OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יער שקד

יער שקד הוא אזור חורש טבעי בקרבת יער ריחן והיישוב שקד. היער ניטע על ידי הבריטים בתקופת המנדט הבריטי. היער לא הוכרז כשמורת טבע, אלא הוגדר כשטח חקלאי. 

בנובמבר 1998 הוחלט לכרות את היער על מנת לאפשר הקמת בסיס צבאי על שטחו, במסגרת פריסה מחדש של מחנות צה"ל בשומרון. בניסיון למנוע את כריתת היער הוגשו לאלוף פיקוד המרכז שמונה הצעות חלופיות למיקום המחנה, אך כולן נדחו. באוגוסט 1999 החלה כריתת יער שקד. אולם, בעקבות עתירות של יישובי האזור לבג"ץ הוצא ב-3 באוגוסט 1999 צו על תנאי שעצר את הכריתה עד בירור העתירה. לאחר שמיעת עמדת צה"ל המליצו השופטים לתושבים למשוך את עתירתם. בינתיים פנו השרה לאיכות הסביבה והמדען הראשי של רשות שמורות הטבע ורשות הגנים הלאומיים לראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק בבקשה למצוא פשרה שתמנע את כריתת היער ובעקבות זאת הוקמה ועדה בראשות דן שומרון ובהשתתפות ד"ר יוסי לשם אשר המליצה להקים את הבסיס על גבעה סמוכה ליער ובעקבות זאת בוטלה התוכנית לכרות את היער.

בספטמבר 2010 הורה שר התיירות, סטס מיסז'ניקוב, על העברת תקציב לצורך סלילת מסלולי אופניים ביער שקד.

==הערות שוליים==

שקד
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:גוש יישובי שקד
קטגוריה:צפון השומרון
סמואל קונץ

סמואל קונץ (בגרמנית: Samuel Kunz; אוגוסט 1921 - 18 בנובמבר 2010) היה שומר ממוצא גרמני במחנה ההשמדה בלז'ץ בתקופת השואה שנאשם במעורבות להשמדת יהודי המחנה, כולל עשרה מעשי רצח שביצע בעצמו. מעשיו התגלו רק ב-2009, אולם הוא מת ב-2010 טרם משפטו.

==ביוגרפיה==
קונץ נולד בשנת 1921, בזיכלברג (Sichelberg, ברוסית: Зихельберг) שעל גדת הוולגה, ברוסיה. לחם במלחמת העולם השנייה במסגרת הצבא האדום ונשבה על ידי הוורמאכט. הוא העדיף לשתף פעולה עם שוביו הנאצים על פני מאסר כשבוי מלחמה ונשלח עם שבויי מלחמה אחרים למחנה טרווניקי ששימש כמחנה אימון של האס אס. לאחר מכן, בינואר 1942, שובץ כשומר במחנה ההשמדה בלז'ץ ובין משימותיו במחנה היו הולכת היהודים מהרכבות לתאי הגזים. לאור מסירותו הוא הועלה בדרגה לפיקוד על קבוצת שומרים (Oberaufseher). קונץ, על פי כתב התביעה, היה אחראי בעצמו לפחות לעשרה מעשי הרג של יהודים. הוא ירה למוות לעבר שני יהודים שנמלטו מהרכבת, וכן ירה למוות בשמונה אסירים פצועים שנורו תחילה בידי שומר אחר. עם סגירת המחנה ב-1943 הועבר קונץ לשירות במחנה הריכוז פלוסנבירג, שם פגש את ג'ון דמיאניוק.

לאחר המלחמה נשבה קונץ על ידי האמריקאים ואף העיד במשפטיהם של פושעים נאצים. הוא קיבל אזרחות גרמנית, עבר להתגורר בבון ועבד כנגר במשרד הבינוי הגרמני. קונץ נחקר בידי הגרמנים שלוש פעמים (בשנים 1969, 1975 וב-1980) על שירותו במהלך המלחמה, אולם בגלל דרגתו הזוטרה לא הייתה כוונה להעמידו לדין.

פשעיו של קונץ התגלו במסגרת ההכנות למשפט דמיאניוק בגרמניה בשנת 2009. במהלך הסגרתו של דמיאניוק לגרמניה, נועד קונץ לשמש כעד במשפט ולצורך כך העבירו האמריקאים לידי הגרמנים מסמכים על קונץ. לאור מה שנחשף במסמכים, החליטה התביעה הגרמנית שקונץ ראוי לעמוד בעצמו למשפט. ביולי 2010 הודיעה התביעה בדורטמונד כי הוחלט להעמיד את קונץ לדין על שלושה סעיפי אישום: סיוע ברצח ("Beihilfe zum Mord") של כ-430,000 יהודים במסגרת תפקידו כשומר במחנה בלז'ץ; 8 מעשי רצח שביצע שם בעצמו ושני מקרי רצח נוספים.

קונץ מת בגיל 89 לפני שהספיק לעמוד לדין.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:סגל מחנה בלז'ץ
קטגוריה:עדים במשפטי פושעי מלחמה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2010
קלונימוס בן יהודה

רבי קלונימוס בן יהודה היה פייטן אשכנזי בן משפחת קלונימוס שחי בסוף המאה ה-11. כונה לעיתים קלונימוס הבחור (=הצעיר), כדי להבדילו מרבי קלונימוס הזקן.

רבי קלונימוס התגורר במגנצא, והיה עֵד לגזירות תתנ"ו (1096), שלהן נתן ביטוי בפיוטיו. חיבר פיוטים רבים, שחלקם נכנסו לנוסחי התפילה בקהילות שונות. בין הפיוטים המיוחסים לו הקינות: "מי יתן ראשי מים", "אמרתי שעו מני" (שבסופה חתם שמו באקרוסטיכון "קלונימוס הקטן"), והסליחות: "אפפוני מצוקות", "את הקול קול יעקב נוהם". כן חיבר יוצרות, אופנים וזולתות לשבתות ולימים טובים, ופיוטים לאירועים מיוחדים כמו שבע ברכות וברית מילה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פייטני אשכנז וצרפת
קטגוריה:משפחת קלונימוס
קטגוריה:מגנצא: רבנים
קטגוריה:ראשוני אשכנז
חסמבה ושודדי הסוסים

"חסמבה ושודדי הסוסים" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של הלל דמרון משנת 1985. הסרט מהווה מעין המשך לסרט "חסמבה ונערי ההפקר" (1971), אך עם שחקנים שונים. הסרט צולם בקיבוץ פלמחים.

== עלילה ==
לאחר שכנופיית "המטפחת השחורה" התפרקה, אלימלך זורקין, ועמו שותף חדש, חוזרים וגונבים ארבע סוסות מהקיבוץ. חבורת חסמבה, שטרם שכחה את זורקין, נאלצת לסייע בהחזרת הסוסות ובתפיסת זורקין ושותפו סעיד דנגור.

== שחקנים ==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| ספי ריבלין || אלימלך זורקין
|-
| טוביה דובלרו || אהוד השמן
|-
| שרון קילצ'ינסקי || תמר הסגנית
|-
| אודי ערן || ירון זהבי
|-
| בני קפלה || מנשה התימני
|-
| דודו ניב || משה ירחמיאל
|-
| שאול מזרחי || סעיד דנגור
|-
| יגאל מוסינזון || מפכ"ל המשטרה
|}

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי ילדים ישראליים
קטגוריה:חסמבה
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1985
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
אאוזינופניה

אֵאוֹזִינוֹפֶּנְיָה (Eosinopenia) היא מיעוט אאוזינופילים בדם. מבחינה מעבדתית, אאוזינופניה מוגדרת כריכוז אאוזינופילים בדם הנמוך מ-100 תאים למילימטר מעוקב (מיקרוליטר) דם. כשלעצמה, ובהיעדר פגם נוסף במערכת החיסון, לא ידוע על השלכות שליליות לאאוזינופניה.

אאוזינופניה יכולה לנבוע מרמות גבוהות של קורטיקוסטרואידים, בין אם מדובר בהפרשה אנדוגנית מבלוטת יותרת הכליה בתגובה למצבי דחק ובתסמונת קושינג ובין אם מדובר בנטילה אקסוגנית של תרופות סטרואידליות, שכן סטרואידים הם חומרים נוגדי דלקת המעכבים ייצור של תאי דם לבנים, ובכללם אאוזינופילים. כמו כן, זיהום חיידקי חריף וכן מספר סוגי לוקמיה וטיפולים כימותרפיים עלולים להוריד את ספירות האאוזינופילים. לויקוציטוזיס ביחד עם אאוזינופניה מצביע לרוב על זיהום חיידקי.

==ראו גם==
* אגרנולוציטוזיס
* נויטרופניה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחלות דם והפרעות במנגנון החיסון
המחליפים (סרט, 2009)

המחליפים (באנגלית: Surrogates) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2009, שביים ג'ונתן מוסטו, בכיכובם של ברוס ויליס, ראדה מיטשל ורוזמונד פייק. הסרט מבוסס על ספר קומיקס בעל אותו שם.

==עלילה==
טום גרייר (ברוס ויליס) הוא סוכן FBI החי בתקופה שבה לבני האדם יש "מחליף", רובוט בדמותם המשופרת שלא נפגע פגיעות פיזיות. הוא מנהל מערכת יחסים מורכבת עם אשתו, מגי (רוזמונד פייק), לאחר שהם איבדו את בנם מספר שנים קודם לכן. בנוסף היא מסרבת לו לראות אותה שלא דרך "מחליפתה".

טום ושותפתו, ג'ניפר פיטרס (ראדה מיטשל), חוקרים מקרה מוות של שני אנשים ש"מחליפיהם" נהרגו. אחד מהם הוא בנו של ממציא ה"מחליפים", ד"ר ליונל קאנטר (ג'יימס קרומוול). טום וג'ניפר מנסים ללכוד את מיילס סטריקלנד (ג'אק נוסוורת'י) שבו הם חושדים ברצח. לאחר רדיפה אחריו, הוא נכנס לשטח שבו יש קבוצה של אנשים המתנגדים ל"מחליפים" וכאשר טום נכנס לשם הם משמידים לו את ה"מחליף". לאחר בירור, נודע לטום שמיילס העביר למנהיג המורדים, הנביא (וינג ריימס), נשק שפותח על ידי הממשלה שגורם להרס ה"מחליפים".

לאחר הירצחה של הסוכנת פיטרס, טום מגלה שמנהלו, אנדרו סטון (בוריס קודג'ו), היה אחראי להעברת הנשק ל"נביא" כדי שזה יהרוג את ד"ר קאנטר. אך לבסוף נהרג בנו שהשתמש באחד מ"מחליפיו". לבסוף, טום מצליח להגיע לד"ר קאנטר ולעצרו.

==שחקנים==
* ברוס ויליס - טום גרייר
* ראדה מיטשל - ג'ניפר פיטרס
* רוזמונד פייק - מגי גרייר
* בוריס קודג'ו - אנדרו סטון
* ג'אק נוסוורת'י - מיילס סטריקלנד
* וינג ריימס - הנביא
* ג'יימס קרומוול - ד"ר ליונל קאנטר
* מייקל קודליץ - קולונל ברנדון
* הלנה מטסון - ג'יי ג'יי

==הכנסות וביקורות==
הסרט זכה לביקורות מעורבות. לפי האתר "Rotten Tomatoes", רק כ־39% ממבקרי הקולנוע בארצות הברית נתנו לסרט ציון חיובי בהתבסס על 109 ביקורות. בסוף השבוע הראשון לצאתו של הסרט הוא הכניס כ-14.9 מיליון דולר, מה שמיקם אותו כסרט השני הכי מכניס בשבוע זה אחרי "גשם של פלאפל". לבסוף הוא הכניס כ-38,577,772 מיליון דולר בארצות הברית וכ-83 מיליון דולר בחוץ לארץ.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2009
דלקת מעי נמקית

דַּלֶּקֶת מְעִי נִמְקִית (באנגלית: Necrotizing enterocolitis, NEC) היא מצב רפואי הנראה בעיקר אצל פגים, בו חלקים מהמעי עוברים נמק (נקרוזיס) ומתים. 

== סימנים ואבחון ==
הסימנים המוקדמים לדלקת מעי נמקית כוללים אי סבילות למזון והאכלה, עליה בשאריות האכלה, הרחבה של הבטן וצואה דמית. עם התקדמות המחלה יש דיסקולורציה של הבטן ועלולה להתהוות התנקבות של המעי אשר תוביל לדלקת הצפק ותת לחץ דם, הדורשים התערבות טיפולית מהירה. 

האבחון לדלקת מעי נמקית נעשה לרוב כאשר יש חשד קליני. לשם כך נעזרים בצילום בטן, סקירה אשר מראה לולאות מעי מורחבות, פנאומטוזיס אינטסיטינליס (קיום בועות קטנות בחלל הבטן- פתוגנומוני), גז בווריד הפורטלי ופנאומופריטונאום (קיום אוויר חופשי מחוץ למעי). כ-5% עד 10% מהפגים בעלי משקל נמוך מאוד (מתחת ל-1500 גרם) מאובחנים עם דלקת מעי נמקית. 

== היווצרות דלקת מעי ==
הסיבה להיווצרות דלקת מעי נמקית אינה ידועה עדיין, אך קיימות מספר תאוריות בנושא. חלק מן התאוריות מצביעות על זיהום הגורם להתפתחות דלקת מעי נמקית, אך לא נמצאו פתוגנים ספציפיים האחראיים לכך. במרבית המקרים האזור שנפגע בדלקת מעי נמקית הוא האזור האילאו-צקאלי (המחבר בין המעי הדק למעי הגס). בנוסף, דלקת מעי נמקית כמעט ואינה נצפית אצל פגים לפני האכלה דרך הפה, כמו כן מתן אוכל על ידי פורמולה מגדיל את הסיכון לפיתוח דלקת מעי נמקית פי 10 מאשר האכלה מחלב אם. 

== טיפול ומניעה ==
הטיפול בדלקת מעי נמקית כולל טיפול תמיכתי, מנוחת מעיים וצום. בנוסף, הטיפול יכלול דקומפרסיה של הקיבה (על ידי ביצוע שאיבות חוזרות), טיפול אנטיביוטי ומתן נוזלים ואלקטרוליטים. כאשר לא ניתן לשלוט במחלה באמצעים שמרניים אלו בלבד, או כאשר יש פרפורציה של המעי, יש לפנות לניתוח חירום על מנת לכרות את קטע המעי אשר עבר נמק. בניתוח מבוצע קולוסטומי (פיום המעי הגס) אשר לאחר מכן מתוקן לצורך השקה מחודשת של חלקי המעי התקינים.
 
הבראה מדלקת מעי נמקית אשר טופלה באמצעים שמרניים ללא ניתוח, כוללת כ-10 עד 14 יום שבהם התינוק אינו מוזן דרך הפה. הסיבוכים בטווח הארוך יכולים לכלול אנמיה וחסימת מעיים. סיכויי הישרדותם של תינוקות העוברים ניתוח עומדים על 70%-80%, כאשר הסיבוכים לטווח הארוך הם short bowel syndrome ו-neurodevelopmental disability. 

במחקר שפורסם בשנת 2008 נמצא כי שימוש בשיעור גבוה יותר של ליפידים בעירוי הוריד משמעותית את הסיכון לפיתוח דלקת מעי נמקית לעומת קבוצת הביקורת. נאונאטולוגים נוספים ציינו את החשיבות של אספקת כמויות מועטות של חלב אם דרך הפה, בעוד עיקר התזונה נעשית תוך ורידית, על מנת להקל על המעי בתהליך ההתפתחות ולא לגרום לעומסים כבדים עליו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הפרעות במערכת העיכול של העובר והיילוד
קטגוריה:דלקת
בר אלישיב

בר אלישיב היא משפחה מכובדת ועשירה שידוע עליה מהדור הרביעי של תקופת האמוראים. מוזכרת בתלמוד כסמל לעשירות.

==בני המשפחה==
אחד מבני המשפחה, הוא רבי יצחק בן אלישיב, היה אמורא והיה ידוע כמחולל ניסים. תנא אחר, בשם רבי אבא בר אלישע, מוזכר במדרש רבה ולדעת בובר הוא רבי אבא בר אלישיב. 

==חזקת קרקעות==
במסכת בבא בתרא מוזכרת המשפחה בקשר לדיני חזקת קרקעות. הגמרא דנה בטעם דין החזקה, האומר כי אדם שיש לו קרקע במשך שלוש שנים, הוא מוחזק בה, והמוציא ממנו עליו להביא ראיה, וגם אם אדם הביא ראיה שהוא היה בעליה של הקרקע לפני שלוש שנים, אם טוען השני כי הוא קנה ממנו את הקרקע בדמים, הוא נאמן כל עוד אין הוכחה נגדית. 

אביי מנמק דין זה בכך שאף אדם לא יוותר במשך שלוש שנים לחבירו ויניחו לאכול את פירות שדהו. על כך השיב לו רבא, לפי דבריך, הדבר נתון לשיעורים וחילוקים ואינו שווה בכל אדם, שכן לפי טעם זה, כאשר אדם אוכל את פירות קרקעותיו של אדם שהוא ידוע כמקפיד על מי שאוכל על פירות שדהו, כמו משפחת בר אלישיב הידועה שגם אדם שעובר ליד שדותם הם מקפידים עליו, אדם כזה תהיה לו חזקה מיד כאשר יאכל את פירות השדה, שכן בכך שהוא אוכל את הפירות והם לא מוחים, ראיה היא כי הקרקע אכן שלו היא. מכוח קושיא זו של רבא, הגמרא מסיקה כי טעם זה של אביי אינו הטעם הנכון, ומסיקה כי הטעם שונה, ונעוץ בתקנת חכמים.

==אלמנה שמין מה שעליה==
אחת ממחלוקותם של רב ושמואל בהלכות כתובה היא, האם שמין ומשערין את שווי הבגדים שעל האשה, כחלק מקבלת הכתובה, ומקזזין את דמי הבגדים מדמי הכתובה אותם היא זכאית לקבל. בעוד שרב סבור שאכן שמין את הבגדים שעליה, מכיוון שלדעתו הבעל לא הקנה את הבגדים לאשה אלא רק כאשר היא תחתיו ולא לאחר מיתתו, חלוק שמואל וסובר שאין לשום את מה שעליה כחלק מפירעון כתובתה. 

בהקשר זה מספרת הגמרא כי כלת המשפחה שהייתה נשואה לאחד מהבנים שמת, באה לתבוע כתובתה מהיתומים, שהם היורשים ההלכתיים של המת. אמרו בני המשפחה, כי הם רוצים שהכלה תתלבש בכל הבגדים היקרים בה הייתה לבושה בחיי בעלה, ורק כך תבוא לבית הדין, וזאת מפני כבוד המשפחה. כאשר באה הכלה לבית דין, התעוררה השאלה האם לשום את הבגדים היקרים שעליה. רבינא ששימש כדיין בדין התורה, פסק כי ההלכה היא כרב, ששמין את הבגדים שעליה.

==מעמד שלשתן==
במסכת גיטין מוזכרת המשפחה בהקשר דומה. הגמרא דנה אודות מאמר של רב האומר כי יש דרך להקנות הלוואה לאדם אחר על ידי קניין הנקרא מעמד שלשתן, כאשר המלווה, הלווה והקונה נמצאים במקום אחד, והמלווה מקנה לקונה את ההלוואה בנוכחותו של הלווה. 

רב אשי נימק את הקנין, שהלווה מסכים בשעת הקנין, להשתעבד לקונה במקום למלווה עצמו, מכיוון שבכך נעשית ההלוואה הלוואה מחודשת, ובעוד שקיימת אי נעימות מסוימת לדחות שוב ושוב את פירעון ההלוואה לאותו מלווה עצמו, נוח יותר לדחות את ההלוואה שוב כאשר המלווה הוא אדם אחר, ולכן הוא מסכים וגומר בדעתו להשתעבד לקונה ולשלם את החוב לקונה ההלוואה במקום למלווה. על כך הקשה האמורא הונא בנו של רב נחמיה, שלפי טעם זה, נמצא כי ההלכה של רב אינה שווה בכל אדם, ואם הקונה יהיה אדם קשוח כאנשי משפחת בר אלישיב, שדרכם הייתה לכפות את הלווה ולהכריחו לשלם בכוח, במקרה כזה לא יחול קנין מעמד שלשתן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחות יהודיות בארץ ישראל
התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של אוקראינה

ועד אוקראינה הוא התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של אוקראינה (באוקראינית: Асоціація єврейських організацій та общин України) הוא ארגון יהודי באוקראינה. הוקם ב-1991 ומשרדיו שוכנים בקייב הבירה. נכון להיום (2015) בראש הארגון עומד יוסף זיסלס. הארגון חבר בקונגרס הלאומים האוקראיני.

==היסטוריה==
הוועד הוקם ב-14 בינואר 1991 והוא מכיל 265 ארגונים מ-94 ערים באוקראינה, כמו גם 63 קהילות יהודיות, 56 קהילות עירוניות, 15 ארגונים חברתיים, 17 בתי ספר יהודיים, 55 ארגוני תרבות, 10 ארגונים אזוריים לסיוע לעצורי גטו ומחנות ריכוז, 19 ארגוני נוער ו-5 ארגונים החברים בוועד.

התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של אוקראינה חברה בארגונים הבאים:
*הקונגרס היהודי העולמי
*הקונגרס היהודי האירופי
*התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של חבר המדינות העצמאיות
הארגון גם נחשב לאחד ממייסדי הארגונים הבאים:
* הקונפדרציה היהודית של אוקראינה
* ההתאחדות הציונית האוקראינית
* הקונגרס היהודי האירו-אסייתי
* הקונגרס העולמי של היהודים הדוברי-רוסית
* קונגרס הלאומים האוקראיני

==תפקידי הארגון==
מטרתו העיקרית של הארגון הוא חיזוק הארגונים היהודיים והקהילות היהודיות באוקראינה והידוק הקשרים והיחסים בין הקהילות היהודיות של אוקראינה. הארגון מסייע לעלייה האוקראינית לישראל, תומך מבחינה כספית בארגונים יהודיים שונים, מסייע בפיתוח מרכזי תרבות יהודיים, בניית בתי ספר ובתי כנסת. הארגון גם נחשב למובילי המאבק נגד האנטישמיות באוקראינה. הארגון נחשב גם למייצג יהודי אוקראינה בקרב ארגונים ממשלתיים באוקראינה.

מאז 1991 הארגון מנפיק גם אתר ועיתון בשם "חדשות", שכשמו כן, מפיץ ידיעות חדשותיות על הקהילה היהודית האוקראינית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20101201054731/http://vaadua.org/Hadasot/Index.html העיתון "חדשות"]

קטגוריה:יהדות אוקראינה
קטגוריה:ארגונים יהודיים לפי מדינה
קטגוריה:אוקראינה: ארגונים
יצחק בן אלישיב

רבי יצחק בן אלישיב היה אמורא שחי בדור הרביעי, בזמנם של אביי ורבא. ייתכן והשתייך למשפחת בר אלישיב - משפחה עשירה ומכובדת. מוזכר פעמים אחדות בלבד בתלמוד.

היה ידוע כפועל ישועות. בהקשר זה מסופר בתלמוד, כי אחד מתלמידיו בשם רבי מנא התאונן לפניו, כי הוא חתן במשפחה עשירה, וגיסיו העשירים מצערים אותו. נענה רבי יצחק: יהפכו כולם לעניים, ואכן כך היה, ועושרם המופלג נלקח מהם, והם הפכו לעניים מרודים המחזרים על הפתחים. אך החל מאז, ציערו אותו גיסיו בבקשות שונות שיעזור להם כספית, דבר שהעיק עליו כבתחילה, וכאשר סיפר זאת לפני רבו רבי יצחק, הוא הגיב: אם כן, שיתעשרו כבתחילה, ואכן כך היה.

מעשה דומה מסופר בקשר לאותו אמורא רבי מני, שהתאונן לפני רבו רבי יצחק כי אשתו מכוערת, ואינו מסוגל לסובלה. בירכו רבי יצחק שתתיפה אשתו. אך כאשר ברכתו של רבו התקיימה ואשתו נהפכה להיות נאה, היא החלה להתגנדר ולהתגאות עליו, ושוב לא הייתה כנועה אליו, וכאשר שמע זאת רבי יצחק רבו הוא נענה: אם כך, תחזור חנה לשחרוריתה ואכן כך היה.

כאשר שמעו ממעשים אלו שניים מתלמידיו האחרים, הם ביקשו ממנו שיברכם שיחכימו. נענה להם רבי יצחק: נלקח ממני כח זה שכל מה שאבקש יתקבל לפני האלוקים, ושוב אין תפילתי מקובלת כל כך.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
צ'כלרה

צֶ'כְלָרֶה (בבולגרית: Чехларе) הוא כפר במרכז בולגריה בשטח הרשות המקומית ברזובו שבמחוז פלובדיב וממוקם 154 קילומטרים מהבירה סופיה ו-28 קילומטרים מצ'ירפאן. צפונית לכפר מצוי יער עבות של עצי אורן ובו מספר מעיינות ונחלים. משלהי חודש מאי ועד ספטמבר 1943 פעל במקום מחנה ריכוז ל-400 מיהודי בולגריה שגורשו מסופיה.

==היסטוריה==
הכפר נוסד בשלהי המאה ה-15. שמו מאוזכר לראשונה בתעודות עות'מאניות בהקשר לפלישתו של ולדיסלב השלישי מלך פולין. בצבאו של המלך הפולני נכללו גם הונגרים וצ'כים. לאחר תבוסת קואליציית הצבאות בקרב וארנה נפלו בשבי חיילים צ'כים רבים ונמכרו לעבדות. צאצאי עבדים אילו התיישבו בכפר והוא נודע בשמו צ'כלרה שנגזר ממוצאם האתני של מתיישביו הראשונים. בראשית מלחמת העולם השנייה מנתה אוכלוסיית הכפר 900 נפשות.

במרץ 1941 לאחר כניסת הוורמכט לבולגריה, הצטרפו רבים מתושבי צ'כלרה לשורות הפרטיזנים וכצעד תגמול, גירשה הממשלה הבולגרית את כל תושביו והוא נותר נטוש. לאחר המלחמה שונה למשך שנים אחדות שמו של הכפר למורוזוב להנצחת שמו של אחד ממפקדי הפרטיזנים.

==כלכלה==
פרנסת תושבי הכפר נסמכת על ייצור ושיווק שמן ורדים. ענף גידול הוורדים נוסד עוד במהלך התקופה העות'מאנית והכפר נודע בכל האזור בזכות המוצר. שמן הוורדים מהכפר יוצא למערב אירופה, בעיקר לצרפת.

==מחנה הריכוז צ'כלרה==

ב-25 במאי 1943 גורשו כ-20,000 מיהודי סופיה לערי שדה ברחבי בולגריה. מספר הנע בין כמה מאות לכ-2,000 יהודים הגיעו לעיר פאזארדז'יק. בעיר נוצרה מצוקה במקומות אכסון למגורשים ועל כן בהנחיית אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לשאלות יהודיות הוחלט לגרש 100 משפחות בנות 400 נפשות לכפר צ'כלרה. בעת ההיא היה הכפר נטוש מתושביו מאחר שחלקם הצטרפו לשורות הפרטיזנים ותושביו גורשו ממנו בהוראת הממשלה הבולגרית כצעד תגמול.

100 המשפחות הובלו אל הכפר הנטוש, בו לא פעלה כל תשתית שאיפשרה את קליטתם, הורדו במרכזו ונאסר עליהם לעוזבו. בפאתי הכפר הוצבה שמירה והוא הפך למעשה למחנה ריכוז. בהיעדר אמצעי מחייה וסיוע רפואי, סבלו עד מהרה המגורשים מרעב ובעיות רפואיות שהחמירו בשל העדר הטיפול. ועדי הקהילות היהודיות בפלובדיב וצ'ירפאן נרתמו לסייע במזון ותרופות, תוך שגם אמצעיהם שלהם היו מצומצמים. לאחר לחץ כבד שהפעילו נכבדי הקהילה בפלובדיב שהסתייעו בראשי הכנסייה בעיר, נאותו במהלך חודש יולי ראשי המשרד לענייני יהודים להעביר 44 משפחות מצ'כלרה לפלובדיב. 

לאחר מותו של המלך בוריס השלישי, הופעל לחץ כבד נוסף על המשרד לענייני יהודים, כפי הנראה שולם שוחד נכבד למשטרת פלובדיב ובראשית ספטמבר הועברה הנחיה מהבירה להעביר את כל העצורים לפלובדיב. 56 המשפחות הנותרות הועברו לפלובדיב ושוכנו חלקן בבתי בני הקהילה וחלקן בבית הכנסת המרכזי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בולגריה: היסטוריה
קטגוריה:בולגריה: כפרים
קטגוריה:מחנות ריכוז בבולגריה
פארק הונג קונג

מראה אווירי של הפארק.
פארק הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Park; בסינית: 香港公園) הוא פארק ציבורי הממוקם באזור סנטרל שבאי הונג קונג. שטחו של הפארק 80 דונמים.

==היסטוריה==
בראשית תקופת היותה של הונג קונג מושבה בריטית, החל משנת 1841, אזור הפארק נקרא בשם גבעת קאנטונמנט (Cantonment Hill). החל משנת 1867 האזור שימש כמחנה מגורי חיילים שנקרא בשם "מגורי ויקטוריה" (Victoria Barracks). מבני המגורים נבנו עד שנת 1910, ושימשו עד שנת 1979. בשנת 1979 הועבר שטח המחנה הצבאי לידי ממשלת הונג קונג שהקימה באתר את הפארק הציבורי. הפארק נפתח ב-23 במאי 1991 בנוכחות דייוויד וילסון, ברון טיליורן, מושל הונג קונג באותה עת.

==מבני הפארק==

בפארק ממוקמים מספר מבנים ואתרים. בית פלגסטאף שהוקם בשנת 1846 משמש מאז שנת 1984 כמוזיאון לכלי תה. במתחם הפארק שומרו חלק ממבני מגורי החיילים בשל ערכם הארכיטקטוני. מבנה קאסלז (Cassels Block) אשר נבנה בעשור הראשון של המאה ה-20, ושימש למגורי קצינים נשואים, משמש מאז שנת 1992 כמשכנו של המרכז לאמנות חזותית של הונג קונג.
בית רוולינסון (Rawlinson House), אשר שימש כמשכנו של מפקד הצבא, משמש כיום את משרדי הפארק, וכן כמקום מרשם זוגות נשואים.
בית וייבל (Wavell House) אשר שימש למגורי קצינים נשואים, הפך בשנת 1991 למכרז חינוכי של מרכז הצפרות של הפארק.

בפארק ממוקם גן הציפורים אדוארד יוד, וכן ממוקמת בפארק חממה המציגה תערוכות פרחים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20040229161643/http://www2.netvigator.com/eng/museum/Visual.html המרכז לאמנות חזותית של הונג קונג]

קטגוריה:אדמירליטי
הונג קונג
מרתה'ס ויניארד

מראה במרתה'ס ויניארד
[[מגדלור באדגרטאון]]
מרתה'ס ויניארד (באנגלית: Martha's Vineyard; "כרם מרתה") הוא אי מדרום לחצי האי קייפ קוד במדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית. האי ששטחו 226.57 קמ"ר (אורכו 33 קילומטרים) הוא השלישי בגודלו בחוף המזרחי של ארצות הברית והגדול ביותר שאינו מחובר ליבשה באמצעות גשרים. במאה ה-19 נודע, יחד עם האי השכן ננטקט, כמרכז ציד לווייתנים. החל מאמצע המאה ה-20 נודע כמקום נופש לעשירים ומפורסמים, בהם נשיאי ארצות הברית. בעוד שאוכלוסיית האי הקבועה היא כ-15,000 איש, בקיץ מגיעה אוכלוסיית הנופשים בבתי הנופש לכ-75,000.

==היסטוריה==
תושבי האי המקוריים הם בני השבט וָומפּאָנוֹאָג (Wampanoag) והאי נקרא בלשונם נואפה (Noepe). בשנת 1602 הגיע לאי האדמירל ברת'ולומיו גוסנולד (Bartholomew Gosnold) וסיפח אותו לכתר הבריטי. לפי הסברה המקובלת הוא טבע את שם האי "כרם מרתה" על שם בתו מרתה (לפי גרסה אחרת מרתה היה שם אמו) ובשל העובדה שהיו באי גפני בר.

בשנת 1641 רכש את האי תומאס מת'יוס, יישב אותו, תוך השמדת תושביו האינדיאנים וסיפח אותו למדינת ניו יורק. בשנת 1692 סופח לנחלות המלך של מסצ'וסטס. ניסיונות לפתח באי חקלאות נכשלו ויישוביו הפכו לתחנות דיגים עונתיות.

במאה ה-19 היה האי לתחנה מרכזית של ציד הלווייתנים. הסוחרים שהתעשרו הקימו באי מבני עץ גדולים, שנשמרים עד היום בזכות חוקי שימור קפדניים.

על האי הוקמו אחוזות למגורי נופש הרחק מההמון. הנשיא יוליסס ס. גרנט נהג לנפוש באי וכן בני משפחת קנדי. עקב חופשותיו המתוקשרות של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, הפך המקום לפופולרי ומשך אליו עשירים ומפורסמים לאורך השנים. למרות קיומן של אחוזות הנופש, נשמרת הסביבה באי בקפדנות וכן הצביון הכפרי, הבנייה המסורתית ותחושת הנידחות. אין באי בתי מלון של רשתות בינלאומיות אלא רק אכסניות עילית בניהול משפחתי, אין סניפים של מזללות מזון מהיר או רשתות קמעונאיות, ויש מספר קטן ומוגבל של כלי רכב מנועיים. 

בין הידוענים המחזיקים בתי נופש באי ניתן למנות את שרון סטון, ויטני יוסטון, ספייק לי, דני דה ויטו, רוברט דה נירו, לארי דייוויד, דייוויד לטרמן, ביל מארי, קווינסי ג'ונס, אלן דרשוביץ, מג ראיין, ג'ון בלושי, דן אקרויד ואחרים. כן נפשו באי, בתקופת כהונתם, הנשיאים ביל קלינטון וברק אובמה.

ג'ון קנדי ג'וניור נהרג בהתרסקות מטוסו בשעה שהיה בדרך לאי, וטד קנדי היה מעורב באי בפרשת צ'פקווידיק, תאונה על גשר באי הסמוך, בה נטען כי נטש לטבוע נוסעת שהייתה ברכבו, מרי ג'ו קופקני.

עלילת הסרט "סופר הצללים", המבוסס על ספרו של רוברט האריס, מתרחשת ברובה באי.

==גאוגרפיה==
האי שטוח, הנקודה הגבוהה ביותר בו היא בגובה 95 מטרים מעל פני הים. החלק המזרחי כולל את היישובים הגדולים יותר, ויניארד הייבן (אליה מגיעות המעבורות מקייפ קוד), אוק בלאפס ואדגרטאון. הצד המערבי של מרתה'ס ויניארד מיושב פחות ופראי יותר. כרבע משטח האי מוגדר כיום כשמורת טבע.

אל מרתה'ס ויניארד צמוד אי קטן בשם צ'פקוידיק, המקושר אליו בגשר (גשר דייק).

==אוכלוסיית החירשים ושפת הסימנים של מרתה'ס ויניארד==
בשל סיבות של גודל אוכלוסייה קטן ונישואי קרובים התפתחה באי אוכלוסייה גדולה יחסית של חרשים מלידה, בשיעור הגבוה בכ-20% משיעורם הרגיל ביבשת. לפיכך התפתחה באי, כבר מראשית המאה ה-19, שפת סימנים, בה דיבר חלק גדול מהאוכלוסייה. אלמנטים מן השפה (Martha's Vineyard Sign Language MVSL), הנחקרת על ידי בלשנים, נכללו בבסיס שפת הסימנים האמריקאית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://history.vineyard.net/hfnorton/history.htm ההיסטוריה של מתה'ס ויניארד] 
* [http://www.mvcommission.org מועצת השימור של מרתה'ס ויניארד] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסצ'וסטס: איים
בית פלגסטאף

בית פלגסטאף בשנת 1846
בית פלגסטאף (באנגלית: Flagstaff House) הוא מבנה היסטורי הממוקם בפארק הונג קונג שבאי הונג קונג, בדרך קוטון טרי (Cotton Tree Drive).

המבנה שימש את מגורי מפקד כוחות הצבא הבריטיים באי, וכיום משמש כמוזיאון לכלי תה.

==היסטוריה==
בית פלגסטאף נבנה בשנת 1846 על מנת לשמש כביתו של מפקד הצבא הבריטי בהונג קונג. המבנה נבנה כחלק ממבני המגורים - מגורי ויקטוריה (Victoria Barracks) שהוקמו על גבעה הצופה על דרך המלכה (Queen's Road). באותה עת מחנה צבא זה היה בסמוך לחוף הים. המבנה נקרא בשם "בית המפקדה" (Headquarter House) עד שנת 1932. 

המבנה הוקם בסגנון התחייה היוונית. ככל הנראה המבנה תוכנן על ידי מרדוך ברוס (Murdoch Bruce) הסקוטי. מייג'ור ג'נרל ג'ורג' צ'ארלס ד'אגילר, מפקד הצבא הבריטי בהונג קונג בין השנים 1844–1846 והמשנה למושל הונג קונג באותה עת, היה הראשון שהתגורר במבנה.

במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג נפגעו האגף המערבי והמזרחי של המבנה מהפצצות. שלטונות הכיבוש היפניים שיקמו את המבנה, והמבנה שימש כמגורי מפקד האי היפני.

לאחר שחרור הונג קונג שב המבנה לשמש את מפקד הצבא הבריטי במושבה, ושימש כבית המפקד עד שנת 1978 עת שמפקד הצבא הבריטי במושבה עבר למבנה חדש שנבנה עבורו ברחוב בארקר. בשנת 1981 המבנה ניתן לממשלת הונג קונג, יחד עם שאר המחנה הצבאי על מנת שישמש כשטחי ציבור.

בשנת 1989 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לאומי, שוקם למראהו המקורי, וחוזק על מנת שיוכל לשמש כמוזיאון.

בשנת 1984 הפך המבנה למוזיאון לכלי תה, סניף של מוזיאון הונג קונג לאמנות.

בשנת 1995 נוסף למבנה אגף חדש - אגף ק. ס. לו (K.S. Lo Gallery) הנקרא על שם אספן מקומי אשר תרם את אוספיו לעיר הונג קונג בשנות ה-70. אוספים אלה מהווים כיום את עיקר מוצגי המוזיאון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20151208191217/http://www.thestandard.com.hk/news_detail.asp?pp_cat=&art_id=13551&sid=&con_type=1&d_str=19970116&sear_year=1997 אריק קאוולרי, בית גאה על הגבעה - ההיסטוריה של בית פלגסטאף]

קטגוריה:הונג קונג: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אדמירליטי
ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל

ז'ואאו הראשון (בפורטוגזית: João I; 11 באפריל 1357 – 14 באוגוסט 1433), המכונה גם "הטוב", "הגדול" ולעיתים "הממזר", היה מלך פורטוגל ואלגארווה בין השנים 1385–1433.

==ביוגרפיה==
ז'ואאו הראשון נולד כילד בלתי חוקי בליסבון לפדרו הראשון, מלך פורטוגל ומאהבתו תרזה לורנסו. בשנת 1364 מונה לדוכס הגדול של אביש, ובשנת 1385, בתום מלחמת האזרחים וניצחונו הגדול על חואן הראשון, מלך קסטיליה בקרב אלז'וברוטה, הפך למלך פורטוגל ושלט בה עד שנת 1433.

בשנת 1387 התחתן ז'ואאו עם פיליפה מלנקסטר, בתו של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר, ובכך חיזק והבטיח את הברית שכרת עם ממלכת אנגליה.

תקופת שלטונו של ז'ואאו הראשון מתאפיינת כתקופה של שלום ופיתוח כלכלי של ממלכת פורטוגל. הפעילות הצבאית היחידה שיזם היה המצור והכיבוש של סאוטה בשנת 1415, אשר הבטיח את שליטתה של פורטוגל בחופה של אפריקה, והיווה את הצעד הראשון בפתיחתה של אירופה כלפי העולם הערבי. בתקופת שלטונו החל עידן התגליות הגדולות של יורדי הים הפורטוגזים אשר הפליגו ברחבי העולם, והרחיבו את שליטת פורטוגל בנתיבי השיט ומקורות האספקה של חומרי גלם.

ז'ואאו הראשון מתואר על ידי חוקרים כאדם שנון וחריף, שתלטן, אך עם זאת נדיב. הכשרתו בנעוריו במסדר דתי, הקנתה לו ידע רב והשכלה נרחבת, יחסית למקובל בתקופת ימי הביניים.

גם צאצאיו המשיכו בדרכו כמלומדים ומשכילים. בנו ויורשו בשלטון, המלך דוארטה אף כונה "הפילוסוף הרהוט".

בן נוסף שלו, האינפנטה אנריקה הספן, נחשב בהיסטוריוגרפיה לאבי עידן התגליות האירופי, אותו חנכה פורטוגל.

ב-14 באוגוסט 1433 מת ז'ואאו הראשון, ובנו דוארטה, מלך פורטוגל, עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
מנישואיו של ז'ואאו הראשון עם פיליפה מלנקסטר, נולדו לו תשעה ילדים:
* בראנקה (1388–1389)
* אפונסו (1390–1400)
* דוארטה, מלך פורטוגל (1391–1438)
* פדרו, דוכס קוימברה (1392–1449)
* אנריקה, נסיך פורטוגל (1394–1460)
* איזבלה, דוכסית בורגונדיה (1397–1471)
* בראנקה (1398)
* ז'ואאו, מושל פורטוגל (1400–1442)
* פרננדו, הנסיך הקדוש (1402–1443)

בנוסף, היו לז'ואאו שלושה ילדים מפילגשו אינש פירש:
* אפונסו הראשון, דוכס ברגנסה (1377–1461)
* בראנקה (1378–1379)
* ביאטריש, רוזנת ארונדל (1382–1439)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:בית אביש
קטגוריה:ילידי 1358
קטגוריה:נפטרים ב-1433
ננטקט

[[צילום לוויין של האי]]
ננטקט (באנגלית: Nantucket) הוא אי באוקיינוס האטלנטי במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית , כ-40 קילומטרים מדרום לקייפ קוד. שטח האי 123 קילומטרים רבועים והוא מתנשא לגובה של 33 מטרים בלבד מעל פני הים. האי נודע במיוחד כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark) כמרכז העולמי של ציד הלווייתנים במאות ה-18 וה-19 וכנמל הבית של הספינה הספרותית "פקווד" ברומן של הרמן מלוויל, "מובי דיק". באי פועל שדה תעופה (Nantucket Memorial Airport), וחברת תעופה (Nantucket Airlines) מפעילה אליו טיסות סדירות מקייפ קוד.

==היסטוריה==
תושבי האי המקוריים היו בני שבט הוָומפּאָנוֹאָג (Wampanoag) ושם האי בלשונם הוא "ארץ רחוקה".

האי התגלה יחד עם שכנו מרתה'ס ויניארד בשנת 1602 על ידי האדמירל ברת'ולומיו גוסנולד (Bartholomew Gosnold), שסיפח אותו לכתר הבריטי. בשנת 1641 רכש את האי תומאס מת'יוס וסיפח אותו למדינת ניו יורק. ההתיישבות באי החלה ב-1659 על ידי מתיישבים מאגודת הידידים ("קוויקרים") ממסצ'וסטס, וב-1671 הוכרזה בו עיר. ניסיונות לפתח באי חקלאות נכשלו, ויישוביו הפכו לתחנות דיגים עונתיות.

במאה ה-18 הפך ננטקט למרכז עולמי של ציד לווייתנים והפך לאחד המקומות העשירים ביותר בארצות הברית ולאחד מרכוזי מתקני ההפקה הגדולים בעולם לשמן לווייתנים, לחֵלֶב הראשתן גדול-הראש ולענבר אפור. בשנים אלה פקדו את נמל ננטקט בעונת ההפקה 150 ספינות בעונה. נמל ננטקט היה הנמל האטלנטי העמוס ביותר לאחר ניו יורק ובוסטון.

ב-1846 פרצה שרפה שהרסה לחלוטין את העיר העיקרית באי. בשנות החמישים של המאה ה-19 פגע משבר כלכלי בענף ציד הלווייתנים, עקב מעבר לשימוש באמצעי אנרגיה אחרים לתאורה. בשל כך התדרדר מצב האי, האוכלוסייה קטנה והפכה ענייה יותר ומבנים רבים ננטשו. בדיעבד, סייע הדבר לשימורם של מבנים ומתקנים שנותרו כפי שהיו בלא פיתוח עד אמצע המאה ה-20, דבר שהפך את המרכז ההיסטורי של ננטקט לאחד הגדולים ביותר בארצות הברית. לקראת סוף המאה ה-19 החלה להיווצר באי תעשיית תיירות ונופש מרפא בזכות אוויר הים הצלול וטבילה במי האוקיינוס.

בשנות ה-50 של המאה ה-20, במקביל לצמיחתו של האי השכן, מרתה'ס ויניארד, כאתר נופש, התקדמה גם הפיכתו של ננטקט לאתר תיירות, נופש ומורשת.

==אזכורים בתרבות==
האי ננטקט מוזכר בסרט "ממזרים חסרי כבוד" של קוונטין טרנטינו, בסצנה שבה קולונל לנדה (כריסטוף ואלץ) מבקש חלקת אדמה באי כחלק מהעסקה על קבלת חסינות מפני העמדה לדין על פשעי מלחמה.

הסרט הקיץ של 42' שעלילתו מתרחשת באי, הופק שם בשנת 1971.

ברומן "מובי דיק" שכתב הסופר הרמן מלוויל, חלקים משמעותיים מן העלילה מתרחשים באי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nantucketchamber.org אתר איגוד לשכות המסחר של ננטקט] 
* עומר נובינסקי, [http://atmag.co.il/טיולים-ומסעות/זהירות-ברווזים-חוצים זהירות, ברווזים חוצים!] מאמר תיירותי 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסצ'וסטס: איים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המזרחי
בילי בלנקס

בילי וויין בלנקס (באנגלית: Billy Wayne Blanks; נולד ב-1 בספטמבר 1955) הוא גורו כושר, אמן לחימה, שחקן וממציא שיטת הכושר "טאי בו" (Tae Bo).

==ביוגרפיה==
בלנקס החל ללמוד אמנויות לחימה בהיותו בן אחת עשרה, אז התאמן בקרטה וטאקוונדו.

הוא נולד עם סטייה במפרק הירך שפגמה בתנועתו, ותנועתו המגושמת גרמה לבני גילו ללגלג עליו וכתוצאה מכך הוא התאמן קשה. הוא מצא את המזור לבעייתו בקרטה. כשהוא ראה את אמן הלחימה הדגול ברוס לי בטלוויזיה, הוא החליט שהוא רוצה להיות אלוף עולם באמנויות לחימה. משמעת האימונים שלו שיפרה באופן ניכר את מצבו הגופני.

בלנקס החל בקריירת המשחק בשנות השמונים אז ככב במספר סרטי פעולה שלא זכו להצלחה. הוא גילם את דמותו של שומר ראשה של הגיבורה הראשית קטרין באך, במהלך צילומי הסרט Driving Force, בשל חוסר השקט הפוליטי ששרר באותה עת במנילה, הוא הרשים את המפיקים כל-כך, עד שהם הכניסו אותו לתוך התסריט.

בשלהי שנות השמונים המציא בלנקס את שיטת הכושר "טאי בו" (Tae Bo), באותה עת אימן קרטה בקווינסי, מסצ'וסטס. הוא השתמש במרכיבים מאמנויות הלחימה והאיגרוף שידע. שם השיטה לקוח מהלחם הבסיסים טאי (קוון דו) ובו (קסינג). בלנקס פתח מרכז כושר בלוס אנג'לס בו לימד טאי בו. הוא משך אליו לקוחות ידוענים ביניהם פאולה עבדול והפופולריות של השיטה גדלה במהירות אחרי שבלנקס החל לשווק קלטות וידאו. הפופולריות של הטאי בו דעכה מאוחר יותר, אולם בלנקס עודנו מושך לקוחות ידוענים רבים וקלטות הווידאו והDVD של הטאי בו ממשיכות להימכר.

==חייו האישיים==
בלנקס נולד באירי, פנסילבניה, ילד רביעי במשפחה בת חמישה עשר ילדים. כילד סבל מדיסלקסיה שלא אובחנה. בלנקס הוא נוצרי והפיץ סדרת קלטות מיוחדת של טאי בו הקרויה "המאמינים" (Believer's) הכוללת תפילות מוטיבציה ומרכיבים נוצריים אחרים. הוא הופיע ברשת הטלוויזיה הנוצרית TBN.

הוא היה נשוי לגייל ה. גודפריי (Gayle H. Godfrey), אותה פגש בכיתת הקרטה שלימד. ב-28 ביוני 1974 נולד בתם שלי. שלי בלנקס קימרוסטי (Cimarosti) היא כיום אמנית לחימה בעצמה, ומופיעה כמעט בכל קלטות הווידאו של בלנקס ולאחרונה הפיקה וידאו משלה (טאי בו לאחר לידה),

לגייל ובילי יש גם בן, בילי ג'וניור, שמשחק בסיבוב ההופעות של המחזמר "תהילה", ובנפרד ממאמציו של אביו, הוציא קלטת כושר משלו הקרויה CARDIOKE.

בילי וגייל התגרשו ב-2008 אחרי 33 שנות נישואים. לפי התביעה הגירושים שהגישה אשתו גייל ב-22 באפריל 2008 בבית המשפט העליון של לוס אנג'לס, היא ובילי חיים בנפרד מאז 25 בספטמבר 2007. הסיבה שניתנה בתביעה לפירוד היא "חילוקי דעות שלא ניתן לגשר עליהם".

בנובמבר 2008, בלנקס נהיה אבא לבת ששמה אנג'ליקה. האימה היא המתורגמנית היפנית שלו טומוקו שאותה הכיר מאז 2007.

נישואיהם של בילי וטומוקו תועדו באופן רשמי בינואר 2009 וטקס חתונתם נערך ב-20 ביוני 2009. הוא גם אימץ את שתי בנותיה של אשתו החדשה, מרייט ואריקה פיטרסון. כיום הם חיים באוסקה, יפן.

==פילמוגרפיה==
* סברינה (סדרת טלוויזיה) כוכב אורח בעונה ה-4, פרק 7 (Prelude to a Kiss) (1999) 
* המופע של אדי (2018)
* Virtual Kickboxing (1998)
* BattleDome (1998) (TV series)
* Kiss the Girls (1997)
* Balance of Power (1996)
* Expect No Mercy (1995)
* Back in Action (1994)
* Tough and Deadly (1994)
* Showdown (1993)
* TC 2000 (1993)
* Talons of the Eagle (1992)
* Zhan long zai ye (1992)
* בכוננות מתמדת (1991) 
* Timebomb (1991)
* The King of the Kickboxers (1991)
* Bloodfist (1989)
* Low Blow (1986)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמני לחימה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
מוזיאון הונג קונג לאמנות

הכניסה למוזיאון
מוזיאון הונג קונג לאמנות או המוזיאון לאמנות של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Museum of Art; סינית: 香港藝術館) הוא המוזיאון המרכזי לאמנות בהונג קונג. המוזיאון ממוקם באזור צים שא צוי בדרום קאולון, לחוף נמל ויקטוריה ולמול האי הונג קונג.
== היסטוריה ==
המוזיאון הוקם בשנת 1962 ביוזמת מועצת העיר כחלק מהגלריה לאמנות של הונג קונג אשר ממוקמת בבניין עיריית הונג קונג, באזור סנטרל של האי. 

בשנת 1991 עבר המוזיאון למבנה הנוכחי, הממוקם בדרך סאלסברי 10, בסמוך למרכז התרבות של הונג קונג ולמוזיאון החלל של הונג קונג.

המוזיאון מנוהל וממומן על ידי מחלקת התרבות של ממשלת הונג קונג.

במוזיאון מוצגת אמנות סינית היסטורית ומודרנית. המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות של ציורים, רישומים, קליגרפיה, פסלים ואמנות שימושית.

אחד מאגפי המוזיאון - המציג תערוכה של כלי תה, ממוקם בבית פלגסטאף שבפארק הונג קונג.

==ראו גם==
* בית פלגסטאף

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הונג קונג: מוזיאונים
הונג קונג
קטגוריה:צים שא צוי
אניקה סרנסטאם

אניקה סרנסטאם (Annika Sörenstam; נולדה ב-9 באוקטובר 1970) היא שחקנית גולף מקצוענית שוודית שהישגיה מדרגים אותה כאחת משחקניות הגולף המוצלחות ביותר בהיסטוריה. לפני שפרשה מגולף תחרותי בסיום שנת 2008, היא זכתה ב-90 תחרויות בינלאומיות כמקצוענית, ובכך נהייתה שחקנית הגולף שזכתה באליפויות הרבות ביותר. היא זכתה ב-72 תחרויות התאחדות הגולף המקצוענית לנשים (LPGA) רשמיות בכללן עשר מייג'ורס ו-18 תחרויות בינלאומיות אחרות, והיא עומדת בראש רשימת המרוויחות בתולדות הLPGA, עם סכום של למעלה מ-22 מיליון דולר – למעלה מ-8 מיליון דולר מהבאה אחריה ברשימה. מאז 2006 מחזיקה סרנסטאם באזרחות כפולה אמריקאית ושוודית.

היא זכתה שמונה פעמים בתואר "שחקנית השנה" ובשישה פרסי Vare Trophies שניתנים לשחקן בLPGA עם הניקוד הממוצע הנמוך ביותר בעונה, היא שחקנית הגולף היחידה שקלעה למטרה ב-59 תחרויות. היא מחזיקה בשיאים שונים בספורט הגולף הנשי בכללם הניקוד הנמוך ביותר לעונה: 68.6969 ב-2004.

היא ייצגה את אירופה בגביע Solheim Cup שמונה פעמים בשנים 2007-1994, סרנסטאם היא הספורטאית הרווחית ביותר בתחרות בכל הזמנים.

סרנסטאם עשתה היסטוריה בתחרות Bank of America Colonial ב-2003 כשהייתה האישה הראשונה ששיחקה בתחרות הגברים ה-PGA Tour מאז 1945. לעיתים היא ידועה רק כ"אניקה" (Annika). היא זכתה לתהילה של שחקני גולף גברים באותה הדרך: ארני (ארנולד פלמר), ג'ק ניקלאוס וטייגר (וודס). עסקיה מחוץ לגולף כוללים את אקדמית הגולף אניקה, תכנון מסלול גולף, מותג מוצרי אניקה, וקרן צדקה.

בשנת 2004 זכתה בפרס הספורט העולמי של לוריוס לספורטאית השנה, פרס אליו הייתה מועמדת לזכייה ארבע פעמים נוספות. ב-2021 העניק לה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את מדליית החירות הנשיאותית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

* [http://www.reunionresort.com/golf/annika-academy האקדמיה של אניקה במועדון ריוניון], reunionresort.com
* [http://golf.about.com/cs/annikasorenstam/p/annikasorenstam.htm הביוגרפיה של אניקה סרנסטאם]
* [http://www.golfstarsonline.com/S/Annika_Sorenstam/ מידע על אניקה סרנסטאם], golfstarsonline.com
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס ESPY: ספורטאית השנה
קטגוריה:זוכי פרס ESPY: שחקנית הגולף של השנה
קטגוריה:זוכי פרס לוריוס: ספורטאית השנה
קטגוריה:שחקניות גולף שוודיות
קטגוריה:שחקניות גולף אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1970
נגונג פינג 360

רכבל נגונג פינג, בשעת השקיעה.
רכבת התחתית של הונג קונג]]
נגונג פינג 360 (באנגלית: Ngong Ping 360; בסינית: 昂坪) הוא מתחם תיירות הממוקם באי לנטאו שבהונג קונג. המתחם כולל רכבל וכפר שעשועים.

בעת הקמתו כונה הרכבל "פרויקט רכבל טונג צ'אנג" (Tung Chung Cable Car Project) ובשנת 2005 שונה שמו לשם הנוכחי.

הרכבל מקשר בין טונג צ'ונג שעל החוף הצפוני של לנטאו לכפר השעשועים נגונג פינג הנמצא בסמוך למנזר פו לין ולבודהה טיאן טאן ברמת נגונג פינג.

רכבל נגונג פינג נמצא בבעלות תאגיד MTR - התאגיד המפעיל את מערכת הרכבת התחתית של הונג קונג והרכבות העיליות של הונג קונג.

== היסטוריה==
הקמת טרמינל טונג צ'ונג של הרכבל.
קרונית רגילה. ברקע - [[טונג צ'ונג.]]
"קרונית בדולח" בעלת רצפת זכוכית.
בשנת 2000 הציעה ממשלת הונג קונג במכרז הקמת רכבת בשיטת בנה-הפעל-העבר (BOT) במטרה לקשר את תחנת הרכבת התחתית של הונג קונג בטונג צ'ונג לאתרי התיירות בנגונג פינג (הבודהה הגדול ומנזר פו לין). מטרת הפרויקט הייתה להקל על הגישה לאתר התיירות, שעד אז הייתה באמצעות כבישים הרריים ולקחה זמן רב.

הקמת הרכבל החלה בראשית שנת 2004. המערכת תוכננה להתחיל את פעולתה ב-24 ביוני 2006 אולם בעת ניסוי הרצה שנערך ב-17 ביוני התנגשו שתי קרוניות זו בזו בתחנת נגונג פינג. תיקון התקלה דרש את דחיית מועד הפתיחה הרשמי.

במשך כחודשיים תוקנו הנזקים ושופרה המערכת, וב־30 באוגוסט 2006 החל שבוע הרצה נוסף. הרכבל נפתח רשמית ב-18 בספטמבר 2006. בהתאם לכללי פנג שווי נמכרו רק 1,688 כרטיסים ביום הפתיחה (מספר מזל).

מספר תקלות אירעו ברכבל במהלך השנים, החמורה שבהם אירעה בעת ניסוי בדיקת עומס של כבלי הרכבל, ב-11 ביוני 2007 עת שאחד הקרונות נפל והתרסק. מאחר שמדובר היה בניסוי לא היו אנשים בקרון ולא היו נפגעים, אולם נערכה חקירה לבדיקת סיבת התקלה ונבדקו טענות של רשלנות בתחזוקת הרכבל. בעקבות האירוע, לקחה על עצמה חברת MTR את האחריות להפעלת הרכבל מחברת סקיירייל-ITM, אשר בנתה והפעילה אותו קודם לכן. הרכבל שב לפעולה ב-23 בדצמבר.

באפריל 2009 הותקנו ברכבל קרונות בעלי רצפה שקופה המכונים "קרונות בדולח" (Crystal Cabin).

==הרכבל==
אורכו של הרכבל 5.7 קילומטרים והוא מקשר בין תחנת הרכבת התחתית של הונג קונג בטונג צ'ונג לבין נגונג פינג. הרכבל עובר בסמוך לשדה התעופה הבינלאומי הונג קונג. שמונה מגדלים נושאים את קווי הרכבל. חמישה מהמגדלים מצויים בתוך שמורת הטבע שבמרכז האי לנטאו, והרכבל חולף מעל השמורה.

משך הנסיעה ברכבל 25 דקות, כך שמהירותה היא פחות מ14 קמ"ש. קו הרכבל יוצא מתחת טונג צ'ונג, מגיע לתחנת הטיה באי צ'ק לאפ קוק (האי עליו נמצא שדה התעופה), ושם פונה הרכבל ב-60 מעלות, וחוצה את מפרץ טונג צ'ונג. הרכבל ממשיך במעלה רמת לנטאו עד תחנת הטיה נוספת בסמוך לניי לאק שאן.

במהלך הנסיעה ברכבת ניתן לראות את נופי שמורת הטבע, את שדה התעופה ואת בודהה טיאן טאן.

קו הרכבל תוכנן על ידי קבוצת לייטנר (Leitner Group). תחנות שינוי הזוויות מאפשרות את שינוי זווית הנסיעה. בתחנות אלה מוסרות הקרוניות אוטומטית מהכבל המוביל אותם עד התחנה, ומולבשות על כבל אחר על מנת להמשיך את הנסיעה בזווית שונה.

בכל אחת מהקרוניות מקומות ישיבה ל-10 נוסעים, ומקומות עמידה ל-7 נוסעים נוספים. הרכבל מסוגל להסיע כ-3,500 נוסעים מדי שעה.

==כפר נגונג פינג==
כפר השעשועים נגונג פינג נבנה בסמוך לתחנת נגונג פינג של הרכבל. הכפר, ששטחו 15,000 מ"ר כולל בנוי בסגנון אדריכלות סיני מסורתי, וכולל מתקני שעשועים הנוגעים לחייו של בודהה, וכן חנויות ומסעדות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לנטאו
קטגוריה:הונג קונג: תחבורה
קטגוריה:רכבלים
מוזיאון החלל של הונג קונג

מוזיאון החלל של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Space Museum; בסינית: 香港太空館) הוא מוזיאון חלל ואסטרונומיה הממוקם ברחוב סאלסבורי בצים שא צוי שבדרום קאולון בהונג קונג והוא מנוהל וממומן על ידי מחלקת הפנאי והתרבות של הממשל המקומי.

== פעילות ==
הרעיון להקים בהונג קונג פלנטריום הוצע לראשונה בשנת 1961 על ידי המועצה העירונית של הונג קונג. ממשלת הונג קונג החליטה להקים את הפלנטריום בצים שא צוי במטרה שישמש בסיס למוזיאון חלל. בשנת 1974 נרכש פלנטריום מחברת קארל זיס (Carl Zeiss AG) במחיר של 3,050,000 דולר הונג קונגי. הקמת המבנה החלה בשנת 1977 והמבנה נפתח ב-8 באוקטובר 1980.

למוזיאון שני אגפים. באגף המזרחי מצוי הפלנטריום וכן אולם תצוגה בנושא החלל ומשרדים. האגף המערבי נבנה בשלב מאוחר יותר ובו אולם תצוגה בנושא אסטרונומיה, חדר הרצאות וחנות.

שטחו של הפלנטריום 8,000 מ"ר, ולו כיפה דמוית ביצה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הונג קונג: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאוני אוויר וחלל
קטגוריה:צים שא צוי מזרח
מוזיאון המדע של הונג קונג

אחד ממוצגי המוזיאון המדגים הפיכת [[אנרגיה פוטנציאלית לאנרגיה קינטית.]]
מוזיאון המדע של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Science Museum; בסינית מסורתית: 香港科學館; בסינית מפושטת: 香港科学馆) הוא מוזיאון מדע הממוקם באזור צים שא צוי מזרח, בחצי האי קאולון שבהונג קונג, בסמוך למוזיאון להיסטוריה של הונג קונג.

== פעילות ==
במוזיאון 18 אולמות תצוגה ובהם כ-500 מוצגים ותערוכות המיועדים בעיקר לילדים ומדגימים עקרונות פיזיקליים ומדעיים בנושאי אור, קול, תנועה, חשמל ומגנטיות, מתמטיקה, מדעי החיים, תחבורה, גאוגרפיה, מטאורולוגיה, מדעי המחשב, תקשורת, שימור אנרגיה ומדעי ייצור מזון. בין המוצגים סימולטור נסיעה ברכב, מתקן בגובה 22 מטרים המדגים הפיכת אנרגיה פוטנציאלית לאנרגיה קינטית.

== ראו גם==
* המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג
* פארק המדע של הונג קונג

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הונג קונג: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים למדע
קטגוריה:צים שא צוי
שרון סטודר

שרון מארי סטודר (באנגלית: Sharon Marie Stouder; 9 בנובמבר 1948 – 23 ביוני 2013) הייתה שחיינית אמריקאית, אלופה אולימפית ושיאנית עולם. הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה שזכתה ב-4 מדליות אולימפיות באולימפיאדה אחת, מהן 3 זהב ואחת כסף, תוך כדי קביעת 3 שיאי עולם חדשים.

== ביוגרפיה ==
סטודר נולדה באלטדנה, קליפורניה. היא החלה לשחות בגיל 3 ובגיל 8 החלה להשתתף בתחרויות שחייה. התאמנה בהדרכתו של דון גמבריל. סטודלר היא בוגרת אוניברסיטת סטנפורד.

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכתה סטודר בשתי מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:15.7 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:49.1 דקות.

===שיאנית עולם===
בתחרות שחייה שנערכה בלוס אנג'לס ביולי 1964 קבעה סטודר במשחה ל-200 מטר פרפר שיא עולם חדש של 2:28.1 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שחייה שנערכה בלוס אלטוס שבקליפורניה היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 2:26.4 דקות.

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה סטודר ב-4 מדליות מהן 3 זהב ואחת כסף והייתה לשחיינית המצליחה במשחקים אלו. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 1:04.7 דקות, לפני שיאנית העולם היוצאת אדה קוק מהולנד (1:05.6 דקות) וקתי אליס מארצות הברית (1:06.0 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:03.8 דקות, לפני אוסטרליה (4:06.9 דקות) והולנד (4:12.0 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 4:33.9 דקות, לפני הולנד (4:37.0 דקות) וברית המועצות (4:39.2 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.9 שניות, אחרי דון פרייזר שיאנית העולם מאוסטרליה שזכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה זה בשיא אולימפי חדש של (59.5 שניות) ולפני אליס (1:00.8 דקות) ובכך הייתה לשחיינית השנייה בהיסטוריה אחרי פרייזר ששחתה משחה זה מתחת לדקה.

לאחר שזכתה פעם נוספת באליפות ארצות הברית בשחייה (בריכה של 25 יארד) במשחה ל-100 יארד פרפר, נאלצה סטודר לפרוש בגיל צעיר משחייה תחרותית בשל סדרת פציעות.

סטודר ניסתה שוב להשתתף באולימפיאדה, אך במבחנים האמריקאים שנערכו לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) היא החמיצה את ההזדמנות בשתי מאיות השנייה בלבד.

== תארים והישגים ==
* בשנת 1964 זכתה סטודר בתואר שחיינית השנה בעולם על ידי ספורטס אילוסטרייטד, ABC, וסווימינג וורלד.
*בשנת 1972 זכתה סטודר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייניות פרפר אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי אמריקאיות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
פירסט אייד קיט

פירסט אייד קיט (באנגלית: First Aid Kit; באופן מילולי: ערכת עזרה ראשונה) היא צמד מוזיקלי שוודי המשתייך לסוגה המוזיקלית פולק ואינדי פולק ומורכב מהאחיות ג'והנה וקלרה סודרברג (Söderberg), ילידות סטוקהולם. האחיות כתבו והלחינו את מרבית השירים באלבומיהן.

עד כה הוציא הצמד EP בשם "Tangerine" שיצא ב-2008 ואלבום בשם "The Big Black & The Blue" שיצא בשנת 2010 מהם יצאו שלושה סינגלים.

האחיות חתומות בחברת התקליטים העצמאית השוודית "Rabid Records".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמניות קולומביה רקורדס
קטגוריה:להקות שוודיות
קטגוריה:צמדים מוזיקליים נשיים
נמל התעופה מרסיי-פרובאנס

נמל התעופה מרסיי-פרובאנס (בצרפתית: L’aéroport de Marseille Provence) ממוקם בקרבת העיר מרסיי בדרום צרפת והוא אחד משני נמלי התעופה המשרתים את חבל פרובאנס והתיירות המבקרת בו. הוא מדורג במקום החמישי בין שדות התעופה בצרפת מבחינת היקף תנועת הנוסעים בו, ומדורג במקום השלישי מבחינת היקף תנועת המטען בו.

==הנמל==
נמל התעופה שוכן בסמוך לעיר מריניאן (Marignane), 27 קילומטרים מצפון-מערב למרסיי ובמרחק דומה מן העיר אקס-אן-פרובאנס. הוא ממוקם על חופו המזרחי של אגם Berre (Etang de Berre) ואחד משני מסלוליו בנוי בחלקו על גבי סוללה שנבנתה על מימי האגם.

בנמל התעופה, שמיתג עצמו תחת האותיות mp, שני טרמינלים הממוקמים מצפון למסלולים. בטרמינל הראשי (mp1) 19 גשרי עלייה למטוסים. השני (mp2), הפועל ללא גשרי עלייה למטוסים, משמש לטיסות Low Cost בלבד.

בשנת 2009 פעלו מנמל התעופה 35 חברות תעופה, מהן 6 חברות Low Cost. הן הפעילו טיסות אל 78 יעדים ב-27 מדינות – טיסות פנים בצרפת וטיסות למערב אירופה, לצפון אפריקה ולמדינות הים התיכון וכן לקנדה. באותה שנה עברו בנמל 7.29 מיליון נוסעים וכ-49 אלף טונות מטען ב-122,664 תנועות מטוסים.

נמל התעופה משמש גם כבסיס המרכזי של שירותי התעופה לכיבוי אש של משרד הפנים הצרפתי.

הנמל מנוהל (מאז 1934) על ידי לשכת המסחר והתעשייה מרסיי-פרובאנס, שלה זיכיון לניהול הנמל עד 2017.

==היסטוריה ==
נמל התעופה החל לפעול בשנת 1922. בשנות השלושים פעל מהנמל (שנקרא אז נמל התעופה מריניאן) שירות טיסות של מטוסי-ים, כולל טיסות של חברת פאן אמריקן. ב-1944 נהרס הנמל על ידי הצבא הגרמני.

ב-1961 נבנה בנמל הטרמינל העיקרי, וב-1996 עבר הנמל מודרניזציה. בתחילת שנות ה-2000 חל מיתון בפעילות נמל התעופה, בין השאר עקב פתיחתו ב-2001 של קו רכבות מהירות בין מרסיי לפריז, שקיצר את זמן הנסיעה ביניהן לשלוש שעות. בשנת 2006 נפתח טרמינל 2 בחלקו המערבי של הנמל במטרה למשוך לנמל תנועה של טיסות זולות.

== טיסות לישראל וממנה ==
אל על מפעילה 3 טיסות שבועיות מהנמל לתל אביב.

בפברואר 2019 פורסם שריינאייר תפעיל 3 טיסות שבועיות בין הנמל לתל אביב החל מ-29 באוקטובר 2019.

==אירועים חריגים==
*ב-6 בפברואר 1989 התרסקה למים בעת ההמראה מנמל התעופה טיסת מטען של חברת Inter Cargo Service (חכורה על ידי Royal Air Maroc). על המטוס לא היו נוסעים. שלושת אנשי הצוות שהיו בו נספו.
*ב-26 בדצמבר 1994 נחתה בנמל התעופה טיסה של חברת אייר פראנס, שנחטפה בנמל התעופה של אלג'יר על ידי טרוריסטים אסלאמיים (טיסה 8969). באותו יום נהרגו החוטפים ושוחררו הנוסעים בפעולה של יחידת הלוחמה בטרור של הז'נדרמריה הצרפתית (GIGN). במהלך פעולת החילוץ ירו החוטפים אש אוטומטית לעבר מגדל הפיקוח של נמל התעופה.

== סטטיסטיקה ==
<center>
{| class="wikitable"
|+נתונים לשנים 2006-2014
!
!2006
!2007
!2008
!2009
!2010
!2011
!2012
!2013
!2014
|-
!נוסעים
|6,155,154<sup>[22]</sup>
|6,963,000
|6,965,933<sup>[23]</sup>
|7,290,119
|7,522,167
|7,363,068
|8,295,479<sup>[4]</sup>
|8,260,619
|8,182,237
|-
!מטען
|
|
|
|
|53,019
|
|53,026
|
|
|}
</center>

== ראו גם ==
*נמל התעופה הבינלאומי סנט-אכזופרי
*נמל התעופה אז'אקסיו נפוליאון בונפרטה

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.mrsairport.com/eng/index.jsp אתר האינטרנט של נמל התעופה].

==הערות שוליים==

מרסיי-פרובאנס
קטגוריה:מרסיי
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: מבנים
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: תחבורה
קטגוריה:1922 בצרפת