OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מכללת האנטר

הבניין הצפון-מערבי - בניין תומאס הנטר
מכללת האנטר (באנגלית: Hunter College) היא מכללה אמריקאית ציבורית ברובע מנהטן של העיר ניו יורק, באזור האפר איסט סייד. המכללה היא חלק ממערכת אוניברסיטת העיר ניו יורק (באנגלית: The City University of New York - CUNY). המכללה נוסדה ב-1870 בשם "נורמל קולג" כסמינר למורות. השם שונה ל"האנטר קולג'" בשנת 1910, לזכר מייסד המכללה תומאס האנטר, שהאמין ברפורמות חברתיות.

== היסטוריה ==
בראשית דרכה הייתה המכללה פתוחה לנשים בלבד, אולם מאז המצב שונה. המכללה מציעה תארים ראשונים ותארים מתקדמים. 

עקב מספר הסטודנטים המבקשים לרכוש השכלה גבוהה במוסד אקדמאי בו שכר הלימוד נמוך ביחס למוסדות פרטיים אחרים בעיר הפך האנטר קולג' למוסד אטרקטיבי ואף התחרה באוניברסיטאות מובילות. המכללה ידעה התפתחות עצומה ופעלה גם באזורים אחרים בניו יורק כגון ברוקלין, קווינס וסטטן איילנד. שנים לאחר מכן הפך הקמפוס בברוקלין לברוקלין קולג'.

למכללה ארבעה בתי ספר שונים: בית הספר לאמנויות ומדעים, בית הספר לחינוך, בית הספר לעבודה סוציאלית ובית הספר למקצועות הבריאות. לומדים בה כ-15,718 סטודנטים לתואר ראשון, וכ-5,126 סטודנטים לתארים מתקדמים. סגל ההוראה מונה כ-673 פרופסורים. אחוז המתקבלים ללימודים בקולג', מתוך מגישי המועמדות, הוא כעשרים ושמונה אחוז.

בדו"ח של מגזין U.S. News & World Report בשנת 2008 דורגה המכללה במקום ה-12 לאוניברסיטאות עירוניות (שאינן פרטיות) בצפון-מזרח ארצות הברית, ובמקום ה-51 מתוך 574 מוסדות להשכלה גבוה (ציבוריים ופרטיים) שמעניקים תואר שני אך לא דוקטורט.

==הקמפוסים==
הקמפוס המרכזי של המכללה נמצא ברחוב 68 ושדרות לקסינגטון. בקמפוס המרכזי שוכנים בית הספר לאמנויות ומדעים, בית הספר לחינוך ולימודי דוקטורט של אוניברסיטת העיר ניו יורק.

למכללה עוד שני קמפוסים:
* בית הספר לעבודה סוציאלית - ממוקם ברחוב 79 ושדרות לקסינגטון
* ברוקדייל קמפוס - אשר ממוקם ברחוב 25 והשדרה הראשונה. בברוקדייל קמפוס נמצאים בית הספר לסיעוד ולמקצועות הרפואה, מרכז ברוקדל לגיל, ספריית מדעי הרפואה. בנוסף משמש הקומפלקס כמעונות, ובכל סמסטר גרים בהם כשש-מאות סטודנטים.

==בוגרים בולטים==
* גרטרוד עליון - ממוצא יהודי, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה 1988
* רוזלין זוסמן יאלו - ממוצא יהודי, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה 1977
* בלה אבצוג - חברת בית הנבחרים של ארצות הברית היהודיה הראשונה; פעילה לזכויות האישה בארצות הברית
* אפרים כץ - קולנוען וחוקר קולנוע ישראלי ואמריקאי, שכתב את "האנציקלופדיה של הקולנוע"
* וין דיזל - שחקן, תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.brookdale.org Brookdale.org] - אתר האינטרנט של קמפוס ברוקדייל

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:מנהטן
קטגוריה:אוניברסיטת העיר ניו יורק
מולה (אמנות)

אישה בת קונה מציגה מולות מעשה ידיה
מולה המבוססת על [[דגל הקונה מעשי ידי האומן וננסיו רסטרפו]]
מולה (בשפת הקונה: Mola) היא אמנות הטלאת בדים מסורתית של בגדי הנשים הילידיות מבנות שבט הקונה, החיים בעיקר באיי סאן בלאס שבפנמה. התוצר הוא אריג צבעוני עליו צורות גאומטריות שונות ודוגמאות מהצומח והחי, שעשויות בהטלאה הפוכה. כיום מיוצרות יריעות המולה בקנה מידה גדול לצורך מכירה לתיירים. 

מקור השם בשפת בני קונה (המכונה גם "דולגאיה"), ומשמעותו היא "בגד" או "חולצה".

==היסטוריה==
ב-1903 פנמה הכריזה על עצמאותה מקולומביה וכוננה את עצמאותה. בכוונה לבסס את הזהות הלאומית, החליטה ממשלת פנמה החדשה לאלץ את בני הקונה להתבולל בלאום הפנמי על ידי איסור התלבושת הלאומית שלהם והמנהגים הדתיים. בני הקונה התנגדו כל הזמן וניסו להיות עם עצמאי נפרד. ב-1925 נחתם חוזה פורווניר [Porvenir Treaty]<ref name=":0" /> שנתן לילידים אפשרות לנהל חיים אוטונומיים ומידה מסוימת של הגדרה עצמית. ככה התחילו שוב ליצור את יריעות המולה שהם מוכרים לפרנסתם.

==הטלאה הפוכה==
יריעות מולה מסורתיות, נעשות בשיטות הטלאה שונות, אבל ביסוד היא נעשית על ידי 'הטלאה הפוכה' [Reverse applique]<ref name=":0"></ref>. עורמים שכבות של בדים צבעוניים. אחד מעל למשנהו וחותכים את הצורה המבוקשת דרך השכבות עד שמגיעים לבד בצבע הרצוי, אז מקפלים את שולי הבדים החתוכים ותופרים או רוקמים אותם לתוך השכבה התחתונה הגלויה.

בשכבות המולה משתמשים בעיקר בבדים בצבעים ראשוניים ובגווני צבעים אבל לא בבדים עם דוגמאות מודפסות.

שיטת יצירה נוספת היא הטלאת שיבוץ [Inlay applique] שבה קטעים קטנים של בדים צבעוניים מוכנסות בין שכבות הבד הגדולות כדי לקבל עוד צבעוניות, לחסוך בבדים נדירים ולתת את הרושם שיריעת המולה עשויה מיותר שכבות מאשר היא עשויה באמת. למשל יריעה בת 7 צבעים, אפשר ליצור מ-3 שכבות של בדים שלמים ועוד קטעי בד קטנים שישובצו במקומות שונים בין השכבות הגדולות.

לעיתים, להעשרת וגיוון יריעת המולה מוסיפים גם טלאים קטנים עליונים.

==ראו גם==
* אמנות סיבים
* אמנות עכשווית בטלאים
* טלאים (מלאכת יד)
* תפירה איטית
* רקמה (מלאכת יד)
* אמנות נלבשת

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.bekaloot.co.il//Article.aspx?id=1205 מדריך ליצירת מולה מנייר], אתר "בקלות".
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אינדיאנים
קטגוריה:אמנות טקסטיל
קטגוריה:פנמה: תרבות
קו המשווה השמימי

קו המשווה השמימי נראה בנטייה של כ-23.5 מעלות מן האנך ל[[מישור המלקה.]]
קו המשווה השמימי הוא מעגל גדול דמיוני על גבי כיפת השמיים, הנמשך מקו המשווה הארצי אל החלל, במאונך לציר הסיבוב של כדור הארץ. עבור צופה הנמצא בקו המשווה של כדור הארץ, עולה קו המשווה השמימי מהמזרח, במאונך לאופק, עובר דרך הזניט וחותך את האופק המערבי במאונך לו. ככל שצופה ינוע מקו המשווה צפונה, יתקרב קו המשווה השמיימי לאופק הדרומי ויתאחד עם האופק בקוטב הצפוני.

בגובה של כ-36,000 ק"מ מעל לכדור הארץ נמצאת רצועת הלוויינים הגיאוסטציונריים.

עצמים אסטרונומיים הנמצאים על קו המשווה השמימי ניתנים לצפייה מכל רחבי כדור הארץ ויראו במיטבם בקרבה לקו המשווה, קו המשווה השמימי עובר דרך קבוצות הכוכבים הבאות:

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית

de:Äquator#Himmelsäquator
אורי וייסבלום

הרב אורי וייסבלום, 2011
הרב אורי וייסבלום (נולד בשנת תרצ"ז, 1937) הוא איש מוסר חרדי, מכהן כמשגיח של ישיבת נחלת הלויים בחיפה.

== תולדותיו ומשפחתו ==
נולד בחיפה, לחנה-רייזל ולרב יעקב-יצחק וייסבלום, רב שכונת הדר הכרמל בחיפה. למד בישיבת באר יעקב אצל הרב משה שמואל שפירא והרב שלמה וולבה.
רבי אורי כיהן כמשגיח של ישיבת בית מתתיהו, מהקמתה ועד לשנת 1984, אז עבר לשמש כמשגיח בישיבת נחלת הלויים בשכונת נווה שאנן שבחיפה. מיד לאחר נישואיו מסר שיעורים בקהילה החרדית באנטוורפן שבבלגיה. כיהן גם כמשגיח בישיבת מאור התלמוד ברחובות וכר"מ בישיבת באר יעקב לצעירים. בעבר גר בבני ברק ולאחר מינויו בישיבת נחלת הלויים עבר להתגורר בקרבת הישיבה פרט לימי בין הזמנים שבהם חוזר לבני ברק.

רבי אורי הוא דור שביעי, בן אחר בן, לרבי אלימלך מליז'ענסק.

נשוי לדבורה למשפחת בנדיקט, ולהם שלושה בנים. אחיו, הרב חיים נפתלי ויסבלום, היה רבה של שכונת נווה שאנן בחיפה. גיסו, בעל אחותו, הוא הרב יצחק מנחם וינברג, האדמו"ר מטולנא.

בנו הרב אברהם וייסבלום משמש כמשגיח בישיבת אורחות תורה בבני ברק, בנו הרב חיים וייסבלום משמש כמשגיח בישיבת חברון, ובנו הרב אליהו ויסבלום משמש כמשגיח בישיבת בויאן בביתר עילית.

== שיטתו המוסרית ==
הרב וייסבלום ממשיך בשיטתו את שיטת המוסר של מורו הרב וולבה. הוא שם דגש על המושג בחינה קלה, שלפיו על האדם לשאוף להתקדמות מזערית אך שיטתית במסלול ההתקדמות האישית שלו. הוא מדגיש רעיונות חסידיים ונוהג לפקוד קברי אדמו"רים חסידיים באירופה. ובפרט את קבר זקנו הנועם אלימלך, שאליו הוא מגיע מדי שנה ביום היארצייט. הוא לובש פראק ליטאי וחוגר גרטל כמנהג החסידים.

== חיבוריו ==
* הארת הפשט פרק חזקת הבתים (דפים כח-מב במסכת בבא בתרא) - ביאור להבנת הפשט בגמרא, רש"י ותוס’ ומקצת מפרשים (בהוצאת המחבר, ירושלים תשנ"ו)
* הארת התפילה (תפילות לימי החול) - ביאור בדרך הפשט, עם מקורות מחז"ל, ראשונים ואחרונים (מכון מאור הרים, חיפה תשנ"ח)
*הארת התפילה (תפילות שבת)
* הארת דרך (שלושה חלקים) - בנושא תיקון המידות (חלק א' - מכון מנחת ישראל, ירושלים תשס"ב; חלק ב' - חיפה תש"ע; חלק ג' בנושא מועדי השנה - חיפה תשע"ג)
* קונטרס עבודת חודש אלול וביאור על הוידוי ליום הכיפורים

===ספרים שההדיר ופירש===
* פירוש על הספר אור ישראל בהוצאת בית המוסר ירושלים. 
* ביאור יסודי על אקדמות לחג השבועות, בנוי על מקורות מהכתובים ומחז"ל, חיפה, תשנ"ח 
*ביאור על הספר כוכבי אור לרבי יצחק בלאזר (כלול בתוך הספר אור ישראל)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:חיפה: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת באר יעקב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
נעים עריידי

נעים עריידי (בערבית: نعيم عرايدي; 2 באפריל 1950 – 2 באוקטובר 2015) היה פרופסור לספרות, משורר, מתרגם וסופר ישראלי. בן לעדה הדרוזית. כיהן כשגריר ישראל בנורווגיה ובאיסלנד.

==קורות חיים==
עריידי נולד וגדל בכפר מע'אר, למד בתיכון בחיפה. בוגר תואר ראשון במדע המדינה, בשפה העברית ובספרות השוואתית ותואר שני בספרות עברית וספרות השוואתית מאוניברסיטת חיפה. עבודת הדוקטורט, שסיים באוניברסיטת בר-אילן, עסקה בחקר שירת אורי צבי גרינברג.

כתב בעברית ובערבית, ספר שיריו הראשון "איך אפשר לאהוב" התפרסם בסוף שנת 1972 ועורר דיון בסוגיית הכתיבה בעברית. עריידי זכה בשנת 2009 בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.

עבד כמורה בבית ספר יסודי במע'אר ובבית הספר המקיף 'אחווה'. בהמשך דרכו, שימש מרצה לספרות עברית בשלוחת צפת של אוניברסיטת בר-אילן וכמרצה להוראה וספרות עברית השוואתית באוניברסיטת חיפה, היה מרצה בחוג לספרות והומניסטיקה ופרופסור חבר במועצה האקדמית של גורדון - המכללה האקדמית לחינוך בחיפה וכן, שימש כדיקן האקדמי של המכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל - חיפה. בפברואר 2011 התמנה לחבר בוועדת השמות הממשלתית.

יזם את הפסטיבל הבינלאומי לשירה "ניסן" בכפר מראר, בו משתתפים מדי שנה עשרות משוררים ואנשי רוח מישראל ומהעולם.

בחודש יולי 2012 החליט השר אביגדור ליברמן למנותו לשגריר ישראל בנורווגיה ושגריר לא-תושב באיסלנד. בפברואר 2014 הוחזר לישראל, בעקבות טענות שהטריד מינית עובדות נורווגיות בשגרירות, טענות שאותן הכחיש.

בין השנים 1997 - 2008 הגיש את "השבוע" - מגזין החדשות בערבית של חברת החדשות של ערוץ 2.

== מספריו ==
* איך אפשר לאהוב (1972)
* חמלה ופחד (1975)
* חזרתי אל הכפר: שירים (1986)
* אולי זו אהבה: שירים (1989)
* בחמישה ממדים (1991)
* טבילה קטלנית (1992)
* שקטים חודרים: שירים (2002)
* משאיר את הכעס לאחרים: שירים, גוונים (2006)

==לקריאה נוספת==
* נעים עריידי, ירושלים נפרדה מעצמה, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 428–429, הוצאת כרמל, 2017.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* [http://www.nillydagan.com/סופ-ש-שירה-מספר-32-6-6-2013/631-נעים-עריידי נעים עריידי], באנתולוגיה המקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן
* [https://www.youtube.com/watch?v=wHk3nkZizpI נעים עריידי מקריא את שירו בעתות מלחמה נצרד קולי בערב שירת מחאה] שהתקיים בבית אבי חי בהנחיית עמיר סגל ושלומי בן-עטר
* 
* 
כתביו:
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים דרוזים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מעברית לערבית
קטגוריה:סופרים דרוזים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך דרוזים ישראלים
קטגוריה:שגרירי ישראל בנורווגיה
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (חיפה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:סגל האקדמית גורדון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: חינוך
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: ספרות עברית והשוואתית
קטגוריה:שגרירי ישראל באיסלנד
קטגוריה:מע'אר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
מאצ'בלי

מאצַ'בֶּלי (בגאורגית: <small>יחיד</small> მაჩაბელი) או מאצַ'בּלֶבּי (<small>רבים</small> მაჩაბლები) היה בית אצולה במעמד של תאוודי ("נסיך") שהחזיק אחוזה פיאודלית גדולה ("סָתאווַדוֹ") באזור מחוז כארתלי הפנימית (מרכז גאורגיה) של היום, ונקרא סמאצ'בלו עם שמם.

מוצא המשפחה אינו ברור לגמרי. הרשומות המסורתיות מזכירות את המשפחה כצאצאי משפחת האצולה האבחזית-גאורגית, אנצ'בדזה, שנמלטו מאבחזיה, בעקבות מרד האצילים שהחל במערב גאורגיה עם מותו של וחטנג הרביעי מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, בשנת 1446, ועליית אחיו גיאורגי השמיני לשלטון. המרד הוביל בסופו של דבר להיווסדה של ממלכת אימרתי. גרסה אחרת טוענת כי המאצ'בלים היו נצר למשפחת תאווחֶלידזֶה (თავხელიძე) שקראו לעצמם על שם הכפר בו חיו, אצָ'בֶּתי (აჩაბეთი) ליד מקור נהר הליאחווי הגדול. החל מהמאה החמש עשרה, גדלה חשיבותם והם החזיקו במספר תפקידים בולטים בחצר מלכי כארתלי. אחוזתם, סמאצ'בלו, השתרעה על חלק ניכר מאזור דרום אוסטיה של היום, ובין השנים 1470-1800 לערך, הם נהנו ממידת מה של עצמאות במסגרת ממלכת כארתלי, עד לכיבושה גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית בתחילת המאה התשע עשרה. בשנת 1850, קיבלה משפחת מאצ'בלי מהצאר הרוסי את התואר הנסיכי, קניאז.

== לקריאה נוספת ==

* ג. גווסיליה (1983), הערך מצ'באלי (მაჩაბლები) באנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 6, עמ' 509 
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי אצולה גאורגיים
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:דרום אוסטיה
כלי תכנות

כלי תכנות או כלי פיתוח (באנגלית Programming tool או Software development tool) היא תוכנה או יישום מחשב בה משמשים מפתחי תוכנה על מנת ליצור או לתחזק תוכנה, לאתר באגים, או כתומכה לתוכנות ויישומים אחרים. המונח מתייחס בדרך כלל לתוכנות פשוטות יחסית אותן ניתן לשלב כדי לבצע משימה, בדומה לכך שניתן להשתמש במספר כלי עבודה כדי לתקן אובייקט פיזי.

== דוגמאות לכלי תכנות ==
דוגמאות לסוגים שונים של כלי תוכנה:
* תוכנות למעקב אחר באגים: באגזילה
* מהדרים ומקשרים: GCC וMicrosoft Visual Studio 
* תוכנת ניפוי שגיאות (דִיבָּאגֶר): gdb
* תוכנת Disassembler (באופן כללי מבצעות הנדסה הפוכה). 
* שפות תכנות: Perl, פייתון, REXX ו־Ruby 
* עורכי טקסט: Emacs ו־Vim
* מערכת ניהול גרסאות: CVS, SVN, Perforce, Sourcesafe, TFS, Mercurial, git

== סביבת פיתוח משולבת ==

סביבת פיתוח משולבת (Integrated Development Environment, IDE) היא תוכנת מחשב המסייעת למתכנתים לפתח תוכנות. תוכנות IDE משלבות את הפונקציות של כלי תכנות רבים בחבילת כלים אחת.

דוגמאות לתוכנות IDE: 
* Delphi 
* C++ Builder
* Microsoft Visual Studio
* GNAT Programming Studio
* Xcode
* IBM Rational Application Developer
* Eclipse 
* NetBeans 
* IntelliJ IDEA 
* WinDev 
* Code::Blocks

== ראו גם ==
* הנדסת תוכנה
* מדעי המחשב

==קישורים חיצוניים==

כלי תכנות
יישום מחשב

[[צילום מסך של יישום המחשב Impress, תוכנת המצגות מחבילת היישומים ליברה אופיס]]
יישום מחשב (אַפְּלִיקַצְיָה, מאנגלית: Application software), הוא סוג של תוכנת מחשב אשר מנצל את יכולות המחשב ישירות לביצוע משימות שאותן המשתמש מבקש לבצע באמצעות פלטפורמה מוגדרת.

ישומי מחשב שונים במהותם מ"תוכנות מערכת", המשמשות להפעלה ולניהול של מערכות מחשב ורשתות, ומכלי תכנות כמו מהדרים ומקשרים, בהם משתמשים כדי לתרגם ולשלב קוד מקור וספריות של תוכנת מחשב לתוך קובצי הרצה. יישומי המחשב יכולים להיות בעלי מטרה כללית (עיבוד תמלילים, דפדפני רשת, גיליון אלקטרוני, נגן מדיה וכדומה) או בעלי מטרה ספציפית (ניהול חשבונות, ניהול לוח זמנים, וכדומה).

מספר יישומי מחשב אשר נמכרים ביחד בחבילת אחת, מכונים "חבילת יישומים". Microsoft Office, ליברה אופיס, ו-IWork, אשר כל אחת מכילה מעבד תמלילים, גיליון אלקטרוני, ועוד מספר יישומים אחרים, הן דוגמאות טיפוסית לחבילות יישומים. ליישומים השונים בחבילת היישומים יש בדרך כלל ממשק משתמש אשר יהיה בעל מראה אחיד בכל התוכנות כדי להקל על המשתמש ללמוד כיצד להשתמש בכל אחד מן היישומים. לעיתים קרובות היישומים עשויים להיות בעלי יכולת לקיים אינטראקציה ביניהם בדרכים אשר יכולות להועיל למשתמש. לדוגמה, גיליון אלקטרוני יוכל להיות מוטמע בתוך מסמך של מעבד תמלילים, אף על פי שהוא נוצר ביישום גיליון אלקטרוני נפרד.

בסוגים שונים של מערכות משובצות מחשב (embedded systems), יישומי המחשב ומערכות ההפעלה בנויות בצורה כזאת שהמשתמשים לא יוכלו להבחין ביניהן – כגון תוכנות אשר משמשות להפעלת מכשירי וידאו טייפ ונגני DVD.

==יישומים לטלפונים חכמים ולמחשבי לוח==

קטגוריה מוכרת של יישומים היא האפליקציות הניידות, המותקנות על גבי טלפונים חכמים ובמחשבי לוח. ניתן למצוא יישומים ייעודיים כמעט לכל מטרה, כמו במחשב שולחני ולעיתים אף יותר מכך, ביניהם דפדפני רשת, צילום ועריכה, בריאות וכושר גופני, משחקים ועוד.

== דוגמאות ליישומי מחשב ==

== ראו גם ==
* יישום רשת
* אפליקציית מובייל
* יישום אינטרנט עשיר
* יישום אינטרנט מתקדם
* רשימת יישומי מחשב

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מונחים בתוכנה
אפרים כץ

אפרים כץ (באנגלית: Ephraim Katz; 11 במרץ 1932, תל אביב – 2 באוגוסט 1992, מנהטן, ניו יורק) היה קולנוען וחוקר קולנוע ישראלי-אמריקאי, מחבר "האנציקלופדיה של הקולנוע" (1979), המהווה מקור רב ערך להיסטוריה קולנועית ומונחון קולנועי.

==ביוגרפיה==
כץ נולד בתל אביב. למד משפטים וכלכלה באוניברסיטה העברית וזמן מה שימש כעיתונאי ומבקר קולנוע בישראל, בטרם היגר לארצות הברית בשנת 1959. כץ התגורר בניו יורק, למד מדע המדינה בהאנטר קולג' וקולנוע באוניברסיטת ניו יורק, ועסק בצילום סרטי תעודה לטלוויזיה עבור רשת CBS. בשנת 1960 פרסם, יחד עם קוונטין ריינולדס וצבי אלדובי את הספר "שר המוות: סיפורו של אדולף אייכמן" (Minister of Death: The Adolf Eichmann Story) שהביא לקוראים האמריקניים את סיפור תפיסתו של אדולף אייכמן.

כץ צילם סרטי תעודה רבים, אך תרומתו העיקרית לקולנוע היא חיבור "האנציקלופדיה של הקולנוע" (The Film Encyclopedia). אנציקלופדיה זו, שמהדורתה הראשונה יצאה לאור בשנת 1979 מהווה את אחת העבודות הביקורתיות וההיסטוריות המקיפות על הקולנוע שהופיעו בדפוס, וכוללת מידע רב, ביוגרפי, טכני ומקצועי. הספר, שהוא מעין לקסיקון הערוך על פי סדר האלף-בית, כולל ביוגרפיות מקיפות של דמויות חשובות יותר ופחות בתעשיית הקולנוע האמריקאית והעולמית, לרבות שחקנים, במאים, מפיקים, ואנשי הפקה. הספר מתעד גם את התפתחות הקולנוע במקומות שונים בעולם, וכולל הגדרות ותיאורים של תהליכים טכניים וטרמינולוגיה מקצועית. בניגוד ללקסיקונים קולנועיים אחרים, בדפוס או במדיה דיגיטלית, "האנציקלופדיה של הקולנוע" היא עבודתו של אדם יחיד, ונחשבת כספר עזר בסיסי לעוסקים בתחום. בעת פטירתו מנפחת בשנת 1992 עבד כץ על המהדורה השנייה. זו יצאה לאור בשנת 1994, והיא בעיקרה עבודתו של כץ. מהדורה שלישית, נוספת, יצאה לאור בשנת 1998, והיא כוללת עדכונים ביוגרפיים ופרטים המגיעים עד לשנת 1997, כחמש שנים לאחר פטירתו של כץ.

==קישורים חיצוניים==
* [http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9E0CEED61E3CF93BA3575BC0A964958260 Ephraim Katz, Film Encyclopedist, 60], הניו יורק טיימס, August 8, 1992 (נקרולוג)

קטגוריה:חוקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אנציקלופדיסטים יהודים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי מכללת האנטר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1992
ניקולו זוקי

ניקולו זוקי (באיטלקית: Niccolò Zucchi, (5 בדצמבר 1586 -21 במאי 1670) היה נזיר ישועי, אסטרונום ופיזיקאי איטלקי.

התעניינותו באסטרונומיה החלה כשהיה פרופסור באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית, שם פגש את יוהאנס קפלר. ב-1616 הגה את השימוש במראה קעורה במקום בעדשה על מנת לרכז את האור, אולם לא הצליח לייצר מראה מדויקת לגמרי. אין זה מכדי לגרוע מהישגו של זוקי, תכנון אבטיפוס לטלסקופ מחזיר אור, אותו שכלל אייזק ניוטון. עם טלסקופ זה היה האדם הראשון שזיהה שתי חגורות על פני השטח של צדק (ב-17 במאי 1630) ובחן כתמים שמצא על מאדים (1640). על שמו נקרא מכתש זוקיוס שנמצא על הירח.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ישועים

קטגוריה:אסטרונומים איטלקים
קטגוריה:פיזיקאים איטלקים
קטגוריה:ממציאים איטלקים
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1586
קטגוריה:נפטרים ב-1670
מעגל גדול

200px

בגאומטריה, מעגל גדול של ספירה (שפת הכדור) הוא מעגל החוצה את הספירה לשני חצאים שווים (המיספרות).

למעגל הגדול אותו רדיוס ואותו מרכז כמו לספירה שאותה המעגל הגדול חוצה. בהתאם לכך, לכל המעגלים הגדולים שעל פני ספירה נתונה יש אותו מרכז ואותו היקף. המעגל הגדול הוא אכן המעגל הגדול ביותר שניתן לשרטט על פני ספירה נתונה. כל מעגל במרחב אוקלידי תלת-ממדי הוא מעגל גדול בספירה אחת ויחידה. דרך כל שתי נקודות על פני ספירה נתונה עובר מעגל גדול אחד ויחיד. יוצאות דופן לכלל זה הן זוג נקודות אנטיפודיות (נקודות הנמצאות בשני קצותיו של קוטר של הספירה), שדרכן עוברים אינסוף מעגלים גדולים.

בגאומטריה ספירית, מעגל גדול ממלא את התפקיד של קו ישר בגאומטריה אוקלידית. המעגלים הגדולים הם הקווים הגאודזיים (הדרך הקצרה ביותר בין שתי נקודות) במטריקה הסטנדרטית של הספירה.

בכדור הארץ קו המשווה וקווי האורך הם מעגלים גדולים בקירוב (עד כדי סטיית כדור הארץ מכדור מושלם), אולם קווי הרוחב השונים אינם מעגלים גדולים. בהתאם לכך, הדרך הקצרה ביותר בין שתי נקודות על פני כדור הארץ היא (בקירוב) קטע ממעגל גדול. בהיעדר שיקולים נוספים, מטוסים טסים לאורך קווים כאלו. כאשר מציגים את פני כדור הארץ על מפה שטוחה, נדמה שהמעגל הגדול הוא עקום וארוך, אולם זהו רושם מוטעה הנוצר בשל העובדה שמפות שטוחות של פני הכדור מעוותות מרחקים (ראו הטלה קרטוגרפית).

==ראו גם==
* גאומטריה ספירית

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גדול
קטגוריה:קרטוגרפיה
שישי הפוך

שישי הפוך (באנגלית: Freaky Friday) הוא סרט קומי משנת 2003, בכיכובן של לינדזי לוהן וג'יימי לי קרטיס. הסרט מבוסס על הרומן "Freaky Friday" של מרי רוג'רס. הסרט הוא גרסה חדשה לקלאסיקה "אמא ליום אחד" (1976) בכיכובה של ג'ודי פוסטר.

סרט המשך בשם "שישי הפוך 2" צפוי לצאת לאקרנים בשנת 2025.

== עלילה ==
הסרט מספר על משפחת קולמן, משפחה חד הורית, שכוללת את האם - טס קולמן (ג'יימי לי קרטיס), פסיכולוגית במקצועה, נערה פריקית מתבגרת בת 15, אנה (לינדזי לוהן), וילד בשם הארי. טס, שהיא אלמנה, עומדת להנשא לחברה ריאן ועסוקה בתכנון החתונה. אנה, שהיא חברה בלהקה, מתכתשת רבות עם אמה, בגלל הלהקה ודברים אחרים. כמה ימים לפני חזרה לחתונה, הלהקה מקבלת הזמנה למבחן במה, שיאפשר להן להפוך את הלהקה למקצועית, אך אנה מגלה שמבחן הבמה ייערך באותו יום ושעה בה נערכת החזרה לחתונה. אנה מבקשת מאמה לאפשר לה לוותר על החזרה, אך היא לא מסכימה, מכיוון שלדעתה החתונה חשובה יותר, וסירוב זה מחריף עוד יותר את הריב בין השתיים.

יום לפני החזרה המשפחה סועדת במסעדה סינית, שבה מתלקח ויכוח בין האם לבת, שעל מנת להרגיעו מלצרית במקום מציעה לכל אחת עוגיית מזל. עוגיית המזל מכילה אמרה לא מובנת, וביום למחרת השתיים מחליפות גוף, ומבינות שעוגיית המזל היא שגרמה לכך. השתיים בהתחלה נבהלות, אך מבינות שכל אחת תצטרך לחיות את חיי השנייה, עד שהכל יחזור לקדמותו - האמא כמתבגרת בבית הספר, והנערה כאמא שצריכה לדאוג לאחיה הקטן, ולתכנון החתונה. אחיה הקטן של אנה לבסוף מגלה את מה שקרה, והשתיים, שתמיד רבו, לומדות אחת על השנייה דברים חדשים ונהיות חברות. בנוסף, עקב כך שהאמא והבת נאלצות לחיות אחת את חיי השנייה, הן מבינות כמה קשים חייהן, ומתחילות לראות את העולם אחת מנקודת מבטה של השנייה. שתיהן עוברות שינויים במהלך הסרט ובעקבות זאת האם והבת מתקרבות אחת לשנייה, ומפסיקות לריב.

בסוף הסרט אנה הולכת למבחן הבמה של להקתה, אך אמה מנגנת במקומה.

בחזרה של החתונה האם והבת חוזרות למצבן הרגיל.

== שחקנים ==
*ג'יימי לי קרטיס - טס קולמן
*לינדזי לוהן - אנה קולמן
*מארק הארמון- ריאן
*הרולד גולד - אלן
*צ'אד מייקל מוריי - ג'ייק
*סטפן טובולווסקי - מר בייטס
*כריסטינה וידל - מאדי
*ריאן מלגריני - הארי קולמן
*היילי הדסון - פג
*ג'ולי גונזלו - סטייסי הינקאוס

== סרט המשך ==
סרט המשך בשם "שישי הפוך 2" צפוי לצאת לאקרנים בשנת 2025, רוב הקאסט המקורי צפוי לככב שם.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
דער אפיקוירעס

שמאל
דער אפיקוירעס (יידיש: "האפיקורס" ; ברוסית: Безбожник) היה כתב עת ביידיש שיצא לאור במוסקבה בירת ברית המועצות בין השנים 1931–1935.

עורך כתב העת היה מ' אלטשולר, ובין חברי מועצת המערכת היו א' חשין, י' נובקובסקי, ש' פלוטניק, מ' כץ וא' שפירא. כתב העת הקדיש את עצמו ל"מאבק נגד הדת ולמען הסוציאליזם" ("קעמף קאגן רעליגיע אין קאמף פאר סוציאליזם"). בכותרת המשנה הוא הוצג כ"ביטאון הוועד המרכזי אפיקורסים לוחמים" ("ארגאן פון צ"ר פארבאנד קריגערישא אפיקארסים").

לפני המהדורה במוסקבה התפרסם המהדורה הראשונה של המגזין באוגוסט 1923 בקייב ביידיש. זה היה הגיליון היחיד שפורסם בעיר זו. המגזין פורסם על ידי הוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית (בולשביקים) באוקראינה.

==ראו גם==
* אגודת חסרי האל

==קישורים חיצוניים==

 - על "אפיקוירעס" ועיתונות ביידיש

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי עת ביידיש
קטגוריה:יהדות ברית המועצות
קטגוריה:אתאיזם
אפיקורוס (כתב עת)

אפיקורוס 1 - שער קדמי
אפיקורוס (האות יו"ד מודפסת במהופך) היה כתב עת חילוני מייסודה של עמותת האתאיסטים בישראל שיצא לאור בשנים 1997–1999.

כתב העת הופיע לראשונה בחורף 1997, בעריכתם של התסריטאי רון גואטה ועורך הדין רן שלום, מייסדי עמותת האתאיסטים בישראל. יצאו לאור רק שני גיליונות, בני 64 עמודים כל אחד, בגודל A4. הגיליון השני והאחרון יצא לאור בחורף 1999.

בגליונות פורסמו קטע מתוך הרצאה של יהושע פורת, ריאיון עם פרופסור צבי מזא"ה, שיחה עם הרב יואל בן-נון ושיחה עם הסופרת גיל הראבן, דיווח מורחב על יוסף חיים ברנר והתקופה בארץ ישראל, קטע מתוך ספר של יוסף לפיד, הסיפור הקצר "בסי הקטנה" של מארק טויין, ההרצאה הקלאסית של הפילוסוף הבריטי ברטראנד ראסל, ריאיון עם פרופסור מייקל מרטין מאוניברסיטת בוסטון, מחבר הספר Atheism - A Philosophical Justification, מאמר על האתאיזם בהשקפת עולמו של ריצ'רד דוקינס, ועוד כתבות וראיונות.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://epicurusmagazine.blogspot.com אפיקורוס - כתב עת חילוני]: הטקסטים המלאים של שני הגיליונות המקוריים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:אתאיזם
קטגוריה:שנות ה-1990 בישראל
טימותי גרטון אש

טימותי גרטון אש (באנגלית: Timothy Garton Ash; נולד ב-12 ביולי 1955) הוא היסטוריון וסופר בריטי. מחקרו מתמקד בעיקר באירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. כתב שמונה ספרים, מפרסם טור שבועי בגארדיאן וטורים עיתונאיים בניו יורק טיימס, ב-Wall Street Journal ובוושינגטון פוסט.

== אודות ==
למד היסטוריה מודרנית באוניברסיטת אוקספורד. מחקרו על התנגדות הגרמנית לנאציזם הוביל אותו לברלין, שם התגורר במשך שבע שנים, הן בצד המזרחי והן בצד המערבי.

הוא קיבל תואר עמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש הבריטי. בשנת 1984 קיבל את פרס סומרסט מוהם לכתיבה ספרותית. בשנת 2005 נכלל ברשימת 100 האינטלקטואלים הציבוריים המובילים של המגזינים Foreign Policy ו-Prospect. הוא נכלל ברשימת הטיים מגזין של 100 האנשים הכי משפיעים בעולם בשנת 2005. בשנת 2006 קיבל את פרס אורוול לפובליצסטיקה פוליטית. הוא קיבל אות מסדר ההצטיינות של פולין, גרמניה וצ'כיה.

גרטון אש נשוי לדנוטה, חוקרת תולדות האמנות המתמחה ברנסאנס, ואב לשני בנים, תומאס ואלק. הוא מתגורר באוקספורד.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.time.com/time/subscriber/2005/time100/scientists/100gartonash.html נימוקי הזכייה], ברשימת 100 האנשים המשפיעים של טיים מגזין.

קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: עמיתים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:חברי האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1955
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לוון
קטגוריה:בריטים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:זוכי פרס שארל ויון למסאות אירופית
דניאל מייריק

דניאל מייריק (באנגלית: Daniel Myrick; נולד ב-30 בנובמבר 1962) הוא במאי קולנוע אמריקאי. זכה להכרה בעקבות הסרט "פרויקט המכשפה מבלייר", שזכה להצלחה רבה, אותו ביים עם שותפו אדוארדו סנצ'ז.

==ביוגרפיה==

מייריק סיים בשנת 1994 לימודים בבית הספר לקולנוע באוניברסיטת מרכז פלורידה. לאחר לימודיו נשאר בפלורידה, עסק בצילום ועריכת פרסומות ווידאו קליפים, וביים סרטים קצרים ביחד עם אדוארדו סנצ'ז. בשנת 1997 כתב וביים פרומו לפסטיבל הסרטים בפלורידה. ג'ון פירסון, מפיק סרטים עצמאי הבחין בפרומו, יצר עמו קשר, ובסופו של דבר עזר לו ולשותפו סנצ'ז בסרטם הראשון, פרויקט המכשפה מבלייר.

בשנת 2008 יצא לאקרנים סרטו "The Objective", שצולם במרוקו, והמתאר קבוצה של לוחמים אמריקאים באפגניסטן הנתקלים בתופעות על-טבעיות.

== סרטיו ==
* 1997: Split Screen 
* 1999: פרויקט המכשפה מבלייר
* 1999: Curse of the Blair Witch 
* 2006: The Strand
* 2007: Believers
* 2007: Solstice
* 2008: The Objective

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרכז פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
מכסחי השדים - האמיתיים

מכסחי השדים האמיתיים (באנגלית: The Real Ghostbusters) היא סדרת טלוויזיה מונפשת המבוססת על הסרט המצליח מכסחי השדים. הסדרה, ששודרה ברשת ABC, זכתה להצלחה ולפופולריות רבה בעולם. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הילדים.

העלילה מתמקדת במכסחי השדים: פיטר ונקמן, ריי סטנץ, וינסטון זדמור ואגון ספנגלר; ביחד עם רוח הרפאים "סליימר" והמזכירה ג'נין מלניץ, במהלך ניסיונם להציל את העיר ניו יורק משדים ורוחות.

==הדמויות==
*ד"ר פיטר ונקמן (מדובב על ידי לורנזו מיוזיק עונות 1–2 ודייב קוליאר עונות 3–7) - אדם בולט בשל חוש הומור יבש. נוהג להיות סרקסטי ונרקיסיסט במקצת.
*ד"ר אגון ספנגלר (מדובב על ידי מוריס למארץ') - המדען הראשי שממציא ומפתח מכשירים וטכנולוגיה בשביל החבורה.
*ד"ר ריימונד "ריי" סטנץ (מדובב על ידי פרנק ולקר) - מומחה להיסטוריה של מקרים על-טבעיים, אך פחדן גדול.
*וינסטון זדמור (מדובב על ידי ארסיניו הול עונות 1–3 ובאסטר ג'ונס עונות 4–7) - הוא אפרו-אמריקאי הנחשב לנורמלי בחבורה, בניגוד לשלושת האחרים הוא לא היה מודע למדע ואף לא האמין ברוחות רפאים עד שהצטרף לחבורה.
*ג'נין מלניץ (מדובבת על ידי לורה סאמר עונות 1–2 וקיית' סיוסי עונות 3–7) - המזכירה של "מכסחי השדים".
*סליימר (מדובב על ידי פרנק ולקר) - רוח רפאים ירוקה המשאירה ריר ירוק ודביק על כל מה שהיא נוגעת בו.

==סדרת המשך==
ב-1997 יצאה סדרת המשך בשם "מכסחי השדים אקסטרים", שמתרחשת מספר שנים לאחר הסדרה המצוירת. בסדרה זו כל חברי החבורה המקורית עזבו, מלבד ד"ר אגון ספנגלר, שמלמד חבורת תלמידים שיהיו מכסחי השדים הבאים. תלמידיו הם קיילי גריפין, אדוארדו ריוורה, ארט מילר ורונלד ג'קסון. מלבדם מופיעות גם דמויות מוכרות כג'נין מלניץ המזכירה ורוח הרפאים סליימר.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:מכסחי השדים
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על סרטים
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
הידרה (אי)

נמל הידרה לאחר ה[[שקיעה, אפריל 2022]]
בתי העיירה הידרה
מראה אופייני בנמל הידרה
הידרה (ביוונית: Ύδρα) הוא אי ארוך וצר מול חופי דרום יוון, בין המפרץ הסרוני למפרץ ארגוליס. בשל הגישה הקלה והנוחה לאתונה, בירת יוון, מהווה האי יעד חופשה פופולרי לתושבי אתונה ולתיירים זרים. באי אסורה תנועת רכב ממונע, למעט מספר קטן של משאיות קטנות לצורכי תחזוקה, והתחבורה בו מבוססת על פרדות וחמורים.

==גאוגרפיה==
שטח האי הוא כ-50 קמ"ר, אורכו כ-20 ק"מ ורוחבו בנקודה הרחבה ביותר כ-6 ק"מ. באי יישוב גדול יחיד (אוכלוסייה: 1,966 נפש ב-2011) בצפון האי, יש נמל אוניות קטן וצפוף מאוד (במיוחד בחודשי הקיץ), הנקרא אף הוא הידרה. בנוסף נמצאים באי מספר מנזרים. הנקודה הגבוהה באי היא הר ארוס, שגובהו הוא 590 מטרים מעל פני הים. מבחינה מנהלית שייך האי למחוז אטיקה.

האי מופרד מחופי פלופונסוס על ידי מצר הידרה, ומערבה לו שוכן במרחק של כשלושה ק"מ בלבד האי דוקוס , הנמצא בתחום שיפוטו.

האי צחיח, הקרקע סלעית והצומח מורכב ברובו מחורש ים תיכוני.

==היסטוריה==
במאות ה-18 וה-19 היה האי למרכז סחר ימי חשוב והתגוררו בו מספר רב של סוחרים עשירים. בתי המידות שלהם, הבנויים מאבן בסגנון ערי המסחר של איטליה (ונציה, ג'נובה וכדומה) מקיפים עד היום את הנמל. סוחרי האי התעשרו כתוצאה מפעולה על הקו הדק שבין מסחר לגיטימי לבין הברחות ושוד ימי. הקלות היחסית לבצר את הנמל ולמנוע גישה לאי הפכו אותו למעוז של חיים עצמאיים יחסית, שהתייצבו מול חוקי השליטים העות'מאניים. התותחים הישנים עדיין מופנים מחומות הנמל אל מול הים.

במהלך מלחמת העצמאות של יוון נידבו סוחרי האי, בהשראתה של לסקרינה בובולינה, ספינות לצי המורדים בממשל העות'מאני והצי היווה גורם חשוב בהצלחת המאבק. גיבור המלחמה בן האי, גיורגוס קונטוריוטיס (Georgios Kountouriotis, Γεωργιος Κουντουριώτης), כיהן כראש ממשלת יוון בשנת 1848.

בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 "גילו" את האי ידוענים ועברו לגור בו לתקופות קצרות או ארוכות. בהם השחקנית סופיה לורן והזמר לאונרד כהן.

==העיירה הידרה==
העיירה בנויה בתבנית חצי גורן על צלע ההר המקיפה את הנמל. לב העיירה הוא מעגן הסירות והיאכטות והטיילת שסביבו, בה נמצאים שירותי תיירות, מסעדות, טברנות, בתי קפה וחנויות הפונות לקהל התיירים. חלק ניכר מבתי העיירה משמשים כבתי מלון ודירות להשכרה לנופשים. מן הנמל מטפסים רחובות צרים פנימה אל חלקה הפנימי של העיירה. מעל הפינה המערבית של הכניסה לנמל יש שרידי מבצר עתיק אליו ניתן להגיע דרך הסמטאות הצרות.

בעיירה מספר מבנים מרכזיים בהם מוזיאון (ביתו של גיורגוס קונטוריוטיס) וכנסייה עם מגדל שעון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אזורים ללא מכוניות
קטגוריה:האיים הסרוניים
קטגוריה:יוון: תיירות
קטגוריה:יוון: איים
בית ראשונים (נס ציונה)

[[ועד הצירים בביקור בנס ציונה, 1918, בחזית בית הספר - כיום מוזיאון בית ראשונים (חיים ויצמן במרכז התמונה)]]
בית ראשונים בנס ציונה הוא מוזיאון, אשר שימש בעבר כבית ספר, בית כנסת, בית ההגנה ועוד. בית ראשונים מתנהל היום בהתנדבות כעמותה במטרה להנציח את ייסודה וראשוניותה של המושבה והנחלת מורשת הראשונים לדורות הבאים.

== היסטוריה ==
בית ראשונים נחנך ב-1907 והיה המרכז הקהילתי הראשון למושבה נס ציונה. בעת בנייתו ייעודו היחיד של המבנה היה בית ספר. למבנה, שהיה המפואר ביותר בנס ציונה בעת בנייתו, היו שלושה חדרים: חדר ארוך על פני כל המבנה, ושני חדרים יותר קטנים לאורך החדר הארוך. בית הספר מוקם בחדר הארוך ובחדרים הקטנים שוכנו ספרייה ומשרדי ועד המושבה. בהמשך הוכנס גן הילדים של המושבה לאחד החדרים הקטנים. לקראת בניית בית הכנסת הגדול, ועד נס ציונה מכר את המבנה הישן ששימש עד אז כבית כנסת למשרד הארצישראלי ובינתיים מוקם גם בית הכנסת בתוך כיתת בית הספר. התפילות המשיכו להתקיים בבית הספר, עד חנוכת בית הכנסת בשנת 1926.

ב-1962 עברו משרדי המושבה למועצה מקומית, ובעקבות כך, נעזב המבנה. בשנת 1977, שופץ בית ראשונים ושוקם בצורתו המקורית. עבודת השיקום נעשתה בהתנדבות וללא עזרת המוסדות הממשלתיים. בית ראשונים נמצא ברחוב תל אביב שבמרכז העיר, ליד בית הכנסת הגדול בנס ציונה, גבעת האהבה והמועצה הדתית.

בחצר המבנה מוצג אוסף כלים וציוד חקלאי המבטאים את אופייה החקלאי של המושבה בתקופות השונות ובעיקר בענף המכוורת, ציוד וכלי בית של הראשונים, תמונות המייסדים הראשונים, תמונות ותיעוד היסטורי לפי נושאים ותוכנית אור קולית על תולדות המושבה. המוזיאון מנציח את ייסודה ואת ראשיתה של נס ציונה תוך דגש אישי על מייסדיה, ראשוניה ופועלם.

בספטמבר 2016 שופץ בית ראשונים פעם נוספת והוספו לו עמדות משחק אינטראקטיביות ומיצג אור-קולי על תחילת דרכה של נס ציונה כמושבה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* האתר הרשמי של [http://brnz.org.il בית ראשונים נס ציונה]
* 
* [http://www.shimur.org/Ness-ziona/ בית ראשונים] באתר המועצה לשימור אתרים

==הערות שוליים==

קטגוריה:נס ציונה: מבנים
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור
קטגוריה:מוזיאונים לתולדות היהודים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
דנה אולמרט

דנה אולמרט (נולדה ב-26 במרץ 1972) היא חוקרת, עורכת ספרות, ופעילת שמאל ישראלית.
בתו של ראש ממשלת ישראל לשעבר אהוד אולמרט.

== ביוגרפיה ==
אולמרט היא בתם של עליזה ואהוד אולמרט. למדה במגמת ספרות בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, ושירתה בצה"ל בחיל המודיעין.

עבודתה לתואר מאסטר, שנעשתה באוניברסיטה העברית בירושלים בהדרכתו של דן מירון, נושאת את השם "מרחב ומיניות ביצירתו המוקדמת של ברנר".

במסגרת כתיבת הדוקטורט שלה באוניברסיטה העברית, בנושא "ראשית צמיחתה של שירת המשוררות העברית בשנות העשרים של המאה העשרים – מבט פסיכואנליטי ופמיניסטי", מצאה מחזה קצר מפרי עטה של רחל המשוררת בשם "סיפוק נפשי", שהוצג ככל הנראה בדגניה בשנים 1921-1920.

בשנת 2009 זכתה ב"פרס בהט" לספרי עיון, על הספר "בתנועת שפה עיקשת: כתיבה ואהבה בשירת המשוררות העבריות הראשונות" העוסק בשירתן של רחל, אסתר ראב, יוכבד בת-מרים ואלישבע.

אולמרט מרצה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב. ב-2016 הקימה את "תחנת כתיבה" לייעוץ לסופרים יחד עם ארנה קזין ודפנה בן צבי, זוגתה לשעבר שאיתה היא מגדלת שתי ילדות.

=== פעילות ספרותית ===
* ערכה את סדרת "ספ" - סדרה לפרוזה עכשווית בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
* מונתה לערוך סדרה חדשה של הוצאת אחוזת בית, שתתמקד בספרי ביכורים. על הקריטריונים שלה להוצאה לאור של ספר ביכורים אמרה: .
* ערכה ספרים של סופרות ומשוררות כגון מרית בן ישראל ודליה רביקוביץ.
* חברת חבר השופטים של פרס טבע לשירה לשנת 2006
* חברת הוועדה האומנותית של פסטיבל שירה 2006
* עורכת ויועצת תוכן בפורטל החינוכי סנונית בתחומי השירה - "שירשת" והמיניות - "יחד"

=== פעילות פוליטית ===
אולמרט בעלת עמדות שמאל רדיקלי אנטי ציוני. הייתה פעילה ב"כביסה שחורה", ארגון המגדיר עצמו: "ארגון להט"בי נגד הכיבוש ולמען צדק חברתי" ובמחסום Watch. בנוסף, הביעה תמיכה במכתב הטייסים. מעבר לכך אולמרט פעילה בקהילה הגאה.

ב-10 ביוני 2006 השתתפה בהפגנה מול ביתו של הרמטכ"ל דן חלוץ במחאה על תקרית ברצועת עזה שבמהלכה נהרגו שמונה אזרחים פלסטינים. בהפגנה נשמעו קריאות "חלוץ רוצח – האינתיפדה תנצח". אביה, ראש הממשלה דאז אהוד אולמרט, התייחס לאירוע ואמר ש"לכל אחד מאיתנו יש זכות להביע את דעותיו ולהגן עליהן".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* - על דנה אולמרט כעורכת
* - "אני מאמין" מקצועי של אולמרט
* 
* - על ספרה "המשוררות העבריות הראשונות"
* 
* 
* 

מכּתביה:
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:זוכי פרס בהט
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:ילדי ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:חוקרים להט"בים ישראלים
דנה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: ספרות
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילי שוברים שתיקה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
ניקולא גרנו

ניקולא גרנו (בצרפתית: Nicolas Grenon; סביבות 1375 – 17 באוקטובר 1456) היה מלחין צרפתי מראשית תקופת הרנסאנס. גרנו כתב בכל הצורות המוזיקליות שהיו מקובלות בתקופתו והיה מקרה נדיר של מלחין מאריך-ימים, שלמד את אומנותו בשלהי המאה ה-14 אך עסק בה בעיקר בתקופת התגבשותם של סגנונות הרנסאנס.

==קורות חייו==
הרשומות המוקדמות ביותר של גרנו מקורן בפריז, שם עבד תחילה בקתדרלת נוטרדאם. עם מות אחיו קיבל את משרת הכומר בכנסיית סן ספולקר. הוא התקדם במעלות ההירארכיה הכנסייתית בסן ספולקר ולבסוף עזב את פריז ועבר תחילה ללאון שבפיקרדיה ב-1403 ואחר לקמבריי ב-1408. ב-1409 התקבל לשירותו של הדוכס מברי כ"ממונה על הנערים", מורה למוזיקה ומשגיח על נערי המקהלה, בבורז'ה; בשנת 1412 החל את הקריירה שלו בחצר דוכסות בורגונדיה של ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה. ב-1419 חזר לקמבריי ומשנת 1425 עד 1427 עבד ברומא כממונה על נערי המקהלה בקאפלה של האפיפיור מרטינוס החמישי.

מעבודתו זו פרש לקמבריי, שם עבד בשנות ה-40' של המאה ה-15 עם גיום דופאי על שכתוב מלא של המוזיקה הליטורגית הפוליפונית של הקתדרלה. הוא הלך לעולמו בקמבריי, אחרי חיים יוצאי-דופן באריכותם.

==מוזיקה והשפעה==
במוזיקה של גרנו ניכרים היבטים של נוהלי כתיבה הן מימי הביניים והן מראשית הרנסאנס. המוזיקה החילונית שלו היא המעודכנת ביותר וכוללת דוגמאות מכל אחת מן הצורות הקבועות (formes fixes) שהיו מקובלות בימיו - הבלדה, הווירלאי והרונדו. המלודיה נמצאת תמיד בקול העליון וכולם כתובים בשלושה קולות.

המוטטים של גרנו יוצאי דופן בשימוש שהם עושים בטכניקה איזותרמית, בדרך כלל בכל הקולות. מכמה בחינות הם דומים למוטטים של גיום דופאי, מלבד בחומרת העיקרון האיזותרמי. אחד מהם אפשר לתארך ל-1414, כיון שהוא מהלל את מתנגד האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה ונכתב כנראה במועד פתיחתה של מועצת קונסטאנץ. גרנו כתב גם מיסות, אבל אף לא אחת מהן שרדה בשלמותה; רק קטע מן הגלוריה נשאר ולא די בו כדי לעמוד על הטכניקה הסגנונית שלו לסוג זה של יצירה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">

*idem. "Nicolas Grenon", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed January 22 2005), [http://www.grovemusic.com/ grovemusic.com] (subscription access).
*Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 
*Richard H. Hoppin, Medieval Music. New York, W.W. Norton & Co., 1978. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלחינים מימי הביניים
קטגוריה:מוזיקה של ימי הביניים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1375
קטגוריה:נפטרים ב-1456
צנפה

[[כוס החורבות פולט צנפה]]
צנפת [[ינשוף עצים ובה גולגולת של גוזל ושאריות עיכול נוספות, מועצה אזורית ברנר, דצמבר 2020]]
צנפת עוף. פס שחור = 1 ס"מ
באורניתולוגיה, צְנֵפָה היא אגד של מזון לא מעוכל, שכמה מינים פולטים ממקורם. תכולת צנפת עופות זו תלויה בתזונת העוף, ועשויה להכיל שלד חיצוני של חרקים (כיטין), חומרים צמחיים בלתי מעוכלים, עצמות, פרווה, נוצות, מקור, טפרים ושיניים.

פליטת הצנפה מאפשרת לעוף לסלק חומר בלתי מעוכל מאיבר עיכול בקיבת העופות ומבלוטות הקיבה. בדורסים הקאת הצנפה משרתת את בריאותו של העוף בדרך נוספת, באמצעות ניקוי שאריות מצינורות העיכול, כולל הוושט. הצנפה נוצרת בין 6 ל-10 שעות מכניסת המזון (לקיבת השרירים או לזפק).

אורניתולוגים עשויים לאסוף צנפות של מין כלשהו למשך זמן על מנת לחקור את הרגלי האכילה העונתיים. אחד היתרונות באיסוף צנפות הוא בכך שהדבר מאפשר לקבוע את הרגלי התזונה מבלי להרוג ולנתח את העוף. צנפות נמצאות באזורים שונים, תלוי במין. באופן כללי, אתרי לינה וקינון הם אזורים טובים לחפש: לניצים ולדורסי הלילה – מתחת לעצים מחטניים; לתנשמות לבנות – בבסיס צוקים ובאסמים; ולמינים אחרים של ינשופים – במחילות שלהם בביצות ושדות עשבוניים. צנפות עשויות להעיד גם על תפוצתם של המינים הנטרפים, על מחזוריות בפעולתם ובגודל אוכלוסייתם, ועל פיזור הגילאים והזוויגים באוכלוסייה.

צנפות הנץ והינשוף הן אפורות או חומות, ומשתנות בצורותיהן בין כדורי למלבני מוארך או גושי. בעופות גדולים, הן בין 2.5 ס"מ ל-5 ס"מ אורך, ובציפורי שיר, בערך 1.5 ס"מ. מינים רבים אחרים מייצרים צנפה, כולל טבלניים, אנפות, קורמורניים, שחפים, שלדגים, עורבים, עורבנים, חנקנים, סנוניות, ורוב החופמאים.

אורניתולוגים החוקרים צנפות גילו פריטים יוצאי דופן בתוכם, כולל טבעות רגל לסימון, שמינים קטנים טובעו בהם לפני שנטרפו על ידי דורסים או עופות אחרים. כך, בארצות הברית, צנפת הינשוף הצווח הכילה טבעות של חוחית אמריקאית וירגזי מצוי. ב-1966 נמצאה באורגון בצנפת עיט זהוב טבעת סימון של סוג ברווז אמריקאי, שטובע ארבעה חודשים מוקדם יותר ו-1,600 ק"מ רחוק משם, בדרום קליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20160303233424/http://d-spot.co.il/forum/index.php?showtopic=167453&hl=%D7%A6%D7%A0%D7%A4%D7%94 תמונות שלדג גמדי פולט צנפה - מאתר d-spot] 
*[https://web.archive.org/web/20160303165155/http://d-spot.co.il/forum/index.php?showtopic=151158&hl=%D7%A6%D7%A0%D7%A4%D7%94 תמונות שרקרק מצוי פולט צנפה - מאתר d-spot] 
*[http://d-spot.co.il/forum/index.php?showtopic=48492&hl=צנפה תמונות חנקן פולט צנפה - מאתר d-spot] 
*[https://web.archive.org/web/20160303182822/http://d-spot.co.il/forum/index.php?showtopic=165805&hl=%D7%A6%D7%A0%D7%A4%D7%94 תמונות ביצנית פולטת צנפה - מאתר d-spot] 

קטגוריה:אנטומיה של עופות
ספצס

עוגנות לחופיה של ספצס]]
נמל ספצס ו[[תותח חוף עתיק]]
ספצס (ביוונית: Σπέτσες) הוא אי מול חופי דרום יוון, במפרץ ארגוליס. מהווה חלק מקבוצת האיים הארגו-סרונים.

==גאוגרפיה==
שטח האי 27.121 קמ"ר. באי יישוב גדול יחיד (אוכלוסייה: 4,027 נפש ב-2010). הנקודה הגבוהה באי היא פסגת אליאס, גובהה מעל פני הים 248 מטרים, הנקודה מזוהה באמונה המקומית עם מקום עלייתו של אליהו הנביא השמימה במרכבת אש ובמקום שוכן מנזר גדול. מבחינה מנהלית שייך האי למחוז אטיקה.

האי צחיח ברובו אך חלקו מכוסה ביערות נטועים של עצי אורן. הקרקע סלעית והצומח הטבעי מורכב ברובו מחורש ים תיכוני. אזור הנמל משמש אוניות מסחר, אוניות תיירות, יאכטות בכל הגדלים, סירות מפרש, אוניות ומוניות מעבר בין האיים. יש בו מספר חופים מורשים לשחייה, והמים צלולים בדרך כלל.

==היסטוריה==
במאות ה-18 וה-19 היה האי למרכז סחר ימי חשוב והתגוררו בו מספר רב של סוחרים עשירים, כמו באי הידרה הקרוב, גם כאן התקיימה באותה תקופה מושבה עצמאית למחצה של סוחרים ששלחו ידם הן במסחר לגיטימי והן בהברחות ושוד ימי. גם בספצס, כמו בהידרה, הקלות היחסית לבצר את הנמל ולמנוע גישה לאי הפכו אותו למעוז שהתייצב מול חוקי השליטים העות'מאניים. התותחים הישנים עדיין מופנים מחומות הנמל אל מול הים.

במהלך מלחמת העצמאות של יוון פעלה באי לסקרינה בובולינה שתרמה את ספינתה ועודדה רבים מהסוחרים לתרום גם הם את ספינותיהם לצי המורדים בממשל העות'מאני.

==העיירה ספצס==
העיירה בנויה בסמוך לנמל. לב העיירה הוא מעגן הסירות והיאכטות והטיילת בו נמצאים שירותי תיירות, מסעדות, טברנות, בתי קפה וחנויות הפונות לקהל התיירים. סמטאות העיירה מרוצפות באופן ייחודי בחלוקי אבן המסודרים הן כדגמים גאומטריים והן כתמונות. חלק ניכר מבתי העיירה משמשים כבתי מלון ודירות להשכרה לנופשים. 

בעיירה מספר מבנים מרכזיים ביניהם מוזיאון לסקרינה בובולינה וכנסייה עם מגדל שעון. מחוץ לעיירה נמצאים מבני פנימיית עילית פרטית ובה פעל בין השנים 1927 עד 1983 בית ספר בסגנון בריטי, "בית הספר סוטיריוס אנארגירוס ומרטינוס קוריאלניוס" (The Sotirios Anargyros and Marinos Korgialeneios school of Spetses), על שם שני נדבנים בני האי שתרמו רבות לפיתוחו בשנות ה-20 של המאה ה-20. רבים מבני העילית הפוליטית והכלכלית של יוון הם בוגרי בית ספר זה. כיום מתקיימים במקום קורסים שונים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.greeka.com/saronic/spetses/index.htm מידע]
* [http://www.akss.net אתר בית הספר סוטיריוס אנרירוס ומרטינוס קורגיאלניוס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:האיים הסרוניים
קטגוריה:יוון: תיירות
משק עזר

משק עזר הוא משק קטן המיועד ליחידת דיור אחת ולעיבוד חקלאי מצומצם, הכולל בדרך כלל גן-ירק, לול לעופות ועצי פרי. במושבים יש משקי עזר ששימשו בעלי מקצועות חופשיים שעבדו כשכירים במושב וגרו בו, כגון רופא, אחות, איש-תחזוקה ועוד, ואפשרו לעובד להגדיל את ההכנסה מעבודתו כשכיר בשעות הפנאי על ידי גידול ירקות פירות או בעלי חיים. השטח של משק העזר הוא בדרך כלל בין 2 ל-5 דונם וכולל את יחידת המגורים. משק עזר הוא יחידה הדומה לנחלה במושב, אך לרוב קטנה ממנה: השטח מיועד ליחידת דיור אחת ולעיבוד חקלאי.

בתחילת שנות החמישים עם העלייה ההמונית הוקמו סביב הערים הגדולות יישובים או שכונות בעלי אופי כפרי המשלב משקי עזר זאת על פי גישת עיר גנים בתכנון ערים. בשכונות שטח המשקים היה קטן יותר עד לחלקות של חצי דונם (דו משפחתיים על דונם אחד) למשק אחד.

==ראו גם==
* משק בית
* משק חקלאי

*
*
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית ישראלית
קטגוריה:ההתיישבות היהודית בארץ ישראל
דן בירון

דן בירון (25 בדצמבר 1939 – 7 בינואר 2024) היה במאי, עיתונאי, מוזיקאי, איש בידור, רדיו וטלוויזיה ישראלי.

==ביוגרפיה==
בירון נולד וגדל בירושלים להוריו- חנה לבית משפחת גלס ולאברהם בירון. את לימודיו עשה בבית הספר "מעלה", בגימנסיה העברית רחביה, בבית חינוך "תיכון", ולאחר מכן, באוניברסיטה העברית. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל.

בשנים 1960–1967 שימש כעורך תוכניות ב"קול ישראל". עם הקמתה של הטלוויזיה הישראלית בשנת 1967, עבר אליה, ומאז עבד בה ככותב, מפיק, ובמאי. בין התוכניות אותן הפיק וביים: "12 טון", "ההפסקה הגדולה", "שקט משדרים", "שמיניות באוויר", "סיבה למסיבה", "ניקוי ראש", "עוד להיט", "ארץ טרופית יפה", "שבט כהן", "עמק הנהר האדום", "גזוז", "פעם אחת", "פוליטיקה". כמו כן, הפיק וביים קונצרטים, מופעים, אירועי ספורט, מהדורות חדשות ועשרות אירועי בידור. במהלך השנים זכה בפרסים בינלאומיים וישראלים לבימוי. שימש כיו"ר אגודת העיתונאים בירושלים.

בשנת 1960, הצטרף ללהקת הסטודנטים ירושלים כאקורדיוניסט ומאז ועד יומו האחרון, היה גם מנהלה המוזיקלי של הלהקה. במסגרת הלהקה ייצג דן בירון את ישראל במאות פסטיבלי פולקלור ברחבי העולם.

בשנת 2007, פתח ביסטרו מוזיקלי בשם "בירמן" במדרחוב בן-יהודה בירושלים.

בירון, שהתגורר בירושלים, הציג בשנת 2008 בבחירות לרשויות המקומיות, את מועמדותו לראשות העיר, כראש רשימת "עלה ירוק - ירושלים של כולם". הוא זכה לתמיכה בשיעור של כחצי אחוז מקולות המצביעים ורשימתו לא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב בירון במקום השביעי ברשימת ניצולי השואה עם בוגרי עלה ירוק שהורכבה בחלקה מפורשי מפלגת עלה ירוק. בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 התמודד בירון במקום השלישי ברשימת הפיראטים. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ובירון לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוא הוצב במקום השני ברשימת הפיראטים לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ואחת (מרץ 2019) ובבחירות לכנסת העשרים ושתיים (ספטמבר 2019) הוצב שוב במקום ה-3 ובבחירות לכנסת העשרים ושלוש (2020) והבחירות לכנסת העשרים וארבע (2021) הוצב במקום השני ברשימה. בבחירות לכנסת העשרים וחמש (2022) הוצב במקום ה-14 והאחרון ברשימה.

בירון היה נשוי לאשת הטלוויזיה שרי רז ואב לשניים. הלך לעולמו ב-7 בינואר 2024.

==לקריאה נוספת==
* דוד מונשיין, אגדות מונשיין, 77 סיפורי כיס, חושך הוצאה לאור, ירושלים, 1995, עמ' 131–132

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [http://www.jfe.co.il להקת הסטודנטים ירושלים] - אתר האינטרנט של הלהקה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:אנשי רדיו ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: אישים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:פעילי עלה ירוק
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:פעילים ישראלים למען לגליזציה של סמים קלים
קטגוריה:ישראלים שתרמו את גופתם למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
היכל השלום והאחווה

היכל השלום והאחווה (ביוונית: Στάδιο Ειρήνης και Φιλίας) הוא אולם ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר הנמל פיראוס, יוון. האולם, אשר נחנך בשנת 1985 ומכיל 11,640 מקומות ישיבה, הוא חלק מהמתחם האולימפי פלירו, הכולל גם אולם כדוריד המכיל כיום 3,836 מקומות ישיבה ואצטדיון כדורעף חופים. ההיכל משמש בעיקר לאירוח משחקיה הביתיים של קבוצת הכדורסל אולימפיאקוס פיראוס.

==היסטוריה==
בנייתו של ההיכל החלה בשנת 1981 והוא נחנך רשמית במרץ 1985 על ידי ראש הממשלה היווני אנדראס פפנדראו לכבוד אליפות אירופה באתלטיקה קלה באולם סגור שהתקיימה בו באותה שנה. מאוחר יותר באותה שנה הוא אירח את גמר גביע אירופה לאלופות בכדורסל בו ניצחה ציבונה זגרב את ריאל מדריד.
האולם אשר נבנה כאולם ספורט רב תכליתי המיועד גם לאתלטיקה קלה (תכנון אשר גרם להיווצרות מרחק רב בין היציעים לבין הפרקט) במהרה החל לשמש בעיקר לתחרויות כדורסל, הבולטות שבהן כללו את אליפות אירופה לשנת 1987 בה זכתה הנבחרת המארחת יוון, משחקיה הביתיים של קבוצת אולימפיאקוס, הפיינל פור של אליפות אירופה לקבוצות אלופות לשנת 1993 והשלבים המוקדמים של אליפות העולם בשנת 1998. בין השנים 2002 ו-2004 עבר האולם שיפוץ נרחב לקראת אולימפיאדת אתונה, שבה אירח האולם את תחרויות הכדורעף.

התכולה הכוללת האולם היא 11,640 מקומות ישיבה קבועים, עם אפשרות להרחבה עד ל-17,000 עם כיסאות המוצבים על משטח האתלטיקה שבין היציעים לפרקט.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:VolleyballAt2004SummerOlympics-1.jpg|היכל בזמן תחרויות הכדורעף במסגרת אולימפיאדת אתונה 2004
קובץ:Peace and Friendship stadium.jpg|ההיכל לפני משחק כדורסל
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

שלום ואחווה
קטגוריה:אולימפיאקוס (כדורסל)
קטגוריה:פיראוס: ספורט
בוסטון קומון

תמונה פאנורמית של הפארק
בוסטון קומון (באנגלית: Boston Common) הוא הפארק הציבורי המרכזי בעיר בוסטון. ראשיתו של הבוסטון קומון בשנת 1634, והוא הפארק הוותיק ביותר בארצות הברית. שטח הפארק הוא כ-200 דונם. במקום בית קברות ישן בו קבורים בין השאר הצייר גילברט סטיוארט והמלחין ויליאם בילינגס.

בריכת הצפרדעים בפארק

== היסטוריה ==
הבעלים הראשונים של המגרש עליו יושב הקומון היה ויליאם בלקסטון, המתיישב האירופאי הראשון בבוסטון. בשנות השלושים של המאה ה-17 שימש השטח כאזור מרעה לפרות, אולם כעבור מספר שנים התדלדל שטח המרעה עקב רעיית יתר.

הבריטים השתמשו בקומון כמחנה צבאי בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות של ארצות הברית, וממנו יצאו הכוחות הבריטים לקרבות הראשונים במלחמה, קרבות לקסינגטון וקונקורד.
בית הקברות הישן
בשנת 1965 נערכה בפארק הפגנה גדולה נגד מלחמת וייטנאם, ובשנת 1969 נערכה הפגנה נוספת שבה השתתפו כ-100,000 איש. בשנת 1967 ערכה ג'ודי גרלנד הופעה רבת משתתפים במקום. בשנת 2006 נשבר בפארק שיא גינס, כאשר הודלקו בו מספר שיא של 30,128 דלעות הלואין.

כיום משמש ה"בוסטון קומון" כפארק ציבורי, ומתקיימים בו גם הופעות ואירועים שונים. בין השאר נאמו בו האפיפיור יוחנן פאולוס השני ומרטין לותר קינג. כמו כן בפארק נמצא מרכז למבקרים בבוסטון והוא ניצב בתחילתו של מסלול שביל החירות העירוני.

בשנת 1987 קיבל הפארק את המעמד הרשמי של "אתר לאומי בעל משמעות היסטורית".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.cityofboston.gov/FreedomTrail/bostoncommon.asp בוסטון קומון], באתר עירית בוסטון.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוסטון
קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים עירוניים