OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הצגת פוסטרים

פוסטרים ב[[מבואה בכנס האירופאי לביולוגיה חישובית בבזל (2012)]]
הצגת פוסטרים היא חלק אפשרי אך לא מחייב, מאירועי כנס מדעי. בהצגת פוסטרים חוקרים רבים מציגים את תמצית ממצאי מחקרם, באותו אולם, בו זמנית, בעזרת כרזות המודפסות בעותק אחד גדול ושאר באי הכנס משוטטים בין כרזות אלה. כל אחד מהחוקרים המציג את ממצאיו (או את ממצאי קבוצת החוקרים לה הוא שייך) ניצב ליד כרזתו ועונה לשאר באי הכנס על שאלותיהם לגבי מחקרו.

מלבד הצגת הפוסטרים, כנסים מדעיים מכילים גם הרצאות הניתנות על ידי מדענים. כדי להציג פוסטר בכנס מדעי, כמו גם כדי להרצות בו, יש על פי רוב לשלוח מראש את תקציר החומר המוצג אל מארגני הכנס ולקבל את אישורם. בחלק מהכנסים יש צורך גם בשליחת הסבר בדבר הקשר בין החומר המוצג, לבין נושא הכנס, או לחשיבות החומר המוצג לנושא הכנס. החומר המוצג בפוסטרים, כמו גם החומר המוצג בהרצאות, הוא על פי רוב חומר שעבר ביקורת עמיתים ופורסם זה עתה במאמרים מדעיים או שעומד להתפרסם במאמר כזה בקרוב. אולם, בניגוד למאמרים, ההרצאות והפוסטרים עצמם אינם עוברים, על פי רוב, ביקורת עמיתים.

בראשית המאה העשרים ואחת, הצגת פוסטר בכינוס מדעי נחשבת לאמצעי השלישי בחשיבותו להפצת מידע מחקרי בין מדענים, כאשר מתן הרצאה בכינוס מדעי נחשב לאמצעי השני בחשיבותו, ופרסום מאמר מדעי נחשב לאמצעי החשוב ביותר. על כן, במקרה בו מדענים מאותה מעבדה מציגים בכנס גם הרצאה וגם פוסטר או מספר פוסטרים, ראש המעבדה יעביר את ההרצאה, שתכיל סיכום של ממצאי מספר מאמרים, וכל אחד מהפוסטרים יוצג על ידי סטודנט אחר שלו, שיסביר על תרומתו שלו למחקר הקבוצתי - על הדרך להשגת ממצאיו שלו ועל משמעותם.

אמצעים אחרים להעברת מידע מדעי בין מדענים, מלבד הפוסטר, ההרצאה והמאמר המדעי הם כתיבת פרק בספר מקצועי או באנציקלופדיה וכתיבת תזה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://clickit3.ort.org.il/Apps/WW/page.aspx?ws=0b246444-e6a8-43e3-98a5-0118e4cf3a58&page=6bad5a80-21f4-48cd-b714-eaddc67ecb74&box=4df02997-3a15-4c63-aad8-bfa35d1062d8&_pstate=item&_item=c026f5d5-3e16-45c5-a3a2-183f3f9e8cf1 הנחיות להכנת פוסטר מדעי, אורט]
<div style="direction: ltr;">
*[http://writing.colostate.edu/guides/speaking/poster Writing Guide: Poster Sessions, Writing@CSU]
*[https://web.archive.org/web/20110705050633/http://cte.umdnj.edu/career_development/career_posters.cfm Career Development Providing Poster Sessions (19 links), New Jersey's university of the health sciences]
</div>

קטגוריה:תיעוד, תקשורת והוראת מדע וטכנולוגיה
פה בארץ חמדת אבות

פֹּה בְּאֶרֶץ חֶמְדַּת אָבוֹת הוא שיר מאת ישראל דושמן. על פי החוקר אליהו הכהן הולחן השיר במנגינת הרמן צבי ארליך של השיר היידי "גלות מאַרש" (גּוֹלוּס מַרְשׁ) מאת מוריס רוזנפלד שנכתב בעקבות הציור "גלות" של שמואל הירשנברג. את הלחן עיבד חנינא קרצ'בסקי.

מילות השיר מבטאות את הרעיון הציוני, ובכלל זה את שאיפות היישוב היהודי והעולים לארץ ישראל. השיר מתאר שאיפות היהודים באשר לארץ ישראל, ובהן חיי יצרנות ועשייה ותחיית השפה העברית. יש הטוענים כי מילות השיר נכתבו כאנטיתזה למילותיו היידיות המקוריות, המתייחסות אל קושי ומרירות הגלות.

==יצירת השיר==
השיר נוצר בעקבות פנייתו של חיים בוגרשוב כאשר היה מנהל הגימנסיה העברית הרצליה בתל אביב. הוא פנה אל דושמן וקרצ'בסקי
בבקשה שייצרו שיר לכת עברי שאותו ישירו התלמידים בעת טיוליהם בארץ ישראל. השניים נענו לבקשתו וכתבו את מילות השיר.

השיר נעשה אהוד מאוד ביישוב העברי בארץ ישראל. יוסף קלוזנר תיאר את הצלחת השיר: "זו השירה, שנתפשטה עתה בארץ ישראל יותר משירת 'התקווה', מפני שלמרות קלישותה הפיוטית מתאים תכנה להרוח המתהלכת עתה בארץ." במהלך השנים חלו שינויים קלים במילות השיר. בהמשך נודע גם בארצות הגולה, שם הוחלפה המילה "פה" למילה "שם" (כך לדוגמה שונה המשפט הראשון בשיר מ-"פה בארץ חמדת אבות" ל-"שם בארץ חמדת אבות").

השיר הוקלט לראשונה בשנת 1922 מפי הזמר יוסף בורנשטיין, בסדרת התקליטים 'שירי ארץ ישראל' בעריכת אברהם צבי אידלסון, שהופקה בגרמניה על ידי חברת פולידור.

ברבות הזמן הפך השיר לסמל ציוני מובהק והוא מושר בכינוסים ציוניים שונים, ובכללם מדי שנה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל בערב יום העצמאות.

השיר הופיע מספר פעמים במערכון הנודע של תוכנית הטלוויזיה לול - העלייה לארץ.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:ציונות בתרבות
ג'ון סאליבן

ג'ון לורנס סאליבן (באנגלית John Lawrence Sullivan, 12 באוקטובר 1858 - 2 בפברואר 1918), המכונה גם "הנער החזק מבוסטון", היה, בשנים 1881 עד 1892, אחרון אלופי העולם באיגרוף במשקל כבד בעידן התחרויות באגרוף חשוף, ואלוף העולם הראשון באיגרוף במשקל כבד בעידן עטוי הכפפות. סאליבן נחשב לראשון הספורטאים-כוכבים בתרבות האמריקנית ולספורטאי הראשון שהרוויח יותר ממיליון דולר בקריירה הספורטיבית שלו.

==חייו==

סאליבן נולד למשפחת מהגרים אירית בפרוור של בוסטון, מסצ'וסטס. בצעירותו הרבה להסתבך עם החוק ונעצר מספר פעמים בידי המשטרה באשמת השתתפות בקטטות תמורת תשלום, במהלך סיורי הופעות שערך בירידים פתוחים לקהל. בשנים 1883–1884 ערך סאליבן מסע תחרויות ברחבי ארצות הברית עם חמישה מתאגרפים נוספים, אשר במהלכו הזמין מתמודדים מן הקהל להילחם נגדו תמורת תשלום. בתקופה זו של 238 ימים ערך סאליבן 195 קרבות איגרוף ב-136 ערים שונות במדינה.

בשנת 1887 הוענקה לו בבוסטון חגורת "אלוף האלופים" לאחר שהשיג בשנת 1882 ניצחונות על אלוף העולם המכהן פדי ראיין (Paddy Ryan) ואחרים. בשנת 1888 השיג ניצחון גם על המתאגרף הבריטי צ'ארלי מיצ'ל (Charley Mitchell) בקרב שנערך בצרפת בניגוד לחוק המקומי. 

ב-1889 ערך סאליבן את הקרב האחרון בהיסטוריה באגרופים חשופים מול ג'ק קילראין (Jake Kilrain) אשר בו ניצח בנוק אאוט לאחר 75 סיבובים. הייתה זו ככל הנראה תחרות הספורט הראשונה בהיסטוריה אשר זכתה לכיסוי עיתונאי מאסיבי בתפוצה ארצית. העיתונות ערכה מסע של קידום מכירות לפני הקרב, כולל כתבות רקע וחישובי הסתברויות לסיכויי הניצחון של המתמודדים.

==סיום הקריירה ופרישה==

לאחר קרב זה לא התמודד סאליבן בתחרויות אגרוף במשך ארבע השנים הבאות. בשנת 1892 קיים קרב הגנה על התואר מול ג'ים קורבט (Jim Corbett) הצעיר. קורבט ניצח לאחר 21 סיבובים לאחר שהפגין כושר גופני וטכניקה עדיפה על זו של סאליבן, והוכתר כאלוף העולם באיגרוף במשקל כבד.

במשך 12 השנים הבאות המשיך סאליבן להתאגרף תמורת תשלום באירועים ציבוריים שונים. הקרב האחרון שלו התקיים בשנת 1905 מול ג'ים מק'קורמיק (Jim McCormick). בשנים שלאחר פרישתו מאיגרוף הופיע כשחקן, נואם, ופרשן ספורט.

במהלך הקריירה המקצוענית שלו ערך סאליבן 41 קרבות והשיג 38 ניצחונות מהם 32 בנוק אאוט, קרב אחד הסתיים בתיקו, ובקרב אחד, שהיה האחרון שלו כמקצוען, נחל הפסד. 
בסך הכל קיים סאליבן בחייו מאות רבות של קרבות איגרוף ובהם השיג יותר מ-450 ניצחונות.

סאליבן נפטר בגיל 59 כאשר גופו שמן ורצוץ משנים רבות של מאמץ גופני אינטנסיבי ושתייה מרובה, ובכיסו 10 דולרים בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:מתאגרפים אמריקאים
קטגוריה:אלופי עולם באיגרוף - משקל כבד
קטגוריה:מתאגרפים חשופי מפרקים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1858
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918
הערים הפדרליות של רוסיה

הפדרציה הרוסית מחולקת ל-85 סובייקטים פדרליים ומתוכם שלושה סובייקטים מוגדרים על פי חוקת הפדרציה הרוסית כערים פדרליות: מוסקבה, סנקט פטרבורג, וסבסטופול. מוסקבה היא הבירה הרשמית של רוסיה ובה מוסדות הממשל הפדרלי; סנקט פטרבורג היא המרכז התרבותי ובה גם מוסדות הניהול של מערכת המשפט של רוסיה וכן מפקדת הצי הרוסי.

לאחר סיפוח חצי האי קרים לרוסיה, העיר השנייה בגודלה בחצי האי, סבסטופול, הפכה לעיר הפדרלית השלישית ברוסיה. סבסטופול נחשבת לעיר בעלת חשיבות אסטרטגית, ובסמיכות לה שוכן בסיס צי הים השחור.

==הערים הפדרליות==
{| class="wikitable" style="width:99%; text-align:center;"
| colspan=7 width=456 | border
|-
|
{| class="standard sortable" style="border-spacing: 0; border-collapse: collapse; margin: 0px; padding: 0px; width: 100%"
|- style="text-align: center"
! #
! דגל
! סובייקט פדרלי
! שטחבקמ"ר
! אוכלוסייה
! מרכז אדמיניסטרטיבי
|-
! 1
| 
| העיר הפדרלית מוסקבה
| align="right" | 2,561.5
| align=right | 12,380,664
| מוסקבה
|-
! 2
| 
| העיר הפדרלית סנקט פטרבורג
| align="right" | 1,439.0
| align=right | 5,281,579
| סנקט פטרבורג
|-
! 3
| 
| העיר הפדרלית סבסטופול
| align="right" | 864
| align=right | 428,753
| סבסטופול
|-
! 4
|
| סך הכול
| align="right" | 4,864.5
| align=right | 17,980,000
|
|}
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
ערים פדרליות
הרי קירניה

הרי קירניה (בטורקית: Beşparmak Dağları; ביוונית: Πενταδάκτυλος - בשתי השפות "(הרי) חמש האצבעות") הוא רכס הרים בתחומה של קפריסין הצפונית בצפונו של האי קפריסין. "חמש האצבעות" הוא שמו של החלק המערבי של הרכס, והוא ניתן לו על-שום צורתה של אחת הפסגות הסמוכה לעיר הנמל קירניה שלמרגלותיו, אולם שם זה נוהג בדרך כלל לרכס כולו. הרכס נמשך מחופו הצפוני של מפרץ גוזליורט/מפרץ מורפו (Güzelyurt Körfezi/Κολπος Μορφου), מגיע לשיאו בחלקו המערבי, ומשתפל בהדרגה מזרחה אל חצי האי קרפאז בו הוא הופך לגבעי.

הרכס הוא אחד משני רכסי הרים באי (האחר הוא רכס הרי הטרואודוס), והוא נמתח ממזרח למערב סמוך ובמקביל לחופו הצפוני של האי. אורכו של הרכס הוא 160 קילומטר ורוחבו אינו עולה על עשרה קילומטרים לכל היותר. הוא עשוי אבן גיר ושיש, ומגיע לשיאו בסווילי טפה/קיפריסווונוס (Selvili Tepe/Κυπαρισσόβουνος) שגובהו 1,024 מטרים מעל פני הים. הרי קירניה חוצצים בין חופו הצפוני הצר והתלול של האי לבין המישור שמרכזו - המסאוריה (Μεσαορία/Mesarya Ovası).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קפריסין הצפונית: גאוגרפיה
קרפאז

חצי האי קרפאז השלוח כאצבע מקפריסין
מראה לכיוון דרום-מערב, לאורך חופו הדרומי של חצי האי
קרפאז או קירפאשה (ביוונית Καρπασία - "קרפסיה", בטורקית Karpaz או Kırpaşa) הוא חצי אי ארוך וצר בצפון-מזרחו של האי קפריסין, השוכן בתחומה של קפריסין הצפונית. חצי האי שלוח מקפריסין לכיוון צפון-מזרח, לעבר מפרץ איסכנדרון שבטורקיה, והוא משווה לקפריסין את צורתה האופיינית המזכירה אגרוף השולח אצבע מורה. אורכו של חצי האי הוא כ-80 ק"מ ורוחבו המרבי הוא 15 ק"מ. רכס הרי קירניה נכנס אליו ממערב והופך בתחומו לגבעי. חצי האי מסתיים בכף זאפר (Zafer Burnu - "כף הניצחון")/כף אפוסטולוס אנדראס (Ακρωτήριο Αποστόλου Ανδρέα - "כף השליח אנדראס"), וסמוך לו שוכנים מספר איים קטנים בלתי-נושבים. מפרץ מאוסה/מפרץ אמוכוסטוס (Mağusa Körfezi/Κόλπος της Αμμόχωστου) שוכן מדרום לו. 

אופיו של חצי האי הוא חקלאי והיישוב הגדול ביותר השוכן בתחומו הוא דירקרפאז/ריזוקרפאסו (Dipkarpaz/Ριζοκάρπασο) ובו כ-6,000 תושבים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קפריסין הצפונית: גאוגרפיה
קטגוריה:אירופה: חצאי איים
בית הספר לשפות אקור

בית הספר לשפות "אָקוֹר" (בצרפתית: Accord École de Langues) הוא מכון גבוה ללימודי צרפתית כשפה זרה אשר הוקם בפריז בשנת 1988. הוא מארח מדי שנה יותר מ-5,000 תלמידים מ-50 לאומים שונים וזכה לתווית "השפה הצרפתית הזרה האיכותית", עם מספר הכוכבים המרבי בחמש הקטגוריות שנבדקו (אירוח, מיקום, הוראה, הכשרה, ניהול).

== היסטוריה ==
בית הספר ממוקם בבניין פריזאי טיפוסי על בשדרות הגדולים שבאזור העתיק של העיר, באזור מצוקה לשעבר, אשר כולל היום תיאטראות, פאבים ובתי מרזח, לאחר שעברה שינוי במאה התשע עשרה על ידי עבודתו של הברון אוסמן אשר שינה את פניה של פריז.

== פדגוגיה ==
מטרתו העיקרית של בית הספר לחשוף את התלמידים לתנאים ולמגבלות של הסיטואציות המתעוררות בתחומים שונים של החיים החברתיים ולפתח אצלם אסטרטגיות למידה המאפשרות לבטא בצרפתית את היכולות התקשורתיות הקיימות אצלם בשפת האם שלהם .

נושא הדקדוק מתורגל באמצעות משחקים לשוניים, סימולציות, תרגילים אינטראקטיביים ופעילויות מגוונות במהלך סיטואציות תקשורת שונות.

מנכ"ל בית הספר הוא פרנסואה פייפר (François Pfeiffer).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.french-paris.com/ Official site] 
* [http://www.paris-junior.com/ Official site, junior section] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפתית
קטגוריה:פריז: חינוך
Unarmed (best of 25th anniversary)

Unarmed-Best of 25th Anniversary (בתרגום חופשי: "בלתי חמוש - המיטב של 25 שנות פעילות") הוא אלבום אוסף של להקת הפאוור מטאל הגרמנית Helloween. ייחודו ביחס לשאר אלבומי הלקט למיניהם הוא שכל שיר באלבום מוצג באופן שונה מגרסת הופעתו המקורית. בנוסף לחברי הלהקה, השתתפו בהפקת האלבום אמנים אורחים רבים. 
האלבום הגיע במצעד אלבומים הגרמניים למקום 39.

== רשימת רצועות ==
# "Dr. Stein" (במקור-The Keeper of the Seven Keys pt. 2) 
# "Future World" (במקור-The Keeper of the Seven Keys pt. 1)
# "If I Could Fly" (במקור- The Dark Ride)
# "Where the Rain Grows" (במקור-Master of the Rings)
# "The Keeper's Trilogy" (טרילוגיית שירים. במקור-The Keeper of the Seven Keys pt. 1+2)
# "Eagle Fly Free" (במקור-The Keeper of the Seven Keys pt.2)
# "Perfect Gentleman" (במקור-Master of the Rings)
# "Forever And One" (במקור-The Time of the Oath)
# "I Want Out" (במקור-The Keeper of the Seven Keys pt 2)
# "Fallen to Pieces" (במקור-Gambling With the Devil)
# "A Tale that Wasn't Right" (במקור-The Keeper of the Seven Keys)
# "Why" (מקור-Master of the Rings)

== The Keeper's Trilogy ==
שיר זה הוא שיר מיוחד, שלא מבוצע במלואו באף אחד מאלבומי הלהקה. קטע זה הוא שילוב של מספר קטעים מתוך השירים "Halloween", "The Keeper of the Seeven Keys" ו-"A King for a 1000 Years", הלקוחים מתוך שני חלקי האלבום "The Keeper of the Seven Keys". כל שיר מנוגן בגרסה אקוסטית ורגועה.
בהקלטת קטע זה נעזרה הלהקה בתזמורת פראג, המונה כ-70 נגנים.

== קרדיטים ==
* אנדי דריס - שירה
* מייקל וויקאת' - גיטרה (מלבד טראק מספר 6)
* מרכוס גרוסקופף - בס (מלבד טראק מספר 6)
* סשה גרסטנר - גיטרה
* דני לובל - תופים (מלבד טראק מספר 6)
* התזמורת הסימפונית פראג - (טראקים 5 ו-11)
* גרו דרנק - אקורדיון (חבר בלהקת "זעם בבית השחיטה")
* פיטר מאפאי - גיטרה (טראקים 2,4,7 ו-9)
* אלבי דונלי - סקסופון (טראק 1)
* מטיאס אולמר - פסנתר (טראקים 1,3,5,10,11)
* ניפי נויה - כלי הקשה (טראקים ו-4,6,7,9,10)
* חברי הטריו המוזיקלי "הלסונגס" (הריאט אוהלסון, קאלה קארלסון, ג'והן ברינגהד) - פסנתר, גיטרה ודואט שירה (טראק 6)
* ההרכב הקולי "ג'רג'וראין" - מקהלה
* צ'ארלי באופיינד - מפיק (מלבד טראק 6)
* פיטר אריקסון - מפיק (טראק 6)
==קישורים חיצוניים==
קורפוס קלוסטומיה

כפיס המוח
קורפוס קלוסטומיה (הסרת כפיס המוח) הוא תהליך ניתוחי המנתק את התקשורת בין שתי ההמיספרות במוח. כתוצאה מכך נוצר מצב רפואי הנקרא מוח חצוי (split-brain). ניתוח זה נעשה כדי לעזור לחולי אפילפסיה קשים ביותר, לאחר שטיפולים תרופתיים לא הצליחו לייצב אותה.

רוב הניתוחים המודרניים מסוג זה כוללים רק את החלק הקדמי של כפיס המוח, מה שמשקף את העובדה שהאונה הקדמית והאונה הרקתית הן האונות במוח האחראיות בעיקר ליצירת ההתקפים האפילפטיים. ההפרעות כתוצאה מהליך ממותן זה הן קלות יותר; לא נמצאו תופעות לוואי אצל חלק מהחולים (למרות שלא סביר שאין כאלה).

כפיס המוח נקטע, בדרך כלל, כדי לעצור את ההתקפים האפילפטיים. ברגע שכפיס המוח נחתך, הרבה יותר קשה למוח לשלוח מסרים בין שתי ההמיספרות. למרות שכפיס המוח הוא שטח החומר הלבן הגדול ביותר המחבר את ההמיספרות, יש עדיין תקשורת מוגבלת ביניהן על ידי התפרים הקדמי והאחורי (anterior commissure, posterior commissure).

בשנת 1981 ניתן פרס נובל לרפואה לרוג'ר ספרי על מחקריו בתחום התקשורת בין ההמיספרות של המח<ref></ref>.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* 
* 
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.infomed.co.il/treatment-256/%D7%9B%D7%A8%D7%99%D7%AA%D7%AA+%D7%90%D7%95%D7%A0%D7%94/ כריתת אונה], באתר אינפומד
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20050407105335/http://www.epilepsy.com/epilepsy/corpus_collostomy.html Detail on the procedure], מתוך epilepsy.com
* [http://www.surgeryencyclopedia.com/Ce-Fi/Corpus-Callosotomy.html Encyclopedia of Surgery: Corpus callosotomy]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טיפול באפילפסיה
קטגוריה:נוירוכירורגיה
קטגוריה:פעולות כירורגיות
ביזון

תמונה מ-1870 המציגה כמה חקלאים ליד "הר" העשוי מגולגולות של ביזונים אמריקאיים
עדר ביזונים אירופאיים באוקראינה
בּיזוֹן (שם מדעי: Bison) הוא סוג של בקר ממשפחת הפריים בעלי רעמה גבוהה וקרניים רחבות. כיום ישנם שני מיני ביזונים, אך בעבר היו מינים נוספים.

הביזונים ניזונים בעיקר מעשב ומשיחים שנמצאים בטווח הגעה שלהם. בגלל גודלם הרב, טורפים מועטים בלבד מנסים לתקוף אותם, אך לעיתים, להקות זאבים תוקפות ביזונים ומצליחות לכתרם ולהכניעם.

שני מיני הביזונים היו בסכנת הכחדה במאה ה-19 ובמאה ה-20, אך שניהם השתקמו. כיום אף מין אינו בסכנת הכחדה, אם כי תת-המין "ביזון היערות" רשום בקנדה כחיה בסכנת הכחדה.

==מיון==
כיום ישנם שני מינים בסוג:
* ביזון אמריקאי (Bison bison) – המין הגדול יותר, החי באמריקה הצפונית. הביזון האמריקאי מתחלק לשני תת-מינים: ביזון המישורים וביזון היערות
* ביזון אירופי (Bison bonasus) – המין הקטן יותר, המצוי ברחבי אירואסיה. כיום הוא מצוי בסכנה. הביזון האירופאי מחולק לשלושה תת-מינים: ביזון השפלה הקיים כיום, וביזון הקרפטים וביזון קווקזי שנכחדו.

בעבר היו עוד שבעה מינים שנכחדו:
* ביזון קדמוני (Bison antiquus)
* ביזון גדול-קרניים (Bison latifrons)
* ביזון מערבי (Bison occidentalis)
* ביזון הסטפה (Bison priscus)
* Bison hanaizumiensis
* Bison palaeosinensis
*ביזון שחואטנסאקי (Bison schoetensacki)

==תיאור==
הביזון דומה מעט לפרה, אך הוא גדול וחזק יותר. הביזון האירופי והביזון האמריקאי הם בין המינים היבשתיים הגדולים ביותר באירופה ואמריקה הצפונית בהתאמה. לביזון פרווה עבה, בייחוד באזור הראש, רגליים עבות וקרניים אצל הזכרים והנקבות כאחד (הקרניים של הנקבות הן לרוב קטנות יותר). הביזון מסתובב כאשר ראשו רכון תמידית, כי הוא אינו מסוגל להרים את הראש מעל גובה הכתפיים.

ביזונים חיים לרוב בעדרים של כמה עשרות פריטים. לרוב העדר מורכב מנקבה מבוגרת אחת, כמה זכרים מבוגרים, וכמה דורות של צאצאיהם.

==הבדלים בין הביזון האירופי לביזון האמריקאי==
אף על פי שהם דומים מאוד, ישנם כמה וכמה הבדלים בין הביזון האירופי והאמריקאי:
*לביזון האמריקאי יש 14 צלעות, ולאירופי ישנן 13 צלעות.
*הביזון האירופי רחב יותר, ויש לו רגליים יותר ארוכות.
*הביזון האמריקאי אוכל יותר עשב, ופחות שיחים ועשבים מאשר האירופי.
*לביזון האירופי זנב שעיר יותר, אף שגופו שעיר פחות.
*קל יותר לאלף את הביזון האמריקאי, והוא מוכן להתרבות עם בני בקר בקלות רבה יותר.

==התנהגות==
ביזונים מבלים את רוב היום באכילה ובמנוחה. לרוב העדר נשאר באותו מקום במשך כמה ימים, ואז מתקדם לנקודה אחרת. ביזונים מתקדמים לרוב ממקום למקום בהליכה מהירה, אם כי הם מסוגלים גם לרוץ. חרף חזותם המגושמת, הם מסוגלים להגיע למהירות של 65 קילומטר לשעה.

התנהגותם של הביזונים כלפי בעלי חיים אחרים ובני אדם היא אמביוולנטית: לפעמים הם יניחו לבעל חיים אחר להתקרב בלי להגיב, ולעיתים הם יבצעו מנוסת בהלה בגלל הפרעה שולית. בעת התקפה, העדר מתאגד יחדיו, כאשר המבוגרים מגנים על הצעירים.

==ציד ביזונים ==
בני האדם הם האחראים העיקריים לדלול אוכלוסיית הביזון האמריקאי כמעט עד הכחדתה. במהלך המאה ה-19 מתיישבים אמריקאים צדו כ-50 מיליון ביזונים. פיתוח מסילות הרכבת לאורך ארצות הברית איפשרו גישה קלה לעדרי הביזונים ואף יצרה "ספורט" המכונה "ציד מסילות ברזל" בו נוסעי הרכבת היו מתחרים ביניהם מי יירה בכמה שיותר ביזונים תוך כדי נסיעה. ציד אינטנסיבי זה הפחית את אוכלוסיית הביזונים באמריקה מעשרות מיליונים לכמה מאות בודדות.

עדר ביזונים אמריקאיים ב[[ילוסטון]]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס המילטון סמית
קטגוריה:בקר
הרישיון הציבורי של מוזילה

הרישיון הציבורי של מוזילה (מאנגלית: Mozilla Public License, ידוע גם בראשי התיבות MPL) הוא רישיון תוכנה המשמש לתוכנה חופשית. הוא שימוש לראשונה עבור תוכנות בפרויקט מוזילה אבל משמש גם לתוכנות רבות אחרות.

הרישיון הוא רישיון copyleft חלש (דומה במידת מה ל־LGPL) - שימוש בו מחייב הפצת שינויים בתוכנה, אולם שימוש בו כספריה לא מחייב הפצת שינויים בתוכנית שמשתמשת בו. להבדיל מרישיון ה-LGPL, הוא חל על כל קובץ בנפרד, ולא על כל התוכנית או כל הספרייה.

==היסטוריה==
כאשר חברת נטסקייפ החליטה לשחרר את קוד המקור של הדפדפן שלה וליצור את פרויקט מוזילה היא החליטה לכתוב רישיון תוכנה מתאים. גרסה 1.0 התבררה כמנוסחת בצורה לא מתאימה ולכן שוחרר עדכון לנוסח, שהוא גרסה 1.1.

בשנת 2010 החלה קרן מוזילה לכתוב גרסה חדשה של הרישיון: 2.0. לגרסה הזו יש ניסוח פחות משפטי ומסורבל. כמו כן היא אמורה לפתור בעיות תאימות עם מספר רישיונות פופולריים לתוכנה חופשית. הגרסה הסופית פורסמה בשלושה בינואר 2012.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mozilla.org/MPL/2.0/ MPL 2.0]
* [http://www.mozilla.org/MPL/1.1/ MPL 1.1]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רישיונות זכויות יוצרים
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:מוזילה
קטגוריה:רישיונות תוכנה Copyleft
חיים מילר

חיים והדסה מילר בשנת 1946
חיים מילר (29 באפריל 1921 – 26 בספטמבר 2020) היה חבר קיבוץ כפר מנחם שזכה להכרה ציבורית עקב פעילותו כחבר תנועת הנוער "השומר הצעיר" וכלוחם ומפקד בפלמ"ח ובהגנה, ובין השאר, ביחידות הפלי"ם, הנוקמים, המחלקה הגרמנית, ובארגון פעילות העפלה לארץ ישראל.

== ביוגרפיה ==
מילר נולד בווינה ועלה לארץ ישראל במרץ 1939, ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה, כחניך תנועת הנוער השומר הצעיר בעלייה בלתי לגלית. הוא הצטרף לגרעין שנועד להקים את קיבוץ כפר מנחם. חברי הגרעין שהו במשך שנה וחצי בקיבוץ עין השופט, ולאחר מכן המתינו במושבה כפר הדר, ליד רמתיים, עד לקבלת אישור העלייה על הקרקע.

מילר התגייס לפלמ"ח ובמקביל עבד בקיבוצו במסגרות. תחילה שירת במחלקה הגרמנית של הפלמ"ח, עד שהיחידה הועברה אל הצבא הבריטי. לאחר מכן, שירת בפלי"ם, ובחוליית הנוקמים או ה"נקם", אשר בנוסף לפעילותה המיוחדת, ארגנה עליית מעפילים לארץ ישראל והברחה של נשק ותחמושת. הוא מונה לפקד על מחנה מעפילים בצרפת, ואחר כך השתתף בפיקוד על אוניית המעפילים "תל חי". כאשר חזר לארץ הועבר למסגרת ההגנה המרחבית, ושירת כמפקד אזורי בסביבות קיבוצו כפר מנחם, ובמבצע יואב במלחמת העצמאות. לאחר הקמת מדינת ישראל עבד במחלקת הביטחון של הקיבוץ הארצי השומר הצעיר.

בסוף שנת 1946 התחתן עם הדסה כהן בת משמר הירדן, והקים עמה משפחה. לחיים והדסה נולדו שתי בנות ושני בנים, והם אימצו אל משפחתם שלושה ילדים. הדסה נפטרה ממחלה בשנת 2004.

ב-2008 יצא סרט המתאר את קורות חייו.

מילר קיבל בשנת 2015 את "פרס יקיר התעשייה הקיבוצית".

בערב יום השואה 2016 ראיינו את מילר בערוץ 10 שאמר: "אז, כולם רצחו - אז גם אני. זו הייתה תגובה, פשוט תגובה" ו-"היום לא הייתי עושה את זה, אבל אני לא מצטער".

חיים נפטר בקיבוצו כפר מנחם ב-26 בספטמבר 2020 בגיל 99, והובא למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ.

== קישורים חיצוניים ==

* נחמן גלבוע, הזמן הירוק: [https://web.archive.org/web/20110818223016/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2009/dafyarok/090625_miller.htm אחרוני הנוקמים], באתר הקיבוצים.
* 
* 
* סיפורו האישי [http://www.palyam.org/HaverimMesaprim/13570334.pdf מהפלגת "תל חי"].
* יגאל וילנד, [https://youtu.be/K-rLp1QdewY ראיון מוקלט]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:כפר מנחם: אישים
קטגוריה:חברי קבוצות הנוקמים
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
Best Thing I Never Had

Best Thing I Never Had (בעברית: הדבר הטוב ביותר שאף פעם לא היה לי) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה הרביעי 4 השיר יצא לאור כסינגל השני מן אלבום ב-1 ביוני 2011. השיר נכתב על ידי בייבי פייס, ג'יי קיו וביונסה נואלס, והופק על ידי סימבוליק וואן. השיר הוא שיר מסוג פופ - R&B, ובמקור לא נכתב כבלדה. מילות השיר מדברות על נקמה וקארמה. הזמרת שרה על כך שאינה רוצה להיות שבורת לב, וכיצד היא שמחה להשאיר את החבר שלה מאחור, כיוון שאינו מזהה את הפוטנציאל לחיים מאושרים איתה. ביונסה ציינה כי השיר אמור לגלות עניין לכל מאזין, ללא קשר למינו.

"Best Thing I Never Had" קיבל ביקורות חיוביות רבות ממבקרי המוזיקה, שטענו שהשיר הוא המשך של שיר העבר של ביונסה "Irreplaceable", כי שניהם מדוברים על נושאים דומים. נוסף על כך, המבקרים שיבחו את קולה של ביונסה, ואת פתיחת השיר.

"Best Thing I Never Had" הוא בין השירים המצליחים מאלבומה של ביונסה "4", הוא הגיע למקום ה-16 במצעד בילבורד הוט 100 של ארצות הברית, ולמקום ה-4 במצעד ההיפ הופ וה-R&B של ארצות הברית. כמו כן, השיר הגיע למקום ה-3 בבריטניה, ולמקום ה-2 באירלנד. השיר הגיע למעמד פלטינה באוסטרליה, בשוודיה ובארצות הברית עם מכירות של מעל ל-1,000,000 עותקים. בנוסף, הוא הגיע למעמד זהב בניו זילנד, בקנדה ובבריטניה.

== וידאו קליפ ==
הקליפ של "Best Thing I Never Had", בוים על ידי דיאן מרטל, וצולם במחוז ווסטצ'סטר ב-15 ביוני 2011, ובפורט גרין, ברוקלין, ב-16 ביוני 2011. ב-20 ביוני 2011, ביונסה פירטה על שמלת הכלולות שהיא לובשת בקליפ. היא אמרה שזו שמלה של חברת האופנה "Barachi" שהיא ראתה בחלון ראווה לפני כשנה כשהייתה בטקס פרסי הגראמי. לפני צילום הווידאו, נואלס נזכרה בשמלה, שהיא כפי שתוארה "פנטזיה יפה", וכשחברי קבוצת המחקר שלה התקשרו, התגלה כי השמלה הייתה עדיין בחנות. בקליפ נראית ביונסה בשמלת כלה, מתכוננת לחתונתה ונזכרת במאהב הקודם שלה, שלעולם לא נתן לה את תשומת הלב שהגיע לה. מבקרים שיבחו את מראה של ביונסה בשמלת כלה, ושיבחו את יכולתה לשיר ישירות למצלמה.

=== וידאו אלטרנטיבי (חלופי) ===
ב-26 ביולי 2011, הודיעה נואלס על כוונתה לבצע וידאו קליפ חלופי לשיר. היא ביקשה ממעריציה לשלוח אליה תמונות מיום חתונתם, או תמונות על חוויות מיום הנשף הבית ספרי, אשר יכללו בגרסה החדשה לקליפ. הווידאו החלופי תוכנן לצאת בחודש ספטמבר, 2011 אך יצא בסופו של דבר ב-11 באוקטובר באותה השנה.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שירי ביונסה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ביונסה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי בייביפייס
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ביונסה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי בייביפייס
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי דיאן מרטל
קטגוריה:שירים על בגידה: מעילה באמון
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:שירי R&B
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
מסו-אמריקה

מפת אזור מסו-אמריקה
מֶסוֹ-אמריקה או מסואמריקה (בספרדית: Mesoamérica) הוא שמו של אזור ותרבות במדינות אמריקה המרכזית. האזור משתרע ממרכז מקסיקו לבליז, גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה, וקוסטה ריקה ובתוכו מספר קהילות מהתקופה הפרה-קולומביאנית שפרחו לפני הקולוניזציה הספרדית של אמריקה במאות ה-16 וה-17.
קבוצות פרהיסטוריות באזור מאופיינות בכפרים חקלאיים לצד בירות בעלות טקסים פוליטיים דתיים גדולים. באזור זה התקיימו כמה מן התרבויות המורכבות והמתקדמות שבאמריקות, בהן בין היתר האולמקים, האצטקים, המאיה והטאוטיווקאן.

==אטימולוגיה והגדרה==
המונח "מסו-אמריקה", שפירושו ביוונית 'אמריקה האמצעית', נטבע בשנת 1943 על ידי האתנולוג הגרמני פאול קִירְכְהוֹף (Kirchhoff), אשר ציין כי קיים דמיון בין התרבויות הפרה קולומביאניות בתוך האזור שכלל את דרום מקסיקו, גואטמלה, בליז, אל סלבדור, מערב הונדורס, ושפלת החוף המערבי של ניקרגואה וכן צפון-מערב קוסטה ריקה. במסורת ההיסטוריה התרבותית ובתאום לתאוריה הרווחת אצל ארכאולוגים מתחילת אמצע המאה ה-20. קירכהוף הגדיר את האזור כאזור תרבות המבוססת על קווי דמיון תרבותיים שנוצרו על ידי אלפי שנים של אינטראקציה בין האזורים. (כלומר, דיפוזיה).

הקשר התרבותי כלל קשר אנתרופולוגי במעבר בין עמים ושבטים נוודים ליושבי קבע. קשר חקלאי, בעיקר בהסתמכות על גידול של תירס, השימוש בשני לוחות שנה שונים. האחד בן 260 ימים והשני המבוסס על שנה סולארית והוא 365 יום. מערכות קרובות בכתב ההירוגליפי, ודמיון במושגים בשפה ובהתייחסות לקרבה. האזור הוגדר לשונית על ידי מספר תכונות דקדוקיות שהתפשטו על ידי הדיפוזיה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* (2000): Atlas del México Prehispánico. Revista Arqueología mexicana. Número especial 5. Julio de 2000. Raíces/ Instituto Nacional de Antropología e Historia. México.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אמריקה המרכזית
קטגוריה:אמריקה הלטינית: היסטוריה
קטגוריה:הונדורס: היסטוריה
קטגוריה:מקסיקו: היסטוריה
קטגוריה:גואטמלה: היסטוריה
קטגוריה:בליז: היסטוריה
קטגוריה:אל סלוודור: היסטוריה
קטגוריה:קוסטה ריקה: היסטוריה
קטגוריה:ניקרגואה: היסטוריה
קטגוריה:אינדיאנים
רחוב אילת

מראה ברחוב
רחוב אילת ביפו הוא המשכה של דרך יפו עד שדרות ירושלים. הרחוב מהווה גבול בין השכונות: נווה צדק, פלורנטין, המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, ושכונת נוגה. בסוף רחוב זה נמצא "מגדל נווה צדק". בקצה רחוב אילת נמצא מבנה של תחנת השנאה שהוקם בשנות ה-30 של המאה ה-20 ומיועד לשימור. בתחילה נקרא הרחוב בשם: דרך הגמלים ולאחר מכן נקרא בשם: דרך שכם ואחר כך בשם: "רחוב מוסתקים" על שמו של "עלי אפנדי מוסתקים" שהיה איש עסקים ידוע ביפו.

לאחר קום המדינה נקרא בשם: רחוב 298 עד שהוחלף שמו לרחוב אילת. ברחוב כמה אתרים חשובים וגם היסטוריים כגון:
* תחנת הרכבת יפו.
* מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל במספר 50 פינת רחוב אליפלט.
* מכון אבני המתפרש על פני 17 בניינים וסביבו חנויות רבות למוצרי אומנות.
* בבניין מספר 21 שכנה הגימנסיה העברית "הרצליה" קודם שעברה אל בניינה השלישי ברחוב הרצל.
* בבניין מספר 57 פעל בעבר קפה לורנץ - כיום מכון שכטר למדעי היהדות.
* בקצה הרחוב ניצב מגדל נווה צדק

הרחוב הוא חלק מן הציר היסטורי דרך יפו-שכם המחבר את דרך יפו עם רחוב רזיאל ובו מצויים מבנים ערביים עתיקים.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.vtlv.co.il/search_results?q=דרך+אילת רחוב אילת], אתר VLTV
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2020/10/28/%d7%a1%d7%99%d7%91%d7%95%d7%91-%d7%91%d7%aa%d7%97%d7%a0%d7%aa-%d7%94%d7%94%d7%a9%d7%a0%d7%90%d7%94-%d7%a9%d7%9c-%d7%97%d7%91%d7%a8%d7%aa-%d7%94%d7%97%d7%a9%d7%9e%d7%9c-%d7%91%d7%93%d7%a8%d7%9a-%d7%90/ סיבוב בתחנת ההשנאה של חברת החשמל בדרך אילת], באתר 'חלון אחורי', 28 באוקטובר 2020

*
אילת
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:נווה צדק
קטגוריה:פלורנטין
קטגוריה:המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו
הוסטל איילון

הוסטל איילון (Hostel Ayalon) הוא אולפן הקלטות וחדר חזרות ברחוב בן שמן 6 בתל אביב. המקום נשמר כפי שהוא מאז שנות ה-70.

הוסטל איילון הוקם בשנת 2005 על ידי המוזיקאי אריאל שלם (Ariel De Lion), כמלכ"ר של מוזיקאים, משוררים ואמנים ויזואליים.

== היסטוריה ==
בתחילת שנות ה-80 בנה במקום יובל ריבלין אולפן הקלטות. את המקום, שהיה מתחם לופטים נטוש, בנה יובל בעידודה של יונה וולך (חברתו לחיים) שהייתה בשלבים מתקדמים של מחלתה, ורצתה בעצם להגשים את משאלת לבם שלה ושל אהובה הצעיר להקים אולפן הקלטות.

לאחר פטירתה של וולך ב-1985, העביר יובל ריבלין בתחילת 1986 את הבעלות למפיק מדנמרק, רלף לויטן. המקום התפרסם בעת זו בעיקר בזכות ריב משפטי מתוקשר בין לויטן לצביקה פיק. ב-2005 העביר לויטן את המקום למוזיקאי אריאל שלם, אשר הקדיש את העשייה האמנותית במקום ליונה וולך. במהלך השנים 2005 - 2010 פעל כמקום לעשייה אמנותית ומוזיקלית מחתרתית בשיתוף פעולה עם הצימר, בית פתקית, גרילה תרבות ובצלאל. ב-2009 הוציא שלם אלבום אוסף הנושא את השם הוסטל איילון, בו השתתפו כ-60 אמנים מתחומי המוזיקה, השירה והאמנות הוויזואלית. האלבום יצא בהוצאת התו השמיני והאוזן השלישית ובהוצאה מוגבלת של כ-1,000 עותקים. באלבום יש קטע שירה בקולה של יונה וולך באדיבות קול ישראל, והאלבום הוקדש לזכרה.

== אלבומים ==
* אריאל שלם (Ariel de Lion), "הוסטל איילון" (אסופת אודיו, וידאו ושירה בהוצאת התו השמיני, 2009)

== לקריאה נוספת ==
* יגאל סרנה, "יונה וולך" (ביוגרפיה) - (הוצאה מחודשת ומעודכנת, 2009)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=3&Area=1&ArticleID=11672 מקום שישנים בו], טל גורדון (הבמה)
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
קטגוריה:תרבות מוזיקלית
קטגוריה:אולפני הקלטות
מחקרי ירושלים במחשבת ישראל

עטיפת החוברת הראשונה של מחקרי ירושלים במחשבת ישראל
מחקרי ירושלים במחשבת ישראל הוא כתב עת מחקרי בתחומי מחשבת ישראל, הפילוסופיה היהודית ותורת הסוד היהודית, שנוסד על ידי פרופסור יוסף דן, בשנת תשמ"א.

==תוכן כתב העת==
כתב העת משמש במה לפרסום מחקריהם של חוקרים במדעי היהדות מישראל ומשאר העולם. המחקרים המתפרסמים בכתב העת הם בתחום מחשבת ישראל והפילוסופיה, וכן בתורת הסוד היהודית, לרבות המיסטיקה היהודית הקדומה, הקבלה באירופה, ספר הזוהר, קבלת האר"י, השבתאות, החסידות והמשיחיות. במסגרת כתב העת יצאו לאור, נכון לשנת 2012, 24 כרכים, 2 מוספים ומפתח לעשרת הכרכים הראשונים.

תחילה יצא לאור כתב העת כרבעון, ללא נושא מיוחד לכל כרך, אולם החל מהכרך הששי הוקדשו מרבית הכרכים לנושא ספציפי או יצאו במתכונת של ספר יובל או ספר זיכרון, עם כותרת נפרדת. נכון לשנת 2012 יצאו לאור כרכים מיוחדים לכבודם או לזכרם של החוקרים ישעיה תשבי, שלמה פינס, רבקה ש"ץ אופנהיימר, יוסף ברוך סרמוניטה, אליעזר שביד וגרשם שלום; כרכים ו', ח', י', וט"ז - י"ז מכילים את מרבית ההרצאות שניתנו בחמישה כנסים (הראשון, השני, השלישי, הרביעי והשביעי), שנערכו לזכרו של גרשם שלום; לפני היציאה לאור של כרך י"א הופיע מפתח מאמרים לכרכים א' - י' (תשמ"א - תשנ"ב); כרך ט"ו הוקדש למחקרי חסידות; ושני הכרכים האחרונים, כרכים כ"ב - כ"ג נושאים אף הם כותרת אך הוקדשו למגוון נושאים.

כתב העת יוצא במסגרת החוג למחשבת ישראל, המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, האוניברסיטה העברית בירושלים, המרכז לחקר הקבלה ע"ש גרשם שלום ובית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. ההפצה של כתב העת הייתה תחילה באמצעות הוצאת מאגנס. מאוחר יותר עברה ההפצה לידי מזכירות בית הספרים הלאומי האוניברסיטאי בגבעת רם, ירושלים, שהייתה אחראית להפצה עד תשס"ז-2007. החל משנת 2011 נמצאת האחריות על ההפצה שוב בידי הוצאת מאגנס.

פרופ' יוסף דן היה העורך הראשון של כתב העת. עורכים של כרכים אחרים היו: יוסף הקר, זאב גריס, זאב הרוי, פול מנדס-פלור, יהודה ליבס, משה אידל, אליעזר שביד, רחל אליאור, אביעזר רביצקי, עמנואל אטקס, דוד אסף ויהוידע עמיר.

מרבית המאמרים המתפרסמים בכתב העת הם בעברית, עם תקצירים באנגלית בסוף כל כרך. חלק מהמאמרים המתפרסמים הוא באנגלית.

==כרכי כתב העת==

==קישורים חיצוניים==
* [https://jstudies.huji.ac.il/book/מחקרי-ירושלים-במחשבת-ישראל פרטים על כתב העת], באתר הפקולטה למדעי הרוח, המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, האוניברסיטה העברית בירושלים.
* 
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: כתבי עת
קטגוריה:מחשבת ישראל
קטגוריה:גרשם שלום
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
מסאוריה

צילום לווין של קפריסין
מסאוריה (ביוונית: Μεσαορία; בטורקית: Mesarya Ovası - "מישור מסריה") הוא מישור רחב-ידיים בצורת משולש ובשטח של כ-1,000 קמ"ר, התופס את חלקו המזרחי של מרכז האי קפריסין. מישור מסאוריה שוכן בין הרי קירניה מצפון, הרי הטרואודוס מדרום וממערב והים התיכון ממזרח, והוא מכסה כתשיעית משטחו של האי. מיקומו בין שני רכסי הרים הקנה לו את שמו, שמשמעותו ביוונית היא "בין ההרים". אורכו של המישור הוא 65 ק"מ ממזרח למערב ורוחבו המרבי מגיע ל-35 ק"מ במזרחו. הוא שטוח למדי ומגיע עד לגובה של כ-325 מטרים מעל פני הים לכל היותר. המישור מחורץ במספר ערוצי אכזב, והנהר הארוך ביותר באי, פדיאוס/קלינדרה (Πεδιαίος/Kanlıdere) חוצה אותו ממערב למזרח. 

עד לפני כמיליון שנים היה המישור שקוע מתחת לפני הים בין שני איים המהווים כיום את שני רכסי ההרים שמדרום ומצפון לו. המישור התרומם ויצר את האי קפריסין, אך שב וכוסה מספר פעמים עד שקיבל את צורתו הנוכחית בפליסטוקן. עד המאה ה-1 לפנה"ס היה המסאוריה מכוסה ביער צפוף, אז זה נכרת, והדבר גרם לסחיפת הקרקע. הצמחייה הטבעית במישור מוגבלת לשיחים ולעשב המשמשים כמזון לעדרים. למרות זאת המסאוריה הוא אסם החקלאות המרכזי של האי, אך הענף תלוי לחלוטין בגשמי החורף המעטים יחסית למשקעים היורדים בהרים ובהשקיה. המישור מיושב בצפיפות ולצד כפרים רבים שוכנות בו הערים ניקוסיה, לפקושה ופמגוסטה. מאז פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974 מחולק המישור בין הרפובליקה של קפריסין מדרום והרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין מצפון.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קפריסין: גאוגרפיה
קטגוריה:מישורים
גלי טימן

גלי טימן (נולדה ב-1969) היא אמנית פלסטית קונספטואלית ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה בתל אביב, בתם של עפרה ושלי טימן. סבה, אבי אביה, הוא שחקן תיאטרון המטאטא, יעקב טימן. סבה, אבי אמה, הוא עו"ד נחמיה סלומון, מוותיקי עורכי הדין בישראל, בן למשפחת סלומון הירושלמית. היא בוגרת בית הספר לאמנות "קמרה אובסקורה" ו"המדרשה לאמנות" ברמת השרון. בעלת תואר ראשון בספרות. השלימה תואר שני באמנות ב-Central Saint Martin בלונדון.

טימן הציגה מספר תערוכות יחיד בישראל ובלונדון, וכן השתתפה בתערוכות של אמנות קונספטואלית ובפרויקטים שונים של אמנות רב תחומית. כמו כן היא אוצרת של תערוכות ופרויקטים של אמנות רב תחומית. אצרה תערוכות שונות בחללים אלטרנטיביים, כולל במכולת שכונתית ברח' רש"י בלב תל אביב, שירותי קולנוע 'לב' ועוד.

עבודות צילום שלה מעטרות את כתב העת המקוון לשירה "דג אנונימי?".

==תערוכות יחיד==
* "בוגרת עם תעודות", גלריה לימבוס
* "חדר חקירות", בית האמנים ע"ש זריצקי תל אביב, 2007
* "איש הצללים", בית האמנים ע"ש זריצקי תל אביב, 2009
* "המשחק", בית האמנים ע"ש זריצקי תל אביב, 2010
* Lost own voice, גלריית Tenderpixal, לונדון, 2011
* פרסמה ספר אמן The story of Popsy Niveron (עם תמיכה של קרן רבינוביץ) 2014
* It was in the bag with the spices, That's the only clue, גלריה אלפרד, 2015
* It was a dark and stormy night, בית האמנים ע"ש זריצקי תל אביב, 2016
* האגף לשיפור, גלריה אלפרד, תל אביב, ספטמבר 2017.
*מדעי ההתבוננות, בית האמנים ע"ש זריצקי תל אביב, אוקטובר 2019

==תערוכות בהשתתפותה==
* טייטלבאום - משפחה", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, 2004
* "טומבו", תל אביב, 2004 (גם אוצרת)
* "התוצרת", פלורנטין, תל אביב, 2008
* "מקרה עין", הסדנה לאמנות, יבנה, 2009
* "סלח לי אבי כי חטאתי", קולנוע לב דיזנגוף תל אביב, אפריל 2010 (גם אוצרת)
* "אודה לים", גלריה צדיק, יפו 2011
* "קסנון", תערוכה זוגית, עם אילת צין, בית האמנים, 2012 (מלגת קרן רבינוביץ)
* Bright, קיץ 2016, לידס, אנגליה (עבודה שלה נמכרה בערב הפתיחה)
* Girl Town, ספטמבר 2016, לונדון, אנגליה
* איתקה, 2017, מכללת אורנים, אוצרת טלי כהן גרבוז
*Girl Town, גלריה אלפרד, תל אביב, דצמבר 2017
*Because we can, קיץ 2018, צרפת
*Open, בגלריית Old Truman Brewery, אוקטובר 2018, לונדון
*Open, דצמבר 2018, אמסטרדם.

==אוצרת==
* קופסת אוכל, נובמבר 2012, גלריית מכון המים, גבעתיים
* אלברט והנקודות: חדרי קריאה, גלריית אלפרד, מרץ 2013, תל אביב.

קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:בוגרות קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
גלי
קטגוריה:משפחת סלומון (הראש"ז)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אולשטין

אוֹלְשְטִין (מפולנית: ; בגרמנית: Allenstein, אָלֶנְשְטַיין; בליטאית Olštynas) היא בירת פרובינציית ורמיה-מזוריה שבצפון פולין, על נהר הלינה (Łyna). אוכלוסיית העיר מונה כ-175,000 איש.

==היסטוריה==
המסדר הטווטוני החל בבניית טירה במקום בו שוכנת כיום אולשטין בשנת 1347, והישוב מוזכר לראשונה בכתבים בשנת 1348. שמה המקורי בגרמנית, אלנשטיין, משמעו הטירה על נהר האל (Alle), כיום נהר הלינה. ממלכת פולין כבשה את העיר פעמיים, בשנת 1410 וב-1414, אך לאחר מכן היא הוחזרה למדינת המסדר הטווטוני. אלנשטיין הצטרפה לפדרציה הפרוסית ב-1440 ומרדה באבירים הטווטונים ב-1454 במסגרת מלחמת שלוש עשרה השנים ולאחר המלחמה היא הועברה לחסות הכתר הפולני. קופרניקוס היה מנהלה של העיר בין 1516 ל-1521, והיה אחראי על הגנתה בזמן המלחמה בין המסדר הטווטוני לבין ממלכת פולין (1519–1524). אלנשטיין סופחה לפרוסיה ב-1772 במסגרת חלוקת פולין הראשונה, ובצנזוס שנערך באותה שנה נרשמו ביישוב 1,770 איש. אלנשטיין הפכה לחלק מהאימפריה הגרמנית ב-1871 לאחר איחוד גרמניה. 

בעקבות הפסד גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, בוטלה מדינת פרוסיה, וגבולות פולין הורחבו וכללו גם אזור ורמיה-מזוריה. תושביה הגרמנים של אולשטיין גורשו, ובמקומם יושבו תושבים פולניים שעברו למקום, חלקם מהגרים פולנים מהאזורים שסופחו לברית המועצות בקו קרזון, והעיר הפכה לחלק מפולין.

==היסטוריה יהודית==
יהודים נזכרים לראשונה כתושבי העיר בשנת 1764. היישוב היהודי בעיר היה קטן ברב שנות קיומו. לרשות הקהילה לא עמדו מוסדות ציבור עצמאיים, כמו בערים אחרות בפולין.
מרבית מתושביה היהודים התפרנסו ממסחר. בין שתי מלחמות עולם הצטמצמו מקורות העבודה ויהודי העיר סבלו מאנטישמיות.
בשנת 1942 פעל גטו בעיר אליו גם הגיעו פליטים מערים אחרות. ב-7 באוקטובר שולחו יהודי העיר למחנה ההשמדה טרבלינקה. רובם נרצחו.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ורמיה-מזוריה: ערים
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז

HEC Paris בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז (בצרפתית: L'École des hautes études commerciales de Paris ובקיצור HEC), נחשב לאחד מבתי הספר הגדולים בצרפת והנקראים: גרנד אקול. בית הספר נוסד בשנת 1881, וכמו ESCP Europe הוא מנוהל וממומן בידי לשכת המסחר והתעשייה של פריז (La chambre de commerce et d'industrie de Paris). בית הספר הוקם כדי לאחד את כל בתי הספר למסחר בצרפת. במסגרת זו של HEC קיימות קבוצות לימוד מסחר ותעשייה, כמו המוסד הגבוה למנהל עסקים l'Institut supérieur des affaires, ISA והמרכז ללימודי המשך. המרכז להשתלמויות בעסקים של פריז התאחד עם קבוצת HEC בשנת 1999.

==תארים==
קבוצת HEC מציעה לימודים בתחומים רבים: קורסים קלאסיים שכדי להתקבל אליהם יש לעבור מכינה קדם אקדמית תחרותית (בשם Prėpa HEC), ורק 5% הטובים ביותר מתקבלים, בהתאם לתהליך הקבלה לבתי הספר הגבוהים של צרפת. כמו כן, מתקיימים לימודים לקבלת תואר שני במדע, MBA, ולימודים לתואר דוקטור שהם בתחום המקצועי וכוללים תואר מקצועי.

HEC נחשב מזה שנים ארוכות לאחד מבתי הספר הגבוהים היוקרתיים, התחרותיים והאיכותיים באירופה והוא ממוקם בקביעות בצמרת הדירוגים של תוכניות ה MBA בעולם (פיינשל טיימס, האקונומיסט ועוד).

==מיקום==
הקמפוס האוניברסיטאי של HEC ממוקם החל משנת 1964 במסגרת עיריית ג'ואי-און-ג'וזאז (Jouy-en-Josas), כחלק מאזור השטח העירוני של איוולין (Yvelines).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פריז: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:צרפת: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:בתי ספר לעסקים
אורי אלון (סופר)

אוֹרי אֵלון (נולד ב-8 באפריל 1981, תשמ"א) הוא סופר, מאייר, תסריטאי ויוצר קולנוע וטלוויזיה ישראלי. זוכה פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה כיוצר ותסריטאי הסדרה שטיסל.

==ביוגרפיה==
אורי אלון נולד בקיבוץ שלוחות וגדל בבית אל. למד בישיבת שיח שבאפרת אצל הרב שג"ר ושירת בצה"ל כחובש קרבי. בהמשך למד תסריטאות במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות, שם כתב את התסריט לסרט הקצר "טופו" בבימויה של אורית בן-חור רז. בנוסף למד ציור אצל הצייר ליאוניד בלקלב.

אלון שימש כתסריטאי בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "סרוגים" (עונות שנייה ושלישית, ששודרה ב-YES) שיצרו לייזי שפירא וחוה דיבון, העוסקת בעולם הפנויים-פנויות של המגזר הדתי לאומי בירושלים.

בשנת 2013 יצר וכתב את סדרת הדרמה "שטיסל" (עבור YES) העוסקת בעולם החרדי בשיתוף עם יהונתן אינדורסקי. בעונתה הראשונה והשנייה זכתה "שטיסל" ב-17 פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה, בהם פרס התסריט לאינדורסקי ולאלון. הסדרה נמכרה בשנת 2018 לרשת נטפליקס ומשודרת בעשרות מדינות ברחבי העולם. 

ב-2018 יצר יחד עם יהונתן אינדורסקי את המיני-סדרה "אוטונומיות" (עבור HOT), המתרחשת תחת היסטוריה חלופית, בה מפוצלת מדינת ישראל לשתיים: מדינה חילונית ואוטונומיה חרדית. הסדרה זכתה בנובמבר 2018 בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בז'נבה.

באוקטובר 2018 עלתה הסדרה "המנצח", אותה יצר אלון עבור YES.

ב-2020 הוכרזה זכייתו בפרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום הקולנוע.

==כתיבה ספרותית==
אלון פרסם סיפורים קצרים בעיתונים וכתבי עת שונים, ובשנת 1998 זכה עם סיפורו "אומרים עכשיו התור שלך, אייר" בתחרות הסיפור הקצר של עיתון "הארץ" (הסיפור נכלל גם באנתולוגיה "אוטוטו"). בשנת 2008 פרסם את ספרו הראשון, "המופע הנסתר", שזכה בפרס שר המדע, התרבות והספורט לספר ביכורים, ומאז שנת 2010 פרסם חמישה ספרי ילדים.

==חיים אישיים==

אורי אלון הוא בנם של הסופרת אמונה אלון והשר והח"כ לשעבר הרב בני אלון ולו חמישה אחים ואחיות. הוא נכדם של השופט פרופ' מנחם אלון והרב פרופ' פינחס פלאי. שניים מגיסיו הם העורך והמשורר אלחנן ניר והמשורר והקולנוען עמיחי חסון.

אלון נשוי ומתגורר עם משפחתו ביישוב תקוע.

== ספריו ==
===פרוזה===
*המופע הנסתר, כתר, 2008

===ספרי ילדים===
*המלך גוגול (מאייר: מורן ברק), כתר, 2010
*בשוק של ז'קרובאט : אגדה על פי יוסף מוקיר שבת (מאייר: מנחם הלברשטט), כתר, 2015
*התרנגולים שהפכו לעזים (מאייר: מנחם הלברשטט), כתר, 2016. יצא גם במסגרת ספריית פיג'מה
*סל מלא תאנים (מאייר: מנחם הלברשטט), הוצאת תכלת, 2017. יצא גם במסגרת ספריית פיג'מה
*הדרך הארוכה (מאייר: מנחם הלברשטט), הוצאת תכלת, 2022. יצא גם במסגרת ספריית פיג'מה

===מאייר===
*אמונה אלון, גרב, ספריית בית אל, 2000

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מאיירים ישראלים
אורי
קטגוריה:משפחת מרדכי הכהן
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תסריטאים
קטגוריה:בית אל: אישים
קטגוריה:זוכי תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי מעלה - בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי ישיבת שיח יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
מרים חד גדיא

חד גדיא (1895 – 1982) הוא כינויה של מרוסיה (מרים) ניסנהולץ, ציירת ישראלת ילידת רוסיה, מתלמידות בית הספר לאמנות "בצלאל" בשנותיו הראשונות.

==ביוגרפיה==
ניסנהולץ נולדה ברוסיה וגדלה בכפר קודמה שבקרבת אודסה. למשפחת רוקחים ציונית. האם למדה רוקחות, לאחר שקיבלה מהוריה כספי נדוניה לאחר נישואים קצרים. בעקבות תערוכת "בצלאל" שנערכה ב-1911 באודסה, נסעה לארץ ישראל, ונרשמה ללימודים במחזור השלישי של "בצלאל".

קבלתה של אישה למוסד, שבו למדו עד אז גברים בלבד, עוררה תרעומת בקרב תלמידי המוסד, והתלמידים ארגנו חרם כנגד קבלתה. בנוסף לכך, הופעתה של ניסנהולץ הייתה פרובוקטיבית והיא, כפי שהעיד נחום גוטמן, "הלכה בשערות מסופרות כבחור – והייתה ראשונה לאופנה זו בכל המזרח התיכון".

על פי עדותה של ניסנהולץ, הייתה זו היא אשר המציאה את הכינוי שדבק בה – "חד גדיא", בשל זריזותה בטיפוס על הרי ירושלים.
ב-1917, בעקבות מלחמת העולם הראשונה, נמלטה לאלכסנדריה, כיוון שלא הייתה לה אזרחות עות'מאנית. במצרים הכירה את רפאל חיים אבולעפיה, בן למשפחת אבולעפיה מראשון לציון. לזוג נולדו שתי בנות: שלומית ואורה, והם גרו בתל אביב. לאחר כ-14 שנות נישואין נפרדו בני הזוג.

ב-1921 נסעה חד גדיא לווינה, שם למדה את אמנות הבטיק. במהלך שנות ה-20 הייתה מעורבת בשורה של פרויקטים אמנותיים, כגון פתיחת בית ספר לאמנות ביפו יחד עם הפסל יוסף קונסטנט (קוסטנטינובסקי) וליב הלפרין. בין היתר הציגה אצל יעקב פרמן, ואף הייתה שותפה לקבוצת האמנים "התומר" שארגן פרמן.

בין השנים 1929–1932 חייתה בגפה בניו יורק, שם התפרנסה מציור דיוקנאות. עם שובה לארץ ישראל השתקעה בירושלים והייתה בקשרים רומנטיים עם המשורר אלכסנדר פן. מאוחר יותר נישאה לסוחר אמריקאי בשם ריצ'רד האריס, והיגרה עמו לקהיר. עם התקדמות צבאות גרמניה הנאצית אל עבר מצרים במהלך מלחמת העולם השנייה, ברחה לניו יורק.

במהלך שנות ה-50 נישאה בשלישית למאייר אמריקאי. כעבור כמה שנים נפרדה ממנו וחזרה לישראל. היא התיישבה בעין כרם, ואחר כך במושבת האמנים בצפת. עבודותיה משנות ה-70 כללו דימויים מופשטים, העשויים מריבועים גאומטריים צבעוניים.

נקברה בבית העלמין של קיבוץ מחניים.

בשנת 2014 שונה שם הגלריה של שלוחת בצלאל, שפעלה בתל אביב-יפו, על שמה של חד גדיא ונקראה "גלריה מרים ניסנהולץ"

==לקריאה נוספת==
* הערך "חד-גדיא", בתוך 'נשים בישראל: לקסיקון', עמ' 67, עם עובד בשיתוף ירחון נעמת, 1991.

* נעמה צפרוני, "קודם תסתרקי", קו אדום הקיבוץ המאוחד (2024)

==קישורים חיצוניים==
*
* 
*[http://www.gen-mus.co.il/person/?id=8434 אבולעפיה מרים חד גדיא], באתר "אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בכינוי אמנותי
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:נשות העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:בוגרות בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:בוגרי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:משפחת אבולעפיה
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
אלאן קרדק

אלאן קרדק (בצרפתית: Allan Kardec; נולד איפוליט לאון דניזראר ריוואי: Hippolyte Léon Denizard Rivail; 3 באוקטובר 1804 - 31 במרץ 1869). מייסדו של זרם דתי-פילוסופי הידוע בשם "ספיריטיזם" (Spiritism) המאמין בתקשורת עם רוחות רפאים. מכנים אותו לעיתים בכתבים: מנחה ספיריטיזם. עבודתו משפיעה כיום על חיי התרבות בברזיל.

==ילדותו==
לאון ריוואי נולד בעיר ליון במשפחה שעסקה בתחום המשפטים. למד בבית ספר יסודי עד גיל 10 ואז משפחתו הבורגנית העבירה אותו להמשך לימודים בעיר אחרת. שם הוא למד בפנימייה עם עוד צעירים בני גילו מהחברה האירופאית הנבחרת. הוא למד מספר שפות, אנגלית, גרמנית והולנדית.
זוכה להשפעה ניכרת של יוהאן היינריך פסטלוצי שלוותה אותו בהמשך חייו, ובאה לידי ביטוי בעקרונות הפדגוגיה של שיטת הספיריטיזם, של אחווה אוניברסלית ופתיחות כלפי נשים.

==פדגוגיה==
בתחילת דרכו היה תלמידו של פסטלוצי. לאון ריוואי הביא לצרפת את רעיונותיו ואת שיטות בית הספר שלו. בשנת 1820 הוא בא לגור בפריז ובשנת 1824 פותח קורס פרטי בשיטת פסטלוצי. הוא פרסם ספרים רבים בתחום, ביניהם תוכנית מוצעת לשיפור חינוך ממלכתי שזכה בפרס "האקדמיה המלכותית של אראס" בשנת 1828.

בשנת 1832 נשא את אמלי גבריאל בודה, מורה בבית ספרו שעובדת עמו להמשכת יצירתו הפדגוגית. כאשר מוטל עליהם לסגור את בית הספר בגלל קשיים כספיים, הוא מתרגם טקסט גרמני ומפרסם אותו כדי להתפרנס. המשיך לתת שיעורים בחינם, בתחומי הכימיה, הפיזיקה, האנטומיה והאסטרונומיה.

הוא המשיך בתחום הפוזיטיביזם ונמשך לעל-טבעי. הודות לנטייתו זו, הוא מוזמן להנחות ולפקח על שולחנות מתנדנדים במהלך סיאנסים בתחום הספיריטיזם. המשתתפים מבקשים ממנו לערוך סדר, בזמן קבלת המסרים מהרוחות. מהלכים אלה הביאו אותו לכתיבת ספרו על הרוחות.

==ספיריטיזם==
בשנת 1855 נחשף לנושא השולחנות המתנדנדים, אופנה המגיעה מארצות הברית. בתקופה זו שינה את שמו לאלאן קרדק, שם המקביל לזה, לפי אמונתו, שנשא בגלגולו הקודם. הודות למספר אנשים שעבדו בתחום ביחד עמו, במשך מספר שנים, בצורה של מדיומים שקולטים מסרים, הוא מסיק מסקנות ויוצר את תורתו. העיקר כתוב בספר הרוחות 1857 ובספר המדיומים 1861. כך הוא כותב את חמשת הספרים בבסיס הספיריטיזם, שממשיכים להדפיסם גם בימינו אלה. הוא יוצר את כתב העת ספיריט היוצא לאור גם כיום בכמה שפות בעולם.

לדעתו: "האדם איננו עשוי רק חומר, יש בתוכו עיקרון חושב, המחובר לגופו הפיזי עד שיעזוב אותו, כמו שעוזבים בגד, כאשר גלגול הנשמה שלו מסתיים. מרגע שהם כבר לא בגוף הפיזי, המתים יכולים לתקשר עם החיים, אם בדרך ישירה, ואם באמצעות מדיומים, בצורה נראית לעין" (מתוך ספר הרוחות)

נפטר בשנת 1869 והשאיר טקסטים רבים לא גמורים. כמו למשל הספר: תחזיות בנושא הספיריטיזם שהיה בין דפיו. כל הטקסטים יצאו לאור שנים מספר לאחר מותו.
בקבורתו נאמר עליו ועל פעילותו, שהספיריטיזם איננה דת, אלא מדע.

הוא השפיע רבות על שיקו שביאר הסופר הפורה ואיש הספיריטואליזם הברזילאי שכתב כ-412 ספרים בתחום רוחני זה.

==קברו==
על קברו נרשם:
"להיוולד, למות, להיוולד מחדש ולהתקדם, זהו החוק".
קברו הממוקם בפריז, היה למקום עליה לרגל של מאמיניו, הבאים לחפש השראה. קברו מוקף לעיתים קרובות בחסידיו המבקשים לגונן על הקבר מפני תיירים המנסים לצלם אותו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1804
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1869
המלאכיות של צ'רלי (סרט, 2000)

המלאכיות של צ'רלי הוא סרט פעולה קומי משנת 2000, שבו משחקות קמרון דיאז, דרו ברימור ולוסי לו שלוש נשים שעובדות בשביל סוכנות חקירות פרטיות. הסרט מבוסס על סדרת הטלוויזיה מסוף שנות השבעים, המלאכיות של צ'רלי.

הסרט הופק על ידי "Tall Trees Productions" ו"Flower Films" והופץ על ידי סרטי קולומביה. ביל מארי משחק בסרט את בוזלי, ובסרט משחקים גם טים קארי וסם רוקוול.

ב-2003 יצא סרט המשך לסרט, "המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה".

== עלילה ==
נטלי (דיאז), דילן (ברימור) ואלכס (לו) הן ה"מלאכיות", שלוש נשים מוכשרות מחוספסות ומושכות, שעובדות כחוקרות פרטיות בשביל מיליונר סמוי בשם צ'רלי (מדובב על ידי, ג'ון פורסיית', שדיבב את הדמות גם בסדרת הטלוויזיה). צ'רלי משתמש ברמקול כדי לתקשר עם המלאכיות ועם העוזר שלו, בוזלי (מאריי).

משימתן של המלאכיות היא למצוא את אריק נוקס (רוקוול), גאון שיצר מערכת מהפכנית לזיהוי קול ובעל חברה משלו, "Knox Enterprises", כי הוא "כביכול" נחטף על ידי רוג'ר קורווין (קארי), שמנהל חברת תקשורת לוויינים המכונה "Redstar". המלאכיות מסתננות למסיבה שארגן קורווין ומבחינות ב"איש הרזה והמפחיד" (גלובר), שנראה בקטעי הווידאו של החטיפה של נוקס.

לאחר שהמלאכיות מאחדות את נוקס עם השותפה העסקית שלו ויויאן ווד (קלי לינץ') צ'רלי מסביר להן שהן חייבות לקבוע אם האיש הרזה גנב את התוכנה של נוקס. המלאכיות חודרות למפקדת Redstar, עוברות את מערכת הביטחון, ומתקינות תוכנה במחשב הראשי, שתאפשר להן לחקור יותר טוב מה קורה בחברה. הן נותנות לבוזלי את המחשב הנייד שמותאם עם המחשב הראשי של החברה. דילן נענית בחיוב להצעה של נוקס לבלות איתו את הלילה, אך היא מגלה באותו ליל שהוא זייף את החטיפה בעזרת ויויאן והאיש הרזה.

נוקס יורה בדילן, ונראה כי הרג אותה, אך היא נמלטת ללא פגע. גם נטלי ואלכס מותקפות, והאיש הרזה רוצח את קורווין. המשרדים של צ'רלי מפוצצים, אך מקלט רדיו שורד בין שברי האבנים, והמלאכיות מאתרות את בוזלי לאחר שהוא מדבר איתם באמצעות משדר רדיו שמושתל בשיניו.

המלאכיות מחלצות את בוזלי ומביסות את ויויאן, את האיש הרזה ועוד כמה מאנשיהם. כשנוקס נמלט עם מסוק חמוש בטילים, בוזלי עוזר למלאכיות להגיע למסוק, ובסופו של דבר המלאכיות מצליחות לפוצץ את המסוק, ונוקס נהרג בזמן שהמלאכיות נוחתות בים. כשהן מבינות שבידן האפשרות לראות סוף סוף את צ'רלי פנים אל פנים, המלאכיות נכנסות לבית החוף של נוקס, אך צ'רלי כבר עזב. הוא מברך אותן מרחוק על עבודתן הטובה, ושולח אותן ואת בוזלי לחופשה. כשצ'רלי מדבר עם המלאכיות בטלפון, דילן חושדת שראתה אותו בזמן שדיבר אליהן בטלפון הנייד שלו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000