OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Pyro Studios

Pyro Studios הייתה מפתחת משחקי מחשב, מספרד. החברה פיתחה מספר משחקים אשר זכו להצלחה מסחרית.

החברה הוקמה בשנת 1996 במדריד. המשחק הראשון קומנדוס: מאחורי קווי האויב שוחרר בשנת 1998. לאור ההצלחה פותחו משחקים נוספים מאותה סידרה: "קומנדוס: מעבר לדרישות התפקיד" (1999), "קומנדוס: גברים של אומץ" (2001), "קומנדוס: היעד ברלין" (2003) ו-"קומנדוס: כח תקיפה" (2006). בסך הכול נמכרו כ-5 מיליון עותקים של משחקי הסדרה (נכון ל-2003).

בשנת 2005 שוחרר משחק Imperial Glory.

המשחק האחרון בסדרת "קומנדוס" קיבל ביקורת שלילית שהיה סימן לבעיות בחברה. בשנת 2008 החברה הודיע על ביטול תוכניות למשחק חדש ופיטרה כ-30 מעובדיה. בשנת 2012 החברה עברה רה-ארגון והוקמה Pyro Mobile שהתרכזה בפיתוח משחקים לסמרטפונים. בשנת 2017 החברה נסגרה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.mobygames.com/company/pyro-studios-sl נתונים על החברה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות משחקי וידאו
קטגוריה:חברות ספרדיות
New Era

New Era היא חברת כובעים אמריקאית שבסיסה בבאפלו, ניו יורק. היא נוסדה בשנת 1920. ב-New Era יש יותר מ-500 רישיונות שונים בתיק שלה. מאז 1993 הם הספקית הבלעדית של כובעי בייסבול לליגת הבייסבול האמריקאית (MLB).

== היסטוריה ==
בשנת 1920, ארהרדט קוך לווה 1,000 דולר מאחותו, רוז, ו-1,000 דולר מעמיתו לעבודה ג'ו והקים חברת כובעים משלו, "חברת E. Koch Cap". הייצור החל בקומה השלישית ברחוב Genesee 1830 בבאפלו, ניו יורק. החברה התחילה עם 14 עובדים, ביניהם אחותו של ארהרדט רוז, בנו של ארהרדט, הרולד ובנה של רוז וולי דומאס. בשנת 1920 ייצרה החברה 60,000 כובעים.

בשנת 1934, "New Era" החלה לייצר כובעים עבור הקליבלנד אינדיאנס, שיהיה חוזה הבייסבול הראשון שלהם (MLB). בשנת 1954, החברה הציגה את עיצוב מודרני יותר לכובע ושמו 59Fifty, המכונה כובע "ברוקלין סטייל", על ידי הרולד קוך, שהציג שיפורים וחידושים עיצוביים רבים. עד 1965, סיפקה New Era כובעים לכ-10 מתוך 20 קבוצות ה-MLB.

בשנת 1993 קיבלה New Era את הרישיון הבלעדי הראשון עם ה-MLB לייצר את כובעי הבייסבול על המגרש לכל קבוצותיה (אז 28, כיום 30). בשנת 2001, כריס קוך מונה למנכ"ל.

בעשור השני של המאה ה-21, בעוד ש-New Era מזוהה עם בייסבול, החברה התמקדה בהתעמקות בפוטבול וליגות ספורט אחרות. בשנת 2012, היא רכשה זכויות צד בלעדיות מלאות לליגת הפוטבול הלאומית (NFL). בשנת 2013, New Era חתמה בליגת הביג באש האוסטרלית של הקריקט האוסטרלי כספקית הכובעים הרשמית שלהם. New Era חתמה על הסכם נוסף בשנת 2015 עם מנצ'סטר יונייטד. בשנת 2017 חתמה New Era על זכויות בלעדיות על מוצרי NBA במגרש. זה הפך את ניו עידן לחברת הכובעים הראשונה שיש לה זכויות בלעדיות ל- MLB, ה-NFL וה-NBA במקביל.

נודע ב-13 באוגוסט 2016 כי New Era ובאפלו בילס הגיעו להסכמה בנושא שמות זכויות לאצטדיון ראלף וילסון. New Era והבילס הכריז רשמית על שמו החדש של האצטדיון, "New Era Field" חמישה ימים לאחר מכן, ב־18 באוגוסט 2016. לאחר ששחררה את מנכ"ל ראס ברנדון במאי 2018, New Era שכרה את ברנדון בתפקיד מנהל. יממה לאחר מכן, החברה הכחישה כי הוא הוחתם. האתלטיק, העיתון שהעלה את הטענה הראשונית, המשיך להתעקש שההעסקה התרחשה וכי ברנדון פוטר בשקט לאחר שהסיפור פרץ. הסכם החסות על האצטדיון הסתיים לבקשת New Era בשנת 2020, והאצטדיון קיבל את שמו של אצטדיון בילס.

ב־12 בספטמבר 2018 נודע כי New Era תהיה המלבישה הרשמית של ליגת הפוטבול הקנדית החל מעונת 2019. החברה היא בעלת רישיון ל-CFL לבגדי ראש והלבשה מאז ינואר 2011, וזו תהיה הפעם הראשונה שהחברה מספקת מדי פוטבול. ב־22 באפריל 2021 נודע כי New Era תהפוך לנותנת חסות בגביע העולם ברוגבי 2021.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:כובעים
קטגוריה:חברות ביגוד אמריקאיות
Heartbeat (שיר של אנריקה איגלסיאס)

Heartbeat (בעברית: פְּעִימַת הַלֵב) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הספרדי אנריקה איגלסיאס, בהשתתפות הזמרת-יוצרת האמריקאית ניקול שרזינגר, מתוך אלבום האולפן התשיעי שלו, Euphoria.<ref name=":0"></ref> השיר יצא לאור ב-8 ביוני 2010, על ידי חברת התקליטים יוניברסל ריפבליק, כסינגל השלישי מתוך האלבום.<ref name=":0" />

השיר הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
"Heartbeat" הוא בלדת דאנס מסוגת האלקטרופופ,<ref></ref> לאורכה ניתן לשמוע צלילים "עדינים" של פסנתר.<ref name=":1"></ref> הוא נכתב על ידי איגלסיאס, ג'יימי סקוט ומארק טיילור, שהפיקו אותו גם כן. סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic ציין כי הרגשות בשיר "קרים" ואילו בקי ביין מ-Idolator ציינה כי השירה של הצמד נושאת רגש רב.<ref name=":1" />

השיר "Heartbeat" נכלל גם באלבום הבכורה של ניקול שרזינגר, Killer Love (2011).<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
את הקליפ של "Heartbeat" ביים הירו מוראי והוא הופץ בבכורה עולמית ב-14 בספטמבר 2010. הוא כולל שימוש בסוגי תאורה, כמו גם העובדה ששרזינגר לובשת בגדי תחרה.<ref></ref> הקונספט הכללי של הקליפ מציג את איגלסיאס ללא חולצה על רקע שחור כהה, בעוד שניתן לראות סימולציות של פעימות הלב שלו בצבעים שונים.<ref name=":2"></ref>

נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-162 מיליון צפיות.<ref name=":2" />

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! אוסטרליה (ARIA)<ref></ref>
| פלטינה ×2
| 140,000
|-
! איטליה (FIMI)<ref></ref>
| זהב
| 15,000
|-
! בריטניה (BPI)<ref></ref>
| כסף
| 200,000<small></small>
|-
! דנמרק (IFPI Denmark)<ref></ref>
| פלטינה
| 30,000
|-
! ניו זילנד (RMNZ)<ref></ref>
| זהב
| 7,500
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!ארצות הברית
| rowspan="2" |8 ביוני 2010
| rowspan="9" |הורדה דיגיטלית
|יוניברסל ריפבליק
|style="text-align:center;"|<ref name="US Amazon"></ref>
|-
!קנדה
| rowspan="2" |יוניברסל
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|-
!אוסטרליה
|15 ביוני 2010
|style="text-align:center;"|<ref name="Aus iTunes"></ref>
|-
!בריטניה
| rowspan="6" |30 בספטמבר 2010
|פולידור
|style="text-align:center;"|<ref name="UK Amazon"></ref>
|-
!צרפת
| rowspan="5" |יוניברסל
|style="text-align:center;"|<ref name="Fr Amazon"></ref>
|-
!בלגיה
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|-
!ניו זילנד
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|-
!הולנד
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|-
!שוודיה
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|-
!בריטניה
|4 באוקטובר 2010
|תקליטור
|פולידור
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|-
! rowspan="2" |צרפת
|22 בנובמבר 2010
|הורדה דיגיטלית <small>(מיני-אלבום רמיקסים)</small>
| rowspan="2" |יוניברסל
| rowspan="2" style="text-align:center;" |<ref></ref>
|-
|3 בינואר 2011
|תקליטור
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2009
קטגוריה:סינגלים מ-2010
קטגוריה:שירי אנריקה איגלסיאס
קטגוריה:שירי ניקול שרזינגר
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מארק טיילור
קטגוריה:בלדות סינת'-פופ
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
מולטי טאץ'

במחשוב, טכנולוגיית Multi-touch, או בעברית רב-מגע, היא טכנולוגיה המזהה יותר מנקודת מגע אחת בו זמנית בשימוש במסכי או במשטחי מגע.

טכנולוגיה זו הופיעה עוד בשנות ה-70 והפכה לנפוצה בעיקר באמצעות השימוש במסך מגע קיבולי באייפון הראשון שהושק בשנת 2007.

מאז השימוש בטכנולוגיה הפך לדבר שבשגרה בכל מכשיר מודרני עם מסך מגע.

היתרונות הגדולים של תכונה זו היא התממשקות ויזואלית במחוות בסיסיות כגון:
* הגדלה \ הקטנה כאשר המשתמש שומר על 2 אצבעות או יותר במגע רציף על המסך, הגדלת והקטנת המרחק בין האצבעות יוביל לשינוי ביחס ישר בגודל התמונה.
* סיבוב המסך \ אובייקט יישלט על ידי 2 אצבעות וסיבוב הציר שמייצרות 2 נקודות המגע על גבי משטח המסך.

באמצעות יכולות זיהוי של נקודות מגע רבות מאות יש יותר אפשרויות שליטה במרחב מסך מגע המודרני. באמצעות שינוי מספר האצבעות הנוגעות במסך ניתן להביע פעולות שונות שהמערכת מקשרת עם מספר נקודות המגע שבשימוש.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:טכנולוגיות מסכים
פזיזות (פסיכולוגיה)

בפסיכולוגיה, פזיזות היא התעלמות או אדישות כלפי סכנות פוטנציאליות או מהשלכות המעשים של האדם על אחרים. פזיזות מתקיימת כאשר האדם חזה את האפשרות שהתוצאה תיגרם ופעל כפי שפעל אם מתוך יחס של אדישות לגבי אפשרות זו ואם בתקווה – כגון, במקרה של אדם הנוהג במכונית במהירות גבוהה בבמקום שבו מתהלכים אנשים רבים - שלא תבוא כל תוצאה מזיקה ממעשיו. על פי אריסטו, היעדר אומץ מניב פחדנות, ואילו עודף אומץ יוצר פזיזות. פזיזות נקשרת להפרעת אישיות אנטיסוציאלית ופסיכופתיה.

== מניעים ==
הכוח המניע מאחורי הפזיזות עשוי להיות צורך להתגרות בגורל – ניסיון של האדם לחזק תחושה של אומניפוטנטיות או של פריבלגיות מיוחדות.<ref></ref> מניעים נוספים עשויים להיות בגלל אובדן תחושת החרדה<ref name=":0"></ref>, הכחשה של תחושת החרדה<ref name=":0" />, או כניסיון לפצות על כך יתר על המידה.<ref></ref>

== ראו גם ==
* אומניפוטנטיות
* החצנת התנהגות
* אימפולסיביות
* רולטה רוסית
* חיפוש אחר ריגושים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרימינולוגיה
קטגוריה:חוק ומשפט
קטגוריה:פסיכולוגיה של האישיות
אולפני ההנפשה של פוקס

אולפני ההנפשה של פוקס (באנגלית: Fox Animation Studios) הייתה חברת הפקות אמריקאית, בבעלות פוקס המאה העשרים, אשר הייתה ממוקמת בפיניקס, בירת מדינת אריזונה שבארצות הברית. החברה, אשר פעלה החל מ-9 באוגוסט 1994 עד 26 ביוני 2000, הפיקה חמש הפקות מונפשות בלבד, שהן סדרת הטלוויזיה "הרפתקאות מתוך ספר המידות" (1996–2000) וסרטי ההנפשה "אנסטסיה" (1997), "נסיך מצרים" (1998), "ברטוק המשגע" (1999) ו"טיטאן" (2000).

== היסטוריה ==
האנימטורים דון בלות' וגרי גולדמן הפיקו עבור Sullivan Bluth Studios את הסרטים "על קסמים ועכברים" (1982), "פייבל והחלום האמריקאי" (1986), "המסע לעמק החלומות" (1988), "גן עדן לכלבים" (1989) ו"אצבעונית" (1994), כאשר האחרון לא הצליח כלכלית. בעקבות הכישלון, בשנת 1994 האנימטורים נשכרו על ידי ביל מצ'אניק, יו"ר פוקס המאה העשרים בזמנו, כדי ליצור אולפן הנפשה לחברה שיתחרה באולפני ההנפשה של וולט דיסני, אשר זכו להצלחה בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, עם יציאת הסרטים "בת הים הקטנה" (1989), "היפה והחיה" (1991), "אלאדין" (1992) ו"מלך האריות" (1994). מצ'אניק, בשיתוף ג'ון מטויאן, נשיא חטיבת ההנפשה של פוקס המאה ה-20, צירף את סטיפן בריין, סמנכ"ל בכיר ב-Silver Pictures, כסמנכ"ל בכיר/מנכ"ל בכדי לפקח על החברה ולנהל את הפעילות השוטפת של החטיבה.

ההפקה הראשונה של החברה הייתה סדרת הטלוויזיה "הרפתקאות מתוך ספר המידות", אשר שודרה בין השנים 1996–2000. בשנת 1997, יצא לאקרנים הסרט הראשון של החברה, "אנסטסיה", אשר זכה להצלחה ביקורתית ורווחית. בהמשך החברה הפיצה את הסרטים "נסיך מצרים" (1998) ו"ברטוק המשגע" (1999). שנה לפני סגירת החברה והפצת סרטה האחרון, "טיטאן" שהפסיד 100 מיליון דולר, פוטרו 300 אנשים מתוך 380, על מנת "לעשות סרטים ביעילות רבה יותר".

ב-26 ביוני 2000, לאחר שש שנות פעילות, החברה נסגרה כתוצאה מתשואות כספיות גרועות. עקב סגירת החברה, בוטלו חמישה סרטים - הראשון שהיה אמור להיות עיבוד לרומן "Barlowe's Inferno" מאת ויין בארלו; השני שהיה אמור להיקרא "The Little Beauty King" ("מלך היופי הקטן") והיה אמור לשמש כפרודיה לסרטי הרנסאנס של דיסני, בביום סטיב אודקרק; השלישי שהיה אמור להיות מבוסס על רצועת הקומיקס "over the hedge" מאת מייקל פריי וטיי. לואיס; הרביעי שהיה אמור להיקרא "Africa" ("אפריקה") ולהיות מיועד למבוגרים; והחמישי שהיה אמור להיות סרט שעלילתו מתרחשת בעידן הקרח.

המטה לשעבר של הסטודיו ישב ללא שימוש ונטוש עד שנהרס בשנת 2017, כאשר מאוחר יותר נבנה בו מתחם דירות.

נכון ל-20 במרץ 2019, רוב ספריית הסטודיו נמצאת כעת בבעלות חברת וולט דיסני עקב רכישתה המוגמרת של 21st Century Fox.

== הפקות ==
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!שם ההפקה בעברית
!שם ההפקה במקור
!תאריך הפצה מקורי
|-
|הרפתקאות מתוך ספר המידות
|Adventures from the Book of Virtues
|2 בספטמבר 1996–17 בדצמבר 2000
|-
|אנסטסיה
|Anastasia
|21 בנובמבר 1997
|-
|נסיך מצרים
|The Prince of Egypt
|16 בדצמבר 1998
|-
|ברטוק המשגע
|Bartok the Magnificent
|16 בנובמבר 1999
|-
|טיטאן
|.Titan A.E
|16 ביוני 2000
|}

== ראו גם ==
* Blue Sky Studios

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אולפני הנפשה
קטגוריה:חברות אמריקאיות להפקת סרטים
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסגרו
Inside the NBA

Inside the NBA היא התוכנית לאחר המשחק של ה-NBA בשידורי TNT. התוכנית מציגה את המארח ארני ג'ונסון עם האנליסטים קני סמית', צ'ארלס בארקלי ושאקיל אוניל, עם אנליסטים תומכים או ממלאי מקום, כולל כריס וובר, גרנט היל ודריימונד גרין.

עד סוף 2021 זכתה התוכנית בחמישה עשר פרסי אמי לספורט. התכנית זכתה שש פעמים בפרס התוכנית היומית הטובה ביותר (2002, 2006, 2007, 2008, 2009, 2014), חמש פעמים בפרס התוכנית השבועית הטובה ביותר (2012, 2014, 2019, 2020, 2021), פעמיים לתוכנית ההרצה המוגבלת הטובה ביותר (2019, 2021), פעם אחת לקישוט ויזואלי האמנות הטובים ביותר (2016) ופעם אחת לחוויית הטלוויזיה החברתית הטובה ביותר (2019). ג'ונסון זכה גם בשישה פרסים כמארח אולפנים (2002, 2007, 2015, 2019, 2020, 2021) ובארקלי זכה בארבעה כאנליסט אולפן (2012, 2013, 2017, 2020). בנוסף לאותן זכיות, הוכרז בשידור חי במהדורת ה-11 במאי 2016 כי Inside יוכנס להיכל התהילה של השידור והכבלים באוקטובר 2016, ותהיה התוכנית השתים עשרה בלבד שתקבל את הכבוד, ותוכנית הספורט השלישית שתעשה זאת אחרי SportsCenter ו-Monday Night Football.

== תוכניות ==
Shaqtin 'a Fool - תוכנית שבה יורדים וצוחקים על טעויות של שחקנים במשחק, שאקיל אוניל המנחה ועל שמו נקראה הסדרה. המועמדים התכופים כוללים את ג'בייל מק'גי, קנדריק פרקינס, ניק יאנג, אוטו פורטר וברנדון נייט אף על פי שאפילו כוכבים כמו לברון ג'יימס, בלייק גריפין, ג'יימס הארדן וראסל ווסטברוק הופיעו.

אזור 21 - קטע בהנחיית קווין גארנט, שהצטרף לתוכנית לאחר פרישתו לפני עונת 17–2016. פינה זו ידועה בהיותה רשמית פחות, וכן ידועה בנוכחותו של "כפתור קשקוש" לזמן שבו גארנט או אורח רוצים לקלל, מה שלפעמים נותר ללא שימוש.

סטטיסטיקת הלילה של EJ Neat-O - קטע הסיום המסורתי, שלעיתים צוין בחוסר המשך החסות שלו (אם אין נותן חסות, המשפטים "מוגש על ידי ... אף אחד" ו"לא בוטלו בחסות מאז 1989! " משומשים). עם זאת, ג'ונסון השתמש בחסויות כמו: דייב אנד באסטר, טאקו בל, ג'ים בים, JBL ו-EA Sports כחסות התוכנית. לפעמים הוא יכול להציג סטטיסטיקות מעניינות או הומוריסטיות, אך הוא יכול גם להימנע מהסטטיסטיקה לטובת קטע הומוריסטי. כמה דוגמאות כוללות: הצגת קומיקס של ליגת הצדק שנעשה במיוחד על ידי DC קומיקס לסוף שבוע האולסטאר של ה-NBA 2014 בהשתתפות סופרמן, גרין לנטרן, פלאש ופלדה (שאונייל שיחק פעם בסרט).

שחקנים בלבד - משנת 2017 עד 2019, זה היה השם שניתן למהדורת יום שני, השמור לאנליסטים שהפכו לשחקנים כמו וובר, אוניל, גארנט, איזיה תומאס, כריס בוש וברון דייוויס. שחקניות WNBA כמו ליסה לסלי וקנדס פארקר היו יושבות כאנליסטיות לשידורים אלה.

== מוזיקת נושא ==
שיר הנושא הנוכחי, שהולחן על ידי הגיטריסט לשעבר של להקת הרוק יס, טרבור רייבין נמצא בשימוש מאז עונת 2002–2003.
איתן איילון

איתן איילון (1927 – 23 במאי 2020) היה אמן במה, וקוסם. ממקימי אגודת הקוסמים בישראל.

== קורות חייו ==
איתן אילון נולד בעיר אנטוורפן שבבלגיה למשפחת תכשיטנים אמידה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עלו בני המשפחה לישראל וניצלו מהשואה. איתן התגייס לבריגדה היהודית ולאחר מכן, עם הקמת מדינת ישראל, התגייס לצה"ל. הוא שירת בצה"ל כאיש צבא קבע ותפקידו האחרון היה נגד משמעת של מחנה 80 – בסיס האימונים של חטיבת הנח"ל.

== פעילותו על הבמה ==
במקביל לשירותו הצבאי טיפח איתן את כישוריו כאמן במה. הוא התמחה בקסמי תקריב, קסמי טרקלין ובנוסף היה מראשוני אמני החושים וקריאת המחשבות. תחת שמות הבמה "פרופסור בלק" ו"איש המחר" הופיע איתן עם מופע "כוחות העל" שלו בכל במות הארץ.

השילוב בין הקריירה הצבאית לבין העיסוק האמנותי אפשר לאיתן לפעול כאמן החופשי מהתלות הכלכלית שבאמנותו. חוסר התלות אפשר לו להתמסר להוראת קסמים במהלכה העמיד דורות של אמני קסמים חובבים ומקצועיים. בנוסף הוא היה בין מקימי מועדון הקוסמים הישראלי אשר לימים התמזג עם "האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל", מה שזיכה את איתן בתואר נשיא כבוד של האגודה.

איתן רתם את שליטתו המרשימה בשפות (אנגלית, פלמית, הולנדית, גרמנית, צרפתית, מעט ערבית ועברית ויידיש) ואת היותו איש העולם הגדול כדי לייסד רשת של קשרים ובריתות בין מועדוני קוסמים בכל רחבי העולם לבין אגודת הקוסמים הישראלית. כהוקרה לפעילות זו הוא זכה לתאריי נשיא כבוד במספר רב של אגודות ומועדוני קוסמים בכל רחבי העולם. איתן ייזכר גם בזכות המצאות ופיתוחים רבים של קסמים שהמפורסם בניהם הוא ה-Hutzpah Book Test.

==פעילותו כבונה חופשי==
במסגרת חברותו במסדר הבונים החופשיים, הקדיש איתן זמן ומרץ רב להופעות בהתנדבות וכן להקמת לשכה מיוחדת לבונים חופשיים העוסקים בקסמים – "לשכת הודיני" אשר עוסקת, בהתנדבות, בהענקת שימחה לילדים, לאזרחים וותיקים ולחולים. הלשכה זכתה למוניטין בכל רחבי העולם.

==פרסים והוקרה ==
בשנת 2015, זכה איתן לכבוד מיוחד עם היבחרו כחתן פרס מפעל חיים של איגוד אמני ישראל. הפרס ניתן לו מתוך כבוד והוקרה של קהילת אמני הבמה הישראלית עבור תרומתו ומצוינותו לאורך שנים.

איתן נפטר בצהרי יום שבת, 23 במאי 2020. הוא נקבר בבית העלמין ירקון.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.kan.org.il/item/?itemid=9501 איתן איילון - "אני אשליה"]
* [http://www.tarbutandthecity.com/2020/05/blog-post.html איתן איילון הלך לעולמו]
* , , 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוסמים ישראלים
קטגוריה:מנטליסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:זוכי פרס מפעל חיים
קטגוריה:הבונים החופשיים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
סטלה קורין-ליבר

סטֶלָה קורין-ליבֶּר (נולדה ב-1948) היא עיתונאית ופרשנית ישראלית, שכתבה בשבועון "העולם הזה" ובעיתון גלובס.

== ביוגרפיה ==
קורין-ליבר נולדה בעיראק בשלהי שנות ה-40, וכשהייתה בת שנתיים עלתה משפחתה לישראל. עבדה במשך שנתיים כדיילת אוויר. לאחר שהשלימה לימודי סיעוד והוכשרה בבית הספר לאחיות בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים, התגייסה לצה"ל ושירתה כאחות צבאית ראשית. יצאה לקצונה והשתחררה בדרגת סרן. עבדה כאחות בחדר מיון במרכז רפואי הדסה בירושלים.

לאחר שעזבה את הדסה פנתה אל אורי אבנרי וביקשה להשתלב בעולם העיתונות, ב-1979 החלה לכתוב לשבועון "העולם הזה", שם סיקרה את הנעשה ביהודה ושומרון וחבל עזה.. לאחר שנתיים עזבה את "העולם הזה" לאחר אי הסכמה בינה לבין אבנרי באשר ליחס השבועון כלפי נשים.

לאחר שעזבה את "העולם הזה" כתבה קורין-ליבר בירחון מוניטין. לבקשתם של אדם ברוך וחיים בר און החלה לשמש פרשנית כלכלית בשבועון "כספים", והמשיכה כשזה התאחד עם העיתון גלובס.

בשנת 2009 הוענק לה אות אומ"ץ מטעם תנועת אומ"ץ. ב-2016 הוענק לה פרס מפעל חיים מטעם אגודת העיתונאים בתל אביב.

בשנת 2019 פרשה מעבודתה בגלובס, וכיום היא כותבת טור שבועי באתר הכלכלי ביזפורטל ומשמשת פרשנית כלכלית בעכשיו 14, וגם משתתפת כמגישה לצידו של 
יעקב ברדוגו בתוכנית רבע לחמש ברדיו גלי ישראל.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרשנים כלכליים ישראלים
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:סגל העולם הזה
קטגוריה:פרשניות ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון קלעי (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי תיכון קלעי (גבעתיים)
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים
קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:דיילות אוויר ישראליות
קטגוריה:אחים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות עיראק
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
סימון פטשון

סימון פטשון (בשוודית: Simon Pettersson; נולד ב-3 בינואר 1994) הוא אתלט שוודי. הוא סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020) בזריקת דיסקוס.

== ביוגרפיה ==
פטשון התחרה בצעירותו בקרב עשר.

===2017===
באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת בתחילת אוגוסט 2017 הוא סיים במקום 11 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.39 מטר בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 63.69 מטר ועלה מהמקום השביעי לגמר. 

===2018===
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בתחילת אוגוסט 2018 הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.55 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 64.82 מטר ועלה מהמקום השני לגמר.

===2019===
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-30 בספטמבר 2019 הוא סיים במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.72 מטר.

===2021===
====סגן אלוף אולימפי====
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.39 מטר, אחרי בן ארצו דניאל סטול (68.90 מטר) ולפני לוקאס וייסהיידינגר מאוסטריה (67.07 מטר).

== שיאים אישיים ==
* זריקת דיסקוס: 69.48 מטר (2021)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתלטים שוודים
קטגוריה:זורקי דיסקוס
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1994
קטגוריה:זורקי דיסקוס באולימפיאדת טוקיו (2020)
לוקאס וייסהיידינגר

לוקאס וייסהיידינגר (בגרמנית: Lukas Weißhaidinger; נולד ב-20 בפברואר 1992) הוא אתלט אוסטרי, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (דוחה 2019) וזוכה מדליית ארד באליפות אירופה (ברלין 2018) בזריקת דיסקוס.

== ביוגרפיה ==
===2015===
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין בסוף אוגוסט 2015 הוא סיים במקום במקום 20 בתוצאה של 61.26 מטר.

===2016===
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום שישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.95 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 65.86 מטר ועלה מהמקום השני לגמר.

===2017===
באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת בתחילת אוגוסט 2017 הוא סיים במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.76 מטר.

===2018===
====מדליית ארד באליפות אירופה====
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בתחילת אוגוסט 2018 זכה וייסהיידינגר במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.14 מטר, אחרי אנדריוס גודזיוס מליטא (68.46 מטר) ודניאל סטול משוודיה (68.23 מטר).

===2019===
====מדליית ארד באליפות עולם====
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-30 בספטמבר 2019 זכה וייסהיידינגר במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.82 מטר, אחרי דניאל סטול (67.59 מטר) ופדריק דקרס מג'מייקה (66.94 מטר).

===2021===
====מדליית ארד אולימפית====
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה וייסהיידינגר במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.07 מטר דניאל סטול (68.90 מטר) וסימון פטשון (67.39 מטר), שניהם משוודיה.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* זריקת דיסקוס: 68.98 מטר (2018)
===אולם===
* הדיפת כדור ברזל: 19.32 מטר (2013)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתלטים אוסטרים
קטגוריה:זורקי דיסקוס
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1992
קטגוריה:זורקי דיסקוס באולימפיאדת טוקיו (2020)
אקוש דיורי

אקוש דיורי (במקור גוֹטְזֶגֶן עד 1910,<ref>Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 118730/1910. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 901. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1910. év 10. oldal 12. sor</ref> בהונגרית: Győri Ákos; ספשי, 13 ביוני 1881 – בודפשט, 15 ביולי 1958)<ref></ref><ref name=":0"></ref> היה עורך דין, תובע, יהודי-הונגרי, אביו של הרופא ג'רג' גוטזגן.

== קורות חיים ==
אקוש דיורי נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה גוטזגן ושל יוליה פרנקפורט (1848–1909). משנת 1913 עבד כעורך דין בבודפשט. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה סניגורו, בין היתר, של הסופר ומשורר מיהאי באביץ', כאשר נתבע על שירו "פורטיסימו". משנת 1917 היה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, (MSZPD) ואחר כך, בשנה שלאחר מכן, הפך לחבר בהנהגת המפלגה ברובע אנגיאלפלד (כיום רובע 13 של בודפשט). בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה חבר במועצת הפועלים המהפכנית באנגיאלפלד וחבר ב"מועצת החמש מאות". לאחר מכן מונה כקומיסר העם לראש מחלקת הרווחה הציבורית של בודפשט. לאחר נפילת הרפובליקה כיהן כראש ועדת ההגנה המשפטית של ה-MSZDP ולאחר מכן היגר לווינה בשנת 1920. משם הצליח לחזור לבודפשט רק בשנת 1924. בשנים הבאות הפך לסנגורם של קאטו האמאן ושל קומוניסטים אחרים בהגנתם בבית המשפט.<ref></ref> בשנות ה-20 של המאה ה-20 ביקש לשנות להונגרית את שמות המשפחה של שני ילדיו, שלא שונו בטעות שנים קודם לכן, אך בית המשפט דחה את בקשתו וטען כי יש לתגמל הונגריזציה של שם המשפחה רק בשל זכויות פטריוטיות יוצאות דופן.<ref></ref> "מפלגת הגנת האינטרסים של הסנגורים" הוקמה בשנת 1931 ודיורי נבחר ליו"ר המפלגה בפועל. המפלגה הוקמה במטרה להבטיח את ההגנה על האינטרסים של עורכי דין.<ref></ref> שלוש שנים לאחר מכן, עבר תאונת דרכים קשה וסבל מחבלות פנימיות חמורות.<ref></ref> הוא הצליח לשרוד גם את תקופת השואה ומשנת 1945 היה תובע בפרקליטות המדינה בבודפשט. בשנת 1955 הקים לשכת עורכי דין שהנהיג עד מותו.

אקוש דיורי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני.

== משפחתו ==
אשתו הראשונה הייתה ז'וסיה רוסניאק<ref>Russnyák alakban is.</ref> (1882–1946), שאיתה התחתן ב-15 בפברואר 1906 בבודפשט.<ref></ref> לאחר מותה רעייתו השנייה הייתה אילונה יעקובוביץ', אותה נשא בשנת 1948.

ילדיו מאשתו הראשונה:
* פרופסור ג'רג' גוטזגן (1906–1965) שאשתו הייתה אדית ארדיי (1908–1964).
* לאסלו גוטזגן (1910–?). שאשתו הייתה, מריה גרגיי, מקודם גרובר (1904–?).

== לקריאה נוספת ==
* Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי)
* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. ([http://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC04834/05668.htm לקסיקון ביוגרפי הונגרי])
* Mária Béla: Jegyzet R. Kocsis Rózsa: Déry dadaista-abszurd játéka című tanulmánynak egy lábjegyzetéhez. [It, 1972/2] 741–742. p. (Nagy Péter szerk.: Irodalomtörténet, 1973. 5/55. évfolyam)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:סוציאל-דמוקרטים
קטגוריה:קומיסרי העם (הונגריה 1919)
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1881
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1958
דניאל גרבר

דניאל גרבר (באנגלית: Daniel Garber; 11 באפריל 1880 – 5 ביולי 1958) היה צייר נוף אימפרסיוניסטי אמריקאי וחבר במושבת האמנות בניו הופ, פנסילבניה. הוא ידוע בזכות סצינות האימפרסיוניסטיות הגדולות שלו באזור ניו הופ, בהן תיאר לעיתים קרובות את נהר דלאוור.<ref>Peterson, Brian H. (Editor) (2002). Pennsylvania Impressionism. Philadelphia: James A. Michener Art Museum and University of Pennsylvania Press</ref> בנוסף לקריירת הציור שלו, גרבר לימד אמנות באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה במשך למעלה מארבעים שנה.

== ביוגרפיה ==
גרבר נולד ב -11 באפריל 1880 במנצ'סטר הצפונית, אינדיאנה. הוא למד אמנות באקדמיה לאמנות בסינסינטי, ובאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה בשנים 1899 עד 1905. במהלך תקופה זו פגש גרבר ונשא לאשתו את מרי פרנקלין, שהייתה גם היא סטודנטית לאמנות.<ref>Lance Humphries (2006). Daniel Garber: His Life and Work. New York</ref>

בדומה למסורת של אמנים אמריקאים רבים אחרים, גרבר ואשתו נסעו לאירופה כדי להשלים את השכלתם באמנות. הוא חזר לאמריקה בשנת 1907, בעצתו של האמן ויליאם לנגסון לאטרופ התיישב בקוטאלוסה, שישה קילומטר מניו הופ במעלה נהר דלאוור.

כמו רוב הציירים האימפרסיוניסטים, גרבר צייר נופים באוויר הפתוח ישירות מהטבע. הוא הציג את עבודותיו ברחבי הארץ וזכה בפרסים רבים, כולל מדליית זהב בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק (1915) בסן פרנסיסקו, קליפורניה.

הוא נבחר כחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1913.

גרבר מת ב -5 ביולי 1958, לאחר שנפל מסולם בסטודיו שלו.

ציוריו של גרבר נחשבים על ידי אספנים והיסטוריונים לאמנות בין היצירות הטובות ביותר שהופקו במושבת האמנות של ניו הופ. ציוריו נמצאים בבעלות מוזיאונים מרכזיים ובהם מוזיאון האמנות האמריקאי סמיתסוניאן בוושינגטון הבירה, המכון לאמנות בשיקגו והמוזיאון לאמנות של פילדלפיה.

בין תלמידיו של גרבר היו דל מילר, מרי אליזבת פרייס ואדית אמרסון.<ref>Art and Artists". Kansas City Times. 17 March 1924. p. 13</ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Daniel Garber - Tohickon (1920).jpg

File:Daniel Garber - Vineclad Trees (1916).jpg

File:Daniel Garber The Old Mill 1921.jpg

File:'Hawk's Nest' by Daniel Garber, 1917, Cincinnati Art Museum.JPG
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1958
נחל ערוד

נחל ערוד (בערבית: ואדי אלערוד, ואדי ע'דיד, ואדי אם צאלח) הוא נחל גדול, הזורם באזור הר הנגב וחוצה את קמר עריף בקניון.

==תוואי הנחל==
ראשיתו של הנחל במעלה ערוד, בצידו הדרומי של מכתש רמון. ממיקום זה זורם הנחל לכיוון דרום - מזרח וממשיך לכיוון מזרח. הנחל חוצה את הקער בין קמר רמון לקמר עריף. בהמשכו של הנחל, כמה בארות, בארות עודד. במקום זה נשפך הנחל אל קמר עריף. מנקודה זו מתחתר הנחל בקניון. בהדרגה לקניון עמוק. שיא עומקו של הנחל הוא כ-200 מטרים. בנקודה זו הוא חוצה את קמר הר עריף. במקום זה על הגדה הדרומית סלע ענק, שעליו חרותים המילים "פלמ"ח" ו"חמד ג"'. סמל הפלמ"ח נחקק כדי להנציח את מסעה חטיבת הנגב בדרכה למפרץ אילת במבצע עובדה. נחל ערוד זורם מאזור קמר עריף דרומית -מזרחית לבארות עודד. מכאן הוא ממשיך וזורם לכיוון נחל פארן.

==צמחייה באזור הנחל==

באזור המפריד בין הקמרים ניתן לחזות בריכוזים של אלה אטלנטית. לאורכו של שדרות של שיחי אשל ורותם. כמו כן בעונה צומחים לאורך הגדה של הנחל ריבס וצבעוני המדבר.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנגב: נחלים
Nutanix

נוטניקס (באנגלית: Nutanix) היא חברת תוכנה אמריקאית, המספקת שירותי מחשוב ענן, אחסון מוגדר תוכנה ותוכניות התאוששות מאסון לארגונים.

החברה מעסיקה כ-6,100 עובדים ומספקת שירותים ללקוחות ברחבי העולם. משרדיה הראשיים נמצאים בקליפורניה, ארצות הברית.

== היסטוריה ==
נוטניקס הוקמה בתאריך 2009, על ידי דהירג' פנדיי (Dheeraj Pandey), מוהיט ארון (Mohit Aron) ואג'יט סינג (Ajeet Singh)<ref></ref>.

בשנת 2014, גייסה כ-140 מיליון דולר בסבב גיוס מסדרה E הונה של החברה הוערך בכ-2 מיליארד דולר<ref></ref>.

בחודש אוגוסט 2016, רכשה נוטניקס את חברות קאלם (Calm.io) ופרניקס דאטה (PernixData) תמורת סכום שלא פורסם<ref></ref>.

בתאריך 30 בספטמבר 2016, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת השם NTNX, בזכות הנפקה זו גייסה החברה כ-230 מיליון דולר<ref></ref><ref></ref>.

בחודש מרץ 2018, רכשה נוטניקס את חברות מינג'אר (Minjar) ונטסיל (Netsil)<ref></ref>.

בחודש אוגוסט 2018, רכשה את חברת הסטארטאפ מיינפריים2 (MainFrame2)<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://www.nutanix.com/israel/press-releases האתר הרשמי של נוטניקס ישראל]
* [https://itnews.co.il/news/doing-business/?p=27234 מניית נוטניקס זינקה ביותר מ-30% לאחר הכרזת התוצאות הרבעוניות וקבלת השקעה של 750 מיליון דולר], באתר ITNews
* [https://www.tech-il.co.il/2021/03/03/nutanix-extends-cloud-protection/ נוטניקס מרחיבה את יכולות ההגנה מפני מתקפות כופרה בפלטפורמת הענן שלה], באתר Tech-Il
* [https://www.tech-il.co.il/2020/05/31/nutanix-expands-integration-with-servicenow/ חברת Nutanix מכריזה על הרחבת האינטגרציה עם ServiceNow], באתר Tech-Il
* [https://www.talniri.co.il/marketnews/article.asp?id=91863 חברת Nutanix מציגה - כנס NEXT on tour בהשתתפות דהירג' פאנדי], באתר טלנירי
* [https://www.youtube.com/watch?v=i1NyVxK23fE סיפור לקוח - יישום פתרונות Nutanix בחברת השילוח UPS בישראל], באתר YouTube
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תוכנה אמריקאיות
קטגוריה:חברות אמריקאיות הנסחרות בנאסד"ק
סויוז MS-18

סויוז MS-18 (ברוסית:Союз МС-18) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-9 באפריל 2021 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-17 באוקטובר 2021. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית.
 
החללית המאוישת קיבלה את השם "יו. א. גגארין", לכבוד הקוסמונאוט הראשון וטייס החלל הראשון בהיסטוריה יורי אלכסייביץ' גגארין. השם רשום על פני השטח של הבידוד התרמי של תא השירות של החללית.<ref></ref>

== צוות ==
בנובמבר 2020 הוחלט בצוות יהיו קוסמונאטוים רוסים בלבד. 

ב-10 במרץ 2021 הודיעה רוסקוסמוס על החזרת טיסות של אסטרונאוטים החלליות "סויוז".. במקום הקוסמונאוט הרוסי סרגיי קורסקוב נכלל האסטרונאוט מטעם נאס"א מארק וונדה היי לצוות הראשי כשאן מקליין נכללה בצוות הגיבוי במקום הקוסמונאוט דמיטרי פטלין

בצוות נחיתה נכללו חברי צוות סרט "האתגר" שהיו מתוכננים להגיע לחלל בחללית סויוז MS-19.

* אולג נוביצקי - מפקד
* פיוטר דוברוב - מהנדס טיסה (בהמראהבלבד)
* מארק ואנדה היי - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד)
* קלים שיפנקו - חבר צוות צילומים של סרט "האתגר" (בנחיתה בלבד)
* יוליה פרסילד - שחקנית בסרט "האתגר" (בנחיתה בלבד)

===צוות גיבוי===
* אנטון שקאפלרוב - מפקד
* אולג ארטמייב - מהנדס טיסה
* אן מקליין - מהנדס טיסה

==תיאור המשימה==
חללית "סויוז MS-18" שוגרה ב-9 באפריל 2021 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז 2.1A". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-3 שעות ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 64 בפיקוד סרגיי ריז'יקוב.

צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 65 טיחק גם למשלחת מס' 66

"סויוז MS-18" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. 

ב-28 בספטמבר חללית התנתקה מתחנת החלל ותוך זמן קצר התחברה מחדש למודול "נאוקה" החדש.

ב-5 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז MS-19 עם חברי צוות סרט "האתגר" שהחלו בצילומים.

ב-15 באוקטובר בזמן בדיקות מנועים של חללית "סויוז MS-18" התרחש שינוי מצב תחנת החלל. לאחר כחצי שעה במצב חזר למצב המתוכנן.

ב-17 באוקטובר 2021 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אולג נוביצקי, קלים שיפנקו ויוליה פרסילד. הנחיתה עברה ללא בעיות.

עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית בה נכללו דוברוב וחיי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-ms-18.htm סויוז MS-18]
* [https://www.russianspaceweb.com/soyuz-ms-18.html תיאור המשימה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:2021 ברוסיה
קטגוריה:תוכנית סויוז
נאוקה (מודול)

מראה המודול
מודול המעבדה הרב-תכליתית "נאוקה" הוא מודול המהווה חלק מהמודול הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית, מיועד ליישום תוכנית רוסית למחקר מדעי ויישומי וניסויים בתחום החלל. המודול נוצר על ידי מרכז חרוניצ'ב ועל בסיס גיבוי מודול "זאריה", בהוראת רוסקוסמוס.<ref></ref> הוא מורכב מתא הרמטי ומתאם הרמטי כדורי, המופרדים במחיצה אטומה עם פתח. הנפח הפנימי של המודול הוא 70 m³.<ref></ref> זהו המודול הרוסי הראשון בתחנת החלל הבינלאומית מזה 11 שנים.

"נאוקה" מתוכננת לשרת את תחנת החלל עד סוף שנת 2027, אך במידת הצורך ניתן להאריך את שהותה עד שנת 2030.<ref name="tass.ru-20190325"></ref><ref></ref><ref name="ria.ru-20190530"></ref><ref></ref><ref></ref>

השיגור בוצע ב-21 ביולי 2021 בעזרת משגר מדגם פרוטון . העגינה לתחנת החלל הבינלאומית התקיימה ב-29 ביולי 2021, כשמודול נאוקה עגנה בהצלחה לצד מודול זבזדה.<ref></ref> בכך הסתיימה תקופת דחיות שיגור שהמועד המקורי היה 2007.

חלק מציוד ששייך למודול החדש הגיע לתחנת החלל כחלק של מודול "ראסווט". היה צורך להעבירו למודל החדש בהתאם ליעוד. בהתאם לתוכנית שהוכנה ב"רוסקוסמוס" להפעלת המודול החדש ושילובו במערכות תחנת החלל נדרשת מספר רב של פעילויות חוץ-רכביות. חלק מהם בוצעו עוד לפני הגעת המודול. פעילות מס' 15 ואחרונה נערכה ב-9 באוגוסט 2023.

מודול "נאוקה" כולל מספר יחידות, מדחפים, מכלי דלק ופאנלים סולאריים בשטח 56 מ"ר (בתוך המודול הותקנו סוללות מצברים. בתוך המודול הותקנו שירותים, יחידה לאספקת חמצן ל-6 אשנים, מתקן ליצור מים ותא מגורים של איש צוות שלישי. בנוסף לכך קיים חלון בתצפית על חלק החיצוני של תחנת החלל.

על המודול הותקנו 3 סוגים של מדחפים כמו במודול "זאריה" המקורי.

בתוך המודול קיימות עמדות עבודה שבין היתר מאפשרות שליטה על זרוע רובוטית ERA שנבנה על ידי סוכנות החלל האירופית.

מודול מצויד ב-3 תאי עגינה: מודול "זניט" (מחובר למודול "זבזדה", מודול "נדיר" מחובר למודול "פריצ'אל מודול קדמי שפנוי לעדינה חלליות מטען או חלליות מאוישות.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.gctc.ru/main.php?id=6642 תיאור המודול באתר רוסקוסמוס]
* [http://www.khrunichev.ru/khrunichev_eng/live/full_mks.asp?id=13190 תיאור המודול באתר היצרן]
* 
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_fgb2.html תיאור המודול] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רכיבי תחנת החלל הבין-לאומית
קטגוריה:2021 ברוסיה
פריצ'אל (מודול)

מודול "פריצ'אל" מחובר לתחנת החלל
מודול הניוד האוניברסלי פריצ'אל הוא אחד המודולים של החלק מהמודול הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית, המיוצר על ידי חברת אנרגיה.<ref name="tass.ru12">[https://tass.ru/interviews/5460502 «Мы сами с усами». Дмитрий Рогозин готов работать с NASA только на паритетных началах]</ref> מודול "פריצ'אל" תוכנן לעגון על מודול "נאוקה".<ref></ref> שיגור "פריצ'אל" לתחנת החלל הבינלאומית בוצע ב-24 בנובמבר 2021.
== היסטוריה ==
עיצוב עקרוני של המודול אושרו בישיבת ב-13 בינואר 2011.<ref name="roskosmos"></ref> הוחלט כי הפריצ'אל ישוגר למסלולו על ידי משגר החלליות "סויוז-2.1b" מנמל החלל בייקונור. 

במהלך 2014, תאגיד החלל אנרגיה ביצע הרכבה ובדיקות בקרת מפעל מוצלחות של המודול. מאז 17 בנובמבר 2014, הפריצ'אל היה מאוחסן במפעל של תאגיד אנרגיה, זאת עד למסירתו לידי רוסקוסמוס לצורך שיגורו בפועל.<ref></ref><ref></ref>. השיגור נדחה מספר פעמים עקב דחיות של שיגור מודול "נאוקה" שהיה צורך לשגר לפני מודול "פריצ'אל".

שיגור המודול בוצע בנובמבר 2021 והוא חובר למודול "נאוקה". בהמשך חברי משלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית ביצעו פעולות לשילוב המודול במערכות תחנת החלל. ב-18 במרץ 2022 בוצע עגינה מבצעית ראשונה לומדול החדש על ידי חללית מאוישת סויוז MS-21.

== מאפיינים ==
* משקל שיגור: 4,750 ק"ג
* משקל (כחלק מתחנת החלל הבינלאומית): 3,890 ק"ג
* משקל (הטענה): 700 ק"ג
* קוטר (כדורי): 3.3 מ '
* נפח הרמטי: 19 מטר מעוקב
* מספר נקודות העגינה: 6

תאי עגינה של המודול מתאימות לקבלת חלליות מאוישות מדגם "סויוז MS" וחלליות מטען מדגם "פרוגרס MS". אורך חיים מתוכנן של המודול הוא כ-30 שנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.gctc.ru/main.php?id=6643 תיאור המודול באתר רוסקוסמוס]
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_node.html תיאור המודול]
* [http://tvroscosmos.ru/frm/vestidata/2013/vesti26_10_13_2.php מודול פריצ'אל] // כתבת תסקיר של אולפן רוסקוסמוס עבור רשת "רוסיה 24". 26 באוקטובר 2013

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רכיבי תחנת החלל הבין-לאומית
רוברט כריסטגאו

רוברט תומאס כריסטגאו (באנגלית: Robert Thomas Christgau; נולד ב-18 באפריל 1942) הוא עיתונאי וסופר אמריקאי. כריסטגאו נמנה בין מבקרי המוזיקה המוכרים<ref name=":0"></ref>, הנערצים והמשפיעים ביותר<ref></ref>.
== ביוגרפיה ==
כריסטגאו החל את הקריירה שלו בסוף שנות השישים כאחד מראשוני העיתונאים שהתמקצעו בביקורת מוזיקת רוק, ובהמשך היה לאחד ממבשרי מוזיקת הפופ, הריוט גירל ועוד<ref name=":0" />. כריסטגאו בילה 37 שנים כמבקר המוזיקה הראשי והעורך הבכיר של מגזין הווילג' ווייס, ובמהלכן יצר ופיקח על רשימת הביקורות "Pazz & Jop" שפורסמה בעיתון. בנוסף, הוא פרסם ביקורות מוזיקה במגזינים רבים, בהם אסקווייר, פלייבוי, רולינג סטון, בילבורד, NPR, ו-MSN, ועבד כפרופסור אורח לאומנויות באוניברסיטת ניו יורק<ref name=":1"></ref>. הכתב המוערך מרשת CNN, ג'יימי אלן, כינה את כריסטגאו "א.פ. האטון של עולם המוזיקה - כשהוא מדבר, אנשים מקשיבים"<ref></ref>.

במהלך כל קריירת הביקורות שלו שמר כריסטגאו על סגנון כתיבה פרוזאי ייחודי שאין שני לו, בעל שנינות חריפה, בדיחות רעננות, סטויות פוליטיות ואנקדוטות הנעות החל ממושגי יסוד ועד ידע אזוטרי<ref></ref><ref></ref><ref></ref>. בין השנים 1969 ל-2006, ביקורות שפרסם בווילג' ווייס נאגדו לשלושה ספרים: "Christgau's Record Guide: Rock Albums of the Seventies", "Christgau's Record Guide: The '80s", ו-"Christgau's Consumer Guide: Albums of the '90s"<ref name=":1" />. חלק ממאמריו אוגדו גם כן לאוגדנים עבי כרס ואתר שנפתח על שמו בשנת 2001 מפרסם באופן קבוע ביקורות שכתב בעבר.

בשנת 2006, פוטר כריסטגאו ממערכת וילג' ווייס לאחר שזאת נרכשה על ידי חברת ניו טיימס מדיה. הוא המשיך לכתוב ביקורות בפורמט "מדריך לצרכן" עבור מגזינים שונים, בהם MSN music, Cuepoint ו-Vice, שם הן פורסמו בטור "עד מומחה" שלו<ref></ref> עד יולי 2019<ref></ref>. בספטמבר אותה שנה, השיק כריסטגאו ניוזלטר עם מנוי בתשלום בשם And It Don't Stop, שפורסם בפלטפורמת הניוזלטר של דוא"ל Substack ומספק טור חודשי בשם "המדריך לצרכן", לצד מאמרים אחרים פרי עטו<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://noisey.vice.com/en_us/article/robert-christgau-interview-2015 "'I'm a Good Writer' - Robert Christgau on the Life and Legacy of Robert Christgau"] באתר Noisey (מבית "Vice")

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מבקרי מוזיקה אמריקאים
קטגוריה:מסאים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי דארטמות' קולג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
בית כנסת הרמב"ן (קטמון)

בית כנסת הרמב"ן הוא בית כנסת אשכנזי הממוקם ברחוב אמציה בשכונת קטמון שבירושלים. בית הכנסת נבנה על-ידי קבוצת עולים מאירופה ונכון ל-2021 הקהילה מונה כ-300 משפחות. בנוסף על התפילות הקבועות, בבית הכנסת מתקיימים שיעורים ואירועים קהילתיים. נכון ל-2021, רב הקהילה הוא הרב איתיאל אורון.

במשך 30 שנה שימש כרב בית הכנסת הרב דב בער אליעזרוב, בשנים 2000–2018 כיהן הרב בני לאו כרב הקהילה, ובתקופת כהונתו התחזק הממד הקהילתי של בית הכנסת בנוסף להיבטים הדתיים בפעילותו. בשנת 2016 הוחלט לצרף את הרבנית כרמית פיינטוך להנהגה הרוחנית של בית הכנסת בשיתוף עם הרב לאו. בית הכנסת הרמב"ן הוא בית הכנסת האורתודוקסי הראשון בישראל בו אישה מכהנת בתפקיד זה<ref></ref><ref></ref>. המינוי עורר מחלוקת רבה, עם התנגדותו של הרב שלמה אבינר ותמיכתו של הרב שלמה ריסקין<ref></ref>. פיינטוך סיימה את תפקידה ביולי 2019 לאחר שלא הצליחה להשיג את הרוב הדרוש (66%) להמשך העסקתה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

הרמב"ן (קטמון)
קטגוריה:קטמון
הרמב"ן (קטמון)
תחנת הכוח הגרעינית סמולנסק

תחנת הכוח הגרעינית סמולנסק היא תחנת כוח גרעינית ברוסיה, הממוקמת במחוז סמולנסק, כמאה&nbsp;ק"מ מהעיר סמולנסק, 115&nbsp;קילומטר מבריאנסק ו-320&nbsp;קילומטרים ממוסקבה. תחנת הכוח הגרעינית סמולנסק היא תחנת הכת הגרעינית הגדולה ביותר באזור ודומה בעיצובה לתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל.

בתחנה שלושה כורים מדגם RBMK -1000 (עם הספק של 1,000 MW על בסיס גרפיט). התחנה הייתה אמור להכיל ארבע יחידות אך בניית הכור הרביעי הופסקה בשנת 1993 בעקבות אסון צ'רנוביל. כל היחידות מצוידות במערכות תגובת חירום, שיכולות למנוע שחרור של חומר רדיואקטיבי לסביבה גם במקרה של תאונה קשה; למשל שבירה של צינורות במעגל הקירור של הכור. מעגל הקירור של הכור שוכן בקופסאות בטון מזוין הרמטי שיכולות לעמוד בכוח של 4.5kgf/cm<sup>2</sup>.
{| class="wikitable"
!יחידה<ref name="IAEA">[http://www.iaea.org/programmes/a2/ Power Reactor Information System] of the IAEA: [http://www.iaea.org/cgi-bin/db.page.pl/pris.powrea.htm?country=RU&sort=&sortlong=Alphabetic "Russian Federation: Nuclear Power Reactors"]</ref>
! סוג הכור
! קיבולת נטו
! קיבולת כוללת
! תחילת בנייה
! רשת חשמל
! תחילת פעילות
! הפסקת פעילות
|-
| סמולנסק - 1
| RBMK-1000
| align="center" | 925&nbsp;MW
| align="center" | 1,000&nbsp;MW
| align="center" | 1975-10-01
| align="center" | 1982-12-09
| align="center" | 1983-09-30
| align="center" |2027 (בתכנון)<ref name="rosat01"></ref>
|-
| סמולנסק-2
| RBMK-1000
| align="center" | 925&nbsp;MW
| align="center" | 1,000&nbsp;MW
| align="center" | 1976-06-01
| align="center" | 1985-05-31
| align="center" | 1985-07-02
| align="center" |2030 (בתכנון)
|-
| סמולנסק-3
| RBMK-1000
| align="center" | 925&nbsp;MW
| align="center" | 1,000&nbsp;MW
| align="center" | 1975-10-01
| align="center" | 1990-01-17
| align="center" | 1990-10-12
| align="center" |2034 (בתכנון)
|-
| סמולנסק - 4
| RBMK-1000
| align="center" | 925&nbsp;MW
| align="center" | 1,000&nbsp;MW
| align="center" | 1984-10-01
| align="center" | -
| align="center" | -
| align="center" | הבנייה בוטלה ב-1 בדצמבר 1993
|-
|}

== ראו גם ==
* אנרגיה גרעינית ברוסיה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
סמולנסק
סמולנסק
קטגוריה:מחוז סמולנסק
רכס פלגהאם

רכס פלגהאם או מצוק פלגהאם (באנגלית: Fulgham Ridge) הוא רכס מצוקי צר שאינו מכוסה קרח, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.

אורכו של המצוק 7 קילומטרים.

המצוק מהווה את הגדה הדרומית- מזרחית של קרחון בווין.

גובהו של הרכס 1,734 מטרים מעל פני הים; הרכס הוא האתר ה-2,350 בגובהו באנטארקטיקה.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הרכס נקרא על שמו של נגד אווירייה ימי (Aviation Boatswain's Mate) דונלד ר. פלגהאם (Donald R. Fulgham), מכוחות הסיוע האנטארקטיים של צי ארצות הברית, אשר השתתף במבצע דיפ פריז בשנת 1964.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:5378 רכס פלגהאם] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/19464 רכס פלגהאם] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=5015&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR רכס פלגהאם] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=5378&fid=antgeo_109 תצלום לוויין של אזור רכס פלגהאם]

== הערות שוליים ==

פלגהאם
פלגהאם
בלפסט (סרט)

בלפסט (באנגלית: Belfast) הוא סרט התבגרות דרמטי בריטי משנת 2021, שנכתב ובוים על ידי קנת בראנה. מככבים בו ג'ודי דנץ', קטרינה באלף, ג'יימי דורנן, קירן היינדס וג'וד היל.

הסרט, שבראנה תיאר בתור "הסרט האישי ביותר שלי", מתמקד בילדותו בתוך המהומה של בלפסט, צפון אירלנד של שנות השישים של המאה ה-20.<ref>Rebecca Rubin, [https://variety.com/2020/film/news/kenneth-branagh-belfast-focus-features-1234863903/ "Kenneth Branagh’s Drama ‘Belfast’ Lands at Focus Features"]. </ref> ומתרחש בחודשים האחרונים של שנת 1969, אחרי הנחיתה על הירח. הסרט מצולם בשחור-לבן ובצבע לסירוגין ולכל אורכו נשמעים בו שירים של ואן מוריסון - גם הוא יליד בלפסט.

הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של טליורייד בספטמבר 2021. הוא יצא לאקרנים בבתי הקולנוע של הממלכה המאוחדת ב-21 בינואר 2022. הסרט זכה לביקורות חיוביות ולשלל פרסים מעת יציאתו לאקרנים.

הסרט קיבל 7 מועמדויות בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79; לפרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר, לבימוי הטוב ביותר, לתסריט הטוב ביותר, לשיר המקורי הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (באלף), ופעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (דורנן & היינדס). בנוסף, הסרט זכה ל-7 מועמדויות בטקס פרסי האוסקר ה-94; פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס האוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, פרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, פרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר, פרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ופרס האוסקר למיקס סאונד הטוב ביותר.

== שחקנים ודמויות ==
* ג'וד היל בתפקיד באדי.
* קטרינה באלף בתפקיד "מא", אימו של באדי.
* ג'יימי דורנן בתפקיד "פא", אביו של באדי.
* קירן הינדס בתפקיד סבו של באדי.
* ג'וד דנץ' בתפקיד סבתא של באדי.
* לואיס מקאסקי בתפקיד וויל, אחיו של באדי.
* קולין מורגן בתפקיד בילי קלנטון.
* לארה מקדונל בתפקיד מוירה.

== הפקה ==
ביולי 2020 הכריז קנת בראנה כי יכתוב ויביים את הסרט.<ref></ref> בספטמבר 2020, ג'ודי דנץ', קטרינה באלף, ג'יימי דורנן, קירן היינדס וג'וד היל הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט. הצילומים העיקריים החלו בספטמבר 2020<ref></ref> ונערכו בתחילה בלונדון ובסביבתה, לפני שעברו לבלפסט, שבצפון אירלנד. ההפקה הושלמה עד אוקטובר 2020.<ref></ref>

== הפצה ==
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 2021 <ref></ref> ויצא לאקרנים ב-12 בנובמבר 2021 בהפצת Focus Features בארצות הברית ועל ידי Universal Pictures ברחבי העולם.<ref></ref><ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי קנת בראנה
קטגוריה:סרטים על משפחות
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:סרטים איריים
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לאנסמבל המשחק הטוב ביותר
יחסי גאנה – קוריאה הצפונית

יחסי גאנה–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין גאנה וקוריאה הצפונית.

בעבר הייתה שגרירות של קוריאה הצפונית בגאנה עד שהיא נסגרה בשנת 1998. קיימת איגוד הידידות של קוריאה-גאנה לחילופי תרבות.

== היסטוריה ==
בעקבות מלחמת קוריאה, קוריאה הדרומית קיבלה מעמד של משקיפה באו"ם, בעוד קוריאה הצפונית לא קיבלה את המעמד. מסוף שנות החמישים ועד שנות השמונים בלוק של מדינות העולם השלישי, כולל גאנה, התגייסו לגנות את ההכרה החד צדדית. בשנת 1973, צפון קוריאה התקבלה לאו"ם כמשקיפה.

סיור של גורמים רשמיים בצפון קוריאה כדי לחתום על הסכמי סחר עם כמה מדינות מערב אפריקה, כולל גאנה, התקיים בקיץ 1961. זה היה לפני כינון יחסים רשמיים ברמת שגרירות, שאירע ב-28 בדצמבר 1964.<ref></ref>

בשנות ה-60 של המאה ה-20, המדיניות של הבידוד של צפון קוריאה זכתה ליחס אוהד בגאנה שסבלה ממצב דומה. לקים איל-סונג, המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, היה הרבה במשותף עם קוואמה נקרומה מגאנה מבחינה פוליטית,<ref name="Smith2015"></ref> למרות שהאחרון מעולם לא הרחיק לכת מבחינת השליטה הממלכתית בכלכלה, בחברה ובתרבות של המדינה שלו.<ref name="Szalontai2005"></ref> ביולי 1966,<ref name="Facts" /> לאחר הפלת ממשל נקרומה,<ref name="Owusu-Ansah2014"></ref> גאנה ניתקה זמנית את היחסים עם צפון קוריאה כשגילתה כי צפון קוריאה מאמנת לוחמי גרילה נגד הממשלה בגאנה.<ref name="Facts"></ref> מקרים דיפלומטיים דומים בהם היו מעורבים צפון קוריאה התרחשו גם במדינות אפריקה אחרות עם תוצאות דומות.<ref></ref>

בשנת 1968 צפון קוריאה הביעה שוב תמיכה בגאנה. ביולי השיק קים את הסיסמה: "כריתת איברי האימפריאליזם האמריקאי בכל מקום" במטרה להתבסס כמנהיג התנועה הקומוניסטית העולמית. קים דמיין שמדינות אמריקה הלטינית יכולות לנתק "זרוע" אחת של ארצות הברית, בעוד שמדינות אפריקאיות כמו גאנה ינתקו את השנייה.<ref name="Cha2013"></ref>

בשנת 1983 יזמה צפון קוריאה פרויקט חקלאי בגאנה כסיוע חוץ. בערך באותה תקופה, מועצת ההגנה הלאומית הזמנית של גאנה חיפשה באופן פעיל סיוע ממדינות סוציאליסטיות כדי להפחית את התלות שלה במעצמות מערביות.<ref name="Bobiash1992"></ref> הסכם על חילופי תרבות נחתם בשנים 1993–1995.<ref></ref>

כאשר גאנה כוננה יחסים דיפלומטיים מלאים עם קוריאה הדרומית בשנת 1977,<ref></ref> היא הפכה לאחת ממספר מדינות מצומצמות שיש להן יחסים עם צפון ודרום קוריאה.

בעבר הייתה קיימת שגרירות של קוריאה הצפונית בגאנה עד שהיא נסגרה בשנת 1998.

בשנת 2006, גאנה הצביעה כחברה לא קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות בעד החלטה 1718 שלה שהטילה סנקציות נגד קוריאה הצפונית. בשנת 2018 הביעה גאנה את תמיכתה בתהליך הפוליטי לשיפור היחסים בין צפון ודרום קוריאה בעיצומו של משבר צפון קוריאה בשנים 2017–2018.<ref name="mode_Ghan"></ref>

== יחסי סחר ==
גאנה היא מקור למטבע זר עבור צפון קוריאה. בשנת 2015, צפון קוריאה הייתה שותפת הסחר ה-77 של גאנה עם 6.8 מיליון דולר במסחר. גאנה מייבאת בעיקר צמנט מצפון קוריאה. היא מייצאת בעיקר קקאו, אבני חן ופנינים, אך גם מתכות יקרות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי גינאה ביסאו – קוריאה הצפונית

יחסי גינאה ביסאו–קוריאה הצפונית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה.

== היסטוריה ==
במהלך המלחמה הקרה סיפקה צפון קוריאה - כמו מדינות רבות אחרות שהיו בברית עם ברית המועצות, או שהחזיקו בהתנגדות כללית לקולוניאליזם - סיוע צבאי, פוליטי ודיפלומטי למפלגת PAIGC. התנועה לחמה בפורטוגל במלחמת העצמאות של גינאה-ביסאו.<ref></ref> לפני העצמאות, אמילקר קברל וחברים אחרים ב-PAIGC נסעו לצפון קוריאה, סין ויפן ונפגשו עם קים איל-סונג בצפון קוריאה.<ref></ref><ref></ref> לאחר העצמאות, גינאה-ביסאו ביססה יחסים דיפלומטיים עם צפון קוריאה ב-16 במרץ 1974.<ref></ref> גינאה-ביסאו הייתה אחת ממדינות אפריקה רבות שהכירו בצפון קוריאה אך נמנעו מהכרה בקוריאה הדרומית באמצע שנות השבעים.<ref></ref> בעבר, צפון קוריאה החזיקה בשגרירות בביסאו.<ref></ref>

בשנת 1977, כמה שנים לפני הפלתו, ביקר נשיא גינאה ביסאו, לואיס קברל בפיונגיאנג, ופגש את קים איל-סונג יחד עם אשתו.<ref></ref> עשור לאחר מכן, ביום הולדתו ה-70, בשנת 1982, זכה קים איל-סונג במסדר אמילקר קברל על ידי ממשלת גינאה ביסאו.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
בית הכנסת יקר (ירושלים)

בית הכנסת יקר הוא בית כנסת אורתודוקסי אשכנזי ברחוב הל"ה בשכונת קטמון שבירושלים. 

בית הכנסת נוסד על ידי הרב שמואל מאיר (מיקי) רוזן בלונדון בשנת 1978 ועבר לירושלים בשנת 1992. בבית הכנסת ישנו ריכוז גבוה של מתפללים אנגלו-סקסיים. בעבר בית הכנסת נחשב למרכז משמעותי של "הביצה הירושלמית". 

רב בית הכנסת ומנהל הקהילה הוא הרב ד"ר שלמה דב רוזן. רבנים נוספים הפועלים בקהילה הם שאול (של) בסל, מנחם קאלוש, חיים קורנברג, חיים ברובנדר והרבנית גילה רוזן. 

בערב שבת יש בבית הכנסת שני מניינים – מניין בוגר ומניין של אוכלוסייה צעירה יותר. שני המניינים פרוסים בשתי קומותיו של בית הכנסת. 

קיים גם בית המדרש בו פועלות תוכניות לימוד שונות. הרב שלמה קרליבך למד באחרית ימיו במקום. בתקופת הקורונה החל לפעול "בית מדרש שישי" - חבורות לימוד וניגונים לצעירים על ידי תלמידי הרב עדין אבן ישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קטמון
יקר (ירושלים)
יקר (ירושלים)