OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אדריאנוס השישי

אדריאנוס השישי (בלטינית: Hadrianus VI; נולד כאדריאן פלוריץ דדל, בנו של פלוריץ בוינס, ב-2 במרץ 1459 באוטרכט – מת ב-14 בספטמבר 1523 ברומא) היה אפיפיור משנת 1522 ועד מותו. עיקר פעילותו של אדריאנוס הייתה בניסיון לערוך רפורמות (שלא צלחו) בכנסייה הקתולית על מנת לבלום את התפשטות הרפורמציה.

==ביוגרפיה==
===לפני מינויו כאפיפיור===
אדריאנוס השישי נולד וגדל באוטרכט, עיר שכיום נמצאת בהולנד ותושביה דיברו ניב של גרמנית אך אז הייתה חלק מן האימפריה הרומית הקדושה. במונחים מודרניים, אדריאנוס היה האפיפיור ה"הולנדי" הראשון (והאחרון עד כה); האפיפיור ה"גרמני" האחרון עד מינויו של בנדיקטוס ה-16 ב-2005; ולמעשה, הוא היה האפיפיור הלא-איטלקי האחרון עד מינויו של יוחנן פאולוס ה-2 בשנת 1978.

ד'אדל למד באוניברסיטת לובן (כיום בבלגיה) ומ-1491 לימד שם תאולוגיה, פילוסופיה ודיני הלכה קתוליים בין תלמידיו היה ארסמוס. ב-1507 הוא מונה למורו הפרטי של הנסיך קרל, לימים קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1515 הוא מונה כשליח דיפלומטי לספרד וב-1516 מינה אותו קרל כאינקוויזיטור הראשי של אראגון. שנה לאחר מכן מונה לחשמן על ידי האפיפיור ליאו העשירי. הוא המשיך לשמש כאינקוויזיטור ראשי עד למינויו לאפיפיור.

===עלייתו לכס האפיפיור===
מותו של לאו העשירי בשנת 1521 הותיר את הותיקן במצב של פילוג בין פלגים שונים - בני משפחת מדיצ'י והחשמנים האיטלקים תמכו במועמדותו של ג'וליו ד'מדיצ'י בעוד שהחשמנים הצרפתים והספרדיים התנגדו למינויו. המחלוקת הסתיימה רק עם הצעת הפשרה - למנות את אדריאנוס (ג'וליו ד'מדיצ'י מונה לאפיפיור, קלמנס השביעי, עם מותו של אדריאנוס השישי).

כאמור, אדריאנוס ניסה במהלך תקופת כהונתו ליזום רפורמות, אשר היו אמורות להגן על הנצרות הקתולית מפני הרפורמציה מחד, והכיבושים של האימפריה העות'מאנית מאידך. ניסיונותיו לבטל של האינדולגנציות נחל כישלון, בשל התנגדות החשמנים. האיטלקים שטמו אותו גם בגלל אדישותו לאמנויות ואי עידודם של אמנים כנסייתיים. גם ניסיונותיו לאחד את אירופה אל מול העות'מאנים נחל כישלון חרוץ והוא מצא עצמו חלק מברית של הקיסרות הרומית הקדושה, אנגליה וונציה נגד צרפת. אך כישלונו החמור ביותר היה חוסר יכולתו להתמודד עם גל מרידות שהתפתחו בגרמניה בעקבות הרפורמציה.

אדריאנוס השישי מת זמן קצר יחסית לאחר שמונה, ועל פי סברות חלק מהחוקרים סבורים שהורעל. בשל חוסר הפופולריות שלו ושל הרפורמות שניסה להנהיג, מרבית מסמכיו הרשמיים ואגרותיו נעלמו (וככל הנראה הושמדו או הוטמנו) זמן קצר לאחר מותו. 
בהתחלה נקבר אדריאנוס השישי בבזיליקת פטרוס הקדוש ולאחר מכן הועבר קברו לכנסייה הלאומית הגרמנית ברומא, סנטה מריה דל אנימה, שם ניתן עוד היום לראות את מצבתו בצד הימני של המזבח.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

אדריאנוס השישי
אדריאנוס השישי

אדריאנוס השישי
קטגוריה:ילידי 1459
קטגוריה:נפטרים ב-1523
דידה

נלסון דה ז'זוס סילבה (פורטוגזית: Nelson de Jesus Silva; נולד ב-7 באוקטובר 1973 בבאהיה, ברזיל) המכונה דידה, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששחק בעמדת השוער.

== קריירה ==
את קריירת הכדורגל שלו החל בשנת 1990, בגיל 16, בקבוצה במדינת אלאגואס השכנה למדינת הולדתו, באהיה. שתי עונות לאחר מכן, הוא חזר לבאהיה כאשר חתם עם הקבוצה ויטוריה מהעיר סלבדור, עימה זכה באליפות המדינה בשנת 1992. בשנת 1993, דידה הופיע 24 פעמים בקבוצתו, וכן זכה עם נבחרת הנוער של ברזיל באליפות העולם לנוער.

דידה חתם בקרוזיירו בשנת 1994. לאורך חמש עונות בקבוצה, הוא זכה עימה בשלוש אליפויות ובגביע הברזילאי בשנת 1996, ואף בגביע ליברטדורס ב-1997, תוך שהוא זוכה בפרסים אישיים רבים, ביניהם השוער הטוב ביותר של הליגה הברזילאית. עם ההצלחה באה שאיפתו לעבור לאירופה, ואכן הוא מימש אותה בינואר 1999, כאשר חתם עם קבוצת הפאר האיטלקית מילאן.

בשנת 2004 נבחר כשוער השלישי הטוב בעולם אחרי האיטלקי ג'אנלואיג'י בופון והצ'כי פטר צ'ך. בשנת 2006 זכה בתואר השוער השני הטוב בעולם אחרי האיטלקי ג'אנלואיג'י בופון וגבר על שוערים כמו פטר צ'ך ואיקר קסיאס.

דידה שיחק במונדיאל 2006 כשוער הראשון של נבחרת ברזיל. הוא ספג רק 2 שערים בחמשת המשחקים הראשונים. על אף ההפסד ברבע הגמר לנבחרת צרפת, והיכולת הירודה של הנבחרת, נמנע מזעם האוהדים בזכות היכולת העקבית שלו בשער.

בגמר ליגת האלופות 2007 היה אחד מגיבורי המשחק, כאשר הדף מספר בעיטות מסוכנות, ובכך עזר לקבוצתו לזכות בתואר.

בסוף עונת החליט דידה לפרוש ממשחק פעיל, בעקבות עונתו האחרונה במילאן, בה היה בעיקר שחקן ספסל. אולם במאי 2012, חתם דידה עם פורטוגזה דה דספורטוס, המשחקת בליגת העל הברזילאית ומשם עבר לגרמיו. בינואר 2014 חתם בקבוצה היריבה אינטרנסיונל. בסוף עונת 2015 דידה הודיע שחזר בו מפרישתו והוא מחפש אחרי קבוצה חדשה

ב-4 בספטמבר 2016 שותף דידה במשחק אגדות מילאן כנגד אגדות ארסנל בו הפסידה קבוצתו בתוצאה 4-2.

ב-נובמבר 2016 חתם בתור מאמן בקבוצה מליגת המשנה הסינית .

== תארים ==
* ליגת האלופות - 2002/3, 2006/7
* אליפות העולם לקבוצות - 2007
* הסופר קאפ האירופי - 2003,2007
* קופה איטליה - 2002/3
* הסופר קאפ האיטלקי - 2004
* סרייה א' - 2003/4

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:שוערי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה
קטגוריה:כדורגלני לוגאנו
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני פורטוגזה
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1996
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1997
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1999
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים באיטליה
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1973
הואריונג

הואריונג (בקוריאנית: 회령시), עיר השוכנת בחלקה הצפוני של קוריאה הצפונית על נהר טומן במחוז צפון האמגיונג.
בעיר כ-100,000 תושבים. ענפי התעשייה העיקריים של העיר הם מכונות כרייה ותעשיית נייר. מרחק מה מן העיר נמצא אחד ממחנות הכפייה הידועים לשמצה לאסירים פוליטיים - "מחנה 22".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קוריאה הצפונית: ערים
כרייה

מכרה הנחושת הגדול בעולם ב[[צ'ילה. זהו מכרה מטיפוס בור פתוח]]
קרונית כרייה
כרייה היא פעולה של הפקת מחצבים בעלי ערך כלכלי מאדמת כדור הארץ.
לרוב הכרייה מתבצעת על ידי חפירה של עפרת המחצב מאזור גאולוגי העשיר בה ומכונה עורק.

עם החומרים הנכרים בעולם נמנים זהב, בוקסיט, פחם, יהלומים, ברזל, אבני חן, עופרת, אבן גיר, חול, ניקל, פוספט, מלח, בדיל, אורניום ומוליבדן.
למעשה, על האדם לכרות כל חומר שלא ניתן לגדלו בתהליך חקלאי, ובכלל זה כוללת הכרייה במשמעותה הרחבה גם הפקת מים, גז טבעי ונפט.

==היסטוריה==
המכרה העתיק ביותר הידוע הוא "מערת האריה" בסוואזילנד. באתר זה, המתוארך כבן 43,000 שנה חצבו בתקופה הפלאוליתית המטיט שנטחן להפקת פיגמנט אדום. אתרים מתקופה דומה בהם נחצב צור נתגלו בהונגריה ובהולנד.

מכרה עתיק נוסף של טורקיז נתגלה בוואדי מגרה שבחצי האי סיני והופעל על ידי המצרים הקדמונים. תאורים שיטתיים של שיטות כרייה והפקת מתכות החלו להופיע במאה ה-16. הספר החשוב ביותר De Re Metallica (על המתכות) נכתב בידי גאורגיוס אגריקולה בשנת 1556 והיה ספר ההדרכה המרכזי במשך 250 שנים אחר כך. ספר זה מתאר בפרוטרוט שיטות איתור מרבצים, חפירת מכרות, מנהרות ופירים הוצאת העפרות, שטיפתן במים וטחינת המחצבים באמצעות מכונות המונעות בזרם מים. את רוב התיאורים מלווים 270 תחריטי עץ מפורטים. אחד הנושאים שהעסיקו כורים (ונדון בפירוט בספרו של אגריקולה) הוא הוצאת מי תהום ממעמקי המכרה. הכורים גילו כי אי אפשר לשאוב מים ביניקה יותר מ-10 מטר ולכן יש להוציא מים ממכרה עמוק בכמה שלבי שאיבה. הבנת סיבתה של המגבלה הזו הביאה לגילוי הלחץ האטמוספירי.

איור מספרו של אגריקולה De Re Metallica
הפעם הראשונה בה נעשה שימוש באבק שרפה במכרה הייתה בסלובקיה ב-1627.

בארץ ישראל ישנן עדויות על כריית שטח של נחושת בבקעת תמנע בראשית התקופה הכלכוליתית, ובשנות החמישים של המאה העשרים פעלו באזור 10 מכרות, חלקם פתוחים וחלקם תת-קרקעיים. הכרייה בתמנע הופסקה סופית ב-1984 בשל אי כדאיות כלכלית.

==שיטות כרייה==
כרייה בשטח פתוח
את שיטות הכרייה ניתן לחלק לשתי קבוצות:
: 1. כרייה על-קרקעית (כריית שטח)
::* כרייה בבור פתוח
::* חציבה
::* כריית שכבות
::* כרייה באמצעות לחץ מים
: 2. כרייה תת-קרקעית
::* כרייה צידית או במדרון
::* פיר כרייה
::* כרייה בסלע קשה ("כריית חדרים")
::* קידוח
ישנן גם שיטות כרייה תאורטיות עתידיות, כגון כריית אסטרואידים.

==השפעה על הסביבה==
חברות כרייה מודרניות נדרשות לעמוד בתקנים מחמירים של איכות הסביבה ושיקומה, להבטחת השבת אזור המכרה למצבו המקורי או אף למצב טוב יותר מאשר לפני תחילת הכרייה.

בעבר המודעות וההקפדה היו נמוכות יותר, וכך הן גם כיום במדינות בעלות פיקוח רופף על איכות הסביבה. מכרות יכולים לגרום לנזק משמעותי לסביבה ולבריאות הציבור בשל פיזור של מינרלים רעילים בקלות יתרה מהסיגים הנותרים לאחר הפקת המחצב מהעפרה וזיהום מי התהום והגשם המחלחלים דרכם.

כמו כן, פעולות כרייה עלולות לגרום לשחיקת הנוף (בליה), היווצרות בורות ושקיעה בתת-הקרקע, פגיעה בבעלי חיים ובצומח וזיהום אבק נשימתי.

== ראו גם ==
* הקרן לשיקום מחצבות

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:מחצבים
קטגוריה:איומים ומפגעים סביבתיים
תופים אלקטרוניים

ממוזער
250px
תופים אלקטרונים הם כלי הקשה אלקטרוני הבנויים כמערכת תופים, אולם במקום שהצליל ייווצר באמצעות תנודה אקוסטית, הוא נוצר על ידי חיישנים המתרגמים את עוצמת המכה לצליל התוף או המצילה.

==מבנה==
התופים האלקטרוניים בנויים ממשטחים, שאליהם מחוברים חיישנים, הקולטים את עוצמת המכה ומתרגמים אותה לאות חשמלי. אות זה מועבר אלינו כצליל מסונתז או דגום של תוף או מצילה. במערכות התופים האלקטרוניים הראשונים, המשטחים היו עשויים בדרך כלל מגומי. במערכות חדישות יותר, חלק או כל המשטחים עשויים מ"עור" (יריעה סינתטית, שהחליפה במרוצת השנים את יריעות העור האמיתי ומכאן שמה), המשמש גם מערכות תופים אקוסטיות ("רגילות") ולכן מקנה לתיפוף עליהן תחושה פיזית של תוף "אמיתי". בחלק ממערכות אלה ניתן גם לכוון את מתיחותו של משטח ה"עור" ולהשפיע בכך על צליל התוף.<ref></ref>

בניגוד למערכת תופים אקוסטית, ניתן בדרך כלל לשנות במערכת תופים אלקטרונית את הצליל הרצוי של כל תוף בנפרד. בדרך כלל ניתן גם לשנות בלחיצת כפתור את צליל מערכת התופים האלקטרונית כולה, כך שתדמה מערכת אקוסטית שונה. במערכות המקצועיות יותר ניתן גם לכוון מעבר לצליל הבוקע מכול תוף (בצורה וירטואלית) את סוג ה"עור", גודל החדר בו מנגנים (משפיע על התהודה של הצליל) ועוד משתנים רבים נוספים. יתרון נוסף למערכת תופים אלקטרונית הוא משקלה הנמוך, המאפשר ניידות גבוהה ונוחה יותר.

==היסטוריה==
התופים האלקטרונים החלו לצבור פופולריות בשנות ה-80 של המאה ה-20.

בתחילת הדרך נשמעו התופים האלקטרוניים מלאכותיים מאוד, אך עם התפתחות הטכנולוגיה, חלה התקדמות משמעותית באיכות הצליל, החומרה והנראות. הצלילים המושמעים על ידי תופים אלקטרוניים נדגמו ממערכות תופים אקוסטיות "רגילות". למרות ההתקדמות הטכנולוגית, מתופפים מקצועיים רבים עדיין סולדים מהמערכת האלקטרונית, שכן נדרשת מערכת אלקטרונית משוכללת ולכן גם יקרה מאוד, המסוגלת לחקות בנאמנות את הצלילים של מערכת אקוסטית פשוטה וזולה בהרבה. תופים אלקטרונים נשלטים על ידי רכיב אלקטרוני המכונה "מודיול" (Module)<ref></ref> שהוא ה"מוח" של מערכת התופים ובעזרתו ניתן להפיק מגוון רחב של צלילים, לחבר אליו נגנים חיצוניים, לשלוט על צליל התופים, עוצמתם וכו'.

החברות הגדולות אשר מייצרות תופים אלקטרוניים הן רולנד, ימאהה ואלסיס, לצד חברות קטנות נוספות.

היתרונות הבולטים של התופים האלקטרוניים:
* תופים אלקטרוניים אינם מרעישים כשאינם מחוברים למגבר. מכיוון שמשטחי התופים מייצרים רעש נמוך מאוד, ניתן לנגן עליהם גם בבתים משותפים ולהקשיב לצלילים דרך אוזניות אישיות, מבלי להפריע כמעט לשכנים או לשאר השוהים בבית.
* ניתן לחבר למחשב או לנגן בליווי מוזיקה בקלות יחסית.
* קל מאוד להקליט תופים אלקטרוניים - בניגוד לתופים אקוסטיים שהם החלק המורכב ביותר בהקלטה באולפן.
חלק מן המתופפים המקצועיים נוהגים לשלב במערכות התופים האקוסטיות שלהם רכיבים ועזרים אלקטרוניים, כדי לגוון את מאגר הצלילים שביכולתם ליצור.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:כלי נגינה אלקטרוניים
קטגוריה:מוזיקת דאנס אלקטרונית
1969 במדע

רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1969.
משימת [[אפולו 11 נוחתת בהצלחה על הירח]]
== אסטרונומיה וחקר החלל ==
* 15 בינואר – ברית המועצות משגרת את החללית סויוז 5
* 3 במרץ – שיגור חללית אפולו 9 על מנת לבחון את רכב הנחיתה הירחי. החללית חזרה ב-13 במרץ
* 16 במאי – הגשושית הסובייטית ונרה 5 נוחתת על כוכב הלכת נוגה
* 18 במאי – שיגור אפולו 10, משימה מאוישת שכללה את כל הפעולות שבוצעו לאחר מכן באפולו 11, למעט הנחיתה על הירח 
* 20 ביולי – החללית אפולו 11 נוחתת על הירח. נחיתה ראשונה של אדם על הירח

==ביוכימיה==
* גילוי מבנה התלת-ממדי של אינסולין על ידי דורותי קרופוט הודג'קין.
* גילוי בקטריות המתקיימות בטמפרטורה של 60-80 מעלות צלזיוס במעיינות חמים.

==טכנולוגיה==
* תחילת ייצור ומכירת שעוני קוורץ על ידי חברת סייקו.

== מדעי המחשב ==
* 7 באפריל – פרסום מסמך ראשון של Internet Engineering Task Force
* 29 באפריל – הפעלת רשת ARPANET
* פיתוח Unix, מערכת הפעלה לניהול רשתות והעברת מידע
* הפעלת תקן RS-232
* תחילת ייצור מחשבי NOVA בחברת Data General. תוך מספר שנים נבנו 50 אלף מחשבים מדגם זה

== מטאורולוגיה ==
* פיתוח סולם ספיר-סימפסון - סולם לדירוג עוצמתם של הוריקנים

==פיזיקה==
* תיאור מתמטי של תורת המיתרים על ידי לאונרד סוסקינד ויויצ'ירו נאמבו (Yoichiro Nambu).

== רפואה ==
* 4 באפריל – השתלה ראשונה של לב מלאכותי ביוסטון שבארצות הברית
* קבלת מונח תסמונת מוות בעריסה
== פרסים ==
* פרס נובל
**פרס נובל לפיזיקה – מארי גל-מאן, על תרומותיו ותגליותיו באשר לסיווג החלקיקים האלמנטריים והאינטראקציות ביניהם
** פרס נובל לכימיה – דרק הארולד ריצ'רד ברטון ואוד האסל, על תרומותיהם לפיתוח הקונספט של קונפורמציה
** פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה – מקס דלבריק, אלפרד הרשי וסלבדור לוריא - על עבודתם בתחום מנגנון השכפול והגנטיקה של וירוסים
*פרס ישראל
** מדעי החיים – שניאור ליפסון
*פרס טיורינג – מרווין מינסקי, על מחקרים בתחום הבינה המלאכותית

== נולדו ==
* 13 ביוני – גריגורי פרלמן, מתמטיקאי רוסי, הוכיח את השערת פואנקרה, זכה במדליית פילדס אותה סירב לקבל
* 26 ביולי – אנדריי אוקונקוב, מתמטיקאי רוסי זכה במדליית פילדס על תרומתו לגישור הסתברות, תורת הצגות וגאומטריה אלגברית
* 16 בדצמבר – אדם ריס, אסטרופיזיקאי אמריקאי חתן פרס נובל לפיזיקה (2011) על תרומתו לגילוי ההאצה בהתפשטות היקום
* 28 בדצמבר – לינוס טורבאלדס, מתכנת פיני, ידוע בזכות פיתוח מערכת לינוקס

== נפטרו ==
* 17 באוגוסט – אוטו שטרן, פיזיקאי גרמני, יהודי, חתן פרס נובל לפיזיקה (1943) על תרומתו לפיתוח שיטת הקרן המולקולרית ועל גילוי המומנט המגנטי של הפרוטון (נולד ב-1888)
* 21 באוקטובר – ואצלב שרפינסקי, מתמטיקאי פולני (נולד ב-1882)

==קישורים חיצוניים==

*
משה המר

משה הָמֶר (באנגלית: Moshe Hammer; נולד ב-29 במרץ 1946) הוא כנר יהודי-קנדי.

==ביוגרפיה==
המר נולד בבודפשט, גדל בישראל וקיבל אזרחות קנדית בשנת 1975. הוא למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין באוניברסיטת תל אביב והמשיך להשתלם אצל איוון גלאמיאן בג'וליארד, אצל יאשה חפץ בלוס אנג'לס ואצל יהודי מנוחין בלונדון.

בשנת 1970 זכה במדליה בתחרות טיבו בפריז והופיע כסולן ברחבי צפון אמריקה ואירופה. המר היה כנר ראשון עמית בתזמורת הסימפונית של אדמונטון, כנר ראשון בפילהרמונית של קלגרי ובתזמורת הסימפונית קיצ'נר-ווטרלו וכנר ראשי בהרכב הקאמרי הקנדי. כמו כן היה בין מייסדי הרכב אמדאוס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.thecanadianencyclopedia.com/en/article/moshe-hammer-emc משה המר], האנציקלופדיה הקנדית 

קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:כנרים יהודים
קטגוריה:יהודים קנדים
קטגוריה:תלמידי אילונה פהר
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1946
ואייט ארפ

ואייט אֶרְפּ (באנגלית: Wyatt Earp; 19 במרץ 1848 - 13 בינואר 1929), מהמר, משקיע ואיש חוק אמריקאי מהמאה ה-19. יחד עם אחיו וירג'יל ומורגן, וידידו הטוב דוק הולידיי, הצליח למגר את כנופיית הפושעים של האחים קלנטון מהעיר טומבסטון שבאריזונה. שיאה של היריבות בין הצדדים היה בקרב אקדחים אלים, המפורסם בשם "קרב האקדחים באו. קיי. קוראל", אשר בו ספגו חברי הכנופיה אבדות קשות.

ארפ, בן למשפחה מרובת ילדים, לא התבלט בצעירותו. אך לאחר מות אביהם, ולאחר שספג מספר אכזבות בחייו (כמו מות אשתו הראשונה), הפך לאיש חוק.

בת זוגו ב-47 השנים האחרונות לחייו (1882 - 1929), הייתה ג'וזפין שרה מרקוס, בת למהגרים יהודים מפרוסיה. הם קבורים זה לצד זה בבית קברות יהודי בקולמה, קליפורניה.

==בתרבות==

בסדרת הטלוויזיה ״המערב״ של רוברט רדפורד<ref></ref> ואייט ארפ מוצג כאחד מהאנשים המרכזיים במיתולוגיה של המערב. 

בשנת 1994 יצא לאקרנים סרט פעולה המתאר את דמותו של ארפ, בכיכובו של קווין קוסטנר.
בנטפליקס יש סדרה דוקומנטרית הנקראת "המלחמה על המערב הפרוע". בסדרה מתואר קרב האקדחים באו. קיי. קוראל והאירועים שקרו אחריו.

==ראו גם==
* קרב האקדחים באו. קיי. קוראל
==קישורים חיצוניים==

* דאגלס לינדר, [http://www.e-mago.co.il/Editor/history-667.htm משפט וויאט ארפ - הולידיי - סיקור]
* אלי אשד: [https://www.no-666.com/2018/04/21/המרשל-וייאט-ארפ-ורופא-השיניים-האקדוחן/ גיבורי המערב הפרוע המרשל וייאט ארפ ודוק הולידי בספרות העברית]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוטרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1848
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929
ינה הובאי

יֵנֶה הוּבַּאי (בהונגרית: Hubay Jenő; 15 בספטמבר 1858, בודפשט – 12 במרץ 1937) היה כנר, מלחין ומורה למוזיקה הונגרי ממוצא גרמני.

==ביוגרפיה==
הובאי נולד למשפחת מוזיקאים ממוצא גרמני. שמו היה אז אויגן הובר Eugen Huber . אביו היה קרל הובר, יליד הכפר בצפון החבל באנאט, ושם אמו היה לואיזה סברה-Luiza Szevera, אישה ממוצא איטלקי מפשט. סבו, מיכאל הובר, היה מורה למוזיקה דתית (Kantorlehrer) בווריאש.
בשנות העשרים לחייו, כשחי בעולם דובר צרפתית, בחר אויגן הובר לאמץ לו גרסה הונגרית לשמו, ינה הובאי.

הובאי למד נגינה בכינור ומוזיקה אצל אביו, קרל, ששימש ככנר ראשון בבית האופרה הלאומי של הונגריה וכמורה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. את הופעתו הפומבית הראשונה נתן הובאי בגיל 11, בנגינת קונצ'רטו.

בגיל 13 יצא הובאי ללמוד בברלין. הוא שהה שם חמש שנים, כתלמידו של יוזף יואכים. בשנת 1878, על פי עצתו של פרנץ ליסט, הופיע בפעם הראשונה בפריז וזכה להצלחה רבתי. בקהל ישב אותו ערב אנרי וייטאן, שהובאי קשר עמו ידידות אינטימית והיה לתלמידו. בשנת 1882 התמנה הובאי לראש המחלקה ללימודי כינור במכון למוזיקה של בריסל. בשובו להונגריה בשנת 1886 החליף את אביו בתפקיד מנהל האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט.
ינו הובאי נשא לאשה בת למשפחת הרוזנים צמבריאן.

==הוראה==
בין תלמידיו החשובים של הובאי, מלבד יוזף סיגטי ואנדרה גרטלר, היה גם יוג'ין אורמנדי שפנה בהמשך לניצוח) ועדן פרטוש. הוא לימד גם כנרות רבות, ביניהן שטפי גייר, ילי אראניי (אחייניתו של יואכים), ארנה רובינשטיין, ואילונה פהר, כנרת יהודייה, ניצולת שואה, שעלתה לישראל אחרי מלחמת העולם השנייה והייתה למורה לכינור, שהוציאה כמה מטובי הכנרים בעולם.

==נגינה==
כסולן, זכה הובאי לשבחים מפי וייטאן, יוהנס ברהמס ורבים אחרים. כנגן מוזיקה קאמרית הקים שתי רביעיות מיתרים, אחת בתקופת שהותו בבריסל ואחת בשנותיו בבודפשט. כלי הנגינה האהוב עליו היה סטרדיוואריוס.

==הלחנה==
בניגוד למורו, יואכים, שתפוקתו כמלחין הייתה קטנה יחסית, הובאי חיבר ארבעה קונצ'רטי ומספר רב מאוד של יצירות אחרות. ביצירותיו הוא עושה שימוש בנושאים מתוך מוזיקת צוענים הונגרית, וקטעי "הרוח הקלה" שלו
כמו נועדו להמשיך את מסורת הרומנטיקנים הגרמנים, כגון פליקס מנדלסון ורוברט שומאן, ויש בהם תווי היכר משותפים לסגנון החיבור של חברו לנגינת מוזיקה קאמרית, הצ'לן דויד פופר.

היצירה המפורסמת והמנוגנת ביותר של הובאי היא "בואי קאטי" (Hejre Kati) לכינור ותזמורת. היצירה מתחילה בקצב איטי וממשיכה במנגינה סוערת ומהירה בקצב הצ'ארדש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנרים הונגרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:מלחינים הונגרים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:הונגרים ממוצא גרמני
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:ילידי 1858

קטגוריה:נפטרים ב-1937
דויד פופר

דויד פופר (בגרמנית: David Popper; 18 ביוני 1843 – 7 באוגוסט 1913) היה צ'לן ומלחין יהודי-צ'כי. משנת 1886 ועד מותו שימש פופר כמורה לצ'לו המוביל של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, ממלכת הונגריה. באותה השנה שהתמנה לתפקיד ועבר לבודפשט נולד שם בנו לאו פופר.

== ביוגרפיה ==
פופר נולד בפראג ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון המקומי. הוא למד נגינה בצ'לו אצל יוליוס גולטרמן ועד מהרה עורר עניין. את מסע הקונצרטים הראשון שלו ערך בשנת 1863; בגרמניה זכה לשבחים מפי הנס פון בילוב, בין השאר. הוא נחל הצלחה גם בשווייץ, הולנד ואנגליה. הופעת הבכורה שלו בווינה הייתה בשנת 1867 והוא התמנה שם לצ'לן ראשי בהופאופר, אופרת החצר. כעבור שנים אחדות פרש מתפקיד זה כדי להרחיב את היקף מסעות הקונצרטים שלו לכל רחבי אירופה. בשנים 1868 עד 1870 היה חבר ברביעיית הלמסברגר. משנת 1896 לימד בקונסרבטוריון בבודפשט. הוא מת בבאדן. 

פופר היה מלחין פורה לצ'לו. הוא חיבר ארבעה קונצ'רטי, רקויאם לשלושה צ'לי ותזמורת (1891) ולא מעט יצירות קטנות יותר שעודן מנוגנות לעיתים, ביניהן קטע הסולו הפופולרי לצ'לו "טרנטלה". בנוסף כתב גם יצירות לימודיות. האטיודים המתקדמים של פופר ידועים לשימצה בקרב צ'לנים ברחבי העולם ונחשבים לקשים במידה שלא תיאמן, אבל מקובלים על צ'לנים ברמה גבוהה, כמעט בכל מקום בעולם, כתרגילים לשיפור הטכניקה. מהדורה ישנה של "מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים" תיארה אותו במילים אלה: "הצליל שלו רחב ומלא רגש; הביצוע שלו מלוטש להפליא, וסגנון נגינתו קלאסי."

==לקריאה נוספת==
"אטיוד מאגאזין", 1909-1922.

==קישורים חיצוניים==

דויד פופר
* 

קטגוריה:נגנים יהודים צ'כים
קטגוריה:צ'לנים יהודים
קטגוריה:צ'לנים צ'כים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים צ'כים
קטגוריה:מלחינים יהודים צ'כים
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:בוהמיה: אישים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:ילידי 1843

קטגוריה:נפטרים ב-1913
מחלף גן-רווה

מחלף גן־רווה ("מחלף הפרח") הוא מפגשם של כביש 4, כביש 42 ושדרות ההסתדרות בראשון לציון, שבה נמצא המחלף. המחלף נקרא על שמה של המועצה האזורית גן רווה שלרוב יישוביה ניתן להגיע דרך כביש 42. במקום נבנתה התחנה המרכזית החדשה של ראשון לציון (קניון שער ראשון).

המחלף נפתח לתנועה לראשונה ב-1 באפריל 1974 כחלק מפתיחת הכביש המהיר בין ראשון לציון לאשדוד וכלל אז את מפגשי כבישים 4 ו-42 בלבד. מאוחר יותר נבנתה הלולאה לתוך רחוב ההסתדרות בראשון לציון.

כיווני התנועה במחלף הם ירידה מהנתיבים בכיוון דרום של כביש 4 ועלייה לנתיבים הצפוניים של כביש 4 מכיוון מחלף עין הקורא. המחלף מאפשר נסיעה רציפה (ללא צמתים או רמזורים) בכביש 4 ובכביש 42 ובמעברים בין הדרכים. מבנה המחלף מגביל את תנועת האוטובוסים מהתחנה המרכזית החדשה של ראשון לציון, בעיקר בכיוון תל אביב. עקב כך, ועל אף היותה מודרנית ונוחה, אין היא מחליפה בהצלחה את התחנה הישנה במרכז העיר.

המחלף מהווה את אחת הכניסות לכביש 431 (דרך מחלף עין הקורא) מכיוון כביש 4 דרומה.
תצלום אווירי של דוגמת הפרח במחלף גן רווה
אחד ממאפייניו הבולטים של המחלף היא כיכר גדולה מרוצפת בדוגמה של פרח. 
דוגמת ה[[פרח במחלף]]

קטגוריה:כביש 4: מחלפים
קטגוריה:ראשון לציון: צמתים ומחלפים
מסע אלונקות

מסע אלונקות בתרגיל של [[גדוד גרניט.]]
מסע אלונקות

מסע אלונקות הוא כינוי צה"לי למסע רגלי תוך נשיאת אלונקות במהלך אימונים צבאיים. מסע האלונקות הפך לסמל בחברה הישראלית לחישול הפרט כחלק מהקבוצה כולה.

המסע מתרגל בין היתר פינוי נפגעים משדה קרב. האלונקות מועמסות בציוד כבד, בשקי חול או לחלופין בחיילים שמדמים נפגעים, הנישאים על האלונקה. את האלונקה נושאים בדרך כלל ארבעה חיילים, המתחלפים בסבב קבוע – כל אחד מהם נושא מוט אחד של האלונקה על כתפו, למרחק קצוב של מספר קילומטרים, כאשר ציודם האישי, אפוד, נשק וציוד לחימה עליהם. לעיתים מסע האלונקות הוא סופו של מסע רגלי ממושך.

מספר האלונקות במסע תלוי בהחלטת המפקד, במספר החיילים, ובסרגל המאמצים של צה"ל. ככל שהיחס בין מספר החיילים למספר האלונקות קטן, על כל חייל ביחידה לשאת למשך זמן רב יותר את מוט האלונקה, ורמת הקושי במסע עולה. לעיתים, משולבים במסע קטעי ריצה שהופכים אותו ל'ריצת אלונקות".

מסע אלונקות נפוץ במיוחד ביחידות חיל רגלים, בקורסי שדאות, בגיבושים ליחידות התנדבותיות וב"מסעות כומתה" הנהוגים בסיומה של הטירונות ביחידות רבות.

בעקבות מלחמת לבנון השנייה הוחלט, כחלק מלקחי המלחמה, להגביר את אימוני הכושר הקרבי בקרב לוחמים. בין הלקחים שהופקו היה תרגול של מסעות ובפרט מסעות אלונקות, תוך מתן דגש על פינוי פצועים ועל נשיאת משקל.
==היסטוריה==
בראיון עמו סיפר לוחם הצנחנים הוותיק סא"ל מיכה בן־ארי (קפוסטה) על הרקע למסעות האלונקות:

בשנות ה-60 הונהגו מסעות אלונקות בבית הספר לקצינים.

==אזכורים בתרבות==
* מסע האלונקות זכה להנצחה בסרט הישראלי "מסע אלונקות" (1977) בבימויו של יהודה נאמן.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כושר גופני בצה"ל
רוברט פריפ

רוברט פריפ (באנגלית: Robert Fripp, נולד ב-16 במאי 1946, בעיירה וימבורן מינסטר בדורסט שבאנגליה) הוא גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי, ידוע בעיקר כמייסד של להקת הרוק מתקדם קינג קרימזון. פריפ גם היה היחיד שנשאר בקינג קרימזון לאורך כל ההרכבים ותקופות הלהקה, עבודתו מקיפה חמישה עשורים וכרוכה במגוון סגנונות שונים. פריפ מופיע ברשימת מאה הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון ושל מגזין Guitar World.

==ביוגרפיה==
===שנים מוקדמות===
עבודתו המקצועית של פריפ החלה בשנת 1967 כשענה למודעה המחפשת קלידן וסולן. על אף שלא היה קלידן או זמר. ההרכב כלל את האחים פיטר ומייקל ג'יילס, והוציא אלבום אחד בטרם התפרק לאחר שנחל כישלון.

בעקבות התפרקות ההרכב, פריפ והמתופף מייקל ג'יילס תכננו את הקמת קינג קרימזון בשנת 1968 יחד עם גרג לייק, פיטר סינפילד ואיאן מקדונלד. ב-1969 יצא אלבומם המפורסם הראשון של הלהקה "In the Court of the Crimson King", שנחשב בעיני רבים ליצירת מופת מהפכנית. זמן קצר לאחר מכן התפרקה הלהקה כתוצאה מחילוקי דעות בין ג'יילס ומקדונלד והורכבה מחדש עם נגנים אחרים על ידי רוברט פריפ. דפוס זה של פירוק והרכבה עתיד היה לחזור פעמים רבות במשך ארבעת העשורים הבאים, כשרוברט פריפ נותר החבר הקבוע היחיד. פירוקה הראשון של הלהקה בשנות השבעים, נבע כתוצאה מאיבוד שפיותו של פריפ.

===פרויקטים נוספים===
בעת התקופות החלשות שבהיסטוריית הלהקה "קינג קרימזון", פריפ הפנה את תשומת לבו לפרויקטים אחרים. בשנת 1970 הוא שיתף פעולה עם להקת ואן דר גראף ג'נרייטור הבריטית באלבומיה "H to He, Who Am the Only One" ו-"Pawn Hearts". כמו כן, הוא הקליט יחד עם בריאן אינו את האלבומים "No Pussyfooting" ו-"Evening Star", שהציגו ניסיונות שונים בטכניקות מוזיקליות הידועות בשם "פריפרטרוניקס". טכניקה זו השתמשה בהקלטות טייפ המנגנות בלופים חוזרים ונשנים, ויש גיטריסטים המשתמשים בטכניקה זו כיום. בשנת 1975, פריפ ואינו ניגנו יחד במספר הופעות חיות.

בסוף שנות השבעים בילה פריפ את זמנו הרחק מהסצנה המוזיקלית כאשר שקל ללמוד את תורתו של גאורג איבאנוביץ' גורדייף. הוא חזר למוזיקה כגיטריסט מוביל באלבום הסולו הראשון של פיטר גבריאל, ובהמשך גם באלבומו השני. בשנת 1977 ביקש אינו את עזרתו באלבומו של דייוויד בואי "Heroes".

ב-1979 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו "Exposure", שהוביל לסיבוב ההופעות "Frippertronics". באותה תקופה עזר פריפ באלבומים ובהופעות של להקות כדוגמת בלונדי ו-"Talking Heads". בהמשך הוציא עוד שורה של אלבומים שלא נחלו הצלחה רבה.

ב-1985 פתח פריפ כיתת אמן שהתבססה על לימוד נגינה בגיטרה חשמלית על בסיס טכניקת פריפרטרוניקס שפיתח. בפברואר 1987 הגיע לישראל לארבע הופעות עם הרכב בשם ״ליגת אמני הגיטרה".

ב-6 בספטמבר 2013 הודיע פריפ על כוונתו להקים מחדש את קינג קרימזון שנה אחרי שהצהיר ב-2012 על פרישתו הסופית מעולם המוזיקה. בהרכבה הנוכחי של הלהקה יופיעו 7 נגנים ביניהם הסקסופוניסט מל קולינס מההרכב המקורי של שנות השבעים, טוני לוין הבסיסט, ו-5 נגנים חדשים ביניהם 3 מתופפים וגיטריסט (נוסף לפריפ עצמו).

==דיסקוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:חברי להקת קינג קרימזון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
לאונידאס דה סילבה

לאונידאס דה סילבה (פורטוגזית: Leônidas da Silva (מבטאים: 'לאונידאש', כאשר ההברה השנייה מוטעמת); 6 בנובמבר 1913 – 24 בינואר 2004) שנודע בכינויו היהלום השחור או איש הגומי היה כדורגלן ברזילאי.

==ביוגרפיה==
לאונידאס החל את קריירת המשחק שלו במועדון הכדורגל סאו קריסטובאו (São Cristóvão). אחרי שכבש צמד שערים בהופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל הצטרף בשנת 1933 לקבוצת פניארול באורוגוואי. אחרי שנה שב לברזיל כדי לשחק עבור ואסקו דה גאמה וסייע לה לזכות באליפות ריו דה ז'ניירו (קמפאונטו קריוקה). אחרי ששיחק בגביע העולם בשנת 1934 הצטרף לקבוצת בוטפוגו וזכה עמה באליפות נוספת של ריו בשנת 1935. שנה מאוחר יותר הצטרף למועדון פלמנגו ובו שיחק עד שנת 1941 עם מועדון זה זכה לאונידאס פעם נוספת באליפות ריו בשנת 1939.

בשנת 1938 שיחק לאונידאס בגביע העולמי וזכה בו בתואר המבקיע המצטיין, על אף שברזיל הודחה על ידי איטליה בשלב חצי הגמר. לאונידאס הצטיין במיוחד בניצחון 6–5 על פני פולין בו היה השחקן הראשון בתולדות הגביע שכבש ארבעה שערים במשחק אחד. השחקן השני שזכה בכבוד היה ארנסט וילימובסקי מפולין, ששיחק מולו והגיע לרביעיית שערים חמש דקות אחריו. לפי מקורות פולניים, עם זאת, ליאונידס כבש רק שלושה שערים באותו משחק. בעקבות המשחק, החליט מאמן נבחרת ברזיל, אדמר פימנטל, לתת לכוכבו לנוח בחצי הגמר, החלטה שהתבררה אחר כך כמקח טעות, משום שהנבחרת האיטלקית ניצחה במשחק זה 2–1.

בשנת 1942 עזב ליאונידס את פלמנגו והצטרף למועדון סאו פאולו, שם שיחק עד פרישתו בשנת 1950. שלוש שנים מאוחר יותר הצטרף לסאו פאולו כמנהל ואחר כך עבר לשמש כשדר רדיו ובעל חנות רהיטים בעיר סאו פאולו.

רבים ייחסו לליאונידס את המצאת בעיטת המספרת. ליאונידס עצמו ייחס את ההמצאה לשחקן פטרוניליו דה בריטו וטען שהוא רק שכלל אותה.

==תארים==
*אליפות ריו דה ז'ניירו (3): 1934, 1935, 1939
*אליפות סאו פאולו (5): 1943, 1945, 1946, 1948, 1949
;נבחרת ברזיל
*מקום שלישי בגביע העולם: 1938
;אישיים
*כדור הזהב בגביע העולם: 1938
*נעל הזהב בגביע העולם: 1938 (7 שערים)
*הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1938
*הכדורגלן הברזילאי ה-8 הטוב ביותר במאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* Karan Tejwani, [https://thesefootballtimes.co/2019/02/15/leonidas-da-silva-the-brazilian-legend-who-first-popularised-the-bicycle-kick/ Leonidas da Silva: the Brazilian Legend Who First Popularised the Bicycle Kick]. These Football Times. February 15, 2019
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני ואסקו דה גאמה
קטגוריה:כדורגלני בוטפוגו
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1934
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1938
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מאמני סאו פאולו
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרים ב-2004
סי-לו גרין

תומאס דיקרלו קאלווי (באנגלית: Thomas DeCarlo Callaway; נולד ב-30 במאי 1975) הנודע בשם הבמה שלו, סי-לו גרין (CeeLo Green), הוא ראפר, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי, חבר בלהקות גודי מוב ונארלס בארקלי. להיטו הגדול ביותר כזמר סולו הוא "Fuck You!".

==ביוגרפיה==
נולד באטלנטה, ג'ורג'יה למשפחה של כמרים בפטיסטים.

ב-1994 הקים עם שלושה מחבריו את להקת הראפ "גודי מוב". הופעתם הראשונה הייתה בתקליט הראשון של הצמד אאוטקאסט וב-1995 הוציאו הרביעייה את תקליטם הראשון. סי-לו המשיך עם הלהקה להקליט עוד 2 אלבומים נוספים. ב-2002 עזב סי-לו את הלהקה לטובת קריירת סולו, וב-2006 חבר למפיק המוזיקלי דיינג'ר מאוס והשניים יצרו את הרכב ההיפ-הופ המצליח "נארלס בארקלי". בנוסף, באותה שנה חבר סי-לו לחבריו מהגודי-מוב ולראפר ג'אזה פה על מנת להקליט שני אלבומים חדשים. בתחילת 2011 הצטרף סי-לו כמנטור בתוכנית המצליחה The Voice בגרסה האמריקאית.

ב-5 בפברואר 2012 הופיע גרין במופע המחצית של סופרבול XLVI, כאורח של הזמרת מדונה.

בהמשך שנת 2012, ביצע הופעת משחק קצרה בסרט המוזיקלי "ספארקל"; אודות להקת הבנות "הסופרימס".

בשנת 2020 הופיע בתור "המפלצת" בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות הבריטית "הזמר במסכה" והיה למקום הרביעי.

==דיסקוגרפיה==
=== אלבומי סולו ===
* 2002 - Cee-Lo Green and His Perfect Imperfections
* 2004 - Cee-Lo Green... Is the Soul Machine
* 2010 - The Lady Killer
* 2012 - Cee Lo's Magic Moment
* 2015 - Heart Blanche
* 2020 - CeeLo Green Is Thomas Callaway

=== אלבומי אוסף ===
* 2006 - Closet Freak: The Best of Cee-Lo Green the Soul Machine

===כחבר להקת גודי מוב===
* 1995 - Soul Food
* Still Standing - 1998
* 1999 - World Party
* 2013 - Age Against the Machine
* 2020 - Survival Kit

===כחבר להקת נארלס בארקלי===
* 2006 - St. Elsewhere
* 2008 - The Odd Couple

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20051128022431/http://www.jazzephaandceelo.com/ Jazze Pha & Cee-Lo Green האתר הרשמי]
* [https://web.archive.org/web/20150307203539/http://www.gnarlsbarkley.com/ האתר הרשמי של נארלס בארקלי]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד
קטגוריה:שופטי The Voice
קטגוריה:שופטי תוכניות מציאות אמריקאים
קטגוריה:אמני אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:מחלוקות הקשורות ללהט"ב במוזיקה
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
קטגוריה:מחלוקות דתיות במוזיקה
קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה בריטית)
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
ניו ריפבליק

ה"ניו ריפבליק" (באנגלית: The New Republic - TNR) הוא שבועון אמריקני דעתני, המופץ מדי שבוע בתפוצה של בין 40,000 - 65,000 עותקים.

==היסטוריה==
ה"ניו ריפבליק" נוסד על ידי הרברט קרולי וולטר ליפמן שנעזרו כלכלית בדורותי פיין ויטני ובעלה, וילאד סטרייט, שזכו בעיקר הבעלות על העיתון. ב-7 בנובמבר 1914 יצאה לאור המהדורה הראשונה של העיתון. קו העריכה היה ליברלי ופרוגרסיבי ועסק רבות בתיעוש שפקד את ארצות הברית החל מסוף המאה ה-19 ובהשלכותיו על החברה האמריקנית. חלקו של השבועון בעיצוב דעת הקהל והלך הרוח הפרוגרסיבי בקרב הממשל האמריקני נחשב גדול.

במהלך מלחמת העולם הראשונה דחק ה"ניו ריפבליק" לכניסת ארצות הברית למלחמה לצד מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה ראה השבועון בעין יפה את צמיחת המשטר קומוניסטי בברית המועצות. קו זה נמשך גם לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר השבועון ביקר את האופוזיציה לשלטונות הקומוניסטיים שהשתלטו על מדינות מזרח אירופה. עם תחילת המלחמה הקרה, ועזיבתו של העורך הנרי וואלאס, השתנתה גישתו של השבועון והוא החל מבקר את מדיניותה של ברית המועצות. במהלך שנות ה-50 ביקר השבועון את המקארתיזם ורדיפת הקומוניסטים בארצות הברית. במהלך שנות ה-60 התנגד המגזין למלחמת וייטנאם אולם בו בזמן תקף את השמאל החדש.

ב-1975 נקנה השבועון בידי מרטין פרץ, מרצה מאוניברסיטת הרווארד למדעי החברה. פרץ, יוצא השמאל החדש, עזב את התנועה על רקע תמיכתה בתנועות שחרור לאומניות שונות, ביניהן הארגון לשחרור פלסטין. תחת פרץ החל העיתון לנקוט קו יותר פרו-אמריקני, פרו-ישראלי, בעד מדיניות חוץ אמריקנית נוקשה יותר וכלכלית לנטות לכיוון נאו ליברליזם. במהלך שנות ה-80 תמך העיתון בנשיא ארצות הברית רונלד רייגן ובמאבקו בקומוניזם. במהלך שנות ה-90 תמך העיתון במלחמת המפרץ, מלחמת קוסובו והמלחמה בבוסניה. תמיכה זאת הייתה בשם האמונה בהתערבות במשברים הומניטריים ובצורך להשתמש בכוח האמריקני על מנת לקדם את קו המחשבה האמריקני בעולם.

החל משנת 2000 חלה ירידה עקבית ותלולה במספר הקוראים של העיתון.

ב-2007 מכר פרץ את חלקו בעיתון לקונצרן המדיה הקנדי קנווסט (Canwest). רק כדי לקנותו מחדש, שנתיים מאוחר יותר ב-2009, ביחד עם שותפים.

החל ממרץ 2007 עבר ה"ניו ריפבליק" מספר שינויים וביניהם הפך לדו-שבועון. ג'יי-ג'יי גולד הוא העורך של השבועון.

==ראו גם==
* חשיפה (סרט, 2003)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.tnr.com/ אתר השבועון]
* [https://web.archive.org/web/20071020224918/http://www.tnr.com/blog/theplank בלוג של כתבי השבועון]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
חוק הזהב

250px

חוק הזהב (פורטוגזית: Lei Áurea), שנחקק ב-13 במאי 1888, היה החוק שהביא באופן סופי לביטול העבדות בברזיל. הקדים אותו "חוק הרחם החופשי" מה-28 בספטמבר 1871 ששחרר את כל הילדים להורים עבדים. חוק הזהב נחתם על ידי איזבל הנסיכה האימפריאלית מברזיל, העוצרת בזמן שאביה, פדרו השני, קיסר ברזיל, שהה באירופה. על החוק השני קיבלה את מדליית "ורד הזהב" מהאפיפיור לאו השלושה עשר.

החוק עצמו היה קצר ביותר, וכלל שני סעיפים:

תרגום:

מעבר לפעילות של מתנגדי העבדות האידאולוגיים, היו מספר סיבות לחקיקת החוק. סיבה אחת היא שהכדאיות של העבדות קטנה, מכיוון שעקב הגירה רבה מאירופה שכרם של המהגרים האירופאים היה נמוך מאוד, לעיתים נמוך מעלות אחזקתו של עבד. בנוסף, מחיר העבדים עלה, בגלל ההאטה בקצב הבאת עבדים חדשים - ברזיל הייתה המדינה האחרונה בעולם המערבי שביטלה את העבדות. יתר על כן, מרידות עבדים במספרים הולכים וגדלים, בריחת עבדים לקילומבו ושיטות התנגדות פסיביות תרמו גם הן לקושי שבשימוש שיטת העבדות ולאי הכדאיות המצטברת שבאחזקת העבדים. בין השאר, הופעל על הממשלה הברזילאית לחץ מצד בריטניה שרצתה לעצור את השימוש בעבדים, מעבר למאבק לזכויות האדם, גם במטרה למנוע תחרות זולה בתוצרת של הקולוניות שלה. דוגמה אחת לתחרות זו היה הסוכר, שיוצר הן בברזיל והן בקולוניה הבריטית באיים הקאריביים. הבריטים רצו להבטיח שלברזילאים לא יהיה יתרון בשוק העולמי מהשימוש בעבדים.

לחוק הזהב היו השפעות נוספות מלבד שחרורם של כל העבדים. בעלי המטעים שהיו זקוקים לידיים עובדות פעלו להגביר את ההגירה מאירופה לברזיל. בנוסף, חוסר הנחת בקרב בעלי העבדים בברזיל, בעיקר ברזילאים מהמעמד הגבוה, מהשלטון המלוכני ששחרר את עבדיהם, גרם להפלת האימפריה הברזילאית ולהקמת הרפובליקה ב-1889. למעשה, חוק הזהב נחשב לגורם המיידי (אך לא היחיד) לנפילת המונרכיה בברזיל.

==ראו גם==
* ביטול העבדות בברזיל
* עבדות
*האימפריה הברזילאית

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.planalto.gov.br/ccivil_03/Leis/1851-1900/L3353.htm נוסח החוק] - באתר הרשמי של נשיאות ברזיל 

קטגוריה:ברזיל: חוק ומשפט
קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:ברזיל: עבדות
In Bloom

In Bloom (בפריחה) הוא שיר של להקת הגראנג' האמריקאית נירוונה. השיר יצא כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום Nevermind, ומאוחר יותר גם הופק כוידאו קליפ.

השיר היווה מעין ביקורת על מעריצים מסוימים של הלהקה שמאחר ולא הבינו את שירתו המחוספסת של קורט קוביין, סולן הלהקה, הקשיבו למוזיקה בלבד. פזמון השיר: "he's the one\who likes all our pretty songs\and he likes to sing along\and he likes to shoot his guns\but he don't know what it means\don't know what it means, when I say/he's the one...". (בתרגום חופשי: "הוא זה/שאוהב את כל השירים היפים שלנו/והוא אוהב לשיר איתנו/והוא אוהב לירות ברובה שלו/אבל הוא לא יודע מה המשמעות של זה/לא יודע מה המשמעות של זה, כשאני אומר/הוא זה/... (חוזר על הפזמון).")

השיר ייצג את הצד הפחות מיוסר ורציני של נירוונה, והתקבל היטב על ידי מעריצי הלהקה – בין אם הבינו את משמעות המילים ובין אם לאו. למעשה, השיר היה נתון רוב הזמן לפארודיה מצד המעריצים: בדרך כלל, כל הקהל הצטרף לשירת הפזמון בשיר הזה. השיר קיבל את תואר הכסף בבריטניה.

== וידאו קליפ ==
הקליפ מתחיל בפארודיה על הופעתם הראשונה של הביטלס במופע של אד סאליבן ב-1964. המנחה מציג את הלהקה כ"בחורים נחמדים והגונים"; במהלך הקליפ הם הורסים חלק גדול מהציוד שלהם.

הקליפ זכה בפרס "הקליפ האלטרנטיבי הטוב ביותר" לשנת 1993 של ערוץ המוזיקה MTV.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:שירי נירוונה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים בשחור-לבן
קטגוריה:שירים על מוזיקה
קטגוריה:שירי גראנג'
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: קליפים
DC++

(מ- Direct Connect, התחברות ישירה) היא תוכנה לשיתוף קבצים במעמד קוד פתוח אשר פותחה על ידי המתכנת ג'אסק סיאקה, המאפשרת התחברות לרשת ה-Direct Connect הרחבה.

בדומה לרשת ה-IRC, רשת ה-Direct Connect מורכבת ממספר רב של רכזות (Hubs), כאשר לכל רכזת תנאי כניסה - גודל תיקיות השיתוף ומספר החיבורים האפשריים שהוגדר (slots). רוב הרכזות מגדירות הגבלה של מינימום שיתוף הנעה בין 1-70 גיגהבייט, כאשר תנאי הכניסה לרכזות מסוימות עשויות להגיע גם ל-100 גיגהבייט ומעלה. עדיין, ישנם מספר רכזות שלא מגדירות מינימום שיתוף.

מורכבות השימוש בתוכנה וממשק משתמש לא אינטואיטיבי דוחים את המשתמשים הפשוטים יותר, אך עדיין הרשת מצליחה להגיע למספרי שיתוף כלליים גבוהים במיוחד.

== נגזרות ==
היות שהתוכנה ברישיון קוד פתוח, קמו נגזרות (mods) רבות המוסיפות לתוכנה עוד אפשרויות מגוונות.

נגזרות עיקריות:
* BCDC++ ([https://web.archive.org/web/20071205100625/http://utrum.dyndns.org:8000/ אתר רשמי])
* fulDC ([https://web.archive.org/web/20071123221400/http://www.fuldc.net/ אתר רשמי])
* LDC++ ([https://web.archive.org/web/20071203002048/http://ldcpp.berlios.de/ אתר רשמי])
* RevConnect ([https://web.archive.org/web/20040921011532/http://www.revconnect.com/ אתר רשמי])
* StrongDC++ ([http://strongdc.berlios.de/index.php?lang=eng אתר רשמי])

ובעברית:
* SababaDC ([https://web.archive.org/web/20060616030912/http://sababadc.com/start.html אתר רשמי])

== ראו גם ==
* שיתוף קבצים
* קאזה
* נאפסטר
* ביטורנט

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060715070509/http://wiki.dcpp.net/ תיעוד הפרוטוקול]
* [https://web.archive.org/web/20060524024022/http://dcpp.net/forum/ פורום תמיכה] 

קטגוריה:שיתוף קבצים
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1999
דבורנית דינסמור

דבורנית דינסמור (שם מדעי: Ophrys umbilicata) גאופיט בעל פקעת ממשפחת הסחלביים. הדבורנית הנפוצה ביותר בארץ. מופיעה בכל החבל הים תיכוני (כל אזור ההר, השפלה ומישור החוף). תפוצתה מגיעה עד לנגב הצפוני וספר המדבר בהרי יהודה. 
== מאפיינים ==
השפית קטנה יחסית (כ-1 ס"מ) ושוליה מקופלים פנימה. עלי העטיף עשויים להופיע בצבעים שונים אך לרוב בצבעים שבין ירוק ולבן. הפרח דומה במיוחד לדבורה בממדים, בצבעים ובצורה. 

זמן הפריחה משתנה מאוד באזורים השונים. בהרי יהודה עשויה הפריחה להתחיל בדצמבר. ברוב האזורים שיא הפריחה הוא בפברואר-אפריל. בגליל העליון הפריחה נמשכת עד תחילת מאי. 

דבורנית דינסמור יוצרת בני כלאיים עם מינים אחרים מהסוג דבורנית. בארץ תועדו בני כלאיים עם דבורנית צהובה, דבורנית הדבורה ודבורנית נאה. אתרים מומלצים בארץ: שמורת בתרונות בארי בנגב המערבי, שמורת נחל פולג בשרון, פארק הכרמל, יער בן שמן.

ואריאנט של המין, המכונה דבורנית צהובת-שוליים, מוגדר על ידי חוקרים מסוימים בתור מין נפרד.

==קישורים חיצוניים==

דבורנית דינסמור בהרי ירושלים

קטגוריה:דבורניות
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים חומים בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: דבורניות
נורילסק

נורילסק (ברוסית: Нори́льск) היא עיר בסיביר, צפון רוסיה. אוכלוסיית העיר מונה (נכון לשנת 2018) 179,554 בני אדם. היא העיר בעלת אוכלוסייה הגדולה מ-100,000 תושבים הצפונית ביותר בעולם. היא גם השנייה בעולם במספר התושבים, לאחר מורמנסק, השוכנת צפונית לחוג הארקטי, ואחת משלוש ערים בסיביר השוכנות באזור קפאת-עד.

== היסטוריה ==
העיר נוסדה ב-1935 לאחר שמינרלוגים גילו בה מרבצים עצומים של ניקל ומינרלים חשובים נוספים. בהתחלה פעלה כמחנה עבודה (גולאג) ולאחר מלחמת העולם השנייה הפכה לעיר, אך עדיין פעל לצידה גולאג בשם נורילאג, עד שזה נסגר בשנת 1957.

בשנות ה-60 וה-70 המשיכה העיר לצמוח במהירות לאור התמריצים הרבים (משכורות גבוהות, חופשות חינם ועוד) שקיבלו תושבי העיר. בתקופה הסובייטית היא הייתה עיר סגורה שלא הייתה אליה גישה חופשית. סגר זה נפסק עם התפרקותה של ברית המועצות ב-1991, אך בשנת 2001 נסגרה שוב ונאסר לעבור לגור בה יותר.

סגירת העיר מחדש באה בעקבות תוכנית פינוי שממשלת רוסיה מעודדת בשל התנאים הפיזיים הקשים במקום, המביאים לעלויות תמיכה עצומות בתושבים. אין גישה מכביש ברוסיה אל העיר והיא מבודדת, אך יש לה נמל תעופה והיא מחוברת במסילת רכבת לדודינקה, עיירה הנמצאת במרחק של כ-20 ק"מ מערבית ממנה וממוקמת על נהר יניסיי, אשר דרכו היא שולחת ומקבלת סחורות.

העיר היא אחת המזוהמות והמזהמות ביותר בעולם, בעיקר עקב מפעלי התכת הניקל שבה. החברה שמפעילה את הקומפלקס התעשייתי של הניקל נקראת "נורילסק-ניקל" והיא שייכת לאוליגרך ולדימיר פוטנין. ביוני 2020 הוכרז בה מצב חירום פדרלי בעקבות תקרית דליפת הנפט בנורילסק שהוגדרה בתור האסון האקולוגי החמור בתולדות הפדרציה הרוסית, כשנשפכו למעלה מ-20,000 טון של סולר לנהר.

== שמה של העיר ==

נורילסק קיבלה את שמה בזכות המיקום הגאוגרפי שלה: נהר נורילסק הזורם צמוד לעיר.

== אקלים ==
הטמפרטורה בעיר נמוכה מאוד בחורף ומגיעה עד ל-(60-) מעלות צלזיוס. בקיץ הטמפרטורה הממוצעת היא כ-24 מעלות צלזיוס. ביולי 2013 נשבר בה שיא החום מאז ומעולם, ונמדדה טמפרטורה של 32 מעלות.

== ערים תאומות ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חבל מנהלי קרסנויארסק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1935
אטאוקלס

אטאוקלס ופולינייקס. ציור שמן מעשה ידי ג'ובאני בטיסטה טייפולו (1696–1770)
אֶטֶאוֹקְלֵס (ביוונית: Ἐτεοκλῆς, בלטינית: Eteocles) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, בנם של אדיפוס מלך תבאי ואשתו-אמו יוקסטה.

==ביוגרפיה==
לאחר שגילה אדיפוס כי נישא לאמו, ניקר את עיניו, יצא לגלות ומסר את השלטון בתבאי לשני בניו אטאוקלס ופולינייקס. האחים, שלא הצליחו להסכים מי מהם ימלוך בתבאי, הגיעו להסכם לפיו יינתן לאטאוקלס השלטון לתקופת זמן קצובה אשר בסופה יחליף אותו פולינייקס. אלא שאטאוקלס לא עמד בהבטחתו וסירב להעביר את הכתר לאחיו. פולינייקס עזב את תבאי, נישא לבת מלך העיר היריבה ארגוס וחזר לתבאי בראש צבא ארגוס. במהלך הקרב הרגו שני האחים זה את זה וצבא ארגוס נאלץ לסגת.

קריאון, אחיה של יוקסטה, תפס את השלטון והכריז כי יש לקבור את אטאוקלס בקבורת מלכים ואילו את גופת פולינייקס יש להשליך טרף לחיות הבר. אירוע זה פותח את עלילת המחזה "אנטיגונה" מאת סופוקלס.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכים מהמיתולוגיה היוונית
שלמה עמר

שלמה עמר (נולד ב-24 בנובמבר 1935) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם המערך.

==ביוגרפיה==
עמר נולד בחיפה ב-1935. ב-1950 התחיל לעבוד בקואופרטיב "אגד", ובמשך השנים מילא תפקידים מנהליים בקואופרטיב, וכן שימש יושב-ראש מזכירות "אגד".

כיהן בכנסת ה-11 מטעם מפלגת יחד והמערך. לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה, נבחר עמר למקום ה-41 ברשימת המערך לכנסת, ועם זכייתה של הרשימה ב-39 מנדטים לא שב אל המשכן.

ב-1985 ביקש היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר מוועדת הכנסת להסיר את חסינותו של עמר, כדי שניתן יהיה להעמידו בגין עבירה על חוק האזנת סתר. הוועדה סירבה. שניים משותפיו של עמר לעבירה זו נשפטו והורשעו.

ב-1983 נקרא שלמה עמר לשירות מילואים בלבנון. כדי להתחמק מהחובה, סידר עמר עבודה באגד לאלברט אזולאי, והלה דאג לשחרר אותו. לאחר מכן, כאשר פוטר אזולאי, הוא נקם בעמר על ידי הדלפת הסיפור לעיתונות. נפתחה חקירת מצ"ח. בינואר 1986, בעיצומה של החקירה, זימן רם כספי, עורך הדין שייצג את עמר, את גיבורי הפרשה לפגישה במשרדי עורך הדין יגאל ארנון. במהלך הפגישה, שכונתה לימים "הפגישה הלילית", ניסה כספי לשכנע את אזולאי שלא להעיד נגד עמר. פסק הדין בפרשה ניתן ב-1989. עמר, אזולאי, כספי וארנון, ושלושה נאשמים אחרים, הורשעו. עמר נידון לארבעה חודשי עבודות שירות, כספי לשמונה חודשי מאסר על-תנאי, וארנון נקנס אך זוכה בבית המשפט העליון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפלגת יחד
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
ג'ון ברדין

ג'ון ברדין (באנגלית: John Bardeen; 23 במאי 1908 – 30 בינואר 1991) היה פיזיקאי אמריקאי, וחתן שני פרסי נובל בפיזיקה, לשנים 1956 ו-1972.

==חייו==

נולד במדיסון שבוויסקונסין. אביו צ'ארלס היה פרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. כישוריו המתמטיים התגלו כבר בגיל צעיר. בשנת 1923 החל את לימודיו באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ובה למד עד 1928. באותה התקופה לימדו באוניברסיטה זו כמרצי-חוץ פיזיקאים ידועים כפול דיראק, ורנר הייזנברג וארנולד זומרפלד. בנו היה הפיזיקאי ג'יימס ברדין .

עם סיום הלימודים החל את העבודה בחברת Gulf Oil בפיטסבורג. אחרי מספר שנים החל בלימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון בה התמחה בפיזיקה בהנחיית יוג'ין ויגנר, חתן פרס נובל לשנת 1963. את לימודי הדוקטורט סיים בשנת 1938. 

בזמן מלחמת העולם השנייה עבד במעבדת הצי ועל אף שהוזמן להשתתף בפרויקט מנהטן סירב להצעה.

== המצאת הטרנזיסטור ==
בשנת 1945 החל ברדין לעבוד במעבדות בל בניו ג'רזי. ב-23 בדצמבר 1947 בנו ברדין, וולטר בראטיין וויליאם שוקלי את הטרנזיסטור הראשון. על הישג זה ועל מחקריהם במוליכים למחצה קיבלו פרס נובל לפיזיקה בשנת 1956. הטרנזיסטור היה קטן פי 50 משפופרת הריק, שאותה הוא החליף במכשירי רדיו וטלוויזיה, ובהמשך במחשבים ובמכשירים אחרים.
בשנת 1951 עבר לעבוד באוניברסיטת אילינוי. אחד מתלמידיו היה ניק הולוניאק, ממציא דיודה פולטת אור. ברדין לימד באוניברסיטה זו עד לשנת 1975.

בזמן עבודתו באוניברסיטה הוא עבד על תורת מוליכות על ביחד עם רוברט שריפר ולאון קופר. על הפיתוח המשותף של התאוריה של מוליכות על הקרויה תאוריית ה-BCS זכו השלושה בפרס נובל בשנת 1972. 

עבד כיועץ בחברת זירוקס ותרם רבות לפיתוח זירוקס פארק בקליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:סגל מעבדות בל
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי מדליית הכבוד של ה-IEEE
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארצות הברית
קטגוריה:אישים שזכו בפרס נובל יותר מפעם אחת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
קטגוריה:זוכי מדליית פרנקלין
קווינסי לואיס

קווינסי לואיס (באנגלית: Quincy Lewis; נולד ב-16 ביוני 1977) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
== קריירה ==
לואיס החל את הקריירה המקצועית שלו בעונת בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מינסוטה, במסגרתה השתתף במשחקי ליגת המכללות של ארצות הברית. לאחר עונה הגיע עם המכללה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל.

ב-1997 נבחר לחמישייה הראשונה של Big Ten Conference, ונבחר במקום ה-19 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת יוטה ג'אז.

בשנים 2002-1999 שיחק לואיס ביוטה ג'אז, בה רשם זמן משחק רב ושיתף פעולה עם קארל מלון וג'ון סטוקטון, אך לא הרשים ועבר לשחק באירופה. בשנת 2003 חתם בקבוצת מכבי תל אביב שבה זכה בדאבל והגיע לגמר הליגה האדריאטית עם הקבוצה, אך לא הציג יכולת מרשימה, ובעונה החלשה שלה ב-7 השנים האחרונות, לא הצליח לסייע לה להגיע לפיינל פור של היורוליג.

לאחר תקופת משחקו במכבי תל אביב שנמשכה שנה חזר לואיס ל-NBA וניסה את מזלו כשחתם בקבוצת מינסוטה טימברוולבס לעונה אחת אך גם בה לא הרשים, השיג ממוצעים מאכזבים ושוחרר לאחר חודש בלבד. לאחר מכן חתם בקבוצת אליקנטה מהליגה הספרדית הראשונה עד לסיום עונת . לאחר העונה הזאת עבר לשחק באולימפיאקוס היוונית איתה הגיע עד לרבע הגמר היורוליג של שנת 2007 בספורט שבו הפסידה קבוצתו למכבי תל אביב, ולגמר הפלייאוף היווני בו הפסידה לפנאתינייקוס בשלושה משחקים. את העונה הבאה העביר לואיס בקבוצתו לשעבר אליקנטה, ולאחר שזו ירדה ליגה חתם בקבוצת בילבאו, גם כן מהליגה הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורסלני יוטה ג'אז
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני בילבאו באסקט
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של יוטה ג'אז
קטגוריה:ארקנסו: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
שבע פי שלוש

שבע פי שלוש (או 7 פי 3) הוא משחק הימורים המבוסס על קובייה. 

את המשחק משחקים בעזרת שתי קוביות, ולוח המחולק לשלושה חלקים המסומנים בצורה הבאה: 2-6, 7 ו-8-12. בכל סיבוב מהמרים על סכום תוצאת זריקת הקוביות. ניתן להמר על עד שני חלקים בכל סיבוב. לאחר ההימורים ה"בית" זורק את שתי הקוביות ומחשב את סכומן. הסכום יכול להיות באחד משלושת הטווחים הבאים: 2-6, 7 ו-8-12, בהתאם לשלושת חלקי הלוח.

הימור שניצח בטווחים 2-6 או 8-12 מזכה את בעליו בפי 2 מסכום ההימור. הימור שניצח בתוצאה 7, מזכה את בעליו בפי 3 מסכום ההימור. מכאן שם המשחק, 7 פי 3.

מבין 36 התוצאות האפשריות בזריקת שתי קוביות, 15 תוצאות הן בטווח 2-6, 15 תוצאות הן בטווח 8-12, ו-6 תוצאות הן 7. תוחלת הזכייה של מהמר על שקל אחד היא <math>\ {15 \over 36} \times 2</math>, כלומר 0.83 שקל כאשר הוא מהמר בתחום 2-6 או בתחום 8-12; ו-<math>\ {6 \over 36} \times 3</math>, כלומר חצי שקל בלבד כאשר הוא מהמר על 7. כמקובל במשחקי מזל, המשחק בנוי כך שה"בית" ירוויח מתפעול המשחק, ורווחיו מהמהמרים על 7 גדולים במיוחד.

לעניין שם המשחק, בעברית תקנית יש לומר "שבע פי שלושה" משום שהמילה "פי" במין זכר, אך השיבוש השתרש בקרב דוברי עברית.

קטגוריה:הימורים
קטגוריה:משחקי קובייה