גבול איראן–עיראק

מפה של גבול איראן–עיראק
הגבול בין איראן לעיראק הוא גבול בין-לאומי באורך 1,599 קילומטרים, העובר ממשולש גבולות עם טורקיה בצפון ועד לנהר שט אל-ערב והמפרץ הפרסי בדרום. אף על פי שהגבול נקבע לראשונה כבר ב-1639, עדיין קיימות לגביו מספר מחלוקות, במיוחד סביב שט אל-ערב.

== קו הגבול ==
הגבול מתחיל בצפון במשולש גבולות עם טורקיה. לאחר מכן הוא ממשיך דרומה בזיגזג דרך הרי זגרוס לכיוון דרום-מזרח, למעט קטעים קצרים בהם הוא מנצל נהרות (כגון נהר דיאלא) ובליטה של שטח עיראקי ממזרח לסולימאניה. ממזרח לאל-אמארה נפסקים הקווים הבלתי סדירים, והגבול ממשיך דרומה דרך ארבעה קווים ישרים דרך ביצות עד לנהר אל-חיין. הגבול עוקב אחרי נהר זה לזמן קצר עד לשט אל-ערב, ועוקב אחרי דרך העמק שלו עד המפרץ הפרסי.

== היסטוריה ==
=== התקופה העות'מאנית (1500–1920) ===
האימפריה העות'מאנית כבשה חלק גדול מעיראק של היום מהאימפריה הספווית הפרסית ב-1555. המלחמה הסתיימה בשלום עמאסיה, באמצעותו אושר השלטון העות'מאני במסופוטמיה. השליטה העות'מאנית במסופוטמיה התחזקה בעקבות המלחמה העות'מאנית–ספאווית 1623–1639, שהסתיימה בהסכם זוהאב,<ref name="benab"></ref> שקבע כי הגבול בין שתי האימפריות יעבור בין הרי זגרוס לחידקל, אם כי הוא לא שורטט במדויק.<ref name="IBS164"></ref>

במהלך המלחמה העות'מאנית–הוטקית (1722–1727) פלשו העות'מאנים לאיראן בברית עם רוסיה, והשיגו חלקים נרחבים מצפון-מערב איראן בהסכם המדן. מלחמה נוספת באה בעקבותיה בשנות ה-40 של המאה ה-18, אשר הסתיימה בחוזה קרדן ב-1746, אשר החזיר לאיראן את המחוזות המערביים והחזיר את הגבול לזה מהסכם זוהאב.<ref name="IBS164" />
מפה מפורטת של הגבול בשט אל-ערב.
המלחמה העות'מאנית-פרסית (1821–1823) הסתיימה עם החתימה על הסכם ארזורום הראשון, שאישר מחדש את גבול זוהאב.<ref name="IBS164" /> ועדת גבול שבה היו מעורבים פקידים איראנים, עות'מאניים, רוסים ובריטים סייעה בתיחום הגבול, וכתוצאה מכך הסכם ארזורום השני מ-1847 אשר אישר את גבול זוהאב עם כמה שינויים קטנים.<ref name="IBS164" /> האמנה החדשה העלתה לראשונה את סוגיית נתיב המים שט אל-ערב. הגבול נקבע בגדה המזרחית של הנהר כך שכל נתיב המים נשאר בשליטה עות'מאנית, אך "לכלי שיט פרסיים תהיה הזכות לנווט בחופשיות ללא צורך בקבלת רשות או הפרעה".<ref name="IBS164" /> ועדת הגבול חידשה את עבודתה בשנים הבאות, ולאחר עבודה רבה ומחלוקת קרטוגרפית הופקה מפה מפורטת ב-1869.<ref name="IBS164" />

למרות עבודת הוועדה נמשכו המחלוקות בנוגע לגבול המדויק. העות'מאנים ואיראן הסכימו לעבוד על תיחום מדויק יותר ב-1911 על פי דרישת רוסיה ובריטניה, שלשתיהן היו שאיפות קולוניאליות באזור.<ref name="IBS164" /> מנובמבר 1913 עד אוקטובר 1914 ייסדה הוועדה את פרוטוקול קונסטנטינופול, שסיפק תיחום מפורט של הגבול כולו ואישר את השליטה העות'מאנית בשט אל-ערב.<ref name="IBS164" /> באופן כללי הקו היה אמור לעקוב אחר הגדה המזרחית של נתיב המים, למעט באזור המקיף את העיירה האיראנית ח'וראמשהר, שם הוא היה אמור לעבור בדרך העמק.<ref name="IBS164" /> ועדת הגבול סקרה את הגבול על הקרקע, תחמה אותו בעמודים והפיקה סדרה מפורטת של מפות המתארות את הגבול המאושר.<ref name="IBS164" />

=== עיראק קולוניאלית ועצמאית (1920–הווה) ===
במהלך מלחמת העולם הראשונה הצליח המרד הערבי, שנתמך על ידי בריטניה, לסלק את העות'מאנים מרוב המזרח התיכון. כתוצאה מהסכם סייקס–פיקו האנגלו-צרפתים משנת 1916 השיגה בריטניה את השליטה בים העות'מאניים מוסול, בגדאד ובצרה, אותם ארגנה לעיראק המנדטורית ב-1920.<ref name="IBS164" /> הגבול העות'מאני-איראני לשעבר נשמר, ויצר את הגבולות בין איראן לעיראק ולטורקיה, הרפובליקה החדשה שהוקמה ב-1923.<ref name="IBS164" /> עיראק קיבלה עצמאות ב-1932.<ref name="IBS164" />
אזורי הלחימה העיקריים ב[[מלחמת איראן–עיראק (1980–1988)]]
איראן ערערה על הגבול ב-1934 בפני חבר הלאומים, כאשר תוקף הסכם ארזורום ופרוטוקול קונסטנטינופול הוטלו בספק.<ref name="IBS164" /> הסכסוך הוכרע בשנת 1937, בהתאם לקווים הכלליים של הגבול הישן, למעט האזור שמסביב לעיירה האיראנית אבאדאן, שם הועבר הגבול מהגדה המזרחית לדרך העמק, כפי שנעשה בסביבות ח'וראמשהר עשרים שנים קודם לכן.<ref name="IBS164" /><ref name="bulloch89" />

הערעור אמנם פתר את התלונות הגדולות של איראן, אך היא לא הצליחה להגיב לסוגיית חופש הניווט בשט אל-ערב. הנושא התעורר בעשורים הבאים, כאשר עיראק אימצה מדיניות חוץ אסרטיבית יותר בשנות ה-70 בעקבות עלייתו של סדאם חוסיין. בשנת 1969 ביטלה איראן את האמנה משנת 1937, וכתוצאה מכך התעוררו התנגשויות בין המדינות בשנים 1974–1975.<ref name="bulloch89"></ref><ref name="A Border Adrift: Origins of the Iraq-Iran War"></ref><ref name="Iraq and Iran: The Years of Crisis"></ref> כנקמה תמכה עיראק בבדלנים ערבים בפרובינציית ח'וזסתאן העשירה בנפט, ואיראן תמכה במורדים הכורדים בעיראק.<ref name="efraimkarsh"></ref> בהסכם אלג'יר, הסכם שלום שנחתם ב-6 במרץ 1975, התחייבו שני הצדדים לתחום את הגבול, הן ביבשה והן בשט אל-ערב, בהתבסס על הסכם ארזורום ופרוטוקול קונסטנטינופול.<ref name="IBS164" /><ref name="Karsh, Efraim page 8">Karsh, Efraim The Iran–Iraq War 1980–1988, London: Osprey, 2002 page 8</ref> הסכם נוסף נחתם בבגדאד באותה שנה, המאשר את הסכם אלג'יר, יחד עם מפות המסמנות את הגבול.<ref name="IBS164" />

היחסים התקררו שוב ב-1979, כאשר סדאם חוסיין נכנס רשמית לתפקידו והשאה האיראני הופל ב והוחלף בתאוקרטיה שיעית תחת האייתוללה רוחאללה ח'ומייני. ב-1980 פלשה עיראק לאיראן, והובילה למלחמת איראן–עיראק בת שמונה השנים.<ref name="cordesman90"></ref> כמעט כל המלחמה הקרקעית נערכה בסמיכות לגבול הבינלאומי, אם כי הסכסוך הביא לקיפאון ולאחר סיום הלחימה לא בוצעו שינויים בגבול.<ref name="Tarock"></ref> היחסים כוננו מחדש ב-1990 והשתפרו משמעותית מאז הפלת סדאם חוסיין ב-2003.

==מעברי גבול==
מעבר גבול במהראן, 2015
ישנם ארבעה מעברי גבול בין איראן לכורדיסטן העיראקית: פרוויז (בסולימאניה/כרמאנשאה), חאג'י אומרן (במחוז ארביל), בשמק (בכורדסתאן/סולימאניה),<ref name="auto1"></ref> ומ-2016 בסייראן באן בסולימאניה.

ישנם מעברי גבול בין שאר חלקי עיראק לאיראן בחוסרווי/מנזריה, מהראן/זורבטייה, חזבה/אל שייב, שלמצ'ה וסומר/מנדלי.

== ראו גם ==
* יחסי איראן–עיראק
* מלחמת איראן–עיראק
* גבול איראן–טורקיה
* גבול כווית–עיראק

== הערות שוליים ==

*
איראן
עיראק
קטגוריה:מלחמת איראן–עיראק