OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מצר מנאי

מצר מנאי (בוולשית: Afon Menai; "נהר המנאי") מצר ים באורך של כ-25 קילומטרים, המפריד בין ויילס באי הבריטי לבין האי אנגלסי, אשר נמצא במרחק מספר מאות מטרים אל תוך הים האירי.
== גאוגרפיה ==
רוחבו של המצר משתנה, כאשר בפתחו הדרום-מערבי המרחק בין האיים הוא כ-400 מטרים, לאחר מכן הוא מתרחב לכ-1,000 מטרים באזור קרנארבון ובהמשך הרוחב קטן לכדי 500 מטרים היכן שהוקמו גשר מנאי וגשר בריטניה החוצים אותו. בפתח הצפון-מזרחי, המצר מתרחב ונפתח לכדי רוחב של כ-7.5 קילומטרים בין האיים. משני צידי המצר נמצאים כיום המחוזות גוויניד' ואנגלסי, כאשר באופן היסטורי אזור זה כולו מזוהה עם ליבה של ממלכת גוויניד' שהתקיימה במהלך ימי הביניים. 

בשנת 1826 הוקם גשר מנאי אשר חצה מעל למצר, הוא הוקם כדי לשאת את כביש ה-A5 החדש שחיבר את לונדון להוליהד ולדבלין. בשנת 1850 הוקם בקרבתו גם גשר בריטניה, אשר כיום משמש כנתיב התחבורה היבשתי העיקרי החוצה את המצר באמצעות כביש ה-A55.

==ראו גם==

* אנגלסי
* גשר מנאי

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מצרי ים באוקיינוס האטלנטי
מנאי
קטגוריה:אנגלסי
ישראל צפריר

ישראל צפריר (8 ביוני 1911 – 3 בדצמבר 2016) היה צלם ישראלי.

==ביוגרפיה==
בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה צפריר מבכירי הצלמים הישראלים שעסקו בתיעוד יצירות אמנות עבור אמנים ומוזיאונים כגון ספריו של חיים גמזו או הספר "אמנות ישראל" (1963) בעריכת בנימין תמוז. בפעילותו ליווה צפריר רבים מאמני קבוצת "אופקים חדשים" כגון יוסף זריצקי, יצחק דנציגר, יחיאל שמי ואחרים.

במהלך שנות השישים הציג צפריר מספר תערוכות צילומים של אנדרטאות ופסלים. במאי 1960 הציג תערוכת תצלומים, המלווים בטקסטים, בבית יד לבנים בפתח תקווה, בספטמבר שנת 1966 הציג תערוכה דומה במרכז הנוער שליד מועצת הפועלים ברמלה.

==ארכיון ישראל צפריר==
בשנת 2002 תרם צפריר אוסף של תצלומי יצירות אמנות שנעשו על ידו למרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל, ירושלים. האוסף מקיף כ-20,000 תצלומים ותשלילים של ציורים ופסלים של 87 אמנים ישראלים. מרבית האוסף הוא תצלומי שחור לבן ומיעוטו תצלומי צבע. בשנת 2014 החל פרויקט רחב היקף של דיגיטציית הארכיון בשיתוף פעולה של מחלקת יודאיקה, ספריית הרווארד, אוניברסיטת הרווארד יחד עם מרכז המידע לאמנות ישראלית.

==גלריה==
<gallery>
File:Zeev ben-zvi-meskin.jpg|"אהרון מסקין" מאת זאב בן-צבי
File:Zafrir Zarizky 002.jpg|דיוקן יוסף זריצקי
File:Hasor danziger.jpg|"פסל העשור" (1958) מאת יצחק דנציגר
</gallery>

==רשימת פרסומים (חלקית)==
תצלומיו של צפריר הופיעו בפרסומים רבים ובהם:
*גמזו, חיים, חנה אורלוף, מסדה, תל אביב, 1949
*גמזו, חיים, ציור ופסול בישראל, אשגול, תל אביב, 1950
*קולב, א., פסלים / יעקב לוצ'אנסקי, הקיבוץ המאוחד, תשי"ז (1956)
*גמזו, חיים, אמנות הפיסול בישראל, מכלול, תל אביב, תשי"ז (1956)
*אורן, ברוך, מספורי בית אחד, מערכות, תל אביב, 1960
*רזניק, אריה, מבחר מיצירותיו, אמנים בישראל, תל אביב, תשכ"ג (1962)
*הביאנלה לאמנות בוונציה (1966), משרד החינוך והתרבות, ירושלים, 1966
*אלישבע כהן, אנה טיכו, המועצה הלאומית לתרבות ולאמנות, ירושלים, 1985
*ראשי אשה / מירה ויכסלבאום, עקד, תל אביב, 1986
*סיומה ברעם, הקרן להנצחת סיומה ובלה בריזל, רמת השרון, 1986
*תמוז, בנימין, אמנות ישראל, מסדה, תל אביב, 1986
* נחום גוטמן, עריכה ומבוא : אהוד בן עזר, הוצאת מודן, 1997.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
דימי (כפר)

דימי (בגאורגית: დიმი) הוא כפר במישור קולכתי שבמערב גאורגיה. מבחינה מנהלית, הכפר מצוי בתחומי נפת בר'דתי שבמחוז אימרתי. הכפר עצמו מהווה מרכז של מועצה אזורית, שבה מאוגד יחד איתו הכפר סאימדו.

דימי בנוי על גדת נהר חניסצקאלי, לצד כביש בר'דתי-זסטפוני, בגובה 200 מ' מעל פני הים. הכפר מרוחק בשלושה קילומטרים מפאתי העיירה בר'דתי.

במפקד שנערך בשנת 2014, מנתה אוכלוסיית דימי 3,251 נפש. בכפר פועלת כנסייה על-שם הארכי-מלאכים וכן קפלה ע"ש נינו הקדושה.

==היסטוריה==
סמוך לדימי מצוי תל, שבו חורבת יישוב מתקופת הברונזה. 

דימי מוזכר לראשונה במקורות הכתובים בשנת 1583, אך מניחים שהוא עתיק הרבה יותר; הנחה זו מבוססת על התיארוך של הקמתו בסמיכות זמנים לבניית מבצר דימני, שלפי חיבור היסטורי מהמאה ה-8 נבנה על ידי המלך הראשון של איבריה - פארנאוואז הראשון (מלך בשנים 304 - 239 לפני הספירה).

בדימי השתמר מגדל שמירה מימי הביניים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
טוחוב

טוחוב (בפולנית: Tuchów) היא עיר במחוז טרנוב באזור ההיסטורי של פולין קטן בפולין, על הנהר ביאלה (Biała), כ-100 ק"מ מקרקוב וכ-80 ק"מ מצפון לגבול סלובקיה, על נתיב הרכבת החשמלית מטרנוב לנובי סונץ'.

==היסטוריה==
העדות הראשונה לקיומה של טוחוב היא משנת 1105. היישוב מוזכר במסמך בעלות של מנזר בנדיקטיני. במאות ה-13 וה-14 פעל באזור מכרה מלח משגשג, ועקב כך העניק המלך קז'ימייז' השלישי "זכויות מגדבורג" ליישוב, בשנת 1340. ביישוב התפתחו גילדות של בעלי מקצוע ואומנים בתחומי טחינת הקמח, הנגרות, הנפחות ועושי הפרוות. בסוף המאה ה-16 הפכה העיירה למוקד פולחן למריה הקדושה ועקב דיווחים על נסים שהתרחשו בעיירה הפכה העיירה למוקד צליינות של מאות מאמינים נוצרים בשנה. עד היום מתקיימות בעיירה חגיגות דת כל שנה בראשית חודש יולי.

במאה ה-17 הפכה העיירה למוקד מסחר משגשג, בעיקר בזכות מוצרי האומנות והמלאכה ובזכות הסחר במלח. במאות ה-17 וה-18 נפגעה העיירה בפלישת השוודים, בשרפות ובמגפות.

במאה ה-19 נחנכה מסילת הברזל בין טרנוב וללוחוב (Leluchów), והדבר תרם להתאוששותה הכלכלית של העיר.

במלחמת העולם הראשונה נפגעה העיר קשה בקרבות שהתחוללו באזור. במלחמת העולם השנייה לא נפגעה העיירה, ולאחר 1945 התפתחה באופן משמעותי ונבנו בה בתי ספר, מרכז תרבות, בית חולים ומפעלי תעשייה. בשנת 1990 קיבלה טוחוב מעמד של עיר.

==יהודים==
ערב פלישת הגרמנים לפולין ישבו בטוחוב כ-300 יהודים. הגרמנים כבשו את טוחוב בספטמבר 1939. הם שרפו את בית הכנסת, רצחו יהודים ושדדו רכוש. לעיירה הובאו פליטים מעיירות באזור. ביוני 1942 הוקם בעיירה גטו בו רוכזו כ-3,000 יהודים. בספטמבר 1942 גרשו שוטרים גרמנים ופולנים, את רוב תושבי הגטו למחנה ההשמדה בלז'ץ. באוגוסט 1943 נרצחו יתר תושבי הגטו.

==ילידי העיר==
* מרדכי ארדון

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/798 טוחוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
יאיר דר

יאיר דר (נולד ב-1942) הוא ממציא ומפתח ישראלי, חתן פרס קפלן על תרומתו להחדרת האוטומציה לתעשייה הישראלית. דר פיתח את האפיליידי ביחד עם שמעון יהב.

== ביוגרפיה ==
לאחר שירותו הצבאי למד הנדסת מכונות בטכניון והתמחה בעיקר בייצור מכונות וקווי ייצור אוטומטיים "תפורים" לפי דרישת הלקוח עבור מפעלים רבים ובתוכם תע"ש ואחרים.

בשנת 1982 זכה בפרס קפלן על תרומתו להחדרת האוטומציה לתעשייה הישראלית.

במשך כעשר שנים עבד על פיתוח ה"אפיליידי" שהפך בשיתוף קיבוץ הגושרים להצלחה עולמית.

קטגוריה:ממציאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס קפלן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
אבורונים

פסל [[אמביוריקס, שליט האבורונים במאה הראשונה לפני הספירה, בטונגרן שבבלגיה]]
אֶבּוּרוֹנִים היו שבט שחי באזור צפון-מזרח גאליה, בטריטוריה שכיום שוכנת בין דרום הולנד, מזרח בלגיה ואזור חבל הריין של גרמניה המודרניות. הם חיו באזור זה עד לכיבוש גאליה בידי הרומים. מאחר שישבו באזור גאליה, הם מתוארים כבעלי שורשים בלגיים, אם כי יוחסו להם גם שורשים גרמאניים.

יוליוס קיסר מציין בספרו, "מלחמת גאליה", כי האבורונים קיבלו מקום מחיה נרחב לעומת שאר השבטים באזור. קיסר תיארם כשבט המשמעותי ביותר מקרב השבטים הגרמאניים אשר ישב בגדתו המערבית של הריין, וטען כי השבט נמחה מעל פני האדמה על ידי כוחותיו כעונש לאחר המרידה של האבורונים בכוחות הרומיים, שישבו באזור גאליה בלגיקה כחלק ממסעות הכיבוש של קיסר בגאליה. לא נמצא אזכור לשבט בדיווחים היסטוריים לאחר מכן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלגים (עם עתיק)
קטגוריה:שבטים גרמאניים
קטגוריה:מלחמת גאליה
שאול נמרי

[[יפו העתיקה, ציור של שאול נמרי]]
[[בית הפלמ"ח, ציור של שאול נמרי]]
שאול נמרי (27 ביוני 1942 – 12 באפריל 2023) היה צייר ופסל ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד ב-27 ביוני 1942 בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד, בנם של דוד נמרי, ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב וסגן מפקד הפלמ"ח, ודבורה, ד"ר לבלשנות אנגלית, ואח תאום לנגה. בקיבוץ, אהב נמרי את החינוך המשותף ואת בית הילדים בהרגישו כציפור חופשיה והחל לגלות כישורי אמנות. בחגיגת בר המצווה של נגה ושאול באשדות יעקב מאוחד רקדו התאומים את ריקוד הזוגות "אל גינת אגוז" בביצוע בלתי נשכח. בשנת 1960 התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 51 כקצין בגולני. בתפקידו זה השתתף ב-25 באוגוסט 1963 בקרב עם הירדנים סמוך לנוטרדם והשער החדש בירושלים, תקרית בה נהרג סמל משה פור. לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור.

היה רקדן בלהקת הסטודנטים בירושלים ובלהקת ג'אז פלוס, בלהקת בת שבע ובאיי לייק מייק של גיורא גודיק. למד אמנות בבצלאל. בתפקידו כיושב ראש מועצת התלמידים בבצלאל, הצליח לשכנע את שר החינוך והתרבות זלמן ארן להעניק תעודות סיום לאמנים שורדי שואה וביניהם יוסי שטרן ופרידל שטרן.

בשנות ה-60 וה-70 נודע נמרי כאחת מהדמויות הבולטות בבוהמה התל אביבית.

משך השנים הציג כחמישים תערוכות בעולם. בשנת 1985 יצר את פסל ידידות אמריקה ישראל והגישו לנשיאי ארצות הברית, ליצחק רבין, לשמעון פרס, לחוסיין מלך ירדן ואחרים.

בשנת 1994 ייסד בתל אביב את הסטודיו הפתוח, שפעל עשר שנים, עד לסגירתו, בשנת 2004. ב-2014 נפתח מחדש. בשנות האלפיים יצר עבודות נגרות ייחודיות ואת חנוכיית הפלמ"ח.

אחיו הוא הזמר יוני נמרי. בתו היא אגדה נמרי.

הלך לעולמו לאחר מאבק במחלת הסרטן באפריל 2023.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160523003336/http://www.mynet.co.il/articles/0,7340,L-4778750,00.html ההוצאה לפועל לקחו 35 יצירות של שאול נמרי עקב חוב לעיריית ת"א], באתר mynet, 15 במרץ 2016

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:אנשי בוהמה ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים שבאו מהקיבוצים
קטגוריה:תאומים ישראלים
קטגוריה:אשדות יעקב מאוחד: אישים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
TV Guide

TV Guide הוא מגזין אמריקאי שבועי שבעיקר מספק מידע על זמני השידור של תוכניות הטלוויזיה.
המגזין הוא בבעלות OpenGate Capital, בעוד הנכסים הדיגיטליים שלו נשלטים על ידי תאגיד CBS. בנוסף ללוחות הזמנים, כולל המגזין גם ביקורות חדשות, ראיונות, ורכילות הקשורים לטלוויזיה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed">
קובץ:Tv guide no1.jpg|הגליון הראשון של המגזין מ-3 באפריל 1953
קובץ:Historic TV Guide logos.png|הלוגואים הקודמים של המגזין; משמאל לימין: 1962–1953, 1968–1962, 1988–1968 ו-2003–1988
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:ארצות הברית: טלוויזיה
פטרישיה ווטיג

פטרישיה אן ווטיג (באנגלית: Patricia Anne Wettig; נולדה ב-4 בדצמבר 1951) היא מחזאית ושחקנית אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב ו-3 פרסי אמי על תפקידה בסדרה "שלושים ומשהו".

== ביוגרפיה ==
ווטיג נולדה בעיר סינסינטי שבאוהיו החלה את דרכה כשחקנית אורחת בסדרת הדרמה הרפואית " St. Elsewhere". פרצה לתודעה הציבורית בסוף שנות ה-80 בסדרת הדרמה שיצרו הבמאי המצליח אדוארד זאוויק ושותפו המקצועי המפיק מרשל הרשקוביץ "שלושים ומשהו". היא החלה לשחק בסדרה בתפקיד משני, בתור ננסי ווסטון שזיכה אותה בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1988. עם התקדמות הסדרה והפופולריות הרבה שצברה הדמות, ננסי ווסטון הפכה לדמות ראשית שבזכותה זכתה בשני פרסי אמי נוספים, הפעם בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר. בשנת 1990 זכתה על תפקידה בסדרה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, את הפרס היא חלקה עם השחקנית שרון גלס.

הצלחתה הגדולה ככוכבת טלוויזיה זימנה לה הזדמנות גם בהוליווד. בשנת 1991 הופיעה במערבון הקומי המצליח בהפקתו של בילי קריסטל "תעצרו את העיר, אני רוצה לרדת" בתפקיד ברברה אשתו של מיץ' רובינס (קריסטל) ובסרטו של המפיק המפורסם ארווינג ווינקלר "אשם על פי חשד". היא לא הצליחה למנף את הקריירה שלה בהוליווד ושיחקה רק בסרט ההמשך ללהיט של בילי קריסטל "תעצרו את העיר, אני רוצה לרדת 2".

לאחר שחזרה לעבוד בטלוויזיה היא כיכבה בעיבוד של טום הולנד לרומן של סטיבן קינג "לנגולירס" בתפקיד המחנכת לוראל סטיבנסון. לאחר תקופת היעדרות חזרה לשחק בסדרות הפופולריות "זהות בדויה" בתור הפסיכותרפית של ה-CIA ד"ר ג'ודי בארנט, וב"נמלטים" בתפקיד סגנית הנשיא ונשיאת ארצות הברית קרוליין ריינולדס. בין 2006 ל-2011 הופיעה בסדרת הדרמה "אחים ואחיות" בתפקיד הולי הרפר.

== חיים אישיים ==
ווטיג נשואה לשחקן והמפיק קן אולין ולהם שני ילדים, קליפורד והשחקנית רוקסי אולין.

== פילמוגרפיה ==
פטרישיה ווטיג ו[[קן אולין]]

=== קולנוע ===
* אשם על פי חשד (1991)
* תעצרו את העיר, אני רוצה לרדת! (1991)
* תעצרו את העיר, אני רוצה לרדת 2 (1994)
* בונגווטר (1997)
*

=== טלוויזיה ===
*שלושים ומשהו (1987–1991)
*לנגולירס (1995)
*מבזק חדשות (2002)
*זהות בדויה (2002–2004)
*נמלטים (2005–2007)
*בלוז בלקאוונה (2005) - סרט טלוויזיה
*אחים ואחיות (2006–2011)
*The 19th Wife(2010) - סרט טלוויזיה של Lifetime
*דולי פרטון: מיתרי הלב (2019)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:מחזאיות אמריקאיות
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית משנה בדרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ווסליאן של אוהיו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טמפל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טמפל
קטגוריה:בוגרות מכללת סמית'
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
מאניצוק

מאניצוק (בגרינלנדית: Maniitsoq) בעבר נקראה סוקרטופן (Sukkertoppen) היא עיר השוכנת במערב גרינלנד. מאניצוק היא העיר השישית בגודלה במדינה, בשנת 2013 התגוררו בה 2,670 תושבים.

== היסטוריה ==
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באזור העיר, מעידים על התיישבות אינואיטים במשך 4,000 השנים האחרונות. 

העיר המודרנית נוסדה בשנת 1782 בשם סוקרטופן, על ידי מתיישבים דנים. במאה ה-19 שימשה מאניצוק כתחנת מסחר עיקרית לסחר בעורות איילים.

==תושבים מפורסמים==
*סופיה פטרסן - בישופית לותרנית
*ת'ו כריסטיאנסן - מעצב הדגל של גרינלנד

== ערים תאומות ==
למאניצוק הסכם ערים תאומות עם:
* 

== קישורים חיצוניים == 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גרינלנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1782
אכסניית קאזה נובה

הכניסה לאכסניית קאזה נובה בירושלים
אכסניית קאזה נובה (לטינית Casa Nova - "בית חדש") היא רשת אכסניות בארץ ישראל, הנמצאת בבעלותה של משמורת ארץ הקודש ומופעלת על ידה. אכסניות קאזה נובה שוכנות סמוך לאתרים בהם קיים עניין תאולוגי נוצרי, והן נועדו לספק שירותי הלנה לעולי רגל קתולים הפוקדים את המקומות הקדושים לנצרות. האכסניות מודרניות אם כי בדרך כלל צנועות באופיין, ובהן מסעדה, קפלה ואולם כנסים; ולעיתים מטבח לצליינים, קפיטריה או שירותים אחרים.

==האכסניות==
*אכסניית קאזה נובה בירושלים - האכסניה שוכנת ברובע הנוצרי בירושלים, סמוך למנזר הפרנציסקני מנזר סן סלוודור, ברחוב הנושא את שמה. מבנה האכסניה הוקם בשנת 1755 על גבי בית קברות פרנציסקני, במטרה לשמש מקום מגורים לצליינים קתולים העולים לרגל לירושלים. בשנת 1806 הוספו לאכסניה חדרים נוספים, ואילו ב-1866 נבנה המבנה מחדש. באכסניה 87 חדרים. 
*אכסניית קאזה נובה בבית לחם - האכסניה צמודה לכנסיית המולד מצפון ולכנסיית קתרינה הקדושה ממערב. באכסניה 63 חדרים. בקרבת האכסניה, בצידו האחר של כיכר מאנגר, שוכן בית מלון חדש יותר של משמורת ארץ הקודש, המכונה "קאזה נובה אוריינטל פאלאס" (Casa Nova Oriental Palace) ובו 24 חדרים. 
*אכסניית קאזה נובה בנצרת - האכסניה בנצרת שוכנת ברחוב אל-בישארה ("הבשורה"), מול בזיליקת הבשורה. המבנה הוקם בראשית מאה ה-19 ושימש כאכסניית צליינים במקום מבנה המנזר הפרנציסקני בעיר. הוא חרב ברעידת האדמה שפקדה את הגליל ב-1 בינואר 1837, אך הוקם מחדש באותה שנה. המבנה שופץ מספר פעמים והוא ממשיך ופועל כאכסניה בעיר. באכסניה 75 חדרים. 
*אכסניית קאזה נובה במתחם הפרנציסקני על הר תבור - האכסניה שוכנת על פסגת ההר, מערבית לכנסיית ההשתנות ובצמוד למנזר הפרנציסקני. באכסניה 22 חדרים. 
*אכסניית קאזה נובה בטבריה - האכסניה שוכנת בבניין עשוי בזלת ברח' הירדן, מצפון לעיר העתיקה של טבריה, לא הרחק מחוף הכנרת, והיא מתאפיינת במגדל שעון קטן. באכסניה 25 חדרים.
*אכסניית קאזה נובה בעין כרם.

== גלריה ==
<gallery widths="180px" heights="180px">
Bethlehem and Church of Nativity from a distance.jpg|אכסניית קאזה נובה בבית לחם. מאחוריה נראות כנסיית המולד וכנסיית קתרינה הקדושה
Jardin0139.jpg|הקאזה נובה בנצרת (בימין התמונה) - מראה מגן בזיליקת הבשורה
Basilique Transfiguation Thabor001.jpg|אכסניית קאזה נובה על הר תבור. בחזית התמונה נראה פסל של האפיפיור פאולוס השישי
PikiWiki Israel 30474 Architecture of Israel.jpg|השעון בחזית הקאזה נובה בטבריה
</gallery>
==קישורים חיצוניים==
* [http://he.custodia.org/default.asp?id=2160 אכסניית קאזה נובה באתר משמורת ארץ הקודש]
* [http://www.casanovapalace.com/ האתר הרשמי של קאזה נובה אוריינטל פאלאס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: בתי מלון
קטגוריה:משמורת ארץ הקודש
שולמית

מודעה לאופרטה "שולמית", [[למרחב, 13 אוגוסט 1957]]
שולמית היא אופרטה יידית מאת המחזאי אברהם גולדפדן, שנכתבה בשנת 1880. היצירה זכתה בישראל לגרסה מעודכנת בעברית ונחשבת בעיני רבים ל"מחזמר העברי הראשון".

האופרטה, מלודרמה מוזיקלית בארבע מערכות ו-15 תמונות המתרחשת בתקופת הבית השני, מבוססת על הפואמה "עדים נאמנים או חולדה ובור" (1852) מאת חתנו של גולדפדן, אליהו מרדכי וֶרבֶּל, שבתורה מבוססת על האגדה התלמודית "חולדה ובור" הנרמזת במסכת תענית בתלמוד הבבלי. הסיפור מתמקד בשולמית, בתו היפה של מנהיג השבט, אשר נופלת לבאר תוך כדי שיטוט דרך הערבה. היא ניצלת על ידי נסיך יפה תואר, אבשלום. הם נשבעים להינשא, אך לפני שהם עושים זאת, אבשלום פוגש בנסיכה אביגיל ומתחתן איתה. מותם של שני ילדיהם מיוחסת לשבירתו של הנסיך את התחייבותו לשולמית והוא עוזב את אשתו כדי למצוא אותה, עד לסופה הטוב של העלילה.

האופרטה משאילה את עצמה לצורה של טרגדיה יוונית עם השפעה תיאטרלית, ש"נועדה גם לרומם את הנפש וגם לבדר". 

גולדפאדן כתב ב"שולמית" שניים מהשירים הידועים ביותר שלו, "שיר החתן" ובעיקר -"צימוקים ושקדים" ("ראזשינקעס מיט מאנדלען"), שהפך למעין שיר עם יהודי: 
:"העובדה שגולדפאדן נטל בשיר "צימוקים ושקדים" מוטיב ידוע ומוכר מן השירה העממית היהודית ומיזג בו חדש עם ישן, הייתה גורם מרכזי בפופולריות העצומה של השיר הזה במרוצת הדורות. 'צימוקים ושקדים' הוא הדוגמה המובהקת ביותר לתהליך, שבו שירים שנוצרו בשביל התיאטרון ביידיש נהפכו למעין שירי עם".

בעיבוד של אדה דונאט האופרטה הועלתה על הבמה כ-500 פעמים.

העולים החדשים ממזרח אירופה הביאו את "שולמית" גם לארץ ישראל, והציגו אותו בהפקות חובבים, ביידיש ובעברית, באולמות בתי הספר בערים וביישובים השונים, מה שעורר את זעמם של קיצונים חרדים. בשנת 1922 החליט התיאטרון הדרמטי בתל אביב להעלות את האופרטה בגרסה בעברית.

ג'ורג' ואל, שהקים את תיאטרון דו-רה-מי, החליט ב-1956 לשלב מחזה מוזיקלי מקורי בתיאטרונו ובחר ב"שולמית". הוא החליט לעדכן את האופרטה להיות רלוונטית לישראל של שנות ה-50, שהייתה עסוקה בקליטת מספר רב של עולים חדשים, כולל מתימן, לכן בחר לתפקיד הראשי את הזמרת ממוצא תימני שושנה דמארי ואת אחיה סעדיה דמארי. משה וילנסקי כתב שירים חדשים ועדכן את הישנים ויחיאל מוהר כתב פזמונים. ההפקה הייתה עשירה ביותר, בהשתתפות רקדנים, מקהלה וסטים מפוארים.
הביקורת שיבחה את "המיוזיקל העברי הראשון 'שולמית'" ובייחוד את הופעתה של דמארי הן כזמרת והן כשחקנית, אולם
ההצגה לא האריכה ימים: התיאטרון נסגר לאחר מספר חודשים בודדים, עקב המשבר הכספי הקשה בו היה נתון מהצגות קודמות, ובעקבות גיוס המילואים למבצע קדש שפרץ לאחר הופעת הבכורה, והחמיר את מצבו הכלכלי.

==המחזה בתרגום עברי==
* אברהם גולדפדן, [https://benyehuda.org/read/18378 שולמית: חזיון מימי קדם], תרגם יעקב לרנר, ורשה: פ. קנטורוביץ, 1921. נדפס שוב בתוך: אברהם גולדפדן, שירים ומחזות; ההדיר, הקדים מבוא ופירש ראובן גולדברג, ירושלים: מוסד ביאליק ('ספריית דורות'), תש"ל.

==קישורים חיצוניים==
* [https://youtu.be/gTgJ2RDMuC4?t=160 חזרות להצגה שולמית], ליד הפסנתר משה וילנסקי. יומני כרמל, אוגוסט 1955 <small><small>(התחלה 2:40)</small></small>
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תיאטרון יידיש
קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
קטגוריה:מחזות מהמאה ה-19
AS Val

AS Val (בעברית: אס וואל; Avtomat Special'nyj Val; ברוסית: Автомат Специальный Вал; שם קוד: Shaft) הוא רובה סער סובייטי הכולל משתיק קול מובנה.
ה-AS Val פותח בשנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-20 על ידי "המכון המרכזי לבניית נשק מתקדם" ונמצא מאז בשימוש היחידות המיוחדות הרוסיות-הספצנאז, משרד הפנים הרוסי ושירות הביטחון הפדרלי. כמו כן, הנשק משמש גם במספר יחידות בצבא הרוסי, כוחות מיוחדים בצבא גאורגיה וארמניה, וכן בשימוש אבחזיה; בעבר היה בשירות ה-ק.ג.ב. והצבא האדום.

הטווח האפקטיבי שלו הוא כ-300 מטר, הוא בעל מחסניות של 10 עד 20 כדורים והתפעול שלו דומה לנגזרות הקלשניקוב (AK-47) בעלות טעינה מצד ימין. בנוסף לכך, בורר האש נמצא בתוך שמורת ההדק; לרובה שני מצבים של ירי: ירי בודד וירי אוטומטי בקצב אש של 900 כדורים לדקה. לדברי המשתמשים, הרובה נחשב לאמין, מדויק ונוח.

==היסטוריה==
עד שנות ה-70 של המאה ה-20, הכוחות המיוחדים של ברית המועצות השתמשו בדגמים שונים של כלי נשק קלים המצוידים במשתיקי קול. עם זאת, לתוסף זה היו חסרונות כגון הגדלה משמעותית של כלי הנשק, טווח אפקטיבי קצר מהרגיל ועוד. לכן, במקביל ל־TsNIITochMash, הק.ג.ב. ו-GRU ייצרו דגמים ייעודיים שסיפקו לכוחות המיוחדים יעילות גבוהה יותר.

דרישות טקטיות-טכניות שונות לדגמים השונים של רובי הצלפים ומקלעים הובילו לאחידות הדרישה ובשנת 1983 הרובה היחיד שסוכם עליו הוא רובה הצלפים. המפרט אושר רק לאחר שנתיים. מאז שופרה יעילותו וכוח האש שלו ורובה הצלפים עבר לתקן חדש של תחמושת בקליבר 9x39 מ"מ. על בסיס זה נוצר VAL האוטומטי.

בשנת 1987 נכנס הנשק לשירות מבצעי.

==משתמשים==
*: יחידת הקומנדו הימי של חיל הים הרוסי
*
*
*

==קישורים חיצוניים ==

<div lang="en" dir="ltr" class="mw-content-ltr">
*[https://web.archive.org/web/20061003073425/http://world.guns.ru/assault/as10-e.htm Modern Firearms]
*[http://www.enemyforces.com/firearms/asval.htm Enemy Forces]
*[https://web.archive.org/web/20091008105115/http://www.tsniitochmash.ru/asvssen.htm TsNIITochMash Val/Vintorez Specifications]
*[https://web.archive.org/web/20140203083838/http://www.custom-airsoft-guns.com/airsoft-as-val.html AS Val Replicas]
</div>

קטגוריה:רובי סער
Blood

Blood (בעברית: דם) הוא משחק וידאו מסוגת ירי בגוף ראשון, אשר פותח על ידי Monolith Productions והופץ על ידי GT Interactive במאי 1997. המשחק מאפשר משחק כשחקן יחיד, וכן משחק מרובה משתתפים ברשת. פועל על מערכת DOS ודומותיה.

== משחקיות ==
המשחק הוא מסוג ירי בגוף ראשון בו האדם המשחק במחשב רואה רק את כלי הנשק בו הוא משתמש. במהלך המשחק חוצה דמות השחקן במחשב שלבים שונים, בהם קיימים אויבים מסוגים שונים ועל השחקן לחסלם, ולהיזהר לא להיפגע מהם. במרחב המשחק קיימים חללים אליהם ניתן להיכנס רק באמצעות מפתח, המושג בדרך כלל לאחר פעילות קשה יחסית. המשחק משוחק ביבשה וכן בחללים מלאים במים בהם לא כל כלי הנשק עובדים. במהלך המשחק פזורים כלי נשק, תחמושת, ואביזרים שונים, המספקים לשחקן יכולות מתקדמות נוספות. כלי הנשק במשחק מגוונים וכוללים כלים מוכרים כגון: אקדח, מטול RPG, רובה וכן כלים מיתיים, כדוגמת גולגולת היורה אש, וכן פעולה בה נועץ השחקן פגיון בבובת וודו בה הוא מחזיק, וכך פוגע באויביו. במשחק 4 שלבים המכילים כל אחד מרחבי פעולה גדולים ומורכבים. המשחק כולל סצנות אלימות הכוללות דם, גדיעת איברים, ומתקני עינויים שונים, אך ניתן לבטלם באמצעות נעילת הורים.

== פיתוח ==
הפיתוח החל על ידי Q Studios, במקביל לעבודה על כותרי משחקים ידועים אחרים. בעקבות ההצלחה של דיוק ניוקם 3D, תהליך הפיתוח החל להתבצע באופן ציבורי, והתחיל ביוני 1996, עם עדכון שבועי באתר של החברה, כשהתכנון המקורי היה לסיים את פיתוח המשחק בתחילת 1997. Q Studios נרכשה על ידי Monolith בנובמבר 1996, וב-22 בינואר 1997 בהודעה לעיתונות נאמר שכל הזכויות נמכרו ל-Monolith. דבר זה הביא לכך ש-3D Realms יכלה למקד את מאמציה בפיתוח המשחק Shadow Warrior שגם הוא היה מבוסס על המנוע Build engine, והיה מיועד לצאת באותה שנה. כשיצאה Blood ב-31 במאי 1997, היא השתמשה בגרסה מתקדמת של מנוע המשחק Build engine, אשר נכתבה על ידי קאן סילברמן, וכללה שיפורים שונים.

הזיכיון של Blood המשיך עם שתי חבילות של הרחבות רשמיות שנקראו "Plasma Pack" ו-"Cryptic Passage". ב-31 באוקטובר 1998 יצא משחק ההמשך Blood II: The Chosen. מבחינת זכויות מכרה Monolith את זכויותיה על Blood ל-GT Interactive. בהמשך נרכשה GT Interactive על ידי Infogrames שהחליפה את שמה בסוף ל-Atari Inc. בשנים האחרונות רכשה Warner Bros. Entertainment את הסימן המסחרי של Blood.
==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
*[http://www.mobygames.com/game/blood Blood], באתר MobyGames 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1997
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2019
קטגוריה:משחקי לינוקס
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי אימה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
עב"מולוגיה

עב"מולוגיה (באנגלית: Ufology) היא המחקר של דיווחים על תצפיות לכאורה ושל ראיות פיזיות (כגון תמונות או סרטי וידאו) המעידות לכאורה על קיומם של עצמים בלתי מזוהים (עב"מים), חקר טענות לקיומם של מפגשים עם חוצנים או בפרט של חטיפות בידי חוצנים, וכן חקר של תופעות מסתוריות אחרות הקשורות לכאורה לחוצנים (כגון מעגלי תבואה).

עב"מולוגיה איננה נחשבת דיסציפלינה מדעית, בפרט משום שטרם פותחו כלים יעילים שיאפשרו לאמת או לשלול אם הדיווחים השונים המתקבלים אודות תצפיות של אובייקטים מעופפים בלתי מזוהים הם אכן תצפיות של חוצנים המבקרים בכדור הארץ. רבים מחשיבים את תחום העב"מולוגיה לפסבדו-מדע.

== רקע היסטורי ==
קצין [[חיל האוויר השוודי המחפש "רקטת רפאים" באגם קולמיאב (Kölmjärv) שבצפון שוודיה, יולי 1946.]]
העניין התקשורתי סביב תופעת העב"מים החל במהלך שנות ה-40 המאוחרות ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, לאחר התצפית של הטייס האמריקני קנת' ארנולד בתשע "צלחות מעופפות" באזור הר ריינייר ב-24 יוני 1947, שהביאה את הרעיון של צלחות מעופפות למיינסטרים. ככל שהתעניינות הציבורית בתופעת העב"מים גדלה בעקבות העניין התקשורתי, גדלו גם במידה משמעותית מספר הדיווחים אודות תצפיות העב"מים. במסגרת המלחמה הקרה עלו חששות בקרב הממשל האמריקני כי כלי הטיס המסתוריים עשויים להיות כלי טיס סובייטיים מתקדמים. בשל כך החלה לעלות החשיבות בחקר שיטתי של התצפיות לצורך שמירה על הביטחון הלאומי.

אף על פי כן, ב-1952 העניין של הממשל האמריקני בתחום חקר תופעת העב"מים החל לדעוך לאחר שהמחקרים שערך חיל האוויר האמריקני (Project Sign ו-Project Grudge) הגיעו למסקנה כי הדיווחים אודות התצפיות בעב"מים לא הצביעו על איום ישיר על הביטחון הלאומי של ארצות הברית. המחקר הרשמי שערך הממשל האמריקני בתחום זה הסתיים עם פרסום דו"ח ועדת קונדון ב-1969, לפיו חקר תופעת העב"מים ב-21 השנים האחרונות השיג מעט, אם בכלל, וכי לא הייתה הצדקה ממשית להמשך עריכת מחקר מקיף לתצפיות העב"מים. ועדת קונדון המליצה גם על סגירת היחידה המיוחדת של חיל האוויר האמריקני, פרויקט הספר הכחול (Project Blue Book), שעסקה במחקר השיטתי של תצפיות העב"מים.

לאחר שהממשל האמריקני חדל באופן רשמי לחקור את התחום, החלו לנהוג כך גם רוב ממשלות העולם. יוצאת דופן הייתה ממשלת צרפת, אשר עד היום מחזיקה את היחידה המיוחדת GEIPAN, הפועלת במסגרת סוכנות החלל הצרפתית CNES, ועוסקת במחקר שיטתי של תצפיות העב"מים. במהלך המלחמה הקרה, הממשלות של בריטניה, קנדה, דנמרק, איטליה, ושוודיה אספו דיווחים בדבר תצפיות עב"מים. בשנת 2010 הצהיר משרד הביטחון הבריטי כי יחדל מעתה לקבל דיווחים חדשים בדבר תצפיות עב"מים.

אחד מהידועים שבין המדענים התומכים בקיומם של כלים העפים בחלל במהירות גדולה מזו המוכרת לנו, הוא פרופ' מיצ'יו קאקו המדבר בצורה מוחלטת, בהרצאותיו הפתוחות לציבור, במאמריו, בספריו ובמחקריו כי אכן יש חייזרים מפותחים מאיתנו, בתרבויות שהתפתחו במיליוני שנים יותר מהתרבות המוכרת לנו על כדור הארץ, בגלקסיות בחלל הרחב, המפעילים כלים מפותחים במיליוני שנים מאלו שאנו רק מנסים לדמיין.

==לקריאה נוספת==
* מיצ'יו קאקו, הפיזיקה של העתיד
* יקי מנשפרוינד, עידן הבורות - מדריך מקוצר לאסטרולוגיה, עב"מים, רפואה אלטרנטיבית ועוד הבלים של העידן החדש, הוצאת פרדס, 2011, עמ' 13–32.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עצמים בלתי מזוהים
קטגוריה:פסאודו-מדע
יומי הוא חלום

יומי הוא חלום הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי והזמר הישראלי שי נובלמן, אשר הופק מוזיקלית ידי עוזי פיינרמן ונובלמן. האלבום יצא בשנת 2013 והוא הראשון של הזמר שמילותיו הן בשפה העברית.
== הפקה ==
העבודה על האלבום החלה בקיץ 2010, עת נובלמן חבר לשכנו, ושותפו להפקת האלבום, המוזיקאי עוזי רמירז, והסתיימה כשנתיים אחר כך.

חלק מהנושאים ומהמוטיבים בשירי האלבום הושפעו ישירות מהעיר: בשיר "רץ ביפו" (שאת מילותיו כתב עם דן תורן), הוא שר על סוס הדוהר בין רחובותיה של העיר, ומביא סיפור אהבה בדיוני בין ילדיהם של שני משוררים, ערבי ויהודי: שמואל בן עדיה ואל קייאס. בשיר "אין לה אוויר", מתוארת בחורה מקומית, בת האלוהים, המטיילת בשדרה בעיר ונרדפת על ידי קריאות המואזין.

שני שירים אחרים (אותם כתב עם ערן צור), הושפעו מהקרבה אל הנמל והים: "בילי באד" - אדפטציה של צור על פי ספרו הקלאסי של הרמן מלוויל, אודות מלח אונייה המוצא להורג, ו"דייגת" המספר על אשה היוצאת לדוג סיכויים אבודים בנהר.
האלבום כלל גם מספר שירים אוטוביוגרפיים: "כל יום משתנה", שיצא כסינגל הראשון מתוך האלבום, (ואף שובץ ברשימות השידור בתחנות הרדיו השונות), ומספר על השינויים התכופים אותם חווה הכותב בתקופה ההיא, "ג'וליאן ואני" המספר על יום בדירה, מחסומי היצירה ואבהות טרייה, ו-"סיפורו של גולש", המתאר את ההתמכרות שבגלישה באתרי האינטרנט.

האלבום כולל גם שתי גרסאות כיסוי לשירים לועזיים אותם תרגם נובלמן לעברית: הראשון שבהם, שיר הנושא, "יומי הוא חלום", היה במקור My year is a day, להיט פופ פסיכדלי צרפתי משנת 1968 של Les Irresistibles ו-"שדים" (במקור "Demons") של הלהקה הבריטית Super furry animals. ארבעה סינגלים יצאו מהאלבום, כאשר לשלושת הראשונים אף צולמו קליפים: "כל יום משתנה", "אין לה אוויר", "יומי הוא חלום" ו"רץ ביפו"/ "יש אהבה". קליפ נוסף יצא לשיר ״סיפורו של גולש״.

מוזיקאים אורחים שהשתתפו באלבום תרמו גם הם לצביונו: אלי לולאי (סולנה של להקת רוקפור), סוזי מילר, דנה עדיני בילי לוי, יונתן שילנסקי בקולות רקע, עוזי רמירז בגיטרה, שחם אוחנה בבס ועוד.

עטיפת האלבום מציגה צילום עתיק של נמל יפו משנת 1898, בו נשתל צילומו של נובלמן, לצד דייגים מקומיים (מהצילום המקורי), עם קליגרפיה של האמנית גיתית רפאל.

השיר ״רץ ביפו״ נכלל בשנת 2016 בדיסק אוסף כפול של המוזיקאי דן תורן, ״לא ארזתי לבד״.

== ביקורות ==
יומי הוא חלום יצא לחנויות בחודש יוני 2013. אלבום ראשון מזה שנים שהוציא נובלמן בשפה העברית. יואב קוטנר שיבח את האלבום בישראל היום. רועי בהריר כתב ביקורת אוהדת ב-nrg. כתבי מגזין Timeout בחרו בו כ"אלבום הישראלי של הקיץ". גם נדב מנוחין מ-Walla שיבח את האלבום. גיא חג'ג' כתב ביקורת חיובית בבלוג המוזיקה עונג שבת.

== רשימת השירים ==
#רץ ביפו (04:19)
#יומי הוא חלום (03:08)
#אין לה אוויר (03:09)
#כל יום משתנה (04:18)
#בילי באד (04:43)
#דייגת (05:04)
#סיפורו של גולש (03:43)
#נטלי (03:46)
#גלויה מנוטינג היל (01:20)
#ג'וליאן ואני (02:47)
#שדים (04:29)
#תצפיות מהגבעה (03:06)
#יש אהבה (04:24)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://shynobleman.bandcamp.com/album/my-day-is-a-dream יומי הוא חלום] - עמוד אלבום באתר Bandcamp
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
פייג'ווד

פייג'ווד (באנגלית: Pagewood) הוא פרוור בסידני, הממוקם 8 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור מנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).

==גאוגרפיה==
פייג'ווד ממוקם בלב הפרוורים המזרחיים של סידני, וגובל ממזרח באיסטגרדנס, ממערב בבוטאני, מדרום בהילסדייל ומטרוויל, ומצפון בדייסיוויל ומסקוט. בקצהו הצפוני של הפרוור מצוי מגרש הגולף איסטלייק.

==היסטוריה==
פייג'ווד נבנה במקור כפרוור גנים, בדומה לדייסיוויל הסמוכה. הפרוור החל בשנת 1919, והבית הראשון שנבנה בו היה אחוזת גני מונאש (Monash Gardens). בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה החלה תנופת בנייה בפרוור, ונבנו בו מספר רב של בנייני מגורים. כבר בשנת 1929 נקבע שם הפרוור לפייג'ווד על שם חבר המועצה העירונית פ.ג. פייג'.

פייג'ווד היה ביתו של אולפן הפקת הסרטים נשיונל שנפתח ב-1935. האולפן הפיק סרטי קולנוע אוסטרלים ובריטים.

מ-1940 ועד 1981 פעל בפרוור מפעל המכוניות של ג'נרל מוטורס הולדן.

בשנת 1987, על הקרקע שבה פעל אולפן הקולנוע נשיונל וחלק מהקרקע של מפעל הרכב הולדן, נבנה קניון גדול בשם וסטפילד איסטגרדנס. האזור סביב הקניון הופרד והוכרז מחדש כפרוור איסטגרדנס בשנת 1999.

==תרבות==
פייג'ווד הוא בעיקר פרוור מגורים, ללא אתרי בילוי רבים. מצוי בו מגרש גולף מצליח בשם איסטלייק, ששטחו תופס חלק נרחב מצפון הפרוור. בנוסף קיימים בו מספר גנים ציבוריים כגון פארק מאץ', פארק אסטרולאב וגן גאיארין.

בפרוור בית ספר יסודי הקרוי על שמו, ברחוב פייג'.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140107105652/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=4730 פייג'ווד באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Pagewood/Suburbs/16304 פייג'ווד באתר "Sydney Suburbs"]

קטגוריה:פרוורי סידני
מקס Q

בהנדסת אווירונאוטיקה, נקודת הלחץ הדינמי המקסימלי, הנקראת גם maximum Q או max Q, היא נקודת הגובה שבה העומס האווירודינמי על כלי רכב חללי בטיסה אטמוספירית הוא מקסימלי. זהו פקטור חשוב בתכנון המבני והמשימתי של רקטות, טילים, וכלי רכב חלליים אחרים שמטיילים דרך האטמוספירה.

לחץ דינמי, <math>q</math>, מוגדר מתמטית כ:

<math>q = \tfrac12\, \rho\, v^{2}</math>

כאשר <math>\rho</math> היא צפיפות האוויר המקומית, ו־<math>v</math> היא המהירות של כלי הרכב. עבור משימת שיגור טיפוסית מהקרקע אל החלל, הלחץ הדינמי הוא:
* אפס, בנקודת השיגור, כאשר צפיפות האוויר היא גבוהה, אבל מהירות הרכב היא <math>v = 0</math>.
* אפס מחוץ לאטמוספירה, כאשר המהירות v היא גבוהה, אבל צפיפות האוויר היא <math>\rho = 0</math>.
* תמיד לא שלילי.

לפיכך, על פי משפט רול, יש תמיד נקודה שבה הלחץ הדינמי הוא במקסימום. הנקודה בה זה קורה נקראת max Q.

במילים אחרות, בגובה מתחת ל־max Q, ההשפעה של תאוצת כלי הרכב מתגברת על הירידה בצפיפות האוויר כך שנוצר יותר לחץ דינמי (אנרגיה קינטית מתנגדת) הפועל על כלי הרכב. בגובה מעל max Q, ההפך הוא הנכון. הלחץ הדינמי שפועל נגד כלי הרכב יורד כשצפיפות האוויר יורדת, ובסופו של דבר מגיע ל־0 כאשר צפיפות האוויר הופכת לאפס.

לדוגמה, במהלך שיגור של מעבורת חלל ה־max Q מתרחש בגובה של בערך 11 קילומטר (35,000 רגל).

במהלך משימת אפולו טיפוסית, ה־max Q מתרחש בגובה של בין 13 ל־14 קילומטר (43,000-46,000 רגל).

נקודת ה־max Q היא נקודת מפתח במהלך שיגור רקטה, שכן זו הנקודה בה השילדה חווה עומס מכני מקסימלי.

==ראו גם==
* לחץ דינמי
* לחץ

קטגוריה:הנדסה אווירונאוטית
פתי בר

פתי בר (בצרפתית: Petit Beurre; בעברית: "חמאה קטנה") הוא סוג של ביסקוויט חמאה מהמטבח הצרפתי שהומצא ב-1886 וזכה להצלחה עולמית.

== הביסקוויט המקורי ==
הביסקוויט הומצא ב-8 בספטמבר 1886 על ידי לואי לפבר-איטיל (Lefèvre-Utile) מן העיר נאנט, שכינה אותו "החמאה הקטנה". צורתו מייצגת את השנה הקלנדרית. ארבע פינות לכל ארבע העונות, 14 שיניים לאורכו, 10 שיניים לרוחבו, כלומר 52 שיניים כמספר השבועות בשנה. פני הביסקוויט מחוררים ב-24 חורים כמספר השעות ביממה.

הביסקוויט זכה להצלחה רבה, אך מאחר שלואי לא רשם אותו בזכויות יוצרים, החלו חברות רבות להעתיק את המתכון והצורה. הביסקוויט נרשם בזכויות יוצרים רק ב-1888, ולואי נאלץ לקרוא לו "החמאה הקטנה המקורית" כדי לבדל אותו ממותגים של חברות מתחרות.

== בישראל ==
בשנת 1970, רכשה אסם את מפעל "לחמנו" והחלה למכור גרסה מקומית של פתיבר בשקיות. לאור הביקוש הרב הייצור הועבר בשנת 1975 למפעל גדול יותר ביקנעם והחל להימכר בשרוולי ניילון כפי שנעשה היום.. בשנות ה-80 החלה עלית לייצר גרסה נוספת של פתיבר. בשנת 2018 היא החליטה לשנות את המתכון כחלק מאסטרטגיה חדשה של חברת שטראוס אך בשנת 2022 בעקבות בעיות איכות בקו הייצור החליטה שטראוס להשבית את מפעל עלית ולסגור את קו המוצרים.

==ראו גם==
* ביסקוויט לייבניץ

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עוגיות
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
עטרות (אפרים)

עטרות שבנחלת שבט אפרים מוזכרת פעם אחת בתנ"ך, בספר יהושע, בתיאור הגבול הצפון מזרחי של נחלת שבט אפרים. 

==בתנ"ך==
על פי המסופר בספר יהושע, היא נמצאה בגבול שבט אפרים:

==שם==
זכריה קלאי, פרנקלין ובנימין מזר הציעו שמקור השם הוא מהשורש "עטר", שמשמעותו להקיף, דבר שיכול להצביע על אתר עגול, למשל בראש גבעה. 
==זיהוי==
אלברכט אלט זיהה את עטרות של נחלת שבט אפרים בחירבת אל-עוג'ה אל-תחתא. זיהוי זה נתקל בבעיה שהאתר קטן ונמצאו בו רק מעט חרסים. בנוסף, זיהוי זה נחשב לדרומי מדי ועל כן שינה אלט את זיהויו לתל שייח א-דיב שמדרום לסרטבה, כ-13 ק"מ ממזרח לשילה. לזיהוי חדש זה הצטרף גם קרל אליגר. לעומת זאת, נלסון גליק הציע לזהות את עטרות בתל אל-מזר שמקומו בחלקו התחתון של ואדי אל-פארעה, על הדרך הראשית משכם למעברות הירדן בסמיכות לאדם. זיהוי נוסף הוא בתל א-צמדי הנמצא כקילומטר דרומית מזרחית לתל אל-מזר. בתל שייח א-דיב ובתל אל-מזר נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הישראלית התואמים קיום יישוב בתקופת כתיבת ספר יהושע. זכריה קלאי כותב, שאם גבולות נחלת שבט אפרים ביהושע פרק ט"ז חופפים לנחלת שבט אפרים כמתואר ברשימת ערי הלויים ביהושע כא, יש להעדיף את הזיהוי הצפוני יותר של גליק, בתל אל-מזר, שכן עטרות הוא היישוב הצפוני ביותר בנחלת אפרים. אם, לעומת זאת, גורסים שהגבולות בפרק ט"ז מצומצמים מאלו המשתמעים מרשימת ערי הלויים, יש להעדיף את הזיהוי בתל שייח א-דיב. אדם זרטל, יחד עם דרור בן יוסף, אורן כהן ורון בארי זיהו בשנת 2009 את עטרות בחירבת אל-עוג'ה אל-פֿוקה (תל אטרוני) הנמצאת 11 ק"מ צפונית-מערבית ליריחו. אתר זה זוהה כעתיק בשנת 2004. לטענתם, לא הגיוני שהגבול בין נחלת אפרים ומנשה שכיוונו בין שכם לחרבת ינון הוא דרום מזרחה, ישנה כיוון וירד לבקעת הירדן תוך חציית הר כביר. 

בעת הקמת היישוב חמרה, במעלה נחל פרעה, שבעה קילומטרים צפונית מערבית מתל אל-מזר, כונה היישוב גם עטרות ו"עטרה", כשם עטרות של נחלת שבט אפרים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נחלת שבט אפרים
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:אתרי המקרא
אנני איזלי

אנני איזלי (באנגלית: Annie Easley; 23 באפריל 1933 - 25 ביוני 2011) הייתה מדענית אפרו-אמריקאית בתחום מדעי המחשב, מתמטיקה והנדסת חלל.

==ביוגרפיה==
איזלי נולדה באלבמה וגדלה בימים שלפני התנועה לזכויות האזרח. אמה של איזלי הקפידה להזכיר לה, שהיא יכולה להשיג כל מה שתרצה - בתנאי שתעבוד קשה. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, נסעה לניו אורלינס, שם היא למדה רוקחות במשך שנתיים. בשנת 1955 הגישה בקשת עבודה בוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA) ותוך שבועיים התקבלה לעבודה. בזמן קבלתה לעבודה היא הייתה אחת מארבעה אפרו-אמריקאיים מתוך 2,500 עובדים.

במהלך חייה היא עבדה במרכז לואיס ובארגון החלל נאס"א. היא הייתה חלק מהצוות המוביל ולקחה חלק בפיתוח טיל הקנטאור. איזלי הייתה חלק מצוות האחראי על פיתוח פונקציות מתמטיות מורכבות שנדרשו על ידי מדענים לפיתוח.

בפיתוח הקריירה שלה ב-NACA ומאוחר יותר בנאס"א, היא השלימה קבלת תואר במתמטיקה באוניברסיטת המדינה של קליבלנד.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://tehila3520.wix.com/sodkot2014 אתר על אנני איזלי] 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליבלנד
קטגוריה:עובדי נאס"א
קטגוריה:עובדות נאס"א
קטגוריה:מהנדסות אווירונאוטיקה אמריקאיות
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2011
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
יעקב בלופולסקי

יעקב בוריסוביץ בֵּלוֹפּוֹלְסְקִי (ברוסית: Яков Борисович Белопольский; 6 במאי 1916 – 5 במאי 1993) היה אדריכל יהודי-סובייטי, התפרסם בתכנון שיקום מספר ערים לאחר מלחמת העולם השנייה ובנה אנדרטות לזכרה המתפרסות על פני אירופה ואסיה.

== קורות חיים ==
בלופולסקי נולד בקייב, למד במכון לאדריכלות במוסקבה בין 1932 ו-1937. מ-1938 השתתף בתכנון ארמון הסובייטים, מבנה פנימי של אולם קבלות הפנים, אולם הכניסה לאורחים בעולם התצוגה הסובייטי בתערוכת ניו יורק של 1939. באותו הזמן גם תכנן מספר אנדרטות לזכר גיבורי ברית המועצות. 

אחרי מלחמת העולם השנייה השתתף בתוכניות שיקום של נובורוסיסק ומוסקבה. חבר באקדמיית האמנויות של ברית המועצות מ-1983. נקבר בבית העלמין דונסקויה החדש.

==יצירתו==
בין הפרויקטים בתכנונו נמנים: פרויקט גדת הפרונזה, קרקס מוסקבה, ספריית אקדמיית המדעים וספריית אקדמיית מדעי הרפואה של ברית המועצות ואוניברסיטת אחוות העמים יחד עם שותפים נוספים. מוזיאון אחוות הלוחמים הסובייטית-פולנית בלנינו. פסל לזכר גנרל ניקולאי ואטוטין בקייב. טריפטיכון המורכב משלושה פסלים: הלוחם-המשחרר בפארק טרפטו שבדרום ברלין, אמא מולדת על גבעת ממאי בוולגוגרד והעורף - לחזית במגניטוגורסק (לפי סדר ההקמה). מרכז העסקים "זניט".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:אדריכלים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:יהודים זוכי פרס לנין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין דונסקויה החדש
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1916
קטגוריה:נפטרים ב-1993
יאפ פנראט

יאפ פנראט (בהולנדית: Jaap Penraat; 1918 – 2006) היה פעיל המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד.

== ביוגרפיה ==
פנראט נולד באמסטרדם. בילדותו סייע לשכניו היהודים בתור גוי של שבת. הוא היה אדריכל במקצועו.

==פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים==

עם כיבוש הולנד על ידי הוורמאכט במלחמת העולם השנייה סייע ליהודים להסתתר וזייף עבורם מסמכים שהציגו אותם כארים. בנוסף הבריח כ-400 יהודים לספרד הנייטרלית באמצעות הסוואתם כפועלים עבור החומה האטלנטית.

פנראט נתפס, נכלא ועונה, אך לא חשף את דבר פעילותו. לאחר שחרורו מהמעצר המשיך לפעול להצלת יהודים עד 1944. כאשר עמדה פעילותו בסכנת גילוי, נמלט והסתתר עד שחרור הולנד בתחילת 1945.

===לאחר המלחמה===
פנראט הפך למעצב נודע באמסטרדם, ובשנת 1958 עבר לארצות הברית, שם המשיך בפעילותו האמנותית.

פנראט מת בגיל 88 בביתו בהרי קטסקיל בניו יורק, שלוש שנים לאחר מות אשתו, ג'טי. הוא הותיר אחריו שלוש בנות: מרג'לין, מיר, ונואל.

==הנצחה==

בשנת 1997 העניק יד ושם לפנראט את התואר חסיד אומות העולם.

== ראו גם ==

* הצלת יהודים במהלך השואה

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1918
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2006
אינפיניטי בית השקעות

קבוצת ההשקעות אינפיניטי היא קבוצת ההשקעות החמישית בגודלה בישראל על פי דירוג Dun's 100 לשנת 2013.

==היסטוריה==
הקבוצה נוסדה בשנת 1997 על ידי איש העסקים אמיר איל המשמש כיו"ר דירקטוריון הקבוצה והבעלים היחידי. נכון לסוף 2013 קבוצת אינפיניטי מנהלת נכסים בהיקף של כ-37 מיליארד ש"ח עבור לקוחות פרטיים, מוסדיים ותאגידים.

בשנת 2010 נבחרה אינפיניטי על ידי ועדת המכרזים של דירקטוריון חברת החשמל להיות הגוף המנהל של קרן הפנסיה של עובדי חברת חשמל המסתכמת לסך של כ-28 מיליארד ש"ח. בשנת 2016 התקיים מכרז לבחירת גוף ניהול לקרן הפנסיה של עובדי חברת החשמל בו זכה בית השקעות הלמן-אלדובי. קבוצת ההשקעות אינפיניטי מעסיקה כ-120 עובדים ומשרדיה ממוקמים בבית אופק שבהרצליה פיתוח.

==חברות בקבוצה ותחומי פעילותן==
* אינפיניטי ניהול תיקי השקעות (בישראל ובעולם) בע"מ: ניהול תיקי השקעות בישראל ובעולם.
* אינפיניטי השתלמות, גמל ופנסיה בע"מ: ניהול קרנות השתלמות, קרנות פנסיה וקופות גמל.
*אילים קרנות נאמנות בע״מ: ניהול קרנות נאמנות.
* אינפיניטי ניהול קופת גמל מרכזית לקצבה בע"מ: ניהול קופת גמל מרכזית לקצבה של עובדי חברת החשמל.
* אינפיניטי שירותי חברה מנהלת - גמל בע"מ: שירותי תפעול קופות גמל.
* א. אילים החזקות בע"מ.
* אינפיניטי-אילים סוכנות לביטוח פנסיוני בע"מ.
תחומי פעילותן
* יזמות עסקית וליווי פיננסי.
* השקעות ריאליות.
* ניהול הון משפחתי (Family Office).
הקבוצה אינה עוסקת בפעילויות פיננסיות אחרות, כגון: חיתום והנפקות, ניהול נוסטרו, הנפקת מוצרים פיננסים (תעודות סל, מוצרים מובנים,זאת מתוך מטרה להימנע מניגודי עניינים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.calcalist.co.il/home/0,7340,L-3704-24939,00.html אינפיניטי בכלכליסט]
* [https://www.globes.co.il/news/%D7%90%D7%9E%D7%99%D7%A8_%D7%90%D7%99%D7%9C.tag אינפיניטי בגלובס]
* [https://web.archive.org/web/20131216165900/http://duns100.globes.co.il/companies-1000854370 פרופיל קבוצת ההשקעות אינפיניטי] באתר "גלובס Dun's 100"
* [http://infinity.co.il/index/ אתר אינפיניטי] - עיתונות מקצועית

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי השקעות ישראלים
קטגוריה:הרצליה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1997
מודל הייזנברג (קלאסי)

מודל הייזנברג הקלאסי הוא מודל מתמטי במכניקה סטטיסטית המשמש לתיאור פרומגנט, או כל מערכת שקולה של יחידות הנמצאות בסריג ומבצעות אינטראקציית שכנים קרובים. המודל הוא מקרה פרטי של מודל n-וקטור, עבור <math>n = 3</math>. 

==הגדרה ==
עבור סריג בעל d ממדים ועבור סט של ספינים באורך יחידה:

:<math>\vec{s}_i \in \mathbb{R}^3, |\vec{s}_i|=1\quad (1)</math>

בכל נקודת סריג ממוקם ספין אחד.

ההמילטוניאן המתאר את המערכת מוגדר כך:

:<math>\mathcal{H} = -\sum_{i,j} \mathcal{J}_{ij} \vec{s}_i \cdot \vec{s}_j\quad (2)</math>

כאשר:

:<math> \mathcal{J}_{ij} = \begin{cases} J & \mbox{if }i, j\mbox{ are neighbors} \\ 0 & \mbox{else.}\end{cases}</math>

הוא קבוע הצימוד או מקדם אינטראקציית השחלוף בין הספינים.

==תכונות==

* הפורמליזם המתמטי הכללי שבו משתמשים על מנת לתאר ולפתור את מודל הייזנברג פותח במאמר על מודל פוטס.

* בגבול הקוואנטי, מקבלים מההמילטוניאן (2) את משוואת התנועה הבאה:

:<math>\vec{S}_{t}=\vec{S}\wedge \vec{S}_{xx} </math>

משוואה זו נקראת משוואת הייזנברג פרומגנט המתמשכת או בקיצור "מודל הייזנברג" והיא אינטגרבילית כסוליטון.

===מימד אחד (d=1) === 

* במקרה של אינטראקציה ארוכת טווח, <math> J_{x,y}\sim |x-y|^{-\alpha} </math>, הגבול התרמודינמי מוגדר היטב אם <math> \alpha >1 </math>; המגנטיזציה נשארת אפס אם <math> \alpha \ge 2 </math>; אבל עבור טמפרטורה נמוכה מספיק, אם <math> 1< \alpha < 2 </math>, המגנטיזציה היא חיובית. 

* כמו בכל מודל n-וקטור של שכנים קרובים עם תנאי שפה חופשיים, אם השדה המגנטי החיצוני הוא אפס, קיים פתרון מדויק פשוט.

===שני ממדים (d=2) ===

* במקרה של אינטראקציה ארוכת טווח, <math> J_{x,y}\sim |x-y|^{-\alpha} </math>, הגבול התרמודינמי מוגדר היטב אם <math> \alpha >2 </math>; המגנטיזציה נשארת אפס אם <math> \alpha \ge 4 </math>; אבל עבור טמפרטורה נמוכה מספיק, אם <math> 2< \alpha < 4 </math>, המגנטיזציה היא חיובית.

* פוליאקוב שיער כי, בניגוד למודל XY (קלאסי), אין פאזה דיפולית עבור <math>T>0</math>; כלומר בטמפרטורה שונה מאפס, פונקציית ההתאמה בין הספינים גדלה אקספוננציאלית מהר.

===שלושה ממדים או יותר (d>=3)===

* ללא תלות בטווח האינטראקציה, בטמפרטורה נמוכה מספיק, המגנטיזציה חיובית.

* השערתית, בכל אחת מרמות הטמפרטורה הנמוכה החיצוניות, פונקציית ההתאמה בין הספינים דועכת אלגברית.

== ראו גם ==
* מודל הייזנברג (קוונטי)
* מודל איזינג
* מודל XY (קלאסי) 
* מגנטיות
* פרומגנטיות
* מודל המוצק של איינשטיין

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://prola.aps.org/abstract/PRL/v17/i22/p1133_1 Absence of Ferromagnetism or Antiferromagnetism in One- or Two-Dimensional Isotropic Heisenberg Models]
* [http://www.math.ucdavis.edu/~bxn/qs.html The Heisenberg Model - a Bibliography]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיזיקה סטטיסטית
Monolith Productions

Monolith Productions (או בקיצור Monolith) היא חברת פיתוח משחקי מחשב השוכנת בקירקלנד שבוושינגטון. Monolith ידועה בשל פיתוח מנוע המשחק הגרפי Lithtech, אשר שימש אותה ברוב משחקיה. בין 1997 ו-1999 עסקה החברה גם בהוצאה לאור של משחקים, אשר פותחו או על ידי, ה או על ידי חברות צד שלישי. החברה נוסדה באוקטובר 1994 ומשחקה הראשון היה Blood.

הרישיון על הטכנולוגיה שפותחה ב-Monolith נתון כיום לחברת Touchdown Entertainment. בשנת 2004 נרכשה החברה על ידי חברת Warner Bros. Interactive Entertainment, חברת בת של Time Warner. במהלך הזמן הוציאה החברה משחקים המתאימים לפלטפורמות משחק שונות כדוגמת, DOS, Amiga, Xbox, חלונות ולינוקס.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.mobygames.com/company/monolith-productions-inc Monolith ] באתר MobyGames
* [http://blood-wiki.org/index.php/Monolith_Productions הוויקי של Blood -מכיל קטעים על היסטוריית החברה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות משחקי וידאו אמריקאיות
סגונטיום

סגונטיום (בלטינית: Segontium) הוא קסטרום שהוקם בצפון-מערב ויילס, כיום בקרנארפון.
מקור השם ככל הנראה נובע ממיקום המבצר בסמוך לשפך נהר הסיונט, וייתכן והשם נקשר גם לשבט הקלטי 'סיגונטיאקי' אשר תואר על ידי יוליוס קיסר באזור לונדון בשנת 55 לפני הספירה.

בשנת 77-78 לספירה, כבש צבא רומי בפיקודו של גנאיוס יוליוס אגריקולה את אזור צפון ויילס והביס בכך את השבט האורדוביקים הקלטי ששכן באזור. כחלק מביסוס השלטון הרומי, נבנתה סגונטיום באזור המזוהה עם לב שטחי השבט המובס. הקסטרום נבנה כדי להכיל כ-1,000 לוחמים אוקסילרים, בנוסף למבני תשתית ושירותים לחיילים ועיירה קטנה מסביב. המבצר חובר באמצעות דרך רומית חדשה למרכז הרומי החשוב בצ'סטר.

במהלך אמצע המאה ה-4 עזבו הצבאות הרומיים את בריטניה וככל הנראה המשיכה ההתיישבות בסגונטיום להתקיים. לאחר התקופה הרומית הוקמה באזור ממלכת גוויניד' הברטונית, כאשר אזור זה היה למרכז הממלכה. במשך השנים הוקמה בסמוך לסגונטיום העיירה קרנארבון אשר שמה נובע מהמבצר, שכן השם המקורי בוולשית הוא "y gaer yn Arfon", 'המבצר מעבר לארץ המון' כאשר מון היה השם הוולשי העתיק לאנגלסי.

כיום הריסות סגונטיום נמצאות בתוך העיירה קרנארבון, כאשר הם נחצות על ידי כביש ה-A4085 ובשטח מתחם העתיקות אף נבנו מספר בתים פרטיים.

==תמונות==
<gallery>
קובץ:Segontium - Therme 1.jpg|הריסות בית המרחץ
קובץ:NMW - Mars.jpg|תבליט בסגנון קלטי של האל הרומי מארס, אשר נמצא במקום.
קובץ:Segontium - Principia 2 Keller.jpg|המרתף במבצר המרכזי.
קובץ:Segontium - Principia 1.jpg|הריסות הפרינקיפיה.
קובץ:The Segontium Museum Building - geograph.org.uk - 267278.jpg|מבנה המוזיאון במרכז המתחם.
</gallery>

==ראו גם==
* קרנארבון
* בריטניה (פרובינקיה רומית)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:גוויניד'
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים רומיים
קטגוריה:ויילס: טירות
קטגוריה:בריטניה (פרובינקיה רומית): ביצורים
מיולניר

מיולניר הוא מקבתו של [[ת'ור, אל הרעם במיתולוגיה הנורדית. אילוסטרציה מ-DALL-E.]]
ת'ור מכה בפטישו מיולניר
במיתולוגיה הנורדית, מיולניר (באיסלנדית: Mjölnir, בנורדית עתיקה: Mjǫllnir) הוא מקבתו של ת'ור, אל מרכזי במיתולוגיה הנורדית אשר קשור לרעמים. מיולניר מיוצג במיתולוגיה הנורדית כאחד מכלי הנשק המפחידים ביותר. 

==שם==
השם מיולניר לרוב מפורש כ"האחד שמוחץ", מגיע מהפועל Mölva שפירושו "למחוץ". מילים נוספות בשפות אירופאיות אשר המשמעות שלה היא מקבת, היא המילה הסלאבית "מולוט" (Molot), והמילה הלטינית "מלאוס" (Malleus).

דעה נגדית משווה את שם המקבת למילה הרוסית "מולנייה" (Mолния) והמילה הולשית "מלט" (Mellt), שתיהן מילים אשר משמעותן היא "ברק". האפשרות השנייה תהפוך את מיולניר לנשקו של אל הברק, ונשק של סערה.

בטקסטים הנורדים העתיקים, מיולניר מזוהה עם המילה "מקבת", מילה אשר בנורדית עתיקה יכולה להתפרש כאבן, סלע או צוק, אשר בסופו של דבר מגיע מהמילה ההינדו־אירופאית "H₂éḱmō" אשר פירושה סלע, או כלי עשוי סלע, הדומה למילה הסנסקריטית "אשמאן" שמשמעותה זהה.

== ייצור ==
באדה הפרוזאית, סנורי סטורלוסון כותב שהמקבת נוצרה בידי האחים הגמדים סינדרי וברוקר. בנוסף הוא דיבר על כך שידיתו הקצרה יחסית של המקבת היא תוצאה של טעות בזמן יצור המקבת.

הפטיש מיולניר היה חלק בלתי נפרד מת'ור ומאופיו המלחמתי. באיקונוגרפיה ובפיסול הטבטוני מוצג הפטיש כמאפיין הבולט ביותר של תור. 

==שימוש מודרני==
מאמינים רבים בנאו-פגאניזם גרמאני עונדים שרשראות עם מיולניר בתור סמל לאמונתם. עיבודים רבים של מיולנרים מיוצרים, נמכרים ומשמשים בידי קבוצות נאו־פגאניות או בידי נאו־פגאנים בודדים. מחלוקת מסוימת התעוררה כאשר מאמינים בארצות הברית ניסו לקבל הכרה ממשלתית במיולניר כסמל דתי. במאי 2013 הכירה ממשלת ארצות הברית במיולניר כסמל דתי.

מיונליר היה שם העט האנס שוויצר , קריקטוריסט שעבד בדֵר אַנְגְרִיף, עיתון שהקים ב־1927 יוזף גבלס, שר התעמולה הנאצי. בעקבות פעילותו האנטישמית, נודע שוויצר בכינוי "המאייר של גבלס".

בקומיקס תור, מיולניר היא נשקו של גיבור-העל ת'ור ומקנה לו כוחות-על כמו תיעול ברקים, תעופה ושליטה במעוף הפטיש. המיולניר מאפשרת רק לאנשים או חייזרים ראויים להרימה.

ביקום הקולנועי של מארוול.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פגאניזם גרמאני
קטגוריה:מיתולוגיה נורדית