OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אווה: שם זמני

אווה: שם זמני (באנגלית: Eva) הוא סרט סטודנטים ישראלי קצר משנת 2010 בבימויו של דור פדלון ובכיכובם של אוולין קצ'ולין ודרור דהן.

==תקציר העלילה==
אווה (אוולין קצ'ולין), שחקנית שאפתנית בתחילת דרכה, משחקת בסצנה אלימה. רק במהלך הנסיעה הביתה במונית היא מבינה כי עלילת הסיפור של הסרט בו השתתפה עדיין מטרידה אותה. היא חוזרת לדירתה ומנסה להמשיך בחייה, אך ללא הועיל.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|אוולין קצ'ולין
|אווה
|שחקנית
|-
|דרור דהן
|
|שחקן
|}

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
* הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בסאן סבסטיאן.
* הסרט זכה בציון לשבח בפסטיבל טרייבקה בניו יורק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.facebook.com/evashemzmani הדף הרשמי של הסרט בפייסבוק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי סטודנטים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2010
קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
תמחיר ספיגה

תמחיר ספיגה (ידוע גם כספיגה מלאה) הוא שיטת תמחיר בחשבונאות הניהולית אשר משתמשת בעלות הישירה של חומר/שירות ומעמיסה עליו הן את ההוצאות הישירות (עלות עבודה: שכר, סוציאליות וכדומה) והן את העלויות העקיפות (הוצאות תקורה).

==דוגמה לתמחיר בספיגה מלאה==
עלויות ישירות: העסקת עובדים: 120 שקלים לתקופה.
עלויות תקורה: שכר דירה, ביטוח, חשמל, מים, שמירה ואחזקה: 80 שקלים לתקופה.
מספר יחידות מיוצרות: 100.
ספיגה של כל יחידת מוצר אחת:
1.2 שקלים של עלות ישירה
0.8 שקלים של עלות עקיפה
סה"כ ספיגה למוצר: 2 שקלים

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* INTRODUCTION TO COSTS ACCOUNTING: Methods and Techniques, Dr. Glen Brown, Globusz Publishing New York • Berlin
* Maher, Lanen and Rahan, Fundamentals of Cost Accounting, 1st Edition (McGraw-Hill 2005)
* Kaplan, Robert S. and Bruns, W. Accounting and Management: A Field Study Perspective (Harvard Business School Press, 1987)
</div>

קטגוריה:חשבונאות ניהולית
קטגוריה:מחיר
תמחיר תקן

תמחיר התקן התחיל בחצי הראשון של המאה העשרים, כאשר מחשבים עוד לא היו בנמצא בייחוד על מנת להוות שיטה שתחסוך איסוף רב של נתונים על מנת להבין מהי העלות האמיתית של מוצרים. מאז המצאת המחשב השיטה מהווה כנקודת מידוד מול העלות בפועל של המוצר. ניתן להשתמש בתמחיר תקן על מנת לעמוד בדרישות ה-GAAP וה-IFRS.

תמחיר התקן נקבע בראשית התקופה כמחיר המקובל להזמנת חומרי הייצור (בשקלול כמות מוזמנת, הסכמי הנחות וכדומה) כאשר על מחיר זה יש להעמיס את עלות ההוצאות העבודה הישירות והעקיפות.

;דוגמה
מפעל מייצר 100 יחידות בשנה. מחיר קנייה של כל יחידה הוא 10 שקלים.

במפעל ישנם עובדי הרכבה ועובדי מחסן בלבד. עלות עובדי ההרכבה לשנה היא 120 שקלים ועלות עובדי המחסן 80 שקלים.

עלות ההעמסה של עלויות ישירות – להלן הרכבה: 120 חלקי 100 (יחידות בשנה) = 1.2

עלות ההעמסה של עלויות עקיפות – להלן מחסן: 80 חלקי 100 (יחידות בשנה) = 0.8

סה"כ עלות ההעמסה: 2 שקלים למוצר לשנה.

תמחיר התקן יהיה: 10+2 = 12 שקלים.

==שימושים וניתוח סטיות==
כאשר משתמשים בתמחיר תקן, כל קבלה למלאי, ניפוק מהמלאי, העברה בין מחסנים, בין מפעלים או בין חברות-בנות נעשה תוך כדי שימוש בתמחיר התקן. תמחיר התקן מעודכן על בסיס תקופתי (פעם בחצי שנה או בשנה) לפי תחזיות הייצור ולפי אומדן העבודה – הישירה והעקיפה.

כל סטייה מהתקן נקלטת כהוצאה/זיכוי בדוח הרווח והפסד באותה תקופה כך שאותן סטיות צפות מיד ומאפשרות תמונת מצב עדכנית ביותר על פעילות החומר של החברה.

;דוגמה
מחיר יחידת חומר הוא 10 שקלים וההעמסה עליו היא 2 שקלים. תמחיר התקן הוא: 12 שקלים.<br />
הזמנת החומר מספק המשנה תיעשה על סכום 10 שקלים.<br />
קליטת החומר במחסן תיעשה לפי 12 שקלים – ערך המלאי = 12 שקלים.<br />
אך כאשר ישנה הנחת כמות ומחיר ליחידה נרשם בהזמנה כ-10 שקלים ליחידה אך בפועל היה 9 שקלים,<br />
הקליטה במחסן תיעשה עדיין ב-12 שקלים אך סטייה (variance) בדוח הרווח והפסד תירשם כזיכוי של 1 שקל.

תמחיר התקן בדוגמה למעלה הוא לפי "תמחיר תקן בספיגה מלאה". תמחיר תקן וניתוח הסטיות ממנו הם כלים ניהוליים אשר עוזרים להנהלה להבין בזמן אמת את סטיות המחירים מהמחירים המתוכננים ומעלויות הייצור הישירות והעקיפות.

ניהול נכון, בזמן אמת של סטיות אלה עוזר גם לנהל נכון את שרשרת ההספקה, תכנון המלאים ולהטמעת מנגנון של הורדת עלויות.

==סוגי סטיות==
* PPV – purchase price variance - סטייה ממחיר הקנייה
* IPV – invoice price variance - סטייה ממחיר החשבונית

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* INTRODUCTION TO COSTS ACCOUNTING: Methods and Techniques, Dr. Glen Brown, Globusz Publishing New York • Berlin
* http://www.globusz.com/ebooks/Costing/00000014.htm
* Cost Accounting Fundamentals, Second Edition by Steven Bragg
* MANAGEMENT ACCOUNTING: CONCEPTS AND TECHNIQUES PART 3: PRODUCT COSTING AND COST ALLOCATIONS By Dennis Caplan
</div>

קטגוריה:עלויות
קטגוריה:מחיר
הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול - שמחת זקנתי

הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול- שמחת זקנתי הוא אלבום הבכורה של הגשש החיוור. האלבום יצא בשנת 1964.

על עטיפת התקליט נכתב: .

את האלבום הפיק אברהם דשא (פשנל). האלבום לא יצא על גבי תקליטור אלא רק על גבי תקליט ויניל.

==שירי האלבום==
צד א:

# ספר לי (עממי/ עממי)
# פנס בודד (חיים גורי, יוסף דר / אלכסנדר (סשה) ארגוב)
# מתי שוב נשתחרר (עמוס אטינגר, גברי בנאי / עממי)
# התנצלות (ירון לונדון / אריה לבנון)
# מה הוא עושה לה (יוסי גמזו / רנאטו קרסונה)
# פלפילו (פריד אל אטרש, שייקה אופיר / פריד אל אטרש)

צד ב:
# עוזי עוזי (גברי בנאי, אלברט סבג / מולוג'י)
# איזה לילה (עמוס קינן / יוחנן זראי)
# בלדה לגשש החיוור (דוד אבידן / אריה לבנון)
# חסידי הגשש החיוור (עממי / עממי)
# פרידה על החוף (יוסי גמזו / עממי)
# עונות השנה (אהרן שבתאי / אריה לבנון)

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1964
קטגוריה:הגשש החיוור
ולקאית

ולקאית (בגעז: ወልቃይት) הוא מחוז היסטורי בצפון-מערב אתיופיה וכיום נפה במחוז המערבי. הנפה גובלת בדרומה בסגדה, בצפונה ובמערבה בקפטה חומרה, בצפון מזרחה באדיבו תחתית, במזרחה באסגדה צימבלה ובדרום מזרחה בצלמת.

== היסטוריה ==
האזור מופיע בשמו הנוכחי כמקום שבו התרחשה מרידה שדוכאה. לאחר דעיכת אקסום האזור היה לחלק מממלכת בלו המוסלמית ולאחר מכאן לחלק מסולטנות פונג'. האזור סופח לאימפריה האתיופית בתקופת הקיסר באדה מריאם הראשון ותושביו החלו להתנצר ולהשתמש בשפה התיגרנית כאשר תושבים מטיגראי החלו להגר לאזור.

בתחילת המאה ה-19 האזור נשלט בידי ליג' היילו תחת השליט וובה היילה מריאם והייתה למקום מסחר חשוב. בשנות ה-60 של אותה המאה האזור היה תחת שלטונו המורד של ציסו גובזה אשר הובס בידי הקיסר תקלה גיורגיס השני.

במאה ה-20 היה האזור חלק ממחוז סימן, לאחר מכאן שולב במחוז בגמדר ובתום מלחמת האזרחים האתיופית הפך לחלק מטיגראי.

בוולקאית חייתה קהילה יהודית גדולה והחוקר אנטואן תומסון ד'אבדי העריך בזמנו שכחצי מאנשי הצבא מן האזור הם יהודים. בתחילת המאה ה-20 הוערך מספר יהודי האזור בכ-370 נפש. יהודי האזור היו בין הראשונים שעלו לישראל.

== סטטיסטיקה ==
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית ולקאית מנתה 138,926 נפשות שרק 7.74% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 3,374.52 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 41.17 נפש לקמ"ר. בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 90,186 נפש כאשר הרוב המכריע (96.58%) הוא טיגרני.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Denis Nosnitsin, "Wälqayt" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: O-X, Harrassowitz, 2010, , p. 1122-1123
*Irma Taddia, "Giovanni Ellero’s manuscript notes on the Falasha of Walqayt" in Tudor Parfitt & Emanuela Trevisan Semi (Editors), Jews of Ethiopia: The Birth of an Elite, Routledge, 2005, , p. 43-52
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:תיגראי
קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אתיופיה: תת-מחוזות
פרידום

תחנת החלל פרידום (באנגלית: Space Station Freedom) הייתה פרויקט של נאס"א בשנות השמונים של המאה ה-20, שמטרתו בניית תחנת חלל שתאויש באופן שוטף. למרות שהתוכנית אושרה על ידי הנשיא רונלד רייגן ואף הוכרזה בנאום מצב האומה ב-1984, פרידום מעולם לא נבנתה או הושלמה כפי שתוכנן. לאחר מספר קיצוצים ועיכובים, הפכו חלקיו של הפרויקט לחלק מתחנת החלל הבינלאומית. התחנה הייתה אמורה להיות מאוישת ב-4 אנשי צוות.

== ההצעה המקורית ==
בתחילת שנות השמונים, עם השלמת בניית מעבורת החלל, הציעה נאס"א להקים תחנת חלל גדולה שתאויש באופן שוטף. המנהל השישי של נאס"א, ג'יימס בגס, כינה אותה בתור "הצעד ההגיוני הבא" בחלל. במובן מסוים זו הייתה אמורה להיות התשובה האמריקאית לתחנת החלל מיר הסובייטית. במקור תוכננה התחנה להיות רב משימתית, שכן היא נועדה להיות תחנה לתיקון לוינים, אתר להרכבת רכבי חלל ומעבדת מחקר ותצפית בתנאים של היעדר כוח משיכה.

רייגן הכריז על התחנה ב-1984 בנאום מצב האומה: "אנחנו יכולים ללכת בעקבות חלומנו להגיע לכוכבים רחוקים, לחיות ולעבוד בחלל למען הישגים כלכליים ומדעיים למטרות שלום".

== עיצובים אפשריים ==
לאחר שהחל התכנון הועלו ארבע אפשריות עיקריות לעיצוב התחנה, כמפורט להלן.

=== מגדל כוח (1984) ===
מרכז החלל ג'ונסון יצר דגם זה באפריל 1984, כבסיס לתכנון נוסף. העיצוב שנבחר היה "מגדל כוח", שידרה מרכזית ארוכה שבה נמצאת רוב המסה בכל צד. הסדר זה היה מספק כוחות מספיקים כדי לשמור את התחנה מיושרת כששדרתה מצביעה לכיוון כדור הארץ, תוך הקטנת הצורך בהעלאת התחנה בחזרה לחלל לעיתים תכופות. רוב העיצובים מסוג זה היו בעלי מודולים בקצה התחתון וקבוצה של קולטי השמש בקצה העליון. התחנה גם הכילה מפרץ שירות.

=== שידרה כפולה (1986–1987) ===
תוכנית זאת יישמה למעשה את אותו העיקרון כמו במגדל הכוח, אך היא השתמשה בשתי שידרות, כאשר מרכז הכובד נמצא במרכז. רעיון זה יצר שתי אפשריות - יצירת מגדל כוח כפול, ובניית השדרות הכפולות סביב תחנת חלל הדומה לסקיילאב.

=== מפרידום לאלפא (1988–1993) ===
ב-1988 חתמה נאס"א על הסכם לעשר שנים על פיתוח התחנה. החל משנת 1989 החלו להיווצר קשיים, כאשר עלות פיתוח התחנה הלכה וגדלה, ומנגד ירד התקציב הנתון לנאס"א בשל קיצוצים. למרות זאת חשפה נאס"א ב-1991 את עיצוב התחנה.

על פי התוכנית אמור היה השיגור הראשון במסגרת הפרויקט להתבצע בשנת 1995, אך התמוטטות ברית המועצות העמידה את התוכנית לבניית מיר 2 בסכנה. משום שהיא הייתה כבר בשלבי בנייה הצטרפה ארצות הברית לפרויקט, דבר שיצר את התחנה אלפא, שהפכה לבסוף לתחנת החלל הבינלאומית.

==ראו גם==
* תחנת החלל הבינלאומית
* תחנת חלל

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nasa.gov/mission_pages/station/main/index.html תחנת החלל הבינלאומית] באתר נאס"א

קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
קטגוריה:תחנות חלל
ארווין גריסון

ארווין "ארב" צ'ארלס גריסון (באנגלית: Arvin Charles "Arv" Garrison; 17 באוגוסט 1922 - 30 ביולי 1960) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי.

==ביוגרפיה==

בגיל 9, גריסון למד בעצמו לנגן ביוקולילי. מגיל 12 ניגן בגיטרה באירועי ריקודים וגם באירועים מקומיים בעיר הולדתו טולדו (אוהיו). הוא הוביל את הרכבו בנגינה במלון באולבני אשר בניו יורק ב-1941. באותה תקופה הוא יצר טריו יחד עם דון סיט, אשר ניגן בחופים המזרחיים והמערביים בארצות הברית עד 1948. אחרי 1946 הטריו נקרא "הטריו של ויויאן גרי" על שם אשתו שניגנה על הקונטרה-בס. כחלק של תזמורת בניהול של ארל ספנסר, הוא נינן לצד ברני קסל.

גריסון הקליט בחברת ההקלטות דייל רקורדס יחד עם צ'ארלי פארקר ודיזי גילספי. יחד עם זאת הוא היה פעיל בסצנת הבי בופ המוקדמת אשר בניו יורק בשנות ה-40. מבקר הג'אז לאונרד פד'ר ראיין את גריסון באופן נרחב על הנגינה שלו יחד עם צ'ארלי פארקר.

בשנות ה-50 גריסון חזר לטולדו (אוהיו) וניגן באופן מקומי. הוא נפטר בשנת 1960 בטביעה בעקבות התקף אפילפסיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:נגני ג'אז: גיטריסטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1960
I'm Gonna Be Alright

I'm Gonna Be Alright (בעברית: אני עומדת להיות בסדר) הוא שיר של זמרת הפופ האמריקאית ג'ניפר לופז. השיר יצא לאור ב-1 ביולי 2002, כסינגל השלישי מתוך אלבום הרמיקסים הראשון של הזמרת, J to tha L–O! The Remixes.

בדומה לסינגלים הקודמים של לופז, נחל הסינגל הצלחה רבה במצעדי הפזמונים בעולם. באוסטרליה, הגיע השיר למקום ה־16 ולמעמד זהב על סך מכירת יותר מ־35,000 עותקים, ובארצות הברית זכה השיר להצלחה דומה כאשר הגיע למקום העשירי בבילבורד הוט 100.

== רקע וכתיבה ==
גרסתו הרגילה של השיר נכתבה על ידי ג'ניפר לופז, קורי רוני, טרוי אוליבר, לוריין קוק, ורונלד פארד. גרסת הרמיקס של השיר נכתבה על ידי טרוי אוליבר, מר. דאיו, ג'ניפר לופז, וקורי רוני.

לשיר בוצעו שתי גרסאות; האחת, גרסת האלבום המקורית, בוצעה יחד עם הראפר 50 סנט והשנייה היא גרסת הרדיו שכללה דואט עם הראפר נאז.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ לשיר הופק על ידי דייב מאיירס וצולם בניו יורק סיטי. מאיירס היה אחראי גם ללהיט "I'm Real", ולשיר "All I Have".

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!אוסטרליה (ARIA)
|זהב
|35,000
|-
!בריטניה (BPI)
|כסף
|200,000
|-
| colspan="3" | <small>מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2001
קטגוריה:סינגלים מ-2002
קטגוריה:שירי ג'ניפר לופז
קטגוריה:שירי נאז
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ניפר לופז
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קורי רוני
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי דייב מאיירס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
הרפובליקנים

דגל המפלגה בתקופה שנקראה "האיחוד למען תנועה עממית"
הרפובליקנים (בצרפתית Les Républicains (LR); נקראה בעבר: האיחוד למען תנועה עממית, בצרפתית: Union pour un Mouvement Populaire) היא מפלגת ימין-מרכז בצרפת. המפלגה, בעלת מורשת גוליסטית, הוקמה ב-17 בנובמבר 2002 בשם האיחוד למען תנועה עממית על ידי ז'אק שיראק כאיחוד כמה מפלגות ימין-מרכז. במאי 2015 שונה שם המפלגה על ידי יו"ר המפלגה ניקולא סרקוזי, ומאז היא נקראת "הרפובליקנים".

== היסטוריה ==
=== השנים הראשונות ===
בשנת 2002, במהלך הבחירות לנשיאות צרפת, התמיכה במפלגה הגוליסטית "מרוץ הרפובליקה", מפלגת השלטון, ירדה פלאים, ולכן הוקם האיחוד למען רוב נשיאותי, שהפך אחר כך לאיחוד למען תנועה עממית. המפלגה דגלה במדיניות חוץ של שמרנות פעילה וקידום פיתוח אינטגרציה אזורית אל האיחוד האירופי. המפלגה הוקמה במטרה לזכות ברוב לנשיאות האספה הלאומית. המפלגה הוקמה מאיחודן של מרוץ הרפובליקה, האיחוד למען הדמוקרטיה הצרפתית, ומפלגת הדמוקרטיה הליברלית.

=== הבחירות לנשיאות ===
ב-14 בינואר 2007 אישר הקונגרס הלאומי של המפלגה ברוב של 98% תמיכה בניקולא סרקוזי כמועמד לנשיאות מטעם המפלגה.

ב-2012 הריץ האיחוד את ניקולא סרקוזי לקדנציה שנייה כנשיא צרפת, אולם סרקוזי הפסיד בסיבוב השני למועמד הסוציאליסטי פרנסואה הולנד.

האיחוד למען תנועה עממית ובעקבותיו "הרפובליקנים" הם חברים במפלגת העם האירופית והאיחוד הדמוקרטי הבינלאומי.

=== הבחירות לרשויות המקומיות ===

בבחירות לרשויות המקומיות בצרפת במרץ 2013, המפלגה קיבלה 47 אחוזים מהקולות ברחבי צרפת, בעוד המפלגה הסוציאליסטית קיבלה 38 אחוזים בלבד, כאשר "החזית הלאומית" מהימין הקיצוני בהנהגת מרין לה פן קיבלה 5 אחוזים מסך כל הקולות - תוצאה גבוהה בהרבה מ-0.9 האחוזים שקיבלה בסיבוב הראשון בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008.

בבחירות למועצות השונות בצרפת, במרץ 2015, המפלגה הגדילה מאוד את כוחה וזכתה ב-70 מתוך 98 המועצות ברפובליקה הצרפתית.

במאי 2015 פורקה המפלגה על ידי ניקולא סרקוזי ואוחדה לתוך מפלגת הימין-מרכז החדשה, המפלגה הרפובליקנית הצרפתית בראשותו של סרקוזי. המפלגה הוקמה כתוצאה מחשש אצל סרקוזי כי קהל הבחירה של הימין המסורתי בצרפת יזלוג לעבר מפלגת הימין הקיצוני של מרין לה-פן לקראת הבחירות לנשיאות. המטרה להגשים את ערכי הרפובליקה הצרפתית בתוך המפלגה הרפובליקנית החדשה.

==ראשי המפלגה==
* יו"ר המפלגה:
** ניקולא סרקוזי (2015–2016)
** לוראן ווקייה (דצמבר 2017–יוני 2019)
** (זמני יוני–אוקטובר 2019)
** (אוקטובר 2019–2022)
** (2022) זמנית
**אריק קיואטי (2022-)
* מזכ"לי המפלגה:
**לוראן ווקייה (2015)
**אריק ורט (2016-2015)
**ברנאר אקוואייה (2017-2016)
**אנני ז'נוואר (2017 -2019)
**אורליאן פראדייה (החל מ-2019)
* האיחוד למען תנועה העממית:
** פטריק דווג'יאן (2007–2009)
** גזאבייה ברטראן (2009–2010)
** ז'אן-פרנסואה קופה (2010–2012)
** מישל טאבארו (2012–2014)
** לוק שאטל (2014–2015)
**אנני ז'רווראר
מטה המפלגה נמצא ברחוב לה בואסי 55, פריז.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפלגות שמרניות
קטגוריה:צרפת: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2002
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2015
אלי פישר

אלי (אליעזר) פישר (נולד בשנת 1935) הוא תעשיין ומדען ישראלי, מומחה בתחום הפרמצבטיקה. נשיא תשלובת "ד"ר פישר".

==ביוגרפיה==
נולד בצ'כוסלובקיה לרלה וד"ר וולטר פישר, רופא במקצועו. בשנת 1939, כמה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והיא התיישבה בתל אביב. למד בבית חינוך לילדי עובדים בתל אביב, ועם הקמת הכפר הירוק עבר ללמוד בו. בעל תואר שני בביוכימיה ומיקרוביולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן למד ולימד ביוכימיה באוניברסיטת הרווארד וקיבל דוקטורט ברוקחות במרכז הרפואי באוניברסיטת קליפורניה (.PHARM.D וכן PHD). בתקופת שהותו בארצות הברית היה חבר בצוות המחקר של מומחה העיניים פרופ' ריגלמן ופיתח איתו תרופה בשם 'אפי' (EPPY) למחלת הגלאוקומה.

בשנת 1963 שב ד"ר פישר לישראל ומונה לאחראי על תחום הפרמצבטיקה בחברת אסיא. בשנת 1964 יצא שוב לארצות הברית והתמחה בפיתוח תרופות בחברת ברנס היינד. בשנת 1965 שב לישראל והקים בבני ברק את מפעלי "ד"ר פישר". הוא החל לפתח ולייצר תרופות ושיווק אותן באופן עצמאי לבתי מרקחת. בשנות ה-70 פיתח משחת פולידין לטיפול בעור. בשנות ה-80 החל בייצור תכשירי טיפול לגוף ובהם תכשירים להגנה משמש 'אולטרסול' ואל-סבון 'קמיל בלו' לתינוקות, שעם הזמן הפכו למותגים. 

בשנת 1986 מסר את הניהול לידי משה זילברשטיין והפך ליו"ר הדירקטוריון. במשך השנים רכש חברות שונות ומיזג אותן עם החברה. בסוף שנות ה-80 רכש את חברת הלטיס (זכיינית הלן קרטיס ארצות הברית) מקונצרן כור. כמו כן רכש מפעל למגבונים לחים בטבריה. בבעלות התשלובת רשת חנויות "בודי שופ" בישראל וחברת שיווק בבלגיה. 

ד"ר אלי פישר זכה בצוותא עם רעייתו דבורה בפרס התעשייה לשנת 1995 בקטגוריית הכימיה. בשנת 2005 פרסם ספר אוטוביוגרפי, שתורגם גם לאנגלית ולרוסית. בשנת 2011 הפכו בנותיו סיגל בר-און ונורית הראל ליושבות ראש התשלובת.

אלי פישר, מפעליו ומשפחתו עוסקים רבות בפעילות חברתית. כמו כן הוא פעיל באמנות, בעל אוסף "אמנים שולחים שלום" וכן מנהל את גלריית האמנות בבית ZOA בתל אביב.

מתגורר בשכונת נווה אביבים בתל אביב.

==משפחתו==
ד"ר פישר היה נשוי לדבורה לבית ביטקובר, בוגרת מדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית בירושלים וכימיה ומיקרוביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שהייתה שותפתו ביסוד ובניהול מפעלי "ד"ר פישר" (נפטרה בשנת 2006).

לאלי ודבורה פישר שלוש בנות: ד"ר דפנה מוריה - מטפלת באמנויות, מחברת הספר "טיפול באמנויות בבתי הספר", נשואה לד"ר נצר מוריה, מדען ויזם היי-טק, מחבר הספר "תעתועי עניבה"; סיגל בר-און, הנשואה לאיש העסקים דן בר-און; וד"ר נורית הראל, הנשואה לאיש העסקים יוסי הראל. שתיים מבנותיו וחתניו של ד"ר פישר הם בעלי תפקידי מפתח בתשלובת "ד"ר פישר" וחלקם עבדו בה בעבר.

==ספרו==
* ד"ר אלי פישר, ד"ר פישר בלי מקדם הגנה, צבעונים הוצאה לאור בע"מ, 2005
*פיליפינית - המסע משדות האורז (יחד עם לני סמסון) צבעונים הוצאה לאור, 2021
*שייט בחסקה תמורת דינמיט (סיפורים), צבעונים הוצאה לאור, 2023

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
*דנה חלוץ, [https://www.ynet.co.il/laisha/article/ryLzrei3u ד"ר פישר כתב ספר על העוזרת האישית שלו, שגדלה בעוני בפיליפינים והיום מתגוררת בביתו]. לאשה, 4 ביולי 2021
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרי הכפר הירוק
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מדעי הרוקחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קפה קפה

ה[[סמליל הקודם של הרשת]]
קפה קפה (בצרפתית: Café Café) היא רשת בתי קפה ישראלית, שלה עשרות סניפים הפועלים בזכיינות.

קפה קפה הוקמה ב־2001, על ידי איש העסקים רונן נמני ובת זוגו מיקי טיל. הסניף הראשון של הרשת נפתח בכיכר מסריק בתל אביב וכיום היא מונה מעל ל-160 סניפי בתי קפה בישראל ובאירופה. משנת 2010 נחשבת "קפה קפה" כרשת בתי הקפה הגדולה ביותר בישראל, תואר שהיה שייך עד אז לארומה ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: רשתות בתי קפה
קפה הלל

קפה הלל היא רשת בתי קפה, ואספרסו בר בישראל.

== היסטוריה ==
רשת קפה הלל הוקמה ב־1998, על ידי קובי ויוסי שרף, אב ובנו. הסניף הראשון נפתח ברחוב הלל בירושלים, ונוהל על ידי חנית שרף, אחותו של יוסי שרף וביתו של קובי. לטענתם הם רצו ליצור בית קפה בעל אווירה "ירושלמית" נינוחה המגיש קפה ואוכל ברמה עולמית. בתחילת שנת 2000 נפתח סניף נוסף בבעלות קובי ושרף ושותפים נוספים, אף הוא בירושלים ברחוב יפו.

רוב הסניפים מנוהלים על ידי זיכיונות, כאשר רק שניים או שלושה בתי קפה נמצאים בבעלות ישירה של החברה.

ב-9 בספטמבר 2003 נרצחו שבעה בני אדם ולמעלה מ-50 נפצעו בפיגוע בקפה הלל במושבה הגרמנית בירושלים.

הרשת מפעילה בנוסף לסניפיה, קונדיטוריה מרכזית המספקת מוצרי מאפה ועוגות לסניפים וכן מערך ייבוא של קפה איטלקי המיוצר באופן בלעדי עבור "קפה הלל".

בפברואר 2012 נסגר סניף הרשת ברחוב אבן גבירול בתל אביב בעקבות תחקיר של חדשות ערוץ 10 שהעלה ממצאים חמורים.

הרשת מונה כיום למעלה מ-25 סניפים ברחבי הארץ. קפה הלל מוכר קפה במותג פרטי משלו. בנוסף לכשלים רבים וממצאים חמורים, נודע הסניף הראשי בבעלותו של יוסי שרף כמקום עבודה שניצל ופגע בזכויות עובדים.

== ראו גם ==

* ארומה אספרסו בר
* קפה קפה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:ישראל: רשתות בתי קפה
מרדכי מלעכוויטש

רבי מרדכי יפה מלעכוויטש (תק"ב (1742) – י"ג בשבט תק"ע (1810)) מתלמידי רבי שלמה מקרלין ומייסד חסידות לעכוויטש ממנה הסתעפו חצרות קוברין, סלונים, קוידנוב ונובומינסק. היה נשיא קופת מעות ארץ הקודש מטעם כולל רייסין.

== ביוגרפיה ==
נולד בנעשוויז בשנת תק"ב לרבי נח הפרנס מנעשוויז ממנו נתייתם בילדותו. בתחילת דרכו היה נוסע לרבי לוי יצחק מברדיטשוב שהתבטא פעם כי עליו עומד שליש העולם אך לאחר מכן דבק ברבו המובהק רבי שלמה מקרלין. כמו כן נסע יחד עם רעו רבי אשר מסטולין (הראשון) לרבי ברוך ממז'יבוז'.

לאחר נישואיו המשיך להתגורר בנשוויז עד לאחר פטירת רבו רבי שלמה (בכ"ב בתמוז תקנ"ב, 1792) אז התחיל להנהיג עדה בלכוביץ' שבליטא (אז הייתה תחת השלטון הרוסי, כיום בבלארוס). חסידיו נאמדו באלפים. בשנת תקנ"ט נאסר על ידי הממשלה הרוסית עקב הלשנה של המתנגדים יחד עם רבי שניאור זלמן מלאדי ה"בעל התניא" ורבי אשר מסטולין ושוחרר בחודש כסלו באותה שנה.

היה מיודד מאוד עם רבי אברהם מקאליסק על אף שלא התראו מעולם, וכן מונה על ידו לשמש כנשיא קופת מעות ארץ הקודש מטעם כולל רייסין (-רוסיה הלבנה), בתפקיד זה פעל רבות לתמיכה ביישוב החסידי בארץ ישראל, והיה נוסע לאסוף כספים בעבורם.

נפטר בסטולין בי"ג בשבט ה'תק"ע כששהה שם לרגל חתונת נכדו רבי שלמה חיים פרלוב. בנו רבי נח המשיכו בהנהגת החסידות ובנשיאות קופת ארץ ישראל.

== משנתו ==
כרבו, המשיך את דרכה של חסידות קרלין המדגישה את חשיבות התפילה בהתלהבות. כן הדגיש בקרב חסידיו את הצורך באמונה פשוטה, וזאת על ידי שינון ענייני אמונה וי"ג עיקרי אמונה.

וכך היה מפרש את הפסוק (ירמיה ז, כח) "אבדה האמונה נכרתה מפיהם" – מדוע אבדה האמונה מלבם מפני שנכרתה מפיהם, שאינם חוזרים בפה. וכן כתוב (תהילים קטז, י) "האמנתי כי אדבר" – על ידי הדיבור נחקקה האמונה בלב.

דברי תורתו נדפסו בספרים: "דברי שלום" לנכדו הגה"ק רבי שלום מברייהין - קוידינוב, "משמרת שלום" ושאר חיבורים להנ"ל, "אור ישרים", "תורת אבות" ו"מירא דכיא".

== צאצאיו ==
*רבי נח מלעכוויטש ממלא מקומו באדמו"רות.
*רבי אהרן מלעכוויטש, חתנו של רבי אשר מסטולין, נפטר בחיי אביו בג' בשבט תקס"ו.
*רבי שלמה מלעכוויטש.
*חתנו רבי משה אהרן נכד רבי חיים חייקל מאמדור.

== מתלמידיו ==
*רבי מיכל מלעכוויטש, (נפטר י"ח באדר ה'תקפ"ז).
*רבי משה פאלייר מקוברין
*רבי יחיאל רבה של ניי מוש, (נפטר בי' בטבת ה'תרי"ב).
*רבי שלום רבה של וילייקה שבמינסק.
*רבי ישראל רבה של איבניץ.
*רבי נחום שו"ב
*רבי יואל מצ'פלא, (נפטר בשנת תקצ"ב).
*רבי יוסף מדלאטשיץ

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=52711&st=&pgnum=9&hilite= אמרות ועובדות ממנו בספר "אור ישרים"] מאתר היברובוקס.
*[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=34295&st=&pgnum=120 רבי מרדכי מלעכוויטש], מתוך "באר החסידות: ספר על צדיקים ראשונים ואחרונים" (הכרך העשירי והאחרון בסדרת "באר החסידות" מאת אליעזר שטיינמן)
*[http://www.zadikim.org/?catID=17832&siteLang=3#ad-image-0 מאמר ביוגרפי אודותיו], באתר אהלי צדיקים.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:חסידות סלונים
קטגוריה:לחוביצ'ה: רבנים
קטגוריה:סטולין: רבנים
קטגוריה:משפחת יפה
קטגוריה:נשיאי קופת מעות ארץ הקודש
נח מלעכוויטש

רבי נח יפה מלעכוויטש (כונה: דער זון, ביידיש: הבן; ה'תקל"ה – ח' בתשרי ה'תקצ"ג) היה אדמו"ר חסידי, השני בשושלת לעכוויטש, ונשיא קופת מעות ארץ הקודש מטעם כולל רייסין.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת תקל"ה לרבי מרדכי מלעכוויטש. היה תלמידם של אביו ושל רבי ברוך ממז'יבוז'. מנעוריו הסתיר את הנהגותיו עד שהחל לכהן באדמו"רות.

אחרי פטירת אביו בי"ג בשבט תק"ע נסע ביחד עם חברו רבי מיכל מלעכוויטש לשאול בעצת רבי ברוך ממז'יבוז' בעניין קביעת ממלא המקום לאב, והוא הורה להם "שרבי נח ינהיג ורבי מיכל יסייע".

לא נהג לומר דברי תורה ברבים. בשל כך קרא עליו תלמידו רבי משה מקוברין את הפסוק () "אין אומר ואין דברים", ובכל זאת "בכל הארץ יצא קום".

בתחילת אדמו"רותו ראו תלמידיו שאינו מתנהג בכמה דברים כאביו, וכאשר שאלוהו על כך ענה: "אני עושה ממש כאבי; אבי לא חיקה שום אדם, ואני גם לא מחקה שום אדם".

כאביו שימש כנשיא קופת מעות ארץ הקודש מטעם כולל רייסין, ופעל רבות למען חסידי ארץ ישראל והזהיר מאוד את חסידיו לבל יעבור יום בלי נתינת מעות ארץ ישראל.

נפטר בלעכוויטש בח' בתשרי תקצ"ג. לאחר פטירתו החל אחיינו רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב, בנו של אחיו רבי אהרן, לכהן כאדמו"ר, אך בתקופת חג השבועות פרש תלמידו רבי משה מקוברין עם רוב העדה והקימו את חסידות קוברין (ממנה השתלשלה גם חסידות סלונים). כמו כן חתנו רבי מרדכי מלוביצקי החל לכהן בלעכוויטש על מקומו.

רבי מרדכי מצ'רנוביל אמר עליו אחר פטירתו כי נפטר מרוב אהבת ה' ויראת ה'.

==לקריאה נוספת==
* דוד הלחמי, חכמי ישראל, עמוד רנ"ד. תל אביב תשי"ח.
== קישורים חיצוניים ==
[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=52711&st=&pgnum=42&hilite= אמרות ועובדות ממנו בספר "אור ישרים"] באתר היברובוקס
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפטרים ב-1832
קטגוריה:ילידי 1774
קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:חסידות סלונים
קטגוריה:לחוביצ'ה: רבנים
קטגוריה:משפחת יפה
קטגוריה:נשיאי קופת מעות ארץ הקודש
כתובות ספירה

צילום של אחד הלוחות
כתובות סַפִירַה הן שלושה לוחות בזלת (דמויות אסטלות) שנמצאו ב־1930 ליד א־ספירה בצפון סוריה, לא הרחק מחלב, עליהם חקוקה כתובת ארמית ארוכה הידועה גם בשם "כתובת סוג'ין".
 
זאת היא הכתובת הארוכה ביותר בארמית עתיקה שנמצאה עד היום והיא עדיין לא פורשה עד תום. הכתובת מתוארכת לאמצע המאה ה־8 לפנה"ס והיא מפרטת את תנאי הברית שנכרתה בין בר־גאיה מלך כתך (עיר שאינה ידועה ממקורות אחרים) ובין מתעאל בר עתרסמך מלך ארפד. בין היתר, מונה הכתובת קללות שיחולו על המלך מתעאל אם יפר את הברית. כל הקללות בטקסט חלות על ראשו של מתעאל ולא בר־גאיה. סביר על כן שמתעאל היה שליט זוטר יותר שהכפיף עצמו לבר־גאיה. לחלופין ייתכן שהחוזה היה הדדי, אך נכתב בשני נוסחים שונים, שרק אחד נשמר בידינו. 

נוסח השבועות רצוף בטקסים מאגיים שנועדו לתת לברית תוקף, בהם מעבר בין בתרי עגל, השלכת דמויות שעווה לתוך האש כדי להדגים כיצד ישרפו ארפד ומתעאל אם יפרו את הברית ושבירת קשתות. הצדדים מרבים גם להעיד עליהם את האלים השונים, המקומיים והאזוריים.
 
לרבים מן הטקסים המתוארים בכתובות יש הדים בתנ"ך. כך למשל מופיעים בכתובת מעבר בין נתחי עגל, בדומה לברית בין הבתרים שכרת אלוהים עם אברהם, וזריעת ערים במלח. השמות התיאופוריים המתוארים בכתובת כוללים את הסיומות "אל" ו"יה" ומציעים שהאלים אל ויהוה נעבדו על ידי הארמים. בין האלוהויות המוזכרות מופיע הצירוף "אל ועליון". לטענת יהודה אליצור מדובר בשני אלים שונים. לטענת משה דוד קאסוטו, הכוונה היא אל אחד שלו שני תארים, כדוגמת האל הכנעני כושר וחסיס. קאסוטו טוען שהכוונה לראש הפנתיאון הכנעני אל, ומלכיצדק שימש לו כהן. 

הכתובת שופכת אור על טקסי ברית שהיו נפוצים במזרח התיכון הקדום בתקופה זאת, על הדת הפוליתאיסטית שאפיינה את יושבי סוריה במאה השמינית לפנה"ס, על השפה הארמית הקדומה ועל יחסה לעברית.

== הכתובת ==
הכתובות ידועות בסימון KAI 222–224, 227.

=== כתובת הלוח הראשון (KAI 222) ===
צד א':

צד ב':
צד ג':

=== כתובת הלוח השני (KAI 223) ===
צד א':

== ראו גם ==

* רשימת כתובות כנעניות וארמיות

==לקריאה נוספת==

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עתיקות
קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
קטגוריה:כתובות בארמית
קטגוריה:תולדות עם ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:סוריה: ארכאולוגיה
קטגוריה:אסטלות
קטגוריה:כתובות KAI
ועידת פסגה

משתתפי ועידת הפסגה של ארגון המדינות המתועשות שנערכה בטויאקו, יפן. 7 ביולי 2008
ועידת פסגה היא ועידה שבה נפגשים ראשי מדינות.<ref></ref><ref></ref> בשל דרגת הייצוג הגבוהה של המדינות בוועידות מסוג זה, הנושאים הנדונים בוועידות הם על פי רוב בעלי חשיבות רבה יותר. בשל כך, ומשום מעמדם הרם של המשתתפים בוועידות, הן זוכות לסיקור תקשורתי נרחב ולאבטחה כבדה. ארגונים בינלאומיים מסוימים, בהם ארגון המדינות המתועשות והליגה הערבית, מקיימים מדי שנה ועידות פסגה.

הראשון שטבע את המונח "פסגה" בהקשר הדיפלומטי היה ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל, בשנת 1950, כאשר אמר: , בקראו לקיים סבב שיחות נוסף עם ברית המועצות. אולם מפגשים בין מנהיגים התקיימו גם קודם לטביעת המונח בידי צ'רצ'יל. לפני המאה העשרים נערכו ועידות פסגה לעיתים רחוקות, וזאת ממספר טעמים: ראשית, התנקשויות אפשריות בדרך למפגש הפסגה או במהלך המפגש עצמו. שנית, המסעות אל מארחי מפגשי הפסגה ארכו ימים ושבועות, דבר שעלול היה להעיד על פחיתות כבודו של המנהיג המבקר. שלישית, השימוש בשגרירים ובשליחים אחרים ייתר את הצורך במפגש בין המנהיגים עצמם.

המאה העשרים זימנה יותר ועידות פסגה בשל התעופה, שקיצרה את משך המסע בין מדינות, ובשל הנשק להשמדה המונית, אשר הפך ועידות אלה לחיוניות, ולא בכדי רוב מפגשי הפסגה בתקופת המלחמה הקרה עסקו במרוצי חימוש ובניסיונות למנוע מלחמת עולם שלישית. בנוסף, אמצעי תקשורת ההמונים נתנו במה ופרסום לוועידות הפסגה שנערכו מאז תום מלחמת העולם השנייה.

קיום ועידות פסגה מביא לעיתים קרובות לקיום הפגנות מחאה בסוגיות הנוגעות לאופי הוועידה או הנושאים שעל סדר יומה. ההפגנות נערכות בערים ובסמוך לאתרים שבהם מתקיימות הוועידות, וחלקן הן הפגנות המוניות, שבהן מתעמתים המפגינים עם המשטרה. דוגמה לכך היא ההפגנות סביב ועידת ארגון המדינות המתועשות בג'נובה בשנת 2001, שבהן נהרג מפגין אחד ונפצעו עשרות בהתנגשויות עם המשטרה המקומית.

==דוגמאות בולטות לוועידות פסגה==
ועידת פסגה ידועה הייתה ועידת יאלטה בפברואר 1945, שהתקיימה בהשתתפות נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, ושליט ברית המועצות, יוסיף סטלין. בוועידת פסגה זו נדונה חלוקת השטחים ואזורי ההשפעה בין בעלות הברית, שהיו עתידות לנצח במלחמת העולם השנייה.

מספר ועידות פסגה התקיימו על מנת להביא פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני בחסות מדינות שונות. במסגרת זו ניתן למנות את ועידת קמפ דייוויד שנערכה בארצות הברית וועידת טאבה שנערכה במצרים.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* David Reynolds, Summits: Six Meetings That Shaped the Twentieth Century, New York: Basic Books, 2007.
</div>

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* Dayid Reynolds, [http://www.historyandpolicy.org/papers/policy-paper-68.html The prime minister as world statesman], History & Policy.
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
*
קטגוריה:דיפלומטיה
הסנאט (צרפת)

הסנאט (Sénat) הוא הבית העליון של הפרלמנט הצרפתי, אשר מורכב מבית זה ומן הבית התחתון, האספה הלאומית. הסנאט, בניגוד לאספה הלאומית, נבחר בבחירות לא ישירות על ידי נבחרי ציבור מחוזיים.

מבנה הסנאט שוכן בלב גני לוקסמבורג, בארמון לוקסמבורג.

== מבנה==

הסנאט הוא הבית העליון של הפרלמנט הצרפתי. על פי סעיף 24 של חוקת צרפת, הוא נבחר בבחירות עקיפות כדי להבטיח ייצוג בפרלמנט המקומי של קהילות ורשויות מקומיות בצרפת.

בהרכב הנוכחי של הסנאט 348 סנאטורים. הסנאטורים נבחרים ל-6 שנים ברמת המחוז (שטחה של צרפת מחולק ל-95 מחוזות). מועצת הבחירות מורכבת מנציגים מקומיים, חברי המחוזות, נציגי מועצות מקומיות, חברי האספה הלאומית ועוד.

יו"ר הסנאט נבחר מבין חבריו לתקופת כהונה בת שלוש שנים. הוא אחראי על מינוי שלושת חברי המועצה החוקתית של צרפת, ויש לו זכות לערער בפני המועצה החוקתית. בהיעדר הנשיא מתפקידו, הוא ממלא מקום הנשיא (כפי שאירע בשנת 1969, לאחר התפטרותו של שארל דה גול, וב-1974, לאחר מותו של ז'ורז' פומפידו). על פי החוקה, נשיא הסנאט הוא האדם השני בחשיבותו במדינה.

כיום, בסנאט ישנן הוועדות הבאות: ועדת התרבות, ועדת הכלכלה, ועדת החוץ, ועדת הביטחון והכוחות המזוינים, ועדת הרווחה, ועדת כספים, ועדת בקרה ותקציב. בנוסף, החוקה מספקת, במידת הצורך, יכולת להקים על ידי הממשלה או הסנאט ועדות מיוחדות לסקירת חוקים בנושאים ספציפיים.

בסנאט ישנן מספר סיעות, וכל סיעה מחויבת לכלול לפחות 15 סנאטורים. הפלגים הפוליטיים העיקריים של הסנאט הם: האיחוד למען תנועה עממית, המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, הסיעה הקומוניסטית, התנועה הרפובליקנית והתנועה האזרחית, סיעת "איחוד המרכז", סיעת "הדמוקרטים הסוציאליים של האיחוד האירופי" ועוד.

מאז הקמת הרפובליקה החמישית, הסנאט היה ברובו שמרני. בספטמבר 2011, לראשונה בתולדות הרפובליקה החמישית, זכתה המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית במירב המושבים בסנאט. ב-1 בנובמבר אותה שנה נבחר ז'אן פייר בל ליו"ר הסנאט והיה לסוציאליסט הראשון שמנהיג את הסנאט מאז הקמת הרפובליקה.<gallery mode="packed-hover" heights="150">
קובץ:L'hémicycle du Sénat français en septembre 2009.jpg|אולם מליאת הסנאט
קובץ:Paris Palais du Luxembourg façade s printemps 2014.jpg|ארמון לוקסמבורג
</gallery>

== ראו גם ==
* הפרלמנט הצרפתי
* פוליטיקה של צרפת
* בתי מחוקקים לפי מדינה

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ברושיים

בְּרוֹשִיִּים (שם מדעי: Cupressaceae) היא משפחה של עצים ושיחים מחטניים בסדרת המחטיים, הכוללת את העצים הגדולים והגבוהים ביותר בעולם בתת-משפחת סקווים וכן תת-משפחות נוספות.

במשפחה 7 תת-משפחות שבהן 27–30 סוגים הכוללים 130–140 מינים כמו הקליטריס פרייס. בישראל מוכרים מיני ברוש וערער ובהם ברוש מצוי, ערער רם, ערער ארזי וערער גלעיני, שבתת-משפחת ברושים.

במשפחת הברושיים נמצאים העצים הגדולים והגבוהים ביותר. 50 העצים הגדולים ביותר הם מהמינים סקוויה ענקית וסקוויה נאה. העץ הגדול ביותר הוא הגנרל שרמן והגבוה ביותר הוא היפריון.

==תת-משפחות==
*Cunninghamhioideae
*Taiwanioideae
*Athrotaxidoideae
*סקווים (Sequoioideae)
*טקסודים (Taxodioideae) - בה המין קריפטומריה
*Callitroideae
*ברושים (Cupressoideae) - בהם הסוג ברוש, ברוש פטגוני וערער.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.conifers.org/cu/Cupressaceae.php על משפחת ברושיים באתר The Gymnosperm Database]
* [http://davesgarden.com/guides/pf/tools/names.php?family=Cupressaceae&z=genus משפחת ברושיים באתר Dave's Garden]

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1822
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:משפחות צמחים
מוסף (עיתונות)

בעיתונות, מוּסף הוא קונטרס בעל אופי מוגדר, חלק מעיתון.

עם התרחבות העיתונות הכתובה, העיתון, שהיה מקשה אחת, החל להתפצל. טעם אחד לפיצול הוא כלכלי. אנשים שונים יכולים לקרוא במקביל חלקים שונים של אותו עיתון. שיקול זה נעשה רלוונטי במיוחד עם הגעת העיתונים לבתים, כאשר חוויית הקריאה נעשתה משפחתית.

מוספים עשויים להיות מוגדרים לפי נושא, כמו מוסף כלכלי, מוסף תיירות, וכן לפי פילוח דמוגרפי, כמו מוסף לנוער או לילדים<ref></ref>, מוסף לנשים. מוספים עשויים להופיע בתדירות משתנה: מוסף יומי, מוסף שבועי<ref></ref>. לצד מוספים קבועים מופיעים מוספים מיוחדים בחגים ובאירועים מיוחדים. בדרך כלל, מוסף, בשונה ממגזין, לא יודפס בנייר כרומו. לצד מוספים בעלי תוכן עיתונאי מופיעים מוספים של תוכן שיווקי.

לעיתים מתקיימת בתוך אותו עיתון עצמו תחרות בין מוספים שונים על הבמה בה יתפרסמו ראיונות מבוקשים וסקופים. בדרך כלל לכול מוסף יש עורך וקו עיצובי מגובש. מוספים צוברים קהל קוראים. בשנת 2007 ביטל עיתון הארץ את המוסף חלק ב', בו מופיעים עמודי הדעות. הדבר עורר ביקורת, בין היתר, בקרב הקוראים. בשנת 2008 הושב המוסף.

בישראל, למשל, כולל היומון "ידיעות אחרונות" בימים ראשון עד חמישי שלושה מוספים קבועים (בנוסף לבסיס עיתון, העוסק בחדשות): מוסף כלכלי, מוסף ספורט ומוסף מגזיני ("24 שעות"). 

העיתון "[[הארץ" מבשר לקוראיו על המוספים המצורפים לעיתון]]

==קישורים חיצוניים==
מוטי נייגר וקרני רימר-צרי (2011). [http://www.mottineiger.com/image/users/171194/ftp/my_files/Neiger%20_%20Rimmer-Tzory%281%29.pdf?id=9586639 המלחמה שלא הייתה בחדשות: "לאומיות קבוצת הפנים" ו"לאומיות קבוצת-החוץ" במוספי העיתונות היומית בישראל בתקופת מלחמת לבנון השנייה]. עיונים בשפה וחברה 3(2): 113-86.
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עיתונות
ירמולקה

יַרְמוּלְקָה (מיידיש: כיפה) היא פריט לבוש חסידי ירושלמי.
ילדים חסידיים חובשים ירמולקה
ילדים חסידיים חובשים ירמולקה בשכונת [[בתי אונגרין]]
ירמולקת [[נ נח נחמ נחמן מאומן]]

== בירושלים ==

כיפת הירמולקה זכתה לכינוי "כיפתם של הזברות" שכן סוג כיפה זו חובשים החסידים המשתייכים לחצרותיו של היישוב הישן בירושלים. מסורת חבישת הירמולקה היא ארוכת שנים בקרב החסידים הירושלמים וזו הפכה לסימן זיהוי בקרב הציבור החסידי ירושלמי. אמנם, התרגום המילולי של המילה ירמולקה הוא "כיפה", אך השימוש במילה "ירמולקה" מכוון לכיפת החסידים הספציפית הזו ולא לכיפות אחרות.

בחצרות חסידיות רבות כיפת הירמולקה היא חובה בקוד הלבוש של אותה חצר חסידית. ישנן חסידויות שהילדים והנערים לא יכולים להיכנס לבית הספר או לחדר ללא חבישת הירמולקה, המבדלת בינם לבין יתר הציבור החרדי שחובש בדרך כלל כיפות שחורות מקטיפה. לפעמים, בתוך הבית יש אפשרות לחבוש כיפה אחרת (בדרך כלל שחורה מקטיפה) אך יש המחמירים לחבוש את הירמולקה בכל זמן ומקום.

== מקורה ומראה ==
בשל החובות שהשאירו אחריהם אנשי עליית רבי יהודה החסיד נאסר על יהודים אשכנזים להתגורר בירושלים. לפיכך, יהודים אשכנזים שרצו להתגורר בירושלים ולא רצו שיזהו אותם כאשכנזים העתיקו את מלבושי הקהילה הספרדית. בין פריטי הלבוש הייתה כיפת הירמולקה אשר מקורה מן הטָקִיָיה שהיא כיפת הצמר הלבנה. 

הירמולקה היא כיפת צמר סרוגה גדולה המכסה את רוב ראשו של החובש אותה. במקור, כיפת הירמולקה הייתה בגובה של כ-19 ס"מ וקוטרה היה כ-16 ס"מ. גם בגרסתה הנוכחית הירמולקה היא סרוגה מצמר ועשויה בעבודת יד. במרכזה של הכיפה ממוקם פונפון (ציצת שיער).

== ראו גם ==
*לבוש חרדי
*לבוש חסידי ירושלמי

קטגוריה:לבוש חרדי
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:בגדי גברים
רנטה אינג'ובה

רֶנֶטָה אִיוָואנוֹבָה אִינְג'וֹבָה (בבולגרית: Ренета Иванова Инджова; נולדה ב-6 ביולי 1953, נובה זאגורה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היא כלכלנית ופוליטיקאית בולגרייה, אשר כיהנה במשך מספר חודשים כרֹאשַׁת הממשלה בממשלת מעבר בבולגריה והייתה האישה הראשונה בתולדות המדינה שכיהנה בתפקיד זה.

אינג'ובה נולדה בנובה זאגורה, ב-1975 רכשה תואר בכלכלה במכון "קרל מרקס" בסופיה ובמשך שנים אחדות הועסקה במכון כמרצה. בראשית שנות ה-90 מונתה על ידי הממשלה הבולגרית לעמוד בראש תוכנית ההפרטה במשק הבולגרי. באוקטובר 1994, לאחר נפילת ממשלתו של ליובן ברוב מינה אותה הנשיא ז'ליו ז'לב לעמוד בראש ממשלת מעבר והיא כיהנה בתפקידה עד ינואר 1995.

בבחירות שנערכו בבולגריה זכתה המפלגה הסוציאליסטית ברוב ולאחר כחמש שנות ישיבה באופוזיציה הרכיב ז'אן וידנוב מנהיגה, את הממשלה החדשה. במהלך 1995 התמודדה אינג'ובה ללא הצלחה לתפקיד ראש עיריית סופיה וב-2001 התמודדה ללא הצלחה לנשיאות בולגריה. אינג'ובה פרשה מהחיים הפוליטיים, אך המשיכה למלא מספר תפקידים ציבוריים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1953
קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:נשים בראשות ממשלה
באולינג לקולומביין

באולינג לקולומביין (במקור: Bowling for Columbine) הוא סרט תיעודי משנת 2002 אותו כתב, ביים הפיק וקריין מייקל מור. הסרט עוקב אחר בחינתו של מור אודות טענתו כי הגורמים לאירוע הטבח בתיכון קולומביין הם מעשי אלימות אחרים, בהם מעורבים כלי ירייה. מור מתמקד ברקע ובאווירה שבה התרחש הטבח וכן בעמדות הציבור אודות נושאים קשורים. הסרט בוחן את טבעה של האלימות בארצות הברית.

הסרט הביא את מור, אז במאי בראשית דרכו, לתשומת לב בינלאומית וזכה בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר, פרס פסטיבל הקולנוע בקאן, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ועוד.

==ביקורות ותגובות==
הסרט קיבל ביקורות אוהדות באופן כללי. הסרט זכה לציון 96% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 161 ביקורות; אתר האינטרנט Metacritic, אשר מקצה דירוג מנורמל בטווח 0-100 בהתבסס על חוות דעת המבקרים המרכזיים הבולטים, חישב עבור סרט זה ציון ממוצע של 72%, בהתבסס על 32 ביקורות. מייקל ווילמינגטון, מבקר הסרטים של העיתון היומי "Chicago Tribune", כתב: "הוא (הסרט) מעצבן, מגרה, צפוי לעורר כעס וצער על שני הצדדים הפוליטיים, ומעל לכל - הוא מצחיק מאוד".

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
===זכיות===
הסרט זכה ב-32 פרסים, ביניהם:
* 2003 - פרסי האוסקר - זוכה פרס האוסקר לסרט התעודה הטוב ביותר - הוענק למייקל מור, מייקל דונובן.
* 2003 - פרסי איגוד עורכי הקולנוע האמריקאי - זוכה פרס "אדי" בקטגוריה העריכה הטובה ביותר של סרט תעודה - הוענק לקורט האנגפהר.
* 2002 - פסטיבל הקולנוע אמסטרדם לסרטים תיעודיים - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
* 2002 - פסטיבל הקולנוע "אטלנטיק" (הליפקס) - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
* 2002 - פסטיבל הקולנוע הבינלאומי ברגן - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
* 2004 - פרסי "בודיל" (דנמרק) - זוכה פרס "בודיל" בקטגוריה הסרט האמריקאי הטוב ביותר - הוענק למייקל מור.
* 2003 - פרסי איגוד מבקרי הקולנוע - זוכה פרס בחירת המבקרים בקטגוריה סרט התעודה הטוב ביותר.
* 2003 - פסטיבל הקולנוע בקאן - זוכה פרס "55th Anniversary Prize" - הוענק למייקל מור.

===מועמדויות===
ל-7 פרסים הסרט היה מועמד, אך ללא זכייה, בהם:
* 2003 - פרסי המכון האוסטרלי לקולנוע - מועמדות בקטגוריה הסרט הזר הטוב ביותר - צ'ארלס בישופ, ג'ים קזרנצי, מייקל דונובן, קתלין גלין, מייקל מור.
* 2003 - פסטיבל הקולנוע בקאן - מועמדות לפרס דקל הזהב - מייקל מור.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=9205 פסטיבל כאן: תוכנית רדיו המוקדשת כולה לסרט "באולינג לקולומביין"], בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת: [http://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=9205 להאזנה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי מייקל מור
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט התיעודי הטוב
בלייד

בלייד (באנגלית: Blade) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Tomb of Dracula #10 מיולי 1973 בכתיבתו של מארב וולפמן ובאיורו של ג'ין קולן.

בלייד הוא האלטר-אגו של אריק ברוקס, חצי ערפד בעל יכולת להתהלך גם באור השמש. בלייד בעל כוחות על רבים, בהם יכולת ריפוי וכוח על אנושי.

שלושה סרטי קולנוע המבוססים על הקומיקס יצאו בין השנים 1998-2004: בלייד, בלייד 2 ובלייד: טריניטי, כשאת דמותו של בלייד גילם השחקן וסלי סנייפס. סרט קולנוע נוסף אודות הדמות עתיד לצאת כחלק מהשלב החמישי ביקום הקולנועי של מארוול, בו יגלם השחקן מהרשלה עלי את דמותו של בלייד.
קולו של בלייד בגילומו של עלי נשמע מחוץ למסך בסצנת סוף הכתוביות סרט הנצחיים מהיקום הקולנועי של מארוול

דמותו של בלייד מדורגת במקום ה-63 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי IGN.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.marvel.com/characters/blade-eric-brooks דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Blade דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:האוונג'רס
קטגוריה:ערפדים בתרבות ובאמנות
קטגוריה:אפרו-אמריקאיים בדיוניים
מיסטר פנטסטיק

מיסטר פנטסטיק (באנגלית: Mister Fantastic) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #1 מנובמבר 1961 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. מיסטר פנטסטיק הוא האלטר אגו של ריד ריצ'רדס, מדען גאון ומנהיג קבוצת ארבעת המופלאים, לצד אשתו סוזן סטורם, אחיה ג'וני סטורם וחברו הטוב בן גרים. נחשב לאדם החכם ביותר ביקום מארוול.

ריד ריצ'רדס הוא בנם היחיד של הפיזיקאי העשיר נתניאל ריצ'רדס ואשתו, אוולין. הוא היה ילד פלא עם כישרון למתמטיקה, פיזיקה ומכניקה, ולמרות שאוולין מתה, נתניאל עודד את ריד הצעיר, שלמד קורסים ברמת מכללה והצטרף למספר אוניברסיטאות. באוניברסיטת האמפייר סטייט הוא פגש שתי דמויות שישפיעו עליו בעתידו - שותפו למחקר ויקטור וון דום וחברו הטוב בנג'מין גרים. אחרי תאונה בה ריצ'רדס ודום נעשו אויבים מרים, הוא ובן שירתו יחד בצבא ארצות הברית, ונפגשו עם ניק פיורי במהלך מלחמת העולם השנייה. כשהשתתף באוניברסיטת קולומביה, ריצ'רדס שכר מקום מגורים בבעלות דודתה של נערה צעירה בשם סוזן סטורם, שהתאהבה בריצ'רדס.

יום אחד, אביו נעלם באופן מסתורי. למעשה, נתניאל המציא מכונת זמן, שבמקום להעבירו לעתיד העבירה אותו ליקום חלופי. אך לפני שעזב, אביו הותיר לריצ'רדס שני מיליארד דולר, בהם השתמש בשביל פרויקט לבניית ושיגור חללית, שבנוסף למימונו האישי נתמכה במימון פדרלי. אחרי שהביס חוצן וקיבל איומים מהממשלה שיבטלו את רישיונם לניסוי, ריצ'רדס החליט לשלוח את החללית לנסיעת מבחן. צוות הספינה - הוא, גרים, סוזן ואחיה ג'וני - נסעו, ובחלל נחשפו לקרינה קוסמית, שביצעה מוטציה בגופם והעניקה להם כוחות על. לאחר שחזרו והביסו את איש החפרפרת, הם הפכו לקבוצת ארבעת המופלאים.

דמותו של מיסטר פנטסטיק מדורגת במקום ה-40 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו גילם בסרטי הלייב אקשן "ארבעת המופלאים" ו"ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" השחקן יואן גריפית', את דמותו של מיסטר פנטסטיק בסרט האתחול מגלם השחקן מיילס טלר. השחקן ג'ון קרסינסקי מגלם גרסה חלופית של הדמות בהופעת אורח בסרט היקום הקולנועי של מארוול "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" כחלק מחברי האילומינטי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/mister-fantastic דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Mister_Fantastic דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארבעת המופלאים
קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
האישה הבלתי-נראית (קומיקס)

האישה הבלתי-נראית (באנגלית: Invisible Woman) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #1 מנובמבר 1961, ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.

האישה הבלתי-נראית היא האלטר אגו של סוזן סטורם, חברה מייסדת של קבוצת גיבורי-העל ארבעת המופלאים, לצד בן זוגה ריד ריצ'רדס, אחיה ג'וני סטורם ובן גרים.

דמותה של האישה הבלתי-נראית מדורגת במקום ה-66 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותה גילמה בסרטי הלייב אקשן "ארבעת המופלאים" ו"ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" השחקנית ג'סיקה אלבה, את דמותה של סטורם בסרט האתחול גילמה השחקנית קייט מארה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/invisible-woman דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Invisible_Woman דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:ארבעת המופלאים
קטגוריה:דוגמניות בדיוניות
קטגוריה:מורים בדיוניים
קטגוריה:יתומים בדיוניים
הלפיד האנושי

הלפיד האנושי (באנגלית: Human Torch) הוא דמות בדיונית של גיבור-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #1 מנובמבר 1961 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.

הלפיד האנושי הוא האלטר אגו של ג'ונתן לואל ספנסר "ג'וני" סטורם, אחיה הצעיר והראוותן של סוזן סטורם וחבר מייסד של קבוצת ארבעת המופלאים, המתגאה ומנצל את מעמדו הציבורי לצרכים שונים. בילדותם, אמם נהרגה בתאונת דרכים וכתוצאה מכך אביהם התדרדר לאלכוהוליזם ולהרס עצמי עד שנכלא בעקבות רצח כריש הלוואות מתוך הגנה עצמית. כתוצאה מכך, סו גדלה את אחיה הקטן בעצמם. כאשר היה בן 16 בלבד, ג'וני הצטרף לסו ולארוסה, ריד ריצ'רדס, למשימה בחלל. יחד עם הטייס בן גרים, הארבעה נחשפו לקרני קרינה קוסמית, שהשפיעה עליהם והעניקה להם כוחות-על: ריד זכה ליכולת למתוח את גופו כגומי, סו זכתה ליכולת להיעשות בלתי-נראית, גרים נעשה לענק בעל עור סלעי וג'וני זכה ליכולת לאגף את כל גופו בלהבות, לעוף, לספוג אש לתוך גופו וכן לשלוט באש בכוח רצונו בלבד.

כאשר חזרו לכדור הארץ והביסו את איש החפרפרת, הארבעה נעשו לקבוצת גיבורי-העל "ארבעת המופלאים", וג'וני כינה את עצמו "הלפיד האנושי" כמחווה לג'ים האמונד/הלפיד האנושי, גיבור אנדרואידי מימי מלחמת העולם השנייה אשר לחם בין היתר לצד קפטן אמריקה ונאמור, אותו ג'וני וקבוצתו פוגשים בהמשך פעילותם. בהיותו החבר הצעיר ביותר בקבוצה, ג'וני בהופעותיו הראשונות תמרן בין קריירה כגיבור-על לבין לימודיו בתיכון גלנוויל ושומר על זהותו הסודית. אמנם, חוברות קומיקס מאוחרות יותר שכתבו זאת והוא חשף את זהותו הסודית לעולם כבר בלימודיו בתיכון. בחוברות הקומיקס השונות, ג'וני תואר כחברם הטוב של ספיידרמן, אייסמן וויאט ווינגפוט, ובעל מערכות יחסים רומנטיות עם הבלתי אנושית קריסטל, מבשרתו של גלקטוס פרנקי ריי, הסקרולית ליג'ה בזהותה של אלישיה מאסטרס, נאמוריטה האטלנטית וקול ויטמן, בתו של הנבל מכשף שברבות השנים נעשה למעין אויבו המושבע של ג'וני. לאחר פירוקם של ארבעת המופלאים (אירועי "מארוול החדשה והשונה"), הוא מסייע לאומת הבלתי אנושיים וחבר בקבוצת חטיבת האוונג'רס המאוחדים.

דמותו של הלפיד האנושי מדורגת במקום ה-46 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. בהיותו חבר מייסד של ארבעת המופלאים, ג'וני הופיע בכל סדרות האנימציה, משחקי הווידאו, סרטי האנימציה והסרטים המצוירים בהם הופיעה הקבוצה - כולם פרט לסדרת האנימציה משנת 1978, שבה הוחלף בדמותו של הרובוט הרבי מחשש שילדים יושפעו מהדמות ויציתו את עצמם באש כדי להידמות לו. את דמותו בסרטי הלייב אקשן "ארבעת המופלאים" ו"ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" גילם השחקן כריס אוונס, וזאת בעוד השחקן סיימון רקס גילם גרסה פרודית של דמותו בסרט "סופרהירו" ומייקל בי. ג'ורדן גילם את דמותו בסרט האתחול.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/human-torch-johnny-storm דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Human_Torch דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:ארבעת המופלאים
הגולש הכסוף

הגולש הכסוף (באנגלית: Silver Surfer) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ארבעת המופלאים ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #48 ממרץ 1966 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.

הגולש הכסוף הוא האלטר אגו של נורין ראד, אסטרונום צעיר מכוכב הלכת זן-לה שערך עסקה עם הישות הקוסמית גלקטוס לשמש כמשרתו בתמורה להצלת עולם ביתו מהשמדה. גלקטוס מעניק לו מעט מכוחו הקוסמי וכן אמצעי תחבורה דמוי-גלשן, שבאמצעותו הוא משייט ברחבי החלל במהירות שגדולה ממהירות האור. ראד החל לאתר ברחבי הקוסמוס אחר עולמות חדשים אותם גלקטוס יכול לכלות, עד אשר הוא מגיע לכדור הארץ. שם, ראד נתקל בארבעת המופלאים, קבוצת גיבורי-על שעזרו לו לגלות מחדש את אצילות הנפש שלו. הוא בגד בגלקטוס והציל את הארץ, אך כעונש נשלח לשם לגלות.

דמותו של הגולש הכסוף מדורגת במקום ה-41 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו בסרט הלייב אקשן "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" גילם השחקן דאג ג'ונס באמצעות לכידת תנועה, בעוד דמותו דובבה בידי לורנס פישבורן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.marvel.com/characters/silver-surfer דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Silver_Surfer דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:ארבעת המופלאים
קטגוריה:חוצנים בקומיקס
קטגוריה:מורים בדיוניים
איירון מונגר

איירון מונגר (באנגלית: Iron Monger, בתרגום חופשי לעברית: סוחר הברזל) הוא דמות בדיונית של נבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Iron Man #163 מאוקטובר 1982, ונוצרה על ידי הכותב דניס אוניל והמאייר לוק מקדונל. שריון ה-Iron Monger הופיע לראשונה ב-Iron Man #200 (נובמבר 1985).

איירון מונגר הוא האלטר אגו של אובדיה סטיין, עובד לשעבר בחברת "תעשיות סטארק", שבנה לעצמו חליפת שריון בנוסח איירון מן. את דמותו של אובדיה סטיין בסרט הלייב אקשן "איירון מן", משנת 2008 גילם השחקן ג'ף ברידג'ס. כמוכן, גולם בסרט ספיידר מן: "רחוק מהבית" משנת 2019 (באמצעות קטעי ארכיון), ומדובב על ידי Kiff VandenHeuvel בסדרת האנימציה What If.. .?. 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/iron-monger דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Iron_Monger דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:איירון מן