OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מיכאל לסרי

הרב מיכאל לסרי (נולד בשנת 1961) הוא דרשן ומפיץ יהדות חרדי-ישראלי. מרצה בעיקר בנושאי חינוך, זוגיות ושלום בית והומור יהודי.

==ביוגרפיה==

נולד בקזבלנקה שבמרוקו ליוסף וימנה לסרי. בגיל 7 עלה לישראל והתגורר ברמלה. למד בישיבת נווה ארץ שבבאר יעקב ובישיבת פורת יוסף בירושלים.

בגיל 19 נישא לעמליה קרדי. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של הרב עטיה שבחולון. עסק בפעילות בארגון "ערכים", בעיקר בבת ים ובחולון. כעבור זמן החל בהרצאות ודרשות במסגרת ארגון "ערכים" בישראל ומחוץ לה. נתן הרצאות בהתנדבות בצה"ל ובבתי הכלא לנוער. הרצאותיו מאופיינות בגישה הומוריסטית ולעיתים סיפורים ששזורים בתוך סיפורים.

בשנת 1988 הקים את ישיבת המיש"ר בבת ים, בנשיאות הרב בניהו שמואלי. בשנת 1999 פתח ישיבה לצעירים בבני ברק בשם "תשובה לישראל". בשנת 2001 עברה הישיבה לאשדוד והועברה לניהול הרב מאיר מויאל.

==משפחתו==
מתגורר בבני ברק ואב ל-11 ילדים.

ביום שישי ה-10 ביוני 2016 טבע בנו שמעון יוחאי בגיל 21 לאחר שנכנס לטבול לכבוד שבת בחוף הים באשדוד, הוא נמשה מן המים והועבר לבית החולים כשהוא סובל ממוות מוחי, הרב לסרי בחר להשאיר כמה מילדיו ליד מיטת בנו ואילו הוא נסע להשתתף בסמינר ל-400 צעירים מתחזקים בדימונה שבו הוא נוהג להשתתף בכל שנה, כשבמשך יום השבת וחג השבועות שחל לאחריו התפלל יחד עם משתתפי הסמינר לרפואת בנו, עם צאת החג התבשר על פטירת בנו בחג השבועות. גם בימי השבעה המשיך להעביר את תוכנית הרדיו הקבועה שלו ברדיו קול חי, ללא דברי תורה (בגלל האבלות).

== ספריו ==
* ריח הדבש, 2005
* זוגיות עם רגש, 2014

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.arachim.co.il/VideoLectures_List.asp?SupplierID=39 הרב מיכאל לסרי], באתר ערכים
* [http://www.kolhalashon.com/New/Ravs.aspx?&Path=Hebrew%7cHTnc%7cParashaDrasha%7cR2003 הרב מיכאל לסרי], באתר קול הלשון
* [http://taamu.co.il/?p=2185 הרב מיכאל לסרי], באתר [http://taamu.co.il/ 'טעמו וראו']
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_מיכאל_לסרי/ כל הכתבות על מיכאל לסרי], באתר ערוץ 7
==הערות שוליים==

קטגוריה:תנועת התשובה: פעילים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:סגל ערוץ הידברות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
אל-ח'נסאא

אל-ח'נסאא (בערבית: الخنساء) או בשמה המלא: תמאדר בנת עמרו בן אלחרת' בן אל-שריד אל-סלמיה (בערבית: تماضر بنت عمرو بن الحرث بن الشريد السُلمية) הייתה משוררת מחצי האי ערב בת המאה ה-7 שחיה בימיו של נביא האסלאם מוחמד.<ref></ref>

==ביוגרפיה==
אל-ח'נסאא נולדה באזור נג'ד שבחצי האי ערב למשפחה עשירה. בשנת 612 נהרג אחיה מועאוויה על ידי חברי שבט אחר. אל-ח'נסאא דרשה נקמה ואחיה האחר, סאחר, נקם על הרג מועאוויה. הוא נפצע במהלך ביצוע הנקמה, ומת בעצמו שנה לאחר מכן. אל-ח'נסאא התפרסמה כמשוררת לאחר שחיברה הספדים וקינות לזכר שני אחיה המתים. 

בשנת 629 נפגשה אל-ח'נסאא עם הנביא מוחמד, וכתוצאה מההיכרות המירה את דתה לאסלאם. היו לה ארבעה בנים שהתאסלמו ביחד איתה. היא ליוותה אותם לקרב אל-קאדסיה בשם האסלאם, במהלכו נהרגו כל הארבעה. על פי המסורת המוסלמית, לאחר שהיא קיבלה את הידיעה על מות בניה היא לא התאבלה אלא הצהירה "השבח לאל שכיבד אותי על מות הקדושים שלהם. אני מקווה שאדוני יאחד אותי איתם בצל רחמיו".

המשורר הערבי בן זמנה אל-נע'אבה כתב עליה "אל-ח'נסאא היא המשוררת הנפלאה ביותר מבין בני האדם והג'ינים". על פי מסורת נוספת אל-נע'אבה אמר לאל-ח'נסאא יום אחד: "לולא אבו באסיר כבר הקריא לי (את שיריו), הייתי אומר שאת המשוררת הגדולה ביותר של הערבים. לכי, שכן את המשוררת הגדולה ביותר מבין אלו עם שדיים". אל-ח'נסאא השיבה לו: "אני המשוררת הגדולה ביותר מבין אלה עם אשכים, גם כן".

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070708155242/http://www.chowk.com/show_article.cgi?aid=00005428&channel=leafyglade%20inn "A Great Arab Poetess of Elegy", an essay about Al-Khansa]
* [https://web.archive.org/web/20110709090305/http://home.infionline.net/~ddisse/khansa.html Other Women's Voices collection, contains links, secondary sources, and excerpts]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררות ערביות
קטגוריה:נשים במאה ה-6
קטגוריה:נשים במאה ה-7
קטגוריה:ילידי 575
קטגוריה:נפטרים ב-645
Datacom/DB

Datacom/DB היא תוכנה לניהול מסדי נתונים במודל טבלאי (RDBMS). התוכנה פותחה על ידי חברת Insyte Datacom, שבחרה את שם תוכנת ניהול מסד הנתונים. התוכנה נרכשה על ידי חברת Applied Data Research, שהמשיכה לפתח אותה ולתמוך בה. כאשר נרכשה חברת Applied Data Research על ידי CA (חברת תוכנה), שונה שם התוכנה ל CA Datacom/DB. CA Datacom/DB פועל בעיקר על מחשבי מיינפריים של חברת IBM.

==ראו גם==
* DB2
* IMS/DB
* Adabas
* IDMS

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מערכות לניהול מסדי נתונים
יער ביקרניקי

יער ביקרניקי (בלטבית: Biķernieki), הוא אחד משני אתרי ההריגה של יהודי ריגה במלחמת העולם השנייה (האתר השני הוא יער רומבולה). היער נמצא בגבולה הדרומי של ריגה בלטביה.

==היסטוריה==
בחודש הראשון של הכיבוש הנאצי החל רצח המוני של יהודים ושריפת בתי כנסת ברחבי ריגה. ב-4 ביולי 1941 הוצת בית הכנסת כורל ברחוב גוגול ונשרף עם מאות יהודים שהיו בתוכו. כל בתי הכנסת בעיר הוצתו ונהרסו פרט לבית הכנסת פייטב שהיה סמוך מידי לבתים. יחידות עזר של לטבים החלו לעצור יהודים ולכלוא אותם במפקדות ובמרתפים של הארגון הפשיסטי הלטבי. לפי דו"ח הסיפ"ו - עד 16 ביולי 1941 נרצחו כ-2,700 יהודים וגופותיהם נקברו ביער ביקרניקי. 2,000 יהודים נשארו בבתי כלא מתוכם שוחררו מספר רופאים ובעלי מלאכה נחוצים והשאר נרצחו בביקרניקי.

לאחר חיסול הגטו הגדול בדצמבר 1941 ביער רומבולה הביאו הגרמנים לגטו שהתפנה כ-16,000 יהודים מארצות הרייך (גרמניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה). הם נרצחו ביער ביקרניקי. במקום נרצחו גם שבויי מלחמה רוסים ואזרחים לטבים מתנגדי השלטון. אין רישום ואומדן מדויק של הנרצחים אבל המספר מתקרב ל-30,000 כשרובם יהודים אבל אין אומדן מדויק על שאר הקבוצות. לפני הנסיגה דאגו הגרמנים לחפור בקברות האחים ולשרוף את הגופות.

== לאחר מלחמת העולם השנייה ==

===אנדרטת ביקרניקי===
במשך שנים רבות לא היה שום אזכור לרצח שבוצע ביער. בשנות ה-60 הוצבה במקום אנדרטה צנועה עליה היה כתוב בלטבית ורוסית: "ביער ביקרניקי מ-1941 עד 1944 הכובשים הגרמנים הפשיסטים רצחו באכזריות 46,5000 אזרחים שלווים". לא נכתב כי רוב הנרצחים היו יהודים.
במרכז האנדרטה נמצאת אבן גרניט שחורה מלוטשת כסמל למזבח ועליה חרותה כתובת ברוסית, לטבית, גרמנית ועברית: "ארץ אל תכסי דמי, ואל-יהי מקום לזעקתי" (איוב, ט"ז, י"ח). האנדרטה מוקפת ב-4,000 אבני גרניט בגדלים וצבעים שונים שהובאו מאזור ז'יטומיר ומקנים למקום צורה של בית קברות יהודי עתיק. ליד כל קבוצת אבנים חקוקים על אבן גרניט מלוטשת שמות הערים מהן גורשו הנספים. לצידי השבילים ובורות ההריגה נמצאים עמודי בטון ועליהם חקוקים: מגן דוד - ליהודים, כתר קוצים - לשבויי המלחמה וצלב - לאזרחים. 
האתר מומן על ידי ממשלות גרמניה ואוסטריה ועלה כמליון מארק. טכּס הפתיחה הממלכתי התקיים ב-30 בנובמבר 2001 במלאת 60 שנה לאקציה הראשונה ביער רומבולה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201922.pdf ריגה], באתר יד ושם
* [http://www.youtube.com/watch?v=_R0eDbI8f7s סיור ביער ביקרניקי], באתר יוטיוב

קטגוריה:שואת יהודי לטביה
קטגוריה:אתרי הריגה בשואה
קטגוריה:גטו ריגה
קטגוריה:בורות ירי בשואה
המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם

המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם הייתה משלחת גאופיזית ומחקרית אל ארץ גרהאם באנטארקטיקה בין השנים 1934 ל-1937. המשלחת, בהנהגת ג'ון ריימיל, עשתה שנתיים באנטארקטיקה. המשלחת גילתה, שארץ גרהאם היא חצי אי. לפניה, בשנים 1922-1920, יצאה משלחת בריטית אל ארץ גרהאם בהנהגת ג'ון לאכלאן קופ.

המשלחת עשתה שימוש בשילוב של נהלים מסורתיים ומודרניים של חקר אנטארקטיקה, שכללו צוותי כלבים ומזחלות ממונעות ואף מטוס דה הווילנד פוקס מוס חד-מנועי לסיורי המחקר שלהם. לאנטארקטיקה הגיעו באוניית מפרשים תלת-תרנית ישנה בשם "פנולה", מצוידת במנוע עזר מפוקפק. צידה נוספת הובאה באונייה "דיסקברי II".

המשלחת הייתה אחת האחרונות לאנטארקטיקה במימון פרטי; ממשלת בריטניה מימנה רק חלק מעלותה. על אף תקציבה המצומצם מאוד, הצלחה המשלחת ביעדיה המדעיים. תצלומי אוויר ומיפוי מן האוויר הקיפו שטח של 1600 ק"מ של חופי ארץ גרהאם.

כל שישה-עשר חברי המשלחת שנחתו בארץ גרהאם קיבלו את מדליית הקוטב. בין משתתפי המשלחת היו: 
* דאנקן קארס, שעבר לאוניית המשלחת באיי פוקלנד 
* גרהאם קוטאם, הרפתקן וחוקר ארצות
* ד"ר בריאן בירלי רוברטס, שתרם בהמשך לטיוטת הברית האנטארקטית.

==ראו גם==
* רשימת משלחות לאנטארקטיקה

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
*[https://web.archive.org/web/20071004221606/http://www.britishgrahamlandexpedition2007.co.uk/ British Graham Land Expedition 2007]
*[http://www.spri.cam.ac.uk/resources/expeditions/bgl/ Detailed description of the expedition]
* British Graham Land Expedition in Bernard Stonehouse (ed) Encyclopedia of Antarctica and the southern oceans John Wiley and Sons, 2002 
* British Graham Land Expedition in Beau Riffenburgh (ed), Encyclopedia of the Antarctic, Volume 1, CRC Press, 2007 ,
</div>

קטגוריה:משלחות לאנטארקטיקה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת והאזור האנטארקטי
קטגוריה:ארץ גרהאם
רסול גמזטוב

רסול גמזטוב (ברוסית: Расул Гамзатов; באווארית: ХӀамзатил Расул, תעתיק IPA: [ħamzatil rasul]; 8 בספטמבר 1923 - 3 בנובמבר 2003) היה משורר סובייטי ממוצא אווארי קווקזי. על פעילותו הספרותית והציבורית הוענקו לו פרס סטלין (1952), פרס לנין (1963), תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים. בשנת 2003 הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש, העיטור הגבוה ברוסיה.

== חייו ==
גמזטוב נולד בכפר בדגסטן למשפחת משוררים. לאחר סיום לימודי בית הספר הוא המשיך לבית הספר למורים ועד לשנת 1941 עבד כמורה. בשנים 1945–1950 למד במכון ללימודי ספרות במוסקבה והיה פעיל מאוד מבחינה ציבורית. גמזטוב היה חבר במספר מוסדות ציבוריות בתקופת ברית המועצות, ציר בוועידות סופרים וחבר בסובייט העליון. בשנת 1951 נבחר לתפקיד יו"ר איגוד הסופרים של דגסטן וכיהן בתפקיד זה עד מותו. בשנת 1973 הוא חתם על גילוי דעת נגד אנדריי סחרוב ואלכסנדר סולז'ניצין. בהיותו מקורב לשלטון, גמזטוב פעל רבות לעזרת סופרים אחרים.

במהלך שנות ה-90 פעל גמזטוב כנגד תנועות בדגסטן שדגלו בהתנתקות מרוסיה.

גמזטוב נפטר במוסקבה בשנת 2003 ונטמן בבית העלמין המוסלמי במחצ'קלה, ליד אשתו.

==פעילות ספרותית==
גמזטוב החל לכתוב שירה בשנת 1932 ובשנת 1943 התפרסם הספר הראשון שלו. הוא עסק בתרגום ספרות רוסית לשפה האווארית כולל אלכסנדר פושקין, מיכאיל לרמונטוב, ולדימיר מאיאקובסקי וסרגיי יסנין. בהיותו בלימודים במוסקבה הוא הכיר משוררים רוסים צעירים והם החלו לתרגם את שיריו לרוסית. השיר המפורסם שלו "עגורים" תורגם לרוסית, הולחן בידי יאן פרנקל ובוצע על ידי מארק ברנס. גם מלחינים כמו דמיטרי קבלבסקי, ריימונד פאולס ואלכסנדרה פחמוטובה הלחינו את שיריו.

בתקופת ברית המועצות ספריו תורגמו לרוסית ולשפות רבות נוספות.

ובנוסף היה חבר מערכת של מספר ירחונים ספרותיים סובייטיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120204063049/http://www.gamzatov.ru/ אתר לזכרו]
* 

קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1923
קטגוריה:נפטרים ב-2003
הלוויית נלסון מנדלה

נלסון מנדלה, שהיה נשיא דרום אפריקה בשנים 1994–1999 וחתן פרס נובל לשלום, נפטר ב-5 בדצמבר 2013. נשיא דרום אפריקה המכהן, ג'ייקוב זומה, שהודיע על מותו של מנדלה, הכריז על עשרה ימי אבל, שבסופם הובא מנדלה לקבורה.

ביום ראשון, 8 בדצמבר, הוכרז על ידי ממשלת דרום אפריקה כיום תפילה והתבוננות. טקס מרכזי במהלך ימי האבל היה טקס האשכבה, שנערך ב-10 בדצמבר באצטדיון סוקר סיטי. בימים 11 - 13 בדצמבר הוצב ארונו של מנדלה סמוך לבנייני הממשלה בפרטוריה הבירה, וכמאה אלף אבלים עברו על פני הארון.

==טקס האשכבה==
טקס האשכבה, נערך ב-10 בדצמבר באצטדיון סוקר סיטי הממוקם בסווטו שבשולי יוהנסבורג. בטקס השתתפו כ-90 ראשי מדינות מרחבי העולם, ורבבות מתושבי דרום אפריקה.

נשיא ארצות הברית [[ברק אובמה נושא דברים בטקס. לצדו המתורגמן לשפת הסימנים]]
בטקס נשאו דברים נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, נשיאת ברזיל דילמה רוסף ונשיא קובה ראול קסטרו. נשיא דרום אפריקה, ג'ייקוב זומה, נשא את הנאום המרכזי, אך התקבל בקריאות בוז. ראשי מדינות נוספים השתתפו בטקס, ובהם נשיא צרפת, פרנסואה הולנד, נשיא אפגניסטן, חאמיד כרזאי, נשיא ניגריה, גודלאק ג'ונתן, ראש ממשלת ספרד, מריאנו רחוי, ראש ממשלת דנמרק, הלה ת'ורנינג שמידט ורבים אחרים. ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, הודיע שלא ישתתף בטקס כדי לצמצם הוצאותיו, ונשיא המדינה, שמעון פרס, הודיע שעקב מחלתו לא יוכל להשתתף בטקס. עקב כך ייצג את ישראל בטקס יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, שאליו נלוו חברי הכנסת חיליק בר, פנינה תמנו-שטה, רונן הופמן וניצן הורוביץ.

דברי הנואמים בטקס לוו בתרגום סימולטני לשפת סימנים, אך למרבה המבוכה התברר שהתנועות שעשה המתורגמן היו חסרות משמעות. המתורגמן הסביר זאת בהתקף סכיזופרניה, שגרם לו לומר מילים ששמע בתוך מוחו, ללא קשר למה שנאמר בטקס.

אמצעי התקשורת גילו עניין רב בסלפי (צילום עצמי באמצעות סמארטפון) עליז של נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, ראש ממשלת דנמרק, הלה ת'ורנינג שמידט, וראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, שצולם במהלך הטקס.

בדרכו לדוכן הנואמים באצטדיון חלף אובמה על פני נשיא קובה ראול קסטרו, והשניים לחצו ידיים. אירוע זה עורר עניין רב, משום שארצות הברית וקובה היו אז במצב של ניתוק יחסים קרוב לחמישים שנה (אירוע קודם מסוג זה התקיים בשנת 2000 בין נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון ונשיא קובה, פידל קסטרו).

==ההלוויה==
ב-15 בדצמבר הובא מנדלה לקבורה בכפר ילדותו קונו שבפרובינציית הכף המזרחי. ארונו הובא אל הכפר על גבי מרכב תותח כשהוא מלווה במשמר כבוד, כאשר סוללת תותחים יורה מטח כבוד. במקום הוקם אוהל ענק שבו נערך טקס פרידה בנוכחות כ-5,000 משתתפים ובהם ראשי מדינות. מקהלה שרה ונישאו דברי פרידה מפי אישים שונים וביניהם נשיא דרום אפריקה זומה ואחת מנכדותיו של מנדלה.

מנדלה נקבר בטקס קטן יותר בהשתתפות כ-450 איש. הוא נקבר בחלקת הקבר של משפחתו בכפר, לצד הוריו ושלושה מילדיו.

==קישורים חיצוניים==

*האשכבה:
** 
** 
** 
*ההלוויה:
** 
** 
** [http://www.youtube.com/watch?v=OAJMr4opuhE הלוויית נלסון מנדלה בכפר קונו], בערוץ CNN באתר YouTube ([http://www.youtube.com/watch?v=IVwLBOt2kwc סרטון נוסף])

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלוויות
קטגוריה:דרום אפריקה: היסטוריה
קטגוריה:2013
קטגוריה:נלסון מנדלה
הקסמטר דקטילי

הקסמטר דקטילי (ידוע גם כ"משושה הרואי" ו"משקל האפוס") הוא סוג של משקל בשירה. הוא מקושר באופן מסורתי למשקל הכמותי של השירה האפית הקלאסית היוונית והלטינית, ולכן נחשב בעיני רבים לסגנון נשגב של השירה הקלאסית המערבית. בין היצירות שכתובות במשקל זה נמנות האיליאדה והאודיסאה של הומרוס, אינאיס של ורגיליוס והמטמורפוזות של אובידיוס. הקסאמטרים מהווים גם חלק מהשירה האלגית בשתי השפות. 

== מבנה ==

להקסמטר דקטילי יש שש (ביוונית ἕξ, hex) רגליים דקטיליות (הרגל הדקטילית מורכבת מהברה מוטעמת אחת ושתיים לא-מוטעמות לאחריה, כמו המלה "אינטרנט") ולפיכך מבנהו הכללי יראה כך: <div class="mw-content-ltr">- uu\- uu\ - uu\ - uu\ -uu\ - x</div> כאשר ההברה ברגל האחרונה נחשבת תמיד ארוכה (syllaba anceps). 

רגל דקטילית יכולה להתחלף ברגל ספונדה המורכבת משתי תנועות ארוכות ( - - ). חילוף רגליים דקטיליות ברגליים ספונדיות אינו נפוץ ברגל החמישית. עם זאת, התופעה קיימת ונקראת ספונדיה (spondaic).

 - - |◡ ◡ -|◡◡-| - -||◡ ◡ - |◡◡ -| 
 Μῆνιν ἄ-ειδε, θε-ὰ, Πηληϊάδ-εω Ἀχιλ-ῆος
 על הכעס, שירי מוזה, [כעס] של אכילס בן פלאוס

הספונדיה מתרחש בעיקר בשירה הארכאית ואצל ממשיכיה בזרם המשוררים החדשים (Neoteric). ביוון, שירה מסוג זה יוצגה בידי קאלימאכוס, וברומא, בידי קאטולוס.

== בשירת יוון ==
המשוררים היוונים המוקדמים של המסורת שבעל פה היו הראשונים להשתמש בהקסמטר, והדוגמאות השלמות ביותר של יצירותיהם הן האיליאדה והאודיסאה, שהשפיעו על מחברי כל האפוסים הקלאסיים המאוחרים יותר ששרדו עד היום. השירה האפית המוקדמת לוותה גם במוזיקה, שהייתה מן הסתם קשורה להגיית השפה היוונית.

== בשירת רומא ==
ההקסמטר הגיע ללטינית מהיוונית זמן רב לאחר שדעכה המסורת של שירת האפוסים. כתוצאה מכך, תכונות המשקל נלמדו כ"כללים" ולא כתוצאה טבעית של ביטוי מוזיקלי. בנוסף, בשפה הלטינית יש בדרך כלל יותר הברות ארוכות מאשר ביוונית, ובשל הבדלים אלה ואחרים קיבל ההקסמטר הלטיני מאפיינים משלו.

הדוגמה המוקדמת ביותר להקסמטר בשירה הלטינית היא שירתו של אניוס שקבעה אותו כסטנדרט לאפוסים לטיניים מאוחרים יותר. סופרים רפובליקנים מאוחרים יותר, כמו לוקרטיוס, קטולוס ואפילו קיקרו, כתבו שירים במשקל הקסאמטרי, ורבים מעקרונות ההקסמטר הלטיני התבססו היטב באותה תקופה. אחריהם באו סופרים מאוחרים יותר כמו ורגיליוס, אובידיוס, מרקוס אנאוס לוקאנוס ויובנאליס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משקל (שירה)
קלאופטרה הרביעית

קלאופטרה הרביעית (ביוונית: Κλεοπάτρα; 138/135 לפנה"ס - 112 לפנה"ס) הייתה מלכה מצרית מבית תלמי לתקופה קצרה בין השנים 115-116 לפנה"ס ביחד עם בעלה שהיה אחיה תלמי התשיעי. מאוחר יותר נשאה לאנטיוכוס התשיעי מבית סלאוקוס ומלכה איתו במשותף על סוריה.
==קורות חיים==

קלאופטרה הרביעית הייתה בתם של תלמי השמיני וקלאופטרה השלישית. היא הייתה אחותם של תלמי התשיעי, תלמי העשירי, קלאופטרה סלנה הראשונה וטריפאינה. היא נישאה בשנת 118/119 לאחיה תלמי התשיעי עוד בהיותו נסיך. ייתכן והיא הייתה אמם של תלמי השנים עשר ותלמי מלך קפריסין למרות שחלק גדול מהחוקרים משערים שאמם הייתה פילגש מצרית ממוצא לא ידוע. 

לאחר מותו של תלמי השמיני, בחרה אשתו קלאופטרה השלישית את בנה תלמי העשירי כמלך שותף, אבל העם באלכסנדריה העדיף את אחיו הבכור תלמי התשיעי שהיה מושל קפריסין. ובשנת 116 לפנה"ס הגיע יחד עם אשתו קלאופטרה הרביעית לאלכסנדריה כדי למלוך עם אמו ואשתו במשותף. קלאופטרה השלישית מצאה שצמד האחים הם כוח חזק ורצתה להחליש את שליטתם, לכן אילצה בשנת 115 לפנה"ס את תלמי התשיעי להתגרש ממנה, תלמי שהיה קשור אליה לא יכול היה להתנגד לה. במקומה היא השיאה לתלמי התשיעי את אחותה הצעירה קלאופטרה סלנה. 

קלאופטרה הרביעית ברחה לקפריסין שבאותה עת שלט בה אחיה תלמי אלכסנדר (תלמי העשירי), שם השתמשה באמצעיה הכספיים לגייס צבא. היא ניסתה להינשא לאחיה אבל הוא סרב. יחד עם הכוח הצבאי שגייסה עברה לסוריה והציעה את שירותיה לאנטיוכוס התשיעי שהיה גם בן דודה. הוא היה בנה של קלאופטרה תאה אחותה הגדולה של אמה קלאופטרה השלישית. אנטיוכוס התשיעי היה במאבק שהחל בשנת 116 לפנה"ס עם אחיו למחצה אנטיוכוס השמיני, שהיה נשוי לטריפאינה אחותה, על השליטה בסוריה. היא נישאה בשנת 114 לפנה"ס לאנטיוכוס התשיעי ובכך חיזקה את כוחו והפכה להיות אשתו הראשונה. במסגרת מאבק זה שהחל בשנת 116 לפנה"ס רדף אנטיוכוס התשיעי אחר אחיו שניסה לרצוח אותו, והבריח אותו בשנת 113 לפנה"ס מאנטיוכיה. בשנת 112 לפנה"ס צר אנטיוכוס השמיני על אנטיוכיה וכבש אותה. באותה עת שהתה קלאופטרה הרביעית בעיר. היא נמלטה למקדש דפנה שבפאתי אנטיוכיה כדי לקבל מקלט ונצמדה למזבח. טריפאינה החליטה שיש להרוג את אחותה, ועל אף התנגדות בעלה שביקש מאשתו לשקול את קשר הדם שלהם ואת קדושת המקדש, היא שלחה חיילים שיהרגו את אחותה במקדש. החיילים חתכו את ידיה, והיא מתה תוך שהיא מקללת את אחותה. בהמשך בשנת 111 לפנה"ס, לאחר שאנטיוכוס התשיעי כבש מחדש את אנטיוכיה הוא עינה את טריפאינה והרג אותה כנקמה על מעשיה. 

ייתכן והיא הייתה אמו של אנטיוכוס העשירי.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.tyndalehouse.com/Egypt/ptolemies/cleopatra_iv_fr.htm קלאופטרה הרביעית] מאת Chris Bennett
==הערות שוליים==

קטגוריה:בית תלמי
קטגוריה:בית סלאוקוס
קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-2 לפנה"ס
בר הבראוס

גרגוריוס בר הבראוס (בלועזית: Gregorios Bar Hebraeus; בארמית-סורית היה ידוע בשם "בר עבריא" (ܒܪ ܥܒܪܝܐ) -- "בן העברי", לאזכור מוצאו היהודי, ובערבית היה ידוע בשם אבו אל-פרג' גריגוריוס בן אהרן ובכינויו "אבן אל-עברי" (ابن العبري); 1226 – 30 ביולי 1286) היה בישוף בכנסייה הסורית-אורתודוקסית במאה ה-13. הוא ידוע בזכות חיבוריו על היסטוריה, תאולוגיה, פילוסופיה, דקדוק ושירה. הוא חיבר אנציקלופדיה נרחבת על כלל תחומי הידע האנושי. נחשב לאחד האישים הדגולים שיצאו מהכנסייה הסורית אורתודוקסית. חיבוריו מהווים מקור ידע חשוב על העולם המוסלמי בימי הביניים המאוחרים. בזכות זה שנולד וגדל כיהודי, ידיעותיו בעברית והתעניינותו בגורל היהודים הפכו אותו גם למקור חשוב להיסטוריה של יהדות ארצות האסלאם. רוב חיבוריו נכתבו בשפה הארמית-סורית, תורגמו בחלקם הקטן לערבית, ורובם לא יצאו בדפוס עד היום.

בן העברי נולד בשנת 1226 בעיר מלטיה שבמזרח אנטוליה. אביו אהרן היה רופא יהודי ידוע, והוא מעולם לא התכחש למוצאו. אמנם יש מי שניסו לקשר את השם "בר עבריא" לשם של העיר עברא שהמשפחה ברחה אליה לאחר הכיבוש המונגולי של מלטיה, אך אלה הם ניסיונות של מלומדים שקשה להם לעכל את עובדת הניידות בין הדתות והקהילות שהייתה קיימת במאה ה-13 בלבנט. בכנסייה הסורית אורתודוקסית מציינים בכל הפרסומים ללא כל התחמקות את מוצאו היהודי של בר עבריא.

הוא רכש את השכלתו באנטיוכיה וטריפולי. הוא מונה לבישוף בשנת 1246, לראש הכנסייה הסורית בחלב בשנת 1252, ולבסוף לפרימוס (ראש הכנסייה) במזרח כולו בשנת 1264. הוא נפטר בשנת 1286 בעיר מראגה שבצפון-מערב פרס ונקבר במוסול.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אשורים
קטגוריה:נוצרים סורים-אורתודוקסים
קטגוריה:בישופים
קטגוריה:היסטוריונים מימי הביניים
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:ילידי 1226
קטגוריה:נפטרים ב-1286
ויקיפדיה (אסטרואיד)

מצפה הכוכבים אנדרושיבקה באוקראינה
ויקיפדיה (שם מלא: 274301 ויקיפדיה; באנגלית: 274301 Wikipedia) הוא שמו של אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-25 באוגוסט 2008 במצפה הכוכבים אנדרושיבקה שבאוקראינה. השם "ויקיפדיה" ניתן לאסטרואיד בינואר 2013, כמחווה לאנציקלופדיית האינטרנט הרב-לשונית ויקיפדיה. שמות קודמים או חלופיים לאסטרואיד הם: 2008 QH<sub>24</sub>, 2007 FK<sub>34</sub> ו-1997 RO<sub>4</sub>.

== גילוי האסטרואיד ==
האסטרואיד התגלה על ידי אסטרונומים ממצפה הכוכבים אנדרושיבקה. מצפה זה אחראי לגילויים של 101 אסטרואידים בין השנים 2003–2010, מתוך למעלה מ-483,000 אסטרואידים שהתגלו, נכון לתחילת 2017, והוא מצפה הכוכבים הפרטי היחיד ברחבי אוקראינה. האסטרואיד "ויקיפדיה" נצפה לראשונה על ידי צוות אנדרושיבקה ב-25 באוגוסט 2008 בשעה 22:46, שעון אוקראינה. בלילה שלאחריו האסטרואיד נצפה שוב באותו מצפה ואז קיבל את שמו הקודם "2008 QH<sub>24</sub>". לאחר מכן הוכח שאסטרואיד זה והאסטרואידים "2007 FK<sub>34</sub> ו-"1997 RO<sub>4</sub>", שזוהו בהזדמנויות קודמות על ידי צופים שונים - הם, למעשה, אותו אסטרואיד.

== מתן השם "ויקיפדיה" ==
השם הוצע על ידי אחד מחברי הוועד המנהל של "ויקימדיה אוקראינה", וההצעה הוגשה ל"ועדה לנומנקלטורה של גופים קטנים" באיגוד האסטרונומי הבינלאומי על ידי בעל מצפה הכוכבים. ההחלטה של הוועדה להעניק את השם "ויקיפדיה" לאסטרואיד פורסמה ב-27 בינואר 2013 בכתב העת המדעי "Minor Planet Circular" היוצא לאור על ידי המרכז לכוכבים מינוריים של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.

בהסבר הרשמי לשם נאמר:

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* Robert Workman, [https://web.archive.org/web/20140308064629/http://www.technewsdaily.com/16749-asteroid-named-wikipedia.html Asteroid Re-Named 'Wikipedia'], TechNewsDaily, February 5 2013 
* [http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=274301+Wikipedia#content 274301 Wikipedia (2008 QH24)], JPL Small-Body Database, Jet Propulsion Laboratory, NASA website 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:חגורת האסטרואידים
קטגוריה:קרן ויקימדיה
קטגוריה:אנציקלופדיית ויקיפדיה
טוטו (חברה)

טוטו בע"מ (TOTO, ביפנית: TOTO株式会社) היא יצרנית האסלות הגדולה בעולם וממציאת הוושלט (Washlet), פטנט המשלב אסלה ובידה במושב אחד. מקור שמה של החברה הוא בקיצור השם טויו טוקי (Tōyō Tōki, ביפנית 東洋陶器) שפירושו "קרמיקות המזרח".

==היסטוריה ופעילות==
טוטו בע"מ נוסדה ב-1917 בקיטהקיושו שבצפון האי קיושו ביפן. החברה שולטת בשני שלישים משוק השרברבות ביפן ו-72% מבתי האב ביפן מצוידים באסלות מתוצרתה. הוושלט (Washlet או ワッシュレット ביפנית), מוצר הדגל של החברה, הוא מושב אסלה הכולל לרוב מושב מחומם, בידה ומייבש. החיישנים המחוברים ממלאים מספר תפקידים כגון מניעת הפעלת הבידה כאשר המשתמש יושב על האסלה, הורדת המים כאשר המשתמש קם או הורדת מושב האסלה באופן אוטומטי (המצאה שנקראה כבר ביפן כמושב "מציל הנישואין"). מקורו של שם האסלה הוא בהיפוך הצירוף Let Wash (אפשֵר לשטוף).

בשנים האחרונות שמה החברה דגש על מוצרים סביבתיים החוסכים באנרגיה ומים כגון ברזי ה-Ecopower הכוללים חיישנים שאינם זקוקים לחשמל ומופעלים מכוח זרם המים של השימוש הקודם בעזרת טורבינת מים.

החברה פועלת כיום ב-16 מדינות בעולם, וב-2010 פתחה מרכז שיווק בבריטניה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20131216190258/http://www.totousa.com/Products/Toilets.aspx אתר החברה בארצות הברית]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בטוקיו
ראובן קרלנשטיין

הרב ראובן קרלנשטיין{{תמונה להחלפה}}
הרב ראובן אליצור קרלנשטיין (ט"ז באלול תש"ז, 1947 – י' בטבת תשע"ד, 13 בדצמבר 2013) היה דרשן חרדי-ליטאי ישראלי, נחשב תלמידו המובהק (בדרשנות) של הרב שלום שבדרון.

==תולדותיו==
נולד בבני ברק, בנם היחיד של בת-ציון לבית ויספיש ויצחק מאיר קרלנשטיין ונכדו של חזקיהו יוסף קרלנשטיין, תעשיין חרדי ממקורבי החזון איש ומתומכיה של ישיבת פוניבז'. למד בישיבה הקטנה של ישיבת פוניבז' וב"ישיבה למצוינים" בירושלים, אצל הרב חיים אהרן טורצ'ין. בתקופת לימודיו בירושלים התקרב למגיד המישרים הרב שלום שבדרון, ממנו רכש את יסודות הדרשנות. כעבור זמן עבר ללמוד בישיבת סלבודקה בבני ברק. בשנת תשכ"ח (1968) נישא לבלהה קליין. למד בכולל וולוז'ין בבני ברק ובכולל של גיסו הרב אריה אברהמס.

החל משנות ה-70 החל לפעול כדרשן. הוא דבק בסגנונו של הרב שבדרון, שעמו שמר על קשר הדוק במשך עשרות שנים ואף הספידו בהלווייתו. במשך שנים נדד ביישובי הארץ ודרש בפני התושבים המקומיים. כמו כן מסר דרשות ושיחות מוסר בפני אברכים ובחורי ישיבות וכן בעצרות חיזוק בריכוזים החרדיים. במשך שנים רבות מסר מדי ליל שבת דרשה מרכזית בבית הכנסת איצקוביץ' שבמרכז בני ברק שמשכה אליה קהל רב. בכל יום שישי מסר שיעור קבוע בתל אביב, ולאחר שחלה עבר שיעורו לבית המדרש ירחי כלה בבני ברק. דרשותיו שודרו בקול הלשון.

באמצע שנות ה-80 חלה, כליותיו קרסו, והוא נזקק לדיאליזה. אך למרות חוליו התמיד בפעילותו כשהוא מובל בכיסא גלגלים. בשנה האחרונה לחייו התדרדר מצבו ולבסוף שתי רגליו נכרתו, ולאחר שבוע ימים (בעשרה בטבת) נפטר ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. לאחר פטירתו הוציאה משפחתו והסופר יעקב ישראל פוזן, חלק מדרשותיו בסדרת ספרים המבוססים על פרשיות השבוע בשם "יחי ראובן".
תקופה לאחר מותו, בנו הרב חזקיהו יוסף קרלנשטיין התפרסם כדרשן ומעביר דרשות והרצאות בהרבה קהילות הפזורות בארץ.

מתלמידיו: הדרשנים הרה"ג ר' שלמה לוונשטיין שליט"א והרה"ג ר' ברוך רוזנבלום. שליט"א

לרב קרלנשטיין היו 4 אחיות. גיסיו הם הרבנים: ישראל יצחק קלמנוביץ (בנו של הרב אברהם קלמנוביץ), אריה אברהמס, זלמן לייב ברלין וזלמן נטע ליבוביץ, מחבר הספר "ברכת יעקב".

==קישורים חיצוניים==
[http://www.kolhalashon.com/New/AdvancedSearch.aspx?RavName=הרב%20ראובן%20קרלינשטיין שיחותיו של הרב ראובן קרלנשטיין] באתר קול הלשון

קטגוריה:משפחת קרלנשטיין
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלבודקה (בני ברק)
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:משפחת לעוי-וייספיש-בהר"ן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
ג'רום ברונר

ג'רום סימור ברונר (באנגלית: Jerome Seymour Bruner; 1 באוקטובר 1915 – 5 ביוני 2016) היה פסיכולוג קוגניטיבי יהודי-אמריקאי שתרם לפיתוח תאוריית הלמידה הקוגניטיבית.

ברונר נמנה עם קבוצת חוקרים שפעלה בתחילת שנות ה-50 באוניברסיטת ייל וסללה את המעבר מן הגישה הביהביוריסטית אל הגישה הקוגניטיבית. ברונר ועמיתיו הניחו שהאדם פועל על פי אסטרטגיות מכוונות, כלומר הוא מעלה ביוזמתו השערות באשר למהות המושג ותר אחר גירויים שיאפשרו לו לבחון את השערותיו.
ברונר הדגיש את החשיבות הרבה של ההקשר החברתי בנוגע להתפתחות הקוגניטיבית ובנוגע להתפתחות השפתית. הוא סבר כי הסביבה החברתית מהווה "מנגנון תומך לרכישת שפה", שמשלים את המנגנון המולד לרכישת שפה.

==קורות חיים==

==משנתו==
ברונר חקר רבות את האופן שבו ילדים לומדים ומסקנתו הייתה כי הם לומדים על ידי תהליך אותו כינה "פיגום" (scaffolding). 
באמצעות תהליך הפיגום, הילד מבנה את ידיעותיו בהסתמך על ידע שכבר יש ברשותו. תהליך הפיגום, לפי ברונר, נעשה על ידי הסביבה החיצונית, אשר מבנה את הסיטואציה ומאפשרת לילד להיענות לסביבה באופן מסתגל יותר. 
תמיכה זו כוללת מתן הדרכה, רמזים, משוב ועצות, הניתנים בהתאם לרמת היכולת העכשווית של הילד וגם בהתאם לרמת ההתפתחות המקורבת.

==כתביו==
כתביו שתורגמו לעברית:
* ג'ירום ס' ברונר, תהליך החינוך, עברית: נפתלי גינתון, תל אביב: יחדו, 1965.
* ג'רום ברונר, תרבות החינוך: מאמרים על חינוך בהקשר, תרגם מאנגלית אמיר צוקרמן, תל אביב: ספרית פועלים ('מחשבות על חינוך'), תשס"א 2000.

==ראו גם==
*לב ויגוצקי

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* David Bakhurst, and Stuart G. Shanker (eds.), Jerome Bruner: Language, Culture and Self, London: Sage, 2001. ([http://books.google.co.il/books?id=hej8sYgrqFwC הספר] בגוגל ספרים)
* David Olson, Jerome Bruner: The Cognitive Revolution in Educational Theory, London: Continuum, 2007.
* Keiichi Takaya, Jerome Bruner: Developing a Sense of the Possible, Dordrecht; New York: Springer, 2013. ([http://books.google.co.il/books?id=ic5JAAAAQBAJ הספר] בגוגל ספרים)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* Keiichi Takaya, Jerome Bruner: Developing a Sense of the Possible, Dordrecht; New York: Springer, 2013, [http://books.google.co.il/books?id=ic5JAAAAQBAJ&pg=PA1 Ch. 1: Becoming Bruner], pp. 1 ff
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
קטגוריה:סגל בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק
פוארטו איגואסו

פוארטו איגואסו (בספרדית: Puerto Iguazú) היא עיר גבול בפרובינציית מיסיונס בארגנטינה. בעיר מתגוררים 82,227 בני אדם (לפי מפקד ב-2010). העיר ממוקמת במרחק של 1,288 ק"מ מהבירה בואנוס איירס.

העיר נמצאת במרחק של פחות מ-20 ק"מ ממפלי איגואסו המפורסמים, מה שגרם להתפתחות תעשיית תיירות גדולה בעיר.

==היסטוריה==
כשהספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, בני שבט הגוארני ישבו באזור, והם נשארו שם עד 1880. ב-1881, פרובינציית קוריינטס, שכללה אז את שטחי מיסיונס של ימינו, מכרה באזור שטח בגודל 13,000 קמ"ר. השטח החליף ידיים מספר פעמים, ובשלב מסוים החלו לצאת מסעות תיירים למפלים. אחת התיירות הייתה ויקטוריה אגירה, והיא החליטה לתרום ב-1901 כסף להקמת נתיב לאזור, ונוספו אליה תורמים אחרים. ב-1913 הוקם המלון הראשון, עוד לפני מבנים חשובים אחרים כמו תחנת המשטרה ובית הספר של העיר.

שם העיר עבר מספר שינויים, ובשלב מסוים אף רצו לקרוא לה על שם אווה פרון, אשת נשיא ארגנטינה חואן דומינגו פרון, אך לבסוף השם שנקבע היה פוארטו איגואסו (מילולית: נמל איגואסו).

==כלכלה==
בעקבות קרבת העיר למפלי איגואסו, כלכלת העיר מתרכזת סביב התיירות, עם מלונות רבים שמספקים מקורות פרנסה לתושבים המקומיים. להרבה רשתות מלונאות בינלאומיות יש מלונות באזור, או שהם בתהליכי בנייה.

בעיר יש גם אטרקציות נוספות, כמו משולש הגבולות הארגנטינאי, הפרגוואי והברזילאי.

בנוסף, מכרות ונדה הקרובים מושכים אוספי אבני חן. המכרות פועלים משנות ה-50, ומספקים כמה מאבני החן הטובות ביותר של ארגנטינה.

==תחבורה==
גשר טנקרדו נווס, הידוע גם בשם "גשר האחווה" (בספרדית: Puente de la Fraternidad), עובר מעל נהר איגואסו ומקשר את פוארטו איגואסו עם העיר פוז דו איגואסו בברזיל.

נמל התעופה הבינלאומי קטרטס דל איגואסו משרת את העיר, כמו גם נמל התעופה הבינלאומי פוז דה איגואסו, בצדו הברזילאי של הגבול.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מיסיונס: ערים
קטגוריה:גבול ארגנטינה–ברזיל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1902
נמל התעופה פלאשינג

נמל התעופה פלאשינג (באנגלית: Flushing Airport) היה נמל תעופה ברובע קווינס שבעיר ניו יורק, אשר נסגר בשנת 1984.<ref></ref>

נמל התעופה נפתח בשנת 1927 במתחם ביצתי דמוי משולש בשטח של כ-330 דונם. בתחילה נקרא נמל התעופה ספיד על שם בעליו אנתוני "ספיד" הנזליק. לאחר מכן שונה שמו לשם השכונה הנמצאת מדרום לו. מספר מבנים ומוסכי מטוסים ניבנו לאורך שוליו המערביים.

בשנות ה-30 היה פלאשינג מהעמוסים בשדות התעופה שפעלו בניו יורק. פתיחת נמל התעופה לה גוארדיה ב-1939 כקילומטר ממערב לו הביאה לקץ ימי הזוהר שלו. מרבית הפעילות האווירית נדדה ממנו ללה גווארדיה. מאז נמצא פלאשינג במגמת דעיכה, ושירת רק מטוסים קטנים. למרות זאת נסלל בו בהמשך מסלול אספלט בכיוון צפון-דרום. תאונת מטוס קטלנית שאירעה בו ב-1977 והצפות תכופות של שטחו הביאו לבסוף לסגירתו בשנת 1984.

לאחר סגירתו נותר שטח נמל התעופה נטוש וחזר להיות ברובו ביצה. מצויים בו שרידים של מבנים וכלי רכב מימי הפעילות שלו. בשנת 2004 פרסמה עיריית ניו יורק תוכנית לפיתוח מסחרי של השטח, אך עקב התנגדות התושבים באזור הסמוך לו היא לא קודמה. עד כה לא פותח השטח מחדש.

==קישורים חיצוניים==
* [http://forgotten-ny.com/1999/07/flushing-airport-part-1/ נמל התעופה] באתר Forgotten New York ([http://forgotten-ny.com/2001/02/return-to-the-weedy-green-yonder-flushing-airport-part-2/ המשך])
* [http://www.airfields-freeman.com/NY/Airfields_NY_NY_Queens.htm#Flushing נמל התעופה] באתר Abandoned & Little-Known Airfields

==הערות שוליים==

פלאשינג
קטגוריה:ניו יורק: היסטוריה
קטגוריה:קווינס
פלאשינג
IBM Sequoia

ממוזער
IBM Sequoia הוא מחשב-על בסקלת הפטה, נבנה על ידי חברת IBM ל-NNSA כחלק מהתוכנית לחישוב ומחשוב מתקדם. הוא התקבל במעבדה הלאומית לורנץ ליברמור ב-2011, ונפרש באופן מלא ביוני 2012.

ב-14 ביוני 2012 הודיע מיזם ה-TOP500 שמחשב ה-IBM Sequoia החליף את מחשב ה-K כמחשב המהיר בעולם, עם ביצועים של 16.32 פטה פלופסים, 55% מהר יותר ממחשב ה-K, שהיה בעל ביצועים של 10.51 פטה פלופסים. מחשב ה-IBM Sequoia עולה במספר הליבות שלו ב-123% על פני מחשב ה-K, שלו יש 705,024 ליבות, וכן צורך פחות אנרגיה - 7.9 מגה וולט, לעומת מחשב ה-K, הצורך 12.6.

ב-17 ביוני 2013 ירד המחשב למקום השלישי במהירותו בעולם, אחרי הטיאנחה-2, והטיטן.

תוכנות מדעיות שוברות שיאים מבחינת מספר החישובים הופעלו על ה-IBM Sequoia; הראשונה עברה בביצוע ממושך את ה-10 פטה פלופסים. מודלים אלקטרופיזיולוגיים של לב האדם הגיעו לקרוב ל-12 פטה פלופסים, והגיעו לרמה של כמעט הדמיה אמיתית, ותוכנת הסימולציה הקוסמית HACC צרכה 14 פטה פלופסים.

המחשב כולו עובד על מערכת ההפעלה לינוקס, עם CNK הרצה על 98,000 nodes, ו-RHEL הרצה על 768 nodes של קלט-פלט המחוברים למערכת הקבצים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110526004140/http://www-304.ibm.com/jct03004c/press/us/en/pressrelease/26599.wss מחשב העל בעל 20 הפטה פלוסים]
* [https://computing.llnl.gov/tutorials/bgp/ Using the Dawn BG/P System] 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מחשבי-על
Memtest86

Memtest86 ו-Memtest86+ היא תוכנת בדיקת זיכרון מבוססת קוד פתוח, המיועדת לבדיקת הזיכרון גישה אקראית משגיאות, במחשבים בעלי ארכיטקטורת x86. התוכנה מוודאת שה-RAM מקבל ושומר כשורה תבניות מידע הנכתבות אליו, שאין שגיאות כשסיביות פועלות אלו על אלו, ושאין סתירות בין כתובות זיכרון.

==תיאור==
קיימות שתי גרסאות ל-Memtest86; המקורית ידועה פשוט כ-Memtest86, והשנייה ידועה כ-+Memtest86. השנייה מפותחת כפיצול של Memtest86 המקורית. התצוגה הגרפית של שניהם זהה כמעט לחלוטין.

התוכניות עובדות בתאימות לכמעט כל המחשבים, החל ממערכות מבוססות 80386 ו-80486, ועד מערכות מודרניות הפועלות בארכיטקטורת מעבד של 64 סיביות. כל הפצת גרסה כוללת בתוכה תאימות מורחבות למעבדים וערכות שבבים חדשים.

התוכנה הייתה זמינה בראשיתה, כקובץ אימג' קטן לדיסקטים, להורדה מהרשת, וכללה תוכנת חלונות קטנה, כדי ליצור את התקליטון. ללינוקס היה את תוכנת השירות dd הנמצאת כתקן בלינוקס, המאפשרת ליצור את התקליטון הדרוש. עם התקליטון השתמשו לאתחול המחשב שה-RAM בו נבדק. צורה זו הפכה לבלתי מתאימה, בשל הפסקת התמיכה והשימוש בתקליטונים.

Memtest86 פותחה באופן שתוכל לרוץ עצמאית, מתקליטונים, תקליטורים, והחסנים ניידים ברי אתחול, או באמצעות מנהל אתחול מתאים כדוגמת GRUB, ללא צורך במערכת הפעלה. שיטות הפעלה אלו פותחו, מתוך הצורך לפנות את מירב זיכרון ה-RAM, לצורך בדיקת כמה שיותר ממנו. יתרון נוסף בשיטות אלו הם יצירת מצב בו לא מופעלת מערכת הפעלה או יישום, וכך הם לא עלולים להינזק, במידה וה-RAM אכן תקול.

בדיקות Memtest86 הם מקיפות למדי, והם יכולות לאתר בעיות נסתרות, במערכת שנראית על פניה כתקינה. Memtest86 מסוגלת לספור כשלים, אפילו כאלו שלכאורה תוקנו ב-ECC ב-DRAM.

הפעלת בדיקה מלאה של כל האפשרויות בתוכנית, יכולה לקחת בין מספר דקות למספר שעות, בתלות בסכום ובמהירות התקני זיכרון ה-RAM המותקנים, וכן כתלות במהירות המעבד. חלק מהשגיאות עשויות להיות נראות באופן בלתי רציף, ותלויות בסיביות הספציפיות המאוכסנות. שגיאות כאלו עשויות להתגלות בהרצה של התוכנה מספר פעמים לאורך תקופה. חלק מהבדיקות משתמשות בכל פעם במידע שונה, כדי לאתר שגיאות תלויות מידע. התוכנה פועלת עד שמתקבלת פקודת אתחול או כיבוי של המחשב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.memtest.org/ דף הבית של Memtest86]
* טלאי [http://rick.vanrein.org/linux/badram BadRAM] לליבת לינוקס
* [http://www.playtool.com/pages/memtest/memtest.html בדיקת זיכרון לוח האם על ידי Memtest86] - מידע נוסף על Memtest86

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות מערכת
זרקור

זרקור שנוצר על ידי [[תומאס אלווה אדיסון, 1915]]
זרקורים מאירים בפסטיבל ב[[טורונטו]]
זַרְקוֹר (באנגלית: Searchlight) הוא מכשיר הכולל מקור אור רב עוצמה ורפלקטור פרבולי היוצרים אלומת אור חזקה בכיוון מסוים. בדרך כלל הזרקור מותקן כך שניתן לסובבו לכיוונים שונים, לשם הארה של עצם או אזור מצומצם מסוים. 

מקור המילה בעברית הוא הלחם בסיסים של זרק ואור<ref></ref>. 

במשך שנים רבות היה מקור האור המקובל בזרקור קשת פחם - קשת חשמלית נוצרה במפגש של אנודה וקתודה שהיו מוטות פחם שהיה צורך לקרב ביניהם כדי ליצור את הניצוץ שיצר את הקשת (דומה לקצר הנוצר בעת ריתוך חשמלי בו מנוצל הקצר ליצירת חום והאור המופק הוא גורם מפריע המחייב את הרתך להשתמש במסכת ריתוך כדי למנוע נזק לראייה ועיוורון כתוצאה ממבט ישיר על קשת הריתוך).

כיום משתמשים בנורות קסנון בשל הבהירות הגבוהה יותר, אורך החיים הארוך יותר, היציבות הגבוהה יותר שלהן לעומת מנורת קשת פחם, והגודל הקטן יותר של מקור האור לעומת במנורת קשת פחם.

במלחמת העולם השנייה הגיע הטווח היעיל של הזרקורים לכ-50 ק"מ.

==שימוש צבאי==
הצי המלכותי הבריטי השתמש בזרקורים בשנת 1882 כדי למנוע מכוחות מצריים לאייש סוללות תותחים ליד אלכסנדריה. בהמשך אותו שנה, כוחות בריטיים וצרפתיים הנחיתו נחתים לאור זרקורים. עד שנת 1907 זכתה תועלתו של הזרקור להכרה נרחבת. הוא שימוש לסינוור האויב בעת תקיפתו, איתור ספינות אויב מרוחקות, סיוע לכוחות נוחתים וכמכשיר איתות. נעשה בהם שימוש במלחמת רוסיה–יפן בשנת 1905. 

במלחמת העולם הראשונה שימשו זרקורים ליצירת "אור ירח מלאכותי" בעת תקיפה לילית, באמצעות הארת עננים שמעל לשדה הקרב והקרנת האור מהעננים לקרקע. 

במלחמת העולם השנייה נעשה שימוש נרחב בזרקורים להתגוננות מהפצצות ליליות. הכוונת הזרקור נעשתה באמצעות איכון באמצעות קול ומכ"ם, שאיפשרו לזרקור לעקוב אחר המפציצים ובכך לסייע לתותחי הנ"מ ולמטוסי קרב שפעלו נגד המפציצים. זרקורים שימשו לעיתים גם בקרבות יבשתיים. 

בצה"ל פעל גדוד הזרקורים, שהוקם בשנת 1955 ופורק בשנת 1988.

==שימוש אזרחי==
הזרקור במלון לוקסור
זרקורים משמשים למטרות פרסום, בפסטיבלים ובאירועים ציבוריים. הזרקור בעל העוצמה הגדולה ביותר נמצא בראש מלון לוקסור בלאס וגאס. בראש מבנה המלון, שצורתו פירמידה נמצא זרקור המכוון ישירות כלפי מעלה. אלומתו מרכזת כ-13,650,000 לומנים מ-39 נורות קסנון בהספק 7 קילוואט כל אחת, לעוצמה של 9,129,000,000 נרות. בלילה בהיר ניתן לראות את קרן הזרקור ממרחק של עד 400 ק"מ ממטוס בגובה שיוט, וניתן לראותה בבירור גם מהחלל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאורה
קטגוריה:טכנולוגיה צבאית
קטגוריה:תאורה חשמלית
המפלגה החוסטיסיאליסטית

המפלגה החוסטיסיאליסטית (בספרדית: Partido Justicialista, מלשון justicia, חוסטיסיה, "צדק", ובראשי תיבות: PJ) היא מפלגה פרוניסטית פוליטית בארגנטינה, המפלגה הגדולה ביותר בתנועה הפרוניסטית. המפלגה מחולקת לשלושה פלגים: החזית לניצחון, החזית המתחדשת ופרוניזם פדרלי, אשר לכל אחד מהם אוטונומיה נרחבת והם מתקיימים בפועל כסיעות נפרדות.

נשיאת ארגנטינה לשעבר, קריסטינה פרננדס דה קירשנר, היא חברת המפלגה. בעלה, הנשיא בין 2003 ל-2007 נסטור קירשנר, הנהיג את המפלגה עד מותו ב-2010, וסגנו בזמן נשיאותו ומושל פרובינציית בואנוס איירס, דניאל סיולי, החליף אותו, והוא שירת בתפקיד זה עד 2014. מאז 2014 מכהן בתפקיד יו"ר בית הנבחרים הארגנטינאי, אדוארדו פלנר.

==היסטוריה==
המפלגה הוקמה ב-1947 על ידי חואן ואווה פרון, והחליפה את מפלגת הלייבור הארגנטינאית, אשר פרון נבחר אליה מוקדם יותר באותה שנה.

על כל הישויות הפרוניסטיות נאסר להשתתף בבחירות לאחר המהפכה המשחררת של הצבא בארגנטינה ב-1955, ופרון נמלט ממנה. לאחר מספר תקריות אלימות, וכן משא ומתן של פרון עם המשטר הצבאי וזרמים פוליטיים שונים, פרון חזר לארגנטינה ב-1973 וניצח בבחירות באותה שנה. לאחר מכן נוצר מבוי סתום במפלגה, שכן היו בה פעילי שמאל וימין קיצונים יחדיו. לאחר מותו של פרון ב-1974, ההבנה השברירית בין פלגי המפלגה התפוררה, ופרץ גל אלימות פוליטית, שהסתיים בהפיכה צבאית ב-1976.

במהלך המלחמה המלוכלכת בסוף שנות ה-70, מאות פרוניסטים שילמו בחייהם, והתגבשה ההשקפה הפופוליסטית של המפלגה. בבחירות הדמוקרטיות הראשונות לאחר המשטר הצבאי, ב-1983, המפלגה נחלה תבוסה למפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי. כעבור שש שנים המפלגה חזרה לשלטון עם קרלוס מנם, שערך רפורמה בחוקה שאפשרה לו להיבחר בשנית. בנוסף הוא אימץ מדיניות ימנית נאו-ליברלית, ששינתה את ההשקפה הכללית של המפלגה.

בבחירות ב-1999 המפלגה הובסה על ידי קואליציה של האיחוד האזרחי הרדיקלי והחזית למדינה בסולידריות (גם היא ענף במפלגה החוסטיסיאליסטית), אך שבה לשלוט ב-2001, והייתה לה השליטה לבחירת נשיא זמני לארגנטינה לאחר המשבר הכלכלי באותה שנה. הקונגרס בחר בחוסטיסיאליסטי אדוארדו דואלדה, אשר כיהן ב-2002 וחלק מ-2003.

בבחירות ב-2003, קהל הבוחרים התפצל ל-3 חלקים, כאשר קרלוס מנם, נסטור קירשנר ואדולפו רודריגס סאה רצו כולם לנשיאות. לאחר ניצחונו של קירשנר, המפלגה התייצבה מאחוריו, כשהיא זזה מעט שמאלה על המפה הפוליטית.

בבחירות של 2019 הצטרפה המפלגה לסיעה של מפלגות מרכז-שמאל פרוניסטיות בשם "החזית של כולם", שזכתה בבחירות, ונציג המפלגה אלברטו פרננדס הפך לנשיא.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגנטינה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1947
יחסי ישראל–ליטא

בין מדינת ישראל לרפובליקת ליטא קיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. ישראל הכירה בעצמאותה של ליטא בשנת 1991, והיחסים הדיפלומטים בין השתיים החלו כשנה לאחר מכן, ב-1992. במהלך ינואר 2015 נפתחה שגרירות ישראל מחדש בבירה וילנה. שגרירת ישראל הנוכחית היא הדס ויטנברג זילברשטיין (8)

לליטא יש שגרירות רשמית בתל אביב, ושלוש קונסוליות כבוד בהרצליה, ברמת גן ובנתניה.

== היסטוריה ==
ב-1995 ביקר בישראל נשיא ליטא, אלגירדס ברזאוסקאס, וביקש מעל בימת הכנסת סליחה מהעם היהודי על מעשיהם של אותם ליטאים אשר הרגו באכזריות, ירו, גירשו ושדדו יהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה.

בשנת 2007 זומן יצחק ארד, לשעבר יושב ראש הנהלת יד ושם, אשר לחם במחתרת כנגד הנאצים, לחקירה בליטא על פעולותיו כפרטיזן והריגת ליטאים לא-יהודים, בזמן מלחמת העולם השנייה. ליטא חשדה בארד שהשתתף במעשי טבח כנגד ליטאים במלחמה. עם זאת, ישראל סירבה לבקשת ליטא.

במהלך חודש אפריל 2012, מינתה ליטא לראשונה נספח מסחרי רשמי במדינת ישראל, זאת במטרה לקדם את יחסי הסחר בין ליטא וישראל, ובנוסף, לקידום השקעות ישראליות בליטא.

בחודש יולי 2013, נשיא מדינת ישראל שמעון פרס, קיים ביקור רשמי בליטא, אשר במהלכו קיים פגישה עם נשיאת ליטא, דליה גריבאוסקאיטה. במהלך הביקור, הדגישה הנשיאה כי "היחסים עם מדינת ישראל חשובים ביותר לליטא ולאיחוד האירופי", וכן אמרה כי "לישראל ולליטא יחסים בילטרליים חזקים מזה 20 שנה, אנו רואים בישראל מודל של חדשנות ונפעל לחיזוק היחסים בין המדינות".

ב-2016 רכש צבא ליטא מרפאל - מערכות לחימה מתקדמות נשק בעסקה בסכום של 400 מיליון אירו שכוללת טילי ספייק. בהמשך האשימה ליטא את רפאל בטיפול לקוי בתקלות.

ב-23 באוגוסט 2018 נסע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור מדיני בליטא. הביקור נערך במטרה לאתגר את הקונצנזוס באיחוד האירופי בנוגע לסוגיה הפלסטינית והאיראנית, ובנוסף, לצבור תמיכה למהלכים שמקדמת ממשלתו באיחוד ובאומות המאוחדות, כמו עידוד העברת השגרירויות הזרות לירושלים. במסגרת הביקור השתתף נתניהו בפסגת המדינות הבלטיות. בווילנה נועד עם ראש ממשלת ליטא סאוליוס סקוורניאליס, נשיאת ליטא דליה גריבאוסקאיטה, ראש ממשלת לטביה מאריס קוצ'ינסקיס וראש ממשלת אסטוניה יורי רטס.

ב-26 בנובמבר 2020 אישרה הממשלה הסכם לשיתוף פעולה עם ממשלת ליטא בנושאי ביטחון הציבור ומאבק בפשיעה.

בפברואר 2022 נפתחה קונסוליית הכבוד של ליטא בנתניה.

ביוני 2023 ראש הממשלה בנימין נתניהו נפגש עם ראש ממשלת ליטא אינגרידה שימוניטה. שני המנהיגים דנו בסוגיות אזוריות ובייחוד בסוגיית האיום האיראני. נתניהו ציין כי איראן גרעינית תפגע ביציבות האזורית ותהווה איום על העולם כולו.
כמו כן, דנו השניים בהרחבת שיתוף הפעולה במגוון תחומים, בין היתר בתחומי החדשנות, סייבר ובינה מלאכותית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131225102519/http://www.ilcci.org/137467/ליטא-כהזמנות-עסקית אתר לשכת המסחר והתעשייה ישראל - ליטא]
* [http://il.mfa.lt/ האתר הרשמי של שגרירות ליטא בישראל] 

==הערות שוליים==

*
(8) https://www.gov.il/he/departments/publications/reports/gov_mes100422
רוברט לווינסון

רוברט ("בוב") לווינסון (10 במרץ 1948 - 25 במרץ 2020) הוא סוכן פרטי אמריקני, ופנסיונר של המנהל לאכיפת (חוקי) הסמים (DEA) ושל ה-FBI.

ב-9 במרץ 2007, במהלך ביקור באי כיש באיראן, נעצר כאשר חקר לכאורה מקרה של הברחת סיגריות. 

פקידי ממשל מאמינים כי לווינסון, שנחטף שבועיים לפני ההשתלטות האיראנית על צוות הספינה הבריטית קורנוול (HMS Cornwall), נעצר על ידי סוכנים איראניים כדי לשמש כקלף מיקוח במשא ומתן עם וושינגטון.

בדצמבר 2013, דיווח העיתון האמריקני Associated Press כי חקירה שלהם גילתה כי לווינסון עבד עבור ה-CIA
. הממשל האמריקאי הצהיר כי הוא לא היה עובד מדינה בזמן חטיפתו.

ב- 25 במרץ 2020 משפחתו של לווינסון יחד עם הממשל האמריקני הודיעו על מותו בתאריך לא ידוע במהלך היותו במעצר באיראן. 

== הצהרות גורמים רשמיים בנוגע ללווינסון ==

== מעורבות איראנית ==
ב-4 באפריל 2007, מעט יותר משלשה שבועות לאחר חטיפתו של לווינסון, מאמר בתחנה הממשלתית האיראנית PressTV ציין כי הוא: 

באותו מאמר הוסבר כי הנסיעה של לווינסון לאי קיש (Kish Island) הייתה של איש עסקים פרטי המחפש קשר עם אדם שיוכל לקשר אותו לביצוע מצגות לגורמים איראניים רשמיים האחראיים על טיפול במסחר בנתיבי הברחה פיראטיים אשר הם בעלי חשיבות רבה לחברה שלו.

ב-8 בינואר 2013, ה-Associated Press דווח כי יש כעת קונצנזוס בין פקידי ממשל אמריקאים המעורבים במקרה שלמרות שנים של הכחשה, שרות הביטחון האיראני היה כמעט בוודאות מאחורי הווידאו בן 54 השניות וחמש התמונות האנונימיות של לווינסון, שנשלחו למשפחתו. הדרך בה נשלחו והאנונימיות המקצועית הצביעו על כך שמרגלים מומחים עומדים מאחורי הפעולה, כך נאמר.

== פרס מיליון הדולר ==
ב-6 במרץ 2012, לקראת יום השנה החמישי לחטיפתו, הציע ה-FBI פרס על סך מיליון דולרים עבור מידע העשוי להביא להחזרתו. בנוסף הושק קמפיין תוך שימוש בשלטי דרך גדולים, הודעות ברדיו, פליירים, וטלפוניה לפרסום הפרס.במקביל קיבלו שני בניו הצעירים מלגה על סך $5,000 למימון לימודיהם.

== סטטוס נוכחי ==
בנובמבר 2013, לווינסון, אב לשבעה, הפך לשבוי במשך הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, כאשר הוא "עוקף" את טרי אנדרסון.
על פי משפחתו הוא סובל מסוכרת, שיגדון ויתר לחץ דם. הדרכון שלו לא הופיע באף מדינה אחרת.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20131215000611/http://www.fbi.gov/news/stories/2012/march/levinson/levinson/ פרסום הפרטים] ב[http://www.fbi.gov/ אתר ה FBI], כולל נאום דירקטור ה-FBI, מולר (Mueller) 
* [http://edition.cnn.com/2014/03/09/world/meast/iran-bob-levinson/index.html?hpt=imi_c2 לפני 7 שנים החל הסיוט למשפחה], CNN, מרץ 2014

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:יחסי איראן – ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
סנטיאגו דרקי

סנטיאגו רפאל לואיס מנואל חוסה מאריה דרקי רודריגס (בספרדית: Santiago Rafael Luis Manuel José María Derqui Rodríguez; 21 ביוני 1809, קורדובה - 5 בנובמבר 1867, קוריינטס) היה פוליטיקאי ארגנטינאי שכיהן כנשיאה הרביעי של ארגנטינה החל מה-5 במרץ 1860 ועד ה-5 בנובמבר 1861. הופיע בעבר על שטרות של 10 אאוסטרלים ארגנטינאיים, שיצאו משימוש.

== ביוגרפיה ==
דרקי נולד בקורדובה כבן בכור להוריו. החל ללמוד משפטים באוניברסיטה הלאומית של קורדובה ב-1826 ורכש בנושא זה תואר כעבור חמש שנים, ב-1831. מאוחר יותר, עבד באוניברסיטה זו כפרופסור למשפטים וכן לפילוסופיה ולבסוף היה לסגן דקאן. ב-14 במאי 1845, נשא לאישה את מודסטה גרסיאה דה קוסיה ודיוה לגרנייה ולהם שישה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי ארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הלאומית של קורדובה
קטגוריה:ילידי 1809
קטגוריה:נפטרים ב-1867
SOKO

מטוס מדגם סופר גאלב G-4 מתוצרת סוקו, בשירות חיל האוויר היוגוסלבי
SOKO (בסרבית בכתב קירילי: СОКО) הייתה יצרנית כלי טיס יוגוסלבית ממוסטאר, בוסניה והרצגובינה. היא הייתה היצרנית העיקרית של חיל האוויר היוגוסלבי.

החברה נוסדה ב-1950 כחברת-בת של היצרנית הסרבית איקרוס. משמעות שם החברה בסרבית היא בז. היא ייצרה מטוסי קרב, מפציצים ומטוסי אימון. החברה השתמשה בנמל התעופה מוסטאר לביצוע טיסות מבחן. היא שיתפה פעולה עם סיקורסקי ועם איירוספסיאל.

בשל האמברגו הבינלאומי שהוטל בעקבות מלחמות יוגוסלביה, חדלה החברה לייצר מטוסים, מאז החברה מתמקדת בייצור תיבות הילוכים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יצרני מטוסים
קטגוריה:יוגוסלביה: צבא וביטחון
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: חברות
קטגוריה:מוסטאר
חברת נמלי התעופה של תאילנד

חברת נמלי התעופה של תאילנד (בתאית: บริษัท ท่าอากาศยานไทย จำกัด, באנגלית: Airports of Thailand, ידועה גם בראשי התיבות AOT) היא חברה ציבורית הנסחרת בבורסה התאילנדית, המפעילה מספר שדות תעופה בתאילנד. מטה החברה נמצא במחוז דון מואנג שבבירה בנגקוק.

החברה הוקמה ב-30 בספטמבר 2002, כתוצאה מהפרטת "רשות שדות התעופה של תאילנד". בעלת המניות העיקרית היא ממשלת תאילנד, המחזיקה ב-70% ממניותיה. החברה מפעילה שני מגזרי עסקים עיקריים, שהם הפעלת שדות תעופה ובתי מלון. הפעילות האווירית קשורה לתנועות תעבורה אווירית, כגון נחיתה, חניה, שירותי נוסעים ושירותי מטוסים. הפעילות הלא-אווירונית כוללת דמי שכירות של משרד ומדינה, שירותים וזיכיונות.<ref></ref> 

בינואר 2006, ערך החברה היה 203,345.996 מיליון בהט.

== שדות התעופה שמפעילה AOT ==
* נמל התעופה סוברנבהומי
* נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג
* נמל התעופה הבין-לאומי פוקט
* נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג מאי
* נמל התעופה הבינלאומי של האד יאי
* נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג ראי

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאילנד: תעופה
קטגוריה:חברות תאילנדיות
פוקט (עיר)

פוקט (בתאית: นครภูเก็ต) היא בירת מחוז פוקט שבתאילנד, והעיר הגדולה בה. שוכנת לחופו הדרום-מזרחי של האי.

בשנת 2004 הועלתה פוקט למעמד של תסבאן נאקון (Thesaban nakhon), דרגה המצריכה אוכלוסייה של מעל ל-50,000 תושבים, ואשר הכנסותיה מספיקות לקיום מוסדותיה.

הבודהיזם היא הדת השולטת בפוקט ובתאילנד בכלל. מקדשי הבודהיזם בעיר, מהווים יעד אטרקטיבי לתיירים. בעיר מספר מקדשים הינדואים שבהם פסלים של האלים גנש וברהמה. העיר פוקט מפורסמת בחיי הלילה שלה, והיא יעד מועדף על תיירים בינלאומיים רבים.

נמל התעופה הבין-לאומי פוקט שוכן כ-32 קילומטרים צפונית למרכז העיר.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 

קטגוריה:תאילנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1912
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אסיה: ערי נמל
קטגוריה:האוקיינוס ההודי: ערי נמל