OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הוגו בולי

הוגו יצחק בּוּלִי (וגם די-בּוּלִי, בסרבית: Хуго Исак Були; 14 בדצמבר 1875, בלגרד, נסיכות סרביה–אוקטובר 1941, מחנה הריכוז טופובסקה שופה) היה סוחר ואיש ציבור יהודי, בן יהדות בלגרד, אשר נחשב למייסד ענף הכדורגל בסרביה .

==קורות חיים==
הוגו בולי נולד בבלגרד לידידיה בולי, בנקאי ופילנתרופ שכיהן כנשיא הקהילה הספרדית בבלגרד, ולמרקושה-מרקדה בולי, אשת ציבור בת הקהילה. הוא רכש השכלה תיכונית בעירו, ובהמשך יצא ללימודים אקדמיים בברלין והתוודע אל משחק הכדורגל שצבר פופולריות בקיסרות הגרמנית. בין יולי 1892 ליוני 1896 שיחק כחלוץ בקבוצת "BFC Germania 1888" . לקראת סיום לימודיו, כאשר שב לבלגרד הביא עמו כדור כדורגל במטרה לעניין בני נוער במשחק. הוא הצטרף למועדון הספורט "סוקו" , וב-12 במאי 1896 ייסד בו את מחלקת הכדורגל. ב-14 במאי ארגן את משחק הכדורגל הראשון בסרביה, אשר נערך סמוך למגדל נבוישה בבלגרד ובו גם השתתף, ומועד זה נחשב לתאריך ייסוד ענף הכדורגל במדינה.

שלוש שנים מאוחר יותר הציע בולי להקים את המועדון הראשון למשחקי כדור בסרביה, ובהמשך במימונו הוקם מגרש הכדורגל הראשון בסרביה. בהמשך, השתלב בעסקים המשפחתיים. במהלך מלחמת העולם השנייה לאחר הפלישה ליוגוסלביה והכרעת הממלכה, החלו רדיפות היהודים, ובמרכזם רדיפת יהודי בלגרד. הוגו בולי נשלח לעבודות כפייה ובהמשך באוקטובר 1941 נורה למוות במחנה הריכוז טופובסקה שופה. התאריך המדויק באוקטובר בו נרצח אינו ידוע. בולי היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו לילנה לבית לוי (1883–1936) וב-1904 נולד לזוג בן בשם ידידיה-אדי. נישואיו השניים היו לפולה-פאולה בולי לבית רכניצר ילידת ביחאץ', אשר שרדה את השואה עלתה לישראל והתגוררה בנתניה.

ב-2021, ביום השנה ה-125 לייסוד ענף הכדורגל בסרביה, נחנכה בבלגרד אנדרטה לזכרו של הוגו בולי ולציון המשחק ההיסטורי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.worldfootball.net/player_summary/hugo-buli פרופיל], באתר worldfootball.net
* [https://yvng.yadvashem.org/nameDetails.html?language=en&itemId=545087 הוגו בולי], במאגר קרבנות השואה באתר יד ושם 
* [https://www.tempelhoferfeld.info/gruendung-aeltesten-noch-existierenden-deutschen-fussball-vereins Gründung des ältesten noch existierenden deutschen Fussball-Vereins], באתר tempelhoferfeld.info 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות בלגרד: אישים
קטגוריה:ספורטאים יהודים סרבים
קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:בלגרד: כדורגלנים
קטגוריה:יהודים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:יהודים בשואה: סרביה
קטגוריה:ספורטאים שנספו בשואה
קטגוריה:ילידי 1875
קטגוריה:נפטרים ב-1941
הפריפריאל

הפריפריאל (באנגלית: The Peripheral) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית אשר נוצרה על ידי סקוט סמית' על פי תסריט מאת ג'ונתן נולאן וליסה ג'וי, יוצרי סדרת המדע בדיוני "וסטוורלד", שגם הפיקו. הסדרה מבוססת על רומן באותו שם מאת ויליאם גיבסון.

הסדרה הוזמנה תחילה על ידי HBO, אך נזנחה ולבסוף זכויות העיבוד נרכשו על ידי אמזון. פרק הבכורה שודר בהקרנה חגיגית במלון אייס בלוס אנג'לס ב-11 באוקטובר 2022.

בפברואר 2023, הסדרה הוזמנה לעונה שנייה, ברם באוגוסט 2023, הסדרה בוטלה, בעקבות המשך שביתת התסריטאים והשחקנים, ובשירות Amazon Prime Video הוחלט שלא להתקדם עם הפקת העונה השנייה.
==תקציר עלילה==
הסיפור מתמקד בפלין ובאחיה, ברטון. ברטון הוא ותיק בכוח העילית ה-Haptic Recon של חיל הנחתים של ארצות הברית. הוא נשכר לעבודת אבטחה שמתרחשת במה שלדעתו הוא מרחב הסייבר. כאשר פלין תופסת זמנית את מקומו, היא מוצאת עצמה בעתיד אפשרי.

פלין פישר היא אישה צעירה וגיימרית מבריקה שתקועה בעיירה קטנה וחסרת אופקים ועובדת במשרה בלי עתיד על מנת לתמוך באחיה יוצא הצבא ובאמה החולה. כשאחיה מגייס אותה לשחק במשחק וידאו מתקדם שנקרא "Sim", פלין רואה משהו שלא הייתה אמורה לראות ומביאה סכנה אמיתית לדלת משפחתה. שכירי חרב פושטים על בית המשפחה. בחיפוש אחר תשובות, פלין שבה אל המכשיר ומגלה שלא מדובר במשחק, אלא במין מכונת זמן ששולחת אותה 70 שנה אל תוך העתיד. פלין כורתת עסקה עם אנשים מהעתיד ומסכימה לעזור לחפש מישהי בשם אאליטה. במהלך החיפושים, פלין לומדת את האמת על עתידה ועל לונדון העתידנית.

==דמויות==
*קלואי גרייס מורץ - פלין פישר
*גארי קאר - וילף נת'רטון
*ג'ק ריינור - ברטון פישר
*אלי גור - קונר
*שרלוט ריילי - אאליטה
*ג'יי.ג'יי. פילד - לב

==הפקה==
===פיתוח===
עיבוד טלוויזיוני לספרו של גיבסון הוכרז לראשונה באפריל 2018, על ידי ג'ונתן נולאן וליסה ג'וי. באפריל 2019 השניים חתמו על חוזה עם אולפני אמזון. על פי החוזה, אורך כל פרק בסדרה הוא 60 דקות. חטיבת הטלוויזיה של האחים וורנר מעורבת בהפקה אף היא.

===ליהוק וצילומים===
באוקטובר 2020, קלואי גרייס מורץ לוהקה לגלם את התפקיד הראשי של פלין פישר לצד גארי קאר. במרץ 2021 ג'ק ריינור הצטרף להפקה ובהמשך החודש לוהקו שחקנים נוספים.

הצילומים יצאו לדרך ב-3 במאי 2021 ונערכו בלונדון. בספטמבר הצילומים עברו לקרוליינה הצפונית והושלמו בתחילת נובמבר 2021.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!מועמד (ים)
!תוצאה
|-
!2024
!פרס סאטורן<ref></ref>
|סדרת המדע הבדיוני הטובה ביותר
|"הפריפריאל"
|
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה מקוריות של אמזון
קטגוריה:סדרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:פילוסופיה באמנות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
חנות השעונים

חנות השעונים (באנגלית: The Clock Store) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1931, ה-22 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".

== עלילה ==
השעונים השונים בחנות רוקדים, מצלצלים אזעקות מוזיקליות, ובדרך אחרת מבדרים את הקהל במצגת לאחר שעות העבודה.

== ביקורת ==
וראייטי (17 בנובמבר 1931 כ"חנות השעון"): "רעיון מוכר של שעונים ודמויות מתנדנדות לקצב מוזיקלי. נעשה לפני ותחת אותו שם אם הזיכרון מזכיר, אבל עם דמויות חיות במקום מצויר. כאן כסרט הנפשה המציע מילוי חידוש נעים לכל תוכנית, אם כי לא בצורה מצחיקה."<ref></ref>

== מדיה ביתית ==
הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סימפוניות טיפשיות
קטגוריה:סרטי 1931
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
ניר כנען

ניר כנען (נולד ב-12 באפריל 2001) הוא שחקן, זמר ומלחין ישראלי.

== ביוגרפיה ==
כנען נולד ב-2001 בנס ציונה. כילד, למד במכינת הנוער של התיאטרון הקאמרי, ואת שירותו הצבאי עשה בתיאטרון צה"ל. 

== קריירה ==

=== טלוויזיה ===
בשנת 2018 שיחק ב"מחלקה לחפצים מיוחדים" בתפקיד רוני<ref></ref>. בשנת 2020 החל לשחק בסדרה "הבאר" של כאן חינוכית בתפקיד עילי<ref name=":0"></ref>. בשנת 2022 החל לשחק בסדרה "מי שמע על חווה ונאווה" בתפקיד שפיץ.

=== קולנוע ===
בשנת 2021 גילם את זיגי בסרטו של אבי נשר "תמונת הניצחון"<ref name=":0" />. בשנת 2022 שיחק בסרט "הסיפור שלנו" בבימויו של ירון ארזי<ref name=":0" />.

=== תיאטרון ===
בשנת 2019 החל לשחק בהצגה "שני אלה" בתיאטרון יפו, ולאחר מכן בתיאטרון אורנה פורת בשנת 2020. בנוסף, הוא הלחין את המוזיקה להצגה<ref></ref>. על כך, זכה כנען בפרס הבמה לילדים ונוער, וההצגה עצמה אף זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר לנוער.

בשנת 2022 שיחק בתפקיד מרקוציו ב"רומיאו ויוליה" בתיאטרון גשר<ref></ref>. באותה שנה החל לשחק בהצגה "ברלין" של התיאטרון העברי<ref></ref>. בשנת 2023 החל לשחק בהצגה "התנצלויות פומביות" בתיאטרון גשר. באותה שנה, החל לשחק גם בהצגות "אל תסתכל לאחור" ו"סיראנו"<ref></ref><ref></ref>. משנת 2024 החל לשחק בהצגה "שלום, מלחמה" של תיאטרון גשר<ref></ref>. באותה שנה, השתתף באותו תיאטרון במחזה "סלומה" מאת אוסקר ויילד<ref></ref>.

=== מוזיקה ===
כנען בהופעה ב[[תיאטרון תמונע, אפריל 2024]]
החל משנת 2023 מופיע כנען עם להקתו. ביולי 2023 הוציא את שירו הראשון, "מה אני לא עושה בסדר". בפברואר 2024 יצא שירו השני, "שיר לנטע".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקנים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון בן-גוריון (נס ציונה)
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2001
Die Hard

Die Hard הוא שיר של הראפרים האמריקאים קנדריק לאמאר ו-Blxst והזמרת הברבדית אמנדה רייפר. הוא נשלח לרדיו הקצבי העכשווי ב-9 באוגוסט 2022, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן החמישי שלו, Mr. Morale & the Big Steppers. השיר הופק על ידי סאונווייב, די ג'יי דהי ובן דודו של לאמאר בייבי קים, עם הפקה נוספת של FnZ.

==הרכב ומילים==
"Die Hard" הוא שיר R&B ופופ המכיל פוסט-פזמון "מתוק" המושר על ידי אמנדה רייפר.<ref></ref> השיר מכיל "אינסטרומנטל R&B 'מעופף' והתבוננות פנימה מכרזת" ולו "קו חליל עדין ומנגינה 'מאושרת'".<ref></ref><ref></ref> בשני הבתים בשיר, קנדריק לאמאר משתמש בשני מצבי רוח, שכן השיר עוסק בכך שאף פעם לא באמת מאוחר מדי להפוך עוולות לזכויות ולרדוף אחרי חלומות.<ref></ref> לשיר אווירה של קיץ.<ref name="Williams"></ref>

==מיקומי שיא==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי קנדריק לאמאר
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי די ג'יי דהי
קטגוריה:שירים על מוות
קטגוריה:שירי R&B עכשוויים אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפטרמת' אנטרטיינמנט
עיזאת א-רישק

עיזאת מוחמד אל-רישק (בערבית: عزت الرشق, תעתיק מדויק: עזת אלרשק; נולד ב-1960) הוא פוליטיקאי פלסטיני יליד חברון, חבר הלשכה המדינית של חמאס וראש המשרד ליחסים ערבים ואיסלאמיים של חמאס.

== פעילות ==
בצעירותו הוא היה פעיל בתנועה האסלאמית הפלסטינית, והשתתף בהקמת גוש אל-חק האיסלאמי והליגה האסלאמית לסטודנטים פלסטיניים באוניברסיטת כווית.

בהמשך קודם ומונה לחבר המזכירות הכללית של ועידת המפלגות הערביות וחבר בחבר הנאמנים של קרן אלקודס הבין-לאומית.

הוא מדור המייסדים של חמאס, וחבר הלשכה המדינית של חמאס מאז הקמתה והיה אחראי על התחום הפלסטיני במגזין החברה הכוויתית בין 1986–1991.<ref></ref>

הוא היגר לכווית ב-1967 לאחר מלחמת ששת הימים, ונשאר שם עד פרוץ מלחמת המפרץ ב-1990,<ref>عزت [https://hamas.ps/ar/politicalofficemember/25 الرشق] </ref> אז הוא עזב את כווית לירדן ונשאר שם עד לגירושו ב-1999.

הוא נעצר בירדן בקשר לתפקידו בחמאס בשנת 1996. הוא נעצר שוב בסוף 1999, כאשר גורש עם מספר מנהיגי חמאס, ח'אלד משעל, איבראהים ע'ושה וסאמי ח'אטר לדוחה בירת קטר.

א-רישק התגורר בדוחה עד תחילת 2001, אז עזב לסוריה ושהה שם עד ינואר 2012, אז חזר לדוחה. הוא נטל על עצמו כמה תחומי אחריות מנהיגותיים בתנועה, ובראשן תיק התקשורת, ועמד בראש ועדת הבחירות העליונה של חמאס, שפיקחה על השתתפות התנועה בבחירות 2006.

== חיים אישיים ==
עיזאת א-רישק נשוי, יש לו ארבעה ילדים, והוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת כווית .

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הלשכה המדינית של חמאס
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1960
העכביש והזבוב

העכביש והזבוב (באנגלית: The Spider And The Fly) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", אשר הופץ בשנת 1931.

== עלילה ==
מטבח מלא בזבובים. עכביש מתעורר ומנגן ברשתו כמו נבל, מושך זוג מהם; הנקבה לכודה, והזכר מזמן את הפרשים, שמגיעים רכובים על דבורים, רוכבים על פרפרים להטיל פצצות פלפל, יורה בקבוקי שמפניה, ובסופו של דבר מבעיר את הרשת ותופס את העכביש על נייר זבוב כשהוא נופל.<ref></ref>

== ביקורות ==
Motion Picture Herald (19 בדצמבר 1931): "פסגת אנימציה: מעולם מניסיונו לא ראה המבקר הזה סרט מצויר יותר חדשני, חכם או משעשע יותר, מאשר הסרט הזה של סימפוניות טיפשיות של וולט דיסני. קהל פתיחת ערב בקריטריון של ניו יורק פרץ בסערה של מחיאות כפיים בהקרנתו. מסקנה, ובכן, המספר הכי יוצא דופן היה ראוי לכך. כאשר אהובת הזבוב כלואה בקורי העכביש, הצבא, על כנפיים, רכובים על זבובי סוסים עם סיכות לרמחים ועם זבובי דרקון הפועלים כמטוסי הפצצה. עשרות רישומים חדשים וחכמים להפליא ורעיונות מקוריים משולבים בנושא האנימציה החכם הזה. בשום פנים ואופן שיחק אותו, והקהל ידבר על זה במשך שבוע".<ref></ref>

הסרט היומי (20 בדצמבר 1931): "נוקאאוט. הסרט המצויר הזה של דיסני הוא אחד הטובים ביותר שהגיעו בירחים. לרעיון בסיסי, ביצוע גאוני וליווי סאונד וליווי מוזיקלי יעיל, קשה לנצח אותו. הוא מציג להקת זבובים, וזוג ציפורי אהבה עפות פנימה במיוחד, מרחיקים את עצמם במטבח. עכביש רשע מפתה זבוב גברת לרשת שלו, ואז גיבורה ממהר להצילה, לבסוף הוא קורא לעזרתם של כל צבא הזבובים, שמנצח את העכביש. הסרט לא יכול לפספס עם אף קהל ."<ref></ref>

== מדיה ביתית ==
הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סימפוניות טיפשיות
קטגוריה:סרטים על עכבישים
קטגוריה:סרטי 1931
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
הנס אגנרסון

הנס אגנרסון (בפארואזית: Hannes Agnarsson; נולד ב־26 בפברואר 1999) הוא כדורגלן פארואזי המשחק בעמדות הקיצוני והקשר במועדון B36 טורסהאבן ובנבחרת איי פארו.

== קריירת מועדונים ==
משנת 2016 שיחק אגנרסון במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון B36 טורסהאבן, ועד שנת 2021 הבקיע לזכותו 11 שערים ב־82 משחקים. בשנת 2022 חתם במועדון HIK מהליגה הדנית השנייה ורשם בו 11 הופעות. לאחר מכן הושאל בחזרה למועדון B36 טורסהאבן.

== קריירה בין־לאומית ==
אגנרסון שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של איי פארו.

ב־9 באוקטובר 2021 ערך את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת כאשר עלה כמחליף בדקה ה־68 בהפסד 0–2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים פארואזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פארואזים
קטגוריה:כדורגלני B36 טורסהאבן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איי פארו
קטגוריה:ילידי 1999
לייף פרסון

לייף גוסטב וילי פרסון (בשוודית: Leif Gustav Willy Persson; נולד ב-12 במרץ 1945) הוא קרימינולוג וסופר שוודי. התפרסם בשל ספרי הפשע הרבים שכתב, והדמויות הספרותיות המגוונות שמופיעות בהם.

==ביוגרפיה==
פרסון נולד בסטוקהולם ב-12 במרץ 1945 לגוסטב ומרגיט פרסון. לאחר סיום לימודיו הצטרף למשטרת שוודיה. שמו עלה לכותרות ב-1977 בעקבות מעצרה של דוריס הופ (Doris Hopp), סרסורית מובילה בסטוקהולם. זמן קצר לאחר המעצר, פרסם העיתון דגנס ניהטר מכתב ששלח מפקד המשטרה קרל פרסון לראש הממשלה אולוף פלמה. במכתב נטען כי בין הפוקדים הקבועים של רשת בתי הבושת שניהלה הופ, נמנה שר המשפטים לנארט גייר. הדיווח הוביל לסערה ציבורית גדולה בשוודיה, שאף גרמה לסגירת העיתון דגנס ניהטר לתקופה קצרה. במשטרה נערכה חקירה פנימית שבסופה התגלה כי מי שהדליף לעיתון את המכתב היה לייף פרסון. הוא סולק מהמשטרה ושקל להתאבד, אולם התקבל כמרצה אורח לקרימינולוגיה באוניברסיטת סטוקהולם. לאחר מכן הוא מונה כיועץ עבור המשטרה השוודית.

במקביל לפעילותו המקצועית, החל פרסון בקריירת כתיבה ענפה, וכתב ספרי מחקר רבים לצד רומנים משטרתיים ובלשיים שהפכו אותו לאישיות מוכרת בכל רחבי שוודיה. הוא החל להופיע באופן קבוע בתוכניות טלוויזיה שוודיות העוסקות בפשיעה. הוא ידוע בשוודיה לעיתים קרובות פשוט בכינוי "GW".

==כתיבתו==
פרסון ידוע בעיקר בזכות ספרי המתח המשטרתיים שכתב. בספריו ישנן מספר דמויות בולטות שחוזרות על עצמן לעיתים קרובות. הדמות המוכרת ביותר שלו היא אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה. בניגוד למקובל בספרות בלשים, דמותו של בקסטרום היא דמות של אנטי-גיבור מובהק. הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב שתיין, ומשתדל לנצל את תפקידו במשטרה כדי להרוויח טובות הנאה. עם זאת, הוא ניחן באינטואיציה חדה שעוזרת לו לפענח מקרי פשע מורכבים. שלושה מספריו של פרסון עוסקים ישירות בדמותו של בקסטרום, ושניים מהם אף תורגמו לעברית. ב-2015 שודרה סדרת הדרמה האמריקנית "בקסטרום" אשר מבוססת על ספריו של פרסון. את בקסטרום גילם בסדרה ריין וילסון. בניגוד למתואר בספרים, עלילת הסדרה מתרחשת בפורטלנד, אורגון ולא בשוודיה. ב-2020 שודרה בשוודיה מיני-סדרה בשם "בקסטרום" בה גילם של ברגקוויסט את דמותו של בקסטרום.

אף על פי שברחבי העולם התפרסמה בעיקר דמותו של בקסטרום, בשוודיה עצמה מוכרת יותר דמות אחרת פרי עטו: הבלשית אנה הולט. הולט מופיעה לא רק בספריו של פרסון, אלא גם בספריו של חברו לעט יאן גויו. דמותה הופיעה פעמים רבות בסרטים ובסדרות טלוויזיה שוודיות, תמיד בגילומה של פטרה נילסן.

דמויות מוכרות נוספות פרי עטו הם הבלש יאן לווין (אשר מנהל רומן עם הולט) וצמד הבלשים החברים יארנברג ויוהנסון. ב-1984 הופיעו דמויותיהם בסרט בשם "האיש ממיורקה", בו סוון וולטר מגלם את יארנברג, ותומאס פון ברומסן מגלם את יוהנסון. כמו כן עומדות דמויותיהם במרכזן של שתי סדרות טלוויזיה שוודיות: En pilgrims död (2013), ו-Den fjärde mannen (2014). בשתי הסדרות גולם יארנברג בידי פטר סוונסון ויוהנסון בידי רולף לאסגורד. בשתי הסדרות הופיע גם בקסטרום כדמות משנה בגילומו של קלאס מאלמברג.

==ספריו שתורגמו לעברית==
* הרצח של לינדה, עברית: נעמה בן דור, דני ספרים, 2015.
* רצח בראשי תיבות, עברית: שרה ריפין, דני ספרים, 2016.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קרימינולוגים
קטגוריה:סופרים שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1945
שאול פטאי

שאול גוסטב פריידיש פטאי (בהונגרית: Patai Saul Frigyes Gusztáv; 2 באוגוסט 1918 – 30 באוגוסט 1998) היה כימאי אורגני ישראלי ופרופסור אמריטוס במחלקה לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים. מאבות חקר הכימיה האורגנית-פיזיקלית בישראל.

== ביוגרפיה ==
פטאי נולד בבודפשט בירת הונגריה, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. הוא בנם הצעיר של איש הספרות הציוני יוסף פטאי ושל עדית פטאי (לבית אהרנפלד), שהייתה אף היא משוררת וסופרת.

בבית המשפחה דיברו בעברית כדי להתכונן לעלייה לארץ ישראל. בצעירותו עסק פטאי מעת לעת במלאכת העריכה הספרותית, כמעין שוליה של אביו, וכישורים אלה שרכש כבר אז ילוו אותו לימים בעשייתו האקדמית.

בראשית שנות ה-30 עלתה משפחתו לארץ ישראל, אך הוא עצמו נשאר בבודפשט לצורך תחילת לימודיו, ובשנת 1936 החל בלימודי כימיה ופיזיקה באוניברסיטה בבודפשט. לבסוף עלה גם הוא, והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר השני בכימיה פיזיקלית סיים ב-1941, בהנחיית פרופ' לדיסלאוס פרקש.

בשנים 1938–1947 היה חבר פעיל בארגון ההגנה, ובמהלך מלחמת העצמאות שירת בחיל המדע.

את לימודי הדוקטורט בכימיה עשה באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחיית משה ויצמן, אחיו של חיים ויצמן, והשלימם ב-1947. ב-1950 הצטרף לסגל המחלקה לכימיה אורגנית כחבר סגל בדרגת מרצה, וב-1953 הועלה לדרגת מרצה בכיר. בשנים 1954–1956 וכן 1960, עשה את השתלמות הבתר-דוקטורט ביוניברסיטי קולג' לונדון בהנחיית פרופ' כריסטופר קלק אינגולד , מאבות הכימיה האורגנית המודרנית.

ב-1957 הועלה לדרגת פרופסור חבר, וב-1970 היה לפרופסור מן המניין. בשנה שלאחר מכן מונה ליו"ר הראשון של המכון לכימיה, וכיהן בתפקיד זה עד 1975. כמו כן כיהן כסגן דקאן הפקולטה למתמטיקה ומדעים, כיו"ר מכון מרטין בובר לחינוך מבוגרים ובתפקידים מנהלתיים שונים בתחום ההוראה באוניברסיטה. כיהן כפרופסור אורח במוסדות בשווייץ, יפן וניו זילנד.

בשנת 1979 היה פטאי מיוזמי תוכנית תלפיות לצד עמיתיו הפרופסורים פליקס דותן ושאול יציב. בשנת 1980 הוענק לו אות הנשיא למתנדב "על תרומתו הרבה בהתנדבות לפיתוח אמצעי לחימה והדרכה בצה"ל".

== מחקר ==
מחקרו של פטאי התמקד במנגנונים של תגובות אורגניות ובפרט בקונדנסציית קרבוניל-מתילן. כמו כן, חקר את הפירוליזה של סוכרים ותגובות במצב מוצק.

מלבד אלה, עמל במשך 35 שנותיו האחרונות על יצירתה של סדרת הספרים The Chemistry of Functional Groups שנחשבת לאחד מהישגיו המשמעותיים, באשר היה מעורב בעריכה ובכתיבה של 99 הכרכים הראשונים בה. בנוסף, כתב שני ספרי כימיה אורגנית בשפה העברית. על פעילותו הענפה כעורך זכה בפרס בובליק לשנת 1995.

במרוצת השנים כתב למעלה מ-130 מאמרים, והנחה עשרות תלמידי מחקר. עם תלמידיו לאורך השנים נמנים הפרופסורים צבי רפופורט, אמנון יוגב ואברהם פצ'ורניק.

== חיים אישיים ==
בשנת 1944 נישא פטאי לליזל לבית שנר, לה היה נשוי עד יום מותו. הם היו הורים לבת, אירית, ולבן, מיכאל, שנפטר בגיל 17 ועל שמו הוקמה קרן מלגות.

אחיו הגדולים ממנו הם האנתרופולוג רפאל פטאי והמשוררת והסופרת חוה קויגן-פטאי. גיסו היה מפקד חיל האוויר לשעבר דן טולקובסקי.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: כימיה
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:משפחת פטאי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
בריאן וורן

סר הרולד בריאן סימור וורן (19 בדצמבר 1914 - 18 באוגוסט 1996), היה קצין רפואה של משמר הגרנדירים, רופא קסרקטיני ולינגטון, קצין רפואי בבית החולים המלך אדוארד השביעי, לונדון, שם עבד עם אליס סקסבי, ורופאו האישי של ראש ממשלת בריטניה אדוארד הית'.<ref name="Holden1996"></ref><ref name="Baston2013"></ref><ref name="Campbell1994"></ref>

== ביוגרפיה ==
וורן נולד בטודינגטון, בדפורדשייר ב-1914. אביו היה חוואי.<ref name="Holden1996" />

ב-1942 הוא התחתן עם ג'וזפין בארנס, נולדו להם שלושה ילדים, פני, אמנדה ואנתוני. ב-1964 הם התגרשו. לאחר גירושיו הוא התחתן, באותה שנה, עם חברת מועצת העיר ווסטמינסטר, אליה היה נשוי עד מותה ב-1983, נולדו להם שני ילדים נוספים.<ref name="Holden1996" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-20
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1914
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1996
הצופה (סדרת טלוויזיה)

הצופה (באנגלית: The Watcher) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג מותחן שנוצרה על ידי ראיין מרפי ואיאן ברנן עבור נטפליקס.<ref></ref> הסדרה עוקבת אחר סיפורו של זוג נשוי, שלאחר שעברו לבית חלומותיהם בווסטפילד , ניו ג'רזי, מוטרדים על ידי מכתבים חתומים בידי סטוקר המכנה את עצמו בשם "הצופה" (The Watcher).<ref name="Wiedeman"></ref><ref></ref> הבכורה הייתה ב-13 באוקטובר 2022.<ref name="Rice"></ref> הסדרה מבוססת ברפרוף על סיפור אמיתי שמפורט בכתבה משנת 2018 שנכתבה על ידי ריבס וידמן במגזין ניו יורק.<ref name="Wiedeman" /><ref name="Rice" /> 

בנובמבר 2022 נטפליקס הודיעה שהסדרה תחודש לעונה שנייה.<ref></ref>
== שחקנים ודמויות ==
* נעמי ווטס בתור נורה ברנוק
* בובי קנאבלי בתור דין ברנוק
* איזבל גרוויט בתור אלי ברנוק
* לוק דייוויד בלום בתור קרטר ברנוק
* ג'ניפר קולידג' בתור קארן קלהון
* מרגו מרטינדייל בתור מורין / מו
* ריצ'רד קיינד בתור מיץ'
* מיה פארו בתור פרל ווינסלו
* טרי קיני בתור ג'ספר ווינסלו
* כריסטופר מקדונלד בתור הבלש רורק צ'מברלנד
* נומה דומז'וני בתפקיד תיאודורה בירץ'
* ג'ו מנטלו בתור ויליאם "ביל" וובסטר / ג'ון גראף
* הנרי האנטר הול בתור דקוטה

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!מועמד(ים)
!תוצאה
!מקור
|-
!2024
!פרס אמי האמנותי
|התלבושות העכשוויות הטובות ביותר לסדרת אנתולוגיה או סרט
|לו אייריך, רודי מאנס, קתרין קראבטרי וזאקיה דניס
|
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
קטגוריה:סדרות דרמת אימה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:סדרות מתח אמריקאיות
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
הרצח של לינדה

הרצח של לינדה (במקור השוודי נקרא: Linda – som i Lindamordet) הוא ספר בלשים מאת הסופר השוודי לייף פרסון. זהו הספר הראשון המוקדש כולו לדמותו של הבלש הספרותי אוורט בקסטרום.

הספר יצא לאור בשוודיה ב-2005, ותורגם לעברית בידי נעמה בן דור בשנת 2015.

==עלילה==
בעיר וקשה נרצחת שוטרת צעירה בשם לינדה ואלין. הממצאים בזירה מראים שלינדה נאנסה ועונתה באכזריות לפני שנחנקה באמצעות עניבה. אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה, נשלח לווקשה במטרה לפתור את המקרה ולהביא את הרוצח לדין. בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק, הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. הוא מסכים לקבל על עצמו את המשימה בעיקר מתוך ציפייה לבלות חופשת קיץ נעימה בווקשה על חשבון משלם המיסים. המשימה נראית בתחילה כפשוטה, הד.נ.א של הרוצח נמצא במספר מקומות ברחבי דירתה של הנרצחת. בקסטרום מחליט לבדוק את הד.נ.א. של כל האנשים הקרובים ללינדה, ואם יש צורך בכך, של וקשה כולה, עד שתימצא התאמה. הוא ממשיך לדבוק בקו חקירה זה אף על פי שהוא אינו מניב תוצאות. בסופו של דבר, לאחר חקירה משטרתית קפדנית (שמנוהלת בעיקר בידי אנשי צוותו של בקסטרום), הרוצח נלכד.

זהו הספר הראשון פרי עטו של פרסון המוקדש כולו לדמותו של בקסטרום (שכבר הופיעה כדמות משנה בספרים קודמים). בספר מופיעות גם דמויות ידועות נוספות פרי עטו של פרסון, ביניהן: הבלשית אנה הולט, הבלש יאן לווין, וצמד הבלשים יארנברג ויוהנסון.

==ביקורת==
הספר ספג ביקורת חיובית מאוד בשוודיה, ותורגם לשפות רבות, ביניהן עברית (התרגום העברי נעשה על פי התרגום האנגלי).

הוריה של נערה בת 18 אשר נרצחה בארברו ב-1998, טענו שפרסון כתב את ספרו בהשראת חקירת הרצח של בתם. פרסון הכחיש את הטענה. כמו כן נטען כי פרסון השתמש במסמכים מסווגים מאותו תיק חקירה במהלך כתיבת ספרו. פרסון הכחיש את ההאשמות ודרש שהן יבדקו בידי משטרת שוודיה. בהוראת שר המשפטים אנדרס איגמן הוחלט שלא לקיים חקירה ראשונית בנושא.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות שוודית
קטגוריה:ספרי 2005
הירי בבסיס האימונים הצבאי בסולוטי

הירי בבסיס האימונים הצבאי בסולוטי הוא פיגוע ירי שהתרחש ב-15 באוקטובר 2022 בבסיס אימונים צבאי ליד סולוטי שבולויסקי , מחוז בלגורוד, רוסיה. שני חמושים פתחו באש לעבר חיילי צבא רוסיה. באירוע נהרגו 11 בני אדם, ונפצעו 15.

== הירי ==
אירוע הירי החל כאשר שני חיילים, שהגיעו מאחת ממדינות חבר המדינות, פתחו באש בבסיס אימונים צבאי על אנשי יחידתם. לאחר שהרגו 11 בני אדם ופצעו 15, שניהם נהרגו מאש תגובה. החיילים היו מתנדבים שהתכוננו לקראת שליחתם ללחימה באוקראינה, והאירוע התרחש כאשר היו באימון אש במטווח.

לפי הרשויות האוקראיניות, היורים היו טג'יקים שגויסו לצבא הרוסי, והם פתחו באש לאחר ויכוח בנוגע לדת. לפי משרד ההגנה של רוסיה, "האירוע התרחש במהלך אימון אש עם מתנדבים שהתכוננו למבצע מיוחד. טרוריסטים מאחת ממדינות חבר המדינות ביצעו ירי לעבר אנשי היחידה, ושני יורים נהרגו מאש תגובה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיגועי טרור ברוסיה
קטגוריה:מעשי טבח
קטגוריה:פעולות טרור ב-2022
קטגוריה:2022 ברוסיה
קטגוריה:הפלישה הרוסית לאוקראינה
קטגוריה:מחוז בלגורוד
ביצנית מצויה

ביצנית מצויה (שם מדעי: Actitis) הוא סוג של עופות מים במשפחת החרטומניים, הכולל רק שני מיני עופות דומים.

== טקסונומיה ==
הסוג ביצנית מצויה הוצג בשנת 1811 על ידי הזואולוג הגרמני יוהאן יליגר.<ref></ref> השם המדעי של הסוג מיוונית עתיקה, aktites, "שוכן חוף" ו-akte, "חוף".<ref name="job"></ref> המין המאפיין את הסוג הוא ביצנית לבנת-בטן.<ref></ref> הסוג הוא קבוצת אחות פילוגנטית לסוג ביצנית.<ref></ref>

הסוג מכיל שני מינים:<ref name="ioc"></ref>
* ביצנית לבנת-בטן (Actitis hypoleucos) – אירואסיה
* ביצנית נקודה (Actitis macularia) – אמריקה הצפונית

== תיאור ==
שני המינים בסוג זה הם עופות מים נודדים קטנים, חומים אפרפרים בחלקם העליון ולבנים בחלקם התחתון, עם תעופה קלה לזיהוי, הכוללת תזוזת כנפיים איטית אך חזקה בגובה נמוך מעל פני המים. הניצוי דומה מאוד, מלבד נוצות הרבייה הייחודיות של הביצנית המנוקדת. במקרים של חשד למינים תועים הנמצאים מחוץ לטווח תפוצתם נדרש זיהוי קרוב לאפיון המינים.

לשני המינים יש רגליים צהובות או צהבהבות קצרות ומקור בגודל בינוני. הן חברותיות ולעיתים רחוקות נצפות בלהקות גדולות.

הן מקננות על הקרקע, ובית הגידול שלהן קרוב למים מתוקים. את מזונם הן מלקטות על הקרקע או במים, הן מוצאות את המזון בעזרת הראייה. הן עשויות גם לתפוס חרקים בעת התעופה. הן ניזונות מחרקים, סרטנים וחסרי חוליות אחרים.

מבין החרטומניים, הסוג ביצנית מצויה הוא חלק מהענף הפילוגנטי של הביצנית, הטאטלר והשחיינית וקשור פחות לסוג חופית. בהתבסס על מידת ההסתעפות בריצוף ה-DNA ומאובנים שמשוער כי שייכים לביצניות ושחייניות מסביבות גבול תקופת האוליגוקן/ מיוקן לפני כ-23–22 מיליון שנים, ככל הנראה התפצלה הביצנית האפורה מקרוביה באוליגוקן המאוחר. לפי כמות המאובנים הבסיסיים הרבים של קבוצה פילוגנטית זו שנמצאו באירואסיה, סביר להניח ששם מקורו של מין זה, ככל הנראה בעקבות בידוד האוכלוסייה לאחר ששרידי הים הטורגאי התייבשו לחלוטין, אירוע שהתרחש בסביבות אותה העת.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בעבר, בעקבות גילוי מאובן מתקופת הפליוקן המאוחר תואר המין, Actitis balcanica, הנטען כי משתייך לסוג זה אך נמצא כי למעשה הוא שייך לחופמי בלתי מוגדר.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חרטומניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון קרל וילהלם יליגר
כולל הורודנא

כולל הורודנא היה אחד מהכוללים האשכנזיים בהיישוב הישן, המאגד את יוצאי העיר גרודנו (כיום בבלארוס) שנקראה בפי היהודים "הורודנא".

==היסטוריה==
===רקע===
ראשיתו של הכולל בפיצול שחל בעדת הפרושים בירושלים בראשית שנות ה-60 של המאה ה-19, בסביבות שנת ה'תרכ"ג, אז פרצה מחלוקת בין מנהיגי העדה הפרושית, הרבנים ישעיה ברדקי (שנפטר באותה השנה) ושמואל סלנט, לבין הרב מנחם מנדל ירושלמסקי (ר' מנדל יאנובר). תומכיו של האחרון הקימו לעצמם תלמוד תורה נפרד, ובעקבות כך התפצל כולל וילנה (הכולל הפרושי) לכמה כוללים, בהם כולל הורדנא, שהיה מאוחד אז עם כולל מינסק וכולל זאמוט. ממונה הכולל המאוחד היה רבי מאיר מלוצין, איש כולל מינסק.

מספר שנים לאחר מכן התפרק האיחוד: כולל זאמוט שב והצטרף לכולל וילנא, וכולל הורודנא נפרד מכולל מינסק, כנראה בשל הפער הכלכלי ביניהם: כולל מינסק טיפל בעניים רבים בעוד שמרבית התרומות הגיעו דווקא מאזור הורודנא. לא ברור בדיוק מתי נפרדו הכוללים, אך בשנת ה'תרל"ה (1875/1876) הם כבר נמנים כשני כוללים נפרדים. כולל הורודנא קיבל את החצר ובית הכנסת שרכש הכולל המאוחד בעיר העתיקה, ושם שכנה מאותה העת הנהלת הכולל.

בשנים שלאחר מכן התגלע סכסוך קשה בין כולל הורודנא לכולל. הסכסוך הגיע לכדי תביעה בבית הדין השרעי בירושלים, מהלך שעורר התנגדות ביישוב, ואף הביא את הרב הראשי אברהם יצחק הכהן קוק לפנות ליועץ המשפטי לממשלת המנדט נורמן בנטוויץ'

==שכונת בתי הורדנא==

בשנות ה-90 של המאה ה-20 רכש הכולל אדמות סמוך לשכונת מחנה יהודה, ועליו הקים שכונת חצר לבני הכולל בשם "דמשק אליעזר" הידועה יותר בשם "בתי הורודנא".

==ממוני הכולל==
עד שנת 1883 שימש אליעזר ליפמן קאמיניץ כמזכיר וסופר הכולל. באותה שנה עבר לנהל את המלון קאמיניץ של משפחתו. לאחריו, שימש בתפקיד מרדכי גרשון וינברג, עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה .

בין ממוני הכולל היו:
*יהושע מאיר רייכמן
*מרדכי דוד לוין
*נחמן גדליהו ברודר
*זרח ראובן ברוורמן
*מרדכי קריוונסקי
*משה גראף - ממייסדי שכונת בית יעקב.

בין מנהלי הכולל:
*נפתלי הרץ הלוי
*שמואל גרינברג מקוברין
*יעקב דיין צדק משרשוב
*אברהם רובינזון מבריסק
*נתנאל חיים פאפע מאנטיפליא
*ידידיה מהורדנא
*נחום רגוזניצקי
הרב חיים שלמה רוזנטל ניהל את הכולל עד לפטירתו ב-1939.
* בנו הרב הרב אברהם דוד רוזנטל
בין גבאי צדקה בקהילות יהודי חו"ל:
*אליקום שפירא בגרודנא
*שמואל ליפשיץ בביאליסטוק
*לייב רוטנברג בבריסק

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH003895704/NLI תקנות וחוקי החברה בוני ירושלם: אשר אגודתה על ארץ יסדה לבנות בתי מחסה לעניי כולל הוראדנא על הררי ציון וגבעות ירושלם] באתר הספרייה הלאומית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:החלוקה
רצח בראשי תיבות

רצח בראשי תיבות (במקור השוודי נקרא: Den som dödar draken) הוא ספר בלשים מאת הסופר השוודי לייף פרסון. זהו הספר השני המוקדש כולו לדמותו של הבלש הספרותי אוורט בקסטרום.

הספר יצא לאור בשוודיה ב-2008, ותורגם לעברית בידי שרה ריפין בשנת 2016.

==עלילה==
בעיר סולנה נרצח בביתו גבר מבוגר בשם קארל דניאלסון. אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה, נשלח לסולנה במטרה לאתר את הרוצח ולסגור את התיק. בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק, הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. במבט ראשון, נראה שמדובר במקרה פשוט: דניאלסון היה שתיין מתבודד, עם מעט חברים וללא משפחה. כל הממצאים מהזירה מראים שהוא נרצח במהלך קטטת שיכורים פשוטה. עם זאת, המקרה מסתבך כאשר מתברר כי בחשבון הבנק של דניאלסון נמצא הון עתק. עד מהרה מתגלה כי לדניאלסון היו קשרים עם כנופיית הפשע האיראנית של האחים פרחאן, וגופות מתחילות להיערם.

פרט לדמותו של בקסטרום, מופיעות בספר דמויות ידועות נוספות פרי עטו של פרסון, ביניהן אנה הולט ויאן לווין. גם פרסון עצמו מוזכר בספר כקרימינולוג בעל תוכנית ברדיו.

==ביקורות==
המבקר בו לונדין מהעיתון Sydsvenskan כתב כי הקריאה בספר היא "כיף, לעיתים קרובות כיף גדול, אבל אני יכול לחשוב שפרסון המצוין מכוון מעט נמוך עם הסאטירה שלו הפעם". מגנוס פרסון מהעיתון Svenska Dagbladet כתב שפרסון לא היה בכושר שיא "אבל אפילו לייף פרסון שאינו בכושר שיא מוחלט, מנצח במרוץ את רוב מתחריו בספרות הבלשית השוודית." מיקאל הרמנסון מהעיתון Borås כתב כי "רצח בראשי תיבות הוא סיפור משטרתי מצוין עם כל כך הרבה רמות ותזוזות בעלילה שיש רק אפשרות אחת - לקרוא בבת אחת".

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות שוודית
קטגוריה:ספרי 2008
Savola Group

קבוצת סאבולה (בערבית: مجموعة صافولا; באנגלית: Panda Retail Company) היא חברה סעודית המפעילה רשתות מרכולים ומייצאת שמן, סוכר ומוצרי חלב למדינות צפון אפריקה, המזרח התיכון וטורקיה.

מטה החברה הראשי נמצא בעיר ג'דה, ערב הסעודית, מעסיקה כ-32,000 עובדים ושולטת ברשת המרכולים הסעודית, פנדה ריטייל (Panda Retail Company).

החברה מדורגת במקום התשיעי מבין מאה החברות המובילות בערב הסעודית<ref></ref>.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בשנת 1979 בג'דה תחת השם סעודי ווג'טבלס אוילס אנג גהי (Saudi Vegetable Oils and Ghee Co) ועסקה תחילה בייבוא של מוצרי מזון ושמן למאכל<ref></ref>.

בשנת 2009, רכשה את רשת המרכולים הסעודית אלחוקאייר (Alhokair)<ref></ref>.

בשנת 2011, רכשה 78 אחוזים ממניותיה של חברת אל-מאליקה (Al-Malika) ממצרים<ref></ref>.

בשנת 2018, רכשה 51 אחוזים ממניותיה של קבוצת אל קאביר (Al Kabeer Group) מדובאי<ref></ref>.

בשנת 2022, רכשה סאבולה את החברה המצרית אגיבלג (Egybelg)<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות סעודיות
קטגוריה:חנויות
קטגוריה:חנויות מזון
טורקיה והשואה

לפני הצטרפותה לצד של בעלות הברית בסוף מלחמת העולם השנייה, טורקיה הייתה מדינה נייטרלית לאורך רוב שנות המלחמה. למרות הנייטרליות, הטורקים שמרו על יחסים דיפלומטיים חזקים עם גרמניה הנאצית בתקופת המלחמה ובתקופת השואה.

בין 2,200 ל-2,500 יהודים גורשו למחנות השמדה, בהם מחנה ההשמדה אושוויץ ומחנה ההשמדה סוביבור. מלבדם, כמה מאות יהודים-טורקים היו כלואים במחנות ריכוז. במקביל, גרמניה הנאצית עודדה מדינות נייטרליות להחזיר את אזרחיהן היהודים מגרמניה לשטחיהן, דיפלומטים טורקים קיבלו הנחיות מעמיתיהם הנאצים להימנע מלאשר ליהודים לחזור לטורקיה, גם אם הם יוכלו להוכיח את אזרחותם הטורקית.

טורקיה הייתה המדינה הנייטרלית היחידה שיישמה בשטחה חוקים אנטי-יהודיים במהלך המלחמה (אירלנד, ספרד, פורטוגל, שוודיה, שווייץ לא חוקקו חוקים נגד יהודים).
== רקע ==
עד 1950, טורקיה הייתה מדינה שפעלה תחת משטר חד-מפלגתי וממשלה לאומנית שהעדיפה הקמת בורגנות טורקית-מוסלמית על חשבון מיעוטיים דתיים. אף על פי שיהודים רבים נהנו מהשלטון הטורקי בראשיתו, במהלך שני העשורים הראשונים לקיומה של הרפובליקה הטורקית, בין שליש לחצי מהיהודים הטורקים את טורקיה.

גורמים פוליטיים רבים בשלטון הטורקי קידמו איסור על התאגדויות על ארגונים יהודים ואסרו על השימוש בשפות שאינן טורקית (בהם השפה היהודית, לאדינו) וזאת כחלק מהקמפיין הממשלתי "אזרח, דבר טורקית" , מלבד זאת ב-1934 התרחשו פרעות ביהודי תראקיה הטורקית בהם אלפי יהודים גורשו או נמלטו מבתיהם, דבר אשר הוביל לקץ קיומן של הקהילות היהודיות בחלק הטורקי של תראקיה<ref name="Guttstadt"></ref>.

== היסטוריה ==

ב-1939 הצהיר ראש ממשלת טורקיה, רפיק סידאם כי "טורקיה לא תקבל המוני יהודים, וגם לא יהודים בודדים שדוכאו במדינות אחרות". רק כ-100 אקדמאים יהודים גרמנים התקבלו לעבודה באוניברסיטאות בטורקיה (עם זאת, מספר גדול בהרבה של גרמנים נאצים הועסקו במשרות דומות באותה תקוה). במהלך המלחמה הוטל מס העושר של 1942, שייושם בעיקר כנגד אזרחים שאינם מוסלמים ובפרט כנגד יהודים.

בין 2,200 ל-2,500 יהודים טורקים גורשו והושמדו במחנה ההשמדה אושוויץ ומחנה ההשמדה סוביבור. במקביל, גרמניה הנאצית עודדה מדינות נייטרליות להחזיר את אזרחיהן היהודים מגרמניה לשטחיהן, דיפלומטים טורקים קיבלו הנחיות מעמיתיהם הנאצים להימנע מלאשר ליהודים לחזור לטורקיה, גם אם הם יוכלו להוכיח את אזרחותם הטורקית.

על אף התנגדות הממשלה הטורקי, היו מספרי פקידים טורקים שהתעלמו מההוראות הרשמיות והעניקו אשרות הגנה ליהודי טורקים. הקונסול הטורקי אוזקאיה ניסה להחזיר 62 יהודים טורקים מאירופה לטורקיה בפברואר 1944, כמו כן ב-24 במרץ עצרו אנשי האס אס כ-40 יהודים והם נכלאו במחנה הריכוז חיידרי אך נציגים טורקים הצליחו לשחרר כ-32 משהם ולהחזירם לטורקיה. מלבדם, גם הקונסול הטורקי ברודוס, סלאחטין אולקומן הצליח להציל קרוב ל-50 יהודים ממשלוח למחנה ההשמדה אושוויץ. נכון ל-2022 אולקומן הוא הטורקי היחיד שזכה בתואר חסיד אומות העולם<ref></ref>.

== לאחר מלחמת העולם השנייה ==
ב-2008 טורקיה התקבלה כחברה-משקיפה בכוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה. טרם 2011 אירועים להנצחת השואה היו ברובם ביוזמת הקהילה היהודית שבטורקיה, וללא סיוע או מעורבות מהמדינה הטורקית.

== הערות שוליים ==

טורקיה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
יורם סלבסט

יורם סלבסט (נולד ב-26 בפברואר 1956) הוא סופר ומשורר ישראלי. זוכה פרס אקו"ם לשנת 2013.

== ביוגרפיה ==

סלבסט נולד בסביון לג'ראלד ונינה, והיה הילד הראשון שנולד ביישוב. בילדותו נדד עם משפחתו לאילת בשל אסתמה שסבל ממנה, ולאחר מכן לירושלים. בגיל 14 עבר לקיבוץ מעלה החמישה כילד חוץ, אך חזר לסביון כעבור שנה וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון "מקיף יהוד".

בין השנים 1974–1977 שירת בצה"ל בחיל השריון כמפקד טנק. בעל תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית. בשנות ה-20 לחייו נתקל סלבסט בסופר אידריס שאה, הכותב באנגלית על הדמות נאסר א-דין והחליט לנסות לכתוב בעצמו מספר סיפורי נאסר א-דין בעברית. סיפורים אלו הפכו לספרו הראשון, "חכמת "נאסר א-דין", שראה אור בשנת 1982.

במרוצת השנים פרסם עוד שירה, מאמרים וסיפורים, בספרים ובכתבי עת ספרותיים מוכרים כגון: מאזניים, עתון 77, פסיפס, מטען ובאתרי אינטרנט רבים העוסקים בספרות ושירה. בין היתר פרסם ספר המשך לספר הידוע "הנסיך הקטן", בשם "הנסיך הקטן חוזר", שאף תורגם לאנגלית. ספר השירה שהוציא לאור בשנת 2013, "יותר קרוב מסמוך", זכה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה בתחום השירה. במלאת 50 שנה ליישוב סביון כתב את הספר "סיפורי סביון" שחולק לכל תושבי היישוב.

נוסף על יצירתו, מתפרנס סלבסט מיזמות בתחום הנדל"ן.

== יצירתו ==
בסך הכל פרסם סלבסט 12 ספרים, בהם 4 ספרי ילדים, 5 ספרי שירה ו-3 ספרי פרוזה.
* חכמת נאסראדין, הוצאת אלישר, 1982
* של מי אני? (ספר ילדים), הוצאת כנרת, 1992
* כיף לספור (ספר ילדים), הוצאת כנרת, 1995
* מקום שאיננו אלא מעבר (ספר שירה), הוצאת עקד – שירה, 1997
* רגע (ספר ילדים), הוצאת מסדה, 1999
* סיפורי סביון, הוצאת גוונים, 2002
* יותר קרוב מסמוך (ספר שירה), הוצאת פרדס – שירה, 2013
* הנסיך הקטן חוזר, הוצאת קונטנטו, 2016 (תורגם לאנגלית בשנת 2018)
* בנוגע לאהבה (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2019
* צמאים חדרי ליבי (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2022
* ספק (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2024
* מברשת השיניים של דניאל (ספר ילדים), הוצאת מדיה 10, 2024

== פרסים ==
* ספר הילדים "רגע" זכה בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק.
* ספר השירה "יותר קרוב מסמוך" זכה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה בתחום השירה בשנת 2013.
* סיפורו "פרקש" זכה בפרס השני בתחרות ההומורסקות על שם אפרים קישון בשנת 2019.

== חיים אישיים ==

סלבסט נשוי לדפנה, אב לשניים. מתגורר בתל אביב-יפו.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/00101.php יורם סלבסט בלקסיקון הספרות העברית החדשה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:זוכי פרס בן-יצחק
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף יהוד
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חיילי חיל השריון
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:יזמי נדל"ן ישראלים
קטגוריה:סביון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
רענן פוגל

רענן פוגל (נולד ב-11 בספטמבר 1991) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר, גיטריסט, מפיק מוזיקלי, תסריטאי ובמאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
פוגל פרץ לתודעה לראשונה בגיל 15 עם הלהקה ביט 69, בה כתב את השירים, שר וניגן. הלהקה הוכרזה כהבטחת השנה של ערוץ 24 (2007), ושיריה נכנסו לתחנות הרדיו השונות. הלהקה אף שיתפה פעולה עם נינט טייב בכפר המוזיקה בניצנים.

בנעוריו למד בתיכון מקיף יהוד במגמת קולנוע. סרטו היה מועמד לפרס "יצירה צעירה" בפסטיבל הקולנוע ירושלים. כמו כן, למד באופן פרטי הרמוניה אצל ד״ר מיכאל דמיאן וגיטרה אצל שלמה יידוב. 

בשנים 2011–2014 שירת בצה"ל כגיטריסט וזמר בלהקת הנח"ל וכמעבד מוזיקלי בלהקות הצבאיות. לקראת סוף שירותו הצבאי, החל לעבוד על אלבום הסולו הראשון שלו, "סנטימנט", שיצא לאור בנובמבר 2013. את האלבום הפיק מוזיקלית לצד רן רייטן והתארחה בו אליאנה תדהר. הקליפ לשיר הנושא מהאלבום זכה בפרס הראשון בתחרות "קליפ צעיר" לשנת 2013. 

בשנים 2016–2018 ניגן גיטרה בהרכב ההופעות של "קפה שחור חזק", ובמסגרת זו ניגן לצד מוקי, רביד פלוטניק, מיכאל מושונוב, אלון אולארצ'יק וכנסיית השכל.

ביולי 2017 הוציא את אלבומו השני, "בדרך למצפה רמון", אותו הפיק בעצמו, תוך ליווי וייעוץ אמנותי של יובל מנדלסון. פוגל ניגן גיטרה בשירו של מנדלסון "עקרון הגבלת השלטון", ומצטרף לעיתים כגיטריסט להופעותיו של מנדלסון. במרוצת השנים שיתף פעולה עם אמנים נוספים כמו יהלי סובול, חמי רודנר, אבי גרייניק, לוקץ' ועוד. 

בשנים 2015–2019 למד בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו ביים, כתב וערך מספר סרטים קצרים אשר השתתפו בפסטיבלים רבים ברחבי העולם, ואף זכה בפרס בפסטיבל ShortFest, בפאלם ספרינגס, ארצות הברית<ref></ref>. סרט הגמר שלו, "הניתוח", נתמך על ידי קרן יהושע רבינוביץ׳.

בספטמבר 2022 הוציא את אלבומו השלישי, "פוגל השלישי", עליו עבד עם המוזיקאים יוגב גלוסמן, מתי גלעד והילה רוח. לאלבום קדמו הסינגלים ״טריפו״, ״תמצא כיוון״, ״טרוד״ ו-״מסיבות בריכה״ אשר זכו לביקורות חיוביות <ref></ref>. האלבום כלל גם את השיר "משחק ילדים", דואט של פוגל עם נומקה (נועם סדן). באותה שנה החל להשתתף במופע אינדי ילד לצד מיקה שדה.

== דיסקוגרפיה ==
* סנטימנט (2013)
* בדרך למצפה רמון (2017)
* פוגל השלישי (2022)

=== עם ביט 69 ===
* חומרים רטובים (2007)
* בנות אוהבות בנים חזקים (2008)
* טימבוקטו (2020)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://www.youtube.com/user/raananfogel ערוץ היוטיוב של רענן פוגל]
* [https://open.spotify.com/artist/4GbXPgxCrOBfuNmLrWkTfN?si=9R4TzbjkScib7HqeMkBgpQ&nd=1 רענן פוגל בספוטיפיי]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:זמרי רוק ישראלים
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:חברי להקת הנח"ל
קטגוריה:מוזיקאי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
קטגוריה:במאים ישראלים
יעקב לזוביק

יעקב לזוביק (נולד ב-1957), הוא היסטוריון וסופר ישראלי יליד גרמניה. שימש כמנהל הארכיון של יד ושם, וכגנז המדינה בין אוגוסט 2011 לספטמבר 2018.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
יעקב לזוביק נולד ב-1957 בבאד קרויצנאך, גרמניה. ב-1980, הוא סיים הכשרה כמדריך תיירים. ב-1982 הוא סיים תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1984 השיג דיפלומה בפדגוגיה וב-1989 סיים תואר שני, ביהדות בת זמננו, באוניברסיטה העברית. ב-1995 סיים את הדוקטורט שלו, ביהדות בת זמננו, באוניברסיטה העברית.

== קריירה מקצועית ==
בין 1985 ל-1990 עבד לזוביק כמחנך וכמורה להיסטוריה בתיכון הימלפרב. הוא עבד כחוקר ביד ושם משנת 1982, ושימש כמנהל סמינרים למחנכים מחו"ל בין 1989 ל-1993. בין 1993 ל-2007 שימש כמנהל הארכיון של יד ושם. ב-2001 יצא ספרו "הבירוקרטים של היטלר: משטרת הביטחון הנאצית והבנליות של הרשע" בהוצאת מאגנס. לזוביק ניהל את ארכיון המדינה בין 2011–2018. מרצה בתחום המידענות באוניברסיטת בר-אילן.

ב-2017, בעקבות הוראת היועץ המשפטי לממשלה, על חובת ארכיון המדינה לשחרר קבצים וחומרים למבקשים רק אחרי אישור של מקור החומר, פרסם לזוביק דו"ח ביקורתי על נוהלי שחרור הקבצים.<ref name="disaster"></ref> הדו"ח סיכם את המצב כך:

: "ישראל איננה מטפלת בחומר הארכיוני שלה כמצופה ממדינה דמוקרטית: רוב עצום של החומר הארכיוני סגור ולא ייפתח לעולם. המיעוט שייפתח, ייפתח במגבלות לא סבירות. אין בקרה ציבורית על ביצוע החשיפה ואין שקיפות".<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://catalog.archives.gov.il/yaacov-lozowick/ סיכום פעילות גנז המדינה ד"ר יעקב לזוביק] באתר ארכיון המדינה
* [https://www.archives.gov.il/archives/Archive/0b071706853411a1/File/0b0717068631567f דו"ח סיכום קדנציה]
* 
* [https://www.kan.org.il/podcast/item.aspx?pid=11846 ראיון] עם ד"ר לזוביק בהסכת "חיות כיס"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:יד ושם: אישים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי השואה
קטגוריה:ארכיונאים ישראלים
קטגוריה:מנהלי ארכיון המדינה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: מדעי המידע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
אלנאז רכאבי

אלנאז רכאבי (בפרסית: الناز رکابی; נולדה ב-20 באוגוסט 1989) היא מטפסת איראנית מקצועית.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> זכתה במדליית ארד בטיפוס משולב בסבב אליפות העולם (IFSC Climbing Worldcup) בשנת 2021,<ref></ref> ובשלוש מדליות (כסף ושתי ארד) באליפות אסיה בטיפוס בשנים 2013, 2014 ו-2016.

באוקטובר 2022 השתתפה באליפות אסיה בטיפוס שנערכה בסיאול, והתחרתה ללא חג'אב על ראשה, כפי שמחייב השלטון האיראני את הספורטאים הרשמיים המייצגים את איראן.<ref></ref> ב-18 באוקטובר, יומיים לאחר התחרות, הודיעו בני משפחתה של רכאבי כי אינם מצליחים ליצור עימה קשר.<ref></ref> שגרירות איראן בסיאול הודיעה כי היא דוחה את כל חדשות הכזב בעניינה של רכאבי, וכי היא שבה לאיראן יחד עם כל חברי משלחת הטיפוס.<ref></ref><ref></ref> באותו יום פרסמה רכאבי סטורי בו היא מתנצלת על כך שגרמה חששות והוסיפה כי היא לא עטתה את החג'אב במהלך התחרות מפני שנקראה לעלות במהירות ולא הספיקה לעשות זאת, וכי היא בדרכה לאיראן על פי הלו"ז שנקבע עבור המשלחת מראש. בתקשורת העולמית העלו חששות כי מדובר בסטורי שרכאבי אולצה לכתוב על ידי השלטונות האיראנים,<ref></ref> ודיווחים אחרים טענו כי היא נעצרה בהגיעה לאיראן.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.ifsc-climbing.org/index.php?option=com_ifsc&task=athlete.display&id=3465 כרטיס מטפס באתר איגוד הטיפוס העולמי – IFSC]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מטפסים ספורטיביים
קטגוריה:מטפסות
קטגוריה:ספורטאים איראנים
קטגוריה:ספורטאיות איראניות
קטגוריה:איראניות שנולדו ב-1989
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1989
יחסי בוליביה–קוסובו

בין בוליביה לקוסובו אין יחסים דיפלומטיים רשמיים מכיוון שבוליביה אינה מכירה בקוסובו כבמדינה ריבונית.

== היסטוריה ==
בפברואר 2008, נשיא בוליביה אבו מוראלס סירב להכיר בעצמאות קוסובו והשווה את הבדלנים של קוסובו למנהיגי ארבע המדינות במזרח בוליביה שדרשו מהממשלה הפדרלית אוטונומיה רבה יותר.<ref name="venbol">[http://www.iht.com/articles/ap/2008/02/21/america/LA-GEN-Venezuela-Kosovo.php Venezuela's Chavez won't recognise independent Kosovo], International Herald Tribune, 21 February 2008 </ref> בדיון שנערך ב־4 בדצמבר 2009 בבית הדין הבין־לאומי לצדק בהאג, המשלחת הבוליביאנית אמרה כי קוסובו היא חלק בלתי נפרד מסרביה, כי הרפובליקה של קוסובו אינה קיימת וכי "הכרזה חד־צדדית של עצמאות אינה יכולה לשנות את המשטר הבין־לאומי שהוקם על ידי החלטת מועצת הביטחון של האו"ם, או להחליט על תוצאות המשא ומתן".<ref name="MSP, dan četvrti">[http://www.rts.rs/page/stories/sr/story/9/Srbija/343731/MSP%2C+dan+četvrti+ MSP, dan četvrti], RTS, 4 December 2009 (in Serbian)</ref>

== הערות שוליים ==
סורה (עיר)

סורה (בדנית: Sorø) היא עיירה המשמשת כבירת מחוז שלן באי שלן שבדנמרק.

== היסטוריה ==
העיירה נוסדה בשנת 1161 על ידי הבישוף אבסלון , הידוע כמי שבנה לראשונה בשטחה של קופנהגן, בירת דנמרק. אבסלון, שנפטר בעיירה ב־1201, ומרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק, שנפטרה ב־28 באוקטובר 1412, נקברו במנזר סורה. הסרקופג של המלכה הועבר לאחר מכן לקתדרלת רוסקילה, בה קבורים רבים מהמשפחה המלכותית הדנית.

== גאוגרפיה ==
סורה ממוקמת בין שלושה אגמים קטנים (שאחד מהם קרוי על שמה) במרכז־מערב האי שלן, כ־10 קילומטרים מצפון־מזרח לעיר סליילסה וכ־65 קילומטרים מדרום־מערב לקופנהגן. הגובה הממוצע שלה הוא 43 מטרים מעל פני הים.

== דמוגרפיה ==
נכון לשנת 2022, העיירה מתגוררים כ־8,000 תושבים, עלייה של כ־200 תושבים מאז שנת 2013.

== כלכלה ==
בעיירה ממוקם אתר מחנאות ומספר אכסניות ובתי מלון. כמו כן, בעיירה מצוי אזור תעשייה קטן, אך רוב תושבי העיירה הם יוממים המועסקים בקופנהגן ובפרווריה.

== תחבורה ==
העיירה ממוקמת בקרבת כבישים ראשיים, בין השאר על ציר אסביירג–אודנסה–קופנהגן. ביציאה הדרומית של העיירה ממוקמת תחנת רכבת.

== גלריה ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דנמרק: ערים
אוורט בקסטרום

אוורט בקסטרום (בשוודית: Evert Bäckström) הוא דמות ספרותית שוודית פרי עטו של הקרימינולוג והסופר לייף פרסון. בקסטרום הוא בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה העוסק בפתירת תיקים מורכבים.

בניגוד למקובל בדרך כלל בספרות בלשים, בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק. הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. בנוסף על כך הוא מנצל את מעמדו במשטרה כדי לזכות בטובות הנאה ולטפח קשרים. עם זאת, הוא ניחן באינטואיציה ובנחישות שבעזרתן הוא מצליח לפתור תיקי רצח רבים.

==בספריו של לייף פרסון==
בקסטרום מופיע לראשונה כדמות משנית ברומן "נופל בחופשיות כמו בחלום" (Faller fritt som i en dröm) אשר הוא החלק האחרון בטרילוגיה "נפילת מדינת הרווחה" (Välfärdsstatens fall). בספר זה מחליטה משטרת שוודיה לפתוח מחדש את תיק הרצח של ראש ממשלת שוודיה אולוף פלמה. בקסטרום הוא חלק מהצוות שחוקר את הפרשה, ובסופו של דבר משיג בעצמו את ראיית הזהב שמובילה את המשטרה אל הרוצחים.

בנוסף להופעתו כדמות משנית, פרסון כתב שלושה ספרים אשר בהם בקסטרום הוא הדמות הראשית: הרצח של לינדה, רצח בראשי תיבות, והסיפור האמיתי על אפו של פינוקיו. בכל אחד מהספרים, בקסטרום מפקד על צוות של שוטרים העוסק בפענוח מקרה רצח. ברך כלל הוא אינו מתעניין כלל במקרה הרצח עצמו, אלא בפרסום שיביא לו המקרה, או בטובות ההנאה הנלוות. עם זאת, הוא מצליח תמיד לפתור את המקרה באמצעות האינטואיציה החדה שלו, ועבודת המשטרה הקפדנית של אנשי צוותו.

בשל אופיו היהיר והאנוכי, בקסטרום צבר לעצמו במהלך השנים אויבים רבים במשטרת שוודיה, ולא אחת הסתבך בעצמו בפלילים. עם זאת, הוא תמיד הצליח להיחלץ מהתסבוכת תודות לאופיו הנועז ולשקריו המתוחכמים. בנוסף לעבודתו במשטרה, בקסטרום מבצע עוד מגוון רב של "עבודות מהצד" שמכניסות לו רווחים גדולים וטובות הנאה. הוא מתגורר בדירת פאר בסולנה ונרמז כי הוא מחזיק הון עתק בחשבון הבנק שלו.

==בטלוויזיה==
דמותו של בקסטרום הופיע כדמות משנה בשתי מיני-סדרות טלוויזיה העוסקות בעמיתיו במשטרת שוודיה, צמד הבלשים יארנברג ויוהנסון. בשתי הסדרות גולם בקסטרום בידי קלאס מאלמברג.

ב-2015 שודרה סדרת הדרמה האמריקנית "בקסטרום" אשר מבוססת על ספריו של פרסון. את בקסטרום גילם בסדרה ריין וילסון. בניגוד למתואר בספרים, עלילת הסדרה מתרחשת בפורטלנד, אורגון ולא בשוודיה. ב-2020 שודרה בשוודיה מיני-סדרה בשם "בקסטרום" בה גילם של ברגקוויסט את דמותו של בקסטרום.

==תרגומים לעברית==
* הרצח של לינדה, עברית: נעמה בן דור, דני ספרים, 2015.
* רצח בראשי תיבות, עברית: שרה ריפין, דני ספרים, 2016.

קטגוריה:ספרות בלשית
בקסטרום, אוורט
קטגוריה:ספרות שוודית
נציגויות דיפלומטיות בכורדיסטן העיראקית

משלחות דיפלומטיות ב[[כורדיסטן העיראקית]]
משלחות דיפלומטיות בכורדיסטן העיראקית. הקונסוליות הכלליות הראשונות עם הסמכה מלאה נפתחו על ידי איראן ורוסיה<ref name="RUS"></ref> ב-2007. נכון לעכשיו, ל-30 מדינות יש נציגות רשמית בכורדיסטן העיראקית, בעוד שבלארוס, קפריסין, דנמרק, סלובקיה, ספרד וסרי לנקה יש קונסוליות של כבוד<ref name=":1"></ref>.

כל הנציגויות ממוקמות בארביל. איראן מחזיקה קונסוליה כללית גם בסולימאניה.

הרשימה אינה כוללת קונסוליות של כבוד וגם לא מדינות שהביעו עניין או תוכניות בפתיחת נציגות.

== קונסוליות כלליות ==
הקונסוליה הכללית של [[הודו בארביל]]
הקונסוליה הכללית של [[פולין בארביל]]
הקונסוליה הכללית של [[רוסיה בארביל]]
* <ref name=":1" />
* (ארביל וסולימאניה)<ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />
* <ref name=":1" />

== קונסוליות ==
המשרד הקונסולרי של [[יפן בארביל]]
* 
* (משרד קונסולרי)
* <ref></ref>
* 
* (משרד קונסולרי)

== משרדי נציגות ==
* (משרד תקשורת)
* (משרד תקשורת)
* (משרד שגרירות)
* (משרד שגרירות)
* (משרד משלחת)

== סוכנויות בינלאומיות ==
* הוועד הבינלאומי של הצלב האדום הוועד הבינלאומי של הצלב האדום (משרד אזורי)
* הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי ביפן הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי ביפן (משרד)
* הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי של קוריאה הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי של קוריאה (משרד נציגות)
* האומות המאוחדות משלחת הסיוע של האו"ם לעיראק (משרד ייצוג אזורי)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כורדיסטן העיראקית: יחסי חוץ
קטגוריה:נציגויות דיפלומטיות לפי מדינה מארחת