OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דויד אגנסו

דויד אגנסו מנדס (בספרדית: David Aganzo Méndez; נולד ב-10 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
אגנסו התחיל את הקריירה שלו בעונת 99/00 בריאל מדריד, שבה גדל במחלקת הנוער. בעונת 00/01 עבר לקבוצת אספניול, אך לא שותף בשום משחק באותה העונה ונאלץ לעזוב את הקבוצה.

בעונת 01/02 עבר לקבוצת אקסטרמדורה ששיחקה בליגה השנייה בספרד. הוא שותף ב-16 משחקים בהם כבש 5 שערים. בהמשך אותה העונה חזר לאספניול, בה שותף ב-12 משחקים אך לא כבש. בעונת 02/03 עבר לויאדוליד שבה שיחק 30 משחקים וכבש 9 שערים. בעונת 03/04 עבר אגנסו לקבוצת לבאנטה ששיחקה בליגה השנייה בספרד, שבה שיחק 33 משחקים וכבש 9 שערים, בסוף העונה עלתה הקבוצה לליגה הראשונה בספרד ואגנסו עזב אותה.

לאחר מכן חזר למועדון הביתי שלו, ריאל מדריד, בעונת 04/05, אך לא שותף בשום משחק, והחליט לעבור לקבוצת ראסינג סנטנדר שבה שיחק השוער הישראלי דודו אוואט. בתחילת עונת 05/06 המשיך בראסינג סנטנדר. בעונה זו שיחק 17 משחקים וכבש 3 שערים, אך החליט לעבור לקבוצה אחרת ולאחר שקיבל מספר הצעות מאירופה החליט לאחר התייעצות עם השוער דודו אוואט לעבור לקבוצת בית"ר ירושלים שהציעה לו את הסכום הגבוה ביותר מבין ההצעות שקיבל.

לאחר חצי עונה בישראל חזר לספרד, ושיחק גם בדפורטיבו אלאבס, ראיו ואיקאנו והרקולס אליקנטה בליגה השנייה. בשנת 2012 עבר לקבוצת אריס סלוניקי היוונית. לאחר שנתיים בקבוצה חתם בדפורטיבו לוגו מהליגה הספרדית השנייה שם פרש ממשחק פעיל במהלך העונה בעקבות פציעה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:מדריד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני אקסטרמדורה
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני ריאל ואיאדוליד
קטגוריה:כדורגלני לבאנטה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני ראיו ואיקאנו
קטגוריה:כדורגלני הרקולס אליקנטה
קטגוריה:כדורגלני אריס סלוניקי
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לוגו
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ספרדים ביוון
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1981
Draw poker

Draw Poker (פוקר סגור) היא גרסה של משחק פוקר שבה משחקים ללא 
סידור השולחן
מהלך המשחק
(פירוט זה מדבר על המשחק 5 draw poker בלבד):

* מניחים את ההימור ההתחלתי שנקבע בין השחקנים.
* כל שחקן מקבל מהמחלק חמישה קלפים. לאחר קבלת הקלפים כל שחקן יכול לפרוש או להמשיך לשחק תוך שהוא מעלה או משווה את ההימורים של השחקנים האחרים.
* אחרי קבלת חמשת הקלפים מגיע הסיבוב הראשון, שבו מותר לשחקנים להחליף עד שלושה קלפים (אפשר להישאר עם הקלפים ולא להחליף אף קלף) לפי ראות עיניהם. לדוגמה: אם יש ביד זוג מלכים, אס עלה (),10 תלתן () ו-8 יהלום (), רצוי להחליף אחד עד שלושה מהקלפים, אך לא לוותר על זוג המלכים, למען קבלת יד טובה יותר).
* אחרי הסיבוב הראשון, שבו הוחלפו הקלפים, כל שחקן יכול להעלות את ההימור או להשוות להימורי השחקנים האחרים. שחקן שאינו משווה בעצם יוצא מהמשחק.
* אחרי שהשחקנים מעלים את ההימור ומחליטים לגלות את הקלפים שבידם, נקבע המנצח לפי היד החזקה ביותר מבין כל השחקנים שנותרו במשחק. במקרה של תיקו בין השחקנים הקופה מתחלקת בין השחקנים השווים. תיקו הוא נדיר בפוקר סגור, מכיוון שללא קלפי קהילה הסיכוי שחמשת הקלפים יהיו זהים הוא נמוך מאוד. לעיתים רחוקות, בווריאציות מקומיות של המשחק, ממשיכים לדרג גם לפי הסדרה [עלה שחור, לב אדום, יהלום אדום, תלתן שחור].

קטגוריה:פוקר

en:Draw poker
cs:Draw poker
de:Draw Poker
it:Draw poker
simple:Draw poker
ג'אבה ההאט

ג'אבה במוס אייסלי
ג'אבה דסיג'ליק טיורה, הידוע כג'אבה ההאט (באנגלית: Jabba the Hutt) (&lrm;596 BBY – 4 ABY), הוא דמות בדיונית מסרטי "מלחמת הכוכבים". ג'אבה הוא בנו של זורבה ההאט ואביו של רוטה ההאט, והוא גנגסטר השולט בכוכב טטואין ומצליח לשמור על עצמאות מסוימת הן בתקופת שלטון הרפובליקה והן בתקופת שלטון האימפריה. מראהו של ג'אבה הוא דמוי חשופיות או תולעת ענקית.

ג'אבה מופיע בשלושה מסרטי הסאגה: הסרט הראשון, הרביעי והשישי, בכל פעם בכוכב טטואין.

==עלילותיו==

בסרט "אימת הפנטום", ג'אבה הופיע כמארגן וכבעלים של מרוץ הפודים טטואין, בו משתתף אנקין סקייווקר.

בסרט "תקווה חדשה", ג'אבה תפס את האן סולו, מחוץ לקנטינה במוס אייסלי. מסתבר כי בעבר, ג'אבה נתן להאן משלוח להברחה. במהלך הטיסה, האן נתקל בחלליות אימפריאליות, ונאלץ להשליך את הסחורה מחוץ לחלליתו, אל עבר החלל הפתוח. מהלך זה גרם נזק כספי לג'אבה, עליו ציפה לקבל פיצוי מהאן. לאחר שהמועד בו האן היה אמור לשלם פג, ג'אבה שכר קבוצת ציידי-ראשים, ביניהם גרידו ובובה פט אשר תפקידם היה למצוא את האן, ולהביאו אל ג'אבה. ג'אבה איים על האן, והודיע לו כי הוא מצפה לתשלום בקרוב. אם לא, יהיה לו חבל להפטר ממנו בדרכים לא-נעימות.

בסרט "האימפריה מכה שנית", ג'אבה קיבל את האן המוקפא, בצורת קיר פחמן מבובה פט, אשר נעזר בדארת' ויידר לתפיסתו.

בסרט "שובו של הג'די", ג'אבה קיבל את זוג הדרואידים C-3PO ו-R2D2 במתנה מלוק סקייווקר, כחלק מתוכנית גדולה שמטרתה הייתה שחרורו של האן. במהלך המבצע, נתפסו צ'ובאקה והנסיכה ליאה על ידי ג'אבה - צ'ובאקה הושלך לכלא, וליאה הפכה לשפחתו של ג'אבה.
לוק הגיע לארמונו של ג'אבה, והציע לג'אבה עסקה שבמהלכה ישחרר ג'אבה את חבריו ותמורתם יקבל כסף רב. כשג'אבה סירב, לוק ניסה לתוקפו, אך במקום זאת נפל למלכודת של ג'אבה, וניצב אל מול מפלצת הראנקור האימתנית. לוק הצליח להרוג אותה, וג'אבה ציווה להשליך אותו ואת האן כטרף למפלצת אחרת - מפלצת החול, הסארלאק, השוכן בים הדיונה בטטואין. לוק הצליח להציל את כל שאר חברי ברית המורדים הגלקטית, בקרב שהתרחש מעל הסארלאק, בו הצליח האן, ללא כוונה, להרוג את בובה פט. ג'אבה מצא את מותו כאשר ליאה נאבקה בו, וחנקה אותו בעזרת שרשרת ברזל אותה הוא קשר אליה.

לפי חשבון השנים, ג'אבה היה כבן 600 שנה כאשר נחנק על ידי ליאה.

==מאחורי הקלעים==
בסרט המקורי מ-1977, ג'אבה היה בן אדם שמן. ב-1983 ג'ורג' לוקאס החליט לשנות את הדמות ולהפוך אותה לתולעת הענקית המוכרת לנו כיום. בסרט שובו של הג'די ג'אבה הופיע לראשונה כתולעת. בניית הבובה ששימשה לצילומים ארכה שלושה חודשים, ומחיר הבובה נעמד על כחצי מיליון דולר. את הבובה הפעילו שישה אנשים: שניים בראשו, שניים בזנב, אחד עם שלט רדיו השולט על הבעות הפנים ואחר אשר הפעיל את ליצן החצר של ג'אבה היושב לידו.
בגרסה החדשה של הסרט הרביעי משנת 1997 הפכו את האדם השמן לתולעת הנוצרת בידי אנימציה ממוחשבת, ובשנת 2004 שיפרו את דמות האנימציה בשנית.

== התייחסות בתרבות ==

בסרט "שיגעון בחלל" ישנה פארודיה עליו ועל רשת "פיצה האט" בשם "פיצה ההאט".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חוצנים במלחמת הכוכבים
נופר צהוב

שמורת נחל שניר]]
הנוּפָר הצהוב (שם מדעי: Nuphar luteum) הוא צמח מים רב-שנתי ממשפחת הנופריים. בארץ ישראל צומח במקווי מים בעמק החולה ובמקורות הירקון. בעבר היה נפוץ באגם החולה, בנחלי מישור החוף, בביצות ובשאר מקווי המים המתוקים. עקב ייבוש הביצות וזיהום מקורות המים אוכלוסיות הנופר נפגעו קשות, נוספה לכך גם פגיעתן של הנוטריות אשר התפשטו בישראל בעשרות השנים האחרונות ומכרסמות את צמחי המים ובכך מסכלות כל ניסיון להשבתו אל בתי הגידול מהם נכחד. המין מוגדר כצמח מוגן. 

הנופר גדל לצד הנימפאה הלבנה והנימפאה התכולה. בעל עלים מעוגלים הצפים על המים או מזדקרים מעליהם. כשאר צמחי המים בישראל, הפריחה באביב ובקיץ. בישראל אפשר לראותו בעין תאו ובאתרים נוספים בעמק החולה, בבריכת הנופרים בפארק מקורות הירקון ובגן הבוטני של אוניברסיטת תל אביב.

==התאמות הנופר הצהוב לבית הגידול המימי==
המשקל הסגולי של הצמח קטן מהמשקל הסגולי של המים – דבר המאפשר לצמח לצוף מעל פני המים ולקבל אנרגיית אור המאפשרת לו לקיים פוטוסינתזה. שורשיו הם עמוקים ומסועפים ואורכם יכול להיות עד אורך של פי 3 מאורכו של הצמח – דבר המאפשר לצמח לקבל מינרלים גם מהמים וגם מקרקעית הבריכה. שטח הפנים של העלים הוא גדול יחסית לנפחם – דבר המגדיל את כמות אנרגיית האור שהצמח קולט ומגדיל גם את קצב הפוטוסינתזה. פריחת פרחי הנופר הצהוב מתרחשת בקיץ, כאשר במים יש כמות רבה של חרקי מים שמאביקים את הצמחים – דבר המסייע לצמח להתרבות. שורשיו מכוסים בשעווה מיוחדת – דבר המגן על השורשים מפני ריקבון וכניסת מים לתאי השורש. הגבעול בנוי מרקמה בעלת מבנה ספוגי – דבר המאפשר לצמח להתאים את עצמו למפלס המים המשתנה בהתאם לעונות השנה ולזרימת הנחל. לצמח יש רקמה הנקראת ארנכימה שמעבירה לצמח חמצן מהעלים דרך הפטוטרת והגבעול אל השורשים – דבר המסייע לביצוע הנשימה התאית בשורשים.

מרבד נופרים צהובים בבריכת הנופרים בפארק מקורות הירקון

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1809
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס אדוארד סמית
קטגוריה:נופריים
קטגוריה:ארץ ישראל: דו-פסיגיים קדומים
קטגוריה:צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:צמחי מים מתוקים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קש

חבילות קש, לאחר שנכבשו
חבילת קש בצורתה המוכרת יותר לאחסון ושינוע – בָּאלַה
הכנת כובעים מקש
קש כבוש בערימת בָּאלות בישראל
קש כבוש בערימת בָּאלות בישראל
הקומביין]]
שדה שֶׁלֶף - שורות קש מגובבות (ואלים) לאחר ה[[קציר ולפני כבישתן לבָּאלות]]
קש הוא גבעול יבש של דגן, ממנו נלקחו הגרעינים. קש מהווה בערך חצי מהתוצר הסופי, לאחר הקציר של צמחים כגון חיטה, שעורה ותירס. הוא נחשב תוצר לוואי שימושי בעבר ובהווה.

גם כיום וגם בעבר, לקש יש שימושים רבים, והביקוש לקש כחומר בעירה, עבור יצור דלק, הופך לנרחב יותר ויותר. שימוש בקש כמצע לשינה, עדיין נהוג בחלקים רבים בעולם, הן עבור בהמות והן בני אדם.

הקש עשוי לשמש כמרכיב המזון הגס במספוא עבור בהמות הצורכות אנרגיה לקיום בלבד. למרות ערכו התזונתי הנמוך הוא נחשב כשימושי, כיוון שהוא נעכל בקלות וגורם להרגשת שובע וכך מספק פתרון זול לחלק גדול מהמנה היומית עבור בעלי חיים אשר אינם נזקקים למנות עשירות באנרגיה ובחלבון.

השימוש בקש לכיסוי גגות הופך ליותר ויותר פופולרי, בעיקר בשל העובדה שהוא מאוד ידידותי לסביבה. בנוסף, השימוש בקש וחימר כדי להכין חומר בנייה חזק עדיין נהוג במספר מקומות בעולם. קיימת טכניקת בנייה בה קש משמש כמבודד חום, חומר בנייה עיקרי, או שניהם.

מאז ומתמיד קש שימש לקליעת<ref></ref> אלילות פריון לבני אנוש, לחי ולתוצרת החקלאית. כמו גם לאריגה, קליעה או ליפוף<ref></ref> של סלים ורהיטים, ואף בנייה ירוקה של בתים.<ref></ref>

קש רך אבל אינו נמעך ולכן יעיל כחומר מיגון לחבילות. בעבר נהגו למגן בקבוקי יין בעטיפות קש. כיום עטיפות כאלו נדירות אבל מספר סוחרים עדיין משתמשים בהן.

ניתן להכין נייר מעיסת קש.

קש משמש לייצור מטרות עבור קשתים. כיום תהליך הייצור ממוכן.

קש משמש להכנת חבלים, כובעי קש וסלסילות קש.

במספר מקומות כגון יפן, נהוג לעטוף עצים בקש כדי להגן עליהם מנזקי הקור בחורף. קש נפרש על הקרקע תחת צמחי תות גינה כדי למנוע מפירות נופלים להתלכלך מהקרקע. כמו כן, משמש הקש כמצע גידול בגידול אינטנסיבי של פטריות מאכל.

ההבדל המרכזי בין חציר ובין קש הוא שהחציר הוא התוצר הבלעדי מהשדה בו גודל. הוא כולל את כל חלקי הצמח ובהם גם הגרגרים או פרי הצמח ולכן הוא עשיר מבחינה תזונתית. הקש לעומתו, הוא שאריות הצמח לאחר שרוב פריו או גרגריו נאספו והוא למעשה תוצר לוואי של הגידול החקלאי ודל יותר מבחינה תזונתית.

==תבן במקורות התורה==
התבן הוא הקנה הנקצר עם השיבולת.
*מהמשנה מסכת שביעית פרק ח עולה כי קש ותבן הם שני מוצרים שונים: "מרחץ שהוסקה בתבן או בקש של שביעית מותר לרחוץ בה ואם מתחשב הוא הרי זה לא ירחוץ":
*שמות פרק ה פרעה מעביד את בני ישראל כעבדים ואומר: "(יא) אַתֶּ֗ם לְכ֨וּ קְח֤וּ לָכֶם֙ תֶּ֔בֶן מֵאֲשֶׁ֖ר תִּמְצָ֑אוּ כִּ֣י אֵ֥ין נִגְרָ֛ע מֵעֲבֹדַתְכֶ֖ם דָּבָֽר:
*בית הלוי שמות פרק ה: "התוס' כתבו דקש הוא הנשאר בשדה ותבן הוא הנקצר עם השבולת"
*תוספות מסכת שבת דף לו עמוד ב כירה שהסיקוה בקש ובגבבא - נראה לר"י דקש היינו זנבות השבולים שנשאר בשדה הנקרא אשטובל"א בלעז ותבן הוא הנקצר עם השבולת"

==ראו גם==
* חציר
* יין קש
* כובע קש
* כובע פנמה

==קישורים חיצוניים==

* [http://hebrew-academy.org.il/2015/06/16/קש-וגבבה/ על הצירוף 'קש וגבבה'], באתר האקדמיה ללשון העברית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:גידולים חקלאיים
קטגוריה:הזנת חיות משק
קטגוריה:תוצרי לוואי
תאודור רוסו

שוק בנורמנדי
הדייג הקטן
תאודור רוסו (בצרפתית: Théodore Rousseau; 15 באפריל 1812 – 22 בדצמבר 1867) היה צייר צרפתי.

==ביוגרפיה==
תאודור רוסו נולד בפריז להורים שהיו חייטים. הוא נשלח ללמוד בבית ספר בפרברי העיר, ושם עשה את היכרותו הראשונה עם הטבע. בנעוריו בילה עם דודו שהיה צייר, ושניהם יצאו יחדיו לצייר ביער קומפיין, סמוך לעיר קומפיין שמצפון-מזרח לפריז. הוא עבד כמנהל חשבונות במנסרת עצים שהייתה ממוקמת ביער, בחבל פראנש קומטה שבמזרח צרפת. משחזר לפריז הוריו הועידו אותו להיות מהנדס, אך הוא החליט להיות צייר. אם כי אביו הצטער על החלטו זו, הוא הפך למעריצו והגן על ציוריו בפני מבקרי האמנות במשך כל ימי חייו.

ב-1831 תאודור רוסו הציג את ציורו "נוף באוברן" בתערוכה שאורגנה על ידי "האקדמיה לאמנויות יפות" בפריז, וב-1834 הציג שם את תמונתו "פאתי יער קומפיין", אך ב-1835 ציוריו נדחו על ידי חבר השופטים של האקדמיה, שהיו רובם ככולם ציירים שהעדיפו את הציור הקלאסי. ב-1841 נדחה גם ציורו "שדרת עצי ערמון", ובשל כך דבק בו הכינוי "הדחוי הגדול".

אחרי מהפכת 1848 התערוכות של "האקדמיה לאמנויות יפות" אורגנו מחדש, ותאודור רוסו נתמנה לחבר השופטים של האקדמיה. ב-1849 זכה בפרס ראשון מטעם האקדמיה, אך החל להתרחק מחיי העיר וקבע את מושבו בכפר ברביזון (על שמו קרויה אסכולת ברביזון), בפאתי יער פונטנבלו שמדרום מזרח לפריז. ב-1852 זכה בתואר "אביר לגיון הכבוד", וב-1853 הציג בתערוכה של האקדמיה את כל תמונותיו שנדחו על ידה בעבר. הוא זכה לשבחים רבים, אך החל ב-1857 יצירותיו הותקפו שוב על ידי מבקרי האמנות.

ב-1860 אשתו החלה לסבול מהתקפות שיגעון. ב-1863, כאשר שהה בהרי האלפים חלה בדלקת ריאות, וכאשר חזר לברביזון סבל מנדודי שינה. ב-1867 נתמנה לראש חבר השופטים של האקדמיה, אך באוגוסט של אותה שנה לקה בשיתוק בזרועו הימנית. הוא סבל מהתקפות של שבץ מוחי, ונפטר בביקתתו שבכפר ברביזון בדצמבר 1867.

==מציוריו החשובים==
*פאתי יער פונטנבלו (1850- 1851)
*עצי אלון ליד ברביזון (1852)
*ביצה בפאתי היער

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1812
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1867
אדולף אגאי

אדולף אגאי (בהונגרית: Ágai Adolf; (במקור אדולף רוזנצווייג; יאנושהלמה 1836 – 1916) היה סופר יהודי-הונגרי.

אגאי היה מייסד ועורך העיתון הסאטירי "בורשסם ינקו" (בהונגרית - Borsszem Jankó).
מפעלו הספרותי והפובליציסטי מוקדש בעיקרו למלחמת שחרור היהודים, ברוח ההתבוללות שהייתה בדורו.
ספריו לילדים ולבני הנעורים מלאים באהבת אדם ואסתטיות מוסרית. על אף התנגדותו לציונות היה ממקורביו של הרצל, והשתתף בעיתונו של הרצל "די וֶלט".

== מספריו ==
* "עפר ואפר"
* "מסע מופשט לבודפשט"

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:סאטיריקנים יהודים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער הונגרים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה 1944)
קטגוריה:הונגרים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:סגל די ולט
קטגוריה:חברי אגודת קישפלודי
קטגוריה:ילידי 1836
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1916
דן-דין השופט

דן-דין השופט (בספרדית: Llamada de los Gnomos) היא סדרת אנימציה ספרדית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1987. הסדרה הייתה סדרת בת של סדרת הטלוויזיה "טובטוב הגמד". יוצרי הסדרה, הסופרים ההולנדים ויל הויגן וריאן פורטולייאט, ביססו את עלילת הסדרה על ספריהם "חייהם ופועלם של הגמדים" ("Leven en werken van de Kabouter") ו"זכרונות הגמדים" ("De oproep der kabouters").

עלילת הסדרה מתמקדת בגמד היער דן-דין השופט ועוזרו בינו היוצאים לעזרתם של גמדים שונים ברחבי העולם רכובים על ברבור לבן. הם פותרים סכסוכים על ידי עריכת משפט או גישור, ונלחמים בטרולים הרעים. הסדרה מעבירה מסר של חיים מוסריים בהרמוניה עם העולם הסובב, וזאת בדומה לרעיון המובע בסדרה "טובטוב הגמד" ובספרים עליהם מבוססת הסדרה. באחד מפרקי הסדרה אף מוזכר כי דן-דין הוא בן דודו של טובטוב הגמד.

בישראל שודרה הסדרה במקור בטלוויזיה החינוכית ב-1988. את שיר הפתיחה העברי של הסדרה, המבוסס על שיר הפתיחה של הסדרה הספרדית המקורית, ביצעו שלמה גרוניך ודפנה ארמוני. את המילים בעברית לשיר כתבה לאה נאור.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סדרות הנפשה ספרדיות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ ג'וניור: תוכניות רכש
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הספרדית
קשית שתייה

כוס עם שתי קשיות ישרות]]
מרצ'נדייז של הארי פוטר המיועד למעריצים, קשיות שתייה שלו לצד חבריו רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר ויריביו דראקו מאלפוי]]
קשית שתייה (מכונה בטעות גם קש שתיה) היא כלי צינורי המשמש למציצת נוזל, בדרך כלל לצורך שתייה. הקשית היא צינור צר עשוי מפלסטיק או חומר אחר, ישר או בעל ציר אקורדיוני. אופן השימוש בקשית הוא על ידי שאיבה באמצעות הפה את האוויר הנמצא בתוך הקשית, וכך לחץ האוויר מבחוץ גורם למשקה לעלות בקשית ולהגיע לפה.

== אופן הפעולה ==
לחץ אטמוספירי הוא לחץ שמפעיל האוויר על מה שנמצא מתחתיו. הלחץ הזה מופעל, בין היתר, גם על פני השטח של הנוזל שבכוס. כאשר האוויר שבקשית נשאב אל פיו של השותה, לחץ האוויר בתוך הקשית יורד ומאפשר ללחץ האטמוספירי שפועל על הנוזל לדחוף את הנוזל במעלה הקשית. מכך נגזר למעשה אורכה המקסימלי של קשית: כאשר הקשית ארוכה דיה, ימשיכו המים לעלות עד שמשקל הנוזל שבקשית יפעיל לחץ זהה ללחץ האטמוספירי שמופעל מחוץ לקשית. משקלו של הנוזל משפיע על הגובה המרבי שיוכל לעלות בקשית. בלחץ של אטמוספירה אחת (לחץ האוויר בגובה פני הים), וכאשר נוצר בקשית ואקום מושלם, ניתן להעלות מים לגובה של 10.3 מטרים.

==קשיות שתייה בהיסטוריה==
שתייה באמצעות קשית הייתה ידועה גם בעולם העתיק. הקשיות הראשונות היו שייכות לשומרים שהשתמשו בהם כדי לשתות בירה (ולהימנע מהקצף שנוצר עקב תסיסה). השימוש בקשית מוזכרת בתלמוד ובפירוש רש"י לתלמוד מוזכר כי דרך הילדים לשתות בקשית.

בשנת 2022 גילו חוקרים כי צינוריות באורך כמטר מתקופת הברונזה שנמצאו בשנת 1897, הן למעשה קשיות שתייה ששימשו לשתיית בירה מחבית.

==הקשית המודרנית==
ב-1888 מרווין סטון רשם פטנט על תהליך של כריכה מסולסלת לשם יצור קשיות נייר. סטון כבר ייצר באותם ימים מחזיק סיגריה מנייר, ורעיונו היה להשתמש באותה שיטה ליצור קשיות. עד אז אנשים השתמשו בקשית שיפון טבעי בשביל לשתות.

הקשית הראשונה של סטון הוכנה על ידי קשירת חתיכות נייר מסביב לעיפרון והדבקתם ביחד. כדי שהקשית לא תהיה רטובה ורכה במהלך השתייה, סטון התנסה בסוגי נייר עמידים למים. אחרי ניסיונות רבים סטון החליט כי הקשית האידיאלית תהיה באורך 21.6 סנטימטרים, וברוחב בו גרעיני לימון לא יוכלו לעבור דרכו.

ב-3 בינואר 1888 נרשם פטנט על המוצר של סטון, ועד 1890 מפעלו יצר יותר קשיות ממחזיקי סיגריות. ב-1906, "חברת הקשיות של סטון" שיווקה את המכונה הראשונה שלה, אשר ליפפה קשיות באופן אוטומטי ובכך שמה סוף ליצור ידני. ב-1928 מדעני חשמל החלו להשתמש בצינורות ספירליים בשביל מכשירי הרדיו הראשונים, וגם הם יוצרו בתהליך שהמציא סטון. צינורות המיוצרים בכריכה ספירלית נמצאים כיום בשימוש בהרבה מקומות: במנועים חשמליים, טקסטיל, סוללות, נתיכים ועוד.

באמצע 2018 העיר סיאטל החלה במהלכים לאיסור השימוש בקשיות העשויות מפלסטיק, וזאת במטרה להפחתת פסולת הפלסטיק ומעבר לשימוש במוצרים מתכלים. בנוסף, רשת המזון המהיר מקדונלד'ס הצהירה שבסניפיה באירלנד ובריטניה יופסק השימוש בקשיות פלסטיק לטובת קשיות מנייר במהלך שיחל בספטמבר ויושלם ב-2019.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20060503104210/http://beeradvocate.com/news/stories_read/595 ההיסטוריה של הבירה והלחם (והקשים השומרונים)]
*
* [https://lbscience.org/2018/05/21/קשית-לא-תודה-יוזמה-חדשה-אומרת-לא-לקשיו/ קשית, לא תודה! יוזמה חדשה אומרת לא לקשיות הפלסטיק], באתר "מדע גדול, בקטנה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציוד בר
קטגוריה:כלי אכילה
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
טיסה 052 של אוויאנקה

טיסה 052 של אוויאנקה הייתה טיסה של חברת אוויאנקה שיצאה מבוגוטה שבקולומביה לניו יורק והתרסקה במרחק קצר מיעדה. 

התאונה האווירית אירעה ב-25 בינואר 1990. טיסה 052 של אוויאנקה, חברת התעופה הקולומביאנית, המריאה משדה התעופה הבינלאומי בלימה לכיוון שדה התעופה מדיין בקולומביה. משם המשיכה הטיסה לנמל התעופה הבינלאומי ניו יורק קנדי. על המטוס מדגם בואינג 707 היו 158 נוסעים ואנשי צוות.

המטוס המריא לכיוון ניו יורק. עם כניסתו למרחב האווירי של ניו יורק הורה מגדל הפיקוח לטייס לעכב את נחיתתו ולחוג באוויר בשל תנאי מזג אוויר קשים. בעקבות מזג האוויר נוצר עומס עצום במרחב האווירי של ניו יורק. לפי דיווחים מאותו לילה, אחד מכל חמישה מטוסים שניסה לנחות באזור מנהטן נאלץ לבצע הקפה נוספת מכיוון שהחטיא את המסלול.

הטייסים שקלו לפנות ליעד חלופי בבוסטון, ושיערו שיצליחו לנחות בשלום. לאחר 77 דקות המתנה, עם מכלי דלק כמעט ריקים, נתן מגדל הפיקוח לטיסה 052 אישור נחיתה במסלול 22L. כשהנמיך המטוס לגובה 500 מטרים מהקרקע הוא נקלע לרוחות חזקות שגרמו לו לסטות מהנתיב ולחרוג מהמסלול. צוות המטוס ניסה לבצע הקפה נוספת, אך לשווא. הדלק במכלים אזל והמטוס התרסק על לונג איילנד, כ-20 ק"מ בלבד משדה התעופה. 73 נוסעים ואנשי צוות נהרגו ו-85 נפצעו. מאחר שבמטוס אזל הדלק לא התלקחה אש בעת ההתרסקות וייתכן שבכך נמנעו אבדות נוספות.

ועדת החקירה שהוקמה לחקר האסון קבעה שהגורם לאסון הוא טעות אנוש של הטייסים. אף על פי שטייסי אוויאנקה הזהירו ואמרו שהדלק עומד לאזול, הם לא הזכירו את המילה "מצב חירום" אפילו פעם אחת, כמקובל במצבים כאלה, ולכן קשה לדעת אם הפקחים היו מודעים למצב האמיתי של טיסה 052 בטרם ההתרסקות. הטייסים ביקשו רק אישור נחיתה בעדיפות גבוהה, וייתכן שחוסר שליטה מספקת באנגלית גרם להם לחשוב שמגדל הפיקוח מודע לגודל הסכנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

אוויאנקה, 0052
אוויאנקה, 0052
אוויאנקה, 0052
אוויאנקה, 0052
קטגוריה:1990 בארצות הברית
קטגוריה:קולומביה: תעופה
אוויאנקה, 0052
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה עקב מיצוי הדלק
MS-DOS

MS-DOS (ראשי תיבות של MicroSoft Disk Operating System) היא מערכת הפעלה עבור מחשבים אישיים מארכיטקטורת x86 אשר נכתבה במקור על ידי טים פטרסון והייתה בבעלות Seattle Computer Products עד שנרכשה על ידי חברת מיקרוסופט ב־1981. זו הייתה מערכת ההפעלה הפופולרית ביותר ממשפחת DOS, והשכיחה ביותר בעולם בשנות ה־80 וה־90 של המאה ה־20. קדמה לה מערכת ההפעלה M-DOS אשר יצאה ב־1979. MS-DOS נועדה לשימוש בעזרת המעבד 8086 של אינטל וספציפית עבור IBM PC ותואמיו. מערכת ההפעלה הוחלפה בהדרגה על ידי מערכות אשר הציעו ממשק משתמש גרפי (GUI), ובייחוד משפחת מערכות ההפעלה Microsoft Windows.

הגרסה האחרונה שפותחה הייתה גרסת MS-DOS 8.0.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:DOS
קטגוריה:מערכות הפעלה מבית מיקרוסופט
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1981
בוטאן

בוטאן (שם מדעי: Butane) הוא אחד הפחמימנים הפשוטים ממשפחת האלקאנים. נוסחתו הכימית היא C<sub>4</sub>H<sub>10</sub> או באופן מורחב: CH<sub>3</sub>CH<sub>2</sub>CH<sub>2</sub>CH<sub>3</sub> או, בצורתו האחרת (איזובוטאן, CH(CH<sub>3</sub>)<sub>3</sub>). מולקולת הבוטאן בנויה משרשרת בלתי מסועפת של ארבעה אטומי פחמן שאליהם קשורים עשרה אטומי מימן. זהו גז דליק, אשר ניתן לנזל אותו בקלות ומשמש בעיקר לחימום ולבישול. שריפת בוטאן בנוכחות מספקת של חמצן יוצרת פחמן דו-חמצני ומים (שרפה מלאה), בעוד ששריפה בחוסר חמצן יוצרת פיח (פחמן) ופחמן חד-חמצני (שרפה חלקית). מכיוון שהגז חסר צבע וריח, נהוג להוסיף למכלי הגז המיועדים לשימוש ביתי תרכובת גופרית בעלת ריח אופייני: מתאנתיול או אתאנתיול (מתיל / אתיל מרקפטאן), לשם זיהוי דליפות ומניעת תאונות. בין שימושיו הנוספים הוא נמצא במצתים לסיגריות ובמכלי ניקוי בלחץ המיועדים לניקוי מוצרי אלקטרוניקה. גז זה מגיע לצרכנים במצב נוזלי במכלי הגז עקב הלחץ הרב בתוך המכל. כשהבוטאן הנוזלי משתחרר מן המכל הוא מתאייד מיד לגז.

<center>
<gallery caption="המבנים של שני האיזומרים של בוטאן">
תמונה:Butane simple.svg|n-Butane
תמונה:I-Butane-2D-Skeletal.svg|i-Butane
</gallery> </center>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלקאנים
קטגוריה:דלק מאובנים
קטגוריה:מוצרי נפט
נורמן מנאה

נורמן מנאה (ברומנית: Norman Manea, ברומנית מבטאים "נורמן מאניה" במלעיל; נולד ב-19 ביולי 1936), סופר רומני, יהודי, תושב ארצות הברית משנת 1986.

==ביוגרפיה==
מנאה נולד ב"בורדוז'ן" Burdujeni שבמחוז סוצ'אבה, בחבל בוקובינה ברומניה. שמו העברי הוא נח. כילד הצליח לשרוד שהות במחנה ריכוז בטרנסניסטריה, אליו נשלח עם הוריו. הוא למד הנדסה אזרחית בבוקרשט ועבד כמהנדס. הוא הופיע לראשונה כסופר בשנת 1960, בתקופת המשטר הקומוניסטי. משנת 1974 ויתר על עבודתו כמהנדס, כדי להקדיש עצמו לכתיבה ספרותית. בשנת 1986 עזב את רומניה ולאחר ששהה קרוב לשנה במערב ברלין עבר לארצות הברית. כיום משמש מנאה כפרופסור אורח לספרות בבארד קולג' Bard College שבניו יורק.

בנעוריו התלהב מנאה מהחזון הקומוניסטי, דחה את שיח בני משפחתו על הגטו וחיפש להשתלב במהפכה הקומוניסטית. כיום הוא אומר: "הנאצים היו כנים יותר מהקומוניסטים - הם עשו בהתלהבות ובהתמדה את מה שהודיעו שיעשו. לעומתם הקומוניסטים דיברו על עולם ללא מעמדות, ללא ניצול - חלום ילדות - ומהר מאוד נפערה התהום בין ההבטחות ובין האמת".

מנאה זכה ב"פרס הלאומי של היהודים האמריקאים" באפריל 1993. הוא זכה בשנת 2006 בפרס "לוקס מונדי" Lux Mundi המוענק על ידי Radio Romania Cultural עבור "כישרונו האומנותי והתמדתו המוסרית שבאמצעותה הציג לעולם המראה הכולל של החברה הרומנית ועבור הצורה בה הצליח להעביר את הדרמה של חייו על רקע היסטורי סוער". מנאה תורגם ליותר מ-15 שפות ונחשב לכותב הרומנים הרומני הנקרא ביותר בעולם.

בגרמניה, מנאה הוא הסופר הרומני הנקרא ביותר ובמיוחד זוכה להדים ספרו "שובו של החוליגאן". כאן המקום לציין את שורשי שמו - ברומניה יצאו לאור בעבר הספרים "החוליגאנים" של הוגה הדעות והסופר הרומני שהתקרנף בתקופת מלחמת העולם השנייה, מירצ'ה אליאדה וספרו של הסופר היהודי רומני מיכאיל סבסטיאן, "איך הייתי לחוליגאן".

הנושאים המועדפים בספריו הם טראומת השואה, חיי היום-יום במדינה טוטליטרית והגלות מהמולדת. ספריו מושווים עם יצירותיהם של ברונו שולץ ורוברט מוסיל ויש הטוענים שהם המשך טבעי לסגנון הגרוטסקי של פרנץ קפקא.

== מכּתביו ==
* Octombrie, la ora opt "אוקטובר, בשעה שמונה"
* Despre clovni, Dictatorul şi artistul "על ליצנים, הדיקטטור והאומן", רומן
* Fericire obligatorie "אושר חובה", אסופת נובלות
* Plicul negru "המעטפה השחורה"
* Întoarcerea huliganului "שובו של החוליגאן". ספר זה זיכה את מנאה בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 2006
* "בית החילזון"
* Plicuri şi portrete "מעטפות ודיוקנאות"

== פרסים ==
* 2002 זכה נורמן בפרס נונינו הבינלאומי.

*2006 - פרס מדיסי לסופר זר - בצרפת

* 2011 - פרס נלי זק"ש

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.observatorcultural.ro/Discursul-de-multumire-rostit-la-Universitatea-Alexandru-Ioan-Cuza-din-Iasi*articleID_27023-articles_details.html נאומו של נורמן מנאה בטקס קסלת תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת יאשי]
Observator Cultural, mai 2012, Nr.625
* 

קטגוריה:יהודים מבוקובינה
קטגוריה:סגל קולג' בארד
קטגוריה:זוכי פרס מדיסיס לסופר זר
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:סופרים יהודים רומנים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:מהגרים מרומניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:זוכי פרס נלי זק"ש
צבעוני השרון

צבעוני השרון (שם מדעי: Tulipa agenensis subsp. sharonensis) הוא גאופיט מהסוג צבעוני בעל פרחים בצבע אדום בהיר עד כתום, תת-מין של צבעוני ההרים.
בול ישראלי משנת 1963]]

== מאפיינים ==
צבעוני השרון בעל פרחים גדולים ועלים זקופים וצרים. הפרח דמוי גביע בעל 6 עלי עטיף צבעוניים, צבעו אדום ובמרכז הוא חום. 

צבעוני השרון נפוץ בישראל בחולות מישור החוף ובגבעות הכורכר עד הנגב. לרגלי הכרמל גדלה צורה מיוחדת שהיא צורת מעבר עם צבעוני ההרים. הפריחה בחודשים פברואר עד מרץ .

<gallery mode="packed" heights="250">
File:Tulipa-Sharonensis-ZE-5473.jpg|צבעוני השרון בחדרה
File: Tulipa agenensis sharonensis 1.jpg| צבעוני השרון בחוף דור הבונים
</gallery>

== מקורות ==
*החי והצומח של ארץ ישראל. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1983. כרך 11 עמוד 204. 
*הבריטניקה החדשה לנוער, כתר הוצאה לאור בע"מ, כרך 14 עמוד 126.

<hr>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.hamralands.net/blank-33 צבעוני השרון] באתר ארצות החמרה
* [https://www.wildflowers.co.il/hebrew/plant.asp?ID=67 צבעוני ההרים] שצבעוני השרון הוא תת-מין שלו, באתר צמח השדה
* [https://web.archive.org/web/20060506040219/http://www.orianit.edu-negev.gov.il/hazivonim/cp/homepage/zivoni2.htm הצבעוני תעודת זהות]
* [https://web.archive.org/web/20071012140227/http://www.botanic.co.il/a/picshowh.asp?qcatnr=TULAGS&qseqnr=TULAGS1 צבעוני השרון]
* [http://old.parks.org.il/BuildaGate5/general2/data_card.php?U=no&SiteName=parks&ItemID=713535237&ValuePage=Card2 מיני צבעוני באתר רשות הטבע והגנים]

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1986
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי נעמי פיינברון-דותן
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:שושניים
קטגוריה:ארץ ישראל: שושניים
קטגוריה:השרון
קטגוריה:פרחים אדומים בארץ ישראל
רפעת אל גמאל

רפעת אל גמאל (בערבית: رفعت الجمال; 1 ביולי 1927 – 30 בינואר 1982) היה סוכן כפול מצרי שפעל בישראל.

== ביוגרפיה ==
אל גמאל נולד בדמיאט שבמצרים. אביו היה סוחר פחם ואמו הייתה דוברת אנגלית וצרפתית. למד בבית ספר פרטי בצעירותו, וכך קנה שליטה באנגלית ובצרפתית. בתום לימודיו עבד כפקיד עד שנחשד במעילה ופוטר. לאחר מכן עבד ככלכל בצי הסוחר המצרי. הוא שהה בארצות הברית ובגרמניה וגורש משם למצרים. במצרים חי בזהות בדויה ולבסוף נעצר על ידי המשטרה ונאלץ לגלות את זהותו האמיתית. המודיעין המצרי הציע לו לשמש כסוכן או לעמוד לדין. הוא בחר לשמש כסוכן והתבקש להשתלב בקהילה היהודית באלכסנדריה. שם הכיר את אלי כהן ומרסל ניניו. אל-גמאל וכהן נעצרו יחד ב-1954 ולאחר זמן מה שוחררו שניהם. הוא נשלח כיהודי בשם ז'אק ביטון דרך צרפת לישראל. בישראל, בעצת המודיעין המצרי, השתקע בתל אביב ופתח סוכנות נסיעות ברחוב ברנר שבעיר.

מידע שהצטבר מאנשים שפגשו בו, וכן חשדות שעלו בחקירה שגרתית שנערכה לו, הביאו למסקנה כי ביטון מרגל. הוא נעצר באישון ליל, ושוכנע לשמש כסוכן כפול. שם הצופן שניתן לו היה "יתד". המודיעין הישראלי אפשר לו להעביר מידע אמין, אם כי לא קריטי, למפעיליו המצרים כדי לשמור על ערכו בעיניהם.

מדי פעם העבירו אותו גם המצרים וגם הישראלים תחקירים מייגעים, כדי לוודא שאין הוא משרת למעשה את הצד השני.
ביטון הכיר במהלך נסיעה עסקית לגרמניה, ב-1963, את וולטראוד שפלט, אז בת 22, גרושה ואם לילד קטן. השניים נישאו ושבו לישראל.

לדיסאינפורמציה שניתנה בידי "יתד" היה חלק מכריע בהטעיה שקדמה למלחמת ששת הימים, ואפשרה את מכת המחץ על חיל האוויר המצרי במבצע מוקד. "יתד" מסר למפעיליו במצרים כי המלחמה אמורה להתחיל במהלכים יבשתיים, מה שהוביל לשאננות בחיל האוויר המצרי. אחרי המלחמה, סיים את פעילותו ועזב את ישראל עם משפחתו בשנות ה-70 לגרמניה, בה מת ב-1982.

ז'אק ביטון הפך לגיבור לאומי במצרים, אחרי שסדרת טלוויזיה על חייו הציגה אותו כמי שריגל למען מולדתו בתוככי ישראל (שם הסדרה היה "ראפת אלהגאן"). גרסה זו, כנראה, אינה נכונה ומסווה את תפקידו האמיתי של ביטון כסוכן כפול. יש הקושרים את שמו לחשיפת אלי כהן כמרגל ישראלי על ידי הסורים.

== לקריאה נוספת ==
* יוסי מלמן ואיתן הבר, המרגלים, הוצאת משכל, 2002, עמ' 83-67.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* יוסי מלמן, [http://www.thepost.co.il/news/new.aspx?pn6Vq=E&0r9VQ=FLKLM הביא דאבל: הסוכן הכפול שהצליח להטעות את מצרים ב-1967], באתר "מעריב השבוע", 24 ביולי 2014

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מרגלים שפעלו בישראל
קטגוריה:סוכנים כפולים
קטגוריה:מצרים: אישים

קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1927
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-1982
יעקבוס קמבנליס

יעקבוס קמבנליס
יעקבוס קמבנליס (ביוונית Ιάκωβος Καμπανέλλης; 2 בדצמבר 1922 - 29 במרץ 2011) היה מחזאי, משורר וסופר יווני. קמבנליס כתב יותר מ-30 מחזות ונחשב לגדול מחזאי יוון בעת החדשה. הוא גם כתב טקסטים לשירים שהפכו פופולריים מאוד ביוון.

קמבנליס נולד באי היווני נקסוס ב-1922. ב-1934 עברה משפחתו לאתונה בעקבות קשיים כלכליים. בזמן מלחמת העולם השנייה נאסר ונשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן. לאחר שחרורו ושובו לאתונה החל ללמוד תיאטרון.

הרומן היחיד שכתב, "מאוטהאוזן", מבוסס על חוויותיו כעציר במחנה הריכוז מאוטהאוזן. היצירה שימשה כהשראה עבורו לכתיבת מחזור שירים - הבלדה על מאוטהאוזן - שהלחין מיקיס תאודוראקיס. אחד השירים תורגם לעברית וידוע בביצועם (בנפרד) של ליאור ייני ושל אלינוער מואב.

קמבנליס גם כתב תסריטים לשני סרטים יוונים בולטים; "סטלה", בבימויו של מייקל קקויאניס ו"או דראקוס" בבימויו של ניקוס קונדורוס.

== מיצירותיו ==
* 1963 "מאוטהאוזן", תורגם לעברית והופיע בהוצאת כתר, 2005.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20110402201548/http://www.athensnews.gr/portal/3/39645 הודעה על מותו], אתר Athens News 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזאים יוונים
קטגוריה:משוררים יוונים
קטגוריה:סופרים יוונים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1922
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אריסטוטלס של סלוניקי
פרשת פקודי

הכנת בגדי הכהונה
פרשת פְּקוּדֵי היא פרשת השבוע האחת-עשרה והאחרונה בספר שמות. על פי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת בסוף הספר, .

הפרשה נפתחת בסיכום הכמויות והחומרים מהם הכינו בני ישראל בראשות בצלאל בן אורי ואהליאב בן אחיסמך את המשכן ואת כליו. לאחר מכן מתוארת הכנת בגדי אהרון ובניו הכהנים, בהם המעיל, האפוד, החושן, הציץ, של הכהן הגדול, והכתונת, האבנט, המצנפת והמכנסים אותם לבשו כל הכהנים. בסיום הפרשה מתוארת הבאת המשכן וכליו למשה, הקמת המשכן והשראת השכינה בו.

בשבת פרשת פקודי מסיימים את קריאת התורה של ספר שמות, ורבים נוהגים לקרוא בסיומה "חזק חזק ונתחזק". בשנה פשוטה, לרוב קוראים את הפרשה לפני ראש חודש ניסן ביחד עם פרשת ויקהל, ובשנה מעוברת, סמוך לראש חודש אדר ב' והיא נקראת לבדה.

==נושאים בפרשה==
כלי המשכן עומדים מוכנים בפני משה.
פרשת פקודי היא האחרונה בסדרת הפרשיות העוסקות בנושא יצירת המשכן, כליו ובגדי הכהונה. 
===החומרים והכמויות ששימשו להקמת המשכן===
הפרשה נפתחת בדו"ח מפורט על התרומות שהתקבלו מן העם לצורך בניית המשכן. בין היתר מפורטות הכמויות של הזהב (אשר שימש להכנת חלק גדול מכלי המשכן וחלק מבגדי הכהונה), וכמויות הכסף אשר התקבל מתרומת מחצית השקל ושימש להכנת האדנים והווים לעמודי החצר.

===יצירת בגדי הכהונה===
אחר כך בא תיאור הכנת בגדי הכהונה: האפוד והחושן, המעיל, הכותנות של אהרן ובניו, המצנפת, המכנסיים, האבנט, ולבסוף הציץ.

===הקמת המשכן והשראת השכינה===
בסיום העבודה מביאים בני ישראל אל משה את המשכן, את כליו ואת בגדי הכהונה. כשראה משה שהמלאכה נעשתה כפי שה' ציווה אותם, הוא מברך את עושי המלאכה. 
לאחר מכן, ה' מצווה את משה להקים את המשכן, להציב את הכלים במקומם ולמשוח אותם בשמן המשחה, וכן להלביש את אהרן ובניו בבגדי הכהונה ולמשוח גם אותם. כל זאת, מצטווה משה לעשות ביום הראשון של החודש הראשון, בשנה השנייה ליציאת מצרים. אחרי הקמת המשכן שוכן ענן הכבוד, המסמל את נוכחותו של ה', על המשכן.

==תאריכי הקריאה==
השבת בה קוראים את פרשת פקודי יכולה לחול בתשעה תאריכים שונים.

יחד עם פרשת ויקהל:
*שנת הכז - כ"ג באדר
*שנת גכה ושנת בשה - כ"ה באדר
*שנת בחג ושנת זשג - כ"ז באדר
*שנת זחא - כ"ט באדר
בנפרד:
*שנת השא - כ"ט באדר
*שנת השג - כ"ט באדר א'
*שנת החא - א' באדר ב'
*שנת גכז ושנת בשז - ב' באדר ב'
*שנת בחה ושנת זשה - ד' באדר ב'
*שנת זחג - ו' באדר ב'

==הפטרה==
מפטירים בתיאור בניית בית המקדש בימי שלמה, ב. הספרדים והתימנים קוראים , האשכנזים קוראים מ (ובק"ק פוזנא התחילו ) עד , האיטלקים ב עד , ובנוסח רומניא הפטירו עד . אם קוראים את אחת מארבע פרשיות, מפטירים בהפטרה מיוחדת לה.

* ברוב השנים שאינן שנים מעוברות, קוראים את פרשת פקודי ביחד עם הפרשה שלפניה, פרשת ויקהל, לרוב ביחד עם פרשת החודש ובשנים מסוג הכז ביחד עם פרשת פרה.
* בשנים פשוטות מסוג השא קוראים את פרשת פקודי לבדה, ביחד עם פרשת החודש.
* בשנים מעוברות פקודי תמיד נקראת לבדה.
* בשנים מסוג החא והשג היא חלה בשבת הסמוכה לראש חודש אדר ב', ולפיכך קוראים בה את הפרשה הראשונה מארבע פרשיות - פרשת שקלים.
* בשנים מסוג גכז, השג זחג ובחה, היא נקראת ללא אחת מארבע הפרשיות. רבים מהאשכנזים בארץ ישראל נוהגים שבשנים אלו קוראים גם את הפטרת ויקהל וגם את הפטרת פקודי.
* בקביעות זשה, לפי הדברי קהלת מפטירים רק את הפטרת פקודי, כי כבר קראו את הפטרת ויקהל בשבת שנייה של חנוכה. ואילו לפי הלוח לארץ ישראל גם בשנה זו מפטירים את הפטרת ויקהל ופקודי יחד.

==קישורים חיצוניים==

*
פקודי
צמד ראות

צמד ראוֹת הוא הרכב מוזיקלי ישראלי של שניים מיוצאי להקת הרוק זקני צפת, מאור כהן ורע מוכיח.
== היסטוריה ==
כהן ומוכיח החלו לעבוד יחד על הוצאת אלבום מוזיקה בניו יורק ב-1995, אך הוא יצא רק ב-2000 בהוצאת "קדמא" ונשא את השם "צעצועים מהבית-ספר הישן". האלבום כולל טקסטים ושירה בהגשה הומוריסטית של כהן, והוא מנוגן בז'אנרים שונים בערבוביה, ביניהם רוק פסיכדלי, בלוז ומוזיקה אלקטרונית. את עטיפת האלבום ואת החוברת שצורפה אליו איירו חברי "חבורת החור" (דודו גבע, זאב אנגלמאיר ותמיר שפר) בסגנון קומיקס. 

האלבום כולל שני סיפורים בלשיים פרודיים שאותם קורא כהן בסגנון תסכיתי רדיו במסגרת הרצועות 7 ו-11 של האלבום. הסינגל "שקט שקט בייבי", בסגנון הדיסקו, זכה להצלחה. כהן המשיך לשיר שירים הומוריסטיים גם בשיתוף הפעולה שלו עם אורן לוטנברג במסגרת הצמד "הבליינים", שהחל ב-2001.

==חברי ההרכב==
*מאור כהן
*רע מוכיח

==אלבומים==
*צעצועים מהבית-ספר הישן (2000)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרגרופ
ראות
קטגוריה:אלבומי 2000
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
צ'ארלס אוגוסטוס פיצרוי

סר צ'ארלס אוגוסטוס פיצרוי (באנגלית: Charles Augustus FitzRoy; 10 ביוני 1796 - 16 בפברואר 1858) היה קצין בצבא הבריטי ואריסטוקרט, שהחזיק במשרת המושל בכמה קולוניות בריטיות במאה ה-19.

==חייו==
===משפחה ואצולה===
צ'ארלס היה הבן הבכור לגנרל לורד צ'ארלס פיצרוי ופרנסיס מאנדי. סבו, אוגוסטוס הנרי פיצרוי, הדוכס השלישי מגרפטון, היה ראש ממשלת בריטניה בין השנים 1768–1770.

אחיו למחצה, רוברט פיצרוי, היה חלוץ במדעי המטאורולוגיה, הידרוגרף, הקפטן של אוניית המחקר "ביגל" ומאוחר יותר מושל ניו זילנד.

===נעוריו ותחילת דרכו===
צ'ארלס זכה לחינוך בבית הספר הארו שבלונדון, לפני שקיבל תפקיד בגדוד משמר הפרשים המלכותי בצבא הבריטי כבר בגיל 16. זמן קצר לאחר שמלאו לו 19 שנה, הגדוד שבו נלחם, לקח חלק בקרב ווטרלו, בו הוא גם נפצע. הוא נסע לקנדה התחתונה יחד עם דוכס ריצ'מונד ב-1818. ב-11 במרץ 1820, הוא נישא לליידי מארי לנוקס, ביתו של הדוכס מריצ'מונד, זמן קצר לאחר שקודם לדרגת הקפטן. ב-1825, הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל והפך לראש המטה הבריטי בקייפ קולוני (כף התקווה הטובה).

אחרי שנים אחדות בשירות בכף, פיצרוי שב לאנגליה, וב-1831 נבחר להיות ציר בבית הקומונות, כמייצגו של ציבור הבוחרים של בארי סט. אדמונדס ממחוז סאפוק. הוא פרש מהפרלמנט ב-1833, וחי חיים שקטים בסופולק כאשר משפחתו משתמשת במוניטין שלה כדי למצוא לו תפקיד מכובד.

===מושל אי הנסיך אדוארד ואיי ליווארד===
סר צ'ארלס מונה כסגן המושל השמיני של אי הנסיך אדוארד לחופה של קנדה ב-31 במרץ 1837, וקיבל את תואר האביר לפני עזיבתו. הוא חזר לאנגליה ב-1841, ומונה במהרה למושל של איי ליווארד, ליד איי הודו המערבית עד שנת 1845.

===מושל ניו סאות' ויילס===
סר צ'ארלס נבחר להיות המושל העשירי של הקולוניה ניו סאות' ויילס על ידי לורד סטנלי ב-1845, וכך הוא ובנו הגיעו לקולוניה המרוחקת על סיפונה של HMS Carysfort ב-2 באוגוסט 1846. אשתו ושאר ילדיהם הצטרפו אליהם מאוחר יותר.

לאחר 16 חודשים בקולוניה, אשתו של סר צ'ארלס, מארי, נהרגה בתאונת כרכרה ב-7 בדצמבר 1847. פיצרוי המוטרד שקל להתפטר ולשוב לאנגליה, אבל מצבו הכלכלי לא איפשר לו לעשות זאת.

ב-1851, הוא קרא לעיירה גראפטון, ניו סאות' ויילס, על שמו של סבו אוגוסטוס פיצרוי, הדוכס ה-3 של גראפטון.

בסופו של דבר, נשאר סר צ'ארלס 8 שנים בניו סאות' ויילס, שבהן התחוללו שינויים רבים בקולוניות הבריטיות באוסטרליה, שהיו הצעדים הראשונים של אוסטרליה להפוך מאוחר יותר לפדרציה. ב-1853, פיצרוי מונה להיות המושל הבריטי באדמות ואן דימן שבטסמניה, דרום אוסטרליה וויקטוריה - לבסוף הפך להיות המושל הכללי של אוסטרליה, בזמן הקצר לפני הפיכתה הממשית לפדרציה. באמצעות כוחו הרב שניתן לו בקבלו את תפקידו החדש, היה שותף לדיונים רבים בנושא הקמת הפדרציה האוסטרלית.

===1855 - 1858===
1855 הייתה שנה רווית אירועים בשביל סר צ'ארלס פיצרוי. ב-28 בינואר הוא עזב את אוסטרליה וחזר לאנגליה. ב-11 בספטמבר, בנו הבכור, אוגוסטוס (קפטן ברגימנט הארטילריה המלכותי) נהרג בעיצומה של מלחמת קרים. ב-11 בדצמבר, הוא נישא למרגרט גורדון (אלמנתו של סוכן הקרקעות של מלבורן).

סר צ'ארלס אוגוסטוס פיצרוי נפטר בלונדון ב-16 בפברואר 1858 בגיל 61.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי צבא בריטים
קטגוריה:מושלי ניו סאות' ויילס
קטגוריה:אי הנסיך אדוארד
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:מסדר הגואלפים
קטגוריה:בריטים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1796
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1858
ולי קרהודה

ולי קרהודה (באלבנית: Veli Karahoda; נולד ב-4 בינואר 1968, פריזרן) הוא סופר ממוצא אלבני המתגורר בקוסובו.

==מספריו==
===נובלות===
* טירת קפקא האלבנית, 1991, בית ההוצאות גיון בוזוקו, פרישטינה, קוסובו.
* השדים, 2000, בית ההוצאות רילינדייה, פרישטינה, קוסובו.
* שבע המילים האחרונות, 2003, בית ההוצאות גיון בוזוקו, פרישטינה, קוסובו.

===נובלות קצרות/סיפורים קצרים===
* סיריוס וסיפורים אחרים, 1994, בית ההוצאות רילינדייה, פרישטינה, קוסובו.
* לוקרסיה, 1995, בית ההוצאות רילינדייה, פרישטינה, קוסובו.

===שירה===
* שעון החול הצהוב, 1992, חברת ההוצאות ארטסנטר, פרישטינה, קוסובו.
* האקדמיה, 1993, חברת ההוצאות בלנדאס, פרישטינה, קוסובו.

===מסות===
* יריד הגופות, 1992, חברת ההוצאות ארטסנטר, פרישטינה, קוסובו.

קטגוריה:סופרים אלבנים
קטגוריה:קוסובנים
קטגוריה:ילידי 1968
הימים החיים (אפקוט)

נצרן באקווריום]]
הימים החיים או הימים מלאי החיים (באנגלית: The Living Seas) הוא ביתן המצוי בפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה. תמת הביתן הוא הרפתקאת מחקר תת-ימית בה "נלקחים" המבקרים לתחנת מחקר תת-ימית בשם "בסיס ימי אלפא".

==היסטוריה==
בעת שהמתקן נפתח בשנת 1986 הוא היה האקווריום הגדול בעולם. כיום רק אקווריום ג'ורג'יה גדול ממנו. הביתן הוא מכל מי המלח הגדול בעולם. 
המבקרים במתקן "נלקחים" באמצעות "מעליות תת-מימיות" ל"בסיס ימי אלפא" ('Sea Base Alpha') בו נמצאים מתקנים שונים המראים למבקרים את העולם התת-מימי.
בשנת 2003 החל שיפוץ של המתקן על פי תמות ודמויות הסרט "מוצאים את נמו". כיום, לאחר השיפוץ שמו של המתקן שונה להימים החיים עם נמו.

==מתקנים ומסעדות בביתן==

* מסעדת שונית האלמוגים
* הסרט "הים"
* מתקן "מוניות הים"
* "שיחת צבים עם קראש" מתקן המנפיש את דמויות הסרט למצוא את נמו.

==נתוני הביתן==

* פתיחה: 15 בינואר 1986
* מתכנן: וולט דיסני אמג'ינירינג
* מממן מקורי: יוניטד טכנולוג'יז (עד 1998)
* גודל האקווריום:21,576,847 ליטרים (3,001,831 ליטרים מוחזקים כמלאי חירום)
** מספר בעלי החיים באקווריום: 8,500
* גודל הביתן:17,187 מ"ר
* מספר מבקרים: 2,200 מבקרים לשעה

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:דיסניוורלד
קטגוריה:אפקוט
קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:ארצות הברית: אקווריומים
קטגוריה:מוצאים את נמו
אורי שאלתיאל

אורי שאלתיאל (נולד ב-1970) הוא עיתונאי ועורך ישראלי.

==ביוגרפיה==
שאלתיאל נולד בירושלים, בנם של העיתונאית והקריינית כרמית גיא ופרופ' אלי שאלתיאל.

שאלתיאל החל את הקריירה העיתונאית שלו בתחילת שנות ה-90, במדור הספורט של היומון "חדשות". בשנת 1999 היה ממקימי שבועון הכדורגל "ראשון". בשנים 2004–2005 שימש כעורך השבועון הירושלמי "כל העיר". בראשית 2006 מונה לעורכו של המקומון התל אביבי "העיר".

בשנת 2010 עזב שאלתיאל את "העיר", ומונה לתפקיד העורך הראשי הראשון של מגזין התרבות החדש "טיים אאוט ירושלים", המהדורה ירושלמית של Time Out תל אביב. במאי 2011, כשנה לאחר פרסום הגיליון הראשון, הודיע יובל סיגלר, בעלי העיתון ומוציאו לאור, על סגירת המהדורה הירושלמית בשל חוסר כדאיות כלכלית.

==חיים אישיים==
שאלתיאל אב לשלושה ילדים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:עורכי כל העיר
קטגוריה:עורכי העיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו

[[לוגו GNU]]
הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו (באנגלית: GNU Free Documentation License, ובקיצור GNU FDL או GFDL) הוא רישיון מבית היוצר של גנו, המגן על זכויות היוצרים של יצירה כלשהי בצורה שונה ו"חופשית" יותר מזכויות היוצרים הסטנדרטיות, ובכך למעשה מסומנת יצירה זו כ"תוכן חופשי". מטרת הרישיון היא להגדיר מדריך, ספר או מסמך תפקודי ושימושי כלשהו כחופשי, כלומר: להבטיח לכל אחד את החופש לשכפל ולהפיץ את המסמך, עם או בלי שינויים, למטרות רווח או שלא למטרות רווח (אך תוך עמידה בתנאי הרישיון). מטרה נוספת של רישיון זה היא לשמור על זכותם של הכותבים והמוציא לאור לקבל הכרה והערכה בעבודה שעשו, מבלי להטיל עליהם את האחריות לשינויים שנעשו על ידי אחרים.

GNU FDL הוא מקרה פרטי של copyleft.

בשנות ה-2000 נודע הרישיון בשל השימוש בו על ידי קרן ויקימדיה ברוב מיזמיה (ובכללם ויקיפדיה); כל תרומה לוויקיפדיה (מלבד חלק מהתמונות) שוחררה תחת רישיון זה עד ליום 15 ביוני 2009. החל מיום זה חלק מהתרומות זמינות תחת רישיון GFDL ואילו הרוב מפורסם תחת רישיון של Creative Commons.

ב-2018 הוחלט שהחל מ-14 באוקטובר אותה שנה, לא ניתן יהיה להעלות למיזם "ויקישיתוף" קבצים המוגדרים כבעלי רישיון זה בלבד (ניתן יהיה להעלות קבצים ברישיון GFDL בתנאי שלצידו יוצג רישיון נוסף הקביל במיזם). זאת למעט טקסטים, סמלילים וצילומי מסך, שמקורם בתוכנות ברישיון GFDL.

==ראו גם==
* הרישיון הציבורי הכללי של גנו

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.gnu.org/copyleft/fdl.html הטקסט הרשמי של הרישיון] 
* [http://kinneret.berlios.de/doc/he/gfdl_license.html תרגום לא רשמי לעברית של הרישיון]

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:רישיונות זכויות יוצרים
אדולף אריק נורדנשלד

אדולף אריק נורדנשלד ומאחוריו ה"ווגה"
מסעותיו מ-1878
הברון (נילס) אדולף אריק נורדנשֶלד (בפינית ובשוודית: Adolf Erik Nordenskiöld; 18 בנובמבר 1832 – 12 באוגוסט 1901), גאולוג, מינרלוג וחוקר ארצות ממוצא פיני-שוודי. נורדנשלד נולד בהלסינקי שבפינלנד (אז הדוכסות הגדולה של פינלנד, בשלטון רוסיה הצארית) ומאוחר יותר אולץ לחיות בגלות בשוודיה, בגלל עמדותיו בעד פינלנד עצמאית.

==ביוגרפיה==

נורדנשלד נולד בהלסינקי, בירת פינלנד, אולם את מרבית ילדותו בילה באחוזה משפחתית במנטסלה. הוא למד בבית ספר בפורבו, עיר קטנה בחופה הדרומי של פינלנד. הוא למד מתמטיקה, כימיה, מינרלוגיה וגאולוגיה, וקיבל את תואר מסטר ב-1853 מאוניברסיטת הלסינקי. שנתיים אחר כך פרסם את עבודת המחקר שלו Om grafitens och chondroditens kristallformer (על צורות גביש של גרפיט וכונדרודיט).

נורדנשלד מונה למרצה למינרלוגיה באוניברסיטה. מסיבות פוליטיות היה עליו להימלט שנה לאחר מכן לשוודיה, שם נקרא למשרד המנהל של המחלקה המינרלוגית של המוזיאון השוודי להיסטוריה של הטבע ולפרופסורה במינרלוגיה באקדמיה השוודית למדעים.

נורדשלנד זכה לתהילת עולם בשל משלחות המחקר שבראשן עמד באזור הארקטי. בין השנים 1864–1873 הוא הוביל מספר משלחות מחקר לאי הארקטי שפיצברגן, שם חקר את הצמחייה, בעלי החיים והקרחונים. ב-1870 ניהל משלחת מחקר למערב גרינלנד. בין השנים 1878–1879 ערך את מסעו המפורסם ביותר, כשהפליג על גבי ספינת הקיטור וגה וגילה את המעבר הצפון-מזרחי. הספינה יצאה לדרכה ב-21 ביולי 1878 מנמל טרומסה שבנורווגיה מזרחה דרך המעבר הצפוני באוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לסיביר, לכיוון אלסקה. ב-19 באוגוסט 1878 הגיע לכף צ'ליושקין בסיביר, שם נאלץ להמתין בשל הים הקפוא. לאחר שחצה את מצר ברינג המשיך דרך יוקוהמה ביפן, סינגפור, ציילון (סרי לנקה), תעלת סואץ, איטליה, מצר גיברלטר וחזרה לשוודיה. את המסע הוא סיים בקיץ 1879 בנמל סטוקהולם. בין לבין, לאור התעכבותו הרבה נשלחו אוניות לחפש אחריו, ביניהן האוניה שנט שטבעה וכל מלחיה נספו. בסיום המסע העניק לו המלך אוסקר השני תואר אצולה, ברון.

על שמו קרוי ארכיפלג נורדנשלד.

נורדשלנד היה דודם של קארל גוסטף אמיל מנרהיים ושל אוטו נורדנשלד.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://pubs.aina.ucalgary.ca/arctic/Arctic42-4-388.pdf קורות חייו ומסעותיו של נורדנשלד] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:קרטוגרפים
קטגוריה:מגלי ארצות שוודים
קטגוריה:מינרלוגים
קטגוריה:מהגרים מפינלנד לשוודיה
קטגוריה:חוקרי האזור הארקטי
קטגוריה:מדענים שוודים
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:שוודים של פינלנד
קטגוריה:הלסינקי: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הלסינקי
קטגוריה:חברי האקדמיה השוודית
קטגוריה:ילידי 1832
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1901
משה ברעם

משה ברעם (17 במרץ 1911 – 5 בדצמבר 1986) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י והמערך ושר בממשלת ישראל.

==ביוגרפיה==
ברעם נולד כמשה ברם<ref name=":0" /> בעיירה זדולבונוב שבווהלין שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה) לנח וחיה. כנער הצטרף לתנועת החלוץ ולתנועת דרור, שהייתה קשורה במפלגת פועלי ציון. סיים בית ספר למסחר בקובנה, ובחודש מרץ, בגיל 20, 1931 עלה לארץ ישראל באוניה "סיני".<ref name=":0"></ref>

לאחר עלייתו לארץ ישראל התיישב בירושלים, עבד כפועל בניין, היה חבר בתנועת הנוער "הבחרות הסוציאליסטית" ושימש בה כמדריך. 

עבד בסוכנות היהודית. היה מראשי מפא"י בירושלים, חבר מועצת עיריית ירושלים, ומזכיר מועצת הפועלים בעיר. כמו כן היה פעיל באגודה לידידות ישראל-ברית המועצות.

כיהן כחבר כנסת במשך 18 שנים, מהכנסת הרביעית ועד הכנסת השמינית. בכנסת הרביעית כיהן כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, והיה חבר בוועדות הכנסת.

בין השנים 1974–1977, בממשלת רבין הראשונה, כיהן כשר העבודה. החל מ-16 בינואר 1977, עם פרישת שרי המפד"ל מן הממשלה, כיהן במשך כמה חודשים גם כשר הסעד במקום זבולון המר.

ברעם נפטר בג' כסלו תשמ"ז, בגיל 75, ונטמן בהר המנוחות.
==חיים אישיים==
ברעם הכיר את אשתו גראציה (שהלכה לעולמה בשנת 2010 ונטמנה לצידו) בעת שהיה מדריך בתנועת הנוער והיא הייתה חניכה, בת למשפחה יהודית ענפה. אביה של גראציה הוא נצר למשפחה עזתית, שהכתה שורשים בארץ־ישראל במחצית השנייה של המאה ה-19. גראציה נולדה בבירות, גדלה ברובע המוסלמי בעיר העתיקה ועברה שם את מאורעות תרפ"ט. הם נישאו ב-1935 וגרו ברחוב שפרעם בשכונת נחלת אחים, בבית בו שני חדרים קטנים ומטבח של ארבעה מטרים רבועים שבית־שימוש היה בחוץ. נולדו להם ארבעה ילדים, שניים מהם התפרסמו בפעילויות שונות: עוזי ברעם כח"כ ושר בממשלות ישראל, חיים ברעם כעיתונאי ופרשן ספורט. בנו הצעיר מנחם ברעם נפטר ממחלת הסרטן בינואר 2020. בתם דרורה חזרה בתשובה.

הסופר ניר ברעם הוא נכדו.

על שמו של משה ברעם נקראו רחוב בעירו ירושלים וגן המנורה במרכז ירושלים.

==אוטוביוגרפיה==
* לא בתלם, תל אביב: עם עובד – תרבות וחינוך, תשמ"ב 1981.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* , 
* 
* , 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך מפא"י-אחדות העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי אספות הנבחרים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים מווהלין
משה
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:נחלאות: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:יושבי ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השבע עשרה
קטגוריה:שרי העבודה בממשלות ישראל
קטגוריה:שרי הרווחה והביטחון החברתי בממשלות ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
רוסלן פונומריוב

רוסלן אולגוביץ' פונומריוב (באוקראינית: Русла́н Оле́гович Пономарьо́в; נולד ב-11 באוקטובר 1983) הוא שחמטאי אוקראיני בדרגת רב-אמן, שהיה אלוף עולם מטעם פיד"ה בשנת 2002.

נכון ליוני 2019, הוא מדורג במקום ה-70 בעולם והרביעי באוקראינה לפי מד כושר.

== ביוגרפיה ==
רוסלן פונומריוב נולד בגורלובקה שבאוקראינה בשנת 1983.

ב-1994 דורג פונומריוב במקום ה-3 באליפות העולם לשחמטאים עד לגיל 12. ב-1996 (גיל 12) הוא זכה באליפות אירופה עד גיל 18. בגיל 13 הוא זכה באליפות העולם מתחת לגיל 18. בגיל 14 הוא זכה בתואר רב אמן, מה שהפך אותו לשחקן הצעיר בהיסטוריה שהחזיק בתואר זה.

ב-1998 הוא השתתף בתחרות בה הוא ניצח את אלכסנדר חליפמן. באולימפיאדת השחמט הוא זכה במדליית זהב, כשהוא משחק בלוח 2. בתחרות המועמדים לאליפות העולם ב-2002 הוא ניצח, כמו כן, בדו-קרב את אלוף העולם בתקופה זו, אנאנד. בכך הוא נהפך לאלוף העולם הצעיר ביותר (גיל 18). באותה שנה הוא זכה במקום השני (אחרי קספרוב) בתחרות החזקה "לינארס".

שנה לאחר מכן, רמתו ירדה בצורה משמעותית, והוא דורג רק במקום ה-11 וה-7, על אף שעל פי מד הכושר שלו היה במקום ה-3 בעולם. היו תוכניות שלפיהן הוא היה אמור לשחק נגד קספרוב, לקו וקרמניק ביאלטה, במסגרת "הסכם פראג" ושהמנצח יהיה אלוף העולם, ובכך יאוחדו הארגונים השונים, אך פונומריוב סירב לשחק משום ששמע שאם יהיה תיקו ביניהם הוא יאבד את תוארו.

בשנת 2005 הוא זכה במקום השני בגביע העולם בשחמט. בגביע העולם בשחמט 2007 הוא הודח ברבע הגמר. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הפסיד בגמר לבוריס גלפנד. בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא הודח בחצי הגמר.

ב-2006 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 20) ביחד עם פטר לקו ולבון ארוניאן.

בשנת 2010 הוא ניצח בתחרות השחמט בדורטמונד.

==מבחר תחרויות בהן השתתף==
* גביע העולם בשנים:
: 2005, 2007,2009, 2011, 2013, 2017
* אליפות האמנים של קטר בשחמט 2015

== הופעותיו באולימפיאדות ==
רוסלן פונומריוב שיחק בנבחרת האולימפיות של אוקראינה

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="100%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1998||2 עת||2585 ||7 מ-9||5+ 4= 0-||77.8|| 3 קבוצתי, 2 אישי
|-
| 2000||2 ||2624 ||8.5 מ-11||6+ 5= 0-||77.3|| 3 קבוצתי, 1 אישי
|-
| 2002||1 ||2743 ||6 מ-11||3+ 6= 2-||54.5|| 14 קבוצתי
|-
| 2004||2 ||2710 ||4 מ-8||2+ 4= 2-||50|| 1 קבוצתי
|-
| 2010||2 ||2749 ||5 מ-9||1+ 8= 0-||55.6|| 1 קבוצתי
|-
| 2012||2 ||2734 ||7 מ-10||4+ 6= 0-||70|| 3 קבוצתי
|-
| 2014||2 ||2717 ||6.5 מ-10||4+ 5= 1-||65|| 6 קבוצתי
|-
| 2016||2||2709 ||4.5 מ-8||2+ 5= 1-||56.3|| 2 קבוצתי
|-
| 2018||4||2709 ||4 מ-9||1+ 6= 2-||44.4|| 10 קבוצתי
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אלופי עולם בשחמט
קטגוריה:ילדי פלא בשחמט
קטגוריה:אלופי אוקראינה בשחמט
קטגוריה:אלופי אירופה עד גיל 18 בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים אוקראינים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1983