OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האל ספרקס

האל ספרקס (באנגלית: Hal Sparks; שמו המלא: האל הארי מייג' ספרקס, נולד ב-25 בספטמבר 1969 בסינסינטי, אוהיו) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי שהתפרסם בתפקיד מייקל נובוטני בסדרת הטלוויזיה האמריקאית הפופולרית "הכי גאים שיש", כמו כן הוא היה מנחה בערוץ המוזיקה VH1. קודם לכן הוא הנחה את התוכנית "Talk Soup" בערוץ הבידור "E!". 

== קריירה ==
בנוסף למשחק, האל הוא גם סולן וגיטריסט בלהקת הרוק "Zero 1" (שכונתה בעבר "The Hal Sparks Band"). בלהקה חברים: רוברט האל (חבר של האל ספרקס) בבאס ומיילס לורטה (בן דוד של האל ספרקס) בתופים. האלבום הראשון שלהם הופק על ידי סולן להקת "King's X", דאג פיניק. הניסיון המוזיקלי שלו השתלם כשהשתתף בעונה הראשונה של "אבק כוכבים". הוא הצטרף ללהקת "Metal Skool" לעיתים קרובות בשירי "Skid Row".

האל ספרקס הוא גם מנחה קבוע בסדרת התוכניות "אני אוהב את ה..." של רשת VH1: "אני אוהב את שנות ה-70", "אני אוהב את שנות ה-80", "אני אוהב את שנות ה-80 הספירה לאחור", "אני אוהב את שנות-80 3-D", "אני אוהב את שנות ה-90", "אני אוהב את שנות ה-90: Part Deux", "אני אוהב את החגים", "אני אוהב צעצועים" ו"אני אוהב את שנות ה-70: חלק ב'".

האל היה הקפטן של קבוצת השיקגו היטמן ב-GSN אקסטרים דודג'בול. היו לו מספר תפקידי אורח בכמה סרטים, ביניהם: "דיק רוברטס: ילד פלא לשעבר" ו"ספיידרמן 2" שם הוא שיחק נוסע במעלית עם הרבה מאוד שורות. התפקיד הראשון שלו בסרט מדע בדיוני היה ב"אחי, איפה האוטו שלי?" בתפקיד זולטן, מנהיג של אגודת חנונים שאובססיביים לחלל החיצון. הקריירה המוקדמת של האל החלה כשהוא נהפך להיות המנחה הכי צעיר של שעשועון הטלוויזיה "קניון האוצרות".

האל היה אחד מחמשת הכוכבים שהופיע בפרק הראשון של "פרויקט הסופר כוכבים" ברשת VH1.

==קרדיטים==
=== טלוויזיה ===
*2016-הווה: מעבדה לכוחות על: יחידת עילית (דמות חוזרת)
*2016: צער גידול בנות - הדור הבא
*2012-2016: מעבדה לכוחות על
*2007: טאק והכוח של ג'וג'ו (מדבב)
*2007: האמהות המצחיקות ביותר של אמריקה 3 (מנחה)
*2006: פרויקט הסופר כוכבים
*2006: לאס ווגאס
*2005: CSI: בפרק כלב אוכל כלב (תפקיד אורח)
*2000-2005: הכי גאים שיש
*2005: Video Game Vixens (מנחה)
*2004: אקסטרים דודג'בול
*2003: פרייז'ר (תפקיד אורח)
*2002: אחד על אחד (תפקיד אורח)
*2001,2002: Rendez-View (מנחה אורח)
*1999-2000: Talk Soup (מנחה)
*2000: Martial Law (תפקיד אורח)
*1998: Cheap Theatrix 
*1995: הרופאה קווין, אישה קסומה (תפקיד אורח)
*1994: לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן (תפקיד אורח)

=== קולנוע ===
*2018: Bachelor Lions
*2009: תמצית
*2007: הבית שג'ק בנה
*2006: הכחשה (מפיק שותף)
*2004: ספיידרמן 2
*2004: Lightning Bug
*2003: דיק רוברט: ילד פלא לשעבר
*2002: Bleacher Bums
*2001: דוקטור דוליטל 2
*2000: אחי איפה האוטו שלי
*1999: Lost & Found
*1996: פולש
*1995: Signs and Wonders
*1989: Chopper Chicks in Zombietown
*1987: צפרדע

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20140209132133/http://www.zero1band.com/ אתר הלהקה Zero 1]

קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
מתיחות

מתיחות בחבל המקשר בין שתי מסות, מסומנת באות T.
בפיזיקה, מתיחות (מסומנת לרוב ב-<math>\ T </math>) היא כוח תגובה, הפועל על ידי מיתר מתוח (כגון חבל, או שרשרת), על העצם שמותח אותו. כיוון הכוח הוא תמיד לאורך המיתר, מן העצם למיתר.

המתיחות קיימת אף בתוך המיתר עצמו: אם המיתר היה מחולק לשניים, כל חצי היה מפעיל את אותו הכוח על החצי השני. המתיחות של המיתר קובעת תכונות של רעידת המיתר, ואורך הגל העצמי של המיתר, ומשפיעה לפיכך על התדר. לכן בכלי מיתר מוזיקליים המיתרים מתוחים במתיחויות שונות - על מנת ליצור צלילים שונים.

==כוח המתיחות==
עוצמת כוח המתיחות גדל, ככל שהמתיחה חזקה יותר. במתיחה חלשה, הכוח פועל על פי חוק הוק בדומה לכוח הפועל על קפיץ: הוא תלוי בקבוע הקפיץ (קבוע המשתנה על פי תכונות כמו החומר, הצפיפות וצורת המיתר) ובהפרש אורך המיתר שנוצר עקב מתיחתו. כך גם בעת השימוש בחץ וקשת עוצמת כוח המתיחות שנצטברה במיתר עוברת אל החץ כאנרגיה קינטית, הגורמת לו לעוף אל עבר המטרה. ככל שהמתיחות גדולה יותר, גדל המרחק אליו יגיע החץ. 

===חישוב כוח המתיחות===
מתיחות בחבל הנוצרת כתגובה לכוח הכבידה המופעל על הגוף המחובר אליו. משום שהגוף נמצא במצב סטטי של שיווי משקל, סכום הכוחות הפועלים עליו חייב להיות אפס.
למשל, עבור מיתר מקובע בקצה אחד ובקצה השני קיימת משקולת במסה m ניתן לחשב את המתיחות לפי החוק הראשון של ניוטון (<math>\sum \vec F = 0</math>) מקבלים ש-
<math>\sum \vec F=\vec T - m \vec g = 0</math> כאשר T היא המתיחות ו-g היא תאוצת הכובד<ref></ref>.

==השפעת המתיחות על מהירות של גלים במיתר==
מתיחות של מיתר משפיעה על מהירות גלים המתקדמים בו, ועל התדירויות העצמיות שלו. מהירות הגל נתונה על ידי <math> v = \sqrt\frac{T}{\rho} </math>, כאשר <math> T </math> היא המתיחות ו-<math>\rho </math> היא צפיפות המיתר.

==ראו גם==
* מיתר
* תורת המיתרים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:כוחות פיזיקליים
קרלו סקרפה

קרלו סקרפה (באיטלקית: Carlo Scarpa; 2 ביוני 1906–1978) היה אדריכל ומעצב איטלקי.

==ביוגרפיה==
סקרפה נולד ב-1906 בוונציה. ב-1922 התחיל את הפרויקט הראשון שלו במשרד האדריכלים "VIRonaldo". ב-1926 סיים את לימודיו בשרטוט אדריכלי ב"אקדמיה רויאל" שבוונציה, והחל לעבוד במוסד העליון לארכיטקטורה בוונציה, כעוזרו האישי של פרופ' ג'יסירילי. הוא עסק בתורת החומרים, ובשנים 1933–1947 שימש כמנהל האמנותי של וניני, אחד היצרנים הגדולים של זכוכית ונציאנית.

בשנים 1954–1964 נתן סקרפה שיעורים לסטודנטים ברומא. סקרפה זכה להוקרה על עבודותיו – ב-1956 זכה בפרס ה"אליבטי" הלאומי לארכיטקטורה, ב-1962 קיבל את פרס "INARCH" על עבודתו "קסטלווצ'יו", מוזיאון בוורונה. ב-1972 מונה למנהל האוניברסיטה לארכיטקטורה בוונציה.

ב-1978 נפל סקרפה ממדרגות בניין ביפן, נפצע קשה ומת מפצעיו לאחר עשרה ימים. הוא נקבר לפי בקשתו בקבר בעמידה, באחת מהפינות בצורת ה–L באחוזת הקבר בריון, בה ביצע את אחת מיצירותיו האדריכליות המשמעותיות ביותר.

==עבודתו האדריכלית==
אחת היצירות הבולטות ביותר של סקרפה היא קבר בריון - מבנה קבר שבנה בשנים 1969–1978, כקבר פרטי לבני הזוג בריון בעיירה סן-ויטו, בסמוך לטרוויזו שבאיטליה. פרויקט זה העסיק את סקרפה בחלק האחרון לחייו. הקבר כונה "עיר המתים", והוצב כתוספת לבית קברות שקיים שם. כך בעצם ביסס נוף חדש בתוך ישן ובנה קומפלקס נרטיבי, אשר התחיל מצורות עומדות חופשיות עשויות בטון. האתר כולל כנסייה קטנה עם כניסה מיוחדת לארון מתים, ובחצר בריכה שבמרכזה אי, שאליו אין גישה - כמטפורה לחיים לאחר המוות. סקרפה התמקד בעבודתו בפרטים הקטנים והמעודנים ביותר, וכל מרכיב במבנה היה מורכב והכרחי להבנת הווית הקבר כמתרגמת את יצירת החיים. עם זאת, הקבר היה מבנה עדין, והוא לא השתמר כיאות ונהרס בשנים האחרונות.

סגנונו של סקרפה נחשב כפוסט מודרניסטי אקלקטי. הפרויקט של מבנה הקבר שבנה, הוא אוסף אורגני שלא ניתן לחלוקה אך בנוי מחלקים שונים כשכל אחד מהם יכול להוות חלק מאלמנטים נפרדים. סקרפה האמין שהארכיטקטורה היא כמו שירה, ושהמבנים חייבים להראות טבעיים. המטרה היא לבנות מערכות יחסים מלאות חיים בתוך החלל, באמצעות חקר מלא של כל הגורמים במונחים שדומים למוזיקה - הרחבה וצמצום, אור וחושך, צבעוני ומונוכרומטי, שקוף ואטום, עץ ומתכת, ובקיצור - ניגודים. למעשה סקרפה שאל מגרסאות שונות של שירים, דרכים להראות רעיון או כדי לציין את הצורך בחללים מסוימים. 

סקרפה שילב במבנה הקבר אלגנטיות פורמלית עם היתוך אלמנטים מעשה ידי אדם אל תוך הטבע, והבעת שמחת חיים. זאת עשה באמצעים כגון משחק המים, שמתועל לפלגים קטנים הנעלמים לבריכות קטנות, ומשחק האוויר והאור המגיבים לשינויי הזווית של הקירות המקיפים ומדרונות פני הבטון. כל שינוי בזווית האור או חילופי עונות מקנים לבית הקברות מראה שונה. אחת המטרות של סקרפה הייתה להגן על הקברים מפני נזקי מזג האוויר. הנפטר ביקש להיקבר קרוב לאדמה, ולכן בנה סקרפה קשת קטנה בשם "ארקוסיליום" (מילה לטינית ששימשה לציון מקום קבורה של אישיות חשובה). הגשר נבנה בגרסת קבר מהמסורת הקתולית, והוספו לה פסיפסים כחלק מהמסורת הוונציאנית. שני העיגולים הפתוחים במבנה הקבר מסמלים את האיחוד בין בני הזוג הנפטרים, על ידי החיבור עם הקרמיקה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://architect.architecture.sk/carlo-scarpa-architect/carlo-scarpa-architect.php קרלו סקרפה] באתר "ארכיטקט" 

קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:מעצבים איטלקים

קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1906
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1978
וחטנג הרביעי, מלך גאורגיה

וחטנג הרביעי (בגאורגית: ვახტანგ IV) (1413 לערך - דצמבר 1446) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת משנת 1442 ועד למותו בשנת 1446.

== חייו ==

גאורגי היה בנו של אלכסנדר הראשון הגדול מאשתו דולאנדוחט. בשנות שלטונו האחרונים, הכתיר אביו את וחטנג ושני אחיו, דמטרה וגיאורגי, כשליטים משותפים של הממלכה. בשנת 1442 הפך אלכסנדר לנזיר וויתר על כיסאו לטובת וחטנג. עם תחילת שלטונו העניק וחטנג מספר מחוזות לאחיו, ששלטו במחוזותיהם כוואסלים של הממלכה הגאורגית ומלכים משותפים יחד עם וחטנג.

תקופת שלטונו הקצרה של וחטנג וחולשתו הביאה את הממלכה לקצה התפוררותה הסופית, שחלקים ממנה נקרעו על ידי אצילי הממלכה ושסבלה מאפקט שמונת הפלישות ההרסניות של טימור לנג שהתרחשו קודם לעלייתו של וחטנג לשלטון.

בתקופת שלטונו התרחשה ההתקפה השנייה של הנסיך הטורקמני, ג'אהאן שאח משבט קארא קויונלו (Garagoýunly, قراقویونلو, "טורקמני הכבשה השחורה"). וחטנג יצא לקראתו ופגש אותו באחלציחה (בדרום גאורגיה), אולם המאבק האכזרי לא הניב ניצחון. בלילה עזב ג'אהאן שאח את שדה הקרב וחזר לתבריז (تبریز).

וחטנג נפטר לאחר ארבע שנות שלטון ללא ילדים ואחיו גיאורגי השמיני ירש אותו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.4dw.net/royalark/Georgia/georgia3.htm רשימת מלכי גאורגיה]

קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
וחטנג ה-4
קטגוריה:ילידי 1413
קטגוריה:נפטרים ב-1446
אילנה שפיר

אילנה שפיר (21 במרץ 1924 – 12 באפריל 2014) הייתה אמנית פסיפס ישראלית בעלת הכרה בינלאומית.

==ביוגרפיה==
שפיר נולדה בסרייבו שביוגוסלביה (כיום בבוסניה והרצגובינה). בשנות מלחמת העולם השנייה ברחה משפחתה לכפר יוגוסלבי קטן, שם זכתה להגנת התושבים המקומיים. שפיר ציירה את אנשי הכפר, ציורים המהווים לתושבים עד היום מזכרת לתקופה ולקרוביהם שנפטרו. מאוחר יותר ניצלה שפיר את כישוריה כדי לצייר מפות לפרטיזנים, שאל שורותיהם הצטרפה. את תקופת המלחמה הנציחה בחלון פסיפס בבית כנסת באשקלון, בו נרשמו שמות בני המשפחה שנספו בשואה.

לאחר המלחמה למדה שפיר באקדמיה לאמנות בזגרב שביוגוסלביה המשוחררת. היא עלתה לישראל בשנת 1949. תחילה ציירה במעברות עולים והתנסתה בטכניקות נוספות, ולבסוף התמקדה באמנות הפסיפס. בתחום זה פיתחה סגנון ייחודי שזכה בקהילת האמנים העולמית לכינוי "המוזאיקה הספונטנית" - כלומר, בניגוד לעבודת המוזאיקה המסורתית, שפיר עבדה ללא ללא ציור מוקדם ויצירתה התהוותה תוך כדי עבודה.

שפיר הייתה אמנית מוערכת מאוד בתחום אמנות הפסיפס. היא הרצתה והנחתה סדנאות בכנסי אמנות שונים בעולם ובכלל זה בברזיל, בארצות הברית ובסקוטלנד. תערוכות שלה הוצגו במקומות שונים בעולם.

שפיר זכתה בתואר "יקירת העיר אשקלון" בשנת 1986. יצירתה "עולמות", פרי עבודת חודשים רבים, עומדת במבואת היכל התרבות באשקלון, שאותו תכנן ובנה האדריכל גיורא שפיר.

נפטרה ב-12 באפריל 2014. מאז מותה מטפח בנה גיורא את ביתה ומכבד את בקשתה לא למכור אותו. בבית ובגינה נמצאות עבודותיה של שפיר בציור, קרמיקה ופסיפס ומוקרן סרט על חייה ועבודותיה. המקום מקבל קבוצות קטנות בהזמנה מראש אך עדיין לא קבל הכרה כמוזיאון.

== תמונות ==
<gallery>
קובץ:Water paints.jpg|צבעי מים
קובץ:MO.1996.02 - RIPPLES OF CREATION.jpg|RIPPLES OF CREATION
קובץ:MO.1980.03 - GIRL AND BIRD.jpg|GIRL AND BIRD
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* איתמר כהן, [http://www.ashkelon.info/news.php?readmore=129 האמנית אילנה שפיר בין 8 האמנים המובילים בעולם בתחום המוזאיקה], [https://web.archive.org/web/20111115021326/http://www.ashkelon.info/ אשקלון.אינפו], 13 בדצמבר 2010
* [http://www.ashkelon-news.co.il/page.php?name=Article&sid=4800 הודעה על פטירתה באתר "אשקלון ניוז"]

קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:אמני פסיפס
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
פורקיה קאטוניס

פורקיה פוצעת את ירכה, ציור של [[אליזבטה סיראני]]
פורקיה קאטוניס (לטינית: Porcia Catonis; 79 לפנה"ס - יוני 43 לפנה"ס), אצילה רומאית שהייתה בתו של מרקוס פורקיוס קאטו אוטיקנסיס ואשתו של מרקוס יוניוס ברוטוס.

== ביוגרפיה ==
פורקיה נולדה בשנת 79 לפנה"ס, אביה היה קאטו הצעיר ואמה הייתה אטיליה. כשהייתה ילדה קטנה, גירש אביה את אמה כתוצאה מניאופיה עם יוליוס קיסר. פורקיה קיבלה חינוך מקיף והייתה סטואית כמו אביה.

פורקיה נישאה למרקוס קלפורניוס ביבולוס בשנת 58 לפנה"ס, הנישואים היו נישואים פוליטיים שנועדו לחזק את קשרי הברית בין ביבולוס לקאטו, לזוג היו שני ילדים שזהותם לא ברורה אולם ייתכן שאחד מהם היה לוקיוס קלפורניוס ביבולוס.

כמה שנים לאחר נישואיה של פורקיה, ביקש קווינטוס הורטנסיוס הורטלוס לשאתה לאישה, למרות שקאטו נטה לכך ממניעים פוליטיים, ביבולוס סירב ובסופו של דבר קאטו השיא את הורטנסיוס לאשתו.

כשמלחמת האזרחים בין פומפיוס לקיסר פרצה בשנת 49 לפנה"ס, אביה ובעלה של פורקיה צידדו בפומפיוס ולכן היא הלכה אחריהם בגלותם ליוון. בעלה ביבולוס שקיבל מידי פומפיוס פיקוד על צי בן 130 ספינות נפטר בשנת 48 לפנה"ס ואביה קאטו התאבד בשנת 46 לפנה"ס אחרי תבוסתו בקרב תאפסוס.

בסוף שנת 45 לפנה"ס פורקיה נישאה בשנית לדודנה ברוטוס, הנישואים כנראה התקבלו באופן שלילי מכיוון שהגירושים של ברוטוס מאשתו הראשונה קלאודיה לא התקבלו ברוח טובה ויש רמיזות בכתביו של קיקרו על כך שפורקיה ואמו של ברוטוס סרוויליה קפיאוניס לא הסתדרו. ככל הנראה, מכיוון שמשפחתה של פורקיה הייתה אנטי-קיסרית ובאותו הזמן ברוטוס היה עדיין מקורב לקיסר, הנישואים לא נבעו ממניעים פוליטיים אלא ממניעי אהבה.

פלוטרכוס מספר שפורקיה חתכה את ירכיה כדי להוכיח שהיא ראויה שברוטוס יחלוק איתה את סודותיו ואכן ברוטוס התרשם ממנה עמוקות וגילה את הסוד על הקשר לרציחתו של קיסר. אולם באידו של מרס עצביה של פורקיה בגדו בה והיא, מחשש לשלומו של ברוטוס, שלחה מספר שליחים לפורום לברר מה עלה בגורלם של הקושרים.

פורקיה נפטרה בשנת 43 לפנה"ס כתוצאה ממחלה ומותה גרם צער רב לבעלה שהאשים את חבריה, שבכך שלא טיפלו בה כראוי, גרמו למותה. אולם בעת העתיקה הייתה קיימת אגדה לפיה פורקיה התאבדה לאחר כישלונו והתאבדותו של ברוטוס בקרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס, לפי פלוטרכוס כששמעה פורקיה את החדשות על בעלה היא התאבדה על ידי בליעת גחלים בוערים. עם זאת, היסטוריונים מודרניים מוצאים סיפור זה כבלתי קביל. יש שדוחים את הסיפור על הסף בעוד אלה שמקבלים את בסיסו של הסיפור כאותנטי מציינים שסופרי העת העתיקה טעו בתאריך פטירתה ושהיא בעצם נפטרה כתוצאה משריפת פחמים בחדר שאינו מאוורר, מה שיצר הרעלת פחמן חד-חמצני.

== קישורים חיצוניים ==

* פוליאנוס, סטרטאגמס, [http://www.attalus.org/translate/polyaenus8B.html#32.1 8.32]

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-1 לפנה"ס
מורטל קומבט: כיבוש

מורטל קומבט: כיבוש (באנגלית: Mortal Kombat: Konquest) היא סדרת טלוויזיה אמנויות לחימה אמריקאית המבוססת על זיכיון משחקי הווידאו מורטל קומבט. הסדרה הופקה על ידי החברות Threshold Entertainment וחטיבת הטלוויזיה של ניו ליין סינמה ושודרה ברשת TNT מ-3 באוקטובר 1998 ועד 22 במאי 1999. היא צולמה באולפני הוליווד של דיסני באורלנדו, פלורידה. למרות פופולריותה הרבה, הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד עקב עלויות הפקה גבוהות וסופה נשאר עם קליף האנגר פתוח.

סדרה זו היוותה הקדמה לסרטי הקולנוע "מורטל קומבט" ו"מורטל קומבט 2".

==עלילה==

בתקופה קדומה, ממלכת הארץ הייתה צעירה ונחשקת. הקיסר שאו קאהן, שהיה מגלומן חזק ואכזר, רצה לצרף את כדור הארץ לאוסף הממלכות הכבושות שלו, הידועות בשם "העולם החיצון" (Outworld). כדי להגן על כדור הארץ, נערכת מדי דור אליפות "מורטל קומבט", תחרות שבה מתחרי ממלכת העולם החיצון וממלכת הארץ מחליטים על גורל כדור הארץ. לפני כ-500 שנה, הנזיר קונג לאו הדגול הביס את מכשפו של שאו קאהן, שאנג טסונג. לאחר שקונג לאו ריחם על חייו, שאו קאהן כלא את שאנג טסונג במערות הקובלט.

מטלתו הבאה של קונג לאו היא לאמן דור חדש של לוחמים למען התחרות הבאה, ואשר יחרפו את נפשם למען כדור הארץ. הוא מתחבר לשני לוחמים - סירו, שומר ראש לשעבר, וגנבת בשם טז'ה. שלושת החברים החדשים מודרכים בעיר ז'וזין המסתורית על ידי אל הרעם ריידן, ונמצאים בקרבות תמידיים עם לוחמים של ממלכת העולם החיצון וממלכת הארץ כסקורפיון, סאב זירו, רפטייל, נוב-סאיבוט, המכשף קואן-צ'י ולוחמותיו, וכן המכשף שאנג טסונג הכלוא אשר נשבע לנקום בקונג לאו על תבוסתו המשפילה. יחד עם שאנג טסונג כלואה גם וורפקס, לה יש אג'נדה משלה.

הסדרה מציגה לראשונה את השבטים המאכלסים את ממלכת העולם החיצון - את סאב זירו משבט הלין-קוויי, את הלוחם האלמותי סקורפיון משבט השיראי-ריו, ואת רפטייל, לוחם שבט הזאטרנים דמויי הלטאה. מוצגת הנסיכה קיטאנה, שמצודדת עצמה עם קונג לאו (כשם שצודדה עצמה עם צאצאו לו קאנג בסרט מורטל קומבט), וכן דמות חדשה שאינה מוכרת בזיכיון המשחקים בשם הקיסרית קרייה, המצודדת עצמה עם רפטייל.

=== נקודות דמיון בין הסדרה למשחקי הווידאו ===
* המכשפים שאנג טסונג וקוואן צ'י כורתים ברית במהלך הסדרה. זו הייתה תחזית למשחק שיבוא בהמשך, "מורטל קומבט: ברית קטלנית".
* כנופיית "הדרקון השחור" הוצגה לראשונה בסדרה. בהמשך יצאו במשחק דמויות החברות בכנופיה זו כקיינו, קאבאל, ג'ארק, קוברה וקירה.

==רשימת שחקנים==
{|
| valign=top |
===שחקנים ראשיים===
* פאולו מונטלבן - קונג לאו הדגול, אלוף ממלכת הארץ
* דניאל ברנדהרט - סירו, שומר ראש לשעבר שהוגלה
* קריסטנה לוקן - טז'ה, גנבת
* טרייסי דגלאס - וורפקס
* ברוס לוק - שאנג טסונג, מכשפו של שאו קאהן
* ג'ף מיק - ריידן אל הרעם ושאו קאהן, קיסר העולם החיצון
| valign=top |
===שחקנים אורחים===
* אדוני מארופיס - המכשף קואן צ'י
* אנג'ליקה ברידג'ס - המכשפה אומג'יס
* ג'יימי פרסלי - מיקה, אחת מלוחמותיו של קואן צ'י
* כריס קאסאמאסה - סקורפיון, נינג'ה משבט השיראי-ריו
* ג'יי ג'יי פרי - סאב זירו, נינג'ה משבט הלין-קוויי
* ג'ון ולרה - רפטייל, מפקד לוחמי שבט הזאטרנים הלטאיים
* אודי אינגלנד - הנסיכה קיטאנה, ביתו המאומצת של הקיסר שאו קאהן
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

כיבוש, מורטל קומבט
קטגוריה:סדרות טלוויזיה שמבוססות על משחקי וידאו
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990

קטגוריה:סדרות פנטזיה אמריקאיות
שמעון צימר

שמעון צימר (נולד ב-12 במאי 1950) הוא סופר ומחזאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד ב-12 במאי 1950 להורים ניצולי שואה וגדל בקריית חיים, ובשנות העשרים של חייו עבר להתגורר בתל אביב. היה בן-זוגה של המשוררת מירי בן-שמחון שנהרגה בתאונה ב-1996. כיום נשוי ואב לשני בנים.

באותה תקופה החל צימר לכתוב מחזות ושירים. בין מחזותיו שהוצגו על במות שונות (ביניהן קאמרי והבימה), היו "הקאמבק המפואר" ו"טרומפלדור 85".

ב-1995 ראה אור ספרו הראשון "אמא להשכיר" בהוצאת הקיבוץ המאוחד. ב-1999 יצא ספרו השני "אומללות ראויה לרומן" בהוצאת בבל. ב-2006 יצא ספרו השלישי "רע לתפארת" בהוצאת ספרית פועלים, ושנה אחר-כך ספרו הרביעי "ראיות לאהבה", גם הוא בהוצאת ספרית פועלים. ב-2010 יצא ספרו החמישי "צימר מתחת לירח", בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בפברואר 2014 פורסם ספרו השישי "דמיין שאתה חי" בהוצאת אפיק של יפתח אלוני, תחת חסותו של חוקר הספרות פרופסור דן מירון. ספרו השביעי "לפעמים הבית הוא רוצח" יצא גם הוא בהוצאת אפיק ב-2016, ונכלל ברשימה הקצרה של פרס ספיר לשנה זו. ספרו השמיני, "ימים נוראים – גרסת הסופר", יצא בהוצאת כנרת זמורה דביר ב-2018 ונכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר לשנה זו. ספרו התשיעי, "שכול וזיקוקים", יצא בהוצאת פרדס ב-2022.

ספריו ומחזותיו של צימר זכו לשבחי הביקורת. בשנת 2006 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.

==לקריאה נוספת==
* קובי נסים, "מה מעיק על הגיבור ומה על הקוראים", הארץ, מוסף ספרים, גיליון 345, (כ"ו בתשרי תש"ס, 6 באוקטובר 1999), עמוד 6. על: שמעון צימר, אומללות ראויה לרומן, (תל אביב : בבל, תשנ"ט 1999).

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
* 
* [http://readingmachine.co.il/home/contribs/shimon_zimer שמעון צימר] באתר "מכונת קריאה"
* 
* 
* 
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-1874.htm שמעון צימר / ראיות לאהבה], "אימגו"
* 
* אריק גלסנר, [http://arikglasner.wordpress.com/2010/08/21/%D7%A2%D7%9C-%D7%A6%D7%99%D7%9E%D7%A8-%D7%9E%D7%AA%D7%97%D7%AA-%D7%9C%D7%99%D7%A8%D7%97-%D7%A9%D7%9C-%D7%A9%D7%9E%D7%A2%D7%95%D7%9F-%D7%A6%D7%99%D7%9E%D7%A8-%D7%94%D7%95%D7%A6%D7%90%D7%AA/ על "צימר מתחת לירח", של שמעון צימר, הוצאת "ספריית פועלים"], פורסם במוסף לספרות של "מעריב" באוגוסט 2010
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
אורנבורג (מחוז)

מחוז אורנבורג (ברוסית: Оренбургская область; תעתיק: אורנבורגסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. העיר המרכזית במחוז היא אורנבורג. המחוז הוקם ב-7 בדצמבר 1934, והוא גובל עם קזחסטן.

הנהר המרכזי שעובר בשטח במחוז הוא נהר האורל. המחוז מחולק לכ-35 אזורים מבחינה אדמיניסטרטיבית.

==היסטוריה==
ההתיישבות המקורית באזור הייתה של העמים הטורקים השונים. ההתיישבות הרוסית באזור החלה במאה ה-16. באותה תקופה הוקמו מבצרים על נהר יאיק, אשר היה באותה תקופה הגבול של המדינה הרוסית. במאה ה-18 הוקמה העיר אורנבורג והחל פיתוח מסיבי של האזור. עד מהרה העיר נעשתה מרכז של גוברניית אורנבורג ששטחה היה גדול בהרבה מהמחוז הנוכחי. באותה תקופה גבול הגוברניה היה הים הכספי וימת אראל.

ב-15 בפברואר 2013 התפוצץ מטאור באוויר במחוז וגרם לפציעתם של כ-1,200 תושבים בכל האזור.

==כלכלה==
מחוז אורנבורג הוא אחד ממרכזי החקלאות ברוסיה, האקלים הנוח ששורר בו מאפשר גידול של אורז, שיפון, חמניות, תפוחי אדמה, אפונה, שעועית, תירס ודלעת. בשטח המחוז התגלו מחצבים רבים, והייצוא מהמחוז כולל דלק, גז, ברזל, נחושת, ניקל, אזבסט וכרום. לצד מחצבים אלו המחוז מייצא גם מנועים חשמליים, רדיאטורים וחלקי מכונות שונים.

==דמוגרפיה==
בערי המחוז מתגוררים כ-61% מאוכלוסיית המחוז. רוסים מהווים כ-76%, טאטארים כ-7.6% וקזחים כ-6% מכלל אוכלוסיית המחוז.
בעקבות גירוש גרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה במחוז התגוררו כ-50 אלף גרמנים, רובם עזבו את רוסיה ועתה מתגוררים במחוז רק כ-12 אלף גרמנים. דתם של רוב תושבי המחוז היא נצרות אורתודוקסית, ואילו ישנו מיעוט מוסלמי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
אורנבורג
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1934
נבי ימין

נבי ימין הוא אתר הנחשב כקברו של בנימין בן יעקב, על פי זיהוי מוסלמי עממי מהמאה ה-14, המצוי במזרח כפר סבא סמוך למושב נווה ימין. במתחם פועלת כיום ישיבה ולמקום באים מתפללים רבים במהלך כל ימות השנה.

== תולדות המקום ==

בספר "ייחוס האבות" משנת 1537, מתואר קבר בנימין באזור זה, הנקרא שם "סראקה", כנראה על שם אתר הקבורה הסמוך. נוסע ערבי שעבר במקום הזה בשנת 1714 קורא לו "סידי בניאמין" - אדוני בנימין.

עד לשנת 1948 היה האתר בתחומי הכפר הערבי כפר סאבא, וב-13 במאי 1948, נכבש האזור תוך שעתיים על ידי חטיבת אלכסנדרוני (מבצע מדינה). למרות הכיבוש המהיר, בסמוך למתחם הקבר נערך קרב עקוב מדם בין הערבים לבין חיילי החטיבה (סך הכל נפלו בקרב 29 מחיילי החטיבה).

בשנת 1981 תואר המקום על ידי אורי אור בדבר:
:"בינות לערימות אשפה, נמצא מבנה הנראה כקבר של שייך. המבנה פרוץ, מנותץ ומלוכלך. בחצרו עשבים שוטים וערימות אשפה. בכניסה שלט — "קבר בנימין".

היום המבנה משמש קבוצת חסידי ברסלב המפעילה את המקום ולומדת לימודי קודש.

== תיאור האתר ==
מתחם הקבר מורכב ממבני קבר בעל כיפה, סביל שאינו פעיל כיום ומבנה בעל שלוש קשתות. על מבנה הסביל קבועה כתובת ערבית קדומה המתוארכת לשנת 1312 והמזכירה את שמו של המושל הכללי של ארץ ישראל בימי השלטון הממלוכי תנכיז אלחוסאמי. את המתחם כולו מקיפה גדר אבן, והוא מתוארך לתקופה הממלוכית.

אל מול המתחם מצוי מבנה קבר קטן בעל כיפה הנקרא מקאם נבי סוארכה. לפי מסורת אחת, זהו קברו של שיח' בדווי מהנגב. לפי מסורת אחרת, שם האתר הוא נבי סראקה (ה"גנב"). שני המבנים הוקמו כנראה בתקופה הממלוכית. בסמיכות לשני קברים אלו מצויות שרידיה של חווה חקלאית קדומה שפעלה במקום עד לשנת 1948.

האזור כולו שוכן על אתר ארכאולוגי מהתקופה הרומית והביזנטית, שכולל שתי בארות. רק חלקים קטנים מהמתחם נחפרו ונחקרו.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">

קובץ:המצבה בקבר בנימין-בצד הגברים.jpg|המצבה בקבר בנימין בצד הגברים, עליה נחרטה ברכת משה לבנימין ()
קובץ:המצבה בקבר בנימין -בצד הנשים.jpg|המצבה בקבר בנימין בצד הנשים
תמונה:NABI-YAMIN02.JPG|מקאם נבי סוארכה
תמונה:NABI-YAMIN.JPG|סביל בחזית המתחם, 10/07
תמונה:RAHAT-NABI-YAMIN.JPG
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
*זאב וילנאי: מצבות קודש בארץ ישראל, הוצאת אחיעבר, 1985: חלק א' עמוד 182.
*אריה יצחקי: מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ, כרך השרון, דרום מישור החוף וצפון הנגב, הוצאת משרד הביטחון, 1979: עמוד 30.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071030041245/http://www.alternativ.co.il/Travel_Main.asp?travelID=42 הסבר והצעה לסיור באזור באתר "אלתר-נתיב"]
* [https://web.archive.org/web/20070716232515/http://www.drom-hasharon.org.il/480/133.htm נבי ימין באתר מועצה אזורית דרום השרון]
* [http://www.hadashot-esi.org.il/report_detail.aspx?id=358&mag_id=111 תוצאות החפירה באזור, באתר רשות העתיקות]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קברי צדיקים בארץ ישראל
קטגוריה:כפר סבא: מבנים
קטגוריה:ארץ ישראל: מאוזוליאומים
קטגוריה:נווה ימין
קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל
אוריול (מחוז)

מחוז אוריול (ברוסית: Орловская область; תעתיק: אורלובסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי.

המחוז הוקם ב-27 בספטמבר 1937, תוך פיצול ממחוז קורסק. עקב חלוקת שטחים נוספים לטובת המחוזות השכנים, הפך המחוז לאחד הקטנים ברוסיה. המחוז כולל 24 אזורים מוניציפליים ו-3 ערים בעלות חשיבות מחוזית. כלכלת המחוז מבוססת בעיקר על חקלאות.

==דמוגרפיה==
הרוסים מהווים כ-96% מאוכלוסיית המחוז. כ-68% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - אוריול מתגוררים כ-330 אלף תושבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

אוריול
*
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1937
קטגוריה:1937 בברית המועצות
פנזה (מחוז)

מחוז פנזה (ברוסית: Пензенская область; תעתיק: פנזנסקיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח המחוז הפדרלי של הוולגה.

המחוז הוקם ב-4 בפברואר 1939. מבחינה אדמיניסטרטיבית, מחולק המחוז ל-29 אזורים.

==היסטוריה==
השטח היה מאוכלס על ידי שבטים טורקיים, וסופח לרוסיה בשנת 1552, לאחר כיבוש קזן על ידי הרוסים. אזור המחוז היווה את גבולה הדרום-מזרחי של רוסיה במהלך המאה ה-17, ושימש בתקופה זו כקו הגנה מפלישות מאזורי הקווקז ואזוב. עם הזמן, לאור הרחבת רוסיה דרומה, הפך האזור לחלק פנימי של המדינה.

==דמוגרפיה==
בערים מתגוררים כ-70% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - פנזה, מתגוררים כ־500 אלף תושבים. העיר השנייה בגודלה היא קוזנצק עם כ-80,000 תושבים. הרוסים מהווים כ-86.8% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, ניתן לציין את המורדבה (4.1%), והטטרים (6.4%).

==ראו גם==
*מושל מחוז פנזה
==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1939
רוברט הניג

רוברט הניג (נולד ב-17 בספטמבר 1945) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי.

== ביוגרפיה ==
הניג נולד ברומניה ועלה לישראל בשנות ה-60 של המאה ה-20 והתגורר בחיפה עם הוריו. נשוי ואב לשתי בנות. הוא סיים ב-1971 את לימודיו בבית הספר למשחק בית צבי ושיחק בשורה ארוכה של הצגות וסרטים.

===הצגות תיאטרון===
הניג השתתף בהצגות התיאטרון הבאות:
*תיאטרון הבימה: "רומנטיקה", "טרטיף", "משרתם של שני אדונים", "זעקי ארץ אהובה", "חלון בלהות", "החייל האמיץ שווייק", "יוליוס קיסר", "לב טוב", "שלוש אחיות", "ביקור הגברת הזקנה", "מראה מעל הגשר", "המכשפה", "הקוקוריקו", "נודניק", "הזוג המוזר", "הקמצן", "אבא גוריו", "סיפור פשוט", "פילומנה", "ספינינג" (בהשראת "הקומה הראשונה" מתוך "שלוש קומות" של אשכול נבו).
*תיאטרון באר שבע: "הלילה השנים עשר", "טרטיף", "קומדיה של טעויות", "עלי כינור", "הצל", "אנדורה", "הקומיקאים", "המיזנתרופ", "חלום ליל קיץ", "הספר מסיביליה", "אילוף הסוררת", "צריך פיאט בחיים", "אותו ואת בנו", "תמונות ציד מבוואריה התחתית", "רק בימי ראשון", "מותו של סוכן", "ברווז הפרא", "דודתו של צ'ארלי", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "שידוכים", "הביצה", "כותרת ראשית".
*תיאטרון בית ליסין: "טנזי", "קומדיה שחורה", "משפחה חמה","בבצ'יק".
*התיאטרון הקאמרי: "ברנשים וחתיכות", "שירה".
*התיאטרון לילדים ולנוער: "הלילה השנים עשר", "הקמצן", "מעלה קרחות".

===סרטים וסדרות===
הניג השתתף בסרטי הקולנוע "הכלה הסורית", "צעד קטן", "תהילים", "עבדי השם", ובסדרות הטלוויזיה "קרובים קרובים", "מסיבת גן", "שמש", "המשאית", "החיים זה לא הכל", "פרודים", "מגן דוד דרום", "ילדים ביער" ועוד.

כיכב בתפקיד בכמה סרטים של טומי לנג, בסרט "טייארה" שהיה מועמד לפרס אופיר לשנת 2012 בקטגוריית הפרינג', בסרט ההמשך "זוג או פרד (2012), ב"פטר השלישי" ו"הולכת שבעה" (2016) וב"גזוז" (2023).

הניג היה הקול מאחורי "שבי השבלול" בפרק אחד בסדרה "פרפר נחמד" והיה בין המדבבים של הסדרות "עולם סחרחר" ששודרה בערוץ 2, "אבירי האור הקסום", ששודרה בערוץ הראשון ו"המיליונרים הצעירים", בתפקיד וורן באפט. כמו כן דיבב בסרט "פיטר פן" בתפקיד קפטן הוק, ב"יו יו האקושו", "ספיידרמן המדהים", "רובוטס", "גארפילד 2" ועוד.

חבר בוועד התיאטרון הארצי לילדים ונוער על שם סמי לוי.
==קישורים חיצוניים==

* ערן סויסה, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/198/610.html?hp=47&cat=308 שחקן נשמה: ריאיון עם רוברט הניג], באתר nrg, 10 בינואר 2011

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
פסקוב (מחוז)

מחוז פסקוב (ברוסית: Псковская область; בתעתיק: פסקובסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הצפון-מערבי. המחוז גובל עם אסטוניה, לטביה ובלארוס.

המחוז הוקם ב-23 באוגוסט 1944.

כלכלת המחוז מבוססת בעיקר על חקלאות.

==היסטוריה==
על התיישבות רוסית באזור ידוע עוד מהמאה ה-6. פסקוב היא אחת הערים הוותיקות ברוסיה ושמשה מבצר חשוב בגבולה הצפוני-מערבי של המדינה עוד מימי הביניים. במהלך המאות ה-14 וה-15 העיר וסביבתה היוו חלק מרפובליקת פסקוב. בתחילת המאה ה-16 השטח סופח לנסיכות מוסקבה. במשך כל התקופה הזו, עד למאה ה-18 היה השטח במרכז הקרבות עם שוודיה, פולין, ליטא וליבוניה על השליטה באזור.

==דמוגרפיה==
הרוסים מהווים כ-94% מאוכלוסיית המחוז. 
בערים מתגוררים כ-72% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - פסקוב מתגוררים כ-210 אלף תושבים (נכון ל-2017). 

בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1926 בשטח המחוז התגוררו 1,677,000 תושבים, זה ירד לכ-מיליון תושבים בשנת 1950 ול-688,563 בשנת 2010.

== חלוקה מנהלית ==
מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-24 אזורים מוניציפליים (ראיונים) ושתי רשויות עירוניות בעלות חשיבות מחוזית, שהן יחידות מנהליות טריטוריאליות בפני עצמן.

רשימת הרשויות העירוניות בעלות חשיבות מחוזית:
* העיר פסקוב
* העיר וליקיה לוקי

רשימת האזורים המוניציפליים של מחוז פסקוב:
* נפת בז'ניצקיי
* נפת וליקולוקסקיי
* נפת גדובסקיי
* נפת דדוביצ'יי
* נפת דנובסקיי
* נפת קרסנוגורודסקיי
* נפת קוניינסקיי
* נפת לוקניאנסקיי
* נפת נבלסקיי
* נפת נובורז'בסקיי
* נפת נובוסוקולניצ'סקיי
* נפת אופוצ'צקיי
* נפת אוסטרובסקיי
* נפת פלקינסקיי
* נפת פצ'ורסקיי (עד 1945 הייתה שייכת לאסטוניה)
* נפת פלוסקיי
* נפת פורכובסקיי
* נפת פסקובסקיי
* נפת פוסטושקינסקיי
* נפת פושקינוגורסקיי
* נפת פיטלובסקיי (עד 1945 הייתה שייכת ללטביה)
* נפת סבז'סקיי
* נפת סטרוגוקרסננסקיי
* נפת אוסביאטסקיי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

פסקוב
*
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1944
שוליית הקוסם

שוליית הקוסם (בגרמנית: Der Zauberlehrling) היא בלדה בת 14 בתים מאת יוהאן וולפגנג פון גתה שנכתבה בשנת 1797. בהשראתה חיבר כמאה שנה אחר כך המלחין הצרפתי פול דיקא פואמה סימפונית באותו השם.

בכתיבת הבלדה התבסס גתה על סיפור שמצא בכתביו של לוקיאנוס מסאמוסאטה. ככל הנראה, מקורותיו של הסיפור קדומים אף יותר ונעוצים באגדה מצרית עתיקה.

==תקציר העלילה==
הסיפור מתחיל בכך שקוסם זקן עוזב את הסדנה שלו ומשאיר את שולייתו לבד עם מטלות שעליו לבצע. בעת העדרו של הקוסם, השוליה, שמתעייף מלהעביר מים לתוך האמבט של הקוסם, מחליט להשתמש בכישוריו שעדיין אינם מפותחים דיים ומכשף את המטאטא כדי שיעשה את העבודה במקומו.

עד מהרה הרצפה מוצפת במים והשוליה נוכח לדעת שהוא אינו יכול לעצור את המטאטא משום שאינו יודע את מילות הקסם שיגרמו למטאטא לחדול. לאחר ניסיונות כושלים של השוליה לעצור את המטאטא, ביאושו, לוקח השוליה גרזן ושובר את המטאטא לשניים, אך כל אחת מן החתיכות "קמה לתחייה" וממשיכה להביא מים, עכשיו אפילו בקצב יותר מהיר. 

כשהכול נראה אבוד, והמים ממשיכים לעלות ולהציף את הסדנה, חוזר הקוסם, מבטל את הכישוף ומציל את המצב. 

בגרסאות מסוימות, הקוסם מסלק את השוליה בגלל הבלגן שיצר. בגרסאות אחרות, הקוסם, שמשועשע מן הלקח החשוב ששולייתו קיבל לגבי שליטה בקסם, נוהג בו ביד קלה יותר.

== תרגומים עבריים ==
* תרגום מאת שמשון מלצר – התפרסם בעיתון ילדים
* תרגום מאת חנניה רייכמן – ראה אור בספרו משירת העולם: קובץ תרגומים לקורא ולקריין, י. שרברק, תשכ"ה 1964
* תרגום מאת יוסף האובן (נבו) – התפרסם בתוך יוהאן וולפגנג פון גתה, הבלדות, תרגום יוסף האובן (נבו), תל אביב: ירון גולן, תשס"ו, 2006
* תרגום מאת שמואל שקולניקוב – התפרסם במוסף "ספרים" של הארץ, 2018
* תרגום מאת אמיר אור – התפרסם במגזין הרשת "יקום תרבות", 2019

== עיבודים קולנועיים ==
פנטסיה"]]
בשנת 1940 עובד שוליית הקוסם לקטע אנימציה בסרט המוזיקלי "פנטסיה" של אולפני וולט דיסני. בעיבוד זה דמות שוליית הקוסם מגולמת על ידי מיקי מאוס.

בשנת 2010 יצא סרט נוסף של דיסני, "שוליית המכשף", שבו מככב ניקולס קייג' כמכשף.

==קישורים חיצוניים==

תרגומים עבריים:
* – תרגום מאת שמואל שקולניקוב
* [http://www.yekum.org/2019/01/שוליית-הקוסם-גתה-אור גתה, שוליית הקוסם], תרגום מאת אמיר אור, "יקום תרבות", 21 בינואר 2019
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירה גרמנית
קטגוריה:שירי המאה ה-18
קטגוריה:1797
קטגוריה:גתה
קסימפאשה

לוגו קסימפאשה בין השנים 1996–2012
מועדון ספורט קסימפאשה הוא מועדון ספורט טורקי מאיסטנבול. המועדון הוקם בשנת 1921 בשם "אלטינטוג".

== היסטוריה ==
מועדון ספורט קסימפאשה נוסד בשנת 1921. קבוצת הכדורגל הבוגרת של המועדון שיחקה בליגת הכדורגל של איסטנבול בין השנים 1939–1945 ו-1946–1959. בשנת 1959 העפילה הקבוצה לליגה הטורקית הבכירה לראשונה בתולדותיה, שם שיחקה 5 עונות, כשאת הישג השיא שלה רשמה בעונת 1961/1962 כאשר סיימה במקומות החמישי.

ב-30 במאי 2007 העפילה הקבוצה לליגה הטורקית הבכירה בפעם השנייה בתולדותיה, כאשר גברה במשחק הפלייאוף העלייה על קבוצת אלטאי מאיזמיר בתוצאה 4–3.

בסוף עונת הקבוצה סיימה במקום האחרון בליגת העל הטורקית וירדה לליגת המשנה. עונה לאחר מכן חזרה לליגה הראשונה.

== סגל הקבוצה ==
; נכון ל-20 בספטמבר 2022

 

 

 

 

==שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה==
* פאתיח אקייל
* רג'פ טאיפ ארדואן
* חאליד סינו
* ארטץ' טאשקירן
* מאמוטו קוליבאלי
* ארן דרדיוק
* אוסקר סקאריונה

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל טורקיות
קטגוריה:איסטנבול: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1921
רפי פרידן

רפי פרידן, קצין במשטרת ישראל, שהפך לחוקר פרטי ועמד במרכזן של כמה פרשיות פליליות שהסעירו את מדינת ישראל.

בהיותו בעל משרד חקירות, ניהל עם שותפו, החוקר יעקב צור, מעין "בנק האזנות סתר" שהיה, לדברי חוקרי משטרה, הגדול במדינת ישראל (הוא צותת והקליט, באופן פלילי, עשרות אישים וגופים).

בראשית שנות התשעים נעצרו פרידן וצור במה שכונה לאחר מכן "פרשת נמרודי א'" (או "פרשת האזנות הסתר"), כמי שצותתו, ללא רשות, למערכות העיתונים "ידיעות אחרונות", ו"מעריב", בשליחותם של משה ורדי ושל עופר נמרודי. בתום משפט סנסציוני, נשלחו נמרודי הבן ופרידן למאסר - נמרודי לשמונה חודשים ופרידן לארבע שנים. כן נדון פרידן לשנתיים מאסר על תנאי בגין עבירות מסוימות ושנה מאסר על תנאי בגין עבירות אחרות. פרידן ערער על הרשעתו ועל חומרת העונש, כשנימוקו העיקרי הוא טענת הגנה מן הצדק, אך ערעורו נדחה. בקשת רשות ערעור שהגיש לבית המשפט העליון נדחתה אף היא.

מתוך מעצרו החל פרידן להעביר חומרים לפרקליטות ולמשטרה, ופתח בכך את "פרשת נמרודי ב'", שבמרכזה טענתו של פרידן (שהופרכה בבית המשפט) כי עופר נמרודי הזמין ממנו את רצח נוני מוזס ועמוס שוקן, בעלי "ידיעות אחרונות" ו"הארץ", בהתאמה. עופר נמרודי נעצר עד תום ההליכים ופרידן הפך, ביחד עם שותפו יגאל תם ועוד כמה קציני משטרה, לעד מדינה.

בעת מתן עדותו של פרידן, הגיע אליו הסופר אריה קרישק, ידידו של איש העסקים ובכיר לשעבר במוסד- יעקב נמרודי, אביו של עופר,(ואדם בעל רקע מודיעיני) ובאמתלה של הכנת ספר על פרידן, ניסה לשאוב ממנו מידע, בכוונה לשבש את משפט הבן. המשטרה עצרה את קרישק ואת נמרודי האב ("פרשת נמרודי ג'") וגם הם הועמדו למשפט והורשעו.

פרידן עצמו השתחרר לאחר ריצוי מלא של עונשו. מקורות במשטרה קשרו אותו גם לפרשיות אחרות - ציתות לראשי ערים וניסיונות סחיטה (בישראל וגם מעבר לים), כמו גם סיוע שהעניק לנשיא פרו הנמלט, אלברטו פוג'ימורי. בראשית נובמבר 2007, נעצר פרידן על ידי המשטרה, ביחד עם החוקר אביב מור, כחשודים בהפעלת האזנות-סתר כנגד השר אביגדור ליברמן ואיש העסקים מיכאיל צ'רנוי. בספטמבר 2010 הוגש נגד פרידן כתב-אישום בפרשה זו, ובעבירות נוספות. בהגנתו, חשף פרידן את עובדת היותו מודיע וסייען של משטרת ישראל. בנובמבר 2011 נגזרו על פרידן שישה חודשי עבודות-שירות וקנס כספי כבד.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורשעים בדין בישראל
קטגוריה:חוקרים פרטיים ישראלים
אסקימואים

מפה של המועצה האינואיטית המציינת את מיקומם של השבטים האסקימואים השונים

אסקימואים הוא שם המשמש להתייחסות לעמים הילידים של אלסקה, קנדה, גרינלנד וסיביר. לעמים אלו, המוכרים גם בשם אינואיט או יופיק, יש היסטוריה ארוכה ועשירה שראשיתה אלפי שנים. הם חיו באופן מסורתי בקהילות קטנות ומפוזרות באזורים הארקטיים של מדינות אלה, שם הם הסתמכו על ציד, דיג וליקוט למחייתם.

אחד מאבני היסוד של תזונת האסקימואים הם דגים, הנלכדים בשיטות שונות כמו רשתות דיג, מלכודות, וחניתות ארוכות המכונות "הרפונים".
בנוסף הם צדים גם חיות יבשה כמו קריבו, מושקוקס ודובי קוטב לבשרם, כמו גם ציפורים ויונקי ים כמו כלבי ים ולווייתנים. בנוסף לבשר, תזונת האסקימואים כוללת מגוון ירקות ופירות שמקורם בקוטב הצפוני, כמו פירות יער, שורשים ופקעות. מזון אסקימואי מסורתי כולל גם מזונות מותססים ומיובשים, כמו דגים יבשים ובשר כלבי ים, אותם ניתן לאחסן לפרקי זמן ארוכים ולאכול במהלך חודשי החורף בהם מזון טרי דל.

תרבות האסקימואים מאופיינת בדגש חזק על קהילה, משפחה ותלות הדדית. לעמים האסקימואים יש מסורת עשירה בעל פה והם ידועים בסיפורם, המוזיקה והאומנות שלהם, שלעיתים קרובות מתארים את בעלי החיים, הנופים והאמונות הרוחניות של תרבותם. יש להם שפה ומערכת כתיבה ייחודית, המשמשת לכתיבת שפת האינואיטים.

בנוסף, אסקימו הוא שם גנאי שניתן על ידי האירופאים לאינואיטים ומשמעו אוכלי בשר נא. קריאה בשם זה לאינואיטים נחשבת בהרבה מקומות לעלבון על גבול הגזענות.

===היסטוריה===

עדויות גנטיות מצביעות על כך שהייתה הגירה לאמריקה מצפון מזרח אסיה במספר גלים. בעוד שאת הרוב הגדול של העמים הילידים האמריקאיים ניתן לייחס להגירה מוקדמת של פלאו-אינדיאנים, האינואיטים והילידים באלסקה יש אבות קדומים של אוכלוסיות שונות שהיגרו לאמריקה במועד מאוחר יותר וקשורות קשר הדוק לעמים מצפון מזרח אסיה הרחוקה (למשל צ'וקצ'ים) ההגירה המאוחרת הזאת מהווה קיום כמחצית מהגנום של הקהילה האסקימואית המודרנית. אוכלוסיית הפליאו-אסקימואים העתיקה הייתה שונה מבחינה גנטית מהאוכלוסיות המעגליות המודרניות, אך בסופו של דבר היא נובעת מאותו מקבץ צפון מזרח אסיה הרחוק. מובן שחלק מהאנשים הקדומים האלה או כולם נדדו על פני ים צ'וקצ'י לצפון אמריקה במהלך התקופה הפרה-נאוליתית, אי שם לפני 5,000 עד 10,000 שנים. ישנם סברות כי אבותיהם של בני העליות אכלסו את השרשרת האלאוטית לפני 10,000 שנה.

===דת===

הדת המסורתית של האסקימואים, מבוססת על אנימיזם, האמונה שלכל החפצים הטבעיים, החיות והכוחות יש נשמות או רוחות. לאסקימוסים יש כבוד עמוק לרוחות החיות ולעולם הטבע, ולעיתים קרובות הם עורכים טקסים כדי לכבד ולתקשר עם הרוחות הללו. בדת האסקימואית, היקום מחולק לשני מחוזות: העולם הארצי, המאוכלס בבני אדם, ועולם הרוחות, המאוכלס ברוחות. האמונה היא שרוחות הנפטרים יכולות לחזור לעולם הארצי כדי לעזור ולהדריך את החיים, ולעיתים קרובות הם משאירים מנחות לרוחות במקומות מיוחדים בעולם הטבע. ובנוסף מאמינים גם בישות עילאית, המכונה "מאסטר החיות", האחראית לרווחה ולאיזון של עולם הטבע.

===אסקימואים בעת המודרנית===

במאה ה-21, האסקימוסים ממשיכים לשמור על זהות תרבותית חזקה וחיבור ליבשה ולים. אסקימוסים רבים עדיין מסתמכים על שיטות ציד ודייג מסורתיות, ואימצו גם תעשיות מודרניות כמו תיירות ופיתוח נפט וגז. ישנם מאמצים מתמשכים לשמר ולהחיות את שפת האינואיט, ולטפל בנושאים כמו עוני, דיור ושירותי בריאות בקהילות האינואיט. בשנים האחרונות נעשו גם מאמצים להגביר את הייצוג והמנהיגות של האסקימוסים בפוליטיקה ובממשל ברמה המקומית, הטריטוריאלית והלאומית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:עמים
קטגוריה:רוסיה: קבוצות אתניות
ריזספור

צ'ייקור ריזספור הוא מועדון ספורט טורקי מריזה שבמזרח טורקיה. המועדון הוקם בשנת 1953 כמועדון חובבני והפך למועדון מקצועי בשנת 1968. מאז שנת 1990 הייתה חברת התה הגדולה מטורקיה, צ'ייקור, לספונסרית הראשית של הקבוצה ומכאן שמה ועלה התה המתנוסס על סמל הקבוצה. תחילה היו צבעי המועדון ירוק וצהוב עד ששונו ב-1968 ל-ירוק וכחול. עונת השיא של הקבוצה הייתה ב-1979-80, אז סיימה הקבוצה את הליגה הבכירה במקום החמישי.

==הופעות במסגרות השונות==
*ליגת העל הטורקית
**1979-1980,1980-1981,1985-1986,1986-1987,1987-1988,1988-1989,2000-2001,2001-2002,2003-2004,2004-2005,2005-2006,2006-2007
*הליגה הטורקית השנייה
**1974-1975,1975-1976,1976-1977,1977-1978,1978-1979,1981-1982,1982-1983,1983-1984,1984-1985,1989-1990,1990-1991, 1991-1992,1992-1993,1994-1995,1995-1996,1996-1997,1997-1998,1998-1999,1999-2000,2002-2003
*הליגה הטורקית השלישית
**1968-1969,1969-1970,1970-1971,1971-1972,1972-1973,1973-1974,1993-1994
*גביע האינטרטוטו
**2001-2002

==הופעות אירופיות==
הקבוצה הופיעה רק פעם אחת במפעל אירופי, בגביע האינטרטוטו בעונת 2001, אז הפסידה כבר בסיבוב השני לקבוצת פודבה המקדונית, 2-1 במקדוניה ו-2-0 בטורקיה.

==שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה==
* פאתיח אקייל
* וולקן אונלו
* סואט אוסטה
* מיינור רנה סואזו
* פרדי אלמש
* עומאר דיאנג
* דייוויד גונזלס ג'יראלדו
* איברהים סעיד
* דיה סירה
* איברהים בה
* זפאר ביריול
* קוראי אבג'י
* ראזונדרה טג'יקוזו
* הקאן אונסאל
* פרדי אדו
* לואיק רמי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל טורקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1953
גירטון קולג'

ארוחות הרשמיות (Formal Hall) של גירטון קולג']]
גירטון קולג (באנגלית: Girton College) היא אחת מ-31 המכללות של אוניברסיטת קיימברידג'. המכללה הוקמה בשנת 1869 על ידי אמילי דייוויס וברברה בודיקון, והייתה המכללה לנשים הראשונה שהוקמה באנגליה.

עד שנת 1873 המכללה הייתה ממוקמת בעיירה בשם היצ'ין בהרטפורדשייר, אנגליה. באותה שנה שונה שמה לגירטון קולג', והיא נפתחה במיקומה החדש בגירטון, קיימברידג'שייר.

מבחינה מספרית גירטון היא אחת המכללות הגדולות בקיימברידג'.

ב-27 באפריל 1948 החלה אוניברסיטת קיימברידג' לקבל נשים כחברות וכסטודנטיות, וגירטון קיבל מעמד של "מכללה של האוניברסיטה".

בשנת 1977 התקבל גבר ראשון לסגל האקדמי של המכללה. גבר ראשון התקבל כסטודנט בשנת 1979.

==בוגרים נודעים==
נשיאת בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, ברנדה הייל

אשת התקשורת אריאנה הפינגטון 

מלכת דנמרק מרגרטה השנייה

מלכת ירדן דינא

הקומיקאית סנדי טוקסוויג 

הפיזיקאית אפין דונלד 

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Girton: Thirty Years in the Life of a Cambridge College. Third Millennium Publishing, 2006
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:מוסדות חינוך לנשים
Guitar Pro

Guitar Pro ("גיטר פרו") היא תוכנת מחשב המאפשרת למוזיקאים להלחין מוזיקה בקלות, בעזרת טבלטורות או תווים. בעזרת התוכנה ניתן גם לפתוח קובצי MIDI ולראות את התווים שמנוגנים בקובץ.
מלבד זאת התוכנה מציעה מגוון כלים כמו טיונר לגיטרה, מאגר אקורדים ועוד.

== היסטוריה ==
לתוכנה יש ארבע גרסאות ראשיות :3, 4, 5, ו-6 וגרסאות ביניים נוספות עם תיקוני באגים ותוספים קטנים. רישיון השימוש בתוכנה מאפשר עדכון חופשי של גרסאות הביניים. 
במקור גיטר פרו עוצבה על מנת לשרת את הגיטריסטים המשתמשים בטאבים אך עם הזמן הפכה לתוכנה המשרתת מגוון רחב של מוזיקאים.
עד הגרסה הרביעית היה ניתן להשתמש בתוכנה רק בעזרת מערכת ההפעלה Windows. הגרסה החמישית, שיצאה בנובמבר 2005, הותאמה גם למערכת ההפעלה Mac OS X ביולי 2006, ובאפריל 2010 יצאה הגרסה השישית, שעוצבה לחלוטין מחדש, ותומכת גם במערכת ההפעלה לינוקס, כאשר אובונטו היא ההפצה הנתמכת הרשמית.

== שימוש ==
התוכנה משתמשת בכמה כלי נגינה מגוונים, בהצגה באמצעות תווים סטנדרטים אך גם באמצעות טבלטורות. התוכנה מאפשרת מבט ויזואלי של הנגינה על קלידים ועל כלי מיתר. התוכנה מאפשרת לנגן את הקטע מכל מקום נבחר, ובאיזה קצב שנבחר. עוד אפשר, להשתיק כלי מסוים (כשכמה כלים מנוגנים בו זמנית) או לשנות את העוצמה (ווליום) של אחד הכלים או יותר.
בגיטר פרו 5 התווספה תוספת משמעותית אשר מאפשרת, בנוסף לצלילי ה־MIDI הסטנדרטים, גם "מנוע סאונד ריאלי" (RSE) שמאפשר איכות גבוה יותר של שמע וצלילים יותר מציאותיים של כלי הנגינה.
את הקבצים אותם התוכנה פותחת וקוראת, ניתן להוריד בצורה חופשית מאתרי אינטרנט שונים, המכילים גם שירים של להקות ידועות ולא ידועות. בכך התוכנה משמשת מוזיקאים רבים, וביניהם בעיקר גיטריסטים, ללמידת שירים בצורה נוחה ופשוטה.
בגרסה החמישית של התוכנה, נוספה האפשרות לשמור את הקטע המולחן לא רק כקובץ MIDI, אלא כקובץ סאונד לכשלעצמו בעזרת "מנוע סאונד ריאלי". עם זאת, מקובל להשתמש בתוכנה ליצירת סקיצות בלבד, ולא כפלייבקים.

== אלטרנטיבות של תוכנות קוד פתוח ==
קיימות תוכנות קוד פתוח שיכולות לעבוד עם קובצי גיטר פרו, עם יכולת מוגבלת והרבה פחות פונקציות בהשוואה לגיטר פרו.

* TuxGuitar
* DGuitar
* KGuitar

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.guitar-pro.com האתר הרשמי של גיטר פרו]

קטגוריה:תוכנות מוזיקה
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1997
עמנואל ולד

עמנואל ולד (1944 – 30 בספטמבר 2002) היה היסטוריון צבאי, אל"ם בצה"ל, אשר התפרסם לראשונה כאשר כתב בתוקף תפקידו כעוזר ראש אג"מ ולאחר מכן כשהיה ראש מחלקת תכנון לטווח ארוך באגף התכנון, דו"ח ביקורת חריף במיוחד על תפקודו של צה"ל במלחמת לבנון הראשונה ועל מבנהו הבזבזני והמנופח. "דו"ח ולד" נגנז על ידי הצמרת הביטחונית של ישראל עקב הביקורת שהייתה כלולה בו.

== קורות חייו ==
עמנואל ולד נולד ב-1944 בחיפה. את שירותו הסדיר עשה בחיל השריון. הוא סיים תואר ראשון בפקולטה למדעי החברה של האוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים תואר מוסמך ודוקטורט בניתוח מערכות באוניברסיטת סירקיוז במדינת ניו יורק.

במאי 1973 חזר לישראל ושימש מרצה באוניברסיטה העברית וחוקר במרכז לחיזוי טכנולוגי שבאוניברסיטת תל אביב. בעבודתו זו ביצע עבודה לאגף התכנון של צה"ל, בעקבותיה נקרא לשירות קבע באגף ב-1975 וקיבל דרגת ייצוג של סגן-אלוף. בנובמבר 1978 מונה על ידי סגן הרמטכ"ל וראש אג"ם יקותיאל אדם לעוזרו והוענקה לו דרגת ייצוג של אלוף-משנה, תפקידו היה להציג ניתוחים בלתי תלויים לנושאים שהגיעו להתייחסות סגן הרמטכ"ל. ב-1982 החל בלימודים במכללה לביטחון לאומי והכין עבודה על לקחי מלחמת לבנון הראשונה. באוגוסט 1983 מונה לראש מחלקת תכנון לטווח ארוך באגף התכנון.

ולד נתבקש על ידי הרמטכ"ל משה לוי להכין דו"ח לבניין צה"ל בעשר השנים הבאות על בסיס לקחי המלחמות הקודמות. במהלך עבודתו טען ולד שמונעים ממנו לבצע את המשימה והוא אינו מקבל את המסמכים הדרושים לו, ולכן הגיע בלילות לצלם מסמכים, דבר שגרר חקירת שב"כ נגדו. הרמטכ"ל משה לוי טען שמי שהצר את צעדיו של ולד היה ראש אגף התכנון, מנחם עינן. בסופו של דבר ולד הכין דו"ח חריף ביותר וביקש מהמטכ"ל לדון בו. לאחר שזמן רב עבר והמטכ"ל התעלם מהדו"ח הוא פנה לשר הביטחון יצחק רבין וביקש ממנו לדרוש מהמטכ"ל לדון בדו"ח שלו. למרות הוראה של שר הביטחון, המשיך המטכ"ל להתעלם מהדו"ח. לאות מחאה, פרש ולד מהצבא.

לאחר פרישתו מצה"ל, פרסם ולד את הספר "קללת הכלים השבורים" בו טען שצה"ל תפקד באופן לקוי ביותר במלחמת לבנון הראשונה ובעצם הובס ללא שעמד מולו אויב. ולד טען בספרו שצה"ל הפך ל"גוף מנופח, מנוון וחסר שרירים" ושכושרו לנצח במלחמה הולך ופוחת. בספרו הוא טען שמדינת ישראל סובלת מחולשה צבאית ומחסרון של אסטרטגיה מדינית מאוזנת, התורם לאין אונים מדיני.

== ספריו ==

ד"ר ולד השקיע מאמץ רב בחקר הביטחון הלאומי הישראלי וכתב את תובנותיו בשפה מובנת לקהל הרחב.
* קללת הכלים השבורים, דמדומי העצמה הצבאית והמדיניות הישראלית 1967 -1982 הוצאת 'שוקן' 1987.
* הקשר הגורדי, מיתוסים ודילמות של הביטחון הלאומי הישראלי הוצאת ידיעות אחרונות, 2002.
* הינשוף של מינרוה, החלטות אסטרטגיות בתנאי אי ודאות, הוצאת 'משכל' 1994.
* האודיסאה של שוורץ, 1998.
* הקומדיה האלוהית של מתן ומיטל הוצאת 'ספרות עכשיו' 2001.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20161231171234/http://erez-israel.net/erez-israel.net/vald-fed-up-corruptors.htm ראיון עם עמנואל ולד], האתר של יוסי בלום הלוי, שנת 2000
* 
* 
* ; 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:היסטוריונים צבאיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
לי הסיין יאנג

לי הסיין יאנג (בסינית: 李显扬; ) הוא איש צבא בדימוס ומנהל עסקים סינגפורי.

==ביוגרפיה==
לי הוא בנו השני של ראש ממשלתה הראשון של סינגפור, לי קואן יו. כיהן בין השנים 1995–2007 בתפקיד נשיא ומנכ"ל תאגיד התקשורת סינגפור טלקום (סינגטל). ובין 2007–2013 כמנהל חברת "Fraser and Neave" . מאז 2013 הוא יו"ר רשות התעופה האזרחית של סינגפור.

כאחיו הבכור, לי הסיין לונג (ראש ממשלתה הנוכחי של סינגפור), זכה הסיין יאנג במלגת הנשיא ובמלגת הצטיינות מטעם צבא סינגפור ונסע, עם סיום לימודיו התיכוניים, ללמוד באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר ששב לארצו, שירת בצבא הסינגפורי והגיע לדרגת בריגדיר גנרל).

לי נישא לעורכת-הדין לים סואט פרן ב-18 ביולי 1981. לזוג שלושה ילדים.

קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי טריניטי קולג' (קיימברידג')
קטגוריה:ילידי 1957
קטגוריה:סינגפורים שנולדו במאה ה-20
לב ברג

לֶב סֶמיונוביץ' בֶּרג (ברוסית: Лев Семёнович Берг; 14 במרץ 1876 – 24 בדצמבר 1950) היה גאוגרף וזואולוג יהודי ששירת כנשיא "החברה הגאוגרפית הסובייטית" בשנים 1940–1950.

== חייו ==
לב ברג נולד בעיר בנדרי שבבסרביה, האימפריה הרוסית (כיום נקראת טיגינה ומצויה בטרנסניסטריה). בשנים 1885–1894 למד בגימנסיה בקישינב וסיים את לימודיו בה עם מדליית זהב. בשנת 1894 הוא התנצר, והדבר אִפשר לו המשך הלימודים וקידום הקריירה המקצועית. בשנת 1894 החל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, ועם סיום לימודיו מונה למנהל אזורי הדגה בימת אראל והסביבה.

בשנים 1913–1914 היה פרופסור לאיכתיולוגיה במכון לחקלאות במוסקבה, ובשנים 1916–1950 היה פרופסור באוניברסיטת סנקט פטרבורג.

במהלך חייו פרסם עבודות רבות בתחומים גאוגרפיה, ביולוגיה ותורת האבולוציה. בשנת 1922 פרסם ספר על תורת האבולוציה ((Berg, L. S. Nomogenes ili evolutsia na osnove zakonomernostey. Trudy geograficheskogo instituta. T. 1. Petersburg: Gos. Izd 1922).
שהייתה במחלוקת מספר שנים ובסוף הוזנחה.

נפטר בשנת 1950 בלנינגרד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ביולוגים רוסים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:גאוגרפים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ביולוגים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1876
קטגוריה:נפטרים ב-1950