OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לו הדסון

לואיס קלייד "לו" הדסון (באנגלית: Louis Clyde "Lou" Hudson; 11 ביולי 1944 – 11 באפריל 2014) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1966–1979, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. לאורך הקריירה השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 20.2 נקודות, 4.4 ריבאונדים, ו-2.7 אסיסטים למשחק.

==ביוגרפיה==
הדסון נולד וגדל בעיר גרינסבורו שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1963–1966 למד באוניברסיטת מינסוטה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 20.4 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק, ובסיום לימודיו בשנת 1966 היה לשחקן הראשון שמספר גופייתו מוצא לגמלאות על ידי הקבוצה.

הדסון נבחר בבחירה הרביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1966, על ידי קבוצת סנט לואיס הוקס. כמו כן נבחר הדסון בדראפט ה-NFL 1966 על ידי קבוצת דאלאס קאובויס, אך הוא בחר להמשיך בקריירת הכדורסל ולשחק עבור ההוקס. כבר בעונת הרוקי שלו הוביל את קלעי הקבוצה, בה שיחקו בין היתר שחקני האולסטאר לני וילקינס וריצ'י גארין, עם 18.4 נקודות בממוצע למשחק. בסיום אותה עונה הפסידו ההוקס לסן פרנסיסקו ווריורס בגמר המערב, בתוצאה 4–2, והדסון נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.

בעונת השתתף הדסון לראשונה במשחק האולסטאר, לאחר שקלע 21.9 נקודות בממוצע למשחק, וב-5 העונות הבאות הגיע לשיאו כשקלע במהלכן ממוצע כולל של 25.9 נקודות למשחק. ב-7 עונותיו הראשונות באטלנטה העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, וב-3 מתוכן אף הגיעה לגמר האזור המערבי (, ו-). בעונות עד חברו אל הדסון הקלע פיט מרוויץ' והסנטר וולט בלאמי, אך הקבוצה לא צלחה את סיבוב הפלייאוף הראשון לכל אורך תקופה זו. ב-4 העונות בהן שיתפו פעולה באטלנטה, קלעו הדסון ומרוויץ' 50.3 נקודות משותפות בממוצע למשחק, מספר הנקודות הרב ביותר ב-NBA לצמד שחקנים מאותה קבוצה בשנים אלו.

בסיום עונת , לאחר 4 עונות רצופות מחוץ לפלייאוף ה-NBA, נשלח הדסון בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, אותה הובילו כרים עבדול-ג'באר, אדריאן דאנטלי, ג'מאל וילקס ונורם ניקסון. בשתי עונותיו בקבוצה קלע הדסון 11.8 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום עונת הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 34.

בשנת 1977 העלו ההוקס את גופייתו של הדסון, עם המספר 23, לתקרת אולמם הביתי, כהוקרה על תרומתו למועדון.

ב-11 באפריל 2014 מת הדסון כתוצאה משבץ מוחי, בגיל 69.

ב-2022 נבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:כדורסלני סנט לואיס הוקס
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:בחירות דראפט של סנט לואיס הוקס
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורסלנים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
לטיפה אל-קעוד

לטיפה אל-קעוד (בערבית: لطيفة القعود) היא חברת בית הנבחרים הבחרייני, האישה הראשונה בתפקיד זה בבחריין.

==ביוגרפיה==
לטיפה אל-קעוד נולדה בעיר רפאע בבחריין בשנת 1956. אל-קעוד קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת חלואן במצרים בשנת 1977 ותואר שני בניהול פיננסי מאוניברסיטת נוטינגהאם בשנת 1996. בשנת 2006 נבחרה לבית הנבחרים בבחריין.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאיות בחרייניות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות במצרים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת נוטינגהאם
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:חברי פרלמנטים
קטגוריה:ילידות 1956
טודרוס בן יוסף אבולעפיה

רבי טודרוס בן יוסף הלוי אבולעפיה (ד'תתקפ"ה 1225 - ה'מ"ג, 1283) היה רב, פרשן התלמוד הבבלי ומקובל, "ראש גלות ספרד" ומנהיג יהדות קסטיליה במאה ה-13.

יליד ותושב בורגוס, מקורב למלכות. נודע בנדבנותו ובמלחמתו בקראים. הרביץ תורה בסביליה ועמד בקשר עם הרשב"א ועם רבי אברהם בדרשי.

בסוף ימיו עקר לטולדו ובה נפטר ונקבר. הוא היה בן אחיו של רבי מאיר הלוי אבולעפיה.

בנו היה המקובל רבי לוי ב"ר טודרוס אבולעפיה.

==כתביו==
* שער הרזים - פירוש קבלי על מזמור י"ט שבספר תהילים. הוהדר על פי כ"י אוכספורד ושינויי נוסחאות מכ"י מינכן, הועתק (במכונת כתיבה) על ידי ג’ שלום, ירושלים: חמו"ל, תר"ץ. ושוב בידי מיכל אורון ירושלים, 1989 (מהדורה מדעית).
* עליות וחידושים למסכת יבמות
* (בשער הספר נכתב כי הוא אביו של הרמ"ה, אך זו טעות)
* פירוש על התורה

==לקריאה נוספת==
* חיים מיכל, רבינו טודרוס הלוי אבואלאפיא, ערכו בספרו "אור החיים", פרנקפורט דמיין תרנ"א, פריט 937, עמ' 428–429
* על גישתו הקבלית: גרשם שלום, קבלות ר' יעקב ור' יצחק בני ר' יעקב הכהן (מקורות לתולדות הקבלה לפני התגלות הזהר), בתוך מדעי היהדות, ספר ב, ירושלים תרפ"ז. מבוא: פרק 5, עמ' 185–189.

==קישורים חיצוניים==
* 
* (במקור בטעות "בן יהודה", ותוקן ב"מלואים" שבעמ' 700)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת אבולעפיה
קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:רבנים ראשיים

קטגוריה:ילידי 1225
קטגוריה:נפטרים ב-1285
אברהם בדרשי

רבי אברהם בן יצחק בֶּדֶרְשִׂי (לעיתים: אברהם פרופיאט; בצרפתית: Abraham Bedersi; ~ד'תתק"ץ, 1230 – ~ה'ס', 1300) היה רב ומדקדק עברי, משורר ופייטן מחכמי יהדות פרובנס במאה ה-13.

==קורות חיים==
מגיל צעיר התגורר בפרפיניאן והיה תלמידו של רבי יוסף האזובי. עמד בקשר מכתבים עם יהודי ברצלונה ועם המקובל רבי טודרוס בן יוסף אבולעפיה.

רבים משיריו קובצו בידי בנו, רבי ידעיה הפניני.

==כתביו==
* החרב המתהפכת - קורות בית אביו ותולדות משוררי פרובנס וספרד שקדמו לו, כלולים בשיר בן 210 ("חרב" בגימטריה) בתים. השיר נדפס כנספח לספרו "חותם תוכנית" מבואר בידי שמואל דוד לוצאטו.
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:מדקדקי העברית בימי הביניים
קטגוריה:משוררים יהודים צרפתים
קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים במאה ה-13
קטגוריה:פרפיניאן: אישים
פייבוש טבצ'ניק

פייבוש טבצ'ניק (2 בינואר 1897 – 14 במרץ 1991) היה מראשוני המתיישבים בעפולה. כיהן פעמיים כראש המועצה המקומית של עפולה.

==ביוגרפיה==
פייבוש טבצ'ניק נולד בעיירה וילקי שליד העיר קובנה בליטא בשנת 1897. היה תלמיד ישיבה ועלה לארץ ישראל בשנת 1925. עם עלייתו התיישב בעפולה שזה אך נוסדה, בנה בה בית מגורים לעצמו, נטע פרדס אשכוליות ועסק במסחר. בשנת 1926 פתח בית מסחר לממכר מוצרי מזון, משקאות, כלי מטבח וסיגריות. יחד עם זאת היה פעיל בענייני ציבור.

בחודש מרץ 1930 נבחר לראש המועצה המקומית של עפולה וכיהן בתפקיד זה עד לסוף שנת 1931. לאחר הפסקה של שנתיים ורבע, בהן כיהנו בתפקיד ראש המועצה מאיר שפירא ואחריו אפרים מזרחי, חזר טבצ'ניק בחודש מרץ 1933 לכהן כראש המועצה. הפעם היה זה לתקופה של קרוב לשש שנים, עד לראשית שנת 1939. לאחר פרישתו מן התפקיד חזר לנהל במשך שנים את בית המסחר שלו ובראשית שנות החמישים עזב את עפולה ועבר להתגורר בירושלים.

פייבוש ט'בצ'ניק נפטר בירושלים בשנת 1991 והוא בן תשעים וארבע.

==פעילותו כראש המועצה המקומית==
תקופת כהונתו הראשונה של פייבוש טבצ'ניק, בשנים 1930 – 1931, הייתה במהלך השפל הגדול, שהיה משבר כלכלי כלל עולמי, שהתחיל בארצות הברית בשנת 1929 והשפיע על כלכלת שאר העולם ועל ארץ ישראל בכלל זה. יחד עם זאת הייתה זאת ראשיתה של תקופת העלייה החמישית, שהביאה לארץ מספר עולים גדול, שחלקם התיישבו בעפולה ופייבוש טבצ'ניק פעל לקליטתם. בתקופת כהונתו השנייה בשנים 1933 – 1939 התיישבו בעפולה עולים רבים. תוך שנתיים, מ-1934 ועד 1936, הוכפלה אוכלוסיית היישוב. ביישוב לא שרר חוסר עבודה והיו בו מקומות תעסוקה רבים. קצב בניית הבתים בעפולה הוגבר, בוצעו עבודות סלילת כבישים בהיקף נרחב והושלמה בנייתה של טחנת קמח "העמק". הוועדה לבניין ערים של עפולה, אשר הוקמה בשנת 1929 ושכנה בנצרת, עברה בשנת 1937 לעפולה.

==לקריאה נוספת==
*עיר יזרעאל – עפולה בת כ"ה. הוצאת המועצה המקומית עפולה, 1950.
*שבתאי גל-און, עפולה לגבורות – 80 שנה לעיר יזרעאל, בהוצאת עיריית עפולה, 2005.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20151213024951/http://www.afula.muni.il/he-il/%D7%90%D7%AA%D7%A8-%D7%94%D7%A2%D7%99%D7%A8/%D7%90%D7%95%D7%93%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%A2%D7%99%D7%A8/%D7%94%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94/%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%99-%D7%94%D7%A2%D7%99%D7%A8-%D7%9C%D7%93%D7%95%D7%A8%D7%95%D7%AA%D7%99%D7%94%D7%9D/%D7%A4%D7%99%D7%99%D7%91%D7%A9-%D7%98%D7%91%D7%A6%D7%A0%D7%99%D7%A7-%D7%96%D7%9C/ פייבוש טבצ'ניק] באתר עיריית עפולה.

קטגוריה:ראשי עיריית עפולה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
שי לביא

שי לביא (נולד ב-16 באוקטובר 1970) הוא פרופסור מן המנין בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב והחל מינואר 2017, משמש ראש מכון ון ליר בירושלים.

== ביוגרפיה ==
שי לביא נולד בתל אביב ולמד בחינוך הממלכתי-דתי, בתיכון אמי"ת גוש דן. לפני שירותו הצבאי למד בישיבת הר עציון באלון שבות. הוא בוגר התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1995 סיים תואר שני בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה גם כן באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2001 השלים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בתוכנית ללימודי משפט וחברה (Jurisprudence and Social Policy). עבודת הדוקטור שלו עסקה ב- "The Modern Art of Dying: The History of Euthanasia in the United States".

בשנת 2002 מונה למרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, בשנת 2006 עלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 2011 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 2018 קודם לפרופסור מן המנין. ייסד וניהל את מרכז אדמונד י' ספרא לאתיקה בשנים 2017-2012.

תחום המומחיות של לביא הוא סוציולוגיה ופילוסופיה של המשפט. מחקריו עוסקים בצמיחתן של דילמות אתיות בהתחלה ובסוף החיים וביחסים בין דת וחילון. ספרו "The Modern Art of Dying: A History of Euthanasia in America", זכה בפרס הספר הטוב ביותר בתחום הסוציולוגיה של המשפט לשנת 2006, מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקנית.

לביא הוא חבר מערכת בכתבי עת בתחום עיסוקו, כגון "Critical Analysis of Law", "Law, Culture and Humanities Journal","Law & Society Review" ו"תיאוריה וביקורת".

בצד פעילותו האקדמית לביא חבר במשך השנים בפעילות ציבורית ובכלל זה היה חבר בוועד ההקמה של עמותת "אנו פליטים", וחבר בוועדת הלסינקי העליונה לניסויים רפואיים בבני-אדם.

פרופ' לביא זכה במלגת פולברייט, בפרס צלטנר לחוקר צעיר במשפטים, במענק להקמת מרכז מינרבה לחקר סוף החיים, ובמענק מחקר מקרן GIF לחקר ביו-אתיקה וחברה בישראל, בטורקיה ובגרמניה. כיהן כמרצה אורח באוניברסיטת קורנל, באוניברסיטת טורונטו, בישיבה-אוניברסיטה בניו-יורק, ובאוניברסיטת הומבולדט בברלין.

לביא הוא בן-זוגו של האמן שי עבאדי.

== קישורים חיצוניים ==
* פרופ' [https://en-law.tau.ac.il/profile/slavi שי לביא], באתר הפקולטה למשפטים אוניברסיטת תל אביב

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:חוקרים להט"בים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:בוגרי תוכנית פולברייט ישראלים
קטגוריה:בוגרי אמי"ת גוש דן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
הפיגועים בסטוקהולם (2010)

הפיגועים בסטוקהולם היו פיגוע מכונית תופת ופיגוע התאבדות שהתרחשו בהפרש של 12 דקות ב-11 בדצמבר 2010 במרכז סטוקהולם, בירת שוודיה. מלבד המחבל המתאבד, שהיה ההרוג היחידי בפיגועים, נפצעו עוד שני בני אדם באורח קל. 

==הפיגועים==
הפיגוע הראשון אירע בשעה 16:48 שעון מקומי, כאשר מכונית תופת מדגם אאודי התפוצצה בצומת רחובות עם רחוב דרוטנינגאטאן. על פי מכבי אש שהגיעו לזירה, המכונית הכילה מיכלי גז בישול, שגרמו לפיצוצי משנה נוספים. שני בני אדם שנכחו במקום בזמן הפיצוץ נפגעו ופונו לבית החולים במצב קל.

הפיגוע השני אירע בשעה 17:00, 12 דקות לאחר הפיגוע הראשון, בפינת הרחובות דרוטנינגאטאן ובריגרגאטאן. מחבל מתאבד, שהחזיק בתיקו שישה מטעני צינור, הצליח לפוצץ רק אחד מהם, ונהרג. מלבדו לא נפגע איש. על פי עדי ראייה, המחבל "צעק משהו בערבית" לפני שפוצץ את המטען.

כעשר דקות לפני הפיגועים נשלחה הודעת אימייל למשטרה ולסוכנות ידיעות שוודית אימייל בערבית ובה נאמר כי "פעולותינו ידברו בעד עצמן, כל עוד לא תסיימו את המלחמה נגד האסלאם, את השפלתו של הנביא מוחמד ואת התמיכה המטופשת שלכם בחזיר וילקס". לארס וילקס, אליו מתייחסת ההודעה, הוא מאייר שוודי שצייר את מוחמד כבעל גוף של כלב.

==המחבל==
המחבל המתאבד, שהניח גם לפני כן את מכונית התופת, זוהה כתיימור עבד אל-ווהאב. על פי מידע מחשבון הפייסבוק שלו, הוא נולד בבגדאד ב-12 בדצמבר 1981. בשנת 1992, כשהיה בן 11, הוא הגיע לשוודיה וקיבל אזרחות, והלך להתגורר בעיר טרנס.

לאחר שסיים את בית הספר ב-2001, הוא החל ללמוד באוניברסיטת בדפורדשייר, שם למד עד 2004. באותה שנה הוא התחתן עם אזרחית שוודית. לזוג נולדו בת ב-2007, בת נוספת ב-2009 ובן ב-2010. אל-ווהאב קרא לבנו "אוסאמה" על שם ראש ארגון אל-קאעידה, אוסאמה בן לאדן. 

לפני הפיגועים הוא חי ביחד עם אשתו בלוטון, עיר במחוז בדפורדשייר שבבריטניה, שם גר הזוג כעשור. דווח שלקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 אל-וואהב הפך להיות דתי יותר וקיצוני יותר.

במהלך חודש הרמדאן של שנת 2007, אל-ווהאב נזרק מהמסגד בעירו, ונאסר עליו לחזור, לאחר שהטיף באוניברסיטה את דעותיו הקיצוניות וניסה לגייס סטודנטים נוספים שחולקים איתו את דעתם הפוליטית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיגועי התאבדות
קטגוריה:פעולות טרור ב-2010
קטגוריה:סטוקהולם: היסטוריה
סטוק
קטגוריה:פשע בשוודיה
אימגו

לוגו האתר עם הקמתו
"אימגו – מגזין מאמרים, כתב עת בנושאי תרבות ותוכן" (בכתב לטיני: e-mago) הוא אתר אינטרנט ומגזין רשת ישראלי, הפועל מאז שנת 2003 ומפרסם מאמרים המקיפים מכלול רחב של נושאים. בהם, אמנות, ספרות, תיאטרון, היסטוריה, פילוסופיה, מיתוסים ופולקלור, פמיניזם, צבא וגאופוליטיקה, מדע, ביקורת חברתית ואקטואליה.

עורכי האתר, יעקב עיון, תומר ריבל ומירב גולן, מצהירים שאין לו אג'נדה מכל סוג שהוא, אינטלקטואלית או פוליטית מלבד אמון בחשיבותה של הביקורת האינטלקטואלית, התרבותית והפוליטית-חברתית ושהוא פתוח לדעות מכל קצווי הקשת המחשבתית והפוליטית כאשר הפרמטרים היחידים לקבלה ופרסום של מאמר הם איכות (רמת כתיבה גבוהה ועניין לקוראים) והקפדה על עריכה מקצועית. עם הקמתו כלל האתר בנוסף למגזין גם מערכת פורומים.

עם יסוד האתר נכתב בו: "אימגו היא מקום מפגש, פונדק דרכים, בזאר בו ניתן לרכוש ולקנות רעיונות להחליף דעות ולחרוט חותם אישי".

בנוסף למאמרים מגזיניים מתפרסמים באימגו מאמרים מקצועיים, טורי דעה קצרים, בהם כאלה המפתחים דיון פולמוסי עם מאמרי דעה קודמים ואירועים כגון תערוכות והרצאות.

עם הכותבים הבולטים נמנים אורי קציר, בלפור חקק, דוד אדלר, דן לחמן, הרצל חקק, יערה בן דוד, מנחם פאלק, משה גנן ועדינה בר-אל.

כמות התוספות לאתר פחתה בסוף העשור השני של המאה ה-21.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.e-mago.co.il אתר אימגו]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2003
דומיטיה הזקנה

דומיטיה הזקנה
דומיטיה הזקנה (בלטינית: Domitia maior ידוע לעיתים גם בשם דומיטיה לפידה; המאה ה-1 לספירה) הייתה אצילה רומאית, דודתו של נירון קיסר שנרצחה על ידו.

==ביוגרפיה==
דומיטיה הייתה בתם הבכורה של אנטוניה הזקנה והמדינאי לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס. הייתה לה אחות קטנה בשם דומיטיה לפידה הצעירה (אמה של מסלינה) ואח צעיר בשם גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (אביו הביולוגי של הקיסר נירון). דומיטיה הזקנה נישאה מספר פעמים על פי הידוע. בעלה הראשון היה דקימוס הטריוס אגריפה אשר שימש כקונסול בשנת 22 לספירה. הוא נרצח בשנת 32 כקורבן של שלטון הטרור של טיבריוס. בנם היחיד היה קווינטוס הרטיוס אנטונינוס.

שנה לאחר מכן נישאה דומיטיה למדינאי המשפיע והשנון גאיוס סלוסטיוס קריספוס פאסיניוס (בן אחיינו של ההיסטוריון סלוסטיוס). ידוע שפאסיניוס סייע לדומיטיה בתביעה כספית לא ברורה נגד אחיה. בסביבות שנת 41, לבקשתו של הקיסר קלאודיוס, גירש פאסיניוס את דומיטיה, ונשא את גיסתה האלמנה אגריפינה הצעירה. טקיטוס מעיד ש"קנאה קשה הייתה שורה בין אגריפינה לבין דומיטיה". בשנת 47 נרצח פאסיניוס (נטען שהורעל), ואגריפינה נישאה לקיסר קלאודיוס. בשנת 54 מת קלאודיוס, ובנה של אגריפינה, נירון, הפך לקיסר החדש.

גם אז לא חדלה דומיטיה לחרוש מזימות כנגד גיסתה. בשנת 55, שניים מעבדיה המשוחררים - לוקיוס דומיטיוס פאריס, ואטימטוס (שהיה לטענת אגריפינה, גם מאהבה של דומיטיה), ניסו לשכנע את הקיסר הצעיר שאמו חורשת מזימות נגדו. נירון כמעט והוציא אותה להורג, אולם בסופו של דבר היא הצליחה להוכיח את חפותה. נירון הרג את אגריפינה רק בשנת 59.

דומיטיה הייתה אשה עשירה מאוד, ונירון חשק בעושר שלה ובמיוחד באחוזתה המפוארת. בשנת 59, סבלה דומיטיה מעצירות קשה במעיה. נירון הגיע לבקר אותה, ודומיטיה ליטפה את סנטרו ואמרה שהיא תמות מאושרת אם רק תזכה לראות את היום בו יגלח את זקנו בפעם הראשונה (טקס רומאי סמלי שהתקיים עם הגיעו של רומאי לגיל 21). נירון הסתובב אל חבריו ובצחוק הודיע להם שהוא יצטרך לגלח את זקנו כבר עכשיו. מיד לאחר מכן הוא הורה לרופאים לתת לה מנת יתר של חומר משלשל, והיא מתה. נירון מיהר להשתלט על נכסיה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:השושלת היוליו-קלאודית
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
קטגוריה:נפטרים ב-59
קטגוריה:נשים במאה ה-1
אחיות (סדרת דרמה)

אחיות (Sisters) היא סדרת דרמה אמריקאית ששודרה ב-NBC במשך שש עונות מ-1991 עד 1996.

==עלילה==
הסדרה עוסקת בארבע אחיות המתגוררת באילינוי: אלכס העשירה הנשואה למנתח פלסטי, טדי האלכוהוליסטית לשעבר, ג'ורג'י עקרת הבית ופרנקי, אשת עסקים המכורה לעבודתה. אביהן של הארבע רצה מאוד שיוולדו לו בנים, וקרא לכל אחת מבנותיו בכינויים גבריים. עקב עבודתו כרופא, אביהן נעדר רבות מהבית ואמן סבלה מהזנחה. 

בשתי העונות הראשונות של הסדרה כל פרק התחיל בכך שארבע האחיות יושבות ביחד בסאונה ומדברות ביניהן.

==דמויות==
* אלכס (סווזי קורץ): האחות הבכורה, הייתה נשואה למנתח פלסטי וחיה חיים אמידים.
* טדי (סילה וורד): האחות השנייה, אלכוהוליסטית לשעבר, הייתה גרה בקליפורניה ולאחר מכן חזרה לאילינוי, מקום הולדתה.
* ג'ורג'י (פטרישיה קלמבר): האחות השלישית, הייתה עקרת בית וסוכנת נדל"ן.
* פרנקי (ג'וליאן פיליפס): האחות הקטנה, מכורה לעבודה, נישאה לבעלה לשעבר של אחותה טדי.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על אחיות
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
סנדרה הס

סנדרה הס (Sandra Hess; נולדה ב-27 במרץ 1968) היא שחקנית שווייצרית.

==ביוגרפיה==
הס נולדה בציריך, ובגיל חמש עשרה היא החלה לעבוד כדוגמנית בפרסומות לטלוויזיה. לאחר סיום התיכון היא החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת ציריך, ולפני שסיימה את התואר נסעה לארצות הברית על מנת לפתח שם קריירת משחק.

ב-1992 הופיעה בסרט "העולם על פי קליפורניה מן" לצד שון אסטין.

ב-1997 שיחקה את סוניה בלייד בסרט "מורטל קומבט 2" ושיחקה בסרט האימה "משמרת לילה" שכתב סטיבן סודרברג, וכיכבו בו יואן מקגרגור ולורן גרהאם.

ב-1998 שיחקה בפרק של הסדרה "איש הנצח", ושיחקה בתפקיד ראשי בעונה השנייה של סדרת הפעולה האמריקאית "פנסקולה: כנפי זהב". 

היא גילמה את דמותה של וייפר בסרט טלוויזיה המבוסס על הקומיקס לצד דייוויד הסלהוף.

היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן, גולשים בזמן, CSI ובניחוש חוקר.

ב-2008 שיחקה תפקיד קבוע של עורכת דין באופרת הסבון הרפואית "בית חולים כללי".

הס נשואה לשחקן מייקל טרוקו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה שווייצריות
קטגוריה:דוגמניות שווייצריות
קטגוריה:ילידות 1968
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1968
רנה מלנסטיין

רנה מלנסטיין (בהולנדית: René Meulensteen; נולד ב-25 במרץ 1964) הוא שחקן עבר ומאמן כדורגל הולנדי המשמש כעוזר מאמן נבחרת אוסטרליה.

==ביוגרפיה==
=== קריירת משחק ===
רנה מלנסטיין נולד וגדל בעיירה באוגן הנמצאת במחוז צפון בראבנט שבדרום הולנד. הוא החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית ויוס 38. בשנת 1982, בגיל 18, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים, שמשחקת בליגה העשירית, ובתום העונה עזב את הקבוצה. בשנת 1983 חתם בוול הארדינג מהליגה השביעית. לאחר חמש שנים, בעונת 1988/1989, מלנסטיין שב לקבוצת נעוריו, אך לאחר שנה, עבר לקבוצת דה טרפרס, אשר שיחקה אז בליגה החמישית. לאחר שנתיים, בעונת 1991/1992 מלנסטיין עבר לניימכן מליגת העל ההולנדית, אך לא זכה לשחק בה, מכיוון שבילה את השנתיים הבאות בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 1993 מלנסטיין פרש ממשחק פעיל בגיל 30. בתקופה זו קיבל רישיון אימון.

=== קריירת אימון ===
את קריירת האימון שלו התחיל מלנסטיין בשנת 1982, כאשר עלה לבוגרים של ויוס 38 והחל לאמן בקבוצת הנוער של המועדון. כשעבר לשחק בניימכן, אימן במקביל את קבוצת הנוער שלה. בשנת 1993, לאחר שפרש ממשחק פעיל, מלנסטיין טס לקטר ואימן במשך כשש שנים את הנבחרת הלאומית של קטר עד גיל 18. בשנת 1999 מונה למאמן קבוצת אל-גארפה מליגת העל הקטרית, והוביל אותה לזכייה בגביע הערבי. בשנת 2000, מלנסטיין עבר למתחרה הגדולה של אל-גארפה - א-סד, אותה אימן למשך עונה אחת, בה זכתה בגביע אמיר קטר, שהוא הגביע הקטרי.

בשנת 2001 מונה מלנסטיין למאמן מחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד, תפקיד אותו מילא במשך ארבע שנים עד לשנת 2005, כשהשיג את רישיון הפרו שלו להיות מאמן בכיר באירופה. באותה השנה הוא מונה לתפקיד מאמן קבוצת המילואים של יונייטד. בשנת 2006, מלנסטיין עזב את יונייטד ומונה למאמנה של ברונדבי הדנית למשך שלוש עונות, אך פוטר באמצע עונת 2006/2007 בגלל תוצאות רעות. ב-17 בינואר 2007, הוא שב למנצ'סטר יונייטד, הפעם לקבוצה הראשונה, בתור עוזר מאמן לאלכס פרגוסון. בשנת 2013, פרגוסון עזב את יונייטד לאחר 27 שנים, ומאמנה החדש, דייוויד מויס, הביא עמו צוות משלו, דבר אשר גרם להתפטרותו של מלנסטיין.

ב-27 ביוני 2013, יום אחד לאחר שעזב את יונייטד, מלנסטיין הודיע כי ישמש כעוזר מאמן לחוס הידינק באנז'י מחצ'קלה, מליגת העל הרוסית. לאחר פחות מחודש לאחר שמלנסטיין הגיע לקבוצה, ב-22 ביולי, הידינק התפטר מתפקידו ומלנסטיין מונה למאמן הראשי במקומו. הוא היה המאמן במשך 16 ימים עד אשר הוחלף על ידי גדז'י גדז'ייב. לאחר פיטוריו, מלנסטיין חזר לאנגליה, ונהפך למאמנה של פולהאם מהפרמייר ליג. בתחילה היה עוזרו של מרטין יול, אך לאחר שהוא פוטר לאחר חמישה הפסדים רצופים, מלנסטיין מונה למאמן הראשי. תחת מלנסטיין, פולהאם רשמה מספר ניצחונות ואף עלתה מעל לקו האדום, אך ב-14 בפברואר 2014, הוא פוטר בעקבות מספר תוצאות מאכזבות, והוחלף על ידי פליקס מגאת. ב-2014 עד 2016 שימש כיועץ אסטרטגי בקבוצת פילדלפיה יוניון מליגת ה-MLS.

ב-9 באוגוסט 2016 מונה למאמן מכבי חיפה.
ב-13 בפברואר 2017 לאחר הפסד 0–3 בדרבי להפועל חיפה פוטר מתפקידו כמאמן הקבוצה.

ב-14 ביולי 2017 מונה למאמן קראלה בלאסטרס מהליגה הראשונה בהודו. ב-2 בינואר 2018 סיים את תפקידו בקבוצה ועבר לשמש כעוזר מאמן נבחרת אוסטרליה.

== חיים אישיים ==
בנו של מולנשטיין, מל מלנסטיין, הוא כדורגלן וקפטן קבוצת ואלבייק<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:מאמני א-סד
קטגוריה:מאמני ברונדבי
קטגוריה:מאמני אנז'י מחצ'קלה
קטגוריה:מאמני פולהאם
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים בישראל
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1964
אברהם אבוקארא

רבי אברהם אבוקארא (נפטר י' בכסלו ה'תר"ם, 25 בנובמבר 1879) היה רב ודיין מפוסקי יהדות תוניסיה. מחבר הספר "בן אברהם" על כללי הספקות".

מלבד ידיעותיו בהלכה, נודע הרב אבוקארא כמקובל.

==ביוגרפיה==
נולד לרב משה אבוקארא, ממשפחת אבוקארא, באחת מערי תוניסיה ולמד בישיבותיה. בשנת 1869 (ה'תרכ"ט) זכה במינוי רשמי של הממשלה בבית הדין של קהילת פוטרוגיזיס בתוניסיה.

בסוף ימיו התמנה כאב בית הדין, משרה בה נשא עד לפטירתו בי' בכסלו ה'תר"ם, 25 בנובמבר 1879.

בשנותיו האחרונות הכין לדפוס את ספרו החשוב "בן אברהם" על ענייני הספקות בהלכה, אך לא הספיק להדפיסו. לאחר פטירתו, הספר הוצא לאור בידי רבי יעקב אבוקארא ונדפס שנתיים לאחר פטירתו בליוורנו.

==לקריאה נוספת==
* ערכו באנציקלופדיה אשכול, כרך א' עמ' 114–115

==קישורים חיצוניים==
;ספרו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:רבני קהילת הגורנים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1879
יצחק אבולעפיה (פני יצחק)

הרב יצחק אבולעפיה (ה'תקפ"ד, 1824 - ט"ז באדר ב' ה'תר"ע, 27 במרץ 1910) היה דיין בטבריה ובדמשק, מחבר סדרת ספרי השו"ת "פני יצחק".

==ביוגרפיה==
נולד בשנת ה'תקפ"ד בדמשק <ref></ref> לאורו (או אורה) ולרב משה אבולעפיה, בנו של הרב חיים ניסים אבולעפיה. אביו התאסלם לאחר שעבר עינויים קשים בעלילת דמשק ושימש בה כעד נגד היהודים (ראה שם). הוא עבר להתגורר עם סבו בטבריה ולאחר מכן בירושלים. למד בישיבות ירושלים, ובשנת 1842 (ה'תר"ב) עם מלאת לו 18 שנים התמנה כחבר בית הדין בטבריה ועבר להתגורר בה.

בשנת 1870 (ה'תר"ל) התמנה כרבה של דמשק. בדמשק היו לו מאבקים רבים עם עשירי קהילתו. ועם הרב גאגין. בשלב מסוים בחייו שב לטבריה, ואז למד אצלו רבי אברהם חי בן אמוזג.

בסוף ימיו חזר לירושלים. הוא נפטר ביום ראשון ט"ז באדר ב' ה'תר"ע, 27 במרץ 1910, ונקבר בטבריה.

== דרכו בפסיקת הלכה ==
פסק ההלכה שלו משנת 1904 שבו התיר לקראית להינשא ליהודי ב"קבלת חברות" (התחייבות לקיום ההלכה הרבנית) בלבד, בלי הליך גיור, עורר פולמוס גדול בעולם ההלכה ונתקל בהתנגדות קשה של רבני ירושלים הספרדים, בראשם של רבי שלמה אליעזר אלפנדרי, רבי יעקב שאול אלישר ורבי אהרן בכור אלחדיף. הרב יוסף ידיד הלוי מצפת העביר את תמיכתו לצד רבני ירושלים למרות שבתחילת הדרך פסק אף הוא להיתר. הפולמוס הסתיים כאשר חזר בו גם הרב אבולעפיה מן ההיתר המעשי.

==כתביו==
* 

;סדרת "פני יצחק"
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* גיא ברכה, [https://www.ybz.org.il/?CategoryID=185&ArticleID=6090&dbsAuthToken=#.V-lvtE0rKM8 נגד הזרם ועמו: חייו ומאבקיו של הרב יצחק אבואלעפיה, החכם באשי של יהודי דמשק], עת־מול גיליון 219
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טבריה: אישים
קטגוריה:רבנים סורים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:דמשק: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:משפחת אבולעפיה
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1824
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1910
M107

M107 (מ-Messier 107, נקרא גם NGC 6171) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-20,900 שנות אור ממערכת השמש. הצביר הוסף לקטלוג מסיה רק בשנת 1947, 166 שנים אחרי גילויו, על ידי האסטרונומית הלן סויר הוג.

== היסטוריה ==
הצביר התגלה על ידי פייר מאשן באפריל 1784, כשנה אחרי פרסום הגרסה האחרונה של קטלוג מסיה. במכתב ששלח מאשן בשנת 1783 ליוהאן ברנולי השלישי סיפר מאשן על גילויו של M107, וציין את מיקומו בין הכוכבים ζ (זטא) בנושא הנחש ו-φ (פי) בנושא הנחש. ככל הנראה זהו העצם האחרון שהתגלה מבין כל העצמים שבקטלוג מסיה (M108 ו-M109 התגלו בשנת 1781 ו-M110 בשנת 1773). ויליאם הרשל צפה בצביר ב-12 במאי 1793 בלי שידע על גילויו הקודם על ידי מאשן, ותיאר אותו כצביר יפהפה של כוכבים, עשיר מאוד ודחוס מאוד ושהצפיפות גדלה בהדרגה בכיוון המרכז. ג'ון הרשל צפה בצביר בשנת 1836 ותיאר אותו כגדול, בהיר, עגול, עשיר וצפוף מאוד.

== תצפית ==
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 8.85 וקשה להבחין בו באמצעות משקפת, בה הוא נראה ככתם קטן ומעורפל. טלסקופ חובבים מאפשר להבחין בו בקלות אך למעשה מראה רק את מרכזו הבהיר. רק צילום ארוך חשיפה מאפשר להבחין במלוא גודלו של הצביר וכן בכוכבים הבהירים ביותר שבו שלהם דרגת בהירות 13. M107 נמצא כ-2.7 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב ζ (זטא) בנושא הנחש וכ-3.6 מעלות מצפון לכוכב φ (פי) בנושא הנחש. מסביב ל-M107 נמצאים מספר צבירים כדוריים נוספים: כ-10.5 מעלות מדרום-דרום-מערב ל-M107 נמצא M80, כ-10.75 מעלות מצפון-מזרח לו נמצא M10 וכ- 11.7 מעלות מצפון-צפון-מזרח נמצא M12. M9 נמצא כ-12.5 מעלות ממזרח-דרום-מזרח ל-M107.

== מאפייני הצביר ==
קוטרו של M107 הוא כ-80 שנות אור, אך בתצפית באמצעות ציוד חובבים נראה שגודלו הוא רק כרבע מכך, שכן רק מרכזו צפוף והצפיפות כמו גם הבהירות יורדים מהר עם המרחק מהמרכז. מרחקו ממערכת השמש הוא כ-20,900 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-13 דקות קשת – מעט פחות ממחצית גודלו הזוויתי של הירח המלא. מסתו קטנה יחסית לצבירים השכנים ומוערכת בכ-182,000 מסות שמש בלבד, כאשר כמחצית ממנה מרוכזת בקוטר של כ-33 שנות אור. בניגוד לתאוריהם של ויליאם וג'ון הרשל (שצפו רק במרכז הצביר), M107 הוא למעשה צביר דליל ומרווח למדי וסיווגו המורפולוגי הוא X, כלומר מהדרגה השלישית הכי פחות צפופה. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא רק פי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי G0. עד היום התגלו בו כ-25 כוכבים משתנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m107.html M107] בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

== הערות שוליים ==

107
107
קטגוריה:קבוצת הכוכבים נושא הנחש
פרננדו השישי, מלך ספרד

פרננדו השישי, מלך ספרד (23 בספטמבר 1713 – 10 באוגוסט 1759) היה שליט אירופי לבית בורבון בן המאה ה-18. היה מלך ספרד בין השנים 1746–1759.

==ביוגרפיה==
פרננדו השישי נולד במדריד ב-23 בספטמבר 1713, והיה בנו השני של פליפה החמישי, מלך ספרד, מאשתו הראשונה, מריה לואיזה, נסיכת סבויה. בשנת 1729 נשא לאישה את ברברה מפורטוגל, בתו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, אך לא היו להם ילדים.

ב-9 ביולי 1746 נפטר אביו, פליפה החמישי, ופרננדו ירש את כס המלוכה הספרדי.

פרננדו בחר בשרים מוכשרים לניהול השלטון, ועל ידי כך שמר על איזון בין ממלכת צרפת לממלכת בריטניה הגדולה, והצליח לשמור על נייטרליות במלחמת שבע השנים. פרננדו הצליח להבטיח לאחיו למחצה פליפה את השלטון בטוסקנה. בשנת 1750 הגיע להסכם עם ממלכת פורטוגל על הגבולות באמריקה, ובשנת 1753 חתם על קונקורדאט עם האפיפיור. פרננדו טיפח מאוד את הכלכלה, תמך באמנות, והקים את האקדמיה על שם סן פרננדו.

בסוף ימיו איבד פרננדו את צלילות דעתו, ונאלץ להתרחק מהשלטון.

ב-10 באוגוסט 1759 מת פרננדו השישי, ואחיו קרלוס השלישי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו.

==שלטי אצולה==
{| class="toccolours mw-collapsible mw-collapsed" width=100% align="center"
|-
! style="background:#ccccff;"|שלטי האצולה של פרננדו השישי, מלך ספרד
|-
|<center>
{| class="wikitable"
|-
| <center>205px</center>
| <center>155px</center>
|<center>155px</center>
|-	
|<center>שלט האצולה של פרננדו כאינפנטה ספרד<br/>(1713–1724)</center>
|<center>שלט האצולה של פליפה כנסיך אסטוריאס<br/>(1724–1746)</center>
|<center>שלט האצולה של פליפה כמלך ספרד<br/>(1746–1759)</center>
|-
|}	
</center>
|}

==אילן יוחסין==

== ראו גם ==
* מלכי ספרד

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי ספרד
קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידי 1713
קטגוריה:נפטרים ב-1759
שטיינהוף

קונפורמה בואליסלן, שווייץ
"קארגו", בפאטני, לונדון
שטיינהוף אינטרנשיונל (באנגלית: Steinhoff International) היא חברת החזקות קמעונאיות דרום אפריקאית בינלאומית, העוסקת בעיקר בתחום הרהיטים ומוצרים ביתיים, אשר פועלת בעיקר באירופה, אפריקה, אוסטרליה וארצות הברית.

באוגוסט 2016 הוערך שווי החברה בכ-28 מיליארד דולר לאחר ההשתלטות על החברה האמריקאית Mattress Firm בעסקה של 3.8 מיליארד דולר שהייתה ההשתלטות הגדולה ביותר של חברה אפריקאית על חברה אמריקאית.

ב-13 באוקטובר 2023 חוסל שטיינהוף באופן רשמי.

== היסטוריה ==

== מותגים ==
נכון לאוגוסט 2016, שטיינהוף ניהלה קמעונאות פעילה ב-30 מדינות, כולל 6,500 סניפים השייכים 40 מותגים שונים, ומעסיקה כ-90,000 עובדים. 60% מכלל ההכנסות של החברה מיוצרים באירופה.

בדרום אפריקה מותגי שטיינהוף כוללים HiFi Corp, Pennypinchers, Timbercity, Pep, Ackermans, Shoe City, Incredible Connection, ואת Unitrans

בבריטניה, שטיינהוף היא הבעלים של המותגים המובילים: Cargo, Harveys Furniture, Bensons for Beds, Sleepmaster ואת Pep&Co.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות החזקות
קטגוריה:חברות דרום אפריקאיות
לואיס הראשון, מלך ספרד

לואיס הראשון, מלך ספרד (בספרדית: Luis I de España; 25 באוגוסט 1707 - 31 באוגוסט 1724) היה מלך ספרד לתקופה קצרה בשנת 1724.

==ביוגרפיה==
לואיס נולד במדריד ב-25 באוגוסט 1707, והיה בנו הבכור של פליפה החמישי, מלך ספרד, מאשתו הראשונה, מריה לואיזה, נסיכת סבויה, אולם, רק בשנת 1709 הוכתר לנסיך אסטוריאס. בשנת 1722 התחתן לואיס עם לואיז אליזבת ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, אך לא היו להם ילדים.

ב-14 בינואר 1724 ויתר אביו, פליפה החמישי על השלטון, ולואיס ירש את כס המלוכה הספרדי. אולם, שלטונו לא ערך הרבה זמן, וב-31 באוגוסט באותה שנה מת לואיס מאבעבועות שחורות, ופליפה החמישי חזר לשלטון.

==אילן יוחסין==

== ראו גם ==
* מלכי ספרד

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cervantesvirtual.com/historia/monarquia/luis1.shtml לואיס הראשון, מלך ספרד] 
* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי ספרד
קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידי 1707
קטגוריה:נפטרים ב-1724
אהרן אבו אלדבי

רבי אהרן ב"ר גרשון אבו אלדבי (במקורות אחדים: אבו אלרבי; ~1376 - ~1430) היה פרשן וחוקר מקרא, מדקדק, אסטרולוג ואיש אשכולות יהודי סיציליאני בן המאות ה-14 וה-15.

==ביוגרפיה==
נולד לרב גרשון אבו אלדבי, חי ופעל בעיר קטניה שבסיציליה, אך נהג לנסוע ברחבי העולם לצורך מחקריו, ביקר ברומא ובירושלים, בטורקיה ובדמשק ואלכסנדריה ומקומות נוספים במזרח התיכון. בצעירותו למד בישיבת טרויס (Treves) בצרפת.

נודע בשל פירושו על פירוש רש"י לתורה שכתב בשנת ה'ק"פ (1420) שבו הוא חולק לעיתים על דברי הראשונים, כאשר סבר שדבריהם נטו מדרך הפשט, ולעיתים מסקנותיו מנוגדות גם לדרשות חז"ל. עובדות אלו קנו לו ולפירושו אהדה בחוגי המשכילים.

מלבד חיבורו זה כתב עוד ספרים שידועים מתוך פירושו וכנראה נכתבו בחלקם ואבדו: ספר המיישיר, מטה אהרן (תשובות לטענות הנוצרים והקראים בכמה נושאים בפרשנות המקרא), נזר הקדש, ספר הנפש, פרח האלוהות.

==משפחתו ושמה==
משפחתו ידועה מתוך כתביו, הוא מזכיר בהם את חמיו, הרב משה גבאי; את אביו ר' גרשון ואת אחיו: ר' שלום, ר' יוסף, ר' ברוך, ר' משה ור' יעקב.

במקורות רבים בעבר נכתב שמו "אבו אלרבי", אך לדעת חיים מיכל אין ספק כי שמו אבו אלדבי, וכי הוא משתייך למשפחת אלדבי הספרדית, ממנה יצא בין היתר רבי מאיר אלדבי מחבר "שבילי אמונה". הוא משער כי אבות המשפחה הגיעו לסיציליה בעקבות גזירות השמד שפקדו את קסטיליה בשנת ה'קנ"א (1391).

==לקריאה נוספת==
* הר"ר אהרן ב"ר גרשון אבו אלדבי, בתוך: חיים מיכל, אור החיים, פרנקפורט דמיין תרנ"א, פריט 281, עמ' 132–134

==קישורים חיצוניים==
* 
;חיבורו
* 

קטגוריה:מפרשי פירוש רש"י לתורה
קטגוריה:מדקדקי העברית בימי הביניים
קטגוריה:אסטרולוגים
אדוארד מרון

אדוארד מרון (בערבית: ادوارد ميرون; נולד ב-1937) הוא מרים משקולות ערבי-ישראלי, ייצג את ישראל באולימפיאדת רומא (1960) והיה לערבי הראשון (ואחד משלושה אי פעם) שייצג את ישראל במשחקים האולימפיים.

== ביוגרפיה ==
מרון נולד בשנת 1937 בחיפה למשפחה נוצרית-מרונית שמוצאה מלבנון. בשנת 1956, בעת שעבד בנגריה בחיפה, הציל מרון תינוק בן שישה חודשים משריפה כשפרץ לדירה הבוערת והוציאו החוצה.

בשנת 1957 החל להתאמן בהרמת משקולות בצורה מקצוענית בעקבות פיתוח הענף בארץ על ידי יעקב שפרינגר. ביולי 1959 השתתף מרון לראשונה בתחרות בינלאומית במסגרת 'משחקי אסק"א' שנערכו בלינץ שבאוסטריה. בתחרות זו הרים 237.5 ק"ג וזכה במקום הראשון במשקל תרנגול.

בשנת 1960 השתתף מרון באולימפיאדת רומא והתחרה במשקל תרנגול. הוא קבע תוצאה של 80 ק"ג בלחיצה, 82.5 בהנפה ו-107.5 בדחיקה, סך הכול 270 ק"ג. התוצאות בלחיצה ובהנפה היוו שיאי ישראל חדשים אך הוא הגיע למקום ה-19 בלבד מתוך 22 מרימי משקולות שהתמודדו בקטגוריה זו. לאחר האולימפיאדה החל מרון לאמן מרימי משקולות במסגרת הפועל יקנעם.

באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בווינה ב-1961 שיפר מרון את שיאיו הישראלים והרים 87.5 ק"ג בהנפה ו-115 ק"ג בדחיקה. גם התוצאה הכללית שלו 295 ק"ג הייתה שיא ישראלי חדש.

בפסטיבל ספורט הפועלים שנערך בזלצבורג ב-1963 זכה מרון במדליית זהב במשקל נוצה ובאליפות העולם שנערכה סטוקהולם באותה שנה דורג במקום ה-11 מבין 17 משקולנים במשקל נוצה.

בשנת 1964 התקרבו מרון ויוסף רומנו להשגת הקריטריון האולימפי אך לא הצליחו להגיע אליו ולא נכללו במשלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (1964). החל משנה זו חלה דעיכה בקריירה של מרון והוא לא הצליח לחזור להישגים גבוהים, לאחר טבח הספורטאים במינכן, שבו נרצחו מאמנו וחבריו לנבחרת מרימי המשקולות, פרש מהענף.

בשנת 1996 נקטעה רגלו של מרון בשל מחלה ובשנת 2003 עבר אירוע מוחי קשה. מצבו הבריאותי והעובדה שהתגורר בדירה לא נגישה פורסמו בתקשורת בסוף שנות ה-2000 ובעקבות כך נשמעו הצהרות של פוליטיקאים שהבטיחו לטפל במצב.

==קישורים חיצוניים==

* (קריקטורה של מרון מאת זאב)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:מרימי משקולות ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ערבים ישראלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:מרונים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:אישים ממוצא לבנוני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה

ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה (באיטלקית: Vittorio Amadeo I di Savoia; 8 במאי 1587 – 7 באוקטובר 1637) היה דוכס סבויה מ-1630 עד 1637.

==ביוגרפיה==
ויטוריו אמדאו נולד ב-8 במאי 1587 בטורינו, לקרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה ולקתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד, בתו של פליפה השני, מלך ספרד ואשתו אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת.

בשנת 1630 מת אביו קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, וויטוריו אמדאו עלה לשלטון במקומו. ויטוריו אמדאו נקט מדיניות פרו-צרפתית, ואף לחם לצידם במהלך מלחמת שלושים השנים, ועל ידי כך הצליח להחזיר לשלטונו את רוב הנחלות שהשתייכו לאביו.

ב-7 באוקטובר 1637 מת ויטוריו אמדאו, ובנו קרלו אמנואלה עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1619 התחתן ויטוריו אמדאו עם כריסטין מארי מצרפת, בתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת ומארי דה מדיצ'י, ממנה נולדו לו שמונה ילדים:

* בן (1621).
* לואיג'י אמדאו (1622–1628)
* לואיזה כריסטינה (1629–1692)
* פרנצ'סקו ג'אצינטו (1632–1638).
* קרלו אמנואלה (1634–1675).
* מרגריטה ויאולנטה (1635–1663).
* אנריקטה אדליידה (1636–1676).
* קתרינה ביאטריצ'ה (1636–1637)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:דוכסי סבויה
קטגוריה:ילידי 1587
קטגוריה:נפטרים ב-1637
קולות הלב (אלבום)

קולות הלב הוא אלבום האולפן הרביעי של גלעד שגב.

האלבום יצא בשנת 2013. מתוך האלבום יצאו כמה סינגלים שהיו ללהיטים: קולות הלב, אף אחד ויום קדוש.

== רשימת שירים ==
# עד מתי - 3:55
# יום קדוש - 2:55
# הדמעות שלך - 3:30
# קולות הלב - 3:50
# אף אחד - 3:48
# חולה אהבה - 3:25
# חושב עלי - 3:00
# החסד - 3:18
# תפילה לעני - 3:20
# עד מתי תצפה לאות - 1:35
# מותק שלי LIVE (בונוס) - 4:25 
# חנה'לה התבלבלה (בונוס) - 3:30

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי גלעד שגב
קטגוריה:אלבומי 2013
ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה

ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה (באיטלקית: Vittorio Amadeo II) (14 במאי 1666 – 31 באוקטובר 1732) היה דוכס סבויה מ-1675, מלך סיציליה מ-1714 ומלך סרדיניה מ-1718 עד לשנת 1730.

==ביוגרפיה==
ויטוריו אמדאו נולד ב-14 במאי 1666 בטורינו, לקרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה ולמריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור, בתם של שארל-אמדה מסבואה-נמור ואליזבת דה בורבון.

בשנת 1675 מת אביו קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה, וויטוריו אמדאו עלה לשלטון במקומו. בתחילה שימשה אמו כעוצרת הדוכסות, אולם בשנת 1684 תפס ויטוריו אמדאו את השלטון, וגירש את אמו משטחי הדוכסות. ויטוריו אמדאו הנהיג בשטחי הדוכסות משטר אבסולוטי, ודיכא בכוח את המרידות נגדו. על אף נישואיו לאן מארי ד'אורליאן שהייתה נסיכה צרפתית, ביקש ויטוריו אמדאו להשתחרר מהתלות בממלכת צרפת, והצטרף לקואליציה הגדולה נגד לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ולחם נגדו במהלך מלחמת תשע השנים, אולם, בשנת 1696 ניצל ויטוריו אמדאו את התנאים המדיניים, וחתם על חוזה שלום נפרד בתנאים נוחים עם צרפת. במהלך מלחמת הירושה הספרדית הצטרף בתחילה ויטוריו אמדאו לצרפת, אולם, בשנת 1703 עבר לצידו של בית הבסבורג, ולצבאו היה חלק בניצחונו של הנסיך אויגן מסבויה בקרב טורינו בשנת 1706. בשלום אוטרכט בשנת 1713 קיבל ויטוריו אמדאו תוספת שטחים נרחבה לנחלותיו, וביניהם האי סיציליה, ואף הוכתר כמלך. בשנת 1718 נאלץ ויטוריו אמדאו למסור את סיציליה לידי קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אך קיבל בתמורה את סרדיניה, ועל ידי כך הקים בשנת 1720 את ממלכת סרדיניה.

ב-3 בספטמבר 1730 הדיח קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה את ויטוריו אמדאו ועלה לשלטון במקומו, וב-31 באוקטובר 1732 מת ויטוריו אמדאו בטורינו.

==משפחתו==
ב-10 באפריל 1684, התחתן ויטוריו אמדאו עם אן מארי ד'אורליאן, בתם של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן והנרייטה אן, נסיכת אנגליה. לזוג נולדו תשעה ילדים, מתוכם שלושה מתו עם לידתם. ששת הילדים הנותרים היו:
* מריה אדליידה, נסיכת סבויה (1685–1712) - נישאה ללואי, דוכס בורגונדיה, והייתה אימו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
* מריה אנה, נסיכת סבויה (1687–1690) - מתה בגיל צעיר.
* מריה לואיזה, נסיכת סבויה (1688–1714) - נישאה לפליפה החמישי, מלך ספרד.
* ויטוריו אמדאו, נסיך פיימונטה - (1699–1715) - מת ממחלת האבעבועות השחורות בגיל 16.
* קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה (1701–1773) - ירש את אביו כדוכס סבויה ומלך סרדיניה.
* אמנואלה פיליברטו, דוכס שאבלה (1705) - מת 18 ימים לאחר לידתו.

ב-12 באוגוסט 1730 התחתן קרלו אמנואלה עם אנה קנאליס די קומיאנה, בתו של פרנצ'סקו מאוריציו קנאליס ופרנצ'סקה מוניקה סן מרטינו ד'אלייה, אך לא היו לו ממנה ילדים.

בנוסף, היו לוויטוריו אמדאו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:דוכסי סבויה
קטגוריה:מלכי סיציליה
קטגוריה:מלכי סרדיניה
קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:ילידי 1666
קטגוריה:נפטרים ב-1732
ז'והאן אודל

ז'והאן אודל (בצרפתית: Johan Audel; נולד ב-12 בדצמבר 1983 בניס שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקיצוני. שיחק גם בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ.

==קריירה==
ז'והאן אודל בן להורים שהיגרו מהמושבה הצרפתית מרטיניק לצרפת, נולד וגדל בעיר ניס שבצרפת ומגיל צעיר הצטרף לאקדמיית הנוער של המועדון המקומי ניס עד שבשנת 2004 עזב אותו לטובת זה של היריבה הצרפתית ליל. אודל ערך 19 הופעות ליגה בהן כבש שלושה שערים עד שבשנת 2005 הושאל ללוריאן במדיה ערך 30 הופעות ליגה וכבש שמונה שערים. בסיום עונת ההשאלה בלוריין סיים אודל את דרכו בליל והצטרף לואלנסיין מהליגה 1. בהופעת הבכורה שלו במדי ואלנסיין כבש אודל שלושער בניצחון קבוצתו על טולוז, דבר שהפך אותו לאהוב במיוחד על ידי אוהדי ואלנסיין. במשך שלוש שנים בוואלנסיין הפך אודל לאחד השחקנים המובילים בקבוצה וב-77 הופעות ליגה כבש 23 שערים.

ב-9 באוגוסט 2010, אודל עזב את צרפת לראשונה וחתם על חוזה לשלוש שנים בשטוטגרט מהבונדסליגה ששילמה עבורו שתיים וחצי מיליון אירו. ב-22 באוגוסט 2010, ערך אודל את הופעת הבכורה שלו במדי שטוטגרט כשעלה כמחליף בהפסד 2:0 למיינץ. בשל פציעה קשה שהשביתה אותו לרוב חלקי העונה, רשם אודל בסך הכל שלוש הופעות עם הקבוצה הראשונה של שטוטגרט ובעונה שלאחר מכן לא היה בסגל הקבוצה הראשונה ורשם רק שש הופעות עם קבוצת המילואים של המועדון.

ב-2 בספטמבר 2013, חזר אודל לצרפת והושאל לנאנט עד לחודש יוני 2014. ב-12 ביוני 2013, ערך אודל את הופעת הבכורה שלו במדי נאנט בניצחון 1:0 על מרסיי. ב-20 באפריל 2014, כבש אודל את שער הבכורה שלו במדי נאנט בניצחון 6:2 על קבוצתו לשעבר ואלנסיין. בעונתו הראשונה בנאנט רשם אודל 11 הופעות ליגה במהלכן כבש שער אחד ובישל שער אחד נוסף. ב-24 במאי 2014, סיים אודל את תקופת ההשאלה שלו בנאנט וחתם על חוזה העברה בקבוצה באופן רשמי.

בתחילת חודש אוגוסט 2016, הגיע אודל לישראל והחל להיבחן בהפועל תל אביב אולם לאחר מספר ימים החליט לעזוב את אימוני הקבוצה. ב-10 באוגוסט, שב אודל לישראל וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים. באותו היום ערך את הופעת הבכורה שלו כשעלה כמחליף בתיקו 1:1 של בית"ר עם הפועל אשקלון בגביע הטוטו. ב-17 באוגוסט, ערך אודל את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי בית"ר כשעלה כמחליף בהפסד 2:1 לסנט אטיין במסגרת פלייאוף הליגה האירופית. ב-21 באוגוסט, ערך אודל את הופעת הליגה הראשונה שלו במדי בית"ר כשעלה כמחליף בתיקו 2:2 נגד מכבי פתח תקווה. באותה עונה החמיץ פנדל מול הפועל רעננה, בניצחון הקבוצה 1-0 משער של חסוס רואדה.
ב-24 באפריל 2017 אודל שוחרר מהקבוצה.

==קריירה בינלאומית==
אודל, בעל שורשים ממרטיניק, משחק במדי הנבחרת המקומית. ב-7 ביוני 2016, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת וכבש גם את שערו הראשון בניצחון 4:0 על במסגרת מוקדמות הגביע הקאריבי לשנת 2017.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים מרטיניקים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל מרטיניקים
קטגוריה:ניס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ניס
קטגוריה:כדורגלני ליל
קטגוריה:כדורגלני לוריאן
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני נאנט
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים מרטיניקים בישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2017
קטגוריה:צרפתים ממוצא מרטיניקי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מרטיניק
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1983
קטגוריה:מרטיניקים שנולדו ב-1983
שמחה קסלר

הרב שמחה קסלר (תרצ"ג, 1933 - כ"ו בסיוון תשנ"ו, 4 במאי 1997) היה רבה הראשון של קרית ספר (מודיעין עילית בטרם הוכרזה כעיר).

== ביוגרפיה ==
נולד באוסטריה לרב יוסף ולבונא קסלר. לאחר שעלו לארץ ישראל התיישבו הוריו בחיפה. בגיל 13 נכנס יחד עם אחיו אברהם ללמוד בישיבת חפץ חיים שהייתה בראשות הרב אהרן לייב שטיינמן, לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת בריסק בראשות הרב יוסף דב סולובייצ'יק. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק בסמוך לישיבת פוניבז' (שם כיהן תקופה קצרה כר"ם בישיבה קטנה) וכיהן כרב בית הכנסת "אגודת רעים". בשנת תשנ"ד כשהוקמה העיר מודיעין עילית מונה על ידי הרב אלישיב, הרב שטיינמן והרב חיים קניבסקי לכהן כרבה של העיר. מינוי זה היה בניגוד לדעתו של הרב שך שתמך במינויו של הרב שלמה זלמן גרוסמן. בתפקיד זה כיהן עד לפטירתו.

נפטר בכ"ו בסיוון תשנ"ו ולאחר פטירתו מונה בנו הרב מאיר קסלר לכהן כרב העיר.

היה נשוי לטובה, התגורר בבני ברק ובמודיעין עילית והיה אב לעשרה ילדים.

== חיבוריו ==
הרב קסלר חיבר בימיו סדרת ספרים הכוללים חידושים וביאורים על מסכתות וסוגיות תלמודיות בסדרים נשים ונזיקין בתלמוד בבלי, חלק מהם נערכו משיעורים שמסר בבית הכנסת אגודת רעים בו כיהן כרב.
* 
* 
* 

== משפחתו ==
* אחיו הרב אברהם, מראשי ישיבת תפארת ציון בבני ברק.
* בנו הרב מאיר קסלר הוא רבה של העיר מודיעין עילית.
* בנו הרב דוד הוא רב בית הכנסת בבני ברק וראש ישיבת עטרת שלמה לצעירים במודיעין עילית.
* בנו הרב יוסף הוא רב בית הכנסת אהל מנחם ור"מ בישיבת אחינו במודיעין עילית.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת בריסק-ירושלים
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:מודיעין עילית: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חפץ חיים (כפר סבא)

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
מיכה רגב

מיכה רגב (נולד ב-1957) שימש כמנהל בכיר במגוון תפקידים בשירות הממשלתי והציבורי.

==שירותו הצבאי==
רגב נולד וגדל בפתח תקווה. לפני גיוסו למד בישיבת מרכז הרב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1976 שובץ רגב בחטיבת גולני. הוא עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. בגולני עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. במהלך הקורס לחם במבצע ליטני. בהמשך יצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שימש כמפקד צוות בבה"ד 1 לפני שחזר לחטיבת גולני, לתפקיד מפקד מחלקה. באחד הגדודים. בהמשך שימש כמפקד פלוגה ולקח חלק במבצע מוביל. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. במהלך שירות המילואים שימש כמפקד פלוגה ולחם במלחמת לבנון הראשונה, ובהמשך שימש כמפקד גדוד מילואים וכמפקד חטיבת מילואים.

==קישורים חיצוניים==
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:מפקדי חטיבות חי"ר במילואים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
שמואל אבולעפיה

אנדרטה לזכרו של שמואל הלוי אבולעפיה ב[[טולדו]]
מבנה בית הכנסת "אל טרנסיטו" שבנה אבולעפיה בטולדו
שמואל בן מאיר הלוי אבולעפיה (~1320, אובדה – 1360, טולדו) היה איש כספים ונדבן יהודי בקסטיליה במאה ה-14.

זכרו השתמר בבית הכנסת "אל טרנסיטו" שהקים בסמוך לביתו.

==קורות חיים==
שמואל הלוי נולד באובדה שבספרד למשפחה ממוצא תוניסאי, הוריו מתו במגפה זמן קצר לאחר הגעתם לספרד.

בראשית דרכו עבד כמנהל בשירותו של האביר הפורטוגזי ז'ואאו אלפונסו דה אלבורקרקי ולאחר שעשה לו שם, התקבל בחצרו של פדרו הראשון, "האכזר", מלך קסטיליה, שם כיהן במגוון תפקידים ובהם משרות בכירות כגזבר ושופט.

בארמון שבו התגורר בטולדו שוכן כיום מוזיאון אל גרקו , הודות לעושרו הרב יסד שמואל הלוי בית כנסת קטן, אחד מעשרת בתי הכנסת ששימשו את הקהילה היהודית בטולדו. בית הכנסת אינו מרשים בממדיו, אך בכל זאת נתקלה בנייתו בהתנגדות תקיפה של הכנסייה הקתולית, אך אבולעפיה זכה לגיבויו של פדרו ובית הכנסת הוקם. שער חיבר בין ארמונו של אבולעפיה לבית הכנסת.

בשל בניית בית הכנסת שהושלמה ב-1357 והיבטים נוספים בחיי היהודים בממלכתו, היה נתון פדרו מקסטיליה לביקורת ממושכת של הכנסייה. בסופו של דבר התהפך הגלגל על שמואל הלוי, הוא נכלא ועונה בחשד למעילה ומת במהלך העינויים, בשנת 1360.

לאחר גירוש ספרד הועבר בית הכנסת עם ארמונו של אבולעפיה לידי הכנסייה הקתולית שהפכה אותו לכנסייה בשם "אל טרנסיטו דה נואסטה סניורה". בשנת 1877 הכריזה ממשלת ספרד על המתחם כאתר לאומי, וכיום הוא משמש כמוזיאון היסטורי לתולדות יהודי טולדו וספרד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/biography/Abulafia4.html שמואל בן מאיר אבולעפיה], באתר "הספרייה היהודית המקוונת"
* [http://www.mecd.gob.es/msefardi/home.html;jsessionid=8705E2A6D3FE03970C27CE6B817F6787 אתר המוזיאון בארמונו של אבולעפיה] 
* 

קטגוריה:שדלנים יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים ספרדים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים ספרדים
קטגוריה:נדבנים יהודים ספרדים
קטגוריה:שופטים יהודים ספרדים
קטגוריה:טולדו: אישים
קטגוריה:נפטרים ב-1361
סו-וויד

בישול בשיטת 'סו-וויד'
סו-וויד (בצרפתית: Sous-Vide; "תחת ואקום") היא שיטת בישול מזון המתבצעת על ידי אטימתו בכלי קיבול ריק מאוויר כגון שקית פלסטיק או צנצנת מייסון ריקה מאוויר והנחתם באמבט מים - או בסביבה בעלת טמפרטורה מבוקרת - למשך זמן ארוך יחסית (בדרך כלל שעה עד 6 שעות, אך לעיתים אף 48 שעות או יותר). ייחודה של השיטה הוא בבישול האחיד שהיא מייצרת הן בשכבות המזון הפנימיות והן בחיצוניות, כך שחלקו החיצוני לא מתייבש ולא מתבשל יתר על המידה. טמפרטורות הבישול בשיטה זו נמוכות בהרבה מאלה המקובלות בשיטות בישול אחרות; ובדרך כלל נעות סביב 55–60 מעלות צלזיוס לבשר, וגבוהות יותר עבור ירקות.

== היסטוריה ==
השיטה תועדה לראשונה בשנת 1799 על ידי סר בנג'מין תומפסון ('הרוזן רמפורד'), למרות שבתיאורו הוא השתמש דווקא באוויר כאמצעי להעברת החום. השיטה התגלתה מחדש על ידי מהנדסים אמריקאים וצרפתים באמצע שנות ה-60 והתפתחה לשיטת שימור מזון מסחרית. השיטה אומצה בשנת 1974 על ידי ז'ורז' פראלו, שהשתמש בה עבור מסעדת טרואגרו, בעיר רואן שבצרפת. פראלו גילה כי כאשר בישלו באופן זה כבד אווז הוא שמר על מראהו ועל שומניו, והיה בעל מרקם יותר טוב. עוד חלוץ בשימוש בסו-וויד היה ברונו גוסו, שחקר לעומק את השפעות הטמפרטורות השונות על מיני מזון שונים והיה ידוע בכך שלימד שפים מובילים כיצד להשתמש בסו-וויד. בתור המדען הראשי של חברת Cuisine Solutions, גוסו חקר את זמני הבישול והטמפרטורות המתאימים לסוגי מזון שונים.מכשיר לאריזת ואקום

== מאפייני השיטה ==
אטימת מזון בשקיות פלסטיק שומרת בצורה טובה יותר על המיצים והארומה שלו. כמו כן, הוספת תבלינים לתוך שקית הבישול גורמת לטעמים להשתלב טוב יותר מאשר בצורות בישול אחרות.

משום שהמזון נמצא במים הנשמרים בטמפרטורת המזון הרצויה בסוף הבישול - בדומה לבישול באמצעות בן-מארי - הוא לא יכול להתבשל יתר על המידה: ברוב שיטות הבישול הקונבנציונליות (צלייה, אפייה וכו') המזון חשוף לחום גבוה בהרבה מהטמפרטורה הפנימית הרצויה עבורו, ולכן יש להרחיקו ממקור החום עוד לפני שהוא מגיע לטמפרטורה זו. לעומת זאת, כאשר מבשלים את האוכל בטמפרטורה אחידה, ניתן לשלוט בצורה מדויקת על מידת העשייה שלו. בנוסף, באמצעות שליטה בטמפרטורה ובמשך הבישול, ניתן לבשל בצורה אחידה מרכיבים בעלי צורה או עובי לא סטנדרטים. העובדה הזו הובילה לאמונה רווחת אך שגויה כי ניתן להשאיר מזון להתבשל בסו-וויד ללא הגבלת זמן וללא פגיעה במזון. למעשה, על אף שהמזון לא יכול לעבור את טמפרטורת היעד, בתוך המזון חלים תהליכים שונים לאורך הבישול שמשנים את מרקם וטעם המזון. כאשר הבישול מתארך מעבר לזמן מסוים (המשתנה בין סוגי מזון) תחל פגיעה במרקם המזון.

בישול סו-וויד מבטיח אוכל עסיסי יותר, משום שבטמפרטורות הבישול הנמוכות דפנות התאים המרכיבים אותו לא מתפרקות. בנוסף, בבישול בשר, רקמות הקולגן הקשות מתמוססות והופכות לג'לטין - מבלי שהחלבונים בבשר יעברו דנטורציה ויגרמו לנוזלים להתנקז אל מחוץ לבשר.
מנגד, כאשר מדובר בירקות, בישול בטמפרטורות הנמוכות מנקודת הרתיחה של המים מאפשר לבשל אותם לגמרי (ואפילו לפסטר אותם) מבלי לפגוע במרקם הפריך שלהם.

מחקרים שהשוו בישול קטניות ודגניים במים לעומת בישולם בסו-וויד, מצאו כי הערכים התזונתיים של המוצרים נשמרים טוב יותר כשאלו מבושלים בסו-וויד.
 מנקודת מבט קולינרית, בישול המזון בסביבה חסרת אוויר הוא אמצעי ולא מטרה; אולם הוואקום מאפשר לאחסן את המזון, כשהוא אטום ובקירור, למשך זמן ארוך יחסית - מבלי שיתחמצן.<br />

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיטות בישול