OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כרוניקון פסחלה

כרוניקון פסחלה (יוונית: Πασχάλιο χρονικό, "הכרוניקה של חג הפסחא") הוא השם המקובל לרישום אירועים שמקורו בעולם הביזנטי של המאה השביעית לספירה. זהו חיבור הכתוב יוונית שמחברו כינה אותו "קיצור תולדות הזמנים מאדם הראשון ועד לשנה העשרים למלכותו של הרקליוס הנאור".

==החיבור==
כרוניקון פסחלה הוא רשימה גדולה של אירועים הניתנים באופן כרונולוגי. בבסיסה מצוי רישום הזמנים הרומי (הביזנטי) שמתחיל בבריאת העולם. לפי הכרונולוגיה הביזנטית נברא העולם ביום ה-21 במרץ בשנת 5509 לפני הספירה, ונמשך עד כיבושה של האימפריה הרומית המזרחית (האימפריה הביזנטית) בידי העות'מאנים. רישום האירועים מבוסס על המחזור הפסחאלי (מועד חג הפסחא אינו קבוע ביום מסוים בלוח השנה הנוצרי אלא הוא משתנה ומחושב על פי נוסחת חישוב מסוימת). זוהי אסופה של אנקדוטות היסטוריות העוסקת בדמויות היסטוריות ובאירועים יוצאי דופן.

==המחבר==
כתב היד העיקרי של הכרוניקון פסחלה הוא קודקס ותיקנוס גרקוס 1941. כתב יד זה פגום הן בראשו והן באחריתו ולכן זהות המחבר אינה ידועה. כל שידוע עליו שחי בזמנו של הקיסר הרקליוס (641-610 לספירה). יש חוקרים בדעה כי האיש היה איש דת שהיה בקשר עם הפטריארך סרגיוס הראשון. אחרים בדעה שמדובר בפקיד ממשלתי אזרחי (וזאת משום שעשה שימוש גם בשפה הלטינית, דבר שהוא בלתי רגיל עבור איש דת נוצרי בעת ההיא).

==המקורות==
המקורות העיקריים של החיבור הם כתבים של סקסטוס יוליוס אפריקנוס, אוסביוס (תולדות הכנסייה), יוחנן מלאלס, אפיפניוס מסלמיס (על המידות והמשקלות), ועוד. לדור האחרון הנכלל בחיבור (מאז מות הקיסר מאוריקיוס) המחבר עצמו הוא עד לאירועים שהוא מתאר, ולכן עבור פרק זמן זה (628-601 לספירה) הכרוניקון פסחלה הוא מקור היסטורי חשוב ביותר.

==מרד בר כוכבא ובניית איליה קפיטולינה ==
בכרוניקון מופיע אזכור קצר למרד בר כוכבא ומכירת שבויים יהודים לעבדות, ותיאור בנייתה של העיר איליה קפיטולינה על ידי הקיסר אדריאנוס:
.

תיאור מבניה של איליה קפיטולינה הוא התיאור היחיד שלהם בכל הספרות הנוצרית והפגנית. ייתכן שתיאור היריד והעיר הוכנסו לחיבור ממקור לא-נוצרי מהמאה ה-3 או ה-4.

==נוסח החיבור==
<div style="direction: ltr;">
H. Dindorf (ed.), Chronicon Paschale, (Corpus Scriptorum Historiae Byzantinae), Bonn, 1832.
</div>
קיים תרגום חלקי לאנגלית המביא רק את פרק הזמן הכולל את התקופה הרומית המאוחרת והתקופה הביזנטית:
<div style="direction: ltr;">
Mary and Michael Whitby (trans.), Chronicon Paschale 284-628, Liverpool 1989
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:כרוניקות
קטגוריה:ספרות ביזנטית
קטגוריה:ספרות בשפה היוונית
המנון אל סלוודור

ההמנון הלאומי של אל סלוודור (בספרדית: Himno Nacional de El Salvador) נכתב על ידי הגנרל חוסה חואן, ומנגינתו הולחנה על ידי האיטלקי חואן אבארל בשנת 1856. ההמנון אומץ ב-15 בספטמבר 1879, והוכר רשמית ב-11 בדצמבר 1953 על ידי הממשלה.

באירועי ספורט וטקסים דיפלומטיים רשמיים נהוג לרוב לנגן את הפזמון של ההמנון בלבד. 

== מילות ההמנון ==
{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! ספרדית
|-
| <poem>פזמון:
נצדיע למולדת, בגאווה
להיקרא ילדיה
הבה נישבע בחיינו באומץ
נקדיש את חיינו ללא לאות למענה

בית ראשון:
השלום יוביל לאושר אמיתי
אל סלבדור חלמה תמיד באופן אצילי.
להשיג מטרה זו כי היא הייעוד הנצחי שלה,
השמירה על יעד זה, היא התהילה הגדולה שלה.
עם אמונה בלתי מעורערת בדרכנו
היא שואפת למלא
ולהגשים את הייעוד שלה:
ולהשיג עתיד שכולו טוב.
מכשול איתן שומר עליה
מהתנגשות עם חוסר נאמנות נתעבת,
מהיום בו הדגל שלה נישא גבוה,
נכתב בדמם: חופש!

(פזמון)

בית שני:
החופש הוא הנחת היסוד אשר מובילה אותה;
אלפי פעמים היא הגנה על זכות זו,
פעמים רבות דחתה בתוקף 
את כוחה של שנאה ורודנות מחרידים.
ההיסטוריה שלה הייתה עקובה מדם ועצובה,
אולם באותו הזמן גם נשגבת וזוהרת,
מקור פאר לגיטימי
ולקח רב ערך לגאווה ספרטנית.
לא ניתן להכחיש את הגבורה המולדת שלה
בכל אדם קיים הגיבור האלמותי
אשר יודע כיצד לשמור על
ערכי הגבורה הוותיקים והנודעים שלה

(פזמון)

בית שלישי:
כולם מסורים ונאמנים
למסורת של הלהט המלחמתי
אשר באמצעותה תמיד הושגה התהילה
על ידי שמירת כבוד המולדת.
כיבוד זכויותיהם של האחרים
וביסוס מעשיה על היושר והצדק
הם בשבילה, ללא תחבולות מגונות,
השאיפה התמידית.
ובאופן עיקש היא ממשיכה
לשמר על המאמצים הללו
להילחם בנחישות בקרב;
כי האושר שלה טמון בשלום.

(פזמון)
</poem>
| dir="ltr" | <poem>
Coro:
Saludemos la patria orgullosos 
De hijos suyos podernos llamar; 
Y juremos la vida animosos, 
Sin descanso a su bien consagrar. 

PRIMERA ESTROFA 
De la paz en la dicha suprema, 
Siempre noble soñó El Salvador; 
Fue obtenerla su eterno problema, 
Conservarla es su gloria mayor. 
Y con fe inquebrantable el camino 
Del progreso se afana en seguir 
Por llenar su grandioso destino, 
Conquistarse un feliz porvenir. 
Le protege una férrea barrera 
Contra el choque de ruin deslealtad, 
Desde el día que en su alta bandera 
Con su sangre escribió: ¡LIBERTAD! 

(Coro)

SEGUNDA ESTROFA 
Libertad es su dogma, es su guía 
Que mil veces logró defender; 
Y otras tantas, de audaz tiranía 
Rechazar el odioso poder. 
Dolorosa y sangrienta es su historia, 
Pero excelsa y brillante a la vez; 
Manantial de legítima gloria, 
Gran lección de espartana altivez. 
No desmaya en su innata bravura, 
En cada hombre hay un héroe inmortal 
Que sabrá mantenerse a la altura 
De su antiguo valor proverbial. 

(Coro)

TERCERA ESTROFA: 
Todos son abnegados, y fieles 
Al prestigio del bélico ardor 
Con que siempre segaron laureles 
De la patria salvando el honor. 
Respetar los derechos extraños 
Y apoyarse en la recta razón 
Es para ella, sin torpes amaños 
Su invariable, más firme ambición. 
Y en seguir esta línea se aferra 
Dedicando su esfuerzo tenaz, 
En hacer cruda guerra a la guerra: 
Su ventura se encuentra en la paz.

(Coro)</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

אל סלוודור
קטגוריה:אל סלוודור: סמלים לאומיים
קונסטנטינוס (אפיפיור)

קונסטנטינוס (בלטינית: Constantinus; 664 – 9 באפריל 715) כיהן תחת כינוי זה כאפיפיור בין 25 במרץ 708 למותו. קונסטנטינוס הוא האפיפיור היחיד שבחר בכינוי זה (מלבדו היה עוד אנטי-אפיפיור שכינה עצמו בשם זה, האנטי-אפיפיור קונסטנטינוס השני), שלו קונוטציות "מזרחיות", והוא שמו של קיסר רומי.

קונסטנטינוס נולד בצור (שבלבנון של ימינו). כנראה שכבר בתקופת אגתו הוא היה בעל עמדת מפתח בכנסייה, שכן רשום כי הוא השתתף במשלחתו של אגתו לועידת קונסטנטינופול השלישית. לאחר היבחרו, הוא המשיך את הקו של קודמו בתפקיד, סיסיניוס, ואת זה של אגתו והביע התנגדות למונופיזיטיזם.

קונסטנטינוס היה אחד האפיפיורים האחרונים של האפיפיורות הביזנטית. ב-710–711 הוא ביקר בקונסטנטינופול והתפייס עם יוסטיניאנוס השני בנושא ההחלטות של קונסיל טרולו, בניגוד לסירובו של סרגיוס הראשון לכל משא ומתן עם הקיסר. קונסטנטינוס היה למעשה האפיפיור האחרון שביקר בקונסטנטינופול, עד ביקורו של פאולוס השישי באיסטנבול ב-1967.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים

קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-8
קטגוריה:ילידי 664
קטגוריה:נפטרים ב-715
גותה

גותה (בגרמנית: Gotha) היא העיר החמישית בגודלה במדינת תורינגיה במרכז גרמניה ובירת מחוז גותה. העיר הוזכרה לראשונה בכתבי קרל הגדול תחת השם וילה גותהה (villa gothaha) כלומר מים נקיים. חשיבותה נובעת מהיותה במאה ה-19 בירת הדוכסות של סקסה-קובורג-גותה (אמה ובעלה של ויקטוריה מלכת בריטניה השתייכו לבית מלוכה זה).

גבעת המצודה
חשיבות נוספת של עיר זו נובעת מהעובדה שבעיר זו הוקמה המפלגה הסוציאליסטית בגרמניה (SPD) ב-1875 מאיחודן של שתי מפלגות פועלים (נקראה אז SAD). 

במלחמת העולם השנייה הייתה גותה מרכז תעשיית נשק, שבה עבדו 7,000 אסירים במחנות כפייה. 

בתקופת פריחתה של העיר ויימאר במאה התשע עשרה מילאה גותה תפקיד חשוב בחקר מדעי הטבע והיום קיימים בעיר המוזאון לתולדות הטבע ומצפה כוכבים.

בעיר שוכנת גם יצרנית כלי תעופה ורכבות חשמליות "גותר וואגונפאבריק"

אטרקציות נוספות:

* טירת פרידנשטיין, אחת מטירות הרנסאנס-בארוק הגדולות בגרמניה, והמגדל המערבי שלה.
* העיר העתיקה, סביב מתחם ה "האופטמארקט" (השוק הראשי).
* העיר ה"חדשה" סביב ה נוימארקט (השוק החדש).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורינגיה: ערים
British Steel (אלבום)

British Steel הוא אלבומה השישי של להקת ההבי מטאל ג'ודס פריסט.

גרסת רמסטרד לאלבום יצאה בשנת 2001, בה שני שירי בונוס. השיר "Red, White, and Blue", נכתב בשנותיה הראשונות של הלהקה, אך הוקלט ב-1985. שיר הבונוס השני מהופעה חיה של "Grinder", הוקלט ב-1984 בלוס אנג'לס במהלך סיבוב ההופעות של Defenders of the Faith.

ב-2009 ג'ודס פריסט הוציאה את גרסת יום-ההולדת ה-30 לאלבום, בה הלהקה מנגנת את האלבום במלואו בהופעה חיה בפעם הראשונה.

== רשימת רצועות ==
*כל השירים נכתבו על ידי רוב הלפורד, ק. ק. דאונינג וגלן טיפטון.

# Rapid Fire (4:08)
# Metal Gods (4:00)
# Breaking the Law (2:35)
# Grinder (3:58)
# United (3:35)
# You Don't Have to Be Old to Be Wise (5:04)
# Living After Midnight (3:31)
# The Rage (4:44)
# Steeler (4:30)
# Red, White & Blue (3:42)
# Grinder (הופעה חיה) (4:49)

== משתתפים ==
* רוב הלפורד - שירה
* ק. ק. דאונינג - גיטרות, שירת רקע
* גלן טיפטון - גיטרות, קלידים, שירת רקע
* אייאן היל - בס, שירת רקע
* דייב הולנד - תופים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי ג'ודס פריסט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
הרי ההארץ

הרי הָארץ (בגרמנית: Harz) הם רכס הרים בגרמניה במדינות סקסוניה התחתונה, תורינגיה וסקסוניה אנהלט. נכללים בהם ההרים הגבוהים ביותר בצפון גרמניה, בהם פסגת הברוקן, המתנשאת לגובה של 1,141 מטר. אורכם 110 קילומטר, ורוחבם בין 30 ל-40 קילומטר. בחלקם המזרחי (Unterharz) גובהם סביב 400 מטר, ואילו בחלק המערבי (Oberharz) סביב 800 מטר.

הערים לרגלי ההרים, בהן גוסלאר, ורניגרודה וקוודלינבורג, מהוות אזורי תיירות ונופש פופולריים. באזור נוצרו אגדות רבות על מכשפות וגמדים כפי שהן מוכרות בעולם המערבי.

שרשרת ההרים נוצרה במהלך תקופת הקרבון תוך כדי התאחות היבשות כדי ליצור את יבשת-העל פנגיאה באורוגנזה הקרויה על שם הרים אלו: הקימוט ההרציני. באותה עת נוצרו גם הרי האפלצ'ים.

==ראו גם==
* מערכת ניהול המים בהרי ההארץ

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

הארץ
קטגוריה:סקסוניה התחתונה: גאוגרפיה
קטגוריה:תורינגיה
קטגוריה:סקסוניה-אנהלט: גאוגרפיה
קטגוריה:גרמניה: יערות
מישל טראמה

מישל אלן טראמה (בצרפתית: Michel Alain Trama; נולד ב-31 בינואר 1947) הוא שף צרפתי.

==ביוגרפיה==
מישל טראמה נולד בקונסטנטין (Constantine), אלג'יריה וגדל בבית יתומים. למד פסיכולוגיה בוושינגטון די. סי. בשנים 1964–1967, למד בבית הספר הגבוה לאמנויות העיצוב בפריז במונפרנס, פריז. עבד כמלצר וכמנהל של ביסטרו פריזאי ובאחד הימים כשהטבח הגיע שיכור למסעדה, טראמה החליף אותו ומאז הוא דבק במקצוע, התלמד במסעדת "לה קוט ד'אור" של ברנאר לואזו. פתח ביחד עם אשתו מאריז את ביסטרו Sur le Pouce ברחוב מופטארד בפריז, והיה בעליו בשנים 1974–1978.

ב-1979 פתח את מסעדת "ל'אוברגאד" (L'AUBERGADE) בכפר פואימירול, השוכן על הגבעה, ליד העיר אז'ן. בדרך שבין טולוז לבורדו. בשנת 1981 זכה בכוכב הראשון במדריך מישלן האדום, בשנת 1983 זכה בכוכב השני במישלן, בשנים 1987 ו-1991 זכה בתואר שף השנה של מדריך הגו מיו, בשנת 1991 זכה בניקוד המקסימלי דאז של 19.5/20 נקודות בגו מיו. ב-1993 זכה בתואר אביר מסדר ההצטיינות הלאומי (Chevalier de l'Ordre du Merite National). בשנת 2004 זכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך מישלן ונבחר על ידי המדריך כשף הטוב ביותר של השנה. במסעדה מקום ל-60 סועדים ובה עובדים 25 אנשי צוות.
המסעדה חברה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".

עד לשנת 2010 החזיקה המסעדה בשלושה כוכבי מישלן, במדריך מישלן לשנת 2011 היא הורדה לשני כוכבים.

לצד המסעדה פתח מלון בוטיק מפואר שבני הזוג טראמה שיפצו, בעזרת מעצב הפנים ז'אק גרסיה. המלון נמצא במבנה מהמאה ה-13 ששימש בית קיט של ריימונד השביעי, דוכס טולוז. במלון 9 חדרים וסוויטה אחת, ובו בריכת שחייה וגן.
המלון שייך לרשת רלה א שאטו.

==ספריו==
<div style="direction: ltr;">
* La cuisine en liberté. édition ORBAN, 1997
* La cuisine au micro onde. Édition Taillandier, 1989
</div>

==לקריאה נוספת==
* אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997. עמ' 27, 96, 333-329, 394, 395.
* אביטל ענבר, התענוגות של דרום מערב צרפת, הוצאת כתר, ירושלים, 2005. עמ' 15, 136, 144-139, 160.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.dininginfrance.com/aubergade.htm מסעדת ל'אוברגאד באתר Dininginfrance]
* [http://www.aubergade.com/fr/index.php אתר המסעדה]
* [https://web.archive.org/web/20111113054513/http://www.restaurant-ranking.com/top/chefkoch/person/michel_alain_trama/index.html ביוגרפיה של מישל טראמה], באתר restaurant-ranking.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1947
שמואל קליין

שמואל קליין (17 בנובמבר 1886, תרמ"ז – 21 באפריל 1940, י"ד בניסן ת"ש) היה רב, היסטוריון וחוקר הגאוגרפיה של ארץ ישראל.

== קורות חיים ==

נולד בהונגריה לאידל הערצפעלד ולאברהם צבי קליין, רבה של סילאש באלהאש. קיבל חינוך מסורתי, ולאחר מכן השכלה כללית. למד בבית המדרש לרבנים בברלין, והוסמך לרבנות. כמו כן למד באוניברסיטאות של ברלין ושל היידלברג. בשנת 1909 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.

כיהן כרב העיר טוזלה (1909–1913) ובהמשך עבר לכהן כרב העיירה נובה זמקי (1913–1928). נשא את יהודית (אדית) לבית הרשקוביץ, ולזוג לא נולדו ילדים. כשהיה בן 40 נפטר חמיו, והוא אימץ את גיסו הצעיר יהודה אליצור, שהיה אז בן 15, והפך לתלמידו המובהק.

בשנת 1929 עלה לארץ ישראל, ומיד עם עלייתו ארצה החל לכהן כפרופסור לחקר הגאוגרפיה של ארץ ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. פרסם ספרים ומחקרים רבים בתחום זה, בעברית ובגרמנית.

היה חבר ועד הלשון העברית, וחבר בוועדות המקצועיות של הוועד למונחי גאוגרפיה וארכאולוגיה.

קליין נפטר בביתו בשכונת הבוכרים בירושלים בערב פסח ת"ש (1940), בן 53 במותו. נקבר בבית העלמין בהר הזיתים. על מצבת קברו נכתב: . 

גיסו, פרופ' יהודה אליצור, ערך ועיבד מתוך עזבונו של פרופ' קליין את הספר "ארץ הגליל", והוא יצא שש שנים לאחר מותו, בשנת 1946.

==מספריו==
* עבר הירדן היהודי: מזמן בית שני עד המאה האחרונה של ימי הביניים, 1925
* תולדות היישוב היהודי בארץ-ישראל: מחתימת התלמוד עד תנועת ישוב ארץ ישראל, 1935.
* לשאלת דברי התורה בפי הנביאים, תרצ"ז. קובץ סרוק בוויקישיתוף
* תולדות חקירת ארץ ישראל בספרות העברית והכללית, 1937 
* ספר היישוב: אוצר הידיעות והרשומות, הכתובות והזכרונות, שנשתמרו בישראל ובעמים בלשון העברית ובשאר לשונות על יישוב ארץ ישראל, 1939
* ארץ יהודה: מימי העלייה מבבל עד חתימת התלמוד, 1939.
* ארץ הגליל: מימי העלייה מבבל עד חתימת התלמוד, 1946.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://d-nb.info/gnd/100521215 שמואל קליין] בספרייה הלאומית של גרמניה
* 
* 
* (עם פטירתו)
* 
* 
* [Http://www.novezamkyfotoalbum.sk/profesor-rabin-samuel-klein/ פרופסור הרב שמואל קליין] 
* [http://mevakrim.hebrew-academy.org.il/2015/03/18/שמואל-קליין/ שמואל קליין], באתר האקדמיה ללשון העברית
* שמואל קליין, לשאלת דברי התורה בפי הנביאים (בודפשט, דפוס האחים געווירץ, תרצ"ז) בוויקישיתוף.
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים יהודים הונגרים
קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:משפחת אליצור
קטגוריה:היסטוריונים ביישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1940
יהדות היילברון

לקהילה היהודית בהיילברון היסטוריה ארוכת שנים. יישוב יהודי בהיילברון מוזכר כבר במאה ה-11. בשנת 1357 נבנה בית הכנסת הראשון בעיר. לאחר גירושם מהעיר במאה ה-15, שבו והתיישבו בה יהודים תחת "כתב חסות", עד שזכו לזכויות שוויוניות בשנת 1828. הקהילה מנתה מעל 600 איש כשנחנך בה בשנת 1877 בית כנסת חדש. בתקופת השלטון הנאצי נרצחו כ-240 מיהודי היילברון.

==תולדות הקהילה==
דף מספר מיסים (1399) המפרט את המיסים שעל היהודים לשלם
מסמכים שהתגלו מתעדים יישוב יהודי משמעותי בהיילברון בשנת 1050, אך אין בידינו מידע מפורט על גורל הקהילה הקדומה, שיהודיה הגיעו ככל הנראה מספרד. בסביבות שנת 1298 נטבחו כ-143 מיהודי היילברון בפרעות רינדפלייש. חלק משמות הנרצחים הונצחו בספר הזיכרון של קהילת זונטהיים:

הקהילה שוקמה על ידי המעטים ששרדו, ובעשור השני של המאה ה-14 מוזכרים כבר מסי יהודים בסכומים ניכרים. בעת גזירות המגפה השחורה נטבחו רוב יהודי העיר, ובתיהם ובית הכנסת הובערו באש. הקהילה שוקמה בשנית, ובשנת 1357 נבנו בה בית כנסת חדש, ומאוחר יותר גם בית עלמין.

יהודי היילברון גורשו מהעיר באמצע המאה ה-15, למרות ניסיונות המגורשים בגיבויו של קארל החמישי לשנות את החלטת מועצת העיר. המאבק לשינוי ההחלטה נמשך עד שנת 1861 בה הוכרז על אמנציפציה ליהודי וירטמברג, ולמעט משפחות אחדות של סוחרים לא ניתנה דריסת רגל ליהודים במשך כשלש מאות שנה.

בשנת 1871, עם תחילת הבנייה של בית כנסת, התלקחה מחלוקת בקהילה, לאחר שהמיעוט החרדי שהתנגד להכנסת עוגב לבית כנסת, הקים לעצמו קהילה נפרדת. עם זאת, הקהילה הקטנה לא החזיקה מעמד זמן רב. בשנת 1914 מונה כרב מחוז היילברון הרב מקס ברמן (1873–1935). ברמן פעל רבות להרחבת ההשכלה התורנית של בני קהילתו, הוא ארגן שיעורים תורניים קבועים, ויזם את האוניברסיטה העממית בהיילברון. כמו כן הרבה ברמן לכתוב בגנות האנטישמיות והתפלמס בעיתונות עם מאמרי שטנה בביטאון נאצי בהם נטען שהכינוי התלמודי עכו"ם מופנה לנוצרים. ברמן זכה בתביעה משפטית שהגיש נגד מחבר המאמרים בגין השמצת דת ישראל והפרת טוהר המידות העיתונאי.
מכתב משנת 1438 של ראש מועצת העיר היילברון המציג את הסיבות לאיסור על התיישבות יהודים בעיר

בשנת 1907 הוקם בעיר בית האבות היילברון, בית אבות יהודי ששימש את כלל יהודי באדן-וירטמברג. בית האבות הוחרב בליל הבדולח, ויושביו נספו במהלך מלחמת העולם השנייה.

היילברון
קטגוריה:היילברון
מעבר יבוק (ספר)

מַעֲבַר יַבֹּק הוא ספר שחיבר אהרן ברכיה מודינא והודפס לראשונה במנטובה בשנת 1626. בספר 112 פרקים (בגימטריה: "יבק"), הכוללים, בין השאר, תפילות וטקסים המיועדים לחולה, בני משפחתו והסובבים אותו במשך מחלתו, יציאת נשמתו וקבורתו. בספר יש ביטוי לפחדיו של החולה מן המוות ותקוותו להירפא, כמו ההיבט המציאותי של הסובבים אותו בהקשר לתהליך אותו הוא עובר, שלרוב איננו הפיך. הספר אינו חיבור הלכתי במובן המקובל של המילה, אך למרות זאת הייתה, ועדיין יש לו השפעה אדירה בשדה הפסיקה בתחום אחרית ימיו של יהודי.

הספר הודפס פעם נוספת בשנת 1732 בדפוס שלמה פרופס מוכר ספרים באמסטרדם וכן בדפוס ראם בווילנה בשנת 1860.

עיריית תל אביב-יפו קראה רחוב בשכונת נחלת יצחק על שם הספר, בסמוך לשני רחובות נוספים שנקראו גם הם על שם יצירות ספרותיות תורניות, "חיי אדם" ו"ילקוט הרועים".

== משמעות שם הספר ==
בהקדמה לספר כותב אהרן ברכיה בחרוזים את הטקסט הבא: 

המחבר מדמה את המוות והמעבר בין העולם הזה לעולם הבא, למעברו של יעקב את נחל יבוק לקראת פגישתו עם עשו אחיו (כאשר לפני המעבר הוא שלח מנחה לעשיו, ולאחריו נאבק עם מלאך). את ההיאבקות עם המלאך הגיבור מדמה המחבר להידבקות בה' לאחר המוות, כאשר את סיום ההיאבקות עם עלות השחר מקביל המחבר לתחיית המתים. המחבר מאריך בהקדמה בהקבלה זו מצדדים שונים, ואף דורש את יב"ק כראשי תיבות בדיעבד - ייחוד, ברכה, קדושה, הנמצאים בעולם הבא.

== חלוקת הספר ==
הספר מחולק לחמישה חלקים, המכונים על ידי המחבר מאמרות.
=== מאמר ראשון - שפתי צדק ===
בפרק הראשון של המאמר, מבהיר המחבר את ההבדל בין קרן לבין פירות של מצוות. ממשיך למעלתה של מצוות גמילות חסדים, תוך מתן הסבר לסיבה מדוע המונח חסד, נאמר בלשון רבים. מכאן ממשיך למצוות ביקור חולים, שגם היא מצווה המתחלקת לקרן ופירות. ואומר כי ביקור החולה חייב להיות מלוּוֶה בתחנונים לרפואתו, ומי שמבקר ללא בקשת רחמים, לא יצא ידי חובת קיום המצווה. והביקור חולים המובחר, הוא שמתפלל על החולה, ומתוך כך מגיע לידי זעקה. ומשמעותה של זעקה היא שלאדם המתפלל אין עוד מילים, עד שזעקה מתפרצת מליבו, וערכה של זעקה זאת, כעשר תפילות, כיוון שהיא מעוררת, וביכולתה להמתיק את הדינים. עם זאת, מבהיר המחבר מדוע אסור לזעוק על החולה בשבת.

בפרק השני, מבהיר המחבר את חשיבות ביקור חולים, ואת "סדר בקשת הרחמים" שיש לומר על החולה.

בפרק שלישי, נכנס עניין האמונה. המחבר מבהיר שגם אם מחלתו של החולה היא תוצאה ישירה של מעשי בני אדם עליו לתלות את חוליו בהשגחה העליונה. ראוי שהחולה יצדיק על עצמו את הדין, וכדאי שיכוון למות על קידוש השם, וייחשב לו כאילו הפיל עצמו לכבשן האש לשם כך.

פרק רביעי, עוסק בחובת החולה לחזור בתשובה לפני מותו ולפרט את חטאיו. כן מוזכר גם הווידוי בתפילות היום (שחרית ומנחה), ומבואר הכוח שבהזכרת יציאת מצרים, והחלשת הסטרא אחרא, כתוצאה מהזכרה זאת. כן, מוזכרות התועלות הבאות לאדם לבניו ובני בניו מהזכרות אלו. הפרק מפרט את שכרו של המחזיר רשעים בתשובה, וחוזר ומדגיש עד כמה מועילים שברון לב ודמעות בווידוי של חולה.

=== מאמר שני - שפת אמת ===
=== מאמר שלישי - שפתי רננות ===
=== מפתח רביעי - מאמר המחולק לשלושה חלקים ===
==== חלק ראשון - עתר ענן הקטורת ====
==== חלק שני - קרבן תענית ====
==== חלק שלישי - מנחת אהרן ====
=== מאמר חמישי - אמרי נועם ===

במאמר ראשון כולל המחבר דרושים והנהגות לחולה, דיני גוסס, סדר וידוי, סדר רחצת המת, סדר הקבורה, סדר האשכבה ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי הלכה: אחרונים
קטגוריה:ספרי שנות ה-1620
ג'וספה אילואילו

ראטו ג'וזפה אילואילו (Josefa Iloilo; 29 בדצמבר 1920 - 6 בפברואר 2011) היה נשיא פיג'י בין השנים 2000 ל-2009. הוא הודח מתפקידו בדצמבר 2006 בניסיון הפיכה צבאית על ידי ראשי הצבא במדינה, אך הושב אליו בינואר 2007. במקור מורה, אילואילו נבחר לבית הנבחרים של פיג'י וכיהן כסנאטור, ראש הסנאט ולאחר מכן כסגן נשיא פיג'י בין 1999 ל-2000 תחת קאמיסיס מארה.

בחייו הפרטיים היה אילואילו מטיף מתודיסטי במשך שנים רבות.

פרש מתפקידו כנשיא מסיבות לא ברורות בקיץ 2009, אך אמצעי התקשורת המקומיים העריכו כי גילו המופלג (88) הוא הסיבה העיקרית לפרישה. בזמן כהונתו חלה בפרקינסון ונזקק לטיפול רפואי קבוע באוסטרליה.

נפטר ב-6 בפברואר 2011, בגיל 90.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיג'י: אישים
קטגוריה:נשיאים
קטגוריה:ילידי 1920

קטגוריה:נפטרים ב-2011
קנומן

איור של [[ספינוזאורוס בדיג מתחת למים. הוא חי באפריקה של הקנומן]]
קנומן (באנגלית Cenomanian) הוא גיל בתחילתו של תת-התור הקרטיקון עליון, תקופתו נמשכה מלפני 99.6 מיליון שנה ועד 93.6. שמו של גיל זה נגזר משמה הלטיני של העיר לה מאן בחבל פיי דה לה לואר שבצרפת.

==בישראל==

סלעים מגיל זה נמצאים בישראל ביהודה ושומרון, בצפון הנגב, בים המלח ובהרי אילת, ברובם סלעי משקע ימיים כגון גיר ודולומיט הנוצרים על ידי שקיעתם של קונכיות ושלדים של בעלי חיים ימיים, המעידים על כך שהים כיסה אז את האזור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קרטיקון
מזחלות (ספורט חורף)

נבחרת [[ארצות הברית במרוץ מזחלות לזוגות - אולימפיאדת ונקובר (2010)]]
קבוצת בובסלי בעיר [[דאבוס שבשווייץ, 1910. כיום, מזחלת אופיינית נראית שונה בתכלית, ולה אביזרי מיגון רבים.|ממוזער|]]
מזחלות (Bobsleigh) הוא ספורט חורף שבו קבוצה של 2 או 4 אנשים גולשים באופן מתוזמן על מזחלת המונעת על ידי כח הכבידה במסלול פתלתל, צר ומשופע במורד נתיב קרח.

מהירות המזחלת יכולה להגיע ל-150 קמ"ש. המסלולים מתחילים עם קבוצת אנשים שדוחפים את המזחלת לאורך 50 מטרים לפני עליית המשתתפים עליה. התחרות היוקרתית ביותר של ספורט המזחלות מתקיימת במשחקי החורף האולימפיים אחת לארבע שנים. התחרות הרשמית הראשונה נערכה בשאמוני, צרפת. בשנת 1923 נוסדה הפדרציה הבינלאומית למזחלות ובשנת 1924 נכלל ספורט המזחלות בין ענפי הספורט של אולימפיאדת החורף.

==היסטוריה==
אף שנסיעה במזחלת על שלג או קרח הייתה פופולרית בהרבה מדינות צפוניות בעבר, בובסלי הוא ספורט מודרני יחסית. מקור הספורט הוא בעיירת הנופש היוקרתית סנט מוריץ שבשווייץ, בסוף המאה ה-19. נופשים מאנגליה המציאו את הספורט לראשונה, כאשר שני אנשים ישבו על מתקן אשר החליק במורד קפוא, ואחד מהם "נהג" במתקן ניווט. מקור השם המקורי באנגלית, bobsleigh, הוא הלחם בסיסים של המילים: bob שמשמעותו התנדנדות ו-sleigh שמשמעותו מזחלת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ספורט חורף
קטגוריה:ספורט אולימפי
קטגוריה:שווייץ: המצאות
אוטובוס נמוך-רצפה

אוטובוס נמוך רצפה ב[[טאיוואן]]
אוטובוס נמוך-כניסה עם שלוש דלתות, [[רמפה פרוסה, רצפה גבוהה עם מדרגות בדלת השלישית ומכסה מנוע פתוח בצ'כיה]]
אוטובוס נמוך-רצפה, הוא אוטובוס בעל רצפה נמוכה וללא מדרגות הקרובה למפלס המדרכה ודלתות רחבות המצוידות ברמפות. אוטובוס זה עוצב כדי להיות נגיש למשתמשי כיסאות גלגלים. אוטובוסים נמוכי רצפה נוחים גם למי שדוחף עגלת תינוק ולמי שמתקשה בטיפוס מדרגות ואינו משתמש בכיסא גלגלים (פעוטות, זקנים ואנשים עם לקות תנועה או גמדות).

דרכים אחרות להנגיש אוטובוס לאוכלוסיית יעד זו הן שימוש במעלון ובמערכת קפיצים הידראולית לאוטובוס, שמאפשרת לו להוריד את מפלס הרצפה (בדומה למכוניות סיטרואן). אולם, הן מבחינה מכנית והן מבחינה בטיחותית, אפשרויות אלה מסורבלות יותר משימוש ברמפה ובאוטובוס בעל רצפה קבועה ונמוכה.

נכון לשנת 2010, ישנם מספר רב של דגמי אוטובוסים. הדגם הראשון יוצר בגרמניה בשנת 1992. החל מ-1999 כולל האוטובוס אפשרות להטיית האוטובוס כלפי המדרכה, לעליית נכים ואנשים בעלי צרכים מיוחדים.

אוטובוס נמוך רצפה יכול לשרת נוסעים בשביל נסיעות עירוניות או בין עירוניות.

קיימים שני סוגים של אוטובוסים נמוכי רצפה: אוטובוס נמוך רצפה בעל רצפה נמוכה במלואה הנפוץ בבריטניה ואירופה, ואוטובוס נמוך כניסה שבו רק חלק מהרצפה (למשל רצפת הכניסה) נמוכה, ושאר הרצפה גבוהה, שנפוץ בארצות הברית וקנדה.

==היסטוריה==
אוטובוסים אלה עוצבו בעקבות חוקי שוויון זכויות לאנשים עם לקויות שחוקקו במקומות שונים בעולם החל מאמצע שנות השמונים של המאה העשרים (כגון ADA of 1990 בארצות הברית). אולם, הם נמכרו גם במדינות בהם טרם נחקקו חוקים כאלה והם הפכו לנפוצים בעולם.

בישראל הופיע האוטובוס נמוך-הרצפה הראשון בשנת 1994, והוא נרכש על ידי חברת דן מדגם MAN NL 202 (העומד בתקן יורו1). בנובמבר 1999 נרכשו על ידי חברת דן כ-150 אוטובוסים מוגמרים מדגם MAN NL 263 (יורו 2), מיד לאחר מכן נרכשו על ידי אגד כמות דומה של אוטובוסים מדגם MAN NL 313, בשלב מאוחר יותר הורכבו הדגמים בישראל. ביוני 2007 עבר ה MAN NL 313 בישראל מתיחת פנים באוטובוסי החברות אגד וויאוליה ובספטמבר חודש גם צי האוטובוסים של דן לאוטובוס מדגם זה (שעמדו בתקן יורו 4). בסוף 2009 נרכשו דגמי MAN NL 323 (יורו 5).
בשנים 2007–2010 רכשה חברת "אגד" אוטובוסים נמוכי רצפה של חברת "סקאניה" הדגם הראשון: K270LE (יורו 4) נרכש ב 2007 ממנו נרכשו כמה עשרות. הדגם השני, N280UB (יורו 5) נרכש בשנת 2010 וממנו נרכשו כמה מאות.

בארצות הברית וקנדה נעשה שימוש באוטובוסים נמוכי כניסה שבהם, רק רצפת הכניסה והיציאה נמוכה, בעוד שאר רצפת האוטובוס גבוהה. בישראל מופעל אוטובוס כזה בחלק מהחברות, מתוצרת מרכבים והארגז.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אוטובוסים
קטגוריה:נגישות בנייה וניידות

eo:Vagono kun malalta planko
it:Tecnica del pianale ribassato
ק. ר. נאראיאנאן

קוצ'ריל ראמאן נאראיאנאן (במלאיאלאם: കോച്ചേരില്‍ രാമന്‍ നാരായണന്‍; 27 באוקטובר 1920 – 9 בנובמבר 2005) היה נשיא הודו, הראשון מהקסטות הנמוכות שמילא משרה זו.

==ביוגרפיה ==
נאראיאנאן נולד בטראבאנקורה שבטרוונקור ב-27 באוקטובר 1920, קיבל תואר ראשון ושני בספרות אנגלית מאוניברסיטת טרוונקור. לאחר מכן עבד כעיתונאי עבור ההינדו (1944–1945) ו"טיימס אוף אינדיה" (ב-1945). עד מהרה זכה במלגה נוספת ועזב את הודו ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון, שם זכה בהצטיינות אקדמית מהשורה הראשונה.<ref></ref>

ב-1948 שב נאראיאנאן להודו, וב-1949 הצטרף לשירות החוץ ההודי. במהלך עבודתו בשירות החוץ, הוצב נאראיאנאן בראנגון, טוקיו, לונדון, קנברה והאנוי. שימש כשגריר הודו בתאילנד (1967–1969), שגריר הודו בטורקיה (1973–1975) ובסין (1976-1978). ב-1978 פרש משירות החוץ, אך שב וכיהן כשגריר הודו בארצות הברית מ-1980 ועד 1984.

== קריירה פוליטית ==
ב-1984 נבחר נאראיאנאן ללוק סבהה כמייצג מחוז בחירה בקרלה, ושב ונבחר שלושה פעמים. נאריאינאן כיהן כשר בממשלות רג'יב גנדי מ-1985 ועד שמפלגת הקונגרס הלאומי ההודי אבדה את השלטון ב-1989. למרות שהמפלגה חזרה לשלטון ב-1991, נאראיאן לא שב לשולחן הממשלה.

נאראיאנאן כיהן כסגן נשיא הודו בשנים 1992–1997 במקביל לנשיאותו של שנקר דיאל שרמה וכנשיא הודו בשנים 1997–2002.

נפטר בשנת 2005 בגיל 85 בעקבות דלקת ריאות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי הודו
קטגוריה:פוליטיקאים הודים
קטגוריה:סגני נשיאי הודו
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בטורקיה
קטגוריה:שגרירים בסין
קטגוריה:שגרירים בתאילנד
קטגוריה:קרלה
קטגוריה:חברי הלוק סבהה
קטגוריה:שגרירי הודו
קטגוריה:חברי הקונגרס הלאומי ההודי
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1920
קטגוריה:הודים שנפטרו ב-2005
מאן SG

MAN SG הוא דגם אוטובוס מפרקי שיוצר על ידי חברת מאן בגרמניה בשנת 1973, שכונה אז SG 192. בתחילת שנות השמונים הוגדל נפח המנוע ל-240 כ"ס ונקרא SG 240.
== בישראל ==
בישראל נרכשו לראשונה על ידי חברת דן בשנת 1985 עשרה אוטובוסים מוגמרים מדגם SG 240, וב-1987 רכשה החברה כ-30 שלדות שיועדו להרכבה ב-מדינת ישראל על ידי מרכבים והארגז.

בין השנים 1990–1994, רכשה חברת דן 217 שלדות של SG 292. דגם זה היה ארוך מעט מקודמו עם נפח מנוע בן 240 כ"ס, ניתן לזהות דגם זה בפנסיו הקדמיים המרובעים בניגוד לקודמו (שהיו עגולים).

==ראו גם==
* מאן NG272
* מאן (2)NG272

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דגמי אוטובוסים
קטגוריה:אוטובוסים מפרקיים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1973
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:כלי רכב שהורכבו בישראל
SG
רבות הדרכים

רבות הדרכים הוא אלבומו השני של היוצר והפסנתרן דניאל סלומון. האלבום יצא בשנת 2005 וכולל 10 שירים. האלבום זכה להצלחה, הגיע בספטמבר 2006 למעמד של אלבום זהב והפך את דניאל סלומון לדמות מוכרת בתעשיית המוזיקה הישראלית. את המילים ואת הלחנים כולם כתב סלומון עצמו וכן גם אחראי על העיבודים.

== סינגלים ==
לקראת צאת האלבום ב-2005 הופץ הסינגל "אהבה" שזכה להצלחה בתחנות הרדיו והטלוויזיה, ואף היה לאחר כמה שנים שיר נושא בקמפיין של החברה הסלולרית סלקום. עם השיר יצא קליפ לערוץ המוזיקה. קרוב לצאת האלבום יצא לרדיו הסינגל "רבות הדרכים", בו שר סלומון יחד עם דנה עדיני, שגרף הצלחה במצעדי השירים של גלי צה"ל ורשת ג', ויחד איתו יצא גם קליפ לשיר זה. שני סינגלים נוספים, "אין כמו האהבה שלך", ו"מיתר קרוע" (שנכתב לזכרה של ענבל פרלמוטר), זכו להשמעות מועטות.

== רשימת רצועות ==
# אהבה
# ספרי לי
# אין לך הגנה
# עשן בעיני
# רבות הדרכים (עם דנה עדיני)
# מיתר קרוע
# אין כמו האהבה שלך
# פעם
# אחרת
# מה את נושאת

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי 2005
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
תסמונת פירוק הגידול

תסמונת פירוק הגידול היא קבוצה של סיבוכים מטבוליים שיכולה להופיע לאחר טיפול בסרטן, בדרך כלל מסוג לימפומה ולוקמיה ולעיתים אפילו שלא בעקבות טיפול. הסיבוכים נובעים מרכיביהם המפורקים של תאי הגידול הסרטני וכוללים היפרקלמיה, היפרפוספטמיה (עודף זרחן), היפראוריצימיה (עודף חומצה אורית), היפוקלצמיה ובעיות נלוות בכליות.

התסמונת קרויה באנגלית Tumor Lysis Syndrome, ובראשי תיבות: TLS. מצב זה מאופיין על ידי היפראוריצמיה (יתר חומצה אורית בדם), היפרקלמיה (יתר אשלגן בדם), היפרפוספטמיה (יתר זרחן בדם) והיפוקלצמיה (תת-סידן בדם). תסמונת זו נובעת כתוצאה מהרס נרחב של תאים סרטניים אשר נמצאים בתהליך גידולם. לעיתים יכול להתפתח מצב של חמצת (אצידוזיס), ואף אי ספיקת כליות חריפה. 

תסמונת זו מקושרת בעיקר לאחר טיפול בסוגי סרטן מסוימים ובמיוחד סרטן מסוג לימפומה או לוקמיה בהם תהליך ההאצה של חלוקת התאים הסרטניים גבוה. עם זאת, תסמונת זו עלולה להופיע גם במצבים של לויקמיה מסוג לימפוציטים כרונית, בעיקר לאחר מתן טיפול ב- fludarabine. תסמונת זו נצפתה גם כאשר ניתנו תרופות אחרות לחולי סרטן- כגון מתן טיפול בסטרואידים, הורמונים כגון טמוקסיפן ולטרוזול, וכן נוגדנים מונוקלונאליים כגון ריטוקסימאב ו- gemtuzumab. 
TLS מתרחשת לרוב 1-5 ימים לאחר מתן טיפול כימותרפי (או תוך כדי מתן הטיפול). 

הטיפול הכימותרפי כשלעצמו הורג תאים סרטניים ומביא לעליה ברמות חומצה אורית בדם כתוצאה מהתפרקותם של אותם תאים וחומצות גרעין. כתוצאה מכך שהסביבה נהיית חומצית יותר, חומצה אורית יכולה להתגבש לחלקיקים גדולים יותר ולשקוע באזורים שונים בכליה ובכך להביא לאי ספיקת כליות. חמצת לקטית והתייבשות יכולים לתרום גם הם לשקיעת חומצה אורית בכליות. מציאת קריסטלים של חומצה אורית בשתן מהווה עדות חזרה לכך שיש בעיה כלייתית (נפרופתיה כלייתית) כתוצאה מהצטברות חומצה אורית בכליה, ואצל חולים אלו היחס שבין רמות חומצה אורית בשתן ביחס לרמות קריאטינין בשתן יהיה גדול מ-1. 

תהליך נוסף המתרחש ב- TLS הוא שחרור של זרחן תוך תאי מתאי הסרטן אל זרם הדם, כתוצאה מפירוק תאים אלו. יתר זרחן דם מביא לירידה ברמת הסידן בדם, אשר מביאה בתורה לתופעות קליניות המקושרות לרמת סידן בדם כגון בעיות נוירו-מוסקולריות והתכווצויות טטניות. גם כאן, הצטברות של גבישי קלציום-פוספט (סידן זרחן) בכליה עלולה להביא לאי ספיקת כליות. 
אשלגן הוא יון עיקרי תוך תאי, ועל כן הרס של תאי סרטן יביא לשחרור אשלגן לזרם הדם ולעליה ברמת האשלגן (היפרקלמיה). יתר אשלגן בדם, יחד עם אי ספיקת כליות, עלול להביא למצב מסכן חיים אשר יכול להתפתח לכדי אריתמיות חדריות (בעיות קצב לבביות) ומוות פתאומי.
 
הסיכוי לפתח TLS אצל חולים עם לימפומה מסוג בורקיט קשור בין היתר למידת התפקוד הכלייתי ולמידת הגידול עצמו. חולים שאצלם רמות החלבון לקטט דהידרוגנז גבוהות מאוד וכן חולים שרמות החומצה האורית בדמם גבוהות מאוד, הם חולים אשר נמצאים ברמות סיכון גבוהות יותר לפתח TLS. על כן, אצל חולים אלו יש לבצע הערכה מקדימה הכוללת ספירת דם מלאה, בדיקות כימיה ושתן מלאות, ואצל חולים בהם תפקודי הכליות מתחת לנורמה, יש לבצע הערכה נוספת על ידי ביצוע אולטרא סאונד לכליות. 
הטיפול ב- TLS, לאחר ביצוע האבחנה עצמה, כולל מתן אלופורינול- allopurinol, הבססת השתן, ומתן הידרציה מסיבית (נוזלים).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הפרעות מטבוליות
קטגוריה:תוצאות גורמים חיצוניים
קטגוריה:מצבי חירום אונקולוגיים
סידני לוב

סידני לוב (לאוב) (באנגלית: Sidney Loeb; 1917 - 11 בדצמבר 2008) היה מדען ישראלי, מחלוצי החוקרים בתחום של התפלה והפקת אנרגיה באמצעות שיטת אוסמוזה הפוכה. פרופסור להנדסת כימית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

==קורות חיים==
נולד בארצות הברית. בוגר לימודי הנדסה כימית באוניברסיטת אילינוי, ובעל תואר שני ושלישי באוניברסיטת UCLA. עם שותפו סריניווסה סורירג'אן, היה הראשון בעולם שיישם את רעיונו של פרופ' ריד מפלורידה, להתפלת מים בעזרת אוסמוזה הפוכה, בהקמת מכון מסחרי להתפלת מים בשנת 1965 בקואלינגה שבקליפורניה.

בשנת 1967, הגיע לבאר שבע בשליחות אונסק"ו, על-מנת להקים מפעל התפלה בקיבוץ יטבתה וללמד את טכנולוגיית האוסמוזה ההפוכה בישראל. בשנת 1968 הקים עם אנשי המכון ביוטבתה את המתקן השני בעולם להתפלה בשיטת האוסמוזה ההפוכה. לאחר שלוש שנים עלה רשמית לישראל והצטרף למכון לחקר הנגב. מאוחר יותר קיבל משרה כפרופסור להנדסה כימית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם גם הגה, בשנת 1973 בעקבות עליית מחיר הנפט, את הרעיון של הפקת אנרגיה כחולה באמצעות תהליך הפוך להתפלת מים באוסמוזה הפוכה. הוא פרש לגמלאות בשנת 1986. בשלושים השנים האחרונות לחייו התגורר ביישוב עומר שבנגב. נפטר ב-11 בדצמבר 2008.

==קישורים חיצוניים==
* ג'ודי ואריה מלמד-כץ, [https://web.archive.org/web/20181230081026/https://storage.cet.ac.il/SharvitNew/Storage/605622/304740.doc אנרגיה כחולה], מגזין גליליאו
* 
* דויד חסון, [https://web.archive.org/web/20160303225113/http://gwri-ic.technion.ac.il/pdf/gwri_abstracts/2010/11.pdf גיליון מיוחד לזכרו של סידני לוב], כתב העת התפלה, 31 באוקטובר 2010

קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:מהנדסים אמריקאים
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי בשיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי ההנדסה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
אתבסקה (משפחת שפות)

תפוצת שפות נה דנה לפני הגעת האירופים לאמריקה הצפונית
אתבסקה (אנגלית Athabascan) היא משפחת שפות בצפון אמריקה השייכת לשפות נה-דנה, שבעבר הייתה מדוברת ברוב אזורי מערב קנדה. כיום ישנם כ-180,000 דוברי אתבסקה, והיא הקבוצה השנייה בגודלה אחרי היוטו-אצטקים, בעיקר בצפון מערב קנדה, אלסקה וכן בדרום-מערב ארצות הברית.

נהוג לחלק משפחה זו לשלוש קבוצות:
*צפון אתבסקה - באלסקה, ובקנדה (בטריטוריות הצפון-מערביות, אלברטה, מניטובה וקולומביה הבריטית,) - סך הכל כשלושים דיאלקטים.
*החוף הפסיפי - באורגון ובצפון קליפורניה הכוללת כשבעה דיאלקטים, בהם הופה.
*דרום אתבסקה - קבוצה זו כוללת שש שפות, בהן אפאצ'י, נאוואחו, חיקרילה וצ'יריקוואה, והיא הגדולה והידועה ביותר עם כ-150,000 דוברים באריזונה ובניו מקסיקו, בין בסיסי הצבא, העוסקים בנשק גרעיני, בלוס אלמוס לפיניקס.

קטגוריה:שפות אמרינדיאניות
קטגוריה:אמריקה הצפונית
הילריוס

האפיפיור הילריוס הקדוש (בלטינית: Hilarius; מת ב-29 בפברואר 468) כיהן כאפיפיור בין 19 בנובמבר 461 ועד מותו. לאחר מכן הוכרז כקדוש נוצרי.

הילריוס או הילרוס נולד בסרדיניה ונבחר לכהונת האפיפיור ב-17 בנובמבר. טקס הקדשתו נערך ב-19 בנובמבר 461.

הילריוס כיהן כארכידיאקון תחת האפיפיור לאו הראשון ונאבק יחד עמו להגברת ההשפעה של האפיפיור הרומאי. במצוות לאו נכח הילריוס בוועידת אפסוס השנייה בשנת 449 והתנגד למינויו של פלביאנוס מקונסטנטינופול. בשל התנגדות זו נאלץ להימלט מהוועידה על מנת לבשר ללאו על תוצאותיה.

במהלך כהונתו כאפיפיור המשיך לבסס את מעמד האפיפיורות, המשיך במאבקו של לאו בהילריוס מארל. חלק ניכר מכהונתו הוקדשו לשמירה על המשמעת הכנסייתית, וביישוב סכסוכים בין הבישופים של גאליה וספרד.

כאשר בנרבון מונה הארכידיאקון הרמס לתפקיד בישוף ביוזמת קודמו, ובלא הסכמה של האפיפיור, כינס הילריוס ועידה בשנת 462 וביטל את סמכויותיו של הרמס.

ברומא פעל הילריוס לבטל את הצו הסובלני של הקיסר שהוצא בשנת 467 ובעת ביקור של הקיסר אנתמיוס בבזיליקת פטרוס הקדוש ציווה הילריוס על הקיסר למנוע אסיפות בהן מושמעות דעות פלגניות.

הילריוס בנה ברומא מספר כנסיות ומבנים.

הילריוס נקבר בבזיליקת סן לורנזו שמחוץ לחומות.

לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי ויום חגו הוא 17 בנובמבר או 28 בנובמבר.

==קישורים חיצוניים==

* הנרי וייס, מילון וביוגרפיה של ספרים ואישים נוצריים עד סוף המאה השישית 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-5
קטגוריה:ילידי 415
קטגוריה:נפטרים ב-468
סימפליקיוס

סימפליקיוס (בלטינית: Simplicius; מת ב-2 או 10 במרץ 483) כיהן כאפיפיור משלהי חודש נובמבר או ראשית דצמבר 468 ועד מותו ב-483. לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי.
== חייו ==
סימפליקיוס נולד בטיבולי שבאיטליה והיה בנו של קסטינוס. הוא נבחר לתפקיד האפיפיור ב-25 בפברואר 468, עשרה ימים לאחר מותו של האפיפיור הקודם, הילריוס.

סימפליקיוס השתתף בוועידת כלקדון במסגרתה התנגד לדוקטרינה המונופיזיטית ולטענה לפיה מעמד הפטריארכים המזרחיים והאפיפיור (בישוף רומא) זהה.

בתקופת כהונתו כאפיפיור נפלה האימפריה הרומית המערבית ושכירי חרב ההרולים הדיחו את רומולוס אוגוסטולוס, אחרון קיסרי האימפריה, והכריזו על אודואקר כמלך ממלכת איטליה בשנת 476.

סימפליקיוס המשיך לכהן בתקופת אי-יציבות זו בניסיון לבסס את מעמד האפיפיור כראש הכנסייה במערב אירופה. ברומא עצמה יזם רפורמות שלטוניות והקים את כנסיית סנטה ביביאנה.

לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי ויום חגו הוא 10 במרץ.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-5
קטגוריה:ילידי 420
קטגוריה:נפטרים ב-483
שועל-מעופף ליילי

שועל-מעופף ליילי (שם מדעי: Pteropus lylei), המכונה גם עטלף השועל המעופף, הוא עטלף השייך לתת-סדרה עטלפים גדולים, שמוטת כנפיהם מגיעה עד ל-1.70 מטר. משפחה עטלפי פרי תת-משפחה עטלפי פירות אמיתיים. העטלף חי בקמבודיה, וייטנאם, דרום סין ותאילנד.

== מאפיינים ==
עטלף השועל המעופף צמחוני וניזון בעיקר מפירות, עלים, צוף ואבקת פרחים. העטלף חי על עצים גבוהים עליהם הוא מקים את מושבותיו. גובה העצים מאפשר לעטלף לצנוח כלפי מטה ולפרוש את כנפיו הגדולות לתעופה. השועל המעופף פעיל בשעות היום ובעל ראייה חדה.

העטלף משמש כמאביק של למעלה מ-300 מיני צמחים ובכך הוא ממלא תפקיד אקולוגי חשוב בהתחדשות היערות הטרופיים. עטלף זה משמש כמזון ונאכל על ידי האוכלוסייה המקומית הצדה אותו. סכנה נוספת הנשקפת לעטלף הוא איבוד בתי גידול בעקבות תמותת עצים מתאימים ואי החלפתם באחרים. העטלף נזקק לעצים עם ענפים חשופים.

בתאילנד זוהו 11 מושבות, מושבת העטלפים הגדולה ביותר בתאילנד כוללת 3,000 פרטים. בווייטנאם ידועות שלוש מושבות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.iucnredlist.org/apps/redlist/details/18734/0 עטלף השועל המעופף באתר הרשימה האדומה של IUCN]
* [https://web.archive.org/web/20100921131926/http://earth-touch.com/result.php?i=Lyles-flying-foxes-hang-around-temple סרטון וידאו - עטלפי שועל-מעופף במושבה על עצים סביב מקדש בתאילנד]
* [https://www.youtube.com/watch?v=wi30w-Mk2yQ Flying Foxes Vs Freshwater Crocodile - Lands of the Monsoon - BBC], ערוץ BBC Earth ביוטיוב
ספארי ברמת גן]]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עטלפי פרי
קטגוריה:תאילנד: יונקים
קטגוריה:מלזיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1908
ווריקשייר

ווריקשייר (באנגלית: Warwickshire) הוא מחוז בחבל הארץ מערב המידלנדס שבאנגליה. עיר הבירה של המחוז היא ווריק (25,434 תושבים) והעיר הגדולה ביותר בה היא נניטון (70,721 תושבים).

==היסטוריה==
האזכור ההיסטורי הראשון של ווריקשייר הוא במאה ה-11, כאזור בממלכת מרסיה. השם ווריקשייר הוא צירוף של ווריק ושייר (סיומת נפוצה באנגלית שמשמעה מחוז), כלומר מחוז ווריק (על שם העיר ווריק). שם העיר ווריק משמעו "יישוב ליד הוויר" (ויר - סכר נמוך). במהלך המהפכה התעשייתית במאות ה-18 וה-19 כלל המחוז את ערי התעשייה קובנטרי וברמינגהאם, מכרות פחם מהגדולים במדינה בצפון המחוז, ונתיבי תחבורה חשובים כמו תעלת אוקספורד - היה זה אחד המחוזות המתועשים ביותר בממלכה. בשנת 1974 הוצאו מהמחוז הערים ברמינגהאם וקובנטרי וסביבתן, ויצרו את מחוז וסט מידלנדס.

האיש הידוע ביותר שהגיע ממחוז זה הוא כנראה ויליאם שייקספיר שגדל בסטרטפורד על האייבן. עיר מוכרת במחוז היא רגבי, שבה נוסד משחק הרגבי.

==גאוגרפיה==
המחוז נחשב למחוז בגודל ממוצע באנגליה ובעל צפיפות אוכלוסייה נמוכה. רוב אוכלוסיית המחוז ממוקמת בערי הצפון והמרכז, באזורים שהיו מתועשים יותר במהלך המאה ה-19 בתעשיית הפחם והטקסטיל. הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא גבעת אברינגטון (261 מטר) הנמצאת בדרום מערב המחוז. 
80px
:תת המחוזות של ווריקשייר:
# צפון ווריקשייר
# נניטון ובדפורד
# רגבי
# סטרטפורד על האייבון
# ווריק

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קטגוריה:מערב המידלנדס: מחוזות
*
נחש העמוני

קצר=כן}}}}.שאול מציל את אנשי יבש גלעד מיד נחש העמוני. איור מתוך תנ"ך מורגן.
נחש העמוני היה מלך בני עמון בתקופת שאול ודוד המוכר מהמקרא. נזכר כמי שתקף את אנשי יבש גלעד.

==ביוגרפיה==
נראה שהשם נחש הוא שם תאופורי, אשר נהוג היה לתת בקרב עמי כנען.
כאשר אנשי יבש גלעד נכנעו, הם ביקשו ממנו לכרות איתם ברית וסאלית. משמעות ברית זו היא שהצד החלש מתחייב לעבוד את הצד החזק או בעבודה כפשוטו, או במיסים וזאת בתנאי לתשלום קבוע, והצד החזק מתחייב להגן על הצד החלש.

נחש מציב לאנשי העיר תנאי לכריתת ברית איתו: . יוסף בן מתתיהו מציע הסבר מעשי להטלת המוּם הזה וטוען כי נחש היה נוהג לנקר את עיניהם הימניות של הנכנעים בפניו, כדי "שלא יכשרו עוד לחלוטין לעבודת הצבא, שהרי העין השמאלית מכוסה היא במגן הגדול", ובכך היה מונע אפשרות של מרידה עתידית. המנהג לנקר את עיני האויב ידוע גם ממסופוטמיה.
אנשי יבש גלעד מבקשים מנחש ארכה של שבעה ימים: . שתי המילים האחרונות מסבירות את הרצון להיכנע ללא תנאי.

אנשי יבש מודעים לעזרה הקרובה ומודיעים לנחש: . במגעים המועטים שמנהלים אנשי יבש גלעד עם העמונים יש אירוניה: הם פונים למי שאיים עליהם בנקירת עין ימין: "וַעֲשִׂיתֶם לָנוּ, כְּכָל-הַטּוֹב בְּעֵינֵיכֶם". מילים אלו מעצימות את ההפתעה בעת התקפת בני ישראל בראשות שאול.

עם הגעת הידיעה אל שאול, שחט שאול צמד בקר, ניתחו ושלח לכל ישראל כאיום: מי שלא יבוא למלחמה, כן ייעשה לבקרו. העם התגייס למלחמה, ככתוב:"וַֽיִּפְקְדֵ֖ם בְּבָ֑זֶק וַיִּהְי֤וּ בְנֵֽי־יִשְׂרָאֵל֙ שְׁלֹ֣שׁ מֵא֣וֹת אֶ֔לֶף וְאִ֥ישׁ יְהוּדָ֖ה שְׁלֹשִׁ֥ים אָֽלֶף"<ref></ref>. והכניע את בני עמון.

נחש העמוני נזכר גם כמי שסייע לאחי דוד, כשמשפחתו ברחה משאול למואב ונרצחה על ידי מלך מואב. אחד מאחיו של דוד, אליהוא, הצליח להימלט והגיע אל נחש העמוני, שמתוך שנאתו לשאול (ממלחמת יבש גלעד) לא הסגיר את אחי דוד. לפיכך נמנע דוד ממלחמה בבני עמון עד מותו של נחש. עם מותו שלח דוד שליחים לחנון בן נחש לנחמו, אך הלה חשד כי הם באים למטרת ריגול, גילח את חצי זקנם, חתך את חצי בגדיהם ושלחם בבוז חזרה ליהודה. בנו השני, שובי בן נחש, הגיש עזרה לדוד בזמן מרד אבשלום. נראה כי לאחר שדוד כבש את בני עמון, הוא הכתיר את שובי בן נחש למלך, במקום אחיו חנון, וכרת איתו ברית. במסגרת הברית הזאת השיא דוד את בנו, שלמה, לנעמה העמונית, שהייתה כנראה בתו של שובי ונכדתו של נחש העמוני. בנם, רחבעם, המשיך את שושלת בית דוד ביהודה.

בעל ספר דברי הימים מוסר בקצרה על מותו של נחש: "וַיְהִי אַחֲרֵי-כֵן וַיָּמָת נָחָשׁ מֶלֶךְ בְּנֵי-עַמּוֹן".

==ראו גם==
* מלחמת שאול ונחש העמוני
* חנון בן נחש
* שבי בן נחש
* מלכי עמון

== לקריאה נוספת ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:אישים מבני עמון
מרקוס גאביוס אפיקיוס

מרקוס גאביוס אפיקיוס (בלטינית: Marcus Gavius Apicius) הוא שמו של רומאי המייצג את הראוותנות ואת אנינות הטעם במזון של רומא בראשית ימי הקיסרות הרומית. הוא חי בשלהי המאה הראשונה לפנה"ס וראשית המאה הראשונה לספירה, והיה מפורסם בזכות תכונותיו בימיו של הקיסר טיבריוס. אפיקיוס היה מקושר לבית הקיסר ודומה שהיה אדם עשיר. על אחרית ימיו מדווח הפילוסוף הרומאי סנקה, המספר כי הלה בזבז על מזון ועל השגתו (כגון נסיעה מיוחדת לאפריקה משום ששמע שסרטניה גדולים יותר ממה שהכיר), עד שבזבז הון של מאה מיליון ססטרצים בסוגיה זו. מאחר שנותרו בידו עשרה מיליון ססטרצים בלבד שהביאו לידי פחד כי ירעב, התאבד בשתיית רעל.

מרקוס גאביוס אפיקיוס ככל הנראה היה חייב את הקוגנומן שלו (שמו השלישי) לאפיקיוס מוקדם יותר, שחי בשנות ה-90 של המאה ה-1 לפנה"ס וזה היה שם משפחתו. אם אכן כך, השם "אפיקיוס" קיבל את המשמעות "אנין טעם" כתוצאה מפרסומו של אותו חובב ראוותנות מוקדם יותר.

==מקורות על מרקוס גאביוס אפיקיוס==
אנקדוטות אודות מרקוס אגביוס אפיקיוס פזורים במקורות שונים בני זמנו ומעט אחריו וביניהם המדקדק היווני אפיון, ההיסטוריון טקיטוס, מרטיאליס, פליניוס הזקן (המספר על אפיקיוס המייעץ לבנו של הקיסר שלא לאכול כרוב בשל היותו מאכל המוני), קלאודיוס איליאנוס, סנקה, ואחרים.

==הספר 'אפיקיוס' או 'על ענייני הבישול' De re coquinaria ==

שמו של מרקוס גאביוס אפיקיוס נודע בעיקר בשל ספר בישול רומאי המיוחס לו בטעות. הלה כתב אומנם שני ספרי בישול, האחד ספר בישול כללי, והשני ספר על אודות רטבים, אך אלה לא שרדו. הספר ששרד עד ימינו, תחת השם הנ"ל, אינו מפרי עטו, אלא של מחבר אנונימי בן המאה הרביעית לספירה. הספר הוא היחיד בתחום זה של הבישול הרומאי ששרד מן העת העתיקה, והוא מופיע תחת הכותר "אפיקיוס", או 'על אודות ענייני הבישול'. דומה שייחוס הספר לאדם בשם קֵליוס אפיקיוס, הנובע מן רשום בראש אחד מכתבי היד ששרדו: API CAE הוא מוטעה.

בספר נאספו כ-500 מתכונים, כאשר כ-300 מהם מיוחסים למרקוס גאביוס אפיקיוס. יש בספר מתכונים פשוטים, הוראות טיפול במזון (כבישה, השריה, מילוי, ובעקבותיהם מנות כמו 'בשר חזיר בדבלים ודבש'), אך יש בו גם מנות מוזרות וראוותניות למדי כמו 'לשונות של ציפורי פלמינגו', המייצגים את הראוותנות של החברה הגבוהה הרומאית. זהו בהחלט ספר בישול מעשי, והוא דומה על פי תוכנו לספרי בישול מודרניים.

===תוכן הספר===
הספר מתחלק לעשרה פרקים כדלקמן: 1. על הטבח (שֵף); 2. בשר; 3. ירקות; 4. מנות שונות; 5. קטניות; 6. עוף; 7. מנות לטעם אנין (גורמה); 8. הולכים על ארבע; 9. מזון מן הים; 10. דגים. חלק מן המתכונים אינם מתאימים בתוכנם לפרק בו הם מצויים. 

מתכון לדוגמה (אפיקיוס פרק 6, 9, 4): עוף נומידי: "הכן את העוף, בשל אותו, רחץ אותו, השרה אותו במיץ של צמח הלאסר, פלפל אותו, טגן אותו. רסק פלפל, קימל, זרעי קוריאנדר (כוסברה), שורשי לאסר, פיגם, תמרים, צנוברים, חומץ, דבש. הוסף לו גארום ושמן לפי הטעם. לאחר רתיחתו הוסף קמח עמילן והגש."

==נוסח הספר==
<div style="direction: ltr;">

*J. Andre, De RE Coquinaria, Bude, 1974
*Marry Ella Milham, DE RE Coquinaria, Teubner Leipzig, 1969
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:נפטרים ב-37
משה קראוס (חזן)

משה שמעון קראוס (15 באוגוסט 1922 – 29 במאי 2023) היה החזן הצבאי הראשי הראשון בצה"ל.

== ביוגרפיה ==
משה שמעון קראוס נולד באוז'הורוד שבצ'כוסלובקיה (בתחומי אוקראינה של ימינו) להוריו מאיר קראוס והניה בתו של אשתו של רבי ישעיהלה מקרסטיר. בילדותו אהב לשיר ועל כן הזמין אותו החזן חיים רוזנברג מסבלוש להופיע כסולן בקונצרטים שלו לראשונה בגיל 8 שנים. כנער למד בישיבה בעיר מונקאץ' ולמד חזנות בגיל 16 אצל החזן לייבוש מילר וכן למד שירה קלאסית אצל פרופ' וולף תקופה קצרה. בשנת 1939 התמנה לחזן בעיר סיגט, ובשנת 1940 עבר לבודפשט לשמש בה כחזן. את תקופת מלחמת העולם השנייה שרד במחנה הריכוז ברגן-בלזן. לאחר המלחמה עלה למדינת ישראל והתגייס לצה"ל. תחילה שירת כמדריך בשריון, אך כשהוזמן לשיר את הברכות בחופה של חבר מהצבא, שמע אותו הרמטכ"ל דאז יגאל ידין והציע לו להתמנות לחזן הצבאי הראשי הראשון. כשביקש להשתחרר בתום שירותו הסדיר, זומן שוב אל ידין שביקש ממנו לחתום לשנתיים נוספות וקראוס נענה לבקשה.

לאחר שחרורו מצה"ל, בשנת 1952, עבר לאנטוורפן שבבלגיה שם כיהן כחזן הראשי של הקהילה. בעקבות בעיות בריאות מהן סבלה אשתו, המליצו להם הרופאים לעבור לאקלים חם יותר, ובשנת תשט"ז קיבל קראוס את הזמנת הקהילה ביוהנסבורג ועבר לדרום אפריקה. בעקבות המצב הפוליטי הקשה בדרום אפריקה, עבר קראוס בשנת תשכ"ח לכהן כחזן באוטווה בירת קנדה, שם התגורר עד פטירתו בשנת תשפ"ג.

== משפחתו ==
משה שמעון היה הבכור מתוך 9 אחים, ואשתו רבקה יפה הייתה ילידת גרמניה, ולא היו להם צאצאים. 
* אביו מאיר קראוס היה סופר סת"ם, ונרצח בשואה באושוויץ בגיל 40.
* אימו הניה, בתו של ר' ישעיהלה מקרעסטיר. נרצחה בשואה בגיל 38 באושוויץ. 
* אחיו יוסף קראוס, נפטר במחנה ריכוז בשואה.
* אחיו חיים יצחק קראוס, נפטר במחנה ריכוז בשואה.
* אחיו פנחס (פינצ'י) קראוס, נפטר במחנה ריכוז בשואה.
* אחותו שיינדל קראוס, נפטרה במחנה ריכוז בשואה.
* אחותו פסלה קראוס, נפטרה במחנה ריכוז בשואה.
* אחותו רבקה קראוס, שרדה את מחנה הריכוז בשואה ולימים חיה בניו-יורק ארצות הברית.
* אחותו גיטל קראוס, שרדה אף היא את מחנה הריכוז בשואה.
* אחיו צבי קראוס, שרד אף הוא מחנה הריכוז בשואה ולימים עלה לישראל וחי בה.

== קישורים חיצוניים ==

* חיים אדלר, [https://web.archive.org/web/20160303195107/http://www.chazzanut.org/Article.aspx?id=496 החזן משה קראוס, חזן ראשי ראשון לצה"ל], באתר "לשמוע אל הרינה ואל התפילה"
* משה קראוס, [https://www.youtube.com/watch?v=BJkq5UHKoCk קטע חזנות], סוכות 2010, אוטווה, קנדה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:חזנים הונגרים
קטגוריה:חזנים צבאיים ראשיים
קטגוריה:חזנים קנדים
קטגוריה:חזנים דרום אפריקאים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
לוח חואן דה פוקה

חוף המערבי של ארצות הברית, לוח חואן דה פוקה]]
מפה של לוח חואן דה פוקה
לוח חואן דה פוקה הוא לוח טקטוני הקרוי על שם חואן דה פוקה, תעתיק מקובל לספרדית של שמו של הנתב ומגלה הארצות היווני יואניס פוקס (Ιωάννης Φωκάς), שביקר במקום ב-1592. לוח זה נמצא ממזרח לחוף המערבי של ארצות הברית והוא נסגר כלפי הלוח הצפון-אמריקאי ונוחת תחתיו באזור הפחתה הנקרא "קסקדיה" על שם הרי רכס קסקייד שנוצרו מהפחתה זו. רכס הרי החוף שבין קולומביה הבריטית לצפון קליפורניה נוצרו כתוצאה מאזור הפחתה זה. מצפון ומדרום לו מתחכך לוח דה פוקה בלוח הפסיפי, יוצר איתו גבול פתיחה וגורם לפעילות געשית עזה, החיכוך הדרומי הוא העתק סן אנדראס. מכל צדדיו מהווה הלוח חלק מחגורת האש של האוקיינוס השקט.

במהלך הזמן נפרדו מהלוח שני חלקים - הלוח הצפוני, לוח אקספלורר, שנפרד לפני כ-5 עד 18 מיליון שנה, והדרומי, לוח גורדה שהתנתק מאוחר יותר לפני כ-4 מיליון שנה. לוח דה פוקה גם הוא השתייך בעבר ללוח גדול יותר שנקרא לוח פרלון (farallon) שכלל אז גם את לוח נסקה ולוח קוקוס. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
חואן דה פוקה
קטגוריה:אמריקה הצפונית: גאוגרפיה
ג'ספר (אלבמה)

ג'ספר היא עיר במחוז ווקר, אלבאמה, ארצות הברית. במפקד תושבים שנערך בשנת 2000 עמדה האוכלוסייה ב-14,659 תושבים. נכון ל-1 ביולי 2006, צמחה האוכלוסייה ל-15,117. העיר נחשבת כאחת המובילות בעולם בייצור וייצוא פחם.

== גאוגרפיה ==
לפי לשכת האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיר 69.9 ק"מ רבוע, מתוכם 0.04% בלבד הם מים.

== היסטוריה ==
ג'ספר, הנקראת על שם ויליאם ג'ספר, חייל אמריקאי במלחמת האזרחים, יושבה לראשונה ב-1815, אך לא הוכרה רשמית עד לשנת 1888.
במלחמת האזרחים האמריקנית, חיילי האיחוד שהיו בדרכם לכבוש את סלמה, צעדו דרך העיר, שרפו מספר בניינים (ביניהם בית המשפט העירוני), והחרימו מספר חוות של תושבים בשביל אספקה לחיילים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.isjl.org/history/archive/al/jasper.html אתר המפרט על חיי הקהילה היהודית בג'ספר]

קטגוריה:אלבמה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1815
הלוח הפסיפי

הלוחות הטקטוניים. הלוח הפסיפי בצהוב
הלוח הפסיפי הוא הלוח הטקטוני הגדול והכבד ביותר בקרום כדור הארץ, העשוי רובו מקרום בזלתי. שטחו למעלה ממאה מיליון קמ"ר והוא נע לכיוון-צפון מערב בקצב של כעשרה ס"מ לשנה.

==מיקום וגבולות==
ממזרח גובל בלוחות נסקה, קוקוס וחואן דה פוקה בגבול פתיחה, ועם הלוח הצפון-אמריקאי בגבול סגירה, באזור אלסקה, קנדה ומקסיקו ולאורך העתק סן אנדראס. ממערב נסגר הלוח הפסיפי עם הלוח האוסטרלי, הלוח הפיליפיני והלוח האמורי (כחלק מהלוח האירו-אסייתי). בגבולו הצפוני והמערבי נמצאת חגורת האש, והיא אחראית ליצירת האיים הרבים באוקיינוס השקט, בהם, איי יפן, איי מריאנה, האיים האלאוטים, טונגה וסמואה וכן הפיליפינים, באזור ההפחתה של הלוח הפסיפי, תחת הלוח הפיליפיני, נוצר שקע מריאנה, המקום העמוק ביותר בעולם. הגבול הדרומי הוא גבול פתיחה עם הלוח האנטארקטי ולוח קרוליין.

במרכז האוקיינוס השקט ישנם גם איים שנוצרו על ידי נקודות חמות באמצע הלוח. הידועים שבהם הם איי הוואי, פולינזיה ואיי מרשל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פסיפי
קטגוריה:אוקיאניה: גאולוגיה