OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פרנץ הרמן שולצה-דליטש

פרנץ הרמן שולצה-דליטש (בגרמנית: Franz Hermann Schulze-Delitzsch; 29 באוגוסט 1808 - 29 באפריל 1883) היה כלכלן גרמני, וממייסדי מפלגת הקדמה הגרמנית ב-1861. הוא נודע כמי שיצר את קואופרטיב האשראי הראשון בעולם.

==ביוגרפיה==
שולצה-דליטש נולד בדליטש (Delitzsch) שבממלכת סקסוניה. הוא למד משפטים באוניברסיטת לייפציג ובאוניברסיטת האלה, ובגיל שלושים קיבל תפקיד בבית המשפט של ברלין. שלוש שנים לאחר מכן קיבל מינוי להיות שופט בדליטש. ב-1848 נכנס שולצה-דליטש לפרלמנט הפרוסי הלאומי, והצטרף לחוג המרכז-שמאל. באותו זמן, שם משפחתו הורחב משולצה ל'שולצה-דליטש', על מנת להבדיל בינו ובין אחרים בפרלמנט שנשאו את השם שולצה. הוא כיהן כנשיא ועדת החקירה שנתבקשה לבדוק את מצב הפועלים ובעלי המלאכה, והמפגש שלו איתם הותיר עליו רושם עמוק; שולצה-דליטש הבין את נחיצות הפעולה הקואופרטיבית על מנת להיטיב עם הסוחרים הקטנים והבינוניים, ולאפשר להם להתחרות כנגד הקפיטליסטים הגדולים.
[[בול גרמני לציון 200 שנה להולדתו של שולצה-דליטש]]

הוא היה חבר בלנדטאג של פרוסיה במהלך מאורעות 1848–1849, ופרש כעבור זמן קצר מכהונתו, ושב לעירו. כאן הקדיש עצמו לארגון הפעולה הקואופרטיבית בגרמניה, ולייסוד בנק עממי. ב-1850 ייסד בנק שכזה, ותוך 8 שנים בלבד קמו 25 בנקים נוספים. באותם בנקים יצרו הלקוחות פיקדונות קטנים עבור עצמם, וקיבלו אשראי ודיווידנדים בהתאמה. חברי הדירקטוריון של הבנק הורכב מן הלקוחות עצמם.
פסל לזכרו של שולצה-דליטש בברלין

ב-1859 יותר מ-200 בנקים כבר נוהלו באופן מרוכז תחת ידיו של שולצה-דליטש. הוא קידם את הוועידה הקואופרטיבית הראשונה בויימאר, וייסד את הלשכה המרכזית לחברות הקואופרטיביות. ב-1861 נכנס בשנית לבית הנבחרים הפרוסי, והפך לחבר של קבע במפלגת הקדמה הגרמנית. ב-1863 הוא השקיע סכום כסף גדול בשמירה על מוסדות ומשרדי הקואופרציה שהקים, חרף אמונתו העיקשת בכך שיעמדו בכוחות עצמם ללא עזרה חיצונית. בשנים הבאות השקיע שולצה-דליטש ביצירתם של מרכזים קואופרטיביים מקומיים, וב-1865 הביא להקמתו של קואופרטיב האשראי הגרמני הגדול (Deutsche Genossenschafts-Bank).

כחבר הפרלמנט הפרוסי עלה בידי שולצה-דליטש לקדם חקיקה שתהווה מסד משפטי וחוקתי לפעולתם הכלכלית של הארגונים הקואופרטיבים. לאחר איחודה של גרמניה ב-1871 נכנסו החוקים הללו לספר החוקים של המדינה החדשה, ועזרו לבסס את הקואופרציות הפיננסיות שהוקמו זה מכבר.
בול גרמני לציון 150 שנה להולדתו של שולצה-דליטש

שולצה-דליטש מת בשיבה טובה באפריל 1883, ברצותו להשאיר אחריו מוניטין של מי שהיה מיטיבם הגדול של הסוחרים הקטנים ובעלי המלאכה - יותר מאשר מייסד הבנק הקואופרטיבי. במותו היו בגרמניה לבדה למעלה מ-3500 סניפי בנק קואופרטיביים עם פיקדונות בשווי של למעלה מ-100 מיליון דולר. המערכת הבנקאית המסועפת הגיעה לאוסטריה, איטליה, בלגיה ורוסיה, והייתה כה דומיננטית עד שאפילו לב טולסטוי הזכיר אותה ברומן שלו אנה קארנינה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כלכלנים גרמנים
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1808
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1883
נורבוטן

מחוז נורבוטן (בשוודית: Norrbottens län) הוא המחוז הגדול והצפוני ביותר מבין מחוזותיה המנהליים של שוודיה, וחלקו נמצא מעבר לחוג הארקטי. גובל במחוז וסטרבוטן בדרום, בנורווגיה במערב, בפינלנד בצפון, ובים הבלטי במזרח. המחוז נמצא בשטח החבלים נורבוטן (בעל אותו השם) בחלקו המזרחי (לאורך חוף הים הבלטי), ובחלקו הגדול (המרכזי והמזרחי) הוא חלק מלפלנד השוודית.

מחוז נורבוטן נוסד ב-21 במאי 1810 בחלקה הצפוני של וסטרנורלנד. במשך כ-69 שנים היו מעברים של ה"גבול" עם המחוז השכן, שכללו מעבר של עיירות מסוימות בין המחוזות. מאז שנת 1869 נשארו גבולות המחוז כפי שהם כיום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

נורבוטן
מפלגת העם הסקסונית

מפלגת העם הסקסונית (בגרמנית: Sächsische Volkspartei - SDAP) הייתה מפלגה שמאלית-ליברלית, רדיקלית-דמוקרטית שהוקמה בעיר קמניץ שבממלכת סקסוניה הגרמנית ב-19 באוגוסט 1866. בראשה עמדו מייסדיה וילהלם ליבקנכט, אוגוסט בבל ואוטו פרייטג. בתחילת אוגוסט 1869 התאחדה מפלגת העם הסקסונית עם מפלגת העובדים הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית (SDAP). המפלגה המאוחדת הזו הוסיפה להתקיים עד 1875, עת התאחדה עם מפלגת 'איגוד הפועלים הגרמני הכללי' הלסליאנית, ליצירת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית (SPD). מפלגת העם הסקסונית הייתה ברית בין כוחות ליברליים, בורגנים אנטי-פרוסיים, ופועלים סוציאליסטים, שהתארגנו יחד בסקסוניה למטרה משותפת של בלימת העליונות הפרוסית בקונפדרציה הצפון-גרמנית לפיכך דגלה ברעיון של איחוד מלא של גרמניה (כולל אוסטריה) במטרה לצמצם את הדומיננטיות הפוליטית של פרוסיה במדינת הלאום הגרמנית. היא נחשבת לאחת ממפלגות האב של התנועה הסוציאל-דמוקרטית בגרמניה.

בבחירות 1867 לרייכסטג של הקונפדרציה הצפונית זכתה המפלגה ב-3 מנדטים בלבד (כ-1 אחוז מכלל המושבים), הנציגים היו בבל, ליבקנכט ועורך הדין רינהולד שרפס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
עם
סקסונית
תצלובת הראייה

תצלובת הראייה (TA: Chiasma opticum, הכיאזמה האופטית) היא אזור במוח שבו מצטלבים עצבי הראייה היוצאים מרשתית העין.

כחלק ממערכת הראייה, עצב הראייה מעביר את המידע החזותי שנקלט ברשתית של העין אל אזורי העיבוד במוח. זהו למעשה זוג של עצבים אשר יוצאים משתי העיניים בהתאמה ואשר מורכבים כל אחד מצרורות של אקסונים. מוצאם של אקסונים אלו הוא בתאי גנגליון ברשתית העין (retinal ganglion cells). בתצלובת הראייה, חלק גדול מהאקסונים חוצים לצדו הנגדי של הראש. כתוצאה מכך, לכל המיספרה של המוח מגיע מידע חזותי חלקי משתי העיניים. 

חלוקת האקסונים בתצלובת הראייה מתבצעת בהתאם לשדות ראייה: המידע ששתי העיניים קולטות משדה הראייה הימני (כלומר, מה שנמצא מצדה הימני של נקודת המיקוד שלנו ברגע נתון) מגיע להמיספרה השמאלית של המוח; והמידע ששתי העיניים קולטות משדה הראייה השמאלי מגיע להמיספרה הימנית. שילוב המידע החזותי שמגיע במקביל משתי העיניים הוא אחד הדברים שמאפשרים למוח לייצר תפיסת עומק.

האקסונים בחלק שלאחר תצלובת הראייה מכונים צרור הראייה (Optic tract). מרבית הסיבים (האקסונים) בצרור הראיה מוליכים מידע חזותי לכיוון גרעין הברך הצדי בתלמוס, וכמות קטנה מתוכם מגיעה אל הקוליקולוס העליון (superior colliculus, אנ') וכן אל אזורים בהיפותלמוס אשר אחראיים על השעון הצירקדי<ref></ref>. חשוב לציין שבתצלובת הראיה אין סינפסה, וכי האקסונים הממשיכים הלאה אל צרור הראיה הם אותם האקסונים אשר יצאו מתאי הגנגליון של הרשתית<ref></ref>. 

תצלובת הראייה ממוקמת בתחתית המוח הגדול, מתחת להיפותלמוס. על שמה קרוי הגרעין העל-תצלובתי בהיפותלמוס, אשר נמצא ישירות מעליה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוח הביניים
קטגוריה:ראייה
אניה מיטאג

אניה מיטאג (בגרמנית: Anja Mittag; נולדה ב-16 במאי 1985 בקרל מרקס שטאד, מזרח גרמניה) היא כדורגלנית גרמנייה שמשחקת בעמדת החלוץ בקבוצת הנשים של ר.ב. לייפציג ובנבחרת גרמניה בכדורגל נשים.

==קריירה==
ב-2002 היא החלה את הקריירה הבוגרת שלה בקבוצה הגרמנית טורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה לנשים. בעונת 2003/2004 זכתה עם הקבוצה בדאבל. בעונת 2004/2005 זכתה עם הקבוצה בליגת האלופות לנשים ובגביע הגרמני. ב-2006 עברה לשחק כמה משחקים בקבוצת QBIK קרלסטד מליגת העל השוודית, כדי לחוות תרבות כדורגל נוספת. היא סייעה לקבוצה להימנע מירידת ליגה. בעונת 2008/2009 הבקיעה 21 שערים והייתה במקום השני ברשימת המבקיעות באותה עונה. ב-2009/2010 זכתה עם פוטסדאם בפעם השנייה בליגת האלופות.

בדצמבר 2011 חתמה על חוזה עם קבוצת רוזנגארד שאז נקראה "אל-דה-בה" מהעיר מאלמה שמשחקת בליגת העל השוודית. משחקה הראשון בקבוצה היה הסופר קאפ השוודי לנשים. היא הבקיעה את גול הניצחון והמשחק הסתיים בתוצאה 2–1. בסיום העונה הוכתרה למלכת השערים לאחר שהבקיעה 21 פעמים. בעונה שלאחריה, 2013, הייתה מדורגת במקום הראשון בטבלת המבקיעות ובמקום הראשון בטבלת המבשלות והקבוצה זכתה באליפות שוודיה. בעונת 2014 הייתה שוב מלכת השערים ומלכת הבישולים וזכתה שוב באליפות. במרץ 2015 זכתה שוב בסופר קאפ השוודי. במאי 2015 פורסם שהיא חתמה בקבוצת הנשים של פריז סן-ז'רמן לשתי עונות.

===בנבחרת גרמניה===
מיטאג במדי פוטסדם, 2008
היא נכללה בסגל נבחרת גרמניה בכדורגל נשים עד גיל 19 למשחקי אליפות אירופה בקטגוריה זו, שהתקיימה ב-2004. הנבחרת הגיעה למקום השני לאחר שהפסידה בגמר לנבחרת ספרד, אולם מיטאג זכתה בתואר מלכת השערים עם 6 הבקעות ובתואר השחקנית המצטיינת של הטורניר. באותה שנה התקיימה אליפות העולם בכדורגל נשים עד גיל 19, ובה זכתה יחד עם נבחרת גרמניה בתואר והייתה במקום השני בטבלת המבקיעות. במקביל, החלה לשחק באותה שנה בנבחרת הבוגרת כשאת שערה הראשון הבקיעה במרץ 2005 במסגרת גביע אלגארבה. ב-2007 השתתפה בגביע העולם בכדורגל נשים, אך לא הרבתה לשחק. ב-2008 השתתפה עם הנבחרת באולימפיאדת בייג'ינג, שם זכתה במדליית הארד, לאחר שסיימה במקום השלישי. לאחר תקופה חלשה שלה, החליטה מאמנת הנבחרת לא לכלול אותה בסגל לגביע העולם בכדורגל נשים 2011. באליפות אירופה בכדורגל נשים 2013 השתתפה בשישה משחקים והבקיעה את הגול היחיד במשחק הגמר, בו ניצחה גרמניה וזכתה בתואר. היא נכללה בסגל גם למשחקי גביע העולם בכדורגל נשים 2015 והבקיעה חמישה שערים בטורניר בו הגיעה הנבחרת למקום הרביעי. בסיום הטורניר זכתה בנעל הארד, על הגעתה למקום השלישי בטבלת המבקיעות.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20121216074119/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/mi/anja-mittag-1.html סטטיסטיקה של מיטאג] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלוצות כדורגל גרמניות
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלניות גרמניות
קטגוריה:כדורגלניות טורבינה פוטסדאם
קטגוריה:כדורגלניות רוזנגארד
קטגוריה:כדורגלניות פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלניות וולפסבורג
קטגוריה:אלופות אולימפיות גרמניות: כדורגל
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית גרמניות: כדורגל
קטגוריה:כדורגלניות גרמניות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1985
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1985
יוסי חרסונסקי

יוסי חֶרסוֹנסקי (נולד ב-2 באוגוסט 1947) הוא עיתונאי ומבקר מוזיקה ישראלי.

== ביוגרפיה ==
את דרכו העיתונאית החל ב-1968 בעיתון "מעריב" כפרילנסר, וב-1979 היה לעובד קבוע של העיתון. שימש בתפקידי עורך הבידור של "מעריב לנוער", כתב כלכלי (צרכנות), כתב לענייני הסתדרות ועבודה ומבקר מוזיקה בעיתון.

ב-2005 פרש מ"מעריב" והמשיך לעבוד בעולם העיתונות כמבקר מוזיקה עצמאי.

מפעיל אתר ביקורות והמלצות מוזיקה בשם "יוסמיוסיק", ומשמש כמבקר המוזיקה של גלי צה"ל.

הוא נשוי למרגלית חרסונסקי. בתו היא הבמאית והעורכת יעל חרסונסקי.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל מעריב לנוער
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
סילביה מתיוס ברוול

סילביה מרי מתיוס בורוול (באנגלית: Sylvia Mary Mathews Burwell; נולדה ב-23 ביוני 1965) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כמזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ברק אובמה, מיוני 2014 עד ינואר 2017. היא החליפה בתפקידה את קתלין סבליוס. לפני כן עמדה בראש משרד הניהול והתקצוב מאפריל 2013 ועד למינויה למזכירת הבריאות.

==ביוגרפיה==
מתיוס נולדה בהינטון, עיירה קטנה בווירג'יניה המערבית, לקלאוי, שהייתה ראש העיר, ולד"ר ויליאם פיטר מתיוס, אופטומריסט לשעבר. היא ממוצא יווני מצד שני הוריה. ב-1982 לקחה חלק בתוכנית חילופי תלמידים ליפן. היא למדה לתואר ראשון בממשל באוניברסיטת הרווארד ב-1987. בעת לימודיה, היא שימשה כעוזרת למועמד הדמוקרטי לנשיאות מייקל דוקאקיס, עבדה עבור חבר קונגרס מווירג'יניה המערבית, וכן עבדה עבור הקמפיין של ביל קלינטון לנשיאות. לאחר מכן למדה לתואר ראשון נוסף בפילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה באוניברסיטת אוקספורד דרך מלגת רודז היוקרתית.

היא עבדה בתאגיד מקינזי בשנים 1990–1992. לאחר הפיכתו של ביל קלינטון לנשיא ארצות הברית בינואר 1993, שירתה מאז ועד 1995 כחברה במועצה הכלכלית הלאומית של הבית הלבן (NEC). לאחר מכן כיהנה כראשת הסגל של מזכיר האוצר רוברט רובין עד שנת 1997, וכן כסגנית ראש סגל הבית הלבן, עד שנת 1998, יחד עם ג'ון פודסטה. עם עזיבתה קודם פודסטה ונהיה לראש סגל הבית הלבן. מתיוס עברה למשרד הניהול והתקצוב כסגנית תחת ג'ק לו (מי שעתיד לכהן כמזכיר האוצר) עד שנת 2001.

היא חברה בוועד המנהל לרפואה שבאוניברסיטת וושינגטון, בוועד הפסיפי למדיניות בינלאומית, ובקבוצת הייעוץ של קרן נייקי. לפני חזרתה לממשל בוושינגטון הבירה, שירתה מתיוס בתפקידי ניהול בכירים בקרן ביל ומלינדה גייטס, המנוהלת על ידי המיליארדר ומייסד מיקרוסופט ביל גייטס ואשתו מלינדה. היא החלה לעבוד בקרן מאז 2001 ולבסוף כיהנה כנשיאת תוכנית הפיתוח הגלובלי. בינואר 2012 עזבה את הקרן לטובת כהונה כנשיאת קרן וולמרט.

במרץ 2013 מינה הנשיא ברק אובמה את ברוול לעמוד בראש משרד הניהול והתקצוב. היא נכנסה לתפקיד ב-24 באפריל באותה שנה.

באפריל 2014 מינה הנשיא אובמה את ברוול להיות מזכירת הבריאות ושירותי האנוש הבאה, שתירש את המזכירה היוצאת קתלין סבליוס, אשר הכריזה על התפטרותה יום קודם. היא הושבעה לתפקיד ב-9 ביוני באותה שנה.

לאחר סיום כהונתו של אובמה סיימה את תפקידה בממשל. היא מונתה לנשיאת האוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון די. סי. ונכנסה לתפקידה ביוני 2017.

היא נשואה למשפטן סטיבן ברוול מאז 2007, ולזוג שני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hhs.gov/about/leadership/secretary/sylvia-mathews-burwell/index.html סילביה מתיוס בורוול] באתר מחלקת הבריאות ומשאבי האנוש

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה
קטגוריה:מזכירות הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יווני
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:זוכות מלגת רודס
קטגוריה:פוליטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל הבית הלבן
קטגוריה:ראשי משרד הניהול והתקציב
קטגוריה:עובדי וולמארט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1965
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
ורמלנד

מחוז ורמלנד (בשוודית: Värmlands län) הוא מחוז במערבה של שוודיה. מחוז ורמנלד גובל בדלארנה בצפון, בארברו במזרח, בוסטרה ייטלנד בדרום ובנורווגיה במערב. המחוז נמצא בשטח החבלים ורמלנד (בעל אותו השם), בדלרנה ובדלסלנד.

מחוז ורמלנד הוא בין המחוזות העתיקים והיפים ביותר בשוודיה. עד המאה ה-17 הוא נודע כ"פרובינס ורמלנד", ואילו סמל הנשר הנוכחי אומץ כבר ב-1567. בין השנים 1634–1779 היה המחוז מאוחד יחד עם נרקה (ארברו), ומאז 1779 הוא נחשב מחוז עצמאי.

סלמה לגרלף, מחברת ספר הילדים הידוע "מסע הפלאים של נילס הולגרסון", נולדה בחווה במחוז ורמלנד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

ורמלנד
צובוראיה אייג'י

אייג'י צובוראיה (ביפנית: 円谷 英二; ) היה אמן אפקטים מיוחדים יפני אשר שיתף פעולה ביצירת סרטי מדע בדיוניים יפנים רבים, בהם "גודזילה".

== ביוגרפיה ==
צובוראיה היה בכור במשפחתו והיה בעל משפחה מורחבת גדולה במיוחד. בגיל שלוש אימו של צובוראיה נפטרה ואביו עבר לסין לטובת עסקי המשפחה. בגיל תשע אימץ צובוראיה את תחביב הטיסנאות. צובוראיה שמר על אהבתו לתחביב זה כל חייו. ב-1915 בגיל 14 סיים צובוראיה את המקבילה היפנית לבית ספר תיכון. הוא התחנן בפני משפחתו שאישרה לו ללכת לבית הספר לטיסה שבהאנדה. על אף שלמד לבסוף מסחר ב-1919 צובוראיה קיבל הצעת עבודה והפך להיות צלם קולנוע.

צובוראיה צמח בתעשיית הקולנוע במהירות שיא בזכות יצירתיותו. במהלך צמיחה זאת עבד צובוראיה על פרויקטים חדשניים בתחום הקולנוע והיה שותף לשימוש הראשון במנוף לשם נשיאת מצלמה ביפן. ב-1930 עשה צובוראיה שימוש בסופראימפוזיציה כדי ליצור אשליה בסרט שלקח חלק בהפקתו. בעשייה זאת החלה הקריירה של צובוראיה עבורה יתפרסם - אפקטים מיוחדים. בראיון שנתן מאוחר יותר טען שבתקופה זאת הסרט קינג קונג הגיע לקיוטו והוא אמר לעצמו ש-״יום אחד אעשה בעצמי סרט כזה על מפלצת״.

במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה עבד צובוראיה ביצירת סרטי תעמולה יפנים. קיים סיפור כי הסרטים שבהם צובוראיה היה מעורב היו כל כך מציאותיים עד כי צוותים של דאגלס מקארתור, מושלה הצבאי של יפן בתקופת הכיבוש האמריקאי, מכרו עותקים של הסרטים שלו לפרנק קפרה עבור יומני הקולנוע שלו. בעת הכיבוש האמריקאי ביפן צובוראיה התקשה למצוא עבודה בעקבות המעורבות שלו בסרטי התעמולה.

כאשר התמנה לראש מחלקת האפקטים המיוחדים של אולפן הקולנוע היפני טוהו הוא ניהל בממוצע שישים אנשי מקצוע, טכנאים וצלמים. במהלך עבודתו בטוהו הוא עבד לצד הבמאי אישירו הונדה והמפיק טומויוקי טנקה. שלשה זאת כונתה על ידי מחלקת הפרסום של אולפני טוהו ״שלשת הזהב״, והיא זאת שיצרה בשנת 1954 את הסרט הראשון של גודזילה.

==לקריאה נוספת==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע יפנים

קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1970
עמיחי יודנפרוינד

עמיחי יודנפרוינד (נולד ב-9 ביולי 1974) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שירת כמדריך בבית הספר לפיקוד ומטה, כסגן מפקד אוגדת הגליל ומפקד חטיבת מרכבות הפלדה.

== ביוגרפיה ==
יודנפרוינד גדל במושב שדה יעקב. התגייס לחיל השריון ושירת כלוחם ומפקד טנק בפלוגה ו' של גדוד 77 מחטיבה 7. לאחר שהתבלט כמפקד טנק מצטיין נשלח לקורס קציני שריון וחזר אל הפלוגה כמפקד מחלקה. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של הגדוד ופיקד על פלוגה ב', פלוגת הצמ"פ של גדוד 82. בשנים 1997–1998 חזר לפלוגה ו' כמפקדה. לאחר מכן המשיך בגדוד 77, היה סגן מפקד הגדוד בתקופת מלחמת לבנון השנייה, ובשנים 2008–2010 פיקד עליו. בשנת 2010 מונה לסגן מפקד חטיבה 7. בהמשך שימש רע"ן שריון במרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם, מונה למפקד חטיבת מרכבות הפלדה וכיהן בתפקידו בשנים 2013–2015. בספטמבר 2015 מונה לסגן מפקד אוגדת הגליל, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. ב-2021 השתחרר מהשירות הצבאי.

יודנפרוינד נשוי למרב, אב לשלוש בנות ומתגורר בשדה יעקב.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20150616025314/http://mazi.idf.il/5675-7790-he/IGF.aspx "עז הכוח"], יותם קניספל באתר מפקדת זרוע יבשה.
* .
עמיחי יודנפרוינד (שני משמאל) בטקס פרידה של [[נדב לוטן (מימין) מפלוגה ו' של גדוד 77, שעליה פיקד לפניו.]]

קטגוריה:מפקדי חטיבת מרכבות הפלדה
קטגוריה:מפקדי גדוד 77
קטגוריה:שדה יעקב: אישים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
קטגוריה:חיילי גדוד 82
תל אבייד

תל אבּייד (בכורדית: Girê Sipî, בערבית: تل أبيض) היא עיר בסוריה, הממוקמת על גבול טורקיה–סוריה, צפונית לנהר בליח שבמחוז א-רקה. היא משמשת מרכז שליטה אדמיניסטרטיבי לכל נפת תל אבייד.

היא בפועל מתפקדת כעיר חצויה, יחד עם "Akçakale" הטורקית עם מעבר גבול פנימי.

בשנת 2004 נמנו 14,825 תושבים. בנפת תל אבייד כולה נמנו 129,714 תושבים, מרביתם שייכים לזרם האסלאם הסוני.

== היסטוריה ==
העיירה המודרנית נוסדה על ידי שלטונות המנדט הצרפתי כדי לשלוט על הגבול עם טורקיה, כאשר התושבים הראשונים היו פליטים ארמנים מאנטוליה, שגורשו במהלך רצח העם הארמני, וכ-250 משפחות ארמניות חיו בעיר לפני מלחמת אזרחים בסוריה. בנוסף לארמנים, הגיע שבט ערב באגרה כאנשי צבא הלבנט הצרפתי, והחליט להישאר ולהתיישב באזור.

=== מלחמת האזרחים בסוריה ===
במהלך מלחמת האזרחים, חוותה העיר תהפוכות רבות. בחדשים הראשונים הייתה תחת השפעת ארגוני התנגדות למשטר הסורי. דווח על מספר מעשי טבח חלקם בהיקף של מאות אנשים, שבוצעו בתושבים על ידי פעילי ארגון הטרור אל נוסרה והמדינה האסלאמית. הרציחות כוונו כנגד כורדים ושאר מתנגדים להפיכה בסוריה.

העיר נכבשה על ידי המדינה האסלאמית ביוני 2014 והייתה למבצר שלה ממנו יצאה לפעולות ודגלה הונף על מעבר הגבול עם טורקיה. העיר חשובה במיוחד עבור המדינה האסלאמית מכיוון שדרכה היא מוכרת נפט בשוק השחור ומבריחה סחורה ואנשים.

ביוני 2015 כוחות כורדיים השייכים ל-YPG ערכו מצור על העיר ולאחר מערכה של ימים ספורים הצליחו לכבוש אותה.

באוקטובר 2019 במהלך מבצע מעיין השלום העיר נכבשה על ידי כוחות טורקיים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים בסוריה שנכבשו על ידי המדינה האסלאמית
קטגוריה:ערים חצויות
קטגוריה:גבול טורקיה–סוריה
פרנק וירקינסקי

פרנסיס ג'. וירקינסקי (באנגלית: Francis J. Wiercinski) הוא לוטננט גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית. וירקינסקי שימש בין השאר כמפקד רגימנט 187 בדיוויזיה המוטסת ה-101 וכמפקד כוחות צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט.

==קריירה צבאית==
וירקינסקי התגייס לצבא ארצות הברית בשנת 1979 והתנדב לכוחות המוטסים. הוא עבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר והסמכה כצנחן. לאחר מכן התנדב וירקינסקי לרגימנט הריינג'רס ה-75. וירקינסקי שימש ברגימנט הריינג'רס כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה ולחם במבצע מטרה צודקת. וירקינסקי השלים מספר תפקידי פיקוד ובהם קצין אג"ם בדיוויזיה המוטסת ה-101. לאחר מכן שימש כמפקד רגימנט 187 בדיוויזיה המוטסת ה-101. והוביל אותו במלחמת אפגינסטן, בין היתר במבצע אנקונדה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הדיוויזיה הרב לאומית בצפון עיראק. בתפקידו האחרון שימש כמפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד האוקיינוס השקט.

==לקריאה נוספת==
* שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
ארברו (מחוז)

מחוז ארברו (בשוודית: Örebro län) הוא מחוז במרכזה של שוודיה. מחוז ארברו גובל בדלארנה בצפון, בווסטמנלנד ובסדרמנלנד במזרח, באסטריֶטלנד בדרום דרום-מזרח, בווסטרַה יֶיטלנד בדרום דרום-מערב ובוורמלנד במערב. המחוז נמצא בשטח החבלים נרקה, ורמלנד, וסטרייטלנד ווסטמנלנד.

בין השנים 1634–1779 היה המחוז מאוחד יחד עם נרקה וורמלנד, ומאז 1779 הוא נחשב מחוז עצמאי. הבירה והעיר הגדולה היא ארברו, בקצה המערבי של אגם היאלמר. שטח המחוז הוא 9,343 קמ"ר, והאוכלוסייה שלו (נכון לשנת 2005) היא 273,920 תושבים.

במחוז יש מספר אגמים והוא מנוקז על ידי כמה נהרות שזורמים דרומה ומזרחה. מרבצי ברזל, אבץ ונחושת מנוצלים במחוז. ענפים חשובים אחרים כוללים עבודות עצים, ייצור נייר, ייצור פלדה והתכת מתכות.

סמלו הנוכחי של המחוז הוא למעשה שילוב של סמלי נרקה, ורמלנד ווסטמנלנד, והוא אומץ ב-15 ביולי 1944.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

ארברו
פרנקלין הגנבאק

פרנקלין ל. הגנבאק (באנגלית: Franklin L. Hagenbeck; נולד ב-25 בנובמבר 1949) הוא לוטננט גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית. הגנבאק שימש בין השאר כמפקד הדיוויזיה ההררית ה-10 וכמפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.

==קריירה צבאית==
הגנבאק החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית וסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1971, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר והסמכה כצנחן. הגנבאק שירת בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית במגוון תפקידים ויחידות ושימש בין היתר כמפקד מחלקה ופלוגה. במבצע זעם דחוף, הפלישה למדינת האי גרנדה שבקריביים ב-1983, לחם בשורות הדיוויזיה המוטסת ה-82. בהמשך שימש כמפקד גדוד וכעוזר מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101. במלחמת אפגינסטן פיקד על הדיוויזיה ההררית ה-10. בין היתר פיקד הגנבאק על חלק ניכר מן הכוחות במבצע אנקונדה. לאחר מכן שימש כסגן ראש מטה צבא ארצות הברית ובתפקידו האחרון שימש כמפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט.

==לקריאה נוספת==
* שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
מעוטרי מדליית השירות המצוין
קטגוריה:מפקדי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:מפקדי הדיוויזיה ההררית העשירית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פלורידה
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
סמינר דרכי רחל

סמינר דרכי רחל ("הסניף") הוא סמינר בית יעקב לבנות בהר חוצבים בירושלים. במוסד לומדות כ-2000 תלמידות, כ-7 כיתות בכל מחזור. הוא שוכן בקרית חינוך רמת תמיר בירושלים.

==היסטוריה==
הסמינר נוסד בשנת תשנ"ד על ידי הרב יחיאל מיכל מנדלזון. הוא נקרא על שם רעייתו של הרב שמואל אוירבך, הרבנית רחל.

הרב מנדלזון הוא מנהל הסמינר מאז היווסדו. הרבנית לאה פרידמן היא המנהלת החינוכית. בראשית דרכו היה הסמינר שלוחה של מכון בית יעקב למורות ("הסמינר הישן"), ודבק בו הכינוי "הסניף".

הרבנית לאה פרידמן עזבה מעשית את ניהולו של הסמינר בשנת 2017, ומאז מנהלת אותו גב' ארנד בתו של הרב מנדלזון.

הסמינר כולל כיתות תיכון: ט-יב, כיתות על תיכוניות: יג, יד, ולימודי המשך לבוגרות הסמינר.
בכיתות העל תיכוניות נלמדים לימודי התמחות במגמות ההוראה והגננות ובמקצועות השונים כגון: חשבונאות ומיסים, הנדסת תכנה, עיצוב פנים, תדמיתנות, גרפיקה, לימודי חינוך מיוחד ועוד.

הסמינר שהה במבנה זמני בשכונת גבעת שאול קרוב ל-20 שנה. לפני מספר שנים הונחה אבן הפינה למבנה קבע באזור הר חוצבים בירושלים, אך בשל סכסוכים התעכבה הבנייה. בסוף שנת 2019 נכנס הסמינר למבנה הקבע ברמת תמיר.

למוסד סניפים בערים ביתר עילית ובית שמש, הפועלים תחת הנהלת סמינר האם.

== קישורים חיצוניים ==
*
*
*

דרכי רחל
קטגוריה:ירושלים: מוסדות חינוך
אהרן קושנירוב

אהרן קושנירוב (ביידיש: אהרן קושניראָוו; 7 בינואר 1890 – 7 בספטמבר 1949) היה משורר יידי, פרוזאי ודרמטורג.

==ביוגרפיה==
נולד בשם אהרן קושנירוביץ בעיירה בויארקה, ליד קייב. אביו היה יערן ונפטר כשקושנירוב היה בן 13. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו בחדר ולהתחיל לעבוד. הוא עבר להתגורר בקייב ולאחר היכרותו עם משוררים יידים דוד הופשטיין ואשר שוורצמן הוא החל לחבר בעצמו שירה ביידיש.

בין 1914–1918 הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה ועוטר בצלב הגיאורגי, העיטור הגבוה של האימפריה הרוסית. ב-1920 הוא הצטרף לצבא האדום והשתתף במלחמה פולנית-סובייטית.

ב-1922 הוא עבר למוסקבה וכתב בכתב העת דער שטראָם, שם הוא פרסם סדרת שירים ב- 1922 בשם אזכרה שהוקדשו לנפגעי הפוגרומים באוקראינה שהתרחשו מספר שנים לפני כן, בעקבות שירים אלו חיבר דוד הופשטיין שיר בשם שטאַם, ב-1924 יצא לאור ספר שבו נכללו שירים מתוך אזכרה ושירו של הופשטיין. בעקבות פרסום האזכרה הואשם קושנירוב על ידי מבקרי ספרות סובייטים בלאומנות יהודית.

עם פלישתם של הגרמנים לברית המועצות הוא התנדב לצבא האדום בגיל 51 ונשאר בשירות עד סוף המלחמה והשתחרר בדרגת סרן. במהלך המלחמה נפצע פעמיים, עוטר במדליה על ההצטיינות בקרב.

לאחר המלחמה היה אחד העורכים של כתב העת היידי אייניקייט והיה עורכו הראשי של כתב העת היידי היימלאנד.

נפטר בספטמבר 1949 במוסקבה כתוצאה מסרטן הגרון.
==משפחתו==
קושנרוב היה נשוי ללובוב קושנרוב . לזוג שלושה בנים: יורי (1925 - 1943) (נפל בקרב במהלך המלחמה), ראדי (1931 - 2010) ומארק (נולד ב-1938).
==קישורים חיצוניים==

* 
* גנאדי אסטרייך, 
* [http://www.yadvashem.org/yv/en/about/institute/ppka_soldiers/Aron_Kushnirov.asp#!prettyPhoto על אהרן קושנירוב באתר יד ושם]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי צלב גיאורגי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים בצבא האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1890
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1949
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1949
קרלסטד

קרלסטד (בשוודית: Karlstad; מילולית: "העיר של קרל") היא בירת מחוז ורמלנד שבשוודיה. בעיר מתגוררים כ-88 אלף תושבים (2014), והיא העיר הגדולה במחוז ורמלנד – כשליש מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בעיר. שטחה כ-30.3 קמ"ר, והיא העיר הגדולה במחוז ורמלנד גם בשטחה. היא גם הייתה העיר הראשונה שיושבה במחוז ורמנלד. קרלסטד שוכנת על גדתו הצפונית של אגם ונרן.
<br />
== היסטוריה ==
לפני כ-4,000 שנה, היה האזור שבו שוכנת כיום העיר מתחת לפני המים. עם שינוי פני השטח, התחילו לצוץ גם ראיות ראשונות להתיישבות אנושית בין האגם לנחל, כגון קברים, שרידי כפרים נטושים וכו', ולבסוף הוקמה התיישבות בתחילת ימי הביניים, שתחילתה כבר בימי הוויקינגים בשנת 1000 לספירה, ששימשה בעיקר כאזור מסחר.

במהלך המאות ה-16 וה-17 הוקמו ערים רבות במחוז ורמנלד. האזור שבו הוקמה קרלסטד היה עשיר במגוון אוצרות טבע לימים ההם, כגון יערות, דגי סלמון (מהאגם) ובעיקר מכרות הברזל בורמלנברג. הערים הללו שימשו גם כאזורי מסחר, וגם כנקודות ציון בהן יכול היה השלטון להרחיב את שליטתו באזורים עשירים אלו, ואף לפקח על תנועת הברזל.

לפני שהוקמה קרלסטד, נקראה עיר שנמצאה באותו המקום "טינולה" (Tingvalla), שהייתה ידועה כעיר-מסחר. המוזיאון של ורמלנד מספר כי ישנם מסמכים מהמאה ה-16 שבהם מוזכרת העיר (בשמה הקודם). כך למשל, ישנו מסמך הכתוב בלטינית המכיל מפה שנמצא בעיר שטרסבורג שבמזרח צרפת. במפה שבמסמך מתוארת ורמנלד כדוכסות העשירה במכרות ברזל. בחלק הכתוב נכתב: "Tingvalla, stad vid sjön. Här får man ypperligt järn" (=כלומר: "טינגולה, עיר על-יד האגם. כאן תוכל להשיג ברזל מצוין"). מכך, נראה שבמקום שכנה עיר משגשגת כבר מעל ליובל שנים לפני שקרל התשיעי קיבל את "שטר הקניין" (Municipal charter) על העיר.

העיר המוכרת לנו כיום הוקמה ב-5 במרץ 1584 על ידי הדוכס קרל (לימים המלך קרל התשיעי), שעל שמו נקראה העיר. באותן שנים היו 45 משקי-בית בעיר, שבהם התגוררו כ-150 תושבים (כלומר יותר "כפר גדול" מאשר "עיר גדולה"). רוב תושבי העיר היו אנשים שהגיעו מהכפרים של ורמלנד, אך עם זאת היו גם תושבים שהגיעו ממקומות אחרים. כדי לעודד תושבים נוספים להגר לעיר ולהגדילה, הציע קרל פטור ממס לתושבים למשך 20 שנה.

קרל בנה את ביתו בתוך העיר, במקום שנקרא "גני המלך" (Kungsgården). קתדרלת העיר, שנבנתה בין השנים 1724–1730 על ידי הלר הנוצרי (Christian Haller), הוקמה באותו המקום שבו שהה ביתו של קרל.

העיר נודעה לראשונה בהיסטוריה של שוודיה המודרנית בלילה של ה-7 במרץ 1809, עת הצית לוטננט קולונל גאורג אדלרספאר, מפקד הצבא שהוצב בוורמלנד, מהפיכה נגד המלך גוסטב הרביעי אדולף, על ידי הנפת דגל המרד בקרלסטד והחל לצעוד לכוון סטוקהולם.

קרלסטד סבלה מארבע שריפות גדולות. לאחר השריפה האחרונה, ב-2 ביולי 1865, נותרו עומדים על תילם ברחבי העיר רק הקתדרלה ומספר בתים בודדים. לאחר מכן נבנתה קרלסטד מחדש עם שדרות רחבות.

בשנת 1905, התנהל המשא ומתן ולאחר מכן נחתם ההסכם לפירוד האיחוד השוודי-נורווגי בעיר קרלסטד.

במרכז העיר עובר "הנחל הטהור" (בשוודית: "Klarälven"), שמתחיל את דרכו באגם הצפוני ביותר במחוז ורמלנד, על יד הגבול הנורווגי, ונשפך לאגם ונרן לאחר שמתפצל לכמה יובלים בתוך העיר.

גובהה של העיר מעל פני הים הוא כ-64 מטרים.

בעיר ישנה קתדרלה ואוניברסיטת קרלסטד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוודיה: ערים
בורוט פאחור

נשיא ישראל [[ראובן ריבלין (מימין) עם פאחור בעת ביקור האחרון בישראל לרגל פורום השואה העולמי החמישי, ינואר 2020]]
בורוט פאחור (בסלובנית: Borut Pahor; ) הוא פוליטיקאי סלובני סוציאל-דמוקרטי. שימש כראש ממשלת סלובניה בין השנים 2008–2012 וכנשיא סלובניה, בין השנים 2012–2022.

== ביוגרפיה ==
בורוט פאחור נולד בעיר פוסטוינה בסלובניה (שהייתה אז חלק מיוגוסלביה). למד באוניברסיטת ליובליאנה. הוא כיהן במספר תפקידים בולטים. נבחר לפרלמנט הסלובני ב-1990. ב -1992 נבחר לסגן יו"ר האספה הלאומית. בתקופת כהונתו בשנים 1992–1996 כיהן בוועדת העצרת של האיחוד האירופי, בוועדה לפיקוח על שירותי ביטחון ומודיעין וועדת ההגנה; הוא גם הוביל את משלחת סלובניה באספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה. בשנת 2004 נבחר לפרלמנט האירופי. בשנת 2008 נבחר כראש ממשלת סלובניה. בבחירות שנערכו בדצמבר 2011 הפסיד, אך ביוני 2012 נבחר כנשיא סלובניה.

בנובמבר 2017 שוב ניצח פאחור בבחירות לנשיאות סלובניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת סלובניה
קטגוריה:נשיאי סלובניה
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:ילידי 1963
קורי גרדנר

קורי גרדנר (באנגלית: Cory Gardner; נולד ב-22 באוגוסט 1974) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. בשנים 2015–2021 כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קולורדו, עד שהפסיד בבחירות לסנאט בקולורדו ב-2020 לג'ון היקנלופר.

==ביוגרפיה==
גרדנר נולד ביומה שבקולורדו, דור חמישי למתיישבים במקום. אביו היה נציג מטעם המפלגה הדמוקרטית במועצת העיר. בצעירותו עבד בעסק המשפחתי בתחום המסחר בכלים חקלאיים. ב-1997 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של קולורדו וב-2001 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת קולורדו. בתום הלימודים עבר לוושינגטון די. סי. ושימש דובר התאחדות מגדלי התירס. בשנים 2002 עד 2005 שימש עוזרו ויועצו המשפטי בתחום החקלאות של הסנאטור ויין אלארד.

בשנים 2005 עד 2011 כיהן כחבר בבית הנבחרים של קולורדו, בין השאר שימש מצליף סיעת המיעוט. בנובמבר 2010 ניצח בבחירות למושב המחוז ה-4 של קולורדו בבית הנבחרים של ארצות הברית וב-2012 זכה בבחירות לכהונה נוספת.

ב-2014 התמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית, הוא גבר על הסנאטור המכהן מהמפלגה הדמוקרטית, מארק יודול. בינואר 2015 הושבע כחבר הסנאט. גרדנר חבר בוועדת המסחר, המדע והתחבורה בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע, בוועדת החוץ ובוועדת העסקים הקטנים והיזמות.

במהלך הבחירות לסנאט של ארצות הברית בקולורדו ב-2020 נחשב גרדנר לאנדרדוג רציני בהתמודדותו לתקופת כהונה שנייה מול ג'ון היקנלופר, לשעבר מושל קולורדו. ביום הבחירות הכלליות הפסיד גרדנר בפער של כ-10% להיקנלופר.

גרדנר נשוי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20150316131034/http://www.gardner.senate.gov/content/about-cory קורי גרדנר] באתר הסנאט
* [http://corygardnerforsenate.com/ אתר הבחירות של קורי גרדנר]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קולורדו
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולורדו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
מרטין היינריך

מרטין טרבור היינריך (באנגלית: Martin Trevor Heinrich; נולד ב-17 באוקטובר 1971) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת ניו מקסיקו מאז 2013.

== קורות חיים ==
היינריך נולד בפאלון שבנבדה, לשירלי לבית בייבי, ולפיטר היינריך. ב-1995 סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת מיזורי, ולאחר מכן סיים קורסים באוניברסיטת ניו מקסיקו. בשנים 1996–2001 שירת כמנהל ניהולי של קרן "Cottonwood Gulch", ארגון ללא מטרות רווח מניו מקסיקו, המייעד את עצמו ללמד תלמידים צעירים מדעי הטבע ומדעי הסביבה. הוא גם הקים חברת ייעוץ העוסקת ביחסי ציבור.

משנת 2003 ועד 2007 שירת במועצת העיר אלבקרקי, כאשר בשנת 2006 כיהן כנשיא המועצה. במהלך שירותו במועצה מטרותיו היו, לדבריו, הפחתת הפשע, העלאת שכר המינימום ויצירת מקומות עבודה. הוא גם תומך במקורות אנרגיה חלופיים. בפברואר 2006 מונה על ידי מושל ניו מקסיקו, ביל ריצ'רדסון, לנאמן משאב טבע של המדינה.

בבחירות בנובמבר 2008 גבר על יריבו הרפובליקני בהתמודדות על המושב של המחוז ה-1 מטעם ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית, ושירת בבית הנבחרים בשנים 2009–2013. באפריל 2011 הודיע כי יתמודד על מושב הסנאט שמותיר הסנאטור הדמוקרט ג'ף בינגאמן, אשר החזיק במושב מ-1983 ועד 2013. הוא התמודד בבחירות הכלליות מול יריבתו הרפובליקנית הת'ר וילסון, וניצח בפער של 6% ממניין הקולות. בנובמבר 2018 ניצח בבחירות לכהונה שנייה בסנאט.

במרץ 2015 נמנה היינריך עם הסנאטורים הבודדים שלא נכחו בנאום בנימין נתניהו בפני הקונגרס של ארצות הברית כנגד הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. במאי 2022 היה היינריך אחד מ-20 סנאטורים דמוקרטים שהאיצו בממשל האמריקאי לפעול כנגד פינוי פלסטינים ביהודה ושומרון, כחודש לאחר מכן היה אחד מ-24 סנאטורים דמוקרטים, שקראו לחקור את מותה של שירין אבו עאקלה ובספטמבר 2023 היה אחד מ-15 סנאטורים דמוקרטים שחתמו על מכתב נגד מתן פטור מוויזה, לישראלים.

היינריך נשוי לג'ולי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו מקסיקו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו מקסיקו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
פלך גרודנו

פלך גרודנו (ברוסית: Гродненская губерния) היה גוברנייה באימפריה הרוסית, שבירתה הייתה העיר גרודנו (כיום הורדנה שבבלארוס).

הפלך הוקם מספר שנים לאחר חלוקת פולין ב-1801, לפני כן ברובו היה חלק מפלך וילנה. הפלך פורק סופית 1915. כיום רוב השטח של הפלך ההיסטורי נמצא בשטחה של בלארוס, כמו כן חלקיו נמצאים בשטחיהן של פולין, אוקראינה וליטא.

==אוכלוסייה==
ההרכב הלאומי של אוכלוסיית הפלך ב-1897:
{| class="wikitable"
|לאום || אחוז מכלל האוכלוסייה
|-
|בלארוסים || 44
|-
|אוקראינים || 22.6
|-
|יהודים || 17.4
|-
|פולנים || 10.1
|-
|רוסים || 4.6
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

גרודנו
קטגוריה:גרודנו
פלך וילנה

פלך וילנה (בצבע ירוק) בשנים 1843–1915

פלך וילנה (רוסית: Виленская губерния) היה גוברנייה באימפריה הרוסית, שבירתה הייתה העיר וילנה (כיום בירת ליטא).

הפלך הוקם לאחר חלוקת פולין השלישית ב-1795, ופורק סופית ב-1915. בתקופת שלטונו של אלכסנדר הראשון ב-1801 הפלך חולק לשנים, בחלק השני הוקם פלך גרודנו. כיום רוב השטח של הפלך ההיסטורי נמצא בשטחה של ליטא, וחלקים קטנים יותר נמצאים בשטחי פולין ובלארוס.

==אוכלוסייה==
ההרכב הלאומי של אוכלוסיית הפלך ב-1897:
{| class="wikitable"
|לאום || אחוז מכלל האוכלוסייה
|-
|בלארוסים || 56.1
|-
|ליטאים || 17.6
|-
|יהודים || 12.7
|-
|פולנים || 8.2
|-
|רוסים || 4.9
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

וילנה
קטגוריה:וילנה: היסטוריה
קטגוריה:בלארוס: היסטוריה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1795
אבראהים מעלוף

מעלוף בקונצרט ב[[ליובליאנה, 2012]]
אבראהים מעלוף (בערבית: ابراهيم معلوف; נולד ב-5 בדצמבר 1980) הוא חצוצרן ג'אז, מלחין ומעבד מוזיקלי לבנוני החי בפריז.

== תולדות חייו ==
נולד למשפחה מרונית ידועה, אביו, נאסים היה אף הוא חצוצרן ודודו הוא הסופר אמין מעלוף. בגיל צעיר נמלטה משפחתו מלבנון עקב מלחמת האזרחים והשתקעה בפריז. בגיל שבע החל ללמוד מוזיקה קלאסית, ג'אז ומוזיקה ערבית ונגינה בפסנתר ובחצוצרה. כבר בגיל צעיר הופיע לצד אביו ברחבי אירופה והמזרח התיכון בשילוב של מוזיקה קלאסית ומוזיקה ערבית מתובלת בג'אז. במקביל היה תלמיד מצטיין בתחומי המתמטיקה והמדעים. לאחר ששמע החצוצרן מוריס אנדרה ביצוע של מעלוף לקונצ'רטו הברנדנבורגי מס' 2 מאת באך, הציע לו להתמקד במוזיקה ולהפוך למוזיקאי מקצועי. מעלוף למד בקונסרבטוריון הלאומי בפריז (Conservatoire National de Région (CNR; חלק מן הקונסרבטואר של פריז) ובשנת 2006 התמנה למורה לחצוצרה במוסד.

הוא הרבה לנגן באלבומים של זמרים שונים לרבות להסה דה סלה, סטינג, סאליף קייטה ונוספים.

בשנת 2007, לאחר סיבובי הופעות בפסטיבלים הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, והראשון בטרילוגיית Dia שלו, בשם Diasporas, המוזיקה באלבום היא פיוז'ן מרובה השפעות, מאום כולתום ופיירוז, מאהלר ומוצארט, מיילס דייוויס ודיזי גילספי. כל הלחנים בתקליט נכתבו על ידי מעלוף. ב-2009 ראה אור אלבומו השני (והשני בטרילוגיה) Diachronism. באותה שנה ליווה את סטינג באלבומו ...If on a Winter's Night. ב-2011 ראה אור האלבום השלישי Diagnostic, אלבום זה יצא לאחר שמעלוף זכה בפרס תגלית השנה בג'אז הצרפתי עבור ביצוע בחצוצרה ובפסנתר ועבור הלחנה. אלבום זה כולל את יצירתו הידועה ביותר של מעלוף, ביירות (Beirut), שרובה סולו חצוצרה מלודי והשליש האחרון שלה הוא פיוז'ן ג'אז-פאנק (Funk) הכולל גיטרה בס, תופים, פסנתר חשמלי וגיטרה חשמלית. הטרילוגיה יצאה שוב לאור כמכלול ב-2013.

ב-2012 ראה אור התקליט Wind, שנה לאחר מכן Illusions וב-2014 Au Pays d'Alice ("במדינת אליס").

בינואר 2017 זכה בפרס לומייר על המוזיקה בסרט "Dans les forêts de Sibérie".

לעורך המוזיקלי הישראלי דובי לנץ, שהפך לידיד אישי של מעלוף והזמינו לנגן בישראל, ענה מעלוף שהיה שמח לנגן בישראל, אך אינו יכול לעשות זאת מחשש לשלום בני משפחתו שנותרו בלבנון.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!עבודה מועמדת
!תוצאה
!סימוכין
|-
!2024
!פרס גראמי
|ביצוע מוזיקת העולם הטוב ביותר
|"Todo Colores"
|
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים לבנונים
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:חצוצרנים
קטגוריה:נגני ג'אז: חצוצרנים
קטגוריה:מוזיקאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1980
הלל ויטקינד

הרב הלל ויטקינד (תרנ"ט, 1899 - י"ט באלול תשל"ד, 6 בספטמבר 1974) היה ממייסדי סניפי ישיבת בית יוסף-נובהרדוק במספר ערים בפולין ובמיוחד בוורשא שהוא הקים בה הישיבה, והיה מקורב מאוד לרבו הסבא מונובהרדוק, כפי שהעיד על עצמו שיצקתי על ידו שש שנים, ולאחר עלותו ארצה מייסד וראש ישיבת ישיבת בית יוסף-נובהרדוק בתל אביב. 

==ביוגרפיה==
נולד בשנת ה'תרנ"ט לרב חיים אהרן ויטקינד. בעיר אמדור שבפלך גרודנה, למד בסטוצ'ין אצל הרב רפאל אלתר שמואלביץ, חתנו של "הסבא מנובהרדוק", ומשם עבר לסלובודקה. בשנת תרע"ד, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נסע להומל, שם למד מפי הסבא מנובהרדוק.

עם פרוץ המהפכה הקומוניסטית נמנה עם תלמידי ישיבת נובהרדוק שנדדו בערי מזרח אירופה להפיץ תורה. בבחרותו גויס לצבא הרוסי, והשתחרר מיד לאחר פטירת אביו.

בין השנים תרע"ח (1918)-תר"פ (1920) סייע בהקמה ובניהול סניפי הישיבה במוהלוב, ז'יטומיר, קוריסטשוב וקורסטן, ובשנת תרפ"א ייסד וניהל את הסניפים בוורשה, מלבה, וולוצלבק, פלוצק, פולטוסק, אוסטרובצה, וולודבה וקילצה.

נישא לשיינא אסתר (-כ' בטבת תרפ"ב, 1922), בת הרב דוד יצחק מגן מירושלים. לאחר נישואיהם התגוררו בוורשה, שם כיהן בראשות הישיבה המקומית של נובהרדוק. בשנת תרפ"ט (1929) עלה לארץ ישראל עם גיסו הרב אהרן ווינשטיין (חמיו של הרב משה שמואל שפירא).

זמן קצר לאחר עלותו ארצה הקים יחד עם גיסו הרב וינשטיין את ישיבת בית יוסף בתל אביב, והם עמדו בראשות הישיבה עד לפטירתם. 

לאחר פטירתו בשנת תשל"ד מונה תחתיו לראשות הישיבה חתנו הרב מרדכי מן, שכיהן עד אז כר"מ בישיבה. הרב מן העביר את הישיבה לבני ברק וקראה על שמו "ישיבת בית הלל", במשך השנים הפכה הישיבה לכולל אברכים ומאז פטירת הרב מן עומד הכולל בראשות בנו הרב יוסף יעקב מן.

ספרו מוסר התורה נדפס בירושלים בשנת תש"ד, ובו שיעוריו ודברי מוסר. כמו כן ערך את החוברות "אור המוסר". כתביו נערכו ויצאו לאור על ידי נינו הרב הלל מן מירושלים.

==בנותיו==
* צפורה, אשת הרב צבי שרגא גרוסברד - יו"ר החינוך העצמאי, שימש כעשור כר"מ בישיבת חותנו בתל אביב. נפטרה בשבט תשס"ב, 2002.
* מרים, אשת הרב מרדכי מן - ראש הכולל בית הלל בבני ברק וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. נפטרה ב-1981.
* חנה, אשת הרב דוד פינקל - ר"מ בישיבת חברון - כנסת ישראל ובנו של הרב משה פינקל. היא נפטרה בכסלו תשע"ח, נובמבר 2017, 60 שנה לאחר פטירת בעלה.
* רחל, אשת הרב יחיאל צוקרוב - מגיד שיעור בישיבת חותנו, ולאחר מכן בישיבת תפארת ציון, ישיבת באבוב בבת ים, וראש ישיבת אהל משה בבני ברק. נפטרה חשון תשפ"ג בבני ברק. 

==לקריאה נוספת==
* דוד זריצקי, טיפת דם קדוש, נשמה מן האצילות שבעולם, נדפסו בשנית בתוך ספרו: זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה, עמ' 337–346

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:ראשי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
אדם מילשטיין

אדם מילשטיין (נולד ב-1952) הוא איש עסקים ישראלי-אמריקאי, יזם ונדבן. בשנת 2000 הקים יחד עם אשתו גילה את הקרן המשפחתית של אדם וגילה מילשטיין.

==ביוגרפיה==
מילשטיין נולד בשם טוביה מילשטיין בחיפה. בשנת 1971 התגייס לצה"ל ולחם במלחמת יום הכיפורים תחת פיקודו של אריאל שרון. עם סיום לימודיו נרשם ללימודים בטכניון בחיפה, שם סיים בהצטיינות תואר במנהל עסקים וכלכלה בשנת 1978.

מילשטיין התחתן בשנת 1974 עם גילה אלגרבלי מחיפה, ולהם שלוש בנות.

===קריירה עסקית===
מילשטיין הוא מנהל שותף ב-Hager Pacific Properties, האחראי על הניהול הפיננסי וראיית החשבון בחברה. החברה מתמחה ברכישה, פיתוח ומכירה של נדל"ן לתעשייה, עסקים ומגורים.

===פילנתרופיה===
מילשטיין הוא שותף בהקמת המועצה הישראלית-אמריקאית. הוא חבר בדירקטוריונים של איפא"ק, פרויקט תגלית, StandWithUs וארגונים פרו ישראליים אחרים.

מילשטיין ואשתו גילה הם שותפים ביוזמת "ספריית פיג'מה באמריקה", תוכנית המספקת ספרים בעברית לעשרות משפחות של ישראלים-אמריקאיים בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:נדבנים ישראלים
קטגוריה:מנהלי איפא"ק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים

פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (באנגלית: Joint Special Operations Command; בראשי תיבות: JSOC; מבוטא "ג'יי-סוק"), מהווה מרכיב בפיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (USSOCOM). בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת לוטננט גנרל (3 כוכבים).

== תפקידים ==
* להפעיל את הכוחות שהוקצו או סופחו לו לביצוע מבצעים מיוחדים משולבים ופעולות ספציפיות נגד איומים על אדמת המולדת והגנה על האינטרסים של ארצות הברית בחו"ל.
* לפתח אמל"ח ותו"ל אחידים וסטנדרטיזציה בציוד לכוחות המיוחדים במבצעים משולבים.
* לתכנן ולבצע תרגילים ואימונים משותפים ולפתח טקטיקות פעולה מיוחדות משותפות.

הפיקוד מגייס לוחמים מצטיינים מצבא היבשה, חיל האוויר, הצי וחיל הנחתים וכן אזרחים שנבחרו בקפידה. גברים ונשים אלה הם בעלי כישורים ייחודיים ומיוחדים, והם מהטובים בתחומם.

== היסטוריה ==
הפיקוד הוקם בהמלצת מפקד כוח דלתא הראשון, צ'ארלס בקווית' לאחר כישלון מבצע טופר העיט. בראשיתו היה הפיקוד אחראי הפיקוד על פיתוח דוקטרינה להפעלת הכוחות המיוחדים וכשירותם. אולם לאחר פיגועי 11 בספטמבר עבר הפיקוד שינוי מבני משמעותי ומשימתו זיהוי וסיכול תאי טרור ברחבי העולם המהווים איום על ארצות הברית. מפקדת הפיקוד פועלת מבסיס פורט בראג שבצפון קרוליינה ובין היתר כפופות לו היחידות כוח דלתא וצוות 6 של יחידת אריות הים.

על פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים פיקדו בין היתר ויין דאונינג, אשר הוביל את כוחות הפיקוד במבצעים מיוחדים במבצע מטרה צודקת ובמלחמת המפרץ, ויליאם גריסון, פיקד בין היתר על מבצע נחש גותי (קרב מוגדישו), דל דיילי, אשר תחת פיקודו הובילו כוחות הפיקוד את מבצע אנקונדה, סטנלי מק'קריסטל, אשר תחת פיקודו הצליחו כוחות הפיקוד להרוג את אבו מוסעב א-זרקאווי, מנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה בעיראק, וויליאם מקרייוון, אשר פיקוד על מבצע חנית נפטון לחיסול הטרוריסט אוסאמה בן לאדן, ג'וזף ווטל, ריימונד תומאס, אוסטין מילר ובריאן פנטון. מאוגוסט 2022 מפקד על הפיקוד תת-אדמירל פרנק בראדלי.

==יחידות הפיקוד==
* כוח דלתא (צבא)
* עוצבת פיתוח ללוחמה ימית מיוחדת (DEVGRU) (צי) - קומנדו ימי (לשעבר SEAL Team Six)
* הטייסת הטקטית המיוחדת ה-24 - כוחות אוויר מיוחדים (חיל האוויר)
* הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160
* פלוגות הסיור של רגימנט הריינג'רס ה-75 (צבא)
* פעילות תומכת מודיעין (USAOMS) (צבא) - יחידת מודיעין צבאי
* היחידה לתקשורת משותפת (JCU)<ref></ref> (שירות משותף) - C4I (שליטה, בקרה, תקשורת, מחשבים ואינטראופטיביות)

== ראו גם ==
* פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית
* כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית
* הכוחות המיוחדים של הממלכה המאוחדת
* הכוחות המיוחדים של רוסיה
* יחידות מובחרות בצה"ל
* כוחות מיוחדים

==קישורים חיצוניים==

* 
* .
*[https://www.wired.com/2012/02/jsoc-ambinder/ HOW THE PENTAGON'S TOP KILLERS BECAME (UNACCOUNTABLE) SPIES], Wired, 13 בדצמבר 2012
*[http://www.americanspecialops.com/jsoc/ פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים] באתר americanspecialops.com
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים
קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית
קטגוריה:מחלקת ההגנה של ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: יחידות מובחרות
קטגוריה:מפקדי פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים
קטגוריה:פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית
ג'ון קורנין

ג'ון קורנין השלישי (באנגלית: John Cornyn III; נולד ב-2 בפברואר 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית המכהן כסנאטור מטעם מדינת טקסס משנת 2002 ושימש בין השנים 2013 ועד 2019 כמצליף סיעת הרפובליקנים בסנאט.

==ביוגרפיה==
קורנין נולד ביוסטון שבטקסס ילדם השני מתוך שלושה של ג'ון ואטוליין. אביו שירת כטייס B-17 במלחמת העולם השנייה וישב בשבי הגרמני, לאחר המלחמה נהיה לרופא שיניים צבאי והתקדם לדרגת קולונל. בשל שירותו הצבאי של האב נדדה משפחתו של קורנין ברחבי ארצות הברית וכן בטאצ'יקאווה שביפן, פרבר של טוקיו. קורנין למד בתיכון האמריקאי ביפן. הוא נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת טריניטי בסן אנטוניו, אך עד מהרה עבר ללימודי תואר ראשון בביולוגיה ובעיתונאות. בסיום התואר עבד שנה כמתווך נדל"ן. ב-1977 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת סיינט מארי וב-1995 סיים תואר שני במשפטים באוניברסיטת וירג'יניה.

בתום לימודי התואר הראשון במשפטים עבד בפירמת עורכי דין פרטית, לאחר מכן כיהן במשך שש שנים כשופט בבית משפט מחוזי ובשנים 1991 עד 1997 כיהן כשופט בבית המשפט העליון של טקסס. ב-1997 התפטר מתפקידו והודיע על כוונתו להתמודד למשרת התובע הכללי של טקסס. הוא נבחר לתפקיד ונכנס לתפקידו בינואר 1999.

ב-2002 התמודד וניצח בבחירות לסנאט של ארצות הברית ברוב של 55.3% את רון קירק, מועמד המפלגה הדמוקרטית. הוא זכה גם במערכת הבחירות ב-2008, ברוב של 54.8% וב-2014 ברוב של 61.6%. קורנין מכהן בסנאט כחבר ועדת הכספים וכיו"ר תת-הוועדה לענייני מסחר בינלאומי, מכסים, ותחרות בינלאומית, הוא חבר ועדת המשפט ויו"ר תת-הוועדה לענייני חוקת ארצות הברית. ב-2013 נבחר לשמש כמצליף הסיעה הרפובליקנית בסנאט וכאשר הרפובלקנים השיגו רוב בסנאט, אחרי בחירות 2015, הפך למצליף סיעת הרוב הרפובליקני בסנאט ושימש בתפקיד עד שנת 2019, אז הוחלף בתפקידו כמצליף הסיעה על ידי ג'ון ת'ון.

בבחירות לסנאט 2020 ניצח את הארי הגר ב-53.7% ונבחר לסנאט מטעם טקסס.

קורנין נשוי ואב לשתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.cornyn.senate.gov/public/index.cfm?p=Biography ג'ון קורנין] באתר הסנאט
* [https://www.johncornyn.com/ אתר הבחירות של גון קורנין]
* 

קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת טקסס
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מטקסס
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:התובעים הכלליים של טקסס
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טריניטי (טקסס)
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
שלי מור קפיטו

שלי מור קפיטו (באנגלית: Shelley Moore Capito; נולדה ב-26 בנובמבר 1953) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית, מכהנת כסנאטורית מטעם מדינת וירג'יניה המערבית מינואר 2015. קפיטו היא האישה הראשונה המייצגת את וירג'יניה המערבית בסנאט.

==ביוגרפיה==
מור קפיטו נולדה בווירג'יניה המערבית, בתם של שלי ושל ארץ' מור . אביה כיהן כמושל מערב וירג'יניה בשנים 1969 עד 1977 ובתקופת כהונה נוספת ב-1985 עד 1989. מור קפיטו בעלת תואר ראשון בזואולוגיה מאוניברסיטת דיוק ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת וירג'יניה.

ב-1996 נבחרה לבית המחוקקים של וירג'יניה המערבית. בשנת 2000 התמודדה וניצחה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני של וירג'יניה המערבית. מאז היא נבחרה לשש כהונות נוספות בתפקיד, במערכת הבחירות של 2012 זכתה לרוב של כ-70%.

ב-2014 התמודדה בבחירות לסנאט של ארצות הברית, היא גברה על יריבתה מהמפלגה הדמוקרטית בכל אחד ממחוזות הבחירה וזכתה ברוב של 62.1%. היא הייתה בכך לאישה הראשונה שנבחרה לסנאט מטעם וירג'יניה המערבית ולרפובליקנית הראשונה המייצגת את המדינה בסנאט מאז 1958. היא מכהנת בסנאט בוועדת ההקצבות, בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות, בוועדת המסחר, המדע והתחבורה ובוועדת הכללים והמנהל.

עמדותיה של מור קפיטו הן שמרניות בדרך כלל עם נטייה למרכז. בעת כהונתה בבית הנבחרים, היא עוררה את כעסם של אנשי תנועת מסיבת התה על סירובה לתמוך בקיצוץ של חלק מהתוכניות הפדרליות. היא התנגדה לביטול פסק דין רו נגד וייד, הקובע כי כל חוק האוסר על הפלה מלאכותית סותר את חוקת ארצות הברית, היא תמכה בביצוע ניסויים בתאי גזע של עוברים, אך התנגדה לתמיכה פדרלית בתוכניות בריאות שכללו מימון הפלות ותמכה בהצעה להגבלת אפשרות ההפלה לאחר השבוע ה-20 להריון. היא תמכה בעידוד תעשיית כריית הפחם והתנגדה לרגולציה בתחום איכות הסביבה על פעילותה.

מור קפיטו נשואה ואם לשלושה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20150406150029/http://www.capito.senate.gov/content/about-shelley שלי מור קפיטו] באתר הסנאט
* [https://www.congress.gov/member/shelley-capito/C001047 שלי מור קפיטו] באתר הקונגרס
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטוריות חברות המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953