קוואי

נוף מלמעלה על האי
דג נצרן (בהוואית= Humahumanukanukaapua)
קוואי (באנגלית: Kauai; בשפת הוואי: Kauaʻi<ref></ref>) הוא אי וולקני, הצפוני והעתיק ביותר מבין איי הוואי הגדולים.<ref name=":9"></ref> אי שמספר תושביו נמוך יותר מאשר באיים אוהאו והוואי.<ref name=":10"></ref>

== אטימולוגיה ==
מקור השם קוואי אינו ידוע.<ref name=":13"></ref> לפי האגדה, יורד הים הפולינזי הוואילואה (Hawaiʻiloa) שהגיע לאי קוואי קרא לאי על שם בנו הצעיר.<ref></ref> פירוש השם הוא ״מקום מועדף סביב הצוואר״.<ref name=":1"></ref>

האי מכונה בשם נוסף - ״אי הגן״, בשל הצמחייה הטרופית השופעת, העמקים והג'ונגלים שבו.<ref></ref>

== מידע כללי ==
קוואי הוא האי הרביעי בגודלו בשרשרת איי הוואי. נמצא במחוז קאואיי אשר במדינת הוואי בארצות הברית.<ref name=":9" /> במרכז האי נמצא הר הגעש וואיאליאלה (Waialeale), שהוא הר געש כבוי הנחשב למקום הגשום בעולם.<ref name=":16"></ref>

האי הוא בעל חשיבות היסטורית הואיל ותושביו משמרים את ניב השפה ההוואי העתיק, השונה מאוד מהשפה ההוואית המקובלת היום.<ref name=":1" />

בעלי חיים כמו תרנגולי בר, שהובאו על ידי הפולינזים מסתובבים באי באופן חופשי, סוגים שונים של ציפורים מקננות בו וחלקן בסכנת הכחדה.<ref name=":0"></ref> בעונת החורף אפשר לראות בים דולפינים מסוג סטנלה ארוכת-חרטום (Stenella longirostris - Spinne dolphin), לווייתן הגבנון (Humpback whales)<ref name=":8"></ref> וצבים ירוקים.<ref name=":17"></ref> כמו כן, ניתן לראות מול חופי האי את האלמוג השחור (מין של אלמוגים מוגן, המבוקש מאוד בשימוש לתכשיטים) שהוא דמוי עץ. הדרך הטובה ביותר להבחין בו היא בזמן צלילה או שנורקלינג.<ref name=":12"></ref>

הצבע הרשמי של האי הוא סגול,<ref></ref> כצבע פרחי עץ המוקיהאנה (Mokihana Tree) אשר פירותיו שימשו במשך שנים רבות כבושם.<ref></ref>

אוכלוסיית מחוז קוואי, גדלה ב־6.3% נכון לשנת 2017, ולפי תחזית אותה שנה הייתה צפויה לעלות ב-4.2%.<ref></ref> במפקד האוכלוסין שהתקיים ב-1 ביולי 2022, התגוררו באי 73,810 תושבים,<ref name=":15"></ref> כאשר רובם מתגוררים לאורך החוף.<ref name=":22"></ref>

רוב הבנייה באי היא כפרית, על פי חוק ללא בניינים גבוהים.<ref name=":26"></ref>

== היסטוריה ==
תרנגול בר בקוואי
בסביבות שנת 600 לספירה הגיעו לקוואי בסירות קאנו יורדי ים מאיי מרקיז (Marquesas Islands), ומאוחר יותר, בסביבות שנת 1,000 לספירה,<ref name=":18"></ref> הגיעו לאי גם יורדי ים מטהיטי.<ref name=":11"></ref> יורדי הים מטהיטי שהיו חזקים יותר מיורדי הים מאיי מרקיז השתלטו עליהם וביססו את הדת והתרבות הטהיטית כבסיס לחברה בהוואי.<ref name=":2"></ref>

בשנת 1778, הגיע לאי קפטן ג'יימס קוק, שהיה האירופאי הראשון שכף רגלו דרכה בהוואי.<ref name=":0" /> הוא נחת עם צוותו במפרץ ווימהאה (Waimea)<ref name=":5"></ref> וקרא למקום ״איי הסנדוויץ׳״ על שם ג'ון מונטגו, שהיה הרוזן הרביעי מסנדוויץ׳ ואחד מנותני חסותו.<ref name=":18" />

בסוף המאה ה-17, ראשי השבטים בהוואי היו עסוקים בסכסוכים על כוח ושליטה על האדמות והעם. סכסוכים אלו הסתיימו בשנת 1810, לאחר שהמלך קמהאמהה הראשון הקים את שושלתו ושלט על איי הוואי.<ref name=":18" /> קוואי היה האי היחיד שלא נכבש על ידי קמהאמהה הראשון ששלט מסוף המאה ה-17 עד תחילת המאה ה-18. פעמיים ניסה לכבוש את האי, אך לא הצליח. בניסיון הראשון נכשל בשל סערה וים סוער ובניסיון השני הכתה מגפה בכוחותיו. מלך קוואי - המלך קאומואלי (Kaumualii) שלא רצה בשפיכות דמים, נכנע וכרת ברית עם קמהאמהה הראשון<ref name=":1" /> ובזכות כניעתו שמר על מעמדו.<ref name=":2" /> לאחר כניעתו, ניהל בחשאי משא ומתן עם החברה הרוסית-אמריקאית כדי להשיג תמיכה של כוח צבאי נגד שלטונו של קמהאמהה, אך המשא ומתן נקטע הואיל והצאר הרוסי הפסיק לתמוך בחברה זו.<ref name=":1" /> לאחר מותו של קמהאמהה הראשון נחטף קאומואלי על ידי ליהוליאו (Liholiho), בנו של קמהאמהה, נשלח לאוהאו ואולץ להתחתן עם אחת מנשותיו של קמהאמהה, אך זמן קצר לאחר נישואיו הוא מת.<ref name=":2" />

בשנת 1820 החלו להגיע לאי מיסיונרים מניו אינגלנד במטרה לגרום לתושבי האי להמיר את דתם לנצרות. הראשונים שהגיעו היו סמואל ויטני (Samuel Whitney) ואשתו - מרסי פרטרידג׳ ויטני (Mercy Partridge Whitney), סמואל ראגלס (Samuel Ruggles) ואשתו - ננסי ולס ראגלס (Nancy Wells Ruggles). הם הקימו את תחנת המיסיון הראשונה בוואימאה שהייתה עיר הבירה. מאוחר יותר הגיעו מיסיונרים נוספים והקימו נציגויות של המיסיון בקולואה (Kōloa) על החוף הדרומי של האי ובוואיולי (Waioli) על החוף הצפוני. המיסיונרים הנוצרים הטילו על הילידים בהוואי הגבלות וחוקים חדשים, יצרו שפה חדשה מהמסורת ההוואית והפכו את השפה לשפה כתובה, תרגמו את התנ"ך להוואית ובכך גרמו להתפרקות התרבות ההוואית. בניהם של המיסיונרים הפכו לבעלי קרקעות ולבעלי חוות מטעי סוכר.<ref name=":2" />

הוואי היא המדינה היחידה בארצות הברית שהייתה לה מונרכיה, והנציג בקונגרס האמריקאי היה נכדו של המלך קאומואלי - הנסיך ג'ונה קוהיו קאלאניאנאולה (Prince Jonah Kuhio Kalanianaole), שהיה יליד האי קוואי, וכיהן בקונגרס במשך 19 שנים.<ref name=":2" />

== גאוגרפיה ==
תצפית על האוקיינוס השקט באי קוואי
האי קוואי נמצא 116 ק"מ (72 מייל) צפונית-מערבית לאי אואהו מעבר לתעלת קוואי. הוא משתרע על כ-1,430 קמ"ר.<ref name=":7"></ref> צורתו כמעט עגולה ובמרכזו מתנשא<ref name=":0" /> הר הגעש הכבוי וואיאליאלה (Waialeale),<ref name=":7" /> בעל לוע (קלדרה) בקוטר של 15–20 ק"מ וכן שתי קלדרות צדדיות.<ref></ref>

האי הופיע מעל פני הים לפני למעלה מ-6 מיליון שנים,<ref name=":0" /> כאשר המאגמה שנפלטה מנקודה חמה מתחת ללוח טקטוני שצף באוקיינוס השקט יצרה אותו.<ref name=":2" /> קיימת השערה, שהר הגעש אולוקל (Olokele) אשר יצר את האי עלה מעל פני הים לפני כ-10 מיליון שנים, ומאז נשחק והפך לשתי פסגות עיקריות:<ref></ref> פסגת קאוואיקיני (Kawaikini Peak) המתנשאת לגובה 1,591 מטר<ref name=":19"></ref><ref></ref> ופסגת ההר וואיאליאלה המתנשאת לגובה של 1,569 מטר.<ref name=":13" /> ההר ידוע כנקודה הרטובה ביותר על פני כדור הארץ, הואיל ויורדים בו למעלה מ-1,016 ס"מ של גשם בשנה.<ref name=":7" />

לקוואי שבעה סוגי מיקרו-אקלים הכוללים מישורים חוליים חמים וצחיחים באזור המערבי (West Side),<ref name=":7" /> יערות גשם בהרים, עמקי נהרות שופעי מים, גבעות מתונות ובִּצָּה.<ref name=":26" />

פני השטח של האי מחוספסים ובשוליו רצועת חוף דקה. הדבר נובע מכך, שהנחלים הרבים הזורמים בו גרמו לשחיקה ולבניית צוקים בגובה של כ-600 מטר, לחספוס פני השטח ולהיווצרות קניונים שאחד מהם הוא קניון ווימהאה הנמצא בעומק רב מתחת לפני הים.<ref name=":20"></ref> יתרה מכך, רוחות הסחר החמות והלחות המגיעות ליבשה, מביאות לירידת גשמים הגורמים לריבוי זרמי מים מתוקים, אשר עיצבו את הנוף, הקרקע ופני השטח המחוספסים.<ref name=":7" />

ממערב להר וואיאליאלה, קיים אזור של רמה גבוהה המכונה בִּצַּת אלאקאי (Alakai Swamp) המפריד בין צפון האי לדרומו. רוב הזמן מכוסה האזור בעננים והשמש מפציעה בו לעיתים רחוקות.<ref name=":16" /> הבצה מהווה מקום גידול לצמחים נדירים, חרקים וציפורים נדירות.<ref></ref>

בחוף המערבי של האי עובר שביל קלאלאו (Kalalau), שבו נפגש הים עם קירות הקניונים התלולים.<ref name=":16" /> בצד המזרחי של האי, האדמה עשירה ופני השטח שטוחים. האזור משתרע מחופי האוקיינוס עד ההרים התלולים, כאשר חלק מהשטח והאזורים הנמוכים הוא אדמת ביצות המתאימה לגידול אורז וטארו.<ref name=":30"></ref>מפל

מפלי מים. בקוואי שפע של מפלי מים. ביניהם ניתן למנות את מפלי אופאקאה (Opaekaa) במזרח האי, הנמצאים על הכביש המהיר מס׳ 580 בוואילוה (Wailua), מפלי וואילוה הם מפל כפול הממוקם בקצה הדרומי של נהר וואילוה מדרך מא'אלו (Ma'alo), בחוף הדרומי של האי ניתן להבחין במפלי מאנאוואיאופונה (Manawaiopuna Fall), אשר מופיעים בסרט ״פארק היורה״, מפלים אלה נגישים רק דרך האוויר.<ref name=":21"></ref>
== אקלים ==
מזג האוויר בקוואי הוא טרופי, הלחות והטמפרטורות בו אינן קיצוניות, הוא מתון ונעים לאורך כל השנה, בשל רוחות הסחר הנוחות הנושבות מהאוקיינוס במהירות של כ־15-5 קמ"ש מכיוון צפון מזרח. הטמפרטורות באי נעות בין 20–29 מעלות צלזיוס (85-69 מעלות פרנהייט). על קו החוף נעות הטמפרטורות בחורף בסביבות 22 מעלות צלזיוס (72 מעלות פרנהייט) ובקיץ 27 מעלות צלזיוס (82 מעלות פרנהייט).<ref name=":7" /> הלחות באי מגיעה ל-70% למרות רוחות הסחר. מדי פעם, מגיעות לאי רוחות קונה הגורמות להרגשה של לחות גבוהה יותר. הגשמים יורדים בעיקר בלילה ובדרך כלל נמשכים זמן קצר.<ref name=":8" /> ממוצע ימי השמש באי הוא 240.<ref></ref> לאי קוואי צד אחד גשום וצד אחד יבש.<ref name=":16" />

=== סופות הוריקן ===
עונת ההוריקנים נמשכת מיוני עד נובמבר.<ref name=":8" /> בתקופות אלה עבר האי מספר סופות שגרמו לו לנזקים כבדים:

ב-6 באוגוסט 1959 פגעה סופת הוריקן דות (Hurricane Dot). משבי הרוח שלה הגיעו ל-103 קמ"ש,<ref name=":23"></ref> וגרמו לנזקים כבדים ביבול, במבנים,<ref name=":1" /> בתשתיות, הפילה עצים ופגעה בקווי חשמל. לשכת מזג האוויר של ארצות הברית (קודמתה לשירות מזג האוויר הלאומי היום), העניקה למחוז סונומה בקליפורניה את פרס השירות הציבורי על סיוע בתמיכה לתושבי האזור שנפגע.<ref name=":23" />

בשנת 1982, הכתה באי סופת ההוריקן - איווה (Hurricane Iwa),<ref name=":1" /> אשר השפיעה במיוחד על קוואי וניהאו. משבי הרוח של הסופה היו מעל 100 קמ״ש, וגרמו לנזקים חמורים בקוואי, ניהאו ואוהאו. הסופה הרסה אלפי בתים ואנשים איבדו את חייהם. במיוחד ניזוקו קווי החוף של אוהאו וקוואי בשל גלי הענק, ההצפות הגדולות והגשם הכבד שירד ונמשך פרק זמן קצר.<ref></ref>

ב-11 ספטמבר 1991, 10 שנים לאחר סופת ההוריקן איווה, הכתה באי סופת ההוריקן אינקי (Hurricane Iniki),<ref name=":1" /> כאשר מהירות הרוח הייתה 145 קמ״ש.<ref name=":24"></ref> הסופה פגעה ישירות באי קוואי והביאה איתה גשם כבד, גלים שהגיעו לגובה של 9.14 מטר (30 רגל) ונחשולי סערה עזים שגרמו להצפות גדולות בחופים במיוחד בחוף האי הדרומי.<ref name=":25"></ref> לאחר סופת ההוריקן, הכריז הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש על קוואי כאזור אסון.<ref name=":1" /> תיירים רבים לא ידעו על סופת ההוריקן המתקרבת, אחד מהם היה הבמאי סטיבן ספילברג ששהה עם צוות שחקניו על האי וצילם את הסרט ״פארק היורה״.<ref name=":24" /> 10 שנים עברו עד שהאי התאושש מההרס הרב שגרמה הסופה.<ref name=":25" />

== כלכלה ==
הכלכלה בקוואי שגשגה עד שנות ה-50 של המאה ה-20, הודות לתעשיית הסוכר והאננס,<ref name=":30" /> מאוחר יותר החליף את הענפים הללו ענף התיירות.

לאחר ההתאוששות ממגפת הקורונה, שכר המשרד לפיתוח כלכלי של מחוז הוואי את ארגון המחקר הכלכלי של אוניברסיטת הוואי, כדי לערוך מחקר על השפעת הקורונה באי. החוקרים הגיעו למסקנה כי התיירות בקוואי תישאר באותה רמה, הואיל והאי ממשיך להיות יעד מבוקש על ידי התיירים. מצד שני הביעו הערכה שהאי קוואי ייכנס לתקופת מיתון, והוא פגיע יותר מאשר מחוזות אחרים בהוואי.<ref></ref>

בין ענפי הכלכלה של האי ניתן למנות:

=== מטעי קנה סוכר ===
הפולינזים שהגיעו לאי הביאו איתם בסירות הקאנו את צמח קנה הסוכר. הם השתמשו בצמח כסכך לביקתותיהם וכן לעטיפת פיתיון הדגים.<ref name=":2" />

בין השנים 1900-1880, הידלדלה האוכלוסייה הילידית בקוואי ומכיוון שכך, החלו בעלי המטעים שנזקקו לעובדים בחוותיהם לקבל מהגרים.<ref name=":2" /> תעשיית הסוכר באמצע המאה ה-19 החליפה את תעשיית ציד הלווייתנים והפכה לתעשייה העיקרית של הוואי ביניהם האי קוואי. כתוצאה מתנופת תעשיית הסוכר, הגיעו להוואי כ-350,000 מהגרים מרחבי העולם כדי לעבוד במטעים.<ref name=":5" /> בתחילה הגיעו הסינים, אחריהם היפנים, הקוריאנים, הספרדים, הגרמנים, הפורטו-ריקנים, הפורטוגזים, הנורווגים והפיליפינים. כל קבוצת מהגרים הביאה איתה את המסורת והתרבות שלה.<ref name=":2" />

טחינת הסוכר המסחרית הראשונה התרחשה בעיר קולואה בשנת 1835, הביאה להתפתחות כלכלית ולשינוי אורח החיים.<ref name=":2" /> ייצור הסוכר באי נמשך עד סוף המאה ה-20,<ref name=":14"></ref> אך בשנת 2008 נאלצו לסגור את מפעל הסוכר האחרון של קוואי.<ref name=":5" /> לאחר שהופסקה תעשיית הסוכר, הפכו טחנות הסוכר הנטושות לאתרי תיירות.<ref name=":14" />

בעיר העתיקה קולואה שבה היה גידול מטע הסוכר הראשון, נשמרים עדיין שרידי היסטוריית המסחר. ויום ״מטע קנה הסוכר״ באי נחגג בסוף חודש יולי כל שנה.<ref name=":11" />

=== גידול אננס ===
גידול נוסף שהתפתח משני צידי האי היה גידול האננס. החברה.Kauai Fruit and Land Co שפיתחה את מטעי גידול האננס פעלה בין השנים 1906–1965, ובנתה גם את מפעל השימורים בלאוואי (Lawai).<ref name=":2" />

בשנת 1913, הקימה חברת Hawaiian Canneries Company חנות באזור קאפא'ה (Kapaa, Kapa'a) שטח החנות הפך מאוחר יותר לאתר הנופש פונו קאי (Pono Kai). מטעי האננס ומפעלי השימורים של החברה השתרעו על כ-315 דונם בקאפא׳ה. אחד ממתנדבי האגודה ההיסטורית של קוואי שרואיין לכתבה בשנת 2003, סיפר שכמעט כל מי שגר בקאפא'ה בילדות, זוכר את העבודה במפעל השימורים במהלך תקופת הקיץ.<ref name=":31"></ref>

במפעל השימורים היו העובדים מסירים את העלים וקליפות האננס לפני שארזו את הפירות, ובימי ראשון היו מעמיסים אותם על 3 קרונות רכבת ומשליכים אותם לאוקיינוס. בשנת 1962 נסגרה חברת השימורים של הוואי ועד שנת 2007 נסגרו כל מפעלי השימורים הגדולים של המדינה.<ref name=":31" />

=== תיירות ===
האי מתחלק ל-5 אזורי תיירות: עיר הבירה - ליהוי (Lihu'e); מזרח האי - "חוף הקוקוסים" (Royal Coconut Coast) בשל עצי הקוקוס הרבים הגדלים בו; צפון האי - גשום, יש בו צוקים והרים שהמפורסמים בהם הם צוקי נאפאלי (Napali); דרום האי - במרכזו העיירה פויפו (Po'ipu) ובמערב - קניון וואימאה.<ref name=":9" /> עונות הקיץ והאביב הן העונות האידיאליות לביקור בקוואי.<ref name=":7" />

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נאלצו חוות מטעי הסוכר הגדולים ומפעלי האננס להיסגר, וכך כמעט לא נותרו מקורות תעסוקה חלופיים, לפיכך היה עליהם להסתמך על מקור הכנסה אחר. למזלם, המטעים עדיין משכו תיירים עד סוף המלחמה וזה הניע את תושבי האי להגדיל את ענף התיירות ולהסתמך עליו כמקור הכנסה חדש.<ref name=":11" /> כך, החל ענף התיירות באי, לתפוס מקום מרכזי בכלכלת האי. בשנת 1927 הגיעו לאי כ-668 תיירים, ומספרם עלה בהתמדה, כאשר עם עליית מספר התיירים עלה גם מספר בתי המלון שנבנו.<ref name=":2" />

=== גידול קפה ===
בקוואי מגדלים קפה, וחוות הקפה הגדולה ביותר בארצות הברית היא Kauai Coffee Estate. בסיורים המתקיימים בחווה אפשר לעקוב אחרי גידול הקפה, הקטיף וקלייתו.<ref></ref>

== ערים מרכזיות ==
=== ליהוי ===
עיר הבירה של קוואי שוכנת במפרץ קאלאפאקי (Kalapaki)<ref name=":9" /> בדרום - מזרח<ref name=":14" /> והיא העיר הגדולה ביותר באי.<ref name=":22" /> פירוש שמה הוא ״צינה קרה״.<ref></ref> קיימים בה המרכז הכלכלי, המסחרי והשלטוני של המחוז ומרכזי הקניות הגדולים.<ref name=":9" /> בשנת 1849 הוקם בה מטע קנה סוכר על ידי גרמנים שהגיעו לאי, ובשנת 1883 הם בנו את הכנסייה הלותרנית לפי תוכניות מסורתיות של הבנייה הגרמנית. הכנסייה נהרסה בשנת 1982 על ידי סופת הוריקן אולם היא שוקמה. הכנסייה היא הכנסייה הלותרנית העתיקה ביותר בהוואי ונחשבת כאתר היסטורי.<ref name=":27"></ref>
המכללה הקהילתית של קוואי (Kauai community college)
בליהוי נמצאת המכללה הקהילתית של קוואי (Kaua'i cc=Kaua'i Community College) השייכת לאוניברסיטת הוואי.<ref></ref>

שדה התעופה והנמל המרכזיים של האי ממוקמים אף הם בעיר.<ref name=":14" />
=== קאפא'ה ===
העיר שוכנת לחופו המזרחי-מרכזי של האי קוואי,<ref name=":10" /> המכונה חוף הקוקוס,<ref name=":29"></ref> ופירוש שמה הוא ״תקוע״ או ״החזיק חזק״.<ref name=":28"></ref> מתגוררים בה 11,652 תושבים, נכון למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2020.<ref></ref>

בתחילה, הייתה קאפא'ה כפר דייגים קטן, אך לאחר שהוקמו בה חוות מטעי הסוכר באמצע המאה ה-19,<ref></ref> ומאוחר יותר הוקם בה מפעל אננס עברו העובדים לגור בה.<ref name=":30" /> קאפא'ה הייתה שונה משאר הקהילות המקומיות באי. בשל הביצות סביבה לא גרו בעלי המטעים, אלא התגוררו בה עובדי האדמה, המשגיחים במטעים ופועלי מפעל שימורי האננס. במשך הזמן, גדלה העיירה והפכה לקהילה משגשגת.<ref name=":28" />

מטע קנה הסוכר האחרון נסגר בשנת 1946,<ref name=":28" /> ומפעלי האננס נסגרו בשנת 1962 והיום הם משמשים כאתרי נופש.<ref name=":30" />

בשנת 1923 מספר ערבים לפני חג המולד, התחוללה בעיר שריפה ששרפה את העיר העתיקה. רוחות הסחר ליבו את האש,<ref name=":33"></ref> אולם היא שוקמה ונבנתה מחדש.<ref name=":28" />

האזור סביב העיר והעיר עצמה הם מאוד תיירותיים וזה הביא להקמת בתי מלון רבים ולדירות המיועדות לאירוח.<ref name=":10" /> בעיר קיימים שני מרכזי קניות, אך גם מגוון חנויות קטנות הנמצאות בתוך מבנים היסטוריים ישנים הממוקמים במיוחד לאורך הכביש הראשי.<ref></ref>

=== פרינסוויל ===
פרינסוויל (Princeville) היא עיירת נופש,<ref name=":36"></ref> הידועה באורח החיים העשיר שבה. היא שוכנת על צוק בגובה 60.96 מטר (200 רגל) מעל האוקיינוס השקט ומעל העיירה האנאלי (Hanalei),<ref></ref> בחוף הצפוני ביותר של קוואי. העיירה משתרעת על פני 3,6421.7 דונם (9,000 אקר). במזרח גובלת פרינסוויל בקאליהיוואי (Kalihiwai) ובמערב בהאנאלי. המרחק בינה לבין עיר הבירה ליהוי הוא כ-45 דקות נסיעה<ref name=":35"></ref> והכביש המוביל אליה צר ומפותל, חוצה נחלים, חולף על פני מפרצונים סלעיים, חופים חוליים עד הגיעו לעיירה. תושבי הוואי הקדומים ראו בקו החוף המתנשא מעל מפרץ האנאלי את אחד המקומות היפים ביותר בשרשרת האיים של הוואי.<ref name=":39"></ref>

מספר התושבים המתגוררים בפרינסוויל הוא 2,185 תושבים, נכון למפקד האוכלוסין שהתקיים ב-1 ביולי 2023.<ref></ref>

בראשיתה, הייתה פרינסוויל חווה שנוסדה בשנת 1853 על ידי רוברט קריטון ווילי, סקוטי ששירת את ממלכת הוואי כשר חוץ.<ref name=":37" /> בשנת 1860, הזמין ווילי לחווה את המלך קמהאמהה הרביעי, אשתו אמה ובנם בן השנתיים, הנסיך אלברט אדוארד קאואיקיאולי (Prince Albert Edward Kauikeaouli), והעניק לכבוד יורש העצר הצעיר את השם פרינסוויל. למרבה הצער, שנתיים לאחר מכן נפטר יורש העצר,<ref name=":34"></ref> אך השם נשאר.

באזור העיירה נמצאת אחת מחורשות צמח הפנדאנוס (hala - pandanus) הגדולה ביותר ברחבי הוואי. נוכחות העץ במקום העידה על שפע מים, ועליו שימשו לאריגת מחצלות.<ref name=":37"></ref> לצמח מספר סוגים, האלה הלבן והאלה פיאה מוזכרים במזמורים שחוברו לכבוד המלך דוד קאלאקאואה (King David Kalakaua), מונרך הוואי (Monarch of Hawai‘i).<ref></ref>

בעיר גנים בוטניים המשתרעים על 32 דונם בעלי אוסף עצום של צמחים מסוגים שונים,<ref name=":35" /> והם מוחזקים בבעלות פרטית.<ref></ref>

לקראת סוף המאה ה-20, הפכה פרינסוויל לאחד מאתרי הנופש המובילים בעולם כאשר ניתן למצוא בה מלונות ברמה גבוהה מאוד, דירות אירוח, מסעדות ומגרשי גולף.<ref name=":34" />
=== העיירה האנאלי ===
העיירה האנאלי היא עיירה קטנה מערבית לפרינסוויל<ref name=":51"></ref> השוכנת במפרץ בצורת חצי סהר.<ref name=":10" /> לחוף המפרץ נבנה בשנת 1892 מזח מעץ הנחשב אתר היסטורי.<ref name=":51" /> בסביבות שנת 1900, החל להיבנות מזח מבטון, ארוך יותר שבנייתו הסתיימה בשנת 1912. המזח החדש נבנה במטרה לענות על צורכי תעשיית האורז ששגשגה במקום והייתה אחד מאזורי גידול האורז העיקריים בהוואי.<ref></ref> במשך השנים הפך המזח למקום מפגש מועדף על תושבי המקום המגיעים אליו כדי לדוג, לשחות ולהשמיע מוזיקה, ופרסומו בעולם הגיע עם צילום הסרט ״דרום האוקיינוס השקט״ (״South Pacific״).<ref name=":51" />

בראשיתה, הייתה האנאלי כפר מאוכלס ומשגשג, ומלכי הוואי קמהאמהה הרביעי ודוד קאלאקאואה אהבו לשהות בה. תושבי הכפר גידלו טארו (עד היום מגדלים במקום את הטארו למרגלות ההרים<ref name=":51" />), בננות, פירות לחם, בטטה קוקוס וקנה סוכר. בתחילת המאה ה-20, עברו מגדלי קנה הסוכר לגידול אורז במישור החוף של הכפר, וטחנת האורז במקום היא הטחנה היחידה שנותרה בהוואי ומשמשת כמוזיאון חקלאי.<ref name=":40"></ref>

בעיירה, קיימים אתרים היסטוריים נוספים כמו בית המיסיון Waiʻoli וכנסיית Huiʻia Waiʻoli, בהם מוצג לציבור הרחב אורח חיי המסיונרים בשנות ה-30 של המאה ה-19,<ref name=":5" /> אך גם גלריות לאמנות עכשווית. למרכז הקהילתי בעיירה נוהגים להגיע תושבי המקום ומבקרים רבים, בכדי להאזין לקונצרטים של יוּקולֶיְלִי אשר מתקיימים באופן קבוע באי.<ref name=":51" /> הקונצרטים הללו מהווים חלק מתרבות המוזיקה ההוואית.<ref name=":42"></ref>

== תחבורה ==
=== אוויר ===
שדה התעופה המרכזי של קוואי הוא נמל התעופה ליהוי (LIH), הממוקם בדרום מזרח העיר.<ref></ref> הנמל משתרע על 3,575.73 דונם (883.583 אקר) ומספק שירותי תעופה לטיסות פנימיות, טיסות בינלאומיות, טיסות מטען, וכן משמש כנקודת יציאה של מסוקים (מפעילי טיולים) וכו׳. בנמל שני מסלולים, מגדל פיקוח ומנחתי מסוקים.<ref></ref>

הדרך הטובה ביותר לראות את כל האי קוואי היא לטוס במסוק.<ref></ref>

=== ים ===
הנמל הראשי נאוויליווילי (Nawiliwili) נמצא בעיר ליהוי על חוף מפרץ נאוויליווילי.<ref name=":15" /><ref name=":22" /> הוא ממוקם 3.2 ק"מ (2 מייל) דרומית מערבית לעיר,<ref></ref> שטחו 82.96 דונם (20.5 אקר), רוחבו 469.39 מטר (1,540 רגל) ואורכו 594.36 מטר (1,950 רגל). הוא מוגן על ידי סלע ושובר גלים.<ref></ref>

הנמל משמש את הספינות המבקרות באי. חטיבת הנמלים של מדינת הוואי מתחזקת ומפעילה את רציפי הנמל, וכן ספינות המביאות איתן משלוחים שונים. לנמל 3 רציפים ובנוסף רציף נוסף המשמש את משמר החופים של ארצות הברית.<ref></ref>

=== יבשה ===
קוואי הוא אי עגול ונסללו בו מספר כבישים מהירים אשר שייכים לאגף הכבישים המהירים במחוז קוואי והם: כביש 570, כביש 540, כביש 51, כביש 50, כביש 550, כביש 580, כביש 56, כביש 583, כביש 5600, כביש 541. בנוסף חוצים את האי כבישים קטנים המקשרים בין העיירות והערים.<ref name=":41"></ref>

הכביש המהיר המרכזי העובר במזרח האי לאורך 3/4 מהיקפו הוא כביש מספר 56. תחילתו בעיירה האנאלי בצפון והוא ממשיך עד ליהוי בדרום. בהמשכו כביש מהיר מרכזי נוסף - כביש 50, מליהוי לוואימאה בחוף הדרומי. החוף הצפון - מערבי של קוואי אינו נגיש לכלי רכב בשל צוקי חוף נאפאלי.<ref></ref>
מפת האוטובוסים של קוואי
חברת האוטובוסים בקוואי היא Kauaii Buss.<ref></ref> באי קיימות גם שתי חברות מוניות מורשות מרכזיות: מוניות פונו וסיורי קוואי (Pono Taxi and Kauai Tours) וכן מוניות האנאלי (Taxi Hanalei).<ref name=":44"></ref>

== אטרקציות ==
=== חופים, פארקים, קניונים, גנים, שבילים ומגדלור ===
==== צפון ====
* חוף נאפאליחוף (Napali Coast) ופארק לאומי נאפאלי בחוף הצפוני של קוואי. אורכו של החוף הוא 5.18 מטר (17 מייל),<ref name=":43"></ref> נחשב אחד החופים המוכרים והיפים ביותר בעולם.<ref name=":7" /> בקו החוף צוקים ירוקים עצומים, הנושקים לחוף ומספקים נוף מחוספס של עמקים צרים ועמוקים המסתיימים בפתאומיות. הצוקים בעלי רכסים חדים מתנשאים מעל האוקיינוס השקט כאשר מפלי מים צונחים מהם אל העמקים הצרים.<ref name=":43" /> עדיין ניתן למצוא טרסות נרחבות עם חומות אבן בתחתית העמק שבו חיו תושבי האי וגידלו טארו.<ref name=":52"></ref> אפשר להשקיף עליהם משביל קאלאלאו, או ממקום מקלט חיות הבר הלאומי (Kilaueapoint).<ref name=":21" /> הגישה הבטוחה ביותר להגיע למקום ולראות את הנופים היא דרך הים או דרך האוויר. בתקופת הקיץ נערכים טיולי קיאקים מודרכים המגיעים אל הצוקים הנישאים.<ref name=":43" /> הפארק הוא מדברי, ועובר בו שביל קאלאלאו הנמשך לאורך 17.70 ק"מ (11 מייל). מסלול ההליכה בשביל עובר ב-5 עמקים מתחיל מחוף קיי (Ke'e) לחוף קאלאלאו, ממשיך לאורך חוף נאפאלי ועד לעמק קאלאלאו.<ref name=":52" /> בחופי האנהקאפיאי (Hanakāpīʻai) וקאלאלאו יורד השביל לגובה פני הים.<ref></ref>
* תצפית עמק האנאלי. מתצפית האנאלי, מעבר לכביש המהיר מפרינסוויל, ניתן לראות את הנהר המתפתל דרך שדות הטארו המוצפים ואת ההרים.<ref name=":34" />
* גני לימאהולי והשמורה (Limahuli Gardens) הם גן בוטני המהווה חלק מ"הגן הטרופי הלאומי״ (National (Tropical Botanical Garden המוקדש למחקר, שימור וחינוך על צמחים טרופיים.<ref name=":47"></ref> הגן הטרופי הלאומי מפעיל שני גנים בוטניים נוספים באזור פויפו. ניתן לראות בגן את החי והצומח המקומיים, אך גם צמחים שהובאו להוואי ממקומות אחרים, כאשר חלק מהמינים נמצא בסכנת הכחדה.<ref name=":46"></ref> המטרה של הגן ושימור לימאהולי היא שיקום אקולוגי ותרבותי של העמק. קיימות עדויות ארכאולוגיות המוכיחות שהעמק היה אחד היישובים המוקדמים ביותר בהוואי. בשנת 1997, הוענק לגן לימאהולי התואר "הגן הבוטני הטבעי הטוב ביותר", על שימוש בשיטות סביבתיות של מים, אדמה ושימור צמחים מקומיים.<ref name=":47" /> הגן נמצא מאחורי הר מקאנה והשביל העובר בגן מוביל לנקודת תצפית שממנה נשקף נוף פנורמי של חוף נאפאלי והאוקיינוס השקט.<ref name=":47" /><ref name=":42" /> בתקופת החורף ניתן לצפות בלווייתנים.<ref name=":46" />
* מגדלור קילאואהמגדלור קילאואה (Daniel K. Inouye Kīlauea Point) שוכן בנקודה הצפונית ביותר של האי מאז שנת 1913, עדשתו מסוג Fresnel האירה את הדרך ליורדי הים.<ref name=":48" /> זהו אחד המגדלורים ההיסטוריים השלמים ביותר בארצות הברית, כאשר בשנת 1976 הופסקה פעולתו.<ref></ref> כיום משמש המגדלור מקלט לחיות בר,<ref></ref> והוא אחד המקומות הטובים ביותר באי שניתן לצפות בעופות ים כמו ציפור כף הרגל האדומה הידועה גם כסולה סולה (red-footed booby), ציפור הפריגטה הגדולה (great frigate bird), אלבטרוס לייסן (Laysan albatross), האווז הנדיר ביותר בעולם - אווז הוואי (Hawaiian goose). במים ניתן לזהות קבוצות של דולפינים ספינרים, לווייתני גבן, צבי ים ירוקים (green sea turtles) ועוד.<ref name=":48"></ref>

==== מזרח ====
* חוף הקוקוס המלכותי. לאורך החוף קיימים 6 פארקי חוף: לידגייט (Lydgate) עם חול לבן המיועד בעיקר למשפחות, קאפא׳ה, וואיפולי (Waipouli), וואילואה, קיליאה (Kealia), ו-פליקו (Paliku) המכונה גם חוף החמור. רובם מציעים שירותים, מקלחות, מגרשי פיקניק ותחנות הצלה.<ref></ref>
* הרי נונו (Kauai's Nounou Mountain Range) נמצאים בצד המזרחי של קוואי, בין וואילואה לעיירה קאפא׳ה. אחד הרכסים מהרי נונו מכונה בשם ״ענק השינה״ (״Sleeping Giant״). שלושה שבילים חוצים את ההרים הללו כאשר אחד מהם עובר ב"ענק השינה״ דרך יער מוצל של עצים שונים ומגיע לנקודת תצפית על מזרח קוואי.<ref></ref><ref></ref>

==== דרום ====
* חוף פויפו, מחולק לשני מפרצים, כאשר מפרידה ביניהם רצועת חול צרה. בצד אחד מנמנמים על החוף כלבי ים נזיריים הנמצאים בסכנת הכחדה, והצד השני משמש את ציבור הרוחצים בים.<ref name=":7" /> החוף נחשב כחוף הפופולרי ביותר בצד הדרומי של האי. מולו נמצאים פארק חוף פויפו ומספר אתרי נופש.<ref></ref> אזור הנופש של פויפו נחשב כאזור היבש ביותר באי.<ref name=":8" /> בפארק חוף Po'ipu Maha'ulepu, מול מלון שרתון ומול מסעדת Beach House ניתן להבחין בדג הלאומי של הוואי - נצרן רקטאנגולוס (בהוואית - humuhumunukunukuāpuaʻa<ref></ref>) השוחה במימי האוקיינוס.<ref name=":12" />
* שביל מורשת קולואה. השביל עובר לאורך החוף הדרומי, דרך העיירות קולואה ופויפו. אורכו 16ק"מ (10 מייל) והוא מחולק ל-14 תחנות העוברות באתרים התרבותיים, ההיסטוריים והגאולוגיים החשובים של של האזור.<ref name=":6"></ref>

==== מערב ====
* קניון וואימאה (Waimea Canyon) ממוקם במערב האי ומשתרע לאורך 22.53 ק"מ (14 מייל).<ref name=":5" /> בצבעיו דומה ל״גרנד קניון״ - צבע הצוקים בו אדמדם.<ref name=":21" /> הסופר מרק טווין העניק לו את הכינוי ״הגראנד קניון של האוקיינוס השקט״. אפשר לסייר בפארק ברגל, באופניים ואף לטוס מעליו בהליקופטר.<ref name=":3"></ref> קיימות בו מספר נקודות תצפית, חנייה ושירותים. רשות התיירות של הוואי ממליצה להגיע לקניון ולבקר בו בזמן השקיעה.<ref name=":21" />קניון וואימאה
* הפארק הלאומי קוקי (Kokee State Park). ממוקם צפונית לקניון וואימאה ומגיעים אליו בנסיעה על כביש 550. הפארק משתרע על 4,345 דונם. גדלים בו סוגים רבים של צמחייה מקומית, והוא משמש בית למספר סוגי ציפורים הוואיות וחרקים. שבילי הליכה חוצים את הפארק, חלקם מובילים לנקודות תצפית על קניון וואימאה, אחרים עוברים ביערות גשם המובילים אל החוף הצפוני. בפארק קיים מוזיאון טבע.<ref name=":5" /> <ref name=":44" />
* פארק פוליהלה (Polihale State Park). ממוקם במערב האי<ref name=":3" /> באזור חם ויבש.<ref></ref> הוא נמצא בקצה הכביש המהיר 50 וממנו ממשיכים לדרך עפר ארוכה ומשובשת ההופכת בתקופה של גשמים לבלתי עבירה. כדי להגיע לפארק יש להשתמש ברכבי שטח. אורכו 5.18 מטר (17 מייל) של חוף לבן ודיונות, וצומחים בו קקטוסים מדבריים. החוף מתאים לטיולים ארוכים ולשקיעות מרהיבות והקמפינג בו הוא באישור בלבד. אפשר לדוג ולשחות אך יש להזהר מזרמי המים החזקים ההופכים את השחייה במקום למסוכנת.<ref name=":45"></ref>

== מוזיאונים ==
* מוזיאון הומסטד גרוב: חדר ההסבה, והספרייה (Grov Farm Homestead)מוזיאון הומסטד גרוב (Grov Farm Homestead) הוא חוות קנה סוכר בעיר ליהוי ואחד ממטעי הסוכר המוקדמים ביותר הנחשב כאתר היסטורי.<ref name=":49" /> החווה משתרעת על פני 404.69 דונם (100 אקר).<ref name=":5" /> בשנת 1864 נרכשה על ידי ג׳ורג׳ וילקוקס (George N. Wilcox) שהיה בנם של מורים מיסיונרים,<ref name=":49" /> ובשנת 1978 הפכה למזיאון,<ref name=":14" /> המציג את אופן פעילותו של מטע סוכר בשנות ה-60 של המאה ה-19.<ref name=":5" /> המוזיאון שוכן בצד המערבי של העיר וכולל את המבנה הראשי של המטע המקורי, בית הבעלים, קוטג' אירוח, משרד ישן, ומחנה שבו גרו עובדי המטעים.<ref name=":49" /> הסיור במקום מוביל את המבקר בכל רחבי הנכס הכולל את בית וילקוקס הישן ואת בית עוזרת הבית הנמצא בין גנים טרופיים, מטעים ומדשאות.<ref name=":49"></ref>
* מוזיאון קוואי בליהוי, נחשב כמוזיאון החשוב ביותר של האי לשימור חפצי הילידים בהוואי, תמונות היסטוריות והצגת עבודות האומנים של קוואי.<ref name=":5" /> המוזיאון נפתח לציבור בשנת 1960.<ref></ref>
* מוזיאון הטבע בפארק קוקי נותן סקירה כללית על הפארק וקניון וואימאה. התערוכות המוצגות בו מדגימות את האקלים השורר בפארק, את הצמחייה והצפורים החיות בשטח הפארק.<ref name=":5" /> <ref name=":44" />

== אמנות ==
* פסל ג'יימס קוק מוצב בעיר ווימאה.<ref name=":5" /> הפסל הוא העתק של האנדרטה הניצבת בעיר הולדתו וויטבי באנגליה.<ref></ref> הפסל עשוי סלע לבה ועליו שני לוחות. לוח אחד המתאר בתבליט את ספינותיו של קוק עם קבוצת ילידים הוואים ועל הלוח השני ישנו כיתוב המנציח את נחיתתו של קוק בשנת 1778 וגילוי איי הוואי.<ref></ref>
* אנדרטת הסוכר היא אחת מהתחנות במסלול המורשת של קולואה. האנדרטה הוזמנה מהפסל יאן גורדן פישר (Jan Gordan Fisher) על ידי ועדת אנדרטת הסוכר בהוואי הוקמה ונחנכה בשנת 1985.<ref></ref> האנדרטה בנויה מבטון צורתה חצי עיגול פתוח משני צדדיו, המונח על אבן ריחיים ועליו פסל עשוי ברונזה המתאר את שמונה הקבוצות האתניות העיקריות שהביאו לשגשוג תעשיית הסוכר. הפסל נפתח מול שרידי ארובת האבן של טחנת הסוכר קולואה, שנבנתה ב-1841.<ref name=":6" />
* פנס האבן היפני בקאפא׳ה<ref name=":32"></ref> ניצב בקצה חוף קאפא'ה משנת 1987. הוא נבנה לראשונה בשנת 1911 והיה קבור ומרוחק מהעין שנים רבות. הפנס עשוי בטון יצוק וגובהו 4.5 מטר (15 רגל). הפסל הוא J.S. Teraoka, והאנדרטה הוצבה במטרה להנציח את מלחמת רוסיה-יפן של 1905 ולכבד את עלייתו של קיסר יפן טאישו בשנת 1912. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, הגיעו יפנים רבים לעבוד במטעי הסוכר והאנדרטה שימשה להם כתזכורת לתרבותם ולמולדתם.<ref name=":32" /> בשנת 1943 בשל האווירה האנטי יפנית שהייתה במהלך מלחמת העולם השנייה, נקבר הפנס בפארק, ונשכח עם הזמן. בשנת 1972 התגלה פנס האבן אך עברו למעלה מעשר שנים עד ששופץ. השיפוץ נעשה הודות למאמצי הקהילה המקומית והחברה ההיסטורית של קוואי, לאחר מכן הוצב במקומו הנוכחי.<ref name=":32" />

== סרטים שצולמו באי ==
באי קוואי צולמו למעלה מ-70 סרטים ותוכניות טלוויזיה. להלן חלק קטן מהם:

פארק היורה (Jurassic World,2015) צולם על ידי שפילברג;<ref name=":3" />.<ref name=":4"></ref> שודדי התיבה האבודה (Raiders of the Lost Ark, (1981;<ref name=":3" /> דרום פסיפיק (1958,South Pacific); קינג קונג; (King Kong,1976);<ref name=":4" /> ששה ימים ושבעה לילות (1998,Six Days and Seven Nights); האי של גיליגן - סדרת טלוויזיה (1967-1963) (Gilligan’s Island); הוואי הכחולה (1961,Blue Hawaii); שודדי הקאריביים (2011,Pirates of the Caribbean);<ref name=":50"></ref> הצאצאים (The Descendants, 2011); אוואטר (Avatar, 2009); רעם טרופי (Tropic Thunder,2008); לילו וסטיץ׳ (Lilo & Stitch,2002).<ref></ref>

== ספורט ==
* גולף. שני מגרשי הגולף המפורסמים ביותר בהוואי ובענף הגולף העולמי נמצאים בעיירה פרינסוויל. מגרש הגולף פרינס ומגרש הגולף מאקאי (Makai).<ref name=":42" /> שני מגרשים אלו תוכננו על ידי אדריכל הגולף רוברט טרנט ג'ונס Robert Trent )(Jones, Jr.<ref name=":42" />
* גלישת גלים. הגלישה בקאווי מיועדת עבור כל ציבור הגולשים. מתחילים יכולים לגלוש במפרץ האנלי או פויפו והגולשים המתקדמים יותר יוכלו לגלוש ב-Hanalei point או בפוליהלה (Polihale).<ref name=":53"></ref> הזמן הטוב ביותר לגלוש בקוואי הוא בחודשי החורף בין נובמבר לאפריל.<ref name=":53" />

== שדה הניסוי לשיגור טילים ==
בחלקו המערבי של האי, באזור המכונה "החולות הנובחים" (Barking Sands), נמצא אחד משדות הניסוי הגדולים והמתקדמים בעולם לירי טילים (PMRF - Pacific Missile Range Facility). זה אחד השדות הבודדים שבהם ניתן לנהל ניסויים מבוקרים המשלבים בו-זמנית צוללות, ספינות שטח, מטוסים, טילים "רגילים" וטילים בליסטים. הוא משמש את תוכניות ההגנה המרחבית (THAAD) של צבא ארצות הברית וכן תוכניות מערכת ההגנה מפני טילים בליסטיים
טיל בבסיס ה"חולות הנובחים״
(Aegis Ballistic Missile Defense System) של הצי האמריקאי. אלו תוכניות לפיתוח והצטיידות ביכולת הגנה מטילים בליסטיים על ידי יירוטם במנגנון של "פגיעת גוף בגוף".<ref></ref> בשנת 2009 נפרסו בשדה סוללות THAAD מבצעיות, כנגד האיום של טילים בליסטיים מצפון קוריאה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://wehewehe.org/?l=en מילון שפת הוואי]
* 
* [https://www.kauai.gov/Home אתר ממשלת האי קוואי]
* 
* טיסה מעל האי קוואי [https://www.youtube.com/watch?v=guUDYpjdi2c&t=28s&ab_channel=Where%27sAndrew%3F Kauai by Helicopter]
* [https://www.kokee.org/ מוזיאון קוקי], בפארק קוקי.
* 
* [https://spectrum.ieee.org/tesla-teams-with-tiny-hawaiian-utility-to-store-solar טסלה משתפת פעולה עם כלי שירות זעיר מהוואי לאחסון סולארי]
* [https://www.kauaimuseum.org/ מוזיאון קוואי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הוואי: איים
קטגוריה:הוואי: הרי געש
קטגוריה:צמחייה טרופית