OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
תומאס דאנקן (צייר)

תומאס דאנקן (באנגלית: Thomas Duncan; 4 במאי 1807 – 25 באפריל 1845) היה צייר דיוקנאות וצייר היסטורי סקוטי.<ref>Duncan, Thomas". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/8230</ref>

== ביוגרפיה ==
דאנקן נולד בקינקלבן, פרתשייר ב-4 במאי 1807. הוא התחנך באקדמיית פרת', החל ללמוד משפטים, אך נטש אותם למען האמנות. החל בהוראתו של סר ויליאם אלן, הוא הצטיין כבר בתחילת דרכו כמתווה במדויק את דמות האדם. התמונות הראשונות שלו, ביססו את תהילתו כך שבגיל צעיר מאוד הוא מונה לפרופסור לצביעה ולאחר מכן לציור, באקדמיית הנאמנים של אדינבורו.<ref>Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Duncan, Thomas". Encyclopædia Britannica. Vol. 8 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 671.</ref>

בשנת 1840 צייר דאנקן את אחת מתמונותיו הטובות ביותר, "צ'ארלס אדוארד סטיוארט וההיילנדרים שנכנסו לאדינבורו לאחר קרב פרסונפאנס". הציור הבטיח את בחירתו למקורב של האקדמיה המלכותית בשנת 1843. באותה שנה, הוא הפיק את תמונתו של צ'ארלס אדוארד ישן מוגן על ידי פלורה מקדונלד. הציור נחרט כמו יצירות רבות אחרות. בשנת 1844 צייר את קופידון שלו, ומותו של ג'ון בראון מפריסטהיל.

עבודתו הידועה האחרונה (סוף 1844) הייתה דיוקן עצמי, בגלריה הלאומית, אדינבורו. הוא הצטיין במיוחד בדיוקנאותיו של נשים וילדים,

הוא נפטר מגידול במוח, באדינבורו ב-25 באפריל 1845.

הוא נקבר בבית הקברות ווריסטון בצפון אדינבורו. הקבר שוכן על מדרון ליד המדרגות בקצה המזרחי של הקמרונות.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
File:Patrick Robertson Duncan.jpg|פטריק רוברטסון
File:Thomas Duncan (1807-1845) - The Marriage at Cana (after Paolo Veronese) - NG 128 - National Galleries of Scotland.jpg|הנישואים בכנא
File:Thomas Duncan - Katherine Monro, Lady Steuart of Allanbank, d. 1868 - NG 466 - National Galleries of Scotland.jpg|קתרין מונרו
File:Thomas Duncan - Self-portrait - NG 182 - National Galleries of Scotland.jpg|דיוקן עצמי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:ילידי 1807
קטגוריה:נפטרים ב-1845
שגרירות ישראל ביאנגון

שגרירות ישראל ביאנגון היא הנציגות הדיפלומטית של ישראל למיאנמר.
השגרירות, שהוקמה ב-1954, היא השגרירות הישראלית הראשונה בדרום-מזרח אסיה.

==היסטוריה==
בנובמבר 1953 נפתחה צירות ישראל בבורמה בראשותו של דוד הכהן, שהיה לשגריר ישראל הראשון במדינה וכיהן בתפקיד עד 1955.

בנובמבר 1956 ניסו מפגינים מוסלמים פקיסטנים לתקוף את השגרירות על רקע מלחמת סיני, אך נעצרו על ידי המשטרה המקומית.

בדצמבר 1957 הועלה דרג הנציגות מצירות לשגרירות.

בעקבות היות השגרירות משגרירויותיה הראשונות של ישראל בדרום-מזרח אסיה, השגרירות הואמנה למספר מדינות בדרום מזרח אסיה לפרקי זמן שונים: הפיליפינים (1957–1962), לאוס (1956–1964), קמבודיה (1959–1966), ציילון (1957–?), והמלדיביים.

למרות העברת בירת מיאנמר מיאנגון לנייפידאו ב-2005, לא עברו מרבית הנציגויות הדיפלומטיות במיאנמר אליה, והשגרירות עדיין שוכנת ביאנגון.

==שגרירים==
{| class="wikitable"
!שם
!תקופת כהונה
!הערות
|-
|דוד הכהן
|1953–1955
|ציר
|-
|יעקב שמעוני
|1955–1957
|ציר
|-
|דניאל קורט לוין
|1957–1960
|השגריר הראשון. הואמן גם לפיליפינים, לאוס, קמבודיה והמלדיביים כציר.
|-
|אלישיב בן חורין
|1960–1963
|
|-
|משולם ורון
|1964–1968
|
|-
|צבי ברוש
|1968–1970
|
|-
|אריה אילן
|1970–1973
|
|-
|דוד מרמור
|1973–1977
|
|-
|שמואל אונת
|1977–1979
|
|-
|קלמן ענר
|1979–1983
|
|-
|אורי נוי
|1990–1993
|
|-
|מרדכי קרני
|1993–1996
|
|-
|גד נתן
|1996–2000
|
|-
|ברוך רם
|2000–2001
|
|-
|יעקב אברהמי
|2002–2004
|
|-
|רות שץ
|2004–2008
|
|-
|ירון מאיר
|2008–2012
|
|-
|חגי משה בהר
|2012–2014
|
|-
|דניאל זוהר-זונשיין
|2014–2018
|
|-
|רונן גיל-אור
|2018–2021
|
|-
|דב שגב-שטיינברג
|2022–2023
|
|-
|רות זך
|2023-מכהנת
|-
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://catalog.archives.gov.il/catalog/#!/Catalog/0b0717068001ad6b/Unit/0b07170680319b51/Deposit/0b0717068035c526#anchor0b0717068001ad6b תיקים תיקי נציגות ישראל ברנגון (בורמה)], באתר ארכיון המדינה

==הערות שוליים==

יאנגון
קטגוריה:יאנגון
קטגוריה:יחסי ישראל–מיאנמר
קטגוריה:מיאנמר: מבנים
יוסף סניילביץ'

יוסף (יוסיף) (1880 – 1925) סניילביץ (Sanielevici) נולד בעיר בּוטושַנִי ברומניה למשפחה יהודית בת תשע נפשות, הורים, שישה בנים ובת. האב לאון והאם רבקה דאגו להקנות לבניהם השכלה גבוהה. ברבות הימים סימיון סניילביץ' (רו') ואחיו ז'אק היו פרופסורים למתמטיקה, הנריק סניילביץ' (רו') היה עיתונאי ומבקר ספרות, סולומון סניילביץ' למד אומנות בגרמניה והתפרסם כצייר אימפרסיוניסטי,<ref></ref> יוסף היה כלכלן, מקסימיליאן היה סטטיסטיקאי ומומחה בתחום הפיננסי ואמיל היה מומחה בעל שם עולמי בתחום הזואולוגיה.<ref></ref>
רשימת המועמדים לבחירות 1919 של המפלגה העצמאית של בסרביה
עם הצטרפותה של ממלכת רומניה למלחמת העולם הראשונה, יוסף גויס ב-14 באוגוסט 1916 לצבא הרומני, על אף שמעולם לא הוענקה לוהם אזרחות רומנית.

יוסף סניילביץ' גויס לרגימנט 2 רגלים בתפקיד מנהלן אחראי לאספקה בדרגת טוראי ראשון. במהלך השירות חלה בדלקת כבד כרונית ונזקק לאשפוז. עם חזרתו ליחידה קודם בדרגה אך נשאר באותו תפקיד.<ref></ref>

בתום המלחמה הוענק לו העיטור "כתר רומניה עם חרבות" כולל הסרט "טוהר צבאי" (ברומנית Virtutea Militara) והזכות לענוד אותם.

לאחר סיפוחה של בסרביה לממלכת רומניה בשנת 1918, ולאחר שקיבל אזרחות רומנית בזכות השתתפותו במלחמה, התיישב בקישינב והצטרף למפלגה העצמאית של בסרביה.<ref></ref> בשנת 1919 רץ מטעם המפלגה לבחירות לסנאט הרומני ונבחר בין שלושת הנציגים היהודים של בסרביה לסנאט.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים בצבא הרומני במלחמת העולם הראשונה
ניית'ן קולינס

ניית'ן מייקל קולינס (באנגלית: Nathan Michael Collins; נולד ב-30 באפריל 2001 בליקסליפ שבאירלנד) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברנטפורד מהפרמייר ליג ובנבחרת אירלנד.

== קריירת מועדונים ==
קולינס גדל במחלקות הנוער של צ'רי אורצ'רד וסטוק סיטי. הוא ערך 39 הופעות ליגה במדי סטוק סיטי במסגרת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בהן הבקיע שני שערים.

ב-24 ביוני 2021 חתם קולינס על חוזה לארבע שנים בברנלי מהפרמייר ליג. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד לניוקאסל יונייטד במסגרת הסיבוב השני של גביע הפוטבול ליג לעונת . ב-2 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד נוריץ' סיטי במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2021/2022. ב-6 באפריל 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על אברטון במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בסך הכל ערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-12 ביולי 2022 חתם קולינס על חוזה לחמש שנים בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 ללידס יונייטד במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023.

ב-4 ביולי 2023 חתם קולינס בברנטפורד.

== קריירה בינלאומית ==
ב-12 באוקטובר 2021 ערך קולינס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בניצחון 4-0 על נבחרת קטר במשחק ידידות. ב-14 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אוקראינה במסגרת ליגת האומות 2022/2023.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אירים
קטגוריה:בלמי כדורגל אירים
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני ברנלי
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני ברנטפורד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אירלנד
קטגוריה:אירים שנולדו ב-2001
שושנה אידל

שושנה אידל (נולדה ב-1946) היא משוררת ומאיירת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
אידל נולדה בווטרה-דורנה – בוקובינה – רומניה, עלתה עם משפחתה לישראל ב-1951.

התחנכה בחינוך בדתי, ולמדה ספרות עברית וספרות עולם באוניברסיטת בר-אילן. בנוסף למדה ציור וציור אופנה. עסקה בהוראת ספרות ומקרא. ציוריה ואיוריה ראו אור בספרי שירה ועל כריכות ספרים. הופיעה באירועי שירה בבמות שונות, שיריה שודרו ברדיו והולחנו. משיריה תורגמו לאנגלית ולגרמנית<ref name=":0"></ref>. חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים<ref name=":0" />.

=== חיים אישיים ===
מתגוררת בירושלים, נשואה לפרופ' משה אידל, חוקר הקבלה והמיסטיקה היהודית. אם לשלוש בנות וסבתא לנכדים<ref name=":0" />.

== פרסים ומענקים ==
* פרס האישה היוצרת מטעם ויצו, 1999
* פרס איפלק, 1999

== ספריה ==
* שלהבות גנוזות (תל אביב: עקד, 1994)
* ערגת טל (לוד: מכון הברמן למחקרי ספרות, 1995)
* אהבת הלוטוס (ירושלים: כרמל, 1998)
* לו בנגינות (תל אביב: עקד, 2000)
* ימים כנוריים (ירושלים: כרמל, 2003)
* אור (לוד: מכון הברמן למחקרי ספרות, 2008)
* קונצ'רטו לטבע (ירושלים: כרמל, 2013)
* השמש באפק (ירושלים: שושנה אידל, 2016)
* צפייה (Brooklyn N.Y : Ktav Publishing House, 2020)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://heksherimlexicon.bgu.ac.il/lexicon-entry/אידל-שושנה/ שושנה אידל] באתר הקשרים, 1.1.2018.
* [https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/00669.php שושנה אידל] באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה.
* 
* הרצל חקק, [https://www.e-mago.co.il/node/787 שושנה אידל / קונצרטו לטבע - שירה קדושה מלב היקום], באתר אימגו מגזין מאמרים, 27.6.2013.
* רבקה שאול בן צבי, [https://musaf-shabbat.com/2013/11/08/השירה-מציירת-רבקה-שאול-בן-צבי/ השירה מציירת] ,מוסף 'שבת', 'מקור ראשון', 8.11.2013
* מכון הברמן למחקרי ספרות, [https://www.daat.ac.il/daat/ktav_et/maamar.asp?ktavet=1&id=622 אור - שירים מאת שושנה אידל], מעמקים גיליון מס' 20 - כסליו תשס"ט * 12/08
* [https://www.daat.ac.il/daat/ktav_et/maamar.asp?ktavet=2&id=1859 אגדת הברבור, שושנה אידל], לימודים גיליון מס' 16 - תש"פ - 2019/20

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:מאיירות ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אנדרו אומובמידלה

אנדרו אביולה אומובמידלה (באנגלית: Andrew Abiola Omobamidele; נולד ב-23 ביוני 2002 בליקסליפ שבאירלנד) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת נוטינגהאם פורסט ובנבחרת אירלנד.

== קריירת מועדונים ==
אומובמידלה גדל במחלקות הנוער של ליקסליפ יונייטד ונוריץ' סיטי. ב-16 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנוריץ' סיטי, בניצחון 2-1 על קארדיף סיטי במסגרת המחזור ה-24 בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לעונת . בתום העונה העפילה נוריץ' סיטי לפרמייר ליג. ב-11 בספטמבר 2021 ערך אומובמידלה את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בהפסד 1-0 לארסנל במסגרת המחזור הרביעי לעונת 2021/2022. ב-31 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 ללידס יונייטד במסגרת המחזור העשירי בליגה. בתום העונה חזרה נוריץ' סיטי לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

== קריירה בינלאומית ==
ב-1 בספטמבר 2021 ערך אומובמידלה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בהפסד 2-1 לנבחרת פורטוגל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים אירים
קטגוריה:בלמי כדורגל אירים
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אירלנד
קטגוריה:אירים שנולדו ב-2002
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
ויל סמולבון

ויליאם אנתוני פטריק סמולבון (באנגלית: William Anthony Patrick Smallbone; נולד ב-21 בפברואר 2000 בבייסינגסטוק שבאנגליה) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סאות'המפטון, ובנבחרת אירלנד.

== קריירת מועדונים ==
סמולבון גדל במחלקת הנוער של סאות'המפטון. ב-4 בינואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על האדרספילד טאון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת . במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-22 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בניצחון 2-0 על אסטון וילה במסגרת המחזור ה-27 לעונת 2019/2020.

ב-23 ביולי 2022 הושאל סמולבון למשך עונה אחת לסטוק סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 למילוול במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת . ב-15 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על פרסטון נורת' אנד במסגרת המחזור ה-15 בליגה.

== חיים אישיים ==
בשנת 2021, בעת החלמתו מפציעה, אובחן סמולבון עם אלופציה.

== קריירה בינלאומית ==
ב-22 במרץ 2023 ערך סמולבון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בניצחון 3-2 על נבחרת לטביה במשחק ידידות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אירים
קטגוריה:קשרי כדורגל אירים
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אירלנד
קטגוריה:ילידי 2000
מצעד אריכי הנגן מתחת לצועדים בפסגה

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד אריכי הנגן מתחת לצועדים בפסגה (באנגלית: Bubbling Under the Top LPs) היה מצעד מוזיקה שבועי שפורסם בארצות הברית על ידי המגזין בילבורד בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. במצעד זה, הופיעו אלבומי מוזיקה שהופיעו במצעד השירים מתחת להוט 100, אך לא הופיעו בבילבורד 200.

מצעד המוזיקה פורסם לראשונה בגיליון 26 בדצמבר 1970 של המגזין, אך ללא מספור המופעים. מאז גיליון 13 במרץ 1971, בוצע מספור המופעים. עד לגיליון 6 ביולי 1974, הופיעו במצעד זה בין 4 ל-35 אלבומי מוזיקה. מאז 6 ביולי 1974 ועד לפירוק המצעד, מספר האלבומים שהופיעו במצעד זה היה עשרה. ב-20 באוקטובר 1984, שונה שמו של המצעד ל-מצעד האלבומים מתחת למצעד 200 האלבומים (Bubbling Under the Top 200 Albums). ב-9 בפברואר 1985, שונה שמו של המצעד ל-מצעד האלבומים מתחת למצעד האלבומים (Bubbling Under the Top Pop Albums).

הגיליון האחרון שבו הופיע מצעד מוזיקה זה, לצד מצעד השירים מתחת להוט 100, היה בגיליון 24 באוגוסט 1985 של המגזין.<ref></ref> בעוד שמצעד השירים מתחת להוט 100 חזר להופיע במגזין בילבורד ב-1992, בילבורד לא פרסמה יותר את מצעד אריכי הנגן המפעפעים תחת הצועדים בפסגה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצעדי הבילבורד
מייקי ג'ונסטון

מייקל אנדרו ג'ונסטון (באנגלית: Michael Andrew Johnston; נולד ב-19 באפריל 1999 בגלאזגו שבסקוטלנד) הוא כדורגלן אירי-סקוטי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת וסט ברומיץ' אלביון, ובנבחרת אירלנד.

== קריירת מועדונים ==
ג'ונסטון גדל במחלקת הנוער של סלטיק. ב-6 במאי 2017 ערך ג'ונסטון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-1 על סט. ג'ונסטון במסגרת ליגת העל הסקוטית.

ב-2 בספטמבר 2022 הושאל ג'ונסטון למשך עונה אחת לוויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית. ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ק.ד. סנטה קלרה במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2022/2023.

ב-1 בפברואר 2024 הושאל ג'ונסטון לוסט ברומיץ' אלביון עד לסיום העונה,<ref></ref> ג'ונסטון קיבל את הספרה 23. יומיים לאחר החתימה עלה להופעת בכורה מהספסל בניצחון 1-0 נגד ברמינגהאם. ב-13 בפברואר 2024 כבש את שער הבכורה שלו 30 שניות אחרי שעלה מהספסל בניצחון נגד קארדיף סיטי. ג'ונסטון זכה בשחקן החודש של מרץ 2024 של הצ'מפיונשיפ אחרי שכבש 4 שערים ובישל שער אחד במהלך החודש.<ref name="Mar24 POTM"> </ref> ב-30 באוגוסט 2024 חתם ג'ונסטון בווסט ברום בהעברה קבועה.

== קריירה בינלאומית ==
ב-22 במרץ 2023 ערך ג'ונסטון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בניצחון 3-2 על נבחרת לטביה במשחק ידידות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אירים
קטגוריה:קשרי כדורגל אירים
קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:גלאזגו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה דה גימארייש
קטגוריה:כדורגלני וסט ברומיץ' אלביון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אירלנד
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים אירים באנגליה
קטגוריה:סקוטים שנולדו ב-1999
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1999
בילבורד טוויטר בזמן אמת

לוגו מגזין הבילבורד
בילבורד טוויטר בזמן אמת (באנגלית: Billboard Twitter Real-Time) היו ארבעה מצעדי מוזיקה (מצעד 140 השירים הפופולריים, מצעד האמנים העולים, מצעד השירים השבועי ומצעד האמנים העולים השבועי) של המגזין בילבורד, שהופיעו לראשונה ב-27 במאי 2014. השירים דורגו על סמך התדירות שבה הם הוזכרו בציוצים ברשת החברתית האמריקאית, טוויטר.<ref name="mashable"></ref> מצעד 140 השירים הפופולריים ומצעד האמנים העולים דורגו בזמן אמת, ואילו מצעד השירים השבועי ומצעד האמנים העולים השבועי סופקו כסיכום שבועי.<ref name="Gruger"></ref><ref name="140char"></ref>

באוגוסט-ספטמבר 2017, מצעד 140 השירים הפופולריים ומצעד האמנים העולים פורקו.<ref name="breakout"></ref>

באוקטובר 2021, המגזין בילבורד השיק, בשיתוף פעולה עם טוויטר, את מצעד השירים הטרנדים החמים (החל בצהריים ב-22 באוקטובר 2021) ואת מצעד השירים הטרנדים החמים השבועי (החל ב-30 באוקטובר 2021).<ref name="hottrending"></ref><ref name="hottrending2"></ref> נכון למרץ 2023, מצעדים אלו עדיין פעילים.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצעדי הבילבורד
חכים סהאבו

חכים סהאבו (בצרפתית: Hakim Sahabo; נולד ב-16 ביוני 2005 בבריסל שבבלגיה) הוא כדורגלן רואנדי יליד בלגיה המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת המילואים של ליל ובנבחרת רואנדה.

== קריירת מועדונים ==
סהאבו גדל במחלקות הנוער של בירסחוט, אנדרלכט, ראסינג גנק, מכלן וליל. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של ליל.

== קריירה בינלאומית ==
ב-17 בנובמבר 2022 ערך סהאבו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רואנדה בתיקו 0-0 נגד נבחרת סודאן במשחק ידידות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:כדורגלנים רואנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלגים
קטגוריה:קשרי כדורגל רואנדים
קטגוריה:בריסל: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רואנדה
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-2005
קטגוריה:ילידי 2005
שבע (תוכנית טלוויזיה)

שבע היא תוכנית אקטואליה יומית המשודרת בשעה שבע בערב בעכשיו 14 בהגשתו של העיתונאי שרון גל. את התוכנית מלווים פאנל פרשנים קבוע וכתבי ופרשני עכשיו 14.

==מבנה התוכנית==
התוכנית משודרת בימים ראשון עד רביעי בשעה 19:00 ואורכת כ־45 דקות. במשבצת השידור שלה בימי חמישי משודרת התוכנית "אולפן חמישי".

בתחילת התוכנית מציג גל מונולוג בנושא מסוים, ולאחר מכן מתנהל פאנל עם הכתבים והפרשנים המשתתפים על נושאים אקטואליים שונים.

הפאנל של התוכנית כלל את רותם סלע, דורון כהן ורן ברץ.

== היסטוריה ==
ביוני 2022 החל יעקב ברדוגו להגיש את התוכנית לצדה של טל מאיר. מאוחר יותר הוגשה התוכנית לצד איתמר פליישמן ואחרים.

ממרץ 2023 הגיש יעקב ברדוגו את התוכנית לבדו. בתקופה זו התראיין ראש הממשלה בנימין נתניהו בתוכנית, לראשונה מאז סיום הבחירות לכנסת העשרים וחמש. הריאיון השיג רייטינג של 4.2%. 

במאי 2023 אמיר איבגי החליף את יעקב ברדוגו בהגשת התוכנית. נוה דרומי שימשה כמגישה מחליפה, בדרך כלל בימי חמישי.

התוכנית ירדה מהאוויר באוקטובר 2023 בעקבות מלחמת חרבות ברזל, ובפברואר 2024 התוכנית "הדו"ח של אראל" הועברה למשבצת השידור שלה.

ב־19 במאי 2024 התוכנית חזרה לאוויר בהגשת שרון גל.

==קישורים חיצוניים==
*
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עכשיו 14: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2022
קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
ג'ף זיינטס

ג'פרי דנסטון זיינטס (באנגלית: Jeff Zients, נולד ב-12 בנובמבר 1966) הוא ראש סגל הבית הלבן בממשל ביידן. מינואר 2021 עד אפריל 2022 שימש כיועץ לנשיא לטיפול במגפת הקורונה בארצות הברית. בעבר היה גם מנהל המועצה הלאומית לכלכלה, מנהל משרד הניהול והתקציב, חבר מועצת מנהלים במספר חברות עסקיות, וכן חבר במועצת המנהלים של פייסבוק משנת 2018 עד 2020.

==קורות חיים==
ג'ף זיינטס נולד למשפחה יהודית בוושינגטון די. סי. וגדל בעיירה במרילנד. למד לתואר ראשון ותואר שני במדע המדינה באוניברסיטת דיוק וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה "summa cum laude" בשנת 1988.

לאחר סיום לימודיו עבד כיועץ ניהולי במספר חברות פרטיות. בגיל 35 נמנה ברשימת "" של כתב העת פורצ'ן, והונו הוערך בסך של 149 מיליון דולר. רוב הכנסותיו נבעו מתפקידיו בחברת The Advisory Board Company , בה שימש כסמנכ"ל תפעול, ולאחר מכן מנכ"ל ויושב ראש מועצת המנהלים.

בשנת 2005 היה חלק מקבוצה, בה היה גם קולין פאוול, שביקשה לרכוש את קבוצת הבייסבול וושינגטון נשיונאלס. העסקה לא יצאה לבסוף לפועל.

זיינטס נשוי ואב לארבעה ילדים. מתגורר בוושינגטון די. סי.

===תפקידים בממשל אובמה===
בשנת 2009 מונה על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה לסגן מנהל משרד הניהול והתקציב. ביולי 2010 כיהן כמנהל המשרד במשך מספר חודשים, ושב לתפקיד זה בשנים 2012–2013. לאחר מכן היה אחראי על אתר האינטרנט של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, ומנהל המועצה הלאומית לכלכלה, תפקיד אותו מילא עד ינואר 2017.

===חזרה למגזר הפרטי===
זיינטס הצטרף למועצת המנהלים של פייסבוק ב-2018, בעקבות פרשת קיימברידג' אנליטיקה. הוא עמד בראש ועדת הביקורת של החברה עד שנת 2020, אז מונה למנכ"ל חברת השקעות פרטית.

בשנת 2018 היה גם בין המייסדים של רשת מסעדות בייגל בסגנון ניו יורק בשם "Call Your Mother".

===תפקידים בממשל ביידן===
באוקטובר 2020 זיינטס היה חלק מצוות הניהול של נשיא ארצות הברית הנכנס ג'ו ביידן. בדצמבר 2020 מונה למתאם תגובות הממשל למגפת הקורונה בארצות הברית. בנובמבר 2021 הודיע זיינטס כי במקום סגרים הממשל האמריקאי מתכוון להסתמך על חיסונים ותרופות לטיפול בקורונה, על מנת למנוע התפרצות גל קטלני נוסף של המגפה. "אנחנו יכולים לבלום את התפשטות הנגיף מבלי שנצטרך לסגור את הכלכלה שלנו", אמר.

זיינטס סיים את תפקידו כמתאם קורונה במרץ 2022.

ב-8 בפברואר 2023 מונה לראש סגל הבית הלבן בממשל ביידן, במקומו של רון א. קליין.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי הסגל של הבית הלבן
קטגוריה:נשיאות ברק אובמה: אישים
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:מנכ"לים יהודים
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
הייתם צריכים להיות שם

הייתם צריכים להיות שם הוא סרט תיעודי ישראלי ששודר בכאן 11 ב-20 באפריל 2020 (ערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה). הסרט, בהנחייתו של הקומיקאי טל פרידמן, עוסק בהומור בזמן השואה בעזרת ראיונות עם שורדי שואה, מומחים, וכן קומיקאים ישראלים מוכרים.

== רקע ==
טל פרידמן, בן של שורדי שואה, מראיין דמויות רבות בעלות זיקה לשואה במטרה להתחקות אחר תופעת ההומור באותה תקופה, וכן על המניעים הפסיכולוגים מאחוריה.

פרידמן לומד על מרקם החיים התרבותי של היהודים בגטאות ובמחנות ההשמדה, לרבות משחקי קופסה ואיורים סאטיריים, הופעות תיאטרון וקברטים, ובדרנים נודדים כדוגמת רובינשטיין, "הליצן של גטו ורשה". שורדי השואה אף משתפים בבדיחות אמיתיות שהיו מספרים בזמן השואה.

בנוסף, הסרט משלב ראיונות עם היסטוריונים וחוקרים כדוגמת חיה אוסטרובר וכן קומיקאים ישראלים ידועים כגון רבקה מיכאלי ודב נבון, המנתחים את המניעים מאחורי השימוש בהומור כדי לצלוח תקופות קשות ולשמור על צלם אנוש.

בסוף הסרט, פרידמן מנהל שיחה עם הוריו, זאב ומיכל פרידמן, שהיו פתוחים במיוחד לדבר על מאורעות התקופה בילדותו, לרבות הומור שחור וקיצוני.

== משתתפים ==
* פרופ' אריה סובר
* דוד (דוגו) לייטנר
* דב נבון
* דני חנוך
* הלינה בירנבאום
* זאב אנגלמאייר
* ד"ר חיה אוסטרובר
* זאב פרידמן
* חנה מלכה
* טומי שחם
* ד"ר טרזה מייזלס
* מוני מושונוב
* רבקה מיכאלי
* ד"ר מיכל פרידמן
* מרדכי פפירבלנט
* שמוליק עצמון

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2020
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים תיעודיים על השואה
קטגוריה:תאגיד השידור הישראלי: סרטים תיעודיים
פדרו השלישי, מלך אראגון

פדרו השלישי, מלך אראגון (באראגונית: Pero III d'Aragón; בקטלאנית: Pere el Gran; 1240 – 11 בנובמבר 1285), היה מלך אראגון ורוזן ברצלונה מ-1276 ועד מותו, ומ-1282 מלך גם בסיציליה כפטרו הראשון, מלך סיציליה.

== ביוגרפיה ==
פדרו נולד בערך בשנת 1240, והיה בנם הבכור של חיימה הראשון, מלך אראגון ויולאנטה מהונגריה, בתו של אנדראש השני, מלך הונגריה. ב-13 ביוני 1262 התחתן פדרו במונפלייה עם קונסטנצה מסיציליה, בתו של מנפרד פון הוהנשטאופן ונכדתו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

בשנת 1276 מת אביו ופדרו עלה לשלטון במקומו בממלכת אראגון. מיד לאחר עלייתו לשלטון, הוא נאלץ להדוף התקוממות מצד האוכלוסייה המורית של ולנסיה ומסע של רוזני פואה. בשנת 1278 הוא הכריח את אחיו חיימה השני, מלך מיורקה להישבע לו שבועת אמונים. ב-1281 הוא הוביל מסע לתוניס, ונחת שם ב-1282 בראש צי עם 15,000 לוחמים.

הצי של פדרו נוחת בטרפאני. פדרו עונד כתר.
כיורש לבית הוהנשטאופן בסיציליה, הוא תמך בהתקוממות הסיציליאנים בסיציליה של 1282. פדרו השלישי נחת ליד טרפאני ב-30 באוגוסט, לאחר שקיבל הודעה מפלרמו בבקשה לעזרה במאבק נגד המלך הלא אהוב שארל מאנז'ו במערכה ליד תוניס. הוא קיבל את הכתר שהציעו לו אצילים סיציליאנים והוכרז כפטרו הראשון, מלך סיציליה בפלרמו ב-4 בספטמבר.

כדי לעמוד בעלויות המלחמה, הוא נאלץ עד מהרה להגדיל את זכויות האצילים האראגוניים, אך הצליח להתייצב מול צרפת ונאפולי בסיוע קסטיליאני ויווני. מאחר שהאפיפיור היה בצד של שושלת אנז'ו הצרפתית ופדרו השלישי. השתייך למפלגה האנטי-אפיפיורית הגיבלינית של השטאופנים, הוא הוחרם ב-18 בנובמבר 1282 על ידי האפיפיור מרטינוס הרביעי, חרם שנותר כמאה שנה עבור סיציליה ושליטיה. בשנה שלאחר מכן הדיח האפיפיור את פדרו והכתיר במקומו את שארל, רוזן ולואה, בנו של פיליפ השלישי, מלך צרפת. גם בממלכת אראגון. בתמיכת האפיפיור, פיליפ הוביל מסע צלב נגד פדרו בשנים 1284–1285, שהסתיים ללא הצלחה.

כדי ליישב סכסוכים בין יהודים מקהילות ספרדיות שונות, פנה פדרו לרשב"א, אז רבה של ברצלונה.

פדרו השלישי מת ב-11 בנובמבר 1285 ונקבר בקבר מלכותי במנזר הציסטרסיאני Reial Monestir de Santa Maria de Santes Creus במחוז טרגונה. בנובמבר 2009, מדענים מהמוזיאון הקטאלני להיסטוריה (Museu d'Història de Catalunya) הצליחו להוכיח שקברו לא נשדד באמצעות מצלמת אנדוסקופיה.

== משפחתו ==
מנישואיו עם קונסטנצה פון הוהנשטאופן נולדו לו הילדים הבאים:
* אלפונסו השלישי, מלך אראגון (1265–1291)
* חיימה השני, מלך אראגון (1267–1327)
* איזבל מאראגון, מלכת פורטוגל (1271–1336), התחתנה עם דיניש, מלך פורטוגל
* פדריקו השני, מלך סיציליה (1272–1337)
* (1273–1302), התחתנה עם רובר, מלך נאפולי
* פדרו מאראגון (1275–1296)

לפדרו הייתה מערכת יחסים עם אינס זפאטה בין השנים 1275–1280 ממנה היו לו את הילדים הבאים:
* פרננדו מאראגון
* סנצ'ו מאראגון
* פדרו מאראגון, התחתן בפורטוגל עם קונסטנסה מנדש דה סילבה
* טרסה מאראגון

בנוסף, היו לו 3 ילדים לא חוקיים ממריה ניקולאו:
* חיימה פרס מאראגון (נפטר ב-1285)
* חואן פרס מאראגון
* ביאטריס מאראגון (נפטרה ב-1316)

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מלכי אראגון
קטגוריה:ילידי 1240
קטגוריה:נפטרים ב-1285
ארדה גולר

אָרְדַה גוּלֵר (בטורקית: Arda Güler; נולד ב-25 בפברואר 2005 באנקרה שבטורקיה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית ובנבחרת טורקיה.

== קריירת מועדונים ==
גולר גדל במחלקות הנוער של גנצ'לרבירלי ופנרבחצ'ה. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של פנרבחצ'ה במסגרת ליגת העל הטורקית. בעונת ערך 12 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-6 ביולי 2023 חתום במועדון הכדורגל ריאל מדריד עד שנת 2029.

את תחילת דרכו התחיל גולר ברגל שמאל ונפצע בברך לפני תחילת העונה, לאחר מכן רשם פציעה בירך, קרע את הארבע ראשי ונעדר עד סוף 2023.

== קריירה בינלאומית ==
ב-19 בנובמבר 2022 ערך גולר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 2–1 על נבחרת צ'כיה במשחק ידידות. ב-19 ביוני 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–0 על נבחרת ויילס במסגרת מוקדמות יורו 2024. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.<ref></ref>

== תארים ==
;פנרבחצ'ה
* הגביע הטורקי: 2022/23

;ריאל מדריד
* הסופרקאפ הספרדי: 2024
* אליפות ספרד: 2023/2024
* ליגת האלופות: 2023/2024
*הסופר קאפ האירופאי : 2024

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקים
קטגוריה:אנקרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024 
קטגוריה:ספורטאים טורקים בספרד
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-2005
תיאה אלטרס

תיאה אלטרס (1924–2004) הייתה אדריכלית קרואטית-גרמנית אשר הייתה ידועה במחקריה ופרסומיה על אנדרטאות יהודיות בהסן, גרמניה.

== ראשית חייה ==
אלטרס נולדה בזאגרב, קרואטיה ב-11 במרץ 1924. היא גדלה במשפחה קרואטית-יהודית עשירה, הוריה היו ז'יגה ואלמה פיהרמן.<ref></ref>

במהלך מלחמת העולם השנייה נכלאה אלטרס יחד עם אמה ואחותה ילקה, במחנה הריכוז ראב. לאחר כניעת איטליה ושחרור המחנה, הצטרפה אלטרס לפרטיזנים עם אמה ואחותה.

== חינוך ==
לאחר המלחמה חזרה אלטרס לזאגרב ונהפכה לחברה במפלגה הקומוניסטית של קרואטיה. היא סיימה לימודי תיכון ולאחר מכן למדה בפקולטה לארכיטקטורה באוניברסיטת זאגרב, וסיימה את לימודיה ב-1953. לאחר מכן, עבדה כאדריכלית בזאגרב והשלימה את לימודיה האקדמיים בפריז, צרפת.

עם שובה לזאגרב, היא התחתנה עם יעקב אלטרס ובשנת 1960 נולדה בתם היחידה אדריאנה. בשנת 1964 נאלץ בעלה לעזוב את זאגרב לציריך, שווייץ עקב הרדיפה של ליגת הקומוניסטים של קרואטיה. ב-1964 נמלטה אלטרס לאיטליה הודות לגיסה שהבריח אותה ואת בתה למדינה. מאיטליה עברה לקונסטנץ, גרמניה, שם עבדה במחלקת הבנייה העירונית של העיר. במשך שלוש שנים נסעה אלטרס בין קונסטנץ לציריך, שם עבד בעלה. ב-1968 היא קיבלה אזרחות גרמנית. אלטרס עזרה לבעלה לייסד את הקהילה היהודית המתחדשת בגיסן (גרמניה) ב-1978.
קברה של תיאה אלטרס בגיסן, גרמניה.

== הישגים ופרסים ==
אלטרס חקרה את השרידים האדריכליים של בתי הכנסת לשעבר בהסן. בשנת 1989 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גיסן כהוקרה על מחקריה על יהדות העיר. בשנת 1995 היא זכתה בפרס הדוויג-בורגהיים-מדאיי על תרומתה. אלטרס זכתה גם במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. היא זכתה לתשומת לב עולמית בשל מחקריה ופרסומיה על גורל הקהילה היהודית ההרוסה בסן מ-1933 עד 1945. במהלך הקריירה שלה פרסמה מספר ספרים על יהדות האזור. נפטרה בגיסן ב-28 בספטמבר 2004.<ref></ref>

== יצירות שפורסמו ==
* Stätten der Juden ב Gießen, Königstein i. Ts., 1998,
* בית כנסת בהסן – האם היה כתוב ב-1945?, Königstein i. Ts., 1988,
* Synagogen und jüdische Rituelle Tauchbäder und: Synagogen in Hessen – Was geschah seit 1945? Teil II, Königstein i. Ts., 1994,
* Synagogen und jüdische rituelle Tauchbäder בהסן – Was geschah seit 1945?, Die Blauen Bücher, Königstein i. Ts., Verlag Langewiesche, 2007,

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
* 
* 

קטגוריה:יהודים קרואטים
קטגוריה:קרואטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אדריכליות גרמניות
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מיוגוסלביה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מקרואטיה
קטגוריה:אדריכליות יהודיות
קטגוריה:אדריכלים יהודים גרמנים
קטגוריה:ילידות 1924
קטגוריה:נפטרות ב-2004
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:ניצולי השואה: קרואטיה
שרה קרנסון

שרה קרנסון (17 ביוני 1916 - 30 באוקטובר 2015) הייתה מתאמת עבודה דרום אפריקאית ופעילה נגד אפרטהייד.

== ראשית חייה ==
שרה רובין נולדה ב-1916 ביוהנסבורג, בתם של המהגרים היהודים ממזרח אירופה זליק רובין (חייט) ואנה רובין. הוריה היו ממייסדי המפלגה הקומוניסטית בדרום אפריקה , ורובין הצעירה הצטרפה לליגה הקומוניסטית הצעירה כנערה.<ref name="SAHO">[http://www.sahistory.org.za/people/sarah-carneson "Sarah Carneson"] South African History Online (2011).</ref>

== קריירה ==
רובין עבדה במשרדי המפלגה הקומוניסטית ביוהנסבורג, והייתה חברה ב"ליגה נגד פשיזם ומלחמה". היא לימדה שיעורי אוריינות לעובדים, ועבדה בחנות הספרים של המפלגה ביוהנסבורג. מ-1936 עד 1940, הייתה מעורבת בארגון ותיאום עבודה, עם עובדי טבק ועובדי סוכר בדרבן. ב-1945 היא הפכה למזכירה הכללית של איגוד הרכבות והנמלים של דרום אפריקה, שבסיסו בקייפטאון.<ref name="MGObit">Shaun de Waal, [http://mg.co.za/article/2015-11-15-sarah-carneson-a-lifetime-dedicated-to-sas-freedom-struggle "Sarah Carneson: A lifetime dedicated to SA's freedom struggle"] Mail & Guardian (15 November 2015).</ref>

על שרה ובעלה נאסרה ההשתתפות בהתכנסויות ציבוריות תחת חוק דיכוי הקומוניזם משנת 1950. המשך מעורבותו של בעלה, פרד, במפלגה הקומוניסטית הביא למעצרו ולמשפטו ב-1956. ב-1960 גם שרה קרנסון נעצרה ושוחררה עם תנאי להישאר בקייפטאון תחת השגחה. פרד נכלא ב-1965, ושרה עזבה את דרום אפריקה לאנגליה ב-1968. באנגליה, היא המשיכה לעבוד עבור האיגודים המקצועיים, ובעיתון Morning Star . בני הזוג קרנסון התאחדו מחדש ב-1972 בלונדון וחזרו לדרום אפריקה בשנת 1991.<ref>[http://www.morningstaronline.co.uk/a-d7d4-Liberation-hero-and-ex-Star-worker-Sarah-Carneson-dies#.WB_q4dxZJXk "Liberation Hero and Ex-Star Worker Sarah Carneson Dies"] People's Daily Morning Star (6 November 2015).</ref>

== חיים אישיים ==
שרה רובין נישאה לפרד קרנסון ב-1943, בזמן שהיה עדיין בשירות פעיל במלחמת העולם השנייה. נולדו להם שלושה ילדים, לין, ג'ון ורות. שרה התאלמנה בשנת 2000.<ref>Denis Herbstein, [https://www.theguardian.com/news/2000/sep/18/guardianobituaries "Fred Carneson"] The Guardian (18 September 2000).</ref> שרה עצמה נפטרה ב-2015, בגיל 99, ב- מיוזנברג, קייפטאון.<ref>Chris Barron, [http://www.timeslive.co.za/sundaytimes/opinion/2015/11/08/Obituary-Sarah-Carneson-feisty-communist-harassed-and-exiled-for-her-beliefs "Obituary: Sarah Carneson, feisty communist harassed and exiled for her beliefs"] Sunday Times (8 November 2015).</ref> אירוע זיכרון לאומי נערך בקייפטאון לזכרה, ובו השתתפו מנהיגי המפלגה הקומוניסטית הדרום אפריקאית, הקונגרס הלאומי האפריקאי וה-Congress of South African Trade Unions.<ref>Carla Bernardo, "SACP’s Sarah Carneson remembered" IOL (5 December 2015).</ref>

בתם לין פרסמה ביוגרפיה של בני הזוג קרנסון: אדום בקשת: החיים והזמנים של פרד ושרה קרנסון (2011).<ref>Lynn Carneson, Red in the Rainbow: The Life and Times of Fred and Sarah Carneson (Random House 2011). </ref> בנוסף, נערכה תערוכה על בני הזוג קרנסון, גם היא בשם "אדום בקשת", במוזיאון "בית העבדים" בקייפטאון בשנת 2015.<ref>[http://www.iziko.org.za/news/entry/rip-sarah-carneson "RIP Sarah Carneson"] Iziko Museums of South Africa (3 November 2015).</ref>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:נפטרות ב-2015
קטגוריה:ילידות 1916
קטגוריה:פעילות חברתיות
קטגוריה:נשים דרום אפריקאיות
קטגוריה:יהודים דרום אפריקאים
מרדכי זמל

הרב מרדכי אריה זמל (ה'תרע"א, 1911 - כ"ח באב ה'תשנ"א, 18 באוגוסט 1991) היה רב המושבה תל מונד ויישובי גוש תל מונד במשך קרוב ל-50 שנה.

==ביוגרפיה==
נולד בלודמיר שבווהלין (אז באימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) ליהושע וגיטל, סוחרי טקסטיל חסידי צ'ורטקוב. למד בישיבה קטנה של רשת ישיבות נובהרדוק בלודמיר. לאחר שסיים את הש"ס, עבר ללמוד בישיבה גדולה של רשת נובהרדוק בקוריץ, ולאחר כמה שנים עבר ללמוד בישיבת "אור תורה" בזוויהל, אצל הרב יואל שורין ("העילוי מפולטבה"). לאחר שעשה שימוש חכמים אצל כמה רבנים, נסמך לרבנות על ידי הרב שלום שכנא צ'רניאק, רבה של מצייב.

בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 עלה לארץ ישראל בעזרת סרטיפיקט ששלח הרב קוק. בארץ למד בישיבת בית יוסף - נובהרדוק בתל אביב מפי הרב הלל ויטקינד והרב אהרן ויינשטיין. נישא לחיה דאבא בת הרב יצחק אפשטיין מירושלים. הוא למד בישיבת חברון בירושלים, שם התקרב לראש הישיבה הרב יחזקאל סרנא ולרבנים שמשון אהרן פולנסקי ואליהו ראם. נסמך לרבנות מפי חכמי ירושלים הרבנים יצחק אייזיק הלוי הרצוג, צבי פסח פרנק, יעקב משה חרל"פ ואיסר זלמן מלצר. בירושלים נרקם קשר קרוב בינו לבין הרב הראשי הרצוג, וכאשר באו לרב הרצוג בשנת 1942 נציגי המושבה תל מונד לבקש המלצה לרב - המליץ להם על הרב זמל. בתל מונד ייסד מקווה טהרה, בית כנסת ובית ספר דתי על אף התנגדויות קשות מקרב אנשי הוועד המקומי. בתפקיד הרבנות נשא קרוב ל-50 שנה, עד מותו.

נפטר ב-18 באוגוסט 1991, כ"ח באב ה'תשנ"א ונקבר בהר המנוחות

לאחר פטירתו הוקם לזכרו כולל אברכים "עם מרדכי" בתל מונד.

==משפחתו==
* בנו אל"ם הרב אברהם משה אבידן היה עוזר הרב הראשי לצה"ל, ראש ישיבת שעלבים ומחבר הספרים "שבת ומועד בצה"ל", "אהבת צדקה", "אמרות מלך", "שמירת הנפש כהלכתה" ועוד.
* בנו הרב אשר זמל כיהן כרב המועצה האזורית הדר השרון
* בנו הרב חיים יהושע זמל כיהן כרב שכונות תלפיות וארנונה בירושלים.
* בנו יוסף עשת נהרג בהתרסקות מטוס ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-1964

גיסיו היו הרבנים יצחק מאיר חרל"פ וחיים דוד כהנא.

==לקריאה נוספת==
* הרב אשר זמל, גדולת מרדכי, תשע"ח - 2018.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני יישובים
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:משפחת יצחק אפשטיין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
טכניקה מעורבת

אלברטו באומן, "הירושה של המאה העשרים" (1980).
אמנות מדיה מעורבת מאת אדם ניקלביץ'.
טכניקה מעורבת (mixed media, מיקסד מדיה) היא סגנון של אמנות חזותית, המתאר יצירות אמנות שבהן השתמשו ביותר ממדיום או חומר אחד.<ref name="Vaughan2000"></ref><ref></ref> מכלולים, קולאז'ים ופיסול הם שלוש דוגמאות נפוצות לאמנות באמצעות טכניקה מעורבת. חומרים המשמשים ליצירת אמנות בטכניקה מעורבת כוללים, בין היתר, צבע, בד, נייר, עץ וחפצים שנמצאו בטבע.

אמנות הטכניקה המעורבת נבדלת מאמנות מולטימדיה המשלבת אמנות חזותית עם אלמנטים לא ויזואליים, כגון סאונד מוקלט, ספרות, דרמה, מחול, גרפיקה בתנועה, מוזיקה או אינטראקטיביות.<ref name="Rosenoer2012"></ref><ref></ref>

== ההיסטוריה של הטכניקה המעורבת ==
יצירת האמנות המודרנית הראשונה שנחשבת לטכניקה מעורבת היא הקולאז' של פבלו פיקאסו משנת 1912 "טבע דומם עם מושב קלוע של כיסא" בו השתמש בנייר, בד, צבע וחבל כדי ליצור אפקט פסאודו-תלת־ממדי. השפעתן של תנועות כמו קוביזם ודאדא תרמה לצמיחת הפופולריות של הטכניקה מעורבת לאורך המאה ה-20, כאשר אמנים כמו אנרי מאטיס, ג'וזף קורנל, ז'אן דובופה ואלסוורת' קלי אימצו אותה. שימוש זה הוביל לחידושים נוספים כמו אמנות תלת מימד בסוף המאה ה-20.<ref></ref> טכניקה מעורבת ממשיכה להיות צורה פופולרית עבור אמנים במאה ה-21 אשר ממשיכים לחקור צורות שונות שלה<ref></ref>

== סוגי אמנות טכניקה מעורבת ==
קיימים מספר סגנונות בטכניקה מעורבת:

קולאז': זוהי צורת אמנות הכוללת שילוב של חומרים שונים כמו סרטים, גזרי עיתונים, צילומים ועוד על מנת ליצור שלם חדש. אמנם זה היה מנהג ספורדי בעת העתיקה, אבל זה הפך לחלק בסיסי באמנות המודרנית בתחילת המאה ה-20, בשל מאמציהם של ז'ורז' בראק ופבלו פיקאסו.<ref></ref>

אסמבלאז': זוהי גרסה תלת־ממדית של הקולאז' עם אלמנטים הבולטים פנימה או החוצה ממצע מוגדר, או סידור תלת־ממדי לחלוטין של אובייקטים ו/או פסלים.<ref></ref>

אמנות רדי מייד: אלו חפצים שנמצאים ומשמשים אמנים ומשולבים ביצירות אמנות בגלל ערכם האמנותי הנתפס. סגנון זה היה פופולרי על ידי האמן המושגי מרסל דושאן.<ref></ref>

ספרים שהשתנו: זוהי צורה ספציפית שבה האמן יעשה שימוש חוזר בספר על ידי שינוי/שינוי פיזי לשימוש ביצירה. זה יכול לכלול גזירה והדבקה פיזית של דפים כדי לשנות את תוכן הספר או שימוש בחומרי הספר כתוכן ליצירת אמנות.

מדיה רטובה ויבשה: מדיה רטובה מורכבת מחומרים כגון צבעים ודיו המשתמשים בסוג כלשהו של נזילות בשימוש או בהרכבם.<ref></ref> חומרים יבשים (כגון עפרונות, פחם ועפרונות צבעוניים) חסרים את הנזילות המובנית הזו.<ref></ref> שימוש במדיה רטובה ויבשה ביחד נחשב לטכניקה מעורבת בשל השילוב שלה של חומרי מדיה שונים מטבעם ליצירת יצירה סופית.<ref></ref>

פיסול - פייג' בראדלי פיסלה בשילוב של ברונזה וחשמל. מה שיצר פסל ברונזה שמואר מבפנים.<ref name="Yoo"></ref>

ב'אמנות עכשווית בטלאים' האמנויות והאמנים יוצרים את הבד הרצוי להם, מחומרים שונים כגון שאריות בדים, ניירות, צילומים ישנים והדפסי צילומים ועוד. כמו כן משתמשים בצבעים, טושים, דבקים, חותמות וגם באופני עבודה טקסטיליים כגון רקמה תפירה סריגה.

== ראו גם==
* קולאז'
* מולטימדיה
* אמנות מדיה חדשה
* אמנות עכשווית בטלאים
* אמנות נלבשת
* אמנות סיבים

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציור
קטגוריה:אמנות עכשווית
חיטרובקה

חיטרובקה (ברוסית: Хитро́вка) הוא רובע היסטורי באזור בסמאני שבמרכז העיר מוסקבה, הידוע בשם כיכר חיטרובקה (Хитро́вская площадь).

==אטימולוגיה==
עד 1824, הרובע נודע בשם סמטת שלושת הקדושים, על שם כנסיית שלושת הקדושים שניצבה שם. לאחר שהאציל ניקולאי חיטרובו התיישב באחוזה במקום, הסמטה ולאחר מכן הרובע ההיסטורי הסובב אותו נקראו על שמו. בשנים 1935–1993 נקרא בשם "מקסים גורקי".

ניקולאי חיטרובו

==היסטוריה==
חיטרובקה נוצרה סביב שוק מקומי ועד 1812 היו בו רק שתי אחוזות גדולות. לאחר מלחמת רוסיה–צרפת, חיילים רבים שחזרו מהחזית התיישבו בה. בסוף המאה ה-19, הפכה חיטרובקה לאזור תעשייתי ואיכרים ששוחחרו מהצמיתות חיפשו כאן עבודה. אנשים התקבלו לעבודה כפועלי בניין עונתיים. בנייני מוסקבה של אז נבנו על ידיהם. מסמכים ועיתונים מהתקופה גם מתארים התאספויות והפגנות רבות של האינטליגנציה בכיכר חיטרובסקאיה. הרובע היה משופע טברנות זולות, בתי מרזח ומפעלי שתייה. למטרות צדקה סופק מזון חינם לעניי הרובע. הבתים המקיפים את הכיכר נבנו מחדש ונבנו גם בתים עם דירות זולות. והאזור נודע לשמצה בכך שהתגוררה בו אוכלוסייה מפוקפקת. הרובע התפתח למעין מדינה בתוך מדינה. בחיטרובקה שלטו חוקים משלהם, ובמשך זמן רב, השלטונות במוסקבה לא התערבו בנעשה במקום.

הדבר הבולט ביותר הוא שנוצרה מובלעת של פשע בלב ליבה של מוסקבה – מחיטרובקה ועד לחומות הקרמלין, קצת יותר מחמישה קילומטרים ממרכז השלטון התגוררו בה גנבים, נוכלים, רוצחים, מורשעים לשעבר ופושעים נמלטים. בתים רבים יושבו על ידי אנשים שנפלו לתחתית הסולם החברתי, שלא הייתה להם אפשרות לשכור דיור במקום אחר. רבים מהם התדרדרו עד מהרה לפשע.

הזנות שגשגה בחיטרובקה: נשים רבות התדרדרו לזנות מגיל צעיר. גניבת ילדים פרחה: תינוק גנוב היה יכול להימכר לקבצן מקצועי להצטרף לכנופיית הכייסים ששגשגה ברובע.
מפת חיטרובקה, 1853.
בשנת 1935 שונה שם המקום לגורקי ולאחר מכן למקסים גורקי על שם הסופר הסובייטי.

השם "חיטרובקה" שוחזר ב־1993.

==השראה==
חיטרובקה היוותה השראה לסופרים רבים לכתוב יצירות נפלאות. המפורסמת ביותר היא עבודתו של העיתונאי ו. גיליארובסקי "מוסקבה והמוסקבאים". גיליארובסקי ביקר בחיטרובקה פעמים רבות ותיאר את האזור ותושביו בדיוק מדהים.

בצורה אמנותית, האווירה של שכונת העוני חיטרובקה הועברה בצורה מושלמת על ידי בוריס אקונין ברומן "אהוב המוות" מתוך סדרת ספרים על אראסט פנדורין.

חיטרובקה היא מרכז ההתרחשות של סרטו של הבמאי קארן שחנזארוב חיטרובקה: חותם הארבעה משנת 2023.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוסקבה: כיכרות
חנוך קיש

חֲנוֹךְ קִישׁ (בגרמנית: Enoch Heinrich Kisch; 6 במאי 1841 בפראג – 24 באוגוסט 1966 במאריינבאד) היה בלנאולוג וגינקולוג, ממפתחי ענף מרחצאות המרפא בבוהמיה.

==משפחה==
מוצאו של חנוך קיש ממשפחת קיש, משפחה יהודית שעם צאצאיה נמנו רופאים, רוקחים ורבנים רבים. אחד מאבותיו, אברהם קיש, היה היהודי הראשון מבוהמיה שקיבל תואר דוקטור לרפואה (מאוניברסיטת האלה, 1749). אחיו היה הרב והתאולוג אלכסנדר קיש (1848–1917). אחייניו כללו את עורך הדין גידו קיש (1889–1985) והקרדיולוג ברונו קיש (1890–1966). העיתונאי והסופר אגון קיש (1885–1948), המכונה "הכתב הזועם", היה אחיין ממדרגה שנייה.

==ביוגרפיה==
קיש סיים את לימודיו בגימנסיה הפיאריסטית בפראג בגיל 15, ולמד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג עד 1862. לצד לימודיו, הוא עבד כעיתונאי והיה לקצרן הראשון של המתחדש. דרך הפרופסור שלו הוא קיבל עבודה כרופא במאריינבאד (בצ'כית: Mariánské Lázně, מריאנסקה לאזנייה) משנת 1863, שם היה מעורב בפיתוח המרחצאות לספא נודע וביקרו בו בעיקר אורחים זרים. מ-1867 היה מרצה ומ-1884 פרופסור לבלנאולוגיה באוניברסיטת פראג. מ-1904 עד 1912 היה עובד מדינה בדרגת פרופסור חבר. באוניברסיטת פראג, הוא הקדיש את עצמו בעיקר למחקר פיזיולוגי למטרת מודרניזציה של הבלנאולוגיה ובחן, למשל, את הקשר בין אפקט הריפוי של שתיית מים ממעיינות מינרליים ודיאטה לבין הגורמים להשמנה. הוא היה חבר המועצה הממשלתית ואזרח כבוד של מאריינבאד.

משנת 1868 קיש היה עורך ה-Allgemeine Balneologische Zeitung ("עיתון בלנאולוגי כללי") ושל השנתונים לבלנאולוגיה, הידרולוגיה וקלינאטולוגיה, הוא גם כתב על נושאים בלנאותרופוטיים עבור האנציקלופדיה System of Physiologic Therapeutics (מערכת טיפול רפואי פיזיולוגית), שיצאה לאור בפילדלפיה, כמו גם תקצירים רפואיים אחרים לעיתונים שונים. בנוסף לבלנאולוגיה, הוא עסק בגינקולוגיה והיגיינה מינית וכתב מספר מאמרים בנושא, כולל יצירות כמו "Geschlechtsleben des Weibes in physilogischer, pathologischer und hygienischer Beziehung" ("החיים המיניים של נשים בקשרים פיזיולוגיים, פתולוגיים והיגייניים") או "Die sexuelle Untreue der Frau" ("הבגידה המינית של נשים"), שהאחרון נקרא מחקר חברתי-רפואי. וכך הוא כותב בהקדמה:

זיכרונותיו שהתפרסמו בספר "Erlebtes und Erstrebtes. Erinnerungen" ("אשר חייתי ואשר שאפתי. זיכרונות") שיצאו לאור ב-1914 הם מקור היסטורי חשוב לתולדות היהודים בפראג לאחר מהפכת 1848.

==קישורים חיצוניים==

* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

חנוך
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-19
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-20
קטגוריה:גינקולוגים
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:נפטרים ב-1918
נחל יחיעם

נחל יחיעם הוא נחל בגליל המערבי. תחילתו של הנחל בכפר ורדים והוא נשפך לנחל בית העמק בקרבת המושב עמקה ומשם לים התיכון.<ref name=":0" />

ערוצו של נחל יחיעם עמוק וואורכו כ־10 ק"מ. חלקו האמצעי של הנחל הוכרז כשמורת טבע וניתן לחזות בו בחורש ים-תיכוני, אלון מצוי, אלון התולע וקטלב. בנחל צומחים מינים נדירים של מורן החורש, אדר סורי, שרכי אספלנון שחור ורב-רגל פשוט, ובן-חצב. במצוקי הנחל באזור הדרומי גדלים מישויה פעמונית לצד לוע הארי הגדול, ובן-חצב יקינתוני.<ref name=":0" />

בעלי חיים הדרים בשמורה, גירית, דרבן, חזיר בר, בז מצוי, עקב עיטי ומקנן בו עקב חורף.<ref name=":0"></ref>

שטחה של השמורה ב־2,300 דונם.

אל נחל יחיעם נשפכים מדרום הנחלים נחל משאן, שלל ועלום.<ref name=":0" />

==הערות שוליים==

יחיעם
שיר אהבה חיילי

"שיר אהבה חיילי" הוא שיר ישראלי שנכתב על ידי חיים חפר, הולחן בידי סשה ארגוב ובוצע על ידי להקת התרנגולים במקור, ובמשך השנים השיר בוצע גם על ידי אפי נצר, אריק איינשטיין, יהודה עמנואל ותזמורת צה"ל במסגרת האלבום מנגינות לכת.

השיר הוא מעין שיר אהבה היתולי והומוריסטי ששרים חיילים לאהובתם הרחוקה מהם מחמת שירותם בצבא. הריחוק גורם לחיילים להתפתות לחיילות אחרות ("ואם גם נמזמז אחרת", "וכששולחים אנו ידיים אל אחוריים חביבים"), אך לטעון בכל זאת לנאמנות ("אך בסיכום הרי רואה את / כמה אנחנו נאמנים"). השיר מסתיים בפרידה, ובהצהרה של החיילים שלא יראו בזה כבגידה אם לא תחכה לשובם ותאהב אחרים: "אבל לבטח עד הקיץ / (את זאת נאמר לך כגברים) /את יכולה עם אחרים...".

השיר הופיע באלבום "התרנגולים התוכנית השנייה" שיצא לאור ב-1963.

בראיון שנתנה דרורה בן אב"י ב-1979 סיפרה שנשקלה פסילת השיר לשידור בגלל השורה "וכששולחים אנו ידיים
אל אחוריים חביבים" (שההקשר המיני שלה היה נחשב כלא מקובל באותם ימים), אך בסופו של דבר אושר השיר.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1963
קטגוריה:סינגלים מ-1963
קטגוריה:שירי התרנגולים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חיים חפר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב
קטגוריה:שירים על חיילים
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: שירים
רוברט קבאנה

רוברט קבאנה (באנגלית: Robert Donald Cabana; נולד ב-23 בינואר 1949, מינאפוליס) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מנהל מרכז החלל קנדי.

==קורות חיים==
רוברט קבאנה נולד במינאפוליס שבמדינת מינסוטה. בשנת 1971 הוא סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה באקדמיה הימית של ארצות הברית. בהמשך הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית ונשלח לקורס נווטים. קבאנה היה נווט של מטוס A-6 אינטרודר. בשנת 1975 הוא סיים קורס טיס ובשנת 1981 קורס טייסי ניסוי. תקופה מסוימת הוא שירת ביפן.

==שירות בתחום החלל==
בשנת 1985 קבאנה נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1990 הוא השתתף במשימת STS-41 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (ריצ'רד ריצ'רדס היה מפקד צוות). המשימה פעלה לפי תוכנית שכללה הצבת גשושית אוליסס במסלול. בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-53 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (דייוויד ווקר היה מפקד צוות). הצוות פעל לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-65 בשנת 1994 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל קולומביה. צוות פעל לפי תוכנית ניסויים ובעיקר בחקר חוסר כבידה והשפעתה על בעלי חיים. בשנת 1998 קבאנה היה מפקד משימה STS-88 של מעבורת החלל אנדוור. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה הרכבת חלקים של תחנת החלל הבינלאומית.

בשנים 1994–1997 קבאנה היה מנהל משרד האסטרונאוטים של נאס"א.

לאחר טיסה זו קבאנה עבר לתפקידי ניהול בנאס"א. כ-3.5 שנים הוא היה סגן מנהל של מרכז החלל קנדי. בשנים 2007–2008 הוא היה מנהל מרכז החלל סטניס. בשנת 2008 הוא מונה למנהל מרכז החלל קנדי וניהל אותו עד לשנת 2021. בשנת 2021 הוא עבר לתפקיד ניהולי אחר בנאס"א.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/cabana_robert.htm קורות חיים]
* [https://historycollection.jsc.nasa.gov/JSCHistoryPortal/history/oral_histories/CabanaRD/cabanard.htm ריאיון עם רוברט קבאנה]

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:עובדי נאס"א
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
רוסלן ליסקוביץ'

רוסלן ליסקוביץ (בבלארוסית: Руслан Лісаковіч; נולד ב־22 במרץ 2002) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת הקשר במועדון דינמו מחצ'קלה מהליגה הרוסית השנייה ובנבחרת בלארוס.

== קריירת מועדונים ==
ליסקוביץ' שיחק בקבוצת הנוער של שחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית. בשנת 2019 עבר לשחק באוזדה ולזכות המועדון הבקיע 2 שערים. בשנת 2020 עבר לקרומקאצ'י מינסק ושם הבקיע 3 שערים ב־22 הופעות. בשנים 2021–2022 שיחק באיסלץ', שם הבקיע 6 שערים ב־52 הופעות. בשנת 2023 עבר למועדון הרוסי דינמו מחצ'קלה.

== קריירה בין־לאומית ==
ליסקוביץ' ערך 4 הופעות בנבחרת הצעירה של בלארוס. ב־8 בספטמבר 2021 ערך את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד הביתי 0–1 ל כחלק ממוקדמות מונדיאל 2022.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים בלארוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלארוסים
קטגוריה:כדורגלני שחטיור סליהורסק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלארוס
קטגוריה:ספורטאים בלארוסים ברוסיה
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-2002
רוברט בארקר

רוברט בארקר (באנגלית Robert Barker; 1739 – 8 באפריל 1806) היה צייר אירי מפורסם.<ref>"Barker, Robert (1739–1806)". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900..</ref>

== ביוגרפיה ==
צייר הדיוקנאות רוברט בארקר טבע את המילה "פנורמה", מיוונית pan ("הכל") horama ("נוף"), בשנת 1792 כדי לתאר את ציורו את אדינבורו, סקוטלנד, המוצגים על משטח גלילי, אותו הציג בלונדון, בתור "הפנורמה". הפנורמה של בארקר נחשבת לנוף הפנורמי הקדום ביותר וקיימת עדיין באוניברסיטת אדינבורו.<ref></ref> סט של שישה חלקים בתחריטים מציג נוף של 360 מעלות של העיר אדינבורו מתצפית של גבעת קלטון היל.
תוכנית בניין הפנורמה בכיכר לסטר, לונדון

ב-1793 העביר בארקר את הפנורמה שלו לבניין הפנורמה הראשון בעולם, שתוכנן על ידי האדריכל הסקוטי רוברט מיטשל,<ref></ref> ונבנה בכיכר לסטר, ועשה מהצגתה הון. הצופים נהרו ושילמו 3 שילינג כדי לעמוד על במה מרכזית מתחת לצוהר, שהכניס תאורה טובה, כדי לחוש חוויה "פנורמית" (שם תואר שלא הופיע בדפוס עד 1813). המבקרים בפנורמה החצי-עגולה של בארקר את לונדון, שצוירה כאילו נצפה מגג אלביון מילס בגדה הדרומית של התמזה, יכלו לרכוש סדרה של שישה הדפסים שהזכיר בצניעות את החוויה. מקצה לקצה ההדפסים נמתחו לאורך 3.25 מטר.

ההישג של בארקר כלל מניפולציות מתוחכמות של פרספקטיבה שלא היו בקודמותיה, "פרוספקט" רחב זווית של עיר המוכרת מאז המאה ה-16, או הנוף הארוך של ואצלב הולר של לונדון מבנקסייד, שנחרט על מספר גיליונות רציפים. כשבארקר רשם לראשונה פטנט על הטכניקה שלו ב-1787, הוא העניק לה תואר צרפתי: La Nature à Coup d'Oeil ("הטבע במבט חטוף"). רגישות לציור הנוף התפתחה בקרב המעמד המשכיל, וכשהם סיירו במחוזות ציוריים, כמו אזור האגמים, מה שהביא אותם לתערוכות שהציגו פנורמות רחבות היקף.
הפנורמה הראשונה של בארקר, אדינבורו, 1789-90

הפנורמה של בארקר זכתה להצלחה עצומה והולידה סדרה של פנורמות "סוחפות": אוצרי מוזיאון לונדון מצאו אזכור ל-126 פנורמות שהוצגו בין השנים 1793 ל-1863. באירופה נוצרו פנורמות של אירועים ושל קרבות היסטוריים, בעיקר על ידי הצייר הרוסי פרנץ רובאו. רוב הערים הגדולות באירופה הציגו יותר ממבנה ייעודי אחד המארח תמונות פנורמה. הפנורמות הגדולות הללו במעגל קבוע ירדו בפופולריות בשליש האחרון של המאה התשע-עשרה, אם כי בארצות הברית הן חוו התעוררות חלקית, בתקופה זו, הם כונו בדרך כלל ציקלורמות.

תצוגת פנורמות כאלה נעלמה בסופו של דבר על ידי תמונות נעות = קולנוע. הדיורמה הדומה בעצם סצנה משוכללת בקופסה בגודל חדר מוארת באופן מלאכותי, שהוצגה בפריז ונלקחה ללונדון ב-1823, מיוחסת ללואי דאגר, שהתאמן עם צייר של פנורמות.

בארקר מת ב-8 באפריל 1806, ונקבר בלמבת', סארי.<ref>Webb, Alfred (1878). "Barker, Robert". A Compendium of Irish Biography. Dublin: M. H. Gill & son. p. 9. Retrieved 30 May 2010</ref>

== משפחה ==
אחד מבניו, הנרי אסטון בארקר, היה גם אמן וסייע במקצועו של אביו, ציור והצגה של פנורמה, ולאחר מכן המשיך הלאה. הבן הבכור, תומאס אדוארד בארקר, אף על פי שלא היה אמן, עזר גם הוא בניהול העסק של המשפחה, ואז, בשנת 1801, הקים תערוכת פנורמה מתחרה עם האמן רמזי ריצ'רד ריינגל בתיאטרון הסטרנד, לונדון.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:ילידי 1739
קטגוריה:נפטרים ב-1806