OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מיכאל גור

הצל" בתיאטרון הקאמרי, נובמבר 1949. מיכאל גור שני משמאל]]
מיכאל עם אשתו, מרים, בתו, אביבה ובעלה, יצחק שילה
[[לוחית זיכרון על ביתם של מרים ברנשטיין-כהן ומיכאל גור ברח' ביל"ו 5 בתל אביב]]
מיכאל אליהו גוֹר (13 בספטמבר 1898 – 21 באפריל 1969) היה שחקן תיאטרון ישראלי, ממייסדי "התיאטרון הארץ ישראלי" (התא"י) ושחקן התיאטרון "הקאמרי".

== קורות חייו ==
נולד בי' בתשרי תרנ"ט למנחם ורחל לבית כהן ברוקישקיס שבליטא, אז חלק מן האימפריה הרוסית.
בילדותו למד בחדר מתוקן והמשיך לימודיו בגימנסיה בריגה שבלטביה.
סבו עלה ארצה ב-1906, התיישב בחברון ונפטר שם ב-1910.
בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה הגיע כפליט ב-1915 לסמולנסק וסיים בגימנסיה שם את לימודיו. במהלך לימודיו הצטרף לחבורת תלמידים שעסקה בפעילות ציונית, בין השאר הפיקו עיתון ציוני מחתרתי.
בשנת 1918 החל לימודיו באוניברסיטת מוסקבה ועבר משם לאוניברסיטת חרקוב.
הצטרף בחרקוב לתיאטרון היידי "אונזער ווינקל" שהוקם אז וכן שיתף פעולה עם צבי פרידלנד ופאני לוביץ' בעריכת נשפים עבריים. בנוסף, הקים עם אברהם לוינסון את אגודת "הזמיר" לאמנות ותרבות עברית.
בשנת 1919 עזב את "אונזער ווינקל" ואת חרקוב ושב לריגה.

גור עלה לארץ ישראל בשנת 1921, בגיל 24, והתיישב בתל אביב.
בשנים 1922-1923 הופיע ב"תיאטרון העברי" עם מרים ברנשטיין-כהן, ארי קוטאי, מאיר תאומי ויוסף אוקסנברג.
בשנת 1922 הקים בגימנסיה הרצליה חוג דרמטי.
ב-1924 הצטרף לתיאטרון הארץ ישראלי והופיע בין היתר במחזות "הדיבוק", "קשה להיות יהודי" ו"אין מזל" מאת שלום עליכם, "רוחות", "אל נקמות" לשלום אש ו"יזרעאל" של הנרי ברנשטיין.
בשנת 1925 יצא עם מספר שחקנים לשנת השתלמות מקצועית בברלין. שם העלו את המחזה "בלשאצר".
גור הוזמן על ידי רשת החינוך העברית תרבות לקובנה ב-1926 כדי לייסד שם תיאטרון עברי. בהיותו בקובנה נישא בשנת 1929 למרים ברנשטיין-כהן.
בשנת 1935 שבו בני הזוג לארץ ישראל והקימו את תיאטרון "קומדיה ארץ ישראלית". הם העלו את המחזות "הילד הזר" מאת שקורקון, "המכשפה" מאת גולדפדן וכן מחזה ארצישראלי ראשון "גיטל מחפשת עבודה" מאת לאופולד לינדטברג.
ייסד עם יוסף גולנד ומיה ארבטובה בשנת 1939 את להקת הרביו - "אף על פי" וביים חלק מהצגותיה. בשנת 1944 הצטרף לתיאטרון לי לה לו.
בשנת 1949 הצטרף לתיאטרון הקאמרי והופיע בו עד לפטירתו.
במהלך הקריירה שלו הופיע גם במחזות ז'אן ד'ארק, הטירה, הקמצן, וויצק, מהומה רבה על לא דבר, הצל, אדם לכל עת, אופנהיימר, רומיאו ויוליה, האדרת, הנרי הרביעי, חלק שני, המבול, תעלולי נאסר א-דין, האיש שבא לסעוד, פונדק בדרך, אני והסרג'נט, אין ברירה להובסון, הקיצו ורננו, לאחר הנפילה, המטאור, נוכלים ואוהבים, רומנוב וג'ולייט, גיבור היום, גנרל קישוט, שועלים קטנים.
גור השתתף ב-1953 בסרט דני ועליזה וב-1963 בקומדיה רק בלירה.

מיכאל גור נפטר מהתקף לב בג' באייר תשכ"ט, בגיל 70 ונטמן בבית העלמין הדרום. הותיר אחריו את רעייתו מרים ברנשטיין-כהן ובת משותפת, שחקנית הקאמרי אביבה גור.

עיריית תל אביב הנציחה את זכרם בשלט בחזית הבניין בו התגוררו בני הזוג ברחוב ביל"ו 5.

==קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חרקוב
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:משפחת ברנשטיין-כהן
קטגוריה:שחקני התיאטרון הקאמרי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
סטוקטון (קליפורניה)

סטוקטון (באנגלית: Stockton) היא עיר ובירת מחוז סן חואקין שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. סטוקטון נמצאת בצפון-מרכז המדינה, על שפת נהר הסן חואקין. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2014, אוכלוסיית העיר מונה 300,899 תושבים.

סטוקטון נוסדה על ידי קרלוס מריה וובר בשנת 1849, כאשר קליפורניה הייתה עדיין חלק ממקסיקו, לאחר שרכש שטח אדמה לצורך כך. העיר נקראת על שם רוברט סטוקטון (1795–1866), קצין מעוטר במלחמת ארצות הברית–מקסיקו ובהמשך סנאטור אמריקאי. כאשר נוסדה, הייתה הקהילה הראשונה בקליפורניה ששמה לא התבסס על מקור ספרדי או אינדיאני. 

נמל הים של סטוקטון, נבנה במהלך הבהלה לזהב בקליפורניה, ומשמש כשער לצפון מרכז המדינה. הנמל סיפק גישה נוחה למסחר ולתחבורה למכרות הזהב הדרומיים. אוניברסיטת הפסיפיק (UOP) , שנוסדה בשנת 1851, היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר בקליפורניה, וממוקמת בעיר סטוקטון מאז 1923. בשנת 2012 הגישה העיר סטוקטון את הבקשה לפשיטת הרגל העירונית הגדולה ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, לאחר כניסה לחובות עתק שלא יכלה לכסות. היו לכך מספר גורמים, ביניהם ניהול פיננסי כושל של העיר בשנות התשעים, הטבות נדיבות לעובדי העיר המאוגדים, והמשבר הכלכלי של שנת 2008. לאחר 3 שנים של שיקום כלכלי מרשים, סטוקטון יצאה בהצלחה מפשיטת רגל בפברואר 2015.

==היסטוריה==

==ערים תאומות==
לסטוקטון 7 ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל פנימיות
קטגוריה:קליפורניה: מושבי מחוזות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1850
דלית אורבך

דלית אורבך (נולדה ב-26 במאי 1966) היא קופירייטרית וסופרת ישראלית - פרסמה 7 ספרי פרוזה בהוצאות לאור: ידיעות ספרים, כתר, זמורה.

==ביוגרפיה==

אורבך נולדה ברמת גן. למדה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

אורבך עבדה מעל 25 שנים במשרדי פרסום המובילים בישראל, משרד פרסום. עבדה עשר שנים במשרד הפרסום מקאן תל אביב, שלוש שנים במשרד הפרסום באומן-בר-ריבנאי., ארבע שנים במשרד הפרסום גיתם וארבע שנים במשרד הפרסום אריאלי, ומאז עובדת כפרילאנסרית עצמאית.

היא אם לשלושה, מתגוררת בגבעתיים.

==ספריה==
* קונפטי (זמורה ביתן, 2002)
* קיפודים (ידיעות ספרים, 2005)
* וזה הסוף (ידיעות ספרים, 2007)
* בדידותו של קורא המחשבות (ידיעות ספרים, 2010)
* יותר מדי נינה (ידיעות ספרים, 2011)
* חתיכת סיפור (ידיעות ספרים, 2014)
* נפש מסכות (כתר, 2019)

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.dalitorbach.com/ האתר של דלית אורבך]
*[http://saloona.co.il/dalito/ הבלוג של דלית אורבך], באתר "סלונה"

* 
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=8NJ90RbYe1g אישי נשי - ריאיון עם הסופרת דלית אורבך], באתר YouTube
* 
* רותי זוארץ, [http://www.maariv.co.il/תרבות/ספרות/הסופרת-והקופירייטרית-דלית-אורבך-בכמה-עצות-לפרסומאים-לקראת-הבחירות-456787 הסופרת והקופירייטרית דלית אורבך בכמה עצות לפרסומאים לקראת הבחירות] , "מעריב", 15 בדצמבר 2014
* [http://mizbala.com/?p=95083 דלית אורבך, קופירייטרית מוערכת בענף משיקה רומן חדש בשם חתיכת סיפור], באתר "מזבלה", 27 בנובמבר 2014
* 
* 
* 
* מרכז הספר והספריות - https://www.icl.org.il/activity/mifgashim/ספרות-ותרבות/דלית-אורבך-2

מכּתביה:
* [http://www.text.org.il/index.php?book=1001023 בדידותו של קורא המחשבות], באתר "טקסט"
* 

על ספריה:
* 
* 
* 
* [https://www.e-vrit.co.il/קיפודים-details.aspx קיפודים], באתר עברית
* [http://www.text.org.il/index.php?book=1001023 בדידותו של קורא המחשבות], באתר טקסט
* 
* קונפטי/ אתר סימניה / תקציר הספר / [https://simania.co.il/bookdetails.php?item_id=39091]
* קונפטי/ ביקורת / אתר [BOOKME / https://www.bookme.co.il/מוצרים/קונפטי--דלית-אורבך-3–13360]
* 

פרסום וקריאייטיב:
* מי גאון של אמא - מטרנה
* הכי בבית בעולם - אל על
* הגבינה עם הבית - תנובה
* נפלה עליך עז - יילו
* עברתי דירה - נישארתי בבית - 'משען'
* תשעה מיליון זה לא כסף
* לא איטונג - לא קונה
* איזה יופי את ניראית - קרליין
* לא סחבק - אהוד ברק - בחירות
* מילים יכולות להרוג - [סימוס בנהיגה] - משרד התחבורה

==הערות שוליים==

הספרים שכתבה דלית אורבך / אתר סימניה / https://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=1656

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פרסומאיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קובריג

סימיט טורקי עם [[שומשום ליד סימיט עם זרעי פרג]]
קובריג (ברומנית: Covrig) או סימיט (בטורקית: Simit) הוא לחם פריך, דומה לבייגלה בצורתו, אך עובר הכנה שונה במקצת (הבצק של הבייגלה מורתח קצרות לפני האפייה - הבצק של הקובריג לא).

ברומניה קיימת תרבות שלמה סביב הקובריג לסוגיו השונים (קוֹבְריג ביחיד, קובריג'י ברבים). בכל רחוב מסחרי יש חנויות לממכר קובריגים הקרויות בשם "סימיג'ריה" (simigerie), שם הנגזר מה"סימיט" הטורקי או "קובריגריה" (covrigărie), שם הנגזר מה"קובריג" הבולגרי, הן בצורת שלובית (בייגלה) והן בצורת טבעת עבה, הן פשוטים, בתוספת זרעוני שומשום או פרג והן במילויים שונים, כגון זיתים, שוקולד ועוד. ליד כל חנות כזאת, המצוידת בחלון ממכר קטן ובשלט המציין את סוגי הקובריגים השונים ומחיריהם, מתעכבים קונים רבים וממשיכים בדרכם תוך אכילת הקובריג הטרי מתוך שקית הנייר, ולעיתים אף נושאים עמם מחרוזת של קובריגים בצורות ובגדלים שונים. עם זאת, מסורת הבייגל טוסט המקובל בישראל איננה מוכרת שם כלל.

הרומנים חוגגים ב-26 באפריל את יום הקובריג. ב-2014, ברומניה היו רשומות כארבעת אלפים סימיג'ריות, 480 מתוכן בבוקרשט. במטבח הטורקי מקובל להגיש סימיט בצירוף כוס תה, ריבת פירות או גבינה.

== היסטוריה ==
אין ודאות לגבי מקור הקובריגים, אך מרבית ההיסטוריונים מסכימים, שהם הומצאו על ידי נזירים גרמנים. על פי "היסטוריית המדע והטכנולוגיה" מאת Bryan Bunch ו-Alexander Hellemans הקובריג הומצא בשנת 610 על ידי נזיר איטלקי, כדי לתגמל בו ילדים שלמדו את התפילות וכונה Pretiola. ייתכן שאיור מהמאה ה-12, מאלזס, בשם Hortus deliciarum מציג לראשונה קובריג.

==קישורים חיצוניים==

* [https://destepti.ro/covrigul-semnificatii-si-traditii Covrigul – semnificatii si traditii] 
* [https://www.banatfm.ro/covrigul-o-istorie-impletita-video/ Covrigul. O istorie împletită (VIDEO)] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:סוגי לחם
סימיט

סימיט (בטורקית: Simit; באנגלית: Turkish Bagel) הוא לחם בצורת טבעת העשוי מקמח חיטה ונפוץ במטבח הטורקי<ref></ref>.

לסימיט צורת טורוס, הוא ידוע כלחם פריך ולכן לעיתים מכונה גברק (Gevrek)<ref></ref>.

ללחם גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, קיימות גם גרסאות עם תוספת פרג, זרעי פשתן, גרעיני חמניה, חיטה מלאה או מחמצת.

נהוג לצרוך את הסימיט כארוחת בוקר בצירוף כוס תה, ריבה, גבינה או איירן.
דוכן סימיט בטורקיה

== היסטוריה ==
הסימיט מוזכר לא מעט בתרבות האימפריה העות'מאנית והאזכור הראשון שלו הוא בשנת 1593 לאחר שמשקלו ומחירו נרשמו לראשונה בבית המשפט של אוסקודר, איסטנבול<ref></ref>.

על פי הנוסע העות'מאני המפורסם, אווליה צ'לבי, בשנות השלושים של המאה ה-17 היו באיסטנבול כ-70 מאפיות דומות שהכינו סימיט.

בציורי שמן מהמאה ה-19 של הצייר הטורקי ג'יאן ברנדיסי (Jean Brindesi), ניתן לראות דוכני סימיט ברחובות<ref></ref>.

פירוש השם סימיט נגזר מהמילה הערבית סמיד (سميد) שפירושה סולת<ref></ref>.

==ראו גם==
* בייגלה
* דונאט
* בייגל ירושלמי
* קובריג

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:סוגי לחם
קטגוריה:המטבח הטורקי
כף רוברטס

כף רוברטס (באנגלית: Cape Roberts) הוא לשון יבשה בצדה הדרומי של הכניסה אל מפרץ הגרניט על חוף ארץ ויקטוריה באנטארקטיקה<ref></ref>.

==היסטוריה==
הכף התגלה על ידי קבוצת הקוטב הדרומי המגנטי בראשות דייוויד, ממשלחת נמרוד, 1909-1907 ונקרא על שם ויליאם קליפורד רוברטס, עוזר זואולוג וטבח המשלחת<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://pubs.usgs.gov/fedgov/70039165/report.pdf שמות גאוגרפיים באנטארקטיקה]

== הערות שוליים ==

רוברטס
קרחון קטליץ

קרחון קטליץ (באנגלית: Koettlitz Glacier) הוא קרחון גדול באנטארקטיקה, הנמצא ממערב למאונט מורנינג ומאונט דיסקברי וזורם מסביבות מאונט קוקס לכיוון צפון-מזרח בין חצי האי בראון והיבשת גופא אל תוך מדף הקרח של מצר מקמרדו.

את הקרחון גילתה משלחת דיסקברי (1901-1904) הבריטית, שקראה לו על שם הרופא וחוקר הקטבים הבריטי רג'ינלד קטליץ.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטליץ
גביע דייוויס 1970

גביע דייוויס 1970 הייתה התחרות ה-59 במניין מאז ייסוד התחרות.

מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בקליבלנד, ארצות הברית. לתחרות נרשמו 53 נבחרות שחולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.

המשחק על התואר נערך ב-29–31 באוגוסט 1970 בקליבלנד, ארצות הברית. המשחק נערך בין נבחרת גרמניה המערבית לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת ארצות הברית עם התוצאה 0:5. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם השלישית ברציפות ובפעם ה-22 בסך הכל.

==משחקי פלייאוף==
===בית אמריקה===
הבית כלל 11 קבוצות כולל ניו זילנד ששובצה בתת-הבית הצפוני.

תת הבית הדרומי כלל 7 קבוצות.

====ראשות הבית====
המשחק על ראשות הבית נערך בחודש יולי בסאו פאולו, ברזיל. נבחרת ברזיל ניצחה את נבחרת קנדה עם התוצאה 2:3.

===בית אירופה===
הבית כלל 31 קבוצות כולל דרום אפריקה, מצרים, רודזיה, איראן וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים.

====תת הבית א'====

====תת הבית ב'====

===בית המזרח===
הבית כלל 11 נבחרות, כולל אוסטרליה, שחולקו ל-2 תת-בתים.

בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך אפריל 1970.

תת-הבית השני כלל 7 קבוצות.

====ראשות הבית====
המשחק בין מנצחות תת-הבתים התקיים בבנגלור, הודו, ונבחרת אוסטרליה הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 3:1. בכך נבחרת הודו זכתה בראשות הבית בפעם השישית ברציפות.

===משחקים בין מנצחי הבתים===
המשחקים נערכו במהלך אוגוסט 1970.

===משחק על התואר===
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | ארצות הברית 5
! colspan="2" align="center" |קליבלנד, ארצות הברית 29–31 באוגוסט 1970 משטח קשה
! colspan="5" align="center" | גרמניה המערבית 0
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
| 4
| 5
|-
! rowspan="2"| 1
| ||ארתור אש|| || 6||10||6 || ||
|-
| || וילהלם בונגרט || || 2||8||2|| ||
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| ||קליף ריצ'י || ||6 ||6|| 6|| ||
|- bgcolor= #EAE3D8
| || כריסטיאן קונקה || ||3||4 ||2|| ||
|-
! rowspan="2"| 3
| ||בוב לוץ/סטן סמית || ||6|| 7 ||6|| ||
|-
| ||וילהלם בונגרט/כריסטיאן קונקה|| ||3||5||4|| ||
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| ||קליף ריצ'י || ||6||6||7|| ||
|- bgcolor= #EAE3D8
| ||וילהלם בונגרט|| ||4||4||5|| ||
|-
! rowspan="2"| 5
| ||ארתור אש|| ||6 ||10||9||13 || 6
|-
| || כריסטיאן קונקה|| ||8||12 ||7||11 || 4
|}

==ישראל בגביע דייוויס==
בשנת 1970 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה א' ושובצה למשחק נגד נבחרת רודזיה. המשחק לא התקיים ורודזיה קיבלה ניצחון טכני.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daviscup.com/en/draws-results/tie/details.aspx?tieId=10003850 נתונים על התחרות]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
1970
רג'ינלד קטליץ

רג'ינלד קטליץ
רג'ינלד קטליץ (באנגלית: Reginald Koettlitz 23 בדצמבר 1860–1916) היה רופא וחוקר קטבים בריטי. הוא השתתף במשלחת ג'קסון-הרמסוורת' אל ארץ פרנץ יוזף (מ-1894) ובמשלחת דיסקברי לאנטארקטיקה.

==חייו==
רג'ינלד קטליץ נולד באוסטנדה לכומר לותרני הולנדי ולאשתו האנגליה. המשפחה התיישבה בקנט, בריטניה זמן קצר לאחר מכן. קטליץ למד בקולג' בדובר ואחר השתלם ברפואה בבית החולים ע"ש גאי בלונדון. לאחר הסמכתו החל לעבוד כרופא במחוז דרהם.

==חקר קטבים ==
ב-1894 התנדב קטליץ להצטרף למשלחת ג'קסון-המרסוורת' אל ארץ פרנץ יוזף בקוטב הצפוני כרופא וגאולוג. בשובו לדובר הביא עמו קטליץ דב קוטב, ששמור עדיין במוזיאון דובר. ב-1901 התנדב למשלחת דיסקברי של רוברט פלקון סקוט לאנטארקטיקה, גם הפעם כרופא. בתפקידו זה דרש ממנו סקוט לקבוע, אם ארנסט שקלטון כשיר להוביל מסע מזחלות במצבו הבריאותי, לאחר שאובחן על ידי עוזרו של קטליץ במשלחת, אדוארד אדריאן וילסון, כחולה בצפדינה. שקלטון ביקש בפירוש להישאר במשלחת ולצאת למסע וקטליץ ניסה לטשטש את האבחנה שמסר לסקוט כדי להפחית מחומרתה, אבל סקוט דרש ממנו לחדד את האבחנה, וקטליץ נענה לבקשתו, אם גם במורת רוח. וילסון היה בהמשך רופא משלחת טרה נובה של סקוט, שהסתיימה במותו עם שאר חברי קבוצת הקוטב. 

במסע שהוביל בחציית מצר מקמרדו גילה קטליץ שני תוואי שטח קרחוניים, שנקראו לאחר זמן על שמו, קרחון קטליץ ומקפא קטליץ. על תפקידו במשלחת דיסקברי העניקה לו החברה הגאוגרפית המלכותית מדליה.

בהמשך חייו, עסק קטליץ ברפואה בדרום אפריקה. הוא מת מדיזנטריה בינואר 1916 יחד עם אשתו.

== מורשתו ==
האי קטליץ - אי נמוך בתעלת בריטנסקי בארכיפלג של ארץ פרנץ יוזף נקרא על שמו וכך גם קרחון קטליץ ומקפא קטליץ, שניהם באנטארקטיקה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעוטרי מדליית הקוטב
קטגוריה:מגלי ארצות בריטים
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:רופאים בריטים

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1861
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1916
קולאק (מאפה)

קולאק עגול קלוע
קולאק עגול מסורתי מקושט באגוזים ובשקדים טחונים
קולאק (ברומנית Colac) הוא מאפה רומני מסורתי, בדרך כלל כיכר לחם לבן קטן בעל צורה עגולה ועשוי מגלילי בצק קלועים יחד. הקולאק משמש בעיקר כמתנה בחגים ובהלוויות וגם תמורה לקבוצות המזמרות בקולינדות.

מקור המילה "קולאק" הוא במילה העברית חלה וגם המשמעות המקורית של קורבן נשמרת בכך שהקולאק ניתן במתנה. צורת הריבוי של "קולאק", "קולאצ'י" (ברומנית: Colaci), מקורה בהשפעה מהמילה היוונית ϰόλλαξ והמילה הסלבונית kolač, שבעצמה נגזרת מהמילה kolo, שמשמעותה היא גלגל ובהרחבה כל דבר עגול.

== מנהגים וסוגי קולאקים ==
קולאקים פשוטים וקובריגים מחלקים ככיבוד בהלוויות. קולאק גדול נותנים לכומר ולגבאי. הקולאק הגדול הוא בעל צורה עגולה ומוקף בשני גלילי בצק קלועים ובמרכז שתי לחמניות עגולות ושני צלבים מוצבים בצורה סימטרית. מקובל לחלק בלוויות 17 קולאקים, אחד עבור האל, השני עבור אימו, עשרה עבור המת וחמישה בצורת הספרה 8 מוצלבת.

בקולינדות מקבלים הזמרים הנודדים, לצד יתר המתנות, קולאקים ובסוף המופע מנהיג הזמרים מברך את המארחים על הקולאק עם נאום מסורתי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://jurnalul.ro/timp-liber/colacul-darul-sacru-al-colindatorilor-632162.html Colacul – darul sacru al colindătorilor] 
* [http://www.dexonline.news20.ro/cuvant/colac.html DEXOnline] 

קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:סוגי לחם
קטגוריה:מנהגי אבלות והנצחה
יאן קומסקי

יאן ברש-קוֹמְסקי (בפולנית: Jan Baraś-Komski; 3 בפברואר 1915 – 20 ביולי 2002) היה צייר פולני-אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
קומסקי למד ציור, אנטומיה ותולדות האמנות באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב שבפולין.

במהלך מלחמת העולם השנייה פעל בתנועת ההתנגדות. ב-1940 נמלט מפולין בכוונה להצטרף לצבא של שיקורסקי שהלך והתגבש בצרפת, אך נעצר בגבול צ'כוסלובקיה. הוא נכלא בנובי סונץ' ובטרנוב לפני שנשלח לאושוויץ, במשלוח האסירים הראשון למחנה. הוא קיבל את מספר האסיר תחת השם יון ברש, בשל הניירות המזויפים שנשא כאשר נעצר.

ב-29 בדצמבר 1942 נמלט מאושוויץ עם שלושה אסירים נוספים. לאחר 16 ימים נתפס על רכבת לכיוון ורשה. קומסקי השתמש בשם בדוי בעת המשלוח לאושוויץ, לכן ניצל מהוצאה להורג מידית בעוון בריחה מאושוויץ, ובמקום זאת נשלח לכלא מונטלופיך ומשם חזרה לאושוויץ 2. בשנותיה האחרונות של המלחמה הועבר קומסקי לבוכנוואלד, לאחר מכן לגרוס-רוזן ולבסוף לדכאו, משם שוחרר בעת שחרור המחנה ב-29 באפריל 1945 על ידי צבא ארצות הברית.

לאחר המלחמה חי במחנות עקורים בבוואריה ומינכן, שם נשא לאישה ניצולת אושוויץ. בשנת 1949 היגרו בני הזוג לארצות הברית, שם עבד קומסקי כגרפיקאי ב"וושינגטון פוסט". במהלך השנים יצר רישומים וציורים של חיים במחנה ריכוז.

==קישורים חיצוניים==
* [http://remember.org/komski/ אתר אודות סיפורו ואמנותו של קומסקי] 
* Bart Barnes, [http://www.holocaustforgotten.com/Komski.htm Artist Jan Komski Dies; Survived 5 Death Camps]

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:מתנגדים לנאצים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002
פומרולה

עשן פומרולות דרך קרחון פורפיקד (Fourpeaked Glacier) המכסה את הר הגעש פורפיקד באלסקה
פומרולה באי [[וולקנו]]
פומרולה מלוע משני של הר הגעש [[קילוואה בהוואי]]
פומרולה (מלטינית fumus, עשן) הוא פתח בקרום כדור הארץ, לעיתים קרובות בקרבה להר געש, הפולט קיטור וגזים געשיים כדוגמת פחמן דו-חמצני, גופרית דו-חמצנית, מימן כלורי ומימן גופרתי. הקיטור נוצר כאשר מים בטמפרטורה מעל נקודת הרתיחה הופכים לקיטור, והלחץ יורד כאשר הם נפלטים מעל פני השטח.

פומרולות נוצרות לאורך סדקים קטנים או גדולים, במקבצים חסרי צורה או בשדות, ועל פני משטחים של קילוחי לבה ומשקעים עבים של זרמים פירוקלסטיים. "שדה פומרולות" הוא אזור של מעיינות חמים ונביעות של גזים כאשר מאגמה או סלע יסוד לוהט בעומק רדוד משחררים גזים או פועלים על מי תהום. אפשר לתאר פומרולה כמעיין חם שכל מימיו מתאדים לפני שהמים מגיעים לפני הקרקע.

את הפומרולות מסווגים לפי הטמפרטורה שלהן והרכב הגזים הנפלטים מהן. הטמפרטורות של הגזים יכולות לנוע בין C°200 ל-C°800. תהליכי חמצון וחיידקים אוהבי חום (תרמופילים) גורמים לגוונים הססגוניים סביב הפומרולות. פומרולה הפולטת בעיקר גזים גופריתיים מכונה סולפטרה (מאיטלקית: "solfatara"; solfo – "גופרית"), ופומרולה הפולטת פחמן דו-חמצני מכונה "מופט" (mofette). פומרולות מסוג זה השוכנות בתוך שקע מסוכנות במיוחד מכיוון שפחמן דו-חמצני כבד מהאוויר הוא נוטה להצטבר בשקע. באפריל 2006 נהרגו שלושה עובדים מצוות פטרול הסקי של אתר הסקי ממות מאונטיין סקי (Mammoth Mountain Ski Area) בקליפורניה מפומרולה מסוג זה. הם נחנקו מריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני שהצטבר בבקיע.

פומרולות פועלות במשך עשרות או מאות שנים כאשר הן שוכנות מעל מקור חום קבוע, או שהן נעלמות בתוך שבועות או חודשים כאשר הן נוצרות מעל משקעים געשיים טריים המתקררים במהירות. עמק עשרת אלפי תימרות העשן (Valley of Ten Thousand Smokes, כיום חלק מהפארק הלאומי קטמיי) נוצר במהלך ההתפרצות הגעשית של הר הגעש נובארופטה (Novarupta) באלסקה ב-1912. בתחילה היו אלפי פומרולות באפר הגעשי מההתפרצות, אבל במרוצת הזמן כבו מרביתן.

בשל שינויים בפעילותן מאפשרות פומרולות לחזות פעילות געשית כאשר הטמפרטורה שלהן עולה וכאשר הרכב הגזים הנפלטים מהן משתנה בצורה דרסטית. משום כך, כאשר הטמפרטורות של הפומרלות באי הגעשי וולקנו, שהיה שקט במשך 100 שנים, טיפסו מ-C°300 ל-C°700 בין 1986 ל-1993 הועלתה רמת הכוננות מחשש מהתפרצות, והיא הורדה רק כשהטמפרטורות ירדו בחזרה.

על פי ההערכה יש בתוך תחומי הפארק הלאומי ילוסטון כ-4,000 פומרולות. אתר נוסף עשיר בפומרולות הוא "עמק השממון" בפארק הלאומי מורן טרואה פיטון באי דומיניקה.

לחלק מהפומרולות יש ערך כלכלי בהיותן מצבור לגופרית. מקומות בהם כורים מרבצי גופרית שמקורם בפומרולות הם במתחם הגעשי איג'ן בג'אווה ובאי וייט בניו זילנד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://volcanoes.usgs.gov/images/pglossary/fumarole.php USGS Photo Glossary: Fumarole]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:וולקנולוגיה
קטגוריה:קיטור
אביעזר (שבט מנשה)

משפחת אֲבִיעֶזֶר, היא משפחה משבט מנשה אשר על בניה נמנה השופט גדעון בן יואש. משפחה זו על פי ספר שופטים התיישבה בעפרה. בספר במדבר השם מופיע בצורה אִיעֶזֶר כחלק מבני גלעד, אזור התיישבות המשפחה. ועל כך גם רש"י בפירושו לפסוק .

על פי הכתוב ב, היה אביעזר בנה של הַמֹּלֶכֶת . לפי רשימה זו היה אביעזר מצאצאי צלפחד, וזהו הענף המשפחתי הפחות מרכזי ממשפחות המנשה. 
ממצאי חרסי שומרון ניתן להסיק כי משפחה זו התיישבה באזור אלמתין, דרומית מערבית לעיר שכם.

לדעת אריה בורנשטיין, אביעזר הנזכרת בחרסי שומרון, היא עיר מרכזית בשם זה ואינה שמה של נחלה משפחתית. לשיטתו בחרסים אשר נמצאו, נזכרים שמות מקומות ולא שמות משפחות, אשר התיישבו באזור.

משפחת אביעזר נזכרת גם ברשימות היחס של שבט מנשה בספר יהושע: משפחות אלו לא התנחלו בעבר הירדן המזרחי.

==המלחמה נגד מדיין==

בספר שופטים פרק ו' מסופר כי המדיינים פשטו על הארץ. על פי המסופר, גדעון נקרא אל הדגל ומעשה ההצלה שלו החל כאשר הוא הורס את מזבח הבעל שבעפרה. גדעון גורם לכך שמשפחתו תעמוד מול המדיינים כאשר אלו שודדים את היבול.
לאחר מכן מצטרפות משפחות נוספות משבט מנשה וכן חלקים משבטי אשר, זבולון ונפתלי, אשר לדעת משה כוכבי אפשרי, שגם הם נפגעו על ידי המדיינים.

בדבריו למלכי מדיין השבויים מזכיר גדעון את אחיו:

 (שופטים ח, י"ח-י"ט).

היו שפירשו את דבריו בכך שבשלב הראשון של המלחמה ארעה תבוסה ישראלית: בעוד גדעון הוביל את בני שבטו מדרום לעמק יזרעאל, אחיו הובילו את שבטי הצפון (אשר זבולון ונפתלי) וחנו בתבור, אולם הובסו ונהרגו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספר שופטים
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:אישים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
קטגוריה:אישים בספר שופטים
ידיים של שלום

משתתפי תוכנית הקיץ של "ידיים של שלום" יוצרים את [[סמל השלום]] 
ידיים של שלום, (באנגלית: Hands of Peace) היא עמותה אמריקאית בין-דתית, שמטרתה לייצר שותפות ולפתח מנהיגות בקרב נוער ישראלי, פלסטיני ואמריקאי. העמותה הוקמה בשנת 2002, על ידי שלוש נשים מאזור שיקגו (נוצרייה, מוסלמית ויהודיה).

העמותה נוסדה על מנת לאפשר לנוער ישראלי ופלסטיני להכיר את ה"צד השני" לעומק, וללמוד על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ועל החברה הסובבת אותם. העמותה מנסה להאיר נקודות ראות שונות על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, וליצור דיון על פתרונות אפשריים, תוך רכישת כישורי הקשבה, מנהיגות ושיתוף פעולה. בני הנוער נפגשים במשלחת הקיץ של הארגון בארצות הברית, ולאחר מכן לוקחים חלק בפעילויות ההמשך של הארגון בארץ.

בכל שנה נבחרים כ-45 בני ובנות נוער ישראלים ופלסטינים למשלחת של העמותה לארצות הברית. משפחות מקומיות משיקגו וסן דייגו מארחות את משתתפי התוכנית בבתיהן בהתנדבות. במהלך השהות בארצות הברית בני הנוער מקיימים ביניהם דיונים בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני, שמטרתם להעלות וללבן מחלוקות. בנוסף, הנוער לוקח חלק בפעילויות שמטרתן לפתח כישורי מנהיגות וכן פעילויות גיבוש וזמן חברתי. מתנדבת ידועה בעמותה שהתפרסמה בשל חטיפתה היא נעמה לוי. 

==תוכניות המשך==

לאחר החזרה ממשלחת הקיץ בארצות הברית הופכים משתתפי התוכנית לחלק מקהילת הבוגרים של העמותה. במסגרת זו שבים ונפגשים הבוגרים הישראלים והפלסטינים אלו עם אלו, ולוקחים יחד חלק בסיורים, הרצאות וסמינרים ברחבי הארץ. המשתתפים ממשיכים לקחת חלק בדיאלוגים עם בוגרים ותיקים וחדשים של התוכנית. בין היתר תוכנית הבוגרים נועדה לסייע לבוגרי התוכנית לקדם יוזמות חברתיות בקהילות שלהם.

בני נוער שחזרו מהמשלחת הראשונה יכולים לחזור למשלחות נוספות כחניכים בוגרים בתוכנית מנהיגות ממוקדת. בה בעת, הם מסייעים למשתתפי השנה הראשונה בתהליך שהם עוברים.
==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ארגונים פוליטיים בישראל
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:עמותות
דוד מלמד (שחיין)

דוד "דדה" מלמד (נולד בשנת 1939) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל במשחה ל-100 מטר גב.

== ביוגרפיה ==
דוד מלמד נולד וגדל בקיבוץ רמת יוחנן. הוא התאמן בקבוצת השחייה הפועל גוש זבולון, בהדרכתו של יוסף טלקי. השחיין האולימפי אברהם מלמד הוא אחיו הצעיר.

===1954===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1954, זכה מלמד במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.4 דקות, אחרי עוזי רוזן מהפועל העמקים (1:16.7 דקות) וצבי סגל מהפועל חיפה (1:19.1 דקות).

===1955===
====שיאן ישראל====
בתחרות שנערכה בכפר המכבי בתחילת אוקטובר 1955 קבע מלמד במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 1:13.0 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:14.7 דקות, אחרי עוזי רוזן (1:13.8 דקות) ולפני צבי סגל (1:18.7 דקות).

===1956===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1956, זכה מלמד במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:14.9 דקות, אחרי עוזי רוזן (1:12.0 דקות) ויואב צרי מהפועל אפיקים (1:14.5 דקות).

===1958===
====אלוף ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1958, זכה מלמד במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.0 דקות.

===1960===
בתחרות שנערכה בנהריה ביולי 1960 קבע מלמד במשחה ל-50 מטר גב שיא ישראלי חדש של 30.5 שניות, שיפור לשיאו שעמד על 30.9 שניות. באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.5 דקות, אחרי יורם שניידר מהפועל קריית טבעון (1:09.2 דקות) ולפני חברו לקבוצה דניאל פרוכטר (1:15.2 דקות).

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי ישראל בשחיית גב
קטגוריה:רמת יוחנן: אישים
קטגוריה:שיאני ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
ארבעת בני הורוס

167x167px
ארבעה הבנים של הורוס - חפי, דואמותאף, קבחסנואף ואימסת, הם קבוצה של ארבעה אלים מן הדת המצרית, הקשורים לתהליך המוות, הקבורה והעולם הבא. אחת מהופעותיהם המוכרות ביותר היא על מכסי ארבעת הכדים הקנופים, המשמשים בתהליך חניטת המומיה.
==ארבעת הבנים==
250x250px
ארבעת הבנים היו במקור מדריכים שתפקידם היה לעזור למלך המנוח על ידי הזנתו, אפשור התקדמותו וזריחתו לאחר המוות עם השמש:

"חפי, דואמותאף, קבחסנואף ואימסת יגרשו רעב זה אשר בבטני וצמא זה שעל שפתי." (כתבי הפירמידות #338).
"הו חפי, דואמותאף, קבחסנואף, הביאו לי סירה זו אשר בנה ח'נום, המצוייה בנתיב המים של ציפור הח'תם." (כתבי הפירמידות #522).

"ארבעת אלים אלה, חבריו של המלך, המטפלים במלך זה, ששמם אימסת, חפי, דואמותאף, קבחסנואף, ילדיו של הורוס מארץ קמת [מצרים], הם קושרים את סולם החבלים עבור מלך זה, הם מייצבים את סולם העץ עבור מלך זה, הם גורמים למלך לעלות אל ח'פרר כאשר הוא מתהווה בצד המזרחי של השמים." (כתבי הפירמידות #2078-2079).

בני הורוס קושרו לארבעת כיווני המרחב, ותמונותיהם או שמותיהם צוירו על ארבעת הצדדים של ארון הקבורה המצרי.

אזכורים לבניו של הורוס מצויים החל למן הממלכה הקדומה עד לתקופה היוונית-רומית.

== חפי ==
100x100px

חפי מופיע איקונוגרפית עם ראש של קוף בבון.

האיבר הפנימי עליו הוא מגן הן הריאות.

הכיוון במרחב אליו הוא משויך הוא הצפון.

== אימסת ==
100x100px

אימסת מופיע איקונוגרפית עם ראש אנושי.

האיבר הפנימי עליו הוא מגן הוא הכבד.

הכיוון במרחב אליו הוא משויך הוא הדרום.

== דואמותאף ==
100x100px

דואמותאף מופיע איקונוגרפית עם ראש של תן.

האיבר הפנימי עליו הוא מגן הוא הקיבה.

הכיוון במרחב אליו הוא משויך הוא המזרח.

== קבחסנואף ==

100x100px
קבחסנואף מופיע איקונוגרפית עם ראש של בז.

האיבר הפנימי עליו הוא מגן הוא המעיים.

הכיוון במרחב אליו הוא משויך הוא המערב.

== ראו גם ==
* אלוהויות במצרים העתיקה
* העין של רע
* טיטאנים
* שנה אפלטונית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מצרים העתיקה
לוז'קי

לוז'קי (בלארוסית: Лужкі) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס.

==היסטוריה==
האזכור הראשון של היישוב מתייחס ל-1519. עם חלוקת פולין ב-1793 עברה העיירה לידי האימפריה הרוסית, תחילה כחלק מגוברניית מינסק ומ-1842 בתוך גוברניית וילנה.

בעקבות הסכם ריגה לוז'קי עברה לידי הרפובליקה הפולנית השנייה. החל מ-1939 בתוך הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית.

==הקהילה היהודית בעיר==
בין שתי מלחמות העולם חיו בלוז'קי כ-450 יהודים – כשליש מאוכלוסייתה, מרביתם עסקו במסחר זעיר ובמלאכה. באמצע 1941 נכבשה העיר על ידי הגרמנים. בהמשך הוקם בעיירה גטו שבו רוכזו יהודי לוז'קי והסביבה. הגטו חוסל באמצע 1942, באקציה זו נרצחו, על פי מקורות אחדים 528 בני אדם, ואילו על פי מקורות אחרים 916 בני אדם.

==התפתחות אוכלוסייה לאורך השנים==
<timeline>
ImageSize = width:400 height:200
PlotArea = left:50 right:20 top:25 bottom:30
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = late
Colors =
 id:linegrey2 value:gray(0.9)
 id:linegrey value:gray(0.7)
 id:cobar value:rgb(0.2,0.7,0.8)
 id:cobar2 value:rgb(0.6,0.9,0.6)
DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:2000
ScaleMajor = unit:year increment:250 start:0 gridcolor:linegrey
ScaleMinor = unit:year increment:500 start:0 gridcolor:linegrey2
PlotData =
 color:cobar width:19 align:left
 bar:1861 from:0 till:639
 bar:1886 from:0 till:924
 bar:1905 from:0 till:1357
 bar:1921 from:0 till:1362
 bar:1996 from:0 till:969
 bar:2003 from:0 till:870
PlotData=
 textcolor:black fontsize:S
 bar:1861 at: 639 text: 639 shift:(-11,5)
 bar:1886 at: 924 text: 924 shift:(-11,5)
 bar:1905 at: 1357 text: 1.357 shift:(-11,5)
 bar:1921 at: 1362 text: 1.362 shift:(-11,5)
 bar:1996 at: 969 text: 969 shift:(-14,5)
 bar:2003 at: 870 text: 870 shift:(-14,5)
</timeline>

==תושבים מפורסמים==
*אליעזר בן-יהודה - נולד בעיירה.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Помнік Эліэзэру Бэн Егудзе ў Лужках.jpg|אנדרטת אליעזר בן-יהודה
קובץ:Краявіды Лужкоў 06.jpg|חורבות בית הכנסת
קובץ:Old Water-mill in Łužki (22.05.2007).jpg|טחנת מים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז ויטבסק: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
אברהם בנד

אברהם (ארנולד) בנד (באנגלית: Arnold J. Band; 20 באוקטובר 1929 – 7 ביולי 2024) היה חוקר ספרות ויהדות יהודי אמריקאי, פרופסור לספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

==קורות חיים==
אברהם בנד נולד ב-1929 בשכונת דורצ'סטר של בוסטון, בן להורים שהיגרו ממזרח אירופה. למד ספרות יוונית וספרות השוואתית באוניברסיטת הרווארד, ב-1954 קיבל תואר שני וב-1959 קיבל תואר דוקטור. למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים (1949-50) ובאוניברסיטת פריז. עם סיום לימודיו הוזמן ללמד ספרות עברית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בשנת 1969 הקים שם את המחלקה לספרות השוואתית, ועמד בראשה שנים רבות. בשנים 1994–1996 עמד בראש המרכז ללימודי יהדות באוניברסיטה.

פרסם מאמרים רבים, בעברית ובאנגלית, העוסקים בספרות עברית, אחדים מהם קובצו בספר שאלות נכבדות (הוצאת דביר, 2007). ספר נודע שלו הוא Nostalgia and Nightmare (בהוצאת University of California Press, 1968), העוסק ביצירתו של ש"י עגנון. כן פרסם תרגום מוער של סיפורי רבי נחמן מברסלב (Nahman of Bratslav: The Tales, Paulist Press, 1978). ספר נוסף שלו הוא Studies in Modern Jewish Literature (בהוצאת The Jewish Publication Society, 2004). חוקר גם את יצירתו של פרנץ קפקא.

זכה באותות הוקרה אחדים, ובהם מלגת גוגנהיים.

נפטר ב-7 ביולי 2024 בסילבר ספרינג , מרילנד.

==קישורים חיצוניים==
* [http://international.ucla.edu/cnes/person/432 Arnold Band], באתר של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
* [http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/judaica/ejud_0002_0003_0_01969.html Arnold Band], מתוך Encyclopaedia Judaica

* 
* - ריאיון עם אברהם בנד
* דן מירון, "האודיסיאה העגנונית של באנד", מאזנים כז ג/ד, אוגוסט-ספטמבר 1968. 
* 
* 

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:חוקרי ספרות יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
נורמן פל

נורמן פל (באנגלית: Norman Fell; 24 במרץ 1924 – 14 בדצמבר 1998) היה שחקן יהודי-אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב על תפקידו בקומדיית המצבים "שלושה בדירה אחת".

== קורות חיים ==
פל נולד בשם נורמן נוח פלד בפילדלפיה למשפחה יהודית. היה בוגר "אוניברסיטת טמפל" ושירת בחיל האוויר האמריקאי כמקלען אווירי על המפציץ B-25 מיטשל במהלך מלחמת העולם השנייה.

הוא למד משחק בבית הספר "אולפן שחקנים".

== קריירת משחק ==
פל החל את דרכו כשחקן משני בשנות ה-60 של המאה ה-20 בסרטי הפשע "בולט" בתפקיד קצין המשטרה קפטן בייקר, "האחד עשר של דני אושן" בתפקיד פיטר ריימר מצוותו של דני אושן (פרנק סינטרה), בדרמות "הבוגר" של מייק ניקולס בתפקיד מר מקלירי, "משפט הקופים" ובקומדיה "זה יום שלישי, זאת חייבת להיות בלגיה".

בשנת 1976 החל פל לשחק בקומדיית המצבים "שלושה בדירה אחת" בתפקיד סטנלי רופר, בעל הדירה אותה חולקים גיבורי העלילה. פל שיחק בסדרה במשך כ-5 עונות שבהלכן הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. בעקבות הצלחת התוכנית והפופולריות של דמותו זכה לפל לסדרת בת בכיכובו בשם "הרופרים".
פל היה מועמד לפרס אמי על משחקו בסדרת המופת "איש עשיר, איש עני" בתור סמיתי מאמנו של המתאגרף הצעיר טום ג'ורדצ'ייס (ניק נולטי).

ב-1991 השתתף פל בדרמה של מרק ריידל "בשביל הבנים" בתפקיד סם שיף.

== חיים אישיים ==
לפל היו שתי בנות מאשתו השנייה דיאן וייס ובן מאומץ אחד מאשתו השלישית קארן ויינגראד.

פל נפטר ממחלת הסרטן ב-14 בדצמבר 1998 כשהוא בן 74, הוא נקבר בבית העלמין היהודי "פארק הזיכרון הר סיני" שבלוס אנג'לס.

== פילמוגרפיה ==
* גבעת הדמים (1959)
* משפט הקופים (1960)
* מירץ העכברים (1960)
* האחד עשר של דני אושן (1960)
* פי טי 109 (1963)
* הרוצחים (1964)
* פיטצווילי (1967)
* הבוגר (1967)
* מלחמתו הסודית של הארי פריג (1967)
* בולט (1968)
* זה יום שלישי, זאת חייבת להיות בלגיה (1969)
* מלכוד-22 (1970)
* הבוטנים (1970)
* נמל תעופה 1975 (1974)
* קלאופטרה ג'ונס וקזינו הזהב (1975)
* הסוף (1978)
* על המסלול הנכון (1981)
* טרנסילבניה 6-5000 (1985)
* בשביל הבנים (1992)
* האמת העירומה (1992)
* האקסד (1993)

== סדרות טלוויזיה ==
* איש עשיר, איש עני (1976)
* שלושה בדירה אחת (1976–1981)
* הרופרים (1979–1980)
*הופרמן (1989)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן משנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טמפל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מאונט סיני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
ג'וניור מלאנדה

ג'וניור מלאנדה (28 באוגוסט 1994 – 10 בינואר 2015) היה כדורגלן בלגי, אשר שיחק בעמדת הקשר בקבוצת וולפסבורג ונהרג בתאונת דרכים ב-10 בינואר 2015.

==קריירה==
מלאנדה החל את הקריירה בקבוצת הנערים של אנדרלכט, ב-1 ביולי 2007 עבר לקבוצת הנערים של ליל, לפני שעבר לשחק בקבוצת זולטה ורכם שם שיחק 65 משחקים, כבש שמונה שערים ומסר חמישה בישולים.

ב-31 ביולי 2013 חתם בקבוצת וולפסבורג הגרמנית, תמורת 4 מיליון יורו שעברו אל זולטה ורכם אליה הושאל חזרה לאחר שחתם בוולפסבורג.

מלאנדה הופיע לראשונה בוולפסבורג במשחק קבוצתו מול מיינץ 05 כאשר נכנס כמחליף וקבוצתו ניצחה בתוצאה 0-3.
הוא כבש לראשונה במשחק קבוצתו מול ורדר ברמן בניצחון 1-3.

==מותו==
ב-10 בינואר 2015 בשעה 15:35 שעון גרמניה מלאנדה נסע עם חבריו במכונית פולקסווגן בדרך להאנובר. ליד פורטה ווסטפאליקה אשר במדינת נורדריין-וסטפאליה, המכונית איבדה שליטה, התהפכה והתנגשה בעץ. לדברי המשטרה, מלאנדה, אשר ישב במושב האחורי, היה ללא חגורת בטיחות, מעוצמת הפגיעה נזרק מהמושב האחורי ומותו נקבע במקום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלגים
קטגוריה:בריסל: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני ליל
קטגוריה:כדורגלני וולפסבורג
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בגרמניה
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1994
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-2015
רוברט מוזס

רוברט מוזס (באנגלית: Robert Moses; 18 בדצמבר 1888 – 29 ביולי 1981) היה מתכנן עירוני יהודי־אמריקאי, שנחשב 'מתכנן־על' שהשפיע על התפתחות העיר ניו יורק ופרבריה באמצע המאה ה־20.

== קורות חיים ==
מוזס נולד למשפחה יהודית ממוצא גרמני בניו הייבן שבקונטיקט. אביו, עמנואל מוזס, היה בעל חנות כולבו ואיש נדל"ן. כשהיה מוזס בן תשע עברה המשפחה למנהטן. הוא למד באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת אוקספורד וקיבל דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת קולומביה.
מוזס נכנס לשירות הציבורי בימי כהונתו של אל סמית' כמושל מדינת ניו יורק.

מוזס היה חבר ויו"ר בכמה רשויות ציבוריות שעסקו בתכנון ובפיתוח בעיר ניו יורק.
חזונו התכנוני היה מבוסס ברובו על השימוש ברכב פרטי. בהתאמה הוא יצר רשת אוטוסטרדות המחברות את העיר ניו יורק למרחבים הסובבים, ובכך עזר להתפתחות הפרברים המודרניים ברחבי המדינה.

בשנת 1938 הוא התחיל תכנון של מקלט חיות הבר של מפרץ ג'מייקה.

המיזמים הגדולים שבראשם עמד היו זרז לפיתוח האזור לאחר השפל הגדול בארצות הברית. לזכותו ניתן לזקוף פרויקטים שהשפיעו על העיר ניו יורק, ובהם הקמת גשרים המחברים את האי מנהטן לשכונות השכנות, הקמת הירידים העולמיים בשנים 1939 ו־1964, והקמת מטה האומות המאוחדות.
מטרתו בבניית האוטוסטרדות הייתה למנוע כניסה של אוטובוסים לחוף ג'ונס ובכך למנוע מאפרו־אמריקאים וממיעוטים אחרים להגיע לחוף, שאותו ייעד מוזס ללבנים ולעשירים בלבד.

לאחר שנים שבהן שלט מוזס בעולם התכנון בניו יורק, הוא החל לרדת מגדולתו כאשר פעל לקידום תוכנית להקמת אוטוסטרדה במרכז מנהטן. תושבים רבים אשר התוכנית להקמת האוטוסטרדה הייתה פוגעת במרקם שכונתם הקימו אופוזיציה כנגד התוכנית. בראש הקבוצה המתנגדת עמדה העירונאית ג'יין ג'ייקובס. הפרדה לפי גזע כבר הייתה אסורה בזמנים אלו, מה שהוביל להצלחתם של המתנגדים ולירידת קרנו של מוזס ויצר אנטגוניזם רב-נגד עבודתו.

== תפקידים ומשרות ==
המשרדים והתארים המקצועיים הרבים נתנו לו כוח רב־תחומי לא רגיל לעצב את הפיתוח האורבני באזורי מטרופולין ניו יורק. מידע זה נלקח מפרויקט שימור הארכיון של מדינת ניו יורק:
* ועדת הפארקים של מדינת לונג איילנד (נשיא, 1924–1963)
* מועצת הפארקים של מדינת ניו יורק (יושב ראש, 1924–1963)
* ממשלת מדינת ניו יורק (מזכיר המדינה, 1927–1928)
* הנהלת הפארקים של מדינת בת'פייג' (נשיא, 1933–1963)
* ועדת החירום לעבודות ציבוריות (יושב ראש, 1933–1934)
* הנהלת כביש החוף המהיר ג'ונס (נשיא, 1933–1963)
* משרד הפארקים של העיר ניו יורק (נציב, 1934–1960)
* הנהלת מנהרת וגשר טריבו (יושב ראש, 1934–1981)
* מחלקת התכנון של עיריית ניו יורק (מנהל, 1946–1960)
* מנהלת האנרגיה של מדינת ניו יורק (יושב ראש, 1954–1962)
* יריד העולם של ניו יורק (נשיא, 1960–1966)
* משרד מושל מדינת ניו יורק (יועץ מיוחד, 1974–1975)

== לקריאה נוספת ==
Caro, Robert A., The Power Broker: Robert Moses and the fall of New York, New York: Knopf, 1974. hardcover: , Vintage paperback: 

==קישורים חיצוניים==
איתי הורוביץ, [http://www.hor-ack.co.il/blog/?p=1266 העיר ניו יורק בין ג'יין ג'ייקובס לרוברט מוזס], מחשבות של אדריכל
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אדריכלים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1981
טביעת המעבורת דוניה פאז

טביעת המעבורת דוניה פאז (MV Doña Paz) היה האסון הימי הקטלני ביותר בימי שלום בהיסטוריה. באירוע שהתרחש ב-20 בדצמבר 1987 טבעה מעבורת נוסעים הרשומה בפיליפינים, לאחר שהתנגשה במכלית נפט בשם "MT וקטור". מספר הנספים המשוער באסון זה עומד על 4,386, ורק 24 מנוסעי המעבורת ושניים מנוסעי המכלית שרדו.

ה"דוניה פאז" הפליגה מהאי לייטה לבירת הפיליפינים מנילה, כשעל סיפונה לפחות 2,000 נוסעים שלא הופיעו ברשומות ההפלגה. מאות נוסעים ישבו על רצפת שלושת סיפוני המעבורת, כאשר אירעה ההתנגשות ובעקבותיה פיצוץ מכלית הנפט. בקשה לסיוע מצד כוחות של ארצות הברית בפיליפינים הוגשה רק שמונה שעות לאחר ההתנגשות.

בתחילה פורסם שהיו כ-1500 הרוגים ובהמשך עלתה ההערכה לאלפיים. החברה שהפעילה את המעבורת דיווחה על 1630 נעדרים לאחר שנמשו 141 גופות. עם עבור הזמן התברר שמספר הנספים גבוה בהרבה.

למרות טענות בדבר אי סדרים בהפלגת המעבורת, והעדר הקפדה על נוהלי הבטיחות, הוטלה עיקר האשמה בתאונה על מפעילי מכלית הנפט שלא הייתה כשירה לשיט ופעלה ללא רישיון.

סרט בשם "טיטאניק האסייתית" (Asia's Titanic), המספר את סיפורה של המעבורת דוניה פאז, שודר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ב-25 באוגוסט 2009.

==ראו גם==
* אסטוניה (מעבורת)
* טביעת האוניה קיאנגיה
* הפיגוע במעבורת סופרפרי 14

==קישורים חיצוניים==

*
*

==הערות שוליים==

דוניה פאז
דוניה פאז
קטגוריה:הפיליפינים: היסטוריה
קטגוריה:אסיה: אסונות תחבורה
קטגוריה:הפיליפינים: תחבורה
קטגוריה:אסונות ב-1987
הדור השני - דברים שלא סיפרתי לאבא

הדור השני - דברים שלא סיפרתי לאבא הוא רומן גרפי אוטוביוגרפי מאת מישל קישקה, שיצא לאור בצרפתית בשנת 2012, ותורגם לשפות אחדות. הנוסח העברי נוצר אף הוא בידי קישקה.

הספר מספר על חייו של קישקה בבית הוריו בבלגיה ובמשפחה שהקים בישראל, המתנהלים בצל זיכרונותיו של אביו ממחנות ההשמדה. אביו, אנרי קישקה, יליד בריסל, גורש בגיל 16 עם משפחתו לאושוויץ ומשם עבר בצעדת מוות למחנה בוכנוואלד, שממנו שוחרר עם כיבושו בידי צבא ארצות הברית. אמו, לוסי, הצליחה להימלט עם משפחתה לשווייץ.

הספר יצא לאור גם בטורקיה (גוזלם), איטליה (ריצולי), גרמניה (אגמונט) ומקסיקו (בייגל).

==תוכן הספר==
הספר כולל כמאה עמודים מצוירים ביד בשחור לבן, ובו חמישה פרקים:
* פרק 1: מה שלא נאמר - על ילדותו של המספר, מישל קישקה, בצל זיכרונות אביו מתקופת השואה, שבה הוא נלקח כנער למחנה ההשמדה אושוויץ וממנו עבר בצעדת מוות לבוכנוואלד.
* פרק 2: משפחה למופת - על הוריו, אנרי ולוסיה, שתי אחיותיו ואחיו. משפחת אמו נמלטה מבלגיה לשווייץ וכך ניצלה. המספר ואחיו גדלו בפנימיות ("אמא שמחה לעשות ילדים בשביל אבא. אבל לא ממש שמחה לטפל בהם.").
* פרק 3: שארלי - על התאבדותו של שארלי, אחיו הצעיר ממנו בשלוש שנים. "החיים של אבא ואמא לא היו דוגמה מספיק טובה בשבילי", כתב שארלי. בעקבות ההתאבדות החל האב, אנרי, לספר בפרטי פרטים את קורותיו בשואה, ואף כתב אותם בספר "נעורים אבודים בעלטת המחנות". מישל חיכה בקוצר רוח למכתב הסבר משארלי, וזה אכן הגיע כעבור חודש, לאחר שהתעכב עקב שביתה בדואר הצרפתי.
* פרק 4: לבד בעולם - על אביו כמדריך במסעות של בני נוער לאושוויץ. האב מנסה לשכנע את מישל להצטרף אליו לאחד מהמסעות, אך מישל מסרב.
* אחרית דבר - על יצירת הספר הזה.

==על יצירת הספר==
באחרית דבר לספרו מספר מישל קישקה: "את הספר הזה נשאתי בקרבי יותר מעשר שנים. כתבתי אותו בראשי תוך כדי שיטוטים ברחובות ירושלים ופריז. עמודים שהצטיירו בחלומותי היו נמחקים עם בוקר. הייתי ממציא לי תירוצים כדי לא להתיישב לכתוב."

בריאיון לשלומי צ'רקה הרחיב קישקה על תהליך יצירתו של הספר:

בהמשך לראיון זה הרחיב קישקה את תיאור כתיבת הספר בהרצאה אותה נשא בערב יום השואה שנת תשס"ז. לפי הרצאה זו, את עמודיו הראשונים של הספר כתב כמעט כמוכה דיבוק. הוא זוכר שבמשך עשרת הימים בהם שהה בבלגיה לרגל כתיבת הספר כמעט ולא חדל לכתוב והיה טרוד בכתיבת הספר כל אותה התקופה ברצף. הוא גם הוסיף ואמר שהיה לו כל מה שהיה צריך בדירה לצורך כתיבה, מיטה שהיה קם ממנה עייף כי היה שקוע במחשבות אודות הספר, מחשב עם אינטרנט ושולחן כתיבה.

==סרט אנימציה==
בשנת 2015 החלה הפקתו של סרט אנימציה המבוסס על הספר.

==קישורים חיצוניים==
* שלומי צ'רקה, [http://www.cartoon.org.il/article/magazin39.aspx דברים שלא סיפרתי לאבא / ריאיון עם מישל קישקה], באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, 27 במאי 2013
* 
* מרב ז'נו ואסף טל, [http://www.yadvashem.org/yv/he/education/interviews/kichka.asp "זה סיפור מאוד אישי" שיחה עם מישל קישקה], באתר "יד ושם"
* 
* 
* 
* [http://www.yekum.org/2013/08/שום-דבר-אינו-מובן-מאליו-על-הדור-השני-דב/ שום דבר אינו מובן מאליו : חני שטרנברג על "הדור השני -דברים שלא סיפרתי לאבי -מאת מישל קישקה], באתר "יקום תרבות", 7 באוגוסט 2013
* 
* [http://www.text.org.il/index.php?book=1306051 הדור השני, דברים שלא סיפרתי לאבא], באתר "טקסט"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי הדור השני לשואה
קטגוריה:רומנים גרפיים
קטגוריה:ספרי 2012
קטגוריה:ספרי הוצאת חרגול
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:הדור השני לשואה בתרבות ובאמנות
טימברלנד (חברה)

מגפי טימברלנד
טימברלנד (באנגלית: The Timberland Company) היא יצרנית וקמעונאית אופנה אמריקאית, המתמקדת בהנעלה. בשנת 2007, טימברלנד צוינה כחברת ההעסקה הטובה ה-78 במספר בארצות הברית, ברשימת התוכנית. לטענת החברה, היא תומכת באחריות תאגידית. היא מציעה חבילות על מוצריה, הזמינות לעובדיה ולקוחותיה.

מטה חברת טימברלנד ממוקם בדרום-מזרח מדינת ניו המפשייר, והיא פועלת גם ממשרדים אחרים ברחבי העולם.

==היסטוריה==
מייסד טימברלנד, נתן שוורץ, החל את קריירת ההנעלה שלו כתופר מתלמד בבוסטון בשנת 1918. בשנת 1952 קנה מחצית מנכסי חברת ההנעלה "Abington Shoe Company" שבדרום בוסטון. שלוש שנים מאוחר יותר קנה את יתר הנכסים והכניס את בניו, סידני והרמן, לעסק. יחדיו, במשך עשר שנים, הם ייצרו נעליים עבור יצרנים מובילים.

בשנת 1973, הושק שם המותג "טימברלנד" עבור מגפי עור עמידים למים, הראשונים מסוגם, אשר יוצרו על ידי החברה. הואיל ודגם המגפיים הצליח וגרף פופולריות רבה, שם החברה שונה באופן רשמי ל"חברת טימברלנד" ב-1978. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה את התרחבותה לשוק הבינלאומי, ולקו המוצרים של החברה נוספו גם נעלי נשים, בגדים לגברים, נשים וילדים ומוצרים נלווים כמו שעוני יד ותרמילי גב.

ג'פרי שוורץ, נכדו של המייסד נתן שוורץ, הצטרף לחברה ב-1986. בשנה שלאחר מכן המשפחה הנפיקה את החברה ב. הרמן שוורץ, בנו של המייסד הוביל את החברה עד שפרש ב-1986. הוא הוחלף כמנכ"ל על ידי אחיו סידני, שפרש ב-1998, ג'פרי שוורץ ירש אותו כמנכ"ל החברה. בתקופה זו מחזור המכירות של החברה גדל מהיקף מכירות של כ-150 מיליון דולר בשנה, למחזור מכירות של למעלה מ-1.3 מיליארד דולר בשנת 2002. אולם בשנים שלאחר מכן החלה האטה בעסקי החברה וירידה במכירות.

בשנת 2006 הכריזה החברה על תוכנית להפוך את השוק הסיני לאחד ממוקדי המכירות העיקריים של באסיה, ולפתוח שם 70 חנויות בחמש השנים.

בשנת 2007 טימברלנד היייתה החברה הראשונה בארצות הברית שהציגה תוויות על מדפי החנויות המציינת כמה גזי חממה השתחררו לאטמוספירה בתהליך ייצור של המוצר, כמענה למודעות הגוברת בקרב הצרכנים בקשר לשינויי האקלים.

ביוני 2011 נרכשה טימברלנד על ידי קונצרן האופנה VF Corporation, תמורת כ-2 מיליארד דולר. לאחר הרכישה עלה לישראל מנכ"ל החברה, שהחזיק יחד עם משפחתו בשליטה בחברה, ג'פרי שוורץ. בישראל עוסק שוורץ בפעילות פילנתרופית והקים את ארגון מעוז, המקדם מנהיגות חברתית-כלכלית.

==פעילות בישראל==
חברת "סקאל ספורט" מקבוצת סקאל קיבלה את הזיכיון לשיווק מוצרי טימברלנד לישראל בשנת 1996, ופתחה תוך מספר שנים 5 חנויות של המותג. כמו כן, הקימה פינות מכירה של המותג בתוך סניפי רשת "סקאל ספורט". ב-2001 החלה לשווק גם את אופנת הנשים של טימברלנד.

ב-2006 הוקם סניף של המותג בתוך חנות דיוטי פרי ג'יימס ריצ'רדסון בטרמינל 3 שבנמל התעופה בן-גוריון. וב-2007 הוקם סניף נוסף בקניון רמת אביב.

באפריל 2014 רכשה חברת ההלבשה והאופנה בריל, מידי קבוצת סקאל, 50% פעילותה של רשת טימברלנד בישראל. באפריל 2021 רכשה בריל את מלוא הבעלות על הרשת יחד עם מותגים נוספים שהיו בזיכיון של קבוצת סקאל.
==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.timberland.co.il אתר החברה בישראל]

* [http://megafon-news.co.il/asys/archives/205728 המגפיים הצהובים שלי. פרויקט טימברלנד ושנקר], באתר מגפון, 13 במרץ 2014
==הערות שוליים==

קטגוריה:רשתות אופנה
קטגוריה:חברות אופנה אמריקאיות
2015 ברוסיה

2015 ברוסיה היא השנה ה-24 להקמת הפדרציה הרוסית לאחר פירוק ברית המועצות.

== הנהגה ==
* נשיא רוסיה - ולדימיר פוטין
* ראש הממשלה - דמיטרי מדבדב
* יושבת ראש מועצת הפדרציה - ולנטינה מטוויינקו
* יושב ראש הדומה הממלכתית - סרגיי נארישקין

==אירועים בולטים==
* 1 בינואר – צבא רוסיה וכוחות הביטחון הרגו את מוסא זבגאייב, מנהיג כנופיית טגילוב וסגנו בצ'צ'ניה.
* 3 בינואר – תמונת נגמ"ש רוסי מדגם BPM-97 חשפה נוכחות כלי רכב צבאיים רוסיים במחוז לוהנסק שבאוקראינה.
* 9 בינואר – הפרלמנט הרוסי מכניס טרנסג'נדרים וטרנסקסואלים לרשימת האנשים "בעלי הפרעות התנהגויות" המונעות מהם מלקבל רישיון נהיגה.
* 15 בינואר – מיתון בכלכלת רוסיה: דולר אחד שווה ל-66 רובלים רוסיים. סוכנות הדירוג Moody’s הנמיכה את דירוג האשראי של רוסיה מ-2 ל-3.
* 23 בינואר – סגן ראש ממשלת רוסיה, איגור שובאלוב, בביקורו בדאבוס במסגרת הפורום הכלכלי העולמי, השווה את המצב הכלכלי במדינה למשבר הכלכלי של שנת 2008.
* 24 בינואר – האקדמיה הלאומית הרוסית לקולנוע וטלוויזיה מעניקה את פרס נשר הזהב לסרט הטוב ביותר לסרטו של ניקיטה מיכאלקוב, "מכת שמש". הסרט "לוויתן" מקבל ארבעה פרסי נשר הזהב בקטגוריית הבימוי הטוב ביותר לאנדריי זוויאגינצב, שחקן המשנה הטוב ביותר לרומן מדיאנוב, לשחקנית הטובה ביותר לילנה ליאדובה ובקטגוריית העריכה הטובה ביותר.
* 27 בפברואר – רצח בכיר האופוזיציה בוריס נמצוב.
* מרץ - הנשיא פוטין נעלם מעין הציבור למשך 11 יום. שמועות שונות טענו כי נפל למשכב או קורבן להפיכת חצר. הופעתו בציבור במסיבת עיתונאים עם נשיא קירגיזסטן הזמו שמועות אלה. אך לא העלימו את המסתורין סביב היעלמותו.
* 18 במרץ – אירועים חגיגיים לציון שנה לסיפוח חצי האי קרים לרוסיה מאורגנים על ידי השלטונות.
* מאי - בתחרות האירוויזיון רוסיה סיימה במקום השני בגמר עם השיר "מיליון קולות" בביצוע הזמרת פולינה גאגארינה.
* 26 במאי – איש התקשורת ופעיל האופוזיציה ולדימיר קארה-מורזה מורעל.
* יוני - בסיכום המשחקים האירופיים שנערכו בבאקו, רוסיה סיימה בראש טבלת המדליות עם 164 מדליות בסך הכל (79 זהב, 40 כסף ו-45 ארד).
* יולי - פסגת מדינות BRICS, השביעית במספר, נערכה בעיר אופה, בבשקיריה.
*24 ביולי עד 9 באוגוסט - קאזאן מארחת את אליפות העולם בשחייה
* 30 בספטמבר – החל המבצע הרוסי בסוריה. בדצמבר 2017 השלטון הרוסי הודיע על צמצום המבצע.
* 24 בנובמבר – מטוס סוחוי SU-24 רוסי הופל על ידי מטוס קרב טורקי לאחר שצבא טורקיה טען כי המטוס חדר למרחב האווירי של טורקיה. רוסיה הכחישה זאת וטענה כי המטוס כלל לא הגיע קרוב יותר מקילומטר מהגבול. האירוע הוגדר כ"תקיעת סכין בגבה של רוסיה" מצד טורקיה וגרם למשבר קורע דיפלומטי בין המדינות.
* 30 בדצמבר – הרובל הרוסי בשפל חסר תקדים. המטבע הרוסי יורד לרמה של 73.2 רובל לדולר, הרמה הנמוכה מזה 12 חודשים ובכך מציין נקודת שפל המהווה 20% פחות מרמת המטבע בתקופה המקבילה אשתקד.

== נפטרו ==
(:קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2015)
* 21 בפברואר – אלכסיי גוברב, קוסמונאוט סובייטי
* 27 בפברואר – בוריס נמצוב, סגן ראש ממשלת רוסיה בשנות ה-90.
* 2 במאי – מאיה פליסצקאיה, רקדנית בלט נודעת
* 26 ביוני – יבגני פרימקוב, שר החוץ הרוסי (1996–1998), ראש ממשלת רוסיה (1998- 1999) וראש סוכנות הביון הרוסית הראשון (מ-1991 עד 1996).

== ראו גם ==
* 2015

==קישורים חיצוניים==

*
רוסיה
נויזידל אם זה

נויזידל אם זה (בגרמנית: Neusiedl am See, בצ'כית: Nezider, בקרואטית: Niuzalj, בהונגרית: Nezsider בסלובקית: Nezider) היא עיר במחוז נויזידל אם זה במדינת בורגנלנד שבמזרח אוסטריה, השוכנת לחופו הצפוני של הנויזידלרזה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בורגנלנד: ערים