זמן אלול

זמן אלול (נהגה במלעיל) הוא הראשון משלושת הזמנים הנהוגים ברוב סוגי הישיבות בימינו. בישיבות הגדולות שבאירופה היו נהוגים שני "זמנים" בלבד במחזור השנה, חורף וקיץ, אך בארץ ישראל חוּדש גם "זמן אלול". זמן זה נמשך על פני 40 ימים, החל מל' באב ועד לאחר יום הכיפורים. הוא הקצר בין שלושת ה"זמנים" ומלווה באווירה רצינית ועבודה רוחנית רבה לקראת הימים הנוראים.

== היסטוריה ==
בישיבות באירופה היה נהוג ש"זמן קיץ" מתמשך החל מסיום חג הפסח ועד לחג הסוכות, עם זאת היה נהוג שבמהלך הקיץ יוצאים הבחורים לנפוש מספר שבועות בעיירות קייט כל אחד כפי צרכו, מתוך נוהג זה התפתח בישיבות שקמו בארץ "בין הזמנים" חדש המתקיים למשך שלושה שבועות מתשעה באב ועד ראש חודש אלול, מה שחילק הלכה מעשה את "זמן קיץ" לשניים ויצר "זמן" חדש - "זמן אלול". 

==מאפיינים==
יחודו של "זמן" זה נעוץ בכך שהוא מוקדש לעשיית תשובה, ולעבודה רוחנית מיוחדת לקראת בואם של הימים הנוראים. הדבר מתבטא באופנים שונים: לעיתים בהתארכות סדר מוסר, ולימוד ספרים אחרים במקום ספרי המוסר השגרתיים, כדוגמת "שערי תשובה" של רבנו יונה, ריבוי שיחות מוסר מצד המשגיח והתחזקות של התלמידים בינם לבין עצמם. יש שנוהגים לא לצאת מהישיבה לאורך כל הזמן, כדי להימנע מהשפעות העולם שבחוץ, ולמעט באכילה, בשינה ובביטול תורה. תענית דיבור נפוצה אף היא בחודש אלול.הנחת המוצא של גישה זו היא כי כולם חוטאים בדברים רבים, כולל הצדיקים ביותר, ועל כן אין מי שלא צריך לחוש פחד לאורך כל חודש אלול מפני הימים הנוראים - ימי הדין. כפי שכותב הרב אליהו דסלר: .

כבר מימי קדם הוקדש חודש אלול לשיבה בתשובה ולאמירת סליחות לקראת הימים הנוראים. אך בישיבות, בעיקר בעקבות תנועת המוסר, הדגישו "זמן" זה באופן מיוחד. הרב יחזקאל לוינשטיין מעיד: .
גם בימינו הדבר נכון, אם כי בצורה פחות דרמטית: .

ישנן ישיבות בהן ממשיכים בזמן זה בלימוד המסכת של הקיץ הקודם. בדרך כלל בפרק נוסף. או שלומדים מסכת קטנה כפרויקט קצר. לעומתן, ברבות מהישיבות מתחילים את המסכת שעתידה להילמד בחורף הבא.

==בתנועת המוסר==

רבי ישראל מסלנט, מייסד תנועת המוסר, היה גורם מרכזי ביצירת המשמעות הדרמטית של חודש אלול, והמשפט המוזכר - המשפט הנפוץ ביותר בהקשר זה בעולם הישיבות - מהווה משפט מפתח בהבנת גישתו - הגישה שנפוצה בתנועת המוסר ובעולם הישיבות. מונח מפתח נוסף באווירת חודש אלול הוא "חרדת הדין"; החרדה הצפויה מפני ימי-הדין - הימים הנוראים, בהם כל אדם נשפט לחיים או למוות. תנועת המוסר רתמה את חודש אלול לאידאולוגיה שלה, במובן זה שטענה כי לימוד המוסר הוא המכשיר להתקדמות רוחנית בחודש אלול. הרב יחזקאל לוינשטיין כותב בשם רבי ישראל מסלנט, כי: 

במהלך חודש אלול, דחפו ראשי הישיבות ובעיקר המשגיחים את תלמידיהם לחשבון נפש וחזרה בתשובה, מפני החרדה שבימי הדין. הרב יחזקאל לוינשטיין אחד המשגיחים הבולטים, אמר: 

גם הרב אליהו דסלר שהיה נוקשה פחות מהרב לוינשטיין (שניהם משגיחים של ישיבת פוניבז'), כתב: 

==לקריאה נוספת==
ספרות רבנית:
* הרב אברהם יצחק הכהן קוק, אורות התשובה.
* הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, על התשובה: שיחות לאלול ולימים נוראים הוצאת אלינור.
* אריה כרמל וחיים פרידלנדר (עורכים) הרב אליהו דסלר, מכתב מאליהו (כרך ב', עמ' 53), ירושלים
* הרב יחזקאל לוינשטיין, "אור יחזקאל – אלול וימים נוראים", בני-ברק, ה'תשל"ח
* הרב שג"ר, על כפות המנעול: דרשות לימי התשובה וחודש אלול, הוצאת ישיבת שיח יצחק, 2004.
* הרב רא"ם הכהן, לרחוק ולקרוב: שיחות על בין כסה לעשור, אלול, וימים נוראים, הוצאת ישיבת עתניאל, 2005.
* הרב יהושע שפירא, בקשו פני - שיחות לימי הרחמים, התשובה והאהבה.
אחרים:
*דב אלבוים, זמן אלול, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1997

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישיבה: מושגים
קטגוריה:ימים נוראים
קטגוריה:אירועים בחודש אלול