OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קפיטול מדינת פנסילבניה

קפיטול מדינת פנסילבניה (באנגלית: State Capitol of Pennsylvania) הוא מבנה הממוקם במרכז העסקים הראשי של העיר האריסבורג שבמדינת פנסילבניה, המשמש את האספה הכללית של פנסילבניה (בית המחוקקים של המדינה), את בית המשפט העליון של פנסילבניה ואת משרדי מושל המדינה וסגן מושל פנסילבניה.

המבנה תוכנן על ידי האדריכל ג'וזף מילר יוסטון בסגנון משולב בוזאר ורנסאנס איטלקי.

==היסטוריה==
המבנה הוקם בשנת 1906 על פי תוכניות של האדריכל ג'וזף מילר יוסטון.
המבנה נחנך ב-4 באוקטובר 1906 על ידי מושל המדינה סמיואל וו. פניפקר, ובנוכחות נשיא ארצות הברית תיאודור רוזוולט ו-50,000 צופים. עלות בניית המבנה הסתכמה בכ-13 מיליון דולרים.

במהלך השנים שופץ המבנה מספר פעמים. בשנת 1977 נרשם המבנה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. בשנת 1982 הוקמה ועדה של בית המחוקקים במטרה לשחזר את המבנה לצורתו המקורית ולשפצו.

==תיאור המבנה==
כיפת בית המשפט העליון
המבנה מעוטר בעיטורים רבים הכוללים חיפוי שיש של הקירות, ציורי קיר, עיטורי זהב וחלונות ויטראז'.

המבנה בנוי בסגנון נאו-רנסאנס אולם משלב מספר סגנונות - חדר בית הנבחרים (הבית התחתון) בנוי בסגנון הרנסאנס האיטלקי, חדר הסנאט בסגנון הרנסאנס הצרפתי, ואילו חדר המושל בנוי בסגנון אנגלי.

המבנה בן חמש הקומות מצופה בגרניט מורמונט והכיפה מכופה באבני טרה קוטה ירוקות.

במבנה פסלים רבים, שהידועים שבהם הם: "אהבה ועבודה", "החוק הבלתי שבור", "עמל החיים" ו"החוק השבור" מעשה ידי הפסל ג'ורג' גריי ברנרד.

כמו כן במבנה ציורי קיר מעשה ידי הציירים ויולט אוקלי ואדווין אוסטין אבי, ורצפה המתארת את ההיסטוריה של המדינה מעשה ידי הנרי מרסר.

== גלריה ==
<gallery mode="packed">
קובץ:15048 gov group photos amb 011 (35283686052).jpg|גג הקפיטול
קובץ:Harrisburg State Capitol Building.jpg|הקפיטול מזווית נוספת
קובץ:Capitol Building Facade Lit in Villanova University Colors for NCAA Tourney Win (25661743893).jpg|הקפיטול בלילה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://cpc.state.pa.us/ הוועדה לשימור המבנה]
* [https://web.archive.org/web/20090115152912/http://www.legis.state.pa.us/WU01/VC/visitor_info/brown/capitol.pdf תיאור המבנה]

קטגוריה:פנסילבניה: מבנים
פנסילבניה
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים היסטוריים לאומיים
חבצלת קטנת-פרחים

חבצלת קטנת-פרחים (שם מדעי: Pancratium parviflorum או Vagaria parviflora) היא מין של חבצלת, סוג צמח בעל פרחים. ככל החבצלות, גם חבצלת קטנת הפרחים היא גאופיט בעל בצל.

==מורפולוגיה==
בצל החבצלת קטנת-הפרחים מאפשר לה לפרוח בעונת הסתיו גם היבשה, באופן יחסי.

עליו ערוכים בשושנת צפופה בעלת מספר דורים, העלים ארוכים, סרגליים. העלים ניכרים בקלות על ידי הפס הכסוף/בהיר ש'נמתח' לאורך העלה.

בעונת הסתיו - בחודשים ספטמבר-דצמבר- מוציא הצמח עמוד פריחה, עליו נישאים מספר פרחים.
צבע עלי העטיף לבן, כצבע הפרחים האופייני לסוג. מצידו החיצוני של עלה העטיף קיים פס ירוק.
גודל הפרח כ-3–4 ס"מ. לעלה הכותרת צורה אליפטית-מאורכת. בעל שישה עלי כותרת, כשאר בני משפחת הנרקיסיים.

הפרחים נאים, אך קטנים לעומת מיני החבצלת האחרים שמופיעים בארץ כצמחי בר - חבצלת הנגב וחבצלת החוף.

==תפוצה בישראל==
מין זה מצוי באופן טבעי בחבל הים-תיכוני בארץ ישראל, ובחרמון, במקומות מוצלים מעט, לרוב באדמה סלעית וטרשית מאוד. לעיתים הוא מגיח מסדק סלע ממש, בצורה שמזכירה רקפת.

אופייני למין זה תפוצה בגושים. כלומר, הוא לא נפוץ לאורך כל השטח, אך ברגע שהוא תפס נישה מסוימת- נמצא בו קבוצה של פרטים.
ייתכן ודגם תפוצה זה הוא תוצאה של רבייה וגטטיבית, כתוצאה מהתחלקות הבצלים.

מין זה הוא צמח מוגן בישראל, ככל הנראה בשל יופי עליו ופרחיו, שהופכים אותו לאטרקטיבי כצמח קטיף. עם זאת, הוא לא מוגדר נדיר.

==חבצלת קטנת-פרחים כצמח תרבות==
ריכוזים גדולים ומעניינים במיוחד של מין זה קיימים סמוך למנזרים. ההשערה היא שנזירים נהגו לגדל מין זה באופן תרבותי. דוגמה יפה לכך היא פריחת חבצלת קטנת-פרחים סמוך לחומת מנזר לטרון.

קיים פוטנציאל לגידול מין זה כצמח תרבות, גם בימינו, בשל דרישותיו הנמוכות, פריחתו בעונת הסתיו דלת הפריחה, והיופי של עליו. בימינו אין גידול מסחרי של חבצלת קטנת-פרחים למטרות נוי.
שושנת עלים. קל לזהות את הצמח לפי הפס הבהיר באמצע העלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1815
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לואיש דפונטיין
קטגוריה:נרקיסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: נרקיסיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
נוטינג היל (סרט)

[[שוק פורטובלו בו צולמה והתרחשה עלילת הסרט]]
חנות ספרי המסע האמיתית ב[[נוטינג היל בה התרחשה עלילת הסרט]]
נוטינג היל (באנגלית: Notting Hill) הוא סרט קומדיה רומנטית המתאר מערכת יחסים בין מוכר ספרים אלמוני לשחקנית קולנוע מפורסמת. הסרט יצא לאקרנים ב-1999 והיה אחד המצליחים באותה שנה. בסרט מככבים יו גרנט וג'וליה רוברטס. הסרט בוים על ידי רוג'ר מיצ'ל והופק על ידי דאנקן קנוורת'י.

==עלילה==
יום אחד נכנסת אנה סקוט, שחקנית קולנוע אמריקאית מפורסמת, לחנות ספרי מסע של ויליאם ת'אקר בשוק פורטובלו שבנוטינג היל, לונדון.

יותר מאוחר, בפגישה מקרית, השניים מתנגשים ברחוב וכוס מיץ התפוזים שהחזיק ויליאם בידו נשפכת על חולצתה של אנה. ויליאם מציע לה לבוא אליו כדי להחליף בגדים. ויליאם מתרגש ומדבר הרבה, ובסוף הפגישה אנה מנשקת אותו במפתיע. פגישה זו מובילה לקשר רומנטי בין המוכר האלמוני לשחקנית המפורסמת. הקשר ביניהם חווה עליות ומורָדות בגלל ההבדלים ביניהם ובגלל שלאנה היה חבר. ויליאם גר עם שותף בשם ספייק. הסרט עוקב אחר התחושות של קרוביו וחבריו של ויליאם לקשר בינו לבין אנה. לקראת סופו של הסרט לוויליאם יש הזדמנות לחדש את הקשר כשאנה חושפת את רגשותיה האמיתיים והכנים כלפיו אך הוא חושב שמערכת היחסים גדולה עליו ומסרב לה. בהתייעצות עם חבריו הוא מבין שעשה טעות, ובניסיון לתקן אותה ויליאם מסתנן למסיבת עיתונאים לפני עזיבתה של אנה לארצות הברית ושואל אם יש סיכוי שתישאר ומסביר לה שהוא אוהב אותה ושעשה טעות. אנה מבטלת את החלטתה לנסוע חזרה לארצות הברית ונשארת עם ויליאם בלונדון.

==שחקנים==
*אנה סקוט - ג'וליה רוברטס
*ויליאם תאקר - יו גרנט
*ספייק - ריס איוואנס
*טוני - ריצ'רד מקייב
*האני תאקר - אמה צ'יימברס
*ברני - יו בונוויל
*מקס - טים מקינרני
*בלה - ג'ינה מקי
*מרטין - ג'יימס דרייפוס

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20080122160020/http://go.walla.co.il/nottinghill/ נוטינג היל] - אתר הסרט בעברית
* - ביקורת 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:חנויות ספרים בתרבות
קטגוריה:לונדון בקולנוע
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1999
קטגוריה:סרטי 1999
גן המשחקים על שם הנסיכה דיאנה

גן המשחקים על שם הנסיכה דיאנה או גן המשחקים לזכר הנסיכה דיאנה הוא גן משחקים המוקדש לזכרה של דיאנה, הנסיכה מוויילס. הגן ממוקם בגני קנזינגטון, בסמוך לארמון קנזינגטון במרכז לונדון.

גן הזיכרון הוקם בעלות של 1.7 מיליון ליש"ט, תוך הרחבה משמעותית של גן המשחקים שעמד במקום קודם לכן. הגן המקורי הוקם על ידי ג'יימס מתיו ברי, כותב הספר פיטר פן, ולכן ממוקמים בגן אלמנטים הקשורים בסיפור: כך למשל הגן מכיל ספינת שודדי ים בגודל מלא ואוהלי אינדיאנים. כמו כן בגן ארגזי חול, נדנדות וכן גן ריחות וגן צלילים המיועד לעוורים.

הגן נפתח לציבור ב-30 ביוני 2000 והוא משמש כ-70,000 ילדים מדי שנה.

מיקום גן הזיכרון נבחר בשל קרבתו לארמון קנזינגטון בו התגוררה הנסיכה דיאנה.

==ראו גם==
* המזרקה לזכר הנסיכה דיאנה
* מסלול ההליכה על שם הנסיכה דיאנה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/uk/812401.stm כתבה] באתר ה-BBC על הקמת הגן

קטגוריה:וסטמינסטר: אנדרטאות
קטגוריה:לונדון: פארקים
קטגוריה:הנצחת דיאנה, הנסיכה מוויילס
מסלול ההליכה על שם הנסיכה דיאנה

מסלול ההליכה על שם הנסיכה דיאנה (באנגלית: Diana, Princess of Wales Memorial Walk) הוא מסלול הליכה מעגלי שאורכו 11 ק"מ הממוקם במרכז לונדון והמוקדש לדיאנה, הנסיכה מוויילס. המסלול מקשר בין גני קנזינגטון, פארק גרין, הייד פארק ופארק סנט ג'יימס ומקשר בין חמישה אתרים הקשורים לחייה של הנסיכה דיאנה: ארמון קנזינגטון, בית ספנסר, ארמון בקינגהאם, ארמון סנט ג'יימס ובית קלרנס. 

מסלול ההליכה הוקם בעלות של 1.3 מיליון ליש"ט.

==ראו גם==
* המזרקה לזכר הנסיכה דיאנה
* גן המשחקים על שם הנסיכה דיאנה

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20080303222452/http://www.ramblers.org.uk/INFO/paths/londoncentral.html#Diana%20Princess%20of%20Wales מידע על מסלול ההליכה]
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/uk/812401.stm כתבה] באתר ה-BBC על המסלול

קטגוריה:לונדון: אנדרטאות
קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:הנצחת דיאנה, הנסיכה מוויילס
קטגוריה:הליכה
קטגוריה:מסלולי טיול
רולנדה שגרן

רולנדה שגרן (נולדה ב-7 בפברואר 1957 בשם רולנדה קאן בבוקרשט, רומניה) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית.

==ביוגרפיה==
רולנדה שגרן נולדה בשם רולנדה קאן כבת יחידה בבוקרשט ועלתה לישראל עם הוריה ב-1961. אביה היה ניצול שואה.

שגרן גדלה בשכונת מעוז אביב בתל אביב, ואת לימודי התיכון עשתה בבית הספר תיכון עירוני ד'.

את שירותה הצבאי עשתה שגרן בתיאטרון צה"ל.

בשנים 1977–1981 למדה משחק באוניברסיטת תל אביב בחוג לתיאטרון ובמסגרת לימודיה שיחקה בעיקר בתפקידים דרמטיים, והשתתפה במחזות "מהגוני", "מחכים לגודו", "המרפסת" ובמחזות של חנוך לוין.

== קריירה ==
לאחר סיום לימודיה התקבלה בשנת 1981 כשחקנית המרכז התיאטרוני בנווה צדק, ושיחקה בהצגה "נשים מוכות" בבימויה של נולה צ'לטון. באותה שנה פגשה את בעלה, השחקן ג'וליאן שגרן בפסטיבל הפנטומימה בקריית שמונה - מפגש שהוביל לסיבוב הופעות משותף ברחבי העולם, והשניים הופיעו באנגליה, באירלנד, בסקוטלנד, באוסטרליה ובטסמניה.

בשנת 1985 השתתפה בכתיבה, משחק, בימוי ועריכת של סדרת הטלוויזיה ללא מילים "התזמורת", אשר זכתה ב"פרס ורד הזהב". באותה שנה השתתפה גם בהפקת "סרטי האגדות לחו"ל" של מנחם גולן.

בשנת 1989 השתתפה בסרטו של נפתלי אלטר "כח משיכה" ובסרט המתיחות "אחד באפריל".

השתתפה בסדרות הטלוויזיה "הופה היי" לצד בעלה ג'וליאן ו"הצצקנים".

בשנים 1989–1991 השתתפה בכתיבה ובמשחק במופע הקברט הסאטירי "ציצים" עם דורין כספי ומרטין פרידמן.

בשנת 1992 הצטרפה שגרן לתיאטרון הקאמרי והשתתפה בהצגות "ראש משוגע", "מהגר עובר ושב", "מבקר המדינה", "שברי זכוכית", ו"סטריפטיז אחרון".

בשנים 2001–2006 כיכבה במופע היחיד "רולנדה עד הסוף".

החל משנת 2007 החלה להופיע במופע היחיד "רק על עצמי לצחוק ידעתי...!".

בשנת 2018 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "כפולה" כסבתו של שחר (תובל שפיר).

ב-2023 יצאה עם מופע בידור "אדרנלינדה"

==חיים אישיים==
נשואה לשחקן ג'וליאן שגרן, ולשניהם אין ילדים משותפים מתוך בחירתה של רולנדה (לג'וליאן שלושה ילדים מנישואים קודמים).

מתגוררת בעין הוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בדרניות ישראליות
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:אל-הוריות ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:עין הוד: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
ארדש (מחוז)

ארדש (בצרפתית: Ardèche) הוא מחוז בצרפת הנקרא על שמו של הנהר ארדש החוצה אותו ממזרח למערב.

המחוז שוכן בחבל הארץ אוברן-רון-אלפ ועיר הבירה שלו היא פריווה (Privas).

מערת שובה, המפורסמת בשל ציורי מערות עתיקים, נמצאת במחוז.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.cg07.fr אתר המועצה הכללית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רון-אלפ
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: מחוזות
מנקה ארובות

מנקה ארובות ב[[שנות ה-50 של המאה ה-19.]]

מנקה ארובות הוא אדם אשר עוסק בניקוי ובבדיקת הבטיחות של ארובות ופתחי אוורור.

הצורך בניקוי ובדיקת ארובות מתעורר על מנת למנוע שרפות או הצטברות גזים רעילים. דבר זה במיוחד חשוב בניקוי אחים פתוחים (המחומם באמצעות דלק) ומערכות חימום מרכזי העושות שימוש בעץ, בהם קיים סיכון להיווצרות פיח ולשרפה. גם חסימה חלקית או מלאה של הארובה (על ידי עלים, למשל), עשויה לגרום להצטברות גזים. 

מקצוע ניקוי הארובות מזוהה יותר מכל עם המהפכה התעשייתית. המקצוע נהנה מצמיחה בעידן זה, עם בניית ארובות גדולות מספיק לכניסת אדם לתוכן; ועם העיור ובניית בתי האבן. עם זאת, כבר בתקופות קדומות יותר היו מנקי ארובות. במאות ה-15 וה-16 היה רווח סגנון בניית בתים גבנוניים בצורת מדרגות, אשר הקלו על מנקה הארובות להגיע אל הארובה. 

קיימות מסורות באירופה באשר למנקי ארובות. בבריטניה נהוג להזמין מנקה ארובות בשכר שילחץ את ידי החתן והכלה בחתונות, שכן הוא נחשב כמביא מזל טוב. מנקה ארובות מביא מזל הופיע גם ביצירות בדיוניות: ב"מרי פופינס" פוגשים הילדים מנקה ארובות אשר מסייע להם (ובסרט "מרי פופינס" הוא אף פוצח בריקוד על גגות העיר). 

עם המעבר להסקה באמצעות דלק והתפתחות הטכנולוגיה, הולך מקצוע זה ונעלם.

== קישורים חיצוניים ==

* גל קרניאל, [https://web.archive.org/web/20080302213918/http://images.maariv.co.il/online/16/ART1/692/359.html אנשים עובדים - מנקה ארובות] - ריאיון עם מנקה ארובות ישראלי באתר nrg.

קטגוריה:מקצועות
צעדת המלח

גנדי בעת מצעד המחאה על מונופול המלח

סאטיאגרהאת המלח הייתה פעולת מרי אזרחי לא אלים נגד שלטון האימפריה הבריטית בהודו, שהתמקד במס המלח שהטיל ממשל זה. המרי החל בצעדת המלח לדאנדי ב-12 במרץ 1930. זו הייתה פעולת ההתנגדות הראשונה נגד השלטון הבריטי לאחר פונרה סווארג', הכרזת העצמאות על ידי מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי. מהאטמה גנדהי הוביל את צעדת דאנדי מהאשראם שלו באזור עיר אהמדאבאד אל הכפר דאנדי בחוף הים (היום במדינת גוג'ראט), כדי להפיק מלח מהים הערבי. הודים במספרים גדלים והולכים הצטרפו אליו במהלך הדרך. בסופו של המסע בן 400 הקילומטרים, ב-6 באפריל 1930 הפר גנדהי את חוק המלח שאסר על הפקה של מלח מתחרה במונופול הבריטי. דבר זה הצית פעולות נרחבות של מרי אזרחי נגד הראג' הבריטי בהן השתתפו מיליוני הודים.

==רקע==
בשנת 1927 מינתה ממשלת בריטניה את "הוועדה הסטטוטורית ההודית" לרפורמה חוקתית בהודו בראשותו של סר ג'ון סימון ובהשתתפות קלמנט אטלי (שהפך לאחר מכן לראש הממשלה הבריטי שפיקח על הענקת העצמאות להודו ופקיסטן מאוחר יותר). ועדת סימון לא התקבלה באהדה בהודו ובכירים רבים בהודו לא קיבלו את עבודתה ולא שיתפו פעולה עימה. בוועידה בקולקטה בדצמבר 1928 קידם גנדהי החלטה הקוראת לממשלה הבריטית להעניק להודו מעמד של דומיניון או שיפתח נגדה קמפיין לא-אלים חדש שמטרתו השגת עצמאות מלאה להודו. גנדהי מיתן את דעותיהם של אנשים צעירים יותר כמו סובהש צ'נדרה בוס וג'ווהרלל נהרו שרצו לתבוע עצמאות מיידית, אבל גם שינה את עמדתו שלו, למתן אורכה של שנה אחת בלבד במקום שנתיים.

הבריטים לא הגיבו. ב-31 בדצמבר 1929 נפרס דגלה של הודו בלאהור. ב-26 בינואר 1930 חגגה מפלגת הקונגרס שהתכנסה בלאהור את יום העצמאות ההודי. לאחר עצמאות הודו, קובלה חוקת הודו באופן סמלי ב-26 בינואר 1950, והוא נחגג מאז כיום הרפובליקה.

==צעדת המלח==
בהתאם להבטחתו, פתח גנדהי בסאטיאגרהא חדשה נגד מס המלח במרץ 1930. ששיאה היה צעדת המלח המפורסמת לדאנדי מ-12 במרץ ועד ל-6 באפריל 1930. גנדהי צעד 400 קילומטרים מאהמדאבאד (בירת גוג'ראט) לדאנדי (כפר חוף קטן במדינה זו), כדי להפיק מלח בעצמו. אלפי הודים וכתבי עיתונות מרחבי העולם התלוו אליו במסעו אל הים.

גנדהי נעצר ב-5 במאי 1930, מספר ימים לפני ביצוע של פשיטה מתוכננת על מפעלי המלח בדהראסאנה (Dharasana) בגוג'ראט. מצעד דנאדי והמאבק העוקב בדהראסאנה משכו את תשומת לבה של התקשורת העולמית אל תנועת העצמאות ההודית, וזו העניקה לנושא כיסוי נרחב בעיתונים וביומני קולנוע.

הסאטיאגרהא נגד מס המלח נמשכה במשך שנה כמעט, ונגמרה כאשר שוחרר גנדהי מכלאו, והחלו הדיונים עם המשנה למלך לורד אירווין בוועידת השולחן העגול ההודית השנייה.

יותר מ-80,000 הודים נעצרו כחלק מסאטיאגרהאת המלח. למאבק הייתה השפעה משמעותית בשינוי הגישה של בריטניה והעולם כלפי השאלה של עצמאות הודו, והוא גרם להודים רבים להצטרף לראשונה למאבק, אם כי נכשל בהשגת ויתורים מדיניים משמעותיים מצד הבריטים. המאבק נחשב לאחד הקמפיינים המוצלחים ביותר של גנדהי, ובצד הפרסום של המאבק, הוא הקנה פרסום בינלאומי רב גם לגנדהי עצמו. בין היתר נבחר גנדהי ב-1930 לאיש השנה של השבועון טיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תנועת העצמאות ההודית
קטגוריה:אי-אלימות
קטגוריה:מלחים
קטגוריה:מוהנדס קרמצ'נד גנדי
האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה

האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה (באנגלית: The National Monument to the Women of World War II) ממוקמת בווייטהול, ברובע וסטמינסטר של העיר לונדון, צפונית לסנוטאף. האנדרטה, מעשה ידיו של הפסל ג'ון וו. מילס, נחנכה ב-11 ביולי 2005 על ידי המלכה אליזבת השנייה.

האנדרטה מנציחה את עבודתן של הנשים במלחמת העולם השנייה, אשר נטלו על עצמן עבודות אשר נחשבו קודם לכן כ"גבריות" ו"שאינן מתאימות לנשים", ובכך אפשרו את המשך תפקודה של כלכלת הממלכה המאוחדת בימי המלחמה. 

גובהה של האנדרטה 6.7 מטרים, אורכה 4.8 מטרים, ורוחבה 1.8 מטרים. האנדרטה נראית כקיר, ומכל צדדיה תלויים 11 סוגי בגדים (ובהם מדי מקצועות - כגון מדי אחיות, ומדי צבא) עשויים מתכת, המסמלים את העבודות השונות. עלויות הקמת האנדרטה הגיעו לכמיליון ליש"ט.

{| border="0"
| <gallery>
תמונה:Victoria_Tower_jwm.jpg 
תמונה:Big-Ben-jwm.jpg
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://news.bbc.co.uk/1/hi/england/london/4667705.stm כתבה] באתר ה-BBC על חנוכת האנדרטה

נשות מלחמת העולם השנייה, האנדרטה ל-
נשות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נשים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:נשים ומלחמת העולם השנייה
מטבחי אמריקה הלטינית

מטבחי אמריקה הלטינית הוא מונח המתייחס למאכלים האופייניים למדינות רבות באמריקה הלטינית. עם זאת, בשל שטחה העצום של אמריקה הלטינית, קיים שוני בין מדינה למדינה ובין המטבחים האזוריים. 

בין המרכיבים האופייניים למטבחי אמריקה הלטינית: תירס (למשל: טורטיות, טמלה, פופוסה, אומיטה), סוגי רוטב סלסה ומיני רטבים אחרים (גואקמולה, פיקו דה גאיו, מולה, צ'ימיצ'ורי, פברה). התבלינים האלה מעניקים למטבחי אמריקה הלטינית את טעמם הייחודי; אך קיימים הבדלים חשובים בין המדינות ובתוכן. 

קיים גם גיוון במשקאות. בין המשקאות הנפוצים והאופייניים לאמריקה הלטינית, ניתן למצוא את המאטה, הפיסקו, האורצ'טה, הצ'יצ'ה, האטולה, קקאו ואגוואס פרסקאס (מילולית: מים קרים, אך למעשה משקה קל מתוק). 

בין המנות האחרונות המקובלות במדינות השונות באמריקה הלטינית, ריבת חלב (שמקורה בארגנטינה אבל השימוש בה התפשט למרבית מטבחי מדינות האזור) ותוצריה (כמו למשל האלפחור בארגנטינה, הטחה הפרואנית והקחטה המקסיקנית), פודינג אורז, עוגת טרס לצ'ה, וקרם קרמל (או פלאן, כפי שהוא נקרא בארגנטינה ובמדינות אמריקה הלטינית). 

<gallery>
תמונה:Carrburritos salsas and chips.jpg|סוגי רוטב סלסה 
תמונה:El tango guacamole.jpg|גואקמולי
תמונה:Asado Bogotano.jpg|אסאדו בשר ותירס
</gallery>

*
עגור אמריקאי

משפחת עגורים
עגור אמריקאי או עגור קורא (שם מדעי: Grus americana) הוא עוף נדיר, בן למשפחת העגוריים. מקור שמו, "העגור הקורא", בא לו בשל קריאתו הרעשנית הנשמעת למרחק של 3 קילומטרים. זהו מין העגור היחיד, מלבד העגור הקנדי, החי בצפון אמריקה.

== מאפיינים ==
גובהו של עגור זה עד 140 ס"מ. מוטת כנפיו מגיעה עד שני מטרים. צבעו לבן, קצות כנפיו שחורים ופניו אדומים. הוא ניזון מדגים קטנים, צפרדעים ומיני יצורים קטנים. ניזון גם מחיטה, זרעים וצמחי מים.

תוחלת חייו של העגור בטבע היא 22-24 שנה.

בית הגידול של העגור האמריקאי הוא בטייגה ובמוסקג (Muskeg). כנרמז משמו, העגור האמריקאי חי ברחבי צפון אמריקה ומקנן בצפון אמריקה ובסיביר. הוא חורף באזור שבין דרום קנדה ועד צפון מקסיקו. העגורים נודדים דרומה בחורף וחוזרים צפונה לפני בוא האביב. מחזור הרבייה של העגור ארוך למדי. הנקבה מטילה שתי ביצים, בדרך כלל בסוף אפריל ועד אמצע מאי. רוחב הביצים כ-6.5 סנטימטרים, אורכן כ-10 סנטימטרים, משקלן כ-190 גרם וצבען כצבע זית עם פסים חומים. הדגירה נמשכת בין 27 ל-36 ימים. העופות מונוגמיים, כלומר הם חיים ביחד עם בן או בת זוג יחידים במשך כל חייהם. שני ההורים שותפים בבניית הקן, בדגירה ובטיפול בצאצאים. הצאצאים הם אפרוחים - עיניהם פקוחות, והם לומדים לשחות ולרוץ רק דקות אחדות לאחר בקיעתם. כעבור עשרה שבועות העגורים הצעירים מסוגלים לעוף. עד גיל שישה או שמונה חודשים הם מקבלים את מזונם מהוריהם.

העגור האמריקאי הוא אחד ממיני העופות הנדירים ביותר באמריקה הצפונית. ב-1941 נמנו 21 פרטים בלבד, ובסוף שנות ה-60 של המאה העשרים נמנו 50 פרטים בבר ו-18 בשבייה. רבים מהעגורים מתים בנדידה כתוצאה ממזג אוויר סוער, אחרים נופלים קורבן לציידים. בנוסף לכך בני אדם ביראו את מקומות המחיה של העגורים. העגור האמריקאי הוכרז כמין הנתון בסכנת הכחדה רק ב-1971, ורק משנות השבעים החלו מאמצים ממשלתיים לשימור המין, אשר כללו חקיקה המלווה בהטלת קנסות על ציידי העגורים. למרות זאת המין עודנו נמצא על סף הכחדה. נכון לאפריל 2007 נמנו 340 פרטים בבר, ו-145 בשבייה.

==לקריאה נוספת==
* ג'ניפר הולנד, שיבת העגורים, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 145, יוני 2010

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.birdlife.org/datazone/speciesfactsheet.php?id=2796 עגור אמריקאי] באתר BirdLife International
* [http://www.radiolab.org/blogs/radiolab-blog/2012/dec/03/operation-migration/ תוכנית על ניסיונות השימור וההצלה של העוגר האמריקאי] בפודקסט רדיולב.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
אמריקאי
קטגוריה:פארק לאומי ילוסטון: בעלי חיים
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אנדרטת מייקל פאראדיי

אנדרטת מייקל פאראדיי (באנגלית: Michael Faraday Memorial) היא אנדרטה לזכרו של המדען מהתקופה הוויקטוריאנית מייקל פאראדיי. האנדרטה נמצאת באזור אלפנט אנד קאסל ברובע סאת'ק של העיר לונדון בממלכה המאוחדת.

==היסטוריה ותיאור האנדרטה==
האנדרטה עשויה פלדת אל חלד, צורתה קופסתית, והיא עוצבה על ידי האדריכל הברוטליסטי רודני גורדון בשנת 1959 ונבנתה בשנת 1961 במרכז כיכר באלפנט אנד קאסל, בסמוך לשכונת ניואינגטון באטס בה נולד פאראדיי.

בתוך קופסת האנדרטה ממוקמת תחנת תמסורת חשמלית של קו נורת'רן של הרכבת התחתית של לונדון (שימוש ראוי לאור העובדה שפאראדי היה אחד מחוקריו הראשונים של החשמל). 

גורדון תכנן את האנדרטה מזכוכית מתוך כוונה שיראו את השנאים שבתחנת הממסר, אולם מחשש של ונדליזם הוחלט לבנות את האנדרטה מפלדה.

בשנת 1996 הוכרזה האנדרטה כמבנה בעל חשיבות אדריכלית המיועד לשימור. באותה שנה שונתה תאורת האנדרטה בעקבות תחרות שארגנה רשת ה-BBC במסגרת תוכנית הילדים בלו פיטר.

תוכניות לפיתוח האזור כוללות הצעה להזזת האנדרטה 400 מטרים לכיוון דרום מזרח ולהציבה בסמוך למוזיאון קאמינג.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.crapmatchreports.blogspot.com/pictemps/faraday.html תיאור האנדרטה]
*[https://web.archive.org/web/20080502112534/http://www.riskybuildings.org.uk/docs/29faraday/index.html תיאור האנדרטה באתר riskybuildings]

קטגוריה:ברוטליזם
פאראדיי, אנדרטת מייקל
קטגוריה:סאת'ק
עופר קורנפלד

עופר קורנפלד (נולד ב-1963) הוא יזם היי-טק ופעיל פוליטי ישראלי.

==ביוגרפיה==
קורנפלד נולד בקריית אתא והוא בוגר בית הספר התיכון המקיף העירוני ע"ש רוגוזין במגמת אלקטרוניקה. שימש חניך ומדריך בקן המקומי של "השומר הצעיר". לאחר לימודי התיכון למד הנדסת תוכנה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית ושירת כמהנדס תוכנה בחיל האוויר.

בשנת 1995 ייסד את "גאיה תעשיות תוכנה" שעסקה בשירותים מתקדמים לנודדים (Roamers) המשתמשים בטלפון סלולרי. בשנת 2000 נמכרה "גאיה" ל"קומברס" בכ-120 מיליון ש"ח. עם מכירת החברה עזב את עולם ההיי-טק והעסקים ועבר לעסוק בפוליטיקה.

בשנת 2002 הקים קורנפלד את תנועת "עבודה חדשה", בתוך מפלגת העבודה, שניסתה לפקוד אנשים שלא היו מעורבים במפלגת העבודה על מנת לשנות את התוכן, ההנהגה והתדמית של המערכת הפוליטית ולהפוך את העבודה לאלטרנטיבה אטרקטיבית לשלטון. קורנפלד התמודד בפריימריז לרשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-16 וזכה במקום ה-47 (הלא ריאלי) ברשימה לכנסת. בעת ההתמודדות על ראשות מפלגת העבודה בשנת 2005 תמך בעמיר פרץ, והיה אחד מהאנשים שאותם הבליט פרץ על מנת להוכיח שקיימת תמיכה בו גם בעולם העסקי. הוא התמודד על מקום ברשימת העבודה לכנסת ה-17, ונבחר למקום ה-43 הלא ריאלי. ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב קורנפלד במקום ה-22, ובבחירות לכנסת ה-24 הוצב במקום ה-56 ברשימת העבודה.

בשנת 2011 שימש קורנפלד בהתנדבות כראש מטה הבחירות של ח"כ שלי יחימוביץ' לראשות מפלגת העבודה. לאחר ניצחונה של יחימוביץ' הוא שימש בהתנדבות כראש המטה של יו"ר העבודה.

קורנפלד הוא חבר הנהלת "בית נועם" לטיפול באלימות במשפחה. החל מ-2006 הוא יו"ר מרכז "הוויה" ועורך טקסי חתונה יהודיים-חילוניים.

בשנת תשע"ה קיבל תואר ד"ר בכלכלה מטעם אוניברסיטת תל אביב.

נשוי לאורית ואב לשני ילדים. מתגורר ברמת גן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי תיכון רוגוזין, קריית אתא
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
טרנספפטידאז

טרנספפטידאז ב-[[E. Coli מחבר בין חומצה דיאמינופימלית לבין אלנין]]
טרנספפטידאז הוא אנזים חיידקי המזרז את יצירתם של קשרים צולבים בשרשראות הפפטידוגליקן שמהן נוצרת דופן התא הקשיחה של החיידקים. לאנזים יש שמות נוספים כגון DD-פפטידאז, DD-טרנספפטידאז, D-אלניל-D-אלנין קרבוקסיפפטידאז וסוג-סרין D-אלנין-D-אלנין קרבוקסיפפטידאז.

האנטיביוטיקה פניצילין נקשרת ומעכבת את פעילותו של הטרנספפטידאז באמצעות יצירת תוצר ביניים יציב ביותר הנקרא פניצילול-אנזים. בעקבות הקישור בין הפניצילין והטרנספפטידאז האנזים מכונה בשם "חלבון קושר פניצילין". קשירת השרשראות החלבוניות חיונית לצורך יצירה תקינה של דופן התא הקשיחה.

קטגוריה:אנזימים
COM (ממשק חומרה)

ממשק COM בעל 9 פינים

COM הוא ממשק טורי (או "סריאלי", מאנגלית "Serial") נפוץ במחשבים. ה-COM המוכר כיום תואם ליציאת COM של המחשבים ממשפחת IBM-PC.
בעבר, חיבור ה-COM של המחשב היה על-בסיס בקר תקשורת טורי שכללו רכיב UART והוכנס לחריץ ההרחבה של המחשב (לרוב במחשבים הישנים כמו פנטיום 1 ומטה). כמו כן, בעבר המחבר הפיזי של ה-COM היה מסוג D-type עם 15 פינים.
כיום ממשק הזה משולב בתוך המעגל האלקטרוני של לוח האם של המחשב, ומשתמש במחבר פיזי מסוג D-type עם 9 פינים.

אין לקשר תמיד את יציאת ה-COM כיציאה פיזית דווקא. מפני שלאורך השנים, מערכות הפעלה וחומרות שונות פיתחו תמיכה טובה בממשק ה-COM, ממשיכים להשתמש בממשק זה כממשק וירטואלי, ואמצעי ממשק חדשים (כגון מודמים, כרטיסי רשת וכו') ממפים את עצמם כיציאת COM וירטואלית.

במחשבים כיום, ממשקי COM1 ו-COM2 הם ממשקים פיזיים בעלי כתובות I/O (אזור בזיכרון שמחולק לשליחת וקבלת מידע) ובעלי ערוצי IRQ (בקשת פסיקה - Interrupt Request) שונים. (ניתן לשנות את הכתובות והערוצים ב-BIOS של המחשב - במחשבים ישנים יותר היה צורך לעשות זאת על ידי מפסקים על הכרטיס או "ג'אמפרים".)

ממשקי COM3 ומעלה הם בדרך כלל יציאות וירטואליות לשימוש התקני חומרה אחרים אשר מקושרים למנהל ההתקן ומממשים את התקשורת בצורה גנרית כדי לאפשר ממשק נוח יותר למפתחים (ברוב שפות הפיתוח יש כלים מוכרים ונוחים לתקשורת מול יציאות COM במחשב).

{| class="wikitable"
|- valign="bottom"
| ערוץ IRQ
| ערוץ I/O
| יציאת COM

|-
|4
| 0x3F8
 | COM1

|-
| 3
|0x2F8
| COM2

|-
| 4
|0x3E8
| COM3

|-
| 3
|0x2E8
| COM4

|}

== ראו גם ==
* חומרה - מונחים
** LPT
** USB
** FireWire
* RS-232

קטגוריה:אפיקי מחשב
ن

האות נוּן (בערבית: نون) היא האות העשרים וחמש באלפבית הערבי. לפניה באה האות מים ואחריה האות הא.

נון מייצגת את העיצור /n/ (כמו נו"ן). נון משמשת כאות משקלית בפעלים רבים, בעיקר בגופים ראשון רבים ובגופים שני ושלישי נקבי רבים בזמן הווה, כך לדוגמה במשקל תַפְעַלְנַ (ﺗﻔﻌﻠﻥ), שמציין פועל בגוף שני רבים נקבי, בזמן הווה.

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.

מקור האות נון הוא ב"נון" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
* אלפבית עברי – נ
* אלפבית לטיני – N,n
* אלפבית יווני – Ν,ν
* אלפבית סורי – ܢ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אותיות בערבית
תולעים טפיליות

ביצי תולעי מעיים
תולעים טפיליות, או הלמינתים (באנגלית: Helminths), הן קבוצה לא-טקסונומית של יצורים איקריוטיים טפילים, אשר בניגוד לטפילים חיצוניים כמו כינים או פרעושים, חיים בתוך גופו של הפונדקאי שלהם וניזונים בו, בעודם מפריעים למערכות גופו, למשל על ידי תחרות על חומרי מזון או גרימת מחלות. אלו החיים בתוך מערכת העיכול של הפונדקאי משתייכים לקבוצת טפילי המעיים. התולעים הטפיליות יכולות לחיות בתוך בעלי חיים שונים, כולל באדם, וחלקן אף טפילים בלעדיים של האדם.

התולעים הטפיליות נחלקות לתולעים נימיות ולתולעים שטוחות, אשר בתורן נחלקות לעלקות ולשרשורים. ענף המחקר החוקר את מחלקת התולעים הטפיליות נקרא הלמינתולוגיה.

== ראו גם ==
* תולעת סיכה
* מבנדאזול (התרופה "ורמוקס")

== קישורים חיצוניים ==

* מידע נוסף על [http://ykul.blogspot.com/2008/12/blog-post_07.html תולעי מעיים]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טפיליות
קטגוריה:בעלי חיים טפיליים
קטגוריה:שמות עממיים של בעלי חיים
אקלים ארגוני

אקלים ארגוני (Organizational Climate) הוא תהליך הכימות של התרבות בארגון.
מוגדר לרוב כדפוסים אשר חוזרים על עצמם. דפוסים כגון התנהגויות, דעות, ערכים ותחושות אשר מאפיינות את העבודה בארגון. אקלים ארגוני הוא מצב התלוי מאוד בסביבה ובסיטואציה ונחשב לרוב כזמני ופשוט יותר לשינוי מאשר תרבות ארגונית. שני קשיים מרכזיים במושג אקלים ארגוני הם איך להגדיר אקלים ואיך למדוד אותו בצורה אפקטיבית ברמות שונות של בדיקה.

==השפעות האקלים הארגוני==
אקלים ארגוני מושפע הן מגורמים פנימיים והן מחיצוניים. לדוגמה, אם מנהיגי הארגון נמצאים במצב רוח מסוים, אותו מצב רוח עלול לעבור לארגון כולו.

לפי מחקר של K.L. Rogg et al, נמצאה עדות לכך שלפרקטיקות משאבי אנוש ישנה השפעה על האקלים הארגוני אשר בתורו משפיע על שביעות רצון לקוחות הארגון.

תוצאות מחקרים אחרים תומכות בקשר שבין אקלים ארגוני לבין גורמים רבים כגון שמירה על משרה, שביעות רצון בעבודה, מוכנות לחדשנות ושינוי. בכך בעצם אקלים ארגוני משפיע על אפקטיביות העובד, דבר שמשפיע על אפקטיביות הארגון. בנוסף נמצא במחקרים קשר בין האקלים הארגוני לבין תחושות לחץ אצל העובדים בארגון.<br />
כאשר האקלים הארגוני קשוב לצרכיי העובד, נצפה לשיפור בביצועי ובשביעות רצון העובד. כאשר האקלים הארגוני אינו תואם את צרכיו ומטרותיו של העובד, רמת הביצוע ושביעות הרצון יהיו נמוכות יותר.<br />
אקלים אשר משדר פתיחות, שקיפות והבנה יגרום לעובדים בארגון הרגשת נוחות. בארגון לא בריא ניתן לצפות לאקלים אשר מעודד הדחקת רגשות.
חשוב שאקלים ארגוני ישתנה עם הזמן ולא יישאר קבוע, דבר זה יגרום לארגון להיתפס כאנושי יותר.

==גישות למושג האקלים==
למושג האקלים ישנן שתי גישות מרכזיות.<br />
גישת הסכמה הקוגניטיבית, לפיה מתייחסים למושג האקלים כתפיסה והתרשמות אישית וסובייקטיבית של הפרטים לגבי הארגון בו הם נמצאים. לפי גישה זו הערכת אקלים צריכה להתבצע ברמה האישית.<br />
גישת התפיסה המשותפת, גישה זו מדגישה את החשיבות של התפיסה המשותפת בכך שהיא מגדירה את האקלים. לפיה, אקלים ארגוני הוא מערכת של תכונות הקיימות בארגון לאורך זמן, מבחינות אותו מארגונים אחרים ומשפיעות על התנהגות הפרטים המרכיבים אותו.

==היסטוריית מחקר האקלים==
ראשית המחקר הנה במחקרי הגשטלט. במחקרים אלו החל הרעיון לפיו קבוצה המורכבת מפרטים הנה יותר מאשר אוסף הפרטים שבה.<br />
בשנת 1939 במסגרת מחקר של השפעת מנהיגות על קבוצות ילדים, נכנס מושג האקלים לתחום הפסיכולוגיה החברתית.<br />
לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו המחקרים בנושא ובדקו קשרים בין האקלים והאטמוספירה במקומות העבודה לבין ביצועי העובדים בטווח הקצר והארוך. מחקרים אחרים בדקו את השפעת התנהגות ותכונות מנהיג הארגון על האקלים הארגוני.

==ראו גם==
* אקלים שירות

קטגוריה:סוציולוגיה ארגונית
קטגוריה:פסיכולוגיה ארגונית
לעוסית

פירות [[מלון מר, לפני ואחרי הבשלה]]

לעוסית (שם מדעי: Momordica) סוג של צמחים מטפסים ממשפחת הדלועיים הנפוצים באפריקה הטרופית,אסיה הטרופית ואוסטרליה. בני הסוג לעוסית הם ככלל חד-שנתיים ממוצא טרופי המניבים פרי מר דמוי קישוא. המינים מגודלים על ידי האדם מאפריקה עד סין ומשמשים לנוי, מאכל ורפואה עממית.

בישראל קיימים שני מינים, שהובאו כנראה על ידי עובדים זרים:
* לעוסית מטפסת - Momordica balsamina, הרעילה.
* מלון מר - Momordica charantia, המשמש כירק מאכל בארצות מסוימות, בדומה למלפפון.

הלעוסית המטפסת היא מין פולש במטעים בישראל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:דלועיים
הטבלה המחזורית (ספר)

היסודות מהטבלה המחזורית המופיעים ככותרות לסיפורים בספר
הטבלה המחזורית (באיטלקית: Il Sistema Periodico) הוא קובץ סיפורים קצרים מאת פרימו לוי שפורסם לראשונה בשנת 1975. בהצבעה שנערכה בשנת 2006 במכון המלכותי בלונדון הוכתר הקובץ כספר המדע הטוב ביותר בכל הזמנים.

הסיפורים עוסקים במגוון נושאים: חוויות ממחנה ריכוז נאצי, על העבודה ככימאי, אנקדוטות אמיתיות ופנטזיות דמיוניות היוצרים יחדיו נקודת מבט על חיי המחבר דרך משקפי מדע הכימיה. לכל אחד מעשרים ואחד הסיפורים ניתן שם של יסוד מהטבלה המחזורית המתקשר בצורה כלשהי לסיפור.
כל הסיפורים מסופרים בגוף ראשון (מלבד "גופרית", "טיטניום" ו"פחמן" שבהם המספר מתפקד כקריין).

הספר מתאר בעיקר את חייו של לוי לפני ואחרי התקופה שבילה במחנה הריכוז אושוויץ ומדלג מרגע מאסרו על ידי כוחות הרפובליקה האיטלקיים בנובמבר 1943 (הסיפור "זהב") ועד שחרורו מאושוויץ על ידי הצבא האדום בינואר 1945 (הסיפור "צריום"). 
בתחילת הסיפור "צריום" מתייחס לוי במרומז לשתי יצירות אחרות שלו – "ההפוגה" ו"הזהו אדם?", שעוסקים בעיקר בתקופת מאסרו במחנה הריכוז (שניהם ראו אור בעברית).

הספר תורגם לעברית על ידי עמנואל בארי ויצא לאור בהוצאת הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, תל אביב 1987 (בשנת 2001 הופיע בהוצאה מחודשת ובעטיפה שונה).

==הפרקים בספר==
* ארגון – סיפורה של משפחתו של לוי באיטליה
* מימן – על שני ילדים המתנסים באלקטרוליזה
* אבץ – במעבדת מחקר באוניברסיטה
* ברזל – תקופת התבגרותו של לוי, המתארת את הרי צפון איטליה ואת חוקי הגזע
* אשלגן – על תוצאות מפתיעות וגישות למחקר במעבדה
* ניקל – על ניסיונות להפקת ניקל מהמחצבים במכרה
* עופרת – סיפורו של בן לעם קדום המפיק עופרת (סיפור בדיוני)
* כספית – על החיים באי בודד שמתגלה בו כספית (סיפור בדיוני)
* זרחן – על ניסיונות למציאת תרופה לסוכרת ממקור צמחי
* זהב – על תקופת מאסרו של לוי והמחתרת באיטליה
* צריום – על גנבה ועיבוד צריום על מנת לשרוד במחנה הריכוז אושוויץ
* כרום – הצלת צבעים ולכות שהתייבשו
* גופרית – על עבודה שגרתית במעבדה (סיפור בדיוני)
* טיטניום – על הלובן של תחמוצת הטיטניום בצבע לבן (סיפור בדיוני)
* ארסן – מציאת זיהום בדוגמת סוכר שהורעלה
* חנקן – על ניסיונות להפיק מוצרים לקוסמטיקה מהפרשות תרנגולות
* בדיל – סיפורה של מעבדה ביתית המפיקה בדיל
* אורניום – על עבודתו של לוי כסוכן מכירות וחקירת גוש של מתכת
* כסף – על פגישת מחזור והשפעת הכסף על לוחות לצילום
* ונדיום – יצירת קשר עם כימאי גרמני, שהיה מבין מנהלי המפעל באושוויץ, לאחר המלחמה
* פחמן – סיפורו של אטום פחמן וגלגולו בטבע (סיפור בדיוני)

מלבד אלה הדמיוניים מסודרים הפרקים בספר בסדר כרונולוגי. הסיפור "ונדיום" יוצא דופן: למרות הופעתו כסיפור לפני האחרון בספר, הוא מתרחש זמן רוב קודם לכן מבחינה כרונולוגית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080328230057/http://www.snunit.k12.il/heb_journals/allon/117012.html על גלגולו של פחמן], פרק 'פחמן' מתוך הספר
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרות איטלקית
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
קטגוריה:יהדות איטליה בספרות ובקולנוע
קטגוריה:אוספי סיפורים קצרים
לעוסית מטפסת

לעוסית מטפסת (שם מדעי: Momordica balsamina) היא מין של מטפס חד-שנתי ממשפחת הדלועיים. מוצאו מאפריקה הטרופית והוא קרובו של המלון המר, המשמש למאכל. פירותיה הכתומים של הלעוסית המטפסת, לעומת זאת, אינם אכילים. הלעוסית המטפסת היא מין פולש במטעים בישראל, בייחוד, בפרדסי הדרים, שם היא מצטרפת לארויה ומיני האספרג.

עלי הצמח משוננים ומאוצבעים קמעה, בדומה לעלי הגפן, אך קטנים בהרבה. הדמיון לגפן מחוזק על ידי הקנוקנות האופייניות למין. הפריחה מתחילה בעונת הקיץ. הפרחים קטנים, בצבע קרם ומואבקים על ידי חרקים. הפירות בגודל שזיף, אדומים-כתומים ומזכירים מעט פנס סיני בצורתם. הם נושאים שורות של קוצים רחבים ורכים. פנים הפרי מכיל זרעים שטוחים, עטופי ציפה אדומה דביקה. זמן ההבשלה הוא בסתיו עד סוף החורף. באותה תקופה הפרי נוטה להתבקע ולשחרר את הזרעים.

המין הובא לראשונה לאירופה בשנת 1568 ומאז הפך לצמח מעזבות שכיח בחלקים רבים של העולם, בייחוד באסיה ואוסטרליה.

<gallery widths="160px">
תמונה:Momo2.jpg|פרי ריק אחרי פליטת הזרעים
תמונה:Momo3.jpg|פרי שלם
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:דלועיים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: צומח
קטגוריה:צמחים ביערות הגשם של אפריקה
וזר (גרמניה)

וֶזֶר (בגרמנית: Weser) הוא נהר בצפון-מערב גרמניה הנשפך לים הצפוני, באזור העיר ברמרהאפן. הוא הארוך שבנהרות גרמניה (למעט נהרות העוברים בה, כגון הריין).

הנהר מורכב משני יובלים, הזורמים ממדינת תורינגיה - הוורה והפולדה. אורכו של הנהר החל מהשתלבות היובלים, סמוך לעיר האן-מונדן, הוא 452 ק"מ. כולל יובליו, אורכו כ-744 ק"מ. הנהר בחלקו הצפוני הוא רחב מאוד, ומאפשר לספינות הנושאות משקל של כ-1200 טונות לשוט בו. הוא עובר בקרבת העיר הנובר, חוצה את העיר ברמן, ונשפך לים הצפוני כ-50 ק"מ צפונית לה, בנמל ברמרהאפן.

==אטימולוגיה==
לשני הנהרות וזר וורה אותו מקור לשוני. ההבדל נובע מהגבול הלשוני שבין גרמנית עליונה לגרמנית תחתית אשר עבר באזור האנוברש מונדן. 

השם וזר מקביל לשמות של נהרות אחרים כגון נהר וור באנגליה ונהר הוויסלה בפולין. מקור המילים נובע מהשורש וייס (weis) - לזרום. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמניה: נהרות
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים הצפוני
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: נהרות
קטגוריה:הסן: נהרות
יחס שוטף

יחס שוטף הוא מדד המשמש לייצוג נזילות פיננסית של תאגיד, חוסנו הפיננסי ויכולתו לפרוע את התחייבויותיו מתוך נכסיו השוטפים בטווח הקצר.

היחס השוטף מחושב על ידי חלוקת הנכסים השוטפים בהתחייבויות השוטפות.

קיימת משמעות שונה ליחס השוטף לכל חברה וזאת בהתאם לאופיה והמאפיינים של הנכסים וההתחייבויות השוטפות שלה. לכאורה יחס של 1 מעיד על איזון, אולם יחס כזה מהווה בדרך כלל יחס גבולי מדי, וקיימת בו סכנה שהמשאבים הנזילים אינם מספיקים לכיסוי תשלומים לטווח קצר. באופן כללי, חברות בעלות מלאי קטן שרוב מכירותיהן במזומן או לחלופין שכמעט ואין להן בעיות גבייה, יכולות לפעול עם הון חוזר נמוך מזה של חברות, שברכוש השוטף שלהן, יש מרכיב מלאי גבוה ואשר מוכרות את מוצריהן באשראי.

יחס שוטף של 2 נחשב סביר. לעיתים נדרשות חברות על ידי מלווים שלא לרדת מתחת ליחס שוטף מסוים.

עם זאת יחס גבוה מדי עלול להצביע על ניהול לא יעיל של ההון החוזר ועלול לנבוע מרמות מזומנים או מלאי גבוהות מהדרוש לתפעול השוטף של החברה.

==ראו גם==
* הון חוזר

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחסים פיננסיים
סנקי

סֶנַקי (בגאורגית: სენაკი) היא עיר בנפת סנקי שבמחוזות גאורגיה סמגרלו וסוואנתי עילית גאורגיה, 294 ק"מ מערבה לטביליסי במישור קולכתי (კოლხეთის დაბლობი). אוכלוסייתה מונה 21,596 איש.

== שם העיר ==
בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה נקראה העיר:
* 1933–1976: מיכה צחָקאיה (მიხა ცხაკაია) על שמו של הקומוניסט הגאורגי מיכה צחקאיה (1865–1950).
* 1976–1989: צחָקאיה (ცხაკაია).

== כללי ==

העיר ממוקמת במפגש מסילות ברזל, והמסילה ממשיכה לעיר פותי. בעיר נמצא גם שלוחה של האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה, שמרכזה בטביליסי. הוכרזה כעיר בשנת 1921.

הכלכלה בעיר מתבססת על תעשייה, הכוללת גם מפעל לשטיחים ולמכונות, וכן תוצרת חקלאית לתעשיית היין, תה ומוצרי חלב.

בשנת 1998 הייתה סנקי מרכזו של מרד של קציני צבא נגד זוויאד גמסחורדיה, מרד סנקי.

== יהודי סנקי ==

העדויות המוקדמות ביותר להימצאותם של יהודים בסנקי הם מן המאה ה-19. על פי עדות אחת היה חייב יצחק ישראלשווילי מסנקי 200 מנתי גאורגי (רובל של האימפריה הרוסית). בשנת 1869 ביקר בסנקי הנוסע יהודה טשארני. ברישומיו הוא מציין כי מושל המזרה של סנקי הבטיח לו לתת זכות התיישבות בכותאיסי למעט היהודים שבעיר כיוון שאין להם גם מקום להתפלל וגם לא שוחט.

בשנת 1873, אחרי שנסתיימה בניית מסילת הברזל טביליסי-פותי שעברה דרך העיר. הפיכתה לצומת תחבורה גרמה להתפתחותה של העיר.

עד שלהי שנות ה-40 או ראשית שנות ה-50 פעלו בעיר שני בתי כנסת: האחד במרכז העיר, נבנה בשנת 1880 ונהרס בידי הרשויות בשנת 1946. השני שהוקם במקומו, ברחוב רוסתוולי 129, היה במבנה בן שתי קומות והתקיים עד לשנת 1963. בספטמבר של אותה שנה, עלה בית הכנסת באש. יהודי המקום, בסיוע של יהודים מערים אחרות, שיקמו אותו, אולם כעבור זמן לא רב הוחרם המבנה והועבר לרשות לייצור משקאות קלים.

בשנת 1966 החלו יהודי העיר בהקמת בית כנסת חדש. בנייתו נסתיימה בשנת 1969.

== בסיס צבאי ==

ליד העיר ממוקמת יחידת חיל-רגלים של הצבא הגאורגי.

== ערים תאומות ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.civil.ge/eng/article.php?id=18982 תריסרים נהרגו בהפגזות פותי וסנקי - דיווח], 9.8.2008, אתר "Civil Georgia", 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: ערים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:סמגרלו
אליסטר קמרון קרומבי

אליסטר קמרון קרומבי (אנגלית: Alistair Cameron Crombie; 4 בנובמבר 1915 - 9 בפברואר 1996), מדען והיסטוריון אוסטרלי בתחום ההיסטוריה של המדע, בעל תרומה בולטת לחקר התפתחות המדע באירופה בימי הביניים.

קרומבי נולד בעיר בריסביין ולמד באוניברסיטת מלבורן באוסטרליה ובאוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. הוא קיבל תואר במדעי הטבע והחל את דרכו כזואולוג. קרומבי ערך מחקרים בביולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' והתפרסם בזכות עבודותיו בתחום התחרותיות בין בעלי חיים, אך לאחר מכן פנה ללימודי היסטוריה ופילוסופיה.

קרומבי החל ללמד היסטוריה של המדע בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ב-1946, וב-1953 התמנה למרצה להיסטוריה של המדע באוניברסיטת אוקספורד. הוא כיהן בפרופסור אורח באוניברסיטת וושינגטון הבירה והרצה באוניברסיטאות שונות ברחבי אמריקה ואירופה.

קרומבי היה עורכו הראשון של "כתב העת הבריטי לפילוסופיה של המדע". כמו כן, הוא כתב מאמרים בנושאי מדע והיסטוריה, ועסק בחקר גישות אירופאיות למדע.

הוא כתב ספרים העוסקים בנושא התפתחות המדע באירופה בימי הביניים. ספריו מלאים אינפורמציה על מלומדים ובהם אדלארד מבאת', ג'רארדו דה קרמונה, מייקל סקוטוס ווילם ואן מורבקה שתרגמו את אריסטו ואחרים מערבית ומיוונית ללטינית.

==ספריו==
* "מאוגוסטינוס עד גלילאו - היסטוריה של המדע 400 - 1650" (1952, 1954, 1957)
* "רוברט גרוסטסט ומקורות המדע הניסיוני - 1100 - 1700" (1953)
* "סגנונות המחשבה המדעית במסורת האירופית" (שלושה כרכים 1994)
<div style="direction: ltr;">
*
</div>

קטגוריה:מדענים אוסטרלים
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:זואולוגים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:ילידי 1915

קטגוריה:נפטרים ב-1996
אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה

אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה (<big>الجماعة الإسلامية في جنوب شرق آسيا</big>, "הקבוצה האסלאמית") הוא ארגון טרור אסלאמי המסונף לרשת הטרור העולמית אל-קאעידה ופעיל בעיקר באינדונזיה. הוא הוקם על ידי אבו בכר בשיר ועבדאללה סונגקאר בשנת 1993, וביצע פיגועים באינדונזיה, ביניהם פיגוע רב נפגעים במועדון לילה, שגבה את חייהם של למעלה מ-200 אנשים. כמו כן, ביצע הארגון ניסיון התנקשות בנשיאת הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו, ניסיון שסוכל.

== פיגועים בולטים ==
* 24 בדצמבר 2000: סדרת פיצוצים מתואמים בערב חג המולד בכנסיות בג'קרטה בירת אינדונזיה ובשמונה ערים אחרות, שהביאו למותם של 18 אנשים ולפציעתם של כמה אחרים.
* 12 באוקטובר 2002, שעה 23:08 זמן מקומי: פיגוע כפול, מכונית תופת, בצד אחד של כביש ומחבל מתאבד במועדון לילה ממול, באי באלי באינדונזיה גרם למותם של 202 בני אדם – כמחציתם תיירים, 88 מהם מאוסטרליה – שנשרפו בו חיים, ולפציעתם של כ-300<ref>גרסאות אחרות: לפי הוויקיפדיה האינדונזית: 203 הרוגים 209 פצועים, הדווח המרבי באשר לפצועים בלבד: 350</ref> נוספים. חלקם במצב קשה מאוד. מבין 35 חשודים בטבח, מרשימה ששלפה מגוואטי סוקרנופוטרי ביום המחרת, חלק מבין 32 מתוארים כמי שנענשו בפרוט, 3 מחבלים שכנוייהם: "אמרוזי", "מוח'לס", "אמאם סאמודרא", הוצאו להורג בנוסאכאמבאנגאן ב-9 בנובמבר 2008 בידי כתת יורים. לויות המרצחים, 2 מהם היו אחים, הפכו למפגני תמיכה בטרור. 4 נהרגו במרדפים. לפי הוויקיפדיה האינדונזית ומספר 33 אחד משני מיסדי ארגון הטרור, אבו בכר בשיר, כבר ישב בבית סהר פעמים מאז. ב-3 במארס 2005 בתחלה באשמת זיוף כסף, שוחרר ב 14 ביוני 2006, שב להטפותיו המטורפות, ומאז מעצרו ב-9 באוגוסט 2010 נדון ל 15 שנות מאסר ב-16 ביוני 2011, הפעם באשמתו בפיגוע, שוחרר ב-8 בינואר 2021.
* 5 באוגוסט 2003: פיצוץ מכונית תופת במלון מריוט בג'קרטה, בירת אינדונזיה, בשעה 11:50 בבוקר, שהביא ל-12 הרוגים ולכ-150 פצועים.
* 9 בספטמבר 2004: פיגוע בשגרירות אוסטרליה בג'קרטה, באמצעות מכונית תופת, ובו למעלה מ-11 הרוגים וכמאה פצועים.
* 1 באוקטובר 2005: סדרת פיגועים שבוצעו על ידי שלושה מחבלים מתאבדים באתרי תיירות באי באלי שבאינדונזיה, בשעה 18:50 בערב, ובהם נרצחו כ-20 בני אדם ונפצעו כ-130. ראה פיגועי ה-1 באוקטובר.
* 17 ביולי 2009: הפצצת מלונות ריץ-קרלטון ומלון מריוט על ידי שני מחבלים מתאבדים בג'קרטה בירת אינדונזיה כנגד תיירים זרים, בפיגוע נרצחו 11 בני אדם ונפצעו כ-50.

== ראו גם ==
*פיגועי באלי (2005)
*אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה (לבנון)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגוני טרור סוניים
קטגוריה:ארגונים המסונפים לאל-קאעדה
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי ארצות הברית כארגון טרור
הר צין

הר צין
הר צין ושדה הבולבוסים
בולבוסים
תחנת הרכבת הדרומית ביותר
שדה הבולבוסים למרגלותיו של הר צין
הר צין הוא הר הנמצא בשמורת הר ההר שבנחל צין, כעשרה קילומטרים מדרום-מערב למעלה עקרבים. ההר בולט מעל פני השטח ונראה למרחוק ליורד מהמעלה, שבו עברה הדרך הישנה לאילת. גובהו של ההר 268 מטר מעל פני הים, אך לעומת סביבתו הוא מתרומם לגובה של 200 מטר בלבד. ההר בולט בנופו הייחודי: צלעותיו משופעות ופסגתו כשולחן שטוח.

הוועדה למתן שמות עבריים לנגב, שפעלה בשנים 1950-1949, קבעה כשמו של ההר את הביטוי המקראי הר ההר, במקום שמו הערבי ג'בּל מדרה (כתיב: מצ'רה)<ref></ref>, בעקבות הנחייתו של דוד בן-גוריון ולפיה יש לתת שמות עבריים לאתרים בנגב. מאוחר יותר החליטה ועדת השמות הממשלתית כי המקום ייקרא הר צין<ref></ref>.שמאל

בקרבת ההר נמצא מסוף המטענים בהר צין, שהוא הנקודה הדרומית ביותר שאליה מגיעה רכבת ישראל.

== מקום קבורתו של אהרון ==

בשנת 1903 הציעו החוקרים הגרמנים קאהלר וטרומבול לזהות את ההר כהר ההר - מקום קבורתו של אהרון הכהן. ההר נמצא במיקום המתאים למסופר בתורה: ().

זאב וילנאי כתב: "לפי סברה אחת זהו הר ההר, תחנה בנדודי עם ישראל, עליו מת אהרון הכהן. המסורת העממית מראה את הר ההר בעבר הירדן, בהרי אדום על פסגה רמה הנראית למרחוק ועליה נמצא עד ימינו "קבר אהרון" - א-נבּי הרון, בערבית, הקדוש ליהודים ולערבים" (מדריך ארץ ישראל, 1941).

== גאולוגיה ==
להר הייתה במקור צורה של הר שולחן, בדומה להרים דומים בסביבה. הוא בנוי מרובד עבה של קירטון וחרסיות ומעליו שכבה עבה של גיר המשמרת על צורת השולחן של ההר. בשכבת החרסיות בהר נמצאו שרידי דגים מאובנים. חשיבותו של הר צין מבחינה גאולוגית היא שהוא שריד יחיד לסלעים מתקופת האאוקן - מלפני 56.5 מיליוני שנים עד לפני 35.5 מיליוני שנים.

בהר מחצבי פוספטים, אך הם אינם מנוצלים, משום שהוכרזו כשמורת טבע.

== הבולבוסים ==
מדרום-מזרח להר צין אתר ובו שדה עם סלעים דמויי בולבוסים ששטחו מאות דונמים. קרקעית השטח בנויה מקירטון רך ועליו בולבוסי הגיר שקוטרם 20–50 ס"מ, בצפיפות של עד 15 בולבוסים למטר רבוע, חלקם מבוקעים. כאשר מנסרים אבן כזו לרוחב, לעיתים נמצא במרכזה מאובן של יצור ימי. אחד ההסברים להיווצרותם הוא שסביב לגרעינים קשים-שלדיים של דגים, צדפות, שבלולים וכו', שהיו בקרקעית הים, הצטברו מינרלים, שהיו לכדורי גיר הדומים לבולבוסים.

מסופר כי כאשר שוברים בולבוס, שהוא ערך טבע מוגן, נודף ממנו ריח אופייני המוכר מנביעות עשירות בגופרית, וגם צבעו כהה יחסית.

הבולבוסים במקום זה ייחודיים בכך שהם עשויים גיר בלבד. בכמה בולבוסים נמצאו שלדי דגים מאובנים ודפוס שיני כרישים. שדה הבולבוסים אינו כלול בשמורה אף שבו הרבה מאוד בולבוסים, בעלי מבנה ייחודי ובצפיפות יוצאת-דופן.

בשולי שדה הבולבוסים מצא צבי אילן אתר חניה קדום ומאוחר יותר נמצאו כתובת יוונית על בולבוס אחד וצלב חרוט על אחר.

== לקריאה נוספת ==
* צבי אילן, הר צין ושדה הבולבוסים, ארץ חמדה, הוצאת עם עובד, 1978

== קישורים חיצוניים ==

* עופר שמואלי, [https://web.archive.org/web/20080302183113/http://www.boker.org.il/meida/negev/desert_biking/geology/bulbus.htm בולבוס בעין הגאולוג], מדרשת שדה בוקר

== הערות שוליים ==

צין
נתנז

נָתַנְז (או נטנז, בפרסית: نطنز) היא עיירה בפרובינציית אספהאן באיראן, כ-70 קילומטרים מדרום מזרח לכאשאן במרכזה של איראן. אוכלוסייתה בשנת 1999 הייתה 39,964 נפשות.

אקלימה הנוח ופירותיה המשובחים, במיוחד אגסי נתנז, ידועים היטב באיראן. שרשרת הרי קרקאס (קוה-א קרקאס) מתנשאת מעל העיר לרום של 3,899 מטרים ועל פי מסורת המקומיים, בינות הרים אלו נהרג המלך האחמני דריווש השלישי.

בסביבות העיירה קברים קדושים רבים כקברו של השייך הסופי עבד א-סאמאוד מ-1304, שנבנה על ידי תלמידו הווזיר זיין-א-דין מסתרי.

==המתקן הגרעיני==

המתקן הגרעיני בנתנז (מכונה: כאשאן) הוא מתקן העשרת האורניום האיראני המרכזי. המתקן נמצא כקילומטר צפונית-צפונית-מזרחית מהעיר נתנז (33°43′ צפון, 51°43′ מזרח) בסמוך לכביש הראשי. האתר הותקף שלוש פעמים ותהליכי היצור הגרעיניים נפגעו.

==ראו גם==

*מתקן פורדו להעשרה גרעינית
* תוכנית הגרעין האיראנית

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציית אספהאן: יישובים
ג'סי ליברמור

ג'סי לוריסטון ליברמור (באנגלית: Jesse Lauriston Livermore;
26 ביולי 1877 - 28 בנובמבר 1940), ידוע גם בכינוי "ילד מהמר" (Boy Plunger), היה סוחר מניות אמריקאי ידוע בתחילת המאה העשרים. התפרסם כשהרוויח מיליוני דולרים ממכירות חסר (שיטה לעשיית רווחים כאשר מחירו של נכס בירידה) בזמן נפילות הבורסה ב-1907 ו-1929, כמו גם בהתווית כללים בסיסים של ניהול כספי במסחר. 

ליברמור נולד באקטון שבמסצ'וסטס וברח מביתו בברכת אמו על מנת להימנע מחיי האיכר שאביו ייעד לו. התחיל את קריירת המסחר שלו בגיל 15 כשעבד בחברת ברוקרים בתפקיד זוטר. העסקה הראשונה שלו היה בסכום של 5$ שהניבו רווח של 3.12$. באותה שנה (בגיל 15) הוא הרוויח $1,000 ($20,000 במונחי 2008). 

ליברמור הרוויח והפסיד סכומים של מאות מיליוני דולרים לאורך הקריירה שלו. במפולת של 1907 הרוויח 3 מיליון דולרים על ידי מכירות בחסר. את רוב הסכום הפסיד בבועת מחירי הכותנה ובהמשך הוכרז כפושט רגל, אך הוא שב והרוויח סכומים גבוהים בשוק המניות הגואה במהלך מלחמת העולם הראשונה ובשנות העשרים. ב-1929, כאשר חש שהתנאים מזכירים את השוק של 1907, שוב מכר בחסר בסכומים גבוהים. בכך צבר הון שהוערך ב-100 מיליון דולרים כאשר קרס השוק, ומרבית הסוחרים והמשקיעים איבדו את כספם. בשנות השלושים הפסיד שוב ליברמור את מרבית הונו, כתוצאה מהשקעות שטיבן המדויק אינו ידוע. 

כלל יסודי למסחר שקבע ליברמור היה שיש להגדיל את האחזקות בהשקעה רווחית, ולהיפטר במהירות מהשקעות שהניבו הפסדים. הוא עצמו לא נהג תמיד על-פי הכללים שקבע.

ב-1918 נישא ליברמור לדורות'י, שחקנית מברודוויי. לאחר 14 שנות נישואים התגרשו השניים, וב-1933 הוא נישא להרייט מץ. ליברמור היה בעלה החמישי של מץ, וארבעת בעליה הקודמים התאבדו.

ליברמור התאבד ב-1940, והשאיר אחריו מכתב התאבדות באורך שמונה עמודים שיועד לאשתו, בו טען כי הוא כישלון ואינו ראוי לאהבתה. שווי הונו ונכסיו באותה עת עמד על 5 מיליון דולרים, אך ביטחונו ביכולתו להרוויח כסף מסחר במניות לא שב אליו.

בשנת 1940 יצא לאור ספרו של ליברמור "How to trade in Stocks". הספר יצא שוב במהדורה מחודשת, בשנת 2006.

בשנת 1923 פורסם רומן "זכרונותיו של סוחר מניות מוול-סטריט" של אדווין לפבר שמבוסס על חייו של ג'סי ליברמור. הספר זכה להצלחה, תורגם למספר שפות ועבר מספר מהדורות.

נכדתו של ליברמור, היא שחקנית הפורנוגרפיה בראנדי לאב.

==קישורים חיצוניים==
* [http://books.google.com/books?id=oUQfW6bIWWoC How to Trade in Stocks, Jesse Livermore, Richard Smitten, McGraw-Hill Professional, 2006]
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1940
דימפנה

דימפנה הקדושה (אנגלית ואירית: Dympna, Dimpna, Dymphna) היא קדושה בנצרות, שהייתה בתו של ראש שבט אירי במאה ה-7 ואשתו הנוצרייה ומתה על אמונתה. דימפנה היא הפטרונית של העיר חל במחוז אנטוורפן בבלגיה. היא גם הקדושה-המגינה על המטפלים בהפרעות נפשיות ושל הפסיכולוגים. יום חגה הוא ה-15 במאי.

אין עדויות היסטוריות מוצקות לקיומה. על פי המסורת הנוצרית, היא נולדה בקלוכר, שבמחוז טיירון לראש שבט אירי. לאחר מות אימה, אביה סירב להתנחם, עד שהבחין בדמיון בין דימפנה לאימה המנוחה. דימפנה, שסירבה לגילוי עריות עם אביה, נמלטה לאזור אנטוורפן. אביה לכד אותה וערף את ראשה. לאחר מותה החל פולחן במקום שבו, על פי המסורת הנוצרית, קבורים שרידיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים במאה ה-7
קטגוריה:נשים בבלגיה