OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ריקרדו ביסוניירו

ריקרדו ביסוניירו (באיטלקית: Riccardo Bisogniero; 9 בפברואר 1923 – 13 במרץ 2018) היה גנרל איטלקי אשר כיהן כמפקד הקרביניירי בין השנים 1984–1986, וכראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין 1986–1988.

==ביוגרפיה==
ביסוניירו נולד ברומא ב-9 בפברואר 1923. ב-1943 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי ושרת בחיל הברסליארי. זמן קצר לאחר שהתגייס, כבשו הגרמנים את איטליה וביסוניירו הצטרף לכוחות הפרטיזנים שלחמו בהם עד סיום המלחמה. לאחר המלחמה, השלים את הכשרתו הצבאית, ושימש בעצמו כמורה בבית הספר למלחמה. בין 1967–1970 הוא שימש כנספח צבאי בבלגרד. לאחר מכן הועלה לדרגת טנטה קולונל ומונה למפקד גדוד הברסליארי ה-8. באוקטובר 1974 הוא הועלה לדרגת גנרל די בריגדה ובשנים הבאות מילא תפקידי מטה בכירים במטה הכללי. ב-1981 הוא הועלה לדרגת גנרל די דיוויזיוני ומונה למפקד הקורפוס ה-3. ב-20 בינואר 1984 הוא מונה למפקד הקרביניירי. ב-9 בינואר 1986 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) הוא כיהן בתפקיד עד 31 במרץ 1988.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.difesa.it/SMD/CaSMD/Capi-SMD/BISOGNIERO.htm ריקרדו ביסוניירו] באתר משרד ההגנה האיטלקי

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:ילידי 1923
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2018
Venus (אלבום של זארה לארסון)

Venus הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת השוודית זארה לארסון. האלבום יצא לאור ב-9 בפברואר 2024 על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס ו-Sommer House.<ref></ref>

על מנת לקדם את האלבום, לארסון ייצא לסיבוב הופעות הנקרא "Venus Tour", שמתוכנן להתחיל ב-16 בפברואר 2024 במנצ'סטר, בריטניה ויסתיים ב-26 ביולי באולו, פינלנד.<ref></ref>

== רקע והכרזה ==
ב-30 בדצמבר 2022, הודיעה לארסון כי האלבום הקרוב שלה מוכן כבר כ-70% באותו זמן.<ref></ref> לפרויקט, לארסון גייסה את כותבי השירים והמפיקים קייסי סמית', ריק נואלס ודנג'ה כדי לעזור לה "להדביק" את הצלילים שהיא חיפשה כל כך. נואלס סייעה במיוחד ביצירת "בסיס" לאלבומה החדש, שאפשרה לה "לעשות קצת מזה וקצת מזה".<ref></ref> בראיון ל"חברת המצעדים הרשמית" באפריל 2023, היא אמרה למעריצים לצפות ל"אפ-טמפו, שירי ריקוד מהנים" וגם ל"איזון הרגשי". לארסון התייחסה לפרויקט כ"נסיעה מלאה ברכבת הרים של רגשות".<ref></ref> במאי 2023 היא תיארה את התקליט כ"סופר כיף" וסיכמה אותו כ"אוסף של מוזיקה ממש טובה", החל מבלדות ועד לרצועות "ריקוד".<ref></ref>

לארסון הכריזה על האלבום ב-26 באוקטובר 2023.<ref></ref> Venus רואה את הזמרת "נוטלת בעלות גדולה יותר" על התפוקה שלה.<ref></ref> הודעה לעיתונות תיארה את התקליט כ"אלבום פופ מתאים לאלה" שקובע את "האג'נדה שלה" של לארסון בין השאר על ידי "מבט לאחור על המקום ממנו היא החלה".<ref></ref> הוא כולל את הסינגלים "Can't Tame Her", "End of Time" ו-"On My Love".<ref></ref> יציאת האלבום אמורה להיות מלווה בסיבוב הופעות שיתקיים בבריטניה ובאירופה, סיבוב ההופעות "Venus Tour", יתקיים במהלך בחודש פברואר עד יולי 2024.<ref></ref>

== סינגלים ==
"Can't Tame Her" יצא לאור ב-26 בינואר 2023 כסינגל המוביל של האלבום, לצד וידאו הקליפ שלו.<ref name="TLOBF"></ref><ref name="NME"></ref> השיר נכנס לחמשת הראשונים ועשרת הגדולים במצעדים בשוודיה ונורווגיה, בהתאמה, והגיע לשיא בעשירייה הראשונה מתוך ארבעת מצעדי השמעות של איירפליי. הסינגל השני של האלבום, "End of Time", יצא לאור ב-19 במאי 2023.<ref></ref>

"On My Love" יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום ב-15 בספטמבר 2023.<ref name="abc"></ref> זהו שיתוף הפעולה השני שלה עם יחד דייוויד גואטה, השיר הגיע לשלושת הראשונים בשוודיה והפך גם ללהיט עשרים הגדולים הראשון של לארסון בבריטניה מאז צאת הסינגל "Ruin My Life" אשר הגיע לשיא של מקום תשיעי בשנת 2019.<ref name="OCC"></ref> "You Love Who You Love" יצא לאור כסינגל הרביעי של האלבום ב-19 בינואר 2024.<ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Venus
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!rowspan="2" |כלל העולם
|9 בפברואר 2024
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט
|אפיק • Sommer House
|<ref></ref><ref></ref><ref name="Apple Music"></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2024
קטגוריה:אלבומי זארה לארסון
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דנג'ה
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דייוויד גטה
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ריק נואלס
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית

אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית (בטמילית: அனைத்திந்திய அண்ணா திராவிட முன்னேற்றக் கழகம்; מילולית: החזית הפרוגרסיבית הדראווידית האנאית הכלל הודית; ידועה כ-AIADMK (All India Anna darvida Munnetra Kazhagam)) היא מפלגה טמילית-הודית שמרכזה בטאמיל נאדו המהווה אחת משתי המפלגות העיקריות במדינה. נכון לדצמבר 2023 היא מפלגת האופוזיציה העיקרית במדינה.

== היסטוריה ==
מפלגת אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית הוקמה בידי , שחקן ופוליטיקאי שהיה חבר בדראווידה מונטרה קזגאם תחת הנהגתו של כ. מ. אננאדוראי אך פרש מהמפלגה ב-1972 שלוש שנים לאחר מותו של אאנאדוראי, והקים מפלגה עצמאית. המפלגה נקראה אנה דראווידה מונטרה קזגאם, הכינוי הפופולרי של אננאדוראי.

המפלגה הייתה אחת מהמפלגות הבודדות שתמכו במצב החירום בהודו שהוטל על ידי ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי ב-1975.

בבחירות ל ניצחה המפלגה ניצחון מוחץ, שהסתייע בפופולריות העממית של ראמצ'אנדראן, ונבחרה בשנית ב-1980 ו-1984.

לאחר מות ראמצ'אנדראן ב-1987 נחלקה המפלגה בין תומכיה של ג'יאראם ג'יילאליתה ו, אלמנתו של מייסד המפלגה. ב-1988 הוביל הקרע לפיצול המפלגה לשני מפלגות, אך בתוך פחות משנתיים נטשה ג'אנקי ראמצ'אנדראן את הזירה הפוליטית והמפלגה שבה ואוחדה תחת ג' ג'איאלאליתה. הקרע הוביל את המפלגה לאופוזיציה בבחירות בטאמיל נאדו ב-1989, אך ב-1991 שבה המפלגה לשלטון במדינה.

ברמה הארצית, המפלגה עברה בין בריתות עם הקונגרס הלאומי ההודי לבריתות עם מפלגת העם ההודית. בספטמבר 2023 פרשה המפלגה מהברית הדמוקרטית הלאומית והקימה ברית פוליטית מקומית עצמאית.

== תוצאות בחירות ==
{|class="wikitable"
!colspan="6"|לוק סבהה
|-
!שנה
! מושבים
! שינוי
! קולות
! אחוז
! תוצאה
|-
| 1977
| 
|
|5,480,378
|2.90%
|
|-
| 1980
|
|16 
|4,674,064
|2.36%
|
|-
| 1984
|
| 10 
|3,968,967
|1.69%
|
|-
| 1989
| 
|1 
|4,518,649
|1.50%
|
|-
| 1991
| 
| 
|4,470,542
|1.62%
| 
|-
| 1996
|
| 11 
|2,130,286
|0.64%
|
|-
| 1998
|
| 18 
|6,731,550
|1.83%
|
|-
| 1999
|
| 8 
|7,046,953
|1.93%
|
|-
| 2004
|
|10 
| 8,547,014
| 2.19%
| 
|-
| 2009
|
| 9 
|6,953,591
| 1.67%
| 
|-
| 2014
|
| 28 
|18,111,579
|3.31%
|
|-
| 2019
|
|36 
|8,307,345	
|1.37%
| 
|}

{|class="wikitable"
!colspan="6"| האספה המחוקקת של טאמיל נאדו
|-
!שנה
!מושבים
! שינוי
! קולות
! אחוזים
! תוצאה
|-
| 1977
| 
|
|5,194,876
|30.36%
|
|-
|1980
| 
| 1 
|7,303,010
|38.75%
| 
|-
|1984
| 
| 3 
|8,030,809
|37.03%
|
|-
|1989
| 
| 103
|5,247,317	
| 21.77%
| 
|-
|1991
| 
| 135 
|10,940,966	
|44.39%
| 
|-
|1996
| 
| 160 
|5,831,383
| 21.47%
| 
|-
|2001
| 
| 128 
|8,815,387
| 31.44%
| 
|-
|2006
| 
| 71 
|10,768,559
|32.64%
|
|-
|2011
| 
|89 
|14,150,289
|38.40%
|
|-
|2016
| 
| 15 
|17,616,266
|40.77%
|
|-
|2021
| 
|69 
|15,391,055
| 33.29%
|
|}
למפלגה יש נוכחות בולטת ב, ומומעמדיה התמודדו ל, מהאראשטרה ואנדרה פרדש, אך היא הצליחה להביא לבחירת מומעמדיה רק בקרנאטקה בשנות השמונים והתשעים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הודו: מפלגות
קטגוריה:טמיל נאדו
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1972
פתאח-1

פתאח-1 (בפרסית: فتاح) הוא טיל בליסטי שגא-קולי איראני מתקדם לטווח בינוני בפיתוח על ידי משמרות המהפכה האסלאמית ושנחשף ביוני 2023. הוא הטיל הבליסטי ההיפרסוני הראשון של איראן. לפי דיווחים עצמיים, יכולת התמרון והמהירות הגבוהים שלו מאפשרים לו להתחמק ממערכות קיימות להגנה מפני טילים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref name=":0"></ref>

שמו, שפירושו "כובש" או "מביא ניצחון", "מנצח" בערבית, מתייחס לאל-פתאח, שנבחר על ידי המנהיג העליון של איראן.

ישנם טילים בליסטיים קיימים כבר מגיעים למהירויות שגא-קוליות, אולם פתאח שייך לסוג חדש של נשק המסוגל לנוע במספר מאך גבוה, שיש רק למספר מצומצם מוגבלות של מדינות<ref></ref>

== תיאור ==
פתאח-1 הוא טיל דו-שלבי בעל דלק מוצק מונחה מדויק עם טווח של 1400 ק"מ ומהירות של 13 עד 15 מאך. לראש הנפץ שלו יש מנוע כדורי הפועל על דלק מוצק עם פיה נעה המאפשרת לראש הנפץ להגביר את מהירותו ולתמרן.<ref name=":0" /><ref></ref><ref></ref>

לפי איראן, הוא יכול לתמרן פנימה וחזרה אל מחוץ לאטמוספירה, ומסוגל לעקוף הגנות טילים.<ref name="reuters"></ref> הוא יכול גם להכות מערכות טילים אנטי-בליסטיים כדי לפנות את הדרך לטילים בליסטיים אחרים.<ref></ref>

== היסטוריה ==
ב-10 בנובמבר 2022, במהלך יום השנה ה-11 למותו של המהנדס האיראני חסן טהראני מוקדם, הידוע כ"אבי הטילים האיראניים", הודיעה איראן שבנתה טיל בליסטי היפרסוני מתקדם שכינה אותו "קפיצת דורות גדולה". אמיר עלי חאג'יזאדה, מפקד משמרות המהפכה, אמר שלטיל יש מהירות גבוהה והוא יכול לתמרן מתחת ומעל האטמוספירה של כדור הארץ. לדבריו, "זה יכול לפרוץ את כל מערכות ההגנה נגד טילים" והוסיף כי הוא מאמין שיחלפו עשרות שנים עד שתפתח מערכת שמסוגלת ליירט אותה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> הוא גם אמר שהוא יכול לכוון אפילו למערכות המתקדמות והמשמעותיות ביותר להגנה מפני טילים בעולם.<ref></ref>

טקס החשיפה התרחש ב-6 ביוני 2023.<ref name=":0" />

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Unveiling_ceremony_of_Fattah_hypersonic_missile_(30).jpg|טקסט=Fattah in unveiling ceremony on 6 June 2023|פתאח בטקס חשיפה ב-6 ביוני 2023
קובץ:Unveiling_ceremony_of_Fattah_hypersonic_missile_(10).jpg|טקסט=Brigadier General Amir Ali Hajizadeh in unveiling ceremony|אמיר עלי חאג'יזאדה בטקס חשיפת הטיל
קובץ:Unveiling_ceremony_of_Fattah_hypersonic_missile_(27).jpg|טקסט=Warhead|ראש חץ
</gallery>
*

== ראו גם ==
* פאתח 110

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טילים בליסטיים איראניים
קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:כלי טיס שגא-קוליים
מריו פורטה

מריו פורטה (באיטלקית: Mario Porta; 18 באוגוסט 1925 – 25 באוקטובר 2018) היה אדמירל איטלקי אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1988–1990.

==ביוגרפיה==
פורטה נולד בפירנצה ב-18 באוגוסט 1925. ב-1943 הוא החל ללמוד באקדמיה הימית המלכותית, אולם לימודיו נקטעו בעקבות הכיבוש הגרמני של איטליה במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה המשיך בלימודיו, וב-1947 החל לשרת בצי המלכותי. הוא שרת על סיפונן של ספינות שונות, ובספטמבר 1959 מונה למפקד שולת המוקשים "לאריס". במאי 1960 הועבר לפקד על הקורבטה "איביס". ביולי של אותה שנה הועבר לקורבטה "סיבילה". באקוטובר החל לשרת במפקדת הצי האיטלקי ומילא תפקידי מטה בכירים עד ספטמבר 1967, אז מונה למפקד ספינת טילים. במרץ 1969 הוא מונה למפקד הפריגטה "קרבניירי". בספטמבר 1971 הוא מונה לנספח הצי האיטלקי בוושינגטון די סי. בנובמבר 1975 הוא מונה למפקד סיירת המסוקים "ויטוריו ונטו". בשנים שלאחר מכן מילא תפקידים בכירים במטה הצי האיטלקי, וכן שימש כמפקד השייטת האיטלקית בים התיכון. ב-31 במרץ 1988 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד 31 במרץ 1990.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/CapiSMD/Pagine/Ammiraglio_Mario_PORTA.aspx מריו פורטה] באתר משרד ההגנה האיטלקי

קטגוריה:אדמירלים איטלקים
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:ילידי 1925
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2018
דומניקו קורצ'יונה

דומניקו קורצ'יונה (באיטלקית: Domenico Corcione; 20 באפריל 1929 - 3 בינואר 2020) היה גנרל ופוליטיקאי איטלקי שכיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1990–1993, וכשר ההגנה של איטליה בין 1995–1996.

==ביוגרפיה==
קורצ'יונה נולד בטורינו ב-20 באפריל 1929. ב-1950 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית במודנה. הוא סיים את לימודיו שנתיים לאחר מכן והחל לשרת בצבא איטליה בדרגת לוטננט משנה. בין השנים 1967-1968 הוא פיקד על גדוד ההנדסה "מנטובה". בין 1972-1974 הוא שימש כמפקד הגדוד ה-2 של מהנדסי הגשרים. בין 1977-1979 הוא שימש כמפקד הבריגדה המשוריינת "לגנו". בין 1983-1984 הוא שימש כמפקד דיוויזיית השריון "סנטוריו". בין 1985-1987 הוא שימש כמפקד המחוז הצבאי הצפון-מערבי. בין 1989–1990 הוא שימש כמפקד כוחות היבשה האיטלקיים. ב-31 במרץ 1990 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד 31 בדצמבר 1993.

ב-17 בינואר 1995 מונה קורצ'יונה לשר ההגנה בממשלתו של למברט דיני. במאי 1996 התפרקה ממשלתו של דיני.

קורצ'יונה נפטר בעיר הולדתו טורינו ב-3 בינואר 2020.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.difesa.it/SMD/CaSMD/Capi-SMD/Domenico+CORCIONE.htm דומניקו קורצ'יונה] באתר משרד ההגנה האיטלקי

קטגוריה:שרי ההגנה של איטליה
קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1929
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2020
דני מלכין

דני מלכין (נולד ב-24 במאי 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.

==קריירה==
מלכין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי חיפה. בקיץ הושאל לבית"ר נהריה מליגה ב' לשנה אחת. ב-12 באוקטובר 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו במכבי חיפה בניצחון 1-3 נגד צפרירים חולון. בעונה זו הפך לשחקן הרכב בקבוצה לאחר עזיבתו של ציון מרילי. במרץ נפצע בברכו ונעדר לתקופה של חצי שנה במהלכה איבד את מקומו בהרכב.

בקיץ חתם בהפועל חיפה. ב-28 באוגוסט 1993 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 להפועל באר שבע ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה במשחק זה. ב-22 בינואר 1994 הורחק בהפסד 3-1 לבית"ר ירושלים.

בקיץ חתם בהפועל בית שאן לשנה אחת ואחרי עבר למכבי כפר כנא.

דני נשוי לגלית להם בן ובת והם גרים במושב תל עדשים.

==תארים==
; מכבי חיפה
*אליפות ישראל: 1990/1991
*גביע המדינה: 1990/1991

==קישורים חיצוניים==

*[https://mhaifafc.com/playerPage?h=1&PlayerId=1948 פרופיל], באתר מכבי חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:כדורגלני מכבי כפר כנא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
דיהרנפורט

צילום של בית הקברות היהודי בדיהרנפורט ב-[[1910]]
דִיהֶרנפוּרט (בגרמנית: Dyhernfurth) ובשמה הנוכחי בז'ג דולני (בפולנית: Brzeg Dolny; נהגה: ) היא עיירה בשלזיה תחתית, שבדרום-מערב פולין, על גדות נהר האודר, כ-30 ק"מ צפונית מערבית לוורוצלב. נודעה בדברי ימי ישראל בשל בית הדפוס העברי הגדול שפעל בה במשך למעלה מ-150 שנה.

==היסטוריה==
שרידי התיישבות סלאבית במקום שבו שוכנת העיירה בת זמננו, מתוארכים לימי הביניים המוקדמים. ב נכלל האזור במדינה הפולנית המתהווה והיא מוזכרת בשמה הפולני (בצורתו המיושנת: בז'גה) במאה ה-14 כחלק מדוכסות ורוצלב, שהייתה אז אחת מארצות הכתר הבוהמי.

היישוב הנוכחי נוסד בשנת 1663 על ידי הברון האוסטרי גאורג אברהם פון דיהרן , שקנה את האחוזה במקום והעניק לה מעמד של עיר תחת השם החדש דיהרנפורט, המזכיר את שם משפחתו. זכויות העיר אושרו בידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

בשנת 1742, לאחר מלחמת שלזיה הראשונה , עברה העיר לשליטת פרוסיה ונשאר ברשות פרוסיה-גרמניה עד 1945. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוקם בדיהרנפורט מפעל לייצור גז עצבים, בו נעשה שימוש בעבודת כפייה של אסירים יהודים.

בתום המלחמה גורשו תושביה הגרמנים של העיר, והיא אוכלסה מחדש בפולנים. בעקבות המלחמה חזרה העיר לשלטון פולני והושב לה השם הפולני בז'ג, בתוספת התואר 'דולני' כדי לבדל בינה ובין העיירה הפולנית המאוכלסת יותר בעלת השם הזהה בז'ג.

מתגוררים בבז'ג דולני כ-12,000 תושבים (נכון ל-2022). נותרו בה שרידים בודדים של הקהילה היהודית ההיסטורית, והיא מהווה חלק מהמטרופולין של ורוצלב הסמוכה.

==קהילת יהודי דיהרנפורט והדפוס העברי==
במחצית השנייה של המאה ה-17 התיישבה במקום קהילה יהודית לאחר שישיבת יהודים בווינה נאסרה עם גירוש ווינה ב-1670, והמדפיס והמוציא לאור שבתי בס הביא עמו פועלי דפוס יהודים מפראג, קרקוב וערים אחרות. בשנת ה'תמ"ט (1689) ייסד בס בית דפוס עברי בדיהרנפורט, שהפך לאחד מבתי הדפוס החשובים ביותר באירופה בתקופה זו.

בין הספרים הראשונים שיצאו מבית הדפוס היו פירוש רבי דוד הלוי סגל (הט"ז) על פירוש רש"י לתורה, ופירושו של רבי שמואל מפיורדא "בית שמואל" על חלק אבן העזר שבשולחן ערוך. בהמשך הודפסו במקום גם התלמוד הבבלי, ספר המצוות לרמב"ם וספרים רבים נוספים.

בשנת 1708 ניזוק בית הדפוס בשריפה, אך שוקם במהרה. בשנת ה'תע"א (1712) הועבר בית הדפוס לבנו של שבתי, יוסף בס. בשנת 1790 נוסד בית דפוס נוסף בדיהרנפורט על ידי רבי יחיאל מיכל מייא מברסלאו. שני בתי הדפוס המשיכו לפעול במקביל במשך כמה עשורים.

בשנת ה'תקל"ב (1771) הופיע העיתון היהודי הראשון בדיהרנפורט באזור הרייך הגרמני המאוחרים ("Dyhernfurther Privilegierte Zeitung"). המוצר המודפס השבועי - עם טקסטים מתוצרת גרמנית בכתב עברי - הכיל חדשות על החיים היהודיים באזור וכן דיווחים מכל רחבי העולם.

הקהילה היהודית בדיהרנפורט גדלה בהדרגה, ומנתה כ-50 נפש בשנת 1694. הקהילה הקימה בית כנסת, בית עלמין יהודי ומוסדות קהילתיים נוספים. הספר העברי האחרון שהודפס בעיירה, נדפס בשנת ה'תקצ"ד, 1834 וסגירתו הרשמית של בית הדפוס האחרון כעבור שנים אחדות, ב-1840, סימנה את תחילת גוויעתה של הקהילה היהודית במקום. המדפיסים עברו לערי דפוס אחרות בחיפוש אחר עבודה והאוכלוסייה היהודית החלה להצטמצם.

עד 1885 נותרו בעיירה רק 35 יהודים. ב-1927 הפך בית הכנסת המקומי לתחנת כיבוי אש. גם מתי הקהילה לא זכו למנוחת עולמים, ב-1936 נערכה ההלוויה היהודית האחרונה בבית העלמין המקומי. ובנובמבר 1938, תחת השלטון הנאצי נהרס בית הקברות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שלזיה תחתית: ערים
טייסת אוויר ימית 809

טייסת אוויר ימית 809 היא טייסת תקיפה של זרוע האוויר של הצי המלכותי המפעילה מטוסי F-35 לייטנינג II.

הטייסת הוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה והתקיימה במספר גלגולים עד לסוף שנות ה-70, לאחר מכן הוקמה כדי לשרת במלחמת פוקלנד, ואז בדצמבר 2023 הוקמה מחדש בתור הטייסת השנייה לקלוט את מטוסי ה-F-35 החדישים (והראשונה בצי המלכותי). הטייסת שוכנת דרך קבע בבסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם לצד שאר מערך ה-F-35 הבריטי ומשמשת כוח תקיפה אווירי העיקרי של נושאת המטוסים אה"מ פרינס אוף ויילס מסדרת "קווין אליזבת".

== היסטוריה ==
הטייסת הוקמה ב-15 בינואר 1941 על בסיס מטוסי הקרב פיירי פולמאר, כאשר ביולי נשלחה הטייסת יחד עם נושאת המטוסים אה"מ ויקטוריוס (R38) לשירות ב. ביולי 1942 הועברה הוויקטוריוס וקבוצת האוויר שלה לים התיכון, שם לקחה חלק בין היתר במבצע פדסטל, לאחר מכן הוחלפו מטוסי הטייסת במטוסי סופרמרין סיפייר (הגרסה הימית של הספיטפייר) ובאוקטובר חזרה הטייסת על נושאת המטוסים ויקטוריוס לזירה הצפון אפריקאית ולקחה חלק בין היתר במבצע לפיד.

לאחר המלחמה החליפה הטייסת בינואר 1949 את מטוסיה לזה הבילנד סי הורנט, ב-1954 הוצבה במלטה ועברה למטוסי הסילון דה הבילנד סי וונום איתם לקחה חלק בין היתר במלחמת סיני ב-1956 כאשר היא נלחמת מאה"מ אלביון (R07). בשנת 1959 נסגרה הטייסת והוקמה מחדש ב-1963 עם מטוסי בלקברן בקניר S.1, היא נסגרה שוב למספר חודשים ונפתחה מחדש ב-1966 עם קליטת הגרסה המשופרת של הבקניר, ה-S.2. במהלך שנות ה-70, הטייסת הפכה ליחידה שהפעילה מטוסי בקניר בצי הבריטי והיא הוצבה לסירוגין ב-אה"מ ארק רויאל (R07) ובסיס זרוע האוויר לוסימות' ובהמשך בבסיס חיל האוויר המלכותי הונינגטון. בנובמבר 1978 מטוסי הבקניר של הטייסת הועברו לטייסת 216 (חיל האוויר המלכותי) שהייתה האחרונה להפעיל אותם וטייסת 809 נסגרה.

עם תחילת מלחמת פוקלנד ב-1982, הצי המלכותי כלל שתי טייסות (800 ו-801) וטייסת אימון והכשרה (899) בלבד על בסיס מטוסי בריטיש אירוספייס הרייר ימי, כחלק מאמצי הסיוע לכוחות הבריטים באיי פוקלנד, הוחלט על הקמת טייסת רביעית וטייסת 809 הוקמה מחדש וסייע ללחימה מאה"מ אילסטריוס (R06). לאחר המלחמה חזרה הטייסת לבריטניה וב-17 בדצמבר 1982 נסגרה שוב.

ב-8 בדצמבר 2023 נפתחה הטייסת מחדש בבסיס חיל האוויר מרהאם, בתור טייסת ה-F-35 לייטנינג הראשונה בצי המלכותי, והשנייה סך הכל בכוחות המזוינים הבריטים אחרי טייסת 617 של חיל האוויר המלכותי (אף הוא במרהאם). קליטת מטוסי ה-F-35 עתידה להתפרס על פני מספר חודשים והטייסת מתוכננת להיות במצבתה המתוכננת בשנת 2025.

==מטוסי הטייסת לאורך השנים==
<gallery>
Fairey Fulmar Mk I (M4062).jpg|פיירי פולמאר
Fleet Air Arm Trials, Aboard HMS Victorious. 23-25 September 1942. A12119.jpg|סופרמרין סיפייר
DH.103 Sea Hornet NF.21 VW967 BY.424 STN 25.06.55 edited-2.jpg|דה הבילנד סי הורנט
Suez Sea Venom.jpg|דה הבילנד סי וונום
H.S. Buccaneer S.2 XN977 809 R-030 LM 18.07.70 edited-3.jpg|בלקברן בקניר
Sea Harrier FA2.jpg|בריטיש אירוספייס הרייר ימי
F-35B Lightning II lands aboard HMS Queen Elizabeth (R08) on 17 October 2019 (191017-N-QI061-1159).jpg|F-35 לייטנינג II
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.royalnavy.mod.uk/news-and-latest-activity/news/2023/december/08/20231208-phoenix-rising-iconic-naval-unit-re-born-as-uks-second-front-line-f-35-squadron Phoenix rising: iconic Naval unit re-born as UK’s second front-line F-35 squadron], 8 בדצמבר 2023, אתר הצי המלכותי.

617
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טייסות
בהג'אן לאל שרמה

בהג'אן לאל שרמה (בהינדי: भजन लाल शर्मा; נולד ב-15 בדצמבר 1967) הוא פוליטיקאי הודי וראש השרים של ראג'סטאן מטעם מפלגת העם ההודית.

== ביוגרפיה ==
בהג'אן לאל שרמה נולד ב-15 בדצמבר 1967 בכפר אטרי שבראג'סטן, והוא בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת ראג'סטאן.

שרמה התמודד על מושב ב ב-2003 מטעם , סיעה פורשת של מפלגת העם ההודית, והפסיד למועמדה של מפלגת העם ההודית.

שרמה כיהן במשך ארבע פעמים כנשיא מפלגת העם ההודית בראג'סטאן.

שרמה נבחר לאספה המחוקקת של ראג'סטן בנובמבר 2023, ומפלגת העם ההודית הודיעה כי יכהן כראש השרים מטעמה במדינה. הוא הושבע לתפקיד ב-15 בדצמבר 2023.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי שרים מטעם מפלגת העם ההודית
קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:ילידי 1967
מיקשה שכטר

מיקשה שכטר (בהונגרית: Schächter Miksa; ואץ, 20 באוגוסט 1859<ref></ref> – בודפשט, 30 באפריל 1917) היה פרופסור לרפואה יהודי-הונגרי, סופר מקצועי רפואי, מייסד כתב העת הרפואי "רפואה" (Gyógyászat), מומחה לרפואה משפטית.

== ביוגרפיה ==
מיקשה שכטר נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב שכטר ושל מריה מוהר (Mohr). את לימודיו החל בעיר הולדתו, ולאחר שהוריו הוריו עברו משם המשיך בבודה ובפשט. לאחר סיום לימודיו ב-1881, קיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בתום לימודיו באוניברסיטה, בשנת 1882 שירת בצבא כרופא משנה בגדוד ארטילריה מס' 4.

לאחר מכן, שכטר החל להתמחות בקליניקה של פרופסור קובאץ', שם בילה 3 שנים כמתמחה בחדר ניתוח עם מלגה. הפרופסור - בניגוד לרבים אחרים - ראה בשימוש בחומרי חיטוי דבר חשוב, כדי למנוע, לנקות, לחטא, מה שנקרא מצב האספסיס (מצב בו אין מיקרואורגניזמים חיים הגורמים למחלות). הוא פרסם את תוצאותיו ב"רפואה", כתב עת שהקים ב-1886.

משנת 1889 הפך למרצה בכיר פרטי (לא חלק מהסגל) לרפואת פצעים כיבית באוניברסיטה. ב-1907 מונה לפרופסור. משנת 1902 היה המנתח הראשי והרופא הראשי של בית החולים הממלכתי לילדים.

הוא עבד גם כמומחה לרפואה משפטית, ופעילותו הספרותית קשורה לכך בחלקה, שכן היה גם המזכיר של המועצה לרפואה משפטית. עד מותו, הוא ערך את כתב העת הרפואי "רפואה". הוא ביצע פעילות עיתונאית בטורים של פסטר לויד, פשטי נפלו ועיתונים גדולים אחרים. מאמריו משכו בדרך כלל תשומת לב. במשך עשרות שנים השתתף בענייני ציבור יהודיים, ארגן תנועות נוער והיה מבקר קפדני של פעולות חיי הקהילה.

הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.

== משפחתו ==
אשתו הייתה אמה (רבקה) מילך, עמה התחתן ב-1884<nowiki/>בברטיסלאבה (אז חלק מהונגריה) ב-25 בנובמבר.<ref></ref>

ילדיהם:
* פרנץ (בודפשט, 4 באוקטובר 1885 - 15 בדצמבר 1944) מהנדס. אשתו הייתה יולאן גליק.
* אילונה (בודפשט, 22 במאי 1887 - 17 ביולי 1899)
* גאבור (בודפשט, 24 במרץ 1889 - ?). אשתו הייתה אנה ווינאלק אמיליה.
* אאוגניה (בודפשט, 24 באוקטובר 1890 - ?). בעלה מיהאי ארנסט.
* יוזפה (בודפשט, 16 במאי 1892 - ?). בעלה אוסקר זלטנר.
* קלרה (בודפשט, 11 באוגוסט 1893 - 9 בספטמבר 1926)<ref></ref>
* פאל (בודפשט, 18 ביולי 1895 - ?) אשתו מרגיט וייס.
* דז'ה (בודפשט, 24 במאי 1897 - ?) רופא. אשתו מרגיט שטיינר (1899–1965) רופאה.
* אנטל (בודפשט, 30 בדצמבר 1901 - ?) רופא. אשתו יאנקה קובאץ'.

== עבודותיו (חלקי) ==
* ריפוי פצעים וטיפול בפצעים (בודפשט, 1886)
* Anleitung zur Wundbehandlung (1887)
* על המועצה לרפואה משפטית (בודפשט, 1897)
* שאלות שיש לשאול מומחה רפואי (בודפשט, 1899)
* [http://real-eod.mtak.hu/9175/ ריפוי כירורגי] (1904)
* רשלנות רפואית

== לקריאה נוספת ==
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. [https://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0778.html גישה מקוונת]
* Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. ([https://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC13280/13499.htm לקסיקון ביוגרפי הונגרי]. עורכת ראשית אגנש קניירש)
* [https://www.jmpoint.hu/modules.php?name=News&file=article&sid=126 jmpoint.hu]

== מאמרים קשורים ==
* רפואה (כתב עת)
* כירורגיה כללית
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:כירורגים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:ואץ: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:נפטרים ב-1917
מפלגת הלייבור של סנט קיטס ונוויס

מפלגת הלייבור של סנט קיטס ונוויס (SKNLP), הידועה גם בשם הלייבור, היא מפלגת מרכז-שמאל בסנט קיטס ונוויס. זוהי המפלגה הפוליטית הפעילה הוותיקה ביותר באיים הקאריביים דוברי האנגלית.

== היסטוריה ==
המפלגה נוסדה בשנת 1932 ונודעה בתחילה בשם ליגת הפועלים של סנט קיטס. היא הציגה שני מועמדים בבחירות 1937, שניהם נבחרו. לאחר מכן היא זכתה בכל המושבים שנבחרו ב-1940, 1943 ו-1946.

מ-1946 עד 1978, המפלגה הובלה על ידי רוברט בראדשו. זו הייתה המפלגה היחידה שהתמודדה בבחירות 1952 וזכתה בכל שמונת המושבים. הם שמרו על השלטון ב-1957 למרות שאיבדו שלושה מושבים לעצמאים. המפלגה זכתה גם ב-1961 ושמה שונה למפלגת הלייבור של סנט קיטס-נביס-אנגווילה ב-1966.הם המשיכו לזכות בבחירות של 1966, 1971 ו-1975, וזכו בשבעה מושבים בכל הזדמנות.

כאשר אנגווילה התנתקה מסנט קיטס ונוויס, המפלגה אימצה את שמה הנוכחי. בבחירות באותה שנה צומצמה המפלגה לארבעה מושבים, ולמרות שזו הייתה הסיעה הגדולה ביותר באספה הלאומית, הצליחה תנועת הפעולה העממית של האופוזיציה להקים ממשלת קואליציה. מפלגת הלייבור הצטמצמה לשני מושבים בבחירות 1984 ונותרה עם שני חברי פרלמנט בלבד לאחר הבחירות ב-1989. למרות שהיא קיבלה את מירב הקולות בבחירות 1993 וזכתה באותו מספר מושבים כמו ה-PAM, ה-PAM נותרה בשלטון. עם זאת, ב-1995 הוכרזו בחירות מוקדמות, שבהן זכתה מפלגת הלייבור ברוב המושבים. הם הגדילו את רובם בבחירות 2000 ושמרו על כוחם בבחירות ב-2004 וב-2010.

לאחר שהלייבור ספגה תבוסות ב-2015 וב-2020, דנזיל דאגלס החליט לפרוש מתפקידו כמנהיג המפלגה ב-2021. יו"ר המפלגה טרנס דרו נבחר ליורשו בוועידה ארצית. ארל אסים מרטין הפך ליושב ראש המפלגה החדש. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: פוליטיקה
קטגוריה:מפלגות סוציאליסטיות
חוקי ג'ורדן

חוקי ג'ורדן היו אסטרטגיית כדורסל הגנתית שהפעילו דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA נגד מייקל ג'ורדן על מנת להגביל את היעילות שלו במשחקים נגדם.
==היסטוריה==
האסטרטגייה פותחה לאחר שג'ורדן קלע 59 נקודות נגדם באפריל 1988 על ידי צ'אק דיילי מאמנה הראשי של דטרויט פיסטונס ועוזריו באותה תקופה, רון רוטשטיין ודיק ורסאצ'ה. האסטרטגיה של הפיסטונס הייתה "לשחק איתו קשוח, לאתגר אותו פיזית ולגוון את ההגנות שלו. לנסות להוציא אותו מאיזון".<ref>30 for 30: Bad Boys. Dir. Zak Levitt. Perf. Isiah Thomas and Dennis Rodman. ESPN Films, 2014. DVD.</ref> ג'ורדן מעולם לא רצה שהיריבים יחשבו שהם טובים מספיק כדי להשפיע עליו או על המשחק שלו. הניצחון בקרב הפסיכולוגי היה חשוב לג'ורדן לא פחות מהפיזי.<ref></ref> בנוסף, מי שג'ורדן שמר בהגנה, דטרויט תאלץ את השחקן להעביר את הכדור כדי לגרום לג'ורדן לעבוד קשה מאוד בשני קצוות המגרש, ובכך להגביר את רמת העייפות שלו ולהפוך אותו לפחות יעיל. אסטרטגיה זו הופעלה לפעמים גם נגד שחקנים אחרים.<ref></ref> חוקי ג'ורדן היו היבט אינסטרומנטלי של היריבות בין פיסטונס לשיקגו בולס של ג'ורדן בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. סגנון הגנה זה הגביל שחקנים כולל ג'ורדן מלהיכנס לצבע והוא בוצע על ידי דניס רודמן וביל ליימביר.

חוקי ג'ורדן היו היעילים ביותר עבור הפיסטונס במהלך שלושת מפגשי הפלייאוף הראשונים שלהם עם הבולס. דטרויט ניצחה את שיקגו ארבעה משחקים ב-1988, וב-1989 ניצחה את הבולס בשישה משחקים. ב-1990 ניצחה בשבעה משחקים. הפיסטונס זכו באליפויות על חשבון הבולס. לבסוף, ב-1991, הבולס ניצחו את הפיסטונס בפלייאוף, נטרלו את אסטרטגיית ההגנה שלהם עם התקפת המשולש שלהם, בניהלו של המאמן פיל ג'קסון ועוזרו טקס ווינטר. הם ניצחו את הפיסטונס בגמר המזרח של 1991. זמן קצר לאחר מכן, הבולס זכו בתואר ה-NBA הראשון שלהם אי פעם, כשהם ניצחו את לוס אנג'לס לייקרס בגמר ה-nba. הפיסטונס העפילו שוב לפלייאוף ב-1992, 1996, 1997, 1999 ו-2000, ולא עלו לסיבוב השני עד 2002.

אסטרטגיה זו שימשה מאוחר יותר את הניו יורק ניקס מ-1992 עד 1998. עם זאת, הניקס לא הצליחו כמו דטרויט לעצור את ג'ורדן והבולס. ג'ורדן התמודד מול ניו יורק בפלייאוף ה-NBA ב-1991, 1992, 1993 ו-1996. הבולס הביסו את הניקס וזכו באליפות ה-NBA בכל ארבע העונות הללו.

==ראו גם==
* חוקי ג'ורדן (ספר)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מייקל ג'ורדן
קטגוריה:מושגים בכדורסל
צ'ן פו

צ'ן פו (במנדרינית תקנית: 陈蒲, בפין-יין: Chén Pú; נולד ב-15 בינואר 1997 בצ'ונגצ'ינג שבסין) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת שאנדונג טאיישן מליגת העל הסינית ובנבחרת סין.

== קריירת מועדונים ==
צ'ן גדל במחלקת הנוער של שאנדונג לוננג, ממנה הושאל גם לדפורטיבו ברזיל הברזילאית. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שאנדונג טאיישן (שאנדונג לוננג) במסגרת ליגת העל הסינית. בשנים 2020–2021 הושאל למועדונים שה-ג'יאנגוואנג אבר ברייט והנאן סונגשאן לונגמן מליגת העל הסינית.

== קריירה בינלאומית ==
ב-23 במרץ 2023 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות.

נכלל בסגל נבחרת סין לטורניר גביע אסיה 2023.

== תארים ==
;שאנדונג טאיישן
* גביע ה-FA הסיני (1): 2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סינים
קטגוריה:קשרי כדורגל סינים
קטגוריה:כדורגלני שאנדונג טאיישן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סין
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2023
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1997
שו האופנג

שו האופנג (במנדרינית תקנית: 徐浩峰; נולד ב-27 בינואר 1999 בצ'נגדו שבסצ'ואן, סין) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת שנג'ן מליגת העל הסינית ובנבחרת סין.

== קריירת מועדונים ==
שו גדל במחלקת הנוער של טיינג'ין טיינהאי. בחודש יולי 2020 חתם בשנג'ן מליגת העל הסינית, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.

== קריירה בינלאומית ==
ב-20 ביולי 2022 ערך שו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין, בהפסד 3-0 לנבחרת קוריאה הדרומית במסגרת אליפות מזרח אסיה .

נכלל בסגל נבחרת סין לטורניר גביע אסיה 2023.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סינים
קטגוריה:מגני כדורגל סינים
קטגוריה:כדורגלני שנג'ן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סין
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2023
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1999
ג'יאנג שנגלונג

ג'יאנג שנגלונג (במנדרינית תקנית: 蒋圣龙; בפין-יין: Jiǎng Shènglóng; נולד ב-24 בדצמבר 2000 בנאנג'ינג שבג'יאנגסו, סין) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת שאנגחאי שנחווה מליגת העל הסינית ובנבחרת סין.

== קריירת מועדונים ==
ג'יאנג גדל במחלקות הנוער של גנבאו פוטבול בייס ושאנגחאי שנחווה. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שאנגחאי שנחווה במסגרת ליגת העל הסינית.

ב-30 בספטמבר 2020 הושאל שנגלונג לטיינג'ין טדה מליגת העל הסינית. הוא ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-8 באפריל 2021 הושאל לצ'ונגצ'ינג ליאנגג'יאנג את'לטיק מליגת העל הסינית, במדיה ערך 17 הופעות ליגה.

== קריירה בינלאומית ==
ב-20 ביולי 2022 ערך ג'יאנג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין, בהפסד 3-0 לנבחרת קוריאה הדרומית במסגרת אליפות מזרח אסיה .

נכלל בסגל נבחרת סין לטורניר גביע אסיה 2023.

== תארים ==
;שאנגחאי שנחווה
* גביע ה-FA הסיני (2): 2019, 2023

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סינים
קטגוריה:בלמי כדורגל סינים
קטגוריה:כדורגלני שאנגחאי שנחווה
קטגוריה:כדורגלני טיינג'ין ג'ינמן טייגר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סין
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2023
קטגוריה:סינים שנולדו ב-2000
לין ליאנגמינג

לין ליאנגמינג (במנדרינית תקנית: 林良铭, בפין-יין: Lín Liángmíng; נולד ב-4 ביוני 1997 בשאנטואו שבגואנגדונג, סין) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת דאליין פרופשיונל מליגת העל הסינית ובנבחרת סין.

== קריירת מועדונים ==
לין גדל במחלקת הנוער של גואנגג'ואו R&F. ב-22 ביולי 2015 עבר לין למחלקת הנוער של ריאל מדריד, בה חתם על חוזה לחמש שנים, והפך לשחקן המזרח אסייתי הראשון בהיסטוריה שחותם בריאל מדריד. בעונת שיחק במחלקת הנוער של ריאל מדריד, ובחודש יולי 2016 קודם לריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של המועדון, עמה שיחק במסגרת הליגה הספרדית השלישית.

ב-24 באוגוסט 2017 הושאל לין לאלמריה מהליגה הספרדית השנייה למשך עונת , והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון במסגרת הליגה הספרדית הרביעית. ב-5 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–1 לקדיס במסגרת הסיבוב השני של גביע המלך הספרדי. ב-29 ביולי 2018, לאחר שקבוצת המילואים של אלמריה העפילה להליגה הספרדית השלישית, הוארכה השאלתו של לין בעונה נוספת. הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, ובקבוצה הראשונה שיחק רק במסגרת גביע המלך הספרדי.

ב-30 באוגוסט 2019 חתם לין במאריטימו מליגת העל הפורטוגלית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-28 בפברואר 2020 הושאל לין לדאליין פרופשיונל מליגת העל הסינית, וב-23 בספטמבר חתם על חוזה קבוע במועדון.

== קריירה בינלאומית ==
ב-23 במרץ 2023 ערך לין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות. ב-16 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–4 על נבחרת מיאנמר במשחק ידידות.

נכלל בסגל נבחרת סין לטורניר גביע אסיה 2023.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סינים
קטגוריה:קשרי כדורגל סינים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד קסטיליה
קטגוריה:כדורגלני אלמריה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סין
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2023
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1997
קרב לימבורג (1792)

קרב לימבורג (נקרא גם קרב פרידברג) היה קרב במלחמת הקואליציה הראשונה, שהתרחש ב-9 בנובמבר 1792 בלימבורג אן דר לאהן בין כוחות המהפכה הצרפתית לכוחות פרוסים, והסתיים בניצחון צרפתי.

== הקרב ==
לאחר הניצחון הצרפתי בקרב ז'מפ, התוכנית האוסטרית-פרוסית לפלוש לצרפת ולהגיע לפריז נגנזה, וכעת האוסטרים איבדו עוד ועוד שטחים בבלגיה. בעוד שהאוסטרים לחמו בבלגיה, הצבא הפרוסי, שרק ברגע האחרון הצליח להימלט מצרפת, שינה כיוונו ומיהר לעזרת הפפאלץ שאליה פלש הגנרל הצרפתי אדם פיליפ, הרוזן דה קוסטין. לאחר השארת דיוויזיה להגן על קובלנץ, יצא פילדמרשל קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ללימבורג וסביבתה, שם הורה לכוחותיו להישאר, כי הוא ראה את לימבורג במיקום טוב כדי לחסום את ההתקדמות הצרפתית. ב-8 בנובמבר הורה קסטין לקולונל ז'אן ניקולס הושאר לתקוף את הפרוסים בלימבורג.<ref>The French order of battle is incomplete, but it is known that Houchard commanded one battalion of the Volontaires Grenadiers, three squadrons of the 2nd Chasseurs à cheval, and two squadrons of the 2nd Cavalry regiment of Custine's advanced guard. See Smith, p. 28.</ref> לואי דומיניק מונייה היה אמור לתמוך בהתקפה עם הקורפוס שלו.<ref name="Smith"></ref>

הושאר הפתיע את הפרוסים, שהאמינו שהם בטוחים בלימבורג, ולכן הקימו הגנות לא חזקות דיים, כדי לבלום את המתקפה הצרפתית. הצרפתים התקינו בשקט את סוללות הארטילריה שלהם לפני שהאויב בכלל שם לב, וברגע ההתקפה פתחו באש. לאחר היסוס מסוים, יצאו הפרוסים והשליכו את עצמם לקרב, הפגזות אש ארטילרית צרפתית, שאילצה אותם לסגת. הצרפתים גירשו את הפרוסים מהעיר; והם נסוגו למונטבאור, בעוד הצרפתים התבצרו בעיר שזה עתה כבשו. הקרב כולו ארך 90 דקות.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*
*
*
* Victoires, conquêtes, désastres, revers et guerres civiles des Français Tome 7
* Mémoires de Custine
</div>

== הערות שוליים ==

לימבורג (1792)
קטגוריה:מלחמות המהפכה הצרפתית
מריו ארפינו

מריו ארפינו (באיטלקית: Mario Arpino; נולד ב-20 ביולי 1937) היה גנרל איטלקי אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1999–2001.

==ביוגרפיה==
ארפינו נולד בטרוויזיו ב-20 ביולי 1937. ב-1956 הוא התגייס לחיל האוויר האיטלקי, וב-1960 קיבל רישיון של טייס קרבי. הוא שימש כמפקד הטייסת ה-551, וב-1973 מונה למפקד כנף קרב 71. ב-1974 החל לשרת במטה חיל האוויר ומילא תפקידים בכירים. ב-1977 הוא מונה למפקד הבריגדה האווירית ה-71. ב-1987 הוא הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה אווירית ומונה למפקד האקדמיה האווירית. באוקטובר 1990, הוא השתתף במלחמת המפרץ. ב-1991 הוא מונה לסגן מפקד חיל האוויר. ביולי 1994 הוא מונה למפקד המרחב האווירי ה-1. ביוני 1995 הוא מונה למפקד חיל האוויר האיטלקי. ב-14 בפברואר 1999 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 31 במרץ 2001.

לאחר שפרש מהצבא, ארפינו החל לעבוד בחברת התקשורת Vitrociset, ושימש כנשיא החברה עד 2012.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.difesa.it/SMD/CaSMD/Capi-SMD/Mario+ARPINO.htm מריו ארפינו] באתר משרד ההגנה האיטלקי

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1937
קרחון סלסור

קרחון סְלֶסוֹר (באנגלית: Slessor Glacier) הוא קרחון שאורכו לפחות 140 ק"מ ורוחבו 90 ק"מ, הזורם מערבה אל תוך מדף הקרח רון-פילכנר מצפון לרכס שקלטון. הקרחון נצפה לראשונה מן האוויר ומופה במסגרת המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי בשנת 1956. המשלחת קראה לו על שם מרשל חיל האוויר המלכותי סר ג'ון סלסור, יו"ר ועדת המשלחת.
==הערות שוליים==

רנטארקטיקה
קרב אנדרלכט

קרב אנדרלכט, התרחש באנדרלכט ליד בריסל שבבלגיה בין המלוכה ההבסבורגית לרפובליקה הצרפתית ב-13 בנובמבר 1792, במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית.

== רקע ==
לאחר הניצחן הצרפתי בז'מפ, נסיגה החלה, ובמקביל ניסו הכוחות הקיסריים לעכב את חיילי הרפובליקה הצרפתית לפלוש לעומק בלגיה. ב-13 בנובמבר 1792, נפגש קורפוס בפיקודו של פרדיננד פרידריך אוגוסט, דוכס וירטמברג, נפגש בסינט פיטרס-לאוו, בדרך לבריסל בקורפוס צרפתי משותף בפיקודו של ד'הארוויל, שטנגל, נוזיירה ות'ובנו, ובעקבותיהם צעד הגנרל דומורייה, יחד, הדפו את האוסטרים לאנדרלכט.

== הקרב ==
הצבא הצרפתי בפיקודו של דומורייה, שהורכב תחילה מ-3,000 מתנדבים, פתח בהסתערות על הקווים של הדוכס מווירטמברג, מלווה ב-20,000 איש, בגבעות של אנדרלכט. הלחימה העיקרית נמשכה 6 שעות, ובהם הכוחות הצרפתיים, בסיוע התגבורת שהגיעו לאחר חציית נהר הסן, הגיעו בסופו של דבר ל-35,000 מתנדבים, ואילצו את הצבא הקיסרי לסגת בחוסר סדר לבריסל.

== סוף דבר ==
האוסטרים איבדו כ-500 איש בשדה הקרב וכמה תותחים הושמדו. הפרשים שלהם, בפיקודו של מקסימיליאן לאטור, הצליחו להאט את המרדף של הצרפתים ולמנוע אבדות חמורות יותר. למחרת, 14 בנובמבר 1792, ערך דומורייה את צעדת הראווה של הצבא הצרפתי בבריסל, <ref>[https://books.google.com/books?id=1bEUAAAAQAAJ&pg=PA13#v=onepage&q&f=false%7CTissot, Pierre-François (1821). Précis ou histoire a brégée des guerres de la Révolution française . P. 13]</ref> בירת ארצות השפלה האוסטריות, לקול תרועות התושבים, מספר מסוים של חיילים בלגים אף התגייס לצבא הצרפתי. <ref>Antoine de Jomini, Histoire critique et militaire des guerres de la Révolution: Campagne de 1792, t. 2, Paris, 1820, p. 238-239.</ref>

== הערות שוליים ==

אנדרלכט
קטגוריה:מלחמות המהפכה הצרפתית
רולאנדו מוסקה מוסקיני

רולאנדו מוסקה מוסקיני (באיטלקית: Rolando Mosca Moschini; נולד ב-9 במרץ 1939) הוא גנרל איטלקי בדימוס. שימש כמפקד משמר האוצר בין השנים 1997–2001, כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2001-2004. לאחר מכן שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי בין השנים 2004–2006.

==ביוגרפיה==
מוסקה מוסקיני נולד בטרני ב-9 במרץ 1939. הוא נצר למשפחת האצולה הוותיקה "מוסקה" . הוא למד בבית הספר הצבאי "נונציאטלה", וב-1959 החל לשרת כקצין בחיל התותחנים. הוא שימש כמפקד הבריגדה הממוכנת "הגרנדירים של סרדיניה", ולאחר מכן כמפקד הקורפוס ה-3. ב-11 בינואר 1997 הוא מונה למפקד משמר האוצר - גוף משטרתי שכפוף למשרד הכלכלה והאוצר ואחראי על חקירת ומניעת פשעים כלכליים, סחר בסמים והגנה על גבולות המדינה והמים הטריטוריאליים. ב-21 במרץ 2001 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 9 במרץ 2004, ואז פרש מהצבא ומונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. הוא כיהן בתפקיד עד 6 בנובמבר 2006. לאחר פרישתו, הוא מונה ליועץ הצבאי של נשיא איטליה ג'ורג'ו נפוליטנו. לאחר שנפוליטנו סיים את הקדנציה שלו, המשיך מוסקה לשמש כיועצו הצבאי של מחליפו סרג'יו מטרלה. ב-24 בפברואר 2022 הוא פרש מהתפקיד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/CapiSMD/Pagine/Generale_Rolando_MOSCA_MOSCHINI.aspx רולאנדו מוסקה מוסקיני] באתר משרד ההגנה האיטלקי

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1939
וינצ'נצו קמפוריני

וינצ'נצו קמפוריני (באיטלקית: Mario Arpino; נולד ב-21 ביוני 1946) הוא גנרל בדימוס בחיל האוויר האיטלקי, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2008-2011.

==ביוגרפיה==
קמפוריני נולד בקומו ב-21 ביוני 1946. ב-1965 הוא התגייס לחיל האוויר האיטלקי, ועבר הכשרה כטייס קרבי. ב-1985 הוא הועלה לדרגת קולונלו, וב-1988 מונה למפקד יחידת הטיסה הניסויית של פראטיקה די מארה. ב-1993 הוא הועלה לדרגת גנרל של בריגדה אווירית, ובאפריל 1996 מונה למפקח התעופה הימית בחיל האוויר. בנובמבר 1997 הוא הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה אווירית ומונה למפקח חיל האוויר לבטיחות טיסה. באפריל 2001 הוא מונה לסגן ראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פברואר 2004. ב-20 בספטמבר 2006 הוא מונה למפקד חיל האוויר. ב-11 בפברואר 2008 הוא מונה לראש מטה ההגנה. הוא כיהן בתפקיד עד 17 בינואר 2011, ולאחר מכן מונה ליועץ לשר החוץ פרנקו פראטיני.

במהלך הבחירות באיטליה ב-2018, קמפוריני התמודד על מקום בסנאט מטעם מפלגת אירופה פלוס. הוא התמודד על מחוז הבחירה של קומו, אולם לא נבחר. הוא חבר במכון לעניינים בינלאומיים (IAI) ובקרן איטליה-ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/CapiSMD/Pagine/Generale_Vincenzo_CAMPORINI.aspx וינצ'נצו קמפוריני] באתר משרד ההגנה האיטלקי 

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1946
ישראל באולימפיאדת הנוער קאנגוואן (2024)

אולימפיאדת הנוער קאנגוואן היא משחקי החורף האולימפיים לנוער ה-4 שנערכו בין 19 בינואר ל-1 בפברואר במחוז קאנגוואן, קוריאה הדרומית. המשלחת הישראלית מנתה ספורטאית יחידה שהתחרתה בענף החלקה אמנותית.

==הרכב המשלחת הישראלית==
המשלחת עתידה למנות ספורטאית יחידה שתתחרה בענף אחד.
{| class="wikitable"
|-
! ענף !! בנים !! בנות !! סה"כ
|- align="center"
|align="right"|החלקה אומנותית || 0 || 1 || 1
|-
! סך הכול !! 0 !! 1 !! 1
|}

==ענפים==
===החלקה אומנותית===
המחליקה סופיה שיפרין והמחליקים אליזבת טקצ'נקו ואלכסיי קיליאקוב הבטיחו למשלחת הישראלית מקום בתחרויות הנערות והריקוד בהתאם למיקומים בסבב הגראנד פרי לנוער לעונת 2023/24. אולם, הוועד האולימפי הישראלי ויתר על המקום בתחרות הריקוד.

בנות
{| class="wikitable" style="font-size:90%"
|-
!rowspan="2"|שם
!rowspan="2"|מקצוע
!colspan="2"|תרגיל קצר
!colspan="2"|תרגיל חופשי
!rowspan="2"|סה"כ
!rowspan="2"|מקום
|-
!תוצאה
!מקום
!תוצאה
!מקום
|- align="center"
|align="right"|סופיה שיפרין
|align="right"|נערות
|49.54
|12
|103.00
|10
|152.54
|12
|}

==הערות שוליים==

2024
קטגוריה:2024 בישראל: ספורט
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ספורט
ביאג'יו אברטה

ביאג'יו אברטה (באיטלקית: Biagio Abrate; נולד ב-8 בנובמבר 1949) הוא גנרל איטלקי בדימוס, אשר שימש כראש מטה ההגנה בין השנים 2011–2013.

==ביוגרפיה==
אברטה נולד בסנט אלבנו סטורה ב-8 בנובמבר 1949. הוא למד בבית הספר הצבאי באאוסטה, והוכשר כלוחם אלפיני. בינואר 1969 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית במודנה. בשנת 1979 הוא מונה למפקד גדוד האלפיני "טרנטו". ב-1990 הוא מונה למפקד גדוד "בסנו", וכעבור שנתיים חזר לאאוסטה כמפקד בית הספר הצבאי. ב-30 באוקטובר 1999 הוא הועלה לדרגת גנרלה די בריגדה, ומונה למפקד הבריגדה האלפינית "טאוריננסה". הוא השתתף במבצע כוח מאוחד בקוסובו, ובין ה-3 ביולי ל-3 בנובמבר 2000 הוא שימש באופן זמני כמפקד "הבריגדה הרב-לאומית המערבית". לאחר שחזר לאיטליה, הוא מונה למפקד כוחות האלפיני. ב-1 בינואר 2003 הוא קודם לדרגת גנרל די דיוויזיה. ב-17 בינואר 2011 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא סיים את תפקידו ב-30 בינואר 2013.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/CapiSMD/Pagine/GeneraleBiagioAbrate.aspx באיג'יו אברטה] באתר משרד ההגנה האיטלקי

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:ילידי 1949
לואיג'י בינלי מנטלי

לואיג'י מריו בינלי מנטלי (באיטלקית: Luigi Mario Binelli Mantelli; נולד ב-4 בדצמבר 1950) הוא אדמירל איטלקי בדימוס, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2013–2015.

==ביוגרפיה==
מנטלי נולד בעיר ברנו שבלומברדיה ב-4 בדצמבר 1950. הוא למד בקולג' הימי "מורוזיני" בוונציה ובאקדמיה הימית של ליבורנו בין השנים 1969-1973. לאחר מכן החל לשרת על סיפון המשחתת "אודאס". בין השנים 1974–1976 ב-1995 הוא השתתף במלחמת האזרחים בסומליה. ב-1 ביולי 1998 הוא הועלה לדרגת אדמירל עורפי. מאוקטובר 1999 עד אוקטובר 2001, הוא כיהן כ"מפקד הצי הימי" של הצי האיטלקי. והחל מאוקטובר 2000 הוא כיהן במקביל גם כמפקד קבוצת הקרב האמפיבית הספרדית-איטלקית. ב-1 ביולי 2002 הוא הועלה לדרגת אדמירל של דיוויזיה. ב-30 באפריל 2007 הוא מונה לסגן מפקד חיל הים. במקביל, הוא מונה למפקד הצי המשותף של האיחוד האירופי. הוא כיהן בשני התפקידים עד 20 באפריל 2009. ב-21 בינואר 2012 הוא מונה למפקד הצי האיטלקי. ב-30 בינואר 2013 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 27 בפברואר 2015.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/CapiSMD/Pagine/Ammiraglio_Mantelli.aspx לואיג'י בינלי מנטלי] באתר משרד ההגנה האיטלקי
* [https://www.nato.int/cps/ru/natohq/who_is_who_99236.htm לואיג'י בינלי מנטלי] באתר נאט"ו

קטגוריה:אדמירלים איטלקים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1950
קלאודיו גרציאנו

קלאודיו גרציאנו (באיטלקית: Claudio Graziano; 22 בנובמבר 1953 – 16 ביוני 2024) היה גנרל איטלקי. שימש כמפקד יוניפי"ל בין השנים 2007–2011, כמפקד כוחות היבשה האיטלקיים בין השנים 2011–2015, כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2015–2018 וכיושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי בין השנים 2018–2022.

==ביוגרפיה==
גרציאנו נולד בטורינו ב-22 בנובמבר 1953. ב-1972 התגייס לצבא איטליה והחל ללמוד באקדמיה הצבאית במודנה. ב-1974 הוא המשיך את לימודיו בבית הספר הצבאי בטורינו. ב-1976 הוא סיים את לימוידו ומונה למפקד כיתה בגדוד האלפיני "סוזה". ב-1977 הוא מונה למפקד פלוגת הנ"ט בגדוד האלפיני "טאוריננסה". ב-1980 עבר לשמש כמפקד פלוגה בגדוד "טרנטו". ב-1983 הוא מונה למפקד פלוגת תלמידים בבית הספר הצבאי האלפיני. בשנים 1986–1987 הוא עבר קורס לקציני המטה הכללי, ולאחר מכן החל לשרת באגף האספקה. ב-1988 הוא הועלה לדרגת מאיורו. לאחר מכן עבר קורס מתקדם לקציני המטכ"ל, אותו סיים ב-1990. לאחר מכן הועלה לדרגת טנטה קולונלו.

ב-1992 הוא מונה למפקד גדוד "סוזה". בתפקיד זה הוא הוצב במוזמביק כחלק מכוח משימה מיוחד של האו"ם. ב-1996 הוא הועלה לדרגת קולונלו ומונה למפקד הרגימנט האלפיני ה-2. ב-2001 הוא מונה לנספח הצבאי האיטלקי בוושינגטון די סי. ב-1 בינואר 2002 הוא הועלה לדרגת גנרל די בריגדה. ב-27 באוגוסט 2004 הוא חזר לאיטליה ומונה למפקד הבריגדה האלפינית "טאוריננסה". ב-20 ביולי 2005, הוא מונה למפקד הבריגדה הרב-לאומית שהוצבה בקאבול. ב-1 בינואר 2006 הוא הועלה לדרגת גנרל די דיוויזיה. ב-2 במרץ הוא עבר לשמש כראש מחלקת המבצעים במטה הכללי.

ב-29 בינואר 2007 הוא מונה למפקד יוניפי"ל - כוח האו"ם בלבנון. ב-1 בינואר 2010 הוא הועלה לדרגת גנרל די קורפו. ב-14 באוקטובר 2011 הוא מונה למפקד כוחות היבשה האיטלקיים. ב-27 בפברואר 2015 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 5 בנובמבר 2018, אז מונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. הוא פרש מהתפקיד ב-15 במאי 2022.

נפטר ב-16 ביוני 2024.
הוא נמצא מת בביתו ברומא ב-17 ביוני 2024, ועל פי החשד התאבד באקדח לאחר היעלמות אשתו, מריסה לנוקרה ב-10 באפריל 2023.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/CapiSMD/Pagine/Generale_Graziano.aspx קלאודיו גרציאנו] באתר משרד ההגנה האיטלקי
* 

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:איטלקים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:אנשי צבא במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1953
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2024
בית ספר עירוני ב' ע"ש יצחק רבין, מודיעין

בית הספר עירוני ב' ע"ש יצחק רבין (קרוי גם: בית הספר עירוני ב) הוא בית ספר תיכון על יסודי שש-שנתי (כיתות ז'-יב'), הקרוי על שמו של יצחק רבין הממוקם במודיעין מכבים רעות.
בית הספר הוקם בשנת-1999 עם חטיבת ביניים וחטיבה עליונה.

==בית ספר עירוני ב'==
בית הספר הוקם בשנת-1999. תיכון שש-שנתי: חטיבת ביניים וחטיבה עליונה. בית הספר עירוני ב' ע"ש יצחק רבין הוא אחד מ-13 בתי ספר על-יסודיים במודיעין מכבים רעות. הוא התיכון השלישי שהוקם במודיעין אחרי מו"ר (1991) ועירוני א'(1996).

בבית הספר לומדים בערך כ-1,200 תלמידים (נכון לשנת-2023 ה'תשפ"ד). נכון לשנת הלימודים תשפ"ד, בבית הספר 21 כיתות של חטיבת ביניים ו-24 כיתות של חטיבה עליונה.

בשנת 2024, תלמידי בית הספר הקימו פרויקט "יזכור" לזכר חמשת תלמידי בית הספר שנפלו במלחמת חרבות ברזל. בנוסף הקימו ימי תרומות, בהם מגייסים ותורמים מוצרים שונים למשפחות שהתפנו מביתם מעוטף עזה.

==פרסים==
* בשנת 2012 זכו שני תלמידי בית הספר (אסף רוזן ובן פינשטיין) במדליית זהב ומדליית כסף באולימפיאדת הפיזיקה הבין-לאומית שהתקיימה בתאילנד, וזכייה זו מיקמה את הנבחרת הישראלית במקום ה-13 מתוך 84 המדינות המשתתפות.
* בשנת 2014 זכה בית הספר בפרס החינוך הארצי של משרד החינוך.
* בשנת 2015 זכה איל סיני, מורה לפיזיקה בבית הספר בפרס המורה של המדינה<ref></ref>.
* בשנת 2019 זכתה מגמת התקשורת בבית הספר בפרס התסריט הטוב ביותר לשנת 2019, הניתן במסגרת פסטיבל ירושלים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: חינוך
רמת אוסטיורט

אוסטיורט (בקזחית: Үстірт, באוזבקית: Ustyurt, בטורקמנית: Üstyurt — הר שטוח, רמה) הוא רמה מדברית חוצה גבולות המשותפת לאוזבקיסטן וקזחסטן.

אוכלוסיית הנוודים למחצה של הרמה מגדלת כבשים, עיזים וגמלים.

חלקים ברמה שהוגדרו כשמורות טבע באוזבקיסטן (או ליתר דיוק בקאראקלפאקסטן) צורפו לאתר המורשת העולמית מדבריות החורף הקרים של טוראן של ארגון אונסק"ו שהוכרז בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.

==גאוגרפיה ואקולוגיה==
רמת אוסטיורט ממוקמת בין מפרץ , ולגונת גאראבוגאזקול של הים הכספי ממערב, לבין ימת אראל, דלתת אמו דריה ו ממזרח.

הרמה משתרעת על פני כ-200,000 קילומטרים רבועים, עם גובה ממוצע של 150 מטרים. הנקודה הגבוהה ביותר שלו מתנשאת ל-370 מטרים בדרום-מערב. בקצהו הצפון-מזרחי הוא צונח בתלילות אל ימת אראל והמישור שמסביבה.

רמת אוסטיורט תחומה על ידי צוקים תלולים המכונים כמעט בכל מקום. במזרח זהו החוף המערבי לשעבר של ימת אראל, בדרום הצ'ינק נשבר למישור הסחף של קוניה-דריה (Куня-Дарья) ולעמק , במערב לשקע קריניאריק ואל הים הכספי הצפוני חולות קאראקום. ובצפון ל. לצ'ינקים של אוסטיורט יש לרוב שכבות מרובות, עם צבעים של ורוד חיוור, כחול, לבן וכו', ומהווים לעיתים נופים מרהיבים.

אין ברמה נחלים או מקורות מים אחרים, אבל אף על פי כן חיים בה מינים אנדמיים רבים. כ-300 מינים של חולייתנים - כולל 30 מינים של זוחלים ודו-חיים, 45 מינים של יונקים ו-50 מינם של עופות מקננים. על הרמה גדלים גם לפחות 724 מינים של צמחים וסקולריים.

==שמורות טבע==
קזחסטן יצרה את (2,233 קמ"ר) ביולי 1984 בדרום מחוז מנגוסטאו. היא משמרת בעלי חיים וצמחים נדירים כמו ואנטילופת הסאיגה. בין המאפיינים שלו ניתן למנות את וה המצויים בטוריש ('עמק הכדורים') ליד העיירה .

ב-2020 הקימה אוזבקיסטן את "הפארק הלאומי דרום אוסטיורט" על שטח של 14,344.71 קמ"ר בשטחה של קאראקלפאקסטן. ב-2023 צורף הפארק לאתר המורשת העולמית מדבריות החורף הקרים של טוראן.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20160811210625/http://news.nationalgeographic.com/2016/08/desert-kites-out-of-eden-walk-uzbekistan-iron-age-saiga/ Hundreds of desert kites in the Ustyurt]. Nat. Geographic
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:קזחסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:אוזבקיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: מדבריות
אנצו וצ'רלי

אנצו וצ'רלי (באיטלקית: Enzo Vecciarelli; נולד ב-13 במאי 1957) הוא גנרל בדימוס בחיל האוויר האיטלקי. כיהן כמפקד חיל האוויר בין השנים 2016–2018, וכראש מטה ההגנה בין השנים 2018–2021.

==ביוגרפיה==
וצ'רלי נולד בקולפרו ב-13 במאי 1957. ב-1975 הוא התגייס לחיל האוויר האיטלקי. הוא נשלח לארצות הברית, ושם הוסמך כטייס קרב. ב-1991 הוא מונה למפקד קבוצת הקרב ה-9. ב-1999 הוא הועבר לפקד על קבוצת הקרב ה-4. במקביל, הוא מילא תפקידים בכירים במטה חיל האוויר. ב-2003 הוא מונה למפקד חיל האוויר ה-1 שהוצב בעיראק. ב-2007 הוא מונה לנספח הצבאי האיטלקי בברלין, עם סמכויות גם להולנד ודנמרק. ב-2010 הוא חזר לאיטליה ומילא תפקידי מטה ומנהל בכירים בחיל האוויר. בפברואר 2015 הוא מונה לסגן ראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-21 במרץ 2016 הוא מונה למפקד חיל האוויר האיטלקי. ב-5 בנובמבר 2018 הוא מונה לראש מטה ההגנה. הוא כיהן בתפקיד עד 19 באוקטובר 2021.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/CapiSMD/Pagine/Generale_Enzo_VECCIARELLI.aspx אנצו וצ'רלי] באתר משרד ההגנה האיטלקי
* [https://www.nato.int/cps/ru/natohq/who_is_who_160330.htm אנצו וצ'רלי] באתר נאט"ו

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1957