OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המופע של לארי סנדרס

המופע של לארי סנדרס היא קומדיית מצבים סאטירית ששודרה במקור בשנים 1992–1998 ברשת השידור האמריקנית HBO. הסדרה עסקה באחורי הקלעים של תוכנית אירוח, צוות ההפקה שלה ובעיקר במנחה שלה, לארי סנדרס שגולם על ידי הקומיקאי גארי שנדלינג. ההשראה לתוכנית נבעה בחלקה מהשתתפותו של שנדלינג כמנחה אורח ב"תוכנית הלילה". בישראל הסדרה שודרה בערוץ 3 ובערוץ ביפ.

במרכז התוכנית עמדו הבעיות ומערכות היחסים של מנחה תוכנית האירוח, צוות התוכנית ואורחיה. חלקים רבים בסדרה היו מבוססים על תוכניות כמו "לייט שואו עם דייוויד לטרמן", "תוכנית הלילה" (בהנחיית ג'וני קרסון וגם בהנחיית ג'יי לנו) ו"המופע של ארסיניו הול", אם כי היבטים רבים היו מופרזים.

בערוץ 3 הופקה סדרה ישראלית עם רעיון דומה, בשם "שתוק שואו".

==דמויות ראשיות==
* לארי סנדרס (גארי שנדלינג): מנחה התוכנית. סנדרס הוא אדם נוירוטי, מרוכז בעצמו, מודאג מדמותו הציבורית וקנאי לפרטיותו. סנדרס היה נשוי בעונה הראשונה לג'יני וניהל בעונה השנייה רומן עם אשתו הראשונה, פרנסין.
* ארתור (ריפ טורן): מפיק התוכנית. מנהל את צוות התוכנית בתבונה ובערמומיות ונוהג להציל את סנדרס ממצבים לא נעימים. לרוב מסתובב עם דפים מגולגלים בידו.
* הנק קינגסלי (ג'פרי טמבור): קריין התוכנית וה"סייד-קיק" של סנדרס. מנסה לעיתים קרובות לקדם את עסקיו ואת עצמו באמצעות התוכנית וחרד למקומו בה. קינגסלי אינו מודע למבוכות שלהן הוא גורם עקב טפשותו. ידוע בקריאתו "Hey now!".
* בוורלי בארנס (פני ג'ונסון ג'רלד): מזכירתו של סנדרס.
* פיל (וולאס לנגהם): הכותב הראשי של התוכנית.
* פולה (ג'נין גרופלו): אחראית על הזמנת האורחים.
* דרלין צ'אפיני (לינדה דוסט): מזכירתו התמימה והיפה של קינגסלי.
* בריאן (סקוט תומפסון): מחליפה של דרלין, מזכירו של קינגסלי. גרם לגילויי הומופוביה אצל קינגסלי כשנודע שהוא הומוסקסואל.
* מרי לו קולינס (מרי לין רייסקוב): מחליפתה של פולה, אחראית על הזמנת האורחים.
* סיד (סיד ניומן): מחזיק השלטים של התוכנית.

==אורחים==
ברוב הפרקים השתתפו אורחים ידוענים אשר בדרך כלל שיחקו את עצמם כאורחים בתוכנית הפיקטיבית "המופע של לארי סנדרס" והיוו אחד המקורות למתח בין סנדרס לצוות התוכנית. בין השאר התארחו שרון סטון שיצאה עם סנדרס, אלוויס קוסטלו שהסתכסך עם צוות התוכנית, ג'ון לוביץ שהתאהב בדרלין ועוד. בין האורחים שהופיעו מספר פעמים נמצאים רוזאן בר, ג'ון סטיוארט, דייוויד דוכובני, ודיינה קארווי.

==צוות ההפקה==
חמישים ושניים מפרקי הסדרה בוימו על ידי טוד הולנד והשאר בוימו על ידי קן קוואפיס, אלאן מאיירסון, מייקל לאנג, גארי שנדלינג ועוד. פיטר טולאן, פול סימס, מאיה פורבס וגארי שנדלינג היו בין כותביה.

==פרסים==
צוות הסדרה והסדרה עצמה היו מועמדים פעמים רבות לפרס אמי, אך זכו רק שלוש פעמים: ריפ טורן זכה ב-1996 בפרס אמי לשחקן משנה בסדרה קומית, גארי שנדלינג ופיטר טולאן זכו ב-1998 בפרס לכתיבה לסדרה קומית על פרק הסיום, ועל אותו פרק זכה טוד הולנד בפרס לבימוי לסדרה קומית. הסדרה הייתה מועמדת פעם אחת לפרס גלובוס הזהב לסדרה הקומית הטובה ביותר.

בשנת 2007, בחרה מערכת האתר הישראלי וואלה! במופע של לארי סנדרס כקומדיית המצבים הטובה ביותר בכל הזמנים, תוך שהיא מנצחת, בין השאר, את משפחת סימפסון וסיינפלד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:HBO: סדרות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: בימוי קומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תסריט לקומדיה
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה סאטיריות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
בני הרדי

בני הרדי (באנגלית: The Hardy Boys) היא סדרת ספרים של ספרות בלשית שנכתב בידי סופרי צללים שונים תחת שם העט "פרנקלין דיקסון".

הספר מספר על פרנק וג'ו הרדי, שני נערים אמריקאים שאביהם הוא חוקר האף.בי.איי לשעבר, ובעל סוכנות בלשות פרטית.
הנערים עוסקים בחקירות יחד עם אביהם, או בחקירות שאביהם עסוק מדי מכדי לטפל בהן.
הם נעזרים בחבריהם ובחברותיהם הטובים מהתיכון כמו: צ'ט מורטון, ביף, לולה מורטון, וחברים נוספים.
במהלך חקירותיהם נתונים הנערים לעיתים קרובות בסכנת חיים מידי אויביהם המנסים למנוע מהם להתעסק בחקירה. דבר המדאיג במיוחד את דודתם גרטרוד שממליצה להם תמיד להפסיק להיות בלשים למרות שבסתר היא מעריצה את עבודתם.

== הספרים ==
* "תעלומת חרב הסמוראי" - חיפוש אחר איל הון יפני שנעלם. הוצאת מ' מזרחי, 1992.
* "תעלומת הבית הבודד". הוצאת זמורה ביתן.
* "סוד הטחנה העזובה" - חשיפת זייפני שטרות. הוצאת זמורה ביתן.
* "מטמון הזהב". הוצאת זמורה ביתן, 2010.
* "פרשת בני הערובה". הוצאת זמורה ביתן.
* "התעלומה התת-מימית" - מאבק בשודדי באר נפט במקסיקו. הוצאת מ' מזרחי, 1995.
* "תעלומה בחצות הלילה". הוצאת זמורה ביתן, 1992.
* "תעלומת השעון המתקתק" - אל תוך כספת משוריינת מוחדרים מכתבים. הוצאת זמורה.
* "תעלומת העקבות מתחת לחלון" - תעלומת גניבתם של מסמכים סודיים. הוצאת זמורה ביתן, 1992.
* "תעלומה במעמקי המערות" - חשיפת מרגלים. הוצאת זמורה ביתן, 1992.
* "תעלומת נמל התעופה" - קולו של טיס שהתרסק מטריד את חבריו-גילוי אוצר. הוצאת זמורה ביתן, 1992.
* "בעקבות המרגל מהפנטגון" - חשיפת מרגל אמריקאי בכיר, ולכידת גונבי שבשבות עתיקות. הוצאת מ' מזרחי, 1992.
* "הרפתקה בכביש החוף". הוצאת זמורה ביתן, 1981.
* " תעלומה באי הביקתה". הוצאת זמורה ביתן.
* "תעלומת הסמל המסתורי". הוצאת מ' מזרחי, 1995.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:סדרות ספרים
הוקאן סירן

הוקאן אריק גונאר סירן (בשוודית: Håkan Erik Gunnar Syrén; נולד ב-31 בינואר 1952) הוא אדמירל שוודי בדימוס אשר שימש כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) העשירי של צבא שוודיה.

==ביוגרפיה==
סירן נולד בווקשה ב-31 בינואר 1952. אביו היה אוברסט-לויטננט בצבא השוודי. הוא גדל באופסלה וב-1970 החל ללמוד באקדמיה הימית המלכותית. ב-1973 הוא סיים את לימודיו ומונה למפקד מחלקה בגדוד ארטילריית החוף וקסהולם. ב-1980 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית קרלברי בסטוקהולם. הוא סיים את לימודיו ב-1984 והוצב במטה הצי בסטוקהולם. ב-1988 הוא נשלח לקורס במכללת המלחמה של הצי בארצות הברית. לאחר שחזר לשוודיה, הפך למורה באקדמיה הצבאית קרלברי, ובמקביל מונה לראש מחלקת התכנון של הצי. בין 1992-1994 הוא שימש כמפקד הגדוד האמפיבי, ולאחר מכן שימש כמפקד גדוד ארטילריית החוף וקסהולם עד 1996. בין 1996-1998 שימש סירן כראש מחלקת התכנון במפקדת הכוחות המזוינים. ב-1999 הוא מונה למזכיר ועדת ההגנה. זמן קצר לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל מאיור ומונה למפקד שירות המודיעין והביטחון הצבאי. ב-31 בדצמבר 2003 הוא מונה למפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא השוודי. הוא היה הראשון, והיחיד עד כה, שהגיע לתפקיד משורות הצי השוודי. הוא כיהן בתפקיד עד 24 במרץ 2009. לאחר סיום תפקידו, הוא נבחר לתפקיד יושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. הוא סיים את התפקיד ב-6 בנובמבר 2012. לאחר פרישתו הפך ליועץ בכיר עבור תאגיד החלל השוודי, וכיום הוא חבר במועצת המנהלים של התאגיד ומנהל חברה פרטית לייעוץ צבאי בשם In General AB.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/sede/dv/sede230610cvgeneralsyren_/sede230610cvgeneralsyren_en.pdf הוקאן סירן] באתר האיחוד האירופי

קטגוריה:אדמירלים שוודים
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:המפקד העליון של הכוחות המזוינים של שוודיה
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1952
מרדכי שטריגלר

מרדכי שטריגלֶר (בכתיב יידי: שטריגלער) (1921–1998) היה משורר יידיש, סופר, עיתונאי ועורך.

==ביוגרפיה==
שטריגלר נולד בשנת 1921 בעיר זאמושץ' שבפולין. למד לימוד דתי והמשיך את לימודיו, החל משנתו העשירית, בישיבה בליטא. כבר בעת שהיה בן 16 הוסמך לרבנות. בשנת 1937 השתקע בעיר ורשה, והתכונן לחיי יצירה וכתיבה.

עם הכיבוש הנאצי נכשל שטריגלר בניסיונו לברוח מפולין לרוסיה,<ref name=":0">יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 513.</ref> נכלא במחנות ריכוז והשמדה ושרד את כולם. הוא גויס לעבודת כפייה במפעלי ייצור תחמושת, של מפעלי האסאג - הוא מחנה העבודה סקרז'יסקו-קמיינה ונדד עם המפעל ממחנה עבודה למחנה עבודה. בין המחנות ששרד היה מחנה מיידנק, בקיץ 1944 הגיע למחנה בוכנוואלד, ושרד בו עד חודש אפריל 1945, עם שחרור המחנה בידי הצבא האמריקאי.

מרדכי שטריגלר היה מקורב מאוד לקבוצת הניצולים שהקימה לימים את הקיבוץ ע"ש קדושי בוכנוואלד, קיבוץ נצר סרני. הוא היה מנהיג תרבותי, ספרותי ורוחני, שלא נשבר במחנות הנאצים, ותרם רבות לשרידת יהודים רבים שהיו במחיצתו. הוא לא עלה לארץ ישראל, אלא בחר בחיים של כתיבה אינטנסיבית להנצחת יהדות פולין שנשמדה, ולהנצחת ההשמדה.

בשנת 1946 השתקע בפריז, בירת צרפת, תוך כתיבה אינטנסיבית ביותר של ספרי תיעוד, רומנים, שירים ומאמרים. בשנת 1953 עקר לארצות הברית והשתקע בעיר ניו יורק, בה התגורר עד למותו בשנת 1998. בשנות ה-60' היה העורך של 'היידישער קעמפער',<ref name=":0" /> ומשנת 1987 ועד מותו בשנת 1998 היה עורך עיתון היידיש המוביל בארצות הברית, "פארווערטס". שטריגלר פרסם בעיתונות היידיש אלפי מאמרים.

דברים משל מרדכי שטריגלר התפרסמו גם בישראל, בעברית, בעיקר בעיתונות. בין העיתונים שבהם נדפסו מאמריו: "דבר", "מאזנים", "בטרם", "הפועל הצעיר", "פנים אל פנים" ועיתונים נוספים.

בשנת 1978 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.

ארכיונו האישי הופקד לצמיתות בספרייה הלאומית ב-2008<ref></ref>.

==ספריו==
בבית הספרים הלאומי בירושלים אצורים ורשומים קרוב לחמישה עשר מספריו של מרדכי שטריגלר. שירה, סיפורת, ודברי מסה ופולמוס. לעברית תורגם רק ספרו:
*נרות שאוכלו (תרגם: בנימין טנא), תל אביב: עם עובד, תש"ח-1948.

==קישורים חיצוניים==
* 
* מרים טרין ויחיאל שיינטוך, [http://aleph.haifa.ac.il/www/public/fulltext/chuliot/2007/000725376.pdf משירי מרדכי שטריגלער במחנה בוכנוואלד]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד
קטגוריה:זוכי פרס מאנגר
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עיתונאים כותבי יידיש
קטגוריה:ילידי 1918
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:פולנים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
ג'ון קללון הולמס

ג'ון קללון הולמס (באנגלית: John Clellon Holmes;
12 במרץ 1926 - 2 במרץ 1988) היה סופר, משורר ופרופסור אמריקאי, נודע בעיקר בזכות ספרו Go, שיצא לאור בשנת 1952. 

Go, נובלה אוטוביוגרפית בחלקה, נחשב לייצוג הראשון של דור הביט, ובה מתאר הולמס אירועים מחייו עם ידידיו ג'ק קרואק, ניל קסאדי ואלן גינסברג. בשנת 1958 יצא לאור ספרו The Horn, העוסק בג'אז של דור הביט. את הכינוי "דור הביט" טבע ג'ק קרואק, אך הולמס העניק לו פרסום שהחדיר אותה לשפה המדוברת, במאמר שפורסם ב-1952 ב-The New York Times Magazine וכותרתו "זהו דור הביט". הולמס המשיך לכתוב עד סוף ימיו. 

בשנים שלאחר מכן לימד הולמס באוניברסיטת ארקנסו, וכן באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת בראון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:דור הביט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
חישת מניין

חישת מניין, בעבר כונה חישת צפיפות או חישת סף (באנגלית: Quorum sensing), היא יכולת של אורגניזמים לתקשר ולתאם התנהגות באמצעות מולקולות איתות. התופעה נצפתה לראשונה בחיידקי Vibrio fischeri, חיידקים ביולומינסנטיים החיים בסימביוזה עם מינים מסדרת Sepiolida.

== היסטוריה ==
בעוד שהתופעה הביולוגית מוכרת מאז שנות ה-60 המאוחרות, השימוש הראשון בביטוי 'quorum sensing' היה במאמר משנת 1994 שם נרשם: 

"As described at the outset, certain bacterial behaviors can be performed efficiently only by a sufficiently large population of bacteria.We describe this minimum behavioral unit as a quorum of bacteria"

== תכונות חיידקים בעלי חישת מניין ==
חישת מניין מאפשרת לחיידקים השייכים לאותו מין, או החיים באותה סביבה (כדוגמת חיידקי פה), לשנות התנהגות או לפעול בתיאום בהתאם למספרם. כך למשל, החיידק הסתגלני Pseudomonas aeruginosa, יכול לגדול במארח בלי להזיק לו, עד הגיעו לריכוז מסוים, בו הופכים החיידקים ל"תוקפניים", והם יוצרים ביופילם ומפרישים רעלנים ואנזימים הגורמים למחלה במאכסן.

חיידקים בעלי חישת מניין מייצרים ומפרישים תרכובות איתות (הקרויות משרנים עצמיים, autoinducers), כדוגמת N-אציל הומוסרין לקטון (AHL). לחיידקים אלו יש גם קולטנים המסוגלים לזהות באופן ספציפי את המשרן. כאשר המשרן נקשר לקולטן, הוא גורם לשעתוק של גנים מסוימים, בהם גנים לסינתזה של המשרן. 

החיידקים מייצרים באופן קבוע מעט מולקולות משרן. כאשר נמצאים בסביבה רק חיידקים בודדים, ריכוז המשרן בסביבתם נמוך, והסיכוי שהמשרן העצמי ייקשר לקולטנים של החיידקים נמוך. כאשר נמצאים חיידקים רבים באותה סביבה, עולה ריכוז המשרן העצמי כך שמולקולת המשרן מגיבות עם הקולטנים. כתוצאה מכך מופעל תהליך איתות, שכתוצאה ממנו מתבטאים הגנים המתאימים, כדוגמת לוציפראז ב-Vibrio fischeri. 

כיום ידוע כי ישנם גם משרנים עצמיים שאינם ספציפיים למין מסוים (AI2). הדעה הרווחת היא, שתפקידם לאותת על כמות החיידקים הכוללת בסביבת הגידול.
כמו כן עקב היות מולקולות המשרן מטבוליט של החיידקים, הן מצביעות לא רק על ריכוז החיידקים בסביבה, אלא גם על רמת המטבוליזם שלהם.
תופעה דומה בקרב רב תאיים היא "נחיליות", בה חרקים שונים מתנהגים אחרת ואף משתנים מורפולוגית כאשר צפיפותם גבוהה. הדוגמה המובהקת היא ארבה.

== חוקרים ידועים בנושא ==

* בוני בסלר - אוניברסיטת פרינסטון

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בקטריולוגיה
לאנדסקנכט

תחריט של לאנדסקנכט מראשית המאה ה-16
הלאנדסקנכט היו שכירי חרב אירופאים, לרוב גרמנים, ששימשו כבדרך כלל כנושאי רומח שפעלו מסוף המאה ה-15 עד סוף המאה ה-16.
המונח "לאנדסקנכט" בא משתי מילים בגרמנית - Land ("ארץ" או "מדינה") ו-Knecht ("משרת" או "אביר"). לפעמים הם ידועים גם בשם "לאנצקנכט", שבו המילה Land מוחלפת במילה Lantz, שמשמעותה בגרמנית היא "רומח פרשים".

למרות שהם מועדים למרד, הלנדסקנכטה היו לוחמים חמושים ומנוסים, שגויסו במספרים גדולים ברחבי גרמניה ואוסטריה על ידי הקיסר הרומאי הקדוש, מה שהבטיח גם כמות וגם איכות לצבא הקיסרי במשך 150 שנה. בשיאם, בתקופת שלטונו של שארל החמישי מהבסבורג, ובהנהגתם של קברניטים בולטים כמו גיאורג פון פרונדסברג וניקולס מסאלם, השיגו הלנדסקנכטס הקיסרי הצלחות חשובות כמו לכידתו של המלך הצרפתי פרנסיס הראשון בקרב פאביה. ב-1525 וההתנגדות נגד הטורקים העות'מאנים בראשות סולימאן המפואר במצור על וינה ב-1529.

==אסטרטגיה צבאית==
עיקר נשקם של הלאנדסקרנכטים היו רומחים באורך של בין 4 ל-5 מטרים. היחידות הצבאיות היו נכנסות לקרב בצורת ריבוע עם חומת רומחים מסביב. מלפנים היו פורצים נושאי החרבות שהיו כוח חלוץ בהתקפה. צבא לאנדסקנכטים היה במבנה היררכי מדוקדק עמוס בבעלי תפקידים. כמו כן כל חייל היה מחויב לחתום על אמנה שהייתה הקוד האתי של הלוחמים.

אנשי צבא הלאנדסקנכט, מרגע כניסתם אל הצבא השכיר הפסיקו למעשה להיות מחויבים למדינה כלשהי ועל כן הורגשה בצבא "רוח חופש". להבדיל מסולם המעמדות הקפדני שהיה באירופה, לוחמים נבחנו והתקדמו בזכות יכולותיהם הצבאיות ולא על סמך המוצא המעמדי שלהם. דבר זה משך רבים מבני העם הפשוט אל שורות שכירי-חרב אלה.

האגדות על הלאנדסקנכט החלו רווחות במאה ה-19 עם תחילתה של ההתעוררות הלאומית הגרמנית. כחלק מזרם הרומנטיקה באמנות החלו להמציא מארשים בדיוניים שהוצגו כשירי המנון מלחמתיים של אנשי הלאנדסקנכט. המארש "מוות רוכב בפלאנדריה" זכה לפופולריות בקרב חיילי צבא הקייזר, אחרי הקרבות העזים של תחילת המערכה הבלגית בימי מלחמת העולם הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:יחידות צבאיות לפי סוג
בית זית

בית זית הוא מושב בהרי יהודה, כ-7 ק"מ מערבית לירושלים, וכ-1 ק"מ דרומית למוצא. שייך למועצה אזורית מטה יהודה.

==היסטוריה==
המושב נוסד בשנת 1949 ואוכלס בעולים מיוגוסלביה וממצרים. הוא נועד לשמש כחלק מפרוזדור ירושלים - סדרת יישובים שהוקמו בתפיסה שגרסה כי יישובים לאורך הציר לירושלים יאבטחו אותו. היישוב נועד להתבסס על חקלאות ולתושבים הוקצו שטחי מטעים וכרם וכן מטילות.

ב-1956 הורחב היישוב עם יחידות של תושבים ותיקים, רובם עובדי סוכנות ומוסדות. כך הוא הפך למושב הגדול ביותר בהרי יהודה.

היישוב הורחב במחצית שנות התשעים בבניה במגרשים לבני המקום באופן שלא יצור הפרדה בין היישוב הוותיק לחדש, כך שהרחבת היישוב בוצעה מסביב ליישוב הוותיק. בני המושב שבנו את ביתם לצד הוריהם שותפים היום לניהול המוניציפלי של היישוב ותרומתם בתחומים אלה בולטת.

בבחירות 2009 בלט שיתוף הפעולה בניהול היישוב בין ועד האגודה החקלאית לוועד המקומי. שיתוף הפעולה והירתמות התושבים הביא לכך שלא התקיימו בחירות לוועד המקומי והוסכם בין הגורמים על רשימה אחת שתנהל את היישוב תוך שיתוף פעולה של כל חברי הוועד.
בית זית

==כלכלה==
במהלך השנים נכשלו ענפי החקלאות במושב, עד שרוב האוכלוסייה הפסיקו לעסוק בחקלאות, והיישוב אינו נחשב ישוב חקלאי. תקופת מה פרח במושב ענף הקיט (צימרים), אך עם ירידת כדאיותו פסק גם זה.

בקיץ 2009 ניטעו בשטחי בית זית כ-150 דונם כרם באמצעות אגודת הפלחה האזורית ובשותפות עם יקבי כרמל מזרחי.

==אתרי עניין==
===אתר עקבות דינוזאורים===
עקבות דינוזאורים שהתגלו ביישוב
בשנת 1962 נתגלתה, בחצר המשק של משפחה במושב, שכבת סלע קדומה ובה כ-200 עקבות שזוהו כעקבות דינוזאורים בני כ-120 מיליוני שנים. האתר נחקר על ידי הפלאונטולוג משה אבנימלך. לא ניתן לדעת מה הייתה הצורה המדויקת של הדינוזאור שעבר במקום, אולם ניתן להקיש כמה מאפיינים על מבנה גופו. ייתכן שהעקבות הן של דינוזאורים מסוג סתרותיומימוס ומסוג אלפרוזאורוס. חיות אלו מזכירות בצורתן יען, והן היו בעלת כושר ריצה על שתי רגליים. משקלן היה בין 150 ל-300 ק"ג, גובהן כ-2.4 מטרים, ואורכן כ-4 מטרים. זהו האתר היחידי בישראל ואחד הבודדים בעולם שבו נתגלו עקבות דינוזאורים וחשיבותו מבחינה מדעית גבוהה.

===מאגר בית זית===
ממערב ליישוב נמצא מאגר בית זית. זהו מאגר שנוצר על ידי סכר בערוץ נחל שורק. אורכו כקילומטר, רחבו עד 70 מטר וצורתו כבננה. עומקו בשיאו כמעט 20 מטר. מצידו המזרחי של המאגר ישנו שביל אופניים ופינות חמד למטיילים.
מאגר בית זית ומאחוריו, המושב

==ראו גם==
* מאגר בית זית

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.beit-zait.org/ אתר מושב בית זית]
*[https://bz.localtimeline.com/index.php?lang=he סיפור מקומי בית זית] – ארכיון קהילתי
* [https://web.archive.org/web/20110927194154/http://www.greenmap.org.il/site1_index.asp?BoardNum=11&SiteNum=48 המאגר כאתר טבע עירוני]
* רחלי עינב, [https://archive.today/20141224102513/http://www.tevahadvarim.co.il/?p=13018 בסוסים מסביב לאגם בית זית], באתר טבע הדברים
* 
*תיאור הדרך ל[https://web.archive.org/web/20130601225654/http://www.nelech.co.il/Place/SpringInfo/82 אגם בית זית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
ערכים (ארגון)

ממוזער
משרדי ארגון ערכים על יד [[ישיבת שפת אמת בירושלים.]]
ארגון ערכים הוא ארגון החזרה בתשובה.

הארגון הוקם בשנת 1979 על ידי הרבנים אברהם בקר ויחיאל פריד (שפרשו מהארגון בשנת 1984 לטובת ארגון קטן יותר בשם "אפיקים").

בראשית פעילותו קיים הארגון סמינרים לחילונים במתכונת של שבוע בבית הארחה שבו התקיימו הרצאות מגוונות. הסמינרים התקיימו בבית ההארחה שערי אברהם, ולאחר מכן בפנימיית "אור חדש" שברכסים. כיום נערכים הסמינרים בבתי מלון, בעיקר במתכונת של סופי שבוע, מיום רביעי עד מוצאי שבת. מתקיימים סמינרים לאקדמאים וללא אקדמאים, והמרצים והתוכן מותאמים למשתתפים.

הארגון מתקיים מתרומות. 

הארגון מנוהל כיום על ידי הרב יוסף וליס, איש עסקים שחזר בתשובה באחד מהסמינרים הראשונים של הארגון, וכן הרב ישעיה הורוויץ והרב אהרן לוי. הארגון מתאר את פעילותו במגזין החודשי "השיבנו".

הארגון מפעיל את עמותת מנוף - המרכז למידע יהודי, המשמשת כמחלקת הסברה ותיעוד. כמו כן עורך הארגון סמינרים במדינות שונות, בהן ארצות הברית, מקסיקו וארגנטינה, כאמצעים למניעת התבוללות וחיזוק הזהות היהודית.

בין המרצים בארגון בעבר ובהווה נמנים הרבנים צבי ענבל, משה גרילק, מרדכי נויגרשל, ניסים יגן, מיכאל לסרי ואהרן לוי.

==לקריאה נוספת==
*משה גרילק, שיח שבים
*ד"ר בעז כספי (-שם ספרותי של ד"ר שלום סרברניק), הכמיהה אל המעמקים, הוצאת מודן

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.beinenu.com/faceted_search/results/field_institute4lesson%253A5664 שיעורים מרבני ערכים], באתר בינינו
* [http://www.rationalbelief.org.il אתר "רציו"] של הארגון, בענייני תורה ומדע

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים לחזרה בתשובה
מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר

מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר הייתה רשימה מאוחדת למפלגות מרצ, הבחירה הדמוקרטית ותנועת שח"ר שהתמודדה בבחירות לכנסת ה-16 וזכתה לשישה מנדטים.

==היסטוריה==
לקראת הבחירות ב-2002 הוחלט במרצ לשריין מקום ברשימתה לנציג עולים על מנת לחזק את כוחה בקרב מגזר זה. לצורך כך הוחלט לרוץ ברשימה משותפת עם הבחירה הדמוקרטית (שהוקמה על ידי פורשי ישראל בעליה), וב-24 בנובמבר 2002 הוצע המקום החמישי ברשימה לנציגה רומן ברונפמן (חברו של ברונפמן לסיעה אלכסנדר צינקר לא הצטרף לאיחוד והקים את מפלגת אזרח ומדינה, שכשלה בבחירות).
ב-12 בדצמבר 2002 צורפה לאיחוד תנועת שח"ר, שהקים יוסי ביילין מוקדם יותר באותה השנה בעודו חבר מפלגת העבודה, ולנציגיה ביילין ויעל דיין שפרשו מהעבודה לאחר כישלונם בפריימריס במפלגת העבודה, שוריינו המקומות ה-11 וה-12.

בבחירות עצמן כשלה הרשימה המשותפת וזכתה לשישה מנדטים בלבד, וזאת לעומת 10 מנדטים בהם זכתה מרצ לבדה בבחירות 1999. עקב הכישלון פרש יוסי שריד מראשות המפלגה. לאחר הבחירות הוחלט במרצ להקים גוש שמאל חדש בשם "יחד" שירכז את כל תנועות השמאל בארץ, וזאת על מנת לנסות לעורר את מחנה השמאל, שספג כולו מפלה בבחירות 2003. יחד עם זאת בפועל רק מרצ ושח"ר הצטרפו לאיחוד החדש (ברונפמן נציג הבחירה הדמוקרטית נשאר בסיעה המשותפת בכנסת אולם שמר על עצמאות מפלגתו). ביילין שלא נבחר לכנסת המשיך בפעילות פוליטית במסגרת המפלגה החדשה וב-17 במרץ 2004 אף נבחר לעמוד בראשה. ב-2005 שונה שם המפלגה ל"מרצ-יחד" לאחר שבמפלגה נוכחו לדעת שהשם "יחד" לא זכה להכרה מספקת בציבור.

בבחירות לכנסת ה-17 זכתה "מרצ-יחד" בחמישה מנדטים. הבחירה הדמוקרטית לא נבחרה לכנסת לאחר שברונפמן שהכריז תחילה על כוונתו להתמודד באופן עצמאי במסגרת הבחירה הדמוקרטית הסיר את מועמדות מפלגתו לקראת הבחירות.

==נציגי הרשימה בכנסת ה-16==
{| class="wikitable" border="1"

! style="width:55%;" | חברי כנסת
! style="width:45%;" | הערות
|-
| 6 מנדטים:
*מרצ: יוסי שריד, חיים אורון, רן כהן, זהבה גלאון, אבשלום וילן
*הבחירה הדמוקרטית: רומן ברונפמן
|
* מועמדים בולטים ברשימה שלא נכנסו לכנסת: אילן גילאון, מוסי רז, נעמי חזן, חוסניה ג'בארה, יוסי ביילין יעל דיין (רשימת מועמדים מלאה ראו [http://www.knesset.gov.il/elections16/heb/lists/list.asp?id=20 כאן]).
* בתחילת 2004 התאחדו המפלגות מרצ ושח"ר בהקמת יחד. בעקבות כך שונה שם הסיעה בכנסת ב-15 ביוני 2004 ל"יחד (ישראל חברתית דמוקרטית) והבחירה הדמוקרטית". ב-27 ביולי 2005 שונה שם הסיעה שוב ל"מרצ-יחד והבחירה הדמוקרטית".
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:מרצ
בזרתי (מחוז)

בזרתי (גאורגית: ბაზალეთი) מחוז היסטורי בכארתלי גאורגיה. על פי וחושטי בגרטיוני, ממזרח - מצודת בודווי והר טיני, ממערב - הר גרמיסחבי והר אלווי, צפון - הר ע'רתלי. על פי לאונטי מרובלי, הצליח המלך מיריאן הראשון, מלך ממלכת איבריה, להביס את שבטי הדזורדזוקים (אבותיהם של הצ'צ'נים והאינגושטים), שפלשו למחוזות קאחתי ובזרתי, ולהדוף אותם לשיטחם. כתוצאה מהניצחון, הצליח מיריאן, לבנות מערך ביצרים במעבר דריאל, המאבטח את הגבולות הצפוניים של הממלכה. במאה ה-13 התרחשה הפלישה המונגולית לגאורגיה. מזרח גאורגיה ובכללם בזרתי נכבשו על ידי המונגולים, ובזרתי הפכה לנפה (ראיוני) באריסתווי של ארגוותי. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים 
קטגוריה:כארתלי
אבדון

אבדון נלחם בכריסטיאן, איור מהספר [[מסעות ההלך מאת ג'ון באניין]]
אֲבַדּוֹן הוא, במסורות מסוימות, השד השולט במדור הגיהנום השביעי. שמו שאוב מהמילה העברית אבדון.

המילה אבדון מופיעה במקרא, בספרים תהילים, משלי ואיוב, במשמעותה זהה לזו בת ימינו. בספר חזון יוחנן (פרק ט', פסוקים ז'–י"א) אבדון מכונה "המשחית" ו"מלך הארבה" על ידי יוחנן עצמו:

במזמור שנמצא באחת ממגילות ים המלח, אשר נחשפו בשנת 1947, מסופר על "שאול האבדון" ועל "שטף הבליעל אשר הציף את אבדון". ממסמכיו העתיקים של פילון האלכסנדרוני, פילוסוף יהודי שחי באלכסנדריה בין השנים 20 לפנה"ס–50 לספירה, אבדון מצוין כמקום – שאול או גיהנום – ולא כשד או מלאך. נראה כי היה זה יוחנן הקדוש אשר שייך לשד מסוים את השם אבדון. בכתב מן המאה ה-3 הקרוי "מעשי תומאס", אבדון הוא שמו של שד, או השטן עצמו. בין היתר, אבדון זוהה כמלאך המוות וההרס, שד המצולות, והעומד בראש היררכית השדים במקביל לשד סמאל התלמודי.

בכישוף ובאלכימיה, אבדון הוא המלאך המשחית של חזון אחרית הימים. בספרו של המלומד הבריטי מסוף המאה ה-18 פרנסיס בארט, The Magus ("הקוסם"), מתואר אבדון בציור צבעוני כאחד מן השדים הרשעים. במיתוס הימיביניימי, אבדון שימש כמילה נרדפת לגיהנום או לשליטו, ובספר חזון יוחנן, כאמור, הוא תואר כמלאך התהום הנוצרי. כמו כן, נראה כי אבדון הוא השד המקביל לאל היווני אפוליון, המתואר בברית החדשה כמובילם של שדי הארבה אשר יפרצו אל פני האדמה באחרית הימים.

בתורות העל-טבעיות, אבדון מקושר אל צבעי האדום, החום והירוק, לעונת החורף וחודש ינואר בפרט, לשבת, לאינטואיציה, להקרבת קורבן ואתגר, לאבן האודם ולחרב. סמלו בקלפי הטארוט הוא קלף ה"שיפוט".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שדים
אמון (שד)

אמון (Aamon) הוא אחד משדיו של עשתרות (Astaroth), על פי האמונה, אמון רואה את העבר והעתיד ומעביר את יכולתו לאלו אשר כרתו ברית עם השטן.

אין הסכמה בנוגע לתיאורו החיצוני: לעיתים הוא מתואר כאדם בעל ראש ינשוף ולעיתים כאדם בעל ראש זאב וזנב נחש. דמונולוגים קישרו את שמו לאל המצרי אמון, (Amun) או לאל בעל חמון מקרתגו.

לפי "מבוא לקבלה" <small>(עמוד 64)</small> "אמון הוא הרוח השביעית שרשומה בגואטיה. אמון הוא דוכס השולט על ארבעים לגיונות של רוחות. הוא בדרך כלל מופיע כזאב עם זנב של נחש אפעה, ויורק אש. הוא יכול גם ללבוש צורה של אדם עם ראש של עורב, ושיניים של כלב. הוא יודע על העבר ויכול לחזות את העתיד, הוא גם יכול לפתור מריבות בין חברים.".

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20070929151359/http://tora.co.il/parasha/pninim_ltora/mavo_lekabala_1.doc מבוא לקבלה] 

קטגוריה:שדים
קוקיתיים

[[קוקייה מצויה]]
קוקיתיים (שם מדעי: Cuculinae) היא תת-משפחה של עופות ממשפחת הקוקייתיים.
== מאפיינים ==
ציפורים אלה הן הגדולות במשפחה כשהגדולה מכולן היא קוקיית מקור צ'אנל (Scythrops novaehollandiae), שמשקלה עד 930 גרם. הן בעלות מקורים שונים בגודלם ובאורכם. הן מצויות בעיקר בין העצים וחלקן גם על הקרקע. הן מצויות במגוון בתי גידול וחלקן נודדות כל שנה כדי להימלט מהחום או מהקור. חלקן חיות בישראל.

אלה קוקיות טפיליות אשר מטילות ביצה בקינים לא להן ומותירות את הדגירה והטיפול בגוזל לציפורים ה"מארחות". לעיתים הן שוברות את הביצים שכבר מצויות בקן או שהגוזל שלהן עושה זאת. הציפורים ה"פונדקאיות" הן בדרך כלל פרושיים, סבכיים סתריים ונחליאליים. בישראל מרבית הקוקיות מטילות את ביציהן בקיני עורבים.

הקוקיות ניזונות בעיקר מחרקים שונים ומפירות.

==מיון==
*תת-משפחה קוקיתיים (Cuculinae)
**סוג ומין יחיד Rhinortha chlorophaea
**סוג Ceuthmochares
**סוג ומין יחיד Taccocua leschenaultii
**סוג ומין יחיד Zanclostomus javanicus
**סוג ומין יחיד Rhamphococcyx calyorhynchus
**סוג Phaenicophaeus
**סוג Dasylophus
**סוג Clamator - בו המין קוקייה מצוייצת
**סוג Coccycua
**סוג ומין יחיד Pachycoccyx audeberti
**סוג ומין יחיד Microdynamis parva
**סוג Eudynamys
**סוג ומין יחיד Urodynamis taitensis
**סוג ומין יחיד Scythrops novaehollandiae
**סוג Chrysococcyx - בו קוקייה ירוקה וקוקייה אזמרגדית
**סוג Cacomantis - בו קוקייה חיוורת
**סוג Cercococcyx
**סוג Surniculus
**סוג Hierococcyx
**סוג קוקייה (Cuculus)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד לייך
*
אורי פורת

יורם גלובוס ונציגו בישראל, אורי פורת, בעת שכיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת "גלובוס גרופ"
אורי פורת (26 בספטמבר 1935 - 6 בפברואר 2007) היה עיתונאי ופובליציסט ישראלי, כיהן כמנכ"ל רשות השידור.

== ביוגרפיה ==
פורת נולד בראשון לציון, דור חמישי לתושבי העיר. הוא החל את הקריירה העיתונאית שלו ככתב בביטאון חיל הים "בין גלים". לאחר שחרורו מצה"ל התקבל לידיעות אחרונות ככתב, ומילא שם תפקידים מגוונים. בין היתר היה בעל טור קבוע בעיתון, וכתב את הטור "רישון זה גזע". בנוסף שימש כראש ועד העיתונאים בעיתון.

בשנת 1976 נבחר לסגן יושב ראש אגודת העיתונאים בתל אביב וליושב ראש ועדת האתיקה של האגודה. ב-1981 נבחר כיו"ר אגודת העיתונאים, אך בטרם החל את תפקידו זה התמנה ליועץ התקשורת של ראש ממשלת ישראל מנחם בגין. שימש בתפקידו זה במשך חצי שנה גם תחת יצחק שמיר.

בין השנים 1984 ל-1989 כיהן מנכ"ל רשות השידור. בתקופת כהונתו ביקש לבצע שינוי מבני מקיף ברשות, להכניס לפעולה ציוד מודרני שדרש פחות כוח-אדם, ולפעול נגד אבטלה סמויה. במקביל נערכו דיונים על השוואת תנאי עיתונאי רשות השידור לתנאים של עיתונאי העיתונות כתובה, שקיבלו שכר גבוה ב-20%. באותן השנים הייתה העיתונות הכתובה בישראל מבוססת כלכלית (בעיקר העיתונים הגדולים "ידיעות" ו"מעריב") ושילמה משכורות טובות בהרבה מרשות השידור. אולם בטרם הגיע להסכמות פרץ סכסוך עבודה, שהביא לשביתת השידורים ברשות באוקטובר 1987.

שבועיים לאחר פרוץ השביתה הגיש פורת תוכנית "הצלה" לרשות השידור. על פי התוכנית העובדים ברשות השידור יקבלו תוספת שכר בגובה של כ־25 אחוז; תיחתם אמנה לשקט תעשייתי למשך שנתיים; יצומצמו 20 אחוזים מכוח האדם על־ידי פיטורי 320 עובדים, כדי לאפשר את תשלום תוספת השכר לעובדים החיוניים; יופעל מיידית ציוד חדיש, שבשל התנגדות הוועדים ברשות לא היה ניתן להפעילו במשך עשר שנים. העובדים דחו את ההצעה (בעיקר עקב פיטורי מספר רב של עובדים) והשביתה נמשכה כמעט עוד חודשיים.

בתום הכהונה חזר לכתוב טור בידיעות אחרונות, אחר כך היה מנכ"ל "ג.ג. אולפני ישראל" בנוה אילן, מקבוצת גלובוס גרופ. באולפנים הופקו גם תוכניות ששודרו בערוץ 1, של רשות השידור. בהם: "חיים שכאלה" (בשנות ה-90), "בטברנה", וה"המופע של קושניר" ותוכניות מיוחדות שדרשו אולפנים גדולים. כמו כן שכרה הרשות באופן קבוע את אולפן 3, בן 350 מ"ר, עבור ערוץ 33. מאחר שהיה מנכ"ל רשות השידור לפני ואחרי שעבד עבור "ג.ג. אולפני ישראל", הדבר העלה ביקורת על ניגוד עניינים בין שני תפקידיו. התנועה לאיכות השלטון אף עתרה לבג"ץ נגד המשך עבודתו ברשות.

ב-1998 נבחר לקדנציה שנייה כמנכ"ל רשות השידור, ממנה התפטר ב-2001, בשל דו"ח חמור על תפקודו.

ב-2002 פרסם את הספר "רישון: המזרח הפרוע", הכולל אנקדוטות וסיפורים מבדחים מראשון הקטנה ו"הפרלמנט של ראשון".

בתפקידו האחרון, כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת "גלובוס גרופ" כנציגו של המפיק יורם גלובוס.

נפטר ב-6 בפברואר 2007. הותיר אחריו אישה ושני ילדים. בתו נטע נשואה לאורן ז'ורבין, בנו של אליעזר ז'ורבין. בראשון לציון קרוי רחוב על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nfc.co.il/Archive/006-D-256-00.html?tag=12-14-51 אורי פורת] באתר חדשות מחלקה ראשונה
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:מנכ"לי רשות השידור
קטגוריה:יועצי תקשורת של ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
אברהם חלימה

אברהם חלימה (12 באוקטובר 1919 – 23 בינואר 2007) היה שופט בית המשפט העליון ויושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-13.

==ביוגרפיה==
אברהם חלימה נולד בבגדאד, עיראק, ב-1919. למד בפקולטה למשפטים בבגדאד וסיים את לימודיו ב-1941. עם סיום לימודיו עסק בעריכת דין עד לעלייתו לישראל במרץ 1951. במשך שלוש שנים התגורר במעברת תלפיות. בתחילה עבד בסלילת כבישים.

באוקטובר 1951 מונה למזכיר האולפנים במשרד החינוך והתרבות. בינואר 1952 התקבל לעבודה במשרד המשפטים ושימש כעוזר לפקיד מסדר הקרקעות של אזורי הדרום וירושלים. במהלך עבודתו במשרד המשפטים ניגש לבחינות לעורכי דין זרים, עבר אותן בהצלחה, ובמרץ 1954 קיבל רישיון לעריכת דין בישראל. ב-1955 שימש כעוזר לפרקליט מחוז תל אביב. בנוסף לתפקידו זה ייצג חלימה את היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן בוועדות מחוזיות לתכנון ולבנייה.

עם כיבוש רצועת עזה במלחמת סיני שימש כפרקליט מחוז עזה, ולאחר מכן כפקיד מסדר לענייני הסדר קרקעות באזור הצפון.

ב-1960 מונה לשופט בית משפט השלום בבאר שבע ובאשקלון. בנובמבר 1962 עבר לכהן בבית המשפט השלום בפתח תקווה. בנובמבר 1968 מונה לשופט בית המשפט המחוזי. בספטמבר 1982 מונה לשופט בפועל בבית המשפט העליון לתקופה של חצי שנה, עד למרץ 1983. ביולי 1983 מונה לסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב. תשעה חודשים לאחר מכן, ב-14 באפריל 1984 מונה לכהונת שופט בית המשפט העליון במינוי של קבע. הוא שרת בתפקיד חמש שנים ובשנת 1989 פרש לגמלאות ומונה לכהן כדירקטור בחברת הכשרת היישוב בישראל.

ב-1992 כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-13.

אברהם חלימה הלך לעולמו ב-23 בינואר 2007, בגיל 87.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הבחירות המרכזית
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בתל אביב
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
שרלוטנבורג-וילמרסדורף

שרלוטנבורג-וילמרסדורף (בגרמנית: Charlottenburg-Wilmersdorf) הוא רובע במערבה של ברלין, אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את בירת גרמניה. בסוף 2009 חיו בו כ-320,000 איש.

הרובע נוצר כתוצאה מאיחוד של השכונות וילמרסדורף, שרלוטנבורג וחמש שכונות נוספות לרובע אחד בעקבות רפורמת השכונות של ברלין ב-2001. גבולותיו הם: במערב - שפנדאו, בצפון - רייניקנדורף, במזרח - מרכז ברלין וטמפלהוף-שנברג, ובדרום שטגליץ-צלנדורף.

== חלוקה פנימית ==
עם חלקיו של הרובע, שקודם לאיחוד היו ישויות עצמאיות, נמנות השכונות:
* שרלוטנבורג - משכנו של הארמון הגדול ביותר בברלין; בשכונה זו מתגוררים למעלה משליש מתושבי הרובע.
* וילמרסדורף (Wilmersdorf)
* שמארגנדורף (Schmargendorf)
* גרונוולד (Grunewald)
* וסטנד (Westend)
* שרלוטנבורג-נורד (Charlottenburg-Nord; שרלוטנבורג-צפון)
* האלנזה (Halensee)

== אתרים ==
* דויטשה אופר ברלין
* ארמון שרלוטנבורג
* האצטדיון האולימפי של ברלין
* תחנת הרכבת ברלין גן החיות
* שרלוטנבורג-וילמרסדורף חולק עם הרובע השכן, שטגליץ-צלנדורף, את יער גרונוולד.
* פסל לזכרו של קמל אלטון, שהתאבד בקפיצה מבניין עקב הכוונה לגרש אותו בחזרה לטורקיה, בשנת 1983.

== ערים תאומות ==
=== שרלוטנבורג ===
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

=== וילמרסדורף ===
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.berlin.de/ba-charlottenburg-wilmersdorf/bezirk/lexikon/bezirk.he.html אתר הרובע בעברית]

*
קטגוריה:ברלין: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
מונינג

חשיפת ישבן ב[[אוניברסיטת סטנפורד, 1995]]
חשיפת ישבן על ידי [[פמן בקייב, 2011]]
מונינג (באנגלית: Mooning) היא פעולה של חשיפת הישבן בפומבי על ידי הסרת החלק האחורי של המכנסיים והתחתונים. במספר תרבויות חשיפת הישבן נעשה על מנת להביע מחאה או סתם לשם הנאה. זאת משום שהיא נחשבת כפעולה גסה ומעליבה וכן מכיוון שישנו טאבו בנוגע לישבן.

המילה Moon (ירח) הייתה מטפורה מקובלת לישבן מאז 1743, והפועל to moon התייחס לחשיפה לאור (הירח) מאז 1601, הרבה לפני גל חשיפת הישבנים בקרב סטודנטים בארצות הברית בסוף שנות השישים ואילך.
לפני שקיבלה מילת הסלנג "מונינג" את משמעותה הנוכחית, הייתה משמעותה "שוטטות בטלה" או "תשוקה רומנטית".

יוספוס פלביוס מתאר בספרו תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים אירוע מימי הנציב קומאנוס בו חייל רומי חשף ישבנו בפני הקהל בבית המקדש ואף השמיע קול נפיחה, הדבר גרם לשרשרת אירועים שהחלה בהתפרעות ההמונים, בעקבותיה הגיע צבא רב להיכל אשר הביא לבריחת היהודים מהר הבית ולרמיסתם ומותם של עשרות אלפי יהודים.

באוגוסט 2004 חשף השחקן עופר שכטר את ישבנו מול עשרות אלפי נערים וילדים באירועי אקזיט סיטי. בעקבות זאת זומן שכטר לחקירה משטרתית, לאחר שד"ר יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, הגיש תלונה בנושא.

באירוויזיון 2017 אזרח אוקראיני בשם ויטלי סדוויק, התפרץ לבמה עטוף בדגל אוסטרליה, וחשף את ישבנו מול המצלמה. סדוויק נתפס על ידי המאבטחים והועבר למעצר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:עירום
קטגוריה:דרכי מחאה
לאון רוטמן

לאון רוטמן (ברומנית: Leon Rotman; נולד ב-22 ביולי 1934) הוא חותר קאנו ומאמן יהודי-רומני בעבר, אלוף אולימפי (מלבורן 1956) בקאנו משוטים ליחיד למרחק 1,000 מטר ו-10,000 מטר ואלוף רומניה בקאנו שש פעמים.

== ביוגרפיה ==
לאון רוטמן נולד בבוקרשט, רומניה, כאחד מחמשת ילדי משפחתו. 

באולימפיאדת מלבורן (1956) הוא זכה בשתי מדליות זהב, בקאנו משוטים ליחיד למרחק 1,000 מטר ול-10,000 מטר.

באולימפיאדת רומא (1960) הוא זכה במדליית ארד למרחק 1,000 מטר.

לאחר פרישתו מספורט תחרותי עסק באימון.

==הנצחה==
ב-1981 הונצח רוטמן ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.jewsinsports.org/Olympics.asp?sport=olympics&ID=85 לאון רוטמן]
* [http://www.cor.ro/galerie.php?id_poza=98 תמונתו של רוטמן]
* [https://web.archive.org/web/20080617105856/http://www.kaiac.ro/istoric/debut_ro.html פדרציית הקאנו הרומנית - היסטוריה של הענף ברומניה] 

קטגוריה:ספורטאים יהודים רומנים
קטגוריה:חותרי קאנו
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קאנו/קיאק
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1934
רוברט האנטר

רוברט האנטר (באנגלית: Robert Hunter; 23 ביוני 1941 – 23 בספטמבר 2019) היה משורר וזמר אמריקאי, שנודע בעיקר בשל הקשר שלו עם ג'רי גרסיה והגרייטפול דד.

== ביוגרפיה ==
רוברט האנטר נולד בשם רוברט ברנס בסן לואיס אוביספו, קליפורניה. יחד עם חברו לאורך שנים, ג'רי גרסיה, הוא ניגן בלהקות בלוגראס בתחילת שנות השישים, כאשר האנטר מנגן על מנדולינה וגיטרה באס.

ב-1962 היה האנטר אחד המתנדבים הראשונים לניסויים של סמים פסיכדלים באוניברסיטת סטנפורד שמומנו על ידי ה-CIA בפרויקט MKULTRA. האנטר קיבל תשלום כדי לנסות LSD, ומסקלין, ולדווח על תחושותיו שנוסחו בצורה היצירתית האופיינית לו.

השירים הראשונים שכתב עבור הגרייטפול דד נכתבו תחת השפעת LSD, ונשלחו ללהקה בדואר מאריזונה. לאחר מאבק בהתמכרות קלה לסמים הוא עזב את אריזונה וחזר לחיק הלהקה. התקרבותו ללהקה יצרה את הסגנון של הגרייטפול דד, שהלך והתגבש באותה עת, והתאפיין בנגיעות של המוזיקה הפסיכדלית. האנטר נחשב כעבור זמן לחבר בלתי מופיע של הלהקה.

ב-1974 הוציא האנטר אלבום סולו "Tales of the Great Rum Runners".

נפטר ב-23 בספטמבר 2019.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://gmatus.com/Robert-Hunter-Grateful-Dead תוכנית מיוחדת לזכרו של רוברט האנטר בכאן 88 עם גיל מטוס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
אן-סופי בראסם

אן-סופי בראסם (בצרפתית: Anne-Sophie Brasme; נולדה ב-1984) היא סופרת צרפתייה שפרסמה את ספרה הראשון "לנשום" בגיל שש-עשרה. הספר שהיה לרב מכר בצרפת ובגרמניה מגולל את קורותיה של שרלן בוהר, נערה בת טובים בת תשע עשרה, שרצחה את שרה, נערה בת גילה עימה קיימה מערכת יחסים אובססיבית ואפלה. 
בשנת 2014 התפרסמה גרסה קולנועית של היצירה עם שינויים מסוימים בבימויה וכתיבתה של מלאני לורן. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן וזכה לשבחים רבים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1984
גרגרת

פיקת הגרון או פִּקַּת הַגַּרְגֶּרֶת (באנגלית: Adam's apple (תפוחו של אדם); הגייה שכיחה אך לא נכונה: "גרוגרת"), היא החלק הקדמי הבולט של תיבת הקול. זהו חלק מהגרון בו נמצאים מיתרי הקול והוא ממלא תפקיד חשוב בנשימה ובבליעה. פיקת הגרון היא בליטה סחוסית, המתפתחת בגיל ההתבגרות בעיקר אצל זכרים אך נמצאת גם אצל נקבות אם כי בממדים הרבה יותר קטנים. פיקת הגרון מהווה למעשה את מרכז ה"רכס" שיוצרים לוחות הסחוס העוטפים את תיבת הקול, והיא תומכת בפעילות הבליעה. אצל בנים, הטסטוסטרון בגיל ההתבגרות גורם לכך שתיבת הקול רחבה יותר (לכן קולם של זכרים נמוך יותר בדרך כלל מזה של נקבות), ויש עליה כמות רבה יותר של סחוס.

כינוי נוסף במספר שפות לפיקת הגרון הוא "תפוחו של אדם", שם הנגזר מהפרי האסור שאכל אדם בגן עדן. סברה אחרת היא שבמקור הכינוי בעברית היה תפוח האדם כאשר תפוח היה במשמעות של נפוח ובגלל תרגום שגוי תפוח תורגם כפרי. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת הנשימה
קטגוריה:צוואר
לסת

לסת תחתונה אנושית
הלסתות הן הבסיס הגרמי בגולגולת שבתוכו גדלות השיניים ומשמש לתפיסת וטיפול במזון. "לסתות", בהגדרתו המורחבת, הוא כל מבנה הפה, חלק ממבנה הגוף של מרבית בעלי החיים. אצל חולייתניים קיימות שתי לסתות: לסת עליונה (maxilla) ולסת תחתונה (mandible).

המאובנים העתיקים ביותר של בעלי לסתות תוארכו לתקופה שלפני כ-436 מיליון שנה.<ref></ref>

== פרוקי רגליים ==

המנדביליות של [[נמלת בולדוג.]]
אצל פרוקי-רגליים, הלסתות הן כיטיניות, הנפתחות לכיוונים מנוגדים, ועשויות להיות כליצרות או מנדביליות. לרוב, הן מורכבות מכמה חלקי פה.

== בעלי חוליות ==

לסתות של חולייתנים התפתחו מקשתות זימים של חסרי לסתות ומופיעות לראשונה בממצאים מתקופת אורדוביק. ברוב בעלי החוליות, הלסתות גרמיות או סחוסות ומתנגדות אנכית, ומורכבות מלסת עליונה ולסת תחתונה. לסת החוליות נגזרת משני קשתות הלוע הקדומות התומכות בזימים, ונושאות בדרך כלל שיניים רבות.
[[עמלץ לבן מציג את לסתותיו בעלות עוצמת הנשיכה הקטלנית.]]

=== דג ===

ל[[מורניים יש שתי קבוצות של לסתות: לסתות הפה הלוכדות טרף ולסתות הלוע המגיעות אל הפה ומעבירות טרף מלסתות הפה לוושט לבליעה.]]
לסת החוליות התפתחה ככל הנראה בתקופה הסילורית והופיעה בדגי פלקודרם שהתגוונה עוד יותר בדבון.

=== דו-חיים, זוחלים וציפורים ===
הלסת בבעלי הזרוע מפושטת באופן משמעותי בהשוואה לדגים. רוב עצמות הלסת העליונה כבר מקובעות לעצם המוח, בעוד עצמות הלסת התחתונה כבר התמזגו יחד ליחידה הנקראת המנדבילה. הלסת מתפרקת באמצעות מפרק ציר בין הרביע למפרק. לסתות הזזים מציגות דרגות שונות של ניידות בין עצמות הלסת. בחלק מהמינים עצמות לסת התמזגו לחלוטין, בעוד שאחרים עשויים להיות בעלי מפרקים המאפשרים ניידות של השיניים, ריבוע או מקסילה. גולגולת הנחש מציגה את הדרגה הגדולה ביותר של קינזיס גולגולתי, המאפשרת לנחש לבלוע פריטי טרף גדולים.

=== יונקים ===
אצל יונקים הלסתות מורכבות מהמנדבילה (הלסת התחתונה) והמקסילה (הלסת העליונה). בקופים, יש חיזוק לעצם הלסת התחתונה הנקרא מדף סימיאן . באבולוציה של לסת היונקים, שתי עצמות מבנה הלסת (עצם המפרק של הלסת התחתונה וריבוע) הצטמצמו בגודל ושולבו באוזן, בעוד שרבות אחרות התמזגו זו בזו.<ref name="pmid1202224"></ref> כתוצאה מכך, יונקים מראים קינזיס גולגולתי מעט או לא, והמנדבילה מחוברת לעצם הרקה על ידי מפרק הלסת התחתונה. תפקוד לקוי של המפרק הטמפורומנדיביולרי הוא הפרעה שכיחה במפרקים אלה, המאופיינת בכאב, לחיצה והגבלת התנועה המנדבולרית.<ref name="Wright 2010"></ref>

== קיפודי ים ==
לקיפודי ים ישנן פנס אריסטו, לסתות עם סימטריה ייחודית בת חמישה חלקים. כל יחידה בלסת מחזיקה בשן יחידה מסידן פחמתי גבישי, שגדלה ללא הפסקה.

== ראו גם==
* שרירי מסטיק
* בעלי אגן דמוי עוף
* צרטופסים
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.infomed.co.il/glossary/g_1994.htm שרטוט לסת במילון מונחי רפואה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עצמות הגולגולת
הרצח בתחנה לבריאות הנפש בירושלים

הרצח בתחנה לבריאות הנפש בירושלים התרחש ב-8 בספטמבר 1992. אדם שטופל בתחנה לבריאות הנפש "איתנים" בשכונת קריית היובל רצח ביריות ארבע מעובדות התחנה. האירוע הסתיים לאחר שהוא נהרג על ידי המשטרה.

==אירוע הרצח==
איתן מור, יליד 1970, סבל מבעיות נפשיות. הוא טופל בתחנה לבריאות הנפש "איתנים" בקריית היובל על ידי הפסיכולוגית ונדי ווקר.

ב-8 בספטמבר 1992 נכנס מור לבניין התחנה כשהוא חמוש בתת מקלע מדגם עוזי ובאקדח. כלי הנשק נמסרו לו על ידי חברת האבטחה ימית, שהעסיקה אותו מתחילת יולי. בתוך הבניין ירה והרג את ונדי ווקר, עלה כעס לאחר שסירבה להעניק לו אישור שהיה דרוש לו לצורך הוצאת רישיון נהיגה למשאית. בנוסף ירה והרג שלוש עובדות סוציאליות. שתיים מן הנשים שנרצחו היו בהריון.

לאחר הרצח נמלט מור לרחוב סמוך והתבצר על גג בניין. המשטרה ניהלה אתו משא ומתן לעיני מצלמות כלי התקשורת. לאחר זמן מה הוא פתח באש ונורה על ידי צלף של הימ"מ. מור מת לאחר זמן קצר בבית החולים הדסה עין כרם.

== תביעת פיצויים ==
משפחתה של אחת מהעובדות הסוציאליות הגישה תביעה לפיצויים נגד מדינת ישראל וההליכים המשפטיים נמשכו שנים.

בספטמבר 2011 פסק בית המשפט המחוזי כי מדינת ישראל התרשלה בכך שאפשרה את גיוסו של הרוצח לצה"ל ואת עבודתו בחברת שמירה שהצריכה נשיאת נשק, וזאת בעת שהיה מאובחן כחולה נפש, והורה לה לשלם פיצויים למשפחת הנרצחת.

==קישורים חיצוניים==
* יוסי אלי, [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/54/ART2/292/129.html לאחר 19 שנה: משפחת העובדת שנרצחה תזכה לפיצוי], Nrg, 3 באוקטובר 2011, באתר מקור ראשון

== הערות שוליים ==

תחנת בריאות הנפש
קטגוריה:מעשי טבח בישראל
קטגוריה:אלימות נגד נשים: ישראל
קטגוריה:ישראל: בריאות הנפש
קטגוריה:קריית היובל
קטגוריה:1992 בישראל
אליעזר סודיט

אליעזר סודיט עם [[מנחם בגין (משמאל)]]
אליעזר שרון סודיט (ט"ו בשבט 9 בפברואר 1925 – 5 בפברואר 2011) היה לוחם אצ"ל, אשר כינויו בארגון היה "קבצן", ולאחר הקמת המדינה, איש שירותי הביטחון בישראל.

==ביוגרפיה==
סודיט נולד בבסרביה (היום במולדובה), עלה ארצה בשנת 1936 יחד עם משפחתו מהעיר אודסה שבאוקראינה.

בשנת 1939 הצטרף לאצ"ל. הוא השתתף ופיקד על מבצעים רבים במסגרת הארגון. ב-13 בספטמבר 1946, בעת שפיקד על מבצע שדידת בנק "עותומן", הוא נתפס על ידי השלטונות הבריטים ונשפט ל-15 שנות מאסר. לאחר תשעה חודשים בבית הסוהר במגרש הרוסים בירושלים, הצליח להימלט כשהוא מחופש לשוטר בריטי.

כמומחה חבלה באצ״ל, אליעזר סודיט שרון היה שותף בתכנון הכנת הרימון שהוסלק בתפוז, שבעזרתו הנידונים למוות מאיר פיינשטיין ומשה ברזני התאבדו בכלא הבריטי לפני הוצאתם להורג. בשל כך, לימים, ובדומה למנחם בגין, ביקש להיקבר בסמיכות אליהם בהר הזיתים.

בתחילת מלחמת העצמאות סודיט השתתף במבצעים שונים של האצ"ל. בהמשך, הוא לחם בקרבות כיבוש יפו והיה זה שהציע את שיטת ההתקדמות דרך קירות הבתים, באמצעותה נכבשה מנשייה. אחר כך לחם בקרבות האצ"ל ברמלה. בקרבות אלה סודיט עמד בראש הכוח אשר כבש את מפקדת חסן סלאמה. בהמשך הוא נפצע בעת חילופי ירי עם הערבים, פונה לטיפול רפואי, וחזר לחזית רמלה לאחר זמן קצר. אחרי מספר ימים, נחתם הסכם לצירוף האצ"ל לצה"ל, שהוקם בעצם אותם ימים. סודיט הועבר עם יחידתו מחזית רמלה לגדוד 57 של חטיבת גבעתי, במסגרתו נטלו חלק במבצע פלשת. לאחר פרשת אלטלנה, הצטרף לכוחות האצ"ל ששמרו על קיומם העצמאי בירושלים, ופיקד על גדוד יוצאי אצ"ל שכבש את הכפר מלחה. בתקופת המלחמה התחתן עם דרור גוריון, חברת אצ"ל ושדרנית ברדיו המחתרתי, בתם של ציפורה ויצחק גוריון, מוותיקי התנועה הרוויזיוניסטית. את חתונתם על גג-בית בירושלים ערך הרב אריה לוין שהיה מקורב לאנשי המחתרות.

לאחר פירוק האצ"ל בירושלים, הצטרף שנית לצה"ל, ובמהלך קורס קצינים במסגרתו, נפצע. זמן מה עסק סודיט בעסקים פרטיים.

ב-1952 כמחאה על "הסכם השילומים" בין ישראל לגרמניה, שלח סודיט מצרפת מעטפת נפץ לראש ממשלת גרמניה, קונראד אדנאואר. הפצצה התפוצצה בעת שחבלן גרמני ניסה לנטרלה וגרמה למותו. סודיט נעצר בצרפת כשברשותו אמצעי לחימה שונים. הוא נשפט לארבעה חודשי מאסר וגורש מצרפת.
ביוני 2006 פורסם יומנו של סודיט ובו הוא טוען כי ראש ממשלת ישראל לשעבר, מנחם בגין, היה מעורב באופן אישי בניסיון לרצוח את אדנאואר. על פי הכתוב ביומן, סודיט עצמו הציע לבגין את הפעולה במטרה למנוע את הסכם השילומים עם גרמניה, ובגין הביע את הסכמתו "לכל תגובה שתיעשה ובלבד שיימנע הסכם השילומים".

ב-1960 גויס ל"מוסד" והשתתף במבצעים רבים ביניהם מבצע חיסולו של פושע המלחמה הרברטס צוקורס באורוגוואי. אחר כך פרש מן השירות. בנו זאב שרון חזר בתשובה וכיום משמש כראש המכינה הקדם צבאית חיבת ציון ביפו.

==לקריאה נוספת==
* אליעזר סודיט, בשליחות מצפונית, הוצאה עצמית, 1994
* אליעזר שרון סודיט, "קבצן"

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.gal-ed.co.il/etzel/show_item.asp?itemId=20&levelId=57935&itemType=0 אליעזר סודיט] , באתר מוזיאון האצ"ל בתש"ח
* [http://www.etzel.org.il/people/kabtsan.htm אליעזר סודיט], באתר האצ"ל
* [http://www.zeevgalili.com/?p=332#toc אליעזר סודיט בטורו המקוון של זאב גלילי]
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הקדושים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
חזה קעור

מקרה חמור של חזה קעור
חזה קעור (pectus excavatum; מוכר גם כחזה סנדלרים או בית חזה שקוע) הוא עיוות מולד של עצם החזה (סטרנום) אשר שוקעת פנימה ויוצרת מראה של שקע בחזה. לרוב מדובר בעיוות קוסמטי בלבד שאינו מפריע כלל לתפקוד הגוף, אך לעיתים העיוות פוגע בתפקודים קרדיולוגיים ונשימתיים, ועשוי לגרום לכאבי גב וחזה. הסובלים מחזה סנדלרים, בעיקר צעירים, עלולים לחוות השפעות פסיכולוגיות שליליות בחייהם ולהימנע מפעילויות בהן עליהם לחשוף את פלג גופם העליון.

העיוות מובחן לרוב בתקופת הגדילה המהירה (גיל ההתבגרות), שבה הוא מתפתח במהירות והעצם שוקעת כלפי פנים. 

בישראל מתמחה מרכז שניידר לרפואת ילדים בטיפול בעיוות זה.

==תפוצה==
העיוות מופיע באדם אחד מתוך 400 אנשים, וכשלושה רבעים מהלוקים בו הם גברים. על אף שהסיבה לעיוות אינה ידועה, הוא מופיע ב-40% מבני משפחת הלוקים בעיוות.
נוכחותו של העיוות גבוהה בעיקר בקרב אנשים הלוקים גם בתסמונת מרפן (Marfan syndrome).

==טיפול==
מצויים כמה סוגי ניתוחים לשיפור העיוות (שינוי בעצמות) או שיפור המראה שלו (בלי שינוי בעצמות), לדוגמה:
*שינוי בעצמות:
**חיתוך באמצע החזה, שבירת העצמות, וסידורן מחדש.
**שני חתכים מתחת לבית השחי והחדרת מוט ברזל קעור דרכם. 

*ללא שינוי בעצמות:
**הכנסת שקית עם חומר כלשהו בתוכה לאזור השקע בניתוח, המביאה להיעלמותו.

תיקונים לעיוות הנערכים בגיל צעיר פשוטים יותר לביצוע מכיוון שהעצמות רכות יותר ולכן נענות יותר להליכים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מומים מולדים במערכת השריר-שלד
לוקסודרום

איור של לוקסודרום הנע ב[[ספירלה לכיוון הקוטב הצפוני]]
בניווט, לוקסודרום (באנגלית: Loxodrome או Rhumb-Line) הוא קו ישר על פני כדור בכלל וכדור הארץ בפרט, שחותך את כל המרידיאנים באותה זווית.

==הקשר להיטל מרקטור==
הלוקסודרום (בכחול) לעומת קשת אורתודומית (המרחק הכי קצר בין שתי הנקודות) (באדום) בין [[ליסבון, פורטוגל לבין הוואנה, קובה. בתמונה העליונה: היטל אורתוגרפי . בתמונה התחתונה: היטל מרקטור.]]
נגדיר את <math>\lambda</math> כקו האורך של נקודה כלשהי על הכדור, ואת <math>\varphi </math> כקו הרוחב של אותה נקודה. לאחר מכן, אם נגדיר את קואורדינטות המפה של היטל מרקטור כ:

ואז לוקסודרום שיחתוך את המרידיאנים בזווית <math>\beta</math> יהיה קו ישר כי:

כאשר השיפוע הוא:

ניתן למצוא את הלוקסודרום בין שתי נקודות באמצעות מפה מרקטורית, או באמצעות פתירת מערכת המשוואת עם שני הנעלמים <math>
m=\cot \beta
</math> ו-<math>\lambda_0</math>. ישנם אינסוף פתרונות למשוואה זו, והאחד הקצר ביותר הוא זה שמכסה את הפרש קו האורך בפועל, כלומר אינו עושה סיבובים נוספים, ואינו הולך "לכיוון הלא נכון".

המרחק בין שתי נקודות לאורך הלוקסודרום יהיה:

כאשר <math>\varphi - \varphi_0</math> הוא המרחק בין קווי הרוחב של הנקודות, ו-R הוא רדיוס הכדור (כדור הארץ).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קרטוגרפיה
צלנדורף

צלנדורף (בגרמנית: Zehlendorf) הוא רובע בדרום-מערב ברלין, חלק מהרובע המנהלתי שטגליץ-צלנדורף.
== היסטוריה ==
עד לרפורמת הרבעים של ברלין בשנת 2001 היה הרובע, שנוסד ב-1920, בעל מעמד עצמאי. במסגרת הרפורמה הא אוחד רשמית עם שטגליץ לישות מנהלתית אחת. בפועל משתמשים התושבים בשמות הישנים.

בצלנדורף נמצאים כמה משכיות-הטבע והאגמים של העיר ברלין כולה. הוא נחשב לאחד הרבעים העשירים בעיר. ב-2008 היו בה קצת פחות מ-58,000 תושבים.

העיר שדרות היא עיר תאומה של הרובע.

בשנות העשרים של המאה העשרים, התגורר בצלנדורף סופר היידיש הנודע דוד ברגלסון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברלין: שכונות
קטגוריה:שטגליץ-צלנדורף
אני לומד גרמנית

אני לומד גרמנית (בצרפתית: J'apprends l'allemand) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי דניס לאשו (Denis Lachaud). הספר, שיצא לאור בצרפת בשנת 1998, הפך לרב-מכר. המהדורה העברית, בתרגומה של רמה איילון, פורסמה ב-2007.

==עלילה ומאפיינים==
הספר מתואר כביוגרפיה של ארנסט, נער צרפתי עדין, ובעל שם משפחה משונה (וומל), שאינו מקובל מבחינה חברתית. כאשר הוא עולה לכיתה ו', מחליט ארנסט ללמוד גרמנית כשפה שנייה. כך נפתחת לה קופת שרצים משפחתית הקשורה להוריו שעזבו את גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה ופתחו בחיים חדשים בצרפת.

בגיל 14 הוא נוסע להתארח בגרמניה במסגרת חילופי סטודנטים. שם הוא מגלה את שונותו מבחינה משפחתית: מתברר שלסבו היה עבר נאצי, דבר שהמשפחה הסתירה עד כה. ההתוודעות לנושא זה מקבילה לגילוי אהבה ראשונה, עם בחור גרמני צעיר. ארנסט, ששונותו החברתית מתחילה לקבל הסבר, משלים בהדרגה עם היותו הומו, אך מסרב לקבל את שורשיו הנאציים.

הסופר, דניס לאשו, מלווה באמצעות דמות המתבגר העדין את התמודדותה של התרבות הצרפתית עם שורשים גרמניים, ועם נושא הדחקת זיכרון השואה בצרפת ובאירופה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרים צרפתיים
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:להט"ב בצרפת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן