OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מייק איזל

וולטר מייקל איזל (באנגלית: Walter Michael Ezell; נולד ב-6 באפריל 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת מיסיסיפי. הוא נבחר לראשונה לתפקידו בבחירות 2022 מטעם המפלגה הרפובליקנית.

== ביוגרפיה ==
איזל נולד בעיירת החוף פאסקגולה (Pascagoula) שבדרום מיסיסיפי. אביו, ס. ה. "באק" איזל, היה שוטר במקצועו. איזל למד באוניברסיטת דרום מיסיסיפי, שם השלים לימודי תואר ראשון במשפט פלילי. בשנת 1981 סיים את לימודיו באקדמיה להכשרת קציני אכיפת החוק במדינת מיסיסיפי, וב-1990 נהיה לבוגר האקדמיה הלאומית של לשכת החקירות הפדרלית. ב-1980 החל את הקריירה שלו כשוטר, וכעבור תריסר שנים התקדם לדרגת קפטן במחלקת הבילוש של המשטרה ב-1992.

בשנים 1998–2000 היה מפקד משטרת העיר אושן ספרינגס. לאחר שירותו כמפקד המשטרה באושן ספרינגס, שב איזל לפאסקגולה, שם הצטרף לכוח המשימה של ה-FBI ל"בטיחות ברחובות". מאוחר יותר שימש כראש אכיפת החוק במחוז בית הספר של פאסקגולה ומערכת הבריאות של נהר הסינגינג. בבחירות 2014 נבחר לשריף מחוז ג'קסון, בעקבות התפטרותו של השריף הקודם מייק בירד.

בשנת 2021 הכריז איזל כי יתמודד בבחירות 2022 לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הרביעי של מיסיסיפי מול נציג המחוז המכהן סטיבן פאלאזו. בבחירות המקדימות שנערכו ב-7 ביוני 2022, גרף פאלאזו את מירב הקולות (31.5%), ואיזל סיים במקום השני עם 25%. מכיוון שאף מועמד לא גרף לפחות 50% מהקולות, העפילו פאלאזו ואיזל לסיבוב מכריע בפריימריז. ב-28 ביוני התקיים הסיבוב המכריע, בו ניצח איזל עם 51.8% מהקולות, וגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'וני דופרי בבחירות הכלליות.

בראשית ינואר 2023 הושבע איזל לתפקידו כחבר הקונגרס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום מיסיסיפי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
משוגעת

"משוגעת" הוא שיר של הזמר הישראלי גל אדם והראפר הישראלי נורוז. הוא יצא לאור כסינגל ב-19 באוגוסט 2022. את השיר כתבו אדם ונורוז לצד צמד המפיקים Triangle.

==רקע וכתיבה==
סגנון השיר תואר במאקו כ"סאונד אחיד של פופ-אלקטרוני-ים תיכוני עם באסים כמו שהישראלים אוהבים".

==וידאו קליפ==
הווידאו קליפ פורסם בסמוך לצאתו של השיר בערוץ היוטיוב של גל אדם ובוים על ידי אלון דניאל. הקליפ צבר למעלה מ-3.4 מיליון צפיות, נכון לינואר 2023.

==הצלחה מסחרית==
בפלטפורמת הזרמת המדיה ספוטיפיי, הגיע השיר בשיאו למקום הרביעי במצעד הישראלי השבועי, עם 152,916 השמעות. גם בתחנות הרדיו בישראל זכה השיר להצלחה, והגיע בשיאו למקום ה-18 במצעד השבועי של מדיה פורסט. במצעד העשירייה של כאן גימל הגיע השיר למקום השני ובמצעד הרשמי של גלגלצ הגיע למקום הראשון.

באוגוסט 2023, חברת ספוטיפיי פרסמה את נתוני ההשמעות שלה ביחס לחודשים יולי-אוגוסט, והשיר היה לשיר ה-17 המושמע ביותר בחודשים אלו בישראל.

==מיקומי שיא==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי נורוז
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי Triangle
זאק נון

זאכרי מרטין נוּן (באנגלית: Zachary Martin Nunn; נולד ב-4 במאי 1979) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת איווה. הוא נבחר לראשונה לתפקידו בבחירות 2022 מטעם המפלגה הרפובליקנית. בשנים 2019–2023 שירת כחבר הסנאט של איווה, וקודם לכן כחבר בית הנבחרים המדינתי של איווה בשנים 2015–2019.

== ביוגרפיה ==
נון נולד ב-4 במאי 1979 בסטורי סיטי שבאיווה, וגדלה באלטוּנה. בשנת 1998 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון סאות'איסט פולק, ובשנת 2002 קיבל תואר ראשון במדע המדינה וביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת דרייק. בהמשך השלים ב-2004 לימודי תואר שני (MMAS) מהמכללה לפיקוד ומטה האוויריים באוניברסיטת אייר, ותואר שני נוסף ביחסים בין-לאומיים וביטחון לאומי מאוניברסיטת קיימברידג' בשנת 2007. נון שירת בחיל האוויר של ארצות הברית ולאחר מכן במשמר הלאומי של מדינת איווה. ב-2021 עוד שירת בדרגת לוטננט קולונל ופיקד על טייסת המודיעין 233 בכנף 132.

טרם כניסתו לפוליטיקה של ארצות הברית היה נון חבר בצוות המחקר של סר פיטר בוטומלי , חבר בית הנבחרים הבריטי. לאחר מכן הצטרף ללשכתו של חבר הסנאט של ארצות הברית צ'אק גראסלי בשנת 2004. אחר כך היה מנהל מדיניות אבטחת מחשב אישי במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית. בבחירות 2014 התמודד נון לבית הנבחרים של איווה מטעם מחוז הבחירה ה-30, החולש על מזרח מחוז פולק. הוא נבחר בבחירות אלה והחל את כהונתו ב-12 בינואר 2015. בבחירות 2018 נבחר לסנאט המדינתי של איווה כנציג מחוז הבחירה ה-15, שם כיהן בשנים 2019–2023.

בשנת 2021 הכריז נון על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של איווה. הוא קרא תיגר בבחירות 2022 על נציגת המחוז המכהנת מטעם המפלגה הדמוקרטית, סינדי אקסני. מחוז הקונגרס השלישי, החולש על מרכז איווה, הפך מבחינה דמוגרפית ליותר כפרי ורפובליקני לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2020, ולשטחיו סופחו תשעה ממחוזות איווה. המרוץ בין השניים נחשב לאחד התחרותיים ביותר בארצות הברית. נון זכה לתמיכתו של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ, ובבחירות הכלליות של המפלגה הרפובליקנית נבחר בקלות למועמד המפלגה.

במהלך עימות בחירות ראשוני בפריימריז הרפובליקנים במאי 2022, הרים נון את ידו כשנשאל אם הוא מאמין שיש לאסור הפלה ללא יוצא מן הכלל. באוגוסט שלאחר מכן אמר כי לדידו אכן יש להתיר הפלה במקרים חריגים כגון גילוי עריות או אונס. בבחירות הכלליות הייתה התחרות בין אקסני לנון צמודה במיוחד, ונון ניצח בפער של 0.7%, שהם 2,153 קולות. הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2023.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרייק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:חברי האספה הכללית של איווה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאיווה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
תומאס קמפבל

תומאס קמפבל (באנגלית: Thomas Campbell; 1790, אדינבורו – 1858, לונדון) היה פסל סקוטי.

==ביוגרפיה==
קמפבל החל את הכשרתו אצל סתת השיש ג'ון מרשל באדינבורו ויצר כמה פסלים.

בגיל 28 קמפבל המשיך בלימודיו באקדמיה המלכותית לאמנויות בתמיכתו של הפטרון גילברט אינס .

אינס איפשר לקמפבל בן ה-29 לפתוח ולהחזיק סטודיו ברומא במשך 11 שנים.

ברומא קמפבל פגש את אנטוניו קנובה וברטל תורוואלסן.

בלונדון קמפבל למד אצל ג'וזף נולקנס והיה עוזר של אדוארד הודג'ס ביילי. גם ברומא וגם בלונדון קמפבל נעזר לזמן מה באחיו ג'יימס קמפבל שנפטר בגיל 23.

קמפבל החזיק סטודיו בלונדון תחילה בכיכר לסטר ואחר כך ברחוב מרלבורו.

==גלריה==
<gallery>
The Young Ascanius by Thomas Campbell at Scottish National Gallery.jpg|אסקניוס הצעיר בגלריה הלאומית של סקוטלנד
Pauline Borghese by Thomas Campbell, 1840, marble - Sculpture Gallery, Chatsworth House - Derbyshire, England - DSC03523.jpg|פולין בונפרטה באחוזת צ'טסוורת
Statue of Sarah Siddons, Westminster Abbey 01.jpg|שרה סידונס במנזר וסטמינסטר
Statue of John Hope, 4th Earl of Hopetoun, Edinburgh.jpg|ג'ון הופ, הרוזן הרביעי מהופטון בכיכר אנדראס הקדוש באדינבורו

Bust of Sir Robert Smirke, British Museum.jpg|פרוטומה של האדריכל רוברט סמירק במוזיאון הבריטי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פסלים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1790
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1858
פלאש (סרט, 1986)

פלאש הוא סרט מתח ישראלי בבימויו של דורון ערן משנת 1986. זהו סרטו הראשון של דורון ערן כבמאי. הסרט הופק על ידי דורון ערן ויעוד לבנון והוא הופץ בישראל ובאירופה.
הסרט אף הוקרן בפסטיבל ולנסיה לקולנוע וזכה לביקורות אוהדות.

== תקציר העלילה ==
גדי וריטה (זאב שמשוני וניצה שאול) הם זוג נשוי המצפה לילד. ריטה היא אשתו לשעבר של יוסי (עמוס לביא), לוחם שהשתתף במלחמת יום הכיפורים ומאז הוא נושא עימו פוסט-טראומה. יום אחד פורץ יוסי במפתיע אל ביתם של גדי וריטה, חמוש ברובה, במטרה להשיב את ריטה אליו בחזרה וכן למחוק את תדמית המסכן שדבקה בו. הוא כופה על גדי לנהל עימו דו-קרב על ליבה של ריטה, דו-קרב שבהמשך מתפתח למלחמה של ממש. 

בעוד ששני הגברים נלחמים אחד בשני, מנסה ריטה לגשר ביניהם ולהביא להפסקת אש בעוד שהיא עצמה נקרעת בין אהבתה לבעלה הנוכחי, לו היא הרה, לבין רגשותיה שנותרו לה כלפי בעלה לשעבר.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://jfc.org.il/movie/44671-2/ פלאש], באתר סינמטק ירושלים
* [https://www.nli.org.il/he/newspapers/mar/1986/12/09/01/article/134 קואופרטיב של קולנוע], כתבה מאת חיים נגיד, מתוך מעריב⁩, 9 בדצמבר 1986, באתר הספרייה הלאומית של ישראל

== הערות שוליים ==

2023 01
קטגוריה:סרטים ישראליים
תתמ"ד

תתמ"ד (ראשי תיבות: תלמוד תורה ממלכתי דתי) הם בתי ספר פרטיים לבנים או בנות בחברה הדתית לאומית, ובפרט בחברה החרדית לאומית הנכללים בזרם החינוך הממלכתי-דתי.

==היסטוריה==
עד לשנת 2010 תלמודי התורה במגזר הדתי לאומי היו במעמד מוכר שאינו רשמי. באותה שנה החליט משרד החינוך להקים מעמד חדש בתוך החמ"ד – תתמ"ד, כאשר בתי הספר במעמד זה יזכו לקבל תקציב ממשלתי מלא אך ישמרו על עצמאותם. תלמוד תורה מורשה היה הראשון להצטרף למהלך ומעמדו כתתמ"ד נקבע לתקופת ניסיון של 5 שנים.

מאז הצטרפו תלמודי תורה נוספים למעמד. בישראל קיימים נכון ל-2023 כ-60 תתמ"דים, בפרישה גאוגרפית רחבה.

==מאפיינים==
בדרך כלל התתמ"ד הוא מוסד שש שנתי (כיתות א'-ו') או מוסד שמונה שנתי (כיתות א'–ח'). תתמ"ד מוגדר לצורך קליטת תלמידים כמוסד חינוך על אזורי (במצב שהוא היחיד באזורו).

כיום תתמ"דים הפכו להיות נפוצים בציבור הדתי לאומי ובעיקר בציבור החרד"לי.

===תוכנית הלימודים===
תתמ"ד הוא בית ספר ששם דגש על לימודי קודש (לימודי הקודש מהווים מעל 50% משעות הלימוד), ולומדים בו לרוב גם מקצועות חול (עברית, אנגלית, מדעים ועוד). שיעורי הקודש נלמדים בעיקר בבוקר. תוכנית הלימודים בבית הספר כוללת את לימודי היסוד הנדרשים על ידי משרד החינוך בחינוך ממלכתי דתי או בחינוך ממלכתי חרדי. משרד החינוך מעניק למנהל ולנציגי הורים אפשרות לבחור את האופן בו ילמדו לימודי הקודש. התתמ"ד יכול להפעיל תוכנית לימודים נוספת ייחודית לו, והיא תמומן על ידי ההורים. התתמ"ד זכאי לבחור שלא להשתתף בפעולות תרבות שאינן תואמות את רוח התתמ"ד. ספרי הלימוד בתתמ"ד הם ספרי הלימוד המאושרים ללימוד בבית הספר הממ"ח, והחופשות תואמות ללוח החופשות של הממ"ח.

=== מורים בתתמ"ד===

מנהל התתמ"ד נבחר על פי כללי משרד החינוך תוך הקפדה על התאמתו לאופי התתמ"ד.

המורים בתתמ"ד נקראים לרוב הרב או המורה. הם מקבלים הדרכה המותאמת לתוכנית הלימודים ולשיטות ההוראה הנהוגות בתתמ"ד. המורים נבחרים על ידי המנהל והמפקח של בית הספר, על פי כללי משרד החינוך, לפי תנאי ההכשרה הנדרשים ולפי התאמתם לרוח התתמ"ד.

מחנכי הכיתות הם מורים "מלמדים" או "רבנים", בעלי רקע תורני, שהוכשרו לתפקידם.

===תקנון התתמ"ד===
בפתיחת התתמ"ד, המנהל יקבע באישור המפקח על התתמ"דים תקנון בית ספרי בו התייחסות לאורח החיים הייחודי לתתמ"ד ולדרישות מן התלמידים המתחייבות מאורח חיים זה. מפקח בית הספר ונציגי הורים יידרשו לאשר את התקנון. שינוי התקנון יהיה באישור מנהל בית הספר, מפקח בית הספר ונציגי הורים.

===בחינות מיצ"ב בתתמ"ד===

בתתמ"דים נהוגים מבחני המיצ"ב של הממ"ח.

==ראו גם==
* חינוך ממלכתי דתי

==קישורים חיצוניים==
* [https://edu.gov.il/sites/Hemed/ysodi/tatmadim/Pages/Properties.aspx מאפייני התתמ"ד], באתר משרד החינוך, מינהל החינוך הדתי

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגון החינוך
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
קטגוריה:תלמודי תורה
מוזיאון יהדות רוסיה

מוזיאון יהדות רוסיה, בשמו המלא "מוזיאון ההיסטוריה היהודית ברוסיה" (ברוסית: Музей Истории Евреев в России), נפתח במאי 2011 במוסקבה ברחוב פטרובסקו-רזומובסקאיה מס' 10.

== היסטוריה ==
במוסקבה פועלים שלושה מוזיאונים יהודיים שונים אשר הוקמו לאחר התפרקות ברית המועצות:<ref></ref>
* מוזיאון המורשת היהודית והשואה (בית הכנסת לזכר השואה)<ref></ref> שהוקם בשנת 1998. המוזיאון נמצא בפארק הניצחון בפוקלונאיה גורה (Poklonnaya Gora) (הר ההשתחוות) בסמיכות למוזיאון "המלחמה הפטריוטית הגדולה" שהוקם לזכר הניצחון הסובייטי על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בטקס הפתיחה, אירוע שציין את ההכרה הרוסית הרשמית בשואה, השתתף גם נשיא הפדרציה הרוסית בוריס ילצין.
* מוזיאון היהדות והסובלנות אשר נחנך ב-8 בנובמבר 2012 בהשתתפות נשיא המדינה שמעון פרס ושר החוץ של רוסיה סרגיי לברוב.
* המוזיאון להיסטוריה יהודית, מוזיאון פרטי שהוקם על ידי סרגיי לבוביץ' אוסטינוב, סופר, עיתונאי, איש עסקים, אספן, נדבן וחבר במועצת המנהלים של הקונגרס היהודי-רוסי. סרגיי אוסטינוב ראה בהקמת המוזיאון את תרומתו האישית לשימור התרבות היהודית ההולכת ונעלמת ולהצגתה לפני קהל רחב. סרגיי אוסטינוב הוא המנהל והבעלים של המוזיאון. בשנת 2012 המוזיאון קיבל את הכרת ארגון המוזיאונים היהודיים באירופה ([https://www.aejm.org/ Association of European Jewish Museums] (AEJM)).

בשנת 2010 סרגיי אוסטינוב ארגן תערוכה בשם "תחום המושב. פרויקט המוזיאון היהודי" שבה הציג את יוזמתו להקמת מוזיאון המוקדש להיסטוריה ולתרבות של יהדות רוסיה.<ref></ref> בהמשך הוזמנו מומחים לדבר, הוקם אוסף פריטים ונבנה המוזיאון. למוזיאון שני יועצים מישראל, הלל (גרגורי) קזובסקי, חוקר אומנות ירושלמי, אשר פרסם מחקר מקיף המוקדש לתולדות האמנות, המוזיקה והתיאטרון היהודי ולבחינת תפקידם בהתפתחותה של התרבות היהודית הלאומית בשטחה של קיסרות רוסיה, וד"ר בוריס חיימוביץ חוקר אומנות יהודית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ומנהלת אקדמית ד"ר מריה קספינה, פילולוגית, אתנוגרפית וחוקרת פולקלור, פרופסור חבר במרכז הרוסי-אמריקאי לחקר המקרא והיהדות ובמרכז לחקר הדתות של האוניברסיטה ההומניטרית הממלכתית של רוסיה.<ref></ref>

== אוספי המוזיאון ==
המוזיאון משחזר תמונה רחבה של חיי היהודים החל מהמאה ה-18 ועד לפרסטרויקה בשנת 1980.<ref></ref>

אוספי המוזיאון כוללים מעל ארבעת אלפים פריטים אותנטיים שנאספו מכל אזורי ברית המועצות לשעבר, אך רק בין אלף לאלפיים פריטים יכולים להיות מוצגים בזמן נתון.<ref></ref> תערוכות המוזיאון מתמקדות בשני נושאים:
* חיי היום-יום, הדת, עיצוב בתי הכנסת, צורות חיי הקהילה.
* תהליכים חברתיים שחלו בחברה היהודית בהקשר להיסטוריה הרוסית, לדוגמה: היסטוריה של החינוך היהודי ברוסיה, תנועת ההשכלה, ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה, היחסים עם הרשויות והמאבק הפוליטי ברוסיה והשתתפותם של היהודים במלחמות שנוהלו על ידי האימפריה הרוסית ועל ידי ברית המועצות.

אוספי המוזיאון מייצגים את כל מגוון הקהילות היהודיות – אשכנזים ממזרח אירופה, יהודי גיאורגיה, היהודים ההרריים מאזור הקווקז, יהודי בוכרה, הקראים, ה"גרים" והסובוטניקים.<ref></ref>

צוות המוזיאון נוסע לבלארוס, אוזבקיסטן, מולדובה, רומניה ואוקראינה כדי לרכוש פריטים בקהילות קיימות ולהקליט אגדות ומסורות היסטוריות במקומות בהם הקהילות היהודיות הולכות ונעלמות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהדות רוסיה
קטגוריה:מוזיאונים לתולדות עם ישראל
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים בנושא יהדות
קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים
אנטון ווקס

אנטון צ'ארלס ווקס (באנגלית: Anton Charles Walkes; 8 בפברואר 1997 – 19 בינואר 2023) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.

== קריירת מועדונים ==
ווקס גדל במחלקת הנוער של טוטנהאם הוטספר. ב-21 בספטמבר 2016 ערך את הופעתו היחידה במדי המועדון, בניצחון 5-0 על ג'ילינגהאם במסגרת גביע הפוטבול ליג.

ב-26 בינואר 2017 הושאל ווקס לאטלנטה יונייטד מה-MLS למשך עונת . ב-6 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לניו יורק רד בולס במסגרת הליגה. ב-5 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-2 על סן חוזה ארת'קווייקס במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 21 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.

ב-29 בינואר 2018 הושאל ווקס עד לתום עונת לפורטסמות' מהפוטבול ליג הראשונה. ב-18 ביולי 2018 חתם ווקס על חוזה קבוע במועדון. בסך הכל ערך 48 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-9 בינואר 2020 חתם ווקס באטלנטה יונייטד מה-MLS. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן הבקיע שני שערים.

ב-14 בדצמבר 2021 חתם ווקס בשארלוט מה-MLS. ב-20 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על ניו אינגלנד רבולושן במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון.

== חיים אישיים ==
ווקס נולד ברובע לואישהאם שבלונדון. היה ממוצא ג'מייקני. לווקס ובת זוגו, אלכסיס, נולדה בת.

בנובמבר 2018, הודה בנהיגה בזמן פסילה. הוא נקנס וקיבל עונש של 120 שעות של עבודות שירות.

=== מותו ===
ב-18 בינואר 2023, ווקס היה במיאמי, שם ערכה קבוצת הכדורגל שארלוט מחנה אימונים בן 12 ימים. בסביבות השעה 15:00, הוא נפצע בהתנגשות של שתי סירות ליד אצטדיון מיאמי מרין. הוא פונה לבית החולים, שם מת מפצעיו למחרת בבוקר, בגיל 25.

== תארים ==
;פורטסמות'
* פרס הפוטבול ליג: 2018/2019

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני אטלנטה יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:כדורגלני שארלוט
קטגוריה:ספורטאים זרים בארצות הברית
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:הרוגי תאונות
קטגוריה:אנגלים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1997
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2023
תוכן מיני

בשיח התקשורתי, תוכן מיני הוא סוג של תוכן מילולי או ויזואלי, המתאר פעילות מינית, אשר עשויה להיות מפורשת (פורנוגרפיה), מרומזת (פלירט),<ref name="Brown 2002"></ref> או לכלול שפה מינית ולשון הרע.<ref name="Taylor 2005"></ref>

תוכן מיני הוא גורם בעל משמעות רבה ברוב מערכות דירוג התוכן, כגון עבור תוכניות טלוויזיה, סרטים ומשחקי וידאו. הזמינות הגוברת של תוכן מיני, במיוחד באינטרנט, הגדילה את החשיפה של אנשים לתוכן מיני. עם זאת, חשיפה כזו לא תמיד רצויה.

מחקרים הראו שחשיפה לתוכן מיני משפיעה על מחשבותיהם והתנהגותם של אנשים, אם כי קיימת מחלוקת לגבי מידת ההשפעה. גרט מרטין האלד, פסיכולוג מאוניברסיטת קופנהגן, שחיבר מחקר בנושא זה, מצא כי צפייה ב-"מדיה בעלת אופי מיני מפורשת" מהווה רק 0.3% עד 4% משינויי ההתנהגות. כמו כן, המחקר מצא כי "הנתונים שלנו מצביעים על כך שגורמים אחרים כגון נטיות אישיות - חיפוש אחר תחושה ספציפית - במקום צריכה של חומר מיני מפורש עשוי למלא תפקיד חשוב יותר במגוון התנהגויות מיניות של מתבגרים ומבוגרים צעירים."<ref></ref>

== ראו גם ==
* צנזורה
* ארוטיקה
* NSFW
* פורנוגרפיה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיניות בתרבות פופולרית
Almost Cut My Hair

" Almost Cut My Hair " (בעברית: "כמעט גזרתי את שערי") הוא שיר של קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג, שיצא במקור באלבום "Déjà Vu" של הלהקה משנת 1970.<ref name=פרון>.</ref> הוא הוקלט באולפני וולי היידר שבסן פרנסיסקו ב-9 בינואר 1970.<ref></ref> השיר נחשב לאחד משירי הלהקה החשובים.

== רקע ==
השיר מתאר דילמה אמיתית שעימה התמודדו היפים רבים: האם לקצר את שערם לאורך פרקטי יותר, או להשאיר אותו ארוך כסמל למרד.<ref>.</ref> הוא נכתב על ידי דייוויד קרוסבי, וכולל שירת סולו של קרוסבי, כאשר שאר חברי הלהקה מצטרפים רק בנגינה ולא בליווי קולי הרמוני, כפי שנהגו ברבים משיריה האחרים של הלהקה דבר שהיווה את אחד ממאפייניה הבולטים של הרביעייה. בניגוד לרוב הרצועות ב-"Deja Vu", הרביעייה ונגני האולפן שלה, דאלאס טיילור (תופים) וגרג ריבס (בס), הקליטו את השיר כשכולם באותו מקום ובאותו זמן.<ref name="perone">.</ref>

למרות שהרעיון של שיער ארוך כ"דגל פריקיות" ("freak flag" במילות השיר) הופיע קודם לכן, למשל בשירו של ג'ימי הנדריקס משנת 1967 " If 6 Was 9 ", נחשב השיר של קרוסבי כזה שהביא לפופולריות הרעיון של שיער ארוך כסמל מכוון ונראה לעין של הנושא אותו, של השתייכות לתרבות הנגד, והתנגדות לערכי הממסד. השיר מזכיר את נושא ה"פרנויה" של הזמר בראותו את המשטרה; ג'יימס פרון כותב ש"יותר מכל שיר אחר של התקופה כולה", הוא "משקף את המידה שבה הפילוג בחברה האמריקאית... עלה לנקודת רתיחה של אלימות וטרור".

השיר הפך לאחד משירי המפתח של קרוסבי,<ref name="hoye" /> ו"כנראה השיר הפוליטי החשוב ביותר שלו".<ref>.</ref> קרוסבי עצמו הצהיר "היה זה המלל הבוסרי ביותר שכתבתי אי פעם ולבטח אין כאן שירה גדולה אבל יש למילים השפעה רגשית, בזה אין ספק".<ref name="hoye">.</ref>

מבחינה מוזיקלית, מייצג השיר את הקו החשמלי והקשה יותר של הלהקה עם ריף פתיחה בולט של גיטרה חשמלית בביצועו של ניל יאנג ועם גשר מוזיקלי אינסטרומנטלי שכולל "שיחה" של שלוש הגיטרות החשמליות של קרוסבי, סטילס ויאנג. בתחילה השיר נכתב ובוצע על ידי קרוסבי בליווי גיטרה אקוסטית ובאופי איטי ומהורהר. השיר נראה לסטילס רך מדי, אך לאחר העיבוד המוזיקלי החשמלי שהוביל ניל יאנג אושר השיר על ידי חברי הלהקה.

== הלהקה ==
* דייוויד קרוסבי - שירה מובילה, גיטרה קצב
* סטיבן סטילס - גיטרות
* גרהם נאש - אורגן
* ניל יאנג - גיטרות

=== נגנים נוספים ===
* גרג ריבס - בס
* דאלאס טיילור - תופים, כלי הקשה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1970
קטגוריה:סינגלים מ-1970
פיוצ'ר האוס

פיוצ'ר האוס (באנגלית: Future house) הוא תת-ז'אנר של מוזיקת האוס שהופיע לראשונה בעשור השני של המאה ה-21 בבריטניה, כמיזוג בין דיפ האוס,<ref name="PulseRadio"></ref> גראז' בריטי<ref name=AfterLife/><ref name=Blueprint/> ומוזיקת דאנס אלקטרונית.<ref name="Complex.com"></ref>

== אטימולוגיה ==
פיוצ'ר האוס נטבע לראשונה על ידי התקליטן הצרפתי צ'אמי ,<ref></ref><ref></ref> והופיע לראשונה בקטגוריית הרמיקס ל-"Go Deep" של ג'נט ג'קסון, שהועלה לחשבון הסאונדקלאוד של התקליטן ב-2013.<ref></ref> התקליטן השתמש במונח מבלי להתייחס אליו כאל ז'אנר. בריאיון עיתונאי מ-2015 אמר כי: "פיוצ'ר האוס נועד להיות 'כל סוג של מוזיקת האוס שעדיין לא הומצאה', אז מעולם לא התייחסתי לזה כז'אנר. אני מניח שאנשים הפכו את זה למה שזה מפני שהמוזיקה שלי הייתה ספציפית ובנתה קישוריות בין האוס ל-EDM, וזה לא דבר רע".<ref></ref> מאוחר יותר, בשנת 2016, חנות המוזיקה המקוונת הפופולרית, ביטפורט, הוסיפה את פיוצ'ר האוס כאחד משלושת תגי הז'אנר החדשים.<ref></ref> יש המתארים את אוליבר הלדנס ודון דיאבלו כחלוצי הז'אנר.<ref>Sources:
</ref>

== מאפיינים ==
פיוצ'ר האוס הוא תת-ז'אנר של מוזיקת האוס. שירים בתוך הז'אנר מאופיינים בדרך כלל במנגינה מושתקת עם דרופ מתכתי, צליל אלסטי<ref></ref> ובאסליינים מאופנים בתדר.<ref name="Thump"></ref> הקצב הנפוץ ביותר בפיוצ'ר האוס הוא ב-126–128 BPM, אך הוא יכול להופיע אפילו ב-120–130 BPM.

== פופולריות ==
הצלחות במצעדים בין-לאומיים של שירים, ביניהם השירים "Gecko (Overdrive)" של אוליבר הלדנס בשיתוף בקי היל ו-"Last All Night (Koala)" של אוליבר הלדנס בשיתוף קייט סטיוארט , הביאו את הז'אנר להכרה רחבה יותר במיינסטרים ב-2014.<ref></ref> אמנים, כגון מרטין סולבג, Good Times Ahead וליאם פיין, שילבו מאז את תת-הז'אנר בעבודתם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שנות ה-2010 במוזיקה
ג'ו-און: רוח שחורה

ג'ו-און: רוח שחורה (מיפנית: 呪怨: 黒い少女) הוא סרט אימה יפני שנוצר בשנת 2009 לציון עשור ליצירת סרטי ג'ו-און המקוריים. בדומה לרוב סרטי הסדרה, עלילת הסרט מחולקת לפרקים המוצגים בסדר לא ליניארי. עלילת הסרט עוקבת אחר נערה מתבגרת המתאשפזת בבית החולים לאחר שציסטה מתגלה בגופה. הציסטה היא בעצם השאריות של אחיה התאום, שמת ברחם.

סרט זה, ביחד עם הסרט הבא בסדרה עוסקים בקללה שלא קשורה לקללת משפחת סא'אקי, ולכן דמותה של קיאקו סא'אקי לא מופיעה בהם (מלבד דמותו של טושיו שמופיע בהופעת קמע).

== עלילה ==
עלילת הסרט היא לא ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.

לאחר שהתעלפה בבית הספר, נערה צעירה בשם פוקי יוקוטה נשלחת לבית החולים. לאחר שחרורה, פוקי חוזרת הביתה ביחד עם אמה, קיוואקו. בהגיען לבית, פוקי מתחילה להשמיע ייללות חתול וחרחורי גסיסה מפיה ומביטה על אביה, יוקוטה ואומרת לו משום מקום שהוא "ירצח אישה בידיו".

פוקי נשלחת שוב לבית החולים ומראויינת על ידי פסיכולוג. לאחר הריאיון, פוקי נשארת לאשפוז בבית החולים ואחות בשם יוקו משגיחה עליה. הרופא בבית החולים מסביר לקיוואקו שבתוך גופה של פוקי יש ציסטה. הציסטה מתגלה להיות . קיוואקה מבינה שמצבה של פוקי הוא על טבעי ויוצרת קשר עם אחותה, מאריקו הרגישה לעל טבעי על מנת שזאת תבדוק את פוקי. השתיים מסיקות שהתאום בגופה של פוקי הוא . מאריקו מקיימת טקס גירוש שדים על מנת לגרש את הרוח מגופה של פוקי, אך הרוח מערימה עליה וגורמת לה לגרש את רוחה של פוקי במקום. הרוח, ששולטת על גופה של פוקי, מגיעה לביתה של מאריקו ורוצחת אותה, את בעלה ואת בנה.

הרוח, ששולטת על גופה של פוקי נשלחת לבית החולים ובמאמץ אחרון, קיוואקו קופצת ביחד איתה מגג בית החולים במטרה לסיים את הקללה והשתיים מוצאות את מותן. למרות זאת, הרוח משתחררת מגופה המת של פוקי וגורמת ליוקוטה לרצוח את איינו, אחת העובדות בחברה בה הוא עובד. במעשיו, יוקוטה מגשים את הנבואה של פוקי. לאחר מכן, הרוח מגיעה אל ביתה של יוקו, האחות מבית החולים והורגת אותה ואת שכנה, טאטסויה.

== שחקנים ==
* - יוקו.
* - טאטסויה.
* - מאריקו.
* - קיוואקו.
* האנה מאטסומוטו - פוקי.
* יונו נאקאזונו - איינו.
* - מאטסומי.
* קוניטרו שיגיאמה - ריוטה.
* מאסאנובו קאטסומורה - יוקוטה.
* שוסיי אוטו - טושיו סא'אקי (הופעת קמע).

== הפצה ==
הסרט הופץ ביחד עם הסרט "ג'ו-און: רוח לבנה" על גבי תקליטורי DVD בממלכה המאוחדת ב-26 באפריל 2010,<ref></ref> ולאחר מכן הסרטים הופצו גם באיכות DVD ובלו-ריי בארצות הברית ב-17 במאי 2011.<ref></ref><ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טוקיו בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי אימה יפניים
קטגוריה:סרטי אימה מ-2009
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים משנות ה-2000
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים
קטגוריה:סרטים על קללות
קטגוריה:הטינה / ג'ו-און
מערך שיעור

מערך שיעור הוא תוכנית המשמשת מורים, המפרטת את מהלך ההוראה או "מסלול הלמידה" לקראת שיעור ובמהלכו. מערכי שיעור יומיים מפותחים על ידי מורים, על מנת שיוכלו להשתמש בהם כאשר הם מנחים את הלמידה בכיתה.

הפרטים של מערך השיעור משתנים בהתאם להעדפות של המורה, הנושא הנדון, וצרכי התלמידים. ייתכן גם שיהיו מקרים בהם צריכים לקחת בחשבון דרישות שונות שנקבעו גם על ידי מערכת בתי הספר כאשר המורים מפתחים את מערך השיעור.

מערך השיעור צריך לכלול בין היתר את מטרת העל של השיעור (מהו ההישג המבוקש בתום השיעור, מנוסחת באופן כוללני, למשל שיפור כישורי קריאה, הכרת מערכת השמש), את המטרות הספציפיות של השיעור (תוצר הלימודים בתום השיעור, למשל התלמידים יקראו קטע באופן שוטף, התלמידים יכירו את כוכבי הלכת במערכת השמש), כיצד יושגו מטרת העל והמטרות הספציפיות (שיטות ההוראה והתהליך בשיעור, למשל התלמידים יסמנו את המילים הקשות, התלמידים יצבעו בצבע מבוקש את כוכבי הלכת השונים) וכיצד תימדד יעילות השיעור בהשגת המטרות, למשל על ידי מטלות שונות, כגון מבחן, דף עבודה, שיעורי בית וכו'.

== ראו גם==
* תוכנית לימודים
* סילבוס
* הטקסונומיה של בלום

קטגוריה:הוראה
קטגוריה:פדגוגיה
דוריטוס

פס הייצור של חטיפי דוריטוס במפעל המלוחים של [[שטראוס גרופ בשדרות]]
דוריטוס (באנגלית: Doritos) הוא מותג אמריקאי של צ'יפס טורטייה בטעמים שונים, המיוצר מאז 1964 על ידי חברת פריטו-ליי, חברה בת של תאגיד פפסיקו. חטיף הדוריטוס היה במקור חסר טעם מיוחד. בשנת 1966 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם תירס קלוי, בשנת 1967 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם טאקו, ובשנת 1972 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם גבינת נאצ'וס. טעמים מיוחדים אחרים החלו להופיע לראשונה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הקונספט של החטיף פותח במקור במסעדה בדיסנילנד.

החטיף זכה לפרסום רב בזכות מסעות פרסום שיווקיים גדולים, כולל פרסומות רבות ששודרו לאורך השנים במהלך הסופרבול.

בישראל מיוצר החטיף במפעל המלוחים של קבוצת שטראוס (בשותפות עם פריטו-ליי) בשדרות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חטיפים
ראפלס

ראפלס (באנגלית: Ruffles) הוא מותג אמריקאי של חטיף תפוחי אדמה, המיוצר על ידי חברת פריטו-ליי, חברה בת של תאגיד פפסיקו.

חברת פריטו (אשר תהפוך בהמשך לחברת פריטו-ליי) רכשה את הזכויות של החטיף ראפלס במהלך שנת 1958 מהיוצר של החטיף – ברנהרדט סטהמר.

החטיף נמכר בטעמים רבים כולל - שמנת חמוצה ובצל, צ'דר ושמנת חמוצה, גבינה, ברביקיו, מלח וחומץ, גבינת שמנת, ובאפלו וינג .

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:תפוח אדמה
דרך יאווראט

דרך יאווראט (בתאית: ถนนเยาวราช) הוא כביש באורך כולל של 1,532 מטרים ואחד הרחובות הראשיים של העיר בנגקוק, בירת תאילנד. זהו העורק הראשי של אזור הצ'יינה טאון של העיר. הכביש ממוקם ברובע סמפאנטאוונג ובקרבת רובע פאהוראט, הרובע ההודי של העיר המהווה אחד ממרכזי הסחר בטקסטיל הבולטים בעיר.

אזור דרך יאווראט הפך למרכז העיקרי למסחר של הקהילה הסינית בבנגקוק לאחר שמרכז המסחר של הקהילה הסינית עבר לאזור זה במהלך המאה ה-19 מהמיקום הקודם בו הוא היה במטרה לפנות מקום לבניית ארמון מלך תאילנד. אזור הצ'יינה טאון של בנגקוק מכיל רחובות קטנים רבים וסמטאות מלאות בחנויות וספקים המוכרים את כל סוגי הסחורות. ניתן למצוא באזור זה בעיקר חנויות בגדים, מזכרות, מוצרי יד שנייה, ציוד חשמלי, עתיקות וכלי נגינה מיובאים, כאשר לעיתים רבות הפריטים בחנויות נמכרים במחירים סיטונאיים. האזור מכיל גם מסעדות סיניות רבות. האזור מושך אליו תיירים ומקומיים מכל רחבי העיר.

אזור דרך יאווראט גובל בנהר צ'או פראיה מדרום.

שלטי חוצות רבים באזור זה של העיר הם דו-לשוניים (מכילים הן כיתוב בתאית והן כיתוב בסינית).

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בנגקוק
קטגוריה:אסיה: רחובות ושדרות
שביתת רפורמת הפנסיה הצרפתית

שביתת רפורמת הפנסיה הצרפתית היא סדרה של שביתות כלליות והפגנות מאורגנות בצרפת, שהתקיימו בין ינואר ליוני 2023 על ידי מתנגדי רפורמת הפנסיה, שאותה קידמה ממשלת בורנה , ואשר לפיה מתוכנן שינוי כללי של מודל הפנסיה הצרפתי. על-פי המודל כיום, ככלל, גיל הפרישה הוא 62, אבל נהוגים גילאי פרישה שונים למקצועות השונים, חלקם נמוכים הרבה יותר. על-פי השינוי המוצע, מודל הפנסיה ייעשה "שטוח" ולא תתקיים דיפרנציאציה למקצועות השונים, וכן מי שלא החל לעבוד החל מגיל 21, גיל הפרישה שלו יעמוד על 67.

== ציר זמן ==
=== ינואר ===
ב-19 בינואר 2023, מנה משרד הפנים 1.12 מיליון מפגינים, ביניהם 80,000 בפריז.<ref></ref> התקיימו הפגנות ביותר מ-200 מוקדים במדינה.<ref></ref>

הפגנה נוספת מאורגנת בפריז התקיימה בשבת ב-21 בינואר 2023. הפגנה זאת תוכננה תוכננה והתקיימה על ידי נוער וסטודנטים. הפגנות באותו התאריך התקיימו בערים כמו בדינאן, לימוז' וליון.

ב-31 בינואר, הפגנות גדולות התקיימו ברחבי צרפת. לפי איגוד CGT, כ-2.8 מיליון בני אדם השתתפו בהפגנות בעוד שמשרד הפנים הצרפתי מנה 1.2 מיליון מפגינים.<ref></ref>

=== פברואר ===
ב-7 בפברואר 400,000 איש הפגינו בפריז, ירידה של 100,000 איש לעומת 31 בינואר. בסך הכל, יותר מ-2,000,000 מפגינים השתתפו ושבתו במסגרת ההפגנות, על פי CGT. על פי משרד הפנים הצרפתי. המספר הוא 757,000.

ב-11 בפברואר, הפגינו 2,500,000 מפגינים על פי CGT, עלייה של 500,000 מפגינים מההפגנה הקודמת ב-7 בפברואר, בעוד שמשרד הפנים הצרפתי מנה 963,000 מפגינים, עלייה של 200,000 מההפגנה הקודמת. המפגינים קראו לשביתת ענק ב-7 במרץ.

ב-16 בפברואר, מפגינים הצטרפו לעצרות ושביתות רבות. האיגודים של ההפגנות אמרו כי כ-1.3 מיליון מפגינים השתתפו בהפגנות ברחבי המדינה באותו יום, הנתון הנמוך ביותר מאז תחילת ההפגנה ב-19 בינואר. משרד הפנים הצרפתי טען כי הפגינו 440,000, ירידה של כמעט מיליון מההפגה הקודמת. באותו היום בוטלו 30 אחוז מהטיסות מנמל התעופה אורלי בפריז.

=== מרץ ===
ב-7 במרץ, רכבות ברחבי המדינה הושפעו מההפגנות. ההערכה היא ש-1.1 עד 1.4 מיליון בני אדם השתתפו בלמעלה מ-260 הפגנות ברחבי המדינה. כחלק מהמחאה, חסמו חברי האיגוד את משלוחי הדלק, מתוך כוונה להפיל את הכלכלה הצרפתית.

ביום שבת, ב-11 במרץ, התקיימו המחאות בתגובה לדיון באספה הלאומית ובסנאט בנושא חוק הגיוס. מקרון דחה פעמיים פגישות עם איגודי עובדים באותו השבוע. כ-368,000 אנשים הפגינו, ויום למחרת, הממשלה הצרפתית העבירה את החוק בקריאה ראשונה

ב-15 במרץ, התקיימו כ-200 הפגנות ברחבי צרפת, שבהן השתתפו 480,000 מפגינים, כ-37,000 מהם הפגינו בפריז, בעוד שאיגודי המחאה העריכו כי מפגינים 1.78 מיליון ברחבי צרפת ו-450,000 בפריז.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הפגנות בצרפת
קטגוריה:מחאות ב-2023
קטגוריה:מחאות מתמשכות
קטגוריה:2023 בצרפת
ג'ו-און: רוח לבנה

ג'ו-און: רוח לבנה (מיפנית: 呪怨: 白い老女) הוא סרט אימה יפני שנוצר בשנת 2009 לציון עשור ליצירת סרטי ג'ו-און המקוריים. בדומה לרוב סרטי הסדרה, עלילת הסרט מחולקת לפרקים המוצגים בסדר לא ליניארי. בדומה לסרט הקודם בסדרה, גם סרט זה לא קשור לקללת משפחת סא'אקי, אלא לקללה אחרת (למרות שדמותו של טושיו סא'אקי מופיעה בסרט בהופעת קמע).

== עלילה ==
עלילת הסרט היא לא ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.

משפחת איסובה, ביחד עם הבת מיראי ודודה אטסויושי עוברת להתגורר בבית חדש. ללא ידיעתם, הבית הוא אותו הבית בו מאריקו ומשפחתה נרצחו באירועי הסרט הקודם. לאחר המעבר, רוח רפאים, השוכנת באחת המראות בבית משתלטת על אטסויושי וגורמת לו להתנהג בקרירות ולאנוס את אחייניתו מיראי. חברתה של מיראי, אקנאה מעניקה לה מחזיק מפתחות בצורת דוב כאות לחברות ביניהן. לאחר מכן, אקנה באה לבקר את מיראי בביתה, אך מגורשת משם על ידי אטסויושי, שלאחר מכן אונס את מיראי באכזריות. אקאנה בורחת בבהלה למשמע צרחותיה של מיראי. לאחר שנכשל במבחן בלימודיו יומיים לפני חג המולד, אטסויושי חוזר לבית ורוצח את משפחתו. לאחר הרצח, הוא לוקח את ראשה הכרות של מיראי ליערות, שם הוא מקליט את מילותיו האחרונות על גבי קלטת שמע ומתאבד בתלייה. הקלטת הופכת למקוללת, כאשר מי שמאזין לה מוצא את מותו והיא אינה ניתנת להשמדה. יום לאחר מכן, שליח בשם פומיה מגיע לבית המשפחה על מנת למסור עוגה לכבוד החג. בהיותו בבית, הוא נרדף על ידי רוחות המשפחה. לאחר שהוא בורח משם, בת זוגו, צ'יהו מנסה לנחמו בעזרת חגיגת חג מולד בביתם. לרוע המזל, צ'יהו משתנה לפתע לרוחה של הסבתא במשפחה ופומיה הורג אותה בדקירות סכין, ללא ידיעתו הורג את צ'יהו.

שבע שנים לאחר מכן, אקאנה בת ה-16 משחקת במשחק בשם "" (גרסה יפנית ללוח ויג'י) ביחד עם חברותיה מאיומי ויוקה. מאיומי מציעה לזמן את רוחו של אביה של אקאנה, נהג מונית שנעלם כשבע שנים לאחר שהסיע את אטסויושי ליערות ונהרג על ידי הקללה. במהלך המשחק, הלוח מאיית את מילה "מיראי" ואקאנה עוזבת לאחר שהבחינה ברוחה של מיראי, משאירה את חברותיה מבולבלות. בזמן שמאיומי חוזרת בחזרה לכיתה כדי לאסוף את חפציה, יוקה נכנסת לשירותים ונתקלת ברוחה של הסבתא, ההורגת אותה. בזמן הליכתה, אקאנה עוברת ליד בית משפחת איסובה ומרגישה אשמה לאחר שלא סייעה למיראי בזמן שדודה אנס אותה. כאשר היא מגיעה לביתה, אקאנה נתקלת ברוחה של מיראי, שמעניקה לה את מחזיק המפתחות בחזרה כאות לאכזבה שהיא חשה כלפי אקנה, מאחר שהאחרונה לא עזרה לה כאשר אטסויושי אנס אותה.

== שחקנים ==
* - אקאנה קאשיוואגי.
** נאטסוקי קאסה - אקנה הצעירה.
* - פומיה האג'ימוטו.
* - צ'יהו טנמורה.
* אימי נאקאמורה - ג'ונקו איסובה.
* מאריקה פוקונאגה - יוקה קאנרה.
* צ'י אממייה - מאיומי יושיקאווה.
* אקיקו הושינו - הארו איסובה.
* טאקוצ'י סוזוקי - הידאקי יאשיקאווה.
* - אטסויושי איסובה.
* איצ'ירוטה מיאקאווה - האג'ימה קאסיוואגי.
* צ'ינאמי איוומוטו - מיראי איסובה.
* שוסיי אוטו - טושיו סא'אקי (הופעת קמע).

== הפצה ==
הסרט הופץ ביחד עם הסרט "ג'ו-און: רוח שחורה" על גבי תקליטורי DVD בממלכה המאוחדת ב-26 באפריל 2010,<ref></ref> ולאחר מכן הסרטים הופצו גם באיכות DVD ובלו-ריי בארצות הברית ב-17 במאי 2011.<ref></ref><ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טוקיו בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי אימה מ-2009
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים משנות ה-2000
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים
קטגוריה:סרטים ביפנית
קטגוריה:סרטים על קללות
קטגוריה:הטינה / ג'ו-און
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן הטוב ביותר בסרט אקשן

פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן הטוב ביותר בסרט אקשן הוא אחד הפרסים המוענקים לאנשים העובדים בתעשיית הקולנוע על ידי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי בטקס הפרסים השנתי שהם עורכים.

== זוכים ומועמדים ==
{| class="mw-collapsible toccolours" width="50%"
!<big>שנות ה-2010</big>
|-
!2012
|- bgcolor="#EEDD82"
|דניאל קרייג בתפקיד ג'יימס בונד (סקייפול)
|-
|כריסטיאן בייל בתפקיד באטמן (עלייתו של האביר האפל)
|-
|רוברט דאוני ג'וניור בתפקיד איירון מן (הנוקמים)
|-
|ג'וזף גורדון-לוויט בתפקיד ג'ו בן ה-25 (לופר)
|-
|ג'ייק ג'ילנהול בתפקיד בריאן טיילור (סוף המשמרת)
|-
!2013
|- bgcolor="#EEDD82"
|מארק וולברג בתפקיד מרקוס לוטרל (השורד האחרון)
|-
|הנרי קאביל בתפקיד סופרמן (איש הפלדה)
|-
|רוברט דאוני ג'וניור בתפקיד איירון מן (איירון מן 3)
|-
|בראד פיט בתפקיד גרי ליין (מלחמת העולם Z)
|-
!2014
|- bgcolor="#EEDD82"
|בראדלי קופר בתפקיד כריס קייל (צלף אמריקאי)
|-
|טום קרוז בתפקיד רב-סרן וויליאם קייג' (קצה המחר)
|-
|כריס אוונס בתפקיד קפטן אמריקה (קפטן אמריקה: חייל החורף)
|-
|בראד פיט בתפקיד דון "וורדאדי" קולייר (זעם)
|-
|כריס פראט בתפקיד סטאר לורד (שומרי הגלקסיה)
|-
!2015
|- bgcolor="#EEDD82"
|טום הארדי בתפקיד מקס "הזועם" רוקטנסקי (מקס הזועם: כביש הזעם)
|-
|דניאל קרייג בתפקיד ג'יימס בונד (ספקטר)
|-
|טום קרוז בתפקיד אית'ן האנט (משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים)
|-
|כריס פראט בתפקיד אוון גריידי (עולם היורה)
|-
|פול ראד בתפקיד סקוט לאנג/איש הנמלה (אנטמן)
|-
!2016
|- bgcolor="#EEDD82"
|אנדרו גארפילד בתפקיד דזמונד דוס (אנדרו גארפילד)
|-
|בנדיקט קמברבאץ' בתפקיד דוקטור סטריינג' (דוקטור סטריינג')
|-
|מאט דיימון בתפקיד ג'ייסון בורן (ג'ייסון בורן)
|-
|כריס אוונס בתפקיד קפטן אמריקה (קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים)
|-
|ראיין ריינולדס בתפקיד דדפול (דדפול)
|}

== שיאני מועמדויות ==
* 2 מועמדויות: דניאל קרייג, רוברט דאוני ג'וניור, בראד פיט, טום קרוז, כריס אוונס, כריס פראט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי
איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי, שחקן הטוב ביותר בסרט אקשן
*
רונן פרץ

רונן פרץ (נולד ב-1976) הוא איש ציבור ישראלי המכהן כמנכ"ל משרד הפנים. כיהן כממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה בשנים 2019–2020.

== ביוגרפיה ==
בשנת 2005, עם סיום לימודי המשפטים ייסד את משרד עורכי הדין יחד עם עורך הדין מיכאל קליינר.

בשנת 2013 מונה עו"ד פרץ כיועצו של מזכיר הממשלה, ד"ר אביחי מנדלבליט. בנוסף לתפקידו הרשמי כיועצו של מזכיר הממשלה, שימש רונן גם כיועצו של ראש הממשלה בנימין נתניהו בתחומים שונים.

בשנת 2017 מונה פרץ כסגן בכיר למזכיר הממשלה ומנהל היחידה הביצועית במזכירות הממשלה. במסגרת תפקידו זה שימש כנציגו של ראש הממשלה בשיחות מדיניות עם ממשלו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ וכן עם מדינות נוספות.

בשנת 2019 הציע ראש הממשלה דאז, בנימין נתניהו, לפרץ להתמנות כמבקר המדינה ואולם בסופו של דבר מינה אותו לתפקיד ממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה, עד שנת 2020.

פרץ היה חלק מהצוות המצומצם שעסק בתוכנית השלום של הנשיא טראמפ וכן עמד בראש צוות העריכה שגיבש את המפות והתרשימים שהוצגו בתוכנית זאת, מפות אשר עיצבו את גבולותיה של מדינת ישראל בהתאם לתוכנית השלום האמריקאית, והיה שותף בשיחות לקראת החתימה על הסכמי השלום במסגרת הסכמי אברהם. בנוסף טיפל בסוגיות הטבות המיסוי וההוצאות שהעסיקו את משפחת נתניהו.

באוגוסט 2020 עתרה התנועה לטוהר המידות לבג"ץ וביקשה שיורה על סיום תפקידו כממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה בהתאם להוראות חוק שירות המדינה (מינויים).

בשנת 2020 עבר לסקטור הפרטי כאיש עסקים.

ב-8 בינואר 2023 מונה פרץ על ידי הממשלה למנכ"ל משרד הפנים<ref></ref>.

==חיים אישיים==
פרץ נשוי לריקי ואב לשלושה ילדים והם מתגוררים בניל"י.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:מנכ"לי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:מנכ"לי משרד הפנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
קטגוריה:מועצה אזורית מטה בנימין: אישים
פטר פנדי

גילדן אוסטרי (1841) חרוט על ידי פנדי]]
פטר פנדי (Peter Fendi; 4 בספטמבר 1796 – 28 באוגוסט 1842)<ref name="AEIOU"></ref> היה צייר,<ref name="Bullough"></ref> חרט וליתוגרף אוסטרי,<ref>[http://getty.edu/vow/ULANFullDisplay?find=&role=&nation=&subjectid=500012823 Getty Research - Union List of Artist Names - Peter Fendi - Full Record Display] Getty Foundation</ref> מהאמנים המובילים בתקופת הבידרמאייר .<ref></ref>

== קורות חייו ==
פטר פנדי נולד בווינה ב-4 בספטמבר 1796, ליוזף ואליזבת פנדי. אביו היה מנהל בית ספר. כשהיה תינוק, נפל משידת ההחתלה, תאונה שגרמה לנזק בלתי הפיך לעמוד השדרה שלו.<ref name="Koschatzky"></ref> פנדי הוכיח כישרון לציור מילדות. הוא התקבל לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה,<ref name="AEIOU" /> בשנת 1810,<ref name="Koschatzky" /> בהיותו בן שלוש עשרה, שם למד שלוש שנים<ref name="AEIOU" /> אצל יוהאן מרטין פישר , הוברט מאורר ו יוהאן בפטיסט פון לאמפי האב .<ref name="Koschatzky" />

פנדי פגש את יוזף בארט , אספן אמנות ורופא העיניים האישי של יוזף השני, ובאמצעות קשריו של בארט לאמנים משפיעים אחרים, מצא פנדי ב-1818 עבודה בגלריה הקיסרית למטבעות ועתיקות.<ref>Waissenberger 1986, p. 164.</ref><ref>The Imperial Gallery of Coins and Antiquities was originally part of the Imperial Art Collection, which was later transferred the Kunsthistorisches Museum</ref> בלגריה עבד כמשרטט וחרט.<ref name="idburyprints"></ref> פנדי קיבל מדליית זהב בשנת 1821 עבור ציור השמן שלו, Vilenica,<ref></ref> ונבחר כחבר באקדמיה לאמנויות יפות בווינה בשנת 1836.<ref name="idburyprints" />

פנדי הדריך גם אצילים וגם פשוטי העם ברישום ובציור. בין תלמידיו של פנדי היה קארל שינדלר ופרדריך טרמל .<ref name="Norman 1987, p. 84">Norman 1987, p. 84.</ref> פנדי נפטר ב-28 באוגוסט 1842.

== עבודתו ==
פנדי צייר בצבעי שמן וצבעי מים, וכן הדפיס חומר, הצריב, הדפיס באבן וגילף בעץ. הדפסים ססגוניים של פנדי נחשבים להישגים חלוציים בתחום הליטוגרפיה.<ref name="AEIOU" /> פנדי זכור בזכות סצנות הז'אנר שלו, בהשפעת ציירים הולנדים כגון אדריאן ברואר, אדריאן ואן אוסטדה ורמברנדט. השפעות נוספות על התפתחותו האמנותית של פנדי כללו את יצירותיהם של אמנים איטלקים, כגון ג'ובאני בליני, טינטורטו, טיציאן ופאולו ורונזה, אותם ראה בטיול לוונציה ב-1821.<ref>Waissenberger 1986, p. 166.</ref> פנדי ידוע גם בזכות דיוקנאות האצולה שלו.<ref></ref>

פנדי חרט סדרה של 5 שטרות אוסטריים שהונפקו ב-1841.<ref></ref>

יצירותיו נשמרות במוזיאון אלברטינה, במוזיאון בלוורדה שבארמון בלוודר, במוזיאון לתודות האמנות, ובאוספים ששייכים לנסיך ליכטנשטיין בואדוץ.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
קובץ:Il triste messaggio.jpg|המסר העצוב
קובץ:Peter Fendi, Die Lauscherin.jpg|המצותת
קובץ:Fendi der saemann.jpg|הזורע
קובץ:Peter Fendi Frau mit türkisem Hut und Schirm.jpg|אישה עם כובע טורקיז ומטריה
קובץ:Peter Fendi - Studie zum Gemälde „Die arme Offizierswitwe“.jpeg|אלמנתו של הקצין המסכן
קובץ:Peter Fendi - Maid with a Letter.jpg|עוזרת בית עם מכתב
קובץ:Fendi–Scene of the flooding, 1830.jpg|זירת ההצפה
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* .
* .
* .
* .
* .
* .
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1796
קטגוריה:נפטרים ב-1842
טרופיקל האוס

טרופיקל האוס או האוס טרופי (באנגלית: Tropical house או Trop house)<ref name=":0"></ref> הוא תת-ז'אנר של מוזיקת האוס, מוזיקה טרופית, דאנסהול ובלאריק ביט .<ref name="spin"></ref> בין אמני טרופיקל האוס הפופולרים ביותר נמצאים האמנים תומאס ג'ק , קייגו, מטומה, Lost Frequencies, סיב וגריפין.<ref></ref>

טרופיקל האוס התחיל כבדיחה של האמן תומאס ג'ק , אך מאז המשיך לצבור פופולריות.<ref name="fsherpa"></ref>

== היסטוריה ==
באמצע ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21, בוב סינקלר וייבס לארוק יצרו להיטים בין-לאומיים בעלי מאפיינים דומים לטרופיקל האוס ומוזיקת Hi-NRG של שנות ה-80 של המאה ה-20. תת-הז'אנר זכה לפופולריות נוספת לאחר הוצאת השיר "Stereo Love" של אדוארד מאיה וויקה ג'יגולינה . בשנת 2012, יוניקורן קיד יצר רייב טרופי, אשר מזכיר אלמנטים של טרופיקל האוס. עם זאת, רק ב-2013 עם "Sun Don't Shine" של קלנגקרוסל והופעתם של מפיקים כמו קייגו ורובין שולץ, תת-הז'אנר נהיה טרנד של מוזיקת הדאנס. במהלך 2014 ו-2015, מפיקים כמו Lost Frequencies, פליקס ין, אלכס אדייר , סם פלדט, בייקרמט , קליננדה , ג'ונאס בלו ופאול & ואד אד ישתמשו בתת-הז'אנר.<ref name="GQ"></ref> במהלך אמצע העשור השני של המאה ה-21, אמנים, כגון ג'סטין ביבר וליטל מיקס, הוציאו שירים בז'אנר.<ref></ref><ref></ref>

== מאפיינים ==
מאפייני ההאוס הטרופי לקוחים ממאפיינים של מוזיקת הדיפ האוס ומוזיקת ההאוס. לפיכך, לז'אנר יש מאפיינים אופייניים למוזיקת האוס, כולל מכשירי סינתיסייזר, ותבנית תופי בס של 4/4.<ref></ref> המקצב של שירי האוס טרופיים קצת יותר איטי מאשר דיפ האוס (100–115 פעימות לדקה). האוס טרופי אינו משתמש באפקט הדחיסה השאיבה של אלקטרו האוס . האוס טרופי כולל, בדרך כלל, כלים טרופיים כגון תופי פלדה , מרימבה, גיטרה, סקסופון ואפילו חליל פאן, ולעיתים הוא יכול להשתמש בתבניות מקצב שמיוחסים לרוב לז'אנרים, כגון דאנסהול ורגאטון.<ref name=":0" /><ref name="fsherpa" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שנות ה-2010 במוזיקה
ג'ונת'ן היוורד

ג'ונת'ן היוורד (באנגלית: Jonathon Heyward; נולד ב-1992) הוא מנצח וצ'לן אמריקאי. משנת 2016 היה עוזר המנצח של תזמורת האלה ומנהל מוזיקלי של תזמורת הנוער האלה. הוא היה המנצח הראשי של הפילהרמונית של צפון מערב גרמניה משנת 2021. בשנת 2022 הודיעה תזמורת בולטימור כי מינתה את היוורד למנהל המוזיקלי הבא שלה.

== ביוגרפיה ==
הייוורד גדל בדרום קרולינה, ארצות הברית, במשפחה ללא חשיפה למוזיקה קלאסית; אביו התגורר בהארלם, ולאמו היו הורים מרוסיה ויוגוסלביה. הוא הוכשר לראשונה כצ'לן, ולמד נגינה בצ'לו אצל טימותי אומאלי. ההזדמנות הראשונה שלו לניצוח בפומבי התקיימה ב-2009 במסגרת תזמורת הנוער של פסטיבל מוצרט בדרום צ'ארלסטון למוזיקה קאמרית.

הייוורד למד ניצוח בקונסרבטוריון של בוסטון אצל אנדרו אלטנבך, ולאחר מכן היה עוזר מנצח הן במחלקת האופרה של הקונסרבטוריון והן בשיתוף הפעולה באופרה של בוסטון, שם עבד על הפקות של "לה בוהם" של פוצ'יני, "חליל הקסם" של מוצרט ו"האנס מלוקרטיה" של בריטן. הוא השלים לימודי תואר שני באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון עם סיאן אדוארדס ב-2016.

הייוורד היה עוזר מנצח בחברת האופרה של המפסטד גארדן משנת 2013. הוא זכה בתחרות בזאנסון הבינלאומית לשנת 2015 למנצחים צעירים. כשעזב את האקדמיה, הוא הפך לעוזר המנצח של תזמורת האלה, ומנהל מוזיקלי של תזמורת הנוער האלה. הוא היה המנצח הראשי של הפילהרמונית של צפון מערב גרמניה משנת 2021.

הוא ניצח על תזמורת הנוער הלאומית של בריטניה ברויאל אלברט הול בלונדון בקונצרט של הפרומס ב-2021 ביצירה חדשה של לורה ג'ורד, הקונצ'רטו השני לכינור של פרוקופייב עם הסולנית ניקולה בנדטי, והסימפוניה השלישית של בטהובן. המבקר של "הגרדיאן" ציין כי הוא הוביל "מהזיכרון - ביצוע מהיר וחסר פחד של סימפוניה אירואיקה של בטהובן, שבו אקורדים חזקים התפוצצו, חוזרים כמו זיקוקים בכיפת האולם, והקטעים השקטים ביותר בקושי נרשמו. זה היה חומר שופע ומלהיב".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:צ'לנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1992
כפיר סויסה

כפיר סויסה (נולד ב-26 באוקטובר 1983) הוא ראש עיריית קריית גת. לפני כן היה חבר במועצת העיר קריית גת ויו"ר ועדת הביקורת של הרשות. שימש מנכ"ל משרד התרבות והספורט ומנכ"ל הליכוד העולמי.

==ביוגרפיה==
סויסה הוא בוגר תואר ראשון במינהל ומדיניות ציבורית ממכללת ספיר בשדרות.

בשנים 2005–2009 היה מנהל תפעול בחברת "שמרז שירותים טכנולוגיים".

ב-2014 מונה למנכ"ל קבוצת הכדורסל מכבי עירוני קריית גת, ושימש בתפקיד עד 2018. תחת ניהולו, העפילה הקבוצה לליגת העל ושיחקה בה שתי עונות. בעונתה האחרונה זכתה הקבוצה בגביע הליגה הלאומית, סיימה כאלופת הליגה הסדירה והפסידה בסדרת גמר הפלייאוף להפועל באר שבע. עונה זו התאפיינה במשבר כלכלי קשה שפקד את הקבוצה עקב הפסקת התמיכה מהרשות המקומית, ובסיום אותה עונה הופסקה פעילותה. בנוסף היה חבר דירקטוריון במנהלת ליגת העל בכדורסל.

משנת 2018 ועד ינואר 2023 היה חבר במועצת העיר קריית גת מטעם סיעת "קריית גת מנצחת" שזכתה בשני מנדטים בראשותו ויושב ראש ועדת הביקורת של המועצה. בין השנים 2020–2021 שימש ראש המטה של יושב ראש הקואליציה בכנסת מיקי זוהר, וניהל את צוות הלשכה ועבודת יו"ר הקואליציה מול ועדות הכנסת השונות, שרים וחברי כנסת. בנובמבר 2021 מונה לדירקטוריון קרן קיימת לישראל (קק"ל) וכיהן גם כיו״ר ועדת המפ"ק (מנהל פיתוח הקרקע) בקק"ל. באותו החודש מונה למנכ"ל הליכוד העולמי, תפקיד בו כיהן עד 2022.

בינואר 2023 מינה שר התרבות והספורט, מיקי זוהר, את סויסה למנכ"ל משרדו.

ביוני 2023 הודיע על סיום תפקידו לטובת התמודדות לראשות העיר קריית גת בבחירות לרשויות המקומיות. סויסה זכה לתמיכת הוועדה המוניציפלית של הליכוד.<ref></ref> ראש העירייה המכהן אבירם דהרי עתר לבית הדין של התנועה וזה קבע על קיום בחירות מקדימות בסניף הליכוד המקומי.<ref></ref> בבחירות המקדימות ניצח דהרי ברוב של 54%, וזכה בתמיכת הליכוד למועמדותו.<ref></ref>

בסיבוב הראשון זכה סויסה ל-33.3% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול ראש העיר המכהן אבירם דהרי, שזכה ל-33.8% מהקולות. לקראת הסיבוב השני שהתקיים ב-10 במרץ, חבר ליגאל וינברגר שזכה ל-11.4% מהקולות ודהרי חבר ליריבו יקיר שינדלר שזכה ל-21.6% מהקולות. בסיבוב השני נבחר סויסה לראשות העיר.

==חיים אישיים==
סויסה נשוי ואב לשלושה. מתגורר בקריית גת.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.gov.il/he/departments/people/kfirs_cv כפיר סויסה], באתר משרד התרבות והספורט

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית קריית גת
קטגוריה:חברי דירקטוריון קרן קיימת לישראל
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:מנכ"לי משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:עסקני כדורסל ישראלים
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:קריית גת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
תיאודור הנדריק ואן דה פלדה

תיאודור הנדריק ואן דה פֶלְדֶה (בהולנדית: Theodoor Hendrik van de Velde ; 12 בפברואר 1873, לייוורדן – 27 באפריל 1937 ליד לוקרנו בהתרסקות מטוס) היה רופא וגינקולוג הולנדי ששימש כמנהל המכון הגינקולוגי בהארלם.

== ביוגרפיה ==
ספרו "Het volkomen huwelijk" ("הנישואים המושלמים") משנת 1926 הביא לו פרסום בינלאומי מיידי. הספר דגל בידע ובחושניות בחיים האירוטיים. בגרמניה הגיע "Die vollkommene Ehe" להדפסה של המהדורה ה-42 בשנת 1932, למרות העובדה שהוא הוכנס לרשימת הספרים האסורים על ידי הכנסייה הקתולית.

מטפלת מינית גרמנייה-אמריקאית וניצולת השואה ד"ר רות וסטהיימר, הידועה בכינויה ד"ר רות, אמרה שזה הספר הראשון בנושא מין שהייתה לה הזדמנות לקרוא כמה עמודים ממנו, כשהייתה ילדה בת עשר בפרנקפורט, גרמניה. <ref></ref>

בשוודיה הפרוטסטנטית והסוציאל-דמוקרטית, הספר "Det fulländade äktenskapet" היה ידוע ברבים, אם כי נחשב לפורנוגרפיה ולא מתאים לקוראים צעירים עוד בשנות ה-60. התרגום לאנגלית, "Ideal Marriage: Its Physiology and Technique", היה היצירה הידועה ביותר בנושא זה במשך כמה עשורים, הודפסו מחדש 46 מהדורות, והספר נמכר בהרבה יותר מחצי מיליון עותקים.

בשנת 1905 הראה ואן דה פלדה שנשים מבייצות רק פעם אחת בכל מחזור וסת. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאים הולנדים
קטגוריה:סקסולוגים
קטגוריה:הרוגי תאונות אוויריות
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1873
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1937
סמואל קוסטר

לוח זיכרון עם תבליט של סמואל קוסטר על בניין התיאטרון העירוני
סַמוּאֶל קוֹסְטֶר (בהולנדית: Samuel Coster; 1 בספטמבר 1579, אמסטרדם – 1665) היה מחזאי הולנדי.
== חייו ==
קוסטר היה בנם החמישי של אדריאן לנארץ (Adriaen Lennaertz), שמש בכנסייה ונגר, ואלטחן יאנסד (Aeltgen Jansd). בסביבות 1605, הוא היה חבר "De Eglantier" של אמסטרדם. יש להניח שעל מנת להתקבל הוא נעזר בחברים עשירים, אבל אז התקבל לאוניברסיטת ליידן ב-1607. הוא התחיל כסטודנט למדעי הרוח, אך סיים את לימודיו ב-1610 כרופא ברפואה. הוא מונה לרופא בבית החולים בשובו לאמסטרדם.

במשך 10 שנים שיחק קוסטר תפקיד מוביל בחיי הספרות של אמסטרדם, ועשה לעצמו שם בתיאטרון. "טיווס האיכר" (Teeuwis de boer), קומדיה שנראה שנכתבה כבר במהלך שנותיו בליידן, הועלתה ב-1612 על ידי "De Eglantier". בהשראת ההמנון הלאומי, פרש בו קוסטר מוטיבים ודמויות קומיים: גבר חושני נשוי עם זקנה, איכר מול תושב עיר, איש וסטפאליה רברבן שמדבר עם אציל קירח ועורך דין צרפתי ערמומי. ב-1613 הופיע "מחזה מאת טייסקן פנדר סכילדן" (Spel van Tiisken vander Schilden), בתחילה אנונימי אך מאוחר יותר מיוחס לקוסטר על בסיס דמיון סגנוני ליצירות אחרות שלו.

גם הטרגדיה ה'קלאסית' הראשונה בהולנדית נכתבה על ידי קוסטר: "", כנראה שהועלה על ידי ה-"Eglantier" בשנת 1615. אף על פי שבעיקרה היא בסגנון הפסטורלי, זוהי דרמה עקובה מדם, מבוססת על אחד האפיזודות האכזריות ם ביותר במטמורפוזות של אובידיוס: סיפורם של טראוס ו.

בסביבות 1615 החל ה-"De Eglantier" להתפרק, עם לחצים של ישן מול חדש, הולנדי מול זר, שבחים עצמיים מול כישרון ביקורתי. ניסיונותיו של לשקם אותו עלו בתוהו. ההתפרקות הסופית הגיעה ב-1617, כאשר קבוצה קטנה של חברים מוכשרים בראשות קוסטר, הופט ו נפרדו כדי לייסד את . הכוונה הייתה לתרגל לא רק שירה ותיאטרון, אלא גם לארגן הרצאות מחקר מדעיות בהולנדית, בניגוד לאוניברסיטאות ליידן, , וחרונינגן, שהעבירו את שיעוריהן באותה תקופה בלטינית.

בנובמבר 1617 הוצגה דרמה קלאסית חדשה של קוסטר: "איפיגניה". הדרמה הייתה ביקורת מוסווית על מחלוקות הדת של אותה תקופה והדחף הקנאי של המטיפים הקלווניסטים, מה שגרם למטיפים הללו למחות בפני ראש עיריית אמסטרדם ולגרום לו להצהיר (בטעות) שהאקדמיה היא . הפקות מוצלחות של מחזות כמו "ברבנדר ספרדי" (Spaanschen Brabander) של ברדרו ו-"Warenar" של הופט לא יכלו לשנות זאת.

מותו של ברדרו באוגוסט 1618, בשילוב עם אירועים פוליטיים טרגיים באותו חודש ממש והוצאתו להורג של במאי 1619, הגבילו את סיכוייה של האקדמיה.

בשל עבודתו הרפואית, שלקחה חלק ניכר מזמנו, פרסם קוסטר מעט בשנים מאוחרות יותר, מלבד תיקון והדפסה מחדש של יצירותיו הקודמות. הוא נשאר מיודד עם החוגים הספרותיים של אמסטרדם, וכך הושגו לבסוף מטרות האקדמיה בשנים 1632 ו-1637, עם הקמת , שהיה הבסיס לאוניברסיטת אמסטרדם ו, שלוח עם תבליט של קוסטר צמוד לקיר הצפוני שלו.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [https://theaterencyclopedie.nl/wiki/Samuel_Coster Samuel Coster] - Meedoen met TheaterEncyclopedie!
* [http://www.fransmensonides.nl/teeuwis_zij4.htm Samuel Coster en de Nederduytsche Academie]
</div>

קטגוריה:ספרות הולנדית
קטגוריה:ילידי 1579
קטגוריה:נפטרים ב-1665