OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מנקלינן

{| align="left"
|

|-
|

|-
|

|}

מֵנְקַלִינַן (או β בעגלון) הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים עגלון ואחד הכוכבים הבהירים בשמים. בעבר היה זה הכוכב הבהיר השלישי בקבוצה אחרי אל-נאת', שנקרא אז γ בעגלון, אך הפך ל-β בשור והותיר את מנקלינן במקום השני.

למעשה זו מערכת של שלושה כוכבים, שבה שניים מהם מקיפים זה את זה במישור המתלכד עם קו הראייה מכדור הארץ כך שפעמיים בכל הקפה אחד משני הכוכבים מסתיר חלקית את השני וכתוצאה מכך הבהירות נראית הכוללת של המערכת משתנה. המערכת מזכירה את זו של אלגול, אך שם השינוי ניכר יותר וניתן להבחין בו בעין וללא ציוד מדידה, בעוד שהשינוי בבהירותו של מנקלינן כמעט שאינו מורגש. שמו של הכוכב נגזר מערבית - منكب ذي العنان (מַנְכִּבּ ד'י אל-עִנאן) שפרושו "הכתף של מחזיק המושכות" (כלומר כתף העגלון), בהתאמה למיקומו בקבוצת הכוכבים.

הקו המחבר את מנקלינן וכוכב הצפון (ועובר בקרוב גם דרך δ בעגלון ו-θ בעגלון) חוצה את גלגל המזלות בנקודת ההיפוך הקייצית שבקבוצת תאומים. המשך הקו עובר סמוך מאוד לביטלג'וז כך שקל לזהות את מנקלינן באמצעות קו המחבר את ביטלג'וז עם כוכב הצפון.

==מאפיינים==
מערכת מנקלינן נמצאת במרחק כ-82 שנות אור ובהירותה הכוללת מדרגה 1.90. היא מורכבת מזוג תת-ענקים כמעט זהים המקיפים זה את זה במרחק פחות מעשירית יחידה אסטרונומית ובזמן הקפה של 3 ימים ו-23 שעות, ומננס אדום עמום מאוד המקיף את זוג תת-הענקים במרחק 330 יחידות אסטרונומיות.

===מאפייני מנקלינן A ומנקלינן B===
השוואה בין השמש (ימין), מנקלינן A ו-B (באמצע) ומנקלינן C (שמאל למעלה)
מנקלינן A ומנקלינן B הם שני תת-ענקים כמעט זהים מסוג ספקטרלי A2. מסתו של כל אחד מהם כ-2.3 מסות שמש, רדיוסם כ-2.6 רדיוסי שמש וטמפרטורת פני השטח של שניהם היא כ-9,200 קלווין. הכוכבים דומים בסוגם לסיריוס ולוגה, אך בשלב התפתחות מעט מתקדם יותר ונראה שהם בשלבי סיום היתוך המימן בליבתם ובתהליך של התנפחות והתקררות שיהפוך אותם לענקים אדומים. כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה ורדיוסם הגדול ביחס לשמש, עוצמת ההארה של כל אחד מהם קרובה לפי 50 מעוצמת ההארה השמשית.

בשל קרבתם הרבה, כוחות הכבידה ההדדיים ביניהם מעוותים את צורתם מכדור לאליפסואיד. מישור ההקפה של הזוג כמעט מתלכד עם קו הראיה מכדור־הארץ כך שבכל 47.5 שעות, מסתיר אחד הכוכבים כרבע מפניו של השני וגורם לירידה קטנה של כעשירית דרגת בהירות בבהירות הכוללת של המערכת.

===מאפייני מנקלינן C===
מנקלינן C הוא ננס אדום בעל מסה של כחמישית מסת שמש ורדיוסו כשישית מרדיוס מהשמש, עוצמת הארתו כאלפית ממנה ובהירותו הנראית מדרגה 14.

==קישורים חיצוניים==
*[http://stars.astro.illinois.edu/sow/menkalinan.html מנקלינן באתר של ג'ים קלר]
*[https://web.archive.org/web/20080517021447/http://domeofthesky.com/clicks/menkalinan.html מנקלינן באתר The Dome of the Sky]
* 

קטגוריה:תת-ענקים מסוג A
קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:מערכות מרובות כוכבים
קטגוריה:משתנים לוקים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים עגלון
קטגוריה:כוכבים בהירים
ראזאקסאט

ראזאקסאט (באנגלית: RazakSAT) הוא לוויין הצילום השני של מלזיה, והראשון המאפשר צילום איכותי של כדור הארץ באמצעות מצלמה מתקדמת בעלת יכולת צילום בשחור לבן ובצבע. הלוויין נבנה בסיוע חברת Satrek מקוריאה הדרומית, ושוגר לחלל בהצלחה ביולי 2009 באמצעות משגר הלוויינים פאלקון 1.
הלוויין קרוי על שמו של ראש הממשלה השני של מלזיה, עבדול ראזאק.

הלוויין מופעל על ידי חברה מלזית הקרויה Astronautic Technology Sdn Bhd השייכת למשרד האוצר של מלזיה ופעילותה המדעית-טכנולוגית מפוקחת על ידי משרד המדע והטכנולוגיה של מלזיה.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20191224182918/https://www.atsb.my/ אתר חברת ATSB, מפעילת הלוויין]

קטגוריה:לוויינים
קטגוריה:מלזיה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:צילום על ידי לוויין
יעקב ברק

הענקת דרגת [[אלוף ליעקב ברק עם קידומו לראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. עונדים לברק את הדרגה, הרמטכ"ל בני גנץ ואשתו של ברק]]
יעקב (קובי) ברק (נולד ב-17 במאי 1964) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף, שכיהן כמפקד זרוע היבשה, כראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, כמפקד חטיבה 401, כמפקד עוצבת נתיב האש וכראש חטיבת המבצעים במטכ"ל.

==ביוגרפיה==
ברק נולד בחיפה וגדל במטולה, דור שני לניצולי השואה. בנעוריו למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.

בשנת 1982 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם, מפקד וקצין בחטיבה 7 של חיל השריון, כמפקד פלוגה קלט את טנקי מרכבה סימן 2. לאחר תפקידי מפקד פלוגה, סמג"ד וקצין אג"ם התמנה למפקד גדוד 74 של חטיבה 188. במסגרת תפקיד זה, בשלהי 1995 ותחילת 1996, היה מהאחראים להיערכות מחדש של צה"ל בעיירות יטא ודאהרייה שבגזרת דרום הר חברון, כחלק מביצוע תוכנית הפריסה מחדש של הממשל הצבאי בשטחי יהודה ושומרון. הגדוד שבפיקודו היה אחראי על הפעילות הצבאית בגזרה. כמו כן קלט הגדוד את טנקי המרכז סימן 3 בז. ב-1997 מונה לקצין אג"ם של עוצבת געש ובשנת 1999 קודם לדרגת אלוף-משנה ולמפקד חטיבת מרכבות הפלדה, חטיבת שריון במילואים. במקביל שימש משנת 2000 עד 2002 כמפקד המרכז לאימונים טקטיים במרכז הלאומי לאימונים ביבשה.

בשנת 2002 התמנה למפקד חטיבת השריון הסדירה 401 ובתקופתו קלטה החטיבה את ראשוני טנקי המרכבה סימן 4. ב-2004 מונה לראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים (אמ"ץ). בשנת 2006 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד המרכז. באוגוסט 2007, כשנה לאחר מלחמת לבנון השנייה, החליף את ארז צוקרמן בפיקוד על עוצבת נתיב האש, אוגדת מילואים משוריינת בפיקוד הצפון. בעקבות מבצע עופרת יצוקה עמד בראש הוועדה לבחינת ההמלצות להענקת צל"שים. בינואר 2010 נכנס לתפקידו כראש חטיבת המבצעים במטכ"ל.

במרץ 2012 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. הוא שירת בתפקיד עד יולי 2016. ב-10 באוגוסט 2016 מונה למפקד זרוע היבשה. ב-17 בפברואר 2019 החליף אותו בתפקיד האלוף יואל סטריק. לאחר מכן פרש משירות הקבע.

==חיים אישיים==
ברק נשוי ואב לשלושה ילדים ומתגורר במושב מרחביה.

בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות מאוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://147.237.77.233/1462-he/Atal.aspx אלוף קובי ברק], באתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
* 
* 
* 
* 
* 
* .
* 
* 
* רונן איציק, [https://yadlashiryon.com/wp-content/uploads/2019/09/שריון-55.pdf מה שינצח הוא הממד הערכי], שריון, גיליון 55, אוגוסט 2019, עמ' 6–7.

===מכתביו===
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי אט"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 401
קטגוריה:מפקדי חטיבת מרכבות הפלדה
קטגוריה:מפקדי אוגדת הבשן
קטגוריה:ראשי חטיבת המבצעים
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים טקטיים
קטגוריה:ראשי מחלקת המבצעים
קטגוריה:מפקדי זרוע היבשה
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד המרכז
קטגוריה:מטולה: אישים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:מרחביה (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
גזרת הכתוב

גזרת הכתוב הוא מונח הלכתי נפוץ, המתאר הלכה או דין מהתורה, שאין מאחריו היגיון ברור (ולעיתים הוא נראה אף כמנוגד לו), ותוקפו מבוסס אך ורק על ציווי מפורש במקרא. מונח זה מהווה ביטוי לעיקרון יסודי בתפיסה היהודית-אורתודוקסית, לפיו ציוויים מקראיים מחייבים באופן אפריורי, בין אם הם מובנים להגיון האנושי ובין אם לא, ואף אם הם עומדים בניגוד להיגיון האנושי.

פעמים שגזרת הכתוב באה לידי ביטוי בדברים העומדים בניגוד להיגיון האנושי; פעמים שהיא באה לידי ביטוי בניגוד לדינים אחרים הכתובים במקרא; ופעמים שהוא אף עומד בסתירה לפרטים שונים באותו נושא הלכתי עצמו.

ההתייחסות לגזרת הכתוב ועל החיוב במצוות התורה מצד עצמם ולא מצד ההגיון שבהם קדום ומופיע כבר במדרש.

==דוגמאות==

דוגמה קלאסית לגזרת הכתוב היא פרשת פרה אדומה שהמקרא קובע כי באמצעות דמה ניתן לטהר טומאת מת. קיימות מספר התייחסויות לדין זה, ואחת מהידועות שבהן היא של המדרש: חז"ל גם מייחסים את הפסוק לניסיון של שלמה המלך, החכם מכל אדם, לעמוד על טעמה של פרשיית פרה אדומה, אך ללא הצלחה: 

בן סורר ומורה הוא דוגמה ידועה לגזרת הכתוב, והוא כל-כך בלתי אפשרי עד שאמרו חז"ל: 
הסיבה לכך שמקרה של בן סורר ומורה אינו אפשרי, נעוצה בכך שהתנאים שעליו לעמוד בהם כדי להיות מוגדר כבן סורר ומורה הם מוזרים ונדירים ביותר; כך לדוגמה עליו להיות דווקא זכר, הוא חייב לגנוב דווקא משל אביו ואמו ולא משל אחרים, וחייב להיות דווקא לפני גיל מצוות; בנוסף, החידוש המרכזי בפרשייה זו של בן סורר ומורה הוא שניתן לשפוט אדם על שם סופו, כלומר להרוג אדם עוד לפני שחטא את החטאים בגינם מגיע לו למות.

דוגמה קיצונית יותר המשקפת מצב בו גזרת הכתוב עומדת בסתירה לדין אחר במקרא, ניתן למצוא במצוות ראייה הקובעת כי אף על פי שקטן פטור באופן עקרוני מכל המצוות - בזו הוא מחויב.

דוגמה נוספת, קיצונית יותר משתי הקודמות, קובעת על פי גזרת הכתוב דין העומד בסתירה לדין אחר באותה פרשייה עצמה; בפרשיית אישה סוטה נאמר כי על האשת-איש שחשודה בזנות לשתות את "המים המאררים" לאחר שהבעל "קינא לה" (=חשד שהיא בוגדת בו), והיא גם "נסתרה" עם אחר (=הסתתרה עם אחר באופן מעורר חשד). אך כל זאת דווקא באישה נשואה, אולם במקרה של אישה שרק מקודשת, על אף שבמידה וזנתה גם היא חייבת מיתה כמו אישה נשואה, גזרת הכתוב קובעת כי היא אינה שותה מ"המים המאררים".

==לקריאה נוספת==
* אנציקלופדיה תלמודית, גזרת הכתוב (עמ' תקס"ה), הוצאת מכון האנציקלופדיה התלמודית, ירושלים, ה'תשס"א

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונחים תלמודיים
סליי אנד דה פמילי סטון

סליי אנד דה פמילי סטון (אנגלית: Sly & the Family Stone) הייתה להקת רוק, פאנק (Funk), רוק פסיכדלי ומוזיקת נשמה אמריקאית מובילה, אשר השפיעה על התפתחות המוזיקה השחורה בשנות השבעים.

הלהקה התקיימה, בהרכבים שונים, בין 1966 ל-1983 והונהגה על ידי סליי סטון (שם במה של סילבסטר סטוארט), שהיה כותב שירים, מלחין, מפיק ומעבד מוזיקלי וניגן על מספר כלי נגינה ובהם גיטרה חשמלית, גיטרה בס, אורגן חשמלי, פסנתר, מפוחית ועוד. יחד עמו היו בלהקה אחדים מבני משפחתו, כגון אחיו, הפסנתרן והזמר פרדי סטון ואחותו רוז סטון שהייתה זמרת ונגנית פסנתר חשמלי; וחברים שחורים ולבנים, גברים ונשים, בשילוב חסר תקדים במוזיקה האמריקאית. בין החברים נמנו לארי גראהם בבס, סינתיה רובינסון בחצוצרה, ג'רי מרטיני בסקסופון, גרג אריקו בתופים ועוד. בכך שברה הלהקה את מחסום ההפרדה הגזעית וקראה עליה תיגר.

==המוזיקה==
המוזיקה של הלהקה הייתה פורצת דרך, הקלטותיה צעדו במקביל במצעדי הרית'ם אנד בלוז והרוק של מגזין רולינג סטון ורבים מהם הגיעו לעשירייה הראשונה בין 1966 ל-1970. התכנים של שירי הלהקה שילבו בין מוזיקה "כיפית" וטקסטים מחאתיים בעלי כותרות הרומזות למחאה אנטי-גזענית, ביטויי מין בוטים וביטויים המרמזים על צריכת סמים כ-"Don't Call Me Nigger", "Whitey", "Sex Machine", "I Want to Take You Higher" ו- "You Can Make It If You Try". במיוחד השפיעה הלהקה על עיצוב הרוק הפסיכדלי והפ'אנק. בספר For the Record: Sly and the Family Stone: An Oral History טוען מבקר המוזיקה ג'ואל סלבין ש"ישנם שני סוגים של מוזיקה שחורה, המוזיקה השחורה שלפני סליי סטון וזו שאחריה". הלהקה הופיעה בהופעה מרכזית בפסטיבל וודסטוק, 1969.

==הסוף==
הלהקה הגיעה לשיא בפסטיבל האי וייט 1970 אך נתגלעו בה חיכוכים על רקע צריכה מופרזת של סמים ובעיות אגו בין החברים. סליי סטון החליף חברים בלהקה באופן תכוף והיא החלה להתדרדר במצעדי הפזמונים. ב-1975 כבר לא נותר איש מהצוות המקורי פרט לסליי סטון, אשר המשיך להופיע ולהקליט תחת שם הלהקה עד 1983. ב-1987 נאסר סטון בעוון שימוש בקוקאין.

==ההשפעה==
המוזיקה של סליי אנד דה פמילי סטון השפיעה על מוזיקאים מסוגות שונות כג'אז (הרבי הנקוק ומיילס דייוויס), רוק ופופ (ג'פרסון איירפליין, מייקל ג'קסון, סטיבי וונדר, פרינס, רד הוט צ'ילי פפרז ורבים אחרים) ועוד והיפ הופ (למשל ד"ר דרה, שחידש שירים שלהם).

הלהקה נכנסה ל"היכל התהילה של הרוקנרול" ב-1993, אלבומה !Stand מ-1969 הגיע למקום ה-118 מבין 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. מופע הוקרה ללהקה התקיים במסגרת הענת פרסי גראמי ב-2008.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Selvin, Joel (1998). For the Record: Sly and the Family Stone: An Oral History. New York: Quill Publishing. 
* Kaliss, Jeff (2008). I Want to Take You Higher: The Life and Times of Sly & the Family Stone. New York: Hal Leonard/Backbeat Books. .
* Lewis, Miles Marshall (2006). There's a Riot Goin' On. New York: Continuum International Publishing Group. .
* Williams, Otis and Romanowski, Patricia (1988, updated 2002). Temptations. Lanham, MD: Cooper Square. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.classicbands.com/sly.html דף באתר הלהקות הקלאסיות] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:להקות רוק פסיכדלי
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מוזיקה שחורה
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1967
ריקי-טיקי-טאבי

הנער טדי מביא את ריקי-טיקי-טאבי על כתפו לארוחת הבוקר
ריקי-טיקי-טאבי למול נחש הקוברה
ריקי-טיקי-טאבי (באנגלית: Rikki-Tikki-Tavi) הוא סיפור מאת רודיארד קיפלינג שנכלל באסופת הסיפורים המפורסמת שלו, ספר הג'ונגל, שראתה אור בשנת 1894. הסיפור קרוי על שמו של בן-נמיות עז-רוח ובקורותיו הסיפור עוסק.

הסיפור אהוב במיוחד על מעריצי כתבי קיפלינג, נודע בנימתו הרצינית והמבעיתה וחורג מהנוסחה הרגילה של גיבור-מביס-נבל בין היתר בשל סגנונו הפרוזאי הגבוה והשירים על הגיבור. הסיפור הופיע פעמים רבות באנתולוגיות בנפרד מהאוסף המקורי ואף יצא לאור כספר בפני עצמו. 

הסיפור זכה לעיבוד לסרט אנימציה קצר שיצר האנימטור צ'אק ג'ונס בשנת 1975 בקריינותו של אורסון וולס - ריקי-טיקי-טאבי. באותה השנה הסיפור עובד גם לסרט אנימציה קצר בברית המועצות, בשינויים קלים בהתאם לתקינות הפוליטית הסובייטית.

==עלילה==
משפחה אנגלית שעברה לבונגלו בקנטון סוגאולי הבריטית במדינת ביהר שבהודו, מצילה בן-נמיות צעיר שכמעט טבע למוות בסערה, ומחליטה לגדלו כחיית מחמד. הם קוראים לו ריקי-טיקי, וכשהוא מתאושש וצובר כוחות מחודשים הוא מתחיל להסתובב ברחבי האחוזה ועד מהרה מתעמת עם זוג נחשי קוברת המשקפיים מאיימים וקטלניים, נאג (המילה ההינדית לקוברה) ובת-זוגו הנוראה ממנו נאגאינה, שמשלו בכיפה בגן לפני שהבית אוכלס. לאחר מפגשו הראשון בקוברות, נאלץ ריקי להילחם לראשונה בנחש חולות זעיר (קרייט), המסכן את הנער טדי. אף שריקי צעיר וחסר ניסיון, ואילו הנחש מסוכן מהקוברות בשל קוטנו וארסו, מצליח ריקי לגבור עליו ולהורגו. 

במקביל, חוששת נאגאינה לשלום צאצאיה העומדים לבקוע מביציהם, ביודעה שמשמעות נוכחותה של נמייה בוגרת באזור היא מוות לה ולמשפחתה. היא דוחקת בנאג להרוג את המשפחה כדי לרוקן את הבית מיושביו ולאלץ את ריקי לחפש מקום מגורים אחר. היא מזכירה לו שהביצים תבקענה בקרוב והצאצאים יזדקקו למרחב מחיה שלו. נאג מסתנן אל תוך הבית באישון ליל ומציב בשירותים מארב לאבי המשפחה שצפוי להיכנס לפנות בוקר. ריקי מתנפל עליו מאחור ונאחז בשיניו בחלקו האחורי של צווארו של נאג מבלי להרפות בעת שהאחרון משתולל ומקים מהומה בשירותים, המעירה את אבי המשפחה שבוצעו לשניים בירי רובה ציד וכמעט פוגע גם בריקי. נאג מושלך לערימת האשפה שם נאגאינה מתאבלת עליו ונשבעת לנקום את דמו.

ריקי, ער לאיום הנשקף ממנה, מגייס לעזרתו ציפור שיר על מנת שתסיח את דעתה של נאגאינה מביציה ותרחיק אותה מהן בעת שהוא יתור אחריהן להשמידן. הפעולה מצליחה וריקי משמיד את רוב הביצים, אך נאגאינה נתקלת במשפחה הסועדת ארוחת ערב בגינה ומאיימת להכיש למוות את הנער. ריקי מוזעק, חש למקום עם ביצת נחש האחרונה שנותרה ומתגרה בנאגאינה באומרו כי הוא הרג את נאג ולא אבי המשפחה, ובכך מסיח את דעתה ומאפשר לאבי המשפחה להרחיק את בנו מהסכנה. נאגאינה חוטפת את הביצה ופותחת במנוסה אל עבר מחילתה בעוד ריקי דולק בעקבותיה ונכנס גם הוא אל המחילה. הקרב התת-קרקעי אינו מתואר בסיפור אך לאחר שהות ארוכה, ריקי יוצא מהמחילה מנצח לאחר שקטל את נאגאינה. ריקי מעביר את שארית חייו בהגנו על חצר המשפחה אליה אף נחש אינו מעז להתקרב עוד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ילדי פרא בדיוניים
קטגוריה:ספר הג'ונגל
קטגוריה:ספרי רודיארד קיפלינג
קטגוריה:נמייתיים בתרבות
תחרויות העל

תחרויות העל הן תחרויות שחמט הנערכות מדי שנה ואשר הקטגוריה השחמטאית שלהן היא 19 ומעלה (מד כושר ממוצע של 2700 או יותר). התחרויות סגורות וניתן להשתתף בהן רק בהזמנת המארגנים. תחרויות העל משוחקות בדרך כלל בשיטת ליגה. בדומה לגראנד סלאם בטניס, תחרויות העל הן התחרויות החשובות ביותר המתקיימות כל שנה. בין המנצחים בתחרויות אלו נמצאים רבים מגדולי השחקנים בהיסטוריה.

==תחרויות שמתקיימות (נכון ל-2018)==
=== טאטא סטיל (קורוס/ויק אן-זהה) ===

תחרות העל קורוס מתקיימת בינואר מדי שנה בעיירה קטנה בשם ויק אן-זהה שבהולנד. מלבד האירוע הראשי- תחרות בין 14 רב-אמנים מהצמרת העולמית בשיטת רובין, ישנן גם תחרויות משניות במספר רמות. שיאן הזכיות בקורוס הוא מגנוס קרלסן עם 6 זכיות (מהן אחת במשותף) ואחריו וישוואנתן אנאנד עם 5 זכיות (מהן 3 במשותף) ואחריו מקס אויבה, לאיוש פורטיש, לבון ארוניאן וויקטור קורצ'נוי עם 4 זכיות (חלקן במשותף). בין זוכי התחרות נמצאים 10 אלופי עולם בשחמט. הטורניר נערך לראשונה ב-1928. מאז 1939 הטורניר נערך ברציפות עד היום (להוציא את 1945).

==== זוכי התחרות ====

=== דורטמונד ===

תחרות העל של דורטמונד מתקיימת בקיץ מדי שנה בדורטמונד שבגרמניה.
כל המשתתפים בדורטמונד מוזמנים לתחרות מלבד הזוכה בתחרות אירפלוט שבמוסקבה שמקבל את הזכות להשתתף אוטומטית. התחרות התקיימה לראשונה ב-1928 וזכה בה פריטס זאמיש. היא התקיימה פעם נוספת בשנת 1951 וגם בשנת 1961 אז זכה מארק טיימנוב. משנת 1973 התחרות מתקיימת ברציפות כל שנה. שיאן הזכיות בדורטמונד הוא ולדימיר קראמניק - מתוך 37 הפעמים שהתחרות התקיימה (להוציא השלוש הראשונות המיוחדות) קראמניק זכה בתחרות 9 פעמים (במקום השני נמצא לקו עם 3 זכיות). בשנת 1984 זכה יהודה גרינפלד הישראלי בתחרות. בשנת 2005 השתתף הישראלי אמיל סוטובסקי בתחרות. למרות הופעתו החלשה (מקום לפני אחרון עם 3.5/9) הוא התפרסם בתחרות זו בזכות משחק מרשים נגד אלוף העולם ולדימיר קראמניק בו הקריב סוטוסבקי כלי בהקרבה עמדית עמוקה וזכה במשחק[http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1347860].

== תחרויות עבר==
=== לינארס ===
תחרות העל של לינארס התקיימה בעיירה לינארס שבספרד.
לינארס מתוארת לעיתים קרובות כוימבלדון של השח כלומר כטורניר השנתי החזק ביותר. התחרות התקיימה בין השנים 1978 ל-2010 מדי שנה (למעט השנים 1987 ו-1996). בתחילה היא לא נחשבה תחרות על וזוכיה היו שחמטאים אלמונים יחסית, אך בהדרגה התחרות נהפכה לתחרות החזקה והחשובה ביותר בעולם השחמט. בשנים 2006–2008 חצייה הראשון של התחרות נערך בעיר המקסיקנית מורליה. שיאן הזכיות בלינארס הוא גארי קספרוב עם 9 זכיות (במקום השני נמצאים וסילי איוונצ'וק ווישוואנתן אנאנד עם 3 זכיות).

==== זוכי התחרות ====

=== סופיה (M-Tel) ===
תחרות העל M-Tel התקיימה בסופיה שבבולגריה. התחרות מומנה על ידי חברת טלפונים סלולריים בשם M-Tel. התחרות נערכה בין השנים 2005 ל-2009. התחרות הייתה סגורה למוזמנים בלבד וכל ששת משתתפיה היו רב-אמנים מהשורה הראשונה בעולם. שיאן הזכיות בסופיה הוא וסלין טופאלוב עם שלוש זכיות (במקום השני נמצאים וסילי איוונצ'וק ושירוב עם זכייה בודדת).

==== זוכי התחרות ====
* 2005 - וסלין טופאלוב
* 2006 - וסלין טופאלוב
* 2007 - וסלין טופאלוב
* 2008 - וסילי איוונצ'וק
* 2009 - אלכסיי שירוב

=== בילבאו ===
==== זוכי התחרות ====
* 2008 - וסלין טופאלוב
* 2009 - לבון ארוניאן
* 2010 - ולדימיר קראמניק
* 2011 - מגנוס קרלסן
* 2012 - מגנוס קרלסן
* 2013 - לבון ארוניאן
* 2014 - וישוואנתן אנאנד
* 2015 - וסלי סו
* 2016 - מגנוס קרלסן

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:תחרויות שחמט
הפארק הלאומי סרה דה קפיברה

ציורי סלע בפארק
הפארק הלאומי סרה דה קפיברה (פורטוגזית: Parque Nacional Serra da Capivara) שוכן במדינת פיאאוי שבצפון-מזרח ברזיל. הפארק הוקם ב-1979 על מנת להגן על השרידים הפרהיסטוריים וציורי הסלע השוכנים בו, והוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1991. הפארק משתרע על פני שטח של כ-1,300 קילומטרים רבועים, ויש בו ריכוז גדול של חוות פרהיסטוריות קטנות.

==מאפיינים טבעיים==
אזור סרה דה קפיברה מאופיין בשקע הגאולוגי של נהר סאו פרנסיסקו. בפארק יש רצועת צוקים המתנשאים לגובה של עד 270 מטרים, ואורכה הוא כ-180 קילומטרים. הרצועה חוצצת בין מישור בחלק הדרום-מזרחי של הפארק, לבין מסיבים בחלקו הצפון-מזרחי. באזור ההררי של הפארק נוצרו מערות ועמקים רבים כתוצאה מתהליכי בליה. האזור הוא גם אגן ניקוז עבור מספר נהרות.

לאזור יש חשיבות כמייצג של צמחיית הקאאטינגה המאפיינת את צפון-מזרח ברזיל. הצמחייה בפארק מורכבת בעיקר ממרבדי שיחים נרחבים, וכוללת מספר עצים חסיני יובש וקסרופיטיים. ישנם אזורים בודדים, בעיקר בקניונים העמוקים השומרים על לחותם גם בקיץ, שבהם גדלים שרידים של יערות הגשם שאכלסו את האזור לפני אלפי שנים. הפאונה של אזורי השיחים דלילה מאוד, אך על המינים שניתן למצוא בה נמנים זאב היער והאוצלוט. המאובנים שהתגלו באזור מתוארכים לתקופה שלפני 15,000 שנים.

==מאפיינים תרבותיים==
המדענים משערים כי האזור היה מיושב על ידי התושבים הקדומים של יבשת אמריקה. באתר הארכאולוגי פדרה פוראדה, השוכן בתוך הפארק, התגלו שרידים של חומה שבורה, ובאמצעות תיארוך פחמן 14 התברר כי ככל הנראה היא נבנתה בשנים שבין 26,000 ל-22,000 לפני הספירה.

אחד מהמאפיינים החזותיים הבולטים ביותר של הפארק הן המערות החצובות בסלע, שהתגלו במהלך שנות ה-60 ומעוטרות בציורי סלע רבים. הציורים העתיקים ביותר תוארכו לאלף ה-13 לפני הספירה, אך מרבית הציורים מתוארכים לתקופה שבין האלף ה-10 לאלף ה-4 לפני הספירה, ומשויכים לתרבויות העתיקות שהתגוררו בצפון-מזרח ברזיל (נורדסטה) ובאזור אגרסטה. 

ההשערה היא כי תרבות אגרסטה התקיימה בדו-קיום לצידה של תרבות נורדסטה עד שנת 5,000 לפנה"ס בקירוב, ואז גורשה על ידה. הציורים שנוצרו על ידי תרבות נורדסטה מאופיינים בתבניות גאומטריות, דמויות אנושיות, צמחים ובעלי חיים, ובשל כך הצליחו להגיע למסקנות שונות הנוגעות לאורח חייהם הרוחני והחברתי של אנשי הנורדסטה. רוב הציורים הם בצבע אדום. ישנן קבוצות ציורים אחדות שטרם ניתן להן הסבר מספק, אך יש בהן ארבעה אלמנטים ברורים והם טקסי ציד, ריקוד, טקסים הקשורים לעצים ותנוחות מיניות. הציורים של תרבות אגרסטה מאופיינים במוטיבים אנושיים, והם השתמרו במצב טוב.

==שימור==
הגישה אל הפארק נחשבת לקשה בשל היעדר תשתיות מתאימות. לאורך השנים הוכנו מספר תוכניות לעידוד שימור הטבע בפארק, ובמהלך תוכנית החומש שהחלה לפעול במאי 1989 אף הוצע לתושבים המועטים שבאזור פיצוי כספי תמורת הסכמתם להגר למקום אחר. הנהלת הפארק מתמקדת בשימורו ובתחזוקתו, ואף שיתפה פעולה עם האוכלוסייה המקומית באמצעות הדרכה מקצועית כיצד לא להזיק לפארק. בעיות במצב השימור של ציורי הסלע התעוררו כתוצאה מפעילויות בירוא יערות לא חוקיות, שגרמו לשינויים כימיים בהרכב הצבעים ולהגברת החשיפה לאור השמש. גורם נוסף הוא גדילתם של גלמי דבוראים על הציורים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פיאאוי
סרה דה קפיברה
קטגוריה:אמריקה הלטינית: אתרים ארכאולוגיים
וסילי פויארקוב

וסילי דניאלוביץ פויארקוב (רוסית: Василий Данилович Поярков) היה מגלה ארצות רוסי מהמאה ה-17.

התפשטות רוסיה לסיביר החלה בסוף המאה ה-16 עם כיבוש החאנות הסיבירית. אומנם, גם במחצית המאה ה-17 הורגש מחסור באדמות המתאימות לעיבוד חקלאי. יחד עם זאת, לרוסים היה ידוע על קיום אדמות מתאימות דרומית להרי סטנובוי וצפונית לנהרות הגדולים שעוברים באזור. אזור זה היה בשליטת הסינים.

ביוני 1643 פויארקוב נשלח עם עוד 133 אנשים לחקר האזור. המשלחת יצאה מהעיר יקוטסק בהנחיית ראש השלטון האזורי. ללא ידיעה על הנתיב המועדף המשלחת התקדמה לאורך הנהרות באזור ורק לקראת החורף הגיעה לאזור פרשת המים בהרי סטנובוי. בהחלטת פויארקוב 49 אנשים נשארו לחניית חורף והיתר התקדמו לכיוון ההרים. בחודש דצמבר הם הגיעו לנהר זיה בחבל דאוריה (חלק של עבר הבאיקל). האזור היה מיושב ומתאים לעיבוד חקלאי.
עקב קשיים שונים והתקלויות עם המקומיים עד לאביב 1644 רק 40 אנשים היו בין החיים.

לקראת הקיץ המשלחת החלה להתקדם לכיוון אמור תוך קרבות עזים עם האוכלוסייה המקומית. לקראת הסתיו הם הגיעו לשפך נהר אמור לאוקיינוס. הוחלט לבנות אוניות ולצאת חזרה דרך הים.
המסע בים היה מוצלח והם חזרו ליקוטסק כ-3 שנים לאחר תחילת המסע.

המסע היה חשוב להתקדמות הרוסית לכיוון נהר אמור בהמשך והיה תחילה של תקופת סכסוכי הגבול עם סין במאה ה-17-18.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מגלי ארצות רוסים
קטגוריה:נפטרים ב-1668
בהרט

בהרט (בערבית: بَهَارَات, תעתיק מדויק: בהאראת) הוא תערובת תבלינים האופיינית למטבח הערבי ולמטבחים מזרח תיכוניים.

בהרט משמש כתבלין עיקרי בבישול עוף, בקר, קובה (על גרסאותיו השונות), חמוצים, אורז וטבית (החמין העיראקי). משמעות השם בהרט בערבית היא 'תבלינים' (צורת רבים של בהאר 'תבלין').

מרכיבים עיקריים בבהרט הם פלפל אנגלי, קינמון, פלפל שחור, וציפורן. קיימות גרסאות שונות לתערובת, ובחלקן מוסיפים גם תבלינים כמו אגוז מוסקט, הל, כמון או כוסברה יבשה. גרסאות שונות של בהרט נבדלות זו מזו בהרכב המדויק וביחס בין התבלינים השונים.

ישנן תיאוריות שונות לגבי מקור שם התבלין, תיאוריה אחת מצביעה על המילה הפרסית באהר, ותיאוריה נוספת מצביעה על מקור הודי לתבלין אשר כונה פשוט בשם העתיק של מדינת המקור. [https://www.jdn.co.il/news/2030055/]<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* רפי פישר, [http://www.mypickles.co.il/articles/art.asp?ID=228&SID=5&CID=1&MID=1 בהרט עיראקי], באתר "על כיבושים והחמצות"
* [http://www.2all.co.il/web/Sites/mizrechi/PAGE2.asp בהרט מהמטבח הערבי], באתר "מתכונים מהמטבח הערבי בישראל"

==הערות שוליים==

קטגוריה:תערובת תבלינים
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח העיראקי
קטגוריה:תבלינים
אוסורי

נהר אוסורי (ברוסית: Уссури, בסינית: 烏蘇里江 ) הוא נהר בצפון מזרח סין, הזורם צפונה ומהווה גבול עם רוסיה בהתאם לוועידת פקין משנת 1860. 60% ממימיו מקורם בגשמים, 35% בהפשרת שלגים ו-5% מי מעיינות. הנהר ידוע כמקור לשיטפונות אביב. מנובמבר ועד אפריל הוא מכוסה קרח.

הנהר מתחיל בהרי סיחוטה-אלין ונשפך לנהר אמור. במפגש הנהרות נבנתה העיר חברובסק.

בנהר יש דגה רבה, בעיקר חדקן וסלמון.

סכסוך הגבולות הסיני-סובייטי (1969) התרחש על אי קטן על הנהר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של סין
קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:סין: נהרות
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:אגן אמור
קטגוריה:גבול סין–רוסיה
קטגוריה:פרימוריה: גאוגרפיה
קטגוריה:חבל מנהלי חברובסק: גאוגרפיה
קטגוריה:חיילונגג'יאנג
טייסת 192

מטוס [[E-2C הוקאיי של הטייסת, המוצג במוזיאון חיל האוויר בחצרים.]]
טייסת 192, שכונתה גם "טייסת ההוקאיי", הייתה טייסת מטוסי שליטה ובקרה בחיל האוויר הישראלי. הטייסת הפעילה מטוסים מסוג E-2C הוקאיי ("דיה") לבקרה אווירית. הטייסת פעלה מבסיס חצרים ונסגרה בשנת 1994 עת הוצאו מטוסיה משירות בחיל האוויר.

שמה האזרחי של הטייסת היה: "רואים רחוק" והמוטו של הטייסת היה: "אם יש ספק, אין ספק. פעל!"

מטוס ההוקאיי (אנגלית: Hawkeye) הוא מטוס שליטה ובקרה, פיקוד והתראה מוקדמת דו-מנועי. הוא פותח לפי דרישות הצי האמריקני, ונועד לתפעול מעל נושאות מטוסים. את המטוס קל לזהות לפי הצלחת הגדולה שמותקנת על גבו.

צה"ל רכש 4 מטוסי הוקאיי (E-2C) בשנת 1978 והעניק להם את השם דיה. בהוקאיי חמישה אנשי צוות אוויר: שני טייסים ושלושה בקרי טיסה. המטוסים הפסיקו פעילותם בחיל האוויר הישראלי בשנת 1994. שלושה מבין המטוסים שפעלו בחיל האוויר הישראלי נמכרו לחיל הים של מקסיקו בשנת 2002, לאחר ששופצו על ידי התעשייה האווירית לישראל בשיתוף חברת למדה הנדסת מערכות. המטוס הרביעי מוצג במוזיאון חיל האוויר בחצרים.

חיל האוויר הישראלי היה הראשון לפתח יכולת תדלוק אווירי למטוסי ההוקאיי.

== סמל טייסת ==
ציור הדיה כאלמנט המרכזי בסמל הטייסת הוא העתק של סמל חברת גראמן, יצרנית המטוס.

<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
תמונה:IAF_Squadron_192.png| סמל טייסת 192
תמונה:Grumman Aircraft logo.png|לוגו של חברת גראמן
</gallery>


== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

192
זיה

נהר זֵיָה (ברוסית: Зе́я) הוא נהר במחוז אמור שברוסיה, הזורם דרומה עד למפגש עם נהר האמור באזור העיר בלאגובשצ'נסק. הרוסי הראשון שראה את הנהר היה וסילי פויארקוב. הנהר היה ידוע כמקור לשיטפונות אביב אך לאחר הקמת תחנת כוח הידרו-אלקטרית סכנת השיטפונות פחתה. בחודשי החורף, מנובמבר ועד אפריל הנהר מכוסה קרח.

תחנת הכוח שנבנתה על הנהר היא בעלת הספק של 1,330 מגה ואט. עם הקמתה השתנה באופן מהותי האקלים של האזור. הסתיו נעשה חם יותר וארוך, גם הטמפרטורות בתקופת החורף עלו. כמו כן, מעבר ספינות בנהר הופסק ומבחינת נושא הספנות, מחולק עתה הנהר לשני חלקים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:אגן אמור
קטגוריה:מחוז אמור
מת'יו בלאמי

מת'יו ג'יימס "מאט" בלאמי (באנגלית: Matthew James "Matt" Bellamy; נולד ב-9 ביוני 1978) הוא מוזיקאי אנגלי. הידוע בעיקר כסולנה, רב נגן וכותב השירים של להקת הרוק הבריטית מיוז.

==ביוגרפיה==
בלאמי נולד בקיימברידג' ועבר בגיל צעיר עם משפחתו לדבון. אביו, ג'ורג' , היה חבר בלהקת הרוק הבריטית הטורנדוז . אמו של בלאמי, מרילין, נולדה בבלפסט ועברה לאנגליה ב-1970, שם פגשה את ג'ורג' ובה נולדו מתיו ואחיו הגדול, פול.

בגיל 6, החל לנגן בפסנתר ובגיל 14, בגיטרה. בתקופה זו פגש את דומיניק האוורד, לימים חברו ללהקה. השניים היו חברים במספר להקות רוק בתקופת התיכון עד שפגשו את כריס וולסטנהולם, והקימו את מיוז.

==קריירה מוזיקלית==

בלאמי הקים את מיוז בדבון בשנת 1994 תחת השם "רוקט בייבי דולס" יחד עם כריס וולסטנהולם (גיטרה בס ושירת גיבוי) ודומיניק הווארד (תופים וכלי הקשה). לאחר שהלהקה ניצחה בתחרות בית ספרית החליטו חבריה לשנות את שמה לשם מסחרי יותר, מיוז.

מיוז התקשתה להתבסס בשנותיה המוקדמות, אבל מאז זכתה להצלחה ברחבי העולם. הלהקה משלבת סגנונות מוזיקה רבים כרוק כבד, רוק מתקדם, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקה קלאסית. היא ידועה בהופעותיה האנרגטיות והוויזואליות.

מיוז הוציאה שמונה אלבומי אולפן: Showbiz (1999), Origin of Symmetry (2001), Absolution (2003), Black Holes and Revelations (2006), The Resistance
(2009), The 2nd Law (2012), Drones (2015), ואת Simulation Theory
(2018).

ב-2008, הוציאה הלהקה אלבום הופעה בשם HAARP.

==השפעות פוליטיות ומוזיקליות==
רבים משירי הלהקה מאופיינים בהשקפות מהפכניות, בתאוריות קשר, תאולוגיה, מדע, עתידנות, מחשבים, והעל טבעי.

בין השפעותיו המוזיקליות של בלאמי ניתן למצוא את רייג' אגיינסט דה מאשין, גו גו דולס ורדיוהד.

==הישגים==
לבלאמי קול טנור והוא נחשב לגיטריסט מוערך. בשנת 2004 בחרו בו קוראי מגזין Total Guitar במקום ה-29 ברשימת "100 הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים".
הריף של בלאמי מהשיר Plug in Baby דורג במקום ה-13 ברשימת "100 הריפים הטובים ביותר" של מגזין Total Guitar.

מגזין NME בחר בו במקום ה-14 ברשימת גיבורי הרוק של כל הזמנים, בכך עקף בלאמי את ג'ון לנון ובוב דילן.
בספטמבר 2007 הוכרז כגיבור הגיטרה במגזין Q .

ב-2008, קיבל יחד עם שאר חברי הלהקה מאוניברסיטת פלימות' תואר דוקטור של כבוד באמנות, על תרומתו למוזיקה.

בינואר 2010, הוכתר גיטריסט העשור על ידי מגזין Total Guitar והוכרז כ"ג'ימי הנדריקס של דורו".
בלאמי מופיע בספר השיאים של גינס 2010 כמי ששבר הכי הרבה גיטרות בסיבוב הופעות אחד - 140 גיטרות.

בלאמי כתב את השיר Soaked שמופיע באלבומו הראשון של אדם למברט. השיר נכתב במקור לאלבום של מיוז, Black Holes and Revelations.

בלאמי מופיע כדמות שניתן לשחק בה במשחק גיטר הירו 5 ובנוסף מופיע שירה של הלהקה, Plug in Baby.

==ציוד מוזיקלי==
בלאמי משתמש בגיטרות הנבנות במיוחד בשבילו על ידי יו מנסון באקסטר, דבון. בלאמי העלה את הבסיס לגיטרה ומנסון עזר לו ליישם זאת.

==חייו האישיים==
בשנים 2000–2009 היה מאורס לפסיכולוגית האיטלקייה גאיה פולוני. באפריל 2010 החל לצאת בלאמי עם השחקנית האמריקאית-יהודייה קייט הדסון. ב-2011 הם התארסו. כשנה מאוחר יותר, נולד בנם, בינגהם. השניים נפרדו בדצמבר 2014.

בפברואר 2015, בלאמי החל לצאת עם הדוגמנית האמריקאית אל אוונס. הם הודיעו על אירוסיהם בדצמבר 2017 ונישאו ב-10 באוגוסט 2019. בתם לאבלה, נולדה ביוני 2020.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.facebook.com/pages/MATT-BELLAMY/63737395119?ref=mf מת'יו בלאמי], באתר פייסבוק

קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:מיוז
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1978
בילי בויד

בילי בויד (באנגלית: Billy Boyd; נולד ב-28 באוגוסט 1968) הוא שחקן קולנוע סקוטי. ידוע מתפקידו בתור פרגרין טוק בסרטי "שר הטבעות".

== ביוגרפיה ==
בויד נולד בגלאזגו, סקוטלנד למרי ולוויליאם בויד שמתו בילדותו. בויד גדל עם אחותו הגדולה מרגרט אצל סבתו.

בהיותו בן 16 הופיע בחברת תיאטרון מקומית בשם "תיאטרון גויילד גלאזגו". עבד ככורך ספרים במשך 7 שנים לפני שפנה לקריירת משחק. אחד הספרים שכרך בויד היה "שר הטבעות".

סיים בהצלחה את לימודיו ב"אקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה" וקיבל תואר באומנויות הדרמה. באקדמיה הופיע בהמון הצגות במה בבריטניה. קהילת השחקנים בסקוטלנד שיבחה את בויד ואף אמרו עליו ש"בויד הוא השחקן הסקוטי היחיד שלא נח לרגע".

== קריירה ==
מלבד קריירה קולנועית הייתה לבויד גם קריירת תיאטרון קצרה שכללה השתתפות במחזות: "סן דייגו" ו"קרחת של שיגעון".

בויד התפרסם בעיקר בזכות משחקו בטרילוגיית סרטי "שר הטבעות" בתפקיד פרגרין טוק (פיפין), הוביט חביב וקל דעת, חברו של פרודו בגינס, שהצטרף למסעה של חבורת הטבעת.
בויד, אשר מנגן על תופים, גיטרה וגיטרה בס, כתב שיר בשם "הקצה של הלילה", אותו שר במסגרת תפקידו כפיפין בחלק השלישי של טרילוגיית שר הטבעות, "שר הטבעות: שיבת המלך".
לאחר מכן הופיע בויד לצד ראסל קרואו בדרמת המלחמה המבוססת המלחמות הנפוליאוניות "אדון ומפקד", שם גילם את דמותו של קפטן בארט בונדן.
ב-2004 שיחק בויד בסרט החמישי בסדרת סרטי האימה משחק ילדים "היורש של צ'אקי", בסרט דיבב בויד את בנם של צ'אקי וטיפאני ריי גלן/גלנדה.
בשנת 2014 הלחין וביצע את השיר "פרידה אחרונה", שיר הנושא של הסרט "ההוביט: קרב חמשת הצבאות", אשר מושמע על רקע כותרות הסיום של הסרט.

== חיים אישיים ==
בויד חי בגלאזגו עם ארוסתו אלי מק'ינון. לזוג בן יחיד שנולד ב-2006.

חוץ מקריירת המוזיקה הפורייה שלו בויד אוהב גם לבצע גלישת גלים ואף גלש בחופי ניו זילנד במהלך צילומי "טרילוגיית שר הטבעות".

בויד מתאמן באמנויות הלחימה ג'יט קון דו ואסקרימה.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===

*שר הטבעות: אחוות הטבעת (2001)
*שר הטבעות: שני הצריחים (2002)
*שר הטבעות: שיבת המלך (2003)
*אדון ומפקד (2003)
*היורש של צ'אקי (2004)
*ביום בהיר (2005)
*הסקוטי המעופף (2006)
*אבן הגורל (2008)
*החצי השני (2009)
*הבלתי מובסים (2011)
*מילקשייק בחלל (2012)
*תגידי את זה לדבורים (2019)
*סרט הרעשנים (2021) - דיבוב
*An Intrusion (2021)

=== טלוויזיה ===

* טגארט (1996)
* מובי דיק (2011)
* זרה (2018)
* הוליווד (2020)
* סיירת האבדון (2021)
* צ'אקי (2022)
* Washington Black (TBA)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון סקוטים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1968
מעל המים

"מעל המים" הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית, "הפיל הכחול", אשר יצא לאור בשנת 2009.
== הפקה ==
העבודה על האלבום החלה ב-2007 והוא יצא לאור בחודש מאי 2009. האלבום מכר כ-10,000 עותקים. מתוכו בלטו הסינגלים "שיר על הים", "סנטיאגו" ו"יסמין" שזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו. נכון לחודש נובמבר 2017, הקליפ הרשמי של "יסמין" נצפה מעל ל-10,000,000 (10 מיליון) פעמים באתר YouTube.

== רשימת השירים ==

== סינגלים מתוך האלבום ==
* פסקול - (משה אטיה/מורן אטיה, לירון אטיה) - (5:03), 2009
* סנטיאגו (גרסת רדיו) - (לירון אטיה/לירון אטיה, מורן אטיה) - (3:01), 2010
*
*
*
*

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
ז'ראר דברה

ז'ראר דברה (בצרפתית: Gérard Debreu; 4 ביולי 1921 - 31 בדצמבר 2004) היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה משנת 1962 ומתמטיקאי ממוצא צרפתי. בשנת 1975 התאזרח בארצות הברית. חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1983.

== חייו ==
דברה נולד למשפחה שעסקה בייצור תחרה, תעשייה מסורתית בקאלה.

לפני תחילת מלחמת העולם השנייה סיים את בחינות הבגרות, והחל בהכנותיו לבחינות הכניסה לאוניברסיטה. דברה עבר לגרנובל כדי להשלים את הכנותיו משום שהעיר הייתה באזור "חופשי" במהלך המלחמה. בשנת 1941 התקבל דברה למוסד אקול נורמל סופרייר. סמוך למועד בחינותיו הסופיות בשנת 1944 התגייס לצבא הצרפתי והועבר לאימונים באלגיר, ולאחר מכן שרת בכוחות הכיבוש הצרפתיים בגרמניה עד יולי 1945.

דברה סיים את בחינותיו במתמטיקה בסוף 1945 ותחילת 1946. בזמן זה החל מתעניין בכלכלה, ובמיוחד בתאורית שווי משקל כללי של לאון ולרה. בין השנים 1946 ל-1948 היה עוזר מחקר במרכז הלאומי לחקר מדעי. בשנתיים ומחצה הללו ביצע את המעבר ממתמטיקה לכלכלה. בשנת 1948 בא דברה לארצות הברית לאחר שזכה במלגת רוקפלר שאפשרה לו לבקר במספר אוניברסיטאות אמריקאיות, כמו גם באופסלה ובאוסלו. דברה הצטרף לאוניברסיטת שיקגו בקיץ 1950, שם נשאר חמש שנים.

בשנת 1954 פרסם דברה בשיתוף עם קנת' ארו מאמר פורץ דרך בשם "קיום שווי משקל בכלכלה תחרותית", במאמר זה ניתנה הוכחה מתמטית לקיומו של שווי משקל כללי, תוך שימוש בטופולוגיה ולא בשיטות של חשבון אינפיניטסימלי.

בשנת 1955 עבר דברה לאוניברסיטת ייל, שם פרסם את ספרו הקלסי "תאוריה של ערך: ניתוח אקסיומטי של שווי משקל כלכלי", ספר זה נחשב לאחת מהעבודות החשובות ביותר בכלכלה מתמטית. דברה חקר גם מספר בעיות של פונקציית התועלת. בתחילת שנות השישים עבד בסטנפורד והקדיש את מרבית זמנו להוכחה מורכבת שהופיעה בשנת 1962 על קיומו של שווי משקל כלכלי. בינואר 1962 החל לעבוד באוניברסיטת ברקלי, שם כיהן כפרופסור לכלכלה. בחופשותיו משם ביקר אוניברסיטאות בליידן, בקיימברידג', בבון ובפריז.

מחקריו המאוחרים יותר מתמקדים בתאוריה של פונקציות של עודף ביקוש תוך המחשה כי לכלכלה יש מספר סופי של מחירי שווי משקל. 

בשנת 1976 זכה דברה באות לגיון הכבוד הצרפתי. בשנת 1983 זכה בפרס נובל לכלכלה על שילוב שיטות אנליטיות בתאוריה הכלכלית ועל הניסוח החדש והמדויק של תאורית שווי משקל כללי. בשנת 1990 כיהן כנשיא האגודה האמריקאית לכלכלה. 

דברה התחתן בשנת 1946 ונולדו לו שתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.berkeley.edu/news/media/releases/2005/01/05_debreu.shtml הספד לדברה]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:כלכלנים צרפתים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:נשיאי האגודה האקונומטרית
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
Lyra

Lyra (תעתיק עברי לַיְרָה או לִירָה, לעיתים נכתב LYRA) היא חברה לייצור כלי כתיבה שנוסדה בגרמניה בשנת 1806. בשנת 2008, לאחר יותר מ-200 שנה בבעלות גרמנית, נמכרה החברה לתאגיד האיטלקי FILA.

החברה עוסקת בייצור של עפרונות צבעוניים, עפרונות גרפיט, עטים, מדגשים, מחקים, סרגלים ואף כלי קוסמטיקה.

== היסטוריה ==
מפעל לירה הוקם ונרשם לראשונה למסחר בשנת 1806, על ידי יוהאן פרישס (Johann Froescheis), כמפעל לייצור עפרונות. הוא עבר לייצור המוני רק בשנת 1848, תחת ניהולו של גאורג א. פרישס (Georg A Froescheis). המותג לירה נרשם כסימן מסחרי רק בשנת 1868, כשישים שנה לאחר הקמת המפעל. בשנת 1900 הספק המפעל היה 53 מיליון עפרונות בשנה, כשעל רחבת הייצור רק 500 עובדים. כשנתיים לאחר מכן יוהאן גראסר (Joanne Grasser) לקח שליטה על ניהול המפעל, לאחר 24 שנים של שותפות. ב-1927 הוא הוחלף בד"ר וילהלם קרפר (Wilhelm Koerper).

המפעל נהרס כמעט עד היסוד בהפצצה האווירית במלחמת העולם השנייה, ובשנת 1945 החלה בנייתו מחדש. ב-1984 המפעל עובר להנהלה חדשה שוב, ומקים סניף של המפעל בצרפת, תחת השם LYRA France. ב-1991 מתווסף מפעל נוסף בבריטניה, LYRA UK. בשנת 2002 מגיעה לירה לארצות הברית ומקימה את LYRA USA. ב-2005 מתחלפת ההנהלה שוב לידי אנדראס בלאול וקלאוס אלסאסר, שמוכרים את החברה בשנת 2008 לידי התאגיד המשפחתי FILA, המבוסס באיטליה.

במהלך קיומה של לירה, החברה התבססה בגרמניה מעל 200 שנה ונוהלה בידי גרמנים. בכך, היא אחת מהחברות הוותיקות ביותר בגרמניה, קרובה לFaber-Castell.

== קו מוצרים ==
ללירה קו מוצרים גדול המקיף כלי כתיבה, איפור, חומר פולימרי, תיקים, ציוד אמנות ועוד. בין המותגים הבולטים ניתן לרשום את:
* REMBRANDT AQUARELL Artists‘ Coloured Pencils - עפרונות צבעי מים
* REMBRANDT POLYCOLOR - עפרונות צבעוניים
* LYRA AQUACOLOR - פסטל שעווה
* REMBRANDT ART DESIGN - עפרונות גרפיט לרישום
* COLOR-GIANT - עפרונות צבעוניים לגיל בית הספר, עם ליבה בקוטר 6 מ"מ

== בישראל ==
בישראל נמכרים מוצרי החברה בחנויות כלי כתיבה רבות, ובחנויות ספורות לציוד אמנות, לרוב כתחליף לסדרת העפרונות של Faber-Castell.

==קישורים חיצוניים==
* 
קטגוריה:חברות גרמניות
ננופוטוניקה

ננופוטוניקה היא שם כולל לתחום המחקר והטכנולוגיות המשלבים מערכות שגודלן האופייני הוא בסדר גודל של 1–400 ננומטר
, לבין תחום הפוטוניקה, כלומר תת-תחום באלקטרואופטיקה הדן בפוטונים. תחום זה דן בספקטרום החל מאזור התת אדום ועד האולטרה סגול.

==תחומי המחקר ==
הן המחקרים והן הטכנולוגיות משתייכים למגוון נושאים בתחומי המדעים וההנדסה ובניהם:
* פיזיקה והנדסת חשמל - מעבד אופטי, התקנים מוליכים למחצה, התקנים תוך סיביים, נקודה קוונטית.
* ביולוגיה ורפואה - בדיקות חדשניות, שליטה בתהליכים ביולוגיים.
* כימיה - תהליכים חדשניים, תא פוטואלקטרי .

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20090801143443/http://www.nano.biu.ac.il/index.aspx?id=3415 מרכז הננופוטוניקה של אוניברסיטת בר-אילן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:פוטוניקה
מרקו קורנארו

קברו של מרקו קורנארו בוונציה
מרקו קורנארו או מרקו קורנר (באיטלקית: Marco Cornaro; בוונטית: Marco Corner; 1286 לערך - 13 בינואר 1368) היה הדוכס ה-59 של ונציה. קורנארו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1365 ועד פטירתו.

בתקופת כהונתו התפתחה העיר ונציה מבחינה כלכלית, אולם מבחינה טריטוריאלית איבדה שטחים רבים לרפובליקת גנואה ולאימפריה העות'מאנית.

קורנארו היה בן לאחת מהמשפחות הוותיקות והעשירות של ונציה.

קורנארו נישא לג'ובאנה סקרווגני מפדובה, ונולדו להם שלושה בנים ושתי בנות. לאחר מותה של ג'ובאנה נישא קורנארו בשנית לאישה בשם קתרינה ממעמד נמוך - נישואים שהקשו על בחירתו לתפקיד הדוג'ה.

קורנארו עשה חייל רב בסחר עם מצרים, כיהן כשגריר ונציה בחצרו של הקיסר שארל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובחצר האפיפיור קלמנט השישי, וכן היה נציג מטעם המשלחת הוונציאנית בעת בחירתו של האפיפיור אורבנוס החמישי באביניון.

קורנארו היה בין מגלי ניסיונו של הדוג'ה מארינו פאליירו להשתלט על רפובליקת לה סרניסימה במטרה להפיכתה למונרכיה - ולאחר גילוי הניסיון והוצאתו להורג של פאליירו מונה קורנארו לזמן קצר לתפקיד דוג'ה בפועל בטרם נבחר לורנזו צ'לסי לתפקיד הדוג'ה.

לאחר מותו של צ'לסי ב-18 בינואר 1365, נבחר קורנארו לתפקיד, על אף התנגדות לכך בשל גילו המתקדם של קורנארו, יחסיו הטובים עם שליטים זרים ומעמדה הנמוך של אשתו.

במהלך שתי שנות שלטונו איבדה ונציה שטחים רבים ובהם האיים כיוס, לסבוס, פוכאה לרפובליקת גנואה, אולם העיר התפתחה מסחרית, כאשר קורנארו הצליח לשכנע את האפיפיור אורבנוס החמישי להתיר לעיר לסחור עם מצרים המוסלמית.

בתקופת כהונתו החלה הקמת אגף ארמון הדוג'ה הפונה לכיכר סן מרקו.

קורנארו נפטר ב-13 בינואר 1368, בשעות הבוקר המוקדמות, ונקבר בבזיליקת סנטי ג'ובאני אי פאולו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דוכסי ונציה
קטגוריה:ילידי 1285
קטגוריה:נפטרים ב-1368
קווין וייזמן

קווין גלן וייזמן (באנגלית: Kevin Glen Weisman; נולד ב-29 בדצמבר 1970) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון יהודי-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
וייזמן נולד בלוס אנג'לס. יש לו תואר ראשון במשחק מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, וכן למד גם בניו יורק.

וייזמן השתתף במחזות תיאטרון רבים, בהם מחזות של ז'אן ז'ירודו, ארתור שניצלר, ארתור מילר, אוסקר ויילד ועוד. קיבל מספר פרסים על פעילותו.

ב-2001 הופיע בסרט "אמן האשליות" של מייקל גורג'ין. הוא ידוע בעיקר בעקבות תפקידו בסדרת הטלוויזיה של רשת ABC, "זהות בדויה", בה גילם את מרשל פלינקמן במשך חמש העונות של הסדרה. הוא גם שיחק בסדרות "באפי ציידת הערפדים" משנת 2000 עד 2001, ו"רוזוול" משנת 1999 עד 2000.

בשנת 2010 שיחק בסרט האימה העצמאי "לא מתועד", לצד אלונה טל וסקוט מכלוביץ', ובסרטו של רוב ריינר "הפוך".

בשנת 2013 שיחק בסיטקום "הלו ליידיז" ברשת HBO. בשנת 2016 שיחק בסדרת הדרמה המשפטית "גוליית" בתפקיד נד ברינג, לצידו של בילי בוב תורנטון.

במקביל למשחק בקולנוע, וייזמן הוא המתופף של להקת הרוק "Trainwreck".

וייזמן נשוי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי Circle in the Square Theatre School
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
מיקלה מורוזיני

שלט האצולה של מיקלה מורוציני.]]
מיקלה מורוזיני (באיטלקית: Michele Morosini; 1308 – 16 באוקטובר 1382) היה הדוכס ה-61 של ונציה. מורוזיני כיהן כדוג'ה מאז מינויו, ב-10 ביוני 1382 ועד פטירתו, זמן קצר לאחר מכן, באוקטובר באותה שנה.

מיקלה מורוזיני היה בן לאחת ממשפחות האצולה העשירות והחזקות ביותר בוונציה. ההיסטוריונים חלוקים בדעותיהם בדבר אופיו של מורוזיני- חלקם סבורים כי אכן פעל לטובת לה סרניסימה במהלך המלחמה עם ג'נובה בין השנים 1378–1381, בעוד שאחרים סבורים כי ניצל באופן ציני את המלחמה להגברת עושרו שלו. 

לאחר מות קודמו, אנדראה קונטאריני נבחר מורוזיני ונפטר זמן קצר לאחר מכן, לאחר שחלה במחלת הדבר. מורוזיני נקבר בבזיליקת סנטי ג'ובאני אי פאולו.

==קישורים חיצוניים==

* 

מורוזיני, מיקלה
קטגוריה:ילידי 1308
קטגוריה:נפטרים ב-1382
OK (גוף כשרות)

OK הוא אחד מהארגוני הכשרות למוצרי מזון הגדולים בעולם, הפרוס בכל העולם החל במדינות המערב, אירופה וארצות הברית וכלה בעולם הערבי ומדינות העולם השלישי.

== היסטוריה ==
בשנת 1935, ייסד אברהם גולדשטיין את מעבדת אישור כשרות (OK labs) במטרה לענות על הדרישה של הציבור היהודי-אמריקאי למוצרי מזון כשרים. בשנת 1968 רכש את הארגון הרב דובער ליווי , חסיד חב"ד שהיה מעורב במתן אישורי כשרות. באותו זמן פיקח הארגון על מספר קטן יחסית של חברות, אך תחת הנהגתו של ליווי, החל הארגון לגדול ולפקח על חברות בינלאומיות. ליווי יישם מספר שיפורים בשיטות ההשגחה המיושמות על ידי הארגון כדי לוודא את טיב המוצרים. עד אז, אושרו רבים מחומרי הגלם של המוצרים מתוך הנחה כי הם כשרים, מבלי לפקח על החברה המייצרת של כל אחד מהם. המדיניות של הרב ליווי הייתה לנסוע לכל חברה כדי לראות איך הייצור נעשה במו עיניו. בהתאם לגידול הארגון גדל גם עומס העבודה, בנו הרב דן יואל ליווי, הצטרף גם הוא כדי לסייע להרחיב את הארגון.

הארגון אינו משתייך באופן רשמי לחסידות חב"ד. כשנשאל האדמו"ר מחב"ד הרב מנחם מנדל שניאורסון מדוע אינו מקים מערכת כשרות, כמו שעשו זרמים אורתודוקסיים אחרים, השיב: "הם דואגים שליהודים יהיה אוכל כשר - ואני דואג שיהיו יהודים שידרשו אוכל כשר". עם זאת, הרבי מחב"ד עודד את פיתוח הארגון והעניק עצות רבות לרב דובער ליווי כיצד לשפר את הארגון. בנו, הרב דן יואל ליווי, כתב טור קבוע בענייני כשרות בעיתון כפר חב"ד, והארגון נעזר רבות בפריסה הבינלאומית של שלוחי חב"ד ברחבי העולם.

== כיום ==
לאחר פטירתו של הרב דובער ליווי בשנת 1987, נטל בנו הרב דן יואל את הנהגת הארגון. עם יותר מ-10 מיליון צרכנים המבקשים מוצרי מזון כשר בארצות הברית לבדה, תעשיית המזון הכשר חוותה צמיחה מהירה בעשורים האחרונים עם מחזור מכירות העומד על 165 מיליארד דולר בשנת 2002. במקביל להתפשטותו הפיזית של הארגון, התמקצע הארגון בהבנה לעומק של תעשיות המזון, ובשימוש בטכנולוגיות מתקדמות, ובהן מערכות מחשוב מתקדמות המנצחות על מערכת הכשרות העולמית, תוך הקפדה על כל ההידורים ההלכתיים.

בשנת 2006 החל הארגון להעניק תעודות כשרות לדוכני מכירת המזון 'היברו נשיונל' של חברת ConAgra באצטדיוני ספורט. השוק העיקרי הוא יהודים מסורתיים אך גם לקוחות לא יהודים הטוענים כי מזון כשר בריא יותר. 

בשנת 2017 מינה הארגון לראשונה שתי משגיחות כשרות לפקח במאפייה בשכונת קראון הייטס שבברוקלין.

לאחר פטירתו של הרב דן יואל ליווי ב-2020, מינה הארגון ועד של 4 רבנים, כדי לפקח על המשך מפעל הכשרות ולהמשיך את פועלו. הוועד כולל את הרב חיים פוגלמן, הרב קלמן וינפלד, הרב שלום דובער הנדל והרב שלמה וינפלד.

כיום מעניק הארגון תעודות כשרות ללמעלה מ-300,000 מוצרים, המיוצרים על ידי למעלה מ-1,500 חברות ברחבי העולם, לרבות חברות ענק ליצור מזון כגון קראפט, קרוגר. והיא מעסיקה למעלה מ-350 רבנים בעולם. הארגון גם מתהדר בהסברת פנים לקהל הצרכנים, והוא מפיק מדי חודש עלון צבעוני מרהיב, הנותן מידע אודות החידושים החלים בארגון, ומידע כשרותי בנושאים שונים.

מטה הארגון נמצא בשכונת קראון הייטס שבברוקלין, ניו יורק. בישראל קיים משרד גדול בעיר אלעד, לארגון גם משרדים באירופה, והוא מעניק חסות למוזיאון הילדים היהודי של ארגון צבאות השם בניו יורק.

== ראו גם ==
* כשרות
* משגיח כשרות
* מס כשר

== קישורים חיצוניים ==
*
* [http://www.kosherspirit.com מגזין KosherSpirit של הארגון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גופי כשרות
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
תומאזו מוצ'ניגו

שלט האצולה של תומאזו מוצ'ניגו.]]
תומאזו מוצ'ניגו (באיטלקית: Tommaso Mocenigo; 1343–1423) היה הדוכס ה-64 של ונציה. מוצ'ניגו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1414 ועד פטירתו.

קודם למינויו פיקד מוצ'ניגו על הצי הצלבני בקרב ניקופוליס בשנת 1396. לאחר קרב זה המשיך מוצ'ניגו לפקד על הצי הוונציאני ונצח במספר קרבות כנגד הצי של ג'נובה. מוצ'ניגו שירת את לה סרניסימה כשגריר בקרמונה, ובעת כהונה זו, בשנת 1414, נפטר קודמו, מיקלה סטנו, ומוצ'ניגו נבחר לתפקיד הדוג'ה. מוצ'ניגו נמלט מהעיר קרמונה בחשאי, מחשש שיאסר על ידי שליט העיר בשל מינויו.

במהלך כהונתו חתם מוצ'ניגו על הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, אולם לאחר זמן קצר שבה הלחימה בין ונציה לאימפריה, בעקבות הניצחון על העות'מאנים בקרב גאליפולי.

מצ'ניגו אילץ את הפטריארך של אקוויליה לוותר על טריטוריות לטובת הרפובליקה בשנת 1420, ושב וכבש את פריולי ואת דלמטיה. בתקופת כהונתו פרח המסחר בעיר, ומצ'ניגו שיפץ ובנה מחדש את ארמון הדוג'ה, וייסד את הספרייה של הארמון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מוצ'ניגו, טומאסו
קטגוריה:ילידי 1343
קטגוריה:נפטרים ב-1423
מצע

מַצָּע של מפלגה הוא מסמך עמדה המפרט את עקרונות המפלגה ואת תוכנית הפעולה שבכוונתה להגשים כאשר תעלה לשלטון. עם מסמך זה והתעמולה הנגזרת ממנו, היא פונה לציבור הרחב במטרה לשטוח את טענותיה הפוליטיות ולסייע להצלחתה בבחירות. בדרך כלל כולל המצע רשימה של נושאים מרכזיים (כלכלה, ביטחון, חינוך, איכות הסביבה, בעיות חברתיות, וכו'), ופירוט המדיניות שבה תומכת המפלגה בכל נושא. התחומים המוגדרים במניפסטים של המפלגות הזוכות נחשבים בדרך כלל כמייצגים את תחומי העניין ואת הנושאים האידאולוגיים שהציבור מעדיף. בנוסף, לעיתים יוזמות ומדיניות שחברי כנסת ינסו לקדם יהיו מבוססות על מצע מפלגתם, מה שמאפשר לציבור או לחברה האזרחית ליזום שיתופי פעולה עם נבחרי הציבור שמבוססים על הזדהות משותפת עם ערכי המצע.<ref></ref>

== מקור ==
המילה מצע נוספה למילון בשנת 1535. אך רק בשנת 1803, פוליטיקאים ממפלגה מסוימת חתמו על מצע מסוים בו כתוב מה תהיה שאיפות המפלגה והתחייבו לה.<ref></ref>

== מצע בישראל ==
בישראל, כמעט לכל מפלגה יש מצע ברור אשר מדבר על סוגיות חשובות ואג'נדות פוליטיות לפוליטיקאים במפלגה, בדרך כלל הסוגיות להן יש התייחסות חיובית או שלילית, הן אלו שקובעות את הדעה הפוליטית של המפלגה.

==ראו גם==
* אג'נדה
* קו מפלגתי 
* מניפסט
* הצהרת כוונות 
* הבטחת בחירות
* גילוי נאות

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקה
פרנצ'סקו פוסקארי

שלט האצולה של פרנצ'סקו פוסקארי.]]
פרידת פרנצ'סקו פוסקארי מבנו מעשה ידי [[פרנצ'סקו אייץ, 1842, הגלריה לאמנות מודרנית, פירנצה.]]
פרנצ'סקו פוסקארי (באיטלקית: Francesco Foscari; 1373 - 1 בנובמבר 1457) היה הדוכס ה-65 של ונציה. פוסקארי כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1423, ועד פטירתו.

==קורות חיים==
פוסקארי היה בן למשפחת אצילים ונציאנית ותיקה. בטרם בחירתו לתפקיד הדוג'ה, כיהן פרנצ'סקו פוסקארי במספר רב של תפקידים רשמיים ובהם, שגריר של לה סרניסימה, נשיא מועצת הארבעים, חבר מועצת העשרה, אינקוויזיטור רשמי של הרפובליקה, ונציב סן מרקו האחראי על מבני השלטון הממוקמים סביב כיכר סן מרקו (Procuratori di San Marco).

בבחירות שנערכו לבחירתו הביס פוסקארי את המועמד הנוסף לתפקיד - פייטרו לורדאן.

בתקופת כהונתו, הנהיג את ונציה אשר נלחמה באותה עת במילאנו, במאבק על השליטה בצפונה של איטליה. מילאנו הגיעה להסכם שלום עם פירנצה, בת בריתה של ונציה, וונציה נותרה לבדה במאבק מול מילאנו. 

לפוסקארי היה בן אחד - יאקופו, אשר נשפט בשנת 1445 בפני מועצת העשרה באשמות שחיתות ושוחד, וגורש מן העיר. בעקבות משפטים נוספים שנערכו ב-1450 ו-1456, יאקופו נאסר בכרתים ומת בכילאו. מותו של יאקופו פגע באביו, אשר הפסיק את כל פעולתו הציבורית וחדל מלבצע את תפקידו. מחדל זה הביא את מועצת העשרה באוקטובר 1457 להכריח את פרנצ'סקו פוסקארי להתפטר מתפקידו. פוסקארי נפטר משברון לב שבוע לאחר מכן. לחץ ציבורי על מועצת העשרה הביא לכך שפרנצ'סקו פוסקארי נקבר בהלוויה ממלכתית רשמית כאילו נפטר בעת כהונתו.

==אזכורים תרבותיים==
סיפור חייו של פרנצ'סקו פוסקארי היווה השראה למחזה "שני הפוסקארי" מאת לורד ביירון משנת 1821, ולשירו של סמיואל רוג'רס "איטליה". לימים, מחזהו של ביירון היווה השראה ללברית האופרה של ג'וזפה ורדי "שני הפוסקארי" אשר הופעת הבכורה שלה נערכה ב-3 בנובמבר 1844 ברומא.

==קישורים חיצוניים==

* 

מוצ'ניגו, טומאסו
פוסקארי
קטגוריה:ילידי 1373
קטגוריה:נפטרים ב-1457
מנחת (תעופה)

מסוק חונה במנחת מסוקים ב[[אנגליה]]
מרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי]]
מנחת מסוקים ב[[בית החולים הדסה עין כרם]]
ספינת התקיפה האמפיבית האמריקאית שבתמונה זו]]
מִנחת הוא שטח שהוכשר לנחיתה ולהמראה של כלי טיס והוכרז ככזה על ידי הרשויות המוסמכות. השירות שנותן מנחת המטוסים הוא בסיסי ביותר, ובדרך כלל יש בו מסלול אחד בלבד, לעיתים סלול ולעיתים עשוי כורכר . בדרך כלל אין במנחת מגדל פיקוח, והעזר העיקרי בו למען הטייס הוא שרוול רוח.

מנחת מסוקים הוא משטח ישר המיועד לנחיתת מסוקים ולהמראתם. שטחו של מנחת תקני כזה בישראל, הוא 37 מטר על 37 מטר. לעיתים מוכשר מנחת כזה, עשוי אספלט, בטון או כורכר. מנחת ממוקם לרוב על־פני האדמה, ולעיתים נבנה בראשו של בניין - בית חולים או גורד שחקים. השטח הקטן הנדרש למנחת מסוקים מאפשר להקצות שטח כזה גם על־גבי ספינה קטנה יחסית, כדוגמת ספינת הטילים סער 5.

==מנחתים בישראל==
[[מנחת ציקלון, אפריל 2022]]
*מנחת בר־יהודה למרגלות המצדה
*מנחת נווה זוהר
*מנחת עין שמר
*מנחת ערד
*מנחת יטבתה
*מנחת ראשון לציון
*מנחת ספיר (מנחת עין יהב) בין מושב עין יהב וספיר
*מנחת בצת
*מנחת דימונה
*מנחת פיק ברמת הגולן
*מנחת מגידו
*מנחת שדה בוקר
*מנחת קציעות
*מנחת הבונים
*מנחת שמרת
*מנחת אסיף
*מנחת רמת יותם - המנחת נמצא במעלה אילת (רמת יותם), סמוך לאבן דרך מספר 3, מדרום לכביש 12, בתוך שטח מטווח קצא"א.

==ראו גם==
*שדה תעופה

==קישורים חיצוניים==

*[http://caa.gov.il/index.php?option=com_content&view=article&id=266&Itemid=216 מנחתים בישראל] באתר רשות התעופה האזרחית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שדה תעופה
קטגוריה:שדות תעופה