OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נבחרת איטליה בכדורגל נשים

נבחרת איטליה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של איטליה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של איטליה. 

נכון ל-2019, הנבחרת לא זוכה להצלחה גדולה והישג השיא שלה הוא ההעפלה פעמיים לרבע גמר גביע העולם בשנת 1991 ו-2019. הנבחרת העפילה פעמיים לגמר אליפות אירופה (1993 ו-1997), אבל מעולם לא זכתה בטורניר. 

==כל גביעי העולם==
*1991 - רבע גמר
*1995 - לא העפילה
*1999 - שלב הבתים
*2003 עד 2015 - לא העפילה
*2019 - רבע גמר
*2023 - שלב הבתים

==כל אליפויות אירופה==
*1984 - חצי גמר
*1987 - מקום שלישי
*1989 - חצי גמר
*1991 - חצי גמר
*1993 - גמר
*1995 - לא העפילה
*1997 - גמר
*2001 - שלב הבתים
*2005 - שלב הבתים
*2009 - רבע גמר
*2013 - רבע גמר
*2017 - שלב הבתים

==שחקניות מפורסמות==
* קרולינה מוראצ'ה
* אליזבטה ויניוטו
* רוזה ריילי
* פטריציה פאניקו
* ג׳וליה דראגוני

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: כדורגל
איטליה
קטגוריה:נבחרות איטליה
קטגוריה:איטליה: ספורט נשים
יעקב בן סוסא

יעקב בן סוסא היה אחד מארבעת מפקדי צבא האדומים, שהיה מעורב במרד הגדול ברומאים בירושלים בסוף ימי בית שני (66–70 לספירה). הארכאולוג יובל ברוך הצביע על הקשר שבין האתר בחורבת סוסיא (יישוב עתיק) שבדרום הר חברון ליעקב בן סוסא.

==מעורבותו במרד==
===במאבק המתונים והקנאים===
בשעה שהכהן הגדול לשעבר חנן בן חנן, ממנהיגי ממשלת המרד והמתונים בירושלים, צבר כוח ותקף את הקנאים שהתבצרו בבית המקדש, ומצב הקנאים היה בכי רע, יעץ אחד ממנהיגי המרד, יוחנן מגוש חלב, לשגר שליחים לאדומים ולבקשם שיבואו לעזרתם מול המתונים.

האדומים נענו להזמנה, בין משום ששוכנעו מאיגרתו של יוחנן, כי המתונים עומדים להסגיר את העיר בידי הרומאים, בין שבקשו ליהנות מפירות הניצחון, או בין שחשו אחווה ליהודים הנצורים והנלחמים את מלחמת חייהם. האדומים, כעשרים אלף במספר, התארגנו לסייע לקנאים והתנהלו בארבע חטיבות, כשעל אחת מהן פיקד יעקב בן סוסא ועל אחרת פיקד אחיו יוחנן.

===בצבאו של שמעון בר גיורא===
בתמונת קרב היסטורית אחרת נקשר יעקב בן סוסא לקנאי אחר, שמעון בר גיורא, שבטרם פרץ לירושלים עסק במעשי שוד וגזל באזור וביקש לתקוף את אדום בחיל כבד מאוד. האדומים נבהלו ובקשו לאסוף כמה שיותר מידע מודיעיני על צבאו של שמעון ועל מחנהו. למשימה זו נבחר יעקב בן סוסא, אלא שגמלה בלבו החלטה לעבור לצידו של שמעון בר גיורא, ולהבטיח לו שימסור בידיו את ארצו תמורת כיבודים שונים, פוליטיים וכספיים. יעקב האדומי מילא את חלקו בהסכם, ובשעה שתקפו חיילי שמעון בר גיורא את האדומים, עלה יעקב על סוסו ונמלט מן המקום, הוא וחבר אנשי סודו.

בירושלים מילא יעקב בן סוסא תפקיד פיקודי בצבאו של שמעון בר גיורא, כנראה על הכוחות האדומים, כחמשת אלפים במספר. יוסף בן מתתיהו מציין יותר מפעם אחת, כי יעקב בן סוסא הצטיין בלחימה מול הרומאים.

בשלב מאוחר מאוד של המרד, ערב ההבקעה הרומית הגדולה, נועצו ביניהם שרי הצבא האדומים שבעיר להסגיר עצמם בידי הרומאים. משנודע הדבר לשמעון בר גיורא הוא המית את חמשת השליחים האדומים שנפגשו בחשאי עם טיטוס ואת יעקב בן סוסא השליך לכלא יחד עם שאר מנהיגי האדומים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המרד הגדול
קטגוריה:מורדים
קטגוריה:יהודים ממוצא אדומי
מועדונית משפחתית

מועדונית משפחתית היא מסגרת חינוכית משלימה לטיפול כוללני, אליה מגיעים אחרי שעות הלימודים תלמידים בגילאי 5–13 עם חסך סביבתי ופוטנציאל שכלי תקין, ממשפחות רב בעייתיות וממשפחות מרקע סוציו-אקונומי נמוך<ref name=":0"></ref>.

בישראל פועלות כ-400 מועדוניות מהן 320 פועלות בשיתוף משרד החינוך ומשרד הרווחה. המועדוניות משרתות כ-6,000 ילדים מ-168 רשויות בארץ<ref></ref>.

הילדים מקבלים במועדונית ארוחה אחת או שתי ארוחות חמות (צהריים וערב), יחס חם, עזרה בהכנת שיעורי הבית, אוזן קשבת וכן נהנים מפעילות כגון: הרצאות, חוגים ומשחקים.

המועדונית מיועדת לתת לילדים השוהים בה סביבה מטפחת ומטפלת במודל משפחתי, להרחיק אותם מהרחוב ולהשלים חסכים וחוסרים מבלי לנתק את הילד ממשפחתו<ref></ref>. יעדים נוספים של המועדוניות כוללים קידום מיומנויות למידה של הילדים, צמצום חוסר מוכנות של ילדים צעירים לכיתה א' וכן צמצום מספרי הפעוטות שמצויים בסיכון התפתחותי<ref name=":0" />.

פעילות הטיפוח נעשית בתיאום מקצועי עם שירותי הרווחה והחינוך ביישוב, בשאיפה לשיתוף פעולה עם משפחותיהם של הילדים.

המועדונית היא מסגרת משלימת בית ובית ספר, המביאה לשינוי משמעותי באמצעות השקעה אינטנסיבית, באינטראקציה של ילדים עם מבוגרים ועם בני גילם, שיפור הישגים לימודיים ושילוב הילד בתוכניות טיפול שונות בתחומי תפקוד שונים. צוות המועדוניות מקיים קשר מתמיד עם מורי ומחנכי הילדים ועוקבים אחר התקדמותו ובעיותיו של הילד בבית הספר. כמו כן מבקר הצוות בבתי הילדים ויוצר קשר שוטף עם ההורים.

המועדוניות פועלות בחסות אגף שח"ר של משרד החינוך. במועדוניות מועסק צוות מקצועי, הכולל עובדים סוציאליים, עובדי הוראה, מדריכים טיפוליים ועוד. ילדים מופנים למועדוניות על פי קריטריונים הכוללים מצב כלכלי ומצב משפחתי של ההורים ומצב בלימודים של הילד. ההחלטה על קבלתם היא באמצעות ועדה הכוללת אנשי מקצוע בתחום החינוך והשירות הפסיכולוגי.

קיימים מספר סוגי מועדוניות. מועדוניות אינטנסיביות הן מסגרות המשותפות למשרד העבודה ולמשרד החינוך לגילי 6–12, בהן פועלים גם קב"ס ומנחה חינוכי. מועדוניות לא אינטנסיביות הן מסגרות לגילים 6–12. מועדוניות לגיל הרך הן מסגרות ייעודיות לילדים צעירים בין הגילים 3–6. כמו כן, קיימות מועדוניות ביתיות לגילים 3–10 בחלוקה לקבוצות, בכל מועדונית חמישה ילדים שזקוקים למסגרות מצומצמות יותר מן המועדוניות הרגילות<ref></ref>.

==לקריאה נוספת==
*כפיר, ד. ושפירא, ר. (1987). מועדונית משפחתית בקהילה - מסגרת חינוך משלימה למשפחות במצוקה ולבית הספר. חברה ורווחה, ח', עמ' 168–180.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: חינוך
קטגוריה:ישראל: עבודה סוציאלית
ערוער

<div class="mw-content-ltr">
</div>
תל עֲרוֹעֵר - מבט מצפון
תל עֲרוֹעֵר - מבט ממערב. ניכרים בתמונה שני המפלסים שעליהם התקיים היישוב בתל.

עֲרוֹעֵר הוא שמן של כמה ערים מקראיות בארץ ישראל.

==ערוער בצפון הנגב==
ערוער בצפון הנגב נזכרת ברשימת ערי שבט יהודה, אליהם שלח דוד משלל ניצחונו על העמלקים. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בתל ערוער, כ-22 ק"מ דרומית מזרחית לבאר שבע, בסמוך לצומת ערוער שנמצאת על כביש 80, התגלו שרידי מבנים רבים מן התקופה הישראלית הקדומה. הכפר היה מיושב גם בתקופה הרומית והביזנטית. סמוך לתל ערוער הוקם היישוב הבדואי ערערה-בנגב המשמר את השם הקדום (התוספת "בנגב" באה כדי להבדילו מערערה שבצפון ישראל).

==על פני רבה==
ערוער הסמוכה לרבת בני עמון שימשה נקודת ציון לגבול המזרחי של נחלת שבט גד. כונתה "ערוער אשר על פני רבה". ערוער שהייתה העיר העמונית המערבית ביותר, מוזכרת ברשימת הערים שהכה יפתח במלחמתו עם בני עמון. הוצע לזהות אותה עם ח'ירבת עבדון, כ-6 ק"מ דרומית-מערבית לרבת עמון.

==בסביבות דמשק==
בנבואת ישעיהו מוזכרת ערוער בסביבות דמשק.

==ראו גם==
* ערוער (מואב)

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
קטגוריה:נחלת שבט גד
קטגוריה:ערערה בנגב
קטגוריה:בני עמון
גיאורגי מזניאשווילי

גיאורגי מָזניאשווילי (בגאורגית: გიორგი მაზნიაშვილი; 1872–1937) היה גנרל בצבא הגאורגי ואחד מהדמויות הבולטות של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (1918-1921). במהלך שירותו בצבא האימפריה הרוסית היה ידוע בגרסה הרוסית של שם משפחתו - מזנייב.

== חייו ==
מזניאשווילי נולד בשנת 1872 בכפר סאסירֶתי (სასირეთი) בנפת קאספי בפלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז, שהיה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (כיום כארתלי הפנימית גאורגיה). לאחר שלמד לימודים צבאיים מתאימים, הוסמך לקצונה בצבא האימפריה הרוסית. הוא נפצע במלחמת רוסיה–יפן (1904-1905). בתקופת שהותו בבית החולים, ביקר אותו הצאר, ניקולאי השני, והעניק לו את עיטור צלב גאורגיוס הקדוש והזמין אותו לארמונו. מזניאשווילי נלחם גם בשדות הקרב של מלחמת העולם הראשונה, בחזית המערבית ונפצע ליד ורשה. במהלך שירותו בצבא הרוסי הגיע לדרגת לוייטנט-קולונל. לאחר מהפכת פברואר 1917 חזר לגאורגיה. הוא ייסד שתי דיוויזיות גאורגיות ואיבטח את הבירה טביליסי מהנסיגה הכאוטית והמתגברת של החיילים הבולשביקים.

באפריל 1918 הפרו העות'מאנים את חוזה ברסט-ליטובסק, כבשו את בתומי, שבמחוז אג'ריה, והתקדמו לכיוון אוזורגתי שבגוריה. הוא גייס לוחמי גרילה מהאזור לצבא האימפריה הרוסית ובעזרתם הגן בהצלחה על מחוז גוריה מהמתקפה העות'מאנית, כאשר נחל ניצחון על נהר הצ'לוכי.

ביוני 1918, עם יסודה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, שרת כגנרל-המושל של אבחזיה ודיכא שם מרידה פרו בולשביקית. לאחר מכן הוא כבש את גגרה, סוצ'י וטואפסה בשלב הראשון של סכסוך סוצ'י. מאוקטובר ועד דצמבר 1918, הוא שרת כגנרל-המושל של טביליסי. במהלך דצמבר של אותה שנה התחוללה מלחמת גאורגיה-ארמניה, והוא מונה כמפקד בפועל של הצבא הגאורגי והגן בהצלחה על גבולות הרפובליקה. בשנת 1919 שרת כגנרל-המושל של אחלציחה ואחלכלכי והועבר, ב-6 באוקטובר 1920, לתפקיד מפקד טביליסי. במהלך פלישת הצבא האדום לגאורגיה בפברואר 1921, הצליח להדוף את הצבא האדום מרמת סור'נלור'י בפרברי טביליסי. למרות זאת, צבאו נחל כישלון במלחמה זו, ומנהיגיה יצאו לגלות. מזניאשווילי לא יצא אחריהם, והעביר, במרץ 1921, את שרידי הכוחות החמושים הגאורגים להגנה בתומי, שעל חוף הים השחור, מפני הכיבוש העות'מאני.

עם כינונו של השלטון הסובייטי החדש בגאורגיה הוא הוכרז כפושע, אבל לאחר מכן הוצע לו תפקיד בצבא הסובייטי. בשנת 1923, במהלך הטרור האדום, הוא נעצר והוגלה לפרס ומשם עבר לצרפת. כתוצאה מכך, טוענים רבים, כי יידע את הסובייטים לגבי התוכניות למרד אוגוסט (1924). לאחר מספר שנים הורשה לשוב להתגורר בכפר הולדתו, רחוק מהחיים הפוליטיים. במהלך הטיהורים הגדולים נעצר והוצא להורג ללא משפט בשנת 1937.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה
קטגוריה:אנשי צבא גאורגים
קטגוריה:גאורגיה: התקופה הסובייטית
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:אבחזיה: היסטוריה
קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:גאורגיה: גיבורים לאומיים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג ברוסיה וברית המועצות
קטגוריה:קורבנות הטיהורים הגדולים
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1872
קטגוריה:גאורגים שנפטרו ב-1937
קלויסטר

קמרונות מניפה בקלויסטרים שבקתדרלת גלוסטר, אנגליה]] קלויסטר של [[פרנציסקוס מאסיזי, בסורנטו, איטליה]]
הקלויסטר ב[[קבר דוד המלך בהר ציון]]
הקלויסטר הצלבני המשוחזר ב[[כנסיית הגואל]]
קלויסטר (בלטינית: claustrum) הוא אלמנט אדריכלי באדריכלות של מנזרים, קתדרלות וכנסיות מנזר. הקלויסטר הוא חצר מרובעת, המוקפת בארבעת צדדיה בארקדות ובמרכזה גינה או רחבה מרוצפת. הקלויסטר מתוכנן כך שיהיה מוגן מפני גשם אך פתוח לאוויר הצח. קלויסטר הצמוד לקתדרלה (בעיקר באנגליה) מעיד כי שימש מוסד נזירי בשלב כלשהו.

הקלויסטר הגדול ביותר נמצא במנזר צ'רטוזה די פאדולה (Certosa di Padula) בדרום איטליה ושטחו 12,000 מטר רבוע. בארץ ישראל השתמרו כמה קלויסטרים מימי הביניים. המוכר ביותר מביניהם הוא קבר דוד המלך בהר ציון. המבנה הוקם במאה ה-13 על ידי המסדר הפרנציסקני, ומשמש את ישיבת התפוצות.

== במקורות תורניים ==
הקלויסטר מוזכר ברש"י בביאור המושג התלמודי חצר המוקפת אכסדרה:<blockquote><big>"דוגמא לדבר קלוישטר"א בלשון אשכנז של מיני האומות הם הגלחים</big><ref>כמרים נוצרים.</ref> <big>שיש לה אויר שיש בה עשבים והיקף אכסדרה סביב לו"</big><ref>תלמוד בבלי מסכת סוכה דף יז עמוד א', ד"ה וכן חצר. ספר 'בית יער הלבנון' מאת הרב שי עילם, שם.</ref>.</blockquote>

== ראו גם == 
* פטיו

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/04060a.htm "קלויסטר" באתר New Advent encyclopaedia]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:אדריכלות כנסייתית
צמדן

צד הלולאות (מימין) וצד הקרסים (משמאל) של צמדן
צַמְדָּן או שם גנרי סקוץ<ref>שם שהפך גנרי בעקבות המותג Scotch-Brite של חברת 3M</ref> (באנגלית Hook-and-loop fastener או שם מותג שהפך גנרי Velcro) הוא פס הצמדה העשוי משתי רצועות של אריג ניילון: אחת הרצועות מכוסה בקרסים זעירים, והשנייה - בלולאות זעירות. בהצמדת הרצועות נתפסים הקרסים בלולאות והרצועות נותרות צמודות זו לזו. ניתן להפריד ביניהן על ידי משיכה ביד, וכך הקרסים, העשויים ניילון גמיש, משתחררים.

את הצמדן המציא ז'ורז' דה מסטראל משווייץ בשנת 1948. עד 1950 יוצר הצמדן מכותנה, אך לאחר מכן החל להיות מיוצר מניילון.

הרכיסה בצמדן נוחה וקלה, והוא משמש כיום לרכיסת תיקים, בגדים, נעליים, חלוקי מנתחים ואף חליפות חלל.

==קישורים חיצוניים==

*יובל הולצמן, [http://www.yholtzman.com/single-post/2016/05/28/לעז-עברי-מילים-לועזיות-הייחודיות-לעברית-ד-1 לעז עברי: מילים לועזיות הייחודיות לעברית, ד'], על מקור המילה בבלוג של יובל הולצמן, 28/5/2016

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:אביזרי חיבור
קטגוריה:שווייץ: המצאות
אל-ח'אלצה

הכפר בשנת 1937
אל-ח'אלצה (בערבית: الخالصة, קרוי גם "חלסה") היה כפר ערבי גדול באצבע הגליל שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. על אדמותיו<ref></ref> יושבת היום העיר קריית שמונה.

==היסטוריה==
הכפר אל-ח'אלצה היה קיים כבר בשנת 1596, אך במהלך השנים היו תקופות בהן לא היה מיושב. במאה ה-19 התיישב במקום השבט הבדואי ערב אל-ע'וארנה. תושבי הכפר היו מוסלמים ברובם, ועסקו בחקלאות ובמסחר.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל הכפר בשטח המנדט הצרפתי; תושבי אל-ח'אלצה, בהנהגת כאמיל אפנדי, התנגדו לשלטון הצרפתי ונלחמו בו, מתוך נאמנות למלך פייצל בדמשק. ב-1 במרץ 1920 התקיפו לוחמים מהכפר את אנשי היישוב היהודי תל חי והרגו שמונה מהמתיישבים, ובהם יוסף טרומפלדור. הקרב על תל חי היה למיתוס ציוני של הקרבה בקרב אנשי היישוב היהודי בארץ ישראל שהנחילו אותו הלאה לדורות הבאים של מדינת ישראל.

בשנת 1924 סופח האזור למנדט הבריטי. עקב כך נותקו תושבי עמק החולה מעיירת השוק המרכזית, מרג' עיון, ואל-ח'אלצה הפכה למרכז החדש ומספר תושביה גדל באופן משמעותי. הבריטים בנו מצפון-מערב לכפר תחנת משטרה. בתקופת המרד הערבי 1939-1936 שיתפו תושבי הכפר פעולה עם הבריטים ואף עם היישוב. מנהיג הכפר סייע לקרן הקיימת לישראל ברכישת קרקעות באזור. סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל העריך את אוכלוסיית הכפר ב-1,840 תושבים, על שטח של 11,280 דונם, מתוכם 20 דונם שטח בנוי.

עם תום המנדט הבריטי, ב-15 באפריל 1948, התפנו הבריטים מהאזור ומסרו את בניין המשטרה לידי הערבים. בתקופה זו היו בכפר בין 35 ל-80 לוחמים. במאי 1948, אחרי כיבוש צפת בידי כוחות ההגנה במסגרת מבצע יפתח, נמלטו תושבי אל-ח'אלצה לכפר הסמוך הונין<ref></ref>. הלוחמים שנשארו להגן על הכפר הובסו בהמשך אותו החודש על ידי כוחות ההגנה. בספטמבר 1948 נמלטו פליטי הכפר מהונין ללבנון, בעקבות פשיטה של חטיבת כרמלי על הכפר.

בדצמבר 1949 הוקמה במקום מעברה לעולים מתימן ועיראק, שנקראה חלסה. בהמשך הפכה המעברה ליישוב "קריית יוסף" (על שם יוסף טרומפלדור), ששמו שונה ל"קריית שמונה", לזכר שמונת נופלי מאורעות תל חי. 

כיום משמש מסגד הכפר כמוזיאון לתולדות קריית שמונה, וביתו של מנהיג הכפר משמש כמרכז קהילתי. המסגד נמצא בשטח פארק הזהב, הפארק העירוני המרכזי של העיר.

== ראו גם ==

* הונין

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

ח'אלצה (אל-)
קטגוריה:קריית שמונה: היסטוריה
תנועה להתחדשות ציונית חברתית

התנועה להתחדשות ציונית חברתית היא מפלגה שהוקמה על ידי חבר הכנסת מרדכי בן-פורת לקראת הבחירות לכנסת ה-9.

== תולדות המפלגה ==
המפלגה הוקמה על ידי בן פורת כדי להתמודד בבחירות לכנסת ה-9, אך המפלגה קיבלה רק 14,516 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.

לקראת הבחירות לכנסת ה-10 הצטרפה התנועה למפלגת התנועה להתחדשות ממלכתית בראשות משה דיין, ובן פורת שובץ במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת, ואף נבחר לכנסת.

לאחר פילוג בסיעה הקים יגאל הורוביץ סיעת יחיד ובן פורת הקים סיעה שתייצג את מפלגתו. הסיעה הצטרפה לממשלת מנחם בגין ובן-פורת כיהן כשר בלי תיק. בממשלת יצחק שמיר, לאחר ששמיר החליף את בגין כממשלת מעבר, נשאר בן-פורת שר בלי תיק בממשלה, אך פרש ממנה לקראת תום כהונתה.

התנועה התמודדה בבחירות לכנסת ה-11, כאשר בן פורת מוצב במקום הראשון, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה, פעם נוספת.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-20
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-19
מספר מוצקין

בקומבינטוריקה, מספר מוצקין (ה-n-י) הוא מספר הדרכים השונות לחבר n נקודות על היקפו של מעגל, במיתרים שאינם חוצים זה את זה. למספרים אלה יש הגדרות אחרות, מתחומי תורת המספרים והגאומטריה. מספרי מוצקין קרויים על שמו של המתמטיקאי תאודור מוצקין (בנו של המנהיג הציוני ליאו מוצקין).

מספרי מוצקין הראשונים הם:
1, 1, 2, 4, 9, 21, 51, 127, 323, 835, 2188, 5798, 15511, 41835, 113634, 310572, 853467, 2356779, 6536382, 18199284, 50852019, 142547559, 400763223, 1129760415, 3192727797, 9043402501, 25669818476, 73007772802, 208023278209, 593742784829.

התרשים הבא מראה את 9 הדרכים לחבר 4 נקודות על היקף מעגל בלי מיתרים חוצים:

קובץ:MotzkinChords4.svg

והתרשים הבא מראה את 21 הדרכים לחבר 5 נקודות על מעגל בלי מיתרים חוצים:

קובץ:MotzkinChords5.svg

הגדרות מקבילות למספרי מוצקין: מספר מוצקין ה-n-י שווה גם למספר הסדרות של מספרים שלמים חיוביים, שאורכן n-1, הן מסתיימות ומתחילות ב 1 או 2, וההפרש בין כל שני איברים רצופים בהן הוא 0, 1 או 1-.

כמו כן, מספר מוצקין ה-n-י שווה למספר המסלולים האפשריים ברביע הימני העליון של רשת קואורדינטות, מהנקודה (0,0) לנקודה (n,0) כאשר בכל צעד מותר לזוז רק לכיוון ימין, (ישירות ימינה, ימינה ולמעלה או ימינה ולמטה) ובשום שלב אסור לרדת מתחת לציר ה-x. התרשים הבא מראה את 9 המסלולים החוקיים מהנקודה (0,0) לנקודה (4,0):

קובץ:Motzkin4.svg

ב-1977 הציגו דונהיי ושפירו 14 הגדרות שונות למספרי מוצקין בענפים שונים של המתמטיקה.

==ראו גם==
* מספר דלנואה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קומבינטוריקה
קטגוריה:סדרות של שלמים
שחק אותה

שחק אותה היה שעשועון טלוויזיה ישראלי, בהנחיית דודו טופז, אשר שודר בערוץ 1 בין השנים 1979–1980 ושוב ב-1983–1984. גרסה נוספת של השעשועון שודרה בערוץ 2 תחת השם "הפירמידה" בשנת 2002 בהנחייתו של עודד מנשה. השעשועון מבוסס על השעשועון האמריקאי The Pyramid (הפירמידה) .

בסרט המתיחות "עבודה בעיניים" נכללה פרודיה על השעשועון בשם "משש אותה" בו התבקשו המתחרים לנחש סוג של פרי לאחר מישושו דרך מחיצה מחוררת שמעברה השני עמדה דוגמנית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שעשועוני טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט אמריקאי
קטגוריה:תוכניות שצולמו באולפני הרצליה
קטגוריה:דודו טופז
AXN

לוגו הערוץ מ-2002 ועד 2015
לוגו הערוץ מ-2015 ועד 2020
AXN הוא ערוץ טלוויזיה בינלאומי בבעלות אחת מהחברות הבנות של סרטי סוני הפועל בכ-50 מדינות ברחבי העולם, דרך הלוויין והכבלים. הערוץ החל את שידוריו ב-22 במאי 1997, ומשדר בעיקרו סדרות פעולה. לערוץ המקורי גרסאות מקומיות במדינות רבות.

== בישראל ==
הערוץ עלה לראשונה בישראל בקיץ 2000 ושודר בטלוויזיה בכבלים בערוץ 6 בממיר הדיגיטלי ובערוץ 40 או 26 בממיר האנלוגי, בהתאם לאזור הזיכיון. הערוץ שידר סדרות פעולה, מדע בדיוני ופנטזיה, חדשות וותיקות בשידורים חוזרים, וכן תוכניות ריאליטי.

ב-2006 הפיק הערוץ מגזין פעולה בשם "AXN מאניה" בהנחייתה של יעל גולדמן, אשר נתן במה לאנשים בתחום הספורט האתגרי בישראל.

בשנת 2007 הקים הערוץ מועדון לקוחות בשם "AXN אקשן קלאב". אתר מועדון הלקוחות חדל להתקיים בתום שידור הערוץ בישראל.

ביוני 2008 פורסם לראשונה כי ערוץ AXN הישראלי יסיים את שידוריו מטעמים כלכליים, ושידורי הערוץ הסתיימו ב-4 בינואר 2009. במקומו נפתח ערוץ חדש בשם HOT Zone, אשר אינו כלול בחבילת הבסיס של חברת הכבלים. בתדר האנלוגי של הערוץ הועלה במקומו ערוץ HOT Family.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה
קטגוריה:HOT: ערוצים
Another One Bites the Dust

Another One Bites The Dust (ביטוי נפוץ באנגלית שפירושו עוד אחד מת) הוא סינגל של להקת הרוק הבריטית קווין שיצא בשנת 1980. השיר נכתב על ידי נגן הבס ג'ון דיקון. סינגל זה הוא הסינגל הנמכר ביותר של הלהקה לאחר שמכר כ-7 מיליון עותקים בכל רחבי העולם. השיר הוא מתוך האלבום The Game.

השיר הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים בארצות הברית, ספרד, ארגנטינה, קנדה, גואטמלה וישראל, אך רק למקום השביעי בבריטניה. בארצות הברית, הצליח השיר להתברג למקום הראשון בשני מצעדי פזמונים: הראשון הוא מצעד הפזמונים של ה-R&B (לאחר שקווין נחשבו ללהקת R&B, בטעות) והמצעד השני הוא של הדיסקו.

רוב הכלים בשיר מבוצעים על ידי דיקון: גיטרה בס, פסנתר, גיטרת קצב וגיטרה מובילה. לאחר מכן הוספו לשיר ביט תופים מחזורי ומספר אפקטים על ידי טיילור ומיי ואת השירה ביצע פרדי מרקיורי. השיר לא התקבל יפה אצל חברי הלהקה ולא היה אמור לצאת בתור סינגל למרות ההפצרות החוזרות ונשנות של צוות ההופעה. ההחלטה להוציא את השיר כסינגל התקבלה לאחר שמייקל ג'קסון הציע זאת, בסיומה של אחת ההופעות של הלהקה (הדבר אושר על ידי רוג'ר טיילור ובריאן מיי בתוכנית רדיו אמריקאית מאוחר יותר). את הסינגל הפיק ריינהולד מק ביחד עם הלהקה.

השיר הביא ללהקה את מועמדותה היחידה לפרס גראמי בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר המבוצע על ידי צמד או להקה. השיר הפסיד לשיר Against the Wind של בוב סיגר.

הצלחתו של השיר בארצות הברית היא כנראה זו שהביאה את הלהקה לנטוש (זמנית) את השורשים הרוקיסטיים והובילה אותה להקליט את אלבומה הבא Hot Space בסגנון השונה מקודמיו.

== השפעות על תרבות פופולרית ==
* אגדה אורבנית נפוצה טוענת שכאשר מנגנים את פזמון השיר לאחור, הוא מכיל מסר כגון "זה כיף לעשן מריחואנה" ("It's fun to smoke marijuana") ו"התחילו לעשן מריחואנה" ("Start to smoke marijuana"). למעשה, ההקלטה לא הכילה אף מסרים שכאלו במכוון: זהו צירוף מקרים, והשיר אף אינו עוסק בנושאים הקשורים לסמים או לעישונם.
* סילבסטר סטאלון ביקש להשתמש בשיר כשיר הנושא של הסרט רוקי 3 ונענה בשלילה. כתחליף, להקת Survivor יצרה עבור הסרט את אחד מהשירים המפורסמים ביותר של שנות ה-80, Eye of the Tiger.
* וייקליף ז'אן ביצע לשיר גרסת כיסוי תוך שימוש בהקלטות המקוריות של מרקיורי, כמעט 7 שנים לאחר מותו של האחרון.
* וירד אל ינקוביץ' ביצע לשיר גרסת כיסוי פארודית בשם "Another one rides the bus" ("עוד אחד נוסע באוטובוס")
* בשלהי שנת 2006 יצא עיבוד לשיר זה שנעשה על ידי The Miami Project (פרויקט מיאמי), והגיע למצעד הרשמי של תחנת הרדיו 100FM.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1980
קטגוריה:שירי קווין
קטגוריה:שירי וייקליף ז'אן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי דיסקו
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:שירים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הוליווד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
אנטומיה טופוגרפית

אנטומיה טופוגרפית (surface anatomy או visual anatomy) היא האנטומיה הנלמדת על פי הצורה הנראית והניתנת למישוש של פני הגוף האנושי. לימוד אנטומיה טופוגרפית מאפשרת הכרת מיקומם של איברים שטחיים וגם איברים עמוקים, כאלו שאינם ניתנים למישוש, כמו הלב למשל. אנטומיה טופוגרפית משמשת בתהליכי אבחון וטיפול ברפואה. זוהי שיטת אבחון עתיקה שגם היום היא אחת השיטות היעילות; מהירה, זולה, ואינה תהליך פולשני (ניתוחים). 

אנטומיה טופוגרפית על בני אדם מתאפשרת על ידי הכרת הפרופורציות והשטח החיצוני של גוף האדם כדי לאפשר איתור איברים עמוקים בגוף האדם שאינם ניתנים לאיתור בעזרת חוש הראייה, בתנועה או בסטטיות.

== איורים של אנטומיה טופוגרפית ==
<gallery>
 Gray1194.heb.PNG|צוואר
 Gray1211.heb.PNG|גו במבט אחורי
 Gray1219.heb.PNG|גו במבט קדמי
 Gray1215.heb.PNG|בית חזה במבט צידי
 Gray1231.heb.PNG|גפה עליונה במבט קדמי
 Gray1232.heb.PNG|גפה עליונה במבט אחורי
 Gray1238 heb.png|ירך במבט קדמי
 Gray1239.heb.PNG|גפה תחתונה במבט אחורי
 Gray1240 heb.PNG|שוק במבט צידי
 </gallery>

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* Dorland's Medical Dictionary, [http://www.mercksource.com/pp/us/cns/cns_hl_dorlands.jspzQzpgzEzzSzppdocszSzuszSzcommonzSzdorlandszSzdorlandzSzdmd_a_35zPzhtm#12130869 anatomy], MerckSource

</div>

קטגוריה:אנטומיה
שר פלנינה

שָׁר פְּלָנִינָה (בעברית: הר שר; בסרבית: Шар Планина, Šar Planina, באלבנית: Malet e Sharrit) הוא רכס הרים בין הגבול הדרומי של סרביה (בחלקה של קוסובו) לחלק הצפוני של מקדוניה. אורך הרכס כ-80 קילומטר ורוחבו בין 10–20 ק"מ.

ברכס מספר פסגות גבוהות:

*טיטוב ורב (2,747 מטר, הפסגה הגבוהה ברכס)
*טורצין (2,702 מטר)
*בוריסלבץ (2662 מטר)
*רודוקה (2,610 מטר)
*ליוּבּוֹטן (2,553 מטר)
*פיריבּג

שר מתרחב גם להר קורבּ בדרום־מזרח ועובר דרך צפון־מערב אלבניה.

הצמחייה ברכס כוללת יבולים עד לגובה 1,000 מטר מעל פני הים, יערות עד גובה 1,700 מטרים, וכן שדות מרעה המשתרעים על כ- 550 קילומטרים רבועים. שר פלנינה הוא הרכס היחיד באירופה שמשתרע על שטח גדול של שדות מרעה. באזור יושבות קהילות רועים הידועות בכלבי הרועים הגדולים האופייניים להן, הנקראים רועה שר-פלניני, אשר דמותם אף הוטבעה על המטבע המקדוני<ref></ref>. 

הפארק הלאומי שר פלנינה שייך לאוטונומיה קוסובו ומשתרע על 380 ק"מ רבועים בחלק הצפוני של ההר שר. גאוות הפארק היא עץ האורן המקדוני שנמצא במקום, וכן אורן הלבן והוורד האלפי.

הפארק הלאומי שר פלנינה משופע בנחלים ובנחלים זורמים קטנים המשתרעים למספר רשויות מקומיות כמו אורושבץ, סובה רקה, קצ'ניק ו-פריזרן ו-יגונובצה, טרצה, טטובו וגוטיבר.
רועה שר-פלניני

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרביה: גאוגרפיה
קטגוריה:אירופה: רכסי הרים
קטגוריה:אלבניה: גאוגרפיה
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: הרים
קטגוריה:קוסובו
מילן יליץ'

מילן יליץ (Милан Јелић, 26 במרץ 1956 - 30 בספטמבר 2007) היה נשיא רפובליקה סרפסקה (אוקטובר 2006 - ספטמבר 2007).

==ביוגרפיה==
יליץ' נולד ב-26 במרץ 1956 בכפר קופריבנה (Копривна) שליד מודריצ'ה (Модрича) בבוסניה והרצגובינה אז ביוגוסלביה. הוא למד בתיכון בעיר דובוי (Добој) ולאחר סיום לימודיו למד בפקולטה לכלכלה בסובוטיצה (Суботица) שבסרביה. הוא בעל תואר דוקטור לכלכלה מאוניברסיטת בנייה לוקה.
במשך 13 שנים כיהן כמנהל בית הזיקוק במודריצ'ה. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית הסרבית בראשות רדובאן קרדז'יץ' ונבחר מטעמה לאספה הלאומית של סרפסקה לאחר הסכם דייטון ב-1995. ב-1998 עבר יליץ' למפגלת הסוציאל-דמוקרטים העצמאיים. בבחירות של אוקטובר 2002 הוא התמודד על תפקיד נשיא סרפסקה וזכה ב-22.1% מהקולות, מקום שני לאחר דראגן צ'ביץ' שזכה ל-35.9% מקולות המצביעים. ב-1 במרץ 2006 מונה לשר הכלכלה, האנרגיה והפיתוח בממשלתו החדשה של מילורד דודיק.

שירת כחבר מועצת העיר מודריצ'ה במשך 4 שנים וב-1987 מונה למאמן קבוצה שנקראת OOUR ואחר כך למנהל קבוצת Rafinerija ulja במודריצ'ה. יליץ' כיהן גם כנשיא ההתאחדות לכדורגל של רפובליקה סרפסקה (Фудбалски Савез Репубике Српске) וגם נשיא ההתאחדות לכדורגל של בוסניה והרצגובינה.

נפטר ב-30 בספטמבר 2007 מהתקף לב במהלך כהונתו. בעקבות מותו הוכרזו שלושה ימי אבל והדגלים הורדו לחצי התורן בכל מוסדות הרפובליקה. שנה לאחר מותו הוענק לו על ידי מחליפו רייקו קוזמנוביץ', אות הרפובליקה על תרומתו לפיתוח הרפובליקה ושיתוף פעולה בינלאומי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפובליקה סרפסקה: פוליטיקה
קטגוריה:פוליטיקאים בוסנים
קטגוריה:ילידי 1956
קטגוריה:נפטרים ב-2007
משה לרר

משה לרר (23 בדצמבר 1933 - 26 בנובמבר 2006) היה מהבולטים שבעיתונאי הספורט בישראל.

==ביוגרפיה==
לרר נולד בעיר סטאניסלב שבגליציה, הרפובליקה הפולנית השנייה (כיום באוקראינה), ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בהיותו בן 6 חודשים. בגיל 13 החל לכתוב בנושאי ספורט בעיתונות שלפני קום המדינה, ולא חדל מכך עד ימיו האחרונים.

בין השנים 1949 עד 1954 לרר עבד ככתב ספורט ב"ספורט ישראל" ו"חדשות הספורט". עבודותיו הבאות היו במעריב והארץ (1954–1960), כתיבה ועריכה במדור הספורט של ידיעות אחרונות (1962–1970) ועריכת מוסף הספורט והמוסף "סגנון" של מעריב (1970–1990).

ב-1991 פרש לגמלאות, ושנתיים מאוחר יותר נקרא לשמש בצוות ההקמה של קשת. בשנים האחרונות לחייו פרסם מאמרים בחדשות המחלקה הראשונה וכן במקור ראשון.

בין עיסוקיו האחרים: מ"מ וסגן יו"ר אגודת העיתונאים, וכן ערך והגיש יחד עם העיתונאי ישעיהו פורת את התוכנית "רדיו ספורט" בגלי צה"ל. בשנות ה-70 הוציא לאור ספרים ואלבומים בנושאי ספורט, ובין היתר על קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב, וכן על תולדות הספורט ב-50 שנות קיומה הראשונות של ישראל.

==החיים עם הסרטן==
לרר נפטר ממחלת הסרטן לאחר שחי בצילה שנים רבות. אשתו הראשונה רותי נפטרה מהמחלה, וכך גם אשתו השנייה חיה צחור שנפטרה כ-20 שנה לאחר מכן. חודשיים לאחר מות אשתו השנייה נפטר גם הוא. בשנות חייו האחרונות היה פעיל באגודה למלחמה בסרטן ופרסם מאמרים רבים בגנות עישון סיגריות, אשר גרם למחלתו.

==פרס משה לרר==
שנה לאחר פטירתו של לרר הנהיגה אגודת העיתונאים בתל אביב ומשפחתו פרס לעיתונאי הספורט המצטיין בעיתונות הכתובה על שמו של לרר. ב-25 בדצמבר 2007 חולק הפרס לראשונה לאברהם טבק ממעריב ועוזי דן מהארץ.

== מספריו ==
* גדולי הספורט בישראל, מאת משה לרר ואלכס דורון. הוצאת ספרי שלגי. 1979.
* אירופה של מכבי תל אביב 1977 מאת משה לרר ומיכאל קרנון. 
* כולם היו בני - מאת משה לרר ויהושע רוזין. הוצאת ירון גולן.
* ספורט 50 - מאת משה לרר וישעיהו פורת. 1998.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.safsal.co.il/article.aspx?id=7470 פרידה ממשה לרר באתר ספסל]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
הדרך לעין חרוד

הדרך לעין חרוד הוא רומן דיסטופי שכתב עמוס קינן, בין הראשונים בעברית בסוגה זו. הספר יצא לאור בשנת 1984 בהוצאת עם עובד ובשנת 2016 יצא במהדורה מחודשת, בעריכתו של חיים פסח. הספר תורגם לשמונה שפות: אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית, דנית, צ’כית, הונגרית וערבית. עלילת הספר מספרת אודות ישראל שלאחר הפיכה צבאית, ומתמקדת בניסיונו של נרדף פוליטי להגיע למורדים בעין חרוד, וקורות מסעו של הגיבור בדרך לשם.

==תקציר העלילה==
במהלך חג החנוכה, מתחוללת בישראל הפיכה שקטה במהלכה כת צבאית תופסת את השלטון. הכת גירשה את כל הערבים והשליטה שלטון צבאי, בעוד שבעין חרוד התכנסו המורדים המשדרים מתחנת רדיו מחתרתית. במסגרת עולם זה, יוצא אדם הנרדף בידי המשטר מביתו בתל אביב – הנתונה במצור מוחלט – ומנסה להגיע לצפון הארץ, שם עדיין מתקיים שלטון חופשי בהנהגת המורדים נגד השלטון הצבאי.

במהלך מסעו צפונה, נתקל הגיבור בערבי ישראלי שמנסה לחצות את הגבול למדינת ערב. בהמשך, הם נתקלים בכוחות צבא ולוקחים בשבי תת-אלוף, עליו הם נושאים ונותנים עם אלוף פיקוד צפון. לקראת סוף הספר, הסיפור מקבל תפנית כאשר הגיבור מגיע יחד עם האלוף אל בונקר בעמק יזרעאל ובו מכונת זמן שהחונטה הצבאית פיתחה על מנת להרוג את הקיסר הרומי טיטוס, מחריב בית שני. הגיבור מסכל את התוכנית, ובדרכו אל עין חרוד מגלה כי חזר בזמן לימים פרהיסטוריים, ולבסוף מת.

== עיבוד קולנועי ==
ב-1990, יצאסרט דובר אנגלית בבימויו של דורון ערן, בכיכובם של אלסנדרה מוסוליני, ארנון צדוק וטוני פק.

בסרט נערך שינוי בעלילה, והגיבור מצליח להגיע אל הקיבוץ, אולם מגלה שאין מחתרת ושהרדיו משודר בידי אדם בודד.

== עיבודים לתיאטרון ==
* 2004: הצגה בבימויה של מור פרנק במסגרת פסטיבל עכו. ההצגה זכתה בציון לשבח על עבודת משחק האנסמבל.
* 2014: הצגת תיאטרון בובות בבימויו של צבי סהר.

== ראו גם ==

* הדרך לעין חרוד (סרט)
* את והב בסופה (ספר)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.blipanika.co.il/?p=4204 ביקורת על הדרך לעין חרוד] - באתר בלי פאניקה
* דליה אמוץ, [https://www.nli.org.il/he/newspapers/hadashot/1984/03/09/01/article/71 צריך לקרוא⁩], חדשות, 9 במרץ 1984
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:רומנים דיסטופיים בעברית
קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:רומנים המתרחשים בישראל
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרים שעובדו לבמה
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
קטגוריה:מסע בזמן בספרות
רולטה רוסית

[[אקדח תופי עם כדור אחד]] 
רולטה רוסית היא משחק קטלני בו המתמודד נוטל אקדח תופי שטעון בכדור אחד בלבד, מסובב את התוף, מכוון את האקדח לראשו ולוחץ על ההדק, מבלי לדעת מראש אם תיפלט ירייה, או לא. 

== מקור השם ==

השם רולטה רוסית נובע מסיבוב תוף האקדח כגלגל של רולטה, ומהסיכויים לפליטת כדור (בדרך כלל יש מקום לשישה כדורים בתוף).

על פי האגדה, מקרים רבים של רולטה רוסית התרחשו ברוסיה החל מהמאה ה-19. לפי סיפור אחד, אולצו אסירים רוסים לשחק את המשחק על ידי סוהרים, שהימרו על תוצאותיו. בגרסה אחרת, קצינים משועממים ואובדניים בצבא הרוסי שיחקו במשחק כדי להרשים אחד את השני. לא ברורה אמיתות אגדות אלו.

==בקולנוע==
משחק ברולטה רוסית הופיע גם במספר סרטי קולנוע, שהבולט בהם הוא "צייד הצבאים", אשר זכה בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 1978. נטען כי בעקבות הסרט גדל מספר מקרי ההתאבדות בשיטה זו.

בסרט באגסי משנת 1991, הגנגסטר באגסי סיגל מבצע רולטה רוסית בכיוון ראשו, כדי להוכיח לאויבו דרגנה שהוא "אלמותי". הוא ניצל בניסיון זה.

הקוסם הבריטי דרן בראון ביצע הדגמה של רולטה רוסית עם אקדח אמיתי שבה הוא קיבל לידיו אקדח טעון בכדור בודד, גילה את מקומו של הכדור וניצל.

בסרטון המצויר של האחים וורנר משנת 1951, באגס באני נלחם ביוסמיטי סאם על מנת לזכות בבחירות לראשות העיר, כאשר מתברר שהסוס האפל זכה בבחירות, באגס וסם מחליטים לשחק ברולטה רוסית שבסופה באגס מכוון לראשו, מפספס ופוגע בסם. הקטע צונזר ברוב רשתות הטלוויזיה האמריקאיות, אולם בישראל הוא שודר ללא צנזורה.

במשחק Call of Duty: Black Ops מייסון משחק עם וודס רולטה רוסית וברגע האחרון יורה את הכדור לעבר שוביו ושניהם ניצלים.

רולטה רוסית משחקת תפקיד מרכזי בסרט הדרמה ההיסטורית "דואליסט" משנת 2016.

בסדרה "גומורה" מבצע הגיבור צ'ירו גרסה מחוזקת של רולטה רוסית (שהוא מכנה "רולטה ספרדית") שבה יש 3 כדורים מתוך 6. כלומר, סיכוי 1:2 שתתבצע ירייה. הוא עובר את המשחק בשלום ובכך מוכיח שהוא "אלמותי", בדומה לסרט "באגסי" המוזכר למעלה. זהו גם כינויו בסדרה - "האלמותי".

בדרמה הספרדית "בית הנייר" סיילנה אוליבירה המכונה "טוקיו" מאיימת על אנדרס דה פונויוסה המכונה "ברלין" במשחק מדומה של רולטה רוסית. המשחק נעצר לפני שנורה כדור.

בסרט הקולנוע הישראלי "לשחרר את שולי", ראש הקרטל הרנן מאלץ את אביהו, בצלאל ונתי לשחק רולטה רוסית בזה אחר זה מבלי "לערבב" את התוף. אביהו ובצלאל לוחצים על ההדק פעם אחת, ונתי לוחץ על ההדק שלוש פעמים לכיוון ראשו, והלחיצה השישית והאחרונה של נתי מחסלת את אחד מחברי הקרטל.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דרכי התאבדות
קטגוריה:הימורים
קטגוריה:הימורים ברוסיה
קוטר עלסופי

באנליזה מתמטית של מרחבים מטריים, הקוטר העלסופי של קבוצה קומפקטית הוא מספר המודד את גודל הקבוצה באופן שמדמה פיזור של מטען חשמלי, בדומה לקיבול אלקטרוסטטי. את המושג פיתח מיכאל פקטה, שעסק רבות בנושא.

את הקוטר הרגיל של קבוצה קומפקטית מגדירים כמרחק הגדול ביותר האפשרי בין זוגות של איברים בקבוצה, דהיינו <math>\ d_2(A) = \max {d(x_1,x_2)}</math>, כאשר <math>\ d(\cdot,\cdot)</math> היא פונקציית המרחק בקבוצה. כהכללה של מושג זה, ניתן להגדיר קוטר מסדר n, המודד את המכפלה הגדולה ביותר של מרחקים בין זוגות נקודות, שאותה אפשר להשיג מפיזור n נקודות בקבוצה. הקוטר מסדר n מוגדר לפי הנוסחה <math>\ d_n(A) = (\max \prod_{1\leq i<j\leq n}{d(x_i,x_j)})^\frac{2}{n(n-1)}</math>, כאשר המקסימום נלקח מבין כל הבחירות האפשריות של נקודות <math>\ x_1,\dots,x_n \in A</math> (הנקודות שבהן המקסימום מתקבל נקראות נקודות פקטה). הגורם <math>\ \frac{2}{n(n-1)}</math> בחזקה נבחר כך ש- <math>\ d_n(A)</math> הוא הממוצע ההנדסי של המרחקים.

סדרת הערכים <math>\ d_n(A)</math> היא סדרה יורדת, כלומר <math>\ d_2(A)\geq d_3(A)\geq \dots</math>, והגבול <math>\ d(A)=\lim_{n\rightarrow \infty}d_n(A)</math> נקרא הקוטר העלסופי של <math>\ A</math>. תחת הגדרה זו, הקוטר העלסופי של קבוצה סופית הוא אפס, הקוטר העלסופי של מעגל שווה לרדיוס שלו, והקוטר העלסופי של קטע שווה לרבע אורכו של הקטע.

תכונות נוספות של הקוטר העלסופי, כאשר <math>\ A</math> קבוצה במרחב אוקלידי:
* <math>\ d(\alpha A)=|\alpha|d(A)</math> לכל קבוע <math>\ \alpha</math>
* אם <math>\ A_{s}</math> קבוצת הנקודות שמרחקן מ-A לכל היותר s, אז הקוטר העלסופי "רציף" במובן הבא: הגבול של <math>\ d(A_s)</math>, כאשר s שואף לאפס, הוא <math>\ d(A)</math>
* כאשר <math>\ A</math> קבוצה במישור המרוכב ו- <math>\ P:\mathbb{C}\rightarrow \mathbb{C}</math> העתקה פולינומית ממעלה m, אז <math>\ d(P^{-1}(A)) = d(A)^{1/m}</math>

== מקורות ==

* [http://eom.springer.de/t/t093670.htm הערך "Transfinite diameter" ב"אנציקלופדיה של המתמטיקה"]
<div style="direction: ltr;">
* [http://dz-srv1.sub.uni-goettingen.de/sub/digbib/loader?ht=VIEW&did=D17458&p=233 M. Fekete, "Ueber die Verteilung der Wurzeln bei gewissen algebraischen Gleichungen mit ganzzahligen Koeffizienten" Math. Z., 17 (1923) pp. 228–249]
* [https://digitalresearch.bsu.edu/mathexchange/wp-content/uploads/2021/02/Transfinite-Diameter_davis.matt_.pdf כמה דוגמאות]
</div>

== ראו גם ==

* רדיוס קונפורמי
* קיבולת (אנליזה מרוכבת)

קטגוריה:מרחבים מטריים

en:Conformal radius#Version from infinity: transfinite diameter and logarithmic capacity
רודני דיינג'רפילד

רודני דיינג'רפילד (באנגלית: Rodney Dangerfield; 22 בנובמבר 1921 - 5 באוקטובר 2004) היה קומיקאי, שחקן, מוזיקאי וסופר יהודי אמריקאי שידוע בעיקר בזכות השורה "אני לא מקבל כבוד" ובזכות מונולוגים מלאי בדיחות על עצמו.
דיינג'רפילד נבחר למקום השביעי ברשימת 100 הסטנדאפיסטים של קומדי סנטרל.

== הילדות והקריירה ==
דיינג'רפילד נולד למשפחה יהודית בבבילון שבלונג איילנד בניו יורק. שמו המקורי ג'ייקוב כהן.
כבר בנעוריו החל להופיע במועדוני סטנד-אפ אך הצלחתו הגדולה הגיעה רק בשנות ה-40 לחייו, אז זכו הסרטים "מהומה במועדון" ו"בחזרה לנעורים" להצלחה. לאחר מכן הצליח מופעו זוכה גראמי "No Respect" (אין כבוד) שהפך לסימן ההיכר שלו. דיינג'רפילד הופיע לאחר מכן בספיישל משלו ב-HBO, שבו סייע לסטנדאפיסטים צעירים בתחילת דרכם, כגון ג'רי סיינפלד וטים אלן.

הופיע בסרטים ותוכניות טלוויזיה שונות וכן שימש כמדבב, למשל בסרט האנימציה "רובר מלך החווה".

== מותו ==
ב-8 באפריל 2003 עבר דיינג'רפילד ניתוח מוח כהכנה לניתוח בשסתום הלב, שעבר ב-24 באוגוסט 2004. לאחר הניתוח שקע דיינג'רפילד בתרדמת למשך כמה שבועות וב-5 באוקטובר 2004 הוא נפטר בבית החולים.

על מצבתו נכתב "Rodney Dangerfield - There goes the neighborhood", בתרגום חופשי: "רודני דיינג'רפילד - כך הלכה השכונה").

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
לולאה מוזרה

ציורו של [[מאוריץ קורנליס אשר "ידיים מציירות", 1948]]
לולאה מוזרה נוצרת כאשר תנועה למעלה או למטה במערכת היררכית מחזירה לנקודת המוצא. לולאות מוזרות בדרך כלל קשורות להפניה עצמית ולפרדוקסים. המושג נטבע ונדון באריכות על ידי דאגלס הופשטטר בספריו 'גדל, אשר, באך' ו'אני לולאה מוזרה'.

==דוגמאות==
הדוגמה הראשונה שהופשטטר נותן ללולאה מוזרה היא קאנון מספר חמש ביצירתו של באך "המנחה המוזיקלית". הקאנון עולה בכל פעם בטון נוסף לאורך כל הסולם הכרומטי עד שלבסוף חוזר לטון שממנו התחיל. הופשטטר מוצא דוגמאות נוספות בציוריו של מ. ק. אשר, בהם המפל הנשפך אל ראשיתו, שני נחשים אשר כל אחד מהם מתחיל לאכול את זנב רעהו באותו הזמן וממשיך לכל אורך הגוף, ידיים המציירות אחת את חברתה, ומדרגות העולות ויורדות בלולאה אין-סופית. הופשטטר משתמש במושג כדי להבהיר את המכנה המשותף של פרדוקסים רבים כגון פרדוקס השקרן, הפרדוקס של ראסל, הפרדוקס של גרלינג-נלסון ואף כדי להבהיר את מהות ההוכחה למשפטי האי-שלמות של גדל.

לולאות מוזרות בדרך כלל קשורות להפרת היררכיות; לדוגמה, תוכנית מחשב, המשכתבת את עצמה ללא קלט חיצוני (קוד מטאמורפי).

אמנם הופשטטר טבע את המושג בהקשר של מדעי המחשב ומערכות היררכיות, אך הוא קיים כרעיון גם בתרבות הכללית.

==ראו גם==
* מעגל קסמים
* טבעת מביוס
* רקורסיה - במדעי המחשב - פונקציה הקוראת לעצמה
*התייחסות עצמית

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20071016190355/http://notes.co.il/tomer/34240.asp אני לופ מוזר], תומר פרסיקו על ספרו החדש של דאגלס הופשטטר
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרדוקסים של התייחסות עצמית
ג'ולי פליטינג

ג'ולי פליטינג-סטיוארט (באנגלית: Julie Fleeting-Stewart; נולדה ב-18 בדצמבר 1980) היא כדורגלנית עבר סקוטית, ששיחקה בעמדת החלוצה.

==קריירה==
פליטינג נולדה בקילווינינג שבסקוטלנד. היא החלה לשחק כדורגל בגיל 9,<ref></ref> והצטרפה לקבוצה מקצוענית בגיל 16, בשנת 1996.

ב-2002 החלה לשחק בקבוצת סן דייגו ספיריט מה-WUSA.<ref></ref> בתום עונת 2003 הושאלה לרוס קאונטי הסקוטית.<ref></ref> בינואר 2004 עברה לארסנל. באותה שנה זכתה עמה באליפות הליגה ובגביע ה-FA, ושנה לאחר מכן נבחרה לכדורגלנית השנה בפרמייר ליג.

===קריירת נבחרות===
פליטינג היא מלכת השערים בנבחרת סקוטלנד, עם 116 שערים ב-121 משחקים,<ref></ref> ואף הייתה קפטנית הנבחרת.

==חיים אישיים==
פליטינג נשואה לכדורגלן העבר ומאמן הכדורגל קולין סטיוארט.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלניות סקוטיות
קטגוריה:כדורגלניות ארסנל ליידיס
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:חלוצות כדורגל
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1980
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1980
ובאש (נהר)

נהר וַבּאש (באנגלית: River Wabash) הוא נהר באורך 765 ק"מ במזרח ארצות הברית שזורם דרום-מערבית לצפון-מערב אוהיו, עובר דרך צפון אינדיאנה לאילינוי ונשפך לנהר אוהיו.
== גאוגרפיה ==
כשקרחון ויסקונסין נמס לפני 14,000 שנה, יצרו חלק ממי הקרחון את ימת מאומי, האב הקדמון של ימת אירי. לבסוף עלו המים שנמסו מעל שכבת הקרח באזור פורט וויין שבאינדיאנה, ומשם התנקזו לדרום-מערב ימת מאומי. הזרם שנוצר בתהליך זה גרם ליצירת העמק שבו זורם כיום נהר ובאש.

במהלך המאה ה -18 השתמשו הצרפתים בנהר הובאש כאמצעי תחבורה בין לואיזיאנה לקוויבק. לאחר מלחמת 1812 התפתח במהירות אגן ובאש על ידי מתיישבים, והנהר המשיך כעורק סחר חשוב, הן עבור סירות שטוחות והן עבור קיטור נהרות. התנועה בנהר, מלבד תנועת דוברות במסלולו התחתון, נעלמה כמעט לחלוטין לאחר בוא המסילות בשנות החמישים של המאה ה -19.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wabashriver.us/ מדריך מפורט לנהר ובאש]
* [http://www.indianawaterways.com/wabashriver.htm על נהר הובאש]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוהיו: גאוגרפיה
קטגוריה:אינדיאנה: גאוגרפיה
קטגוריה:אילינוי: נהרות
קטגוריה:יובלי המיסיסיפי
קטגוריה:נהרות גבול בין-מדינתיים בארצות הברית
צבי ויינברג

צבי (הנרי) מאיר ויינברג (12 באוגוסט 1935 – 21 בדצמבר 2006) היה חבר הכנסת מטעם ישראל בעליה.

== ביוגרפיה ==
ויינברג נולד בעיר קרקוב, פולין למשפחה של חסידי צאנז. ב-1939 נמלט עם משפחתו מפולין לאוקראינה, רוסיה, סיביר, אוזבקיסטן וצרפת. לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לישראל, ואחר כך לארצות הברית, שם למד בתיכון, בישיבה ובאוניברסיטה, וקיבל דוקטורט בספרות צרפתית. לימד באוניברסיטאות באוהיו ובקליפורניה. עבר לטורונטו, קנדה בשנת 1969, ושימש פרופסור באוניברסיטת טורונטו למעלה מ-20 שנה. כיהן כסגן יו"ר חוג הפרופסורים לשלום במזרח התיכון, וי"ור הסמינר האקדמי לחשיבה ציונית. היה פעיל מאוד בתנועה לשחרור יהודי ברית המועצות.

עלה לישראל בשנת 1992 וכיהן כפרופסור לספרות באוניברסיטת בר-אילן. נמנה בין מייסדי מפלגת "ישראל בעלייה", שם היה נציג עולי צפון אמריקה במפלגה שרוב חבריה ומצביעיה היו עולים מרוסיה.

בשנת 1996 נבחר לכנסת ה-14 והיה חבר בוועדת החוץ והביטחון, ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הכלכלה וועדת החינוך והתרבות.

נפטר בא' בטבת ה'תשס"ז (21 בדצמבר 2006) לאחר מחלה קשה

== חיים אישיים ==
לצבי וינברג שלושה בנים ובת אחת.

ויינברג דיבר עברית, אנגלית, ספרדית, צרפתית, רוסית, יידיש, גרמנית, פולנית, פורטוגזית, איטלקית ושפות נוספות.

==לקריאה נוספת==
* [http://www.aish.com/jw/id/82884227.html "תפילתו של סבא"], באתר ישיבת אש התורה 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל בעלייה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:מהגרים מפולין לקנדה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
מג קאבוט

מג קאבוט (Meg Cabot; נולדה ב-1 בפברואר 1967 בבלומינגטון שבאינדיאנה) היא סופרת אמריקאית. כתבה גם תחת שמות העט "פטרישיה קאבוט" ו"ג'ני קארול". היא כתבה כ-40 ספרים והמוכר שבהם הוא יומני הנסיכה, שהפך לסרט באולפני דיסני.

קאבוט למדה איור באוניברסיטת אינדיאנה. לפני שפרסמה את ספרה הראשון, היא עבדה כסגנית מנהל המעונות באוניברסיטת ניו יורק. כחלק מעבודתה היא נפגשה באופן תדיר עם בני נוער שסיפקו לה רעיונות לסיפורים רבים ואפשרו הצצה נדירה לעולמם.

==מספריה==
*סדרת "יומני הנסיכה" (2000–2008)
*סדרת "The Mediator" (2000–2004)
*סדרת "1-800-WHERE-R-YOU" (2001–2006)
*סדרת "All-American Girl" (2002–2005) (בעברית: נערת החלום האמריקאי)
*תיכון אבלון
*פדה את ליבי (Ransom My Heart) - (נכתב על ידי מיה תרמופוליס)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:סופרות ילדים ונוער אמריקאיות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
אקסטרמופילים

בפארק ילוסטון, בה משגשגים תרמופילים]]
אקסטרמופילים (באנגלית: Extremophiles; בעברית לעיתים: קיצונאים) הם יצורים חיים החיים בתנאי סביבה קיצוניים. רוב האקסטרמופילים הם בעיקר בקטריות וארכאונים. ניתן למצוא אקסטרמופילים בגומחות אקולוגיות ששום יצור אחר לא יכול לחיות בהן.
הסיומת "philes" מציינת אוהב בלטינית, והקידומת מציינת את סוג הסביבה או המאפיין הכימי / פיזיקלי בו היצור חי.
לצורך שימור מזון, להבדיל מתנאי החיים של אקסטרמופילים, על מנת להימנע מחיידקים אחרים המשגשגים בסביבות "רגילות", נוהגים למשל להמליח, ו/או לכבוש ו/או להקרין את המזון.

==סוגים של אקסטרמופילים==
מסווגים לפי התנאים בהם הם חיים. למשל:
* אצידופילים (acidophile) - אוהבי חומצה - חיידקים החיים בסביבה חומצית, בה ערך ה-pH קטן מ-4.
* אלקלופילים (Alkaliphile) - חיידקים החיים בסביבה בסיסית בערכי pH גבוהים מ-9.
* אוסמופילים (osmophile) - חיידקים המסוגלים לחיות בסביבה בה הלחץ האוסמוטי גבוה – למשל, בסביבה עשירה בסוכר.
* בארופילים (barophile) - אוהבי לחץ. חיידקים המסוגלים לחיות בלחצים אטמוספיריים גבוהים, למשל בקרקעית האוקיינוס שם הלחץ יכול להגיע גם ל-800 אטמוספירה.
* האלופילים (halophile) - אוהבי מלח. החיידקים מעלים את הלחץ האוסמוטי בתוך התא וכך מונעים כניסת מלח לתאים ופיצוצם. כמו כן, הם משקיעים אנרגיה רבה בהוצאת המלחים מהתא. GFAJ-1 היא דוגמה לסוג זה.
* תרמופילים (Thermophile) - אוהבי חום. חיידקים קדומים החיים בסביבה של מעל 45 מעלות צלזיוס.
* קסרופילים (Xerophile) - אוהבי יובש. אורגניזמים היכולים לחיות בתנאיי יובש קיצוניים.
* נוגדי רדיו (Radioresistance) - אוהבי קרינה. אורגניזמים היכולים לחיות בסביבה בעלת רמת קרינה מייננת גבוהה מאוד.
* פסיכרופילים (Psychrophiles) - אוהבי קור, משגשגים בטמפרטורות של 20- עד 10 מעלות צלזיוס, רובם עמידים לקיפאון.
* מיקרוארופילים (Microaerophile) - חיידקים הזקוקים לחמצן אך ברמה יותר נמוכה מאשר באוויר.

== שימושים==
* PCR - שיטה מעבדתית בביולוגיה מולקולרית המשמשת לשכפול מזורז של מקטעי DNA. אחד משלבי התהליך משתמש בחלבון השייך לחיידק התרמופילי Thermus aquaticus שחי באזורים חמים.

==אסטרוביולוגיה ואקסטרמופילים==
אחת מהנחות העבודה של חיפוש חיים בכוכבי לכת חיצוניים היא כי קיימים שם יצורים החיים בסביבות חיים קיצוניות.

==מקומות בהם חיים אקסטרמופילים==
*בנובמבר 2013, החוקר ג'ורג' קורוניס היה לאדם הראשון שירד לקרקעית בור שער הגיהנום, ואסף דוגמיות מהקרקע, ונמצא כי הן מכילות אקסטרמופילים תרמופילים השורדים בטמפרטורות גבוהות. המשלחת בראשותו מומנה גם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק.

== ראו גם==
* דובוני מים - יצור המסוגל לשרוד בתנאים קיצוניים

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC4806705/ מאמר בנושא Extremophiles and biotechnology: current uses and prospects]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיקרוביולוגיה
קטגוריה:אורגניזמים לפי התמחות
ירן אוטזון

[[בית האופרה של סידני]]
יורן אוטזון (בדנית: Jørn Utzon, 9 באפריל 1918 - 29 בנובמבר 2008) היה אדריכל דני זוכה פרס פריצקר. אוטזון נודע בעיקר בזכות בית האופרה של סידני שתכנן ב-1956 - מבנה הנחשב לאחת מיצירות האדריכלות הידועות ביותר של המאה ה-20.

==ביוגרפיה==
אוטזון נולד ב-1918 בקופנהגן לאביו, אדריכל היאכטות אווה אוטזון וגדל בעיר אולבורג. למד אדריכלות בעיר הולדתו קופנהגן והתמחה אצל האדריכלים גונאר אספלונד ואלבר אלטו. בין 1946 ו-1947 ערך מסע לימודים באירופה, צפון אפריקה, מקסיקו וארצות הברית וב-1949 גם בילה זמן בבית ספרו של פרנק לויד רייט בטאליסן.

ב-1956 זכה במקום הראשון בתחרות על תכנון בית האופרה החדש לעיר סידני באוסטרליה בשיתוף עם המהנדס הבריטי אובה ארוף. בתכנון בית האופרה זכה אוטזון על סמך רישום פשטני בלבד שהכין עבור המבנה. עם תחילת הבנייה חלו סיבוכים בבנייה של הקירוי דמוי המפרשים של בית האופרה ושל אולמות הקונצרטים ואצבעות מאשימות רבות הופנו לעבר אוטזון בטענה כי כשל בתפקידו כמתכנן. על אף הפגנות שערכו תושבי סידני למען השארתו של אוטזון כאדריכל המבנה החליט הממשל המקומי להדיחו תוך כדי הבנייה ולמנות אדריכל אחר במקומו אשר השלים את מלאכת הבנייה בעלות גבוהה במיוחד.

באופן יחסי לפרסום הבינלאומי הרב שלו זכה בזכות בית האופרה, לא קיבל אוטזון הזמנות עבודה רבות אך בין בנייניו הבולטים ניתן למנות:
* שיכון בפרדנסבורג, דנמרק, 1962
* בית הנבחרים בכווית, 1972
* כנסייה בקופנהגן, 1976

רבים טוענים כי עבודותיו המעטות יחסית של האדריכל היוו נקודות ציון חשובות ביותר באדריכלות המאה ה-20 ועל כן זכה אוטזון בפרס וולף לאדריכלות ב-1992 ובפרס פריצקר ב-2003.

ב-2008 נפטר אוטזון מהתקף לב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אדריכלים דנים
קטגוריה:זוכי פרס וולף לאדריכלות
קטגוריה:זוכי פרס פריצקר
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: עמיתים
קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1918
קטגוריה:נפטרים ב-2008
סינופ

סינופ (בטורקית: Sinop; ביוונית: Σινώπη - סינופי) היא העיר הצפונית ביותר בטורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים השחור. העיר שוכנת על החוף הדרומי של הים השחור ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 68,972 תושבים.

==היסטוריה==
סינופ שימשה כעיר נמל כבר בתקופת החתים, אז נקראה סינווה (Sinuwa). ב הוקמה סינופ מחדש על ידי יוונים ממילטוס בשם סינופה (Sinope). בתקופה זו שגשגה העיר, ששימשה כנמל אליו הובאו הסחורות מעמק הפרת, ואף הקימה מושבות משל עצמה. בשנת 412 לפנה"ס נולד בעיר הפילוסוף דיוגנס.

ב השתלטו עליה הפרסים, ובשנת 183 לפנה"ס כבש אותה פרנקס הראשון, מלך פונטוס, שגם הפך אותה לבירת הממלכה. בשנת 70 לפנה"ס שוב נכבשה העיר, הפעם על ידי הרומאים. בשנת 47 לפנה"ס הקים בה יוליוס קיסר את המושבה יוליה פליקס. בהמשך הייתה סינופ חלק מהאימפריה הביזנטית. עם נפילת האימפריה, הייתה לתקופה קצרה חלק מהאימפריה של טרפזונטס (1214-1204), עד שנפלה בידי הסלג'וקים. 

ב-1301 הפכה סינופ למדינה עצמאית, עד שנכבשה בידי האימפריה העות'מאנית, ב-1458. העות'מאנים העדיפו לפתח את סמסון כעיר נמל, והעיר החלה לדעוך.

ב-30 בנובמבר 1853, תקף הצי הרוסי את ספינות הצבא העות'מאני שעגנו בנמל סינופ, והטביע את כולן, במה שנודע כקרב סינופ. ההתקפה הביאה להתערבותן של בריטניה וצרפת, והיא נחשבת ליריית הפתיחה של מלחמת קרים.

בשנת 1877 בתוך המצודה של העיר נבנה כלא שמור במיוחד. הוא היה בניצול עד לשנת 1997. בתקופה זו בכלא זה נכלאו פוליטיקאים ואנשי רוח רבים. רפיק הליט קראיי תיאר ביצירותיו את חיי הכלא.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.sinop.gov.tr/index_2.asp אתר העיר סינופ (טורקית)]
קרב סינופ, 1853, ציור של איבן איבנובסקי
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורקיה: ערי נמל
קטגוריה:טורקיה: ערי חוף
קטגוריה:הים השחור: יישובים
קטגוריה:פונטוס
סטאבילו

מדגישים נוספים של החברה
עטים של החברה
סטאבילו (STABILO) היא חברה גרמנית המייצרת מגוון של עטים וכלי כתיבה וצביעה לשימוש משרדי. בבעלות החברה שלושה מפעלי ייצור, שניים בגרמניה ואחד בצ'כיה. החברה מעסיקה 2,600 עובדים ומחזור הכספים שלה הוא 250 מיליון אירו לשנה.

עט הסימון המפורסם של החברה

מוצרי החברה כוללים עטים כדוריים, עטים נובעים, עטי סימון והדגשה, מחקים, עפרונות מכניים ונוזל מחיקה/מדלל. עטי המחט של סטאבילו מתאימים לשרטוט ולרישום על לוחות. לעטים אלה חיי מדף ארוכים כשהם פקוקים. במכסי העטים יש מרווח צר כדי לאפשר זרימת אוויר.

בישראל מייבאת את מוצרי סטאבילו חברת "יהודה ברמן" מקבוצת "חגים נחלים".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות גרמניות
קטגוריה:יצרני ציוד משרדי