ארץ ישראל (יהדות)

[[תצלום לוויין של ארץ ישראל, משנת 2003, הכולל את מדינת ישראל, שטחי הרשות הפלסטינית, וחלקים מירדן, לבנון, סוריה ומצרים]] 
נחלות שבטי ישראל
טקסט=מפת [[ארץ ישראל לפי רש"י, סריקת כתב היד מן הספרייה הבריטית באתר הספרייה הלאומית|מפת ארץ ישראל לפי רש"י, סריקת כתב היד מן הספרייה הבריטית באתר הספרייה הלאומית]]
אורטליוס, 1570]]
מפה עתיקה של ארץ ישראל משנת 1729

==ארץ מובטחת וארץ הקודש==

אברהם אבי עם ישראל מצווה לעקור ממקומו וללכת אל ארץ ישראל. גם כאשר הוא כבר מתגורר בארץ, הארץ מובטחת לזרעו מספר פעמים, ולכן כאשר הוא מחפש כלה לבנו יצחק, הוא מזכיר עניין זה, כהסבר לאי עזיבתו של יצחק את הארץ. בזמן התמודדות קשה עם רעב, יצחק מצווה שלא לעזוב את הארץ, וההסבר הוא שהארץ מובטחת לזרעו: "כִּי לְךָ וּלְזַרְעֲךָ אֶתֵּן אֶת כָּל הָאֲרָצֹת הָאֵל". כאשר יעקב בורח מאחיו עשיו לחרן הוא מתבשר על כך שהארץ תנתן לצאצאיו: "הָאָרֶץ אֲשֶׁר אַתָּה שֹׁכֵב עָלֶיהָ לְךָ אֶתְּנֶנָּה וּלְזַרְעֶךָ". משה מצווה בגאולת מצרים להעלות את עם ישראל אל ארץ ישראל, בהתאם לשבועה האלוהית לאברהם ליצחק וליעקב. בעקבות חטא המרגלים, שבו ישראל חוששים לעלות לארץ ישראל ומחליטים לשוב למצרים, נגזר עליהם לבלות ארבעים שנה במדבר. כאשר אנשי שבט ראובן וגד רוצים להתיישב בעבר הירדן, משה נוזף בהם באופן חמור: "וְהִנֵּה קַמְתֶּם תַּחַת אֲבֹתֵיכֶם, תַּרְבּוּת אֲנָשִׁים חַטָּאִים, לִסְפּוֹת עוֹד עַל חֲרוֹן אַף ה' אֶל יִשְׂרָאֵל".

למעשה כבר בימי אברהם ועד להתנחלות, המולדת לא הייתה מסד הקיום של עם ישראל, אלא היעד הלאומי שלו - הארץ המובטחת. יתר על כן, בתנ"ך אין ארץ זו מכונה 'ארץ ישראל' אלא 'ארץ כנען'. בעטיים של מעשיהם הבלתי מוסריים, עממים קדומים איבדו את זכותם על הארץ. עם ישראל, בא לרשת את עמי כנען מתוך ידיעה שכרותה ברית בינו ובין האל, שאם הוא לא ינהג במוסריות ועל פי מצוות האל - אף הוא ייפלט מארץ. ייחודה של ארץ ישראל הוא בכך, שלא רק שזאת ארץ מובטחת, אלא שזאת ארץ, אשר בה האל שוכן בקרב עמו – ארץ הקודש. יתר על כן, 'המצוות התלויות בארץ' מהוות סממן מובהק לכך, שאין עם ישראל אדון בלעדי על הארץ, כי אם קניינו מוגבל ומותנה וכפוף לאדנותו המוחלטת של אלוהים. <ref></ref> 

== קדושת ארץ ישראל ==

- קדושת ארץ ישראל לעניין מצוות התלויות בארץ, שהן רוב המצוות שבגידולי הקרקע, ובכללן ביכורים, שתי הלחם, שמיטה, ותרומות ומעשרות חלה רק בחלק מהתקופות ההיסטוריות, ורק בחלק מהארץ המובטחת, לפי כיבוש הארץ וההתיישבות בה.
*קדושה ראשונה. נעשתה על ידי יהושע בדרך של כיבוש, ובטלה עם חורבן הארץ.
*קדושה שנייה. נעשתה על ידי עזרא הסופר בדרך של חזקה (התיישבות), וקדושה זו קידשה את הארץ גם לעתיד לבוא, מפני שאפילו שהארץ נכבשה לאחר מכן על ידי גוים, עדיין מדרבנן החזקה שעשה בה עזרא לא בטלה.
- מלבד המצוות התלויות בארץ, חלות בה מצוות פולחניות. עבודת הקורבנות מתקיימת אך ורק בארץ ישראל, בירושלים, במקדש שעל הר המוריה, שהוא בית האלוהים – המקום שבו שוכן האל. משחרב בית המקדש, פסקו בעת ובעונה אחת עבודת האל השלמה וכן הממלכתיות היהודית. שכן, מנקודת מבט תורנית, אין היהודי יכול להגשים את יהדותו אלא בארץ ישראל – וזאת רק לאחר שבית המקדש ייבנה שוב. חז"ל הפליגו ואמרו: "כל הדר בארץ ישראל, דומה כמי שיש לו אלוה; וכל שאינו דר בארץ ישראל, אין לו אלוה (בבלי, כתובות קי, ע"ב). 

- קדושת הארץ באה לידי ביטוי גם בכך, שהיא מענישה את תושביה – למשל בבצורת, אם אין הם מקיימים את מצוות האל ונוהגים בצדקה ומשפט. בעוד שמצרים ובבל ניחנו בנהרות גדולים, והיו אם כן אדונים לארצם כביכול, עם ישראל מצטייר כתלוי בחסדי הבורא: 'למטר השמים תשתה מים' (דברים יא יא) - או ליתר דיוק, תלוי בקיום המצוות שבין אדם למקום והמצוות שבין אדם לחברו. מהתנ"ך עולה כי לכתחילה, הגלות נתפסה בבחינת עונש על חטאי העם בארצו. בדיעבד ומכורח הנסיבות, חז"ל יצרו כלים שאפשרו לסגת מתפיסה זו ולתת ליהודים לגיטימציה לשבת בגולה - תוך הנצחה בזיכרון הקולקטיבי את דיוקן ארץ ישראל, והפיכתה לסמל לאומי מרכזי. כמו בהכן, חלה אידיאליזציה של ארץ ישראל - אשר באה לידי ביטוי בהפיכתה למקום דמיוני ומיתי, שאליו ישוב עם ישראל עם הגאולה ועם קץ הימים. <ref></ref> 

==מעלותיה של ארץ ישראל==
===מעלותיה החומריות של ארץ ישראל===
נראה שהתנ"ך מייחס לחבל גאוגרפי זה מספר מעלות. מצד אחד מעלות חומריות ושפע כלכלי, ובהתאם לכך הארץ מכונה במספר מקומות במקרא "אֶרֶץ זָבַת חָלָב וּדְבָשׁ", וכן "אֶרֶץ אֲשֶׁר לֹא בְמִסְכֵּנֻת תֹּאכַל בָּהּ לֶחֶם, לֹא תֶחְסַר כֹּל בָּהּ, אֶרֶץ אֲשֶׁר אֲבָנֶיהָ בַרְזֶל, וּמֵהֲרָרֶיהָ תַּחְצֹב נְחשֶׁת." (). ועם זאת לארץ מיוחסות מעלות רוחניות. ארץ שיש בה השגחה אלוהית מיוחדת ותמידית: "אֶרֶץ אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ דֹּרֵשׁ אֹתָהּ, תָּמִיד עֵינֵי ה' אֱלֹהֶיךָ בָּהּ, מֵרֵשִׁית הַשָּׁנָה וְעַד אַחֲרִית שָׁנָה:" (). משה המחוקק והנביא שמכונה במקרא "טוב", אף מכנה את ארץ ישראל בכנוי "ארץ טובה".

לארץ ישראל תכונה שאינה מקבלת את אויבי עם ישראל, לכן לא תמצא ארץ טובה ורחבה שהייתה נושבת ושוממת עד שבאו עם ישראל, אפרוחיה לתוכה.

===חביבות ארץ ישראל===

חכמים הפליגו מאוד בחביבותה של ארץ ישראל, ובכלל במעלה לחיות בה.

גדולי החכמים היו מנשקין על תחומי ארץ ישראל, ומנשקין אבניה, ומתגלגלין על עפרה, וכמו שנאמר: "כִּי רָצוּ עֲבָדֶיךָ אֶת אֲבָנֶיהָ וְאֶת עֲפָרָהּ יְחֹנֵנוּ". וכן כתב הרמב"ם:

בתורה ארץ ישראל מוזכרת כמה פעמים בכינוי: "הארץ הטובה", וכן בשם: "אֶרֶץ זָבַת חָלָב וּדְבָשׁ". ועוד אמרה התורה על ארץ ישראל:

ובמדרש מוזכרת חביבותה של ארץ ישראל על ידי הקב"ה:

==החרדה מארץ ישראל==
בצד המשיכה והכיסופים לארץ ישראל, התפתחה במסורת היהודית לדורותיה גם תחושה של רוממות, יראה וחרדה מכוח תביעותיה הדתיות ומעוצמה המטפיזית הטמונה בה. חשיבותה כ"פלטין של מלך" יצרה רתיעה והכנה רוחנית רבה לבאים במחיצתה, פחד מפני החטא ועונשו, והפחד מפני המקום הקדוש. "שאם יחטא שם בארץ-ישראל יענש יותר מכל עבירות שיחטא בחוצה לארץ, כי השם דורש אותה תמיד ועיני השם בה והשגחתו תדיר, ואינו דומה המורד במלכות בפלטין למורד במלכות מרחוק חוץ לפלטין".

בקרב בעלי התוספות קיימת דעה שאין בימנו מצווה לדור בארץ ישראל בגלל קושי קיום המצוות התלויות בארץ והרתיעה מעונשים. דעה זו פרדוקסלית בכך שהמצוות התלויות בארץ שמעודדות עלייה לארץ ישראל - הן שמעכבות בעדה. רבים דחו דעה זו, ואף יש שהכחישו את האותנטיות שלה.
דעות אחרות אף הפליגו ומנעו מלהגיע לארץ ישראל אלא רק עד "שיבוער היצר הרע מן הארץ, וקול מבשר ואומר: "מהרו בניך" (ישעיהו מט, יז)".

ניטרולה הפיזי יצר תפישות סמליות או רוחניות כלפיה, ואיפשר מימוש דתי גם מחוץ לארץ ישראל. תופעה זו אנו מוצאים מתקופת פילון האלכסנדרוני ועד החסידות החדשה. "כל מקום שחכמה ויראת חטא מצויות - דינו כארץ ישראל". "שהצדיקים אמיתיים יורשים ארץ ישראל שזוכין שבמקום גניזתם [קבורתם בגלות] הוא קדוש בקדושת ארץ ישראל ממש". אך מנגד, נמתחה ביקורת נוקבת על מהלך זה: "דעות כמה טפשים, ששמעתי אומרים כי כל עיר ועיר, מדינה ומדינה אשר גרים בה, הן הנה כהיום אדמת קודש כערי ישראל ויהודה".

ההתנגדות החרדית לתנועה הלאומית בעת החדשה, התרכזה תחילה בצביונה החילוני של התנועה ומנהיגיה אך גם נרתעה מחילונה וחילולה של הארץ. ויש מי שסובר שכל מי שמצליח להתקיים בארץ ישראל נחשב כצדיק, ועליו התכוון הפסוק: "זה השער לה' צדיקים יבואו בו" (תהילים קיח, כ) כי יש ביכולת סגולתה לסלק את הרשעים מתוכה: "ותקיא הארץ את יושביה" (ויקרא יח, כה) ולא סולק.

== ארץ ישראל בהגות היהודית בימי הביניים ובעת החדשה ==
על פי רבי יהודה הלוי, ארץ ישראל נמצאת על הגבול שבין החומרי לרוחני, ומחברת בין שתי הספירות. היא מרכז היקום, בריאת העולם התחילה ממנה. רק שם שורה הנבואה, ורק שם נשמעות התפילות. לפיכך, ממנה מודדים מרחבים ועתים. כיוון שטבעם של ארץ ישראל ושל עם ישראל מתאימים זה לזה; רק כאשר העם הנבחר נמצא בארץ קודשו, מתגלות בשלמות סגולות שניהם. לפיכך ריה"ל דגל בעלייה לארץ ישראל; ושלא כרמב"ם, הוא עצמו עלה לארץ ישראל, בתקווה שבכך הוא יחיש את הגאולה. 

בניגוד לריה"ל, נקודת השקפתו של רמב"ם היא הלכתית ואין הוא מייחס לארץ ישראל סגולות על-טבעיות. לשיטתו, קדושת ארץ ישראל נובעת מהמצוות המתקיימות בה, כאשר עם ישראל יושב על אדמתו ומתנהג על פי התורה. לדידו, ארץ ישראל התקדשה בגלל מאורעות היסטוריים, כגון ברית בין הבתרים, עקדת יצחק, כיבושי יהושוע שקידשו את הארץ לזמנם, והתנחלות עולי בבל שקידשה את הארץ לדורות. לדידו, מצוות הישיבה בארץ ישראל חלה רק כאשר היא תחת שלטון יהודי-תורני. 

על פי הקבלה, ארץ ישראל מזוהה עם ספירת המלכות – בדומה לכנסת ישראל. נמצא אם כן, שאלוהים המתגלה דרך הספירות, התורה שהסמלים נגזרים ממנה ועם ישראל – הם אחד, וארץ ישראל נכללת באחדות זאת ומשלימה אותה. 

ביחסה לארץ ישראל – אשר עם הזמן הפכה למזוהה עם מדינת ישראל, הציונות העלתה ספר שאלות מאתגרות:

# האם עם ישראל רשאי ליזום את השיבה לארצו -לארץ ישראל? והאם מותר להשתמש בכלים פוליטיים חילוניים, לשם הגשמת יעד זה? האם השימוש בכלים אלו, לא יביא בסופו של דבר לכפירה? האורתודוקסיה האנטי-ציונית ראתה באקטיביזם הציוני מרד כלפי שמים; ואילו הציונות הדתית ניסתה לגשר בין שתי התפיסות.
# מכורח הנסיבות, התקיים פלג בציונות החילונית שחיפש מקומות אלטרנטיביים לארץ ישראל. פולמוס זה הסתיים, עם ידם של הציונים הטריטוריאליסטים על התחתונה. 
# מהי זכותו של עם ישראל לחזור לארץ ישראל, אחרי פרידה של דורות? שאלה זו התעוררה בעקבות ההתנגדות הערבית ליוזמה הציונית, וכן פיצלה ומפצלת את העם. הדעות נחלקו האם הזכות על הארץ היא 'טבעית', 'היסטורית', 'מוסרית' או 'דתית'. האנשים חלוקים בשאלה האם הזכות מזכה את העם למדינה או רק לבית לאומי, ל'מדינה יהודית בלבדית', ל'מדינת כל אזרחיה' או ל'מדינה דו לאומית'? למדינה בכל היקפה של ארץ ישראל או לחלוקה. על רקע התנ"ך, נתגלעה מחלוקת עם על דרכי ההגשמה, רכישת הקרקעות וההתיישבות. 
# מה תהיה דמותה של ארץ ישראל? מה יגבר: 'יהדותה' או היותה מדינה הנשלטת על ידי 'ערכים חילוניים'? 
# מה יהיה טיב הקשרים בין יהודי התפוצות לארץ ישראל?<ref></ref> <ref></ref>

==ראו גם==
* ארץ ישראל
* ארץ זבת חלב ודבש
* ארץ הצבי
* ארץ חמדה

==קישורים חיצוניים==

* 

* ספרי "[https://drive.google.com/open?id=12NGJoCW0b0RQt-hKC9Th1tl15pY63YHP ארץ ישראל]"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל ביהדות