OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
משה פודהורצר

משה פודהורצר (נולד ב-1945) הוא יזם, תעשיין ואיש עסקים, כיהן כמנכ"ל טמפו משקאות, הקים וייסד את חברת "נביעות".

==ביוגרפיה==
נולד בישראל, בנם של שרה ועו"ד יהודה אריה פודהורצר, נישא לבלהה, בתו של התעשיין משה בורנשטיין, מייסדה ובעליה של חברת טמפו.

לאחר שירותו הצבאי למד כלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטה בר-אילן וכן סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1972.

לקראת סיום לימודיו וקבלת רישיון עורך-דין, הצטרף משה לתשלובת מפעלי "טמפו" בע"מ ושימש מנכ"ל החברה קרוב ל-20 שנה, עד תחילת שנות ה-90.

ב"טמפו" הוביל פודהורצר מהלכים אסטרטגיים שהשפיעו משמעותית על החברה ועל שוק המזון והמשקאות בישראל בכלל. כך, תחת ניהולו, הייתה החברה הראשונה להכניס את בקבוקי הפלסטיק לתחום המשקאות הקלים במקום בקבוקי הזכוכית שהיו מקובלים אז. כמו כן, בתקופה זו הפכה ל"טמפו תעשיות בירה בע"מ" לאחר שרכשה את מפעלי הבירה בארץ. בשנים אלה גם החלה לייצר את פפסי קולה. טמפו חברה לחברת הייניקן ההולנדית והפכה לנציגתה בארץ.

בשנת 1989 יזם והקים כבעלים באופן פרטי את חברת "נביעות" שתוך זמן קצר הצליחה לכבוש 50% מנתח השוק בישראל וכעבור שלוש שנים מהקמתה, הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2000, צורפה חברת "קוקה קולה" כשותפה, כשרכשה 40% ממניות נביעות.

פודהורצר המשיך לשמש כיו"ר החברה. בעקבות הסכם זה, "קוקה קולה" הפכה למפיצה של בקבוקי נביעות בעוד "נביעות" הפיצה בעצמה את מכלי המים הביתיים.

בשנת 2003, מכר 45% ממניות טמפו שהיו ברשותו וברשות רעייתו לשותפים אחרים בחברה.

בשנת 2005, מכר משה את יתרת המניות כ-44% בנביעות לקוקה קולה ויצא מתעשיית המשקאות הקלים. בשנה זו זכה בתואר "יקיר העיר קריית שמונה".

באותן שנים החל לעסוק ולהתפתח בתחום יזמות נדל"ן בספרד וקפריסין שם הקים פרויקטים לבניית מאות יחידות נופש וכן בארצות הברית – שם הוא פעיל עד עצם היום הזה באמצעות חברת "פודהורצר החזקות בע"מ".

השקעות נוספות נעשות באמצעות חברת "פי.אי.אם פודהורצר השקעות וניהול בע"מ"; זרוע ההשקעות ובאמצעותה, גם נבדקות השקעות ריאליות בישראל, תוך ניצול יכולותיו הניהוליות והעסקיות של משה פודהורצר והחלטת החברה להשקיע בעסקים הדורשים "שינוי כיוון".

משה פודהורצר משמש כחבר במועצת הנאמנים ובועדת הקבע (דירקטוריון) של אוניברסיטת בר-אילן.

פודהורצר מתגורר בתל אביב ואב לארבעה. בנו אייל הוא הבעלים של חברת "Ecoenerg" שעוסקת בהשקעות בתחום הסולארי בישראל ובאירופה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
משה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
דוד קורנגרין

דוד קורנגרין{{תמונה להחלפה}}
דוד קוֹרנגרין (24 בספטמבר 1930 – 21 באוקטובר 2010) היה מחנך ישראלי, ממקדמי ומנהלי תיכון אוסטרובסקי ברעננה ויקיר העיר רעננה.

==ביוגרפיה==
דוד קורנגין נולד בשנת 1930 בתל אביב, בנם היחיד של פרידה לבית זילבֶּרדיק, ילידת ורשה, עורכת דין ופעילה חברתית, וד"ר ירוחם פיליפ קורנגרין, יליד טרנופול שבגליציה המזרחית, משפטן ועסקן ציבור, פעיל ציוני בגליציה, מזכיר הוועד הפועל הציוני המצומצם, מנהל המשרד הארצישראלי בוורשה, חבר מועצת עיריית תל אביב, חבר אספת הנבחרים השנייה, חבר הוועד הלאומי ושופט מחוזי ביישוב בתקופת המנדט הבריטי.

בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרת "נען-שילר" שנעשתה על ידי תנועת הצופים. הוא שירת בגדוד השביעי עד להפוגה הראשונה בנגב, ומיוני היה במחלקת הקשר במטה חטיבת הנגב והשתתף בכיבוש באר שבע ובמבצע חורב.

בשנת 1949 השתחרר מצה"ל והיה ממייסדי קיבוץ תל רעים, בו התגורר עד לשנת 1955. לאחר מכן התיישב ברעננה, בה הכיר את צפרירה, בתו של צבי אריגי, שהיה המורה הראשון לחקלאות בעיר. השניים נישאו והיו הורים לשניים.
קורנגרין בלט כמורה בתיכון לנערים עובדים, והצלחתו שם הובילה אותו בשנת 1961 להתמנות למנהל בית הספר התיכון במושבה, תיכון אוסטרובסקי, במקום יצחק לדור.

קורנגרין כיהן כמנהל בית הספר במשך 35 שנים.
בבית הספר הקפיד על נושא המשמעת. הוא גייס מורים שטיפח בהם גאוות יחידה לתיכון, בנוסף לניהול לימד מקצועות ריאליים וספרות. בשנת 1963 יצא למאבק ציבורי להעדפת התיכון החדש במושבה. בשנת 1977, עם הרפורמה במערכת החינוך, הקים את חטיבת הביניים של בית הספר (שב-1982 התפצלה ממנו ונקראה חטיבת ביניים "השרון"). בשיאו מנה בית הספר כ-1,800 תלמידים.

בשנת 1989 פתח בתיכון מגמות תקשורת, מחול ותיאטרון.

בשנת 1996 פרש מניהול התיכון וקיבל את אות "יקיר העיר" רעננה. בחגיגות היובל לתיכון שנערכו בשנת 2009 הוענק לו פרס מפעל חיים מטעם בית הספר והעיר כולה.

קורנגרין נפטר ב-21 באוקטובר 2010, בן 80 במותו. הוא הובא למנוחות בבית העלמין הישן ברעננה. הוא הותיר אחריו אישה, שני בנים: אלון ועמיר, ושישה נכדים. בהלווייתו ספד לו ראש העיר רעננה (ומי שהחליפו בתפקיד מנהל בית הספר) נחום חופרי: .

בנו ד"ר אלון קורנגרין הוא פרופסור בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://moreshet.raanana.muni.il/Web/People/Honored/Yakirim1996/863.aspx קורנגרין דוד] , באתר יקירי העיר רעננה
* [https://web.archive.org/web/20120630124640/http://www.local.co.il/raanana/48623/article.htm ריאיון עם דוד קורנגרין], באתר המקומי של רעננה
* (זמן השרון)
* תמי מאור, [https://web.archive.org/web/20140407083537/http://www.local.co.il/raanana/76221/article.htm דוד קורנגרין מנהלו המיתולוגי של אוסטרובסקי הלך לעולמו], local רעננה, 22 באוקטובר 2010
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:יקירי רעננה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:רעים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
אמנות שימושית

אמנות שימושית היא עיצוב וקישוט אובייקטים יומיומיים כדי להפוך אותם ליפים או אסתטיים. אמנות שימושית מובדלת מאמנות יפה אשר מכוונת לייצר אובייקטים שהם יפים או משמשים גירוי אינטלקטואלי. בפועל, יש חפיפה בין השתיים לעיתים קרובות.

עיצוב תעשייתי, עיצוב גרפי, עיצוב אופנה, עיצוב פנים, האדריכלות ואמנות דקורטיבית הם תחומים הנחשבים לאמנות שימושית. הם עשויים להיות בגדים, תכשיטים, רהיטים, צעצועי ילדים, צלחות וסכו"ם, שטיחים, מכוניות וכלי נגינה; כמו גם העתקים של תמונות שהופקו בהקשרים עסקיים, פוסטרים של סרטים או פרסומות ישנות. מספר דוגמאות לאמנות שימושית הן: תחריט, פרזול סוסים, צורפות, כריכת ספרים, טיפוגרפיה, אופנה, ויצירת תחפושות.

עם סגנונות האמנות החזותית הנמצאים תחת הקטגוריה של אמנות שימושית קיימים האר דקו והאר נובו, ותנועת האמנויות והאומנויות.

פריטי אמנות שימושית נאספים ומוצגים במוזאונים, כגון ארכיב הבאוהאוס ומרטין-גרופיוס-באו.

==דוגמאות לאמנות שימושית==
<gallery>
קובץ:Hanukkah menorah (c. 1948) by Maurice Ascalon.jpg|חנוכיה עם ענפי זית וכד בעיצובו של מוריס אשקלון
קובץ:Otto Gussmann - Poster.jpg|פוסטר לתערוכת אמנות משנת 1906
קובץ:A.L.T. Paprika.jpg|אגרטל פרחים מעוטר
קובץ:Chaise-Marternelle 1949 Jacques-Hitier.jpg|כיסא מעוצב עם משענת מעוגלת
קובץ:1875 Chatelaine Bag.jpg|תיק מעוטר בפניני זכוכית משנת 1875
קובץ:CARPETROOM.AZARBAIJAN CARPET MUSEUM.חדר שטיחים במוזיאון השטיחים של אזרבייג'ן.jpg|חדר תצוגת שטיחים במוזיאון השטיחים הלאומי של אזרבייג'ן בבאקו.
קובץ:Azərbaycan xalça muzeyi 3.jpg|בגדים מסורתיים במוזיאון השטיחים הלאומי של אזרבייג'ן, שבו גם תצוגת אומנויות שימושיות.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמנות
קטגוריה:עיצוב
אמנות דקורטיבית

קערה דקורטיבית מתקופת [[שושלת סונג]]
לוח קיר מעוטר בכניסה ל[[פונשל במדיירה]]
אמנות דקורטיבית היא מונח המשמש, באופן מסורתי, לעיצוב וייצור של אובייקטים פונקציונליים שברובם הם חלק מאמנות שימושית. האמנות כוללת עיצוב פנים, אבל בדרך כלל לא אדריכלות. האמנויות הדקורטיביות מסווגות לעיתים קרובות בניגוד לאמנות יפה, כלומר, אינן ציור, רישום, צילום, ופיסול בקנה מידה גדול, אשר בדרך כלל אין בו פונקציה אחרת מאשר נראותו.

ההבחנה בין אמנות דקורטיבית לאמנות יפה מגיעה מאמנות פוסט הרנסאנס של המערב. משתמשים בה הרבה פחות באמנות של תרבויות ותקופות אחרות, בהן מרבית היצירות הנחשבות כוללות אלמנטים דקורטיביים. לדוגמה, אמנות מוסלמית מתקופות שונות מורכבת כולה מאמנות דקורטיבית, כפי שקיימת בתרבויות מסורתיות. באמנות סינית אין הבחנה בין אמנות דקורטיבית ללא דקורטיבית. ובאמנות ימי הביניים, בהם התקיימה אמנות יפה כדוגמת פיסול מונומנטלי, העבודות היוקרתיות ביותר שהוזמנו ממיטב האמנים נטו להיות עבודות של צורפות, מתכות יצוקות כגון ברונזה או שנהב מגולף. ציורי קיר גדולים הוזכרו רק לעיתים רחוקות במקורות מודרניים, כיוון שנתפסו בתחילה כתחליף זול לפסיפס.

ניתן לייחס לתקופת הרנסאנס את הקידום של האמנות היפה מעל לזו של הדקורטיבית במחשבה אירופית, כאשר תאורטיקנים איטלקים כמו ג'ורג'ו וזארי קידמו ערכים אמנותיים שהודגמו על ידי אמני הרנסאנס, והעניקו ערך מועט לעלות החומרים או כמות ומיומנות העבודה הנדרשת כדי לייצר את האובייקט. הם העריכו את המגע האישי של יד האמן כדוגמת מיכלאנג'לו, רפאל ולאונרדו דה וינצ'י, שהחיה, במידה מסוימת, את הגישה של ימי קדם. 

אמנות אירופית בימי הביניים יוצרה תחת קבוצות שונות מאוד של ערכים, בגישה אחרת, חומרים יקרים וטכניקות מיוחדות וקשות לביצוע היו מוערכות מאוד. לעומת זאת, בסין שתי הגישות התקיימו יחדיו במשך מאות שנים, מחד, בעיקר בציורי דיו של נופים, שביטאו את דמיונו של האמן, ומאידך תחומים אחרים עיקריים של האמנות, הכולל את הקרמיקה הסינית שיוצרה ביעילות בתנאים תעשייתיים על פי סט שונה לגמרי של ערכים אמנותיים, וזכתה לפופולריות.

המעמד הנמוך יחסית, שניתן ליצירות אמנות דקורטיביות, בניגוד לאמנות יפה, הצטמצם עם עלייתה של תנועת האמנויות והאומנויות. התנועה האסתטית של המחצית השנייה של המאה ה-19 שנולדה באנגליה בהשראתם של ג'ון ראסקין וויליאם מוריס, ייצגה את תחילתה של הערכה גוברת לאמנות הדקורטיבית ברחבי אירופה. בשנת 1882 התנועה הובילה לדור חדש שהתנגד לקישוט המוגזם באותה תקופה ודיבר על חזרה לעבודה בגילדות כמו בימי הביניים. השינוי החיובי והמעמד הגבוה יותר לו זכתה האמנות הדקורטיבית מופיע בחוק זכויות יוצרים שעודכן בשנת 1911 ובו נוסף כי יצירת אמנות דקורטיבית זכאית לתקופה מלאה של הגנה על זכויות היוצרים שלה בדומה לאמנות יפה, ובשונה מהמצב הקיים בתחום העיצוב.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20130531171849/http://www.vivalagoon.com/en/content/8-decorative-arts-copyright-uk חוקי זכויות היוצרים לתנועת האמנויות והאומנויות] 
*[http://decorativearts.library.wisc.edu/ מידע אלקטרוני בנושא אמנות דקורטיבית] 
*[https://web.archive.org/web/20060824235512/http://www.nga.gov/collection/gallery/decarts.shtm אמנות דקורטיבית], באתר הגלריה הלאומית לאמנות 
* 
* 

קטגוריה:עיצוב פנים
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:עיצוב
קטגוריה:אמנות
בולבול (אוניית מעפילים)

בולבול הייתה אוניית מעפילים שאורגנה על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' של "ההגנה".

== תולדותיה ==
היא אורגנה בעקבות המידע שהגיע אל אנשי המוסד לעלייה ב' בשנת 1943, לפיו ממשלת בריטניה קיבלה החלטה סודית לאפשר לכל יהודי אשר יגיע לטורקיה להמשיך ולעלות לארץ ישראל. ההחלטה המריצה את אנשי המוסד לעלייה ב' לארגן אוניות להבאת היהודים לטורקיה. 

ב-3 באוגוסט 1944 יצאו מקונסטנצה ברומניה שלוש אוניות: "מורינה" כשעל סיפונה 308 מעפילים, "בולבול", שעל סיפונה היו 390 מעפילים, ו"מפקורה" עם 315 מעפילים. האוניות הפליגו יחד.

25 מייל צפונית מזרחית מהנמל הטורקי אינאדה (İğneada), במערב הים השחור, הותקפה "מפקורה" על ידי צוללת, וטבעה. הגרמנים סברו שהיו בה קצינים פולנים שהיו בדרכם לצבאות בעלות הברית. יש הטוענים שזו לא הייתה צוללת גרמנית אלא צוללת רוסית (ShCh-215) רק חמישה מעפילים נצלו ונאספו אל האונייה "בולבול", אשר המשיכה והגיעה לנמל אינאדה; משם המשיכו המעפילים לאיסטנבול, ומשם ברכבת לארץ ישראל.

== לקריאה נוספת ==
* יהודה ואלך (עורך), אטלס כרטא לתולדות ה"הגנה", ירושלים: הוצאת כרטא, 1991, עמ' 72.
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוניות מעפילים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1944
קטגוריה:אוניות מעפילים ליעדי משנה בדרך לארץ ישראל
קטגוריה:אוניות מעפילים בשירות העלייה מרומניה
ארטימיזיה

ארטימיזה הייתה אוניית מעפילים שאורגנה על ידי מקורבים ל"הגנה".

== תולדותיה ==
=== הפלגת העפלה ראשונה ===
ב-19 באפריל 1938 הפליגה מנמל לאווריון ביוון כשעל סיפונה 128 מעפילים.

האונייה הגיעה אל חופי ארץ ישראל מול עמק חפר. מנגינת האינטרנציונל שהושמעה סימנה להם כי החוף ריק מכוחות בריטיים.

ההורדה החלה בקבוצות קטנות, כל המעפילים ירדו בשלום ופוזרו ברחבי היישוב. והאונייה חזרה ליוון.

=== הפלגת העפלה שנייה ===
הפליגה ביולי 1938 מנמל פיראוס, כשעל סיפונה 157 מעפילים. המשטרה היוונית אהדה את ההפלגה, אולם שלא לפגוע ביחסים עם בריטניה ביימה מרדף שלא צלח.

ב-23 ביולי הגיעה הספינה אל חופי ארץ ישראל מול שבי ציון. אולם בשל מעקב בריטי הפליגה דרומה, בסופו של דבר ולאחר תמרוני הסחה בחרה בחוף עמק חפר המוכר לה מהפלגתה הקודמת.

עובדים במרכז הבקרה של חברת החשמל לארץ ישראל נענו לבקשות אנשי "ההגנה", וניתקו את הזרם לקטע הזה של החוף; וכך בחסות העלטה, כל המעפילים ירדו בשלום ופוזרו ברחבי הארץ.

=== הפלגות נוספות ===
האנייה נשכרה בהמשך להפלגות נוספות, לשלב העברת המעפילים מאוניות אל החוף.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=286&ArticleID=376&SearchParam=%D7%90%D7%A8%D7%98%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%96%D7%99%D7%94 "ארטמיזיה"], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים

קטגוריה:אוניות מעפילים עד מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1938
הילדה (אוניית מעפילים)

הילדה הייתה אוניית מעפילים, שאורגנה על ידי המוסד לעלייה ב' של "ההגנה".
== תולדותיה ==
728 המעפילים היו פליטים יהודים, שברחו מאזורי הכיבוש של גרמניה הנאצית באירופה. חלקם, כמאתיים נפש, עלו ב-13 באוקטובר 1939 לרכבת, שנסעה מברלין לווינה; וממנה הפליגו באונייה על הדנובה. אחר כך, הם נפגשו עם קבוצת מעפילים נוספת בברטיסלאבה ונעו יחדיו לסולינה.

"הילדה" הפליגה בינואר 1940, כאשר במסמכיה נכתב שיעדה הוא לפרגוואי, כדי להסוות את יעדה האמיתי, ארץ ישראל. באיסטנבול התגלתה "הילדה" על ידי המודיעין הבריטי, אשר עקב אחריה. סערה שהתחוללה בלב ים אילצה את האונייה לעצור באי קוס. כאשר הגיעה בסמוך לחיפה, לא איפשרו הכוחות הבריטים את התקרבותה אל הנמל. ולאחר משא ומתן ותשעה ימים, נעצרה והובלה אל הנמל, בו עגנה ב-8 בינואר 1940. הנהגת היישוב הפעילה לחץ ומחאה, ולאחר שלושה חודשים שוחררו המעפילים ממעצרם.
== לקריאה נוספת ==
* יהודה ואלך (עורך), אטלס כרטא לתולדות ה"הגנה", ירושלים: הוצאת כרטא, 1991, עמ' 72.
== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=304&ArticleID=409&SearchParam=הילדה "הילדה"], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים
* [http://www.palyam.org/Hahapala/ww2_haflagot "הילדה"], באתר הפלי"ם

קטגוריה:קצרמר המנדט הבריטי
קטגוריה:אוניות מעפילים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1940
קטגוריה:אוניות מעפילים בשירות העלייה מרומניה
אנטומיה של רצח

אנטומיה של רצח (באנגלית: Anatomy of a Murder) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1959 בבימויו של אוטו פרמינגר. תסריט הסרט נכתב על ידי ונדאל מאיס ומבוסס על נובלה בעלת אותו שם של ג'ון ד. וואלקר.

בסרט משחקים ג'יימס סטיוארט, ג'ורג' סי. סקוט, לי רמיק, בן גזארה, ארתור או'קונל, איב ארדן, קת'רין גרנט, ברוקס ווסט (בעלה של ארדן), אורסון בין ומוראי המילטון. את השופט גילם ג'וזף ולץ', פרקליט אמיתי שהיה נוכח במשפטיו של ג'וזף מקארתי.

==הפקה==
הסרט הציג כמה דיאלוגים בוטים יחסית לשנת 1959. ביחד עם הסרטים חמים וטעים של בילי ויילדר ופסיכו של אלפרד היצ'קוק הם קראו תיגר על "קוד הייז".

תפקיד השופט הוצע בהתחלה לספנסר טרייסי ולברל אייבס, אך לבסוף ניתן לג'וזף ולץ'. ולץ' הסכים להשתתף בסרט רק לאחר שאוטו פרמינגר אפשר לאשתו של הראשון להשתתף כניצבת במהלך הסרט.

בסרט הופיעו דיוק אלינגטון (שהלחין את פסקול הסרט) והעיתונאי יירב כאפסינאט בהופעת קמע.

==צוות שחקנים==
* ג'יימס סטיוארט - פול ביגלר
* לי רמיק - לורה מאניון
* בן גזארה - פדריך מאניון
* ארתור או'קונל - אמט מקרטני
* איב ארדן - מיידה רותלנג'
* קת'רין גרנט - מרי פילנאט
* ג'ורג' סי. סקוט - קלאוד דנסר

==פרסים ומועמדויות==
===זכיות===
* פרס המבקרים של ניו יורק לשחקן הטוב ביותר (ג'יימס סטיוארט)
* פרס המבקרים של ניו יורק לתסריט הטוב ביותר (ונדאל מאיס)
* פרס פסטיבל הסרטים של ונציה לשחקן הטוב ביותר (ג'יימס סטיוארט)
* פרס גראמי לפסקול הטוב ביותר (דיוק אלינגטון)
* פרס גראמי לפסקול הטוב ביותר לסרט או תוכנית טלוויזיה (דיוק אלינגטון)

===מועמדויות===
* פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ג'יימס סטיוארט)
* פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ארתור או'קונל)
* פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ג'ורג' סי. סקוט)
* פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (לואיס לואפייאר)
* פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (סאם לאביט)
* פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (ונדאל מאיס)
* פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה
* פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע (אוטו פרמינגר)
* פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (לי רמיק)
* פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (ג'וזף ולץ')

===הכרה ומעמד הסרט===
הסרט היה מועמד לשלוש רשימות של מכון הסרטים האמריקאי; הסרטים הטובים ביותר, סרטי המתח הטובים ביותר והפסקולים הטובים ביותר. בנוסף הסרט דורג ברשימת "מאה שנים... עשרת הגדולים" במקום השביעי בקטגוריית סרטי דרמות משפטיות.

נכון לשנת 2012 הסרט זכה לדירוג של 100% באתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 36 ביקורות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 1959
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי בית משפט אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי ג'יימס סטיוארט
סטיב ג'נטר

רוברט סטיבן "סטיב" ג'נטר (באנגלית: Robert Steven "Steve" Genter; נולד ב-4 בינואר 1951) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי בעל 3 מדליות, מהן 1 זהב ושיאן עולם.

כינויו של ג'נטר היה "Curly" (מתולתל), בשל גילוח שער ראשו במלואו.

== ביוגרפיה ==
ג'נטר נולד בארטזיה, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1971 זכה ג'נטר ב-2 מדליות זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.

===מדליית זהב אולימפית===
מספר ימים לפני המשחים שלו באולימפיאדת מינכן (1972), חלה ג'נטר וסבל מחזה אוויר של הריאה (פנאומות'ורקס) ולמרות עצת רופאיו והמגבלה שלו, הוא בחר להשתתף בתחרות וזכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ג'ון קינסלה, פרד טיילר וכוכב המשחקים מארק ספיץ בשיא עולם חדש של 7:35.78 דקות, לפני מערב גרמניה (7:41.69 דקות) וברית המועצות (7:45.76 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שלחים" תוצאה של 1:52.72 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.73 דקות, אחרי מארק ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 1:52.78 דקות ולפני ורנר למפה ממערב גרמניה (1:53.99 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.94 דקות, אחרי בראד קופר מאוסטרליה (4:00.27 דקות) ולפני בן ארצו טום מקברין (4:02.64 דקות), לאחר פסילתו של בן ארצו ריק דמונט שניצח במשחה בתוצאה של 4:00.26 דקות, מאית השנייה לפני קופר וזאת בשל שימוש בתרופות אסורות (אפדרין) שנטל בעקבות מחלת האסתמה ממנה סבל.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
שארלוט המתוקה

שארלוט המתוקה (באנגלית: Hush… Hush, Sweet Charlotte) הוא סרט מתח אמריקאי משנת 1964 בבימויו של רוברט אולדריץ'. בסרט משחקים בטי דייוויס, אוליביה דה הבילנד, ג'וזף קוטן ואגנס מורהד.

תסריט הסרט נכתב על ידי הנרי פארל ולוקאס הלר ומבוסס על סיפורו של פארל "What Ever Happened to Cousin Charlotte?". בנוסף הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר ובתוכם לשחקנית המשנה הטובה ביותר למורהד.

==צוות שחקנים==
* בטי דייוויס - שארלוט הוליס
* אוליביה דה הבילנד - מרים דירינג
* ג'וזף קוטן - ד"ר דרו באיליס
* אגנס מורהד - ולמה קורטר
* ססיל קלוויי - הארי ויליס
* ויקטור בונו - סאם הוליס
* מרי אסטור - ג'ואל מת'יו
* ברוס דרן - ג'ון מת'יו
* ג'ורג' קנדי - מפקח
* אלן קורבי - רכלנית
* ויליאם קמפבל - עיתונאי

==הפקה==
לאחר ההצלחה הבלתי צפויה של הסרט "מה קרה לבייבי ג'יין?" (1962), במאי הסרט רוברט אולדריץ' רצה לאחד את בטי דייוויס וג'ואן קרופורד. אולם לאחר כמה ימי צילומים קרופורד פרשה מההפקה בטענה שהיא חולה.

דייוויס הציעה את אוליביה דה הבילנד כתחליף לקרופורד לאחר שקתרין הפבורן, ויוויאן לי, לורטה יאנג וברברה סטנוויק דחו את התפקיד. לי טענה שהיא דחתה את התפקיד עקב חוסר רצונה לעבוד עם דייוויס. למרות שהאיחוד של דייוויס וקרופורד לא שוחזר, ויקטור בונו שהשתתף ב"מה קרה לבייבי ג'יין?" לקח תפקיד קטן בסרט. בנוסף, מרי אסטור, עמיתה של דייוויס מאולפני האחים וורנר, השתתפה בסרט.

==פרסים ומועמדויות==
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר; שחקנית המשנה הטובה ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, עיצוב התלבושות הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר והשיר המקורי הטוב ביותר. בזמנו זה היה סרט האימה עם מירב המועמדויות לאוסקר.

אגנס מורהד זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. הנרי פארל ולוקאס הלר זכו בפרס אדגר לסרט הטוב ביותר. השיר "Hush… Hush, Sweet Charlotte" שנכתב על ידי פטי פייג' דורג במקום השמיני במצעד "בילבורד הוט 100".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1964
קטגוריה:סרטי אימה מ-1964
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי בטי דייוויס
קטגוריה:סרטים שצולמו בלואיזיאנה
מוזיאון ובית ראשונים

תצוגה במוזיאון
מוזיאון ובית ראשונים במגדל הוא מוזיאון המנציח את ההיסטוריה של היישוב מאז תחילת ההתיישבות במקום בשנת 1906.
== היסטוריה ==
המוזיאון השוכן במרכז ההיסטורי של היישוב, נחנך בנובמבר 1998. המבנה נתרם על ידי משפחת הורוביץ, מהמשפחות הראשונות במושבה, לזכר יעקב ואייל הורוביץ. המוזיאון שופץ בסיוע המועצה לשימור אתרים והמועצה המקומית מגדל, והוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.

המוזיאון שוכן במבנה בעל שתי קומות שהוקם בשנת 1906, והיה מהמבנים הראשונים של החווה החקלאית שהוקמה על ידי גרמנים במקום במטרה להקים יישוב גרמני ולמצוא את קברה של מרים המגדלית. בקומת הקרקע של המבנה אולם גדול ששימש בעבר כרפת של החווה, ובצמוד אליו במפלס גבוה יותר שני חדרים קטנים ששימשו בעבר למגורים.

התצוגה במוזיאון מורכבת מתמונות המספרות את סיפור ההתיישבות במקום, מבנים כגון וילה מלצ'ט ומבנים נוספים, אנשים, ומסמכים המוצגים לקהל. התצוגה מאורגנת לפי סדר המאורעות ההיסטורי של המושבה. בקומה השנייה של המושבה, תצוגה המוקדשת לשכונת העולים החדשים שהצטרפו למושבה לאחר קום המדינה, וכן לדמויות מההיסטוריה של המושבה.

בצמוד למבנה נמצא אתר הנצחה ואנדרטה לבני המושבה שנפלו במלחמות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://shimur.org/sites/%D7%9E%D7%92%D7%93%D7%9C-%D7%9E%D7%95%D7%96%D7%99%D7%90%D7%95%D7%9F-%D7%95%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%9D-%D7%A2%D7%A9-%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91-%D7%95%D7%90%D7%99%D7%99/ מוזיאון ובית ראשונים] באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* [http://www.fixtravel.co.il/article_details.asp?id=2009 מוזיאון ובית הראשונים מגדל] באתר fixtravel

==הערות שוליים==

קטגוריה:הכנרת
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:מחוז הצפון: מבנים לשימור
קטגוריה:מוזיאונים לתולדות היהודים בארץ ישראל
קטגוריה:מגדל
קטגוריה:מבנים ואתרים המנציחים את חללי מערכות ישראל
שקע (תקשורת מחשבים)

בתקשורת נתונים, שקע (באנגלית: Network socket) הוא נקודת קצה (endpoint) עבור זרם נתונים בתקשורת בין תהליכים על גבי רשת מחשבים. כיום רוב התקשורת בין מחשבים מבוססת על ה-Internet Protocol; לפיכך רוב השקעים הם מסוג Internet socket.

socket API הוא ממשק תכנות יישומים המסופק בדרך כלל על ידי מערכת ההפעלה, ומאפשר ליישומי תוכנה לשלוט ולהשתמש בשקעים. ממשקי תכנות יישומים ל-Internet socket בדרך כלל מבוססים על התקן של Berkley sockets.

כתובת שקע (socket address) היא שילוב של כתובת IP ומספר פורט. ניתן להקביל זאת לשיחת טלפון שבה כל קצה מזוהה על ידי מספר טלפון וקידומת מסוימת. בהתבסס על כתובת זו, internet sockets מספקים חבילות נתונים (data packets) נכנסות אל התהליך או התהליכון המתאים של יישום.

== סקירה ==
[[צילום מסך של הרצת הפקודה Netstat להצגת השקעים הפעילים ב-Windows 7]]
internet socket מאופיין על ידי צירוף ייחודי של הבאים:
* כתובת שקע מקומית (local socket address): כתובת IP מקומית ומספר פורט.
* כתובת שקע מרוחקת (remote socket address): קיימת רק עבור שקעים מבוססי TCP. כתובת זו נדרשת מאחר ששרת TCP יכול לשרת כמה לקוחות במקביל. השרת יוצר שקע אחד עבור כל לקוח, ושקעים אלה חולקים את אותה כתובת שקע מקומית.
* פרוטוקול: אחד מהפרוטוקולים של שכבת התעבורה, כדוגמת UDP ,TCP או אחר.

שקע ספציפי מזוהה על ידי מערכת ההפעלה והתוכנית שיצרה אותו, באמצעות מספר שלם ייחודי הנקרא socket identifier או socket number. מערכת ההפעלה מעבירה את חבילות ה-IP הנכנסות אל התוכנית המתאימה באמצעות חילוץ המידע אודות הכתובת של השקע מתוך הכותרות (headers) של פרוטוקול ה-IP ושל פרוטוקול התעבורה, ומסירה את הכותרות מהנתונים של שכבת היישום.

במסמך ה-Request for Comments, Internet Standards של ארגון ה-IETF, כמו גם בספרי לימוד רבים, המושג socket מתייחס לישות המזוהה על ידי מספר שקע (socket number) ייחודי. בספרי לימוד אחרים, המושג socket מתייחס לכתובת שקע מקומית, כלומר "השילוב של כתובת IP ומספר פורט".

ההגדרה המקורית של socket מתוך משנת 1971, בהתייחס ל-ARPANET: עם זאת, כיום התקשורת בין שקעים היא דו-כיוונית.

במערכות הפעלה דמויות יוניקס ובמערכות הפעלה Microsoft Windows, ניתן להשתמש בכלי שורת הפקודה <code>netstat</code> על מנת לקבל את רשימת כל השקעים המבוססים (established sockets) ומידע נלווה נוסף.

== ראו גם ==
* תקשורת מחשבים - מונחים
* מודל ה-OSI
* TCP/IP
* Session

== קישורים חיצוניים ==
* [http://docs.oracle.com/javase/tutorial/networking/sockets/index.html All About Sockets] - מתוך המדריך הרשמי לשפת Java באתר של Oracle. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקשורת מחשבים

ar:Socket
fr:Sockets du domaine Internet
הפנינג (רשת חנויות)

הפנינג/Happening היא רשת חנויות צעצועים ומתנות ישראלית.

== היסטוריה ==
הרשת הוקמה בשנת 1987.

רשת "צעצועי חצי חינם" רכשה באפריל 2006 את רשת הצעצועים הפנינג, המשתייכת לקבוצת חלים. ד"ר נאוה מיכאל-צברי, בעלי צעצועים חצי חינם, הקימה חברה בבעלות משותפת עם דודי ברסלר ועופר רפפורט. החברה המשותפת רכשה את פעילות רשת הפנינג. דודי ברסלר משמש כמנכ"ל החברה המשותפת, שמפעילה את שני המותגים במקביל.

בשנת 2017 התחילה הרשת לשווק בישראל את המוצרים של חברת Funko.

הרשת מונה, נכון לשנת 2020, 33 חנויות אשר רובן נמצאות במרכזי קניות שונים ברחבי ישראל.

== ראו גם ==
* הפנינג

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
קטגוריה:צעצועים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1987
מקוק

מקוקים יפנים מתרחצים]]
[[מקוק סרטנים]]
[[מקוק כיפה הודי]]
מָקוֹק או מקאק (שם מדעי: Macaca) הוא סוג של קוף השייך לתת-משפחת הגנונים במשפחת הקופים בעלי הזנב.

==מאפיינים==
פרט לאדם, קופי המקוק הם הפרימטים בעלי שטח התפוצה הנרחב ביותר, מיפן דרך אפגניסטן ועד צפון אפריקה. עד היום הובחנו 22 מיני מקוק, ועל אף שכמה מהם הם חסרי זנב - הם שייכים למשפחת הקופים בעלי הזנב ולא לקופי האדם. כמה ממיני המקוק נמנים עם הקופים המוכרים ביותר בקרב הציבור, ביניהם קופי המקוק הברברי - המוכרים בשל הימצאותם בצוק גיברלטר.

אצל חלק ממיני המקוק קיימים קפלי עור בין האצבע השנייה לחמישית, המגיעים כמעט עד לעצם המסרק הראשונה.

המארג החברתי של קופי המקוק הוא מורכב והיררכי, ומעניק קדימות ועליונות לפרטים הנמצאים גבוה יותר בהיררכיה.

==בשימוש האדם==
מספר מיני מקוק משמשים באופן נרחב לניסויים בבעלי חיים, בעיקר לטובת חקר מערכת הראייה וחקר הראייה במסגרת מדעי המוח.

קופי המקוק אינם משמשים כחיות מחמד, כיוון שרבים מהם הם נשאים של וירוס הרפס B, אשר אינו מזיק לקופים אך במקרים נדירים עלול להיות קטלני עבור בני אדם. מחקר של אוניברסיטת טורונטו שפורסם בשנת 2005 הראה כי קופי מקוק בסביבה עירונית עשויים להיות נשאים של SFV (Simian Foamy Virus, "וירוס קופים מעלה-קצף"; וירוס הדומה לווירוס ה-HIV), וההשערה היא כי הם עלולים להיות מעורבים בהעברת רטרו-וירוסים לבני אדם.

==מיון טקסונומי==
בסוג מקוק 23 מינים, המחולקים לקבוצות הבאות:
* M. sylvanus 
** מקוק ברברי (M. sylvanus)
* M. nemestrina
** מקוק זנב-אריה (M. silenus)
** מקוק זנב-חזיר דרומי (M. nemestrina)
** מקוק זנב-חזיר צפוני (M. leonina)
** מקוק האי פגאי (M. pagensis)
** מקוק סיברות (M. siberu)
** מקוק מורי (M. maura)
** מקוק ממוגף (M. ochreata)
** מקוק טונקיני שחור (M. tonkeana)
** מקוק הק (M. hecki)
** מקוק גרונוטלו (M. nigriscens)
** מקוק שחור (M. nigra)
* M. fascicularis
** מקוק סרטנים (M. fascicularis)
** מקוק קצר-זנב (M. arctoides)
* M. mulatta
** מקוק רזוס (M. mulatta)
** מקוק סלעים פורמוסני (M. cyclopis)
** מקוק יפני (M. fuscata)
* M. sinica
** מקוק הכיפה (M. sinica)
** מקוק כיפה הודי (M. radiata)
** מקוק אסאמי (M. assamensis)
** מקוק טיבטי (M. thibetana)
** מקוק ארונצ'אלי (M. munzala)
** מקוק לבן-לחיים (M. leucogenys)
* בנוסף, מוכרים מינים פרהיסטוריים, שהתגלו כמאובנים:
** M. anderssoni (התגלה ב-1924)
** M. jiangchuanensis (התגלה ב-1992)
** M. libyca (התגלה ב-1920)
** M. majori (התגלה ב-1969, נכלל לעיתים כחלק מהמין מקוק ברברי)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://archive.today/20121220234546/http://brainmaps.org/index.php?p=speciesdata&species=macaca-mulatta מיפוי מבנה המוח של קוף המקוק]
* [http://pin.primate.wisc.edu/factsheets/links/macaca פירוט אודות מיני המקוק]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנר-ז'רמין דה לספד
M61

M61 (מ-Messier 61) או NGC 4303 היא גלקסיה ספירלית במרחק של כ-53 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים בתולה השייכת לצביר הבתולה, שכולל למעלה מ-1,000 גלקסיות. בדומה לגלקסיות האחרות בצביר, שנכללות גם בקטלוג מסיה, היא בין הגלקסיות הבהירות והגדולות ביותר מבין חברות הצביר. 

==היסטוריה==
M61 התגלתה על ידי האסטרונום האיטלקי בארנבוס אורייאני בתאריך 5 במאי 1779, בעת שצפה בשביט שעבר בסמוך, וציין שהיא עמומה ונראית כמו השביט. באותו לילה וכן בלילה שאחריו עקב גם שארל מסיה אחרי אותו שביט, אך למעשה צפה ב-M61, אותה חשב בטעות לשביט שאחריו עקב. רק ב-11 במאי הבין מסיה שטעה ומדובר בגרם שמים שאינו זז וצירף את M61 לקטלוג מסיה. ויליאם הרשל צפה בה בשנת 1785 ותיאר אותה כערפילית בהירה שבהירותה גדולה יותר במרכזה. בניגוד לרוב עצמי מסיה שנצפו על ידיו, נתן הרשל ל-M61 ציון משלו – I.139.

ב-M61 נצפו 6 סופרנובות בשנים 1926, 1961, 1964, 1999, 2006 ו-2008. הבהירה שבהן הגיעה לבהירות נראית מדרגה 12 (שנת 1964).

==תצפית==
M61 נמצאת בשוליו הדרומיים של צביר הבתולה, מעט פחות מ-5 מעלות צפונית לכוכב η (אטא) בבתולה וכ-8.5 מעלות מערבית לכוכב δ (דלתא) בבתולה. כ-2.9 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4365 שגם היא גלקסיה השייכת לצביר הבתולה. נחוץ טלסקופ על מנת לראותה, טלסקופ חובבים מספיק כדי להבחין במרכז הבהיר של הגלקסיה, אבל רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין במבנה הספירלי של הגלקסיה ובגודלה המלא – כ-6.5 דקות קשת. גודל זוויתי זה ממרחק של 53 מיליון שנות אור שקול לרדיוס של כ-100,000 שנות אור, דומה לקוטר של שביל החלב.

ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M61 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-1,500 קילומטר בשנייה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://messier.seds.org/m/m061.html M61] באתר SEDS
* מידע על [http://ned.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=Messier+61&img_stamp=yes M61] באתר NED
* 

==הערות שוליים==

61
61
קטגוריה:קבוצת הכוכבים בתולה
קטגוריה:צביר הבתולה
Pinscreen

Pinscreen (בתרגום חופשי לעברית: מסך סיכות) היא צעצוע משרדי פופולרי. קופסת ה-Pinscreen מורכבת ממערך של סיכות צפופות אשר נעות בקלות יחסית פנימה והחוצה מהמסך החיצוני של הקופסה. על ידי הצמדת אובייקטים שונים בחלקה האחורי של הקופסה ניתן ליצור צורות תלת־ממדיות שונות באופן מיידי.

את הצעצוע המציא האמריקני וורד פלמינג (Ward Fleming).

לאורך השנים נעשה גם שימוש בטכניקת ה-Pinscreen ליצירת סרטוני אנימציה (Pinscreen Animation).

קופסאות Pinscreen קיימות במגוון גדלים. כמו כן, על אף שבמקור הסיכות שבקופסאות ה-Pinscreen היו עשויות במקור ממתכת, משום שסיכות המתכת כבדות יחסית ונוטות להתעקם ביתר בקלות, כיום מיוצרות מרבית קופסאות ה-Pinscreen עם סיכות העשויות מפלסטיק. 

בעקבות הפופולריות הרבה שצבר הצעצוע ברחבי העולם לאורך השנים נוצרו בתחילת המאה ה-21 מספר קופסאות Pinscreen בעלות ממדים גדולים במיוחד אשר מוצבות במוזיאונים ובמקומות ציבוריים שונים.

== קישורים חיצוניים == 
* [http://www.youtube.com/watch?v=yygdrOEmUCo הדגמת שימוש בקופסת Pinscreen סטנדרטית], סרטון ביוטיוב
* [http://www.youtube.com/watch?v=ikkjT7ACJME הדגמת שימוש בקופסת Pinscreen גדולת ממדים], סרטון ביוטיוב
==הערות שוליים==

קטגוריה:צעצועים
ארנסט קומר

ארנסט אדוארד קומר (בגרמנית: Ernst Eduard Kummer; 29 בינואר 1810 - 14 במאי 1893) היה מתמטיקאי גרמני.

==חייו==
קומר נולד בזוראו, ברנדנבורג שבפרוסיה (היום בפולין). בשנת 1831 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת האלה-ויטנברג. 
כמומחה למתמטיקה שימושית אימן קציני צבא גרמניים בבליסטיקה. לאחר מכן לימד כ-10 שנים בגימנסיה, שם השפיע על לאופולד קרונקר להפוך למתמטיקאי. קומר פרש מהוראה וממתמטיקה בשנת 1890 ונפטר כשלוש שנים מאוחר יותר בברלין. 
עם תלמידיו לתואר דוקטור נמנים: הרמן שוורץ, לזרוס פוקס, גאורג קנטור ופרדיננד גאורג פרובניוס.

==עבודתו המתמטית==

ב-1847 פרסם גבריאל לאמה הוכחה למשפט האחרון של פרמה. ההוכחה התבססה על פירוק לגורמים של המשוואה <math>x^p+y^p=z^p</math>, מעל השדה הציקלוטומי מסדר p. במהרה גילה ז'וזף ליוביל פער בהוכחה, שלאמה הניח שהשלמים בשדה מתפרקים באופן יחיד. קומר הדגים שלא תמיד כך הדבר ולכן ההוכחה שגויה.

כדי שעבודתו של לאמה לא תרד לטמיון חיפש קומר תנאים שבהם פירוק יחיד אכן קיים. בעבודה זו הניח קומר את התשתית לתורת המספרים האלגברית וממנה נולד המושג אידיאל, שהפך למרכזי באלגברה המודרנית. קומר הצליח להוכיח שהמשפט האחרון של פרמה נכון לכל p שהוא ראשוני רגולרי, שמשערים שהם מהווים כ-60% מכלל הראשוניים. בתוצאה זו השתמש כדי להוכיח שהמשפט האחרון של פרמה נכון לכל n עד 100.

בשנת 1975 יצאו לאור כל כתביו, בשני כרכים בעריכת אנדרה וייל.

== משפחתו ==
קומר נישא לאוטילי מנדלסון, בתם של נתן מנדלסון והארייט איטזיג. אוטילי הייתה דודניתם של פליקס מנדלסון-ברתולדי ואחותו רבקה, שהייתה נשואה למתמטיקאי יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה. אשתו השנייה, ברטה, הייתה דודניתה של אוטילי. לקומר היו בסך הכל 13 ילדים. בתו מרי נישאה למתמטיקאי הרמן שוורץ.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1810
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1893
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת האלה-ויטנברג
השמיים יכולים לחכות

השמיים יכולים לחכות (באנגלית: Heaven Can Wait) הוא סרט קומדיה אמריקאי שיצא בשנת 1978 בבימוים של וורן בייטי ובאק הנרי. הסרט הוא עיבוד קולנועי שני שנעשה למחזה של הארי סיגל באותו השם (הראשון נעשה ב-1941 והשלישי ב-2001). ביטי היה גם שותף לכתיבת התסריט, והוא משתתף בסרט בתפקיד הראשי; הוא מגלם שחקן פוטבול שנהרג בתאונה וחוזר לכדור הארץ בגופו של מיליונר.

==עלילה==
ג'ו פנדלטון (וורן בייטי) הוא קוורטרבק מחליף בקבוצת הפוטבול "לוס אנג'לס ראמס", השואף להגיע עם קבוצתו לסופרבול. הוא רוכב על אופניו במנהרה בלוס אנג'לס, כאשר הוא מתנגש במשאית. מלאך להוט וחרד מדי (באק הנרי), שמבצע את משימתו הראשונה כאשר נשלח לקחת את נשמתו של ג'ו, נוטל אותה עוד בטרם מת, וג'ון מגיע לשמיים, לחיים אחרי המוות. שם הוא מסרב להאמין שסופו הגיע, ולאחר חקירה, מגיע מר גורדון המסתורי (ג'יימס מייסון) למסקנה כי הוא צודק - ג'ו נועד למות מאוחר יותר. אך גופתו של ג'ו כבר נשרפה, ולאחר סירוב למספר אפשרויות של אנשים שעומדים למות, מקבל ג'ו את ההצעה לחזור לחיים בגופו של המיליונר והתעשיין ליאו פרנסוורת'.

באותם רגעים אשתו של ליאו, ג'וליה (דיאן קנון) ומאהבה טוני (צ'ארלס גרודין), שהוא גם מזכירו האישי של ליאו, מנסים להטביע את ליאו באמבטיה. שניהם מופתעים לגלות אותו חי ובריא. ליאו קונה את קבוצת הפוטבול "לוס אנג'לס ראמס", ומעוניין להוביל אותה אל הסופרבול בתפקיד הקוורטרבק. לשם כך הוא חובר אל מאמנו וידידו בעבר, מקס קורקל (ג'ק וורדן), כדי להיעזר בו ולהביא את גופו החדש למצב של כושר מתאים. במקביל הוא מתאהב בפעילת איכות הסביבה בטי לוגן (ג'ולי כריסטי), שמתנגדת למדיניותו של ליאו בעסקיו.

בהמשך מצליחים ג'וליה וטוני לממש את מזימתם ורוצחים את ליאו. בעקבות זאת נאלצים אנשי קבוצת הפוטבול לאייש מחדש את תפקיד הקוורטרבק, ותומאס ג'ארט נבחר. תומאס נפגע במהלך המשחק ונהרג; בסיוע מר גורדון מועברת נשמתו של ג'ו אל גופו הסופי, הגוף של תומאס, והוא מוביל את קבוצתו לניצחון. במהלך מסיבת הניצחון מסיר מר גורדון את זכרונותיו של ג'ו על חייו הקודמים, הוא הופך לתומאס ג'ארט, והמעגל הקוסמי חוזר לאיזון. תומאס פוגש את בטי לאחר סיום החגיגות, ובסיום הסרט נרמז כי הם מתאהבים, בזכות תחושה משותפת של דז'ה וו.

==הפקה==
הבמאי וורן בייטי רצה תחילה ליצור את הסרט אודות איגרוף ולשתף בו את מוחמד עלי בתפקיד הראשי, אך לאחר סירובו של עלי בשל מחויבויותיו בתחום האיגרוף, שינה ביטי את התסריט לעיסוק סביב פוטבול, והחליט לגלם את הדמות הראשית בעצמו.

בסרט השתתפו מספר שחקני פוטבול ותיקים מקבוצת לוס אנג'לס ראמס, וכן השדרן הנודע דיק אנברג.

==מורשת==
ב-1980, כשנה וחצי לאחר יציאת הסרט, הגיעה קבוצת הפוטבול לוס אנג'לס ראמס לראשונה בתולדותיה אל גמר הסופרבול, ואף שיחקה בו נגד פיטסבורג סטילרס, שתוארה כיריבתה בסופרבול בסרט. עם זאת, ראמס הפסידה במשחק זה.

==פרסים==
הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב התפאורה, והיה מועמד ל-8 פרסי אוסקר נוספים. בנוסף זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט קומדיה או מוזיקלי הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים משנת 1978
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: פנטזיה
אנה אושנינה

אנה אושנינה (באוקראינית: Ганна Юріївна Ушеніна; נולדה ב-30 באוגוסט 1985 בחרקוב, אוקראינה) היא שחמטאית אוקראינית יהודיה בדרגת רב-אמן, אלופת אירופה לשנת 2016 ואלופת העולם בשחמט לנשים לשעבר.

נכון למרץ 2020, אושנינה מדורגת במקום הרביעי באוקראינה וה-49 בעולם בין הנשים, ובמקום ה-87 בדירוג הכללי באוקראינה, לפי מד כושר.

==קריירה==

בנובמבר 2012, בעקבות זכיית בתואר אלופת העולם הוענק לה תואר רב אמן.

בספטמבר 2013 הפסידה אושנינה את תואר אלופת העולם לחואו ייפאן. הדו-קרב ביניהן הסתיים בתוצאה 5.5:1.5 לטובת האחרונה.

בשנת 2017 היא זכתה במקום השני במכביה העשרים.

== אנה אושנינה באולימפיאדת השחמט ==
בין השנים 2006 ל-2022 השתתפה אנה אושנינה ב-8 אולימפיאדות שחמט:
{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="65%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || קבוצה|| מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 2006||1 עת ||אוקראינה|| 2397||7 מ-10||4+ 6= 0-||70.0|| 1 קבוצתי, 9 אישי
|-
| 2008||3 ||אוקראינה|| 2496||6 מ-9||4+ 4= 1-||66.7|| 2 קבוצתי, 6 אישי
|-
| 2010||3 ||אוקראינה|| 2466||5 מ-9||4+ 2= 3-||55.6|| 9 קבוצתי, 11 אישי
|-
| 2012||4 ||אוקראינה|| 2433||7 מ-10||4+ 6= 0-||70.0|| 3 קבוצתי, 4 אישי
|-
| 2014||3 ||אוקראינה|| 2487||5.5 מ-9||3+ 5= 1-||61.1|| 3 קבוצתי, 4 אישי
|-
| 2016||4 ||אוקראינה|| 2454||6.5 מ-9||5+ 3= 1-||72.2|| 3 קבוצתי 
|-
| 2018||3 ||אוקראינה|| 2451||5 מ-9||4+ 2= 3-||55.5|| 2 קבוצתי
|-
| 2022||3 || אוקראינה || 2540||7.5 מ-9||6+ 3= 0-||83.3|| 1 קבוצתי
|}

==קישורים חיצוניים==

אנה אושנינה

* [http://www.chess.org.il/users/ShowNewsUpdates.aspx?contentId=791&contentTypeId=2 הפתעת השנה – אנה אושנינה אלופת העולם ה-14], כתבה באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 2 בדצמבר 2012
* [http://www.chess.org.il/users/ShowNewsUpdates.aspx?contentId=1099&contentTypeId=2 אלופה חדשה ישנה], כתבה באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 21 בספטמבר 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחמטאיות אוקראיניות
קטגוריה:רבי-אמנים
קטגוריה:אלופות עולם לנשים בשחמט
קטגוריה:אלופות אירופה בשחמט לנשים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:אוקראיניות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1985
פחד במה (סרט)

פחד במה (באנגלית: Stage Fright) הוא סרט מתח בריטי משנת 1950 בבימויו של אלפרד היצ'קוק. בסרט משחקים ג'יין ויימן, מרלן דיטריך, מייקל וילדינג, ריצ'רד טוד, אלאסטייר סים, סיביל תורנדיק, קאי וולש, פטרישיה היצ'קוק (ביתו של הבמאי) וג'ויס גרנפאל בהופעה קומית.

תסריט הסרט עובד על ידי ווייטפיאלד קוק, ראנל מקגונאל, אלמה רוויל (אשתו של הבמאי) וג'יימס ברידי. התסריט מבוסס על ספרו של סלוין ג'פסון, "Man Running".

==עלילה==
ג'ונת'ן מפריע לשחקנית בשם איב באמצע חזרה ומספר לה שהוא המאהב של שחקנית אחרת בשם שרלוט, שיום אחד הגיעה אליו עם שמלה מוכתמת וביקשה ממנו להביא לה מביתה שמלה אחרת. כשהוא הגיע לביתה הוא מצא את גופת בעלה שנרצח על ידה בוויכוח, לקח בשבילה שמלה חדשה, וניסה לגרום לזה להראות כמו שוד, אבל נתפס על ידי העוזרת שלה נלי, שחשדה בו, ועכשיו הוא במנוסה מהמשטרה. לאיב יש רגשות כלפי ג'ונתן, והיא מחביאה אותו בבית בחוף שבבעלות אביה. אביה הוא איש משטרה, ושם לב שהכתם על השמלה נעשה בכוונה ולא בתאונה, וחושד שהפלילו את ג'ונתן. ג'ונתן מתנגד, ושורף את השמלה.

איב מחליטה להתחזות לדוריס, בת דודה של נלי, ובכך לחדור לביתה של שרלוט. איב פוגשת בלש בשם סמית', אבל צריכה לכסות על כך שהיא גם דוריס. ג'ונתן מגיע אל שרלוט, ואומר לה שתברח איתו, אבל היא אומרת שלא תוותר על הקריירה שלה, וגם שהיא מנהלת רומן עם פרדי המנהל שלה. איב שוב עוזרת לג'ונתן לברוח מהמשטרה ומסתירה אותו בבית אביה בלונדון, אבל הוא רואה שהיא מתאהבת בבלש סמית'. יום אחד איב משכנעת את סמית' לבוא איתה להופעה של שרלוט, והם מראים לה ילדה שמחזיקה בובה עם שמלה מוכתמת מה שגורם לה להתעלף, כשסמית' רואה את איב באה לעזור לה הוא מבין שהיא ודוריס זו אותה האחת. איב מצליחה לעשות כך שבאמצעות מיקרופון מוסתר היא מוציאה הודאה משרלוט שהיא קשורה לרצח, אבל מאשימה את ג'ונתן ברצח עצמו. סמית' אומר למשטרה שג'ונתן רצח את הבעל, ואחר כך ג'ונתן מתוודה ששרלוט שכנעה אותו לעשות את זה בשביל שהיא תוכל להיות עם פרדי. הוא מאיים להרוג גם את איב אבל היא בורחת והווילונות הורגים אותו.

==צוות שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית !! שם הדמות
|-
| ג'יין ויימן || איב גייל
|-
| מרלן דיטריך || שרלוט אינווד
|-
| מייקל וילדינג || אורדנרי סמית'
|-
| ריצ'רד טוד || ג'ונתן קופר
|-
| אלאסטייר סים || מר גייל
|-
| סיביל תורנדיק || גברת גייל
|-
| קאי וולש || נלי גוד
|}

==הפקה==
אף על פי שבמאי הסרט אלפרד היצ'קוק עבר להוליווד כבר בשנת 1939, הסרט צולם בלונדון ומקומות אחרים בממלכה המאוחדת. השחקניות היחידות שאינם בריטיות הן ג'יין ווימן האמריקאית ומרלן דיטריך הגרמנייה.

הסרט זכה להתעניינות עקב סצנת התעתוע המפורסמת, שמשנה את התסריט מיסודו. להפקת הסרט לקח זמן רב לצלם אותו, כמו סרטיו הקודמים של היצ'קוק: "החבל" (1948) ו"תחת חוג הגדי" (1949). הסרט היה אמור במקור לצאת בחברת ההפקה Transatlantic Pictures אך לבסוף יצא בחברת האחים וורנר.

בתה של דיטריך, מריה ריבה, טענה בספרה שהראשונה לא חיבבה את ויימן עקב ההבדל הגדול ביניהן. למרות זאת, באחת הסצנות דמותה של דיטריך מחמיאה לדמותה של ויימן על שינוי הופעתה החיצוני.

היצ'קוק הופיע בהופעת קמע בדקה ה-39, בסצנה בה דמותה של ויימן מדברת אל עצמה ברחוב.

הסרט זכה לדירוג גבוה באתר "Rotten Tomatoes" עם ציון של 88% בהתבסס על 16 ביקורות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1950
קטגוריה:סרטי מתח בריטיים
קטגוריה:סרטי פשע בריטיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן בריטיים
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי אלפרד היצ'קוק
קטגוריה:סרטי ג'יין ויימן
גדעון גלעדי

גדעון גלעדי (3 בינואר 1940 – 16 באוקטובר 1973) היה מפקד פלוגת טנקים בחיל השריון שנהרג במלחמת יום הכיפורים. על לחימתו בקרב החווה הסינית במלחמה זו קיבל את עיטור הגבורה.

==ביוגרפיה==
גלעדי נולד בקיבוץ אשדות יעקב לעדה ודוד. בילדותו למד בבית הספר היסודי בקיבוץ. לאחר מלחמת העצמאות עזבה המשפחה את הקיבוץ. תחילה הייתה שנה בכפר יהושע וב-1950 עברה לנווה עוז שבסמוך לפתח תקווה. גלעדי סיים את לימודיו בבית הספר החקלאי כדורי והיה פעיל בתנועה המאוחדת.

גלעדי גויס לצה"ל בסוף יולי 1958 והצטרף לגרעין נח"ל, תחילה שירת ביחידת נח"ל מוצנח ולאחר שסיים קורס מש"קי תול"ר הוענקה לו דרגת סמל ראשון.

עם שחרורו משירות חובה עבר קורס לקציני מכונה בחיפה ועבד בחברת מקורות. בשנת 1961 נשא לרות ולאחר שנה נולד בנם הבכור, דגן.

בין השנים 1962- 1964 עבד במפעלי ים המלח בסדום, במפעל בניית הסכר וכמכונאי של דוברות. לאחר מכן עבר עם משפחתו לאשקלון, שם עבד כמכונאי בחברת "מנופים ודחפורים", וסיים בהצלחה קורס למנהלי מוסכים.

גלעדי גויס למלחמת ששת הימים במסגרת יחידתו בצנחנים. במהלך הקרבות נהרג אחיו , שהיה מ"פ טנקים, מה שהוביל אותו להתגייס לצבא קבע ולהתנדב בחיל השריון שבו שירת אחיו. בהמשך סיים קורס קצינים וקורס מפקדי פלוגות שריון, ובתקופת מלחמת ההתשה הוצב בסיני בתפקיד סגן מפקד פלוגת טנקים וקצין מבצעים באותה היחידה שבה לחם אחיו, והוענקה לו דרגת סרן.

בשנת 1970 השתחרר משירות קבע ונולד בנו ערן. במלחמת יום הכיפורים לחם במסגרת חטיבה 600 בקרבות הבלימה נגד המצרים בחזית סיני. ב-16 באוקטובר 1973, במסגרת מבצע אבירי לב, הוביל את פלוגתו לפתוח את ציר טרטור, במאמץ לפתוח נתיב לכוחות אל מעבר לתעלת סואץ. פלוגתו נתקלה במארב מצרי באזור צומת טרטור-לכסיקון, והטנק שלו נפגע בלחימה. גלעדי עבר לפקד על טנק אחר והמשיך לתקוף את הצומת יחד עם כוח שספג פגיעות רבות. לאחר זמן מה נותרו רק שני טנקים פעילים ובעזרתם פרץ גלעדי את הציר מזרחה ואפשר מעבר לכוחות הצנחנים שנעו אחריו. במהלך הקרב נפגעו שני הטנקים שנותרו וגדעון נהרג בעת פתיחת הציר. לאחר מותו הועלה לדרגת רב-סרן.

בתיאור המעשה נכתב:

על פעולותיו בקרב עוטר גלעדי לאחר מותו בעיטור הגבורה על ידי שר הביטחון שמעון פרס, על "דבקות במשימה, כושר מנהיגות למופת, אומץ-לב וגבורה עילאית".

גלעדי הובא למנוחות בבית-העלמין הצבאי בקרית-שאול ונטמן סמוך לקברו של אחיו. השאיר אחריו אישה ושני בנים, הורים ואחות. לאחר מותו הוריו הוציאו לאור חוברת לזכרו ולזכר אחיו, ובה דברי חבריו על דמותו ושירים מפרי-עטו. לזכרם של האחים אמנון וגדעון גלעדי הוקמה אנדרטה בככר באשקלון הנקראת "ככר הגבורה".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20131213160842/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=63848&itemId=59&itemType=0 רס"ן גדעון גלעדי ז"ל], באתר חיל השריון
* [https://web.archive.org/web/20130930055459/http://www.hativa14.org.il/?CategoryID=153&pg=fallen&ArticleID=313 רס"ן גדעון גלעדי ז"ל], באתר יד לנופלים חטיבה 14
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי חטיבה 600
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:בוגרי התנועה המאוחדת
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:נווה עוז: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי

אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי (ברוסית: Алекса́ндр Ма́ркович Остро́вский; 25 בספטמבר 1893 בקייב, האימפריה הרוסית – 20 בנובמבר 1986 במונטנולה, לוגאנו, שווייץ) היה מתמטיקאי.
אוסטרובסקי (מימין) ו[[אוטו טפליץ]]

==חייו==

אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי נולד בקייב ב-25 בספטמבר 1893 למשפחה יהודית. כבר בנעוריו נתגלה כישרונו המתמטי יוצא הדופן והמתמטיקאי דימיטרי גרבה פרש עליו את חסותו. מכיוון שאביו, מארק, היה סוחר, למד אוסטרובסקי במכללה למסחר של קייב במקום בבית ספר תיכון. עקב כך, הוא לא הצליח להתקבל לאוניברסיטה, זאת למרות שכבר כתלמיד בית ספר פרסם מאמרים בתורת גלואה. גרבה פנה למתמטיקאים הגרמנים אדמונד לנדאו ולקורט הנזל, ושניהם הציעו לעזור. הנזל דאג לכך שאוסטרובסקי יתקבל לאוניברסיטת מרבורג בעיר מרבורג בגרמניה, שם החל ללמוד תחת פיקוחו של הנזל בשנת 1912.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוטלו על אוסטרובסקי מגבלות רבות כתושב זר. בין היתר הוגבלה תנועתו מחוץ לאוניברסיטה. כאשר הסתיימה המלחמה, עבר אוסטרובסקי לאוניברסיטת גטינגן, שם כתב את הדוקטורט שלו. אוסטרובסקי הושפע מדויד הילברט, פליקס קליין ואדמונד לנדאו.

בשנת 1920, לאחר שקיבל תואר דוקטור, עבר אוסטרובסקי לאוניברסיטת המבורג, שם עבד כעוזרו של אריך הקה, סיים את ההביליטציה שלו בשנת 1922 והפך לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בזל.

במהלך חייו פרסם 275 מאמרים.

==עבודתו==

==פרס אוסטרובסקי==
אוסטרובסקי ייסד בצוואתו פרס, פרס אוסטרובסקי, המוענק בעבור עבודות יוצאות דופן בתחום של מתמטיקה טהורה או ביסודות של האנליזה הנומרית.

==ראו גם==
*משפט אוסטרובסקי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתמטיקאים שווייצרים
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים
קטגוריה:מתמטיקאים רוסים
קטגוריה:ילידי 1893

קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1986
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1986
פרסלי צוואנגה

פרסלי צוואנגה (אנגלית: Presley Chweneyagae; נולד ב-19 באוקטובר 1984) הוא שחקן דרום אפריקאי, הידוע בעיקר אודות לכיכובו בסרט "צוצי" <small>(2005)</small> זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. 

== קורות חייו ==
פרסלי צוואנגה נולד ב-19 באוקטובר 1984 במייפקינג, דרום אפריקה. אמו, אגנס קיגיל, קראה לו על שם הזמר האהוב עליה, אלביס פרסלי.

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2005
|צוצי
|צוצי
|
|-
|2007
|More Than Just a Game
|מארק שינרס
|
|-
|2009
|Menda City
|דון
|
|-
| rowspan="2" |2010
|State of Violence
|בוי-בוי
|
|-
|Africa United
|אג
|
|-
|2011
|The Gentleman
|סיפו
|
|-
|2012
|Zama Zama
|ג'וזף פירי
|
|-
| rowspan="2" |2013
|מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש
|אסיר ביטחוני
|
|-
|iNumber Number
|שוז מושושואה 
|
|-
|2017
|The Number
|שוז מושושואה 
|
|-
|2023
|iNumber Number: הזהב של יוהנסבורג
|שוז מושושואה 
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2006–2007
|When We Were Black
|המשורר
|4 פרקים
|-
|2017
|iNumber Number
|שוז מושושואה
|תפקיד ראשי; 13 פרקים
|-
|2018–הווה
|The River
|קוברה
|1613 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה דרום אפריקאים
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1984
דן רונן (במאי)

דן רונן
דן רונן (נולד ב-1933) הוא דוקטור לתיאטרון, במאי, מחזאי, מרצה, מפיק ומנהל אמנותי ישראלי.

==ביוגרפיה==
למד בחוג לאמנות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר ראשון ב-1971 ותואר שני ב-1974. ב-1976 קיבל תואר דוקטור לתיאטרון מאוניברסיטת קרנגי מלון, ארצות הברית, ולאחר מכן הרצה במשך שנתיים באוניברסיטת מדינת פנסילבניה.

רונן מכהן כיום כיועץ אקדמי ומרצה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, בתחומי החינוך לאמנויות וחינוך באמצעות האמנויות. בנוסף הוא מרצה באוניברסיטת בר-אילן בתחום "תיאטרון יהודי", ובמכללה האקדמית אחוה בנושא התיאטרון כחוויה ומשחק בתיאטרון – הלכה למעשה.

בחלק מעבודתו הוא מבטא תפיסה אמנותית המשתפת את הקהל בתיאטרון, ומדגישה את החוויה המיידית והבלתי אמצעית.

==פעילות אמנותית==
===ניהול אמנותי===
רונן ניהל את מחלקת הדרמה של הערוץ הראשון בטלוויזיה הישראלית במשך 3 שנים. בנוסף כיהן כמנהל אמנותי של תיאטרון "Hunter Playwrights" בניו יורק, בו גם הרצה וביים מחזות, במשך 5 שנים.

===בימוי===
רונן ביים יותר מ-60 הצגות בתיאטראות הבימה, תיאטרון הקאמרי, תיאטרון החאן הירושלמי ובתיאטרון באר שבע. הוא תרגם, עיבד וביים בתיאטרון הבימה את ההצגה "אבנים בכיסים", בהשתתפות השחקנים יעקב כהן ושמואל וילוז'ני, וכן ביים את "ליל המרצחים". בתיאטרון החאן ביים את "מיס ישראל", שכתב יחד עם אפרים סידון; ההצגה צולמה ושודרה בשידורי "רשת" בערוץ 2. בנוסף ביים בתיאטרון החאן את ההצגות "סקופ" ו"רופא בעל כורחו". בתיאטרון הקאמרי ביים, תרגם ועיבד את ההצגה "ראש משוגע", וכן ביים את "מאורע מוצלח". בתיאטרון באר שבע ביים את "סקפינו" ו"אופרת הקבצנים". 

רונן ביים והפיק את האירוע התיאטרוני "חופשת רצח", הצגה שנמשכה שלושה ימים והוצגה במלון הילטון בירושלים. הצגות נוספות שביים הן "זוג משמיים" ו"פצצת טום" (תיאטרון יובל) ו"הפתיון" (תיאטרון לילך). את המחזה "הילוך חוזר" כתב וביים עבור תיאטרון צה"ל. רונן עיבד גם את המחזה "הקמצן" מאת מולייר, שהוצג בתיאטרון הילדים והנוער.

===בימוי והפקה===
רונן עוסק בבימוי, הפקה ועריכה של אירועי ענק המשלבים סרטי וידאו, טכנולוגיות מולטימדיה ופעלולים. בין השאר ביים והפיק את אירוע "50 שנה לצנחנים" (שנערך באצטדיון רמת גן), "50 שנה לחיל האוויר" (בהיכל הספורט יד אליהו), "75 שנה לחברת החשמל" (בתחנת הכוח "רוטנברג" באשקלון), ו"50 שנה לניצחון על הנאצים" (בבריכת הסולטאן, ירושלים). חלק מהאירועים שודרו בערוץ הראשון והשני בטלוויזיה.
===תסריטאי===
ב-2016 כתב את התסריט לסרטו של דורון ערן, "רוח חדשה".

===משחק===
השתתף בקבוצה של "משחקי תיאטרון", מופע אלתורים בהשתתפות הקהל.

===מנחה===
רונן מנחה בקפה תיאטרון של "הקאמרי" מופע מיוחד של "אימפרובוקציה", עם השחקנים אתי שילוני ודב רייזר ושחקני התיאטרון הקאמרי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933