OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מקום של אש

מקום של אש הוא שירה של המשוררת זלדה המבטא קשר עמוק לעיר ירושלים. השיר נכתב לאחר ניצחון ישראל במלחמת ששת הימים ואיחודה של ירושלים. באופן כללי, נכתבו בתקופה שלאחר איחוד ירושלים יצירות ספרותיות רבות, רובן מבטאות את שמחת הניצחון והשיבה לעיר ההיסטורית, כגון הבית שנוסף לשירה של נעמי שמר "ירושלים של זהב". השיר "מקום של אש" שונה מיצירות אחרות בכך שהוא מציג את הקשר ההיסטורי לירושלים באור של חרדה לגורל העיר וממחיר הניצחון הכבד. 

היצירה הייתה כלולה בעבר ברשימת היצירות הנלמדות לבגרות בספרות.

==כותרת==
הכותרת, מקום של אש, היא רבת פנים. המשמעות המיידית של המילה מקום היא אתר, אולם מקום הוא גם שם נרדף לאל ביהדות. ההתייחסות של המשוררת לירושלים כ"מקום" בלבד ולא כעיר יכולה להעיד על חרדה מצידה לעתידה של העיר. אש היא כמובן להבה אולם הקונוטציות שעולות הם של מלחמה, סכנה ומוות. אש מחממת אך לעיתים גם שורפת. ישנה סברה שבמילה "אש" המשוררת מתייחסת לאש התמיד שהייתה בוערת במזבח.

הכותרת, כרבת גוונים ומשמעויות, מאפיינת הן את השיר והן את ירושלים, העיר שרב הנסתר בה על הגלוי, העיר שמערבבת חול וקודש, העיר שכרוכה פעמים אין-ספור בהיסטוריה של העם היהודי. 

==מבנה ותוכן==
היצירה בנויה כיחידה ארוכה אחת, ללא חלוקה לבתים ומאופיינת בשורות קצרות.

מבחינה תוכנית, החשש של הכותבת מהעתיד שזור לאורך כל השיר. הרוח נדרשת לבקש רחמים מהאל עלינו. בעלי החיים והאנשים, כולם מפחדים "שלא יתפורר האופק". הצמחייה אומנם אינה מפחדת (מלבד עצי הזית) אולם זלדה טוענת שהם, אחרי הכל, זן שונה מאיתנו. זלדה מתחלחלת מהמחשבה שישנם אנשים המנסים לנתק את גורלה של ירושלים מגורלו של העם היהודי, לבה רועד מחשש. בסיום השיר, היא מציינת את הדם היהודי שנשפך למען העיר וחותמת "העיר רובצת על חיי".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על ירושלים
קטגוריה:שירי 1967
קטגוריה:שירי זלדה. הפרסום המקורי של השיר מגיליון ידיעות אחרונות של פסח 1974 נמצא ב"יקום תרבות " ברשת ביחד עם תרגום השיר לאנגלית 

*
שמחה לילד

'<nowiki/>שמחה לילד היא עמותה ללא כוונות רווח שהוקמה בשנת 2004 כדי לעזור לילדים חולים ולמשפחותיהם, כאשר מרכז הפעילות הוא בליווי אישי של הילדים החולים לאורך תהליך האשפוז והשיקום, ובניית סביבה חברתית עבורם.

"שמחה לילד" מסייעת לילדים החולים במחלות כרוניות וגנטיות ולילדים הנמצאים בשיקום ממושך. דוגמאות למחלות הקיימות בקרב ילדי העמותה: דיאליזה, דיסאוטונומיה, C.F., טלסמיה, אפילפסיה, ניוון שרירים, תסמונות נדירות. את העמותה הקימו הלל וינר מארצות הברית ואילן גרובמן מירושלים.

==תחומי הפעילות==
העמותה פועלת בארבעה סניפים: ירושלים, מרכז, צפון ודרום.
פעילות בבתי החולים:
* הפעלת משחקיות, פעילות במחלקות והעברת חוגים על ידי בנות שרות ומתנדבים
* שמירות על ילדים חולים במהלך האשפוז שלהם בתוך בית החולים
* מסיבות ימי הולדת, חגים ואירועים סביב מעגל השנה.
* פעילות הפגתית בסופי שבוע
מפעילות העמותה בבתי החולים נהנים בשנה מעל ל-7000 ילדים.

==פרויקט החונכות האישית==
פרויקט זה הוא מהפרויקטים המרכזיים של "שמחה לילד". לכל ילד חולה מוצמד חונך אישי אשר מלווה את הילד לאורך השנה בפגישות שבועיות, ביקורים בבית החולים וכן בליווי הילד במהלך מסיבות וימי כיף של "שמחה לילד". כל חניך וחונך שייך לקהילת חונכות אשר נפגשת פעם בשישה שבועות למפגש או יציאה קבוצתית. זאת על מנת לאפשר לילד מסגרת חברתית קבועה.
הקשר בין החניך לחונך משפיע לא רק על הצד הנפשי והחברתי של הילד אלא תורם גם למצבו הרפואי של הילד ומאפשר לו התמודדות טובה יותר עם המחלה. 
נכון לשנת 2013 פעילים במסגרת העמותה 250 חונכויות המחולקות ל-15 קבוצות.

==ליווי משפחות==
"שמחה לילד" מלווה את משפחות הילדים בהתמודדות עם גידול ילד חולה. היא מקיימת ערבי הורים, נופשונים, קבוצות תמיכה ופעילויות משותפות להורים ולילדים. 
במסגרת העמותה מלוות 350 משפחות באופן שוטף.

==אירועים==
הוצאת הילדים לפעילויות רבות מהנות ושוברות שיגרה, כגון:
* מחנה קיץ בן חמישה ימים גדוש באטרקציות, מופעים, טיולים וחוויות.
* טיול במסגרת פרויקט החונכות ומחנה חורף לחניכים עם חונכיהם.
* מחנות "להגשמת חלומות" לילדי מחלקות מיוחדות כדוגמת מחלקת דיסאוטונומיה ודיאליזה וטיול לאירופה.
* ימי כיף רבים ומסיבות סביב מעגל השנה.
* טיול בר מצווה ובת מצווה
* טיולים לילדי מחלקות וצוותם הרפואי הנמצאים בטיפולים מתמשכים.

==מועדונית פנאי ורווחה==
ילדים הסובלים ממחלות כרוניות מתקשים לעיתים ליצור ולרקום רשת חברים. בנוסף, אפשרויות הבילוי שלהם בשעות אחר בית הספר מוגבלות הן בגלל המצב הפיזי שלהם והן בגלל מצבם הנפשי. המועדוניות נותנות מענה הן לילדים והן להורים אשר זקוקים לסיוע במציאת פתרונות פנאי עבור הילדים.

במסגרת פעילויות העמותה השונות פעילים בכל שבוע כ–400 מתנדבים.

פעילויות העמותה השונות נותנת מענה לקשת רחבה של צרכים של הילדים החולים ובני משפחותיהם: 
* יצירת קשר קבוע וקשוב לצרכים המיוחדים, התמודדויות היומיום, הכאב והקושי.
* סיוע לימודי לילדים הזקוקים להשלמות עקב היעדרותם הרבה מבית הספר. 
* הקניית חוויה חברתית ושייכות לרשת חברתית יציבה, מקבלת וחמה.
* הזדמנות ל"שחרור" ההורים מהטיפול בילד להתרעננות ואגירת כוחות להמשך. 
* ליווי לטיפולים, בדיקות ואשפוזים בבתי החולים
* ליווי וסיוע נפשי בהתמודדות עם המחלה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ארגוני עזרה בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
ארוסטוק

ארוסטוק (באנגלית: Aroostook) הוא המחוז הצפוני ביותר במדינת מיין שבארצות הברית. שמו היא מילה אינדיאנית שפירושה "הנהר היפה".
במיין עצמה ארוסטוק נקרא "המחוז", והוא המחוז האמריקני הגדול ביותר מבחינת שטח אדמה בכל השטח שממזרח למיסיסיפי (מחוז סנט לואיס במינסוטה, גדול יותר מבחינת השטח הכולל). עיר המחוז שלו היא האולטון. ארוסטוק ידועה ביבולי תפוחי האדמה שלה.

מחוז ארוסטוק נוסד בשנת 1839 מחלקים של המחוזות וושינגטון ופנובסקוט.

==גאוגרפיה==

לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז ארוסטוק הוא 17,686.5 קמ"ר, כאשר 17,279.2 קמ"ר (97.70%) הם אדמה והשאר (407.3 קמ"ר;2.30%) הם מים.

===מחוזות סמוכים===

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:
# מחוז וושינגטון - דרום-מזרח
# מחוז פנובסקוט - דרום
# מחוז פיסקטקוויס - דרום.
# מחוז סאמרסט - דרום-מערב.

מחוזות סמוכים של קנדה:

# מדווסקה, ניו ברנזוויק - צפון-מזרח
# ויקטוריה, ניו ברנזוויק - מזרח
# קרלטון, ניו ברנזוויק - מזרח
# יורק, ניו ברנזוויק - דרום-מזרח.

==פוליטיקה==

למרות שבארוסטוק החברה היא יותר שמרנית מאשר המחוזות הדרומיים של מיין, המנצח בבחירות בחמש פעמים האחרונות היה דווקא המועמד מטעם הדמוקרטים ובבחירות האחרונות בלמעלה מ-8% מהקולות.

הנציגות של ארוסטוק ברשות המחוקקת של מיין מורכבת מ-3 דמוקרטים 
ו-7 רפובליקנים.

{|border="1" align="center"
|+ תוצאות הבחירות לנשיאות
|-
! שנה !! דמוקרטים !! רפובליקנים
|-
| 2012 || 52.96%; 13,386 || 44.73%; 11,305
|-
| 2008
| 53.75%; 19,345
| 44.17%; 15,898 
|-
| 2004
| 51.86%; 19,569
| 46.55%; 17,564
|-
| 2000
| 48.93%; 17,196
|47.11%; 16,555
 |}

==דמוגרפיה==
{| class="toccolours" align="left" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin:0 0 1em 1em; font-size: 95%;"
|-
! colspan=2 bgcolor="#ccccff" align="center"| אוכלוסייה לאורך ההיסטוריה
|-
! align="center"| שנה !! align="right"| אוכלוסייה
|-
| colspan=2|<hr>
|-
| align="center"|1840 || align="right"| 9,413
|-
| align="center"| 1850 || align="right"| 12,529
|-
| align="center"| 1860 || align="right"| 22,479
|-
| align="center"|1870 || align="right"| 29,609
|-
| align="center"| 1880 || align="right"| 41,700
|-
| align="center"|1890 || align="right"| 49,589
|-
| align="center"|1900 || align="right"| 60,744
|-
| align="center"| 1910|| align="right"| 74,664
|-
| align="center"|1920|| align="right"| 81,728
|-
| align="center"|1930|| align="right"| 87,843
|-
| align="center"|1940 || align="right"| 94,436
|-
| align="center"|1950 || align="right"| 96,039
|-
| align="center"|1960 || align="right"| 106,064
|-
| align="center"|1970 || align="right"| 92,463
|-
| align="center"|1980 || align="right"| 91,331
|-
| align="center"|1990 || align="right"| 86,936
|-
| align="center"| 2000 || align="right"| 73,938
|-
| align="center"| 2010 || align="right"| 71,870
|-
|
|-
|}

חלוקת תושבי ארוסטוק על פי קבוצות מוצא:
* 22.6% צרפתים.
* 15.4% אמריקאים.
* 14.6% אנגלים.
* 14.3% צרפתים קנדים.
* 10.2% אירים.

==ערים ויישובים==

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מיין: מחוזות
Your Love (שיר של ניקי מינאז')

Your Love (בעברית: אהבתך) הוא שיר של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-1 ביוני 2010 כסינגל הראשון מאלבום האולפן הראשון של מינאז', Pink Friday.

השיר זכה להצלחה והגיע למקום הראשון במצעד הראפ של מגזין הבילבורד. מינאז' הפכה לאישה הראשונה שהגיעה למקום הראשון במצעד זה משנת 2002. בארצות הברית הגיע השיר למעמד פלטינה.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ניקי מינאז'
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי דיירקטור X
החתול והשטן

החתול והשטן (אנגלית: The Cat and the Devil) הוא ספר ילדים פרי-עטו של הסופר ג'יימס ג'ויס.

==עלילה==
הסיפור הוא למעשה מכתב מאת חבר לחבר. במכתב זה סיפר השולח נונו לחברו סטיב את הסיפור מאחורי הכינוי "חתולי בוז'נסי" (כינוים של התושבים שם).

לפני הקמת הגשר:
נהר הלואר הגביל את תושבי בוז'נסי עקב אורכו ורוחבו הגדולים. מוטב היה להם לו היה גשר למעבר מצד אל צד. העניין הטריד אותם ונראה היה שלא יהיה גואל. השטן קרא בעיתונים על המצב הזה וביוזמתו הלך לבקר את ראש-העיר של בוז'נסי, איש שמן העונה לשם "מסייה (אדון) אלפרד בורן". השטן לא דרש כסף מזומן תמורת הקמת הגשר אבל הציב תנאי: הראשון שיחצה את הגשר יהיה שלו לעד.

אחרי הקמת הגשר:
התושבים שמחו מאוד כשהבחינו בגשר החדש, הרי הודות לגשר זה הם יוכלו לעבור בקלות לצידו השני של הלואר. אבל שמחתם הייתה רק עד לאחר שהבחינו בשטן שעמד בצידו השני של הגשר. לאכזבתו של השטן לא חצה את הגשר איש עקב הפחד הגדול ממנו. בהמשך בא ראש-העיר אל הגשר החדש כשבידיו שני דברים: דלי מלא מים והחתול שלו. לבסוף הוא הניח את חתולו על הקרקע ושפך עליו את המים. החתול, בבהלתו הרבה, רץ אל קצה הגשר ללא ידיעה לנוכחות השטן. גם השטן לא חזה את העניין מראש. השטן התרגז על העניין והודיע בקול רם, כולו זועם, שתושבי בוז'נסי הם חתולים, לא יותר מזה. ובטון דיבור רגוע הוא פנה בנחמדות אל החתול ו"הזמין" אותו אליו, להתחמם ביחד כאשר למעשה החתול לא ישוב אל הבעלים.

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ג'יימס ג'ויס
שלמה שלוש (רב)

הרב שלמה שלוש (י"ב בטבת תש"ב, 1 בינואר 1942 - י"ב בחשון תשע"ה, 5 בנובמבר 2014) היה רבה של העיר חיפה וחבר מועצת הרבנות הראשית.

==ביוגרפיה==

נולד במקנס שבמרוקו למשפחת רבנים, מצאצאי הרב חיים ברדוגו, רבו של הרב הראשי הקודם לחיפה, הרב יוסף משאש. למד בישיבה התיכונית "עץ חיים" בטנג'יר אצל הרב דוד בר חן.

בתמוז תשכ"ג (יוני 1963) עלה עם הוריו לישראל. למד בישיבת חברון. לאחר שנתיים בישיבה קיבל מראשיה, הרב יחזקאל סרנא והרב משה חברוני, סמיכה להוראה באיסור והיתר. בז' בחשוון תשכ"ה (1964) הוסמך לרבנות על ידי הרב אברהם נשר והרב ניסים עזראן, ראש ישיבת "בית שמואל". הרב עובדיה יוסף הסמיכו בהלכות איסור והיתר בתשכ"ו ובדיינות בתשכ"ח. (את הסמכתו לדיינות מהרבנות הראשית, קיבל מאוחר יותר). בי"א בטבת תשל"א הוכתר בכושר רבנות לתפקיד רב עיר על ידי הרבנים הראשיים יצחק נסים ואיסר יהודה אונטרמן.

במקביל ללימודיו בכולל שימש רב קהילה בבתי כנסת בשכונת קריית יובל בירושלים. כמו כן מסר שיעורים לנוער במועדון "תקוותנו" ושיעור לאקדמאים.

עם פתיחת ישיבת הכותל מונה לשמש בה כ"נושא ונותן בהלכה". בשנת תשל"ב הוזמן להדריך קבוצת רבנים שעלתה מצרפת ונקלטה בכולל "אור ברוך" בירושלים לשם השתלמות. רבים מהם מכהנים בקהילות בצרפת. 
בעקבות פנייתו, צורף הרב שלוש ליחידת המילואים של הרבנות הצבאית.

בניסן תשל"ה קיבל תעודת כושר לדיינות מהרבנות הראשית.<ref>, עמ' 158</ref> בתשל"ו מונה לדיין בחיפה ועבר לגור בחיפה. העביר שיעורים בכולל לדיינות בעיר, ועמד בראשות כולל "כתר שם טוב" שייסד בקריית ביאליק הרב עמינדב קריספין. בשנת תשנ"ז (1997), מונה לרבה הראשי הספרדי של חיפה והחליף את קודמו, הרב אליהו בקשי דורון שמונה לרב הראשי לישראל.

בניסן תשע"ג (אפריל 2013) המליצה המשטרה להעמיד אותו לדין בעבירות של שוחד, מרמה והפרת אמונים ועוד. הוא חשוד כי השתמש בסמכותו על מנת לכפות מינוי מקורבים למשרות בבתי עסק שעליהם פיקח ובניסיון סחיטה כלפי עובד במועצה הדתית בחיפה
בינואר 2014 הודיעה פרקליטות מחוז חיפה כי בכוונתה להגיש נגדו כתב אישום בכפוף לשימוע.

נפטר ב-5 בנובמבר 2014 מאי-ספיקת לב, ונקבר באותו היום בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.

באוקטובר 2015, כשנה לאחר פטירתו, מונה בנו הרב אברהם מאיר שלוש, שכיהן עד אז כדיין בבית הדין האזורי בפתח תקווה, לשמש כראש אבות בתי הדין הרבניים בחיפה.

==כתביו==
*משנת שלמה - שלשה חלקים על מסכתות כתובות גיטין וקידושין, תשס"ג-תשס"ו

פרסם מאמרים בענייני רפואה והלכה, בירחון המועצה הדתית "אורחות" ועוד. מאמרו בנושא אם פונדקאית מצוטט בפסק דין של בית המשפט העליון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_שלמה_שלוש/ כל הכתבות על הרב שלמה שלוש], באתר ערוץ 7

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:חיפה: רבנים ראשיים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פוניבז'
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
ארץ שמש ומים

הכריכה של הגרסה הראשונה של ה[[לברית של Alma llanera.]]
ארץ שמש ומים הוא שיר מתורגם מוונצואלה שבמקור נקרא Alma llanera - נשמה של המרחבים, שיר בסגנון החורופו (joropó), שנחשב להמנון השני של וונצואלה

.

הטקסט המקורי בספרדית נכתב על ידי בוליוואר קורונאדו (Bolívar Coronado) והוא הולחן על ידי פדרו אליאס גוטיארס (Pedro Elías Gutiérrez) לסרסואלה
 ובוצע לראשונה בתיאטרון של קרקאס ב-19 בספטמבר 1914.

השיר זכה מיד להצלחה רבה, למחרת השמעתו הוא זכה לשבחים בעיתונות המקומית, זיכה את מחבריו בפרסים מאת הנשיא דאז; ובמהלך השנים הקרובות התפשט לכל מרכז אמריקה ולספרד, וזכה חיש למעמד של המנון שני בוונצואלה.

הנוסח המקורי של השיר:

</div>

השיר בתרגום חופשי

כיום מקובל לשיר אותו בוונצואלה בשינויים קלים: בלשון זכר, שינוי השורה המתייחסת ל"סייח של אהובי", וכו'.

לשיר נכתב נוסח עברי על ידי אהוד מנור, והוא בוצע לראשונה על ידי מתי כספי (שגם עיבד) והפרברים בתקליט שיר אהבה רחוק שכלל שירים מדרום אמריקה.
הנוסח העברי אינו תרגם מדויק, אינו מתייחס לוונצואלה, וקשור באופן רופף לרוח הנוסח המקורי.

לכבור יובל 75 של השיר הוא בוצע על ידי התזמורת הסימפונית של ונצואלה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=694&wrkid=469 מילות הנוסח העברי בשירונט]
* [https://www.youtube.com/watch?v=AEMI2T9HA50 השיר בספרדית בביצוע הפרברים, ביוטיוב.]
* [https://www.youtube.com/watch?v=bmm9D-UM7kM הגרסה העברית בביצוע הפרברים ומתי כספי, ביוטיוב.]

==הערות שוליים== 

קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:יצירות משנת 1914
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:ונצואלה: תרבות
אי-אן שו

אי-אָן שוּ (Yi-An Xu, נולד ב-13 ביולי 1979, בשנגחאי, סין) הוא מנצח, פסנתרן ומלחין סיני-ישראלי.

==ביוגרפיה==
אי-אן שו נולד בשאנגחאי. ב-2002 סיים את לימודי התואר הראשון בניצוח תזמורת ואופרה בקונסרבטוריון של שאנגחאי ויצא להמשיך את לימודיו בישראל, לפי הזמנתו של עמי מעייני. בשנת 2005 סיים את לימודי התואר השני בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שם היו מוריו נעם שריף, עמי מעייני ומנדי רודן. מאז סיום לימודיו נמנה שו עם סגל מורי בית הספר ע"ש בוכמן-מהטה כמרצה בכיר שם הוא מורה לניצוח, קורפטיטור להרכבים ווקאליים ומנצח על התזמורת הסימפונית של בית הספר ועל הפקות האופרה (בהן כך עושות כולן של מוצרט, "הנזל וגרטל" של אנגלברט הומפרדינק ועוד).

אי-אן שו ניצח על תזמורות שונות בסין ובישראל. כאן הופיע כמנצח אורח עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, תזמורת הבמה הישראלית, תזמורת הקמפוס רמת השרון, תזמורת "קלאסיקה" רחובות, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הקאמרית הרצליה, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע ועוד. כמו כן ניצח על הרכבי המוזיקה החדשה אנסמבל המאה ה-21 ואנסמבל מוזיקה נובה.

בשנת 2017 נבחר להיות המנצח של תזמורת גדרה.

אי-אן שו נשוי למנצחת הישראלית טליה אילן והם הורים לשתי בנות.

==קישורים חיצוניים==
* 

* יעל עופר, [http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/869/433.html זוג מנצח: סיפור אהבתם של שני מנצחים], nrg מעריב (סגנון), 22 במרץ 2009
* [https://www.youtube.com/watch?v=7weDqCGgKc8 אי-אן שו מנצח על הפילהרמונית הישראלית]

קטגוריה:פסנתרנים סינים
קטגוריה:מנצחים סינים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:שאנגחאי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
Daddy

Daddy (בעברית: אבא) הוא שיר שנכתב על ידי המשוררת האמריקאית סילביה פלאת'. השיר נכתב ב-12 באוקטובר 1962, זמן קצר לפני מותה כתוצאה מהתאבדות, וראה אור לראשונה בספר "אריאל" שפורסם בשנת 1965. משמעות הפואמה והרעיונות המרכזיים בה נידונו פעמים רבות והובילו למסקנות שונות. ביקורת רבות טענו בעבר שהשיר עוסק ביחסיה של פלאת' עם אביה, שנפטר כתוצאה מסוכרת לא-מאובחנת כאשר הייתה בת שמונה.

==מבנה, תוכן ומשקל==
השיר בנוי מ-16 בתים בעלי חמש שורות וכולל משקל וחריזה בלתי רגילים. כל המילים החוזרות מסתיימות בצליל "או" הכבד.

השיר משתמש בשואה היהודית כמטפורה מורחבת ופלאת' מתארת עצמה כאילו הייתה יהודייה שנפלטת למחנה השמדה. יחסה לגרמני הארי הנאצי הוא דו ערכי: היא פוחדת ממנו ומעריצה אותו בו זמנית. לאורך השיר זרועים מושגים ידועים מתחום השואה לדוגמה צלב קרס, מחנות הריכוז וההשמדה אושוויץ, ברגן-בלזן ודכאו.

לאורך כל השיר פלאת' מתייחסת לדמות האב (שייתכן שהיא מטאפורית). לעיתים היא מאפיינת אותו בצורה ישירה ובאמירות חדות (לדוגמה תכונת האכזריות שהיא מייחסת לו) ולעיתים בעקיפין, למשל אדם בשחור, עם מראה של מיין קמפף. פלאת' חותמת את השיר בקללת "ממזר" כלפי האב.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.internal.org/Sylvia_Plath/Daddy השיר Daddy (באנגלית)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1962
קטגוריה:שירי 1965
גמ"ח תרופות

גמ"ח תרופות הוא פעילות מקובלת ביהדות החרדית, במסגרתה ניתן סיוע לנזקקים לתרופות בזמנים שבתי המרקחת אינם פתוחים, כמו בשבתות וחגים. מוקדי הגמ"חים מפורסמים באמצעי הפרסום הנפוצים באוכלוסייה החרדית.

לעיתים מפרסמים הגמ"חים בקשה מהציבור שנשאר בידם תרופות שאין להם כבר צורך בהם, להעביר אותם לגמ"ח, כדי לסייע לזקוק להם.

ניתן לראות מודעות בעיתונים של אנשים פרטיים המציעים תרופות נדירות שברשותם לחולים הזקוקים להן, או המבקשים אותן, עם פרטי התקשרות.

גמ"ח זה מצטרף לשורה ארוכה של גמ"חים נוספים הפועלים במגזר החרדי, שמטרתם להקל ולסייע בכל מיני מצבים, כמו השאלת ציוד רפואי, השאלת מיטות, מוצצים, פלטות שבת, כיסאות וספסלים לאירועים, גמ"ח להשבת ילדים אובדים, ועוד.

==ראו גם==
* גמילות חסדים

קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה
קטגוריה:גמילות חסדים
אלתמימי

אבו עבדאללה מחמד אבן סעיד אלתמימי (בערבית: أبو عبداللة محمد بن سعيد التميمي) היה רופא ערבי מוסלמי בן המחצית השנייה של המאה העשירית, שהתפרסם בעולם האסלאם. הוא היה יליד ירושלים ובה רכש את השכלתו הרפואית. לאחר שסיים את התמחותו ברמלה, עבר בשנת 980 לערך למצרים, שם התקרב לווזיר יעקוב אבן כלס (930–991), שפעל בשליחותם של הח'ליפים הפאטמיים אבו תמים מעד אל-מועיז ובנו אלעזיז.

==חיבוריו==
אלתמימי כתב ספרי רפואה רבים, שמחלקם הגדול לא נותר דבר. מקורותיו של אל תמימי היו גם סופרים מהספרות הקלאסית כגלנוס ודיוסקורידס וגם מקורות מימי הביניים. חלק מספריו היו פרי עבודתו העצמית בעזרת מפגש בלתי אמצעי עם צמחי מרפא. כיוון שהוא פעל במרחב הארץ ישראלי הוא תרם רבות להכרת הצומח באזור זה בתקופתו.<ref></ref> חלק מחיבורו הידוע "מרשד" (המדריך) נותר בכתבי יד, שטרם פורסמו, וחלקים אחרים מצוטטים על ידי סופרים מאוחרים יותר, כגון הרמב"ם ואבן אלביטאר. אלתמימי התמחה בעיקר בנושא ה"תריאק" ורפואת העיניים שהיו בשימוש בסוריה ובארץ ישראל בתקופה המוסלמית הראשונה (עד 1099).

חיבוריו של אלתמימי הם מן המקורות החשובים ביותר להכרת חומרי המרפא והמזונות שהיו בשימוש האוכלוסייה באזור סוריה-רבתי (א-שאם) בימי הביניים. זאת ועוד, המידע הנמסר בכתביו כולל תחומים רבי עניין: הריאליה, התרבות החומרית, חיי היום-יום של התושבים המקומיים ואמונותיהם. אלתמימי משלב בחיבוריו תיאורים גאוגרפיים וידיעות מקוריות יוצאות דופן על כריית מחצבים, הפקת שמנים ובשמים ומלאכות מסורתיות אחדות שרווחו בקרב התושבים, בעיקר באזור ירושלים-רבתי ואגן ים המלח.

==לקריאה נוספת==
* זהר עמר וירון סרי, ארץ-ישראל וסוריה על-פי תיאורו של אלתמימי, רופא ירושלמי בן המאה העשירית, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2004
*זהר עמר, [https://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_81.2.pdf מסורת וראליה בתיאורי רופא ירושלמי מהמאה העשירית], קתדרה, 81, (1996), עמ' 34-23.

==קישורים חיצוניים==
* זהר עמר וירון סרי, [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=95928588 ארץ ישראל וסוריה על פי תיאורו של אלתמימי: רופא ירושלים בן המאה העשירית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים מוסלמים
קטגוריה:תור הזהב של האסלאם
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-990
אבן אלביטאר

אבו מחמד עבד אללה בן אחמד אבן אלביטאר אלמאלקי (ערבית: ضياء الدين أبو محمد عبد الله بن أحمد المالقي; סביבות 1197–1248), רופא ועשבונאי מפורסם בעולם האסלאם.

== חייו ==
אבן אלביטאר נולד במאלגה ספרד והשתלם בנעוריו בבוטניקה וברפואה אצל אבו אל-עבאס א-נבאתי. בשנת 1219 בהיותו כבן עשרים שנה, יצא למסע לימודים ארוך בארצות שונות מסביב לאגן הים התיכון והמשיך להשתלם ברפואה ובבוטניקה אצל טובי הרופאים והעשבונאים, וזאת תוך כדי לימוד מעשי והכרה בלתי אמצעית של הצמחים בשטח. בסוף מסעו הגיע למצרים ושירת שם בחצרו של השליט האיובי אלכאמל בן אלעאדל בתפקיד רופאו הראשי של השולטאן. בשנת 1240, כשנתיים לאחר מותו של אלכאמל, המשיך אבן אלביטאר לשרת בדמשק אצל אחרון השליטים האיוביים, אלצאלח נג'ם אלדין איוב. במסגרת עבודתו אצל השליטים האיוביים, העמיק את ידיעותיו בחקר הצמחים באזור ארץ ישראל וסוריה. אופי התיאורים ומגוון האתרים הנזכרים בספריו מעידים על היכרות טובה עם טבעה של הארץ ועם צמחייתה שהושגה במהלך סיוריו.

המפורסם מבין ספריו של אבן אלביטאר הוא "הקובץ על התרופות הנפרדות", האוצר בתוכו חומר רב; כמעט כל המידע השימושי בתחום הבוטניקה הרפואית עד ימיו. בחיבור זה מזכיר אבן אלביטאר צמחי מרפא רבים מאזור ירושלים, שאין ספק שהכירם אישית. כן מצוטטים בחיבורו קטעים מחיבורים רפואיים קדומים רבים שנשכחו, ובהם מידע רב אודות חומרי המרפא בירושלים. עבודתו מצטיינת בשיטתיות, והודות לכך מתוארים בחיבורו גם צמחים קטנים שאינם בולטים בנוף, אשר בדרך כלל אינם מוזכרים במקורות כתובים אחרים. בכך מעשיר אבן אלביטאר את רשימת צמחי ארץ ישראל וסוריה הידועים בשימוש האדם בימי הביניים. 

אבן אלביטאר נפטר בשנת 1248.

==לקריאה נוספת==
זהר עמר, "[https://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_76.4.pdf אבן אל-ביטאר חוקר צמחי אש-שאם]", קתדרה 76, תשנ"ה, עמ' 49- 76.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוטנאים
קטגוריה:רופאים ספרדים
קטגוריה:אנשי ימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1197
קטגוריה:נפטרים ב-1248
וושינגטון (מיין)

וושינגטון (באנגלית: Washington) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 32,856 איש. עיר המחוז שלו היא מצ'יאס. מחוז וושינגטון נוסד ב-25 ביוני 1789, ונקרא על שמו של ג'ורג' וושינגטון.

לעיתים מכונה "מחוז הזריחה", זאת משום שהוא המחוז המזרחי ביותר במיין ובארצות הברית כולה. יישובים רבים לאורך החוף מתפרנסים בעיקר מדיג; תיירות היא מרכיב נוסף בכלכלת המחוז אך לא מרכיב מרכזי כמו במחוזות אחרים. מחוז וושינגטון ידוע ביבולי האוכמניות שלו, וכמעט 85% מאספקת האוכמניות בעולם מגיעה ממחוז וושינגטון.

==גאוגרפיה==

לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז וושינגטון הוא 8,430 קמ"ר, כאשר 6,652.3 קמ"ר (78.91%) הם אדמה והשאר (1,777.9 קמ"ר; 21.09%) הם מים.

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:

# מחוז הנקוק – דרום-מערב
# מחוז ארוסטוק – צפון-מערב
# מחוז פנובסקוט – צפון-מערב.
# מחוז סאמרסט – דרום-מערב.

מחוזות סמוכים של קנדה:

# שארלוט, ניו ברנזוויק – צפון-מזרח
# יורק, ניו ברנזוויק – צפון-מזרח.

==פוליטיקה==

מחוז וושינגטון נחשב למחוז "מתנדנד". ב-2004 הוא היה אחד משני המחוזות היחידים במיין שהצביעו למועמד הרפובליקני ג'ורג' בוש שהתמודד מול ג'ון קרי. בוש ניצח וקיבל 49.79% מהקולות, לעומת קרי שקיבל 48.47% מהקולות. בשנת 2008, המועמד הדמוקרטי ברק אובמה בקושי הצליח להביס את יריבו ג'ון מקיין, 49.51% לעומת 48.50%, ושוב בשנת 2012 כשניצח אובמה את יריבו מיט רומני, 49.27% מהקולות לאובמה לעומת 47.68% מהקולות לרומני.

{|border="1" align="center"
|+ תוצאות הבחירות לנשיאות
|-
! שנה !! דמוקרטים !! רפובליקנים
|-
| 2012 || 49.3%; 7,803 || 47.7%; 7,550
|-
| 2008
| 49.5%; 8,246
| 48.5%; 8,077
|-
| 2004
| 48.5%; 8,391
| 49.8%; 8,619
|-
| 2000
| 42.7; 6,701
|50.7%; 7,958
 |}

==דמוגרפיה==

חלוקת תושבי וושינגטון על פי קבוצות מוצא:
* 32.5% אנגלים.
* 14.1% אירים.
* 10.8% אמריקאים.
* 7.4% צרפתים.
* 5% סקוטים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיין: מחוזות
דוד די סילוה

קבר אלמנתו בהר הזיתים (מיקום קברו עצמו לא ידוע)
רבי דוד די-סילוה (רד"ס) היה בנו של רבי חזקיה די סילוה, ונכדו של הרופא רבי רפאל מרדכי מלכי. חי בירושלים ב ונחשב לרופא מומחה. רד"ס מייצג את תקופת המעבר בין שלהי שלטונה של הרפואה הגאלנית-ערבית המסורתית ובין ניצני חדירת הרפואה המודרנית ובכך הוא מהווה מקור חשוב למחקר תולדות הרפואה.

== ביוגרפיה ==
נולד לחנה ולרבי חזקיה די סילוה בין השנים 1679-1685 נקרא על שם סבו דוד, אביו נפטר כשהיה בן 12 ועל פי דבריו בהקדמה לספרו של אביו פרי חדש הוא לא הספיק ללמוד ממנו תורה, סבו רפאל מרדכי מלכי מילא את מקום אביו ושימש לו כמחנך. חוץ מלימודים רפואיים למד גם תורה מחכמי העיר, התנסה בבלדור.

ב-1705 נסע לאמסטרדם כדי להדפיס את ספרי אביו, ביקר גם בטורקיה, אנגליה, ובאיטליה שם אסף כסף כדי לממן את הוצאת ספרי אביו. באמסטרדם השתלם ברפואה אצל הרופא משה אורביו.

כאשר חזר לירושלים עסק לפרנסתו ברפואה פרטית ואת שירותיו העניק לבני כל הדתות. די סילוה מתואר כרופא מובהק, ייתכן שלמד באופן מזורז באוניברסיטת ליידן. בכתביו הוא תוקף רבות רופאי אליל ורופאים לא מוסמכים. די סילוה האמין בשיטת הרפואה האירופית דוגמה לרופא אידיאלי אצלו הוא הרופא אברהם זכות.

למרות עבודתו כרופא התקשה לפרנס את משפחתו ולהשיא את בנותיו.

ב-1728 יצא שוב לאירופה כדי להדפיס חלק נוסף מספרי אביו. עוד לפני נסיעתו חלה בצינית וטיפולים שונים שעבר בפיזה ובמקומות נוספים לא הועילו לו.

בתחילת חשוון ה'תק"א נפטר, רבי יעקב ישראל אלגאזי ספד לו, נקבר בהר הזיתים במקום לא ידוע.

== חיבוריו ==
רבי דוד די-סילוה כתב חיבור בשם "פרי הדס" (נמצא עדיין בכתב יד), העוסק בעניינים שונים בנושא הרפואה. חיבורו מהווה מעין יומן ובו הוא מספר על מנהגים ורשמים שחווה בעת ביקורו באירופה עם השוואה לנעשה בירושלים. מעבר לכך הוא מביא דוגמאות לטיפולים שנתן לחולים בישראל ומחוצה לה, דבר המאפשר הצצה יוצאת דופן לשגרת עולמו של רופא בירושלים ועל חיי היום יום של הקהילה היהודית בעיר זו לפני כשלוש מאות שנה. החוקר זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן פרסם פרק מספר זה המכיל רשימת חומרי רפואה ומזונות, שמותיהם וסגולותיהם הרפואיים לפי סדר האלף-בית.

==לקריאה נוספת==
* פרי מגדים לר’ דוד די סילוה רופא מירושלים; מבוא והערות: זהר עמר, ירושלים: המרכז לחקר ארץ ישראל ויישובה של יד יצחק בן צבי ואוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד 2003.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-18
קטגוריה:יהודים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-18
מנזר אוטובוירן

מנזר אוטובוירן (גרמנית: Kloster Ottobeuren) הוא מנזר בנדיקטיני שנמצא באוטובוירן, בוואריה שבגרמניה והוא ידוע בעיקר בגלל הכנסייה בסגנון הרוקוקו שנמצאת בו.

==היסטוריה==
המנזר נוסד ב-764 על ידי טוטו המבורך והוקדש למרטיר אלכסנדר הקדוש. לא הרבה ידוע על ההיסטוריה הקדומה של המנזר מלבד זאת שטוטו, אב המנזר ומייסדו מת בערך ב-815 ושאולריך הקדוש היה אב המנזר ב-972. במאה ה-11 החל האב אדלהלם (1082-1094) לפעול לשימור הבניין שהיה רעוע, תהליך אותו סיים ממשיכו האב רופרט (1102-1145) בתוספת בניית מנזר לנשים ממשפחות אצולה.
המנזר נשרף פעמיים, ב-1153 וב-1217. במאות ה-14 וה-15 התדרדר מעמדו עד כדי כך שבעת כניסתו לתפקיד של האב יוהאן שדלר (1416-1443) שהו במקום רק שישה או שמונה נזירים וההכנסה השנתית לא עלתה על 46 מרק כסף. תחת ניהולו של האב לאונרד ויידמן (1508-1046) החל המנזר לפרוח: הוא הקים בית דפוס ובית ספר שבו למדו בנדיקטנים מכל רחבי שוואביה. עם זאת, לאחר זמן לא רב, נפגע בית הספר במלחמת שלושים השנים ונסגר.
הוא הוכר כמנזר אימפריאלי (מעמד שמקנה לו עצמאות משלטון המחוז והוא כפוף ישירות לקיסר) ב-1299, אך איבד את מעמדו זה לאחר שהנסיך-בישוף של אאוגסבורג הפך לפוגט של המנזר. ב-1710 קיבל המנזר בחזרה את מעמדו האימפריאלי, אך לא היה חלק מאחוזת המעגל השוואבי.

תקופתו הטובה ביותר של המנזר החלה עם כניסתו לתפקיד של האב רופרט נס (Rupert Ness) (1710-1740) שבנה את המבנה הנוכחי והחל בהקמת הכנסייה, אותה סיים ממשיכו ב-1766.

==הכנסייה==
כנסיית אלכסנדר הקדוש ותאודור הקדוש נבנתה כבזיליקה בסגנון הרוקוקו בין השנים 1737-1766. בניגוד לרוב הכנסיות שפונות מזרחה, היא פונה דרומה. אורכה 89 מטרים, גובהה 36 מטרים, רוחבה 41 מטרים ובחזיתה שני מגדלים שגובהם 82 מטרים.
הכנסייה מעוטרת בפאר רב, וכוללת קישוטי סטוקו, פרסקאות ופסלים רבים. הצבע השולט בה הוא לבן, העמודים והמזבחות עשויים שיש צבעוני, והקירות והתקרה מעוטרים בדוגמאות צמחים, צדפות ופיתולים.
 
ב-1926 העניק לה האפיפיור פיוס ה-11 את התואר "בזיליקה קטנה".
<gallery widths="200px" heights="200px">
BasilikaOttobeurenHauptschiff02.JPG|פנים הבזיליקה
BasilikaOttobeurenOrgel04.JPG|העוגב והמזבח הראשי
 </gallery>

==מוזיקה==
בכנסייה מתקיימת תוכנית מוזיקה עשירה במיוחד שכוללת קונצרט מדי יום ראשון, בהם הופיעו ומופיעים גם מנצחים מהשורה הראשונה בעולם, בהם הרברט פון קאראיין, ליאונרד ברנשטיין וקרל ריכטר שגם הופיע בנגינת עוגב. רוב הקונצרטים מביאים לידי ביטוי לפחות את אחד העוגבים הידועים שבמנזר. העוגב הישן, יצירת מופת של בונה העוגבים קרל יוזף ריפ (Karl Joseph Riepp) (1710-1775) מורכב למעשה משני עוגבים והוא אחד העוגבים ההיסטוריים הנחשבים ביותר באירופה. ב-1957 נבנה עוגב נוסף על ידי G. F. Steinmeyer & Co, והוא שופץ והורחב כך שכעת הוא בעל 100 משלבים ששולטים בחמש מקלדות. כל העוגבים בנויים בסגנון הצרפתי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20130609090813/http://www.kirchengucker.de/2008/09/08/rokoko-satt-die-klosterkirche-in-ottobeuren/ תיאור הכנסייה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניה: כנסיות
עליקה

עַלֵיקָה הוא כפר סורי עזוב הממוקם במרכז רמת הגולן, לצד כביש קוניטרה - גשר בנות יעקב (כביש 91), בסמוך לתחילתו של נחל גילבון. בכפר התגוררו בעיקר תושבים ממוצא טורקמני בדומה לכפרים נוספים באזור (בהם כפר נפח). השם "עליקה" משמעו בערבית מין של שיח הפטל, הנפוץ באזור הכפר משום הנחלים והמעיין באזור.
== גאוגרפיה ==
הכפר התחלק לשני חלקים; עליקה ג'נוביה (הדרומית), אשר בשנת 1960 כללה 193 תושבים, ועליקה שמאליה (הצפונית) אשר בשנה זו כלל 559 תושבים. עליקה ג'נוביה שכנה לצד הכביש הראשי ובקרבתה היה מעיין עין אל-עלק, עליקה שמאליה הגדולה יותר שכנה כקילומטר צפונית-מערבית משם. לצד ומדרום לעליקה שאליה (ממערב לג'נוביה), שכן עד לשנת 1967 בסיס של הצבא הסורי. לאחר כיבוש רמת הגולן, שימשו מבני הבסיס את גרעין המתיישבים הראשון של קיבוץ מרום גולן, טרם החליטה הממשלה ליישב את הגולן. באופן רשמי ההתיישבות הראשונית נקראה "אתר לאיסוף בקר" ומספר חודשים לאחר מכן הצטרפו מתיישבים נוספים וגרעין ההתיישבות עבר לקוניטרה, משם המשיך במשך השנים להתיישבות הקבע בקיבוץ מרום גולן.

כקילומטר מדרום-מערב לכפר עליקה הנטוש, נמצא קברו של השיח' מרזוּק, מבנה מלבני בעל כיפה על גגו. באזור זה בעונת האביב ישנה פריחה של מרבדי אירוס החרמון.

כיום מבני הבסיס הסורי הנטוש משמשים את מפקדת חטיבה 188 וגדוד שריון נוסף (בסבב רוטציה). לצד הכביש בצמוד לבסיס, נמצאה כיום חניון חטיבת ברק ובו אתר הנצחה לזכר נופלי חטיבה 188.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130320021732/http://www.merom-golan.org.il/he/node/39 היסטוריית ההתיישבות של קיבוץ מרום גולן].

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים סוריים נטושים ברמת הגולן
קטגוריה:רמת הגולן: מעיינות
תריאק

הכנת התריאק. איור מתוך [[טאקואינום סניטאטיס]]

תריאק הוא תרכיב אנטיטוקסיני (antitoxin; נוגדן באורגניזם הפועל כנגד רעלן), שהופק מארס נחשים ועקרבים בצירוף מרכיבים שונים מעולם החי, הצומח והמחצב. הוא שימש כתרופה לטיפול בהרעלות, בהכשות ובעקיצות, וכן לריפוי מחלות שונות. השימוש בתריאק הפך לנפוץ בעקבות מרשמים שכתב קלאודיוס גלנוס, רופא מפורסם בן המאה השנייה לסה"נ. בתחילה שימש החומר כנוגד רעלים, ועם חלוף הזמן התרחבו שימושיו לטיפול במגוון מצבים רפואיים.

== היסטוריה ==
הרכבת התריאק הייתה ענף ייצור ייחודי בארץ ישראל בתקופה הביזנטית ובימי הביניים, ובעיקר בתקופה המוסלמית הראשונה. התריאק היה אחד מחומרי המרפא המפורסמים ביותר שארץ ישראל השתבחה בהם, ואף יוצא לחוץ לארץ. עדויות רבות, כולן מן המאה העשירית, מלמדות שאחד המרכזים החשובים ביותר בעולם האסלאם לייצור תריאק היה בירושלים.
בספרות נזכרים אישים אחדים שישבו בירושלים במאה העשירית ועסקו במלאכת התריאק. הידוע ביותר מביניהם היה הרופא הירושלמי אלתמימי. מסופר כי היה בעל ידיעות נרחבות ברפואה והצטיין בהכנת משחות ותרופות נפרדות ומורכבות, אולם לשיא יוקרתו הגיע בהתקנת מיני התריאק השונים.

ירושלים וסביבתה היו גם מקור לאספקת המרכיבים הנפרדים של התריאק. חלק ניכר ממרכיבי התרופה (צמחים, בעלי חיים ומחצבים) הובאו מאזור ירושלים, ובעיקר מאגן ים המלח, שהיה קשור לירושלים מבחינה מנהלית, כלכלית ותרבותית. בין המרכיבים החשובים של התריאק היו האספלט ונחשי האפעה, שניצודו למטרה זו באזור ים המלח. נחש האפעה נקרא "טיר", וייתכן כי ממנו נגזר שם התרופה (טיריאק או תריאק). מנגד יש טוענים שהנחש העומד מאחורי התיאורים הוא הצפע.<ref></ref> פליקס פברי מספר בספריו, כי לאור הביקוש הרב של הארס אסר הסולטאן המצרי על ציד הנחשים באזור, שמא יכחדו.

הפקת התריאק והשימוש בו בירושלים נזכרים גם בתקופות מאוחרות יותר. המלך הצלבני אמלריך (ששלט בין השנים 1162-1174) קרא לרופא על מנת שיטפל בבנו חולה הצרעת (בלדווין הרביעי) באמצעות "תריאק אלפארוק". במאה ה-18, נזכרת התרופה בתעודה המפרטת את נכסי יהודי שנפטר. באמצע המאה ה-19 העיד טיטוס טובלר כי בבית מרקחת של יהודים בירושלים ניתן למצוא Theriak. ייתכן כי צאצאי משפחת אלתריאקי, שעסקה בהפקת ארס הנחשים מאזור יריחו, מתגוררים כיום במזרח ירושלים.

==לקריאה נוספת==
זהר עמר, "ייצוא התריאק מארץ ישראל ושימושיו בימי הביניים", קורות, יב, (תשנ"ו- תשנ"ז), עמ' טז- כח.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרופות
הנקוק (מיין)

הנקוק (באנגלית: Hancock) הוא מחוז במדינת מיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 אוכלוסיית הנקוק מנתה 54,418 איש. עיר המחוז שלו היא אלסוורת. המחוז נוסד ב-25 ביוני 1789, ונקרא על שמו של מושל מסצ'וסטס הראשון - ג'ון הנקוק.
==גאוגרפיה==
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז הנקוק הוא 6,089 קמ"ר, כאשר 4,112 קמ"ר (67.53%) הם אדמה והשאר (1,977.0 קמ"ר; 32.47%) הם מים.

מחוזות סמוכים:
# מחוז וושינגטון - צפון-מזרח
# מחוז פנובסקוט - צפון
# מחוז וולדו - מערב.

==פוליטיקה==
{|border="1" align="center"
|+ תוצאות הבחירות לנשיאות
|-
! שנה !! דמוקרטים !! רפובליקנים
|-
| 2012 || 57.35%; 15,184 || 40.04%; 10,601
|-
| 2008
| 58.74%; 18,895
| 39.44%; 12,686
|-
| 2004
| 54.49%; 18,048
| 43.49%; 14,405
|-
| 2000
| 45.44%; 12,983
|44.56%; 12,732
 |}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיין: מחוזות
האוניברסיטה הלאומית של קורדובה

סטודנטים מעלים את [[דגל ארגנטינה על גג האוניברסיטה במהלך המחאה, 1918]]
בית הספר לרפואה של האוניברסיטה
האוניברסיטה הלאומית של קורדובה (בספרדית: Universidad Nacional de Córdoba או בקיצור: UNC) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בעיר קורדובה, בירת פרובינציית קורדובה שבארגנטינה. היא נוסדה בשנת 1613 ובכך היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר בארגנטינה ובין העתיקות בדרום אמריקה ובאמריקה הלטינית. בשנים האחרונות חל גידול במספר התלמידים והצוות ובתוכניות הלימודים, ובכך התבסס מעמדה כאוניברסיטה השנייה בגודלה בארגנטינה (אחרי אוניברסיטת בואנוס איירס).

==היסטוריה==
בשנת 1610 יסדו הישועים, שהתיישבו בשנים ההן במדינות אמריקה, בית ספר לחבריו במתחם וחוות הישועים בקורדובה, בו לימדו פסיכולוגיה ותאולוגיה. בשנת 1613 התרחב בית הספר והחלה מגמה של לימודי השכלה גבוהה, הוקמה ספרייה (שחלקה השתמר עד היום) וכמה שנים לאחר מכן הוכרז רשמית על הקמת האוניברסיטה.

במשך כמה מאות שנים נשמר הסטטוס קוו שבו השליטה באוניברסיטה הייתה בידי אנשי הדת הישועים, למרות הליברליות שפרחה אז באוניברסיטאות אחרות באמריקה. בשנת 1918 פרצה מחאה של הסטודנטים באוניברסיטה שדרשו חופש ודמוקרטיה. תנועת המחאה שזכתה לתמיכת הממשלה בראשות איפוליטו איריגוז'ן, נלחמה למען ביצוע רפורמות באוניברסיטה והצליחה להעביר את הרפורמות הדרושות לכך.

האוניברסיטה ממוקמת במרכז העיר ומורכבת מלמעלה מ-20 מבנים המשרתים את הפקולטות והמגמות השונות. מבני האוניברסיטה בנויים סביב חלל עגול מרכזי אשר בעבר שכן בחלל זה גן בוטני, אך כיום שרדו רק מספר ערוגות עם עצים ושיחים. המבנים עשויים מאבן ומלבנים, והחצר שלה מוקפת באכסדראות מרווחות. הרצפות ובסיסי העמודים השונים עשויים משיש. הכניסה הראשית לאוניברסיטה והיכל הכבוד היא דרך דלתות מגולפות, והחלונות מתוארכים לשלהי המאה ה-19. ספריית האוניברסיטה מכילה כתבים ומסמכים רבים של הישועים.

==פקולטות==
ישנם 13 פקולטות ובתי ספר באוניברסיטה.

==בוגרים מפורסמים==
*קרלוס מנם, נשיא ארגנטינה בין השנים 1989–1999.
*הקטור חוסה קמפורה, נשיא ארגנטינה בשנת 1973.
*חוסה גספר רודריגס דה פרנסיה, הנשיא הראשון של פרגוואי.
*ברנרדו וידנה, כירורג לב וריאות, פרופסור לכירורגיה באוניברסיטת תל אביב, ייסד וניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב בבית החולים איכילוב (1980–1989), ייסד וניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב במרכז רפואי קפלן (1989), ניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב בבית החולים בלינסון (1990–2006).

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ק
קטגוריה:קורדובה (ארגנטינה): חינוך
פנובסקוט (מיין)

פנובסקוט (באנגלית: Penobscot) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 153,923 איש. עיר המחוז שלו היא בנגור. מחוז וושינגטון נוסד ב-15 בפברואר 1816 מחלק ממחוז הנקוק הסמוך.

==גאוגרפיה==

לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז וושינגטון הוא 9,210 קמ"ר, כאשר 8,794.9 קמ"ר (95.49%) הם אדמה והשאר (415.5 קמ"ר; 4.51%) הם מים.

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:

# מחוז ארוסטוק - צפון
# וושינגטון - דרום-מזרח
# הנקוק - דרום
# מחוז וולדו - דרום-מערב.
# מחוז סאמרסט - מערב.
# פיסקטקוויס - צפון-מערב.

==דמוגרפיה==
{| class="toccolours" align="left" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin:0 0 1em 1em; font-size: 95%;"
|-
! colspan=2 bgcolor="#ccccff" align="center"| אוכלוסייה לאורך ההיסטוריה
|-
! align="center"| שנה !! align="right"| אוכלוסייה
|-
| colspan=2|<hr>
|-
| align="center"|1820 || align="right"|13,870
|-
| align="center"| 1830 || align="right"| 31,530
|-
| align="center"|1840 || align="right"| 45,705
|-
| align="center"| 1850 || align="right"| 63,089
|-
| align="center"| 1860 || align="right"| 72,731
|-
| align="center"|1870 || align="right"| 75,150
|-
| align="center"| 1880 || align="right"| 70,476
|-
| align="center"|1890 || align="right"| 72,865
|-
| align="center"|1900 || align="right"| 76,246
|-
| align="center"| 1910|| align="right"| 85,285
|-
| align="center"|1920|| align="right"| 87,684
|-
| align="center"|1930|| align="right"| 92,379
|-
| align="center"|1940 || align="right"| 97,104
|-
| align="center"|1950 || align="right"| 108,198
|-
| align="center"|1960 || align="right"| 126,346
|-
| align="center"|1970 || align="right"| 125,393
|-
| align="center"|1980 || align="right"| 137,015
|-
| align="center"|1990 || align="right"| 146,601
|-
| align="center"| 2000 || align="right"| 144,919
|-
| align="center"| 2010 || align="right"| 153,923
|-
|
|-
|}

חלוקת תושבי פנובסקוט על פי קבוצות מוצא:

* 17.8% אנגלים.
* 17.3% אמריקאים.
* 14.0% צרפתים.
* 13.0% אירים.
* 6.7% צרפתים קנדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://cprr.org/Museum/BMLRR/Penobscot.html פנובסקוט הקדומה או "פנוונסקק", "Historical Magazine", פברואר 1872 (באנגלית)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיין: מחוזות
צ'קוואלה

צַ'קְוַלָּה (שם מדעי: Sauromalus) הוא סוג של לטאה ממשפחת האיגואניים הנפוצה באמריקה הצפונית בעיקר בדרום מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו.

מקור השם המדעי הוא מיוונית עתיקה שבו σαῦρος (sauros) הוא לטאה ו-ομαλυς (omalus) פירושו שטוח. מה שמתאר את הסוג הזה של לטאות שטוחות.

בסוג זה 5 מינים ידועים:
* צ'קוואלה מצויה (Sauromalus ater)
* צ'קוואלה קוצנית (Sauromalus hispidus) 
* צ'קוואלה מנוקדת (Sauromalus klauberi)
* Sauromalus slevini
* צ'קוואלה מגוונת (Sauromalus varius)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:איגואנות
מג"ב צפון

סמל מג"ב צפון
משמר הגבול מרחב צפון הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) האחראית על פעילות משמר הגבול באזור צפון מדינת ישראל.

==היסטוריה ומבנה==
בשנת 1954 הוקם גדוד 3 של מג"ב שמנה שתי פלוגות והיה אחראי על הקטע הצפוני של גבול ישראל ירדן ועל גבול הצפון. בשנת 1969 הוקם על בסיס גדוד זה מחט"ב מג"ב צפון. לקראת מלחמת ששת הימים נלקה האחריות על גבול הצפון ממג"ב לצה"ל והושבה לו לקראת מלחמת יום כיפור. במהלך מלחמת ההתשה וקצת לפניה, נלחמו לוחמי מג"ב צפון מפלוגה ז' של מג"ב, שהייתה מופקדת על אזור עמק בית שאן בחדירות רבות של מחבלים שהגיעו לכמות של בין 600 ל-800 תקריות אש בחודש. לאחר מלחמת יום כיפור הוקמה פלוגת מג"ב שקיבלה אחריות ברמת הגולן ופורקה לאחר כמה שנים. במלחמת לבנון הראשונה נכנסו לוחמי מג"ב, לאו דווקא מג"ב צפון ללבנון לסייע בפעילות צה"ל שם, הפיקוד על כוחות מג"ב בלבנון הוטל על מג"ב צפון, כשנסוגה ישראל לרצועת הביטחון הוצאו כוחות מג"ב מלבנון. מג"ב צפון ממשיך לפעול בצפון הארץ עד ימינו. בשנת 2011 פוצל מג"ב חוף ממג"ב צפון וקיבל את האחריות על אזור מישור החוף בצפון הארץ.
הילולות הרשב"י בהר מירון]]
שטח האחריות של מג"ב צפון חופף ברובו לשטח מחוז הצפון למעט אזור רמת הגולן. מפקדת מג"ב צפון יושבת בבסיס גן נר, מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה.

==יחידות מג"ב צפון==
במג"ב צפון כמה יחידות מסוגים שונים המבצעות את פעילות מג"ב בצפון. יחידות מג"ב צפון הן:
* יחידת שחר 101 צפון - יחידה למלחמה בפשיעה באזור הצפון, היחידה מחולקת למחלק אג"מ ומחלק בילוש.
* יחידת התקיפה הכפרית של מג"ב צפוןימ"ר כפרי ארז - יחידה מקבילה לימ"ר של המשטרה הכחולה, אך עוסקת בפשיעה חקלאית באזור הצפון.
* יחידת תקיפה כפרית - יחידה למאבק בפשיעה כפרית .
* זרוע סמ״ג - יחידה למאבק בפשיעה.

==מפקדי מג"ב צפון==
===מפקדי גדוד 3===
{| class="wikitable" border="2"
! שם
! שנות הפיקוד
! הערות
|-
| אברהם גיל || 1954–1956 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| שמעון אשד || 1956–1964 || 
|-
| חיים לוי || 1964–1969 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
|}

===מפקדי מרחב מג"ב צפון===
{| class="wikitable" border="2"
! שם
! שנות הפיקוד
! הערות
|-
| חיים לוי || 1969–1972 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| רחמים חדד || 1972–1974 || 
|-
| אריה שטיינר || 1974–1977 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| משה זוסמן || 1977–1980 || 
|-
| גבי לסט || 1980–1985 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| יצחק אהרונוביץ || 1985–1989 || 
|-
| ישראל אסף ||1989–1993 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| מאיר פחימה || 1993–1996 || 
|-
| בנצי סאו || 1996–2001 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| ג'יהאד קבלאן || 2001–2004 || 
|-
| עמוס יעקב || 2005–2007 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| אורי מור יוסף || 2007–2009 || 
|-
| עוזי לוי || 2010–2012 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| יהודה יהושע || 2012–2016 || 
|- bgcolor="#EFEFEF"
| שוקי תחאוכה || 2016 - 2017 ||
|-
| עמרם נידם || 2017 -2021 ||
|-
| גולן שרוני || 2021-2024 ||
|} 

צפון
קונולופוס

קוֹנוֹלוֹפוּס (שם מדעי: Conolophus) הוא סוג של לטאות ממשפחת האיגואניים. סוג זה הוא אנדמי לאיי גלאפגוס.

מקור השם הוא מיוונית עתיקה שבו κώνος (קונוס) משמעותו רכס ו-λοφος lophos גב שמתאר את הרכס שנמצא במרכז גבם של מיני האיגואנות שבסוג זה.

==מינים==
בסוג זה שלושה מינים:
* איגואנה מצויצת (Conolophus subcristatus)
* איגואנת סנטה פה (Conolophus pallidus)
* איגואנה ורודה (Conolophus marthae) - מין נדיר שנמצא ב-2009 לאחר שנחשב שנים למין נכחד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1843
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לאופולד פיטזינגר
קטגוריה:איגואנות
טגו (סוג)

טֵגו (שם מדעי: Tupinambis) הוא סוג של לטאות ממשפחת הטגואיים. תפוצת הסוג היא בדרום אמריקה וכל המינים הם טורפים.

קיימים בין 4 ל-7 מיני לטאות בסוג זה.

==מינים==
* Tupinambis duseni
* Tupinambis longilineus
* טגו ארגנטינאי (Tupinambis merianae)
* Tupinambis palustris
* Tupinambis quadrilineatus
*טגו אדום (Tupinambis rufescens)
* טגו זהוב (Tupinambis teguixin)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:טגואיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1803
האם סוואה

פסל האם סוואה, לינשופינג, שוודיה

פסל האם סוואה, העיר העתיקה, [[סטוקהולם, שוודיה]]
האם סווֶאה או האם סבֶאה (משוודית: Moder Svea) היא דמות נשית המסמלת האנשה של האומה השוודית.

האם סוואה מיוצגת בדרך כלל כלוחמת שאוחזת בחרב ולצידה נמצא אריה. שמה הוא שם פופולרי יחסית בשוודיה והוא נגזר מהביטוי השוודי "של השוודים". זהו סמל פטריוטי שוודי, וההערכה היא שהוא הופיע לראשונה בשנת 1672 בפואמה "Svea Lycksaligheets Triumph" שנכתבה על ידי אנדש ליונסטדט.

דמותה הייתה נפוצה מאוד בספרות ובתרבות השוודית במהלך המאה ה-19. היא אף הופיעה על שטר 5 כתר שוודי למשך כ-70 שנה בסוף המאה ה-19 ועד לאמצע המאה ה-20.

== ראו גם ==
* דגל שוודיה
* סמל שוודיה
* המנון שוודיה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://maps.google.co.il/maps?q=Stora+Nygatan+40,+Gamla+stan,+Stockholm&hl=en&ll=59.323426,18.070385&spn=0.007499,0.022724&sll=59.324411,18.068841&sspn=0.007543,0.022724&gl=il&hnear=Stora+Nygatan+40,+111+27+Stockholm,+Sweden&t=m&z=16&layer=c&cbll=59.323478,18.070304&panoid=u8ucE2EyMTqD1GRNhcXPJQ&cbp=12,202.93,,0,-46.93 פסל האם סוואה בעיר העתיקה], סטוקהולם, שוודיה
* [https://maps.google.co.il/maps?q=mother+svea+Gothenburg,+Sweden&hl=en&ll=57.705191,11.963272&spn=0.000987,0.00284&sll=57.571097,12.178345&sspn=0.504453,1.454315&gl=il&hq=mother+svea&hnear=Gothenburg,+Sweden&t=m&z=19&layer=c&cbll=57.705191,11.963272&panoid=yNJTz1c7_xOuRxLwXAGRlw&cbp=12,250.95,,1,-42.27 פסל האם סוואה על גג מלון פלאזה], גוטנברג, שוודיה
* [http://www.geolocation.ws/v/W/File%3AModer%20svea%20berga.JPG/-/en פסל האם סוואה בגן זיכרון], לינשופינג, שוודיה

קטגוריה:האנשת מדינות
קטגוריה:שוודיה: סמלים לאומיים
סאמרסט (מיין)

סאמרסט (באנגלית: Somerset) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 52,228 איש. עיר המחוז שלו היא סקאוהיגן. מחוז סאמרסט נוסד ב-1 במרץ 1809 מחלקים ממחוז קנבק ונקרא על שם מחוז סאמרסט באנגליה.

==גאוגרפיה==
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז סאמרסט הוא 10,607 קמ"ר, כאשר 10,169.6 קמ"ר (95.88%) הם אדמה והשאר (437.4 קמ"ר; 4.12%) הם מים.

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:
# מחוז ארוסטוק - צפון.
# מחוז פנובסקוט - מזרח.
# פיסקטקוויס - מזרח.
# וולדו - דרום-מזרח.
# קנבק - דרום.
# פרנקלין - דרום-מערב.

==דמוגרפיה==
על פי המפקד
של שנת 2010, בשנה זו היו בסאמרסט 52,228 אנשים. צפיפות האוכלוסייה הייתה 5.13 איש לקמ"ר.

{| class="toccolours" align="left" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin:0 0 1em 1em; font-size: 95%;"
|-
! colspan=2 bgcolor="#ccccff" align="center"| אוכלוסייה לאורך ההיסטוריה
|-
! align="center"| שנה !! align="right"| אוכלוסייה
|-
| colspan=2|<hr>
|-
| align="center"| 1810 || align="right"| 12,910
|-
| align="center"|1820 || align="right"|21,787
|-
| align="center"| 1830 || align="right"| 35,787
|-
| align="center"|1840 || align="right"|33,912 
|-
| align="center"| 1850 || align="right"| 35,581
|-
| align="center"| 1860 || align="right"| 36,753
|-
| align="center"|1870 || align="right"| 34,611
|-
| align="center"| 1880 || align="right"| 32,333
|-
| align="center"|1890 || align="right"| 32,627
|-
| align="center"|1900 || align="right"| 33,849
|-
| align="center"| 1910|| align="right"| 36,301
|-
| align="center"|1920|| align="right"| 37,171
|-
| align="center"|1930|| align="right"| 39,111
|-
| align="center"|1940 || align="right"| 38,245
|-
| align="center"|1950 || align="right"| 39,785
|-
| align="center"|1960 || align="right"| 39,749
|-
| align="center"|1970 || align="right"| 40,597
|-
| align="center"|1980 || align="right"| 45,028
|-
| align="center"|1990 || align="right"| 49,767
|-
| align="center"| 2000 || align="right"| 50,888
|-
| align="center"| 2010 || align="right"| 52,228
|-
|
|-
|}

חלוקת תושבי סאמרסט על פי קבוצות מוצא:
* 20.9% אנגלים.
* 17.7% צרפתים.
* 15.1% אמריקאים.
* 11.5% אירים.
* 8.8% צרפתים-קנדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיין: מחוזות
מין טטראפלואידי

מין טטראפלואידי או ארבע-סדרתי היא הגדרה בתחום הציטוגנטיקה המתייחסת למספר הכרומוזמים במין מסוים, לאחר חלוקה בתהליך המיוזה.

כאשר מדובר במין די פלואיד, בכל תא בגוף או בצמח יהיו שני העתקים של כל כרומוזום לאחר חלוקה, ולעומת זאת כאשר מדובר במין טטראפלואידי, לאחר החלוקה בכל תא ותא יהיו ארבעה סטים של כל כרומוזום.

ניתן להגדיר כי כל הכפלה של מספר הכרומוזמים, יותר משנים, כלומר 3 ומעלה היא פוליפלואידיה (בעברית: רב-סדרתיות).

קטגוריה:ציטוגנטיקה
אנדריי ווזנסנסקי

אנדריי ווזנסנסקי (ברוסית: Андрей Вознесенский; 12 במאי 1933 – 1 ביוני 2010) היה משורר רוסי וסובייטי.

== חייו ==
ווזנסנסקי, יליד מוסקבה, היה בן למהנדס שהתמחה בתחום בניית תחנות כוח הידרואלקטריות. למד בבית הספר במוסקבה וכבר בגיל 14 שלח את שיריו לבוריס פסטרנק. לצד ולדימיר מאיאקובסקי ווזנסנסקי ראה בו את מורו בשירה. הקשר ביניהם נמשך לאורך שנים. בשנת 1957 אנדריי ווזנסנסקי סיים את לימודיו במכון לאדריכלות במוסקבה והוסמך לאדריכל. 

בשנת 1958 פורסם ספר שיריו הראשון שזכה לתגובה צוננת מהשלטונות. עורך הספר פוטר מעבודתו ואף נשקל לגנוז את כל הספרים שהודפסו. ווזנסנסקי כמו בלה אחמדולינה ויבגני יבטושנקו קיבל יחס צונן מהשלטונות גם בהמשך. בשנת 1963, במהלך פגישת ניקיטה חרושצ'וב עם נציגי אנשי התרבות הסובייטי, ווזנסנסקי הוצג כאויב וכרושצ'וב אף איים שיגרש את ווזנסנסקי מהמדינה. למרות יחס זה, ווזנסנסקי קיבל אישורים לצאת מגבולות המדינה באופן תדיר, אך הוא לא היה רשאי להופיע עם שיריו בארצות הברית. במהלך נסיעות אלו הוא התיידד עם ארתור מילר ואלן גינסברג.

בשנת 1963 ווזנסנסקי כתב שיר שהוקדש לחייו של ולדימיר לנין בזמן גלותו בצרפת. בשנת 1964 הוא התחתן עם זויה בוגוסלבסקי והם היו נשואים עד יום מותו. קובץ שירים שהוא כתב בשנת 1965 היה בסיס להצגה מוצלחת בתיאטרון טגנקה בשנת 1965. במהלך שנות ה-60 הוא הרבה להופיע עם שיריו במוזיאון הפוליטכני במוסקבה.

בשנות ה-70, ווזנסנסקי פרסם מספר ספרים עם שיריו החדשים, הופיע הרבה בטלוויזיה ובשנת 1978 הוענק לו פרס ברית המועצות. אומנם כבר באותה שנה ווזנסנסקי השתתף באלמנך "מטרופול" שיצאה לאור בצרפת ללא ידיעת השלטונות.

במשך שנים ווזנסנסקי כתב מילים לשירים פופולריים של מלחינים שונים. הוא שיתף פעולה עם ריימונד פאולס וזמרת ידוע אלה פוגצ'ובה.

על בסיס שיריו נכתבה אופרת רוק הראשונה בברית המועצות שהועלתה על הבמה על ידי מארק זכרוב בשנת 1981 ומוצגת עד היום.

בשנות ה-80 המשורר החל לכתוב פרוזה והוצאו לאור מספר ספריו. בשנת 1983 ווזנסנסקי כאדריכל היה שותף לתכנון אנדרטה לכבוד 200 שנים לידידות בין רוסיה ובין גאורגיה.

בשנים אחרונות המשורר היה חולה מאוד אך המשיך לכתוב שירה. ווזנסנסקי נפטר בשנת 2010 בפרדלקינו (שלאחר מכן אוחדה עם מוסקבה) משבץ מוחי ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

במשך מספר שנים ווזנסנסקי היה מארגן מפגשים חצי שנתיים לזכר מורו בוריס פסטרנק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://rupoem.ru/voznesenskij/all.aspx יצירות של אנדריי ווזנסנסקי]
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1933
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2010