OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נווה ימין

שדות נווה ימין
לזכר הנופלים
נווה ימין (נְוֵה יָמִין) הוא מושב במחוז המרכז, בנפת פתח תקווה, אזור דרום השרון, ממזרח לכפר סבא.
מקור שמו באתר נבי ימין המצוי בשולי המושב בסמוך לאזור התעשייה המזרחי של העיר כפר סבא, ויש הרואים בו את מקום קבורתו של בנימין, צעיר בניו של יעקב. נווה ימין הוקם באוגוסט 1949 ומשתייך לתנועת המושבים. המושב נוסד על ידי עולים מיוון, לוב, עיראק, פרס וצפון אפריקה.

המושב משתרע על פני כ-3,300 דונם. ענפי המשק העיקריים במושב היו גידולי שדה, פרדס, אבוקדו, ירקות, לול, אווזים ודיר. בשל המשבר בחקלאות, התפתחו ביישוב עיסוקים נוספים וכיום מעטים העוסקים בחקלאות במושב, כאשר הפרדסים ומטעי האבוקדו המשותפים נעקרו, ולולי האווזים נסגרו לאחר החוק שאסר על פיטום אווזים בישראל.

==היסטוריה==
נווה ימין היה היישוב החדש הראשון שהוקם באזור לאחר מלחמת העצמאות, בין רמת הכובש בצפון לראש העין בדרום.

בעת הקמתו, בשנת 1949, שוכנו המתיישבים בבתי כפר סבא הערבית, עד הקמת בתי המושב. באמצע שנת 1950 עברו רוב התושבים לבתים שהוקמו במושב נווה ימין, אך בכפר סבא הערבית נותרו 19 משפחות, מעולי עיראק ואיראן, שנדחו מהצטרפות למושב בטענה של אי התאמה חברתית. בני משפחות אלו טענו שסיבת הרחקתן מהמושב הייתה אי הסכמתם להצטרף למפא"י והם פתחו בתחילת מאי 1950 בשביתת רעב. לעומת זאת, בדבר טענו שאין לעניין כל קשר לפוליטיקה ושמדובר בסכסוך עדתי. לאחר מספר ימים הסכימו המוסדות להקים ועדה שתבחן את החלטת ההרחקה מחדש. הוועדה קבעה שחמש משפחות תוכלנה להישאר במושב, רוב המשפחות האחרות קיבלו מרצונן שיכון אחר, ולגבי מספר משפחות קבעה הוועדה שהן לא תוכלנה להישאר במושב מטעמים מוצדקים.

בעת הקמתו השתייך מושב נווה ימין למועצה האזורית השרון התיכון שהוקמה גם היא בשנת 1950. בשנותיו הראשונות, סבל המושב מקשיים רבים מבחינה כלכלית, חברתית וביטחונית.

מהבחינה הביטחונית, מיקומו וקרבתו לערי המשולש, הביאו לכך שהתושבים שמעו לעיתים קרובות הדי פיצוצים שהשפיעו על איכות חייהם. התקשורת בין התושבים עצמם הייתה משובשת, מכיוון שרובם לא ידעו עברית וניסו לתקשר אחד עם השני בשפות שונות. כמו כן, המרחק היחסי מיישובים שכנים, חוסר בידע חקלאי, תנאי אקלים קשים ואדמה בלתי נוחה לעיבוד הקשו גם הם על החיים במקום, אך למרות הקשיים הכלכליים והאחרים, נאחזו מייסדי המושב בקרקע ופעלו להמשך התפתחות היישוב.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 החל פרויקט הרחבת היישוב והמושב קלט כמאה משפחות צעירות, שחיפשו מגורים צמודי קרקע בסמוך לכפר סבא, אשר שינו את הדמוגרפיה של הישוב: היישוב עבר הצערה ניכרת, ותחומי העיסוק של התושבים השתנו כך שמספר העוסקים בחקלאות במושב התמעט מאוד, ושכירים ובעלי מקצועות חופשיים מהווים את רובו. הקמת מרכז ג'י במזרח כפר סבא על גבולו המערבי של נווה ימין, והרחבת אזור התעשייה עתיר ידע כפר סבא המיועד לכלול מספר קומפלקסים קולנועים על גבולו הדרומי של המושב, קרבו את המושב משמעותית אל החוויה העירונית תוך שהוא שומר על אופי כפרי וקהילתי.

עם בני נווה ימין נמנים: מוטי דלג'ו (לשעבר ראש המועצה אזורית דרום השרון), אושרת גני גונן (ראש המועצה האזורית דרום השרון) תא"ל הרצל גדז', תא"ל סוזי יוגב (קצינת ח"ן ראשית), ונדב גדג'.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.neve-yamin.co.il נווה ימין] - האתר הרשמי של נווה ימין 
* [http://www.dsharon.org.il/589 נווה ימין] - באתר המועצה האזורית דרום השרון
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:יישובים עבריים המשמרים שם ערבי
אלברט פיש

המליטון הווארד "אלברט" פיש (19 במאי 1870 – 16 בינואר 1936) היה רוצח סדרתי וקניבל אמריקאי. הוא היה ידוע גם כ"מטורף הסהר", "האיש האפור", וכ-"הערפד מברוקלין".

בתקופת פעילותו הפושעת (כנראה לא ברצף סביב השנים 1910–1934) הוא רצח לפחות 15 ילדים, והטריד מינית ועינה ילדים רבים נוספים.

לעיתים סירס בלי הרדמה את קורבנותיו הזכרים לפני שרצח אותם.

ב-2007 יצא סרט עלילתי באנגלית בשם "האיש האפור", שמבוסס על מעלליו של פיש, כשאת דמותו גילם השחקן הבלגי פטריק באוחאו. 

== ביוגרפיה ==
הוא נולד בשם המילטון פיש בעיר וושינגטון, למשפחה בעלת היסטוריה של מחלות נפש. פיש גדל בבית יתומים, שם עבר התעללות קשה. בשנת 1898 הוא נישא לאישה צעירה ממנו בתשע שנים איתה הוליד שישה ילדים, אך היא עזבה אותו לטובת גבר אחר, לאחר שמכרה את כל החפצים שווי הערך שלהם, מותירה אותו ואת ששת ילדיה חסרי כל.

פיש נדד ברחבי ארצות הברית ותקף מינית ועינה קטינים כמעט בכל סטייט ומחוז בארצות הברית שעבר בו. רוב קורבנותיו היו זכרים ממשפחות עניות ושחורות, שהיעלמותם, כך סבר, לא תטריד את גורמי החוק בשל הגזענות שהייתה שכיחה באותם ימים ברחבי הרבה חלקים בארצות הברית.

כפי שדווח, פיש נהג להטיל מומים בעצמו, לנעוץ סיכות ומסמרים בגופו, בעיקר באזור איבר מינו, ולמלא את פי הטבעת שלו בכדורי כותנה ספוגים בנוזל דליק ואז גם להצית אותם. כמו כן, אכל לא רק את בשר קרבנותיו, אלא גם את השתן, את הדם
ואת הצואה שלהם. הוא ייחס את מוזרותו, את אכזריותו, ואת ההיסטוריה הרצחנית שלו, לילדותו הקשה.

בסופו של דבר, נתפס פיש בחשד למעשים חמורים, בסוף שנת 1934. 

זאת משום שלאחר שהרציחות וההתעללות הפכו אצלו להרגל, הוא החל להשתעמם והחל לפזר רמזים על אודות זהותו בשביל ליצור ריגוש מהמרדף המשטרתי אחריו, ומן הסיכון הכרוך באפשרות שהוא עלול להיתפס ולהיות מוצא להורג. פיש גם החל לשלוח מכתבים למשפחות של מי שהותקפו על ידו, בעיקר משפחות הנרצחים על ידו, על אף שגם שלח מכתבים כנראה גם אל מי שניצלו מלהירצח על ידו מסיבות מגוונות.

לאחר שנתפס, פיש נשפט במהלך 1935. 

בסוף 1935 נגזר דינו להיות מוצא להורג. פיש הוצא להורג בכיסא החשמלי בכלא סינג סינג במדינת ניו יורק בינואר 1936. הוצאתו להורג הייתה מסובכת מבחינה טכנית, משום שפיש גרם לעצמו לנכות שלא אפשרה לו לשבת. כפי שהובהר בצילום רנטגן, נהג להחדיר מחטים לשרירי עכוזו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110608130819/http://www.prairieghosts.com/fish.html מאמר באנגלית על אלברט פיש]
* [http://www.imdb.com/title/tt0365739 סרט התעודה Serial Killers: The Real Life Hannibal Lecters (2001)]
* 
* 

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אישים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מורשעים ברצח בארצות הברית
קטגוריה:רוצחים סדרתיים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג במדינת ניו יורק
קטגוריה:קניבלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1936
קטגוריה:רוצחים בעלי כינויים
מגיסטר מיליטום

מגיסטר מיליטום (בלטינית: magister militum, מפקד החיילים) היה תואר באימפריה הרומית בתקופותיה המאוחרות, בערך מתקופת קונסטנטינוס בראשית המאה הרביעית. התואר התייחס לקצין צבא בכיר. המגיסטר מיליטום היה בדרך כלל הכוח שמאחורי הכתר ושלט בפועל באימפריה המערבית.

בין השאר החזיקו בתואר אנשים כסטיליקו, ריקימר, אודואקר ואחרים. לעיתים, היה התואר משמש עם ציון פרובינקיה, כמו per dalmatia, אדון החיילים בדלמאטיה, כדי לציין פיקוד על אזור מסוים. במקרים רבים, הקביל תואר זה לתואר פטריקיוס ורבים מהמגיסטר מיליטום של רומא נשאו בתואר הכפול.

==רשימה של מגיסטר מיליטום==
* 394–408: פלביוס סטיליקו
* 433–454: פלביוס אאטיוס
* 455: אוויטוס
* 455–472: ריקימר
* 472–473: גונדובאד
* 475–476: פלביוס אורסטס

=== לגאליה ===
* 425–433: פלביוס אאטיוס
* 450 לערך - 464: איגידוס

=== לאיליריה ===
* 530-536: מונדוס

===למזרח===
* 460 לערך- 471: פלביוס ארדבור אספר
* 483–488: תיאודריך הגדול

קטגוריה:הצבא הרומי
קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
קטגוריה:דרגות צבאיות ברומא העתיקה
פול סיניאק

פול ויקטור ז'ול סיניאק (בצרפתית: Paul Victor Jules Signac; ) היה צייר נאו-אימפרסיוניסטי צרפתי שפיתח בשיתוף עם ז'ורז' סרה את הסגנון הפוינטיליסטי.

==ביוגרפיה==
סיניאק, יליד פריז, למד בצעירותו ארכיטקטורה עד שהחליט בגיל 18 להמשיך כצייר. סיניאק סייר בחופים שונים באירופה וצייר את הנופים שראה, ולקראת סוף ימיו החל לצייר ערים שונות בצרפת.

ב-1884 פגש סיניאק את קלוד מונה ואת ז'ורז' סרה. הוא נדהם מסגנון העבודה השיטתי של סרה ומהתאוריה על הצבעים שאימץ, והפך לתומך נאמן של סרה. כתוצאה מהשפעתו, עזב סיניאק את סגנון הציור האימפרסיוניסטי והחל לצייר בסגנון הדומה לסגנונו של סרה, שמאוחר יותר נקרא נאו-אימפרסיוניזם.

יום ראשון, פול סיניאק, 1888-1890
בחלק גדול מעבודותיו צייר את חופי צרפת תוך התמקדות עמוקה במים. בכל קיץ, היה סיניאק עוזב את פריז ונוסע לדרום צרפת. במרץ 1889 ביקר סיניאק את וינסנט ואן גוך בארל. שנה לאחר מכן ביקר בג'נובה, בפירנצה ובנאפולי.

בנוסף לציוריו בשמן ובצבעי מים, התנסה סיניאק גם בהדפסי אבן, בתצריב ובציורים רבים המבוססים על נקודות קטנות בעט. אנרי מאטיס ואנדרה דרן הושפעו ממנו, וכך השפיע סיניאק גם על התפתחות הפוביזם. בימיו האחרונים קידם סיניאק אמנים צעירים פוביסטים וקוביסטים.

==כתיבה==
סיניאק הוא כותב חשוב של תיאוריית האמנות. בכתביו עסק בין השאר בנאו-אימפרסיוניזם. חלק מכתביו לא יצאו לאור.

סיניאק היה אנרכיסט, בדומה לחבריו פליקס פנאון וקאמי פיסארו.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:Paul Signac Road to Gennevilliers.jpg|מסע לגנבילירס, 1883
תמונה:Paul Signac Palais des Papes Avignon.jpg|ארמונו של האפיפיור, אביניון, 1900
תמונה:Paul Signac, Grand Canal (Venise).jpg|התעלה הגדולה (ונציה), 1905
תמונה:Paul Signac - The Jetty at Cassis, Opus 198.JPG|המזח בקאסיס, 1889
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://libcom.org/history/signac-paul-1863-1935 סיניאק, פול, 1863-1935], ביוגרפיה אודותיו הכוללת מידע על משנתו האנרכיסטית 
* [http://www.paul-signac.org/ Paul-Signac.org], 186 מעבודותיו 
* [http://www.renoirinc.com/biography/artists/signac.htm ביוגרפיה של פול סיניאק] 
* [http://www.abcgallery.com/S/signac/signacbio.html ביוגרפיה של פול סיניאק] בגלריה של אולגה 
* 
* 

<div class="mw-content-ltr"> 
* [https://artsandculture.google.com/story/zwXhIphiJ0VqBg Paul Signac: 11 works,] Google Arts & Culture, 2019
</div>

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ציירים פוסט-אימפרסיוניסטים
קטגוריה:פוינטיליזם
קטגוריה:אנרכיסטים צרפתים

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1863
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1935
אאליה פלקילה

אאליה פלקילה
אָאֶלְיָה פְלַוְיָה פְלָקִילָה (בלטינית: Aelia Flavia Flaccilla; 31 במרץ 356–386) הייתה אשתו הראשונה של הקיסר הרומי תאודוסיוס הראשון. בניה היו ארקדיוס והונוריוס. בתה הייתה פולכריה, אשר מתה בילדותה. היא הוכתרה בתואר "אוגוסטה", כפי שניתן לראות במטבע.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית תאודוסיוס
קטגוריה:ילידי 356
קטגוריה:נפטרים ב-386
סרנה (אשת סטיליקו)

סרנה (בלטינית: Serena; נולדה לפני 370–408) הייתה אצילה בתקופת האימפריה הרומית המאוחרת.
== חייה ==
סרנה הייתה אחייניתו של הקיסר תאודוסיוס הראשון. בשנת 395, זמן מה לפני מותו של דודה, אורגנו נישואין בינה לבין המגיסטר מיליטום פלביוס סטיליקו, שהיה ממוצא רומאי-ונדלי. אחרי כן, ישבה בחצר דודנה, הקיסר הונוריוס, שם בחרה רעיה עבור משורר החצר קלאודיאנוס וטיפלה באחותו למחצה של הונוריוס, גאלא פלקידיה. על–פי זוסימוס הייתה לה מעורבות עמוקה בהשאת שתיים מבנותיה לקיסר הונוריוס. בתה הבכורה, מריה, נישאה להונוריוס בעודה נערה רכה, תוך הסכמה שהשניים ישנו יחד במיטה אחת, אך בתוליה יישמרו. מריה מתה בתולה וסרנה דחפה, כנגד דעתו של סטיליקו, להשאת בתה השנייה, תרמנטייה, להונוריוס, אך גם בת זו מתה.

אחרי הוצאתו להורג של סטיליקו ביד הונוריוס בשנת 408 נותרה סרנה ברומא, אך כאשר צר אלאריק על העיר מאוחר יותר באותה שנה, הוצאה סרנה להורג בחניקה, בנימוק שהיא עשויה לסייע לאלאריק לחדור לעיר. נטען כי גאלא פלקידיה, שגדלה בביתה, נתנה אישורה למעשה רצח זה, אף כי לאיש לא היה מידע ממשי על בגידה אפשרית, והרצח לא שינה את תוכניותיו של אלאריק.

מאחר שתאודוסיוס היה ילד יחיד, ואמו תרמנטייה הייתה אשתו הראשונה והיחידה של אביו, ניתן להסיק כי אביה היה מנישואים קודמים של תרמנטייה, דבר ההופך אותה רק אחיינית למחצה של תאודוסיוס.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בית תאודוסיוס
קטגוריה:ילידי 365
קטגוריה:נפטרים ב-408
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-4
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-5
תמיסת מלח

תמיסת מלח סטרילית לעירוי
ברפואה, תמיסת מלח (באנגלית: Saline; בתעתיק לעברית לעיתים: סליין, סיילין) היא תמיסה של מלח בישול (NaCl) במים. 

תמיסת מלח נקראת גם מים פיזיולוגיים.

ריכוז המלח בתמיסת מלח סטנדרטית הוא 0.9% (9 גרם NaCl בליטר מים). 

התמיסה חומצית (pH=5.5). קיימת גם תמיסה בריכוז מלח 0.45% לשימוש במקרים מיוחדים, למשל בילדים קטנים.

ניתן למדוד את ריכוז המלח בתמיסה על ידי שימוש במכשיר סלינומטר.

שימושים עיקריים בתמיסה:

* עירוי נוזלים לאנשים מיובשים, לחולים ופצועים; עם זאת, במקרה של התייבשות חמורה לא מומלץ להשתמש בעירוי זה, אלא בעירוי של תמיסת הרטמן על מנת למנוע ערעור מאזן חומצה ובסיס (אצידוזיס, עלייה בחומציות הדם). 
* ביצוע דיאליזה בחולי כליות. הימצאות המלחים בתמיסה: למניעת בריחת מלחים מדמו של החולה, והחדרת מלחים נחוצים אם חסרים. התהליך נעשה באמצעות דיפוזיה של התמיסה בין דמו של החולה למכונת הדיאליזה (בהתאם לריכוזים).
* הזרקת התמיסה לשתלי חזה חדשניים במקום סיליקון.
* ניקוי עדשות מגע המשמשות לראייה. 
* מהילת תרופות.

* שטיפה של פצעים.

==ראו גם==
*מליחות (ריכוז מלח)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחים
קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:תמיסות איזוטוניות
פינגווין מלכותי

פינגווין מלכותי (שם מדעי: Aptenodytes patagonicus) הוא מין פינגווין מהסוג פינגווין גדול.

== מאפיינים ==
זהו המין השני בגודלו במשפחת הפינגוויניים: גובהו כ-70 עד 100 ס"מ ומשקלו כ-11 עד 16 ק"ג; הוא שני בגודלו רק לפינגווין הקיסרי. גודל האוכלוסייה של הפינגווינים המלכותיים עומד כיום על 2.23 מיליון פרטים, ונמצא בעלייה. אף על פי שהפינגווין המלכותי דומה בהופעתו לפינגווין הקיסרי, הוא צבעוני יותר, ומקורו ארוך יותר. כל הניצוי של הגוזלים, עד נשירת הנוצות הראשונה שלהם, הוא חום. פינגווינים צעירים דומים לבוגרים, אך הניצוי שלהם פחות צבעוני; הניצוי משתנה לזה של מבוגר בגיל 3.

הפינגווין המלכותי ניזון בעיקר מדגים קטנים ודיונונים, אך גם מזואופלקנטון וסרטנים. הפינגווינים צדים בקבוצות, וכמו מיני פינגווינים גדולים אחרים, הם יכולים להישאר תחת המים לפרקי זמן ממושכים. פינגווינים ממין זה עשויים לצלול לעומק של כ-100 מטרים בחיפושם אחרק מזון, ונצפו פינגווינים שהגיעו לעומק של יותר מ-300 מטרים מתחת לפני הים. הפינגווינים המלכותיים נחשבים בעלי חיים אנדותרמים, בגופם יש מנגנון ויסות חום שנמצא בראש, ברגליים ובסנפירים ובכך עוזר להם להפחית את איבוד החום. בנוסף, נוצותיהם בנויות בצפיפות שאוטמת מים ומבודדת קור. 

הפינגווין המלכותי מגיע לבגרות מינית בגיל שלוש שנים, אם כי רק כ-5% מהאוכלוסייה מתרבה בגיל זה; רוב הפרטים מתרבים החל מגיל 6. הפינגווינים מונוגמיים. עונת הרבייה נמשכת בין אוקטובר לדצמבר. כדי להגדיל את סיכוייהם של הגוזלים לשרוד ולגדול, הפינגווינים צריכים להטיל את ביציהם בין אמצע נובמבר לתחילת ינואר וכך הם מבטיחים שלגוזלים תהיה מספיק אנרגיה לשרוד את הצום בחורף. זהו אחד משני מיני הפינגווינים שאינם בונים קנים, אלא דוגרים על הביצים בין רגליהם. הנקבה מטילה ביצה אחת. הגוזלים בוקעים לאחר כ-54 ימים, ונעשים עצמאיים בגיל 14–16 חודשים.

פינגווינים מלכותיים נמצאים בקצוות הצפוניים של אנטארקטיקה,(משלושת מיני הפינגווינים היחידים ביבשת זו לצד פינגווין אדלי ופינגווין קיסרי) ארץ האש, איי פוקלנד ואיים אחרים באזור, בעלי אקלים מתון. באי החזיר נמצאת אחת המושבות הגדולות בעולם של מין זה.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px">
תמונה:Falkland Islands Penguins 03.jpg
תמונה:Falkland Islands Penguins 58.jpg
תמונה:Penguin keeps clean.jpg
תמונה:King Penguins with Chick (5723213963).jpg|מושבה בג'ורג'יה הדרומית
תמונה:Manchot royal MHNT.jpg|ביצת פינגווין מלכותי
תמונה:King Penguin amid Tussock Grass (5719535947).jpg
תמונה:Vagues et manchots à l'assaut de la plage.jpg
תמונה:King Penguins walking on the beach (5848664095).jpg
תמונה:Falkland Islands Penguins 49.jpg
תמונה:Falkland Islands Penguins 48.jpg
תמונה:King Penguins at St. Andrews Bay, South Georgia (5816504395).jpg
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* טום אוניל, חצר המלכים, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 136, ספטמבר 2009

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון פרידריך מילר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1778
מלכותי
קטגוריה:איי פוקלנד: עופות
קטגוריה:אנטארקטיקה: עופות
פרשת שלח לך

משה מקבל את פני המרגלים, שנת 1621 לערך.
פָּרָשַׁת שְׁלַח לְךָ (או שְׁלַח) היא פרשת השבוע הרביעית בספר במדבר.
לפי החלוקה המקובלת לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת בסוף (3 פרקים שלמים).

החלק המרכזי בפרשה מתאר את חטא המרגלים שבו עם ישראל רצה להישאר במדבר ולא לכבוש את ארץ כנען. בעקבות החטא נגזר על אותו דור שכל יוצאי הצבא בו ימותו במדבר תוך כ-40 שנים והעם לא יכנס לפני כן לארץ. בהמשך הפרשה, ניתנות לעם ישראל מספר מצוות וביניהן מצוות ציצית.

הפרשה מתארת אירועים שהתרחשו בשנה השנייה לצאת בני ישראל ממצרים. זו הפרשה האחרונה שבה שנת ההתרחשות מפורשת בתורה, עד לפרשת חקת המגוללת אירועים בשנת הארבעים ליציאת מצרים. לפי החלוקה המקובלת לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת בסוף (3 פרקים שלמים).

==תוכן הפרשה==
===חטא המרגלים===

עם ישראל משתכנע מדברי המרגלים שלא יוכלו לכבוש את הארץ כנען, ומתכוון לשוב למצרים. על כך הם נענשים בהארכת שהותם במדבר לארבעים שנה, פרק זמן בו ימותו בני הדור החוטא:

קבוצה קטנה (המעפילים) מבני ישראל מנסה להתקדם ולהיכנס לארץ ישראל באופן עצמאי, אולם ניגפת במלחמה מול העמלקי.

ציצית עם פתיל תכלת.

===ציוויים הלכתיים===
בהמשך הפרשה מובאים מספר ציווים הלכתיים ובהם:
* הציווי על הנסכים:
:
* הפרשת חלה:
:
* הבאת פר כקורבן חטאת על חטא כללי של העם:
:

===המקושש ומצוות ציצית===

בני ישראל מניחים במשמר אדם שנמצא מקושש עצים בשבת, עד שיינתן הדין לחטא מסוג זה. הם מצווים על ידי אלהים להמיתו בסקילה וכך נעשה.

בסוף הפרשה מובא הציווי על מצוות ציצית (אותו קוראים בכל יום בקריאת שמע):

==תאריכי הקריאה==
השבת שבה קוראים את פרשת שלח לך יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
*שנת השג - ט"ז בסיוון
*שנת החא - י"ח בסיוון
*שנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - כ"ג בסיוון
*שנת השא ושנת זחא - כ"ה בסיוון
*שנת הכז - כ"ו בסיוון
*שנת בשז ושנת גכז - בארץ ישראל י"ט בסיוון, בחוץ לארץ כ"ו בסיוון
*שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - בארץ ישראל כ"א בסיוון, בחוץ לארץ כ"ח בסיוון

==הפטרה==
ההפטרה היא ב (בנוסח רומניא סיימו ב). בהפטרה מסופר על המרגלים ששלח יהושע ליריחו לפני הכניסה לארץ ישראל ועל הקורות אותם בבית רחב הזונה:

==קישורים חיצוניים==

*
שלח
מוחמד ח'אתמי

מוחמד ח'אתמי (בפרסית: محمد خاتمی, תעתיק מדויק: מחמד ח'אתמי; נולד ב-29 בספטמבר 1943) הוא פוליטיקאי איראני, מראשי תנועת הרפורמה במדינה. כיהן כנשיאה החמישי של איראן בשנים 1997–2005.

==ביוגרפיה==
מוחמד ח'אתמי נולד ב-29 בספטמבר 1943 בארדכאן שבאיראן, לאיש דת. למד תאולוגיה (כלאם) באוניברסיטת קום החל מ־1961, קיבל את התואר מוסמך לפילוסופיה מאוניברסיטת אספהאן, למד הוראת מדעים באוניברסיטת טהראן ב־1970 תוך התמחות במחשבה מדינית. בהמשך סיים קורס בהנהגה דתית בקום.

היה פעיל בתנועה האסלאמית באיראן והוגלה לאירופה בסוף שנות ה-70. שב לאיראן לאחר המהפכה האסלאמית.

בשנת 1999 פרסם ספר של מחשבה מדינית בו תמך בעמדות של מורו ג'וואד טבאטבאי בקשר להתפתחויות בתחום זה במהלך ההיסטוריה של פרס.

==קריירה==
ב־1980 נבחר לראשונה לפרלמנט. הפך לשר התרבות ב־1982, הודח ב־1986 בשל מדיניות ליברלית מדי ומונה שנית לתפקיד בין השנים 1989–1992. במקביל כיהן במספר תפקידים צבאיים, ביניהם ראש הכוחות המשולבים של צבא איראן וסגן השר הממונה על הצבא במהלך מלחמת איראן–עיראק, וכן שימש כראש המטה לתעמולה. היה ראש הספרייה הלאומית של איראן בשנים 1992–1997.

ח'אתמי נבחר לראשונה לנשיא איראן ב־23 במאי 1997 תוך תמיכה בעיקר של הצעירים והנשים, שדרשו רפורמה. למרות ניסיונות השמרנים להכשילו הצליח לזכות ברוב בפרלמנט ב־2000 ובבחירות לנשיאות ב־8 ביוני 2001.

בשנת 2005 נאלץ לסיים את כהונתו בשל החוקה האיראנית שאינה מאפשרת לנשיא לכהן ברציפות יותר משתי קדנציות. מחמוד אחמדינז'אד, שזכה בבחירות, החליף את ח'אתמי בתפקיד הנשיא.

בפברואר 2009 הודיע ח'אתמי כי יתמודד מול נשיא איראן המכהן מחמוד אחמדינז'אד, בבחירות לנשיאות שייערכו בחודש יוני. ב-16 במרץ פרש מן המירוץ, על מנת לאפשר לחברו ויועצו, ראש הממשלה לשעבר מיר-חוסיין מוסאווי, להתמודד במקומו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי איראן
קטגוריה:שרי התרבות של איראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טהראן
קטגוריה:ילידי 1943
דיות (אידוי מים)

[[פיונית בעלה של צמח העגבנייה, שצולמה באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים סורק]]

דִּיּוּת (בלועזית: טרנספירציה, Transpiration) היא אידוי מים משטח גופו של צמח דרך הפיוניות.

==דיות בצמחים==
דיות בצמחים מתבצעת כאשר פיוניות הצמחים נפתחות לשם קיום פוטוסינתזה, המים מתאדים דרכן. 
עם גורמי האקלים המשפיעים על הדיות נמנים עוצמת קרינה, טמפרטורה, לחות יחסית, עוצמת האור, ריכוז הפחמן הדו-חמצני, פוטנציאל המים בעלה ומהירות הרוח. הדיות מתקיימת בכל הצמחים שיש בהם תאי פיונית.

הדיות נמדדת במ"ל למ"ר לשנייה. המכשיר למדידת דיות של עלה בודד נקרא פורומטר.
בדיות מתנדפות מולקולות המים דרך הפיוניות לאטמוספירה. איבוד המים אינו תהליך רצוי מבחינת הצמח אלא למעשה מחיר אותו "משלם" הצמח על קליטת הפחמן הדו-חמצני מהאוויר דרך אותן פיוניות. עם זאת, הדיות ניתנת לוויסות, על ידי סגירת או פתיחת הפיוניות שבצמח.

אורגניזמים מתמודדים עם דיות מופרזת באמצעים שונים, ראו גורם מגביל.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פיזיולוגיה של הצמח
קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:פוטוסינתזה
פצצה

פצצת סימן 84 (MK-84) במשקל 2,000 ליברות (908 ק"ג)]]
פצצה היא כלי נשק מסוג "מתקן נפץ" העשוי לרוב ממכל מתכתי הממולא בחומר נפץ. חומר נפץ זה מתפוצץ ויוצר הרס רב לרוב כתוצאה מהדף ורסיסים.

פיצוץ הפצצה נעשה על ידי מנגנון המכונה מרעום. מרעום זה יכול להיות מופעל על ידי קוצב זמן, שלט רחוק או חיישן מסוג כלשהו: חיישן לחץ אטמוספירי (לפיצוץ בגובה מסוים), מכ"ם, חיישן מגע או קרבה (חש את המרחק מהמטרה).

המונח "פצצה" משמש כיום בחוגים המקצועיים בעיקר לתיאור מתקני נפץ בלתי ממונעים המוטלים ממטוסים כנגד מטרות על פני הקרקע או הים. מתקני נפץ אחרים בשימוש צבאי הם רימונים, פגזים, מטעני עומק, טילים ומוקשים. בקרב הציבור הרחב, המונח "פצצה" משמש גם כמילה נרדפת למטען חבלה.

== סוגי פצצות ==
פצצת ה-MOAB
ישנם שלושה סוגים עיקריים של פצצות: קונבנציונליות (ממולאות בחומר נפץ), פצצות מצרר ופיזור (ממולאות בתחמישים, כימיקלים או חומרים אחרים המפוזרים טרם הפגיעה) ופצצות גרעין (המסתמכות על ביקוע גרעיני או היתוך גרעיני ליצירת הנזק).

=== פצצות פשוטות ===
הפצצות הפשוטות, מכונות פצצת שימוש כללי (ש"כ) או "פצצות ברזל", אינן בעלות יכולת הנחיה או יכולת תמרון. טרם המצאת מחשבי ההפצצה, היה זה תפקידו של המטילן או הטייס לשחרר את הפצצות ברגע הנכון על מנת לפגוע במטרה. עם התקדמות המחשבים (בשנות ה-60 של המאה ה-20) ההטלה מתבצעת אוטומטית על ידי מחשב ההפצצה ברגע הנכון תוך חישוב של מהירות המטוס, זווית צלילתו, משקל הפצצות וגורמים נוספים רבים.

=== פצצות מצרר ===

=== פצצות דלק־אוויר ===
פצצת דלק-אוויר (חימוש תרמובּארי) מפזרת באוויר ענן של דלק כך שהחמצן שבאוויר המעורב בדלק הופך לנפיץ, לאחר פיזור הענן הפצצה מדליקה את האוויר ומפוצצת את הענן. הפיצוץ יוצר גל הדף בטמפרטורה ולחץ גבוהים שנכנס גם מאחרי מחסות. לאחר הפיצוץ כלה החמצן בסביבה הקרובה ונזק משני הוא חנק. פצצה זו יעילה במיוחד כנגד בני אדם.

=== פצצות חכמות ===
"פצצה חכמה" היא פצצה מונחית אשר מורכבת עם מערכת ניווט והנחיה להשגת יכולת תמרון של הפצצה ולמטרתה. אמנם מדובר במנגנון הדומה למנגנון המשמש בטיל, אך ללא הנעה עצמית. יכולת התמרון אל המטרה מוגבלות בהשוואה לטילים. תנועה התמרון של פצצות חכמות מכונה "גלישה".

=== פצצות רבות עוצמה ===
הפצצה רבת העוצמה ביותר (שאינה גרעינית) היא הפצצה הרוסית "אבי כל הפצצות" (Father of all bombs) השקולה ל-44 טון TNT. אחריה באה הפצצה האמריקאית MOAB שפירושה: Massive Ordnance Air Blast ("חימוש נפיץ אווירי מסיבי"), שידועה גם בשם: "Mother of all bombs" בפי החיילים האמריקנים, ושקולה ל-11 טון TNT.

=== פצצות גרעיניות ===

== ראו גם ==
* חומר נפץ
* מטען חבלה
* פצצת מצרר
* סילוק פצצות
* חימוש תרמובארי

== לקריאה נוספת ==
* לוי שגיב, חומרי נפץ, הדף ופירוטכניקה, הוצאת "קרוננברג ספרות מקצועית", תל אביב, תשנ"ז 1997.

== קישורים חיצוניים ==

* .
* 

*
קטגוריה:תחמושת
קטגוריה:סין: המצאות
גונדוונה

250px
לפי תאוריית נדידת היבשות, גונדוונה היא הדרומית משתי היבשות, שהרכיבו את פני כדור הארץ לפני 200 מיליוני שנים (שם היבשת הצפונית הוא לאוראסיה). קודם לתקופה בה היו שתי יבשות אלה נפרדות זו מזו, הן הרכיבו יבשת אחת ששמה פנגיאה.

לפי המשוער יבשת גונדוונה כללה את היבשות הידועות כיום כאמריקה הדרומית, אפריקה, אוסטרליה ואנטארקטיקה. אף שישראל נחשבת היום לחלק מאסיה, היא היוותה חלק מגונדוונה והייתה מחוברת, יחד עם הלוח הערבי, לאפריקה.

לפני כ-65 מיליון שנה התפצלה היבשת לחמישה חלקים: אמריקה הדרומית, אפריקה, אוסטרליה, אנטארקטיקה והחלק של תת-היבשת ההודית שמדרום להרי ההימלאיה.

בזמן הניתוק מלאוראסיה, התפתחו בגונדוונה חי וצומח ייחודיים, אשר עדיין ניתן למצוא ביבשות שהרכיבו אותה. לאחר התחברות אפריקה לאסיה, דרום אמריקה לצפון אמריקה ותת היבשת ההודית לאסיה, עברו מינים לאוראסיים רבים אל יבשות גונדוונה (ובמידה פחותה, מינים גונדווניים, ליבשות לאוראסיות). באוסטרליה השתמרו מספר רב של מינים מגונדוונה, באופן כמעט מלא: (אנטארקטיקה, לפני שקפאה, גם שמרה על מגוון מינים גונדווני). אורגניזמים גונדווניים מוכרים: דגי ריאות (אפריקה, אוסטרליה, דר' אמריקה), יענאים (אוסטרליה, דר' אמריקה, אפריקה, כולל ישראל), משפחת הפרוטאיים (אפריקה, אוסטרליה), אראוקריות (דר' אמריקה ואוסטרליה), יונקי כיס ואחרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יבשות קדומות
קטגוריה:תאוריות גאולוגיות
קטגוריה:אפריקה: גאולוגיה
קטגוריה:אסיה: גאולוגיה
קטגוריה:אנטארקטיקה: גאולוגיה
קטגוריה:אמריקה הדרומית: גאולוגיה
טלוויסה

thumbnail
thumbnail
thumbnail
טלוויסה (בספרדית: Televisa) היא חברת המדיה הגדולה ביותר במקסיקו, בשפה ספרדית וגם אמריקה הלטינית,<ref></ref><ref></ref> שנוצרה בשנת 1973 לאחר מיזוג של Televisión Vía Satélite שנוסדה בשנת 1955 ו-Televisión Independiente de México שנוסדה בשנת 1968.

חברה זו מהווה תאגיד בידור שברשותו בתי קולנוע, אולפני הקלטות, מגזינים והוצאות ספרים אך בעיקר יצרן אופרות סבון (טלנובלות) (לדוגמה: המתחזה), אירועים מיוחדים, תוכניות אירוח וסרטים. ערוץ הספורט של החברה משדר קרבות איגרוף והיאבקות אך בעיקר משחקי כדורגל.

המתחרה העיקרי של טלוויסה הוא ערוץ TV Azteca.

טלוויסה נסחרת בבורסה המקסיקנית ובוול סטריט.

==טלנובלות מבית טלוויסה==
*מריה מריה (1996)
*המתחזה (1998)
*חבקי אותי חזק (2000)
*הפולשת (2001)
*לילות מריאנה (2003-2004)
*רבלדה (גרסה מקסיקנית של "המורדים": 2004-2006)
*רובי (טלנובלה) (2004)
*אמי - הילדה עם הילקוט הכחול (2004)
*כנגד כל הסיכויים (טלנובלה) (2005)
*פאבלו ואנדראה (2005)
*אם חורגת (טלנובלה) (2005)
*האמת הסמויה (2006)
*יפה היא לא (גרסה מקסיקנית של "אני בטי המכוערת": 2006-2007)
*מחר ולתמיד (2008)
*אשת הברזל (סדרה) (2010)
* אהבות אמיתיות (2012)
*בלב הסערה (2013)
* המועמדת (2016)
*רק את (2018)
*פתאום אבא (2019-2020)

==קהל היעד==
קהל היעד של טלוויסה נחשב עממי יחסית ובהופעתו הפומבית האחרונה (3 במרץ 1997) אמר נשיא החברה, אמיליו אסקרגה, כי "אנחנו לא יכולים להתחמק מהשכבה העשירה, אבל באמת, הם לא מעניינים אותנו מאוד. השידורים שלנו תמיד היו ותמיד יהיו להמונים".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות בידור
קטגוריה:מקסיקו: טלוויזיה
קטגוריה:מקסיקו: תרבות
קטגוריה:חברות מקסיקניות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות תקשורת
ויקיחדשות

ויקיחדשות (באנגלית: Wikinews) הוא מיזם רב-לשוני של קרן ויקימדיה ליצירת אתר חדשות חופשי, שכל אחד יכול לתרום לו.

== היסטוריה ==
ויקיחדשות הוא מיזם של קרן ויקימדיה שהוקם לאחר החלטה רשמית של ועד הנאמנים של ויקימדיה (הפרויקטים שקדמו לו, כמו ויקיפדיה או ויקימילון, יצאו לפועל לפני הקמתו של הוועד). אתר "דמו" לוויקיחדשות הוקם בנובמבר 2004, ובדצמבר עבר הפרויקט לשלב "בטא" ב-URL משלו (wikinews.org) בשתי שפות: אנגלית וגרמנית.

החל מינואר 2005 ועד מאי הוקמו אתרים ב-22 שפות נוספות, כאשר הראשונות להצטרף היו (בסדר כרונולוגי) הולנדית, צרפתית, ספרדית, שוודית, בולגרית, פולנית, פורטוגזית, רומנית, אוקראינית וסרבית.

הקמת אתר בכל שפה חדשה תלויה באישור רשמי, ובהתאם לפרוצדורה מסודרת. אישורים נוספים התקבלו בחודש יוני 2005 לעוד שתי שפות: רוסית ויפנית. השפות שנפתחו לאחר מכן הן: עברית, תאית וערבית.

ב-13 במאי 2005 נכתב מאמר החדשות ה-1,000 במהדורת האנגלית ונכון ל-2018 יש בה כ-21 אלף מאמרים.

ביוני 2023 היו במהדורה העברית 276 כתבות.

ב-26 באוקטובר 2019 דורג האתר (על מהדורותיו השונות) במקום ה-83,228 בדירוג האתרים העולמי של אלכסה.

ב-23 בנובמבר 2023 עוצב מחדש כל העמוד הראשי במהדורה העברית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

חדשות
קטגוריה:אתרי חדשות
קטגוריה:אתרי אינטרנט אמריקאיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2004
קונסטנטיוס השלישי

פלביוס קונסטנטיוס (flavius constantius מת ב-2 בספטמבר 421) היה אחד מהקיסרים של האימפריה הרומית המאוחרת. הוא שלט מספר חודשים במשותף עם הקיסר הונוריוס.

==ביוגרפיה==
קונסטנטיוס עלה לגדולה ב-411, כאשר מונה לתפקיד מגיסטר מיליטום של הונוריוס ונאבק בהצלחה בויזיגותים, אותם הצליח להדוף מאיטליה חזרה לגאליה. כתוצאה מכך, הוענק לו תואר פטריקיוס ובינואר 417 נישא לאחותו של הונוריוס, גאלא פלקידיה, שככל הנראה נכפתה להנשא לו. לבסוף, הוא קודם לתפקיד אוגוסטוס-במשותף יחד עם הונוריוס ב-8 בפברואר 421. הוא מת מאוחר יותר באותה שנה, ב-2 בספטמבר 421.
קונסטנטינוס השלישי (באמצע)
לגאלא פלקידיה וקונסטנטיוס היו שני ילדים: הקיסר לעתיד ולנטיניאנוס השלישי ויוסטה גראטה הונוריה, ששחקה תפקיד חשוב באסון פלישת אטילה ההוני בשנת 450. הצלחתו של קונסטנטיוס לעלות מתפקיד מפקד צבאי לדרג אימפריאלי השפיעה מאוד על פעולותיהם של אחרים שהחזיקו בתפקיד פטריקיוס מאוחר יותר, כמו פלביוס אאטיוס וריקימר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קיסרי רומא
קטגוריה:בית תאודוסיוס
קטגוריה:ילידי 370
קטגוריה:נפטרים ב-421
ויולה דה גמבה

כּוֹנֶרֶת בֶּרֶךְ או וִיּוֹלָה דָה גָמבה (מאיטלקית: viola da gamba; באנגלית: viol) הוא שמה של קבוצת כלי נגינה, ממשפחת כלי הקשת. הוויולה דה גמבה (ויולת רגל) הייתה נפוצה, בגדלים שונים, החל מסוף ימי הביניים ובתקופת הרנסאנס, ועד לסוף תקופת הבארוק. באנגלית ובכמה שפות אחרות נקראת הוויולה דה גמבה גם בשם "ויול" (viol), והמשפחה כולה היא "משפחת הוויולים" (משפחת הכונרות). בימינו, בדרך כלל, כאשר אומרים ויולה דה גמבה הכוונה היא לכלי הבאס ("ויול באס"). 

למרות השם הדומה, אין לבלבל בין הוויולה דה גמבה והוויולה הרגילה (או בשמה המלא "ויולה דה בראצ'ו", כלומר ויולת זרוע). כמו כן, למרות שמנגנים בגמבה בתנוחה המזכירה את הצ'לו, אין קשר בין הצ'לו ובין משפחת הוויולים; הכינור והצ'לו שייכים שניהם למשפחת הכינורות – הוויולות דה גמבה, לעומת זאת, התפתחו הן מן הכלי הערבי רבאב (ראו ספרו של Ian Woodfield: The Early History of the Viol) וכן מן הכלי הספרדי ויוּאֶלָה (vihuela), שבו ניגנו גם בפריטה וגם בקשת, וממנו התפתחה במקביל גם הגיטרה.

בצרפת של תקופת הבארוק נחשבה הוויולה דה גמבה לכלי אצילי במיוחד, וצלילה נחשב כדומה במיוחד לקול האנושי. גדולי מלחיני הבארוק והרנסאנס כתבו לכלי – הבולטים ביותר הם קופרן, טלמן, בוקסטהודה, מרן מארה ובאך, שכתב שלוש סונאטות קונצ'רטנטיות לויול וצ'מבלו. כמו כן נמנה עליהם קארל פרידריך אבל, שהיה מפורסם בכישרון נגינתו על הכלי, וכתב את רוב יצירותיו לכלי זה.

לקראת אמצע המאה השמונה עשרה יצאה הוויולה דה גמבה בהדרגה מן האופנה ואת מקומה תפס הצ'לו בעל הצליל המבריק יותר. קרל פיליפ עמנואל באך היה בין האחרונים שחיברו יצירות לכלי. היידן כתב סדרת יצירות לבריטון, כלי מיתר ממשפחת כלי הקשת, ושוברט חיבר סונאטה לארפג'ונה, אף היא גלגול מאוחר של הכלי.
בתמונה נראה הנגן מדריך איך לנגן ב"ויול" בעל 7 מיתרים
קונסורט הוויולים סמיתסוניאן
לויולה דה גמבה שישה או שבעה מיתרים, המכוונים בקוורטות וביניהם גם טאצה אחת (בניגוד לכלים ממשפחת הכינור המכוונים בקווינטות). כמו בכל כלי הבארוק, המיתרים עשויים ממעי חיה (הנקרא בעברית לעיתים "גיד"), והמיתרים הנמוכים עשויים מעי מלופף מתכת. לכל הכלים במשפחת הגמבה שריגים על השחיף, בדומה לגיטרה, אך הם ניידים ועשויים אף הם מעי. זהו אחד הגורמים לצלילה המיוחד של הוויולה דה גמבה, משום שהשריג משמש כגשר, והמיתר מצלצל כמיתר פתוח. לוויולה דה גמבה גשר פחוס יותר, המאפשר נגינה קלה יותר של אקורדים.

את כלי הבס ממשפחת הוויול מקובל להחזיק בין הברכיים. את הכלים הקטנים יותר מחזיקים במאונך על הברכיים. את הכלי הנמוך ביותר במשפחת הוויול, הוויולונה (אביו של הקונטרבס), משעינים על הרצפה. לכלים ממשפחת הוויול (כמו גם לקונטרבס המודרני) כתפיים "שמוטות", ומנגנים בהם בקשת המוחזקת מעל כף היד, ולא מתחתיה כמו במשפחת הכינור.
כריסטיאן דבריינר עם ויולה דה גמבה
בשנים האחרונות, עם צמיחתה של התנועה למוזיקה עתיקה, התעוררה מחדש ההתעניינות בכלי, והיום הוא בין הכלים הפופולריים ביותר ונשמע במאות הקלטות, כמו גם באולמות הקונצרטים. אחד הגורמים לפופולריות הגוברת שלו היה הסרט הצרפתי כל הבקרים שבעולם, בכיכובו של ז'ראר דפרדייה, שגיבוריו הם המלחינים הצרפתיים מרן מארה וז'אן דה סן קולומב, שכתבו יצירות רבות לגמבה. הפסקול של הסרט, בביצועו של נגן הוויול המפורסם ז'ורדי סאוואל, היה לרב מכר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=80mF23zen6s קטע נגינה בויולה דה גמבה] באתר YouTube (בביצוע נימה בן דוד - ויולה דה גמבה)
*  

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי קשת
קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלים אותנטיים
פטריקים

פטריקים (בלטינית: patricii) הוא שמה של קבוצה חברתית מהמעמד הגבוה ברומא העתיקה. בתקופת האימפריה הרומית המאוחרת שימש המונח לתיאור תואר מיוחד, פטריקיוס (patricius), של בכיר בחצר המלכותית. המילה "פטריקיוס" מבוססת בחלקה על המילה הלטינית pater, שמשמעותה "אב".

בתקופת מלכי רומא ואולי אף לפניה היו הפטריקים מעמד האצולה. בראשית הרפובליקה הרומית היו הפטריקים עדיין קבוצה שלטת בעלת מעמד מוּרש בעיר המדינה. כל המגיסטראטות היו אסורות לפלבס. נישואים בין פטריקים לפלבאים נאסרו אף הם. למרות זאת ישנה סברה לפיה התקיימה תופעה של מעבר של פטריקים צעירים לשורות הפלבס ברפובליקה הקדומה מתוך תקווה שכפלבאים יהיו להם סיכוי גדול יותר לכהן במגיסטראטות הפלבאיות, וזאת בניגוד למגיסטראטות הרגילות, שהיו מעטות יותר ושמורות לאנשים בגיל מבוגר יחסית.

לא ידוע על מקור החלוקה בין פלבס לפטריקים. לפי תאוריה אחת, מקור החלוקה הוא בימי המלוכה כאשר הפטריקים היו המשפחות שבניהם היו חברי הסנאט. מאידך, לפי תאוריה אחרת, החלוקה נוצרה עם יסוד הרפובליקה כאשר חברי הסנאט ייסדו לעצמם מונופול שלטוני על המדינה.

עם הזמן הגיעו הפטריקים לידי התנגשות עם הפלבס, ואט-אט נאלצו הפטריקים לוותר על זכויות היתר המעמדיות שלהם. בשנת 494 לפנה"ס נוצרה משרת טריבון הפלבס כדי להבטיח את זכויות הפלבאים, ועל הפטריקים נאסר לכהן במשרה זו. ב-367 לפנה"ס נפתחו כל המשרות למועמדים פלבאים, וחשיבות ההבחנה בין פטריקים לפלבאים החלה להתפוגג. בנוסף לכך, מאחר שהמעמד הפטריקי היה מוּרש בלבד, לא נוצרו משפחות פטריקיות חדשות, ומספרן הלך והצטמצם.

כבר בתקופת הרפובליקה התיכונה הרומית, במאה השנייה לפנה"ס, הפכו משפחות פלבאיות אמידות לחלק בלתי נפרד מהאליטה הרומית החדשה, הנוביליטאס, והיתרונות שהציעה הפטריקיות לא חרגו מעבר לתוספת יוקרה וכהונה במספר משרות דתיות שהחשובה ביותר הייתה הפונטיפקס מקסימוס. מתקופה זו קיימות עדויות על פטריקים שארגנו את אימוצם על ידי משפחות פלבאיות כדי שיוכלו לכהן במשרת טריבון הפלבס, הפטריקי הראשון שעבר בוודאות לפלבס היה גאיוס סרוויליוס גמינוס, שכיהן כקונסול של שנת 203 לפנה"ס.

בעקבות הידלדלות מספר הפטריקים בשלהי הרפובליקה, יוליוס קיסר ואוגוסטוס חוקקו מספר חוקים המעבירים פלבאים למעמד של פטריקים, ונוהג זה השתרש גם בדורות הבאים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מעמדות וכיתות ברומא העתיקה
קטגוריה:קבוצות חברתיות
פטריקיוס

פטריקיוס (לטינית: Patricius) הוא משרה מיוחדת בתקופת האימפריה הרומית המאוחרת. השם מבוסס על קסטת האליטה הפטריקית בתקופת הרפובליקה הרומית.

המונח "פטריקי" חדל להיות בעל משמעות מעמדית מובחנת כלשהי בסוף ימי הרפובליקה הרומית. הקיסר הרומי קונסטנטינוס החיה את המונח בדמות תואר פטריקיוס, שהפך לתואר כבוד עבור אנשים שהפגינו שירות נאמן לאימפריה. מספרם של הפטריקים בממלכה הוגבל, ולעיתים היה רק פטריק אחד. במאה החמישית לספירה שימש התואר בדרך כלל לאדם שהחזיק בכוח מאחרי הקלעים באימפריה, בדרך כלל קצין בכיר בצבא הרומי. עם הפטריקים הבולטים באותה תקופה נמנו סטיליקו, קונסטנטיוס השלישי, פלביוס אאטיוס, בוניפקיוס וריקימר. המונח שימש בתקופות מאוחרות יותר גם אחרי קיצה של האימפריה הרומית. לדוגמה, האפיפיור סטפניוס השלישי העניק תואר "פטריקיוס הרומים" לשליט הפרנקי פיפין השלישי.

==פטריקיוס בולטים==
*פלביוס יוליוס קונסטנטיוס: 335-337
*פלביוס סטיליקו: 394-408
*פלביוס קונטסנטיוס: 417-421
*קסטינוס: 420 לערך
*בוניפקיוס: 432
*פלביוס אאטיוס: 433-454
*פטרוניוס מקסימוס: 445-455
*ריקימר: 456-472
*גונדובאד: 472-473
*אודואקר: 476-493
*אל-חארית אבן ג'בלה: 529-569

קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
הלגה פון קוך

נילס פביאן הֶלגֶה פון קוֹך (Niels Fabian Helge von Koch; 25 בינואר 1870 – 11 במרץ 1924) היה מתמטיקאי שוודי, הזכור בעיקר בזכות הפרקטל הקרוי על שמו, פתית השלג של קוך.

פון קוך נולד למשפחת אצולה שוודית. סבו היה פרקליט המדינה, ואביו היה קצין בחיל הפרשים השוודי. מחקריו של פון קוך עסקו בתורת המספרים. בשנת 1901 הוכיח שהשערת רימן שקולה לנוסח הבא של משפט המספרים הראשוניים: <math>\pi(x)=\int_2^x \frac{dt}{\ln{t}} + O(\sqrt{x}\ln{x})</math> כאשר <math>x\to\infty</math>.

בשנת 1904 תיאר את העקום הידוע בשם "פתית השלג של קוך".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מדענים שוודים
קטגוריה:מתמטיקאים שוודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטוקהולם
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטוקהולם
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1870
קטגוריה:נפטרים ב-1924
זמר הג'אז

זמר הג'אז (באנגלית: The Jazz Singer) הוא סרט קולנוע פורץ-דרך משנת 1927. הוא היה מהסרטים הראשונים שכללו פסקול סינכרוני משולב עם תמונה, והוא מציין את נקודת המפנה בעולם הקולנוע מן הקולנוע האילם (הראינוע), אל הקולנוע המדבר (על אף שהוא איננו הראשון).

הקול בסרט שולב בדיאלוג עם שירים, ואף שנחשב לראשון הסרטים המדברים, הסרט מכיל מספר מועט של דקות עם שירה ודיבור, רוב הדיאלוגים בסרט מועברים על ידי שימוש בכתוביות ובמשחק המאפיין את הקולנוע האילם.

ההצגה "זמר הג'אז" עלתה בעקבות הסרט בשנת 1929 והפכה למחזמר הראשון המבוסס על סרט קודם, דבר המאפיין את ברודוויי כיום עם מחזות זמר פופולריים כגון מלך האריות, קינקי בוטס, ביטלג'וס והיירספריי.

בארץ ישראל הוצג הסרט לראשונה בתל אביב בראשית שנות ה-30 בקולנוע עדן, שנקרא עדיין "ראינוע עדן".

בשנת 1996 נבחר הסרט להישמר בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית. בשנת 1998 נבחר הסרט למקום ה-90 ברשימת הסרטים האמריקאים הטובים בכל הזמנים של מכון הסרטים האמריקאי.

לסרט נעשו מספר גרסאות נוספות.

== תקציר העלילה ==
ג'קי רבינוביץ', נער יהודי בניו יורק, חולם להיות זמר ג'אז, בעוד שאביו רוצה שבנו ימשיך את דרכו כחזן. לאחר ריב גדול עוזב ג'קי את הבית ומצטרף ללהקת מופעי מינסטרל. שנים אחר כך ג'קי הופך לג'ק רובין ועומד בפני פריצה גדולה בברודוויי. ערב הפתיחה, הוא ערב יום כיפור, מודיעה לו אמו שאביו חולה, אולי אף גוסס, ושעליו להחליפו בבית הכנסת בתפילת כל נדרי. בעקבות לחצי אמו מצד אחד (המתנגשים מול לחצי אמרגנו וחברתו הלא-יהודיה), מחליט ג'קי לומר את תפילת כל נדרי במקום אביו, וההופעה בברודוויי נדחית. ההורים מאושרים מהחלטתו ורואים בה הוכחה לכך שג'קי נותר יהודי בלבו. למחרת נפטר אביו של ג'קי, וג'קי מופיע בברודוויי וזוכה להצלחה גדולה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://shalem.ac.il/content-channel/%d7%99%d7%95%d7%9d-%d7%9b%d7%99%d7%a4%d7%95%d7%a8-%d7%94%d7%94%d7%a6%d7%92%d7%94-%d7%94%d7%9b%d7%99-%d7%a9%d7%95%d7%95%d7%94-%d7%91%d7%a2%d7%99%d7%a8/ יום כיפור: ההצגה הכי שווה בעיר? ניתוח הסרט "זמר הג'אז"], באתר המרכז האקדמי שלם, 3 באוקטובר 2022

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי יהדות
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1927
פאראפרוטאין

פאראפרוטאין (Paraprotein) הוא חלבון פגום בשתן או בדם, אשר קיומו מיוחס לרוב למחלה הקרויה מיילומה נפוצה, סוג של סרטן. זהו חלבון לא תקין המיוצר על ידי לימפוציט B במח העצם. תאי פלזמה הם תאי דם מיוחדים המייצרים בדרך כלל מגוון של חלבונים שונים הנקראים אימונוגלובולינים כחלק מהמערכת החיסונית של הגוף. אם קבוצה של תאי פלזמה מתחילה לייצר רק סוג אחד של חלבון לא תקין זה נקרא פרפרוטאין ויכול להוות אינדיקטור לחריגה. זה יכול להתייחס גם כ- "M-band" או "M-protein". ניתן לאתר פרפרוטאין בדם באמצעות בדיקות הנקראות סרום חלבון אלקטרופורזה ושרשראות אור ללא סרום. אלו יאתרו סוגים מעט שונים של פרפרוטאינים ("פרפרוטאין שלם" או "שרשרת אור"), אך שניהם מיוצרים באותו תהליך ולרוב מנוהלים באותה צורה.

הפאראפרוטאינים הם נוגדנים או שרשראות קלות של נוגדנים אשר מיוצרים על ידי גידול יתר של תאי הפלזמה. הפאראפרוטאינים יוצרים פס דק בבדיקות אלקטרופורזה, שכן לכולם משקל מולקולרי זהה. ישנם מספר מצבים שונים העלולים לגרום לפרפרוטאין. בדרך כלל, הם מיוצרים על ידי מצב שנקרא MGUS. זהו מצב שפיר, למרות שזה יכול מדי פעם להפוך לתנאים חמורים יותר, זה קורה לעיתים רחוקות וניתן בדרך כלל לפקח בבטחה על MGUS. לעיתים, פרפרוטאינים עשויים להיות סימן לחריגה חמורה בדם הנקראת מיאלומה. לרוב זה מלווה בסימני נזק לגוף כמו עייפות מכדוריות דם אדומות נמוכות (אנמיה), בעיות בכליות, נזק גבוה לסידן או עצם. לעיתים רחוקות יותר, פרפרוטאינים יכולים להיגרם על ידי מצבי דם אחרים כגון לימפומות, ולעיתים הם יכולים להופיע עם זיהומים, בעיות בכבד או מצבים דלקתיים.<ref></ref>

פאראפרוטאינים המהווים שרשראות קלות של חלבונים קרויים חלבוני בנס ג'ונס (Bence Jones proteins), על שם החוקר שגילה אותם. גילוי חלבונים אלה היווה התקדמות חשובה בגילוי תפקיד הנוגדנים בגוף.

== ראו גם ==

* מיאלומה נפוצה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכת הדם
קטגוריה:חלבונים
מחסום וייסמן

בגנטיקה, מחסום וייסמן הוא שם כולל לעיקרון לפיו מידע תורשתי זורם רק מתאי נבט אל תאי הגוף (תאים סומטיים), ולא בכיוון ההפוך.

לעיקרון חשיבות רבה בפתרון הסוגיות האתיות של ריפוי גני. מחסום וייסמן קובע שמוטציה של תא סומטי לא עוברת לתאי הנבט ולכן אינה יכולה לעבור לדורות הבאים. מטרת הטיפול בריפוי גני היא שינוי של אלמנטים גנטיים של התאים הסומטיים, ולכן אם המחסום היה נשבר, השינוי היה עובר אל תאי המין והיה יכול לגרום לשינוי בגנום, וכך גם לשינוי במין.

לעיקרון גם חשיבות בהבנה שלנו את עקרונות האבולוציה ואת מידת ההפרדה הקיימת בין המינים השונים. שבירת העיקרון מהווה עדות לאלמנטים של לאמארקיזם בטבע - תורשה של תכונות נרכשות.

== היסטוריה ==
העיקרון נהגה במהלך המאה ה-19 על ידי הביולוג הגרמני אוגוסט וייסמן. הוא הוכיח שאין העברה תורשתית של תכונות נרכשות, בניסוי בו חתך את הזנבות של עכברים במשך 22 דורות, הכליא עכברים כרותי-זנב, והראה שבכל הדורות לא נולד אף עכבר כרות-זנב.

== השגות עדכניות על העיקרון ==
רוב ההשגות על עקרון וייסמן בימינו סובבות סביב קיומו של האנזים רוורס טרנסקריפטאז, אשר מסוגל לבצע רטרושעתוק, תהליך כימי שבו DNA נוצר מ-RNA. בעולם החיידקים מצטברות עדויות רבות להעברה גנטית אופקית (horizontal gene transfer), שבה גנים עוברים בין יצורים שונים, לעיתים תוך שימוש בווירוסים ממשפחת הרטרווירוסים. וירוסים אלה משתלבים בגנום של המאחסן שלהם ובמהלך הכניסה והיציאה מן הכרומוזום הם עשויים להעביר חומר גנטי מתא לתא. כך מידע גנטי מסוגל לעבור בין אורגניזמים, שלא דרך מנגנוני התורשה המקובלים.

עם זאת, כמות העדויות נגד המחסום עדיין זניחה ואין עוררין על כך שהוא נשבר לעיתים רחוקות בלבד.

==ראו גם==
* אפיגנטיקה

קטגוריה:גנטיקה
אוגוסט וייסמן

אוגוסט פרידריך ליאופולד וייסמן (בגרמנית: August Friedrich Leopold Weismann; 17 בינואר 1834 – 5 בנובמבר 1914) היה ביולוג גרמני, חוקר אבולוציה. ארנסט מאייר טען שווייסמן הוא הביולוג האבולוציוני השני הכי חשוב במאה ה-19, מייד לאחר דרווין. וייסמן היה מנהל המכון הזואולוגי והפרופסור הראשון לזואולוגיה בפרייבורג.

==ביוגרפיה==
וייסמן נולד ב-1834 בעיר פרנקפורט לקונרד ואליס וייסמן. למד רפואה בגטינגן וסיים את לימודיו בשנת 1854.
וייסמן ניסח את Germ plasm theory, תאוריה הגורסת שכל אורגניזם בנוי מתאי גזע, אשר מעבירים מידע תורשתי (תאי מין) ומתאים סומטיים, אשר מבצעים את שאר פעולות הגוף. היחס, כך טען וייסמן, הוא חד-כיווני, תאי המין יוצרים את התאים הסומטיים, אך אינם מושפעים מדבר הנלמד על ידי הגוף או מיכולות שהוא רוכש, ולכן אינם יכולים להעביר מידע זה אל הדור הבא, עיקרון שידוע גם כמחסום וייסמן. עיקרון זה שולל מן היסוד את רעיון הבריאה העצמונית, שהציע ז'אן-בטיסט דה לאמארק.

מחסום וייסמן עומד בבסיסה של הסינתזה האבולוציונית המודרנית. לדעתו של וייסמן, המקור היחיד למוטציות, שמובילות לברירה טבעית הוא בתאי הרבייה או בתאים שיוצרים אותם. פרסום עיקרון זה הוביל לפרסום מחודש של עבודותיו של גרגור מנדל, על אף שווייסמן היה זהיר לגבי קבלת תורתו של מנדל; מדענים צעירים יותר עשו את הקישור בין העבודות.

לאחר שחתך זנבות של עכברים במשך 22 דורות וביצע הכלאות ביניהם, הראה וייסמן כי כל הצאצאים ללא יוצא מן הכלל נולדו עם זנב. כך הראה שפציעה אינה עוברת בתורשה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:גנטיקאים
קטגוריה:ביולוגים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1834
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1914
קטגוריה:זוכי מדליית דרווין
מגיסטראט

מגיסטראט (לטינית, magistratus) הוא השם ששימש ברפובליקה הרומית למשרות רשמיות בתחום הפוליטי, הצבאי, הדתי והשיפוטי ברומא העתיקה. משרת המגיסטראט נחלקה לשני סוגים: בעלי משרה רגילה (magistratus ordinarii, מילולית "נבחרים באופן קבוע") ובעלי משרה מיוחדת (magistratus extraordinarii). נושאי המשרות הרגילות נבחרו מדי שנה לכהונה בת שנה (להוציא את משרת הקנסור) . לרוב, שני מועמדים נבחרו לכהן באותו התפקיד של מגיסטראט "רגיל", וזאת כדי למנוע נסיבות בהן ירוכז כוח רב מדי בידיו של אדם אחד. לעומת זאת, בחירות לתפקיד מגיסטראטים "מיוחדים", אשר להם הייתה סמכות ועוצמה שעלו על נושאי המשרות הרגילות, התקיימו בעיקר בעטיין של נסיבות מיוחדות, והללו נבחרו באופן יחיד. המועמדים למשרות נהגו להתחרות אחד בשני במסגרת משחקים הפתוחים לציבור אותו ביקשו לשעשע. משחקים אלו התקיימו נוסף על התחרויות שאורגנו דרך שגרה על ידי האיידילים. 

== מגיסטראטים רגילים ==
* קוואיסטור – quaestors
* איידיל – aediles
* פראיטור – praetors
* קונסול – consules
* קנסור – censors

== מגיסטראטים של הפלבס ==
* טריבון הפלבס
* אידיל פלבאי

== מגיסטראטים מיוחדים ==
* דיקטטור
* מגיסטר אקוויטום
* ועדת העשרה
== ראו גם ==
* מסלול המשרות
==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
נפתלי מנשה

נפתלי מנשה
נפתלי מנשה (נולד ב-4 בפברואר 1962) הוא קריין ותיק, מגיש ועורך חדשות בקול ישראל. הגיש תוכניות רבות ברשתות השונות של קול ישראל ובכלל זה חדשות, תוכניות מוזיקה ברשת ג' ובקול המוסיקה, תוכניות אקטואליה ברשת ב' ותוכניות נוער ותעודה ברשת א'. 

מתחילת 2005 מנשה משמש עורך חדשות, לצד הגשה של תוכניות ברשת ב' ובהן התוכנית ג'יגה ב' (אינטרנט, מדע וטכנולוגיה), סקירת עיתוני הבוקר ועריכה והגשה של מסגרות שידור מיוחדות.

משנת 2012 היה אחראי התוכן באתר האינטרנט של רשת ב' עד הקמת תאגיד השידור הישראלי ומיתוג "כאן" בערוצי הרדיו והטלוויזיה.

מנשה נמנה עם שדרי החדשות של רשת כאן ב'.

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
גאיוס פלאמיניוס נפוס

גַאיוּס פלַאמִיניוּס נֶפּוֹס (לטינית: Gaius Flaminius Nepos; מת ב־217 לפנה"ס), פוליטיקאי פלבי ברפובליקה הרומית; נובוס הומו שהגיע לדרגת קונסול. ממנהיגי הסיעה הפופולרית הבולטים שניסה לערער על סמכות הסנאט כמאה שנה טרם פעילותם של האחים גרקכוס. 

בתום המלחמה הפונית הראשונה, פלאמיניוס, נובוס הומו, היה למנהיגה של תנועת רפורמה שדרשה לארגן מחדש את אדמות המדינה באיטליה. כטריבון הפלבים בשנת 232 לפנה"ס, העביר משאל עם שחילק את האדמות מדרום לארמיניום אשר נכבשו מידי הגאלים לפני מספר עשורים, ונתנם למשפחות עניות שמשקיהן נהרסו בזמן המלחמה. הסנאט התנגד לצעד זה, ופלאמיניוס לא התייעץ בהם בצעד זה, בניגוד לחוקה ולמסורת. 

פלאמיניוס מונה למושל סיקיליה בשנת 227 לפנה"ס. בינתיים, חלוקת האדמות המחודשת עודדה התקפות גאליות נוספות על אדמות רומא. הגאלים הובסו סופית בקרב טלמון (224 לפנה"ס). בשנה העוקבת, פלאמיניוס נבחר לתפקיד קונסול בפעם הראשונה. יחד עם מרקוס קלאודיוס מרקלוס הוא כפה את הכניעה על הגאלים, ויצר את הפרובינקיה הרומית של גאליה קיסאלפינה. 

בשנת 221 לפנה"ס נבחר פלאמיניוס לתפקיד המגיסטר אקוויטום לפאביוס מאקסימוס, ובשנה העוקבת נבחר לקנסור. בזמן כהונתו הוא דאג לבנין הויה פלאמינה מרומא לארמיניום, ייסד קולוניות רומיות בשם קרמונה ופלקטינה, ארגן מחדש את אספת הקנטוריות כדי להעניק למעמדות הנמוכים כוח הצבעה גדול יותר, לבסוף בנה את הקירקוס פלאמיניוס בקמפוס מרטיוס. בשנת 218 לפנה"ס, בשירותו כסנאטור, היה היחיד לתמוך בלקס קלאודיה, שמנעה מסנאטורים לקחת חלק בסחר חוץ. 

בשנת 217 לפנה"ס, בתקופת המלחמה הפונית השנייה הוא נבחר מחדש כקונסול עם גנאיוס סרביליוס. פלאמיניוס גייס לגיונות חדשים וצעד צפונה לפגוש את חניבעל. הלה ארב לו, והביסו בקרב אגם טראסימני. צבאו הושמד כליל ופלאמיניוס נהרג. תומכיו בסנאט החלו מאבדים מכוחם לטובת הפלגים האריסטוקרטיים, והרומאים חששו כי חניבעל יטיל מצור לרומא. הסנאט מינה את פאביוס מאקסימוס לדיקטטור.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:נובוס הומו
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
מרקוס קלאודיוס מרקלוס

פסל בדמותו של מרקלוס. מוזיאון הקפיטול, רומא.
מרקוס קלאודיוס מרקלוס (לטינית: Marcus Claudius Marcellus; 268 – 208 לפנה"ס לערך) היה מצביא רומאי שהשתתף במלחמה הפונית השנייה והתפרסם ככובש סירקוסאי.

== חייו ==
נבחר לקונסול בפעם הראשונה ב-222 לפנה"ס, ויחד עם עמיתו גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס לחם בגאלים האינסוברים. בקרב קלאסטידיום (Clastidium), בו הכו השניים את הגאלים מכה ניצחת, נחל קלאודיוס את הכבוד הגבוה ביותר בו יכול לזכות מצביא רומי; הוא שב כמנצח ובידיו ה"ספוליה אופימה" (spolia opima), שלל כלי הנשק של מצביא האויבים, לאחר שהכריע והרג במו ידיו את וירידומארוס (Viridomarus) מלך הגאיסטים. פלוטרכוס מספר, כי לאחר שניצח את יריבו, "תפס בידיו את כלי-נשקו של החלל, תלה עיניו לשמיים ואמר: הו יופיטר פיריטריוס... אתה עדי שאני גברתי על האיש הזה והרגתיו במו ידי, ואני הוא המושל והמצביא הרומאי השלישי שהרג מושל ומלך...". 

ב-216 לפנה"ס, בעקבות תבוסת הרומאים בקרב קאנאי, קיבל את הפיקוד על שרידי הצבא החונה בקאסילינום, ואף שלא היה בכוחו למנוע מקפואה לעבור לצדו של חניבעל, הציל את נולה ואת דרום קמפניה. 

ב-214 לפנה"ס נבחר שוב לקונסול ונשלח אל הזירה הסיקיליאנית כדי למנוע את השתלטות סירקוסאי על האי כולו, לאחר שעברה לצדם של הקרתגים. הוא כבש בסערה את לאונטיני והטיל מצור על סירקוסאי, אך כל התקפותיו סוכלו על ידי ארכימדס ומכונותיו. לאחר שתי שנות מצור הצליח לחדור לעיר בהדרגה ולהשתלט עליה, חרף תגבורות גדולות שהחישו הקרתגים להצלתה. פלוטרכוס מספר, כי מרקלוס ניצל נקודות תורפה בהגנת חומות העיר וביצוריה, עליהן למד במהלך המשא ומתן להסגרתה, וכך עלה בידו לפרוץ לתוכה. הוא רצה לחוס על חיי הסירקוסאים, אך לא יכול היה למנוע את משיסת העיר בידי חייליו, אשר אחד מהם הרג את ארכימדס. על פי מקור אחר חס מרקלוס על חיי התושבים, אך לקח שלל את כל אוצרותיה והעבירם לרומא.

מרקלוס מונה לקונסול פעם נוספת בשנת 210 לפנה"ס. הוא כבש את סלאפיה באפוליה, שמרדה ועברה לצדו של חניבעל, בעזרת הסיעה האוהדת לרומא בעיר, והרג את חיל המשמר הנומידי שבה. שנה אחר כך, בהיותו פרוקונסול, התנגש בחניבעל בקרב קנוסיום ליד ונוסיה בחבל בזיליקטה. לאחר לחימה נואשת וללא הכרעה נסוג לעיר הסמוכה ונוסיה שבחבל בזיליקטה. הוא הואשם במצביאות כושלת, ונאלץ לעזוב את חייליו ולשוב לרומא כדי לגונן על שמו הטוב.

הוא נהרג במהלך הקונסולאט האחרון שלו, ב-208 לפנה"ס, בהתקפת פתע על צבאו ליד ונוסיה. טיטוס ליוויוס מפריז בהערכת הישגיו, אך השם שהעניק לו – "חרבה של רומא" – נשתמר עד לימינו.

==לקריאה נוספת==
* פלוטארכוס, חיי אישים - אנשי יוון ורומי. תרגם מן המקור היווני והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, 1973 [http://classics.mit.edu/Plutarch/marcellu.html חיי מרקלוס] 
* פוליביוס, היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:קלאודיים
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:רומא העתיקה: היסטוריה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס