OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הינדרשטוק

הינדרשטוק (בגרמנית Hienderstock) (נקרא הונרשטוק (Hühnerstock) במפות הטופוגרפיות של שווייץ) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,307 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.

מאז שנת 2007 ההר הוא חלק מאתר המורשת העולמית יונגפראו-אלטש-ביטשהורן.

==גאוגרפיה==
הר ההינדרשטוק הוא חלק משרשרת ההרים התוחמת מצפון את קרחון לאוטראר וקרחון אונטראר וממוקם בין ההרים אוויגשנייהורן ממערב ובאכלישטוק ממזרח.

מצדו הדרומי שוכן קרחון אונטראר ומצדו הצפוני קרחון גאולי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hikr.org/dir/Hienderstock_2444/ הינדרשטוק באתר Hikr]
==הערות שוליים==

קטגוריה:האלפים הברניים
קטגוריה:יונגפראו-אלטש-ביטשהורן
קטגוריה:ברן (קנטון): הרים
קטגוריה:הרמה הברנית: הרים
הר קירקפטריק

הר קירקפטריק (באנגלית: Mount Kirkpatrick) הוא ההר הגבוה ביותר ברכס המלכה אלכסנדרה בהרים הטראנס-אנטארקטיים שביבשת אנטארקטיקה. גובהו 4,528 מטרים, כחמישה קילומטרים מערבית לו, שוכן הר דיקסון שגובהו 4,120 מטרים.

שמו של ההר ניתן לו על ידי חברי משלחת נמרוד. הם קראו להר על שם אלכסנדר ברייס קירקפטריק (Alexander Bryce Kirkpatrick) איש עסקים מגלאזגו שבסקוטלנד, שתמך כלכלית במשלחתם. 

== תגליות המאובנים בהר ==

קירקפטריק
VMRO-DPMNE

VMRO-DPMNE (ראשי תיבות במקדונית: Внатрешна македонска револуционерна организација – Демократска партија за македонско национално единство או Vnatrešna makedonska revolucionerna organizacija – Demokratska partija za makedonsko nacionalno edinstvo) היא אחת משתי המפלגות הגדולות במקדוניה הצפונית (השנייה היא האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה, הסוציאל-דמוקרטית). המפלגה מגדירה עצמה נוצרית-דמוקרטית אך תוארה כלאומנית. 

עם היווסדה, תמכה המפלגה בחירות מקדונית מיוגוסלביה הסוציאליסטית. המפלגה הובילה קו פרו-אירופאי ופרו-נאט"ו, אולם היא מתנגדת לדרישה (שמובילה יוון) לשינוי השם של המדינה.

אחרי הבחירות הראשונות שנערכו ב-1990, VMRO–DPMNE הייתה למפלגה החזקה ביותר בפרלמנט. אולם מכיוון שלא היו לה את רוב המושבים, היא לא הרכיבה את הממשלה. עובדה זו הכריחה אותה ליצור קואליציה עם מיעוט אלבני, אך היא סירבה לעשות כן. 

המפלגה החרימה את הבחירות השניות שנערכו ב-1994 בטענה על זיופים בסיבוב הראשון. אולם לאחר זכייה בבחירות 1998 הפתיעה בכינון קואליציה עם מפלגה אתנית אלבנית - "המפלגה הדמוקרטית של האלבנים" .

מועמד המפלגה, ג'ורג' איבנוב, נבחר ב-2009 לנשיא מקדוניה הצפונית. באותה השנה ניצחה המפלגה ב-65 רשויות מקומיות (מתוך 84). 

בבחירות שנערכו בשנת 2016, קיבלה המפלגה 38.16% מהקולות ונשארה המפלגה הגדולה ביותר, אך לשם שינוי ולראשונה מאז 2006, נשארה באופוזיציה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: פוליטיקה
פוקה מנוקדת

פוקה מנוקדת או לארגה (שם מדעי: Phoca largha) הוא מין של כלב ים מהסוג פוקה הנפוץ בימים קרים בצפון האוקיינוס השקט ובים ברינג בעיקר באזורי קרח. הוא מצוי לאורך הימים בופור, צ'וקצ'י, ברינג ואוחוצק וגם דרומה יותר עד לים הצהוב וים יפן ולחופי יפן וקוריאה. כלבי הים נפוצים גם באלסקה ומדרימים עד בריסטול ביי, אך שבים צפונה בעונת הרבייה ומתלהקים באזורי הקרח, לעיתים יחד עם קרובות משפחתם פוקות המפרץ. התחממות הקרחונים עלולה לפגוע בהם עקב קשרם לאזורי קרחונים, אך נכון לעכשיו לא נרשם שינוי דרמטי במצבם.

כלב הים קרוי "מנוקד" עקב פרוותו האפורה-כסופה או הלבנה, שעוטה כתמים שחורים לאורך הגוף. ממדיו דומים לממדי פוקת המפרץ.

הם טורפים מיומנים הצוללים לעומק בחיפוש אחר טרף כמו מליח, דגי בקלה ודגי Mallotus villosus כמו גם קריל וסרטנים שונים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:כלבי ים
קטגוריה:האזור הארקטי: יונקים
קטגוריה:אלסקה: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים ימיים ברוסיה
קטגוריה:בעלי חיים ימיים במזרח הרחוק
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
ספרית מעריב

ספריַּת מעריב הייתה הוצאת ספרים עברית במדינת ישראל. 
==היסטוריה==
ההוצאה נוסדה באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 ברחוב קרליבך בתל אביב על ידי עיתונאים בעלי העיתון "מעריב" בראשות עזריאל קרליבך. בשנות פריחתו של העיתון נמנתה "ספרית מעריב" עם הוצאות הספרים הגדולות בישראל. בשנות ה-80 של המאה ה-20 עברה ההוצאה לקבוצת הד ארצי שבבעלות מעריב החזקות.

בדצמבר 2002, במסגרת צעדי התייעלות של "הד ארצי", פוטרו רוב עובדי ספרית מעריב ונחתם חוזה בינה ובין הוצאת כתר ספרים לפיו תספק כתר לספרית מעריב שירותי הפקה, ייצור, לוגיסטיקה ושיווק בעוד ספרית מעריב תמשיך לעסוק בענייני התוכן, בפרסום ויחסי ציבור כמערכת עצמאית וכותריה ימשיכו לשאת את לוגו ספרית מעריב.

החל מ-27 בדצמבר 2012 כתר היא הבעלים של ספרית מעריב, שחדלה להתקיים כישות עצמאית.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעריב
קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:הוצאות ספרים עבריות
ג'ון הנרי

ג'ון ויליאם הנרי השני (באנגלית: John William Henry II; נולד ב-13 בספטמבר 1949) הוא איש עסקים אמריקאי, בעל השליטה בקבוצות הספורט בוסטון רד סוקס וליברפול ובעיתון הבוסטון גלוב. הונו הוערך על ידי מגזין פורבס בכ-1.4 מיליארד דולר נכון לפברואר 2015.

== חייו ==
הנרי נולד בקווינסי שבאילינוי וגדל בחווה חקלאית בקווינסי ובפורסט סיטי שבארקנסו. הוא למד פילוסופיה במספר מכללות אך לא סיים את התואר. כשאביו נפטר ב-1975 קיבל הנרי אחריות על החווה בארקנסו, שעסקה בגידול פולי סויה על פני שטח של כ-1,000 אקר. הוא החל לעסוק במסחר בחוזים עתידיים על סויה, שהניב לו רווח משמעותי. בשנים לאחר מכן העמיק את עיסוקו בתחום המסחר בסחורות עתידיות ופיתח מודל שסייע לו לזהות בהקדם את מגמות השוק. ב-1981 הקים בית השקעות בתחום בקליפורניה שעד מהרה הפך להיות אחד מהמובילים בתחומו בארצות הברית. 

ב-1989 החל להשקיע בתחום עסקי הספורט. יחד עם מספר שותפים הוא הקים את קבוצת הבייסבול ווסט פאלם טרופיק שהשתתפה בליגת ותיקים (שחקנים מעל גיל 35) שנוסדה באותה שנה. הוא מכר את הפעילות לאחר עונה אחת. ב-1991 רכש 1% ממניות קבוצת ניו יורק יאנקיז בעבור מיליון דולר. ב-1999 רכש תמורת 158 מיליון דולר את הבעלות על קבוצת פלורידה מרלינס מה-MLB, ליגת הבייסבול הבכירה. ב-2001 רכש את קבוצת בוסטון רד סוקס ו-80% מרשת השידור NESN תמורת סכום של 695 מיליון דולר. תחת ניהולו בוצע שיפוץ מקיף באצטדיון פנווי פארק ו-NESN הפכה לפרת מזומנים. מבחינה ספורטיבית זכתה הקבוצה להצלחה רבה, ב-2004 לאחר 86 שנות בצורת, זכו הרד סוקס בוורלד סיריס. הם חזרו על הישג זה גם ב-2007, 2013 ו-2018.

בנוסף לבייסבול, רכש הנרי ב-2010 את השליטה בקבוצת הכדורגל האנגלית ליברפול מהפרמייר ליג תמורת 300 מיליון לירות שטרלינג. ב-2007 רכש 50% מקבוצת Roush Racing המתחרה במרוצי המכוניות נאסקאר. 

ב-2013 רכש הנרי מקבוצת הניו יורק טיימס את השליטה בעיתון הבוסטון גלוב תמורת 70 מיליון דולר. 

הנרי נשוי בפעם השלישית ואב לשתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://espn.go.com/mlb/story/_/id/7005442/mlb-how-john-henry-built-sports-empire-espn-magazine The (dis)passion of John Henry], אתר ESPN, 26 בנובמבר 2011
* [http://www.bostonglobe.com/business/2013/08/03/john-henry-soft-spoken-businessman-with-appetite-for-risk/9PzHjwwsSgrQxTbHaNs9qN/story.html John Henry a keen student of risk, reward], באתר הבוסטון גלוב, 3 באוגוסט 2013
* [http://www.forbes.com/profile/john-henry/ פרופיל] באתר פורבס

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:עסקני בייסבול
קטגוריה:עסקני כדורגל
קטגוריה:עסקני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:בעלי קבוצות בייסבול
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורגל באנגליה
קטגוריה:ניו יורק יאנקיז
קטגוריה:בוסטון רד סוקס
קטגוריה:מיאמי מארלינס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
Wandering Stars

עטיפת הספר במהדורת 1998, הוצאת Jewish Lights Publishing
Wandering Stars (בתרגום לעברית: כוכבים נודדים או כוכבים תועים) הוא האוסף או האנתולוגיה הראשונה של סיפורי מדע בדיוני יהודיים, שנכתבו כולם על ידי סופרי מדע בדיוני יהודים, שיצאה לאור בארצות הברית ובשפה האנגלית.

האוסף יצא לאור לראשונה בהוצאת Harper & Row ב-1974 ועורכו היה סופר המדע הבדיוני היהודי האמריקאי ג'ק דאן. בין כותבי הסיפורים לאוסף היו הסופר היהודי אמריקאי - יידישאי זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1978 יצחק בשביס-זינגר והסופר היהודי האמריקאי זוכה פרס פוליצר ברנרד מלמוד. סופר המדע הבדיוני היהודי האמריקאי אייזק אסימוב כתב את ההקדמה לאוסף כמו גם את אחד הסיפורים הכלולים בו.

ב-1981 יצא לאור בהוצאת Doubleday אוסף דומה שני - More Wandering Stars: An Anthology of Jewish Fantasy and Science Fiction, שאף הוא נערך על ידי ג'ק דאן.

== הסיפורים שבאוסף ==
* ההקדמה Why Me?, מאת אייזק אסימוב
* On Venus, Have We Got a Rabbi, מאת ויליאם טן, על חייזרים המבקשים להתגייר.
* The Golem, מאת אברם דוידסון.
* Unto the Fourth Generation (אל הדור הרביעי), מאת אייזק אסימוב, שהופיע לראשונה ב-1959 ועוסק ביהודי אמריקאי הפוגש בסב סבו, ארבעה דורות אחורה, החולם על הגירה לארצות הברית.
* Look, You Think You've Got Troubles, מאת קרול קאר, שהתפרסם לראשונה ב-1969 והיה גם סיפור המדע הבדיוני הראשון של קאר.
* Goslin Day, מאת אברם דוידסון
* The Dybbuk of Mazel Tov IV, מאת רוברט סילברברג
* Trouble with Water, מאת הוראס גולד, שהתפרסם לראשונה ב-1939 ועוסק בצורה הומוריסטית ביהודי בשם גרינברג, אשר גמד מים קילל אותו.
* Gather Blue Roses, מאת פמלה סרג'נט, שהתפרסם לראשונה ב-1972.
* The Jew Bird, מאת ברנרד מלמוד, אשר התפרסם לראשונה ב-1963 ועוסק בעורב בשם שוורץ, הנמלט מעופות אנטישמיים ונתקל ביהודים שונאי עצמם.
* Paradise Last, מאת ג'ורג' אלק אפינגר
* Street of Dreams, Feet of Clay, מאת רוברט שקלי, שהתפרסם לראשונה ב-1968, על עיר אוטומטית חכמה, בה אין פושעים או פשע, אבל רק תושב אנושי אחד, שגם הוא רוצה לעזוב.
* Jachid and Jechidah, מאת יצחק בשביס-זינגר, שיצא לאור לראשונה ב-1964, בקובץ סיפורים שנקרא Short Friday.
* I'm Looking for Kadak, מאת הרלן אליסון, בו המספר הוא חייזר יהודי בעל 11 זרועות, מהכוכב Zsouchmuhn, הדובר יידיש שוטפת ומחפש בחלל משתתף עשירי למניין

== ראו גם ==
*פנטסיה
*עתידנות

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Wandering Stars. An anthology of Jewish Fantasy and Science Fiction, Jack Dann (ed.), Harper and Row Publishers, New York, 1974.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.fsites.com/08b/wan39.htm מאמר ביקורת על הספר], באתר SF Sites
* [https://tingram.wordpress.com/2013/06/03/review-wandering-stars/ עוד מאמר ביקורת על הספר], באתר Word Press
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:סיפורי מדע בדיוני קצרים
אנציקלופדיה של סלובניה

האנציקלופדיה של סלובניה
האנציקלופדיה של סלובניה (בסלובנית: Enciklopedija Slovenije) היא אנציקלופדיה בשפה הסלובנית, שמתמקדת בנושאים הקשורים לסלובניה.

האנציקלופדיה ראתה אור בין השנים 1987–2002 על ידי חברה פרטית ("Mladinska knjiga", ספר לנוער) בשיתוף עם האקדמיה הסלובנית למדעים ואמנויות.

האנציקלופדיה של סלובניה משתרעת על פני 16 כרכים. בתחילת דרכה של האנציקלופדיה, ועל רקע התגברות הרגשות הלאומיים עם הכרזת העצמאות של סלובניה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, הדפיסה ההוצאה לאור 30,000 עותקים מכל כרך, אך לאורך זמן לא הייתה לכך הצדקה כלכלית והכרכים המאוחרים יותר נדפסו במהדורות של 15,000 עותקים בלבד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קצרמר היסטוריה
קטגוריה:סלובניה: תרבות
קטגוריה:אנציקלופדיות
סלובניה
הבוסטון גלוב

הבוסטון גלוב (באנגלית: The Boston Globe) הוא עיתון אמריקאי שבסיסו בעיר בוסטון שבארצות הברית. העיתון יוצא לאור משנת 1872 ומאז 2013 הוא בבעלות איש העסקים ג'ון הנרי. העיתון הוא העשירי בתפוצתו בארצות הברית ונכון ל-2019 מופץ ב-230,756 עותקים.

==היסטוריה==
העיתון נוסד על ידי שישה אנשי עסקים מבוסטון והמהדורה הראשונה שלו יצאה לאור ב-4 במרץ 1872. במקור היה זה יומון שיצא בבקרים, ובשנת 1877 החל להוציא מהדורת יום ראשון, שקלטה את העיתון היריב "בוסטון ויקלי גלוב" בשנת 1892. ב-1878 החלו להוציא מהדורת אחר-הצהריים, בשם "בוסטון איוונינג גלוב", והמשיכה פעולתה עד 1979. ב-1973 הונפקה החברה שהחזיקה בעיתון. ב-1993 נרכשה השליטה בעיתון על ידי קבוצת התקשורת הניו יורק טיימס בסכום של כ-1.1 מיליארד דולר. ב-2013 נמכרה הבעלות לג'ון הנרי תמורת 70 מיליון דולר.

לאורך שנות קיומו ועד 2014 זכו העיתון וכתביו ב-23 פרסי פוליצר. בין הזכיות היו פרס פוליצר ב-2003 על שירות לציבור בזכות כתבות התחקיר על התעללות מינית בילדים על ידי כמרים בכנסייה הקתולית והסתרת המידע על ידי הכנסייה ופרס על סיקור חדשותי של הפיגוע במרתון בוסטון.

לעיתון שני אתרי אינטרנט מרכזיים, מהדורת אינטרנט בכתובת [http://www.bostonglobe.com/ bostonglobe.com], המכילה תכנים בתשלום מהעיתון המודפס, ואתר החדשות הוותיק [http://www.boston.com/ boston.com], שמופנה לקהל רחב.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* [http://www.boston.com/ אתר boston.com]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: עיתונים
קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:בוסטון
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: שירות ציבורי
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
אסתר פרומקין

אסתר פרומקין (רוסית: Фрумкина Мария Яковлевна; נולדה בשם מלכה חיה ליפשיץ; 1880 מינסק - 1941? ליד קרגנדה) הייתה פובליציסטית ופעילה בתנועות פועלים יהודיות וקומוניסטיות, בין היתר בתנועת הבונד.

==ביוגרפיה==
היא נולדה למשפחת סוחרים אמידה ומשכילית. אביה קיבל חינוך תורני וכללי, הוא כתב שירה ופרוזה ביידיש. אמה הייתה נצר למשפחה מפורסמת, משפחת קצנלנבוגן - ראם. עד גיל 11 היא הייתה מקבלת חינוך ביתי, למדה עברית, תנ"ך וספרות עברית. יותר מאוחר למדה בגימנזיה לבנות במינסק ולאחר סיום הגימנזיה למדה במכללה לבנות בסנקט פטרבורג ובאוניברסיטה בברלין. לאחר סיום לימודיה בברלין היא חזרה למינסק והחלה ללמד בבית הספר המקצועי לבנות. במינסק היא השתתפה בחוג סוציאל-דמוקרטי שהיה נתון להשפעתו של אברהם לסין.

אחרי נישואיה לבוריס פרומקין היא הצטרפה לתנועת הבונד, שם עד 1905 בעיקר עסקה בתעמולה. ב-1906 מונתה לעורכת עיתון הבונד בווילנה דער וועקער, והייתה קרוב לוודאי עורכת העיתון היהודיה הראשונה.

בראשית המאה ה-20 כמעט לא היה ביטוי לפוליטיקה בכתיבתן של הנשים היהודיות באימפריה הרוסית, בין הבודדות הייתה אסתר פרומקין. פרומקין הייתה חברת מערכת העיתון פאלקסצייטונג, כמו כן הייתה כתבת העיתון ובין היתר הייתה כתבת העיתון בדומה הרוסית. לדעתה לפתור את בעיותיו של הציבור היהודי באימפריה הרוסית אפשר רק בשינוי המשטר ובהשתלטותם של הפועלים על הייצור ועל השלטון.

ב-1908 היא השתתפה בועידת צ'רנוביץ וייצגה שם יחד עם אנה רוזנטל את תנועת הבונד. פרומקין דיווחה על דיוני הוועידה בעיתון "די נייע צייט".

בין השנים 1910–1914 היא נאסרה מספר פעמים על פעילותה ונאלצה לברוח מרוסיה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היא חזרה לרוסיה, אך נאסרה והוגלתה לאסטרחן. עם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה היא הגיעה למינסק ומונתה לעורכת הראשית של "דער וועקער", הביטאון הראשי של תנועת הבונד. יותר מאוחר הייתה חברת מועצת העיר מינסק ופעלה בעיקר בענייני התרבות והחינוך. יותר מאוחר עברה למוסקבה והייתה חברת מערכת העיתון היידי "דער עמעס".

היא נאסרה ב-1936, נפטרה בגולג של קרגנדה ב-1943.

==חלק מפרסומיה==
* צו דער פראגע וועגן דער יידישער פאלקסשול, וילנה, 1910.
* וואס פאר פאלקסשולן דארפן מיר האבן, מוסקבה, 1917.

==לקריאה נוספת==
* נורית אורחן, יוצאות מארבע אמות - נשים כותבות בעיתונות ביידיש באימפריה הרוסית, מרכז זלמן שזר, 2013.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.epaveldas.lt/vbspi/biSerial.do?biRecordId=34124 גליונות העיתון "דער וועקער" מווילנה, בעריכת אסתר פרומקין, בארכיון הלאומי הליטאי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:סופרות כותבות יידיש
קטגוריה:מינסק: אישים
קטגוריה:ילידות 1880
קטגוריה:נפטרות ב-1943
בואורצ'ו

בואורצ'ו (במונגולית: Боорчи) היה אחד ממצביאיו של ג'ינגיס חאן.

בואורצ'ו וג'ינגיס חאן הכירו עוד בנעוריהם, כשזה עוד היה קרוי טמוג'ין. טמוגין רדף אחרי חבורה שגנבה סוסים של משפחתו, במרדף זה נתקל בבואורצ'ו והאחרון הצטרף למרדף. כשהחלה עלייתו של טמוג'ין הוא מינה את בואורצ'ו לסגנו.

כשג'ינגיס חאן החל בבניית צבאו בואורצ'ו מונה לפקד על יחידה בת עשרת אלפים חיילים.

==לקריאה נוספת==
* מיכאל פראבדין, הכיבוש הגדול, הוצאת מערכות, 2007.
* ג'ק ותרפורד, ג'ינגיס ח'אן, דביר, 2010.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנשי צבא מונגולים
ונדו טוארטו

ונדו טוארטו (בספרדית: Venado Tuerto) היא עיר בפרובינציית סנטה פה בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 322 קילומטרים מסנטה פה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 365 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. בעיר מתגוררים 81,241 תושבים (נכון ל-2010).

==היסטוריה==
ונדו טוארטו נוסדה ב-26 באפריל 1884 על ידי אדוארדו קייסי (Eduardo Casey) לאחר שהוא קנה את השטח עליו נמצאת כיום העיר זמן מה לאחר שגורשו ממנו תושבים ילידים. משמעות השם היא "אייל חד-עין" והמקור שלו לא ברור לחלוטין. היו מספר אנשים בוונדו טוארטו שלא אהבו את השם ובמהלך השנים היו מספר ניסיונות לשנות את השם לשמות אחרים כמו "סיודד קייסי" (Ciudad Casey), אך ניסיונות אלו לא צלחו.

ב-16 בדצמבר 1935 ונדו טוארטו קיבלה מעמד של עיר.

==כלכלה==
כלכלת ונדו טוארטו מסתמכת בעיקר על תעשייה וחקלאות, הכוללת גידול סויה, חיטה, תירס וחמניות.

==תחבורה==
ונדו טוארטו נמצאת על מסלול הכבישים הלאומיים 8, המקשר בין ויז'ה מרסדס בפרובינציית מנדוסה ובין פרובינציית בואנוס איירס, ו-33, המקשר בין רוסאריו ובין העיר באיה בלנקה בפרובינציית בואנוס איירס.

==ספורט==
בשנות התשעים פעלה בליגת העל הארגנטינאית בכדורסל קבוצת הכדורסל אולימפיה דה ונדו טוארטו, שאף זכתה באליפות בעונת 1995/96 ולאחר מכן בליגת הכדורסל הדרום אמריקאית, עד שנכנעה לפנאתינייקוס בגביע הבין-יבשתי בכדורסל. מאז הידרדרה הקבוצה, וכיום היא משחקת בליגה האזורית של פרובינציית סנטה פה.
מבין שורות המועדון יצאו כדורסלני ה-NBA אנדרס נוצ'יוני, קרלוס דלפינו וולטר הרמן.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרובינציית סנטה פה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1884
מה זה מוזה

מה זה מוזה היא תוכנית אולפן המשודרת בטלוויזיה החינוכית בהנחיית ירון לונדון. התוכנית החלה לשדר החל מסוף 2013, בה לונדון וקבוצת ילדים אירחו כל יום אמן מוכר שעוסק בתחומי אמנות שונים. העונה השנייה השתנתה קצת והפכה ל"מה זה מוזה במעבדה" בה לונדון וקבוצת ילדים דיברו על תרבות המדע.

== ראו גם ==
* גלילאו (תוכנית טלוויזיה)
* החפרנים

==קישורים חיצוניים==

* פרקים מלאים של 
* פרקים מלאים של 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות לימודיות-חינוכיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
דן ומוזלי

עיצוב סט 'דן ומוזלי' בתיה סגל ומיכאל פיק
דן ומוזלי היא סדרה קומית לילדים ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 2014–2017 במשך 4 עונות ו-102 פרקים, בכיכובם של חברי "ענן על מקל" - עידן אלתרמן, ירדן בר-כוכבא, טל בלכרוביץ' ודידי שחר.

ב-6 בספטמבר 2016 נודע כי "דן ומוזלי" עלתה לשלב הגמר בתחרות "פרס יפן" אשר התקיימה בסוף אוקטובר של אותה השנה, הסדרה התמודדה מול מועמדות מקנדה, צ'כיה, דנמרק, גרמניה, אקוודור וקוריאה.

במרוצת השנים הסדרה נמכרה למספר מדינות ודובבה אל השפות המדוברות בהן, הסדרה נמכרה בשנת 2014 לקנדה ודובבה לצרפתית<ref></ref>, בשנת 2015 נמכרה לצ'כיה ודובבה לצ'כית, בשנת 2016 נמכרה לדנמרק ודובבה לדנית, בשנת 2017 נמכרה לגרמניה ודובבה לגרמנית, בשנת 2018 נמכרה לאקוודור ודובבה לספרדית ובשנת 2019 נמכרה לקוריאה ודובבה לקוריאנית.

ב-15 במאי 2017 שודר הפרק האחרון של הסדרה ומאוגוסט 2018 הסדרה משודרת בערוץ כאן חינוכית בשידורים חוזרים.
==רקע==
העלילה מספרת על דן-דן (נעם פרנק), ילד שובב, הנוהג לעשות צרות רבות שבעקבותיהן הוריו כועסים עליו. כאשר הוא מתחבא באוהל שבמיטתו הוא מדבר עם מוזלי, בובת המחמד שלו אשר מקשיבה ומנסה לייעץ לו ללא הועיל. בהמשך, מוזלי לוקחת את דן-דן לארץ קונפיטורה (ארץ דמיונית ממנה מגיעה מוזלי, הנורמות החברתיות בה הפוכות לחלוטין מהנורמות בעולמו של דן-דן) שם הקונפיטורים (תושבי המקום) חוגגים ונהנים בדרכים שלהם ובשובבות שלהם. דן-דן נהנה בחברת הקונפיטורים וגם לומד מהם מוסרי השכל הקשורים לפרק. ולבסוף, כשהוא חוזר לחדרו הוא מתפייס עם הוריו.

== עונות ==

==דמויות==
*דן-דן (נעם פרנק) - ילד שובב אשר נוהג להסתבך בצרות.
*מוזלי (ז'יל בן דוד) - בובת המחמד של דן-דן, אף על פי שיש לה קול גברי, תמיד מתייחסים אל הבובה כנקבה.
*אביו של דן-דן (עידן אלתרמן)
*אימו של דן-דן (ירדן בר-כוכבא)
*דוד מיכה (ליאור כלפון)

===הקונפיטורים===
*פרצעל עונה 1, משנה בעונות 4-3-2) (עידן אלתרמן)
*ספינג (ירדן בר-כוכבא)
*מרש (טל בלכרוביץ')
*מלו (דידי שחר)
*קלופס (ליאור כלפון)
*לקריץ (יובל סגל)
*במיה (דקלה הדר)
*האלוף לוף (בן פרי)

== קישורים חיצוניים ==

* "[https://www.kankids.org.il/program/?catId=1325 דן ומוזלי]" באתר כאן חינוכית

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות קומיות ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
שלמה זלמן עמריך

רבי שלמה זלמן עמריך (תע"ד, 1714, וינה - כ"ה בסיוון ה'תקנ"ד, 23 ביוני 1794, פראג) דיין בפראג בתקופת כהונתו של ה"נודע ביהודה", וראש בית הדין בעיר לאחר פטירתו.

==ביוגרפיה==
נולד בווינה לרב מרדכי גומפל עמריך, ולמד בישיבתו של רבי נתנאל וייל (ה"קרבן נתנאל") בפראג.

בשנת תק"י (1750) התמנה כדיין ומורה הוראה בבית הכנסת "מייזל" בפראג, ובשנת תקכ"ב התקבל כדיין בבית הדין העירוני. בשבתו בבית דינו של ה"נודע ביהודה", רבי יחזקאל לנדא, רבה של העיר, נחלק עליו בעניין טקס החליצה. לדעתו אין החולצת מרימה את רגלו של גיסה לפני שליפת הנעל, אלא הרגל מתרוממת כפועל יוצא של פעולת החליצה. צדדי המחלוקת ערוכים בספרי שניהם. לאחר פטירת ה"נודע ביהודה" בשנת תקנ"ג, התמנה הוא לעמוד תחתיו בראש בית הדין המקומי, אך שנה לאחר מכן נפטר והוא בן 80, ונקבר בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב.

הוא היה מעורב בהנהגת הקהילה, וסופר שכאשר נשלח פעם אחת לבקש את סיועה של מריה תרזה לביטול צו כלשהו שפגע בקהילה היהודית, הגביה את קולו באופן החורג מכללי הנימוס. מריה תרזה, שנודעה כקתולית אדוקה (ואף גירשה את יהודי פראג בינואר 1745 ולא איפשרה את שובם עד שאולצה לעשות זאת בידי הסולטן מהמוט הראשון) פנתה אליו בכעס: "מדוע אתה צועק?" עמריך השיב: אין אני מדבר בשם עצמי, קול אחי היהודים כולם זועק מתוך גרוני. סופר כי מריה תרזה נהנתה מתשובתו החדה, והתרצתה לבקשתו.

==כתביו==
חיבר את הספר "שישה זרעוני ערוגה" על שש סוגיות בתלמוד הבבלי. הספר נדפס לראשונה בחייו בפראג תקמ"ט, ובמהדורה נוספת בווייטצען תר"ע בתוספת חיבורו של בנו רבי בנימין וולף עמריך (נפטר בחיי אביו בי"ג בתמוז תקנ"ג), "אמתחת הקטן" על מסכת כריתות, וחיבורו של נכדו רבי נתנאל עמריך "ספיחי מרים".

שם הספר בראשי תיבותיו: שש זרעוני ערוגה, רומז לראשי התיבות של שמו: שלמה זלמן עמריך. מלבד ספרו זה היו ברשותו כתבים רבים, ובהם: חידושים על כמה ממסכתות הש"ס, חידושים על המשניות, חידושי הלכה על ארבעת חלקי שולחן ערוך ודרשות. בתוכניתו היה לקרוא למכלול כתביו בשם "סעודת שלמה". חידושיו מצוטטים רבות כברי-סמכא, בידי גאוני דורו, כמו הנודע ביהודה, רבי עקיבא איגר והחת"ם סופר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
;ספרו
* 	
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פראג: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב
פרחיה של אידה

פרחיה של אידה, איור משנת [[1895]]
פרחיה של אידה (בדנית: Idas blomst) ידוע לעיתים גם כפרחיה של אידה הקטנה. הוא סיפור ילדים שנכתב בידי הסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן.

==תוכן הסיפור==
ילדה קטנה בשם אידה מספרת לידידה שפרחיה נבלו. הידיד מסביר לה שאין זה נכון והם רק עייפים משום שרקדו בלילה בטירת המלך. הוא מספר לאידה המרותקת שבכל לילה כמעט עורכים הפרחים מסיבות ריקודים, ואין איש יודע. אידה מאמינה לסיפור, ולכן מפנה את מיטתה של בובתה ומניחה את הפרחים בתוכה כדי שיוכלו לנוח. את הבובה היא מניחה במגירה עם שאר הצעצועים. 

בלילה היא מתעוררת כאשר היא שומעת נגינת פסנתר מן החדר הסמוך. להפתעתה היא מגלה שם את כל הפרחים רוקדים. וגם הפרחים הנובלים שלה והצעצועים מצטרפים לריקוד. הפרחים הנובלים מודים לבובה על שפינתה את מיטתה עבורם, ומבקשים ממנה להגיד לאידה לקבור אותם למחרת באדמה, כיוון שזהו היום האחרון שנותר להם לחיות. אם יקברו באדמה - הם יפרחו שוב באביב. אידה שומעת כל זאת, ולמחרת תובעת מהבובה להגיד לה מה אמרו הפרחים למסור לה. הבובה לא עונה דבר. אידה מניחה את הפרחים בתוך ארון מתים מאולתר, ובעזרת בני דודיה מנורווגיה קוברת אותם באדמה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סיפורי הנס כריסטיאן אנדרסן
אליעזר פפר

אליעזר ושרה פפר {{תמונה להחלפה}}
אליעזר פָּפֶּר (12 באוקטובר 1861 נהר טוב אוקראינה - 9 ביוני 1926 תל אביב) - מורה לעברית ומנהל בית ספר. מאנשי העלייה השנייה. מורה בבית חינוך בנות בתל אביב. ממייסדי הסתדרות המורים.

== ביוגרפיה ==
צוות מורי בית חינוך בנות. אליעזר פפר יושב בצד שמאל
אליעזר פפר (Paper) נולד ב-1861 במושבה החקלאית היהודית נהר טוב שבפלך חרסון להוריו דוד יהודה וחיה פפר. אליעזר גדל במסגרת החינוך התורני אולם בהמשך הרחיב את תחומי לימודיו החילוניים והשתלם בשפה הרוסית, בספרות הרוסית ובהשכלה כללית. ב-1880 נבחן והוסמך על ידי המדינה כמורה לבית ספר עממי והחל ללמד עברית בבית הספר העברי בעיירה גולאיה פריסטאן שבעיר קרים ובהמשך מונה למנהל אותו בית ספר. ב-1896 מונה למנהל כללי של תלמוד התורה בחרסון. גישתו של אליעזר ללימוד העברית הייתה "ללמד עברית בעברית". 

ב-1880 נישא אליעזר לשרה בת נחום סברדלוב ולזוג נולדו 6 ילדים.

הצלחתו של אליעזר בהוראת השפה העברית בחרסון התפרסמה ברחבי העולם היהודי והוא הוזמן על ידי הועד האודיסאי של חובבי ציון ללמד בבית הספר לבנות שיסד הוועד ביפו. 

ב-1904 עלה אליעזר ארצה יחד עם הוריו, אשתו וילדיו. בהגיעם ארצה הצטרף אליעזר לאגודת אחוזת בית ובנה את בית המשפחה בתל אביב. אליעזר החל ללמד חשבון ומוזיקה בבית הספר וכמורה היה שותף להקמת הסתדרות המורים ועסק רבות בהכנת חומרי לימוד וחוברות הדרכה (בשיתוף אברהם אברונין).

בנוסף לעיסוקו בהוראה נמשכו אליעזר ובני משפחתו לעיסוקים תרבותיים וכבר בשנת עלייתו (1904) שיחק יחד עם ילדיו, שלמה ורבקה, בהצגות הראשונות של חובבי הבמה הדרמטית ביפו. ב-1906 נמנה עם מייסדי אגודת חובבי הבמה העברית, . 

ב-1917 בתקופת מלחמת העולם הראשונה ערכו הטורקים את גירוש תל אביב ואליעזר ובני משפחתו נדדו צפונה. תחילה ישבו בסג'רה, אחר עברו לטבריה שם שהתה המשפחה במשך שנה כשבמהלכה ניהל אליעזר בית הספר עממי לילדי הגולים (בשיתוף עם ישראל יהודה אדלר). בסופו של דבר השתקעה המשפחה בצפת שם שימש אליעזר, במשך שלוש שנים, כמורה וכמנהל בית ספר כשבנוסף עסק גם בפעילות ציבורית-תרבותית. אליעזר ומשפחתו נשארו בצפת עד שנת 1925 ואז חזרו לתל אביב ואליעזר חזר למשרתו בבית הספר לבנות.

ב-1925 היה אליעזר שותף להקמת בית הכנסת הגדול בתל אביב ועסק רבות בתרומה ועזרה לנזקקי העיר. נכונותו לעזור לכל הפונה אליו סיבכה את אליעזר בחובות כספיים והביאה להתאבדותו ב-1926. נקבר בבית הקברות טרומפלדור. שרה פפר נפטרה ב-1958.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www2.tau.ac.il/theatre/view_pritim.asp?id=1863 פפר אליעזר (Paper Elyezer (1861-1926] באתר אוניברסיטת תל אביב
* [http://www.israelalbum.org.il/%D7%99%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%91%D7%99%D7%9D/%D7%90%D7%A8%D7%9B%D7%99%D7%95%D7%9F-%D7%99%D7%93-%D7%91%D7%9F-%D7%A6%D7%91%D7%99/%D7%92%D7%A8%D7%A9%D7%95%D7%9F%20%D7%92%D7%A8%D7%90/P24385 המורה אליעזר פפר ורעייתו שרה] באתר יד בן צבי
* [http://izkor.keh.co.il/uploads/docs/05908b239cd811600dd3fdcf8511b7a6.pdf מרב ירון בר ניב תולדות המשפחה]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1861 
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1926
גטו צ'רנוביץ

גירוש יהודי צ'רנוביץ בסתיו 1941
גטו צ'רנוביץ היה גטו בעיר צ'רנוביץ שהוקם בידי רומניה הפשיסטית באוקטובר 1941. הגטו התחסל עם ביטול ההגבלות על תנועת היהודים בעיר באוקטובר 1943.

לוח זיכרון בכניסה לגטו צ'רנוביץ
== היסטוריה ==
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-50,000 יהודים, למעלה משליש מאוכלוסיית העיר.
השליט הפשיסטי של רומניה, יון אנטונסקו, שאף לטיהור צפון בוקובינה מיהודים ורקם תוכניות לכך עוד לפני פלישת הנאצים לברית המועצות במבצע ברברוסה, ביוני 1941.
הרומנים כבשו את העיר בין ה-5 ל-6 ביולי 1941 וב-11 בחודש הוחל החוק האזרחי הרומני בצפון בוקובינה. ב-30 ביולי נכפתה ענידת הטלאי הצהוב בצו מיוחד מטעם המושל.
בין אוגוסט לספטמבר 1941 הקימו השלטונות הרומנים יודנראט בראשותו של ד"ר זיגיסמונד נויברגר.
בספטמבר 1941 הורה מושל בוקובינה לראש העיר, טראיאן פופוביץ', להגיש תוכנית להקמת גטו בעיר. באותה עת התגוררו בה בין 41,000 ל-46,000 יהודים. בהמשך הגיעו לעיר יהודים נוספים מן הסביבה, ומספרם הגיע לכ-52,000 לפי אומדני הרומנים, או לכ-75,000 לפי אומדני הקהילה היהודית.

בפקודת מושל בוקובינה, הגנרל קורנליו קלוטסקו (Corneliu Calotescu) הוקם הגטו ב-11 באוקטובר 1941.
כל יהודי העיר, כ-50,000 במספר, חויבו לעבור לגטו שמוקם בשולי העיר. הותר להם לקחת עמם כל מה שיכלו לשאת בידיהם והם נדרשו למסור את מפתחות בתיהם לרשויות. עד תחילת 1942 הוחרם רוב רכושם של היהודים ובכלל זה בתים, חנויות, בתי עסק ובתי חרושת. כספם הועבר לבנק הלאומי הרומני.
בעקבות הכניסה לגטו הגיעה הפקודה מהרודן אנטונסקו לגירוש היהודים לטרנסניסטריה.
ראש העיר טראיאן פופוביץ' התנגד לגירושים ודרש להשאיר בגטו את הנכים והקצינים המשוחררים ואת בעלי המקצועות החופשיים – רופאים, מהנדסים ועורכי דין, בסך הכול כ-20,000 יהודים. הוא טען שכלכלת העיר תקרוס בלעדיהם. הוקמה ועדה כדי לקבוע את הקריטריונים לגירוש. במקום כ-200 במקור הותר להם להישאר והונפקו להם רישיונות עבודה מיוחדים.

כבר ב-12 באוקטובר 1941, יצא המשלוח הראשון שכלל כ-6,000 יהודים. ב-17 בחודש יצא המשלוח השני. הגירושים נמשכו עד ה-15 בנובמבר. בחודשים אלה גורשו 28,391 יהודים לטרנסניסטריה.
יושבי הגטו עסקו בעבודות כפייה שונות. לאחר הקמת הגטו נסגרו בית המחסה ובית החולים לחולי נפש, והחולים המשוחררים היו משוטטים ברחובות.

לאחר פיטוריו של פופוביץ' מראשות העיר ביוני 1942, על רקע עזרתו ליהודים, גורשו מהגטו באותו חודש בשלושה משלוחים בין 4,000 ל-5,000 יהודים.
הגירושים הופסקו בזכות פעילותם של מנהיגים יהודים בבוקרשט, בעיקר ד"ר וילהלם פילדרמן והרב הראשי אלכסנדר שפרן.

באוקטובר 1943, נוכח התקדמות הצבא הסובייטי באוקראינה, בוטלו חובת ענידת הטלאי הצהוב והאיסור על התנועה ברחובות. אולם, השלטונות הרומניים אסרו על היהודים לעזוב לרומניה עצמה.
בראשית פברואר 1944 נסוג הצבא הרומני והעיר צ'רנוביץ נותרה בידי הגרמנים. הגסטאפו תכנן את השמדת יהודי העיר, אולם כיבוש העיר בידי הסובייטים בסוף מרץ 1944 מנע זאת. באותה עת נמצאו בה כ-15,000 יהודים.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.museumoffamilyhistory.com/ce/ghetto/czernowitz.htm קורות הגטו] 
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/education/learning_environment/romania/history_bouk.asp השואה ברומניה, בסרביה, בוקובינה וטרנסניסטריה], באתר יד ושם
* [http://czernowitz.ehpes.com/czernowitz6/ghetto/img001.jpeg מפת הגטו]
*
צ'רנוביץ
קטגוריה:שואת יהודי רומניה
קטגוריה:יהדות צ'רנוביץ
נאבדאלסא

נאבדאסלא (המאה ה-2 לפנה"ס) היה אציל נומידי. זמם לרצוח את המלך יוגורתה יחד עם בומילקר, המזימה נחשפה ובומילקר הוצא להורג, אולם גורלו של נאבדאלסא לא ברור.

==ביוגרפיה==
על פי תיאורו של גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, נאבדאלסא היה אציל נומידי עשיר ומכובד. כמו כן מציין סאלוסטיוס שלעיתים היה נאבדאלסא מפקד על הצבא בעצמו ללא המלך.

במהלך מלחמת יוגורתה, אציל בשם בומילקר שהיה ידידו של יוגורתה מילדות, זמם לקשור קשר לרציחת המלך. הוא נתמך בתוכניתו זו בידי הרומאים. בומילקר שכנע את נאבדאלסא להצטרף גם כן לקשר, לא ידוע מה הייתה המזימה המקורית, אולם היא נכשלה בשל חששותיו של נאבדאלסא. בומילקר הזועם שלח איגרת אל נאבדאלסא בה הוא מגנה אותו על פחדנותו וקורא לו לנסות בשנית להתנקש בחיי המלך. נאבדאלסא קרא את האיגרת ונרדם כשהיא לידו. אחד ממשרתיו ראה את האיגרת ומיהר להביא אותה ליוגורתה. נאבדאלסא התעורר והבין במהירות את הנעשה, הוא מיהר אל יוגורתה והתוודה לפניו על הקשר והפציר בו לחוס עליו. כאשר נודע הקשר ליוגורתה, הוציא להורג את בומילקר וקושרים נוספים. אם כי גורלו של נאבדאלסא לא ברור, סאלוסטיוס מציין שהמלך השיב מענה רך לדבריו, אולם מוסיף שלא כן היו הגיגי ליבו. ייתכן שיוגורתה אכן חס על נאבדאלסא, וייתכן שהוציא אותו להורג. על כל פנים הוא לא נזכר יותר. 

==לקריאה נוספת==
* סאלוסטיוס קריספוס, קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים, ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי.

קטגוריה:נומידיה
קטגוריה:ברברים
יז'י פבלובסקי

יז'י ולדיסלב פבלובסקי (בפולנית: Jerzy Władysław Pawłowski; 25 באוקטובר 1932 – 11 בינואר 2005), היה אלוף אולימפי (מקסיקו 1968) ואלוף עולם בסיף (התמחה בחרב) וסוכן כפול פולני.

ב-1967 התאחדות הסיף הבינלאומית הכריזה עליו כעל הסייף הטוב בכל הזמנים.

== ביוגרפיה ==
פבלובסקי נולד בוורשה ולמד משפטים בעיר הולדתו. הוא החל לסייף בגיל מאוחר יחסית, בגיל 16. הוא השתתף ב-6 אולימפיאדות מאולימפיאדת הלסינקי (1952) ועד אולימפיאדת מינכן (1972) וזכה ב-5 מדליות כולל אחת מזהב (מקסיקו 1968) וכן באליפויות עולם משנת 1953 ועד שנת 1971 וזכה ב-18 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, 3 מהן אישיות.

שימש כסוכן כפול, הן עבור הביון הפולני החל משנת 1950, והן עבור סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית החל משנת 1964. ב-24 באפריל 1975 נעצר וב-8 באפריל 1976 נשפט בבית משפט צבאי בוורשה ל-25 שנים בכלא, על ריגול שביצע מאז 1964 עבור נאט"ו ול-10 שנים של שלילת זכויות אזרח, חילוט כל רכושו ומחיקת שמו מכל רשומות הספורט הפולני.

עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1985, שוחרר פבלובסקי בחילופי מרגלים, שנערכו על גשר גליניקה שבברלין, אך הוא בחר להישאר בפולין ובילה את שארית חייו כצייר וכמרפא באמונה בוורשה, שם הוא נפטר.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלופים אולימפיים: סייפים
קטגוריה:סוכנים כפולים
קטגוריה:סייפים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1932
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2005
אוזט

אוזט (ברוסית: ОЗЕТ Общество землеустройства еврейских трудящихся) - חברה ציבורית לקידום מפעל ההסבה אל החקלאות של היהודים העמלים בברית-המועצות – הוקם בדצמבר 1924 כתחליף ל"וועד הציבורי היהודי לעזרת נפגעי הפוגרומים" (ЕКОПО) שפורק. הוא אמור היה לסייע באופן מעשי לקומזט בהשגת מטרותיו.

בשנים 1921-1914, שהיו שנות מלחמת העולם הראשונה, המהפכה הרוסית ומלחמת האזרחים ברוסיה, גורשו כ-500,000 יהודים בכוח ממחוזות החזית ויושבו מחדש במחוזות הרוסים, כרבע מיליון ילדים התייתמו ומספר דומה של יהודים נפצעו, חלו או הפכו לבעלי מום. במטרה לסייע להם הוקם ביוני 1920, "הוועד הציבורי היהודי לעזרת נפגעי הפוגרומים" (ЕКОПО). הוא הורכב מ-16 ארגונים ומפלגות שכל אחד מהם שלח שני נציגים.

כחלק מהתהפוכות שאחרי המהפכה איבדו מאות אלפי יהודים את מקורות הפרנסה שלהם, הוגדרו כבלתי-יצרניים ולפיכך איבדו את זכויות האזרח שלהם (лишенцев).
לצורך פתרון הבעיה הייתה שאיפה להסב אותם לחקלאות ולשם כך הוקמה רשות ממלכתית - הקומזט.

אוזט הוקם בין השאר ביוזמת יורי לארין (מיכאל לוריא) שרצה לכונן תנועה ציבורית לצד רשות ממלכתית (הקומזט), כי ארגון ציבורי יהודי יוכל לפנות לגורמים ציבוריים יהודיים מחוץ לברית המועצות. לוועידה הראשונה של ה'אוזט', שכונסה בנובמבר 1926, באו, נוסף על הצירים המקומיים, גם אורחים רבים מחוץ לארץ שהתעניינו בנושא הסבת היהודים לחקלאות ואף הביעו אהדה לתהליך המיועד. במושב הפתיחה של הוועידה נשא מיכאיל קלינין נאום, שבו הכריז על הצורך הדחוף לקיים את הלאומיות היהודית העצמית על ידי המושבות החקלאיות וריכוז היהודים במקום אחד וקרא להסב מאות אלפים יהודים לאוכלוסייה של איכרים וחקלאים יצרניים.

בדצמבר 1930 התקיימה הוועידה השנייה (והאחרונה) של "אוזט" במטרה להחליט האם לקיים את ההתיישבות היהודית בחצי האי קרים או במה שיהפוך למחוז היהודי האוטונומי (בירוביג'ן). בתור החלטת פשרה, הוחלט לקדם את ההתיישבות בשני האזורים.

בשיא כוחו היו באוזט קרוב לחצי מיליון חברים. במשך שנות פעילותו הסתייע "אוזט" בארגוני ידידים בארצות שונות – "איקור" ו-"אמביג'ן" בארצות-הברית, "פרקאר" בארגנטינה, "הקרן ההתיישבותית היהודית" בדרום-אפריקה, "הוועד המאוחד לשם תמיכה בהתיישבות היהודית בברית-המועצות" באנגליה, "החברה לשם תמיכה בהתיישבות היהודית" בלטביה ו"אגרו ג'וינט" (The American Jewish Joint Agricultural Corporation הידוע בקיצור כ-Agro-Joint) שתמיכתם התמקדה במושבות היהודיות בקרים ובאוקראינה.

הופקו לפחות שני סרטי תעמולה שהוקרנו בארצות הברית ובין יהודי אירופה במטרה לגייס תרומות לאוזט ופעילותו.

ב-1938, כחלק ממסע הטיהורים של סטלין, פורק האוזט.

==לקריאה נוספת==
* יעקב לבבי-בביצקי - אוזט געזערד (חברה לסידור חקלאי של יהודים עמלים בברית המועצות), "העבר" טז (תשכט) עמ' 118-130 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילות יהודית בברית המועצות
קטגוריה:ברית המועצות: ארגונים
התקפה (מפלגה)

התקפה (בבולגרית: Атака) היא מפלגה בולגרית לאומית שנוסדה בשנת 2005 על ידי וולן סידרוב אשר היה באותו זמן מגיש תוכנית הטלוויזיה "התקפה" ב-SKAT TV.

באשר להגדרת מיקום המפלגה בקשת הפוליטית ישנן מחלוקות עד כדי כך, שיש המגדירים אותה שמאל קיצוני ויש המגדירים אותה ימין קיצוני. מנהיגיה טוענים כי אינם ימין או שמאל אלא בולגרים.

המפלגה קוראת להלאמה של נכסים ממשלתיים שהופרטו בעבר ולהשקעות בתחומי החינוך, הבריאות ורווחת החיים. המפלגה נחשבת לאומנית באופן מובהק, יש המגדירים אותה גזענית, אנטישמית, ובפרט, אנטי-מוסלמית ואנטי-טורקית. 

בדומה למפלגות לאומיות רבות באירופה היא מתנגדת לחברות בנאט"ו וכן לבחינת מה שהיא מגדירה "מוסר כפול" ביחס לחברות באיחוד האירופי, כאשר חבריה משתתפים בפעילות אורתודוקסית, עם קשר הדוק לכנסייה הבולגרית האורתודוקסית וכן בכינוסים של אנטי-גלובליזציה.

ב-2013 זכתה ל-7.3% מהקולות וב-23 מתוך 240 מושבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בולגריה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שמתנגדות לאסלאם
קטגוריה:מפלגות אנטי-גלובליסטיות
קטגוריה:מפלגות ימין רדיקלי
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2005
מכתשים מפעלים כימיים

מכתשים מפעלים כימיים הייתה חברה לייצור מוצרים כימיים לחקלאות שאוחדה עם "אגן" ליצירת "מכתשים-אגן", היום "אדמה פתרונות לחקלאות".

==היסטוריה==
בשנת 1944 הקימו צבי צור ומיכאל (מיכה) פיקרסקי את קואופרטיב אגן, במטרה לפתח מוצרים כימיים עבור ענף החקלאות המתפתח. מאוחר יותר הצטרפו אליהם ישראל תמיר ואליהו תאומים. בשנת 1952 עזב צבי צור את אגן והתמקם בבאר שבע, שם הקים במימון חברת ניר שיתופי של ההסתדרות את מכתשים מפעלים כימיים, יצרנית ומפיצה של קוטלי חרקים ופטריות. המפעל הוקם בידי סולל בונה, נחנך במרץ 1954 והחל בייצור די-די-טי ותכשירי איבוק אחרים. בראשיתו העסיק המפעל כ-120 עובדים ובשנת 1957 היו כ-200 עובדים והוא פעל בשלוש משמרות. בשנת 1968 הגיע מספר העובדים לכ-350. בשנת 1970 קיבל המפעל את פרס יוספטל.

משרדי החברה התמקמו בשדרות רוטשילד בתל אביב והפצת המוצרים נעשתה בידי המשביר המרכזי. כתוצר לוואי של הייצור נוצר גם כלור נוזלי ששווק בידי החברה. החברה פעלה לתת מענה מהיר למזיקים שהתגלו בשדות בישראל.

בראשית שנות ה-60 החלה החברה בייצור דונג לציפוי תפוזים ושרפי פוליאסטר.

בשנת 1970, עם כניסת כור כשותפה באגן אוחדו מערכות הייצוא והפיתוח של מכתשים ואגן וחולקו ביניהם תחומי הייצור. אגן התמקד בקוטלי עשבים ומווסתי צמחים ומכתשים בקוטלי חרקים ופטריות. באמצע שנות ה-70 החלה מכתשים לייצר צורכי צילום.

בשנת 1975 הוחל בהקמת מפעל מכתשים דרום ברמת חובב. בשנת 1975 השקיע הבנק העולמי במכתשים, אולם חיסל את ההשקעה בשנת 1978 ומכר את חלקו בחברה חזרה לכור. באותה תקופה גם הוחל בהקמת שני מפעלים בברזיל ובדרום אפריקה.

ב־1997 שתי החברות מכתשים ואגן התמזגו למכתשים אגן תעשיות בע"מ, שלימים הוסב שמו לאדמה פתרונות לחקלאות.

==אירועי בטיחות במפעל==
ביוני 1960 אירע פיצוץ במפעל שגרם לנזק כבד. פיצוץ נוסף אירע בתחילת 1968. באוקטובר 1968 התלקחה דליקה גדולה במפעל. בשנת 1973 אירעה דליקה קטנה במפעל. במרץ 1976 נהרגו ארבעה פועלים במפעל מכתשים בהרעלת גז.

קרבת המפעל לשכונות מגורים בבאר שבע הביאה מדי פעם לאירועים של ריחות רעים בעיר.

==קישורים חיצוניים==
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשייה כימית בישראל
קטגוריה:באר שבע: חברות
קטגוריה:כור תעשיות
קטגוריה:נאות חובב: חברות ומפעלים
הסחבה הטובה

הסחבה הטובה (בגרמנית: Der gute Lappen) היא מעשייה אנטישמית שנספחה אל מעשיות האחים גרים, ולא הופיעה בחלק מהמהדורות. סיפור מספר 4 מתוך נספח מספר 17.

==תוכן הסיפור==
לשתי אחיות תופרות לא היה דבר מלבד סחבה ישנה שכל מה שעטפו אותו בה הפך לזהב. כאשר היה חסר להן כסף השתמשו בסחבה כדי להתפרנס. אחת האחיות הייתה חכמה, והשנייה טיפשה. יום אחד, כאשר הלכה החכמה להתפלל בכנסייה, הגיע יהודי והציע לטיפשה להחליף את הסחבה הישנה בחדשה. הטיפשה הסכימה, "זה בדיוק מה שהיהודון רצה". כאשר חזרה האחות הביתה נדהמה לגלות שהסחבה נעלמה. הסיפור מסתיים באופן מוזר במילים: "אחר כך יהיו היהודי לכלב והאחיות לתרנגולות, אבל לבסוף יהיו התרנגולות לבני אדם וילקו את הכלב למוות."

==ראו גם==
*היהודי בקוצים
*העסקה הטובה
*השמש תוציא הכל לאור היום

==קישורים חיצוניים==
* [https://de.wikisource.org/wiki/Der_gute_Lappen הסחבה הטובה] (Der gute Lappen) באתר ויקיטקסט בגרמנית

קטגוריה:מעשיות האחים גרים
קטגוריה:אנטישמיות בתרבות
יעקב גורדין (פילוסוף)

יעקב גורדין (1896, דינבורג – 1947, ליסבון) היה פילוסוף ומורה יהודי ממוצא לטבי-פולני שפעל בגרמניה וצרפת בתקופה שבין שתי מלחמות העולם ולאחר השואה. שימש כמורם של אנדרה נהר, עמנואל לוינס והרב יהודה ליאון אשכנזי (מניטו), הוגי האסכולה הפריזאית במחשבת ישראל. תלמידים אלו חוללו את תנועת ההתחדשות של יהודי צרפת לאחר מלחמת העולם השנייה.

==קורות חיים==
יעקב גורדין נולד בעיר דווינסק (דינבורג, דאגובפילס - לטביה) בשנת 1896 וגדל בבית משכילי. בגיל 15 קיבל תעודת בגרות. בגיל 19 סיים תואר ראשון במחלקה לתרבויות שמיות בפקולטה ללשונות המזרח באוניברסיטת פטרוגרד (סנקט פטרבורג, לנינגרד). בגיל 24 זכה לתואר מוסמך מהמחלקה לפילוסופיה באוניברסיטה זו. במקביל ללימודיו האוניברסיטאיים הצטרף לקבוצתו של הברון גינזבורג וב"קורסים הגבוהים ללימודי המזרח" שנוסדו על ידו, שם למד את מחשבת ימי הביניים ביהדות ובתוכם קבלה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה היגר מרוסיה לגרמניה והצטרף לאסכולה הניאו קאנטיאנית באוניברסיטת מרבורג, והתקבל כשותף בקרן הרמן כהן. במקביל כתב ערכים באנציקלופדיה יודאיקה של יעקב קלצקין. ב-1929 פרסם את הספר "חקירות על תורת השיפוט האינסופי" בו עימת בין הגל להרמן כהן.

ב-1933 היגר גורדין לצרפת ולימד בבית המדרש לרבנים של צרפת. במהלך המלחמה הסתתר מכיוון שהיה מהגר ממזרח אירופה, אך פעל במסגרת תנועת ההתנגדות הצרפתית, באמצעות תנועת הצופים היהודיים בצרפת, בשביל לסייע ליהודים נוספים במעמדו.

עם תום המלחמה עמד בראש קבוצת המורים והמדריכים הבוגרים שהקימה את בית הספר לקאדרים באורסי, שם פגש ברינה נהר (אשתו של אנדרה נהר), ברב יהודה ליאון אשכנזי ודחק בו לעסוק בלימוד מדרש ותנ"ך. באותה תקופה פגש את עמנואל לוינס ויצר את הקשר הראשוני בינו לבין מר שושני.

ב-1947 נפטר בליסבון ממחלה קשה.

== ספריו ==

* Untersuchungen zur Theoire des unendlichen Urteils (חקירות על תורת השיפוט האינסופי), ברלין 1929.

== לקריאה נוספת ==
* עמנואל לוינס, חירות קשה - מסות על היהדות, רסלינג 2007, עמוד 237 - "יעקב גורדין"

==קישורים חיצוניים==
* אמי בוגנים, [https://archive.today/20150527113832/http://jafi.org/JewishAgency/Hebrew/Education/R_D/Paris_School אסכולת פריס של מחשבת היהדות], אתר הסוכנות היהודית, 2005
* 

קטגוריה:פילוסופים יהודים רוסים
קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים היהודים בצרפת
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1896
קטגוריה:נפטרים ב-1947
לסבית קטלנית

לסבית קטלנית הוא פסטיבל קולנוע לסבי ישראלי עצמאי המתקיים מדי שנה החל משנת 2008.

==היסטוריה==
=== רקע ===
את הפסטיבל יזמו הפעילות הגאות ענת ניר ודנה זיו, המארגנות אותו יחד עם מבקרת הקולנוע והפעילה הפמיניסטית ליאור אלפנט, המתפקדת כמנהלת האמנותית של הפסטיבל. לפני הקמת הפסטיבל אורגנו מספר ערבי קולנוע לסבי עצמאיים בהם הוקרנו סרטים שנוצרו על ידי חברות של המארגנות. בעקבות הביקוש הנרחב וההצלחה הגדולה שנחלו אותם ערבים, החליטו מארגנותיו להפיק את הפסטיבל.

=== פעילות ===
פסטיבל לסבית קטלנית הציב לעצמו למטרה לקדם את היצירה הלסבית הנשית על גווניה, ומקרין סרטים קצרים וארוכים במגוון רחב של ז'אנרים, ובמקביל מקיים תערוכת אמנות נשית של יוצרות ואוצרות מתחלפות. למרות זאת, כבר הוצגו בפסטיבל סרטים של נשים סטרייטיות ואף של גבר אחד, אך מרבית הסרטים המוצגים בפסטיבל נוצרו בידי נשים לסביות וביסקסואליות.

בכל שנה נבחרים נושא וכותרת חדשים לפסטיבל המשקפים את אופי הסרטים והיצירות המוצגים בו ומופק סרט לסבי קצר בן דקה עד שתי דקות המשמש כפרומו לפסטיבל. הפסטיבל מתקיים במקומות שונים בישראל, בהם קולנוע רב חן, סינמטק ירושלים, בר האוזן השלישית ועוד.

בשנת 2009 השיקה האוזן השלישית מקבץ DVD תחת הכותרת "לסבית קטלנית 3" המרכז שבעה סרטים לסביים קצרים שהוקרנו בפסטיבל. בשנת 2013 הציע הפסטיבל בשיתוף עם קרן רבינוביץ מענק בסך 6,500 ש"ח לתסריט או סרט לסבי בתהליך עבודה. את הבקשות למענק בחנה ועדת לקטורים שהורכבה מנשים בלבד.

==ראו גם==
* הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה
* הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות
* ערכים על סרטי להט"ב ישראליים

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסטיבלי קולנוע ישראליים
קטגוריה:להט"ב בישראל
קטגוריה:פסטיבלי קולנוע להט"בים
קטגוריה:פסטיבלים לסרטי נשים
קטגוריה:לסביות בישראל
לי (נהר באנגליה)

אזור שפך הלי לתמזה, ברקע ה[[דוקלנדס]]
מראה בפארק עמק לי
נהר לי (באנגלית: Lea או Lee) הוא נהר באנגליה, הזורם מאזור לוטון דרום-מזרחה, דרך הרטפורד, אנפילד, טוטנהאם, סטרטפורד ומזרח לונדון ונשפך אל התמזה. הנהר מהווה גבול טבעי בין אסקס למידלסקס ולהרטפורדשייר. אזור השפך נקרא בו קריק (Bow Creek) ומהווה את הגבול בין הרבעים טאואר האמלטס ממערבו וניוהאם ממזרח לו. לאחר שנים רבות של הזנחה, שוקם עמק הנהר בין 2005 ל-2012 (לרגל אולימפיאדת לונדון) והוא מהווה פארק עירוני גדול לשתי גדות הנהר (באורך 42 ק"מ) בשם "פארק עמק לי" (Lee Valley Park).

== אטימולוגיה של השם ==
לפי Oxford Dictionary of London Place Names, השם לי נזכר בשפה האנגלו סקסונית במאה ה-9, למרות שסביר כי הוא עתיק יותר, כנראה מן השורש הקלטי lug שמשמעו בהיר. השם נכתב Lig(e)an (במקור מ-880) או Lygan (במקור מ-895). בימי הביניים נכתב Luye או Leye. הכתיב Lea מקובל מערבית (במעלה הנהר) להרטפורד ואילו הכתיב Lee מאפיין את חלקו התחתון של הנהר.

== היסטוריה ==
במאה ה-9 מוזכר הנהר כחלק מהגבול בין האנגלים לדנים. מלך אנגליה אלפרד הגדול חסם ב-896 את שפך הנהר לתמזה, כלא את הצי הדני בנהר לי והכניע על ידי כך את הדנים. ב-1110 ציוותה מתילדה, רעיית הנרי הראשון, מלך אנגליה על בניית גשר בעל שלוש קשתות על הנהר שיקל עליה את הגישה למנזר בארקינג. בצד הנהר הוקמו בימי הביניים טחנות מים בבעלות הכנסייה.

ב-1577 הוקם תא השיט (lock) הראשון בנהר, דבר שאיפשר מעבר כלי שיט גדולים במעלה הזרם והפך אותו לנתיב מים. ב-1613 החלה בעמק הלי יצירת New River, מערכת תעלות ונתיבי מים מלאכותיים על מנת להוביל מים צלולים ללונדון ישירות מהרדפורד, תוך מעקף האזורים המזוהמים במורד הלי. דלדול הזרימה במורד הלי תוקן על ידי מערכת תעלות ותאי שיט, הנקראת Lee Navigation, שהוקמה בין השנים (1765-1770), פרי תכנונו של המהנדס האזרחי ג'ון סמיטון (John Smeaton). סעיף של המערכת מחבר את הלי לתעלת ריג'נטס. במהלך המהפכה התעשייתית שימשו מי הלי לאספקת מים למרכזי התעשייה השונים שקמו סביבו, ואלה הזרימו אליו את שפכיהם.

במהלך המאה ה-20 התדלדלה תנועת כלי השיט, הזרימה (מיוחד במורד הנהר) הואטה מאוד ובעמק סביבו התפתחו ביצות וחלקו כוסה (כך למשל ביצות האקני, שהפכו למגרש כדורגל). עוד ב-1944 העלה מתכנן הערים פטריק אברקרומבי (Patrick Abercrombie) רעיונות לשיקום האזור ופיתוחו כפארק לרווחת התושבים, אך לא נעשה דבר. ב-1961 החל פרויקט שיקום מוגבל באזור האקני וב-1967 הוקמה רשות לפיתוח העמק. הפרויקט התרחב והואץ לקראת אולימפיאדת לונדון ב-2012, אז נחנך כפארק עירוני גדול, הכולל מתקני ספורט, מסלולי רכיבה על אופניים, מגרשי גולף, טניס, הוקי שדה ועוד.

שיר על שם הנהר מופיעה באלבומה השלישי של אדל, 25, שיצא ב-20 בנובמבר 2015.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://river-lea.co.uk/ אתר המוקדש ל"נהר השני של לונדון"]
* [http://www.enfield.gov.uk/downloads/file/2491/river_lee_and_stort היסטוריה קצרה], להורדה באתר אנפילד
* [https://canalrivertrust.org.uk/canals-and-rivers/river-lee על נתיב השיט] באתר תעלות ונהרות בריטניה
* [http://www.canalmuseum.org.uk/history/lee.htm על נתיב השיט] באתר מוזיאון תעלות בריטניה
* [http://www.leevalleypark.org.uk אתר פארק עמק הלי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:לונדון: נהרות ונחלים
קטגוריה:אנגליה: נהרות
אבימי בן רחבה

אבימי בן רחבה (נכתב גם: אבימי בר רחבא) היה אמורא בן הדור הרביעי, תלמידו של רבה, ובנם של רחבה דפומבדיתא וחומא, נינתו של רב יהודה.

הוא ואחיו עיפא מכונים בתלמוד בשם "חריפי דפומבדיתא".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת רב יהודה
קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רבה
מפלגת המולדת (אסטוניה)

Isamaa (באסטונית: "מולדת") היא מפלגה שמרנית באסטוניה. היא הוקמה בשנת 2006 על ידי איחוד בין שתי מפלגות קיימות, "Pro Patria Union" ו-"Res Publica Party".

Res Publica הוקמה בשנת 1989 כמועדון לחובבים פוליטיים צעירים. Res Publica כמפלגה נוסדה בשנת 2001 וקיבלה את התוצאה הטובה ביותר השנייה ברחבי הארץ בבחירות המקומיות 2002. בבחירות לפרלמנט ב-2003 זכתה המפלגה ב-28 מנדטים והפכה לסיעה הגדולה ביותר. בין השנים 2003–2005 הייתה רס פובליקה הכוח המוביל בממשלת הקואליציה של אסטוניה. טאווי וסקמגה נבחר ליו"ר Res Publica בשנת 2005.

הקווים האידאולוגיים שלה כוללים מצע נוצרי-דמוקרטי, לאומיות אסטונית, ושמרנות. היא נחשבת מפלגת מרכז-ימין.

ביולי 2018 החליפה המפלגת את שמה מ-Isamaa ja Res Publica Liit, או בקיצור IRL, לשמה הנוכחי "Isamaa".

נכון לתוצאות הבחירות לפרלמנט ב-2019, מחזיקה המפלגה ב-12 מושבים בפרלמנט של אסטוניה ובמושב אחד בפרלמנט האירופי.

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסטוניה: מפלגות
קטגוריה:אסטוניה: מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות נוצריות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2006
מפלגת הפינים

מפלגת הפינים או הפינים האמתיים (בפינית: Perussuomalaiset, באנגלית: The Finns Party או True Finns) היא מפלגה פינית שנוסדה בשנת 1995 לאחר פירוק מפלגת "Finnish Rural Party". היא מוגדרת כמפלגת ימין קיצוני<ref></ref>, ימין<ref></ref> או ימין פופוליסטי.

טימו סויני היה למנהיג המפלגה משנת 1997. סויני ניסה פעמיים לרוץ לנשיאות פינלנד: בפעם הראשונה היה במקום החמישי אחרי שהשיג 3.435 ובפעם השנייה הגיע למקום הרביעי אחרי שהשיג 9.4% מהקולות.

עקרונות המפלגה משלבים עקרונות של מרכז-שמאל כלכלי, עם עקרונות שמרניים בנושא החברתי והמדיני. המפלגה תומכת ב: אירוסקפטיות, לאומיות פינית ורעיון מדינת הרווחה.

== הישגים במערכות הבחירות ==
בבחירות הראשונות שבהן התמודדה המפלגה שהתרחשו בשנת 1999 קיבלה המפלגה אחוז אחד מהקולות. בבחירות 2003 קיבלה המפלגה 1.6% מהקולות ובבחירות 2007 קיבלה 4.7% מהקולות.

מפלגת הפינים זכתה ל-19.1% מהקולות בבחירות של 2011 ובכך הייתה לשלישית בגודלה בפינלנד. כיום המפלגה מחזיקה כ-37 מושבים בפרלמנט (מתוך 200 מושבים), שני מושבים בפרלמנט האירופי (מתוך 13 שמוקצים למדינה כולה), ו-1,195 מושבים במועצות המוניציפליות (מתוך 9,674 מושבים בסך הכל). כיום המפלגה היא מפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר בפרלמנט הפיני. בבחירות שלאחריהן, שנערכו באפריל 2015, השיגו מושב אחד פחות אך היו למפלגה השנייה בגודלה.

בחודש יוני 2014 המפלגה הצטרפה לקבוצת המפלגות השמרניות בפרלמנט האירופי, בהן חברות מפלגות שמרניות מכל אירופה.

המפלגה הייתה באופוזיציה ב-20 השנים הראשונות לקיומה. בשנת 2015, היא הצטרפה לממשלת הקואליציה שהוקמה על ידי ראש הממשלה יוהה סיפילה. לאחר פיצול ב-2017, למעלה ממחצית מחברי הפרלמנט של המפלגה עזבו את הסיעה ולאחר מכן גורשו מהמפלגה. קבוצת הפורשים הזו, הרפורמה הכחולה, המשיכה לתמוך בקואליציה, בעוד מפלגת הפינים עברה לאופוזיציה. המפלגה, לאחר שצומצמה ל-17 מושבים לאחר הפיצול, הגדילה את ייצוגה ל-39 מושבים בבחירות לפרלמנט בפינלנד ב-2019, בעוד שהרפורמה הכחולה לא הצליחה לזכות באף מושב. במהלך הבחירות לפרלמנט בפינלנד בשנת 2023 סיימה מפלגת הפינים במקום השני ורשמה את התוצאה הגבוהה ביותר שלה מאז הקמת המפלגה. היא הצטרפה לממשלה בראשות פטרי אורפו.

=== תוצאות בבחירות הפרלמנטריות ===
{| class=wikitable style="text-align: right;"
|-
! בחירות
! קולות
! %
! מושבים
! +/–
! מיקום
|-
! 1999
| 26,440
| 0.99
| 1/200
|
| 9
|-
! 2003
| 43,816
| 1.57
| 3/200
| + 2
| 8
|-
! 2007
| 112,256
| 4.05
| 5/200
| + 2
| 8
|-
! 2011
| 560,075
| 19.05
| 39/200
| + 34
| 3
|-
! 2015
| 524,054
| 17.65
| 38/200
| - 1
| 2
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פינלנד: מפלגות
קטגוריה:פינלנד: מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות שמתנגדות לאסלאם
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1995