OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אדוארד ווד

אדוארד דייוויס "אד" ווד ג'וניור (באנגלית: Edward Davis "Ed" Wood Jr, 10 באוקטובר 1924 - 10 בדצמבר 1978) היה במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק, שחקן וסופר אמריקאי. מרבית סרטיו היו וריאציות שונות על סרט ניצול, והיו גדושים באימה, אלימות וסקס. שנתיים לאחר מותו, הוכתר בתואר המפוקפק "הבמאי הגרוע בכל הזמנים".

==ביוגרפיה==
אביו של ווד, אדוארד, היה פקיד בשירות הדואר. משפחתו נדדה ברחבי ארצות הברית, עד שהחליטה להתיישב בניו יורק. ליליאן, אמו של ווד, נהגה להלבישו בבגדי נשים כי תמיד רצתה בת. דבר זה גרם לו להיות קרוס דרסר לשארית חייו. הוא היה ילד מחונן, התעניין בספרות, בקולנוע ובתיאטרון, להאזין לתסכיתי רדיו ולקרוא קומיקסים וכתבי עת.

בשנת 1942, עת מלחמת העולם השנייה התגייס ושירת בחיל הנחתים של ארצות הברית. למרות שווד טען כי לחם במספר קרבות ונפצע, כולל טענה כי שיניו הקדמיות הופלו על ידי חייל היפני, מדובר בטענה שקרית. לווד לא היו חסרות שיניים מקרב אך נאלצו לעקור לו מספר שיניים באופן יזום. ווד טען מאוחר יותר שיותר חשש להיפצע בקרב מחשש להיהרג, בעיקר מחשש כי חובש קרבי יגלה כי מתחת למדים הוא לובש חזייה ורודה ותחתונים ורודים.

בשנת 1946 השתחרר בדרגת רב"ט והחל לעבוד כליצן בקרקס. כעבור שנה, ב-1947, עבר להוליווד, לקליפורניה, ביים הצגות תיאטרון כושלות ויזם פניות תכופות למפיקים בנוגע לרעיונותיו. זמן לא קצר לאחר מכן, הכיר במקרה את בלה לוגוסי וליהק אותו לסרטו "גלן או גלנדה".

אחרי שיתוף פעולה פורה בין לוגוסי לווד, שהתבטא בין היתר בהפקות סרטים עצמאיות ובידידות אמיצה, אושפז לוגוסי במצב קשה במחלקה השיקומית בבית החולים. לאחר השחרור מבית החולים, לוגוסי הספיק להצטלם לסצנות בסרטו המיועד של ווד, ומת זמן קצר אחר כך. הסרט התפתח לימים ל"תוכנית 9 מהחלל החיצון", כשהסצנות של לוגוסי קיבלו קישור לעלילת הסרט, כמחווה.

== חיים אישיים ==
לווד הייתה מערכת יחסים עם המשוררת לימים דולורס פולר. היא שיחקה בשלושה מסרטיו, והם נפרדו לאחר שלפולר נתברר שווד הוא קרוס דרסר ושתיין. הוא נישא לנורמה מקארתי, ששיחקה ב"תוכנית 9 מהחלל החיצון". הנישואים בוטלו כשלמקארתי נתברר שווד הוא קרוס דרסר. ווד התחתן עם קייטי אוהרה בשנת 1959, והם נשארו נשואים עד מותו של ווד ב-1978. אוהרה מתה ב-26 ביוני 2006.

===מותו===
בימיו האחרונים, ווד סבל מדיכאון ושתיינותו גברה, הוא נפרד מאשתו ועבר להתגורר אצל חבר. בפעם האחת הפעמים שפרודתו הגיעה לבקר אותו, ווד היה שיכור מוודקה. מילותיו האחרונות היו: "קייטי, אני לא יכול לנשום!" והוא נפטר מדום לב.

== מורשת ==
בשנות ה-80 וה-90 היה גל של המשכים, רימייקים ועיבודים לסרטיו של ווד.

בשנת 1994 ביים טים ברטון את "אד ווד", דרמה על חייו של ווד ופעילותו הקולנועית. ג'וני דפ גילם את ווד ומרטין לנדאו את בלה לוגוסי. הסרט נכשל בקופות אך זכה לשבחי הביקורת ובאוסקר לשחקן המשנה.

בשנת 1996 הפך ווד לפטרונה הרשמי של כנסייה, והחל משנת 1997 מתבקשים הסטודנטים לקולנוע באוניברסיטת קליפורניה לכתוב סרט קצר בהשראת ווד.

== קישורים חיצוניים ==

* 
*[https://open.spotify.com/episode/44vBrJuBl3VxOy2K4E6s0K "פרק 57 - אד ווד"] - פרק בפודקאסט "טראשטוק", בהגשת גילי פורת ושני קיניסו
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים אמריקאים
קטגוריה:קרוסדרסרים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1978
פיטר קפלדי

פיטר דוגן קפלדי (באנגלית: Peter Dougan Capaldi; נולד ב-14 באפריל 1958) הוא שחקן ובמאי סקוטי. הוא שיחק מספר תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה והוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כמלקולם טאקר בסדרת הקומדיה "בסוד העניינים" של ה-BBC וסרט ההמשך "In the Loop". בשנת 1995, הוא זכה בפרס אוסקר לסרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר "אלו חיים נפלאים של פרנץ קפקא", שהוא ביים. הוא גם זכה בפרס BAFTA. בין השנים 2013–2017 הוא גילם את הדוקטור השנים עשר בסדרה "דוקטור הו".

== ביוגרפיה==
קפלדי נולד בגלאזגו שבסקוטלנד לאם אירית ואב איטלקי. הוא הראה כישרון עוד בגיל צעיר, כשהעלה מופע תיאטרון בובות בבית הספר היסודי. בבית הספר התיכון היה חלק מלהקת שחקנים שהעלתה יחדיו הצגות.

כסטודנט לאומנות, היה סולן בלהקת פאנק רוק שנקראה "Dreamboys".

קפלדי הופיע בלמעלה מ-40 סרטים וסדרות מאז הופעתו כדני אולדסן ב"גיבור מקומי" בשנת 1983.

בשנת 1995, זכה בפרס אוסקר עבור סרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר, על סרטו "אלו חיים נפלאים של פרנץ קפקא" במשותף עם סרט נוסף בשם "טרבור".

שיחק גרסה בדיונית של קאקיליוס ב"להבות פומפיי", פרק משנת 2008 של סדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו". הוא שב לעולם "דוקטור הו" ב-2009, כשגילם את עובד המדינה, ג'ון פרובישר, ב"טורצ'ווד: ילדי כדור הארץ".

ב-4 באוגוסט 2013, נודע בספיישל מיוחד ששודר בשידור חי כי קפלדי יהיה השחקן השנים עשר לגלם את הדוקטור בסדרה "דוקטור הו", לאחר מאט סמית. בגיל 55, הוא השחקן השני ברשימת השחקנים המבוגרים ביותר שגילמו את הדוקטור, לאחר ויליאם הרטנל וג'ון הרט בגיל 73, אשר היה הראשון לגלם את הדוקטור בשנת 1963 - עת היה בן 55. במהלך הופעתו המיוחדת הודה כי היה מעריץ של הסדרה שנים רבות, ובגיל 15 אף כתב לרדיו טיימס על העונה העשירית של התוכנית, בתקווה לספיישל לכבוד יום השנה ה-25, בשנת 1988.

הוא גם שיחק באותה שנה בסרט "מלחמת העולם Z".

בשנת 2015 יצא הסרט "הדוב פדינגטון" לאקרנים, שם הוא שיחק את מר קארי. בשנת 2017 שב לגלם את אותה דמות בסרט ההמשך, "פדינגטון 2". ב-2018 דיבב את ארנב בסרט "כריסטופר רובין". בשנת 2020 שיחק בסרט "ההיסטוריה האישית של דייוויד קופרפילד" אשר מבוסס על הספר דייוויד קופרפילד מאת צ'ארלס דיקנס. 

בשנת 2021 שיחק בסרט גיבורי- העל "יחידת המתאבדים 2" בתפקיד קליפורד דה-וו, ובהמשך השנה הוא גילם את דמותו של הסופר והמשורר סיגפריד ששון בסרט "Benediction".

בשנת 2022, שיחק בסדרת המותחן הפסיכולוגי "שעת השטן" <small>(אנ')</small> מבית אמזון פריים וידאו לצדה של ג'סיקה ריין. 

קפלדי הוא פטרון של האגודה הבינלאומית לחקר הסרטן וקרן הנאמנות של ילדי ארבלור הסקוטית. הוא מתגורר בקראוץ' אנד עם אשתו, אליין קולינס, ובתם ססילי.

== פרסים בהם זכה ==
* 1995: פרס אוסקר לסרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר
* 2010: פרס הקומדיה הבריטית לשחקן הטלוויזיה הטוב ביותר, פרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הטובה ביותר
* 2012: פרס הקומדיה הבריטית לשחקן הטלוויזיה הטוב ביותר

== ראו גם ==
* דוקטור הו

== קישורים חיצוניים ==

* [http://film.guardian.co.uk/Player/Player_Page/0,,45444,00.html פרופיל סרטים באתר הגארדיאן] 
* [https://web.archive.org/web/20100510015309/http://www.aicr.org.uk/PeterCapaldi.stm מאמר על תמיכתו של קפלדי במלחמה בסרטן] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי אוסקר
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון סקוטים
קטגוריה:במאי קולנוע בריטים
קטגוריה:שחקנים ששיחקו בסדרה "דוקטור הו"
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הקצר הטוב
קטגוריה:סקוטים ממוצא איטלקי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1958
חטופה 2

חטופה 2 (באנגלית: Taken 2) הוא סרט קולנוע מסוגת מותחן פעולה צרפתי דובר אנגלית בבימויו של אוליבר מגאטון. הסרט שיצא באוקטובר 2012 מהווה המשך לסרט חטופה משנת 2008. הסרט קיבל ביקורות גרועות אך למרות זאת נחשב להצלחה וזכה להכנסות גבוהות יותר מקודמו.

ברחבי הארץ הסרט שוחרר לאקרנים ב-4DX (ארבעה-ממדים), למרות שלא הומר לפורמט 4DX.

==תקציר העלילה==
לאחר שבריאן רצח את המאפיונרים האלבניים בסרט הקודם מחליט מוראד, מנהיג החבורה האלבנית ואביו של מרקו לנקום את מותם. קים ולנור מחליטות להפתיע את בריאן במהלך שהייתו באיסטנבול. למחרת בריאן ולנור יוצאים לארוחת צהריים ומגלים שעוקבים אחריהם והם נחטפים. בריאן יוצר קשר עם קים והיא מנסה להציל אותם.

==צוות השחקנים==
* ליאם ניסן בתור בריאן מיילס.
* מגי גרייס בתור קים מיילס. 
* פמקה ינסן בתור לנור 'לני' מיילס.
* ראדה סרבדז'ה בתור מוראד, הנבל הראשי של הסרט.
* לילנד אורשר בתור סאם.
* ג'ון גריס בתור קייסי.
* ד.ב. סוויני בתור בארני.
* לוק גריימס בתור ג'יימי.

== מוזיקה ==
נתנאל מקהיילי, מי שהלחין את הפסקול של הסרט הראשון נבחר שוב להלחין ולכתוב את הפסקול לסרט.

כל המוזיקה של הסרט נכתבה והולחנה בידי נתנאל מקהיילי.

=== חטופה 2: פסקול הסרט המקורי ===
#(1:34) Taken 2
#(0:44) The Burial
#(4:13) Too Close
#(1:29) Kim and Jamie's Car
#(2:54) Let Me
#(0:44) Back to Paris
#(0:28) Bryan Waiting for Lenore
#(0:32) Torture
#(3:18) (Bagasaz (feat. Özgür Sakar
# (1:48) Kim and Bryan On the Bosphorus
#(0:26) Murad Arrives
#(2:52) Pursuit in the Souk
#(1:36) Bryan and Lenore Taken
#(4:26) A Real Hero
#(2:02) In the Van
#(2:31) Murad Faces Bryan
#(1:59) Bryan Escapes.
#(4:41) Tick of the Clock
#(2:58) Kim Hides At The Hotel
#(3:19) Bosumus
#(2:09) Searching for Lenore
#(1:33) Fight in the Hammam
#(2:46) Death of Murad
#(2:11) Handyman

==סרט המשך==
ב-25 ביוני 2013 אושר כי ליאם ניסן חתם על חוזה לככב בסרט ההמשך "חטופה 3".

ב-29 במרץ 2014 החלו הצילומים בלוס אנג'לס.

הסרט יצא לאקרנים ב-9 בינואר 2015.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה צרפתיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי המשך
יורגודן (כדורגל)

מועדון כדורגל יוּרְגוֹדֶן (בשוודית: Djurgårdens IF Fotbollsförening) הוא מועדון כדורגל מסטוקהולם, שוודיה, המשחק בליגת העל השוודית. נכון לעונת 2021 (שתחל באפריל 2021), המועדון זכה בעברו ב-12 אליפויות וב-5 גביעים והגיע לגמר הגביע השוודי 4 פעמים נוספות. בשנת 2013 המועדון עבר לשחק בטלה 2 ארנה החדש. עד אז שיחק באצטדיון האולימפי.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1891 והחל לשחק בליגה הראשונה בשוודיה בעונת 1911/1912. כל ארבע האליפויות הראשונות שבהם זכה המועדון בשנים 1920 ,1917 ,1915 ,1912 נקבעו בטורנירי גביע לאחר סיום משחקי הליגה. המועדון שיחק ברציפות בליגה הראשונה עד עונת 1923/1924 שבסופה ירד לליגה השנייה. המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1927/1928 וירד בסוף העונה שוב לליגה השנייה. המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1936/1937 וירד בסוף העונה שוב לליגה השנייה. המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1945/1946, שיחק 3 עונות בליגה הראשונה וירד לליגה השנייה. המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1949/1950, בעונת 1950/1951 הגיע לגמר הגביע השוודי בפעם הראשונה והפסיד לקבוצת מאלמה. בעונת 1954/1955 זכה באליפות. בעונת 1959 זכה באליפות נוספת ובעונה אחריה ירד לליגה השנייה אחרי 11 עונות ברציפות בליגה הראשונה. המועדון חזר לליגה הראשונה בעונת 1962 ובעונות 1964, 1966 זכה באליפות.

בשנת 1969 שיחק בגביע האינטרטוטו. המועדון הוגרל לבית הכולל את הקבוצות זגלבי סוסונוביץ' מפולין, ויינר ספורט קלאב מאוסטריה וגרויטר פירת' מגרמניה. המועדון סיים את הבית במקום האחרון.

בעונת 1970 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע אופ"א. בעונות 1973, 1975 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א. בעונת 1974/1975 הגיע לגמר הגביע השוודי בפעם השנייה והפסיד שוב לקבוצת מאלמה. בעונת 1981 ירד לליגה השנייה אחרי 20 שנה ברציפות בליגה הראשונה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה עד עונת 2001. בעונת 1988/1989 הגיע לגמר הגביע השוודי בפעם השלישית והפסיד שוב לקבוצת מאלמה. בעונת 1989/1990 זכה בפעם הראשונה בגביע השוודי. המועדון משחק ברציפות בליגת העל השוודית מעונת 2001. בעונות 2002, 2004, 2005 זכה בגביע השוודי. בעונת 2012/2013 הגיע לגמר הגביע השוודי והפסיד לקבוצת גטבורג.

האצטדיון הביתי

האצטדיון הביתי

==תארים==
* אליפות שוודיה: (12)
** (1912, 1915, 1917, 1920, 1955, 1959, 1964, 1966, 2002, 2003, 2005, 2019)
* הגביע השוודי: (5)
** (1990, 2002, 2004, 2005, 2018)

==הישגים באירופה==
* גביע אירופה לאלופות:
** רבע גמר (1): 1955/1956
* גביע אירופה למחזיקות גביע:
** שמינית גמר (1): 1989/1990

==שחקנים בולטים==
* טוביאס היסן
* אנדריי קומאץ
* סטפן רן
* דניאל סיולונד
* פה דמבו טוראי
* אלכסנדר ואסיוטין

==ראו גם==
* יורגודן (כדורגל נשים)
==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל שוודיות
קטגוריה:סטוקהולם: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1899
סטיב גרנד

סטיב גרנד (באנגלית: Steve Grand; נולד ב-28 בפברואר 1990 בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית) הוא מוזיקאי וזמר-יוצר אמריקאי מהעיר למונט, אילינוי, שיש הטוענים כי הוא זמר הקאנטרי ההומו הגלוי הראשון. גרנד משך תשומת לב במיינסטרים בארצות הברית, לאחר שהוידאו קליפ לשירו "All-American Boy" (בתרגום חופשי: נער החלום האמריקאי) הפך לוויראלי ב-YouTube בפחות משבוע ביולי 2013.

==ביוגרפיה==
גרנד כתב מוזיקה החל מגיל 11. בגיל 13, הוא הבין שהוא הומו ונאבק להשלים עם המיניות והאמונה הקתולית שלו. הוא יצא מהארון בפני חבריו בכיתה ח'. לאחר שהוריו גילו את המיניות שלו, הם שלחו אותו לטיפול המרה במשך חמש שנים. על אף שהוא החליט לבסוף שהטיפול לא היה אפקטיבי, הוא הביע הכרת תודה כלפי הפסיכולוג שלו, ואמר "אני לא רוצה לפגוע במטפל שלי, על אף שהגעתי להבנה אמיתית שהומוסקסואליות היא לא דבר רע, או חטא, ולא משהו שהאל רוצה שתיפטר ממנו, מאחר שעדיין יש לי הרבה כבוד כלפיו. ...חלק [מהטיפול הזה] למעשה עזר – יכולתי לדבר עם מישהו, הוא היה כה רחום, והוא באמת האמין בי. סיימנו בהסכמה שיש לנו השקפות עולם שונות לגמרי." מאחר שהוא סירב לגנות טיפולי המרה, ובנוסף מפני שהוא המשיך להיות מועסק בכנסייה הקתולית שלו כמפיק מוזיקלי, הוא חטף ביקורת מפעילים ששאלו האם הוא יכול לשמש כמודל חיובי לחיקוי.

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון למונט, גרנד למד באוניברסיטת בלמונט בנאשוויל, טנסי שנה אחת. הוא שב לשיקגו כדי להירשם לאוניברסיטת אילינוי, ולאחר מכן כדי להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.

==קריירה==
טרם פריצת הקריירה המוזיקלית שלו, גרנד דגמן בשם הבמה סטיב צ'טהאם; הוא היה דוגמן שער במגזין DNA האוסטרלי ב-2011. כמו כן הוא ביצע גרסאות כיסוי בשם סטיב סטארצ'יילד. הוא ניגן בפסנתר במועדון הג'אז ג'וינט במרכז העיר שיקגו ב-2013. באותה השנה, הוא צילם קליפ לשירו "All-American Boy," שהופק בעלות של 7,000$. הקליפ בוים ונערך על ידי ג'ייסון נייד, זוכה פרס שיקגו לבמאי. הקליפ פורסם ב-YouTube ב-2 ביולי 2013, והפך לוויראלי מיד. שמונה ימים בלבד לאחר מכן, צפו בקליפ למעלה מ-1,000,000 אנשים.

על אף שגרנד זכה לרוב בתגובות חיוביות לשירו, כמה פעילי גייז ביקרו את התוכן, כשאחד טען שהמסר בו הוא ש"גברים גייז שותים יותר מדי, מרחמים על עצמם ומתחילים עם בחורים סטרייטים כשהחברות שלהם לא בסביבה." במאמר בסלייט, ג'יי בריאן לוודר כתב חוות דעת אף אכזרית יותר על הקליפ, ותיאר אותו כ"לא קשור לתקופה שלנו בצורה פאתטית. זה כמו סיפור פורנו גס הומוסקסואלי לפני מהומות סטונוול," והוסיף "הסיפור הספציפי הזה של בחור סטרייט המתגרה ואוחצ'ה חולת אהבה כל כך נדוש בתרבות הגייז שפשוט אפשר לצחוק עליו."

ב-18 ביולי 2013, גרנד עשה את הבכורה הטלוויזיונית שלו, כשביצע "All-American Boy" בווינדי סיטי לייב.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים להט"בים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:זמרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1990
על טעם ועל ריח

על טעם ועל ריח (באנגלית: Diff'rent Strokes) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת NBC מ-3 בנובמבר 1978 עד ל-4 במאי 1985, וברשת ABC בין ה-27 בספטמבר 1985, ועד ל-7 במרץ 1986. בסדרה כיכבו טוד ברידג'ס וגארי קולמן כוויליס וארנולד ג'קסון, שני נערים אפרו-אמריקאים מהארלם אשר נלקחים אל שדרת פארק על ידי איש עסקים לבן ועשיר בשם פיליפ דראמונד (קונרד ביין) ובתו קימברלי (דיינה פלטו), עקב מות הוריהם. במהלך העונה הראשונה ובמחצית הראשונה של העונה השנייה, כיכבה בסדרה שרלוט ריי כאדנה גארט, סוכנת הבית של משפחת דראמונד (שבסופו של דבר התפצלה לתוכנית מצליחה משלה - "עובדות החיים" ).

הסדרה הפכה לכוכבים את הילדים-שחקנים גארי קולמן, טוד ברידג'ס ודיינה פלטו, ונודעה בהתייחסות לנושאים רציניים בפרקי הסדרה, כמו גזענות, שימוש בסמים בלתי חוקיים והתעללות מינית בילדים.

בישראל שודרה הסדרה בשנות ה-80 בערוץ הראשון, ובשנות ה-90 בשידורים חוזרים בערוץ הילדים ברצועת "6+". לאחר משאל ולבקשת הצופים, שודרו שוב 3 העונות הראשונות של הסדרה ברצועת שידורי הלילה של הערוץ הראשון מ-12 בפברואר 2017 עד סגירתו של הערוץ ב-11 במאי בשנה זו .

	
==דמויות==
* פיליפ דראמונד (מגולם על ידי קונרד ביין)
* ארנולד ג'קסון ( מגולם על ידי גארי קולמן)
* ויליס ג'קסון (מגולם על ידי טוד ברידג'ס)
* קימברלי דראמונד (מגולמת על ידי דיינה פלטו)
* עדנה גארט (מגולמת על ידי שרלוט ריי)
* אדלייד בובייקר (מגולמת על ידי נדרה ולז)
* שרלין דופרי (מגולמת על ידי ג'נט ג'קסון)
* דודה סופיה (מגולמת על ידי דודי גודמן)
* דאדלי ראמזי (מגולם על ידי שאבאר רוס)
* טד ראמזי (מגולם על ידי לה טארי)
* פרל גלאגר (מגולמת על ידי מרי ג'ו קטלט)
* מיס צ'ונג (מגולמת על ידי רוזלינד צ'או)
* רובי ג'ייסון ( מגולם על ידי סטיבן מונד)
* ליסה הייז (מגולמת על ידי ניקי סוואסי)
* מגי מק'קיני דראמונד #1 (מגולמת על ידי דיקסי קרטר)
* מגי מק'קיני דראמונד #2 ( מגולמת על ידי מרי אן מובלי)
* סם מק'קיני (מגולם על ידי דני קוּקסי)
* צ'ארלי (מגולם על ידי ג'ייסון הרווי)

==שמות הסדרה ברחבי העולם==
שם הסדרה המקורי הוא Diff'rent Strokes (מקצבים שונים, וקיצור של הביטוי "different stroke for different folks", המקביל באנגלית ל"על טעם ועל ריח אין להתווכח"), אך היא זכתה לשמות אחרים ברחבי העולם. הסדרה נקראה ברוב ארצות אמריקה הלטינית בשם Blanco y Negro (שחור ולבן), ובארצות אחרות פשוט Arnold (ארנולד), על שם ארנולד ג'קסון (הדמות שגילם גארי קולמן).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:אימוץ בתרבות ובאמנות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שירדו משידור ועלו שוב
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
אנטוניו יניגרו

אנטוניו יניגרו (באיטלקית: Antonio Janigro; 21 בינואר 1918 – 1 במאי 1989) היה צ'לן ומנצח איטלקי.

==חייו==
יניגרו נולד במילאנו. בגיל שש התחיל לנגן בפסנתר ובגיל שמונה בצ'לו. לאחר לימודים אצל ג'ובאני ברטי, נרשם לקונסרבטוריון ורדי במילאנו, שם למד אצל ג'ילברטו קרפאקס. בהמשך למד יניגרו אצל דיראן אלכסאניאן ופבלו קזאלס באקול נורמל בפריז. לאחר סיום לימודיו שם בשנת 1934, החל להופיע כסולן וברסיטלים עם דינו ליפאטי ופאול בדורה-סקודה.

חופשה שלא בעתה ביוגוסלביה הותירה את יניגרו תקוע שם למשך כל מלחמת העולם השנייה. הוא התמנה לפרופסור לצ'לו ומוזיקה קאמרית בקונסרבטוריון של זגרב, שם סייעה השפעתו לפיתוח נגינת צ'לו מודרנית ביוגוסלביה. כמו כן ניגן בשלישיית מאצ'ק - זולק - יניגרו, עם איוו מאצ'ק ושטייפאן זולק. עם תום המלחמה סייר ג'אניגרו כסולן בדרום אמריקה ובמזרח הרחוק. ב-1959 הסולן של פריץ ריינר, יחד עם מילטון פריבס וג'ון וייכר, בהקלטה מחודשת של התזמורת הסימפונית של שיקגו ל"דון קיחוטה" של ריכרד שטראוס.

יניגרו היה מורה מחונן, שלימד צ'לנים רבים ברחבי העולם. רובם למדו בבית הספר הגבוה למוזיקה בשטוטגרט ובאוניברסיטת מוצרטיאום של זלצבורג. בין תלמידיו היו יוליוס ברגר, מריו ברונלו, תומאס דמנגה, מיכאל פלקסמן, מיכאל גרוס, אנטוניו מנזס, אנדז'יי פטרץ, מריו דה סקונדי, ג'ובאני זולימה, גוסטבו טאבארס, אנריקו דינדו וכריסטוף תיינרט.

יניגרו היה מנצח מוערך, שניצח על תזמורת סימפונית לרדיו זגרב והופיע כמנצח אורח ברחבי אירופה. התזמורת הקאמרית סולני זגרב הייתה יציר כפיו של יניגרו, שחי את יתר חייו בזגרב, שם הלך לעולמו ב-1989.

==הקלטות==
* אנטוניו ויוואלדי: קונצ'רטו לכלים שונים. סולני זגרב, אנטוניו יניגרו - מנצח. "אגודת באך", תקליטי ואנגארד, Stereolab LP, BG/BGS-70665, 1960s 
* יוהאן סבסטיאן באך: 6 הסוויטות לצ'לו (1954, Westminster/Doremi DHR-8014~5
* י. ס. באך: 3 הסונאטות לצ'לו וצ'מבלו, רוברט ויירון-לקרואה (צ'מבלו) (1954, Westminster/Doremi DHR-8014~5)
* לואיג'י בוקריני: קונצ'רטו לצ'לו בלה המול מז'ור, התזמורת הסימפונית של פראג בניצוח מילאן הורוואט (1948, Westminster/Doremi DHR-8016)
* אנטונין דבוז'אק: קונצ'רטו לצ'לו בסי מינור, ג'אניגרו - סולן, תזמורת האופרה של וינה בניצוח דן דיקסון, (Westminster/ABC Records W-9716)

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:צ'לנים איטלקים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1918
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1989
מרקו ואן חינקל

מרקו ואן חינקל (בהולנדית: Marco van Ginkel; נולד ב-1 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן.

== קריירה ==
ואן חינקל, יליד אמרספורט, החל את הקריירה שלו בקבוצות הנוער של המעדון ההולנדי ויטסה ארנהיים, והתקדם עד לקבוצה הבוגרת בשנת 2010. ואן חינקל שיחק במועדון במשך 3 עונות בהן הבקיע 18 שערים, וזכה בפרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה ההולנדית לעונת 2012/2013. בשנת 2013 נמכר לקבוצת צ'לסי, עבור סכום של כ-8 מיליון ליש"ט.

ב-1 בספטמבר 2014 הושאל ואן חינקל לעונה אחת למילאן מהסרייה א'.

ב-10 ביולי 2015 הושאל ואן חינקל לעונה אחת לסטוק סיטי. ב-1 בפברואר 2016 הושאל ואן חינקל לפ.ס.וו. איינדהובן עד לסוף העונה. ב-31 בדצמבר 2016 הושאל שוב לפ.ס.וו. איינדהובן. ב-6 באוקטובר 2020 הושאל ואן חינקל שוב לפ.ס.וו. איינדהובן.

ואן חינקל שיחק בנבחרת הנוער של הולנד, והשתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013. בנובמבר 2012, בעודו בן 19 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של הולנד, במשחק ידידות מול נבחרת גרמניה.

== תארים ==
;פ.ס.וו. איינדהובן
* אליפות הולנד: , 
* הגביע ההולנדי: 2021/2022
* מגן יוהאן קרויף: 2021, 2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1992
דואר (אפל)

דואר (באנגלית: Mail) היא תוכנת דואר אלקטרוני של אפל שכלולה במערכת ההפעלה Mac OS X ובגרסאות ה-iOS השונות. האפליקציה פותחה במקור על ידי חברת NeXT בשם NeXTMail כחלק ממערכת ההפעלה NeXTSTEP שלהם. התוכנה הותאמה לשימוש כיישום הדואר של מערכת ההפעלה Mac OS X בעקבות הרכישה של אפל. הגרסה הנוכחית של דואר תומכת בפרוטוקולים SMTP, POP3 ו-IMAP. כמו כן, היא תומכת גם ביאהו! מייל, MobileMe, Gmail, AOL Mail ו-iOS. iOS כוללת גרסה ניידת של Apple Mail עם תמיכה נוספת של ActiveSync, אם כי עדיין חסרה בה פונקציה של צירוף קבצים בעת שליחת הודעת "השב" (מייל חוזר). היישום מקבל לעיתים קרובות שבחים על השילוב של פשטות ופונקציונליות.

== היסטוריית גרסאות ==
שמה הראשוני של האפליקציה היה NeXTMail, יישום הדואר האלקטרוני עבור מערכת ההפעלה NeXTMail .NeXTSTEP היה חדשני לזמנו, התומך בעיצוב טקסט עשיר עם תמונות והודעות קוליות. הוא גם תמך במיילים בסטנדרט MIME, יחד עם טקסט רגיל, כדי לאפשר תאימות לאחור. הודעת ברירת המחדל שנמצאה בתיבת הדואר הנכנסת של המשתמש, כאשר נפתח NeXTMail הראשון כללה הקלטת קולו של סטיב ג'ובס. כאשר אפל החלה לתסגל, NeXTSTEP התחילה להפוך לMac OS X, שתי מערכות ההפעלה והיישום עברו שלבים שונים כשפותחו. בגרסת בטא (שם קוד: "רפסודיה" - "Rhapsody") השתחררו מראש שונות אחרות מוקדמות של Mac OS X, מייל היה ידוע כ-MailViewer. עם זאת, עם שחרור הגרסה השלישית של Mac OS X, היישום חזר להיות ידוע בפשטותו - "דואר".

 

קטגוריה:אפליקציות בסיסיות במכשירי חברת אפל
קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
בובות (סרט, 1987)

בובות (באנגלית: Dolls) הוא סרט אימה בבימויו של סטיוארט גורדון, שצולם באיטליה ב-1985 ויצא לאקרנים בשנת 1987. הסרט עוסק באנשים גסי רוח שנשארים ללון לילה אצל שני יצרני בובות זקנים, ולועגים לעיסוקם. הבובות מחליטות להביע את זעמן עליהם בדרכים אלימות. בסרט לא השתתפו שחקנים מפורסמים (ביניהם אשתו של גורדון, קרולין), ולא הייתה לו הצלחה של ממש בקופות. 

בשלב מסוים גורדון רצה לביים סרט המשך לסרט, אך מעולם לא ביצע זאת בפועל. 

הביקורות לסרט בדרך כלל משבחות, והוא נחשב לסרט אימה אינטליגנטי, שנון, מקורי, מרגש ומפחיד ולעיתים מדורג כאחד מסרטי האימה הטובים בעולם. לסרט דירוג "טרי" של 63% באתר Rotten Tomatoes. רוג'ר איברט כתב: "הרעיון של בובות רצחניות נשאר כרעיון, כקונצפט; הוא אינו מסוגל לזעזע את הצופה".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטי אימה איטלקיים
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-1987
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
אתר ההנצחה לשיירת יחיעם

פסל משוריין בכניסה לאתר
עמוד ההנצחה המקורי
אתר ההנצחה לשיירת יחיעם ממוקם ביער כברי דרומית לצומת כברי ומזרחית למושב נתיב השיירה. באתר מונצחים נופלי שיירת יחיעם ולוחמים נוספים שנפלו בפריצת הדרך ליחיעם ובהגנת הקיבוץ. בסך הכל מונצחים באתר 70 חללים.

==שיירת יחיעם==

שיירת יחיעם הייתה שיירת אספקה של חטיבת כרמלי גדוד 21 במלחמת העצמאות שיצאה ב-27 במרץ 1948 מנהריה לקיבוץ יחיעם. השיירה נקלעה למארב והותקפה על ידי כנופיות וכפריים ערבים בסמוך לכאברי. בהתקפה על השיירה נהרגו 46 לוחמים.

==האנדרטה==
בשנות ה-50 המוקדמות בנה משרד הביטחון עמודי זיכרון באתרי קרבות חשובים של מלחמת העצמאות. אחד האתרים היה אתר נפילת השיירה בסמוך לצומת כברי. במקום זה בנתה מועצה אזורית געתון בשיתוף עם היחידה להנצחת החייל עמוד זיכרון הבנוי ככוכב של שלוש צלעות ומחופה באבן. בראש העמוד, שתוכנן על ידי האדריכל אליעזר שקאי מחיפה ונחנך בשנת 1952, תבליט של סמל צה"ל ובמרכזו שלט שעליו שמות הנופלים ומעליהם הכיתוב: 

==אתר ההנצחה המורחב==
בשנות ה-60 החליטה המועצה האזורית געתון לבנות שחזור של הקרב במקום נפילת השיירה. העבודה הוטלה על הפסל יחיאל שמי חבר קיבוץ כברי הסמוך. שמי הגיע לביקור בשטח מלווה באדריכל יחיאל ערד שאחיו משה פלוצר נפל בשיירה. שמי, שידע שערד רוצה מאוד לקבל לידיו את תכנון המקום בשל הקשר האישי, החליט לוותר ולהעביר לערד את תכנון אתר ההנצחה. 

ערד תכנן את האתר מסביב לכביש הישן- "כביש הבקשיש", ממש במקום בו נפלה השיירה. הוא בנה קיר בטון מפוסל שמזכיר בצורתו מחסום דרכים. למרגלות הקיר יש מפת תבליט של הקרב ובימין הקיר נמצא קטע המתאר את הקרב. במרכז קיר הזיכרון חלון שאמור לתת הצצה לעבר בית העלמין הישן של הכפר כברי, ממנו נפתחה האש לעבר השיירה. בצדי הכביש נמצאות גרוטאות של משוריינים. האתר כולל גם עמדת הסברה קולית בעברית ובאנגלית, שלטי הסבר על האזור בתקופה שלפני ובמהלך מלחמת העצמאות, שולחנות פיקניק ופינות ישיבה מוצלות בין העצים. 

האתר בתכנונו של ערד נחנך במרץ 1969.

<gallery>
קובץ:משוריין 2.jpg|משוריין לצד הכביש
קובץ:PikiWiki Israel 5220 armoured bus in yechiam convoy memorial sitr.jpg|משוריין לצד הכביש
קובץ:PikiWiki Israel 5222 a map in yechiam convoy memorial site.jpg|מפת הקרב
קובץ:PikiWiki Israel 5221 yechiam convoy memorial.jpg|תיאור הקרב
קובץ:Yehiam2.JPG|שמות החללים על האנדרטה המקורית
קובץ:מחזיק לפיד.jpg|מחזיק ללפיד, חלק ממתחם האנדרטה המקורית
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20130929032556/http://www.yadlabanim.org.il/info/andartaot/andartaot-008.htm אתר ההנצחה] באתר יד לבנים
*[http://www.izkor.gov.il/en_b1cbca82270c181c847e06f6307eee40 אתר ההנצחה] באתר יזכור
*מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2013/09/18/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%90%D7%A0%D7%93%D7%A8%D7%98%D7%AA-%D7%A9%D7%99%D7%99%D7%A8%D7%AA-%D7%99%D7%97%D7%99%D7%A2%D7%9D-%D7%95%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%A7%D7%91%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%9B/ סקירה על אתר הזיכרון לחללי שיירת יחיעם], באתר 'חלון אחורי', 18.9.13

==הערות שוליים==

קטגוריה:הגליל המערבי: אנדרטאות
קטגוריה:מלחמת העצמאות: אנדרטאות
יחיעם, שיירה
קטגוריה:חטיבת כרמלי
שיירת יחיעם
קטגוריה:נתיב השיירה
אד נהה

אד נהה (באנגלית: Ed Naha; נולד ב-10 ביוני 1950) הוא סופר ומפיק אמריקאי. יליד ניו ג'רזי, מורה במקצועו.

נהה החל את דרכו כעיתונאי בכתבי עת, תרם סיפורים לגיליוני ספרות זולה והלחין מוזיקה לסרטי ניצול. הפיק מספר אלבומים מוזיקליים, בהם של ברוס ספרינגסטין. עבד ככתב ועורך של ספרות מדע בדיוני תחת הפסבדון "ג'ו בונהם" (שם שהושאל מהרומן האנטי מלחמתי "ג'וני קיבל את האקדח שלו"). מאז החל להתמחות בכתיבת ספרי אימה ומתח. כתב תסריטים לסרטי רוג'ר קורמן ושלושה תסריטים בשיתוף פעולה עם צ'ארלס בנד, סטיוארט גורדון ובריאן יונזה, בהם התסריט לסרט האימה בובות. נהה שב לשתף פעולה עם יונזה וגורדון בסרט מותק, הילדים התכווצו.

בהמשך התמיד בכתיבת תסריטים בהזמנה, כמו גם תסריטים לסדרות ולסרטי טלוויזיה וקולנוע שונים. נכון להיום, נהה עוסק בעיקר בכתיבת מאמרים פוליטיים בבלוג שלו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:עורכי עיתונים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בלוגרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
טום הולנד (במאי)

טום הולנד (באנגלית: Tom Holland; נולד ב-11 ביולי 1943) הוא במאי, תסריטאי ושחקן אמריקאי, אשר כתב וביים סרטי אימה כמו "פסיכו 2" (1983), "ליל האימה" (1985) ו"משחק ילדים (1988)". הוא משפטן במקצועו ולשעבר חבר בלשכת עורכי הדין של אמריקה.

הולנד למד משחק בסטודיו של לי שטרסברג, והוכשר כשחקן. במאים אירופיים הרבו ללהק אותו לסרטיהם, והוא שיחק לצדם של שחקנים מפורסמים, כמו אנתוני קווין ואינגריד ברגמן, פעמים רבות תחת שם בדוי.

בשנת 2011 לוהק כשחקן לרימייק ל"ליל האימה", ונכון לשנת 2013 הוא עובד על שני סרטי אימה חדשים ומשחק בסדרות טלוויזיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
ריצ'רד פרנקלין

ריצ'רד פרנקלין (אנגלית: Richard Franklin; 15 ביולי 1948 - 11 ביולי 2007) היה קולנוען אוסטרלי.

== חייו ==
פרנקלין גדל והתחנך במלבורן. בהמשך עבר לקליפורניה כדי ללמוד קולנוע, שם למד עם ג'ורג' לוקאס, רוברט זמקיס וג'ון קרפנטר.

העריץ את סרטי אלפרד היצ'קוק, ונהג לשוחח אתו בטלפון עד מותו.

לאחר שסיים את לימודיו, החל פרנקלין להתמחות בקומדיות זולות, בסרטי אימה ובפורנוגרפיה רכה. ב-1981 ביים רימייק ל"חלון אחורי", בכיכובה של ג'יימי לי קרטיס, לפי תסריט מאת אוורט דה רוש.

בשנת 1983 ביים, לפי הזמנה של המפיק ברנרד שוורץ, את "פסיכו 2". לאחר מכן, פרנקלין הוסיף לעבד את תסריטיו של דה רוש לסרטי אימה ומתח. את סרטיו האחרונים ביים ב-1995, 1996 ו-2003.

מת מסרטן הערמונית ב-11 ביולי 2007, ארבעה ימים לפני יום הולדתו. לפני מותו, התראיין לסרט תיעודי על הוליווד, אך לא הספיק להופיע בתוספות לדיסק של "פסיכו 2". קוונטין טרנטינו היה אמור לכתוב את הביוגרפיה שלו, אך הדבר בוטל.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אוסטרלים
קטגוריה:במאי קולנוע אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:נפטרים ב-2007
לוקאס סאשה

לוקאס פאצ'קו אפיני (בפורטוגזית: Lucas Pacheco Affini; נולד ב-1 במרץ 1990), הידוע כלוקאס סאשה, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פורטלזה מליגת העל הברזילאית.

== קריירה==
סאשה גדל במחלקת הנוער של קורינתיאנס. לאחר שבקבוצת הנוער זכה בגביע 'סאו פאולו' לשחקנים עד גיל 21, את הקריירה המקצוענית שלו החל בקבוצת גרמיו בראורי, במדיה רשם 16 הופעות בסך הכל. בינואר 2011 נבחן בווסטהאם יונייטד, אך לא הצליח להשיג רישיון עבודה, ובספטמבר עבר לשחק בקבוצת קטנזארו 1929 מליגה נמוכה באיטליה, על מנת לקבל דרכון מקומי שהעניק לו אזרחות איטלקית. בשנת 2012 חזר לשחק בברזיל, בקבוצת סאו ז'וזה, שם רשם 10 הופעות בליגה המקומית של סאו פאולו.

לקראת עונת עבר סאשה לקבוצת צסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית, במדיה כבש שער ליגה אחד ב-29 הופעות, וכן כבש את שער הניצחון מול לודוגורץ ראזגרד במסגרת הגביע הבולגרי. בתום העונה נקלעה הקבוצה למשבר כלכלי, וסאשה הפך לשחקן חופשי.

לקראת עונת 2013/2014 הגיע סאשה לישראל, וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. כבר במשחק הבכורה שלו כבש את השער הראשון לזכות הקבוצה בעונה זו, חמש דקות לאחר שריקת הפתיחה במשחק מול ברואה בבולגריה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, בדרך לניצחון 1-4. ב-24 בפברואר 2014 כבש סאשה את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 3-1 למכבי חיפה. לאחר מכן כבש מול מכבי חיפה גם בניצחון 4–0 וגם בתיקו 1–1, אז כבש את שער השוויון בדקה ה-90, ובסך הכל סיים את העונה בליגה עם ארבעה שערים ושני בישולים. בעונת 2014/2015 כבש שלושה שערי ליגה, ולאחר סיום חוזהו השתחרר מהמועדון לאחר שנתיים בהן שיחק בהפועל תל אביב.

ב-5 ביוני 2015 חזר סאשה לבולגריה וחתם בקבוצת לודוגורץ ראזגרד, עמה זכה בארבע אליפויות רצופות. בעונת 2016/2017 גם העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, והגיע עמה לגמר הגביע הבולגרי, ובעונת 2017/2018 העפיל עם הקבוצה לשלב 32 האחרונות בליגה האירופית, בו הודחה על ידי מילאן. ב-5 ביולי 2018 זכה עם הקבוצה בסופר קאפ הבולגרי.

ב-10 ביולי 2019 חתם סאשה לשנתיים בקבוצת אריס סלוניקי מליגת העל היוונית.

ב-1 ביולי 2022 חזר לאחר עשר שנים לברזיל וחתם בפורטלזה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גרמיו בראורי
קטגוריה:כדורגלני צסק"א סופיה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני לודוגורץ ראזגרד
קטגוריה:כדורגלני אריס סלוניקי
קטגוריה:כדורגלני פורטלזה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים ביוון
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1990
האיש השקוף

האיש השקוף (באנגלית: The Amazing Transparent Man) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1960. זהו סרט בי מובי על מצביא מטורף שמתכנן להשתלט על העולם בעזרת צבא בלתי נראה. הסרט צולם בשבועיים, ונכשל ביקורתית וכלכלית. על הסרט אין כיום זכויות יוצרים.

== עלילה ==
פול קרנר (ג'יימס גריפית'), רב-סרן בצבא ארצות הברית לשעבר, יעשה הכל כדי להגשים את חלומו להקים צבא בלתי נראה שיכבוש את העולם. הוא חוטף את מריה (כרמל דניאל), בתו של פיטר אולוף (איוון טריסלוט), מדען גאון, כדי שהלה ימציא מכונה מיוחדת שתהפוך אנשים לבלתי נראים. כמו כן, הוא פוקד על ג'וליאן, (רד מורגן), חברו מימי הצבא, למנוע בכוח כל פרסום של תוכניותיו הזדוניות, אם באיומים אם בהפעלת כוח. עוד הוא משחרר בערבות את ג'ואי פאוסט (דאגלס קנדי), גנב, כדי שיגנוב עבורו כל שנדרש לצורך השלמת הניסוי. הוא מציע לו תשלום נאה, ופאוסט נענה להצעה בחוסר רצון.

פאוסט, שמוחזק בביתו של קרנר מתאהב בלורה אשתו (מרגריט צ'פמן), הצבועה ותאבת הבצע. פאוסט מנסה להימלט, ומשיג יתרון על קרנר: הוא מסכים שקרנר יבצע עליו ניסוי, אך לאחר שהוא הופך לבלתי נראה, דבר המאפשר לו לנגח את קרנר וגם לברוח בכל הזדמנות שתהיה לו. אבל מתבררת תקלה: פאוסט איננו בלתי נראה באופן אחיד. לפרקים הוא נראה, ולפרקים לא, וזה עלול לגרום לו נזק בל יתואר. נותר לו מעט זמן לחיות, והוא חייב להביס את קרנר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אמריקן אינטרנשיונל פיקצ'רס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1960
צ'נדרה וילסון

צ'נדרה דנאט וילסון (באנגלית: Chandra Danette Wilson; נולדה ב-27 באוגוסט 1969) היא שחקנית, זמרת ובמאית אמריקאית, ידועה בעיקר בשל תפקידה כד"ר מירנדה ביילי בסדרה "האנטומיה של גריי ו"תחנה 19".

== קריירה ==
נולדה ביוסטון, טקסס. החלה את קריירת התיאטרון שלה בגיל חמש, ומכיוון שאמה לא רצתה שבתה תשב בבית בחוסר מעש, רשמה אותה לחוגים בכל ימות השבוע. וילסון למדה בבית הספר התיכון של יוסטון לאמנויות, והמשיכה לאוניברסיטת ניו יורק לבית הספר הנחשב ע"ש טיש לאמנויות. היא הופיעה בתיאטרונים שונים, לרבות ברודוויי וזכתה בפרסים. לפרקים עבדה כפקידה בבנק כדי להשלים את הכנסתה. בשנת 1993 הופיעה לראשונה בקולנוע, בסרט "פילדלפיה".

כמו כן, הופיעה בסדרות טלוויזיה שונות: "משפחת קוסבי" (1989), "סקס והעיר הגדולה" (2002), "הסופרנוס" (2004). בשנת 2005 לוהקה לתפקיד ד"ר מירנדה ביילי בסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי".

בשנת 2018 החלה לשחק בדמותה של ד"ר מירנדה ביילי בסדרת הטלוויזיה "תחנה 19", הספין אוף של האנטומיה של גריי, בה היא מככבת.

== חיים אישיים ==
וילסון נשואה ואם לשלושה ילדים: סרינה, שנולדה ב-1995, ג'וי, שנולד ב-1998, ומייקל, שנולד ב-31 באוקטובר 2005.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרות מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע
קטגוריה:בוגרי מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:במאיות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1969
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
מוחמד עאסם אבראהים

אריה (לובה) וטניה אליאב במסיבה, 2006]]
מוחמד עאסם אִבְּרָאהים (בערבית: محمد عاصم ابراهيم; תעתיק מדויק: מחמד עאצם אבראהים; נולד ב-1945) הוא דיפלומט מצרי, שהיה שגריר מצרים בישראל בשנים 2005–2008.

==ביוגרפיה==
אבראהים נולד באלכסנדריה. הוא החל את הקריירה הציבורית שלו בלשכת נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר לפני מלחמת ששת הימים. שימש כדובר המשלחת המצרית בשיחות שהתנהלו עם ישראל אחרי חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים. מילא תפקידים שונים בשירות החוץ המצרי בקנדה ובשגרירות מצרים באו"ם. אחר-כך שימש שגריר מצרים בזו אחר זו - בשלוש מדינות אגן הנילוס, סודאן, קניה ואתיופיה, ועסק בעיקר בעימות המתמשך בין מצרים למדינות אגן הנילוס בנוגע לחלוקת מי הנילוס ביניהן.

בעקבות החלטת ממשלת ישראל לבצע את תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה ופגישת הפסגה בקהיר, בפברואר 2005, בין ראש ממשלת ישראל אריאל שרון לבין יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס (שבה הסכימו השניים על הפסקת אש מלאה בין הצדדים) החליט נשיא מצרים חוסני מובארכ למנות שגריר חדש בישראל (השגריר הקודם, מוחמד בסיוני, נקרא למצרים בסתיו 2000, בעקבות פריצת האינתיפאדה השנייה, ומאז פעלה שגרירות מצרים בישראל ללא שגריר, כאות מחאה מצרי על התנהגות ישראל בשטחים). מובארכ מינה את אבראהים, שנחשב לדיפלומט בכיר המקובל על נשיא מצרים, לשגריר בישראל, והוא החל את כהונתו ב-17 במרץ 2005. מינויו של אבראהים, שהיה מקורב מאוד לשר החוץ המצרי אחמד אבו אל-רייט, סימל את שדרוג היחסים בין מצרים לישראל.

בניגוד לקודמו, בסיוני, עאסם אבראהים השתית את פעולתו על פיתוח סולידי של הקשרים המוסדיים והאישיים שלו ושל סגל השגרירות עם גורמים שונים ומגוונים בישראל. הוא דגל בפעילות שקטה, רחוקה מאמצעי התקשורת וחולל מהפך בעבודת שגרירות מצרים, שהסגל שלה גדל והתמקצע. עם זאת, ניסיונו ליצור שיתוף פעולה חקלאי מעשי, באמצעות הקהיליה החינוכית ניצנה שעל גבול מצרים, בראשות לובה אליאב, לא עלה יפה בגלל התנגדות מובארכ לרעיון. בתקופת כהונתו יצאה תוכנית ההתנתקות לפועל, וממשלת אולמרט קיימה קשרים הדוקים עם הממשל המצרי. אבראהים קשר קשרים ראשונים עם ראש האופוזיציה דאז, בנימין נתניהו, משהגיע להכרה שנתניהו יזכה בבחירות לכנסת שהוקדמו. ב-2008 סיים את כהונתו בישראל ופרש משירות החוץ לגמלאות.

רעייתו, ניהאד זיקרי, הייתה גם היא דיפלומטית בכירה ומוערכת. בשנות כהונתו של אבראהים בישראל היא שימשה כשגרירת מצרים בשווייץ. עם חזרתם של אבראהים וזיקרי למצרים היא התמנתה לעוזרת שר החוץ אחמד אבו אל-רייט לקשרי תרבות ומדע בינלאומיים. כיום היא מכהנת כראש המחלקה לקשרים בינלאומיים של האוניברסיטה הגרמנית בקהיר. לזוג בת ובן המתגוררים מחוץ למצרים.

אבראהים הוא מרואיין מבוקש על ידי אמצעי התקשורת במצרים אולם הוא ממעט להופיע בהם. הוא נחשב למומחה בכל הקשור לישראל ולסכסוך הישראלי-פלסטיני ולארצות אגן הנילוס באפריקה. כיום הוא מנהל חווה חקלאית פרטית באזור הדלתה של הנילוס.

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1945
קטגוריה:שגרירי מצרים בישראל
קטגוריה:שגרירים באתיופיה
קטגוריה:שגרירים בקניה
הדרקון האדום (ספר)

הדרקון אדום הוא רומן מאת תומאס האריס, שפורסם לראשונה בשנת 1981. בספר מופיעה לראשונה דמותו של חניבעל לקטר. לספר יצאו שני ספרי המשך, ב-1988 "שתיקת הכבשים" וב-1999 "חניבעל". הספר עובד פעמיים לקולנוע, על ידי מייקל מאן כ"הצייד", ועל ידי ברט ראטנר כ"דרקון אדום". בשנת 2013 הוא עובד לסדרת טלוויזיה שהיא פריקוול לאירועים שקדמו לספר. שמו של הספר מתייחס לשני ציורים של ויליאם בלייק שבהם מופיעה דמותו של הדרקון האדום.

== עלילה ==
תחילת שנות השמונים. רוצח מטורף המכונה בידי המשטרה והעיתונות "פיית השיניים", טובח במשפחות. הוא פורץ לביתן בלילה, הורג את כל בני הבית ומקיים יחסי מין נקרופיליים עם גופת האישה. הסוכן ג'ק קרופורד מבקש מוויל גרהאם, מאבחן פסיכואנליטי מבריק שהביא בעבר לכליאתו של הקניבל והרוצח הסדרתי חניבעל לקטר, לשוב לתפקידו כדי לסייע ל-FBI לתפוס את "פיית השיניים". גרהאם מסכים בחוסר רצון, ובשל ניסיונו מבין כי עליו להתייעץ עם לקטר.

"פיית השיניים" הוא, למעשה, פרנסיס דולרהייד. אדם מופרע העובד כטכנאי במסרטת וידאו, ואובססיבי לסדרת הציורים "הדרקון האדום הגדול" של בלייק, במיוחד ל"הדרקון האדום הגדול והאישה הלבושה בשמש", המקועקע על גבו. רציחת אנשים גורמת לו להרגיש נעלה, בדיוק כמו אותו דרקון אדום. למעשה, מתגלה כי דולרהייד סבל נפשית כילד. פרדי לאונדס, כתב צהובון חטטן, מפרסם כתבה נרחבת שבה הוא כביכול משמיע טענות נגד הרוצח ומעודד את החוק וה-FBI, ובתוך זאת מציין את שמו של גרהאם. דולרהייד, שמאתר כתבה זאת, כועס על לאונדס ועל גרהאם, חוטף את לאונדס ורוצח אותו. בינתיים, דוקטור פרדריק צ'ילטון, הסוהר של חניבעל לקטר, מגלה התכתבות סודית בינו לבין דולרהייד, שבה לקטר מוסר לדולרהייד את כתובתו של גרהאם, כדי שיכול לרצוח אותו ואת משפחתו. גרהאם מנסה להפסיק את ההתקשרות הסודית בלא ידיעתו של לקטר.

בזמן הזה, דולרהייד מתאהב בעמיתה עיוורת, ריבה מקליין. הוא נקרע בין עצמו, ומנסה לגרום לדחף הרומנטי שלו להביס את הדחף הרצחני שלו. הוא מופיע במוזיאון ברוקלין, גונב את הציור המקורי של בלייק ואוכל אותו. אך מאוחר מדי. "הדרקון" משתלט על רגשותיו של דולרהייד, והוא מתכנן את רציחתה של ריבה. דולרהייד מבעיר את ביתו בזמן שיחתו עם ריבה בה הוא מגלה לה שהוא הרוצח שהמשטרה מחפשת אחריו. ריבה מספיקה לברוח ומדווחת למשטרה שפרנסיס התאבד.

מסתבר שדולרהייד לא מת, אלא רק ביים את מותו בשביל להטעות את המשטרה. הוא מגיע לבית משפחתו של גרהאם, שאתה כתובתו הוא קיבל מלקטר. דולרהייד פוגש את גרהאם ונאבק בו, אך גרהאם הורג אותו. לקטר שולח מכתב מניפולטיבי לגרהאם, ולגרהאם יש פלאשבקים מעברו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי 1981
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:חניבעל לקטר
לעוף על הזמן

לעוף על הזמן (באנגלית: Free Birds, בתרגום מאנגלית: ציפורים חופשיות) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת. הסרט הוא סרט ההנפשה הראשון של אולפני Reel FX Creative Studios והוא מופץ על ידי Relativity Media (אולם, בכרזת הסרט בעברית רשום "מהיוצרים של שרק", אך הוא אינו שייך לאולפני ההנפשה של דרימוורקס).

== עלילה ==
רג'י הוא תרנגול הודו שקיבל חנינה מארצות הברית, וג'ייק הוא תרנגול הודו שנחוש לשנות את מאכל חג ההודיה, תרנגולי הודו. ג'ייק לוקח את רג'י איתו לגנוב מכונת זמן ולחזור אחורה על מנת לשנות את המאכל, למרות שרג'י אינו רוצה בכך. במהלך הרפתקאותיהם, הם גורמים לשינויים בהיסטוריה.

== הפקה ==
תחילת הפיתוח של הסרט, שנקרא במקור "Turkeys", החל ביוני 2009 וב-2011 החל הפיתוח הממשי. התקציב לסרט ניתן ב-2010 ל-Reel FX ועמד על $35,000,000. במרץ 2013 שונה שם הסרט ל-"Free Birds". במקור, תוכננה הפצת הסרט ל-14 בנובמבר 2014, אך ההפצה הוקדמה בשנה כדי לא להתחרות עם הסרט "מר פיבודי ושרמן".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20131227233428/http://cafe.themarker.com/review/3027756/ לעוף על הזמן - סרט מצחיק ומצוין], באתר The Marker Cafe

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
שנת הדרקון (סרט)

שנת הדרקון (באנגלית: Year Of The Dragon) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 1985. הסרט בוים על ידי מייקל צ'ימינו, ונכתב על ידי צ'ימינו ביחד עם אוליבר סטון על בסיס רומן של רוברט דיילי הנושא את אותו השם.

הסרט מתרחש בצ'יינה טאון, ניו יורק ועוסק בנושא הפשע המאורגן והיחסים הבין-גזעיים בארצות הברית.

==עלילה==
סטנלי וייט (רורק) הוא שוטר מעוטר ויוצא צבא אשר שירת במלחמת וייטנאם. בתור קפטן המשטרה החדש בצ'יינה טאון, הוא מחליט לחסל את הפשע המאורגן ואת המאפיה הסינית הפעילה מאוד במקום.

וייט מסתכסך עם ראש הטריאדה המקומית החדש ג'ואי טאי (לון), אשר התקדם בסולם הדרגות בצורה מושחתת ואלימה. ביחד, הם שוברים את הסטטוס-קוו אשר שורר בין המשטרה לבין הפשע המאורגן, למורת רוחם של פקידי המשטרה ושל ראשי ארגוני הפשע הוותיקים.

במקביל, וייט הנשוי יוצר קשר רומנטי עם טרייסי צו, כתבת פלילים ממוצא אסיאתי (קואיזומי), ומנצל אותה למען מימוש מטרותיו. וייט מפתח במהלך הסרט אובססיה, אשר מתעצמת עם הרג אשתו ועמיתיו. בסיום הסרט, בניסיון לחשוף עסקת סמים בהיקפים גדולים מאוד, וייט נקלע לקרב יריות עם טאי ולבסוף הורג אותו. סצנת הסיום מתרחשת בהלווייתו של טאי, וייט הפצוע מגיע לשם ומתחיל לעצור בפזיזות את אנשי המאפיה הקשישים. בעוד שההמון מתנפל עליו ומגדף אותו, הוא מתעלם לחלוטין ומנשק את צו.

==ביקורת==
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. וינסנט קנבי מהניו יורק טיימס כתב על הסרט : , בעוד שג'נט מסלין גם היא מהטיימס, גינתה את: וציינה שמשחקה של קואיזומי היה גרוע במיוחד.

הסרט קיבל ממוצע של 60% באתר Rotten Tomatoes. קוונטין טרנטינו ציין את הסרט כאחד מהאהובים עליו ביותר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.seret.co.il/movies/s_movies.asp?MID=1312 שנת הדרקון], באתר Seret
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים שצולמו בתאילנד
אברהם הלוי אמיגו

רבי אברהם הלוי אמיגו (ה'ש"ע 1610 (לערך), אדריאנופול - ה'תמ"ג 1683, ירושלים) היה מחכמי ארץ ישראל שבאו מטורקיה. פוסק נודע, מקובל, דרשן ובעל מוסר.

== קורות חייו ==
נולד באדריאנופול בשנת ה'ש"ע (1610) לערך, למשפחה שמקורה בספרד. בעודו צעיר לימים נתקבל לרב בעיר אדריאנופול. עלה לארץ ישראל בערך בשנת ה'תט"ו (1655), התיישב בירושלים ונמנה עם חכמי ישיבת בית יעקב שבראשה עמד רבי יעקב חגיז.

רבני מצרים וטורקיה הפנו אליו שאלותיהם בהלכה, ותשובותיו נחשבו בעיני חכמי דורו כמכריעות. כמו כן התכתב עם רבי אהרן אבן חיים (השני).<ref>שם הגדולים ערך רבי אהרן אבן חיים.

</ref> ר' יעקב עמדין בספרו "תורת הקנאות" מנה את ר' אברהם בין שלושת גדולי הדור שהיו בירושלים. 

עמד בראש ישיבת "בעלי בתים". השתלם בקבלה והיה בחוג המקובלים של רבי יעקב צמח.

בין תלמידיו היו ר' דוד הכהן מחבר דעת קדושים ור' חיים אבולעפיה, ממייסדי היישוב היהודי המחודש בטבריה. לחם בתקיפות נגד שבתי צבי ופעל להחרמתו. בשנת ה'תכ"ו (1666) נבחר בידי רבני קושטא כאחד מארבעת גדולי ישראל שנשלחו לעזה, לחקור את נתן העזתי, שליח של שבתי צבי.

הרב אמיגו נפטר בירושלים בשנת ה'תמ"ג (1683).

== חיבוריו ==
* "פרי חדש" - על שולחן ערוך אורח חיים מהלכות פסח עד סופו (להבדיל מספר "פרי חדש" המפורסם של ר' חזקיה די סילוה)
* שו"ת, פסקים, וחידושים לתלמוד - הוזכרו על ידי החיד"א. רוב התשובות אבדו, וכמה מהם הודפסו בספרי חברו ר' שמואל גרמיזאן "משפטי צדק" וב"נהרות דמשק" לר' שלמה קמונדו.
* בשנת ה'תש"ן נדפס ספרו "חידושי מהר"א אמיגו" - על התנ"ך והש"ס.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:אדירנה: רבנים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-17
אנתולוגיה מקוונת לשירה עברית

250 פיקסלים
אנתולוגיה מקוונת לשירה עברית
היא מיזם שנוסד בחודש מאי 2012 באתר של נילי דגן. האנתולוגיה מאגדת מאות משוררים, ותיקים וצעירים, המייצגים מבחר מגוון של שירה עברית עכשווית. 

את האנתולוגיה יזמה, מפיקה ועורכת המשוררת נילי דגן. ייעוץ תוכן המשורר והעורך עמוס לויתן, הזנת תכנים ועיצוב שרית שץ, מייסדת ועורכת כתב העת המקוון הראשון "עיין ערך שירה".

האנתולוגיה דינמית והיא גדלה ומתפתחת על בסיס קבוע. היא מהווה מרקם פואטי רב דורי ושיקוף של פני השירה הישראלית כיום. כמו כן מספקת האנתולוגיה במה למשוררים בתחילת דרכם. 

שירי האנתולוגיה מופצים בקרב תלמידים, סטודנטים, אנשי הוראה, משוררים, סופרים, וקהלים שוחרי שירה ותרבות ברחבי האינטרנט. 

במסגרת שיתוף פעולה בין האתר, לבין עיתונים וכתבי עת לשירה, מתפרסמים שירי האנתולוגיה במדורי התרבות בעיתון ישראל היום, בעיתון 77 ובערב ערב באילת.

האתר של נילי דגן פועל ברישיון אקו"ם ובסיוע מועצת הפיס לתרבות ואמנות. 

האתר פועל להפצת השירה ללא מטרות רווח.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nillydagan.com/ האתר של נילי דגן]
* [http://www.nillydagan.com/%D7%A1%D7%95%D7%A4-%D7%A9-%D7%A9%D7%99%D7%A8%D7%94 אנתולוגיה מקוונת לשירה עברית]
* [http://www.nillydagan.com/%D7%A1%D7%95%D7%A3-%D7%A9%D7%91%D7%95%D7%A2-%D7%A9%D7%99%D7%A8%D7%94 המשוררים המשתתפים באנתולוגיה]
* [https://nillydagan.com/%D7%9B%D7%A0%D7%A4%D7%99-%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%99 אנתולוגיה מקוונת לאמרות שיר וסיפור]
* [https://nillydagan.com/%D7%9E%D7%9C%D7%97%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%9D-%D7%9E%D7%A9%D7%95%D7%A8%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C%D7%99%D7%9D אסופת מלחיני משוררים ישראלים]
קטגוריה:שירה עברית
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2012
מלאני סי

מלאני ג'יין צ'יזהולם (באנגלית: Melanie Jayne Chisholm; נולדה ב-12 בינואר 1974), המוכרת בכינוי "מלאני סי" (Melanie C), היא זמרת בריטית וכותבת שירים, שחקנית ואשת עסקים.

==קריירה==

צ'יזהולם התפרסמה כחלק מלהקת הבנות המצליחה ה"ספייס גירלז" באמצע שנות ה-90.

ב"ספייס גירלז" נקראה מל סי או מלאני סי, וכינויה בלהקה היה "ספורטי ספייס". סיירה בהופעות עם הלהקה ומכרה מעל 100 מיליון תקליטים ברחבי העולם.

כאומנית סולו, צ'יזהולם מכרה מעל 12 מיליון תקליטים. אלבום הבכורה שלה יצא בשנת 1999 ומכר ארבעה מיליון עותקים.

אלבומה השני יצא לאור בשנת 2003, האלבום השלישי יצא בשנת 2005, אלבומה הרביעי בשנת 2007, אלבומה החמישי יצא בשנת 2011 והאלבום השישי שלה בשנת 2012. צ'יזהולם הייתה מועמדת לפרסי המוזיקה הבריטית.

==חיים אישיים==

בפברואר 2009 נולדה לה בת.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
* 1999: Northern Star
* 2003: Reason
* 2005: Beautiful Intentions
* 2007: This Time
* 2011: The Sea
* 2012: Stages
* 2016: Version of Me
* 2020: Melanie C

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקאיות בריטיות
קטגוריה:חברות להקת ספייס גירז
קטגוריה:זמרות פופ בריטיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:גיטריסטיות בריטיות
קטגוריה:אמנים בריטים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:רקדניות אנגליות
קטגוריה:רקדנים אנגלים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1974
אהרון קשטן

בית הכנסת "אוהל אהרון" בקריית הטכניון
אהרון קַשטָן (1920 – 1996) היה אדריכל ישראלי ופרופסור בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון.

== ביוגרפיה ==
קשטן נולד בוורשה ב-1920. בגיל 19 עלה לארץ ישראל. עם עלייתו התיישב בחיפה, כדי ללמוד אדריכלות בפקולטה בטכניון שהייתה היחידה אז בארץ. ב-1945 סיים את לימודיו וזמן קצר לאחר מכן הצטרף לסגל ההוראה בטכניון. ב-1966 קיבל מינוי בדרגת פרופסור חבר. לאחר מכן הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. חוץ מללמד תולדות האדריכלות ועיצוב פנים, חקר קשטן את תולדות בתי הכנסת.

קשטן מיעט לתכנן, ומיקד את עיסוקו בהוראה ומחקר. עם זאת, במהלך שנות ה-50 ניגש למספר תחרויות אדריכלות. ב-1956 זכה בפרס ראשון בתחרות לתכנון האקדמיה ללשון העברית בקמפוס גבעת רם בירושלים, מבנה שהושלם ב-1959. בקריית טבעון השתתף בתכנון המרכז העירוני (1967) ובטכניון עצמו עיצב ריהוט לספרייה המרכזית ועיצוב פנים לבניין הסנאט. עבודתו המפורסמת והשלימה ביותר היא בניין בית הכנסת "אוהל אהרן" בקריית הטכניון אותו השלים ב-1969. בבניין זה עיצב גם את ריהוט הפנים. כמה עשרות שנים לאחר מכן, נוסף לבניין בית מדרש אותו תכנן בנו של קשטן. בשנת 1983 הופיע בית הכנסת על בול שהוציא השירות הבולאי בעיצוב אסף ברג.

קשטן נפטר ב-1996. הוא התגורר בחיפה והיה אב לשני בנים: אסף קשטן - אדריכל בכיר במשרד א"ב תכנון, וד"ר נדב קשטן - ראש החוג ללימודי שימור ב.

==לקריאה נוספת==
* הערך "אהרן קשטן" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 328, 2018, חיפה

==קישורים חיצוניים==
* מיכאל יעקובסון, [http://michaelarch.wordpress.com/2013/08/06/סיבוב-בבית-הכנסת-בטכניון-בתכנון-אהרן-ק/ סקירה על בניין בית הכנסת "אוהל אהרן" בקריית הטכניון] באתר 'חלון אחורי', 6.8.13

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: אדריכלות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
מגדל שאנגחאי

מגדל שאנגחאי (בכתב סיני: 上海中心大廈; בפין-יין: Shànghǎi Zhōngxīn Dàshà) הוא גורד שחקים ברובע פודונג בעיר שאנגחאי. הוא נחנך ב-2015 ומאז הוא הבניין הגבוה בסין והבניין השלישי בגובהו בעולם לאחר בורג' ח'ליפה שבדובאי ומרדקה 118 שבקואלה לומפור. כמו כן, נחשב גם למבנה הרביעי בגובהו בעולם (אחרי בורג' חליפה, מגדל עץ השמיים בטוקיו ומרדקה 118).
גובהו של המבנה הוא 632 מטרים המתחלקים ל-128 קומות בעלות שטח כולל של 380,000 מטר רבוע. בניית הבניין החלה בשנת 2008 והסתיימה ב-2015. בסיס המגדל רחב והוא הופך צר יותר עם הגובה. צורת הבניין סיבובית, בדומה לזו של הטורסו המתפתל, אך בניגוד אליו צלעות מגדל שאנגחאי מעוגלות והוא מחופה בזכוכית שקופה. הבניין תוכנן על ידי משרד האדריכלים והמהנדסים גנסלר (Gensler), שתכנן גם את בניין ג'ין מאו והמרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי הנמצאים בסמוך אליו. לפיתול, לפינות הפרופיל המעוגלות ולשטחי הקומות המצטמצמים משמעות הנדסית - התכנון עוזר למגדל לעמוד בפני רוחות הטייפון, שנפוצות באזור. טרום בניית המגדל הוכנס מודל המגדל למערכת הדמיה שמחקה את הכוחות שיפעלו עליו במציאות. המסקנה הייתה, כי הפיתול המיטבי להתנגדות הרוחות יהיה סיבוב של 120 מעלות מהקומה הראשונה ועד האחרונה, וכי גודל התכסית של הקומה העליונה יצטמצם ל-55% בלבד משטח הקומה הנמוכה ביותר.

עם סיום בניית השלד באוגוסט 2013, הפך מגדל שאנגחאי למבנה הגבוה בסין, ונטל את התואר ממגדל קנטון שבגואנגג'ואו. מגדל שאנגחאי עלול לאבד את תואר הבניין הכי גבוה בסין לבניין הסקיי סיטי של צ'אנגשה שיתנשא לגובה של 838 מטרים.

== גלריה ==
<gallery widths="100">
קובץ:Shanghai skyscrapers 5166285.jpg|
קובץ:Shanghai Tower 20150517 163710.jpg|
קובץ:Shanghai Tower 2015.jpg|
קובץ:Shanghai tower dec 26, 2014.jpg|
קובץ:Shanghai, China, December 2015 - 044.JPG|
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שאנגחאי: גורדי שחקים