הכיבוש האיטלקי בצרפת

הכיבוש האיטלקי בצרפת (באיטלקית: Occupazione italiana della Francia meridionale; בצרפתית: Zone d'occupation italienne en France) היה אזור בדרום מזרח צרפת ומונקו שנכבש על ידי איטליה הפשיסטית בין 1940 ל-1943 במקביל לכיבוש הגרמני של צרפת. לכיבוש היו שני שלבים, מחולקים על ידי מבצע אנטון בנובמבר 1942, שבהם האזור האיטלקי התרחב באופן משמעותי. הכוחות האיטלקיים נסוגו מצרפת בספטמבר 1943 בעקבות נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה, וכוחות הוורמאכט הגרמניים כבשו את האזורים הנטושים עד השחרור (מבצע דרגון, 1944).

== הכיבוש האיטלקי ==
הכיבוש האיטלקי הראשוני של שטח צרפת התרחש ביוני 1940; לאחר מכן הוא הורחב בנובמבר 1942.
חיילים איטלקים של רגימנט סן מרקו בצרפת הכבושה (1942)
המתקפה הגרמנית נגד ארצות השפלה וצרפת החלה ב-10 במאי ועד אמצע מאי היו הכוחות הגרמניים על אדמת צרפת. עד תחילת יוני, כוחות בריטיים התפנו מהכיס בצפון צרפת. ב-10 ביוני 1940 הכריזה איטליה מלחמה נגד הצרפתים והבריטים. עשרה ימים לאחר מכן פלש הצבא האיטלקי לצרפת. ב-24 ביוני 1940, לאחר נפילת צרפת, חתמו איטליה וצרפת על שביתת הנשק הצרפתית-איטלקית, יומיים לאחר הפסקת הלחימה בין צרפת לגרמניה, והסכימו על אזור כיבוש איטלקי.

אזור הכיבוש הראשוני הזה שסופח באופן רשמי לממלכת איטליה<ref name="GSWW311" /> היה והכיל 28,500 תושבים.<ref name="GSWW311">Militärgeschichtliches Forschungsamt. Germany and the Second World War – Volume 2: Germany's Initial Conquests in Europe, pg. 311</ref> העיר הגדולה ביותר שנכללה באזור הכיבוש האיטלקי הראשוני הייתה מנטון. העיר המרכזית בתוך "האזור המפורז" של 50 ק"מ (31 מייל) מהגבול הקודם עם החומה האלפינית האיטלקית <ref></ref> הייתה ניס. <ref></ref>

בנובמבר 1942, יחד עם מבצע אנטון, הכיבוש הגרמני של רוב צרפת של וישי, הצבא המלכותי האיטלקי (Regio Esercito) הרחיב את אזור הכיבוש שלו. הכוחות האיטלקיים השתלטו על טולון ועל כל פרובאנס עד נהר הרון, עם האי קורסיקה (על פי טענת האירדינטיסטים האיטלקים). ניס וקורסיקה היו אמורות להיות מסופחות לאיטליה (כפי שקרה ב-1940 עם מנטון), על מנת להגשים את שאיפותיהם של האיטלקים האיראדנטיסטים (כולל קבוצות מקומיות כמו האיטלקים ניזרדו והאיטלקים הקורסיקאים). <ref></ref> אבל זה לא הושלם בגלל שביתת הנשק האיטלקית בספטמבר 1943 כשהגרמנים השתלטו על אזורי הכיבוש האיטלקיים.

האזור של דרום מזרח צרפת שנכבש בפועל על ידי האיטלקים שנוי במחלוקת. מחקר על תולדות הדואר של האזור השליך אור חדש על חלקה של צרפת הנשלטת על ידי האיטלקים והגרמנים (Trapnell, 2014). על ידי לימוד דואר שצונזר על ידי המעצמה הכובשת, מחקר זה הראה שהאיטלקים כבשו את החלק המזרחי עד ל"קו" שמצטרף לטולון - גאפ - גרנובל - שאמברי - אנסי - ז'נבה. המקומות שנכבשו על ידי האיטלקים ממערב לזה היו מעטים או חולפים. <ref>"The postal history of the two-phased Italian occupation of south-east France 1940-1943" Monograph publ. France & Colonies Philatelic Society (GB)</ref>

== מאפיינים ==
צבא הכיבוש האיטלקי בדרום צרפת בנובמבר 1942 הורכב מארבע דיוויזיות חי"ר עם 136,000 חיילים ו-6,000 קצינים, בעוד בקורסיקה היו 66,000 חיילים עם 3,000 קצינים. <ref>Giorgio Rochat, Le guerre italiane 1935–1943. Dall'impero d'Etiopia alla disfatta p. 376</ref> לא נערכה למעשה מלחמת גרילה נגד האיטלקים בצרפת עד קיץ 1943. משטר וישי ששלט בדרום צרפת היה ידידותי כלפי איטליה, וחיפש ויתורים מהסוג שגרמניה לעולם לא תעשה באזור הכיבוש שלה. <ref>Karine Varley, "Vichy and the Complexities of Collaborating with Fascist Italy: French Policy and Perceptions between June 1940 and March 1942." Modern & Contemporary France 21.3 (2013): 317-333.</ref>

== מקלט ==
אלפים רבים של יהודים עברו לאזור הכיבוש האיטלקי כדי להימלט מרדיפות הנאצים בצרפת של וישי. כמעט 80% מתוך 300,000 יהודי צרפת הנותרים מצאו שם מקלט לאחר נובמבר 1942. <ref>[https://web.archive.org/web/20200605021550/http://www.esercito.difesa.it/root/storia/memoria_pdf/LA%2520PRESENZA%2520ED%2520IL%2520RUOLO%2520DELLA%25204%255EARMATA%2520IN%2520FRANCIA%2520PRIMA%2520E%2520DOPO%2520L%25278%2520SETTEMBRE%255B1%255D.doc Salvatore Orlando, La presenza ed il ruolo della IV Armata italiana in Francia meridionale prima e dopo l'8 settembre 1943, Ufficio Storico dello Stato Maggiore dell'Esercito Italiano, Roma (in Italian)]</ref> הספר של רוברט או. פקסטון צרפת של וישי, משמר ישן, סדר חדש מתאר כיצד האזור האיטלקי פעל כמקלט ליהודים שנמלטו מרדיפות בצרפת של וישי במהלך הכיבוש.

לבנקאי היהודי האיטלקי אנג'לו דונאטי היה תפקיד חשוב בשכנוע הרשויות האזרחיות והצבאיות האיטלקיות להגן על היהודים מפני רדיפות צרפת. <ref>[http://mms.pegasis.fr/jsp/core/MmsRedirector.jsp?id=1264444&type=NOTICE From the French Shoah memorial : Angelo Donati's report on the steps taken by the Italians to save the Jews in Italian-occupied France]</ref>

בינואר 1943 סירבו האיטלקים לשתף פעולה עם הנאצים באיסוף היהודים שחיו באזור הכבוש של צרפת בשליטתם ובמרץ מנעו מהנאצים לגרש יהודים באזורם. שר החוץ הגרמני יואכים פון ריבנטרופ התלונן בפני מוסוליני ש"חוגי הצבא האיטלקי... חסרים הבנה נכונה של השאלה היהודית".<ref name="jewishvirtuallibrary.org">[https://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/History/italytime.html Italy and the Jews – Timeline by Elizabeth D. Malissa]</ref>

עם זאת, כאשר האיטלקים חתמו על שביתת הנשק עם בעלות הברית, כוחות גרמנים פלשו לאזור האיטלקי לשעבר ב-8 בספטמבר 1943 ויזמו פשיטות אכזריות. אלויס ברונר, פקיד האס אס לענייני יהודים, הוצב בראש יחידות שהוקמו לחיפוש אחר יהודים. תוך חמישה חודשים נתפסו וגורשו 5,000 יהודים. <ref></ref>

== בורדו ==
באוגוסט 1940, הצי המלכותי האיטלקי (רג'ה מרינה) הקים בסיס צוללות בבורדו, מחוץ לצרפת הכבושה בידי איטליה. <ref></ref>

פעלו <nowiki><i id="mwdQ">מבורדו סומרגיביל</i></nowiki> ("Betasom") כפי שהיה ידוע, שלושים ושתיים צוללות איטלקיות אשר השתתפו בקרב על האוקיינוס האטלנטי. צוללות אלו הטביעו 109 ספינות סוחר של בעלות הברית (593,864 טון) ו-18 ספינות מלחמה (20,000 טון) עד ספטמבר 1943. <ref>Ghetti, Walter. Storia della Marina Italiana nella seconda guerra mondiale p. 26</ref> אחת עשרה מהצוללות הללו אבדו.

== תביעות טריטוריאליות איטלקיות ==
בנוסף לניס/ניצה וקורסיקה, האיטלקים העריכו תביעות טריטוריאליות נוספות עבור צרפת המובסת. בשנת 1940, ועדת שביתת הנשק האיטלקית ( Commissione Italiana d'Armistizio con la Francia, CIAF) הפיקה שתי תוכניות מפורטות הנוגעות לעתיד השטחים הצרפתיים הכבושים.<ref name="rodogno"></ref> תוכנית 'A' הציגה כיבוש צבאי איטלקי עד לנהר הרון, שבו תשמור צרפת על שלמותה הטריטוריאלית למעט קורסיקה וניצה.<ref name="rodogno" /> תוכנית 'B', שהוצעה על ידי הסנאטור פרנצ'סקו סלטה, מנהל חלק ב־ISPI המוקדש לתביעות טריטוריאליות איטלקיות, כללה את הסיפוח האיטלקי של האלפים הימיים (כולל נסיכות מונקו) וחלקים מהאלפים של פרובאנס עילית, האלפים העליונים וסבואה.<ref name="rodogno" /> השטח ינוהל כאזור האיטלקי החדש של Alpi Occidentali כשהעיר בריאנסון (באיטלקית: Brianzone) תשמש כבירת המחוז.<ref name="rodogno" />

== בסיפורת פופולרית ==
* הסרט הצרפתי Leon Morin, Priest משנת 1961 כולל סצנות של אלפיני וברסגליירי כובשים עיירה אלפינית צרפתית. ישנה גם התייחסות לקרב האיטלקים בגרמנים בעיירה לאחר שביתת הנשק האיטלקית עם בעלות הברית. הבמאי ז'אן-פייר מלוויל, שהיה שייך לרזיסטנס, כינה את הרומן האוטוביוגרפי של ביאטריקס בק "התמונה המדויקת ביותר שקראתי על החיים תחת הכיבוש". <ref></ref>
* הרומן האוטוביוגרפי "שקית גולות" משנת 1973 והעיבודים הקולנועיים הבאים כוללים סצנות של החיים היהודיים תחת הכיבוש האיטלקי.
* הרומן "כוכב נודד" משנת 1994 (Etoile errante) מאת הסופרת בשפה הצרפתית ז'אן-מארי גוסטב לה קלזיו סובב סביב ילדה יהודייה בשם אסתר בדרום מזרח צרפת הכבושה בידי איטליה במהלך מלחמת העולם השנייה.
* הסיטקום של ה-BBC אלו אלו, המתרחש בצרפת הכבושה במלחמת העולם השנייה, מציג קצין צבא איטלקי פיקטיבי קפטן ברטורלי, בנוסף לקציני הוורמאכט הגרמנים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1943
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1940
קטגוריה:איטליה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שלטון הכיבוש של מדינות הציר באירופה