כתובות חורבת תימן

ציור זוג הדמויות על פיטס א', מעליהן נכתב "ליהוה שמרן ולאשרתה" (ליהוה שומרון ולאשרתו). הציור, והכתובות המתייחסות ליהוה ואשרתו, זכו להתייחסות יוצאת דופן במחקר
כתובות חורבת תימן הן קבוצת כתובות עבריות עתיקות שנמצאו באתר חורבת תימן (כונתילת עג'רוד). הן כתובות על חרס, אבן וטיח; רובן נכתבו באתר הימצאן וחלקן נשלחו אליו על כדים, כנראה מאזור ירושלים. זמנן סוף המאה ה־9 עד תחילת המאה ה־8 לפנה"ס. חלק מהכתובות נכתבו על פיטסים (כדים גדולים) עליהם נמצאו גם ציורים; לכתובות נודעה חשיבות בחקר ההיסטוריה של הדת הישראלית הקדומה, וכך גם לציורים שנמצאו באתר, חלקם בסמיכות לכתובות ובזיקה אפשרית אליהן.

== סקירה כללית==
אתר חורבת תימן ("כונתילת עג'רוד" בערבית) הוא אתר ארכאולוגי קטן באזור צחיח ונידח בצופן מזרח סיני, בו התגלו ממצאים ייחודיים – החשובים שבהם הם הכתובות, הציורים והעיטורים הצבעוניים.<ref></ref> האתר ממוקם על גבעה וכולל שני מבנים: הגדול מבין השניים (15×29 מטר) בעל תוכנית טיפוסית של מצודה ישראלית בעלת ארבעה מגדלים, אך הוא נעדר חדרי סוגרים ונמצא בו חדר ספסלים ייחודי, והוא לא שימש כמצודה – מרחביו הארוכים שימשו כמחסנים; הקטן מבין השניים ייחודי בתוכניתו, כמעט שלא נמצאו בו חרסים אך את טיח כתליו עיטרו עיטורים גאומטריים צמחיים באדום, צהוב ושחור.<ref>זאב משל, "האתר – מבניו, ממצאיו ומהותו", בתוך </ref> הכתובות, כמו כל אתר חורבת תימן החד־שכבתי, מתוארכות בין סוף המאה ה־9 עד תחילת המאה ה־8 לפנה"ס, ובאמצעות בדיקת פחמן-14 ניתן לדייק את התאריכים ל־820–745 לפנה"ס.<ref></ref> הכלים הקטנים באתר הובאו מממלכת ישראל, ואילו הכלים הגדולים הובאו מיהודה, השפלה ומישור החוף הדרומי; לא נמצא באתר אף כלי או שבר ממשפחת "הקירמיקה הנגבית", כלי חרס מקובלים אצל נוודי המדבר הנפוצים מאוד באתרי תקופת הברזל, וייתכן שיש בכך עדות לסגירה מכוונת של האתר בפני נוודים.<ref>זאב משל, "האתר – מבניו, ממצאיו ומהותו", בתוך </ref>

את הכתובות שנמצאו באתר ניתן לחלק לשתי קבוצות עיקריות: האחת כוללת את הכתובות החרותות באבן או בחרס, הכתובות שעל הפיטסים וכתובת אחת בדיו על טיח – אלה כתובות שנכתבו בכתב עברי קדום ובניב עברי, כנראה על ידי אנשים מממלכת ישראל; הקבוצה השנייה כוללת את שאר הכתובות בדיו על טיח, הכתובות בכתב פיניקי, ולמעט אחת שגם נכתבה בפיניקית כולן כתובות בעברית בכתיב של ממלכת יהודה.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 72</ref>

כל כתובות הדיו מהאתר כתובות בכתב בטוח ויציב, לא בכתב של תלמיד; שרבוטי האותיות שנמצאו הם בדיקה של העט ולא ניסויי כתיבה.<ref name=":7">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 124</ref> למעט כמה כתובות בכתב עברי על טיח שהתגלו בריכוז אחד (לרגלי המדרגות סמוך לפתח המחסן המערבי),<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 119</ref> כל כתובות הטיח כתובות בכתב פיניקי, הדומה לכתב של כתובת אזתוד.<ref name=":7">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 124</ref> הכתובות על שאר החומרים כתובות בכתב עברי.<ref name=":7">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 124</ref> ניתוח כתיב המילים (בעיקר בהטיותיהן) בכתובות הכתובות אלפבית עברי, כמו גם הרכיב התאופורי "יו" (ולא "יהו"), מעלה שכותביהן היו מממלכת ישראל.<ref>אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 128</ref> ניתוח כתיב המלים בכתובות הכתובות אלפבית פיניקי מעלה חוסר התאמה לכתיב הפיניקי התקני, שנעדר כל אמות קריאה או ציוני דו־תנועות, ותואם את הכתיב של יהודה ("וישבעו", "תימן", "היטב"), לא ישראל ולא פיניקיה.<ref name=":20">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 129</ref>

בשמות התאופוריים המזכירים את יהוה משמש רק הרכיב התאופורי המקוצר "יו" (בוטא כנראה yaw, יָו<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 75</ref>), הן כתחילית ("יועשה") והן כְסוֹפית ("עבדיו", "שמריו" ועוד) – זאת צורה מכווצת של הרכיב התאופורי "יהו", והיא הצורה היחידה בשמות ישראליים (להבדיל מיהודאים) בממצא הארכאולוגי.<ref name=":21">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 131</ref> התחילית התאופורית "יו־" נדירה מאוד בממצא היהודאי מימי בית ראשון ובמקרא, והסיומת התאופורית "־יו" נעדרת מהממצא היהודאי מימי בית ראשון ומהמקרא כליל, למעט חותמים אחדים מיהודה שנעשו בסגנון ישראלי, כנראה על־ידי אמן ממלכת ישראל.<ref name=":21">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 131</ref> כל השמות התאופוריים המלאים מזכירים את האל יהוה, דבר המעיד על אמונת נושאי השמות.<ref name=":133">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 133</ref> כמה מהשמות הם שמות מקוצרים: "אשא", "עדנה", "אמץ", "יהלי", ו"עזר".<ref name=":21">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 131</ref> שם האלוהות עצמה מופיע הן כ"יהוה" (כפי שמופיע תמיד במקרא) והן כ"יהו" (כפי שמופיע תמיד במכתבי יב), והצורות מתחלפות לעיתים אף באותה כתובת (באחד ה"מכתבים" מפיטס ב') – לחילופים בהופעות אלה אין הסבר פונטי וקשה להסיק מהם מסקנות,<ref name=":22">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 132</ref> אך אין להם משמעות דתית.<ref name=":133">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 133</ref>

"שמרן" מתייחס לעיר שומרון, לחבל השומרון או לכל ממלכת ישראל (שכן כונתה במקרא ומחוצה לו כך).<ref name=":28" /> "תמן" היתה, כנראה, עיר חשובה באדום, ולפי אוסביוס הייתה באזור פטרה; במקרא השם "תימן" מסמן גם את הדרום ככלל, בניגוד לנגב המציין את אזור באר שבע וערד, ולעיתים משמש גם כינוי לסיני.<ref name=":5">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 100</ref> השם קשור להופעותיו של יהוה מהדרום (במיוחד ב).<ref name=":16">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 113</ref> יידוע השם "תמן" בכמה מהופעותיו מעיד אולי על הבנתו כשם חבל ארץ שניתן ליידע, כמו הנגב, השרון והכרמל.<ref name=":6">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 102</ref> היעדר האות י' בשם "תימן" בחלק מהכתובות מעיד על ערעור הדו־תנועה, דבר האופייני לממלכת ישראל ובעיקר לפיניקיה,<ref name=":6">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 102</ref> בעוד הופעתה בכתובות אחרות מעיד על שימורה.<ref name=":16">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 113</ref>

== פיטס א' ==
העתק אחד מצדי פיטס א'
פיטס עליו צוירו בדיו כתובות וציורים; הציורים כוללים מצדו האחד אריה ומעליו עץ מסוגנן שמצדיו יעלים (העץ כולל ענפי לוטוס פתוחים וסגורים, וולוטות, ובצמרת עלה או ניצן גדול),<ref>אורנן, הציורים, עמ' 62–63</ref> ומעליהם לביאה, חזיר, חיה לא מזוהה,<ref name=":30">אורנן, הציורים, עמ' 50</ref> וכן סוס רתום; מצדו השני (הצד עליו מופיעות הכתובות) ציורים רבים, ביניהם דמות פורטת על כלי מיתר,<ref>אורנן, הציורים, עמ' 50–52</ref> סוס רתום למרכבה (שלא שרדה),<ref name=":31">אורנן, הציורים, עמ' 48</ref> פרה מניקה עגל,<ref name=":32">אורנן, הציורים, עמ' 56</ref> ושתי דמויות – אחת נקבית (לפי שדיה) ואחת זכרית – בעלות פני פר או בס.<ref>אורנן, הציורים, עמ' 58</ref> במחקר זכו להתייחסות יוצאת דופן זוג הדמויות, בעיקר סביב המחלוקת האם הם מייצגים את יהוה ואשרתו.<ref>אורנן, הציורים, עמ' 44, 60</ref> על הקשר בין הציורים לכתובות, או היעדר קשר כזה, ראו בפרק #פרשנות. פיטס זה הוא אחד הכדים עליהם מופיעה חריתת האות (כנידון בהמשך הערך).<ref name=":3">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 88</ref> רוב השברים של פיטס זה נמצאו על הספסל המזרחי באגף הצפוני של חדר הספסלים.<ref name=":3">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 88</ref> ככל הנראה, קודם צוירו הציורים ולאחר מכן נכתבו הכתובות. שתי כתובות (הארוכה והקצרה הראשונה) נכתבו כשהפיטס עמד, ושתי הכתובות הקצרות האחרות ותרגילי הסופר נכבתו כנראה כשהפיטס שכב על צדו.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 89–90</ref>

=== הכתובת הארוכה ===
תוכן הכתובת הארוכה הוא:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 91</ref>

השורה השנייה, המציינת את "יהוה שומרון ואשרתו", כתובה מעל ראשי זוג הדמויות. נוסח הפתיחה, "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני" ידוע ממכתב עמוני מתל מזאר, מהמכתב הפיניקי מסקארה, מהאוסטרקון האדומי מחורבת עוזה וממכתבים נוספים מחורבת תימן, ודומה לנוסחות פתיחת מכתבים באוגריתית ("תחם פלוני, לאלמוני רגם" כלומר "דְבר פלוני, לאלמוני אֱמור",<ref>למשל KTU<sup>2</sup> 2.6, 2.10, 2.14, 2.16, 2.21, 2.26(?), 2.34, 2.36, 2.39</ref> או "לאלמוני רגם, תחם פלוני" כלומר "לאלמוני אֱמור, דְבר פלוני"<ref>למשל KTU<sup>2</sup> 2.4, 2.11, 2.12, 2.13, 2.24, 2.30, 2,33, 2.38</ref>) ובאכדית ( – כך (אמר) אלמוני, אֶל פלוני, אֶמור<ref>למשל ; </ref><ref>בסידור אחר ( – לפלוני, כך (אמר) אלמוני, אֶמור), ראו למשל </ref><ref>בסידור אחר ( – לפלוני אֶמור, כך (אמר) אלמוני), ראו למשל , </ref>).<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 91–93; אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 130</ref><ref name=":8"></ref> ברכת הנמען לאל מופיעה גם במכתבי ערד, במכתב האדומי מחורבת עוזה ובמכתב הפיניקי מסקארה.<ref>; </ref>

=== כתובות קצרות ===
שלוש כתובות קצרות נמצאו על הפיטס:
* כתובת פגומה וקשה לקריאה, ממנה שרדו שבע אותיות, חמש מהן קריאות: .<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 93</ref>
* שתי שורות סיום של כתובת, הראשונה כוללת כארבע אותיות לא קריאות כלל המסתיימות בנקודה, השנייה כוללת את הכיתוב .<ref name=":4">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 95</ref>
* כתובת הכוללת שלוש פעמים את האות י', אחת מתחת לשנייה.<ref name=":4">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 95</ref>
* כתובת מתחת לאחת הידיות, ניצבת לכתובת הארוכה, כנראה כמה שמות. תוכנה:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 94–95</ref>

== פיטס ב' ==
אחד מצדי פיטס ב' (משמאל למעלה ניתן לראות את החריתה "קר"
פיטס עתיר כתובות, הכולל גם ציורים, מהם שרדו: שורת דמויות מלובשות המניפות את אמותיהן, אותן מקובל לפרש במחקר כשורת מתפללים, אך המטה שביד הדמות הראשונה (דבר לא אופייני למתפללים) מעלה אפשרות שהאופי הדתי של הכתובות מהאתר הטה את הפרשנות המודרנית לציורים, ומדובר בתהלוכת נכבדים (דבר נפוץ באמנות כל האזור, ממצרים עד אשור) במסגרת תיאורי החצר המלכותית הרווחים באתר;<ref>אורנן, הציורים, עמ' 52–55</ref> פרה מניקה עגל (החלק של העגל בציור לא שרד);<ref name=":32">אורנן, הציורים, עמ' 56</ref> פר (חלקו מכוסה בכתובת);<ref>אורנן, הציורים, עמ' 52</ref> איש קשת;<ref name=":31">אורנן, הציורים, עמ' 48</ref> ויעל.<ref name=":30">אורנן, הציורים, עמ' 50</ref> כל שברי הפיטס נמצאו ממערב לאגף הצפוני של חדר הספסלים.<ref name=":3" /> פיטס זה הוא אחד הכדים עליהם מופיעה חריתת האותיות (כנידון בהמשך הערך).<ref name=":3">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 88</ref>

=== המכתב הראשון ===
מימין לשורת הדמויות המצוירים מופיע מכתב:<ref name=":9">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 99</ref>בהמשך ולמטה שורות נוספות ובהם אותיות שלא ניתן לזהות בבירור או ליצור מהן רצף קריא כלשהו.<ref name=":9">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 99</ref>

כאמור בפירוש לכתובת הארוכה מפיטס א', נוסח הפתיחה "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני" ידוע מהתרבות השמית הצפון־מערבית, וכך גם הברכה לאל/אלים; יש לציין שהנוסח השלם "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני, השלום אתה? וברכתיך לאל" דומה במיוחד לנוסחים מהאוסטרקון האדומי מחורבת עוזה והמכתב הפיניקי מסקארה.<ref name=":8"></ref> הנוסח "השל(ו)ם את(ה)?" מופיע, בנוסף למכתב האדומי ולזה הפיניקי המוזכרים לעיל, גם ב ובמכתב העמוני מתל מזאר, וייחודו בכך שלמילה "שלום" לא מצטרפת אות יחס ("אנכי בשלום") אלא במקום המושא העקיף ("לי שלום") באים כינויי גוף.<ref>, וראו גם ו</ref> הנוסח דומה לנוסח ברכת הכהנים, כפי שנמצא בלוחיות ברכת כהנים.<ref name=":5">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 100</ref>

=== המכתב השני ===
מעל שורת המתפללים מופיעה כתובת נוספת בנוסח מכתב:<ref name=":10">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 101</ref>

לפני ציון האלים בשורה הראשונה יש להשלים "ברכתך" או "ברכתִ אתכם" וכדומה.<ref name=":6">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 102</ref> משמעות השורות השנייה והשלישית היא "כל אשר ישאל (יבקש) מאיש, (אותו איש) חונן הוא (כלומר נותן לו מנדיבות), ואם פתה (הפציר באל) – ייתן לו יהו (יהוה) כלבבו".<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 102–103</ref> שתי שורות אלה מגלות תכונות ספרותיות ובנויות כתקבולת משלימה בלשון גבוהה.<ref name=":25">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 140</ref>

=== רשימת שמות ===
רשימת שמות המופיעה משמאל לשורת המתפללים:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 103</ref>

השם (אמוץ בכתיב חסר) מופיע במקרא ועל חותמים מואביים.<ref name=":11">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 104</ref> הוא שם נפוץ בשפות שמיות צפון־מערביות, כולל מאוסטרקון עברי ממוצא לא ידוע, באוסטרקון ארמי, באוגריתית ובפיניקית.<ref name=":11">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 104</ref>

=== האלפביתים ===
ארבע רשימות אלפבית הופיעו על הפיטס, באזור הידית הימנית:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 104–106</ref>
* אחת, שהופיעה מעל לכתובת הקצרה "...]אבשי", ממנו שרדו שתי שורות, הראשונה , והשנייה .
* השנייה, נכתבה בידי סופר מיומן, מתחת לכתובת הקצרה "...]אבשי", ממנה שרדו האותיות .
* השלישית, מתחת לשנייה ומעל לכתובת הקצרה "...]ה. שמרן[.] שערם.", ממנה שרדו האותיות .
* הרביעית, מתחת לכתובת הקצרה "...]ה. שמרן[.] שערם.", ממנה שרדו האותיות .
סדר האותיות באלפביתים אלה מקדים את האות פ' לאות ע'; סדר כזה נמצא גם בכמה כתובות עבריות אחרות ובכמה מקומות במקרא.<ref></ref>

=== כתובות קצרות ===
שלוש כתובות קצרות נמצאו על הפיטס:
* כתובת בדיו שחורה משמאל לידית הפיטס: .<ref name=":10">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 101</ref>
* כתובת בין שתי שורות האלפביתים: . (שעורים) מוזכרים גם בחרסי שומרון, אך במקרה זה לא ברור מה הקשר בין שומרון לשעורים.<ref name=":10">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 101</ref>
* מעל הידית השמאלית שורבטה כעשר פעמים האות בצורות וגדלים שונים.<ref name=":12">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 106</ref>

== כתובת הטיח העברית בכתב פיניקי ==
כתובת הטיח, כאשר רוב הקטעים מקובצים לפי סדרם
כתובת טיח עברית בכתב פיניקי המורכבת מחמישה קטעים שניתן לצרף לכתובת:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 111–112</ref>
את הברכה "יארך ימִם וישבעו" ניתן להשוות לברכות שבכתובות מלכי גבל: (יאריך בעל־שמים ימות יחמלך ושנותיו על גבל), ו (תאריך בעלת גבל ימות אלבעל/שפטבעל ושנותיו על גבל), ול: .<ref name=":16">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 113</ref> יכול להתפרש כ"יסַפרו" (משורש ת־נ־י – ), או כ"יִתנו" משורש נ־ת־ן.<ref name=":16">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 113</ref> המילה "היטב" היא ברכה על דרך הציווי (השוו : ); הופעת הי' במילים "היטב" ו"התימן" מעידה על השתמרות הדו־תנועה.<ref name=":16">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 113</ref>

== הכתובת הפיניקית ==
הכתובת הפיניקית מחורבת תימן
כתובת פיניקית בכתב פיניקי שנמצאה על שתי פיסות טיח. קריאתם של חלקים ממנה קשה; הקריאה העדכנית (עם סימן רביע על אותיות שקריאתן קשה, כ֗ך֗) היא:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 109</ref>

לפי קריאה זאת משמעות הכתובת קשה. הוא אולי "בהריח אל" (בניין הפעיל הוא בפיניקית בניין "יפע (י)ל"), וכך ניתן לשער השלמה , בהריח אל ריח ניחוח, ואולי "ירח אל" הוא שם חודש פיניקי, שלא מוכר מכתובות אחרות.<ref name=":14">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 110</ref> משמעו וַיִּמַּסּוּ (יתמוססו) הרים" מאימת האל, וכך גם – ההרים נשברו, דימוי מוכר מאוד במקרא.<ref>, ו, = , , , , ועוד</ref><ref name=":14">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 110</ref> לפי קריאה זאת, המילה "פבנם" מתפרשת כמילה מושאלת מחורית שמשמעה "הרים". השורה הבאה מתפרשת כשמות גאוגרפיים: היא ארץ לא מוכרת, היא אולי Atinnu שבממלכת חמת או Atuna שמצפון להרי הטאורוס (אך אפשר גם לפרש במילה "איתן" בכתיב חסר, שהיא גם שם חודש פיניקי), ואת המילה ניתן להשלים כהשערה "כר[כמש]" – המשמעות המשוערת היא, אם כן, "מארץ קשדש עלה לאתן, חזה (ב)כר[כמיש...]".<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 110–111</ref> את פתיחת השורה הבאה, "הִכֹּן ל..." יש להשוות ל: , ואת הצירוף "לברך בעל" ניתן לפרש כ"לְבָרֵך (את) בעל" (כפי שבמקרא לעיתים מברכים האנשים את האל,<ref>, , ועוד הרבה</ref> ואף ביום מלחמה: ), או לפי כתובת אזתוד כתואר "ברֻך בעל"; פירושו (בכתיב חסר ובסיומת ת' במקום ה') "יום מלחמה".<ref name=":15">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 111</ref> התיבות "לשמ אל" נכתבו ללא הפרדה, ולכן ניתן אולי לקראן "לשמאל", אך לפי התקבולת למשפט הקודם נוטים לפרש "לשֵם אֵל", לברך את שם האל (כמו במקרא<ref>, , ועוד</ref>) ביום מלחמה, כאשר "אל" הוא אולי האלוהות אל, ואולי רק כינוי לאלוהות המדוברת, לאור נדירותו של "אל" כשם פרטי לאלוהות בכתובות פיניקיות.<ref name=":15">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 111</ref>

ניתן גם לקרוא קריאה אחרת:<ref name=":13"></ref>

המשמעות הכללית של הכתובת דומה בקריאה זאת; עם זאת, מופיעה בה תאופניה (התגלות האל) ארוכה יותר, הכוללת "רעש" (כבשירת דבורה ומקומות רבים נוספים בתנ"ך) וזריחת האל (כבברכת משה); המילה "גבנ (נ)ם" מתקשרת עם "גבנונים" מתיאור דומה במקרא (); השורה הבאה מתפרשת כ"ארץ קדוש עלי האלים", ארצו של האל הקדוש על האלים.<ref name=":13"></ref>

== שרידי כתובות קצרים ==
שברים ושרידים רבים של כתובות נמצאו באתר, שתוכנן קצר – חלקן בשל הישרדות חלקית וחלקן קצרות במקור.

=== פיטס ג' ===
על שבר פיטס שלישי נמצאה כתובת:<ref name=":12">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 106</ref>

 הוא שם שנזכר בחרסי שומרון ועל חותם עמוני, וכנראה זהה לשם המקראי אסא. הוא כנראה טלה בן כבשה, והדבר מתקשר להמשך , אך ייתכן גם שמדובר בשמות פרטיים.<ref name=":12">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 106</ref>

=== כתובות על פיטסים טרם צריפתם ===
כתובות שנחרטו על פיטסים (כד גדול) לפני הצריפה בבית יוצר בקרבת המחסנים הממלכתיים מהם נשלחו לחורבת תימן. לפי החומר ממנו נוצרו מוצאם כנראה בירושלים או סביבתה, ותוֹכנן:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 78</ref> ,<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 78–79</ref> ,<ref name=":1">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 79</ref> ,<ref name=":1">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 79</ref> <ref name=":2">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 82</ref> ו.<ref name=":2">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 82</ref>

==== כתובות מקוצרות ====
שבע עשרה כתובות נמצאו על כתפי פיטסים, שלמים ופגומים, ותוכנן אות אחת או שתים בלבד. הכתובות נחרתו על הפיטסים לפני צריפתם. תוכן שתים־עשרה מהן , שלוש , שתים ואחת משוחזרת כ. כתובות כגון אלה נמצאו על כדים מעזה, סקארה, אדיל וכתי, וייתכן שמסמלות איכות מעולה או יבול ראשון בעונה. הקיצור אולי מייצג . משמעות ה לא ברורה.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 83</ref>

=== כתובות שר העיר ===
העתק כתובת "לשרער" השלמה
שלוש שברי כתובות, שתים פגומות אך משוחזרות כזהות לכתובת השלמה, שנחרטו על קנקנים לאחר הצריפה – כנראה מהמקום ממנו נשלחו לחורבת תימן. תוכן הכתובת השלמה הוא , ותוכן שתי הפגומות הוא ו, ומשמעותן "לְשַׂר הָעִיר", תואר המוזכר גם במקרא.<ref>, הוא , , ו</ref> במקרא, "עיר" לא הייתה בהכרח יישוב גדול, אלא כל יישוב קבע (ראו , ו). הכתיב ללא הפרדה בין המילים וללא יידוע מעיד על היותו תואר מובהק.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 78, 80–81</ref>

על שברי טיח נמצאה כתובת קצרה: .<ref name=":16">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 113</ref>

=== כתובת על קנקן לאחר צריפתו ===
כתובת נוספת שנחרטה לאחר הצריפה, כנראה מהמקום ממנו נשלחו לחורבת תימן: . ייתכן שיש להשלים , בדומה לשם המקראי "ראיה" ולשם "ראיהו" שנמצא על חותם עברי.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 78, 82</ref>

=== הכתובת על הקנקן ===
כתובת בדיו אדומה על שבר כתף וגוף של קנקן; כתובת זאת היא הכתובת היחידה על קנקן מהאתר. תוכנה:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 107</ref>

=== כתובות קצרות על כלי אבן ===
כתובת עבדיו על שפת קערת האבן
כתובת חרותה על שפת קערת אבן גדולה וכבדה: . כתבה דומה לכתב לוח גזר, לכתובות קדומות מגבל ולאוסטרקון הקדום ממכתבי ערד.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 75–76</ref>

כתובת חרותה על שברי שפת קערת אבן: . כתבה דומה לכתב לוח גזר, לכתובות קדומות מגבל ולאוסטרקון הקדום ממכתבי ערד.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 74–75, 76</ref>

כתובת נוספת חרותה על שבר שפת כלי אבן: . שניהם שמות פרטיים, לראשון אין פירוש וודאי, השני משמעו "יהוה הוא חַל" (דוד מצד האם, כמו בכנענית, אמורית, נבטית, סורית, אכדית וערבית).<ref name=":0">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 77</ref>

כתובת אחרת על שפת קערת אבן: .<ref name=":0">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 77</ref>

=== כתובת הקיר ===
כתובת שנמצאה על טיח הקיר הצדדי של הדלת ("מזוזה" במשמעותה המקורית), והיא כתובת הטיח היחידה שנמצאה באתרה, נשארה על הקיר ולא נפלה על הרצפה; כתבה פיניקי, אך תוכנה אולי עברי (לפי השתמרות הדו־תנועה במלה "קין"). תוכנה:<ref name=":17">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 115</ref>

תוכן הכתובת לא מובן למעט קטע מהשורה האחרונה ששרדה.<ref name=":17">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 115</ref> את "שחת... השדה" ניתן להשוות ל: , ואת סוף השורה ניתן להשלים כ"מרֹם ה[רִם]" (השוו ל – , – , וכן – מרום צפון הנזכר רבות בשירה האוגריתית<ref></ref>) או "מרֹמה[ו]" (השוו : ), או אף כ"וּמִרְמה".<ref name=":18">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 117</ref> "קין" הוא אולי הקיני, ואם כן ניתן להשוות לנבואת בלעם עליו: .<ref name=":18">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 117</ref>

=== שברי כתובות טיח קצרים ===
כתובת קצרה על טיח, בכתב פיניקי, אך לא ניתן להכריע אם עברית או פיניקית היא; השימוש בשורש פ־ע־ל אמנם מזוהה עם הפיניקית אך נפוץ גם בעברית. תוכנה:<ref name=":18">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 117</ref>
שבר כתובת על טיח בצורה לא רגילה של האותיות ו' וע'. תוכנה:<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 118</ref>
כתובת טיח בכתב עברי, לא ניתן לפרש את תוכנה בוודאות. האחת:<ref name=":119">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 119</ref>

כתובת טיח לא ברורה נוספת בכתב עברי:<ref name=":119">אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 119</ref>

==== שברי כתובות טיח קצרצרים ====
כ־44 שברי כתובות קטנים על טיח, בנות אפס עד שלוש אותיות קריאות, נמצאו באתר, אף אחת מהן לא מאפשרת לקרוא או להשלים איזשהו תוכן; אלה מהן שמכילות אותיות ברורות מגלות לרוב זיקה לכתב הפיניקי, וכל השאר מזוהות כפיניקיות שכן כתובות עבריות על טיח נמצאו רק בריכוז אחד באתר.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 114–115, 118–119</ref> בריכוז זה נמצאו, נוסף על שתי אלה שנזכרו לעיל, 25 שברי כתובות קטנים על טיח, בנות אפס על ארבע אותיות קריאות, ללא תוכן ברור; אחד מאותם שברים נמצא על טיח ששרד ממנו גם ציור ראש אדם.<ref>אחיטוב, אשל ומשל, "הכתובות ופירושן", עמ' 121</ref>

== פרשנות ==
אתר חורבת תימן (כונתילת עג'רוד), על ממצאיו האפיגרפיים והאומנותיים הדתיים, הוא אחת התגליות המשמעותיות ביותר הנוגעות לדת הישראלית הקדומה: הכיתובים (המזכירים את "יהוה ואשרתו"), והציורים השונים, המספקים צוהר נדיר לאיקונוגרפיה הוויזואלית הדתית המגוונת בישראל, אותה חלקה עם כל דרום הלבנט;<ref></ref><ref>Christoph Uehlinger, "[https://www.taylorfrancis.com/chapters/edit/10.4324/9780367815691-34 Visual Culture and Religion in Ancient Israel and Judah]", in: Kyle H. Keimer, [https://www.taylorfrancis.com/books/edit/10.4324/9780367815691/ancient-israelite-world-kyle-keimer-george-pierce The Ancient Israelite World], Taylor & Francis, 2022, pp. 452–454</ref> לבירור היחס בין הכתובות לציורים חשיבות רבה בדיון על אמונת יושבי האתר.<ref name=":22">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 132</ref> בעשורים האחרונים, המחקר ההיסטורי מראה יותר ויותר כיצד הדת הישראלית והיהודאית הקדומה הייתה נטועה במכלול האמונות הכנעניות/לבנטיניות/שמיות צפון־מערביות שמסביבה; בין הממצאים שמהווים גורם מרכזי ליצירת תפיסה זאת, בנוסף לארכיונים הגדולים שהתגלו בלבנט (כגון במרי, אוגרית ואמר), ניתן למנות גם ממצאים מקומיים כגון הכתובות מחורבת תימן ומחורבת אל כום.<ref></ref><ref></ref>

=== המחלוקת בנוגע לייצוגי יהוה ואשרה ===
3=ארון אמתוס}} מ[[קפריסין]]
המקרא אוסר לעשות "פסל וכל תמונה" , אך איקוניזם (ייצוג אמנותי, בהקשר זה ייצוג לאלוהות) של יהוה מוקע במקרא, דבר המרמז על קיומו של איקוניזם כזה; הדבר מעלה את השאלה, האם ניתן לזהות ייצוגים של יהוה בתרבות החומרית, ובנושא זה, ממצאי חורבת תימן – על תוכנם האמנותי והאפיגרפי העשיר – הביאו לפולמוס אקדמי רחב,<ref name=":22">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 132</ref> אף שאין קונצנזוס בנושא.<ref name=":72">Christoph Uehlinger, "[https://www.taylorfrancis.com/chapters/edit/10.4324/9780367815691-34 Visual Culture and Religion in Ancient Israel and Judah]", in: Kyle H. Keimer, [https://www.taylorfrancis.com/books/edit/10.4324/9780367815691/ancient-israelite-world-kyle-keimer-george-pierce The Ancient Israelite World], Taylor & Francis, 2022, p. 459</ref> חלק מהחוקרים הציעו קשר ישיר בין שתי הדמויות שעל פיטס א' ל"יהוה ואשרתו" המוזכרים בכתובות, כולל בכתובת שמעליהם.<ref>ראו למשל ; </ref> חוקרים אחרים סוברים שאין קשר ישיר בין הציורים לכתובות, מלבד העובדה ששניהם מייצגים אמונות של מאמיני יהוה (בשומרון ובארץ "תימן" הדרומית); לדבריהם, הציורים מדגימים בעיקר את הזיקה האיקונוגרפית החזקה בין האמנות הישראלית לאמנות של שאר תרבויות הלבנט.<ref>Christoph Uehlinger, "[https://www.taylorfrancis.com/chapters/edit/10.4324/9780367815691-34 Visual Culture and Religion in Ancient Israel and Judah]", in: Kyle H. Keimer, [https://www.taylorfrancis.com/books/edit/10.4324/9780367815691/ancient-israelite-world-kyle-keimer-george-pierce The Ancient Israelite World], Taylor & Francis, 2022, p. 454</ref>

חוקרים רבים רואים קשר בין עיצובן של זוג הדמויות לעיצוב המקובל של האל המצרי השולי בס, ננס גרוטסקי, הידוע מאוד גם מהאיקונוגרפיה הפיניקית.<ref name=":22">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 132</ref> דחייתן של הדמויות כמייצגות את יהוה ואשרתו לא נובעת מהנחה מוקדמת שאלוהי ישראל לא יכול להיות מיוצג, אלא משום הסבירות הנמוכה שדמות זוטרה כמו בס תייצג את האלים הראשיים, וכן כי מיזוג חייתיות ואנושיות לא היה נפוץ בתיאור אלים ראשיים בתקופה זאת בלבנט ובנהריים.<ref>אורנן, הציורים, עמ' 60</ref>

לפי הפירוש המקשר בין "יהוה ואשרתו" לזוג הדמויות המופיעות מתחת לכיתוב זה, ייתכן שבציור בו הולכת הדמות הנקבית אחר הדמות הזכרית (שילוב הזרועות הוא כנראה טעות טכנית) יש פירוש גרפי לשמה של אשרה – שורש המילה הוא א־ש־ר (הידוע גם במקרא, א־תֿ־ר באוגריתית), ומשמעותו "ההולכת", וכך הולכת אשרה בעקבות יהוה בן־זוגה.<ref>; ראו גם </ref>
=== האלים הישראליים יהוה ואשרה ומאפייניהם ===
את אזכור "יהוה שמרן" (שומרון) ו"יהוה תמן" ניתן להשוות לשמות אלים כנעניים אחרים אליהם מצורף שם מקום (במיוחד, אך לא רק, הרים): בעל חרמון, בעל חצור, בעל לבנון ועוד בעלים, ואף עשתרת פפ, עשתרת , עשתרת כת ועוד עשתרות,<ref name=":29"></ref> ואף לכתובת מחורבת בית לויה המזכירה את "יהוה אלהי כל הארץ" הוא "אלהי ".<ref name=":23">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 134</ref> כן ניתן להשוות את דושרא, האל הנבטי שמשמעות שמו " שרא", האל של הרי שרא, לפסוק המקראי ().<ref name=":23">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 134</ref> נראה שהפסוק () יוצא כנגד ההשקפה המקובלת המכירה בהתגלמויות שונות ומקומיות של יהוה בהתאם להשקפה הדויטרונומיסטית התומכת בריכוז הפולחן,<ref name=":23">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 134</ref> והשוו גם לדברי ירמיהו ( ו): . שני השמות, שומרון ותימן, עשויים לציין הן חבלי ארץ רחבים (שומרון כהרי שומרון או אף כשם כולל לממלכת ישראל, ותימן כחבלי הארץ הדרומיים) והן כערים ספציפיות (העיר שומרון ויישוב בשם "תימן" באדום).<ref name=":28"></ref> נדב נאמן סבר ש"יהוה שומרון" הוא יהוה המקומי לממלכת ישראל כולה (שכונתה במקרא ומחוצה לו "שומרון"), ומרכז פולחנו בבית אל, והוא מצא רמיזות לקיומו של "אלוהי שומרון" גם במקרא; את מקדש "יהוה תימן" השייך לארצות הדרום זיהה בבאר שבע, ושיער שבאתר ביר א־סבע, בו עמדה העיר, נמצא המקדש, כיום תחת מבנים רומיים, ביזנטיים ועותמאניים, והוא היה אלוהי היוצאים למסעות במדבר.<ref></ref> השם "תימן" קשור לקשריו המקראיים של יהוה עם הדרום – משם הגיע (במיוחד ב: , וכן ב, ו), ושם אף מקום הימצאו הקבוע (לשם הולך אליהו להתגלות יהוה אליו).<ref name=":26"></ref><ref name=":23">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 134</ref> גם מי שכתב בניב הישראלי וגם מי שכתב בניב היהודי עבדו התגלמויות מקומיות של יהוה.<ref name=":23">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 134</ref>

אזכור "אשרתה" מקובל במחקר כציון האלה אשרה.<ref name=":24"></ref> מיעוט חוקרים מציעים לראות בשם "אשרה", שציין אלוהות בתקופת הברונזה, מונח שמהותו האלוהית נשכחה בתקופת הברזל וציין רק עץ מקודש לאלוהות מסוימת, במקרה זה יהוה;<ref>אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 135–137</ref> ואולם, אשרה מופיעה במקרא כאלה (, , ), כעץ רענן המזוהה עמה (, ), וכפסל, שאולי עוצב בצורת עץ והוצב במקדש (, , , , ); אלוהות יכולה להיות מיוצגת על ידי פסלה, החיה או הצמח המקודשים לה, או על ידי הסמל המיוחד לה, וכל הופעות אשרה במקרא מתייחסות לאלה, לעץ המקודש לה או לחפצים המקודשים לה, ואין חריגה מכך.<ref name=":24"></ref> אשרה נחשבה בישראל וביהודה כבת הזוג של יהוה, אלה נושאת ברכה ואולי אף מתווכת בין האדם לבין בן זוגה, כפי שמעידה כתובת מחורבת אל כום: וכן היותה של אשרה בשירת אוגרית כאלה מתווכת בפני בן זוגה אל.<ref></ref> המקרא מתעד את פולחנה, והיא נותרה במקדש בית אל אף לאחר הטיהור שביצעו בו הקנאים ה מבית יהוא, בשל היותה כה מוטמעת במסורות העממיות והממלכתיות ומעמדה כחלק יסודי מהאורתודוקסיה של הדת הישראלית באותה עת.<ref></ref> היעדרה של אשרה מהמקרא כאלהות לגיטימית נובע מעריכתו בירושלים בתקופה שלאחר חורבן בית ראשון, שהוציאה כל אזכור לה במקרא שהחל לעבור קאנוניזציה בימיהם.<ref></ref> הצורה "אשרתה" היא, ככל הנראה, השם "אשרה"/"אשרת" עם כינוי שייכות;<ref name=":24"></ref> אין בצירוף השייכות לשם פרטי עדות לאי־היותו שם פרטי (כינוי שייכות המצורף לשם אלוהות נמצא, למשל, בשירת אוגרית).<ref>אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 137</ref>הכד מלכיש עם [[מוטיב העץ והיעלים וההקדשה ל"אלת" (אשרה)]]מוטיב העץ והיעלים המופיע על פיטס א' בא לתאר את הפן הסמלי של האלה אשרה, אם־כל־חי, וניתן להשוותו במיוחד לכד מלכיש עליו צוירו עץ חיים ויעלים משני צדדיו, ומעליו כתובת הקדשה ל"אלת" (אשרה), כאשר שם האלה מופיע ממש מעל העץ.<ref name=":26"></ref> מוטיב זה, ואף מאפייני עץ החיים שבמרכזו (עץ בעל וולוטות), מבטא מסורות כנעניות־פיניקיות־לבנטיניות קדומות שהיו נפוצות גם באלף הראשון לפנה"ס.<ref name=":19">אורנן, הציורים, עמ' 64</ref> גם הופעת סמל האלה מעל אריה משקף המשכיות למוטיב האיקונוגרפי הכנעני שהיה נפוץ בעיקר בתקופת הברונזה המאוחרת בכנען ובסביבתה, לפיו הן העץ והיעלים והן האריה מסמלים אלוהות נשית (לעיתים אשרה), והאלה עצמה מתוארת רבות על אריה.<ref name=":19">אורנן, הציורים, עמ' 64</ref><ref> </ref> על אף היעדר הקונצנזוס בנוגע להיותה של אשרה אלוהות של ממש בתקופת הברזל, ניתן לזהות אותה – באמצעות סמליה – כאלה אנתרופומורפית המיוצגת גם בדימויים וחפצים שאינם אנתרופומורפיים, דמויי עצים או עצים ממש.<ref name=":33">אורנן, הציורים, עמ' 65</ref> קיום בו־זמני כזה ידוע מנהריים: שם שימשו פסלים אנתרופומורפיים כמייצגי האלים במקדשיהם, אך האלים יכלו להיות מיוצגים גם באמצעות סמליהם; הייצוג בתבנית אנושית נחשב נעלה יותר, ונשמר במקדש, בעוד הייצוג הסמלי הלא־אנושי רווח מאוד בחפצים אחרים, בעיקר מחוץ למקדש.<ref name=":33">אורנן, הציורים, עמ' 65</ref>

=== מטרת הכתובות והציורים מהאתר ===
מטרת הכתובות על הפיטסים והטיח איננה ודאית. הכתב בהן לא מהוסס, מעיד על מיומנות כתיבה יומיומית, ואין עדות לכך שמדובר בלימוד כתב; קשה לייחס להן משמעות מגית; נראה שהכתובות על הפיטסים הן תרגול עצמי של יושבי המקום, אף שייתכן שמדובר בסופר ממלכתי מיומן שאימן פקיד זוטר שכבר היה בעל ידע בכתיבה, תוך הקניית נוסחות מכתב מקובלות.<ref>אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 139–140</ref> ניתן להשוות כתובות אלה לכתובת פיניקית על פיטס מהעיר צרפת מהמאות ה־5–4 לפנה"ס שכללה גם היא אלפבית ונוסחת פתיחת מכתב.<ref name=":25">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 140</ref> בהיותן תרגילי כתיבה, אין בהן עניין מעשי, אלא תרגול של נוסחות ברכה ששימשו במכתבים, ולכן ריבוי נוסחות הברכה שבהן;<ref name=":20" /> נוסחי הברכות מגלים זיקה למקרא ולברכות הידועות מהממצא האפיגרפי העברי הקדום, האדומי, העמוני והפיניקי.<ref>אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 130</ref> קיים הבדל גדול בין הכתובות על הפיטסים לאלה על הטיח: כתבן רהוט יותר, ורמת הציורים על הטיח גבוהה יותר גם היא; ניתן להשוות את הכתובות לכתובת בלעם.<ref name=":25">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 140</ref> סגנון הכתובות מעיד על רמה ספרותית גבוהה.<ref name=":25">אחיטוב ואשל, "דיונים ומסקנות", עמ' 140</ref> נראה שהאימוץ של האלפבית הפיניקי בידי היהודאי שכתב את כתובת הטיח העברית בכתב פיניקי נעשה בשל יוקרתו, וייתכן שהדבר מהווה עדות להשפעה פיניקית על יהודה בסוף המאה ה־9 לפנה"ס.<ref name=":20" />

כדי להסביר את הציורים על כלי האגירה, הכוללים דמויות אדם, בעלי חיים, יצורי כלאיים, צמחים ומרכבות, כמותם לא נמצאו כמעט מתקופת הברזל, וכן את חוסר הסדר שבציורים על הכדים, חוקרים משערים שהציורים מהווים מתווה, רישומי הכנה לציורי הקירות (שכן על שבטי הטיח והאבן באתר נמצאו גם ציורי קיר, ברמה גבוהה בהרבה מהרמה הרשלנית של ציורי החרס, וציורי החרס היו חד גוניים בניגוד לציורי הקיר שצוירו במספר צבעים), ובמסגרת זאת גם כתרגילי ציירים ללימוד ואימון.<ref>אורנן, הציורים, עמ' 44–45</ref> הדבר מתחזק לאור מסקנות פרחיה בק שחקרה את הציורים ומצאה שצוירו בידי מספר ציירים שונים.<ref name=":27">אורנן, הציורים, עמ' 45</ref> אף שציורי קיר נדירים בממצא בארץ ישראל, ניתן להשוות את ציורי הטיח (כמו את כתובותיו) לציורי טיח שנמצאו בדיר עלא (כמו גם כתובת טיח שנמצאה שם, כתובת בלעם).<ref name=":27">אורנן, הציורים, עמ' 45</ref>

את רוב הציורים בחורבת תימן ניתן לסווג כבעלי אופי מלכותי (כמתארים את השליט, חצרו ופעילויותיהם), או בעלי אופי תיאורי אלוהי (לרוב מציגים דימויים שתכליתם לגונן ולהבטיח פריון).<ref>אורנן, הציורים, עמ' 46 (ובפירוט בכל שאר הפרק)</ref>

== ראו גם ==
* חורבת תימן
* חורבת אל כום
* הדת הישראלית הקדומה
* יהוה
* אשרה

* רשימת כתובות כנעניות וארמיות
* רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית

== לקריאה נוספת ==
* :
** 
** 
** 

==קישורים חיצוניים==

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתובות בעברית עתיקה
קטגוריה:כתובות בפיניקית
קטגוריה:התקופה הישראלית
קטגוריה:סיני: היסטוריה