OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איגור פוליאנסקי

איגור ניקולאיביץ פוליאנסקי (ברוסית: Игорь Николаевич Полянский; נולד ב-20 במרץ 1967) הוא שחיין מברית המועצות לשעבר. אלוף אולימפי (סיאול 1988), אלוף עולם (מדריד 1986), אלוף אירופה (סופיה 1985), אלוף האוניברסיאדה (קובה 1985) ושיאן עולם במשחי הגב.

== ביוגרפיה ==
פוליאנסקי נולד בנובוסיבירסק, ברית המועצות. הוא התאמן בקבוצת דינמו בעיר מגוריו.

בתחרות שנערכה בארפורט, מזרח גרמניה במרץ 1985, קבע פוליאנסקי את שיאו העולמי הראשון במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.14 דקות.

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת 1985 זכה פוליאנסקי בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.24 שניות לפני דירק ריכטר ממזרח גרמניה (56.02 שניות) ובן ארצו סרגיי זאבולוטנוב (56.86 שניות) וב-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.50 דקות לפני בן ארצו זאבולוטנוב (2:01.88 דקות) ופרנק באלטרוש ממזרח גרמניה (2:02.57 דקות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה פוליאנסקי בשתי מדליות זהב במשחים האישיים ב-100 מטר גב (55.58 שניות) לפני ריכטר (56.49 שניות) וזאבולוטנוב (56.57 שניות) וב-200 מטר גב (1:58.78 דקות) לפני באלטרוש (2:01.11 דקות) ופרנק הופמייסטר ממערב גרמניה (2:02.42 דקות). בנוסף הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.63 דקות אחרי הרביעייה המנצחת של ארצות הברית (3:41.25 דקות) ומערב גרמניה (3:42.26 דקות).

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987 זכה פוליאנסקי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה 1:59.37 דקות, שתי מאיות השנייה לאט יותר מזאבולוטנוב (1:59.35 דקות) ובמדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.51 דקות.

במרץ 1988 שיפר פוליאנסקי את שיאו העולמי של ריק קארי מארצות הברית לאחר 4 וחצי שנים במשחה ל-100 מטר גב כשקבע תוצאה של 55.17 שניות.

באולימפיאדת סיאול (1988) זכה פוליאנסקי ב-3 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.37 דקות לפני באלטרוש (1:59.60 דקות) ופול קינגסמן מניו זילנד (2:00.60 דקות), במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.20 שניות אחרי המנצח מיפן דייצ'י סוזוקי (55.05 שניות) והשיאן העולמי הטרי משלב המוקדמות דייוויד ברקוף מארצות הברית (55.18 שניות). בנוסף הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.96 דקות אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (3:36.93 דקות) וקנדה (3:39.28 דקות).

לאחר הזכייה, פוליאנסקי אמר שמשחה 200 מטר גב הוא משחה קשה עבורו הדורש ריכוז רב כל הזמן ושמירה על קצב והניצחון היה מתנה יפה עבורו. למרות זאת משחה 100 מטר גב הוא החביב עליו.

כיום מתגורר פוליאנסקי עם משפחתו באוקלנד, ניו זילנד.

== השגים ==
*בסך הכל שיפר פוליאנסקי 5 פעמים את השיא העולמי. 3 פעמים במשחה ל-100 מטר גב, פעם אחת במשחה ל-200 מטר גב ופעם נוספת במשחה ל-200 מטר גב בבריכות קצרות.
*שיאו העולמי ב-200 מטר גב החזיק מעמד 6 שנים עד שנישבר על ידי השחיין הספרדי מרטין לופז זוברו.
*בשנת 2002 זכה פוליאנסקי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייני גב
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:אלופי אירופה בשחייה
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה בשחייה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם סובייטים: שחייה
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1967
ערן וולקובסקי

ערן וולקובסקי (נולד ב-1947) הוא צייר, מעצב גרפי וקריקטוריסט ישראלי. במשך שנים רבות היה מעצב הבית של קבוצת הארץ.

==ביוגרפיה==
וולקובסקי נולד בשנת 1947 בקיבוץ בארות יצחק. למד עיצוב גרפי בבצלאל בין השנים 1970 ל-1974 ובילה את השנה לאחר מכן בציור בלונדון. הוא עיצב את סורג המעקה של עזרת הנשים בבית הכנסת בקיבוץ. הוא החל לשמש כעורך גרפי של השבועון הירושלמי "כל העיר" ולאחר מכן, ב-1986, עבר מירושלים לתל אביב והחל לעבוד כמעצב של העיתון היומי "חדשות". בהמשך הצטרף למערכת "הארץ" כעורך הגרפי וכמאייר. במשך השנים החל לפרסם קריקטורות פוליטיות בעמוד הדעות של הארץ. ב-2008 החליף אותו גל ורטמן כמעצב הגרפי הראשי של עיתוני "הארץ". 

ב-2017 זכה וולקובסקי בפרס דוש לקריקטורה.

בנוסף לעיצוב גרפי עורך תערוכות ציורים בגלריות. רבים מיצירותיו הם ציורים ארץ ישראליים. מצד אחד אלה ציורי נוף שאפשר לחוש בהם את נפש המקום והמפגש בין הבנוי לטבע ואילו הצד האחר ביצירותיו הם ציורי קולאז', תצרפים פנימיים המובנים ליוצרם ומעורר במתבונן מבחוץ דמיון וסקרנות. הייחוד שלו שהוא מצייר על פני ציוריו הישנים שלדעתו פג תוקפם והם משמשים כשלד לציור עדכני ועכשווי.

וולקובסקי מפרסם מדי יום את הקריקטורה היומית באתר האינטרנט של הארץ.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* חיים ביאור, [http://journalism.co.il/7320/ "הדיגיטל הורג"], באתר אגודת העיתונאים בתל אביב, 18 באוקטובר 2017
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:קריקטוריסטים ישראלים
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:זוכי פרס דוש לקריקטורה
קטגוריה:בארות יצחק: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
פסח (נצרות)

חג הפסח בנצרות נחוג על ידי מיעוט כנסיות נוצריות, בעיקר פרוטסטנטיות, בהן עדי יהוה, יהדות משיחית וכנסיות אדוונטיסטיות שונות, לצד, או במקום חג הפסחא המקובל בנצרות. בניגוד לחג הפסח שנחוג ביהדות ומציין את יציאת מצרים, מציין חג הפסח בנצרות את תחייתו של ישו, ומלווה במנהגים ייחודיים לנצרות.

את סדר הפסח עורכים הנוצרים בערבו של י"ד או ט"ו בחודש ניסן, בהתאם לספירה של הכנסייה הספציפית. ברוב הכנסיות תאריך החג נקבע על פי לוח השנה העברי הקדום (בדומה לזה המשמש את השומרונים), והלא העכשווי.

== סיבות ומנהגים ==
רוב הנוצרים אינם מציינים בשום צורה את חג הפסח, מכוון שהוא שייך לחוקי הברית הישנה וליהדות, שלדידם התבטלו עם התגלותו של ישו כמשיח.

הכנסיות המציינות את הפסח, מדגישות את המסר של שחרור משעבוד כפי שנמצא באמונה הנוצרית בצורת שחרור מחטא על ידי מותו של ישו על הצלב, ולאו דווקא את הסיפור המקראי על שחרורו של עם ישראל משעבוד מצרים כבחג הפסח היהודי. מקור המנהג הוא בשאיפה של הכנסיות לחזור למקורות הקדומים של הנצרות, ולהתחקות אחרי דרכיו של ישו, אשר היה יהודי וציין את הפסח (לדוגמה בסעודה האחרונה שסעד עם שלחיו).

בין הכנסיות שכן מציינות את החג ישנם מנהגים שונים. יש כאלה אשר מציינים כמו שישו בברית החדשה, ואוכלים טלה צלוי, מרור ומצה. חלקם רוחצים את רגלי חבריהם, כפי שהשליחים עשו.

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* Kate Shellnutt, [http://www.chron.com/disp/story.mpl/metropolitan/6934304.html Christian marking of Passover concerns some Jews], Houston Chronicle, March 29, 2010
</div>

קטגוריה:מועדים נוצריים
קטגוריה:פסח
קאטויקיה

קאטויקיה (ביוונית: κατοικία) היה כינוי למושבה צבאית של מצרים התלמיית והממלכה הסלאוקית בתקופה ההלניסטית. 

למונח שני פירושים עיקריים: קבוצת חיילים גדולה שקיבלה נחלות אדמה חקלאית שיוכלו לעבד ולהתפרנס ממנה ובעזרת הכסף הזה לצייד את עצמם; וכן, קבוצת חיילים שקיבלו מגורים בעיר מסוימת על חשבון תושביה (מנהג שהיה נפוץ בצבאות אירופאים עד המאה ה-19). חיילים אלה היו חייבים בשירותי שמירה ושיטור באזור שבו הוצבו. קאטויקיה הייתה יישוב שלא נהנה ממעמד של פוליס, אך היה בעל סטטוס גבוה יותר מעיר מזרחית רגילה.

חוקרים אחדים מערערים על קביעה זאת, ורואים בקאטויקיה יישוב רגיל לכל דבר או לכל היותר יישוב בעל אופי צבאי, אך לא מושבת חיילים שתפקידה שיטור ולחימה.

רב תושבי קאטויקיה היו לרוב הווטרנים של מלחמותיו של אלכסנדר הגדול ומלחמות הדיאדוכים וצאצאיהם, אך גם מהגרים מיוון, איי הים האגאי, ממוקדון ומארצות אחרות שבהן ישבו בני התרבות היוונית. חלק מהתושבים היו בני המזרח ששירתו בצבא המלכותי וקיבלו סטטוס מיוחד. אלו היו לרוב קבוצות מיעוט שחימושם ואימונם לא סיכנו את המשטר. יהודים, בעיקר מיהדות בבל, היו ידועים במעלותיהם הצבאיות בממלכה הסלאוקית, ושירתו בצבא המלכותי. במקורות מצויה התייחסות ישירה למתיישבים צבאיים ממוצא יהודי; כך למשל, מתוארת העברתן של 2,000 משפחות יהודיות ממסופוטמיה לנקודות אסטרטגיות בלידיה ובפריגיה, שתיהן באסיה הקטנה, או מושבת חיילים יהודים מקהילת בבל באנטיוכיה. גם הצבא התלמיי השתמש רבות ביהודים, ושילב אותם בתוכו.

הקאטויקיות היו מפוזרות בנדיבות בנקודות אסטרטגיות ברחבי האימפריה הסלאוקית. חלק ניכר היה באסיה הקטנה כהגנה בפני הגלטים; חלק אחר היה בלב האימפריה בסוריה ומסופוטמיה, וחלקם גרו בערים הגדולות דוגמת אנטיוכיה וסלאוקיה. חלק אחר היו באזור אקבטנה שבמדי, לשמירה על המחוזות הרחוקים של האימפריה, ובשלב מאוחר יותר להגנה נגד הפרתים. המושבות הצבאיות של התלמיים רוכזו אף הן בנקודות אסטרטגיות באזורי החיכוך עם הסלאוקים באזור עמק הירדן ובמקומות אחרים. עם כיבוש ארץ ישראל על ידי הסלאוקים, עברו המושבות הצבאיות של המצרים לידיים סלאוקיות, והחיילים, בהתאם למנהג הרווח בזמנם, החליפו את נאמנותם למדינתם החדשה ולא הסתכנו באיבוד רכושם.

==ראו גם==
* הצבא הסלאוקי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערים: מונחים
קטגוריה:התקופה ההלניסטית
דורבן (בוטניקה)

פרח ה-Utricularia sandersonii עם דורבן בולט
הדורבן הוא איבר בפרח, הבולט מאחורי הכותרת, ובו נמצא הצוף. החרק המאביק מחדיר את חדקו אל עבר הדורבן על מנת להשיג את הצוף, ובו בזמן הוא מאביק את הפרח. 

בין הפרחים הכוללים דורבן נמנים הפשתנית, רוב הסגליים, אקוילגיה, חלק מהסחלביים וכובע נזיר.

שם הדורבן (spur) מגיע מצורת מגפי הבוקרים, שלהם בליטה מאחורי העקב שתפקידה לדרבן את הסוס בשעת מרדף, ברצונו להימנע ממגעה המכאיב. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
RISAT-2

RISAT-2 (ראשי תיבות של Radar Imaging Satellite 2) הוא לוויין חישה מרחוק שפותח על ידי הארגון ההודי לחקר החלל. זהו לוויין מכ"מי, המייצר הדמאות של כדור הארץ ביום, בלילה וכמעט בכל תנאי מזג אוויר. הלוויין שוגר לחלל באמצעות PSLV, משגר לוויינים מפיתוח הודי, והוא לוויין המכ"ם הראשון של הודו.

ב-22 במאי 2019 שיגרה הודו לוויין מכ"ם נוסף בשם RISAT-2B שמשקלו היה כ-615 ק"ג. לוויין זה הוא הראשון משלוש לווייני מכ"ם חדשים מסדרת RISAT-2 המבוססת על טכנולוגיית מכ"ם הטכסאר הישראלי (להבדיל מסדרת RISAT-1 שמהווה סדרת לווייני מכ"ם נפרדת בפיתוח הודי), הכוללים את RISAT-2B (ששוגר במאי 2019), RISAT-2BR1 (ששוגר בדצמבר 2019), ו-RISAT-2BR2 שמיועד לשיגור בפברואר 2020.

== עקרון הפעולה של לוויין תצפית מכ"מי ==
הלוויין RISAT-2 עושה שימוש בטכנולוגיית מכ"ם מִפְתָּח סינתטי (SAR). המכ"ם משתמש בתנועת הלוויין (במהירות של קרוב לשמונה קילומטרים בשנייה) על מנת לייצר אנטנה סינתטית מההדים שחוזרים לאורך מסלול הטיסה. המכ"ם משתמש באינטרפרומטריית רדיו על מנת לשרטט תמונה ברזולוציה גבוהה של פני השטח, ללא תלות במזג האוויר.

== שיתוף פעולה עם ישראל ==
מקורות רבים בהודו ומחוץ לה ייחסו את מוצא הלוויין לישראל. ראש הארגון ההודי לחקר החלל מנדהבאן נאיר פרסם הכחשה רשמית וציין כי הלוויין הוא הודי. יום לפני שיגור הלוויין פרסם הארגון ההודי לחקר החלל איורים של הלוויין מהם עולה כי מטעד המכ"ם של הלוויין זהה למקטע המכ"ם של הלוויין הישראלי טכסאר. לאחר השיגור פורסמה הודעה לתקשורת שמקורה בארגון ההודי לחקר החלל ובו מצוין בפירוש כי הלוויין פותח בשיתוף פעולה עם התעשייה האווירית לישראל. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית החלל ההודית
קטגוריה:לוויינים
קטגוריה:יחסי הודו–ישראל
פעולת האצ"ל בעיראק

פעולת האצ"ל בעיראק היא פעולה חשאית בימי מלחמת העולם השנייה, שעירבה את השתתפותם של ארבעה חברי תנועת האצ"ל. חברי התנועה נשלחו מישראל על ידי הבריטים לחבניה שבעיראק במטרה לחבל במצבורי הדלק ששימשו את מטוסי גרמניה הנאצית. בסופו של דבר הפעולה שונתה והפכה לפעולת מודיעין במהלכה הצליחו שניים מחברי הקבוצה לצלוח את המדבר ולדווח חזרה שדרך הכניסה לבגדאד פנויה. הדבר הוביל לכניסת הבריטים לבגדאד ולהצלת יהודי עיראק מהמשך הפרהוד.

==תכנון הפעולה==
במאי 1941, בתקופת מרד רשיד עאלי אל-כילאני, פנה קולונל סימפסון אל האצ"ל בהצעה שהארגון ישגר יחידת קומנדו לבגדאד לפגיעה במצבורי הדלק ששימשו את מטוסי גרמניה הנאצית שסייעו לאל-כילאני. 

מפקד האצ"ל, דוד רזיאל, הסכים למלא את המשימה וביקש לכלול בה גם:
# חטיפת כהן הדת המוסלמי הפרו-נאצי חאג' אמין אל-חוסייני, מראשי המהפכה האנטי-בריטית והפרו-גרמנית, ששם בראש מעייניו לעזור לנאצים להשתלט על המזרח התיכון, והקים לשם כך גדודי חיילים שעמדו לרשות הנאצים וכן רשתות שידור בארבע מדינות באירופה.
# הצלת יהדות עיראק משואה מידית ובעקיפין הצלת היישוב היהודי.

==מהלך הפעולה ומשתתפיה==
לפעולה יצאו מפקד האצ"ל דוד רזיאל, סגנו יעקב מרידור, וחברי האצ"ל יעקב סיקא אהרוני ויעקב טרזי. במהלך המשימה נדחתה תוכנית פיצוץ מכלי הדלק ובמקום זאת הוחלט שהקבוצה תעסוק בפעולות מודיעין ותספק מידע על כוחות צבא בדרך לבגדאד. רזיאל, שהיה בג'יפ עם קצין בריטי, נהרג מהפצצה של מטוס גרמני. 

יעקב סיקא אהרוני מונה למפקד הפעולה ויצא עם יעקב טרזי כדי לתור אחר מידע מודיעיני. השניים המשיכו במשימתם, תוך סכנת התגלות על ידי שבטים נודדים במקום. הם סיימו את המשימה בהצלחה, כשהם מספקים את המידע החשוב שהוביל לכניסת הבריטים לבגדאד. הפעולה שאפשרה את הכניסה המידית של הבריטים לבגדאד הובילה למעשה להפסקת פרעות הפרהוד תוך התערבות בריטית בנעשה והצילה באופן זה יהודים רבים.

==לקריאה נוספת==
* יעקב סיקא אהרוני, בעקבות המופתי עם דוד רזיאל, 2000. 
* עידן קיויתי, פעולת האצ"ל בעיראק בשנת 1941 בראשות מפקד הארגון דוד רזיאל, עבודה סמינריונית, האוניברסיטה העברית בירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:אצ"ל: פעולות
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1941
קטגוריה:עיראק במלחמת העולם השנייה
אלברטו בלאנקו

לואיס אלברטו בלאנקו סאוורדה (בספרדית: Luis Alberto Blanco Saavedra; נולד ב-8 בינואר 1978) הוא כדורגלן עבר פנמי, אשר שיחק בעמדת הקשר ההגנתי.

== קריירה ==
בלאנקו עבר בקריירה שלו בין קבוצות רבות. עם קבוצת שריף טיראספול, בה שיחק ארבע שנים, זכה ארבע פעמים ברציפות באליפות מולדובה בין השנים 2002 ו-2005, וכמו כן בגביע המולדובי ב-2002. לאחר מכן שיחק גם באלניה ולדיקווקז הרוסית, וכן בקבוצות בערב הסעודית, איחוד האמירויות וקולומביה.

בינואר 2009 הגיע לישראל והצטרף לקבוצת מכבי נתניה. במדי נתניה רשם 11 הופעות, בהן כבש שער אחד. בתום העונה שוחרר מהקבוצה וחזר לשחק במולדתו, עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 2013

בין השנים 2000–2009 שיחק בלאנקו בנבחרת פנמה, והשתתף עם נבחרתו בגביע הזהב ב-2005 ו-2007. בסך הכל רשם 57 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שלושה שערים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים פנמים
קטגוריה:קשרי כדורגל פנמים
קטגוריה:כדורגלני שריף טירספול
קטגוריה:כדורגלני אלניה ולדיקווקז
קטגוריה:כדורגלני אל-עין
קטגוריה:כדורגלני א-נסר
קטגוריה:כדורגלני פלאזה אמאדור
קטגוריה:כדורגלני סן פרנסיסקו
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני אוניון דפורטיבו אוניברסיטריו
קטגוריה:כדורגלני טאורו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פנמה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים במולדובה
קטגוריה:ספורטאים זרים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:ספורטאים זרים באקוודור
קטגוריה:ספורטאים פנמים בישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2005
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2007
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2009
קטגוריה:פנמים שנולדו ב-1978
קלואקה מקסימה

מפת רומא העתיקה; קלואקה מקסימה - באדום
קלואקה מקסימה (בלטינית: Cloaca Maxima, מילולית: הביב הגדול) היא אחת ממערכות הביוב המוקדמות ביותר. מערכת ביוב זו נבנתה בימי רומא העתיקה על מנת לנקז ביצות ושפכים מהעיר רומא, ונשפכה לתוך נהר הטיבר. הקלואקה מקסימה נוסדה ככל הנראה בסביבות שנת 600 לפנה"ס על ידי מלכהּ החמישי של רומא, לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס, שנעזר לשם בנייתהּ במהנדסים אטרוסקים מיומנים ופועלים מקרב הפלבאים.

בראשיתהּ הייתה ככל הנראה תעלה פתוחה אליה נוקזו שלושה פלגי מים משלוש גבעות סמוכות שתועלו דרך הפורום עד לשפך הטיבר. התעלה כוסתה במשך השנים לאחר שנבנו מעליה בתים ומבני ציבור בשל הצפיפות ההולכת וגוברת בתוך העיר. מערכת הביוב המסועפת ניקזה שפכים מבתי מרחץ ציבוריים כמרחצאות דיוקלטיאנוס, מזרקות, שירותים ציבוריים ומבני ציבור. בבתים פרטיים נאלצו עם זאת להסתפק בבורות שופכין.

הקלואקה מקסימה תוחזקה היטב במשך השנים ואף עברה שיפוץ כללי תחת כהונתו של אגריפה כאיידיל בשנת 33 לפנה"ס. בתקופה המודרנית מה שנותר מהקלואקה חובר למערכת הביוב המודרנית.
במספר מקרים השליכו הרומאים גופות של בני אדם לתוך הקלואקה במקום לקברם. המפורסמים שבהם הם השלכתם של הקיסר אלאגבאלוס ושל הקדוש הנוצרי סבסטיאן הקדוש: זו של השני מתוארת בציורו הנודע של לודוביקו קראצ'י.

ניתן עדיין לצפות בשפך של הקלואקה ליד פונטה רוטו וליד פונטה פלטינו. ניתן לצפות בגרם מדרגות המוביל אליו בסמוך לבזיליקה יוליה שבמתחם הפורום.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ביוב
קטגוריה:אדריכלות רומית
קטגוריה:רומא: מבנים בתקופת רומא העתיקה
אורופנדולה

קן ארוג אופייני לאורופנדולות
אורופנדולה (שם מדעי: Psarocolius) הוא סוג של ציפורי שיר מדרום ומרכז אמריקה, ממשפחת הפַּזָּאִיִּים.

האורופנדולות הם ציפורים גדולות בעלות מקור מחודד, וזנב ארוך שצבעו תמיד צהוב בהיר, לפחות באופן חלקי. הזכרים בדרך-כלל גדולים מן הנקבות.

תכסית הנוצות היא בדרך-כלל ערמונית, חומה-כהה או שחורה, אף על פי שבכמה מינים של אורופנדולות הראש, החזה והגב העליון הם בצבע זית. הרגליים כהות, אבל למקור יש בדרך כלל צבע מנוגד באופן בולט, צהוב בהיר או בסיס ירוק או שחור וקצה אדום. בכמה מינים, צידי הראש מוכתמים כחול או ורוד.

האורופנדולות מצויות בעיקר ביערות גשם, ובכמה מינים גם בחורשות ויערות דלילים. הן חיות במושבות, ואורגות מעלים ועשבים קינים אופייניים, דמויי סלי-נצרים דקים, התולים מקצות הענפים. הציפורים החברותיות אוכלות חרקים גדולים ופירות. הן קולניות מאוד, ומפיקות מגוון של שירים, המחקים לפעמים בעלי חיים שונים.

== סיסטמטיקה ==
לקבוצת האורופנדולות שייכים שישה מינים של הסוג Psarocolius המורפולוגיה, הנתמכת בראיות של mtDNA ציטוכרום b ו-NADH הידרוגנז, מראה שהמינים Ocyalus latirostris ו- Psarocolius oseryi הם המרוחקים ביותר משאר הקבוצה. למעשה, נראה שהם קרובים יותר לקבוצת ה-Cacique, וייתכן ששני המינים שייכים לסוג Ocyalus. (הוצע גם לשייך את המין השני לסוג Clypicterus).

==מינים==
* Psarocolius guatimozinus
* Psarocolius wagleri
* Psarocolius angustifrons
* Psarocolius atrovirens
* Psarocolius viridis
* Psarocolius decumanus
* Psarocolius montezuma
* Psarocolius cassini
* Psarocolius bifasciatus

המינים Cacicus oseryi וCacicus latirostris עברו לסוג Cacicus, הקרוב לאורופנדולה. סוג נוסף המכונה אורופנדלה הוא הסוג Gymnostinops בו ארבעה מינים.

== לקריאה נוספת ==
* מה קורה בטבע, הוצאת מודן, עמ' 138.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://ibc.lynxeds.com/species/crested-oropendola-psarocolius-decumanus צילומים וסרטי וידאו של אורופנדולה] IBC

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גאורג ווגלר
קטגוריה:פזאיים
נבחרת בנין בכדורסל

נבחרת בנין בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של בנין. 

נבחרת בנין השתתפה פעם אחת בלבד באליפות אפריקה בכדורסל בשנת 1974 וסיימה במקום התשיעי מתוך עשר נבחרות.<br />
נבחרת בנין מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

== כל אליפויות אפריקה ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות אפריקה בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1964|| colspan="4" rowspan="5" |לא השתתפה
|-
| 1965
|-
| 1968
|-
| 1970
|-
| 1972
|-
| 1974||מקום תשיעי||5||1||4
|-
| 1975|| colspan="4" rowspan="18" |לא השתתפה
|-
| 1978
|-
| 1980
|-
| 1981
|-
| 1983
|-
| 1985
|-
| 1987
|-
| 1989
|-
| 1992
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001
|-
| 2003
|-
| 2005
|-
| 2007
|-
| 2009
|-
| 2011|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 2013
| colspan="4" |לא השתתפה
|-
| 2015
| colspan="4" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 2017
|-
| 2021|| colspan="4" rowspan="2" |לא השתתפה
|-
|2025
|-
|סך הכל||הופעה אחת||5||1||4
|}
==הערות שוליים==

בנין
קטגוריה:בנין: ספורט
נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורסל

נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. 

הנבחרת השתתפה 6 פעמים באליפות אפריקה בכדורסל והישגה הטוב ביותר הוא המקום הרביעי אשר אותו השיגה בשנת 1975. הנבחרת מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

== כל אליפויות אפריקה ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות אפריקה בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1964|| colspan="4" rowspan="5" |לא השתתפה
|-
| 1965
|-
| 1968
|-
| 1970
|-
| 1972
|-
| 1974||מקום שישי||4||1||3
|-
| 1975||מקום רביעי||5||2||3
|-
| 1978|| colspan="4" |לא השתתפה
|-
| 1980||מקום שישי||5||2||3
|-
| 1981|| colspan="4" rowspan="13" |לא השתתפה
|-
| 1983
|-
| 1985
|-
| 1987
|-
| 1989
|-
| 1992
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001
|-
| 2003
|-
| 2005
|-
| 2007||מקום 15||6||2||4
|-
| 2009|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 2011|| colspan="4" |לא השתתפה
|-
| 2013|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 2015|| colspan="4" |פרשה
|-
| 2017||מקום שישי||4||2||2
|-
| 2021||מקום 13||3||1||2
|-
|סך הכל||6 הופעות||27||10||17
|}
==הערות שוליים==

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: ספורט
en:DR Congo national basketball team
מזנון הכנסת

מזנון הח"כים
ח"כ [[אהרן ציזלינג במזנון הכנסת הראשונה, במשכנה בקולנוע קסם, תל אביב, 1949.]]
מזנון הכנסת הוא שמה של המסעדה הפועלת במשכן הכנסת. 

בכנסת פועלים שלושה מזנונים: המזנון החלבי, המזנון הבשרי ומזנון הח"כים (שאף הוא בשרי), הפועל רק בימים שבהם מתכנסת מליאת הכנסת. שלושת המזנונים מופעלים בידי זכיין הנבחר במכרז מעת לעת. הזכיין הוא שאחראי גם לאספקת שתייה לישיבות של ועדות הכנסת ושל פורומים אחרים המתכנסים בה, וכן הוא מפעיל דוכן שתייה חמה בירכתי המליאה בשעות פעילותה.

בעבר פעלו המזנון החלבי והמזנון הבשרי בחלל אחד, בקומת המליאה, אך עם חנוכת האגף החדש של משכן הכנסת, הועבר אליו המזנון החלבי. מזנון הח"כים פועל אף הוא בקומת המליאה.

ברבות השנים נודע מזנון הכנסת כזירה של התרחשויות פוליטיות, עקב נוהגם של רבים מחברי הכנסת לנהל בו פגישות פוליטיות ופגישות עם עיתונאים. מקורו של נוהג זה בתקופה בה חלקו חברי הכנסת את חדריהם וישבו שניים בחדר אחד (דבר שבמאה ה-21 שונה וכיום כמעט כל חברי הכנסת מקבלים חדר משלהם). מזנון הכנסת אפשר את קיומן של פגישות בדיסקרטיות יחסית.

== היסטוריה ==
מדי פעם המזנון מקושט בהתאם לאירועי התקופה, למשל במהלך מונדיאל 2018 קושטו המזנונים בדגלי ענק, כדורי משחק ומנות אוכל שייצגו את ארבע המדינות שעלו לשלב חצי הגמר.<ref></ref>

בעשור הראשון של המאה ה-21 נזכר המזנון בכמה הקשרים שנויים במחלוקת, החל במחאות נגד המחירים הגבוהים בו, דרך סגירתו בשנת 2007 בהוראת משרד הבריאות עקב מציאת חיידקי ליסטריה בדגימות מזון שנלקחו ממנו, וכלה במחאות שנשמעו נגד נוהגו של המזנון לפטר עובדים בתקופת פגרות הכנסת.

לאחר התפרצות נגיף הקורונה בישראל, בשבועות הראשונים של הכנסת ה-23, הופעל המזנון במתכונת של חלוקת ערכות מזון ארוזות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משכן הכנסת
קטגוריה:ירושלים: בתי קפה ומסעדות
נבחרת אתיופיה בכדורסל

נבחרת אתיופיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אתיופיה. 

נבחרת אתיופיה השתתפה באליפות אפריקה בכדורסל הראשונה שנערכה בשנת 1962 וסיימה במקום החמישי והאחרון. מאז לא השתתפה הנבחרת באליפות אפריקה בכדורסל או בכל טורניר משמעותי אחר.<br />
נבחרת אתיופיה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

== כל אליפויות אפריקה ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות אפריקה בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1962||מקום חמישי||4||0||4
|-
| 1964|| colspan="4" rowspan="29" |לא העפילה
|-
| 1965
|-
| 1968
|-
| 1970
|-
| 1972
|-
| 1974
|-
| 1975
|-
| 1978
|-
| 1980
|-
| 1981
|-
| 1983
|-
| 1985
|-
| 1987
|-
| 1989
|-
| 1992
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001
|-
| 2003
|-
| 2005
|-
| 2007
|-
| 2009
|-
| 2011
|-
| 2013
|-
| 2015
|-
| 2017
|-
| 2021
|-
|2025
| colspan="4" |לא השתתפה
|-
|סך הכל||הופעה אחת||4||0||4
|}
==הערות שוליים==

אתיופיה
קטגוריה:אתיופיה: ספורט
ריבוי משימות

ריבוי משימות (באנגלית: Multitasking) הוא היכולת של מחשב לבצע מספר משימות במקביל. כאשר למחשב יש מעבד יחיד, רק משימה אחת יכולה לרוץ עליו בכל פרק זמן נתון, אולם אפשר לקבל הדמיה של הרצת מספר משימות במקביל על ידי מעבר מהיר בין משימות שונות. המעבר הזה נקרא גם שיתוף זמן (time sharing).

המעבר בין הרצת משימות שונות נקרא החלפת הקשר, מכיוון שבו עוברים מהסביבה (ההקשר) של משימה אחת לזו של משימה אחרת. למשימות קוראים (במערכות שונות) תהליכים, תהליכונים, או משימות.

==מוסדר==
ריבוי משימות מוסדר (Preemptive Multitasking) הוא המימוש המקובל לריבוי משימות במערכות הפעלה. סדרן מרכזי (בדרך כלל חלק ממערכת ההפעלה) אחראי להקצות את המעבדים לתהליכים. הסדרן יכול להפריע (preempt) לתהליך אם עבר זמנו.

==שיתופי==
ריבוי משימות שיתופי (Cooperative Multitasking) הוא ריבוי משימות שממומש על ידי התהליכים עצמם ללא כפייה של מערכת ההפעלה או סדרן מרכזי אחר. כאשר תהליך סיים לעבוד עם המעבד הוא קורא לפעולת yield (מאנגלית: ויתור) שמעבירה את הביצוע לתהליך הבא.

המימוש הזה פשוט יותר אולם תהליך סורר אחד יכול לתקוע את כל המערכת. מימוש זה של ריבוי משימות היה בשימוש ב-Microsoft Windows 3.x וב-MacOS, לדוגמה.

==חלוקת המשאבים==
רכיב התוכנה שאחראי על חלוקת הזמן נקרא סדרן תוכניות. חלוקת הזמן לא בהכרח שווה ויכולה להתבסס על היוריסטיקות שונות. היוריסטיקה אפשרית היא לתת העדפה (יותר זמן עיבוד) לתהליכים גדולים יותר, לדוגמה.

בעת חלוקת המשאבים יש סכנת הרעבה של תהליכים, כלומר מצב שבו תהליך בעל עדיפות נמוכה לא יקבל את זמן העיבוד או הגישה למשאב הנצרך לו גם לאחר זמן. לשם כך ניתן להשתמש במנגנון "הזדקנות" שבו אם עבר זמן רב מאז שתהליך קיבל זמן עיבוד או גישה למשאב, הוא יקבל עדיפות גבוהה יותר.

==ראו גם==
*פסיקה (מחשב)

== קישורים חיצוניים ==
* אוהד ברזילי, [http://www.intertent.co.il/2011/09/mutitasking.html על ביצוע של משימות מרובות במקביל], ספטמבר 2011 - סרטון הסבר אינטואיטיבי וקצר בווידאו בלוג העברי - [http://www.intertent.co.il אינטרטנט]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תהליכים (מדעי המחשב)
קטגוריה:מערכת הפעלה
נבחרת גמביה בכדורסל

נבחרת גמביה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של גמביה. 

נבחרת גמביה השתתפה פעם אחת בלבד באליפות אפריקה בכדורסל בשנת 1978 וסיימה במקום התשיעי מתוך עשר נבחרות. מאז לא השתתפה הנבחרת באליפות אפריקה בכדורסל או בכל טורניר משמעותי אחר.<br />
נבחרת גמביה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

== כל אליפויות אפריקה ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות אפריקה בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1972|| colspan="4" rowspan="3" |לא השתתפה
|-
| 1974
|-
| 1975
|-
| 1978||מקום תשיעי||5||1||4
|-
| 1980|| colspan="4" rowspan="22" |לא השתתפה
|-
| 1981
|-
| 1983
|-
| 1985
|-
| 1987
|-
| 1989
|-
| 1992
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001
|-
| 2003
|-
| 2005
|-
| 2007
|-
| 2009
|-
| 2011
|-
| 2013
|-
| 2015
|-
| 2017
|-
| 2021
|-
|2025
|-
|סך הכל||הופעה אחת||5||1||4
|}
==הערות שוליים==

גמביה
קטגוריה:גמביה: ספורט
נבחרת גינאה בכדורסל

נבחרת גינאה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של גינאה. .

נבחרת גינאה השתתפה 5 פעמים באליפות אפריקה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי באליפות אפריקה הראשונה שנערכה בשנת 1962.<br />
נבחרת גינאה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

== כל אליפויות אפריקה ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות אפריקה בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1962||מקום רביעי||4||1||3
|-
| 1964|| colspan="4" rowspan="8" |לא השתתפה
|-
| 1965
|-
| 1968
|-
| 1970
|-
| 1972
|-
| 1974
|-
| 1975
|-
| 1978
|-
| 1980||מקום עשירי||5||0||5
|-
| 1981|| colspan="4" |לא השתתפה
|-
| 1983||מקום עשירי||5||0||5
|-
| 1985||מקום 11||6||1||5
|-
| 1987|| colspan="4" rowspan="14" |לא השתתפה
|-
| 1989
|-
| 1992
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001
|-
| 2003
|-
| 2005
|-
| 2007
|-
| 2009
|-
| 2011
|-
| 2013
|-
| 2015|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 2017||מקום 16||3||0||3
|-
| 2021||מקום שמיני||5||2||3
|-
|סך הכל||6 הופעות||28||4||24
|}
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
גינאה
קטגוריה:גינאה: ספורט
נבחרת מדגסקר בכדורסל

נבחרת מדגסקר בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מדגסקר. 

נבחרת מדגסקר השתתפה שלוש פעמים באליפות אפריקה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום התשיעי בשנת 1972.<br />
נבחרת מדגסקר מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

== כל אליפויות אפריקה ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות אפריקה בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1964|| colspan="4" rowspan="4" |לא השתתפה
|-
| 1965
|-
| 1968
|-
| 1970
|-
| 1972||מקום תשיעי||6||2||4
|-
| 1974|| colspan="4" rowspan="15" |לא השתתפה
|-
| 1975
|-
| 1978
|-
| 1980
|-
| 1981
|-
| 1983
|-
| 1985
|-
| 1987
|-
| 1989
|-
| 1992
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001
|-
| 2003||מקום 12||6||0||6
|-
| 2005|| colspan="4" rowspan="3" |לא השתתפה
|-
| 2007
|-
| 2009
|-
| 2011||מקום 13||5||1||4
|-
| 2013|| colspan="4" rowspan="3" |לא השתתפה
|-
| 2015
|-
| 2017
|-
| 2021|| colspan="4" |לא העפילה
|-
|סך הכל||3 הופעות||17||3||14
|}
==הערות שוליים==

מדגסקר
קטגוריה:מדגסקר: ספורט
פולין: סיפורי אגדות

פולין / סיפורי אגדות הוא מחזור של 16 סיפורים קצרים מאת ש"י עגנון, הנכלל בקובץ סיפוריו "אלו ואלו". עלילתם של הסיפורים מתרחשת בפולין. 

סיפורי "פולין / סיפורי אגדות" הם מהסוגה הקרויה 'מעשייה ספרותית', המשתייכת לרומנטיקה הגרמנית. 

==פרסום הסיפורים==
ראשיתו של מחזור סיפורים זה ב-4 סיפורים מאת עגנון, שבתרגומם לגרמנית נכללו בקובץ ספרותי על יהודי פולין, Das Buch von den Polnischen Juden (תרגום חופשי: ספרם של היהודים הפולנים), בעריכתם של עגנון ואהרן אליאשברג, שיצא לאור בהוצאת "יודישער פערלאג" בברלין בשנת 1916. בשנת 1917 פורסם בעיתון "הצפירה" הסיפור "במצולות", ובשנת 1919 פורסמו 5 סיפורים שכותרתם "פולין: אגדות מני קדם" ברבעון "התקופה" של הוצאת שטיבל בוורשה, בעריכת דוד פרישמן. 

לאחר שעלה בשנית לארץ ישראל, בשלהי 1924, פרסם עגנון סיפורים נוספים במחזור סיפורים זה, והמחזור, שכלל 14 סיפורים, ובהם עיבוד מחדש של הסיפורים שפורסמו ב"התקופה", יצא לאור כספר בשם "פולין" בהוצאת "הדים" שבהנהלת אשר ברש. 

בסדרת "כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון", שיצאה לאור בשנת 1931, נכלל המחזור "פולין / סיפורי אגדות" בכרך שנקרא "מאז ומעתה". במהדורה השנייה של סדרת כל סיפוריו, שיצאה לאור בשנת 1952, נכלל מחזור הסיפורים בכרך "אלו ואלו". 

מחזור הסיפורים נושא את ההקדשה "מוגש לידידי לר' שלמה שוקן באהבה ובכבוד".

==נושאי הסיפורים==
* ראשית התיישבותם של היהודים בפולין – הסיפורים "קדומות", "גשם", "משומרים בבוקר".
* חייהם של יהודי פולין – הסיפורים "אור תורה", "מעשה עזריאל משה שומר הספרים".
* יחסי היהודים והגויים – הסיפורים "במצולות", "מחולת המוות", "חרב דוביש".
* הזיקה של יהודי פולין לארץ ישראל – הסיפורים "מעשה המשולח מארץ הקדושה ת"ו", "מעשה העז".

==לקריאה נוספת==
* ניצה בן-דב, אהבות לא מאושרות, הוצאת עם עובד, 1997, עמ' 354-327.
* דן לאור, חיי עגנון, הוצאת שוקן, 1998, עמ' 187-185.

==קישורים חיצוניים==
* ניצה בן-דב, [http://www.biu.ac.il/JS/li/aj/second_issue.html הסיפור "במצולות" כפרדיגמה ליחסי יהודים פולנים], עג גיליון ב', 2012

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
פואה מצויה

פואה מצויה (שם מדעי: Rubia tenuifolia) היא מטפס בעל ענפים ועלים מחוספסים, הערוכים בדורים של ארבעה עלים בכל דור.
== מאפיינים ==
בשטחי בתה (שדה בלתי מעובד) הוא גדל כשיח סבוך בתוך עצמו, שגובהו 30-70 ס"מ, ואילו בחורש וביער הוא שולח גבעולים ארוכים בעלי זיפים, ומטפס בעזרתם עד צמרות העצים הסמוכים.

לגבעולים חתך מרובע, והעלים מוארכים ואליפטיים, גלדניים וצבעם ירוק כהה. צבע הפרח קרם צהבהב וכותרתו גלגלית חסרת צינור. הפרי הוא ענבה שחורה עסיסית, שקוטרה 4 מ"מ והיא מבשילה כבר בחודש יוני. הפרי נאכל על ידי ציפורים שמפיצות את הזרעים למרחק. כל המינים בישראל בסוג פואה הם רב שנתיים, הסוג כולל בישראל את המינים פואה מצויה, פואת הצבעים ופואת דנה (בירדן).

היא והקיסוסית הן המטפסים הנפוצים ביותר בחורש ובבתה בכל רחבי החבל הים תיכוני. בעבר השתמשו בפרי הפואה כמקור לצבע, ושורשי הצמח משמשים תרופה לחיזוק העצמות ולהמסת אבני כליות. פואה מצויה היא מין קרוב לפואת הצבעים, שמשורשיה הפיקו בעבר צבע שני. פואת הצבעים נדירה מאוד בישראל ונתונה בסכנת הכחדה, והיא גדלה כיום אך ורק בגאון הירדן ליד בית שאן ובירושלים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tiuli.com/flower_info.asp?flower_id=406 פואה מצויה], טיולי

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1822
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ול דומון ד'אורוויל
קטגוריה:ארץ ישראל: פואתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים מטפסים
קטגוריה:פרחים בצבע קרם בארץ ישראל
קטגוריה:פואתיים
חיים בן-דוד

חיים בן-דוד (חב"ד) (6 במאי 1919 – 22 בנובמבר 1967) היה אלוף בצה"ל, שירת במשך למעלה מחמש שנים כמזכיר הצבאי של ראש הממשלה דוד בן-גוריון ולאחר מכן כראש אגף כוח האדם. לאחר שחרורו התמנה לשגריר ישראל באתיופיה, ושם נהרג בתאונת מטוס בעת מילוי תפקידו.

==חייו==
בן-דוד נולד בווינה בירת אוסטריה בשנת 1919, התחנך בגימנסיה העברית המקומית על שם צבי פרץ חיות. הצטרף לתנועת הנוער "גורדוניה", ועלה לארץ ישראל ב-1938. הצטרף לארגון "ההגנה", סייע בייסוד מעלה החמישה ועבר הכשרה חקלאית בגניגר. היה מראשוני הלוחמים בפלגות הלילה המיוחדות, במסגרת זו עסק בשמירה על צינור הנפט כירכוכ-חיפה ובשדות עמק יזרעאל. עמד בראש גרעין "אבוקה" שהתיישב בעמק בית שאן, וכיהן כמפקד החי"ש הראשון באזור.

לאחר הקמת חטיבת כרמלי היה מפקד פלוגה בחטיבה ובמלחמת העצמאות לחם בקרב רמת יוחנן, בקרבות בגליל המערבי לשחרור יחיעם, במבצע דקל ובמבצע חירם. בתקופה זו התקדם לקצין מבצעים ומפקד גדוד בחטיבה. בתום המלחמה היה אחראי להקמת בסיס ההדרכה של פיקוד הצפון ושירת כקצין אג"ם של הפיקוד.

באוקטובר 1951 מונה לעוזר ראש אג"ם, מרדכי מקלף, וב-1953 מונה לארגון מחלקת אכ"א-פרט באגף כוח אדם, התמנה ב-1955 למפקד חטיבת גולני, תפקיד בו שימש עד 1956. בנובמבר 1955 פיקד על "מבצע ניצנה", כיבוש מוצבי הסחנה. בהמשך שימש בתפקיד ראש מטה פיקוד הצפון וראש מינהל הסגל באגף כוח האדם.

התאבדותו של נחמיה ארגוב הביאה למינויו למזכיר הצבאי של ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון. בן-דוד ליווה את בן-גוריון במשך למעלה מחמש שנים, כשברקע מתעצמת פרשת לבון. במקביל להתפטרותו של בן-גוריון מראשות הממשלה מונה בן-דוד ביולי 1963 לראש אגף כוח האדם, ובאפריל 1964 קודם לדרגת אלוף.

לאחר שחרורו ב-1966 מונה לשגריר ישראל באתיופיה, נהרג בנובמבר 1967 בתאונת מטוס, בעת שטס מאדיס אבבה לחווה חקלאית שנוהלה בידי ישראלים במסגרת ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.

הוא נקבר בית הקברות הצבאי קריית שאול הותיר אחריו את רעייתו יעל ושלושה בנים.

על שמו נקרא רחוב ביד אליהו בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* , 
* 
* אלי אלון, [http://cafe.themarker.com/post/3474919/ סיפורו של האלוף חב"ד] באתר דה מרקר

==הערות שוליים==

דוד בן-גוריון וחיים בן-דוד (חב"ד)

קטגוריה:חברי גורדוניה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מפקדי חטיבת גולני
קטגוריה:מזכירים צבאיים של ראש הממשלה
קטגוריה:ראשי אגף כוח אדם
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:שגרירי ישראל באתיופיה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:לוחמי פלגות הלילה המיוחדות
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הצפון
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הצפון
קטגוריה:ישראלים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:חיילי חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
יוסי גל

יוסי גל (נולד ב-1950) הוא דיפלומט ישראלי, כיהן כשגריר ישראל בצרפת ובהולנד ומנכ"ל משרד החוץ.

== ביוגרפיה ==
גל נולד וגדל בירושלים,. באוגוסט 1968 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים, לאחר קורס קצינים שירת בגדוד 403. הוא נפצע במלחמת ההתשה מפגיעת רסיסי פגז מצרי. לאחר החלמתו שימש קצין המודיעין וקצין המבצעים של הגדוד. בשירות המילואים השתתף במלחמת יום הכיפורים כקצין ביחידת הסיור של עוצבת כידון.

גל בוגר תואר ראשון בסטטיסטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. החל את עבודתו בשירות החוץ בשנת 1975. תחילה שימש מנהל לשכת שגריר ישראל בארצות הברית עד 1981. בשנים 1985-1987 היה דובר שגרירות ישראל בוושינגטון. בראשית שנות התשעים היה יו"ר ועד עובדי משרד החוץ. לאורך השנים שימש בתפקידים דיפלומטיים שונים, בהם: מנהל לשכת שגריר ישראל בארצות הברית, סמנכ"ל הסברה במשרד החוץ (1993–1995), שגריר ישראל בהולנד בשנים 1995 עד 2000, ראש אגף עיתונות במשרד ראש הממשלה (עד 2001), סמנכ"ל לענייני כלכלה במשרד החוץ (2001–2006) ומשנה מדיני למנכ"ל (2006–2009). עד ינואר 2011 כמנכ"ל משרד החוץ בממשלה ה-32 ולאחר מכן התמנה לשגריר ישראל בצרפת. וכיהן בתפקיד עד 2015. הוא עוטר באות לגיון הכבוד בדרגת מפקד.

בתפקידיו כסמנכ"ל לענייני כלכלה וכמשנה מדיני למנכ"ל נשא גל באחריות בנושא המערכה המדינית מול הגרעין האיראני, בשדרוג יחסי ישראל והאיחוד האירופי, וריכז חלק מוועדות ההתדיינות בין ישראל לרשות הפלסטינית.

לאחר פרישתו ממשרד החוץ מונה לסגן נשיא האוניברסיטה העברית לקשרי חוץ ופיתוח משאבים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בהולנד
קטגוריה:שגרירי ישראל בצרפת
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
דוד מלץ

דוד מַלֶץ (כ"ו בכסלו תר"ס, 28 בנובמבר 1899, בנדין – י"ד בתשרי תשמ"ב, 11 באוקטובר 1981) היה סופר עברי, ממייסדי קיבוץ עין חרוד וממבקריה הראשונים של התנועה הקיבוצית.

==ביוגרפיה==

מלץ נולד בסתיו 1899 בעיירה בנדין (Bedzin) שבדרום פולין (אז באימפריה הרוסית) בחורף שנת תר"ס (1899). בשנות מלחמת העולם הראשונה ניסה לארגן קבוצות ללימוד עברית וציונות תוך נדודים. עם תום המלחמה עלה לארץ ישראל בעלייה השלישית והצטרף לקבוצת מייסדי עין חרוד. מלץ עבד בחקלאות, וצפה בעין בוחנת במתחולל בחברה הקיבוצית. את מסקנותיו פרסם בספרו הראשון "מעגלות" – כתב אישום חריף ראשון של הכשלים והבעייתיות בחיי הקיבוץ ושל ניתוח חיי הפרט בתוך קבוצה המעלה על נס את הקולקטיב. הספר, הכתוב כרומן אוטוביוגרפי, היה אחד הראשונים שיצאו בהוצאת עם עובד בשנת 1944. הוצאת הספר לוותה בביקורת קשה של ראשי ההתיישבות העובדת על עורך ההוצאה, ברל כצנלסון, על שהסכים להוציאו. הוא זיכה את מחברו בפרס ברנר (1945). בשנת 1950 ראה אור בתרגום לאנגלית.

הוא קידם הוצאה לאור של ספריו של חברו שלמה ריכנשטיין

בשנת 1921 נישא ליהודית לבית מֶנש. לשניים נולדו בת ובן. בנו, סגן נהרג במלחמת העצמאות, בקרב נבי סמואל.
בשנת 1933 נישא בשנית, לסופרת רוחמה חזנוב. לשניים נולדו שתי בנות.

מלץ שימש שנים רבות מורה לספרות.
לאחר הפילוג בקיבוץ המאוחד היה חבר עין חרוד איחוד.

מלץ נפטר בשנת תשמ"ב-1981 ונקבר בקיבוצו.

בשנת תש"ט ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ומשק עין-חרוד הספר "ביקוד", שבו נדפסו מכתביו להוריו ולחברתו.

==ספריו==
* מעגלות: סיפור, תל אביב: עם עובד – ספריה לדור, תש"ה.
* חתחתים בדרך: סיפורים מחיי הקבוצה, תל אביב: בטֶרם, תש"ז.
* השער נעול, תל אביב: עם עובד – ספריה לעם, תשי"ט 1959.
* מסביב לעיקר: (לדמותו של דור), תל אביב: תרבות וחינוך, תש"ל.
* לדרכו התועה: סיפור, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ו.
* דוד מלץ, רוחמה חזנוב, שני סיפורים ואחד, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"א. (כולל את הסיפורים "בא" ו"כאן ומעבר" למלץ ו"המאמין אתה?" לאשתו רוחמה חזנוב)

בתרגום:
<div class="mw-content-ltr">
* David Maletz, Young Hearts: A Novel of Modern Israel; translated from the Hebrew by Solomon N. Richards, New York: Schocken Books, 1950. (אנגלית: מעגלות)
</div>

עריכה:
* דוד מלץ (עורך), האדם בהתיישבות: דברים בכינוס לשאלות החברה בהתיישבות העובדת בסמינריון מפלגת פועלי ארץ ישראל, ירושלים 1947, תל אביב: מפלגת פועלי ארץ ישראל, תש"ח.

==לקריאה נוספת==
* דוד מלץ: (נולד בבנדין... שנת ה’ תר"ס 1899. 11. 30, נפטר באור לי"ד בתשרי ה’ תשמ"ב 11 באוקטובר 1981...), [עין חרוד אחוד : עין חרוד איחוד, תשמ"ג]. (משלו ולזכרו) (הופיע ביום השנה לפטירתו)
* מוטי זעירא, עף בכנפיים שבורות: סיפור חייו ויצירתו של דוד מלץ, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשע"א 2011.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-n82-231762 דוד מלץ] באתר WorldCat Identities
* 
* 
* 
* 
* (במדורו "סופרים בנעלי-בית")
* (נקרולוגים קצרים)
* , 
* 
* 
* 
* 
* 

מכּתביו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:עין חרוד איחוד: אישים
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:זוכי פרס ברנר
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
מונטה סובסיו

המצודה רוקה מג'ורה במורד ההר מונטה סובסיו והעיר אסיזי מתחתיה]]
מונטה סובסיו (באיטלקית: Monte Subasio) הוא הר שגובהו 1,290 מטר במרכז הרי האפנינים. על מדרונו המערבי בנויה העיר אסיזי (מרכז שלטוני מימי רומא העתיקה), ובתחתית המדרון הדרומי העיר ספלו .

==תולדות המקום==
במורדות ההר נמצאת מצודת "סאסו רוסו" (Sasso Rosso, באיטלקית:"ההר האדום"). במאה ה-12 היא הייתה מקום מושבן של קלרה מאסיזי ואגנס הקדושה מאסיזי, אשר לפי המסורת היו בנותיו של פבורינו סקיפי, ה"נסיך" של המצודה. מוצאו היה ממשפחת רומית מכובדת ובבעלותו היו אדמות האזור.

בשנת 1208 נתן אב המנזר של המסדר הבנדיקטיני המקומי כנסייה קטנה בפורציונקולה (Porziuncola) לפרנציסקוס מאסיזי, מייסד מסדר הפרנציסקנים. האבנים שנחצבו מההר נצבעו בצבע עץ אורן, המהווים סמל למבני הפרנציסקנים, בלוחות שהוצבו בעיר אסיזי לרגל הכרזתה כאתר מורשת עולמי.

==פרקו דל מונטה סובסיו==
בהר סובסיו פארק טבעי גדול הנקרא פרקו דל מונטה סובסיו (Parco del Monte Subasio), בו ניתן ללמוד על חיות הבר ועל הצומח - מבחינת נוף הצומח השולט בו, המינים העיקריים הבולטים בנוף, והחברות העיקריות - של מרכז איטליה.

מרכז המבקרים של הפארק "Gruppo Umbro Mineralogico Paleontologico" מציג תערוכה מתמדת של נושאים גאולוגיים ופליאונטולוגיים. הרקע להם תהליך היווצרות שיפוע ההר. ההר נוצר מאינטראקציה בין גורמים אנדוגניים ואקסוגניים. הגורם האנדוגני הוא היווצרות שכבות משקעים ימיים בעידנים גאולוגיים שבין 210 מיליון שנה (מזוזואיקון) עד 10 מיליון שנה (מיוקן). הגורם האקסוגני המקובל (אולי בטעות) הפעילות הוולקנית.

התצוגה במרכז כוללת שלושה חדרים:
* הראשון מציג את תהליך היווצרות של מאובנים והעידנים הגאולוגיים שבהם מתגלים מאובנים.
* השני מציג את ההר עצמו על הסלעים שבו והמאובנים שנמצאו בו.
* השלישי עורך השוואה בין מאובני האזור לבין אחרים שנמצאו ביבשת אירופה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Umbria/Perugia/Assisi/Assisi/environs/Subasio/home.html אתר המתאר את המקום]

ההר

== הערות שוליים ==

סובסיו
קטגוריה:אומבריה
הפועל אשקלון (סיוף)

הפועל אשקלון על שם ערן גואטה היא קבוצת סיוף ישראלית מהעיר אשקלון, העוסקת במקצועות חרב, דקר ורומח.

הקבוצה הוקמה באמצע שנות השישים על ידי אוריאל בר יוסף (1936- 2024). בר יוסף, עלה מרומניה סייף רומני נולד ב-1936, בשמו הרומני, ארתור. הוא עלה לישראל וסייף במכבי רמת גן. בסיוע אגודתו ומנהלה באותה עת, בן ציון עמיצור, ובנו יעקב עמיצור, הוקמה אגודת הפועל אשקלון. בשנים הראשונות לקיומה הוסכם עם הפועל כי כל הכנסות הקבוצה יועדו לרכישת ציוד. בשלהי שנות השישים, החלו בנות אשקלון לצבור תארים, אולם לא הצליחו להימנות על שורות נבחרת ישראל. בשנת 1972 זכתה קבוצת הגברים לראשונה באליפות ישראל לקבוצות, כאשר בהרכבה אוריאל בר יוסף ששימש כמאמן-שחקן, וסייף צעיר בשם שרלי אופלגר, שהיה אז בן 15. שנתיים לאחר מכן, כשהוא בן 17, זכה אופלגר לראשונה בתואר אלוף ישראל לבוגרים. לאחר מכן אוהד בלוה זכה אף הוא בגיל זה בתואר, אנטון גורביץ מספר שנים לאחר מכן זכה בתואר ומאוחר יותר גם גרגורי בסקין ומרט ישראליאן זכו בתואר זה.

==ספורטאים ברמה בינלאומית==
* שרלי אופלגר - אלוף ישראל והשתתף בגמר אליפות אירופה דקר גברים
* שירלי דראי לאסט - אלופת ישראל, השתתפה בגמר אליפות העולם ואירופה לקדטים בסיוף דקר לנשים
* בני ליפסיקס - השתתף בגמר אליפות העולם בסיוף דקר לקדטים
* אנטון גורביץ - אלוף ישראל וזכה במדליית ארד בגביע העולם לנוער
* מרט ישראליאן - אלוף ישראל והשתתף בגמר אליפות אירופה לנוער ובשיאו מדורג 3 בעולם לנוער. אלוף המכללות של ארצות הברית 2010 2011 NCAA
* אלכסיי צ'רמסקי - אלוף ישראל ומדליות לרוב בגביעי עולם.
* ויאצ'סלב זינגרמן - זכה 3 שנים ברציפות באליפות המכללות של ארצות הברית NCAA 2007-9 ובמדליית ארד בגביע העולם, בשיאו מדורג שני בעולם לנוער
* גרגורי בסקין - אלוף ישראל והשתתף בגמר אליפות העולם, זכה במדליית ארד באליפות העולם לקדטים, סגן אלוף אירופה לנוער ובשיאו מדורג שני בעולם.
* עדו אייזנשטדט - אלוף המכביה 2009, חצי גמר אליפות אירופה וחבר הסגל האולימפי הישראלי.
* אירה לוין - סיימה במקום החמישי באליפות אירופה לקדטיות שותפה למקום הרביעי באליפות עולם לנוער קבוצות 2010, 2011
* אביטל מרניוק - אלופת ישראל, גמר אליפות אירופה לנוער, גמר אליפות עולם לנוער מדליית ארד אליפות אירופה לנוער 2012. שותפה למקום הרביעי באליפות עולם לנוער קבוצות 2010, 2011. זוכת מדליית הזהב, בתחרות גביע העולם שנערכה בבלגרד באוקטובר 2014
* אריאל ויניצקי - סגן אלוף ישראל לנוער, פעמיים אלוף ישראל לקבוצות בוגרים, מדליית ארד באליפות אירופה לנוער 2014 ומקום רביעי באליפות העולם 2014.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://sites.google.com/site/ashkelonsports עמותה לקידום הספורט באשקלון] אתר מידע
* 

*
קטגוריה:קבוצות סיף ישראליות
אשקלון
ז'רדן דה פלאנט

פנים "גלריית האבולוציה הגדולה".
ה[[חממה המקסיקנית שנבנתה בשנים 1834–1836.]]
הז'רדן דה פלאנט (בצרפתית: Jardin des Plantes - גן הצמחים) הוא הגן הבוטני המרכזי של צרפת.

הגן, המהווה חלק מהמוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, ממוקם ברובע החמישי של העיר פריז, בירת צרפת, בגדה השמאלית של נהר הסן. שטח הגן הבוטני - 280,000 מ"ר.

== תיאור הגנים==
בגנים מוצגים כ-4,500 צמחים, המסודרים לפי משפחותיהם על פני שטח של 10,000 מ"ר. שטח של 30,000 מ"ר מוקדש לגנים פורמליים צרפתיים. גן הצימחיה האלפינית נודע בכל העולם באיכות מוצגיו. כמו כן בגנים ממוקמים חממה לצמחים ממקסיקו וחממה לצמחים מאוסטרליה. בשנת 1990 הוקם בגנים הבוטניים גן ורדים.

בגנים ממוקמים מבני ארבעת אגפי המוזיאון להיסטוריה של הטבע ובהם "הגלריה הגדולה של האבולוציה", מוזיאון המינרלוגיה, מוזיאון הפלאונטולוגיה ומוזיאון האנטומולוגיה. בנוסף, ממוקם בגנים גן חיות שנוסד בשנת 1795. כמו כן, בגנים ממוקם בית ספר לבוטניקה, המפעיל תוכניות לשימור והחלפת זרעים עם גנים בוטניים אחרים.

==היסטוריה==
הגנים נשתלו על ידי גי דה לה ברוס, רופאו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת כגני צמחי מרפא בשנת 1626. באותה עת נקראו הגנים "גני המלך" (Jardin du Roi - ז'רדן דו רואה). בשנת 1640 נפתחו הגנים לציבור.

בשנת 1693 מונה דוקטור גי פאגון כמנהל הגנים. פאגון מינה בוטנאים רבים ובהם ז'וזף פיטון דה טורנפור, אנטואן-לורן דה ז'יסייה ובנו אדריאן הנרי דה ז'וסו על מנת שיפקחו על הרחבת הגנים ומקצועיותם.

בשנת 1739 מונה ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון לאוצר הגנים, והוא הרחיב את שטח הגנים, ובנה את המבוך של הגנים.

לאחר המהפכה הצרפתית, בשנת 1792, הועבר גן החיות המלכותי מארמון ורסאי לגנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
תרשים הגנים בשנת 1820.
* 

קטגוריה:גנים בוטניים
קטגוריה:הרובע החמישי של פריז
קטגוריה:פריז: פארקים וגנים
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
מיימון הדיין

רבי מיימון בר' יוסף הדיין (1110 – 1170) היה רב ספרדי מתקופת הראשונים בימי הביניים ששימש כדיין בבית הדין של קורדובה. ידוע בעיקר בזכות בנו ותלמידו, הרמב"ם.

==ביוגרפיה==
רבי מיימון כיהן כדיין בבית הדין של קורדובה, דור שביעי לדיינות. למד תורה מרבי יוסף אבן מיגאש<ref>לדוגמה, ראה שו"ת הרמב"ם סימן פ"ב וקכ"ו, שם הרמב"ם כותב שאביו החשיב את הר"י מיגאש לרבו.</ref>, ובנו הרמב"ם ראה בו כתלמידו אף על פי שלא למד ממנו ישירות. בשנות ה-20 של המאה ה-12 הזהיר את יהודי פאס מחזיונותיו של רבי משה הדרעי אודות בואו הקרוב של המשיח ומהמלצותיו למכור את נכסיהם בעקבות כך. במחצית המאה ה-12 עבר עם משפחתו לפאס שבמרוקו, יש אומרים כדי שבניו, הרמב"ם ואחיו דוד, ילמדו מפי רבי יהודה הכהן אבן סוסאן. עם התגברות הכפיה והאונס מצד שלטון אל-מוואחידון בפאס, כתב לבני העיר את "אגרת הנחמה".

רבי מיימון ברח מפאס עם משפחתו בעקבות מעשי הטבח והכפייה הדתית מצד זרועות שלטון אל-מוואחידון, והפעם המשפחה עברה לארץ ישראל. משפחתו ככל הנראה ניסתה להיאחז בארץ ישראל, אך תנאי החיים תחת השלטון הצלבני היו קשים. בעוד שבניו של רבי מיימון התיישבה במצרים, לא ידוע מה עלה בגורלו של רבי מיימון. אפשר שנדד עם משפחתו למצרים, ויש הסבורים שבסוף חייו עלה לירושלים, ובה נקבר. 

ציון קברו כיום הוא בטבריה, סמוך לציון בנו הרמב"ם.

בהסתמך על הנוהג באותם ימים ובאותה תרבות, יש להעריך כי עיקר חינוכו והשתלמותו המקצועית של הרמב"ם הצעיר בראשית חינוכו, הגיע לו מאביו.<ref></ref>

מעריצים שונים של הרמב"ם אימצו את השם 'מיימון' כדי לציין את זיקתם הרעיונית והנפשית למורשתו של רבי משה בן מיימון. כך נהג הפילוסוף שלמה מיימון במאה ה-18 וכך נהג גם הסופר והמנהיג הציוני-דתי יהודה לייב פישמן מיימון. מעריצי הרמב"ם תומכי הרציונליות והפילוסופיה לאורך ימי הביניים נקראים לעיתים 'מיימוניים' או מיימוניסטים. אחד החיבורים המתלווה כנושאי כליו של הרמב"ם בספרו משנה תורה נקרא 'הגהות מיימוניות' (הגה"מ). גם בשפות הלועזיות נקרא הרמב"ם בקיצור על שם אביו: Maimonides.
== חיבוריו ==
חיבר פירושים לדברי חז"ל, וכפי שכותב הרמב"ם בהקדמה לפירוש המשנה . באחת התשובות הוא מביא את דברי אביו בשם רבו אבן מיגאש. רבי שמעון בן צמח דוראן מביא בתשובותיו מחיבור של רבי מיימון בערבית העוסק בדיני תפילה ומועד, בו הזכיר גם את רבו אבן מיגאש. בשו"ת הרשב"ש סימן רנה מזכיר את מנהג ארץ ישראל ע"פ פסק של רבי מיימון. בידינו נותרו תשובות הלכתיות של רבי מיימון. רבי יעקב משה טולידאנו פרסם קטע מפירושי התפילות של רבי מיימון העוסק בשמירת המנהגים. רבי עזריה מן האדומים מזכיר כי רבי מיימון עשה פירוש לספר "אלפרגאני", קיצור של אלמגסט, העוסק באסטרונומיה.

החיבור השלם שנותר לנו ממנו הוא "אגרת הנחמה". החיבור שנכתב בערבית נדפס מספר פעמים עם ליקויים שונים, ובשנת ה'תש"ה (1945) הוא יצא לאור בתרגום חדש של ר' בנימין קלאר, בתוספת מבוא והערות מר' יהודה לייב מיימון בהוצאת מוסד הרב קוק.

==לקריאה נוספת==
* יהודה לייב הכהן פישמן מיימון, אגרת הנחמה, "מבוא", ירושלים, תש"ה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:משפחת הרמב"ם
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:קברי צדיקים בטבריה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-12
נמל התעופה הבין-לאומי מונטריאול מירבל

נמל התעופה הבינלאומי מונטריאול מירבל (צרפתית Aéroport international Montréal-Mirabel; אנגלית Montréal-Mirabel International Airport) הוא שדה תעופה השוכן במירבל, כ-40 ק"מ צפונית-מערבית למרכז העיר מונטריאול בקנדה. 

נמל התעופה הוקם לקראת אולימפיאדת מונטריאול ונחנך ב-4 באוקטובר 1975. הוא נועד לשמש כנמל התעופה הבינלאומי של העיר ולהחליף את הנמל הקיים בדורוואל, הידוע כיום כנמל התעופה הבינלאומי מונטריאול פייר אליוט טרודו (Montréal-Pierre Elliott Trudeau International Airport; Aéroport international Pierre-Elliott-Trudeau de Montréal). בעת הקמתו אמור היה הנמל להיות הגדול בעולם מבחינת שטחו ולהשתרע על פני שטח של 396.6 קמ"ר, אולם הדבר לא קרה בשל כך שהוא לא התפתח כמצופה, ובשנת 1999 נחנך נמל התעופה המלך פהד בערב הסעודית הגדול ממנו. עוד נועד נמל התעופה מירבל לשמש כשער הכניסה העיקרי לטיסות המגיעות לקנדה ממזרח, וממועד חנוכתו ועד שנת 1997 חויבו כל הטיסות הבינלאומיות למונטריאול וממנה לעשות בו שימוש. 

אולם מיקומו של הנמל במרחק רב מהעיר, היעדר שירות תחבורתי נוח אליו וממנו ושקיעתה הכלכלית של מונטריאול ביחס לטורונטו, הביאו לכך שחברות התעופה והנוסעים העדיפו לא לעשות בו שימוש. לאחר שבוטל החיוב על טיסות בינלאומיות לנחות בנמל, נטשו אותו כל חברות התעופה והוא הפך לנמל תעופה לשירותי מטען. עוד פועלים בנמל שירותי תעופה כללית ופינוי רפואי אווירי ומפעל מטוסים של תעשיות בומברדיה (Bombardier Aerospace). 

אחד משני מסלולי הטיסה הקיימים בנמל בוטל, וארבעה מסלולים נוספים שאמורים היו להיסלל לא נבנו מעולם. רק הטרמינל הראשון נבנה בסופו של דבר, וחמשת בתי הנתיבות האחרים לא הוקמו. גם קו הרכבת שתוכנן לחבר את הנמל למונטריאול לא נבנה, ותחנת הרכבת התת-קרקעית משמשת כיום כחניון לעובדי הנמל. לו היה מושלם בהתאם לתוכניות, היה נמל התעופה מירבל מסוגל לטפל ביותר מ-50 מיליון נוסעים בשנה, אך בפועל מספר הנוסעים השנתי העובר דרכו קטן מ-200,000 איש. רוב שטחו של הנמל הושב לבעליו הקודמים והוא נחשב בקנדה לפיל לבן.

==קישורים חיצוניים==

* 

מונטריאול
קטגוריה:מונטריאול