OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שדה (תשכיל)

סימן השדה
שַדַّה (בערבית: الشَّدَّة, בתעתיק מדויק: אלשַּדַّה) היא אחת מסימני התשכיל. היא מסמלת הכפלת עיצור, בדומה לדגש החזק בעברית. צורתה היא מעיין "ש" והיא נכתבת מעל האות. הפירוש המילולי של המילה "שדה" הוא "מוגבר", ואילו המילה "תשדיד" מתייחסת ל"הגברה", כלומר לפעולה של הוספת השדה. שדה היא החרכּה היחידה שמסומנת לעיתים קרובות גם בטקסט בלתי-מנוקד כדי למנוע בלבול, לדוגמה בין مدرسة (מַדְרַסַה = בית ספר) ו-مدرّسة (מֻדַרִּסַה = מורה). כאשר השדה באה מעל אות המנוקדת בכסרה, ניתן לכתוב את הכסרה לא רק מתחת לאות אלא, כמקובל בספרות, בין השדה לאות. לעיתים קרובות משתמשים בשדה גם בתעתיק לעברית, בעיקר כאשר רוצים לסמן שדה באותיות שלא ניתן לסמן בהן דגש חזק עברי (כגון ע ו-ח).

== סיווג השדה ==
השדה כתובה מעל האות כמו האותיות של התשכיל, אך היא נחשבת בשפה הערבית כאות ומייצגת את הגיית האות בהגייה מודגשת.

קטגוריה:תשכיל
ולדימיר סולוביוב (עיתונאי)

ולדימיר רודולפוביץ' סולוביוב (ברוסית: Владимир Рудольфович Соловьёв; נולד ב-20 באוקטובר 1963 במוסקבה) הוא פרופגנדיסט, עיתונאי, מגיש רדיו וטלוויזיה וסופר רוסי-יהודי,אנטי-ציוני.<ref name=":0"></ref>

סולוביוב ידוע בעיקר בהיותו מנחה בתוכנית הטלוויזיה "ערב עם ולדימיר סולוביוב" ברוסיה-1 ובהיותו תומך נלהב של ולדימיר פוטין.

משנת 2022 נמצא תחת סנקציות באיחוד האירופי וארצות הברית בשל תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה.

==ביוגרפיה==
נולד ב-20 באוקטובר 1963 במוסקבה במשפחה יהודית, אביו רודולף נאומוביץ' סולוביוב היה מורה ומתאגרף. אימו אינה סולומונובנה סולוביוב הייתה מבקרת אמנות .<ref name=":0" /> מאז אוגוסט 2010 סולוביוב עובד בתאגיד תקשורת VGTRK.

במספר תוכניות טלוויזיה שלו הוא שיתף סרגיי מיכייב.

ב-2015 סולוביוב ערך ראיון ארוך עם ולדימיר פוטין, שהופיעה בסרט התיעודי "הנשיא". לאחר תחילת המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה בסתיו 2015, הוא היה העיתונאי היחיד שולדימיר פוטין התראיין אצלו.

ב-11 במרץ 2020 הושק ערוץ היוטיוב סולוביוב Live. הוא משדר מחדש את תוכנית הרדיו "פול קונטקט", משדר שידורים חיים, כמו גם טורים של משקיפים פוליטיים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1963
Eraser

"Eraser" (בעברית: "מחק") הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. השיר נכלל באלבום האולפן השלישי של שירן, ÷ (2017).<ref name="Independent"></ref> לאחר יציאת האלבום, דורג השיר במקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי, על אף שאינו סינגל.<ref name="Telegraph"></ref>

== רקע ==
השיר נכתב על ידי שירן, יחד עם ג'וני מקדייד, בבית העץ שבנה בגינה שלו. הם הקליטו את הריף הראשוני על הגיטרה שלו, באייפון של מקדייד, לפני שהוא הלך לישון, בעוד מקדייד נשאר ער כל הלילה כדי להפיק את הקצב לריף. כשהסביר על השיר ל-"Zane Lowe", אמר שירן: "השורה הראשונה המקורית של השיר הייתה מה שעכשיו משמש כברידג', ואני פשוט ישבתי שם ואמרתי לעצמי, 'זה לא מתאים לשום מקום אחר'. ביקשתי מג'וני לתת לי לראות מה אני יכול לעשות עם זה, ואז פשוט כתבתי המון תווים, וזה בא תוך חמש שניות. ג'וני חזר אחרי חצי שעה והקלטנו את השיר".<ref name="zane"></ref>

השיר חושף פרטים אישיים על חייו של שירן, שאמר שזו הזדמנות לפרוק דברים שקרו בחייו בחמש השנים הקודמות, שלא דיבר עליהם. הוא מספר על הקנאה שחשים חברים ובני משפחה בהצלחתו. שירן הסביר: "החברים והמשפחה נועדו להיות אלה שנמצאים שם בשבילך, 90% מהזמן, אבל מדי פעם יש את ההערות המוזרות הללו שגורמות לך לשקוע". הוא הוסיף, "כסף זה הדבר הכי מוזר... זה בערך הדבר היחיד שהשתנה בחיי בצורה קיצונית, אבל הדרך שבה אנשים מתייחסים אליך בגלל זה, והם חושבים שאתה הולך להשתנות בגלל זה, והם מתייחסים אליך אחרת, ואתה נאלץ לשנות את הדעה שלך עליהם כי הם מתייחסים אליך אחרת. זה דבר ממש מוזר. אני מנסה להישאר בדיוק כמו שהייתי קודם".<ref name="zane"/> בשורה "but I hope that Damien's proud" (בעברית: אבל אני מקווה שדמיאן גאה), מתייחס שירן לדמיאן רייס, אותו הוא מחשיב כהשפעה על המוזיקה שלו. רייס מוזכר גם בשיר אחר של שירן, "You Need Me, I Don't Need You", משנת 2011.<ref></ref>

== ביקורות ==
מארק קנדי מהשיקגו טריביון כינה את הרצועה "נהדרת" והשווה אותה ל-"Lose Yourself" של אמינם.<ref></ref> ג'ים פרבר מאנטרטיינמנט ויקלי סבר כי השיר התחיל את האלבום על "קרקע מסוכנת", אך הגיע למסקנה שהוא מסכם את האמן "בקיצור: מודע לעצמו, מזלזל בעצמו וחביב".<ref></ref> ג'ורדן באסט מ-NME אמר כי "שירן מצליחה להפוך לכוכב-על... מבלי להישמע כמו טיפש".<ref></ref> רוזין אוקונור מהאינדיפנדנט סברה כי הרצועה "מרגישה כמו דרך יוצאת דופן לפתוח את האלבום - שירן מעולם לא היה ראפר חזק - אבל הפזמון מפתיע לטובה".<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! קנדה (Music Canada)
| זהב
| 40,000
|-
! דנמרק (IFPI Danmark)
| זהב
| 45,000
|-
! איטליה (FIMI)
| זהב
| 25,000
|-
! פולין (ZPAV)
| זהב
| 25,000
|-
! בריטניה (BPI)
| זהב
| 400,000
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2017
קטגוריה:שירי אד שירן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אד שירן
אמי ברה

אמריש באבולאל "אמי" ברה (באנגלית: Amerish Babulal "Ami" Bera; נולד ב-2 במרץ 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת קליפורניה, ברציפות מאז 2013. ברה, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג את רוב הפרוורים המזרחיים והדרומיים של סקרמנטו, כולל אלק גרוב, פולסום ורנצ'ו קורדובה.

== ביוגרפיה ==
אביו של ברה, באבולאל ברה, היגר לארצות הברית מהודו בשנת 1958. שנתיים לאחר מכן חברה אליו קאנטה רעייתו. אמי ברה נולד בלוס אנג'לס וגדל בעיר לה פלמה שבמחוז אורנג'. הוא למד בבית הספר התיכון ע"ש ג'ון פיצג'רלד קנדי כשהתגורר בעיר זו. הוריו של ברה הגיעו מרג'קוט (Rajkot) שבגוג'ראט, וביכולתו להבין גוג'ראטית. לברה תואר ראשון בביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין, שם השלים לימודי דוקטורט ברפואה ב-1991. בשנים 1997–1999 היה המנהל הרפואי של הטיפולים הבריאותיים במרכז "חסד הבריאות עבור סקרמנטו". מאוחר יותר היה קצין הרפואה הראשי של מחוז סקרמנטו ודיקן-עמית באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. מ-2005 עד 2012 היה ברה פרופסור קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטה זו.

בבחירות אמצע הכהונה ב-2010 התמודד ברה נגד חבר הקונגרס דן לנגרן , בבחירות לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. ברה נבחר ללא התנגדות למועמד המפלגה הדמוקרטית. בחמשת הרבעונים שקדמו לאמצע 2010 גייס ברה יותר כספים מלנגרן, מה שהפך אותו למתמודד הדמוקרטי עם פער המימון הגדול ביותר ביחס לחבר קונגרס רפובליקני מכהן. חרף סימונו של לנגרן כאנדרדוג בידי מכוני סקרים שונים, הוא גבר על ברה ונבחר לכהונה נוספת בנובמבר 2010 עם 51% מקולות הבוחרים.

לקראת בחירות 2012 הכריז ברה על התמודדות מחודשת מול לנגרן. לאחר תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010 שונה מספר המחוז של ברה למחוז הקונגרס השביעי, ומבחינה גאוגרפית נשמט האזור מחוץ למחוז סקרמנטו, מה שהפך את המחוז לידידותי יותר עבור הדמוקרטים. ב-15 בנובמבר 2012 הוכרע המירוץ בין ברה ללנגרן לטובתו של ברה, שניצח בפער של 49%–51%. ברה הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2013, עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://beraforcongress.com אתר האינטרנט האישי של ברה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא הודי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה באירוויין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
דמיטרי פילוסופוב

דמיטרי ולדימירוביץ' פילוסופוב (ברוסית: Дми́трий Влади́мирович Филосо́фов : 7 באפריל 1872 - 4 באוגוסט 1940) היה סופר ומבקר פוליטי, מבקר ספרות רוסי. ידוע בתפקידו בין המשפיעים בכתב העת האמנותי בתחילת המאה ה-20 Mir Iskusstva יחד עם שניים מחבריו הקרובים ביותר ובעלי בריתו דמיטרי מרז'קובסקי וזיניידה גיפיוס. בעקבות המהפכה הבולשביקית היגר לפולין.

== ביוגרפיה ==
בנם של הפמיניסטית והפילנתרופית אנה פילוסופובה וולדימיר דמיטרייביץ' פילוסופוב, פקיד רב עוצמה במשרד המלחמה וההגנה, דמיטרי פילוסופוב התחנך תחילה בבית הספר הפרטי קארל מאי (שם פגש לראשונה את אלכסנדר בנואה וקונסטנטין סומוב), ולאחר מכן באוניברסיטת סנט פטרבורג, כשלמד משפטים. אחרי כמה שנים שהיה באירופה הוא התחיל לעבוד כעיתונאי, וכתב עבור סברני ווסטניק ואובראזובניה.
זיניידה גיפיוס, דימטרי פילוסופוב ודימטרי מרז'קובסקי
עם הקמת כתב העת האמנותי "מיר איסקוסטבה", פילוסופוב הפך לעורך - תחילה ערך את מדור הביקורת הספרותית. בתקופה זו החלה ידידותו הקרובה עם דמיטרי מרז'קובסקי וזיניידה גיפיוס. עד מהרה הוא הצטרף אליהם כדי להקים את "טרוייברטסטבו", קבוצה מעין דתית שטענה כי שאפה לשנות את הערכים הנוצריים על פי תפיסות חדשות ומודרניסטיות.

יחד עם מרז'קובסקי הוא היה מיוזמיה ומארגניה של החברה הדתית-פילוסופית, אחר כך יזם את המגזין "נובי פוט", שאותו ערך ב-1904, השנה היחידה לקיומו. בשנים 1906–1908 בילה עם מרז'קובסקי בפריז; כשחזר ברוסיה הוא המשיך לכתוב, ותרם בין היתר לסלובו ולרוסקאיה מיסל.

כשהוא שותף לעוינותו של מרז'לובסקי כלפי רוסיה הבולשביסטית, בדצמבר 1919 הוא ברח מהמדינה אך סירב ללכת בעקבות בני הזוג לפריז. במקום זאת, יחד עם בוריס סבינקוב, בחר פילוסופוב להישאר בוורשה כדי להתחיל לעבוד על הרפורמה של הצבא הלבן בשטח פולין. הוא היה מתאם של הוועדה המדינית הרוסית, מראשי האיגוד העממי להגנת המולדת והחירות, והיועץ של יוזף פילסודסקי. כשהוא בחר להישאר בפולין, הוא ביקר מדי פעם בפריז וערך מספר עיתוני מהגרים רוסיים, כמו סבובודה (חופש, 1920–1921), זא סבובודו (1921–1932), ואחרים.

דמיטרי פילוסופוב נפטר באוטבוצק ליד ורשה ב-4 באוגוסט 1940 ונקבר בבית הקברות האורתודוקסי בוורשה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1872
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1940
הצבא המלכותי של בהוטן

דגל הצבא
תמונה משנת 1905 של משמר המלך
הרונדל המופיע על המסוקים העומדים לרשות הצבא
הצבא המלכותי של בהוטן (בדזונגקה: བསྟན་སྲུང་དམག་སྡེ་), הוא שם כולל לשלושה ענפים שיחד מרכיבים את הכוחות המזוינים של בהוטן הם מחולקים לצבא, משמר המלך והמשטרה (בעלת עצמאות חלקית). לבהוטן אין חיל אוויר, אך הצבא מחזיק ביחידה לסיוע אווירי. לבהוטן אין חיל ים מפני שאין לזו מוצא ים. החל משנת 2005 בראש הצבא עומד באטו טשרינג.

הכוחות אחראיים להגנת ושלמות של בהוטן. המלך הוא המפקד העליון. בהוטן נתמכת ביטחונית על ידי הכוחות המזוינים של הודו, שזו ערבה לביטחונה וליחסי החוץ שלה, ומקבל ממנה ציוד אימוני וגם הגנה. בעיקר מפיקוד האוויר המזרחי של הודו המספק הגנה אווירית וסיוע מוטס בשעת הצורך. כלל כוח האדם בצבא מוערך ב-9,000 איש, לרשותו עומד כ-30 מרגמות 81 מ"מ, יותר מ-20 נגמ"שי BTR-60 ושני מסוקים. רוב הציוד מסופק דרך הודו.<ref></ref>

בשנים 2003 – 2004 הצבא היה מעורב במבצע הכול נקי, לדיכוי מרד בדרום המדינה בסיוע של הודו.

== ראו גם ==
* הכוחות המזוינים של הודו
* חיל האוויר ההודי

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:צבאות מודרניים
אליוט לסטר

אליוט לסטר (באנגלית: Elliott Lester) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה בריטי הידוע בעיקר בזכות בימוי הסרט "בליץ" (2011). הסרט הראשון אותו ביים היה "אהבה היא סם" (2006), וסרטו האחרון, "טיסה 112", יצא לאקרנים ב-4 באפריל 2017. בין היתר, ביים מספר וידאו קליפים עבור אמנים כדוגמת סלינה גומז ואבריל לאבין.

== קריירה ==
סרטו הראשון, "אהבה היא שם", עלה לאקרנים בשנת 2006. ב-2011 הוא ביים את מותחן הפשע "בליץ" לפי תסריט מאת ניית'ן פארקר, בכיכובם של ג'ייסון סטיית'האם ופאדי קונסידיין.

בשנת 2014, לסטר ביים את סרט הדרמה של HBO, "הזמיר", בכיכובו של דייוויד אוילאו.

לסטר ביים סרט מותחן דרמה בשם, "טיסה 112", לפי תסריט של חוויאר גולון, שבו כיכב ארנולד שוורצנגר. הסרט יצא לאקרנים ב-2017.

== פילמוגרפיה ==
=== סרטים שביים ===
* 2006: "אהבה היא סם"
* 2011: "בליץ"
* 2014: "הזמיר"
* 2017: "Sleepwalker"
* 2017: "טיסה 122"

=== סדרות טלוויזיה ===

* 2017: "Will" (פרק אחד)

== וידאו קליפים ==
=== וידאו קליפים שביים ===
* 2003: "Why Not" – הילרי דאף
* 2004: "With You – ג'סיקה סימפסון
* 2005: "" – דה פריי
* 2007: "Nobody Do It Better" – קית' מורי בהשתתפות טייריס גיבסון וג'וניור
* 2008: "A Beautiful Lie" – 30 שניות למאדים (בימוי משותף עם ג'ארד לטו)
* 2008: "Tell Me Something I Don't Know" – סלינה גומז
* 2018: "Head Above Water" – אבריל לאבין
* 2019: "I Fell in Love with the Devil – אבריל לאבין

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע בריטים
קטגוריה:במאי טלוויזיה בריטים
קטגוריה:במאי וידאו קליפים בריטים
דורי נאומנקו

דורי נאומנקו בר עמי (נולדה ב-21 באוקטובר 1963) היא מדבבת, שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.

== ביוגרפיה ==
נאומנקו היא בוגרת בית הספר למשחק "בית צבי".

=== תיאטרון ===
ב־1992 הופיעה בהצגה הקומיקאים עם ספי ריבלין וששון גבאי.

ב־1993 הופיעה בהצגה משרתם של שני אדונים בהבימה.

ב־1999 הופיעה בהצגה יוליוס קיסר בהבימה.

=== קולנוע ===
ב־1994 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "בשם האהבה" בבימוי עידית שחורי בתפקיד גליה. דמותה בסרט נשואה למושיק (דן תורג'מן) ויש להם בת קטנה. חיי הנישואין של הזוג עולים על שרטון לאחר שהבעל מתאהב בחברה של גליה.

=== טלוויזיה ===
ב־1998 הופיעה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני". ב־2003 שיחקה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "משחק החיים", בה גילמה את גילה, אמם של ארז ושירן חסון.

=== חיים אישיים ===
היא נשואה לזמר והגיטריסט אופיר בר עמי, גרה בראש העין. לזוג שני ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://archive.habima.co.il/personPage/?itemId=861 דורי נאומנקו], באתר הבימה

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
צ'יפ רוי

צ'ארלס יוג'ין "צ'יפ" רוי (באנגלית: Charles Eugene "Chip" Roy; נולד ב-7 באוגוסט 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-21 של מדינת טקסס, ברציפות מאז 2019. רוי, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג האזור השוכן צפונית לסן אנטוניו וחלק משמעותי מעיר הבירה אוסטין. טרם היבחרו לקונגרס היה יד ימינו של הסנאטור טד קרוז ועוזרו של התובע הכללי של טקסס.

== ביוגרפיה ==
צ'יפ רוי נולד ב-7 באוגוסט 1972 בבת'סדה שבמרילנד, וגדל בלובטסוויל (Lovettsville) שבקהיליית וירג'יניה. הוריו, דון ורונדה רוי, היו שמרנים תומכי רונלד רייגן שסייעו בעיצוב משנתו הפוליטית של רוי. באוניברסיטת וירג'יניה השלים ב-1994 לימודי תואר ראשון במסחר, ובשנה העוקבת היה למוסמך אוניברסיטה במערכת מידע. במשך שלוש שנים עבד כאנליסט עבור בנק השקעות. מאוחר יותר הוא קיבל תואר שני נוסף במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת טקסס באוסטין.

ראשית דרכו הציבורית נעוצה בעבודתו במטה הבחירות של התובע הכללי של טקסס ג'ון קורנין אל הסנאט של ארצות הברית בבחירות 2002. כשקורנין נבחר לסנאט והתמנה לסגן יושב ראש הוועדה הסנאטוריאלית הרפובליקנית הלאומית כמו גם ועדת המשפט של הסנאט, שימש רוי כמנהל הסגל שלו ויועץ בכיר. רוי סיפק ייעוץ פוליטי לקורנין ולצוותו בנושאי חקיקה כולל מועמדויות משפטיות, קניין רוחני, פשע, רפורמה במשפט אזרחי ומתן ייעוץ כללי במהלך הדיונים על רפורמת ההגירה של ממשל ג'ורג' ווקר בוש. רוי עבד עבור קורנין עד 2009. הוא שב לטקסס מגבעת הקפיטול כדי לעבוד כתובע פדרלי במחוז המזרחי של טקסס.

כעבור שישה חודשים, התפטר רוי מתפקידו כתובע פלילי מטעם הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, והחל לעבוד כסופר צללים עבור הספר "Fed Up!" מאת ריק פרי, אז מושל טקסס. ב-1 באפריל 2011 הכריז פרי על רוי כבחירתו לניהול משרד היחסים המדינתיים-פדרליים של טקסס, שתפקידיו כוללים שדלנות בארגונים פדרליים עבור מוסדות בטקסס (כגון מענקים לאוניברסיטאות). כאשר טד קרוז נבחר לסנאט האמריקאי ב-2012, מונה רוי לראש הסגל של קרוז. בספטמבר 2014, כאשר קרוז שקל להתמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ב-2016, הועבר רוי מתפקידו כראש הסגל לאסטרטג פוליטי בכיר. במהלך שלב ועדת הגישוש הנשיאותית של קרוז, נקלעו השניים לוויכוח על טקטיקות ואסטרטגיה פוליטיות שהתלהטו עד לכדי עזיבתו של רוי את משרדו של קרוז.

לאחר שקן פקסטון נבחר בבחירות 2014 לתובע הכללי של טקסס, מונה רוי לסגן הראשון של התובע הכללי. ב-10 במרץ 2016, יממה לאחר התפטרותו מלשכת התובע הכללי של טקסס, התמנה רוי למנכ"ל ועדת הפעולה הפוליטית "Trusted Leadership", שהעניקה תמיכה למסע הבחירות הנשיאותי של טד קרוז בבחירות לנשיאות באותה השנה. ב-6 במרץ 2018 נבחר רוי למועמד המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-21 של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית. ביום בחירות 2018 נבחר אל הקונגרס ה-116 אחרי שגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'וזף קופסר עם 50.2% מקולות הבוחרים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://chiproy.com אתר האינטרנט האישי של רוי] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:יועצים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
Optimist

Optimist הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר האמריקאי פיניאס או'קונל, שיצא ב-15 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים OYOY, והופץ על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. האלבום כולו הופק ונכתב על ידי פיניאס. לפני צאת האלבום, יצאו ממנו הסינגלים "What They'll Say About Us" ו-"A Concert Six Months from Now".

== ביקורות ==

על פי מצבור הביקורת באתר Metacritic, זכה האלבום לציון של 72 מתוך 100, בהתבסס על שמונה ביקורות.

== רשימת רצועות ==
כל הרצועות נכתבו על ידי פיניאס או'קונל.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2021
קטגוריה:אלבומי פיניאס או'קונל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי פיניאס או'קונל
צבי ברז"ל

צבי ברז"ל ("קקטוס") (1927 - 26 בנובמבר 2010) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, ששירת מפקד התותחנים הפיקודי בפיקוד הדרום וסגן קצין תותחנים ראשי. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל רשות הגנים הלאומיים.

== ביוגרפיה ==
ברז"ל נולד בתל אביב, בנם של יעקב וטובה. למד בבית הספר אליאנס ובבית הספר הטכני בירושלים. סיים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.

הוא הצטרף לאצ"ל שם זכה לכינוי "קקטוס". השתתף בפיצוץ מלון המלך דוד, בפשיטה על מחנה 80, הפשיטה על בית המדידות של המנדט הבריטי, פיצוץ הרכבת בבנימינה והתקפת האצ"ל על יפו. לאחר קום המדינה התגייס לצה"ל והיה מראשוני חיל התותחנים. עבר קורס קצינים ופיקד על גונדת נ"ט של חטיבת גולני. במהלך המלחמה על המים פיקד על סוללת מרגמות. במבצע סיני שימש סגן מפקד גדוד מילואים. ב-1961 מונה למפקד גדוד 334 ופיקד עליו במבצע סנונית כמפקד הסיוע החטיבתי של חטיבת גולני. לאחר מכן שימש קצין אג"ם במפקדת התותחנים של פיקוד הצפון. במלחמת ששת הימים ובמבצע אבוקה שימש מפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש סגן קצין תותחנים ראשי.

לאחר שחרורו כיהן כסגן נציב קבילות החיילים וכיהן כמנכ"ל רשות הגנים הלאומיים. היה חבר מרכז הליכוד.

== חיים אישיים ==
היה נשוי לחוה (בתו של הרב חיים זבולון חרל"פ) ואב לשלוש בנות.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי תותחנים פיקוד הדרום
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנהלי רשות הטבע והגנים
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת ששת הימים
ברברה אולסון

ברברה קיי אולסון (לבית בראצ'ר; 27 בדצמבר 1955 – 11 בספטמבר 2001) הייתה עורכת דין אמריקאית ופרשנית טלוויזיה שמרנית שעבדה עבור רשת CNN, ערוץ פוקס ניוז ועוד כמה ערוצי רשת.<ref>Lewis, Neil A. (September 13, 2001). [https://www.nytimes.com/2001/09/13/us/barbara-olson-45-advocate-and-conservative-commentator.html?ref=barbaraolson "Barbara Olson, 45, Advocate And Conservative Commentator"]. הניו יורק טיימס.</ref> היא הייתה נוסעת בטיסה 77 של אמריקן איירליינס בדרך לתוכנית הטלוויזיה של ביל מאהר, "פוליטיקלי לא-קורקט", כשהמטוס רוסק אל תוך הפנטגון במהלך פיגועי 11 בספטמבר. בעלה עבד במחלקת המשפטים של ארצות הברית.<ref></ref>

== ראשית חיים ==
אולסון נולדה כברברה קיי ברייצ'ר ביוסטון, טקסס, ב-27 בדצמבר 1955. אחותה הגדולה, טוני בראצ'ר-לורנס, הייתה חברה במועצת העיר יוסטון מ-2004 עד 2010. היא סיימה את לימודיה בתיכון Waltrip.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
היא נישאה לתיאודור אולסון ב-1996, והפכה לאשתו השלישית.<ref name="napanuptials"></ref>

אולסון ביקרה תדיר את ממשל ביל קלינטון וכתבה ספר על הגברת הראשונה דאז הילרי קלינטון, Hell to Pay: The Unfolding Story of Hillary Rodham Clinton (1999). ספרה השני של אולסון, The Final Days: The Last, Desperate Abuses of Power by the Clinton White House פורסם לאחר מותה.<ref></ref>

== מוות ומורשת ==
האנדרטה הלאומית ל-11 בספטמבר.]]
אולסון הייתה נוסעת בטיסה 77 של אמריקן איירליינס בדרכה לתוכנית "פוליטיקלי לאקורקט" בלוס אנג'לס, כשמטוסה רוסק לתוך הפנטגון בעת פיגועי 11 בספטמבר.

התוכנית המקורית שלה הייתה לטוס לקליפורניה ב-10 בספטמבר, אך היא חיכתה עד למחרת כדי שתוכל להתעורר עם בעלה ביום הולדתו, 11 בספטמבר.<ref name="youtube.com"></ref> באנדרטה הלאומית של 11 בספטמבר, שמה של אולסון ממוקם על לוח S-70 של הבריכה הדרומית, יחד עם אלה של נוסעים אחרים בטיסה 77.

שלושה חודשים לאחר הפיגועים זוהו שרידיה של אולסן. היא נקברה בחלקת משפחתה בוויסקונסין.<ref></ref>

== ספרים ==
* 
* 
==ראו גם==
*9/11: בתוך חדר המלחמה של הנשיא

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://edition.cnn.com/2001/US/09/11/pentagon.olson/ אשתו של תובע התריעה בפניו על חטיפה ממטוס]
* Alfred S. Regnery (17 בספטמבר 2001). [https://web.archive.org/web/20071214033951/http://findarticles.com/p/articles/mi_qa3827/is_200109/ai_n8954773 "ברברה אולסון, RIP"] . אירועים אנושיים / מרכז המחקר של BNet.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמריקאים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:חללי טרור אמריקאים
קטגוריה:פרשנים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית ספר קרדוזו למשפטים
קטגוריה:עורכות דין אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:פיגועי 11 בספטמבר: קורבנות
קטגוריה:פרשניות פוליטיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2001
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
Let's Go Brandon

שלט "Let's go Brandon"
"Let's Go Brandon" הוא סלוגן פוליטי ומם אינטרנטי אשר משמש כלשון נקייה לביטוי גנאי שנאמר לעבר נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, "Fuck Joe Biden".

קריאות של "Fuck Joe Biden" נשמעו באירועי ספורט בארצות הברית לראשונה בספטמבר 2021.

"Let's Go Brandon" נכנס לשימוש לאחר שב-2 באוקטובר 2021 כתבת של NBC Sports ראיינה את נהג ה-NASCAR ברנדון בראון לאחר מרוץ בו זכה. בזמן שנשמעו מהקהל קריאות "Fuck Joe Biden", הכתבת ציינה בראיון שהקהל מריע לבראון בקריאות "Let's Go Brandon". הראיון הפך לויראלי במהרה והופץ בתקשורת הימנית ובקרב תומכי טראמפ.

פרשנים מהימין השמרני כמו בן שפירו וטומי להרן הפיצו את הביטוי בטוויטר. מספר פוליטיקאים חברי המפלגה הרפובליקנית השתמשו בביטוי, ביניהם גרג אבוט, ביל פוסי, ג'ף דאנקן וטד קרוז.

קמפיין טראמפ החל למכור חולצות טי עם הכיתוב "Let's Go Brandon" ב-28 באוקטובר 2021.

השיר "Let's Go Brandon" שהוקלט על ידי הזמר לוזה אלכסנדר, הגיע ב-26 באוקטובר 2021 למקום ה-45 במצעד הבילבורד הוט 100. ב-2 בנובמבר הגיע השיר למקום ה-38 במצעד. שיר נוסף בשם זהה של הזמר ברייסון גריי הגיע למקום ה-1 במצעד 100 השירים המובילים של אייטונס. ב-2 בנובמבר הגיע השיר למקום ה-28 במצעד הבילבורד הוט 100.

ב-27 באוקטובר 2021, השירים במקומות 1, 2, 4 ו-8 במצעד אייטונס נשאו את השם "Let's Go Brandon".

ב-24 בדצמבר 2021, קיים הנשיא ביידן שיחות טלפון עם אזרחים באירוע לכבוד חג המולד. אחד המתקשרים סיים את דבריו באמירה: חג מולד שמח ו-"Let's Go Brandon". ביידן השיב לדבריו: "Let's Go Brandon", אני מסכים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ג'ו ביידן
קטגוריה:תופעות אינטרנט
קטגוריה:סיסמאות
9/11: בתוך חדר המלחמה של הנשיא

9/11: בתוך חדר המלחמה של הנשיא (באנגלית: 9/11: Inside the President's War Room) הוא סרט תיעודי משנת 2021 על התקפות ה-11 בספטמבר בבימויו של אדם וישארט, ששודר ברשת Apple TV+ ו-BBC One . הסרט התיעודי בוחן את השעות מיד לאחר ההתקפות מזווית ראייתו של הנשיא ג'ורג' וו. בוש והסובבים אותו. שחרור הסרט תוזמן לציון יום השנה ה-20 לפיגועים.<ref name="variety-pre-release"></ref>

הסרט התיעודי כולל ראיונות עם הנשיא ג'ורג' וו. בוש, סגן הנשיא דיק צ'ייני, היועצת לביטחון לאומי קונדוליזה רייס, מזכיר המדינה קולין פאוול, ראש סגל הבית הלבן אנדי קארד, דן ברטלט, דבורה לואר, ג'וש בולטן, ארי פליישר, קארל רוב, טייס Air Force One מארק טילמן, המשפטן טד אולסון (שרעייתו ברברה אולסון נהרגה בפיגועים) ואחרים.<ref></ref>
== מרואיינים ומשתתפים ==
* ג'ף דניאלס, קריין
* קולין פאוול, מזכיר המדינה של ארצות הברית
* ג'ורג' וו. בוש, נשיא ארצות הברית
* דיק צ'ייני, סגן נשיא ארצות הברית
* קונדוליזה רייס, היועצת לביטחון לאומי
* אנדרו קארד - ראש סגל הבית הלבן
* ארי פליישר - דובר הבית הלבן
* טד אולסון, עובד מחלקת המשפטים של ארצות הברית
* ברברה אולסון, צילום ארכיון
* קארל רוב, יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית
* פיטר ג'נינגס
* בן סליני
* מרי מטלין
* קארן יוז
* אן קומפטון
* ג'ניפר מילרווייז דייק
* ריצ'רד קיל
* צ'נטל גררו

== ביקורת ==
ג'יימס ג'קסון מהטיימס העניק לסרט התיעודי 4/5 כוכבים, וכתב כי "נוכחותו של הנשיא לשעבר בוש לבדה גרמה לתסקיר האחרון של שעה אחר שעה של 11 בספטמבר לבלוט בין כל כך הרבה אחרים, גם אם זה הרגיש כמו החשבון של קרן מורשת בוש ביום המכונן שלו".<ref name="times-review"></ref> ג'ק סיל מהגרדיאן העניק לו 5/5 כוכבים, ואמר שהסרט התיעודי "נותן את התחושה של להיות בחדר בצורה שהיה רק למעט סרטים תיעודיים אי פעם".<ref name="guardian-review"></ref> דייוויד לואיס מהסן פרנסיסקו כרוניקל תיאר את הסרט כ"סרט דוקומנטרי מרתק" וכתב: "זה אולי לא הסרט הכי מאוזן שתראו אי פעם, אבל העריכה ונכסי הצילום עוצרי נשימה והוא יכול להיות האחרון הפעם האחרונה שכל כך הרבה פקידי ממשל במרכז הטרגדיה הזו הוקלטו לסרט אחד".<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:אפל TV פלוס: סרטים
קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:BBC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סרטים תיעודיים על פיגועי 11 בספטמבר
קטגוריה:ג'ורג' ווקר בוש
שאול ברקלי

שאול אהרן בַּרְקָלִי (כ"ג באב ה'תרנ"ז, 21 באוגוסט 1897 – כ"ג באב ה'תש"ל, 25 באוגוסט 1970) היה בלשן עברי, מחנך וסופר.

==חייו==

נולד בעיירה איישישוק בליטא למרדכי וחיה מינה קאליקו, בפלך וילנה בפולין (כיום בתחומי ליטא). קיבל חינוך מסורתי בעיר הולדתו בוילנה וחינוך כללי בקובנה. סיים לימודיו באוניברסיטת ברלין בפילוסופיה (1927) ובכלכלה מדינית (1929) וכן למד מספר שנים בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין. עסק בהוראה בגרודנה ולידה. שימש בתפקידי ניהול בחינוך היהודי בליטא ובגרמניה. ב-1928 נשא לאישה את המשוררת (בשפה הגרמנית) מאשה קאלקו. ב-1938 עלו ארצה. ובאותה שנה נפרדו בני הזוג. ב-1940 נישא לרעיה (רבקה) לבית זימאן. ברקלי שימש מורה בתל אביב ובהמשך בירושלים. שימש כמנהל בית הספר בית חינוך (תיכון עירוני ג') בירושלים.

שאול ברקלי נפטר בירושלים בכ״ג באב תש״ל, (25 באוגוסט 1970) ונטמן בהר המנוחות.

בנו – יחזקאל-חזי ברקלי (1942–) שימש שופט בבית משפט השלום ירושלים.

על שמו רחוב שאול ברקלי בשכונת עין כרם בירושלים.

==ספריו==

משנת 1920 פרסם ברקלי שירים וסיפורים לילדים ומאמרים בעברית, יידיש וגרמנית. הוא פרסם ספר בגרמנית בשם Hebräisch für Jedermann (עברית לכל איש) שיצא בהוצאות רבות בגרמניה. מהדורה אחת פורסמה ללא ידיעתו על ידי מיניסטריון התעמולה הנאצית. עם עלותו לישראל הוא פרסם את הספר בעברית. הוא פרסם גם ספרים הנוגעים ללימודי התנ"ך.

ספריו הנפוצים ביותר היו "לוח הפעלים השלם" ו"לוח השמות השלם". הם נדפסו בעשרות מהדורות והיו שנים רבות חלק מספרי הלימוד ללשון עברית בבתי הספר התיכונים בישראל.

כן ערך את ספר הזיכרון לזכרה של עיירת הולדתו – איישישוק.

==רשימת ספריו==
*	Hebräisch für Jedermann (עברית לכל איש), ברלין, 1934 – נדפס במספר מהדורות
**	בעברית: עברית לכל איש: ספר-למוד הלשון העברית גם ללמודים בלי עזרת מורה. 30 שעורים עם באורים ..., ירושלים. 1951 (שנית ב-1958)
* סופרינו: פרקים מתוך הספרות העברית החדשה ... / מעבד למתלמדים על ידי ש' קאלקו, ברלין, 1935-1936 (4 חוברות)
* מקראות: פרקי קריאה למתלמדים ולבתי ספר / לקט מתוך המוסף העברי של היודישה רונדשוי תרצ"ה-תרצ"ו בעריכת ש' קאלקו, ברלין, תרצ"ו
* לוח הפעלים השלם: לוחות לנטית הפעלים על כל גזרותיהם, בנייניהם וצורותיהם רשימה מלאה של שרשי-הפעלים בלשון העברית מתקופת התנ"ך ועד ימינו אלה והוראות מפרטות לנטיתם, ירושלים, - החל מ-1942 נדפס במהדורות רבות
* לוח השמות השלם: לוחות לנטית השמות על כל משקליהם וצורותיהם בצירוף רשימה של 12.000 שמות-עצם מתקופת התנ"ך ועד ימינו אלה עם הוראות מפרטות לנטיתם, ירושלים, 1950 – נדפס במהדורות רבות
* ספר סיכום חוקי התורה: לתלמידים ולמתלמדים הניגשים לבחינות הבגרות : בהתאם לתוכנית הבחינות של משרד החנוך והתרבות, ירושלים, תשכ"?
*	דקדוק עברי מודרג: יסודות הדקדוק ושימושי-לשון, ירושלים, 1968 – נדפס במספר מהדורות
*מבוא כללי לתנ"ך: בהתאם לתוכנית-הבחינות של משרד החינוך, ירושלים, תשכ"ב - נדפס במספר מהדורות
*אלה החוקים והמשפטים: ספר ללימוד חוקי-התורה ..., ירושלים, תשכ"ח

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
הר ואסילבסקי

הר ואסילבסקי או הר ואסילווסקי או הר ואשילבסקי (באנגלית: Mount Wasilewski) הוא הר בודד בולט, ממזרח - דרום-מזרח להרי מריק, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,615 מטרים מעל פני הים; הר ואסיבסקי הוא ההר ה-1,578 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר ממוקם 17 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהרי מריק, בין חוף אינגליש לבין חוף אורוויל.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

הרי מריק התגלו מהאוויר וצולמו מהאוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition) המכונה בקיצור "RARE" אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1947 – 1948, בפיקודו של פין רון.

אזור הההר מופה לראשונה על ידי משלחת חציית חצי האי האנטארקטי (US Antarctic Peninsula Traverse) מטעם ארצות הברית, אשר חקרה ומיפתה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962, כמו כן האזור צולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1965–1966.

=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית.

ההר נקרא על שמו של פיטר ג'יי. ואסילבסקי (Peter J. Wasilewski), שהיה חוקר גאומגנטיקה במשלחת החצייה, וכן במשלחות החקר של אוניברסיטת ויסקונסין שחקרה את אזור ההר בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961 -1962 ו- 1965–1966.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• J.L. Smellie, K.S. Panter, A. Geyer, [https://books.google.co.il/books?id=7Lk1EAAAQBAJ&pg=PA132&lpg=PA132&dq=%22Mount+Wasilewski%22&source=bl&ots=do2WxC3fwL&sig=ACfU3U0MWeUQ16U6l8yArlY37Ve3eTwjzw&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwj_qfamj635AhXUh1wKHZ0NAqg4FBDoAXoECBQQAw#v=onepage&q=%22Mount%20Wasilewski%22&f=false Volcanism in Antarctica: 200 Million Years of Subduction, Rifting and Continental Break-Up], P 133</div >

<div class="mw-content-ltr">• Melanie Schleeter McCalmont, [https://books.google.co.il/books?id=U7F5CgAAQBAJ&pg=PA133&lpg=PA133&dq=%22Mount+Wasilewski%22&source=bl&ots=UuZAN6IwmS&sig=ACfU3U3mSKt9sFMTcJ5PHeVuQ9c0cTDFdg&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwj_qfamj635AhXUh1wKHZ0NAqg4FBDoAXoECBUQAw#v=onepage&q=%22Mount%20Wasilewski%22&f=false A Wilderness of Rocks: The Impact of Relief Models on Data Science], P 132</div >

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20210602221505/https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:16291 הר ואסילבסקי] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=15760&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR הר ואסילבסקי] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://peakery.com/mount-wasilewski-antarctica/ הר ואסילבסקי] באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* [https://mapcarta.com/25601310 מפת אזור הר ואסילבסקי]

== הערות שוליים ==

ואסילבסקי
בסיס בארקסדייל

הכניסה לבסיס חיל האוויר בארקסדייל
מטוסי B-52 ו-Tu-95 יחד על המסלול בבארקסדייל במהלך ביקור המשלחת הצבאית הרוסית במאי 1992
בסיס חיל האוויר בארקסדייל (באנגלית: Barksdale Air Force Base) הוא בסיס חיל האוויר של ארצות הברית בצפון מערב לואיזיאנה, ארצות הברית, בבוסייר פאריש, צמוד לבוסייר סיטי, לואיזיאנה, לאורך הקצה המערבי והצפון מערבי של הבסיס. בסיס חיל האוויר בארקסדייל תופס יותר מ- מזרחית לבוסייר סיטי ולאורך הקצה הדרומי של הכביש המהיר 20.<ref name="factsheet"></ref> יותר מ-15,000 חברי מילואים בשירות פעיל וחיל האוויר משרתים בבארקסדייל.

היחידה המארחת בבארקסדייל את כנף ההפצצה 2D (2 BW), כנף הפצצות הוותיקה ביותר בחיל האוויר. הבסיס מהווה מרכזו של חיל האוויר השמיני של פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר (AFGSC) (8 AF). מצויד בכ-44 מפציצי B-52H Stratofortress, הכנף מספקת יכולת לחימה עולמית גמישה ומגיבה ומכשירה את כל צוותי פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר ומפקדת המילואים של חיל האוויר בואינג B-52 Stratofortress. הבסיס הוקם בשנת 1932 בשם שדה בארקסדייל, על שם טייס מלחמת העולם הראשונה וטייס הניסוי לוטננט יוג'ין הוי בארקסדייל (1896–1926).

במהלך פיגועי 11 בספטמבר, שימש כמקום מפלטו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, זמן קצר לאחר המראתו מפלורידה לכיוון ארצות הברית, אך בעקבות התרסקות טיסה 77 של אמריקן איירליינס לתוך הפנטגון והתרסקות טיסה 93 של יונייטד איירליינס, הוטס לבסיס בארקסדייל.
== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://historyinpieces.com/video/strategic-air-command-defcon-2-cuban-missile-crisis צילומים של בארקסדייל בכוננות במהלך משבר הטילים בקובה]
==הערות שוליים==

קטגוריה:פיגועי 11 בספטמבר
קטגוריה:בסיסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:לואיזיאנה
בסיס דיאגילבו

Il-78M
מפציץ מדגם Tu-22M3 מתקרב לנחיתה בבסיס. יולי 2010.
בסיס דיאגילבו (ברוסית: Дягилево) הוא בסיס אווירי במחוז ריאזאן, רוסיה הממוקם במרחק 3 ק"מ מערבית לעיר ריאזאן. משמש כמרכז אימונים לכוח המפציצים האסטרטגיים של רוסיה.

בשנת 1955 זה היה אחד מששת הבסיסים הסובייטיים היחידים שהיו מסוגלים לטפל במפציץ M-4 Myaishchev. ב-1967 היו בו 7 מטוסי Tupolev Tu-22 ששימשו לאימון.<ref name="Tu22"></ref> בשנת 1973 הועברו לכאן 2 מטוסי Tu-22M0. זה היה גם ביתם של 43 TsBPiPLS (מרכז 43 ליישום קרבי והכשרה של צוות אוויר) אשר כללה את המפציצים האסטרטגיים טופולב Tu-22m, Tu-95MS ומטוס האימוןTu-134UBL.<ref name="AirPower"></ref> בשנת 1985 חנה כאן גדוד המפציצים הכבדים ה-49, שהטיס מטוסי Tu-22M ו-Tu-95 ובסופו של דבר הפך לגדוד אימון. הגדוד ה-49 היה חלק ממרכז 43, ובסופו של דבר התפרק ב-1997.<ref>Michael Holm, [http://www.ww2.dk/new/air%20force/regiment/bap/49itbap.htm 49th Instructor Heavy Bomber Aviation Regiment], accessed August 2012.</ref>

עד 1994 הבסיס קיבל לשורותיו 24 מפציצי Tu-95K שהושבתו במסגרת אמנת START II. מספר מטוסי Tu-16, Tu-22 ו-M-4 נמצאים כאן באחסנה.

מוזיאון ריאזאן לתעופה ארוכת טווח נמצא בתחומי הבסיס.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

דיאגילבו
קטגוריה:מחוז ריאזאן
מוזיאון ריאזאן לתעופה ארוכת טווח

מוזיאון ריאזאן לתעופה ארוכת טווח (ברוסית: Рязанский музей дальней авиации) הוא מוזיאון נושאי ומתחם תערוכות רוסי הממוקם בשטח המרכז לאימונים והדרכה מחדש של חיל האוויר ה-43 בבסיס האוויר דיאגילבו, ריאזאן. תערוכת המתחם משלבת מספר רב של חפצים הקשורים להיסטוריה של הפיתוח והשימוש בתעופה צבאית בברית המועצות ובפדרציה הרוסית. הוא כולל מטוסי קרב מקומיים, דוגמאות של כלי הנשק והציוד, מדי צבא, ציוד, חפצים אישיים ופרסים לטייסים מצטיינים. כולל גם מסמכים, מפות, תצלומים וכו'. במהלך השנים ערך המוזיאון יותר מ-6,000 סיורים, ומספר המבקרים עלה על 120,000 איש.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== היסטוריה ==
המוזיאון נוצר ביוזמתו של סגן אלוף יולי ניקולאייביץ' ירמקוב, מדריך של מרכז ההדרכה הצבאי ה-43. יוזמה זו אושרה על ידי אלוף-משנה וסילי רשניקוב, מפקד התעופה ארוכת הטווח של ברית המועצות, ועל ידי לוטננט-גנרל נ. מלינובסקי, ראש המחלקה הפוליטית של תעופה ארוכת טווח. בהוראת מפקד תעופה ארוכת טווח 058 מיום 16 ביוני 1974, נוצרה קבוצת יוזמה המורכבת מקולונל נחייב, רס"ן י.נ. ירמקוב ומייג'ור ד. קאורין. הוקצה להם כוח אדם מיומן ביותר על מנת ליישם את הפרויקט.

פתיחת מתחם המוזיאון התקיימה ב-29 באפריל 1975 והייתה מתוכננת לציון יום השנה ה-30 לניצחון העם הסובייטי במלחמה הפטריוטית הגדולה. האוצר הראשון ומדריך הטיולים היה סגן אלוף ירמקוב.

בהתאם להנחיית שר ההגנה של הפדרציה הרוסית מיום 4 ביוני 2009, D-024, במהלך ייעול המבנה הארגוני של יחידות צבאיות, מוזיאון התעופה ארוכת הטווח כבר לא היה חלק ממרכז ההדרכה ה-43 ועובדיו פוטרו. אף על פי כן, מוזיאון התעופה ארוכת הטווח ממשיך לפעול כמוסד בהתנדבות.<ref></ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed">
Museum of Long-Range Aviation (341-1).jpg | חלונות מצוירים בכניסה למוזיאון
Museum of Long-Range Aviation (340-10).jpg |מטוס מM-4-2
Museum of Long-Range Aviation (340-31).jpg |מפציץ טו-95 K-20
Museum of Long-Range Aviation (340-36).jpg |טיל שיוט תעופה Kh-20 M
Museum of Long-Range Aviation (340-4).jpg |מפציץ Tu-22M 2
Museum of Long-Range Aviation (341-28).jpg |קסדה הרמטית של גנרל הצבא פיוטר דיינקין
Museum of Long-Range Aviation (341-6).jpg | מקלע 7.62 מ"מ במוזיאון
Museum of Long-Range Aviation (341-5).jpg |דגם מטוס "איליה מורומץ" שפותח על ידי איגור סיקורסקי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיל האוויר הסובייטי
קטגוריה:חיל האוויר הרוסי
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:מוזיאוני חילות אוויר
קטגוריה:מחוז ריאזאן
קטגוריה:רוסיה: מוזיאונים צבאיים
המאהב (מחזה)

המאהב הוא מחזה מאת הרולד פינטר, משנת 1962, שנכתב במקור לטלוויזיה, אך לאחר מכן הוצג על הבמה. המחזה משקף את הניגוד של הביתיות הבורגנית עם כמיהה מינית.

כמו בדרמות של אנטון צ'כוב, חלק ממחזותיו של פינטר תומכים בפרשנויות "רציניות" ו"קומיות"; המאהב הועלה בהצלחה הן כקומדיה אירונית מחד והן כדרמה מאידך. כפי שקורה לעיתים קרובות עם פינטר, המחזה כנראה מכיל את שניהם.
==עלילה==
פינטר מוביל את הקהל להאמין שיש שלוש דמויות במחזה: האישה, הבעל והמאהב. אבל המאהב שמגיע לבקר אחר הצהריים מתגלה כבעל שמאמץ את הדמות במשחק תפקידים מיני. הוא משחק עבורה את המאהב: היא משחקת עבורו את הזונה. תוך כדי ההצגה מביע הגבר (תחילה כמאהב ולאחר מכן כבעל) רצון להפסיק את משחק התפקידים, למורת רוחה של האישה. לבסוף, הבעל עובר לפתע בחזרה לתפקיד המאהב. הזוג מנסה לאזן בין הגינות בורגנית לבין פראות יצרית. למראית עין ההסדר מבוסס על הסכמה הדדית כשלמעשה, במאמציהם לגבור איש על רעותו נחשפים דרמה של קנאה.
==הפקות==
===הפקת הטלוויזיה המקורית===
המחזה הוקרן במקור בהפקת טלוויזיה בת 60 דקות, בבימויו של ג'ואן קמפ-וולש, ששודרה ברשת ITV ב-28 במרץ 1963. בתפקיד הבעל/מאהב שיחק אלן באדל ובתפקיד האישה/פילגש שיחקה ויוויאן מרצ'נט.

===הפקת התיאטרון הראשונה בלונדון===
הפקת התיאטרון עלתה ב-18 בספטמבר 1963 בהפקה של המחבר, במסגרת הפקה שכלל גם את המחזה "הגמדים" של פינטר. ההפקה ירדה מהבמה ב-5 באוקטובר.
ה"פייננשל טיימס" כתב: "המחזה הקטן עובד פשוט יפה, כמו חתיכת מכונות מיניאטוריות מותאמת בצורה מושלמת, אלא שהמכונות מתות והמחזה הזה מנצנץ בחיים".

===הפקות בישראל===
* 1964 - תיאטרון הבימה, בתרגום תרצה אתר, בבימויו של ראובן מורגן, ובביצוע של דליה פרידלנד ואלכס פלג.
* 1992 - התיאטרון הקאמרי, בכיכובם של מיכאיל קוזקוב ששיחק וביים ואירינה סלזניובה.
* 2012 - התיאטרון הקאמרי, בכיכובם של מנשה נוי וקרן מור.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://archive.habima.co.il/showPage/?itemId=427 המאהב], באתר ארכיון "הבימה" 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות 1962
קטגוריה:מחזות אנגליים
דייטמר הופ

מטה SAP SE
דייטמר הופ (בגרמנית: Dietmar Hopp; נולד ב־26 באפריל 1940) הוא מהנדס תוכנה ואיש עסקים מיליארדר גרמני. הוא היה אחד ממייסדי SAP SE ב-1972 עם עובדי IBM לשעבר, הנס ורנר הקטור, קלאוס טשירה, קלאוס ולנריוטר והאסו פלטנר והוא גם הבעלים של מועדון הבונדסליגה TSG 1899 הופנהיים.

בספטמבר 2021 העריך פורבס את הונו הנקי ב-8.3 מיליארד דולר.<ref></ref>

== ראשית חיים וקריירה עסקית ==
הופ גדל בהופנהיים, כפר קטן בבאדן וירטמברג, דרום גרמניה.<ref></ref> אביו, אמיל הופ, היה חבר בארגון הצבאי למחצה של המפלגה הנאצית Sturmabteilung, והוביל כמפקד הרס בית כנסת בהופנהיים במהלך פוגרום ליל הבדולח בנובמבר 1938.<ref></ref>

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הוא למד הנדסת טלקומוניקציה בקרלסרוהה עד 1966. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, הוא עבד כמפתח תוכנה ויועץ בחברת IBM.

בשנת 1972, הוא הקים את SAP SE עם עוד ארבעה עמיתים לשעבר של IBM, הנס ורנר הקטור, קלאוס טשירה, קלאוס וולנראוטר והאסו פלאטנר. הוא נשאר מנכ"ל SAP SE (אז SAP AG) מ־1988 עד 1998, יו"ר מועצת המנהלים שלה מ־1998 עד 2003 וחבר מועצת המנהלים מ־2003 עד 2005. הוא שמר על כ-10% ממניות החברה לאחר שעזב את הדירקטוריון.

הוא המשיך להשקיע בחברות קטנות שונות והקרן הפילנתרופית שלו, Dietmar-Hopp-Stiftung, הוציאה מאות מיליוני אירו עבור רפואה, חינוך וצדקה באזור המטרופולין ריין-נקר.

== TSG 1899 הופנהיים ==
הופ הוא הבעלים של מועדון הכדורגל הגרמני TSG 1899 Hoffenheim, מועדון הממוקם קרוב לבית ילדותו ובו שיחק כנער.

לאחר הפסדים רבים ב־1990, הופ החליט להשקיע כסף במועדון הקודם שלו, ששיחק באותה תקופה בשכבות הנמוכות ביותר של הכדורגל הגרמני (קרייסליגה). בשל הסיוע הכספי שלו, המועדון הפך לכוח מרכזי באזור בתחילת שנות ה-2000 והגיע לליגה השלישית של גרמניה (Regionalliga). בשנת 2005, הופ העצים באופן מסיבי את השקעותיו וכיוון לעלייה לבונדסליגה, הליגה הבכירה של גרמניה. הופ הוציא סכומי כסף גדולים על שחקנים חדשים והמאמן ראלף רנגניק הצליח להביא את הופנהיים לשתי עליות רצופות ולבסוף עלתה לבונדסליגה ב־2008, בה היא שיחקה מאז.

הופ גם הוציא 100 מיליון אירו כדי לבנות אצטדיון חדש של 30,000 מושבים, Rhein-Neckar-Arena ליד סינסהיים, עבור המועדון.

בסך הכל, על פי ההערכות, הופ השקיע יותר מ־350 מיליון אירו במועדון.<ref></ref>

הופ והשפעתו על המועדון ספגה ביקורת. המועדון סומן כמועדון פלסטיק,<ref></ref> שכן הצלחתו מבוססת במידה רבה על הסיוע הכספי של הופ. הופ הותקף מילולית על ידי אוהדים אחרים מספר פעמים, מה שהוביל למספר מעצרים וקנסות.

== חיים אישיים ==
הופ נשוי לאנליז זונר, יש להם שני בנים ומתגוררים בוולדורף, גרמניה.<ref name="Forbes"><cite class="citation web cs1" data-ve-ignore="true">[https://www.forbes.com/profile/dietmar-hopp/ "Forbes profile: Dietmar Hopp"]. Forbes<span class="reference-accessdate">. Retrieved <span class="nowrap">17 September</span> 2021</span>.</cite></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עסקני כדורגל גרמנים
קטגוריה:אנשי עסקים גרמנים
קטגוריה:מהנדסים גרמנים
קטגוריה:מהנדסי תוכנה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1940
לנה (סרט)

לנה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1982 בכתיבתו ובבימויו של איתן גרין, עם פירה קנטר ודב גליקמן בתפקידים הראשיים. זהו סרטו הראשון של איתן גרין והוא גם מופיע בו בתפקיד קטן. עלילת הסרט עוסקת בעולה חדשה מברית המועצות הנאבקת על שחרור בעלה, אסיר ציון בברית המועצות. במקביל מתפתח קשר בינה לבין גבר אחר.

הפסקול המוזיקלי הוא של יצחק קלפטר שגם מופיע בסרט כזמר.

בסרט משתתפים שחקנים עולים מברית המועצות המדברים ביניהם ברוסית.

== תקציר עלילה ==
לנה גלר (פירה קנטר) היא עולה מברית המועצות שנמצאת שלוש שנים בישראל ומקדישה את רוב זמנה לשחרר את בעלה ד"ר מישה גלר (בוריס סבידנסקי) שנשפט למאסר של שבע שנים בגלל "פעילות ציונית". מישה הוא רופא ספורט ולנה הייתה שחקנית ומאמנת כדורסל.

היא גרה בקריית אונו בדירה עם אחותו של מישה, ורה (אולגה טריגרמן) ובעלה מרק שהוא נגן סקסופון שהקים שלישיית ג'אז של חברים עולים מברית המועצות - הגיטריסט בוריס (יצחק קשת) והקלידן פטר (נחום פפרקוביץ).

לנה לומדת עברית באולפן בהדרכתו של בנימין "בני" שליין (דב גליקמן) הנמצא בתהליך גירושין מאשתו שלומית (טינה טולין). הוא עוזר ללנה לכתוב חוברת בקשר לשחרורו של מישה וכן מצטרף אליה לשביתת רעב לשחרור אסירי ציון. בינו ללנה מתפתח רומן אהבה עם יחסים אינטימיים. בני מסייע לה לקנות רכב אצל המוסכניק שלו, אברם (יצחק ברקת). זה לא מוצא חן בעיני בוריס שמאיים עליו וחובט בו. בוריס ישב בכלא ביחד עם מישה ואומר לכולם כי מישה ביקש ממנו "לשמור" על לנה. בוריס מתנהג באופן קיצוני - ממשיך את שביתת הרעב, מאושפז בבית חולים, בורח משם וחוזר לברית המועצות משם הוא משמיץ את יחס מדינת ישראל לעולים מברית המועצות.

גם אביו של בני (דוד סופר) לא מרוצה מגירושיו של בני ויחסיו עם לנה אבל אמו (רות גלר) מבינה יותר לרוחו.

בני מקבל הצעה למחקר על יהדות צרפת ובריטניה שייעשה בלונדון במשך שלוש שנים. הוא מודיע זאת ללנה והיא מקבלת את זה בצער. היא מרגישה את עצמה יותר קשורה לישראל מאשר למאבק על עליית יהודים ושחרור אסירים מברית המועצות. היא מתקבלת כמאמנת של קבוצת כדורסל נשים בהפועל תל אביב.

מישה משוחרר שחרור מוקדם, מגיע ארצה ומתקבל בהתלהבות אך לנה מקבלת אותו בקרירות. שלישית הג'אז מופיעה במועדון צוותא ביחד עם יצחק קלפטר ולנה מפגישה בין בני למישה. מישה מודיע לה כי נתבקש לטוס לארצות הברית להמשיך את המאבק למען יהודי רוסיה אך היא אומרת לו שהיא רוצה להישאר בארץ ולהמשיך כמאמנת.

לבסוף היא מלווה את בני לשדה התעופה ובני מבקש ממנה להצטרף אליו אבל היא מסרבת.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|דב גליקמן
|בנימין שליין
|
|-
|פירה קנטר
|לנה גלר
|
|-
|בוריס סבידנסקי
|ד"ר מישה גלר
|אסיר ציון
|-
|רות גלר
|גב' שליין
|אמא של בנימין
|-
|דוד סופר
|מר שליין
|אבא של בנימין
|-
|טינה טולין
|שלומית
|אשתו של בנימין
|-
|אולגה טריגרמן
|ורה
|אחותו של מישה
|-
|בוריס בוטביניק
|מרק
|בעלה של ורה
|-
|יצחק קשת
|בוריס
|גיטריסט
|-
|נחום פפרקוביץ
|פטר
|קלידן
|-
|יצחק ברקת
|אברם
|בעל מוסך
|-
|מאיר דורון
|
|עיתונאי
|-
|איתן גרין
|
|מנהל קבוצת כדורסל
|-
|יצחק קלפטר
|
|זמר
|}

==פרסים==
על תפקידה בסרט זה זכתה פירה קנטר בפרס שחקנית השנה מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע, פרס ורד הכסף לשחקנית השנה מטעם "מעריב", ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל אורליאן בצרפת.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי איתן גרין
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
הבחירות הכלליות ביפן 2021

ב-31 באוקטובר 2021 נערכו ביפן בחירות כלליות בהתאם לחוקת יפן. הבחירות נערכו לבחירת חברי בית הנבחרים של יפן, הבית התחתון של הדיאט של יפן.

בהתאם לחוקה, הקבינט נדרש להתפטר אחרי הבחירות לבית הנבחרים של יפן במושב הראשון של הדיאט והבחירות למושב התחתון יביאו לבחירת ראש ממשלה וקבינט. בבחירות זכתה מפלגת השלטון המפלגה הליברלית-דמוקרטית בניצחון גדול מהצפוי.

==רקע==
הבחירות היו הבחירות הראשונות בתקופת ראיווה, לאחר תשע שנים של תקופת שינזו אבה והקבינט של יושיהידה סוגה. מפלגת השלטון, המפלגה הליברלית-דמוקרטית, זכתה ברוב שאפשר לה להמשיך בשלטון כמפלגה יחידה, עם רוב של יותר מ-233 המושבים הנדרשים לכך.

בבחירות הקודמות ב-2017, המפלגה הליברלית-דמוקרטית הייתה המפלגה הדומיננטית לאחר ששינזו אבה, הוביל אותה לניצחון שלישי ברציפות. בבחירות ב-2019 לבית היועצים של יפן, הפסידה המפלגה את הרוב של שני שלישים שהיה לה בבית היועצים. ב-28 באוגוסט 2020 הודיע אבה על התפטרותו בשל מצבו הבריאותי עקב קוליטיס כיבית.

אחרי התפטרותו, נבחר לראשות מפלגת השלטון יושיהידה סוגה שהחליף אותו. סוגה נהנה מתמיכה ציבורית רחבה בתחילה, אולם התמיכה בו התדרדרה בשל התמודדות ממשלתו עם מגפת הקורונה וההתקדמות האטית של חיסון האוכלוסייה ביחס לעולם המפותח.

ב-3 בספטמבר 2021 הודיע סוגה שלא יתמודד לראשות המפלגה. בבחירות לראשות המפלגה ב-29 בספטמבר נבחר פומיו קישידה, וב-4 באוקטובר נבחר על ידי הדיאט לראש הממשלה ה-100 של יפן.

==תוצאות==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
2021
יפן
קטגוריה:2021 ביפן
מרצל נאג'

מרצל נאג (בהונגרית: Nagy Marcell ;נולד ב-21 באפריל 1991 בבודפשט שבהונגריה) הוא צלם, ושחקן הונגרי.

== ביוגרפיה ==
נאג' נולד בבודפשט, בשנת 1991. בשנים 2003–2009 היה תלמיד הגימנסיה הקלוויניסטית בָּר-מוֹדוֹשּ. הוא למד בסטודיו של הבמאית ההונגרייה מרגיט פולדשי במשך מספר שנים. בגיל 12 גילם את דמותו של הנער היהודי ההונגרי גיורגי קֶבֵש בסרט "ללא גורל", בבימויו של לאיוש קולטאי.

בין 2009 ל-2011, למד צילום באוניברסיטת מוהוי-נאג' לאמנויות, אך לא השלים את הכשרתו. בין 2010 ל-2017 למד באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, שם סיים את הכשרתו תחילה כצלם ולאחר מכן התמחה כצלם קולנוע.

== פילמוגרפיה ==
* "הנערים מרחוב פאל" (איטליה/הונגריה, 2003)
* "ללא גורל" (הונגריה, 2005).
* 'Tüskevár' (סרט הונגרי, 2012).
* "1945" (הונגריה, 2017).

== צילום ==
* "תמיד לבד" (קצר, הונגריה 2015).
* "חברי ילדות" (קצר, הונגריה, 2014).
* "ארץ נכריה" (קצר, הונגריה 2013).
* "הומונקולוס" (סרט נסיוני, 2012).
==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1991
Sip It

Sip It הוא שיר של הראפרית האוסטרלית איגי אזליה והראפר האמריקאי טייגה, שיצא ב-2 באפריל 2021, בהוצאת אמפייר דיסטריביושן ובאד דרימס רקורדס, עם וידאו קליפ שיצא באותו היום.<ref name=":0"></ref> זהו הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי של אזליה, The End of an Era (2021).<ref name=":0" /> "Sip It" נכלל במהדורת הדלוקס שלו. השיר דוגם את השיר של אזליה עצמה, "Pussy", שיצא לאור בשנת 2011 כחלק ממיקסטייפ הבכורה שלה, Ignorant Art.<ref></ref> זהו שיתוף הפעולה השני שלה עם טייגה, כשהקודם, "Kream", יצא לאור בשנת 2018.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
אזליה פרסמה לראשונה קטע מהשיר בחשבונות המדיה החברתית שלה; היא פרסמה קטע ליפ סינק, והודיעה על יציאתו הרשמית של השיר ב-19 במרץ 2021, תוך שהכריזה שהראפר טייגה ישתתף בו גם כן. אזליה עבדה על השיר עם המפיקים או ג'י פארקר וסמאש דייוויד, ודגמה את השיר "Pussy" מ-2011. השיר הופץ בפלטפורמות הורדה דיגיטליות וסטרימינג ב-2 באפריל 2021, ויצא כסינגל המוביל מאלבום האולפן השלישי שלה, The End of an Era, שיצא לאור בקיץ 2021. השיר עוסק בהודעות פרטיות מיניות ובוטות שאזליה מקבלת מראפרים.<ref></ref> בטיקטוק שלה, היא פרסמה סרטון בו הציגה הודעות מצונזרות כאלה, שמפורסמים שונים שלחו לה, תוך שהיא מבצעת את השיר עצמו.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ כולל גם את הראפר האמריקאי ppcocaine . הקליפ עוסק בזליה, שעובדת בחנות נוחות בתחנת דלק, שם מגישים משקאות סלורפיס פסיכדליים הנקראים "מיץ קיטי". טייגה נוהג במכונית קורבט אדומה עם לוחית הרישוי "", המתייחסת לשיתוף הפעולה הקודם שלהם "Kream".<ref></ref> הקליפ צולם במדבר בקליפורניה.<ref name=":1" />

נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-18 מיליון צפיות.<ref name=":1"></ref>

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|2 באפריל 2021
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|אמפייר • באד דרימס
|style="text-align:center;"|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי איגי אזליה
קטגוריה:שירי טייגה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אמפייר דיסטריביושן
תמיסת בלאנק

תמיסת בלאנק (מאנגלית: Blank; ריק) היא תמיסה שאינה מכילה אנליט (חומר נבדק) או שכמותו זניחה,<ref></ref> המשמשת בדרך כלל לכיול מכשירים כגון קולורימטר. לפי ה-EPA, "המטרה העיקרית של בלאנקים היא להתחקות אחר מקורות של זיהום שהוכנס באופן מלאכותי".<ref name="EPA"></ref> בניסוי, תכלול התמיסה את כל יתר חומרי התמיסה למעט החומר הנבדק כחומר בקרה. סוגים שונים של תמיסות משמשים לזיהוי מקור הזיהום בדגימה.<ref></ref>
 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כימיה אנליטית
אנליט

אנליט, קומפוננט (בכימיה קלינית) או צורון כימי הוא חומר או מרכיב כימי שמעניין בהליך אנליטי. החומרים הטהורים ביותר מכונים אנליטים. דוגמה : זהב 24 קראט, NaCl, מים וכו'. במציאות, אף חומר לא נמצא כ-100% טהור באיכותו, ולכן חומר שנמצא כטהור ביותר (עבור מתכות מסוימות, 99% לאחר אלקטרוליזה) מכונה אנליט.<ref></ref>

== ראו גם==
* כימיה אנליטית
* בדיקת אימונו

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימיה אנליטית