OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נורמן טינדל

נורמן טינדל (באנגלית: Norman Barnett Tindale; 12 באוקטובר 1900 – 19 בנובמבר 1993) היה אנתרופולוג, אתנולוג וזואולוג אוסטרלי.

== ביוגרפיה ==
נורמן טינדל נולד בפרת' שבאוסטרליה המערבית. משפחתו עברה לטוקיו בה אביו עבד בצבא הישע בשנים 1907–1915. בשנת 1917 הם הגיעו לאדלייד וטינדל הצעיר התחיל לעבוד ב. בשנת 1919 הוא התקבל כאנטומולוג ב. זמן קצר לאחר תחילת העבודה הוא נפצע בהתפוצצות גז וראייתו נפגעה. הוא כתב כ-31 מאמרים מדעיים בנושאי זואולוגיה שונים אך רק בשנת 1933 קיבל תואר מאוניברסיטת אדלייד.

טנדל השתתף במספר משלחות שאורגנו על ידי המוזיאון ברחבי אוסטרליה החל משנת 1921. במשך כעשור הוא סייר ברחבי אוסטרליה הדרומית ושלח דוחות וממצאים שאסף למוזיאון.

בשנים 1938–1939 טנדל התרכז בלימוד חיי אבוריג'ינים. החל משנת 1926 הוא צילם אבוריג'ינים במהלך סיוריו. החומר שהצטבר הופק לסרט תיעודי. על בסיס רישומיו ומחקריו טינדל קבע שאבוריג'ינים הם לא נוודים כפי שסברו רוב המדענים במחצית הראשונה של המאה ה-20.

במהלך מלחמת העולם השנייה הודות לידע שלו ביפנית, טינדל הצליח להצטרף לצבא למרות בעיות בריאותיות. לתקופה מסוימת הוא הועבר לשורות צבא ארצות הברית.

לאחר סיום המלחמה טינדל חזר לעבודתו במוזיאון. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא התחיל ללמד באוניברסיטה בארצות הברית. בשנות ה-70 הוא עבר לארצות הברית והמשיך ללמד באוניברסיטת קולורדו.

תרומה של טינדל בתחום אנטומולוגיה היא בגילוי ותיאור מספר סוגי חרקים דוגמת גמל שלמה יערות גשם אוסטרלי. בנוסף לכך הוא עסק הרבה במיון וסיווג חרקים אוסטרלים. בתחום זה הוא פרסם מאמרים רבים.

על תרומתו למדע בתחום הזואולוגיה ותיאור חיי האבוריג'ינים, הוענקו לטינדל מספר עיטורים. בשנת 1956 הוא קיבל את מטעם , בשנת 1968 הוא קיבל את מטעם ובשנת 1980 את מדליית ג'ון לוויס מטעם .

כמו כן הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קולורדו (1967) ומהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה (1980).

בשנת 1993 הוא התקבל למסדר אוסטרליה (דרגת קצין, AO).

נורמן טינדל כתב מספר ספרי ילדים וספרים על חיי האבוריג'נים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.anu.edu.au/linguistics/nash/aust/nbt/obituary.html קורות חיים]

קטגוריה:אנתרופולוגים
קטגוריה:אנטומולוגים
קטגוריה:מדענים אוסטרלים
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מפקדים
קטגוריה:זואולוגים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:נפטרים ב-1993
אוסאמה עסכר

אוסאמה עסכר (; נולד ב-17 באפריל 1957) הוא לוטננט גנרל מצרי המשמש כראש המטה הכללי של צבא מצרים מאז 27 באוקטובר 2021.

==ביוגרפיה==
עסכר נולד בא-דקהלייה ב-17 באפריל 1957. הוא למד באקדמיה הצבאית של מצרים וסיים את לימודיו ב-1976. ב-1978 הוא התגייס לצבא מצרים. הווא שימש כמפקד רגימנט הרגלים ה-11, ובין 2002–2005 שימש כמפקד רגימנט הכוחות המיוחדים ה-141. בין 2005–2009 שימש כמפקד הבריגדה הממוכנת העצמאית ה-110. בין 2010–2013 שימש כמפקד הדיוויזיה הממוכנת ה-23. בין 2013–2015 שימש כמפקד הארמייה ה-3. בינואר 2015 העלה אותו נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי לדרגת לוטננט גנרל ומינה אותו למפקד הפיקוד המאוחד ללוחמה בטרור באזור סיני. ב-27 באוקטובר 2021 מונה בידי א-סיסי לראש המטה הכללי של הצבא.

עסכר נחשב למקורב לא-סיסי, ונטען שזה האחרון התערב למענו במספר צמתים במהלך הקריירה שלו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://timep.org/esw/state-actors/osama-askar/ אוסאמה עסכר] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים מצרים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:ראשי המטה הכללי של צבא מצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1957
אל תחכי לי

אל תחכי לי הוא סרט מתח ונעורים ישראלי המבוסס על סיפור אמיתי בבימוי של רועי גלוסקא ודני רייספלד אשר יצא לאקרנים ב-2021. הסרט מספר את סיפורו של מתן אייזנברג (עומר חזן), נער בן 16, אשר עובר מהעיר רעננה לשכונת עוני ופשע, בדרך אייזנברג מתאהב בעדן (טיילור מלכוב), עולה חדשה מרוסיה ולא מקובלת בבית ספרה בדיוק כמו מתן.

== עלילה ==
מתן (עומר חזן) עובר לשכונת פשע אלימה אחרי פשיטת הרגל של אביו חיים (רני בלייר), ומתפתה לחיי התענוגות של העבריינים בשכונה.

בסוף הסרט מתן מחליט להרוג את הכנופיה של יוסי סאלם ונכנס לכלא למאסר עולם בגיל 17.5 תוך שעדן (טיילור מלכוב), בת זוגו בהיריון מתקדם.

הסרט מבוסס על סיפור אמיתי שקרה בין השנים 1993–1994.

== צוות שחקנים ודמויות ==
=== דמויות ראשיות ===
* מתן אייזנברג (עומר חזן): נער בן 16 (בתחילת הסרט) שעובר משכונה יוקרתית ברעננה לשכונת פשע ועוני. הבן של שרה וחיים, אח לשלושה אחים קטנים ממנו ובן הזוג של עדן ולהם בן, מסרב להצטרף לפנימיה "כפר הנוער" שבה הייתה עדן. מתחבר לכנופיית הפשע של יוסי סאלם ש"מגנה" על השכונה. נחטף על ידי ציון שמאיים עליו שאם לא יהרוג את מנהיג הכנופיה המתחרה, הוא יהרוג אותו. בסוף הסרט הוא הורג את כל הכנופיה של יוסי סאלם ונכנס לכלא למאסר עולם בגיל 17.5. השכן של עדן.
* עדן (טיילור מלכוב): נערה בת 16 (בתחילת הסרט) אשר לא מקובלת חברתית בבית ספרה ומוכה על ידי נועה וחברותיה. בת הזוג של מתן וממנו נכנסת להיריון. מנסה לשכנע את מתן להצטרף לפנימית "כפר הנוער" כדי להיפטר מכל הבעיות שנקלעו אליהם. עולה חדשה מרוסיה. אמה מתה. שכנתו של מתן.
* ציון (רז מזרחי): גר בשכונת העוני. בן 30. מנהיג כנופיית יוסי סאלם. מנסה להרוג את מתן אך לא מצליח. נהרג על ידי מתן בסוף הסרט בזמן שציון היה אמור להיכנס לבית הכלא. רוכב על סוסים.

=== דמויות משניות ===
* שרה אייזנברג (עינת שרוף): אמם של מתן ושלושת אחיו הקטנים ואשתו של חיים. מנקה בבית קולנוע.
* חיים אייזנברג (רני בלייר): אביהם של מתן ושלושת אחיו הקטנים ובעלה של שרה. איש עסקים לשעבר עד שפשט את הרגל. מוכה על ידי הכנופיה של יוסי סאלם.
* משה (אורי גבריאל): אחיה של שרה. מסייע לה כלכלית.
* צחי (נאור ואטורי): נער בן 17 בכנופיית יוסי סאלם. נהרג על ידי מתן בסוף הסרט.
* נועה (נועה בני): נערה בת 17 אשר מקובלת בבית ספרה. מכה את עדן, ולאחר שמתן מגן עליה, היא וצחי רודפים אחרי עדן ומתן. מנסה להתחיל עם מתן.
* יוסי סאלם: מנהל כנופיית יוסי סאלם.
* תומר (ישראל אוגלבו): שוטר שמעודד את מתן להפסיק עם הפשע.

== קישורים חיצוניים ==
* 
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2021
בית הכנסת בני ישראל

קהילת בני ישראל הוא בית כנסת השוכן בגלווסטון, טקסס, ארצות הברית. בית הכנסת נוסד על ידי מהגרים יהודים מגרמניה בשנת 1868, זוהי הקהילה היהודית הרפורמית הוותיקה ביותר במדינה.

תוכנית גלווסטון, שפעלה בין השנים 1907 עד 1914, סייעה למשוך אלפי מהגרים יהודים ממזרח אירופה לאזור חוף המפרץ של ארצות הברית, בכלל, ולעיר טקסס, בפרט.

==היסטוריה==
יהודי גרמניה היו בין המהגרים הרבים לגלווסטון בשנות הארבעים של המאה ה-19. בית הקברות היהודי הראשון הוקם בטקסס בשנת 1852. ארבע שנים מאוחר יותר הם ארגנו את המוסדות הקהילתיים היהודיים הראשונים במדינה. מתוך ההתארגנויות האלו נוסדה קהילת בני ישראל בשנת 1868, הקהילה הרפורמית הראשונה במדינה והקהילה היהודית השנייה (קהילה אורתודוקסית התקיימה ביוסטון). בית הספר של הקהילה נוסד בשנת 1869. החל משנת 1877 נכללו לימודי השפה העברית כחלק מתוכנית הלימודים ב-20 ביוני 1875, הקהילה הצביעה על הצטרפותה לאיחוד הקהילות העבריות האמריקניות.

אברהם כהן לאבאט, אחד מחלוצי תנועת היהדות הרפורמית בארצות הברית, עבר לגלווסטון בשנת 1878 והיה פעיל בולט בקהילה עד למותו בשנת 1899. החל משנת 1888 הנהיג את הקהילה הרב הנרי כהן במשך יותר מחמישה עשורים, בתקופות של הגירה מרובה של יהודים ממזרח אירופה ושתי מלחמות עולם. לאחר סופת ההוריקן בגלווסטון בשנת 1900 שהרס בתים רבים באי והרג 6,000 איש הוא גייס את חברי הקהילה לדאוג לתושבי האי שנפגעו, יהודים ושאינם יהודים.

==בית הכנסת==
בית הכנסת שנבנה בסגנון ויקטוראני בשנת 1890 (מימין) ולצידו בית הקהילה
בשנת 1870 הזמינה הקהילה את מר טאק, המאסטר הגדול של לשכת הבונים החופשיים של טקסס, לטקס הנחת אבן הפינה למבנה בית הכנסת. הקהילה המשיכה לגדול, ובסוף שנות השמונים של המאה ה-19 עלה הצורך בבית כנסת חדש וגדול יותר. ניקולס ג'יי קלייטון, שהיה אדריכל בולט בטקסס של מבנים דתיים, הוזמן לעצב את בית הכנסת החדש. המבנה, שנחנך בשנת 1890, עוצב בסגנון ויקטוריאני והיה מפואר ומעוטר, עד שהפך לנקודת ציון הבולטת בעיר. הקהילה השתמשה בבניין זה עד למכירתו בשנות ה-50 של המאה ה-20 ללשכת הבונים החופשיים ועברה לבית כנסת חדש אחר.

==בית הקהילה על שם הנרי כהן==
גידול הקהילה נמשך גם תחילת המאה העשרים והיא נזקקה למרחב נוסף לצורך פעילותה. בשנת 1928 הוחלט להקים מרכז בסמוך למבנה בית הכנסת. בית הקהילה נקרא על שם הרב הנרי כהן, שהיה רב הקהילה. המתחם היה בשימוש הקהילה עד לשנות החמישים, אז עבר, יחד עם בית הכנסת למבנה מחוץ למרכז העיר. בית הקהילה עוצב על ידי טיבור ברמן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסס: מבנים
קטגוריה:בתי כנסת רפורמיים
קטגוריה:ארצות הברית: בתי כנסת
כריסטוף גראף

כריסטוף גראף (בגרמנית: Christoph Graf; נולד ב-5 בספטמבר 1961) הוא המפקד ה-35, והנוכחי של המשמר השווייצרי - הכוח הצבאי המשרת את קריית הוותיקן. גראף מונה לתפקיד בידי האפיפיור פרנציסקוס ב-7 בפברואר 2015.

==ביוגרפיה==
גראף נולד בעיר פאפנאו בקנטון לוצרן שבשווייץ. הוא עבד בתחילה בעורך דין לפני שב-1987 הוא התגייס למשמר השווייצרי. באוגוסט 1999 הועלה לדרגת פלדוול, בשנת 2000 הועלה לדרגת לויטננט, וב-2009 הועלה לדרגת האופטמן. באוקטובר 2010 העלה אותו האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה אותו לסגן מפקד המשמר. ב-7 בפברואר 2015, האפיפיור פרנציסקוס מינה את גראף למפקד המשמר השווייצרי במקומו של דניאל אנריג, ובמקביל העלה אותו לדרגת אוברסט.

==קישורים חיצוניים==
* [https://schweizergarde.ch/paepstliche-schweizergarde/en/about-us/the-leaders/ כריסטוף גראף] באתר המשמר השווייצרי

קטגוריה:שווייצרים
קטגוריה:המשמר השווייצרי
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1961
אושנו

ווילקסוומאן}} ב[[אייקוצ'ו בפרו]]
כיסאות האבן שבראש האושנו בווילקסוומאן
אושנו (בקצ'ואה: Ushnu) הוא מבנה מדורג בצורת פירמידה, ששימש את האינקה לניהול הטקסים החשובים ביותר של אימפריית האינקה. מבנים כאלו הוקמו בקוסקו, בירת האימפריה, ובערים העיקריות, או על פסגות ההרים לצד מערכת הדרכים של האינקה.

מעט מאוד ידוע על השורש בקצ'ואה של המונח אושנו, אך נראה שפירושו "מקום האבנים שבו המים מסוננים". הם שימשו כנראה את האוכלוסיות הפרה-היספניות, כאשר נאלצו לערוך טקסים שבהם הקריבו נוזלים, בעיקר משקה תירס אלכוהולי, כקורבן.

האושנו הוקם בכיכר המרכזית של העיר, או על פסגות ההרים שמהם אפשר היה לחלוק כבוד לאלי ההרים, הוואמני (Wamani). המבנה הוא פירמידה מלבנית שנוצרה על ידי חמש פלטפורמות, שנבנו ברציפות לחלק הגבוה ביותר עבור גרם מדרגות חיצוני. הכל נבנה באבן. בחלק העליון ניצבה כורסה כפולה מעובדת באבן, שעל פי המסורת המקומית כוסתה ביריעות מוזהבות. זה היה המקום שבו ישבו הסאפה אינקה והקויה (אשתו) לשפוט ולנהל את הטקסים והפולחנים שהתבצעו בכיכר. הטקסים והפולחנים הפכו מורכבים יותר ויותר והאושנו בתקופת אינקה היה לא רק המקום המיועד לנסך של צ'יצ'ה, אלא גם לקורבנות של ילדים, בעלי חיים, כמו גם עם שריפת בדים ומנחות אחרות.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* 
*
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אינקה
בלייק סניידר

בלייק סניידר (באנגלית: Blake snyder; 3 באוקטובר 1957 – 4 באוגוסט 2009) היה תסריטאי, יועץ, סופר ומחנך אמריקאי, אשר באמצעות סדרת הספרים שלו "הצילו את החתול"<ref></ref> העוסקת בתסריטאות ומבני סיפור, הפך לאחד ממנטורי הכתיבה הפופולריים ביוצר בתעשיית הקולנוע. סניידר הוביל סדנאות בינלאומיות לסופרים בדיסציפלינות שונות, וכן פגישות ייעוץ לכמה מהאולפנים הגדולים בהוליווד.

== חייו המוקדמים ==
בגיל שמונה נשכר סניידר על ידי אביו מפיק הטלוויזיה, כמדובב לספיישל אנימציה בכיכובו של סטרלינג הולוויי. סניידר המשיך לדובב ילדים, עד שקולו השתנה.

סניידר החל את הקריירה שלו בכתיבה לסדרת הטלוויזיה של דיסני "Kids Incorporated", וב-1987 החל לכתוב כתסריטאי במשרה מלאה. הוא היה חבר באגודת הסופרים של אמריקה במשך יותר מ-20 שנה.

מכירת התסריט הראשונה של סניידר הייתה ב-1989 עבור התסריט "עצור! או שאמא שלי יורה", שנמכר ב-500,000 דולר<ref name="Variety2">"First Time Writers Fare Well at W & A" – Stop! Or My Mom Will Shoot script sale.</ref>. הוא המשיך ומכר עוד 12 תסריטים מקוריים, מה שזיכה אותו בתואר "אחד מהתסריטאים המצליחים ביותר בהוליווד"<ref></ref>. התסריט לסרט

"צ'ק פתוח", שנכתב עבור אולפני וולט דיסני, נמכר במיליון דולר.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* עצור! או שאמא שלי יורה (1992)
* (1994)

== הצילו את החתול ==
במדריך התסריטאות שכתב<ref>בלייק סניידר, הצילו את החתול. אסיה הוצאה לאור. 2020. תרגום: יואב כ"ץ</ref> טוען סניידר שלצופים צריך להיות אכפת אם הגיבור הראשי מצליח להשיג את מטרתו, או נכשל בכך. לצורך כך, גיבור ראשי צריך להתחבב על הצופה במידת מה, גם אם אינו בהכרח אדם חביב. הכנסת סצנה בה הגיבור עושה מעשה אנושי, הרואי, שיש בו הקרבה עצמית, וכיוצא בזה, מעוררת את הזדהות הצופה איתו. סניידר כינה את הטכניקה הזאת 'הצל את החתול' על שם סצנה מפורסמת מתוך הסרט 'הנוסע השמיני', שבה גיבורת הסרט מסכנת את חייה כדי להציל את החתול שלה. 

הספר שם דגש על חשיבות הלוגליין, תיאור הסרט שאורכו עד 35 מילים, ושכולל הצגה של הגיבור, של המטרה העלילתית ושל הקונפליקט העלילתי. ממנו יוצא התסריטאי לפתח את הדמויות ואת הסיפור. כמו כן, סניידר מחלק את רוב הסרטים שנוצרו ל-10 קטגוריות (ז'אנרים לפיו) שאינן החלוקה המקובלת. 

בנוסף, סניידר פיתח גיליון של 15 "ביטים" - סצינות או נקודות בעלילה שלפי התאוריה שלו, חייבות להיות בתסריט על מנת שיצליח. בהמשך הרחיב סניידר את הגיליון ל-40 "ביטים" - 10 במערכה הראשונה, 20 במערכה השנייה ו-10 במערכה השלישית. 

סניידר כתב את שלושת הספרים הראשונים בסדרה. ספר נוסף נערך מתוך בלוגים שסניידר פרסם, ושני ספרים נוספים בסדרה נכתבו בידי תלמידיו. ביניהם הספר "הצילו את החתול - כותבים רומן" המיישם את כללי התסריטאות של סניידר על פרוזה.

== מחוות לאחר מותו ==
סניידר נפטר במפתיע בשנת 2009, בגיל 52. שנה לאחר מותו הקדישו לזכרו אולפני דרימוורקס את הסרט "הדרקון הראשון שלי"<ref name="How the Dragon Really Got Trained2"></ref>. בנוסף, שלוש שנים לאחר פטירתו, הוציא בן אהרונוביץ' את הספר "whispers under ground", והקדיש אותו לסניידר.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
קראש (משקה)

קראש הוא משקה מוגז בטעם תפוזים של חברת קיוריג-ד"ר פפר המשווק בעיקר בארצות הברית. הוא מתחרה בעיקר במשקה פאנטה של חברת קוקה-קולה. המשקה נוצר בשנת 1911 על ידי כימאי המשקאות ניל סי וורד. במשך השנים שווק משקה קראש במגוון טעמים, לרוב ללא קפאין.

==היסטוריה==
המשקה נוצר בשנת 1911 על ידי כימאי המשקאות ניל סי וורד, עבור חברת המשקאות אורנג' קראש (Orange Crush). שם המשקה נשא את שמו של וורד והיה בתחילה Ward's Orange Crush. במשקה נכללה עיסת תפוזים, שהעניקה הרגשה של "מיץ תפוזים טבעי, סחוט טרי", אך לאחר זמן קצר שונתה הנוסחה, ומאז לא מקובל להוסיף למשקאות קראש עיסת פרי.

חברת אורנג' קראש נרכשה על ידי פרוקטר אנד גמבל בשנת 1980, ועל ידי חברת קדבורי-שוופס בשנת 1989. בשנת 2008 נמכר קו המשקאות לחברת קיוריג-ד"ר פפר, שבסיסה בפלאנו, טקסס. המשקה פופולרי גם בקנדה, שם הוא מופץ על ידי חברת בת של פפסיקו.

מדינות נוספות בהן נמכר קראש הן אורוגוואי, ארגנטינה, גואטמלה, לבנון, מקסיקו, סוריה, פנמה, פרגוואי, פרו, צ'ילה, קולומביה ורוסיה, ובתקופה מסוימת נמכר גם באקוודור, בוליביה, ניקרגואה וקוסטה ריקה. בחלק ממדינות אמריקה הלטינית המותג "קראש" מופץ על ידי חברת קוקה-קולה, אף על פי שהוא משתמש באותם צבעים ובקבוקים כמו פאנטה.

הטעמים הנפוצים בארצות הברית הם תפוז (המכונה אורנג' קראש), תפוז דיאט, ענבים, תות ודובדבן.

בשנת 1997 שווק המשקה למשך תקופה קצרה בישראל על ידי חברת יפאורה-תבורי.

בין הטעמים של קראש ששווקו במשך השנים נמנים אבטיח, אגס, אננס, אפרסק, אשכולית אדומה, אשכולית לבנה, בירת שורשים, בננה, ג'ינג'ר ביר, דובדבן, ליים, לימון, לימון-ליים, לימונדה, ליקוריץ, מי סודה, מסטיק, ענבים, פטל כחול, פירות יער, קולה, קולה-דובדבן, קרים סודה, רימונים, שוקולד, תות-לימון, תות-שמנת, תות שדה, תותי פרוטי, תפוז, תפוח וקקאו. חלק מהטעמים שווקו בגרסה דלת-קלוריות, כ.

==בתרבות==
המשקה "אורנג' קראש" משמש בסיס לביטויים רבים בתרבות האמריקאית, בהם שמות של קבוצות ספורט, שיטת הגנה בפוטבול ומגבר לגיטרה חשמלית. השיר "אורנג' קראש" של להקת אר.אי.אם. מתייחס בהשאלה לאייג'נט אורנג'.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משקאות מוגזים
קטגוריה:מותגי משקאות
Better (שיר של תמיר גרינברג)

Better הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי תמיר גרינברג. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים טדי הפקות, ב-15 בפברואר 2022.

== רקע ==
את מילות השיר חיבר תמיר גרינברג. "Better" הוא שיר שמדבר על הפחדים והסרטים שאנשים מספרים לעצמם כל הזמן, על למה צריך להשתחרר מהם, להתמסר לרגע ולהישאר אופטימיים.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ של "Better" פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של גרינברג ביום הוצאת השיר. הוא בוים על ידי רועי רז, וצולם באולפני "ברודקאסט חולון" על ידי רומן ליטצקי. במרכז הקליפ עומד גרינברג, שמלווה בכמה רקדנים ולובש חליפה ירוקה, ומבצע את מילות השיר על רקע צבעים מתחלף (כחול או כתום).

== ביקורות ==
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה. בביקורת שכתב ציין כי לגרינברג יש ייחודיות בנוף של התרבות הישראלי. לטענתו, הוא משתלב נהדר עם אופייה של המוזיקה השחורה שהייתה פופופולרית בארצות הברית ב. בביקורת אחרת שפורסמה בעיתון "הארץ" נכתב כי קולו של גרינברג לא מוצה בצורה מיטבית בשיר.

==מיקומי שיא==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברות תקליטים
|-
!עולם
|15 בפברואר 2022
|הורדה דיגיטלית • סטרימינג
|טדי הפקות
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי תמיר גרינברג
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי תמיר גרינברג
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט
יעקב מלונדון

יעקב מלונדון (המאה ה-12 - 1217) היה פרסביטר יהודי אנגליה הידוע הראשון. הוא מונה לתפקיד זה על ידי ג'ון, מלך אנגליה בשנת 1199, שגם נתן לו מסמך הגנה . הוא מת ככל הנראה בשנת 1217, כאשר יוסף מלונדון ירש אותו בתפקיד הפרסביטר. ייתכן שזהו רבי יעקב מלונדון שתרגם את ההגדה של פסח לאנגלית, כדי שנשים וילדים יוכלו להבין אותה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חכמי אנגליה
קטגוריה:לונדון: רבנים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-12
קטגוריה:נפטרים ב-1217
אייד'י

אייד'י (בפארואזית: Eiði; תעתיק IPA: ; בתעתיק לעברית: אָיְיִי) הוא כפר הממוקם בקצה הצפון מערבי של האי אסטורוי באיי פארו. הכפר הוא מקום הבירה של עיריית אייד'י. הכפר ממוקם 4 ק"מ צפונית לליוסאו ו-6 ק"מ מערבית לפונינקור.

==היסטוריה==
אייד'י הוזכר לראשונה בכתבים מתחילת המאה ה-14, זאת אף על פי שתיארוך פחמני מצביע על כך שהכפר יושב על ידי ויקינגים עוד במאה ה-9. במרכז הכפר נמצאת כנסיית הכפר. הכנסייה תוכננה בשנת 1879 על ידי האדריכל הדני הנס כריסטיאן אמברג. הכנסייה נוסדה ב-18 בספטמבר 1881.

על יד הכפר נמצאת תחנת תשדורת והנחיית צוללות שהייתה פעילה במהלך המלחמה הקרה. אולם הציוד התיישן והתחנה פעלה בפעם האחרונה ב-1 בינואר 2016 ונסגרה סופית שלוש שנים לאחר מכן. בשיאה בשנות ה-60 עמד מספר העובדים בתחנה על 32.

==ספורט==
קבוצת הכדורגל של הכפר היא EB/Streymur. הקבוצה נוסדה בשנת 1933 מאיחוד בין הקבוצות Eiðis Bóltfelag ו-Ítróttarfelagið Streymur.

==בני כפר ידועים==
* גרגריס ינסן (1835–1897), מורה, פוליטיקאי וראש העירייה הראשון
* האנס פאולי סמואלסן (נולד 1984), שחקן כדורגל
* ארנביירן האנסן (נולד 1986), שחקן כדורגל
* דוריס אולפסדוטיר (נולדה 1986), שחקנית כדורגל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:איי פארו: יישובים
איה גזגז

איה גזגז (12 במרץ 2005 – 10 באפריל 2022) הייתה שייטת תוניסאית שהתחרתה במפרשיות מדגם 49er FX.

== קריירה ==
איה גזגז התחרתה במפרשית זוגית מדגם 49er FX באולימפיאדת טוקיו 2020, לצד אחותה שרה. הן סיימו במקום ה-21 והאחרון במקצה המוקדמות, ולא השתתפו בשלושת שיוטי הגמר של התחרות.

== מותה ==
ב-10 באפריל 2022 טבעה גזגז למוות במהלך אימון עם אחותה, כאשר הסירה שלהן שקעה במי הים התיכון ליד תוניס בשל רוחות חזקות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שייטות (נשים)
קטגוריה:משתתפות תוניסאיות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:הרוגות טביעה
קטגוריה:שייטים
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:ילידות 2005
קטגוריה:תוניסאים שנולדו ב-2005
קטגוריה:נפטרות ב-2022
קטגוריה:תוניסאים שנפטרו ב-2022
חטא המעפילים

הכנענים נלחמים עם המעפילים. צ'ארלס פ. הורן וג'וליוס א. בוור. 1908
חטא המעפילים הוא סיפור מקראי המתואר בספר במדבר ובספר דברים. לאחר חטא המרגלים, שבו המרגלים גרמו לבני ישראל להרתע מלכבוש את ארץ כנען, אלוהים כעס על בני ישראל, והעניש אותם להמשיך לנדוד במדבר ארבעים שנה. למרות העונש, חלק מבני ישראל החליטו לעלות לארץ חרף אזהרתו של משה שאלוהים לא יהיה עמם. הם 'העפילו' לעלות אל ראש ההר, אך העמלקים והכנענים יושבי ההר יצאו לקראתם, והכו אותם מכה קשה.

== התיאור המקראי ==
=== הרקע למעשה והכרזת המעפילים ===
על פי ספר במדבר סיפור המעפילים אירע בבוקר למחרת חטא המרגלים, בתור תגובה לחטא: .

גם מהתיאור בספר דברים עולה שההעפלה תגובה של בני ישראל לחטא המרגלים: .

===ניסיונו של משה למנוע את המעשה===
בספר דברים מסופר שמשה ניסה להניא את העם מעלייה לארץ, על פי הוראת אלוהים: 

בספר במדבר התנגדותו של משה מתוארת כך: .
===המעשה ותוצאותיו===
העם עלה לראש ההר, ונחל מפלה קשה:

== ניתוח ופרשנות ==
כפי שהובא לעיל וכפי שיובא עוד בהמשך, ישנם הבדלים רבים בין הסיפור בספר במדבר לבין הסיפור בספר דברים. לדעת הרב אלחנן סמט, ספר דברים משלים את הפרטים החסרים ומתרץ את הקשיים שבספר במדבר.
===הפרטים החסרים בספר במדבר===
בדבריהם של בני ישראל בספר במדבר:, לא מוזכר רצון להילחם. בנוסף, לא מפורש בדבריהם של המעפילים מה "אמר ה'"; רש"י פירש, שבני ישראל תולים את מעשיהם בהבטחת ה' שהארץ תהיה שלהם<ref>. בחלק מכתבי היד הושמט פירוש זה.</ref>, אך רשב"ם פירש, שהם הסתמכו על מצוות ירושת ארץ ישראל<ref></ref>.

כדי להשלים את הפרטים החסרים, הרב סמט משתמש בספר דברים, שבו כתוב במפורש, שכוונתם של המעפילים הייתה להילחם: - הם רצו להילחם כי כך ה' ציווה. בדברים אלו יש גם סיוע לפירוש הרשב"ם, שמה ש"אמר ה'" הוא הציווי להילחם בעמי הארץ.

===הקשיים בספר במדבר===
בדבריו של משה: , לא ברור מדוע הוא החשיב את המעשה כעבירה על רצון ה'; חלק מהפרשנים<ref>למשל או </ref> כתבו, שהכוונה לציווי שהוזכר לפני ההודעה המלאה על עונש החוטאים, , והרמב"ן כתב, שמדובר על ציווי שניתן למשה באותו הרגע, כפי שמופיע בספר דברים<ref></ref>.

גם הנימוק לדבריו של משה נאמר באריכות הנראית מיותרת: . הרב סמט משתמש בספר דברים, בכדי להסביר את האריכות בדבריו של משה. בספר דברים כתוב במפורש, שבני ישראל עברו על דברי ה', שאמר למשה . בתחילה, משה אומר:, שזהו ציווי המקביל לדברי ה'; ולאחר מכן הוא מוסיף את הסיבה שה' לא יהיה עמם, והם יפלו בידי העמלקי והכנעני.

== ראו גם ==
* המעפילים

== קישורים חיצוניים ==
* , מתוך: עיונים בפרשת השבוע כרך ב, סדרה שנייה, מעליות, ירושלים תשס"ד

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספר במדבר
קטגוריה:חטאים במקרא
ישו והאישה הנואפת

תבליט המתאר את ישו והנואפת בכנסייה באבוויל.
יֵשׁוּ וְהָאִשָּׁה הַנּוֹאֶפֶת הוא קטע בברית החדשה, בבשורה על-פי יוחנן פרק ח : 3 - 11. הכתוב מתאר כיצד ישו הציל אישה שהואשמה בניאוף מידי המון שביקש לסקלה באבנים, כשהוא קורא לאדם שאין בו חטא להשליך את האבן הראשונה, ואיש לא עמד בתנאי. 

== המעשה ==
בסיפור, ישו מלמד בבית המקדש. אויביו הפרושים והסופרים, המבקשים למצוא בו עוון, מביאים בפניו אישה הנאשמת בניאוף. הם מזכירים לו כי לפי התורה עליה להיסקל למוות באבנים, ושואלים בהקנטה מה דעתו. ישו לא עונה ומתווה אות על החול, והם מוסיפים לשאלו. הוא נושא את עיניו ומודיע כי מי שלא חטא מעולם, מוזמן להשליך את האבן הראשונה. מצפונם של כל הנוכחים נוקפם והם עוזבים בזה אחר זה. ישו מוחל לאישה ושולחה לדרכה, ומפציר בה לא לחטוא עוד.

לסיפור מספר פרשנויות. פרשנות אחת, ומוכרת, מספרת שלמעשה, קבוצת הפרושים הביאה את האישה לישו למרות שהאישה לא באמת נאפה, והפרושים רק רצו להתגרות בישו מפני שקינאו בו.<ref></ref> מעשה הנואפת הוא אחד הסיפורים הנודעים הקשורים בישו במסורת הנוצרית, והוא זכה לעיבודים אמנותיים רבים. יש הסכמה רחבה בביקורת המקרא שהסיפור הוא תוספת מאוחרת לבשורה, וצורף לטקסט כמה מאות שנים לאחר כתיבת המקור.<ref></ref> 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משלים בנצרות
זלטיבור

זלטיבור (בסרבית: Златибор, תעתיק חופשי לעברית: "האורן המוזהב") הוא חבל ארץ הררי בדרום-מערב סרביה.

זלטיבור הוא בין האזורים המתויירים ביותר בסרביה. אטרקציות התיירות העיקריות של זלטיבור כוללות בין היתר אתרי ספא, אתרי סקי ומסלולי הליכה. אתר הסקי הפופולרי טורניק ממוקם בחבל זלטיבור. במרכזו התיירותי של החבל ממוקמת עיירת הסקי זלטיבור, בה ממוקמת בין היתר מעלית הגונדולה הפנורמית הארוכה בעולם, ממרכז העיר ועד אתר הסקי טורניק.

העיר הגדולה ביותר בחבל זלטיבור היא אוז'יצה (Užice), ששוכנת בגיא נמוך יותר משאר האזור.

== גאוגרפיה ==
חבל זלטיבור מתפרש על פני כ-300 קילומטרים רבעים כאשר אורכו של החבל הוא 43 קילומטרים ורוחבו של החבל הוא 37 קילומטרים. הגובה הממוצע בחבל זלטיבור הוא כ-1,000 מטרים מעל פני הים. הפסגה הגבוהה ביותר של החבל - הר טורניק - ממוקמת בגובה 1,496 מטרים מעל פני הים.

תצלום פנורמי של הרי חבל זלטיבור

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרביה: גאוגרפיה
דניאל אנריג

דניאל רודולף אנריג (בגרמנית: Daniel Rudolf Anrig; נולד ב-10 ביולי 1972) הוא קצין משטרה שווייצרי אשר שימש כמפקד ה-34 של המשמר השווייצרי בין 2008–2015.

==ביוגרפיה==
ארינג נולד ב-10 ביולי 1972 בעיר ולנשטאדט בקנטון סנט גאלן שבשווייץ. הוא בנם של רודולף גוסטב אנריג וסילביה מריה לבית בנץ. ב-1992 הוא התגייס למשמר השווייצרי אולם ב-1994 פרש ממנו. לאחר מכן החל ללמוד משפטים באוניברסיטת פרייבורג, וסיים את לימודיו ב-1999. לאחר מכן הצטרף למשטרת שווייץ וב-2002 מונה למפקד המשטרה הפלילית בקנטון גלרוס. בשנת 2003 הוא היה אחראי על פשיטה שנויה במחלוקת על בית מהגרים בחשד להחזקת סמים וסחר בבני אדם. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הגיש בפני בית המשפט השווייצרי תלונה על אלימות מופרזת שנקטו השוטרים השווייצרים במהלך הפשיטה. בית המשפט קבע כי לא נמצאו ראיות לכך שבפשיטה נעשו מעשים פליליים, אולם ארינג נאלץ לשאת בחלק מהוצאות המשפט. פרשה זו לא מנעה את קידומו של ארינג בשנת 2006, לתפקיד מפקד כל משטרת קנטון גלרוס.

ב-19 באוגוסט 2008 הוא חזר למשמר השווייצרי ומונה בידי האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר למפקד המשמר במקום אלמר מדר. החל משנת 2012 החלו להגיע יותר ויותר דיווחים על חיכוכים בין ארינג לבין האפיפיור פרנציסקוס. נטען כי ארינג שולט ביד ברזל במשמר, ומנסה להפוך אותו לארגון צבאי ולוחמני יותר. כמו כן נטען שהוא מתגורר בדירת פאר על חשבון הקריה. ב-2 בדצמבר 2014 הודיע האפיפיור פרנציסקוס כי קריית הוותיקן לא תחדש את החוזה שלה עם אנריג. הוא סיים את תפקידו ב-31 בינואר 2015 והוחלף בידי כריסטוף גראף. לאחר פרישתו חזר למשטרת שווייץ ומונה למפקח על כוחות המשטרה בנמל התעופה ציריך קלוטן. הוא סיים את תפקידו ב-2020.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:המשמר השווייצרי
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1972
אלמר מדר

אלמר תיאודור מדר (בגרמנית: Elmar Theodor Mäder; נולד ב-28 ביולי 1963) שימש כמפקד המשמר השווייצרי האמון על ביטחונה של קריית הוותיקן בין השנים 2002–2008.

==ביוגרפיה==
מדר נולד ב-28 ביולי 1963 בעיר אוצוויל בקנטון סנט גאלן שבשווייץ. אחד מחמשת ילדיהם של תיאודור וקתרינה מדר. הוא למד משפטים באוניברסיטת פרייבורג וסיים את לימודיו ב-1990.לאחר סיום לימודיו עבד כעורך דין עצמאי במשך שנתיים לפני שהתגייס לחיל האוויר השווייצרי והגיע לדרגת לויטננט. ב-1998 התגייס למשמר השווייצרי וב-2002 מונה בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני למפקד המשמר.

הוא פרש מתפקידו ב-6 במרץ 2008 והוחלף בדניאל אנריג. לאחר פרישתו החל לעבוד בחברות אבטחה פרטיות בגרמניה ובשווייץ.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שווייצרים
קטגוריה:המשמר השווייצרי
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1963
חיים משה הכהן

הרב חיים משה מורינו הכהן היה רב ודיין באזמיר במאה ה-19. מחבר ספר פני חמה.

== תולדותיו ==
כיהן כדיין בבית דינו של הרב רפאל אשכנזי, יחד עם רבי דוד אמאדו, רבי נסים אריה ארייאש ורבי שלמה חכים. תורתו מופיעה בספרי חכמי דורו, כמו בספר "נחמד למראה"<ref>ביכורים פ"א דף קפז, עמוד א', שם כותב הג"ר נסים אברהם אשכנזי זלה"ה: וכן במסכת שביעית פ"א דף קיב, עמוד א, ובפ"ד דף קבד, עמוד א, ובפ"ו דף קלב, עמוד א, ושם במסכת נזיר דף קעט, ע"ב.</ref>. על מידותיו מעיד רבי חיים פאלאג'י, בעודו משבח את הבדחנות המותרת:

נפטר במיתת נשיקה<ref name=":0">דרש אברהם חלק ב סדר נשא דרוש ב' (דף נב עמוד א')</ref> בז' בשבט ה'ת"ר באזמיר, שם נטמן. רבי נסים אברהם אשכנזי סידר וכתב דרוש להספדו, המופיע בספרו דרש אברהם<ref name=":0" /> שם הוא מכנה אותו אך לא נשא אותו ברבים משום שרבי חיים משה ציווה שלא יספידוהו בפטירתו.

=== משפחתו ===
בתו, שולטאנה נישאה לרבי אברהם קורקידי בעל ספר "וייקח אברהם". נכדו, הנקרא על שמו, היה רבי חיים משה קורקידי, שהוציא לאור את חיבורו של סבו יחד עם ספרו שלו, משה עבד.

== חיבוריו ==
שער ספר פני חמה
* פני חמה (אזמיר תרמ"ב, כרוך עם ספר משה עבד לנכדו) - דינים וכללים בסדר א-ב, וכולל מאה ושלושים סימנים שנותרו מהחיבור שנשרף. את החיבור הוציא לאור נכדו, הרב חיים משה קורקידי.
* מזכרת גיטין ונוסחי שטרות (כת"י) - מצויים באוצר כתי"ו של האדמו"ר מקרלין מירושלים מס' 33.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:נפטרים ב-1840
מרכז המתות החסד בגרפנק

[[קרל ברנדט, הרופא האישי של היטלר וראש תוכנית T4]]
[[פיליפ בוהלר, ראש תוכנית T4]]

מרכז המתות החסד בגרפנק (בגרמנית: NS-Tötungsanstalt Grafeneck) היה אחד ממרכזי המתות החסד של גרמניה הנאצית כחלק מתוכנית המתת החסד הכפויה של הממשל הנאצי. המרכז פעל בשטח טירת גראפנק וכיום משמש כאתר הנצחה המוקדש לקורבנות התוכנית המכונה תוכנית T4 - אותנסיה.

כ-10,500 אנשים עם מוגבלויות נפשיות ופיזיות הומתו במקום באופן שיטתי במהלך שנת 1940, בעיקר משטחי בוואריה ובאדן-וירטמברג. מרכז המתות החסד בגרפנק היה אחד המקומות הראשונים בגרמניה הנאצית בו הומתו אנשים בכמויות גדולות בעזרת תא גזים שעשה שימוש בפחמן חד-חמצני.

== היסטוריה ==
טירת גראפנק, שנבנתה בסביבות 1560, שימשה כבית ציד עבור הדוכסים מוירטמברג. במאה ה-19 בשנת 1928 נרכז האתר, והוקם בו בית מקלט לנכים. ב-13 באוקטובר 1939, פונו גרפנק תוך יממה. ארבעה אוטובוסים פינו כ-100 גברים נכים וכמה נשים. כל החולים שפונו שרדו את תוכנית T4.

מאוקטובר 1939 עד ינואר 1940 הוסב בית החולים לשעבר למתקן המתות חסד. בטירה הותקנו חדרי מגורים וניהול וכן משרד רישום ומשטרה. בשטח הטירה נבנתה צריף עץ עם כ-100 מיטות, מקום חניה לאוטובוסים, תא קרמטוריום וסככה עם מתקנים ששימשו כתאי גזים. בנוסף, גויסו צוותים משטוטגרט ומברלין שכללו רופאים, שוטרים, פקידים, אנשי תחזוקה ותחבורה, צוות כלכלי וביתי, שומרים וצוות הבאה לקבורה. עד 1940, גדל מספר העובדים במקום מ-10 לכ-100 עובדים.

רצח שיטתי במסגרת תוכנית T4, החל ב-18 בינואר 1940 בגרפנק בתא גזים שהוסווה כמקלחת. רופא הכלא הפעיל שסתום שהזרים פחמן חד-חמצני לתא הגזים. הגז יוצר על ידי אי גה פארבן בלודוויגסהאפן. החולים הראשונים שנרצחו היו מבית חולים לחולי נפש בבוואריה. קורבנות האתר הגיעו מ-48 מוסדות שונים לנכים ולחולי נפש.

הרג בגז בוצע בין החודשים ינואר עד דצמבר של שנת 1940. ב-13 בדצמבר 1940, נשרפו אחרוני הקורבנות במשרפה. לאחר מכן, שימש גרפנק לשיכון ילדים ואמהות עם תינוקות שנמלטו מהפצצות בעלות הברית. 10,654 נכים וחולים הומתו בסך הכל בטירת גראפנק באמצעות זריקות קטלניות וגז. לאחר המלחמה, הסבו הצרפתים את האתר מחדש כמרכז לנכים וחולי נפש, שעדיין פועל גם כיום. בשנות החמישים החלו עבודות פיתוח לבית העלמין במקום שישמש כאנדרטת זיכרון. בשנת 2005 נבנה מרכז הנצחה באתר.

== ראו גם ==
* תוכנית T4 - אותנסיה
* משפטי האותנסיה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gedenkstaette-grafeneck.de/19303054.html אתר ההנצחה] (באנגלית)
* [https://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=16285 תוכנית אותנסיה באתר מט"ח]

קטגוריה:גרמניה הנאצית
קטגוריה:טרמינולוגיה נאצית
קטגוריה:תוכנית T4 - אותנסיה
קטגוריה:פשעי שנאה
קטגוריה:פשעים נגד האנושות
קרחון יורון

קרחון יורון, מבט מ[[מחנה אקדמיה. ברקע מפרץ מון, האי האלף מון והאי גריניץ'.]]
קרחון יורון העליון. מבט מ[[פסגת אונגל. ברקע התמונה גבעת קוזמן ורכס בוולז.]]
קרחון יורון (באנגלית: Huron Glacier) הוא קרחון רחב באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 8.9 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 4.1 קילומטרים.

קרחון יורון ממוקם מזרחית לקרחון פרוניקה;

קרחון יורון ממוקם דרומית-מזרחית לקרחון קאליאקרה;

קרחון יורון ממוקם דרומית לקרחון סטרומה;

קרחון יורון ממוקם מערבית - צפון-מערבית לקרחון איסקר;

קרחון יורון ממוקם צפונית-מזרחית לקרחון האנטרס.

רכס בוולז שמצפון לקרחון יורון, גובל בקרחון יורון ותוחם אותו;

בקע וורנר שממערב לקרחון יורון, גובל בקרחון יורון ותוחם אותו;

הרי טנגרה שמדרום לקרחון יורון, גובלים בקרחון יורון ותוחמים אותו.

כמה קרחונים יובליים, המנקזים את המורדות הצפוניים של הרי טנגרה, שבין הר פריזלנד ופסגת הלמט, נשפכים אל קרחון יורון.

קרחון יורון זורם לכיוון מזרח - צפון-מזרח ונשפך אל מפרץ מון, צפונית לנקודת יאנה.

מחנה אקדמיה ממוקם על חלקו העליון של קרחון יורון, לרגלי פסגת זוגרף.

== היסטוריה ==
הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מנוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים במסגרת סקר Tangra 2004/05 ומיפוי נוסף בשנת 2005 ובשנת 2009.

שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1958, על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

הקרחון נקרא על שם הספינה האמריקאית יורון (Huron), שהפליגה מניו הייבן שבמדינת קונטיקט, בארצות הברית, לאיי שטלנד הדרומיים, בפיקודו של רב החובל ג'ון דייוויס (John Davis) בעונות הקיץ האנטארקטי שבין השנים 1820 -1821 ושנים 1821–1822.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://copernix.io/#?where=-60.131917488330075,-62.62906927948729,14&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור המפרצון, תוך סימון אתרים נוספים באזור], באתר copernix

יורון
צ'קמרקס

צ'קמרקס בע"מ (באנגלית: Checkmarx) היא חברת אבטחת מידע ישראלית, העוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת אפליקציות ולזיהוי ותיקון חולשות אבטחה.

נכון לשנת 2021 מעסיקה החברה כ-800 עובדים, בעלת 1,400 לקוחות ב-27 מדינות ברחבי העולם<ref></ref>.

מטה החברה נמצא ברמת גן.

== היסטוריה ==
צ'קמרקס הוקמה בשנת 2006 על ידי מתי סימן ועמנואל בן זקן<ref></ref>.

בשנת 2011 גייסה כ-15 מיליון דולר בסבב גיוס ראשוני בהובלת חברת Sales Force וחברת DNP.

בשנת 2015 נרכשה החברה על ידי קרן אינסייט פרטנרס, תמורת כ-84 מיליון דולר<ref></ref>.

בשנת 2017 רכשה צ'קמרקס את חברת ההדרכה הבריטית קודבשינג (Codebashing) תמורת כ-10 מיליון דולר<ref></ref>.

בשנת 2018 רכשה את חברת קסטודלה (Custodela)<ref></ref><ref></ref>.

בחודש נובמבר 2019 חשפה החברה מספר פגיעויות המשפיעות על מכשירי הטלפון החכם של חברות גוגל וסמסונג ואיפשרו לתוקף להשתלט מרחוק על המכשירים, לצלם תמונות, להקליט שיחות ולזהות את מיקום הטלפון<ref></ref>.

בשנת 2020 נרכשה צ'קמרקס על ידי קרן הלמן פרידמן תמורת כ-1.1 מיליארד דולר<ref></ref><ref></ref>.

בחודש ינואר 2020 חשפה החברה מספר פגיעויות בתוכנת שואב האבק הרובוטי Trifo Ironpie<ref></ref>.

בשנת 2021 רכשה את חברת דסטיקו (Dustico) שמזהה איומים פוטנציאליים על שרשרת האספקה של ארגונים בקוד פתוח.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://www.makorrishon.co.il/news/458873/ ראיון: המשכורת הראשונה של מנכ"ל חברת הסייבר צ'קמרקס], אתר מקור ראשון
* [https://www.israeldefense.co.il/node/53439 חברת צ'קמרקס מצטרפת למאגד הסייבר הלאומי (IC3)], אתר Israel Defense
* [https://www.seleb.co.il/10-%D7%97%D7%91%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%A1%D7%99%D7%99%D7%91%D7%A8-%D7%94%D7%9E%D7%95%D7%91%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%AA-%D7%91%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C-2021-%D7%A6%D7%A7-%D7%9E%D7%90%D7%A8%D7%A7/ 10 חברות הסייבר המובילות בישראל 2021- צ'קמרקס], אתר סלב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:חברות אבטחת מחשבים ישראליות
קטגוריה:רמת גן: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2006
גיטה ליללון בק

גיטה ליללון בק (בדנית: Gitte Lillelund Bech נולדה ב-28 ביוני 1970) היא פוליטיקאית דנית ממפלגת ונסטרה אשר שימשה כשרת ההגנה של דנמרק בין 23 בפברואר 2010 ל-3 באוקטובר 2011.

==ביוגרפיה==
בק נולדה בארהוס ב-28 ביוני 1970. בתם של יורגן והלה ליללון בק. ב-1987 היא החלה ללמוד כלכלה עסקית ומתמטיקה בגימנסיה פאבורג, וב-1990 השלימה תואר ראשון. לאחר מכן למדה בבית הספר למנהל עסקים בקופנהגן. בין 1991–1994 שימשה כאנליסטית בדנסקה בנק לאחר מכן שימה כיועצת בקבוצת COWI A/S עד 1998. בין 1998–1999 עבדה ככלכלנית בחברת Nykredit. בין 2013–2014 עבדה בחברת התקשורת Advice. לאחר מכן שימשה כמנהלת בחברת Danske Havne עד פברואר 2016 אז חזרה ל-Advice.

במקביל לקריירה העסקית, פיתחה בק גם קריירה פוליטית במפלגת ונסטרה (הליברלים). בשנים 1991–1996 שימשה כמזכירת המפלגה במחוז הבחירה ה-10. ב-1996 נבחרה כמועמדת המפלגה בבחירות לפולקטינג (הפרלמנט הדני) במחוז בחירה זה. ב-1999 נבחרה לפולקטינג ובאותה שנה הייתה מועמדת המפלגה גם בבחירות לפרלמנט האירופי. ב-23 בפברואר 2010 מונתה לשרת ההגנה של דנמרק בממשלתו של לארס לקה ראסמוסן. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה בדנמרק. בתקופתה המשיכה דנמרק את מעורבותה במלחמת אפגניסטן, והשתתפה גם במבצע שחר האודיסיאה בלוב.

בק כיהנה בתפקיד עד סיומה של ממשלת ראסמוסן ב-3 באוקטובר 2011. בבחירות הכלליות שנערכו באותה שנה היא נבחרה שוב לפולקטינג, אולם מפלגת ונסטרה נותרה הפעם באופוזיציה. באוגוסט 2013 הודיעה בק כי היא עוזבת את הפולקטינג, והחלה לעבוד כלוביסטית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ft.dk/medlemmer/mf/g/gitte-lillelund-bech גיטה ליללון בק] באתר הפולקטינג

קטגוריה:פוליטיקאים דנים
קטגוריה:שרות הגנה
קטגוריה:ילידות 1969
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1969
לילית (סרט)

לילית (באנגלית: Lillith) הוא סרט דרמה אמריקאי בשחור לבן משנת 1964 בבימויו של רוברט רוסן (סרטו האחרון), עם וורן ביטי וג'ין סיברג בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב אף הוא על ידי רוברט רוסן והוא מבוסס על הרומן "לילית" של ג'. ר. סלמנקה משנת 1961. העלילה היא על המתרחש בכותלי מוסד פסיכיאטרי ובעיקר על קשר אסור בין עובד המוסד ומאושפזת.

ג'ין סיברג הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

==תקציר העלילה==
וינסנט ברוס (וורן ביטי) חוזר לעירו רוקוויל לאחר שירות צבאי במלחמת קוריאה שהשפיע עליו נפשית. הוא מתקבל לעבודה במוסד פסיכיאטרי יוקרתי כמרפא בעיסוק. מקבלת אותו הפסיכיאטרית ד"ר ברייס (קים האנטר) שעורכת לו סיור במוסד. וינסנט מתקשר במיוחד לשני מאושפזים, לילית ארתור (ג'ין סיברג) וסטיבן אבשבסקי (פיטר פונדה).

לילית היא אישה יפה ומושכת ווינסנט נמשך אליה מינית אף על פי שזה אסור. גם סטיבן נמשך אליה. וינסנט מציג את יחסו ללילית בפני מנהל המוסד ד"ר לברייר (ג'יימס פטרסון) ואומר שמצבה של לילית משתפר הודות לקשריו אתה. המנהל מאשר לו לצאת איתה ליריד סמוך בו מנצח וינסנט בתחרות רכיבה על סוסים. לילית מעריצה אותו והוא לוקח אותה על הסוס למקום מבודד שם הם מקיימים יחסים.

וינסנט נפגש במקרה בעיר בחברתו הקודמת לורה (ג'סיקה וולטר) שמזמינה אותו לביתה ומכירה לו את בעלה נורמן (ג'ין הקמן). לאחר שנורמן יוצא היא מציעה לו לקיים יחסים אך וינסנט עוזב.

וינסנט מגלה שלילית מקיימת יחסים לסביים עם המאושפזת מיס מיהן (אן מיצ'ם) והוא מפסיק את הקשר ביניהן באלימות.

סטיבן מגלף קופסת עץ כמתנה ללילית והיא מדמה זאת כמתנה מאחיה שהתאבד. וינסנט לוקח את הקופסה וכשסטיבן שואל אותו איך הגיבה לילית על המתנה הוא מוסר לו את הקופסה. זה משפיע רע על סטיבן והוא מתאבד. לילית נכנסת למצב קטטוני ווינסנט חושב שהוא אחראי לכל זה. הוא מחליט לעזוב את המוסד אבל בדרכו הוא רואה את ד"ר ברייס וד"ר לברייר. הוא נעצר, ניגש אליה ומבקש מהם טיפול.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|וורן ביטי
|ויסנט ברוס
|מרפא בעיסוק
|-
|ג'ין סיברג
|לילית ארתור
|מאושפזת
|-
|פיטר פונדה
|סטיבן אבשבסקי
|מאושפז
|-
|אן מיצ'ם
|מיס מיהם
|מאושפזת
|-
|קים האנטר
|ד"ר ברייס
|פסיכיאטרית
|-
|ג'סיקה וולטר
|לורה
|ידידה של וינסנט
|-
|ג'ין הקמן
|נורמן
|בעלה של לואה
|-
|ג'יימס פטרסון
|ד"ר לברייר
|מנהל המוסד
|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=53lYIQkJ-rk קדימון ללילית], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=qyZxYbeMVAI הסצנה הלסבית בלילית], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=cP4oqfUN4Y4 סיברג וביטי בלילית], באתר יוטיוב
*[https://www.tcm.com/tcmdb/title/12687/lilith#overview לילית], באתר TCM
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1964
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:פסיכולוגיה בקולנוע
מוזיאון האשליות בתל אביב

מוזיאון האשליות בתל אביב הוא מוזיאון פרטי בנמל תל אביב המציג מגוון רחב של אשליות אופטיות.
== היסטוריה ==
המוזיאון הוקם בשנת 2021. במוזיאון קליידוסקופ ענק, חדר אינסוף, "חדר הפוך" חדר איימס, ועוד מוצגים היוצרים אשליות גובה, אשליות היפוך ואשליות עיוות, אשליית אינסוף, אשליה פרדוקסלית, אשליית מרחב ואשליית צבע, הולוגרמות, אשליית ריחוף ועוד<ref></ref>.

המוזיאון שוכן בהאנגר 26 בצפון מתחם נמל תל אביב ובסמוך לגשר ווקופ על שפך הירקון.

במוזיאון חנות המוכרת משחקי דילמה, פאזלים מעץ, לבני בנייה, משחקים לגירוי המוח, צעצועים חינוכיים ומזכרות.

המוזיאון הוקם על ידי שני יזמים קרואטים כחלק מרשת עולמית של מוזיאונים פרטיים דומים<ref></ref>. המוזיאון הראשון של הרשת הוקם בשנת 2015 בזאגרב קרואטיה. הרשת התרחבה במהירות וכיום היא מחזיקה 40 מוזיאונים דומים בערים רבות בעולם, ומהווה הרשת הגדולה בעולם של מוזיאונים פרטיים<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אשליות אופטיות
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיאונים
קטגוריה:נמל תל אביב
ז'ול לאוטייה

ז'ול לאוטייה (בצרפתית: Joël Lautier; שנולד ב-12 באפריל 1973) הוא שחמטאי צרפתי, אלוף העולם בשחמט לנוער עד גיל 14 ב-1986, אלוף העולם בשחמט לנוער ב-1988, אלוף צרפת בשחמט כמה בשנים 2004 ו-2005, עסקן שחמט ואיש עסקים בינלאומי.

לאוטייה נולד בקנדה לאם יפנית ואב קנדי ובקנדה עשה את צעדיו הראשונים בתחום השחמט. בגיל תשע הגיע לצרפת ושם התגלה כישרונו. ב-1986 זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 14, שהתנהלה בפוארטו ריקו, שם ניצח בין היתר את יהודית פולגר. ב-1988 זכה באליפות העולם לנוער, שהתנהלה באדלייד. ב-1990 קיבל תואר רב-אמן בשחמט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמטאים צרפתים
קטגוריה:אלופי עולם לנערים בשחמט
קטגוריה:אלופי צרפת בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים צרפתים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1973
נבחרת גואם בכדורסל

נבחרת גואם בכדורסל (באנגלית: Guam national basketball team) היא נבחרת כדורסל המייצגת את גואם בתחרויות בינלאומיות. <ref>[https://www.rnz.co.nz/international/pacific-news/408473/sport-fiba-asia-cup-qualifiers-a-matter-of-survival-for-guam Sport: FIBA Asia Cup qualifiers a matter of 'survival' for Guam] RNZ News, 30 January 2020. </ref> היא מנוהלת על ידי קונפדרציית הכדורסל של גואם. <ref>[http://fiba.com/pages/eng/fc/FIBA/fibaStru/nfLeag/nfProf.asp?nationalFederationNumber=293 FIBA National Federations – Guam], fiba.com, accessed 3 June 2014.</ref>

גואם היא הנבחרת היחידה מלבד אוסטרליה וניו זילנד שזכתה במדליית כסף באליפות אוקיאניה בכדורסל.
{| class="wikitable" width="70%"
|-
!שנה
!מקום
! טורניר
!מארחת
|- bgcolor="#DCE5E5" valign="top"
| 1999
|
| אליפות אוקיאניה 1999
| אוקלנד, ניו זילנד
|}

=== טורניר אוקיאניה בכדורסל ===
* 1981: 
* 1985-1993: לא השתתפה
* 1997: 
* 2001: לא השתתפה
* 2005:
* 2009: 

=== משחקי האוקיינוס השקט ===
גואם היא נבחרת השנייה הכי מצליחה במשחקי האוקיינוס השקט, זכתה בגביע שלוש פעמים, אחת פחות מטהיטי. הנבחרת זכתה בפעם האחרונה ב-2015<ref name="bk-2015"></ref> וב-2019.
* 1966: 
* 1969: 4
* 1971: 4
* 1975: 
* 1979: 
* 1983: 
* 1987: 
* 1991: 
* 1995: 4
* 1999: 
* 2003: 
* 2007: 
* 2011: 
* 2015: 
* 2019: 

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.guambasketball.com כדורסל בגואם]
* [http://fiba.com/pages/eng/fa/p/rpp//tid/293/_//teams.html שיאי כדורסל בגואם בארכיון פיב"א]
* [http://www.australiabasket.com/Guam/basketball-National-Team.asp Australiabasket - נבחרת גואם בגברים]
* [https://www.facebook.com/pages/Guam-Basketball-Confederation/208303152535014 בפייסבוק]

== הערות שוליים ==

גואם
קטגוריה:גואם
קטגוריה:אוקיאניה: ספורט
אקראר

אקראר (בפארואזית: Akrar; בדנית: Øgrum) הוא כפר הממוקם בצד המזרחי של האי סאנדוי באיי פארו.
הכפר ממוקם באיון לופראנספיירד'ור בתוך הפיורד ואקספיירד'ור. הכפר הוקם בשנת 1817.

==אוכלוסייה==
{| class="wikitable"
|+אוכלוסיית הכפר לאורך השנים
!שנה
!גודל אוכלוסייה
|-
|2013
|21
|-
|2021
|15
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20130127141224/http://www.faroeislands.dk/pages/AkrarIndex.htm תמונות מהכפר] 

קטגוריה:איי פארו: יישובים
דאלור

דאלור (בפארואזית: Dalur; בדנית: Dal) הוא כפר הממוקם בצד המזרחי של האי סוד'ורוי באיי פארו. הכפר שוכן בקרקעיתו של עמק גדול ועל כן שמו "Dalur" - עמק בפארואזית.
דרך קטנה מובילה מדאלור לקצהו הדרומי של האי. משם אפשר ללכת ברגל אל צוק הציפורים סקורין. בדאלור כנסייה אחת שנבנתה בשנת 1957.

==קישורים חיצוניים==

* [https://visitsandoy.fo/en/frontpage/about/dalur/ דאלור], במדריך למטייל לאי סאנדוי 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איי פארו: יישובים
יהודה בן סעדיה

רבי יהודה בן סעדיה היה רב ורופא ששימש כנגיד יהודי מצרים. לפי חלק מהחוקרים, הוא היה הנגיד הראשון של יהודי מצרים.
== קורות חיים ==
רבי יהודה נולד בעיר פוסטאט שבמצרים (אז חלק מהאימפריה הפאטמית) לאביו רבי סעדיה בן מבורך ששימש כדיין בבית הדין של הקהילה. ככל הנראה למד רבי יהודה אצל אביו ואצל חכמים נוספים בקהילה. כשגדל נהיה רבי יהודה עצמו לחכם חשוב והוא מונה לשמש כחבר מטעם הישיבה הארץ ישראלית, ובמקביל קבל מאחת מישיבות בבל את התואר ריש כלה.

בנוסף לעיסוקיו התורניים, עסק רבי יהודה ברפואה ושימש כרופא החצר של השלטונות הפאטמים בקהיר. בעקבות עיסוקו כרופא יצר קשרים אם אנשי הממשל, וקשרים אלו הובילו למינויו ל"ראיס אל-יהוד" (ראש היהודים) ובמקביל העניק לו הגאון את התואר העברי נגיד. לפי השערתה של ההיסטוריונית אלינער ברקת<ref>אלינער ברקת, [http://elinoarbareket.com/מאמרים/גניזת-קהיר/הנגידות הנגידות]</ref> מינויו של רבי יהודה לנגידות התרחש בסביבות שנת 1064.

רבי יהודה הוא האדם הראשון שמוזכר במסמכי הגניזה בתואר "נגיד" בשל כך, יש חוקרים (למשל מרק ר כהן) שסבורים שרבי יהודה הוא הנגיד הראשון. לעומת זאת חוקרים אחרים (למשל אלינער ברקת<ref>אלינער ברקת, "[http://elinoarbareket.com/מאמרים/מחקרים-בתחום-הגניזה/ראש-היהודים-רַאיס-אליַהוּד-במצרים-תחת ראש היהודים במצרים תחת השלטון הפאטימי]", זמנים 64 (1998), עמ' 34–44.</ref>) סבורים שהנגידות הייתה קיימת כמשרה מנהלית החל מהכיבוש הפאטימי של מצרים, אך עם החלשותה של ישיבת ארץ ישראל, (שהחלה בתקופתו של רבי יהודה, בעקבות הכיבוש הסלג'וקי של ארץ ישראל) התחזק מעמדו של הנגיד והוא החל לשמש גם כסמכות רוחנית.

החוקר מרק ר כהן מציין, שלמרות הסמכויותי שהיו בידיו של רבי יהודה, הוא השתדל לא לנכס לעצמו סמכויות שעל פי המסורת היו בסמכותו של הגאון, כגון שיפוט ומינוי דיינים ומנהיגים בקהילות האימפריה. כהן מציע שתי סיבות למדיניותו זו של רבי יהודה. הראשונה – רבי יהודה היה חלק בלתי נפרד ממערכת ההנהגה של הישיבה הארץ ישראלית ושימש כחבר מטעמה ולכן העדיף לא ליטול לעצמו סמכויות השייכות לגאון הישיבה. השנייה – המצב הביטחוני והמדיני במצרים היה רעוע והזמן לא היה מתאים לשינויים מפליגים בצורת הנהגת הקהילות.

כחלק מתפקידו כנגיד, הופנו לרבי יהודה אגרות מרחבי האימפריה הפאטמית בבקשה שיסייע ליהודים שנקלעו למצוקה. בגניזה הקהירית נמצא מכתב שבו מתבקש רבי יהודה לסייע בפדיונם של קבוצת יהודים שנפלו בשבי, והיה חשש שהם ימכרו לעבדות ביוון אם לא יאסף הסכום הדרוש לשחרורם.

רבי יהודה היה ידידו של המשורר רבי עלי בן עמרם, מנהיג קהל הירושלמים בפוסטאט, שאף כתב שיר לכבודו של רבי יהודה.

בשנת 1078 נפטר רבי יהודה, ואחיו רבי מבורך בן סעדיה ירש אותו בתפקידיו כנגיד וכרופא החצר.

== משפחתו ==
משפחתו של רבי יהודה, הייתה מהמשפחות המיוחסות בקרב יהודי מצרים.

כבר סבו של רבי יהודה, מופיע במסמכי הגניזה כ"מורינו ורבינו מבורך צורבא מרבנן".
אביו של רבי יהודה, רבי סעדיה בן מבורך, שימש כדיין בבית הדין בפוסטאט ובנוסף לכך עסק ברפואה ומתואר במסמכי הגניזה כתלמיד חכם וחסיד.

אחיו של רבי יהודה, רבי מבורך, ואחיינו רבי משה, היו תלמידי חכמים ומראשי הקהילה ושימשו כנגידים וכרופאי החצר.

גם בנו של רבי יהודה, רבי סעדיה, היה מחכמי ומנהיגי הקהילה, אף שלא ירש מאביו את הנגידות, ובמסמכי הגניזה הוא מופיע כ"מורנו סעדיה סגן הישיבה ומשושה".

== קישורים חיצוניים ==
* 
*.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נגידי מצרים
קטגוריה:ראשוני מצרים
קטגוריה:קהיר: רבנים
קטגוריה:רופאים יהודים מצרים
קטגוריה:נפטרים ב-1078
לורן אולרד

לורן אולרד (באנגלית: Loren Allred; נולדה ב-7 בספטמבר 1989) היא זמרת אמריקאית. בשנת 2017 שרה את השיר "Never Enough" בסרט המוזיקלי "האמן הגדול מכולם". השחקנית רבקה פרגוסון שגילמה את דמותה של זמרת האופרה ג'ני לינד, עשתה ליפ סינק לשיר.

==ביוגרפיה==
אולרד נולדה וגדלה בפיטסבורג, פנסילבניה בת בכורה מתוך 4 בנות להורים מוזיקאים. אמה, קרול אן אולרד, היא מורה קלאסית לפיתוח קול וזמרת סופרן ואביה, בריידי ר. אולרד, היה בעבר מנהל מקהלת הבאך של פיטסבורג ומנהל אמנותי ומנצח של מקהלת סולט לייק.

אולרד למדה במשך כשנה לימודי תיאטרון מוזיקלי באוניברסיטת ובר סטייט באוגדן , יוטה ומשם עברה ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, מסצ'וסטס. בזמן שהותה בבוסטון, היא התגלתה על ידי ני-יו, מה שהוביל לחוזה עם חברת התקליטים "The Island Def Jam Music Group" .

===קריירה===
בשנת 2012, הופיעה אולרד כמתחרה בעונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה The Voice ובחרה באדם לוין כמאמן שלה. היא הודחה לאחר השבוע הראשון של ההופעות החיות, וסיימה במקום 13.

ב-2014, היא צורפה להקלטות למחזמר הקולנועי "האמן הגדול מכולם" שנכתב על ידי בנג' פאסק וג'סטין פול. היא לוהקה כקול השירה (ליפ סינק) של דמותה של רבקה פרגוסון, ג'ני לינד, בשיר "Never Enough". הפסקול והשיר של הסרט זכו להצלחה גדולה. בינואר 2018, הפסקול של הסרט הגיע לראש מצעד האלבומים של בילבורד והשיר "Never Enough" הגיע למקום ה-88 בבילבורד הוט 100 ולמקום ה-24 בבריטניה.

בשנת 2019 שרה עם מייקל בובלה את הדואט "Help Me Make it Through the Night" שיצא באלבום Love .

בשנת 2021 הצטרפה אולרד להופעות נבחרות בארצות הברית של אנדריאה בוצ'לי.

באפריל 2022 היא נבחנה בעונה ה-15 של Britain's Got Talent. אמנדה הולדן העניקה לה את זמזם הזהב והעבירה אותה לשלב חצי הגמר. ב-2 ביוני זכתה בהצבעת הקהל שהעניק לה את המקום הראשון בשלב חצי הגמר שבו השתתפה, לאחר ששרה את השיר "You Say" של לורן דייגל .

הביצוע הווקאלי המרשים של אולרד ל-"Never Enough" זכה להערכה רחבה. אמנים בולטים הקליטו גרסת כיסוי לשיר, ביניהם: קלי קלארקסון, ג'ניפר הדסון, ניקול שרזינגר, קתרין מקפי, מריה סימורנגקיר ומוריסט אמון . ביצוע השיר שלה העניק השראה לאלפי זמרים בתוכניות הזמר הבינלאומיות וברשתות החברתיות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:משתתפי The Voice
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1989
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1989
דינה פוליאקוף-שטילר

דינה פוליאקוף-שטילר (Dina Poljakoff-Stiller; 8 ביולי 1919 – 13 בפברואר 2005) הייתה אחת משלושת היהודים בצבא הפיני שדחו את קבלת עיטור צלב הברזל הגרמני במלחמת העולם השנייה.
==קורות חייה==
דינה נולדה בלוביסה , חבל אוסימה, פינלנד לבן-ציון פוליאקוף, יליד ליטא, ולרעייתו קטיה לבית שטיינבוק, ילידת פינלנד.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירתה כחובשת במסגרת ארגון הנשים ההתנדבותי "לוטה סוורד" (Lotta Svärd). ה"לוטות", כפי שכונו, לא נשאו נשק, אבל מילאו תפקידי סיוע שונים כאחיות רחמניות, כמשקיפות בעמדות להתרעה מפני התקפה אווירית ובמשימות עזר נוספות. הן פעלו באזורי הקרבות שבהם הפינים נלחמו ברוסים לצד יחידות צבא גרמניות.

הגרמנים התרשמו ממסירותה של דינה פוליאקוף לפצועיהם והמליצו על הענקת צלב הברזל (דרגה 2). מלבדה הומלץ על מתן העיטור הגרמני לשני יהודים נוספים בצבא פינלנד – לרופא הצבאי ליאו סקורניק ולסרן סלומון קלאס, שדחו את העיטור על הסף ונמחקו מרשימת המומלצים. פוליאקוף ניגשה ביום הטקס לראות את העיטור שיועד לה, אך פנתה לאחור וסירבה לקבלו. דודניתה של דינה פוליאקוף, חיה שטיינבוק, ששירתה אף היא כסייעת סיעודית במסגרת זו, שמרה אוסף של מכתבי תודה מחיילים גרמנים שבהם טיפלה.

דינה פוליאקוף-שטילר עלתה לישראל ועסקה ברפואת שיניים. נפטרה בפתח תקווה ב-2005 והותירה בת, מרגלית-מאי חלוץ, ושלושה נכדים.

==ראו גם==
* יהדות פינלנד
* פינלנד במלחמת העולם השנייה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.jwmww2.org/soldier.aspx?id=11316 דינה פוליאקוף-שטילר] באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* בני מיכלסון, "[https://www.jwmww2.org/%D7%94%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%9D_%D7%94%D7%99%D7%94%D7%95%D7%93%D7%99%D7%9D_%D7%91%D7%A6%D7%91%D7%90_%D7%A4%D7%99%D7%A0%D7%9C%D7%A0%D7%93_%D7%91%D7%9E%D7%9C%D7%97%D7%9E%D7%AA_%D7%94%D7%A2%D7%95%D7%9C%D7%9D_%D7%94%D7%A9%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%94 חיילים יהודים בצבא פינלנד במלחמת העולם השנייה]", אתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* [https://www.amitys.com/webtrees/individual.php?pid=I8204&ged=Gedcom.ged דינה פוליאקוף-שטילר] באתר "חֵקֶר מִשְׁפָּחָה שֶׁל מְלִיצָה"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פינלנד
קטגוריה:רופאי שיניים ישראלים
קטגוריה:נשים ומלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2005
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005