ישכר דב רוקח

רבי ישכר דב רוקח (נולד ח' בשבט ה'תש"ח) הוא האדמו"ר מבעלז משנת ה'תשכ"ו (1966) והחמישי בשושלת חסידות זו. חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

רוקח הקים את שכונת קריית בעלז בירושלים, ובנה בה אחד מבתי הכנסת הגדולים בישראל. הוא מכונה לפעמים "פורץ דרך" בגלל גישתו הייחודית לסוגיות רבות ביהדות החרדית: ביחסו ללימודי ליבה ומתווה בעלז, בעידוד חסידיו להשתלב בשוק העבודה<ref></ref>, בהתייחסותו המכילה ליוצאים בשאלה, ביחסו הפרגמטי לאינטרנט, ובעידודו ללמד מוגנות מינית לילדים. בנושאים אחרים דוגל רוקח בעמדות שמרניות: באיסור על נשים לנהוג ברכב<ref>ראו למשל כאן: </ref>, בעידודו להתרחק מתרבותו של העולם החילוני והדתי-לאומי.

חלק מיוזמותיו עוררו עליו ביקורת מצד פלגים קנאים ביהדות החרדית שטענו כי גישתו "פתוחה" מדי.

== ביוגרפיה ==
=== לידתו ===
נולד בתל אביב, ביום ח' בשבט ה'תש"ח (19 בינואר 1948), לרב מרדכי רוקח (רבה של העיר בילגוריי בפולין לפני השואה) ולרעייתו מרים (בתו של ר' צבי גליק).

לידתו הייתה אירוע מכונן ונתנה תקווה להמשך שושלת בעלז, הואיל והאחים הרב אהרן רוקח והרב מרדכי רוקח, נמלטו לבדם מאירופה הנאצית, ונותרו גלמודים אחרי המלחמה ללא עתיד לשושלת החסידית.

על ההתרגשות ששררה בעת לידתו, ניתן ללמוד מן הניסוח המליצי שבו מתוארת לידתו בביוגרפיה על אביו הרב מרדכי רוקח:<blockquote>רגשי שמחה וגיל אפפו את החסידים. הנה צמח חוטר מגזע בית בעלזא, ונצר משרשיו האיתנים יחיה. לא נותקה השלשלת, האילן המפואר ימשיך לנוב דשן ורענן עדי זקנה ושיבה, בחצרותיה של החסידות המפוארת<ref></ref>.</blockquote>

=== ינוקא ===
בהיותו בן שנתיים נפטר אביו ממחלה קצרה, והוא גדל אצל אמו מרים. גם דודו האדמו"ר מבעלז הרב אהרן רוקח, חיבבו במיוחד והתייחס אליו בגינונים מיוחדים כמי שעתיד להיות יורשו בהנהגת החסידות<ref>בין השאר, ידוע נוהגו של הרב אהרן רוקח שלא להושיט את ידו לילדים, אלא בחציצת מגבת על ידו (וזאת בשל חשש שהידיים של הצעירים הן בלתי נקיות ונגעו במקומות לא נקיים), ואילו בילד זה, חרג ממנהגו והושיט לו ידו כרגיל.</ref>.

בהיותו בן תשע, נפטר דודו האדמו"ר הרב אהרן רוקח ללא צאצאים, וראשי החסידות החליטו להמתין מספר שנים עד שהילד יתבגר, ואז יכתירוהו לאדמו"ר מבעלז. בתקופה זו קיבל את הכינוי "הינוקא" וחינוכו הוטל על כמה מזקני החסידים. (האחראי הראשי על חינוכו היה ר' משה טוביה גרינצוויג אשר ברבות השנים פרש ממנו בשל מתיחות אישית ביניהם והלך להסתופף אצל בן-דודו, ר' יהושע רוקח ממכנובקא-בעלז).

למרות גילו הצעיר, החלו להתייחס אליו בגינוני כבוד בשל תפקידו המנהיגותי המצפה לו. כך תיאר זאת נפתלי לביא שהלך לבקרו בהיותו ילד: <blockquote>הילד הולבש שחורים, והובא לכל מאורע חסידי כשהוא יושב בין אדמו"רים זקנים, ומשיב יד רכה לברכות השלום של החסידים. "ברניו הרגיש את התכונה סביבו וידע את הצפוי לו. מקצת גאווה ויהירות התגנבה ללבו, אך הוא נשאר חביב לחבירו ולא הפגין את ייחודו", אומר לי אחד מחבריו<ref name=":1"></ref>. </blockquote>אמו מרים שהאפוטרופסות על בנה ניטלה ממנה למעשה, הזמינה את ראשי החסידים למשפט, בו ביקשה להשיב את בנה לסמכותה כדי לחנכו ברוח מודרנית יותר ולהעניק לו השכלה כללית אך לבסוף הרימה ידיים. ה"ינוקא" התייצב בבית המשפט מול השופט ד"ר יצחק קיסטר והעיד על כמיהתו העמוקה ללמוד בישיבה<ref name=":1" />. האם מעולם לא השלימה עם הפקעת חינוך בנה מידיה, ונהגה להתמרמר על כך לעיתים מזומנות.

בחגיגת בר מצווה שנערכה במרכז חסידות בעלז בתל אביב, השתתפו אלפים, ובהם אדמו"רים ורבנים בולטים, כמו רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז-קלויזנבורג ו"הגאון מטשיבין" רבי דב בריש ווידנפלד.

בגיל 16 התארס עם שרה בת רבי משה יהושע הגר, לימים האדמו"ר מויז'ניץ. שמחת נישואיהם שנחגגה בשושן פורים-קטן ה'תשכ"ה (17 בפברואר 1965), תוארה בעיתונות כחתונה החסידית הגדולה ביותר אחרי השואה. לפי הערכות המשטרה נטלו חלק במעמד החופה כעשרים אלף איש. התקשורת בישראל העניקה כיסוי נרחב לחתונה ולאירועים סביבה. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק בצל אבי חותנו רבי חיים מאיר הגר מויז'ניץ.

=== הכתרתו כאדמו"ר ===
מאז פטירתו של האדמו"ר רבי אהרן רוקח, חיכו החסידים שה"ינוקא" יתבגר ויוכלו להכתירוהו כאדמו"ר. בהגיעו לגיל 18, כשנה וחצי אחרי נישואיו ותשע שנים אחרי פטירת האדמו"ר הקודם, החלה מחלוקת בין החסידים האם ראוי כבר עכשיו להכתיר את הצעיר לאדמו"ר או שיש לחכות עוד<ref>בעיתונות מתוארת המחלוקת: "המחלוקת החריפה הקיימת בין זקני החסידים של בלז, לבין צעירי בלז" ().</ref>, אך בעידודם של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז-קלויזנבורג ורבי ישראל אלתר מגור, הכתירוהו במפתיע בליל י"ב בתמוז ה'תשכ"ו (30 ביוני 1966).

ההכתרה נערכה בהשתתפות חסידים רבים ובחורי הישיבה של החסידות סמוך לקבר דודו הרבי הקודם מבעלז בהר המנוחות בירושלים. במעמד הוקרא "כתב הכתרה" ("קאנוסעס" בעגה החסידית), וזקני החסידים, ובראשם האדמו"ר הישיש רבי יצחק רובין מיברוב הגישו לו "קוויטלאך" בשל היותו צאצא לרבי נפתלי מרופשיץ שכך המנהג בבעלזא שהקוויטל הראשון מוגש לאדמו"ר ע"י צאצאיו. בליל השבת הראשונה לכהונתו, שבת נחמו, ערך האדמו"ר את ה"טיש" הראשון בפני אלפי חסידים בהיכל בית המדרש של הישיבה ברחוב אגריפס בירושלים.

האדמו"ר מכונה בחסידות "דער רוּב" ("הרב", בניגוד לרוב החסידויות שבהן מכונה האדמו"ר "דער רבי" - "הרבי"). הסיבה לכך היא שאדמו"רי בעלז הקודמים שימשו גם כרבנים בעיירה בלז בגליציה לפני השואה, ולא רק כאדמו"רים חסידיים.

קבוצת חסידים מבוגרים שלא קיבלה את מינויו כאדמו"ר פרשה מחסידות בעלז, כונתה בחסידות "המתנגדים". במשך השנים קיבלו חלקם את מרותו של בן-דודו, רבי יהושע רוקח ממחנובקה-בעלז. משנת 1995 חלה מתיחות בין רבי ישכר דב לקרובו, רבי יהושע רוקח ממחנובקא, לאחר שרבים מהחסידים שעזבו את בעלזא בעת מינוי רבי ישכר דב לאדמו"ר הצטרפו לרבי יהושע והחלו לכנות את החסידות בראשותו בשם "בעלזא מחנובקא". בשנת 2012 ביקר רבי יהושע את רבי ישכר דב להזמינו לחתונת בתו הצעירה, ובהמשך אף נחתם הסכם שלום בין החסידויות.

=== חיים אישיים ===
לאחר הכתרתו התגורר האדמו"ר ברחוב שערי צדק בירושלים, בקרבת ישיבת בעלז. בהמשך, התגורר ברחוב גשר החיים בשכונת מקור ברוך, ולאחר בניית בית המדרש הגדול בקריית בעלז, עבר להתגורר בבית הצמוד לבית הכנסת של החסידות. בבית קיים בית כנסת פרטי שבו מתפלל האדמו"ר בימות החול וכן מקווה פרטי וחדרי קבלת קהל. בקומה התחתונה נבנה אולם המכונה "דער גרויסע שטוב" ("החדר הגדול" ביידיש) שבו הוא עורך את הטישים.

במשך תקופה ממושכת בצעירותו למד קבלה בכל יום שישי אצל הרב מרדכי שרעבי עם קבוצת רבנים, בהם הרב עובדיה יוסף.

למעלה מעשור היה האדמו"ר חשוך-ילדים, עד שבשנת תשל"ו (1975) נולד בנו היחיד הרב אהרן מרדכי רוקח. אהרן מרדכי נשא לאישה את שרה לאה בת הרב שמעון למברגר, אב בית דין מאקווא, בשנת 1993. שמחת הנישואין נערכה באוהל ענק בקריית בעלז, בהשתתפות רבבות חוגגים מחצרות בעלז, ויז'ניץ ומאקווא.

במאי 2013 נישא נכדו הבכור שלום רוקח בחתונת ענק שכללה רבבות חסידים ורבנים מחוגים שונים האירוע הוכתר בזמנו כ"חתונה החרדית הגדולה בהיסטוריה".

== פעולותיו ועמדותיו ==
האדמו"ר ב[[מכירת חמץ לגוי, ערב פסח תשע"א - אפריל 2011]]
=== ביסוס והרחבת הקהילה ===
לאחר הכתרתו שקד האדמו"ר על בניית וביסוס מוסדות חסידות בעלז, שהפכה תחת הנהגתו לקהילה בת אלפי משפחות בישראל, ארצות הברית ואירופה. מאות מוסדות הוקמו תחת הנהגתו: בתי ספר לבנות, תלמודי תורה לבנים, ישיבות לצעירים, וכוללים לאברכים.

גולת הכותרת הייתה ייסוד קריית בעלז למגורים, והקמת המרכז העולמי של חסידות בעלז, שבנייתו נמשכה 17 שנה, ועלות הקמתו הסתכמה בעשרות מיליוני דולרים, ונחשב כאחד מבתי הכנסת הגדולים והמפוארים בתבל.

ביזמתו והכוונתו פתחו אנשי החסידות מוסדות וארגונים רבים, כמו "עזרה למרפא" ו"אהבת חסד", וכן מוסדות וארגונים עבור חוזרים בתשובה, בהם ישיבת "תורה ואמונה", ארגון "נעשה ונשמע" וארגון "צהר", פעילות שלא הייתה מקובלת אז בקרב רוב החסידויות. בקרב חסידי בעלז ישנם בעלי תשובה רבים המתערים בחסידות.

האדמו"ר מבעלזא ביצע מספר שינויים במנהגי החסידות, בהם מספר שינויים דקדוקיים בנוסח התפילה. כמו כן הרחיב את מקומה של השירה בחסידות, שהיה מצומצם קודם לכן. הוא יזם את הקמת מקהלת חסידי בעלזא, עודד אברכים מוזיקליים מהחסידות להלחין ניגונים, ואף הלחין בעצמו מספר ניגונים, בהם "יהי החודש", "וחסד ה'" ו"כי אנו עמך".

=== פירוק מונופול 'העדה החרדית' ===
בסוף שנות השבעים החל רבי ישכר דב להוביל מהלך של ניתוק חסידות בעלז מהעדה החרדית, שעד אז היה לה מונופול על בתי הדין הפרטיים בישראל, והצטרפות פומבית לאגודת ישראל. מהלך זה אירע במקביל להקמת מוסדות נפרדים לחסידי בעלז בשם קהל מחזיקי הדת, הכוללים בית דין ומערכת כשרות פרטיים.

בעקבות כך, היחסים בינו ובין אנשי העדה החרדית נעשו מתוחים, ובמשאו במוצאי שמחת תורה (בפי החסידים "שטייעדיגע תורה") ה'תשמ"ב הוא תקף את שיטת האדמו"ר מסאטמר, הרב יואל טייטלבוים, שהיה מנהיג הקבוצות החרדיות האנטי-ציוניות. אנשי העדה החרדית ובראשם הגאב"ד הרב יצחק יעקב וייס, והאדמו"ר מסאטמר הרב משה טייטלבוים ורבנים נוספים השיבו במתקפות אישיות נגדו, ואליהם הצטרף במכתב מחאה מתון יותר גם הרב שמואל הלוי ואזנר (שלאחר מכן חזר בו).

משנת 2005 נערכו ניסיונות פיוס בין העדה החרדית לחסידות בעלז. בשנת 2012, אחר ששלח משלחת דיינים לבקש מחילה בקברי אדמור"י סאטמר, נערך פיוס בין החסידות ובין פלג אחד של חסידות סאטמר, בראשות הרב אהרן טייטלבוים, גיסו של רבי ישכר דב, ובהמשך אף עם חסידות תולדות אברהם יצחק. ב-2020 ביקר גם אצל האדמו"ר מתולדות אהרן.

החל מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, עם התחזקות מעמדו בעולם החרדי, פעל לפשר במחלוקות בציבור החרדי, בהן חילוקי דעות שנוצרו בין מפלגת ש"ס והרב עובדיה יוסף ליהדות התורה וכן מתיחויות שנוצרו בתוך יהדות התורה בין דגל התורה ואגודת ישראל. הוא היה פעיל בהחזרתו של גיסו הרב ישראל הגר לחיק חסידות ויז'ניץ. כמו כן ערך מפגש עם כמה רבנים מחסידות חב"ד ובראשם הרב יואל כהן, מהם התרחק בהצטרפותו לדגל התורה הליטאית בשנת ה'תשמ"ט.

=== עמדה פוליטית ומדינית ===
חסידות בעלזא משתייכת למפלגת 'אגודת ישראל', ורבי ישכר דב היה חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל כבר בשנת 1981.ישיבת מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, [[ה'תשע"ג. הרב רוקח יושב שישי משמאל]]בעת הפילוג באגודת ישראל ב-1988 הוא הצטרף לתנועת דגל התורה הליטאית וצורף למועצת גדולי התורה שלה, בניגוד לשאר האדמו"רים החסידיים שהיו חברים באגודת ישראל (ובראשם חותנו, שכיהן אז כנשיא מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל). בשנים אלו סבל האדמו"ר מבידוד מצד חסידויות אחרות. בשנות ה-2000 שבה בעלז לאגודת ישראל, והאדמו"ר שב להיות חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

השקפתו המדינית נוטה לשמאל, כך למשל תמך בהסכמי אוסלו ובפינוי גוש קטיף. אך כדי לא לפגוע ברב עובדיה יוסף, הורה לחבר הכנסת ישראל אייכלר להימנע בהצבעה. כך למשל, בימי הסכם אוסלו בשנת תשנ"ו השמיע לחסידיו את עמדתו לגבי ההתנחלויות:<blockquote>כל אדם, וגם אלה שחכמים גדולים בעיני עצמם, ודוגלים בשיטת כיבוש שטחים המיושבים באזרחים ערביים - הרי אם הוא קצת אובייקטיבי ואינו משוחד, יכול להיווכח שכל הניצחונות וכל הכיבושים שהיו בחמישים שנה האחרונות בארץ ישראל, לא הביאו שום תועלת, אלא שרשרת אחת של שפיכות דמים רחמנא ליצלן<ref name=":0"></ref>.</blockquote>

=== עידוד יציאה לעבודה ולימודי מקצוע ===
רבי ישכר דוב תומך בשימוש באמצעים פדגוגים מודרניים, וכן בהתייעצות ובשליחה לפסיכולוגים. היה מראשוני המנהיגים החרדים שדרשו שימוש באינטרנט מסונן.

ביוני 2022 דווח על מתווה שהוסכם בין מוסדות בעלזא לבין משרד החינוך על תיקצוב מלא תמורת לימודי ליב"ה. המתווה נגנז לאחר שעורר סערה והתנגדות מצד בכירים בציבור הליטאי<ref></ref> וראש הממשלה בנימין נתניהו התחייב להשגת תקציבים חילופיים בעקבות ההימנעות ממימוש המתוה. ביוני 2023 פורסם על מאמצים מצד החסידות לחידוש המתווה.

רבי ישכר דוב תומך בשילוב אברכי כולל בלימודי מקצוע ובשוק העבודה. את עמדתו זו הסביר לחסידיו בשנת תשס"ז:<blockquote>ישנם הרבה אברכים שמצבם הכלכלי וכישרונותיהם אינו נותן להם את היכולת שיוכלו להתמיד ללמוד בבית המדרש, אזי הוא דוחק את עצמו עוד זמן ועוד זמן, ויוצא בלי פרנסה ובלי מקצוע ביד, ומתחיל לחפש פיצוחים, מיצוחים... כלום וכלום... ולבסוף אינו לומד וגם אין לו פרנסה.

כאשר אברך, כמה שנים לאחר נישואיו, עושה לעצמו חשבון נפש ומרגיש בעצמו שאינו יכול להתמיד בלימוד... ישנה עצה: כל זמן שהוא נמצא עדיין במסגרת הכולל, שילמד איזה מקצוע, מקצועות שניתן להתפרנס מהם. ישנו מקצוע שלומדים בחצי שנה, ישנו מקצוע שלומדים שנה, וישנו מקצוע שלומדים שנתיים.

 תורידו קצת, כמה שעות בשבוע, מהכולל, אבל יצא הפסדו בשכרו---<ref name=":0" /></blockquote>

=== יחסו למגפת הקורונה ===
בתקופת מגפת הקורונה הנחה האדמו"ר את חסידיו להמשיך בשגרת החיים כרגיל, למרות שהיו חסידים שחלו בנגיף ואחדים מהם אף נפטרו מהמחלה. בעקבות כך ספג ביקורת רבה. ב-5 באוגוסט 2020 ערך חתונה המונית לנכדו בניגוד להגבלות שנקבעו על ידי הממשלה<ref></ref>. סמוך לכך נדבק בנגיף וטופל בחשאי בביתו<ref></ref>.

במסגרת מבצע ההתחסנות נגד נגיף הקורונה עודד את חסידיו להתחסן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [http://www.flix.co.il/tapuz/showVideo.asp?m=2420533 האדמור מבעלזא בשבע ברכות] באתר פליקס
* 
* 
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/60200-2/102610-2/ תיעוד מחתונת האדמו"ר מבעלז] - 1965
* 
* המאבק של אימו על חינוך הילד - 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי בעלז
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של דגל התורה
קטגוריה:ירושלים: אדמו"רים
קטגוריה:משפחת טברסקי
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:אדמו"רים ינוקות
קטגוריה:משפחת הגר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:קריית בעלז: אישים