OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מרכז קרנרט לאמנויות הבמה

מרכז קרנרט לאמנויות הבמה (באנגלית: Krannert Center for the Performing Arts) הוא מתחם אקדמי ותרבותי בעיר אורבנה שבמדינת אילינוי בארצות הברית. מחלקות המחול, התיאטרון והמוזיקה של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממוקמות ומשתמשות במתחם אשר מנוהל על ידי מוסד ללא כוונת רווח. המרכז נקרא על שמו של הרמן סי קרנרט, יצרן ובוגר של האוניברסיטה, ואשתו - אלנורה קרנרט. הבניין תוכנן על ידי מקס אברמוביץ אשר תכנן גם את אולם אוורי פישר במכללת רדקליף בניו יורק.

המתחם נפתח בשנת 1969 ובו ארבעה אולמות קונצרטים ותיאטרון הכוללים למעלה מ-4,000 מושבים. ריצפת הרחבה המרכזית של האולם עשויה מעץ טיק שמקורו בתאילנד וקירות הרחבה עשויים משיש קרארה.

בשנת 2012 לימד במתחם הרקדן והכוריאוגרף סהר עזימי. בשנת 2014 ערכה התזמורת הסימפונית חיפה מספר קונצרטים במתחם והתקבלה בחום על ידי הסטודנטים של האוניברסיטה.

==אולמות המתחם==
===אולם פולנג'ר===
אולם פולנג'ר
האולם המרכזי מונה 2,078 מושבים וזכה לתשבחות רבות על יכולותיו האקוסטיות. התזמורת הסימפונית של שיקגו והתזמורת הסימפונית של סידני הקליטו קונצרטים באולם. בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אילינוי מקיים הופעות וקונצרטים רבים באולם בביצועם של סטודנטים, חברי הסגל האקדמי, וקבוצות מוזיקליות שונות. אולם זה הוא אולם הבית של התזמורת הסמפונית של שמפיין-אורבנה, התזמורת המקצועית המתארחת, וסימפוניה דה קמרה בניצוחו של איאן הובסון.
האולם תוכנן על ידי ד"ר קיריל האריס, אשר תכנן בין השאר את מטרופוליטן אופרה בניו יורק, אולם פאוול בתיאטרון סנט לואיס ואולם אייברי פישר במרכז לינקולן בניו יורק, אשר תוכנן אף הוא על ידי האדריכל מקס אברמוביץ.

האולם מתוכנן בצורה סימטרית, ללא משטחים מקבילים בו. כל המשטחים באולם בנוי בזויות המאפשרות לצלילים להגיע אל כלל המושבים באולם ללא צורך בהגברה.

===אולם פסטיבל טריון===
האולם בן שני היציעים מונה 974 מושבים ותוכנן להכיל אופרות והופעות שירה אחרות. על במת התיאטרון נערכות גם הופעות מחול והצגות רבות. היבט ייחודי לבמת האולם היא האפשרות להתקין דלת מלכודת בכל רחבי הבמה, הבנויה מלוחות עץ הניתן להסרה. 
באופן מסורתי, מדי שנה בחודש דצמבר מופיעה להקת הבלט של שמפיין-אורבנה באולם זה ומבצעת את בלט מפצח האגוזים.

===אולם קלוול===
האולם מונה 674 מושבים ומארח לרוב הצגות ומופעי מחול. האקוסטיקה באולם תוכננה לשאת קול אדם אל הקהל ולמנוע תהודה אחורית.

===אולם הסטודיו===
האולם בן 200 המושבים הוא תיאטרון קופסה שחורה המאפשר הופעות מיוחדות. שימושו העיקרי הוא מרחב ניסויי לאמנים וסטודנטים באוניברסיטה.

===האמפיתיאטרון===
האמפיתיאטרון נמצא מחוץ למבנה המתחם ובנוי על גבו המערבי של המבנה. במהלך סמסטר האביב נערכות במבנה הצגות המועלות על ידי הסטודנטים לתיאטרון באוניברסיטת אילינוי.

==פסטיבלים==
מרכז קרנרט מארח את פסטיבל אלנורה לגיטרה אחת לשנתיים בחודש ספטמבר מאז שנת 2005. מדי קיץ המרכז מפיק הופעות מוזיקליות בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי הכולל להקות מקומיות ולאומיות כאחד. כמו כן, מרכז קרנרט הוא אחד הגורמים המפיקים את פסטיבל פיגמליון הנערך מדי ספטמבר מאז 2006 בשמפיין.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אילינוי: מבנים
קטגוריה:אילינוי: תרבות
קטגוריה:ארצות הברית: אולמות קונצרטים
קטגוריה:אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קיסריים

Pomacanthus navarchus
קיסריים (שם מדעי: Pomacanthidae) היא משפחת דגי שונית מסדרת הדקראים הענקית, ולהם סנפיר גב עליון גבוה ביותר. הם חיים ברוב שוניות האלמוגים באוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והחלק המערבי של האוקיינוס האטלנטי. הם קרובים של משפחת הפרפרוניים שגם להם סנפיר גבי גדול וחיים בשונית, אך נבדלים מהם במכסה ימיהם הקוצניים.

הקיסריים צבעוניים מאוד וגופם מפוספס בפסים צבעוניים מגוונים. בעלי פיות קטנים, סנפירי חזה גדולים ומעוגלים ושולי הסנפירים לקראת הזנב גדולים ביותר. הזנב עצמו קטן אבל חזק הוא פחות צבעוני משאר הגוף. המין הגדול ביותר יכול להגיע לאורך 60 ס"מ.

דגים אלה מרשימים ובולטים ואינם מסתתרים ומפחדים, אפילו לא מצוללנים. הם ניזונים מפלנקטון, אצות וחסרי חוליות ימיים והם אוהבים במיוחד לאכול ספוגים, שמצמיחים מחדש את איבריהם שנקטעו.

הם חיים רק בשוניות רדודות ובלילות נחים בין הסדקים של האלמוגים. הם חיים בבדידות ונפשים למטרות רבייה, אך חלקם חיים בתוך הרמון. חלק מהמינים מחליפים את זויגם מזכר לנקבה.

==מינים בים האדום==
בחופי ים סוף מצויים המינים הבאים:
* נסיכית פסוסה (Genicanthus caudovittatus)
* קיסרון עטור (Apolemichthys xanthotis)
* קיסר הדור (Pomacanthus imperator)
* קיסר הכתם (Pomacanthus maculosus)
* קיסר ים-סופי (Pomacanthus asfur)
* פסון מרהיב (Pygoplites diacanthus)
* קיסרון תכול סנפיר (Centropyge multispinis)

==מיון==
*Apolemichthys - בו 8 מינים
*Centropyge - בו מעל 30 מינים
*Chaetodontoplus - בו 13 מינים
*נסיכית (Genicanthus) - בו 10 מינים
*Holacanthus - בו 8 מינים
*קיסר (Pomacanthus) - בו 13 מינים. על שם הסוג קרויה המשפחה
*סוג ומין יחיד פסון מרהיב (Pygoplites diacanthus)

==גלריה==
<gallery mode=packed>
קובץ:Bandit Angelfish (13151901254).jpg
קובץ:Pomacanthus imperator (Emperor angelfish) juvenile.jpg|קיסר הדור צעיר
קובץ:French Angelfish with dive boat in background, Bonaire, Dutch Antilles.jpg
קובץ:AkaneKDburi.jpg
קובץ:Holacanthus bermudensis, NOAA.jpg
קובץ:Pygoplites diacanthus at Red Sea Aquarium by Hatem Moushir 1.JPG|פסון מרהיב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1898
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי דייוויד סטאר ג'ורדן
הסנאט הלגיונרי

פרופסור [[קורנליו שומולאנו, מי שעמד בראש הסנאט הלגיונרי]]
הסנאט הלגיונרי (ברומנית: Senatul legionar) היה גוף מייעץ של התנועה הלגיונרית, שהוקם במפגש הראשון של ראשי הקינים הלגיונרים, ביאשי, בתחילת ינואר 1929.

את הסנאט הלגיונרי יזם קורנליו זליה קודריאנו, מנהיג התנועה הלגיונרית, שחש צורך בגוף בעל יכולת להקרין מכובדות וסמכות אקדמית, שחסרו לתנועתו לאחר הקרע בינו ובין פרופסור אלכסנדרו יואן קוזה. חברי הסנאט לא נבחרו, מנהיג התנועה הציע אותם ומליאת הסנאט קיבלה אותם. קודריאנו קבע שהסנאט צריך להיות מורכב מאינטלקטואלים, איכרים ופועלים בני חמישים ויותר, שניהלו חיים קורקטיים מאוד והוכיחו אמונה בעתיד הלגיונרי וחוכמה. את הסנאט הלגיונרי כינסו כשהמנהיג חש צורך בעצתם.

למעשה האפיונים, שקודריאנו קבע לסנאטרוים לא נשמרו ובמיוחד לא מחסום הגיל וכך מונו סנאטורים צעירים יותר, אפילו בגיל 25 וקודריאנו עצמו, שהיה בן 29, מינה עצמו בתקופה מסוימת בראש הסנאט.

בין הסנאטורים הראשונים היו חריסטקה סולומון (Hristache Solomon), הרופא, גנרל, יון מקרידסקו (Ion Macridescu), גנרל יון טרנוסקי (Ion Tarnoschi), ספירו פצ'לי (Spiru Peceli), קולונל פאול קמבוראנו (Paul Cambureanu) ויון בוטנרו (Ion Butnaru). בהמשך נקלטו בסנאט גם דוקטור קונסטנטין פאפאנאצ'ה (Constantin Papanace), פרופסור נאיה יונסקו, פרופסור קורנליו שומולאנו (Corneliu Șumuleanu) (תקופת מה עמד בראש הסנאט), פרופסור טראיאן בראילאנו (Traian Brăileanu), הלשונאי סקסטיל פושקריו (Sextil Pușcariu), דקאן הפקולטה לספרות ופילוסופיה של אוניברסיטת יאשי, יון גבנסקו (Ion Găvănescu) ורבים נוספים.

קטגוריה:התנועה הלגיונרית
צמחי המרפא של קולר

צמחי המרפא של קוהלר (גרמנית: Köhler's Medizinal-Pflanzen in naturgetreuen Abbildungen mit kurz erläuterndem Texte : Atlas zur Pharmacopoea germanica) הוא ספר הדרכה רפואי גרמני נדיר שפורסם על ידי הרמן אדולף קוהלר ב-1887 בשלושה כרכים ונערך על ידי גוסטב פאבס. במדריך יותר מ-300 לוחות Chromolithography שצוירו על ידי הציירים ולטר מילר, כ.פ שמידט, וק 'גונתר ובו מתוארים בפירוט רב צמחים שונים וחלקיהם השונים.

==תמונות מתוך המדריך==
<gallery widths="200px" heights="250px" perrow="3"> 
File:Carica papaya - Köhler–s Medizinal-Pflanzen-028.jpg|פפאיה L. (כל הצמח, פרחים)
File:koeh-029.jpg|פפאיה L. (כל הצמח, פירות, פרחים )
File:Anacardium occidentale - Köhler–s Medizinal-Pflanzen-010.jpg|קשיו כל הצמח ,פירות L. 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.biblio.com/bookstore/oldimprintscom-portland/botanical-prints-kohlers-medicinal-plants-chromolithographs/2266118 Botanical Prints - Kohler's Medicinal Plants Chromolithographs]
* [http://biodiversitylibrary.org/bibliography/623#/summary Read and download Köhler's Medizinal-Pflanzen] at Biodiversity Heritage Library
* [http://www.illustratedgarden.org/mobot/rarebooks/title.asp?relation=QK99A1K6318831914B1 Illustratedgarden.org]

קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:ספרי 1887
חוף סקוט

חוף סקוט (באנגלית: Scott Coast) הוא קטע חוף בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

חוף סקוט הוא החוף שבין כף וושינגטון לשונית מינה.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד נתנה לחוף את שמו בשנת 1961.

החוף נקרא על שמו של קפטן רוברט פלקון סקוט מהצי המלכותי, מנהיג משלחת דיסקברי (1904-1901) ומשלחת טרה נובה (1913-1910), שנספה במסעו חזרה מן הקוטב הדרומי. 

לחלק גדול מן המחקר המוקדם בקו החוף הזה אחראים סקוט ועמיתיו למשלחת, והוא שנתן רבים מן השמות בחבל ארץ זה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:13447 חוף סקוט] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=12900&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR חוף סקוט] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

*
סקוט
סקוט
אליזבת (אי)

מפת האי אליזבת ששרטט הכומר פרנסיס פלטשר
בכמה דיווחים ממסעו של פרנסיס דרייק, נזכרת בספטמבר 1578 נחיתה על אי סמוך לקצה של דרום אמריקה. "אי אליזבת", כפי שנקרא בדין וחשבון של פרנסיס פלטשר, זוהה עם האי הנדרסון הצ'יליאני, האי הורנוס או גדת פקטולוס.

אי אליזבת אחר במצרי מגלן נקרא בשם על ידי דרייק, שתבע עליו חזקה לאנגליה ב-24 באוגוסט 1578. 

ליתר בלבול בסוגיה, כל הארכיפלג של ארץ האש נקרא "האליזבתידס", או איי אליזבת. 

חשיבותו של האי אליזבת היא בהיותו אחד מן התביעות הטריטוריאליות הראשונות של אנגליה בעולם החדש, לפני החזקה שתבע דרייק על ניו אלביון ב-1579 והחזקה שתבע האמפרי גילברט על ניופאונדלנד ב-1583. 
 
קטגוריה:אנטארקטיקה: איים
קטגוריה:איי תעתוע
האימפריה הגאלית

האימפריה הגאלית (לטינית: Imperium Galliarum; ידועה גם כקיסרות הגאלית) הוא הכינוי המודרני לחלק מהאימפריה הרומית שהתנתק ממנה ושלט על רוב צרפת (גאליה) בלגיה ולוקסמבורג (בלגיקה) ובמידה חלקית גם על אנגליה, ויילס (בריטניקה) ספרד ופורטוגל (היספניה) בין השנים 260 ל-274.

==היסטוריה==
=== מקורות ===
מפה של האימפריה הרומית בתחילת העשור השמיני של המאה השלישית. בצהוב ממלכת תדמור, בירוק האימפריה הגאלית, באדום האימפריה הרומית
בימי משבר המאה השלישית, הפלישות הברבריות שתקפו את האימפריה הרומית גרמו לכך, שבזמן שכל האימפריה הותקפה קשות, השלטון המרכזי עסק בעיקר במהומות החמורות ביותר. כלומר, במזרח עם הסאסאנים ובחזית הדנובה. כתוצאה מכך, הכוח שנשלח להגן על גאליה (צרפת דהיום) היה קטן ולא מצויד. לאחר שהצבא הצליח להביס שבט גרמאני שחזר מבזיזה, החליט פוסטומוס שהיה מפקד הכוח בגאליה, לחלק את השלל בין חייליו ולא להחזיר אותו לבעליו המקוריים. כתוצאה מכן, דרש הקיסר גליאנוס שהשלל יוחזר לבעליו המקוריים. החיילים הכריזו על מפקדם פוסטומוס קיסר והוא הכריז על יסוד האימפריה בשנת 260. אצילי האזורים הסמוכים (בעיקר צרפת, בריטניה וחלקים מסוימים של ספרד), הכירו באימפריה החדשה בתמורה לכך שכל מעיינו של הקיסר יהיה הגנה על המקום.

=== שלטונו של פוסטומוס ===
פוסטומוס, קיסרה הראשון של האימפריה קבע את בירתו ב-קולוניה קלאודיה (כיום קלן) והקים שם מבנה שלטוני זהה לזה של רומא. הוא יסד סנאט מהמשפחות האצילות של האזורים שבשליטתו, הקים אספת עם ומינה שני קונסולים כל שנה. הוא הדף את הניסיון של הקיסר גליאנוס לאחד את האימפריה ב-263. ב-268, אחד ממפקדיו מרד נגדו והכריז על עצמו קיסר בעיר מוגונטיאקום (דהיום מיינץ). פוסטומוס הצליח לנצחו, אבל נרצח בידי חייליו, ייתכן שבגלל שלא נתן להם להחריב את העיר.

=== לאחר פוסטומוס ===
לאחר פוסטומוס, איבדה האימפריה את כוחה והידרדרה למלחמות אזרחים. ספרד ולאחריה גם בריטניה פרשו מאימפריה והשלטון הפנימי היה לא יציב. מכת המוות ניתנה על ידי קיסר רומא אורלנוס בשנת 274 כחלק ממאמציו (המוצלחים) לאחד את האימפריה.

== קיסרי האימפריה ==
{| class="wikitable"
!שם הקיסר
!שנות שלטון
!הערות
|-
|פוסטומוס
|260-268
|מייסד האימפריה
|-
|ליליאנוס (laelianus)
|268
|טוען לכתר
|-
|מריוס
|268
|
|-
|ויקטורינוס
|268-270
|
|-
|דומיטיואנוס
|271
|טוען לכתר
|-
|טטריקיוס הזקן
|270-274
|
|-
|טטריקיוס הצעיר
|270-274
|בנו של טטריקיוס הזקן. קיסר (במובן של דרגה מתחת לאוגוסטוס)
|-
|פאוסטינוס
|273-274
|טוען לכתר
|}

== הקונסולים ==
{| class="wikitable"
!שם הקונסול
!שם הקונסול
!שנה
|-
|פוסטומוס
|לא ידוע
|260
|-
|פוסטומוס
|לא ידוע
|261
|-
|לא ידוע
|לא ידוע
|262
|-
|לא ידוע
|לא ידוע
|263
|-
|לא ידוע
|לא יודע
|264
|-
|פוסטמוס
|לא ידוע
|265
|-
|פוסטומוס
|לא ידוע
|266
|-
|לא ידוע
|לא ידוע
|267
|-
|פוסטמוס
|ויקטורינוס
|268
|-
|לא ידוע
|לא ידוע
|269
|-
|ויקטורינוס
|סקונטוס
|270
|-
|טטריקיוס
|לא ידוע
|271
|-
|טטריקיוס
|לא ידוע
|272
|-
|טטריקיוס
|לא ידוע
|273
|}
נוסף עליהם, ישנם מספר קונסולים ששנות שלטונם אינן ידועות

==קישורים חיצוניים==

* [http://thehistoryofrome.typepad.com/the_history_of_rome/2010/10/113-three-empires.html האימפריה הגאלית] - פרק בפודקאסט על ההיסטוריה של רומא

קטגוריה:מדינות לשעבר בחצי האי האיברי
קטגוריה:מדינות לשעבר באירופה
קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי צרפת
רקוויאם (זלנקה)

למלחין הצ'כי יאן דיסמאס זלנקה מיוחסות ארבע הלחנות למיסת הרקוויאם הקתולית. רק הרקוויאם ברה מז'ור (ZWV 46), שהוא הרקוויאם המאוחר ביותר המיוחס למלחין עודנו מושמע כיום. הרקוויאם ברה מז'ור נחשב לאחת מהלחנות הרקוויאם החשובות ביותר מתקופת הבארוק. הרקוויאם בדו מינור (ZWV 45) ככל הנראה מיוחס לזלנקה רק בטעות והוא משל מלחין אחר. שני הרקוויאמים הנותרים (רקוויאם ברה מינור, ZWV 48, נכתב ככל הנראה ב-1731; רקוויאם בפה מז'ור, ZWV 49, הולחן לפני 1730) הם כנראה כן משל זלנקה, אך נחשבים ליצירות נשכחות ביותר וכמעט ואינן מושמעות. 

==הרקוויאם ברה מז'ור==
===היצירה===
הרקוויאם ברה מז'ור הולחן בשנת 1733, לזכרו של אוגוסט השני מלך פולין והנסיך הבוחר של סקסוניה שנפטר באותה השנה. הרקוויאם כתוב לתזמור עשיר בהרבה בהשוואה לרקוויאמים האחרים המיוחסים לזלנקה וליצירות אחרות בנות התקופה. סגנונו של הרקוויאם חריג בכך שבניגוד לרקוויאמים אחרים המפגינים עצב, הרקוויאם הזה נכתב במז'ור וקטעים רבים בו נשמעים אפילו עליזים ואנרגטיים. הרקוויאם נחשב לרקוויאם החשוב ביותר של זלנקה וליחיד שמושמע רבות. זמן ביצוע ממוצע של הרקוויאם הוא כ-40 דקות.

====הרכב====
הרקוויאם נכתב לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), למקהלה ולתזמורת הכוללת: 2 חלילים, 2 אבובים, צ'אלומאו , 2 בסונים, 2 חצוצרות, 2 קרנות, טימפני, סקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושני וויולות) ובאסו קונטינואו.

===סדר הפרקים===
* Introitus
* Kyrie
* (Sequentia (Dies irae
* Offertorium
* Sanctus
* Benedictus
* Agnus Dei
* Communio

==שלושת הרקוויאמים האחרים==
מלבד הרקוויאם ברה מז'ור, מיוחסים לזלנקה עוד שלוש הלחנות למיסת הרקוויאם. על הרקוויאם בדו מינור (ZWV 45) ישנה מחלוקת אם הוא משל זלנקה, וחוקרים רבים סוברים שהוא משל מלחין אחר. שני הרקוויאמים האחרים זוכים להסכמה רבה יותר שהם משל זלנקה, אך גם על יחוסו של הרקוויאם ברה מינור (ZWV 48) לזלנקה יש המערערים. 

הרקוויאם ברה מינור, ZWV 48, נכתב ככל הנראה ב-1731, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה ותזמורת הכוללת: שני חלילים, שלוש חצוצרות, שני אבובים, שני בסונים, צ'אלומאו, כלי קשת ובאסו קונטינואו. 

הרקוויאם בפה מז'ור, ZWV 49, הולחן לפני 1730, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה, לכינורות, ויולות ועוגב.

===הרקוויאם בדו מינור===
הרקוויאם בדו מינור הולחן כנראה בשנת 1737 לזכרו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שנפטר יותר מעשרים מ-25 שנים לפני כן. הרקוויאם אבד, התגלה בפראג בשנת 1980 ובוצע לראשונה מאז היעלמותו בשנת 1984. מאז מציאת הרקוויאם קיימת מחלוקת על ייחוסו לזלנקה, זאת בשל השוני הסגנוני הבולט בין רקוויאם זה ליצירות אחרות פרי עטו של זלנקה, שבולט כבר מפתיחת הרקוויאם. חוקרים שונים הציעו לייחס רקוויאם זה למלחינים שונים בני התקופה. עם זאת, אין חולק על איכותו המוזיקלית של הרקוויאם ועל היותו הלחנה מרשימה של המיסה. 

הרקוויאם הולחן לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), למקהלה ולתזמורת הכוללת: שלוש חצוצרות, כינורות, ויולות ובאסו קונטינואו.
 
==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20080705141035/http://www.zelenkaforum.net/ פורום זלנקה, ניתן למצוא כאן כמה דיונים על הרקוויאמים שלו].
* [http://imslp.org/wiki/Requiem,_ZWV_46_(Zelenka,_Jan_Dismas) הרקוויאם של זלנקה ב-IMSLP].
* [http://www.requiemsurvey.org/composers.php?id=825 פרטים יבשים על הרקוויאמים של זלנקה].

זלנקה
פיליפ אוגן

פיליפ אוֹגָן (בצרפתית: Philippe Auguin; נולד ב-1961) הוא מנצח צרפתי.

==ביוגרפיה==
אוגן נולד בניס. הוא למד לנגן בקרן יער בקונסרבטוריון של ניס, ושם החל גם את לימודי הניצוח שלו, אותם סיים באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה בשנת 1988.

אוגן היה עוזרו של המנצח הרברט פון קאראיין במשך שלוש שנים, ולאחר מכן עבד עם גאורג שולטי. הוא ניצח על מספר תזמורות ידועות, בהן התזמורת הפילהרמונית של וינה, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן והתזמורת הלאומית של צרפת. ניצח על אופרות רבות בבתי אופרה ידועים, בהם לה סקאלה, קובנט גרדן, האופרה הממלכתית של בוואריה ומטרופוליטן אופרה.

בתחילת 1990 מונה אוגן למנצח הראשי של האופרה של שטוטגרט, בשנים 1994–1995 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת בראונשווייג, ובשנת 1998 של בית האופרה בנירנברג. הוא השתתף בפסטיבל זלצבורג ובמספר פסטיבלי מוזיקה קלאסית נוספים, בהם פסטיבל המוזיקה בשלזוויג-הולשטיין ופסטיבל האמנויות בהונג קונג.

באוקטובר 2010 התמנה למנהל המוזיקלי של האופרה הלאומית בוושינגטון די. סי.

==רפרטואר==
פיליפ אוגן מבצע רפרטואר רחב של יצירות, בסגנונות מוזיקליים שונים. הוא אמר בראיון: "לא בזבזתי 30 שנה רק על יצירות של וגנר בגרמניה ושל ורדי באיטליה." הוא ניצח על ביצועי יצירות של מוצרט, אנטון ברוקנר, איגור סטרווינסקי, בלה בארטוק ועוד. כמו כן הוא ביצע יצירות של מלחינים עכשוויים כמו הנס ורנר הנצה, פיטר מקסוול דייוויס ופייר בולז. בנוסף, אוגן ניצח על כל הסימפוניות של גוסטב מאהלר.

בשנת 2010 פורסמה ביקורת אוהדת במיוחד על ניצוחיו לאופרה "סאלומה" של ריכרד שטראוס ול"דמדומי האלים" של ריכרד וגנר.

בסרט משימה בלתי אפשרית 5 מוצגים קטעים רבים מהאופרה "טורנדוט", כפי שבוצעה בבית האופרה של וינה בניצוחו של פיליפ אוגן.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:נגני קרן
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1961
מאטואה

מאטואה (ברוסית: Матуа; ביפנית: 松輪島) הוא אי געשי בארכיפלג האיים הקוריליים בים אוחוצק בצפון-מערב האוקיינוס השקט. שמו מגיע ממילה בשפת האיינו שמשמעותה "שער לגיהנום".

==היסטוריה==
במטואה נהגו לבקר ציידים ודייגים בני האיינו.

בשנת 1644 הופיע לראשונה האי במפה רשמית שהראתה את גבולות הטריטוריה של שבט מאטסומה, האן מתקופת האדו ביפן, ובשנת 1715 אושרה בעלות זאת על ידי שוגונות טוקוגאווה.

ב-1855 הועבר האי לריבונות האימפריה הרוסית במסגרת אמנת שימודה, אבל ב-1875 הוחזר לאימפריה היפנית במסגרת חוזה סנקט פטרבורג יחד עם שאר האיים הקוריליים.

במלחמת העולם השנייה היה לצבא היפני הקיסרי שדה תעופה צבאי באי. האי אויש על ידי 7,000-8,000 חיילים. האי נכבש על ידי כוחות סובייטים במהלך הקרב על האיים הקוריליים לאחר שכל הכוחות באי נכנעו בלי להתנגד.

לאחר מלחמת העולם השנייה, האי נשאר בשליטת ברית המועצות, והמפעלים היפניים לשעבר הופעלו על ידי משמר הגבול של ברית המועצות. בשנת 1952 רעידת אדמה הביאה למותם של 16 חיילים סובייטים ששירתו באי ולזכרם הוצבה אנדרטת זיכרון מבטון.

האי ננטש לאחר התפרקות ברית המועצות והוא נמצא בשטח הריבונות של מחוז סחלין של רוסיה. בשנת 2000 נחנך במקום בסיס של משמר הגבול הרוסי.

במאי 2016 הגיעה למקום משלחת מדעית צבאית של משרד ההגנה הרוסי והחברה הגאוגרפית הרוסית שחוקרת את האי לקראת הכנתו לקליטת כוחות צבאיים מחדש. בשנת 2017 נחנך באי שדה תעופה צבאי ובו מטוסי ומסוקי מיל מי-8 והוא משמש את כוחות האוויר והחלל של רוסיה.

==הר הגעש==

סארייצ'ב הוא הר געש שכבתי פעיל בצורת חרוט געשי השוכן בשטח האי.

בשנת 2009 התפרץ ההר ופלט עמוד אפר גבוה. מכיוון שהר הגעש קרוב לחלק מנתיבי האוויר בין מזרח אסיה ואמריקה הצפונית, גרמה ההתפרצות לשיבושים בתעבורה האווירית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסיה: גאוגרפיה
קטגוריה:האיים הקוריליים
קטגוריה:רוסיה: איים לא מיושבים
ארכיפלג לואיסיאד

ארכיפלג לואיסיאד הוא קבוצת איים המורכבת מעשרה איים געשיים המוקפים בשונית אלמוגים, ותשעים איים קטנים השוכנים כ-200 קילומטרים דרומית-מזרחית לגינאה החדשה. אורכו של הארכיפלג הוא 160 קילומטרים, והוא מכסה שטח של 26,000 קילומטרים רבועים בין ים שלמה מצפון, וים האלמוגים מדרום. השטח הקרקעי של קבוצת האיים הוא כ-1,871 קילומטרים. 

מבין האיים המרכיבים את הקבוצה, ונטינאי (Vanatinai) הוא הגדול ביותר, ויחד עם האיים רוסל (Rossel) ומיסימה (Misima), אלו האיים המזרחיים ביותר בקבוצה, בעוד האיים סידאה (Sideia) ובסילאקי (Basilaki) הם המערביים ביותר והקרובים ביותר לגינאה החדשה.

==היסטוריה==
המערבי הראשון שהגיע לארכיפלג היה ככל הנראה לואיס ואז דה טורס בשנת 1606, אך ימאים מלאים וסינים ביקרו בו עוד לפני כן. לואי אנטואן דה בוגנוויל העניק לארכיפלג את שמו ב-1768, וקרא לו על שם לואי החמישה עשר, מלך צרפת. 

במאי 1942 נערך באזור ארכיפלג לואיסיאד קרב ים האלמוגים, בו נהדף כוח פלישה יפני על ידי נושאות מטוסים אמריקניות.

האקלים השורר בארכיפלג הוא אקלים טרופי, והאיים מכוסים ברובם ביער גשם טרופי. יערות הגשם של הארכיפלג הם אזור אקולוגי ייחודי, והם ביתם של מספר מינים אנדמיים של עצים, חמישה מיני חסרי זנב אנדמיים, שני מיני לטאות אנדמיות וחמישה מיני עופות אנדמיים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.worldwildlife.org/ecoregions/aa0110 ארכיפלג לואיסיאד ויערות הגשם שבו], הקרן העולמית לשימור חיות הבר 
* [http://www.louisiades.net/tiki-index.php?page=Friends%20of%20the%20Louisiades אתר מידע למבקרי בארכיפלג לואיסיאד] 
* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
לואיסיאד
משה פורטר

משה- מרדכי הלוי פורטר (1847-1934), מראשוני חובבי ציון ביקטרינוסלב, איש העלייה הראשונה, מראשוני המתיישבים בחורן (סאחם אל ג’ולן) וממקימי יבנאל.

==ביוגרפיה==
נולד בביקטרינוסלב שברוסיה, כיום דניפרופטרובסק שבאוקראינה, לאביו יהודה הלוי פורטר. המשפחה השתייכה לחסידות חב"ד. רכש השכלה מוזיקלית ושימש כחזן וככנר. היה ממקימי תנועת חובבי ציון בעיר הולדתו, שממחצית המאה ה-19 היוותה מרכז ציונות ברוסיה. מנהיגיה בעיר היו שמריהו לוין ומנחם אוסישקין, שעודדו את העלייה לארץ ישראל.

בעקבות קניית קרקעות ב"סאחם ג’ולן" שבחורן ב- 1891, עלו לשם שש משפחות מיקטרינוסלב, וביניהם משפחת פורטר. התיישבותם הייתה מבוססת בעיקרה על מימון עצמי, בתוספת קבלת סיוע מהברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. לכבודו הוסב ב-1895 שם היישוב ל"תפארת בנימין", עם עלייתם של הרומנים והבולגרים. פורטר הקים משק ועבד את האדמה כאיכר במשך 6 שנים בתנאים קשים. בתו נפטרה שם ואחד מבניו התעוור. 

מחלות, התנכלויות חוזרות ונשנות של ערביי הסביבה והתערבות שלטונות האימפריה העות'מאנית, אילצו את המתיישבים לעזוב את ביתם לאלתר, וללא רכוש. לאחר שלושה ימים של הליכה ברגל הגיעו חלקם לצפת וחלקם לראש פינה, ובתוכם פורטר. שם חיו מקצבאות, שקבלו מהברון. 

ב-1901 החליטו "אנשי סאחאם ג'ולן" לעבור לגור באדמות שנקנו על ידי הברון בימה, שנקראה מ-1905 יבנאל. ביניהם היה משה פורטר. האדמות ביבנאל חולקו לשלושים ושש נחלות. השנים הראשונות בימה לוו בסכסוכים עם השכנים הערבים והבדואים. באחד הימים פורטר, מקארוב וברקוביץ הוכו עד זוב דם ואושפזו בבית חולים שייסד דייוויד ואט טוראנס בטבריה. בנוסף, המתיישבים סבלו מיחסים מעורערים עם פקידות יק"א, תנאי אקלים קשים, שנות בצורת, מתקפות ארבה ועכברים, שכילו את היבול. 

שנותיו וכוחותיו של פורטר לא התאימו לעבודת האדמה. ב-1910 כשהוא בן 63, נאלץ לעזוב את יבנאל יחד עם משפחתו. הוא עבר לגור בזכרון יעקב, שם חי בסמוך לבכורו יצחק למעלה מ 20 שנה, ועבד כנאמן ביקבי זכרון יעקב. בשנתו האחרונה עבר לגור עם בנו יצחק בתל אביב. שם נפטר ב-18 באוקטובר 1934 ונקבר בבית קברות בנחלת יצחק. על מצבתו חרוט: "אבי שירה זמירה נעימה חובב ציון ומקימה"

==משפחתו==
בעיר הולדתו נשא לאשה את רחל לבית ברנר מאודסה. ילדיו הם: יצחק, שלמה, בן-ציון, טוביה, חיה, וכן בן ובת ששמם לא ידוע. מרבית ילדיו היו מוזיקאים, מלבד טוביה פורטר, שהיה מראשוני הרופאים בארץ. יצחק פורטר היה כנר ומנצח, הקים את תזמורת ראש פינה וזכרון יעקב, והיה מראשוני מנצחי תזמורת ראשון לציון. שלמה, שהתעוור, היה מכוון פסנתרים, בן ציון היה מורה למוזיקה, וחיה – זמרת באופרה בניו יורק.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1847
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1934
רות פורת

רות פורת (באנגלית: Ruth Porat; נולדה ב-1957) היא מנהלת יהודייה-אמריקאית המשמשת נשיאת גוגל החל מיולי 2023. לפני כן שימשה סמנכ"לית הכספים של חברת "אלפאבית". לפני כן כיהנה כסמנכ"לית הכספים של חברת "גוגל" וכסמנכ"לית הכספים הראשית של "מורגן סטנלי".

ביולי 2023 החליטה אלפאבית על מינוייה של פורת לתפקיד נשיאת גוגל, וכן כסמנכ"לית ההשקעות של החברה. במסגרת תפקידיה אלו, תהיה אחראית על יעדים ארוכי-טווח של גוגל, ביניהם רכבים אוטונומיים (ויימו), תחום הבריאות וכן קשרי ממשל.

== ביוגרפיה ==
פורת נולדה למשפחה יהודית בעיר סייל שבמנצ'סטר רבתי, צפון-מערב אנגליה, בתם של ד"ר דן ופרידה פורת. אימה נולדה במנדט הבריטי, ואביה ברח מווינה בליל הבדולח והגיע גם הוא לפלשתינה, שירת בצבא הבריטי כנער ומאוחר יותר לחם במלחמת העצמאות. היא גדלה בקיימברידג' (מסצ'וסטס), שם אביה היה עמית מחקר במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת הרווארד. מאוחר יותר עברה המשפחה לפאלו אלטו, קליפורניה, שם עבד אביה במשך 26 שנים במאיץ חלקיקים במעבדה הלאומית SLAC.

פורת היא בוגרת אוניברסיטת סטנפורד, בעלת תואר שני בכלכלה מבית הספר לכלכלה של לונדון ותואר שני במנהל עסקים מבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה.

פורת החלה לעבוד בחברת "מורגן סטנלי" בשנת 1987, וב-1993 הקים נשיא החברה, רוברט פ' גרינהיל, חברה חדשה בשם "סמית בארני", ופורת שולבה בה. ב-1996 חזרה למורגן סטנלי וכיהנה כמנהלת חטיבת בנקאות השקעות וראש קבוצת המוסדות הפיננסיים של החברה, ומשנת 2010 עד 2015 כיהנה כסמנכ"לית הכספים של החברה.

פורת הביעה תמיכה במועמדותה של הילרי קלינטון בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008 וכן בבחירות ב-2016.

===ייעוץ פיננסי===
במהלך משבר הסאבפריים פורת הייתה חלק מהצוות המייעץ למחלקת האוצר של ארצות הברית, וייעצה כיצד לחלץ את "פאני מאי" ו"פרדי מאק" מהמשבר. באופן דומה ייעצה לבנק הפדרלי של ניו יורק בנוגע לחברת "AIG" במהלך משבר האשראי העולמי.

בשנת 2011 העלתה פורת רעיונות לחקיקה פיננסית ורפורמה לאחר המשבר הכלכלי, בוועדת ברטון וודס בחסות קרן המטבע הבינלאומית בוושינגטון. בשנת 2013 הרצתה על רמות האמון במגזר הפיננסי בפני הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס.

בשנת 2014 הקריירה של פורת הובאה כדוגמה במחקר של תאגיד "מקינזי" בשם "כיצד נשים מדהימות מנהיגות" ונבחרה כמנהלת הכספים הטובה ביותר בסקר שערך הירחון "Institutional Investor".

ב-24 במרץ 2015 פורסם שפורת תמונה למנהלת הכספים של חברת "גוגל". על פי דיווח של "בלומברג", תנאי העסקתה של פורת כוללים תמריצים כספיים בסך של כ-70 מיליון דולרים לשנת 2016. ב-10 באוגוסט 2015 הפכה "גוגל" לחברת בת של חברת החזקות בשם "אלפאבית" ופורת משמשת שם סמנכ"לית הכספים.

פורת חברה במספר גופים כלכליים:
* הוועדה המייעצת למחלקת האוצר של ארצות הברית
* חבר הנאמנים של אוניברסיטת סטנפורד
* דירקטוריון המועצה ליחסי חוץ
* חבר הנאמנים של מועדון הכלכלה של ניו יורק
* ועדת ברטון וודס
* מרכז האצ'ינס למדיניות פיסקלית ומוניטרית במכון ברוקינגס.

פורת נשואה לאנתוני פדואנו, שותף במשרד עורכי דין בניו יורק, ולהם שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:מנהלות אמריקאיות
קטגוריה:יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:עובדות גוגל
קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרות בית הספר וורטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר וורטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
טלפון שדה TA-312

טלפון שדה TA-312
מדריך שימוש ב-TA-312
TA-312 הוא מכשיר טלפון שדה המופעל על ידי סוללה. TA-312 מאפשר דיבור ממכשיר למכשיר באמצעות חיבור של שני חוטים ביניהם או באמצעות כל מרכזייה. ידית הדיבור מסוג H-60 מכילה מתג שעם לחיצתו מחבר אותה לזרם המשלח את גלי הקול. מכיל מחבר מסוג U-79/U המאפשר התחברות למערכת אוזניות לראש. המכשיר נחשב לאמין ומסוגל לפעול במשך שנים ללא תקלות. 

הוכנס לשימוש בצבא האמריקאי החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ובצבאות של בעלות בריתה. בצה"ל החל השימוש ב-TA-312 מ-1970.

המכשיר בעל מבנה קשיח ביותר, עמיד לזעזועים, לתנאי טמפרטורה קיצוניים, עמיד לאבק ולרטיבות. בעל מידות ומשקל קטנים יותר מאלה של קודמו ה-EE-8. הכנסתו באה כדי להחליף את הטלפון הצבאי הקודם והישן מסוג EE-8, או כפי שנקרא בישראל: TEL-8. הכנסתו הביאה להגדלת טווח הקשר בין מכשיר אחד לשני ולשיפור מפרטים טכניים שונים. בישראל קיבלה חברת תדיראן את הרישיון ליצורו והחלה לייצרו עבור צה"ל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://olive-drab.com/od_electronics_ta312.php TA-312 Field Phone] באתר OLIVE-DRIVE

קטגוריה:אמצעי לחימה אמריקאיים
סכר בלו מונטה

סכר בֶּלוֹ מוֹנְטֶה (בפורטוגזית: Hidrelétrica de Belo Monte, באנגלית: Belo Monte Dam), בעבר כונה "קַרַארַאוֹ" (Kararaô) הוא מתחם סכר הידרו-אלקטרי בבניה על נהר שינגו שבמדינת פארה, ברזיל. ההספק המתוכנן של הסכר עומד על 11,233 מגה-ואט, השני בגודלו בברזיל ואחד הגדולים בעולם מבחינת הספק, אחרי סכר שלושת הערוצים שבסין וסכר איטייפו המשותף לברזיל ופרגוואי.

בהתחשב בתנודות של הנהר, ההספק המינימלי ה"מובטח" מהסכר הוא 4,571 מגה-ואט, כ-39% מההספק המקסימלי. קווי חשמל יחברו את טורבינות הסכר אל רשת החשמל הברזילאית ויפיצו אותו לתצרוכת ביתית ומסחרית כדי לתת מענה לתעשיות מתפתחות בברזיל, כגון תעשיית טרנספורמציית אלומיניום ומטלורגיה. הנסיקה המהירה של ברזיל בעשור האחרון הביאה עמה דרישה עצומה למקור אנרגיה יציב במיוחד לתעשיות. בברזיל, 46% מהחשמל 
מיוצר על ידי מקורות אנרגיה מתחדשת. בנייה של סכרים הידרו-אלקטריים נחברה כאסטרטגיה על ידי ממשלת ברזיל כדי להבטיח משטר חשמל תקין.

באוקטובר 2019 יחידות בהספק של 10,800 מגוו"ט כבר מייצרות חשמל. הבנייה הסתיימה בסוף שנת 2019.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

 
בלו מונטה
בלו מונטה
קטגוריה:פארה
שמואל פרסוב (סופר)

שמואל פֶּרְסוֹב (ביידיש: פערסאָוו; 1890, פוצ'פ – 1950, מוסקבה) היה סופר יידי סובייטי.

==קורות חיים==
פרסוב נולד בעיירה הקטנה פוצ'פ שבפלך צ'רניגוב של האימפריה הרוסית. אביו דוד היה מלמד. למד בתלמוד תורה עד גיל 13.

בעקבות מהפכת 1905 הצטרף אל תנועת הבונד. ב-1907 היגר לארצות הברית, שם פרסם את חיבוריו הראשונים בעיתון האנרכיסטי "די פרייע ארבעטער שטימע". ב-1910 שב לרוסיה ועבד כפקיד במספר מוסדות. לאחר מהפכת פברואר החל לפרסם מאמרים כלכליים בעיתונים "דער יידישער קאמוניסט", "די קאמוניסטישע וועלט", "קולטור און בילדונג", "דער עמעס" וחארקאווער צייטונג". ב-1922 החל לפרסם חיבורים על החיים בברית המועצות. בינואר 1922 הצטרף אל קבוצת סופרי יידיש פרולטריים שהוקמה במוסקבה על ידי חיים גילדין ומשה טייטש. פרסוב כתב גם לגיליונו הראשון של העיתון "די רויטע וועלט".

ב-1933 פרסם רומן בשם "טאג און נאכט" (יום ולילה), שבו כתב בהתלהבות על ההתיישבות היהודית בבירוביג'ן.

בזמן מלחמת העולם השנייה היה חבר הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. לאחר המלחמה כתב בשביל "אייניקייט" ומספר עיתונים וכתבי עת זרים. ב-1949 נעצר ונידון להוצאה להורג, שבוצעה ב-1950. ב-1957 שמו טוהר.

==ספריו==
* שערבלעך, מאסקווע, 1922.
* קארנברויט: דערציילונגען, מאסקווע, 1928.
* טאג און נאכט: דערציילונגען, מאסקווע, 1933.
* יאקאוו מאשקאווסקי, מאסקווע, 1940.
* דיינ נאמענ איז פאלק: פארצייכענונגענ וועגנ יידנ פארטיזאנער, מאסקווע, 1944.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* גנאדי אסטרייך, 
* 
* 

קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:סופרי יידיש סובייטים
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1890
קטגוריה:נפטרים ב-1948
היפרכולסטרולמיה משפחתית

היפרכולסטרולמיה משפחתית (FH) היא מחלה תורשתית (גנטית), שגורמת לעליית רמת כולסטרול בדם. ההפרעה נגרמת עקב פגם גנטי בקולטן של LDL-cholesterol, ולכן הגוף לא מסוגל לספוג את הכולסטרול בדם, ונוצרים בדם עודפים ממנו. למחלה שני סוגים עיקריים. הנפוץ יותר, אוטוזומלי דומיננטי (הטרוזיגוטי) בשם HeFH שיכולה לגרום לעליית רמת כולסטרול מסוג LDL בדם לכמויות כפולות מהנורמה (מעל 190 מ"ג). לחולים כאלו יש שינוי בעותק אחד של גן מבקר-כולסטרול. הצורה השנייה היא רצסיבית (הומוזיגוטית, נובעת משינוי בשני העותקים של הגן) בשם HoFH. צורה זו מסוכנת יותר אך מאוד נדירה. היא מתרחשת אצל אחד ממיליון אנשים ויכולה לגרום לרמה עודפת של כולסטרול LDL בדם של פי שישה מהממוצע.

בדרך כלל מתעורר חשש של היפרכולסטרולמיה אצל מבוגרים שסובלים מערכי כולסטרול הגבוהים מ-280 מ"ג או בנערים מתחת לגיל 16 כאשר ערכי סך הכולסטרול גבוהים מ-250 מ"ג, דרך אחרת לאבחן חשש היא כשרמת הכולסטרול LDL גבוהה מ-190 מ"ג אצל מבוגרים ויותר מ-150 מ"ג אצל ילדים מתחת לגיל 16. ולפעמים כאשר יש במשפחה מדרגה ראשונה מי שחלה באוטם שריר הלב או שסובל מערכי כולסטרול הגבוהים מ-280 מ"ג.

בישראל, המחלה נפוצה אצל הציבור האשכנזי, ומשערים כי היא נפוצה אצלם פי חמישה מאשר בשאר הציבור בישראל.
{| class="wikitable"
| colspan="6" |קריטריונים לאבחון של FH הטרוזיגוטי (98% סגוליות)
|-
| colspan="2" |
| colspan="2" |קרובי דרגה ראשונה
| colspan="2" |אוכלוסייה כללית
|-
|גיל
|כולסטרול
|mg/dL
|mmol/L
|mg/dL
|mmol/L
|-
| rowspan="2" |< 18
|סה"כ
|> 220
|> 5.7
|> 270
|> 7.0
|-
|LDL - C
|> 155
|> 4.0
|> 200
|> 5.2
|-
| rowspan="2" |20 -29
|סה"כ
|> 240
|> 6.2
|> 290
|> 7.5
|-
|LDL - C
|> 170
|> 4.4
|> 220
|> 5.7
|-
| rowspan="2" |30 -39
|סה"כ
|> 270
|> 7.0
|> 340
|> 8.8
|-
|LDL - C
|> 190
|> 5.0
|> 240
|> 6.2
|-
| rowspan="2" |40
|סה"כ
|> 290
|> 7.5
|> 360
|> 9.3
|-
|LDL - C
|> 205
|> 5.3
|> 260
|> 6.7
|-
| colspan="6" |קרובי משפחה מדרגה ראשונה הם הורים, צאצאים, אחים ואחיות.
|}
בדרך כלל הטיפול במחלה הוא באמצעות דיאטה והתעמלות אך נהוג גם להציע תרופות המעכבות את ייצור כולסטרול בכבד. עם זאת, אין מחקרים התערבותיים המראים הפחתת תמותה על ידי הורדת כולסטרול במחלה זו. במאמר שפורסם ב-2018 על ידי חוקרים שעבדו בשירות יצרני תרופות, נטען כי מחקרים כאלו אינם ניתנים לביצוע עקב הסיכון הגבוה למחלות לב וכלי דם במצב זה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מומים מולדים ומחלות כרומוזומליות
קטגוריה:גנטיקה
אבובוניים

ממוזער
Trachyrhamphus bicoarctatus
אַבּוּבוֹנִיִּים (שם מדעי: Syngnathidae) הם המשפחה הגדולה ביותר בסדרת האבובונאים, הכוללת יותר מ-50 סוגים ומעל 300 מינים שונים של אבובים ושל סוסוני ים ודומיהם. הגוף מוארך ודק. הוא מכוסה מגנים גרמיים. הפה צינורי וחסר שיניים. סנפירי הגחון חסרים צמיד, סנפירי החזה וסנפירי הזנב חסרים במינים רבים. הזימים בצורת ציציות, פתחי הזימים קטנים. האבובניים חיים בין אצות ואבנים והם ניזונים מבעלי חיים זעירים. הנקבה מטילה ביצים מועטות והזכר מקבלן לתוך כיס קבוע, או זמני. בזמן הדגירה סופגות הביצים חומרי מזון מגופו. בארץ ישנם 17 סוגים שונים ממשפחת האבובניים.

== מאפיינים ==
מאפייניהם העיקריים הוא שלכולם חסרים סנפירים עליונים ותחתונים, יש להם חדק ארוך ללא שיניים וכן שריון קוצני על גופם המוארך. באופן כללי הם מזכירים צלופחים קטנים בעלי חדק ארוך ועיניים הנעות בנפרד.

כל המינים חיים בימים טרופיים רדודים שונים בכל האוקיינוסים והימים, כולל במפרץ אילת ובים התיכון, בעיקר בשוניות אלמוגים ובאזורים בהם צומחים אצות ירוקות. מספר מינים חיים גם באוקיינוס על אצות הסרגסו.

בני המשפחה נעים לאט מאוד ומעדיפים להיצמד לצמחי מים שיסוו אותם. עם זאת, כשמתקרב לעברם טרף כמו חסילון, רכיכה או דגיג קטן הם פוערים את פיהם המוארך, ובתוך פחות משנייה בולעים אותו על ידי שאיבה מיוחדת.

==מיון==
המשפחה כוללת שתי תת-משפחות:

*אבוביים (Syngnathinae), שמזכירים נחשי ים וזוחלים בין השוניות ומכילים מעל 50 סוגים
*סוסוני ים (Hippocampinae), שמזדקפים וראשיהם בעלי מכסה זימים גדול המשווה לפניהם צורת סוס, ובה 5 סוגים שהבולט בהם הוא סוסון ים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ryanphotographic.com/syngnathidae.htm אבובוניים] באתר הRyan Photographic
* [http://www.liveaquaria.com/product/aquarium-fish-supplies.cfm?c=15+267 אבוביים] בLiveAquaria
* [https://web.archive.org/web/20140209082822/http://starfish.ch/collection/seahorses.html מיני סוסוני ים] באתר Starfish Photos

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1810
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
פיתיונאיים

פתיונאי פוער את פיו העצום
Antennarius commerson
[[פיתיונאי הסרגסום|ממוזער]]
פיתיונאיים (שם מדעי: Antennariidae) הם משפחה של דגים מסדרת החכאים ולהם פה גדול אשר יחד עם סנפירי הצד שלהם הקנה להם את הכינוי "דגי צפרדע" (אם כי שם זה נקשר גם למשפחה קרפדנונים (Batrachoididae)). הם נפוצים כמעט בכל האוקיינוסים והימים למעט באזור הים התיכון. הם יעדיפו אזורי מים רדודים ושוניות אך יכולים לשרוד גם בתהומות הים.
== מאפיינים ==
הפיתיונאיים הם דגים קצרים בעלי סנפירים דמויי רגליים מצידם. הם מוסווים היטב, מגדלים "שערות" המדמות צמחי ים זעירים ועיניהם זעירות ביותר כמו רוב בני הסדרה. כמוהם יש להם חכה דמוית שערות עבות היכולה לנוע ולמשוך דגים קטנים וטרף דומה אל פיהם. אז החכה נמתחת אחורה ובתוך פחות מאלפית שנייה הדג הקטן נשאב אל תוך לועו של הפיתיונאי. זוהי המהירות הגבוהה ביותר בעולם החי על פי ספר השיאים של גינס.

הם דבוקים למקום מושבם, בדרך כלל אלמוג, סלע או ספוג ונוטים לא לנוע הרבה והם מאוד איטיים בשחייה. להגנתם מטורפים הם מסתמכים על ההסוואה היעילה שלהם.

==מיון הפיתיונאיים==
*תת-משפחת Antennariinae
**Antennarius - 11 מינים, ביניהם פתיונאי מוכתם.
**Antennatus - 12 מינים
**Fowlerichthys – 5 מינים
**סוג ומין יחיד פיתיונאי הסרגסום (Histrio histrio)
**סוג ומין יחיד פיתיונאי תהומי (Nudiantennarius subteres)
*תת-משפחת Histiophryninae
**סוג ומין יחיד פיתיונאי גלאורט (Allenichthys glauerti)
**Echinophryne – 3 מינים
**Histiophryne- 5 מינים
**Kuiterichthys- 2 מינים
**Lophiocharon – 3 מינים
**סוג ומין יחיד פיתיונאי חלק (Phyllophryne scortea)
**סוג ומין יחיד פיתיונאי אדום-אצבע (Porophryne erythrodactylus)
**Rhycherus – 12 מינים
**סוג ומין יחיד פיתיונאי בוטלר (Tathicarpus butleri)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140419013407/http://www.fishesofaustralia.net.au/home/family/343 פיתיונאיים בfishesofaustralia]

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1958
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לב ברג
בנימין הכהן מעלי

רבי בנימין הכהן מעלי (או: מֵעֵלִי הכהן; ה'ת"ל, 1670 – ה'תצ"ה, 1735 בערך) היה רב ומקובל ירושלמי יליד חלב. בסוף ימיו כיהן במשרת הראשון לציון.

==ביוגרפיה==
נולד בחלב שבסוריה, וגדל בה. הוא היה לאחד מחכמי קהילת ארם צובא, עד עלותו לארץ ישראל.
עם הגיעו לארץ ישראל, התיישב בירושלים. שנים ספורות לאחר מכן, יצא בשליחות הקהילה בירושלים לערי פרס בסביבות שנת ה'תע"ו ועבר בדרכו בחלב. בתום שליחותו נסע למצרים והתמנה כאב"ד בקהיר.

בשנת ה'תצ"ד (1733–1744) השתפר המצב הכלכלי בירושלים, הוא שב אליה והתמנה כאב"ד וראשון לציון.

הרב חיד"א שהכיר אותו בילדותו בירושלים מביא בספריו דברי תורה בשמו וכותב ששמע עליו ש.

הוא נפטר בירושלים כשנתיים אחרי שובו אליה, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים, בסמוך לקבר זכריה. לצדו נקברה רעייתו רחל. בשנת 1960, חפרה משלחת ארכאולוגית בריטית-ירדנית וחשפה את יסודותיו של קבר זכריה, תוך שהם מסירים את כל הקברים שבאזור, שעקבותיהם לא נודעו מאז.

לאחר פטירתו התמנה כראשון לציון, הרב אליעזר נחום.

==משפחתו==
בנו הרב חיים שלום הכהן חיבר ספר על משנה תורה לרמב"ם. החיבור במקורו השתרע על כל כרכי "משנה תורה", במספר כרכים בכתב יד, וחלקם אבד. כרך אחד נמצא באוסף מאיר בניהו, ושאר הכרכים בספריית בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). קטעים מחיבורו זה הודפסו בכתבי עת תורניים. גם הוא היה שד"ר ירושלים, למצרים.

נכדו הקרוי על שמו, הוא המגיה בנימין הכהן מעלי, בנו של הרב חיים שלום. הוא נולד בירושלים והיה שד"ר טבריה למערב אירופה. השתקע והתגורר באמסטרדם והיה אחד מרבני הקהילה היהודית בעיר, והביא בה לדפוס מספר ספרים.

אחייניו, כנראה בני אחותו, הם הרבנים האחים אברהם ורפאל מיוחס, ששימש אף הוא כראשון לציון

==לקריאה נוספת==
* יעקב גליס, רבי בנימין מעלי ב"ר חיים שלום הכהן (הזקן), בתוך: אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל, ח"א, ירושלים תשל"ד. עמ' רמד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קהיר: רבנים
קטגוריה:ירושלים: רבנים ראשיים
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבנים מצרים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1670
קטגוריה:נפטרים ב-1735
חיים רפאל בן אשר

רבי חיים אברהם רפאל בן אשר (לפני ה'תע"ד, 1714 - י"ז באב ה'תקל"ב, 16 באוגוסט 1772) היה רב, מקובל וראש ישיבה ירושלמי שכיהן בסוף ימיו כרבה של ירושלים, בתואר הראשון לציון.

==ביוגרפיה==
פרטים ביוגרפיים רבים אודותיו חסרים, בשנת ה'תצ"ד, 1734 יצא כשד"ר ירושלים לאירופה. בשנות ה-40 המוקדמות של המאה ה-18 שהה מספר שנים באירופה (באיזמיר שבטורקיה ובערים נוספות באיטליה ובצרפת) בשנת ה'תק"ד (1744) הקימו בני משפחת פרנקו האיטלקית את ישיבת "יפאר ענוים" בירושלים, והעמידו אותו בראשה. עם חזרתו לירושלים התמנה כראב"ד תחת הראשונים לציון, רבי אליעזר נחום ורבי ניסים חיים משה מזרחי, והוא חתום על כמה פסקי דין שלהם. הוא חתום על שטר ההתקשרות הראשון של ישיבת המקובלים בית אל, ועל "תקנת הרווקים" (1749) של רבני ירושלים, בה נקבע כי אסור לרווק ללון בירושלים.

בראשית שנות ה-60 של המאה ה-18 נמלט עם רבים מיהודי ירושלים למצרים, ולאחר מספר שנים שב לירושלים. בשנת ה'תקל"א (1771) התמנה כרבה של ירושלים בתואר "הראשון לציון", וכיהן בתפקידו זה כשנה. 

הרב בן אשר נפטר במגפה בירושלים בי"ז באב ה'תקל"ב, 16 באוגוסט 1772 ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על מצבת קברו נחקק: 
.

==לקריאה נוספת==
* משה דוד גאון, רפאל אברהם בן אשר, בתוך: יהודי המזרח בארץ ישראל, ח"ב, עמ' 125-126.
* יעקב גליס, רבי חיים רפאל אברהם (בן) אשר, בתוך: אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל, ח"א, ירושלים תשל"ד. עמ' שנו-שנח. 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: רבנים ראשיים
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:ראשי ישיבה ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-18
הר טרה נובה (אנטארקטיקה)

הר טרה נובה
הר טרה נובה (באנגלית: Mount Terra Nova) הוא הר מכוסה שלג, באי רוס שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 2,130 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,426 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר מתנשא לגובה של 260 מטרים מעל סביבתו.

ההר ממוקם בין הר ארבוס להר טרור.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

ההר מופה לראשונה על ידי משלחת דיסקברי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.

=== מקור השם ===

ההר נקרא על שם טרה נובה, אוניית הסיוע של משלחת דיסקברי ושל משלחת טרה נובה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.

== ראו גם ==
* קרחון טרה נובה
* אוכף טרה נובה

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• C.A Rowe, J Kienle, [https://www.sciencedirect.com/science/article/abs/pii/0264370786900505 Seismicity in the vicinity of Ross Island, Antarctica], Journal of Geodynamics, Volume 6, Issues 1–4, 1986, Pages 375-385, ISSN 0264-3707, https://doi.org/10.1016/0264-3707(86)90050-5.</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:15147 הר טרה נובה] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/21487 הר טרה נובה] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=14557&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR הר טרה נובה] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://mapcarta.com/25598848 מפת אזור הר טרה נובה]
* [https://photocontest.smithsonianmag.com/photocontest/detail/mount-terra-nova-and-terror-on-ross-island-antarctica/ תצלום הר טרה נובה] באתר מכון הסמית'סוניאן
* [https://www.peakbagger.com/peak.aspx?pid=12200 הר טרה נובה] באתר peakbagger
* [https://peakvisor.com/peak/terra-nova-mount.html תרשים הנוף הנשקף מפסגת הר טרה נובה] באתר peakvisor
** [https://peakvisor.com/3d-map/peak/terra-nova-mount.html מפה טופוגרפית תלת־ממדים של אזור הר טרה נובה]
* [https://peakery.com/mount-terra-nova-antarctica/ הר טרה נובה] באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* [https://www.timeanddate.com/astronomy/@6626585 זמני זריחת/שקיעת שמש/ירח עדכניים בהר טרה נובה]
* [https://www.timeanddate.com/weather/@6626585 מזג אוויר נוכחי מעודכן בהר טרה נובה]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@6626585/ext תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר טרה נובה]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@6626585/climate סטטיסטיקות מזג אוויר עבור הר טרה נובה]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@6626585/historic נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור הר טרה נובה]

== הערות שוליים ==

טרה נובה
טרה נובה
חברת מיסיסיפי

חברת מיסיסיפי הייתה חברה צרפתית קולוניאלית, אחת מהראשונות שנסחרה בבורסת פריז. "חברת מיסיסיפי" של 1684 הפכה ל"חברת המערב" ב-1717, והורחבה ל"חברה של הודו" ב-1719. תאגיד זה, אשר החזיק במונופול עסקי במושבות צרפתיות בצפון אמריקה ובאיי הודו המערבית, הפך לאחת מהדוגמאות המוקדמות ביותר של בועה כלכלית. מראה של המחנה של [[ג'ון לו בבילוקסי, מיסיסיפי, דצמבר 1720]]

== היסטוריה ==
באוגוסט 1717, איש העסקים הסקוטי ג'ון לו קנה את "חברת מיסיסיפי", שנוסדה בשנת 1684, ושינה את שמה ל"חברת המערב" (או "חברת מיסיסיפי"). המטרה הראשונית של החברה הייתה לסחור עם המושבות הצרפתיות בצפון אמריקה, שמרביתן היו באגן של נהר המיסיסיפי והמושבה הצרפתית של לואיזיאנה. עם קניית החברה, קיבל לו מממשלת צרפת מונופול של 25 שנה על הסחר עם צפון אמריקה והודו המערבית. ב-1719 רכשה החברה את "חברת הודו המזרחית", "החברה של סין" וחברות מסחר צרפתיות אחרות והפכה ל"חברת הודו המזרחית". בשנת 1720, התמזגה החברה עם ה"בנק רוּאַיַאל" - הבנק הממשלתי, שנוסד על ידי ג'ון לו עצמו כ"בנק ז'נרל" בשנת 1716.

=== "בועת המיסיסיפי" ===
ממוזער 

ג'ון לו ניפח את ערכה של לואיזיאנה על ידי שיטת שיווק יעילה, מה שהוביל לבועה ספקולטיבית במניות החברה בשנת 1719. 

אז, לואיזיאנה הייתה מחוז שכיסה שטח נרחב שכלל את כל אגן נהר המיסיסיפי והשתרע בין האגמים הגדולים למפרץ מקסיקו, ומהרי האפלאצ'ים להרי הרוקי. היה זה עידן של התפשטות טריטוריאלית באיי הודו המערבית, מה שהכניס ממון רב לממשלת צרפת ממטעי הסוכר הגדולים. בשל ציפיות להתפתחות המושבות הצרפתיות בלואיזיאנה, נסק מחיר מניית החברה מ-500 ליברות למניה ל-15,000 ליברות למניה. אולם, עליית שערי מניות חברת מיסיסיפי הייתה בפועל בועה כלכלית. המושבה עצמה הייתה כושלת וענייה. עליית מניות החברה הביאה להתעשרות אנשים רבים, אך גם לאינפלציה מהירה. בקיץ 1720 איבדה החברה בפתאומיות את אמון הציבור, והמניה צנחה חזרה ל-1,000 ליברות למניה ולבסוף התמוטטה לגמרי. בסוף שנת 1720 פיטר פיליפ השני, דוכס אורליאן את לו, שנמלט לצרפת, ובשנת 1721 חזר מחיר המניה ל-500 ליברות למניה.

בין השנים 1726–1746, שגשגה החברה. במהלך תקופה זו, החברה איבדה את זכויות הסחר שלה במערב, תוך שמירה על סחר עם המזרח והגדלתו. מוצרי הסחר העיקריים שלה במהלך תקופה זו היו פורצלן, טפט, צבע ותה מסין, כותנה ובדי משי מסין והודו, קפה מוקה מתימן, פלפל מדרום הודו, זהב, שנהב ועבדים ממערב אפריקה.

== ראו גם ==
* ג'ון לו

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בועות כלכליות
אם יוצאים מגיעים למקומות נפלאים!

איור מתוך הספר
אִם יוֹצְאִים מַגִּיעִים לִמְקוֹמוֹת נִפְלָאִים! (באנגלית: !Oh, the Places You'll Go, תרגום מילולי: הו, המקומות שתלך אליהם!) הוא ספר מאת דוקטור סוס. הספר יצא לאור בשנת 1990 והוא הספר האחרון שפורסם בחייו.

הספר נכתב בסגנון דומה לספרים קודמים של דוקטור סוס כגון "חתול תעלול" ו"לא רעב ולא אוהב", אך בניגוד ליצירות אלה בהן מופיעות דמויות עצמאיות, בספר זה הגיבור הוא למעשה הקורא עצמו והספר כולו כתוב בגוף שני ובלשון עתיד.

== תוכן ==
בספר מתוארים מסעותיו העתידיים של הגיבור, מקומות שבהם הוא עובר וכן רגשות, דילמות והחלטות. המקומות והתיאורים בעלילה הם מטפורות לאירועי חיים אופייניים. לדוגמה, הגיבור מגיע למקום המתואר בצורה שלילית אשר נקרא "מקום לחכות" ובו לא עושים דבר ורק ממתינים לדברים שיקרו.

הספר מתאר תחושות התעלות לאחר הצלחות וגם התמודדות עם כישלונות, ומסתיים בנימה אופטימית ובעידוד לגיבור – שהוא למעשה הקורא - להתחיל במסע.

== איורים ==
בדומה לספריו הקודמים של דוקטור סוס, את הספר כולו אייר המחבר בעצמו בסגנונו הייחודי. האיורים מכילים פרטים ואלמנטים רבים כגון יצורים דמיוניים ומבנים מורכבים, ומאופיין בהימנעות מקווים ישרים. לאורך כל הסיפור הדמות הראשית (המייצגת את הקורא) לבושה בפיג'מה ובמצנפת שינה צהובים.

== הצלחת הספר ==
הספר נחשב לאחת מיצירותיו המצליחות ביותר של דוקטור סוס. עם יציאתו לאור הוא הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס בקטגוריית סיפורת. הוא תורגם לעשרות שפות וזכה להצלחה עולמית. כמו מרבית ספריו של סוס, הוא פונה בעיקר לילדים ולנוער, אך הוא פופולרי גם אצל קוראים בוגרים ונחשב ספר מוטיבציה בשל סגנון הלשון והשקפתו על החיים. הספר הוא מתנה פופולרית למתחילים התחלות חדשות – עובדה אשר תורמת למכירותיו לאורך השנים.

== תרגום לעברית ==
גרסתו העברית של הספר ראתה אור בהוצאת 'כתר' כבר בשנת שבה יצא לאור הספר המקורי. תרגמה אותה לאה נאור, אשר תרגמה 34 מספרי דוקטור סוס. כמו מרבית ספריו, בשל משחקי המילים והחריזה באנגלית, התרגום לעברית אינו תמיד מילולי, אך המתרגמת הצליחה להישאר נאמנה לרעיונות של היצירה המקורית ולשמר את סגנון הכתיבה הייחודי של הסופר.

הספר זוכה להצלחה בישראל לאורך זמן, בין השאר בשל היותו מתנה סמלית למשתחררים מצה"ל, לקראת טיול אחרי צבא או אירועים אחרים המהווים יציאה לדרך חדשה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=p_2muj6fxpc Oh! The places you'll go Motion Graphic] באתר יוטיוב.
* [http://www.keter-books.co.il/product_book?c0=15717 אם יוצאים מגיעים למקומות נפלאים!] באתר כתר.
* [http://www.seussville.com/ האתר של ד"ר סוס בהוצאת הספרים Random House].
* [http://naorlea.co.il/m/translation.asp?id=4 על הספר], באתר המתרגמת לאה נאור.
* .

קטגוריה:ספרי דוקטור סוס
קטגוריה:ספרי 1990
קטגוריה:ספרי רנדום האוס
דוד מנובהרדוק

רבי דוד מנובהרדוק (ה'תקכ"ט, 1769 בערך - כ"ג בכסלו ה'תקצ"ז, 2 בדצמבר 1836) היה רב ליטאי מבחירי תלמידיו של רבי חיים מוולוז'ין, ורבה של נובהרדוק. נודע על שם ספרו "גליא מסכת".

==ביוגרפיה==
נולד ללאה ולרב משה מקלצק, למד אצל אביו, אצל רבי יום טוב ליפמן הלפרין ואצל רבי חיים מוולוז'ין. בגיל 14 נישא לבתו של הרב אלעזר, רבה של העיירה ברסטוויץ. לאחר נישואיו גר בבית סמוך לאביו בקלצק, ולמד תחת הדרכתו 11 שנים.

בהיותו בגיל 25 (ה'תקנ"ד, 1794) התקבל כרבה של נובהרדוק לאחר השתדלות אביו, והחזיק בכהונתו זו במשך 43 שנים עד פטירתו. היה אחד הבוררים בזבל"א בסכסוך שהתגלע בין האחים שפירא בעלי דפוס סלאוויטא ואנשי דפוס ראם על הדפסת ש"ס סלאוויטא.

סביב דמותו נקשרו סיפורים עממיים.

רבי דוד נפטר בנובהרדוק בכ"ג בכסלו ה'תקצ"ז, 2 בדצמבר 1836, ונקבר בה. 
בנו, הרב משה, היה רבה של קרליץ ונפטר בשנת 1845 בהיותו בן שלושים שנה.

==לקריאה נוספת==
* י"ל הכהן פישמן, אנשים של צורה: קובץ מאמרים, ירושלים תש"ז. עמודים קס-קסד

==קישורים חיצוניים==
* 'ר' דוד ב"ר משה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 40 (, תמונה 1238).
* 
* 
* 
;ספרו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נבהרדק: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:ילידי 1769
קטגוריה:נפטרים ב-1836
ספרינט (טיל)

שיגור של ספרינט
ספרינט הוא שמו של טיל נגד טילים בעל מאפייני תאוצה יוצאי דופן, אשר פותח בארצות הברית בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 במסגרת תוכניות ההגנה "זקיף" (Sentinel) ו-Safeguard.

הספרינט פותח כ"מאמץ יירוט אחרון", במידה ונכשל יירוט בחלל על ידי טיל הספרטן, ונועד להגן על מטרות קטנות יחסית מפגיעת ראש נפץ גרעיני. על מנת לעמוד במשימה הטיל משוגר בתאוצה חסרת תקדים של 100 יחידות g, והגיע למהירות מאך 10 (כ-12,000 קמ"ש) תוך 5 שניות בלבד. המהירות הגבוהה גרמה לחיכוך כה גדול באוויר, עד כדי התלהטות מעטפת הטיל לטמפרטורה של אלפי מעלות. תקרת הגובה אליה הטיל הגיע הייתה כ-30 ק"מ, כך שהיירוט התבצע בתוך האטמוספירה.

אמצעי ההנחיה של הספרינט לא היו מדויקים דיים להביא להשמדת המטרה ללא שימוש בראש נפץ גרעיני על גבי הספרינט. עוצמת ראש הנפץ לא נמסרה מעולם אך מוערכת בכמה קילוטון. הפיצוץ הגרעיני לא בהכרח יביא השמדה באמצעות הדף של המטרה, אך שטף הנייטרונים שנוצר בפיצוץ ימיר את החומר הבקיע במטרה וכך למעשה ינטרל את הפצצה הגרעינית התוקפת.

טיל הספרינט, יחד עם כל תוכנית Safeguard נגנז בשל התנגדות הקונגרס, התנגדות שהתבססה על הערכת העלויות להגנה אפקטיבית כנגד ראשי חץ מתפצלים (MIRV). למעשה הטיל היה בשירות מבצעי חודשים ספורים בלבד בטרם בוטל המשך ייצורו.

== קישורים חיצוניים ==

[https://www.youtube.com/watch?v=msXtgTVMcuA סרטון של שיגורי ספרינט בהילוך איטי ורגיל]

קטגוריה:טילים אמריקאיים
קטגוריה:הגנה נגד טילים