רנה נוויל

מצבת קברו של רנה נוויל ב[[כנסיית סנטה אנה, ירושלים]]
רְנֶה נֶוויל (René Victor Neuville; 30 באוקטובר 1899, גיברלטר – 23 ביוני 1952, ירושלים) היה דיפלומט צרפתי, שכיהן כקונסול צרפת בירושלים, ומחלוצי המחקר הפרהיסטורי בארץ ישראל.

== קורות חייו ==
רְנֶה נֶוויל, שנולד בגיברלטר בעת שאביו שירת כקונסול צרפת במקום, הצטרף לשירות החוץ הצרפתי מיד בתום מלחמת העולם הראשונה. תחילה הוצב בטנג'יר ואחרי כן בוֶנטימיליה שבאיטליה, שם התמקד בלימודי אגיפטולוגיה. ב-1927 הוצב בירושלים כסגן הקונסול הצרפתי, ובמשך אחת-עשרה השנים הבאות התמסר לחקר הפרהיסטוריה של ארץ ישראל. רנה נוויל היה פעיל בחברה המזרחנית הארץ-ישראלית וחבר הנהלתה, ובשנת 1931 אף כיהן כנשיא החברה. כמו כן היה חבר במועצה הארכאולוגית המייעצת של מחלקת העתיקות המנדטורית.
ב-1937 הוצב מטעם משרד החוץ של צרפת בארצות צפון אפריקה, ובשהותו במרוקו המשיך במחקריו באתרים פרהיסטוריים. אחרי מלחמת העולם השנייה, שבמהלכה הצטרף לכוחות צרפת החופשית, מונה לקונסול הכללי של צרפת בארץ ישראל ובעבר הירדן ושימש בתפקיד זה עד למותו.

== חלקו במחקר הפרהיסטורי ==
במרוצת השנים שבהן שהה בארץ (1928–1937, 1946–1949) ניהל רנה נוויל חפירות באתרים פרהיסטוריים במדבר יהודה מטעם המכון לפלאונטולוגיה של האדם בפריז: במערות אֻם קַטַפָה, אבו זיף, צַחבָּה, א-טַבַּן, אֻם נְקוּס, עֵין סַח'רי, אֻם א-זֻויתינה ואֻם קַלעָה, במחסי-הסלע עִרק אל-אחמר ואל-קֻצַיר, וכן בטרסות אל-חִ'יאם ואבו זיף. בשנים 1929–1934 השתתף בחפירותיו של אלכסיס מאלון בתלוליות ע'סול מטעם המכון האפיפיורי למקרא, ובשנים 1934–1935 חפר לצד משה שטקליס במערת קפזה (קדומים) שלמרגלות הר הקפיצה. לפני פטירתו ב-1952 הספיק לחפור שנית באום קטפה ולקבל לידיו שני אוספים מן החפירות שערכו עוזריו הבדואים באתרים נוספים, ואלה פורסמו על ידי ז'אן פרו.

כבר ב-1934 סיכם נוויל, לראשונה, את הסכימה של שלבי התקופה הפלאוליתית העליונה בארץ ישראל. נוויל, לצד דורותי גארוד ואלפרד רוּסט , שחפר בסוריה, התווה את המסגרת הכרונו-תרבותית של הפרהיסטוריה באזורנו המשמשת בעיקרה עד היום. לפני פטירתו הספיק נוויל להפיק את חיבורו המקיף על התקופות הפלאוליתית והמזוליתית במדבר יהודה, שבו הציג את תוצאות מחקריו ועליו זכה בפרס בּוֹרדין (Prix Bordin) מטעם האקדמיה לכתובים ולספרות המסונפת למכון של צרפת. החיבור כלל גם את מחקריהם של עמיתיו, הגאולוג יעקב בן-תור והזואולוג גאורג האז מהאוניברסיטה העברית ושל הארכאולוג ז'אן פרו והפלאונטולוג ריימונד וופרי (Vaufrey) מהמרכז הלאומי למחקר מדעי בצרפת .

== נציג צרפת בארץ ישראל ==
נוויל נמנה עם שורת דיפלומטים-ארכאולוגים ששרתו בקונסוליה הצרפתית בירושלים, דוגמת פול-אמיל בוטה, שכיהן כקונסול הכללי של צרפת בירושלים, ושארל קלרמון-גנו, ששימש בה כמתורגמן. נוויל הקדיש חיבור מיוחד לתולדות נציגי צרפת בירושלים מאז המאה ה-17.

כנציג צרפת בארץ ישראל ובעבר הירדן פעל נוויל בהתאם לעמדת ממשלתו למען בינאום ירושלים (לפי תוכנית החלוקה מ-1947) מתוך ההכרה שרק במסגרת זו יובטחו המקומות הקדושים לנוצרים ונחלותיה ההיסטוריות של צרפת בירושלים ובסביבתה. נוויל היה חבר בוועדה הקונסולרית שמינתה מועצת הביטחון של האו"ם ב-1948 להפסקת האש בירושלים ובחלק מתקופת פעולתה עמד בראשה. על אף ההפגזות שניתכו על ירושלים במלחמת העצמאות לא עזב נוויל את מגוריו בקונסוליה ואף הקפיד על הנפת דגל צרפת מדי יום ביומו.
בשנים סוערות אלה לא היה בכוחו להתמקד בפעולה מדעית כאוות נפשו, אף שלא הרפה ממנה.

רנה נוויל היה מעוטר לגיון הכבוד הצרפתי (ב-1936 התכבד בדרגת אביר וב-1948 הועלה לדרגת קצין) ובעל דרגת מפקד במסדר אבירי הקבר הקדוש .

נוויל נפטר ב-1952 בירושלים אחרי מחלה קשה. מסע ההלוויה יצא מבניין הקונסוליה הצרפתית, עבר בשער מנדלבאום והסתיים בכנסיית סנטה אנה שבעיר העתיקה, שם נקבר.

א"ל סוקניק, ראש המחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, הדגיש בהספדו את הלהט שאִפיין את נוויל הן במילוי תפקידו כנציג ממשלת צרפת והן בעבודת המחקר המדעי.

== ראו גם ==
* הנאהבים מעין סח'רי

== לקריאה נוספת ==
* דברים לזכרו בכתב העת של החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה: Israel Exploration Journal ,Vol. 2, No. 4 (1952), p. 255
* עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב, הוצאת אריאל (ירושלים) ומוזיאון התרבות הירמוכית (קיבוץ שער הגולן), 2008, עמ' 325–326
* ד' גלעד, פרק 'האתרים הפרהיסטוריים' בתוך הערך "מדבר יהודה, מערות", האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, 1992, כרך 3, עמ' 893–896
* צילה הרשקו, בין פאריס לירושלים – צרפת, הציונות והקמת מדינת ישראל 1945–1949, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000

== קישורים חיצוניים ==
* משה שטקליס, "[https://www.jstor.org/stable/23612218 שלושים שנות מחקר של ארץ-ישראל ושכנותיה]", ארץ ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, כרך ד', ירושלים, תשט"ז, עמ' 24–33 (טבלת אתרים וחוקריהם בעמ' 31)
* עופר בר-יוסף, "[https://www.jstor.org/stable/23618722 חמישים שנות מחקר בארץ-ישראל]", ארץ ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, כרך י"ג (ספר משה שטקליס), ירושלים, תשל"ז, עמ' 1–17
* לוטן אדלטין, עפר מרדר ויצחק גלעד, "[https://www.researchgate.net/publication/351782386_2021_dltyn_mrdr_wgld_hry_sbym_snh_mhqry_rnh_nwwyl_whprhystwryh_sl_mdbr_yhwdh אחרי שבעים שנה: מחקרי רנה נוויל והפרהיסטוריה של מדבר יהודה]", מחקרי ארץ יהודה, קובץ ד', 2021, עמ' 11–46
<div style="direction: ltr;">
* Jean Perrot, "[http://www.persee.fr/doc/bspf_0249-7638_1952_num_49_11_5101#bspf_7626_1952_num_49_11_T1_0628_0000 René Neuville (1899-1952)]", Bulletin de la Société préhistorique de France, 1952 (49) 11, pp. 626-628
 בסיום ההספד של ז'אן פרו, בעמודים 627–628, מובאת רשימה ממבחר כתביו של נוויל
* "[http://www.persee.fr/doc/syria_0039-7946_1952_num_29_3_4851 René Neuville (1899-1952)]", Syria 1952 (29) 3, pp. 409-411 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרהיסטוריה
קטגוריה:ארכאולוגים צרפתים
קטגוריה:דיפלומטים צרפתים
קטגוריה:קונסולים בארץ ישראל
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1899
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1952