משה אביגדור עמיאל

הרב משה אביגדור עמיאל מברך בסיום המחזור הראשון של בית הספר העברי לטיסה, לוד, 1939
הרב משה אביגדור עמיאל (י"ב בניסן תרמ"ב, 1 באפריל 1882 – י"ג בניסן תש"ה, 27 במרץ 1945) היה רב והוגה דעות, מראשי תנועת המזרחי והציונות הדתית. כיהן כרב קהילת שומרי הדת באנטוורפן, ולאחר מכן רבה הראשי של תל אביב.

==חייו==
נולד בעיירה פורוזוב שבפלך גרודנה, רוסיה, כבנם הבכור של הרב יעקב-יוסף ורבקה. עד גיל 13 למד במסלולים המקובלים בעיירה ("חדר" ותלמוד תורה) ואצל אביו. בגיל 13 עבר ללמוד בישיבת טלז אצל הרב אליעזר גורדון, הרב שמעון יהודה הכהן שקופ והרב יוסף יהודה לייב בלוך; עם הגעתו שובץ בכיתה גבוהה מגילו, בגלל כישרונו. לאחר שלוש שנים עבר ללמוד בישיבת בריסק אצל הרב חיים הלוי סולובייצ'יק, ולאחר שנה ל"קיבוץ" בווילנה אצל הרב חיים עוזר גרודזנסקי, שם למד שלוש וחצי שנים. שם, כשהיה בן 18, נסמך לרבנות על ידי הרב שלמה הכהן מווילנה, הרבנים מדווינסק מאיר שמחה הכהן (ה"אור שמח") והרב יוסף רוזין ("הרוגאצ'ובי"). בשנת תרס"ג, בגיל 21, נישא למאשה ביילה בתו של משה לוי ניוויאזקי מביאליסטוק.

בגיל 23, לאחר פטירת הרב פנחס רוזובסקי, מונה לרב בעיירה שווינציאן, והקים שם ישיבה שמנתה כמאה תלמידים. שמונה שנים אחר כך מונה לרב גרייבו (בגבול רוסיה–גרמניה), שם כיהן בתקופת מלחמת העולם הראשונה.

לאחר דבריו בוועידה העולמית של המזרחי בתר"פ זומן לכהן כרב קהילת שומרי הדת באנטוורפן -בלגיה, תפקיד שבו כיהן בין השנים תר"פ–תרצ"ו (1920–1936). באנטוורפן הקים בית ספר דתי לאומי בשם 'תחכמוני', בית ספר לבנות, תלמוד תורה, ישיבה ועוד. על פעילותו הענפה ניתן ללמוד אף ממכתב שקיבל מהרב ישראל מאיר הכהן (החפץ חיים) בחודש אדר תרפ"ד.

בשנת תרצ"ג ביקר בארץ ישראל, ובין השאר נפגש עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק. לאחר פטירת הרב שלמה הכהן אהרונסון (אדר, תרצ"ה), רבה הראשי של תל אביב, הציע הרב יהודה ליב מימון שהרב עמיאל יקבל על עצמו את המשרה. ואכן בכ"א בטבת תרצ"ו (1936), לאחר שנבחר בהצבעה שבה גבר על הרבנים יצחק אייזיק הלוי הרצוג ויוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, הגיע לכהן כרבה הראשי של תל אביב. בתל אביב הקים את ישיבת היישוב החדש הנקראת גם "ישיבת הרב עמיאל", את "רשת החינוך התלמודי", שהתמקדה בצורך בבעלי-בתים (ולא רק תלמידי חכמים), מפעל תורני בשם "כינוס סופרים" ומוסד "עזרת תורה" לתמיכה בתלמידי חכמים עולים.

באביב תש"ג (1943) פרסם בעיתון הצופה מאמר ביקורת כללי כנגד רבנים הקוראים לפרישה מכנסת ישראל. בתגובה התפרצו חסידי גור לדרשה אותה העביר בשבת בבית כנסת, והפריעו את מהלכה בקריאות בוז, לאחר שהבינו כי דברי הביקורת מכוונים כלפי האדמו"ר מגור, רבי אברהם מרדכי אלתר. הרב עמיאל עצמו הכחיש כי כיוון בדבריו אל האדמו"ר מגור.

לאחר שעמד שלש שעות ולימד שיעור בישיבה בירושלים- צנח על כורסא. רופאו, ד"ר ישעיהו וולפסברג-אביעד, קבע שהוא חווה התקף לב. הוא נפטר בי"ג בניסן תש"ה, 27 במרץ 1945

== הנצחה ==
נקראו על שמו רחובות בתל אביב, בבני ברק, ובירושלים (בשכונת קריית משה).
על שמו נקראת ישיבת "היישוב החדש" בתל אביב.
על שמו נקרא כפר הנוער נוה עמיאל במושב שדה יעקב בעמק יזרעאל.

ב-1987 הוטבע בול דואר ישראלי עם דיוקנו

==יצירתו==
===יצירתו ההלכתית===
הרב עמיאל התאפיין במקוריות מחשבתית ובשקידה; כך שיחד עם פעילותו הציבורית והרבנית הענפה הוא השקיע ביצירה ההלכתית. בשנת תרפ"ב יצא לאור ספרו הראשון דרכי משה - דרך הקודש (חלק ראשון, אנטוורפן), העוסק בדיני קודשים; ובהמשך יצא לספר אף חלק שני (תרפ"ג) ושלישי (תרפ"ט). בהמשך הוציא את הספר דרכי משה - דרכי הקנינים חלק ראשון (אנטוורפן, תרפ"ח) וחלק שני (בילוגוריי, תרצ"א); העוסק בענייני ממונות ואישות. יצירתו המרכזית נקראת המידות לחקר ההלכה, חלק ראשון (ירושלים, תרצ"ט), חלק שני (תל אביב, תש"ב) וחלק שלישי (תל אביב, תש"ה); אשר שואף לקביעת הכללים ההגיוניים העומדים ביסוד המחשבה התלמודית.

===יצירתו ההגותית===
מלבד העיסוק המתמיד בספרות התלמודית ובפסיקה ההלכתית, הרב עמיאל עסק רבות בענייני הגות; כגון דת ומודרניות, אמונות ודעות ועניינים אקטואליים. יצירתו זו מתבטאת בספרו דרשות אל עמי, חלק ראשון (אנטוורפן, תרצ"ג) וחלק שני (ירושלים, תרצ"ו). בספריו עסק רבות בעניינים אקטואליים, כגון מאורעות תרפ"ט. את התעסקותו בהגות ומחשבה ניתן לראות בספרו לנבוכי התקופה, העוסק ב-'פרקי הסתכלות במהות היהדות' (ירושלים, תש"ג).

===מאמריו===
יצירתו ההגותית התבטאה גם בפרסום מאמרים פובליצסטיים שונים; את מאמריו פרסם בעיקר בעיתון 'המזרחי'. ביניהם ניתן למנות את: 'במי אשם' (גיליון 8) הקורא לאיחוד הרשימות היהודיות; 'הקלריקליות שלנו' (גיליון 14) הטוען שהיסוד הדתי בתנועה הציונית אינו תלוי ברוב מספרי; 'תחיית התורה' (גיליון 22–23) המיצר על העלמות הרגש הדתי; 'הציונות והיהדות' (גיליון 29) על היחס בין התנועה ליהדות ועוד.

זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית לשנים תש"א-תש"ג.

==משנתו==
===משנתו ההלכתית===
נקודת יסוד בתפיסתו ההלכתית מושתתת על הלימוד המקובל והקלאסי, אך יחד איתו הרב עמיאל שילב בין אגדה להלכה. כמו כן בתפיסתו קיימת נטייה מהותית לעסוק בסברה ובהגיון של הדיון ההלכתי; גישה שהתבטאה בצורה מלאה בספרו 'מידות לחקר ההלכה'.

===משנתו ההגותית===
הרב עמיאל הדגיש את העיקר של רס"ג "אין ישראל אומה אלא בתורתה", וראה בתפיסה המחשיבה את היהדות לדת (religion) - זיוף וחיקוי של הפרוטסטנטיות, ולפיכך התנגד לסיסמת המשכילים "היה אדם בצאתך ויהודי באהלך", שמתוך "היה אדם בצאתך" ביטלו את "יהודי באהלך", כאילו זה סרח עודף, ונעשו מתבוללים, בעוד לפי היהדות המקורית אדם ויהודי היינו הך. כן התנגד לציונות החילונית, שלדבריו מטרתה ליצור אומה ישראלית ככל הגויים שתהיה בכלל אומות הגויים, בניגוד לתפיסת חז"ל עולם הגויים לחוד ועולם ישראל לחוד, ולדברי התורה: "כי עם קדוש אתה לה' א-להיך ובך בחר להיות לו לעם סגולה מכל העמים"<ref>דברים יד, ב</ref>, להתרומם לגובה מוסרי מקסימלי ובכך לרומם גם את כל העמים.<ref>לנבוכי התקופה, פרקים נח, סג, סח, עב</ref>

הרב עמיאל התנגד לגישת הרפורמים, והתעמת איתם במובנים רבים (כגון ההקדמה לספרו דרכי משה 'דרכה של תורה'). לדעתו המהות היהודית חשובה, ויש להדגישה. חשיבות זו שהקנה ליהדות התבטאה אף בגישתו כלפי מקומה של הציונות הדתית בתנועה הציונית; הרב עמיאל כתב רבות על כך שהמזרחי צריכה לתפוס מקום מרכזי יותר בציונות אף בפעילות מעשית (כגון מאמרו בגיליון ט של 'התור', תרצ"ב; ודבריו בוועידת קראקא, תרצ"ג).

==פעולתו הציונית==
בעקבות דבריו של יצחק גרינבוים על הרצון לקביעת ערכים חדשים ליהודים, לעומת ערכי היהדות; כתב הרב עמיאל תגובה בה הוא יוצא נגד המנהיגים האחרונים שמביעים נייטרליות כלפי הדת, לעומת המנהיגים הקודמים (כדוגמת אחד העם) שאף אם לא שמרו מצוות, הרי הביעו יחס חיובי לדת. בכך התבטאה לראשונה פעולתו בתנועת המזרחי, והוא נבחר כציר לוועידה השנייה של המזרחי בפולין (ורשה, ניסן תרע"ט); ובה נבחר לנשיאות הוועידה. בהמשך היה אחד משבעת הצירים מפולין, לוועידה העולמית הראשונה של המזרחי באמסטרדם (טבת תר"פ); וכן נבחר כציר לקונגרס הציוני השלושה-עשר (תרפ"ג) והארבעה-עשר (תרפ"ה), ובאחרון אף כיהן בוועדת החינוך.
החלטה מיוחדת הובילה לכינוס וועידה עולמית של המזרחי, באלול תרפ"ו; למקום הוועידה נבחרה אנטוורפן, עירו של הרב עמיאל, והוא עמד בראש הוועדה המכינה של הוועידה. בוועידה נבחר הרב עמיאל לוועד הראשי של התנועה. בוועידת קראקא (אב, תרצ"ג) הרב עמיאל התייחס לכך שתנועת המזרחי צריכה להשקיע את עיקר מרצה בפעילות כלפי החברה החרדית, ופחות במחנה הציוני-חילוני, ואף קרא להצטרפות להסתדרות החדשה של הרוויזיוניסטים, תוך פרישה מההסתדרות הציונית.
בדבריו קרא הרב עמיאל לפתיחת שורות המזרחי גם לכאלו אשר אינם חברים בהסתדרות הציונית.

==משפחתו==
בתו גיטי נישאה לנתן לינדנבאום (נפטר ב-1946) ולהם ארבעה ילדים, אחד מהם הוא הנדבן מרסל לינדנבאום (על שמו נקראת מדרשת לינדנבאום) ורעייתו בלדה קאופמן לינדנבאום חברת המועצה המייסדת של ישיבת מהר"ת . לאחר מות בעלה הראשון נישאה גיטי לאיש העסקים והנדבן האמריקאי מקס שטרן אביו של המיליארדר היהודי-אמריקאי לאונרד שטרן .

אחת מנינותיו היא ליהיא לפיד<ref></ref>, רעיית ראש הממשלה לשעבר וראש האופוזיציה יאיר לפיד.

==ספריו==
*הגיונות אל עמי ([http://www.hebrewbooks.org/31877 חלק א'], [http://www.hebrewbooks.org/31878 חלק ב'])
*[http://www.hebrewbooks.org/35092 שבת מלכתא]
*דרכי משה
** דרך הקודש ([http://www.hebrewbooks.org/37206 חלק א'], [http://www.hebrewbooks.org/40826 חלק ב'])
** דרך הקנינים ([http://www.hebrewbooks.org/40827 חלק א'], [http://www.hebrewbooks.org/49341 חלק ב'])
*המידות לחקר ההלכה ([http://hebrewbooks.org/33168 חלק א'], [http://hebrewbooks.org/33170 חלק ב'], [http://hebrewbooks.org/33169 חלק ג'])
*דרשות אל עמי ([http://www.hebrewbooks.org/31850 חלק א'], [http://www.hebrewbooks.org/31852 חלק ב'], [http://www.hebrewbooks.org/31851 חלק ג'])
*עם סגולה
*[http://www.hebrewbooks.org/32990 לנבוכי התקופה]
*הבעיות הרוחניות שבציונות
*היסודות האידיאלוגיים של המזרחי
*הצדק הסוציאלי והצדק המשפטי והמוסרי שלנו
*עזר אל עמי (4 כרכים: דרכה של אומה, האומה, מועדים, תורה וציון)

== ראו גם ==

* מידות טובות (יהדות)
* צדק (יהדות)

==לקריאה נוספת==
* הרב יהודה ליב הכהן פישמן, [https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=36730&st=&pgnum=4 גאון-ההגיון בהלכה ובאגדה], ספר היובל להרב משה אביגדור עמיאל, מוסד הרב קוק: ירושלים תש"ג, ע' א-יב.
* כתריאל פישל טכורש, [https://hebrewbooks.org/34086 משנת הרב הרמ"א עמיאל בהלכה ובאגדה], מוסד הרב קוק: ירושלים תש"ג.
* גאולה בת יהודה, [http://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?155526 איש ההגיונות], ירושלים: מוסד הרב קוק, תשס"א.
* משה הלינגר, 'משנתו הדתית-המדינית של הרב משה אביגדור עמיאל, בתוך: ספר השנה של אוניברסיטת בר-אילן כח–כט (תשס"א), עמ' 189–232.
* אבינועם רוזנק, 'הציונות כמהפכה א-מדינית במשנתו של הרב משה אביגדור עמיאל, בתוך: אבי שגיא ודב שוורץ (עורכים), מאה שנות ציונות דתית, רמת גן: הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ג, עמ' 287–306. 
* אבינועם רוזנק, 'עיון בדגם חברתי-תרבותי לבחינת הזיקה שבין תרבות יהודית לתרבות כללית לאור משנתו של הרב משה אביגדור עמיאל', בתוך: יהוידע עמיר (עורך), דרך הרוח: ספר היובל לאליעזר שביד, כרך א, ירושלים: מכון ון ליר, והאוניברסיטה העברית, תשס"ה, עמ' 409–438.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 'עמיאל, ר' משה־אביגדור ב"ר יעקב־יוסף', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 75 (, תמונה 1273).
* 
* אליאב שוחטמן, [http://www.beit-harav.org.il/images/my/my114.pdf הרב משה אביגדור עמיאל זצ"ל], "מגד ירחים", גיליון 114, ניסן תשס"ט, עמ' 4
* הרב כתריאל פישל טכורש, משנת רמ"א עמיאל בהלכה ובאגדה, אגוד סופרים דתיים, תש"ג
* (עם מותו)
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/27410-2/92026-2/ קבלת פנים לכבוד הגעתו של הרב עמיאל לארץ ישראל, 1935], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 

=== מחיבוריו ===
* 
* 
* 
*יגאל ללום [https://asif.co.il/wpfb-file/29-pdf-33/ קווים למשנתו המשפטית של הרב משה אביגדור עמיאל] באתר ספריית אסיף

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבני ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:חברי אספות הנבחרים
קטגוריה:זוכי פרס הרב קוק
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:אנטוורפן: רבנים
קטגוריה:תלמידי רבי שמעון שקופ
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:משפחת לפיד
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945