרד אינטרסים". בראש הקונסוליה עומד הקונסול. כאשר הקונסוליה מספקת את כל השירותים שמספקת שגרירות, כולל שירותים קונסולריים מלאים, היא תיקרא קונסוליה כללית והעומד בראשה יהיה קונסול כללי.

== היסטוריה ==

מוסד השגריר היושב קבע בארץ זרה התחיל באיטליה במהלך המאה ה-15, על ידי דוכסות מילאנו. השגרירים הראשונים נשאו כולם בתואר קונסול האיטלקי.

במהלך קונגרס וינה ב-1815 נקבעו "תקנות הסיווג של כוח אדם דיפלומטי" שקבעו מערכת בינלאומית של דרגות דיפלומטיות, וכי שגרירים הם בדרגה ראשונה, צירים בדרגה שנייה, וממונה על היחסים בדרגה שלישית.

ב-1963 קובלה בחסות האו"ם אמנת וינה בדבר יחסים קונסולריים, שהסדירה את היחסים הקונסולריים.

== שירותים ==
קונסוליה היא על פי רוב נציגות משנה, אשר המדינה השולחת מקימה במדינה המארחת בנוסף לשגרירות בריכוזי אוכלוסייה או אתרים בעלי חשיבות. כך למשל, ישראל מחזיקה בקונסוליה באיסטנבול בנוסף לשגרירות שבאנקרה. לפעמים המחלקה הקונסולרית של שגרירות שוכנת באתר נפרד ונחשבת לקונסוליה בפני עצמה לצד השגרירות באותה עיר. כך למשל בתל אביב ישנה שגרירות רוסית ובאתר אחר בעיר קונסוליה רוסית המטפלת במכלול העניינים הקונסולריים. לפעמים קונסוליות מהוות נציגות דיפלומטית האחראית לקשרים עם משטר אוטונומי, כמו הקונסוליה הישראלית בהונג קונג.

קונסוליה אחראית להענקת שירותים מטעם המדינה השולחת במדינה המארחת, כמו הענקת אישורי כניסה למדינה (דרכון ווויזה) והענקת שירותים לאזרחי המדינה השולחת. 

לעיתים קונסוליה מוקמת במקום שבו ישנה אי בהירות לגבי מעמדה הבינלאומי של המדינה בה ממוקמת הקונסוליה. על מנת לשמר את הקשרים עם המדינה שבה הקונסוליה מחד ועל מנת שלא לפגוע באינטרסים מדיניים אחרים של המדינה שלה הקונסוליה מאידך, נוהגות מדינות במקרים כאלו לכנות את המשלחת הדיפלומטית שלהן קונסוליה ולא שגרירות.

דוגמה שניתן להביא מיחסי החוץ של ישראל בעשור הראשון לקיומה היא חלק ממדינות העולם העדיפו שלא להגדיר את הנציגויות שלהן בישראל ברמה של שגרירות והסתפקו בקונסוליה בלבד. כך למשל נהגו הודו, אתיופיה, פורטוגל ועוד.

==ראו גם==
*קונסול כבוד
*דרג דיפלומטי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דיפלומטיה
בית עיריית טביליסי

250x250px
מבנה עיריית טביליסי (בגאורגית: თბილისის მერია, תבּיליסיס מֶריַה) הוא בניין עם מגדל שעון הממוקם דרומית לכיכר החירות בטביליסי, בירת גאורגיה. המבנה משמש כמשרד ראש עיריית טביליסי ומועצת העיר טביליסי. 

המבנה נבנה בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בשנות ה-30 של המאה ה-19, ושוחזר מספר פעמים, כך שמראהו כיום שונה ממראה המבנה המקורי. עד לשנת 1879 שימש המבנה כמשרד מפקדת המשטרה. בשנת 1878 הוכרז על התמודדות בין הארכיטקטים על עיצובו מחדש של המבנה. בהתמודדות זכתה תוכניתו של פאול שטרן. מבחינה חיצונית הארכיטקטורה משקפת את עשרת הסגנונות האקזוטיים עם עיצוב נאו-מורי. בשנת 1910 הוסף המגדל והורחב יחד עם המבנה כולו בשנת 1912. 

מבנה עיריית טביליסי מנוהל על ידי מנהלת העירייה וגופים ממשלתיים נוספים, ובכללם חיל טביליסי, מחלקת התעבורה העירונית, מחלקת המדיניות הכלכלית, קופת העירייה, מחלקת פיקוח, מחלקת תכנון עירוני, המחלקה לעניינים פיננסיים, מחלקת הספורט, מחלקת המכירות, והגוף המחוקק של העיר, "סקרבלו" ודראגסטור היסטורי.

== מקורות == 
* (2006) "הערים העתיקות של גאורגיה: תבּיליסי" ("საქართველოს ძველი ქალაქები: თბილისი"), בגאורגית, 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.tbilisi.gov.ge/ אתר עיריית טביליסי]
* [http://www.sakrebulo.ge/?asc-id=79 ההיסטוריה של המבנה] באתר מועצת העיר טביליסי, 

קטגוריה:טביליסי: שלטון מקומי
קטגוריה:טביליסי: מבנים
טביליסי, עיריית
טביליסי
מאניה מנסקו

מאניה מנסקו ( ברומנית: Manea Mănescu, 9 באוגוסט 1916, בראילה – 27 בפברואר 2009) היה פוליטיקאי רומני בתקופה הקומוניסטית של רומניה.
מנסקו היה שר האוצר ברומניה בין השנים 1955–1957 וראש ממשלה בין השנים 1974–1979 בתקופת השלטון של ניקולאה צ'אושסקו.

באוגוסט 1977 ערך ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, ביקור ברומניה ובמהלכו נפגש עם ראש הממשלה מאניה מנסקו ועם הנשיא צ'אושסקו. פגישות אלה היו חלק מהמגעים הדיפלומטיים שתרמו להגעתו לישראל, בנובמבר 1977, של נשיא מצרים, אנואר סאדאת ולחתימת הסכמי השלום בין מצרים לישראל.

==משפחה==
אשתו של מנסקו, מריה, הייתה אחותו של ניקולאה צ'אושסקו. בחודש דצמבר 1973, היא מונתה לסגן יו"ר הצלב האדום הרומני. למנסקו לא היו ילדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רומניה הקומוניסטית: אישים
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:שרי האוצר של רומניה
קטגוריה:בראילה: אישים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1916
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2009
קירינסקי

נפת קירינסקי (רוסית Кыринский район) היא אחת מ-31 הנפות של מחוז עבר הבאיקל שברוסיה. הנפה ממוקמת בדרום-מערב המחוז וגובלת במונגוליה. הנפה הוקמה בינואר 1924. שטח הנפה 16,400 קילומטר רבוע ואוכלוסייתה מונה 12,900 תושבים (נכון ל-2016). כפר קירה הוא מרכז אדמיניסטרטיבי של הנפה. אייאון בלוב - ראש הנפה. ישנם 14 יישובים כפריים בנפה שהוקמו במהלך השנים החל משנת 1728 כעמדות קוזאקים בגבול בין רוסיה לבין סין. בכפר הגדול ביותר "קירה" מתגוררים כ-4,300 תושבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חבל מנהלי עבר הבאיקל: נפות
Live Magic

Live Magic הוא אלבום הופעה חיה של להקת הרוק הבריטית קווין. האלבום הוקלט בעת מסע אירופאי המוכר בשם "Magic European tour" ויצא באירופה ב-1 בדצמבר 1986 ובארצות הברית בשנת 1996. האלבום ספג ביקורות רבות מצד מעריצי הלהקה בשל עריכה מסיבית שעברו השירים, לדוגמה, החלק האופראי קוצץ מהשיר Bohemian Rhapsody ואילו השיר "I Want to Break Free" קוצץ עד שנשאר ממנו בית אחד ופזמון. רוב השירים הוקלטו בהופעת הלהקה בפארק נבוורת' (Knebworth Park).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-1986
קטגוריה:אלבומי קווין
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
בוהריים

מזנון בוהריים]]
ארוחת בוהריים
בוהריים (נֶהגֶה: בוהוריים ומנוקד בָּהֳרַיִם; הלחם של בוקר + צוהריים), או בְּרַאנְץ (מאנגלית: Brunch, הלחם של breakfast + lunch) היא ארוחה הנאכלת בשעות הבוקר המאוחרות, לרוב מחליפה הן את ארוחת הבוקר והן את ארוחת הצוהריים. כינוי נפוץ נוסף של הארוחה הוא בּוֹצְרַיִים, ולעיתים משתמשים גם בהלחם "ארוחת בֹּצֶר". המילונאי ראובן אלקלעי הציע את צירוף המילים ארוחת בָּ"ץ.

ארוחת בוהריים מוגשת לעיתים לאחר אירוע בוקר או לפני אירוע צוהריים, כגון אירועי ספורט או חתונות (כאשר הן נערכות בשעות היום).

יש מסעדות ובתי מלון המגישים בוהריים, לרוב בסגנון מזנון בשירות עצמי. מזנון כזה מכיל מאכלי ארוחת בוקר מקובלים, למשל ביצים, מאפים, פנקייקס, פירות, דגני בוקר, לחם, גבינות וכדומה. בנוסף, הוא עשוי לכלול סוגי מאכלים אחרים כגון פשטידות וקיש, צלי, דגים ופירות ים, סלטים, מרקים, ירקות ומבחר קינוחים.

בישראל בתי מלון רבים מגישים ארוחת בוקר העשויה לשמש כבוהריים מפני שהיא כוללת מזנון עשיר ומגוון מאוד. ארוחות בוקר בבתי קפה יכולות לשמש כבראנץ', בשל הגשתן לעיתים בשעות בוקר מאוחרות.

בניו יורק המונח "בראנץ'" משמש לתיאור ארוחה הכוללת מאכלי בוקר אך נאכלת בשעות אחר הצוהריים של ימי שבת וראשון. ארוחה זו, המכילה מאכלים שומניים רבים, משמשת לעיתים כתרופה לחמרמורת (הנג אובר) עבור מי שבילו עד שעות הלילה הקטנות בלילות שישי ושבת.

בצרפתית ובגרמנית, כמו בעברית, אומץ המונח "בראנץ'" אם כי לצידו משמשים גם מונחים בשפה המקומית.

בסין נהוגה ארוחת בוהריים המכונה יַם-צַ'ה בקנטונזית או יִן-צ'ה במנדרינית (סינית מפושטת: 饮茶, פין-יין: yǐn chá, יוטפנג: jam2 caa4, מילולית: "לשתות תה") בה מוגשות מגוון מנות קטנות לחלוקה, המכונות דים סאם, לצד תה. מקור ארוחת הים צ'ה בגואנגדונג, אך כיום נפוצה בבתי תה בכל רחבי סין והפזורה הסינית בעולם.

==לקריאה נוספת==
* בני סיידא, "בראנץ'", הוצאת מודן

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארוחות
פאד תאי

פאד תאי () היא מנת אטריות אורז מוקפצת, הנחשבת אחת מהמנות הנפוצות והאהובות ביותר מהמטבח התאילנדי. חוץ מאטריות האורז, מרכיבי המנה משתנים מאזור לאזור וממסעדה למסעדה, אך לרוב כוללים חסילונים מיובשים, ביצה, טופו, חסילונים טריים, בשר חזיר או עוף, פלפל חריף, נבטי שעועית ועירית סינית ברוטב שמורכב מרוטב דגים, סוכר דקלים ומחית תמרהינדי. לצד המנה לרוב מוגשים שברי בוטנים, צ'ילי גרוס, פלח ליים ועלי כוסברה או בצל ירוק.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.hashulchan.co.il/פאד-תאי/ מתכון] באתר השולחן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח התאילנדי
קטגוריה:מאכלים חריפים
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:מוקפצים
בית הקברות הצבאי ברוונה

בית הקברות הצבאי רוונה באיטליה (אנגלית: Ravenna War Cementery) הוא בית קברות בו קבורים 927 חללי מלחמות העולם, רובם ממלחמת העולם השנייה. בבית קברות זה מצוי הריכוז הגדול ביותר מבין חללי הבריגדה היהודית, סך הכול נקברו שם 33 מחללי הבריגדה. בית הקברות ממוקם במרחק 12 ק"מ מערבית מהעיר רוונה, בדרך "SS16" מרוונה לפרארה, ליד הכפר פיאנג'יפאנה (Piangipane) הכלול בתחום העיר רוונה. בעבר התקיים במקום טקס זיכרון. בית הקברות פתוח לביקורים והכניסה אליו גם לבעלי ניידות מוגבלת.

==החללים הטמונים בבית הקברות ==

חלק ניכר מהחללים הטמונים בבית הקברות הם מחיל המשלוח הקנדי, שהיה חלק ממחנה בעלות הברית בפלישה לאיטליה. בתקופה שבין 2 לבין 22 בדצמבר 1944 נהרגו בקרבות 548 חיילים קנדיים מהקורפוס הקנדי הראשון, במערכה אשר נערכה בתנאים של גשם זלעפות, שיטפונות, מחסור בתגבורת צבאית ובסוגי תחמושת וכל זה בשעה שההתנגדות הגרמנית נמשכה במלוא עוצמתה. אמנם העיר רוונה נכבשה כבר בראשית דצמבר 1944, אך הקרבות נמשכו בלחימה על חציית הנהרות: סניו (Senio) ולמונה (Lamone). מערכה אשר כונתה "ההתקדמות בחציית הנהרות". רק במתקפת חורף, בין ינואר 1945 לבין אפריל 1945, נשברה ההתנגדות הגרמנית. אחת המשימות האחרונות של הכוחות הקנדיים הייתה לטהר את השטחים המוצפים בין העיר רוונה לבין הלגונה קומאקיו (Comacchio lagoon). בסיומה הועברו הכוחות הקנדיים לצפון מערב אירופה (כמו הבריגדה היהודית). 

בבית הקברות טמונים גם 33 חללים ממלחמת העולם הראשונה שהיו קבורים בבתי קברות בסביבה: Gradisca ,Arzigano, Fano, Monterosso al Mare. קבוצות אחרות של חללים ממלחמת העולם השנייה היו מחילות המשלוח אשר הגיעו מהודו ומניו זילנד. ביניהם יש 63 חללים שלא זוהו.
<gallery>
Jews brigade tomb ravenna 1945C.jpg
Jews brigade tomb ravenna 1945B.jpg
</gallery>

==תמונות מטקס הזיכרון ברוונה==
הטקס התקיים על ידי היחידה להנצחת החייל, משרד הביטחון, בשנת 2007
<gallery>
Ravenna jew cementary 1.jpg
Ravenna jew cementary 2.jpg
Ravenna jew cementary 4.jpg
</gallery>

==ראו גם==
*הבריגדה היהודית
*הגדוד העברי השני
*המערכה על נהר סניו
*בריזיגלה
*טרוויזיו

==לקריאה נוספת==
* ד"ר יעקב ליפשיץ (הרב הצבאי של הבריגדה) ספר הבריגדה היהודית, הוצאת יבנה, 1947.
==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20140612022158/http://www.wartimefriends.org/files/Ravenna.pdf אתר עם שמות החללים בבית הקברות] - חללי הבריגדה בשיוך ל Palestine Regiment
* [https://www.cwgc.org/find-a-cemetery/cemetery/70505/ravenna-war-cemetery/ דף מידע על בית הקברות] באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
* [https://www.cwgc.org/search-results מנוע חיפוש] לחללי האימפריה במלחמות העולם 
* מתוך אתר יזכור של משרד הביטחון

קטגוריה:הבריגדה היהודית
קטגוריה:היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה

רוונה, בית הקברות הצבאי
רוונה, בית הקברות הצבאי
רוונה
קטגוריה:רוונה
קטגוריה:איטליה במלחמת העולם השנייה
ראד נא

ראד נא (בתאית: ราดหน้า) הוא מאכל אטריות מהמטבח התאילנדי. עם ההגירה מתאילנד לארצות הברית והעלייה בפופולריות של האוכל התאילנדי בארצות הברית החל מאמצע המאה ה-20, הפך מאכל זה למאכל פופולרי במסעדות תאילנדיות בארצות הברית.

מאכל זה כולל אטריות אורז המוקפצות עם בשר (עוף, בקר או חזיר), שום, פטריות וגיילן. המאכל מוגש ברוטב העשוי ציר בשר ועמילן טפיוקה, ומתובל ברוטב דגים, סוכר ופלפל שחור.

בארצות הברית ובאירופה, בהן הגיילן אינו נפוץ, משתמשים בברוקולי.

==קישורים חיצוניים==
*[http://thai-foodie.com/thaifood/rad-na-moo-recipe-ราดหน้า/ מתכון] 

קטגוריה:המטבח התאילנדי
קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:מוקפצים
יוסף אירגס

רבי יוסף בן עמנואל אירגאס (אירגאז) (ה'תמ"ה 1685 – ג' בסיוון ה'ת"ץ 1730), רב ומקובלאיטלקי, מגדולי הלוחמים בנחמיה חיון ובשבתאות בכלל.

== קורות חייו ==
נולד בליוורנו בשנת תמ"ה (1685), לרבי עמנואל רב הקהילה. למד תורה בעיר בישיבתו של רבי שמואל די פאס והתפרסם בגאונותו בגיל צעיר. את חכמת הקבלה למד אצל רבי בנימין הכהן ויטאלי, תלמיד רבי משה זכות, במשך שבעה שבועות. לאחר מכן התיישב בעיר פיזה והקים בה ישיבה בשם "נוה שלום". כן יסד בעיר זו שתי קרנות צדקה: "מוהר הבתולות" ו"מלביש ערומים". בשובו לליוורנו מונה לרב הקהילה. 

התפרסם בגדלותו בתורה ורבנים רבים מאיטליה וצרפת היו מריצים אליו שאלותיהם והוא היה משיב להם בלשון ברורה ובקיצור נמרץ. החשוב שבתלמידיו היה רבי מלאכי הכהן, מחבר הספר האנציקלופדי יד מלאכי. 

התפרסם בשל ספרו הקבלי החשוב שומר אמונים, בו הוא מברר את אמיתות הקבלה. הספר בנוי כדיאלוג בין שאלתיאל, חכם תלמודי, ליהוידע, מקובל. בספר זה מתווכח רבי יוסף עם רבי עמנואל חי ריקי שהיה ממצדדי ה"צמצום כפשוטו". ספרו של רבי יוסף אירגאס נחשב ספר יסוד בקבלה ולמייצג הבולט ביותר של מצדדי ה"צמצום שלא כפשוטו". כדי להבדיל בין ספר זה לבין ספר "שומר אמונים" שחיבר הרב אהרן ראטה, נהוג לכנות את הראשון בשם "שומר אמונים הקדמון". 

כמו כן חיבר שו״ת בהלכה בשם דברי יוסף. 

הלך לעולמו בליוורנו<ref></ref> בג' בסיוון ה'ת"ץ (1730) בגיל ארבעים וחמש.

=== משפחתו ===
בהיותו בגיל שמונה עשרה נשא לאישה את בת אחות אמו, ממנה נולדו לו שלשה בנים ושלש בנות, ביניהם בניו רבי אברהם ורבי עמנואל.

== מלחמתו בשבתאות ==
בשנת 1710 הגיע לליוורנו השבתאי המפורסם נחמיה חייא חיון וניסה לקבל ממנו הסכמה על ספרו, אך רבי יוסף אירגאס עמד על טיבו וגרשו מהעיר. חיון הגיע לאמסטרדם והדפיס שם ספרי התקפה חריפה נגדו. הרב אירגס השיב לו בשני ספרי פולמוס בשם תוכחת מגולה והצד נחש שהדפיס בלונדון בשנת 1715.

בשנת 1730, בעת הפולמוס נגד רבי משה חיים לוצאטו שלח מכתבים לרבי ישעיה בסאן, רבו של רמח"ל, על מנת לתהות על קנקנו, אך לא הספיק להכריע בעניין לפני מותו.

== חיבוריו ==
* [http://www.hebrewbooks.org/45383 דברי יוסף], שאלות ותשובות, ליוורנו תק"ב
* [http://www.hebrewbooks.org/45212 שומר אמונים], מבוא לתורת הקבלה, אמסטרדם תצ"ו
* [http://www.hebrewbooks.org/19647 מנחת יוסף], קבלה, ליוורנו תקצ"ב
* [http://www.hebrewbooks.org/33660 מבוא פתחים], מבוא וכללים לכתבי האר"י, ברלין תרפ"ז 
* [http://www.hebrewbooks.org/22672 תוכחה מגולה והצד נחש], נגד נחמיה חיון והשבתאות, לונדון תע"ה

== ראו גם ==
* יהדות ליבורנו

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=1917 אירגאס יוסף], אנציקלופדיה יהודית דעת
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=259 המקובל יוסף אירגס] באתר MyTzadik
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מקובלי איטליה
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:יוצרים ויצירות בסוגת הדיאלוג
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:ילידי 1685
קטגוריה:נפטרים ב-1730
צחי בוקששתר

יצחק משה (צחי) בּוּקְששתר (נולד ב-27 באוגוסט 1958) הוא שף ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד לארי, דור שלישי בארץ ומראשוני ראש פינה, שסביו עלו מבקאו וממוינשט שברומניה במאה ה-19 במהלך העלייה הראשונה, גדל בנתניה, שירת בצבא בנח"ל ובחיל השריון ולאחר השחרור פנה ללמוד בבית הספר הגבוה למלונאות "תדמור". לאחר סיום הלימודים נסע להשתלם בגרמניה ובשוודיה. בשוודיה נישא לרעייתו הראשונה.

באמצע שנות ה-80 שב לארץ ופתח עם רעייתו את המסעדה הניסיונית "התרווד הוורוד", ששילבה מסורות קולינריות ומרכיבים לא שגרתיים. אחד המתכונים המזוהים עמו מתקופת "התרווד הוורוד" הוא פרפה חלווה, שנחשב מתכון מכונן בגיבוש הזהות של המטבח הישראלי.

המסעדה נסגרה ב-1993, לאחר תשע שנים. במקביל לפעילות במסעדה החל בעיסוק בעיצוב מזון עם אבי גנור, ואף נטל חלק בספר Taste of Israel של גנור ורון מיברג.

בהווה, בוקששתר הוא שותף ושף ראשי ברשת מסעדות "Black – Bar 'n' Burgers" ועובד כיועץ חיצוני למסעדות אחרות, בין היתר לפאב האירי "טמפל באר" ולבר "55 Drafts & More".

בנוסף, כתב על אוכל בעיתונים רבים, ביניהם "חדשות" ועד דצמבר 2005 כמבקר מסעדות עבור המקומון צומת השרון.

בנוסף הנחה את התוכנית "טעמים" בטלוויזיה החינוכית (ששודרה בהמשך בשידורים חוזרים בערוץ 2), ואת "מישהו לבשל איתו" בשידורי רשת ב-2011.

== חיים אישיים ==
בוקששתר נשוי לטלי בוקששתר ואב לשני בנים ובת.

==ספריו==
* (ביחד עם יוג'ין וולף) טעמים: אוכל יין וחו"ל, הוצאת מודן, 2002
* מישהו לבשל איתו, הוצאת מודן, 2012

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20160419151206/http://www.teamim.co.il/ אתר התוכנית טעמים]
* 
* בבה, [http://www.rest.co.il/article.aspx?ArticleID=2324 B.B.B. קינג], באתר rest.co.il, 23 במרץ 2006
* 
* 
* 
* רונית מזרחי, מושיק לין, [http://www.nrg.co.il/online/54/ART1/759/371.html בגובה העיניים עם צחי בוקששתר], nrg, 13 ביולי 2008
* דביר אדלר, [http://www.rest.co.il/article.aspx?ArticleID=4227 ההצגה הכי טובה בעיר], באתר rest.co.il, 21 בספטמבר 2008
* אשחר בן שטרית, [http://www.rest.co.il/article.aspx?ArticleID=4355 וואנס יו גו בלאק], באתר rest.co.il, 4 בדצמבר 2008
* שאול בוקמוס, [http://www.rest.co.il/article.aspx?ArticleID=4805 בר שחור והמבורגר], באתר rest.co.il, 3 בספטמבר 2009
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:סגל ערוץ 20
קטגוריה:נתניה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קארי אדום

קארי אדום עם [[בשר עוף]]
קארי אדום (בתאית: แกงเผ็ด - "קארי חריף") הוא מאכל פופולרי במטבח התאילנדי המבוסס על חלב קוקוס חם, ממרח קארי חריף שצבעו אדום ורוטב דגים. יש המוסיפים למאכל זה עלי קאפיר, חציל, ניצרי חזרן, ריחן תאילנדי ובשר (עוף, בקר, חזיר או חסילון). יש גרסאות ללא בשר של מאכל זה בהן מחליפים את הבשר בטופו או חלבון צמחי אחר (אף שהמנה אינה צמחונית מאחר שממרח הקארי האדום כולל מחית חסילונים).

המאכל, דמוי המרק, מוגש עם אורז.

==ראו גם==
*קארי (תבלין)
* קארי ירוק
* קארי צהוב

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070928055914/http://www.hashulchan.co.il/_Recipes/Recipe.asp?CategoryID=107&ArticleID=7369&RecipesCategoryID=312 מתכון] באתר "על השולחן"
* [https://web.archive.org/web/20070912180921/http://food.walla.co.il/?w=%2F906%2F1102361 מתכון] באתר וואלה! אוכל
* [https://web.archive.org/web/20070927013514/http://food.lionetwork.net/modules.php?name=Recipes&op=viewrecipe&my=1&recipeid=559&queryid=4 מתכון] 

קטגוריה:המטבח התאילנדי
קטגוריה:מאכלים חריפים
אדריאן דן גמאן

אדריאן דן גמאן (ברומנית: Adrian Dan Găman; נולד ב-28 באפריל 1978) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הבלם.

==קריירה==
גמאן החל את קריירת במשחק שלו במחלקת הנוער של ארד הרומנית והחל את הקריירה המקצוענית בעונת בקבוצת ראפיד בוקרשט. לאחר עונה אחת בראפיד החליט גמאן לחזור לאראד וחזר אליה ושיחק במדיה במשך שלוש עונות.

בעונת הגיע גמאן לישראל ושיחק בקבוצת עירוני קריית גת בליגת העל. בסוף אותה עונה ירדה קריית גת לליגת המשנה וגמאן עבר לשחק בקבוצת מכבי נתניה. בסוף אותה עונה סיימה נתניה במקום ה-4 בליגה וגמאן עזב אותה לטובת קבוצת בני יהודה תל אביב. בבני יהודה שיחק שתיים וחצי עונות עד שעזב במהלכה של עונת ועבר לקבוצת הכח עמידר רמת גן ששיחקה בליגה הלאומית, ועזר לה לעלות לליגת העל. ב שיחק גמאן בהכח עמידר רמת גן אך זו ירדה בסוף העונה בחזרה לליגה הלאומית, וגמאן עזב את ישראל.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.one.co.il/Soccer/Player/29811?season=01-02 אדריאן דן גמאן], באתר ONE
*[https://www.romaniansoccer.ro/players/751/dan-adrian-gaman.htm אדריאן דן גמאן] 
*[https://sports.walla.co.il/entity/9409 אדריאן דן גמאן], באתר וואלה

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:בלמי כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלני ארד
קטגוריה:כדורגלני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני מכבי קריית גת
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הכח עמידר רמת גן
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים רומנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים רומנים בהונגריה
קטגוריה:ספורטאים זרים בגרמניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1978
1358

== אירועים ==

* יוני – תחילת מרד "ז'קריה" של החקלאיים הצרפתים.

== נולדו ==

== נפטרו ==

* ז'אן בורידן פילוסוף צרפתי (נולד ב-1298).

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
קאפו (אביזר)

קאפו המורכב ממוט מתכת ומרצועה אלסטית
הקאפו (קיצור ל"קאפוטסקטו" - ראש צוואר הגיטרה באיטלקית. גם: קאפו ד'אסטרו, "מלחץ" בעברית) הוא אביזר לכלי מיתר שונים, כגון גיטרה, מנדולינה ובנג'ו, המשמש לקיצור המיתרים ובכך להעלאת סולם הנגינה, במקרה של חוסר התאמה לשירה או לסולם הרצוי, מבלי להצטרך לשנות את פוזיציות האקורדים, מה שמאפשר לנגן באותן פוזיציות שנוגנו בסולם המקורי.
הקאפו מאפשר, למעשה, לנגָן הגיטרה לנגֵן בסולם אחר, דהיינו לבצע טרנספוזיציה, תוך שימוש באצבוע המקורי של האקורדים. הדבר שימושי כאשר יש צורך להתאים את הנגינה לכלי אחר, כגון פסנתר, כאשר האקורדים בסולם המקורי בעייתיים לאצבוע, או להתאים את הסולם למנעד מסוים של זמר, וכיוצא בזה.

קיימים כמה סוגים של קאפו, כשהנפוץ מביניהם הוא מקל גומי המחובר לרצועת ניילון. קיימים קאפואים שמונחים על שישה מיתרים או פחות.

רוב סוגי הקאפו מתבססים על מנגנון קפיצי שמהדק את זרוע הקאפו, המצופה בגומי או בחומר פלסטי רך אחר, אל המיתרים ואל צידו השני של צוואר הגיטרה. בסוגים אחרים הקאפו מהודק באמצעות רצועה אלסטית.<br />הקאפו מונח מצידו השמאלי של פסק בצוואר הגיטרה. עם הנחתו, הוא מקצר את הצוואר ואת אורך המיתרים, ובכך מעלה את הסולם שאליו הם מכוּוַנים בחצאי טון כמספר השריגים שנמצאים משמאלו (או מימין לו בגיטרות לשמאליים).

המוזיקולוג האיטלקי דוני היה הראשון שהשתמש במושג "קאפו", בחיבור משנת 1640, אם כי ככל הנראה הקאפו עצמו היה בשימוש עוד קודם לכן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גיטרה
קטגוריה:כלי מיתר
מחלף תקווה

כביש 5, בדרך ממחלף ירקון למחלף תקווה
מחלף תקווה הוא מחלף בכביש 5 (חוצה שומרון). הוא ממוקם בצפון פתח תקווה, סמוך לשכונת אם המושבות ולאזור התעשייה קריית אריה ומקשר את רחוב זבולון המר בעיר ואת בית העלמין ירקון לכביש 5.

המכרז להקמת המחלף פורסם בנובמבר 1997, חברת סולל בונה זכתה בו ביולי 1998. המחלף נפתח לתנועה בדצמבר 1999. לפני הקמתו עברו הנוסעים לפתח תקווה דרך מחלף ירקון או מחלף מורשה. המחלף מאפשר נסיעה רצופה בכביש 5 לשני הכיוונים, ללא רמזורים. המבנה של מחלף תקווה הוא מחלף חצוצרה.

ב-2022 וב-2023, כחלק מן העבודות להקמת נתיב תחבורה ציבורית בכביש 5, הכניסה אל הכביש מפתח תקווה הוסטה ימינה לשני נתיבים חדשים על מנת לפנות מקום לנתיב התחבורה הציבורית. בעתיד, מתוכנן מחלף זה להתחבר לכביש 491 המכונה איילון מזרח.

<gallery>
HaTikvah Interchange 2.jpg|מחלף תקווה, יולי 2023
HaTikvah Interchange 3.jpg|מחלף תקווה, יולי 2023
HaTikvah Interchange 4.jpg|מחלף תקווה, יולי 2023
HaTikvah Interchange 6.jpg|מחלף תקווה, יולי 2023
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כביש 5: מחלפים
קטגוריה:פתח תקווה: צמתים ומחלפים
קטגוריה:מחלפי חצוצרה
1360

== אירועים ==
* ולדמר הרביעי, מלך דנמרק כובש את סקניה משוודיה. 

== נולדו ==
* אנדרי רובליוב, צייר רוסי (נפטר ב-1430).
* ג'ובאני די ביצ'י דה מדיצ'י, מייסד שושלת מדיצ'י (נפטר ב-1429).

== נפטרו ==
* אדוארד בליאול, מלך סקוטלנד, (נולד ב-1283).

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1359

== אירועים ==
* ברלין מצטרפת לברית ערי הנזה.
* משתנה הסולטאן של האימפריה העות'מאנית מאורחן הראשון למוראד הראשון.
* דמיטרי דונסקוי מתמנה לנסיך מוסקבה.

== נולדו ==

== נפטרו ==
* אריק השנים עשר, מלך שוודיה (נולד ב-1339).

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
אנרי נסטלה

אנרי נסטלה (בצרפתית: Henri Nestlé, ) היה יזם שווייצרי יליד-גרמניה, נודע בפרט כמייסד ענקית המזון והמשקאות השווייצרית "נסטלה", וכן כאחד מיצרני השוקולד הבולטים של תקופתו.

==קורות חיים==
נולד בשם היינריך נסטלה (בגרמנית: Heinrich Nestle) נולד בפרנקפורט, גרמניה (חלק מהדוכסות הגדולה של פרנקפורט דאז), כשמיני מבין ארבעה-עשר ילדיהם של יוהאן אולריך מתיאס נסטלה ושל אנה מריה קתרינה אהמן. הוא המשיך בדרכו של אביו, ונעשה זגג בעיר.

לפני גיל עשרים, סיים תקופה של ארבע שנות חונכות תחת בעל בית המרקחת J.E. שטיין, ושלוש שנים לאחר מכן (1839) קיבל הרשאה רשמית לערוך ניסויים כימיים, לרשום מרשמי תרופות ולמכור תרופות. באותה תקופה, שינה את שמו הפרטי הגרמני היינריך לשם הפרטי הצרפתי אנרי, עם המעבר לווה, עיר בקנטון וו דובר צרפתית בשווייץ.

בשנת 1843, השתלב באחת התעשיות המפותחות באזור, ייצור שמן קנולה. הוא השתלב גם בתעשיית ייצור השמן מאגוזים, שבו השתמשו בהפעלת מנורות שמן, ובייצור ליקר, רום, אבסינת וחומץ. הוא גם החל לייצר ולמכור לימונדה ומים מינרליים מוגזים, אך במהלך המשבר של 1845-1847 הוא הפסיק לייצר ולשווק את המים. ב-1857, הוא החל לעסוק בתאורה באמצעות גז ובדישון.

ב-23 במאי 1860, אנרי נסטלה התחתן עם אנה קלמנטיין תרזה אמט.

===חברת "נסטלה"===
התעניינותו של נסטלה בתחום המזון לתינוקות נבעה ממספר סיבות:
* שיעור התמותה הגבוה של ילדים במשפחתו: מחצית מ-14 הילדים בה מתו לפני בגרות.
* הרקע שלו כשוליית רוקח.
* הידע הרב של אשתו בתחום, שנבע מהיותה בתו של רופא צדקה.
אנרי נסטלה יצר תחליף חלב אם עבור אותם ילדים שדחו הנקה טבעית או שאמם לא יכלה להניקם. תחליף זה הוא ייצר על ידי ערבוב של חלב פרה עם קמח חיטה וסוכר. הוא וחברו, ז'ן בלתזר שנצלר, מדען בתחום תזונת האדם, הוציאו את החומצות והעמילן מקמח החיטה, משום שהן היו קשות לעיכול עבור פעוטות. המוצר היה זמין לשימוש לאחר שהוספו אליו מים. מוצר זה נחשב לראשון תחליפי חלב האם לתינוקות. תחליף החלב, שנקרא Farine Lactée Henri Nestlé (בצרפתית: אבקת החלב של אנרי נסטלה), זכה להצלחה רבה ונמכר ברחבי אירופה. בשנות ה-70 של המאה ה-19 המוצר, שנקרא כעת "המזון לתינוקות של נסטלה", יוצר מלתת, חלב פרה, סוכר וקמח חיטה ונמכר בארצות הברית ב-50 סנט לבקבוק.

בסביבות סוף שנת 1874 מכר אנרי את החברה "נסטלה" ועבר עם אשתו ל"וילה נסטלה", שם עזרו לשכניהם באמצעות הלוואות קטנות ותרמו בגלוי כספים למען שיפור התשתית המקומית.

ב-7 ביולי 1890 אנרי נסטלה מת מהתקף לב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://switzerland.isyours.com/e/guide/lake_geneva/nestle.html ביוגרפיה של אנרי נסטלה] 
* [https://web.archive.org/web/20070618011648/http://www.nestle.com/AllAbout/AllAboutNestle.htm על ההיסטוריה של חברת נסטלה], מתוך אתר החברה 
* 

קטגוריה:אנשי עסקים גרמנים
קטגוריה:ווה
קטגוריה:ילידי 1814
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-1890
ירוסלאב ארזקיאביץ'

ירוסלאב ארזקיאביץ (בפולנית: Jarosław Araszkiewicz; נולד ב-1 בפברואר 1965) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי והחלוץ, וכיום מאמן כדורגל. במרבית הקריירה שיחק בלך פוזנן, ובין השאר שיחק גם בישראל בקבוצות מכבי נתניה והכח רמת גן.

== קריירה ==
ארזקיאביץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת לך פוזנן הפולנית ועבר במהלך הקריירה במספר מועדוני כדורגל בכירים בפולין, ביניהם לגיה ורשה וגרוסלין גרודזיק. עיקר הישגיו הושגו בקבוצת לך פוזנן, עמה זכה בחמש אליפויות פולין הראשונות בתולדות הקבוצה (1983, 1984, 1990, 1992, 1993). כמו כן, ארזקיאביץ' זכה עם לך פוזנן בשני גביעים (1984, 1988). מאז שעזב ארזקיאביץ' את לך פוזנן בשנת 1985 חזר אליה חמש פעמים נוספות כאשר הפעם האחרונה הייתה בשנת 2002, ולאחר עונה זו פרש ממשחק פעיל. בסך הכול שיחק ארזקיאביץ' 172 הופעות במדי לך פוזנן, בהן כבש 40 שערים. 

ארזקיאביץ' גם שיחק מספר עונות מחוץ לפולין, בקבוצות דיסבורג וVfL הרצלאקה מגרמניה, קבוצת באקירקואיספור קולובו מטורקיה, וכן שיחק בישראל בקבוצות מכבי נתניה והכח רמת גן. בסך הכול עבר בקריירה ב-10 קבוצות.

לארזקיאביץ' 12 הופעות במדי נבחרת פולין, אך הוא לא הבקיע אף שער במדי הנבחרת הלאומית.

לאחר פרישתו של השחקן ממשחק פעיל החל לאמן את קבוצת המילואים של לך פוזנן, ובשנת 2004 מונה לתפקיד מאמן קבוצת ורטה פוזנן, אותה אימן עד שנת 2007 ולאחר מכן אימן בקבוצות נוספות בפולין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני לך פוזנן
קטגוריה:כדורגלני לגיה ורשה
קטגוריה:כדורגלני דיסבורג
קטגוריה:כדורגלני פוגון שצ'צ'ין
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הכח רמת גן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פולנים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים פולנים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים פולנים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1965
נגד טימרכוס

נגד טימרכוס (ביוונית: Κατὰ Τιμάρχου) הוא השם שניתן לנאום תביעה שכתב בשנת 346-345 לפני הספירה המדינאי אתונאי אייסכינס (Aischines), שנודע בכושר הנאום שלו. הנאום הוא יצירה המתארת את הפרקטיקה המשפטית באתונה. יצירה זו אף מתארת את תפיסת העולם של אזרחי אתונה כלפי אהבה חד מינית בין גברים. 

==הרקע לתביעה==
אייסכינס תבע לדין מדינאי יריב מאתונה בשם טימרכוס. אייסכינס היה אחד מחשובי סיעת השלום שרצתה בהסכם עם מלך מוקדון פיליפוס השני. טימרכוס היה חלק מסיעת הנצים שקראו להתנגד למלך המוקדוני ולא תמכו בהסכם כלשהו עמו. ראשון, תבע טימרכוס את אייסכינס, בטענה כי זה בגד באתונה והוא משרת את המלך המוקדוני. טימרכוס ושותפו לסיעה דמוסתנס טענו כי אייסכינס בגד בשליחותו ובעיר בעת משלחת הכזב. 

בתגובה החליט אייסכינס, שהיה ידוע ביכולתו הרטורית, לתבוע את טימרכוס במטרה לסלקו מפעילות ציבורית ואף לגרום לשלילת חלק מזכויותיו האזרחיות. התוצאה של שלילת זכויות האזרח הייתה, בין השאר, ביטול התביעה כנגד אייסכינס עצמו.

==האשמה כנגד טימרכוס==
נטען כנגד טימרכוס כי קיבל תשלום עבור שירותי מין כשהיה צעיר במסגרת יחסי מין פדרסטיים והיה פורנוס. החוק באתונה קבע כי זו עבירה שעונשה שלילת זכויות אזרחיות. בין הזכויות שנשללות מצוינים איסור לשמש במשרה ציבורית, תביעת אזרח לדין, נאומים באספות עם ועוד.

==ביסוס התביעה== 
התביעה מבוססת ברובה על רכילות, שמועות ורמזים שאינם מוכחים בעת המשפט. התובע, המפורסם ביכולת הנאום שלו, משתמש בטכניקות דמגוגיות. טכניקות אלו משמשות כדי לבסס ראיות שבעצם אינן קיימות. בידי התובע אין עדים או ראיות מוחשיות כלשהן. התובע משתמש היטב בחולשות אנושיות ובכשלים לוגיים על מנת לשכנע את המושבעים. הראיות המעטות שמוצגות הן נסיבתיות.

==מערכת המשפט באתונה==
באתונה של המאה ה-4 יכול היה כל אזרח לתבוע אזרח אחר בעניין אישי או ציבורי. הפסיקה ניתנה על ידי מושבעים שנבחרו מתוך מאגר של 6000 אזרחים שנבחרו לתפקיד זה. גודל קבוצת המושבעים נקבע לפי חשיבות המשפט. במקרים מסוימים הכיל בית המשפט מעל ל-2000 מושבעים, שלאיש מהם לא היה ידע כלשהו בחוק או במשפט. מקצוע עריכת דין לא היה קיים וכך גם מומחיות בתחום המשפט. ראיות שהוצגו בעת המשפט לא נבדקו לפני כן, למושבעים לא היו הכלים לבחון את העובדות שהוצגו על ידי הנואמים ולא ניתן היה לחקור עד לגבי תוכן עדותו.

== ראו גם ==
* הומוסקסואליות ביוון העתיקה

== לקריאה נוספת ==
* אייסכינס, נגד טימרכוס; על אהבת גברים. תרגמה מיוונית והוסיפה פירוש: דבורה גילולה. ירושלים, הוצאת מאגנס, 2005.
* שלום פרלמן, "נאום מופת: על תרגומה של דבורה גילולה לאייסכינס, נגד טימרכוס" קתרסיס 7, אביב תשס"ז 2007, 14-26.
* Kenneth J. Dover, Greek Homosexuality, Harvard University Press, Cambridge (Massachusetts), 1989 (1st edition 1978). 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0604021 נגד טימרכוס] מבוא של פרופ' דבורה גילולה
* [https://web.archive.org/web/20131004221450/http://www.greektexts.com/library/Aeschines/Against_Timarchus/eng/index.html טקסט הנאום במאגר הטקסטים היווניים] 

קטגוריה:פסקי דין
קטגוריה:אתונה העתיקה
קטגוריה:זהות מינית