OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Rm (פקודה)

פקודת RM
rm (קיצור של המילה remove; באנגלית: "להסיר") היא פקודה במערכת ההפעלה יוניקס מערכות הפעלה דמויות יוניקס המשמשת להסרת קבצים, תיקיות, וקישורים ממערכת הקבצים.

==פעולה==
הפקודה <code>rm</code> מסירה את ההפניה לקובץ ממערכת הקבצים. האובייקט (inode) המייצג את הקובץ נמחק רק כאשר כל ההפניות אליו נמחקות.
על מנת למחוק תיקייה ריקה דרושה הרשאת כתיבה בה, ועל מנת למחוק קובץ דרושה הרשאת כתיבה לתיקייה בה הוא נמצא, כאשר ההרשאות לקובץ עצמו אינן רלוונטיות.

במערכות יוניקס ומערכות דמויות יוניקס לא קיים מנגנון כדוגמת סל מיחזור, ולכן הסיכוי למחיקה לא מכוונת גדול. לכן, במקרים רבים משתמשים בדגל <code dir="ltr">-i</code>, אשר מוודא את המשתמש בשאלה על כל קובץ לפני מחיקתו. מנהלי מערכת יוצרים לעיתים קרובות הפניה בצורה הבאה, על מנת למנוע ממשתמשים מלמחוק קבצים שלא לצורך:
<syntaxhighlight lang="bash">
alias rm="rm -i"
</syntaxhighlight>

במערכות סולאריס ומערכות המבוססות על פרויקט גנו כדוגמת לינוקס, נוסף משנת 2005 מנגנון המגן מפני הפקודה <code dir="ltr">rm -rf /</code>, אשר מוחקת את כלל הקבצים במערכת.

==תחביר==
תחביר הפקודה הוא כדלקמן:
<pre dir="ltr">
rm [OPTIONS] file...
</pre>

דגלים נפוצים לפקודה הם <code dir="ltr">-r</code> המאפשר מחיקה רקורסיבית לתיקיות ותוכנן, <code dir="ltr">-i</code> המפעיל מצב אינטראקטיבי בו המשתמש צריך לאשר כל מחיקה, ו-<code dir="ltr">-f</code> המאפשר מחיקה ללא שאלות או שגיאות במידה וקבצים אינם קיימים.

דוגמה לשימוש בפקודה:
<syntaxhighlight lang="bash">
$ ls
foo
$ rm -i foo
 remove foo? y
$ ls

</syntaxhighlight>

==קישורים חיצוניים==

* [http://pubs.opengroup.org/onlinepubs/9699919799/utilities/rm.html rm] באתר The Open Group

==הערות שוליים==

קטגוריה:פקודות יוניקס
סנדי פוינט

סנדי פוינט טאון (באנגלית: Sandy Point Town) היא העיר השנייה בגודלה במדינת סנט קיטס ונוויס שבאיי ליווארד באנטילים הקטנים שבים הקריבי. העיר שוכנת לחופו הצפון-מערבי של האי סנט קיטס, ומשמשת כבירת מחוז סנט אן סנדי פוינט.

אל האזור בו שוכנת העיר הגיע בשנת 1623 מגלה הארצות הבריטי סר תומאס וורנר. בשנות העשרים של המאה ה-17 נוסדה העיר, ובמהרה הפכה למרכז המסחרי של סנט קיטס. נמל העיר היה אחד העמוסים באזור, כפי שמעידים למעלה משלוש מאות שרידי המחסנים הפזורים על קו החוף. 

בשנת 1727 הועברו מרכזי המסחר לבירה באסטר, וסנדי פוינט איבדה את חשיבותה. בנובמבר 1984 פגע בעיר הוריקן קלאוס, וגרם לנזקים כבדים. בעקבות ההוריקן נסגר הנמל. 

מצודת ברימסטון היל, המבצר הגדול ביותר שבנו הבריטים במזרח הקריביים, נבנה על מנת להגן על סנדי פוינט ועל מבצר צ'ארלס פוינט.
== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1623
מגדל חסאן

החומה העתיקה של המסגד ואחת הכניסות אל המתחם בו נמצא משמר פרשים מלכותי
מגדל חסאן (בערבית صومعة حسان) הוא מינרט בלתי גמור של מסגד שבנייתו לא הושלמה הנמצא ברבאט בירת מרוקו.
== היסטוריה ==
ב-1195 הסולטאן אבו יוסוף יעקוב אל מנצור (ابو يوسف يعقوب المنصور) יזם הקמת מסגד שנועד להיות הגדול ביותר בעולם עם הצריח הגבוה בעולם - מגדל חסאן; המגדל תוכנן על פי דוגמת הצריח של מסגד כותוביה (جامع الكتبية) במרקש.

ב-1199 הסולטאן מת ובניית המסגד נעצרה.

המגדל, הבנוי מאבן חול אדומה, מגיע לגובה של 44 מטר ׁ(כמחצית מהגובה המתוכנן שהיה 86 מטר).

במקום מדרגות, העלייה על המגדל הייתה אמורה להיות על רמפות שנועדו לאפשר למואזין לרכוב על סוס לחלק העליון של המגדל כדי לקרוא לתפילה.

מייחסים את תכנון המגדל לאדריכל ג'אבר בן אפלח שבנה את מגדל המסגד כותוביה ואת מגדל מסגד חירלדה בסביליה (המשמש כמגדל פעמונים).

ממול למגדל חסאן ניצב מאוזוליאום מוחמד ה-5 (סבו של המלך הנוכחי). בנייתו החלה בשנת 1961, מייד לאחר מותו של המלך, והסתיימה לאחר עשר שנים. במבנה באות לידי ביטוי מיטב האמנויות המרוקאיות: עבודה בעץ, שיש, טיח וברונזה.

האתר בו נמצאים המגדל והמאוזולאום הוכרז ב-2012 כאתר מורשת עולמית, בקריטריונים 2 ו-4.

== כיכר יעקוב אבן מנסור ==
מהמסגד נותרו רק התחלות בנייה של קירות ספורים וכ-200 עמודים לא גמורים הניצבים ברחבה שבין המגדל לבין המאוזולאום הקרוי: "כיכר יעקוב אבן מנסור".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אפריקה: מסגדים
קטגוריה:מרוקו: מבני דת
קטגוריה:אפריקה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:רבאט: מבנים
קטגוריה:מגרב: מסגדים
לאה גולדין

גולדין בהפגנה בהר הרצל מול טקס הזיכרון לחללי מבצע "צוק איתן", 29 ביוני 2023
חדווה לאה גולדין (נולדה בשנת 1955) היא מרצה בכירה באפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב ובעבר ראש המחלקה להנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה ירושלים ובמכללת שנקר. מנכ"לית חברת הייעוץ Golden Solutions.

היא אימו של הדר גולדין, קצין גבעתי, שגופתו מוחזקת בידי ארגון החמאס.

==ביוגרפיה==
נולדה וגדלה בחיפה, בתם של צבי וחנה אלעד (אולק), שעלו לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה. היא בעלת תואר דוקטור מהטכניון על עבודת מחקר בנושא הנדסת דרישות, שנכתבה בפקולטה למדעי המחשב, בהנחייתו של פרופסור דניאל ברי.

גולדין היא מומחית בתחום הנדסת תוכנה, תהליכי פיתוח והבטחת איכות תוכנה. החל משנות ה-80 היא עוסקת בפיתוח מערכות משובצות מחשב, ושימשה בתפקידים טכניים וניהוליים שונים, בין השאר בחברות נייס וקומברס.

כיום היא מנכ"לית חברת Golden Solutions ויו"ר הסניף הישראלי של IEEE Computer Society. היא עבדה עם חברות וגופים גדולים ובהם רפא"ל והתעשייה האווירית. הייתה שותפה בפרויקט למחשוב המידע של חקר הסרטן בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL).

כיהנה כראש המחלקה להנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה ירושלים ובמכללת שנקר.

גולדין נשואה להיסטוריון פרופ' שמחה גולדין. הזוג התגורר בעבר ביישוב אשחר, וכיום מתגוררים בכפר סבא. הם הורים לאיילת, חמי (עו"ד) וצור. בנם הרביעי, הדר, תאומו של צור, היה קצין בפלס"ר גבעתי. הוא נשבה על ידי ארגון חמאס במהלך לחימה ברפיח במבצע צוק איתן, וכעבור יום הוכרז כחלל צה"ל. ההחלטה התקבלה לאחר הקמת בית דין מיוחד, בראשות הרב הצבאי הראשי, רפי פרץ, שבחן את הממצאים שהובאו משטח הלחימה.

הגישה תוכנית רדיו יחד עם נסים משעל ודרור רפאל ב-103fm בשנים 2017–2018.

==קישורים חיצוניים==

* 
* דליה בן ארי, [https://atmag.co.il/home-page/את-באגנדה/לאה-גולדין-ריאיון-בלעדי לאה גולדין: "אני אם שבויה. תנו לי להיות אם שכולה"], באתר את, 17 בספטמבר 2017

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מהנדסות תוכנה ישראליות
קטגוריה:סגל מכללת הדסה
קטגוריה:סגל מכללת שנקר
קטגוריה:מהנדסות ישראליות
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:אמהות שכולות: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:אשחר (יישוב): אישים
יחיאל מיכל אשכנזי

רבי יחיאל מיכל אשכנזי מטולצ'ין (? - לפני ה'תקל"ב 1772) היה חתנו של הבעל שם טוב, בעלה של בתו היחידה אדל, ומרבותיהם של בנו רבי משה חיים אפרים מסדילקוב ורבי שניאור זלמן מלאדי. 

==ביוגרפיה==
נולד לרבי ברוך. תולדותיו לוטות בערפל. מקובל שמוצאו מגרמניה (ומכאן כינויו "אשכנזי", וביידיש: "דער דייטשל") ממנה עבר לפודוליה ושם נמשך לחסידות, אך יש מפקפקים בהשערה זו, ומשערים שמוצאו מאזור מז'יבוז' או טולצ'ין. את הכינוי "דער דייטשל" הם תולים בלבושו המערב-אירופאי.

האגדה החסידית מספרת שהבעל שם טוב שלח את אחד מתלמידיו לבחון אותו בתורה, כדי לדעת אם הוא ראוי לשאת את בתו, אך תגובתו הייתה: לא ידעתי, איני יודע ולא אדע. התשובה נשאה חן מאוד בעיני הבעל שם טוב, שלקח אותו כחתן לבתו אדל. חתונתם נערכה בערך בשנת תצ"ה (1735).

על פי ההשערה התגורר בעיירה טולצ'ין ושימש כשוחט, אך גם ידיעה זו אינה ודאית.

על פי המסופר בספר "בית רבי" (תולדות בית חב"ד), הוא היה במזריטש וערך "טיש" בסעודת פורים. המגיד ממזריטש שלח את תלמידו רבי שניאור זלמן מלאדי להשתתף ב"טיש". דבריו באותו "טיש" שימשו בסיס לאחת מתורותיו היסודיות של רבי שניאור זלמן. לאחר פטירת המגיד, כאשר נתמנה רבי שניאור זלמן להיות אדמו"ר לחסידים, הבין שכדי להיות "רבי", צריך גם להשתמש ב"מופתים" ולמד את העניין מרבי יחיאל מיכל<ref></ref>. גם בנו של רבי יחיאל, בעל "דגל מחנה אפרים", ורבי ישראל מקוז'ניץ מביאים בספריהם דברי תורה בשמו. רבי יוסף יצחק שניאורסון כותב שהוא היה הדמות הבולטת בין "זקני התלמידים הקדושים" שמהם קיבל רבי שניאור זלמן תורה.

נותרו ממנו כמה סיפורים חסידיים.

==צאצאיו==
* רבי משה חיים אפרים מסדילקוב, בעל "דגל מחנה אפרים"
* רבי ברוך ממז'יבוז'
* פייגה, אמו של רבי נחמן מברסלב ושל רבי ישראל, המכונה "דער טויטער" (המת)

==לקריאה נוספת==
* מרדכי שרגא באומינגר, אגרות רבנו ישראל בעל שם טוב וחתנו רבי יחיאל מיכל לרבי אברהם גרשון מקיטוב, בתוך: סיני, כרך עא, ניסן-אייר תשל"ב, עמ' רמח-רסט.
* מאיר וונדר, אלף מרגליות, ירושלים תשנ"ג, פריט מס. 886, "רבי יחיאל מיכל אשכנזי ממזבוז". 
* הרב שלמה אבי"ש, הרבנית אדל ובעלה הרה"ק רבי יחיאל מיכל זי"ע, בתוך: היכל הבעש"ט: מאסף למשנת החסידות, גיליון ד, ניו יורק: היכל מנחם, תשס"ד. עמ' קכב-קכו.

==קישורים חיצוניים==
*נפתלי אהרן וקשטיין, [https://web.archive.org/web/20140803082626/http://yuchasin.co.il/?page_id=180 ויתילדו מס' 85]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת הבעל שם טוב
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:רבנים חסידים
דוארטה דה מנזש

דום דוארטה דה מנזש (פורטוגזית: Duarte de Meneses; נולד לפני 1488 ומת אחרי 1539) היה אציל פורטוגזי, שירת בצבא ומילא תפקידי ממשל שונים.

==ביוגרפיה==
מנזש, בנם של ג'ואנה וז'ואאו דה מנזש, הרוזן הראשון מטרוקה, נקרא על שם סבו, דוארטה דה מנזש, הרוזן ה-14 מויאנה. ב-1508 ירש את אביו בתפקיד מושל טנג'יר ומשל שם בשנים 1508–1521 בתקופה זו הוביל בהצלחה מספר מסעות צבאיים באזור טנג'יר ואף נפצע.

ב-1521 מינה אותו מנואל הראשון, כמושל השישי של המושבות הפורטוגזיות בהודו (Estado da Índia). להודו הוא הפליג באפריל 1521 בראש ארמדה של 11 קאראקים שלוו על ידי פלגה של ארבע ספינות, מטרת הצי הייתה חופי סין. מנזש ופמלייתו נחתו בחוף גואה באוגוסט 1521 והוא משל על המושבות הפורטוגזיות בהודו בשנים 1522–1524. תקופת שלטונו נחשבה הרת אסון, עם תבוסות והפסד של שטחים צבאיים כולל בהורמוז, ולכן ב-1524 הגיע ואסקו דה גאמה לגואה, הדיח את מנזש ושלח אותו כאסיר לפורטוגל. מנזש היה אסור קרוב ל-7 שנים ושוחרר לבסוף בהתערבותם של ידידים בעלי השפעה.

ב-1536 טוהר שמו והוא מונה בשנית להיות מושל טנג'יר, מילא את התפקיד בשנים 1536–1539 והוחלף על ידי בנו, ז'ואאו דה מנזש.

נישא לפיליפה דה נורוניה, ממנה היו לו לפחות שני בנים (ז'ואאו ופדרו שהיו שניהם מושלי טנג'יר), בנוסף, גם בנו הלא חוקי פרננדו דה מנזס משל על טנג'יר.

נכדו, שנשא אותו שם, היה המשנה למלך בהודו והמושל ה-14 של הודו הפורטוגזית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:נפטרים ב-1539
קטגוריה:אצולה פורטוגזית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-15
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-16
קטגוריה:המושלים הכלליים של הודו הפורטוגזית
וולרנגה (כדורגל)

מועדון הכדורגל וולרנגה (בנורווגית: Vålerenga Fotball) הוא מועדון כדורגל נורווגי מהעיר אוסלו, שהוקם ב-29 ביולי 1913 ולזכותו חמש אליפויות וארבעה גביעים. מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הוא אינטיליטי ארנה (אצטדיון אולבאל שימש כמגרשה הביתי בשנים 1999–2017).

ב-2001 זכתה באליפות ליגת המשנה הנורווגית ומאז 2002 מתמודדת ברציפות בליגת העל הנורווגית.

הקבוצה טרם העפילה לשלב הבתים של מפעל אירופאי כלשהו.

==תארים==
*אליפות ליגת העל הנורווגית (5): 1965, 1981, 1983, 1984, 2005
*מחזיקת הגביע הנורווגי (4): 1980, 1997, 2002, 2008

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל נורווגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
קטגוריה:אוסלו: ספורט
לילסטרום (כדורגל)

מועדון הכדורגל לילסטרום (בנורווגית: Lillestrøm SK) הוא מועדון כדורגל נורווגי מהעיר לילסטרום, שהוקם ב-2 באפריל 1917 ולזכותו חמש אליפויות שישה גביעים. מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הוא אצטדיון אראסן, המשמש כמגרשה הביתי מאז 1950.

ב-14 בספטמבר 1977 רשם המועדון את משחקו הראשון אי פעם במסגרת אירופית בניצחון המפתיע 0-2 נגד אייאקס אמסטרדם במסגרת גביע אירופה לאלופות, אך הפסידה 4-0 בגומלין שנערך בהולנד.

==תארים==
*אליפות ליגת העל הנורווגית (5): 1959, 1976, 1977, 1986, 1989
*מחזיקת הגביע הנורווגי (6): 1977, 1978, 1981, 1985, 2007, 2017

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל נורווגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1917
טים מטאבז'

טים מטאבז (סלובנית: Tim Matavž; נולד ב-13 בינואר 1989) הוא כדורגלן סלובני המשחק בה.נ.ק. גוריצה בעמדת החלוץ.

==קריירת מועדונים==
מטאבז' החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ביליה, בשנת הוא עבר למחלקת הנוער של גוריצה. בעונת עלה לקבוצה הבוגרת והבקיע 11 שערים ב-30 משחקים. ב-30 באוגוסט 2007 חתם ל-5 שנים בחרונינגן. ב-26 בספטמבר 2007 הוא הבקיע ארבעה שערים בגביע במשחק נגד איסמירבוגלס. בקיץ הושאל לאמן. ב-13 במרץ 2009 מטאבז' הבקיע את השער הראשון שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד רודה. ב-24 בפברואר 2010 מטאבז' האריך את החוזה שלו עם מועדון עד . ב-6 בפברואר 2011 מטאבז' הבקיע את השלושער הראשון שלו נגד ווילם II. ב-31 באוגוסט 2011 חתם בפ.ס.ו. איינדהובן. ב-4 ביולי 2014 חתם באאוגסבורג תמורת 4 מיליון אירו, ממנה הושאל לגנואה האיטלקית בפגרת החורף של עונת 2015/16.

לאחר שסיים את ההשאלה בגנואה, מטאבז' הושאל שוב, והפעם לנירנברג מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק עונה אחת והבקיע חמישה שערי ליגה, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.

בקיץ 2017 חתם מטאבז' בויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית על חוזה לשלוש עונות.

ב-19 ביולי 2020, מטאבז' חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

ב-14 באוגוסט 2021 חתם מטאבז' בבורסאספור הטורקית.

ב-30 בינואר 2022 חתם מטבאז' לשנה וחצי באומוניה ניקוסיה הקפריסאית.

==קריירה בינלאומית==
ב-4 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות שנגמר בניצחון 1-3 נגד . ב-13 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד במסגרת מונדיאל 2010. ב-8 באוקטובר 2010 הבקיע את שלושת שעריו הראשונים בנבחרת בניצחון 1-5 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012 כאשר מטאבז' חתום על שלושת השערים הראשונים, ובכך הפך לכובש הצעיר ביותר בנבחרת כאשר הוא בן 21.

==תארים==
פ.ס.ו. איינדהובן
*הגביע ההולנדי: 
*הסופר קאפ ההולנדי: 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סלובנים
קטגוריה:כדורגלני גוריצה
קטגוריה:כדורגלני חרונינגן
קטגוריה:כדורגלני אמן
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני אאוגסבורג
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני אל-וחדה
קטגוריה:כדורגלני בורסאספור
קטגוריה:כדורגלני אומוניה ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני ה.נ.ק. גוריצה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ספורטאים זרים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים זרים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקרואטיה
קטגוריה:סלובנים שנולדו ב-1989
אדולף שטיינברגר

אדולף שטיינברגר (בסרבו-קרואטית: Adolf Štajnberger; 15 בפברואר 1916, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 3 במרץ 1942, פלאשקי, מדינת קרואטיה העצמאית) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר ב-1943 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה.

==קורות חיים==
אדולף שטיינברגר נולד ב-1916 בזאגרב ולמד הנדסה באוניברסיטת זאגרב. ב-1938 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה ולחם בשורות הבריגדות הבינלאומיות במהלך מלחמת האזרחים בספרד. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית, נעצר שטיינברגר ונשלח לעבודות כפייה בגרמניה. ביולי 1941, הצליח שטיינברגר להימלט ולשוב לגבולות יוגוסלביה הכבושה. הוא הצטרף לכוחות הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו וארגן מספר יחידות באזור קוֹרְדוּן. בהמשך, מונה לקומיסר של גדוד פרטיזנים. במרץ 1942 נפל למארב של צ'טניקים כתוצאה מהלשנה ונהרג ביחד עם שלושה לוחמים ובהם רוברט דומאני. גופתו הושלכה לבור מים בעומק רב ושרידיה נמצאו רק ב-1966. ב-27 ביולי 1943 העניק לו מפקד כוחות הפרטיזנים יוסיפ ברוז טיטו את עיטור "גיבור יוגוסלביה" ושטיינברגר היה אחד מראשוני מקבלי העיטור.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרטיזנים יהודים מיוגוסלביה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מקרואטיה
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:מעוטרי גיבור יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1916
קטגוריה:נפטרים ב-1942
חואניטה מור

חואניטה מור (באנגלית: Juanita Moore; 19 באוקטובר 1914 - 1 בינואר 2014) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, האפרו אמריקאית הרביעית בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר, בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1959 על משחקה בסרט "חיקוי לחיים".

== ביוגרפיה ==
מור נולדה בעיר גרינווד שבמיסיסיפי וגדלה בלוס אנג'לס. בצעירותה הייתה רקדנית ב"מועדון הכותנה" הנודע לפני שהופיעה כניצבת בהצגות תיאטרון.
מור נחשפה לראשונה בשנות ה-50 בסרטים "פינקי" של איליה קאזאן, "רומן בתאילנד", " The Girl Can't Help It ", "עדה לרצח", "רנסום!" ו"כלאה של אישה".

בשנת 1959 פרצה מור לתודעה בזכות הופעתה בדרמה של דאגלס סירק "חיקוי לחיים" בתפקיד עוזרת הבית אני ג'ונסון. על תפקידה הועמדה מור לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בצוותא עם חברתה לסרט סוזן קוהנר ולפרס גלובוס הזהב. מור הייתה לשחקנית האפרו אמריקאית הרביעית בהיסטוריה שהועמדה לפרס אוסקר אחרי זוכת האוסקר האטי מקדניאל, את'ל ווטרס ודורותי דנדרידג'.

בעקבות משחקה האמין שהציגה בסרט לוהקה מור בשנות ה-60 לדרמה הקומית של הנרי קוסטר "הנזירה המזמרת" בתפקיד האחות מרי ולקומדיה "המצב העדין של אבא". מור הופיעה כמו כן גם בסרטי הבלאקספורטיישן "המאק", "אבבי" ובסרטו של זלמן קינג "משיכה ארוטית" .
את הופעתה האחרונה כשחקנית קולנוע עשתה מור בשנת 2000 בהפקת וולט דיסני "הילד" בתפקיד סבתו של קני.

מור הייתה נשואה לשחקן נייס בארי במשך 12 שנים, משנת 1941 עד למותו ב-1953. היא הייתה נשואה במשך כ-50 שנה לבעלה השני צ'ארס בוריס. נכדה של מור הוא השחקן והמפיק קירק קלי קהאן.

מור הלכה לעולמה ב-1 בינואר 2014 בנסיבות טבעיות בביתה שבלוס אנג'לס, בת 99 הייתה במותה. היא נקברה בבית העלמין "אינגלווד פארק".

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* פינקי (1949)
* רומן בתאילנד (1952)
* עדה לרצח (1954)
* כלאה של אישה (1955)
* רנסום! (1956)
* חיקוי לחיים (1959)
* תמי ספרי לי את האמת (1961)
* המצב העדין של אבא (1963)
* ללכת על הצד הפרוע (1962)
* במערבולת האהבה (1964)
* הנזירה המזמרת (1966)
* רוזי! (1967)
* משחק צבע (1973)
* המאק (1973)
* תומאסיין ובושהורד (1973)
* אבי (1974)
* אבהות (1981)
* משיכה ארוטית (1988)
* הילד (2000)
* 8 מייל (2002)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
רומן ביוגרפי

רומן ביוגרפי הוא סוג מובחן של רומן בעל מאפיינים ביוגרפיים. רומן ביוגרפי מלווה את סיפור חייה של אישיות אמיתית, אך בשונה מביוגרפיה של ממש, מספק לדמות רקע ופעילות בדיוניים כדי לשוות לסיפור מראה של רומן. במקרים רבים הרומן הביוגרפי אינו מזכיר את שמם האמיתי של נשואי הרומן, אף כי בדרך כלל דואג הסופר שהדבר יהיה ברור מתוך העלילה.

ישנם גם רומנים ביוגרפיים פיקטיביים, שנטוו על חייה של דמות ידועה, אבל אינם מבוססים על מידע אמיתי מחיי אותה דמות. דוגמה לרומן כזה הוא הרומן "Süsskind von Trimberg" (זיסקינד מטרימברג).

== אישים מפורסמים שנכתב עליהם רומן ביוגרפי ==
כעין תת-ז'אנר של הרומן הביוגרפי, מהווים רומנים ביוגרפיים שנכתבו על רקע חייהם של אישים ידועי-שם. ניתן למנות כדוגמה את האישים הללו:
* חיים אבן עטר - יצחק גורמזאנו גורן, שמש ממערב: אגדת חייו של ר' חיים בן עטר. רמת גן: מסדה, 1985.
* אנטון צ'כוב - אירן נמירובסקי, חיי צ'כוב: רומן ביוגרפי, מצרפתית: עמנואל פינטו, הוצאת כתר, 2011.
* לאה גולדברג - עמיה ליבליך, אל לאה, רומן ביוגרפי, 1996.

רשימה של אישים נוספים שנכתבו רומנים על-פי חייהם ראו כאן.

==ראו גם==
* רומן היסטורי
* סרט ביוגרפי

==לקריאה נוספת==
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוגות ספרותיות
מיכאיל סיבאקוב

מיכאיל סרגייביץ' סיבאקוב (בבלארוסית: Міхаі́л Сярге́евіч Сівако́ў; נולד ב-16 בינואר 1988) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק באורנבורג מליגת העל הרוסית.

==קריירת מועדונים==
סיבאקוב החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סמנה מינסק, בינואר הצטרף לבאטה בוריסוב בה הוא הבקיע 14 שערים ב-83 משחקים.

ב-31 בינואר 2009, הוא חתם בקליארי ל-4 שנים. ב-8 בנובמבר 2009, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' נגד סמפדוריה. ב-27 בינואר 2010, הוא הושאל לפיאצ'נזה כחלק מעסקת העברתו של ראג'ה נאיינגולאן שעשה את הדרך ההפוכה. ב-28 בינואר 2011 הושאל סיבאקוב לויסלה קרקוב. ב-8 במאי 2011 הוא הבקיע שער מ-51.1 מ' בניצחון 0-3 נגד לכיה גדנסק. בסיום העונה זכה באליפות עם המועדון.

ב-25 באוגוסט 2011, סיבאקוב חתם בזולטה ורכם לארבע שנים. בקיץ חזר סיבאקוב לבאטה בוריסוב. בתחילת עונת איבד את מקומו בהרכב ושימש כמחליף.

במרץ חתם סיבאקוב בהומל.

ב-27 ביוני 2014 עבר סיבאקוב לצ'רנומורץ אודסה. ב-28 בינואר 2015 חתם סיבאקוב לשישה חודשים בגבאלה.

ביוני 2015 עבר לזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית.

ב-19 בינואר 2017 חתם באורנבורג.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו סיבאקוב שיחק בכל הנבחרות הצעירות של בלארוס. סיבאקוב השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. שנתיים לאחר מכן היה שותף להישג השיא של הנבחרת הצעירה כאשר הגיע עימה למקום השלישי באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2011, ואף נכלל בנבחרת הטורניר. המקום השלישי באליפות אירופה נתן לנבחרת השתתפות באולימפיאדת לונדון שנה לאחר מכן. בשני הטורנירים הוא שימש כקפטן. ב-18 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס בתיקו 0-0 נגד .

==תארים==
באטה בוריסוב
*אליפות בלארוס: , , , , 
*הגביע הבלארוסי: 
*הסופר קאפ הבלארוסי: 

ויסלה קרקוב
*אליפות פולין: 

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים בלארוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלארוסים
קטגוריה:מינסק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני באטה בוריסוב
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני פיאצ'נצה
קטגוריה:כדורגלני ויסלה קרקוב
קטגוריה:כדורגלני זולטה ורכם
קטגוריה:כדורגלני הומל
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ אודסה
קטגוריה:כדורגלני גבאלה
קטגוריה:כדורגלני זוריה לוהנסק
קטגוריה:כדורגלני אורנבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלארוס
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1988
ניקולאי מיכאילוב

ניקולאי בוריסלאבוב מיכאילוב (נולד ב-28 ביוני 1988) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בלבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית בעמדת השוער. אביו של מיכאילוב הוא בוריסלאב מיכאילוב, שיאן ההופעות בנבחרת בולגריה אחרי סטיליאן פטרוב, וסבו הוא ביסר מיכאילוב ששימש בעבר כיו"ר ההתאחדות לכדורגל בבולגריה.

==קריירת מועדונים==
מיכאילוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לבסקי סופיה. ב-15 בספטמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו כאשר הוא בן 17 בלבד בהפסד 1–2 נגד אוקזר במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. בקיץ עלה עם המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות לראשונה בתולדות המועדון. למרות זאת, מיכאילוב עשה שגיאות רבות במשחקים והוא לא היה כל כך פופולרי בקרב האוהדים, שטענו כי הוא משחק בגלל הקשרים של אביו.

ביוני , היה סגור כבר בפיורנטינה אך בסופו של דבר חתם בליברפול ל-3 שנים עם אופציה ל-3 שנים נוספות. ב-14 ביולי 2007 התברר כי מיכאילוב לא הצליח להשיג אישור עבודה בפרמייר ליג, לכן הוא הושאל לטוונטה אנסחדה לעונה אחת. אף על פי שלא שיחק במדי טוונטה, החליטה הקבוצה בקיץ להאריך את תקופת ההשאלה שלו עד אוגוסט . ב-27 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–4 נגד ארסנל במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, 3 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד רודה. ב-5 בפברואר 2010 חתם רשמית במועדון. בעונת הוא ביסס את מקומו בהרכב הפותח של המועדון. הוא היה שותף לעונת השיא של המועדון באירופה מקום 3 בשלב הבתים של ליגת האלופות, שהוביל את המועדון לשלב ההצלבה של הליגה האירופית והמועדון הודח ברבע הגמר על ידי ויאריאל. ב-23 בדצמבר 2011 זכה בפרס "השחקן הבולגרי של השנה".

בקיץ חתם בהלאס ורונה.

לאחר עונה לא מוצלחת, בה לא זכה להופיע בליגה אף לא פעם אחת, חתם מיכאילוב במרסין אידמניורדו מליגת העל הטורקית בה שיחק שלוש עונות.

בקיץ חתם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. בנובמבר 2018 חזר לקבוצת נעוריו לבסקי סופיה.

==קריירה בינלאומית==
במאי מיכאילוב ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית הבכירה שלו בהפסד 1–5 נגד במסגרת גביע קירין. אף על פי שהציג יכולת טובה במועדונים בהם שיחק, הוא שימש לרוב כשוער שני בנבחרת, אך בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2014 הוא הצליח לבסס את מעמדו כשוער ראשון בנבחרת.

==תארים==
לבסקי סופיה
*ליגת העל הבולגרית: , 
*הגביע הבולגרי: 
*הסופר קאפ הבולגרי: 

טוונטה
*ליגת העל ההולנדית: 
*מגן יוהאן קרויף: , 
*הגביע ההולנדי: 

אישיים
*השחקן הבולגרי של השנה: 
*שוער השנה בהולנד: 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בולגרים
קטגוריה:שוערי כדורגל בולגרים
קטגוריה:סופיה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לבסקי סופיה
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני טוונטה
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני אומוניה ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בולגריה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1988
המאסטר ממסקירך

המאסטר ממסקירך (בגרמנית: Meister von Meßkirch) היה אמן גרמני אנונימי שפעל בתקופת הרנסאנס, בשנים 1515 – 1540.

הכינוי ניתן לאמן שיצר אחד-עשר קישוטי מזבח בכנסיית מרטין הקדוש בעיר מסקירך שבבאדן-וירטמברג, גרמניה. הקישוטים נוצרו בערך בשנים 1536-1540 והם מורכבים מציור אחד גדול ועשרה קטנים נוספים. סגנון הציורים מראה השפעה של מורה או אמן שפעל בסמוך או בדומה לאלברכט דירר. כמו כן ניכר סגנונה של אסכולת אולם וייתכן שהוא למד גם בה. מ-1530 ואילך, ניכרת היכרותו של הצייר עם הסגנון הצפון-איטלקי של אותה תקופה. ציורים מוקדמים שלו הם פורטרטים של הרוזן פרידריך השלישי מבית הוהנצולרן ושל הרוזן גוטפריד ורנר פון זימרן. כמו כן יצר פרסקו בכנסיות שונות בבאדן-וירטמברג. עם התקדמות הקריירה שלו, ניכרת תנועה לכיוון המנייריזם ובעוד ציוריו המוקדמים בהירים וססגוניים, ציוריו המאוחרים נעשים שקטים ומתונים יותר.

מספר אמנים גרמנים בני התקופה הוצעו על ידי חוקרים ככאלה שניתן לזהותם כמאסטר ממסקירך, אולם אין ודאות באף אחד מהמקרים. כמו כן, כיוון שלא כל היצירות השתמרו באותו מצב, לא תמיד ניתן לקבוע אם היצירות נעשו על ידי אותו אדם או על ידי תלמידיו ואמנים שהושפעו ממנו.

עבודות המיוחסות לו מוצגות במוזיאונים שונים בעולם, בהם מוזיאון פושקין וגמאלד-גאלרי.

<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="5">
קובץ:Meister von Meßkirch 001.jpg|השילוש הקדוש עם מלאכים, קדושים ובני משפחת האצולה "באבנהופן"
קובץ:Falkensteiner Retabel Mitteltafel.jpg|הפאנל המרכזי של קישוט מזבח בפלקנשטיין
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.deutsche-biographie.de/sfz60139.html המאסטר ממסקירך] במהדורה המקוונת של הביוגרפיה הגרמנית החדשה 

קטגוריה:נפטרים ב-1543
קטגוריה:ילידי 1500
קטגוריה:ציירים גרמנים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:אישים שזהותם אינה ידועה
נחום ברוך גינצבורג

רבי נחום ברוך גינצבורג (תרמ"ב 1882, פוניבז' - ח' באב תש"א 1 באוגוסט 1941, יער ליד יאנובה), היה רב ליטאי. רבה האחרון של העיר יאנובה לפני השואה, ראש אגודת הרבנים בליטא, ומחבר סדרת הספרים "מקור ברוך".

==ביוגרפיה==
נולד בפוניבז' לרב צמח דוד גינצבורג. היה מוכר כבר בצעירותו במהירות הבנתו ובזיכרון טוב; הוא התייתם בגיל צעיר והרב נפתלי הרץ קרמר מחבר הספר "נועם המצוות", גידל אותו ולימד אותו את ראשית לימודיו. ומאוחר יותר אצל הרב שלמה עזרא מֵר. בשלב מסוים נסע ללמוד בישיבת סלבודקה. כשחזר לפוניבז' התקרב לרב העיירה רבי יצחק יעקב רבינוביץ ולמד אצלו. רבו זה, יחד עם הרב אליעזר גורדון רבה של טלז וראש הישיבה בה, סמכו אותו לרבנות.

זמן קצר לאחר פטירת רבה של העיירה הליטאית אופינה - הרב יהושע ליב שטיין - התארס עם בתו. הם נישאו בשנת תרס"ג, וגינצבורג הצעיר בן ה־21 התמנה על מקום חותנו כרב העיירה. במשך הזמן נעשה רבי נחום ברוך גינצבורג דמות בולטת בין רבני ליטא, ושימש כרבן של עיירות נוספות: וירז'ן, וקיברט. הוא לא הסתגר בארבע אמותיו, ובמקביל לכתיבת חידושיו שנדפסו מאוחר יותר בספריו, עסק בהיבטים נוספים של חיי הקהילה בעיירות בהן פעל, הרביץ תורה לבני הקהילות ושידל אותם להקפדה על ההלכה. בסוף תקופת קיברט, הביא לדפוס את ספרו "מקור ברוך" חלק א', שהקנה לו מעמד יוקרתי בישיבות הליטאיות.

בשנת 1930 התמנה כרבה של העיר יאנובה, משרה בה שימש עד להרצחו בשואה. הוא בא בכתובים עם גדולי חכמי דורו, כמו: רבי יצחק יעקב רבינוביץ', ועם בני דורו, כמו: רבי משה רוזין. ביאנובה הדפיס את החלק השני בסדרת ספריו "מקור ברוך". הוא התמנה לשמש כיושב ראש אגודת הרבנים בליטא, ובתפקידו זה עסק במטלות ציבוריות שונות. הכרך השלישי של "מקור ברוך", וספר על מסכת נידה, היו מוכנים אצלו לדפוס, אך לא הספיק להדפיסם.

בשנת 1939, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית דאג לארח ביאנובה את תלמידי ורבני ישיבת סלוצק - קלעצק. עם כניסת הגרמנים לעיר ב־26 ביוני 1941, הובל כהתעללות יחד עם רב נוסף בכיכר השוק המקומי כשהם מוכרחים להחזיק דגל אדום סובייטי לצורכי תעמולה, המעמד צולם. עם התארגנות הגרמנים לניצול יהודי העיר לעבודה, החלה משטרת העזר הליטאית, שפעלה בחסות הנאצים, בחטיפת גברים יהודים, ובביזה. ביולי של אותה שנה חויבו היהודים לשאת טלאי צהוב ונדרש מהם כופר בסך 150,000 רובל, הרב גינזבורג, כנציג הקהילה ניסה להסביר שלאחר שנתיים של כיבוש רוסי לא נותר בידי היהודים כסף. בתגובה הוא נלקח כבן ערובה. לאחר שחזר מן המעצר שבו עבר התעללות קשה, נלקח ביום ח' באב תש"א, 1 באוגוסט 1941, יחד עם שרידי הקהילה ונרצח בידי פשיסטים ליטאים. מקום קבורתו לא נודע בתחילה, אך בסתיו 1944, זיהתה אחת מתושבות העיר את רוצח בעלה, שרצח גם את רב העיר, ובעזרתו התגלתה גופתו ונקברה.

==לקריאה נוספת==
* אפרים אשרי, "הרב ר' נחום ברוך גינצבורג - ינובה", בתוך: יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה, חלק שני, עמ' 149–152, ניו יורק ה'תשי"ז.

== קישורים חיצוניים ==
* 'גינזבורג, ר' נחום ברוך ב"ר צמח-דוד', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 38 טור 2 (, תמונה 1236).
* 

;ספריו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:יהודים בשואה: ליטא
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:ילידי 1882

קטגוריה:נפטרים ב-1941
גיא דיין

גיא דיין (נולד ב-20 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

==קריירה==
דיין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל בית שאן. לאחר שסיים את גיל הנוער, עבר בקיץ להפועל כפר סבא שעלתה באותה עונה לליגת העל. בשלוש עונותיו הראשונות דיין מיעט לשחק ורשם רק 29 הופעות. בעונת ירד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית, ובעונה שלאחר מכן הפך לשחקן מפתח בקבוצה אולם לא הצליח לעזור לה לחזור לליגת העל.

בקיץ סיים את החוזה שלו בכפר סבא והוא החליט שלא לחדש את החוזה עם הקבוצה. את עונת פתח דיין ללא קבוצה והחל להתאמן במכבי אחי נצרת. ב-13 בנובמבר 2009 חתם בקבוצה, ובמדיה שותף ב-23 משחקי ליגה וכבש שני שערים, אך בסיום העונה ירד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.

ב-16 ביולי 2010 חתם בהפועל פתח תקווה, ועזר לה להישאר בליגה בסיום העונה.

בקיץ נקלע המועדון לקשיים כלכלים ודיין עזב את פתח תקווה וחתם בהפועל עכו. ב-10 בדצמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בעכו, בניצחון 0–4 נגד מכבי פתח תקווה. ב-19 באוקטובר 2013 הבקיע שער בניצחון 1–3 נגד הפועל רעננה, אותו חגג כאשר הוציא כיפה מהגרב של נעלו וחבש אותה על הראש, ובעקבות כך ספג כרטיס צהוב. עקב כך, עורר דיין מחלוקת גדולה שהתעצמה אף יותר כאשר איגוד השופטים הודיע שחבישת כיפה גוררת כרטיס צהוב כמו לבישת כל בגד שאינו מאושר. בקיץ 2014 הוחלט לשנות את החוק ולהתיר חבישת כיפה במשחקי כדורגל.

ב-23 ביוני 2014 חזר דיין להפועל פתח תקווה, לאחר שעלתה לליגת העל, וחתם לשנתיים במועדון. דיין הבקיע חמישה שערים בכל המסגרות בעונה זו, ובסופה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית ודיין עזב את המועדון.

ב-24 ביוני 2015 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית, ולטענתו בחר לשחק בליגת המשנה כדי להימנע מחילול שבת. דיין כבש ארבעה שערים ב-14 הופעות במדי הקבוצה, ובינואר 2016 חזר לליגת העל וחתם בהפועל עכו. בליגת העל כבש שני שערים ב-16 הופעות אך בתום העונה ירדה הפועל עכו לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2016 חזר להפועל עפולה ושיחק עונה נוספת במועדון, במהלכה כבש שמונה שערים ב-36 הופעות בליגה הלאומית.

ב-15 ביוני 2017 חתם בהפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית. בעונת 2020/2021 עלה עם הקבוצה לליגת העל.

ביוני 2021 חתם במכבי אחי נצרת. לאחר כחודש חתם בהפועל קלנסווה, וסייע לקבוצה להעפיל בסוף העונה מליגה ב' לליגה א'.

ב-29 באוגוסט 2022 חתם בהפועל נוף הגליל.

ב-11 בינואר 2023 הודיע על פרישה ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן בנוף הגליל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:בית שאן: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
גביע אפריקה לאומות 1962

גביע אפריקה לאומות 1962 היה הטורניר השלישי של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך באתיופיה בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר השתתפו ארבע נבחרות' לאחר שהעפילו אליו מטורניר המוקדמות, והוא התקיים בשיטת נוקאאוט. כל המשחקים נערכו באצטדיון אדיס אבבה המכיל 30,000 מקומות ישיבה.

נבחרת זכתה בטורניר לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת בתצאה 4-2. מנגיסטו וורקו מנבחרת אתיופיה מוחמד ובדוואי אבדל פת'ח מנבחרת הרפובליקה הערבית המאוחדת זכו בתואר מלכי השערים של הטורניר עם שלושה כיבושים לכל אחד.

==הנבחרות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
|-
! נבחרת
! סיבת העפלה
! מספר הופעות בטורניר
! הופעה אחרונה בטורניר
! הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
|align="right"| || מארחת הטורניר || 2 || 1959 || סגנית (1957)
|-
|align="right"| || מנצחת גביע אפריקה לאומות 1959 || 2 || 1959 || אלופת אפריקה (1957, 1959)

|-
|align="right"| || מנצחת בית א' במוקדמות || 0 || || 
|-
|align="right"| || מנצחת בית ב' במוקדמות || 0 || || 
|}

==פירוט המשחקים==

===חצי הגמר===
----

----

===משחק על המקום השלישי===
----

===משחק הגמר===
----

==מלכי השערים==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: right;"
|-
! דירוג
! שחקן
! שערים
|-
|align="right"|1-2 || מנגיסטו וורקו מוחמד בדוואי אבדל פת'ח || 3
|-
|align="right"|3 || גירמה טקלה || 2
|-
|align="right"|4-11 || לוציאנו וסאלו מונקף צ'ריף מוחמד סלאח ג'דידי צ'דלי לאויני רייצ'ד מדב עמאר מריצ'קו ג'ונתן סאלח סאלים || 1
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1962
קטגוריה:אתיופיה: כדורגל
1962
עזריאל הורוויץ

רבי עזריאל הלוי איש הורוויץ (תקי"ז, 1757 - כ"ב בחשוון תקע"ט, 21 בנובמבר 1818) היה רבה של לובלין. נודע בכינויו "ראש הברזל".

==ביוגרפיה==
נולד בזמושץ' לרב דוב מזאמושץ'. נשא את בתו של הרב בנימין בושקא מזמושץ', אביו של הרב צבי הירש בושקא.

שימש ברבנות העיירה קרשניק ובשנת ה'תקס"ו התמנה כרב העיר לובלין. 

הוא נודע בכינויו "ראש הברזל" (ביידיש: "דער אייזערנער קָאפ"), וכך גם נקרא ספר החידושים לתלמוד והשו"ת שלו שנדפס שנים רבות לאחר מותו מכתב יד.

רבי עזריאל הורוויץ נודע בהתנגדותו לחסידות, ויחסיו עם חסידי עירו לובלין, ובפרט עם "החוזה מלובלין", משמשים רקע לסיפורים עממיים שונים. למרות יחסיו המתוחים עם החוזה מלובלין, ניהל מערכת יחסים ידידותית עם אדמו"רי בית פשיסחה הראשונים, רבי יעקב יצחק ורבי שמחה בונים.

כשפרסם פעם המגיד מקוז'ניץ היתר עגונה, שהתבסס על נימוקים שלא עמדו בקריטריונים הנדרשים לפי דעתו של רבי עזריאל, פרסם קונטרס שבו תקף את יסודות ההיתר. במהדורות המודפסות של ההיתר, "עגונת ישראל", נדפסו השגותיו של רבי עזריאל הורוויץ כנספח תחת השם "דברי ריבות" עם תגובתם של תומכי ההיתר, בהקדמת הנספח מייחסים המדפיסים החסידיים את הדברים ל, זאת בלי לנקוב בשמו של רבי עזריאל. 

רבי עזריאל הורוויץ נפטר בלובלין בשבת, כ"ב בחשוון ה'תקע"ט, 21 בנובמבר 1818.

== משפחתו ==
לרב עזריאל הורוויץ היו שני בנים: דוד ואפרים פישל, ובת אחת שנישאה לרב משה ליב בן ישראל איסר מריצוויל. הוא היה מחותנו של רבי אפרים זלמן מרגליות ואף התכתב עמו בענייני הלכה.

==קישורים חיצוניים==
* 
;מכתביו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לובלין: רבנים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:נפטרים ב-1818
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי הישן בלובלין
טופ רמדור

טופ רמדור מערכות ומחשבים (1990) בע"מ (Top Group) היא חברת תוכנה ישראלית המתמחה בפיתוח ושיווק פתרונות תוכנה בעולמות תוכן לניהול פרויקטים ורכש הנדסי, ניהול משימות מכל תהליך ארגוני, ניהול חווית לקוח באמצעות מערכת סקרים ומשובים, ניהול ביצועים וגיוס עובדים, פתרונות בעולמות ה-BI וה GRC, מומחיות ביישום והטמעת SAP B1, NetSuite, Agile PLM. טופ מערכות ומחשבים היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בעלי השליטה בחברה הם אנשי העסקים גלעד הר-עוז ושמוליק מילנר.

== אודות החברה ==
מערכות החברה משמשות בעיקר ככלי לניהול ארגוני אפקטיבי ומאפשרות ניהול משותף, בקרה, מעקב, תקשורת מקוונת ושיתוף מידע. מערכות החברות הן גם מערכות ענן המאפשרות ניהול בו זמנית של מאות פרויקטים ואלפי משתמשים בפריסה גאוגרפית רחבה, תוך שיתוף מידע בין קבוצות עבודה וסנכרון מלא.

===רכישות===
תחת קבוצת טופ, לצד טופ רמדור, קיימת חברת טופ סולושינס אשר עוסקת בפיתוח ושיווק מוצרים העוסקים בניהול משימות וסקרים GRC, גיוס והערכות ביצועים.
במהלך שנת 2011 רכשה החברה את חברת ERD שפיתחה מערכת הכוללת ERP לניהול הנדסי בחברות יזמיות וקבלניות. בעקבות הרכישה, החלה טופ רמדור להוביל פרויקטים מובסים ERP לניהול פרויקטים הנדסיים. במהלך 10 שנים רכשה הקבוצה עוד 12 חברות ופעילויות.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בשנת 1990 והחלה לפתח מערכות ממוחשבות לניהול מכרזים. לאחר מכן, בשנת 1995 התקדמה החברה לפיתוח תוכנות שיעודן הוא ניהול תקציב הנדסי לשימושן של חברות המתמחות בהקמת פרויקטים הנדסיים רחבים. בשנת 2008 העבירה את כל מוצרי התוכנה שלה לטכנולוגיה המבוססת על מחשוב ענן.
בשנת 2003, בעקבות המיתון הקשה והריבית הגבוהה במשק, נקלעה החברה למצוקה תזרימית אשר כמעט והביאה להפסקת העמדת האשראי לחברה. לאחר העברת חלק מהשליטה לחברת וואן תוכנה החליטו הבנקים למחוק לרמדור את החוב על סך 9.3 מיליון שקלים.
בשנת 2012, במסגרת הקמת פרויקט עיר הבה"דים של צה"ל בנגב, הטמיעה חברת רמדור מערכת לניהול פרויקטים המכונה @view בקבוצת מבט לנגב, שזכתה במכרז להקמת הפרויקט הצה"לי בדרום הארץ. מטרת הטמעת המערכת היא לאחד את כל הגורמים המעורבים בהקמת הפרויקט.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1990
גביע אפריקה לאומות 1963

גביע אפריקה לאומות 1963 היה הטורניר הרביעי של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך בגאנה בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר השתתפו שש נבחרות לאומיות. הטורניר נערך בשיטת בתים כשהמנצחת בכל בית מעפילה לגמר והקבוצה שמסיימת במקום השני בכל בית עולה למשחק על המקום השלישי.

בטורניר זכתה , הנבחרת המארחת, לאחר שגברה על בתוצאה 0–3 במשחק הגמר. חסאן אל שאזלי מנבחרת הרפובליקה הערבית המאוחדת זכה בתואר מלך השערים של הטורניר עם שישה כיבושים.

המשחקים נערכו בשני אצטדיונים באקרה, בירת גאנה: אצטדיון אקרה ואצטדיון קוסמי אשר מונים שניהם כ-40,000 מקומות ישיבה. באצטדיון אקרה נערכו משחקי בית א' ושלבי ההכרעה. באצטדיון קוסמי התקיימו משחקי בית ב'.

==הנבחרות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
|-
! נבחרת
! סיבת העפלה
! מספר הופעות בטורניר
! הופעה אחרונה בטורניר
! הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
|align="right"||| מארחת הטורניר || 0 || ||
|-
|align="right"| || מנצחת גביע אפריקה לאומות 1962 || 3 || 1962 || אלופת אפריקה (1962)
|-
|align="right"||| מנצחת בית א' במוקדמות || 1 || 1962 || מקום שלישי (1962)
|-
|align="right"| || מנצחת בית ב' במוקדמות || 3 || 1962 || אלופת אפריקה (1957, 1959)
|-
|align="right"| || מנצחת בית ג' במוקדמות || 2 || 1959 || סגנית (1959)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ד' במוקדמות || 0 || ||
|}

==אצטדיונים==

<center>
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! אקרה
|rowspan="4"|

| קומאסי
|-
| אצטדיון ספורט אקרה
| אצטדיון ספורט קומאסי
|-
| תכולה: 40,000
| תכולה: 40,500
|-
| 
}
</center>

==המשחקים==
===בית א'===

גאנה העפילה לגמר הטורניר ואתיופיה עלתה למשחק על המקום השלישי.
----

----

----

===בית ב'===

סודאן העפילה למשחק הגמר נגד גאנה והרפובליקה הערבית המאוחדת עלתה למשחק על המקום השלישי נגד אתיופיה.

----

----

----

==שלבי ההכרעה==
===משחק על המקום השלישי===
----

===משחק הגמר===
----

==מלכי השערים==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: right;"
|-
! דירוג
! שחקן
! שערים
|-
|align="right"|1 || חסאן אל שאזלי || 6
|-
|align="right"|2-4 || אדוורד אקווה נאסר אל דין אבאס אדוורד אקווה || 4
|-
|align="right"|5 || מוחמד סאלח ג'דידי || 2
|-
|align="right"|6-17 || גירמה טקלה גירמה טספייה מנגיסטו וורקו אדוורד אגריי פין ווילברפורס מפום באסיי אוקפה אוניה איברהים יהייה אל קוורטי עבדל עזיז איברהים עבדלמג'יד צ'טאלי טהא איסמאיל || 1
|}

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1963

1963
קטגוריה:תחרויות כדורגל בגאנה
אברהם בן אשר

רבי אברהם בן אשר היה מחכמי חלב ושימש כרבה בסוף המאה ה-16. בקרב יהודי חלב נהגו לכנותו בשם "אב"א" (ראשי תיבות: אברהם בן אשר). 
 
==ביוגרפיה==
נולד לרבי גדליה, לא ידוע היכן, אך ההשערות נעות בין העיר חלב שבסוריה, לבין אדריאנופול שבטורקיה. 

רבי אברהם היה תלמידו של מרן ר' יוסף קארו וחברו של ר' משה אלשיך. שני החברים למדו לפני רבם באדריאנופלי שבטורקיה. חיבר פירוש למדרש רבה בשם "אור השכל". בשנת ה'שכ"א (1561) נדפס ממנו חלק על בראשית, ונקרא גם בשם "מעדני מלך". שימש ברבנות חלב משנת ה'ש"ל (1570).

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:פרשני המדרש
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:תלמידי רבי יוסף קארו
קטגוריה:אדירנה: רבנים
סרט עם קתרין דנב

סרט עם קתרין דנב הוא קומדיית מסע בבימויו של עמרי יבין שיצאה לאקרנים באפריל 2015. הסרט מציב מראה פרודית מול הגבר הישראלי, המצטייר כגבר מובס וחסר יכולת, ובכל זאת ממשיך לרדוף אחר האישה המופלאה מן החלומות. 

==תקציר==
שני גברים מזדקנים (דני שגב ורפי קלמר) יוצאים למסע בעקבות שמועה שקתרין דנב האגדית מתארחת בחווה מבודדת בנגב, בה מעניק חבר ילדות שלהם טיפולים במין טנטרי לנשים מכל העולם. לצמד הגברים מצטרפות שתי נשים: האחת היא נטלי (אסיה נייפלד), נערת ליווי יפהפייה שנמלטת מסרסוריה, והשנייה היא פנינה (רות פרחי), דודתו הקשישה של אחד מהם, שהגיבורים מקווים כי פגישה עם כוכבת הקולנוע הנערצת עליה תחולל נס ותעיר אותה מן התרדמת אליה היא נפלה. במהלך המסע נאלצים מנו והלפרין להיאבק בסרסוריה של נטלי שיעשו הכל כדי להחזיר לחזקתם את נערת הליווי היוקרתית, וגם בכנופיה של מבריחים בדואים שמבקשים למכור את נטלי לבית המלוכה הסעודי, כדי שתינשא לאמיר פהד שהתאהב בתמונתה.

== דמויות ==

=== דמויות ראשיות ===
{| class="wikitable"
!דמות
!שחקנ/ית
|-
|הלפרין
|דני שגב
|-
|מנו
|רפי קלמר
|-
|נטלי
|אסיה נייפלד
|-
|דודה פנינה
|רות פרחי
|-
|איגור
|ולדימיר פרידמן
|-
|בבא זי
|רונן יפרח
|}

=== דמויות משניות ===
{| class="wikitable"
!דמות
!שחקנ/ית
|-
|קרושקה
|בני שיף
|-
|גוגל
|איגור שמואילוב
|-
|בדואי מבוגר (האב)
|מוסא זחאלקה
|-
|בדואי צעיר (הבן)
|דורד לידאווי
|-
|קתרין דנב
|אסתי אשכול
|-
|מטפל
|בויט דליסיי
|-
|ירקן
|יובל מסקין
|-
|רופאה
|בהט קלצ'י
|-
|מיידה אבנים
|מחמוד מורה
|-
|מיידה אבנים
|סובחי הוסרי
|-
|שוטרת
|שחף סגל
|-
|אחות
|מירב גבע
|-
|ליצן רפואי
|גיל אינלנדר
|-
|עובדת מכון פדיקור
|ליזה נובה
|-
|עובדת מכון פדיקור
|אלינור פוגל
|}
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטי מסע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2015
מלגת מנהיגי שוליך

מלגת מנהיגי שוליך היא תוכנית המעניקה מלגות לתלמידי תואר ראשון בקנדה ובישראל. המלגה מוענקת לסטודנטים נבחרים בתחומי המדעים, ההנדסה, הטכנולוגיה והמתמטיקה.

==רקע==

תוכנית המלגה הוקמה בשנת 2011 בעקבות תרומה על סך 100 מיליון דולר מהפילנתרופ ואיש העסקים הקנדי-סימור שוליך. התוכנית מנוהלת על ידי ארגון פדרציית יהודי טורונטו. מטרת התוכנית לקדם סטודנטים מובילים בתחומי המדעים, ההנדסה, הטכנולוגיה והמתמטיקה בקנדה ובישראל ובכך לחזק את התחרותיות הכלכלית של מדינות אלו<ref></ref>.

בשנת ההקמה, 977 בתי ספר על-תיכוניים וקולג'ים ברחבי קנדה הגישו מועמדים לתחרות הפרס השנתית. בשנת 2014, 1147 סטודנטים הוגשו כמועמדים. עשרים האוניברסיטאות המשתתפות בחרו מתוכם ארבעים זוכים.

בישראל הוגשו כ-500 בקשות למלגה בכל שנה החל מ-2011.

==תהליך הבחירה==

בקנדה, עשרים אוניברסיטאות משתתפות בתוכנית המלגה. כל אוניברסיטה בוחרת שני זוכים מתוך המועמדים שנרשמו ללימודים בה, זוכה אחד מתחום ההנדסה והשני משלושת התחומים האחרים. בישראל התוכנית פועלת בחמש אוניברסיטאות. כל אוניברסיטה בוחרת עשרה מנהיגי שוליך בכל שנה: חמישה מתחומי ההנדסה וחמישה נוספים מתחומי המדעים, הטכנולוגיה והמתמטיקה<ref></ref><ref></ref>.

המועמדים נדרשים לעמוד בשניים מתוך שלושה קריטריונים: צורך כלכלי, הצטיינות אקדמית ו/או מעורבות חברתית<ref></ref>. 
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.schulichleaders.co.il/ דף המלגה], באתר מלגת מנהיגי שוליך
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלגות
שבתאי קשב קלוגמן

שבתאי קשב קלוגמן (23 בספטמבר 1898 – 24 בספטמבר 1981), המוכר בשם העט ק. שבתאי, היה עיתונאי ישראלי, לפני הקמת מדינת ישראל פרסם בעיתונות העברית בפולין, מולדתו. חתן פרס סוקולוב לעיתונות לשנת 1965. נודע גם בפרסום חוברות בנושא השואה, בהן הספר "כצאן לטבח?" (פורסם ב-1962 ואיגד מאמרים מן המחצית השנייה של שנות החמישים), בו תקף את המיתוס לפיו היהודים הלכו למותם "כצאן לטבח" ותיאר את מורכבות הסיטואציות והדילמות של היהודים בשואה, גם אלו שלא פנו אל דרך "הגבורה והמרד".

== תולדות חייו ==
נולד בעיירה פינצ'ב וגדל בזבריצה, למד לימודי קודש ולימודי חול. בשנת 1925 עבר לוורשה, עבד בלשכת הקרן הקיימת ופרסם פיליטונים ב"היום", תחת שם העט "שבתאי חכם".

בתקופת השואה (1944-1941) היה בגטו קובנה וגטו וילנה.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה היה בין מייסדי הוועדה ההיסטורית היהודית בפולין, במסגרת זו חקר וחיבר כמה עבודות על גורל היהודים בשנות השואה במדינות שונות. בין 1945 ל-1948 היה כתב סוכנות הידיעות JTA במשפטי נירנברג, דיווחיו הופיעו במספר עיתונים בעברית וביידיש.

בסוף 1948 עלה לארץ ישראל. היה חבר מערכת "דבר" עד 1964. לאחר מכן יצא לגמלאות, אך המשיך להשתתף בכתיבה בעיתון ובכתבי עת אחרים.

במאמרו הגדול "אגדת הפחדנות", שראה אור בעקבות משפט אייכמן, הדגיש את תרומת ניצולי השואה במלחמת העצמאות. בין היתר כתב: "מספרם של הנופלים במלחמת הקוממיות מבין צעירי ישראל יוצאי הגטאות הוא גדול יותר – בכל אופן לא קטן בשום פנים ואופן – ממספרם של צברי ישראל".

== לקריאה נוספת ==
* ק. שבתאי, כצאן לטבח, קשב 1962 ; מהדורה שנייה, עם פתח דבר מאת גדעון האוזנר, קשב 1964

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:אסירים בגטו וילנה
קטגוריה:אסירים בגטו קובנה
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
אליהו אריה שלייפר

הפיוט [[היום תאמצנו בניגון עממי ובביצועם של שלייפר, מקהלת תלמידי החזנות של היברו יוניון קולג' בירושלים והקהל (יום כיפור תשס"ה, 2004)]]
אליהו אריה שלייפר (נולד ב-8 ביוני 1939) הוא מוזיקולוג וחזן ישראלי.

==ביוגרפיה==

אליהו שלייפר נולד בירושלים והחל את עיסוקו במוזיקה בגיל חמש, כאשר שר במקהלה של מכון "שירת ישראל" ולמד חזנות. במקביל למד כינור וקרן יער בקונסרבטוריון למוזיקה בירושלים. בשירותו הצבאי ניגן בתזמורת צה"ל. לאחר שחרורו מן הצבא למד המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה בירושלים ובמקביל למד פילוסופיה יהודית וקבלה באוניברסיטה העברית. בשנת 1970 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת שיקגו.

כיהן כמורה ומרצה באקדמיה למוזיקה בתל אביב ובאוניברסיטת תל אביב. הוא עומד בראש בית הספר לחזנות של ההיברו יוניון קולג' בירושלים ובראש הסמינר להכשרת חזנים בקולג' אברהם גייגר באוניברסיטת פוטסדאם (גרמניה). אליהו שלייפר הוא פרופסור למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית.

==משפחה==
אחותו המנוחה של אליהו שלייפר הייתה עדינה מרקס, שייסדה את האגודה לזכויות החולה בישראל והייתה יושבת הראש שלה. אחותו יהודית אבניר היא חוקרת בכירה בתחום עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית ונשואה לדוד אבניר, פרופסור לכימיה באוניברסיטה העברית.

==מבחר כתבים==
* אנתולוגיה של מוזיקה חסידית
* ספר זיכרון לאברהם צבי אידלסון, 1985, בארמית ובעברית
* מחקרים לכבוד ישראל אדלר, 1986, באנגלית ובעברית
* סמואל נאומבורג: "החזן של האמנסיפציה היהודית בצרפת", 2002
* ספרי מקהלה מקסיקנית בספריית ניוברי, 1979 באנגלית
* "ספר אברהם צבי אידלסון", באנגלית, 1979
* פרסומים מחקריים וספרותיים מאת אידלסון: ביבליוגרפיה מוערת מאת אליהו שלייפר, 1986, באנגלית

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* http://www.worldcat.org/identities/lccn-n85-314116
* http://www.yiddishsummer.eu/295-0-Schleifer.html 
* http://www.creativehorizonsmusic.com/schleiferbio.php 
* http://www.jerusalem-family.org/pages/dorot/dor_3/dor3b.php
* http://www.jewish-music.huji.ac.il/he/content/אליהו-אריה-שלייפר / אנגלית: http://www.jewish-music.huji.ac.il/content/eliyahu-arieh-schleifer 
* http://huc.
</div>

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:נגני קרן
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מוזיקולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
יעקב חיים בן נאים

רבי יעקב חיים בן נאים (או אבן נאים; נפטר בכ"ח בתשרי ה'תקס"ד, 1803) היה מחכמי צפון-אפריקה וממנהיגיה במאה ה-18. רב, מקובל ופוסק.

בקרב יהודי אלג'יר נהגו לכנותו בשם "שליח ירושלים ר' יעקב אבן נאים". חיבר פיוטים לפורים של יהודי אלג'יר.

==קורות חיים==
 
נולד לרבי שמואל, כנראה בעיר פאס שבמרוקו, ובהמשך עלה לארץ ישראל וחזר לגולה ומכאן כינויו "שליח ירושלים". 

רבי יעקב חיים היה רב בפאס שבמרוקו, ונחשב לתלמידו של הרב יעקב אבן מלכא<ref>ראו מלכי רבנן בערך רבי יעקב אבן מלכא. </ref> ושל רבי אפרים מונסונייגו.<ref>י. גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ארץ ישראל חלק ב', בערכו.</ref> בשנת ה'תק"כ (1760) עזב את פאס בדרכו לארץ-ישראל, אך התעכב בעיר מסקרה, שם שימש כרב ודיין. עלה לארץ-ישראל וישב בה זמן קצר. בשנת ה'תקכ"ד (1764) ירד לאלג'יר, שם שימש כרב ודיין כעשר שנים. נהג בתקיפות ובחריפות ועורר נגדו מתנגדים, ועקב כך, נאלץ לעקור לליוורנו שבאיטליה, שם הדפיס את חיבוריו: "זרע יעקב" - שו"ת; "ישועות יעקב" - דרשות; "חסד ואמת" - מחידושיו לתלמוד. כן הדפיס את ספר הזוהר. באלג'יר נהגו להזכיר בליל יום הכיפורים את נשמת "שליח ירושלים ר' יעקב אבן נאים".

===פורים אלג'יר===
בתקופת הנהגתו של רבי יעקב חיים אירע חג הפורים של יהודי אלג'יר, שנחגג בעקבות הניצחון על הספרדים. בעקבות כך, חיבר רבי יעקב פיוטים לכבוד חג זה.

רבי יעקב נטמן, ככל הנראה, בליוורנו שבאיטליה, העיר האחרונה ברשימת נדודיו.

== קישורים חיצוניים ==
[http://www.hyomi.org.il/view.asp?id=529 חכם יעקב חיים בן נאים], באתר החכם היומי
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים אלג'יראים
קטגוריה:יהודים איטלקים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-18
ח'וזאעה

ח'וּזַ֫אעַה (בערבית: خزاعة) או בערבית מדוברת חִ֫'ירְבֶּת אֶחְ'זַ֫אעַה, הוא יישוב פלסטיני בדרום רצועת עזה בנפת ח'אן יונס, הממוקם כ-500 מטר מגבול ישראל – רצועת עזה, כ-1.5 קילומטר ממערב לקיבוץ ניר עוז. נכון ל-2017, אוכלוסייתו מונה כ-11,388 תושבים.

על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, אוכלוסיית היישוב מנתה באותה עת 990 נפש, ושטחי האדמה של הכפר היו 8,197 דונם.בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 מנתה אוכלוסייתו כ-2,000 נפש, מחציתם – פליטים בדווים שהתיישבו בשוליו המערביים והפחות פוריים של אזור המרזבה המזרחית ברצועת עזה. באותה עת (סוף שנות ה-70) היו בבעלות הכפר כ-4,500 דונם, מהם רק 1,000 דונם בהשקיה, וזאת בשל מי התהום העמוקים יחסית (60 מטר ויותר) והקושי לשאוב אותם.

במהלך מבצע עופרת יצוקה נהרסו חלקים נרחבים ביישוב. במבצע צוק איתן פעלו באזור ח'וזאעה במסגרת הקרב על חרבת אחזעה כוחות חטיבת גבעתי, גדוד 101 של חטיבת הצנחנים, יחידת דובדבן, גדודי שריון והנדסה, שחשפו מנהרות לחימה. גם במבצע זה נהרסו חלקים נרחבים ביישוב.

ב-7 באוקטובר 2023 מחבלים שיצאו מח'וזאעה ביצעו את הטבח בקיבוץ ניר עוז במהלכו נרצחו עשרות מחברי הקיבוץ, נחטפו 77 אזרחים, והקיבוץ נבזז ונחרב בצורה קשה. במתקפה השתתפו גם אזרחים עזתים שנטלו חלק במעשי הרצח, הביזה וההרס בקיבוץ.

ב-27 בדצמבר 2023 יצאה אוגדת עזה למבצע עוז וניר שנועד להשתלט על העיירה, לחסל את מחבלי הנוח'בה שביצעו את הטבח בקיבוץ ניר עוז, ולפרק את תשתיות הטרור הנרחבות שהקים חמאס במקום. במהלך הלחימה מצאו לוחמי חטיבה 5 רכוש שנבזז מקיבוצי העוטף, וסימנים המעידים על חטופים ששהו במקום כגון צעצועי ילדים, דיסקיות, תעודות זהות, כתמי דם ועוד <ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* [http://idanlandau.com/2014/08/13/khuza-memorial תחקיר על ח'וזאעה במבצע צוק איתן], עידן לנדו, 13 באוגוסט 2014

== ראו גם ==
* הקרב על חרבת אחזעה

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפת ח'אן יונס
קטגוריה:גבול ישראל – רצועת עזה
קטגוריה:רצועת עזה: עיירות