OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הפראים והתמימים

הפראים והתמימים (באנגלית: The Wild and the Innocent) הוא מערבון אמריקאי משנת 1959 בבימויו של ג'ק שר, עם אודי מרפי וסנדרה די בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על זוג צעירים תמימים שגדלו כנוודים ומגיעים לעיר בה אנשים רעים ומושחתים שמנסים לנצל את תמימותם.

==תקציר העלילה==
ינסי הוק (אודי מרפי) נודד ברחבי ויומינג עם דודו לי (ג'ורג' מיצ'ל) ודודתו האינדיאנית קירי (ליליאן אדמס). הם מתפרנסים מצייד גיריות ומכירת עורותיהן לתפירת פרוות. לי דוחה את הצעת חבריו להגיע לקליפורניה ולהקים חווה. הוא אוהב את המרחב אף על פי שמחיר הפרוות יורד.

לאחר שלי נפצע מתקיפת דב, הוא שולח את ינסי למכור את העורות. ינסי נפגש בבן סטוקר (סטרוטר מרטין) שמציע לתת לו את בתו הבכורה רוזלי תמורת העורות אך ינסי מסרב וגם מניס את סטוקר מהמקום לאחר שניסה לגנוב את העורות.

רוזלי מגיעה בחשאי לינסי ומבקשת להצטרף אליו במסעו לעיר קספר וינסי מסרב אך מסכים לבסוף. רוזלי היא נערה פשוטה, לבושה סמרטוטים, מלוכלכת ואנאלפביתית.

שניהם נכנסים לקספר, ינסי על סוס ורוזלי על חמור שנושא את ערימת העורות. התושבים מסתכלים עליהם בתימהון ותוך זמן קצר מתעמת ינסי עם הבריון צ'יפ (פיטר ברק) וגובר עליו.

הם נכנסים לחנות הכלבו של הזוג פורבס ומוכרים את העורות. בכסף קונה ינסי בגדים לו ולרוזלי, כעת הוא נראה כ"ג'נטלמן".

רוזלי מושכת את עיניו של פול ברטל (גילברט רולנד) שהוא השריף של העיר והאדם החזק ביותר. הוא גם בעל "אולם הריקודים" שהוא מסווה לבית בושת. ברטל הוא אדם חלקלק ורוזלי מוצאת חן בעיניו, הוא מציע לה לעבוד באולם הריקודים ומפנק אותה בבגדים ותכשיטים.

ינסי מרוצה שרוזלי השיגה "עבודה" ובינתיים הוא מתאהב במרסי הווארד (ג'ואן דרו) ואינו יודע שהיא למעשה זונה. בנשף ריקודים הוא רואה שהזוגות הרוקדים מתרחקים מהם הוא מתעמת שוב עם צ'יפ ואז מתבררת לו האמת.

הוא מצטייד ברובה ויוצא לאולם הריקודים כדי לשחרר את רוזלי. ברטל מאיים עליו ומתפתח קרב יריות שבסופו נהרג ברטל.

ינסי עומד לעזוב את קספר והזוג פורבס מקבל את רוזלי לעבודה בחנות אך היא רצה אחרי ינסי העוזב ולבסוף הם מגיעים לדוד ולדודה וממשיכים את חייהם כציידי פרוות.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|אודי מרפי
|ינסי הוקס
|
|-
|סנדרה די
|רוזלי סטוקר
|
|-
|ג'ואן דרו
|מרסי הווארד
|יצאנית
|-
|גילברט רולנד
|פול ברטל
|שריף
|-
|פיטר ברק
|צ'יפ
|
|-
|ג'יס באקוס
|ססיל פורבס
|בעל חנות
|-
|בטי הרפורד
|גב' פורבס
|
|-
|סטרוטר מרטין
|בן סטוקר
|
|-
|ג'ורג' מיצ'ל
|לי הוקס
|דודו של ינסי
|-
|ליליאן אדמס
|קירי הוקס
|אשתו של לי
|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=ibP05c1yuDQ הפראים והתמימים], באתר יוטיוב
*[https://www.tcm.com/tcmdb/title/95810/the-wild-and-the-innocent#overview הפראים והתמימים], באתר TCM
קטגוריה:סרטי 1959
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי סנדרה די
Strange Attraction

"Strange Attraction" הוא סינגל שיצא על ידי הלהקה הבריטית הקיור ב-1996 דרך אלקטרה רקורדס. תחילה, השיר יצא באלבומם "Wild Mood Swings", ויצא כסינגל בארצות הברית ואוסטרליה.<ref></ref>

== היסטוריה ==
שום וידאו קליפ לשיר לא צולם כדי לקדם את הסינגל, ככל הנראה משום שרוברט סמית' חש שהסרטון האחרון לסינגל שיצא בלעדית בארצות הברית, "Fascination Street", לא היה מה שהלהקה כיוונה אליו. משום כך "Strange Attraction" נשאר הסינגל היחיד של The Cure (בלי להחשיב את המיקס המקורי של "Boys Don't Cry") ללא קליפ.

== רשימת השמעה ==

# "Strange Attraction [Adrian Sherwood Album Mix]"
# "The 13th [Feels Good Mix]"
# "This is a Lie [Ambient Mix]"
# "Gone! [Critter Mix]"
# "Strange Attraction [Strange Mix]"

== משתתפים ==
* רוברט סמית' - שירה, גיטרה
* סיימון גאלופ - גיטרה בס
* פרי באמונט - קלידים
* רוג'ר אודונל - קלידים
* ג'ייסון קופר - תופים

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1996
קטגוריה:סינגלים מ-1996
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
הדיוויזיה ה-79 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-79 (באנגלית: 79th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום כפיקוד התמיכה ה-79.

==היסטוריה==
===מלחמת העולם הראשונה===
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917 בפורט ג'ורג' ג' מיד, מרילנד. ביולי 1918 היא הגיעה לצרפת כאחת מיחידות חיל המשלוח האמריקאי. שם היא הייתה מעורבת במתקפת מז-ארגון, ומכאן כינויה של הדיוויזיה, צלב לורן. כנראה ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה, טוראי הנרי ניקולס גונתר, הגיע משורות הדיוויזיה. הוא נהרג ב-11 בנובמבר 1918 בעת שניסה להסתער על קן מקלעים גרמני. בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 1,151 חיילי הדיוויזיה, בעוד 5,723 נפצעו. במאי 1919 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית בטרם הושבתה שם ביוני. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-157 שהורכבה מהרגימנטים ה-313 וה-314, ומהבריגדה ה-158 שהורכבה מהרגימנטים ה-315 וה-316.

===מלחמת העולם השנייה===
חיילים פצועים מדיוויזיית חי"ר 79 מטופלים על ידי חובשים. תועד במהלך הלחימה בנורמנדי, 7 ביולי 1944.
ב-24 ביוני 1921 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והוקצתה למדינת פנסילבניה. ב-15 ביוני 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של אירה ויצ'ה. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-333, ה-334 וה-335. באפריל 1944 הגיעה הדיוויזיה לליברפול, ולאחר אימונים נוספים באנגליה, דיוויזיית הרגלים ה-79 הגיעה לצרפת דרך חוף יוטה ב-12 ביוני. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ב-Valognes ושרבור ב-19 ביוני, והייתה חלק מהקורפוס ה-7. לאחר שהדיוויזיה נאלצה לצאת למגננה מול היריבים הגרמנים בתחילת יולי, La Haye-du-Puits נכבשה בקרבות בשטחים בנויים ב-8 ביולי. לאחר שכבשה את לסאי, שם היה גם שדה תעופה של הלופטוואפה, ב-8 באוגוסט, לה מאן נכבשה ברובה ללא פגע. לאחר לחימה עזה על ראש הגשר של בעלות הברית על הסן, הדיוויזיה הגיעה כחלק מהקורפוס ה-15 במזרח צרפת. ב-12 בספטמבר, שוחררה העיירה הקטנה שארמה לאחר קרבות בתים לפני חציית המוזל. הלחימה נמשכה עד אוקטובר במחוז מרת ומוזל. לאחר לחימה סביב אמברמניל, דיוויזיית הרגלים ה-79 הוצאה מהחזית להתרעננות ב-24 באוקטובר.

הדיוויזיה התבססה לאחר מכן בלונוויל לפני שחזרה לחזית ב-13 בנובמבר. קרבות ליד האגנאו ובקו זיגפריד נמשכו מדצמבר עד תחילת ינואר 1945. במהלך קרבות הגנה נגד מבצע נורדווינד, הדיוויזיה הייתה מעורבת גם בלחימה כבדה בהאטן ובריטרהופן. לאחר מכן לחמה במודר עד ה-6 בפברואר. כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה התשיעית, התקדמה הדיוויזיה הלאה אל פנים גרמניה. ב-24 במרץ חצתה הדיוויזיה את הריין וקצת מאוחר יותר חצתה את תעלת הריין-הרן. זה גם המקום שבו נפרסו לראשונה 750 אנשי גדוד הטנקים ה-717 במסגרת הדיוויזיה.

לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בלחימה על כיס הרוהר. לאחר תום המלחמה הועברו יחידות בודדות לבוואריה ולמערב צ'כוסלובקיה כחיל כיבוש. ב-10 בדצמבר 1945 הועברה הדיוויזיה חזרה לארצות הברית, וב-20 בדצמבר פורקה הדיוויזיה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,476 הרוגים ו-10,971 פצועים.

===לאחר המלחמה===
פיקוד התמיכה ה-79 (SSC) הממוקם בבסיס האימונים של הכוחות המשותפים (JFTB) לוס אלמיטוס, קליפורניה הופעל רשמית ב-.1 בדצמבר 2009 במטרה לספק יחידות תמיכה מאומנות, מוכנות, מגובשות ומובלות היטב לפריסה עולמית כדי לעמוד בדרישות הסיבוביות והמגירה של צבא ארצות הברית לתמיכה באסטרטגיה הצבאית הלאומית. ה- SSC ה-79 הוא המפקדה הגבוהה יותר של למעלה מ-20,000 חיילי מילואים של צבא ארצות הברית המאורגנים בלמעלה מ-200 יחידות הפזורות במחצית המערבית של ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

79
79
79
מפלת גונדולין

מפלת גונדולין (באנגלית: The Fall of Gondolin) הוא רומן מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין אשר לא הושלם במהלך חיי הסופר. הספר מגולל את סיפור הגעתו של טואור אל העיר הנסתרת גונדולין, עיר העלפים הגדולה והאחרונה לעמוד על תילה לאחר שחרבו כל ממלכות העלפים האחרות. את סיפור בגידתו של מיגלין וחורבנה של גונדולין.

הסיפור פורסם לראשונה בסילמריליון בנוסח מקוצר בשנת 1977 ושנית, הפעם בנוסח מורחב הכולל אף מספר גרסאות ומבוא מאת העורך כריסטופר טולקין בשנת 2018. מפלת גונדולין הוא אחד משלושת הסיפורים הגדולים של העידן הראשון, לצד סיפורם של ברן ולות'יין וילדי הורין.

== תקציר עלילה ==

העיר הנסתרת גונדולין, "עיר האבן", היא מעוזם האחרון של העלפים במלחמתם הממושכת נגד שר האופל מורגות וצבאותיו האדירים. היא נסתרת מעיני כול, בין ההרים החובקים אותה, שעליהם עומדים למשמר תורונדור מלך העיטים, ורק מנהרה נסתרת ושמורה היטב מוליכה אליה מן העולם שמחוצה לה.

במנהרה הזאת עובר טואור בן הואור, אדם בן–תמותה, ובפיו דבר שליחות אל טורגון המלך מאת הולא אולמו. על טורגון לכנס את חילותיו ולצאת לקרב נגד מורגות, שאם לא כן ישתלטו צבאותיו על כל הארץ התיכונה וישעבדו את כל יושביה. אולם טורגון, הבוטח בחוסן עירו הנסתרת, מפקפק ברצונם הטוב של הולאר, האלים, מסרב למלא אחר מצוותו של אולמו ונשאר מסוגר בעירו. טואור נשאר בגונדולין, ונושא לאישה את בת המלך, ידריל. לאחר בגידת מיגלין בעיר, מגלה מורגות את מקום היחבאה והוא עולה עליה עם צבאותיו. הקרב הנורא מסתיים במפלת העיר, אבל טואור וידריל ניצלים, ומהם צומחת תקווה חדשה לעולם בדמותו של אארנדיל, העתיד לשאת תחינת עמי הארץ התיכונה לולאר ולהביאם למלחמת החרון, בה מוכרע מורגות.
==ראו גם==

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:שר הטבעות
קטגוריה:ספרי 2018
קטגוריה:הארץ התיכונה
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
קטגוריה:ספרי ג'. ר. ר. טולקין
בית הקברות הצבאי בראשון לציון

המתחם החדש בבית הקברות
בית הקברות הצבאי בראשון לציון שוכן בחלקה הצפוני של העיר. הוא נוסד במלחמת העצמאות. קבורים בו 349 חללים.

==בית הקברות==
בית הקברות שוכן בחלקו הדרומי של מתחם בית הקברות גני אסתר. הוא כולל שני מתחמים, השוכנים במרחק מה זה מזה. המתחם הוותיק ממוקם במערב והמתחם החדש במזרח. הוא נוסד כחלקה בתוך בית הקברות, ולימים הוכרז כבית קברות צבאי.

המתחם הוותיק ממוקם על גבי מדרון גבעה המשתפל כלפי צפון וכולל שמונה חלקות קבורה, שנבנו במדורג. ראשיתו הייתה בחלקת חללי תש"ח, שבה נטמנו בני העיר שנפלו במלחמת העצמאות. חלקה זו מוקמה בראש הגבעה. בחלקת תש"ח נקברו גם אזרחים שנהרגו במלחמה, ועל קבריהם מוצבות מצבות אזרחיות. במתחם הוותיק קבורים רוב החללים שמצאו את מנוחתם באתר. בו ממוקמת רחבת הטקס של בית הקברות. 

לאחר שהתמעט השטח הפנוי לקבורה במתחם הוותיק הוקם במרחק מה ממנו מתחם חדש ונרחב בצורת משולש, הממוקם בקרקע מישורית. הוא כולל ארבע חלקות קבורה והשימוש בו החל בשנת 2005. מעבר להולכי רגל מקשר בינו לבין המתחם הוותיק. כניסה נוספת לבית הקברות הוקמה בסמוך למתחם החדש.

==החללים בבית הקברות==
בבית הקברות טמונים חללים שנפלו בכל מלחמות ישראל וביניהן. כארבעים מהם (לא כולל אזרחים הקבורים במקום) נהרגו במלחמת העצמאות, וכמספר הזה נהרגו במלחמת יום הכיפורים.

בחללים נכללים שמונה שעוטרו בעיטורים ובציונים לשבח:
* מרדכי רטר - מעוטר עיטור העוז וצל"ש הרמטכ"ל
* איתן גיסין ואיתן גל - מעוטרי עיטור העוז
* אליעזר דוצ'ימינר, יצחק שלום ודן שני - מעוטרי עיטור המופת
* יעקב אבבי - מעוטר צל"ש הרמטכ"ל
* חנוך רדליך - מעוטר צל"ש האלוף

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.izkor.gov.il/en_8b9d88db10463846b660209ff1f06f4d בית הקברות], באתר יזכור
==הערות שוליים==

ראשון לציון
קטגוריה:ראשון לציון
איי ארגנטינה

איי ארגנטינה (באנגלית: Argentine Islands) הם קבוצת איים בארכיפלג וילהלם שבאנטארקטיקה.

קבוצת האיים ממוקמת 9 קילומטרים דרומית-מערבית מהאי פטרמן; ו-7 קילומטרים צפונית-מערבית לכף טאקסן, בחצי האי קייב, שבארץ גרהאם.

== היסטוריה ==
=== גילוי האיים ===

הארכיפלג התגלה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

=== מקור השם ===

שמו של הארכיפלג ניתן לו על ידי שארקו, מגלה האיים.

הארכיפלג נקרא על שם הרפובליקה הארגנטינאית, כהערכה על תמיכתה של ממשלת ארגנטינה במשלחת הצרפתית השלישית בפיקודו של שארקו.

=== בסיסי מחקר וחקר האיים ===

המשלחת הבריטית לחקר ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל ריימיל הקימה בסיס מחקר באיי ארגנטינה בשנת 1935 וערכה סקר מעמיק של האיים.

המשלחת בנתה צריף באי וינטר, ששימש בסיסם הצפוני; הצריף הושאר במקומו בסוף תקופת המחקר, אך נהרס בשנת 1946. בשנה שלאחר מכן, סקר שטחי חסות איי פוקלנד הקים בסיס קבוע באותו אתר, שנקרא "בסיס F" (או "בסיס איי ארגנטינה"); הבניין הראשי מבסיס זה, בית וורדי (Wordie House), מהווה כיום אתר מורשת היסטורי מוגן של אנטארקטיקה (HSM-62).

בשנת 1954 בסיס F הועבר לאי גאלינדז, ובשנת 1977 שמו שונה ל-"בסיס פאראדיי". בשנת 1996 התוכנית האנטארקטי הבריטית העבירה את הבסיס לידי התוכנית האנטארקטית האוקראינית, אשר ממשיכה להפעיל אותו בשם "בסיס המחקר ורנדסקי".

== איי ארגנטינה ==
* האי בלאק
* האי קורנר
* סלע קורנר
* האי גלינדז
* האי סקואה
* האי וינטר

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">•H. Yevchun, А. Fedchuk, І. Drohushevska, O. Pnyovska, M. Chernyshenko, I. Parnikoza, [http://uaj.uac.gov.ua/index.php/uaj/article/view/683 The Toponymy of the Argentine Islands area, the Kyiv Peninsula (West Antarctica)],State Institution National Antarctic Scientific Center of the Ministry of Education and Science of Ukraine, Kyiv, 01601, Ukraine; National University of Kyiv-Mohyla Academy, Kyiv, 04655, Ukraine</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://catalog.archives.gov/id/10047289 איי ארגנטינה] באתר הארכיון הלאומי של ארצות הברית
* [https://artcollection.culture.gov.uk/artwork/16041/ ציור צבעי מים של קרחונים בין איי ארגנטינה] כפי שנראו ב-18 בדצמבר 1979 -מתוך אוספי ממשלת הממלכה המאוחדת
* [https://www.cartermuseum.org/collection/snowbank-argentine-islands-antarctica-march-1976-p199051445 תצלום של איי ארגנטינה ממרץ 1976] מאוספי מוזיאון האמנות על שם איימון קרטר
* [https://www.mindat.org/loc-233957.html איי ארגנטינה] באתר mindat

== הערות שוליים ==

*
ארגנטינה
מבצע בזק

חציית הריין (22–28 במרץ 1945)
מפה של פעולות בעלות הברית בריין התחתון בין 24–28 במרץ.
מבצע בזק היה החלק של הארמייה האמריקנית התשיעית במבצע ביזה, חציית הריין התחתון על ידי קבוצת הארמיות ה-21 במהלך 22–28 במרץ 1945, בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, בו הקימה הארמייה התשיעית ראשי גשר בגזרה בין וזל לוואלזום על הגדה הימנית של הריין.

== תקיפה ראשונית ==
מבצע בזק, בפיקודו של וויליאם ה. סימפסון, כלל הסתערות של דיוויזיית הרגלים ה-30 (בין וזל למלן) ודיוויזיית הרגלים ה-79 (בין מלן לוואלזום), גזרה שהוגנה על ידי ארמיית הצנחנים הראשונה בפיקודו של אלפרד שלם. מכיוון ששלם נפצע בהתקפה אווירית על עמדת הפיקוד שלו ב-Haltern ב-21 במרץ, הפיקוד הועבר ב-27 במרץ לגינתר בלומנטריט.

== גישור על הריין ==
הארמייה האמריקנית התשיעית חוצה את נהר הריין. M2, שביל פלדה, גשר פונטון, סוף מרץ 1945
נהר הריין גושר על ידי גדוד ההנדסה המשוריין ה-17, שהיה חלק מדיוויזיית השריון ה-2. בליל 23 במרץ, פלוגות E ו-C כוננו שתי רפסודות צפות ראשוניות מעל הריין, דרומית לווזל ומול ספלן (כיום חלק מהעיר Voerde). בבוקר החלה בשעה 9:45 פריסת גשר שיכול לשאת הובלה ממוכנת, ועד השעה 16:00 חצתה המשאית הראשונה את הגשר הצף. יותר מ-1152 רגל של שביל M2 ו-93 מצופים פנאומטיים שימשו בפרויקט, שנדרש רק שש שעות וחמש עשרה דקות להשלמתו, וקבע שיא לגודל הגשר.<ref></ref>

== הפריצה ==
לאחר שהוקם גשר על הריין, חצתה דיוויזיית הרגלים ה-75 ב-24 במרץ ודיוויזיית הרגלים ה-35 חצתה את הריין ב-25–26 במרץ. לאחר שדיוויזיית השריון ה-8 חצתה, הארמייה התשיעית הצליחה לפרוץ מראש הגשר, לדחוף לאורך הקצה הצפוני של כיס הרוהר, ולחבור ב-1 באפריל ליד ליפשטדט עם הארמיית האמריקנית הראשונה שהגיעה מדרום, כך כותרה קבוצת ארמיות B בפיקודו של ולטר מודל.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:1945 בגרמניה
קטגוריה:קרבות ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1945
יחסי ערב הסעודית – קרואטיה

יחסי ערב הסעודית–קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים בין קרואטיה וערב הסעודית.

== סקירה כללית ==
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-18 ביוני 1995.<ref></ref>

הנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל ביקר בקרואטיה באוגוסט 2014 ונפגש עם נשיא קרואטיה איוו יוסיפוביץ' ועם שר הכלכלה איוואן ורדולדאק. הנסיך הביע את רצונו להשקיע בתיירות הקרואטית.

בהצהרתו לעיתונות אמר: "ב-6 השנים האחרונות קרואטיה עוברת כמה קשיים [משבר כלכלי]. במקום להדגיש את השלילי, אני מעדיף להדגיש את הצדדים החיוביים: יש לכם יציבות, נשיא טוב, דמוקרטיה, עיתונות חופשית, חופש ביטוי ומערכת מס טובה מאוד. אני רואה שאתם עדיין לא מושכים מספיק משקיעים זרים, אבל אני גם רואה שאתם עובדים קשה על זה. מערכת המס שלכם צריכה להיות אטרקטיבית יותר בהשוואה למדינות אחרות, עליכם להפחית את הבירוקרטיה ולהיות אגרסיבים יותר במשיכת השקעות. אני תמיד מחפש הזדמנות בכל מדינה, ומה שאני רואה בקרואטיה הוא שמגזר התיירות חשוב ביותר. ההכנסות מתיירות בקרואטיה בשנה שעברה היו בסביבות 6 מיליארד אירו והיו לכם 10 מיליון מבקרים. יש פוטנציאל שאני מחפש."<ref name="vecernji.hr"></ref><ref></ref><ref></ref>

קרואטיה מייצאת ציוד צבאי לערב הסעודית. בשנת 2013 ייצאה קרואטיה לערב הסעודית כלי נשק בשווי של כ-15 מיליון אירו (1.1 מיליארד קונה).

== נציגויות דיפלומטיות ==
* קרואטיה מיוצגת בסעודיה באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים.
* ערב הסעודית אינה מיוצגת בקרואטיה, אך אזרחים סעודים הזקוקים לסיוע מטופלים על ידי שגרירות סעודיה בסרייבו, בוסניה והרצגובינה.

== הערות שוליים ==
מוזיקה בגרמניה הנאצית

ה[[מלחין והמנצח הגרמני, ריכרד שטראוס, מונה לראש לשכת המוזיקה של הרייך , אך נאלץ מאוחר יותר להתפטר בגלל האשמות על כתיבת אופרה על פי יצירה של שטפן צווייג היהודי.]]
[[פולקסאמפפנגר]]
המוזיקה בגרמניה הנאצית – כמו ברוב ההיבטים האחרים של הממשל של הרייך השלישי, השקפותיו והעדפותיו האישיות של אדולף היטלר מילאו תפקיד משמעותי בשליטה הנאצית במוזיקה הגרמנית. המוזיקה בגרמניה הנאצית נשלטה על ידי מספר ישויות שונות, שעליה היו אחראים שר התעמולה הנאצי, יוזף גבלס, והתאורטיקן הנאצי, אלפרד רוזנברג. רוב הפעילות של הארגונים התמקד בהדרת מלחינים ומוזיקאים יהודים מפרסום וביצוע מוזיקה, ולמנוע תצוגה פומבית של מוזיקה הנחשבת ל-"יהודית", "אנטי-גרמנית" או "מנוונת". ארגונים אלו גם פעלו לקדם מלחינים "גרמנים" מועדפים, כמו ריכרד וגנר ואנטון ברוקנר, בעיקר מפני שיצירותיהם נחשבו כתרומות חיוביות לקהילת העם.<ref>Kershaw, Ian (July 1993) [https://www.jstor.org/stable/20081474 "'Working Towards the Führer' Reflections on the Nature of the Hitler Dictatorship"] Contemporary European History v. 2, n. 2, pp. 103–118</ref><ref>Kershaw, Ian (1998) Hitler 1889–1936 Hubris, New York: W. W. Norton. pp. 531–533</ref><ref></ref>

הנאצים קידמו אידאולוגיות אריות באמצעות צנזורה כבדה ושליטה תרבותית, הוספת יצירות יהודיות לרשימה השחורה, איסור על הופעות באולמות קונצרטים ושליטה בתכני רדיו על מנת לקדם את התיאוריה הנאצית.<ref></ref><ref></ref>

שר התעמולה הנאצי, יוזף גבלס, קבע כי הרדיו הוא "המתווך המשפיע והחשוב ביותר בין תנועה רוחנית לאומה, בין הרעיון לעם". הוא השקיע מאמצים רבים בניצול טכנולוגיות הרדיו וביכולתה להגיע לאוכלוסייה הגרמנית ללא קשר למעמדם הסוציו-אקונומי.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
</div>

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:גרמניה: אנטישמיות
קטגוריה:צנזורה במוזיקה
יבשת שקועה

[[מפה טופוגרפית של זילנדיה]]
יבשת שקועה היא אזור של קרום יבשתי שגודלו נרחב אך הוא נמצא ברובו מתחת לפני הים. מונח זה משמש כמה פליאוגאולוגים וגאוגרפים בהתייחס לכמה יבשות (שאף אחת מהן אינה גדולה כמו כל אחת מהיבשות המוכרות).

ההגדרה של מונח זה אינה ברורה. אם שברי יבשות ומיקרו-יבשות שקטנים מ-2,500,000 קמ"ר, שהם כשליש משטחה של יבשת אוסטרליה, אינם נכללים, אז זילנדיה (בעלת שטח של כ-4,900,000 קמ"ר) תהיה המאפיין הגאולוגי היחיד שניתן לסווגו כיבשת שקועה.

יבשות שקועות נוספות הן, לדוגמה, ברינגיה, דוגרלנד, רמת קרגלן, מאוריציה, סאהול וסונדה.

לאורך זמן רב אנשים חיפשו אחרי יבשות שקועות והועלו השערות לגבי "יבשת אבודה" אפשרית מתחת למי האוקיינוס האטלנטי.<ref>[https://www.nytimes.com/1966/08/21/archives/atlantis-search-shifts-to-aegean-lost-continent-legend-held-based.html ATLANTIS SEARCH SHIFTS TO AEGEAN; Lost Continent Legend Held Based on False Statistics] 1966 New York Times</ref><ref></ref> בשנות ה-30 נערך גם חיפוש אחר למוריה, שחשבו כי הייתה יבשת שקועה בין חופי הודו ואפריקה.<ref></ref>

== ראו גם ==
* ברינגיה
* דוגרלנד
* סונדאלנד

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יבשות
הפועל גבעתיים (כדורגל)

הפועל גבעתיים הייתה קבוצת כדורגל ישראלית שמקורה בעיר גבעתיים. הקבוצה הוקמה ב-1945, והצליחה להעפיל לליגת המשנה, אז ליגה א', שם שיחקה במשך 3 עונות. לאחר מכן נחלש מעמדה של הקבוצה, שהתפרקה לפני הקמת המדינה, אך הוקמה שוב ב-1961. בהמשך התדרדרה עד לליגה ג', וב-1977 התפרקה סופית.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1945, ואחד הטורנירים הראשונים שהשתתפה בהם היה הגביע הארץ-ישראלי 1946, אחד הטורנירים האחרונים לפני הקמת מדינת ישראל, בו היא הפסידה בסיבוב הראשון להפועל תל אביב 6:0 במשחק הראשון, אך הצליחה להפתיע ולנצח אותה 1:0 במשחק השני. הקבוצה הייתה אמורה לשחק בליגה ב' של ארץ ישראל בעונת 1946/1947, אך לבסוף לא השתתפה והתפרקה לפני שהליגה התחילה, בכל אופן הליגה הופסקה באמצע ולא חודשה עקב מלחמת העצמאות.

המועדון הוקם מחדש לאחר הקמת מדינת ישראל רק ב-1961, כקבוצת מילואים בליגות נמוכות של הפועל רמת גן ששיחקה באצטדיונה, אצטדיון המכתש.

בעונתה הראשונה הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגה ג' מחוז תל אביב, ועלתה לליגה ב'. בעונה העוקבת, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה ב' דרום א', והצליחה להעפיל לליגה א', ובכך השלימה 2 עליות ליגה בשנתיים והגיעה עד לליגה א', שאז הייתה ליגת המשנה בישראל. בעונתה הראשונה בליגה א', 1963/1964 הצליחה גבעתיים להפתיע את הליגה ולסיים במקום הרביעי, והייתה רחוקה 8 נקודות בלבד, מלהעפיל לליגה של קבוצת האם הפועל רמת גן, שזכתה באליפות ההיסטורית היחידה שלה בעונה זו. בעונה שלאחר מכן הצליחה לסיים במקום השביעי, אך בעונת 1965/1966 התדרדרה הקבוצה וסיימה במקום ה-16 והאחרון בליגה, עם 5 ניצחונות בלבד, 19 הפסדים, ו-16 נקודות בלבד שלא הספיקו לה להישאר בליגה, וכך ירדה לליגה ב'. המועדון המשיך להתדרדר והקבוצה ירדה לליגה ג' בעונה הכפולה של 1966/1968, כאשר היא מסיימת את העונה עם 5 נקודות בלבד. הקבוצה הצליחה להתאושש בשנים הבאות ובעונת 1972/1973 העפילה חזרה לליגה ב', שם נשאר 5 עונות עד לעונת 1976/1977 (בעונה זו ליגה ב' הפכה לליגה הרביעית בישראל לאחר הקמת הליגה הארצית) ובסיום עונה זו הקבוצה התפרקה סופית.

== ראו גם ==
* הפועל רמת-גן גבעתיים

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1945
קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות
גבעתיים
קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות שהתפרקו
קטגוריה:גבעתיים: ספורט
קטגוריה:הפועל רמת גן
קטגוריה:היישוב: כדורגל
קטגוריה:היישוב: מועדוני ספורט
שדות מוקשים בקרואטיה

מיקומים משוערים של שדות מוקשים חשודים בקרואטיה ב-2006
שלט אזהרה על שדה מוקשים שנותר מ[[מלחמת העצמאות של קרואטיה]]
סימן שדה מוקשים סטנדרטי
[[שלט חוצות למען מודעות לגבי מוקשים]]
[[מגוב נוכרי המשמש לפינוי מוקשים בקרואטיה]]
נכון לדצמבר 2022, שטח שדות המוקשים בקרואטיה מוערך בכ- של שטח.<ref name="Cromac"></ref> שדות המוקשים ממוקמים ב-29 יישובים בתוך 6 מחוזות. על פי ההערכות, הם מכילים כ-13,235 מוקשים יבשתיים, כמו גם נפלי תחמושת ממלחמת העצמאות של קרואטיה. אזורים החשודים כמכילים מוקשים מסומנים בכ-6,534 שלטי אזהרה.<ref name="Cromac" /><ref></ref><ref name="HCR-Intro"></ref>

ב-1990, בעקבות ניצחונה של האיחוד הדמוקרטי הקרואטי על המפלגה הקומוניסטית של קרואטיה , המתיחות האתנית בין הקרואטים לסרבים החריפה. לאחר הבחירות, הצבא העממי היוגוסלבי החרים את הנשק של כוחות ההגנה הטריטוריאלית בקרואטיה כדי למזער התנגדות אפשרית.<ref></ref> ב-17 באוגוסט, המתיחות הסלימה למרד גלוי מצד הסרבים-קרואטים. הצבא העממי היוגוסלבי התערב, ומנע מהמשטרה הקרואטית להתערב.<ref></ref> המרד התרכז באזורים המאוכלסים ברובם בסרבים, בעיקר בעיר קנין ,<ref></ref> ובאזורים ההיסטוריים ליקה , קורדון , באנובינה , וסלאבוניה.<ref name="MarticICTY"></ref> מאוחר יותר, באזור בלתי רציף זה הוקמה הרפובליקה הסרבית של קראינה . הרפבוליקה הסרבית של קראינה הצהירה על כוונתה להצטרף לסרביה , וכתוצאה מכך הכריזה ממשלת קרואטיה על האזור כאזור בדלני.<ref></ref> הסכסוך המשיך להסלים, עד לתחילתה של מלחמת העצמאות של קרואטיה במרץ 1991.<ref></ref> ב-25 ביוני באותה שנה, הכריזה קרואטיה (יחד עם סלובניה) על עצמאותה עם התפרקות יוגוסלביה .<ref></ref> עד ינואר 1992, החזיקה הרפבוליקה הסרבית של קראינה בריבונות בגודל של כ-.<ref></ref>

לאחר המלחמה, שטח בגודל של כ- נחשד בתחילה כשדה מוקשים, אך הערכה זו צומצמה מאוחר יותר ל- לאחר בדיקה פיזית.<ref name="VL7Mar12"></ref><ref></ref><ref></ref>

נכון ל-4 באפריל 2013, בסך הכל נהרגו 509 בני אדם ו-1,466 נפצעו ממוקשים ב-1,352 תקריות בקרואטיה.<ref></ref> 557 אזרחים ו-226 חיילים מהצבא הקרואטי נפגעו ממוקשים ב-1991–1995.<ref></ref><ref name="Haluzan148"></ref><ref></ref> ב-1996–1998, היו כ-100 נפגעים אזרחים ממוקשים בשנה בקרואטיה.<ref name="Haluzan149"></ref> מספר הנפגעים ממוקשים צנח לפחות מעשרה ב-2010.<ref name="HCR2010"></ref> במהלך פעולות של פינוי מוקשים שהתרחשו ב-1996–1998, שבעה מהנדסים של הצבא הקרואטי נהרגו ו-18 נפצעו ממוקשים.<ref name="Haluzan149" /> מאז 1998, נהרגו 60 מהנדסים ממוקשים.<ref></ref>

ישנה מסגרת נרחבת בקרואטיה לסיוע לנפגעי מוקשים ולמשפחותיהם. סיוע זה כולל טיפול רפואי, שיקום פיזי, תמיכה פסיכולוגית וחברתית, סיוע בתעסוקה והשתלבות בחברה, מודעות ציבורית וגישה לשירותים ציבוריים.<ref></ref>

מאז 1998, ממשלת קרואטיה הוציאה כ-450 מיליון אירו על פעולות פינוי מוקשים. העלות לפינוי כל המוקשים הנותרים מוערך בכ-500 מיליון אירו. ההפסד הכלכלי לקרואטיה, עקב אובדן שימוש בקרקע בתוך שדות מוקשים חשודים, מוערך בכ-335 מיליון קונה (כ-47.3 מיליון אירו) לשנה.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
* 
* 
* 
*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרואטיה: גאוגרפיה
קטגוריה:מוקשים
Come Home the Kids Miss You

Come Home the Kids Miss You הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי ג'ק הארלו. האלבום יצא לאור ב-6 במאי 2022, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ו-Generation Now.<ref></ref> האלבום מכיל את הסינגלים "Nail Tech" ו-"First Class".<ref></ref><ref></ref> האלבום כולל שיתופי פעולה יחד עם פארל ויליאמס, דרייק, ג'סטין טימברלייק וליל ויין.<ref></ref>

== רקע והכרזה ==
חודש לאחר שהוציא את הסינגל המוביל "Nail Tech" בפברואר 2022, הארלו חשף את שם האלבום ותאריך היציאה שלו בסיפור כיסוי עם "רולינג סטון".<ref name="RS"></ref> הוא גם דיבר על עבודה עם מפיקי האלבום, כולל רוג'ט צ'הייד ואנג׳ל לופז, כדי ליצור שירים שמתפתחים תוך כדי כך שהם "גורמים לך להמשיך להקשיב", וכינה את זה "כל המשימה" עבור פרויקט. הארלו כינה את החומרים של אלבומו השני "רציניים יותר" ואת כוונתו ליידע את המאזינים שהוא "אחד הטובים בדור [שלו]".<ref></ref>

הארלו גם הסביר שהוא מקווה לשתף פעולה עם דולי פרטון "באיזה חרא קשה" עבור האלבום, ושההנהלה שלו ניהלה משא ומתן עם שלה.<ref></ref>

== רשימת רצועות ==

===הערות===
* "First Class" מכיל דגימות מ"Glamorous", שנכתב על ידי פרגי, לודאקריס, ג'מאל ג'ונס, ויל.איי.אם ואלביס ויליאמס, כפי שבוצע על ידי פרגי.

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Come Home the Kids Miss You
!מדינה
!תאריך
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
! rowspan="2" |עולם
|6 במאי 2022
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט • קלטת שמע • מארז תקליטורים
|Generation Now • אטלנטיק
|<ref>Release formats for Come Home the Kids Miss You on May 6, 2022:
* 
* 
* 
* 
* </ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2022
קטגוריה:אלבומי ג'ק הארלו
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי בוי-1דה
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הדני
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
אגרתה

הסופרת הרוסייה [[הלנה בלוואצקי, היוצרת האפשרית של "המיתוס של אגרתה"]]
לפי אזוטריסיזם, אגרתה (באנגלית: Agartha) הוא אזור תת-קרקעי או בלתי נגיש הנמצא בליבת כדור הארץ.<ref name="Eco2006"></ref> כרגע אין ראיות המאשרות את קיומו. מהקיום לכאורה של הממלכה נובעת האמונה כי כדור הארץ חלול.<ref name="Tamas2003"></ref>

== היסטוריה ==
האגדה נותרה מעורפלת ברובה באירופה עד 1910, כאשר דיווח מפורט של האוקולטיסט הצרפתי בן המאה התשע-עשרה אלכסנדר סן-איב ד'אלוויידר פורסם לאחר מותו.<ref name="Guenon1958"></ref>

בספרו Beasts, Men and Gods משנת 1922, מספר החוקר פרדיננד אוסנדובסקי סיפור שנמסר לו על ממלכה תת-קרקעית הקיימת בתוך כדור הארץ. ממלכה זו הייתה ידועה לחברה בודהיסטית בדיונית בשם אגהרתי (Agharti).<ref>Ferdynand Ossendowski (1922). Beasts, Men and Gods. New York: E. P. Dutton & Company.</ref>

== אמונות באגרתה ==
=== מיתולוגיה ===
במיתולוגיות שונות, בעיקר ביוונית ובנוצרית, מוזכרים קיומם של אזורים תת-קרקעיים כמו האדס וטרטרוס ביוונית, והגיהנום בנוצרית. על פי מספר טענות, למקומות אלה, שאליהם ניתן לגשת לאחר המוות, ניתן להגיע דרך כניסות נסתרות. כמו כן, במיתולוגיה ההינדית מוזכר גיהנום תת-קרקעי הנקרא פטאלה.

== קשרים למיתולוגיה ==
אגרתה מזוהה או מבולבלת לעיתים קרובות עם שמבהלה<ref name="Greer2003"></ref> אשר מופיעה לעיתים קרובה בבודהיזם וג'ריאנה ובתורת הקלאצ'קרה הטיבטית, ואשר התחדשה במערב על ידי הלנה בלוואצקי והאגודה התאוסופית. תאוסופיים במיוחד מתייחסים לאגרתי כמכלול עצום של מערות מתחת לטיבט המאוכלסות על ידי אלים למחצה, המכונים אסורות. הלנה וניקולאי רוריך, שתורתם מקבילה במידה רבה לתאוסופיה, רואים בקיומה של שמבהלה הן רוחני הן וגשמי.<ref>:File:"About Shambala" N.Roerich.ogg</ref>

== ראו גם ==
* גמד
* האדס
* שיבלבה

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://hermetic.com/godwin/saint-yves-d-alveydre-and-the-agartthian-connection.html סן-איב ד'אלווידרה והקשר האגרתי], מאת ג'וסלין גודווין .
* [https://web.archive.org/web/20150226015121/http://www.2012unlimited.net/hollow.html מפה/דיאגרמה של אגרטה וכדור הארץ החלול], מבוסס על כתביו של ריימונד וו. ברנרד .
* [http://www.foundationwebsite.org/OnBulwerLytton.htm על אדוארד בולוור-ליטון: אגרטה, שמבהלה, וריל ושורשי הנסתר של הכוח הנאצי], מאת ג'וזף ג'ורג' קאלדוול.
* [https://www.academia.edu/16522115 "אגרתה אלגוריתמית"] - תרומה מאמר למכונת תרבות 16, 2015 (הגיליון המיוחד של כתב העת על [http://www.samkinsley.com/2015/10/02/drone-culture-new-issue-of-culture-machine תרבות מזל"טים] ). [https://www.academia.edu/16522115 ברוכים הבאים לאלקטרוקן, אגרתה אלגוריתמית.]

קטגוריה:מקומות בדיוניים
קטגוריה:כדור הארץ
קטגוריה:טיבט
הדיוויזיה המוטסת ה-13

הדיוויזיה המוטסת ה-13 (באנגלית: 13th Airborne Division) הייתה דיוויזיה מוטסת של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-13 באוגוסט 1943 במחנה מקאל, צפון קרוליינה, והועמדה תחת פיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' וו. גרינר.

סמל הדיוויזיה היה חד קרן מכונף בצבע כתום וזהב על מגן כחול צי אולטרה. החד קרן מקושר באופן מסורתי ליכולות של ריפוי, אומץ וכוח.

בדצמבר 1943, גרינר הוחלף במייג'ור גנרל אלדרידג' ג'י צ'פמן, שכבר בלט במלחמת העולם הראשונה. לרמטכ"ל שלו מונה קולונל יו פ. האריס, שלימים הפך לגנרל 4 כוכבים. אף על פי שהייתה חלק מהארמייה המוטסת הראשונה של בעלות הברית באירופה, הדיוויזיה לא נטלה חלק בפעולה בזירה האירופית. הדיוויזיה התאמנה בצרפת והוקצתה לכמה פעולות, אותן לא ביצעה. אחת מהיחידות שלה, רגימנט הרגלים המוצנח ה-517, שהוקצה לדיוויזיה ב-1 במרץ 1945, לחם באיטליה, דרום צרפת ובארדנים לפני שצורף לדיוויזיה המוטסת ה-13. באוגוסט 1945 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית לצורך פריסה מחדש לפני פריסה ל. עם זאת, סוף המלחמה מנע את השימוש בה בזירת האוקיינוס השקט.

הדיוויזיה המוטסת ה-13 פורקה ב-25 בפברואר 1946. מטה הדיוויזיה הועבר ל שהוצבה בפורט בראג.

== מפקדים ==
* ג'ורג' וו. גרינר (13 באוגוסט 1943 – נובמבר 1943)
* אלדריג' ג'י צ'פמן (נובמבר 1943 – 25 בפברואר 1946)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.ww2-airborne.us/18corps/13abn/13_overview.html הדיוויזיה המוטסת ה-13] באתר ww2-airborne

קטגוריה:דיוויזיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחידות צנחנים אמריקאיות
13
קרשויפלו

קרשויפלו (בהונגרית: Körösújfalu) הוא כפר בנפת סגהאלום שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. 

כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקרשויפלו נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 668 תושבים, ובשנת 2023 רק 350 תושבים.

האזור מיושב לסירוגין מאז המחצית הראשונה של המאה ה-13, ושמו של הכפר הוזכר בפנקסים ומסמכים מהשנים 1235 ו-1241. היישוב היה שייך מוניציפלית לבקש עד שנת 1955 אז הפך לכפר עצמאי לחלוטין.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
חיים ביד

שו"ת חיים ביד הוא ספר תשובות שהשיב רבי חיים פאלאג'י לשואליו בנושאים השייכים לחלק יורה דעה בטור ובשולחן ערוך. רוב הספר נכתב בעודו לומד ומלמד בישיבה שייסד הגביר אלעזר הילל בכר מנוח.

== שם הספר ==
שם הספר נגזר משם המחבר ומנושא הספר ( י"ד=יורה דעה), וכן מהפסוק , אותו מפרש רבי חיים בחמש צורות בהקדמתו. סיבה נוספת מציין: .

== תוכן הספר ==
הספר מכיל תשובות העוסקות, על פי הסדר, בהלכות שחיטה, הלכות תערובות, הלכות בישולי גויים, יין נסך, הלכות עכו"ם, הלכות חוקות הגויים, רבית, נידה, מקואות, נדרים ושבועות, כבוד רבו ומורה הוראות, הלכות צדקה, מזוזה, נידוי וחרם, אבלות, ותקנות.

ייחודי בספר הוא סימן קכ"ה, הקדיש החבי"ף לרשימות קצרות שערך בנושא אבילות, על פי סדר הא'-ב'.

=== תשובות בולטות ===
בספר מספר תשובות בולטות וכאלה אשר זכו להדים בספרי הפוסקים האחרונים, וביניהם רבי יוסף חיים מבגדאד<ref>בעשרות מקומות, וביניהם רב פעלים ד' או"ח סימן ז, ושם יו"ד סימן ל"ט ועוד</ref>, רבי עובדיה יוסף ועוד. בין התשובות הבפולטות ניתן למצוא היתר לקבור מי שנישא לנכרית בקבר ישראל, היתר לערוך גירוש שדים (אינדולקו) תוך הכרה בקיומם אך לא פניה אליהם כאל אלים, בניגוד לדעת רבני ארם צובא, אשר ביקשו את הסכמת הרב חיים לפסקם<ref>סימן י"ט</ref>, שוחט החשוד על העריות<ref>סימן א'</ref>, תפילה לרפואת גוי ועובד ע"ז, האם מותר לעשות שאלת חלום<ref>סימן ל"א</ref>, אכילת יונים<ref>סימן י"ד</ref> ועוד. בספר שאלות שנשאל מאת רבנים מרחבי העולם, כגון רבי אפרים זלמן מרגליות<ref>סימן ב'</ref> ורבי יום טוב דאנון<ref>סימן י"ח</ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
*

== ראו גם ==

* לב חיים
* חיים ושלום

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי שאלות ותשובות: אחרונים
קטגוריה:ספרי רבי חיים פלאג'י
יחסי דרום אפריקה – ערב הסעודית

יחסי דרום אפריקה–ערב הסעודית הם היחסים הבילטרליים שבין דרום אפריקה וערב הסעודית. 

== היסטוריה ==
בין 1964 ל-1970, דרום אפריקה ייבאה כשני שלישים מצריכת הנפט שלה מערב הסעודית, עיראק וקטר. ערב הסעודית התנגדה לתמיכת דרום אפריקה בישראל והצטרפה לאמברגו נפט על דרום אפריקה ב-1973. למרות האמברגו, דרום אפריקה עדיין ייבאה נפט מהמפרץ הפרסי דרך חברות נפט מערביות.

ב-1975, ערב הסעודית קיבצה כמה ארגונים מוסלמים בדרום אפריקה כדי להקים את המועצה האיסלאמית של דרום אפריקה (ICSA). ה-ICSA הצטרפה עד מהרה לארגון מוסלמי בינלאומי בן 38 מדינות.

בשנות ה-70, למרות האמברגו והיחסים הקרים בדרך כלל, מכרו יצרני נשק בדרום אפריקה מספר רב של מערכות טילי קרקע-אוויר מסוג Crotale למדינות ערביות רבות, בהם ערב הסעודית. כלי נשק רבים שיוצרו בדרום אפריקה מצאו את דרכם לערב הסעודית יחד עם סחורות אחרות כגון עץ וביגוד. דרום אפריקה הייתה לרוב סוחרת במטילי זהב תמורת נפט סעודי במקום להחליף כסף כדי להימנע מהאמברגו.

ב-29 במאי 1994 כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. הנשיא נלסון מנדלה הפך לנשיא דרום אפריקה הראשון שביקר בסעודיה בנובמבר 1994. דרום אפריקה פתחה שתי נציגויותבערב הסעודית במאי 1995 - שגרירות בריאד וקונסוליה בג'דה. ד"ר סמואל מוצואניאה הפך לשגריר דרום אפריקה הראשון בערב הסעודית בנובמבר 1996 ונשאר שגריר עד שנת 2000. ממלכת ערב הסעודית פתחה שגרירות בפרטוריה בשנת 1997.<ref></ref>

ב-2012 התכנס המושב הרביעי של הוועדה הכלכלית המשותפת של דרום אפריקה-ערב הסעודית כדי להגדיל את סך הסחר בין שתי המדינות ל-60 מיליארד ראנד. השר הדרום אפריקני רוב דייוויס והשר הסעודי תאופיג אל-רביה הסכימו להגביר את ההשקעות ושיתוף הפעולה בין שתי המדינות בפיתוח תשתיות תוך התמקדות חזקה במעבר מכלכלה מבוססת סחורות לכלכלה מבוססת ייצור.<ref></ref>

== יחסי סחר ==
בשנת 2019, ערב הסעודית ייצאה סחורה בשווי 3.69 מיליארד דולר לדרום אפריקה<ref></ref> בעוד שדרום אפריקה ייצאה סחורה בשווי 829 מיליון דולר לערב הסעודית, כאשר רוב הייצוא הוא מינרלים.<ref></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ערב הסעודית מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה.
* דרום אפריקה מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד, וקנסוליה בג'דה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יום החירות העולמית (ארצות הברית)

יום החירות העולמית (באנגלית: World Freedom Day) הוא אירוע אשר חל בתדירות שנתית בתאריך 9 בנובמבר בארצות הברית מאז 9 בנובמבר 2001.

האירוע הוכרז בשנת 2001, על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש. האירוע נחשב כאירוע יחסית "שמרני, ימני ואנטי-קומוניסטי" בארצות הברית.

== היסטוריה ==
בתחילת המאה העשרים ואחת, קבוצות אמריקאיות שמרניות של בני נוער ומבוגרים (ביניהן: YAF) ציינו את שבעת הימים בשבוע השני בחודש נובמבר כ "שבוע החירות העולמי של ארצות הברית".<ref></ref> בתגובה, החליט נשיא ארצות הברית באותה תקופה לקחת את אחד מהימים משבוע זה (9 בנובמבר), ולהכריז עליו כ"יום החירות העולמית".<ref></ref>

== כיום ==
האירוע הוזכר על ידי שלושה נשיאי ארצות הברית; בשנת 2001 על ידי ג'ורג' בוש, בשנת 2016 על ידי ברק אובמה ובשנת 2017 על ידי דונלד טראמפ. האירוע נחשב יחסית מוכר בקרב האמריקאים, אך לא מוכר על ידי הקבינט ארצות הברית כאחד מהחגים הפדרליים בארצות הברית.<ref></ref>

האירוע נחגג כיום בעיקר לזכר נשיא ארצות הברית לשעבר, רונלד רייגן (שלטענתם, אחראי להפלת השלטון הקומוניסטי) על ידי קבוצות שמרניות ומצביעי המפלגה הרפובליקנית ומפלגות ימין קיצוניות.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חגים אמריקאיים
קטגוריה:חגים ומועדים
אלייז'ה גראמר

אלייז'ה שרמן גראמר (באנגלית: Elijah Sherman Grammer; 3 באפריל 1868 – 19 בנובמבר 1936) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן לקצרה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת וושינגטון מנובמבר 1932 עד מרץ 1933.

== ביוגרפיה ==
גראמר נולד ביישוב הכפרי קווינסי שבמיזורי בראשית אפריל 1868. הוא התחנך במיזורי ובמכללת בנטונוויל שבארקנסו. כשהיה בן 19 בשנת 1887 עבר לוושינגטון, שם עבד כחוטב עצים ולאחר מכן כמנהל במחנות לכריתת עצים סמוך לטאקומה. לאחר שהשלים קורסים נוספים במכללת בנטונוויל בשנת 1892, המשיך לעבוד בתעשיית העץ. ב-1897 עבר לאלסקה.

בשנת 1901 שב לוושינגטון והתיישב בסיאטל, שהפכה לעיר המרכזית במדינה. לגראמר היו זכויות בעלוּת במספר ארגונים שעסקו בכריתת עצים ובמיזמים עסקיים אחרים. מ-1916 עד 1917 היה נשיא איגוד המעסיקים של וושינגטון. במהלך מלחמת העולם הראשונה סופח גראמר לצבא ארצות הברית וקודם לדרגת מייג'ור. בצבא הוטל עליו לפקח על ייצור עצי אשוח בבתי חרושת בנמלי וילאפה וגרייז.

ב-22 בנובמבר 1932 מונה גראמר – חבר המפלגה הרפובליקנית – לסנאט של ארצות הברית בידי מושל וושינגטון רונלד הארטלי . הוא מילא את מקומו של וסלי ג'ונס שנפטר במהלך כהונתו. טרם מותו הפסיד ג'ונס בבחירות לתקופת כהונה נוספת למועמד המפלגה הדמוקרטית הומר בון , לכן כהונתו של גראמר נקצבה עד ל-4 במרץ 1933, יום השבעתו לתפקיד של בון. מינויו של גראמר הבטיח את שמירת הרוב של הרפובליקנים במהלך מושב הסנאט שהתכנס מדצמבר 1932 עד מרץ 1933.

לאחר שתמה כהונתו בגבעת הקפיטול, חידש גראמר את עיסוקו בתעשיית העץ. הוא שימש כמנהל חברת "Admiralty Loging Company" ונשיא חברת ההשקעות גראמר. הוא נפטר בסיאטל ב-19 בנובמבר 1936, ונטמן בבית העלמין לייקוויו שבעיר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממדינת וושינגטון
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית שמונו לתפקידם
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1936
הדיוויזיה ה-64 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-64 (בגרמנית: 64. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-26 ביוני 1944 באזור האימונים הצבאי של וואן כדיוויזיה קרקעית של הגל ה-27 לשימוש בצרפת. הגיבוש היה אמור להסתיים ב-1 בספטמבר, אך הדיוויזיה הוקצתה לארמייה ה-15 בקאלה ב-13 באוגוסט. היא לחמה בקרב אבוויל והייתה מבודדת כאשר הארמייה ה-15 נסוגה מאחורי הסכלדה. בגלל החלטת מפקד הדיוויזיה, גנרל מיור קנוט אברדינג, להישאר מאחור ולהילחם בקורפוס הקנדי ה-2, מה שהביא ליצירת כיס ברסקנס, הצליח הצבא הגרמני לארגן את מתקפת הארדנים.<ref name=":0"></ref> <ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/64ID-R.htm הדיוויזיה ה-64] באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

64
הדיוויזיה ה-66 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-66 (באנגלית: 66th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה. 

== היסטוריה ==
הדיוויזיה, שהוקמה ב-15 באפריל 1943, התאמנה במחנה בלנדינג, פלורידה, ולאחר מכן הועברה למחנה רובינסון, ארקנסו ולאחר מכן למחנה ראקר, אלבמה לפני שנשלחה לאנגליה ב-26 בנובמבר 1944. תפקידה העיקרי של דיוויזיית הרגלים ה-66 במלחמת העולם השנייה היה הכלה וחיסול כיסים שנותרו של חיילים גרמנים בצפון צרפת.

שלושה רגימנטים של דיוויזיית הרגלים ה-66 הגיעו לדורצ'סטר, אנגליה ב-26 בנובמבר 1944, ושאר הדיוויזיה הצטרפה אליהם ב-12 בדצמבר 1944. הם התאמנו והתכוננו לפריסה עד 24 בדצמבר 1944, ולאחר מכן הועברו לסאות'המפטון לפני שחצו את תעלת למאנש לשרבור, צרפת. שתי ספינות תובלה, SS Cheshire ולאופולדוויל הבלגית נשאו את הדיוויזיה ה-66 על פני תעלת למאנש. עם זאת, במרחק של רק 5 קילומטרים מנמל שרבור, ה-Leopoldville טורפדה על ידי צוללת גרמנית וטבעה, יחד עם 14 קצינים ו-748 חיילים. הצי האמריקני הכריז מאוחר יותר על טביעת ה- Leopoldville כאובדן החיים השני בגודלו כתוצאה מהטבעת ספינת תובלה של חיילים בכל הזירה האירופית.

הדיוויזיה הייתה מעורבת בעיקר בהשמדת החיילים הגרמנים שנותרו מאחור בערי נמל במערב צרפת כמו לוריאן, סן-נאזר, רואן ולה רושל בעקבות הנסיגה בקיץ 1944, דיוויזיית הרגלים ה-66 החליפה את דיוויזיית הרגלים ה-94 מהשליטה בברטאן ואזור הלואר ב-29 בדצמבר 1944, ושיתפה פעולה גם עם הכוחות הצרפתיים. ה-66 ביצע את מטרתו על ידי הטרדת מתקנים גרמניים, ביצוע התקפות אובייקטיביות מוגבלות והפעלת משימות סיור לאיסוף מודיעין. לשימוש בהפגזות ארטילריה עמדות גרמניות רבות גם היה חלק מרכזי בהתקדמות ה-66 דרך האזור. מתקפה גרמנית כבדה ליד לה קרואה נהדפה ב-16 באפריל 1945 וכמה עמדות אויב מבוצרות נלקחו מ-19 עד 29 באפריל 1945 בסדרה של התקפות נגד. החיילים הגרמנים הנותרים נכנעו לקציני דיוויזיית הרגלים ה-66 ולפקידים צרפתים בבית קפה קטן ליד Cordemais ב-8 במאי 1945.

ב-14 במאי 1945 קיבלה הדיוויזיה פקודות לשמש כחיל כיבוש בגרמניה, ובעקבות כך יצאה למסע של 700 מייל לתוך גרמניה, שם כבשו הפנתרים השחורים 2,400 מייל רבועים של שטח ואת העיר קובלנץ. ככוח ביטחון, הופקדה הדיוויזיה על הקמת ממשל צבאי ושליטה בכל ענייני גרמניה. המשימות כללו שחרור שבויי מלחמה, ביצוע מלאי של תחמושת ואספקה וארגון אזרחים. לאחר שבילתה בגרמניה, חזרה הדיוויזיה ה-66 לחוף הצרפתי כדי לסייע בנסיגה של בעלות הברית מהזירה האירופית. במהלך תקופה זו שונה הרכב הדיוויזיה עם תחילת תהליך ההשבתה, עד שחזרה לארצות הברית והושבתה רשמית ב-27 באוקטובר 1945.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lonesentry.com/gi_stories_booklets/66thinfantry/index.html הדיוויזיה ה-66] באתר lonesentry

66
66
קטגוריה:דיוויזיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
איתן-צבי פלונסקי

איתן-צבי פלונסקי (10 בספטמבר 1952 – 22 באוקטובר 1973) היה חייל בפלוגת הסיור של חטיבת גולני, שלחם בחזית הסורית במלחמת יום הכיפורים ונפל בקרב. על פעולתו במלחמה עוטר פלונסקי בציון לשבח מטעם הרמטכ"ל.

==ביוגרפיה==
איתן-צבי פלונסקי נולד בקיבוץ מגידו, בנם של אלכסנדרה ודוד (יורק), ניצול השואה. הוא נולד פג ובתחילה נשקפה סכנה לחייו. הוא עסק בספורט, התעניין במוזיקה, שירה, היסטוריה ותנ"ך. היה פעיל בתנועת השומר הצעיר ושימש בה כמדריך. למד לימודים תיכוניים במוסד "שומריה" שבמשמר העמק במגמה הריאלית-ביולוגית וסיים את בחינות הבגרות. בכתה יב' השתתף בקורס לנוער מטעם הטכניון.

פלונסקי גויס לצה"ל בנובמבר 1971. עבר מבחנים לקורס טיס, אך כיוון שהחמיץ את מועד תחילת הקורס הצטרף לפלוגת הסיור של חטיבת גולני. הוא השתתף בקורס מפקדי כיתות ובקורס חובשים קרביים. לימים שימש כמדריך בקורס סיירים ובקורס מ"כים.

===במלחמת יום הכיפורים===
במלחמת יום הכיפורים שירת פלונסקי כחובש קרבי בפלוגתו וטיפל בפצועי הקרבות.

ב-22 באוקטובר השתתף בקרב השני על מוצב החרמון. במהלך פעולת פלוגת הסיור נפגעו מפקד הפלוגה שמריהו ויניק והקשר שלו גלעד ליטן מאש סורית. כששמע זאת ביקש לגשת לטפל בהם, אף על פי שהסורים הוסיפו לירות אש עזה. אחד החיילים ניסה לשכנע אותו שאין לו כל סיכוי להגיע אל הפצועים עקב אש האויב, אך פלונסקי ענה שמחובתו לטפל בפצועים. הוא התקרב אליהם ואז פגע כדור בראשו והרגו.

איתן-צבי פלונסקי היה בן 21 במותו. הניח הורים ושתי אחיות. לאחר נופלו הועלה לדרגת סמל-ראשון. הוא הובא לקבורה ארעית בנהריה. ב-6 באוגוסט 1974 הועבר לקבורת קבע בקיבוצו.

על פעולתו בקרב האחרון שבו השתתף עוטר פלונסקי בציון לשבח מאת הרמטכ"ל.

==הנצחה==
שמו של פלונסקי הונצח על גבי מספר אנדרטאות, ובהן האנדרטה לחללי חטיבת גולני, האנדרטה לחללי סיירת גולני בקרבות מלחמת יום הכיפורים על החרמון, אנדרטת חללי חיל הרפואה וגן בקיבוצו. בני משפחתו וקיבוץ מגידו הוציאו לאור חוברת לזכרו.

==לקריאה נוספת==
* איתן פלונסקי: נולד 10 בספטמבר 1952, כ אלול תשי"ב, נפל בקרב על מוצבי החרמון 22 באוקטובר 1973, כ"ו תשרי תשל"ד, קיבוץ מגידו, תשל"ה

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.izkor.gov.il/איתן-צבי%20פלונסקי/en_d28e143527a1195401466fb7b9873f25 קורות החיים של איתן-צבי פלונסקי], באתר "יזכור"
* [https://golani.gal-ed.co.il/Web/He/WarsVictims/Page/Default.aspx?ID=22889 איתן-צבי פלונסקי], באתר לזכר חללי חטיבת גולני
* [https://www.megiddo.co.il/objDoc.asp?PID=889805&OID=889927&DivID=1 דף לזכר איתן-צבי פלונסקי], באתר קיבוץ מגידו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:מעוטרי חטיבת גולני
קטגוריה:חיילי חיל הרפואה
קטגוריה:מגידו (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי שומריה
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
הפיגוע בצומת אשקלון

פיגוע ההתאבדות בצומת אשקלון היה פיגוע התאבדות שבוצע ב-25 בפברואר 1996, ה' באדר ה'תשנ"ו בו נרצחה , ונפצעו 36 איש. הפיגוע אירע כמה שעות לאחר הפיגוע הראשון בקו 18, שבו נרצחו 26 בני אדם, ביניהם 9 חיילי צה"ל.

==הפיגוע==
בצהרי 25 בפברואר 1996, מספר שעות לאחר הפיגוע הראשון באוטובוס של קו 18 בירושלים, מחבל מתאבד שהסתנן מרצועת עזה וחיכה בתחנת האוטובוס בצומת אשקלון, הניח מטען חבלה במקום, ומספר שניות לאחר מכן התפוצץ המטען. כתוצאה מכך נרצחה החיילת חופית אייש ונפצעו 36 נוסעי האוטובוס.

== הנצחה ==
לאחר הפיגוע הוקמה אנדרטה לזכר חופית אייש במקום הפיגוע. נכתב בה פסוק ד' בתהילים קכ"א: "הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

צומת אשקלון
צומת אשקלון
קטגוריה:אשקלון: היסטוריה
קטגוריה:כביש 4
קרטססיגט

קרטססיגט (בהונגרית: Kertészsziget) הוא כפר בנפת סגהאלום שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. 

כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקרטססיגט נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 525 תושבים, ובשנת 2021 רק 355 תושבים.

האזור היה מוקף בביצות עד לניקוז מי האזור והפיכת האדמות לראויות לחקלאות. הכפר היה מיושב לסירוגין עוד לפני המאה ה-18, ושמו של הכפר הוזכר במסמכים משנת 1711. בשנת 1952 הפך הכפר לעצמאי לחלוטין.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קורפוס השריון הראשון (ארצות הברית)

קורפוס השריון הראשון היה קורפוס של צבא ארצות הברית שהיה פעיל במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הקורפוס נחת במרוקו בצפון אפריקה הצרפתית במהלך מבצע לפיד בנובמבר 1942, פלישת בעלות הברית לצפון אפריקה הצרפתית, ככוח המשימה המערבי, בפיקודו של ג'ורג' ס. פטון, והיה הכוח האמריקאי הראשון שנכנס למלחמה נגד הגרמנים.

לאחר התבוסה של מדינות הציר בפיקודו של גנרל-פלדמרשל ארווין רומל בצפון אפריקה, במאי 1943, קורפוס השריון ה-1 הפך לארמייה השביעית ב-10 ביולי 1943, בעודו בים בדרך לפלישת בעלות הברית לסיציליה כחוד החנית של מבצע האסקי.

== סדר הכוחות ==
* דיוויזיית הרגלים ה-3 - 1 בפברואר 1943 עד 15 ביולי 1943
* דיוויזיית הרגלים ה-9 - 25 בדצמבר 1942 עד מאי 1943 <ref></ref>
* דיוויזיית השריון ה-2 - 25 בדצמבר 1942 עד 15 ביולי 1943

== מפקדים ==
* אדנה צ'אפי הבן (אוקטובר 1940–1 באוגוסט 1941)
* ג'ורג' פטון (1 באוגוסט 1941–10 ביולי 1943)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גייסות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
נוריאל (זמר)

נואל סנטוס רומן (בספרדית: Noel Santos Román) הידוע בשם הבמה שלו נוריאל (באנגלית: Noriel), הוא ראפר וכותב שירים פוארטו ריקני, החתום בחברת התקליטים סוני מיוזיק לטין. נוריאל נודע לאחר ששר עם מאלומה בשיר שלו "Cuatro Babys" והוציא אלבום מצליח בשם, Trap Capos: Season 1.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 2018, השתתף בלהיט הבינלאומי "Duro y Suave" של לזלי גרייס.<ref></ref>

== קריירה ==
הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-2011 כחלק מהצמד קנסיאל & נוריאל, איתו הוציאו כמה שירים עד 2014 כשהצמד התפרק ובשנת 2015 נוריאל החל קריירה כסולן. הוא עבד עם אמנים דדי יאנקי, אנואל AA ומאלומה. המופע הראשון שלו אירע בקולוסיאום מריו קיחוטה בפוארטו ריקו כחלק מפסטיבל מוכר בשם Trap Capos; הוא הופיע ביחד עם דארקיאל, בריטיאגו, אנונימוס, ומאלומה. הקריירה שלו זכתה להצלחה בינלאומית ב-2016. שיתוף הפעולה עם אנואל AA נדחה בעקבות כך שזה היא כלוא בבית סוהר.<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2016: Trap Capos: Season 1
* 2018: Trap Capos: Season 2

=== מיני-אלבומים ===
* 2021: Cerrando Capitulo

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים פוארטו ריקנים
קטגוריה:ראפרים פוארטו ריקנים
קטגוריה:פוארטו ריקנים שנולדו ב-1994
נובי אורנגוי

נובי אורנגוי (ברוסית: Новый Уренгой) היא עיר במחוז האוטונומי ימאלו-ננץ שברוסיה.
== גאוגרפיה ==
זוהי היא העיר הראשונה בגודלה במחוז, אחת הערים האזוריות הרוסיות הבודדות שעוברות את המרכז האדמיניסטרטיבי של סובייקט בפדרציה הרוסית (במקרה זה, סלחרד) הן מבחינת אוכלוסייה והן מבחינת פיתוח תעשייתי.

העיר נוסדה במהלך פיתוח הנפט של טיומן, והיא שוכנת על גדות נהר אבויאחה, יובל של נהר פור , 579 ק"מ מזרחית לסלחרד.

אוכלוסיית העיר דה יורה מונה 118,115 אנשים (נכון לשנת 2021). כמרכז הייצור של אזור הגז הגדול ביותר, נובי אורנגוי היא "בירת הגז"<ref></ref> הבלתי רשמית של רוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ימאלו-ננץ: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1975
גרט פלוקה

גְרֶט פַּלוּקָה (בגרמנית: Gret Palucca; 8 בינואר 1902 - 22 במרץ 1993) הייתה רקדנית ומורה גרמנייה למחול, שב־1925 הקימה בית ספר ידוע למחול בדרזדן, "בית הספר פאלוקה למחול".

== חייה ויצירתה ==
מרגרֵטֶה פַּלוּקָה נולדה במינכן. זמן קצר לאחר לידתה עקרה משפחתה לסן פרנסיסקו, ובשנת 1909 חזרה פלוקה עם אמהּ לדרזדן.<ref></ref> היא למדה בלט אצל היינריך קרלר מ־1914 עד 1916. מ־1917 עד 1918 למדה בבית הספר של מרגרֵטֶה בַּלְזַט לבנות המעמד הגבוה בדרזדן.<ref name="Sächsische Biografie"></ref><ref name="NDB" />

בשנת 1921 שינתה את שמה לגְרֵט פַּלוּקָה (תוך שינוי כתיב שם המשפחה לצורה איטלקית), והחלה ללמוד אצל מרי ויגמן, והופיעה כחברת להקת המחול הקאמרי של ויגמן.<ref name="Kachelrieß"></ref>

בשנת 1924 נישאה פלוקה לפרידריך בִּינֶרט, שעבד במפעלים של אביו. דרך חמותה, אידה בינרט, התוודעה לאמני הבאוהאוס.

ב־1925 פתחה בית ספר משלה לריקוד, בית הספר לריקוד פאלוקה, בתמיכת בעלה, ומאז הפכו היא ומרי ויגמן למתחרות. ב־1927 פתחה סניף של בית ספרה בברלין.<ref name="NDB">
רלף שטאבל, [https://daten.digitale-sammlungen.de/0001/bsb00016338/images/index.html?seite=38 גרט פלוקה] ב־Neue Deutsche Biographie. (גרמנית)
</ref> ב־1931 נפתח סניף נוסף בשטוטגרט.

על אף שבשנת 1936 הופיעה בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים בברלין, סגרו השלטונות הנאציים בשנת 1939 את בתי הספר שלה בשל מוצאה היהודי, והיא לא הורשתה ללמד מחול, אולם הורשתה להמשיך לרקוד בעצמה.<ref></ref>

במהלך הפצצת דרזדן בשנת 1945, איבדה פאלוקה את כל רכושה. לאחר 1945, הפך סגנון הבלט הרוסי לסגנון השליט בבית הספר פאלוקה.<ref></ref>

פאלוקה, שנותרה בגרמניה המזרחית, הפכה לחברה מייסדת באקדמיה לאמנויות של אותה מדינה. בשנת 1959, דרשו פקידי מדיניות התרבות של מזרח גרמניה להפוך את בית הספר למוסד מקצועי למחול סוציאליסטי בסגנון סובייטי. כדי לקבל תמיכה בדרישותיה נגד התערבות זו, נסעה פאלוקה לזמן קצר לגרמניה המערבית.<ref></ref>

בשנת 1993 הלכה פאלוקה לעולמה בדרזדן, בגיל 91.<ref></ref><ref name="Chicago"></ref>

== פרסים וכיבודים ==
* חברה מייסדת של האקדמיה הגרמנית לאמנויות, ברלין (1950, סגנית נשיא 1965–1970)
* חברה באקדמיה הגרמנויות לאמנויות הבמה, המבורג (1965)<ref name="NDB" />
* הפרס הלאומי של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (דרגה ב' 1960 ו־1976, דרגה א' 1981)<ref name="NDB" />
* עיטור הכבוד של המולדת של גרמניה המזרחית, בזהב (1972)<ref name="NDB" />
* פרס האמנות על שם מרטין אנדרסן נקסה של העיר דרזדן (1972)<ref name="NDB" />
* אזרחית כבוד של דרזדן (1979)<ref name="NDB" />
* כוכב (1980) וכוכב גדול של ידידות העמים מגרמניה המזרחית (1987)<ref name="NDB" />
* פרס המחול הגרמני (1983)<ref name="NDB" />
* הצלב הגדול של עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית (1992)<ref name="NDB" />

בין תלמידיה היו רות ברגהאוס, לוטה גוסלר ודורה הוייר.<ref name="partsch"></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רקדניות גרמניות
קטגוריה:רקדנים גרמנים
קטגוריה:מורים לבלט
קטגוריה:מורות לבלט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1902
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1993
קטגוריה:נפטרות ב-1993