OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פריץ של

פריץ של (גרמנית: Fritz Scheel) היה מנצח גרמני. 

בשנת 1900 התמנה של למנהל המוזיקלי הראשון של תזמורת פילדלפיה. בחזרות דיבר גרמנית וניצח בעיקר על רפרטואר של מוזיקה גרמנית. אחרי העונה הראשונה של התזמורת, פיטר של מחצית מנגניה והחליף אותם בנגנים אירופאים. הוא המשיך לנצח על תזמורת פילדלפיה עד מותו בשנת 1907.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* 
*
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1852
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1907
קרל פוהליג

קרל פוהליג (גרמנית: Carl (Karl) Pohlig) היה מנצח גרמני. 

בשנת 1901, בשטוטגרט, פוהליג היה למנצח הראשון שביצע את הגרסה המלאה והלא-מנוכשת של הסימפוניה השישית של ברוקנר. עד אז בוצעה סימפוניה זו קטעים-קטעים, או בגרסה מקוצרת של גוסטב מאהלר. 

בשנת 1907 התמנה פוהליג למנצח תזמורת פילדלפיה, תפקיד בו כיהן עד 1912. הוא הזמין את סרגיי רחמנינוב להופעת בכורה בארצות הברית עם תזמורת פילדלפיה, בשנת 1909. פוהליג התפטר, עקב גילוי רומן שניהל מחוץ לנישואים עם מזכירתו השוודית, בשנת 1912. את מקומו תפס לאופולד סטוקובסקי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
סריג יוני

מבנה [[גביש של נתרן כלורי, מלח שולחן]]
סריג יוני הוא מבנה המורכב מיונים חיוביים ושליליים הנמשכים זה לזה באמצעות קשרים יוניים, דהיינו, מכוח המשיכה בין מטעניהם המנוגדים, והוא מאפיין חומרים יוניים, הנקראים גם מלחים. היונים החיוביים הם בדרך כלל יוני מתכת, ואילו היונים השליליים הם בדרך כלל יוני אל מתכת. המטענים המנוגדים מאזנים זה את זה, ועל כן לחומרים היוניים יש מטען חשמלי כולל אפס.

==חומרים יוניים==
חומרים יוניים מיוצגים באמצעות נוסחה אמפירית, המביעה את היחס השלם הקטן ביותר בין היונים המרכיבים את החומר. למשל, בנתרן כלורי (מלח שולחן), היחס בין יוני הנתרן ליוני הכלור הוא 1:1 (שכן מטענם החשמלי של יוני הנתרן הוא 1+ ואילו זה של יוני הכלור הוא 1-), ועל כן נוסחתו היא NaCl. לעומת זאת, נוסחת סידן כלורי היא CaCl<sub>2</sub>, שכן מטענם החשמלי של יוני סידן (Ca) הוא 2+, ולכן, על מנת לאזן את מטענו של כל יון סידן דרושים שני יוני כלור.

חלק מן היונים מורכבים משני אטומים או יותר, ונקראים יונים מורכבים. כך, למשל, יון ההידרוקסיד, <sup>-</sup>OH שמורכב מזוג אטומים או יון האמון, <sup>+</sup>NH<sub>4</sub>.

==תכונות החומרים היוניים==

הקשרים היוניים הם חזקים יחסית. על כן, דרושה אנרגיה רבה על מנת לנתקם בהתכה וברתיחה, ומשום כך טמפרטורות ההיתוך והרתיחה של חומרים יוניים גבוהות למדי, ורובם המכריע מוצקים בטמפרטורת החדר.

ככל שהרדיוסים היוניים של היונים המרכיבים את החומר היוני קטנים יותר, וכן ככל שמטענו החשמלי של כל יון גדול יותר, כך הקשרים היוניים חזקים יותר, וטמפרטורות ההתכה והרתיחה של החומר היוני גבוהות יותר.

חלק מן החומרים היוניים מסוגלים להתמוסס במים. בתהליך ההמסה במים, מתפרק החומר ליונים המרכיבים אותו, ומולקולות המים עוטפות את היונים במבנים הנקראים כדורי מיום. במבנים אלה, אטומי המימן המרכיבים את מולקולות המים, הטעונים במטען חיובי חלקי, פונים לכיוון היונים השליליים, ואטומי החמצן המרכיבים אותן, הטעונים במטען שלילי חלקי, פונים לכיוון היונים החיוביים. חומרים יוניים המתמוססים בקלות במים נקראים קלי תֶמֶס.

במצב מוצק, היונים המרכיבים את החומר היוני אינם חופשיים לנוע. עם זאת, במצב נוזל, בדומה לתמיסה מימית, מתפרק החומר היוני ליונים המרכיבים אותו, והם חופשיים לנוע. לכן, חומרים יוניים מוליכים חשמל במצב נוזל ובתמיסה מימית בתהליך של אלקטרוליזה.

חומרים יוניים אינם ניתנים לריקוע, משום שהזזת שכבה גורמת להעמדת היונים בעלי המטען החשמלי הזהה, אשר ביניהם קיימת דחייה הדדית, זה מול זה, ועל כן לשבירת החומר.

==ראו גם==
* יון
* קשר יוני
* אנרגיית סריג
* חומר מולקולרי
* סריג מתכתי
* סריג אטומרי
==קישורים חיצוניים==

* [https://www.lergo.org/index.html#!/public/lessons/5e9729266c1627460e62fff1/intro חומרים יוניים - מבנה ותכונות], באתר לרגו ([https://www.lergo.org/index.html#!/public/homepage?lergoLanguage=he&lergoFilter.filterLanguage=%22hebrew%22 LerGO])

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תכונות כימיות
קטגוריה:קריסטלוגרפיה
**
תחנות מספרים

The Lincolnshire Poacher
תחנות מספרים הן תחנות רדיו מסתוריות ששידוריהן כוללים הקראה של מספרים, אותיות (על פי רוב באלפבית צלילי), או מילים. העומדים מאחורי הפעלתן וסיבת פעולתן אינה ברורה ברוב המקרים, אך הסברה הרווחת היא שמדובר באמצעי שמטרתו ליצור קשר עם מרגלים. הסברה היא כי התחנות משדרות באמצעות צופן המכונה "פנקס חד-פעמי", ששבירתו בלתי אפשרית, כל עוד נעשה שימוש יחיד בכל מפתח. 

על פי רוב תחנת המספרים משדרת אותיות באלפבית צלילי באמצעים אוטומטיים, כגון רשמקול או מחשב. בדרך כלל משדרות התחנות בגלים קצרים. 

במקרה אחד לפחות אושרה באופן רשמי זהותה של תחנת מספרים. היה זה בארצות הברית, בעת משפטם של חברי רשת ריגול קובנית, שנתפסו שם בשנת 1998. חברי הרשת הואשמו במשפטם כי קיבלו מסרים באמצעות תחנת מספרים המכונה "Atención". במקרה אחר השתמשו חובבים בציוד לאיתור שידורי רדיו, בעזרתו איתרו כי תחנת מספרים משדרת מתוך מתקן צבאי בפלורידה שבארצות הברית.

ידוע גם לפחות על מקרה אחד נוסף של אישור "רשמי" לתחנת מספרים השייכת לאנגליה ומשדריה ככל הנראה ממוקמים בחוות המשדרים הנמצאת באי קפריסין אשר משמשת עד היום באופן חלקי את ה-BBC.

==תחנות מספרים ידועות וזהותן המשוערת==
אנשים המתעניינים בתחנות אלה העניקו כינויים לרבות מתחנות המספרים. להלן חלק מהידועות שבהן:
* The Lincolnshire Poacher - מזוהה עם ארגון הביון הבריטי, ה-MI6.
* E10 - מזוהה עם המוסד. שידוריה נקלטו עד מרץ 2011.
* Atención - שייכת לקובה.

==ראו גם==
* קריפטוגרפיה, שיטה להעברת מידע סודי באופן גלוי, כך שלא יובן אלא רק על ידי מי שבידו מפתח ההצפנה ואלגוריתם הפענוח
* פנקס חד-פעמי

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://numberstations.co.uk/ Number Stations] 
* [https://web.archive.org/web/20060715183755/http://www.simonmason.karoo.net/ אתר העוסק בתחנות מספרים] 
* [http://www.npr.org/templates/story/story.php?storyId=128586766&ft=1&f=1019 Numbers Stations: Mystery Over The Airwaves], by NPR Staff
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תחנות רדיו
קטגוריה:ביון
קטגוריה:הצפנה
עליזה קשי

עליזה קשי (קאשי) (נולדה באפריל 1936) היא זמרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
עליזה קשי נולדה בתל אביב. הוריה עברו מרוסיה לאיראן והתיישבו במשהד, ושם נולדה ב-1929 אחותה יוכבד קאשי, הצנחנית הראשונה בצה"ל. ב-1932 הם עלו לארץ ישראל.

== קריירה ==
את פעילותה בתחום המוזיקה החלה כאשר התגייסה ב-1955 ללהקת הנח"ל, בה שרה כסולנית את "יה משלטי". לאחר שהשתחררה מהצבא הקימה יחד עם שאר יוצאי להקת הנח"ל את להקת "בצל ירוק" והייתה חברה בה. התפרסמה במיוחד ב-1960 כששרה יחד עם שמעון בר את "ערב בא"<ref></ref>, שנכתב על ידי עודד אבישר, הולחן ועובד על ידי אריה לבנון, וזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר הראשון. היא הוציאה בישראל שלושה תקליטים, מהם זכור בעיקר הלהיט "שובך יונים"<ref></ref>. 

בפברואר 1962 הופיעה בקרנבל בברזיל ובטלוויזיה הבריזלאית, וזכתה להצלחה רבה כאשר שרה בשש שפות. בשלב מסוים עברה לארצות הברית שם הוציאה כמה אלבומים, ו
השתתפה במספר סרטים ובשעשועון הטלוויזיה "?What's My Line".

== חיים אישיים ==
בזמן מלחמת יום הכיפורים, הגיעה קאשי לישראל כדי להופיע בפני חיילים והשתתפה בתוכנית "מפגש אמנים" (בהנחיית אהוד מנור) אשר שודרה בשידור חי. עם תום שירתה פלטה קאשי, שבן-אחיה נהרג במלחמה, את המילים: "כוס אמק על הערבים", דבר שגרם למבוכה גדולה. השער האחורי של "העולם הזה" כינה אותה "עליזה המקללת". קשי התנצלה על התבטאותה. מאז אינה מופיעה בישראל, הגם שהגיעה לביקורים בישראל.

== תקליטיה ==
תקליטי אריך-נגן, אלא אם מצוין אחרת.
* "למה? משירי אריה לבנון" - מיני-אלבום (ארבעה שירים), הד ארצי, 1959
* "ריקודי עם", סימפוניה, 1960
* "פגישה עם עליזה קשי" ("שני חיילים") - מיני-אלבום (ארבעה שירים), הד ארצי, 1961
* "העלם והשמש" ("שובך יונים") - מיני-אלבום (ארבעה שירים), הד ארצי, 1962 בעיבוד משה וילנסקי, שגם ניצח על תזמורת הד ארצי
* שירים מתוך "כנר על הגג", RCA
<div class="mw-content-ltr">
* Aliza Kashi, EP, Mocambo, Brasil
* Born Free, 1967
* 1968 ,Hello People!
* Aliza Kashi, 1970
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זוכות פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:חברי להקת בצל ירוק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
רץ על הקצה

רץ על הקצה הוא אלבומם המשותף של מוזיקאי הרוק רמי פורטיס ושלומי ברכה. האלבום יצא בשנת 1998 על ידי חברת התקליטים הד ארצי.

ברכה הפיק מוזיקלית את האלבום ואף הלחין וכתב במשותף עם פורטיס את כל השירים, ביניהם "חול", "לפעמים", "בוסה נובה קטן" ו"משאית פיננסית" שהפכו ללהיטים. על האלבום עבדו מלבד ברכה חברים נוספים מלהקת משינה, מייקל בנסון בגיטרה וכן אבנר חודורוב ויובל בנאי בקולות רקע. יהודה פוליקר ניגן בבוזוקי ב"משאית פיננסית".

האלבום לא זכה להצלחה מסחרית ניכרת למרות שהניב סינגלים רבים, והדפסתו נסתיימה אחרי מהדורה אחת. סיבוב ההופעות שליווה את האלבום כלל גם ביצועים לשירי משינה, אך לא עמד בציפיות וגרם לפורטיס ולברכה להפסיק את פעילותם המשותפת מוקדם מהצפוי.

==רשימת השירים==
#לפעמים (5:05)
#בדיוק עכשיו (4:24)
#בוסה נובה קטן (4:19)
#אל תנענע את העץ (4:46)
#חול (4:53)
#אל תבקשי (5:20)
#משאית פיננסית (3:35)
#מה נעשה (3:24)
#ברחובות הגיהנום (5:05)
#יפה אך מושחתת (3:35)
#רץ על הקצה (5:43)

== משתתפים ==
מילים, לחנים, עיבודים: רמי פורטיס, שלומי ברכה

הפקה מוזיקלית: שלומי ברכה

* רמי פורטיס - שירה, גיטרות
* שלומי ברכה - גיטרות, קלידים, קולות
* מייקל בנסון - בס, קולות, ייעוץ אמנותי
* אשר פדי - תופים
* ירון בכר - קלידים
* אבנר חודורוב - קולות, הפקת קולות
* יובל בנאי, עמי איילי - קולות
* אייל פראן - סיטאר ב״אל תבקשי״
* תומר שלום - טאבלות ב״אל תבקשי״
* יהודה פוליקר - בוזוקי ב״משאית פיננסית״
* אבישי בר נתן - במבוק ב״יפה אך מושחתת״
* טכנאי הקלטה ומיקס - יעקב מורנו
* עוזרי טכנאי ב"המון" - דני קוזשווילי, יואב עצמון
* הוקלט באולפן של שלומי (גרלנדה), אולפני מונטנה ואולפני המון
* בושל באולפני המון
* עריכה דיגיטלית - Geoff Presch, The Town House Studios, London
* מפיקה - נגה טל
* הפקה - נעמה קרן
* ייצוג וניהול אישי - בועז בן-ציון
* יחסי ציבור - רונית ארבל
* יחסי ציבור הד-ארצי - מאיה קרבט
* צילום - רן גולני
* עיצוב - יעל יעקבי
* עוזרת צלם - סיגל קולטון
* איפור - אילנית ארז
* סטיילינג - מיכל זיידן
* חליפה באדיבות - קובי גואטה
* הדפסה ולוחות - דפוס מאי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1998
קטגוריה:אלבומי רמי פורטיס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומי שלומי ברכה
שנקרואיד

שנקרואיד (אנגלית: Chancroid) היא מחלת מין מדבקת המאופיינת בנגעים מכאיבים באברי המין. המחלה מועברת ביחסי מין בלבד, והיא נגרמת מחיידק בשם Haemophilus ducreyi.

המחלה נפוצה בעיקר בארצות מתפתחות, בעיקר בתעשיית הזנות ולקוחותיה. במדינות מערביות היא נדירה מאוד - כאדם אחד חולה על כל שני מיליון. אם אין מטפלים בחולה, עלולה המחלה להגביר את סכנת ההידבקות בחשיפה לנגיף האיידס.

==אופן ההדבקה==
ההדבקה מתרחשת במגע ישיר בין פצע פתוח אצל הנגוע לעור הנדבק. מאחר שהנגעים מופיעים באברי המין בלבד, ההדבקה היא בדרך כלל במגע מיני.

==תסמינים==
* התסמינים מופיעים אחרי תקופה של יום עד שבועיים מזמן ההדבקה, כגבשושית עדינה שהופכת תוך יום לכיב מכאיב. 
* גודל הכיבים עשוי להיות בטווח נרחב של בין 3 ל-50 מילימטר ויש להם גבולות ברורים וחדים, וצורתם לא אחידה. 
* אצל כחצי מהגברים שנדבקים מופיע כיב יחיד. אצל נשים מופיעים ארבעה כיבים או יותר, שכואבים פחות. 
* הכיבים מופיעים במקומות טיפוסיים - אצל גברים, בעיקר בעורלה או מאחורי העטרה בפין, ואצל נשים - בשפתיים הגדולות או הקטנות של הפות.

==טיפול==
הטיפול בשנקרואיד הוא במתן אנטיביוטיקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זיהומים המועברים בעיקר במגע מיני
מרצאן

מרצאן (בגרמנית: Marzahn) הוא רובע בצפון-מזרח ברלין, בירת גרמניה. הרובע גובל בהוהנשנהאוזן (Hohenschönhausen) בצפון, בהלרסדורף (Hellersdorf) במזרח, בקפניק (Köpenick) בדרום, בליכטנברג בדרום ובמדינת ברנדנבורג בצפון-מזרח.

בשנת 2001 אוחד הרובע רשמית עם הלרסדורף במסגרת רפורמת הרבעים של ברלין לכדי יחידה מנהלתית אחת והרובע המאוחד נקרא מרצאן-הלרסדורף. בפי התושבים ההפרדה עדיין נשמרת. 

השם מרצאן הוא כנראה ממוצא סלבי, מהמילה more, שפרושה אגם או marcana שפירושה בפולנית ביצה.

== היסטוריה ==
<div style="text-align: center;">
צילום פנורמי של הרובע וסביבתו
</div>

===תקופת הנאציזם===
ב-1936, זמן קצר לפני המשחקים האולימפיים, הקימו הנאצים באזור מרצאן "מחנה ריכוז ברלין-מרצאן" - מחנה מעצר לצוענים. רובם הוגלו מאוחר יותר לאושוויץ וברגן-בלזן ורק מעטים מהם שרדו.

החברה האסה את ורדה (Hasse & Wrede), המייצרת עד היום כלי עבודה, הקימה באזור מפעל בו הועסקו עובדי כפייה כולל שני מחנות לאכסון העובדים. בחברה קמה תנועת התנגדות קומוניסטית. החוואים באזור העסיקו עובדי כפייה רבים, במקום עובדים גרמנים שנקראו לחזית.

ב-30 במרץ 1943 בעקבות התקפה אווירית על מרצאן נהרגו חמישה בני אדם ונהרסו בתים רבים. 

בין 1943 ו-1945 החביאו אריך שפלר (Erich Scheffler) ואשתו שרלוטה בביתם יהודים רבים והצילו בכך את חייהם.

כיבוש ברלין על ידי הצבא האדום החל ב-21 במאי 1945 במרצאן.

===לאחר תום מלחמת העולם השנייה===
ב-30 באוקטובר 1945 הוציא המנהל הסובייטי צו סגירה לחברת האסה את וורדה וב-1950 החברה הפכה להיות קואופרטיב קומוניסטי.
ב-1976 נמצאו במסגרת חפירות ארכאולוגיות במקום שרידי יישובים סלאביים וגרמניים עתיקים.

עד 1979 היה האזור חלק משכונת ליכטנברג והיה מאוכלס בדלילות (בשנת 1978 גרו בשכונה 4,089 תושבים בלבד). במחצית השנייה של שנות ה-80 בנתה ממשלת גרמניה המזרחית ברובע וגם בהלרסדורף ובהוהנשנהאוזן עשרות אלפי יחידות דיור בבניינים גבוהים וחסרי ייחוד (הבניינים קרויים Plattenbauten, בנייני פלטות). בבנינים שוכנו מאות אלפי בני אדם. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי התרוקנו בניינים רבים מיושביהם. חלק מהם הפכו להיות בנייני רפאים, חלקם נהרסו, וחלקם שופצו ואוכלסו.

==אוכלוסייה==
תושבי הרובע שייכים בעיקר למעמד הפועלים הבינוני-נמוך. ברובע גרים תומכים רבים יחסית במפלגות הימין הקיצוני. 

קטגוריה:ברלין: שכונות
רפורמת השכונות של ברלין

מפת הרבעים של ברלין עד שנת 2000
רפורמת השכונות של ברלין היא רפורמה, בה אוחדו ב-1 בינואר 2001 שכונות בברלין זו עם זו.

בברלין, כל שכונה מקבלת את שירותי העירייה בתוך השכונה עצמה ובכל שכונה יש משרדי ממשלה, כמו: משרד הפנים, שירותי בריאות, משרד האוצר, לשכת תעסוקה ועוד. עם איחוד השכונות, נסגרו משרדים רבים וכוח האדם בהם צומצם.

השכונות המאוחדות הן:

{| table border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|-
|colspan="2" align="center" | שכונות שאוחדו במסגרת הרפורמה 
|-
|שם השכונה המאוחדת – שם הרובע (Bezirk)|| מורכבת משכונות 
|-
|פנקו || פנקו, פרנצלאואר ברג, וייסנזה 
|- 
|מרצאן-הלרסדורף||מרצאן, הלרסדורף
|-
|טרפטו-קפניק||קפניק, טרפטו
|-
|טמפלהוף-שנברג||טמפלהוף, שנברג 
|-
|שטגליץ-צלנדורף||שטגליץ, צלנדורף
|-
|שרלוטנבורג-וילמרסדורף||וילמרסדורף, שרלוטנבורג
|-
|מִיטֶה||מִיטֶה, ודינג, טירגארטן
|-
|פרידריכסהיין-קרויצברג||פרידריכסהיין, קרויצברג
|-
|ליכטנברג||ליכטנברג, הוהנשנהאוזן
|-
|}
בשכונות נויקלן, שפנדאו ורייניקנדורף לא חל שינוי מנהלתי.

הרפורמה ספגה ביקורת, הן בשל צמצום השירותים לאזרח והן בגלל חיבור של שכונות שונות זו מזו מבחינת האופי. כך, שכונת מיטה העשירה והתיירותית אוחדה עם טירגארטן הממוצעת וודינג הענייה. גם קרויצברג הנמצאת בצד המערבי של חומת ברלין לשעבר אוחדה עם פרידריכסהיין הנמצאת בצדה המזרחי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברלין: שכונות
קטגוריה:שלטון מקומי
קטגוריה:ברלין: גאוגרפיה
קטגוריה:רפורמות
לאופולד גוטליב

לאופולד גוטליב (Leopold Gottlieb; 3 ביוני 1879 – 24 באפריל 1934) היה צייר יהודי.

== חייו ==
גוטליב נולד למשפחה יהודית מסורתית בעיירה דרוהוביץ' שבגליציה, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה). הוא נולד כחודש לפני פטירת אחיו, הצייר מאוריצי גוטליב, אך הלה לא פגש אותו מעולם, כיוון שהתגורר אז ונפטר בקרקוב. הוריו עודדו אותו ללמוד אמנות.

גוטליב למד בקרקוב בין השנים 1896–1902, ובשנת 1903 עבר ללמוד במינכן. הוא הושפע מגישת האימפרסיוניזם ועבר לפריז על מנת ללמוד אותה. גוטליב התחבר לקבוצת ציירים יהודיים שחיו באותה תקופה בפריז, "האסכולה של פריז", ובהם מודיליאני. בשנת 1905 הציג גוטליב בסלון הסתיו בפריז פורטרטים המעידים על גישתו האישית לקוביזם. מאז המשיך והציג את ציוריו בתערוכות ארציות בברלין, בווינה במינכן ובפריז.

ב-1906 שהה תקופה קצרה בירושלים, בבצלאל ולאחר מכן חזר ללמוד בפריז. חזר לארץ ישראל ושהה בה בין השנים 1910–1913, שבהן לימד בבצלאל.

בין השנים 1914–1916 השתתף כלוחם בלגיון הפולני של פילסודסקי. בתקופה זו הוא רשם כ-1,000 רישומי מלחמה, המתארים דמויות של חבריו לנשק, וכן סצנות של מלחמה. רישומים אלה פורסמו בשם "תיק הלגיונות", והוצגו במספר תערוכות באירופה.

בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, כשנה לפני מותו של גוטליב, נטו חלק מיצירותיו לשאת אופי טראגי. גוטליב נפטר בפריז ב-22 באפריל 1934.

דרכו האמנותית של לאופולד גוטליב משקפת למעשה את השינויים הגדולים שחלו בעולם האמנותי של מזרח אירופה במשך עשרות שנים. זאת בהמשך לכך שהוא למד במהירות את הזרמים של האמנות בדורו. סגנונו מתאפיין בדיוקני נשים מלאי חן ואצילות, רישומים קלאסיים שנמנעים מפרטים מיותרים, גוונים בהירים ועדינים בציורי גואש, חיסכון חמור בצבעים, ותחריטים הנחשבים ליצירות מופת באמנות. 

ציוריו ורישומיו של גוטליב מוצגים במוזיאונים רבים בעולם, וחלקם מוצגים גם במוזיאונים בישראל.

נכדו של לאופולד גוטליב הוא , אשר נהרג במלחמת יום כיפור, ולזכרו הסרט "הגוטליב האחרון".

== מציוריו ==
<gallery heights=200px mode=packed>
Leopold Gottlieb portrait Andre Salmon.jpg|"מונסניור 10", ציור של גוטליב משנות העשרים
Fo gottlieb kobiety i tulipan mnk l.jpeg|
Leopold Gottlieb Miłosierdzie 1913.jpg|
Gottliebl-biale.jpg|
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* ענת קורול-גורדון, 

==הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:ציירים ביישוב
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1934
החד-קרן הוורודה הבלתי נראית

חד־קרן הוורודה הבלתי נראית, המצוירת בצורת מטען]]
החד־קרן הוורודה הבלתי נראית (באנגלית: Invisible Pink Unicorn, או בקיצור IPU) היא אלה של דת פארודית המשמשת לסאטירה של אמונות תאיסטיות. הדמות מלעיגה טיעונים דתיים שמסתמכים על אי־יכולת של בני האדם להפריך או להוכיח קיומם של אלים, כדי להוכיח שאלים קיימים. כמו שאי אפשר להוכיח או להפריך את קיומו של אלוהים, אי אפשר להוכיח או להפריך את קיומה של אלה שהיא חד־קרן ורוד בלתי נראה. לרוב ממחישים את הדמות באמצעות ציור של חד־קרן ורוד שנמצא בשלבי היעלמות, או על ידי משטח ריק.

אתאיסטים וספקנים משתמשים לפעמים בדמות כדי להגחיך טיעונים דתיים, על ידי החלפת המילה "אלוהים" בביטוי "החד־קרן הוורודה הבלתי נראית".
ההיגיון מאחורי הדמות הוא שמכיוון שאי אפשר לראות אותה, ידוע שהיא בלתי נראית, וששאר תכונותיה מבוססות על אמונה.

== היסטוריה ==
ההתייחסות הראשונה לדמות הייתה בקבוצת הדיון alt.atheism ב־7 ביולי 1990, אך היא פותחה על ידי קבוצת סטודנטים ב־ISCA בין השנים 1994–1995, ואיתה פותחה אמונה דתית אבסורדית שמפורטת במניפסט.
המניפסט מציין תכונות נוספות של הדמות, כגון חיבה ללחם עם צימוקים, ובמשך הזמן תכונות נוספות הוספו לדמות בוויכוחים הומוריסטיים, כגון הענשתה את הלא־מאמינים על ידי דקירתם בקרנה - דבר שמזכיר עקיצת יתוש, וקיומו של שטן לדמות זו - הצדף הסגול של האבדון, אחד מעבדיה של החד־קרן שגורש מהמרעה שלה לאחר שחטא, כשניסה לשכנע את קהל מאמיניה כי היא אוהבת פיצה עם פפרוני ופטריות יותר משהיא אוהבת פיצה עם אננס וירך חזיר.

בנוסף, במשך השנים נוצרו ציורים שלה "מתגלה" במקומות שונים, ונוצר לוגו לדת פרודית זו.

== אימוץ הדמות ==
בשנת 1996 אומץ רעיון דומה לחד־קרן הבלתי נראית כאמצעי לימוד במחנה הקיץ הראשון לחשיבה חופשית בארצות הברית. אחת מהמשימות שקיבלו המחנאים, הייתה לנסות להוכיח שחד־קרניים בלתי נראים, שמשמשים כמטפורה לאלים, אינם קיימים.

ריצ'רד דוקינס, בספרו "יש אלוהים?", התייחס לדמות באומרו שהיא החביבה ביותר על פילוסופים מבין שאר הטיעונים כנגד הדת.

==ראו גם==
* מפלצת הספגטי המעופפת
* קנקן התה של ראסל
* דת פארודית
==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דתות חדשות
קטגוריה:דתות פרודיות
קטגוריה:אי-דת
קטגוריה:חד-קרן
עמוס אטינגר

עמוס אֵטִינְגֶר (15 בספטמבר 1937 – 6 בדצמבר 2023) היה משורר, פזמונאי, תסריטאי, מראיין ומגיש רדיו וטלוויזיה ישראלי. הוא נודע בזכות תוכנית הטלוויזיה "חיים שכאלה" ובעבודתו כפזמונאי. זוכה פרס אקו"ם על מפעל חיים (2009).

==ביוגרפיה==
נולד בתל אביב וגדל ברמת גן, בנם של יוסף ורבקה אטינגר. אביו נמנה עם מקימי תחנת הכוח של חברת החשמל בנהריים. בנעוריו היה חניך בקן השומר הצעיר ברמת גן. למד בתיכון קלעי בגבעתיים והיה שחיין בנעוריו<ref name=":0" />.

בצבא שירת בלהקת פיקוד המרכז לצד אילי גורליצקי, שייקה לוי, עודד קוטלר ועודד תאומי.

== קריירה ==

===ברדיו===
בשנת 1959 התקבל בעזרתה של רבקה מיכאלי לעבודה בקול ישראל.

=== בטלוויזיה- מגיש התוכנית "אלה הם חייך" ===
בשנת 1966 החל להגיש את התוכנית "אלה הם חייך" על פי מודל בריטי. בהמשך עברה התוכנית לטלוויזיה הישראלית בשם "חיים שכאלה". בתוכנית זו אירח עשרות אישים ביניהם: עזר ויצמן, גולדה מאיר, יעקב חודורוב ועוד, וכן את הדודאים ותזמורת צה"ל. המשפט בתוכנית שהפך למטבע לשון היה: "מה אומר לך הקול הבא?", שאלה שהיה נשאל אורח התוכנית, והיה עליו לזהות לפי הקול את מי יזמין אטינגר לשולחן התוכנית. במשך 30 שנה שודרו בטלוויזיה 80 תוכניות של "חיים שכאלה". בשנת 2000 שודרה התוכנית האחרונה בה התארח העיתונאי שייקה בן פורת.

בשנת 2002 פרש לגמלאות מרשות השידור.

=== פזמונאי ומשורר ===
אטינגר כתב שירים רבים בזמר העברי. בין המוכרים: "טיול לילי" (הדודאים), "כבר אחרי חצות" (אילן ואילנית), "נערה ושמה כנרת" (גאולה גיל), "יש מקום" (יהורם גאון) ו"יפו" למחזמר "קזבלן", שלושתם ללחן של דובי זלצר, המנון חטיבת גולני "גולני שלי" ו"המנון גבעתי" (אפי נצר), "ברח המלך" ללחן של יוסף הדר, הפזמון "המורה לזמרה" (מאיר הרניק) שבו כיכבה יונה עטרי, "אם רק תבואי בחמש" (יוחנן זראי), "אמא אמא" (משה וילנסקי) ו"כשאור דולק בחלונך" (סשה ארגוב).

בין ספריו, ספרי השירה "רבע לפני חצות", "רבע אחרי המלחמה", "רבע לפנות בוקר" ו"רבע לפני הגיוס".

בנוסף כתב מותחן ופרסומות, כמו הפרסומת עם יורם ארבל לנקה 7, ופרסומת לעלית.

== פרסים ==
* 1983 זכה בפרס זיו לעיתונות טלוויזיה מטעם צדק-מדות-מוסר.
* 2009 זכה בפרס אקו"ם על מפעל חיים בתחום הזמר העברי למחבר.

== חיים אישיים ==
אטינגר היה נשוי במשך 30 שנה לעיתונאית תמר אבידר, שהייתה מבוגרת ממנו ב-7 שנים. בנו מנישואים אלה הוא הקומיקאי אבי אטינגר.

לאחר גירושיו מאבידר נישא בשנית לשריל, אמריקאית הצעירה ממנו ב-15 שנים, והתגרש ממנה לאחר כ-4 שנים.

בשנת 2004 נישא בשלישית לזמרת אוקראינית בשם לנה (ילנה), הצעירה ממנו ב-45 שנים. השניים נפגשו במסעדה בעיירת הנופש ירמצ'ה שבקרפטים, שם ראה אותה שרה בעברית את אחד משיריו. לנה הייתה במקהלת הנוער של קייב.

אטינגר נפטר ב-6 בדצמבר 2023, בגיל 86.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=-Pk0mf-WSlU אהבות שכאלה - מופע מחווה לעמוס אטינגר, 2015], בערוץ היוטיוב של רשות השידור
* 
* [https://youtu.be/uOkETcozq8I עמוס אטינגר], הפרויקט של מפעל הפיס [https://israelimusic.pais.co.il/desktop/index.html לתיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית] עם יואב קוטנר, דצמבר 2016
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
חיים שכאלה

חיים שכאלה היא סדרת תוכניות אירוח בטלוויזיה הישראלית ששודרה קרוב ל-30 שנה ועסקה בחייהם של אישים שונים בתולדות המדינה ובתרבותה. מנחה כל התוכניות היה עמוס אטינגר, למעט התוכנית לחיים יבין שצולמה ב-2008 והונחתה על ידי יגאל רביד.

==מועדי השידור==
התוכנית נוצרה בשנת 1966 כתוכנית רדיו ברשת ב' בשם "אלה הם חייך". מנחה התוכנית והתחקירן הראשי שלה היה עמוס אטינגר, ששידר את התוכנית בממוצע מדי ארבעה חודשים. והעבירה לאחר מכן לטלוויזיה. בשנת 1972 הפכה תוכנית הרדיו לתוכנית טלוויזיונית בשם "חיים שכאלה", ובמהלך השנים צולמו כ-100 פרקים שלה לטלוויזיה, רובם עד שנת 2000. 

ביוני 1973 התארח בתוכנית יצחק (אייק) אהרונוביץ', ומאז לא שודרה התוכנית במשך כמעט שנתיים. במאי 1975 חזרה התוכנית לשדר, ובה התארח חיים לבקוב. לתוכנית היו אחוזי מדרוג גבוהים, בפרט כאשר הערוץ היה בלעדי בישראל. בפסח תשמ"ז-אפריל 1987 שודרה תוכנית היובל במספר, שהוקדשה לשייקה דן, והייתה אמורה להיות תוכנית הסיום, אך התוכנית המשיכה כאמור עוד הרבה שנים. 

בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 השתנה במעט שמה של התוכנית והיא נקראה "חיים שכאלה חוזרים", ושם התארחו דמויות שכבר היו בתוכנית בעשורים הקודמים, כגון חיים טופול, יהורם גאון ועוד. התוכנית האחרונה שודרה בשנת 2000. בשנת 2007 חזרה התוכנית ואירחה את שדרן הרדיו ומנחה השעשועון "מקבילית המוחות" יצחק שמעוני. תוכנית נוספת לכבודו של יעקב טרנר צולמה בפברואר 2011, ועוד תוכנית לכבוד מאמן הכדורגל שלמה שרף, שצולמה בינואר 2013.

==אופן התוכנית==
ברוב התוכניות נהגו להפתיע את "כוכב" התוכנית והכניסו אותו לאולפן טלוויזיה חשוך, ואז היו נדלקים האורות ובמחיאות כפיים, והמנחה, אטינגר, היה מלווה את האישיות לאורך הקהל ומשם לבמה.

באולפן ישבו אנשים מתקופות שונות בחייו של כוכב התוכנית שסיפרו עליו דברים שונים, רציניים ופיקנטיים. לכל תוכנית הובא אדם מפתיע מעברו של כוכב התוכנית. המשפט בתוכנית שהפך למטבע לשון היה: "מה אומר לך הקול הבא?", שאלה שהיה נשאל והיה עליו לזהות לפי הקול את מי יזמין אטינגר להצטרף התוכנית.

אוסף התחקירים שנאסף, הוגש בסוף התוכנית לכוכב אותה תוכנית בצורת ספר-מתנה למזכרת. התוכנית נפתחה באות מוזיקלי (נעימה בשם Pensive Miss של המלחין ניל הפטי). האות גם סיים את התוכנית, אז מכריו של האורח ניגשו אליו, נישקו אותו או הגישו לו פרחים, כחלק מריטואל קבוע בתוכנית.

בפורים 1976 בוצעה תוכנית מיוחדת לפורים עם אחשוורוש (שאותו שיחק אבנר חזקיהו).

==אורחים מפורסמים==
הראשון שהתארח בתוכנית היה המשורר חיים גורי, בתוכנית ששודרה ב-25 באפריל 1972, והאחרון היה מאמן הכדורגל שלמה שרף, בתוכנית ששודרה בשנת 2013.
התכנית שודרה במשך 30 שנה. בין 65 האורחים המפורסמים שהתארחו ב"חיים שכאלה" היו 10 נשים בלבד. האורח הצעיר ביותר בתולדות התכנית היה אביגדור קהלני, בן 30 בלבד ב-1975 כשצולמה התכנית איתו. 

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות שצולמו באולפני הרצליה
קטגוריה:עמוס אטינגר
חוסר MTHFR

חוסר של האנזים MTHFR הוא מחלה תורשתית נפוצה באוכלוסייה.

== הפגם הגנטי ==
הקשר בין האנזים MTHFR לבין תחלואה התגלה לראשונה בשנת 1972. נחקרו אנשים בעלי רמה גבוהה של הומוציסטאין בשתן, ונמצא אצלם רמת פעילות נמוכה של האנזים MTHFR. הגן התגלה בשנת 1994, בכרומוזום מספר 1.

קיימות מספר מוטציות, כולן בהורשה אוטוזומית דומיננטית מסוג דומיננטיות חלקית.

שכיחות הפגמים בגן - משתנה בין אוכלוסיות שונות בעולם. המוטציה השכיחה ביותר - אלל C677T, נמצאת בין 1% ל-44% בקבוצות אתניות שונות בעולם.

באופן גס כ-שליש מהגנים בעולם נושאים את האלל הזה. לכן ברוב הקבוצות האתניות בעולם כ-10% מהאוכלוסייה הם הומוזיגוטים לאלל הפגום C677T, וכ-40% הם הטרוזיגוטים.

== תופעות קליניות ==
התופעות הקליניות שכיחות הרבה יותר בקרב הומוזיגוטים לאלל הפגום, אך ניתן להבחין בהן גם בקרב הטרוזיגוטים.

רמות גבוהות של הומוציסטאין ושל מתיונין בדם ובשתן (שני חומרים שלא אמורים כמעט להופיע למי שאיננו סובל מהפגם הגנטי).

עקב כך קרישיות יתר (תרומבופיליה Thrombophilia), הגורמת לשיעור גבוה של מחלות קרדיו-ווסקולרית, ולנשים הרות - שיעור גבוה של הפלות טבעיות. כמו כן שיעור גבוה של תסמונת התעלה הקרפלית.

במקרים קשים, בהם רמת פעילות האנזים MTHFR היא פחות מ-20% מהנורמה, עלולות להיגרם תופעות שונות ברמות חומרה שונות ובגילאים שונים, החל מעיכוב בהתפתחות הפיזית והשכלית, ועד לפיגור שכלי והפרעות פסיכיאטריות שונות, ואף סכיזופרניה. לעיתים הפרעות מוטוריות והתכווצויות אפילפטיות.

פגמים מולדים: שיעור מעל הרגיל של פגמים בתעלה העיצבית כגון ספינה ביפידה, וכן מומים כמו שפה שסועה, חך שסוע.

== אבחנה ==
שלב א. בדיקת רמת הומוציסטאין בדם. אם הרמה גבוהה - מעבר לשלב הבא.

שלב ב. בדיקת רמת פעילות של האנזים MTHFR על גבי תאי דם או פיברובלסטים. אם הרמה נמוכה - מעבר לשלב הבא.

שלב ג. בדיקת הגנים.

מי שהתגלה אצלו חסר של MTHFR - יש לבדוק את כל הקרובים לו קרבת-דם.

== טיפול ==
מתן של פולאט. 

בנוסף - כמות גדולה של ויטמין B<sub>6</sub> ושל ויטמין B<sub>12</sub>.

לנשים מומלץ להימנע מנטילת גלולות נגד הריון (שהן גורם סיכון לקרישיות יתר).

== לקריאה נוספת ==
*[http://dpuadweb.depauw.edu/$1~cfornari/disgen/webpage/diagnosis.htm אבחון וטיפול בחסר של MTHFR]
*[https://rarediseases.info.nih.gov/diseases/10953/mthfr-gene-mutation אללים בגן של ה-MTHFR ופגמים מולדים]

קטגוריה:הפרעות מטבוליות
ארנסט בלוך (מלחין)

אֶרנֶסט בלוך (באנגלית: Ernest Bloch; 24 ביולי 1880 ז'נבה, שווייץ – 15 ביולי 1959 פורטלנד, אורגון) היה מלחין יהודי-אמריקאי. נוסף לעבודתו כמלחין הייתה לבלוך קריירה אקדמית, שהגיעה לשיאה בהכרה בו כפרופסור אמריטוס על ידי אוניברסיטת ברקלי, ב־1952.

== קורות חיים ==
את יסודות המוזיקה הקלאסית למד בלוך בארץ הולדתו, שווייץ, ואחר כך בקונסרבטוריון בבריסל, אצל אז'ן איזאיי. בהמשך השתלם בבית הספר הגבוה למוזיקה בפרנקפורט, גרמניה. הוא סייר ברחבי אירופה ולבסוף השתקע בארצות הברית בשנת 1916 וקיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1924.

בלוך כיהן בכמה משרות הוראה בארצות הברית ובין תלמידיו היו ג'ורג' אנתייל ורוג'ר סשנס. בדצמבר 1920 התמנה למנהל המוזיקלי הראשון של המכון למוזיקה של קליבלנד, משרה בה החזיק עד 1925. לאחר מכן עשה את רוב שנות ה-30 בשווייץ לפני שחזר לארצות הברית.

על שמו רחוב בחיפה וכיכר בתל אביב.

==יצירותיו==

יצירותיו המוקדמות של בלוך, ובכללן האופרה "מקבת'" (1910), מצביעות על השפעת האסכולה הגרמנית של ריכרד שטראוס מצד אחד וזו של האימפרסיוניזם בנוסח קלוד דביסי, מצד שני. יצירותיו המאוחרות יותר, ביניהן הנודעות ביותר שלו, מושפעות מן הליטורגיקה היהודית ובעיקר החסידית. ברוח זו חיבר את "שלמה" לצ'לו ותזמורת (1916), "סימפוניית ישראל" (1916), הפואמה הסימפונית לכינור ופסנתר "בעל שם" (1923) ובגרסה מאוחרת יותר לכינור ותזמורת, ואת "עבודת הקודש" (1933) לבריטון, מקהלה ותזמורת. בין יצירותיו האחרות: קונצ'רטו לכינור ולתזמורת, שכתב בשביל יוזף סיגטי, והרפסודיה "אמריקה" למקהלה ותזמורת.

היצירות שכתב אחרי מלחמת העולם השנייה מגוונות קצת יותר בסגנונן, אף כי הניב הרומנטי ביסודו של בלוך עומד בעינו. בחלקן, כדוגמת "הסוויטה העברית" (1950), נשמר הנושא היהודי; אחרות, כמו הקונצ'רטו גרוסו השני (1952), מבטאות עניין בנאו-קלאסיציזם (אף כי גם כאן השפה ההרמונית רומנטית ביסודה, אף שהצורה בארוקית); אחרות, לרבות רביעיות המיתרים המאוחרות, כוללות יסודות של א-טונאליות.

שגיא הרטוב ארגן תחרות לזכרו של המלחין.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.classicalconnect.com/#/browse/composer/Ernest_Bloch יצירותיו של ארנסט בלוך] בביצועם של נגנים ישראלים בעיקר.
* 
* 

* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/music/music-stories/news/Pages/Ernest_Bloch.aspx נתגלו במחלקת המוזיקה: כתבי יד של המלחין היהודי הנודע ארנסט בלוך] באתר הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה באמריקה
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:מלחינים יהודים שווייצרים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים שווייצרים
קטגוריה:מלחיני אופרה יהודים
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959
הרברט פייגל

הרברט פייגל (בגרמנית: Herbert Feigl) (14 בדצמבר 1902 – 1 ביוני 1988) היה פילוסוף יהודי-אוסטרי, חבר החוג הווינאי.

==קורות חיים==
נולד בליברץ, בוהמיה (אז האימפריה האוסטרו-הונגרית, היום צ'כיה) ולמד באוניברסיטת וינה. תחת הנחיית מוריץ שליק, מייסד החוג הווינאי, למד פילוסופיה ופיזיקה. ב-1927 קיבל תואר דוקטור על מאמרו "סיכוי וחוק: ניתוח אפיסטמלוגי של תפקידי ההסתברות והאינדוקציה במדעי הטבע"". את ספרו הראשון "תאוריה וניסוי בפיזיקה"" פרסם ב-1929. לצד היותו חבר פעיל בחוג הווינאי, היה בין חברי החוג הבודדים (ביניהם שליק ופרידריך וייסמן) שניהלו דיונים מקיפים עם לודוויג ויטגנשטיין וקרל פופר.

ב-1930, לאחר שזכה למלגת רוקפלר, פגש פייגל באוניברסיטת הרווארד, את הפיזיקאי פרסי ויליאמס ברידג', הפילוסוף וילארד ואן אורמאן קוויין ואת הפסיכולוג סטנלי סמית', שאת כולם ראה כנשמות אחיות. כעבור שנה, יחד עם אלברט בלומברג במאמרו "פוזיטיביזם לוגי: תנועה אירופית חדשה", טען בזכות שינוי שם התנועה ל"אמפיריציזם לוגי" עקב ההבדלים שבין הפילוסופיה של המדע המודרנית והפוזיטיביזם המוקדם.

ב-1931, נשא פייגל את מריה קספר והיגר עמה לאיווה, ארצות הברית, שם השתלב בפקולטה לפילוספיה של אוניברסיטת איווה. כעבור שנתיים נולד בנו, אוטו. ב-1933 זכה למשרת פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת מינסוטה, משרה בה החזיק במשך 31 שנים. קשריו האישיים והמקצועיים הקרובים עם וילפרד סלרס הניבו מפעלים משותפים רבים, ביניהם הספר "קריאות בניתוח פילוסופי" והירחון "Philosophical Studies". ב-1953 בסיוע מענק מקרן היל, הקים את מרכז מינסוטה לפילוסופיה של המדע.

פייגל פרש ב-1971, ונפטר מסרטן ב-1988 במיניאפוליס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:פילוסופים יהודים אוסטרים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צ'כים
קטגוריה:פילוסופים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פילוסופים של המדע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:פוזיטיביזם לוגי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת איווה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
סמל ניו סאות' ויילס

סמל ניו סאות' ויילס (באנגלית: Coat of Arms of New South Wales) הוא שלט אצולה שבמרכזו צלב ג'ורג' הקדוש צבוע אדום. למגן שני תומכים: אריה המסמל את אנגליה וקנגורו המסמל את אוסטרליה. הסמל הוענק רשמית למדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה על ידי מלך בריטניה אדוארד השביעי בשנת 1906.

מוטו המדינה, בלטינית: Orta recens quam pura nites ("הזורחת החדשה, מה בהירה זריחתך") מופיע בתחתית הסמל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20100327084125/http://www.nsw.gov.au/symbols-emblems-nsw תיאור הסמל] באתר ממשלת ניו סאות' ויילס 
* [http://www.legislation.nsw.gov.au/viewtop/inforce/act+1+2004+cd+0+N/?autoquery=%28Content%3D%28%28%22State%22%20AND%20%22Arms,%22%20AND%20%22Symbols%22%20AND%20%22and%22%20AND%20%22Emblems%22%20AND%20%22Act%22%20AND%202004%29%29%29%20AND%20%28%28Type%3D%22act%22%20AND%20Repealed%3D%22N%22%29%20OR%20%28Type%3D%22subordleg%22%20AND%20Repealed%3D%22N%22%29%29&dq=Document%20Types%3D%22Acts,%20Regs%22,%20All%20Words%3D%22State%20Arms,%20Symbols%20and%20Emblems%20Act%202004%22,%20Search%20In%3D%22Text%22&fullquery=%28%28%28%22State%22%20AND%20%22Arms,%22%20AND%20%22Symbols%22%20AND%20%22and%22%20AND%20%22Emblems%22%20AND%20%22Act%22%20AND%202004%29%29%29 החוק בדבר סמלי המדינה] באתר ממשלת ניו סאות' ויילס 
* [http://www.dfat.gov.au/facts/coat_of_arms.html סמלי מדינות אוסטרליה] באתר ממשלת אוסטרליה 

קטגוריה:ניו סאות' ויילס: סמלים לאומיים
ניו סאות' ויילס
קטגוריה:אריות בתרבות
קטגוריה:קנגוריים בתרבות
סמל אוסטרליה הדרומית

סמל אוסטרליה הדרומית (באנגלית: Coat of Arms of South Australia) הנוכחי החליף בשנת 1984 את סמל מדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה משנת 1936.

סמל המקורי של אוסטרליה הדרומית הוענק למדינה על ידי מלך בריטניה, אדוארד השמיני, ביום השנה המאה לייסוד אוסטרליה הדרומית ב-20 בנובמבר 1936. סמל זה כלל שלט אצולה שבמרכזו שמש זהובה זורחת על רקע כחול. מעל שלט האצולה היו שלוש ערמות חיטה. מעל המגן היה אריה ניצב על רקע כחול. על הרקע הכחול הופיע גם הצלב הדרומי. תומכי המגן היו אישה המחזיקה בידה את קרן השפע וגבר המחזיק בידו מספריים וצמר.
בתחתית הסמל היו ענפים מוזהבים, ומוטו המדינה: "אמונה ואומץ" (Faith and Courage").

במהלך השנים הועלתה ביקורת על הסמל משנת 1936. רבים רצו שעל הסמל יופיע החנקן המציץ (Piping Shrike) סמל המדינה המופיע על דגלה. ממשלת המדינה פנתה למלכה בריטניה וב-19 באפריל 1984 אישרה מלכת בריטניה אליזבת השנייה את החלפת הסמל. בסמל הנוכחי מופיע העקעק על מגן האבירים בתוך עיגול מוזהב המייצג את השמש הזורחת, על רקע כחול. מעל המגן מופיע אפונת סטורטס - סמל המדינה (Sturt's desert pea). לסמל החדש אין תומכים והוא ניצב על בסיס של עשב שעליו סמלי החקלאות והתעשייה. מוטו המדינה אינו מופיע על הסמל, ובמקומו מופיע שם המדינה - "אוסטרליה הדרומית" - "South Australia".

== ראו גם ==
* סמל אוסטרליה
* דגל אוסטרליה הדרומית

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ngw.nl/int/aus/southaus.htm סמל אוסטרליה] באתר הרלדיקה עולמית 
* [http://www.dfat.gov.au/facts/coat_of_arms.html סמלי מדינות אוסטרליה] באתר ממשלת אוסטרליה 
*[https://web.archive.org/web/20130711023612/http://sa.gov.au/site/insignia סמלי המדינה] באתר ממשלת אוסטרליה הדרומית 

קטגוריה:אוסטרליה הדרומית: סמלים לאומיים
אוסטרליה הדרומית
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
פארינלי

פארינלי (Farinelli) הוא שם הבמה של קרלו מאריה ברוֹסקי (באיטלקית: Carlo Maria Broschi; 24 בינואר 1705 - 15 ביולי 1782) שהיה זמר אופרה איטלקי.

פארינלי נולד באיטליה למשפחה חשובה, אביו היה ראש עיר. פארינלי היה בצעירותו זמר פלא שסורס כדי לשמור על גון קולו הנדיר, האנדרוגני, והיה הקסטרטו המפורסם ביותר באותה תקופה.

בתחילת הקריירה שלו ביצע בעיקר את המוזיקה הבינונית שהלחין אחיו המבוגר ממנו בשמונה שנים, ריקרדו ברוסקי (שהיה מלחין אלמוני למדי שהתפרסם בזכות אחיו). פארינלי היה בעל כישרון בימתי נדיר. בגיל 32, בשיאו, עזב את הבמה ושר באופן בלעדי למלך ספרד, פליפה החמישי, שהיה דיכאוני, ולזכות פארינלי נרשמה ההצלחה בריפוי מחלתו של המלך. השפעתו הפוליטית בחצר המלוכה הייתה רבה.

השפעתו הפוליטית מוזכרת ברמז בסאטירה "קנדיד" מאת וולטר. על חייו של פארינלי צולם סרט ב-1994, שביים ז'ראר קורביו הבלגי.

==קישורים חיצוניים==

* (סרט משנת 1994)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:קסטראטי
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1705
קטגוריה:נפטרים ב-1782
אלסנדרו מורסקי

אלסנדרו מורסקי (11 בנובמבר 1858 - 21 באפריל 1922) היה זמר קסטרטו מפורסם, היחיד שהוקלט.

בשנת 1903 אסר האפיפיור פיוס העשירי על הסריסים לשיר בכנסיות, ועם זאת מורסקי המשיך לנהל את מקהלת הקפלה הסיסטינית עד שנת 1913.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.haayal.co.il/static/moreschi.mp3 קטע מההקלטה של אלסנדרו מורסקי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים איטלקים
קטגוריה:קסטראטי
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1858
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1922
מול הלבנון

מול הלבנון (בערבית: سلسلة جبال لبنان الشرقية, ג'יבאל א-שרקייה, ההרים המזרחיים) הוא רכס הרים המצוי בין לבנון וסוריה, וחלקו הדרומי מצוי צפונית לרמת הגולן. אורכו של רכס ההרים כ-150 ק"מ ופסגותיו הגבוהות הן הר חרמון (2,814 מטרים) בגבולו הדרומי, וטלעת מוסא (עלית משה) (2,669 מטרים).

מרבית קו הגבול בין לבנון וסוריה נקבע לפי שיאו של הרכס. כאשר הצרפתים בהרחיבם את מחוז לבנון העות'מאנית השאירו את מקורות הנהרות אמנה (ברדה) ופרפר בשטח סוריה. בצידם המערבי של ההרים נמצאת הבקאע המפרידה בין הרי מול הלבנון להר הלבנון, ממזרח לרכס נמצא אגן דמשק בו ממוקמת העיר דמשק, ובצפונם, מגיעים ההרים לעיר חומס שבסוריה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של סוריה
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של לבנון
קטגוריה:אסיה: רכסי הרים
קטגוריה:לבנון: הרים
קטגוריה:סוריה: רכסי הרים
קטגוריה:ישראל: הרים
1,2-דיכלוראתאן

איור קווי דו־ממדי של הדוכלורואתאן
 1,2 דוכלורואתאן (Dichloroethane) בשמו הישן, אתילן די כלוריד (Ethylenedichloride, EDC) או בשמותיו האחרים אתאן די כלוריד וגם שמן הולנדי ופריאון 150, הוא פחמימן כלורידי שנוסאתו הכימית היא C<sub>2</sub>H<sub>4</sub>Cl<sub>2</sub> ומסתו המולרית היא 99 גרם למול. 

הדוכלורואתאן הוא נוזל חסר צבע ובעל ריח הדומה לריחו של הכלורופורם.
שימושו העיקרי הוא יצירת מונומר ויניל כלוריד (VCM) שהוא חומר גלם עיקרי ליצירת PVC.
הדוכלורואתאן משמש גם ליצירת תרכובות אורגניות אחרות וכממס.

== היסטוריה ==
בשנת 1794, קבוצה של מדענים הולנדיים, חברים בארגון המדענים ההולנדיים היו הראשונים למצוא את הדוכלורואתאן.
בגלל גילויו על ידי כימאים הולנדיים, נקרא הדוכלורואתאן - שמן הולנדי או נוזל הולנדי.

== הפקה ==
הדוכלורואתאן נוצר בעיקר על ידי זרז של ברזל תלת-כלורי, FeCl<sub>3</sub> בתגובה עם אתילן וכלור Cl<sub>2</sub>:

: H<sub>2</sub>C=CH<sub>2</sub> + Cl<sub>2</sub> → Cl-CH<sub>2</sub>-CH<sub>2</sub>-Cl

בדרך אחרת, ניתן להפיק את הדוכלורואתאן על ידי תגובה של אתילן וחומצה כלורית בתוספת חמצן וCuCl<sub>2</sub> כזרז:

: H<sub>2</sub>C=CH<sub>2</sub> + 2 HCl + ½ O<sub>2</sub> → Cl-CH<sub>2</sub>-CH<sub>2</sub>-Cl + H<sub>2</sub>O

== שימושים ==

=== הפקת מונומר ויניל כלוריד (VCM) ===
בערך 80% מהדוכלורואתאן המיוצר בעולם משמש כחומר גלם לויניל כלוריד בתגובה הבאה:

: Cl-CH<sub>2</sub>-CH<sub>2</sub>-Cl → H<sub>2</sub>C=CH-Cl + HCl

מה-HCl שנוצר, ניתן להשתמש בחזרה ליצירת עוד דוכלורואתאן (ראו הפקה).

=== שימושים אחרים ===

הדוכלורואתאן שימש להמסת צבע.וכממס להסרת שמנים שימושים שנאסרו עקב רעילות החומר 
הדוכלורואתאן הופיע גם בדלקים עם עופרת.
הדוכלורואתאן משמש ליצירת טריכלורואתילן.

== בטיחות ==
הדוכלורואתאן הוא חומר רעיל, גורם לשיתוך ודליק ביותר וגם נחשב למסרטן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

*[https://web.archive.org/web/20050908231559/http://www.scholarly-societies.org/history/1790ghs.html ארגון המדענים ההולנדים (בשפה ההולנדית)]

*[http://www.chemicalland21.com/arokorhi/industrialchem/organic/ETHYLENE%20DICHLORIDE.htm דוכלורואתאן באתר "עולם הכימיקאלים"]

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:ממסים אפרוטיים
קטגוריה:כלור: תרכובות
סמל קווינסלנד

סמל קווינסלנד (באנגלית: Coat of Arms of Queensland) הוא הסמל הרשמי של מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה מאז הוענק למדינה בשנת 1893. הסמל שונה מספר פעמים במהלך השנים. הסמל הנוכחי נקבע בשנת 1977.

בראש הסמל נמצא צלב מלטה שעליו כתר מלכותי. התומכים הם אייל אדום - בעל חיים שהובא למושבה מלונדון ובשל כך מסמל את הקשר לאנגליה, ועגור ברולגה - ציפור האופיינית למדינה ומהווה אחת מסמליה.

על המגן מצוירים ראש של שור, ראש של כבש, אלומת חיטה, קנה סוכר ומכרה זהב המייצגים את ענפי הכלכלה העיקריים של המדינה.

בתחתית הסמל מופיע מוטו המדינה: "אמיצים ויפים" (בלטינית: Audax at Fidelis).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.qld.gov.au/about/how-government-works/flags-emblems-icons/coat-of-arms/ סמל קווינסלנד] באתר ממשלת קווינסלנד 
* [http://www.dfat.gov.au/facts/coat_of_arms.html סמלי מדינות אוסטרליה] באתר ממשלת אוסטרליה 

קווינסלנד

קטגוריה:קווינסלנד: סמלים לאומיים
קטגוריה:איילים בתרבות
קטגוריה:שור בתרבות
קטגוריה:כבשים בתרבות
קטגוריה:עגוראים בתרבות
גשר ריו-ניטרוי

גשר ריו-ניטרוי (בפורטוגזית Ponte Rio-Niterói) הוא גשר הנמצא במפרץ גואנברה ומחבר בין הערים ריו דה ז'ניירו וניטרוי שבברזיל. באופן רשמי הוא נקרא גשר הנשיא קוסטה אה סילבה (Ponte Presidente Costa e Silva), על שמו של הנשיא ארטור דה קוסטה אה סילבה שאישר את בנייתו.

== היסטוריה ==
ב-23 באוגוסט 1968 החל פרויקט הבנייה את דרכו במעמד אליזבת השנייה מלכת הממלכה המאוחדת והנסיך פיליפ דוכס אדינבורו לצד מריו אנדראזה, שר התחבורה של ברזיל. בניית הגשר מומנה בעזרת הלוואת מבנקים אנגליים וממשלת ברזיל. העבודות הבנייה החלו ב-1969 ונמשכו עד 1974. אורכו 13.29 קילומטר, מתוכם 8.836 קילומטר על פני המים. רוחבו של הגשר 26.60 מטר. הגובה המרבי של המקטע המרכזי הוא 72 מטר מעל פני הים. שני נתיבי נסיעה של 12.20 מטר כל אחד, ובכל אחד מהם שלושה מסלולים.

עם חנוכתו היה הגשר השני באורכו בעולם והארוך ביותר ללא שימוש במגדלים. תכנון באמצעות מגדלים לא התאפשר מאחר שהוא ממוקם בנתיב הטיסה של נמל תעופה סנטוש דומונט, ומגדלים על פני הגשר היו חוסמים את נתיבי הגישה אל שדה התעופה.

עם סיום העבודות עמד צפי מעבר כלי הרכב היומי על 9,202 מכוניות, 4,868 משאיות, 1,795 אוטובוסים ובסך הכול 15,865 כלי רכב. כיום עוברים בממוצע יותר מ-230,000 כלי רכב על הגשר. מאז שנת 1995 נוהל הגשר בידי חברה פרטית. הגשר הוא חלק מהכביש הארצי BR-101.

==קישורים חיצוניים==

* אתר המציג [https://web.archive.org/web/20060428052844/http://www.ponte.com.br/concessionaria/rodoviaaovivo/index.cfm?objectId=D4BBB6CD-1321-0A28-C5C19925BA3CE151 צילום תנועת מכוניות על הגשר]

== הערות שוליים ==

גשר ריו-ניטרוי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ריו-ניטרוי, גשר
קטגוריה:מדינת ריו דה ז'ניירו: מבנים
קטגוריה:מדינת ריו דה ז'ניירו: תחבורה
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: תחבורה
רבי תנחומא

רבי תנחומא בר אבא היה אמורא מארץ ישראל בדור השישי, מגדולי בעלי האגדה והמדרש. חי במחצית השנייה של המאה הרביעית לספירה. תלמידו של רב הונא השני. חי בעיירה נווה המצויה כיום בחלקו הסורי של הגולן.

שמו של רבי תנחומא נודע בעיקר בשל עיסוקו בתחום האגדה והמדרש. מדרש תנחומא, המיוחס לו, מהווה כינוס של יצירתו בתחומים הללו.

בתלמוד הירושלמי מכונה רבי תנחומא 'איסכוליסטיקא', שמשמעו ביוונית - מלומד. יש אזכורים לוויכוחים שלו עם 'מלך' (כנראה שליט מקומי נוצרי) שהציע לאחד את עם ישראל עם הנוצרים. לפי המסופר בתלמוד הבבלי תשובתו של רבי תנחומא למלך כמעט ועלתה לו בחייו. ישנן עדויות לוויכוחים של רבי תנחומא עם חכמי הנצרות.

באנטיוכיה, התווכח רבי תנחומא עם חכמים שהאמינו בדואליזם.

במדרש מסופר, שבימיו של רבי תנחומא הייתה עצירת גשמים. אנשי עירו באו לפניו וביקשו ממנו שיגזור תענית ציבור, כדי שתפילתם ותעניתם של כל אנשי העיר תגרום לירידת הגשמים. רבי תנחומא גזר שתי תעניות, ולא ירדו גשמים. בפעם השלישית קם ודרש בציבור, שכל אחד ילך ויקיים מצוות צדקה ככל יכולתו, כדי לזכות את ישראל שיהיו ראויים לגשם. קם אחד האנשים משומעי לקחו של רבי תנחומא, לקח מביתו כסף, ויצא לשוק. בדרך פגשה אותו גרושתו, ניגשה אליו ואמרה לו: תזכה בי היום במצוות צדקה, כיוון שמיום שיצאתי מביתך לא ראיתי טוב. ראה אותו אדם שגרושתו נמצאת במצב קשה מאוד, שלא היו לה בגדים כראוי והייתה שרויה בצרה גדולה, התמלא עליה ברחמים ונתן לה סכום כסף ממה שהיה בידו, והלך לו. באותה שעה שדיבר עם גרושתו בשוק, עמד אדם אחד וצפה בהם. בא לפני רבי תנחומא ואמר לו: כיצד אתה יושב כאן בבית המדרש כאשר נעשית עבירה? רבי תנחומא התעניין במה מדובר, והצופה סיפר לו שראה את אותו אדם מדבר עם גרושתו בשוק ונותן לה מעות. קרא רבי תנחומא לאותו אדם ואמר לו: "אינך יודע שהעולם בצער? בני האדם נמצאים בצער, הבהמות נמצאות בצער... ואתה הולך לגרושתך ונותן לה כסף? אינך יודע שלא נכון להתנהג כך?" בתגובה לדבריו, טען אותו אדם שרבי תנחומא בעצמו דרש את הפסוק "ומבשרך לא תתעלם" על גרושתו, ורבי תנחומא בעצמו אמר שכל אחד ילך ויקיים מצוות צדקה ככל יכולתו!

המדרש מספר, שבזכות מעשה זה הצליח רבי תנחומא לגרום לירידת הגשמים, וכך לשונו:

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הדור השישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-4
טירול

טירול (בגרמנית: Tirol) היא אחת ממדינות אוסטריה, השוכנת במערב אוסטריה. שכנותיה הן: במערב פורארלברג, במזרח קרינתיה ומדינת זלצבורג, בצפון בוואריה שבגרמניה ובדרום איטליה. מדינת טירול מתחלקת לשני חלקים: צפון טירול ומזרח טירול. שני החלקים מופרדים על ידי מדינת זלצבורג, והמרחק ביניהם הוא כ-10–20 ק"מ. יחד עם מחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה האיטלקי, היא מיוצגת באיחוד האירופי בשם האזור האירופאי טירול-דרום טירול-טרנטינו (בגרמנית: Europaregion Tirol-Südtirol-Trentino, באיטלקית: Euregio Tirolo-Alto Adige-Trentino).

טירול הוא חבל הררי, המהווה חלק משרשרת הרי האלפים. ההר הגבוה ביותר הנמצא במזרח טירול הוא גרוסגלוקנר שברכס הרי הוהה טאורן, המתנשא לגובה של 3,798 מ' ומהווה את הנקודה הגבוהה ביותר באוסטריה. ההר הגבוה ביותר בצפון טירול הוא הווילדשפיצה 3,768 מ' (wildspitze). בירת טירול היא אינסברוק, שהיא גם העיר הגדולה ביותר בה והחמישית בגודלה באוסטריה. העיר ידועה באוניברסיטה שלה, במיוחד בזכות טכניקות הרפואה המתקדמות שלה. ערים גדולות נוספות במדינה הן קופשטיין, שוואץ, רויטֶה, ליינץ ולאנדֶק. טירול נודעת בעיקר בשל אתרי הסקי הרבים שלה המושכים מדי שנה תיירים רבים. בין מוקדי התיירות היותר פופולריים ניתן למנות את האתרים בקיצביהל, בסן אנטון ובסרפהאוס.

== היסטוריה ==
בעבר הייתה מדינת טירול רוזנות באימפריה הרומית הקדושה, בזמן המלחמות הנפוליאוניות נכבשה בידי בוואריה ופרצה ההתקוממות בטירול שהונהגה בידי הפונדקאי אנדריאס הופר, אולם ההתקוממות נכשלה והופר הוצא להורג. לאחר מכן עברה לאימפריה האוסטרית ולבסוף דוכסות באימפריה האוסטרו-הונגרית. עד למלחמת העולם הראשונה כללה טירול בתוכה את דרום טירול, שכיום מהווה את אחד ממחוזות איטליה. לאחר שדרום טירול עבר לשלטון איטליה, נותרה טירול מבותרת לשני חלקים: מזרח טירול וצפון טירול, הנחשבים כמדינה פדרלית אחת.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוכללה צפון טירול באזור הכיבוש האמריקאי ומזרח טירול באזור הכיבוש הבריטי.

== חלוקה מינהלית ==
טירול מחולקת ל-9 מחוזות () כולל עיר סטטוטורית אינסברוק:

== ראו גם ==
*טרנטינו-אלטו אדיג'ה (דרום טירול)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.photour.co.il/index2.php?id=14&catId=1387&lang=HEB רונית סבירסקי, "חבל טירול והקשר היהודי", באתר Photour]
* 
* התכתבות חכמי טירול עם הריב"ש בעניין הלכות שטרות
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אוסטריה: מדינות
תיאודור תומאס

תיאודור תומאס (Theodore Thomas;
11 באוקטובר 1835 - 4 בינואר 1905), מוזיקאי ומנצח אמריקאי ממוצא גרמני. הוא נחשב למנצח התזמורת האמריקאי הראשון, שזכה לפרסום ולתהילה.

תומאס נולד בהנובר, גרמניה, לאב כנר, שתרם לחינוכו המוזיקלי. בגיל 6 ניגן בכינור בקונצרטים. בשנת 1845 היגרה משפחתו לארצות הברית, אך שם נקלעו לקשיים כספיים.

בשנת 1854 הצטרף לפילהרמונית של ניו יורק ויצא לסיורים עם מוזיקאים מפורסמים ככנר.

בשנת 1861 ארגן לו תזמורת משלו, שניגנה באירבינג הול. בהמשך ייסד את התזמורת הסימפונית של שיקגו.
תיאודור תומאס מת בשיקגו, אילינוי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:כנרים אמריקאים
קטגוריה:מנצחים אמריקאים

קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1835
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1905
קרב א-זלאקה

קרב א-זלאקה (בערבית: الزلاقة, בספרדית ובמקורות נוצריים מכונה הקרב Batalla de Sagrajas – קרב סגראחאס) נערך ב-23 באוקטובר 1086 בין מנהיג המוראביטון יוסוף בן תאשפין ואלפונסו השישי, מלך לאון.

יוסוף בן תאשפין נענה לקריאתם של שלושה ממנהיגי אל-אנדלוס (עבד השלישי אל-מועתמיד ואחרים) וחצה את מצר גיברלטר לאנדלוסיה עם 7,000 לוחמים מהמוראביטון. הוא הצעיד את צבאו לצפונה של אל-אנדלוס עד שהגיע אל א-זלאקה. צבא המוראביטון תוגבר מלוחמים מכל מקום באל-אנדלוס וצבאו גדל לכדי 30,000 איש.

אלפונסו השישי מקסטיליה הגיע לשדה הקרב עם כ-60,000 לוחמים. שני המנהיגים החליפו ביניהם מסרים לפני הקרב. יוסוף בן תאשפין הציע אחת משלוש האפשרויות לאויבו: להתאסלם, לשלם מס גולגולת (בערבית ג'יזיה) או להילחם.

אלפונסו השישי בחר להילחם במוראביטון. הקרב החל ביום שישי עם שחר בהתקפה של הקסטליאנים. יוסוף בן תאשפין חילק את צבאו לשלוש דיוויזיות. הדיוויזיה הראשונה בפיקודו של עבד השלישי אל-מועתמיד כללה 15,000 לוחמים, הדיוויזיה השנייה בפיקודו של יוסוף בן תאשפין כללה 11,000 לוחמים, והדיוויזיה השלישית כללה 4,000 לוחמים שחורים מאפריקה נושאים חרבות הודיות ורומחים ארוכים. הדיוויזיה בפיקודו של עבד השלישי אל-מועתמיד נלחמה בכוחותיו של אלפונסו עד אחר הצהריים, ואז הצטרפו לקרב יוסוף בן תאשפין והדיוויזיה שלו וכיתרו את אלפונסו השישי ולוחמיו. כוחותיו של אלפונסו נתקפו בעתה והחלו לסגת, אז הורה יוסוף בן תאשפין לדיוויזיה השלישית מצבאו לתקוף ולסיים את הקרב.

על פי מקורות מתקופה זו, אבדותיו של אלפונסו היו עצומות (יותר מ-59,500 מתים). רק 100 אבירים הצליחו לשוב לקסטיליה. אלפונסו השישי שרד בקרב, אך איבד את רגלו. שדה הקרב מכונה א-זלאקה (מערבית "מדרון חלקלק") משום שהלוחמים החליקו במשך כל הקרב בשל הכמויות האדירות של הדם שנשפך באותו יום. מספרי הלוחמים והאבדות המופעים במקורות מתקופה זו כנראה מוגזמים מאוד. הצבא של קסטיליה כלל כנראה כ-14,000 איש, כולל כ-2,000 אבירים רכובים. לפחות מחצית מצבא זה אבד. המלך הפצוע ורוב האצילים שרדו את המפלה, אף שחלקם נהרגו, כולל הרוזנים רודריגו מוניוז וְולָה אוֹוְוגוּס.

גם בצד השני היו אבדות כבדות, בייחוד אצל המוסלמים המקומיים בפיקודם של דאוד איבן עיסה, שמחנהו נבזז בשעות הראשונות של הקרב, ושל אל-מותאוואקיל איבן אל-אפטז מושל בדחוס. מושל סביליה אל-מועתמיד נפצע בקרב הראשון אך הגבורה שהפגין שמשה דוגמה ללוחמיו והם התלכדו סביבו ברגעים הקשים של ההתקפה הקסטליאנית הראשונית בפיקודו של אלוואר פאנייז. בין ההרוגים היה האימאם הפופולרי של קורדובה, אבו אל-עבאס אחמד איבן רומיילה.

נאמר כי בן תאשפין נרתע מהטבח, ובנוסף הוא נאלץ לחזור בטרם עת לאפריקה בשל מות יורשו המיועד, כך שקסטיליה כמעט שלא איבדה שטחים אל אף שרוב צבאה הושמד.

בשני הצבאות היו לוחמים יהודים וקיים מקור הנוקב במספר של 40,000 לוחמים יהודים בשני הצבאות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
זלאקה
קטגוריה:אל-אנדלוס
זלאקה