OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ריקן סייוקאי

מטה המפלגה בשנות ה-30
ריקֶן סֵייוּקאי (ביפנית: 立憲政友会, מילולית: "ידידי הממשלה החוקתית") הייתה מפלגה באימפריה היפנית בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.

את המפלגה יסד איטו הירובומי ב-15 בספטמבר 1900, כהמשכה של מפלגת קנסייטו, והיא הייתה למעשה ברית פוליטית של אנשי ממשל ובירוקרטיה. סייוקאי הייתה המפלגה החזקה ביותר בבית התחתון של הדיאט של יפן מ-1900 ועד 1921. המפלגה תמכה בממשלה ריכוזית ובהוצאות גדולות על עבודות ציבוריות. אף על פי שחבריה כינו עצמם ליברלים, במונחים מודרניים נחשבת המפלגה לשמרנית. לעיתים קרובות התנגדו חבריה לרפורמות סוציאליות, ותמכו בשליטה ביורוקרטית ובמיליטריזם על מנת להשיג קולות. סייוקאי ראתה במפלגת ריקן מינסייטו יריבתה העיקרית.

מפלגת סייוקאי תפסה את השלטון באוקטובר 1900, עם הקדנציה הרביעית של איטו הירובומי. תחת מנהיגה השני היה סיונג'י קינמוצ'י שכיהן במשך שתי קדנציות בין 1906 ל-1912, ולאחר מכן תחת ימאמוטו גונבאה בין 1913 ו-1914. מנהיג המפלגה (ולאחר מכן ראש ממשלת יפן) חיזק את קשריה עם הזאיבצו, ובכך חיזק את הבסיס הכלכלי של המפלגה. 

הארה טקאשי, מנהיגה השלישי של המפלגה, היה לראש הממשלה בספטמבר 1918, ומילא את כל ממשלתו בחברי מפלגתו, מלבד שר הצבא, שר הימייה ושר החוץ. המפלגה הגיעה לשיא הפופולריות שלה בשנות ה-20.

לאחר ההתנקשות בחייו של הארה ב-1921, עזב חלק גדול מחברי המפלגה למפלגה אחרת, אך סייוקאי הצליחה לשמור על מירב הקולות בדיאט, ומנהיג המפלגה, טנאקה גיאיצ'י, כיהן בתפקיד ראש הממשלה מ-1927 עד 1929.

מפלגת סייוקאי תקפה את מפלגת מינסייטו, שבראשה עמד ראש הממשלה המאגוצ'י אוסאצ'י, על חתימה על אמנת לונדון, שהגבילה את החימוש הימי. חברי המפלגה טענו השאמנה מפרה את סעיף 11 לחוקת מייג'י, הקובע את הפרדת הממסד הצבאי מזה האזרחי.

לאחר הניצחון בבחירות ב-1932, הקים אינוקאי צויושי ממשלה, העלה את ערך הין ונקט בפעולות אחרות להחייאת הכלכלה היפנית. אך לאחר ההתנקשות באינוקאי בניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932, החלו להופיע במפלגה סימני פילוג שהקשו על המשך פעילותה.

חברי המפלגה החליטו לפרק אותה ב-1940, ולהצטרף לטאיסיי יוקוסאנקאי, המפלגה הפשיסטית שהנהיג פומימרו קונואה במשטר החד-מפלגתי שקם ביפן. 

איצ'ירו הטויאמה, שהיה חבר מפלגת סייוקאי, הוביל מספר חברים-לשעבר נוספים, והקים את המפלגה הליברלית ב-1945.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Spencer, David S. [http://www.jstor.org/stable/pdfplus/29738359.pdf Some Thoughts on the Political Development of the Japanese People: Part V']', in The Journal of International Relations, Vol. 10, No. 3 (Jan., 1920), pp. 313-336.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:האימפריה היפנית: מפלגות
בית גרימלדי

שלט האצולה של בית גרימלדי]]
בית גרימלדי (איטלקית: Grimaldi) הוא בית אצולה מקושר להיסטוריה של הרפובליקה של ג'נובה ושל נסיכות מונקו.

==היסטוריה==
===מקור המשפחה===
בני משפחת גרימלדי הם צאצאיו של גרימלדו קנלה (Grimaldo Canella), אשר היה מדינאי מג'נובה בזמן מסעי הצלב הראשונים. גרימלדו קנלה הפך להיות הקונסול של ג'נובה בשנים 1160, 1170, ושוב בשנת 1184. צאצאיו הרבים וילדיהם הובילו משלחות ימיות ברחבי הים התיכון, הים השחור והים הצפוני, ועד מהרה הפכה משפחת גרימלדי לאחת המשפחות החזקות ביותר של ג'נובה.

===ברית הגואלפים===
בני משפחת גרימלדי חששו כי ראש המשפחה היריבה מג'נובה יכול היה לשבור את האיזון העדין של השלטון בהפיכה פוליטית ולהיות אדון ג'נובה כמו שקרה בערים איטלקיות אחרות, ועקב כך נכנסו לתוך ברית הגואלפים יחד עם בני משפחת פיאסצ'י על מנת להגן על האינטרסים המשפחתיים. בשנת 1271 נאסר על בני משפחות הקשורות לברית הגואלפים לשהות בג'נובה, ולכן מצאו בני המשפחות מקלט בבניית טירות משלהם באזורי ליגוריה ופרובאנס.

===המעבר הסופי מג'נובה לליגוריה ופרובאנס===
עם הזמן חתמו בני גרימלדי על הסכם ברית עם שארל הראשון מלך נאפולי וסיציליה, כדי לכבוש מחדש את השליטה על ג'נובה ובאופן כללי להעניק סיוע הדדי. בשנת 1276 הם קיבלו את הסכם השלום בחסות האפיפיור, אך עם זאת לא הפסיק את מלחמת האזרחים. עם השנים החולפות לא כל בני גרימלדי בחרו לחזור לג'נובה, אלא העדיפו להישאר ולהתיישב בהתיישבויות פיאודליות שאותן בנו, ושם יכלו לגייס צבאות להגנת יישוביהם.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
גרימלדי
קטגוריה:אצולה איטלקית
קטגוריה:מונקו: היסטוריה
האלון הבודד

"האלון הבודד" במרכז [[גוש עציון]]
האלון הבודד הוא עץ אלון, ממין אלון מצוי, העומד במרכז גוש עציון קרוב ליישוב אלון שבות שגילו מוערך בלמעלה מ-700 שנה.

לפני מלחמת העצמאות היה על יד העץ צומת דרכים של יישובי גוש עציון. במלחמת העצמאות כבש הלגיון הירדני את יהודה ושומרון והחריב את יישובי הגוש. חלק מהמגינים נפלו בקרב, וכ-130 מהם נטבחו לאחר שנישבו. הנשים והילדים שפונו בעוד מועד היו לפליטים. האלון הבודד נצפה משטח ישראל וסימל את הכמיהה לשיבה למקום. בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים נהגו פליטי גוש עציון וצאצאיהם, לצפות בעץ מאזור נס הרים או מבוא ביתר, ולייחל ליום שבו ישובו לאדמתם.

לאחר מלחמת ששת הימים האלון הפך לסמל לשיבת האזור לשליטה יהודית. קרן קיימת לישראל הקימה ליד האלון אנדרטה למתיישבי גוש עציון. על שם האלון נקרא היישוב אלון שבות שבגוש עציון. העץ אף מופיע בסמל מועצה אזורית גוש עציון.

ב-2011 עבר העץ טיפול משמר.

== ראו גם ==
*אשל אברהם

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20110808010501/http://www.etzion-bloc.org.il/tabid/144/Default.aspx מידע על העץ באתר ההנצחה והמורשת בכפר עציון]
* (קישור מתוך "סקר עצים בוגרים", משרד החקלאות, 2005)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עצים עתיקים בארץ ישראל
קטגוריה:עצים מפורסמים
קטגוריה:גוש עציון
קטגוריה:אלון שבות
אסקווייר (תואר)

אסקווייר (באנגלית: Esquire; בכתיב מקוצר: ) הוא תואר כבוד אשר הוענק בעבר בקרב אנשי החברה הגבוהה במערב אירופה. מוצאו של המונח בבריטניה וצפון אירלנד. הוא משמש כיום גם בארצות הברית, כסיומת תואר לעורך דין בעל רישוי רשמי. 

מקור השם אסקווייר בכינוי לנושא הכלים או החניך של האביר. מאז תחילת השימוש בו לא ניתנה לו משמעות מדויקת, והוא שימש בעיקר כתואר הניתן כאדיבות כללית לכל אדם בהקשר רשמי לנושאים שונים. המונח משמש כתואר כבוד לנשים וגברים כאחד.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תוארי אצולה
שמורת טבע אירוס הביצות נוב

שמורת נוב בכניסה לחיספין
שמורת אירוס הביצות נוב היא שמורת טבע השוכנת בין יישובים חספין ונוב ברמת הגולן. השמורה נמצאת באזור מישורי המוגדר כאחו ביצתי וכוללת שתי שלוליות חורף והיא מהווה את אחד השרידים האחרונים של צמחיית ביצות בדרום רמת הגולן. שטח השמורה הוא 752 דונם. תאריך ההכרזה 23 בינואר 2007. השמורה היא השטח היחיד בעולם בו מוגן אירוס הביצות מהכחדה.

האזור רווי המשקעים השיפוע המתון של והקרקע החרסיתית באזור שמקשה על חלחול מי הגשמים הביאו להיווצרות האזור הביצתי. גובה המים בביצה אינו אחיד והוא תלוי בכמות המשקעים ובעונת השנה. את האחו מנקז נחל נוב הזורם לכיוון צפון מזרח ומנקז מים למאגר נוב.

==הצמחייה בשמורה==
השמורה כוללת שטחים ביצתיים וכן שטחים לא ביצתיים ומאופיינת במבחר גדול של צמחים, חלקם צמחים מוגנים ונדירים.

בית הגידול הלח כולל שתי שלוליות חורף רדודות. בין הצמחים הצומחים בשלוליות אפשר למצוא בוציץ סוככני, ורוניקת המים ועדשת המים הגיבנת ויש בו ריכוזים גדולים של אירוס הביצות ונרקיס מצוי.

החלק היבש של השמורה מאופיין בצומח עשבוני צפוף שבתוכו פורחים כלנית מצויה, שפע של עיריוני צהוב, עירית גדולה, רומוליאה סגלולית, דודא רפואי ועוד.

בשמורה נסללה דרך מעגלית שתחילתה במגרש החניה הנמצא בקטע כביש הכניסה לחספין. הדרך עוברת בין שלוליות השמורה. מעל אחת השלוליות נסלל מעבר של אבנים שהונחו בתוך השלולית.

== גלריית תמונות של השמורה ==

<gallery widths="180" heights="150" perrow="4">
קובץ:Iris grant-duffii 2.jpg|אירוס הביצות
קובץ:נרקיס מצוי באחו נוב.jpg|נרקיס מצוי
קובץ:תורמוס ההרים באחו נוב.jpg|תורמוס ההרים
קובץ:עירית גדולה באחו נוב.jpg|עירית גדולה
קובץ:Nov Nature reserve (3).jpg|אחת משלוליות החורף, ברקע בתי חספין
קובץ:תן באחו נוב.jpg|תן
קובץ:ברווזים באחו נוב.jpg|ברווזים
קובץ:שלט מאחו נוב.jpg|אחד השלטים הפזורים בשמורה
קובץ:Israel Hiking Map ביצת חיספין.jpeg|ביצת חיספין
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://old.parks.org.il/BuildaGate5/general2/data_card.php?Cat=~30~~830650669~Card1~&ru=&SiteName=parks&Clt=&Bur=139996342 שמורת טבע אירוס הביצות נוב] באתר רשות הטבע והגנים

קטגוריה:רמת הגולן: שמורות טבע
קטגוריה:נוב
ג'ון גריי

ג'ון גריי (באנגלית: John Gray; נולד ב-28 בדצמבר 1951) הוא יועץ זוגי, סופר ומרצה אמריקאי, בעל מספר תארים אקדמיים.

החל מ-1969 למד תשע שנים אצל מייסד המדיטציה הטרנסצנדנטלית, מהרישי מהש יוגי. ב-1992 יצא לאור ספרו "גברים ממאדים ונשים מנוגה", שהיה לרב-מכר. הספר עיצב את המשך הקריירה שלו, ונושא הספר היה לציר המרכזי בספריו הבאים.

ספריו של גריי נמכרו במיליוני עותקים ברחבי העולם, כשבד בבד הם גררו ביקורת של אקדמאים שונים, לדעתם גישתו של גריי היא טריוויאליזציה של הדינמיקה של הפסיכולוגיה החברתית בתחום מערכות היחסים.

==ביוגרפיה==

גריי נולד ב-1951 ביוסטון, טקסס. אביו היה סוחר עם שמן, ואמו עבדה בחנות ספרי רוחניות.

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, קיבל תואר ראשון ושני במדע האינטליגנציה היצירתית, אך יש דעות שונות אם קיבל את התארים מהמוסד הלא מוכר, האוניברסיטה המהרישית האירופית למחקר; או מהמוסד המוכר האוניברסיטה המהרישית הבינלאומית בפיירפילד, איווה.

את הדוקטורט קיבל גריי ב-1982 מאוניברסיטת קולומביה פסיפיק, אוניברסיטה לא מוכרת שפעלה בקליפורניה, ושנסגרה ב-2000 בצו בית המשפט המקומי; אם כי בפסק בית המשפט נפסק שהתארים שניתנו על ידי האוניברסיטה בין השנים 1978–1997 הם חוקיים.

===קריירה===
ב-1969 השתתף בהרצאה על מדיטציה טרנסצנדנטלית, ובעקבותיה היה מאוחר יותר לעוזרו האישי של מהרישי מהש יוגי למשך תשע שנים.

==ספריו==

* 1992: Men Are from Mars, Women Are from Venus (בעברית: גברים ממאדים ונשים מנוגה)
* 1994: What Your Mother Couldn't Tell You & Your Father Didn't Know (בעברית: מה שאמך לא יכלה לספר לך ואביך לא ידע)
* 1995: Mars and Venus in the Bedroom (בעברית: מאדים ונוגה בחדר המיטות)
* 1996: Mars and Venus Together Forever: Relationship Skills for Lasting Love (בעברית: מאדים ונוגה יחדיו לנצח - כישורי זוגיות לאהבה ארוכת ימים)
* 2017: Beyond Mars and Venus (בעברית: מעבר למאדים ולנגה - מיומנויות לניהול מערכות יחסים בעולם המודרני).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
רובוקופ 2

רובוקופ 2 (במקור: RoboCop 2) הוא סרט פעולה ומדע בדיוני אמריקאי משנת 1990 בבימויו של ארווין קרשנר ובכיכובם של פיטר ולר, ננסי אלן, דן או'הרליהי, בלינדה באואר טום נונאן וגבריאל דיימון. עלילת הסרט מתרחשת בעתיד הקרוב, במטרופולין הדיסטופי של דטרויט, מישיגן, ומהווה המשך לעלילת הסרט הקודם - "רובוקופ". הסרט מתאר את קורותיו של רובוקופ - קיבורג-שוטר בדטרויט שורצת הפשע הנשלטת בפועל על ידי תאגיד OCP.

זהו הסרט האחרון שביים ארווין קרשנר.

==תקציר העלילה==
סם חדש בשם "ניוק" מציף את דטרויט. הסם מופץ על ידי כנופיה שבראשה עומד קיין המכור לסמים, שמשתמש בנער צעיר כדי להפיץ את הסם. רובוקופ נלחם בכנופיה ומתמודד עם הניתוק ממשפחתו עקב מצבו המיוחד. הכנופיה מצליחה ללכוד את רובוקופ ולפרק אותו לחלקים, אך OCP מתקנת אותו. לבסוף, אחרי שרובוקופ הורג את קיין, OCP משתמש במוח שלו עבור מיזם "רובוקופ 2" בהנחה שבגלל ההתמכרות שלו יהיה אפשר לשלוט בו באמצעות התניית הספקת הסם בציות ל-OCP. בערב הסרת הלוט מעל הרובוט החדש מתרחשת תקלה והרובוט יוצא מכלל שליטה. רובוקופ, שמאבטח את האירוע, נלחם ברובוט ולבסוף מביס אותו.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|פיטר ולר
|אלכס מרפי
|רובוקופ
|-
|ננסי אלן
|אן לואיס
|שוטרת
|-
|דן או'הרליהי
|"הזקן"
|מנכ"ל OCP
|-
|בלינדה באואר
|ד"ר ג'וליט פקס
|
|-
|טום נונאן
|קיין / רובוקופ 2
|הנבל הראשי של הסרט
|-
|גבריאל דיימון
|הוב
|
|-
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט קיבל ביקורות שליליות בעיקר מצד מבקרי הקולנוע, לדירוג 34% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, ולציון ממוצע של 4.5 מתוך 10, על פי 32 ביקורות.

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
{| width="70%" class="wikitable"
|-
! width="7%"| שנה
! width="30%"| פרס
! width="33%"| קטגוריה
! width="10%"| תוצאה
|-
| align="center" | 1991
| align="center" | פרס סטורן
| align="center" | גבריאל דיימון - השחקן הצעיר הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | 1991
| align="center" | פרס סטורן
| align="center" | הסרט המדע בדיוני הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | 1991
| align="center" | פרס סטורן
| align="center" | האפקטים המיוחדים הטובים ביותר
| 
|-
|}

== מוזיקה ==
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב המוזיקאי ליאונרד רוזנמן אך שיר הנושא המקורי מהסרט הקודם הולחן ונכתב בידי בזיל פולידורס, המוזיקאי של הסרט הראשון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1990
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:רובוקופ
קטגוריה:סרטי סייברפאנק
קטגוריה:סרטי רובוטים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1990
גרנובלסטי

גרנובלסטי הוא מרקם של סלע מותמר פנריטי אנהדרלי (סלע הבנוי מגרגירים שאין להם צורת גביש, ההפך מאיאוהדרלי) שגרגיריו בעלי גודל דומה. המרקם הגרנובלסטי אופייני לקוורציט, שיש, הורנפלס, גרנוליט וסלעים מותמרים אחרים שאינם בעלי המבנה העלעלי והם נטולי פורפירובלסטים. מאפיינים המגדירים מרקם גרנובלסטי כוללים: גרגירים הנראים בעין בלתי מזוינת, גבולות הגרגירים תואמים האחד לשני וגרגירים בעלי גודל דומה פחות או יותר. בתנאים אידיאליים מצטלבים הגרגירים בצומת משולשת בזווית של 120°. חריגה מהתוצאות האידיאליות נגרמת מלחץ שמקורו בעלעול במהלך ההתגבשות שתוצאתו מרקם צפחתי.

מקור השם הוא הלחם בסיסים של גרניט והמילה היוונית "בלאסטוס" "ניצן" או "נבט".

==קישורים חיצוניים==
*[hhttps://www.alexstrekeisen.it/english/meta/granoblastic.php Granoblastic Texture] מהאתר של Alessandro Da Mommio.

קטגוריה:סלעים מותמרים
ארנב (פו הדב)

ארנב או ארנבי (באנגלית: Rabbit) הוא דמות בדיונית בסדרת ספרי "פו הדב" מאת א.א. מילן.

== אישיות ==
לארנב פרווה צהבהבה ושאר גופו לבן.

ארנב הוא אחד מחבריו הטובים ביותר של פו הדב אשר לעיתים חולק איתו בדברים ובתמורה הם מחזירים אחד לשני. ארנב הוא רגיש מאוד אבל מבחוץ מביע אחריות, למשל כשהוא תמיד שומר על מעשי חבריו אם כי לפעמים הם מעלים חמתם לא בכוונה אבל הוא מאוד אוהב לעזור.

==הופעותיו של ארנב==
===הופעותיו של ארנב בספרים===
*"פעוטים היינו" (1924)
*"פו הדב" (1926)
*"אנחנו שנינו" (1927)
*"הבית בקרן פו" (1928)
*"בחזרה ליער מאה העצים" (2009)

===הופעותיו של ארנב בסרטים ובסדרות===
*"פו הדב ועץ הדבש" (1966) 
*"פו הדב והיום הסוער" (1968)
*"פו הדב וטיגר גם" (1974)
*"הרפתקאותיו של פו הדב" (1977)
*"פו הדב ויום ההולדת של איה" (1983)
*"פו הדב וחברים" (1985)
*"פו הדב: ההרפתקה הגדולה ביותר" (1997)
*"טיגר" (2000)
*"הסרט הגדול של חזרזיר" (2003)
*"פו הדב: האביב של רו" (2004)
*"פו הדב: סיפורו של פיל נפיל" (2005)
*"פו הדב: הזנב של איור" (2011)
*ארנב הופיע בשנת 1988 בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאות פו הדוב" ששודרה בזמן דיסני בערוץ 2, ובסדרה "חבריי טיגר ופו" ששודרה בין השנים 2007–2010.
*"כריסטופר רובין (סרט)" (2018) 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות מפו הדב
קטגוריה:דיסני: דמויות
קטגוריה:ארנבים בדיוניים
אבוליה

אַבּוּלְיָה (לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: רִפְיוֹן הָרָצוֹן; בלועזית: Abulia או Aboulia; ביוונית: αβουλία – אי רצון), הוא מונח המתאר מצב נוירופסיכיאטרי פתולוגי של שיתוק כוח הרצון, איבוד המוטיבציה ואיבוד היכולת ליזום פעולות מונחות מטרה, לקבוע מטרות ולהחליט החלטות. המונח היפרבוליה (Hyperbulia) מציין את המצב ההפוך של אבוליה.

מבחינה פילוסופית ישנו הבדל גדול בין תרגום המונח ל"רפיון הרצון" לבין תרגומו ל"אי רצון". רפיון הרצון הוא מצב מוכר ברפואה במקרים של הפרעות פסיכולוגיות כגון דיכאון סכיזופרניה דמנציה ועוד, שבהם נחלש כח הרצון. היעלמות מוחלטת של כח רצון היא רעיון מופשט שלמעשה לא יכול להיות קיים אצל בן אנוש בצורה מוחלטת. אי רצון מוחלט פירושו היעלמות החוויה והזהות, וגם אם נראה שהוא יכול להתקיים לרגעים מסוימים מצב תמידי שלו לא אפשרי. ישנה היחלשות בכוח הרצון או עיוותים שלו אך לא יתקיים מצב של חוסר רצון מוחלט.

לאיבוד הרצון והתשוקה קיים גם היבט חיובי בהשקפות שונות בבודהיזם ודתות קרובות, המוזכרת כדרך המביאה את האדם למצב של נירוונה.

==היסטוריה של המונח==
המונח הופיע לראשונה בספרות הפסיכיאטרית ב-1847 לערך, אז הוגדר כ"היעדר של רצון, סוג של אי-שפיות, שבו התסמין הוא דומיננטי". הפסיכולוג הצרפתי תאודול ריבו תיאר מצב זה במחצית השנייה של המאה ה-19, כ"מחלה טהורה של רצון, בהּ היכולת של הפרט לעשות מעשה – בוטלה, והוא או היא צומצמו לפרט של 'שכל טהור'". נוירופסיכולוגים רבים באותה תקופה הסכימו על הרעיון של אבוליה, אך הייתה מחלוקת לגבי השאלה אם הפרעה זו נגרמת בשל ליקוי בקוגניציה, כתוצאה של תפקוד לקוי במערכת ספציפית בתוך המוח האחראית על המוטיבציה. בתחילת המאה העשרים היו שהשתמשו במונח זה בהקשר משפחתי, כגון בטענות של הורים כלפי ילדיהם הבוגרים או הסטודנטים באשר ל"אבוליה" שלהם. למרות זאת, המונח הנוירופסיכיאטרי של הפרעות הרצון לא היה בשימוש רב בתקופה זו, ועד סוף מלחמת העולם הראשונה הוא לא הופיע בסיווגים פסיכיאטרים.

לפי ספר הלימוד הנוירופסיכאטרי האמריקני, החל שימוש מחודש במונח זה בסוף המאה ה-20. ב-1984 השתמש בו אחד מחלוצי הנוירולוגיה, צ'ארלס מילר פישר (אנ'), כתיאור לבעיות של ספונטניות (רצון חופשי) כתוצאה מבעיות מוחיות; הוא הדגים זאת במקרה הקיצוני של אילמות אקינטית (Akinetic mutism – אילמות של חוסר תנועה).

==ראו גם==
* אבוליציה
* אדישות
* דיכאון
* מוטיבציה

==לקריאה נוספת==
* C. Edward Coffey ,Thomas W. McAllister ,Jonathan M. Silver, Guide to Neuropsychiatric Therapeutics, USA 2007, 2 page
* אוליבר סאקס, יקיצות (מילון מונחים בסופו), הוצאת זמורה ביתן, 1987, עמ' 279.
* Stuart C. Yudofsky ,Robert E. Hales, The American Psychiatric Publishing Textbook of Neuropsychiatry (הוצאה חמישית) American Psychiatric Publishing 2008, page 164
* Marit, R. S., & Wilkosz, P. A. (2005). Disorders of diminished motivation. [Article]. Journal of Head Trauma Rehabilitation, 20(4), 377-388

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחלות מערכת העצבים
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים להכרה, תפיסה, מצבים רגשיים והתנהגות
שמורת אלוני שמואל

שְׁמוּרַת אַלּוֹנֵי שְׁמוּאֵל היא הצעה לשמורת טבע סמוך למעיין עין פטלים, בקצה הצפוני של נחל לוז ומתחת להר שמואל. גודל השמורה 15 דונם, השטח בו מרוכזים האלונים הוא כדונם וחצי, השמורה נמצאת ממערב לגדר ההפרדה. שם השמורה, אלוני שמואל, נקרא בשל קרבתה לקבר שמואל הנביא.

בשמורה נמצאת חורשה קטנה של עצים עתיקים - שישה עצי אלון מצוי ועץ אלה ארץ-ישראלית.
האלונים שבשמורה הם מהגדולים ביותר בישראל, שלושה מהם מגיעים לגובה כ- 15 מטר, והיקף הגזע של הגדול שבהם הוא 4 מטר.

ליד האלונים הוקמו ספסלי בטון גדולים, סמוך לאלונים קיים בור מים, ופורחים שדות של סתוונית ירושלים.
 
ב-2009 מת אחד האלונים העתיקים, כנראה בגלל חרקים שנטפלו לגזעו.

==לקריאה נוספת==
*הרי בית-אל, מנחם מרקוס, אתר מס' 7. 
*קום התהלך בארץ, עמנואל הראובני, ערך: שמורת אלוני שמואל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.inature.info/wiki/%D7%A9%D7%9E%D7%95%D7%A8%D7%AA_%D7%90%D7%9C%D7%95%D7%A0%D7%99_%D7%A9%D7%9E%D7%95%D7%90%D7%9C "שמורת אלוני שמואל" באתר "טבע ונופים בישראל"]
* [http://amudanan.co.il/#!wiki=P332771 מפה טופוגרפית של השמורה וסביבתה]
* [http://www.inature.info/wiki/%D7%AA%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%94:Aloney_shmuel.jpg תמונה של האלונים העתיקים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:עצים עתיקים בארץ ישראל
קטגוריה:יהודה: שמורות טבע
קטגוריה:הרי יהודה
M46

M46 (מ-Messier 46, או NGC 2437) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים ירכתי הספינה הנמצא במרחק של כ-5,400 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-500 כוכבים. זהו האובייקט הראשון שנוסף לקטלוג מסיה לאחר פרסום המהדורה הראשונה שלו.

== היסטוריה ==
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-9 בפברואר 1771 ותואר על ידיו כ"צביר של כוכבים קטנים בין הראש של הכלב הגדול והרגליים האחוריות של החד-קרן". כמו כן ציין מסיה שהצביר מכיל גם ערפילית חלשה. ב-1786 צפה ויליאם הרשל בצביר וציין שזהו "צביר יפה, דחוס ועשיר בכוכבים עם בהירויות שונות". ג'ון הרשל צפה בצביר ב-1833 וציין את קיומה של ערפילית פלנטרית בחלקו הצפוני של הצביר.

לצביר דרגת בהירות נראית 6.0 כך שבקושי ניתן לראותו ללא ציוד עזר. באמצעות משקפת ניתן להבחין במספר כוכבים שהבהירים שבהם הם בעלי דרגת בהירות 8.7. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בלמעלה מ-100 כוכבים שבהירותם נעה בין דרגה 10 לדרגה 13, וכן בערפילית הפלנטרית NGC 2438 שבהירותה היא מדרגה 10.8. מיקומו של הצביר הוא כ-5.3 מעלות מדרום לכוכב α (אלפא) בחד קרן וכ-14 מעלות מזרחית לסיריוס. הצביר M47 נמצא כ-1.3 מעלות ממערב-צפון-מערב לו ולמעשה ניתן לצפות בשניהם ביחד באמצעות משקפת. כ-9 מעלות מדרום ל-M46 נמצא הצביר הפתוח M93.

== מאפייני הצביר ==

מרחקו של M46 ממערכת השמש מוערך בכ-5,400 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-27 דקות קשת – מעט פחות מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-30 שנות אור.

הצביר מכיל כ-500 כוכבים, בהם כוכבים צעירים מסוגים ספקטרליים A ו-B, חלקם כוכבי הסדרה הראשית וחלקם תת-ענקים וענקים, כך שגילו מוערך בכ-300 מיליון שנים. הערפילית הפלנטרית NGC 2438 שנראית כאילו היא בתוך הצביר לא קשורה אליו והמרחק אליה מוערך בפחות מ-3,000 שנות אור כך שהצביר נמצא ברקע שלה. כמו כן, כוכבי הצביר מתרחקים ממערכת השמש במהירות של כ-41 קילומטרים בשנייה בעוד שהערפילית מתרחקת במהירות של כ-77 ק"מ בשנייה, כך שלא ייתכן שהם נעים יחד.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m046.html M46] בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

46
קטגוריה:קבוצת הכוכבים ירכתי הספינה
46
אנדרטת פלס"ר 7

אנדרטת פלס"ר 7 היא אנדרטה לזכר חללי פלוגת הסיור של חטיבה 7 שנפלו במערכות השונות. האנדרטה ממוקמת באזור הר חרמונית היכן שנערך אחד מהקרבות הקשים בו השתתף הפלס"ר, ב-9 באוקטובר 1973 במהלך קרבות הבלימה במלחמת יום הכיפורים.

האנדרטה מתפרשת על פני רחבה לצד כביש 98, על צומת הפניה לכיוון הר חרמונית, דרומית ליישוב בוקעאתא. רחבת האנדרטה מורכבת מבימת בטון המזכירה בצורתה נגמ"ש, עליה הוצב אחד הנגמ"שים הפגועים ששימשו את חיילי היחידה בקרבות הבלימה באזור (נגמ"ש מסוג M113). מאחורי בימת הבטון מוצבים שני לוחות שנלקחו ככל הנראה מטנקי שוט, על האחד מצוינים שמות 20 החללים במהלך מלחמת ששת הימים ואחריה, ועל השני מצוינים שמות 25 החללים שנפלו במהלך מלחמת יום הכיפורים. עמוד ברזל נוסף מוצב ליד האנדרטה על קוביית בטון לבנה ועליו חקוקים שמות 24 לוחמי הפלס"ר שנפלו בקרבת מקום בקרב קשה שנערך ב-9 באוקטובר 1973.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.izkor.gov.il/en_b7381ee0bd8847567cde437d48935686 אתר הנצחה לחללי פלס"ר 7] (כביש 98, אל-רום - בוקעתא), תיאור האנדרטה באתר "יזכור"

פלס"ר 7
פלס"ר 7
קטגוריה:חטיבה 7
קטגוריה:שביל הגולן
אבומיניישן

אַבּוֹמִינֶיישֶׁן (באנגלית: Abomination – תועבה) הוא דמות בדיונית של נבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותו נוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר גיל קיין והופיעה לראשונה בחוברת Tales to Astonish #90 מאפריל 1967.

אבומיניישן הוא האלטר אגו של אמיל בלונסקי, סוכן ק.ג.ב. ומרגל שחשף את עצמו במכוון לאותה קרינת גמא שהפכה את ברוס באנר לענק הירוק. הוא הופך ליצור דמוי אנוש בעל קשקשים, הגדול בקצת מגודלו של הענק הירוק. בשלב מאוחר יותר הוכה בלונסקי למוות על ידי הענק האדום בארץ מולדתו, רוסיה, וחזר לחיים בקצרה באירועי "מלחמת הכאוס" בטרם נהרג שנית בידי מרלו ג'ונס. גופתו שומשה ככלי-נשק חסר בינה בידי "המסדר העתיק של המגן", והופעלה נגד הענק הירוק עד ששוגרה למסלול הכבידתי של כוכב צדק.

גופתו של בלונסקי נלקחה בידי סיעה עריקה בתוך צבא ארצות הברית, הנחושה בדעתה להשמיד את הענק הירוק. גופתו שימשה ליצירת רקמת תאים דמוית חליפה, הפועלת בדומה לסימביוט ונום ומעניקה ללובש אותה את כוחותיו של אבומיניישן. החליפה החייתה את ריק ג'ונס בדמות אבומיניישן הגרוטסקי, שהובס בידי הענק הירוק וחזר למצבו הקודם כשהחליפה נקרעה ממנו. אולם, הגנרל רג'ינלד פורטין נגע בחליפה ונעשה לאבומיניישן, ונהרג בניסיון לחסל את הענק הירוק.

דמותו של אבומיניישן מדורגת במקום ה-54 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו של בלונסקי בסרט הלייב אקשן "הענק הירוק" גילם השחקן טים רות', ששב לגלם את הדמות בסדרת הטלוויזיה "שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק" של שירות הסטרימינג דיסני+. האלטר אגו של בלונסקי, אבומיניישן, הופיע בסרט "שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות".

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/characters/abomination דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Abomination דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:הענק הירוק
קטגוריה:מורים בדיוניים
בטי רוס

אליזבת' "בטי" רוס-באנר (באנגלית: Elizabeth "Betty" Ross) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת The Incredible Hulk #1 ממאי 1962 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.

רוס היא מושא אהבתו ולאחר מכן אשתו של ברוס באנר. היא בתו היחידה של גנרל ת'נדרבולט רוס. במהלך קשת הסיפור "נפילת הענקים" משנת 2010, בטי רוס עוברת תהליך שינוי צורה בדומה לזה שעבר אביה, והופכת לענקית האדומה (באנגלית: Red She-Hulk). בהמשך כוחותיה בוטלו בידי באנר, אך היא נעשתה להרפיה האדומה בדרך מסתורית.

את דמותה של בטי רוס גילמו בסרטי הלייב אקשן "הענק" ו"הענק הירוק" השחקניות ג'ניפר קונלי וליב טיילר, בהתאמה. טיילר שבה לגלם את הדמות בסרט "קפטן אמריקה: סדר עולמי חדש".

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/characters/red-she-hulk דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Betty_Ross דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:הענק הירוק
גיגאנטספינוזאורוס

איור אפשרי
גיגאנטספינוזאורוס (שם מדעי: Gigantspinosaurus) הוא סוג של דינוזאור אוכל עשב מקבוצת הסטגוזאורים שהתקיים בתקופת היורה לפני 161 עד 155 מיליון שנה מהיום באסיה. הוא נחשב לחבר פרימיטיבי בקבוצה ולא השתייך למשפחת הסטגוזאוריים.

==תיאור==
גיגאנטספינוזאורוס היה דינוזאור קטן יחסית (יחסית לקבוצתו). אורכו הגיע ל-4.2 מטרים ומשקלו ל-700 קילוגרם. שתי הגפיים האחוריות היו ארוכות מן הקדמיות. לאורך גבו וזנבו נמשכו שני טורים של לוחות קרניים מעוינים שעמדו זקופים. בנוסף, דוקרן ענקי עמד על כתפו ואחת הלוחיות הייתה ארוכה מהאחרות.

== בתרבות ==
דינוזאור זה הופיע במשחקי המחשב Jurassic World Evolution וJurassic World Evolution 2.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סטגוזאוריה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה עליון באסיה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1992
המשרד לשירותים אסטרטגיים

ויליאם ג'יי. דונובן סוקר מסדר של אנשי מבצעים בקבוצה מיוחדת במרילנד בטרם יצאו לסין בשנת 1945.]]
המשרד לשירותים אסטרטגיים (באנגלית: Office of Strategic Services; בראשי תיבות: OSS) היה ארגון הביון, המודיעין הצבאי והמבצעים המיוחדים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
ראשיתו של המשרד בשנת 1942 עבר איסוף המודיעין מצבא ארצות הברית לידי סוכנות ה-OSS (המשרד לשירותים אסטרטגיים), אשר עיבדה את המידע והציגה אותו בפני ממשל המדינה. כחצי שנה לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה החליט הנשיא פרנקלין רוזוולט להקים משרד מיוחד לאיסוף מודיעין ממדינות האויב. בראש המשרד עמד ויליאם ג'יי. דונובן. דונובן היה פרקליט מצליח וחבר אישי של רוזוולט, אשר שימש במלחמת העולם הראשונה כמפקד גדוד בחטיבת החי"ר ה-69 של המשמר הלאומי, ובהמשך מונה למפקד החטיבה בדרגת קולונל. על פועלו במלחמת העולם הראשונה הוענקו לדונובן מדליית הכבוד, צלב השירות המצוין ועיטור לב הארגמן.

עם מינויו הועלה דונובן לדרגת גנרל. בשיא תקופתו מנה הארגון שבראשו עמד כ־12,000 אנשי צוות. בין היתר הפעיל הארגון סוכני שטח, אשר הצניח ברחבי אירופה. הסוכנים, אשר פעלו במסגרת מבצע ג'דבורו, על שום העיר ג'דבורו שבסקוטלנד שבסמוך לה הוכשרו הסוכנים, שימשו כקציני קישור למחתרות כמו המחתרת הצרפתית וגייסו סוכנים ומרגלים. כמו כן פעלו כיחידות קומנדו וביצעו פשיטות על מטרות צבאיות של גרמניה הנאצית. אנשי המשרד עברו הכשרה נרחבת בתחומים כגון: לוחמת גרילה, חבלה, קומנדו ולוחמה זעירה.

לזכות המשרד נזקפו הצלחות רבות בתחום המודיעין. בין היתר ניתן למנות את גיוס מדענים העוסקים בפיתוח האטום, הפעלת הסוכן פריץ קולבה, אשר סיפק מידע על מרגלים גרמנים ועל מטוס הסילון הגרמני החדשני מסרשמיט 262 וכן את הקמתו של כוח של לוחמי גרילה עליו פיקדו אנשי המבצעים של המשרד במערכה על בורמה. כמו כן ביצעו אנשי המשרד במהלך המלחמה גם את מבצע פייפרקליפ לגיוס מדענים גרמנים וסובייטים.

הארגון פורק בתום המלחמה, ב-20 בספטמבר 1945. בין האישים שעבדו בשירות המשרד היו בין היתר אלן דאלס וויליאם קולבי (אשר שירתו בהמשך כראשי ה-CIA), ל. פלטשר פראוטי, באד שולברג, ולטר לנגר, קרל צוקמאייר, ברינגטון מור, אהרון בנק (איש צוותי הג'דבורו אשר פיקד על קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה), אריק אריקסון.

לאחר פירוק הארגון החליט הנשיא הארי טרומן, בשנת 1947, להקים את סוכנות הביון המרכזית, כסוכנות האמונה על הריגול המודיעיני של ארצות הברית, הפועלת לאיסוף מידע ביטחוני מחוץ לגבולות ארצות הברית. המשרד היווה את הבסיס להקמתן של יחידות כוחות מיוחדים רבות ובהן הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, האגף לפעולות מיוחדות ואריות הים.

בשנת 1992 נחנכה אנדרטה לחללי המשרד, שהוקמה במטה סוכנות הביון המרכזית במדינת וירג'יניה.

במרץ 2018 העניק הקונגרס האמריקאי את מדליית הזהב של הקונגרס לכבוד אנשי הארגון.

== לקריאה נוספת ==
* טים ויינר, מורשת של אפר - CIA, רסלינג, 2009.
* רוני ברבש, לוחמה חשאית במלחמת העולם השנייה, אוריון הוצאת ספרים, 2023, חלק שני – המודיעין האמריקני, עמ' 193–225.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
*
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:קהילת המודיעין האמריקאית
קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
קטגוריה:ביון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי מדליית הזהב של הקונגרס
דוק סמסון

דוק סמסון (באנגלית: Doc Samson) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Incredible Hulk #141 מיולי 1971 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר הרב טרימפ.

דוק סמסון הוא האלטר אגו של לאונרד "ליאו" סקיבורסקי, פרופסור בעל תואר לפסיכולוגיה שנחשף לקרינת גמא בעת שעבד עם ברוס באנר על מציאת תרופה. שיערו הארוך הפך לירוק, וכוחו התעצם לרמה על-אנושית. נקרא על שמה של הדמות התנכית שמשון.

את דמותו של לאונרד סמסון גילם בסרט הלייב אקשן "הענק הירוק" השחקן טיי בארל.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/characters/doc-samson דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Doc_Samson דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:הענק הירוק
קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:מורים בדיוניים
בית בנימיני

"בית בנימיני – המרכז לקרמיקה עכשווית" הוא מרכז לאמנות קרמית וגלריה.
== היסטוריה ==
המרכז נפתח ב-16 ביוני 2011 בבניין שנרכש בקריית המלאכה תל אביב-יפו, שופץ והותאם בעזרת קרן מעזבון יהודית ויששכר בנימיני, שהיו אמני קרמיקה.

בשנת 2012 החל המרכז להעניק את "פרס קרן אליכס דה רוטשילד" ו"פרס מוד פרידלנד לאמנות קרמית" על שם מוד פרידלנד.
פתיחת התערוכה "חמור", בית בנימיני, תל אביב, 30.8.2012
המרכז מציג תערוכות תערוכות קבוצתיות לצד תערוכות יחיד בשלושת גלריות התצוגה, ומקיים ימי עיון, שיחי גלריה וסיורים. בבניין פועל בית ספר המציע סדנאות וקורסים לקרמיקה המיועדים ליוצרים חובבים ולאמנים. למרכז גם ספרייה עיונית הפתוחה לציבור המבקרים,<ref></ref> ונמצאים בו משרדי אגודת אמני הקרמיקה בישראל.

== הנהלת בית בנימיני ==
* נאמנה ומנהלת המרכז: מרסל קליין
* נאמן ההקדש: אילן מאיר
* מנהלת ארכיון הקרמיקה הישראלית וספריית בית בנימיני: אסתר בק
* נאמנה ואוצרת ראשית: שלומית באומן
* מנהלת בית הספר לאמנות הקרמיקה והתכנית ללימודי תעודה: רוית לצר
* מנהלת אירועים מיוחדים ותוכניות עיוניות: שירה סילברסטון
* קשרי חוץ: יעל נובק

==קישורים חיצוניים==

*
*שנה לפתיחת בית בנימיני, פתיחת התערוכות "תה לשניים" ו"דו", 21 ביולי 2012

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: גלריות לאמנות
קטגוריה:קרמיקה ישראלית
קטגוריה:קריית המלאכה
ויליאם דונובן

מייג'ור גנרל ויליאם ג'וזף דונובן (William Joseph Donovan; 1 בינואר 1883 – 8 בפברואר 1959) היה ראש המשרד לשירותים אסטרטגיים במלחמת העולם השנייה. 

דונובן לחם במלחמת העולם הראשונה כמפקד גדוד בחטיבת החי"ר ה-69 של המשמר הלאומי, ובהמשך מונה למפקד החטיבה בדרגת קולונל. על פועלו במלחמת העולם הראשונה הוענקו לו מדליית הכבוד, צלב השירות המצוין ועיטור לב הארגמן. 

בשנת 1919 נשלח לרוסיה, שם שימש כנציג אמריקאי במטה של אדמירל אלכסנדר קולצ'ק. בשנים 1922–1927 עבד כעורך דין במסגרת הממשל של ארצות הברית.

בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, החליט נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט להקים משרד מיוחד לאיסוף מודיעין ממדינות האויב. בראש המשרד, שנקרא המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS) הועמד דונובן, שהיה וחבר אישי של רוזוולט. עם מינויו הועלה דונובן לדרגת מייג'ור גנרל. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1 באוקטובר 1945.

ב-4 בספטמבר 1953 מונה לשגריר ארצות הברית בתאילנד, וכיהן בתפקיד זה עד 21 באוגוסט 1954.

לאחר מותו בשנת 1959 נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
קבוצה מיוחדת במרילנד בטרם יצאו לסין בשנת 1945.]]

==לקריאה נוספת==
* רוני ברבש, לוחמה חשאית במלחמת העולם השנייה, אוריון הוצאת ספרים, 2023, הפרק "מייג'ור ג'נרל ויליאם ג'וזף דונובן", עמ' 195–203.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניאגרה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מעוטרי מדליית הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב השירות המצוין
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:אישים במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1883
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959
קומנדו המזרח התיכון

קומנדו המזרח התיכון הייתה יחידה שפעלה כמסגרת ייעודית עבור יחידות קומנדו בריטיות, ששירתו בזירת המזרח התיכון בשנים 1941–1942.

== היסטוריה ==
היחידה החליפה את Layforce ("כוח ליי") , שהיה כוח קומנדו בסדר כוחות של בריגדה, בפיקוד רוברט לייקוק. הכוח נשלח לזירת המזרח התיכון בפברואר 1941, אך פורק באוגוסט 1941 לאחר שספג אבדות כבדות. לייקוק הצליח לשכנע את צ'רצ'יל, שהיה חסיד נלהב של הפעלת כוחות מיוחדים, להקים מחדש את הפיקוד שלו תחת שם חדש - "קומנדו המזרח התיכון". הסד"כ של כוח זה היה קטן בהרבה מסדר הכוחות המקורי של "כוח ליי", והוא כלל רק שש פלגות, בסד"כ 60–70 לוחמים כל אחת. שתיים מהפלגות של "קומנדו המזרח התיכון" שימשו כבסיס להקמת שירות האוויר המיוחד (SAS), ופלגה שלישית הפכה לשירות הסירות המיוחד (SBS), שהתמחה בביצוע פשיטות קומנדו מהים. אף על פי ש"קומנדו המזרח התיכון" המשיך להתקיים על הנייר גם לאחר כישלון מבצע פליפר בנובמבר 1941, במידה רבה כדי לרצות את צ'רצ'יל, רוב הלוחמים שנותרו במסגרת זו נקלטו ביחידות מיוחדות אחרות שפעלו בזירה. לייקוק הועלה לדרגת בריגדיר, ומונה למפקד "בריגדת השירות המיוחד" של פיקוד המזרח התיכון.

== פעילות היחידה ==
מבצע הסכמה (באנגלית: Operation Agreement) היה פשיטה קרקעית ואמפיבית של כוחות צבא, צי ויחידות מיוחדות ממדינות חבר העמים הבריטי על נמל טוברוק שבלוב. הפשיטה נערכה בין ה־13 ל־14 בספטמבר 1942, במסגרת המערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה.

== ביבליוגרפיה ==
<div style="direction: ltr;">
* 
* 
* 
* 
</div>

קטגוריה:הקומנדו הבריטי
קטגוריה:בריטניה: יחידות מובחרות
קטגוריה:יחידות צבא בריטניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות זירת צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
אגרופן

אגרופן בו השתמש שומר הראש של [[נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן.]]
אגרופן הוא סוג של נשק קר. האגרופן עשוי ממתכת, לרוב ברזל, ומעוצב כך שיתאים לאחיזה ביד כאשר חלקו בולט מעבר לפרקי האצבעות. האגרופן נועד להגברת העוצמה של מכת אגרוף, ולשמירה על ידו של המכה בה בעת. בעת מתן מכת אגרוף תוך שימוש באגרופן מעוצב האגרופן כך שיגרום לשטח מגע קטן יותר ונוקשה יותר עם היריב, וכתוצאה מכך נגרם נזק רב יותר. האגרופן גם סופג חלק ניכר מעוצמת המכה, ובכך מגן על אצבעותיו של התוקף.

==האגרופן בחוק==
החוק בישראל (חוק העונשין סעיף 186) אוסר על אדם להחזיק אגרופן (בדומה להחזקת סכין), מחוץ לרשותו. זוהי עבירה פלילית שעונשה עד 5 שנות מאסר, אלא אם המחזיק הוכיח שהחזקה זו לא נועדה לפגיעה באנשים.<ref>https://www.nevo.co.il/law_html/law01/073_002.htm#Seif474</ref>

==ראו גם==
* Bagh nakh

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשק קר
קטגוריה:כפות ידיים
טבלן מצויץ

Podiceps cristatus
Podiceps cristatus
טבלן בדיג ב[[סקוטלנד]]
טבלן מצויץ (טַבְלָן מְצֻיָּץ, שם מדעי: Podiceps cristatus) הוא מין של עוף מים ממשפחת הטבלניים.

פירוש השם המדעי: Podiceps - "רגליים באחוריים", Cristatus - "מצוייץ". שם בערבית: עאטאס מתואג כביר. טבלן זה הוא הגדול מבין בני המשפחה הנראים בישראל.

== תיאור ==

מידות: אורך גוף: 46 - 51 ס"מ. מוטת כנפיים: 59 - 73 ס"מ. משקל: 900 - 1,200 גרם. הזוויגים דומים.

בלבוש הקיץ - עונת הרבייה - הסימן הבולט ביותר הוא "צווארון" בולט משני צדי הצוואר בצבע כתום-זהוב. כמו כן, משני צדי כיפת הראש, שמשחירה, צומחות שתי ציציות המתרחבות למעין קרניים לכיוון העורף. לבוש החורף פחות צבעוני: נעלמים הצווארון הכתום והציציות. הכיפה שחומה ושוליה האחוריים מזדקרים מעט. חלקי הגוף העליונים ועורף הצוואר שחומים בהירים. קדמת הצוואר, הגחון וצידי הגוף לבנבנים-אפרפרים. הצעירים דומים לבוגרים בלבוש חורף.

גופו של הטבלן הזה גלילי ומוארך. בעת השחייה רובו שקוע במים ויוצר צללית נמוכה מאוד. הצוואר הארוך נישא אז בזקיפות. המקור ישר, בינוני בגדלו, מגושם ומחודד בקצהו. צבעו חום-אדמדם. הרגליים קבועות באחורי הגוף. פיסת הרגל פחוסה. לכל אחת מ-4 האצבעות אונת שחייה רחבה ונפרדת, אף שהאצבע האחורית מנוונת למדי. הכנף קצרה וצרה. הזנב קצר מאוד. צבע קשתית העין אדום. הרגליים ירקרקות-זיתניות.

== תפוצה ומגמות אוכלוסין ==

הטבלן המצויץ הוא חורף שכיח למדי וחולף נדיר למדי בישראל. רוב החורפים מתרכזים בכנרת ובסביבתה. עד לשנות ה-60 דגר בביצות החולה ובאתרים אחרים. על פי רוב הוא שוהה לבדו או בזוגות, ורק לעיתים נדירות רואים אותו בקבוצות קטנות ודלילות (עד 5 פרטים). הוא ניזון מדגיגים אך גם מסרטנים וממזון צמחי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:טבלניים
קטגוריה:ארץ ישראל: טבלניים
קטגוריה:עופות שחדלו לקנן בישראל
קטגוריה:דנמרק: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
חצי האי וירג'יניה

חצי האי וירג'יניה (באנגלית: Virginia Peninsula) הוא חצי אי המשתרע בדרומה של המדינה האמריקנית וירג'יניה. חצי האי גובל בצפונו בנהר יורק, בדרומו בנהר ג'יימס, במפרץ צ'ספיק והמפטון רודס במזרחו.

אזור חצי האי עשיר בהיסטוריה מהתקופה הקולוניאלית האמריקנית עוד מיסודו של ישוב בקבע הבריטי הראשון באמריקה הצפונית בשנת 1607, העיר ג'יימסטאון.
==קישורים חיצוניים==

וירג'יניה
קטגוריה:ויליאמסבורג (וירג'יניה)
קטגוריה:וירג'יניה: גאוגרפיה
גדעון סאנדבק

תרשים הפטנט המקורי לרוכסן המודרני של סאנדבק, שהוגש בשנת 1917
אוטו פרדריק גדעון סאנדבק (Sundbäck; 24 באפריל 1880 - 21 ביוני 1954) היה ממציא אמריקאי ממוצא שוודי. ידוע בעיקר בזכות השיפורים שהמציא שהביאו לפיתוח הרוכסן.
==ביוגרפיה==
נולד באודסטוגו בשוודיה, כבנם של אוטו יונאס מגנוסון, חקלאי אמיד, ואשתו כריסטינה קרולינה קלסדוטר. סאנדבק למד הנדסת מכונות בבית הספר הפוליטכני בבינגן בגרמניה וסיים את לימודיו בשנת 1903. בשנת 1905 היגר לארצות הברית, שם עבד בחברת "Westinghouse Electric" בפנסילבניה.

בשנת 1906 הועסק בחברת "Universal Fastener" בהובוקן שבניו ג'רזי. כישורי רישום טובים ונישואים עם אלווירה אהרונסון, בתו של אחראי הפרויקטים, הובילו את סאנדבק לתפקיד המעצב הראשי בחברה, והופקדה בידו המשימה לשפר את הרוכסן שפותח על ידי המהנדס האמריקאי וייטקומב ג'דסון. דגם זה התבסס על מערכת של לולאות ועיניים, ונטה להיפרד בקלות רבה מדי. ניסיונות הפיתוח הראשונים של סאנדבק, שעדיין התבססו על מערכת לולאות, לא היו משביעי רצון וסבלו מאותם פגמים של הדגם הראשון.

לאחר פטירת אשתו בשנת 1911, הקדיש את עצמו לחלוטין לעבודה על הרישומים, ועד חודש דצמבר 1913 מצא פתרון לבעיה של יציבות הסגר: מערכת המבוססת על מהדקים קפיציים במקום לולאות קטנות מצטלבות, שהממציא העניק לה את השם "Hookless Fastener N° 1" (אל-לולאה מס' 1). סאנדבק הגדיל את מספר המרכיבים הסוגרים מארבעה לאינץ' ל-10 או 11, ותכנן למוצר שתי שורות של שיניים אחת מול השנייה שהפכו למקשה אחת על ידי הסליידר, כדי להקל על ההתקנה.

בשנת 1914 שיפר סאנדבק את המצאתו בדגם חדש - "אל-לולאה מס' 2", שהוא למעשה אב טיפוס של הרוכסן המודרני. בדגם זה כל שן הכילה גומה בקצה התחתון וחרוט קטן בקצה העליון; רכיבים אלה, בצדדים מנוגדים, נסגרים זה על זה בזמן שהחלק המתכתי במרכז אוסף את שני הצדדים ביחד למרכז. מערכת כזו מבטיחה אחיזה טובה של שני הקצוות, ומאפשרת סגירה מושלמת. הדגם נרשם בשנת 1917 כפטנט מספר 1219881 במשרד הפטנטים בארצות הברית. באותה שנה החל חייט בניו יורק בשם סיימון וארי להשתמש במכשיר החדש לחגורה עם כיסים עבור מלחים אמריקאים, ונמכרו 24,000 רוכסנים. מאז שנות ה-30 ועד ימינו משמש הרוכסן כמרכיב חשוב בתעשיית הטקסטיל.

סאנדבק פיתח גם מכונות לייצור תעשייתי של הרוכסן שהמציא והפך לנשיא של חברה בשם "Lightning Fastener Company", שישבה בקנדה, ובמקביל המשיך להתגורר בארצות הברית ולהחזיק באזרחות אמריקאית. סאנדבק מת בשנת 1954 מהתקף לב בעיר מידוויל שבפנסילבניה, ונקבר בבית הקברות המקומי.

עוד בחייו קיבל סאנדבק את מדליית הזהב של האקדמיה המלכותית השוודית למדעי ההנדסה לשנת 1951. לאחר מותו, כאות הוקרה על תרומתו להמצאה, נכלל בהיכל התהילה הלאומי של הממציאים בארצות הברית. ב-24 באפריל 2012, לרגל יום השנה ה-132 להולדתו, הוקדש לו גוגל דודל.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:מהנדסים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים משוודיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1954
הסריס האתיופי

הסריס האתיופי או הסריס הכושי הוא אדם המוזכר בברית החדשה, אשר הגיע מאתיופיה העתיקה או מכוש ומכאן כינוייו.

בספר מעשי השליחים מוזכר כי מלאך דיבר אל פיליפוס המבשר ואמר לו ללכת דרומה לכיוון עזה. בדרכו הוא פגש בסריס של קנדק , מלכת כוש, שבא להשתחוות בבית המקדש והיה בדרכו חזרה במרכבה תוך שהוא קורא בספר ישעיהו. פיליפוס ניגש אל המרכבה ושאל את הסריס אם הוא מבין את אשר הוא קורא, הסריס השיב לו שלא ואמר לפיליפוס שיקריא לו. פיליפוס החל בשיחה עם הסריס על ישו עד שהסריס השתכנע וביקש להיטבל.

פיליפוס מטביל את הסריס

==פרשנות==
לפי מספר חוקרים הסריס מכוש היה יהודי מכוש שבא להתפלל בבית המקדש, דבר אשר מרמז על קיומה של קהילה יהודית בממלכת כוש. במסורת האתיופית הסריס נחשב לנוצרי האתיופי הראשון ולאדם שהביא את הנצרות לאתיופיה. פרשנות זו של הכנסייה האתיופית באה מתוך המקרא שתרגם את השם "כוש" לשם "אתיופיה" ואינה תואמת את המחקר מכיוון שממלכת כוש שכנה בצפון סודאן ולא בחבש שזו זוהתה עם השמות אתיופיה/כוש רק יותר מאוחר. לפי מסורות אתיופיות אחרות, לרבות הכבר נגשת אף המלכה קנדק המוזכרת בקטע זוהתה עם מלכת שבא.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.kirjasilta.net/ha-berit/Maa.html מעשי השליחים]
*

==הערות שוליים==
<div class="mw-content-ltr">

</div>

קטגוריה:הברית החדשה
קטגוריה:קדושים אתיופים
קטגוריה:כושים
קטגוריה:סריסים
פרנצ'סקו קווין

פרנצ'סקו דניאל קווין (באנגלית: Francesco Daniele Quinn; 9 בספטמבר 1963- 5 באוגוסט 2011) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
התפרסם בזכות הופעותיו בסרט "פלאטון" ובסדרות הטלוויזיה ג'אג ו-24.

==ביוגרפיה==
קווין נולד ברומא לכוכב הקולנוע זוכה שני פרסי אוסקר אנתוני קווין ולאשתו השנייה, השחקנית ומעצבת התחפושות לולנדה אדולורי.

==קריירת משחק==
===קולנוע===
בשנת 1986 התפרסם לראשונה בדרמה האנטי מלחמתית של אוליבר סטון "פלאטון" בתפקיד רב"ט ראה בן חסותו של סמל המחלקה אליאס (וילם דפו).
במהלך הצילומים בפיליפינים נקלע קווין למריבה עם דפו שאף התפתחה לקרב אגרופים.
בהמשך שיתף פעולה עם אביו בסרטים "סטראדיבארי", "הזקן והים" ו"כוכב לשניים" ועם דיאן ליין בסרט "חלום אהבה".
ב-2008 השתתף קווין בהפקתו של קוונטין טרנטינו "נסיעת המוות" בתפקיד מאצ'טה.
את תפקידו האחרון עשה קווין בשובר הקופות "רובוטריקים 3: אפלת הירח" בו דיבב את קולו של הרובוטריק דינו.

===טלוויזיה===
החל את דרכו כשחקן בשנת 1985 במיני סדרה האיטלקית המבוססת על הרומן "קוו ואדיס".
ב-1997 הופיע במיני סדרת המלחמה של ג'ון מיליוס "הרוכבים הנועזים" ושיחק בסדרת הדרמה המשפטית "ג'אג".

בשנת 2000 שיחק במשך עונה אחת באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח" בתפקיד תומאס דל קארו.
ב-2003 שיחק בעונה השנייה של סדרת דרמת הפעולה "24" בתור הטרוריסט סעיד עלי.
ב-2005 השתתף במיני סדרה התקופתית בהפקתו של סטיבן ספילברג "אל תוך המערב" בתפקיד קפטן סלמנקה.

==חיים אישיים==
קווין היה חובב ספורט אתגרי בזמנו הפנוי והתנסה בסקי, גלישת רוח, טיפוס הרים וסנואובורד.
קווין היה אב לבן ולבת מאשתו ג'ולי מק'יין.

קווין נפטר בתחילת באוגוסט 2011 בגיל 48 לאחר שלקה בהתקף לב במהלך ריצה עם בנו.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* פלאטון (1986)
* סטראדיבאר (1988)
* חלום אהבה (1988)
* קזבלנקה אקספרס (1989)
* כוכב לשניים (1991)
* יריבים קטלניים (1993)
* טופ דוג (1995)
*Cannes Man (1996)
* כמעט אישה (2001)
* פארק (2006)
* אבירים אפגנים (2007)
* התחייבות של אקדוחן (2008)
* נסיעת המוות (2008)
* רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011)

== טלוויזיה ==
* קוו ואדיס (1985)
* ג'אג (1997–2002)
* הרוכבים הנועזים (1997)
* צעירים חסרי מנוח (2000–2001)
* 24 (2003)
* אל תוך המערב (2005)
* המגן (2008)
* הגליידס (2010–2011)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מאיטליה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
משולם רטס

משולם כרמל (רטס) (14 במאי 1935 - 9 באוקטובר 1973) היה מפקד גדוד 71 במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, במהלכם הוא נהרג. על מעשיו ופיקודו במהלך הקרבות באזור הר חרמונית הוענק לו לאחר מותו עיטור העוז על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור.

==ביוגרפיה==
משולם רטס נולד ב-14 במאי 1935 בצ'רנוביץ, רומניה. בשנת 1949 עלה לארץ עם משפחתו אשר עברה להתגורר בחיפה, בעוד שהוא החל ללמוד בכפר הנוער הדתי בכפר חסידים. לאחר מכן עבר ללמוד בבית ספר תיכון מקצועי "אורט", שם למד במגמת מסגרות מכנית.

הותיר אחריו אישה ו-3 ילדים.

==שירותו בצה"ל==
===מהגיוס ועד מלחמת יום הכיפורים===
במרץ 1953 התגייס רטס לצה"ל ושירת בחיל השריון בימיו הראשונים ובכך היה נוכח להתהוות והתעצמות החיל במהלך השנים. בשנת 1956 שירת רטס בתור מפקד מחלקת טנקים במהלך מלחמת סיני, לאחר המלחמה השתלם בקורס קציני מודיעין ושירת כקצין מודיעין וקצין מבצעים בגדוד שריון. לאחר מכן השתלם גם בקורס מפקדי פלוגות שלאחריו הועלה לדרגת סרן וקיבל פיקוד על פלוגת טנקים. בשנת 1961 הועלה לדרגת רב-סרן, שנתיים לאחר מכן קודם לתפקיד סגן מפקד גדוד 46. בשנת 1965 סיים רטס את לימודיו במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, שנתיים לאחר מכן, עם פרוץ מלחמת ששת הימים, שירת רטס בתור סגן מפקד גדוד אשר נלחם בחצי האי סיני. בשנת 1968 עבר רטס לשרת בתור מדריך ראשי במתקן אימונים של חיל השריון, שנה לאחר מכן הועלה לדרגת סגן-אלוף ובנובמבר 1969 מונה למפקד גדוד 46 ושירת בתפקיד במהלך מלחמת ההתשה עד מרץ 1971. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת שריון בסיני. לאחר תקופת שירות ארוכה בסיני מונה רטס למפקד קורס מפקדי פלוגות ובשנת 1973 מונה למפקד קורס קציני שריון, שני הקורסים הבכירים בחיל השריון.

===מלחמת יום הכיפורים===
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים קיבל רטס פיקוד על גדוד 71 שנוצר ערב המלחמה מחיילים מבה"ד 1, מדריכים מבית ספר לשריון ומדריכים מצאלים. במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן, בקרב באזור הר חרמונית ב-9 באוקטובר נהרג משולם תוך כדי הלחימה. על פי הקלטה של הקרב, תוך כדי שרטס דיבר בקשר נפגע הטנק שלו והוא נהרג. על מעשיו בקרב זה, פיקודו והבלימה העיקשת של כוח השריון עליו פיקד הוענק לרטס עיטור העוז על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור.

ציטוט מתיאור המעשה בתעודת העיטור:

==ראו גם==
* חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים
* קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן

==לקריאה נוספת==
* בני ברץ, [https://archive.kippur-center.org/research/bb-gadod71-2015.pdf גדוד 71 במלחמת יום הכיפורים - קורותיו של גדוד 71 בחטיבה 7, בפיקודו של סאל משולם רטס זל], 2015

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער הדתי
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בבאר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת סיני
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
סטפני, נסיכת מונקו

סטפני מרי אליזבת גרימלדי (בצרפתית: Stéphanie Marie Elisabeth Grimaldi, נולדה ב-1 בפברואר 1965), היא הנסיכה סטפני ממונקו והרוזנת של פוליניאק מבית גרימלדי, המדורגת במקום האחד עשר בתור הירושה לכתר נסיכות מונקו. בעברה הייתה זמרת, מעצבת בגדי ים ודוגמנית.

==חייה הפרטיים==
===משפחתה===
הנסיכה גרייס עם בתה סטפני, 1969]]

סטפני היא בת למשפחת האצולה לבית גרימלדי. אביה הוא רנייה השלישי ואמה היא גרייס קלי. היא הצעירה במשפחתה; אחיה הגדולים הם אלבר השני, נסיך מונקו וקרוליין, נסיכת הנובר.

===השכלה ותחביבים===

סטפני שולטת בשפות צרפתית, מונגאסקית, אנגלית ואיטלקית. היא התחנכה בבית דאם דה סנט מור במונקו, ולאחר מכן בדופנלופ בפריז בירת צרפת. סיימה את בית הספר התיכון בשנת 1982. במהלך שנותיה בבית הספר היא למדה מחול, פסנתר קלאסי, וגם השתתפה בתחרויות התעמלות ורכיבה על סוסים.

בין השנים 1986–1991, סטפני ניסתה כוחה בקריירת שירה והוציאה לאור שלושה אלבומים ו-18 סינגלים באנגלית ובצרפתית.

===תאונת הדרכים===

ב-13 בספטמבר 1982, במהלך נסיעה חזרה אל ביתן מבית החווה "רוקגל" בצרפת, אירעה תאונת דרכים לסטפני ולאמה גרייס קלי. אמה מתה מפצעיה למחרת. סטפני נפצעה בתאונה ונגרם לה סדק בחוליה צווארית. לפי הגרסה הרשמית, הגורם לתאונה הוא אירוע מוחי שעברה האם תוך כדי נהיגה. עם זאת, לפי שמועות שנפוצו לאחר התאונה, נטען כי סטפני היא זו שנהגה ברכב. סטפני עצמה סירבה לדבר על מות אמה עד 2002, אז אמרה כי "לא רק שעברתי טראומה נוראית, לאבד אמא בגיל צעיר מאוד, אלא גם הייתי לידה ברגע התאונה. אף אחד לא יכול לדמיין כמה סבלתי, ואני עדיין סובלת".

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בית גרימלדי
קטגוריה:ילידות 1965
עיריוני צהוב

Asphodeline lutea

עיריוני צהוב (שם מדעי: Asphodeline Lutea; שם בערבית: עטעט, אבו עמיר) הוא מין בסוג עיריוני. זהו צמח גאופיט עשבוני רב-שנתי ממשפחת השושניים. לצמח גבעול ארוך המגיע לגובה 90 ס"מ הנושא עליו פרחים בעלי עלי כותרת כתומים או צהובים. הצמח הוא פרח מוגן.

הצמח צומח באזור ים-תיכוני, וניתן למצוא אותו ברמת הגולן, בגליל, בכרמל, ברמות מנשה, בשומרון בהרי יהודה וכן בהר הנגב הגבוה ברום של מעל 700 מטר.

בתחילת החורף הצמח מצמיח שושנת עלים צרים וארוכים, ובמקביל שולח לקרקע ציצת שורשים מעובים המאפשרת לו לעבור את הקיץ ולהצמיח בשנה שלאחר מכן עלים חדשים.

בחודשים מרץ–אפריל צומח מתוך שושנת העלים גבעול יחיד, ארוך, שנושא את הפרחים. העלים צומחים לא רק בשושנה שבבסיס הגבעול אלא גם לאורכו, והם הולכים ונעשים קטנים יותר ככל ש"מטפסים" במעלה הגבעול. התפרחת היא של פרחים כתומים ולעיתים צהובים. את הפרחים הכתומים ניתן למצוא בעיקר בצפון הארץ, ואת הצהובים בעיקר בהר הנגב. לפרח שישה עלי כותרת באורך 12 מ"מ ולהם עורק ראשי בצבע ירוק כהה. הפריחה היא בחודשים אפריל–מאי.

פירות הצמח הם הלקטים כדוריים המכילים זרעים שחורים, מצולעים וכבדים. כאשר ההלקטים מתייבשים הם נפתחים, והזרעים משתחררים בהדרגה ומתפזרים.

בסוג עיריוני קיימים 15 מינים ים-תיכוניים. בארץ ישראל גדלים שני מינים, עיריוני צהוב ועיריוני קצר בעל גבעול תפרחת נמוך באורך 40 ס"מ, הגדל רק בגולן, בגליל, בשומרון ובהרי יהודה.

==לקריאה נוספת==
*אבינעם דנין, עיריוני צהוב, אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 11 עמ' 197–198

==קישורים חיצוניים==

עיריוני צהוב ב[[נחל תות]]
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לודוויג רייכנבאך
קטגוריה:שושניים
קטגוריה:ארץ ישראל: שושניים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל