OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלחנדרו אגוסטין לנוסה

אלחנדרו אגוסטין לנוסה (בספרדית: Alejandro Agustín Lanusse; 28 באוגוסט 1918 - 26 באוגוסט 1996) היה איש צבא ארגנטינאי שכיהן כנשיא ארגנטינה בתקופת המשטר הצבאי במדינה.

==ביוגרפיה==
נולד בבואנוס איירס, למד באקדמיה הצבאית של ארגנטינה. בשנת 1951 נידון למאסר עולם על חלקו בניסיון להפיכה צבאית נגד חואן פרון, ובשנת 1958 לאחר שהופל משטרו של פרון שוחרר לנוסה ממאסרו. בשנת 1956 היה שגריר ארגנטינה לוותיקן, ולאחר מכן שב לארגנטינה וחזר לצבא שם התקדם בסולם הדרגות. בשנת 1966 נטל חלק בהדחתו של הנשיא ארתורו פרונדיסי, ובשנת 1968 מונה לנוסה על ידי הנשיא חואן קרלוס אונגאנייה למפקד הראשי של הכוחות המזוינים של ארגנטינה.

במרץ 1971 מונה לנוסה לנשיא ארגנטינה. במשך תקופת כהונתו התמודדה ארגנטינה עם פעולות גרילה של מתנגדי משטר פרוניסטים. לוחמי הגרילה נרדפו עד חרמה ובמקרה אחד הוצאו להורג כמה מהם ללא משפט לאחר שניסו לברוח ממאסרם. לעומת זאת ניהל לנוסה עימם משא ומתן בעניין החזרת גופתה של אווה פרון, אשתו השנייה של חואן פרון שנחטפה על ידם. אירוע בולט נוסף בכהונתו היה כינון יחסים דיפלומטיים עם סין.

בבחירות בשנת 1973 התמודד לנוסה לנשיאות אולם נוצח על ידי יריבו הקטור חוסה קמפורה.

לאחר פרישתו מהצבא והפוליטיקה הפך לנוסה למבקר חריף של המשטר הצבאי שתפס את השלטון בשנת 1976 ופרסם ספר בעניין הפרות זכויות אדם בתקופת המלחמה המלוכלכת. בשנת 1994 הושם במעצר בית עקב ביקורת שמתח על הנשיא קרלוס מנם.

הוא מת ב-26 באוגוסט 1996 בביתו בבואנוס איירס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בואנוס איירס: אישים
קטגוריה:נשיאי ארגנטינה
קטגוריה:גנרלים ארגנטינאים
קטגוריה:שגרירי ארגנטינה
קטגוריה:שגרירים בוותיקן
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1996
יענאים

יְעֵנָאִים (שם מדעי: Struthioniformes) היא סדרת עופות גדולים חסרי יכולת תעופה, במקורה מהיבשת הקדומה גונדוונה, השייכות לקבוצת עופות קדומים חסרי שיניים. בעבר היו בסדרה זו מספר משפחות גולות אך כיום רוב החוקרים סוברים שישנה רק משפחה אחת - יעניים (Struthionidae) ובה סוג אחד, יען (Struthio) ושני מינים קיימים: יען מצוי ויען סומלי. שניהם העופות הגדולים ביותר בעולם שמשקלו של הראשון מגיע ל-104-156 ק"ג ושל השני ל-90-130 ק"ג. הם חיים רק ביבשת אפריקה.

==מיון==
*סדרה יענאים (Struthioniformes)
**משפחה יעניים (Struthionidae)
***סוג יען (Struthio)
****מין יען מצוי (Struthio camelus) 
****מין יען סומלי (Struthio molybdophanes)

===משפחות לשעבר בסדרה===
* ננדיים (Rheidae) - עברה לסדרה ננדאים (Rheiformes).
* אמואיים (Dromaiidae) - עברה לסדרה קזואראים (Casuariiformes).
* קזואריים (Casuariidae) - עברה לסדרה קזואראים (Casuariiformes).
* קיוויים (Apterygidae) - עברה לסדרה קיוואים (Apterygiformes).
* אפיאורניים או עופות הפיל (Aepyornithidae) - נכחדה. עברה לסדרה אפיאורנים (Aepyornithiformes).
* עופות המואה מהמשפחות: Dinornithidae, Emeidae ו-Megalapterygidae עברו לסדרה דינורניטיים (Dinornithiformes) - נכחדה.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
ליאונרד מק'קוי

ד"ר ליאונרד ה' מק'קוי היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". הדמות הופיעה לראשונה ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", בגילומו של השחקן דפורסט קלי, אשר גילם דמות זו גם בסדרה "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה", בשישה סרטי קולנוע של "מסע בין כוכבים", וכן בפרק הפיילוט של הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא". דמותו של ד"ר מק'קוי הופיעה גם בספרים רבים, חוברות קומיקס ומשחקי וידאו. קארל אורבן גילם את דמותו של ד"ר מק'קוי בסרט הקולנוע משנת 2009 "סטארטרק".

=="אני רופא, לא..."==
אמרת כנף מפורסמת של מק'קוי היא הביטוי "אני רופא, (ג'ים), לא...", בו השתמש 11 פעמים. מק'קוי חוזר על המשפט כאשר הוא נדרש לבצע משימה כלשהי שמעבר לכישוריו הרפואיים, כמו הרגע הקלאסי, כאשר הוא נתקל בחייזר מבוסס סיליקון, בפרק "Devil in the Dark" משנת 1967, ואומר: "אני רופא, לא בנאי". ד"ר ג'וליאן באשיר (אלכסנדר סידיק) מ"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הדוקטור מ"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", שתי הולוגרמות לרפואת חירום נוספות (אחת בסרט "מסע בין כוכבים: המפגש"; השנייה בפרק "Message in a Bottle" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר") וד"ר פלוקס מ"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" – כולם עשו שימוש בווריאציות על משפט זה, שגם עשה את דרכו אל תוכניות טלוויזיה רבות אחרות, כגון "סטארגייט אטלנטיס", "רובוט צ'יקן", "טרה נובה", "עד עצם היום הזה" ו"חברים". הביטוי מופיע גם בסרט משנת 2009 "סטארטרק", בו מק'קוי (קארל אורבן) אומר "אני רופא, לא פיזיקאי" לספוק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://starbase972.com/2006/01/19/378/ אני רופא - דפורסט קלי 1920-1999] (כולל כל ציטוטי "אני רופא..."), באתר סטארבייס972
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - ציר זמן קלווין - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים: הדור הבא - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - קציני צי הכוכבים
קטגוריה:רופאים בדיוניים
קטגוריה:מסע בין כוכבים - דמויות אנושיות
de:Figuren im Star-Trek-Universum#Dr. Leonard „Pille“ McCoy
אמואיים

אמואיים (שם מדעי: Dromaiidae) היא משפחה של עופות קדומים חסרי שיניים מסדרת הקזואראים שתפוצתה באוסטרליה וכוללת סוג אחד. כיום ישנו מין אחד ששרד, אמו (Dromaius novaehollandiae).

==מיון==
קודם שנת 1788, התקיימו באוסטרליה שלשה מינים ומספר תת־מינים של הסוג:
*אמו - נותר נפוץ ברוב רחבי אוסטרליה שאינם מיושבים בצפיפות. מספר הפרטים תלוי בכמות המשקעים, ונע מעשור לעשור בין 200 אלף למיליון. אך המספר הממוצע של האמו הוא כ־600,000-700,000 פרטים.
** תת־מין D. novaehollandiae novaehollandiae - בדרום מזרח אוסטרליה.
** תת־מין D. novaehollandiae woodwardi - בצפון אוסטרליה. מין זה רזה וצבע נוצותיו חוור יותר.
** תת־מין D. novaehollandiae rothschildi - בדרום מזרח אוסטרליה. צבעו כהה יותר.
** תת־מין אמו טסמני (D. novaehollandiae diemenensis) - היה נפוץ בטסמניה ונכחד עוד בשנת 1850.
** תת־מין אמו אי המלך (Dromaius ater) גודלו היה כמחצית מגודלו של האמו המוכר כיום. הוא נכחד בשנת 1805 כתוצאה מציד לא מבוקר. בעבר היה בלבול בינו לאמו אי הקנגורו.
** תת־מין אמו אי הקנגורו (Dromaius novaehollandiae baudinianus) - תת-מין קטן שהיה נפוץ באי הקנגורו. הוא נכחד סביבות שנת 1827, כתוצאה מציד ושריפות תכופות.
*Dromaius ocypus - מין פרהיסטורי מסוף תקופת הפליוקן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:קזואראים
אמו אי הקנגורו

אמו אי הקנגורו (שם מדעי: Dromaius novaehollandiae baudinianus) הוא תת-מין נכחד של אמו שהתגלה בשנת 1802 באי הקנגורו שבאוסטרליה המערבית על ידי מתיו פלינדרס ודווח כי הוא נפוץ סביבות נייפאן ביי. תחילה היה בלבול בנוגע למעמדו הטקסונומי והמקור הגאוגרפי של אמו אי הקנגורו, בפרט ביחס לקשר שלו לתת המין אמו אי המלך, שגם הועברו לצרפת כחלק מאותה משלחת.

יומן המסע לא הבהיר היכן נאספו הפרטים. דבר זה הוביל לכך ששני המינים סווגו כמין אחד, שמקורו מאי הקנגורו. ממצאים מאוחרים יותר הבהירו כי המינים הם נפרדים ואת מקורו של המין אמו אי המלך. בגלל בלבול זה, המין קיבל את שמו המדעי הנוכחי רק בשנת 1984, לאחר רוויזיה יסודית של האמו הנכחד על ידי החוקר והטקסונום שיין פרקר.

עור האמו המוצג במוזיאון להיסטוריית הטבע בז'נבה, שווייץ, והשלד המוצג במוזיאון הטבע של פריז שייכים לאותו הפרט. העור המוצג בז'נבה הוא העור היחיד שנותר על פני כדור הארץ של מין זה.

מקובל להניח כי המין חי בעומק היער שבאי.

ההכחדה של המין מיוחסת לציד וחיסול בתי גידול באמצעות שרפה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמואיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1984
קטגוריה:בעלי חיים שנכחדו מאז 1500
פיודור וינברג

פיודור ויקטורוביץ' וינברג (ברוסית: Фёдор Викторович Винберг; ) היה קצין בצבא הצאר במלחמת העולם הראשונה, מו"ל ועיתונאי, שנמלט לגרמניה לאחר מהפכת אוקטובר. פרסומיו עסקו כמעט אך ורק בתעמולה אנטישמית קיצונית, הוא היה הראשון שפרסם את הפרוטוקולים של זקני ציון בגרמנית והיה הראשון שהטיף בגלוי לרצח עם כולל של העם היהודי.

== ביוגרפיה ==
וינברג נולד בקייב למשפחה בעלת שורשים גרמניים. אביו, ויקטור פיודורוביץ' וינברג, היה גנרל. ב-1893 הצטרף לצבא וב-1911 הועלה לדרגת קולונל. לפני מלחמת העולם הראשונה היה פעיל בתנועה הימנית הקיצונית "ברית העם הרוסי" והיה אחראי על פרסומיה. במלחמה היה קצין בגדוד הפרשים הבלטיים ולאחר מהפכת פברואר (1917) עזב את הצבא. לאחר מהפכת אוקטובר נכלא על ידי הבולשביקים באשמת בגידה בממשלת המעבר הרוסית. הוא נכלא, שוחרר ב-1918, הצטרף לצבא הלבן ועבר לגרמניה. ב-1919 היה כבר חלק מקהילת הגולים הרוסים בברלין.

לאחר מלחמת העולם הראשונה ומהפכת אוקטובר הקומוניסטית ברוסיה, זרמו לגרמניה בכלל ולברלין בפרט עשרות אלפי גולים רוסים, ימנים, בני אצולה ומלוכנים שנמלטו מפני רדיפות הקומוניסטים. עבור קבוצה זו הייתה מהפכת אוקטובר חלק ממזימה יהודית. וינברג החל להוציא בברלין כתב עת ברוסית בשם "קרן אור" (Луч света) ועיתון גרמני-רוסי בשם "פריזיב" (Prizyv). בעיתון זה פרסם קטעים מן הפרוטוקולים של זקני ציון בגרמנית כטיעון בעד הצעתו המפורשת שיש להשמיד את כל היהודים. באווירה ששלטה אז בגרמניה, בעיקר בקרב החיילים המשוחררים והימין, היוו הפרוטוקולים הסבר סביר לתבוסתה הבלתי-מתקבלת-על-הדעת של גרמניה ותדלקו את "אגדת תקיעת הסכין בגב". בשנת 1920 הביא וינברג, יחד עם גרמני-בלטי בשם לודוויג מילר פון האוזן, את הספר המלא של הפרוטוקולים לדפוס בגרמניה ומכר מיד 100,000 עותקים, עד 1933 נמכרו בגרמניה יותר משלושים מהדורות של הספר והוא נפוץ במאות-אלפי עותקים. אחד המושפעים העיקריים מהפרוטוקולים היה האידאולוג הנאצי אלפרד רוזנברג, שהשפיע על תפיסת עולמו של אדולף היטלר. 

עקב מעורבותו של וינברג ושל שאר אנשי "פריזיב" בפוטש של קאפ, נאלץ וינברג לעזוב את ברלין ועבר למינכן. במינכן הכיר אישית את אדולף היטלר ואלפרד רוזנברג והוציא את חיבורו האנטישמי, האנטי-קומוניסטי והמלוכני "הדרך אל הצלב" (ברוסית: Крестный путь, בגרמנית: ויה דולורוזה). ב-1922 נחשד בשותפות לרצח ולדימיר דימיטרייביץ' נבוקוב, אביו של ולדימיר נבוקוב ונמלט לפריז, שם מת ב-1927.

== לקריאה נוספת ==
* אוטו פרידריך, לפני המבול, ברלין 1933-1918, ירושלים: הוצאת כרמל, 2010 עמ' 96-97
* טום רייס, [http://books.google.co.uk/books?id=v60zgfezodQC&pg=PA228&lpg=PA228 האוריינטליסט] עמ' 228-233, כתר ספרים, 2007.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.sscnet.ucla.edu/soc/groups/scr/kellogg.pdf הקשר "הרוסי" של היטלר, השפעת המהגרים הרוסים-לבנים על האידאולוגיה הנאצית 1917-1923] 

קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמניה: אנטישמיות
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לגרמניה
קטגוריה:ילידי 1868
קטגוריה:נפטרים ב-1927
התלמיד מספר אחת

התלמיד מספר אחת (באנגלית: The First Grader) הוא סרט ביוגרפי ומבוסס על סיפורו של קימאני נגנגה מרוגה מקניה, שהחזיק בשיא עולם באדם המבוגר ביותר, שהתחיל בית ספר יסודי. הוא התחיל ללמוד ב-12 בינואר 2004 בהיותו בן 84. הסרט צולם באזור החלק הקנייתי של השבר הסורי אפריקני.

== עלילה ==
קניה, סוף שנת 2003. הרדיו מודיע שממשלת קניה החליטה לאפשר חינוך יסודי חינם לכול. מרוגה בן ה-84 מחליט שהוא רוצה להתחיל ללמוד קרוא וכתוב. בבית הספר הוא פוגש את המנהלת ג'יין (המשוחקת על ידי נעמי האריס) ואת אלפרד, שתחילה דוחים אותו.

לאחר שמרוגה לא מוותר וחוזר למחרת, ג'יין אומרת לו שאין מקום פנוי בכיתה. אך היא לא שקטה, והיא מתייעצת עם בעלה צ'ארלס, שנמצא בניירובי הרחוקה. למחרת מרוגה בא בשלישית, בדיוק כשהיא מתלוננת בפני המפקח מר קיפרוטו, שאין לה מספיק שולחנות לימוד. לבסוף היא מקבלת אותו ומושיבה אותו קרוב ללוח, כי מאור עיניו נחלש עם השנים. 
מרוגה משחק עם הילדים, אך מדי פעם חוזרים אליו המראות של המלחמה נגד הכובש הבריטי, בה השתתף כלוחם מאו מאו. הפלשבק הקשה ביותר לצפייה הוא הסצנה, שבה הורגים את אשתו ואת ילדו מול העיניים שלו. בסצנת פלשבק אחרת מענים אותו, וכתוצאה מכך הוא מאבד את שמיעתו באוזן שמאל. כשהוא חש בהתנגדות לרצונו ללמוד בבית הספר, הוא מייחס זאת לעבר הזה ולהיותו בן קוקויו. רוב הלוחמים שנלחמה במסגרת מרד המאו מאו היו בני הקוקויו. ג'יין בתגובה אומרת לו שאין יותר יריבות בין השבטים השונים ויש שוויון. הוא מראה לג'יין מכתב שנמצא ברשותו מזה שנים רבות. בשביל שיוכל לקרוא את המכתב, הוא רוצה ללמוד. 
העיתונות מתחילה להתעניין בסיפור, מתחילים להופיע כתבות הפוגעות במרוגה וג'יין. שניהם מתחילים לקבל איומים, ולבסוף ג'יין מועברת למחוז אחר. בערב האחרון, לפני שהיא נוסעת, מרוגה בא אליה ומבקש ממנה שתקרא לו את המכתב. זהו מכתב הוקרה על השתתפותו במלחמת העצמאות של קניה ובו פירוט של כל מחנות הריכוז, שבהם היה כלוא על ידי הבריטים. 
הילדים לא מקבלים את המנהלת החדשה ומגרשים אותה בבוז. לבסוף ג'יין חוזרת ומרוגה ממשיך ללמוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.epochtimes.co.il/news/content/view/17433/89/ ביקורת מאת יאירה יסמין] 
* [http://www.haifaff.co.il/Movie%20Info.php?id=3099 בפסטיבל הקולנוע בחיפה של שנת 2012]

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:זקנה בקולנוע
סלוה בכר

סלוה בכר (בערבית: سلوى بكر, נולדה בשנת 1949 בקהיר) היא מבקרת ספרות וסופרת מצרייה.

== חיים ==
בכר איבדה את אביה בגיל צעיר, אמה גידלה את ארבעת ילדיה לבד. "עוד לא הייתי בת עשר, וכבר הכרתי את הסוגיות פלסטין, קובה ואלג'יר. השירים האהובים עלי היו שירים פטריוטיים. הערצתי את נאסר ושמעתי את כל הנאומים שלו ברדיו. כאשר התקיפו האנגלים והצרפתים בשנת 1956, בכיתי ימים שלמים. [...] אחרי התבוסה של 1967 הייתי אבודה לגמרי. במשך חודשים לא ידעתי מה לעשות. לא העזתי לשמוע רדיו או לקרוא עיתונים." 
בכר סיימה לימודי כלכלה באוניברסיטת עין-שמס בשנת 1972 וביקורת תיאטרון בשנת 1976. בשנת 1977 היא חוותה בפעם הראשונה מקרוב את צורכי העניין בהתקוממות הלחם. היא עזבה את מצרים לביירות במטרה להצטרף למאבק הפלסטיני. היא עבדה בעיתון לבנוני והתחתנה עם גבר סורי. "הכתיבה הייתה ההצלה שלי. עם הזמן הבנתי שהכתיבה היא לא רק שסתום, אלא היא המהות שלי".

בכר עבדה בתיאטרון ובקולנוע כמבקרת בקפריסין ובלבנון. מאז שנת 1985 היא מתרכזת בכתיבה ספרותית.

היא מתגוררת שוב בקהיר מאז שנת 1987 ונחשבת לאחת הסופרות החשובות. היא תומכת בדיאלוג בין העולם הערבי לעולם המערבי. עיקר המוקד של כתיבתה הוא מעמד האישה בחברה המצרית. היא כתבה עד כה 7 קובצי סיפורים, 7 רומנים ומחזה בשנת 2002 בשם"حلم السنين".

בשנת 2001 היא הוזמנה להרצות באוניברסיטאות שונות בארצות הברית. אחרי ניצחונו של מוחמד מורסי בבחירות בשנת 2012 היא הביעה חשש מהעתיד לבוא. אבל היא גם אומרת, שעכשיו נשים מדברות על הטרדה מינית ועל אונס, ושהאינטלקטואלים הליברלים לא הרבה יותר טובים ביחס אל האישה מאשר המוסלמים.

== יצירה ==
בכר אומרת, שכתיבתה מושפעת מאנטון צ'כוב, סרוונטס ומאיסבל איינדה. ספריה מתורגמים לאנגלית, גרמנית, ספרדית, צרפתית וסרבית. לעברית תורגם סיפור אחד בתוך הקובץ "נעליים ללא עקבים".
גיבורת הסיפור, המכונה לכל אורכו סיידה (בעברית: אשה, גברת), היא עקרת בית כנועה ועלובה המגלה יום אחד שקול שמימי מבליח מתוכה. היא מסתחררת מיכולת שירתה ומבקשת להשמיע לבעלה את קולה. בעלה מסרב לשמוע אותה שרה, פורץ בצחוק ואומר ברחמים: "תשמעי סיידה. את כבר בת ארבעים, ויש לך ארבעה ילדים. את מתכוונת לשיר, למשל?! להיות זמרת?!" 
במרכז הרומן הראשון שלה العربة الذهبية لا تصعد إلى السماء עומדת עזיזה, שנחשבת למשוגעת. אישה כבת ארבעים מאלכסנדריה היושבת בכלא, כי הרבה את אביה החורג. היא הייתה המאהבת שלו במשך שנים רבות, מבלי שאמה העיוורת ידעה על כך. עזיזה חולמת לעלות השמיימה בכרכרה זהובה, מפוארת יותר מזו של המלך פארוק. 
ברומן مقام عطية נדרשת עיתונאית לכתוב כתבה על עטיה ועל הקמת האנדרטה לזכרה. מי הייתה עטיה? האם הייתה "קדושה"? קולות שונים מדברים ברבדים שונים של השפה הערבית על עטיה. 
בקובץ הסיפורים زهرة المستنقع الوحيدة מתארת סלוא בכר את חיי האנשים בקהיר. 
הרומן " البشموري" עוסק בהתקוממות של קופטים נגד בית עבאס במאה ה-9 . הרומן הזה קיבל את הציון "אחד מ-100 הרומנים הערבים הטובים ביותר". בכר טוענת שהמאבק הזה, לפני יותר מאלף שנים, היה מכריע עבור ההיסטוריה המצרית והערבית.

== לקריאה נוספת ==
* "נעליים ללא עקבים": סיפורים מודרניים של יוצרות ערביות, בעריכת עמי אלעד-בוסקילה, תרגמו מערבית: חניתה ברנד, לאה גלזמן, מירב חופי, חנה עמית-כוכבי ונירה קארידי, סדרת "גשרים", ספריית מעריב, 2004 ,188 עמודים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פמיניסטיות מצריות
קטגוריה:סופרות מצריות
קטגוריה:ילידות 1949
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1949
אזעקת אבק השרפה

אזעקת אבק השריפה הוא קרב בריטי שהתרחש בשנת 1774, כתוצאה מהמתחים בין שלוש עשרה המושבות. בפקודת הגנרל תומאס גייג' המושל המלכותי של מחוז מסצ'וסטס נשלחו חיילים בריטים להחרים אבק שרפה ב-1 בספטמבר 1774. בתגובה לפעולה זו, לאחר ששמעו שהיה עימות, כל אנשי המושבות נכנסו לפעולה מחשש שהמלחמה מתחילה.

אף על פי שהתגלה לאחר מכן שזו הייתה אזעקת שווא היא גרמה לשני הצדדים לנהוג בזהירות בימים שלאחר מכן. שבעה וחצי חודשים לאחר מכן קרתה פעולה הפוכה שבה שדדו לוחמי המושבות נשק מבסיס בריטי. הבריטים ניסו להשיג שליטה על מחסני הנשק בעוד אנשי המושבות רצו שליטה לעצמם.

== רקע ==
בשנת 1772 בתגובה לפרשת ג'ספי ופרשיות נוספות הוחלט בקרב המושבות על הקמת ועדות להעלאת מודעות הציבור לפרשיות שמתקיימות במקומות אחרים וכדי להגיב על פעולות וחוקים שמתקיימים נגד המושבות. המתיישבים במסצ'וסטס אז לא לקחו חלק בפעולות האלה אף על פי שהם הצהירו שהם בעדם.

גנרל תומאס גייג' הפך להיות מושל מסצ'וסטס במאי 1774 הואשם בידי המתיישבים על אכיפת חוקים קשים, שהפרלמנט עודד לאחר מסיבת התה של בוסטון. הפרלמנט ניסה למנוע את פרוץ המלחמה ולשמור על השלום שבין הרוב הפטריוטי האמריקאי לבין המיעוט הרגוע יותר, בכך שבחשאי היו משתלטים על חנויות צבאיות ושוד נשק מהמחסנים האמריקאים. השמירה על סודיות הייתה חובה מכיוון שגייג' חשש שאם יודלף כל ניסיון בני המושבות יסתירו את החנויות או גרוע מכך יתקיפו את החיילים.

היו כמה מקומות במושבות שבהם שמר הצבא הבריטי את הציוד הצבאי שלו. חלק מהמקומות היו מבוצרים חלקית וחלק מהם היו רק מחסנים. רוב הציוד היה בבעלות ממשלת המחוז אבל חלק היה בבעלות הערים. במקום בקצה בוסטון מה שבימינו נחשב חלק מצ'ארלסטאון היה מקום שמור של ציוד צבאי בבית של אדם בשם ויליאם ברטל, מפקד של יחידה מחוזית. מכיוון שלא היה ברור עם איזה צד נמצא ברטל, הורה גייג' להעביר את הציוד שברשותו לבוסטון.

==הפשיטה==
מפה של המצור על בוסטון משנת 1775 
ב-31 באוגוסט שלח גייג' לשריף של מחוז מידלסקס פקודה להחרים את כל אבק השריפה שבמחוז ולהכין כוח של חיילים למחר. תוכן המכתב התפרסם במהירות וגייג' מיהר להחרים את אבק השריפה טרם יחביאו אותו הפטריוטים.

מוקדם בבוקר 1 בספטמבר יצא קולונל ג'ורג' מדיסון עם כוח של 260 חיילים מהרגימנט הרביעי והפליג בנהר מיסטיק עד לגבעת החורף ומשם צעד כמיל עד למקום בו אוחסן הנשק. בזריחה הם כבר שדדו את כל הנשק וחזרו בדרך שבאו לבוסטון, בסופו של דבר נלקח הנשק לאי קאסל שנקרא אז טירת ויליאם.

קטגוריה:מלחמת העצמאות של ארצות הברית
סוחוי Su-37

סוחוי Su-37 (ברוסית: Сухой Су-37, קוד דיווח נאט"ו : Flanker-F) הוא מטוס קרב רב-משימתי מהדור הרביעי, מתוצרת רוסיה, המבוסס על מטוס הקרב Su-27. פיתוח המטוס לא מומן על ידי ממשלת רוסיה, והוא פרויקט פרטי של חברת סוחוי. המטוס לא נכנס לשירות מבצעי בחיל האוויר הרוסי.

גילוי קיומו של המטוס וביצועיו יוצאי הדופן גררו התעניינות רבה במערב ובארצות הברית בפרט.

== מאפיינים ותכונות ==
בעת הצגת המטוס, בעת מפגן אווירי, הפגין המטוס ביצועים חסרי תקדים. נטען כי אף מטוס מערבי אינו יכול לשחזר את ביצועיו שהפגין הסוחוי וגם ה-F-22 האמריקאי, חוד החנית של חיל האוויר האמריקאי, איננו מסוגל לשחזר בהצלחה את התמרונים שביצע המטוס.

למטוס ישנם שני מנועי חזקים מאוד, שמקנים לו יכולת לבצע תמרונים חריפים, המקנים לו יכולות להגיע לזוויות התקפה גבוהות במיוחד. בעת הצגתו הגיע לזווית התקפה של כ-135 מעלות, בעוד מטוסים מקבילים מצליחים להגיע לכמה עשרות בודדות. בנוסף לכל אלו, מצויד המטוס במכ"ם רב עוצמה היכול לעקוב בו זמנית אחר מספר רב של מטרות, הן אוויריות והן קרקעיות, בעל יכולת ליצור תמונת SAR. יתרה מזאת, נוסף למטוס מכ"ם נוסף בחלקו האחורי, כך שנוצרת תמונה מלאה של כל המרחב.

ההבדלים העיקריים בינו לבין ה-Su-27M הם:
* יכולת השליטה בהנעה וקטורית
* שינוי כיוון התנועה בזמן מבצעי העומד על פחות מ-10 שניות
* יכולות מבצעיות משופרות בקרב למרחקים קצרים
* יכולת תמרון משופרת

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Eden, Paul, ed. The Encyclopedia of Modern Military Aircraft. 2004
*Gordon, Yefim. Sukhoi Su-27 Flanker: Air Superiority Fighter. 1999
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.enemyforces.net/aircraft/su37.htm Fighter SU-37], Enemy Forces.net
*[https://web.archive.org/web/20121009230111/http://warfare.ru/db/catid/255/linkid/1607/ Su-37], Russian Military Analysis

==הערות שוליים==

Su-37
הרכבת התחתית של בואנוס איירס

הרכבת התחתית של בואנוס איירס (בספרדית: Subte de Buenos Aires) היא רשת של רכבות תת-קרקעיות המשרתות את העיר בואנוס איירס. היא פועלת משנת 1913 והיא אחת ממערכות הרכבות התחתיות העמוסות בעולם. היא מורכבת משישה קווים. בשנים הראשונות לפעילותה נערכו עבודות הרחבה ובניית קווים נוספים אולם בשנות מלחמת העולם השנייה נעצרה ההתקדמות והיא חודשה רק בשנת 1990 כאשר תוכננו לרכבת ארבעה קווים חדשים, עם זאת בשנים האחרונות גבר הביקוש לרכבת על קצב ההתרחבות מה שגורם לצפיפות בקרונות הרכבת.

==היסטוריה==
בניית הקו הראשון החלה בשנת 1909 על ידי חברת החשמליות האנגלו-ארגנטינאית שפעלה מכוח זיכיון שקיבלה מן הממשלה, הקו הראשון נחנך ב-1 בדצמבר 1913 ובשנת 1914 הוארך בשתי פעימות, בשנת 1930 נחנך הקו השני ובשנת 1933 החלה בנייתם של שלושה קווים נוספים שנחנכו בשנות ה-30 וה-40, הקו השישי הוא הקצר ביותר והוא נפתח בשנת 2007.

קוי הרכבת שהיו ברשות חברות פרטיות הולאמו בשנת 1930 ועברו לניהול תאגיד התחבורה של בואנוס איירס, בשנת 1994 הופרטו קווי הרכבת וכיום מנוהלות על ידי חברת Metrovías SA.

==קוי הרשת==
{| border="1" style="margin: 0 auto; text-align:center"
|+ style="margin:inherit; padding-bottom:0.25em"|קווי הרכבת התחתית של בואנוס איירס
! שם הקו
! צבע במפת הרכבת התחתית
! תחנות קצה
! אורך (ק"מ)
! מס' תחנות
|-
| קו A
| style="background:#329ae6; color:#FFF;"|תכלת
| פלאסה דה מאז'ו ↔️<br /> סן פדריטו
| 9.8
| 18
|-
| קו B
| style="background:#a91113; color:#FFF;"|אדום
| לאנדרו נ. אלם ↔️<br />חואן מנואל דה רוסאס
| 11.9
| 17
|-
| קו C
| style="background:#094FA3; color:#FFF;"|כחול
| רטירו ↔️<br />קונסטיטוסיון
| 4.5
| 9
|-
| קו D
| style="background:#00A166; color:#FFF;"|ירוק
| קתדרל ↔️<br />קונגרסו דה טוקומאן
| 10.4
| 16
|-
| קו E
| style="background:#91005A; color:#FFF;"|סגול
| רטירו ↔️<br />פלאסה דה לוס וירז'ס
| 12
| 18
|-
| קו H
| style="background:#fece02; "|צהוב
| פקולטד דה דרצ'ו ↔️<br />אוספיטלס
| 8.8
| 12
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20130122024557/http://www.sbase.com.ar/ האתר הרשמי] של הרכבת התחתית בבואנוס איירס 

קטגוריה:בואנוס איירס: תחבורה
בואנוס איירס
מסדר צלב הוורד

צלב הוורד, סמלו של המסדר.
מסדר צלב הוורד או ה"רוזיקרוציאני" (בגרמנית: Rosenkreuzer, רוזֶנקרויצֶר) מתואר כאגודת סתרים אשר נוסדה על ידי כריסטיאן רוזנקרויץ במאה ה-15, והייתה מקושרת עם פרוטסטנטיות ולותרניות. הקתולים דחו את המסדר בטענה כי מחזיקים הם מידע שונה מהתפיסה המקובלת באירופה באותה תקופה. מכיוון שחלק מהידע של המסדר נבע מהסופים, נשמר הדבר בסוד במשך 120 שנה עד לאקלים האינטלקטואלי המתאים יותר אשר יהיה עשוי לקבל אותו.

פילוסופים שונים של המאה ה-17 כגון , רוברט פלאד ו התעניינו בהשקפת העולם על פי מסדר צלב הוורד. על פי ההיסטוריון השפיעה פילוסופיה זו של הרוזיקרוציאנים על הקמת מסדר הבונים החופשיים בסקוטלנד.

על פי הסיפור המכונן של המסדר הוא נוסד בשנת 1407 על ידי כריסטיאן רוזנקרויץ, כאשר החליט להעביר את הידע הרב אשר רכש במהלך מסעותיו במזרח התיכון, לקבוצת תלמידים אשר אסף מרחבי אירופה.

==לקריאה נוספת==
* יוסף דן, אפוקליפסה אז ועכשיו, 178 - 225, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000
* פרנסיס ייטס:
<div style="direction: ltr;">
*The Rosicrucian Enlightenment
*The Occult Philosophy in the Elizabethan Age
*Ideas and Ideals in the North European Renaissance (1984) Collected Essays III
</div>

==קישורים חיצוניים==

* ״[https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=9882 בשם הוורד]״ - פרק על המסדר בפודקאסט [https://www.kan.org.il/podcast/program.aspx?progId=2019 ״מינהר הזמן״] בתאגיד השידור הישראלי ״כאן״
* 
* 

קטגוריה:אגודות סתרים
קטגוריה:מיסטיקה הרמטית
בר פלוגתא

בַּר פְּלֻגְתָּא (מארמית: בן מחלוקת; ברבים: בני פלוגתא) הוא חכם שבדרך כלל נחלק עם חכם אחר - זוג שנחלקים זה עם זה כמעט באופן קבוע. הוא מופיע פעם אחת בתלמוד הבבלי, אך ככינוי לחולק במחלוקת ספציפית, ולא לחולק קבוע. במשמעותו הנוכחית הביטוי קיים החל מתקופת הראשונים.

==בני פלוגתא ידועים==
*התנאים הלל הזקן ושמאי הזקן, ותלמידיהם בית הלל ובית שמאי
*התנאים רבי עקיבא בן יוסף ורבי ישמעאל
*התנאים רבי אליעזר בן הורקנוס ורבי יהושע בן חנניה
*האמוראים רב ושמואל
*האמוראים רבי יוחנן וריש לקיש (כתלמיד חבר)
*האמוראים רבה ורב יוסף
*האמוראים אביי ורבא
*הראשונים הרמב"ם והראב"ד
*הראשונים הרז"ה והראב"ד
*הראשונים הרשב"א והרא"ה
*האחרונים רבי שבתי הכהן מחבר ספר שפתי כהן (ש"ך) ורבי דוד סגל, מחבר ספר טורי זהב (ט"ז).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תארים ותפקידים יהודיים
קטגוריה:מונחים תלמודיים
בוריס טרייקובסקי

בוריס טרייקובסקי (במקדונית: Борис Трајковски ;25 ביוני 1956 – 26 בפברואר 2004) היה הנשיא השני של מקדוניה הצפונית בשנים 1999–2004.

טרייקובסקי נכנס לפוליטיקה של מקדוניה עם הכרזת עצמאותה בשנת 1991. הוא הצטרף למפלגת Vmro-Dpmne. טרייקובסקי מילא תפקיד חשוב בפיתוח קשרים של המפלגה עם מפלגות אחרות באירופה ומונה ליו"ר הוועדה ליחסי חוץ של המפלגה. בשנת 1998 הוא מונה לסגן שר החוץ. הוא זכה בבחירות לנשיאות בשנת 1999 לאחר שקיבל 52% קולות ובכך הפך לנשיא השני של הרפובליקה (אחרי קירו גליגורוב).

טרייקובסקי נהרג ב-26 בפברואר 2004 בהתרסקות מטוסו אשר היה בדרכו לוועידה כלכלית בבוסניה והרצגובינה, התאונה קרתה ככל הנראה עקב גשם וערפל כבדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי מקדוניה הצפונית
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:הרוגי תאונות אוויריות
קטגוריה:ילידי 1956
קטגוריה:נפטרים ב-2004
קירו גליגורוב

קירו גליגורוב (במקדונית: Киро Глигоров; 3 במאי 1917 – 1 בינואר 2012) היה הנשיא הראשון של מקדוניה, ומנהיגהּ בעת הפיכתה מרפובליקה סוציאליסטית תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה למדינה עצמאית.

גליגורוב כיהן בתפקיד נשיא מקדוניה משנת 1991 עד 1999. טרם הפיכת הרפובליקה המקדונית למדינה עצמאית כיהן בתפקידים רבים במערכת הפוליטית של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, לרבות מזכיר המדינה לענייני כספים ברשות המבצעת של המועצה הפדרלית, חבר הנשיאות היוגוסלבית ונשיא האספה הפדרלית (הפרלמנט הפדרלי).

בשנת 1999 החליף אותו בוריס טרג'קובסקי בתפקיד נשיא מקדוניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים יוגוסלבים
קטגוריה:נשיאי מקדוניה הצפונית
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:שרי ממשלות יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1917
קטגוריה:נפטרים ב-2012
שרלוטה טילה

שרלוטה טילה (בגרמנית: Charlotte Thiele; 6 ביוני 1918, ברלין – 6 במאי 2004) הייתה שחקנית קולנוע גרמנייה.

==קריירת משחקה==
טילה עשתה את לימודיה בבית הספר לדרמה של תיאטרון ברלין.
הופעת הבכורה שלה כשחקנית הייתה בשנת 1938 באחת מעבודות בימוי הראשונות של הבמאי קורט הופמן, סרט קצר של סופ"ש השלום בברלין.

בשנת 1939, בסרט "רוקדים מסביב לעולם" עם איירין פון מיינדורף, קרולה הון וקרל רדץ, מוקמה תשומת הלב בטילה ובתפקידה כמנהיגת קבוצת הרקדנים.

בסרט הקולנוע "אדם הולך שולל" קיבלה טילה תפקיד לצד השחקן האנס אלברס בשנת 1940.

בעקבות התנהגותה על הסט ומחוצה לו, נבחרה טילה לעיתים קרובות לתפקיד הבלונדינית הקרירה.

בשנת 1941 עבדה טילה על תפקיד בסרט התעמולה השנוי במחלוקת "אני מאשים" (Ich klage an) של הבמאי וולפגנג לייבניינר (Liebeneiner), ובתפקיד משני בסרט התעמולה הנאצי "טיטניק" בשנת 1943 בתמיכתו של שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס.

==חייה הפרטיים==
נישואיה הראשונים היו לוולפגנג וולגמות, ולאחר כמה שנים בשנת 1944 לדיפלומט הקרואטי בראנקו בוז'אק. לאחר שעברה לגור עם הזמן לארגנטינה לדנמרק ושוודיה, חזרה טילה בשנת 1954 להתגורר בגרמניה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1918
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2004
כריסטוס סרצטאקיס

כריסטוס סרצטאקיס (ביוונית: Χρήστος Σαρτζετάκης; 6 באפריל 1929 – 3 בפברואר 2022) היה משפטן ופוליטיקאי יווני אשר היה נשיא יוון בשנים 1985–1990.

סרצטאקיס נולד בסלוניקי. הוא החל ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סלוניקי בשנת 1946, וסיים תואר ראשון בשנת 1950. הוא קיבל את רישיון עריכת הדין שלו ב-1954. בשנת 1956 הוא כיהן כשופט בית המשפט של הערכאה הראשונה.

בשנת 1985 הודיעה הממשלה בראשות אנדראס פפנדראו על כוונתה להפחית את סמכויותיו של הנשיא, ובעקבות כך הביאה להתפטרות הנשיא שהיה באותה עת, קונסטנדינוס קרמנליס. סרצטאקיס התמנה להחליפו לאחר שנבחר על ידי ההפרלמנט ההלני.

סרצטאקיס נתפס ביוון כרודף צדק ולוחם למען הדמוקרטיה במדינה.

נפטר ב-3 בפברואר 2022.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:נשיאי יוון
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1929
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-2022
אסימי (אוניית מעפילים)

מסלול ההפלגה של "אסימי"
אסימי הייתה אוניית מעפילים שארגנה ההגנה.

== היסטוריה ==
האונייה הפליגה מנמל קונסטנצה שברומניה ב-1 באפריל 1939. על סיפונה היו 470 מעפילים, רובם מפולין ומיעוטם מרומניה.

כשהגיעה "אסימי" אל חופי ארץ ישראל עגנה מול קיבוץ מצפה הים, והחלה בהורדת המעפילים. בלילה הראשון הורדו 90 מהמעפילים ולקראת הבוקר התרחקה הספינה מהחוף. 
בלילה הבא הורדו 140 מעפילים נוספים עד שהתגלתה האונייה על ידי ספינת סיור בריטית. 
החיילים הבריטים השתלטו ב-11 באפריל על "אסימי", והובילו אותה לנמל חיפה כשעל סיפונה 268 מעפילים. רב החובל, גרגוריוס בגולטיס, נעצר, הועמד למשפט ונדון ל-9 חודשי מאסר וקנס 100 לא"י. על האונייה הועלו 176 מעפילים שנתפסו באונייה קאטינה לצורך גירושם ללב ים. הכוונה לגרש את האנייה נתקלה בקשיים בגלל מאסרו של רב החובל והעובדה שלסגנו לא היה רישיון להשטת האונייה. כמו כן, לא היו לספינה מספיק סירות הצלה.

במחאה על הגירוש הצפוי ארגנה מועצת פועלי חיפה בשיתוף ההגנה שביתה כללית והפגנה רבת משתתפים בחיפה. אולם צעדי המחאה לא הועילו. העולים באונייה אף הציעו להתגייס לצבא הבריטי, אך נענו בשלילה.

ב-29 באפריל גורשה האונייה מארץ ישראל כשעל סיפונה 240 מעפילים (ללא מעפילי קאטינה), לאחר שנמסר להם מזון לשבעה ימים. 

שישה ימים לאחר מכן הצליחה להוריד 12 מעפילים בחוף תל אביב שם החליטו המארגנים על שיטת הורדה אחרת, ופנו לכיוון איי יוון על מנת להצטייד בסירת מנוע. 

התוכנית הייתה להוריד את המעפילים לחוף ממרחק באמצעות סירת המנוע, כאשר "אסימי" לא נכנסת למים הטריטוריאליים של ארץ ישראל המנדטורית. 

ב-1 ביוני הפליגה "אסימי" מיוון כשהיא גוררת אחריה את סירת המנוע "דמטריוס".

כשהתקרבה לארץ ישראל התארגנו המעפילים להורדה מול חוף שפיים. אך אז התגלתה "אסימי" על ידי מטוס סיור בריטי. על כן, הפליגה לחוף נהריה. קציני צבא בריטיים, ששחו להנאתם בחוף, גילו את האונייה המורידה מעפילים, הזעיקו את המשטרה והמעפילים נעצרו. 

המעפילים שוחררו לאחר שבוע כשמספרם נוכה ממכסת אשרות הכניסה הרשמיות של יהודים לארץ ישראל לאותה שנה.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=286&ArticleID=370 "אסימי"], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים
*[http://www.jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HBKR%2F1964%2F09%2F15&id=Ar00406&sk=795819E9 6 פעמים ניסתה ספינת "אסימי" להוריד מעפילים ברחבי הארץ] - ראיון עם יעקב (ינק) בן יהודה בעיתון "הבקר", 15 בספטמבר 1964 (עמוד 5)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניות מעפילים עד מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1939
קטגוריה:ציונות בפולין
קטגוריה:ציונות ברומניה
ירושלים קינגס

ירושלים קינגס היא קבוצת פוטבול ישראלית, אשר משחקת בליגת ה-IFL.

משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים באצטדיון קראפט בירושלים.
הקבוצה לובשת מדים בצבעים סגול וצהוב.

==היסטוריה==
בעונת 2008-2009 בעונתה הראשונה בליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי במאזן 1-7 עלתה לחצי גמר והפסידה לתל אביב פיונירס.
בעונת 2009-2010 סיימה הקבוצה במאזן 6-4 העפילה לחצי גמר והפסידה ליריבה אריות ירושלים.
בעונת 2010-2011 סיימה הקבוצה במאזן 1-9 במקום האחרון ולא העפילה לפלייאוף.
בעונת 2011-2012 סיימה הקבוצה במאזן 4-6 עלתה לווילד קארד שם הפסידה לתל אביב פיונירס.
בעונת 2012-2013 סיימה הקבוצה במאזן 5-5 ניצחה את רמת השרון בווילד קארד והפסידה בחצי גמר לתל אביב סייברס.
בעונת 2013-2014 סיימה הקבוצה במאזן 4-5 סיימה במקום השביעי ולא עלתה לפלייאוף.
בעונת 2014-2015 סיימה הקבוצה במאזן 0-9 סיימה במקום האחרון ולא עלתה לפלייאוף.

==התפרקות הקבוצה==
לאחר עונה איומה נטולת ניצחונות התפרקה הקבוצה וכל שחקניה עברו למורדי יהודה ומייסד הקבוצה עבר לשחק באריות ירושלים.

==טבלת עונות==
{| class="wikitable" border="1"
!עונה
!מאזן
!פלייאוף
|-
|2008/09
|1-7
|לא העפילה
|-
|2009/10
|6-4
|חצי גמר
|-
|2010/11
|1-9
|לא העפילה
|-
|2011/12
|4-6
|ווילד קארד
|-
|2012/13
|5-5
|חצי גמר
|-
|2013/14
|4-5
|לא העפילה
|-
|2014/15
|0-9
|לא העפילה
|-
|7
|21-45
|}

קטגוריה:קבוצות פוטבול בישראל
קטגוריה:ירושלים: מועדוני ספורט
אנתוני צ'ארלס האריס

אנתוני צ'ארלס האריס (באנגלית: Anthony Charles Harris; 1790 – 23 בנובמבר 1869) היה סוחר עתיקות ואספן אנגלי ידוע של פפירוסים מצריים עתיקים.

==קורות חייו==
האריס היה סוחר וספק רשמי של הצבא הבריטי. הוא ואחיו היו בעליהם של חברת האריס ושות'. חברתו עסקה גם במתן מידע ראשוני למטיילים שהגיעו בספינות לאלכסנדריה. בארבעים שנות חייו האחרונות, מקום מושבו היה באלכסנדריה במצרים. הוא עשה מסעות רבים על הנילוס למצרים העליונה, שם רכש כתבי פפירוסים וחפצי עתיקות. האגיפטולוג הגרמני הינריך קארל ברוגש (Heinrich Karl Brugsch) אמר עליו שהיה חובב בעל הבנה גדולה בכתב חרטומים.

בשנת 1851 פרסם את חיבורו "Hieroglyphical standards representing places in Egypt suppodes to nomes and toparchies"

במהלך חייו הוא יצר אוסף גדול של פפירוסים אותם השאיר בירושה לבתו סלימה. בעקבות בעיות כלכליות הציעה הבת בשנת 1871 חלק מהאוסף למכירה תמורת 10,000 ליש"ט. האוסף נרכש בשנת 1872 על ידי האגיפטולוג הבריטי סמואל בירץ' (Samuel Birch) עבור המוזיאון הבריטי. 

האריס ובתו סלימה קבורים בבית הקברות הפרוטסטנטי הבריטי שנמצא ליד שער הרוזטה ההרוס באלכסנדריה.

==מאוספו==
האוסף שלו כלל בין היתר את הפפירוסים הידועים הבאים:
*פפירוס האריס א הידוע גם בשמו "פפירוס האריס הגדול". מהפפירוסים הארוכים ביותר מהעת העתיקה שנמצאו. הפפירוס מספר על תקופת מלכותו של המלך המצרי רעמסס השלישי. נרכש על ידי האריס בשנת 1855
* פפירוס האריס ב
* פפירוס האריס 500 הכולל שני סיפורים התקופה מצרית העתיקה: כיבוש יפו על ידי צחותי, סיפורו של הנסיך שגורלו נחרץ ופואמות.
* פפירוס האריס 501 נקרא גם הפפירוס האריס הקסום. הפפירוס מתקופת שלטונו של רעמסס השלישי שהוא אוסף של מזמורים ולחשים שתפקידם להגן על עדרי בקר כנגד תניני הנילוס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.archive.org/stream/cu31924026852743#page/n5/mode/2up ספר של האריס Hieroglyphical standards representing places in Egypt suppodes to nomes and toparchies] בהוצאת 'ג'ורג' ברקלי, לונדון, 1851
* [https://web.archive.org/web/20080301071531/http://www.astene.org.uk/bulletins/bull32Misc.htm מידע על אנתוני צ'ארלס האריס, ותמונת קברו] 
* [http://www.britishmuseum.org/research/search_the_collection_database/search_object_image.aspx?objectId=110336&partId=1&orig=%2fresearch%2fsearch_the_collection_database%2fmuseum_no__provenance_search.aspx&numPages=10&idNum=10060&currentPage=1&asset_id=438641 פפירוס האריס 500] במוזיאון הבריטי מספרו 10060.
* [http://www.britishmuseum.org/research/search_the_collection_database/search_object_details.aspx?objectid=114259&partid=1&output=People%2F!!%2FOR%2F!!%2F100745%2F!%2F100745-3-17%2F!%2FPurchased+from+Miss+Selima+Harris%2F!%2F%2F!!%2F%2F!!!%2F&orig=%2Fresearch%2Fsearch_the_collection_database%2Fadvanced_search.aspx&currentPage=1&numpages=10 פפירוס האריס 501] באתר המוזיאון הבריטי

קטגוריה:אנשי עסקים בריטים
קטגוריה:אגיפטולוגים
קטגוריה:סוחרי עתיקות
קטגוריה:אספנים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1790
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1869
אמו אי המלך

אמו אי המלך או אמו שחור (שם מדעי: Dromaius novaehollandiae ater), הוא תת־מין נכחד של אמו שהיה נפוץ באי המלך שבין אוסטרליה לטסמניה. מוכר למדע באמצעות רישומים של עופות חיים מהמאה ה־19, כמו גם עצמות ופרטים שנשמרו במוזיאונים. זהו האמו הקטן ביותר המוכר לחוקרים.

==טקסונומיה==
אמו אי המלך תואר לראשונה בינואר 1802 בסקרי חיפוש של אי המלך, כחלק ממסעו של ניקולא בודין, שתיאר "יער מלא" באמו ובעלי חיים אחרים. זמן קצר לאחר מכן האמו נכחד, והאמו שעל האי לא זוהה כמין שונה מזה שעל היבשת באותו הזמן.

לואי ז'אן פייר ויאיו זיהה את אמו מלך האי כשונה מהאמו הרגיל על פי מאובנים בשנת 1817.

היה בלבול רב בנוגע למעמדו הטקסונומי והמקור הגאוגרפי של אמו מלך האי, ובפרט ביחס לאמו אי הקנגורו, שגם הועברו לצרפת כחלק מאותה המשלחת. יומני המסעות לא הבהירו היכן נאספו הפרטים ועל השוני ביניהם. דבר זה הוביל ששני המינים נחשבו כמין יחיד שמקורו באי הקנגורו. ממצאים מאוחרים יותר של תת מאובנים ומחקרים נוספים על אמו אי המלך ואי הקנגורו, בעיקר על ידי שיין פרקר בשנת 1984, אישרו את מוצאם הגאוגרפי הנפרד והשוני המורפולוגי המובחן.

בהתבסס על מורפולוגיה מקובל להניח שישנם מינים שונים של אמואיים, אבל מחקר גנטי הראה שהם למעשה תת־מינים של האמו מהיבשת האוסטרלית, וסווג כתת־מין שלו. סיבת השינוי בגודל תת־המין נובעת מתופעת ננסות איים.

==תיאור==
ציור של אמו אי המלך ב[[ז'רדן דה פלאנט. אז חשבו כי הזכר והנקבה שייכים לאותו המין, אך למעשה הם היו מאמו אי הקנגורו ואמו אי המלך.]]
אמו אי המלך היה קטן בהרבה משאר האמואיים, ושקל רק מחצית ממשקל העוף ביבשת. גובהו היה כ-140 ס"מ ומשקלו 23 ק"ג. דווח על נוצות כהות יותר, אך מחקר גנטי לא הראה נטייה למלניזם. אמו אי המלך הצעירים היו בעלי נוצות אפורות, ואילו האפרוחים היו מפוספסים כמו שאר האמואיים. הם אכלו פירות יער, עשבים ואצות, ועל פי דיווחים אהבו את האזור המוצל של לגונות ואת קו החוף. הבדלים מורפולוגיים שנחשבו בעבר כייחודים לתת־המין, כגון עיצוב פתח עצם השוקה, וכן קווי המתאר של הגולגולת, שהיא יותר בצורת כיפה באמו מלך האי, כיום ברור כי הם נמצאים אף באמו היבשתי, בקרב הפרטים הצעירים.

==הכחדה==
בדצמבר 1802 פרנסואה פרו, חוקר טבע צרפתי שהיה חלק מהמשלחת של בודין, בקר באי והיה האדם האחרון שתיאר את אמו אי המלך. הידע המועט שבידינו כיום הוא מראיונות שערך פרו עם מלחים שביקרו באי.

שניים או שלושה פרטים הובאו לצרפת בשנת 1804 והוחזקו בשבי בז'רדן דה פלאנט. האחרון מת בשנת 1822. אחד העופות האחרונים נשמר עד היום במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז, וזה העור היחיד ששרד מהעוף. 

זמן קצר לאחר שעוף זה התגלה, התיישבו באי מלחים אנגלים בגלל קבוצות גדולות של פיל ים שבחופיו. בעת מותו של העוף השבוי האחרון, המין כבר נכחד מאי המלך, בגלל ציד וכנראה גם בגלל שריפות יזומות שהוצתו על ידי המלחים. במהלך הראיונות עם מלחים שהתגוררו באי, התבררו פרטים נוספים על הכחדת האמו. פרו מתאר כיצד כלבים היו מאומנים לצוד את העוף, שהיה מאכל קבוע. אחד המלחים טען שהרג לא פחות מ־300 עופות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמואיים
קטגוריה:בעלי חיים שנכחדו מאז 1500
אריה ניר הוצאה לאור

160px
אריה ניר הוצאה לאור נוסדה בשנת 1995.

אריה ניר (2009-1942), מייסד ההוצאה, החל את דרכו בענף הספרים בשנת 1967 והיה עורך ספרותי ומוציא לאור. במהלך שנות השמונים ושנות התשעים כיהן ניר כמו"ל וכעורך הראשי של ספריית מעריב. ניר ערך את ספריהם של אפרים קישון, יהושע בר יוסף, יורם קניוק, מנחם תלמי, חנוך ברטוב, שפרה הורן ורבים נוספים.

אריה ניר הוצאה לאור מפרסמת כשלושים ספרים בשנה. קטלוג ההוצאה כולל כשלוש-מאות ספרים. ההוצאה מוציאה לאור ספרות יפה (תרגום ומקור), ספרי מתח, ספרי עיון והדרכה במגוון רחב של תחומים, ספרי מדע פופולרי וספרי ילדים. ה"סדרה המוערת" של ההוצאה כוללת תרגומים מוערים של ספרי קלאסיקה כדוגמת "שלושה בסירה אחת", "טום סויר", "האקלברי פין", "הקוסם מארץ עוץ", "כלבם של בני בסקרוויל", "פיטר פן" ו"הרוח בערבי הנחל".

בין סופרי ההוצאה נמנים: תומאס פרידמן, מריו ליביו, סקוט טורו, ג'וזף שטיגליץ, דניס ליהיין, מיצ'יו קאקו, סטיבן פרספילד, קיט דה ואל, כריס קולפר, רפי יעקובי, שרה אנג'ל, דני קרמן, אליעזר ויצטום, ניצה אייל, טלי גבע, חוה עציוני-הלוי.

לאחר מותו של אריה ניר בשנת 2009 עברה ההוצאה לבעלות ילדיו: אבישג וינון ניר, בניהול אבישג ניר. לימים רכשה הוצאת מודן חלק מהבעלות בהוצאת אריה ניר, והוצאת מודן מפיצה ומוכרת את ספרי הוצאת אריה ניר.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20160331102627/http://www.modan.co.il/hozaa/2/אריה-ניר ספרי אריה ניר הוצאה לאור], באתר של הוצאת מודן

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1995
קטגוריה:הוצאות בת של מודן הוצאה לאור
A Whiter Shade of Pale

"A Whiter Shade of Pale" (תרגום מילולי: גוון בהיר יותר של חיוורון, בישראל התפרסם השיר בשם: "בהיר יותר מחיוורון") הוא שיר הבכורה של להקת הרוק הבריטית פרוקול הארום, אשר פורסם במקור ב-12 במאי 1967. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-8 ביוני 1967, ונשאר במקום הראשון במשך שישה שבועות. כמו כן השיר הגיע למיקום החמישי במצעד הבילבורד האמריקני. הסינגל שייך לקבוצה מצומצמת של כ-30 סינגלים שמכרו לאורך השנים מעל ל-10 מיליון עותקים ברחבי העולם.

השיר דורג במקום ה-57 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.

== הפקה ==
הטקסט המקורי של השיר הכיל ארבעה בתים, ולמרות זאת רק שני הבתים הראשונים נכללו בהקלטה המקורית של השיר. הלהקה נהגה לבצע את הבית השלישי של השיר בהופעות החיות, ואת הבית הרביעי ביצעה רק לעיתים נדירות. מנגינת הליווי של השיר, אשר נוגנה על אורגן האמונד, נכתבה בהשראת שתי יצירות של יוהאן סבסטיאן באך – "אריה על מיתר סול", ו"קנטטה מס' 140: התעוררנה!, קורא הקול" (Wachet auf, ruft uns die Stimme). השיר גם הושפע במידה מסוימת משירו של פרסי סלדג' "When a Man Loves a Woman".

נגן האורגן לשעבר של הלהקה, מתיו פישר, שביצע את נגינת האורגן בשיר, הגיש בשנת 2005 תביעה בבית המשפט העליון הבריטי נגד גארי ברוקר (הזמר של הלהקה) והמו"ל שלו, בטענה כי הוא היה שותף בכתיבת השיר וכי הוא זכאי לתמלוגים. פישר זכה במשפט ב-20 בדצמבר 2006, אך זכה ב-40% מהתמלוגים, במקום 50% כפי שהוא דרש, וכמו כן נקבע כי הוא יקבל תמלוגים רק על התקופה שלפני 2005. בעקבות כך, גארי ברוקר והמו"ל שלו ערערו על הקביעה וב-4 באפריל 2008 בית המשפט הבריטי לערעורים ביטל קביעה זו בשל העיכוב בהגשת תביעתו של פישר (38 שנים). בעקבות כך, פישר ערער בהמשך על קביעה זו בבית הלורדים ולבסוף ב-30 ביולי 2009 בית הלורדים פסק לטובתו של פישר.

== גרסאות כיסוי ==
לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו ג'ימי קאסטור, אנני לנוקס, ג'ו קוקר, מייקל בולטון, רינגו סטאר, בוני טיילר, האחים אברלי, שרה ברייטמן ופרסי סלדג'.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.songfacts.com/detail.php?id=1131 עמוד השיר באתר songfacts.com] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:שירי רוק פסיכדלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
אמו טסמני

אמו טסמני (שם מדעי: Dromaius novaehollandiae diemenensiss) הוא תת-מין נכחד של אמו. המין היה נפוץ בטסמניה שבה הפך מבודד במהלך סוף הפלייסטוקן. בניגוד למיני האמו האחרים, אמו אי המלך ואמו אי הקנגורו, האוכלוסייה בטסמניה הייתה גדולה, כלומר, לא היו תופעות בולטות של גודל אוכלוסייה קטן כמו בשני המינים הבודדים האחרים. לפיכך, האמו הטסמני לא השתנה במידה רבה כדי להחשב כמין נפרד מהאמו היבשתי. אפילו מעמדו כתת־מין נתון בוויכוח מדעי, כיוון שסממניו הייחודיים כתת־מין נפרד ניתן למוצאם (אם כי לעיתים נדירות) אף באמו היבשתית.

ישנן טענות כי המין היה קטן במידה מסוימת מהמין המרכזי, אך ראיות (כולל מאובנים ושרידים אחרים) מראות, כי גודלם היה זהה.

כל המידע שבידינו כיום הוא רק ממאובנים ותת־מאובנים ששרדו מתת־המין.

==הכחדה==
הכחדת תת־המין, כמו תת־מינים ומינים אחרים של האמו נגרמה על ידי בני אדם - בגין ציד בלתי מבוקר והריסת בית גידול הטבעי של האמו הטסמני - על ידי הצתת החלקות הטבעיות במטרה להסב אותן לחקלאות.

תאריך ההכחדה איננו ידוע. עדויות אחרונות על המין הגיעו בשנת 1838, כך שהערכה היא שהמין נכחד בסביבות שנת 1850. היו עדויות על פרט שנלכד בשנת 1865 ומת בשנת 1873, אך לא נמצא להן אימות מספק. פרט נוסף שהיה בפרנקפורט, שויך בטעות לתת המין, אך זו הייתה טעות בזיהוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמואיים
קטגוריה:עופות שהוכחדו בידי האדם
קטגוריה:בעלי חיים שנכחדו מאז 1500
קטגוריה:עופות שנכחדו בהולוקן
העדפת מוסכמות על פני הגדרות

בפיתוח תוכנה, העדפת מוסכמות על פני הגדרות (באנגלית: convention over configuration; ידוע גם כ-coding by convention - תכנות לפי מוסכמות) היא פרדיגמת עיצוב תוכנה השואפת להפחית את מספר ההחלטות שמפתחי תוכנה צריכים לקבל, וזאת במטרה להשיג פשטות, אבל מבלי בהכרח לאבד גמישות.

למעשה, משמעות הביטוי היא שהמפתח צריך לפרט רק את ההיבטים הלא שגרתיים של היישום. לדוגמה, אם יש במערכת מחלקה בשם "Sale" (מכירה), אז כברירת מחדל, הטבלה המתאימה לה בבסיס הנתונים תיקרא "sales" (מכירות). רק אם מישהו יחליט לחרוג ממוסכמה זו, ולדוגמה יקרא לטבלה "products_sold" (מוצרים שנמכרו), אז יהיה עליו לכתוב קוד שעוסק במתן השמות.

כאשר המוסכמה הממומשת תואמת את ההתנהגות הרצויה, היא יכולה לפעול כצפוי מבלי הצורך לכתוב קובצי תצורה. רק כאשר ההתנהגות הרצויה חורגת מהמוסכמה הממומשת, תידרשנה פעולות הגדרה מפורשות.

== מוטיבציה ==
קיימות תשתיות תוכנה הדורשות קובצי תצורה רבים, שכל אחד מהם כולל הגדרות רבות. קבצים אלה כוללים מידע ייחודי לכל פרויקט, כדוגמת כתובות URL ומיפויים בין מחלקות לטבלאות של בסיסי נתונים. בדרך כלל מספר גדול של קובצי תצורה עם הרבה פרמטרים מעיד על כך שעיצוב היישום מורכב יתר על המידה.

לדוגמה, בגרסאות הראשונות של כלי ה-ORM הנפוץ לג'אווה, Hibernate, המיפוי בין מחלקות והשדות שלהן לבסיס נתונים בוצע באמצעות תיאור יחסים אלה בקובצי XML. את מרבית המידע הזה ניתן היה לחשוף על ידי מיפוי של מחלקות לטבלאות ושל שדות (משתני מחלקה) לעמודות בטבלה המתאימה - על סמך שמות המחלקות והמשתנים. גרסאות מאוחרות יותר של Hibernate הפסיקו את השימוש בקובצי XML, ובמקום זאת יישמו את המוסכמות הללו בדיוק. ניתן לציין סטיות ממוסכמות אלה באמצעות שימוש ב-Java annotations.

== שימוש ==
תשתיות תוכנה מודרניות רבות משתמשות בגישת ה-convention over configuration, ביניהן מערכות כדוגמת: ASP.NET MVC ,Maven ,Grails ,JSF ,EJB ,Ruby on Rails ,Spring, ורבות אחרות.

עם זאת, הרעיון עצמו הוא ותיק יותר והוא קשור לרעיון ברירת המחדל. כמו כן, ניתן לזהות את הרעיון מאוחר יותר, בבסיסן של ספריות Java. לדוגמה, המפרט של JavaBeans מסתמך במידה רבה על רעיון ה-convention over configuration. זהו תרגום של ציטוט מתוך המפרט של JavaBeans, גרסה 1.01:

קטגוריה:תכנות
אפנון פאזה

אפנון פאזה. האות (אדום) משנה את הפאזה של הגל הנושא (ירוק) ולכן את תדירותו (למטה)
אפנון פאזה או אפנון מופע (ראשי תיבות PM, מאנגלית: Phase Modulation) היא שיטה לשידור והעברת אותות חשמליים בתדרים נמוכים (כגון: קול אנושי) על ידי שימוש בגל נושא בעל תדר גבוה, בשינוי הפאזה שלו בזמן.

אפנון פאזה דומה לאפנון תדר בכך שהאות המשודר משנה את התדר הרגעי של הגל הנושא, כי שינוי רגעי של פאזה של גל משנה את תדירותו (ראה איור). בניתוח מתמטי ניתן להראות כי באפנון פאזה תדירות הגל המתקבל היא נגזרת של האות המשודר, ואילו באפנון תדר התדירות היא המידע בעצמו.

בניגוד לאפנון תדר, אפנון הפאזה לא נפוץ בשל החומרה המורכבת שהוא דורש לקליטה ושידור האותות, כמו גם בעיות נוספות של רעש שיכולות להיווצר בגלל המחזוריות של הפאזה ב-360 מעלות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אפנון
מארק קאמולטי

מארק קאמולטי (בצרפתית: Marc Camoletti; 16 בנובמבר 1923 ז'נבה – 18 ביולי 2003 דוביל) היה מחזאי צרפתי ממוצא שווייצרי-איטלקי, שנודע במיוחד כמחבר קומדיות בז'אנר "תיאטרון של בולוואר". הקומדיה הידועה ביותר שלו הייתה "בואינג בואינג".

==ביוגרפיה==
מארק קאמולטי, בעל אזרחות צרפתית, נולד בז'נבה בשנת 1923 כבן למשפחה של אדריכלים שווייצרים בעלי שורשים איטלקיים.
מקור אבותיו מצד האב בעיר נובארה באיטליה והם השתקעו בשווייץ במאה ה-17. סבו מצד האב, שנקרא גם הוא מאק קאמלוטי, תכנן את המוזיאון לאמנות ואת האולם "ויקטוריה הול" בז'נבה. המחזאי גדל בפריז. בהתחלה עסק בציור, אך לבסוף התמסר לכתיבה יצירתית ולתיאטרון. בשנת 1955 עיבד וביים את המחזה "איזבלה והפליקן" בתיאטרון "אדווארד השביעי".

הקריירה שלו כמחזאי פרצה בגיל 35 ב-1958, עם שלושה מחזות שהוצגו בפריז בו זמנית וזכו להצלחה. הידוע שביניהם היה La bonne Anne (המטפלת אנה) שהוצג בתיאטרון דה קפוסין על ידי להקה של אשתו, המעצבת ז'רמן קאמלוטי. הקומדיה הועלתה 1300 פעמים ותורגמה לשפות רבות. מחזה אחר, Pyjama pour Six (בעברית:ארוחה בהפתעה) ששוחק בלונדון בעיבודו של רובין הודון תחת הכותרת "Don't dress for dinner רץ למשך שבע שנים בווסט אנד- קודם בתיאטרון אפולו ואחר כך ב"דאצ'ס תיאטר". אבל הצלחתו המסעירה ביותר, בארצו, באנגליה ובעולם, הייתה הקומדיה "בואינג בואינג". היא הוצגה לראשונה ב-10 בדצמבר 1960 ואחר כך החל משנת 1962 בתיאטראות "אפולו" ו"דאצ'ס" בלונדון. בפריז הועלתה למשך 19 שנה ברציפות.
הפארסה הזאת התפרסמה בעולם גם הודות לסרט שהופק לפיה על ידי בברלי קרוס, בכיכובם של ג'רי לואיס וטוני קרטיס. עשרה ממחזותיו עובדו לקולנוע ולטלוויזיה, כולל Sexe et jalousie.

החל משנת 1972 יחד עם אשתו עבר לנהל את "תיאטרון מישל" בפריז. שם אהב קאמולטי להפיק ולביים את מחזותיו בעצמו. על במת "מישל" הועלו יצירות כמו "Duos sur canapé, , Bon anniversaire, On dinera au lit ,Le Bluffeur ובשנת 1987 Pyjama sur six, וריאציה על הנושא של "בואינג-בואינג".

מבין 14 הסרטים שהופקו לפי הקומדיות שלו רק "Duos sur canapé" (נכתב ב 1972 והוסרט ב 1979) בוים על ידו.

מארק קאמולטי נפטר בדוביל שבנורמנדי ב-2003. הוא נקבר יחד עם אשתו (שנפטרה ב-1994) בבית הקברות של מונמארטר.
בנו, ז'אן-כריסטוף קאמלוטי, וכלתו, אריאן, ניהלו את תיאטרון מישל בשנים 2003–2008.

==פרסים ואותות כבוד==
*חבר בחברה הלאומית לאמנויות יפות
*לגיון הכבוד בדרגת אביר

==יצירתו==
===עיבודים===
* 1955 - (איזבל והפליקן) בתיאטרון אדווארד השביעי Isabelle et le pélican, בבימויו
* 1990,- Bisous, bisous מאת דרק בנגפלד, בבימויו

===מחזות מקוריים===

==מחזות==
מארק קאמולטי כתב כ-40 מחזות שתורגמו ל-18 שפות והוצגו ב-55 מדינות.
*Don't dress for dinner) Pyjamas Pour Six) (ארוחה בהפתעה)

==בעברית==
*Boeing Boeing - בואינג-בואינג - נוסח עברי של דורי פרנס - הוצגה בתיאטרון הקאמרי ב-2007 בבימוי לזלי לוטון
*Pyjamas Pour Six - ארוחה בהפתעה - נוסח עברי של מירב יצחקי - הועלה בבית צבי ב-2010 בבימוי גיל אמיתי
*Sexe et jalousie - דינג-דונג - - נוסח עברי של יונתן אסתרקין - הועלה בבית צבי בשנת 2012

==קישורים חיצוניים==

* [http://broadwayworld.com/article/About-the-Playwright-Marc-Camoletti-20120330 ביוגרפיה באתר ברודוויי וורלד, 30 במרץ 2012]

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1923

קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2003
צמצם תאורה

צמצם תאורה הא הרכיב האופטי במערכת הקובע את כמות האור במערכת. הדמייתו במרחב העצם היא אישון הכניסה, והדמייתו במרחב הדמות היא אישון היציאה. מלבד צמצם התאורה, במערכת קיים גם צמצם שדה שהוא הרכיב הקובע את שדה המערכת.

== מציאת צמצם התאורה ==

כדי למצוא את צמצם התאורה במערכת אופטית, אנו נדרשים להבחין בין 2 סוגי מערכות: מערכות לעצם קרוב ומערכות לעצם רחוק.
עבור מערכות עצם רחוק אנו מניחים שקרני האור מגיעות במקביל, ואילו עבור מערכות עצם קרוב קרני האור אינן מקבילות אלא בעלות זווית כלשהי.
השלב הראשון במציאת צמצם התאורה הוא להדמות את כל הרכיבים של המערכת למרחב העצם (בדרך כלל הדמיה שמאלה).
לאחר מכן, עבור מערכות עצם רחוק אנו ניקח את הרכיב במרחב העצם בעל הקוטר הקטן ביותר (כיון שהקרניים מקבילות - הרכיב הקטן ביותר הוא זה שיגביל אותנו). ועבור מערכת עצם קרוב - נשלח קרניים מהעצם אל קצות הרכיבים במרחב העצם - ואנו נבחר את הרכיב בעל הזווית הקטנה ביותר.
הרכיב שבחרנו בשלב זה הוא אישון הכניסה. במידה והוא רכיב ממשי - אזי הוא גם יהיה צמצם התאורה. במידה והוא הדמיה צמצם התאורה יהיה הרכיב שאותו הדמנו כדי לקבל את אישון הכניסה.
לאחר שמצאנו את צמצם התאורה, אנו נרצה למצוא את אישון היציאה - כלומר הרכיב במרחב הדמות שאחראי על כמות האור שתצא מהמערכת. כדי למצוא אותו אנו צריכים להדמות את צמצם התאורה למרחב הדמות (בדרך כלל ימינה) וההדמיה תהיה אישון היציאה, במידה ולא ניתן להדמות את צמצם התאורה, כיון שהוא הרכיב האחרון במערכת - צמצם התאורה יהיה גם אישון היציאה.

 
קטגוריה:ציוד צילום
קטגוריה:אמצעים אומנותיים בצילום
קטגוריה:מכשירים אופטיים

en:Diaphragm (optics)
צמצם שדה

צמצם השדה הוא הרכיב במערכת אופטית הקובע את שדה הראיה של המערכת. הדמייתו של צמצם השדה במרחב העצם הוא חלון הכניסה, והדמייתו במרחב הדמות הוא חלון היציאה.

== מציאת צמצם השדה ==
כדי למצוא את צמצם השדה במערכת אופטית, אנו צריכים לדעת מיהו אישון הכניסה, נשלח ממרכז אישון הכניסה (נק' החיתוך של אישון הכניסה עם הציר האופטי) קרניים אל שאר רכיבי המערכת במרחב העצם - הרכיב שיוצר את הזווית הקטנה ביותר הוא יהיה חלון הכניסה. הרכיב שידמה אותו יהיה צמצם השדה (במידה והוא הרכיב עצמו - הוא יהיה גם חלון הכניסה וגם צמצם השדה), ההדמיה של צמצם השדה למרחב הדמות (בדרך כלל ימינה) תהיה חלון היציאה.

 

קטגוריה:ציוד צילום
קטגוריה:אמצעים אומנותיים בצילום
קטגוריה:מכשירים אופטיים