חרטומית בינונית

חַרְטוֹמִית בֵּינוֹנִית (שם מדעי: Gallinago media) היא מין של עוף מים מהסוג חרטומית שבמשפחת החרטומניים. בית הגידול שלה הוא ביצות וכרי אחו לחים עם צמחייה נמוכה בצפון-מזרח אירופה וצפון-מערב רוסיה. היא נודדת למרחקים עצומים בצורה רציפה ומהירה, וחורפת באזורים נרחבים באפריקה. היא סובלת מציד והרס בתי גידול מאז סוף המאה ה-19 שהביאו לירידה משמעותית בגודל האוכלוסייה. קינונים נפסקו ב-6 מדינות באירופה, בהן קיננה קודם לכן.

בישראל היא חולפת נדירה ביותר, בעיקר בשלהי נדידת האביב ובעיקר במזרח הארץ.<ref name=":0"></ref>

== טקסונומיה ואטיומולוגיה ==
המין ממוקם יחד עם 17 מיני חרטומיות אחרות בסוג Gallinago, שהוצג על ידי הזואולוג הצרפתי מטוראן ז'אק בריסון ב-1760.<ref></ref><ref name="ioc"></ref> החרטומית הבינונית תוארה על ידי חוקר הטבע האנגלי ג'ון לאת'אם בשנת 1787 עם השם המדעי Scolopax media.<ref></ref> <ref></ref> <ref></ref> שם הסוג Gallinago הוא מלטינית עבור חרטומן או חרטומית, מ-gallina – "תרנגולת" והסיומת -ago – "דומה". שם המין הספציפי media גם הוא מלטינית ומשמעותו "בינוני", כיוון שהיא בינונית בגודלה בין חרטומן יערות וחרטומית ביצות.<ref name="job"></ref>

זהו מין מונוטיפי, כלומר לא הוגדרו תת-מינים שונים.<ref></ref>

== תיאור ==
איור של זוג חרטומיות בינוניות, יוהאן פרידריך נאומן, 1905
אורך הגוף של החרטומית הבינונית הוא 27–29 ס"מ (מתוכם 6–7 ס"מ מהמקור), מוטת כנפיה 47–50 ס"מ, ומשקלה 140–260 גרם.<ref name=":0" /> צבע הגוף חום-מנומר מלמעלה ומפוספס מלמטה. היא מעט גדולה ומוצקה יותר מחרטומית ביצות, עם מקור קצר במעט ועבה, ובטן מפוספסת וכבדה. הכנפיים רחבות, חסרות את שפת הזרימה הלבנה הבולטת של חרטומית ביצות, התת-הכנף כהה ובחלקה העליון שני פסי כנף לבנים ובולטים. נוצות הזנב החיצוניות לבנות, דבר הבולט במיוחד בנחיתה או המראה. יש לה פס-עין כהה. מוברחת ממרחק קצר ומתרחקת במעוף איטי ולא תזזיתי כמו אצל חרטומית ביצות.

שקטה יחסית. הקריאות נשמעות כ"יה" חלש. הקריאות בתצוגת הראווה בזירות החיזור נישאות למרחקים ארוכים (למעלה מ-300 מטרים), וכוללות סדרה עולה ויורדת של קריאות ציוץ ורעשי נקישה מואצים.

== אקולוגיה ==
קיימות שתי אוכלוסיות מובחנות, מבודדות גנטית ומופרדות מבחינה מורפולוגית, ועם מסלולי נדידה שונים: אוכלוסייה מערבית המקננת באזורים הרריים בסקנדינביה ונודדת למערב אפריקה; ואוכלוסייה מזרחית, המקננת בין פולין למרכז סיביר, ונודדת לאפריקה הדרומית.<ref name=":1"></ref>

=== בתי גידול ===
עונת הקינון מתרחשת החל מסוף אפריל ועד תחילת יולי והיא מקננת בזוגות יחידים, אם כי יש גם מקרים של מערכות יחסים פוליגמיות. בעונת הקינון בתי הגידול המועדפים הם כרי אחו מוצפים, שטחי ביצה עם שיחים פזורים ואדמות כבול ברום של עד 1,200 מטר בטייגות פנימיות בשפלה ובטונדרות מיוערות. באזורי הטונדרה, המין מקנן בטונדרה משובצת בשיחים ננסיים וטחב, והזכרים עורכים תצוגות ראווה בזירות חיזור בשטחי ערבות עם עשבים. אזורים אלו משמשים גם כבית הגידול העיקרי להאכלה וגידול הצאצאים. בהרי סקנדינביה היא מתרבה לאורך קו העצים. היא מראה העדפה לבתי גידול עשירים בחסרי חוליות תת-קרקעיים, כשתולעי אדמה מהווים עד 90% מהמזון שלה, וסבכי שיחים בצפיפות בינונית לקינון, לרוב בעמקים רחבים עם נהרות. על-אף שהיא קשורה בדרך-כלל לשטחים לחים עד רטובים, היא מצויה לעיתים באתרים מיוערים ויבשים הצמודים לביצות. לזירות החיזור נדרשים שטחים ביצתיים רחבים.<ref name=":1" />

בתי הגידול מוקפים בעצי ערבה, אלמון וליבנה הגדלים כחורש, או אזורים שרופים במהלך צמיחה מחודשת. היא עשויה להעדיף אזורים בהם הקרקע מכוסה טחב, חזזיות ועלים מתים ורקובים. צעירים נמצאים לרוב סביב מקורות מים בערבות, או אפילו בשדות חיטה.<ref name=":1" />

=== נדידה ===
במהלך הנדידה העונתית שלהן בין שוודיה לאפריקה שמדרום לסהרה, החרטומיות הבינוניות מבצעות מעוף ללא הפסקה של 4,000–7,000 ק"מ, במשך 60–90 שעות (אם כי חלק מהפרטים מבצעים עצירות ביניים קצרות באירופה), בדרך כלל עם עצירת ביניים ארוכה הראשונה באזור הסאהל. במהלך המעוף הן משנות שוב ושוב גבהים סביב עלות השחר והערב, בין גובה מעוף ממוצע של כ-2,000 מטר (מעל פני הים) בלילה וכ-4,000 מטר במהלך היום. רוב החרטומיות עפות בגובה של עד 6,000 מטר, אך פרט אחד הגיע ל-8,700 מטר, אולי הגובה הגבוה ביותר שנרשם אי פעם עבור עוף נודד.<ref></ref> החרטומית הבינונית ידועה ביכולת התעופה המהירה והבלתי פוסקת שלה למרחקים עצומים בנדידה. היא יכולה לעוף עד 97 קמ"ש, כאשר חוקרים מצאו עדויות מועטות בלבד לסיוע מהרוח. חלקן תועדו עפות ללא הפסקה במשך 84 שעות מעל 6,760 ק"מ.<ref></ref> הכנפיים שלהן אינן אווירודינמיות במיוחד, וחסרות קצוות מחודדים, והן בדרך כלל לא מבצעות הפסקות לאכילה, למרות שיש להן הזדמנויות. הן מסתמכות במקום זאת על מאגרי השומן שלהן.<ref name="bio-let"></ref>

בנדידה היא נצפית בכרי דשא יבשים יותר עם חרטומני יערות, אך גם בביצות עם לצד חרטומיות ביצות. היא מתאספת לעיתים בשטחי עשב רטובים ברמות גבוהות באתיופיה לפני שהתייבשו באוקטובר, ולאחר מכן היא עוקבת אחר הגשמים וממשיכה דרומה ומערבה.<ref name=":1" />

חרטומיות מהאוכלוסייה המערבית של תפוצת הקינון חורפות בחלקים התחתונים של נהר קונגו, בעוד שאלו מהאוכלוסייה המזרחית מתפזרות יותר בחורף ומתפרשות באופן נרחב ממערב אפריקה עד צפון אנגולה. בתקופת החורף היא מצויה באזורים לחים, כולל אדמות ביצות ומישורי עשב נמוך או חישות קניות בשולי אגמים או בשדות מוצפים. היא מצויה גם בבתי גידול יבשים יותר כמו אדמות בור, דיונות חול, שבילי באזורים מיוערים, בתלמים בשדות חרושים ומדי פעם בשלוליות בדרכי עפר או בגידולים חקלאיים נטושים.<ref name=":1" />

הנדידה חזרה צפונה מתרחשת בחזית רחבה ברחבי אפריקה בין מרץ לאפריל. החרטומיות הדרומיות יוצאות ישירות לאתרי הקינון שלהן, בעוד שהצפוניות עורכות עצירות ביניים קצרות באירופה לפני שהן מגיעות לאתרי הקינון הצפוניים שלהן, ככל הנראה משתמשות באתרי לינה דרומיים יותר בזמן שהן ממתינות לאזורי הקינון שיתפנו בתחילת יוני. היא מופיעה בגובה עד 2,730 מטר בנדידה באתיופיה ועד 2,300 מטר בחורף במלאווי.<ref name=":1" />

=== קינון ===
[[ביצה, אוסף מוזיאון טולוז]]
בשעות בין ערביים בעונת הקינון, הזכרים מבצעים תצוגת ראווה בזירת חיזור ("לֵק"), עומדים זקופים עם חזה נפוח וזנב פרוש. הם מקפצים לאוויר ומפיקים מגוון של רעשים, נקישות, זמזומים ושריקות בזמן התצוגה.

התטולה מכילה שלוש עד ארבע ביצים צהבהבות מנוקדות בכתמים כהים המוטלות בקן מוסתר היטב על הקרקע.

המפגש בין ההורים הוא מפגש חד-פעמי; לאחר ההזדווגות, ימשיך כל אחד מהם בדרכו, והזכר אינו לוקח חלק בגידול הדור הבא. גוזלי החרטומית מתפתחים מהר ובגיל שלושה שבועות עד חודש הם פורחים מהקן עצמאיים לחלוטין.<ref name=":0" />

=== תזונה ===
הן מחפשות מזון בבוץ הרך, מגששות במקורן או מלקטות מזון מראייה. תזונתה מורכבת בעיקר מתולעי אדמה וכן חלזונות, חרקים בוגרים וזחלים (חיפושיות, טיפולתיים), וזרעים של צמחי ביצה.

קשה לצפות בהן, שכן הן בעלות כושר הסוואה מעולה בבית הגידול שלהם. כשהן מוברחות מהמחסה, הן עפות ישר למרחק ניכר לפני שהן צונחות חזרה לסבך הצמחייה.

== מאובנים ==
בצפון קרוליינה התגלו מאובנים של חרטומית בינונית המתוארכים ללפני 4.465 מיליון שנים (±0.865) בערך. חשיפתם מרמזת על כך שהחרטומית העתיקה בשלב מסוים את תפוצתה אל מעבר לאוקיינוס האטלנטי.<ref name="paleodb"></ref>

== סטטוס ==
בול מבלארוס עם חרטומית בינונית, 2007]]
בשנת 2021 נערך אומדן לאוכולוסיות השונות של המין: הוערך כי מספר החרטומיות הבינוניות נע בין 13,000–35,000 פרטים בוגרים (19,000–52,000 בסך הכל) בסקנדינביה, ובין 191,000–344,000 פרטים בוגרים (290,000–520,000 בסך הכל) במערב סיביר ובצפון-מזרח אירופה. מכאן שגודל האוכלוסייה העולמית מסתכם בכ-204,000–379,000 פרטים בוגרים, וכ-310,000–570,000 פרטים בסך הכל.<ref name=":1" />

המין חווה ירידה באוכלוסייה, בעיקר בשל אובדן בתי גידול, כמו גם מציד במזרח אירופה ובאזורי החריפה שלה באפריקה. המין מסווג על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע במצב שימור של "קרוב לסיכון".<ref name="iucn status 11 November 2021">BirdLife International (2017). [https://www.iucnredlist.org/species/22693093/111105264 "Gallinago media"]. IUCN Red List of Threatened Species. 2017: e.T22693093A111105264. doi:doi:10.2305/IUCN.UK.2017-1.RLTS.T22693093A111105264.en</ref>

החרטומית הבינונית היא אחת מהמינים עליהם חל ההסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירו-אסייתים (AEWA).<ref name="aewa"></ref>

=== מגמות באוכלוסייה ===
מחקרים שנערכו לאחרונה מראים כי האוכלוסייה האירופית ירדה ב-21.1% במשך שלושה דורות. האוכלוסייה הסקנדינבית נראית יציבה, למרות ירידה של 24%–25% בשוודיה בין השנים 2009–2018. האוכלוסייה בנורווגיה ובשוודיה ירדה ב-15%–19% בין השנים 1980–2018. נראה כי האוכלוסייה של מערב סיביר וצפון אירופה, המהווה כ-90% מהאוכלוסייה העולמית, נמצאת בירידה. דווח כי ברוסיה, המהווה יותר מ-80% מאוכלוסיית אירופה, נרשמה ירידה של 21%–29% במהלך השנים 2009–2018 וכן ירידה של 22%–25% בבלארוס, אסטוניה, פינלנד, ליטא ולטביה. דווח על הפחתה במספר הזכרים המתרבים בבלארוס בשיעור של יותר מ-5% בשנה. הנתונים מרוסיה האסיאתית מוגבלים אך סביר להניח שהאוכלוסייה שם עשויה להיות גם הם בירידה, ובסך הכל עדיין יש חשש לירידה מהירה למדי. נרשמה התרחבות צפונה מאזור מוסקבה מאז שנות ה-90.

משקלול אומדנים אלו הוערך כי האוכלוסייה העולמית של החרטומית הבינונית סובלת מירידה של 20%–29% בשלושת הדורות האחרונים.<ref name=":1" />

== קישורים חיצוניים ==

* [https://ebird.org/species/gresni1 תצפיות, קטעי וידאו, תמונות וקולות של חרטומית בינונית], באתר eBird
* [https://xeno-canto.org/species/Gallinago-media הקלטות אודיו של חרטומית בינונית], באתר xeno-canto

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1787
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:מינים שתוארו ב-1787
קטגוריה:חרטומניים
קטגוריה:ארץ ישראל: חרטומניים
קטגוריה:רוסיה: עופות
קטגוריה:פינלנד: עופות
קטגוריה:שוודיה: עופות
קטגוריה:נורווגיה: עופות
קטגוריה:דנמרק: עופות
קטגוריה:אסטוניה: עופות
קטגוריה:בלארוס: עופות
קטגוריה:פולין: עופות
קטגוריה:צ'כיה: עופות
קטגוריה:סלובקיה: עופות
קטגוריה:הונגריה: עופות
קטגוריה:טורקיה: עופות
קטגוריה:לטביה: עופות
קטגוריה:ליטא: עופות
קטגוריה:אוקראינה: עופות
קטגוריה:קזחסטן: עופות
קטגוריה:קפריסין: עופות
קטגוריה:תוניסיה: עופות
קטגוריה:מצרים: עופות
קטגוריה:אתיופיה: עופות
קטגוריה:סודאן: עופות
קטגוריה:דרום סודאן: עופות
קטגוריה:צ'אד: עופות
קטגוריה:בורקינה פאסו: עופות
קטגוריה:מאלי: עופות
קטגוריה:מאוריטניה: עופות
קטגוריה:סנגל: עופות
קטגוריה:סיירה לאון: עופות
קטגוריה:ליבריה: עופות
קטגוריה:חוף השנהב: עופות
קטגוריה:גאנה: עופות
קטגוריה:טוגו: עופות
קטגוריה:בנין: עופות
קטגוריה:ניגריה: עופות
קטגוריה:קמרון: עופות
קטגוריה:גבון: עופות
קטגוריה:הרפובליקה של קונגו: עופות
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
קטגוריה:קניה: עופות
קטגוריה:אוגנדה: עופות
קטגוריה:רואנדה: עופות
קטגוריה:בורונדי: עופות
קטגוריה:טנזניה: עופות
קטגוריה:מלאווי: עופות
קטגוריה:זמביה: עופות
קטגוריה:זימבבואה: עופות
קטגוריה:מוזמביק: עופות
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:אנגולה: עופות
קטגוריה:נמיביה: עופות