OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוראקה מסמורה

אוראקה פרננדז (בספרדית: Urraca Fernández) הידועה יותר בכינוי אוראקה מסמורה (Urraca de Zamora; 1033–1101) הייתה נסיכה ספרדייה. בתו של פרננדו הראשון, מלך לאון ואחותם של סנצ'ו השני, מלך קסטיליה, גרסיה השני, מלך גליסיה, ואלפונסו השישי, מלך לאון.

==ביוגרפיה==
אוראקה נולדה על פי הידוע בשנת 1033 בעיר לאון. אביה היה פרננדו הראשון, מלך לאון. אמה הייתה סאנצ'ה מלאון, בתו של אלפונסו החמישי, מלך לאון. היא הייתה בתם הבכורה. היו לה שלושה אחים צעירים: סנצ'ו, גרסיה ואלפונסו, ואחות בשם אלווירה. 

ב-1065 מת פרננדו, וחילק את נחלתו בין בניו ובנותיו. אוראקה קיבלה את סמורה, סנצ'ו ירש את ממלכת קסטיליה, אלווירה קיבלה את העיר טורו, גרסיה קיבל את ממלכת גליסיה ואלפונסו את ממלכת לאון. על אף שפרננדו הכריח את ילדיו להבטיח שיחיו בשלום ביניהם, לא כך היה. סנצ'ו סבר שכבן בכור הוא זכאי לקבל את כל הממלכה. ב-1069 הוא כרת ברית עם אלפונסו, ויחד הם פלשו לממלכתו של גרסיה. הם כבשו את גליסיה וחילקו אותה ביניהם. בשנת 1072 בגד סנצ'ו באלפונסו ופלש ללאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות נהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. טורו, עירה של אחותו אלווירה, נפלה במהרה, ונדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. הוא התקיף גם את אוראקה, אשר נתנה לחלק הארי של הצבא הלאונזי למצוא מחסה בעיר שלה, סמורה. סנצ'ו הטיל מצור על העיר, אך ב-6 באוקטובר 1072 נרצח על ידי בלידו דולפוס, אציל גליסיאני, דבר שהוביל לנסיגת הכוחות הקסטיליאנים מן העיר.

אלפונסו חזר כמעט לאלתר מהגלות בטולדו ותפס את מקום אחיו כמלך לאון וקסטיליה. היה זה האיחוד השני בין קסטיליה ללאון, אם כי שתי הממלכות נשארו עדיין שתי ישויות נפרדות המאוחדות רק באיחוד פרסונלי. בקסטיליה נחשד אלפונסו בידי רבים, כנראה בצדק, במעורבות ברצח סנצ'ו. האגדה מספרת כי האצילים הקסטיליאנים, בראשות אל סיד ותריסר "עוזרים לשבועה", הכריחו את אלפונסו להישבע בפומבי, מול כנסיית גדיאה הקדושה בבורגוס, שלא היה מעורב בקנוניה לרצח סנצ'ו. הכרוניקות העוסקות באל סיד מראות שבשנים הראשונות לשלטונו של אלפונסו, הוא נשלט כליל בידי אוראקה, ששמרה בידה כוח רב. היו אף שמועות על יחסי גילוי עריות המתקיימים בין השניים.

אולם בהדרגה ויתרה אוראקה על מרבית התפקידים והכוח ששמרה במסגרת שלטונו של אלפונסו, ופרשה למנזר בו נפטרה ב-1101. היא נקברה בבזיליקת סן איסידורו לצד אחותה אלווירה ואחיה גרסיה. תודות לקשר שלה ושל משפחתה עם אל סיד, זכתה אוראקה בפרסום בתרבות המערב. כך לדוגמה בסרט "אל סיד" מ-1961 היא מגולמת בידי השחקנית הצרפתייה ז'נבייב פייג'.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [http://hist.poesiadelmomento.com/Zamora/urraca.html אוראקה מסמורה] 
* [https://web.archive.org/web/20090514082442/http://www.romanicozamorano.com/zamora/zamora/palacio_urraca/palacio_dona_urraca.htm PALACIO DE DOÑA URRACA]
* [https://web.archive.org/web/20091004095914/http://www.educando.edu.do/sitios/PNC2005/recursos/recursos/lengua_espa%C3%B1ola/literatura/zamora_cantar%20del%20cerco/index.htm Cantar del cerco de Zamora]

קטגוריה:נסיכות המאה ה-12
קטגוריה:נסיכות ספרדיות
קטגוריה:נסיכות המאה ה-11
קטגוריה:ילידי 1033
קטגוריה:נפטרים ב-1101
נראינגנג'

נראינגנג (בבנגלית: নারায়ণগঞ্জ) היא עיר במרכז בנגלדש, בסמוך לבירת המדינה דאקה. בעיר מתגוררים (נכון לשנת 2012) כ-1.572 מיליון איש. נראינגנג' נחשבת למרכז חשוב של תעשייה (במיוחד טקסטיל), עסקים וסחר הימי.

נראינגנג' נקראת על שמו של מנהיג הינדי מקומי. סביבת העיר נחכרה מידי חברת הודו המזרחית הבריטית בשנת 1766. משרדי הדואר הראשונים הוקמו באזור בשנת 1866. שירות הטלגרף החל משנת 1877. הבנק של בנגל הציג את שירות הטלפון הראשון בשנת 1882. ההתיישבות הוכרזה כעיר ב-8 בספטמבר 1876. בית החולים האזורי הראשון הוקם בשנת 1885.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בנגלדש: ערים
תריסנית כחולה

תריסנית כחולה (שם מדעי: Dipturus batis) הוא מין של דג סחוס ממשפחת התריסניתיים שבסדרת התריסנאים החי במי האוקיינוס האטלנטי והים התיכון במים ממוזגים.
== מאפיינים ==
התריסנית הכחולה היא הגדולה בבני משפחתה וסדרתה והיא מגיעה ל"מוטת כנפיים" של 2.85 מטר, אורך של 2 מטר ולמשקל של 113 ק"ג. היא בעלת סנפירי חזה גדולים וצבעם אפור-זית עד חום כהה. החוטם של התריסנית גדול ומחודד וצורתה דמוית-עפיפון. החלק התחתון בהיר ואפור-כחול. הזנב דק ומחודד ועליו שורת קוצים המשמשים להגנה.

התריסנית שוחה סמוך לקרקעית הים בעומק 100–200 מטר אך לעיתים תעמיק עד 1 ק"מ או תגיע למים רדודים ואף לחופים. היא מחפשת על חולות הקרקעית טרף, הכולל סרטנים, דגים קטנים, רכיכות שונות ותולעים רב זיפיות. ככל שהפרט גדול יותר הוא ניזון מטרף גדול יותר והוא גם אוכל יותר ופעיל יותר.

בנוסף לטרף קרקעית חלק מהתריסניות צדות דגים מתקהלים כמו סרדינים הנמלטים מטורפים כמו דגים או עופות ים ובורחים לעבר הקרקעית.

תריסנית זו מצויה בסכנת הכחדה חמורה בטבע.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:תריסניים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ראג'שאהי

ראג'שאהי (בבנגלית: রাজশাহী) היא עיר מטרופולינית גדולה בבנגלדש. בעיר מתגוררים כ-763,952 תושבים (אם כי אוכלוסיית המטרופולין מתקרבת למיליון תושבים), והיא שוכנת בסמוך לגבול עם הודו. ההיסטוריה של העיר נמשכת עד לשנת 1634. העיר החלה להיות מרכז ניהולי חשוב בזמן הראג' הבריטי. גם כיום, ראג'שאהי מהווה מרכז עסקי, תרבותי ומסחרי במדינה. ראג'שאהי היא ביתם של מוסדות חינוך מפורסמים רבים של בנגלדש. בנגלית היא השפה העיקרית עבור אזרחי העיר. ישנו מיעוט דובר אורדו. מיעוט זה ברובו הוא מוסלמי המורכב מפליטים אשר ברחו לאזור בנגלדש בזמן חלוקת הודו בשנת 1947. השפה האנגלית משמשת בעיקר למטרות אקדמיות ועסקיות.

בראג'שאהי נהרגו אנשים רבים בימי מלחמת העצמאות של בנגלדש, ובעיר נמצאים קברי האחים הגדולים ביותר בכל בנגלדש.

מועצת העיר מורכבת משלושים נציגים אשר נבחרים ביחד עם ראש העירייה אחת לחמש שנים בהצבעה ישירה. מבחינה כלכלית, ישנם בסביבת ראג'שאהי גידולים חקלאיים האופייניים למדינה, כגון אורז, חיטה, תפוחי אדמה ועדשים. הגידולים המייחדים את אזור זה הם מנגו, ליצ'י, סוכר, עגבניות ואבטיחים. התעשייה המקומית אינה מפותחת, על אף היותה של ראג'שאהי עיר מרכזית. לבנק הלאומי של בנגלדש יש משרדים רבים בעיר.

== ערים תאומות ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:בנגלדש: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1700
כינורן לבן נקוד

כינורן לבן נקוד המכונה גם כִּנּוֹרָן בָּרֹד וגיטרן ענק (שם מדעי: Rhynchobatus djiddensis) הוא יצור ימי ממשפחת הכנוריתיים שבסדרת הגיטרנאים החי במי האוקיינוס ההודי.

דג זה הוא הגדול בבני סדרת הגיטנראים והוא יכול להגיע לאורך 3.1 מ' ולמשקל 227 ק"ג. כפי ששמו מרמז הוא בעל גוף דמוי-כינור או גיטרה שטוחים, הודות לסנפירי החזה וסנפירי השת הרחבים שלו שצורתם דומה. צבעו אפור-כחול עם כתמים לבנים בפלג הגוף העליון. החוטם מחודד והזנב דק אך בעל אונות כמו של דגי גרם.

הדג מצוי על החולות והשוניות אלמוגים ויכול להסתתר בהם בהסוואה. הוא טורף דגים קטנים וחסרי חוליות ימיים הכוללים צדפות, דיונונים, וסרטנאים שונים. לעיתים דג זה שוחה במעלה שפכי נהרות קטנים.

דג זה אינו מטיל ביצים אלא משריץ עד 10 צעירים. ואולם ההתרבות שלו איטית ובשרו מבוקש למאכל ושימוש במרקים סינים ועל כן מצבו בסכנת הכחדה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר פורסקל
קטגוריה:כנוריתיים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס ההודי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1775
בית איפטייב

הכנסייה שהוקמה על חורבות הבית
בית איפטייב (ברוסית: Дом Ипатьева) היה בית של סוחר בעיר יקטרינבורג שבו נרצחה ב-1918 משפחתו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה. ב-1977 נהרס הבית בהוראת ברית המועצות. כיום פועלת במקום כנסייה.

==היסטוריה==
בשנות השמונים של המאה התשע-עשרה הזמין איוון רדיקורטסב, פקיד בכיר בתעשיית הכרייה, בית דו-קומתי שיוקם על מדרון של גבעה בולטת. אורך החזית היה 31 מטר. ב-1898 עברה האחוזה לידיו של שראבייב, סוחר זהב בעל מוניטין. עשר שנים לאחר מכן, נרכש הבית על ידי ניקולאי ניקולאיביץ' איפטייב, מהנדס צבאי, שהפך את קומת הקרקע למשרדו. נראה כי על סמך מידע שסיפק פיוטר ויקוב, ב-1918 איפטייב נדרש לפנות את הבית לצורך "ייעוד מיוחד".

אותו ייעוד מיוחד היה למעשה כליאתם של ניקולאי השני, קיסר רוסיה ומשפחתו, אשר הודחו משלטונם בעקבות מהפכת פברואר. המשפחה עברה לבית איפטייב בשני שלבים: ב-22 באפריל הגיעו לבית ניקולאי, אשתו אלכסנדרה ובתם מריה, וב-23 במאי הגיעו שאר בני המשפחה: אולגה, טטיאנה, אנסטסיה ואלכסיי. חוץ ממשפחת רומנוב גרו בבית חמישה משרתים, ובהם רופא המשפחה. כמה פעמים הוצע למשרתים לעזוב את המשפחה אך הם העדיפו להישאר למרות הסכנות. משפחת רומנוב התגוררה בבית איפטייב 78 ימים.

בלילה שבין 17-16 ביולי 1918, נלקחו בני המשפחה ומעגל המשרתים המצומצם שלהם למרתף בטענה שהבית נמצא בסכנת התקפה של אנרכיסטים. כשירדו העצורים למרתף הבית והתאספו באחד החדרים, ביקשה הקיסרית שני כיסאות עבורה ועבור אלכסיי. הכיסאות הובאו, ולאחר מכן הודיע להם המפקד הבולשביקי שהם מוצאים להורג. הצאר רק הספיק להגיד "מה?" לפני שפתחו החיילים באש והרגו את כולם. ב-25 ביולי נכנסו חיילי הלגיון הצ'כוסלובקי לבית, וגילו שמשפחת הצאר נעלמה. מיד החלה חקירה בנושא. הם אף חקרו כמה מן מהשומרים, אבל לא הצליחו להגיע אל מבצעי הרצח. הגופות עצמן לא נמצאו, והחוקרים תמכו בגרסה הבולשביקית שלפיה הוצא להורג רק הצאר עצמו. רק בהמשך התבררה האמת.

כבר ב-1923 הופצו תצלומי הבית המגודר בעיתונות הסובייטית תחת הכותרת "הארמון האחרון של הצאר האחרון". בשנת 1927, תוכנן להפוך את הבית למוזיאון. בהמשך הוא הפך לבית ספר חקלאי, וב-1938 למוזיאון תעמולה אנטי-דתי. ב-1974 נרשם הבית רשמית כאנדרטה היסטורית-מהפכנית. עם זאת, למרבה המבוכה של הממשלה, הוא הפכה בהתמדה למוקד עלייה לרגל של מלוכנים רוסיים. בשנת 1975 הוחלט ביוזמת יורי אנדרופוב בפוליטביורו להרוס את בית איפטייב. לאחר סחבת של כמה שנים נעשתה ההריסה בשנת 1977, בימים שבוריס ילצין היה ראש הממשל בעיר. לטענתו הוא קיבל הוראה ישירה ולא יכול להתנגד. בשנת 1990 הוחלט להקים כנסייה על שרידי הבית. הכנסייה הוקמה בשנת 2003.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.rus-sky.com/history/library/sokolov.htm ניקולאי סוקולוב, רצח משפחת הצאר]
* [http://www.rus-sky.com/history/library/wilton/ תיאור הרצח לפי גרסת וילטון]
* [http://gatchina3000.ru/literatura/sokolov_n_a/ The Murder of Russia's Imperial Family Nicolay Sokolov חקירת הרצח משנת 1918]
* [http://www.frozentears.org/ FrozenTears.org ספריית תקשורת של המשפחה הקיסרית האחרונה]
* [https://web.archive.org/web/20050824094901/http://www.struggler.org/GlorificationOfTheRoyalFamily.html האדרת של משפחת המלוכה]
* [http://www.alexanderpalace.org/palace/yurovmurder.html/ סיפורו של יקוב יורובסקי על ההוצאה להורג של המשפחה המלכותית]
קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:יקטרינבורג: מבנים
קטגוריה:רוסיה: בתי מגורים
חשמלן סגול

חשמלן סגול (שם מדעי: Torpedo nobiliana) הוא מין של בטאי ממשפחת החשמלניים. הוא חי במי האוקיינוס האטלנטי.
== מאפיינים ==
דג זה הוא הגדול ביותר בבני סדרת החשמלנאים. אורכו הממוצע 0.6-1.5 מטרים ומשקלו 14 ק"ג, אולם נצפו פרטים באורך של 1.8 מטרים ומשקל 90 ק"ג. לדג זוג סנפירי חזה גדולים ועגולים ואחריהם עוד זוג קטן יותר על הגב וזנב חזק עם אונות. פתחי הזימים סמוכים לראש הקטן והחוטם כמעט ולא נראה. כמו רוב הבטאים גם לחשמלן זה ישנו פה המצוי מתחת לגופו.

דג זה בונה שדה חשמלי סביב גופו וכך מאתר את הפרטים בסביבה. הוא גם מחשמל את הטרף במכת חשמל חזקה שהורגת או מהממת אותו.

הוא נפוץ בקרקעיות חוליות עד לקרבת החופים מנובה סקוטיה עד ברזיל ומסקוטלנד עד דרום אפריקה וגם לאורך חופי הים התיכון, לרבות בחופי ישראל.

הוא טורף בעיקר דגי גרם הכוללים סוליתאים שונים, סלמוניים, צלופחים וקיפוניים וגם דיונונים וסרטנים. פרטים גדולים יכולים לבלוע דגים ששוקלים 2 ק"ג ואף כרישים גלדניים.

החשמלן יכול להפעיל את מכות החשמל שלו גם להגנה אך הוא איננו קטלני לאדם.

== גלריה ==
<gallery>
Torpedo nobiliana.jpg
Atlantic torpedo ( Torpedo nobiliana ).jpg
Atlantic torpedo noaa.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1835
קטגוריה:חשמלניים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:דגי ים במערב אפריקה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
דירק קמפת'ורן

דירק ארתור קמפת'ורן (באנגלית: Dirk Arthur Kempthorne; נולד ב-29 באוקטובר 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 2006–2009 תחת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. קמפת'ורן חבר המפלגה הרפובליקנית, שייצג את מדינת איידהו בסנאט של ארצות הברית בשנים 1993–1999 וכמושל איידהו בשנים 1999–2006. קמפת'ורן ידוע בהשקפותיו השמרניות, בפרט בתחומים כלכליים. המשרה הציבורית הראשונה אליה נבחר היה לראשות עיריית בויסי, בירת איידהו.

== ביוגרפיה ==
קמפת'ורן נולד בסן דייגו וגדל בסן ברנרדינו שבקליפורניה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון סן גורגוניו והחל את לימודיו הגבוהים במכללת העמק של סן ברנרדינו. כשהחל את לימודיו במכללה זו הרחיק צפונה ועבר ללמוד באוניברסיטת איידהו, שם היה בוגר במדע המדינה ואף כיהן שנה כנשיא התאחדות הסטודנטים באוניברסיטה. עם תום לימודיו שימש קמפת'ורן כעוזרו של מנהל מחלקת הקרקעות של איידהו. ב-1982 ניהל קמפת'ורן את מסע הבחירות של סגן המושל פיל באט לתפקיד מושל המדינה, שהפסיד למועמד המפלגה הדמוקרטית המכהן, המושל ג'ון איוונס. ב-1983 התמנה קמפת'ורן למנהל יחסי הציבור הארצי של חברת FMC, עוסקת בפיתוח וייצור כימיקלים.

הניצחון הפוליטי והמשמעותי הראשון שלו היה ב-1985, כאשר נבחר לראשות עיריית בויסי, בירת איידהו. בתפקיד זה נהנה מפופולריות גבוהה ונבחר מחדש ללא התנגדות או מתחרים עד שעזב תפקיד זה ב-1993 למען ייצוג איידהו בסנאט של ארצות הברית. ב-1992 החליט סטיב סימס (Steve Symms), אז הסנאטור הרפובליקני המכהן של איידהו, שלא להתמודד לתקופת כהונה שלישית וקמפת'ורן התמודד למועמדות הרפובליקנית לתפקיד. בבחירות הכלליות הביס קמפת'ורן את ריצ'רד ה. סטלינגס, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. הוא היה צפוי להתמודד לבחירה מחדש ב-1998, אך במקום זאת החליט להתמודד לתפקיד מושל איידהו, שנותר ריק. המושל המכהן, פיל באט, טלטל את המדינה עם הכרזתו על פרישה לאחר תקופת כהונה אחת בלבד, כשגילו (71) משמש כגורם העיקרי לכך.

קמפת'ורן זכה בבחירות לתפקיד המושל בניצחון מוחץ, וקיבל 68% מהקולות בעוד יריבו הדמוקרטי, רוברט הנטלי, זכה ב-29% מהקולות בלבד. הוא נבחר מחדש ב-2002 עם 56% מהקולות. מטה הבחירות של קמפת'ורן השתמש בלמעלה מ-200 אלף דולר אמריקני יותר ממה שקיבל מתרומות לפני הבחירות, ולאחריהן בילה את השנתיים הבאות בגיוס כספים לשילום החוב שנצבר.

ב-16 במרץ 2006, קמפורתן מונה על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש להחליף את גייל נורטון כמזכיר הפנים של ארצות הברית ה-49. ב-10 במאי 2006, מינויו אושר בהצבעה קולית על ידי ועדת האנרגיה והמשאבים הטבעיים של הסנאט. המינוי אושר על ידי כלל חברי הסנאט של ארצות הברית ב-26 במאי, והתפטר מתפקידו כמושל על מנת לעמוד בראש מחלקת הפנים של ארצות הברית. סגן המושל ג'ים ריש החליף את קמפת'ורן כמושל, וכיהן בתפקיד בשארית כהונתו של קמפת'ורן. קמפתורן הוא מזכיר הפנים השני להגיע ממדינת איידהו. מושל איידהו לשעבר ססיל אנדרוס היה מזכיר הפנים תחת הנשיא ג'ימי קרטר בשנים 1977–1981. במרץ 2008 הזניק את הזרמת המים העצומה מאגם פאוול שעל גבול אריזונה-יוטה, במורד הערוצים המדבריים של הגרנד קניון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מזכירי הפנים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיידהו
קטגוריה:מושלי איידהו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:ראשי עיריות באיידהו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איידהו
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' ווקר בוש
קטגוריה:יושבי ראש אגודת המושלים הלאומית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
אלווירה מטורו

אלווירה מטורו (בספרדית: Elvira de Toro; 1038 – 15 בנובמבר 1099) הייתה נסיכה ספרדייה. בתו של פרננדו הראשון, מלך לאון ואחותם של סנצ'ו השני, מלך קסטיליה גרסיה השני, מלך גליסיה ואלפונסו השישי, מלך לאון.

==ביוגרפיה==
אלווירה נולדה בשנת 1038 או 1039 בעיר לאון. אביה היה פרננדו הראשון, מלך לאון. אמה הייתה סאנצ'ה מלאון, בתו של אלפונסו החמישי, מלך לאון. הייתה לה אחות מבוגרת בשם אוראקה אח גדול בשם סנצ'ו ושני אחים צעירים: גרסיה ואלפונסו.

ב-1065 מת פרננדו, וחילק את נחלתו בין בניו ובנותיו. אוראקה קיבלה את סמורה, סנצ'ו ירש את ממלכת קסטיליה, אלווירה קיבלה את העיר טורו, גרסיה קיבל את ממלכת גליסיה ואלפונסו את ממלכת לאון. על אף שפרננדו הכריח את ילדיו להבטיח שיחיו בשלום ביניהם, לא כך היה. סנצ'ו סבר שכבן בכור הוא זכאי לקבל את כל הממלכה. ב-1069 הוא כרת ברית עם אלפונסו, ויחד הם פלשו לממלכתו של גרסיה. הם כבשו את גליסיה וחילקו אותה ביניהם. בשנת 1072 בגד סנצ'ו באלפונסו ופלש ללאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות נהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. כעת הכריז סנצ'ו מלחמה על אלווירה וכבש את עירה טורו. נדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. אולם בקרב נגד אוראקה סנצ'ו הובס ואלפונסו חזר ותפס את השלטון. אלווירה חזרה לשלוט בטורו בשמו.

מקורות מסוימים מציינים שאלווירה הייתה נשואה, אולם הדבר אינו ודאי. אלווירה נפטרה ב-15 בנובמבר 1099 והורישה את מרבית רכושה לכנסייה. היא נקברה בבזיליקת סן איסידורו לצד אחותה אוראקה ואחיה גרסיה.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נסיכות ספרדיות
קטגוריה:נסיכות המאה ה-11
קטגוריה:ילידי 1038
קטגוריה:נפטרים ב-1099
מסורן (סוג)

מַסּוֹרָן (שם מדעי: Pristis) הוא סוג של בטאי ממשפחת המסורניים בו כל המינים למעט המין היחידי מסורן סכיני (Anoxypristis cuspidata).

מיני המסורן בעלי חוטם ארוך עם שיני מסור לאורכו, והם משתמשים בו כדי להכות בטרפם ולנסר אותו. הם יכולים להגיע לאורך של יותר מ-7 מטרים במינים הגדולים.

כל המינים שוכנים בים, אך כמה מהמינים יכולים לעלות מדי פעם לשפכי נהרות כדי לצוד. הם אוכלים בעיקר דגים אחרים.

רבים ממיני הסוג מצויים בסכנת הכחדה בטבע.

==מינים==
* מסורן גמד (Pristis clavata)
* מסורן קצר-שן (Pristis pectinata)
* מסורן ירוק (Pristis zijsron)
* מסורן מצוי (Pristis pristis)
* מסורן ארוך-שן (Pristis perotteti)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן היינריך פרידריך לינק
קטגוריה:מסורנאים
גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן

גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן (; 11 באוקטובר 1892 - 6 בינואר 1946), היה חותנו של אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.

==ביוגרפיה==
גאורג נולד ב-11 באוקטובר 1892 בעיר קאסל שבקיסרות הגרמנית, לפרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן, בנו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואחיו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ולאדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד בתם של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד וקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, ואחותו של לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (השליט האחרון של נסיכות ליפה).

בצעירותו החל גאורג בלימודי משפטים באוניברסיטת ינה ובאוניברסיטת מינכן, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס כקצין לרגימנט פרשים. עם תום המלחמה התפטר דודו ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן בעקבות המהפכה הגרמנית, וגאורג חזר ללימודי המשפטים, ואף כיהן תקופה כשופט בהילדבורגהאוזן. ב-1 במאי 1933 הצטרף גאורג למפלגה הנאצית, ובשנת 1941 הפך לראש בית סקסוניה-מיינינגן בעקבות מות דודו ארנסט ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ללא ילדים. בנו אנטון אולריך נהרג במהלך המערכה על צרפת, ואילו גאורג עצמו נפל בשבי הצבא האדום בסוף המלחמה. ב-6 בינואר 1946 מת גאורג במהלך שביו בצ'רפורבץ', ואחיו ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ירש את תאריו, בעקבות הפיכת בנו לנזיר וויתורו על זכויותיו.

בשנת 1951 התחתנה בתו רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן עם אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.

==משפחתו==
ב-22 בפברואר 1919 התחתן גאורג עם קלרה מריה רוזנת קרוף, רוזנת שמיסינג-קרסנברוק, בתם של אלפרד, רוזן קרוף, רוזן שמיסינג-קרסנברוק והברונית הלנה פון הילגרס, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* אנטון אולריך, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1919–1940)
* פרידריך אלפרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1921–1997)
* מארי, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1922–1923)
* רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1925–2010)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:אנשי מלוכה נאצים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1892
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1946
פאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג

פאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג (בגרמנית: Prinzessin Feodora zu Hohenlohe-Langenburg; 7 ביולי 1839 - 10 בפברואר 1872), הייתה אשתו השנייה של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן.

==ביוגרפיה==
פאודורה נולדה ב-7 ביולי 1839 בשטוטגרט, לארנסט הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולפאודורה, נסיכת ליינינגן, בתם של אמיך קרל, נסיך ליינינגן וויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד.

ב-23 באוקטובר 1858 התחתנה פאודורה עם גאורג, נסיך הכתר של מיינינגן, שהיה בן דודה מדרגה שנייה, ונולדו להם 3 ילדים.

גאורג ופאודורה לא הסתדרו כל כך טוב, בין השאר משום שגאורג לא התנחם על מות אשתו הראשונה, אולם הוא חיבב אותה. בשנת 1866 נאלץ חמיה ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן לוותר על השלטון לטובת בעלה גאורג, בעקבות תבוסת אוסטריה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. שלא כמו אביו, גאורג היה נאמן לפרוסים בזמן המלחמה, ואף קיבל דרגת גנרל לוטננט בצבא הפרוסי. כמו כן בניגוד להוריו, גאורג הכיר טוב את הפוליטיקה הפרוסית, וידע שכוונותיהם מעשיות. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה גאורג הוביל שני רגימנטים של חיילים ממיינינגן, ואף זכה בכבוד של לכידת הדגלים הצרפתיים הראשונים בקרב ורט. לאחר מכן, נלחם גאורג כמעט בכל הקרבות שהיו במהלך המלחמה. גאורג היה חלק מהפמליה של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה בכניסתו לפריז, והוא נשאר חבר קרוב של הקיסר עד מותו. ב-10 בפברואר 1872 מתה פאודורה במיינינגן ממחלת השנית, ובעלה גאורג התאבל על מותה.

==משפחתה==
ב-23 באוקטובר 1858 התחתנה פאודורה עם גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן, שהיה בן דודה מדרגה שנייה, ונולדו להם 3 ילדים:
* ארנסט ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן (27 בספטמבר 1859 - 29 בדצמבר 1941).
* פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן (12 באוקטובר 1861 - 23 באוגוסט 1914).
* ויקטור, נסיך סקסוניה-מיינינגן (14 במאי 1865 - 17 במאי 1865).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1839
קטגוריה:נפטרות ב-1872
מסורן סכיני

מסורן סכיני או מסורן קצר-שן (שם מדעי: Anoxypristis cuspidata) הוא מין בטאי ממשפחת המסורניים בעל חוטם דמוי-מסור. הוא שייך לסוג יחידי.
== מאפיינים ==
אורכו של המסורן עד 4.7 מטר. לדג ישנם סנפירי חזה מחודדים וארוכים וצבעו חום עם תחתית אפורה בהירה וסנפירים ורודים. החוטם ישר עם שיניים קצרות בולטות בלסת העליונה.

דג זה חי באזור האינדו-פסיפי וגם בים הערבי והים האדום. הוא שוחה באזורי חולות או שוניות עד לעומק 40 מ' ומחפש להקות דגים, דיונונים או סרטנים אותם הוא משפד עם חוטמו.

הוא עצמו עלול להיטרף על ידי כריש שורי, פטישן פגום-חרטום, כריש קופר ובידי תנין הים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1794
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:מסורנאים
קטגוריה:דגי סחוס יחידים בסוגם
חדקן שיניים אמריקאי

חדקן שיניים אמריקאי (שם מדעי : Polyodon spathula) הוא מין של דג ממשפחת חדקני השיניים שבסדרת החדקנאים. זהו המין היחיד בסוגו ונותר גם היחיד במשפחתו לאחר היכחדותו של חדקן השיניים הסיני. הוא חי בנהרות ואגמים באמריקה הצפונית.

== מאפיינים ==
אורכו של דג זה 1.5 מטר בממוצע ומשקלו 27 ק"ג ואולם מספר פרטים הגיעו לאורך 2.6 מטר ולמשקל 69 ק"ג. הוא בעל חרטום ארוך המזכיר את חרטום המפרשניים אך בצורתו רחב יותר ומעוגל. שלד הדג עשוי מסחוס והוא בעל סנפירים שמזכירים כריש.

דג זה חי בנהרות ואגמים לאורך ארצות הברית ובעיקר במיסיסיפי ויובליו וגם בימות הגדולות שבטווח הצפוני שלו. זהו מין המצוי בסיכון והוא מוגן בכל מדינות אמריקה.

החדקן ניזון מזואופלנקטון והוא פוער את פיו המכיל שורת "מזיפות" בדומה ללווייתנאים, איתם הוא אוסף את היצורים ומוציא את המים. לחדקן ישנה אמפולות לורנציני בחוטמו הקולטת חשמל, איתה הוא קולט יצורים את היצורים הקטנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חדקני שיניים
קטגוריה:מקריני סנפיר יחידים בסוגם
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הצפונית
קטגוריה:ארצות הברית: דגי מים מתוקים
חדקן שיניים סיני

חדקן שיניים סיני (שם מדעי: Psephurus gladius) הוא מין נכחד של דג ממשפחת חדקני השיניים שבסדרת החדקנאים והיה המין היחיד בסוגו. הוא חי באגני הנהרות הגדולים, היאנגצה והנהר הצהוב, שבסין וחי גם במים המלוחים שלשפכי הנהרות.

== מאפיינים ==
מין זה היה דג גדול מאוד ואחד מהגדולים שבבני סדרתו. אורכו יכול היה להגיע ל- ומשקלו ל-300 ק"ג. הוא היה בעל חוטם גדול מאוד ולסת עליונה גדולה מהתחתונה. לדג היית רשת "מזיפות" בדומה ללווייתנאים איתה הוא היה מסנן יצורי פלנקטון מהמים ובולע אותם.

דיג חדקן השיניים הסיני התנהל במשך מאות שנים, ובשנות ה-70 הגיע שלל התפיסה לכ-25 טונות. מאז שנות ה-90 סווג חדקן שיניים סיני על ידי ה-IUCN כנתון בסכנת הכחדה חמורה ולא נצפה פרט חי שלו מאז שנת 2003. ב-2019 התפרסם מסמך מאת מכון המחקר הסיני לדגה ובו דווח כי המין נכחד סופית, ככל הנראה בין 2005 ל-2010, אם כי נכחד למעשה כבר ב-1993. ביולי 2022 הרשימה האדומה של IUCN התעדכנה ושינתה את מצב שימורו ל"נכחד".

הסיבה העיקרית להכחדת חדקן השיניים הסיני הייתה בנייתם של סכרי גזובה ושלושת הערוצים, אשר גרמו להפרדה בין האוכלוסיות ולחסימת חזרת הבוגרים מן הים אל פנים היבשת על מנת להשריץ. דיג יתר שימש גם הוא גורם משמעותי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1862
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד פון מרטנס
קטגוריה:חדקני שיניים
קטגוריה:מגה-פאונה נכחדת של אירואסיה
קטגוריה:יאנגצה
פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן

פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Friedrich Johann von Sachsen-Meiningen; 12 באוקטובר 1861 – 23 באוגוסט 1914), היה נסיך גרמני וגנרל בצבא הקיסרות הגרמנית.

==ביוגרפיה==
פרידריך יוהאן נולד ב-12 באוקטובר 1861 במיינינגן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, לגאורג, נסיך הכתר של סקסוניה-מיינינגן ולפאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של ארנסט הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ופאודורה, נסיכת ליינינגן.

פרידריך יוהאן למד באוניברסיטת בון, אולם התרחק מגינוני המלוכה, ולא החזיק ברכב אישי לצידו. על אף היותו חבר באגודת הסטודנטים "בורוסיה", שבו היה חבר פעיל במיוחד וילהלם השני, קיסר גרמניה לעתיד, הוא כמעט ולא היה פעיל בה, והתמקד בעיקר בלימודיו. במהלך הלימודים נפצע פרידריך יוהאן באורח קשה, במהלך ניסוי כימי. בשנת 1878 התגייס פרידריך יוהאן לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-95 (תורינגיה ה-6). בשנת 1881 הוא הוסמך כקצין ברגימנט הארטילריה ה-15 (אלזס העליונה ה-1), ובשנת 1883 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט ברגימנט הארטילריה של המשמר ה-1. בשנת 1889 הוא הועבר לרגימנט האולאנים ה-13 (הנובר ה-1), ובשנת 1890 הוא הועבר שוב לרגימנט הארטילריה ה-11 (נסיכות הבוחר מהסן ה-1). בשנת 1891 הוא הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד סוללה, ולאחר שירות קצר במטה הכללי הוא הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד ברגימנט הארטילריה ה-23 (ריינלנד ה-2). לאחר מכן הוא הועבר לרגימנט הארטילריה ה-59 (ברג), ובשנת 1902 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76 (באדן ה-5). בשנת 1907 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבת הארטילריה ה-20, ובשנת 1913 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ולאחר מכן פרש מהצבא.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פרידריך יוהאן מחדש לצבא, ומונה למפקד חטיבת הרגלים ה-39. ב-23 באוגוסט 1914 נהרג פרידריך יוהאן בטירת טארסיין בוואלקור בבלגיה, בעת שהיה בתצפית במהלך קרב שרלרואה, וכעבור 3 ימים נהרג בנו ארנסט ליד מובז'.

==משפחתו==
ב-24 באפריל 1889 התחתן פרידריך יוהאן עם אדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד, בתם של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד וקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1890–1972), התחתנה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
* אדלייד, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1891–1971), התחתנה עם אדלברט, נסיך פרוסיה.
* גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1892–1946), התחתן עם קלרה מריה רוזנת קרוף, רוזנת שמיסינג-קרסנברוק.
* ארנסט, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1895–1914).
* לואיזה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1899–1985), התחתנה עם הברון גץ פון ונגנהיים.
* ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1901–1984), התחתן עם מרגוט גרוסלר, ולאחריה התחתן עם הברונית ורה שפר.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1861
קטגוריה:נפטרים ב-1914
אדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד

אדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד (בגרמנית: Adelheid zur Lippe-Biesterfeld; 22 ביוני 1870 – 3 בספטמבר 1948), הייתה אחותו של לאופולד הרביעי, נסיך ליפה ואשתו של פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן.

==ביוגרפיה==
אדלייד נולדה ב-22 ביוני 1870 באוברקאסל שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד ולקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, בתם של לאופולד אוטו, רוזן ורטנסלבן ומתילדה האלבך. ב-24 באפריל 1889 התחתנה אדלייד עם פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן, ממנו נולדו לה 6 ילדים.

בשנת 1895 מת ולדמר, נסיך ליפה, ובמקומו עלה לשלטון אלכסנדר, נסיך ליפה שהיה ללא ילדים, ולא היה כל כך שפוי. בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין בית שאומבורג-ליפה לבין אחיה של אדלייד מבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1905 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, שהנסיכות תעבור לאחיה לאופולד, רוזן ליפה-ביסטרפלד.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נהרגו בעלה ובנה ארנסט בקרבות בחזית המערבית, וב-3 בספטמבר 1948 מתה אדלייד בדטמולד.

==משפחתה==
ב-24 באפריל 1889 התחתנה אדלייד עם פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
* פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1890–1972), התחתנה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
* אדלייד, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1891–1971), התחתנה עם אדלברט, נסיך פרוסיה.
* גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1892–1946), התחתן עם קלרה מריה רוזנת קרוף, רוזנת שמיסינג-קרסנברוק.
* ארנסט, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1895–1914).
* לואיזה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1899–1985), התחתנה עם הברון גץ פון ונגנהיים.
* ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1901–1984), התחתן עם מרגוט גרוסלר, ולאחריה התחתן עם הברונית ורה שפר.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1870
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1870
קטגוריה:נפטרות ב-1948
בצלאל אליצדק (קלוזנר)

בצלאל אליצדק (קלוזנר) (3 ביוני 1884, י' בסיוון ה'תרמ"ד – 14 בספטמבר 1973) היה מורה, עיתונאי ומתרגם יהודי וציוני שנודע בשם העט "ב. אליצדק".

==קורות חיים== 
אליצדק נולד בשנת 1884 באולקניקי, פלך וילנה שבליטא (אז האימפריה הרוסית) כבן שני ליהודה ליב קלוזנר (מצאצאי הרב אברהם קלוזנר) ולראשה קיילה (מצאצאי הרב אלכסנדר זיסקינד מהורודנה). אחיו הבכור הוא ההיסטוריון יוסף גדליהו קלוזנר, ואחיו הקטן הוא אלכסנדר זיסקינד קלוזנר, סבו של הסופר עמוס עוז.

בבגרותו למד תורה בחדר ובישיבה שפעלה בעיר האוקראינית אודסה. ובמקביל לקח קורסים פרטיים בספרות ומדעים. לפרנסתו עבד כמורה לעברית. וכיהן כיו"ר אגודה ציונית בעיר לנציצה שבפולין.

בשנת 1923 עלה לארץ ישראל. השתתף בפעילות תנועה הרוויזיוניסטית והיה לחבר בוועד סניפה שבירושלים.

בשנת 1926 נשא לאישה את חיה קיפניס (אחותו של לוין קיפניס). בנם הוא מייסד "קבוצת יפעת" אריאל אליצדק ונכדם הוא יואב אליצדק מייסד חברת "ארגוס מידע קטעי עיתונות".

אליצדק תרגם לעברית חלק מן הנוסח הרוסי של הספר "Państwo Żydowskie" (מדינה עברית). המהדורה העברית של הספר, שיצאה לאור באמצע שנת 1937, תורגמה על ידי יהושע השל.

כתב מאמרים בעיתונים וכתבי עת רבים ובהם: "השילוח", (בעריכת אחיו), ב"הישוב", ב"המטרה", ב"חדשות" (של בן-ציון כ"ץ), ב"קולות" (ירחון ספרותי שיצא בוורשה בשנים 1924-1923), ואחר כך כחבר במערכת העיתונים היומיים הרוויזיוניסטיים "העם", "דאר היום" (בעת היותו עיתון הצה"ר), ב"הירדן", בין השאר, כתב שם כי המשפט שנערך בעקבות רצח ארלוזורוב הוא שהביא למותו של נתן מיליקובסקי. וכן כתב ב"המשקיף", ועוד בעיתונים שונים.

בצלאל נפטר בספטמבר 1973 בירושלים. כתביו הונגשו על ידי נכדיו בפרויקט בן-יהודה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
;מאמרי דעה:
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת קלוזנר
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית ביישוב
קטגוריה:סגל המשקיף
קטגוריה:סגל חרות
קטגוריה:סגל דואר היום
קטגוריה:סגל העם
קטגוריה:פובליציסטים כותבי עברית
קטגוריה:בעלי טור ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1884
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
זברוז'ובקה Z 6 הורוינק

זברוז'ובקה Z 6 הורוינק (בצ'כית: Zbrojovka Z 6 Hurvínek) היא מכונית משפחתית קטנה, מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כוסלובקית Zbrojovka Brno אשר יוצרה בין השנים 1935–1938 ב-צ'כוסלובקיה.

סך הכול יוצרו 480 יחידות.

==מפרט טכני==
* 2 דלתות ("דלתות התאבדות" - ציר הפתיחה של הדלת מנוגד לכיוון התנועה הקדמי)
* מנוע הנעה קדמית
* בין השנים 1935-1938 מחירו של דגם ה"זברוז'ובקה Z 6 הורוינק" עמד על 19,800 קורונה צ'כית

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:CarPrague721.JPG | זברוז'ובקה Z 6 הורוינק
קובץ:Historický automobil v centru Brna (2).jpg | זברוז'ובקה Z 6 הורוינק
קובץ:Historický automobil v centru Brna (3).jpg | זברוז'ובקה Z 6 הורוינק
קובץ:Historický vůz u Svoboďáku.jpg | זברוז'ובקה Z 6 הורוינק
קובץ:Brno, 140 let MHD (56).jpg | זברוז'ובקה Z 6 הורוינק
קובץ:Classic Show Brno 2011 (080).jpg | זברוז'ובקה Z 6 הורוינק
קובץ:Brno, 140 let MHD (34), náměstí Svobody, zbrojovky.jpg | זברוז'ובקה Z 6 הורוינק (משמאל)
</gallery>

==ראו גם==
* זברוז'ובקה Z 5 אקספרס
* זברוז'ובקה Z 18

==לקריאה נוספת==
* [https://www.google.co.il/search?q=Zbrojovka+Z6+Hurv%C3%ADnek&sa=X&biw=1366&bih=576&tbm=isch&source=iu&ictx=1&fir=99c78-MJJoAIrM%253A%252CYqHIVmGOD7bFzM%252C_&usg=__zWjxavMuDt9D7n3GClWhDscpqjU%3D&ved=0ahUKEwjDu-aNl4naAhWKa1AKHdjqD_cQ9QEINTAD#imgrc=99c78-MJJoAIrM: "זברוז'ובקה Z 6 הורוינק" - תמונות]
* [https://www.flickr.com/photos/theadventurouseye/15366179738/lightbox/ "זברוז'ובקה Z 6 הורוינק" - תמונה] (flickr.com/photos)

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1935
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'כיה
פרגה RV

פרגה RV (בצ'כית: Praga RV) היא משאית מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company) אשר יוצרה בין השנים 1935–1939.

דגם ה"פרגה RV" שימשה בעיקר להובלת מטענים צבאיים, כוח אדם, אמבולנסים וכלי נשק ארטילריים בצ'כוסלובקיה, ובזמן מלחמת העולם השנייה בגרמניה ורומניה. 3,290 משאיות היו מיועדים לשימוש בצ'כוסלובקיה, ואילו השאר יוצאו לאיראן, לפולין, לשוודיה, לשווייץ ולטורקיה. 

בשנת 1938 59 משאיות מדגם "פרגה RV" שונו, כדי לשמש משאיות אלחוט וקשר, והיו קרויות: "Praga RVR".

במהלך האנשלוס עם סיפוח אוסטריה לגרמניה בשנת 1938, נפלו שלל לידי הגרמנים 700 משאיות מדגם "פרגה RV".

==תצורות "פרגה RV"==

* ארגז מטען פתוח
* ארגז מטען סגור על ידי "ברזנט"
* דגם סגור לחלוטין (ראו תמונה)
* אמבולנס

==פרגה RV==
* יוצרו כ- 5,500 יחידות
* הנעה 6x4
* מנוע 6 צילינדרים
* מטען - 2 טון
* יכולת גרירה - 3 טון
* שנוע 14 נוסעים - (בדגם סגור)
* קוטר סיבוב - 7.5 מטרים
* מצבר - 12 וולט
* מכל דלק - 137 ליטר (122 ליטר+15 ליטר רזרבה]
* טווח מכל דלק - 390 ק"מ (כביש סלול)

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="180">
קובץ:Motorizovaná pěchota na nákl. automobilech Praga RV.jpg | פרגה RV
קובץ:Mátyásföld, Újszász utca 41-43. Magyar Királyi Honvéd gépkocsiszertár udvara. Prága teherautó, távolabb egy 39M Csaba páncélautó és egy szovjet BT-7 könnyű harckocsi. Fortepan 72131.jpg | פרגה RV (צולם בהונגריה, בודפשט)
</gallery>
==ראו גם==
* פרגה סופר פיקולו
* פרגה גרנד
* פרגה NDO

==לקריאה נוספת==
* [https://www.google.co.il/search?q=Praga+RV&tbm=isch&source=iu&ictx=1&fir=ZE5deK16FROAXM%253A%252CThiOOkaLKCivgM%252C_&usg=__SVMB9nK4xMLoA1n79VeKrtR-jBo%3D&sa=X&ved=0ahUKEwj9prGPponaAhVJUhQKHddfAJcQ9QEINDAC#imgrc=ZE5deK16FROAXM: "פרגה RV" - תמונות]

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1935
קטגוריה:משאיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'כיה
קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
קטגוריה:אמבולנסים
השרפה במרכז הקניות בקמרובו

השרפה במרכז הקניות בקמרובו אירעה ב-25 במרץ 2018 במרכז הקניות זימניאיה וישנייה (Зимняя вишня; "דובדבן החורף") בעיר קמרובו שבסיביר. על פי הגורמים המוסמכים נהרגו בשרפה 67 בני אדם, 40 מהם ילדים. רבים מהנספים נלכדו בבתי הקולנוע שבמתחם, שגגותיהם קרסו. רבים אחרים נפצעו.

7 מנהלי הקניון נלקחו למאסר, כולל ראש החברה שניהלה את המתחם. בעקבות מחדלי האסון מושל מחוז קמרובו אמאן טולייב התפטר מתפקידו, במקומו מונה סגנו סרגיי ציביליוב.
== גלריה ==
<gallery>
File:Vladimir Putin in Kemerovo (2018-03-27) 04.jpgאתר הזיכרון הארעי שארגנו תושבי קמרובו, סמוך לאתר השרפה, 27 במרץ
File:Vladimir Putin in Kemerovo (2018-03-27) 12.jpgולדימיר פוטין פוגש אזרחים בקמרובו, 27 במרץ.
File:2018-03-28. Мероприятие в память о погибших в Кемерово 05.jpgאנשי דונצק מניחים פרחים לזכר קורבנות השרפה, 28 במרץ.
</gallery>

==טענות לקונספירציה==
למרות הדיווחים הרשמיים על 67 הרוגים בתקרית. במספר אתרי אינטרנט פורסמו טענות בשם אנשים שנכחו במקום וטענו להיקף של מאות הרוגים.

==קישורים חיצוניים==

* 
*
* [https://web.archive.org/web/20170921045016/http://zimvishna.ru/ אתר מרכז הקניות "דובדבן החורף"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרפות ברוסיה
קטגוריה:קמרובו
קטגוריה:2018 ברוסיה
נובה אדומה ובהירה

ה[[כוכב V838 בחד-קרן - ייתכן שהוא נובה אדומה ובהירה]]
נוֹבָה אדומה ובהירה (באנגלית: Luminous Red Nova, בקיצור LRN) הוא אירוע של התפרצות שבו הבהירות של כוכב עולה באופן משמעותי ופתאומי, בעיקר בתחום הספקטרום האדום והתת-אדום, ולאחר מכן דועכת לאט לאורך שבועות או חודשים. ההסבר המקובל לתופעה הוא מיזוג של זוג כוכבים שהקיפו זה את זה במרחק קטן מאוד. נובה אדומה ובהירה שונה מנובה רגילה, שבה העלייה בבהירות נגרמת מספיחת חומר העובר מכוכב הסדרה הראשית או מענק אל ננס לבן.

==מאפיינים==
נובה אדומה ובהירה מתאפיינת בעלייה חדה בבהירות של 9–10 דרגות (עלייה של בערך פי 10,000 העוצמת ההארה), בעיקר בתחומים האדום והתת-אדום, שלאחר מכן דועכת באיטיות במשך שבועות או חודשים. הדעיכה בקרינה בתחום האדום מלווה בעלייה בקרינה בתחום התת-אדום, שלאחר מכן דועכת גם כן, אך באופן לא סדיר תוך עליות וירידות לא סדירות, זאת בשונה מנובה רגילה שבה לאחר עלייה פתאומית בבהירות הבהירות דועכת לאט ובאופן אחיד בכל אורכי הגל. מקובל לחשוב שהשינוי הפתאומי בבהירות נובע מהמיזוג של שני כוכבים קרובים שבעקבותיו הגוף המאוחד מתנפח במהירות וקוטרו גדל מאוד תוך כדי ירידת הטמפרטורה שלו, כך שעוצמת ההארה גדלה מאוד והספקטרום של הקרינה מתאים לגוף קר יחסית. למשל, במקרה של הכוכב V838 בחד-קרן, שככל הנראה היה נובה אדומה ובהירה בשנת 2004, רדיוסו הגיע לכ-1,500 רדיוסי שמש, הטמפרטורה שלו ירדה לכ-1,950 קלווין ועוצמת ההארה הכוללת שלו הייתה פי 30,000 מעוצמת ההארה של השמש.

==אירועים==
נובות אדומות ובהירות הן נדירות יחסית וב-30 השנים האחרונות היו אירועים בודדים שזוהו ככאלה, חלקם בגלקסיות שכנות:
* M31 RV - האירוע הראשון שזוהה כנובה אדומה ננסית, נצפה בשנת 1988 בגלקסיית אנדרומדה
* V4332 בקשת - האירוע הראשון שזוהה כנובה אדומה ננסית בשביל החלב, נצפה בשנת 1994
* V838 בחד-קרן - נצפה בשנת 2002
* M85 OT2006-1 - נצפה בשנת 2006 בגלקסיה M85
* V1309 בעקרב - נצפה בשנת 2008

==הסברים אחרים==
חלק מהחוקרים מציעים הסברים חלופיים למנגנון היצירה של נובות אדומות ובהירות. הסבר אפשרי כזה הוא סופרנובה רגילה שמוסתרת על ידי חומר בין-כוכבי שגורם לעמעום של הקרינה היוצאת ממנה והאדמתה. אישוש אפשרי לתאוריה צפוי בשנת 2022 כאשר כוכב כפול שמסומן כ-KIC 9832227 צפוי לעבור התמזגות של בני הזוג הקרובים ויהיה ניתן לראות אם אכן תיווצר נובה אדומה ובהירה כתוצאה ממיזוג זה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:כוכבים משתנים
טטרה 49

טטרה 49 (בצ'כית: Tatra 49) הוא רכב בתצורת תלת אופן למטרות הובלה, מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" (באנגלית: Tatra company) אשר יוצר בין השנים 1929–1939.

מספר חלקים לדגם ה"טטרה 49" נלקחו מדגם "טטרה 12" אשר יוצר בין השנים 1926–1933, ומדגם "טטרה 30" אשר יוצר בין השנים 1926-1931.
"טטרה 49" יוצר במספר תצורות.

==תצורות==
* ארגז מטען קדמי פתוח
* ארגז מטען קדמי סגור
* מכונית סופרמיני (ארגז מטען קדמי)

==מפרט טכני==
* יוצרו כ-200 יחידות
* תלת אופן (2 גלגלים מקדימה, 1 גלגל מאחור)
* סוג מנוע : 4 פעימות בהצתת ניצוץ
* מאייד: מסוג "Zenith 26 ABC"
* אורך ארגז מטען - 1,300 מ"מ 
* 2 מושבים בטור
* ארגז המטען - בנוי בקדמת הרכב
* מיקום המנוע - לימין הנהג
* מערכת חשמל - 12 וואט
* גובה נסיעה מהקרקע (ground clearance) - 200 מ"מ

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="180">
קובץ:Tatra 49 IMG 6919.JPG | "טטרה 49"
קובץ:Tatra 49 frame1.JPG | שלדת "טטרה 49"
קובץ:Tatramuseum (29).JPG | שלדת "טטרה 49" (המנוע 1 צילינדרים, לימין מושב הנהג)
</gallery>

==ראו גם==
* טטרה 20
* טטרה 52
* טטרה 81
* טטרה 87
* טטרה 90
* טטרה 605

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1929
קטגוריה:מכוניות תלת אופן
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'כיה
49
זדנייק קובק

זדנק קובק (בצ'כית: Zdeněk Koubek; 8 בדצמבר 1913 - 12 ביוני 1986) היה אתלט צ'כוסלובקי טרנסקסואל. הוא זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק במשחקי העולם לנשים (לונדון 1934). הוא זכה במספר אליפויות צ'כוסלובקיה בריצות מ-100 מטר ועד 800 מטר, בקפיצה לרוחק בקפיצה לגובה וכן קבע מספר שיאי עולם בריצת 800 מטר. בשנת 1936 עבר ניתוח להתאמה מגדרית ופרש מספורט תחרותי.

שיאיו העולמיים נמחקו.

==ביוגרפיה==
קובק נולד כנקבה בשם זדנה "זדנקה" קובקובה (Zdena "Zdeňka" Koubková) בפסקוב מוראביה ליד אוסטרבה, למשפחה בת 8 אחים ואחיות. מספר חודשים לאחר הולדתו המשפחה עברה להתגורר בברנו מוראביה, שם גדל והתחיל להתאמן באתלטיקה.

בשנת 1930 הוא זכה באליפות צ'כוסלובקיה במדליית כסף בריצת 800 מטר (2:30 דקות) ובקפיצה לגובה (1.40 מטר).

בשנת 1934 זכה קובק ב-5 תוארי אליפות צ'כוסלובקיה בריצות ל-100 מטר ל-200 מטר ול-800 מטר, בקפיצה לרוחק ובקפיצה לגובה.

בתחרות שנערכה ב-14 ביוני 1934 קבע קובק בריצת 800 מטר שיא עולם חדש של 2:16.4 דקות.

במשחקים העולמיים לנשים שנערכו בלונדון באוגוסט 1934 זכה קובק בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 2:12.8 דקות, לפני מרתה ורטמן משוודיה (2:13.8 דקות) והאלופה היוצאת גלאדיס לן מבריטניה (2:14.2 דקות). מדליית ארד, בקפיצה לרוחק בשיא לאומי חדש של 5.695 מטר, אחרי טראוטה גיפנר (5.805 מטר) והדוויג בושולטה (5.79 מטר), שתיהן מגרמניה.

באותה העת החלו לדון בעיתונים בגבריותו המוגזמת ביחס לנשים, וציינו כי מכנסיים יתאימו לו יותר מחצאית.

בשנת 1935 פרש מספורט תחרותי ונסע למסע של 6 חודשים בארצות הברית. שנה לאחר מכן, הוא עבר ניתוח לאישור מגדר ושינה את שמו. הוא ויתר על האפשרות להיות מאמן אתלטיקה ורק לאחר מלחמת העולם השנייה הצטרף כשחקן בקבוצת הרוגבי של אחיו ירוסלב.

הוא היה נשוי לאישה והזוג התגורר בפראג, עד למותו בשנת 1986 בהיותו בן 73.

בשנת 1935 יצא רומן על אודותיו "שיא העולם של זדנה" מאת לידה מרלינובה, על קריירת הספורט שלו וחייו המוקדמים לפני השינוי המגדרי.

== ראו גם ==
* טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט

== קישורים חיצוניים ==

* Vanessa Heggie, [https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC3007680/ Testing sex and gender in sports; reinventing, reimagining and reconstructing histories], National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine 
* [http://www.translide.cz/zdenek-koubek Zdeněk Koubek], translide 
* 
* 
* 

קטגוריה:אצניות
קטגוריה:קופצים לרוחק
קטגוריה:קופצים לגובה
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:ספורטאים להט"בים צ'כוסלובקים
קטגוריה:אלופות המשחקים העולמיים לנשים
קטגוריה:ספורטאים טרנסג'נדרים
קטגוריה:אתלטים צ'כוסלובקים
קטגוריה:שיאני עולם צ'כוסלובקים: אתלטיקה
קטגוריה:מדליסטיות במשחקים העולמיים לנשים
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנפטרו ב-1986
קטגוריה:רצות 800 מטר
קטגוריה:ילידי 1913
לאופולד הרביעי, נסיך ליפה

לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (בגרמנית: Leopold IV. Fürst zur Lippe; 30 במאי 1871 – 30 בדצמבר 1949), היה נסיך ליפה בין השנים 1905–1918.

==ביוגרפיה==
לאופולד נולד ב-30 במאי 1871 באוברקאסל שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד ולקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, בתם של לאופולד אוטו, רוזן ורטנסלבן ומתילדה האלבך. לאופולד שירת בצבא הקיסרות הגרמנית עד לשנת 1894, ולאחר מכן למד מדעי המדינה באוניברסיטת בון ובאוניברסיטת ברלין.

בשנת 1895 מת וולדמאר, נסיך ליפה, ובמקומו עלה לשלטון אלכסנדר, נסיך ליפה שהיה ללא ילדים, ולא היה כל כך שפוי. בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין בית שאומבורג-ליפה לבין לאופולד מבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1905 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, שהנסיכות תעבור ללאופולד. וילהלם השני, קיסר גרמניה שהיה גיסו של אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה, התרגז כל כך על ההחלטה, עד שבשל כך לא הגיע לטקס ההכתרה של לאופולד.

בשנת 1911 הותקפו לאופולד ואחיו יוליוס בעת מסעם, על ידי כנופיית פועלים איטלקים שזרקו עליהם אבנים, ויוליוס נפצע מפגיעת אבן בראשו.

במהלך מלחמת העולם הראשונה שדרג לאופולד את תוארי הענפים השונים של המשפחה, וב-24 בפברואר 1916 הכשיר את נישואי אחיו ברנהרד, נסיך ליפה לארמגארד פון קראם, והעניק לבניו ברנהרד ואשווין את התואר "נסיך ליפה-ביסטרפלד". ב-12 בנובמבר 1918 התפטר לאופולד מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית ותבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.

לאחר עליית הנאציזם בגרמניה, כל שלושת בניו מאשתו הראשונה הפכו לחברי המפלגה הנאצית, ובנו הבכור ארנסט, נסיך הכתר של ליפה שהצטרף למפלגה במאי 1928, היה הנסיך הגרמני הראשון שעשה זאת. מכיוון שבניו מאשתו הראשונה התחתנו בנישואים מורגנטיים, הדיח אותם לאופולד בצוואתו משנת 1947 מראשות בית ליפה, ואכן לאחר מותו ב-30 בדצמבר 1949 בדטמולד, הפך בנו ארמין, נסיך ליפה לראש הבית.

==משפחתו==
ב-16 באוגוסט 1901 התחתן לאופולד עם ברטה, נסיכת הסן-פיליפסטאל-בארכפלד, בתם של וילהלם, נסיך הסן-פיליפסטאל-בארכפלד ויוליאנה, נסיכת בנטהיים ושטיינפורט, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* ארנסט, נסיך הכתר של ליפה (1902–1987)
* לאופולד ברנהרד, נסיך ליפה (1904–1965)
* קרולינה, נסיכת ליפה (1905–2001)
* כלודוויג, נסיך ליפה (1909–2000)
* זיגלינדה, נסיכת ליפה (1915–2008)

ב-26 באפריל 1922 התחתן לאופולד עם אנה, נסיכת איזנבורג ובידינגן, בתם של ברונו, נסיך איזנבורג ובידינגן השלישי וברטה, רוזנת קסטל-רידנהאוזן, ממנה נולד לו בן אחד:
* ארמין, נסיך ליפה (1924–2015).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1871

קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1949
פוסידון (כלי שיט תת-מימי)

פוסידון(ברוסית: "Посейдон", קוד דיווח נאט"ו: "Kanyon"), הוא כלי צלילה בלתי מאויש (כצב"ם) דמוי טורפדו שפותח על ידי רוסיה.

המשימה העיקרית של הכצב"ם היא לשאת ראשי נפץ גרעיניים לחופי אויב ולהבטיח נזק בלתי הפיך לערי החוף של המדינה על ידי יצירת אזורי ענק של זיהום רדיואקטיבי, צונאמי ותוצאות הרסניות אחרות של פיצוץ גרעיני רב עוצמה.

הכצב"ם יכול להוביל פצצת קובלט או פצצה תרמו-גרעינית של עד 100 מגה-טון אל הנמלים הימיים של האויב וערי החוף או לפגוע בצי עצמו על ידי הטבעת קבוצת קרב שלמה.

מערכת נשק זו היא נשק יום הדין. הכצב"ם הוא דמוי טורפדו בגודל של צוללת זעירה. הכצב"ם יכול לנוע במהירות של 185 קמ"ש אם כי הערכות עדכניות מצביעות על מהירות של 100 קמ"ש. טווח השיגור הוא 10,000 ק"מ בעומק מרבי של 1,000 מטר, מה שמאפשר לו לחצות את האוקיינוס האטלנטי למשל. לכלי יש תכונות חמקנות והוא חסין גם כנגד איכון אקוסטי. קוטרו כ-1.6 מטר ואורכו 24 מטר. קוטר ראש הנפץ 1.5 מטר ואורכו 4 מטר, דהיינו בעל נפח של 7 מ"ק, נפח דומה לזה של פצצת הצאר, הפצצה העוצמתית ביותר מאז ומעולם, אך בעל עוצמה כפולה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמצעי לחימה רוסיים
קטגוריה:כלי שיט בלתי מאוישים
קטגוריה:נשק תרמו-גרעיני
קטגוריה:תוכנית הגרעין הרוסית
רב אקצ'סי

רָב אָקְצֶ'סִי (בטורקית: Rav akçesi) היה מס אשר יהודי האימפריה העות'מאנית שילמו עבור החזקת רב ראשי בקהילותיהם.

במחצית השנייה של המאה ה-15, היה הרב משה קפשאלי מקורב לסולטאן מהמט השני ולאחר כיבוש קונסטנטינופול הכיר בו הסולטאן כנציג היהודים בממלכתו. תמורות הזכות לייצוג נפרד נדרשו בני הקהילה לשלם מס לסולטאן, אותו הבטיח קפשאלי לשלם. התיעוד הראשון לתשלום המס על ידי משה קפשאלי הוא מיולי 1480. ממועד זה הוחל בתשלום המס עבור החזקת רב ראשי בקהילות השונות והוא נגבה בדרך כלל באופן פרוגרסיבי. בתחילה היה שמו של המס ג'יזיה אי רב (בטורקית: Cizye-i Rav) - מס גולגולת מיוחד עבור רב, ובהמשך קיבל את שמו הנפוץ רב אקצ'סי.

מס זה שולם דרך כלל במזומנים, אך עם זאת תועדו גם מקרים בהם העבירו הקהילות שווי ערך בתוצרת חקלאית, ביגוד ומוצרים שונים, או רכשו מוצרים שונים עבור השלטון המקומי העות'מאני.
כך למשל, מתעודות עות'מאניות העוסקות בגביית מיסים עולה, כי ב-1655 יהודי מונסטיר רכשו ביגוד ופריטי לבוש עבור חיל היניצ'רים העות'מאני שחנה בעיר, כמס אקצ'סי. המיסוי על האוכלוסייה הלא-מוסלמית היה גבוה במידה רבה לעומת המיסוי על האוכלוסייה המוסלמית וזאת כחלק ממגמה כללית של איסלום שהובלה על ידי השער הנשגב. הרציונל היה שנטל המיסים הרב יוביל את התושבים הלא-מוסלמים להמרת דת.

לוואלי המקומי בכל איילט הייתה סמכות לבצע שינויים במיסוי, וכן להמליץ בפני השער הנשגב לפטור את הקהילה ממס בעיתות מצוקה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.jewishvirtuallibrary.org/biblical-taxation Ancient Jewish History: Taxation], באתר הספרייה היהודית הווירטואלית 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מיסים
קטגוריה:יהדות האימפריה העות'מאנית
סופי שול - הימים האחרונים

סופי שול - הימים האחרונים (בגרמנית: Sophie Scholl – Die letzten Tage) הוא סרט גרמני המתאר את תפיסתה, משפטה, והוצאתה להורג של סופי שול. הסרט מבוסס על ראיונות עם מקורבים לקבוצה ששרדו ועל פרוטוקולים שנותרו בארכיבים בגרמניה המזרחית. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-2005 והיה מועמד לפרס האוסקר כסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2006.

==עלילה==
בשנת 1943 סופי שול ואחיה הנס שול חולקים דירה במינכן. הם לומדים יחד באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן וחברים שניהם בקבוצת מחתרת הקרויה "הוורד הלבן" אשר מתנגדת לשלטון הנאצי בצורות לא-אלימות. חברי הקבוצה מסיימים להדפיס את העלון השישי שלהם, אולם הם הדפיסו יותר עלונים משהם יכולים להפיץ באמצעות הדואר. הנס מציע לפזר את העלונים באוניברסיטה, וסופי מתנדבת לסייע לו. למחרת בבוקר, הם מתחבקים ואז הולכים אל האוניברסיטה. הם מפזרים את העלונים ליד חדרי ההרצאות. הנס מניח ערימת עלונים על המעקה, אולם סופי דוחפת אותם והם מתפזרים. בזמן שהיא עושה זאת, שרת באוניברסיטה רואה אותם וממהר להסגירם לגסטאפו. הם מובלים למעצר ונחקרים. סופי אמנם טוענת שהם רק דחפו את העלונים מהמעקה ולא כתבו אותם, ושהם נושאים מזוודה ריקה כיוון שהם מתכננים לבקר את הוריהם ורוצים לקחת עמם בגדים בחזור, אולם ראיות חדשות שמתקבצות מצביעות בבירור על כך שהם מתנגדי המשטר וכתבו את העלונים. חברם ושותפם לקשר כריסטוף פרובסט נעצר גם הוא. שלושתם עומדים למשפט בפני בית הדין העממי, וראש בית הדין, רולנד פרייזלר, דן אותם לעונש מוות. הוריהם של הנס וסופי מורשים לבקר אותם טרם ביצועו, ומביעים תמיכה במעשיהם. ראשיהם של שלושתם נערפים בגיליוטינה. הסרט מסתיים כאשר מטוסי חיל האוויר הבריטי מנחיתים אלפי עותקים מעלוני הוורד הלבן בשמי מינכן.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

*
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים גרמניים