OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מישהו לסמוך עליו

מישהו לסמוך עליו (באנגלית: You Can Count on Me) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2000 בבימויו של קנת' לונרגן שגם כתב את התסריט ומשתתף בו, עם לורה ליני ומארק ראפלו בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אם יחידנית בעיירה קטנה ועל יחסיה המורכבים עם בנה, אחיה ושני גברים.

לורה ליני הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וקנת' לונרגן היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר וזכה בפרס סטלייט לתריט המקורי הטוב ביותר, לפרס בפסטיבל הסרטים סאנדנס ולפרסים נוספים.

==תקציר העלילה==
סמי (סמנתה) פרסקוט (לורה ליני) היא אם יחידנית הגרה עם בנה בן השמונה רודי, (רורי קאלקין), בעיירה קטנה בשם סטוקוויל. היא עובדת לפרנסתה כפקידת הלוואות בבנק המקומי שכעת הגיע לשם מנהל חדש בשם בריאן אוורט (מת'יו ברודריק).

היא גרושה מרודי (ג'וש לוקאס) ורודי הצעיר אינו מכיר את אביו. יש לה אח צעיר בשם טרי (מארק ראפלו), הוריהם נהרגו בתאונת דרכים ודרכיהם נפרדו. טרי הסתבך בפלילים, ישב בכלא ואינו מוצא את מקומו בעולם. לאחר ריב עם חברתו שילה (גבי הופמן), הוא זקוק לכסף ומודיע לסמי שהוא בא אליה לביקור.

טרי מספר לה על צרותיו והיא מרחמת עליו ומזמינה אותו לגור אתם ולהשגיח על רודי לאחר שהוא אומר לה שאפשר לסמוך עליו. היא מנהלת יחסים אינטימיים עם בוב (ג'ון טני) שמציע לה נישואין אך היא מסרבת ובו זמנית היא מנהלת יחסים אינטימיים עם הבוס שלה, בריאן.

טרי מספר לה על אובדן אמונתו בדת וסמי מזמינה את הכומר רון (קנת' לונרגן) לשוחח איתו.

טרי נכשל בתפקידו, פעם אחת הוא לוקח את רודי למועדון סנוקר והשריף דריל (אדם לפברה) מגלה זאת לסמי ופעם אחת הוא לוקח את רודי לפגוש את אביו שמתנכר לו. פגישה זו נגמרת במכות ובמעצר של טרי.

היא מבקשת מטרי לעזוב אך לפני שהוא נפרד, הם מתפייסים.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|לורה ליני
|סמי פרסקוט
|
|-
|מארק ראפלו
|טרי פרסקוט
|
|-
|מתיו ברודריק
|בריאן
|
|-
|רורי קאלקין
|רודי
|
|-
|קנת' לונרגן
|רון
|כומר
|-
|ג'ון טני
|בוב
|
|-
|ג'וש לוקאס
|רודי פרסקוט האב
|
|-
|איימי ראיין
|גב' פרסקוט
|אמא של סמי
|-
|גבי הופמן
|שילה
|
|-
|אדם לפברה
|דריל
|שריף
|-

|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=55MVAFsS7iM קדימון לסרט], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=XP71dJlnLJQ הפגישה הראשונה], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=i1ZUVkU_XK4 הפגישה הטראומטית בין רודי לאביו המתנכר], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=5EWro1UGCyU הפרידה, הסצנה הסופית], באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 2000
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על משפחות
קטגוריה:סרטי פרמאונט
שצ'ירין

מגוון שצ'ירין של היום ([[טוקיו אגוטה)]]
תנור שצ'ירין בסוף תקופת אדו [http://www.kcf.or.jp/fukagawa/ (מוזיאון פוקאגאווה אדו)]
שיצ'ירין וסורי פסיפי לצליה ב[[פחם עץ (סאנמה), המעורר תמונה סתווית יפנית]]
גריל ברזל יצוק [[היבאצ'י צפון אמריקאי]]
שצ'ירין (ביפנית: 七輪; מילולית "שבעה גלגלים") הוא גריל פחמים יפני קטן.

== אטימולוגיה ==
שצ'ירין הוא מילה מורכבת המורכבת מהתווים 七 ( shichi או nana, "שבעה") והתו 輪 (rin או wa, "גלגל", "לולאה" או "טבעת") . סיפור פופולרי קושר את ה"רין" במילה שיצ'ירין לערך המטבע של תקופת אדו, מטבע האחד - רין (אם כי אות שונה, 厘). מספרים שהשצ'ירין היה דרך משתלמת לבשל ארוחה מכיוון שכמות הפחמים שהייתה הדרושה לכל הדלקה עלתה רק שבעה רין.<ref></ref>

== תיאור ==
השצ'ירין הוא תנור בישול קל משקל, קומפקטי וקל להזזה. רוב השצ'ירינים המודרניים מיוצרים מגושים מוצקים של אדמה דיאטומית שנכרתה ממרבצים. גושי אדמה אלה נחצבו לאחר מכן ביד או עוצבו במכונה לפני שהותכו בכבשן והודבקו בחומרי מתכת.<ref></ref> חלק מהשיצ'ירין מיוצרים עם מבנה קרמי כפול מבפנים ומבחוץ.

פחם עץ משמש בעיקר לדלק. אומרים ששצ'ירין מיוצר בערך באותו אופן היום כמו בתקופת אדו, אם כי גם גרסאות קרמיקה וגם גרסאות של אדמה דיאטומית היו נפוצות.<ref>[http://www.city.onojo.fukuoka.jp/library/kyouiku/rekisi/shuppan/minzoku-14.pdf 「大野城市歴史資料展示室解説シート民俗No.14　民具１（食生活にかかわる民具）」大野城市教育委員会] </ref> הצורה היא בעיקרה גלילית, מרובעת או מלבנית, וגם הגודל משתנה. באזור קנסאי הם ידועים גם בשם kanteki.

== "היבאצ'י" צפון אמריקאי ==
באמריקה הצפונית, תנורים קטנים לבישול ברביקיו הדומים לשצ'ירין מכונים היבאצ'י או "בסגנון היבאצ'י", אשר ביפנית מתייחס למכשיר חימום קטן שאינו משמש בדרך כלל לבישול. הוצע ההסבר שהגרילים הללו שווקו באופן מבלבל כ"היבאצ'י" כאשר הם הוצגו באמריקה הצפונית. המילה "היבאצ'י" משמשת גם (בצורה שגויה) בחלקים מסוימים של ארצות הברית, כדי להתייחס לבתי סטייקים יפניים או למסעדות טפניאקי של "צלחת ברזל".<ref>[http://www.excite.co.jp/News/bit/00091117673827.html 英語の「Hibachi」は火鉢じゃなかった] exciteニュース 2005年6月2日</ref>

== שימוש ==
פחם משמש בדרך כלל כדלק לשצ'ירין. לבישול בחוץ משתמשים בפחם שחור. כשהוא בתוך הבית, בינצ'ו-טאן עדיף. בינצ'ו-טאן הוא סוג של פחם לבן, שמפיק פחות ריח בעת השריפה ויכול להמשיך לבעור בחום במשך זמן רב יותר. יש לו גם פחות סיכוי להתלקח בצורה מסוכנת. כחלופה זולה יותר, ניתן להשתמש בפחם נסורת.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמצעי חימום והכנת מזון
קטגוריה:תנורים
קטגוריה:המטבח היפני
רפאל חייא פונטרימולי

הרב רפאל חייא פונטרימולי היה רב באזמיר, מדפיס, ומחבר הספר מעם לועז על מגילת אסתר.
== ביוגרפיה ==
נולד לחיים בנימין פונטרימולי, מחבר ספר פתח הדביר ובנו של חייא פונטרימולי, מחבר שו"ת צפיחית בדבש.

נישא לנהמא סול קאדין, שנפטרה בט"ו בטבת ה'תרס"ג.<ref>המרכז לחקר התפוצות באוניברסיטת תל אביב,[https://jewishturkstones.tau.ac.il/ A World Beyond: Jewish Cemeteries in Turkey 1583-1990], אזמיר, Gurcesme, lot no. h-4 Stone no. 117.</ref> הקים בית דפוס באזמיר שם הדפיס בין השאר את ספרו קדושת היום. כמו כן הדפיס את ספרו של הרב חיים שונשול, שמחה לאיש.

נפטר בגיל 39 ביום כ"ז בתמוז שנת ה'תר"ל (1870), ונקבר באזמיר. כחודש לאחריו נפטר אחיו הגדול, הרב ישעיה יוסף פונטרימולי,<ref></ref> שניהם בחיי אביהם.

תשובה ממנו נדפסה בספר אשר לשלמה לרבי שלמה יפה אשכנזי (דף ג ע"א - דף ה ע"ב). כמו כן, אביו, הרב חיים בנימין פונטרימולי, מזכירו מספר פעמים בספרו פתח הדביר.<ref></ref>

== ספריו ==
* ספר מעם לועז דיקלארו על מגילת אסתר (בלאדינו; אזמיר תרכ"ד, סאלוניקו תרכ"ז, קונסטנטינאפולה תרנ"ט): ספר בסדרת הספרים ילקוט מעם לועז, ובו פירוש על מגילת אסתר.<ref name=":0">דב הכהן, אוצר הספרים בלאדינו 1490–1960: ביבליוגרפיה מחקרית מוערת, 2022, עמ' 182–193 ()</ref> הספר תורגם בידי הרב שמואל קרויזר ונדפס כחלק מילקוט מעם לועז.
* קדושת היום (אזמיר תרי"ח ותר"ם). שני פרקי מוסר בלאדינו; לראש השנה - על מעשה העקדה וליום הכיפורים על מעשה יונה הנביא.<ref>דב הכהן, אוצר הספרים בלאדינו 1490–1960: ביבליוגרפיה מחקרית מוערת, 2022, עמ' 204 ()</ref>
* שבחי האר"י זלה"ה שלושה פרקי מוסר שאינם משבחי האר"י הידועים.<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==
=== ספריו ===
* 
* 
* 
* ([https://digitalcollections.lib.washington.edu/digital/collection/p16786coll3/id/91132/rec/5 סריקה נוספת] באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל)
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
חורחוג

ארוחת חורחוג. יש לשים לב לקנקן החלב המתכתי, לאבן השחורה ולנתח הבשר המבושל. כד החלב המתכתי הוא המקום שבו מתבצע הבישול.
ארוחת חורחוג. מוגשת במסעדה ב[[אולן בטור]]
חורחוג (במונגולית: Xopxoг) היא מנת ברביקיו במטבח המונגולי. חורחוג מיוצר על ידי בישול חתיכות בשר בתוך מיכל המכיל גם אבנים חמות מאוד ומים, ולרוב גם מחומם מבחוץ.<ref></ref> <ref></ref>

== הכנה ==
להכנת חורחוג, המונגולים לוקחים בשר כבש (ניתן להחליף בבשר עיזים) וחותכים אותו לחתיכות בגודל מתאים תוך השארת העצמות מחוברות לבשר. לאחר מכן מניח הטבח עשר עד עשרים אבנים בגודל אגרוף מעל אש. כשהאבנים חמות מספיק, הן מונחות יחד עם הבשר במיכל הבישול הנבחר. כדי חלב מתכת הם בחירה מסורתית וטיפוסית כאמצעי בישול למנה זו, אם כי כל מיכל מתאים (לא רק של חלב) שחזק מספיק, כדי להחזיק את האבנים החמות ואת הבשר.

חום האבנים והאדים יבשלו את הבשר בתוך הכד. הטבח יכול לשים את הכד גם על האש או על הכיריים אם האבנים לא מספיק חמות. האבנים ישחירו מהחום ומהשומן שהן סופגות מהכבש. הכד נשאר מכוסה בזמן שהטבח מקשיב ומריח את הארוחה כדי לשפוט מתי היא מוכנה. לאבנים יכול לקחת עד שעה וחצי כדי לבשל את הבשר מספיק. כשהמנה מוכנה, הטבח מחלק מנות בשר יחד עם האבנים החמות, שמועברות מיד ליד ונאמר שיש להן תכונות מועילות.<ref></ref> הסועדים בדרך כלל אוכלים חורחוג באצבעותיהם, אם כי ניתן להשתמש בסכינים כדי לחתוך את הבשר מהעצם.

נאמר שהמנה היא המצאה מודרנית יחסית מהמאה ה-20, שראשיתה מתקופת הנוכחות הצבאית של ברית המועצות במונגוליה, כאשר המונגולים החלו לבשל עם כדי מים/חלב היצוקים של הצבא האדום. זוהי וריאציה של בואודוג, מאכל מונגולי ישן יותר עשוי על אבנים חמות שבהן הבשר מבושל בתוך עור של חיה.<ref>[https://www.kqed.org/arts/13915312/real-mongolian-barbecue-khorkhog-richmond The Real Mongolian Barbecue], Luke Tsai, KQED San Francisco</ref> חורחוג הוא מאכל פופולרי במטבח המונגולי, אך הוא בדרך כלל אינו מוגש במסעדות.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* רשימת מנות כבש
* המטבח המונגולי
* אסאדו

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mongolfood.info/en/recipes/khorkhog.html מתכון של חורחוג]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונגוליה
ויליאם קופר (מושל דלאוור)

ויליאם בארקלי קופר (באנגלית: William Barkley Cooper; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית ולאחר מכן המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של דלאוור בשנים 1816–1818 ובשנים 1835–1837, וכמושל דלאוור ה-32 בשנים 1841–1845.
==ראשית חייו==
ויליאם קופר נולד בעיירה לאורל שבמושבת דלאוור, כבנם של אייזק וקומפורט טאוסנד בארקלי קופר. סבו, בארקלי טאוסנד, הגיע ללאורל ב-1768 ממחוז דורצ'סטר שבפרובינציית מרילנד, ובזמן מסוים היה כמעט כל האזור בבעלותו. אביו כיהן כחבר האספה הכללית של דלאוור, היה נציג לוועידה של דלאוור לאשרור חוקת ארצות הברית ב-1787 והיה נציג לוועידת החוקה של דלאוור ב-1792. אחיו, תומאס קופר, כיהן גם הוא כחבר האספה הכללית של דלאוור וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1813–1817.

ב-1795 נשא קופר לאישה את ננסי ג'ונס, ולשניים נולד בן אחד בשם ויליאם. לאחר מות רעייתו, נישא קופר בשנית ב-1816 לנלי וורן, ולאחר מותה הוא נישא בשלישית ב-1828 לג'יין טאוסנד פאלמר. מנישואיו השניים והשלישיים לא נולדו לו ילדים. קופר שירת כלוטננט משנה במיליציה של דלאוור ובהמשך קודם לדרגת קפטן.
==קריירה פוליטית==
בשנים 1797–1805 כיהן קופר כשופט שלום, ובנוסף, כיהן בשנים 1800–1812 כשריף של מחוז סאסקס. בשנים 1816–1817 הוא היה חבר בית הנבחרים של דלאוור, ושוב בשנים 1835–1837. ב-1817 הוא מונה כשופט בבית המשפט לפניות רגילות של מחוז סאסקס.

ב-1840 נבחר קופר כמושל דלאוור לאחר שניצח בבחירות את וורן ג'פרסון, מועמד המפלגה הדמוקרטית, וכיהן כמושל מ-19 בינואר 1841 ועד 21 בינואר 1845. קופר בלט בפניותיו לאספה הכללית של דלאוור על כך שהחוק הפלילי במדינה מיושן, ובשל כך נדרש ממנו כמושל המדינה להעניק חנינות כדי לאפשר צדק כראוי לאמות המידה של התקופה.
==מותו==
ויליאם קופר נפטר בביתו שבלאורל ב-27 באפריל 1849. הוא נטמן בבית הקברות המתודיסטי הישן שבעיר. בנו היחיד, ויליאם, יצא לדרום במלחמת האזרחים האמריקאית, ועל פי כמה מקורות, שירת בצבא הקונפדרציה, הוחזק כשבוי לזמן מה בפורט דלאוור, ונמלט ב-1862.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. [https://archive.org/details/biographicaldire0001sobe/page/224/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 224.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/william-barkley-cooper/ ויליאם קופר] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/cooper.html#758.41.43 ויליאם קופר] באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:מושלי דלאוור
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של דלאוור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1771
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1849
אביעזר שפירא

הרב אביעזר (זליג אשר) שפירא (נולד בה' אדר ה'תש"ד, 29 בפברואר 1944) הוא משגיח וראש ישיבת קול תורה לצעירים, אדמו"ר ורב בית הכנסת "אור החיים" של חסידות דרוהוביץ' ויושב ראש הועד המנהל של חברה קדישא "חסידים" בירושלים.

== קורות חייו ==
נולד בכפר חסידים לשלמה אהרן ורחל שפירא. למד בישיבת קול תורה ומשם המשיך לישיבת חברון.

במהלך השנים מונה לכהן כמשגיח בישיבת קול תורה לצעירים במקומו של הרב ישראל גנס שעבר לשמש כר"מ בישיבה.

בשנת ה'תש"ל מונה לכהן כרב בית הכנסת "אור החיים" שהוקם בשנת ה'תר"צ על ידי בן הדוד של סבו, הרב אברהם יעקב שפירא, ומשמש כאדמו"ר של חסידות דרוהוביץ'. 

הרב שפירא משמש גם כיושב ראש הועד המנהל של חברה קדישא "חסידים" בירושלים. וחבר בעמותות "כולל חיבת ירושלים" ו"הדר אסתר".

לפני המהפך של הרב אהרן יהודה ליב שטינמן בעיתון יתד נאמן של הציבור החרדי, הוא ביקש להכניס רבנים נוספים לוועדה הרוחנית של העיתון, וביניהם, את הרב שפירא.

הרב שפירא נוהג ללכת כל יום לכותל המערבי, ובמהלך השנים ייסד את מנהג אמירת "נשמת כל חי" כל יום בחצות בכותל המערבי.

== משפחתו ==
אביו, הרב שלמה אהרן, הוא בנו של הרב אביעזר זליג אשר שפירא ממשיך שושלת חסידות דרוהוביץ' של דודו הרב חיים מאיר יחיאל שפירא ובנו של הרב יצחק מרדכי שפירא שהיה אדמו"ר בגוואדזיץ. הרב שפירא הוא משושלת קוז'ניץ מצד אביו של סבא רבא שלו, ומשושלת רוז'ין מצד אמו של סבא רבא שלו.

הרב שפירא נשוי לרבנית שרה יראת.

לרב שפירא 10 ילדים ובנוסף אימץ עוד 4 ילדים של אחותו.

בנו מנחם שפירא הוא סגן ראש עיריית בני ברק ומנהל המחלקה המוניציפלית של סיעת דגל התורה. בן נוסף הוא גדליה שפירא, מנכ"ל העיתון 'מרכז העניינים'. בתו רבקה נשואה לרב יחיאל ברלין ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק.

== קישורים חיצוניים ==
* באתר JDN
* באתר כיכר השבת
*
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבני ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
המיתון הגדול

מפת העולם המציגה את שיעורי צמיחת התמ"ג בשנת 2009 - המדינות בצבע חום היו במיתון במהלך 2009
המיתון הגדול (באנגלית: The Great Recession) הוא המיתון הכלכלי העולמי החמור שהחל בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בעקבות התנפצות בועת הנדל"ן בארצות הברית<ref></ref><ref></ref> והמשבר הפיננסי שבא בעקבותיו. לתקופה זו היו השלכות מרחיקות לכת שהשפיעו על מדינות רבות ברחבי העולם. ההיקף ומועד ההתרחשות של המיתון השתנה בפועל ממדינה למדינה (ראו מפה מצורפת).<ref name=DPAD121912></ref><ref name=UN011513></ref> קרן המטבע הבין-לאומית הגדירה את המיתון הגדול כהתמוטטות הכלכלית והפיננסית החמורה ביותר מאז השפל הגדול.

ההשפעה של המיתון הגדול הייתה נרחבת, והשפיעה על כלכלות, בתי עסק ואנשים אינדיבידואלים רבים ברחבי העולם. שיעורי האבטלה זינקו באותה העת כאשר במקביל בתי עסק רבים התקשו במיוחד לשרוד. שוקי המניות חוו ירידות חדות, וממשלות רבות נאלצו באותה התקופה לנסות לייצב את הכלכלות שלהן.

למיתון הגדול היו השלכות חברתיות וכלכליות ניכרות כאשר מיליוני אנשים איבדו באותה התקופה את בתיהם, את מקום עבודתם ואת חסכונותיהם.

תעשיות מסוימות נפגעו גם הן במיוחד במהלך המיתון הגדול. תעשיית הרכב בארצות הברית לדוגמה התמודדה במהלך המיתון עם ירידה חדה במכירות, והדבר הוביל להתערבות ממשלתית כדי למנוע את קריסתן של יצרניות הרכב האמריקניות. כמו כן גם ענף הבנייה ברחבי העולם נפגע במיוחד במהלך תקופת המיתון כאשר עיקולים ופשיטות רגל הפכו נפוצים באותה התקופה.

המיתון לא הורגש באותה מידה ברחבי העולם. בעוד שרוב הכלכלות המפותחות בעולם, ובמיוחד הכלכלות של אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ואירופה, נקלעו למיתון קשה ומתמשך, כלכלות מתפתחות רבות לא הושפעו במיוחד - במיוחד סין, הודו ואינדונזיה, שכלכלותיהן צמחו באופן ניכר בתקופה זו. באופן דומה גם הכלכלות של אזור אוקיאניה לא הושפעו במיוחד באותה התקופה בשל קרבתם לשווקים של אסיה.

== ראו גם ==
* בועה כלכלית
* המשבר הכלכלי העולמי (2008)
* משבר הסאבפריים
* קריסת שוק מניות

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שנות ה-2000
קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:משברים כלכליים
קטגוריה:בועות כלכליות
קטגוריה:בנקאות בארצות הברית
תומאס סטוקטון

תומאס סטוקטון (באנגלית: Thomas Stockton; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הוויגית, שלחם במלחמת 1812, וכיהן כמושל דלאוור ה-33 מ-1845 ועד מותו.
==ראשית חייו==
תומאס סטוקטון נולד במחוז ניו קאסל שבדלאוור כבנם של ג'ון וננסי גריפין סטוקטון. אביו היה בריגדיר גנרל שלחם ב-מלחמת 1812 ופיקד על הבריגדה הראשונה של המיליציה של דלאוור. סטוקסון נשא לאישה את פידליה ג'ונס, בתו של השופט קנסי ג'ונס, ולשניים נולדו חמישה ילדים. הוא סיים את לימודיו בפרינסטון קולג'.
==קריירה==
לאחר סיום לימודיו הצטרף סטוקטון למיליציה של דלאוור. במלחמת 1812 הוא השתתף במתקפה על פורט ג'ורג' על נהר ניאגרה ולחם בקרב לונדיס ליין. הוא קודם לדרגת מייג'ור ברגימנט הרגלים ה-42, ופרש מצבא ארצות הברית ב-1825.

בשנים 1832–1835 היה סטוקטון הרשם של בית המשפט לצדק של מחוז ניו קאסל. ב-1844 הוא נבחר כמושל דלאוור לאחר שהביס בבחירות את ויליאם תארפ, מועמד המפלגה הדמוקרטית. הוא הושבע לכהונתו ב-21 בינואר 1845 וכיהן בו עד מותו. הוא היה השישי מבין מושלי דלאוור שנפטרו בכהונתם.

תומאס סטוקטון נפטר בניו קאסל ב-2 במרץ 1846. הוא נטמן בבית הקברות של כנסיית עימנואל האפיסקופלית שבעיר. חלק מבניו ומנכדיו לחמו במלחמת האזרחים האמריקאית.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. [https://archive.org/details/biographicaldire0001sobe/page/224/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 224-225.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/thomas-stockton/ תומאס סטוקטון] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/stockton.html#464.61.96 תומאס סטוקטון] באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:מושלי דלאוור
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1781
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1846
ITunes Session (מיני-אלבום של סלאש ומיילס קנדי)

iTunes Session הוא מיני-אלבום של הגיטריסט סלאש והזמר מיילס קנדי, אשר מהווה חלק מתוך סדרת המיני-אלבומים הנושאת את אותו שם. מיני-אלבום זה נחשב לחמישי בקריירה של סלאש ולרביעי בקריירה של קנדי.

המיני-אלבום מכיל שני שירים מקוריים של סלאש וקנדי מתוך אלבום הסולו של סלאש, Slash, גרסת כיסוי אחת לשיר של להקת Led Zeppelin, שתי גרסאות כיסוי לשירי להקת Velvet Revolver, בה היה חבר סלאש בשנים 2002-2008 (סלאש חזר ללהקה לשתי הופעות חד פעמיות בשנים 2010 ו-2012) וגרסת כיסוי אחת לשיר של להקת Guns N' Roses, בה סלאש היה חבר בשנים 1985–1996 (סלאש חזר ללהקה בשנת 2016).

== רשימת השמעה ==

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2011
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
מועדון הפלקה

הפלקה היה מועדון זמר ים-תיכוני ששכן ברחוב שונצינו 4 בתל אביב, ישראל. במועדון הופיעו והתפרסמו זמרים רבים בישראל בהם זוהר ארגוב בשלהי הקריירה, חיים משה, מרגלית צנעני, אייל גולן בראשית דרכו, שלומי שבת ושרית חדד. המקום כונה גם "צוותא של המוזיקה המזרחית", ושמו הפך לשם נרדף למועדון למוזיקה מזרחית.

==היסטוריה==
בראשיתו נקרא המועדון "טיפאני", וניהל אותו העבריין עמוס מסיקה, שנרצח בשנת 1982, יחד עם אחיו משה בשכונת התקווה. לאחר מותו, רכש את המקום יעקב אלפרון ושיפץ אותו מהיסוד. אלפרון גם נתן למקום את השם פלקה על שם רובע הטברנות באתונה ובתחילה העלה בו ערבי בינגו והופעות של זמרים מתחילים. בסוף שנות ה-80 נמכרו חלק מהזכויות במועדון לשותפים נוספים בהם יוסי סעדון שניהל את מסעדת "פרגיות" ששכנה בסמוך וגם בעלי מועדון הזמר המזרחי "הרמוניה". בעקבות כניסתם, החליטו על מתן דגש להופעות מוזיקליות אך רק של אמנים מנוסים שכבר הופיעו והוציאו מספר תקליטים.

בשנות השמונים לאחר פרישה מכדורגל, הצטרף יוסי שטרוזמן (אביה של השדרנית שלמור שטרוזמן) כמנהל האומנותי אל המועדון בדרום תל אביב, שהיה הבמה המרכזית לזמר הים תיכוני בשנות ה-80 וה-90. שטרוזמן ניהל את המועדון אומנותית במשך יותר משני עשורים. במועדון הופיעו הזמרים עופר לוי, שרית חדד, אייל גולן וישי לוי, בזמנים שלא התירו להם הופעות באולמות או שידורים ברדיו. זו הייתה הבמה המרכזית, אם לא היחידה שבה הופיעו גדולי הזמרים המזרחיים באותה תקופה בישראל ובה חלקם אף החלו את דרכם בעולם המוזיקה. תכולת המועדון הייתה כ-300 איש אך הצטופפו בהופעות כמעט 500 אנשים עד גבול הבמה. בשל הקרבה למשפחת הפשע אלפרון, גם עבריינים התארחו וצפו בהופעות מידי ערב.

בשנת 1984, יצא לאור הסרט כאסח שהציג את תופעת הזמר המזרחי ובו הופיעו מספר סצנות שצולמו במועדון ובהם חיים משה, זוהר ארגוב, חופני כהן, דקלון ומשה גיאת.

פעילות המועדון דעכה במהלך השנים בין השאר בעקבות פתיחת מועדונים ובארים אחרים, הירצחו של יעקב אלפרון וכניסה לקשיים כלכליים.

בשנת 2011, המועדון חזר לפעילות מחודשת כשנפתח תחת ניהולו של שלום דדוש כאשר הנכס עדיין היה בבעלות משפחת אלפרון. הפתיחה לוותה במסיבת השקה חגיגית אליה הוזמנו כוכבי הזמר הים-תיכוני בהם ישי לוי, זהבה בן, ליאור פרחי ורון שובל.

בשנת 2016, נעצרו עומר, בנו של אלפרון, וחשודים נוספים בחשד שהקימו במקום חממת גידול שתילי מריחואנה לא חוקית. עומר שוחרר לאחר ימי מעצר בודדים.

בעקבות הצלחת המועדון המקורי בתל אביב, נפתחו מועדונים דומים בשם זה בחיפה ובאר שבע.

==קישורים חיצוניים==
* ירון אילן, [https://harif.co.il/ירון-אילן-מועדון-הפלקה געגועים למועדון הפלקה], באתר "חריף"
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה מזרחית
קטגוריה:מוזיקה ישראלית
קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני לילה
קטגוריה:ספרדים ועדות המזרח בארץ ישראל
בית הקברות בית עולם

בית הקברות בית עולם (באנגלית: Beth Olam Cemetery) הוא בית קברות היסטורי בשכונת סייפרס הילס אשר בברוקלין שבעיר ניו יורק.

זהו בית קברות בסגנון כפרי אשר הוקם במקור בשנת 1851 על ידי שלושת הקהילות היהודיות במנהטן - קהילת שארית ישראל (פורטוגזית-ספרדית), קהילת בני ישורון וקהילת שערי תפילה.

בשנת 1882 הוזמן הארכיטקט האמריקאי-אנגלי קלברט ווקס לתכנן את המבנה של בית הקברות. ווקס עיצב גם את השערים של המבנה. זהו המבנה הדתי היחיד שעיצב ווקס, אשר לקח בעבר גם חלק בעיצוב סנטרל פארק.<ref></ref>

== ונדליזם ==
באפריל 2019 גנבים גנבו 14 דלתות מבני מאוזוליאום בבית הקברות בשווי של 30,000 דולר וכמו גם 75 פתחי אוורור.<ref></ref>

== אישים בולטים שקבורים בבית הקברות ==
* בנג'מין קרדוזו (1870–1938), כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.<ref name=v2></ref>
* עמנואל לסקר (1868–1941), שחמטאי, מתמטיקאי ופילוסוף יהודי-גרמני, אלוף העולם השני בשחמט. היה אלוף העולם במשך 27 שנים, ונחשב לאחד מגדולי השחמטאים בכל הזמנים.
* אמה לזרוס (1849–1887), משוררת יהודייה-אמריקאית. שירה המפורסם ביותר הוא הסונטה "הקולוסוס החדש" החקוק על פסל החירות בניו יורק.<ref name=nu></ref>
* אוריה לוי (1792–1862), קומודור בצי האמריקאי. היהודי הראשון שהגיע לדרגה בכירה זו.
* הנרי פררה מנדס (1852–1937) רב אמריקאי יליד בריטניה.<ref></ref>
* בנימין פרנקלין פיישוטו (1834–1890), עורך דין ודיפלומט יהודי-אמריקאי
* דוד די סולה פול (1885–1970), הרב הספרדי המוביל במאה ה-20 בארצות הברית

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: בתי קברות יהודיים
קטגוריה:ברוקלין
קטגוריה:ארצות הברית:אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
על הקרח 3

"על הקרח 3" (ברוסית: «Лёд 3») הוא סרט מלודרמה ספורטיבית רוסית, בבימויו של יורי חמלניצקי, בהפקתו של פיודור בונדרצ'וק ובכיכובם של אלכסנדר פטרוב, אנה סווראנסקאיה ומריה ארונובה. הקרנת הבכורה נערכה ב-14 בפברואר 2024, חג האהבה.

הסרט מהווה סרט המשך לסרט "על הקרח 2" ובדומה לקודמו הפך לשובר קופות משהכניס 191 מיליון רובלים בסוף השבוע הראשון שלו, במה שמהווה לאחת ההכנסות הגבוהות ביותר לסרט קולנוע רוסי. בסך הכל הכניס הסרט 1.8 מיליארד רובלים.

== עלילה ==
הסרט מתרחש לאחר האירועים המסופרים בסרט הקודם: נאדיה גדלה והפכה למחליקה אומנותית. היא חולמת על זכייה בגביע, בדיוק כמו שאמה חלמה פעם. גורין מתנגד לקריירת הספורט של בתו - הוא מגן עליה מכל הקשיים ואפשר להבין אותו: הוא הפסיד יותר מדי. באימון חשאי, נאדיה פוגשת שחקן הוקי קרח צעיר ונועז ממוסקבה והם מתאהבים. האב אינו מאמין בכנות ברגשותיו של הצעיר ומנסה להפריד בין בני הזוג. אבל מכשולים רק מחזקים אהבה אמיתית, וכשאוהבים, הסוף המופלא ביותר יכול להפוך למציאות, ממה כפי שקרה לגורין עצמו עם אהבתו הגדולה...

== שחקנים ודמויות ==
* אנה סווראנסקאיה כנאדז'דה "נאדיה" גורינה
** ויטאליה קורניינקו, כנאדיה בת ה-13
* אלכסנדר פטרוב כאלכסנדר "סשה" גורין
* מריה ארונובה כאירינה שטאלינה
* סטפן בלוזרוב כסרגיי אורלוב
* סרגיי לוויגין כסרגיי איוואנוביץ'

== הפקה ==
צילומי הסרט נערכו באגם באיקל ונערכו גם במוסקבה, מחוז אירקוטסק ובבוריאטיה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:החלקה על הקרח בקולנוע ובטלוויזיה
קטגוריה:מוסקבה בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטי VGTRK
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי הוקי קרח
קטגוריה:סרטי המשך רוסיים
קטגוריה:סרטי נעורים רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטים שצולמו ברוסיה
קטגוריה:ערוץ CTC: סרטים
קנארית (צידון)

קנארית (בערבית: قناريت) הוא כפר בנפת צידון במחוז דרום לבנון, כ-6 ק"מ דרומית לעיר צידון, מדרום לע'אזיה, ממזרח לכביש החוף (מס' 51), כ-1.5 ק"מ מזרחית לים התיכון, בגובה של כ-200 מ' מעל פני הים.

שטח הכפר הוא כ-3,000 דונם.

בשנת 2014 גרו בו 214 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, מהם 211 שיעים ו-3 נוצרים.<ref></ref>

== היסטוריה ==
בשנת 1875 כתב ויקטור גרן על הכפר: "קנארית הוא כפר שאוכלס על ידי מתואלים ונבנה על גבי יישוב עתיק, כפי שמעיד מאגר מים שנחצב בסלע, כמה מערות קבורה ומחצבות עתיקות".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לבנון: יישובים
שלום פוברסקי

הרב שלום פוברסקי (כ"ד ניסן ה'תרצ"ה, 27 באפריל 1935 – י"א טבת ה'תשפ"א, 26 בדצמבר 2020) היה מראשי ישיבת קול תורה ור"מ בישיבת באר יעקב.

== ביוגרפיה ==
נולד בברנוביץ' לרב יהושע דוד וחיה פייגל פוברסקי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נדדה המשפחה לווילנה, שם מצאו להם מחסה פליטים יהודיים רבים על פי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בעת שהותו בווילנה למד קרוא וכתוב אצל אשתו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק, הרבנית אלטע הענדיל, נינתו של הרב מאיר אוירבך. מהפחד שהקומונסטים יפתיעו אותם בעת לימודם, הניחו לוח שחמט על השולחן, שבו יחליפו את ספרי הלימוד במידה והם יבואו. כמו כן השתתף במסע הלווייתו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי שנפטר באותו הזמן. לאחר מכן המשיכה המשפחה לנדוד ברחבי ברית המועצות, ובהיותו בגיל שש עלתה משפחתו לפלשתינה והתיישבה בתל אביב.

בהיותו בגיל 10 בערך נכנס ללמוד בישיבת היכל התלמוד בעיר, וקצת לפני גיל 13 המשיך לישיבת פוניבז' בבני ברק. בהגיעו לפרקו נישא לרבנית חינה אסתר, בתו של הרב שמחה פינס. שימש כר"מ בישיבת באר יעקב במשך עשרות שנים והתגורר ביישוב באר יעקב, ובשנת ה'תשמ"ב מונה לכהן כר"מ בישיבת קול תורה בירושלים.

הרב פוברסקי שימש כעורך הראשי של התלמוד ירושלמי בהוצאת מכון המאור.

בח' טבת ה'תשפ"א פונה לבית החולים הדסה עין כרם לאחר שנדבק בנגיף הקורונה וסבל מקשיי נשימה וסיטורציה נמוכה. במהלך סוף אותו השבוע הורדם והונשם.

בי"א טבת ה'תשפ"א נפטר בבית החולים כשהוא בן 85, ונטמן בבית החיים פוניבז' בבני ברק.

== ספריו ==
 - על מסכתות פסחים, קידושין, ויבמות המבוסס על רשימותיו והקלטות של השיעורים.

== משפחתו ==
אביו הרב יהושע דוד פוברסקי היה ראש ישיבת פוניבז' ובעל ה'ישועות דוד'. אחיו, הרב ברוך דב פוברסקי משמש עד היום בתפקיד ראש ישיבת פוניבז'. אח נוסף הוא הרב ד"ר חיים פוברסקי חתנו של הרב פסח קוקיס. בעלה של אחותו הוא הרב ברוך פינס שהוא גם אחיה של אשתו.

לרב פוברסקי תשעה ילדים: בנו, הרב יוסף שלמה, הוא ראש כולל עטרת שלמה בפתח תקווה. בנו, הרב שמחה, משמש כמשיב בישיבת נתיב הדעת בירושלים. בנו, הרב חיים, הוא ראש כולל חזון אב"י בבני ברק. בתו, חיה פייגל, נשואה לרב יהודה אורלנסקי המשמש כר"מ בישיבת קול תורה.

== קישורים חיצוניים ==
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
ג'וזף מאול

ג'וזף מאול (באנגלית: Joseph Maull; ) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית, ובהמשך המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר הסנאט של דלאוור בשלוש תקופות כהונה נפרדות בשנים 1817–1846, וכמושל דלאוור ה-34 בשני חודשי חייו האחרונים.
==ראשית חייו==
ג'וזף מאול נולד ליד העיר לואס שבדלאוור, כבנם של ג'ון ומרי מארש מאול. אביו היה בונה ספינות, שבמהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית העביר כלי נשק מהקריביים. על פי המסופר הוא נהרג מנפילת תורן עליו. במהלך מלחמת העצמאות, אחד מדודיו של מאול, נתניאל, השיט ספינות עבור ועדת הביטחון האמריקאית, ודוד אחר שלו, ג'יימס, סייר במימי מפרץ דלאוור עבור הבריטים. מאול עצמו שירת בבריגדה השלישית של המיליציה של דלאוור, והגן על לואס במהלך מלחמת 1812.

מאול למד רפואה בהדרכתו של ד"ר ג'ון וולף מלואס, ובמשך כל ימי חייו עסק במקצוע בביתו שבעיר מילטון. ב-1802 הוא נשא לאישה את פנלופה שילדס, ולשניים נולדו בן ובת. לאחר מותה הוא נישא בשנית ב-1820 לשרה דייוויס ווטסון, אך לשניים לא נולדו ילדים.
==קריירה פוליטית==
מאול כיהן כחבר הסנאט של דלאוור במשך 21 שנים בסך הכול, החל מ-1817 ועד 1824, שוב בשנים 1827 ועד 1830, ולבסוף בשנים 1839 ועד 1846. מתוקף היותו יושב ראש הסנאט במושב האחרון בו הוא כיהן בו, הוא היה למושל דלאוור עם מותו של המושל הקודם תומאס סטוקטון ב-2 במרץ 1846, וכיהן בתפקיד עד מותו. את הקריירה הפוליטית שלו החל מאול במסגרת המפלגה הפדרליסטית, והצטרף לשורות המפלגה הוויגית עם כינונה בשנות ה-30 של המאה ה-19. כמושל הוא התנגד למדיניות החוץ של נשיא ארצות הברית ג'יימס פולק, כולל סיפוחה של טקסס לארצות הברית.
==מותו==
ג'וזף מאול נפטר בלואס ב-3 במאי 1846, חודשיים לאחר שהחל לכהן כמושל. הוא היה מושל דלאוור השביעי שנפטר בכהונתו. הוא נטמן בבית הקברות סנט פיטר האפיסקופלי שבעיר.

ביתו שבלואס צורף ב-1970 אל המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. [https://archive.org/details/biographicaldire0001sobe/page/224/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 225.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/joseph-maull/ ג'וזף מאול] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/matthewson-maxson.html#255.22.16 ג'וזף מאול] באתר The Political Graveyard 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי דלאוור
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של דלאוור
קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1781
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1846
הענק מקרדיף

הוצאתו מהקרקע של הענק מקרדיף
הענק מקרדיף (באנגלית: Cardiff Giant) הוא השם בו ידועה מתיחה מפורסמת מההיסטוריה של ארצות הברית, שבמסגרתה זויף שלד של ענק והוצג באוקטובר 1869. כממצא ארכאולוגי של ענק מאובן.

ב-5 באוקטובר 1869 חופרי בארות שחפרו באר באדמתו של איכר בשם ויליאם ניואל בקרדיף (ניו יורק) גילו שלד ענק. השלד, שגובהו 3 מטרים, זוהה כשלד של ענק. ויליאם ניואל הקים אוהל מעל התגלית וגבה דמי כניסה ממבקרים, שבאו לראות את התגלית, הידועה כיום בשם "הענק מקארדיף". מחיר הכניסה נקבע בתחילה ל-25 סנט ולאחר מכן, בעקבות הביקוש הגדול, הועלה ל-50 סנט.

עד נובמבר 1869, יותר משנים עשר אלף מבקרים כבר באו לראות את הענק. התגלית המדומה נרכשה תמורת 37,500 דולר והועברה לעיר סירקיוז לתצוגה ציבורית. חרף דבריהם של שאנדרו דיקסון וייט ולאחר מכן עותניאל מארש, פליאונטולוג בולט באוניברסיטת ייל, שבאו בתורם לראות את "התגלית" ושניהם הכריזו עליה כמתיחה, השלד המשיך במסע הניצחון שלו לבוסטון, שם הכריז המשורר המפורסם ראלף וולדו אמרסון לאחר שראה אותו כי הוא "עתיק ללא ספק".

ב-14 בדצמבר 1869 הודה ג'ורג' האל, גיסו של ויליאם ניואל, כי הוא אבי המתיחה. האל הגה את הרעיון לאחר דיון נוקב במיוחד עם כומר מתודיסטי בשם טורק, שטען כי הענקים המוזכרים בספר בראשית אכן היו קיימים. האל, שהיה אתאיסט, אמר מאוחר יותר, כי בילה את הלילה "בתהייה מדוע אנשים מאמינים לסיפורים המדהימים האלה על ענקים בתנ"ך, כשלפתע חשבתי לעשות ענק מאבן ולהציג אותו כאדם מאובן". האל ציין כי השלד המדומה נחצב מגוש גבס בשיקגו ואז הוכה בפטיש ונגרמה לו התיישנות מדומה עם חומצה בטרם הועבר לקרדיף. האל וניוול קברו אותו בנובמבר 1868, וניוול המתין שנה לפני שביקש מהחופרים לחפור באר במקום שבו נקבר הפסל.

למרות הודאה זו, הציע פ.ט. ברנום להאל וניוול 50,000 דולר, כדי לקנות את השלד המדומה לתצוגה ציבורית בניו יורק. לאחר שסירבו, הכין ברנום עותק של השלד המדומה, והתערוכה בניו יורק זכתה להצלחה גדולה. האל וניוול שקלו לזמן קצר לתבוע את ברנום על פלגיאט, אך ויתרו. אף על פי שהענק מקרדיף הוכר כעת כזיוף מפוברק, אלכסנדר מקוורטר, פרופסור בקולג' ייל, אמר כי מדובר בפסל עתיק, עם עקבות של פוליכרומיה, ושעליו זיהה כתובת פיניקית הקשורה לאטלנטיס.

בשנת 1948, מוזיאון האיכרים בקופרסטאון, ניו יורק, רכש את השלד המדומה של הענק מקרדיף, הוא עדיין מוצג שם. העותק של ברנום שמור במוזיאון המכני המופלא של מרווין ליד דטרויט.

== בתרבות ==
מרק טוויין כתב סיפור על שיחה עם רוח המת של הענק מקרדיף. ז'ול ורן, שביקר באותן שנים בארצות הברית, כתב סיפור בשם Le Humbug (ההונאה) על הונאה גדולה המבוססת על מציאה של שלד ענק. הסיפור של ורן פורסם על ידי בנו לאחר מותו.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://americanliterature.com/author/mark-twain/short-story/a-ghost-story A Ghost Story] סיפור של מרק טוויין על הרוח של ענק קרדיף 

קטגוריה:הונאה
קטגוריה:הומור
קטגוריה:ניו יורק: פסלים
שרי גולן

שרי גולן (נולדה ב-5 בנובמבר 1982) היא אוצרת, כותבת, מרצה ופעילה חברתית. מתגוררת ברמת גן. החל ממרץ 2023 היא האוצרת הראשית של מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית.

== ביוגרפיה ==
גולן נולדה וגדלה בקיבוץ אורים. החלה את דרכה כמורה לאמנות ב-2003 ולימדה במסגרות שונות ביניהן תיכון תלמה ילין והמדרשה לאמנות. גולן היא בעלת תואר ראשון B.ed בהצטיינות יתרה מתוכנית המצוינים של המדרשה לאמנות (2006). היא למדה לימודי מגדר (2010) ותולדות האמנות (2019) לתואר שני באוניברסיטת תל אביב.

ב-2009 הקימה גולן את עמותת "פעילה״ - לחיבור בין אמנות וקהילה וניהלה אותה עד 2010. היא הייתה האוצרת והמנהלת האמנותית של גלריה רוזנפלד (2007-2010). ב-2014 ייסדה "המשולש לאמנות", אותו ניהלה ואצרה, שמטרתו ניהול קריירה לאמניות ואמנים.

במקביל גולן עובדת כאוצרת ומרצה עצמאית, ואצרה מעל 60 תערוכות יחיד וקבוצתיות במסגרות מוזיאליות, ציבוריות, פרטיות ומסחריות שונות בארץ ובעולם (ביניהן באיסטנבול, ברלין, בודפשט, בזל ועוד).
 
הרבתה להתבטא נגד הטרדה מינית והייתה אחת מארבע הנשים שתלונתה נכנסה לכתב האישום נגד אלון קסטיאל שריצה עונש מאסר על כך.

== מבחר תערוכות ופרויקטים ==

== פרסומים ספרותיים ==
2022 "מופקרת", "זעקת הנשים – על אלימות נגד נשים בישראל", הוצאת "אחותי – למען נשים בישראל", עריכה ראשית: שולה קשת (קשי), עורכות: שולה קשת (קשי) ובת-שחר גרמזאנו גורפינקל, אוצרות: שולה קשת (קשי) ויערה חקלאי.

2020 "כרמל", שיר, "האמהות שלנו - 20 שנה לעמותת אחותי - תנועה פמיניסטית מזרחית", גיליון 38, עורכות: שולה קשת (קשי) וליאת ארלט סידס.

2018 "הגעגוע", שיר, מדור ספרות, עיתון הארץ

שירים, עיתון 77, גיליון 401. עורכים: מיכאל בסדר ועמית ישראלי-גלעד. העורך המייסד: יעקב בסר ז"ל

== כתיבה ספרותית ==
2023 "שברי זיכרון ומחשבה", ספר ממואר, עורכת: ארנה קזין. (בכתובים). בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.

2018 "ילדה בשם תהום", ספר שירה, הוצאת אש קטנה 77, עורכת: ד"ר אפרת מישורי. בתמיכת קרן רבינוביץ' לאמנויות.

== פעילות כאמנית ==
2011 "זאב, זאב, זאב", גלריה 121, תל אביב. ליווי אוצרותי: רותי הלביץ כהן וליאור שטיינר (תערוכת יחיד)

2011 "ראווה", גלריה החנות, תל אביב. אוצר: רני לביא (תערוכה זוגית לצד שחר סריג)

2007 "פיפי כחול", הגלריה בקיבוץ בארי. אוצרת: ד"ר זיווה ילין (תערוכה זוגית לצד קרן-לי רוזנטל)

== לקריאה נוספת ==
"מטא נוכחות: פמיניזם ומגדר באמנות הישראלית – שני מקרי מבחן אוצרותיים", כתב העת "המדרשה", גיליון 10 - פמיניזם ואמנות ישראלית. עורכת אורחת: עינת עמיר. עורך ראשי של כתב העת: גלעד מלצר

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.erev-rav.com/archives/55456 שרי גולן נבחרה לתפקיד האוצרת הראשית של מוזיאוני רמת גן], כתבה בערב רב
* 
* 
* [https://www.prtfl.co.il/archives/189985 שרי גולן לאמני הדרום: אנחנו איתכם], כתבה בפורטפוליו

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוצרות ישראליות
בינצ'ו-טאן

בינצ'ו-טאן / פחם לבן
בינצ'ו-טאן בוער
בינצ'ו-טאן (ביפנית: 備長炭; בכתיב אותיות לטיניות: Binchō-tan הנקרא גם פחם לבן או Binchō-zumi), הוא סוג של פחם עץ המשמש באופן מסורתי במטבח היפני.

== מאפיינים ==

השימוש בו מתוארך לתקופת אדו, כאשר, בתקופת גנרקו, אומן בשם Bichū-ya Chōzaemon () החל לייצר אותו בטנאבה, וקאיאמה. חומר הגלם הטיפוסי המשמש לייצור בינצ'ו-טאן ביפן הוא אלון, במיוחד ה-ウバメガシ(Quercus phillyreoides), שהוא כעת העץ הרשמי של מחוז וקאיאמה. וקאיאמה ממשיכה להיות יצרנית גדולה של פחם עץ באיכות גבוהה, כאשר העיירה מינבה, בווקאיאמה, מייצרת יותר בינצ'ו-טאן מכל עיר אחרת ביפן. בינצ'ו-טאן המיוצר בווקאיאמה מכונה Kishū binchō-tan (), קישו הוא השם הישן של וקאיאמה.

== ייצור ==
פחם לבן מיוצר על ידי פירוליזה של עץ בכבשן ב-240 מעלות צלזיוס בערך, במשך 120 שעות ולאחר מכן מעלים את הטמפרטורה לסביבות 1000 מעלות צלזיוס. לאחר שהתפחם, החומר נלקח החוצה ומכוסה בתערובת לחה של אדמה, חול ואפר.<ref name="Characterisation">

</ref>

בינצ'ו-טאן הוא סוג של פחם עץ קשה אשר לוקח את הצורה הטבעית של העץ ששימש לייצורו. הוא גם קשה יותר מפחם עץ שחור, מצלצל בצליל מתכתי כאשר מכים בו. בשל המבנה הפיזי שלו, בינצ'ו-טאן מקבל מראה לבן יותר או אפילו מתכתי ומלבד שימושו לבישול, יש לו יתרונות נוספים כמו ספיגת ריחות.

== אחר ==
לשם השוואה, אוגה-טאן (בריקט) הוא סוג של לבנת ביומאס (לבנות ביומאס הן תחליף דלק ביולוגי העשוי מפסולת ירוקה מתכלה עם פליטות נמוכות יותר של גזי חממה ופחמן דו-חמצני מאשר מקורות דלק מסורתיים) העשויה מנסורת פחם עץ דחוס לצורות שונות עם קצוות זוויתיים, לרוב עם חור במרכז. קיימת תפיסה שגויה נפוצה בקרב מסעדות ושפים שגורמת להם להתייחס לאוגה-טאן כבינצ'ו-טאן.

פעמוני הרוח וכלי הנגינה, הטנקין ("קסילופון פחמי עץ"), מיוצרים מבינצ'ו-טאן.
אוגה-טאן, שהוא סוג של לבנת נסורת פחמי עץ דחוסה שלעיתים קרובות משווק בטעות כבינצ'ו-טאן

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=YZ_4tmfIFAc 紀州備長炭]—הכנת Kishū Binchōtan מאת Wakayama Pref.
* [https://www.youtube.com/watch?v=u00ZRvQv7vY 炭琴]— טנקין ("קסילופון פחמי עץ")
* [http://web-japan.org/nipponia/nipponia19/en/topic/index.html "פחם מוסיף לחיים הטובים"] - מאמר משנת 2001 המציג את היתרונות של פחם שחור ולבן, האחרון כולל בינצ'ו-טאן
== הערות שוליים ==

קטגוריה:דלק
ג'פרי סאקס

ג'פרי דייוויד זאקס (נולד ב-5 בנובמבר 1954) הוא כלכלן אמריקאי ומנתח מדיניות ציבורית, פרופסור באוניברסיטת קולומביה, שם ניהל בעבר את מכון כדור הארץ . הוא ידוע בזכות עבדותו בתחומים של פיתוח בר קיימא, כלכלת פיתוח, והמאבק נגד העוני העולמי.

סאקס הוא מנהל המרכז לפיתוח בר קיימא באוניברסיטת קולומביה ונשיא רשת הפתרונות לפיתוח בר קיימא של האו"ם . הוא משמש כמקדם של ה-SDG עבור מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש בנושא יעדים לפיתוח בר קיימא (SDGs), קבוצה של 17 יעדים גלובליים שאומצו בפגישת פסגה של האו"ם בספטמבר 2015.

בין 2001 ל-2018, שימש סאקס כיועץ מיוחד למזכ"ל האו"ם, ושימש באותו תפקיד תחת מזכ"ל האו"ם הקודם באן קי-מון ולפני 2016 בתפקיד מייעץ דומה הקשור ליעדי הפיתוח של המילניום (MDG) המוקדמים יותר. שמונה יעדים להפחתת עוני קיצוני, רעב ומחלות עד 2015. בהקשר למטרות ה-MDG, הוא מונה לראשונה ליועץ מיוחד למזכ"ל האו"ם בשנת 2002 במהלך כהונתו של קופי אנאן.

סאקס הוא מייסד שותף ואסטרטג ראשי של Millennium Promise Alliance, ארגון ללא מטרות רווח המוקדש להפסקת העוני והרעב הקיצוניים . משנת 2002 עד 2006, הוא היה מנהל העבודה של פרויקט המילניום של האומות המאוחדות על מדדי ה-MDG. הוא עורך משותף של דו"ח האושר העולמי עם ג'ון פ. הליוול וריצ'רד ליארד. בשנת 2010, הוא הפך לממונה בוועדת הפס הרחב לפיתוח בר קיימא, שמטרתה המוצהרת היא להגביר את החשיבות של אינטרנט בפס רחב במדיניות בינלאומית. סאקס כתב מספר ספרי עיון וקיבל מספר פרסים. הוא ספג ביקורת על דעותיו על כלכלה, על מקורו של COVID-19, כמו גם על הפלישה הרוסית לאוקראינה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.jeffsachs.org/ אתר רשמי של סאקס]
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
מיקה משה (אלבום)

מיקה משה הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית מיקה משה אשר יצא לאור ב-10 במרץ 2024.

== רקע ==
האלבום היה מוכן לצאת לאור עוד בסוף 2023 אך בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל נדחתה יציאתו לאור<ref></ref>. ב-3 במרץ 2024 חשפה הזמרת-יוצרת הישראלית מיקה משה על השקת אלבום הבכורה שלה ב-10 במרץ<ref></ref>. ב-7 במרץ חשפה מיקה את רשימת שמונה רצועות האלבום תוך שהיא מוסיפה את המשפט "8 שירים, 4 שנים"<ref></ref>, ולאחר יציאת האלבום הרחיבה:

== שירים ==
באלבום נכללו שמונה שירים, חלקם בוצעו כבר על ידי מיקה וחלקם יצאו לאור יחד עם האלבום: הרצועה הראשונה, "חזקה יותר" בוצעה לראשונה על ידי מיקה בתוכנית "הכוכב הבא"<ref></ref> ויצאה לאור בתור סינגל ב-15 בפברואר 2023<ref></ref>. השיר "מה אתה מבקש" יצא לאור ב-10 ביוני 2021<ref></ref>, "את לא אמיתית" יצא ב-11 ביולי 2022<ref></ref>, "ומה איתך" יצא ב-8 במאי 2023 לזכר שלושה מחבריה שנהרגו בתאונת דרכים<ref></ref><ref></ref><ref></ref>. על השיר "הכל לטובה" אמרה כי זהו "השיר שאני הכי מחוברת אליו באלבום"<ref></ref>.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2024
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
מטבח הרזון

מטבח הרזון (בצרפתית: Cuisine minceur; מילולית: <span>"בישול הרזיה"</span>) הוא סגנון בישול שנוצר על ידי השף הצרפתי מישל גראר.

== מאפיינים ==

גראר שיחזר גרסאות קלות יותר של מנות נובל קוויזין מסורתיות. מבקרים בני זמנו הודו שגרסאות הרזון של גראר היו טובות יותר והן נותנות פחות תחושת מלאות מהמקוריות של המטבח ה"נובל קוויזין".<ref name="Buzzi">Aldo Buzzi L'uovo alla kok</ref>

== היסטוריה ==
בשנות ה-60, יחד עם פול בוקיז, אלן שאפל וז'אן ופייר טרואסגרו, "גראר היה חלוץ המטבח ההחדש אשר&nbsp;... שיבשו את תרבות המסעדות&nbsp;... תוך התנתקות מהכללים הוותיקים של המטבח העילית הצרפתי, הקבוצה דחפה שהאוכל ייראה ויערב לחך יותר מהחומר שממנו הוא עשוי בפועל, שיהיה רזה וקליל יותר ובהיר יותר."<ref name="Bloomberg_2016_Tejal Rao"></ref>

בשנת 1974 הגיע השף גראר לאז'ני לה-באן ויחד עם אשתו כריסטין ברתלמי החל לשפץ אתר ספא אותו ניהל ברתלמי והיה בבעלות חותנו של גראר. גראר התחיל לחשוב איך הוא יכול לשכנע את הפריזאים לעשות את הנסיעה של 800 ק"מ לספא ולמסעדה שלו. מכוני הספא נועדו ליתרונות בריאותיים וההמצאה/יצירה שלו - מטבח הרזון - הפכה לדרך ההגיונית לצורת הבישול החדשה דלת קלוריות שלו.

גראר הצהיר שהוא יצר "מטבח הרזייה נהדר" כשעבר לאז'ני ב-1974, אזור שבו חולים עם מחלות מטבוליות השתמשו במעיינות החמים שלו. גראר רצה מטבח מושך יותר מאוכל דיאטטי, אך דל בתוספת שומן, סוכר ומלח,<ref name="EuropeanFood_MichelGuerard"></ref> ואמר שהוא "הבין את מידת הייאוש כלפי האוכל" שעמם מתמודדים חולים עם עודף משקל בספא. ב-9 בפברואר 1976 השיטה זכתה לתשומת לב חדשה בעיתונות, כאשר גראר הוצג על שער כתב העת טיים עם הקריקטורה של פניו ועם השורה "חוק הגורמה החדש: להחזיק את החמאה".<ref name="Time_2017_KateSamuelson"></ref>

== ספרים ==
* Cuisine Gourmande מאת מישל גראר
* מטבח הרזון הגדול מאת מישל גראר

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.michelguerard.com/ אתר מישל גראר]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הצרפתי
ג'ורדן וולש

ג'ורדן וולש (באנגלית: Jordan Walsh; נולד ב-3 במרץ 2004) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.

סובל ממחלת אלופציה אוניברסליס, הגורמת לנשירה של כל שיער הגוף.

==קריירת מכללות==
וולש נולד בדאלאס שבטקסס. בשנת 2022 השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.

בין השנים 2022–2023 למד באוניברסיטת ארקנסו, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן אריק מוזלמן, ולצידם של שחקני ה-NBA לעתיד אנתוני בלאק, ניק סמית' וריקי קאונסיל. בעונתו היחידה בליגת המכללות העמיד ממוצעים של 7.1 נקודות ו-3.9 ריבאונדים למשחק.

==קריירה מקצועית==
וולש נבחר על ידי סקרמנטו קינגס בבחירה ה-38 של דראפט ה-NBA{{כ}} 2023, והועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס. בכך היה השחקן השלישי מאוניברסיטת ארקנסו שנבחר באותו הדראפט, אחרי בלאק (בחירה שישית) וסמית' (בחירה 27).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת ארקנסו
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני מיין סלטיקס
קטגוריה:בחירות דראפט של סקרמנטו קינגס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2004
שולה ליטן

שולה ליטן (נולדה ב-1922–2011) הייתה אמנית ישראלית.

== ביוגרפיה ==
ליטן נולדה וגדלה בפולין. בשנת 1936 עלתה עם משפחתה לארץ. ליטן הייתה אמנית סיבים, עסקה בתחומי האריגה, קליעה, בטיק, ונייר בעבודת יד. חיה ופעלה בקרית טבעון. נפטרה בשנת 2011.

== יצירה ==
בתחילת דרכה עסקה בתחום הבדים לאפנה ויצרה בדים עבור משכית בטכניקות של צביעת בטיק, והדפס עץ. עבודות מתקופה זאת נמצאות בארכיון הטקסטיל על שם רוז, במכללת שנקר.

בהמשך עברה ליצור עבודות אמנות המבוססות על טכניקות וחומרים טקסטילים כגון: עבודות טלאים, אריגה על נול מסגרת, ועבודות נייר בעבודת יד מסיבי כותנה ונייר מסיבי עץ התות.

עבודותיה הצטיינו בצבעוניות ייחודית ובשילוב גוונים אותם יצרה באמצעות צביעת חוטים, וצביעת בדי משי ששמשו עבור עבודות האפליקציה, ועבודות האריגה. הידע של צביעת הבדים התפתח בשנים בהם יצרה את עבודות הבטיק והתפתחה בהמשך כאשר עברה לצביעת בדי המשי.

מקורות ההשראה של ליטן הם הטבע הישראלי, מצבי רוח, מזג אויר ואמנים כמו וסרלי, אגם, רותקו. ומתנועת הארט נובו.<ref name=":0" />

== השכלה ==
* 1947, 1950 – ציור, קורסים של התנועה הקיבוצית
* 1953 – ציור, המכון לציור ולמלאכה, סמינר הקיבוצים, אורנים, קריית טבעון,
* 1988 – נייר, סדנת הנייר ע"ש הדוד בוב לסלי, באר שבע
* 1987, 1990 – פילוסופיה של האסתטיקה, לימודי חוץ, אוניברסיטת חיפה ומכללת אורנים

== פרסים ==
* 1961 – פרס שני לבטיק, התערוכה הבין-לאומית לאמנות שימושית, תל אביב-יפו
* 1993 – יקירת קריית טבעון
* 1999 – פרס ראשון, קרן אליכס דה רוטשילד, ירושלים

== תערוכות ==
* 1966 – "INTERNATIONALS DUSTHANALWERK" שטוטגרט, גרמניה.
* 1967 – "המחיצות", גלריה משכית, תל אביב.
* 1969 – "INTERNATIONALS DUSTHANALWERK" שטוטגרט, גרמניה.
* 1974 – IN PRAISE OF HANDS", WCC JUBILEE", טורונטו, קנדה.
* 1976 – "עבודה בחוט", מוזיאון ישראל, ירושלים.
* 1982 – תערוכת יחיד, גלריית אלף, תל אביב, ישראל.
* 1984 – "סיבים", מיניאטורות, גלריה אלף (תל אביב), יד לבנים (חולון), גלריה העיר (ירושלים).
* 1991 – תערוכה קבוצתית של אמנים ישראלים של קרן אליס דה רוטשילד, ארמון גאלביאס, ליסבון, פורטוגל
* 1993 – תערוכה קבוצתית, לודג', פולין.
* 1993 – מקרוב ומרחוק: הסימפוזיון הבין-לאומי לאמנות הטקסטיל – חומר ורוח, גלריית קריית האמנים החדשה, קריית טבעון, טבעון.
* 1996 – "פתחים ואור בירושלים", בית האמנים, ירושלים.
* 2000 – "צבעי הנפש", תיאטרון גבעתיים.
* 2002 – "וד"ש לכולם ו/או גלויות מהחופש הגדול", סימגלרי – גלריה לעבודות יד ואומנות הסיב, מגדים.
* 2004 – "גוני הצבע", סימגלרי – גלריה לעבודות יד ואומנות הסיב, מגדים.
* 2004 – "נייר", גלריית האמנים עין הוד.
* 2007 – "פרשתי מחצלת לפני", סימגלרי – גלריה לעבודות יד ואומנות הסיב, מגדים
* 2008 – מלח הארץ – דיוקן ישראלי מלח הארץ – דיוקן ישראלי, מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע<ref name=":0"></ref>.

==קישורים חיצוניים==
* [https://tivon-lib.co.il/siv-vasiach/ סיב ושיח | שולה ליטן]
* [https://rosearchive.shenkar.ac.il/item/1121 עיצוב בד בטיק על ידי שולה לוטן בהשראת רקמה תימנית]
* [https://museum.imj.org.il/artcenter/newsite/he/exhibitions/?artist=ליטן,%20שולה&list= מרכז המידע לאמנות ישראלית – שולה ליטן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2011
PokerGO

PokerGO היא חברה אמריקאית שהוקמה בשנת 2017 כאתר שירותי Over the Top של תוכני פוקר, על ידי חברת האם Poker Central, שבבעלות קארי כץ וג'ואי קקטאי. בנוסף להפקה ושידור, PokerGO מארגנת טורנירי פוקר ובראשם סבב PGT.

==שירותי הזרמה תוכן ווידאו על פי דרישה ==
PokerGO בעלת זכויות השידור של סבבי פוקר שונים, ובהם אליפות העולם בפוקר, PGT, U.S. Poker Open ו-Poker Masters. בנוסף לשידורים חיים, החברה מפיקה לעיתים תוכניות לשידורי קטעים נבחרים מתוך הטורנירים, ומאפשרת צפייה בטורנירי עבר.

החברה מפיקה ומשדרת תוכניות משחקי כסף כ-High Stakes Poker, Poker After Dark ו-No Gamble, No Future.

בנוסף, ישנן הפקות מקור של תוכניות והסכתים כ-Game of Gold, Real Talk ו-Dead Money.

רוב התכנים משודרים באתר החברה, אך לעיתים משודרים בצורה חלקית או מלאה בערוצי היוטיוב וה-Twitch.tv שלהם.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוקר
קטגוריה:אתרי אינטרנט אמריקאיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2017
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:שירותי הזרמת טלוויזיה באינטרנט
קזוריקי

Katsuobushi kezuriki, עם הכיסוי להב שלו שהוסר ועם מגירת איסוף פתוחה
קזוריקי, בשם מלא Katsuobushi kezuriki (ביפנית: 鰹節削り器;かつおぶしけずりき) הוא כלי מטבח יפני מסורתי, בדומה למקצועה או למנדולינה. הוא משמש לפריסת Katsuobushi (טונה מבושלת, מעושנת ומותססת), כלומר בלוקים מיובשים של אטונס שחור קווים (Katsuo).<ref></ref>

== מאפיינים ==

המכשיר וההטכניקה משמשים להכנת מרכיב בישול באמצעות משיכה ודחיפה (כמו פריסה) של גוש Katsuobushi על פני הלהב במכשיר קזוריקי בתנועה קדימה ואחורה. השבבים המתקבלים נלכדים במגירת עץ בתחתית המכשיר ונשלפים על ידי פתיחת וריקון של המגירה. לאחר מכן השבבים הממוינים גס לשני גדלים לשימושים שונים.

השבבים הם מרכיב עיקרי של המטבח היפני.<ref></ref> שבבים גדולים ועבים יותר, הנקראים Kezurikatsuo, מבושלים עם קומבו (מין אצה) להכנת דאשי. שבבים קטנים ודקים יותר, הנקראים Hanakatsuo, משמשים כחומר טעם וכתוספת למאכלים יפניים רבים, כמו Okonomiyaki (טפניאקי יפני).

כיום, משקי בית יפניים רבים אינם משתמשים יותר ב-Katsuobushi kezuriki, אלא בוחרים לקנות חבילות של Hanakatsuo או Kezurikikatsuo בסופרמרקטים שכבר פרוסים/מפוררים.

== לקריאה נוספת ==
* מנדולינה
* אורושיגאנה (Oroshigane), קטגוריית הפומפייה המשמשת בבישול יפני

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:כלי בישול
מיקה משה

מיקה משה (נולדה ב-26 ביוני 2007) היא זמרת-יוצרת ישראלית. במרץ 2024 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, מיקה משה.

== ביוגרפיה ==
נולדה ב-26 ביוני 2007<ref></ref> בקיבוץ כפר בלום<ref></ref><ref name=":1"></ref> והיא הבת השנייה של מעיין וארז משה<ref name=":0"></ref>. לומדת בבית ספר התיכון "עמק החולה"<ref></ref>.

בשנת 2020 השתתפה בתוכנית המציאות "בית ספר למוזיקה" והעפילה למקום השלישי<ref>ראו בית ספר למוסיקה (תוכנית טלוויזיה)#עונה 4 (2020)</ref>. באותה שנה הוציאה את סינגל הבכורה שלה<ref></ref><ref></ref>, "יש לך אותך", יחד עם הזמרת מירי מסיקה אותה הכירה במהלך תוכנית "בית ספר למוזיקה"<ref></ref>.

ב-28 בדצמבר 2020 הוציאה את השיר השני שלה, "רעידת אדמה"<ref></ref>, ב-10 ביוני 2021 הוציאה את השיר "מה אתה מבקש"<ref></ref>, ב-20 בדצמבר 2021 הוציאה את "רואים על הפנים"<ref></ref>. ב-11 ביולי 2022 הוציאה את "את לא אמיתית"<ref></ref>, ב-15 בפברואר 2023 הוציאה את "את חזקה יותר"<ref></ref>, וב-8 במאי 2023 הוציאה את הסינגל "ומה איתך?" לזכר שלושה מחבריה שנהרגו בתאונת דרכים<ref name=":1" /><ref></ref><ref></ref>.

בין נובמבר 2023 לפברואר 2024 השתתפה בתוכנית המציאות "הכוכב הבא" והעפילה למקום השלישי<ref>ראו הכוכב הבא#העונה העשירית (2023–2024)</ref>. ב-10 במרץ 2024 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, "מיקה משה"<ref></ref>, באותה השנה הופיעה בטקס פרס ישראל<ref></ref>.

== משפחתה וחיים אישיים ==
אביה ארז משה שימש ככרוז של קבוצת כדורסל<ref name=":3"></ref>, כסמנכ"ל שיווק בחברת "תאי וילאג"<ref name=":0" /> ובהמשך כמנכ"ל מלון גליליון<ref></ref><ref name=":4"></ref>. ארז הוא בן לאב ממוצא עיראקי ואם ממוצא תוניסאי<ref name=":0" /> ולקח חלק בלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל כחלק משירות המילואים בישראל<ref name=":4" />. אמה של מיקה, בת לילידת לוס אנג'לס<ref name=":0" /> ולאב ממוצא לטבי<ref></ref>, שימשה כמנהלת מכירות בחברת "גלקון"<ref name=":0" /><ref name=":2"></ref>, אך ב-2020 עזבה את עבודתה כדי ללוות ולתמוך בקריירה של מיקה<ref name=":2" />.

מיקה מנגנת בגיטרה<ref name=":3" />, היא אחות לינאי הגדול ממנה בשנתיים<ref name=":0" />, ולאחותה שהם אשר נולדה ב-2014<ref name=":2" />. עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל פונו מיקה ומשפחתה מביתם בכפר בלום<ref></ref>. שם הם התגוררו מאז 2010<ref name=":0" />. באפריל 2024 פורסם כי היא בזוגיות עם הכדורגלן אוסקר גלוך, שחקנה של רד בול זלצבורג ונבחרת ישראל<ref></ref>.

== דיסקוגרפיה ==
===אלבומי אולפן===
* 2024: מיקה משה

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:משתתפי בית ספר למוסיקה (תוכנית טלוויזיה)
קטגוריה:מתמודדות הכוכב הבא
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:בוגרי בית החינוך המשותף עמק החולה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2007