OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פלבן (מחוז)

מחוז (אובלסט) פלבן (בבולגרית: Област Плевен) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז ממוקם במרכז צפונה של המדינה ועיר בירתו היא פלבן.

== היסטוריה ==
התיישבות מאורגנת בשטח המחוז החלה בתקופת הממלכה התראקית. בהמשך היה המחוז חלק מפרובינציה רומית, ביזנטית וחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. ב-1388 נכבש האזור על ידי הסולטאן מוראט הראשון והפך חלק ממחוז (איילט) של האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), התחוללו באזור קרבות כבדים שגבו עשרות אלפי קורבנות משני הצדדים, כאשר האירוע המרכזי היה המצור על פלבן אשר התרחש בין יולי לדצמבר 1877. לאחר סיום המלחמה נכללו שטחי המחוז בתוך נסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.

==גאוגרפיה==
נהר הדנובה בגבולו הצפוני של המחוז מהווה את הגבול בין בולגריה לרומניה. במערב הוא גובל במחוז וראצה, בדרום בלובץ' ובמזרח בוליקו טרנובו. המחוז, ששטחו 4.2% משטח בולגריה, הוא חלק ממישור הדנובה וחוצים אותו, מדרום לצפון, יובלי הדנובה איסקאר, ויט ואוסאם, אשר מימיהם מזוהמים ומצריכים טיהור טרום השימוש בהם. האקלים ממוזג, והטמפרטורה נעה מ 3<sup>o</sup>c -, בחודש ינואר ועד 23<sup>o</sup>c ביולי.

== דמוגרפיה ==
90% מתושבי המחוז הם בולגרים, 5.5% הם טורקים ו 3.1% הם בני רומה. מבחינת האמונה הדתית, 88.2% מתושבי החבל הם נוצרים אורתודוקסים, 5% הם מוסלמים סונים ו 2.3% הם קתולים. שפת אימם של 91% מתושבי המחוז היא בולגרית, 4.8% טורקית ו 2.85% רומאנית.

== כלכלה ==
במחוז הוקמה מערכת סכרים לניצול מי נהר הדנובה בחקלאות שלחין. עיקר הגידולים הם חיטה, כרמים בהם מגדלים ענבי יין וירקות. המחוז עשיר במחצבים כגון אבן גיר וחרסית, אשר נכרים ומעובדים בתעשיות המקומיות. לאורך גדות נהר הדנובה יש שפע של עצי צפצפה וערבה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

פלבן
ג'סטין דנטמון

ג'סטין דנטמון (באנגלית: Justin Dentmon; נולד ב-5 בספטמבר 1985 בקרבונדייל, אילינוי) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת שאנדונג גולדן סטארס מליגת ה-CBA. גובהו 1.83 מטר.

==קריירה טרום-מקצוענית==
דנטמון הוא בוגר אוניברסיטת וושינגטון, בה שיחק במשך ארבע שנים. בעונתו הראשונה בקולג' הוביל את הקבוצה יחד עם ברנדון רוי וקבוצתו הגיעה עד ל"סוויט 16". עם עזיבתו של רוי נחלשה וושינגטון משמעותית ונעדרה במשך שנתיים מטורניר ה-NCAA, כשבאחת העונות הפך דנטמון לרכז מחליף. בעונתו הרביעית והאחרונה במכללה, הציג יכולת מצוינת, עם 14.4 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים בממוצע למשחק ונבחר לשחקן המצטיין של מחוז הפאסיפיק-10.

דנטמון נרשם בתום לימודיו האקדמיים לדראפט ה-NBA בשנת 2009 אך לא נבחר על ידי קבוצות הליגה ופנה לקריירה מחוץ לארצות הברית.

==קריירה מקצוענית==
בספטמבר 2009 חתם בהפועל עפולה מליגת העל הישראלית, וסיים כ של הליגה.
בעונת 2010–2011 שיחק בקבוצת טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בקיץ של שנת 2011 שיחק בקבוצות טורוס דה אראגווה מוונצואלה ובקוקולוס מהרפובליקה הדומיניקנית.

בקיץ 2011 בעקבות שביתת השחקנים בליגת ה-NBA, הוא זומן ביחד עם ליאו ליונס (שחקן גלבוע/גליל והפועל ירושלים בעבר) לנבחרת הבוגרת של ארצות הברית למשחקים הפאן אמריקאיים (האולימפיאדה האמריקאית), בסיומה זכו במדליית הארד. בכך הם הפכו לשחקנים הראשונים המזומנים לנבחרת הבוגרת של ארצות הברית כשלא שיחקו בה לפני כן וללא עבר במכבי תל אביב (השחקן האחרון שעשה זאת היה וונדל אלכסיס באליפות העולם בכדורסל ב-1998 והוא שיחק במכבי תל אביב). ככל שהתקדמה העונה נכנס דנטמון לעונתו השנייה בליגת הפיתוח האמריקאית כשחתם בקבוצת אוסטין טורוס בעונת 2011–2012 והמשיך לעשות התקדמות והיסטוריה קטנה בכך שהפך לשחקן הראשון שמגיע מישראל גם לנבחרת הבוגרת של ארצו וגם ל-NBA כשלא לקח חלק באף אחד מהאירועים האלו בעבר, הקבוצות שבהן שיחק בליגת ה-NBA הן: סן אנטוניו ספרס, וטורונטו ראפטורס, בהן שיחק לתקופות קצרות במהלך עונת 2012 בזכות היכולת הטובה שגילה בליגת הפיתוח באותה העונה, אותה סיים בהצטיינות (קטף את תואר ה-MVP של הליגה) ובזכייה באליפות ה-NBDL.

לאחר מכן בהמשך שנת 2012, חתם דנטמון באולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית בכדורסל. לאחר מכן שיחק בליגת הפיתוח למשך שנה עם תקופה קצרה בדאלאס מאבריקס, ואז עבר לפוארטו ריקו. בעונת שיחק דנטמון בז'לגיריס קובנה. בעונה הבאה עבר לראשונה לסין, לקבוצת צ'ינגדאו דאבלסטאר, שם שיחק עונה אחת שלאחריה חזר לליגת הפיתוח. בעונת חזר לסין, ובעונה שלאחר מכן עבר לתקופה קצרה בגלאטסראיי - משם חזר לסין, הפעם לקבוצת שאנדונג גולדן סטארס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.basket.co.il/PlayerPage.asp?PlayerNumber=08&TeamId=755&cYear=2010 דף השחקן] באתר מנהלת ליגת העל
* [http://www.nba.com/playerfile/justin_dentmon דף השחקן הרשמי באתר ליגת ה-NBA]
* [http://www.nba.com/dleague/playerfile/tmp_justin_dentmon/ דף השחקן באתר ליגת ה-NBDL]

קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורסלני טקסס לג'נדס
קטגוריה:כדורסלני דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני אוסטין טורוס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:כדורסלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורסלני ז'לגיריס קובנה
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלני צ'ינגדאו איגלס
קטגוריה:כדורסלני סצ'ואן בלו ויילס
קטגוריה:אילינוי: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
כוח הנילוס

מבט מלפנים של לטאת הכוח
כוח הנילוס (שם מדעי: Varanus niloticus), הוא מין כוח ממשפחת הכוחיים המצוי לאורך יבשת אפריקה.

==תיאור==
כוח הנילוס גדל לאורך של 2.44-1.5 <ref>https://www.thebhs.org/publications/the-natterjack/3189-issue-222-september-2020/file</ref> מטרים ולמשקל מרבי של 20 ק"ג, מה שהופך אותם ללטאה השנייה במשקלה באפריקה (לאחר כוח הסלעים), אך הגדולה ביותר באורכה. יש לו גוף שרירי, רגליים חזקות ולסתות עוצמתיות. השיניים חדות אצל הצעירים ומתקהות אצל הבוגרים. יש לו טופרים חדים המשמשים לטיפוס, חפירה, הגנה או לקריעת טרפם. כמו לכל לטאות הכוח יש לו לשון מפוצלת דמוית מזלג.

הנחיריים שלהם ממוקמים גבוה, דבר המעיד על האופי המימי שלהם, אך הם גם מטפסים מצוינים ומסוגלים לרוץ מהר על האדמה. 

כוח הנילוס ניזון מדגים, צפרדעים (לרבות צפרדעים רעילות), חלזונות, ביצי תנינים ותנינים צעירים, נחשים, עופות, יונקים קטנים, חרקים גדולים ומפגרים.

כוח הנילוס מצוי בכל רחבי יבשת אפריקה למעט אזורי מדבריות. עד סוף המאה ה-19 דווח על נוכחותם של פרטים ממין זה גם באזור נהר הירדן ובנחלים ליד ים המלח ומדבר יהודה, מאז מין זה ועקבותיו לא נראים עוד באזור.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:כוחיים
קטגוריה:קניה: זוחלים
קטגוריה:טנזניה: זוחלים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אפריקה
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים שנכחדו
קטגוריה:זוחלים מימיים
קטגוריה:זוחלים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:זוחלים: טורפי-על
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
כנסיית עליית מרים (מוסטה)

פנים הכיפה
מוסטה והרוטונדה במרכזה מן האוויר
דגם הפצצה שפגע בכנסייה
כנסיית עליית מרים או בשמה הרשמי כנסיית הרובע, היכל מרים שעלתה למרומים (מלטית il-knisja Arcipretali Santwarju ta' Marija Mtellgha) היא כנסיית רובע השוכנת בעיר מוסטה במרכזו של האי מלטה שבמלטה. הוא בנויה בצורת רוטונדה הנושאת כיפה גדולה, ועל כן היא מוכרת בדרך כלל בכינוי "הכיפה של מוסטה" (Mosta dome) או "הרוטונדה של מוסטה" (Rotunda of Mosta).

==הכנסייה==
הרוטונדה הוקמה בין השנים 1833-1860 בכספי תרומות, סביב כנסייה קודמת, שאפשרה את המשך הפולחן בעת הבנייה. הכנסייה הוקדשה ב-15 באוקטובר 1871. האדריכל שתכנן את המבנה, ג'ורג'ו גרוגנט (Giorgio Grognet) בן מלטה, התבסס בתוכניותיו על הפנתאון ברומא, ובדומה לו, הקים בחזית הכנסייה פורטיקו שלו שישה עמודים. בפורטיקו עצמו ניצבים עשרה פסלי קדושים ערוכים בשתי קומות. כיפת המבנה שקוטרה 39.6 מטרים, היא בין הגדולות באירופה, והיא נראית היטב כמעט מכל רחבי האי. פנים הכיפה גולף בשנת 1930 וב-1960 הכיפה שופצה וחלקה החיצוני כוסה ביריעות נחושת. חזיתה האחורית של הכנסייה הושלמה רק ב-1968. רצפת הכנסייה הונחה במשך שנתיים, בין 1909 ל-1911, והיא עשויה משיש צבעוני.

ציור הנושא של הכנסייה (titular painting) מ-1687, הוא ציור המתאר את עליית מרים. היצירה היא מעשה ידיו של האמן המקומי בסקל בוהג'יאר (Baskal Buhagiar), והוא הועבר אל הרוטונדה מהכנסייה הקודמת. הוא שופץ ב-1827 והוגדל ב-1860 עם השלמת המבנה. ההכרה בציור כציור נושא נתנה על ידי הוותיקן ב-12 בדצמבר 1973, ולרגל האירוע, שנחגג ב-10 באוגוסט 1975 (חג עליית מרים), הוכתר ראשה של הבתולה בציור בכתר עשוי אבנים יקרות, ומשני צדדי הציור נתלו שש מנורות פולחן מכסף.

==נס הפצצה==
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-9 ביוני 1942 בשעה 16:40, הפציצו מטוסי הלופטוואפה את מלטה, ולאחר שנלכדו באש נ"מ בריטית, השליכו את פצצותיהם מעל מוסטה ונמלטו. שלוש פצצות במשקל של 500 ליברות (כ-225 ק"ג) כל אחת פגעו בכיפת המבנה, בעת שכ-300 איש המתינו בתוכו לתחילת המיסה. שתיים מהפצצות החליקו על הכיפה ונפלו אל הרחבה שמחוץ למבנה, ואילו השלישית פערה חור בכיפה ונפלה את תוך הכנסייה. הפצצה פגעה בשניים מהקירות ולבסוף נחתה על רצפת המבנה. אף לא אחת משלוש הפצצות התפוצצה ואיש לא נפגע. האירוע נודע כ"נס הפצצה" (Il-Miraklu Tal-Bomba), ובכל שנה ב-9 באפריל בערב נערך טקס לציון האירוע, ונאמרת תפילת טה דאום. העתק של הפצצה מוצג בכנסייה. 

לפי אחת הגרסאות על אירועי אותו יום, במהלך פירוק הפצצות נמצא שהן מולאו בחול ולא בחומרי נפץ, ונמצא פתק ועליו כתוב "ברכות מפלזן" מצוות העובדים בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה שחיבלו בייצור הפצצות עבור הגרמנים. לגרסה זו אין תימוכין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.sacred-destinations.com/malta/mosta-rotunda-church-of-st-mary.htm אודות הכנסייה]
* [https://web.archive.org/web/20100612175749/http://maltavista.net/en/list/photo/477.html תמונות הכנסייה]
* [http://www.visitmalta.com/mosta-dome הכנסייה באתר לשכת התיירות של מלטה]
* [https://web.archive.org/web/20091213000227/http://maltadiocese.org/lang/en/parishes/mosta/ הכנסייה באתר הארכיבישופות של מלטה]

פנים הכנסייה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלטה: כנסיות
משה גרילק

משה חיים גרילַק (כ"ח באדר ה'תרצ"ו, 22 במרץ 1936 – כ"ו באייר ה'תשפ"ג, 16 במאי 2023) היה סופר, מרצה, עיתונאי, בעל טור, והעורך הראשי של השבועון "משפחה".

== ביוגרפיה ==
נולד באנטוורפן שבבלגיה למשפחה חסידית יוצאת פולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לצרפת עם משפחתו, שם חיו תחת שלטון וישי במסווה של גויים. בשנת 1942, בגיל 6, הבריח את הגבול לשווייץ לבד עם שלושה ילדים נוספים, קטנים ממנו, ושם גדל אצל הורים מאמצים עד סוף המלחמה.

בשנת 1945 עלה עם הוריו לארץ ישראל והתגורר בבני ברק. גרילק למד בישיבות החרדיות-ליטאיות "קול תורה" ופוניבז'.

שירת בצה"ל במסגרת הסדר שלב ב', ולאחר מכן בשירות מילואים בחיל האוויר, לחם במלחמת יום הכיפורים.

בשנים 1966–1970 היה בשליחות חינוכית מטעם הסוכנות היהודית בסאו פאולו שבברזיל.

גרילק היה בין הראשונים והידועים במרצים בתנועת התשובה, והיה ממקימי ארגון "ערכים" להחזרה בתשובה. נחשב למרצה מבוקש בנושאי יהדות, בישראל ובחו"ל. כמו כן היה מרואיין בתקשורת בנושאי דת וחרדים.

במשך שנים התגורר בתל אביב. בשנות ה-90 של המאה ה-20 עבר להתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. היה נשוי לשרה (נפטרה באפריל 2019), ואב לשישה. אחיו היה הסופר מנחם גרילק.

גרילק נפטר ב-16 במאי 2023.

== פעילות עיתונאית וספרותית ==
בשנת 1977 החל לכתוב ב"מעריב" (יחד עם שמואל חסידה) מדור דו-שבועי בנושא יהדות בשם "דע את יהדותך". החל משנת 1985, במשך שמונה שנים, כתב מדור שבועי ב"מעריב" על פרשת השבוע בשם "פרשה ופשרה". רשימות אלו יצאו לאחר מכן בספרים "דע את יהדותך", "סיני מאז ולתמיד", "פרשה ופשרה" ו"פרשה ולקחה".

בשנת 1985 נמנה עם מקימי העיתון "יתד נאמן", והיה עורכו במשך למעלה משלוש שנים. בנוסף ערך מוסף תורני בשם "קולמוס" וכמו כן את כתב העת "ניצוצות" למחשבה יהודית.

משנות ה-90 עד למותו כיהן כעורך ראשי של השבועון "משפחה". משנת 2010 כתב טור דו-שבועי קבוע באתר צו פיוס.

גרילק גם פרסם מספר ספרי מתח, תחת שם העט ח. אליאב, אשר תורגמו למספר שפות.

== מספריו ==
=== יהדות ===
* פרשה ופשרה (1988)
* פרשה ולקחה (1990)
* הגדה ופשרה (1995)
* סיני מאז ולתמיד (2011)
* שם אבותי (2022)

=== סיפורת ===
* דון קרלוס מליסבון (1993)
* דון קרלוס בכלא (1994)
* בין קורי העכביש (1996)
* כתונת פסים (1996)
* המעטפה (2000)

=== שונות ===
* שיח שבים (עורך, 1998)
* החרדים: מי אנחנו באמת? (2005)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.reg.tzavpius.org.il/node/5919 אוסף הטורים של משה גרילק באתר צו פיוס]
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פובליציסטים כותבי עברית
קטגוריה:תנועת התשובה: פעילים
קטגוריה:עיתונאים חרדים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:פובליציסטים חרדים
קטגוריה:סגל יתד נאמן
קטגוריה:עורכי עיתונים חרדים
קטגוריה:הר נוף: אישים
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
וולף מסינג

וולף גריגורייביץ' מסינג (Во́льф Григо́рьевич Ме́ссинг, 10 בספטמבר 1899 – 8 בנובמבר 1974) היה אמן במה שהתיימר ביכולת לקרוא מחשבות, בחיזוי עתידות ובהיפנוזה.

==ביוגרפיה==
וולף מסינג נולד בגורה קלוואריה שבפולין, למשפחה יהודית. מגיל צעיר החל להופיע על הבמה כקורא מחשבות לכאורה. לטענתו, שמו ונבואותיו על עתידו של היטלר הביאו את הנאצים להציב פרס על ראשו ועם כיבוש פולין על ידי הנאצים בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא ברח לברית המועצות. מאוחר יותר, שוב לפי סיפוריו של מסינג, נשבה על ידי הגסטאפו והצליח להיחלץ באמצעות כישורי ההיפנוט שלו. מחקר שנערך באחרונה גילה כי לא היה כל יסוד במציאות לתיאוריו אלו של מסינג. המחקר הפריך גם את סיפוריו של מסינג על קשריו עם סטלין. עיקר פרטי הביוגרפיה של מסינג הומצאו על־ידו, בשיתוף עם אחד מעורכי העיתון "פראבדה".

וולף מסינג מת במוסקבה מאי ספיקת כליות ובצקת ריאות ב-8 בנובמבר 1974.

==קישורים חיצוניים==

* http://worldpapermoney1.blogspot.co.il/2007/10/normal-0-false-false-false-en-us-x-none.html
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:אמנים סובייטים
קטגוריה:ילידי 1899

קטגוריה:נפטרים ב-1974
עומר פארוק טקבילק

עומר פארוק טקבילק (טורקית: Ömer Faruk Tekbilek ולעיתים Omar Faruk Tekbilek; יליד 1951) הוא מוזיקאי טורקי שמנגן על חליל, נאי, זורנה וכלי נגינה מזרחיים נוספים, בהם עוד, בגלמה וטאר.
==קורות חיים==
טקבילק נולד בעיר אדנה. אביו היה אדם דתי שקרא בקול את התפילות במסגד. אמו הייתה ממצרים, ואהבתה למוזיקה של ריאד אל סונבאטי הועברה לבנה, שגדל על מוזיקת ארבסק. כאדם צעיר, טקבילק למד סופיות וחשב להקדיש את חייו לענף המיסטי הזה של האסלאם. בגיל 15, הוא החליט להיות מוזיקאי מקצועי, ועזב את בית הספר. בשנת 1967 עבר לאיסטנבול, בה הכיר מצד אחד סגנונות נגינה מודרניים ומאידך התוודע לדרווישים המסתובבים, ולתפיסת המוזיקה הרוחנית שלהם, שהשפיעה עליו עמוקות.

ב-1971, שהיה בן 20, ערך סיבוב הופעות עולמי ראשון, במסגרתו ביקר בארצות הברית. הוא היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק חמש שנים מאוחר יותר. בארצות הברית יצר להקה בשם "הסולטאנים" יחד עם אמנים מצריים ויווניים, לאחר מכן השתנה ההרכב ונקרא "Whirling", אך במהלך 12 השנים הבאות, עבד לפרנסתו במפעל טקסטיל. ב-1988, הוא "התגלה" על ידי הגיטריסט והמפיק המוזיקלי בריאן קין, שחיפש סאונד ספציפי לכלול בפסקול שלו לסרט סולימאן המפואר. קין הפך למפיק של טקבילק בשישה אלבומים, ובהדרגה הפך טקבילק למפורסם יותר.

טקבילק שיתף פעולה עם אמני ג'אז ומוזיקת עולם, בהם דון צ'רי, גליקריה, אנואר בראהים, ארא דינקיג'אן, מייסד להקת נייטארק ועופרה חזה.

טקבילק מרבה להופיע ברחבי העולם, וביקר פעמים רבות בישראל. בשנות ה-90 השתתף פעמיים בפסטיבל ישראל ושיתף פעולה עם להקת בוסתן אברהם, זוהר פרסקו ולהקת שבע. במרץ 2000 הופיע בישראל יחד עם להקת "אסטה" הישראלית, היוצרת מוזיקת-עולם. במרץ 2001 השתתף בפסטיבל "שומעים עולם". באוקטובר 2003 ביקר בישראל והנחה כיתות אמן והעלה שורה של מופעים בפסטיבל "מנגנים עולם", בהיכל אמנויות הבמה בהרצליה. הוא הופיע עם להקה בת חמישה נגנים (בקאנון, גיטרה אקוסטית, תופים, כלי הקשה וקלידים), ואירח את הזמרות יסמין לוי ולובנה סלאמה וסולני תזמורת נצרת.

במאי 2007, היה אורח הכבוד של פסטיבל תרבות של שלום. טקבילק הופיע פעמיים ב"צוותא" בתל אביב ובהיכל התרבות בפתח תקווה, שם ארח את הזמרת יסמין לוי. בנוסף ערך בסכנין מופע יחד עם דרווישים מחוללים שמשך קהל יהודי ומוסלמי.

בנובמבר 2009 השתתף בפסטיבל העוד בירושלים, אחר כך הופיע בפסטיבל שוב ב-2016, וב-2019.

בקיץ 2011 הופיע ב"פסטיבל התמר" בים המלח.

==דיסקוגרפיה==
<div class="mw-content-ltr">
*The Sultans Middle Eastern Band Vol 1 (1981)
*The Sultans Middle Eastern Band Vol 2 (1982)
*Best of Sultans (1986)
*Suleyman The Magnificent (1988)
*Fire Dance (1990)
*Beyond The Sky (1992)
*Whirling (1994)
*Fata Morgana (1995)
*Mystical Garden (1996)
*Crescent Moon (1998)
*One Truth (1999, World Class/Hearts of Space Records)
*Dance into Eternity: Selected Pieces 1987–1998 (2000)
*Alif (2002)
*Tree Of Patience (2005)
*Rare Elements (Remixes) (2009)
*Kelebek (Butterfly) (2009)
*Best of Omar Faruk Tekbilek “Longing” (2010) 
*Sound of Istanbul, Vol. 1 (2011)
*Dance for Peace "Sufi Selections of OMAR FARUK TEKBILEK" (2011)
*The Meeting of The Legends "Askin Project" (2012)
*Love Is My Religion (2016)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=3&Area=5&EventID=701 פרופיל באתר "הבמה"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגנים טורקים
קטגוריה:נגני עוד
קטגוריה:מוזיקאים טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1951
אס"א ירושלים (כדורסל נשים)

אס"א ירושלים היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר ירושלים, המתמודדת בליגה הלאומית. הקבוצה מארחת במרכז הווארד קוסל שבאוניברסיטה העברית.

==היסטוריה==
מועדון הכדורסל אס"א ירושלים הוקם בשנת 1964 על ידי חובבי כדורסל הנשים בעיר, ולאורך שנים ארוכות נחשב למועדון המוביל בכדורסל נשים בירושלים.

בעונת 2006/07 הקבוצה שיחקה בליגת העל אך ירדה ליגה.

בסיום עונת 2008/09 הצליחה הקבוצה לחזור לליגת העל לאחר ניצחון 0-2 בסדרת הפלייאוף מול הפועל ראשון לציון. בעונה שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום ה-6, אך לאחר סיום העונה, הודיעה הנהלת הקבוצה כי אין באפשרותם לבנות תקציב מתאים להמשך השתתפותם בליגה העל. לפיכך, הקבוצה הורדה בחזרה לליגה הלאומית.

בעונת 2009/10 חזרה לליגת העל, וסיימה במקום השישי. אולם, בתום העונה החליטה לרדת לליגה הלאומית.

בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל, לאחר ניצחון בסדרת הפליי-אוף מול קבוצת אליצור תל אביב, אך ויתרה על העלייה ונשארה בלאומית.

בסיום עונת 2013/14 שוב עלתה לליגת העל, ובעונה שלאחר-מכן (2014/15) סיימה במקום השמיני בליגת העל. בסיום עונת 2015/16 דורגה במקום השישי בליגה זו (מתוך 8 קבוצות) עם 27 נקודות (6 ניצחונות ו-15 הפסדים).

גם לקראת עונת 2016/17 הודיעה הקבוצה כי בשל בעיות תקציב לא תוכל לשחק בליגת העל.

במסגרת האגודה פועלת קבוצת בוגרות נוספת בשם אס"א ירושלים ורשה, המשתתפת בליגה ארצית דרום, נכון לעונת 2015/16.

את עונת 2023/2024 סיימה הקבוצה במקום העשירי והאחרון בליגת העל, וירדה לליגה הלאומית.<ref></ref>

==קבוצות נוער של האגודה==
מחלקת הנערות של אס"א ירושלים כוללת מעל 100 שחקניות בגילאי ילדות, נערות ב ונערות א בשיתוף פעולה עם אסא פסגת זאב. קבוצות מחלקת הנערות זכו במספר רב של תארים לאורך השנים (גביעי מדינה ברמת נערות א וילדות א), הקבוצות מופעלות תחת עמותת קוסל מטעם האוניברסיטה העברית.

== שחקניות הקבוצה ==

סגל אס"א ירושלים, נכון לנובמבר 2022
* שיילישה קולי
* טיילור וורץ
* תמר ברגל
* נועה גגולה
* עדי פירסטנברג
* מורן שחם
* טלי כליפה
* מור שבתאי
* נועה נבו
* דניאל אדמס
* דניאלה בן אבי
* ליאם באסטקר
* לין כהן
* נועה דניאל שלום
* ניקול מיכאליץ

==== שחקניות בולטות ששיחקו בקבוצה ====
* שירה בן ברק
* ענבר אוריון
* יעל אהרונוב
* קרן נחמה
* עמית גור
* דניאל חג'ג'
* לירון כהן
* אורטל אורן
* בראשידה אלוהים
* לירז קניג
* ענת דרייגור

==תארים והישגים==
*גביע האיגוד:
**זכייה: 2013/2014
**גמר: 2016/2017

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.cosell.co.il/sport/אס״א/ דף הקבוצה באתר עמותת קוסל]
* [http://ibasketball.co.il/league/4041/team/286641 אס"א ירושלים] , אתר איגוד הכדורסל הישראלי.
* [http://ibasketball.co.il/league/6457/team/286637 אס"א ירושלים ורשה] , אתר איגוד הכדורסל הישראלי.
* 
* [https://web.archive.org/web/20160215212244/http://www.wbl.co.il/newsPage.asp?newsID=46 אס"א ירושלים חוזרת לליגת העל], אתר מינהלת ליגת העל בכדורסל נשים, 13 ביוני 2014.
==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים ישראליות
קטגוריה:ירושלים: מועדוני ספורט
אוריאל הד

אוריאל הד (הייד; Uriel Heyd; 26 ביולי 1913 – 13 במאי 1968) היה מזרחן, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, נודע במחקריו על טורקיה.

==תולדות חייו==
הד נולד בקלן שבקיסרות הגרמנית בשנת 1913, בן לברתי (לבית לוי) ומקס הייט (Heydt). בין השנים 1931–1933 למד באוניברסיטאות קלן, מינכן, היידלברג וברלין. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל כדי ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל תואר מוסמך בשנת 1939 ותואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בשנת 1947. במסגרת לימודיו למד טורקית בהנחייתו של פרופ' גוטהולד אליקים וייל. הד עבד מספר שנים במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, ואחר כך היה מזכיר ראשון של שגרירות ישראל בארצות הברית, ומסוף דצמבר 1949 יועץ בצירות ישראל באנקרה. באוקטובר 1951 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, ומאז ועד מותו לימד בחוג ללימודי ההיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה ועסק בחקר האימפריה העות'מאנית, תוך סריקה שיטתית של ארכיונים עות'מאניים. בשנת 1957 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה. בין השנים 1956–1963 עמד בראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה באוניברסיטה העברית. בין תלמידיו היו המזרחנים אריה שמואלביץ, אמנון כהן, משה מעוז ושמעון שמיר.
הנחה את אלכס כרמל במהלך כתיבת ספרו "תולדות חיפה בימי הטורקים" אשר פורסם בשנת 1969.

הד נפטר בפתאומיות במאי 1968, בגיל 55. בהלווייתו השתתף נשיא המדינה זלמן שזר. היה נשוי לשושנה זליגזון ואב לשני בנים ובת. שני בניו המשיכו בדרכו והיו לחברי סגל באוניברסיטה העברית. מיכאל הד היה פרופסור בחוג להיסטוריה, ודוד הד הוא פרופסור לפילוסופיה העוסק באתיקה רפואית.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית<ref></ref>.

==כתביו בעברית==
* דאהר-אלעמר: שליט הגליל במאה הי"ח: פרשת חייו ופעולותיו, ירושלים: ר' מס, תש"ב-1942.
* זיא גיק-אלפ, הוגה הדעות של התנועה הלאמית בטורקיה: חייו ותורתו, [ירושלים: חמו"ל], הקד' תש"ז-1946.
* יהודי ארץ ישראל בסוף המאה הי"ז: על-פי פנקסים טורקיים של מס הגולגולת, ירושלים: [חמו"ל], תשי"ב.
* קאנון ושריעה בחוק הפלילי העות'מאני הקדום, ירושלים: דפוס מרכז, תשכ"ח.

===הרצאותיו שכונסו===
* התמערבות ורפורמות באימפריה העות'מאנית: הרצאתו של אוריאל הד ז"ל (ערכו והתקינו לדפוס: חיים גרבר ויהושע פורת), [ירושלים: חמו"ל, אחרי 1968].
* ארץ ישראל בתקופת השלטון העות'מאני: הרצאותיו של אוריאל הד (עורך: מעוז משה), ירושלים: אקדמון, תשכ"ט.
* מוסדות האימפריה העות'מאנית: הרצאתו של א' הד (ערכו והתקינו לדפוס: רחל סימון ויהושע פורת), ירושלים: [חמו"ל], תשל"ד.

==לקריאה נוספת==
* מיכאל הד, שאול כ"ץ, תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים, 2005, עמ' 585–586.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לימודי האסלאם והמזרח התיכון
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: שפה וספרות ערבית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
שואי

שוּאי (בפורטוגזית: Chuí) היא עיר במדינת ריו גראנדה דו סול בברזיל בגבול עם אורוגוואי. היא נחשבת לעיר הדרומית ביותר בברזיל, ושוכנת ממש צמוד לגבול - מעברו השני של הגבול שוכנת העיר צ'ואי האורוגוואית. הגבול בין שתי המדינות עובר בשדרה המרכזית Avenida Internacional.

בעברה הייתה חלק מהעיר סנטה ויטוריה דו פאלמר, וכאשר הופרדה ממנה בשנת 1997 זכתה לתואר העיר הדרומית בברזיל.

שמה ניתן לה על שם נחל קטן המפריד בין ברזיל לאורוגוואי באזור, נחל שואי.

חלק ניכר מתושבי העיר הם מהגרים פלסטינים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ברזיל: ערי חוף
קטגוריה:ריו גראנדה דו סול: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1997
בליין

בליין (באנגלית: Blaine) היא עיירה בצפון מדינת וושינגטון, ארצות הברית השוכנת לחופו של מפרץ בונדרי של האוקיינוס השקט ומצר ג'ורג'יה. גבולה המוניציפלי של העיירה מצפון הוא גם הגבול בין ארצות הברית לקנדה. בעיירה חיים כ-5,000 תושבים.

== היסטוריה ==
האזור אוכלס לראשונה במאה ה-19 על ידי חלוצים אשר הקימו במקום כפר דייגים. עם השנים החלו להצטרף לכפר עוד ועוד אנשים שבאו לאזור בעקבות גילוי הזהב בקולומביה הבריטית. בליין הוכרזה רשמית כעיר ב-20 במאי 1890 ונקראה על שמו של ג'יימס בליין, פוליטיקאי אמריקאי שהיה סנאטור, מזכיר המדינה ומועמד לנשיאות ארצות הברית בשנת 1884 מטעם הרפובליקנים אך הפסיד לגרובר קליבלנד. 

בתחילת המאה ה-20 נפתח בעיר מפעל השימורים הגדול בעולם לדגי סלמון. 

בליין היא נמל כניסה לארצות הברית לכל הספינות המגיעות לצפון ורוצות להיכנס למים הטריטוריאליים של ארצות הברית. 

כביש בין-מדינתי 5 חוצה את העיר וממשיך צפונה לקנדה. זהו הכביש החשוב ביותר של החוף המערבי של ארצות הברית. הוא חוצה את ארצות הברית מדרום לצפון מהגבול עם מקסיקו עד לגבול עם קנדה ואף ממשיך לאלסקה. 

במעבר הגבול בין ארצות הברית לקנדה עומדת קשת השלום, זה הוא מונומנט בצורת קשת שנבנה בשנת 1921 ועל פסגתו דגלי ארצות הברית וקנדה. 

חלק ניכר מכלכלת העיר מסתמך על מסחר עם קנדה. בנוסף לכך בליין היא עדיין ביתם של דייגים רבים.

== קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מדינת וושינגטון: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1890
טלוויזיה פיראטית

טלוויזיה פיראטית הם שידורי טלוויזיה המופעלים ללא רישיון של רשות מוסמכת, באופן הדומה לשידורי רדיו פיראטי אף כי המונח "פיראט" נעדר פרשנות אוניברסלית ספציפית, הוא מרמז כי צורת שידור זו אינה רצויה על ידי הרשות הממונה בתחום שבו נקלטים האותות, במיוחד כאשר התחנה משדרת אל אותה מדינה שבה היא נמצאת, כאשר השידורים נעשים באופן לא חוקי משטח מדינה אחרת, או כאשר השידור נעשה משטח שאינו מדינה, אותות השידור עשויים להיחשב בלתי חוקיים בארץ שבה נקלטים השידורים. טלוויזיה פיראטית מכונה לעיתים (בעיקר מחוץ לישראל) בשם טלוויזיית בוטלג, ויש המבלבלים בינה לבין שידורים מורשים לטווח קצר (LPTV), שירותי טלוויזיה למבוגרים או שידורי ניסיון של תחנות טלוויזיה חדשות.

== היסטוריה ==
בניגוד לרדיו פיראטי, תחנות טלוויזיה פיראטיות אינן נפוצות בארצות הברית או בריטניה. תחנת הטלוויזיה הפיראטית הראשונה בארצות הברית הייתה Lanesville TV, שפעלה מהרי קטסקיל בין השנים 1972 ל-1977. תחנת טלוויזיה פיראטית אחרת שתפסה כותרות בארצות הברית, פעלה במשך שני לילות בשנת 1978 ונקראה "לאקי 7" . התחנה פעלה מסירקיוז שבמדינת ניו יורק והיא שידרה בין היתר פרקים של הסדרה מסע בין כוכבים ואת הסרט הפורנוגרפי גרון עמוק. המשדר של התחנה נבנה מרכיבים שנלקחו ממגבר של גיטרה, והשידור התבצע באמצעות האנטנה של תחנת הרדיו של קמפוס אוניברסיטת סירקיוז. מאמר קצר על תחנת הטלוויזיה הפיראטית הופיע בעיתון "הניו יורק טיימס".

== טלוויזיה פיראטית בישראל ==
בשנת 1981 הגיעה לנמל אשדוד האנייה "אודליה", לאחר שבוצעו ממנה מספר שידורי טלוויזיה נסיוניים. האנייה ביצעה מספר הפלגות ושידורים, אך פעילות השידורים נתקלה בשיבושים, בנושאי רגולציה, ובהתנגדות מצד רשות השידור שאף הגיעה להנחיה של מנכ"ל רשות השידור למנוע כתבת טלוויזיה בנושא.

באמצע שנות ה-80 גורמים מסחריים ניסו להפיק פרסומות זולות דרך שידורים פיראטיים באמצעות חיבור לאנטנות של בנייני מגורים. שידורי הערוצים הפיראטיים בישראל כללו סרטים במשך רוב שעות היום ופרסומות ביניהם.

== הקמת חברות הכבלים ==
בשנת 1989 החלו לפעול שידורי הכבלים החוקיים באמצעות 5 חברות תקשורת (שאוחדו מאוחר יותר ל-HOT) והוקמה "המועצה לשידורי כבלים" שאוחדה לאחר מכן עם "המועצה לשידורי לווין" למועצה לשידורי כבלים ולווין. בשנת 2011 החלו גם שידורי עידן +.

== ראו גם ==
* רדיו פיראטי
* טלוויזיה בכבלים
* טלוויזיה רב-ערוצית בישראל

== הערות שוליים ==

פיראטית
ג'ורג'ו קייליני

ג'ורג'ו קייליני (איטלקית: Giorgio Chiellini; נולד ב-14 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם (התחיל בתור מגן שמאלי).

== קריירה ==
קייליני החל את הקריירה שלו בקבוצת ליבורנו מהליגות הנמוכות באיטליה, ושיחק בה גם בעמדת המגן השמאלי. בשנת 2004 הוא הועבר ליובנטוס תמורת 6.5 מיליון אירו, אך תוך זמן קצר הועבר לפיורנטינה תמורת 3.5 מיליון אירו. עונתו היחידה בפיורנטינה, 2004/2005, הייתה גם הראשונה שלו בסרייה א'.

בשנת 2005 הוא חזר ליובנטוס, הפעם תמורת 4.3 מיליון אירו. בעונתו הראשונה ביובנטוס הוא לא היה שחקן הרכב קבוע, אך לאחר מספר פציעות של השחקנים המובילים הוא זכה להזדמנות וביסס את מעמדו בהרכב הקבוצה. בעונתו השנייה הוא היה אחד מהשחקנים שהובילו את יובנטוס להעפלה לסרייה א', אך נאלץ לעבור לעמדת הבלם בעקבות פציעתו של רוברט קובאץ'.

החל מחזרת יובנטוס לליגה הבכירה באיטליה בשנת 2008 הוא תפס מקום קבוע בהרכבה של יובנטוס.

קייליני היה שותף בכיר לעליית יובנטוס לגמר ליגת האלופות 2015, אך נפצע מספר ימים לפני משחק הגמר. הגמר עצמו הסתיים בהפסד 3:1 של קבוצתו לברצלונה. מחליפו של קייליני בהרכב הגמר היה אנדראה ברצאלי. ב-20 במאי 2015 כבש קייליני את שער השוויון של יובנטוס בגמר הגביע האיטלקי נגד לאציו, עם בעיטת מספרת, בו ניצחה יובנטוס בתוצאה 2:1.

ביוני 2022 עזב את יובנטוס, וחתם בלוס אנג’לס.

ב-12 בדצמבר 2023 השחקן הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

=== נבחרת ===
קייליני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה במשחק מול נבחרת פינלנד בנובמבר 2004, הוא זכה באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2003, והיה בסגל הנבחרת האיטלקית שזכתה במדליית הארד באולימפיאדת 2004.

ב-13 בנובמבר 2017 הודיע על פרישתו מנבחרת איטליה לאחר התיקו 0-0 עם נבחרת שוודיה שמנע מאיטליה לעלות למונדיאל 2018 אחרי 60 שנה.
קייליני חזר לנבחרת איטליה לאחר כשנה מהפרישה שלו. ב-11 ביולי 2021 זכה עם נבחרת איטליה ביורו 2020.

== חיים אישיים ==
לקייליני יש דיפלומה במדעים, והוא לומד כלכלה ומסחר באוניברסיטה בטורינו.

== תארים ==
===מועדונים===
;יובנטוס
*אליפות איטליה (9): 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020
*קופה איטליה (5): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2020/2021
*הסופר קאפ האיטלקי (5): 2012, 2013, 2015, 2018, 2020

===נבחרות===
;נבחרת איטליה
*אולימפיאדת אתונה 2004: מדליית ארד
*סגנית אלופת אירופה: 2012
* אליפות אירופה: יורו 2020

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים איטלקים
קטגוריה:בלמי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני ליבורנו
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:פיזה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני לוס אנג'לס
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1984
זקיר חוסיין (מוזיקאי)

זקיר חוסיין (כתב ערבי: ذاکِر حسین, דוונאגרי: ज़ाकिर हुसैन, נולד ב-9 במרץ 1951) הוא מלחין ומפיק מוזיקלי הודי ונגן טאבלה. ידוע במיוחד בשל שיתופי הפעולה שלו עם אמני ג'אז כג'ון מקלפלין ויאן גרברק.

==חייו ויצירתו==
חוסיין נולד במומבאי, אביו היה נגן טאבלה ידוע, אוסטאד אללה רח'ה. כילד פלא ניגן והופיע כבר בגיל 12. 

ב-1970 עבר לארצות הברית והיה נגן ליווי של ראווי שנקר. בשנת 1975 הקים יחד עם הגיטריסט ג'ון מקלפלין את אנסמבל "שאקטי" (Shakti) שיצר מוזיקה המשלבת מוזיקה הודית קלאסית (מבוססת ראגות) וג'אז (פיוז'ן). ההרכב הוציא בשנות קיומו (עד 1977) שלושה אלבומים והופיע ברחבי העולם פעמים רבות. ב-1999 אוחד ההרכב מחדש, תחת השם "Remember Shakti" והוציא חמישה אלבומים, בהם שניים בהופעות חיות. 

ב-1987 הצטרף לנגן הסקסופון יאן גרברק יחד עם מקלפלין ונגן הבנסורי האריפראסאד צ'אוראסיה לפרויקט "Making Music" שיצא בחברת "ECM" בניגוד ל"שאקטי" אלבום זה מצטיין בצליל רך ולא חשמלי.

אלבומו "Planet Drum" משנת 1991, בהפקת מייקי הארט ובהשתתפות מוזיקאים מברזיל (איירטו מוריירה ופלורה פורים) וניגריה (סיקירו אדפוג'ו ובבטונדה אולטונג'י), היה הראשון שזכה בפרס גראמי לתקליט מוזיקת עולם. ב-2006 זכה בפרס גראמי נוסף עבור האלבום "Golden Strings of the Sarode". 

חוסיין ניגן בפסקולי הסרטים "אפוקליפסה עכשיו" של פרנסיס פורד קופולה ו"בודהה קטן" של ברנרדו ברטולוצ'י ובסרטים נוספים. כמו כן הופיע ב-1983 בסרט "אבק לוהט" (Heat and Dust) בהפקת מרצ'נט ואייבורי, הוא גם כתב את פסקול הסרט.

חוסיין משמש כפרופסור אורח באוניברסיטאות סטנפורד ופרינסטון.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
!שנה
!ארגון
!קטגוריה
!פרויקט
!תוצאה
!מקור
|-
| rowspan="3" |2024
| rowspan="3" |פרס גראמי
|האלבום האינסטרומנטלי העכשווי הטוב ביותר
|As We Speak
|
| rowspan="3" |<ref></ref>
|-
|ביצוע מוזיקת העולם הטוב ביותר
|"Pashto"
|
|-
|ההרכב האינסטרומנטלי הטוב ביותר
|"Motion"
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.musicbox-online.com/dh/interview/09122008/zakir-hussain.html ריאיון עם זקיר חוסיין] 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים הודים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מומבאי
קטגוריה:ילידי 1951
קטגוריה:מוסלמים הודים
מרצ'נט ואייבורי הפקות

מרצ'נט ואייבורי הפקות (באנגלית: Merchant Ivory Productions) היא חברה להפקת סרטים שנוסדה ב-1961 על ידי הבמאי ג'יימס אייבורי והמפיק איסמעיל מרצ'נט. רוב סרטי החברה בוימו על ידי אייבורי והופקו על ידי מרצ'נט, לתסריט מאת רות פראוור-ג'אבוולה והיו מבוססים על רומנים או סיפורים מאת א.מ. פורסטר, הנרי ג'יימס וג'אבוולה עצמה. עלילות הסרטים מתרחשות לרוב במאה ה-19 או במפנה המאה העשרים (תקופה הנקראת בבריטניה "התקופה האדוארדית") באנגליה, ארצות הברית או הודו והם עשירים בעיצוב סגנוני, תלבושות תקופתיות וכדומה.

למרות שהמטרה המוצהרת של החברה עם הקמתה הייתה ליצור סרטים בהודו ועל נושאים הקשורים בהודו, הדוברים אנגלית ומיועדים לקהל בינלאומי, רוב סרטי החברה אינם כאלה.

מספר שחקנים בריטיים נודעים הופיעו לראשונה בסרטי מרצ'נט ואייבורי ובהם הלנה בונהם קרטר, אומה תורמן, אמה תומפסון, אנתוני הופקינס, יו גרנט ואחרים.

מרצ'נט התלוצץ פעם ואמר: אני מוסלמי-הודי, רות היא יהודיה ממוצא גרמני ואייבורי הוא אמריקאי-פרוטסטנטי, פעם מישהו אמר שאנחנו אל תלת-ראשי, אולי אנחנו מפלצת-תלת-ראשית".

==מבחר מסרטי בית ההפקות==
בית ההפקות יצר עד מותו של מרצ'נט ב-2005 כ-40 סרטים. הבולטים שבהם הם:

* שייקספיר-וואלה (Shakespeare Wallah,1965)
* סרט מבומביי (Bombay Talkie, 1970)
* האירופאים (The Europeans, 1979)
* אבק לוהט (Heat and Dust, 1983)
* הבוסטונים (The Bostonians, 1984)
* זכרונות אהבה מפירנצה (A Room with a View, 1985), זוכה שלושה פרסי אוסקר על עיצוב, עיצוב תלבושות ועיבוד קולנועי
* מוריס (Maurice, 1987), בפסטיבל הסרטים של ונציה לשנת 1987 זכו השחקנים ג'יימס וילבי ויו גרנט בפרס השחקן הטוב ביותר, אייבורי זכה בפרס "דב הכסף" כבמאי וריצ'רד רובינס זכה בפרס מלחין השנה. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר על עיצוב התלבושות.
* מר וגברת ברידג' (Mr. & Mrs. Bridge, 1990)
* בלדה לבית קפה עצוב (The Ballad of the Sad Cafe, 1991)
* זיכרונות מאחוזת הווארד (Howards End, 1992), זיכה את רות פראוור-ג'אבוולה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר ואת אמה תומפסון בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר
* שארית היום (The Remains of the Day, 1993), היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר
* ג'פרסון בפריז (Jefferson in Paris, 1995)
* אהבותיו של פיקאסו (Surviving Picasso, 1996)
*A Soldier's Daughter Never Cries, 1998)
*גבהים (Heights, ב-2005)

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?ArticleId=1971&Subj=1&Area=1 לזכרו של איסמעיל מרצ'נט] מאתר "הבמה"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות להפקת סרטים
קטגוריה:חברות בריטיות
דקות של תהילה

דקות של תהילה היא סדרת דרמה ישראלית לנוער ששודרה בערוץ 2 (בשידוריה של הזכיינית טלעד) בשנת 2001 וכללה 12 פרקים.

הסדרה שודרה תחילה בשעות אחר הצהריים, ולאחר שזכתה למדרוג (רייטינג) גבוה, עברה לשעות הערב.
==עלילה==
שישה צעירים, מכל רחבי ישראל, מתקבצים בבית מלון חמישה כוכבים באילת בו הם אמורים לשהות תקופה ממושכת. בפניהם עומדת המשימה להפוך לצוות בידור מגובש ומצליח.
מלבד הדרמה הכרוכה בעיצוב ובהעלאת המופע לאוויר, מהווים החיים המשותפים של הצעירים, המגיעים מרקע שונה, בסיס לאינספור קונפליקטים, חלקם דרמטיים וחלקם קומיים. הסדרה צולמה בבית מלון באילת, כשאזורי המלון השונים היוו את אתרי ההתרחשויות העיקריים. בין אזורים אלה ניתן למנות את הבריכה, הלובי, הבר, חדר האוכל וכיוצא באלה. הדרמה התפרשה גם על פני העיר אילת עצמה, במקומות כמו החוף, הטיילת, אתרי הבילוי ואף עד למעבר טאבה, מעבר הגבול למצרים.

==דמויות ושחקנים== 
{| class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| איציק כהן || דדי
|-
| שיר אידלסון || מיקה
|-
| אורי בנאי || ליאון בוצ'צ'ו
|-
| אפרת כהן || נועה
|-
| יהודה לוי || סער
|-
| איה קורן || תמר
|-
| פיני טבגר || ג'ון ג'ון צחור
|-
|צק ברקמן
|אלון
|-
| ליאון רוזנברג || אדם
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:טלעד: תוכניות וסדרות
קטגוריה:אילת בתרבות ובאמנות
תעלת גריבוידוב

תעלת גריבוידוב
[[כנסיית הגואל שעל הדם ידועה בסגנונה הרוסי-ביזנטי, על גדת התעלה. התעלה הוצרה לצורך בניית הכנסייה.]]
תעלת גריבוידוב (ברוסית: Канал Грибоедова) היא תעלת מים מלאכותית בעיר סנקט פטרבורג שברוסיה, אשר מחברת בין הנהרות מויקה ופונטנקה. 
אורכה – 5 קילומטר, ורוחבה – 32 מטר.

==היסטוריה==
התעלה נחפרה בשנת 1739 בתור הרחבה של נחל קריבושה (בתרגום מרוסית "הנחל העקום"), אשר נשפך לתוך נהר פונטנקה. הנחל הורחב, הועמק וחובר עם הנהר מויקה. בשנים 1764 –1790 נערכו עבודות לחיזוק קרקעית התעלה וגדותיה. גדות התעלה צופו באבן גרניט ונבנו עליהן מדרכות (מגרניט אף הן). בשנת 1774 קיבלה התעלה שם רשמי, "תעלת יקטרינה", על שמה של הקיסרית הרוסית יקטרינה הגדולה.

בשנת 1923, במסגרת קמפיין שניהל השלטון הקומוניסטי לסילוק שמות המקומות שהיו קשורים לשלטון הצארים, הוחלף שמה של התעלה ל"תעלת גריבוידוב" – על שמו של הדיפלומט והמחזאי הרוסי אלכסנדר גריבוידוב, אשר התגורר באחד הבתים לאורך התעלה. הבית בו התגורר גריבוידוב לא השתמר עד ימינו.

==מבנים מפורסמים לאורך התעלה==
* כנסיית הגואל שעל הדם
* קתדראלת קאזאן 
* בניין הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג
* גשר ארבעת האריות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: נהרות ותעלות
גריבוידוב
שאלת קיטבג

שאלת קיטבג היא ביטוי סלנג צה"לי המתאר שאלה שהתשובה עליה ברורה מראש וכן שהשואל יינזק מעצם הצגת השאלה, ולעיתים אף יגרום נזק גם לסובבים אותו. בעיית שאלת הקיטבג היא סוגיה קלאסית בתורת ההחלטות.במקורו נוצר הביטוי כאשר חיילים שקיבלו פקודה לנוע ממקום למקום שאלו את מפקדיהם אם עליהם לקחת עמם את שק הציוד האישי ("קיטבג"), והתשובה הייתה "כמובן שיש לקחתו", למרות שלא זאת הייתה הכוונה המקורית של המפקדים.
כיום הביטוי שגור בישראל גם בתחומי חיים שאינם צבאיים. בדרך כלל שאלות קיטבג הן שאלות כן או לא, או שהן שאלות של מה צריך לעשות. 

ניתן לזהות שני סוגים של שאלות קיטבג:
* שאלה לגבי משימה שהשואל יודע שעליו לבצעה, אך הוא מעלה את השאלה בתקווה לביטול המשימה או הקלת הדרישות.
* שאלה לגבי הוראות לא ברורות. במקרה כזה, מהווה שאלת הקיטבג דילמה: מצד אחד, השואל קיבל הוראות שאינן ברורות במלואן ומעוניין להבהירן על מנת לבצען טוב יותר. מהצד השני, השאלה גורמת בהסתברות גבוהה להחמרת ההוראות, ולכן לא כדאי לשאול אותה. הסיבה להחמרה הצפויה של ההוראות היא שבמקרים רבים נותני ההוראות אינם נותנים את הדעת על רמת הקושי של המשימות, והם מעדיפים להחמיר את ההוראות מאשר לקחת אחריות על הקלתן – אף כי ניתן לשער שהקלת העומס על המבצעים תוביל לשיפור הביצועים. פתרונות אפשריים למצב הדילמה יכולים להיות "לא לשאול ולא לעשות" – פתרון ראש קטן, או לפתור מראש את השאלה מבלי להציגה, ולהעמיד את נותן ההוראות בפני עובדה מוגמרת.

לדוגמה: המפקד פוקד על חייליו להקיף את המחנה בריצה, ואחד החיילים שואל האם לעשות זאת עם חגור וכפל"ד או בלעדיהם. זו שאלת קיטבג קלאסית.

כאמור, גם בתחומים שאינם צבאיים ניתן לזהות "שאלות קיטבג". דוגמה שעולה רבות היא בפניות לרשויות שונות לקבלת מסמכים (למשל היתר בנייה). מקובל כי אם המבקש ישאל את הרשות אם עליו להציג מסמך כלשהו, התשובה תמיד תהיה חיובית, בין אם המסמך באמת נדרש ובין אם לא.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://forward.com/culture/10826/the-kitbag-question/ אודות שאלת קיטבג] 
* [http://www.haaretz.com/news/features/word-of-the-day/word-of-the-day-she-elat-kitbag.premium-1.504441 שאלת קיטבג באתר "הארץ"] 

קטגוריה:סלנג בצה"ל
קטגוריה:קבלת החלטות
גנוס (גאומטריה אלגברית)

בגאומטריה אלגברית ובגאומטריה אריתמטית, הגנוס של עקום (מרוכב) הוא הגנוס של היריעה שהעקום מגדיר כמשטח רימן. הגנוס הוא מדד מספרי למורכבות העקום, בעיקר דרך הטריכוטומיה: הספירה של רימן היא בעלת גנוס g=0, עקומים בעלי גנוס g=1 הם עקומים אליפטיים, ולעקומים אחרים g>1.

== גנוס של שדה פונקציות ==

משטח רימן אפשר לתאר על ידי שדה הפונקציות שלו, שהוא שדה מדרגת טרנסצנדנטיות 1 מעל המרוכבים. גם להפך, שדה מהצורה <math>\ \mathbb{C}(z,w)</math>, כאשר w תלוי ב-z, מגדיר משטח רימן, והגנוס של השדה מוגדר כגנוס של המשטח. משטח המוגדר על ידי משוואה מהצורה <math>\ w^2 = f(z)</math>, כאשר f הוא פולינום, נקרא עקום היפר-אליפטי, והגנוס שלו שווה לחלק השלם של <math>\ \frac{\deg(f) - 1}{2}</math>. מאי-שוויון רימן נובע שכל עקום מגנוס 1 (ולכן כל שדה פונקציות מגנוס 1) מוגדר על ידי משוואה מהצורה <math>\ w^2 = (z-a)(z-b)(z-c)</math>, ולכן הוא עקום אליפטי. בדומה לזה, כל עקום מגנוס 2 הוא היפר-אליפטי; אבל טענה זו אינה נכונה לגנוס גבוה יותר.

== הגנוס בגאומטריה אריתמטית ==

הטריכוטומיה שהוזכרה לעיל מתבטאת באופי השונה של בעיות אריתמטיות על-פי הגנוס של המשוואות המעורבות. לעקומים מגנוס 0 יש פרמטריזציה מלאה, ועקומים מגנוס 1 הם אליפטיים. השערת מורדל קובעת שלכל עקום אלגברי מגנוס גדול מ-1 מעל שדה מספרים, יש מספר סופי של נקודות רציונליות.

== מקורות ==
* Harvey Cohn, Introduction to the construction of class fields, פרק 5.

== ראו גם ==
* גנוס (טופולוגיה)

קטגוריה:גאומטריה אלגברית
רחוב הרפובליקה

רחוב הרפובליקה (במלטית Triq ir-Repubblika) הוא רחובה הראשי של העיר ולטה, בירת מלטה. 
== מבנה ==
אורכו של הרחוב הוא 950 מטרים, והוא מוביל משער העיר על גבולה של העיר פלוריאנה בדרום-מערבה של ולטה, ועד מבצר סנט אלמו בקצה הצפון-מזרחי של העיר. רחוב הרפובליקה עובר לאורך קו הרכס במרכזו של חצי האי שברס (Scebarras) שעליו בנויות ולטה ופלוריאנה, ובדרכו הוא חוצה את כל רחובות הרוחב של העיר. 

לאורך הרחוב חמש כיכרות - כיכר החירות (Misraħ il-Ħelsien), כיכר המצור הגדול (Misraħ l-Assedju l-Kbir), כיכר הרפובליקה (Misraħ ir-Repubblika) הממוקמת בערך במרכזה הגאוגרפי של העיר, פיאצה ג'ורג' הקדוש (Pjazza San Ġorġ) וכיכר סנט אלמו (Misraħ Sant'Iermu). 

חלקו הדרום-מערבי של הרחוב, משער העיר ועד כיכר הרפובליקה הוא מדרחוב. לאורכו של הרחוב שוכנים חלק ממוסדות הציבור והשלטון החשובים של מלטה, ובהם הפרלמנט ומשכן הנשיא, וכן כנסיות, חנויות ומסעדות.

==מהלך הרחוב==

{| class="wikitable" style="text-align:center" width=75%
!width=50%|הצד הדרום-מזרחי||הצד הצפון-מערבי
|-
|colspan="2" style="text-align:center"שער העיר (Bieb il-Belt)
|-
בית הפרלמנט150pxשרידי בית האופרה המלכותי ו"כיכר התיאטרון המלכותי"||ארמון פרריה
|-
|colspan="2"|רחוב נופס אין-נהאר (Triq Nofs in-Nhar)
|-
|כנסיית ברברה הקדושה || כנסיית פרנציסקוס הקדוש
|-
|colspan="2"| רחוב מליטה (Triq Melita)
|-
| |אכסניית פרובאנס (המוזיאון הארכאולוגי הלאומי)
|-
|colspan="2"|רחוב יוחנן הקדוש (Triq San Ġwann)
|-
קתדרלת יוחנן הקדוש150pxכיכר המצור הגדול (Misraħ l-Assedju l-Kbir) |בתי המשפט
|-
|colspan="2"|רחוב לוצ'יה הקדושה (Triq Santa Luċija)
|-
|כיכר הרפובליקה (Misraħ ir-Repubblika) 150pxהספרייה הלאומית של מלטה || רחוב התיאטרון הישן (Triq it-Tijatru l-Antik)
|-
ארמון הגראנד מאסטר(הפרלמנט של מלטה ומעונו הרשמי של נשיא מלטה) |כיכר ג'ורג' הקדוש (Pjazza San Ġorġ)
|-
|colspan="2"|רחוב הארכיבישוף (Triq l-Arċisqof)
|-
|colspan="2"|רחוב כריסטופר הקדוש (Triq San Kristofru)
|-
קאזה רוקה פיקולה (Casa Rocca Piccola)||
|- 
|colspan="2"|רחוב דומניקוס הקדוש (Trik San Duminku)
|-
|colspan="2"|רחוב ניקולאס הקדוש (Triq San Nikola)
|-
|colspan="2"|רחוב בית החולים הישן (Triq l-Ispar l-Antik)
|-
|colspan="2"|רחוב הצפון (Triq it-Tramuntana)
|-
|colspan="2"|כיכר סנט אלמו (Misraħ Sant'Iermu)
|-
|colspan="2"מבצר סנט אלמו
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ולטה
איוואן קראמסקוי

איוואן ניקולאייביץ' קראמסקוי (ברוסית: Иван Николаевич Крамской; 27 במאי <small>[על פי הלוח היוליאני; על פי הלוח הגריגוריאני: 8 ביוני]</small> 1837 – 24 במרץ <small>[על פי הלוח הגרגוריאני: 6 באפריל]</small> 1887) היה צייר ומבקר אמנות רוסי, וממנהיגי תנועת האומנות הרוסית הדמוקרטית.

==קורות חיים==
קראמסקוי נולד למשפחת אצולה זוטרה שירדה מנכסיה. בין השנים 1857–1863 למד אמנות באקדמיה לאמנות של סנקט פטרבורג, אולם יצא נגד מסורות האקדמיה, והיה בין יוזמי מרד הארבעה עשר אשר סירבו להציג בתערוכת האקדמיה (צעד שהביא לגירושו מהאקדמיה). לאחר תום לימודיו ייסד את "ארטל האמנים" (Артель художников) עם חבריו.

בהשפעת רעיונות דמוקרטיים ומהפכנים, קראמסקוי וחבריו העדיפו סגנון ציור ריאליסטי ולאומי על סגנון האקדמיה (סגנון מסורתי שמרני). קראמסקוי היה לאחד ממיסדי תנועת "הנודדים" ואידאולוג התנועה.

בין השנים 1863–1868 לימד ציור בבית הספר של החברה לעידוד האמנויות השימושיות.

לאחר תקופה זו החל לצייר דיוקנאות של אישי ציבור, סופרים ואמנים (ובהם דיוקנם של לב טולסטוי (1873), איוואן שישקין (1873), פאבל טרטיאקוב (1876), מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין (1879) - דיוקנאות המוצגים כיום בגלריית טרטייקוב). 

טרטייקוב צייר יצירות דתיות, תוך הצגת תזה פסיכולוגית באמצעותן. היצירות הדרמטיות נועדו להעביר לצופה את רגשות הדמויות, ובאמצעות דמותו של ישו ניסה קראמסקוי להעביר לצופה בתמונה את התמה של גיבור המקריב עצמו לטובת האומה (תמה דמוקרטית מהפכנית). אחת מיצירותיו הידועות ביותר היא "ישו במדבר" (1872), שנרכשה על ידי האספן פאבל טרטיאקוב ומוצגת כיום בגלריית טרטייקוב. 

יצירות נוספות של קראמסקוי המציגות תמות דרמטיות הן "דמות אישה" (1883) ו-"יגון בלא נחמה" (1884), המוצגות בגלריית טרטייקוב.

התמות הדמוקרטיות והמהפכניות של קראמסקוי הפכו את יצירותיו ליצירות המשפיעות על תנועת האמנות המהפכנית בשלהי המאה ה-19 ברוסיה.

== גלריה ==
<gallery>
Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 002.jpg|בנות הים, 1871
Kramskoi vanamees karguga.jpg|זקן עם קב, 1872
Kramskoi Christ dans le désert.jpg|ישו במדבר, 1872
Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 004.jpg|דייקן הצייר איוואן שישקין, 1873.
Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 006.jpg|לב טולסטוי, 1873
Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 005.jpg|איוואן שישקין, 1880
Maria Feodorovna by Kramskoj.jpg|מריה פיודורובנה, 1880s
Kramskoy Portrait of a Woman.jpg|דיוקן אישה, 1883
Vladimir-Solovyov.jpg|ולדימיר סולוביוב, 1885
Kramskoy Alexander III.jpg|אלכסנדר השלישי, 1886
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
 
* 
* [http://www.abcgallery.com/K/kramskoy/kramskoybio.html ביוגרפיה]
* [http://www.museumsyndicate.com/artist.php?artist=398 יצירותיו]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:מבקרי אמנות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1837
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1887
איוואן שישקין

דיוקנו של איוואן שישקין מעשה ידי [[איוואן קראמסקוי, 1880.]]
איוואן איוואנוביץ' שישקין (ברוסית: Иван Иванович Шишкин; 25 בינואר 1832 – 20 במרץ 1898) היה צייר נופים רוסי, ומפעילי תנועת "הנודדים" באמנות הרוסית.

==קורות חיים==
שישקין נולד בעיירה אלאבוגה (כיום בטטרסטן) וסיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיון קאזאן. לאחר תום לימודיו התיכוניים למד במשך ארבע שנים בבית הספר לציור פיסול ואדריכלות של מוסקבה, ובין השנים 1856–1860 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות שבסנקט פטרבורג אצל סוקרט וורוביוב. הוא סיום את לימודיו באקדמיה בהצטיינות וזכה במדליית זהב בתחרות האקדמיה. המדליה כללה מלגה ללימוד במערב אירופה, ושישקין נסע לשווייץ ולגרמניה.

לאחר שובו לרוסיה הצטרף שישקין לקבוצת "הנודדים" וכן לאגודת אמני הציור בצבעי מים של רוסיה.

לאחר חמש שנים התקבל שישקין כחבר מן המניין באקדמיה הקיסרית, ולאחר זמן קצר מונה לפרופסור באקדמיה ובין השנים 1873–1898 לימד בה ציור. במקביל, באותה עת לימד שישקין את כיתת ציורי הנוף בבית הספר הגבוה לאמנות בסנקט פטרבורג.

שישקין הציג מיצירותיו בתערוכות של האקדמיה, וכן בתערוכות האמנות הרוסית שנערכו במוסקבה בשנת 1882, בניז'ני נובגורוד ב-1896, בתערוכה העולמית של פריז ב-1867, בתערוכה העולמית של וינה ב-1873 ובתערוכה העולמית של פריז ב-1878.

שישקין נודע בגישתו האנליטית והמדויקת לציור ציורי טבע ונוף, ובציורי היערות והטבע הפראי של רוסיה שצייר בצורה ריאליסטית. שישקין התגורר בדאצ'ה באיזה וירה, דרומית לסנקט פטרבורג, וצייר את היערות ובעלי החיים באזור. הוא נפטר בשנת 1898 בסנקט פטרבורג.

בשנת 1868 הוא התחתן עם יבגניה, אחותו של פיודור וסילייב, אך בהמשך הם התגרשו הוא התחתן שנית ותלמידה שלו.

==האסטרואיד שישקין==
בשנת 1978 נקרא אסטרואיד שישקין 3558 שהתגלה על ידי האסטרונומית הסובייטית לודמילה ז'וראבליובה על שמו.
<gallery>
Utro v sosnovom lesu.jpg|בוקר ביער אורנים
Rozh.jpg|שדה שעורים
Shishkin DozVDubLesu 114.jpg|גשם ביער אלונים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20141021073118/http://www.tanais.info/art/en/shishkin.html יצירותיו של שישקין]
* [http://www.tanais.info/art/en/shishkin35more.html "בוקר ביער אורנים"]
* [http://www.tanais.info/art/en/shishkin19more.html "שדה שעורים"]
* [http://www.tanais.info/art/en/shishkin46more.html "יער"]
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1832
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1898
אחמד סעדאת

אחמד סעדאת (בערבית: احمد سعدات; נולד ב-1953) הוא מזכ"ל ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין, ומתכנן רצח השר רחבעם זאבי.

==ביוגרפיה==
נולד באל בירה למשפחת פליטים מהכפר דיר טריף. ב-1969 נעצר לראשונה בידי ישראל על רקע פעילותו בחזית העממית. ב-1981 נבחר לוועד המרכזי של החזית. בשנים 1993-1989 היה במעצר מנהלי במשך שנתיים במצטבר. ב-1994 נבחר לראש החזית בגדה המערבית. סעדאת מונה למזכ"ל החזית העממית באוקטובר 2001 לאחר שצה"ל חיסל את קודמו בתפקיד אבו עלי מוסטפא. כנקמה על חיסולו של אבו עלי מוסטפא הוא תכנן את רציחתו של רחבעם זאבי. לאחר ההתנקשות ב-17 באוקטובר אותה שנה, נמלט למתחם המוקטעה ברמאללה. יאסר ערפאת סירב להסגירו ובתגובה צרה ישראל על המתחם. לאחר שיחות שהתנהלו בין הצדדים בשיתופן של ארצות הברית ובריטניה, הושג הסדר שכונה "הסכם רמאללה" ובמסגרתו סעדאת הובא למשפט צבאי פלסטיני ולאחריו נכלא בכלא ביריחו בפיקוחם של סוהרים בריטיים ואמריקנים.

ב-2002 נהרג אחיו, מוחמד, מאש צה"ל במהלך ניסיון מעצר באזור ראמאללה. ב-2003 הביע את התנגדותו למפת הדרכים.

לאחר ניצחונו בבחירות למועצה הפלסטינית המחוקקת בינואר 2006, הכריז חמאס על כוונתו לשחרר את רוצחי זאבי ובהם סעדאת. ב-14 במרץ 2006 בשעה 09:00 בבוקר, יצאו הסוהרים הבריטים והאמריקאים מהכלא מחשש לחייהם. בתגובה החל צה"ל במבצע הבאת ביכורים במסגרתו צר על הכלא בו הוחזק סעדאת. לאחר 10 שעות מצור, הוא נלכד והובא לכלא בישראל. בדצמבר 2008 נגזרו עליו 30 שנות מאסר בבית משפט צבאי.

ישראל סרבה לשחרר את סעדאת במסגרת עסקת שליט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית
קטגוריה:פעילי החזית העממית לשחרור פלסטין
קטגוריה:עצירים מנהליים בישראל
קטגוריה:ראשי ארגוני טרור פלסטיני
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1953
בקרת הורים

בקרת הורים היא מכלול אמצעים, בחומרה ובתוכנה, המאפשרים למשתמשים כלים לבקרה ושליטה מרחוק על פעילותם של אחרים. שימוש נפוץ לכך הוא שליטה ובקרה של הורים על פעילות ילדיהם, ומכאן השם "בקרת הורים", אך הכלים מאפשרים גם, למשל, בקרה ושליטה של מעביד על עובדיו. כלים אלו כוללים, בין היתר: התרעה ברגע שהילד יוצא משטח בית הספר, הגבלת מהירות המכונית שבה נוהג הילד ושליטה בתכנים הניתנים לצפייה על ידי הילד בטלוויזיה או במחשב.

בקרת ההורים היא תכונה אופציונלית אשר לרוב מתאפשרת במכשירים מתקדמים כטלוויזיות דיגיטליות, משחקי מחשב, טלפונים סלולריים ותוכנות מחשב.

הבקרה במכשירים אלו מתבצעת בארבעה אופנים:
* סינון תוכן המגביל גישה לתוכן עבור טווח גילאים.
* שליטה בזמן שימוש אשר מגבילה את משך זמן השימוש במכשירים מסוימים על ידי הגדרת זמנים.
* ניטור המספק מעקב אחר מיקום ופעילות המשתמש בהתקן מסוים. 

במחשב אישי מוצעת בקרת ההורים במסגרת תוכנות אנטי וירוס ואבטחת המחשב, מערכות הפעלה, דפדפנים ומשחקים.
התכונה קיימת בסוגים שונים המותאמים לאותה תוכנה (לדוגמה: מערכת הפעלה או דפדפן) כמו כן, רמת האבטחה בין תוכנה לתוכנה משתנה בהתאם לאופיה ויכולותיה.

תוכנות ניטור מצלמות מסכים, מאפשרות קריאת הודעות דוא"ל נכנס ויוצא, שמירת ההיסטוריה של כל אתרי האינטרנט שנצפו, קריאת הודעות הנשלחות ומתקבלות בתוכנות מסרים מיידיים ואף הקלטת כל תו שהוקלד על ידי המשתמש.

==ראו גם==
* אינטרנט כשר
* K9 Web Protection חברה לבקרת הורים באינטרנט

==קישורים חיצוניים==
* [http://windows.microsoft.com/he-IL/windows-vista/Set-up-Parental-Controls הגדרת בקרת הורים במערכת הפעלה], באתר מיקרוסופט ישראל
* [http://windows-7.co.il/Windows/Download/266 תוכנת בקרת הורים להורדה חינם]

קטגוריה:אבטחת מחשבים
קטגוריה:אינטרנט: בטיחות
קטגוריה:צנזורה באינטרנט