OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גוראן ירטין

גוראן ירטין (במונטנגרית: Горан Јеретин; נולד ב-17 בספטמבר 1979 בניקשיץ', מונטנגרו, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.92 מטר.

==קריירה==
את דרכו בכדורסל, החל ירטין בקבוצות הילדים והנוער של המועדון איבון ניקשיץ'. בשנת 1997 עלה לקבוצה הבוגרת ושיחק בה במשך שנתיים שלאחריהן הועבר לקבוצת פרימוריה. לאחר עונה לא מוצלחת בפרימוריה, שב לניקשיץ' לעונת התחשלות. לקראת עונת עבר לקבוצת הצמרת לובצ'ן צטיניה ובסיום העונה, יצא לראשונה ממונטנגרו וחתם בקבוצה הסרבית, הכוכב האדום בלגרד. בעונתו הראשונה בכוכב האדום, קיבל ירטין דקות משחק מועטות, אך בעונת הפך לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה. הוא הוביל את הכוכב האדום לזכייה בגביע הסרבי-מונטנגרי ואף נבחר ל-MVP של משחק הגמר. גם במשחקי גביע יול"ב הציג יכולת טובה וקבע ממוצעים של 12.3 נקודות ו-5 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בשלב הבתים. ירטין נפצע באחד ממשחקי קדם העונה של עונת ונעדר למספר שבועות בפתיחת העונה. הוא שב לשחק במשחק גביע יול"ב נגד נאפולי, וקלע 8 נקודות ב-10 דקות משחק.

עונת הייתה אחת הטובות בקריירה של ירטין. יחד עם מילאן גורוביץ', הוא הוביל את הכוכב האדום לרבע גמר גביע יול"ב עם ממוצעים של 7.3 נקודות ו-4 אסיסטים למשחק וזכה עם הקבוצה פעם נוספת בגביע המונטנגרי-סרבי. בסיום העונה עבר לדינמו סנקט פטרבורג הרוסית, לאחר ארבע שנים מוצלחות במיוחד בסרביה. למרות שהגיע לסנקט פטרבורג על מנת להוות גורם משמעותי בקבוצה לא קיבל דקות משחק משמעותיות והיה לשחקן משני ברוטציית הקבוצה ולכן החליט לשוב לארץ מולדתו וחתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה. במשך כחצי עונה בה שיחק בבודוצ'נוסט הציג יכולת מצוינת ואף נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה האדריאטית לשנת 2007.

בעקבות יכולתו בבודוצ'נוסט הוחתם ירטין במהלך חודש מרץ 2007 בקבוצת היורוליג מכבי תל אביב. לאחר תקופה קצרה בה התאקלם בקבוצה, הפך ירטין לשחקן משמעותי ברוטציה של מכבי, אך לאחר שזו הודחה מהיורוליג על ידי צסק"א מוסקבה ומקומה כמובילת הליגה בעונה הסדירה הובטח, דקותיו התמעטו באופן משמעותי. אף על פי כן, היה גורם מכריע בזכייתה של מכבי באליפות המדינה במשחק הגמר מול הפועל ירושלים.

בעונת שיחק באלבה ברלין הגרמנית, לאחר מכן שיחק עונה אחת בבי.סי. קייב האוקראינית. בתחילת עונת שיחק בא.א.ל. לימסול הקפריסאית, אך במהלך העונה שב לבודוצ'נוסט פודגוריצה, אך שוב לא הסתדר בקבוצה ולכן עבר לטורקיה וחתם בטורק טלקום אנקרה.

עם התפרקותן של סרביה ומונטנגרו למדינות נפרדות, הוקמה נבחרת מונטנגרו בכדורסל וירטין היה מהראשונים שהוזמנו אלייה ושיחק בה עד לפרישתו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלנים יוגוסלבים
קטגוריה:כדורסלנים מונטנגרים
קטגוריה:כדורסלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורסלני דינמו סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני אלבה ברלין
קטגוריה:כדורסלני בי.סי. קייב
קטגוריה:כדורסלני טורק טלקום
קטגוריה:כדורסלני בודוצ'נוסט פודגוריצה
קטגוריה:כדורסלני ריטאס וילנה
קטגוריה:כדורסלני ארטלנד דראגונס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני לוקומוטיב קובאן
קטגוריה:כדורסלני נבחרת מונטנגרו
קטגוריה:כדורסלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:מונטנגרים שנולדו ב-1979
מילט ג'קסון

מילטון (מילט) ג'קסון (Milton (Milt) Jackson; 1 בינואר 1923 - 9 באוקטובר 1999) היה מוזיקאי ג'אז, אחד מנגני הויברפון המשפיעים ביותר ואחד מן הדמויות החשובות ביותר בזרם ההארד בופ.

נגינתו התאפיינה בקצב איטי יחסית, כמו כן פיתח את הנגינה ההרמונית בוויברפון (ששימש עד אליו בעיקר ככלי קצב), תוך השפעות של בלוז 12 תיבות וגוספל. קיימות מספר הקלטות בהן ג'קסון שר ומנגן בפסנתר. ג'קסון כונה גם "בגס" (Bags) והופיע והקליט לעיתים תחת כינוי זה, כך גם נקרא הקטע המוכר ביותר שהלחין, Bags' Groove, שהפך לסטנדרט.

==חייו==
ג'קסון, יליד דטרויט, גדל בבית בו נשמעה תדיר מוזיקת גוספל ובלוז ושר במקהלת הכנסייה מגיל צעיר. הוא ניסה לנגן בפסנתר, אך לבסוף נשבה בקסמו של הוויברפון.

ג'קסון התגלה על ידי דיזי גילספי, אשר שכר אותו לתזמורת הביג בנד שלו ב-1946 לאחר שראה אותו מופיע במועדון בדטרויט. באותה עת ניגן ג'קסון במקביל גם עם ת'לוניוס מונק, וודי הרמן, קנונבול אדרלי וצ'ארלי פארקר והיה לנגן הוויברפון הראשון שניגן בי בופ. במסגרת הביג בנד של גילספי ניגן ג'קסון בחטיבת הקצב יחד עם ג'ון לואיס (פסנתר), פרסי הית' (קונטרבס) וקני קלארק (תופים). הרביעייה ניגנה כיחידה נפרדת והובילה את המעברים, כאשר חטיבת כלי הנשיפה נחה מנגינה רבת-עוצמה. החל משנת 1950 נודעה הרביעייה כ"רביעיית מילט ג'קסון" וסביב 1952 נפרדה מהביג בנד ויצאה לדרך עצמאית כרביעיית הג'אז המודרני. הלהקה פעלה במשך למעלה מ-20 שנה, עד שג'קסון יצא לקריירת סולו ב-1974 והתאחדה ב-1981.

לאחר התפרקותה הזמנית של רביעיית הג'אז המודרני ניגן ג'קסון עם אמנים רבים בהרכבים שונים, בהם מספר שיתופי פעולה עם נגן הבס רון קרטר ונגן הגיטרה ג'ו פס, הקליט והופיע עם קולמן הוקינס ומיילס דייוויס. ב-1981 הקליט דואו עם הפסנתרן אוסקר פיטרסון (Ain't But a Few of Us Left) וב-1983 הקים תזמורת שגרעינה, בנוסף אליו, נגן הטרומבון ג'יי ג'יי ג'ונסון ונגן הבס ריי בראון בהשתתפות נגנים מתחלפים רבים ושונים (Jackson, Johnson, Brown & Company). הוא הקליט מחוות לת'לוניוס מונק ודיוק אלינגטון ושיתף פעולה עם אמנים שאינם מסצנת הג'אז כבי בי קינג וריי צ'ארלס.

==פרסים והערכה==
ג'קסון קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת ברקלי למוזיקה ובשנת מותו, 1999, נבחר על ידי קוראי המגזין דאון ביט להיכל התהילה של הג'אז.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://members.tripod.com/~hardbop/milt.html מילט ג'קסון בדף הבית של ההארד בופ]
* 
* 

קטגוריה:נגני ג'אז: ויברפוניסטים
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
פנרבחצ'ה (כדורסל)

אולקר ארנה"]]
פנרבחצ'ה (בטורקית: Fenerbahçe - פנרבאצ'ה) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר איסטנבול, המתמודדת בליגת העל הטורקית וביורוליג.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד ב-1913 ונחשב לאחד ממועדוני הספורט הוותיקים באירופה. הוא זכה ב-16 אליפויות ובשבעה גביעים. בנוסף על כך זכה ב-7 אליפויות איסטנבול בין השנים 1955–1966.

פנרבחצ'ה אולקר זכתה לראשונה באליפות טורקיה בעונת 1956/1957. הישגי השיא של הקבוצה באירופה היא הזכייה ביורוליג בשנת ומקום שני בעונות ו-, והמקום הרביעי ביורופליג ב-2005.

בסיום עונת הבעלים של קבוצת הצמרת "אולקרספור" הכריז על פירוק המועדון ועבר לתמוך בקבוצת "פנרבחצ'ה", מאז ועד 2015 הקבוצה נקראה בשם "פנרבחצ'ה אולקר".

בעונת העפילה לראשונה בתולדותיה לפיינל פור היורוליג לאחר שהדיחה 3-0 בסדרת ההצלבה את מכבי תל אביב. בסיום אותה עונה פג ההסכם עם חברת "אולקר", והשם "אולקר" הושמט משמה של הקבוצה.

בעונת העפילה בפעם השנייה ברציפות לפיינל פור לאחר שהדיחה 3-0 בסדרת ההצלבה את ריאל מדריד.

במאי 2016 העפילה לגמר היורוליג לאחר ניצחון בחצי הגמר על קאחה לבורל ויטוריה והפכה בכך למועדון הטורקי הראשון שמגיע להישג זה. בגמר נוצחה הקבוצה על ידי צסק"א מוסקבה.

בעונת העפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר היורוליג, בו נוצחה על ידי ריאל מדריד.

== תארים והישגים ==
*הליגה הטורקית:
**אליפות (14): 1957, 1959, 1965, 1991, 2007, 2008, 2010, 2011, 2014, 2016, 2017, 2018, 2022, 2024
**מקום שני (16): 1954, 1956, 1958, 1963, 1964, 1967, 1968, 1970, 1971, 1983, 1985, 1993, 1995, 2009, 2019, 2021
*הגביע הטורקי:
**זכייה (8): 1967, 2010, 2011, 2013, 2016, 2019, 2020, 2024
**גמר: 1994, 1997, 1999, 2000, 2006, 2015, 2022
*גביע הנשיאים:
**זכייה (7): 1990, 1991, 1994, 2007, 2013, 2016, 2017
**גמר (10): 1985, 1988, 1998, 2000, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2014, 2018, 2019, 2022
* יורוליג:
**אליפות היורוליג (1): 
סגנית אלופת אירופה (2): 2016, 2018
*יורופליג:
**מקום רביעי: 2005

==סגל השחקנים לעונת ==

==שחקנים בולטים בעבר==

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.euroleague.net/main/teams/showteam?clubcode=ULK דף הקבוצה] באתר היורוליג
* גרשון רוקח, [http://www.hoops.co.il/?p=95995 הפיינל פור כאן – פנרבחצ'א אולקר], באתר Hoops, 15 במאי 2017

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות יורוליג
קטגוריה:קבוצות כדורסל טורקיות
ריאלטו

גשר ריאלטו הוא אחד מסמלי העיר ונציה.
הריאלטו (באיטלקית: Rialto) הוא אזור הממוקם ברובע סן פולו של העיר ונציה שבאיטליה.

הרובע ממוקם במרכז העיר, וידוע בשוק הפסקריה (שוק הדגים שבו) ובגשר הריאלטו המקשר בינו לבין רובע סן מרקו של העיר.

==היסטוריה==
ההתיישבות באזור אי הריאלטו החלה במאה התשיעית. באותה עת כונה האזור בשם "ריוואלטוס" (Rivoaltus - "הגדה הגבוה") בשל גובהו היחסי מעל נהר הברנטה. 

בתקופת שלטונו של הדוכס (הדוג'ה) אגנלו פרטיצ'יפאציו הועמק הנהר והפך למעשה לתעלה הגדולה. בעקבות עבודות הפיתוח, הפך הכינוי "ריאלטו" לשמו של הרובע הנמצא בגדתו המערבית והדרומית של התעלה.

בשנת 1097 הפך הריאלטו למרכז הכלכלי של ונציה, עם מעבר השוק לאזור זה. במאה ה-12 נבנה גשר סירות מעל התעלה אשר לימים הוחלף בגשר ריאלטו. 

סביב אזור השוק נבנו מחסנים רבים, ובמהרה נפתחו סביבו בנקים, חנויות חפצי מותרות, ובהתאם גם רשויות המכס והמסים של העיר התמקמו בקרבת השוק.

מרבית אזור הריאלטו נהרס בשריפה בשנת 1514, אולם נבנה זמן קצר לאחר מכן. 

אזור הריאלטו משמש כיום כשוק הירקות והדגים העיקרי של ונציה, ומהווה אתר תיירות פופולרי.

==אזכורים ספרותיים==
הריאלטו מוזכר בספרו של ויליאם שייקספיר "הסוחר מוונציה" (מערכה ראשונה, סצנה שלישית) וכן בסונטה מאת אליזבת בארט בראונינג (סונטה 19) ובמחזה "תמונות מהוצאה להורג" מאת הוארד בארקר (תמונה ראשונה)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ונציה: גאוגרפיה
פקס ניקפורי

פקס ניקפורי או השלום של ניקפורוס (ביוונית: Η Ειρήνη του Νικηφόρου Α΄, בלטינית: Pax Nicephori) הוא שמו הלטיני של הסכם שלום שתוכנן בשנת 803 בין קיסר האימפריה הביזנטית ניקפורוס הראשון לבין קרל הגדול, מלכה של האימפריה הפרנקית. ההסכם לא אושרר באותה שנה על ידי הצד הביזנטי. 
בסופו של דבר מחשיבים כחלק מהמונח "פקס ניקפורי" גם את המשא ומתן שהתנהל בשנים 815-802 והסכמים הנוספים שנחתמו על ידי הקיסרים של שתי האימפריות בין 815-811. בסיומם נציגי הקיסר הביזנטי הכירו בסמכותו של קרל הגדול במערב אירופה ושתי האימפריות קבעו את גבולותיהם בים האדריאטי. 
===כשלון המשא ומתן ב-803===
בחג המולד ( לפי לוח השנה הגרגוריאני , 25 בדצמבר 800, האפיפיור לאו השלישי הכתיר את מלך הפרנקים, קרל הגדול כ "קיסר הרומאים" (Imperator Romanorum) בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. ב-803 הקיסר החדש ששלט המערב אירופה והקיסר הביזנטי (שנשא גם הוא תואר של קיסר רומאי) ששלט במזרח אירופה ובמזרח הקרוב ניסו להסדיר את מצב הגבולות השנויים במחלוקת בין שתי האימפריות באזור צפון הים האדריאטי - ונציה ודלמטיה. 
קרל, שהתחיל משא ומתן עוד עם הקיסרית אירנה הכין נוסח הסכם ראשון ושלח אותו לקונסטנטינופול. עם זאת, הקיסר הביזנטי החדש, ניקפורוס הראשון לא אישר את הטקסט, כפי שמעידים ספרי השנים של ממלכת הפרנקים ( Annales regni Francorum) וגם קרל עצמו בתעודה אחת. כתוצאה מכך , חוף הים של קרואטיה הימית או הדלמטי הסכים לקבל שלטון פרנקי מוגבל. 
=== המשך המשא ומתן בין 806-803 ===
על אף סירובו של ניסקפורוס להכיר בתואר הקיסר של קרל הגדול, בהתחלת העשור הראשון של המאה התשיעית שתי האימפריות הגיעו להסכמים בנוגע לבעלות על שטחים בצפון הים האדריאטי - מחוזות ונציה והחוף הקרואטי. 
ההסכמים פעלו למעשה לטובת תושבי ונציה, אשר על פי ההסכם הועברו לחסות האימפריה הביזנטית: זו האחרונה, בפועל, לא יכלה לשלוט בהם, דבר שהוביל לעצמאותה של ונציה.
===מלחמה ושלום (814-806)===
זמן קצר לאחר הסיכום על ההסכם העבירו הוונציאנים זמנית את נאמנותם לאימפריה הפרנקית, ופרצה מלחמה ימית בין שתי האימפריות, אשר פסקה זמנית באמצעות שביתת נשק ב-807-ו808
אחרי פלישה לדלמטיה של בנו של קרל ומלך איטליה, פיפין, עלה שוב המתח בין האימפריות היריבות. אולם אחרי מותו של פיפין
הסתיימה בתבוסת הביזנטים בשנת 810. ביולי 810 הצדדים חזרו לשולחן המשא ומתן. 
עם השליחים של קרל הגדול אל ניקפורוס נמנה אייגון, הרוזן מפורלי. 
 
המונח פקס ניקפורי מתיחס גם לשלב השני של הפעילות הדיפלומטית. רק הקיסר הביזנטי הבא 
מיכאל הראשון רנגאווס הכיר בתואר הקיסרי של קרל הגדול והאישרור להחלטה זו הגיע רק ארבע שנים מאוחר יותר, אחרי מותם של מיכאל וקרל הגדול, בימי הקיסר לאון החמישי "הארמני" והמלך לואי החסיד 
התווספו תיקונים שהיו לטובת האינטרסים של ונציה. 
הסכם השלום באאכן ב-812 אישר את השליטה הפרנקית בקרואטיה הימית, פרטי לערים ולאיים הביזנטיים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הסכמי שלום
קטגוריה:הרפובליקה של ונציה
קטגוריה:קרואטיה
קטגוריה:האימפריה הביזנטית
קטגוריה:קרל הגדול
רכיב קונדורסה

בתורת הבחירה החברתית, רכיב קונדורסה הוא קבוצת מצביעים, שחבריה מנטרלים לכאורה זה את העדפותיו של זה. למרות שהרכיב הוא כביכול נייטרלי, מתברר שהוספת רכיבים כאלה עשויה לשנות את זוכה קונדורסה. עובדה זו מחלישה את המרכזיות של תבחין קונדורסה כקריטריון לפונקציית בחירה חברתית בתורת המשחקים. 

==הגדרה של רכיב קונדורסה כאשר יש שלושה מועמדים==
רכיב קונדורסה הוא קבוצה של 3n בוחרים, שיחסי ההעדפות שלהם הם כדלהלן:

{| class="wikitable"
! מספר בוחרים !! מועמד ראשון !! מועמד שני !! מועמד שלישי
|- 
| n || a || b || c
|-
| n || c || a || b
|-
| n || b || c || a

|}

ניתן לראות שקבוצה זו אינה משפיעה על זוכה בורדה, שכן כל מועמד מופיע בכל דירוג אותו מספר פעמים.

==דוגמה לרכיב קונדורסה==
הדוגמה הבאה ניתנה על ידי קונדורסה:
{| class="wikitable"
! מספר בוחרים !! מועמד ראשון !! מועמד שני !! מועמד שלישי
|-
| 30 || A || B || C
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1 || A || C || B
|-
| 29 || B || A || C
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 10 || B || C || A
|-
| 10 || C || A || B
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1 || C || B || A
|}

בדוגמה זו מנצח קונדורסה הוא A, מנצח בורדה הוא B, ואם מסירים את כל רכיבי קונדורסה מהדוגמה, מנצח קונדורסה הופך ל-B.

רכיבי קונדורסה בדוגמה זו הם:
{| class="wikitable"
! מספר בוחרים !! מועמד ראשון !! מועמד שני !! מועמד שלישי
|-
| 10 || A || B || C
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 10 || B || C || A
|-
| 10 || C || A || B
|}
ו-
{| class="wikitable"
! מספר בוחרים !! מועמד ראשון !! מועמד שני !! מועמד שלישי
|-
| 1 || A || C || B
|-
| 1 || B || A || C
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1 || C || B || A
|}

ואם מסירים אותם נותרים עם:
{| class="wikitable"
! מספר בוחרים !! מועמד ראשון !! מועמד שני !! מועמד שלישי
|-
| 20 || A || B || C
|-
| 28 || B || A || C
|}
ומנצח קונדורסה כאן הוא B.

==לקריאה נוספת==
* זמיר משלר סולן, תורת המשחקים, מאגנס, 2008.
* Balinski and Laraki, 2007.

קטגוריה:תורת המשחקים
קטגוריה:קונדורסה
ג'וסטיניאנו פרטיצ'יפאציו

סוחרים ונציאנים גונבים את גופתו של [[מרקוס הקדוש מאלכסנדריה במצוות ג'וסטיניאנו פאטיצ'יפאציו. פסיפס בחזית בזיליקת סן מרקו.]]
ג'וסטיניאנו פרטיצ'יפאציו (באיטלקית: Giustiniano Participazio; בלטינית: Agnellus Iustinianus Particiacus - אגנלוס יוסטיניאנוס פרטיקיאקוס; נפטר בשנת 829) היה הדוכס ה-11 של ונציה שבאיטליה.

ג'וסטיניאנו נשא בתואר דוג'ה משנת 827 ועת מותו.

==קורות חיים==
ג'וסטיניאנו מונה להיפאטוס ופרוטוסבאסטוס על ידי הקיסר הביזנטי לאון החמישי. בעת שהותו בקונסטנטינופוליס (ככל הנראה לצורך קבלת התארים) כאשר אביו, הדוג'ה אגנלו פרטיצ'יפאציו מינה את אחיו הצעיר ג'ובאני פרטיצ'יפאציו לדוג'ה לצידו, ולימים גם את האח הקטן אגנלו פרטיצ'יפאציו השני. בדרכו של ג'וסטיניאנו אל העיר צרו עליו כוחות מטעם אביו בהיותו בסן סוורו. כוחותיו של ג'וסטיניאנו גברו, והוא כבש את ונציה, הגלה את אביו ואחיו, וירש את מקומו של אביו כדוג'ה בשנת 827.

לבקשת הקיסר הביזנטי מיכאל השני השתתפו כוחות ונציאנים במתקפה על סיציליה. הצלחת המתקפה הביאה כבוד ועושר לוונציה.

בתקופת כהונתו של ג'וסטיניאנו נמשך המאבק הדתי בין פטריארך גראדו ופטריארך אקווילה על השליטה בקהילות של איסטריה. ג'וסטיניאנו חיזק את הכנסייה בוונציה. על פי המסורת הוונציאנית, ביקר מרקוס הקדוש בעיר, ורבים מתושבי ונציה עלו לרגל לקברו באלכסנדריה שבמצרים. על פי המסורת הוונציאנית הורה ג'וסטיניאנו לסוחרי בואונו די מאלאמוקו ורוסטיקי די טורצ'לו לשחד את הנזירים המצריים ששמרו על גופתו של הקדוש ולגנוב אותה לוונציה.

המסורת מספרת כי הגופה הוחבאה בין נתחי חזיר על מנת לעבור את המוכסים המוסלמים, והגיעה לוונציה ב-31 בינואר 828. 

ג'וסטיניאנו הורה על הקמת הקפלה הדוכסית המוקדשת למרקוס הקדוש בו יקברו שרידי הגופה - לימים בזיליקת מרקוס הקדוש.

בהיעדר ילדים, הורה ג'וסטיניאנו לאחיו ג'ובאני לשוב אל העיר, ומינה אותו אחראי להקמת הבזיליקה. לאחר מותו של ג'וסטיניאנו ירש ג'ובאני את כיסאו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פרטיצ'יפאציו, ג'וסטיניאנו
קטגוריה:נפטרים ב-829
אלכסיי טרוצקי

אלכסיי אלכסייביץ' טרוצקי (ברוסית: Алексе́й Алексе́евич Тро́ицкий; 14 במרץ 1866 – 14 באוגוסט 1942) היה שחמטאי רוסי שנודע במיוחד בסיומי השחמט שחיבר. רבים רואים בו כמייסד חיבור האטיודים השחמטאיים המודרני.

טרוצקי מת מרעב במהלך מלחמת העולם השנייה בעת המצור על לנינגרד, שם הושמדו כתבי היד שלו.

אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר כוללת ניתוח של סיום ובו לצד אחד שני פרשים ולצד השני חייל. סיום זה מכונה כיום על שמו - טרוצקי. ג'ון נאן שניתח את הסיום בעזרת בסיס נתונים של סיומים קבע כי "הניתוח של טרוצקי מדויק במידה מפתיעה".

== אטיודים ==
טרוצקי היה מחבר פורה של אטיודים. אירבינג צ'רנב כולל תשעה מהם בספרו "200 סיומים מבריקים". העמדה מטה מציגה אחד מהם.

{| class="toccolours" style="margin:auto;"
|

|}
לבן מתחיל וזוכה, אטיוד משנת 1909

מהלך הזכייה : 1. פב6! מהה8 2. פד7! מג4 3. מה:ג7+ מב4 4. מהג5+ מב3 5. מהג3+ מא4 6. מהד4+ מא3 7. פג5 מהב8 8. מהא1+ מב4 9. פא6+ וזוכה.

{| class="toccolours" style="margin:auto;"
|

|}
לבן מתחיל וזוכה, אטיוד משנת 1925, התפרסם ב-Schachmatny Listok 

מהלך הזכייה : 1.ב7 צז4+ 2. מו2 צז8 3. ד6 מג4 4. ד7 מב5 5. ד8=מה צ:ד8 6. ר:ד8 מא6 7. ב8=ר!! וזוכה. לעומת זאת ב8=פ מביא לתיקו בלבד.

== ספרים שכתב ==
<div style="direction: ltr;">
* Troitzky, A. (1924), 500 Endspielstudien, Verlag Kagan Berlin
* Troitzky A., (1968), 360 Brilliant and Instructive End Games, Dover Publications, 
* Troitzky, A. (1992), Collection of Studies, Tschaturanga Ed. Olms, . Reprinted in 2006 by Ishi Press, . The 360 studies above plus a supplement on the theory of the endgame of two knights against pawns.

</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160217015626/http://www.jmrw.com/Chess/Troitzky/base.htm אטיודים של טרוצקי] 
* [http://www.chessvariants.org/index/msdisplay.php?itemid=MPtroitzkychess ואריאנט שחמטאי על שמו של טרוצקי] 
* [http://www.softdecc.com/pdb/search.pdb?expression=A='Troitzki'%20and%20FIRSTNAME='%25Alexej' 22 אטיודים של טרוצקי] 
* [https://www.arves.org/arves/index.php/en/endgamestudies/studies-by-composer/133-troitzky-alexei-1866-1942 מבחר אטיודים מתוך יותר מ-1700 שחיבר, אתר arves]

קטגוריה:שחמטאים רוסים
קטגוריה:רוסים וסובייטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1866
קטגוריה:נפטרים ב-1942
החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל

החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל, ה-Palestine Pilgrims' Text Society, היא אגודה שתרגמה והוציאה לאור ספרות מסעות של עולי רגל, ושאר כתבים המשמשים מקורות ראשוניים לחקר ארץ ישראל בימי הביניים (ולמעשה, אף לאחר מכן).

החברה נוסדה בלונדון במטרה לספק לקהל הרחב גישה למקורות שבין המאה ה-4 והמאה ה-15, כשעדיפות ניתנה למקורות מהם ניתן ללמוד על הטופוגרפיה העתיקה של ארץ הקודש.

החברה החלה בעבודתה בשנת 1884, ועד שנת 1897 פורסמו אחד עשר כרכים מתורגמים משלל שפות וכרך מפתח, בשיתוף הקרן לחקר ארץ ישראל.

בין כרכי החברה נמצאים חלק מהכתבים הבסיסיים ביותר להכרת תקופתם, וברבים מהם נותרו פרסומי החברה התרגומים היחידים של כתבים אלה, וכמעט שלא ניתן למצוא עבודת מחקר מקיפה על התקופות הללו שאינה מכילה את ראשי התיבות PPTS.

בין הכתבים שפורסמו על ידי החברה ניתן למנות את ספריהם של הנוסע מבורדו, הירונימוס, פרוקופיוס, בורכרד מהר ציון, פליקס פברי, ברנהרד פון בריידנבאך ועשרות נוספים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.archive.org/search.php?query=creator%3A%22Palestine%20Pilgrims'%20Text%20Society%2C%20London%22 מהדורות מקוונות של ספרי החברה] באתר ארכיון האינטרנט - מכיל את מירב הספרים
* [https://archive.org/details/cu31924028534489/page/n9/mode/2up כרך מפתח העניינים של הספרים בהוצאת החברה, 1897]

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים
קטגוריה:הוצאות ספרים
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
קטגוריה:ארגוני מחקר לארץ ישראל
מקוק מזוקן

מקוק מזוקן או מקוק זנב־האריה (שם מדעי: Macaca silenus) הוא מין קוף, החי רק בהרי גהט המערביים שבדרום הודו.

מקוק בוגר עם גור צעיר

==מאפיינים פיזיים==
שיערו של מקוק מזוקן הוא חום כהה או שחור. ייחודו מתבטא ברעמת שיער כסופה-לבנה שמקיפה את ראשו מן הלחיים ומטה עד לסנטר, שנתנה לקוף זה את שמו בגרמנית, "קוף הזקן". פניו הקירחות שחורות. אורכו מקצה ראשו עד קצה זנבו נע בין 45 ל-60 ס"מ ומשקלו נע בין 3 ל-10 ק"ג, מה שמדרג אותו בין המקוקים הקטנים ביותר. אורך הזנב 25 ס"מ ובסופו ציצת שיער שחורה, הדומה לזו של האריה, ומכאן שמו. ציצת השיער יותר מפותחת אצל הזכרים מאשר אצל הנקבות.

אורך תקופת ההיריון הוא שישה חודשים לערך. הצעירים יונקים למשך שנה אחת. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל ארבע שנים; הזכרים בגיל שש שנים.

==התנהגות==
מקוק מזוקן הוא שוכן ביערות טרופיים ופעיל יום. הוא מטפס היטב ומבלה את רוב חייו בצמרות העצים העליונות של היערות הטרופיים, הלחים וירוקי העד. שלא כמקוקים אחרים, הוא נמנע ממפגש מבני אדם. הוא דומה מאוד למקוקים אחרים בהתנהגות קבוצתית: הוא חי בקבוצות מדרגיות שכוללות 10 עד 20 קופים, שמכילות מעט זכרים והרבה נקבות. קוף זה הוא מגן בחירוף על הטריטוריה שלו, בין היתר בעזרת צעקות רמות לעבר הקופים הפולשים ומגע פיזי במידת הצורך.

התנהגותו של המקוק המזוקן מאופיינת על ידי דפוסי התנהגות טיפוסיים לחיה שחיה ביערות: הוא ניזון בצורה בררנית ממגוון גדול של פירות, משתמש במרחבים אינטר-אינדיבידואליים גדולים בזמן חיפוש המזון, וחלק גדול מזמנו מוקדש לטיולים ולאכילה. מקוק מזוקן ניזון בעיקר מפירות, מעלים, מניצנים, מנבטים, מחוטי שדרה, מפרחים, מאצטרובלים, מקליפות זרע ומחלקים אחרים של צמחים מקומיים וחלוציים. הוא ניזון גם מחיות קטנות ומחרקים הנמצאים בצמרות.

==אוכלוסייה==
לפי אומדן של איגוד השימור העולמי נותרו בין 3,000 ל-3,500 קופים מפוזרים בכמה אזורים בקרנאטקה, בקראלה ובטמיל נאדו. מקוק מזוקן מדורג בין הפרימטים הנדירים והמאוימים ביותר. אזור תפוצתם הפך למבודד ולבלתי-רציף בשל התפשטות החקלאות, גידולי התה, הקפה, הטיק והקינצ'ונה, הקמת מאגרי מים לשם הפקת חשמל והשקייה, והתיישבות בני האדם כדי לתמוך בפעילויות אלו. קופי המקוק לא חיים, אוכלים או מסיירים במטעים. הרס בית גידולם והעובדה שהם נמנעים ממפגש עם בני אדם הובילה לירידה הדרסטית בגודל האוכלוסייה.

בין 1977 ל-1980 דאגת הציבור לגבי מקוק מזוקן שמצוי בסכנת הכחדה הפכה לנקודה הפוקאלית של הצלת עמק השקט, העימות הסביבתי האכזרי ביותר בהודו בעשור האחרון. בין 1993 ל-1996 נמנו 14 פלוגות של מקוקים מזוקנים בפארק הלאומי עמק השקט, קראלה, אחד מבתי הגידול היחידים של המקוק שלא הפריעו לו. גני חיות רבים לוקחים חלק בתוכנית זיווג בשבי כדי לעזור להבטיח את המשך קיומו של המין הזה, כדוגמת הספארי ברמת גן.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20131104154157/http://www.safari.co.il/article.php?id=72 מקוק זנב-אריה המרכז הזואולוגי רמת גן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
זנב-אריה
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:הודו: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי גהט המערביים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של תת-היבשת ההודית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
עסק משפחתי (תוכנית טלוויזיה)

עסק משפחתי (במקור: Family Business) היא תוכנית מציאות אמריקאית שהופקה על ידי רשת הטלוויזיה בכבלים Showtime. הסדרה מתרחשת בלוס אנג'לס ועוקבת אחרי אדם גלזר (Adam Glasser), יהודי אמריקאי, מפיק ובמאי סרטי מבוגרים ולעיתים גם משחק בהם, הידוע בשם הבמה שלו "סימור באטס" (Seymore Butts). בסדרה גם מופעים בני משפחתו של אדם: בנו, בראדי, אמו, לילה גלזר, ודודנו המבוגר, סטיבן גלזר. כולם עוזרים לאדם לנהל את "העסק המשפחתי", בית הפקה והפצה לסרטי מבוגרים, "סימור באטס", הנמצא בעמק סן פרננדו.

הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2003. הסדרה שודרה בקנדה בשלוש רשתות שונות, בבריטניה בערוץ 4 ובאמריקה הלטינית ב-FX Networks. בישראל הסדרה שודרה בערוץ אגו בהוט. שתי העונות הראשונות של הסדרה נמכרות ב-DVD בארצות הברית וקנדה. הסדרה רצה במשך ארבע עונות וזכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:תוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:שואוטיים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
נבחרת קזחסטן בכדורסל

נבחרת קזחסטן בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של קזחסטן. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של קזחסטן, ושייכת לפיב"א אסיה. 

הישג השיא של נבחרת קזחסטן באליפות אסיה בכדורסל הוא המקום הרביעי בשנת 2007. 
נבחרת קזחסטן מעולם לא השתתפה במשחקים האולימפיים או באליפות העולם בכדורסל

== כל אליפות העולם בכדורסל ==
* 1994 עד 2023 - לא העפילה

== כל המשחקים האולימפיים ==
* 1996 עד 2024 - לא העפילה

== כל אליפויות אסיה בכדורסל ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות אסיה בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1960|| colspan="4" rowspan="16" |הייתה חלק מברית המועצות
|-
| 1963
|-
| 1965
|-
| 1967
|-
| 1969
|-
| 1971
|-
| 1973
|-
| 1975
|-
| 1977
|-
| 1979
|-
| 1981
|-
| 1983
|-
| 1985
|-
| 1987
|-
| 1989
|-
| 1991
|-
| 1993|| colspan="4" |לא השתתפה
|-
| 1995||מקום חמישי||8||6||2
|-
| 1997||מקום 13||6||2||4
|-
| 1999|| colspan="4" |פרשה
|-
| 2001|| colspan="4" |לא השתתפה
|-
| 2003||מקום שביעי||7||3||4
|-
| 2005||מקום עשירי||7||4||3
|-
| 2007||מקום רביעי||8||4||4
|-
| 2009||מקום תשיעי||8||4||4
|-
| 2011|| colspan="4" |לא השתתפה
|-
| 2013||מקום שמיני||9||3||6
|-
| 2015||מקום 11||8||2||6
|-
| 2017||מקום 16||3||0||3
|-
| 2022||מקום 15||3||0||3
|-
|סך הכל||10 הופעות||67||28||39
|}
==הערות שוליים==

קזחסטן
גורדון ביינאי

ג'רג' גורדון ביינאי (בהונגרית: György Gordon Bajnai; נולד ב-5 במרץ 1968) הוא ראש ממשלת הונגריה לשעבר; כיהן בתפקיד בשנים 2009–2010.

== ביוגרפיה ==
ביינאי נולד בעיר באיה שבהונגריה ושם גדל. בשנת 1991 סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת בודפשט למדעי הכלכלה (כיום אוניברסיטת קורבינוס). בתור סטודנט, היה מאוד פעיל מבחינה פוליטית. הוא כיהן כיו"ר מועצת הסטודנטים.

לאחר סיום התואר החל לעבוד בבנק לאומי בלונדון ולאחר מכן החזיק בתפקיד בכיר בבנק הלאומי של הונגריה.

בשנים 2000-2005 ניהל חברת השקעות. בשנת 2005 ניהל את נמל התעופה הבינלאומי פרנץ ליסט שבבודפשט. התפטר מתפקיד זה כשהתחיל לעבוד בפוליטיקה ההונגרית.

בשנת 2006 מונה על ידי ראש ממשלת הונגריה פרנץ גיורצ'אני לתפקיד ראש הסוכנות הלאומית לפיתוח.

=== ראשות הממשלה ===
ראש הממשלה גיורצ'אני התפטר במרץ 2009. ביינאי נבחר לראשות ממשלת הונגריה ב-14 באפריל 2009 על ידי הפרלמנט ההונגרי ברוב של 204 קולות, 8 מתנגדים, ו-174 נמנעים, זאת לאחר פשרה של הצדדים השונים בפרלמנט. בנאום הפתיחה שלו הכריז שינסה לייצב את הכלכלה ההונגרית ולא יכהן יותר משנה. בזמן כהונתו הקצרה, הספיק ביינאי לקצץ בהוצאות הממשלה (דבר שהכעיס את שותפיו הסוציאליסטים) ולמרות זאת גם עשה רפורמה במיסים ובפנסיה, יצר בונוסים במגזר הציבורי, תמיכה ליולדות, סבסוד משכנתאות, סובסידיות אנרגיה וסובסידיות לתחבורה ציבורית. 

ביינאי נפגש עם מנהיגים רבים באירופה ואף ביקר בישראל וברשות הפלסטינית ונפגש עם נשיא המדינה שמעון פרס, ראש הממשלת ישראל בנימין נתניהו, יו"ר האופוזיציה ציפי לבני ועם ראש ממשלת הרשות הפלסטינית סלאם פיאד. בתחילת 2010 ביינאי הביא לחתימת הסכם לשיתוף פעולה במדיניות האנרגיה האירופאית - הסכם שנחתם על ידי הונגריה, צ'כיה, פולין וצ'כוסלובקיה.

ממשלתו של ביינאי החליטה לשלוח עוד חיילים הונגרים למלחמת אפגניסטן, בעיקר על מנת לסייע באבטחת הבחירות באפגניסטן, ייעוץ ועזרה לוגיסטית.

ביינאי כיהן בתפקיד עד 29 במאי 2010, אז הוחלף על ידי ויקטור אורבן. בנאומו האחרון, ביינאי הביע חשש ממפלגת הימין הרדיקלית יוביק.

=== לאחר ראשות הממשלה ===
לאחר הפרישה, חזר ביינאי לעולם העסקים. הקים קרן שנועדה לקדם אג'נדה פרוגרסיבית. במהלך סתיו 2011 התמנה לפרופסור באוניברסיטת קולומביה, ואף הרצה באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת פנסילבניה, ואוניברסיטת פרינסטון.

ב-23 באוקטובר 2012 הכריז על שיבתו לפוליטיקה. הוא כיהן כחבר הפרלמנט במשך כמספר חודשים במהלך שנת 2014, עד שהחליט להתפטר ולחזור שוב לעולם העסקים.

== חיים אישיים ==
ביינאי נשוי בפעם השנייה ויש לו ארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:ראשי ממשלת הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1968
קרבונארי

קרבונארי (באיטלקית: Carbonari, מבעירי הפחמים) היו אגודות סתרים שנוסדו בתחילת המאה ה-19 באיטליה. מטרותיהן היו פטריוטיות וליברליות. הם שיחקו תפקיד חשוב בתחילת התנועה לאיחוד איטליה, ובהתגבשות התודעה הלאומית האיטלקית. הקרבונארי היו מאוגדים בתאי סתר קטנים הפזורים לאורכה של איטליה. מטרתם הייתה יצירת איטליה מאוחדת וליברלית, בתקופה בה הייתה איטליה מפוזרת למדינות קטנות, רובן תחת שלטון זר, ששאף למונרכיה סמכותנית בנוסח הישן, שקדם למהפכה הצרפתית ולתקופת נפוליאון, ברוחו של מטרניך. הקרבונארי היו תנועה חילונית, שיצאה גם כנגד סמכותו של האפיפיור, ועוררה את זעמם של האפיפיורים.

== היסטוריה ==
=== מקורות ===
במסמכי האגודה יש טענה שמקור האגודה הוא בצרפת של ימי הביניים, ושאבותיה זכו לחסותו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת במאה השש עשרה, אולם לא ניתן לאמת זאת ממקורות חיצוניים. אף כי הוצעו שפע של רעיונות לגבי מקורות הקרבונארי, סביר להניח שהם נבעו מהבונים החופשיים, כחלק מהתפשטות רעיונות ליברליים הקשורים למהפכה הצרפתית.

=== מהפכות ===
פעולתם החשובה הראשונה של הקרבונארי הייתה בממלכת נאפולי בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. הקרבונארי התנגדו לשליטים הזרים, ובמיוחד לז'ואקים מירא, מלכה הבונפרטיסטי של ממלכת נאפולי. עם זאת, כאשר הסתיימה המלחמה במותו של מירא, ובהשבתו לשלטון של הסדר המדיני שקדם לנפוליאון - שלטונו של המלך פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ששלט בסיציליה ובדרום איטליה - הפכו הקרבונארי לארגון לאומני, בעל נטייה אנטי אוסטרית בולטת, ושיחקו תפקיד חשוב במהפכות באיטליה ב-1820–1821 וב-1831. מהפכת 1820 החלה בנאפולי כהתקוממות נגד המלך פרננדו, שנאלץ להכריז על ויתורים ולהבטיח מונרכיה חוקתית ורפורמות ליברליות.

הצלחה זו השפיעה על הקרבונארי בצפון. ב-1821 הכריזה ממלכת סרדיניה על מונרכיה חוקתית ועל רפורמות ליברליות כתוצאה מפעילות הקרבונארי. עם זאת, הברית הקדושה של רוסיה, אוסטריה ופרוסיה לא ראתה הצלחות אלו בעין יפה, ובפברואר 1821 שלחה צבא על מנת לדכא את המהפכנים בנאפולי. גם מלך סרדיניה הזמין התערבות אוסטרית. אל מול יריב העולה עליהם במספרו, התמוטטו מרידות הקרבונארי, ומנהיגיהם יצאו לגלות. 

ב-1830 לקחו הקרבונארי חלק במהפכת יולי בצרפת כנגד משטר בית בורבון. הצלחת המהפכה הביאה למסקנה כי מהלך דומה יוכל להצליח גם באיטליה. ניסיון במודנה כשל, אך בפברואר 1831 התקוממו מספר ערים במדינת האפיפיור, כשהן מניפות את דגל הטריקולור של הקרבונארי. צבא מתנדבים צעד לעבר רומא, אך הושמד על ידי חיילים אוסטרים אותם הזעיק האפיפיור גרגוריוס השישה עשר. לאחר כישלון מרידות 1831 הצליחו ממשלות המדינות באיטליה להשתלט על הקרבונארי, שחדלו, למעשה, מלהתקיים. חברי הקרבונארי, שהבינו כי לעולם לא יהיו יריב שקול לצבא האוסטרי בהתמודדות פנים אל פנים, יצרו תנועה חדשה, "איטליה הצעירה" (Giovane Italia), בראשותו של המנהיג הלאומי והבונה החופשי ג'וזפה מציני.

==מורשת==
תנועה דומה בשם קרבונאריה (Carbonária) נוסדה בפורטוגל בשנת 1822, אך חדלה מפעילותה תוך זמן קצר. ב-1896 נוצרה התנועה מחדש, ומטרתה הייתה להעניק לעם הפורטוגלי חינוך, אך בד בבד היו חבריה מעורבים בפעולות נגד המונרכיה, לרבות רציחתו של קרלוש, מלך פורטוגל, ושל יורשו, הנסיך לואיס פיליפה, ב-1908. כן השתתפו חברי התנועה במהפכה הרפובליקנית בפורטוגל ב-1910.

==קרבונארי ידועים==
* ג'וזפה מציני
* המרקיז דה לה פאייט
* נפוליון השלישי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:אגודות סתרים
שמחה זליג ריגר

הרב שמחה זליג ריגר (כ' באדר ה'תרכ"ד, 1864 - ד' בחשוון ה'תש"ג, 1942) היה רב, דיין ומורה הוראה בבריסק שבליטא.

==תולדותיו==
נולד בנובהרדוק לרב דב ריגר שהיה תלמיד חכם ובעל שיעור קומה תורנית, מנכבדי העיר וסוחריה. בשנת ה'תרל"ד (1874) עברה משפחתו להתגורר בבריסק. כנער שימש את רבי יהושע לייב דיסקין עד סיום כהונתו והושפע ממנו רבות בשיטות ההוראה. בשנת תרמ"ב נשא את בתו של הרב אברהם רודנסקי מוולוז'ין, לאחר נישואיו נכנס ללמוד בישיבת וולוז'ין, והיה לתלמידיהם של ראש הישיבה הנצי"ב מוולוז'ין ומשנהו רבי חיים מבריסק. לאחר שנפטר רבה של קהילת בריסק, הבית הלוי, ביקשה הקהילה למנות תחתיו את בנו רבי חיים והוא ניאות לבקשתם בתנאי שבמקביל ימונה רבי שמחה זליג למורה הוראה ולדיין ותופקד בידיו האחריות על פסיקת ההלכות והדיונים הממוניים בעיר (זאת כנראה משום שרבי חיים השתדל להימנע מפסיקת הלכה ומדיינות). גם אחר פטירת רבי חיים ומינויו של בנו רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק תחתיו, המשיך רבי שמחה זליג לשאת במשרת מורה הוראה והדיין של בריסק.

רבי שמחה זליג התייחד מבין תלמידי ישיבת וולוז'ין בכך שלא עסק בסדר הלימוד הרגיל בישיבה, כלומר בבירור סוגיות שבתלמוד שעיקרן תאוריה ולא מעשה, אלא עסק בלימוד ההלכה הפסוקה. כבר בישיבה התפרסם כבקי ובר סמכא בעניינים ההלכתים מסובכים. יכולת הפסיקה שלו הייתה מדהימה, תוך דקות ספורות היה יכול להספיק לענות עשרות תשובות בעניינים מורכבים. פעם אמר עליו רבי חיים: במקצוע ההוראה רבי שמחה זליג הוא חד בדרא (יחיד בדורו)! ההערכה אליו גברה בעקבות מקרה בו הכריז ברבים כי טעה במקרה מסוים של פסיקת הלכה.

מלבד מצוינותו בשדה ההלכה, היה רבי שמחה זליג מיוחד גם ביראת שמים ובצדקות. תפילתו היומיומית הייתה סוערת ונרגשת וכולו היה כאש בוערת. גם בשעה שהיה מורה הוראה היה אחוז פחד וחרדה לבל יטעה, ואף את תלמידיו הדריך שינהגו כך. גם מידותיו הטובות וליבו הרחום והשופע לזולת היו מן המפורסמים, והיה מקריב את כל כולו לעשיית צדקה וחסד.

היה מהרבנים הראשונים שנתנו דעתם לסוגיית קו התאריך בהלכה ודעתו הייתה כפי שסבר גם החזון איש לאחר מכן, אך דעתו בסוגיא זאת לא התקבלה בציבור.

הרב ריגר לא חיבר ספרים, אך בקבצים וספרים רבים נתפרסם מדברי תורתו וחכמתו. רבי חיים מבריסק, שבספרו אינו מזכיר כמעט את דברי האחרונים, כותב בשם רבי שמחה זליג בשלשה מקומות בספרו ומכנהו "ידידי הרש"ז".

הרב ריגר נרצח בשואה יחד עם יהודי בריסק, בחודש חשוון ה'תש"ג (1942) נכדו הוא פרשן הכדורסל שימי ריגר, הקרוי על שמו. 

נינו הוא יונתן ריגר, עיתונאי המשמש ככתב התרבות של חברת החדשות.

==== תלמידיו ====
* הרב איסר יהודה אונטרמן, לימים הרב הראשי לישראל.
* הרב אהרן יהודה לייב שטינמן.

בספר הביוגרפיה, מנחם בגין נזכר כיצד חיילים נאצים השפילו בפומבי בכיכר העיר את הרב שמחה זליג ריגר, וגזרו את זקנו.[4]

==לקריאה נוספת==
* יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה, חלק חמישי, עמ' 289, ניו יורק ה'תשכ"ג
* [http://toratcha.com/?p=1257 עצות להצלחה בתורה, מתורתו של הרב הדיין שמחה זליג ריגר], אתר תורתך לא שכחתי
* Sara Reguer, My Father's Journey: A Memoir of Lost Worlds of Jewish Lithuania, Academic Studies Press, Boston 2015

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:ברסט: רבנים
שמחה זליג ריגר
קטגוריה:ילידי 1864
אבוקרט

אבוקרט הוא שם משפחה בערבית שמשמעותו היא: "אבי הקרט" – עיסוק משפחתי בתכשיטנות. שם המשפחה מתועד גם מספרד של המאה ה-14.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
כברה קסאי

כברה קסאי (נולדה ב-3 באוגוסט 1982) היא זמרת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
כברה קסאי נולדה במחנה פליטים בסודאן בשנת 1982, להורים יוצאי אתיופיה. כשנולדה הייתה משפחתה בדרך מאתיופיה לישראל במסגרת מבצע משה. כשהגיעה המשפחה לארץ, היא התגוררה תחילה במעלות, וכעבור שנתיים עברה לגור בקריית מלאכי שם התגוררה עם משפחתה עד לנישואיה.

כבר מילדותה גילתה קסאי כישורים מוזיקליים ובגיל 13 היא הצטרפה ללהקת הנוער הייצוגית של קריית מלאכי - צעירי קריית מלאכי, והייתה חברה בה עד גיוסה לצה"ל.

בצה"ל שירתה קסאי בלהקה הצבאית של חיל החינוך.

עם פתיחת העונה הראשונה של התוכנית "כוכב נולד" הצטרפה קסאי לתוכנית אך נשרה ממנה בדו-קרב הראשון, מול בוריס סולטנוב, והפכה להיות המודחת הראשונה בתולדות כוכב נולד. עם ההודעה על נשירתה עורר מנחה התוכנית צביקה הדר הד תקשורתי כשאמר לקסאי ש"מרוב בכי היא לבנה", הערה שספגה ביקורת כגזענית, עם זאת קסאי לא נפגעה מההערה.

את שיתוף הפעולה עם עידן רייכל החלה קסאי תוך כדי שלבי הסיום שלה ב"כוכב נולד". את רייכל היא הכירה עוד בימיו כמפיק מוזיקלי של להקת החיילים "רוק בירוק". קסאי השתתפה באלבום השני של הפרויקט של עידן רייכל, "ממעמקים", והשיר "מילים יפות מאלה" ששרה, זכה להצלחה והשמעות מרובות ברדיו. השיר הגיע למקום 1 במצעדים השבועיים של רשת ג' ומקום 8 במצעד השנתי של אותה הרשת. קסאי ושאר חברי הפרויקט של עידן רייכל זכו בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של שנת ה'תשס"ה הן ברשת ג' והן בגלגלצ. קסאי השתתפה גם בקולות הרקע באלבום "ממעמקים".

בינואר 2006 הופיע הרכב הפרויקט של עידן רייכל באתיופיה. עבור קסאי היה זה הביקור הראשון במדינה. בעקבות המסע הוקרן בשנת 2007 הסרט התיעודי "שחור על לבן", שהתמקד במסע השורשים של קסאי ואבי וואסה. עבור הסרט כתב רייכל את השיר "הביתה, הלוך חזור", אותו הקליטה קסאי בהמשך, בביצוע שיצא כסינגל בספטמבר 2007.

אף על פי שלא השתתפה באלבום השלישי של הפרויקט של עידן רייכל ("בין קירות ביתי"), המשיכה קסאי לקחת חלק פעיל בהופעות ההרכב. סיבוב ההופעות שליווה את האלבום "בין קירות ביתי" תועד על גבי האלבום "הביתה, הלוך חזור", שיצא ב-2011. בשנת 2012 התארחה באלבומם של רייכל וויו פארקה טורה "The Tel Aviv Session", שבו שרה את השיר "Ane Nahatka".

ב-24 באוקטובר 2012 התחתנה עם מיכאל מימוני, איש עסקים צרפתי-יהודי. מתגוררת בפריז שבצרפת.

ב-5 במרץ 2024 הופיעה עם מאיה אברהם, עופר מזרחי ועידן רייכל בטקס פרס ספיר שהתקיים אותה שנה באופקים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים השרים באמהרית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מתחרות כוכב נולד
קטגוריה:אמני הפרויקט של עידן רייכל
קטגוריה:חברות להקת חיל החינוך
קטגוריה:חברי להקת חיל החינוך
קטגוריה:קריית מלאכי: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי סודאן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
מאט דילון

מת'יו ריימונד "מאט" דילון (באנגלית: Matthew Raymond "Matt" Dillon; נולד ב-18 בפברואר 1964) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, אשר היה מועמד בשנת 2005 לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב, על משחקו בסרטו של פול האגיס; "התרסקות".

==ביוגרפיה==
דילון נולד בניו רושל, ניו יורק, אחד מאחיו הוא השחקן קווין דילון.

== קריירה ==
דילון החל ללמוד משחק ב-1979 במכללת ממרונק בניו יורק. באותה שנה שיחק בסרטו הראשון, "מעל הקצה".

בהמשך שנות ה-80 שיחק דילון בסרטים "שומר הראש שלי", "חמודות קטנות", "Tex", "נערי הכרך", "ראסטי ג'יימס" של הבמאי פרנסיס פורד קופולה, "מטרה" של ארתור פן, וכן "פלמינגו קיד" ו"דראגסטור קאובוי".

במהלך שנות ה-90 כיכב דילון בסרטים "נשיקה לפני המוות", "סינגלס", "השער המוזהב", "פיתוי קטלני", "הגורל בכוכבים", "תנין לבן", "בחורות יפות", ו"משולש פראי". ב-1998 שיחק בסרט "משתגעים על מרי" וזכה על תפקידו בפרס ה-MTV.

ב-2001 דילון שיחק בקומדיה "לילה אחד במקלולס". ב-2002 כיכב בסרט "עיר רפאים", אותו גם כתב וביים. ב-2004 הופיע בסרט של חברת וולט דיסני "החיפושית בהילוך גבוה", וכן שיחק בסרט "העובד המצטיין".

ב-2005 שיחק בסרט זוכה פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, "התרסקות". על תפקידו בסרט היה דילון מועמד לפרס גלובוס הזהב ומועמד לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר.

ב-2006 שיחק דילון בקומדיה "אני את והוא". ב-2008 שיחק בסרט "האמת ורק האמת". ב-2009 שיחק בסרט "מזל תאומים", ושיחק בסרט האימה "משוריין" שביים וכתב נמרוד אנטל.

בשנת 2013 כיכב לצד נעמי ווטס בסרט "Sunlight Jr.". בשנת 2015 שיחק את התפקיד הראשי בסדרת המסתורין "עיירה ללא מוצא" של FOX. בשנת 2016 דיבב את דמותו של טריי בסרט האנימציה "כלב מי שמנגן". בשנת 2017 שיחק בסרט "פורשים בסטייל". הסרט הוא קומדיה שחורה בבימויו של זאק בראף. בשנת 2018 שיחק בסרט "הבית שג'ק בנה". בשנת 2019 שיחק לצדה של אווה גרין בסרט הצרפתי "פרוקסימה" . 

בשנת 2020 כיכב לצדו של טום הארדי בסרט "קפונה". 

בשנת 2023 שיחקו בסרטו של וס אנדרסון "אסטרואיד סיטי" בתפקיד של האנק, המכונאי. 

דילון עסק גם במספר תפקידים בסדרות טלוויזיה. הוא שיחק במספר סרטי טלוויזיה, ביים סצנה בסדרה אוז ב-1999, וכן דיבב בתפקיד אורח בסדרה משפחת סימפסון ב-2007.

== קישורים חיצוניים ==

* מיכל הניג, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/140/499.html?hp=47&cat=308 לאן נעלם מאט דילון?], nrg, 3.8.2010

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:זוכי פרס דונוסטיה
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
פרשיית הספינה קרוליין

הספינה קרוליין הייתה ספינת אספקה של המורדים הקנדיים בשלטון הבריטי ב-1837 שהוצתה על ידי הבריטים. מקרה זה שימש תקדים לפיו נקבע נוהג בינלאומי.

מנהיגי המורדים הקנדים (בראשות ראש עיריית טורונטו) שמרדו בשלטון הבריטי, הצליחו בדצמבר 1837 לגייס בבאפלו (ארצות הברית) את התמיכה של אמריקנים רבים. הכוח שנוצר ביסס את עצמו באי הצי (Navy Island – אי בשטח הקנדי של נהר הניאגרה) משם יצא לפשיטות לחופי קנדה ותקף אוניות בריטיות. הכוח קיבל אספקה על ידי האונייה האמריקאית "קרוליין". קרוליין הייתה ספינה קטנה ששייטה בנהר הניאגרה, בתחום הגבול שבין ארצות הברית וקנדה.

בליל 29 - 30 בדצמבר תפסה בריטניה את האונייה "קרוליין" שהייתה באותו הזמן בנמל האמריקאי שלוסר – בשטחה הטריטוריאלי של ארצות הברית, הציתה את האונייה באש ושלחה אותה לעבר מפלי ניאגרה. 2 אזרחים אמריקאיים נהרגו בהתקפה.

חוקיות המעשים של בריטניה נידונו בתכתובת בין מזכיר המדינה האמריקאי, דניאל ובסטר והלורד אשברטון, נציג בית המלוכה הבריטי, בין השנים 1841–1842 כאשר בריטניה ביקשה את השחרור של נתין בריטי, McLeod, שנעצר בארצות הברית באשמת ביצוע רצח והצתה במהלך התקרית.

==מכתבו של מר ובסטר למר פוקס==
מר ובסטר למר פוקס (24 באפריל 1841) – יהיה זה התפקיד של ממשלת הוד מעלתה להוכיח כי הצורך בהגנה עצמית מכריע, מידי, לא הייתה ברירה אחרת ולא היה פנאי לשקול אפשרויות אחרות. יהיה על הממשלה להוכיח, עוד, כי הרשויות המקומיות של קנדה, גם אם מניחים שהיה זה צורך השעה, אישרו להם להיכנס לשטח ארצות הברית בכלל, לעשות מעשה לא הגיוני או מוגזם. מעשה ההגנה העצמית צריך להיות מוגבל לצורך זה ולהישמר בבירור במסגרתו. הממשלה מוכרחה להראות שהתראה או מחאה לאנשים שעל סיפונה של קרוליין הייתה לא מעשית או חסרת תועלת. חייבים להוכיח כי לא ניתן היה להמתין לאור היום, שלא ניתן היה להפריד בין האשמים לחפים מפשע, שלא היה זה מספיק לתפוס ולעכב את כלי השיט, שהיה צורך, מידי ובלתי נמנע לתקוף אותה... צורך לכל זה – ממשלת ארצות הברית לא מאמינה שהיה קיים.

==מכתבו של לורד אשבורטון למר ובסטר==
לורד אשבורטון למר ובסטר (28 ביולי 1842) – זה משביע רצון שאנחנו מסכימים לחלוטין על הכללים העקרוניים של המשפט הבינלאומי החלים בתקרית המצערת. כבוד שאין לחלל אותו לטריטוריה של מדינות עצמאיות הוא הבסיס החשוב ביותר לעולם התרבותי.

==המנהג הבינלאומי==
כללים אלו לשימוש בכוח, שסוכמו בין ארצות הברית לבריטניה היוו במשך שנים רבות את כללי המשפט המנהגי הבינלאומי לשימוש בכוח. בשנת 1945 נחתמה מגילת האומות המאוחדות ובמסגרתה סעיף 51 המעגן את הזכות להגנה עצמית. ישנה אי-בהירות ביחס למעמד הכללים המנהגיים הטרום מגילתיים, והנושא טרם הוכרע.

== קישורים חיצוניים ==

* יניב רוזנאי, [https://idclawreview.org/2021/04/04/vol25-roznai/ אנקדוטות והתפתחות המשפט הבין־לאומי: על הסיפורים שמאחורי פרשות האלבמה והקרוליין], משפט ועסקים כה (2021)

קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:משפט בין-לאומי פומבי
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – קנדה
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – הממלכה המאוחדת
נשיא (ארגון)

נָשִׂיא הוא תפקיד בארגונים של אדם העומד בראש ההיררכיה הארגונית.

נשיא הוא תוארו של ראש המדינה במדינות רבות.

בראש ארגונים עומד ברוב המקרים מנהל כללי, אך לעיתים נמצא מעליו נשיא. השימוש בנשיא בראש ארגון הוא תוצר של מורשת הארגון או של מבנה ייחודי. דוגמאות לארגונים שבהם מכהן נשיא:
* באוניברסיטה מתקיימות שתי היררכיות ארגוניות: החלק האקדמי, שבראשו עומד רקטור, והחלק המנהלי, שבראשו עומד מנכ"ל. מעל שני אלה נמצא נשיא האוניברסיטה, שאינו עוסק בניהול השוטף, אלא בקידום מיזמים אסטרטגיים, כגון פתיחת מסלולי מחקר ולימוד חדשים, גיוס תורמים המממנים חלק ניכר מתקציב האוניברסיטה וכדומה.
* כאשר מייסד ובעל שליטה בחברה (תאגיד), המשמש גם מנכ"ל שלה, מעוניין לצמצם פעילותו בה (למשל לקראת פרישתו לגמלאות), הוא מתמנה לנשיא החברה, ומפנה את משרת המנכ"ל לאחר. המנכ"ל עוסק בניהול השוטף של החברה, ואילו הנשיא עוסק בנושאים בעלי חשיבות אסטרטגית, כגון גיוס שותפים עסקיים, כניסה לתחומי פעילות חדשים וכדומה. 
* בתאגיד רב-לאומי הנשיא עומד בראש התאגיד כולו, כשבראש הפעילות בכל מדינה ניצב מנכ"ל מקומי. 
* נשיא כבוד - לעיתים מינוי לנשיא הוא תפקיד ייצוגי, הניתן לאדם שהארגון חפץ ביקרו, אך אינו מעוניין לשאת בתפקיד ביצועי או שהארגון לא רוצה לתת לו תפקיד ביצועי.
* בארגונים מסוימים התואר "מנכ"ל" אינו תואם את תיאור העומד בראש הארגון, וזה קרוי לעיתים נשיא. דוגמה: נשיא בית המשפט העליון, נשיא מועדון רוטרי.

==ראו גם==
* נשיא הסנהדרין
* ראש (מנהיג)

קטגוריה:תפקידי ניהול ראשיים
רג'ינלד פרייס מישל

רג'ינלד פרייס מישל (באנגלית: Reginald Price Michell, 9 באפריל 1873 - 20 במאי 1938) היה שחמטאי אנגלי. היה אלוף אנגליה בשחמט לחובבים בשנת 1902, שיחק בשמונה התמודדויות באמצעות כבל ימי מול ארצות הברית בין השנים 1901 ו-1911 ופעמיים ייצג את אנגליה במשחקים האולימפיים: באולימפיאדת השחמט 1927 ובאולימפיאדת השחמט 1933.

במשך כ-20 שנים מישל התמודד פעמים רבות בתחרויות הבינלאומיות בהייסטינגס, בין היתר ניצח את מיר סולטאן חאן ואת ורה מנצ'יק. באליפויות אנגליה לשחמט סיים במקום השני, השלישי והרביעי, ובין היתר ניצח מספר פעמים את הנרי ארנסט אטקינס . 

מישל עבד במשרד הצי, ואשתו אדית מישל (טאפסל) הייתה אלופת אנגליה לנשים בשנים 1931, 1932 ו-1935.

==תחרויות בהן השתתף==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים אנגלים

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1873
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1938
יריב יצקן

יריב יצקן (נולד ב-25 ביולי 1975) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 2 מטר ששיחק בעמדת הקלע. כיום משמש יצקן כעוזר מאמן במכבי ראשון לציון. יצקן ממוקם במקום ה-102 בדירוג קלעי ליגת העל בכל הזמנים עם 2,496 נקודות ב-15 עונות בליגה.

==קריירה==
יצקן החל את קריירת המשחק שלו בהפועל ירושלים. בעונתו הראשונה בה מיעט לקבל דקות ולכן עבר למכבי ירושלים מלאומית ב', אך גם בה מיעט לשחק. לאחר מכן חזר להפועל ירושלים, עימה שיחק גם בגביע ספורטה. בעונת עבר להפועל חולון ובעונה שלאחר מכן חזר לירושלים וזכה עימה בגביע המדינה. את עונת החל בירושלים ובאמצע העונה עבר לעירוני רמת גן. לאחר המעבר לרמת גן החל יצקן לקבל דקות משמעותיות. הוא שיחק ב-17 משחקים בהם קלע 10 נקודות בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן הוא שיחק 27 משחקים בהם קלע 10.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונת הציג את יכולת השיא שלו בקריירה כשקלע 13.1 נקודות, הוריד 1.7 ריבאונדים ומסר 1.1 אסיסטים בכ-26.3 דקות בממוצע במשחק.

בעונת עבר יצקן למכבי חיפה, בה שיתף פעולה עם אחיו יון יצקן. בחיפה העמיד ממוצעים של 10.8 נקודות, 2.1 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים בכ-27.2 דקות למשחק. בעונה שלאחר מכן שיחק בבני השרון, במדיה שיחק 40 משחקים בהם קלע 10.3 נקודות בממוצע למשחק. בעונת שב לעירוני רמת גן, בה קלע 15.3 נקודות בממוצע למשחק ובעונה שלאחר מכן שיחק במכבי פתח תקווה.

בעונת חתם יצקן בקבוצת לה האבר מהליגה הצרפתית הראשונה ושיחק בה למשך שנה.
בעונת חתם יצקן בקבוצת שארלוויל מהליגה הצרפתית השנייה ושיחק בה במשך שנתיים, בהן העמיד ממוצעים של 12 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. לאחר מכן שב לליגת העל וחתם בעירוני אשקלון וב-2008 חזר לשחק בעירוני רמת גן, ובעונה אחת במדיה השיג ממוצעים של 10.1 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק בכל המסגרות והוביל אותה להישארות בליגת העל.

בעונת עבר יצקן לשחק בהפועל חולון, ולאחר עונה בינונית למדי, שב לעירוני רמת גן, שעונה לפני כן ירדה לליגה הלאומית. בתחילת עונת 2012/13 חתם בקבוצת מכבי מעלה אדומים מהליגה הארצית.

ב-30 בספטמבר 2013 יצקן חתם בקבוצת בית"ר ירושלים בכדורסל מליגה א' כדי לעזור לקבוצה לעלות לליגה הארצית וזאת אחרי שזכתה בגביע האיגוד וסיימה את עונת המשחקים 2012-13 בליגה ב' ללא הפסד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:כדורסלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
אברהם פרימן

אברהם פרימן (פריימן; 1890 – דצמבר 1953) היה סופר עברי, חתן פרס ביאליק לשנת תרצ"ה.

==ביוגרפיה==
פרימן נולד בעיירה טרוסטיאנייץ שבפודוליה. קיבל חינוך עברי מסורתי. ישב באודסה, ולאחר מכן במוסקבה, שם עבד בבית מלאכה קואופרטיבי. ב-1935 (או 1936) נאסר בשל פעילותו בשדה התרבות העברית, והוגלה להרי אורל. ב-1946 שב מגלותו, כשהוא שבור בגופו וברוחו. בימיו האחרונים ישב בעיירה אוסיפאנקו.

הרומן פרי עטו, "1919", זכה בפרס ביאליק לשנת תרצ"ה. במרכז עלילת הרומן ניצב ארגון ההגנה העצמית של יהודי אוקראינה.

==כתביו==
*1919, ברלין–תל אביב: א"י שטיבל, תר"ץ-תרצ"ה.
**1919: רומן (הובא לדפוס על ידי יהודה סלוא־סלוצקי), תל אביב: עם עובד, תשכ"ח.
*כתבים אחרונים ומכתבים, תל אביב: עם עובד, תשכ"ח.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1953
ג'ובאני פרטיצ'יפאציו הראשון

ג'ובאני פרטיצ'יפאציו הראשון (באיטלקית: Giovanni I Participazio; נפטר בשנת 837) היה הדוכס ה-12 של ונציה. ג'ובאני כיהן כדוג'ה מאז מותו של אחיו בשנת 829 ועד מאסרו והדחתו בשנת 836.

==קורות חיים==
בעת שאביו של ג'ובאני - אגנלו כיהן כדוג'ה, ובעת שאחיו הבכור ג'וסטיניאנו שהה בקונסטנטינופוליס, מינה אגנלו את ג'ובאני לתפקיד דוג'ה לצידו. מינוי זה נועד לחזק את אגנלו הפרו-פרנקי במאבק בין הסיעות שנאבקו באותה עת על עתידה של ונציה - תומכי העצמאות הרפובליקנים, תומכי ההישארות כחלק מהאימפריה הביזנטית ותומכי ההצטרפות לאימפריה הפרנקית. ג'ובאני היה ידוע בנטיותיו הפרנקיות והמינוי נועד לחזק פלג זה.

עם שובו של ג'וסטיניאנו מקונסטנטינופוליס, הוא הדיח את אביו ואחיו ועלה לשלטון. ג'ובאני הוגלה לזאדר ולימים עבר לקונסטנטינופוליס. בתום כהונתו של ג'וסטיניאנו, ובהיעדר ילדים שירשו אותו, התיר ג'וסטיניאנו לג'ובאני לשוב מגלותו בשנת 829, ולאחר מותו של אחיו נבחר לדוג'ה.

ג'ובאני המשיך את המיזם שהחל אחיו - הקמת בזיליקת מרקוס הקדוש שנועדה לשכן את גופתו של מרקוס הקדוש אשר נגנבה מאלכסנדריה שבמצרים במצוות ג'וסטיניאנו.

תקופת כהונתו של ג'ובאני התאפיינה במאבקי כוח. בתקופה זו שב אובלריו אנטנוראו מגלותו בקונסטנטינופול. אובלריו נחת בראש צבא בויגיליה בסמוך למאלמוקו וטען לזכותו לכס הדוג'ה. ג'ובאני תקף את ויגיליה ומאלמוקו ושרף אותם, הרג את אובלריו והציג את ראשו הכרות בכיכר סן מרקו. מרד נוסף שאירע בתקופת כהונתו הביא לכהונה זמנית של קארוסו כטריבון. בזמן מרידה זו נמלט ג'ובאני לחצרו של לות'ייר הראשון, מלך איטליה, אולם תוך זמן קצר אסף צבא, כבש מחדש את העיר, אסר את קארוסו ועיוור אותו. 

שלטונו הנוקשה של ג'ובאני הביא לכך שאצולת ונציה הפסיקה לתמוך בו, ובמרידה נוספת, שבראשה עמד מאסטיליצ'י בשנת 836, נתפס ג'ובאני במפתיע בצאתו מכנסייה, והוא הוצא להורג.

== קישורים חיצוניים ==

פרטיצ'יפאציו, ג'ובאני הראשון
קטגוריה:נפטרים ב-836
פייטרו טראדוניקו

פייטרו טראדוניקו (באיטלקית: Pietro Tradonico; בלטינית: Petrus Tradonicus Pola - פטרוד טראדוניקוס פולה; נפטר בשנת 864) היה הדוכס ה-13 של ונציה. 

טראדוניקו, יליד איסטריה, כיהן כדוג'ה בין השנים 836–864.

בחירתו של טראדוניקו לדוג'ה קטעה רצף שלטוני של שושלת פרטיצ'יפאציו בוונציה.

==קורות חיים==
טראדוניקו היה איש צבא ולוחם, ולא איש ספר. הוא לא ידע קרוא וכתוב.
יחד עם זאת היה איש מעש, ובתקופת כהונתו של אגנלו פרטיצ'יפאציו כדוג'ה פעל טראדוניקו לבניית האיים המלאכותיים עליהם נבנתה העיר.

טראדוניקו עלה לשלטון לאחר שהדיח את קודמו, ג'ובאני פרטיצ'יפאציו הראשון. לאחר עלייתו לשלטון, ובדומה לקודמיו, מינה את בנו ג'ובאני טראדוניקו לדוג'ה לצידו.

טראדוניקו פעל רבות לשמור על העיר ועל היקף המסחר שלה: הוא הגן על ונציה מפני המוסלמים שתקפו אותה, ומפני שבטים סלאבים שתקפו אותה מצפון, נאבק בשודדי הים שפגעו במסחר, בשנת 839 יצא בראש משלחת צבאית לפאגאניה אשר תקפה ספינות ונציאניות, כרת הסכם שלום עם הנסיך מיסלאב מקרואטיה ודלמטיה. 

בשנת 840 יצא למתקפה צבאית כנגד פאגאניה אולם נחל תבוסה למעלה מ-100 מלוחמיו נהרגו. קרב נוסף נגד הפאגאנים, שהמשיכו לתקוף את ונציה, נערך בשנת 846 בסמוך ללגונת ונציה. 

בשנת 840 הכיר קיסר האימפריה הרומית הקדושה לות'ייר בעצמאותה של ונציה, ובסמכותו של טראדוניקו כשליטה.

בשנת 864 נרצח טראדוניקו על ידי מתנקשים.

==קישורים חיצוניים==

טראדוניקו, פייטרו
קטגוריה:נפטרים ב-864