אנדיורנס (אונייה, 1912)

"אנדיורנס" ברגעיה האחרונים
"אֶנְדְיוּרֶנְס" (באנגלית: Endurance, בתרגום לעברית: "כוח סבל", "כושר עמידה") הייתה יכטת קיטור ומפרשים בה יצא ארנסט שקלטון בדצמבר 1914 לאנטארקטיקה בראש המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית הבריטית. חודשים אחדים לאחר תחילת המסע נלכדה האונייה בשדה קרח נודד מבלי יכולת להיחלץ, וסופה שנמחצה וטבעה בים ודל, לחופי אנטארקטיקה, ב-21 בנובמבר 1915.

==ראשית תולדותיה==
האונייה החלה את דרכה בשם ובייעוד אחרים מאלו המוכרים. היא הייתה במקורה יכטת קיטור לציד לווייתנים וכלבי ים, שהותאמה מלכתחילה לעריכת 'הפלגות תיור וספארי' למזרח גרינלנד ושפיצברגן והאזור הארקטי. הספינה נבנתה להזמנת חברה ששותפים בה היו לארס כריסטנסן, בעל אוניות-לווייתנים נורווגי, שגילה עניין רב בחקר הקוטב, מימן משלחות מחקר אחדות ואף השתתף בחלק מהן, ואדריאן דה ז'רלאש, קצין צי וחוקר קוטב בלגי ומי שעמד בראש המשלחת האנטארקטית הבלגית בשנים 1899-1897. את הספינה תכנן חרש־האוניות אוּלֶה אָנְדֶרוּד לָרְסֶן, והיא נבנתה במספנת פרמנס (Framnaes Mekanisk Vaerksted) בסנדפיורד שבנורווגיה, שהייתה אז בבעלותו של כריסטנסן. ב-17 בדצמבר 1912 הושקה הספינה וניתן לה השם "פולאריס" (Polaris, 'כוכב הצפון').

בניית האונייה וציודה הושלמו בקיץ 1913, אולם המיזם לא יצא בסופו של דבר לפועל בשל חוסר יכולתו של דה ז'רלאש להוסיף ולממן את חלקו, ו"פולאריס" הועמדה למכירה. אף על פי שמספנת פרמנס נודעה בכלי השיט המשובחים שלה, לא נמצא קונה לספינה, שכן לא ניתן היה לעשות בה שימוש מסחרי אחר מזה לו יועדה מלכתחילה – הפלגות ציד תיירותיות במימי הקוטב. את מקום המחסן למטען תפסו כעת עשרה תאי מגורים לנוסעים ואפילו חדר חושך לצלמים חובבים, ולכן לא צלחה במצבה זה לציד מסחרי.

באותו זמן החל שקלטון עורך הכנות למשלחת שתחצה ברגל בפעם הראשונה את אנטארקטיקה, ובינואר 1914, במהלך חיפושיו אחר אונייה מתאימה לצרכיו, נודע לו מפי דה ז'רלאש על "פולאריס". האונייה מצאה חן בעיני שקלטון, הוא קנה אותה במחיר 225,000 קרונות (11,600 לירות שטרלינג) והחליף את שמה ל"אנדיורנס". שקלטון הורה לבצע בה שינויים אחדים, ועם השלמתם ביוני 1914 הושטה הספינה על ידי דה ז'רלאש אל נמל לונדון.

==מבנה האונייה והנעתה==
"אנדיורנס" נחשבת לאחת מאוניות העץ החזקות ביותר שנבנו מעולם, שנייה רק לפראם, ספינת מחקר גאוגרפי נורווגית אחרת, שהובילה ארבע משלחות אל האזור הארקטי ואל אנטארקטיקה בין השנים 1893-1912. חלקי הגוף והמצלעת שלה נבנו מעץ אלון ואשוח נורווגי והיו בעלי ממדים וחוזק מבני גדולים פי כמה משל אוניות אחרות בנות מינה. השדרית, הבנויה כרגיל מקורה אחת חסונה וארוכה, הייתה בנויה מארבע קורות עבות שהונחו זו על גבי זו וחוברו יחד, כך שגובהה הכולל הגיע ל-2.2 מ'. קנה החרטום, זה המתנגח ראשון בגושי הקרח הנודד והגלים ומפלס לאונייה את דרכה, נבנה גם הוא מארבע קורות שעוביין הכולל 1.3 מטרים. עובי הצלעות ומספרן היה כפול מן הרגיל, כדי שגוף האונייה יוכל לעמוד בלחץ העצום שיפעילו עליו גושי הקרח. לוחות הדופן והתחתית היו גם הם עצומי ממדים, עוביים בין 76 ל-46 ס"מ, וצופו בנסרי עץ קשה במיוחד הקרוי Greenheart, כזה שאינו נכנע בקלות לשיניו החדות של הקרח. כל אלה ועוד מעידים כי מחשבת המתכננים הייתה לבנות אונייה שתוכל לעמוד בתנאי השיט הקיצוניים ביותר בים הקרח.

האונייה הייתה בעלת שני סיפונים: סיפון עליון ומתחתיו סיפון ראשי. בחלקו האחורי של הסיפון הראשי, מן האמצעית לכיוון הירכתיים, נמצאו עשרה תאים לחברי המשלחת, תא לראש המשלחת ותא נוסף ובו ארבע מיטות קומתיים לקציני האונייה. מלפנים לאמצעית, על אותו סיפון, היו חדר האוכל, המטבח וחדר לציוד המדעי של מדעני המשלחת. על הסיפון העליון התנשאו שני מבנים נמוכים, אחד מעל המגורים האחוריים והשני מעל חדר האוכל והתאים הסמוכים לו; דרך החלונות העגולים שבצדי בתי-סיפון אלה חדר פנימה אור השמש. מתחת לסיפון הראשי השתרע סיפון לא רציף, שנקרא סיפון תחתון. בחלקו הקדמי של סיפון זה, בצור החרטום (forecastle), נמצאו מגורי המלחים ובהם שש מיטות קומתיים ושולחן. באותו מפלס, מאחורי האמצעית, השתרע חדר המכונות; החלל בין צור החרטום לחדר המכונות שימש לאחסנת הציוד והאספקה. הספנה (hold), החלל שבין תחתית האונייה לסיפון התחתון, שימש גם הוא לאחסנה, בעיקר של פחם.

"אנדיורנס" הונעה על ידי מנוע קיטור ומפרשים. המנוע היה מנוע קיטור בוכנאי תלת-דרגתי (triple-expansion steam engine) בעל הספק של 350 כוחות סוס, שהניע ישירות מדחף יחיד. באמצעותו בלבד יכולה הייתה הספינה להגיע למהירות שבין 10 ל-11 קשרים. הקיטור להנעת המנוע והמשאבות השונות בחדר המכונות סופק על ידי דוד סקוטי (Scotch boiler) שהוסק בפחם. המנוע הראשי גם סובב דינמו חשמלי, שסיפק זרם ישר לתאורת הקבינות. כל מערכות המכונה הותקנו בספינה על ידי Akers Mekanisk Vaerks מכריסטיאנה (אוסלו).

מערך מעטה של ברקנטינה
לאונייה היו שלושה תרנים ומעטה של ברקנטינה (barquentine): על התורן הקדמי הונפו שלושה מפרשים רוחביים, תחתי, עילי ועל־עילי. על כל אחד משני התרנים האחרים, התורן הראשי והאחורי, הונפו מפרשים אורכיים: מפרש גף ומפרש גף עילי.

==הפלגתה האחרונה==

מפת אנטארקטיקה
"אנדיורנס" הפליגה מפלימות' ב-6 באוגוסט 1914, כשפניה אל בואנוס איירס בארגנטינה. הייתה זו הפלגתה הארוכה הראשונה, וחציית האוקיינוס האטלנטי ארכה חודשיים ויותר. ב-26 באוקטובר 1914 הפליגה האונייה מבואנוס איירס אל מה שעתיד להיות הנמל האחרון אותו תפקוד בימי חייה, תחנת ציד הלווייתנים בגריטוויקן באי ג'ורג'יה הדרומית בדרום האוקיינוס האטלנטי, אליה הגיעה ב-5 בנובמבר. הספינה יצאה מגריטוויקן ב-5 בדצמבר 1914, כשיעדה חלקיו הדרומיים של ים ודל.

יומיים לאחר שיצאה מג'ורג'יה הדרומית נתקלה "אנדיורנס" בשדה הקרח הנודד האנטארקטי שהאט את התקדמותה. במשך שבועות אחדים פילסה האונייה את דרכה בעד גושי הקרח, כשהיא גומאת פחות מ-30 מיל ימיים (56 קילומטרים) ביממה. ב-15 בינואר 1915 נמצאה "אנדיורנס" מרחק 200 מיל (320 ק"מ) מיעדה, מפרץ ואסל. למחרת בבוקר הבחינו אנשי האונייה כי משטוחי הקרח הנודד הולכים ונעשים צפופים יותר, ובשעות אחר הצהריים החלה מתפתחת סערה עזה. האונייה לא יכלה להוסיף ולהתקדם בתנאים אלה, ותפסה מחסה בצלו של הר קרח גדול. במהלך היומיים הבאים נותרה "אנדיורנס" על מקומה, כשהיא נעה לסירוגין קדימה ואחורה בצלו של ההר.

ב-18 בינואר נחלשה הסערה, ו"אנדיורנס" פרשה את מפרשה הקדמי העילי והפעילה את מנועה בסיבובים נמוכים. שדה הקרח נסחף עם הרוח והתרחק והאונייה החלה מתקדמת באיטיות, אך שעות אחדות אחר כך נתקלה בו שוב. שקלטון ואנשיו החליטו לנוע דרך שדה הקרח הנודד עצמו, ובשעה חמש אחר הצהריים החלה האונייה מפלסת לה דרך בעדו. עד מהרה נתברר כי מדובר בקרח מסוג שונה מזה בו נתקלו קודם לכן. לא חלף אלא זמן קצר בלבד והאונייה כותרה בקרח עבה אך פתיתי ורך. "אנדיורנס" נלכדה מבלי יכולת לנוע. הסערה הלכה והתחזקה, והרוחות העזות הוסיפו לנשוב עוד כשישה ימים מכיוון צפון לעבר היבשה. ב-24 בינואר דחסה הרוח את הקרח כנגד היבשה בכל רחבי ים ודל, כש"אנדיורנס" לכודה בתוכו. לאנשי המשלחת לא נותר אלא להמתין לרוח דרומית שתדחף את הקרח בכיוון הנגדי ותפזר אותו. אלא שהימים חלפו והמצב נותר ללא שינוי.

"אנדיורנס" נסחפה במשך חודשים בים ודל יחד עם הקרח בתוכו הייתה לכודה. עם בוא האביב והשינוי במזג האוויר הלך וגבר לחץ הקרח. ב-27 באוקטובר החל גוף האונייה כורע תחת הלחץ, והאונייה נמחצה והלכה עד אשר בבוקר ה-21 בנובמבר 1915 נכנעה לאיתני הקרח וטבעה.

== משלחת לאיתור שרידי ה"אנדיורנס" בשנת 2022 ==
כ-מאה שנים לאחר שהספינה "אנדיורנס" טבעה, יצאה משלחת חוקרים לחפש את שרידיה. במרץ 2022 נמצאו שרידי הספינה במצב שימור טוב בעומק 3,008 מטרים בים ודל.

==הצוות==
צוות ה"אנדיורנס" בהפלגתה היחידה והאחרונה כלל 28 איש, שכולם נחלצו ממנה בשלום בסירות הצלה:

{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="3">
קובץ:Endurance in Antarctica, 1915 Hurley a090007.jpg
קובץ:Shackleton expedition inverse.jpg
קובץ:Shackleton expedition.jpg|לכודה בקרח
קובץ:Frank hurley on Endurance.jpg|הצלם פרנק הרלי מצלם ליד הספינה
קובץ:Endurance sink.jpg
</gallery>
|}

==מקורות==
* אלפרד לנסינג. אנדיורנס. מאנגלית: מרינה גרוסלרנר. תל אביב, ידיעות אחרונות – ספרי חמד, 2013. (הספר נכתב במקורו ב-1959.)
<div class="mw-content-ltr">
* Ann Savours, "Endurance". In: John B. Hattendorf (editor), The Oxford Encyclopedia of Maritime History. Oxford and New York, Oxford University Press, 2007.
* "Endurance – Ships of the Polar Explorers". In: [http://www.coolantarctica.com/Antarctica%20fact%20file/History/antarctic_ships/endurance.htm Cool Antarctica]. 
* . שרטוט של יכטת הקיטור "פולאריס" שהוכן על ידי מספנת פרמנס ונושא את חותמת המספנה; הדף היחיד הוצע למכירה פומבית על ידי כריסטי'ס ב-2001. לדף נלווה הסבר מפורט. בתוך: [http://www.artfact.com/auction-lot/framnaes-mekanisk-vaerksted,-sandefjord-shipbuil-1-c-8d516pz5ir artfact.com] .
* Endurance (Shackleton)", in: [http://www.shipstamps.co.uk/forum/viewtopic.php?f=2&t=8164&start=0 ShipStamps.co.uk]". דברי הסבר על בולים הנושאים את דיוקנה של הספינה "אנדיורנס".
</div>

== ראו גם ==
* מכתש אנדיורנס - מכתש פגיעה במאדים הקרוי על שם האונייה

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Huntford, Ronald. Shackleton. London, Hodder and Stoughton, c. 1985.
</div>
* אלפרד לנסינג. "אנדיורנס". מאנגלית: מרינה גרוסלרנר. תל אביב, ידיעות אחרונות – ספרי חמד, 2013. (הספר נכתב במקורו ב-1959.)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* Jonathan Amos, [https://www.bbc.com/news/science-environment-57725493 Renewed quest to find Shackleton's lost Endurance ship], bbc.com, 5 July 2021
* [https://www.coolantarctica.com/Antarctica%20fact%20file/History/antarctic_ships/endurance.php The Endurance - Ships of the Polar Explorers], coolantarctica.com
* Henry Fountain, [https://www.nytimes.com/2022/02/04/climate/shackleton-endurance-shipwreck-search.html?searchResultPosition=1 "A Search Begins for the Wreck Behind an Epic Tale of Survival"]. New York Times, Feb. 4, 2022
* Henry Fountain, [https://www.nytimes.com/2022/03/09/climate/endurance-wreck-found-shackleton.html?action=click&module=RelatedLinks&pgtype=Article "At the Bottom of an Icy Sea, One of History’s Great Wrecks Is Found"]. New York Times, Feb. 11, 2022.
* Sabrina Imbler, [https://www.nytimes.com/2022/03/11/science/endurance-ship-ernest-shackleton.html "The New Captain of the Endurance Shipwreck Is an Anemone"]. New York Times, March 11, 2022.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים יחידאיות
קטגוריה:יכטות קיטור
קטגוריה:ספינות מחקר גאוגרפי
קטגוריה:המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית
קטגוריה:העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה