OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Dragonfire

Dragonfire הוא אב טיפוס בריטי של טכנולוגיית נשק לייזר. הוא נחשף לראשונה לציבור בשנת 2017 בלונדון ומפותח על ידי UK Dragonfire, שיתוף פעולה המורכב מ-, לאונרדו UK, ו־. הוא ישמש להגנה מפני טילים באנרגיה מכוונת לייזר בכוחות המזוינים של בריטניה.<ref name="IBT1"></ref>

== פיתוח ==
הנשק הוצג לראשונה בפומבי בכנס DSEI 2017 בלונדון. פיתוח אב הטיפוס היה אמור להתבצע על ידי שותפות בין משרד ההגנה הבריטי (MoD) והתעשייה הפרטית. מערכת DragonFire פותחה עם תקציב בשווי 100 מיליון ליש"ט.<ref name="MOD1"></ref>

הניסויים היו אמורים להתחיל בשנת 2018, ולאחר מכן נדחו לשנת 2019, אולם מגפת הקורונה ובעיות טכניות גרמו לעיכובים. בסופו של דבר הוא נוסה בשנת 2022 בטווחים באיים החיצוניים של סקוטלנד.<ref name="AW1"></ref> לפי MBDA, ניסויים ראשוניים אלה בהספק נמוך הוכיחו את יכולתה של Dragonfire לעקוב אחר מטרות אוויר וים בדיוק גבוה. לאחר מכן בוצעו ניסויים בעוצמה גבוהה בנובמבר 2022, כאשר הלייזר נגע במטרות באמצעות העוצמה הגבוהה שלו בתרחישים מבצעיים.<ref name="MBDA1"></ref><ref></ref> DragonFire נצמד ליעד מוטס בתרגיל בסקוטלנד בינואר 2024. משרד ההגנה (הממלכה המאוחדת) קבע: "הטווח של DragonFire מסווג, אבל הוא יכול להתחבר לכל מטרה נראית לעין. הדיוק הנדרש שווה ערך לפגיעה במטבע 1 ליש"ט ממרחק של קילומטר."<ref></ref><ref></ref>

== מאפיינים ==
מערכת Dragonfire משתמשת בטכנולוגיה ראשונית בפיתוח בריטי של שילוב בין אלומות כדי לספק קרן לייזר עם צפיפות מוגברת והגדלת הטווח האפקטיבי באמצעות שימוש בעשרות משטחי זכוכית. הנוסחה המדויקת מסווגת. הלייזר ומערכות המיקוד הנלוות לו, כולל מצלמה אלקטרו-אופטית ולייזר שני בעוצמה נמוכה יותר להדמיה ומעקב, מורכבים על עמוד.<ref name="AW1" /> על פי הדיווחים, הלייזר הוא בעוצמה של 50 קילוואט ונועד להגן על מטרות יבשתיות וימיות מפני איומים כמו טילים ומרגמות.<ref name="futurism"></ref> ניתן לעמוד בדרישות האנרגיה של המערכת על ידי , מערכת חדשנית משותפת של בריטניה וארצות הברית שנמצאת כעת בפיתוח.<ref name="GOV2"></ref>

בריטניה צופה כי תרכיב נשק לייזר באנרגיה גבוהה, כמו Dragonfire, על סיפונן של ספינות מלחמה עתידיות של הצי המלכותי הבריטי, בכלי רכב משוריינים של הצבא הבריטי ובמטוסי קרב של חיל האוויר המלכותי.<ref></ref> תחילה המערכת תוצב על סיפון פריגטה מסוג 23 ורכב משוריין.<ref></ref>

== ראו גם ==
* מגן אור

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמצעי לחימה מבוססי לייזר
קטגוריה:מוצרים עתידיים: אמצעי לחימה
קטגוריה:טכנולוגיה צבאית
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: צבא וביטחון
עיטור הצווארון הגדול של פלסטין

עיטור הצווארון הגדול של פלסטין (בערבית: وسام دولة فلسطين) הוא האות האזרחי הגבוה ביותר של הרשות הפלסטינית. עיטור זה ניתן, בהוראת הנשיא, לנכבדים זרים, מלכים, ראשי מדינה או ממשלה, ולאנשים בדרגה דומה, שהעניקו "שירותים יוצאי דופן" לרשות הפלסטינית.

== מקבלים בולטים של העיטור ==
* המלך סלמאן מערב הסעודית<ref name="auto"></ref>
* המלך חמד של בחריין<ref name="auto4"></ref>
* מלך בולגריה סימאון סקסקובורגותסקי<ref></ref>
* שייח' נוואף אל-אחמד אל-ג'אבר אל-סבאח, אמיר כווית, יושב ראש האספה הלאומית וראש הממשלה <ref name="auto1"></ref>
* הנשיא ולדימיר פוטין מרוסיה<ref name="auto8"></ref>
* הנשיא דמיטרי מדבדב מרוסיה<ref></ref>
* הנשיא פרנסואה הולנד מצרפת<ref name="auto5"></ref>
* הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו מאיטליה<ref name="auto3"></ref>
* הנשיא אל-באג'י א-סבסי, מתוניסיה<ref></ref>
* הנשיא סבסטיאן פיניירה מצ'ילה<ref></ref>
* הנשיא שי ג'ינפינג מסין<ref name="auto2"></ref>
* הנשיא ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן מאיחוד האמירויות הערביות<ref></ref>
* ראש הממשלה נרנדרה מודי מהודו.<ref name="auto7"></ref>
* ראש הממשלה חוסה לואיס רודריגס ספאטרו מספרד<ref></ref>
* הנסיך אל-וליד בן טלאל, ערב הסעודית<ref></ref>
* הנשיא קייס סעיד, מתוניסיה<ref></ref>
* הנשיא עבד אל-מג'יד תבון, מאלג'יריה<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרשות הפלסטינית
קטגוריה:אותות ועיטורים אזרחיים
יצחק סיניור טיג'ירה

יצחק חיים בכיר טקסירה (או: מנואל יצחק טקסירה או: יצחק סיניור טיג'ירה; 8 בספטמבר 1631, ה'שצ"א – 15 ביוני 1705, ה'תס"ה) היה סוחר, תושב ומנהיג קהילה יהודית. הוא בילה חלק גדול מחייו בהמבורג.

== ביוגרפיה ==
יצחק חיים טקסירה נולד לאביו אברהם סיניור טיג'ירה , שהיה מאנוסים, לאחר מות אביו בשנת 1666, הוא לבדו ירש את חברת המסחר והביטוח המצליחה של אביו.

כמו יעקב קוריאל לפניו, היה לו בית הארחה ייצוגי בקריינקמפ, אותו העמיד לרשותו כמקום מפגש קבוע לשליחים מחצרות מלוכה מכל רחבי אירופה. טקסירה נתן לעיתים קרובות סכומי כסף גדולים וקטנים לכנסייה ולרשויות כדי לשמור על רצונם הטוב. הוא סיפק נחושת לגג הכנסייה הראשית של סנט מייקל'ס, שהושלמה ב-1699, בשווי 10,000 טאלר, ועל כך לא קיבל שום תשלום.

ב17 יולי, 1659, כתבו לו מויניציאה אודות משפחה שנשבה.

טסקירה מימן את הישיבה שלו בהמבורג. ולפי צבי גרץ היה יעקב ששפורטש תלמיד הישיבה שם.

בהשקפתו הדתית היה חסיד של שבתי צבי, כמו רבים מקהילת האנוסים בהמבורג וחברי המוסד היו בין המנויים לאוסף הדרשות "Fin de los Dìas" מאת משה גדעון אבודיינטה, שיצא לאור בגליקשטאדט שבהולשטיין ובהמבורג ב-1666.

בשנת 1670 (ה'ת"ל) במהלך גירוש וינה על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שלחו טובי העיר, וביניהם רבה של העיר ר' גרשון אשכנזי, והדיין חגי חנוך פרנקל, מכתב אליו להשתדל אצל כריסטינה, מלכת שוודיה למנוע את הגירוש.

ממשלת דנמרק הציעה לו משרה כתושב בשנת 1692, אשר טסקירה קיבל שבע שנים מאוחר יותר. בגלל מחלוקות בין הסנאט של המבורג, האזרחים והפורטוגלים המתגוררים בהמבורג, טייקסיירה נסע לאמסטרדם בשנת 1699 יחד עם הנכסים המאוחסנים בבנקים, בכירים ובבורסה. זה גרם לסערה גדולה בבורסת המבורג ולקריסת שוק מניות. במקום מגוריו החדש הפך מיד לחבר הנהלה בקהילה המקומית.

יהודה לאון טמפלו שהיה לזמן קצר רב בהמבורג, הקדיש את התרגום הספרדי של תהילים "קדש הלולים", שיצא לאור באמסטרדם ב-1670/71 לשמו של טקסירה.

וגם הקדיש אנדריאס קמפה "Israëls erfreuliche Botschaft". המבורג, 1688, לשמו.

==קישורים חיצוניים==
[https://www.findagrave.com/memorial/128184549/ishack_haim_senior-teixeira תמונת מצבתו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:צאצאי אנוסים
יהודית רשפון

יהודית רשפון (23 בספטמבר 1945 – 6 בינואר 2023) הייתה כימאית ישראלית, פרופסור במחלקה לביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

==ביוגרפיה==
יהודית טבע נולדה ב-1945. בשנת 1964 קיבלה תואר ראשון בכימיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1972 קיבלה תואר שני בכימיה ממכון ויצמן למדע, ובשנת 1978 קיבלה שם תואר דוקטור לכימיה על עבודה שכותרתה "Electrochemical Methods for Studying the Penetration of Proteins and Peptides into Lipid Monolayers", שנעשתה בהנחיית פרופ' ישראל מילר. בשנים 1978–1979 עסקה בפוסט דוקטורט במדעי הקרקע בהפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית.

בשנים 1979–1980 הייתה חוקרת במרכז המחקר איימס של נאס"א בקליפורניה. בשנים 1980–1984 הייתה חוקרת במחלקה לכימיה של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1984 הצטרפה לסגל המחלקה לביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה של אוניברסיטת תל אביב, שם מונתה למרצה בכירה בשנת 1987, לפרופסור חבר בשנת 1993 ולפרופסור מן המניין בשנת 2001. בשנים 1988–1994 הייתה מדענית אורחת במעבדה הלאומית לוס אלמוס בניו מקסיקו.

מחקרה עסק בכימיה אנליטית, בדיאגנוסטיקה ובאלקטרוכימיה. היא פיתחה שיטות אנליטיות מתקדמות, בהן זיהוי תאים סרטניים בדגימות ביופסיה באמצעות ניטור רמות פעילות אנזימטית, קביעת רמות גלוקוז בתהליכי תסיסה, קביעת רמות חיידקים בתרחיף, וקביעת דלקת על ידי מדידת רמת חלבון מגיב C (CRP) באמצעות ננו-צינוריות פחמן. 

בשנת 1972 נישאה לד"ר משה רשפון, ולהם בן ובת. 

חלתה בסרטן הריאה ונפטרה ב-6 בינואר 2023. הובאה לקבורה ברחובות.

==קישורים חיצוניים==

* Ehud Keinan, [https://www.chemistry.org.il/wp-content/uploads/2023/01/Judith-Rishpon-ZL.pdf Prof. Judith Rishpon (1945 – 2023)], The Israel Chemical Society
* [https://english.tau.ac.il/profile/judithri Prof. Judith Rishpon], Tel Aviv University 

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי החיים
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
סויוז MS-23

סויוז MS-23 (ברוסית: Союз МС-23) היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-24 בפברואר 2023 ללא צוות. היא הייתה צריכה להחזיר לכדור הארץ צוות שהגיע לחלל בחללית סויוז MS-22 שנפגעה.
== צוות ==
* סרגיי פרוקופייב - מפקד
* דמיטרי פטלין - מהנדס טיסה
* פרנסיסקו רוביו - מהנדס טיסה

==תיאור המשימה==
חללית "סויוז MS-23" שוגרה ב-24 בפברואר 2023 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז 2.1A". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים. תהליך עגינה בוצע באופן אוטומטי.

באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 68 בפיקוד סרגיי פרוקופייב. 

חללית "סויוז MS-22" נפגעה ממיקרו-מטאוריט בזמן עגינה בתחנת החלל. כתוצאה מכך יצאה משימוש מערכת ויסות חום והיא לא יכלה להחזיר את צוותה לכדור הארץ. בהתאם לכך חללית "סויוז MS-23" שוגרה לחלל ללא צוות. זמן קצר לאחר הגעתה, חללית "סויוז MS-22" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ללא צוות.

חללית "סויוז MS-23" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום.

ב-27 בספטמבר חללית "סויוז MS-23" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם הצוות. הנחיתה עברה ללא בעיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-ms-23.htm סויוז MS-23]
* [https://www.russianspaceweb.com/soyuz-ms-23.html תיאור המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2023 ברוסיה
SpaceX Crew-6

SpaceX Crew-6 היא המשימה המבצעית הרביעית של החללית קרו דרגון אנדוור מתוצרת SpaceX כחלק מהתוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א. המשימה שוגרה ב-2 במרץ 2023 על גבי משגר הפאלקון 9 מכן שיגור 39A שבמרכז החלל קנדי.

הצוות הצטרף למשלחת מס' 68 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סמנתה כריסטופורטי.

==צוות==
{| class="wikitable"
!style="width:150px;"|תפקיד !! style="width:200px;"|אסטרונאוט
|-
! valign="center"| מפקד החללית
| align="center"| סטיבן בואן, נאס"א טיסת חלל רביעית
|-
! valign="center"| טייס
| align="center"| וורן הובורג, נאס"א טיסת חלל ראשונה
|-
! valign="center"| מומחה משימה 1
| align="center"| סולטאן א-ניאדי, מרכז החלל מוחמד בן ראשד טיסת חלל ראשונה
|-
! valign="center"| מומחה משימה 2
| align="center"| אנדריי פידיאייב, רוסקוסמוס טיסת חלל ראשונה
|}

===צוות גיבוי===
* ג'סמין מוגבלי
* אנדראס מוגנסן
* הזאע אל-מנסורי
* קונסטנטין בוריסוב, רוסקוסמוס

==משימה==
המועד המקורי היה 27 בפברואר שנדחה עקב בעיה טכנית. ב-2 במרץ 2023, חללית קרו דרגון אנדוור ובה ארבעת חברי צוות המשימה שוגרו בעזרת משגר פאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. השלב הראשון של משגר הפאלקון 9 (מספר סידורי B1078.1) נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי. כ-25 שעות לאחר השיגור, עגנה חללית אל מודול הרמוני שבתחנת החלל הבינלאומית. הם הצטרפו למשלחת מס' 68 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סמנתה כריסטופורטי ובהמשך של סרגיי פרוקופיב ולאחר סיום פעילותה היו חלק של משלחת מס' 69 בפיקוד סרגיי פרוקופיב.

ב-6 במאי בוצע שינוי מיקום עגינה של החללית בתחנת החלל.

לאחר השלמת התוכנית החלו הכנות לניתוק החללית מתחנת החלל.

ב-4 בספטמבר, בתום כחצי שנה, חללית הדרגון חזרה בשלום לכדור הארץ בצניחה אל מימי האוקיינוס האטלנטי אל מול חופי פלורידה וחולצה על ידי אוניית אספקה לאסדות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nasa.gov/specials/ccp-press-kit/main.html התוכנית המאוישת המסחרית], באתר הרשמי של נאס"א
* [https://www3.nasa.gov/sites/default/files/atoms/files/crew_6_mission_overview_0.pdf המשימה באתר נאס"א]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/crew-6.htm תיאור המשימה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:2023 בארצות הברית
קטגוריה:דרגון 2
בהראם הראשון

בהראם הראשון (אוית גם ווהראם הרהשון או ווהראן הראשון; פרסית תיכונה: 𐭥𐭫𐭧𐭫𐭠𐭭) היה מלך פרס הרביעי מהשושלת הסאסאנית אשר מלך משנת 271 עד 274. הוא היה בנו הבכור של שאפור הראשון (מלך בין 240–270) ואחיו של הורמיזד הראשון (מלך בין 270–271).

שלטונו של בהרם הראשון סימן את סופה של הסובלנות הסאסאנית כלפי המניכאיזם, ובשנת 274, בהשפעת הכוהנים של זורואסטר, רדף את מַני, מייסד הדת, עד שלבסוף השיגו, העמיד אותו למשפט כבול בשלשלאות, והכניס אותו לכלא, שם מת לאחר 26 ימים. שלטונו של בהראם הראשון היה ברובו חסר אירועים. ירש אותו בנו בהרם השני.

== מקור השם ==
המשמעות של השם "בהראם" היא "המנצח" או "האל מנצח". השם היה נפוץ בקרב השושלת הסאסאנית.

השם התאופורי "בהראם" הוא הגרסה הפרסית החדשה של השם התיכון-פרסי "וַהְרָהרָאן", אשר נגזר מהשם האיראני העתיק "Vṛθragna". מקבילתו באווסטית היא "Verethragna", שמו של אל הניצחון האיראני העתיק, ואילו הגרסה הפרתית היא Warθagn. השם תועתק ביוונית כ-"Baranes", ובארמנית הוא תועתק כ-"Vahagn/Vrām". השם מתועד בגאורגית כ-"Baram" ובספריות רומיות כ-"Vararanes".

== חייו טרם עלייתו למלוכה ==
בהראם הראשון, בנו הבכור של שאפור הראשון, לא ירש את אביו באופן אוטומטי. הסיבה העיקרית לכך הייתה ככל הנראה מעמדה הנמוך של אמו, שהייתה מלכה משנית או פילגשו.

במהלך שלטונו של שאפור הראשון, שימש בהרם הראשון כמושל גילאן, פרובינציה חדשה שזה נכבשה בשפת הים הכספי. הוא נחשב ל"מלך גילאן", מה שמעיד על מידה מסוימת של חשיבות ותחכום בתפקידו זה. שמו אף מופיע בכתובת על קיר כעבה-י זרתושת בנקש-י רוסתם ליד פרספוליס, מה שמרמז על מעמדו המקובל בעיני אביו.

עם מות שאפור הראשון בשנת 270, עלה לכס תחילה אחיו הבכור של בהראם, הורמיזד-ארדשיר, אך שלטונו היה קצרצר ונמשך פחות משנה. בהראם הראשון, שלא נחשב בעבר כמועמד לכס המלוכה, הצליח לעלות לשלטון בעזרת תמיכתו של כהן זורואסטרי חזק בשם קרטיר. הוא ככל הנראה ניצל את חוסר היציבות הפוליטית ששררה לאחר מות אחיו ועם כישוריו הפוליטיים הצליח לבסס את שלטונו.

כדי למנוע סכסוך עם אחיו האחרים, עשה בהרם עסקה עם נרסה. נרסה ויתר על זכותו לכס המלוכה בתמורה למשרת מושל ארמניה, פרובינציה חשובה בגבול האימפריה הסאסאנית עם רומא. עם זאת, סביר להניח שחרף ההסכם, נרסה עדיין ראה את בהרם כמי שגזל את זכותו והיחסים ביניהם נותרו מתוחים.

שלטונו של בהרם הראשון, שנמשך עד שנת 276, היה יחסית קצר. למרות שלא הוכר כמלך לפני עלייתו ונתקל באתגרים פוליטיים, הצליח לשמור על יציבות האימפריה הסאסאנית. עם זאת, מורשתו מעורפלת מעט, שכן עלייתו לשלטון הייתה ככל הנראה לא צפויה ולא לגמרי חלקה, ומיחסיו המתוחים עם אחיו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:האימפריה הסאסאנית
קטגוריה:מלכי פרס
שרה מינץ

שָׂרָה מִינְץ (שם לידה: מַרִיצָה רוֹדְרִיגֶז גוֹמֶז, בספרדית: Maritza Rodríguez Gómez; נולדה ב-1 בספטמבר 1975) היא חרדית ישראלית, שחקנית ודוגמנית קולומביאנית לשעבר.

==ביוגרפיה==
נולדה ב-1975 בברנקייה, קולומביה בשם מריצה רודריגז גומז. למינץ שלושה אחים. היא דוברת אנגלית וספרדית.

=== משחק ===

היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה כברברה סנטנה בטלנובלה הטלנובלה אמנט דלרטו (2001), כריסטל קוברוביאס בטלנובלה של ונביסיון אנגל ריבלה (2003), בתור מרפיל מונדרגון דה אירזבל; דבורה מונדראון דה דווילה בטלנובלה אקונלדה של Venevisión (2007), שרה אנדרדה בטלנובלה של טלמונדו אל רוסטרו דה אנאליה (2008), פילאר ורקל אריסמנדי בטלנובלה של טלמונדו לה קאסה דה לאדו (2011), תרזה כריסטינה פאלמר בטלנובלה של טלמונדו מרידו אן אלקווילר (2013).

בשנת 2010, גילמה את את הנבלית הראשית קמילה ברנדו בטלנובלה "אהבה נושכת". 

בשנת 2012 כיכבה בטלנובלה של טלמונדו "El rostro de la venganza" לצידן של מרלן פבלה וקימברלי דוס ראמוס. 

בשנת 2013 כיכבה בטלנובלה "בעל להשכרה" בתור תרזה כריסטינה פאלמר, גרושתו של ריינלדו (חואן סולר). 

בשנת 2016, גילמה את סילבנה ריבפלסיוס בטלנובלה של טלמונדו "כסף זה לא הכל" לצדו של קרלוס פאנס. 

=== חיים אישיים ===
ב-2001 הכירה בלוס אנג'לס את איש הטלוויזיה המקסיקני יהודי יהושע מינץ, וב-2005 נישאה לו. באפריל 2014 נולדו להם תאומים<ref></ref>. ב-2018 הודיעה שעברה תהליך גיור ליהדות האורתודוקסית ושינתה את שמה לשרה מינץ.

באפריל 2021 הזוג עלו לישראל ומאז מתגוררים בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קולומביאניות
קטגוריה:גרות
קטגוריה:יהודים קולומביאנים
קטגוריה:עולים בשנות ה-2020
קטגוריה:קולומביאניות שנולדו ב-1975
קטגוריה:חרדיות ישראליות
פואז

פואז (באנגלית: poise), ולפעמים (בטעות) פויז, מסומנת באות P היא יחידה למדידת צמיגות דינמית (צמיגות מוחלטת) במערכת היחידות סנטימטר–גרם–שנייה (CGS).<ref></ref> היא קרויה על שמו של ז'אן לאונרד מארי פואייל (ראה משוואת האגן-פואזיי). סנטיפואז, מסומנת בדרך כלל cP (באנגלית: centipoise), היא הווריאציה הנפוצה ביותר של פואז וערכה 1/100 של פואז, כלומר: cP = 0.01*P.

לצמיגות דינמית יש ממדים של <math>\mathrm{force \times time/area}</math>, כלומר <math>[\mathsf{M}^1 \mathsf{L}^{-1} \mathsf{T}^{-1}]</math> .<math display="block">1~\text{P} = 0.1~\text{m}^{-1} {\cdot} \text{kg} {\cdot} \text{s}^{-1} = 1~\text{cm}^{-1} {\cdot} \text{g} {\cdot} \text{s}^{-1} = 1~\text{dyn} {\cdot} \text{s} {\cdot} \text{cm}^{-2}</math>היחידה המקבילה במערכת היחידות הבין-לאומית היא פסקל-שנייה (Pa⋅s).<ref></ref><math display="block">1~\text{Pa} {\cdot} \text{s} = 1~\text{N} {\cdot} \text{s} {\cdot} \text{m}^{-2} = 1~\text{m}^{-1} {\cdot} \text{kg} {\cdot} \text{s}^{-1} = 10~\text{P}.</math>כאמור לעיתים קרובות משתמשים בפואז עם הקידומת המטרית centi- מכיוון שצמיגות המים ב-20°C (תנאים סטנדרטיים לטמפרטורה ולחץ) הוא כמעט בדיוק 1centipoise.<ref></ref>

סנטיפואז היא מאית פואז, או מילי-פסקל-שנייה אחת (mPa⋅s) ביחידות SI (1&nbsp;cP = 10 <sup>-3</sup>&nbsp;Pa⋅s = 1&nbsp;mPa⋅s).<ref></ref>

סמל CGS עבור centipoise הוא cP. אך לעיתים נעשה שימוש גם בקיצורים cps, cp ו-cPs.

למים נוזליים יש צמיגות של 0.00890P, ב-25°C, בלחץ של 1 אטמוספירה (0.00890&nbsp;P = 0.890&nbsp;cP = 0.890&nbsp;mPa⋅s).<ref>"Viscosity of Liquids", in CRC Handbook of Chemistry and Physics, 91st Edition, W.M. Haynes, ed., CRC Press/Taylor and Francis, Boca Raton, Florida, 2010-2011.</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מכניקת הזורמים
קטגוריה:יחידות מידה
המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב

המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב (ברוסית: Национальный медицинский исследовательский центр акушерства, гинекологии и перинатологии имени академика В. И. Кулакова) הוא מוסד רפואי, מחקר וחינוך רוסי. המוסד המוביל ברוסיה העוסק בנושאי מיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה.

בשנת 1944 נוסד במוסקבה המכון למחקר מדעי של כל האיגוד למיילדות וגינקולוגיה של משרד הבריאות של ברית המועצות. בשנת 1979 הוקם על בסיסו המרכז המדעי למיילדות, גינקולוגיה ופרינאטולוגיה. מאז 2008, הוא נקרא על שם פרופסור וחבר האקדמיה ולדימיר איבנוביץ' קולקוב (1937-2007), שניהל את המרכז במשך 22 שנים.

מתחם המרכז כולל יחידות קליניות ומחקריות, מעבדות, בסיס לניסויים, מרכז הדרכה, מחלקה ארגונית ומתודולוגית, ספרייה רפואית, חלק אדמיניסטרטיבי וכלכלי ושירותים משניים. בסך הכל מונה המרכז 53 חטיבות ו-17 מעבדות, המעסיקות כ-2,200 עובדים.

המרכז מפעיל את המחלקה למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה של הפקולטה ללימודים מקצועיים לתארים מתקדמים של רופאי אוניברסיטת סצ'נוב.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מוסקבה: בתי חולים
קטגוריה:גינקולוגיה
נדב אהרוני

נדב "נאבי" אהרוני (נולד ב-11 בספטמבר 1991) הוא מפיק מוזיקלי, מעבד ומלחין ישראלי.

== ביוגרפיה ==
אהרוני נולד בקריית ים וכבר בגיל העשרה החל ליצור מוזיקה.

בשנת 2007 הקים אולפן ביתי במרתף של בית הוריו. את הכינוי שלו (נאבי) קיבל בצעירותו כמילת גנאי בעקבות מראהו החיצוני.

בשנת 2009 התחיל לעבוד באולפני ג'אנגל שבחיפה כטכנאי הקלטות מקצועי וטכנאי מיקס ומאסטרינג, ובשנת 2010 קודם לנהל את האולפנים עד שנת 2015. בשנת 2015 קיבל תפקיד ניהולי במכללת Just Music שבחיפה כמרצה להפקה מוזיקלית, קיובייס, סינתזה, מיקס ומאסטרינג והכשיר תלמידים עד שנת 2017, בה עזב כדי להקים אולפן הקלטות מקצועי. מיד לאחר מכן חבר לזמר אושר כהן ויחד החלו לעבוד על אלבומו הראשון "נזכר בעיניה". בשנת 2018 האלבום זכה להצלחה רבה ואף הגיע לאלבום פלטינה.

בשנת 2019 הפיק מוזיקלית את השיר "בואי נדבר" שביצע אושר כהן שהיה שותף עימו לכתיבת השיר והלחנתו.

בשנת 2020 הפיק מוזיקלית את השיר "גבר אמיתי" לזמרת והשחקנית דנה לב מיד לאחר השתתפותה בתוכנית "תאג"ד".

בשנת 2021 הפיק מוזיקלית את השיר "כשאת הולכת" לזמר עומר אדם כחלק ממיני-אלבום The 8. באותה שנה כתב והלחין יחד עם אלמוג קריאף והפיק מוזיקלית את השיר "חצי משוגעת" לזמרת נסרין. השיר זכה להצלחה רבה והפך לאחד השירים המזוהים ביותר עם הזמרת. נסרין הופיעה בתוכנית רוקדים עם כוכבים בריקוד שלה בתחרות חצי הגמר. באותה שנה הפיק מוזיקלית את השירים "אני אוהב אותך" ו"עושה לי בלאגן" לזמר אושר כהן.

בשנת 2022 כתב והלחין עם אלמוג קריאף והפיק מוזיקלית את שיר "הכל כבר כתוב" לזמרת נסרין לכבוד חתונתה כשיר החופה. באותה שנה הפיק מוזיקלית את השיר "חמישי שישי" לזמר אושר כהן שכיכב בראש המצעד של גלגלצ ובכל תחנות הרדיו השונות ופלטפורמות המדיה. כמו כן כתב והלחין עם אלמוג קריאף, אליה רוסיליו ורועי סנדלר והפיק מוזיקלית את השיר "אין מושלם" לזמר רועי סנדלר שזכה להצלחה רבה ואף כיכב במקום הראשון בטיקטוק כסאונד עם מספר הדגימות הגדול ביותר באותה התקופה והפך לקמפיין של רשת תמנון.

בשנת 2023 כתב והלחין יחד עם אושר כהן ואלמוג קריאף והפיק מוזיקלית את השיר "אקורדים בלילות" לאושר כהן. באותה שנה חבר לזמר עדן חסון ויחד עם צליל קליפי ואלמוג קריאף כתבו והלחינו את השירים "חישגוזים" "לא שותה לא מעשן" ו"לא תראה אותי בוכה". השיר "לא תראה אותי בוכה" הגיע למקום הראשון במצעד של כאן גימל ורדיו ירושלים וזכה בשיר השבוע ואף כיכב במקום הראשון בטיקטוק כסאונד עם מספר הדגימות הגדול ביותר באותה התקופה.

בהמשך לאותה שנה הפיק מוזיקלית כתב והלחין שירים רבים בניהם לזמרים שרית חדד, ליאור נרקיס, מתן לוי, דניאל ג'מל ונורוז.

בשנת 2023 הפיק מוזיקלית את השיר "תרקדי (7.10.23)" שאותו כתב והלחין עם אושר כהן. השיר נכתב לזכר קורבנות ונפגעי טבח פסטיבל הנובה אשר היה חלק ממתקפת הפתע על ישראל. השיר זכה להצלחה רבה בכל הפלטפורמות.

בהמשך לשנה זו הפיק מוזיקלית את השיר "הבלדה למחכות" של הזמרת נרקיס. השיר זכה להצלחה רבה וכיכב בראש רשימת השירים המושמעים ביותר כחלק מהשירים שיצאו בתקופת מלחמת "חרבות ברזל".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
אה"מ סאות'המפטון (1912)

אה"מ סאות'המפטון הייתה סיירת קלה מסדרת טאון שנבנתה עבור הצי המלכותי בשנות ה-1910. היא הייתה חברה בתת-הסדרה צ'טהאם של סדרת טאון. האונייה שרדה את מלחמת העולם הראשונה ונמכרה לגרוטאות ב-1926.

== תכנון ותיאור ==
אוניות תת-הסדרה צ'טהאם היו גרסאות מעט גדולות ומשופרות של תת-הסדרה הקודמת וימות'. הן היו באורך כולל של , רוחב של ושוקע של . הדחק האוניות הסטנדרטי היה 5,400 טון אימפריאלי (5,500 טון מטרי) וההדחק המרבי היה 6,000 טון אימפריאלי (6,100 טון מטרי). מערכת ההנעה שלה כללה טורבינות קיטור של פארסונס שהוזנו על ידי 12 דוודי Yarrow, שסובבו שני מדחפים. המנועים פיתחו יחד הספק אינדיקטורי של 25,000 כוחות סוס (19,000 קילוואט) למהירות מתוכננת של 25.5 קשרים ((47.2 קמ"ש). האונייה הגיעה ל-26.1 קשרים (48.3 קמ"ש) במהלך ניסויי הים שלה מ-25,720 כוחות סוס (19,180 קילוואט). הדוודים השתמשו גם במזוט וגם בפחם, עם 1,200 טון אימפריאלי (1,219 טון מטרי) של פחם ו-260 טון אימפריאלי (264 טון מטרי) של נפט, שהעניקו טווח שיוט של 4,460 מיילים ימיים (8,260 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש).

החימוש העיקרי של אוניות הסדרה היה שמונה תותחי 6 אינץ' Mk XI מהירי-ירי. שניים מהתותחים הללו הורכבו על קו המרכז לפני ומאחורי המבנה העילי, ושניים נוספים הורכבו על סיפון הקדמה ליד הגשר. ארבעת התותחים הנותרים באמצע האונייה הועלו לסיפון הקדמה המורחב, מה שאיפשר להשתמש בהם בכל מזג אוויר. כל התותחים הללו היו מצוידים במגני תותחים. הותקנו גם 4 תותחי הצדעה ויקרס 3 פאונד (47 מ"מ). חימוש האונייה הושלם על ידי שני צינורות טורפדו שקועים בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ).

== בנייה וקריירה ==
איור של סאות'המפטון מאת אוסקר פארקס, 1916
סאות'המפטון הונחה ב-6 באפריל 1911 על ידי ג'ון בראון אנד קומפני במספנת קליידבנק שלהם והושקה ב-16 במאי 1912. עם כניסתה לשירות בנובמבר, הוקצתה האונייה לשייטת אוניות המערכה הראשונה והיא הפכה לאוניית הדגל של שייטת הסיירות הקלות הראשונה ביולי 1913.

לאונייה הייתה קריירה פעילה ביותר בזמן המלחמה. סאות'המפטון השתתפה בקרב מפרץ הלגולנד, ולאחר מכן בקרב שרטון דוגר בתחילת 1915. במאי 1916, סאות'המפטון נלחמה בקרב יוטלנד כאוניית הדגל של שייטת הסיירות הקלות השנייה שם היא טרפדה את הסיירת הקלה הגרמנית SMS פראונלוב, שטבעה לאחר מכן. ב-1917 היא הועברה לשייטת הסיירות הקלות השמינית איתה נשארה עד סוף המלחמה.

סאות'המפטון נמכרה לגריטה ב-13 ביולי 1926 ל-Thos. W. Ward, ממספנת פמברוק.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סיירות בריטיות
מבצע אתגר

מבצע אתגר היה מבצע של חיל האוויר הישראלי שנערך במלחמת ההתשה, ב-18 ביולי 1970, לשם השמדת סוללות טילי קרקע-אוויר ממערב לתעלת סואץ.

בתחילת 1970 הקימה ברית המועצות מערך הגנה אווירית צפוף, של טילי קרקע-אוויר ותותחי נ"מ, ממערב לתעלת סואץ, כמענה לעליונות האווירית של חיל האוויר הישראלי. מבצע אתגר היה מבצע גדול של חיל האוויר הישראלי לפגיעה בסוללות טילים. המבצע תוכנן נגד שבע סוללות של טילי SA-2 רגיל ומשופר. מתכנני המבצע לא ידעו שבאותו אזור הוצבו גם שלוש סוללות של טילי SA-3 המתקדמים יותר. המטוסים התוקפים צוידו בפודי לוחמה אלקטרונית (ל"א) חדישים מתוצרת ארצות הברית, שכונתה בישראל "אפונה ריחנית" ונועדה לשבש טילי קרקע-אוויר שישוגרו לעברם.

במבצע, שנערך ב-18 ביולי 1970 השתתפו 18 מטוסי F-4 פנטום, בהובלת מפקד טייסת 201, שמואל חץ, ומפקד טייסת 69, אביהו בן-נון. על היציאה לטיסה זו סיפר הנווט מנחם עיני: "רפי הר-לב, מפקד הבסיס, התנגד בתוקף שחץ ואני נטוס יחד באותו מטוס. 'כל הידע התאורטי והמבצעי של הטייסת נמצא אצלכם', הוא אמר לנו. 'מה יהיה אם יקרה לכם משהו?"

בהתאם להנחיית מומחי ל"א של חיל האוויר האמריקאי ניתנה לטייסים הוראה לטוס במבנה שנקרא "Pod Formation" - טיסה ישרה ואופקית בגובה רב ובמרחקים מדויקים בין המטוסים, גם כשנורים טילים לעברם (בניגוד לנוהל של פתיחת תמרוני התחמקות). יפתח ספקטור, מפקד טייסת 101, פקפק בסיכויי הצלחתו של נוהל זה, וניסה לשכנע את חץ, ערב המבצע, שלא להסכים למבצע זה, אך חץ לא קיבל את עצתו.

התקיפה נועדה לשעה 12:40. עם התקרבות המטוסים ליעד נורו לעברם טילי SA-3 שפגעו בשני המובילים. במטוסו של חץ הנווט מנחם עיני הצליח לפלוט עצמו ונפל בשבי כשהוא פצוע קשה, אך שמואל חץ נהרג. מטוסם של אביהו בן-נון ונווטו שאול לוי נפגע אף הוא, אך הצליח לנחות נחיתת אונס בבסיס רפידים (בח"א 3). יתר המטוסים המשיכו במשימה והצליחו לפגוע בסוללות הטילים.

התברר שמערכות הל"א שבהן צוידו המטוסים נועדו להתגוננות מפני טילי SA-2, אך לא הועילו מול טילי SA-3.

==לקריאה נוספת==
* יצחק שטייגמן, מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים, מודן הוצאה לאור, 2023, עמ' 28–30.
* מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "מול הטילים", עמ' 101–105 - סיפור המבצע מנקודת מבטו של אביהו בן-נון
* מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "חץ נפל", עמ' 107–112 - סיפור המבצע מנקודת מבטו של מנחם עיני

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

אתגר
קטגוריה:הפצצות של חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:1970 בישראל
קטגוריה:1970 במצרים
שאהד 121

שאהד 121 (בפרסית: شاهد ۱۲۱) הוא כלי טיס בלתי מאויש איראני, חלק ממשפחת המל"טים המיוצרת על ידי HESA, הכוללת את השאהד 125 והשאהד 129.<ref></ref><ref></ref> פירוש המילה שאהד בערבית ובפרסית הוא "עדות".<ref></ref>

הכטב"מ נצפה בשנת 2016 כאשר הוא טס מעל USS הארי טרומן, נושאת מטוסים אמריקאית בעלת כוח גרעיני, במרחב האווירי הבינלאומי. הצי האמריקני ראה בכך פרצת אבטחה שלא התרחשה מאז 2014. התקרית התרחשה לאחר הסכם גרעין שאיראן חתמה עם מעצמות העולם, כולל ארצות הברית. מסוק סיהוק של הצי האמריקאי צילם את התקרית. הטיסה של שאהד 121 נחשבה על ידי שלטונות איראן לבטוחה שכן כנפיו היו כולן "נקיות", מה שמרמז שהמל"ט לא נשא נשק ואינו מסוכן לספינות, אך הפיקוד העליון של הצי האמריקני הגדיר זאת כ"לא נורמלי". ו"לא מקצועי".<ref name=":0"></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איראן: כלי טיס צבאיים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים איראניים
קטגוריה:אמצעי לחימה איראניים
קטגוריה:HESA: כלי טיס בלתי מאוישים
לבחור נכון (אלבום)

לבחור נכון הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי והזמר אמיר דדון אשר יצא בינואר 2018, כחמש שנים לאחר אלבומו הקודם "יש אין סוף". בהפקת האלבום שיתף דדון פעולה עם מגוון יוצרים ביניהם קרן פלס, שהייתה שותפה בכתיבת שני שירים לאלבום, נתן גושן, גלעד כהנא ודודו טסה.

מתוך האלבום יצאו לאור חמישה סינגלים: הסינגל הראשון "כל יום כמו נס" יצא בנובמבר 2015. כשלושה חודשים לאחר מכן יצא לאור "אם הייתי מוכן", שנכתב על ידי כהנא וטסה. טסה גם הלחין והפיק את השיר, "לבחור נכון", שיר הנושא שזכה להצלחה.
השיר "עוד נוסעים (כשאהוד שר)" עוסק בנעוריו של דדון בבאר שבע. הסינגל האחרון "בואי נדבר ביננו" יצא קרוב ליציאת האלבום.

"בסוף ימיי", השיר הנועל את האלבום, נכתב על ידי יהונתן גפן

== רשימת רצועות ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2018
קטגוריה:אלבומי אמיר דדון
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
קובה נייה

קובה נייה (בערבית: كبة نيئة – קובה נאה) היא מזה לבנטיני<ref></ref> <ref></ref><ref name="Ciezadlo 2012"></ref> פופולרי שמקורו כנראה בחלב שבסוריה.<ref></ref> המנה מורכבת מבשר טלה נא טחון מעורבב עם בורגול דק ותבלינים.

== מאפיינים ==
קובה נייה מוגשת לרוב עם עלי נענע, שמן זית ובצל ירוק. משתמשים בפיתות כדי לאסוף (לגרוף) את המנה. לפעמים מוגשת עם רוטב שום או שמן זית. למנה יש ורסטיליות ייחודית בכך שבעת בישול השאריות שלה נוצרת מנה שונה.

כמו במנות אחרות המבוססות על בשר נא, מחלקות בריאות דורשות לנהוג בזהירות יתרה בעת ההכנה והאכילה של מנה מסוג זה.<ref></ref> <ref></ref> מנה זו היא מאכל פופולרי בקרב הדרוזים בישראל.<ref></ref> קובה נייה היא מאכל פופולרי גם בקרב הנוצרים במזרח התיכון באירועים קבועים ובחגים כגון חג המולד וחג הפסחא.<ref></ref> היא גם מאכל פופולרי בקרב ערביי הגליל.

== היסטוריה ==
ישנם סיפורים שונים על מקורותיה של הקובה נייה, אולם מאמינים שחלב היא המקום הסביר ביותר בו התפתחה. תושבי חלב היו שוחטים בעלי חיים בימי ראשון וימי חג ואוכלים את הבשר הטרי נא.<ref></ref> סיפור אחר מגיע מסוף המאה ה-13. בשנת 1283 פלשה הסולטנות הממלוכית לאזור המרוני של ג'בת בשארי (מחוזות בשארי וזגרטה של ימינו בצפון לבנון), הרסה כפרים רבים ושחטה או לקחה בשבי את התושבים. כשהממלוכים הגיעו לכפר חדת' אל-ג'בה ברחו תושביו ומצאו מקלט במערת עאסי אל-חדת'. לאחר מכן בנו הממלוכים מגדל שמירה בפתח המערה כדי לפקח על יציאת המארונים מהמערה. כתוצאה מכך מארונים רבים מתו ברעב במערה. על מנת לשרוד, החלו לאכול בשר נא, מעורבב עם בורגול שנכתש במכתש אבן. אכילת הבשר נא אפשרה למארונים להימנע מגילוי מיקומם בפני הממלוכים, שכן בישול הבשר היה מתריע בפני הממלוכים באמצעות העשן של האש הדולקת. המצור הסתיים לאחר שבע שנים, כאשר הממלוכים גילו את התעלה שהזינה מים למערה על ידי כך שהצמיאו את סוסיהם הכריחו אותם לחפש מים ולגלות כך את מקור המים, אותו ניתקו לאחר מכן מהמערה. זה אילץ את המארונים לעזוב את המערה שהובילה לשחיטת הגברים כשהנשים נלקחו בשבי והכפר חדת' אל-ג'בה נשרף עד היסוד. מסורת הקובה נייה נשתמרה ועברה לעת הנוכחית כתזכורת לדיכוי ולעוול שעברו המארונים.<ref></ref> <ref></ref>

== ראו גם ==
* קובה
* צ'י קופטה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאכלי חג הפסחא
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:מתאבנים
קטגוריה:המטבח הסורי
קטגוריה:המטבח הלבנוני
קטגוריה:בשר נא
ארטיום זבלין

ארטיום ולדימירוביץ' זבלין (ברוסית: Артём Владимирович Забелин; נולד ב-15 בינואר 1988), הוא כדורסלן רוסי-ישראל<nowiki/>י המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גובהו 2.15 מטרים.

==ביוגרפיה==
זבלין נולד בחברובסק שבברית המועצות (כיום רוסיה). סבו היה יהודי, מה שאפשר לו לעלות לישראל ביוני 2023. את הקרירה החל במחלקת הנוער שלאבטודור סראטוב הרוסית בה שיחק בין 2003 ל-2007 לאחר מכן עבר לשחק בשורות צסק"א מוסקבה אך לא זכה לדק' משחק משמעותיות. בעונת עונת 2007/2008 ביורוליג זכה עם קבוצתו באליפות הליגה. 

בשנת 2010 השתתף בדראפט של NBA ולא נבחר.

לאחר מכן ב-2011 עבר לשחק בשורות לוקומוטיב קובאן אך החוזה לא מומש עקב פציעה. בהמשך נותח בישראל. עבר לספרטק פרימוריה ולדיווסטוק בה זכה לראשונה לדק' משחק משמעותיות אז גם העמיד את ממוצע השיא שלו 11.2 נק' למשחק. לאחר שתי עונות במועדון עבר לקרסניה קריליה סמרה ולאחר מכן שב לקבוצת נעוריו בסראטוב שם שיחק בשלושת העונות הבאות. בעונת 2019/20 חתם בפארמה פרם בעונת 2020/21 לא שיחק ובעונה הבאה חזר לשחק בפארמה. בעונת 2022/23 חתם באוניקס קאזאן בה שותף ב-8 משחקים בלבד. בעונת 2023/24 חתם בצמוקי מינסק מבלרוס, אך עזב אותה והצטרף ב-12 בפברואר 2024 להפועל אילת כשחקן הרכש הראשון תחת המאמן יוריצה גולמאץ.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים רוסים
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני אוניקס קאזאן
קטגוריה:כדורסלני אבטודור סראטוב
קטגוריה:כדורסלני פארמה פרם
קטגוריה:כדורסלני לוקומוטיב קובאן
לוקהיד מרטין X-59 קווסט

המטוס
לוקהיד מרטין X-59 קווסט (באנגלית: Lockheed Martin X-59 Quesst, ה-Quesst הוא ראשי תיבות של Quiet SuperSonic Technology, לעיתים מיוצג גם כ-QueSST) הוא מטוס ניסוי על-קולי המפותח על ידי סדנת הבואשים של לוקהיד מרטין למען נאס"א ומיועד לשמש כפלטפורמת ניסויי טיסה ומדגים טכנולוגי לעיצוב כלי טיס לטיסה על-קולית שקטה עם בום על-קולי חלש. עיצוב ראשוני של המטוס החל בשנת 2016. טיסת הבכורה הייתה אמורה להתקיים ב-2021, אבל עקב דחיות המטוס מתוכנן להימסר לידי נאס"א לטיסות ניסוי במהלך שנת 2024.

המטוס צפוי לטוס במהירות של מאך 1.42 (1,510 קמ"ש, 937 מייל לשעה) בגובה 55,000 רגל (16,800 מטר) וליצור בום בגובה הקרקע בעוצמת רעש אפקטיבי של 75 (EPNdB). המטוס נועד לבחון את תכונות העיצוב לטובת מטוסי נוסעים על-קוליים. המטוס באורך 99.7 רגל (30.4 מ') עם מוטת כנפיים של 29.5 רגל (9.0 מ') למשקל המראה מרבי של 32,300 פאונד (14,700 ק"ג).

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* [https://www.nasa.gov/mission/quesst/ מתוך אתר נאס"א]
* [https://www.lockheedmartin.com/en-us/products/x-59-quiet-supersonic.html מתוך אתר לוקהיד מרטין]

קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:לוקהיד מרטין
קטגוריה:נאס"א
פסאנדה

פסאנדה (באנגלית: Pasanda; באורדו: پسندہ; בהינדי: पसन्दा; ונקרא גם באנגלית: Parche; באורדו: پارچے; בהינדי: पारचे), הוא מאכל פופולרי מתת-היבשת ההודית, בעיקר צפון הודו, רמפור, הידרבאדי ופקיסטן, שמקורו בארוחה שהייתה מוגשת בחצר הקיסרים של האימפריה המוגולית. המילה היא וריאציה למילה ההינדוסטנית "פסאנדה" שמשמעותה "מועדף", המתייחסת לנתחי הבשר האיכותיים המשמשים באופן מסורתי במנה.

== מרכיבים והכנה ==
פסאנדה הוכנה במקור משוק כבש או עז משוטחת לרצועות, כבושה ומטוגנת בצלחת עם תיבול. בפקיסטן, פסנדאי עשוי בדרך כלל מפילטים של רוסטביף בסיר משוטחים לרצועות.<ref>[https://homtainment.com/beef-pasanda-fillet-parchey-curry-recipe-pakistani/ Beef Fillets (Pasanday) Recipe]</ref> בימינו מכינים פסאנדה גם עם עוף ושרימפס. בכל מקרה, התהליך והמרכיבים נשארים בדרך כלל זהים.

לאחר חיתוך ורידוד הבשר, הוא מונח במרינדה המורכבת מיוגורט, אבקת צ'ילי ומספר רב של תבלינים ותבלינים ומתבלים, הכוללים בדרך כלל כמון, פלפל שחור, הל ושום. לאחר כמה שעות של כבישה, הבשר מונח בסיר עם שאר מרכיבי ה"פסאנדה" עצמה - בצל, כוסברה, צ'ילי ולפעמים קינמון או פלפל שחור - ואז מטגנים את הבשר במשך 30 דקות עד שעה. ניתן לעטר את המנה בעגבניות או שקדים (במקרה זה היא ידועה בשם בדאם פסאנדה). המאכל מוגש לרוב עם אורז לבן או נאן בצד.

== היסטוריה ==
אף על פי שהמצאתו מיוחסת לחצר המוגולית, ייתכן שהמתכון היה פיתוח של טכניקות בישול קיימות, כאשר שיטת הכנה דומה מתוארת ב־Manasollasa (טקסט בסנסקריט) של המאה ה-12 לספירה.<ref></ref>

== גרסאות ==
אמנם פסאנדה מוגשת בדרך כלל כמנה בשרית שטוחה, אך ניתן להכין אותה גם בצורת קבב. להדגשת הטעם של המנה ואת הקשר שלה עם השקד ניתן להגיש אותה ברוטב קארי עדין עשוי שמנת, חלב קוקוס או יוגורט ושקדים.

== ראו גם ==
* רשימת מנות טלה
* מנות בשר פקיסטניות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאכלי שקדים
קטגוריה:מאכלים חריפים
קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:המטבח הפקיסטני
לומה (מריו)

לומה (באנגלית: Luma, מכונה גם Apricot Luma, Baby Luma ,Little Luma ) היא דמות דמוי כוכב מסדרת המשחקים של סופר מריו.

== היסטוריה ==

כפי שמתואר בספר הסיפורים של רוזלינה, לומה פגש לראשונה את רוזלינה הצעירה ליד חללית חלודה; הוא הסביר לה שהוא מחכה לאמו שבאה אחריו על כוכב שביט, רוזלינה הבטיחה לחכות איתו, והשניים בסופו של דבר תיקנו את החללית מתוך כוונה להשתמש בה כדי לחפש את אמא של לומה בעצמם.

כשהזוג טייל בקוסמוס, הם נתקלו בכוכב שביט עשוי מקרח, ולמרות שלא היה סימן לאמא של לומה, החליטו להישאר עליו כשהם ממשיכים בחיפושיהם. לילה אחד, לאחר שחלמה על אמא שלה עוזבת אותה, רוזלינה לקחה את לומה בזרועותיה ואימצה אותו כילד שלה, כשהיא מבטיחה לטפל בו בעצמה מכאן ואילך.

קטגוריה:מריו (זיכיון): דמויות
שאהד 238

שאהד 238 (בפרסית: شاهد ۲۳۸) הוא חימוש משוטט איראני בעל הנעת טורבו המפותח על ידי HESA. נחשף בנובמבר 2023 בתערוכת הצגה למשמרות המהפכה האסלאמית.<ref></ref><ref></ref>

בספטמבר 2023, טריילר לסרט תיעודי של טלוויזיה ממלכתית איראנית על פיתוח מל"טים איראני חשף את קיומה של גרסת שאהד 136 המונעת על ידי מנוע סילון.<ref></ref><ref>[https://www.forbes.com/sites/davidhambling/2023/09/27/iran-unveils-jet-powered-version-of-shahed-kamikaze-drone/?sh=4d6db98d5bdc Iran Unveils Jet-Powered Version Of Shahed Kamikaze Drone]. Forbes. 27 September 2023.</ref> המל"ט החדש נחשף בפומבי בנובמבר 2023 במהלך תערוכת הישגי תעופה וחלל שאורגנה על ידי משמרות המהפכה, בה השתתף המנהיג האיראני עלי חמינאי. שלושה דגמים הוצגו בסכמת צבעים שחורה, אם כי לא ידוע אם זהו חומר סופג מכ"ם או פשוט ערכת צבע לפעילות לילה.<ref name="warzone22nov23">[https://www.thedrive.com/the-war-zone/irans-jet-powered-shahed-drone-could-be-a-problem-for-ukraine Iran’s Jet-Powered Shahed Drone Could Be A Problem For Ukraine]. The Drive/The War Zone. 22 November 2023.</ref>

בהשוואה לשאהד 136 המונע על ידי מדחף במהירות של כ-180 קמ"ש, השאהד 238 המופעל על ידי המנוע Toloue-10 micro-turbojet 896, יכול להגיע כביכול למהירויות של עד 500 קמ"ש. בפלישה הרוסית לאוקראינה ייתכן כי היה שימוש בשאהד 238, אך אין נתונים ניתנים לאימות לגבי אחוז מטוסי שאהד 131/136 שהופלו על ידי תותחי נ"מ למרות גודלם הקטן וההתקפות המוניות בשל מהירויותיהם האיטיות. מל"ט תקיפה חד-כיווני (OWA-מל"ט) יהיה קשה יותר ליירוט על ידי הגנות כאלה. פליטת סילון תעניק לו חתימת אינפרא אדום גדולה יותר ותהפוך אותו לפגיע יותר לטילים מבוססי ראיית אינפרא אדום, והנעות שונות מגדילות את העלות לעומת שאהד 136, יחד עם זאת, הוא עדיין זול יותר מטילי שיוט מסורתיים כמו גם מטילי קרקע-אוויר שיירו עליו; גם הטווח ככל הנראה נמוך בהשוואה לשאהד 136.<ref>[https://www.kyivpost.com/post/25335 Russian General Claims Jet-Powered Kamikaze Drones on the Way]. Kyiv Post. 11 December 2023.</ref>

שלושת השאהד 238 הוצגו עם מערכות הנחיה שונות: ניווט לווייני בסיסי / ניווט אינרציאלי לפגיעה במטרות קבועות; מונחה מכ"ם; וחיישן EO/IR. מונחה המכ"ם יכול לשמש כטיל נגד קרינה נגד מכ"מים כדי לבצע דיכוי או השמדה של הגנות אוויריות של האויב (SEAD/DEAD) או להיות מחפש פעיל לפגוע במטרות נעות. חיישן ה-EO/IR יכול לשמש להתכנסות אוטונומית למקורות חום או לאפשר שליטה ישירה על המל"ט על ידי מפעיל.

לפי הדיווחים, איראן שגרה כלים רבים מסוג זה במסגרת המתקפה האיראנית על ישראל (2024) אך כולם הופלו ואף אחד מהם לא הצליח לחדור לישראל.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חימוש משוטט
קטגוריה:איראן: כלי טיס צבאיים
קטגוריה:אמצעי לחימה איראניים
קטגוריה:HESA: כלי טיס בלתי מאוישים
מרק פטריוטי

מרק פטריוטי (בסינית מפושטת: 护国菜; בכתב סיני: 護國菜; בפין יין: hùguó cài) הוא מרק ירקות שמקורו בצ'אוג'וֹאוּ (潮州人) שבדרום מזרח סין. הוא פותח במהלך השנה האחרונה של שושלת סונג בסין כמאכל מאולתר.

== היסטוריה ==
לפי תושבי מחוז גואנגדונג,<ref></ref> לפני קרב יאמן (קרב ימי ב-19 במרץ 1279), ז'או בינג , הקיסר האחרון של שושלת סונג ואנשיו חיפשו מחסה במנזר בצ'אוג'ואו. נזירי המנזר הגישו מרק צמחוני מאולתר עשוי מצמחי מאכל, פטריות מאכל וציר ירקות. הקיסר אהב את המרק וקרא לו "מנה להגנה על הארץ" או "מרק לשמירה על האומה" ().<ref></ref><ref></ref> דור מאוחר יותר קראו לו באנגלית "מרק פטריוטי". לאחר שג'או בינג מת, הכנת המרק הפכה לדרך לכבד את קיסר סונג האחרון.

== הכנה ==
המרק הפך לחלק מהמטבח של Teochew, והמתכון שלו התפתח עם הזמן. על אף שהסינים מאז שושלת מינג נוהגים להשתמש בעלי בטטה, זנים אחרים כוללים ירבוז, תרד, תרד מים וירקות עליים אחרים; וצירי מרק אלטרנטיביים כמו בקר או עוף.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> לעיתים קרובות מוסיפים מרכיבים אחרים כמו ביצים טרופות,<ref></ref> נקניק יבש מגורר, טופו, אטריות עשויות מעמילן וכו'. המסעדות של מחוז גואנגדונג מקשטות את המרק באופן שגרתי בתרשים טאיג'יטו (תרשים או ציור פילוסופי). עם זאת, הגרסה האותנטית ביותר של המרק היא בדרך כלל תוצרת בית ופשוט, מוכן רק באמצעות ירקות עלים, פטריות מאכל ומרק ירקות.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* רשימת מרקים
* רשימת מרקי ירקות
* מלוח'יה
* מרק חומעה
* מרק תרד
* מרק גרגיר נחלים
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאכלי פטריות
קטגוריה:מרקי ירקות
קטגוריה:המטבח הסיני
קטגוריה:ציטוט עם תסריט בשפה זרה (סינית)
האספה המחוקקת של אוטראקהאנד

האספה המחוקקת של אוטראקהאנד, או אוטראקהאנד וידהאן סבהה (בהינדי: उत्तराखण्ड विधान सभा) היא האספה מחוקקת של אוטראקהאנד.

== היסטוריה ==
האספה המחוקקת של אוטראקהאנד הוקמה ב-9 בנובמבר 2000, עם הקמת המדינה ופיצולה מאוטר פרדש. בחוק שקבע את הפרדת המדינה נקבע כי עד לקיום הבחירות הראשונות לאספה תכהן אספה מחוקקת פרובינציאלית במדינה, שתורכב מ-22 חברי האספה המחוקקת של אוטר פרדש ו-9 חברי המועצה המחוקקת של אוטר פרדש שנבחרו לייצג מחוזות בחירה שעברו לתחומי אוטראקהאנד, כשנקבע שעם קיום בחירות יגדל המספר ל-70. בפועל בעת הקמת האספה היו בה רק 30 חברים, 22 מהאספה המחוקקת ו-8 מהמועצה המחוקקת. הבחירות הראשונות לאספה התקיימו בפברואר 2002.

ב-2019 תוקנה חוקת הודו ונקבע כי יבוטל הייצוג הממונה של הקהילה האנגלו-הודית בלוק סבהה ובאספות המחוקקות של מדינות הודו, דבר שהוריד את מספר חברי האספה ל-70.

== חברים ==
האספה המחוקקת הנוכחית היא האספה המחוקקת החמישית של אוטראקהאנד, שנבחרה בפברואר 2022. באספה שולטת מפלגת העם ההודית, המחזיקה ב-47 מושבים, ומפלגת האופוזיציה העיקרית היא הקונגרס הלאומי ההודי המחזיקה ב־19 מושבים. מושב אחד שייך לבהוג'אן סמג', שנים לעצמאים, ואחד אינו מאויש.

האספה בוחרת את 3 נציגי אוטראקהאנד ברג'יה סבהה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

* 

== הערות שוליים ==

אוטראקהאנד
קטגוריה:אוטראקהאנד
נקניקייה בבלילה

נקניקייה בבלילה (באנגלית: Battered sausage) היא סוג של נקניקייה שנמצאת בכל רחבי בריטניה, אירלנד, אוסטרליה וניו זילנד.

== נקניקייה בבלילה - בריטית ואירית ==
הנקניקייה בבלילה היא פריט תפריט סטנדרטי בחנויות פיש אנד צ'יפס ברחבי הממלכה המאוחדת<ref>Serving style, with photograph, at [https://parkersbritishinstitution.com/product/battered-sausage-and-chips Parkers British food] website.</ref> ואירלנד, המתוארת לעיתים קרובות כמרכיב "חיוני" בתפריט "חנויות הפיש אנד צ'יפס".<ref>See, for example, [http://www.frymagazine.com/news/post.php?s=2015-05-26-bring-on-the-bangers&cf=meat-features Fry Magazine's] description.</ref> הם מורכבים מנקניקיית בשר חזיר טבולה בבלילה (בדרך כלל אותה הבלילה המשמשת לציפוי של הדגים), ובדרך כלל מוגשות גם כן עם צ'יפס.<ref></ref> מאכל זה וצ'יפס ידוע בדרך כלל כ"ארוחת נקניקייה בבלילה" בסקוטלנד ובצפון אירלנד.<ref></ref>

== אוסטרליה וניו זילנד ==
באוסטרליה, ניתן להתייחס אליה כ"סאב בבלילה"<ref></ref> (Saveloy בקיצור סאב- Sav הוא סוג של נקניקיות).<ref></ref> בניו זילנד ניתן למצוא אותה עם או בלי מקל שהנקניקייה משופדת עליו (בדומה ל-corn dog). באוסטרליה אם מוגש עם המקל, הוא מכונה "pluto pup" או "dagwood dog" ובדרך כלל טבולה בכמות נדיבה של רוטב עגבניות.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* רשימת מנות איריות
* רשימת מנות תירס
* רשימת מנות נקניקיות
* רשימת נקניקיות
* פודינג אדום

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאכלי תירס
קטגוריה:נקניקיות אנגליות
קטגוריה:המטבח הבריטי
פושקאר סינג דהמי

פושקאר סינג דהמי (בהינדי: पुष्कर सिंह धामी; נולד ב-16 בספטמבר 1975) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש השרים של אוטראקהאנד מטעם מפלגת העם ההודית מיוני 2021. הוא ראש השרים היחיד של המדינה שהושבע לכהונה שנייה מאז הקמתה בנובמבר 2000.

== ביוגרפיה ==
פושקאר סינג דהמי נולד ב-16 בספטמבר 1975ב שבאטור פרדש (היום באוטראקהאנד). הוא בעל תואר מתקדם בנוהל מאשבי אנוש ותואר ראשון במשפטים. הוא התנדב בראשטריה סוויאמסווק סאנג והיה חבר ב במשך עשור. דהמי עמד בראש , הזרוע הסטונדיטאלית של מפלגת העם ההודית, באוטראקאהנד מ-2002 עד 2008.

מ-2001 עד 2002 כיהן כקצין למשימות מיוחדות במשרד ראש השרים של אוטראקהנאד.

ב-2012 נבחר דהמי לראשונה כחבר ב, כשהוא נבחר בשנית ב-2017.

במרץ 2021 הושבע לראש השרים של אוטראקהאנד. ראווט היה חבר בלוק סבהה בעת מינויו, ועל פי החוק ניתן לו ארכה בת שישה חודשים להיבחר ל, דבר שהקנה לו עד ספטמבר להיבחר לאספה. ביולי 2021, לאחר שוועדת הבחירות של הודו הודיעה כי לא תקיים בחירות ביניים בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בהודו, התפטר ראווט. מפלגת העם ההודית בחרה בדהמי להחליף אותו כראש השרים, כשהוא מושבע לתפקיד ב-4 ביולי. בבחירות שהתקיימו בפברואר 2022 ניצחה מפלגת העם, למרות שדהמי עצמו הפסיד את מושבו באספה, והוא מונה מחדש לראש השרים, כלשאחר מכן הוא שב ונבחר לאספה ממחוז אחר ביוני.

== חיים אישים ==
דהמי נשוי, ולו שני ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:ראשי שרים מטעם מפלגת העם ההודית
קטגוריה:אוטראקהאנד
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1975
אנתרופואיד (סרט)

אתנרופואיד הוא סרט מלחמה משנת 2016 בבימויו של שון אליס, ובכיכובם של קיליאן מרפי, ג'יימי דורנן, שרלוט לה בון, אנה גייסלרובה, הארי לויד וטובי ג'ונס. הוא נכתב על ידי אליס ואנתוני פרייווין. הסרט מספר את סיפורו של מבצע אנתרופואיד, ההתנקשות בריינהרד היידריך במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי החיילים הצ'כוסלובקים הגולים יוזף גבצ'יק ויאן קוביש ב-27 במאי 1942. הסרט הוקרן לראשונה ב-12 באוגוסט 2016 בארצות הברית וב-9 בספטמבר 2016 בבריטניה.

== עלילה ==
בדצמבר 1941, הכיבוש הגרמני באירופה הגיע לשיאו. שני סוכנים מממשלת הגלות של צ'כוסלובקיה, יוזף גבצ'יק, חייל סלובקי ויאן קוביש, חייל צ'כי, מוצנחים בארצם הכבושה.

השניים נפגשים עם חברי התנגדות אחרים, ובראשם "הדוד" יאן זלנקה-האג'סקי ולדיסלב ואנק. גבצ'יק וקוביש חושפים שהם תחת פקודה לבצע את "מבצע אנתרופואיד", ההתנקשות בחיי ריינהרד היידריך, האדריכל הראשי של הפתרון הסופי, והפרוטקטור של צ'כוסלובקיה הכבושה בידי גרמניה.

עם מקורות מודיעין וציוד מוגבלים, ג'וזף ויאן מחפשים דרך להתנקש בחיי היידריך, פעולה שהם מקווים שתגרום להתנגדות צ'כית נוספת נגד הכיבוש. בעזרתן של שתי נשים צעירות, מארי קובארניקובה ולנקה פפקובה, יחד עם מתכננים אחרים, מתכננים הסוכנים לארוב להיידריך לאורך המסלול אל המפקדה שלו במצודת פראג. כאשר לסוכנים נודע כי היידריך עומד להיות מועבר לפריז, הוחלט ליישם את התוכנית באופן מיידי, בסיוע סוכנים נוספים שהוצנחו בצ'כוסלובקיה.

ב-27 במאי 1942 התבצע ניסיון ההתנקשות שכמעט נכשל כאשר תת-המקלע סטן של יוזף נתקע. אך היידריך נפצע קשה כאשר יאן זורק רימון מאולתר שמתפוצץ מתחת ללימוזינה של היידריך. בתגובה לפיגוע, האס אס אוספים אלפי אזרחים צ'כים ומבצעים פעולות תגמול, במהלכן נהרגה לנקה בניסיון להימלט ממעצר. היידריך מת מפצעיו בבית החולים כמה ימים לאחר מכן.

פעולות התגמול נמשכות כאשר הכפר לידיצה נהרס, אוכלוסיית הגברים שלו מעל גיל 16 נרצחת במקום, והנשים והילדים נשלחו למחנות ריכוז. מחשש שמשפחתו שלו עלולה ליפול קורבן לפעולות התגמול, לוחם המחתרת קארל צ'ורדה יוצר קשר עם קארל הרמן פרנק, מחליפו של היידריך כפרוטקטור ובוגד באחרים עבור חנינה והפרס המוצע. משפחת מורבק, שאירחה את יוזף ויאן בזמן שתכננו את הפיגוע, נעצרת על ידי הגסטפו. מארי מורבק מתאבדת על ידי כדור ציאניד, אך בנה, אטה מורבק, מעונה על ידי הגסטפו עד שהוא חושף את מקום המחבוא של יוזף ויאן במרתף נסתר של קתדרלת קיריל ומתודיוס בעיר. מאות חיילים מסתערים על הקתדרלה שבה כל סוכני המחתרת מסתתרים. כל הסוכנים, כולל יוזף ויאן, נהרגים לאחר קרב של שש שעות, יחד עם חיילים גרמנים רבים.

== השחקנים ==
* קיליאן מרפי - ג'וזף גבצ'יק
* ג'יימי דורנן - יאן קוביש
* שרלוט לה בון - מארי קובארניקובה
* אנה גייסלרובה - לנקה פפקובה
* הארי לויד - אדולף אופלקה
* טובי ג'ונס - הדוד הייסקי
* אלנה מיהולוב - גברת מורבק
* מרסין דורוצ'ינסקי - לדיסלב ואנק
* ביל מילנר - אתא מורבק
* סם קילי - יוזף בובליק
* דטלף בוטה - ריינהרד היידריך

== הפקה ==
הסרט צולם כולו בפראג במהלך קיץ 2015, ובמידת האפשר, במקומות בהם בפועל התרחשו האירועים. הבמאי שון אליס הסביר בראיון כי סצנות בקתדרלת קיריל ומתודיוס צולמו על העתק מדויק של הכנסייה במגרש האחורי של האולפן, כדי להפוך את המיקום לזיהוי לצופים הצ'כים. דיווחי זמן-אמת של הגסטפו אפשרו לאליס לשחזר את המערכה האחרונה של הסרט (ההתנקשות והמצור על הכנסייה) בדיוק רב.

== ראו גם==
* מבצע אנתרופואיד

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פראג בקולנוע
בוטיפרה

בוטיפרה בגריל
בוטיפרה לבנה
בוטיפרה שחורה
Butifarras Soledeñas]]
בוטיפרה (בספרדית: Butifarra; בצרפתית: Boutifarre) הוא סוג של נקניק ואחת המנות החשובות ביותר של המטבח הקטלאני.

בוטיפרה מבוסס על מתכונים עתיקים, או על הנקניק הרומאי בוטולו או הלוקאניקה, והוא עשוי מבשר חזיר נא ותבלינים, עם גרסאות כיום באיטליה ובאזורי השפה הפורטוגזית בפורטוגל ובברזיל.

בקולומביה, בוטיפארה סולדניאס הם מסורת פופולרית בסולדד, אטלנטיקו .

== סוגים ==
כמה מהסוגים המייצגים ביותר הם:
* בוטיפרה גולמית, בוטיפרה ורמלה, בוטיפרה רוג'ה, בוטיפרה קרודה, בוטיפרה קרואה או רוגט. בוטיפרה זה בדרך כלל צלוי או על האש.
* בוטיפרה שחורה, בוטיפרה נגרה או נגרט, המכילה דם חזיר מבושל בתערובת.
* Botifarra catalana, בוטיפרה גדולה הדומה לשינקין מבושל; הוא עשוי להכיל כמהין.
* Botifarra d'ou או Butifarra de huevo (מילולית "בוטיפארה עם ביצה"), המכילה ביצה בתערובת, אופיינית לאכילה ב"יום חמישי השמן".
* בוטיפרה לבנה, בוטיפרה בלנקה. המרכיב העיקרי שלו הוא בשר רזה (קרנה מגרה). הוא אינו מכיל דם בתערובת שלו.
* Boutifarra de arroz (מילולית "בוטיפארה של אורז"), מכיל אורז מבושל יחד עם בשר ותבלינים.
* אוביספו (שפירושו "בישוף") ושור, כמו גם bisbot negre ו-bul negre, הם זני בוטיפארה שחורה הן גרסאות של פודינג שחור.

== מנות עם בוטיפרה ==
בדרך כלל בוטיפרה לבנה ובוטיפרה שחורה אין צורך לבשל, אך לעיתים מבשלים אותם כמרכיב של אסקולדה, מאכל מסורתי המוכן על ידי הרתחת ירקות ובשר. כמו גם בדרך הקטלונית של בישול פול .

בוטיפרה בגריל מוגש עם שעועית לבנה (botifarra amb mongetes) הוא מאכל קטלאני טיפוסי.

== באמריקה הלטינית ==
באמריקה הדרומית בוטיפרה עשוי מסוגים רבים של נקניקים שידועים בשם בוטיפרה. בחוף קולומביה, בוטיפרה היא גרסה מיובשת, קצרה יותר, כמעט עגולה של הנקניקייה הנאכלת עם בולו של יוקה ומיץ ליים.<ref>[http://barranquilla.vive.in/restaurantes/barranquilla/articulos_rest_barranquil/septiembre2008/ARTICULO-WEB-NOTA_INTERIOR_VIVEIN-4627412.html La butifarra con sabor soledeño] </ref> בארגנטינה ובאורוגוואי, בוטיפרה היא נקניקיה שומנית, רכה ולבנבנה, הרבה יותר כמו פאטה מארז, rioplatense butifarra עשוי עם שומן חזיר טחון דק ובשר שמכוסה במעטפת נקניק רך ומבושלת. בפרגוואי, בוטיפרה הוא צ'וריסו שומני טחון דק שמכינים בדרך כלל באסאדו.

בוטיפרה פופולרי באל סלוודור, ידוע גם בבוליביה ובמקסיקו.

בטבסקו, מקסיקו, la butifarra היא נקניקייה קצרה הפופולרית מאוד בקרב רוכלי רחוב, העשויה מבשר בקר טחון וחזיר מעורב מתובל, מטוגנת בשמן עמוק ומוגשת בדרך כלל עם ערימה של טורטיות חצויות מכל צד.<ref></ref>

== ראו גם ==
* רשימת נקניקיות

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח האורוגוואי
קטגוריה:המטבח הארגנטינאי
קטגוריה:המטבח הקטלוני
הקניון (סופיה)

הקניון (באנגלית: The Mall) - קומפלקס הכולל מרכז קניות ומשרדים הממוקם בעיר סופיה שבבולגריה.

המרכז נפתח באפריל 2010, ממוקם בסמוך למרכז העסקים והמטה הראשי של חברת Vivacom.

חנויות הקניון מופעלות על ידי מותגים הגדולים בעולם וביניהן ניתן למצוא: רשתות אופנה מקומיות ובינלאומיות, מסעדות ובתי קפה, אולם קולנוע ומרכז בידור משפחתי<ref></ref>.

עד שנת 2013, היה הקניון לגדול ביותר באזור חבל הבלקן.

== המבנה ==
מגדל הקניון בן שש קומות והוא משתרע על שטח של 667,000 מ"ר, מתוכם כ-62,000 מ"ר שייכים למרכז הקניות והבידור:
* 240 בתי עסק.
* מרכול של חברה הקמעונאית הצרפתית, קרפור - 9,000 מ"ר
* 8,000 מ"ר - שטחים משותפים.
* מרכז בידור משפחתי IMAX.
* 2,800 מקומות חנייה
<gallery>
קובץ:The Mall Management.jpg|הכניסה אל מרכז הקניות
קובץ:The Mall during the COVID-19 pandemic in Bulgaria.jpg|רחבת הקניון
קובץ:The Mall during COVID-19 pandemic - fourth photo.jpg|חנויות הקניון
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופיה: מבנים
קטגוריה:מרכזי קניות