OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מגיסטר אקוויטום

מגיסטר אקוויטום (בלטינית, magister equitum, אדון הסוסים) הוא תואר שמקורו בתקופת הרפובליקה הרומית ומציין את סגנו ומחליפו הנבחר של הדיקטטור. המונח שימש ולעיתים משמש עד היום לציון עמדה גם במדינות אירופאיות שונות.

==רומא העתיקה==
ברומא העתיקה, כל דיקטטור היה חייב למנות מגיסטר אקוויטום, ולהחליף אחד כזה אם מת בעת כהונתו. לרוב ניתנה לו גם הסמכות לבוחרו, לבד ממקרים בהם היה ייעוץ סנאטוריאלי (senatus consultum) שקבע מינוי אחר. שמו שאוב מהיותו אחראי לסוסים, כמו גם מהעובדה שהתואר הרשמי של הדיקטטור היה "אדון העם" (magister populi). למגיסטר אקוויטום היה אימפריום פראיטוריאני והוא לווה בשישה ליקטורים.

תפקידו של המגיסטר אקוויטום היה לסייע לדיקטטור במילוי משימתו ולהחליפו כאשר יצא את העיר רומא. במקרים כאלו, הוא זכה לעיתים לאימפריום שווה לזה של הדיקטטור. המגיסטר אקוויטום הנודע ביותר הוא קרוב לוודאי מרקוס אנטוניוס, ששרת בתפקיד זה בזמן הדיקטטורה הראשונה של יוליוס קיסר.

==המגיסטר אקוויטום במדינות אחרות==
משרת "מגיסטר אקוויטום" התקיימה במדינות שונות באירופה במהלך השנים. בצרפת, בשם "גראנד אקוּייה" (Grand Ecuyer), או בשם הנפוץ יותר Monsieur le grand, היה אחד משבעת הפקידים החשובים ביותר של הכתר, החל בשנת 1617. תפקידו היה לפקח על האורוות המלכותיות ולשמש אחראי גם על קרנות שנועדו למטרות דתיות של החצר, הכתרות, וכדומה. במותו של הריבון הייתה לו זכות לכל הסוסים והציוד שבאורוות המלכותיות. משרה זו הייתה נפרדת ממשרת הפרש הראשי (Premier Ecuyer), שהיה אחראי על הסוסים בהם השתמש הריבון אישית (La petite curie) ואשר רכב לצד הריבון. משרת הגראנד אקויה התקיימה, בהפסקות, עד תקופת נפוליאון השלישי.

באנגליה, תחת השם Master of the Horse, "אדון הסוסים", היה לו תפקיד חשוב במערכת המלוכה האנגלית, ודרגתו הייתה השלישית בחשיבותה בחצר. הוא היה חבר במיניסטריון המלוכה (לפני 1782 הייתה זו משרה בדרג קבינטי) וחבר במועצה המלכותית. תפקידו היה לנהל את כל העניינים הקשורים בסוסים וכלבי הציד של המלך, כמו גם האורוות, ההרבעה, והכלבייה. משרה זו קיימת באנגליה עד היום, ואדון הסוסים הנוכחי הוא הברון השלישי של וסטי, סמואל וסטי.

בגרמניה היה אדון האורוות (Oberststallmeister) אחד מבכירי החצר, אך משרתו הייתה טיטולרית בעיקרה, ואילו הטיפול באורוות הקייזר בוצע בפועל על–ידי האחראי על האורוות, ה-Oberstallmeister.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
ברטה

אקדח [[ברטה M9]] 
ברטה (איטלקית: Beretta) היא יצרנית נשק איטלקית. כלי הנשק שהיא מייצרת, לרבות האקדחים, זוכים לפופולריות גדולה בכל העולם, ונמצאים בשימוש צבאות, משטרות, כוחות ביטחון ואזרחים פרטיים.

==הקמת החברה==
ברטה, אחת החברות הוותיקות ביותר בעולם, נוסדה בשנת 1526, על ידי ברתולומאו ברטה, בעיר ברלין שבגרמניה. ברטה הקים את החברה כדי לייצר 185 קנים לרובים, שהוזמנו עבור הנשקיה של העיר ונציה.

==החברה כיום==
החברה נמצאת בבעלות צאצאי משפחת ברטה המקורית, עד היום. בעל השליטה הוא גוסאלי ברטה, ומנהלי החברה הם שני בניו, פרנקו ופייטרו. במהלך השנים, החברה רכשה יצרניות נשק אחרות באירופה, ומפעילה אותן כחברות-בנות.

החברה מייצרת מגוון רחב של כלי נשק, ביניהם רובים קלאסיים, רובים מתקדמים, רובי ציד, תת-מקלעים, רובי-סער ואקדחים מסוגים שונים. כלי הנשק של החברה נחשבים איכותיים, עמידים ואמינים.

האקדח מדגם 92F (בקוטר 9 מ"מ ארוך) נבחר לשמש כאקדח השירות העיקרי של כוחות ביטחון בכל העולם, לרבות בארצות הברית, וזכה לפופולריות גדולה גם בקרב אזרחים, לצד דגם 84F הקטן יותר (בקוטר 9 מ"מ קצר).

בשנת 1985, החברה זכתה במכרז לייצור אקדחים עבור זרועות הצבא האמריקני. ההזמנה הראשונה כללה כחצי מיליון אקדחים, ובעקבות הזכייה במכרז הוקם מפעל "ברטה USA" במדינת מרילנד (ארצות הברית). המפעל מייצר אקדחים עבור הצבא, כוחות הביטחון והשוק האזרחי.

==אקדחים עיקריים==
* ברטה מיני - אקדחים זעירים וקלים. אורכם כ-12 ס"מ, משקלם כ-300 גרם, והם נושאים 7 או 8 כדורים, בקוטר קטן. משמשים כ"אקדחי נשים" (לנשיאה בארנק), או כאקדחי גיבוי.

* ברטה 80 - אקדחים בינוניים. אורכם כ-17 ס"מ, משקלם כ-650 גרם, והם נושאים בין 8 ל-13 כדורים, בקוטר 9 מ"מ קצר. משמשים ל"הגנה עצמית" (אזרחים פרטיים).

* ברטה 92 - אקדחים גדולים. הסדרה הפופולרית ביותר. אורכם כ-20 ס"מ, משקלם כ-950 גרם, והם נושאים בין 10 ל-17 כדורים, בקוטר 9 מ"מ ארוך. משמשים בעיקר כאקדחי שירות רשמיים בכוחות הביטחון.

* ברטה 8000 - אקדחים בינוניים מתקדמים. אורכם כ-18 ס"מ, משקלם כ-850 גרם, והם נושאים בין 8 ל-15 כדורים, בקוטר 9 מ"מ ארוך.

* ברטה 9000 - אקדחים קטנים מתקדמים. אורכם כ-17 ס"מ, משקלם כ-750 גרם, והם נושאים בין 10 ל-17 כדורים, בקוטר 9 מ"מ ארוך.

==ברטה 0.22 בישראל==
אקדח ברטה 70S
בשנות השבעים הייתה עדנה בישראל לברטה בקליבר 0.22 אינץ' (ללא פיקה).
באקדחים אלו השתמשו המאבטחים במטוסי אל על והשימוש שעשה בו מרדכי רחמים בעת תקיפת מטוס אל על בציריך הקנה לו מוניטין רב, כמו גם השימוש בו על ידי אנשי סיירת מטכ"ל בפעולת ההשתלטות על מטוס סבנה, ולפי שמועות גם השימוש בו בידי לוחמי יחידת "כידון" במוסד. בתקופה זו נמכרו אקדחי ברטה 0.22 רבים מאוד בישראל ונפוצו גם תאוריות בזכות יתרונות הקליבר הקטן. גם יגאל עמיר השתמש באקדח ברטה על מנת לרצוח את ראש הממשלה יצחק רבין.

הקליע של אקדחי 0.22 הוא בעל מסה נמוכה, כמות אבק השרפה קטנה אף היא, לכן הן יכולת העצירה והן הדיוק, שניהם נובעים מהתנע של הקליע, נמוכים בכדור זה יחסית לאקדחים בעלי קליבר גדול יותר. משום כך איבדו אקדחים אלה במהלך השנים מהפופולריות שלהם.

במשטרת ישראל משמשים עד היום אקדחי הברטה 0.22 כנשק אישי עבור שוטרים ובעיקר שוטרות בתפקידים משרדיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:נשק קל
קטגוריה:אקדחים
קטגוריה:תעשיית נשק באיטליה
קטגוריה:משטרת ישראל: נשק קל
קטגוריה:יצרני נשק
איי אכזיב

איי אכזיב או איי חוף אכזיב הוא שמם של קבוצת איים ישראלים בים התיכון כקילומטר ממערב לחוף אכזיב. הקבוצה מכילה שני איים קטנים, אכזיב ושגביון, ושונית, שונית אכזיב. האיים הם יחידה גאולוגית אחת עם איי ראש הנקרה, הנמצאים מצפון להם.

גודל האיים אכזיב ושגביון הוא כמה מאות מטרים רבועים בודדים, בעוד שהשונית קטנה יותר ומורכבת ממאות גושי כורכר.

איי אכזיב הם חלק משמורת הטבע שמורת ים ראש הנקרה-אכזיב. האיים הם שריד של רכס הכורכר המערבי של מישור חוף הגליל. 

== מקור השם ==
האי שגביון קרוי על שם שגביון, ראש בית כנסת בעיר אכזיב בתקופת המשנה.

== היסטוריה ==
בדומה לשאר האיים שמול חופי ישראל בים התיכון, איי אכזיב נוצרו בעקבות תהליכי גידוד שגרמו להרס הרכס ולנסיגתו של קו החוף מזרחה. שני האיים והשונית הם הפסגות הדרומיות השורדות של הרכס. האיים נתונים להשפעה מתמדת של גלי ים, דבר היוצר תהליך מתמשך של בלאי וסחיפה בשטחם. הם מאופיינים בריבוי בריכות טבעיות ושלוליות, המשמשות אזור מחיה טבעי לבעלי חיים שונים. יחד עם זה, עקב רסס מי המלח ותהליכי גאות ושפל, הצמחייה באיים מעטה. בשנות ה-90 החלו לעבור ולנוח באיים להקות של קורמורנים.

באיים יש שרידים לחציבת אבנים מימי קדם למטרות בנייה בחוף הסמוך.

בקיץ 1987 הקים שמוליק ויזנגרין, יזם נהרייני, אתר תיירות על האי שגביון שמשך אליו תיירים ישראלים רבים והעניק לאי את הכינוי "אי האהבה". בתום אותו קיץ, בית הקפה נסגר בלחץ רשות שמורות הטבע.

==לקריאה נוספת==
*מדריך ישראל החדש, עורך מושן גבאי, כרך ב', הוצאת כתר, 2001.
*אנציקלופדיית מפה, הוצאת מפה, כרך שישי.

==קישורים חיצוניים==
* זיו ריינשטיין, [http://rotter.net/forum/scoops1/490572.shtml טורקיז, אבל כחול-לבן: הכירו את האי הסודי של ישראל], באתר רוטר.נט

==הערות שוליים==

אכזיב
כפן

כַּפָּן (שם מדעי: platalea; נקרא בעבר אבי הכף) הוא סוג עוף ביצה במשפחת הכפניים.

== מאפיינים ==
הכפן הוא עוף גבוה המגיע לגובה של 75–90 ס"מ. הוא חי באזורים חמים או ממוזגים, ומצוי בקרבת מקווה מים אגמים, נהרות וביצות.
אורך כנפי הכפן מגיע ל-40 ס"מ, ובעת תעופה מוטת כנפיו מגיעה ל-120 ס"מ. משקלו כ-1.5 ק"ג ואף יותר. אורך מקורו כ-21 ס"מ והוא שטוח ומתרחב בקצהו לצורת כף. מכאן שמו "כפן".

הכפן מוצא את מזונו בעזרת מקורו הארוך, אותו הוא מניע בבוץ, ושולה בעזרתו חרקי מים (שפיראים, בריומאים, כולכיתיים וכו'), רכיכות, צפרדעיים וסרטנאים. הוא שחיין מעולה, וגם מסוגל לצלול לעומק רב.

הכפן בונה את קנו מזרדים וענפים, ומסתיר אותו בתוך שיחים ועצים נמוכים. הנקבה מטילה בין 2 ל-5 ביצים לבנות, ושני ההורים דוגרים עליהן לסירוגין. הגוזלים בוקעים זה אחר זה, כשהם עוורים ואינם מסוגלים לטפל בעצמם. וההורים מאכילים אותם בתחילה במזון מעוכל שהם מקיאים בזהירות לתוך מקוריהם הקטנים. מקוריהם של הגוזלים קצרים וישרים ורק עם ההתבגרות הם מקבלים את צורת הכף האופיינית. 

===מינים===
*כפן מלכותי (Platalea regia), נפוץ באוסטרליה ודרום-מזרח אסיה
*כפן שחור-פנים (Platalea minor), נפוץ באזורי החופים של מזרח אסיה. אורכו כ-76 ס"מ, נמצא כיום בסכנת הכחדה. פניו ורגליו של כפן זה שחורות בעוד ששאר הגוף לבן.
*כפן אפריקאי (Platalea alba)
*כפן אירופאי (Platalea leucorodia), או כפן לבן - מצוי בישראל. אורך גופו מגיע לכ-60 ס"מ ונוצותיו לבנות. מרבית הפרטים דוגרים בחורף, אך פרטים מסוימים חולפים בנדידה או באים בקיץ ואינם דוגרים.
*כפן צהוב-מקור (Platalea flavipes), מצוי באוסטרליה. מלבד מקורו גם רגליו צהובות. הוא נצפה גם בניו זילנד, אי הלורד האו והאי נורפוק. עוף זה מקנן על עצים.
*כפן ורוד (Platalea ajaja) מצוי באמריקה הדרומית, באיים הקאריביים ובאזורי חוף המפרץ של ארצות הברית במפרץ מקסיקו. אורכו כ-80 ס"מ, עורפו וגבו לבנים ושאר נוצותיו ורדרדות אדמדמות, מקורו אפור ורגליו אדומות.

== גלריה ==
<gallery mode=packed>
Spoonbill Gathering Twigs.jpg|כפן מצוי
CSIRO ScienceImage 10362 Yellowbilled Spoonbill.jpg|כפן צהוב מקור
Roseate Spoonbill FWS 15049a.jpg|כפן ורוד
Platalea minor okinawa.jpg|כפן שחור-פנים
Platalea regia (15669456980).jpg|כפן מלכותי
African Spoonbill (Platalea alba) (16371331930).jpg|כפן אפריקאי
</gallery>

==ראו גם==
* מגלנים
* ביצות
* כפניים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:כפניים
שדה וקטורי

המחשת שדה וקטורי
במתמטיקה שדה וקטורי הוא פונקציה חלקה בין יריעה לבין האגד המשיק ליריעה, כך שלכל נקודה מותאם וקטור משיק באותה הנקודה. במילים אחרות שדה וקטורי הוא חתך חלק מעל האגד המשיק של היריעה.

מקרה פרטי נפוץ, עבור יריעות שהן תתי-קבוצות של מרחב אוקלידי הוא פונקציה המשייכת וקטור לכל נקודה במרחב. שדה וקטורי הוא למעשה הרחבה של שדה סקלרי. בזמן ששדה סקלרי הוא פונקציה המוגדרת <math>f: \mathbb{R}^{n} \to \mathbb{R}</math>, שדה וקטורי מוגדר <math>f: \mathbb{R}^{n} \to \mathbb{R}^n </math>

==שדות וקטוריים תלת־ממדיים==
שדות וקטוריים, בעיקר בתלת-ממד שבו <math> n=3 </math>, הם דבר שימושי בפיזיקה למידול של תופעות כגון זרימה של נוזלים: שדה וקטורי מתאים עבור כל נקודה את גודל הזרם וכיוונו, או שדות כח (חשמלי, מגנטי...) בהם הווקטור הוא הכוח.

שדה וקטורי בתלת-ממד אשר מיוצג בקואורדינטות קרטזיות הוא למעשה שלוש פונקציות סקלריות ונרשם כ-
:<math>\ \vec F(x,y,z)=(P(x,y,z),Q(x,y,z),R(x,y,z))</math>

==שדה וקטורי פרמטרי==
השדה הווקטורי יכול גם להיות פרמטרי, אם הנעלמים הם פונקציה של נעלמים אחרים. במקרה של הדוגמה הנ"ל, השדה הוא פרמטרי אם כל הנעלמים הם פונקציה של אותו הנעלם <math>t</math> : 
:<math>\ \vec F\left(x(t),y(t),z(t)\right)=(P(x(t),y(t),z(t)),Q(x(t),y(t),z(t)),R(x(t),y(t),z(t)))</math>

== שטף של שדה וקטורי ==

באופן אינטואיטיבי, השטף של שדה וקטורי הוא "כמות" השדה הווקטורי העוברת דרך משטח מסוים ליחידת זמן. שטף כזה נהוג להגדיר עבור שדה חשמלי ושדה מגנטי וכן עבור שדות כוח נוספים.

איור הממחיש את מושג השטף. כאן הטבעת השחורה מסמלת את שפת המשטח ואילו החיצים האדומים מסמנים את השדה הווקטורי.

אם קיים שדה וקטורי קבוע <math>\vec{v}</math> ונדרש לדעת כמה שדה וקטורי עובר דרך משטח מרובע (מסגרת ריבועית מלאה) בעל שטח A, אזי השטף מוגדר להיות:
: <math>\ \mbox{flux} = \Phi_{v} = \vec{v} \cdot \vec{A} = |v||a|\cos\theta</math>

כאן:
* הווקטור <math>\vec{A}</math> הוא וקטור המשטח, שגודלו הוא כשטח המשטח, וכיוונו הוא ניצב למשטח (וקטור נורמל).
* הזווית <math>\theta\!</math> היא הזווית שבין וקטור השדה לווקטור המשטח.

כאשר וקטור השדה ווקטור המשטח מקבילים זה לזה, השטף הוא מקסימלי ומרב העוצמה בוקעת דרך המשטח. לעומת זאת, כאשר השדה הווקטורי מאונך לווקטור המשטח, השטף שווה לאפס ואז לא עוברת שום עוצמה דרך המסגרת.

מהגדרה זו מקבלים כי יחידות השטף הן היחידות של הווקטור <math>\vec{v}</math> כפול יחידות שטח.

כאשר עוסקים במשטח כלשהו ושדה וקטורי שאיננו אחיד במרחב, מגדירים שטף דיפרנציאלי בכל אלמנט שטח של המשטח ואז מבצעים אינטגרציה על פני המשטח:
: <math>\ \Phi_v = \int_{A}{d\Phi(A)} = \int_{A}{\vec{v} \cdot d\vec{A}}</math>

משפט חשוב מאוד לגבי שטף הוא משפט גאוס (הקרוי גם "משפט הדיברגנץ") הקובע שאינטגרל של השטף על משטח סגור שווה לאינטגרל הנפחי על דיברגנץ השדה בתוך הנפח הכלוא על ידי המשטח. כלומר:
: <math>\ \oint_{\partial V}{\vec{v}\cdot d\vec{A}} = \int_{V}{\vec{\nabla} \cdot \vec{v} \ dV}</math>

יחידת המידה הסטנדרטית למדידת שטף מגנטי היא ובר וסימולו Wb.

==ראו גם==
* שדה סקלרי
* שדה (פיזיקה)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנליזה וקטורית
פרס לויצקי

פרס לויצקי הוא פרס ישראלי לחוקר ישראלי בתחום האלגברה.
הפרס נוסד על ידי משפחת לויצקי, לזכר יעקב לויצקי ורעייתו שרלוטה. הפרס מוענק פעם בשנתיים למתמטיקאי ישראלי מצטיין על מחקר בתחום האלגברה או בנושאים קרובים. גובה הפרס הוא 3,000 דולר אמריקאי לזוכה.

==חתני הפרס==
* 1998 - יעקב ורשבסקי (האוניברסיטה העברית בירושלים)
* 2000 - שלמה ג'לקי (אוניברסיטת בן-גוריון בנגב)
* 2003 - עוזי וישנה (אוניברסיטת בר-אילן)
* 2005 - יהודה שלום (אוניברסיטת תל אביב)
* 2007 - מריה גורליק (מכון ויצמן למדע)
* 2009 - ניר אבני (האוניברסיטה העברית בירושלים)
* 2011 - מיכאל טמקין (האוניברסיטה העברית בירושלים)
* 2013 - דמיטרי גורביץ (מכון ויצמן למדע)
* 2015 - אברהם איזנבוד (מכון ויצמן למדע)
* 2017 - חן מאירי (הטכניון)
* 2019 - דורון פודר (אוניברסיטת תל אביב) ואורי פרזנצ'בסקי (האוניברסיטה העברית בירושלים)
* 2022 - מרק שוסטרמן

==קישורים חיצוניים==
* 

לויצקי
אריך-נגן

[[תקליט אריך-נֶגֶן]]
אריך-נֶגֶן (אנגלית: Long-Playing (LP)) הוא המונח העברי לתקליט פטיפון המסתובב במהירות של ⅓33 סיבובים לדקה. הוצג לראשונה ב-21 ביוני 1948 על ידי קולומביה מאסטרוורקס רקורדס, חברת בת של קולומביה רקורדס, ולימים סוני קלאסיקל רקורדס.

כשמשתמשים במונח אריך-נגן הכוונה היא בדרך כלל לתקליט ויניל רגיל בקוטר 30.5 סנטימטר (12 אינץ') עם זמן השמעה ממוצע של 25 דקות בכל צד ועם מספר שירים בכל צד. התקליט עטוף בנייר דק או בניילון בתוך אריזת קרטון מרובעת. על האריזה עיצוב גרפי, תמונות, מידע על תוכן התקליט, פרוט הקטעים בכל צד, ומשך הזמן של הקטעים.

אריך-הנגן מכיל בדרך כלל מוזיקה קלאסית, ג'אז ואלבומי מוזיקה פופולרית.
 
בתעשיית התקליטים אריך-נגן מתייחס למהירות של ⅓33 סיבובים לדקה ולצפיפות חריצי התקליט בלבד ולא לקוטרו.

בשנות החמישים והשישים הודפסו בישראל תקליטים כאלה גם בקוטר של 17.5 סנטימטר (7 אינץ') ו-25 סנטימטר (10 אינץ').

==פרטים טכניים==
התקליטים ה"עכשוויים" קוטרם - 30.5 סנטימטר (12 אינץ'), עוביים - 1.3 מילימטר (0.05 אינץ') וקוטר המדבקה עליהן - כ-10 סנטימטר (4 אינץ').

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקה מוקלטת

קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
קוריה

הקוריה בתוך הפורום
הקוריה (curia) ברומא העתיקה הייתה סמל לחלוקת העם הרומאי ומקום המפגש של האספה של חטיבות אלו. שורש המילה הוא ככל הנראה המילה הסאבינית curis או quiris. בהמשך המושג נכנס לכנסייה ובתחילת המאה ה-20 לתחום האימפריאלי-פרלמנטרי.
==קוריות ברפובליקה הרומית==
כל אחד משלושת השבטים הרומוליאניים העתיקים: הרמנס, טיטיאס ולוקרס חולק לעשר קוריות, כך שגוף העם (populus) כולו, שהורכב מפטריקים בלבד, חולק לשלושים קוריות. כל החברים בגנטס (קלאנים) השונים השייכים לקוריה נקראו "קוריאלים". 

החלוקה לקוריות הייתה בעלת חשיבות פוליטית ניכרת בתקופות המוקדמות ברומא, כי רק החברים בקוריות נחשבו אזרחים ורק הם יכלו לבחור ולהיבחר למשרות השונות. לקוריות הייתה גם חשיבות דתית, כיוון שלכל קוריה היה מקום פולחן ופולחנים משלה (שנקרא קוריה), שהתפתח בהדרגה למקום בו נפגשו הקוריאלים לדון בענייני מדינה, כספים, דת ועניינים אחרים. הטקסים הדתיים נוהלו על ידי כהן, curio, שלו סייעו פלאמן קוריאלים. 

לכל אחת מהקוריות היה שם ייחודי משלה, שנטען שהוא מבוסס על שמן של הנשים הסביניות שחטפו הרומים, אף כי ברור כי חלק מהקוריות שאבו את שמן משם רבעים או גיבורים עתיקים כמו קוריה טיטיה, פאוקיה, קלברה, פוריאנסיס, רפטה, וליאנסיס, טיפאטה, ועוד. חשיבות הקוריות דעכה בהדרגה עם עליית חשיבות הפלבאים והאצולה (הנובילטס) אך הן המשיכו במילוי התפקידים הדתיים, עד שגם חשיבותם של אלו דעכה. 

קוריה היה גם שמו של המקום שבו נפגש הסנאט הרומי ובמקומות אחרים לדון בחוקים ולהחליט בענייני הרפובליקה. במקומות שונים, אף כי לא ברומי, החלו עם הזמן לכנות את הסנאט הקוריה. בניין הקוריה המקורי נבנה, על–פי האגדה, על ידי המלך טולוס הוסטיליוס בפורום רומאנום לרגלי גבעת הקפיטולין. הבניין נהרס אחרי כן כדי לפנות לבניין מרשים יותר. 

מבנה הקוריה היה תמיד בעל מידות מוגדרות. הוא היה רבוע או סגלגל. אם היה רבוע, גובהו היה פעם וחצי אורכו. אם סגלגל, גובהו היה חצי סכום אורכו ורוחבו, דבר שהכתיב פרופורציות חריגות במקצת. באמצעו של כל קיר, היה מדף (קורניס) שמטרתו הייתה למנוע הבלעות של הקול בתוך הבניין. 

==הקוריה בכנסייה הקתולית==

בכנסייה הקתולית לכל דיוקסיה יש קוריה, הכוללת את הפקידים הראשיים של הדיוקסיה. פקידים אלו מסיעים לבישוף הדיוקסיה בשליטה בכנסייה במקום. לפטריארכים וארכיאפיסקופלים של הכנסייה המזרחית אורתודוקסית ישנה אספה המכונה הקוריה הפטריארכלית, המסייעת לפטריארך או לארכיבישוף בניהול הסוי יוריס של הכנסייה. הכס הקדוש של האפיפיור משמר אספה המכונה הקוריה הרומאית, המסייעת לאפיפיור בשליטה בפטריארכיה הלטינית ובכנסייה הקתולית. לקוריות אלו תפקידים שונים מאלו של הקוריה הרומאית במאה הראשונה לפני הספירה.

==קוריות בפרלמנטים של רוסיה ואוסטרו-הונגריה==
באימפריה הרוסית כך נקראו קבוצות אוכלוסייה בהתאם לכוח הבחירה שלהם לדומה (הפרלמנט הצארי). לפי מנשר הבחירה הראשון מ-6 באוגוסט 1905 הבוחרים חולקו לשלוש קוריות:בעלי אדמות, איכרים וקוריה עירונית. במנשר מ-11 בדצמבר אותה השנה נוספה קוריית פועלים. בהמשך, בחוק הבחירות לאחר פיזור הדומה מ-3 ביוני 1907 הקוריה העירונית חולקה לקוריית עירוניים בעלי נכסים גדולים וקוריית עירוניים בעלי נכסים בינוניים וקטנים.

באימפריה האוסטרו-הונגרית חלוקה לקוריות הייתה לפי לאום.
==ראו גם==
*דהקוריה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
קיי אף טירנה

קיי אף טירנה (באלבנית: Klubi i Futbollit Tirana) הוא מועדון ספורט מהעיר טירנה בירת אלבניה הכולל את מועדון הכדורגל לגברים הגדול במדינה SK Tirana ומועדני ספורט של ענפים נוספים. המועדון נוסד בשנת 1920 ונחשב למועדון הטוב באלבניה לאחר שזכה במרוצת השנים ב-26 תוארי אליפות. אצטדיונה הביתי של הקבוצה נקרא "סלמן סטרמאסי" (Selman Stermasi) והוא מכיל 10,000 מקומות.

אס קיי טירנה שיחקה מספר רב יחסית של עונות במפעלים השונים באירופה. הופעת הבכורה שלה הייתה בגביע אירופה לקבוצות (ליגת האלופות של ימינו), בעונת 1965/66, אז הפסידה לקבוצת קילמרנוק הסקוטית. הקבוצה שיחקה גם נגד הקבוצה הישראלית הפועל באר שבע, בגביע אופ"א בעונת 1995/96, אז הפסידה במשחקי הבית והחוץ והודחה מהמפעל. בשנת 2017 הוגרלה טיראנה במוקדמות הליגה האירופית נגד מכבי תל אביב והפסידה 0–5 בסיכום שני המשחקים.

==תארים==
*אלופת אלבניה (26*): 1930, 1931, 1932, 1934, 1936, 1937, 1939, 1942, 1964/1965, 1965/1966, 1968, 1969/1970, 1981/1982, 1984/1985, 1987/1988, 1988/1989, 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997, 1998/1999, 1999/2000, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2006/2007, 2008/2009, 2019/2020, 2021/2022
(*ללא האליפויות בשנים 1939 - 1942 שאינן מוכרות על ידי ההתאחדות האלבנית)
* הגביע האלבני (16): 1938/1939, 1962/1963, 1975/1976, 1976/1977, 1982/1983, 1983/1984, 1985/1986, 1993/1994, 1995/1996, 1998/1999, 2000/2001, 2001/2002, 2005/2006, 2010/2011, 2011/2012, 2016/2017
* הסופר-קאפ האלבני (11): 1994, 2000, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007 ,2009, 2011, 2012, 2017

==שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה==
{|
| valign="top" |
* אנסי אגולי
* מיגן ממלי
* חאמיר היקה
* קלודיאן דורו
* נוויל דדה
* רודי ואטה
| width="50" |
| valign="top" |
* אלבאן בושי
* ריזה לושטה
* רדי חופי
* ארווין סקאלה
* אלטין רקאלי
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טירנה: ספורט
אס קיי טירנה
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1920
לייטמוטיב

לייטמוטיב (או: מוטיב חוזר; מגרמנית: Leitmotiv) הוא מוטיב מנחה במוזיקה,<ref name=":0"></ref> אם כי נעשה בו שימוש לעיתים גם בספרות ובתיאטרון. זהו קטע מוזיקלי קצר אשר מייצג רעיון, דמות, רגש או חפץ בעלילה, אשר חוזר בנקודות שונות לאורכה, בעיקר ביצירות אופראיות. כאשר אותה דמות\רגש באים לידי ביטוי בעלילה, הלייטמוטיב מופיע אף הוא. לעיתים, נועד הלייטמוטיב לרמוז על הופעת האלמנט שהוא מייצג גם בלי שהעלילה תיתן לכך ביטוי ברור וישיר, ובכך הלייטמוטיב תורם לטקסט הסמוי ומעיד על יחסו של המלחין כלפי המתרחש. התפתחויותיו ושינוייו של הלייטמוטיב משקפים את התפתחות הרעיון/ הסיפור של היצירה. השימוש בלייטמוטיב התפתח בתקופה הרומנטית על ידי ברליוז ב"סימפוניה הפנטסטית" וליסט בפואמות הסימפוניות שלו, והגיע לשיא מימושו באופרות של ריכרד וגנר ושל ריכרד שטראוס. יש המייחסים את הופעתו הראשונה של הלייטמוטיב לאופרה Der Freischütz (הקלע החופשי) מאת ובר. הראשון שהשתמש במונח זה הוא האנס פאול וולצוג, פרשן יצירותיו של וגנר. וגנר עצמו השתמש במונח גרונדתמה (נושא יסוד) כדי להביע את אותו רעיון בכתביו השונים.<ref name=":0" />

דוגמה בולטת לשימוש בלייטמוטיב ניתן למצוא ביצירה פטר והזאב. ביצירה זו כל אחת מהדמויות מיוצגת באמצעות כלי מוזיקלי שונה. לייטמוטיב הכינור מתאר את פטר, קרן היער מייצגת את הזאב, הבסון מלווה את דמותו של הסב, והאבוב מחקה את הברווז. באופן דומה מתאר החליל את הציפור, הקלרינט משויך לחתול ותופי הדוד מבשרים את בוא הציידים. הדמויות מזוהות עם הכלים המוזיקליים, מה שיוצר בקרב הצופים ציפייה להופעת הדמות עם השמעת הנעימה המתאימה לה.

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צורות מוזיקליות
קטגוריה:מילים וביטויים בגרמנית
קטגוריה:ריכרד וגנר
אחמד נזיף

ד"ר אחמד נזיף (בערבית: أحمد نظيف; נולד ב-8 ביולי 1952) הוא פוליטיקאי מצרי, שכיהן כראש ממשלת מצרים מ-14 ביולי 2004 ועד 28 בינואר 2011. הוא סיים את תפקידו כראש ממשלה לאור מחאות המונים ברחבי מצרים נגד משטרו של הנשיא חוסני מובארכ.

הנשיא חוסני מובארכ הזמין אותו להקים ממשלה ב-9 ביולי 2004. ראש הממשלה נזיף נשבע אמונים לתפקידו עם 14 שרי הקבינט ב-14 ביולי 2004. הוא קיבל מיד תמיכה פרלמנטרית בהצבעת אמון. הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר מאז ייסוד הרפובליקה, וראש הממשלה השני הכי צעיר בכל ההיסטוריה של מצרים המודרנית. הקבינט שלו ידוע בזה שרוב חבריו הם טכנוקרטים.
נזיף התפטר ב-27 בספטמבר 2005, ובבחירות הכלליות שהתקיימו שלושה חודשים מאוחר יותר, נבחרה ממשלתו לכהונה נוספת.

הוא הגיע לשלטון אחרי ממשלתו של עאטף עובייד, שהתפטר לאחר ישיבת חירום ממשלתית. ד"ר נזיף שירת כשר התקשורת וטכנולוגיית המידע בממשלתו של עובייד.

לנזיף מוניטין של אדם ישר ומודרני.

נזקפת לזכותו הבאת האינטרנט למצרים בעת כהונתו כשר התקשורת וטכנולוגיית המידע. הוא הסדיר שמחשבים ואינטרנט יימכרו בזול על ידי חברת התקשורת המצרית. נזיף מחזיק בתואר דוקטור להנדסת מחשבים מאוניברסיטת מקגיל, קנדה.

בינואר 2005 תמך באופן מעורר מחלוקת במועמדותו של גמאל מובארכ לנשיאות מצרים. הבחירות תוכננו לספטמבר 2005.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ראשי ממשלת מצרים
קטגוריה:שרי התקשורת של מצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1952
טיש

טיש בחסידות נדבורנה
טיש (ביידיש: שולחן) הוא אירוע הנערך בחצרות האדמו"רים החסידיים שבו עורך האדמו"ר שולחן בפני קהל חסידיו. טקס הטיש נערך בעיקר בשבתות וחגים, אולם גם בנסיבות שונות כמו סעודת מלווה מלכה וסעודות הילולה.

== היסטוריה ==
מנהג הטיש הוא מנהג מקובל בקהילות חסידיות ונשען על רעיון של תנועת החסידות. בעבר היה מקובל שהחסידים באו אל האדמו"ר בעת שאכל את הסעודות בביתו, בו היו שרים ומתוועדים ביחד ושומעים דברי תורה.

בהמשך קיבל הטיש צורה משלו: הוא נערך בדרך כלל בבית המדרש, נקבע לו זמן לתחילתו ולעיתים אף לסיומו, התחדדו ההבדלים בין טישים שבתיים או באמצע השבוע, או בין טיש של ליל שבת לטיש סעודה שלישית. כמו כן בחצרות הגדולות מייעדים מקומות מיוחדים למבוגרים בקדמת השולחן, ולצעירים על הטריבונות. בחצרות מסוימות משתתפים בטיש כמה אלפי חסידים.

מדי פעם מגיעים לטיש גם יהודים שאינם חסידים.

== מנהגי הטיש ==

=== שירה ===

בכל חסידות שרים שירים המיוחדים לה וקיימת מקהלה שתפקידה לשיר שירים מסוימים.

בחסידויות שונות נפוצים מיתוסים על ניסים שקרו על ידי שירת שירים שהלחינו אדמו"רים.

=== שיירים ===
אמשינוב בטיש ל"ג בעומר תש"פ]]

בחסידות יש חשיבות גדולה לאכילת שיירי סעודתו של האדמו"ר.

מנהג הטיש הוא שהאדמו"ר אוכל את סעודתו לפני הקהל (הקהל אכלו לפני כן בביתם מיד אחרי התפילה ואחר זמן מתחיל הטיש, בו אוכל האדמו"ר את סעודתו כשהקהל נמצא ושר שירים) כשלאחר טעימתו שאר האוכל מחולק לחסידים.

נפוצים מנהגים בחסידיות לשלוח מאכל מיוחד לחתנים שהשתדכו באותו שבוע ולהורים שנולדו להם ילדים באותו שבוע וכן לבחורים שיש להם חגיגת בר מצווה שהם מקבלים את השיריים לאחר שאומרים דבר תורה לאוזני האדמו"ר (ביידיש "פשעטיל").

== זמן הטיש ==
טיש נערך בליל שבת במשך כמה שעות, ושעה לפני מוצאי שבת בזמן סעודה שלישית, אך יש גם אדמור"ם שעורכים טיש בשבת בצהריים לאחר תפילה מאוחרת (טיש צהריים ביידיש: מיטאג טיש) לטיש זה מגיעים בחורים שאוכלים סעודה בישיבה בשעה מוקדמת. יש גם טישים הנערכים בחגים ששם יש קהל גדול יותר.
<br />

==ראו גם==
*התוועדות
*זיץ
*סיפורי חסידים

==לקריאה נוספת==
* מרדכי ציון, הלכות טיש - לימודים, הלכות, הנהגות והדרכות, ספריית חוה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חסידות
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:סעודות שבת
סעדה (עיר)

סַעְדָה (בערבית: صَعْدَة, בתעתיק מדויק: צַעְדַה) היא עיר בצפון-מערב תימן, ובירת מחוז סעדה. בעבר נקראה קרנה. נכון ל-2004, אוכלוסייתה מונה 51,870.

ב-19 במרץ 2011 התרחש בעיר קרב שנמשך כשבוע בין ארגון המורדים החות'ים לבין נאמני נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח, שבסיומו השתלטו אנשי הארגון על העיר, במסגרת הקרבות שבמהלכם השתלטו על כלל מחוז סעדה.

== אקלים ==
בעיר שורר אקלים צחיח (BWh לפי שיטת קפן). החודשים החמים הם מאי–ספטמבר והחודשים הקרים הם נובמבר–ינואר. בשנה ממוצעת יורדים כ־185 מילימטרים של משקעים.
מסגד בסעדה

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תימן: ערים
Amnesiac

Amnesiac הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק האנגלית רדיוהד. הוא יצא לאור ב-4 ביוני 2001 בבריטניה, וב-5 ביוני בארצות הברית ובקנדה. האלבום נכנס הישר למקום הראשון במצעד הבריטי, ולמקום השני במצעד הבילבורד האמריקני. השירים מאלבום זה הוקלטו בזמן הקלטת אלבומם הקודם של הלהקה, Kid A, אך לבסוף הלהקה החליטה להוציא שני אלבומים ולא אחד. האלבום כלל חומרים שונים וחסרי אחידות סגנונית: מצד אחד שירי רוק שהפכו לקלאסיקה וכללו כלי נגינה מקובלים כגיטרה ופסנתר, ומצד אחר שירים אקספרימנטליים, אלקטרוניים ושילוב שירי רוק עם השפעות אמביינט וג'אז. אלבום זה שנוי במחלוקת עוד יותר מקודמו - במקרה זה, מעריצים רבים הכתירו אותו כטוב ביותר של הלהקה, בעוד אחרים החליטו שהלהקה הלכה רחוק מדי ואיבדה את דרכה המוזיקלית. המבקרים, כמו באלבום הקודם, לא היו תמימי דעים, אך האלבום נמכר היטב בכל זאת.

בשנת 2012, מגזין הרולינג סטון ערך בשנית את רשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" ודירג את האלבום במקום ה-320.<ref></ref>

== הקלטות וקשר אל Kid A ==
שירי Amnesiac ושירי אלבומה הקודם של הלהקה, Kid A, הוקלטו באותו הזמן אך יצאו לאור בזה אחר זה באלבומים נפרדים, לכן חלק ממעריצי הלהקה רואים באלבום זה אוסף שירים שלא נכללו ב-Kid A ואף מכנים אותו בהומור Kid B או Kid Amnesiac.
עם זאת, הלהקה עצמה טוענת כי יש להתייחס לצמד האלבומים כאל "תאומים שהופרדו בלידתם", ושכל אחד מהשניים עומד בפני עצמו. האלבום אף כולל גרסה שונה לשיר "Morning bell" שנכלל ב-Kid A.

השיר Like Spinning Plates, שיר מספר עשר באלבום, מוקלט בצורה מיוחדת:, חברי הלהקה לקחו את השיר 'I Will' מאלבומם השישי, Hail to the Thief, וניגנו אותו הפוך. על המנגינה שנוצרה נכתבו המילים. לאחר מכן הוחלט לשנות את השיר: סולן הלהקה למד את מילות השיר הפוכות והקליט אותן כך, ואת ההקלטה הפכו בחזרה. אפשר לשים לב לעיוותים קלים בשירה עקב התהליך.

== מהדורה מיוחדת ==
מלבד אריזת הפלסטיק המקובלת, מיד אחרי יציאתו נמכר האלבום גם במהדורה מוגבלת, מיוחדת ויקרה מעט יותר, שנמכרה גם בישראל. המהדורה המיוחדת כללה אמנם את אותו הדיסק עם אותו התוכן המוזיקלי, אך במקום אריזת פלסטיק רגילה, הדיסק נארז בתוך ספרון בכריכה קשה, זהה לספרון המצולם על עטיפת האלבום הרגילה. הספרון הציג איורים מאת סטנלי דונווד ותום יורק, תחת השם הבדוי Tchocky. הספרון הכיל גם "כרטיס השאלה" מספרייה דמיונית, שהונח בתוך כיס הנייר שהכיל את הדיסק. בכרטיס ההשאלה "הוחתמו" תאריכי השאלה מהעבר והעתיד, חלקם רומזים לספר "פרנהייט 451" מאת ריי בראדבורי. בשנת 2002, דונווד ויורק זכו על אריזה מיוחדת זו בפרס גראמי לעטיפה הטובה ביותר.

== רשימת השירים באלבום ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי 2001
קטגוריה:אלבומי רדיוהד
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
חיות מחמד (אלבום)

חיות מחמד הוא שמו של אלבומה השלישי במספר של להקת הרוק הישראלית "מוניקה סקס".

האלבום, שיצא בשנת 2003 על ידי חברת התקליטים הד ארצי, הוקלט במשך ארבעה ימים בלבד, וזכה לביקורות מפרגנות ואוהדות מצד המבקרים. על ההפקה המוזיקלית היה אחראי יזהר אשדות, וסגנון האלבום היה שונה מהאלבומים הקודמים.

האלבום לא הניב להיטים רבים, אך זכה להצלחה. שירים שהתפרסמו במיוחד הם "שנים חסומות", "הקונפורמיסט", "מתחפר באלנבי" והבלדה "מספיק בנאדם" (שקודמה בוידאו קליפ בהשתתפותה של ג'וזי כץ). האלבום כולל גרסת כיסוי לשיר "שומר אריות" של יוסי אלפנט.

==רשימת השירים==
# שנים חסומות (3:11)
# הקונפורמיסט (3:48)
# בעיר הזאת (3:22)
# הרעב (3:08)
# מספיק בנאדם (5:03)
# למה את הולכת לבד (4:22)
# שומר אריות (4:57)
# טרף קל (3:13)
# דם (2:47)
# מתחפר באלנבי (5:24)
# לא רוצה לדעת (5:06)
# לא מתבייש באהבה שלי (2:25)
# חיות מחמד (שיר נסתר) (2:15)

==קישורים חיצוניים==

*
*
*

קטגוריה:אלבומי 2003
קטגוריה:אלבומי מוניקה סקס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יזהר אשדות
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
רוחב סרט

הגדרה מקובלת של רוחב סרט של מערכת היא תחום התדרים שבו תגובת המערכת היא לפחות חצי (dB {{כ}}3) מתגובתה המקסימלית
רוחב סרט (bandwidth) הוא רוחב תחום התדרים, כלומר ההפרש בין התדר הרלוונטי הגבוה ביותר לתדר הרלוונטי הנמוך ביותר.

במשמעותו הבסיסית, מתאר המונח את רוחב תחום התדרים, הנמדד בהרץ, הכולל את כל התדרים המרכיבים את האות (התמך של התמרת פורייה של האות), אולם יש לו משמעויות נוספות; עבור מגברים, משדרים ושימושים הנדסיים אחרים, רוחב סרט הוא רוחב תחום התדרים אשר עוצמתם נמצאת בטווח dB 3 מעוצמת השיא, הנמצאת בתדר המרכזי (כמתואר באיור). לדוגמה, לכל תחנת רדיו מוקצה רוחב סרט מסוים סביב התדר המרכזי ועליה לדאוג כי שידוריה לא יחרגו ממנו.

הגדרה זו הייתה הגדרת ברירת מחדל מקובלת בעבר. כיום מקובל להגדיר גם את ירידת העוצמה המתייחסת לרוחב הסרט הנדרש. (כלומר, ערכים אחרים של ירידה עוצמה בקצות רוחב הסרט, ולא דווקא 3db).<ref></ref>

== ראו גם ==
בסיס תאורטי:
* גלים
* חבילת גלים
* ספקטרום
* התמרת פורייה

יישומים בהעברת מידע:
* רוחב פס
* כלל רוחב הסרט של קרסון
* אפנון
** אפנון תדר
** אפנון משרעת
* קצב נתונים
* תחום רחב סרט

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקשורת מחשבים
קטגוריה:הנדסת חשמל
קטגוריה:עיבוד אותות
קטגוריה:גלים
הסהר הפורה

אזור הסהר הפורה ומצרים
תלמי. הוצאה מהמאה ה-15. מתוך אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית]]
הסהר הפורה (באנגלית: Fertile Crescent) הוא אזור במזרח התיכון, המצוי כיום בשטחי המדינות הבאות: ישראל, קפריסין, לבנון, ממלכת ירדן, סוריה, עיראק, דרום מזרח טורקיה ומצרים. אזור זה נחשב כ"ערש הציוויליזציה", והוא נחלק בדרך-כלל לשני אזורים עיקריים: מסופוטמיה והלבנט. חלק מן ההגדרות המאוחרות יותר כוללות גם את הנילוס המצרי.

המונח הוצע לראשונה על ידי ארכאולוג מאוניברסיטת שיקגו – ג'יימס הנרי ברסטד אשר היה מייסדו ומנהלו של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו.

==גאוגרפיה==
אזור הסהר הפורה הוא אזור פורה המוקף מדבריות. צורתו – צורת סהר, והוא מוזן על ידי נהרות הנילוס, הפרת והחידקל ובמידה סמלית הירדן. שטחי העיבוד החקלאיים מהווים בין 400,000 ל־500,000 קמ"ר, ומתגוררים בהם כ־50 מיליון תושבים.

==היסטוריה==
ההתיישבות האנושית בסהר הפורה קדומה מאוד, בין העתיקות בעולם מחוץ לאפריקה. האתרים הפלאוליתיים החשובים ביותר נמצאים בהרי זגרוס, בעמק הירדן, כמו גם בכרמל ובגליל. הומינידים ישבו באתרים כגון עובדייה בישראל כבר לפני כמיליון וחצי שנים, בתקופה הפלאוליתית התחתונה. במהלך התקופה הפלאוליתית התיכונה, לערך 250,000 עד 50,000 שנים לפני זמננו, יושב האזור על ידי האדם הניאנדרטלי כמו גם האדם הנבון, שהתגוררו במערות ובאתרים פתוחים, צדו בעלי חיים גדולים, השתמשו באופן סדיר באש וקברו לעיתים את מתיהם. אתרים ידועים מתקופה זאת הם מערת שנידאר בצפון עיראק ומערת כבארה, מערת תנור ומערת הגדי בישראל. הכפרים הראשונים בעולם קמו באזור זה, תחילה יישובי הקבע של התרבות הנאטופית בלבנט, שהסתמכו עדיין על ציד חיות בר ולקט צמחים, ולאחר מכן הופיעו הכפרים החקלאיים הנאוליתיים. ייצור המזון באזור זה, שהחל עם ביות חיות המשק וצמחי התרבות בתקופה הנאוליתית, לפני כ-11,000 שנים, הוא הקדום בעולם. באזור גידלו שעורה, חיטה, אפונה, פשתה ועדשים, וכן בייתו את הצאן, הבקר והחזיר.

באזור זה שכנו ציוויליזציות עתיקות: ארם נהריים (עיראק וסוריה), פרס, עילם ומדי (כל השלוש במערב איראן), אנטוליה (טורקיה), הלבנט (סוריה, לבנון, ישראל וירדן), ומצרים העתיקה, מתקופת עליית תרבות שומר באלף ה-4 לפנה"ס עד כיבוש האזור על ידי אלכסנדר הגדול במאה ה-4 לפנה"ס. יש כאלו שלא כוללים את מצרים העתיקה באזור בסהר הפורה, למרות שהיא הייתה תרבות בעלת השפעה מובהקת באזור.

הסהר הפורה נחשב בהיסטוריוגרפיה המערבית לערש הציוויליזציה האנושית. הוא היה האזור הראשון בו התפתחה באינטנסיביות החקלאות, בו הומצא הכתב הראשון, הגלגל, בו נוצרו לראשונה מרכזי שלטון, קודקסי חוקים, כמו גם רבדים חברתיים כגון עבדות וצבא, ובו הונחו יסודות האסטרונומיה והמתמטיקה.

תנועת הכנענים דגלה בברית המיעוטים<ref>מרונים, דרוזים, עלווים, צ'רקסים, בדואים, מתואלים, כורדים</ref> של ארץ הפרת, המרחב השמי של הסהר הפורה, המשתרעת משולי רמת איראן ועד גבולה המזרחי של מצרים, כנגד הפן ערביות.

==ראו גם==
* המזרח התיכון הקדום

==לקריאה נוספת==
* ז'או בוטרו, אן לה פיר, שומר ואכד: הערים והכתב (3500 לפנה"ס-2000 לפנה"ס), בתוך: פייר וידאל-נאקה (עורך), תולדות העולם משחר האנושות ועד ימינו, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1994, עמ' 12–13.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אזורים
קטגוריה:המזרח הקרוב
קטגוריה:המזרח התיכון
קטגוריה:המזרח התיכון: גאוגרפיה
פרגריני

פרגריני (בלטינית peregrini, או ביחיד peregrinus) היה מונח ששימש ברומא העתיקה לציון מי שאינם אזרחי רומא (cives), תושבי שטחים שנשלטו על ידי רומא אך לא נספגו לתוכה. הפרגריני היו נטולי מעמד חוקי במסגרת החוק הרומי (jus romanorum), אך בעלי זכויות בהתאם לחוק הגנס, ה-jus gentium, שבתי המשפט הרומים הכירו בהם. שתי הזכויות העיקריות שנשללו מהפרגריני, לבד מהזכות להצביע באספת העם היו הזכות לשאת נשים רומיות (connubium) ולסחור. 

מאוחר יותר, כאשר השתלטה רומא על איטליה, הייתה נהוגה חלוקה לאזרחים (cives), לטינים (latini) ופרגריני, כאשר ללטינים ניתנת אזרחות מוגבלת, שכללה את הזכות לסחור אך לא לשאת אשה. גם הפרגריני וגם הלטינים היו עשויים לקבל אישור לאחד משניהם במקרים מיוחדים. עד למלחמה החברתית ברומא בשנת 90 לפנה"ס חולקו התושבים באימפריה המתהווה לאזרחי רומי (תושבי העיר, אזרחי קולוניית העיר ואזרחי השטח המוניקיפי שלה; לטינים תושבי איטליה מחוץ לרומא; סוקי (socii), שהיו תושבים באיטליה שלא השתייכו לאחת מהקבוצות הקודמות, תושבי הפרובינקיות (provinciales) שהיו תושבים חופשיים מחוץ לגבולות איטליה. הפרגריני היו יכולים להשתייך לכל אחת מהקבוצות לבד מהראשונה. אחרי המלחמה החברתית קבע לקס יוליה כי האזרחות הרומית מורחבת לכל איטליה ועד גאליה קיספדנה. כך מוזגו הסוקי והלטינים לתוך גוף האזרחים הרומי במעמד אזרחות למחצה של לטינינס (latininas), והפרובינקיאלים נותרו פרגריני. מצב זה נותר בעינו עד הרפורמות של יוסטיניאנוס הראשון. עד תקופת הקיסר אנטונינוס קרקלה נמנו עם הפרגריני כמעט כל תושבי הפרובינקיות הרומיות, אזרחי מדינות זרות שנמצאו ביחסי ידידות עם רומא ורומאים שאיבדו את אזרחותם כעונש (למשל, בגירוש), ועבדים ששוחררו. הרחבת תחולת האזרחות תחת קרקלה שמטה חלק ניכר מחשיבות ההבחנה הזו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעמדות וכיתות ברומא העתיקה
קאיריטים

קאיריטים (caerites) הוא שם המתייחס לסוג מיוחד של תושבים ברומא העתיקה. על פי האגדה, כאשר איניאס נמלט לאיטליה, מצנטיוס היה מלך על פני שבט או עם בשם הקאיריטים, אך הם גירשו את נסיכם וסיועו לטרויאנים. אנשי קאירה קיבלו בסבר פנים נאות את הרומאים הנמלטים מאש וסטה כאשר העיר הייתה תחת מצור הגאלים ובעבור זאת זכו למעמד של אזרחי רומא, עם זכות להינשא לתושבי רומא וזכות לסחור, אך ללא זכויות הצבעה. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מעמדות וכיתות ברומא העתיקה
אימפרטור

אימפרטור (בלטינית: imperator) הוא מונח משפטי מדיני ברומא העתיקה בתקופת הרפובליקה הרומית ותקופת הקיסרות הרומית שבמובנו הרחב ביותר מתפרש כבעל שלטון, ובמובנים מצומצמים יותר מתפרש כמפקד צבא מנצח. בתקופת הקיסרות שימש התואר אימפרטור כאחד מתארי הקיסר הרומי.

לפי החוק הרומאי מפקד צבא היה זכאי להיקרא אימפרטור רק בהכרזה על ידי חייליו שלו, בשדה הקרב, סמוך לניצחונו. תואר זה היה מאושר לפעמים על ידי הסנאט הרומי, והמצביא היה נושא אותו עד סוף כהונתו כמגיסטראט, או עד לעריכתו של טריומף לכבודו. בנוסף הוא היה רשאי להתהדר בתואר זה רק מחוץ לחומות העיר רומא.

האדם הראשון שעליו יש עדות שקיבל את תואר האימפרטור הוא סקיפיו אפריקנוס. התיאור השני הידוע בימינו של הכרזת אדם כאימפרטור הוא בשנת 189 לפנה"ס כאשר לוקיוס אמיליוס פאלוס כונה אימפרטור.

מהמאה ה-2 לפנה"ס והלאה הלכו ורבו המקרים בהם הוכרזו אימפרטורים. לוקיוס קורנליוס סולה הוכרז כאימפרטור מספר פעמים במהלך מלחמת האזרחים הרומית ומלחמות מיתרידטס, אך הוא ויתר על תואר זה עם מינויו לדיקטטור. גנאיוס פומפיוס מגנוס הוכרז אימפרטור לפחות פעם אחת.

יוליוס קיסר שינה את מושג האימפרטור והפך אותו לכינוי קבוע שלו. לא ברור אם קיסר אימץ את השם כשם משפחה או כשם פרטי. לפי קאסיוס דיון העניק הסנאט את התואר אימפרטור לקיסר לצמיתות כהכרה בסמכותו העליונה במדינה, ואף הרשה לו להעביר את השם בירושה.

יורשו של קיסר, אוגוסטוס, אימץ את השם "אימפרטור" כשמו הפרטי במקום שמו הקודם גאיוס. לפי צבי יעבץ הוא עשה זו מטעמים תעמולתיים, כתגובה על כך שסקסטוס פומפיוס אימץ את תואר אביו, גניאוס פומפיוס מגנוס כשם פרטי. הקיסר הבא אחריו טיבריוס לא אימץ את השם אימפרטור כשמו הפרטי, אך שמר אותו כאחד מתאריו.

עם עליית קליגולה לשלטון הוא הוכרז אימפרטור בידי הסנאט הרומי, לכאורה בשל ניצחון בקרב. מתקופת קליגולה והלאה השתרש המנהג של הכרזת קיסרים חדשים כאימפרטורים בידי הסנאט עם עלייתם לשלטון.

אותו, עם עלייתו לשלטון, חידש את מנהגו של אוגוסטוס ואימץ את השם אימפרטור כשמו הפרטי. מאז והלאה נשתרש המנהג שהקיסרים אמצו את השם אימפרטור בתחילת שמו הרשמי. מנהג זה נשתמר עד לסופה של האימפריה הרומית.

קטגוריה:ממשל ומדיניות
קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
פאנקרטיון

פאנקרטיון (ביוונית עתיקה: Παγκράτιον, בתרגום חופשי: "עם כל הכוח וכל היכולות") היא אמנות לחימה עתיקה הכוללת היאבקות ואיגרוף. המיתולוגיה היוונית מספרת שזאוס מלך האלים לימד את בנו הרקולס את "ספורט האלים" - הפאנקרטיון, הרקולס בהיותו חצי בן תמותה לימד את בני האדם אמנות זו.

== היסטוריה ==
הפאנקרטיון שימש כספורט לחימה שהיווה חלק מהמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה במשך כ-1000 שנים. במקביל שימשה כאמנות לחימה קרבית בשירות הצבאות היוונים של העת העתיקה. 

בשנת 1999, במימון משרד הספורט היווני, הוקמה מחדש הפדרציה הבינלאומית לפאנקרטיון אתלטי, IFPA, ששמה לה למטרה להשיב ענף זה לזירה האולימפית.

ייחוד של ענף הפאנקרטיון הוא בשילוב כלל תחומי הלחימה: כושר גופני ברמה גבוהה, אגרופים, בעיטות, הפלות, תפיסות, בריחים, חניקות ועוד.
סגנון לחימה זה דורש מהלוחם להיות מיומן ובעל יכולות גופניות גבוהות בכלל תחומי הלחימה. 

כיום WPAF הוא הגוף היחיד המחובר למשרד הספורט היווני ונהנה מהכרה ותמיכה של ממשלת יוון. הארגון העולמי לפאנקרטיון פועל כיום בחמש היבשות ומקיף מדינות רבות המסונפות אליו.

==בישראל==
מאז שהפאנקרטיון חזר לפעול כארגון בינלאומי, זכתה ישראל לארח שתי אליפויות אירופה, בשנים 2000 ו-2004. באליפויות השונות, השתתפו מתחרים רבים מישראל, אשר הצליחו לגרוף תארים רבים: 8 אלופי עולם ועוד מספר אלופי אירופה. הפעילים בספורט זה מתאמנים במגוון בתי ספר לאמנויות לחימה בארץ, בשיטות כגון "שילוב לחימה ישראלי", "MMA", "מיג'ין קאי" ועוד.

== ראו גם ==

* איגרוף ביוון העתיקה
* ספורט ביוון העתיקה
* היאבקות יוונית

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנויות לחימה
קטגוריה:ספורט אולימפי ביוון העתיקה
קטגוריה:ספורט לחימה
Wish You Were Here (שיר)

"Wish You Were Here" הוא שיר של להקת הרוק האנגלית פינק פלויד. השיר פורסם ב-1975 כשיר הנושא של אלבום ששמו כשם השיר. דייוויד גילמור ורוג'ר ווטרס כתבו את השיר במשותף, וגילמור משמש בו כסולן.

בשנת 2021, השיר דורג במקום ה-302 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.

== הרכבה ==
בגרסת האלבום המקורית, השיר יוצא מ-"Have a Cigar" כאילו היה מרדיו מכוון בתחנה אחת, דרך כמה אחרים (כולל מחזה רדיו ואחד שמנגן את ההתחלה של הסוף של הסימפוניה הרביעית של צ'ייקובסקי) ולבסוף לתחנה חדשה שבה "Wish You Were Here" מתחיל. הרדיו הוקלט ברדיו של דייוויד גילמור. הוא ביצע את ההקדמה על גיטרת 12 מיתרים, ועיבד את זה כדי שזה ישמע כאילו זה מרדיו AM, ולאחר מכן עשה צליל שיגרום לזה להשמע יותר אקוסטי. קטע זה היה מעורב בקול כאילו גיטריסט הקשיב לרדיו וניגן יחד עם זה. כאשר החלק האקוסטי הופך מורכב יותר, "שידור הרדיו" נמוג וקולו של גילמור נכנס, והלהקה מצטרפת אליו.

== משתתפים ==
* דייוויד גילמור - גיטרות אקוסטיות של 6 ו-12 מיתרים, גיטרת פדלים מפלדה, אפקטי קול, שירה וקולות רקע, שירת סקאט
* ניק מייסון - תופים, אפקטי קול
* רוג'ר ווטרס - בס, אפקטי קול
* ריצ'רד רייט - פסנתר סטיינוויי, מינימוג

== גרסאות כיסוי ==
הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס ביצעה גרסת כיסוי לשיר ב-25 באפריל 2020 כחלק מפרקי העונה ה-45 של התכנית סאטרדיי נייט לייב שצולמו מבתי המשתתפים בשל מגפת הקורונה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי 1975
קטגוריה:שירי פינק פלויד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על סיד בארט
קטגוריה:בלדות משנות ה-1970
המאה ה-4 לפנה"ס

המאה ה-4 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 400 לפני הספירה והסתיימה בשנת 301 לפני הספירה. זוהי המאה הרביעית לפני תחילת הספירה הנוצרית.

במחצית הראשונה של המאה הייתה פריחה אומנותית ותרבותית במקומות שונים, כשבין הבולטים בהם יוון הקלאסית ואזורים במזרח הרחוק שהושפעו מתפיסת העולם של בודהה<ref></ref>.

לקראת סוף המאה, מרכז התרבות היוונית עבר אל אלכסנדריה<ref></ref>.

==אירועים בולטים בעולם==
* 387 לפנה"ס: התחולל קרב אלייה בין רומא לממלכה הגאלית.
* 341 לפנה"ס: פיליפ השני מלך מקדוניה כבש את תרקיה ומדאיג את דמוסטנס התובע פעולה נגדם במאמרו הפיליפי השלישי, ממונה למפקד הצי היווני, וכורת ברית עם אויבי המקדונים: ביזנטיון ותבץ. אתונה מבטלת את הסכמי השלום עם מקדוניה. ניצחון רומא במלחמת הסמניטים הראשונה, והשתלטות על אדמות קמפניה הפוריות ובירתה קפואה.
* 338 לפנה"ס: קרב כירוניאה – פיליפוס השני, מלך מוקדון משלים את השתלטות מוקדון על יוון, ובכך באה לקיצה התקופה המכונה יוון הקלאסית ומתחילה תקופת יוון ההלניסטית.
* 334–330 לפנה"ס: כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול.
* 322 לפנה"ס: ראשיתה של האימפריה המאורית, האימפריה הגדולה הראשונה של דרום אסיה<ref></ref>.
* 310 לפנה"ס: התיעוד הכי מוקדם להשלכת פתק בבקבוק לים למטרות מחקר.
* 301 לפנה"ס: שליט מצרים תלמי הראשון כובש את ארץ ישראל מידי יורשי אלכסנדר מוקדון.

==ערים חדשות==
*אלכסנדריה 334 לפנה"ס
*אלכסנדריה אסחטה 329 לפנה"ס
*צ'ונגצ'ינג 316 לפנה"ס
*צ'נגדו 316 לפנה"ס
*סלוניקי 316 לפנה"ס
*דורה אירופוס

==אישים משמעותיים==
*אלכסנדר מוקדון – 356 לפנה"ס – 323 לפנה"ס
*אפיקורוס – 341 לפנה"ס – 270 לפנה"ס
*אפלטון – 427 לפנה"ס – 347 לפנה"ס
*אריסטו – 384 לפנה"ס – 322 לפנה"ס
*אפמינונדס – 418 לפנה"ס – 362 לפנה"ס

==תגליות והמצאות==

== תרבות ואמנות ==
* נכתבו שירים רבים שעתידים להתפרסם באנתולוגיית השירה הסינית, שירי צ'ו . אנתולוגיה זו, שהיא האנתולוגיה הקלאסית השנייה שנשמרה מסין, הכילה שירים יותר ליריים ורומנטיים מאלו של האנתולוגיה המוקדמת יותר<ref name=":0"></ref>.
* מדינת צ'ו הייתה בתקופה זו למרכז תרבות ואמנות במזרח הרחוק. ממצאים ארכאולוגיים מתקופה זו מצביעים על כך שהאמנות בתקופה זו כללה פסלי עץ מצוירים, קישוטי ירקן, חרוזי זכוכית, כלי נגינה וכלי לכה. בתקופה זו נוצר ציור המשי העתיק ביותר שנמצא, נכון לשנת 2008. פריטי האמנות בתקופה זו מתאפיינים בצבעים שחור ואדום, ובסימבולים מיתולוגיים דוגמת עוף החול ודרקון<ref name=":0" />.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:האלף ה-1 לפנה"ס
-
איל ניגוח

איל ניגוח משוחזר
אֵיל נִגּוּחַ הוא כלי מצור ששימש לפריצת שערי מבצר וביקוע חומות בעת העתיקה, מתקופות פרהיסטוריות ועד ימי הביניים המאוחרים.
המתקן הורכב מבול עץ או אבן עבה, קשה וכבד, ומבסיס יציב ונייד. בתקופות מסוימות ייצרו גם ראשי ניגוח ממתכות, כמו ברונזה.

בעת הפעלתו, איל הניגוח הובא אל המטרה, שהייתה קיר או שער אותו רצו להבקיע. מהבסיס נתלה ה"מַגָּח", בול העץ, כך שהיה במרחק סביר מהקרקע. אל בול העץ היו קושרים חבלים, כך שהוא היה תלוי מעל לבסיס בתוך מסגרת מיוחדת (לרוב עם גג) שהגנה על מפעילי האיל מחיצים ושמן רותח שנורו ונשפכו בידי מגיני המטרה, ואיפשרה להם להתקרב למטרה. משיכה של בול העץ אחורה ושחרורו הייתה מביאה אותו בעוצמה קדימה. הוא היה פוגע במטרה, ולאחר מספר חבטות ממוטט אותה.

כדי שאיל ניגוח יהיה יעיל בביקוע חומות, גובהו של הראש (בול העץ) מעל הקרקע אמור היה להיות בהתאם למטרה.
פגיעה במטרה במקום גבוה יותר הקלה על מיטוטה. עם זאת, כיוון גבוה מדי, מוטט רק חלק קטן מהמטרה.
בהתאם, אם שטח הפגיעה היה קטן מדי, היה צורך במספר ניסיונות רב על מנת למוטט את המטרה.
כיוון שהחומות היו חזקות מדי ברוב המקרים לפריצה בשיטה זו, השתמשו בכלי בעיקר כדי לפרוץ שערים ודלתות.
כלי הניגוח היה כבד מאוד, והיה צורך במספר אנשים על מנת לגרור אותו למטרה ולהשתמש בו.

מתגליות ארכאולוגיות התברר שגם מבצרים בארץ ישראל בתקופת התנ"ך נכבשו בעזרת שימוש באיל ניגוח.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:כלי מצור
סטיליאן פטרוב

סטיליאן פטרוב (בבולגרית: Стилиян Альошев Петров; נולד ב-5 ביולי 1979 במונטנה, בולגריה) הוא כדורגלן עבר בולגרי, ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת הכדורגל האנגלית אסטון וילה ובנבחרת בולגריה. פטרוב שיחק במגוון תפקידים במרכז המגרש, ויכול היה לתפקד גם כקשר הגנתי וגם כקשר התקפי.
== קריירה ==
פטרוב גדל במחלקת הנוער של המועדון הבולגרי צסק"א סופיה, בו הספיק להעביר רק עונה אחת בבוגרים לפני שעבר לשחק בסלטיק. כבר בעונתו הראשונה בגלאזגו שיחק באופן קבוע בהרכב סלטיק ומשם הגיע למקום של קבע גם בנבחרת בולגריה.

ב-6 בספטמבר 2011 שיחק פטרוב בפעם ה-103 במדי נבחרת בולגריה, במשחק ההפסד לשווייץ 3:1. בכך שבר את שיא ההופעות בנבחרת בולגריה שהוחזק לפני כן על ידי השוער בוריסלב מיכאילוב.

בגיל 33 פרש מכדורגל עקב מחלת הלוקמיה בה חלה.

במאי 2013 החל לאמן את קבוצת הנוער של אסטון וילה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בולגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל בולגרים
קטגוריה:מונטנה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונטנה
קטגוריה:כדורגלני צסק"א סופיה
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בולגריה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:זוכי פרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1979
מאריאן חריסטוב

מאריאן חריסטוב (בבולגרית: Мариян Христов; נולד ב-29 ביולי 1973 בבוטבגרד, בולגריה) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הקשר בקבוצה "בלקן בוטבגרד".

==ביוגרפיה==

את צעדיו הראשונים בכדורגל המקצועני עשה חריסטוב בקבוצה הבולגרית סלביה סופיה בשנת 1994. בסיום העונה עבר ללבסקי סופיה, שם שיחק שתי עונות והבקיע 19 שערים. בעונת 1997/1998 חתם חריסטוב במועדון הכדורגל הגרמני קייזרסלאוטרן, עימה זכה באליפות הבונדסליגה באותה עונה. במהלך שבע העונות בהן שיחק בקבוצה, הגיע עם קבוצתו להישגים בינלאומיים, ביניהם רבע גמר גביע האלופות ב-1999, וחצי גמר גביע אופ"א ב-2001. 

בעונותיו האחרונות בקייזלסטאורן התקשה חריסטוב למצוא מקום בהרכב והירבה לעלות כמחליף, ולפיכך עבר בעונת 2004/2005 לוולפסבורג. בעונת 2007/08 חזר לבולגריה והצטרף לבלקן בוטבגרד.

במקביל היה חריסטוב שחקן בנבחרת בולגריה בכדורגל, והיה שותף למשחקי הנבחרת במונדיאל 1998 ויורו 2004.

==סטטיסטיקה==
*סלביה סופיה: 26 משחקים, 7 שערים (1994-1995)
*לבסקי סופיה: 56 משחקים, 19 שערים (1995-1997)
*קייזרסלאוטרן: 146 משחקים, 28 שערים (1997-2004)
*וולפסבורג: 15 משחקים, 4 שערים (2004-2006)
*בלקן בוטבגראד: 5 משחקים, 2 שערים (2007-2009)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בולגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל בולגרים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בולגריה
קטגוריה:כדורגלני סלביה סופיה
קטגוריה:כדורגלני לבסקי סופיה
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני וולפסבורג
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1973
אימרה סאביץ'

אימרה סאביץ' (נולד ב-22 במרץ 1981), הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן.
== קריירה ==
סאביץ' הוא יליד העיר סגד, הונגריה. קבוצתו הראשונה הייתה המועדון ההונגרי מהבירה פרנצווארוש ואחרי עונה אחת בלבד עבר לשחק באוסטריה בקבוצת שטורם גראץ. לאחר ארבע עונות באוסטריה עבר סאביץ' לגרמניה לשורותיה של שטוטגרט בה הוא שיחק בחוד לצידו של החלוץ הגרמני קווין קוראני. בהמשך שיחק גם בקבוצות פ.צ. קלן, מיינץ 05 ואאוגסבורג. במאי 2010 חזר סאביץ' לשטורם גראץ.

סאביץ' היה גם חלוצה הפותח של נבחרת הונגריה. בספטמבר 2013 הודיע על פרישה מהכדורגל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים הונגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל הונגרים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הונגריה
קטגוריה:כדורגלני פרנצווארוש
קטגוריה:כדורגלני שטורם גראץ
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני אאוגסבורג
קטגוריה:מאמני כדורגל הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1981
חנו הגדול

חנו מסרב לשלם לשכירים. [[קריקטורה מודרנית.]]
חָנוֹ הגדול (בפיניקית: 𐤇𐤍𐤀<ref>לפי נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפיניקיות, דביר, תש"ב, עמ' 129, מדובר בשם מקוצר נפוץ, ומבטאו, לפי התעתיקים הזרים, היה חנֹא (ומכאן הכתיב המודרני המשובש "חנו"); אך ביחסת גניטיב הוא בא כ-Hannonis.</ref>) היה אציל פיניקי עשיר שחי בקרתגו במאה השלישית לפנה"ס.

== חייו ==
עושרו של חנו נבע מאדמותיו בצפון אפריקה, וכינויו "הגדול", כנראה ניתן לו עבור כיבושיו בקרב האויבים האפריקנים של קרתגו.

במהלך המלחמה הפונית הראשונה, הנהיג חנו את הסיעה שתמכה בהפסקת הלוחמה ברפובליקה הרומית. הוא העדיף להמשיך בכיבוש שטחים באפריקה מאשר לנהל קרבות ימיים עם רומא אשר לא יביאו לו רווח כלכלי. מתנגדו הראשי של חנו ושל סיעתו היה חמלקרת ברקה, אביו של חניבעל, שפיקד על צבא בסיציליה.

בשנת 244 לפנה"ס לאחר הניצחון הימי הקרתגי בקרב דרפאנה, שחרר חנו משירות חלק גדול מהצי הקרתגי כדי לחסוך בהוצאות, ובכך נתן שהות לרומאים לבנות מחדש את הצי שלהם ולנצח במלחמה, שלוש שנים אחר כך בקרב אייגוסה.

בתום המלחמה בשנת 241 לפנה"ס, חנו עשרות אלפי שכירי חרב סמוך לקרתגו והחלו לערוך את חישובי השכר אותם עמדו לתבוע מממשלת קרתגו. כאשר חנו הגדול נפגש עם מפקדי הצבא הוא דחה את דרישותיהם, וסירב לשלם את השכר שהבטיח להם חמלקרת בטענה שקרתגו לא תוכל בשום אופן לעמוד בתשלום כה מופרז בשל פיצויי המלחמה לרומא.

חנו הגדול, אדם שמן הלבוש בבגדי פאר, נשא נאום ארוך בפיניקית שכלל לא הובן על ידי מרבית השכירים שדיברו בשבע שפות שונות. בשלב מסוים החיילים הממורמרים לא יכלו לשאת עוד את חזותו ואת דבריו ותקפו את פמלייתו תוך שהם מאלצים את האציל הקרתגי להימלט על סוסו. לאחר שנכשל משא ומתן נוסף פתחו שכירי החרב במלחמה גלויה.

חנו לקח על עצמו את פיקוד הצבא בניסיון לנצחם. הוא הצליח להסיר את מצור המורדים מעל אוטיקה, אולם התקפת נגד מצד המורדים תפסה את צבאו לא מוכן, והוא מצא עצמו נצור עם צבאו המוכה באוטיקה. בהמשך נחלץ חנו מהעיר עם צבאו, אולם כשל בלחימה עם המורדים, והמצור נמשך. בעקבות כישלונו של חנו גויס בקרתגו צבא חדש, תחת פיקודו של חמלקרת, והמורדים הובסו בשנת 238 לפנה"ס.

לאחר שהטיל חניבעל מצור על סגונטום, שיגר הסנאט הרומאי שליחים אל חניבעל בדרישה שיסיר את המצור מעל העיר, אך הוא דחה את הדרישה. המשלחת הרומית פנתה לקרתגו, ושם נחלקו הפוליטיקאים האם להיכנע לדרישות הרומאים ולהסגיר את חניבעל, או לסרב ולגרור בכך מלחמה נוספת עם רומא. חנו הנהיג את הסיעה הפציפיסטית שתמכה בכניעה, אך עמדתו נדחתה.

לאורך המלחמה הפונית השנייה הנהיג חנו את הסיעה המתנגדת למלחמה, ומנע מתגבורות משמעותיות להגיע לחניבעל, בן יריבו, חמלקרת. לאחר קרב קאנאי שלח חניבעל את אחיו מאגו לקרתגו במטרה לשכנע את הסנאט לשלוח לו כוחות נוספים. מאגו שפך בפני חברי המועצה טבעות שנלקחו מסנטורים ואריסטוקרטים רומאים שנהרגו בקרב במטרה להרשימם, אולם חנו תקף אותו בתגובה בסדרת שאלות שהביכו אותו.

לאחר תבוסת חניבעל בקרב זאמה (202 לפנה"ס), הוא היה בין השליחים שנשלחו לשאת ולתת עם הרומאים בדבר הסכם הכניעה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגלי ארצות קרתגים
קטגוריה:פיניקים
קטגוריה:קרתגים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:קרתגו
גנציינאים

גנציינאים (שם מדעי: Gentianales) היא סדרה במחלקת דו-פסיגיים. היא כוללת למעלה מ-16,000 מינים שמסווגים ב-1,138 ים בחמש משפחות, כש-80% מתוכם במשפחת הפואתיים.

מקור שם הסדרה מהסוג גנציאנה, שנקרא על שמו של מלך אילירי.

נציגים חשובים בסדרה הם קפה, פלומריה, הרדוף הנחלים ווינקה.

==טקסונומיה==
* משפחת ההרדופיים (424 סוגים)
* משפחת (3 סוגים)
* משפחת הערבזיים (87 סוגים)
* משפחת הלוגניים (13 סוגים)
* משפחת הפואתיים (611 סוגים)

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
קטגוריה:סדרות צמחים