OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גיגייה

גיגייה (בהונגרית: Gyügye) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. על גנות נהר סומש.

בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גיגייה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-323 תושבים בשנת 1990 עד 248 תושבים בשנת 2020.

==יהודי גיגייה==
יהודים חיו בגיגייה בתקופות זמן שונות ובמקום ישנו בית קברות יהודי ובו מספר מצבות ישנות. בשנת 1944 כבר לא חיו יההודים בכפר, אך יש תיעוד על יהודי אחד מבני הקהילה בשואה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|11
|
|-
|1880
|10
|304
|-
|1910
|9
|
|-
|1920
|8
|
|-
|1930
|2
|
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ויהי בימי

ויהי בימי הוא סרט קצר, שאורכו 18 דקות, אשר צולם בשנת 1932 בידי חברת הסרטים "מולדת"<ref></ref>.

הקומדיה הופקה על רקע חגיגות פורים והעדלאידע בשנת תרצ"ב בתל אביב. הסרט היה סרט אילם, העלילה ודברי השחקנים הוצגו באמצעות כיתובים בין קטעי הסרט. המוזיקה בסרט הושמעה מתקליטים, שעל גבי אחד מהם הוקלט השחקן משה חורגל מקריא את הפסוק הראשון של "מגילת אסתר", דבר שאפשר לקולנוע "ציון" בירושלים לציין כי זהו הסרט הקולני העברי הראשון בארץ-ישראל<ref name=":0"></ref>.

הסרט הופק באמצעים דלים וזכה להצלחה גדולה.

== עלילת הסרט ==
הסרט בנוי כקומדיית טעויות. העלילה מספרת על חייט הבורח מאשתו בחגיגות פורים ומתחבא בקרב חוגגי העדלאידע בתל אביב. החייטת רודפת אחריו ומנסה לאתר אותו. במקביל תיירת יהודייה מבטיחה לתייר יהודי כי אם יצליח לזהות אותה בין החוגגים, תסכים להינשא לו. השניים מתחפשים לחלוצים ויוצאים לעיר. מאוחר יותר התייר מחליף את בגדיו בבגדי החייט. שני חלוצים אמתיים שחוגגים בעדלאידע גורמים למהומה, לאחר שהחייטת חושבת שהתייר הוא בעלה, התיירת חושבת שהחלוץ הוא התייר, התייר חושב שהחלוצה היא התיירת, החלוץ חושב שהתיירת היא החלוצה. כל הנוכחים מחפשים זה את זה כשלבסוף כולם מגיעים לרבנות.

== השחקנים ==
{| class="wikitable"
|+
!השחקן
!בתפקיד
|-
|משה חורגל
|מנדל החייט
|-
|אלינה סטרניצקה
|ציפה החייטת
|-
|ברוך קדרי
|הרב
|-
|יחזקאל פריידמן
|תייר אמריקאי
|-
|חנה חיים
|תיירת אמריקאית
|-
|הלל הוז
|החלוץ
|-
|חיה ורטה
|חדרנית המלון
|-
|דבורה הלחמי
|רקדנית בחלום
|}

== המוזיקה ==
שתי המנגינות המלוות את הסרט, "ריקוד איסטנבול" ו"ריקוד קוקז", הן מנגינה טורקית ומנגינה קווקזית שבוצעו בסגנון הכליזמרים. המוזיקה הוקלטה על גבי תקליטים בסרטי קולומביה<ref name=":0" />.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=lr8z2UdK8wY הסרט המלא מערוץ היוטיוב של כאן חינוכית]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים ארץ-ישראליים
קטגוריה:סרטי 1932
קטגוריה:סרטים אילמים
הרמאנסג

הרמאנסג (בהונגרית: Hermánszeg) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג על גדות נהר סומש שבצפון מזרח הונגריה.

בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית הרמאנסג קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-315 תושבים בשנת 1990 עד 259 תושבים בשנת 2020.

==יהודי הרמאנסג==
יהודים חיו בהרמאנסג בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו רבים מבני הקהילה בשואה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|5
|282
|-
|1910
|4
|
|-
|1920
|5
|
|-
|1930
|16
|
|-
|1941
|13
|509
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אח"י דרקון

אח"י דרקון היא צוללת מסדרת דולפין AIP אשר הוזמנה ב-2013 וצפויה להיכנס לשירות ב-2024.

==מאפיינים==
אח"י דרקון היא כלי המלחמה היקר ביותר של צה"ל (עלותהּ משוערת בכ-550 מיליון אירו). מערכות הסונאר וההגנה של הצוללת מתקדמות ומשופרות ביחס לשל קודמותיה. 

הצוללות מסדרת דולפין AIP יכולות לשאת טילי שיוט בעלי טווח של אלפי קילומטרים, וניתן לציידם בראשי קרב גרעיניים. אחד השיפורים המרכזיים בסדרת הצוללות זו הוא אלמנט טכנולוגי מתקדם שהוצב במרכז הצוללת – מערכת ה-AIP (Air Independent Propulsion), מערכות הנעה לצוללות ללא תלות באוויר חיצון, מערכת המבוססת בין היתר על טכנולוגיית תאי דלק המאפשרת למנוע המשולב דיזל-חשמל להשתמש בחמצן ללא צורך בצריכתו ממקור שמחוץ למים. שדרוג זה הצריך את הארכתה של הצוללת בכעשרה מטרים ומטרתו לאפשר שהייה ממושכת יותר בלב ים. 

בניגוד לשאר הצוללות בסדרה במהלך בנייתה הוחלט להוסיף לה יכולות חדשות כגון בניית גשר ארוך וגדול שבו מותקן רכיב VLS – מערכת שיגור אנכי של טילים מגוף הצוללות, שיאפשר שיגור טילים גדולים מטילים אופקיים. מהלך זה ייקר את עלותה ב-140 מיליון אירו ודחה את מועד מסירתה.

עקב השדרוג הצוללת הוחלט שהצוללת תהווה אבטיפוס לצוללות דקר, הדגם המתקדם ביותר שיהיה בשירות זרוע הים בעשרות השנים הבאות..

באגוסט 2023 יצאה לראשונה הצוללת מהמבנה בקיל, בו נבנתה הצוללת. ובכך נחשף שאח"י דרקון גדולה יותר מכל צוללת ישראלית קודמת, והיא ארוכה בהרבה משתי הצוללות הראשונות מסדרת דולפין AIP. בולט עוד יותר הוא הגשר שגדל באופן משמעותי. הגשר הגדול כנראה מכיל את החידוש הגדול ביותר של הצוללת: טילים בליסטים חדשים ומתקדמים.<ref></ref>

== שירות מבצעי ==
ב-24 ביוני 2024 פורסם כי במהלך הניסויים בים הפתוח שביצע אח"י דרקון לחופי דנמרק נצפו שתי ספינות ריגול רוסיות בסביבת הניסויים ואחת נוספת מול העיר קיל שם נמצאת המספנה. ככל הנראה שתי ספינות ריגול רוסיות אוספות מידע מודיעיני על אופייה של הצוללת החדשה ביותר של ישראל, ובמיוחד הן כנראה בונות ספרייה אקוסטית של איך נשמעת הצוללת החדשה. ניסויי ים הם זמן רגיש להפליא עבור צוללות חדשות.<ref></ref>

== מקור השם ==
השם המקורי שנבחר לצוללת היה דקר, על שם הצוללת אח"י דקר, שטבעה בדרכה לישראל בשנת 1968. בעקבות התנגדות המשפחות השכולות, הוחלט לקרוא לה דרקון, על שם הדג הימי דרקון, אשר גם מכיל את האותיות "דקר", ובמקום זאת יקראו ל על שם הצוללת האבודה<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* [https://www.youtube.com/watch?v=S0Zv59T8dg8 ISRAELI Most Powerful Submarine Shocked The World] Militarist 2023 September 
</div>

== הערות שוליים ==

דרקון
קטגוריה:דגמי צוללות
קטגוריה:יחסים צבאיים גרמניה–ישראל
קטגוריה:דרקונים
רם ברכה

רם ברכה (נולד בתל אביב, 1966) הוא צלם ישראלי ומרצה לצילום.

ברכה למד צילום במדרשה לאמנות בין השנים 1988 ל-1992, ולאחר מכן החל ללמד צילום בקמרה אובסקורה, בית הספר מימד לאמנות חזותית, המדרשה לאמנות ומוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה. בין השנים 2015 - 2005 שימש כראש המחלקה לצילום במדרשה לאמנות בית ברל<ref></ref>.

== תערוכות ==
תערוכות יחיד:
* בעקבות הצילום - מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (1993) 
מבין תערוכות קבוצתיות בהן השתתף<ref></ref>:
* יומנים - הסטודיו בבורוכוב, הגלריה, תל אביב (1992)
* תערוכה קבוצתית - הסטודיו בבורוכוב, הגלריה, תל אביב (1993)
* אנטיפאתוס: הומור אפל, ציניות ואירוניה באמנות ישראלית עכשווית - מוזיאון ישראל, ירושלים (1993)
* הכלאה - אלטרנטיבה אינטרדציפלינרית - בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב (1993)
* אוסף פלוס, סובטרופי: גם פיגורטיבי גם מופשט, טווח הריאליזם - מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (1993–1994)
* ארט פוקוס - בוגרי המדרשה לאמנות ברמת השרון, המגמה - המדרשה לאמנות, רמת השרון (1994)
* צילום ישראלי עכשווי - רכישות חדשות - מוזיאון ישראל, ירושלים (1995–1996)
* ממציאות, מציאות בדויה בצילום הישראלי - גלריית הסדנה לאמנות, יבנה (1996)
* מחלון ומראה לזיכרון - הגלריה ע"ש מורל דרפלר, מוסררה - בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1996)
* תערוכת מורים - מוסררה, בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1997)
* דו"ח מצב: צילום בישראל היום - מוזיאון ישראל, ירושלים (1998)
* תערוכה קבוצתית - הגלריה ע"ש מורל דרפלר, מוסררה - בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1998)
* מסגרת זמן, מאה שנות צילום בארץ ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים (2000)
* בקשר לגוף - בית הספר לאמנות - המדרשה, מכללת בית ברל (2005–2006)
* מופע הגוף - בית הספר לאמנות - המדרשה, מכללת בית ברל (2006)
* Homme/Femme : l’Illusion de la réalité - Galerie Claire Corcia, פריז, צרפת

== פרסים ==
* מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל (1994)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
סוללת מצב מוצק

סוללת מצב מוצק (באנגלית: Solid-state battery) היא טכנולוגיית סוללה, המשתמשת באלקטרודות מוצקות ואלקטרוליט מוצק, במקום אלקטרוליטים ג'ל נוזלי או פולימרי המצוי בסוללות ליתיום-יון או ליתיום פולימר.<ref></ref><ref name="WiredUK"></ref>

אף שאלקטרוליטים מוצקים התגלו לראשונה כבר במאה ה-19, כמה חסרונות, כמו צפיפות אנרגיה נמוכה, מנעו יישום נרחב. ההתפתחויות בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 גרמו להתעניינות מחודשת בטכנולוגיות סוללה במצב מוצק, במיוחד בהקשר לרכבים חשמליים.

החומרים המוצעים לשימוש כאלקטרוליטים מוצקים בסוללות מצב מוצק כוללים קרמיקה (למשל תחמוצות, סולפידים, פוספטים) ופולימרים מוצקים. סוללות מצב מוצק נמצאו שימושיות בקוצבי לב, RFID ומכשירים לבישים. הן עשויות להיות בטוחות יותר, עם צפיפות אנרגיה גבוהה יותר, אך במחיר גבוה משמעותית. האתגרים לאימוץ נרחב כוללים אנרגיה וצפיפות כוח, עמידות, עלויות חומר, רגישות ויציבות. <ref></ref>

== יתרונות ==
מקובל לחשוב שטכנולוגיית סוללת מצב מוצק מספקת צפיפות אנרגיה גבוהה (2.5x),<ref name="SSBBook"></ref> על ידי הפעלת אנודות מתכת ליתיום.

הן עשויות להימנע משימוש בחומרים מסוכנים או רעילים המצויים בסוללות מסחריות, כגון אלקטרוליטים אורגניים.<ref></ref>

מכיוון שרוב האלקטרוליטים הנוזליים הם דליקים ואלקטרוליטים מוצקים אינם דליקים, סביר כי סוללות במצב מוצק הן בעלות סיכון נמוך יותר להתלקחות. יש צורך בפחות מערכות בטיחות, מה שמגדיל עוד יותר את צפיפות האנרגיה.<ref name="C&EN"></ref><ref name="MITTechReview"></ref> מחקרים אחרונים מראים כי ייצור חום בפנים הוא רק ~ 20-30% מהסוללות הקונבנציונליות עם אלקטרוליט נוזלי תחת בריחה תרמית.<ref></ref>

הצפי מבחינה מדעית הוא כי טכנולוגיית סוללה במצב מוצק יאפשר טעינה מהירה יותר.<ref name="NBCNews"></ref><ref name="PopMech1"></ref> מתח גבוה יותר וחיי מחזור ארוכים יותר ייתכנו גם כן.<ref name="UFJones"></ref>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.quantumscape.com/wp-content/uploads/2021/03/Solid-State-Landscape-Infographic-3.22.21-1.pdf מצב פיתוח של סוללת מצב מוצק (מאתר QuantumScape])

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סוללות
הרברט גלאדסטון, ויקונט גלאדסטון הראשון

הרברט ג'ון גלאדסטון, ויקונט גלאדסטון הראשון (באנגלית: Herbert John Gladstone, 1st Viscount Gladstone; 7 בינואר 1854 – 6 במרץ 1930) היה פוליטיקאי בריטי מטעם המפלגה הליברלית. שר הפנים בממשלות הנרי קמפבל-באנרמן והרברט הנרי אסקווית' עד שנת 1910 והמושל הכללי הראשון של דרום אפריקה בין 1910 ל-1914. גלאדסטון היה בנו של ויליאם גלאדסטון, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת.

== ביוגרפיה ==
הרברט ג'ון גלאדסטון נולד בוסטמינסטר, לונדון, בשנת 1854. הוריו היו ויליאם גלאדסטון וקתרין גלאדסטון. גלאדסטון הצעיר חונך באוניברסיטת קולג' של אוקספורד. בין השנים 1877–1880 היה גלאדסטון מרצה להיסטוריה בקולג' קבל באוניברסיטת אוקספורד. לאחר מכן נכנס גלאדסטון לקריירה פוליטית מטעם המפלגה הליברלית שהונהגה בידי אביו. גלאדסטון היה חבר בית הנבחרים הבריטי במשך שלושים שנה עד 1910. בשנה הראשונה לקריירה הפוליטית שלו עסק בתור מזכיר פרטי של אביו שהיה באותה העת בקדנציה השנייה שלו בתור ראש הממשלה. בשנת 1881 מונה ללורד הראשון של האוצר (בבריטניה הלורד השני של האוצר הוא שר האוצר). במהלך אירועי מלחמת הבורים השנייה מילא גלאדסטון תפקיד של מגשר ופעל למנוע מהתפרקות של המפלגה הליברלית בין תומכי למתנגדי המלחמה. בשנת 1903 הסדיר ברית פוליטית עם מנהיג מפלגת הלייבור, רמזי מקדונלד, אשר השפיעה על תוצאות הבחירות הכלליות ב-1906. במסגרת הקריירה הפוליטית שלו היה מעורב גלאדסטון במספר משרות מנהל בממשלות הליברליות ובשנת 1905 מונה לשר לענייני פנים בממשלתו של הנרי קמפבל-באנרמן.

בתפקיד השר לענייני פנים פעל גלאדסטון לצד דייוויד לויד ג'ורג' להסדר חוק הפיצויים לפועלים משנת 1906 אשר הביא לכך שפועלים שנפצעו בזמן עבודתם יקבלו תמיכה ממשלתית כלכלית<ref></ref>. לאחר קריאה ציבורית ממושכת, גלאדסטון היה האחראי לחקיקת 8 שעות עבודה לפועלים במכרות מתחת לפני האדמה<ref></ref>. לצד מזכירו הרברט סמואל, גלאדסטון העביר 34 חקיקות שונות בתקופת כהונתו בתפקיד השר לענייני פנים. בשנת 1910 ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת מינה את גלאדסטון לתפקיד המושל הכללי הראשון של דרום אפריקה לאחר הקמתה של מושבת איחוד דרום אפריקה. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נכנס גלאדסטון, לצד ראש ממשלת דרום אפריקה, לואי בותה, למאבק נגד מרידת מאריץ שהתנגדה למעורבות הדרום אפריקאית במלחמה לצד הבריטים. חודש לאחר כניסת הממלכה המאוחדת למלחמה הוחלף גלאדסטון בתפקיד המושל הכללי בסידני בוקסטון, הרוזן בוקסטון הראשון. לאורך מלחמת העולם הראשונה היה מעורב גלאדסטון בארגוני גיוס תרומות שונים בדרום אפריקה. בשנת 1917 ניתן לגלאדסטון מסדר האימפריה הבריטית. לאחר המלחמה יצא לגמלאות ונפטר בשנת 1930 בואר, הרטפורדשייר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בריטים
קטגוריה:פוליטיקאים בריטים
קטגוריה:פוליטיקאים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:המפלגה הליברלית (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1854
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1930
דוד וינשל

דוד וינשל (1935 - מאי 2021) היה מנהל ישראלי, שימש כמנכ"ל משרד השיכון, מנכ"ל בנק ישראל, יו"ר רשות ניירות ערך, מנכ"ל "שופרסל" ומנכ"ל "כלל".

==ביוגרפיה==
דוד וינשל נולד ב־1935 בירושלים, במשפחה דתית. קיבל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני במדעי החברה מ-ISS בהאג.

בשנת 1960 החל לעבוד במשרד האוצר כעוזר רפרנט באגף התקציבים, והתקדם לתפקיד סגן הממונה על התקציבים. בשנת 1974 מונה למנכ"ל משרד השיכון, ובמקביל לתפקידו זה מונה בשנת 1975 ליושב ראש בנק טפחות, שהיה בשליטת המדינה. בתחילת 1978 עבר לבנק ישראל כמנהל מינהל מלוות המדינה, ובפברואר 1979 מונה למנכ"ל בנק ישראל. בנובמבר 1981 הודיע על התפטרותו, וסיים את כהונתו ב-31 בדצמבר 1981. בשנים 1979–1980 היה גם יושב ראש רשות ניירות ערך.

בשנת 1981 מונה למנכ"ל "שופרסל" ובהמשך מונה לנשיא החברה, ועמד בראש החברה עד מרץ 1991. בתפקידו זה יזם בשנת 1986 את הארכת תקופת האשראי הניתנת ללקוחות ("קנה עכשיו, שלם בעוד חודשיים"), ובעקבותיו הלכו רשתות מזון נוספות.

באפריל 1991 החל לכהן כמנכ"ל קונצרן "כלל", ושימש בתפקיד זה עד 1997.

בסוף שנות ה-90 כיהן כיו"ר "מגדל חברה לביטוח".

ביולי 2005 מונה לדיין בבית הדין להגבלים עסקיים.

בשנת 2017 יצא לאור, בהוצאת אופיר ביכורים, ספרו "הבהקים", ובו עשרה סיפורים קצרים.

נפטר במאי 2021 והובא לקבורה בבית הקברות "מנוחת עולם" בנתניה.

== חיים אישיים ==
דוד וינשל היה נשוי עד למותו לזיוה, ולהם שתי בנות ושני בנים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:מנכ"לי שופרסל
קטגוריה:יושבי ראש רשות ניירות ערך
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:דיינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:אישים הקבורים בנתניה
מצעד אלבומי העידן החדש

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד אלבומי העידן החדש (באנגלית: New Age Albums) הוא מצעד אלבומים המפורסם על ידי מגזין בילבורד, הכולל בתוכו את "אלבומי העידן המצליחים והנמכרים ביותר" בכל שבוע בארצות הברית, לפי דירוג נתוני המכירות שנאספים על ידי נילסן סאונדסקאן. המצעד הראשון פורסם ב-27 באוגוסט 1988.<ref name=":1" /> בהתחלה, כלל בתוכו מקום אחד בלבד, אך לאור הצלחתו התרחב ל-25 מקומות בסך הכול.<ref name=":0"></ref> המצעד כולל בתוכו אלבומים מסוגת מוזיקת העידן החדש, תוך שאלבומי אולפן, מיני-אלבומים, אלבומי אוסף ופסקולים רשאים להיכלל בו גם כן.<ref></ref>

האלבום הראשון שכבש את פסגת מצעדי אלבומי העידן החדש היה Cristofori's Dream, שיצא לאור על ידי חברת התקליטים נארדה פרודקשנס.<ref name=":1"></ref> אלבום הלהיטים The Very Best of Enya, של הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה, נחשב לאלבום העידן החדש המצליח ביותר בכל הזמנים, כאשר סך השבועות שלו בפסגת המצעד עומד על 86 שבועות.<ref></ref>

== ראו גם ==
* בילבורד 200

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

אלבומי ילדים
מחשבים וכיף

מחשבים וכיף היה מגזין מחשבים וגיימינג לילדים ונוער. הירחון ראה אור לראשונה בנובמבר 1990<ref></ref>. העיתון כלל כתבות, טורים, קומיקס, ביקורות משחקי מחשב, חידות ואתגרים בנושא מחשבים.

המגזין פנה בעיקר לקהל של ילדים ופחות לבני נוער כמו מתחריו באותה תקופה זומביט, פריק ו-WIZ.

עורך הירחון היה פרופ' בנימין פיינשטיין. גיליון 101, האחרון שפורסם, יצא לאור במאי 2000. בין מדורי העיתון: למידה בכיף, אינטרנטו, משחקכיף, מחשבים וחינוך.

במקביל להוצאת העיתון נערכו סדנאות וקייטנות "מחשבים וכיף" בחודשי החופש הגדול, בחופשות החגים וכחוגי אחה"צ לאורך שנת הלימודים. זכורים לטוב מחנות הקיץ של "מחשבים וכיף" שכללו במקביל ללימודי המחשבים גם לינה בשטח המחנה ונערכו בין היתר בקיבוצי שפיים וגעש ובבית הספר החקלאי "ויצו נחלת יהודה"

עם כותבי הירחון נמנו: דוד גורדון, ד"ר מאיר בר-אילן, שרית יעקב, תומר גילת, אורי רוזנברג, שי סבג, דורון ניר, איציק אהרונוב, כפיר אלפנדרי, קובי שחר, גיא דוד גזית וחגית נבון.

== ראו גם ==
* WIZ (כתב עת)
* פריק (מגזין)
* זומביט

== קישורים חיצוניים ==
* ירחון "[https://abandonware-magazines.github.io/magazines/compfun.html מחשבים וכיף]" ב[https://abandonware-magazines.github.io/ מאגר המגזינים הישנים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: עיתוני ילדים ונוער
קטגוריה:ישראל: כתבי עת בנושא מחשבים
עלי סייבאו

עלי סייבאו (בצרפתית: Ali Saibou; 17 ביוני 1940 – 31 באוקטובר 2011) היה הנשיא השלישי של ניז'ר, משנת 1987 עד שנת 1993. הוא המשיך את הנשיא הקודם סייני קונצ'ה, שנפטר מגידול במוח.
== ביוגרפיה ==
=== ילדות וחינוך===
עלי סייבאו הוא אחד מבני הזרמה . הוא נולד בכפר דינגז'יבנדה. אף על פי שגם הנשיא הקודם, סייני קונצ'ה, נולד באותו הכפר, הם לא קרובי משפחה. הוא למד במכינה קדם צבאית בעיר סן-לואי בסנגל משנת 1950 (כשהיה בן 10).
=== קריירה צבאית ===
מאוחר יותר, הוא הצטרף לקלעים הסנגלים. הוא נפצע בקמרון בשנת 1960 עם הגדוד החמישי של צרפת. לאחר העצמאות של ניז'ר בשנת 1960, סייבאו הצטרף אל צבא ניז'ר בתור סמל. הוא עבר קורס מפקדים, ובשנת 1969 פיקד בנז'וויגמי . לאחר שעבר ליחידה אחרת באגדז בשנת 1973, הוא קיבל דרגת קפטן. לאחר שעזר בהפיכה ב-1974, עבר עם חייליו לעיר ניאמיי, ובתור פרס קיבל דרגת מייג'ור, מונה לשר החברה הכפרית והסביבה, ונהיה הרמטכ"ל.

עם זאת, קונצ'ה חשד בנאמנותו של סייבאו. ביוני 1975 הוא פיטר את סייבאו מהקבינט וביקש ממנו לעזוב את תפקידו כרמטכ"ל. סייבאו הגיב בכך שפרש מהצבא לגמרי, מה שכנראה הרגיע את קונצ'ה. סייבאו נשאר נאמן לקונצ'ה עד מותו, ב-10 בנובמבר 1987.

=== בתור הנשיא ===

לאחר מותו של קונצ'ה, הבטיח סייבאו את מועמדותו לממשיך של קונצ'ה בתפקיד הנשיא, בעזרת שליחת יריביו הצבאיים למדינות אחרות עם משימות דיפלומטיות. בשנת 1989, סייבאו היה המועמד היחיד, מכיוון שהקים את המפלגה החוקית היחידה, NMSD. כך הוא זכה בכל 93 המושבים של האספה הלאומית.

בתחילת שנת 1990, לאחר עלייה במתיחות בעקבות מתקפת הטוארג בצ'ינטאברדן, התקיימה ועידה לאומית שפירקה את שלטון המפלגה האחת, והותירה את סייבאו במצב לא טוב. במרץ 1991 סייבאו הצליח לשחזר על מעמדו כמנהיג MNSD, בעזרת תמיכה מהצבא. עם זאת, בהמשך השנה אסרה הועידה הלאומית על סייבאולהשתתף בבחירות הבאות לנשיאות, ובנובמבר 1991 הוחלף כמנהיג המפלגה על ידי טנדג'ה ממדאו (מאוחר יותר הנשיא השביעי של ניז'ר). לאחר בחירתו של מהאמנה אוסומנה לנשיא בשנת 1993, סייבאו פרש אל הכפר שבו נולד. עלי סייבאו נפטר ב-31 באוקטובר 2011.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנשי צבא ניז'רים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ניז'רים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ניז'רים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:נשיאי ניז'ר
The Great Pretender

The Great Pretender הוא שיר פופולרי שבוצע במקור על ידי הפלאטרס. המילים והלחן נכתבו על ידי באק ראם, המנהל והמפיק של הפלאטרס, ויצא כסינגל בנובמבר 1955. השיר הגיע למקום הראשון במאה הראשונים של מצעד הבילבורד, ולמקום ה-5 במצעד הבריטי.

השיר כוסה על ידי מספר זמרים, ביניהם דולי פרטון, רוי אורביסון ופרדי מרקיורי, שגרסתו הגיעה למקום ה-4 במצעד הבריטי. השיר בוצע גם על ידי להקת הבנד.

==גרסת הפלאטרס==
הסינגל של הפלאטרס יצא בנובמבר 1955. הוא הפך לשיר ה-R&B הנמכר ביותר בינואר 1956, והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד בפברואר 1956. הסינגל היה במקום ה-12 ברשימת הסינגלים הנמכרים ביותר בשנת 1956.

הפלאטרס ביצעו את "The Great Pretender" ו-"Only You" בסרט המוזיקלי "Rock Around the Clock" מ-1956.

בשנת 2004 דורג השיר במקום ה-360 מתוך 500 השירים הגדולים בכל הזמנים על ידי הרולינג סטון.
===מיקומי שיא===

==גרסת פרדי מרקיורי==

השיר בוצע מחדש בשנת 1987 על ידי פרדי מרקיורי, סולן להקת הרוק קווין. הגרסה של מרקיורי הגיעה למקום ה-4 במצעד הסינגלים בבריטניה. באחד הראיונות האחרונים שצולמו בווידאו באביב 1987, הסביר מרקיורי כי השיר התאים במיוחד לאופן שבו הוא ראה את הקריירה שלו ועל היותו על הבמה.

הקליפ של השיר הציג את מרקיורי חוזר לקליפים של השירים "Radio Ga Ga", "Crazy Little Thing Called Love", "It's a Hard Life", "I Want to Break Free", "Bohemian Rhapsody", "One Vision" והשיר "I Was Born to Love You" מתוך אלבום הסולו של מרקיורי Mr. Bad Guy משנת 1985. את הקליפ ביים דייוויד מאלט בפברואר 1987, והופיעו בו גם מתופף להקת קווין רוג'ר טיילור והשחקן פיטר סטראקר בדראג. הקליפ היה בולט בכך שמרקיורי גילח את שפמו, לאחר שהיה איתו לאורך רוב שנות השמונים.

===מיקומי שיא===

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
QuantumScape

QuantumScape היא חברה אמריקאית, העוסקת במחקר אודות סוללות ליתיום מתכתיות מוצקות למכוניות חשמליות. מטה החברה נמצא בסן חוזה, קליפורניה והיא מעסיקה כ-200 עובדים (נכון ל 2019).<ref></ref> בין המשקיעים נמנים ביל גייטס ופולקסווגן.<ref ></ref>

== היסטוריה ==
QuantumScape הוקמה בשנת 2010 על ידי ג'אגדיפ סינג, טים הולמה ופרופסור פריץ פרינץ מאוניברסיטת סטנפורד.<ref></ref><ref></ref> בשנת 2012, החלה לעבוד עם יצרנית הרכב הגרמנית פולקסווגן. בשנת 2018 השקיעה פולקסווגן 100 מיליון דולר בחברה והפכה לבעלת המניות הגדולה ביותר. באותה שנה הודיעו פולקסווגן ו-QuantumScape על הקמת פרויקט ייצור משותף להכנה לייצור המוני של סוללות מצב מוצק.<ref name=":0"></ref> ביוני 2020 השקיעה פולקסווגן 200 מיליון דולר נוספים בחברה.<ref name=":1">
</ref>

ב-3 בספטמבר 2020, QuantumScape הודיעה על מיזוג עם חברת הרכישות המיוחדת Kensington Capital Acquisition. כתוצאה מהמיזוג, QuantumScape הייתה אמורה לקבל מימון של מיליארד דולר, כולל מימון מפולקסווגן ורשות ההשקעות של קטר.<ref name=":0"></ref> במקביל, מניות החברה נרשמו בבורסת ניו יורק בסמל QS. העסקה הושלמה בנובמבר 2020 וגייסה הון לייצור הסוללות בסדרה.<ref name=":02"></ref>

ב-15 באפריל 2021 הודיעה קרן הגידור סקורפיון קפיטל על מעמדה הקצר במניה, והאשימה את החברה בהיותה תוכנית "Pump and Dump".<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה אמריקאיות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:יצרני סוללות
המלכה אירופה

המלכה אירופה כפי שהוצגה בספרו של [[סבסטיאן מינסטר, קוסמוגרפיה.]]
המלכה אירופה (בלטינית: Europa regina; תעתיק: אירופה רג'ינה), הוא שמה של מפה סימבולית בדמותה של יבשת אירופה כמלכה. המפה נהפכה לפופולרית בעשור הראשון של המאה ה-16, ומראה את אירופה עומדת זקופה, כאשר צורת היספניה יוצרת את ראשה וכתרה, ובוהמיה את ליבה.

==מקורות==
בימי הביניים, בדרך כלל דבקו במפות מסוגת T-O שבמרכזן ירושלים, ומתארות את אירופה, אסיה ואפריקה (כגון מפת בינטינג הידועה) מפות נפרדות של אירופה היו נדירות ביותר; הדוגמאות היחידות הידועות הן מפת Liber Floridus, שפורסמה בשנת 1112, ומפה ביזנטית מהמאה ה-14. המפה הבאה שהתמקדה באירופה פורסמה על ידי הקרטוגרף יוהנס פוטש בשנת 1537, בראשית העת החדשה המוקדמת.

==תיאור==
המלכה אירופה היא אישה צעירה וחיננית. הכתר שלה, פורטוגל, מונח על ראשה, ספרד, מעוצב על ידי כתר החישוק הקרולינגי. צרפת והאימפריה הרומית הקדושה מהוות את החלק העליון של גופה, כאשר בוהמיה היא הלב. שמלתה הארוכה משתרעת על הונגריה, פולין, ליטא, ליבוניה, בולגריה, נסיכות מוסקבה, מקדוניה ויוון. בזרועותיה, שנוצרו על ידי איטליה ודנמרק, היא מחזיקה שרביט וכדור (סיציליה). ברוב התיאורים מוצגים באופן חלקי אפריקה, אסיה וחצי האי הסקנדינביה, כך גם האי הבריטי.

==סמליות==
בשנת 1537, כאשר הונהגה אלגוריית המלכה אירופה, שלט קרל החמישי לבית הבסבורג באימפריה הרומית הקדושה והן בממלכות ספרד, בטענה שהוא הקיסר האוניברסלי של אירופה. זאת עשוי להסביר מדוע המפה מכוונת מערבה כך שספרד תוצג כראש המוכתר, ומדוע הסמל האימפריאלי - השרביט, הכתר קרולינגי וכוכב - הם של קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ייחוס נוסף לקרל החמישי הוא השמלה, אשר הייתה דומה לקוד הלבוש אשר היה נהוג אז בחצר בית ההבסבורג, ופניה של המלכה, הדומים לאשתו, איזבלה. כמו דיוקנאות זוגיים הנהוגים אז, המלכה אירופה מפנה את ראשה ימינה וגם אוחזת בכדורה ביד ימין, מה שהתפרש כמי שמציעה כוח לבעלה הדמיוני, הקיסר.

באופן כללי יותר, אירופה מוצגת כנצרות המאוחדת במסורת ימי הביניים, ככוח גדול או אפילו כהדומיננטי בעולם.

אלגוריה שלישית היא ייחוסה של אירופה כמיקומו החדש של גן עדן, על ידי מיקומם של גופי המים, המבדילים אותה משאר העולם, מאחר שהאיקונוגרפיה אז תיארה את גן עדן כצורה סגורה, המלכה אירופה מוקפת בים ונהרות. נהר הדנובה מתואר באופן הדומה לנהר המקראי הזורם בגן העדן, ושפכו נוצר על ידי ארבע זרועות.

ייצוגה של המלכה אירופה המוקפת במים הוא גם רמז לאירופה המיתולוגית העתיקה, שנחטפה על ידי זאוס אשר נשאה אותה מעל המים.

==ראו גם==
* אירופה (מיתולוגיה)
* האנשת מדינות

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירופה
קטגוריה:סמלים לאומיים
קטגוריה:מפות
בריעה

בתנ"ך, ישנם ארבעה אישים בשם בריעה.<ref name=":0">ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ב</ref>

הראשון, הוא בנו השלישי של אשר ונכדם של יעקב ושל זלפה שפחת לאה. לבריעה היו שלושה אחים: ימנה, ישוי וישוה, ואחות אחת: שרח.<ref></ref> לבריעה היו שני בנים: חבר ומלכיאל. למשפחתו של בריעה קראו משפחת הבריעי.<ref name=":1"></ref> בריעה בם אשר הוא הראשון מצאצאי יעקב שכינה את ה' מלכי.<ref name=":2" /> בספר הישר מסופר שאמו של בריעה נקראה הדורה, בתו של אבימאל בן עבר בן שם, והיא הייתה אשתו של אשר.<ref></ref>

השני, הוא בנו של אפרים המוזכר רק בדברי הימים. לפי המסופר, אפרים הוליד את בריעה זמן מה לאחר שהרגו בני גת כמה מבני אפרים שירדו לקחת את מקניהם.

השלישי, הוא איש משבט בנימין, שלא ידוע מה שם אביו ובניו.<ref></ref>

והרביעי, הוא בנו הרביעי של שמעי בן גרשון.<ref></ref>

עקב ריבוי השם בריעה בקרב שבטי ישראל, יכול להיות שהיו קשרי נישואים בין שבטים אלו.<ref name=":2">דעת מקרא, בראשית מו יז</ref>

== שם ==
בדברי הימים, השם משמש כרמז לרעה.<ref></ref>

יש המפרשים את שמו כמו השם בדן, שפירושו בן-דן, והשם בדקר, שפירושו בן-דקר. אם כך, פירושו הוא בן ריעה, וריעה זה הוא יעקב, שה' רעה אותו.<ref></ref>

טענה נוספת אומרת שהשם מגיע מהמילה "רעי" כלומר ידידי, והכוונה לקדוש ברוך הוא.<ref name=":2" />

==הערות שוליים==

קטגוריה:שבט אשר
קטגוריה:יורדי מצרים
קטגוריה:שבט בנימין
קטגוריה:שבט אפרים
קטגוריה:שבט לוי
ניקולטה בראסקי

ניקולטה בראסקי (באיטלקית: Nicoletta Braschi; נקראת לפעמים בעברית בשם השגוי ניקולטה ברשי; נולדה ב-19 באפריל 1960) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ומפיקת קולנוע איטלקייה.

==ביוגרפיה==
בראסקי נולדה בצ'זנה. היא למדה באקדמיה לדרמה ברומא שם הכירה את רוברטו בניני, ב-1983 לראשונה בקולנוע ביחד עם בניני שם גילמה את מרים, אם ישו. אחרי כן שיחקה בשני סרטים של ג'ים ג'ארמוש: נרדפי החוק ורכבת מסתורין.

היא גילמה את אשת הדמות הראשית בסרט השואה "החיים יפים". היא גילמה את הפיה הכחולה בסרט "פינוקיו".

ב-2002 הייתה חברה בצוות השופטים של פסטיבל ברלין.

ב-2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "לזרו השמח".

ב-1991 היא ובניני התחתנו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איטלקיות
קטגוריה:מפיקי קולנוע איטלקים
קטגוריה:מפיקות קולנוע
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1960
ג'ורג' שירס

ג'ורג' שירס הבן (באנגלית: .George Shiras Jr; ) היה שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1892–1903. הוא מונה על ידי הנשיא בנג'מין הריסון וטרם מינויו הוא עסק במשך 37 שנים בעריכת דין במגזר הפרטי, אך מעולם לא כיהן בשום תפקיד שיפוטי. התפקיד הציבורי היחידי בו הוא שימש טרם מינויו היה חברות בחבר האלקטורים בבחירות לנשיאות של 1888.
==ראשית חייו==
ג'ורג' שירס נולד בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא למד באוניברסיטת אוהיו ולאחר מכן המשיך ללמוד בייל קולג', שם היה חבר באחוות פי בטא קפא וסיים את לימודיו ב-1853. הוא החל ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, אך פרש מהלימודים מבלי שקיבל תואר במשפטים. הוא סיים את הכשרתו במשפטים בקריאה עצמית במשרד עורכי דין, ולאחר מכן עסק בעריכת דין בעיר דובק שבאיווה בשנים 1855–1858 ולאחר מכן ועד 1892 המשיך את עיסוקו בפיטסבורג. בפיטסבורג הוא היה לעורך דין מסחרי בולט ובלט בשל יושרו והפרגמטיות שלו כאשר ייצג כמה מענקי התעשייה הארציים.
==שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית==
ב-19 ביולי 1892 מונה שירס על ידי הנשיא בנג'מין הריסון כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקומו של ג'וזף בראדלי שנפטר. הוא מונה בעקבות המלצה של דודנו, מזכיר המדינה ג'יימס בליין. ב-26 ביולי אושר מינויו על ידי הסנאט של ארצות הברית וב-10 באוקטובר שירס הושבע לתפקיד.

אף על פי ששירס כיהן על כס השיפוט במשך קצת יותר מעשר שנים, וכתב 253 חוות דעת הרוב ו-14 חוות דעת מיעוט, הוא בלט בהצבעותיו בשני תיקי מפתח בלבד, פסק הדין "פולוק נגד חברת ההלוואות והנאמנות לחקלאים" מ-1895 ופסק דין פלסי נגד פרגוסון מ-1896. הפסיקה בפסק הדין פולוק הובילה לצורך בתיקון לחוקה כדי לאפשר את גביית מס ההכנסה הפדרלי, וב-1913 אושרר בעקבות כך התיקון ה-16 לחוקת ארצות הברית. שירס הצביע גם עם הרוב של שבעת השופטים מול המתנגד האחד בפסק הדין פלסי נגד פרגוסון, תיק שאישר את חוקתיות הההפרדה הגזעית על פי דוקרטרינת נפרד אך שווה, ושנהפך על פיו ב-1954. שירס פרש מכהונתו ב-23 בפברואר 1903.

ג'ורג' שירס נפטר ב-2 באוגוסט 1924 בפיטסבורג ונטמן בבית הקברות אלגני שבעיר. בנו ג'ורג' שירס השלישי, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם פנסילבניה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.fjc.gov/node/1387781 ג'ורג' שירס] באתר המדריך הביוגרפי של השופטים הפדרליים 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוהיו
קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1832
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1924
SEG פלאזה

מגדל SEG פלאזה (בסינית: 赛格广场) הוא גורד שחקים הממוקם בעיר שנג'ן שבמחוז גואנגדונג שבסין. המגדל שבנייתו הושלמה בשנת 2000 מתנשא לגובה של 291.6 מטרים (957 רגל) לא כולל האנטנות, ולגובה כולל של 355.8 מטרים. ובו 71 קומות עיליות ו-4 קומות תת-קרקעיות.

הבניין הוא החמישי בגובהו בשנג'ן.

בתוך הבניין, שבו ממוקם המטה המרכזי של חברת SEG , מוקדשות כעשר קומות לשוק מוצרי אלקטרוניקה גדול.

ב-18 במאי 2021 נסגר הבניין לקהל עקב רעידות לא מוסברות של המבנה, בשעה שהבניין התנדנד לא נרשמו רוחות חריגות או רעשי אדמה בסביבת המגדל. מומחים שיערו שהגורם לרעידות היו שינויי טמפרטורה קיצוניים במהלך היום אך העריכו שלשלד המבנה לא נגרם נזק.

למחרת, ב-19 במאי בשעה דומה (13:00 שעון מקומי) רעד הבניין שוב. ב-21 במאי פורסם כי הוחלט לסגור את הבניין לצורך בדיקה מקיפה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שנג'ן: גורדי שחקים
יאנקמאיטיש

יאנקמאיטיש (בהונגרית: Jánkmajtis) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג על גדות נהר סומש שבצפון מזרח הונגריה.

הכפר הוקם בשנת 1950 לאחר איחוד שני כפרים יאנק (Jánk) ומאיטיש (Majtis)

==יהודי יאנק==
יהודים החלו להתיישב ביאנק במחצית השנייה של המאה ה-18, בחסותו של בעל האחוזה המקומית. רובם התפרנסו ממסחר ובית המרזח המקומי היה בבעלות יהודית. לקהילה היה בית כנסת, שני בתי עלמין ומקווה. בשוחט ובמלמד ובשאר שירותי הדת של הקהילה נעזרו גם הכפרים הסמוכים מאיטיש, קישנמן וצ'גלד.

בעקבות הקרע ביהדות הונגריה בשנת 1867 הצטרפה הקהילה לזרם הקהילות האורתודוקסיות. והחל משנת 1885 הפכה הקהילה להיות כפופה לקהילת פהרגיארמט.

עם החלת "החוקים היהודיים" שהיפלו את היהודים לרעה נקראו יהודים ביאנק לבדיקה מחודשת של אזרחותם.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסו כמה צעירים יהודים לעבודות כפייה לעזרת הצבא ההונגרי, ובקיץ 1941 נשלחו לחזית אוקראינה, שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים.

במסגרת מפקד קהילות הונגריה שלח ראש הקהל בקהילה בשנת 1944 מכתב על מצב יהודי הקהילה, שם מסר שכל יהודי הקהילה עניים ואין להם רכוש משותף, והם מסתמכים בעיקר על פהרגיארמט.

באביב 1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו יהודי יאנק לגטו מאטסלקה, שם רוכזו כ-17,000 יהודי המחוז. כעבור זמן מה שולחו כל יושבי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ.

אחרי המלחמה חזרו לכפר רק תשעה יהודים ששרדו. חיי הקהילה לא נתחדשו.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|18
|
|-
|1880
|58
|875
|-
|1910
|89
|
|-
|1920
|95
|
|-
|1930
|70
|
|-
|1941
|60
|1,235
|-
|}

==יהודי מאיטיש==
יהודים חיו במאיטיש בתקופות זמן שונות ואת שירותי הדת הם קיבלו מיאנק או מקהילת פהרגיארמט. בשנת 1944 נרצחו רבים מבני הקהילה בשואה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|18
|
|-
|1880
|15
|380
|-
|1910
|11
|
|-
|1920
|8
|
|-
|1930
|18
|
|-
|1941
|2
|559
|-
|}

==לקריאה נוספת==
*[https://books.google.co.il/books?id=M60JAQAAIAAJ&lpg&hl=iw&pg=PA327#v=onepage&q=J%C3%A1nk&f=false יאנק] בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 327
*יאנק, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 187. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
טריני וודול

שרה-ג'יין דנקנסון "טריני" וודול (באנגלית: Sarah-Jane Duncanson "Trinny" Woodall; נולדה ב-8 בפברואר 1964) היא עיתונאית, מגישת טלוויזיה ואשת אופנה בריטית.

==ביוגרפיה==
וודול נולדה בשכונת מרילבון בלונדון, בנעוריה למדה במספר פנימיות.

היא החלה ב-1996 לשתף פעולה עם אשת האופנה סוזנה קונסטנטין וביחד הן כתבו את מדריך הסטייל השבועי "Ready to Wear" שפורסם בדיילי טלגרף, מיד לאחר מכן הן קיבלו הצעה להנחות תוכנית קניות בטלוויזיה. החל ב-2001 הצמד "טריני וסוזנה" זכו לפרסום כשהגישו ב-BBC את התוכנית "What Not to Wear" במשך חמש עונות. הן גם שימשו כמומחיות לאופנה בתוכנית המופע של אופרה וינפרי ופרסמו ספרי אופנה שזכו להצלחה. טריני וסוזנה הגישו תוכניות אופנה במספר מדינות בהן עסקו באופנה המקומית וביצעו מהפך בתושבי המקום, בישראל הן הגישו את התוכנית "טריני וסוזנה עושות את ישראל".

ב-2017 הוציאה קו איפור משלה בשם "TRINNY LONDON".

ב-1999 התחתנה עם המוזיקאי ג'וני אליכאוף. ב-2009 השניים התגרשו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:עיתונאיות בריטיות
קטגוריה:אנשי אופנה
קטגוריה:עיתונאים בריטים
קטגוריה:סטייליסטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1964
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1964
אוטומובילי אסטרמה

אוטומובילי אסטרמה (באנגלית: Automobili Estrema) היא יצרנית מכונית ספורט (על), שבסיסה באיטליה. היא הוקמה בשנת 2020 על ידי ג'אנפרנקו פיזוטו, לשעבר מייסד שותף וממן פיסקאר אוטומוטיב בשנת 2007.

== היסטוריה ==

אוטומובילי אסטרמה הוקמה על ידי ג'אנפרנקו פיזוטו בשנת 2020, היא הוקמה לשם פיתוח טכנולוגיות מתקדמות ומכוניות-על קלות משקל שיהיו עשויות מחומרים איכותיים וקלים.

== דגמים ==

* אסטרמה פולמינאה - המכונית הראשונה של אסטרמה, הוצגה ב-13 במאי 2021<ref></ref>. היא כוללת ארבעה מנועים חשמליים המספקים יחד 2040 כ"ס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 1.9 שניות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:יצרני רכב איטלקיים
קטגוריה:יצרני רכבי ספורט
קטגוריה:יצרני מכוניות חשמליות
זיו אריה

זיו אריה (נולד ב-22 בנובמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי, וכיום מאמן קבוצת הפועל ירושלים מליגת העל.

== ביוגרפיה ==
אריה, יליד קריית אונו, שיחק בצעירותו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. את רוב הקריירה ככדורגלן הוא העביר בליגות הנמוכות, בין השאר בקבוצות שמשון תל אביב, מכבי רמת עמידר והפועל יהוד. לאחר הפרישה, עבד מספר שנים בחברת "בזק". את משרת האימון הראשונה שלו קיבל במחלקת הילדים של מכבי תל אביב, ועם השנים עבר לאמן גם במחלקות הנוער. בתקופה שלו במכבי תל אביב, אימן אריה שורה של שחקני עתיד מובילים ובהם עומר אצילי, דור מיכה, יונתן כהן ודן גלזר. בנוסף שימש כסקאוט של קבוצת הבוגרים במועדון התל אביבי.

ביוני 2016 מונה לעוזרו של רן בן שמעון בבית"ר ירושלים, ולאחר מכן היה במשך תקופה קצרה מאמנה הראשי של דילה גורי מליגת העל הגאורגית. באוקטובר 2017 קיבל אריה את משרת האימון בקבוצת הליגה הלאומית, בית"ר תל אביב רמלה. בשתי עונותיו בקבוצה, הוביל אריה את בית"ר לפלייאוף העליון, אך הקבוצה כשלה בהעפלה לליגת העל.

ב-24 במאי 2019, מונה למאמן הפועל קטמון ירושלים, לאחר שזו נפרדה מהמאמן יוסי מזרחי. בשנתו הראשונה בקבוצה, סיימה קטמון במקום הרביעי בליגה הלאומית ולא הצליחה להעפיל לליגת העל.

לקראת עונת 2020/2021 שונה שמה של "הפועל קטמון ירושלים" ל"הפועל ירושלים" ואריה הוביל את הקבוצה למקום השני בתום העונה הסדירה של הליגה הלאומית. ב-30 באפריל 2021, ניצחה הפועל ירושלים את סקציה נס ציונה בתוצאה 0–2, והבטיחה את חזרתה לליגה הבכירה, אחרי היעדרות של 21 שנים.

מספר שבועות לאחר העלייה, חודש חוזהו של אריה בקבוצה. ב-23 במאי 2022 האריך את חוזהו במועדון. בעונת 2021\2022, לאחר ניצחון בית 1-0 נגד מכבי פתח תקווה, נשארה הפועל ירושלים בליגת העל וניצלה מירידה. ב- 4 למרץ 2023 אריה והפועל ירושלים ניצחו את מכבי תל אביב, והבטיחו את ההשתתפות בפלייאוף העליון. את העונה סיימו במקום הרביעי. ב-23 במרץ 2023 האריך את חוזהו, והפך למאמן בעל רצף האימון הארוך ביותר בתולדות הפועל ירושלים. בעונת 2024/2023 הוביל את הקבוצה למקום השביעי.

== חיים אישיים ==
נשוי ואב לשלושה. מתגורר בגני תקווה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קריית אונו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני שמשון תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי רמת עמידר
קטגוריה:כדורגלני הפועל יהוד
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל קטמון ירושלים
קטגוריה:מאמני הפועל ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
רקטה עתירת משקל

רקטה עתירת משקל (בראשי תיבות: רע"ם), היא רקטה בעלת ראש קרב כבד המסוגל לגרום לנזק רב שמשוגרות לטווחים קצרים יחסים, לרוב של עד 10 קילומטרים. היחס ההפוך בין גודל ראש הקרב לבין הטווח הקצר מעניק לרקטות כינוי של "עתירות משקל".

== מבנה ומאפיינים ==
במטרה להגדיל את הנזק שרקטה גורמת עם פגיעה בקרקע, רקטות רע"ם לרוב מורכבות מחבית נפץ גדולה שאליה מחובר מנוע רקטי קטן יחסית. אף על פי שהמנוע לא חזק מספיק כדי להביא את ראש הקרב למהירות וטווח גדולים, הוא מאפשר מעוף קצר ופגיעה ביישובים ובסיסים סמוכים לגבול. הרקטות משוגרות ממשגרי כנים של פצצות מרגמה.

== היסטוריה ==
רקטות מסוגים אלו פותחו על ידי חזבאללה וחמאס בעקבות הלקחים שהפיקו ממבצע צוק איתן, שממנו הסיקו כי ניתן לגרום לנזק רב לעורף הישראלי על ידי שיגור רקטות בעלות ראש קרב גדול לעבר יישובי עוטף עזה, שבהם זמן ההרתעה קצר יחסית ויכולות היירוט של כיפת ברזל מוגבלות. גורמים במערכת הביטחון הישראלית טענו כי נעשה שימוש ברקטות אלו על ידי חזבאללה במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה, ועל ידי מיליציות בעיראק.

=== ברצועת עזה ===
חמאס הצטייד ברקטות כאלו כחלק מניסיונות ההצטיידות מחדש לאחר מבצע צוק איתן. הרע"ם שבידי חמאס משוגרות לטווחים של עד 10 ק"מ בלבד, אך יכולות לשאת מאות קילוגרמים של חומר נפץ.

הג'יהאד האיסלאמי טען כי ברשותו 2 רקטות מסוג רע"ם בהסלמה ברצועת עזה במאי 2018, באדר 3 שנושאת 250 ק"ג חומר נפץ ומסוגלת להגיע לטווח של עד 40 ק"מ, וג'חים עסקלאן (בערבית: הגיהנום של אשקלון). הארגון טען כי עשה שימוש ראשון ברקטות כאלו בנובמבר 2018.. ב-13 בנובמבר 2019 שיגר הג'יהאד האסלאמי רקטות באדר 3 על אשדוד ורחובות, אך הן יורטו על ידי כיפת ברזל. ב-14 בנובמבר 2019 שוגרה רע"ם לעבר עוטף עזה, נפלה בשטח פתוח ויצרה מכתש ענק ברוחב 16 מטרים ובעומק של כ-2 מטרים.. כך גם ב-24 בפברואר 2020 שיגר הג'יהאד האסלאמי רקטת באדר 3 שיורטה על ידי כיפת ברזל. ב-11 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, הודיע הג'יהאד האיסלאמי כי הוא שיגר מטח של רקטות "בדר 3" לעבר העיר אשקלון. האתר תיק דבקה ציין כי "גדודי ירושלים" של תנועת "הג'יהאד האיסלאמי" פיתחו רקטה זו כדי לשאת ראש קרב במשקל 350 ק"ג, וציין כי הטיל ירה 1,400 רסיסים, מה שמרחיב את יכולתו להרוס מתקנים ובתים בסמוך לנקודת הפיצוץ שבו הוא נופל.

=== בלבנון ===
חזבאללה הצטייד ברקטות מסוג בורכאן בעלות יכולת שיגור לטווח קצר של עד 10 ק"מ אך יכולות לשאת בין 100–500 ק"ג חומר נפץ.

על פי דוברי חזבאללה, ב-4 בנובמבר 2023 נעשה שימוש כושל ברקטת בורכאן אחת או יותר, לראשונה במלחמת חרבות ברזל, נגד מוצב או מוצבים של צה"ל בגבול הצפון. ב-20 בנובמבר שיגרו מחבלי חזבאללה רקטות בורכאן על מוצב בגבול הצפון.

=== בתימן ===
החות'ים בתימן טוענים כי בידם רקטת באדר 3 מפיתוח איראני וכי ביצעו בה שימוש בקרבות בתימן. ייתכן כי הרקטה שבשימוש החות'ים היא שונה מהרע"ם שבידי הג'יהאד האיסלאמי, ולטווח ארוך יותר.

== סוגים ושימוש ==
{| class="wikitable"
|-
!colspan="1"| ייצור
!colspan="1"| שם
!colspan="1"| כניסה לשירות
!colspan="1"| טווח
!colspan="1"| גודל ראש קרב
!colspan="1"| משתמשים
!colspan="1"| מקורות
|-
|align="right" rowspan="2"| 
| בדר 3
| 2019
| 40 ק"מ
| 250 ק"ג
| , ,
|
|-
| ג'חים עסקלאן
| 2018
| 10 ק"מ
| 150-250 ק"ג
| 
|
|-
| 
| בורכאן
|
| 10 ק"מ
| 100-500 ק"ג
| , מיליציות שיעיות בעיראק
|
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רקטות ארטילריות
קטגוריה:אמצעי לחימה עזתיים
קטגוריה:חמאס: אמצעי לחימה
קטגוריה:הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
דניאלה פון בילוב

דניאלה פון בילוב (12 באוקטובר 1860 – 28 ביולי 1940) הייתה פסנתרנית גרמנייה, בתם של הנס פון בילוב וקוזימה וגנר, בתו החורגת של ריכרד וגנר, רעייתו של ההיסטוריון הנרי תודה ונכדתו של פרנץ ליסט.

== ביוגרפיה ==
דניאלה נולדה בברלין, והייתה בתם הבכורה של קוזימה והנס. לאחר גירושיהם ב-1870, היא וקוזימה עברו לגור אצל ריכרד וגנר, בן זוגה של קוזימה. בניגוד לקוזימה, דניאלה שמרה על קשר עם אביה, הנס. בין השנים 1875–1877, למדה בבית הספר "לואיסנשטייט". לעיתים קרובות, דניאלה גרה אצל חברתה של קוזימה, הרוזנת שלייניץ, ספרית גרמנייה. בשנות ה-80, התלוותה לאביה החורג בטיולו לאיטליה, שם הכירה את בעלה, הנרי תודָה. בשנת 1886, הזוג התחתן, ובשנת 1915 התגרשו, ודניאלה חזרה לביירוית.<ref name="Klee612">Ernst Klee: Das Kulturlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945. S. Fischer, Frankfurt am Main 2007, , S. 612.</ref> בביירוית, עבדה כמעצבת התלבושות של הפסטיבל. ב-13 בפברואר 1933, קיבלה אזרחות כבוד מעיריית ביירוית. היא נפטרה ב-1940, בגיל 80.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ריכרד וגנר
קטגוריה:אצולה גרמנית
קטגוריה:פסנתרניות גרמניות
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:מקבלי אות הזהב המפלגתי
קטגוריה:ילידות 1860
קטגוריה:נפטרות ב-1940
אווה צ'מברלין

אווה מריה צ'מברלין (17 בפברואר 1867 – 26 במאי 1942) הייתה בתם של ריכרד וגנר וקוזימה, אשתו של יוסטון סטיוארט צ'מברלין ונכדתו של פרנץ ליסט. יחד עם אחיה, איזולדה וזיגפריד, אווה גדלה בחזקת המיינקת.

בשנת 1906, אווה טיפלה באופן מסור באימה קוזימה בביירוית. היא הייתה בן המשפחה היחידי בעל גישה לדואר ולארכיון לקוזימה.<ref></ref> בשנת 1908, נישאה ליוסטון סטיוארט צ'מברלין.<ref></ref> בשנת 1916, השניים עברו לגור במוזיאון ז'אן פול. בשנת 1933, קיבלה אזרחות כבוד מהעיר ביירוית. היא גם קיבלה את אות הזהב המפלגתי מהמפלגה הנאצית. היא נפטרה ב-1942 מסרטן.<ref><cite class="citation news cs1" data-ve-ignore="true" id="CITEREFWhitman1975">Whitman, Alden (1975-07-13). [https://www.nytimes.com/1975/07/13/archives/bayreuth-will-make-diaries-of-wagners-widow-public-bayreuth-to-make.html "Bayreuth Will Make Diaries Of Wagner's Widow Public (Published 1975)"]. The New York Times. ISSN&nbsp;[//www.worldcat.org/issn/0362-4331 0362-4331]<span class="reference-accessdate">. Retrieved <span class="nowrap">2021-02-23</span></span>.</cite></ref>

== גלריה ==
<gallery class="center" widths="187px" heights="250px">
Richard Wagner with Eva 1867 at Tribschen.jpg|ריכרד וגנר עם אווה 1867
קובץ:Cosima Wagner and her daughter Eva in Bayreuth, 1906.jpg|קוזימה וגנר עם בתה אווה, 1906
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

אווה
קטגוריה:נאציות
קטגוריה:מנהלי תיאטראות בגרמניה
קטגוריה:אצולה גרמנית
קטגוריה:מקבלי אות הזהב המפלגתי
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1867
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:נפטרות ב-1942
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942
אוסטורלנד

אוסטורלנד (באיסלנדית: Austurland, בתרגום חופשי: הארץ המזרחית) הוא מחוז במזרח איסלנד. שטחו ובשנת 2020 מנתה האוכלוסייה 13,173. לאוסטורלנד קו חוף משונן המכיל פיורדים רבים, המכונה אסטיפירד'יר (הפיורדים המזרחיים).

בירת המחוז והעיירה הגדולה ביותר באזור היא איילססטאד'יר, המונה 2,300 תושבים.<ref></ref> העירייה העתיקה ביותר היא Djúpivogur, שקיבלה את רישיון המסחר שלה בשנת 1589, נכון לשנת 2015 מנתה עיירה זאת 470 תושבים.

מעבורת הרכב והנוסעים היחידה המפליגה בין איסלנד ליבשת אירופה מגיעה לסייד'יספירד'יר פעם בשבוע בחודשי הקיץ ובכל שבוע שני בשאר ימות השנה.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איסלנד: מחוזות
הנרי תודה

הנרי תוֹדֶה (; 13 בינואר 1857 – 19 בנובמבר 1920) היה היסטוריון אמנות גרמני, ובעלה של דניאלה פון בילוב, בתם הראשונה של הנס פון בילוב וקוזימה וגנר. הוא נולד בדרזדן ומת בקופנהגן.

== ביוגרפיה ==
תודה האמין שאמנות גרמנית צריכה להמחיש מיומנויות טכניות חדישות, ריאליזם והאדרת הגזע הארי. הוא טען כי אמנות טובה היא אמנות שקלה להבנה, ולא רק לאקדמאים ולבורגנים. בכתביו, כתב תודה רבות על האופן שבו האמנות המודרנית-צרפתית ניסתה להשמיד את האמנות הגרמנית. השקפותיו פילוסופיות היו להשראה בעת גיבוש המדיניות של הרייך השלישי.

== לקריאה נוספת ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.dictionaryofarthistorians.org/thodeh.htm הביוגרפיה של תודה]

קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1857
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1920
סיפס תומפסון

סיפס תומפסון (באנגלית:Cephas Thompson; 1 ביולי 1775 - 6 בנובמבר 1856) היה צייר פורטרטים נודד ומצליח, בעיקר אוטודידקט, בתחילת המאה התשע עשרה בארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד, נפטר וחי את מרבית חייו במידלבורו, מסצ'וסטס, אך טייל בהרחבה בחוף האטלנטי וחי הרחק מהבית במשך חודשים בכל פעם תוך שהוא ממשיך בקריירה שלו כצייר פורטרטים.

תומפסון התחתן עם אוליב לאונרד ב-18 במרץ 1802. בנם, סיפס ג'ובאני תומפסון, הפך לצייר דיוקנאות ונוף בפני עצמו, וחבר של הסופר נתניאל הות'ורן. בתם פלורנתה, התחתנה עם המיסיונר גרנוויל ספרוט, ולאחר שבילו זמן בהוראה בלה פוינט, ויסקונסין, עברו לקליפורניה במהלך הבהלה לזהב.

אף שתומפסון חי את רוב חייו במידלבורו, הוא הפיק דיוקנאות בכמה מקומות בדרום מזרח ניו אינגלנד. בין השנים 1800 עד 1825 ערך טיולים עונתיים רבים לדרום כדי לצייר בבולטימור, נורפוק, צ'ארלסטון, פילדלפיה, ניו אורלינס וג'ורג'יה. בין השנים 1805 - 1821 הגיע תומפסון גם לחמישה ביקורים ממושכים בבריסטול, רוד איילנד, שם צייר מעל 132 דיוקנאות של סוחרים, בעלי ספינות, קברניטי ים ונשותיהם וילדיהם. כ-65% ממצויריו בבריסטול של תומפסון הפיקו את עושרם מהשתתפותם בסחר העבדים האפריקאי.<ref>Arbour, Keith (2017). Cephas Thompson's Bristol, Rhode Island, Patronage and Subjects, 1805–1821. Cambridge, Mass.</ref> בערך בגיל 50 פרש תומפסון מציור נודד כדי להתגורר כל השנה בחוות מידלבורו שלו.<ref>Sisum, Deborah L. (1997). ""A Most Favorable and Striking Resemblance": The Virginia Portraits of Cephas Thompson". Journal of Early Southern Decorative Arts. 23 (1): 1–101.</ref>

האוסף הגדול ביותר של עבודותיו של תומפסון נמצא באתונאום בבוסטון, בו מחזיקים גם כמה מיומני האמן. דיוקנאות מאת תומפסון נמצאים גם במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, במוזיאון לאמנות במילווקי, במוזיאון העיצוב של רוד איילנד, במוזיאון לאמנות עממית אבי אלדריך רוקפלר, במוזיאון לינדן פלייס, במוזיאון ההיסטוריה והשימור של בריסטול ובחברה ההיסטורית ניופורט.

ההיסטוריון המקומי ג'יימס בלכוביץ' הראה שמ-1788 עד 1805 יצר תומפסון מעל 50 מצבות צפחה ליד ביתו במידבורו. אחת האבנים הללו, עבור רוברט סטרוברדג' (נפטר 1790) בבית העלמין של תומפסון היל בלייקוויל, חתומה "Cephas Tomson, sculpt." בלכוביץ מציע כי תומפסון אולי לקח על עצמו את האמנות המובהקת הזו בגלל קשר קרבה עם עורך הדין וסנטור המדינה אייזק תומפסון(1746–1819).<ref>James Blachowicz, From Slate to Marble: Gravestone Carving Traditions in Eastern Massachusetts, 1770–1870 (Graver Press, 2006), pp. 91–93.</ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="190">
File:Cephas Thompson - Maria De Wolf (Mrs. Robert Rogers) - 1980.439 - Museum of Fine Arts.jpg

File:Elizabeth-Wirt-ca1809-10.jpg

File:Robert-barruad-taylor.jpg

File:William-Wirt-by-Cephas-Thompson.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1775
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1856
ג'יימס וולאס

ג'יימס מ' וולאס (באנגלית: James M. Wallace; 1750 - 17 בדצמבר 1823) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בבית הנבחרים האמריקני מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת פנסילבינה בין השנים 1815-1821.<ref name=":0"></ref>

== ביוגרפיה ==
וולאס נולד בעיירה הנובר שבפנסילבניה בשנת 1750. למד בבגרותו בפילדלפיה. השתתף במלחמת העצמאות של ארצות הברית, ובסיומה היה בדרגת מייג'ור.<ref name=":0" />

פיקד על פלוגה במשמר הגבול של ארצות הברית בשנת 1796. כיהן כחבר בית הנבחרים של פנסילבניה בין השנים 1806–1810. לאחר התפטרותו של עמוס סליימייקר מהקונגרס ה-14, החליפו וולאס, ולאחר מכן שימש גם בתור חבר הקונגרס ה-15 וה-16.<ref name=":0" />

הוא נפטר בשנת 1823 בחוותו שבעיר הומלסטאון שבפנסילבניה. נקבר בבית הקברות שבדרי .<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1750
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1823
קיגן קונור טרייסי

קיגן קונור טרייסי (באנגלית: Keegan Connor Tracy; נולדה ב-3 בדצמבר 1971) היא שחקנית קנדית.

==ביוגרפיה==
טרייסי נולדה בוינדזור שבקנדה. התחנכה בבית ספר תיכון קתולי בסרניה, אונטריו. היא למדה באוניברסיטה לתואר בפסיכולוגיה חברתית, בזמן לימודיה היא עבדה שנה באירופה.

הופעת המשחק הראשונה שלה הייתה בסדרה "נחש צפע". סרט הקולנוע הראשון שהופיעה בו היה "סיכון כפול", שם שיחקה מוכרת בבוטיק. ב-2001 שיחקה בסרט "לא יכול בלי". ב-2003 שיחקה בסרט "יעד סופי 2". ב-2007 שיחקה בסרט "Numb". ב-2012 שיחקה בסרט "The Company You Keep".

שיחקה את הפיה הכחולה מפינוקיו בסדרה "עד עצם היום הזה", ואת בל, הנסיכה מהסרט "היפה והחיה" של חברת וולט דיסני, בסרט "היורשים".

בשנת 2022 שיחקה בקומדיית המצבים "בלוקבסטר" של שירות נטפליקס; את דמותה של רנה, בת זוג פוטנציאלית של טימי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:מדבבות קנדיות
קטגוריה:מדבבים קנדים
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1971
דניאל היב

דניאל היב (נולדה ב-10 באוגוסט 1992) היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.

== ביוגרפיה ==
נולדה בחיפה. למדה בבית הספר לאמנויות "רעות" ובתיכון ליאו בק בחיפה, במגמת תיאטרון. התגייסה בשנת 2010 לחיל החינוך לשירות מלא בתיאטרון צה"ל.

בשנת 2014 החלה ללמוד בבית צבי. השלימה את לימודיה בשנת 2017.

היב נשואה ואם לילדה, מתגוררת בעתלית.

== קריירה מקצועית ==
=== תיאטרון ===
* תוצרת הארץ - הצגה במסגרת תיאטרון צה"ל בבימויו של שוקי וגנר (2011-2012)
* יוסף וכתונת הפסים המשגעת - גילמה את תפקיד המספרת, במסגרת לימודי שנה ג' בבימוי עוז מורג על פי משה קפטן (בית צבי, 2017)
* דוניה רוסיטה – תפקיד ראשי במחזה בבימויה של מאיה שעיה (בית צבי, 2017)
* מלכת השלג – בימוי: אבישי בן גל – הילדה גרדה (תפקיד ראשי)
* כובע מלא גשם – בימוי: אתי רזניק - סיליה (תפקיד ראשי)
* אורזי מזוודות – בימוי: גמא פריד - נינה
* שרופים – בימוי: גמא פריד - ז'אן
* אנדה – בימוי: גמא פריד - אלונה.
* הסודות - (תיאטרון בית ליסין 2018-2017)
* מלך הטבע (מדיטק, 2018)
* הכתובה – (תיאטרון הספרייה, 2019-2018)
* האביב של חפרפר – הצגת יחיד (המדיטק בשיתוף פנס הקסם, 2019-2021)
* המתנה של ג'ק – (תיאטרון אורנה פורת, 2019)
* אינטימיות – תפקיד מרכזי במחזה מאת רוני קובן (בית ליסין, 2019-2021)
* בין המילים – (בית ליסין, 2021)
* אני פה בגלל אשתי – בתפקיד שפרה (התיאטרון העברי, 2022)
* זוג משמיים – בתפקיד טלי (התיאטרון העברי, 2024)

=== טלוויזיה ===
* ערוץ 10: הנחיית שעשועון לילי ״Time Moon״
* ערוץ הספורט: הנחיית תוכנית ״הקישור״ (חדשות הספורט)
* הגשת פינה בערוץ 24
* השתתפות בפרסומות ל-REESES, zero, 888SPORT, מכנף ובנק ירושלים

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:בוגרי מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992