OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שיראל ביתן

שיראל ביתן הוא השם העברי ושם הבמה של ג'ניפר ג'ין ג'אווי (בצרפתית: Jennifer Jeane Djaoui; נולדה ב-19 במרץ 1978), זמרת ושחקנית צרפתייה-ישראלית.

== ביוגרפיה ==
ביתן נולדה בצרפת לזמרת האמריקנית ג'ין מנסון ומפיק הקולנוע הצרפתי-יהודי אנדרה ג'אווי, ובילדותה חיה בין צרפת לבין ארצות הברית. ב-1996, בגיל 18, הגיעה לישראל בחיפוש אחר שורשיה היהודיים, ונרשמה ללימודי עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן למדה מוזיקה בבית הספר רימון. היא עברה ללונדון להמשך הקריירה המוזיקלית, שם קיבלה ב-2001 את תפקיד אסמרלדה במחזמר "הגיבן מנוטרדאם". בתפקיד זה הופיעה בצרפת, בלגיה, שווייץ וסין.

ב-2003 הוציאה את אלבומה הראשון – "All the Ways" ("כל הדרכים"). ב-2004 קיבלה תפקיד ראשי במחזמר בהפקה צרפתית "Les enfants du Soleil" ("ילדי השמש"). אלבומה השני, "Under the Tree" ("תחת העץ"), יצא ב-2006. באותה שנה גם קיבלה תפקיד בסרט הקולנוע "ירושלים, ירושלים" בבימויו של הבמאי היהודי-צרפתי אלי שוראקי, העוסק במלחמת העצמאות של ישראל.

ב-2006 החלה ביתן לעבוד על עיבוד לאנגלית של המחזמר הצרפתי "Le Sel et le Miel" ("המלח והדבש") שעלילתו מעוגנת בהיסטוריה היהודית, השואה והתקומה. במהלך העבודה על המחזה התאהבה במפיק הצרפתי-יהודי ברנאר ביתן, והשניים נישאו בירושלים בדצמבר 2006. ביוני 2008 עלתה הצגת הבכורה של המחזמר בגרסתו האנגלית בשם "Salt & Honey" ובכיכובה של ביתן.

מפברואר ועד מאי 2012 השתתפה בגרסה הצרפתית של המחזמר "אבניו קיו" שהועלתה בפריז. בפברואר 2013 יצא לאור אלבומה השלישי, "Old Things" ("דברים ישנים").

ביתן עברה תהליך גיור (אימה ג'ין מנסון אינה יהודייה), ומחזיקה באזרחות ישראלית, צרפתית ואמריקנית. היא מתגוררת לסירוגין בפריז ובתל אביב, ואמא לשני ילדים.

ב-2014 התמודדה, עברה את שלב האודישן והתקבלה להשתתף בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי "The Voice ישראל" מבית "רשת מדיה". היא הגיעה עד לשלב רבע הגמר.

ב-2015 השתתפה כאחת מהמתחרות בשעשועון "לעוף על המיליון".

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.tv5.org/TV5Site/musique/artiste-290-shirel.htm שיראל] - פרופיל באתר רשת הטלוויזיה TV5 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים יהודים צרפתים
קטגוריה:זמרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:אמנים יהודים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בשם במה
קטגוריה:מתמודדות The Voice ישראל
קטגוריה:גרות ישראליות
קטגוריה:בוגרות רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:בוגרי רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
Wine

Wine (ראשי תיבות של Wine Is Not an Emulator) הוא יישום שמטרתו להריץ תוכנות שנכתבו במקור למערכת Windows על מערכות דמויות Unix למיניהן כגון לינוקס, סולאריס ו-BSD.

== היסטוריה ==
ב-25 באוקטובר 2005 יצאה גרסת הבטא הראשונה לתוכנה (גרסה 0.9), וזאת לאחר 12 שנות פיתוח. ביוני 2008, הגיעה Wine לגרסה הראשונה היציבה שלה לאחר קצת יותר מ-15 שנות פיתוח.

שם התוכנה הוא ראשי תיבות רקורסיביים של "Wine Is Not an Emulator" שמשמעותן "Wine אינו אמולטור". בתחילה משמעות ראשי התיבות שיוצרי התוכנה נתנו לה הייתה "WINdows Emulator". צורת הכתיבה הרשמית של השם, שנקבעה על ידי הקבוצה המפתחת, הוא Wine, על-אף שלעיתים נעשה שימוש במסמכים רשמיים בשמות WINE ו-wine.

התוכנה זוכה לפופולריות בקרב משתמשי מערכות הפעלה מבוססות קוד פתוח, מאחר שהיא מנגישה למערכות אלו שירותים פופולריים אשר יועדו במקור למערכות הפעלה אחרות (כגון חלונות או macOS).

==טכנולוגיה==
Wine מממשת ספריות מסוימות בתשתית של חלונות במרחב המשתמש של מערכת ההפעלה המארחת ללא הרצה של הליבה של מערכת ההפעלה חלונות. עם עדכון התוכנה היא תומכת בעוד ועוד מרכיבים ותוכנות של חלונות.

==תאימות==
למרות מאמצים רבים לכתוב את התוכנה באופן שיהיה זהה ככל האפשר לחלונות, ישנם עדיין הבדלים במימושי הספריות שעשויים לגרום לתוכנות בעיות שונות ואף לכשלונות הרצה.

===ספריות מקוריות===
Wine יכולה להיקשר גם עם חלק מהספריות (dll-ים) המקוריות של מיקרוסופט ובכך לשפר את רמת התאימות אולם הרצה באופן זה מצריכה בדרך כלל רישיון של חלונות.

===appDB===
קהילת משתמשי Wine מנהלת מאגר מידע אודות תוכנות שונות לחלונות ואיכות התאימות וההרצה שלהן בגרסאות ומערכות הפעלה מגוונות. כיום מונה המאגר יותר מ-26,500 סוגי תוכנות.

==Wine ומיקרוסופט==
עד שנת 2020, מיקרוסופט לא הביעה דעות ציבוריות לגבי Wine. עם זאת, תוכנת Windows Update חוסמת עדכונים ליישומי מיקרוסופט הפועלים ב־Wine. ב־ 16 בפברואר 2005, איוון ליאו פוטי גילה שמיקרוסופט החלה לבדוק את מפתח תצורת Wine ברישום Windows ותחסום את Windows Update לכל הרכיבים.<ref></ref> כפי שציין פוטי: "זו גם הפעם הראשונה שמיקרוסופט מכירה בקיומה של Wine."

== ראו גם ==
* ReactOS
* PlayOnLinux
* CrossOver
*Windows on Windows

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.winehq.org WineHQ] - אתר התוכנה הרשמי

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:וירטואליזציה
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1993
קטגוריה:Windows
לאונטי וולף

לאונטי וולף (נולד ב-1956) הוא מנצח ומוזיקאי ישראלי, הנחשב לאחד הבולטים במנצחי המקהלות בארץ.

== חייו ==
וולף נולד בנובוסיבירסק, רוסיה, ובקונסרבטוריון שלה רכש השכלה מוזיקלית. לאחר שמילא מספר תפקידי ניהול מוזיקלי וניצוח בברית המועצות, קיבל הצעה להתמנות למנהל המוזיקלי של בית האופרה בנובוסיבירסק. וולף סירב להצעה כדי לעלות לישראל, בשנת 1990.

בישראל ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת קאמרטה רמת השרון, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, אנסמבל מוזיקה נובה, התזמורת הסימפונית חיפה ועוד, וכן על מקהלת גיתית, האופרה הקלה בנגב, מקהלת האופרה הישראלית החדשה ועוד מקהלות רבות. כיום מנצח וולף על מקהלת הטכניון, המקהלה הפילהרמונית תל אביב, תזמורת המושבות ועל התזמורת הקאמרית אמריטוס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://philharmonichoirta.org.il/?page_id=80 לאונטי וולף] באתר המקהלה הפילהרמונית של תל אביב

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים יהודים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
אומץ (מפלגה)

אומץ (שם מלא - אומץ להבראת המשק) הייתה מפלגה שהוקמה על ידי יגאל הורביץ לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה ב-1984.

לאחר שפרש מהליכוד בשנת 1981 הקים הורביץ את "רפ"י-הרשימה הממלכתית", שבהמשך הצטרפה לתל"ם, מטעמה נבחר לכנסת העשירית. בשנת 1983 פרש הורביץ מתל"ם והקים מחדש את רפ"י ששינתה את שמה ל"אומץ" לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה.
מצע המפלגה קרא למינויו של יגאל הורוביץ לשר האוצר הדוגל במדיניות של קיצוץ נכבד בהוצאה הציבורית. מבחינה מדינית-ביטחונית הייתה זו מפלגה בעלת קו ניצי אך דוגלת בהקמת ממשלת אחדות לאומית מערך-ליכוד.
בבחירות לכנסת ה-11 התמודדה אומץ כאשר יגאל הורוביץ מוצב במקום הראשון, זלמן שובל במקום השני ויצחק סלוקי במקום השלישי. אומץ, זכתה בסופו של דבר, במנדט אחד בלבד, והורביץ אשר נבחר לנציגה היחיד בכנסת, הצטרף לממשלת האחדות הלאומית שהוקמה לאחר הבחירות כשר בלי תיק. למרות היותו סיעת יחיד כוחו היה רב יותר עקב תמיכתה במערך שהיה תלוי בכל קול של תומכיו בנושאי ממשלת האחדות. ב-1986, בזמן פרשת קו 300 נחתם הסכם חשאי בין אומץ והליכוד שבו נאמר שהורוביץ לא יתמוך בניסיון המערך להפר את הסכם הרוטציה ובתמורה ישוריין לו ולזלמן שובל מקום ברשימת הליכוד לכנסת הבאה (ה-12). אכן, אחר הבחירות, היו שני אישים אלו ברשימת הליכוד.

לאחר הכנסת ה-12 המפלגה לא התמודדה שוב בבחירות, ונמחקה מהמפה הפוליטית.

==נציגי אומץ בכנסת==

===הכנסת ה-11 (1984)===
1 מנדטים: יגאל הורוביץ

===הכנסת ה-12 (1988) במסגרת הליכוד===
1 מנדטים: יגאל הורוביץ

==קישורים חיצוניים==
* עמוס כרמל, הכול פוליטי לקסיקון הפוליטיקה הישראלית, הוצאת דביר, 2001, עמ' 23–24.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מפלגות ימין היסטוריות
קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:מפלגות ציוניות
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-22
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-21
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1983
כלוריד

מלח בישול, בעל המבנה הכימי נתרן כלוריד
כלוריד הוא אניון (יון שלילי) של היסוד כלור, הנוצר כאשר אטום כלור מקבל אלקטרון עודף אחד, ליצירת <sup>−</sup>Cl. תרכובות רבות מכילות יון כלוריד, כמו מלחי חומצה הידרוכלורית (HCl), או מלח בישול (NaCl), המתמוסס במים לשני יונים, <sup>+</sup>Na ו-<sup>−</sup>Cl.

המונח "כלוריד" מתייחס לעיתים גם לתרכובת כימית בה אטום כלור אחד או יותר קשורים בקשר קוולנטי במולקולה. לכן, כלורידים יכולים להיות תרכובות אורגניות או אי-אורגניות. הדוגמה הפשוטה ביותר לתרכובת כלוריד אי-אורגנית היא מימן כלורי - חומצה הידרוכלורית, שהוזכרה לעיל. דוגמה פשוטה לתרכובת אורגנית המכילה כלור (אורגנוכלוריד) היא (CH<sub>3</sub>Cl), המכונה גם מתיל כלוריד.

נוסחת מבנה של תיוניל כלוריד
קיימים גם חומרים אי-אורגניים בהם אטום הכלור קשור בקשר קוולנטי, לדוגמה:
* , ותיוניל כלוריד, המשמשים כמגיבים לתגובות כלורינציה (הלוגנציה עם כלור) במעבדה
* (S<sub>2</sub>Cl<sub>2</sub>), המשמש בתהליך הגיפור של גומי

אחת הדרכים למדידת כמות כלוריד במדגם היא באמצעות ארגנטומטריה.

==בגוף האדם==
יוני כלוריד חשובים לתהליך חילוף החומרים בגוף האדם, ומסייעים בשמירה על מאזן החומציות בגוף. ריכוז הכלוריד בדם נשמר ברמה הרצויה על ידי הכליות. ליוני כלוריד תפקידים פיזיולוגיים חשובים. לדוגמה, במערכת העצבים המרכזית, פונקציית העיכוב של גליצין וחלק מפעולת GABA תלויים בקליטת יון כלוריד לנוירונים ספציפיים. כמו כן, החלבון המשמש להעברת יוני כלוריד וביקרבונט, Band 3, משתמש ביוני כלוריד על מנת להגביר את קיבולת הפחמן הדו-חמצני של הדם, בצורת יוני ביקרבונט.

ערכי נורמה בבדיקת דם עבור כלוריד נעים הין 95 ל-105 מיליאקוויוולנט (mEq) לליטר. ערכי הנורמה עשויים להשתנות מעט בין מעבדות. התצרוכת היומית המומלצת (DRI) לפי מכון הרפואה של האקדמיה הלאומית של ארצות הברית היא בין 2,300 ל-3,600 מיליגרם ליום, עבור זכר בן 25.

==שימושים אחרים==
* כלוריד הוא, בין השאר, אינדיקטור שימושי לבדיקת זיהום ביוב בנהרות או במי תהום, כיוון שכלוריד אינו נוטה להגיב לחומרים אחרים, והוא מצוי בכמויות גבוהות במי ביוב.
* קובלט כלוריד הוא חומר היגרוסקופי (מושך מים מהאוויר) ולכן משמש כאינדיקטור כימי ללחות ולמים. כאשר הוא יבש הוא בצבע כחול וכשהוא רטוב הוא אדום.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אניונים
המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי

המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי (באנגלית: National Center for Biotechnology Information; בראשי תיבות: NCBI) הוא חלק מהספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית (NLM), שהיא בעצמה חלק מהמכונים הלאומיים לבריאות (NIH).

== היסטוריה ==
המרכז הוקם ב-1988 בהתאם לחקיקה ביוזמתו של הסנטור קלאוד פפר ונמצא בבת'סדה, מרילנד. NCBI מתפעל GenBank המכיל מידע של ריצוף גנומי, PubMed Central ו-PubMed הכוללים אינדקס של מאמרי מחקר בנושאים ביורפואיים, ומחזיק במאגרי מידע נוספים הרלוונטיים למחקר בנושא ביוטכנולוגיה. כל מאגרי מידע אלו זמינים באינטרנט
באמצעות מנוע החיפוש Entrez.

NCBI מנוהל על ידי הביולוג היהודי אמריקאי דייוויד ליפמן (David J. Lipman), ממציאי ה-BLAST (אלגוריתם להשוואה של רצפי DNA של גנים שונים או רצפי חומצות אמינו של חלבונים שונים) ואישיות מוכרת בתחום הביואינפורמטיקה.

ארגון NCBI אחראי מאז 1992 להפיכת מאגר המידע של DNA מרוצף לזמין לציבור. בנק הגנים מפותח באמצעות שיתוף פעולה של מעבדות שונות ותוך שיתוף פעולה עם מאגרי ריצוף DNA אחרים כמו המעבדה האירופית לביולוגיה מולקולרית (EMBL) ומאגר ה-DNA היפני (DDBJ).

מאז 1992 הוסיף המרכז לספק מאגרי מידע נוסף על בנק הגנים, בהם OMIM (תורשה מנדלית באדם) (מספק מידע על מחלות תורשתיות), מאגר מודולים מולקולרי (מודולים תלת־ממדים של מבני חלבונים), מפת גנים של גנום האדם,מאגר מידע טקסונומי ופרויקט משותף עם המכון הלאומי לסרטן
(NCI). לכל מין של אורגניזם מקצה NCBI מזהה ייחודי.

בנוסף למאגרי המידע הזמינים באינטרנט מאפשר המרכז הורדה לתוכנות היכולות לשמש ככלי עזר למחקר, כמו תוכנית לחיפוש דמיון בין רצפים (מבוסס על אלגוריתם BLAST).

באתר NCBI מפורסמים גם עשרות ספרים העוסקים בביולוגיה מולקולרית, בביוכימיה, בביולוגיה של התא, בגנטיקה, במיקרוביולוגיה, במחלות, בשיטות מחקר ובווירולוגיה. חלק מספרים אלו פורסמו בעבר בדפוס, ואילו אחרים הם ספרים שנכתבו על ידי צוות NCBI.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ביואינפורמטיקה
קטגוריה:מכוני מחקר רפואי
השחר העולה

[[ממרח שוקולד "השחר העולה"]]
השחר העולה היא חברה ישראלית המייצרת ממתקים המבוססים על שוקולד וכן ממרחים שונים. המוצר המזוהה עם החברה יותר מכל הוא ממרח השוקולד "השחר העולה", אותו היא מייצרת מאז 1955. מותג זה מחזיק בנתח שוק משמעותי משוק ממרחי השוקולד בישראל.

החברה הוקמה בשנת 1948 במפרץ חיפה על ידי חמישה אחים בני משפחת וידברג שעלו מרומניה. בתחילה נקרא המפעל הקטן שהקימו "השחר האחים וידברג". את המילה "שחר" הוסיפו לשמם בשל יופיו של השחר. תחילה ייצרו במפעל ממתקים שונים, כגון חלווה, ופלים וריבות. בראשית שנות ה-60 חברה למשפחת וידברג משפחת לבקוביץ', והמפעל התרחב. עם השינוי בבעלות על החברה, שונה גם שמה לשמה הנוכחי - "השחר העולה".

בראשית שנות ה-80, עם התגברות התחרות בענף הממתקים, החליטה הנהלת החברה להתמקד בייצור ממרח השוקולד. במהלך השנים נוספו לממרח השוקולד מוצרים נוספים כגון: ממרח פרווה, נוגט, ממרח אגוזים, ממרח נוגט אגוזים, צימקאו (שוקולד לבישול ואפיה), קקאו, שוקולד לבן, מגולגלת שחורה ולבנה. כל מוצר משווק באופן שונה, לדוגמה במשקלים שונים שמפעל מספק ובגרסאות שונות כמו פירורים או מיני (מגולגלת).

בפברואר 2008 נגנבו מהמפעל באזור התעשייה במפרץ חיפה 100 טונות של ממרח שוקולד וכן המחשב שהכיל את צילומי מצלמות האבטחה וגם כספת ובה תלושי שי לחג, שיועדו לעובדי המפעל. לאחר כחודש נעצר חשוד במעשה.

בשנת 2008 העסיקה חברת "השחר העולה" כ-70 עובדים, מתוכם הועסקו 40 בייצור עצמו.

את הלוגו הקליגרפי של החברה צייר המעצב יונה קולמן.

מפעל השחר העולה, 2018

בתחקיר משנת 2015 של עיתונאי "הארץ" אורי בלאו עלה כי חברת "השחר העולה" תורמת מדי שנה ל"קרן לטיפוח הרעיון הציוני״, התומכת, בין השאר, בהתנחלות איתמר, בישיבת עטרת ירושלים, ובבית המדרש באלון מורה. כשנשאל על כך מנכ"ל החברה, משה וידברג, השיב כי: ״השחר העולה תורמת 6% בשנה [...] אני מאמין בארץ ישראל השלמה, מה שאתה קורא ׳השטחים הכבושים׳ והלוואי שהיינו יכולים לתרום יותר״.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:תעשיית ממתקים בישראל
מה שבחורה רוצה

מה שבחורה רוצה (באנגלית: What a Girl Wants) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2003 מסוגת הקומדיה רומנטית. בסרט מככבים אמנדה ביינס, קולין פירת' ואוליבר ג'יימס. מבוסס על הסרט "The Reluctant Debutante" (בנות ה-17 מבלות) משנת 1958.

==עלילה==
בטיול שעורכת ליבי (קלי פרסטון) במרוקו, היא פוגשת בהנרי דֶשווּד (קולין פירת'), לורד בריטי. השניים מתאהבים ומתחתנים בטקס חתונה בדואי. כשהם מגיעים לביתו של הנרי, הוריו לא אוהבים את הנערה האמריקאית, שאינה ממשפחת האצולה הבריטית. אחד היועצים של הנרי, שיודע שליבי בהיריון, אומר לה שהנרי רוצה שתעזוב. ליבי מאמינה לו, וחוזרת לארצות הברית, שם נולדת דפני (אמנדה ביינס). לאחר 17 שנה, דפני רוצה להגשים את חלומה ולפגוש את אביה.

דפני מגיעה ללונדון, ופוגשת את איאן (אוליבר ג'יימס), שעובד בקבלה של בית המלון שבו היא מתארחת. היא רואה בתוכנית טלוויזיה שהנרי התארס, לארוסתו יש בת, ושהוא מועמד להיות ראש ממשלת בריטניה. דפני מגיעה לביתו של הנרי, ומודיעה לו על קיומה. הנרי נכנס להלם, ומחליט לתת לה להישאר למשך הקיץ.

במהלך שהותה בלונדון מתנהגת דפני באופן פרוע ולא מנומס, גורמת למבוכה במשפחתו של הנרי וגורמת לו לרדת בסקרים. בנוסף, היא ואיאן מתאהבים. הנרי מבקש מדפני שתנסה להתנהג כמו בת אצולה. דפני מבינה, והיא אכן נוהגת כך, מה שפוגע מאוד באיאן, מכיוון שהדבר גורם לה להפסיק להתייחס אליו.

ביום טקס היציאה לחברה של דפני, ליבי מגיעה. כשדפני מגלה שהיועץ (אביה של ארוסתו של הנרי ), אמר לה לעזוב היא עומדת לספר על כך להנרי וליבי, אך ארוסתו של הנרי נועלת את דפני בחדר צדדי. כשמגיע הזמן ל"ריקוד אב ובת" בטקס, ליבי מוצאת אותה בחדר הנעול, ומשחררת אותה. הנרי נתקל בהן, ולאחר דין ודברים הן מחליטות לעזוב את בריטניה.

לאחר שליבי ודפני עוזבות, הנרי מודיע שהוא מסיר את מועמדותו לראשות הממשלה. הוא מכה את יועצו על שהונה אותו, ומודיע לו על ביטול האירוסין.

סצנת הסיום מתרחשת בארצות הברית. דפני וליבי עובדות באולם אירועים, כאשר ליבי שרה, ודפני ממלצרת. בדיוק כשמגיע "ריקוד אב ובת" באירוע, ליבי רואה את הנרי מגיע. מרוב התרגשות, היא לא מצליחה לשיר. לאחר מכן, גם דפני מבחינה בו. הוא אומר לה שהוא אוהב אותה, והם רוקדים. לאחר מכן אומר הנרי לדפני שהביא לה הפתעה - איאן הגיע. דפני ואיאן רוקדים, וגם ליבי והנרי רוקדים.

==כרזת הסרט==
בכרזה המקורית של הסרט, אמנדה ביינס הציגה בידה סימן V, אך בעקבות מלחמת עיראק שהתרחשה באותו זמן, החליטו האחים וורנר להוריד את הסימן מהכרזה, כדי שלא יחשבו שהם נוקטים בצעדי מחאה לגבי המלחמה.

== צוות השחקנים ==
{| class="prettytable"
! שם השחקן !! תפקיד בסרט
|-
| אמנדה ביינס || דפני ריינולדס
|-
| קולין פירת' || הנרי דשווד
|-
| אוליבר ג'יימס || איאן ואלאס
|-
| קלי פרסטון || ליבי
|-
| איילין אטקינס || ג'וזלין דשווד (אמו של הנרי)
|-
| אנה צ'נסלור || גלאניס פיין (ארוסתו של הנרי)
|-
| ג'ונתן פרייס || אליסטייר פיין (אביה של גלאניס ויועץ התקשורת של הנרי)
|-
| כריסטינה קול || קלריסה פיין (בתה של גלאניס)
|-
| רוג'ר אשטון-גריפית'ס || לורד אורווד
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
אחר הצהריים של פאון

הפאון (ניז'ינסקי) בציור של באקסט.
"אחר הצהריים של פאון" (בצרפתית: L'après-midi d'un faune) הוא יצירת מחול במערכה אחת מאת הכוריאוגרף והרקדן ואצלב ניז'ינסקי. המחול נוצר בהשראת פואמה של המשורר הצרפתי סטפאן מלארמה (Stéphane Mallarmé), לפי מוזיקה שחיבר המלחין קלוד דביסי, עבור להקת בלט רוס של סרגיי דיאגילב. הבלט הועלה לראשונה ב־29 במאי 1912 בתיאטרון השאטלה (Théâtre du Châtelet) בפריז, בעיצובו של ליאון באקסט. ואצלב ניז'ינסקי עצמו הופיע בתפקיד הפאון.

המחול והתלבושות מעוצבים כחלק אינטגרלי מתוך תמונה המזכירה ציור על גבי כד יווני עתיק. הכוריאוגרפיה שוברת את חוקי הבלט הקלאסי. פאון (סאטיר, פאן), אל–אדם–חיה, מתעורר מיוזע במקומו המוגבה בשעת אחר צהריים קרירה. הוא מנגן בחליל, אוכל ענבים, ומתענג ללא עכבות; קשוב לתחושותיו ושלם עמן. כאשר הוא מבחין בנימפות הוא נותן ביטוי ישיר לתחושותיו ויורד למטה לקראתן. אלה משתהות לרגע ובורחות מבוהלות. כאשר הן חוזרות – פאון שוב נותן דרור לתחושותיו והן עוזבות בשנית, פרט לאחת. פאון מנסה לחבקה והיא בורחת. במהלך מנוסתה הצעיף שלה נופל ונותר מאחור. פאון נוטל אותו, עולה למקומו, ומדמיין את הנימפה עד הגיעו לסיפוק. ניז'ינסקי, בכוח ההבעה שלו, ובפשטות הגאונית של תנועותיו, מצליח לגרום לקהל להתרכז במה שהוא מתכוון אליו. התוצאה הייתה סקנדל. אוגוסט רודן נקט עמדה לא פופולרית והגן על היצירה. כך הוא סייע למעשה להתפתחות המחול במאה העשרים. הבלט הזה מופיע בסרט "ניז'ינסקי" (1980).

ג'רום רובינס חיבר בשנת 1953 לאותה מוזיקה ולאותו נושא בלט משלו, אשר בוצע גם בישראל על ידי להקת בת שבע.

==קישורים חיצוניים==

* ירון מרגולין [https://web.archive.org/web/20090512214410/http://www.israeldance.co.il/afternoon_of_a_faun.htm אחה"צ של פאון], IsraelDance
* על "אחר צהריים של פאון" מאת סטפאן מלארמה, מבוא לשירת מלארמה מאת דורי מנור, מתוך הספר "הרעם האילם - מבחר משירי סטפאן מלארמה", תרגם והוסיף מבוא והערות: דורי מנור, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2011 http://blog.moshesakal.com/?p=65657

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלט
קטגוריה:יצירות מחול
קטגוריה:מוזיקה לבלט
קטגוריה:1912 בצרפת
סיעת עתיד

עתיד הייתה סיעה שהקימו חברי הכנסת אלכס גולדפרב ואסתר סלמוביץ בנובמבר 1995, במהלך כהונתה של הכנסת השלוש עשרה.

הסיעה הוקמה בעקבות פרישתם של השניים מסיעת יעוד (שהייתה עצמה סיעת פורשים מצומת) עקב מחלוקת עם חברם לסיעה גונן שגב.
לאחר הפרישה נשארו השניים חברים בקואליציה, וגולדרפרב המשיך לכהן כסגן שר במשרד הבינוי והשיכון.

לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התפרק החיבור הארעי בין השניים. גולדפרב הצטרף לעבודה והתמודד ללא הצלחה בבחירות המקדימות במפלגה, ואילו סלמוביץ הצטרפה לליכוד והתמודדה אף היא בחוסר הצלחה על מקום ברשימה לכנסת.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

עתיד
עתיד
כריס ברודריק

כריס ברודריק בהופעה בשנת 2008
כריס אלן ברודריק (באנגלית: Chris Alan Broderick; נולד ב-6 במרץ 1970 בלייקווד שבקולורדו, ארצות הברית) הוא מוזיקאי, גיטריסט הפועל תחת מספר להקות. בעבר היה חבר בלהקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. הוא נודע כנגן גיטרת 7 מיתרים.

==רקע==
ברודריק החל להתאמן על הגיטרה בגיל 11, תחומי ההתעניינות שלו כללו מוזיקה קלאסית, רוק, ג'אז ובלוז. ברודריק ניגן בעיקר על גיטרות חשמליות וקלאסיות אך גם למד לנגן על פסנתר ואף על כינור.
ברודריק מחזיק תואר במוזיקה קלאסית שקיבל מאוניברסיטת דנבר.

==מגאדת'==
אחרי שגיטריסט להקת מגאדת' גלן דרובר עזב את הלהקה, אחיו שון המליץ על כריס ברודריק כמחליף אפשרי. דייב מאסטיין, סולן הלהקה, צפה בהתרשמות בהקלטה של ברודריק מנגן ויצר עמו קשר, כעבור כשבועיים צורף ברודריק ללהקה כחבר רשמי.

==אחרי מגאדת'==
ברודריק פרש ממגאדת' בגלל חילוקי דעות מוזיקליים, הצטרף ללהקת Act of Defiance יחד עם שון ומקומו במגאדת' התפנה עבור הגיטריסט הברזילאי קיקו לוררו

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20090713071912/http://www.megadeth.com/home.php האתר הרשמי של מגאדת']

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:מגאדת'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
לנוס (כדורגל)

קלוּבּ אַתלֶטיקוֹ לָנוּס (בספרדית: Club Atlético Lanús) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי. המועדון נוסד ב-3 בינואר 1915 בעיר לנוס שבפרובינציית בואנוס איירס.

== היסטוריה ==
ב-1978 ניצלה הקבוצה מפשיטת רגל לאחר התגייסות אוהדיה להצלתה. בזכות התערבותם של האוהדים, הצליחה הקבוצה לחזור לליגה השנייה ולמחוק את חובות המועדון. מספר חברי המועדון גדל תוך שלוש שנים מ-2,000 ל-10,000.

הקבוצה אינה נחשבת מהקבוצות הבכירות של ארגנטינה, היא זכתה בתואר הראשון שלה בשנת 1996 עם זכייתה בגביע קונמבול, שנחשב בתקופה בה נערך לגביע בינלאומי מדרג שלישי, אחרי גביע ליברטדורס והסופרקופה סודאמריקנה. הישג השיא של הקבוצה ברמה הלאומית הוא הזכייה בטורניר האפרטורה לשנת 2007. הקבוצה הפתיעה רבים בארגנטינה עם זכייתה והקדימה קבוצות בכירות ומבוססות יותר כדוגמת בוקה ג'וניורס ואסטודיאנטס לה פלאטה. חלוץ הקבוצה, חוסה סאנד, הצטיין במהלך הטורניר וכבש 15 שערים ב-15 משחקים. עוד שחקנים שבלטו בקבוצה היו השוער וקפטן הקבוצה קרלוס בוסיו והקשרים אגוסטין פלטיירי, לאוטרו אקוסטה ודייגו ואלרי.

ב-2013 זכתה הקבוצה בתואר בינלאומי נוסף - גביע סודאמריקנה.

במאי 2016 ניצחה הקבוצה את סן לורנסו בגמר טורניר המעבר (שהתקיים במחצית הראשונה של אותה שנה) בתוצאה 0–4, וזכתה בליגת העל בפעם השנייה בתולדותיה.

הקבוצה משחקת באסטאדיו סיודאד דה לנוס שבשכונת לנוס בבואנוס איירס. האצטדיון נחנך ב-24 בפברואר 1929 ומאז עבר מספר שיפוצים. האצטדיון מכיל 46,519 מקומות ונחשב לאחד הגדולים בארגנטינה. האצטדיון מכונה לה פורטאלסה וכן אסטאדיו לנוס.

היריבה המרכזית של לנוס היא באנפילד, והמפגש ביניהן מכונה "אל קלאסיקו דל סור", הקלאסיקו של הדרום (דרום בואנוס איירס רבתי).

==תארים==
לאומיים
* אליפות ארגנטינה (2): אפרטורה 2007, 2016
* גביע ביסנטנריו: 2016
*הסופר קאפ הארגנטינאי (1): 2016
בינלאומיים
* גביע קונמבול: 1996
* גביע סודאמריקנה 2013

==כדורסל==
למועדון גם קבוצת כדורסל המשחקת בליגת העל הארגנטינאית (LNB). הקבוצה זכתה שש פעמים באליפות בואנוס איירס (1958, 1969 (פעמיים), 1970, 1972 ו-1976), והייתה סגנית האלופה שש פעמים, בין 1970 ל-1975. בשנת 2013 הייתה סגנית אלופת ארגנטינה, לאחר שהפסידה בסדרת הגמר לרגאטאס קוריינטס, וכן סגנית אלופת ליגת האמריקות של פיב"א.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:פרובינציית בואנוס איירס: ספורט
קטגוריה:גראן בואנוס איירס: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1915
חמש עשרה דקות של תהילה

"חמש עשרה דקות של תהילה" הוא ביטוי המתייחס אל תהילה קצרה ובת חלוף של אדם בעולם התרבות והבידור, בעיקר בהקשר של התרבות הפופולרית.

== היסטוריה ==
נראה שהביטוי רווח בשלהי המאה ה-19. במאמרו "בית הספר של העיתונאי" שנכנס לספר, שמקבץ את המאמרים בהם סיקר תיאודור הרצל את הפרלמנט הצרפתי, בין השנים 1891-1895, "היכל בורבון", מתאר הרצל אבות טיפוס של פוליטיקאים, ביניהם "אלה אשר חיו פעם ואשר הייתה להם פעם רבע שעה של זוהר". מסגנון הכתיבה נדמה כי הרצל מצטט ביטוי קיים, וכי לא הוא המציא אותו.

האמן האמריקאי אנדי וורהול חזר על הביטוי בשנת 1968 כאשר אמר כי "בעתיד, כל אדם יזכה לפרסום עולמי של 15 דקות". כחלוץ אמנות הפופ ארט, עם אמירה אמנותית משמעותית ונוקבת בנושא התרבות הפופולרית החדשה של שנות ה-60, התייחס וורהול בהתבטאות זו אל מושג התהילה והפרסום באותה הרוח שבה הפך ביצירתו מותגים פופולריים כגון קוקה-קולה ומרילין מונרו ליצירות אמנות. ב-1979 חזר על הביטוי באומרו: "תחזיתי משנות ה-60 התגשמה: בעתיד כל אדם יזכה לפרסום עולמי של 15 דקות". לאחר שמאס להגיב שוב ושוב על ההתבטאות, חזר וורהול באופן הומוריסטי על הביטוי בגרסאות שונות כגון "בעתיד 15 אנשים יהיו מפורסמים" או "בתוך 15 דקות, כולם יהיו מפורסמים".

ההתבטאות של וורהול נאמרה על רקע תופעת ה"ידוענים" (סלבריטיז), הממחישים כי בכוחם של אמצעי התקשורת המודרניים להביא לפרסום עולמי כמו גם לגרום לאישיות מסוימת להישכח כמעט לחלוטין ובן רגע. המושג "15 דקות של תהילה" קיבל משנה תוקף בעידן הדיגיטלי ורב הערוצים שאותו לא יכול היה אפילו וורהול לחזות.

כיום נעשה בביטוי שימוש נפוץ בתחום תעשיית הבידור בהקשר של "כוכבים לרגע". הוא מתייחס פעמים רבות אל אנשים פשוטים שזכו לפרסום רגעי והפכו לכוכבים ידועים לפרק זמן קצר מאוד בזכות תוכנית טלוויזיה או אירוע אקטואלי הקשור אליהם. במיוחד, מתייחס הביטוי לאנשים שהתפרסמו באינטרנט באתרים כגון YouTube, רשתות חברתיות כמו פייסבוק או בתוכניות המציאות של זמננו. פעמים רבות מושג זה מוזכר בביטוי "לנצל את 15 הדקות שלו" ביחס ל"כוכב לרגע", שמשמעו לפעול בזמן אותן 15 דקות מטאפוריות שבה תשומת לב הקהל מופנית אליו כדי להפוך לכוכב שימשיך להיות מפורסם ולהופיע בתקשורת ולא להיעלם במהרה חזרה אל האלמוניות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:אנדי וורהול
קטגוריה:דקות
מחלול

מַחְלוּל הוא מושג משפטי בדיני הקרקעות באימפריה העות'מאנית. משמעותו היא התנהגות משפטית לא-הולמת, או שימוש לרעה, בקרקע מסוג מירי (קרקע שהיא רכוש הממשלה). בגדר התנהגות לא הולמת נכלל גם אי-עיבוד של הקרקע, או הזנחתה. כאשר שלוש שנים הקרקע היא בגדר מחלול, אזי יכלה הממשלה העות'מאנית להחרים אותה. הכללים הללו נוהגים לגבי קרקע מירי (שהיא של הממשלה אך ניתנת לרשות היחיד) ואינם חלים על קרקע מסוג מלכ.

חוק המחלול נחקק בשנות ה-60 של המאה ה-19, במטרה לעודד את עיבוד הקרקעות ובכך להגדיל את היקף גביית המיסים.

בארץ ישראל נקראו בשם או בכינוי זה בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט, אתרים אחדים, בהם שכונת מחלול בחוף תל אביב.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: חוק ומשפט
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: חלוקה מנהלית
אסנת

אָסְנַת בַּת פּוֹטִי פֶרַע כֹּהֵן אוֹן הייתה אשת יוסף שניתנה לו על ידי פרעה, לאחר שיוסף פתר את חלומות פרעה, והתמנה למשנה למלך. היא ילדה את ילדיו מנשה ואפרים במצרים. במדרשי חז"ל מובא שילדה את מנשה ואפרים בחודשים אדר ואייר. 

ספר בראשית אינו מוסר כמעט מידע על אודותיה, אך בספר יוסף ואסנת שבספרים החיצוניים היא הדמות הראשית. 
== אטימולוגיה ==
ציור המתאר את אסנת ויוסף.

גיזרון השם אסנת אינו ברור לגמרי, אך מקובל לראות בו תעתיק של שם במצרית קדומה שפירושו: "היא של (האלה) נית". שמות במתכונת דומה ידועים באוצר השמות במצרית קדומה.

שמו של אביה של אסנת, פוטי פרע, זהה מעיקרו לשמו של פוטיפר, אדונו-לשעבר של יוסף, והוא קרוב יותר לצורת השם במצרית קדומה: pꜣ-dj-pꜣ-rꜥ (פא-די-פא-רע): "זה אשר נתן רע". יש הסבורים שהסופר המקראי נקט שתי צורות כתיב שונות כדי ליצור הבחנה בין שתי הדמויות, אם כי גם הצורה "פוטיפר" מתועדת. פוטי פרע הוא כוהן און (הידועה בשמה היווני הליופוליס), עיר חשובה במצרים העתיקה ומרכז לפולחן אל השמש רע (כמו גם אלי שמש אחרים בתקופות שונות בתולדות מצרים) שכוהניה נהנו ממעמד נכבד. נישואיו של יוסף עם אסנת בת פוטי פרע מסמנים לפיכך את היטמעותו בקרב האצולה המצרית.

== בחז"ל ==
חז"ל, פירשו, שאביה פוטי פרע כהן און הוא פוטיפר שר הטבחים, שהיה אדונו של יוסף והשליכו לבית הסוהר. והשתנה שמו מ"פוטיפר" ל"פוטיפרע" על ידי שהתאווה לקיים יחסים מיניים עם יוסף, ובעקבות כך סורס.

על פי כמה ממדרשי חז"ל, הייתה אסנת בתה של דינה בת יעקב שנולדה בעקבות מעשה שכם בן חמור, נשלחה עם קמע זהות למצרים, ואומצה על ידי פוטיפר, שהיה סריס ולא יכול היה להביא ילדים לעולם. על פי המדרש, בטקס הכתרתו של יוסף למשנה למלך זרקו עליו בנות מצרים מתנות ואסנת זרקה לו את הקמיע שבתוכו כתוב סיפורה וכך ידע יוסף שהיא ישראלית ונשאה לאישה.<ref>רבינו בחיי וחזקוני בשם מדרש.</ref> רבנו בחיי וחזקוני אומרים שהשם אסנת הוא מלשון סנה, שכאשר יעקב גירשה מביתו הלכה והתחבאה בין הסנה והקוצים.<ref name=":0">אוצר אישי התנ"ך, האות א', עמוד סז</ref>

במדרש הגדול נאמר על הפסוק "הנה אביך חולה" שאמרה אסנת ליוסף שכל המקבל ברכה מצדיק כאילו קיבל פני שכינה, קח בניך כדי שיברכם.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=3258 אסנת] באנציקלופדיה היהודית דעת.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשים בתורה
קטגוריה:אישים בספר בראשית
קטגוריה:אישים מצרים בתנ"ך
קטגוריה:יוסף בן יעקב
קטגוריה:פרשת מקץ
ארבוס (מיתולוגיה)

אֶרֶבּוֹס (ביוונית: Ἔρεβος; תעתיק לטיני: Erebus או Erebos), "הַמַּחְשָׁךְ", הוא דמות מן המיתולוגיה היוונית, האנשה של העלטה שכיסתה את העולם בראשיתו. הסיודוס, בספרו תיאוגניה, כותב כי נולד ישירות מכאוס. הוא היה אחיה של ניקס וזו הרתה לו והולידה את אֶתֶר ואת הֶמֶרָה (אֵלַת היום) .

לפי גאיוס יוליוס היגינוס , "מִמִנִיקס (הלילה) וארבוס נולדו: הגורל (Fatum), הזקנה (Senectus), המוות (Mors), הכיליון (Letum), ההתאפקות (Continentia), השינה (Somnus), החלומות (Somnia), האהבה (Amor) – כלומר, ליסימלס (Lysimeles), אפיפרון (Epiphron), פורפיריון (Porphyrion), אֶפאפוס (Epaphus), פירוד הלבבות (Discordia), האומללות (Miseria), ההוללות (Petulantia), נמסיס (Nemesis), אֶוּפרוסינה (Euphrosine), הידידות (Amicitia), הרחמים (Misericordia), סטיקס (Styx); שלוש אלות הגורל (Parcae tres), שהן קְלוֹתוֹ (Clotho), לָכֶסִיס (Lachesis), אטרופוס (Atropos); ההספרידות (Hesperides), אֵיגלה (Aegle), הֶספריֶה (Hesperie), אריקה (aerica)."

לפי אגדות מאוחרות יותר, ארבוס היה חלק מממלכת המתים, משכנו של האדס, אל השאול. השער החשוך דרכו הובל כל מת לאחר חציית נהר הסטיקס על ידי כארון שגם הוא היה בנם של ניקס וארבוס. לעיתים השימוש בארבוס בא כמילה נרדפת לטרטרוס.

מקור שמו של האל לא ידוע בוודאות. ייתכן כי מקורו במילה חושך בשפות ההינדו-אירופאיות, וייתכן כי מקורו בשפות השמיות, מהמלה "ערב".

על שמו נקראו שתי אוניות הרעשה של הצי המלכותי הבריטי: הראשונה היא אה"מ "ארבוס" (1807) והשנייה אה"מ "ארבוס" (1826), שהתפרסמה לימים כאונייה שהובילה את משלחות ג'יימס קלארק רוס לאנטארקטיקה וזו של ג'ון פרנקלין לים הקרח הצפוני. רכס ההרים ארבוס מונטס על המאדים קרוי גם כן על שמה.

==לקריאה נוספת==
* אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית. ספרי תל אביב, 2000.

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* [https://archive.org/details/cu31924091208342/page/246/mode/1up "Erebus"] in: William Smith, A New Classical Dictionary of Biography, Mythology, and Georaphy etc.. London, Murray, 1853.
* [https://www.theoi.com/Protogenos/Erebos.html "Erebos"] in: [https://www.theoi.com/ Theoi - Greek mythology].
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלים יווניים קדומים
קרב ויינה דגה

קרב ויינה דגה היה קרב שהתרחש ב-21 בפברואר 1543 מזרחית לאגם טאנה שבמחוז אמהרה דהיום, בין כוח אתיופי-פורטוגלי (הכוח הנוצרי) משולב, בפיקודו של קיסר אתיופיה גלאוודיוס, לבין סולטנות אדאל עם תיגבורת העות'מאנית (הכוח המוסלמי) תחת פיקודו של האימאם אחמד אבן איברהים אל-גאזי (הנקרא גם: אחמד גראן). הקרב הסתיים בניצחון הכוח הנוצרי, והיה הקרב האחרון במלחמת אתיופיה-אדאל. במהלך הקרב נהרג אחמד גראן מירי של רובאי פורטוגלי.

== רקע ==
בקרב וופלה, שהתרחש ב-28 באוגוסט 1542, האימאם אחמד גראן מחץ את חיל המשלוח הפורטוגלי, והצליח להרוג כמעט את כולו, כולל מנהיג הכוח הפורטוגלי, כריסטובאו דה גאמה. גראן חשב שכעת אתיופיה בידו ולכן שילח את רוב (פרט ל-200) שכירי החרב שנשלחו מהאימפריה העות'מאנית והוליך את כוחותיו אל עבר אגם טאנה בלב האימפריה האתיופית.

הכוח הנוצרי ששרד את קרב וופלה, כ-50 חיילים יחד עם הקיסרית סבלה וואנגאל נמלטו ל-"הרי היהודים" (המזוהים כיום עם אמבסל). ההיסטוריון הפורטוגלי מיגל דה קסטניוזו מוסיף שהקיסר גלאוודיוס הצטרף יותר מאוחר ללוחמים אלו בחג המולד והם "התחננו לפרסטר שיעזור להם לנקום את מות כריסטובאו" הקיסר גלאוודיוס הסכים לנקום בגראן תוך שימוש בכלי נשק פורטוגליים שאוחסנו בעיר דברה דמו לסיוע חירום. הכוח הנוצרי החל לצעוד למחנו של גראן, מזרחית מאגם טאנה. ב-13 בפברואר 1543 הם הביסו בווגארה כוח מוסלמי בפיקוד סגן האימאם סאייד מחמד, שנהרג במהלך הקרב. הנוצרים המשיכו אל עבר המחנה המוסלמי שבו שכן גראן.

== הקרב ==
כאשר הכוח האתיופי-פורטוגלי מצא את מחנהו של אחמד גראן, הם הקימו מחנה בסמוך על מנת שכ-50 מהלוחמים הפורטוגלים שהשמידו את צבאו של סאייד מחמד יצטרפו אליהם מכיוון שעל פי גלאוודיוס:

בימים שלאחר מכן חילות הפרשים של אתיופיה ואדאל פשטו זה על זה עד אשר המוסלמים הרגו מספר חיילי תובלה אתיופים שבראשם היה אזמץ' קאפלו. לקיסר גלאוודיוס נמאס מהמצב המתוח והוא החל בתנועה במטרה ליזום קרב פנים אל פנים. שני הכוחות החלו את הקרב ביום למחרת כאשר הכוח המוסלמי מחולק לשני ראשים. בתחילה המוסלמים הצליחו לדחוק לאחור את הכוח הנוצרי אך נעצרו על ידי הפרשים האתיופים. בתקיפה זו נהרג גראן נהרג מירי רובאי פורטוגלי. על פי כסטנהוסו, גראן זוהה על ידי הרובאים והם כיוונו את רוביהם אליו. כסטנהוסו הדגיש את ההתלכדות של הפורטוגלים לאחר מות כריסטובאו:

על פי ג'ון בארמודאז מי שהרג את האימאם גראן היה ג'ון מכסטילו. ג'ון נכנס לתוך הכוח המוסלמי על מנת שיוכל לירות בגראן מטווח קרוב. לאחר שירה בגראן, הרגו המוסלמים את ג'ון.
שני ההיסטוריונים, כסטנהוסו ולובו, מסכימים שלפני מותו של אחמד גראן הציע הקיסר גלאוודיוס את אחותו לאישה למי שיהרוג את גראן. אחד החיילים האתיופים הציג את ראשו של גראן כהוכחה אך לאחר מכן התברר שהרובאי הפורטוגלי פצע קשות את גראן לפני שהחייל האתיופי כרת את ראשו.

מותו של גראן הכה בהלם את המוסלמים והם החלו לברוח משדה הקרב מכיוון שהיו נאמנים למנהיג ולא למטרה. החריג היה המפקד של הרובאים העות'מאניים:

== לאחריו ==
לאחר הקרב אשת גראן בטי דאל וומברה הצליחה להימלט מהכוח הנוצרי יחד עם החיילים העות'מאנים לעיר הרר אך בנה נלכד ויותר מאוחר שוחרר תמורת אחיו של הקיסר מינאס.

== הערות שוליים ==

ויינה דגה
ויינה דגה
ויינה דגה
ויינה דגה
עופל בופל

עוֹפל בּוֹפל (באנגלית: Fiddley Foodle Bird) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית בת 13 פרקים אשר הופקה לשידור בערוץ BBC One בשנת 1992. הסדרה שודרה בישראל בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית ב-1993.

==עלילה==
הדמות הראשית בסדרה היא ציפור גדולה מדברת ממין זכר אשר שמה המלא הוא "עופל בופל ימפפופל אליק בליק בם", אך היא מכונה בפי כל עופל בופל. לעופל בופל כוחות על-טבעיים, בעזרתם הוא מסוגל לשנות את גודלו וצבעו.

ילד בשם מתתיהו מוצא ספר קסמים ומביע משאלה שהציפור הבדיונית בספר תהיה אמיתית. משאלתו מתגשמת ובעקבות כך הוא יוצא למסע הרפתקאות בעקבות הוריו, זוג חוקרים אשר אבד בקוטב הצפוני, יחד עם עופל בופל, הנסיכה טוטו ועוזרת הבית שלו, גברת קוטרבאום. דודו הרשע של מתתיהו שחורי, יוצא אחריהם על מנת לוודא שמשימתם תיכשל וגם כדי לשים את ידיו על אוצר מסתורי. הוא נעזר לשם כך בבריון בשם נזק, איש צרפתי בשם קלוד פלאנל, ושודד ים בשם מר מגבעת, בעל תוכי ירוק וחכם.

==הדמויות הראשיות==
=== הטובים ===
* מתיתיהו (מתי) (אסף קורמן)– ילד בעל משקפיים, יוצא עם עופל וגברת קוטרבאום למצוא את הוריו ואת האוצר האבוד באי המטמון.
* עופל (שמעון כהן) – ציפור גדולה מדברת ממין זכר אשר שמה המלא הוא "עופל בופל ימפפופל אליק בליק בם", אך היא מכונה בפי כל עופל בופל. לעופל בופל כוחות על-טבעיים, בעזרתם הוא מסוגל לשנות את גודלו וצבעו.
* גברת קוטרבאום (רונית שפי) – עוזרת הבית של מתי.
* הנסיכה טוטו (אפי בן ישראל) – חברה של עופל ומתי, ניצלה על ידי מתי, עופל וגברת קוטרבאום מידי הקרקרנים.
* אמא ואבא של מתי (אפי בן ישראל ושחר צרפתי) – הוריו האבודים של מתי, זוג חוקרים אשר אבד בקוטב הצפוני.
* המספר (דן תורן) – מספר את הסיפור בתחילת וסוף כל פרק.

=== הרעים ===
* דוד שחורי (נחמן אשכנזי) – דודו הרשע של מתי, יוצא אחריהם על מנת לוודא שמשימתם תיכשל וגם כדי לשים את ידיו על אוצר מסתורי.
* נזק (שחר צרפתי) – בריון טיפש, עוזרו של דוד שחורי.
* קלוד פלאנל (דן תורן) – איש צרפתי, עוזרו של דוד שחורי.
* מר מגבעת (שמעון כהן) – שודד ים, עוזרו החדש של דוד שחורי, בעל תוכי ירוק וחכם.

== קישורים חיצוניים ==

*

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות פנטזיה בריטיות
טאליסקר

טאליסקר (באנגלית: Talisker) הוא סינגל מאלט סקוטי המיוצר על ידי מזקקת טאליסקר, קארבוס סקוטלנד; שהיא המזקקה היחידה באי סקאי. המזקקה מופעלת על ידי התאחדות המזקקים וסוחרי היין של דיאג'יו, ומשווקת כחלק מסדרת המאלטים הקלאסיים שלהם.

== אופיו של הטאליסקר ==
טאליסקר, 18 שנים

הטאליסקר נודע בארומת הכבול הדומיננטית שבו ובאופיו ה"מלוח" (או ה"פיקנטי"). בזמן שהמותג מקובל מאוד ונמכר בהתאם, תכולת הפנול וטעמו הייחודי יכולים להיתפס כ"מאתגרים" במיוחד עבור חובב הויסקי המצוי. המזקקה החלה בשיווק בקבוקים מיוחדים בתחילת המאה ה-21 עבור חובבי הז'אנר, עם בקבוקים בני 20 ו-25 שנים (קודם לכן היו קיימים רק 10 ו-18 ומעט מהדורות מיוחדות). בקבוקי ה-25 שנים, על אף היותם יקרים יותר, זכו לשיווק נרחב יותר מאלו בני ה-20.

הטאליסקר מעושן עד לרמת פנול גבוהה במיוחד של 25 חלקיקים למליון, ובנוסף לכך מי המעין המשמשים ליצירתו באים במגע עם כבול במהלך הנביעה, וכך מתקבל טעמו הכבולי.

=== בקבוקים ומהדורות מיוחדות ===
* 10 שנים, השכיחה ביותר 45.8%.
* 18 שנים, שכיחה פחות 45.8%.
* 20 שנים, כ-9000 בקבוקים 58%.
* 25 שנים, כ-27,000 בקבוקים 58%.
* 30 שנים, 2958 בקבוקים 50.7%.
* מהדורת היוצר עם גימור בחביות אמורוסו.
* גרסת 10 שנות שייכות לסדרת הקלאסיק מאלט - 12 שנים.
* מהדורת Storm
* מהדורת Skye

== רקע היסטורי ==
מרכז המבקרים של טאליסקר
המזקקה נוסדה בשנת 1843 על ידי יו וקנט מקאסיל מאיג. יו היה אריס ששכר אדמות וכך הצליח לרכוש את בית טאליסקר ואחוזת מקלאוד.

אחרי מות האחים המזקקה נרכשה בסופו של דבר במסגרת שותפות גריגור אלן (סוכן כלכלי ממוריישיר) ורודריק קמפ (סוחר יינות ושיכר) ומשאבים רבים הושקעו בחידוש ועיצוב מחדש של המזקקה. באותה תקופה הוויסקי זכה למוניטין הולך וגדל.

בשנת 1892, קמפ רכש גם את מזקקת מקאלאן בספייסייד ואלן עצמו לקח את הבעלות המלאה על טאליסקר שמוזגה עם דאילויין, וכך נוצר איחוד המזקקות דאילויין–טאליסקר. איחוד המזקקות בנה רכבת חשמלית המקשרת בין המזקקה לבתי העובדים, על מנת לשפר את תנאי תעסוקתם.

בשנת 1925 בעקבות מיזוגים עם כמה ממייסדי "חמש הגדולות", המזקקה עברה באופן רשמי לבעלות התאחדות המזקקים ובמקביל שונתה שיטת הזיקוק לזיקוק כפול. בשנת 1960, לאחר שרפה גדולה, המזקקה שופצה.

בשנת 1989 נבחר המותג על ידי איחוד המזקקים לסדרת המאלטים הקלאסיים שלהם.

== ראו גם ==
* ויסקי
* סינגל מאלט

== קישורים חיצוניים ==

* 
* איתן קידר, [https://web.archive.org/web/20160204193137/http://www.barmaster.co.il/page.aspx?cat=12&cat-sub=28&cat-sub-sub=58 ויסקי טליסקר], בר מאסטר

קטגוריה:ויסקי סקוטי
קטגוריה:סינגל מאלט ויסקי
ארבע הפינות

מיקום ארבע הפינות במפת ארצות הברית
המונומנט
ארבע הפינות (באנגלית: Four Corners) הוא שמו של מרובע גבולות בארצות הברית, בין הגבולות של המדינות יוטה, אריזונה, קולורדו וניו מקסיקו. זוהי הנקודה היחידה בארצות הברית בה מתלכדים גבולותיהן של ארבע מדינות.

בין ארבע המדינות מפרידים קווים ישרים: בין יוטה וקולורדו לשכנותיהן מדרום מפריד קו הרוחב 37 צפון, ובין יוטה ואריזונה לשכנותיהן ממזרח מפריד קו האורך 109 מערב. בנקודה, הממוקמת ברמת קולורדו, נמצא מונומנט ארבע הפינות הכולל גם מרכז מבקרים, והגובה דמי כניסה תמורת הזכות לראות את הנקודה המדויקת, בה נמצאת דיסקת ארד המציינת את הגבולות. המונומנט מנוהל בידי בני שבט נאוואחו החיים באזור. בקרבת מקום עובר הכביש המהיר US-160.

אזור ארבע הפינות הוא מקום משכנם של שבטי הנאוואחו, המרוכזים בשמורת האינדיאנים אומת נאוואחו, בעיקר בפינה הצפון-מזרחית של אריזונה, אך גם ביוטה ובניו-מקסיקו (אך לא בקולורדו). הנקודה נמצאת גם בארבעת המחוזות סן חואן (יוטה), אפאצ'י (אריזונה), סן חואן (ניו מקסיקו) ומונטזומה (קולורדו). אף על פי שמדובר באזור נידח שאינו מיושב בצפיפות, הרי שמספר המטיילים באזור רב יחסית, שכן במרחק נסיעה מהמקום נמצאים מספר פארקים לאומיים, ובהם:

* הפארק הלאומי קניונלנדס
* הפארק הלאומי ארצ'ס
* הפארק הלאומי מסה ורדה

באחד מפרקי סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" נוסעת המשפחה לביקור באתר "חמש הפינות", גרסה פרודית על ארבע הפינות.
בפרק מסדרת הדרמה שובר שורות, נוסעת גברת וייט לאתר.
בקנדה קיימת נקודה בשם זהה (60 צפון, 102 מערב) ובה מתלכדים גבולותיהם של מניטובה, ססקצ'ואן, הטריטוריות הצפון מערביות, וטריטוריית נונאווט.

== מחלת ארבע הפינות ==
מחלה בלתי מזוהה שפרצה באזור ב-1993 כונתה "מחלת ארבע הפינות" על שם האזור בו התגלתה. המחלה לוותה בשיעורי תמותה גבוהים (75% מהחולים - רובם צעירים ובריאים - מתו).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: אזורים
קטגוריה:אריזונה: גאוגרפיה
קטגוריה:קולורדו: גאוגרפיה
קטגוריה:ניו מקסיקו: גאוגרפיה
קטגוריה:יוטה: גאוגרפיה
קטגוריה:רמת קולורדו
שאן דה מארס

שאן דה מארס (בצרפתית: Champ de Mars) הוא פארק ציבורי גדול ברובע השביעי של פריז. הפארק ממוקם בין נהר הסן ומתחם בתי הספר הצבאיים אקול מיליטר. בקצהו המערבי של הפארק נמצא מגדל אייפל ובהמשכו, מעבר לגשר ינה מצויים גני טרוקדרו וארמון שאיו. אורכו של הפארק 780 מטרים ורוחבו כ-200 מטרים.

הפארק נקרא על שם שדה מרס שברומא, וזאת בשל שימושו המקורי של השטח - מגרש מסדרים ואימונים של בית הספר הצבאי הסמוך (ה"אקול מיליטר").

ב-14 ביולי 1790 נערכו במתחם אירועי הפט דה לה פדרסיון במהלך המהפכה הצרפתית, וב-17 ביולי 1791 ביצעו במתחם טבח במתנגדי המלוכה הצרפתית שקראו להפלתו של לואי השישה עשר, מלך צרפת.

כבר ב-1798 נערכה במקום תערוכה גדולה להצגת הישגי התיעוש ועל מנת לשעשע את מעמד הפועלים. בהמשך היה שאן דה מארס אתר התערוכות העולמיות של המחצית הראשונה של המאה ה-19 והמחצית הראשונה של המאה ה-20 והתקיימו בו התערוכה העולמית של פריז (1867), התערוכה העולמית של פריז (1889), התערוכה העולמית של פריז (1900) והתערוכה העולמית של פריז (1937) וכן התערוכות הקולוניאליות שנועדו להצגה של מושבות האימפריה הקולוניאלית הצרפתית.

==ראו גם==

* מגדל אייפל
* גני טרוקדרו

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: פארקים וגנים
קטגוריה:הרובע השביעי של פריז
קטגוריה:פריז: תערוכות עולמיות
לתפוס את הרגע

לתפוס את הרגע (במקור האנגלי: Peaceful Warrior) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 2006. הסרט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי-בדיוני של דן מילמן, "דרכו של הלוחם השקט", שנכתב בשנת 1980.

את הסרט ביים ויקטור סלבה, ומככבים בו סקוט מקלוביץ וניק נולטה בתפקידים הראשיים. הסרט זכה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים שנערך במאווי ב-2006.

== עלילה ==
דן מילמן (סקוט מקלוביץ) הוא סטודנט הלומד באוניברסיטה ומתעמל מצליח שחולם על זכייה באליפות הארצית. באחד מן הימים הוא פוגש בזקן (ניק נולטה), העובד בתחנת דלק למחייתו. מילמן מכנה אותו בשם סוקרטס. סוקרטס מודע לבעיותיו של מילמן. סוקרטס מפגין חוכמה רבה שרק מסקרנת את מילמן, אשר מבקש ללמוד מחוכמתו. בנוסף, דמותו הופיעה בחלומו בנעליה, ליד שברי רגלו המרוסקת, חלום שמילמן אינו יודע את פשרו.

סוקרטס נותן למילמן הצעיר סדרת שיעורים ומטלות. עיקר משנתו הפילוסופית אומרת, כי כל אדם צריך לחיות בזמן ההווה. יש זמן מתאים להילחם וזמן להימנע מאלימות. שיעורים אלה מושגים באמצעות מחשבה מעמיקה לפרטים, ודרך רוחנית יוצאת דופן. מילמן לומד להעריך כל רגע, להכיר בדרך שבהשגת המטרה כחשובה יותר מאשר המטרה עצמה, כמו גם לשים לב למעשיו ביתר דקדקנות. הוא משתמש בידע שרכש כדי לחזק את גופו דרך אימונים ומשמעת עצמית, אם כי עדיין ניחן בו חוסר המנוחה כבעבר. מילמן אינו יודע דבר על סוקרטס מלבד עבודתו, ואמונתו של סוקרטס שמתן שירות לבני אדם הוא המעשה המכובד ביותר.

בחורה צעירה בשם ג'וי (איימי סמארט), למדה ליישם את לימודיו של סוקרטס בחייה, היא חניכה נוספת של סוקרטס. מילמן מנסה לדובב אותה כדי לקבל פרטים נוספים על סוקרטס, אך היא שומרת על צניעותו. נוסף על כך, ג'וי מכבדת אותו כאדם ומתייחסת אליו בשוויון, אם כי שומרת על פרטיותה ואינה מרשה לעצמה להתפתות לחיזוריו.

באחד מן הימים, מילמן רוכב על אופנועו בחוסר זהירות ומתנגש ברכב חולף. הוא מובהל לבית החולים, שם הוא מגלה לחרדתו הרבה כי עצם הירך שלו מרוסקת וכי המקום קובע על ידי מוט מתכת. וכעת הוא מבין את פשר החלום, שבו רגלו התנפצה לרסיסים. אט אט הוא מאבד מתקוותו ואף שוקל להתאבד, אך ניצב בפני בבואתו היהירה, והודות לסוקרטס, הוא מקבל את ההחלטה להתגבר על פציעתו ולהמשיך להתאמן בעזרתו ובהדרכתו. בסופו של דבר, הוא מחזק את גופו ונפשו ומצליח להשתתף באליפות.

בדרך, לפני האליפות, מילמן עובר בתחנת הדלק, ומגלה כי סוקרטס נעלם ללא זכר.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2006

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים על האולימפיאדה
יוסף אידריס

יוסף אידריס (ערבית: يوسف إدريس; 19 במאי 1927 - 1 באוגוסט 1991) היה סופר מצרי.
==ביוגרפיה==
יוסף אידריס למד רפואה באוניברסיטת קהיר, באותה עת היה פעיל פוליטית כנגד שלטונו של פארוק הראשון, פעילות שהובילה למאסרו ולהשעייתו מהמכללה. בתום לימודיו עבד בבית החולים הגדול במצרים, קאסר אל-עיני.

אידריס כתב מחזות, סיפורים קצרים, ורומנים. הוא כתב סיפורים ריאליסטיים אודות אנשים רגילים ואנשים עניים. רבים מסיפוריו מתרחשים בסביבה מצרית טיפוסית, והוא מוחזק כרב-אומן של הסיפור הקצר. הוא נחשב כמי שהניח את התשתית לתיאטרון המצרי המודרני, המבוסס על מסורת ופולקלור עממי, הצלחתו העיקרית בתחום זה הייתה בעבודתו המפורסמת ביותר, המחזה "אל-פאראפיר", המספר את סיפורן של שתי דמויות עיקריות: האדון וה"פארפור" (הדיוט עני). במשך זמן מה הוא כתב עבור העיתון המצרי אל-אהראם. הוא הוצע פעמים מספר כמועמד לפרס נובל לספרות.

==ספריו שתורגמו לעברית==
* שייך עלי מאיים : סיפורים מצריים / יוסף אדריס ; (מערבית: טוביה שמוש ; הקדמה מאת ששון סומך). תל אביב : הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"א 1970.
* המשחק וסיפורים אחרים / יוסוף אידריס ; מערבית: משה חכם. תל אביב : י. גולן, תשנ"ד 1994.

==ספריו שתורגמו לאנגלית==
<div style="direction: ltr;">
* Idris, Yusuf: The Cheapest Nights and Other Stories 1978, Peter Owen, London, (First UK edition)
* Idris, Yusuf: The Sinners 1984, U.S.A., (First English Language Edition.) (many reprints)
* Idris, Yusuf: Rings of Burnished Brass 1992, American University in Cairo Press
* Idris, Yusuf: City of Love and Ashes 1999, American University in Cairo Press
</div>

==סיפורים קצרים==
<div style="direction: ltr;">
* The Cheapest Nights. أرخص ليالى
* Isn't it ? أليس كذلك ؟
* Bottom of the city. قاع المدينة
* The Hero. البطل
* An incident of Honour. حادثة شرف
* The End of the world. آخر الدنيا
* Tha Language of Oh Oh. لغة الآى آى
* The summons. النداهة
* A House of Flesh. بيت من لحم
* I am Sultan of the law of existence. أنا سلطان قانون الوجود
* The Dregs of the City
* The Freak
</div>

==מחזותיו==
<div style="direction: ltr;">
* The Cotton King & Farahat's republic. Two Plays ملك القطن و جمهورية فرحات
* The Critical Moment.اللحظة الحرجة
* Al-Farafir. الفرافير
* Earthly Comedy. المهزلة الأرضية
* The striped Ones. المخططين
* The Third Sex. الجنس الثالث
* Towards an Arabic Drama نحو مسرح عربى
* The Harlequin البهلوان
</div>

==סיפורים קצרים==
<div style="direction: ltr;">
* Farahat's Republic & A Love story. (שתי נובלות) جمهورية فرحات و قصة حب
* The Sin. الحرام
* The Disgrace. العيب
* Men and Bulls,The Black Soldier,Mrs. Vienna.[נובלות] رجال وثيران- العسكرى الأسود- السيدة فيينا
* The White. البيضاء
</div>

==כתיבה אחרת==
<div style="direction: ltr;">
* Not very frankly speaking. بصراحة غير مطلقة
* Discovery of a continent. إكتشاف قارة
* The Will. الإرادة
* Diary of Dr. yusuf Idris. مفكرة الدكتور يوسف إدريس
* The '60s Gabarty. جبرتى الستينات
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
*
* [http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9D0CE3D9153CF930A3575BC0A967958260 "יוסף אידריס ממצרים, מחזאי, נפטר בגיל 64"] הניו יורק טיימס, 3 באוגוסט 1991. 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים מצרים
קטגוריה:סופרים ערבים
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1927
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-1991
נבו יריחו

נבו יריחו (שם מדעי: Nebo hierichonticus) הוא מין עקרב גדול והוא נחשב לעקרב הגדול ביותר בישראל בפרט, והגדול באזור הים התיכון כולו, בכלל. עקרב זה גם נבחר לעקרב הלאומי של ישראל.

עקרב זה חובב סדקים בסלעים (כפי שניכר מגופו הפחוס), ומסתתר בהם מעת לעת. כמו כן הפרטים הבוגרים יימצאו בדרך כלל תחת אבנים גדולות וסדקים עמוקים, אך לעיתים גם תחת אלו הקטנות יותר.

הוא נחשב לעקרב נפוץ יחסית, אך נפוץ פחות מהעבידיים.
ישנן וריאציות צבעים רבות אצל הנבו, מחום בהיר עד כמעט שחור ולעיתים אף גוון אדמדם, בעוד הרגליים בהירות מיתר הגוף.

== סימני זיהוי ומאפיינים==
גודלו של פרט בוגר עד והוא גדול יחסית לעקרב. צבעו חום כהה עד בהיר, והרגליים בהירות מיתר הגוף.

צבתותיו של נבו יריחו עבות, אך לא כמו אלו של העבידים. אצלו הצבת מוארכת ומצולעת יותר. סימן הזיהוי של הנבו לעומת העביד - צבתות מוארכות ומצולעות, וגבשושית קטנה, מעין נקודה בולטת בשלפוחית הארס, מעט לפני העוקץ.

== עקיצה ==
עקיצתו אינה מסכנת חיים, אך יש גם הסוברים שעקיצה מפרט בוגר שכזה (13 ס"מ) עלולה לגרום לנמק, או להרס פעולת המפרק, אם עקץ בין פרקי האצבעות. למרות זאת, במקרה של עקיצת עקרב (כולל ממין זה) יש לפנות לקבלת טיפול רפואי.
ככלל, מזגו של עקרב זה אינו חם במיוחד, ולמעט פרטים יוצאי דופן הוא רגוע או לכל היותר מתגונן, בעת הצורך. עקיצה מעקרב זה אינה כואבת.
בשל גודלו, נגישותו, מזגו הנוח וצורתו הכוללת, עקרב זה משמש לעיתים חובבי טבע בתצפיות ועבודות גמר על אורח חייו של העקרב.

== תפוצה ==
נבו יריחו

תפוצתו של נבו יריחו משתרעת על כל שטחה של ארץ ישראל, למעט שטחי חול. שטחים בהם נפוץ הנבו יריחו הם רבים יותר מאזורי תפוצת העקצן הצהוב. עם זאת, מספרם של העקצנים הצהובים גבוה בהרבה ממספר פרטי הנבו יריחו.

== מקור השם ==
החוקר שתיעד אותו, מצא עקרב זה בפעם הראשונה בהר נבו, הנמצא באזור יריחו. כך נוצר שמו המדעי – Nebo hierichonticus. השם העברי הוא תרגום של שמו המדעי - נבו יריחו.

==בתרבות==
על פי הצבעה שנערכה בספטמבר 2018 באתר ynet, נבו יריחו הוא העקרב הלאומי של ישראל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נבואיים
קטגוריה:ארץ ישראל: עקרבאים
קטגוריה:ישראל: סמלים לאומיים
קייפטאון ספרס

קייפטאון ספרס (באנגלית: Cape Town Spurs F.C, בעבר אייאקס קייפטאון) היא קבוצת כדורגל מהעיר קייפטאון, דרום אפריקה, ששיחקה בעבר בליגה הבכירה, PSL. כינויה הוא "הלוחמים העירונים". לאחר עונת 2017 הקבוצה ירדה לליגת משנה.

המועדון היה סניף של אייאקס אמסטרדם ובין שני המועדונים היה הסכם לשיתוף פעולה מבחינת שחקנים. לאורך השנים עברו כמה שחקנים מהמועדון אל מועדון האם, ביניהם סטיבן פינאר ב-2002, איונג אנו ב-2008, דיילון קלאסן ב-2009 ות'ולאני סרארו ב-2011. בשנת 2020 אייאקס מכרה את מניותיה במועדון, ושמו השתנה לקייפטאון ספרס.

== היסטוריה ==
מועדון אייאקס קייפטאון הוקם בשנת 1999 מאיחוד בין שני מועדונים: סבן סטארס וקייפטאון ספרס. הקבוצה מעולם לא זכתה באליפות אך מנגד גם מעולם לא ירדה ליגה.

בעונת רשמה הקבוצה את הצלחתה הגדולה ביותר כאשר זכתה בגביע דרום אפריקה בכדורגל.

בינואר 2007 רשמה הקבוצה הצלחה נוספת כשהצליחה לנצח את קבוצת-האֵם, אייאקס אמסטרדם, בתוצאה 3-1 במשחק ידידות שנערך בקייפטאון.

בשנים 2005 ו-2009 הקבוצה השתתפה בליגת האלופות האפריקאית.

בעות ירדה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה הבכירה. בשתי העונות שלאחר מכן הקבוצה לא הצליחה לעלות חזרה לליגה הראשונה, כאשר בעונת היא סיימה במקום רביעי, ובעונת הפסידה בפלייאוף למועדון Black Leopards . זמן קצר לאחר מכן מכרה אייאקס אמסטרדם את חלקה במועדון, שהיווה 51 אחוזים ממניותיו.

בשנת 2020 שיתוף פעולה עם אייאקס הופסק ושמה של הקובצה שונה ל"קייפטאון ספרס".

==אצטדיון==
משנת 2004 מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון את'לון, שנבנה בשנת 1972 ובו 30,000 מקומות ישיבה.

קודם לכן מגרשה הביתי היה אצטדיון ניולנדז בו היו 51,000 מקומות ישיבה, כיום הוא משמש כאצטדיון רוגבי בלבד.

אייאקס קייפטאון מתכננת לעבור לאצטדיון פיליפי בראשית העשור השני של המאה ה-21. באצטדיון כיום 2,000 מושבים אך לאחר שדרוגו יהיו כ-10,000 מקומות.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל דרום אפריקאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1999
קטגוריה:אייאקס
שחרן יהודה

שחרן יהודה (שם מדעי: Hottentotta judaicus, בעבר: Buthotus judaicus) הוא עקרב נפוץ יחסית, שגודלו עד שמונה סנטימטרים, וצבעו שחור. קצות צבתותיו ופיסות רגליו בצבע חום.

== מקומות חיות ותפוצה ==
שחרן יהודה נפוץ בישראל, ירדן, לבנון, סוריה וטורקיה.

תפוצתו של שחרן יהודה משתרעת במרכז הארץ וצפונה, באזורים עתירי צמחייה בדרך כלל, למעט אזורי חולות. בנדודיהם מרבים עקרבים אלו לחדור לבתי מגורים ולקומות קרקע. בטבע שוכן תחת אבנים בינוניות עד גדולות ותחת קליפות עצים (בין הקליפה לעץ).

== עקיצה ==
עקרב זה אינו קטלני לאדם. לעקרב מזג רע יחסית, תנועתו מהירה, וכך גם עקיצתו, והוא נוטה לעקוץ בקלות. כאבי עקיצתו עזים ביותר ומתפשטים מכיוון העקיצה אל הלב עם מחזור הדם. הכאבים עוברים לאחר זמן ממושך, והופכים לקראת הסוף לעקצוצים קלים. עקרב זה מרבה לחדור למגורי אדם, ובעל יכולת טיפוס מעולה - הוא מסוגל להגיע לקומות מעל לקומות הקרקע.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עקצניים
קטגוריה:ארץ ישראל: עקרבאים