מתקפת הפתע על ישראל (2023)

מתקפת הפתע על ישראל (מכונה גם השבת השחורה, טבח 7 באוקטובר וטבח שמחת תורה; השם שנתן חמאס למתקפה הוא عملية طوفان الأقصى, בתעתיק מדויק לעברית: עמליַת טופאן אלאקצא, בתרגום לעברית: מבצע מבול אל־אקצא) הייתה מתקפת פתע רחבת היקף שהוביל חמאס, ארגון טרור אסלאמיסטי-סוני פלסטיני, מרצועת עזה על ישראל, נגד יעדים צבאיים ואזרחיים, במיוחד בעוטף עזה, תוך ביצוע טבח, אונס, חטיפת אזרחים, פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות. במתקפת הפתע השתתפו ארגוני טרור נוספים החברים בחדר המבצעים הפלסטיני המשותף, ובהם הג'יהאד האסלאמי.

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת וחג שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, החלה מתקפת הפתע במטח ירי רקטי מסיבי ומתמשך, חריג בהיקפו, של אלפי רקטות ופצצות מרגמה על אזורים נרחבים בישראל, בייחוד בדרום ובמרכז. בחסות המטחים חדרו – יבשתית, אווירית וימית – כ־6,000 מחבלים לשטח ישראל, בחזית של כ־60 ק"מ. הם תקפו והשתלטו על בסיסי צה"ל ומוצביו וניהלו קרבות ירי עם כוחות הביטחון. בד בבד הם חדרו ליישובים אזרחיים, כבשו את חלקם, תקפו, רצחו וחטפו מאות מתושביהם.

במתקפה נרצחו ונהרגו כ־ ישראלים וזרים, רובם אזרחים, ונפצעו יותר מ־1,941,<ref name="ערוץ75854"></ref> בהם כ-360 במצב אנוש או קשה. כמה עשרות אזרחים ממדינות זרות נרצחו גם הם. במהלך המתקפה התרחש הטבח במסיבת טבע "פסטיבל נובה" ליד קיבוץ רעים, שהיה לפיגוע הטרור הבודד הגדול בתולדות מדינת ישראל. במהלך המתקפה נרצחו ונחטפו אזרחים רבים, ביניהם נשים, ילדים וקשישים, וזאת תוך כדי התעללות פיזית, נפשית ומינית.<ref></ref> 251 אנשים נחטפו לרצועת עזה, בהם גם חיילי צה"ל ואזרחים זרים, אך רובם אזרחים ישראלים, ובכללם תינוקות, ילדים, נשים וזקנים. ליישובי עוטף עזה נגרם נזק רב, ונזק נגרם גם ליישובים נוספים.

במהלך המתקפה נגד האוכלוסייה האזרחית ביצע חמאס פשעי מלחמה, ופשעים נגד האנושות בהיקף נרחב. לפי מספר גורמים, תוכנית חמאס הייתה שאפתנית בהרבה. לפי גרסה אחת היא כללה הסתערות על חלקים נוספים של הדרום, ושליחת חוליות מחבלים לערים במרכז. לפי הערכה אחרת חמאס תכנן, בסיוע כוחות נוספים, לכבוש את כל מדינת ישראל.

המתקפה הסתיימה בתוך כ-48 שעות, עם החזרת השליטה ביישובים הישראלים לידי צה"ל ולכידת רוב המחבלים שהסתננו לישראל. הייתה זו המתקפה הקטלנית ביותר של ארגון טרור על מדינת ישראל, והיא נחשבת על ידי רבים לאסון הגדול ביותר שקרה לעם היהודי מאז השואה. המתקפה השפיעה על החברה הישראלית השפעה מרחיקת לכת, והמחדל שאפשר אותה גרם למשבר אמון בין הציבור לבין מוסדות השלטון.<ref></ref> בעקבות המתקפה יצאה מדינת ישראל למלחמת חרבות ברזל.

המתקפה יצאה לפועל למחרת יום השנה (הלועזי) ה-50 לפתיחת מלחמת יום הכיפורים, שבה הופתעה ישראל על ידי צבאות מצרים וסוריה.

== לפני המתקפה ==
=== האידאולוגיה של חמאס ===
בשנת 1987 הוקם חמאס, ארגון טרור פלסטיני אנטישמי שמטרתו המוצהרת היא השמדת מדינת ישראל, והוא דוגל בהרג חפים מפשע להשגת מטרה זו. על פי אמנת חמאס, "אין בלאומיות זו דבר חמור יותר או עמוק יותר מזה שהאויב רומס את אדמת המוסלמים", ו"אין פתרון לבעיה הפלסטינית אלא באמצעות הג'יהאד". מאז הקמתו היה חמאס אחראי לפיגועים רבים נגד מדינת ישראל. חמאס הוא חלק מציר ההתנגדות, בראשות איראן ובשותפות חזבאללה וארגוני טרור נוספים. בין ראשי הציר נערכות פגישות תכופות ותיאומים מדיניים וצבאיים. ב-2005 התנתקה ישראל מרצועת עזה והרשות הפלסטינית תפסה את השלטון שם. בחודש יוני 2007 השתלטו כוחות חמאס על הרצועה, ומאז רצועת עזה נמצאת בשליטתו של חמאס. בעקבות השתלטות חמאס על הרצועה הטילו ישראל ומצרים סגר על הרצועה. בשנים שלאחר מכן המשיך חמאס לבצע פעולות טרור נגד ישראל, בפרט ירי רקטות שהלך והתגבר. סוגי הרקטות השתפרו עם השנים ומספרן גדל.

בפברואר 2017 התמנה יחיא סנוואר למנהיג חמאס ברצועה, במקום אסמאעיל הנייה. סנוואר, טרוריסט ידוע במיליטנטיות שלו, הורשע בישראל בשנת 1989 באשמת הרג משת"פים ערבים ונידון לחמישה מאסרי עולם. הוא ריצה עונש מאסר בכלא הישראלי, והיה לבכיר המשוחררים מהכלא בעסקת שליט בשנת 2011. מספר בכירי פת"ח, שנמלטו מרצועת עזה בעקבות מלחמת חרבות ברזל, תיארו בריאיון לשלומי אלדר כיצד תפיסות דתיות משיחיות השפיעו על הנהגת חמאס בהובלת יחיא סנוואר. לפי סופיאן אבו זיידה, כשנתיים לפני מתקפת הפתע על ישראל החלה הנהגת חמאס לדבר במונחים דתיים על "יום הדין" ועל מימוש "ההבטחה האחרונה" (אל-ואד אל אחי'ר), שלפיה כל האנושות תהיה מוסלמית באחרית הימים. על פי פירושם של אנשי חמאס, ניתן לזרז את יום הדין ואת ה"הבטחה" על ידי הריגת ה"כופרים" או המרתם בכוח לאסלאם. פירוש זה חלחל למסרים של חמאס, שהיו גלויים לאנשי מודיעין ולכל מי שעקב בתקשורת אחרי סנוואר ואנשיו. אך מלבד פעילי חמאס אדוקים, כל מי שנחשפו למסרים ראו בהם דברי טירוף או ניסיון להסיח את דעת הציבור העזתי ממצוקותיו. מעטים הבינו שמדובר בהכשרת הלבבות למתקפת ענק על ישראל. המודיעין הישראלי, הדרג הפוליטי בישראל וכן רבים בהנהגת פת"ח ובין תושבי עזה העריכו כי חמאס אינו מאמין באמת בחזון שאותו פרסם.

ב-30 בספטמבר 2021 ערך חמאס כנס של "ההבטחה האחרונה" במלון קומודור ברצועת עזה, ובו דנו המשתתפים בניהולה העתידי של ישראל לאחר כיבושה. מארגני הכנס ערכו רשימת נכסים בישראל ודנו באופן חלוקתם וניהולם, ועסקו בין השאר בצורך למנוע "בריחת מוחות" מקרב היהודים. בנאום ששלח סנוואר לוועידה נכתב כי כיבושה המלא של ישראל קרוב, וכי "שחרור מלא של פלסטין מהים עד הנהר" הוא לב החזון האסטרטגי של חמאס. הכנס היה ידוע לרבים ברשות הפלסטינית ותועד על ידי ארגון ממרי,<ref name="memri5482"></ref> אבל זכה להתעלמות מצד ישראל, בין היתר עקב היחלשות יחידת חצב שעסקה באיסוף מודיעין ממקורות גלויים (היחידה פורקה בדצמבר 2021).

=== מדיניות ממשלות ישראל ===
מאז תפיסת השלטון בעזה בידי חמאס בשנת 2007, נקטו ממשלות ישראל מדיניות הכלה ודבקו בסטטוס קוו, שלפיו חמאס שולט ברצועת עזה והרשות הפלסטינית שולטת בשטחי A ו־B שביהודה ושומרון. צה"ל ערך מפעם לפעם סבבי לחימה ברצועה לשמירת ההרתעה ולכרסום ביכולותיו הצבאיות של חמאס (מבצע חורף חם, מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן, מבצע שומר החומות, מבצע עלות השחר, מבצע מגן וחץ וסבבים נוספים), אך הסתמך בעיקר על הגנה פסיבית. להגנה מפני חדירה לישראל נבנו גדר סביב רצועת עזה, מכשול תת־קרקעי נגד מנהרות ומכשול ימי. זמן קצר לפני השתלטות חמאס על עזה, הביע ראש אמ"ן דאז, האלוף עמוס ידלין, עמדה חיובית כלפי השתלטות אפשרית כזו. לטענתו הדבר יאפשר לישראל להתייחס לרצועה כאל מדינה עוינת, בלי מעורבות איראנית משמעותית כל זמן שאין נמל אווירי או ימי בעזה. ב־2013 אמר אלוף פיקוד הדרום סמי תורג'מן, שלישראל יש אינטרס בשמירת יציבותו של שלטון חמאס ברצועת עזה, שיש חשיבות לחוזק המשטר שמנהיג חמאס, ושאין אלטרנטיבה לחמאס.

בדצמבר 2016 שלח שר הביטחון אביגדור ליברמן מסמך לראש הממשלה נתניהו, שבו הזהיר מפני פלישה של אלפי מחבלי נוח'בה לישראל וכיבוש יישובים. עם זאת, בראיון שקיים כשר הביטחון אמר ליברמן "אני בכלל לא בטוח שאנחנו מגיעים לעימות הבא". ובראיון נוסף קרא שלא ליזום מהלך צבאי בעזה: “יש כאלה שמציעים להיכנס ולכבוש את עזה ולעשות תמרון קרקעי. המדיניות שלי להביא את תושבי עזה להפיל את שלטון חמאס כמו במלחמה הקרה – לא על ידי חיילים שלנו”.

באוקטובר 2018, בראיון לעיתונאית האיטלקייה פרנצ'סקה בורי שהתפרסם ככתבת שער ב"ידיעות אחרונות", אמר סנוואר: "אני לא רוצה עוד מלחמות". מאיר בן שבת (אז ראש המל"ל) סיפר כי באותו חודש שלח סנוואר לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו פתק שבו כתב בעברית "סיכון מחושב". בעקבות זאת החלו ישראל וחמאס במסלול של הסדרה, וחמאס קיבל מעין לגיטימציה. לימים הצהירו גורמים בחמאס, כי ההסדרה עם ישראל הייתה חלק מתוכנית הונאה שנועדה "להרדים" את ישראל. סבבי הלחימה לא שינו את עצם תפיסת ההסדרה האסטרטגית. כבר בשנת 2017 האשים חבר הכנסת יואל חסון את ממשלות הימין, כי יש להן אינטרס משותף עם הקיצונים הפלסטינים במניעת פתרון שתי המדינות, ובשל כך ממשלות נתניהו אינן פועלות נגד חמאס.

בקרב קובעי המדיניות הישראלית (ראש הממשלה בנימין נתניהו, יועציו, אנשי צבא, מדינאים ומומחים) התפשטה התפיסה שחמאס נעשה פרגמטי יותר.
ובשל כך העניקה ישראל הטבות לחמאס ולתושבי עזה, בהן אישורי עבודה בישראל ל־16 אלף עזתים, וכן אישור להכנסת אספקה וכסף לרצועה מטעם ממשלת קטר. במערכת הביטחון סברו ש"שקט ייענה בשקט" ושההקלות לעזה ימנעו הסלמה. את המדיניות הזאת המשיך גם ראש הממשלה (למשך שנה אחת) נפתלי בנט.<ref></ref> ראש הממשלה (למשך כמחצית השנה) יאיר לפיד חרג ממדיניות זו בתוכניתו "כלכלה תמורת ביטחון", שנועדה בין השאר לחזק את הרשות הפלסטינית ולהחליש את חמאס. לימים הודו גורמים ביטחוניים כי אנשי חמאס גרמו לישראל לחשוב שהם מעוניינים בכסף בלבד, בעוד שלכל אורך הדרך שימש הכסף להכנת הקרקע למתקפה.

גורמים בכירים בישראל תפסו את שלטון חמאס ברצועה כאינטרס ישראלי, משום שהדומיננטיות שלו החלישה את הרשות הפלסטינית. שלטון חמאס נתפס בעיני נתניהו כרע במיעוטו, והשתלב בתפיסתו האסטרטגית כגורם המסכל הסדר מדיני. בתחילת 2019 הצהיר נתניהו בישיבת הליכוד כי "מי שרוצה לסכל הקמה של מדינה פלסטינית צריך לתמוך בחיזוק חמאס ובהעברת כסף לחמאס. זה חלק מהאסטרטגיה שלנו – לבדל בין הפלסטינים בעזה לבין הפלסטינים ביהודה ושומרון." נתניהו הסביר כי שלטון החמאס – ארגון טרור שאיש בעולם אינו מכיר בו כגוף לגיטימי – מבטיח שלא יהיה הסכם על הקמת מדינה פלסטינית. בריאיון לעמית סגל וירון דקל בגלי צה"ל, חודש לאחר מכן, טען נתניהו שהוא נמנע מלהפיל את שלטון חמאס בעזה משום שאינו מוצא ישות מדינית אחרת שתסכים לשלוט על הרצועה.

לדברי בכירי מערכת הביטחון, במהלך השנים סירב בנימין נתניהו לפחות 6 פעמים לתוכניות השב"כ לחיסולו של סנוואר. הייתה תוכנית מפורטת שכללה דרגות עצימות שונות לבחירת הדרג המדיני, עד לחיסול כל צמרת החמאס בעזה. ראש השב"כ לשעבר יורם כהן אישר כי תוכנית כזו הוצעה לדרג המדיני על ידו ועל ידי ממשיכיו. אביגדור ליברמן טען שנתניהו נתן חסינות לסנוואר ולשאר מנהיגי החמאס. נתניהו טען שפרסומים אלה הם משוללי יסוד. לפי יוסי יהושוע, במבצע שומר החומות דרש נתניהו לחסל את סנוואר, אך צה"ל והשב"כ לא הצליחו לחסלו. לאחר המבצע טען ראש השב"כ, נדב ארגמן, שסנוואר הופך לאתגר אסטרטגי עבור ישראל ודרש לחסלו. דרישתו זאת לא נענתה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו. ההימנעות מחיסול סנוואר נבעה מכך שישראל הייתה כבולה מבחינה מדינית ולא רצתה להיות מואשמת בפתיחת סבב לחימה נוסף ברצועת עזה. באוגוסט 2021, לאחר ששוב נורתה רקטה מעזה לעבר ישראל, דרש ראש הממשלה נפתלי בנט לחסל את סנוואר, אך החיסול לא יצא לפועל בגלל התנגדות הרמטכ"ל, אביב כוכבי, ושר הביטחון, בני גנץ.

לפי תחקיר של ה"ניו יורק טיימס", המוסד איתר פרטים על קרן השקעות גדולה של נכסי חמאס והמידע הועבר לנתניהו. ישראל וארצות הברית לא מימשו זאת לטובת סנקציות עד 2022, כשהחמאס כבר פיזר את נכסיו והגדיל אותם. בתגובה אמר ראש המוסד יוסי כהן (שהוזכר בתחקיר) שהמוסד פעל כדי להביא מידע על מקורות המימון של חמאס, והגדיר את התחקיר כלא מדויק.<ref></ref> הקרן שימשה בין היתר להתעצמות הצבאית של חמאס. הסנקציות הוטלו לבסוף במאי 2022. חלק מהמידע שנכתב בתחקיר פורסם בשנת 2021.

כשישה חודשים לפני המלחמה הגיב נתניהו להערכת אמ"ן שלפיה הסכנה למלחמה גוברת, ואמר: "אני חושב שיש הפרזה בזה". הוא הוסיף ואמר, שחמאס לא יפתח חזית נוספת בלבנון.

בחודשים שלפני התקפת הפתע על ישראל חלה הסלמה במצב הביטחוני, שכללה הפגנות ליד הגדר והפרחת בלוני תבערה. אך מחשש שהסלמה נוספת תפגע במגעים להסכם שלום עם ערב הסעודית, ומאחר שחמאס התנהג כאילו אינו מעוניין בהסלמה, ממשלת ישראל העניקה הקלות לרצועת עזה. ב־2 באוקטובר המליצו בשב"כ ובצה"ל להמשיך בפעולות כלכליות למען עזה, ביניהן העלאת מספר הפועלים שייכנסו מהרצועה לישראל, וציינו שהמהלך ייבחן בחיוב כאשר תהיה רגיעה יציבה בגבול. בימים שלפני מתקפת הפתע העריכו בכירים בצה"ל באוזני הדרג המדיני שחמאס מורתע, ואינו מעוניין בהסלמה.

=== כוננות כוחות הביטחון של ישראל ===
הגורמים המקצועיים והפוליטיים בישראל זלזלו לאורך שנים ביכולת הצבאית של חמאס, ולא נערכו למתקפה נרחבת. מפקדת האוגדה מוקמה קרוב מדי לגדר המערכת, מפקדות החטיבות רוכזו בבסיס האוגדה, המחנות והמוצבים לא היו ערוכים למתקפה צבאית רחבת היקף, סדר כוחות מול רצועת עזה היה קטן מדי, והצבא נשען יותר מדי על אמצעים טכנולוגיים ועל יכולת ההתרעה של המודיעין.

אף שרבים הצביעו על ליקויים בניתוח המודיעין ובהבנת הכוונות והיכולות של חמאס, במודיעין העריכו שחמאס לא מתכוון לפתוח במלחמה רחבה. ההערכה הייתה שאין לחמאס יכולת לפרוץ את גדר המערכת במקומות רבים בו זמנית, לארגן מתקפה רחבת היקף, לעכב את הגעת כוחות התגבור של צה"ל, להשתלט על שטח רחב בתוך ישראל ולהחזיק בו במשך יותר מיום. הערכת חסר הייתה גם ביחס ליכולתו של חמאס ליצור מבצעי הונאה ולהסתיר מצה"ל את הכוונות והיכולות שלו. בשל כך סבלה מערכת הביטחון מהיעדר דפ"א (דרכי פעולה אפשריות) של חדירת מאות מחבלים ולא תורגלה חדירה כזו. בכל הרמות לא הייתה היערכות למתקפה, והייתה התעלמות מסימני אזהרה מוקדמים. היה קושי לשלוט על הכוחות מעמדת הפיקוד בקריה, ידיעות אזרחיות מהשטח לא הגיעו אל ראשי הצבא, והיה היסוס בהפעלת הכוח בשעות הראשונות למתקפה. 

בהקשר זה יש עניין בסקירה שהעביר בנימין נתניהו לוועדה לביקורת המדינה באפריל 2017, ובה התייחס למודיעין שהושג בנוגע לתוכניות חמאס למבצע צוק איתן. לדבריו, ישראל הייתה מודעת לתוכנית של חמאס, שכללה . בהמשך הוא התייחס לתוצאות המבצע: 

בתחילת 2021 העריך אמ"ן שחמאס דבק באסטרטגיית ההסדרה עם ישראל, שהמצב ההומניטרי ברצועה שברירי אך יציב, וש"המענק הקטרי בולם הידרדרות". האתגרים המרכזיים בהגנה על הגבולות, לפי הערכה זו, היו ניסיונות לאתגר את המכשול התת־קרקעי בעזה, ירי רקטות ופצמ"רים מרצועת עזה בידי ארגונים סוררים, לוחמה אלקטרונית, ופעולות טרור כלפי ישראל מצד ארגוני פרוקסי וארגונים סוררים. צה"ל הוציא כוחות מאזור עוטף עזה, אסף את רוב כלי הנשק מכיתות הכוננות ביישובי העוטף והפחית את אימוני הרבש"צים. באותה עת היו קריאות של מומחים לטפל בעזה ולהכריע את חמאס כצעד ראשון בהתמודדות מול האיום האיראני, או לפעול להחלשת החמאס ולשילוב הרשות הפלסטינית בעזה. ראש השב"כ באותה עת, נדב ארגמן, טען שהחמאס אינו מורתע על ידי ישראל ושהשקט מתעתע, ודרש שישראל תפעל באופן התקפי נגד חמאס. באפריל 2021, אחרי שחמאס ירה 36 רקטות ופצמ"רים, גישת צה"ל השתנתה, ואמ"ן הצטרף לשב"כ בהמלצה על תקיפה, אך הקבינט של ממשלת ישראל השלושים וחמש סירב . שבועיים אחר כך החל מבצע שומר החומות.

לאחר מבצע שומר החומות ב-2021 הורה מפקד פיקוד הדרום, אליעזר טולדנו, לתא"ל (מיל') משה תמיר, לשעבר מפקד אוגדת עזה, להכין תוכנית מגירה לסבב הלחימה הבא, "כך שתהיה מפתיעה, מהירה ובמחיר מקסימלי לאויב ומינימלי לכוחותינו". ואולם צה"ל לא הכין מבעוד מועד תוכניות מגירה לכיבוש רצועת עזה ולהכרעת חמאס, והסתפק בתוכנית מצומצמת לביצוע פשיטות. (במלחמת חרבות ברזל גויס תא"ל תמיר לשירות מילואים בפיקוד הדרום, ושירת בצוות שתכנן את התמרון היבשתי שביצעו כוחות הפיקוד ברצועת עזה.)

ההגנה על יישובי עוטף עזה התבססה במידה רבה על המכשול נגד המנהרות בגבול הרצועה.<ref></ref><ref></ref> רבש"צים העידו שצה"ל השתמש בנימוק של השלמת הגדר כדי לקחת חלק מהנשק הארוך מכיתות הכוננות ביישובים בעוטף עזה, וכדי לצמצם את אימוני כיתות הכוננות. בנוסף, באוגוסט 2023 פורסם שממשלת ישראל מתכוונת לשנות את הגדרת היישובים "צמודי הגדר" (בעזה ובגבול לבנון) משני קילומטר מהגדר לקילומטר אחד מהגדר. המשמעות הייתה צמצום ההטבות לעידוד ההתיישבות באזורים אלו והקטנת התקציב לשיפור המיגון בהם. אילו בוצעה תוכנית זו, היא הייתה מוציאה מקבוצת היישובים הזכאים להטבות את שדרות, מפלסים, ניר עם, כפר עזה, כיסופים וניר עוז.

בדצמבר 2022 אמר הרמטכ"ל אביב כוכבי כי "הטרילוגיה של 'חגורה שחורה', 'שומר חומות' ו'עלות השחר' יצרה הרתעה חזקה מאוד ברצועת עזה, וכי חמאס אף לא שוקל להגיב". לדבריו, האסטרטגיה מול הרצועה הייתה הפעלת כוח צבאי בשלושת המבצעים הללו, והמעשה המדיני היה מצומצם.<ref></ref> ראש אמ"ן אהרון חליוה אמר: "ההרתעה של מדינת ישראל ושל מערכת הביטחון מול אויבינו היא גבוהה, ומדינת ישראל נתפסת כמעצמה אזורית", אך הדבר לא ימנע לחימה בעתיד.<ref></ref> במאי 2023 אמר ראש הממשלה בנימין נתניהו, כי חמאס לא שיגר רקטות לשטחי ישראל ו"חמאס מורתע ומפחד מישראל".

שבעה וחצי חודשים לפני המתקפה פרסם תת־אלוף ערן אורטל, שפרש זמן קצר לפני כן מפיקוד על מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית, מסמך שכותרתו "אור יקרות: נורות האזהרה של 1973 לצה"ל 2023". במסמך התריע אורטל כי צה"ל נשען יותר מדי על אגף המודיעין ועל חיל האוויר, כי תחושת הביטחון בקיומו של מודיעין מספק לפני מכה מקדימה אינה מבוססת, וכי מערכת הביטחון שרויה בתפיסה העלולה להביא את ישראל לאסון. אולם אורטל התמקד במאמרו בגבול הצפון בלבד.

מערכת הביטחון הייתה מודעת לאפשרות של פריצת עימות אזורי, אך לא היה כל מיקוד ברצועת עזה ובאיום מהסוג שהתממש. קצין תותחנים ראשי, תא"ל יאיר נתנס, אמר בראיון, שכבר שנים אין סוללות תותחים בגבול עזה, וכוחות חיל התותחנים הוצאו מגזרה זו לפעילות בגבול הצפון ולפעילות אבטחה באיו"ש. מקורות חשובים לאיסוף מודיעין על רצועת עזה היו שלושה בלוני תצפית שהותקנו ליד גבול הרצועה, אולם שלושת הבלונים לא היו תקינים בימים ובשבועות שלפני המתקפה, וצה"ל לא דאג לאמצעי מודיעין חלופיים.<ref>, מאיה איידן, ערוץ 13</ref>

בעת המתקפה היו פרוסים על גבול עזה ארבעה גדודים קרביים: גדוד 13 וגדוד 51 מחטיבת גולני, גדוד של סיירת נח"ל מחטיבת הנח"ל מתוגבר בכוחות מגדוד 50, וגדוד שריון 77 מחטיבה 7.
שתי פלגות (כ-100 חיילים) מיחידת אגוז מחטיבת הקומנדו, שתגברו בתקופת החגים את אוגדת עזה במסגרת עתודה מטכ"לית, הוקפצו מהעוטף לגזרת חווארה יומיים לפני התקפת הפתע.

בעת המתקפה צה"ל היה מצוי בחופשה מרוכזת הקרויה "הדממה"<ref name=":2"></ref>, בשל כך יחידות רבות – בהן טייסות – היו בחופשה וביצעו רק פעילות מבצעית וכוננות<ref name=":2" />. חלק ניכר מהחיילים שאיישו את גבול עזה יצאו לחופשה זו, בהם מפקדים בדרגים שונים.

=== הכנות חמאס למתקפה ===
מחבלי חמאס שנתפסו במהלך המתקפה ואחריה, אמרו בחקירתם שסנוואר החל בתכנון המתקפה בעקבות מבצע שומר החומות, שבו פרצו שוטרים למסגד אל־אקצא. מכאן גם השם שנתן חמאס למתקפה: "מבצע מבול אל־אקצא".

ההיערכות המבצעית למתקפה החלה לפחות שנה לפני הוצאתה לפועל. חקלאים מרצועת עזה, וכנראה גם עובדים מעזה, ערכו תצפיות על שיטות ההגנה בישראל. אימונים לצד הגדר נערכו במשך חודשים ומטעני חבלה הונחו בצמוד לגדר במסווה של התפרעויות. תאריך המבצע נשמר בסודיות רבה, והכוחות שאומנו לא ידעו שמטרת האימון היא פלישה ומתקפת פתע. לאחר המתקפה אמרו גורמים בחמאס, שחמאס נקט בהונאה מתוחכמת ופיתה את ישראל לחשוב שהוא עוסק בעניינים אזרחיים בלבד, בעודו מתכנן מתקפת פתע. ואכן גורמים ישראליים מאשרים, שחמאס פעל לחזק את הרושם שמוקד עשייתו הוסט מאלימות נגד ישראל לפיתוח כלכלי בעזה. הוא אף אותת על נכונות לביצוע עסקת שבויים.

לפי וול סטריט ג'ורנל, גורמים ביטחוניים באיראן עזרו לחמאס לתכנן את מתקפת הפתע, ואף אישרו אותה בפגישות שנערכו בביירות סמוך למתקפה. לפי בכירים בחמאס וחזבאללה, קצינים במשמרות המהפכה של איראן שיתפו פעולה עם חמאס מחודש אוגוסט, וסייעו בתכנון המתקפה נגד ישראל. איראן הכחישה את הדברים. ערב המתקפה חמאס פעל ב-24 גדודים. על פי מסמך סודי שאותר ברצועה במהלך מלחמת חרבות ברזל, בחמאס חשבו כי הייתה התחייבות מאיראן שהציר כולו יצטרף למערכה נגד ישראל. בדוח הערכת המודיעין השנתית של קהילת המודיעין האמריקאית נכתב, שההנהגה האיראנית לא הייתה מעורבת בתכנון מתקפת הפתע ולא היה לה מידע מוקדם על המתקפה.

איראן היא התומכת הכלכלית העיקרית של חמאס והג'יהאד האסלאמי. נשיא איראן אבראהים ראיסי נשא ב"יום ירושלים", באפריל 2023, נאום שהופנה לתושבי עזה, ובעיקר לחמאס ולג'יהאד האסלאמי. בנאום קרא לפלסטינים להאיץ את מאבקם נגד ישראל, ואמר: "יוזמת ההגדרה העצמית נמצאת כיום בידי הפלסטינים". בכירים של חמאס וחזבאללה אמרו בראיונות אתם, שמחודש אוגוסט סייעו קצינים במשמרות המהפכה לחמאס בתכנון מתקפה משולבת נגד ישראל.

דיווח נוסף של וול סטריט ג'ורנל טען כי בספטמבר 2023 כ־500 מחבלים פלסטינים מחמאס וגא"פ (ג'יהאד אסלאמי פלסטיני) עברו הדרכות ואימונים במתקנים צבאיים באיראן כהכנה למתקפה. האימונים נערכו בהובלת קציני כוח קודס, הכוחות המיוחדים של משמרות המהפכה האחראים בין השאר על כל המבצעים החשאיים מחוץ לגבולות איראן. מפקד כוח קודס, אסמאעיל קאאני, נכח באימונים. בכירים בארצות הברית אמרו כי איראן מאמנת לעיתים קרובות חמושים אסלאמיים, אבל אין להם מידע על אימון המוני כזה לפני המתקפה. איראן נתנה את האישור הסופי למתקפה. ב־3 באוקטובר 2023, ארבעה ימים לפני המתקפה, הזהיר עלי ח'אמנאי את סעודיה מנורמליזציה עם ישראל ושיבח את הצעירים הפלסטינים. על פי הערכות מומחים ועיתונאים (בהם גם עיתונאים סעודים וקטרים), עיתוי המתקפה היה קשור לרצונה של איראן לחבל בניסיונות ההתקרבות בין סעודיה לבין ישראל. דברים ברוח דומה אמר הנשיא האמריקני ג'ו ביידן.

ב־25 באוגוסט 2023 התראיין סאלח אל־עארורי לערוץ אל־מיאדין, ובראיון תיאר מלחמה שעתידה להתרחש בקרוב. הוא קרא לה "חרב שאמילה" (מלחמה כוללת). בין הסיבות לביצוע קרוב של מתקפה הוא מנה את העובדה שישראל לא מציבה כוחות רבים בגבול עזה, התקדמות הצעדים לנורמליזציה עם סעודיה, והפיצול הפוליטי החריף בישראל.

ב־24 בספטמבר 2023 נפגשו בביירות מנהיגי חמאס, הג'יהאד האסלאמי והחזית העממית לשחרור פלסטין ופרסמו הודעה משותפת על "הסלמת פעולות ההתנגדות, במיוחד ההתנגדות החמושה". בפגישה השתתפו סגן ראש הלשכה המדינית של חמאס סאלח אל־עארורי, מנהיג הג'יהאד האסלאמי זיאד נח'אלה וסגן מזכ"ל החזית העממית ג'מיל מזהר. בהודעה הדגישו את "חיזוק כל צורות התיאום בין הארגונים, בכל הנושאים". באותו יום פרצו שרֵפות ליד בארי וכיסופים, ככל הנראה מבלוני תבערה.

כשלושה שבועות לפני המלחמה נערך תרגיל של חמאס שכלל תרגול של חמ"ל ממודר, הסחה באמצעות מטחי רקטות, פריצת הגדר, תנועה מהירה באמצעות טנדרים, הגעה ליישובי עוטף עזה, כניסה לבתים ורצח תושביהם. תרגיל שנתי דומה התקיים בשנים הקודמות בחודש דצמבר. בשנת 2023 התרגיל התקיים באופן חריג ב-12 בספטמבר, מועד יום השנה ליציאת צה"ל מרצועת עזה בתוכנית ההתנתקות. באותם ימים נערכו דיונים על אופי העברת המענק הקטארי וחמאס יזם התפרעויות. ב־29 בספטמבר הופסקו ההתפרעויות והושגו הבנות.

=== התרעות ביטחוניות לקראת המתקפה ===

בתקופה שקדמה למתקפת הפתע היו בישראל דיווחים והערכות, שלפיהם אימוני חמאס מעידים על עלייה ביכולתו לבצע מתקפה רחבת היקף, אולם הערכות אלה נדחו על ידי הגורמים הרלוונטיים. יחידה 8200 איתרה תוכנית מבצעית סדורה של חמאס משנת 2022, שקיבלה את השם "חומת יריחו". התוכנית הגיעה למודיעין אוגדת עזה אך הדרגים הבכירים המליצו לא להתמקד בה מפני שאין לחמאס יכולת לבצעה. במאי 2022 הוצגה בפני ראש אמ"ן ואלוף פיקוד הדרום מצגת על "חומת יריחו", שפירטה את תוכניות חמאס למתקפה, ובאוגוסט הוצגה גרסה מעודכנת שלה. אך הערכת המודיעין של פיקוד הדרום הייתה, שחמאס אינו יכול להוציא לפועל את ההתקפה, ובאוגדת עזה טענו שכוונות חמאס אינן ברורות, וכי "עדיין לא ניתן לקבוע אם התוכנית התקבלה במלואה וכיצד היא תבוא לידי ביטוי". בדיעבד ידוע שתוכנית זו תורגלה ברציפות עד לביצועה במתקפת הפתע על ישראל.

צה"ל קיבל ידיעות על כוונת חמאס לבצע מתקפה בליל הסדר 2023 והעלה את רמת הכוננות, אך חמאס הבחין בכך ודחה את ביצוע התוכנית. צה"ל פירש את האירוע כהתרעת שווא. דברים אלה הוכחשו על ידי דובר צה"ל.
ב־19 במרץ 2023 פנה תת־אלוף עמית סער, ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין של צה"ל, במכתב לראש הממשלה, בנימין נתניהו, והזהיר כי איראן, חזבאללה וחמאס רואים במשבר הפנימי בישראל "[...] הזדמנות להאיץ ולהעמיק את מצוקותיה (של מדינת ישראל)" וכי "זוהתה הזדמנות לייצר סערה מושלמת, משבר פנימי, הסלמה רחבה בזירה הפלסטינית ואתגור מזירות נוספות, שיצרו לחץ רב ממדי ומתמשך". ב־16 ביולי פנה ראש חטיבת המחקר פעם נוספת והתריע בכתב בפני ראש הממשלה על ירידה בכושר ההתרעה של מדינת ישראל לנוכח המשבר הפנימי. 

בחצי השנה שקדמה למתקפה התריעה נגדת שעסקה בתורת הלחימה של האויב ביחידה 8200, בשלושה מסמכים, כי חמאס השלים סדרה של תרגילים שדימו פשיטה על קיבוצים, מוצבים ובסיס הדרכה בעוטף עזה, וכי בכוונת הארגון להוציא תוכניות אלה לפועל. אל הערכותיה של הנגדת הצטרפו מפקדהּ ונגד נוסף ביחידה, ואזהרה זו הועברה לקצינים בכירים ביחידה ובמודיעין שטח. אולם הדברים לא עברו מאמ"ן לדרגים הבכירים בצבא ולגורמים המדיניים שמעליהם. קצין מודיעין בכיר, שאליו הגיעה ההערכה, השיב לנגדת ב־12 ביולי 2023 בדוא"ל ושיבח אותה על עבודתה, אבל הוסיף: "נראה לי דמיוני".

אל"ם (מיל') יגאל כרמון, נשיא מכון ממרי, כתב בסוף אוגוסט 2023 על "סימנים מעידים לאפשרות מלחמה בספטמבר–אוקטובר", אך התמקד בעיקר בגבול הצפון וביהודה ושומרון. כשלושה שבועות לפני המלחמה בוצע תרגיל של חמאס, שכלל תרגול של חמ"ל ממודר, הסחה באמצעות מטחי רקטות, פריצת גדר המערכת סביב רצועת עזה, תנועה מהירה באמצעות טנדרים, הגעה ליישובי עוטף עזה, כניסה לבתים והריגת תושביהם. תצפיתניות שהשקיפו על הגבול העידו שהבחינו בפעולות לא שגרתיות והתריעו באוזני מפקדיהן, אך נענו בביטול. 

ב־20 בספטמבר 2023, בעקבות תדריך ביטחוני בוועדת החוץ והביטחון וסקירה מודיעינית שקיבל מאחד מראשי הצוות המנהל של הוועדה, הזהיר יו"ר האופוזיציה יאיר לפיד את אזרחי ישראל מקרבה מסוכנת לעימות אלים, רב-זירתי. הוא ציין שכל ראשי מערכת הביטחון מזהירים את הממשלה ואת הקבינט מהתלקחות רב־זירתית בגדה המערבית, בעזה ואולי בלבנון, אך הממשלה מתעלמת מהאזהרות.

כשבועיים לפני המתקפה הועבר לאוגדת עזה מסמך שחובר ביחידה 8200, הנושא את הכותרת "אימון פשיטה מפורט מקצה לקצה". במסמך פורטו האימונים שעוברים מחבלי הנוח'בה: פשיטה על מוצבים צבאיים וקיבוצים, חטיפת חיילים ואזרחים והוראות להחזקת החטופים. על בסיס מסמך זה נערכה האוגדה לתרחיש של חדירת מחבלים בשלושה מוקדים. הערכה זו הסתמכה על יעילות גדר המערכת סביב רצועת עזה, הכוללת מכשולים מעל ומתחת לאדמה ומערכות אבטחה טכנולוגיות. תפיסה זו של מערכת הביטחון כונתה אחרי המתקפה "הקונספציה", בדומה ל"קונספציה" מלפני מלחמת יום הכיפורים, תפיסה מוטעית שרווחה בגופי המודיעין ובצבא כולו. 

גורמים ממשלתיים טענו, שבימים שלפני מתקפת הפתע העריכו בכירים בצה"ל בפני הדרג המדיני, שחמאס מורתע ואינו מעוניין בהסלמה. כשבועיים לפני המתקפה הזהיר האלוף (מיל') יצחק בריק כי מדינת ישראל קרובה למלחמה אזורית כפי שלא הייתה מאז מלחמת יום הכיפורים. הוא פנה לנתניהו בקריאה להכריז על מצב חירום לאומי. "המלחמה האזורית הבאה תתרחש בחמש זירות בו־בזמן (חזבאללה בלבנון; מיליציות פרו-איראניות בסוריה והצבא הסורי; חמאס והג'יהאד האיסלאמי בעזה; התפרצות אינתיפאדה שלישית ביהודה ושומרון; ופרעות של עשרות אלפי ערבים ובדואים קיצוניים בתוך ישראל). לכל זה יתלוו שיגורים של 3,500 טילים, רקטות וכטב"מים מדי יום לעבר העורף הישראלי, שיגרמו הרס נורא ואבידות קשות", כתב בריק. 

גורמים במודיעין המצרי אמרו לסוכנות הידיעות AP כי מצרים העבירה התרעות לישראל לפני המתקפה. גורם מצרי אמר ששר המודיעין המצרי עבאס כאמל התקשר לנתניהו ימים אחדים לפני המתקפה והזהירו מ"משהו חריג, מבצע אימתני", שעומד להתרחש מכיוון עזה. לפי הידיעה, כאמל נדהם מהאדישות שהפגין נתניהו. בלשכת ראש ממשלת ישראל הכחישו את הדברים וטענו שלא הייתה כל שיחה בין ראש הממשלה לשר המודיעין המצרי מאז כינון הממשלה. מאוחר יותר נטען שהשיחה לא הייתה עם נתניהו אלא עם גורם מודיעין ישראלי או גורם בלשכת נתניהו.<ref name="ynetodbba" />
ב־11 באוקטובר הודיע מקור מצרי רשמי כי "מה שדווח בכמה כלי תקשורת בנוגע למצרים שהזהירה את ישראל מפני מבצע גדול עשרה ימים לפני תחילת המלחמה הוא שקרי לחלוטין". יו"ר ועדת החוץ של בית הנבחרים האמריקני, מייקל מקאול, אישר שמצרים הזהירה את ישראל שלושה ימים לפני המתקפה. הוא תהה כיצד הוטעו המודיעין של ארצות הברית והמודיעין של ישראל, שהרי המתקפה תוכננה במשך שנה לפחות.<ref></ref>

בלילה שלפני המתקפה עודכנו הרמטכ"ל, הרצי הלוי, וראש השב"כ, רונן בר, במידע שהעיד על כוונת פעולה של החמאס. נראה שהיו סימנים קונקרטיים ליום קרב ולחטיפת אזרחים או חיילים ביישוב אחד. עשרות או מאות מחבלי חמאס החליפו באותה עת את כרטיסי הסים בטלפונים הניידים שלהם לחברות ישראליות.<ref></ref> בר והלוי קיימו התייעצויות, אולם לא ננקטו אמצעים לקדם את פני המתקפה. לפי אחד הפרסומים ההערכה הייתה שצפוי אירוע מוגבל, ולא ניתנה התרעה לאוגדת עזה מחשש לחשיפת מקורות. הסבר אחר היה, שלא ננקטו צעדים משום שמקרים דומים בעבר הסתיימו בלא כלום. בהערכת המצב של ראש אגף המבצעים, עודד בסיוק, נאמר שמדובר בתווך שבין תרגיל ל"פעולה אסטרטגית נגד ישראל בשעות הקרובות". בסיכום נאמר ש"אין הסבר מניח את הדעת" (למה שנצפה בשטח), ועל יחידה 8200 לנסות להביא עוד מידע. ראש אמ"ן, אהרון חליוה, שלא היה שותף בהתייעצויות, אמר למקורביו שאם היה שותף לדיונים היה אומר שמדובר בתרגיל.

ראש שב"כ רונן בר הוזעק בלילה למטה שב"כ ושהה בו עד פתיחת המתקפה. בעקבות הערכת המצב, לפנות בוקר הקפיץ שב"כ צוות טקילה לדרום, כדי להתמודד עם אפשרות של חדירת מחבלים. פיקוד דרום ביקש להחזיר לבסיס חצרים את מסוקי הקרב שהועברו למרכז, אך נענה בשלילה על ידי גורמים בכירים בצה"ל. מפקד פיקוד הדרום, ירון פינקלמן, הפסיק את חופשתו וחזר למפקדה, אליה הגיע עם פרוץ הקרבות.

לפי לשכת ראש הממשלה, המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, אלוף אבי גיל, עודכן בפרטים סביב השעה 6 בבוקר, ממש לפני תחילת המתקפה. על פי לשכת ראש הממשלה נתניהו עודכן ב-6:29 עם פרוץ המתקפה, והגיע לקריה ב-7:30. החשד היה שמדובר בניסיון חטיפה מקומי. לאחר המתקפה אמר דובר צה"ל כי "לא הייתה אצלנו הבנה לאירוע כזה. עלו סימנים מסוימים בלילה שלפני, אבל לא למהלך כזה ולא לכדי התרעה, ואנו נתחקר הכול באופן נוקב".

== ציוד וסד"כ ארגוני הטרור ==

=== ארגוני הטרור ===
שרידי טנדר טויוטה ששימש את המחבלים בפשיטה לבארי

היערכות ארגוני הטרור למתקפה החלה כשנה לפני הביצוע. חקלאים עזתים ערכו תצפיות על שיטות ההגנה של ישראל, נערכו אימונים לצד הגדר במשך חודשים, ומטעני חבלה הונחו צמוד לגדר במסווה של התפרעויות. תאריך המבצע נשמר בסוד, ולכוחות המבצעיים של ארגוני הטרור נודע הדבר רק בשעת המתקפה ממש. זמן קצר לפני המתקפה סיירו מחבלי חמאס, במסווה של חקלאים, סמוך לקו הגבול כדי לעקוב ולדווח על מיקום כוחות הסיור במקום.

לפי מסמכים שהשיג צה"ל, תכנן חמאס שחמישה ימים לפני המתקפה יעודכנו בפרטיה מפקדי החטיבות של חמאס. 48 שעות לפניה יעודכנו המג"דים. 12 שעות לפני הוצאת התוכנית לפועל יעודכנו מפקדי הפלוגות, ורק באותו הלילה יעודכנו מחבלי הנוח'בה בעצמם.

המתקפה יצאה לפועל בארבעה גלים. בתחילה תקפו מחבלי הנוח'בה, בגל השני תקפו גדודי עז א-דין אל-קסאם, בגל השלישי תקפו מחבלי שאר הארגונים ובגל הרביעי נכנסו אזרחים.

על פי עדויות רבות, בזמן המתקפה על הישובים נכחו במקום גם נשים מבוגרות, נכים<ref></ref> ונערים לא חמושים<ref></ref>, שהגיעו לבזוז ולסייע. חטופים שחזרו העידו כי הוחזקו בידי משפחות ששיתפו פעולה עם חמאס<ref></ref><ref></ref>.

בשעות הצהריים ביום המתקפה הושמע במסגדים בעזה נאום של מוחמד דף, שהודיע לתושבי הרצועה שהצבא הישראלי לא נמצא ביישובי העוטף, וקרא להם לצאת לכבוש אותם. בעקבות הנאום, אזרחים עזתים רבים עברו את הגדר והגיעו ברגל לקיבוצים. חוקר משטרה העיד, שנחקרים עזתים רבים אמרו לו לאחר מעשה: "הבאתי תיק עם בגדים, כי הייתי בטוח שאני הולך ליישב את המשפחה שלי בבארי".<ref></ref>

אצל המחבלים ההרוגים והשבויים נמצא סם ממריץ מסוג קפטגון, שסופק לחמאס על ידי משטר אסד וארגון חזבאללה. חמאס ביצע כמה ניסיונות הברחה של סם זה אל עזה בשנה שקדמה למתקפה.

=== הנחיות שניתנו למבצעי המתקפה ===
במסמכים שנתפסו על גופות מחבלים שהשתתפו במתקפה נמצאו הנחיות להרוג כמה שיותר אזרחים, לתפוס בני ערובה ולחכות להוראות נוספות. על פתק שנמצא על גופתו של אחד ממחבלי חמאס היו ההנחיות הבאות:
:

על פי צה"ל,<ref></ref> ולפי מסמכים, מפות וכמות המזון שנשאו אתם חלק ממחבלי חמאס שהשתתפו במתקפה, התוכנית הייתה לכבוש אזורים נרחבים בדרום ישראל, לפשוט על ערים כמו קריית גת, ולשלוט על נקודות שכבשו בישראל למשך תקופה ארוכה. המחבלים היו מצוידים במפות מפורטות של יישובים ובסיסי צה"ל.

=== אמצעי הלחימה של מבצעי המתקפה ===
קיבוץ בארי לאחר הטבח: תת־מקלע מדגם לנצ'סטר, מחסניות לרובה קלשניקוב ורימוני יד]]

אמצעי הלחימה שנתפסו אצל מחבלי חמאס שהשתתפו במתקפה היו בסדר כוח של חטיבה צבאית, וכללו 1,500 רובי סער מדגם קלשניקוב, מאות רובי צלפים דרגונוב, מקלעים PK, עשרות טילי כתף סטרלה נגד מטוסים, עשרות אמצעים לראיית לילה, מאות מכשירי קשר, טלפונים לוויניים, מטעני חבלה בגדלים שונים, בהם מטעני עלוקה המיועדים לפגיעה בטנקים ולהשמדת כלי רכב ממוגנים, מטעני חבלה לפריצה מהירה של גדרות ודלתות, מטעני כלימגור, מטעני השלכה תרמובאריים לשימוש בחללים סגורים על מנת לשרוף בחיים את יושביהם, רחפנים להטלת מטעני נפץ, אלפי רימוני יד, רקטות RPG מסוגים שונים בהן רקטות תרמובאריות, 2,000 נפצים תקניים, אמצעי מלכוד, מאות סכיני קומנדו, ואף מוקשי נ"ט מוסבים לאמצעי נפץ ידניים. נתפסו גם תת־מקלעים מימי מלחמת העולם השנייה דוגמת סטן ולנצ'סטר. נמצאו אצל התוקפים מספר רב של תיקי חובש בכיר, המכילים מנות דם וציוד רפואי שהנפיק UNICEF.

לטענת חמאס, בפתיחת המתקפה שוגרו 35 כטב"מים מתאבדים מדגם "א־זווארי" לעבר מטרות ישראליות. בסרטונים שפרסם הארגון נראים כטב"מים מתאבדים תוקפים מגדלי שמירה, עמדות ירי ומגדלי תקשורת של צה"ל. הכטב"מים קרויים על שם מוחמד א־זווארי, ודומים לכטב"מ נפץ "" מתוצרת רוסיה (ZALA Aero Group), שנעשה בו שימוש במלחמת אוקראינה–רוסיה.

=== ביצוע המתקפה ===
פגיעת רקטה ב[[גדרה בבוקר המתקפה]]

מתקפת הפתע החלה בשעה 06:29 בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום השבת וחג שמחת תורה, שמיני עצרת, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד. היא נפתחה בשיגור אלפי רקטות לעבר ישראל, שנורו לעבר אזורים נרחבים, לרבות דימונה, ירוחם, מדרשת בן-גוריון ואזור הר הנגב בדרום. הרקטות הגיעו עד וואדי עארה ובאקה אל־גרבייה בצפון וערד במזרח. חלקן גרמו לאבדות בנפש, בעיקר בפזורה הבדואית הלא ממוגנת. 

בחסות ירי הרקטות חצו אנשי חמאס את הגדר בחזית שרוחבה כ־60 ק"מ. על פי סרטונים שפרסם חמאס, נוטרלו מערכות תצפית ואש, ובכללן מערכת רואה־יורה, בעזרת רחפנים חמושים ברקטות RPG שהוסבו לפצצות הטלה, וכן על ידי שיגור טילי נ"ט. באמצעות טרקטורים וציוד מכני הנדסי הרסו התוקפים את גדר המכשולב־30–40 מקומות שונים, ואנשי נוח'בה חדרו דרך גדר נוספת בדרכם אל שטח ישראל.

לאחר מעבר המכשולים, פשטו אנשי חמאס שהיו מצוידים בנשק רב על שמונה מוצבי צה"ל ובכלל זה מפקדת אוגדת עזה במחנה רעים. שם השמידו אמצעי תקשורת ותצפית כדי לשבש את יכולת הפיקוד והשליטה של צה"ל בגזרה.

שיבושים ומתקפות אלה אפשרו חדירה של כ־3,000 מחבלים פלסטינים ליישובי עוטף עזה. רובם היו רכובים על טנדרים ואופנועים ומקצתם חצו את הגדר ברגל. כמה עשרות מחבלים חצו את הגדר באמצעות מצנחי רחיפה ממונעים. מחבלים אלה כיוונו את המחבלים שעל הקרקע, בין היתר להתקפה על פסטיבל המוזיקה ברעים. נעשו גם ניסיונות חדירה רחב של הקומנדו הימי של חמאס, כאשר מחבלים שטו בסירות גומי לעבר חופי העוטף ולעבר אשקלון. ניסיונות אלה סוכלו ברובם בידי חיל הים, אך מחבלים מעטים הצליחו לנחות בחוף זיקים.

הערכות עדכניות יותר מדברות על כ-6000 מחבלים פלסטינים שחדרו לעוטף עזה דרך 119 פרצות בגדר. מתוכם כ-3800 מחבלי נוח'בה שאומנו לכך ועוד כ-2200 מחבלים ובוזזים פלסטינים נוספים שהצטרפו לאחר מכן. בנוסף לכך, כ-1000 מחבלים השתתפו במתקפה מתוך הרצועה בירי רקטי ובסיוע למחבלים שחדרו<ref></ref>.

המחבלים תקפו חלק מהטנקים שהיו בגזרה באמצעות רחפני נפץ וטילי נ"ט ונטרלו אותם. הם תקפו כ-30 יישובים – קיבוצים ומושבים בעוטף עזה ואת הערים שדרות ואופקים – וביצעו בהם טבח, הרס וביזה. מסע רצח התבצע גם בכבישי העוטף, שבהם תקפו המחבלים מכוניות ישראליות רבות ואת החוסים במיגוניות בצידי הכבישים.

המחבלים השתלטו על חלק ממוצבי הצבא ותקפו את מפקדת אוגדת עזה ובסיסי צה"ל נוספים כמו מוצב נחל עוז, בסיס זיקים ובסיס אורים. חוליות מחבלים הציבו מארבים בצמתים ובכבישים וירו בנוסעים על הכבישים, כדי לשבש הגעת כוחות תגבור וחילוץ. חוליות רתק אלה עיכבו את חיילי צה"ל ומנעו את הגעתם ליישובים ולבסיסים. כך התאפשר זמן פעולה של כמה שעות למחבלים התוקפים. החוליות היו חמושות ברובי קלשניקוב, מקלעים קלים ורקטות RPG תרמובריות שיועדו לפגיעה בכלי רכב ממוגנים. בכבישים ובחלק מהיישובים התחזו המחבלים לחיילי צה"ל: הם לבשו מדים וציוד ישראלי, דפקו על הדלתות של בתי התושבים ודיברו אתם בעברית כדי להטעותם.

== מוקדי המתקפה ==

=== יעדים צבאיים ===

תצלום לאחר פגיעת [[רקטה ברכב בראשון לציון ביום הראשון למלחמת חרבות ברזל, במהלך מתקפת הפתע.]]

==== מפקדת אוגדת עזה ====

אחד הכוחות של חמאס תקף את מפקדת אוגדת עזה במחנה רעים, שבקרבת קיבוץ רעים. רבים מחיילי האוגדה היו בחופשה לרגל חג סוכות. לטענת החמאס רבים מהחיילים הופתעו בשנתם, ורבים מהם נפלו בשבי. בתמונות שפרסם הארגון נראו מבנים וכלי רכב משוריינים עולים באש. בערבו של אותו היום הצליח צה"ל להשיג שליטה מלאה על המפקדה, לאחר קרבות קשים.

==== מוצב ארז ====

מחבלים שפרצו את הגדר חדרו למתחם מעבר ארז, כבשו אותו<ref></ref> רצחו את החיילים ששהו בו ונכנסו דרכו לתוך ישראל.

==== בסיס מת"ק עזה ====

בסיס מנהלת תיאום וקישור נבנה צמוד לגדר המערכת, סמוך למחסום ארז. מחבלים פרצו לתוכו משני מוקדים – 12 דרך הגדר ועוד שישה–שבעה דרך הש"ג, לאחר שפוצצו בו מטען גדול. הם הרגו שלושה מחיילי המת"ק, ותיעדו בשידור חי איך הם שובים שלושה חיילים.

==== מוצב פגה ====

מוצב פגה המכונה גם "מגן בארי" הוא מוצב פלוגתי הממוקם בין גבול רצועת עזה לקיבוצים בארי ועלומים. בקרב שהחל השכם בבוקר לחמו 25 לוחמי פלוגה מבצעית ג' של גדוד 13 ומחלקת מרגמות של גדוד המסייעת בחטיבת גולני נגד כ-150 מחבלים, שחדרו למוצב במספר גלים. בקרב שנמשך כ-11 שעות נהרגו שלושה עשר לוחמים מגדוד 13 ובעקבותיו. בצד חמאס, עשרות מחבלים נהרגו במוצב וסביבותיו.

==== מוצב סופה ====

לוחמי מוצב סופה נפרסו מחוץ למוצב עוד לפני פרוץ האירועים, כחלק מנוהל רגיל. משום כך המחבלים שפרצו לבסיס נתקלו בבסיס כמעט ריק, כשמולם פועלת קבוצה של חמישה חיילים מסיירת נח"ל וקבוצת לוחמי מחלקת המרגמות של גדוד 50. לאחר חילופי אש בתחילת הקרב מן העמדות לעבר כוח המחבלים שמנה פי כמה מהחיילים במוצב, התכנסו החיילים – ביניהם פצועים – לשני מקומות, ובהם התבצרו עד להגעת התגבורת - חדר האוכל ועמדת הש"ג הקדמי. לאחר כמה שעות קרב הזעיק מפקד הכוח בבסיס מסוק קרב כדי לסייע בעצירת המחבלים.

כוח סיירת נח"ל שקפץ אל מחוץ למוצב, להגן על המרחב האזרחי, ספג אבדות ולבסוף התבצר באנדרטת דנגור. שישה מהלוחמים בכוח זה נהרגו, וחמישה נפצעו, עד חילוצם בצהריים.

לקראת השעה 14:00 הגיעו לוחמים משייטת 13 וטיהרו את המוצב ממחבלים שחדרו אליו. לאחר הקרב נמנו במקום 15 גופות של מחבלים שנהרגו בידי לוחמי הנח"ל וכ־40 מחבלים שנהרגו על ידי לוחמי השייטת.

==== מוצב כיסופים ====

במוצב כיסופים שהו לוחמי גדוד 51 של חטיבת גולני. במשך שעות ארוכות הם ערכו קרב נגד עשרות רבות של מחבלים, שהשתמשו ברובי סער, ברקטות נגד טנקים וברימונים. בקרב נהרגו שמונה לוחמים מהגדוד. בתום כ־50 שעות הצליחו לוחמי הגדוד, בצד כוח של סיירת אגוז שהצטרפה אליהם בהמשך, לבלום את המחבלים ולטהר את השטח מהם.

==== מוצב נחל עוז ====

מחבלים המשתייכים לזרוע הצבאית של חמאס פשטו על מוצב נחל עוז, וניהלו קרב עם לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני. בקרב נהרגו רבים מלוחמי הגדוד, נוסף על האזרחים שנרצחו בטבח בנחל עוז הסמוך. בתום שעות רבות של לחימה הצליחו חיילי צה"ל לבלום את המחבלים, בעזרת תגבורת של חיילי סיירת צנחנים.

==== מוצב מארס ====
מוצב מארס, שבו החזיקו כ־20 חיילים מהפלוגה המסייעת של גדוד 51 של חטיבת גולני, היה המוצב היחיד שמחבלי חמאס לא הצליחו לחדור אליו. עם תחילת המתקפה עלו הלוחמים לעמדות של המוצב עם מקלעים מסוג מאג, וניהלו קרב במשך שעות והרגו כ־90 מחבלים שהתקיפו אותם.

==== בסיס זיקים ====

מחבלי חמאס נכנסו לשטח ישראל מהים ודרך גדר המערכת, 1.5 ק"מ דרומית למחנה זיקים, שהוא בסיס הטירונים של חטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף. רוב החיילים בבסיס זה, 90 טירונים, שירתו בצה"ל רק חודשיים. בבסיס שהתה משפחת רב בת עשר נפשות שבאה כבר ביום שישי לעשות את השבת והחג עם החיילים בבסיס. אם המשפחה, מיכל אלון, אחות במקצועה. בנוסף הגיעו לבסיס בזמן האירוע בשבת כ-20 עד 30 אזרחים שברחו ממחבלים בחוף זיקים.

מייד עם ירי הרקטות מרצועת עזה החליפו חיילי סגל הבסיס את הטירונים שהיו בעמדות שמירה סביבו, והטירונים נשלחו לתפוס מחסה במיגוניות. שעה לאחר מכן, ב-7:31, החל ירי של כ-50 מחבלים על הבסיס. מול המחבלים ניצבו בעיקר חיילי סגל הבסיס. בטיפול בנפגעים השתתפה מיכל אלון, היא נורתה במכוון על ידי מחבל. בקרב, שהסתיים לפני השעה 10:00, נהרגו שבעה חיילים (ארבעה לוחמים ושלוש לוחמות). בנוסף לכך נפצעו שבעה נוספים, אך בסופה של הלחימה המחבלים הוכנעו והבסיס לא נכבש.

==== מערכת רואה־יורה ====
צה"ל התקין בקו הגבול מערכות רואה־יורה הכוללות מקלע כבד המופעל מרחוק. עם תחילת המתקפה שלח החמאס רחפנים מצוידים במטעני נפץ שהשמידו את המתקנים.

כמו כן, צה"ל הציב לאורך קו הגבול שורה של מצלמות מעקב שחוברו למרכז בקרה ושליטה שבו פעלו התצפיתניות. עם תחילת המתקפה ירו מחבלי החמאס במצלמות בטילים נגד טנקים, כבשו את בסיס התצפיתניות בנחל עוז והחזיקו בו במשך שבע שעות, עד לשחרורו בידי סיירת צנחנים.

==== בסיס אורים – מודיעין ====

כוח חמאס שמנה כעשרה מחבלים תכנן לפרוץ לבסיס "ירקון", הסמוך לקיבוץ אורים, אשר לפי פרסומים הוא בסיס של יחידה 8200. בשל טעות בזיהוי פרצו המחבלים לבסיס סמוך במתחם, ששייך לפיקוד העורף. המחבלים הרגו ופצעו חיילים בתוך הבונקר וניסו לחפש מידע מסווג במערכות המחשב של הבסיס.

כאמור עשרה מחבלים תקפו את מחנה אורים של מפקדת מחוז הדרום של פיקוד העורף, בזמן שבבסיס שהו 14 חיילים וחיילות. בהתקפה נהרגו שבעה מחיילי הבסיס. לעזרתם הגיעו לוחמים של יחידת שלדג, חיילים מחטיבת המרום, חיילים מיחידה 414 של חיל האיסוף הקרבי מהבסיס הסמוך ואנשי יחידת המשא ומתן המטכ"לית, והם הרגו את המחבלים שפרצו לבסיס. אחת החיילות שהגיעו מיחידה 414 נהרגה גם היא בחילופי האש על הגדר בין שני הבסיסים.

=== יישובי עוטף עזה ===

תפיסת ההגנה של צה"ל על יישובי עוטף עזה הייתה להקים מוצבי צבא קרוב ככל האפשר ליישובים, כך שאם אחד מהם יותקף, המוצב השכן יוכל להגן עליו. בחלק מהמקרים נטען כי המוצב מוקם קרוב מידי לגדר מכדי שתהיה בו תועלת צבאית. היקף המתקפה הרחב גרם לכך שרוב היחידות בקרבת הגדר היו עסוקות מדי בניסיון להגן על עצמן ולא יכלו להעניק סיוע ליישובי העוטף.

נוסף להתקפה על יישובים ובסיסים, חמאס הציב בצמתים ובדרכים חוליות חסימה במטרה למנוע הגעת לוחמים ישראליים ליישובים. חוליות מחבלים אלו שהיו חמושים בכלי נשק רבים כולל טילי נ"ט ירו על כלי רכב ועל ישראלים שנעו על הצירים. בעוד חיילי צה"ל היו צריכים לוודא הימנעות מירי דו צדדי, אנשי חמאס ירו על כל כלי רכב שהתקרב. החסימות הרבות גרמו לעיכוב משמעותי בהגעה של כוחות צבא ומשטרה אל יישובי העוטף. דבר שגרם לכך שבישובים רבים התושבים נותרו לבדם בהתמודדות מול המחבלים.

{| class="wikitable sortable mw-collapsible"
|+
!שם
!מספר תושבים
!מחבלים תוקפים
!כוח מגן
!תושבים שנרצחו
!תושבים שנחטפו
!סטטוס
!תיאור
|-
|קיבוץ בארי
|1,071
|כ-300, מ-3 מוקדים שונים
|11 חברי כיתת כוננות, 5 מהם נהרגו, כוח של לוחמי גדוד 13 ושוטרים שנהרגו גם. החל מ-08:37 כוח שלד"ג. בהמשך סיירת מטכ"ל ולאחר מכן כוחות צה"ל רבים נוספים.
|מעל 100 תושבים, 19 חיילים, 7 שוטרים
|31
|נכבש למשך יומיים וחצי
|בתחילת מתקפת הפתע חדרו לקיבוץ בארי יותר ממאה מחבלים חמושים היטב. הם התגברו על כיתת הכוננות וכוחות ראשונים שהוזעקו למקום, וערכו טבח בתושבי הקיבוץ, שבו רצחו כ-92 מיושבי הקיבוץ. 31 תושבים נחטפו לשבי ברצועת עזה בידי החמאס. המחבלים גרמו הרס רב למבנים ורכוש בקיבוץ. במעשי הטבח, ההרס והביזה השתתפו אזרחים עזתים שהגיעו לקיבוץ במהלך הטבח. כוחות גדולים מיחידות צה"ל ומשטרת ישראל, בפיקודו של תא"ל ברק חירם, הגיעו לקיבוץ, ובלחימה קשה, שנמשכה עד יום שני בצהריים, הסתיים טיהור הקיבוץ ממחבלים, בהם כאלה שהתבצרו במתחמים שונים בקיבוץ, חלקם עם אזרחים לכודים.
|-
|מושב נתיב העשרה
|948
|35, 6 עם מצנחי רחיפה
|כיתת כוננות (6 שעות), צבא החל משעה 1200
|21
|
|קרב בתוך הקיבוץ עם כיתת הכוננות
|מחבלים חדרו למושב נתיב העשרה שנמצא 100 מטרים מקו הגבול, ורצחו לפחות 21 מתושביו. חלק מהנרצחים היו בני אותה משפחה, כמו משפחת וקס, משפחת מולכו, משפחת אקוני ומשפחת תעסה. הצבא הגיע לנתיב העשרה רק בשעות הצהריים, לאחר שש שעות של לחימת התושבים לבדם.
|-
|קיבוץ כפר עזה
|787
|140
|כיתת הכוננות מהם נהרגו 7. מ-8:00 בבוקר הגיעו כוחות מחטיבת עוז ומחטיבת הצנחנים (ומסיירת נח"ל)
|64
|19
|נכבש למשך יומיים
|בקיבוץ כפר עזה נרצחו כ־72 איש. לאחר שכוחות צה"ל הגיעו למקום התנהלו קרבות ממושכים, ביום הראשון והשני להתקפה, מול כעשרה מחבלים שחדרו לקיבוץ. חלק מתושבי הקיבוץ היו נצורים בבתיהם עד למחרת.
|-
|קיבוץ חולית
|210
|60
|
|15 אזרחים, 2 חיילים
|6
|נכבש
|בטבח ב לקיבוץ חולית נרצחו 13 מבני הקיבוץ, שני עובדים זרים ושני לוחמי מילואים בלוט"ר. 4 בדואים שעבדו בקיבוץ ושני תושבים נוספים נחטפו לרצועת עזה.
|-
|קיבוץ ניר עוז
|380
|מאות
|
|38
|72
|נכבש
|בקיבוץ ניר עוז הציתו המחבלים בתים וזרעו הרס, בעוד אנשי הקיבוץ מסתגרים בממ"דים ונועלים אותם מבפנים. נרצחו 38 בני אדם, ובכלל זה משפחה שלמה בת חמש נפשות. מהקיבוץ נחטפו למעלה מ-70 תושבים בהם סבתא ומשפחה בת חמש נפשות, נילי מרגלית האחות מבית חולים סורוקה בת הקיבוץ וכן אישה, שני ילדיה ושני הוריה. כן נחטפו בני משפחת ביבס, בהם החטוף הצעיר ביותר, כפיר בן ה-9 חודשים. רק לקראת ערב הגיעו הכוחות לחלץ את הנצורים. 160 חברי הקיבוץ נותרו עוד לילה שלם בגני ילדים, עד שפונו לאילת.<ref></ref>
|-
|קיבוץ נחל עוז
|749
|20 לפחות
|
|16
|8
|נכבש
|בקיבוץ נחל עוז חדרו מחבלים במתקפת הפתע. הם טבחו בתושבים - נרצחו 15 מחברי הקיבוץ וכן שוטר שהגיע למקום. וחטפו אחרים. לאחר מעל 12 שעות של לחימה צה"ל השיג שליטה על הקיבוץ ופינה את תושביו.
|-
|קיבוץ סופה
|233
|35-45
|
|3
|0
|מחבלים חדרו לקיבוץ
|בבוקר ההתקפה הסתערו עשרות מחבלים על קיבוץ סופה. אליה לילינטל, הרבש"ץ של הקיבוץ, זיהה את המחבלים בשלב מוקדם, הרג כמה מהם ואסף את כיתת הכוננות, שמנתה שישה אנשים. כיתת הכוננות בלמה את רוב המחבלים בגדר הקיבוץ והגנה על חייהם של כ־200 מתושבי המקום. שלושה מחברי הקיבוץ נרצחו במתקפה. לאחר כשש שעות לחימה הצליחו כוחות הביטחון להגיע לקיבוץ. עשרה מחבלים נלכדו ו־20 מהם נהרגו בקרבות.
|-
|קיבוץ עין השלושה
|353
|עשרות
|4 חברי כיתת כוננות
|4
|
|
|בעין השלושה נרצחו ארבעה תושבים בידי מחבלי חמאס, שאותם בלמו ארבעת חברי כיתת הכוננות של הקיבוץ.
|-
|מושב יכיני
|730
|עשרות
|18 אנשים בכיתת כוננות עם רובה 1 ואקדחים. שוטרים שהגיעו למקום
|5 תושבים, 2 לוחמים
|
|
|סמוך ל־7:40 פשטו עשרות מחבלים על המושב יכיני, וטבחו בו לפחות שבעה בני אדם. רבש"ץ המושב שהה בתאילנד באותה שעה וניהל את בלימתם משם.
|-
|קיבוץ זיקים
|918
|8
|12 אנשי כיתת כוננות (1 שעה)
|0
|
|
|כיתת כוננות של קיבוץ זיקים שמנתה 12 חברים נלחמה בשמונה מחבלים שהגיעו ברכב סוואנה ותקפו את הקיבוץ. לאחר קרב שנמשך כשעה הם הצליחו להרוג את כל המחבלים, לאחר שאחד מחברי כיתת הכוננות הצליח לאגף את המחבלים. בקרב נפצעו שני חברי קיבוץ. בסמוך היו קרב במחנה זיקים וטבח בחוף זיקים. בהמשך פונו חברי הקיבוץ לקיבוץ מעלה החמישה.
|-
|כרם שלום
|220
|עשרות משער אחד ועוד 50 משער האחורי
|9 חברי כיתת כוננות, 6 חיילי סיירת נח"ל (6 שעות), מסוק קרב, טנק ב-12:30
|2 אזרחים, 3 חיילים
|0
|לא נכבש
|כיתת כוננות בקיבוץ כרם שלום, שמנתה תשעה תושבי הקיבוץ ושישה חיילים סדירים, נלחמה במשך שש שעות במחבלים שתקפו את הקיבוץ ומנעה את נפילתו, עד שהגיעו הכוחות הסדירים. בלחימה נהרגו שניים מחברי כיתת הכוננות, עמיחי ויצן וידידיה רזיאל.<ref></ref>
|-
|קיבוץ ניר עם
|726
|35 לפחות.
|כיתת כוננות (3 שעות), בהמשך טנק וגולני, לוחמי משמר הגבול
|2 חיילים, 0 תושבים
|1
|לא נכבש
|בקיבוץ ניר עם הציבה הרבשצ"ית, ענבל ליברמן, את מחלקת הכוננות במארבים לאורך הגדר ברגע שהגיעה הידיעה הראשונה שמשהו מתרחש. את הקיבוץ תקפו 35 מחבלים, וחברי כיתת הכוננות ניהלו איתם קרב במשך כשלוש שעות. הם הרגו שני מחבלים.
בהמשך הגיעו לקיבוץ לוחמי היחידה הטקטית ויחידת המסתערבים של משמר הגבול, ומאוחר יותר הצטרף אליהם גם גדוד 13 של חטיבת גולני. הלוחמים ניהלו קרב מול המחבלים והרגו אותם. שני לוחמים נהרגו בקרב. כל תושבי הקיבוץ ניצלו מטבח.<ref></ref>
|-
|קיבוץ עלומים
|531
|מעל 30
|12 חברי כיתת כוננות (6 שעות). יחידת מצדה ויהל"ם משעה 12:00. מסוק קרב
|17
|8
|לא נכבש
|על קיבוץ עלומים פשטו שלושים מחבלים, שנהדפו על ידי כיתת הכוננות בת 12 תושבים שהרגו עשרה מהמחבלים. הם ניהלו את הקרב לבדם מ־6:30 בבוקר ועד שהגיעו כוחות מיחידת מצדה ויהל"ם בשעה 12. בקרב נרשמו הרוג ופצוע אחד בצד הישראלי. בהמשך פנו המחבלים לרפת, רצחו 16 עובדים זרים מנפאל ומתאילנד וחטפו שמונה מהם. הם גם שרפו את הסילו ואת מכון החליבה, חוררו ביריות את מכלי החלב וזרעו הרס רב. ב־12:30 הגיעו עשרות מחבלים לאזור בית האריזה של הקיבוץ, נתקלו בכוח צנחנים, ומסוק קרב הרג את מרביתם. ביום שני פונו חברי הקיבוץ לנתניה.<ref>;</ref>
|-
|קיבוץ סעד
|838
|32
|כיתת כוננות, טנק צה"לי
|0
|0
|לא נכבש
|כ-30 מחבלים ניסו להיכנס לקיבוץ סעד באזור 11:00 בבוקר. הם הגיעו לשער הקיבוץ שהיה סגור בגלל החג ירו RPG וזרקו רימונים על השער כדי לפוצץ אותו ולהיכנס פנימה. הניסיון לא צלח והשער נשאר נעול. באותו זמן ירתה לכיוונם כיתת הכוננות של היישוב, והגיע טנק בודד שפגע במחבלים רבים והמחבלים נסוגו.<ref></ref><ref></ref>
בין המסמכים שנתפסו על גופות המחבלים נמצאה גם תוכנית לכיבוש סעד בעזרת שני כוחות שיתקפו ממזרח ומערב, ובין השאר יכבשו את בית הספר דעת ואת מדרשת בני עקיבא.
|-
|קיבוץ כיסופים
|294
|עשרות
|
|18
|1
|
|במתקפת מחבלים על כיסופים נרצחו שמונה חברי קיבוץ ושישה עובדים זרים. חבר קיבוץ נוסף נהרג בקרב בכפר עזה. ארבעה מחברי הקיבוץ נחטפו. למבני הקיבוץ נגרם נזק כבד. הקיבוץ פונה מתושביו במוצאי שבת. ביום שלישי הגיע אליו מנהל הרפת, תושב אשקלון, ונרצח בידי מחבלים שארבו לו. שני טנקים הרגו את המחבלים, ובתוך כך הרסו את מכון החליבה.
|-
|קיבוץ רעים
|422
|עשרות
|
|5
|5
|
|בתחילת מתקפת הפתע תקפו עשרות מחבלים את קיבוץ רעים, ובשעות הראשונות הגנה על הקיבוץ כיתת הכוננות שלו, שבה שישה חברים. חמישה מתושבי הקיבוץ נהרגו וחמישה נחטפו.
|-
|קיבוץ ארז
|616
|
|
|1
|0
|
|עם תחילת המתקפה התקשר רבש"ץ קיבוץ ארז, שלא נכח באזור, לקודמו בתפקיד. זה הקפיץ את כיתת הכוננות לעמדות דקות לפני ניסיון החדירה של המחבלים לקיבוץ. שניים מחברי כיתת הכוננות, שהתמקמו בעמדת תצפית גבוהה, פתחו באש לעבר שני טנדרים בכביש הגישה לקיבוץ (לאחר שזוהו כמחבלים) ובמקום התפתח קרב יריות. לעזרתה של כיתת הכוננות הגיעה תגבורת מקיבוץ אור הנר, מה שאִפשר להמשיך בלחימה במשך שלוש שעות, עד שרוב המחבלים נפגעו מבלי שהצליחו לחדור לקיבוץ. בקרב נהרג סרן במילואים אמיר נעים, תושב הקיבוץ וחבר בכיתת הכוננות.
|-
|ניר יצחק
|633
|עשרות
|
|3
|4 לפחות
|
|בקיבוץ ניר יצחק פעלה כיתת הכוננות מול עשרות מחבלים והצליחה חלקית לעצור את המתקפה, אך ארבעה מחברי כיתת הכוננות נחטפו. כמו כן רצחו המחבלים שלושה מחברי הקיבוץ (ובהם הרבש"ץ) וחטפו לרצועת עזה מספר לא ידוע של חברים.
|-
|קיבוץ מגן
|540
|30
|
|2
|
|
|כיתת הכוננות של קיבוץ מגן הדפה את המתקפה. כוחות צה"ל הגיעו לאזור רק לאחר כשבע שעות. חבר הקיבוץ אבי פליישר נרצח במתקפה, ושני אחרים נפצעו. למחרת שוב היה ניסיון חדירה לקיבוץ, שצה"ל הדף. ב־9 באוקטובר הקיבוץ פונה.
|-
|מושב פרי גן
|249
|
|
|4
|
|
|במושב פרי גן ניצלו המחבלים את חסרונם של רוב החברים בחוליית הכוננות, שהיו מחוץ ליישוב, והצליחו לחדור ליישוב ולירות על תושבים. שלושה מחברי כיתת הכוננות של היישוב שלומית בהם הרבש"ץ הגיעו מיוזמתם לסייע בהגנת פרי גן, ולאחר שחלקם נפצעו הוזעקו עוד מחברי כיתת הכוננות של שלומית. בסך הכל השתתפו בקרב 11 מחברי כיתת הכוננות של המושב שלומית; ארבעה מתוכם נהרגו וארבעה נפצעו.
|-
|קיבוץ יד מרדכי
|830
|לפחות 35
|כיתת כוננות, 3 לוחמי מג"ב בבוקר, ובהמשך לוחמי ימ"מ
|2 חיילים, 2 אזרחים
|
|לא נכבש
|עם תחילת המתקפה נפרסה כיתת הכוננות של יד מרדכי לאורך הגדר הדרומית והשער. ההיתקלות הראשונה עם המחבלים הייתה בקרבת השער. למקום הגיעו שלושה לוחמי מג"ב, שקיבלו פקודה לחסום את צומת יד מרדכי, והחל קרב יריות ביניהם ואנשי כיתת הכוננות ובין כ־20 מחבלים שהגיעו על שמונה אופנועים לשער הקיבוץ. המחבלים ירו רקטת RPG על רכב אנשי מג"ב (שהחטיאה את המטרה) ואף הצליחו לפוצץ את הגדר של הקיבוץ. בזמן הקרב הצטרפו ללחימה כמה לוחמי ימ"מ, והם הצליחו להרוג את המחבלים. זמן קצר לאחר מכן הגיע לגדר הקיבוץ טנדר ועליו כשמונה מחבלים, והכוח המגן התפצל והצליח לאגף את המחבלים ולהרוג אותם. שום מחבל לא הצליח לחדור לקיבוץ בהתקפה.
|-
|קיבוץ מפלסים
|1,057
|מעל 30
|כיתת כוננות, בשעה 15:00 לוחמי חטיבת כפיר
|4 אזרחים, 4 לוחמי שב"כ
|
|
|בתחילתה של מתקפת הפתע תקפו כ־30 מחבלים את קיבוץ מפלסים, ובשעות הראשונות הגנה על הקיבוץ כיתת הכוננות שלו. בצומת הכניסה למפלסים רצחו מחבלי חמאס אזרחים, ולאחר מכן פוצצו את שער הולכי הרגל הראשי וחדרו לקיבוץ. ליד רפת הקיבוץ חטפו המחבלים קבוצת עובדים תאילנדים, ולאחר ירי מצד כיתת הכוננות שחררו אותם. כוחות נוספים של מחבלים תקפו את הקיבוץ משלושה מוקדים, ונהדפו.
באזור השעה 15:00 בצהריים חברו אל כיתת הכוננות לוחמי גדוד ההכשרות של חטיבת כפיר, אשר סייעו לחברי כיתת הכוננות להדוף את המחבלים, והחלו בפינוי האזרחים והגנה על גבולות הקיבוץ, לאורך הלחימה בקיבוץ מספר טירונים נפצעו בהיתקלויות עם מחבלי החמאס.

באזור אנדרטת חץ שחור שליד מפלסים נערך קרב גדול בין מאות מחבלים לאנשי שב"כ, ימ"מ וחיל האוויר. הקרבות באזור הקיבוץ נמשכו כמה שעות, ונהרגו בהם כ־200 מחבלים. השאר נמלטו, ברובם לרצועת עזה.
|-
|עיקול מפלסים
|0
|
|
|כ-50
|
|
|עיקול כביש המכונה 'עיקול מפלסים' ליד קיבוץ מפלסים. המחבלים העמידו מארב עם רכבים שחסמו את הציר וירו בתת-מקלע על הרכבים שעברו בכביש שכללו בעיקר מבלים שברחו מהמסיבה בנובה.

על פי עדויות של ניצולות שהתפרסמו בתחקיר ערוץ 13, המחבלים ירו ועשו וידואי הריגה, אנסו נשים ולאחר מכן שרפו אותן בחיים. בעיקול נרצחו כ-50 אזרחים ישראלים, חלקם נחטפו לרצועת עזה.
|-
|מושב מבטחים
|455
|
|כיתת כוננות עם 3 כלי נשק, כוחות מיוחדים משעה 14:00
|5
|
|לא נכבש
|תוך כדי המתקפה הגיעו המחבלים גם למושב מבטחים והצליחו להיכנס למושב, כשמולם כיתת כוננות שרק לשלושה מחבריה היו כלי נשק. בקרב נהרגו הרבש"ץ, דן אסולין, טל ממן, איתי נחמיאס, גיל אביטל וליאור בן יעקב. - באזור 14:00 בצהריים הגיעו כוחות מיוחדים חילוץ.
|-
|קיבוץ נירים
|416
|50
|
|9 לפחות
|5
|
|את קיבוץ נירים תקפו כ־20 מחבלים. כיתת הכוננות וקצין משטרה ששהה בקיבוץ ניהלו במשך שעתיים קרב מול המחבלים כשהם מתבצרים על הסילו. בהמשך הגיע מסוק לסייע וירה על מחבלים ששהו מחוץ לגדר. רק לאחר שבע שעות הגיעה למקום תגבורת צה"לית. באירוע נהרגו חמישה מחברי הקיבוץ וחמישה אחרים נעדרים.
|-
|מושב עין הבשור
|1,109
|30-50
|כיתת כוננות 78 איש, 6 רובים, רכב צה"לי בשעה 08:36
|0
|0
|לא נכבש
|במושב עין הבשור נתקלו המחבלים בכיתת כוננות גדולה יחסית, שכללה כ־78 מחברי המושב, שהוקמה במקרה זמן קצר קודם לכן כדי להתמודד עם גניבת רכבים. כיתתת הייתה עם חמישה כלי נשק ארוכים מסוג M-16. ואקדחים, הצליחה לבלום את חדירת המחבלים בשער המערבי. לאחר קרב, שבו נפצעו שניים מחברי המושב, נסוגו המחבלים.
|-
|קיבוץ גבים
|619
|
|
|0
|0
|לא נכבש
|בקיבוץ גבים הגיעו המחבלים לגדר הקיבוץ וניהלו קרב עם הרבש"צ ואחד מחברי כיתת הכוננות. בעקבות הקרב נסוגו המחבלים, ושני חברי הקיבוץ נפצעו ופונו אחרי שעות ארוכות.
|-
|מושב יתד
|570
|15
|כיתת כוננות, לוחמי גדוד קרקל
|0
|
|מחבלים חדרו אולם נבלמו
|15 מחבלים על טנדרים ואופנועים תקפו את מושב יתד. חברי כיתת הכוננות של המושב וכן לוחמים מגדוד קרקל בפיקודה של אור ליבני-בן יהודה ניהלו קרב עם המחבלים והצליחו לבלום ולהרוג אותם.
|-
|מנחת שדה תימן
|0
|2
|
|0
|0
|
|שני מחבלים מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נלכדו בלילה של 11–12 באוקטובר ליד שדה תימן, כ־35 ק"מ מרצועת עזה.
|}

=== ערי הנגב המערבי ===
==== קרב שדרות ====
שרידי בניין משטרת שדרות

הקרב בשדרות נמשך מ-7 באוקטובר 2023 עד ל-9 באוקטובר 2023. בתחילה חדרו מחבלים לעיר שדרות, השתתפו בחילופי אש עם יחידות משטרת ישראל ואזרחים, ורצחו ופצעו רבים. בסופו של דבר כבשו המחבלים את תחנת המשטרה המקומית. עם הגעת תגבורת של צה"ל נערך קרב קשה שנמשך כ־20 שעות, שבסופו העדיפו כוחות הביטחון להרוס את הבניין על המחבלים שהתבצרו בו. לפחות עשרים שוטרים נהרגו באירוע.

==== הטבח באופקים ====

הטבח התרחש בין 7 באוקטובר 2023 ל־9 באוקטובר 2023 לפנות בוקר. מספר הנרצחים עומד על 34 מתושבי אופקים. שוטרים, לוחמי ימ"מ, אזרחים חמושים בכלי נשק אישיים, וחיילים בחופשה נלחמו במחבלים במשך שעות. בקרבות נהרגו שמונה שוטרים וחמישה חיילים.

=== שטחים פתוחים ===
מחבל עזתי חמוש יורה באישה בקיבוץ עלומים בבוקר 7 באוקטובר
מחבלי החמאס, שהגיעו בכוחות ובאמצעי נשק עודפים, פשטו על יותר מ־30 יעדים אזרחיים בתחומי העוטף, בהם שלוש ערים, מעל 20 קיבוצים, כחמישה מושבים, מסיבת טבע וחוף ים. במקצתם נערכו קרבות הגנה של התושבים ובמקצתם התבצע טבח. המחבלים הצליחו להרוג למעלה מ-800 אזרחים ולחטוף יותר ממאתיים אזרחים וחיילים לרצועת עזה.

==== הטבח בפסטיבל נובה ====

[[קיר המכוניות ליד מושב תקומה, לשם הועברו מאות רבות מהמכוניות מהטבח בפסטיבל נובה.]]
עשרות מחבלים הגיעו למתחם מסיבת טבע ביער רעים, ירו לעבר המשתתפים והשליכו רימונים. מספר הנרצחים בפיגוע הטרור הגדול בתולדות מדינת ישראל מוערך, לפי תחקיר של המשטרה, ב־364 לכל הפחות, 17 מתוכם שוטרים. מאות נפצעו, ומחבלי חמאס חטפו חלק מהמשתתפים לעזה.

==== מסיבת פסיידאק ====

מסיבת פסיידאק הייתה מסיבת טבע קטנה שהתקיימה בשטחים החקלאיים שבין ניר עוז לנירים. לפי עדויות של משתתפי המסיבה החמאס לא ידע עליה ולכן לא תקף אותה, אך חלק מהמשתתפים עזבו את מתחם המסיבה לאחר שהחלה מתקפת הטילים בבוקר 7 באוקטובר כדי להגיע למרחב מוגן, ו־16 מהם נרצחו בזמן מנוסתם בכבישים, במיגוניות או בקרבת היישובים הסמוכים.

==== חוף זיקים ====

בבוקר מתקפת הפתע על ישראל פלשו לחוף זיקים, שהוא החוף הדרומי ביותר בחופי הים התיכון של ישראל, חוליות קומנדו ימי של מחבלי גדודי עז א־דין אל־קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס ורצחו כעשרים ישראלים ששהו בחוף. כוחות מיחידת מגלן הרגו את המחבלים. בין 20 ל־30 אזרחים ברחו מהמחבלים ומצאו מחסה במחנה זיקים.

==== כביש 232 ====

כביש 232, שהוא הכביש הראשי והחשוב של אזור עוטף עזה, נכבש בבוקר המתקפה על ידי מאות מחבלים שארבו בכל צומת ובמספר רב של נקודות בכביש. בכביש זה נרצחו לפי הערכות שונות כמה עשרות ישראלים.

== קרבות הבלימה ==
עלומים בעוטף עזה בבוקר שמחת תורה]]

מוצב הפיקוד העליון של צה"ל ("הבור") הופתע לחלוטין מהמתקפה, ובשעותיה הראשונות לא ידע את היקף החדירה ואת גודל המתקפה ומשום כך התקשה לנהל את בלימתה לאורך שעות.

כיתות הכוננות בקיבוצים ובמושבים שהגנו על ביתם היו הקו הראשון מול המחבלים. הם בלמו גלים של מחבלים, ורבים שילמו בחייהם. בנוסף, אזרחים חמושים באקדחים לחמו במחבלים בתוך הבתים. כוחות ימ"מ רבים ויחידות מובחרות בצה"ל הוקפצו בנוהל חירום לאזור וליישובים שהותקפו. לוחמי הימ"מ הרגו כ־200 מחבלים, ותשעה לוחמים וקצינים של היחידה נהרגו בקרבות.

שלושה גדודי חי"ר: גדוד 931 מחטיבת הנח"ל, גדוד 890 מחטיבת הצנחנים, וגדוד קרקל מחיל הגנת הגבולות הוקפצו בשעות הבוקר של 7 באוקטובר והשתתפו בבלימת המתקפה. יחידות אגוז, מגלן ודובדבן מחטיבת הקומנדו הוקפצו בשעות הבוקר המוקדמות והשתתפו בקרבות בכפר עזה, כיסופים ונחל עוז.

בתחילת המתקפה על יישובים, עמדו מול המחבלים התוקפים בעיקר חברי כיתות הכוננות המקומיות וגם חלק משאר התושבים, שהגנו על ביתם, חלקם עם אקדחים בלבד. הם בלמו גלים של מחבלים, ורבים מהם נהרגו. בחלק מהיישובים הצליחו כיתות הכוננות לבלום את המחבלים, אך ביישובים רבים גברו המחבלים, שהיו בכוח עדיף, על המגינים, והצליחו לחדור ליישובים ולפגוע בתושביהם וברכושם בצורה אנושה. המחבלים כבשו עשרות רבות של בתי תושבים. לאחר שדבר הכיבוש נפוץ ברחבי רצועת עזה הצטרפו אליהם אזרחים לא חמושים שעסקו בביזה. 

שר הביטחון יואב גלנט אישר גיוס מילואים נרחב ביותר, והכריז על מצב מיוחד בעורף ברדיוס של עד 80 קילומטרים מגבול רצועת עזה. כשעה לאחר תחילת המתקפה דובר צה"ל הנחה את תושבי הדרום והמרכז להימצא בסמוך למרחבים מוגנים, ובעוטף עזה בתוך המרחבים המוגנים. כשעתיים לאחר תחילת המתקפה החל צה"ל לתקוף ברצועת עזה.

בעקבות המתקפה פעלו צה"ל ומשטרת ישראל לטיהור עוטף עזה מהמחבלים שחדרו לשם. מרבית המחבלים שנותרו בשטח ישראל נהרגו או נלכדו ב־7 באוקטובר, וקרבות עם מחבלים בשטח ישראל נמשכו גם ב־8 באוקטובר, שבתחילתו נותרו שישה מוקדי לחימה בשטח ישראל. בינתיים החלה מלחמת חרבות ברזל, שבה הפציץ חיל האוויר הישראלי מאות מטרות של חמאס ברצועת עזה, ונערך גיוס מילואים. ב־9 באוקטובר הסתיימה הלחימה ביישובי העוטף, אך המשיכו לבצע סריקות לחיפוש מחבלים מסתתרים.

==== הזירה היבשתית ====
מפקד מחוז דרום של משטרת ישראל, ניצב אמיר כהן, תושב שדרות, הכריז ב-06:41 על קוד "פרש פלשת"<ref></ref> שמשמעותו הקפצת כל כוחות המשטרה במחוז לנקודות מפתח. חוליות מחבלים הציבו מחסומים בכבישים ובצמתים ברחבי עוטף עזה, ופגעו באזרחים שניסו להימלט ברכב וכך עיכבו למעשה את הלוחמים שהגיעו כתגבורת. תוך 40 דקות הגיעו כוחות ימ"מ ראשונים לזירות הלחימה וכעבור זמן קצר גם שאר לוחמי היחידה. לוחמי צה"ל המעטים שהיו בבסיסים הסמוכים ליישובים, בהם לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני, ושוטרי משטרת ישראל הגיעו להגן על חלק מהיישובים, אך כוחם היה דל בהשוואה לכוח המחבלים, וגם הם נפגעו. כוח של 23 לוחמי נוחב'ה של חמאס תכנן לפרוץ לבית הסוהר שקמה ולשחרר אסירים פלסטיניים הכלואים שם. כוחות מג"ב שהגיבו לקריאתו של ניצב כהן נטרלו בצומת יד מרדכי את המחבלים, שנעו צפונה על שמונה אופנועים, לכיוון אשקלון, אשדוד וקריית גת. חלקם חמקו והצליחו להגיע לאחר מכן לעיר שדרות ולקחו שם חלק בעימותים עם צה"ל והמשטרה.

תוך כרבע שעה מתחילת המתקפה הגיעו מחבלים רבים, רכובים על טנדרים ואופנועים וחמושים היטב, אל מחנה רעים, שבו שוכנת מפקדת אוגדת עזה. תת-אלוף אבי רוזנפלד, מפקד אוגדת עזה, הבין את היקף המתקפה בשלב מוקדם ושידר לבור בקריה את פקודת "פרש פלשת", פקודת חירום צה”לית ומשטרתית למקרה של חדירה עוינת. מהתחקירים הראשוניים עולה כי רוזנפלד הורה במהירות לפתוח את המפקדה החליפית של אוגדת עזה, צעד לשעת חירום שתורגל שבועיים קודם, אך הדרכים למפקדת האוגדה ברעים נחסמו על-ידי מחלקות רתק של הנוחבה. חדרי מלחמה נוספים במפקדה ברעים הועלו באש או נפגעו ממטחי פצמ"רים מרוכזים. גם התשתיות המבצעיות בבסיס נפגעו. מפקדים מהמטה המבצעי שהוקפצו מהבית הועברו בעקבות כך למפקדה החליפית. לאחר קרב של 40–60 דקות, הכניעו 30 מחבלים את השומרים ועשו דרכם פנימה אל המפקדה. בחמ"ל הגיפו חיילי צה"ל את דלת הברזל שבכניסה אליו, והנותרים בחוץ המשיכו בלחימה במחבלים. במקביל לקרב, בחמ"ל האוגדה המשיכו לנהל את הלחימה האוגדתית אל מול מתקפת המחבלים בכל הגזרה. לפי הדיווח מיום הקרב, הקרב הסתיים לאחר שש בערב, לאחר 13 שעות של לחימה.

בעקבות פקודת "פרש פלשת" של אוגדת עזה, הזניקה חטיבת המבצעים את כלל כוחות הכוננות של צה"ל, כולל יחידות מובחרות, בהן שייטת 13 ושלדג, גדודי הצנחנים וביסל"ח. בנוסף עוד חיילים נהרו דרומה, חלקם על דעת עצמן. לוחמי יחידות מיוחדות של שלדג, סיירת מטכ"ל, שייטת 13, הלוט"ר, הימ"ס, היס"מ, החטיבה הטקטית של משמר הגבול, היחידה המבצעית של השב"כ, יחידת מצדה ועוד הוזנקו לקרבות בלימה.

מסוקי ינשוף הטיסו יחידות שונות, בהן את יחידת דובדבן מאזור מעלה אדומים לאזור פרי גן ובארי. מספר מסוקי יסעור של חיל האוויר הטיסו את לוחמי גדוד 890 של הצנחנים. מחבלי חמאס פגעו באמצעות טיל נ"ט במסוק יסעור שהטיס לוחמי צנחנים בדרך ליישוב כרם שלום. הטייס הצליח לנחות ליד כפר מימון והלוחמים התפנו מהמסוק ללא פגע והביאו להצלת המושב, המסוק נותר בוער בשטח.

שלושה גדודי חי"ר: גדוד 931 מחטיבת הנח"ל, גדוד 890 מחטיבת הצנחנים, וגדוד קרקל מחיל הגנת הגבולות הוקפצו בשעות הבוקר של 7 באוקטובר והשתתפו בבלימת המתקפה. יחידות אגוז, מגלן ודובדבן מחטיבת הקומנדו הוקפצו בשעות הבוקר המוקדמות והשתתפו בקרבות בכפר עזה, כיסופים ונחל עוז.

שני מפקדי אוגדות פעילים: תא"ל דן גולדפוס מפקד אוגדה 98, ותא"ל ברק חירם מפקד אוגדה 99 הגיעו מיוזמתם לעוטף עזה, אספו אליהם כוחות שהיו בשטח וחילקו ביניהם את הפיקוד על השטח.

רק כעבור שעות אחדות מתחילת המתקפה הגיעו לוחמי צה"ל בהיקף משמעותי, והחלו לטהר את היישובים ממחבלים. בבוקר היום השלישי להתקפה, ב-11 באוקטובר, עדיין לא טוהרו הקיבוצים בארי וכפר עזה ואף נמשך הקרב בשדרות. לקראת הצהריים הודיע דובר צה"ל כי כל היישובים טוהרו, אך ייתכן שעדיין נמצאים מחבלים בשטח ישראל. ב־10 באוקטובר נהרגו 22 מחבלים בשמונה מוקדים.

==== הזירה האווירית ====
עם תחילת שיגורי הרקטות בשעה 06:28, הוזנקו לאוויר שני מטוסי קרב מבסיס חצרים שפיטרלו כשעה סביב אסדת הגז תמר, מחשש לפגיעה בה באמצעות כטב"מ. על פי חיל האוויר, מבין שתי טייסות מסוקי הקרב, טייסת 113 החזיקה כוננות בצפון וטייסת 190 הייתה בהדממה.

צמד מסוקי הקרב הראשון שהיה בכוננות מיידית לאוגדת עזה הגיע לעוטף סביב 7:30–8:00, מבסיס רמת דוד בצפון. מבסיס רמון מסוק הקרב הראשון הגיע לעוטף ב־8:32. במשך היום הופעלו 10 מסוקי קרב AH־64 אפאצ'י ב־28 גיחות וירו פגזי תותחים 30 מ"מ וטילי הלפייר.<ref></ref>
נוסף על כך הופעלו כטמ"מי זיק חמושים של חיל התותחנים (שחלקם הגיע מבסיס פלמחים).

בתחילה הופעלו מסוקי הקרב כדי לעצור את שטף המחבלים והמון האזרחים שנהרו לשטח ישראל דרך הפרצות בגדר. בהמשך הופעלו המסוקים לטובת הבסיסים והיישובים. בארבע השעות הראשונות מתחילת הקרבות תקפו מסוקי קרב ומטוסי קרב כ־300 מטרות, רובן בשטח ישראל.

מספר מסוקי יסעור הטיסו את לוחמי גדוד 890 של הצנחנים. מחבלי חמאס פגעו באמצעות טיל נ"ט במסוק יסעור שהטיס לוחמי צנחנים בדרך ליישוב כרם שלום. הטייס הצליח לנחות ליד כפר מימון והלוחמים התפנו מהמסוק ללא פגע והביאו להצלת המושב. המסוק נותר בוער בשטח. מסוקי ינשוף הטיסו יחידות שונות, בהן את יחידת דובדבן מאזור מעלה אדומים לאזור פרי גן ובארי.

==== הזירה הימית ====
על פי חיל הים, בדקות הראשונות של המתקפה, נכחו מול זיקים שתי דבורות וצרעה מפלגה 916 של חיל הים, מאוישות בלוחמים ולוחמות.

סירה מהירה ושש סירות גומי שהובילו מחבלים ניסו לפשוט לחוף זיקים ולאשקלון. על כל סירה היו בין שישה לשמונה מחבלים, שירו צרורות לעברם. לוחמי צה"ל הצליחו להטביע שלוש סירות חמאס ולפגוע בכל המחבלים שהיו במים. 4 סירות הצליחו להגיע לחוף, אך הכוחות הרגו את רוב המחבלים. כ־20 מחבלים נהרגו. כמו כן חיל הים פגע בכלי חקלאי שניסה לפרוץ את הגדר בקרבת החוף ובחוליות מחבלים נוספות ביבשה.<ref></ref> בכך הם שיבשו את החדירה מהים ואת הפגיעה בשני אתרים אסטרטגיים הסמוכים לחוף העזתי – מתקן קו צינור הנפט ותחנת הכוח רוטנברג באשקלון.

עם זאת, חלק מהמחבלים הצליחו להגיע לחוף ולפגוע בישראלים. חוליות קומנדו ימי של חמאס עלו לחוף זיקים ורצחו דייגים ומתרחצים ישראלים.

==== חילוץ תושבים ====
חלק ממאמצי צה"ל וכוחות המשטרה היה לחלץ ישראלים וזרים שהותקפו. הישראלים שלחו בקשות לעזרה באמצעות טלפונים ניידים לקרוביהם ולמשטרה.

משפחות בקיבוצים ניסו להסתגר בממ"דים. סרן (במיל') אלחנן קלמנזון מעותניאל, אחיו ואחיינו הגיעו לקיבוץ בארי בעת שמתנהלים קרבות בקיבוץ וחילצו ממנו כמאה אנשים. בפעולה זו אלחנן נהרג ואחיו מנחם נפצע.

כמה מאות אנשים היו בפסטיבל המוזיקה וברחו לכל עבר. חלק מתוכם ברחו לפרדסים, שדות, מכולות ועוד וניסו להסתתר ולברוח. חלקם העמידו פני מתים וכך ניצלו. כעשרה בדואים עסקו בחילוץ ישראלים מהמסיבה ברעים. שלושה מהם נהרגו בפעילות. עווד דראושה, פרמדיק מאכסאל, העניק סיוע רפואי ופינוי לנפגעים בפסטיבל המוזיקה ולבסוף נרצח גם הוא.

כוחות הביטחון וכן אזרחים פעלו לאיתור וחילוץ הנפגעים מאזור הקרבות. לוחמים ותיקים, ובהם אלוף במיל' יאיר גולן, אלוף דוד זיני, אלוף במיל' נועם תיבון, תא"ל רומן גופמן, תא"ל עופר וינטר ותא"ל יעקב הלר הגיעו לאזורי הקרבות וסייעו בלחימה ובחילוץ נפגעים.

ביום השני ללחימה הגיעו לשטחי הלחימה ברכבי שטח כ־600 מתנדבים בדואים ישראלים, רובם משבט אל עזאזמה, והחלו לחפש נעדרים. בשלב מאוחר יותר התלוו אליהם שוטרים ומאבטחים. הם חילצו מאות אנשים בעשרות מוקדים שונים.

== התמודדות המערך הרפואי ==

=== מתקפות חמאס על צוותים רפואיים ===
מחבלי החמאס תקפו במכוון צוותים רפואיים, אמבולנסים, מרפאות ומתקנים רפואיים. תשעה רכבי הצלה נשרפו והושבתו ואנשי רפואה נרצחו ונפצעו. בין היתר, הותקף האמבולנס בקיבוץ סופה בידי מחבלים שירו בגלגליו ונטרלו אותו. האמבולנס של קיבוץ ניר עוז נשרף כליל בידי המחבלים.<ref></ref> בכיסופים ירו המחבלים ברפי סמט, נהג האמבולנס של הקיבוץ ופצעו אותו. על אף פציעתו, הוא טיפל בפצוע אחר מהקיבוץ. כשיצא מביתו גילה שהמחבלים ירו ופגעו בצורה קשה באמבולנס היישובי.<ref></ref> באופקים ירו המחבלים לעבר אמבולנס של מד"א ורצחו את נהגו, אהרון חיימוב. האמבולנס של מנהל תחנת מד"א באופקים דני שטקרמן הותקף בידי חוליית מחבלים בצומת אורים, ונהגו נפצע.<ref></ref> בשדרות, האמבולנס של מתנדב מד"א, חננאל ג'ראפי נורה בידי מחבלי חמאס. ג'ראפי נפצע, חולץ בידי פרמדיקים מתחנת מד"א בשדרות ופונה לבית החולים. מתנדב מד"א מקיבוץ אורים, דייוויד הולצר, העיד על ירי מכוון לעבר אמבולנס בסמוך לאורים, ירי שאף תועד. במסיבה ברעים ירו המחבלים רקטת RPG לעבר אמבולנס שבו היו פצועים ואנשי צוות, האמבולנס נשרף כליל, ונרצחו בו כ-10 בני אדם. בין הנרצחים באמבולנס היו שני גבאי ואליקים ליבמן שגופותיהם זוהו רק זמן רב לאחר הטבח. כן נרצח במסיבה הפרמדיק עווד דראושה בעת שהעניק סיוע רפואי לנפגעים. בקיבוץ כפר עזה פתחו מחבלים מחופשים לחיילי צה"ל באש לעבר אמבולנס של איחוד הצלה, חיילים שהיו במקום הרגו את המחבלים והצוות ניצל. נוסף על כך הותקפה מרפאת בארי, שבה רוכזו פצועים שנפגעו במתקפה על הקיבוץ, ונרצחו בה בין השאר ד"ר דניאל לוי והפרמדיקית עמית מן, שטיפלו בה בפצועים. שלש רקטות שירה חמאס פגעו במרכז רפואי ברזילי באשקלון, בין היתר פגעו רקטות במחלקות נשים והיריון בסיכון ובאגף בריאות הילד וגרמה לנזק רציני למבנים.<ref name="memri5482" />

מנכ"ל מד"א, אלי בין, תיאר את תקיפות צוותי ההצלה במכתב למזכ"ל האו"ם: "הפרמדיקים שלנו נמצאו כשהם עדיין עוטים את כפפות הטיפול, כאשר מחבלי החמאס רצחו אותם. נהגי האמבולנסים שלנו נרצחו בדם קר על מושב הנהג בדרכם להציל חיים. האמבולנסים שלנו נשרפו ונפגעו מאש מחבלי החמאס כדי למנוע מהצוותים שלנו להציל חיים באמצעותם." דו"ח של ארגון רופאים לזכויות אדם קבע כי אירועי תקיפת צוותי ההצלה בידי חמאס ב-7 באוקטובר "מצביעים על דפוס פעולה של פגיעה מכוונת בצוותי הצלה ומתקני רפואה", וקרא לחקור את העדויות והדיווחים כפשעי מלחמה.<ref></ref>

=== ויסות פצועים בין בתי החולים ===
בימים הראשונים למערכה נמתחה ביקורת על משרד הבריאות שלא ויסת את הפצועים בין בתי החולים. רוב הפצועים הועברו לסורוקה ולברזילי, ואילו בתי החולים במרכז הועמדו במצב חירום אבל לא קיבלו פצועים. גורמים במערך הרפואי אף ציינו שחוסר הוויסות עלה בחיי אדם.

== אבידות נפש ורכוש ==
=== הרוגים ופצועים ===
במתקפה נהרגו ונטבחו כ־ אזרחים ישראלים וזרים, מתוכם אזרחים, חיילים, שוטרים ו- אנשי שב"כ (שבעה מהם לוחמים מצוות טקילה), ו-251 נחטפו לרצועת עזה.

יותר מ־ פצועים הובאו לבתי חולים, בהם בית החולים סורוקה, המרכז הרפואי קפלן, המרכז הרפואי שמיר ומרכז רפואי ברזילי. אזרחים נקראו לתרום דם.

בין ההרוגים בחילופי אש עם המחבלים היו ראש המועצה האזורית שער הנגב, אופיר ליבשטיין; אלוף־משנה אסף חממי, מפקד החטיבה הדרומית באוגדת עזה, שנהרג בהגנה על נירים, וגופתו נחטפה לעזה, אלוף־משנה יהונתן שטיינברג, מפקד חטיבת הנח"ל; אלוף־משנה רועי לוי, מפקד היחידה הרב־ממדית, שנהרג בקרב בקיבוץ רעים, סגן אלוף יהונתן צור, מג"ד סיירת נח"ל, רס"ן חן בוכריס, סגן מפקד יחידת מגלן, ושני מפל"גים בסיירת מטכ"ל: רס"ן אריאל בן משה ורס"ן טל (טלכו) כהן.
 שוטרים, בהם מפקדי תחנות רהט ושגב שלום, לוחמי מג"ב ותשעה לוחמי ימ"מ, היו בין הנופלים.

21 ערבים־ישראלים, רובם בדואים, נרצחו במתקפה, מפגיעת רקטות ומירי של מחבלים. בקרב הבדואים ארבעה היו מהיישוב אל־באט, שלושה מרהט, שלושה מערערה בנגב, שניים מאל־באט כחלה, שניים מאבו תלול, אחד מתל שבע ואחד נוסף מכסיפה.

בין הנרצחים גם אזרחים זרים: 39 פועלים תאילנדים; עשרה סטודנטים נפאלים לאגרונומיה שנרצחו בעלומים; ארבעה אזרחים פיליפינים, בהם שלושה שעבדו בסיעוד קשישים בעוטף ואחת במסיבה ברעים; שני מטפלים סיעודיים מסרי לנקה שעבדו בבארי; שלושה פועלים סינים שנרצחו בשדרות.

מעדויות חיילים, כוחות זק"א וכן עיתונאים זרים, רבות מגופות ההרוגים הושחתו באמצעות עריפת ראשים, שיסוף גרונות, מלכוד גופות ברימונים ושרֵפת גופות ואנשים חיים.<ref></ref> כמו כן התגלו עדויות למעשי אונס והתעללות מינית בנשים טרם רציחתן. בהקלטה של אחד המחבלים מטלפון של אחת הנשים שרצח הוא התגאה באוזני משפחתו: "הרגתי עשרה יהודים במו ידיי". משרד הבריאות ופסיכיאטרים הזהירו מצפייה בסרט מ־7 באוקטובר שהפיק דובר צה"ל, בנימוק שהצפייה עלולה לגרום טראומה נפשית לצופה.
חלק משרידי גופות הנרצחים אותרו על ידי ארכאולוגים של רשות העתיקות בשל מצבן.

לפי תחקיר "7 ימים" של ידיעות אחרונות, צה"ל הורה לכל היחידות הלוחמות שלו בפועל על "נוהל חניבעל", אך בלי לציין באופן ברור את השם המפורש הזה.<ref name="ynet54368"></ref> ההוראה הייתה לעצור "בכל מחיר" כל ניסיון של מחבלי חמאס לחזור לעזה, כלומר למרות החשש שחלקם מחזיקים בחטופים. בשבוע שלאחר המתקפה בדקו חיילי יחידות מובחרות כ-70 רכבים שנותרו בשטח שבין יישובי העוטף לרצועה. מדובר ברכבים שלא הגיעו לעזה, משום שספגו בדרך ירי ממסוק קרב, כטמ"ם או טנק, ולפחות בחלק מהמקרים כל מי שהיה ברכב נהרג.<ref name="ynet54368" /> תחקיר של "הארץ" מצא שצה"ל הפעיל נוהל חניבעל כלפי חיילים ואזרחים ב-7 באוקטובר, במספר מקומות שונים שאליהם חדרו מחבלים.<ref></ref>
{| class="wikitable"
|+מספר ההרוגים במספר זירות אזרחיות בולטות<ref name="ynetb2xrt" />
!זירה
!מספר הרוגים
|-
|הטבח במסיבה ברעים
|365
|-
|הטבח בבארי
|100
|-
|הטבח בכפר עזה
|60
|-
|הטבח באופקים
|35
|-
|הטבח בניר עוז
|38
|-
|קרב שדרות
|41
|-
|הטבח בנתיב העשרה
|21
|-
|הטבח בחוף זיקים
|17
|-
|הטבח בכיסופים
|18
|-
|הטבח בחולית
|12
|-
|הטבח בנחל עוז
|12
|-
|מתקפת הטרור על ניר יצחק
|5
|}

=== אלימות מינית ===

במתקפת הפתע ביצעו מחבלי חמאס תקיפות מיניות והתעללות מינית בהיקף נרחב נגד גברים, נשים ונערות ישראלים. נטען כי ההיקף והשיטתיות של פשעים אלה, לצד הרציחות והעינויים של תושבי ישראל, עונים על ההגדרה של פשעים נגד האנושות, ואף רצח עם. לפי העדויות, הפשעים כללו אונס, אונס קבוצתי, הטלת מומים והשחתה מכוונת של איברי המין של הקורבנות.

מחבלי חמאס שנעצרו על ידי כוחות הביטחון הישראליים הודו כי קיבלו פקודות מפורשות לתקוף מינית נשים ישראליות. על פי עדויות שהגיעו לאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, תקיפות אלה התרחשו בכל הזירות שבהן פעלו מחבלי חמאס, כולל בטבח בנובה, בבתים בעוטף עזה ובבסיסי צבא. מחבל אחד אמר שניתנו לו פקודות לאנוס גופות.

ב-21 בפברואר 2024, פרסם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית דו"ח על ההתעללויות המיניות במהלך הטבח. לפי הדו"ח, "מחבלי חמאס תקפו מינית בכל סוגי הזירות ב-7.10, בשיטתיות ובסדיסטיות בלתי נתפסת. לא רק נשים וילדות, גם ילדים וגברים נפגעו. רבים ממעשי האונס בוצעו בצורה קבוצתית, תוך שיתוף פעולה בין המחבלים המתעללים. לעיתים קרובות, בוצע האונס מול קהל – בני זוג, משפחה או חברים – באופן שנועד להגביר את הכאב וחוסר האונים של כל הנוכחים ולזרוע אימה נוספת".

ב-4 במרץ 2024 התפרסם דו"ח של הצוות המיוחד של האו"ם לענייני אלימות מינית בסכסוכים. הדו"ח מתבסס על ראיונות עם ניצולים ועדים לטבח, חטופים ששוחררו וכן אנשי כוחות הצלה. בנוסף, מתבסס הדו"ח על צילומים של המתקפה ועל מפגשים עם נציגים של רשויות וכוחות הביטחון. הדו"ח קובע כי במתקפת החמאס על ישראל ב-7 באוקטובר בוצעו תקיפות מיניות, והפגיעה המינית ממשיכה כלפי חטופות וחטופים המוחזקים ברצועה. עם זאת קובע הדו"ח כי לא ניתן לקבוע את היקף התקיפות המיניות, וייתכן שהוא לא ייוודע לעולם.

===חטופים ובני ערובה===
250x250 פיקסלים

251 אנשים מישראל נחטפו בידי המחבלים לתוך רצועת עזה. על פי הערכות, הם מוחזקים בעיקר בדרום רצועת עזה, שבשליטת חמאס. רוב החטופים הם אזרחים, כולל קשישים וילדים. 35 מהחטופים הם עובדים זרים (רובם מתאילנד) ותיירים. בנוסף, לחלק מהישראלים החטופים ישנה אזרחות כפולה ממספר מדינות, בהן: ארגנטינה, ארצות הברית, צרפת, גרמניה, רוסיה ואיטליה. עד ספטמבר 2024, שבו לישראל 117 חטופים חיים וחולצו 37 גופות. נקבע מותם של 33 מתוך 97 החטופים שנותרו ברצועה.

=== נזק לטבע ולרכוש ===
250x250 פיקסלים

הנזקים הישירים כתוצאה מהמתקפה הינם חסרי תקדים. לפי נתוני הממשלה, ביישובי העוטף, בהם התחוללה עיקר המתקפה, נגרם נזק של יותר מ-5 מיליארד שקלים. הפגיעה בחקלאות מוערכת לבדה במאות מיליוני שקלים. לפי משרד האוצר, הנזק שנגרם גדול פי 5 משאר המבצעים הצבאיים ומלחמות ישראל בעשורים האחרונים. יותר מ-2,000 מבנים בעוטף עזה נפגעו בדרך זו או אחרת, ונגרם נזק כבד לתשתיות, לרבות כבישים, קווי חשמל, מים, תקשורת ועוד. יותר מ-10,000 כלי רכב נהרסו ויצאו מכלל שימוש. מהירי הרקטי, נפגעו אלפי מבנים מהדרום ועד גוש דן. בעלי חיים רבים מתו ודונמים רבים נשרפו כליל.<ref></ref>

==== מעשי ביזה ביישובי העוטף ====
במקביל למעשי הרצח, האונס והחטיפות, בוצעו ביישובי העוטף מעשי ביזה בהיקף רחב בידי אזרחים תושבי עזה שהגיעו בעקבות מחבלי החמאס ושאר ארגוני הטרור. בקיבוץ בארי תועדו מעשי ביזה נרחבים שבוצעו, בהם השתתפו גם נשים וילדים עזתים.<ref></ref><ref></ref> לפי תחקיר הניו יורק טיימס, "התמקדו בהתקפה שלהם על החלקים המערביים של הקיבוץ, האזור שהיה הקרוב ביותר לעזה. הם בזזו את השכונות הללו בית אחר בית". גם מחבלי החמאס השתתפו בביזה. נבזזו גם בעלי חיים.<ref></ref> הם בזזו בין היתר ציוד רפואי של ארגון יד שרה, שנמצא בידי כוחות צה"ל בבית מחבל נוח'בה בעזה.<ref></ref> בין הציוד שנבזז לעזה היו 15 טרקטורים גדולים של חברת ג'ון דיר. החברה, שהבחינה בכך, נטרלה אותם מרחוק. מעשי ביזה נרחבים היו גם בקיבוץ ניר עוז שנכבש בידי החמאס למשך שעות ארוכות ב-7 באוקטובר. משחקי ילדים וחפצים אחרים שנבזזו מהקיבוץ נמצאו בח'רבת אחזעה בידי כוחות צה"ל, ובחניית בית החולים נאצר בח'אן יונס, נמצא רכב של הקיבוץ שנבזז. בנתיב העשרה בזזו מחבלים בתי תושבים בזמן שאלו הסתגרו בממ"דים וגנבו כסף ורכוש רב.<ref></ref> בכפר עזה, בית הקפה "קפה בסיבוב" נבזז בידי המחבלים ואחר כך נשרף בידיהם.

== תגובות לאחר המתקפה ==

=== תגובות בישראל ===
כיכר דיזנגוף, 14 באוקטובר|250x250 פיקסלים]]
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו הגיע למוצב הפיקוד העליון בערך בשעה 9:00. בשעה 11:30 בבוקר 7 באוקטובר, 5 שעות לאחר תחילת המתקפה, יצא נתניהו אל הציבור בהצהרה ראשונה והודיע כי "אנחנו במלחמה". עוד אמר כי הורה לראשי מערכת הביטחון "לטהר את היישובים, לבצע גיוס מילואים נרחב ולהשיב מלחמה שערה בעוצמה ובהיקף שהאויב לא הכיר."

הקבינט המדיני-ביטחוני התכנס לדיון משעה 14:45 עד 16:20. בשעה 22:16 מסר נתניהו הודעה נוספת לתקשורת, בה אמר כי "צה"ל יפעיל מייד את כל עוצמתו כדי להשמיד את יכולות חמאס". שר הביטחון יואב גלנט אמר ש"נשנה את פני המציאות ברצועת עזה 50 שנה קדימה".

ב־7 באוקטובר בערב, בתגובה לפתיחת המתקפה, חתם שר האנרגיה ישראל כ"ץ על צו המורה להפסיק את אספקת החשמל לרצועת עזה. יומיים לאחר מכן הנחה לנתק את אספקת המים לרצועה.

ב־8 באוקטובר אישר הקבינט המדיני־ביטחוני הכרזת "מצב מלחמה".<ref></ref>

ב־11 באוקטובר הודיעו בני גנץ ובנימין נתניהו על הקמתה של ממשלת חירום משותפת. נשיא המדינה, יצחק הרצוג, ציין כי "מאז השואה לא נרצחו יהודים רבים כל כך ביום אחד".

מספר בודד של חברים בממשלה הודו בכישלונם. שר האוצר בצלאל סמוטריץ' ערך ב־15 באוקטובר מסיבת עיתונאים ובה אמר כי הוא "לוקח אחריות על מה שהיה ומה שיהיה". "צריך להודות ביושר, כאב ובראש מורכן – נכשלנו. הנהגת המדינה ומערכת הביטחון נכשלה בשמירה על ביטחון תושביה", אמר סמוטריץ'. גם כמה מחברי הליכוד, כמו השר יואב קיש וח"כ אליהו רביבו, קיבלו אחריות וביקשו סליחה מהציבור. ראשי מערכת הביטחון אף הם הודו בכישלונם. הרמטכ"ל הרצי הלוי הצהיר ב־12 באוקטובר כי "צה"ל אחראי לביטחון המדינה ואזרחיה, ובשבת בבוקר בעוטף עזה לא עמדנו בזה". ראש השב"כ רונן בר כתב באיגרת לעובדי הארגון ולבני משפחותיהם: "לא הצלחנו לייצר התרעה מספקת... האחריות על כך היא עליי". ראש אמ"ן אלוף אהרון חליוה כתב באיגרת לאנשי אמ"ן כי "אמ"ן תחת פיקודי כשל במתן התרעה למתקפת הטרור שביצע חמאס... וכראש אמ"ן אני נושא באחריות המלאה לכישלון". ראש המל"ל, צחי הנגבי, שהעריך לפני המתקפה כי חמאס מורתע, טען: "זאת טעות שלי, שמשקפת את הטעות של כל גורמי ההערכה לאורך שנים רבות".

ימים אחדים לאחר המתקפה החלו הפגנות מול הקריה בתל אביב שקראו לשחרור השבויים. בעקבות המתקפה השוו רבים בישראל את חמאס לנאצים ולדאעש.

ב־21 באוקטובר 2023 פורסם שהשב"כ הקים גוף ששמו חפ"ק ניל"י, שמטרתו לזהות ולהרוג את כל פעילי הנוח'בה של חמאס שהשתתפו בפשיטה וחזרו לעזה. לפי הפרסום חלק ממשתתפי הפשיטה כבר נהרגו. ב־26 באוקטובר החלה הלחימה הקרקעית ברצועת עזה.

ראשי הממשלה לשעבר נפתלי בנט ויאיר לפיד התראיינו לרשתות התקשורת הזרות, נטלו חלק במערך ההסברה הישראלית במלחמת חרבות ברזל, והצדיקו את התגובה הישראלית. ובנט אף השווה את חמאס לנאצים.

אמנים רבים פרסמו הודעות תמיכה בישראל ברשתות החברתיות, וחלקם אף התגייסו וסייעו בתרומות. חלק מהאמנים, בהם עידן עמדי (שהיה לוחם בחיל ההנדסה הקרבית), התגייסו למילואים. אמנים רבים החלו לבטא ביצירתם את שאירע מאז המתקפה.<ref>למשל, ראו מלחמת חרבות ברזל במוזיקה</ref>

=== תגובות החברה הערבית ===
האיחוד העולמי של חכמי הדת המוסלמים, היושב בקטר פרסם ב-7 באוקטובר 2023 הודעת תמיכה במתקפת הטרור של חמאס.
ב-21 באוקטובר 2023, פרסם פסק הלכה בו הודגש, כי מעשיהם של תושבי רצועת עזה ו”פלסטין” הם ג’יהאד על פי ההלכה, ולכן זו חובה החלה עליהם לשחרור אדמתם. פסק ההלכה הדגיש, כי הסיוע לתושבי עזה ו”פלסטין” הוא חובה הלכתית החלה על כל המוסלמים, כל אחד על פי מעמדו ויכולתו, ובכל אמצעי אפשרי, אם בהקרבת חיים, בכסף, במילים, בהפגנות, בעמדה מדינית ועוד.<ref></ref>

==== ברשות הפלסטינית ====
בסקר שנעשה בין 31 באוקטובר ל־7 בנובמבר בקרב מדגם מייצג של האוכלוסייה הפלסטינית ביהודה ושומרון ובצפון רצועת עזה, הביעו 59% תמיכה חזקה במתקפה ועוד 16% הביעו תמיכה מסוימת. בקרב הנשאלים מיהודה ושומרון הביעו 68% תמיכה חזקה במתקפה, ואילו בקרב תושבי דרום רצועת עזה הביעו רק 47% תמיכה חזקה במתקפה. בסקר שנערך בין 22 בנובמבר ל־2 בדצמבר, בזמן ההפוגה במלחמת חרבות ברזל, ענו 72% מהנשאלים שחמאס פעל בצורה נכונה כשיזם את המתקפה; 82% בגדה המערבית ו־57% בעזה תמכו בכך. בעזה חשבו 37% מהנשאלים שזו הייתה טעות ובגדה המערבית 12%. 89% ענו שחמאס לא ביצע פשעי מלחמה במלחמה. 85% ענו שהם לא צפו בסרטונים שפרסמו כלי תקשורת בין־לאומיים המציגים מעשים או זוועות שביצעו אנשי חמאס נגד אזרחים ישראלים ב־7 באוקטובר, כמו הרג של נשים וילדים בבתיהם והרוב גם טען שחמאס לא ביצע אותם.<ref></ref> באוגוסט 2024, אותרו מסמכים של מנגנון הביטחון הכללי של חמאס שלפיהם, חמאס זייף תוצאות של סקרים בקרב תושבי עזה. לפי התוצאה במרץ 2024, לפי המסמכים, כשנשאל הציבור העזתי אם החלטת חמאס לתקוף את ישראל ב-7 באוקטובר הייתה נכונה, 64.4% השיבו כי היא הייתה שגויה. חמאס שינה את התוצאות כך ש-71.3% תמכו במתקפה על ישראל, לעומת 30.7% בלבד בפועל. לפי גורמים פלסטיניים, חמאס ידע את תוצאות האמת והעביר לסוקר תוצאות מזויפות במשך יותר משנה.<ref></ref>

מחמוד עבאס כינס ב־7 באוקטובר ישיבת חירום של הרשות הפלסטינית שבה הדגיש את זכותם של הפלסטינים להגן על עצמם. לאחר כמה ימים הוא גינה פגיעה באזרחים על ידי שני הצדדים. לדבריו הרשות הפלסטינית התנגדה לאלימות ותמשיך לפעולה פוליטית להשגת מטרותיה. בהמשך הוא פרסם ציוץ שבו גינה את מתקפת חמאס, אך מחק אותו. במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, עבאס קרא לחמאס "להשלים במהירות" את עסקת החטופים, כדי "לחסוך מהעם הפלסטיני אסון נוסף עם השלכות לא פחות חמורות מהנכבה של 1948".

מוחמד אשתייה, ראש ממשלת הרשות הפלסטינית, סירב לגנות את המתקפה וטען שהאשמה היא על ישראל, שכן הפלסטינים קוראים כבר 75 שנה לפתרון של בעיית הנכבה וגינוי צריך להיות על הרג כל אזרח. עבאס זכי, חבר הוועד המרכזי של פת"ח, הודה לחמאס על ביצוע המתקפה ובתגובה בפת"ח נאמר כי הוא מייצג את עצמו ולא את עמדות פת"ח. ג'מאל אל־חוואיל, חבר המועצה המהפכנית של פת"ח , אמר: "ברצון אללה, נראה בגדה המערבית מראות דומים כמו שעשינו בעוטף עזה. כוחות הביטחון של הרשות צריכים להצטרף ללחימה". לדבריו, בפת"ח צריכים לוותר על תמיכה בפתרון שתי המדינות.

ב־19 בנובמבר 2023 הפיצה הרשות הפלסטינית בעולם מסמך שבו טענה כי צה"ל הוא שהרג את כל המבלים שנהרגו במסיבת נובה. למחרת הסירה הרשות הפלסטינית את המסמך מהאתר שלה ומחשבונותיה ברשתות החברתיות, ולפי דובר המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, הבהירה שהמסמך אינו משקף את עמדתה הרשמית.

בסוף נובמבר, ג'יבריל רג'וב אמר שמתקפת הפתע הייתה תגובה טבעית לכיבוש של ישראל וחלק ממלחמת ההגנה של הפלסטינים.

בסוף דצמבר, אוסמה אל-עלי, השגריר הפלסטיני בעמאן וחבר המועצה הלאומית הפלסטינית המייעצת לתנועת הפתח, אמר ביחס למתקפה שחמאס עשה טעות והביא "100 קטסטרופות על עזה".

לאחר ביקורת של חמאס נגד ההחלטה של אבו מאזן למנות ראש ממשלה פלסטיני חדש, מוחמד מוסטפא, הפתח יצא במתקפה נגד חמאס – והאשים אותו כי יזם את המתקפה של 7 באוקטובר מבלי להתייעץ עם המערכת הפלסטינית ובכך כפה עליהם אסון "גדול יותר מהנכבה של 1948".

==== בקרב ערביי ישראל ====
חבר הכנסת איימן עודה טען כי דבר אינו מצדיק פגיעה בחפים מפשע וגינה את התנהגות חמאס, שהרג יהודים וערבים בישראל. הוא גם גינה פגיעה בחפים מפשע בעזה, וטען כי שלום על בסיס שתי מדינות הוא הדרך למנוע פגיעות כאלה. כן פנה עודה לאזרחים ערבים בישראל להימנע מאלימות.

בזמן המתקפה היו כמה יוזמות של ערבים ישראלים לאיתור נעדרים, חילוץ וטיפול רפואי בישראלים מתוך שטחי האש, תוך סיכון חייהם של המחלצים שחלקם נהרגו במסגרת פעילותם. בדואים כתבו גם כי הם רוצים להתנדב ללחימה של צה"ל ושל המשטרה ולסייע בכל דרך אפשרית. חבר הכנסת אחמד טיבי הקים מוקד סיוע לאזרחים יהודים וערבים שמופעל בידי מתנדבים יהודים וערבים, בין היתר לשם סיוע למשפחות נעדרים. עמותת "נשים בדואיות למען עצמן" פתחה חמ"ל למען תושבי הדרום שנפגעו, בדואים ויהודים, ומעניק סיוע במוצרים ובתמיכה נפשית.

במוצאי שבת הוקם "משמר לשותפות ערבית־יהודית בתל אביב–יפו", שמונה כ־500 אנשים, יהודים וערבים. מטרת המשמר להגיע לנקודות חיכוך אפשריות כדי לנסות להרגיע מתחים. אמיר בדראן, פוליטיקאי מקומי הקשור ליוזמה, שוחח עם ארגוני ערבים כמו האגודה למען ערביי יפו, המועצה האסלאמית הנבחרת ביפו, ועדי שכונות ערביות, שייח'ים ואימאמים וטען כי כולם מזועזעים מהמתרחש ופועלים כדי למנוע אלימות והסתה. יוזמה דומה קיימת כבר שנתיים בין יישובים בכרמל ותושבי פוריידיס. קבוצה של כ־600 תושבים בחיפה, ערבים ויהודים, נרתמה למען ניקוי מקלטים ציבוריים בעיר.

באום אל־פחם התקיימה שיירת מכוניות של תנועת חיראק העממי לתמיכה בחמאס. מארגן ההפגנה נעצר. אוניברסיטת חיפה השעתה ארבעה סטודנטים ערבים שהביעו תמיכה בחמאס ברשתות החברתיות.

=== תגובות בעולם ===


== לוחמה פסיכולוגית והפצת מידע כוזב ==

=== הפצת מידע כוזב על ידי ישראלים ===
מידע כוזב או מידע שהוגדר כ"פייק ניוז" כלל "40 תינוקות" שנרצחו ונמצאו ערופי ראש כחלק מהטבח בכפר עזה (המוסד לביטוח לאומי דיווח שהנרצח הצעיר ביותר בכפר עזה היה בן 14); אישה בהיריון שביטנה שוספה, כשהעובר עוד מחובר לחבל הטבור, כחלק מהטבח בבארי אשר גורמים רשמיים הכחישו; טענה שסרטון מציג את חמאס רוצחים אישה בהיריון יחד עם העובר שלה שבמקור פורסם ב-2018 באתר מקסיקני; מידע על שמונה תינוקות וניצולת שואה בשם גנ'יה שנרצחו בקיבוץ בארי אשר הקיבוץ הכחיש, ולפי עיתון "הארץ" בבארי נרצחה תינוקת אחת, מילה כהן; וכן מכתב של שרה נתניהו לג'יל ביידן שכלל מידע שלא אומת.<ref>ראו מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל#עדויות כזב הנוגעות לאירועי 7 באוקטובר למידע מפורט</ref> לפי דיווח של "הארץ", ארגון "זק"א" הפיץ דיווחים על זוועות שמעולם לא התרחשו, כחלק מהמאמץ להשיג חשיפה תקשורתית.

==== הפצת תאוריות קונספירציה בישראל ====
שעות ספורות אחרי תחילת המתקפה בבוקר 7 באוקטובר, פורסמה ברשת תיאוריה שהמתקפה היא מזימה של אהוד ברק, איסמעיל הניה וראש השב"כ רונן בר, שרקמו תוכנית להחליש בדרך זו את בנימין נתניהו. על פי התיאוריה ההסכם ביניהם היה שלא יהיו הרוגים, אך הביצוע השתבש. התיאוריה הועלתה בחשבון טוויטר בשם "אמת" (emet), בצירוף סרטוני חמאס מהמתקפה שמוכיחים אותה כביכול. בעל החשבון כתב בפוסט שבמתקפה נראים אנשים לבושים חולצות טי שרט בצבע טורקיז ואלו ישראלים שמסייעים לחמאס. בין היתר הוא הצביע על תמונה של אדם לבוש חולצה כזאת, והוכיח, כביכול, שזהו שוטר ששמו אלון ברד, שנהרג במתקפה, והוא בוגד שסייע לחמאס.
לחשבון היו אלפי עוקבים שהדהדו את הקונספירציה, ביניהם חברי כנסת ואנשי תקשורת, והיא התפשטה במהירות.
"בוגדים מבפנים" הפך מיד לטרנד בטוויטר, במדינות שונות פורסם שישראל עמדה מאחורי המתקפה עליה, והחמאס פרסם אותה.

אשתו של השוטר שנהרג הגישה תלונה במשטרה נגד חשבון הטוויטר "אמת", החשבון נסגר, ובעל החשבון, אריה חלאטניק, נלקח לחקירה. אשתו של השוטר קיבלה איומים עליה ועל ילדיה.

ארגוני ביון איראניים ורוסים סייעו להפצת התאוריות באמצעות חשבונות אנונימיים ברשתות. לטענת מומחים בתחום, המטרה של הפצת ידיעות כזב כאלה היא זיהוי שסע חברתי והעמקתו על ידי הפצת שקרים.

=== הפצת מידע כוזב על ידי חמאס ===
בד בבד החלו להישמע תלונות בעולם על כך שחמאס מפיץ מידע כוזב ברשתות החברתיות. האיחוד האירופי התלונן לאילון מאסק כי X משמשת להפצת מידע כוזב על המלחמה בישראל וכי "תוכן אלים וטרוריסטי לא הוסר מהרשת החברתית". האיחוד איים בהטלת עיצומים כספיים על הרשת. לפי בדיקה שערך ניו יורק טיימס, חמאס הצליח למנף את הקשיים באכיפת מדיניות התוכן של X, ולהפיץ סרטונים אלימים בתפוצה רחבה במטרה לעורר אימה. לטענת מומחים, בוטים וחשבונות מזויפים שמפעילים איראן, חמאס והג'יהאד האיסלאמי מפיצים פייק ניוז ונרטיבים שמשרתים את חמאס. בתגובה אמרה מנכ"לית X, לינדה יאקרינו, כי הרשת הסירה מאות חשבונות שקשורים לחמאס ומחקה או תייגה עשרות אלפי תכנים מאז פרוץ המלחמה.

== מיזמים ופעולות בעקבות המתקפה ==

=== פעילות החברה האזרחית ===
דגלי ישראל להבעת תמיכה בכוחות הביטחון, בכיכר השוטר ברעננה – אוקטובר 2023]]
קיר זיכרון במרכז [[אשדוד לזכר קורבנות המתקפה, ציור גרפיטי של דודי שובל (ONE LOVE)]]
לצד התגייסות ללחימה קמו יוזמות רבות מצד ארגונים וקבוצות תמיכה בנושאים שונים. בכלל זה תמיכה במשפחות הנפגעים והנופלים, תמיכה במשפחות המפונות מעוטף עזה, סיוע למשפחות הנעדרים, תרומות לחיילי צה"ל, מבצעי הסברה ברשתות החברתיות בעולם, תיעוד עדויות ועוד. בתי מלון, קיבוצים ובתי הארחה אירחו משפחות שעקרו מבתיהן; נתרמו מוצרי מזון, בגדים, צעצועים ועוד למשפחות; ניתנו תרומות בכסף או בעבודה; הוענק סיוע נפשי לנפגעי חרדה ולאנשים שאיבדו קרובי משפחה; ניתנו תרומות דם; משלוחי מזון נשלחו לחיילים ולצוותים רפואיים, וכיוצא באלה.

חברות עסקיות רבות נרתמו לעזרה, ביוזמות מרובות ומגוונות. כך למשל פורום העסקים, ששותפות בו 200 החברות הגדולות במשק, החל לחלק כרטיסים דיגיטליים לכל משפחה בעוטף עזה, על סך 1,000 ש"ח לכל נפש. הבנקים הגדולים בישראל העמידו עשרות מיליוני שקלים לטובת הנפגעים במתקפה, וכך גם קבוצת עזריאלי, שהודיעה על תרומה של 40 מיליון שקלים לטובת עמותות וארגונים המסייעים לחיילים ולמשפחות. גם חלק מארגוני המחאה נגד הרפורמה המשפטית, ובראשם אחים לנשק, השתמשו בתשתית הארגונית שלהם, שנוצרה בתשעת חודשי המחאה, כדי לסייע לניצולים וללוחמים בדרכים שונות ומגוונות.

=== צעדים משפטיים ===
אל מחבלי החמאס ב־7 באוקטובר הצטרפו עיתונאים ערבים מעזה – עובדים של אמצעי תקשורת בין־לאומיים – שסיקרו את המתקפה ואת הטבח. 14 תובעים כלליים במדינות שונות בארצות הברית הזהירו ב־7 בדצמבר את מערכות התקשורת של "ניו יורק טיימס", CNN, וסוכנויות הידיעות AP ורויטרס כי הם נמצאים כעת "תחת השגחה" בשל כך. בתחקיר של Honest Reporting מינואר 2024, הובאו סרטונים המתעדים צלמי עיתונות בעזה שעובדים עם כלי תקשורת בעולם, כמו רויטרס ו-AP, מביעים שמחה לנוכח שידור צילומים מתוך לינץ' שביצעו מחבלי חמאס בחייל צה"ל. כמו כן תועדו עיתונאים הקוראים להצטרף למחבלים שחדרו לישראל. כמו כן, תמונות מהטבח, שצילם אותו צלם שתיעד את הלינץ' בחייל, נבחרו ל"תמונות השנה" לשנת 2023 בניו יורק טיימס ורויטרס.

מחבלי החמאס שנתפסו בזמן הטבח נחקרו, והשב"כ פרסם סרטונים חלקיים מחקירתם. מידע שהוצא מהם סייע לתקיפות ברצועת עזה.

לקראת סוף ינואר 2024 הציגה ישראל האשמות חמורות נגד סוכנות אונר"א לפיהם 12 מעובדי הסוכנות היו מעורבים במתקפת הפתע על ישראל. בתגובה מדינות מערביות ובראשם ארצות הברית השהו את הסיוע לאונר"א. בפברואר היא עדכנה את מספרם ל-30, ואף הוסיפה שקרוב ל-1500 מעובדי אונר"א הם פעילי טרור.

ב-1 ביולי 2024 הגישו בארצות הברית הליגה נגד השמצה ומשרד עורכי הדין קראול, בשם יותר מ-100 תובעים, תביעה נגד איראן, סוריה וצפון קוריאה על תמיכתן במתקפת הטרור של חמאס ב-7 באוקטובר.

==== קריאות להגדרה כרצח עם ====
ב־16 באוקטובר 2023, מכתב פתוח שנחתם על ידי כ־240 מומחים משפטיים, כולל משפטנים ואקדמאים, הכריז על התקפת חמאס ב־7 באוקטובר 2023 כ"פשע של רצח עם". על פי המכתב, "מאחר שהמעשים הנוראיים הנרחבים הללו בוצעו מתוך כוונה להשמיד, כולה או חלקה, קבוצה לאומית – ישראלים – ככל הנראה הם מהווים פשע בין־לאומי של רצח עם". המכתב אושר על ידי מומחים משפטיים ממוסדות בולטים, כולל בתי הספר למשפטים של הרווארד וקולומביה, קינגס קולג' בלונדון והאוניברסיטה העברית בירושלים. דן אלדד, לשעבר ממלא מקום פרקליט המדינה, מילא תפקיד מרכזי בניסוח המכתב. על המכתב חתם גם מרכז ראול ולנברג לזכויות אדם, בראשות שר המשפטים הקנדי לשעבר, ארווין קוטלר.

על פי אמנת רצח העם משנת 1948, רצח עם דורש הן כוונה לרצח עם ("כוונה להרוס, באופן כולל או חלקי"), הן מעשים שבוצעו להשמדת "קבוצה לאומית, אתנית, גזעית או דתית" בכוונה זו; המעשים יכולים להיות כל אחד מהסעיפים הבאים:

מעשים ענישים כוללים רצח עם וגם שותפות וניסיון, קשירת קשר או הסתה לביצוע רצח עם, ולצדדים לאמנה יש חובה למנוע ולדכא אותם.

בחקיקה הישראלית בחוק בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, תש"י-1950, נאמר בדברי הפתיחה לחוק: "בחוק זה "השמדת עם" פירושה – אחד המעשים המפורטים להלן שנעשה בכוונה להשמיד, השמדה גמורה או חלקית, קיבוץ לאומי, אתני, גזעי או דתי (להלן: "קיבוץ"), באשר הוא קיבוץ כזה."<ref></ref>

ב־17 באוקטובר 2023 פרסם Genocide Watch "התרעת חירום לרצח עם", וקבע כי "חמאס תקף את הישראלים פשוט כיוון שהם ישראלים. זה היה הטבח הקטלני ביותר ביהודים מאז השואה. איראן, חמאס, חזבאללה והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הביעו את הכוונה הג'נוסיידית שלהם להשמיד את עם ישראל. מעשי הטבח של חמאס היוו מעשי רצח עם. ההתקפות היו גם פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה". ב־24 באוקטובר 2023 פרסם המכון עצומה, שבה טענו חוקרים של לימודי שואה ורצח עם ומניעתו, ביניהם פרופ' גרגורי ה' סטנטון ופרופ' ישראל צ'רני, כי פעולות חמאס נגד אזרחים ישראלים נחשבות כרצח עם ופשעים נגד האנושות. ההצהרה קוראת למועצת זכויות האדם של האו"ם, לעצרת הכללית של האו"ם, למשרד היועץ המיוחד של האו"ם למניעת רצח עם ולמועצת הביטחון של האו"ם לחקור, לגנות ולהפנות את המצב לבית הדין הפלילי הבין־לאומי (ICC). העצומה גם קוראת להכיר במעשים אלה כרצח עם, פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה. העצומה פונה למדינות החברות באו"ם להשתמש בבתי משפט לאומיים לצורך הליכים משפטיים נגד האחראים לרצח העם.

ב-23 באוקטובר, פרסם המכון הישראלי לדמוקרטיה את מאמרו של פרופ' עמיחי כהן מאמר בו הוא קבע "ההתקפה של החמאס התבצעה כחלק מפשע של רצח עם."<ref></ref>

בנובמבר 2023, עורך דין המייצג את משפחותיהם של תשעה קורבנות ישראלים מהתקפות חמאס ב־7 באוקטובר הגיש תלונה לבית הדין הפלילי הבין־לאומי (ICC) המאשים את חמאס ברצח עם. עורך הדין אישר כי הוא והצוות המשפטי שלו אימתו את הלגיטימיות של ההאשמה ב"רצח עם" בהתאם לחוק.<ref></ref>

ד"ר הילי מודריק־אבן חן, מרצה בכירה למשפט בין־לאומי ציבורי ויו"ר המרכז האוניברסיטאי למחקר ולמידה של רצח עם, טענה כי הפשעים שביצע חמאס ב־7 באוקטובר מהווים פשע של רצח עם. היא מצביעה על ראיות כמו אמנת חמאס הקוראת לחיסול מדינת ישראל והסתה נרחבת נגד יהודים וישראלים המוטבעת במספר היבטים של התשתיות, התרבות והתקשורת בעזה, ואשר מעידה על כוונה ספציפית להשמיד את האוכלוסייה היהודית והישראלית.

לפי האקונומיסט, לוחמי חמאס שניהלו את המתקפה ב־7 באוקטובר, ביצעו פעולות בהתאם לכוונותיהם לרצח העם המתוארים באמנת היסוד של חמאס. לעומת זאת, במאמר נטען כי המערכה הצבאית של ישראל בעזה אינה עומדת בקריטריונים לרצח עם.

בדצמבר 2023 סיירו נציגי משפחות החטופים בכפר עזה ובאזור המסיבה ברעים עם קארים חאן, התובע הראשי של בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג, ודרשו ממנו להביא לדין את מחבלי חמאס לדין על פשעים נגד האנושות ורצח עם.

=== לקחים במערכת הביטחון ===
הואצו התוכניות להקמת כיתות כוננות. עד 1 בנובמבר 2023 הוקמו יותר מ־700 כיתות כוננות משטרתיות ברחבי הארץ.<ref></ref> ב־7 בדצמבר הושקה תוכנית "משיב הרוח" להקמת וחימוש כיתות כוננות צה"ליות באזורי הגבול.<ref></ref>

צה"ל החל בינואר 2024 להוסיף בגבול ברמת הגולן מכשולים כנגד תקיפה ממונעת על גדר המערכת.<ref></ref>

משטרת ישראל רכשה כלי רכב ממוגני ירי וכלי שיט ממוגן ירי.

במאי 2024 פורסם כי צה"ל מקים קו ביצורים שני בגליל.

=== תחקירים ===
לטענת העיתונאי בן כספית, יום לאחר תחילת המתקפה, ב-8 באוקטובר, החליט מפקד יחידה 8200 להקים צוות בדיקה באופן מיידי, שבראשו עמד מפקד היחידה לשעבר דני הררי. נטען כי הקמתו והרכבו אושרו על ידי ראש אמ"ן והרמטכ"ל, למרות שהרמטכ"ל עצמו חזר בו מהקמת צוותי תחקיר. לפי כספית צוות הבדיקה סיים את התחקיר בתחילת פברואר 2024, והוא הקיף בין 600 ל־800 עמודים, ומצא ליקויים שונים, חלקם חמורים, שהתגלו בתחומים של עיבוד המודיעין, קבלת ההחלטות, שיטות העבודה ועוד. לפי כספית הדוח אמור היה להיות מוצג לבכירי 8200 אך הוא נגנז.

ב-4 בינואר 2024 פורסם שהרמטכ"ל הרצי הלוי הקים צוות בכירים לרבות רמטכ"ל לשעבר שיתחקרו את מלחמת חרבות ברזל, לרבות מחדל 7 באוקטובר, ההכנות לתמרון והלחימה בתוך הרצועה. לאחר מספר שבועות ב-25 בינואר בעקבות ביקורת הרמטכ"ל החליט להקפיא את וועדות החקירה.

מבקר המדינה החל לבחון את ההתנהלות שקדמה ל-7 באוקטובר. הוא ציין כי 'ככל שתוקם ועדת חקירה יקבעו גבולות גזרה ביחס לנושאים שנבדקו'. הרמטכ"ל הרצי הלוי וראש השב"כ רונן בר התנגדו לכך, בטענה כי מעולם לא נערכה ביקורת על צה"ל תוך כדי מלחמה, וכי הדבר יפגע בלחימה. הם אף עתרו לבג"ץ בבקשה להוציא צו על תנאי כנגד המבקר. בתחילה סירב בג"ץ לבקשה. לאחר שנכשלו מול בג"ץ הודיעו בסוף מאי כי ישתפו פעולה עם המבקר בתחומים שאינם מוגדרים כ"תחומי ליבה" ואינם עוסקים במחדל 7 באוקטובר. ב-16 ביוני בג"ץ הוציא צו ביניים המקפיא את הליכי הביקורת של מבקר המדינה.

ב-22 באפריל 2024 הודיע ראש אגף המודיעין אהרון חליוה כי יתפטר בתום השלמת שלב התחקירים ולאחר שימונה לו מחליף, עוד קרא להקמת ועדת חקירה ממלכתית. היועצת המשפטית למממשלה תמכה גם היא בהקמת ועדת חקירה ממלכתית בטיעון כי זהו המנגנון החוקי המתאים לבחינת סוגיות בהיקף ובמידת החשיבות הלאומית של אירועי המלחמה.

נתניהו התנגד להקמת ועדת החקירה הממלכתית, תוך כדי המלחמה, למרות דרישות הציבור והפגנות שנערכו לכך מתחילת המלחמה. ביולי 2024 הקימו מספר ארגוני ציבור את ועדת החקירה האזרחית לאסון ה-7.10, התארגנות אזרחית בראשות גדעון גינת שתחל באיסוף מידע והסקת מסקנות עד להקמת ועדת חקירה ממלכתית.

=== תיעוד ===
יחידת דובר צה"ל הפיקה את 'סרט הזוועות' – סרטון בן 47 דקות, עם תיעוד ממצלמות גו־פרו שצילמו המחבלים בעת המתקפה. הסרטון, שבו תיעוד של מקרים רבים ממעשי הזוועות שבוצעו באזרחי העוטף סמוך לרציחתם, הוקרן בישראל לאנשי התקשורת הזרה ולחברי הכנסת. ב־14 בנובמבר 2023 הוקרן הסרטון לכ־150 חברי הקונגרס האמריקני, ועורר תגובות קשות אצלם.

בעקבות המתקפה החלה יחידת להב 433 של משטרת ישראל לחקור את האירועים שקרו ביום הטבח, ופרסמה סרטון שבו עדויות על עשרות מעשי אונס והתעללויות מיניות. היחידה הפיקה כ־700 עדויות של ניצולים, ובידיה עשרות אלפי קובצי וידאו שבהם מתועדים מעשי הטבח והזוועה. בתחילת דצמבר המשטרה פרסמה כי בידיה נמצאים 200 אלף סרטונים. הסרטונים נלקחו ממצלמות הגוף של מפקדי חמאס, ממצלמות רכב וממצלמות אבטחה. על בסיס התיעוד שבידה הוציאה סרטון שמתעד אירועים מהטבח, בדומה לסרטון שהוציא דובר צה"ל.<ref></ref>

ב־10 בדצמבר 2023 הכריז הבמאי והמפיק היהודי סטיבן ספילברג על מיזם לתיעוד הזוועות והפשעים נגד האנושות שביצעו הפלסטינים במתקפת הפתע על ישראל ב־7 באוקטובר. במסגרת הפרויקט יוקלטו עדויות של ניצולי הטבח.

בסוף אפריל 2024 פורסם ביוטיוב הסרט הדוקומנטרי "זעקות ואז שתיקה" ("Screams Before Silence"), שיזמה שריל סנדברג על פשעי המין של המחבלים הפלסטינים מאז 7 באוקטובר.<ref></ref><ref>, באתר יוטיוב</ref>

לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל במאי 2024 השיק תאגיד השידור הישראלי את מיזם כאן 7.10.360, מוזיאון וירטואלי אינטראקטיבי לתיעוד מתקפת הפתע והשלכותיה.

=== הנצחה ===
במליאת הכנסת הועלו חמש הצעות חוק לקביעת יום זיכרון לאומי להנצחת קורבנות מתקפת 7 באוקטובר 2023 וחללי מלחמת חרבות ברזל. ב-17 במרץ 2024 אישרה ממשלת ישראל השלושים ושבע פה אחד כי מדי שנה בכ"ד בתשרי יצוין יום זיכרון לאומי לציון הטבח ב-7 באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל. כאשר כ"ד בתשרי נופל בשבת, יום הזיכרון יחול למחרת, יום ראשון כ"ה בתשרי. בנוסף קבעה הממשלה כי בשנה הנוכחית, 2024, יצוין באופן חד פעמי בטקסי זיכרון, גם התאריך הלועזי 7 באוקטובר.

נוסף על יום הזיכרון, הוקמו מספר אנדרטאות לזכר הנספים.

== ראו גם ==
*חטיבת גולני במלחמת חרבות ברזל
*חטיבת הנח"ל במלחמת חרבות ברזל
*חטיבת עוז במלחמת חרבות ברזל
*מתקפת הטרור על עין השלושה
*קרב הטנקיסטיות במתקפת הפתע על ישראל
*משטרת ישראל במלחמת חרבות ברזל
*החטיפה לעזה (מלחמת חרבות ברזל)
*ענר שפירא
*אזהרות התצפיתניות (2023)

==לקריאה נוספת==
* אילן כפיר, "אוגדת עזה נכבשה", הוצאת ידיעות ספרים, 2024
* יואב לימור, "גיבורים - לבד מול החמאס", הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2024
* אדם רז, "הדרך לשבעה באוקטובר",<ref>[https://www.pardes.co.il/?id=showbook&catnum=978-965-541-471-4 תיאור הספר באתר ההוצאה]</ref> הוצאת פרדס, 2024

== קישורים חיצוניים ==

;לקראת המתקפה:
* אבי עמית, אסף ליברמן, איתי עמיקם, דגן ואלד, , תחקיר על הקונספציה המדינית ביטחונית מול חמאס, החל משנת 2014
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=G0r7lw3eAPg האם יש אנשים שחזו את 7 באוקטובר?] בערוץ כאן 11
* [https://www.theguardian.com/world/2023/nov/07/secret-hamas-attack-orders-israel-gaza-7-october A deadly cascade: how secret Hamas attack orders were passed down at last minute], הגרדיאן, 7 בנובמבר 2023
* 

;תיאור המתקפה:
* מפת הטבח ב־7 באוקטובר – פרויקט גיאו־ויזואלי לייצוג מקיף של הזוועות – מקומות, שמות ותמונות הנרצחים, באתר [https://oct7map.com/ oct7map] ובאתר [https://yuval-harpaz.github.io/alarms/oct_7_9.html?fbclid=IwZXh0bgNhZW0CMTAAAR3akJDysf7P8bO5_7IoaLOM81llPW6A2JKE4uzDx6UJ0iAUAv_46_K3vNY_aem_AYjX4n79FXM0uPuFlyow1SKlxKk7mOATldky9b6wPWRMtukVG-iWiD7r_ynu8OsfwV4JnZA9NvrynDnudJQJB5cW github].
* רונן ברגמן, יואב זיתון, [https://w.ynet.co.il/yediot/7-days/time-of-darkness?externalurl=true השעות הראשונות של השבת השחורה], באתר ynet, 12 בינואר 2024
* 
* 
* 
* 
* 
* </div>
* [https://govextra.gov.il/mda/israel-under-attack/israel-under-attack/october-7th-hamas-invasion-and-atrocity/ זוועות 7 באוקטובר], באתר ממשלת ישראל 
* [https://x.com/kann_news/status/1798406672282501287?mx=2 4,000 מחבלים בשלושה גלים: שמונה חודשים ל-7 באוקטובר]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
;תעוד הנופלים:
* 
* [https://story.makorrishon.co.il/dQhO2s0c7/ פרויקט רסיסי גבורה], באתר מקור ראשון
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.nytimes.com/live/2023/10/08/world/israel-gaza-attack-hamas-news?smid=wa-share Israel-Gaza Conflict-Death Toll Rises as Families Search for News of Missing]. באתר ניו יורק טיימס

קישורים נוספים:
* [https://www.intelligence.org.il/userfiles/banners/mm97.pdf מחדל אוקטובר 2023], מבט מל"מ 97, מאי 2024
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:פיגועי חדירה ליישוב
קטגוריה:2023 בישראל
קטגוריה:שמחת תורה
קטגוריה:אסיה: פלישות
קטגוריה:מתקפות פתע
קטגוריה:חדירות למרחב האווירי הישראלי
קטגוריה:פרעות, פוגרומים ועלילות דם
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל