OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הפיגוע בקו 19

הפיגוע בקו 19 היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני, איש גדודי חללי אל-אקצא, ב-29 בינואר 2004 באוטובוס אגד קו 19, שנסע בשכונת רחביה בירושלים. 11 בני אדם נרצחו בפיגוע ו-44 נפצעו, מהם 10 באורח קשה.

==הפיגוע==
ב-29 בינואר 2004, מעט לפני השעה 9:00 בבוקר, התפוצץ מחבל מתאבד פלסטיני באוטובוס אגד קו 19, שנסע מבית החולים הדסה עין כרם לבית החולים הדסה הר הצופים שבירושלים. הפיצוץ אירע בעת שעבר האוטובוס בדרך עזה, בפינת ארלוזורוב, בשכונת רחביה שבעיר. 11 בני אדם, שבע נשים וארבעה גברים, נרצחו בפיגוע ו-44 נפצעו, בהם 10 במצב קשה.

==המחבל==
המחבל זוהה כעלי ג'עארה, איש גדודי חללי אל-אקצא בן 24 מבית לחם, שהועסק כשוטר במשטרה הפלסטינית. ג'עארה השאיר אחריו מכתב בו אמר כי ביצע את הפיגוע למען האל ובתגובה לאירוע בשכונת זייתון בדרום עזה יום לפני כן בו נהרגו תשעה פלסטינים.

==לאחר הפיגוע==
ביום למחרת הפיגוע הרסו כוחות צה"ל את בית המחבל ועצרו חמישה פלסטינים.
שמאל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-2004
קטגוריה:פיגועים באינתיפאדה השנייה
קטגוריה:פיגועים באוטובוסי אגד בירושלים
קטגוריה:ירושלים: פיגועי מטען חבלה
קטגוריה:ירושלים: פיגועי התאבדות
קטגוריה:גדודי חללי אל-אקצא: פיגועים
באץ'

בָּאץ (בסרבית קירילית: Бач) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה.

==היסטוריה==
תיעוד ליישוב במקום קיים החל מראשית המאה ה-6 עת נשלט על ידי האימפריה הביזנטית. במהלך המאה ה-9 נכבש האזור על ידי האווארים שהקימו במקום את מבצר באץ'. במהלך המאה ה-10 נכבש היישוב על ידי ממלכת הונגריה.

ב-1541 נכבשה באץ' על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עברה באץ' לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה.

באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באץ' נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה באץ' בשטחי סרביה.

==הקהילה היהודית==
יהודים הגיעו לבאץ' ככל הנראה בראשית המאה ה-18. ב-1750 הוקם בית הכנסת אשר נבנה בסגנון אדריכלות הבארוק. בהמשך הוקם בית עלמין. ב-1880 התגוררו בבאץ' 47 יהודים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לבאץ' פליטים יהודים ואוכלוסיית הקהילה גדלה לכדי 164 נפשות ב-1921. במהלך שנות ה-30 חלה ירידה משמעותית במספר בני הקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בבאץ' עשר משפחות יהודיות.

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, סופח האזור להונגריה. מרבית יהודי העיירה הובלו למחנות ההשמדה במקביל להשמדת יהדות הונגריה. ב-1961 התגוררו בבאץ' 2 יהודים. ב-1980 נהרס מבנה בית הכנסת.

== ערים תאומות ==

* 

== קישורים חיצוניים == 

* Aleksandra Terzić ,Željko Bjeljac,[http://www.kirj.ee/public/trames_pdf/2014/issue_1/Trames-2014-1-39-55.pdf The extermination of jewish population and heritage in BAČKA region of ap vojvodina-serbia] 
* [https://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%20767.PDF יהדות באצ'קה], באתר "יד ושם"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
באץ'
באץ'
גיסקו

גיסקו היה איש צבא ודיפלומט קרתגי. נרצח במהלך מלחמת שכירי החרב.

==ביוגרפיה==
לאחר המלחמה הפונית הראשונה, מצאה את עצמה קרתגו מרוששת לחלוטין, ולא היה באפשרותה לשלם לשכירי החרב הרבים שלחמו בצבאה. גיסקו, שהיה אותו הזמן המפקד הזמני של השכירים, הציע למועצה להעביר את החיילים לאפריקה בקבוצות קטנות, כך שיהיה יותר קל לשלם להם. אולם המועצה סברה שיהיה קל יותר לבקש מהשכירים לוותר על חלק משכרם אם יקובצו יחד. ולכן כינסה את כולם בעיר קיסה, וחנו נשלח אליהם למשא ומתן. המשא ומתן לא עלה יפה, והשכירים איימו לעלות על קרתגו אם לא ישלמו להם תוספת. המועצה מיהרה לשלוח את גיסקו, שהיה מוכר לשכירים. הוא הגיע אליהם והצליח להגיע להסדר עמם.

אולם עבד קמפני בשם ספנדיוס, ולובי בשם מאתוס, חששו שכוונתם האמיתית של הקרתגים היא לפזר את השכירים, ואז להיפטר מהם ולקחת חזרה את הכסף. גיסקו הרגיש בכך ופעם כאשר תבעו הלובים את כספם, ענה להם גיסקו שיבקשו את שכרם ממאתוס. הלובים נעלבו והחלו בוזזים את המטען של גיסקו ואנשיו. ספנדיוס ומאתוס ניצלו את המהומה, ותפסו את הפיקוד על השכירים. הם השביעו אותם להילחם לנצח בקרתגו. את גיסקו ואנשיו כ-500 במספר, לקחו בשבי, אולם לפי דבריו של פוליביוס, זכו ליחס טוב מצד שוביהם.

אולם לאחר ניצחונו של חמלקרת ברקה, בקרב מקאר, ערקו 2,000 פרשים נומידיים תחת פיקודו של נארוואס, ממחנה המורדים אל מחנהו של חמלקרת. הם זכו ליחס טוב מצד הקרתגים, וחמלקרת אף העניק את בתו לאשה לנארוואס. ספנדיוס חשש שיחס כזה יגרור עריקות נוספות, ובעצתו של אוטאריטוס, הוחלט להוציא להורג את גיסקו. הוא ואנשיו הובלו אל מחוץ למחנה, ידיהם ורגליהם נכרתו, וכך גם אפם ואוזניהם. לאחר מכן הושלכו לתוך בור בעודם חיים. רצח אכזרי זה, גרם לקרתגים להשליך כל מורד שנלקח בשבי אל רגלי הפילים.

==גיסקו בתרבות==
גיסקו נזכר ברומן ההיסטורי של גוסטב פלובר, "שלמבו".

==לקריאה נוספת==
* פוליביוס, היסטוריה. כרך ראשון - ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"א (1991).
==הערות שוליים==

קטגוריה:קרתגים
קטגוריה:מלחמת שכירי החרב
תנועת רעדוד

תנועת רעדוד (מגרמנית: Zitterbewegung, "תנועה ברעד") היא תנועה מהירה תאורטית של חלקיקים יסודיים, כגון אלקטרונים, כשהם מקיימים את משוואת דיראק. הקיום של תנועה כזאת הוצע לראשונה על ידי ארווין שרדינגר בשנת 1930 כתוצאה מניתוחיו על פתרונות של משוואת דיראק בצורת חבילת גלים עבור אלקטרונים יחסותיים בחלל חופשי, בה נוצרת התאבכות בין רמות אנרגיה חיוביות ושליליות שיוצרת תנודות (במהירות האור) של מיקום האלקטרון מסביב לחציון, בתדירות זוויתית של כ <math>\frac{2mc}{\hbar}</math>. בחינה מחדש של התאוריה של דיראק מראה כי התאבכות בין רמות אנרגיה חיוביות ושליליות לא נדרשת כדי להבחין ב-Zitterbewegung.

תנועת רעדוד של חלקיק יחסותי חופשי מעולם לא נצפתה, אך היא סומלצה פעמיים באופן ניסיוני. לראשונה, ביון לכוד, בכך שהיה בסביבה בה למשוואת שרדינגר היחסותית של היון היה אותו ניסוח מתמטי כמו למשוואת דיראק (אף כי המצב הפיזיקלי היה שונה במקצת). לאחר מכן, בשנת 2013, היא סומלצה שוב תוך שימוש בעיבוי בוז איינשטיין.

==הסבר תאורטי==
משוואת דיראק התלויה בזמן היא:

<math>H \psi (x,t) = i \hbar \frac{\partial \psi}{\partial t} (x,t)</math>

כאשר <math>H</math> הוא ההמילטוניאן של דיראק לאלקטרון במרחב חופשי:

<math>H = \left(\alpha_0 mc^2 + \sum_{j = 1}^3 \alpha_j p_j \, c\right)</math>

בתמונת הייזנברג, כל אופרטור Q מקיים את המשוואה:

<math>- i \hbar \frac {\partial Q}{\partial t} (t) = \left[ H, Q \right]</math>

ובפרט, התלות בזמן של אופרטור המיקום היא:

<math>\hbar \frac {\partial x_{k}}{\partial t} (t) = i \left[ H, x_{k} \right] = \hbar c \alpha _{k}</math>

כאשר <math>\alpha _{k} \equiv \gamma _0 \gamma _k</math>

המשוואה לעיל מראה שהאופרטור <math>\alpha _k</math> הוא (עד כדי c) הרכיב ה-k של אופרטור המהירות. ניתן להוסיף את התלות הזמנית לאופרטור הזה באמצעות תמונת הייזנברג:

<math>\alpha _k (t) = e^{\frac{i H t}{\hbar}} \alpha _k e^{- \frac{i H t}{\hbar}}</math>

התלות בזמן של אופרטור המהירות ניתנת על ידי:

<math>\hbar \frac {\partial \alpha _k}{\partial t} (t) = i \left[ H , \alpha _k \right] = 2 (i \gamma _k m - \sigma _{kl} p^l ) = 2i ( p_k - \alpha _k H )</math>

כאשר <math>\sigma _{kl} \equiv \frac i 2 \left[ \gamma _k , \gamma _l \right]</math>

היות ש <math>p_k</math> ו- <math>H</math> תלויים בזמן, ניתן לפתור את המשוואה לעיל באמצעות אינטגרציה כפולה כדי למצוא את שתי התלויות בזמן של אופרטור המקום:

<math>\alpha _k (t) = (\alpha _k (0) - cp_kH^{-1} ) e^{-\frac{2iHt}{\hbar}} + cp_kH^{-1}</math>

<math>x_k (t) = x_k (0) + c^2 p_k H^{-1} t + \frac 1 2 i \hbar c H^{-1} (\alpha_k (0) - cp_k H^{-1} ) (e^{- \frac{2iHt}{\hbar}} - 1)</math>

משוואה זו מכילה מיקום התחלתי, תנועה הפרופורציונית לזמן, והתנודדות לא צפויה שהאמפליטודה שלה שווה לאורך גל קומפטון. התנודדות זו נקראת Zitterbewegung.

תופעה מעניינת היא שאיבר תנועת הרעדוד נעלם כאשר לוקחים חבילות גלים המורכבות רק מרמות אנרגיה חיוביות (או שליליות). ניתן להסביר זאת באמצעות טרנספורם פולדי וותיסן . כך, ניתן לומר שתנועת הרעדוד נגרמת כתוצאה מההתאבכות בין חבילות הגלים בעלות האנרגיה החיובית ובעלות האנרגיה השלילית.

==ראו גם==
* אפקט קזימיר
* הסחת לם

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכניקת הקוונטים
הולכת רחוק

הולכת רחוק (באנגלית: Wild) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2014. הסרט מבוסס על הספר Wild שכתבה שריל סטרייד ב-2012 בו היא מספרת על מסעה האישי במהלך טרק שלה.

==שחקנים==
*ריס ויתרספון - בתפקיד שריל סטרייד.
*לורה דרן - בתפקיד ברברה גריי, אמה של שריל.
*תומאס סדוסקי - בתפקיד פול, הגרוש של שריל.
*קווין רנקין - בתפקיד גרג, מטייל שפוגש את שריל במהלך הטרק.
*בריאן ואן הולט - בתפקיד סייר שפתח את החנות שלו לשריל לאחר שעות הסגירה.

==עלילה==
בשנת 1995, שריל מחליטה לטייל יותר מאלף מיילים בשביל הרכס הפסיפי (PCT) לבד כדי לרפא את עצמה לאחר גירושיה, מות אמה, ושנים של התנהגות פזיזה והרסנית.

==הפקה==
ב-3 באוגוסט 2013 הקנדי ז'אן־מארק ואלה הוחתם לביים את הסרט. צילומי הסרט החלו ב-11 באוקטובר 2013.

==ביקורת==
הסרט זכה לביקורות חיוביות, עם הרבה שבחים על ההליכה והביצועים הפיזיים והנפשיים של ריס וויתרספון והבימוי של ז'אן־מארק ואלה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
מחלת שריטת החתול

מחלת שריטת החתול (באנגלית - Cat scratch disease) היא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי החיידק Bartonella henselea ומועברת על ידי שריטה או נשיכה של חתול. החיידק הוא תוך תאי וגרם שלילי.

חתלתולים צעירים מהווים את המאגר העיקרי של החיידק אך תוארו הדבקות גם על ידי כלבים. פרעושי החתולים מהווים את וקטור ההדבקה בין החתולים. החיידק מופרש ברוק החתול. ההדבקה היא על ידי שריטה, נשיכה או ליקוק של החתול על פצע פתוח. החתול הנושא את החיידק לא מראה סימני מחלה ועם הגדילה שלו נעלם החיידק מדמו והפרשותיו.

==תסמיני המחלה==
ב-90% מהמקרים מופיעה 1 - 3 ימים מההדבקה שלפוחית או פצעון מודלק ומורם מהעור (פפולה) באזור ההדבקה. לאחר 1 - 3 שבועות היא נעלמת ומופיעה הגדלה של קשרי לימפה המנקזים את אזור ההדבקה. יכול להופיע חום, חולשה כללית, חוסר תיאבון, כאב ראש, כאב גרון וכאבי מפרקים. בחולים עם מערכת חיסון תקינה המחלה נעלמת כעבור כחודש אם כי קשרי הלימפה נשארים מוגדלים לכמה חודשים. במדוכאי חיסון יכולה להופיע מחלה של גידולים שפירים של כלי דם הנקראים Bacillary angiomatosis בעור ובאיברים פנימיים. כמו כן, יכולה להופיע דלקת פנים הלב ודלקת המוח וקרומיו. כאשר הליקוק, השריטה או הנשיכה ליד העין, יכולה להתפתח תסמונת פרינו של דלקת הלחמית והגדלת קשרי הלימפה בצוואר (Parinaud's oculoglandular syndrome).

==אבחנה==
ברוב המקרים יש עדות למגע עם חתולים או לזיהום הראשוני. בכ-10% הסיפור לא ברור ויש צורך באבחנה מבדלת בעיקר בגלל הגדלת קשרי הלימפה. הבדיקה העיקרית לאבחנה היא בדיקת כיל נוגדנים ל-B. henselea בשיטת ELISA. אפשרת לקחת תרבית מקשר לימפה שהתמגל ולהעלות את הסיכוי לתשובה חיובית על ידי בדיקת PCR.

==טיפול==
בחולים עם מערכת חיסון תקינה המחלה חולפת לאחר כחודש ואין טעם לתת טיפול אנטיביוטי אלא כאשר התסמינים קשים או אצל חולים עם פגיעה במערכת החיסון. יש תגובה טובה לאזיתרומיצין למשך חמישה ימים וכן לריפמפיצין וציפרופלוקסאצין.

==קישורים חיצוניים==

*[http://emedicine.medscape.com/article/214100-overview מחלת שריטת החתול], באתר Medscape
* 

קטגוריה:מחלות חיידקיות שמקורן בבעלי חיים
קטגוריה:מחלות חתולים
אשל ארמוני

אשל ארמוני (נולד ב-1959) הוא יו"ר דירקטוריון נמל חיפה, לשעבר מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון. בעבר היה איש מערכת הביטחון, ראש אגף במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ומנכ"ל עיריית כפר סבא.

==ביוגרפיה==
גדל באבן יהודה והיה חבר גרעין שמיניסטים לעיירות פיתוח בקריית מלאכי.

ארמוני התגייס לצה"ל ב-1978 ושירת כלוחם וכקצין בצוות צוללים התקפיים (צ-1) בשייטת 13. השתחרר בדרגת סרן. ארמוני בעל תואר ראשון בהיסטוריה ובכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במנהל עסקים ותואר שני בפילוסופיה של הדתות.

=== שירות במוסד ===
ב-1987 התגייס למוסד ומילא תפקידים מבצעיים בישראל ומחוצה לה, בעיקר בתחום היומינט. הוא עסק בהעלאת יהודי אתיופיה במבצע משה, בניהול פעילות חשאית במלחמת לבנון השנייה ובמבצע עופרת יצוקה והוביל מבצעים רבים. הוא שימש ראש שלוחה ובתפקידו האחרון כיהן כראש אגף בארגון. באוקטובר 2010 פרש מהשירות במוסד.

=== באזרחות ===
בנובמבר 2010 מונה למנכ"ל עיריית כפר סבא וכיהן בתפקיד עד התפטרותו בינואר 2015. במהלך הבחירות לכנסת העשרים היה מעורב בארגון הפעילות של מפלגת "כולנו" בכפר סבא ובאזור השרון. ב-31 במאי 2015 מונה בידי הממשלה למנכ"ל משרד הבינוי. בפברואר 2017 הודיע ארמוני על התפטרותו.

כיהן בוועד המנהל של עמותת "נירים" המפעילה את כפר הנוער נירים ומועדונים לנוער בסיכון ברחבי הארץ.

== חיים אישים ==
ארמוני מתגורר בתל אביב, גרוש בפעם השנייה ואב לחמישה. בתו הבכורה היא המלחינה והמפיקה המוזיקלית תום מאירה ארמוני.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kfar-saba.muni.il/?CategoryID=255&ArticleID=2336 מה"מוסד" לכפר-סבא - אשל ארמוני מונה לתפקיד מנכ"ל עיריית כפר-סבא], באתר עיריית כפר סבא
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי המוסד
קטגוריה:לוחמי שייטת 13
קטגוריה:פעילי כולנו
קטגוריה:מנכ"לי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:כפר סבא: אישים
קטגוריה:מנכ"לי רשויות מקומיות
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
יוחנן טרייוויש (איטליה)

בית הכנסת ב[[פרארה כיום משמש כמוזיאון ליהדות העיר]]
רבי יוחנן בן יוסף טרייוויש (נולד: 1490 ה'ר"ן איטליה נפטר: 1557 ה'שי"ז) היה רב מחכמי איטליה, דיין, פוסק, מורה, מגיה ספרים, משורר, ומראשי קהילת יהדות איטליה. ידוע בעיקר בשל חיבורו קמחא דאבישונא על התפילות והפיוטים בנוסח איטליה, שנדפס במחזור בולוניה ש"א.

על פי מסורת משפחתו, שהגיעה לאיטליה מצרפת, היה טרייוויש בן לשושלת רבנים, דור אחר דור עד לרש"י (שם המשפחה טרייוויש, התקבל על שם טרוייש עירו של רש"י).

ייסד את בית הכנסת האשכנזי בפדובה. למרות גדולתו בתורה, ולמרות שנחשב כפוסק בולט, לא שימש טרייוויש ברבנות. לפרנסתו, הוא בחר לו כמקצוע את ההוראה, בבתיהם של יהודים עשירים באיטליה, אשר תמורת הקניית תורה לילדיהם, סיפקו לו מגורים כלכלה ושכר.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:פדובה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1490
קטגוריה:נפטרים ב-1557
צד א' (אלבום של אסף אמדורסקי)

צד א הוא אלבום סולו מאת הזמר והמפיק אסף אמדורסקי. זהו אלבום האולפן השישי של אמדורסקי.
== הפקה ==
האלבום, שיצא כשנתיים לאחר אלבומו האחרון הרי את, כולל שבעה שירים בלבד. את כולם הלחין אמדורסקי וכתב את המילים למעט השירים "הרחובות ממריאים לאט" (מילים: דוד אבידן) ו"רעידת אדמה" (מילים ובהשתתפות קרני פוסטל). על אף שסגנונו של האלבום ממשיך את האלבום הקודם, המאפיין הייחודי הוא שאמדורסקי הקליט את האלבום לבדו בסלון ביתו כשהוא מנגן על הכלים כולם. בתהליך עריכת האלבום שילב אמדורסקי נגנים נוספים, כמו קרני פוסטל, תום דרום, רונה קינן ותם מוכיח. את הוצאת האלבום ליווה קליפ לשיר "הרחובות ממריאים לאט" שביים וצילם אמדורסקי בעצמו. חלק מהקליפ צולם בארכיון אדריכלות ישראל.

על השיר "איפה את היום" כתב אמדורסקי: "שיר שהתחיל כגעגוע ותהייה כנה לגבי הימצאה העכשווית של ילדה מהכיתה המקבילה ביסודי. היא לא ידעה מעולם שאצלי היא הייתה מושא לאהבה סודית, פשוט מעולם לא נפלה ההזדמנות להתוודות וכך ככל שעברו הימים המשימה נהייתה הרבה יותר קשה ומפחידה. בתיכון כבר למדנו בבתי ספר נפרדים ועם השנים אבדו עקבותיה ורק השם שלה (שלא מופיע בגרסה הסופית של השיר אבל צמד המילים "כמה זמן" התחרז והתאים להחליף את שמה) צץ לו פתאום משום מקום אחרי עשורים של שכחה".

האלבום זכה לשבחי המבקרים. יואב קוטנר כתב בבלוג קוטנר רוק.נט על האלבום: "אמדורסקי אמנם עושה פופ, הוא לא אמן ג'אז, פרוג או אבנגרד, אבל חשוב לו לתת לשירים את הזמן שלהם, את המקום לנגינה, את המרווח להתפתחות... כמה שיותר רחוק מכיווץ המוזיקה ללהיטי אינסטנט מיידיים".

את עטיפת האלבום עיצבה קסניה שסטקובסקי בהשראת עטיפת האלבום "צד א' צד ב'" של המוזיקאי מתי כספי, שבה מופיעה צללית פרופילו של כספי. את אלבומו של כספי עיצב דוד טרטקובר בשנת 1978.

חודשיים לאחר הוצאת האלבום יצאה מהדורה מורחבת שכללה דיסק בונוס, ובו שלושה שירים נוספים (בהם גרסה עברית לשיר של לו ריד מאלבומו Magic and Loss), רצועת מולטימדיה ושובר הנחה לוודקה סטולי.

==רשימת השירים==
# הרחובות ממריאים לאט - 5:01
# זוג משמים - 9:33
# איפה את היום - 6:36
# כוונות רעות - 4:59
# רעידת אדמה - 4:55
# בתוך הנשימות - 4:07
# מסתכל בכוכבים - 2:30

דיסק בונוס
# אורשמש מחלט 3:02
# מלאך שחור 4:04
# רונה יקירתי 4:23

==השתתפו בהקלטות==
*אסף אמדורסקי - פסנתר, בס, תופים, כלי הקשה, גיטרות, סינטיסייזר
*יובל אורי - קלידים ותכנותים (בשירים 4, 6)
*רונן בן חורין - מיקס (5)
*תום דרום - שירה (1, 3, 7)
*תם מוכיח - בס (6)
*קרני פוסטל - צ'לו (1, 5)
*פושטק - גיטרה חשמלית (1)
*רונה קינן - שירה (6)

==קישורים חיצוניים==

* יואב קוטנר: [http://www.kutnermusic.com/2011/01/blog-post_1034.html הצד היפה], קוטנר רוק.נט, 17 בינואר 2011
* - שיחה עם אסף אמדורסקי על אדריכלות והקליפ לשירו 'הרחובות ממריאים לאט'
* 

קטגוריה:אלבומי 2011
קטגוריה:אלבומי אסף אמדורסקי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
עיטור הניצחון

עיטור הניצחון (ברוסית: ) היה העיטור הצבאי הגבוה ביותר בברית המועצות. העיטור היה נדיר ביותר, וניתן לאנשי הפיקוד העליון של הצבא האדום על "פעולה מוצלחת במסגרת חזית אחת או יותר שהביאה לשינוי משמעותי של המצב לטובתו של הצבא האדום". העיטור נוסד בשנת 1943.

העיטור הוענק לראשונה ב-10 באפריל 1944 לגיאורגי קונסטנטינוביץ' ז'וקוב, אלכסנדר ואסילבסקי ויוסיף סטלין על חלקם בשחרור אוקראינה המזרחית. שלושתם קיבלו את העיטור פעם נוספת בשנת 1945 - והם היחידים שקיבלו עיטור זה יותר מפעם אחת.

כל העיטורים מסוג זה ניתנו במהלך מלחמת העולם השנייה, למעט זה של ברז'נייב שהוענק ב-1978 (העיטור נשלל ממנו מספר שנים לאחר מותו, ב-1989). בסך הכול ניתן העיטור 20 פעם ל־17 איש (כולל ברז'נייב).

מתוך 17 מקבלי העיטור 5 לא נמנו עם אנשי הצבא האדום:
הגנרל האמריקאי אייזנהאואר, מרשל יוגוסלביה טיטו, הפילדמרשל הבריטי מונטגומרי, מרשל פולין מיכל רולה-ז'ימיירסקי ומלך רומניה מיכאי הראשון.

העיטור עצמו הוא כוכב מחומש מפלטינה, המעוטר ב-150 יהלומים במשקל כולל של 16 קרט ובאבני אודם. במרכזו דמות הקרמלין, המאוזוליאום של לנין ומגדל ספסקאיה בזהב, מוקפים בשיבולים זהובות כשמעליהן הכיתוב CCCP (ברית המועצות) ובתחתית Победа (ניצחון).

==קישורים חיצוניים==

*
ניצחון
קטגוריה:עיטורי כוכב
דובוטמין

דובוטמין (באנגלית: Dobutamine) תרופה סימפטומימטית שמשמשת לטיפול באי ספיקת לב ושוק קרדיוגני. דובוטמין הוא אגוניסט לרצפטורי β1 של המערכת הסימפטטית. התרופה פותחה בשנות השבעים על ידי ד"ר רונלד טוטל וד"ר ג'ק מילס.

==שימוש רפואי==
דובוטמין משמשת לטיפול במקרים של אי ספיקת לב חריפה עם פוטנציאל להפיכות, כגון כזו המתרחשת במקרים של ניתוח לב או הלם ספטי או קרדיוגני.

התרופה לא שימושית במקרים של מחלת לב איסכמית, משום שהיא מגבירה את קצב הלב ובכך מגדילה את הביקוש של שריר הלב לחמצן.

התרופה נמצאת בשימוש נפוץ בבתי חולים במבחני מאמץ על מנת לזהות מחלת לב כלילית. הבדיקה נעשית בדרך כלל לאנשים שאינם יכולים לעשות בדיקת אקו לב במאמץ מפאת מחלה או גיל הבדיקה נקראת בדיקת אקו לב + דובוטמין.

התרופה ניתנת בהחמרה אקוטית ובאשפוז בלבד.

==תופעות לוואי==
תופעות הלוואי נובעות מהפעלת רצפטורי β1 במערכת הסימפטטית. ביניהן יתר לחץ דם, תעוקת לב, אריתמיה וטכיקרדיה, והעלאת הסיכוי להפרעת קצב שנחשבת למסוכנת. 

יש להשתמש בזהירות במקרה של פרפור עליות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרופות הפועלות על המערכת הקרדיווסקולרית
האמנה האירופית להגנה על ילדים מפני ניצול והתעללות מינית

האמנה האירופית להגנה על ילדים מפני ניצול והתעללות מינית היא אמנה רב-צדדית של מועצת אירופה לפיה המדינות החתומות על האמנה מסכימות להגדיר צורות מסוימות של התעללות מינית נגד ילדים כמעשים פליליים. זאת האמנה הבין-לאומית הראשונה המתייחסת להתעללות מינית בילדים המתרחשת בתוך הבית או המשפחה.

האמנה נחתמה ב-25 באוקטובר 2007 בלנזרוטה, ספרד. כל המדינות החברות במועצת אירופה חתמו על האמנה. המדינה האחרונה שחתמה עליה הייתה צ'כיה ביולי 2014 ובכך הייתה המדינה ה-47 אשר חתמה על האמנה. האמנה נכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2010, לאחר שאושררה על ידי חמש מדינות. האמנה כתובה בשפות אנגלית וצרפתית.

==תוכן האמנה==
המדינות אשר אשררו את האמנה מסכימות להגדיר פעילות מינית עם ילדים מתחת לגיל ההסכמה כפעילות פלילית, ללא קשר להקשר שבו התנהגות כזו מתרחשת. האמנה גם מחייבת הפללה של זנות ילדים ופורנוגרפיית ילדים כפעילות פלילית. האמנה קובעת מספר צעדים כדי למנוע ניצול מיני של ילדים והתעללות, ובכלל זה הכשרה וחינוך של הילדים עצמם, ניטור של עבריינים, ומיון והכשרה של אנשים המועסקים או מתנדבים בעבודה עם ילדים.

==מדינות שאשררו את האמנה==
עדכנית למאי 2020, האמנה אושררה על ידי 48 המדינות הבאות:

אף על פי שהאמנה תוכננה במיוחד עבור מדינות החברות במועצת אירופה, האמנה פתוחה להצטרפות של מדינה נוספות בעולם. באוקטובר 2019 תוניסיה הייתה המדינה היחידה מחוץ למועצת אירופה שאשררה את האמנה.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.conventions.coe.int/Treaty/Commun/QueVoulezVous.asp?NT=201&CM=1&CL=ENG דף מידע על האמנה], מועצת אירופה 
*[http://www.conventions.coe.int/Treaty/EN/treaties/Html/201.htm תוכן האמנה] 
*[http://www.conventions.coe.int/Treaty/Commun/ChercheSig.asp?NT=201&CM=1&DF=&CL=ENG חתימות ואישורים] 

==הערות שוליים==

ילדים, הגנה מפני ניצול והתעללות מינית
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
היכל התרבות מאיר ניצן ראשון לציון

היכל התרבות מאיר ניצן ראשון לציון הוא אולם הקונצרטים והתיאטרון הראשי בראשון לציון, ההיכל הוא אולם הבית של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. בטרם נחנך נערכו מופעי התרבות הגדולים בעיר בהיכל הספורט גן נחום או באולם מופת. בנייתו של ההיכל החלה בסוף שנות ה-80 וחנוכתו הייתה בדצמבר 1998. מבנה ההיכל מתנשא לגובה של כ-30 מטר ושטחו הבנוי כ-18,000 מ"ר, הוא כולל אולם ראשי בן 978 מושבים בחלל מרכזי ושני יציעים עליונים, אודיטוריום בן 250 מקומות ושני אולמות קטנים רב-תכליתיים. במבואות ההיכל מוצגות תערוכות מתחלפות.

בהיכל מתקיימים דרך קבע קונצרטים של התזמורת הסימפונית, הצגות, הקרנות סרטי קולנוע, מופעי מוזיקה, מחול וסטנד-אפ. מדי שנה מקיים את פסטיבל ראשון לציון – פסטיבל המוזיקה הגדול בישראל, כנס לשון ראשון, פסטיבל הקומדיה וההומור ע"ש ספי ריבלין ועוד.

קריאת ההיכל על שם ראש העיר מאיר ניצן, בעודו מכהן בתפקיד, עוררה ביקורת בקרב האופוזיציה המקומית וחלק מתושבי העיר. כשנשאל באחת הפעמים על הסוגיה, אמר ניצן: "כשמלאו לי 70 חברי פנו ושאלו את אשתי אם אסכים לזה, והיא אמרה שהיא חושבת שאסכים. שמעתי על זה רק אחר כך".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשון לציון: מבנים
קטגוריה:ראשון לציון: תרבות
קטגוריה:ישראל: אולמות קונצרטים
מאיר ראוך

מאיר ראוך, בואנוס-איירס, 1944
מאיר ראוך (בפולנית: Meir Rauch; 15 באוקטובר 1909 – 1 באוגוסט 1983) היה שחמטאי בדרגת אמן.

==ביוגרפיה==
מאיר ראוך נולד בז'וליניה, פולין. ב-1925 ראוך עבר לברלין, שם עבד לפרנסתו ואת יתר זמנו השקיע במשחק השחמט. מגיל צעיר התחיל לשחק ומהר מאוד הצטיין, ניצח בתחרויות ושמו התפרסם כשחמטאי מעולה.

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והשתקע בתל אביב, הצטרף למועדון הארץ-ישראלי לשחמט והפך לאחד מהשחמטאים הבולטים בארץ.

ב-אוגוסט 1939 הצטרף ראוך למשלחת הארץ-ישראלית לאולימפיאדת השחמט ה-8, שהתקיימה בבואנוס איירס, ארגנטינה, והייתה הראשונה שנערכה מחוץ ליבשת אירופה. למרות רוחות המלחמה הקרבות והסכנות בנסיעה ארוכה בים, המשלחת הפליגה ואחרי 3 שבועות הגיעה ליעדה. הרכב הנבחרת הישראלית היה: משה צ'רניאק, יוסף פורת, ויקטור וינץ, זלמן קליינשטיין ומאיר ראוך. ראוך סיים בתוצאה של 7.5 נקודות מ-13 אפשריות.

ראוך נאלץ להישאר בארגנטינה בשנות מלחמת העולם השנייה. בזמן שהותו שם המשיך להקדיש את רוב זמנו למשחקים ותחרויות שחמט עם יתר שחמטאי המשלחות לאולימפיאדה שנשארו בארגנטינה. בין היתר, היה בקשר רציף עם רב אמן משה ניידורף, ממנו למד לשחק שחמט עיוור וכשחזר ארצה ב-1945 (עם האנייה הראשונה שיצאה מנמל בואנוס איירס), הפך לאלוף הישראלי בשחמט עיוור סימולטני כנגד 8 יריבים, כשהודות לזיכרון הפנומנלי שלו הצליח לנצח.

במהלך השנים המשיך לשחק ולהתחרות אך בפחות תדירות בגלל מחלתה של אשתו, לה הקדיש את רוב זמנו הפנוי. הוא היה פעיל במועדון השחמט "רטי" בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמטאים ישראלים
קטגוריה:נציגי ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
בירה נגב

213x213 פיקסלים
בירה נגב הוא מותג בירה המיוצר במבשלה בתפן יחד עם בירה מלכה, שבעבר יוצרה מבשלת הנגב. בירה נגב מיוצרת בתהליך תסיסה טבעי, ואינה מסוננת.

==היסטוריה==
המבשלה הוקמה רשמית בשנת 2008 על ידי יוחאי קודלר וחיים בן עשור, בשם מבשלת הנגב. המבשלה החלה את דרכה עם שלושה סוגי בירות: נגב אמבר אייל, נגב פסיפלורה ונגב פורטר אלון. בשנת 2011 נרכשה המבשלה על ידי חברת נורמן פרמיום. בהמשך המבשלה נוהלה על ידי שגיב קרלבוים והבשלן הראשי היה תומר רונן. מבשלת הנגב זכתה בשנת 2013 בתואר המבשלה הטובה בישראל באתר Rate Beer. בשנת 2016 מבנה המבשלה נמכר למבשלת בירבזאר. לאחר שנרכשה על ידי חברת הכרם - משקאות חריפים הוקמה מבשלה באזור התעשייה תפן. במבשלה מייצרים את בירה נגב יחד עם בירה מלכה ובירה הרצל.

==ייצור הבירות==
עד למכירת מבשלת הנגב לבירבזאר ייצרה המבשלה כ-12,000 ליטר בחודש, עם נפחים של 1,000 ליטר לבישול. חומרי הגלם מיובאים ברובם מאירופה. המבשלה מתמחה בייצור בירות אייל מסורתיות ומתוחכמות כאחת. תהליך ייצור הבירות אורך כחודש ימים, ובסופו הבירה נמכרת בחביות או בבקבוקים. בשנת 2013 השיקה המבשלה יחד עם מלון בראשית במצפה רמון את בירה נגב בראשית. בשנת 2013 ו-2014 זכתה הבירה של המבשלה, נגב פוטר אלון, בקטגוריית הבירה הטובה בישראל באתר Rate Beer.

==סוגי הבירות==
נגב אואזיס, נגב אמבר אייל ונגב פורטר אלון

*נגב אמבר אייל – 4.9% כוהל בנפח, בירת אייל.
*נגב פסיפלורה – 4.9% בירת אייל, בתוספת פסיפלורה.
*נגב פורטר אלון – 5% בירת אייל, מיושנת עם שבבי עץ אלון.
*נגב אואזיס – 4.7% בירת אייל.
*נגב בראשית – 4.7% בירת אייל.
*נגב חריטון – 8% בירת אייל.
*נגב עומר – 6.5% בירת לאגר.
*נגב בלייזר – 6.9% בירת אייל. נוצרה בשיתוף פעולה עם המגזין בלייזר.
*נגב IPA – 5.8% IPA.

===בירות במהדורה מוגבלת===

*נגב פאטה מורגנה – 4.9%.

==קישורים חיצוניים==
* מבשלת הנגב באתר [https://www.beers.co.il/brewery/נגב/ Beers]

==הערות שוליים==

נגב
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם מקומות
אלמאנים

אזורים שיושבו על ידי האלמאנים ואזורי הקרבות שנערכו בין האלמאנים והרומים, המאה ה-3 עד ה-6.
אלמאנים (בלטינית: Alemanni או Alamanni, מילולית: "כל האנשים") היו קונפדרציה של שבטים גרמאניים סואבים אשר חיו באזור נהר הריין העליון באירופה. הוזכרו לראשונה על ידי הרומאים ב-213 לספירה. האלמאנים השתלטו על אזור האגרי דקומטס ב-260 לספירה, ולאחר מכן התרחבו לאזור אלזס וצפון שווייץ. ב-496 לספירה האלמאנים נכבשו על ידי המנהיג הפרנקי כלוביס הראשון ושולבו תחת שליטתו, כשהם מוזכרים כשומרים על המסורות הפגניות עד המאה ה-7, בה התחילו להתנצר. השם „אלמנים״ הפך להיות שמם של הגרמנים כולם במספר שפות. כמו כן, שמם השתמר בשם של השפה האלמאנית: קבוצת ניבים של השפה הגרמנית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שבטים גרמאניים
קוזונאק

200px
200px
קוזונאק (ברומנית: cozonac, בבולגרית: козунак) היא עוגת שמרים מסורתית במטבח הרומני ובמטבח הבולגרי.

להכנת קוזונאק משתמשים בקמח יבש מאוד, חלב, סוכר, ביצים, חמאה ושמרים. לשיפור הטעם מוסיפים קליפה מגורדת של תפוזים או לימונים.

הקוזונאק יכול להיות אוורירי או ממולא. המלית בקוזונאק ממולא יכולה להכיל רחת לוקום, אגוזים, צימוקים, זרעי פרג, פירות מסוכרים, גבינה ממותקת או שילוב כלשהו בין מרכיבים אלה. גם בקוזונאק אוורירי אפשר לשלב מעט אגוזים או צימוקים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://pofta-buna.com/moldovenesc-traditional-reteta-veche/ איך מכינים קוזונאק מולדובני מסורתי] 

קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:המטבח הבולגרי
קטגוריה:המטבח הרומני: קינוחים
קטגוריה:מאכלי חג הפסחא
קטגוריה:מאכלי חג המולד
אשר צבי מאוסטראה

רבי אשר צבי מאוסטראה (לפני ת"ק, 1740 - ט"ז בשבט תקע"ז, 1817) היה מצדיקי תנועת החסידות בדורה השלישי, תלמיד המגיד ממזריטש. מחבר הספר מעין החכמה.

==ביוגרפיה==
בנו של רבי דוד ונכדו של רבי משה הרב מבוטשאטש. אביו היה מראשי הקהל באוסטרוה וראש ה"חברה קדישא" בעיר. לאחר נישואיו כיהן כרב בברזדוב.

בשנת תק"מ התקבל למגיד מישרים ומו"צ באוסטרוה על מקום רבי נחמיה. בשנת תקנ"ב, בזמן המאבקים שהובילו לבסוף לחלוקת פולין השנייה, העיר הופצצה קשות על ידי הרוסים, אך לבסוף הסתיימה המהומה בשני הרוגים בלבד, לאחר שהיהודים הודיעו לרוסים שהפולנים נסוגו. הרב אשר צבי קבע את יום ז' בתמוז כיום פורים אוסטראה, שמחויב במשתה ובשמחה, לבישת בגדי שבת, איסור תענית אפילו ביארצייט וחובת מתנות לאביונים. הוא קבע את היום לפניו כתענית (כעין תענית אסתר בערב פורים). הוא חתום על מגילת הנס.

בשנת תקס"ד נאלץ לעזוב את העיר עקב מחלוקת בתוך הקהילה כנגד חתנו שלא הצטרף לעתירת מספר יהודים נגד הדוכס המקומי. הוא התקבל לרב בקוריץ, על שמה הוא מכונה "ר' אשר קוריצער". על פי המסורת החסידית, קפידתו גרמה לשריפה גדולה באוסטרוה בשנת תקס"ט.

ספרו מעין החכמה נדפס בקוריץ בשנת תקע"ז. הרב מאפטא כתב בהסכמתו:"כי ידוע שכל דבריו נאמרו ברוח הקודש".

על קברו נבנה אוהל.

בנו רבי יואל הסכים לצידו ולצד רבי לוי יצחק מברדיצ'ב לספר ילקוט ראובני. חתנו היה רבי מנחם מנדל שהדפיס את ספרו.
==לקריאה נוספת==
*יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות - אישים, בערכו.

קטגוריה:תלמידי המגיד ממזריטש
קטגוריה:רבנים מווהלין
קטגוריה:אוסטרוה: רבנים
קטגוריה:מגידים
SIDE

מזכירות המודיעין של ארגנטינה (בספרדית: Secretaría de Inteligencia, בראשי תיבות: SI), המוכרת יותר בשמה הקודם SIDE (ראשי תיבות של Secretaría de Inteligencia de Estado, מילולית: "מזכירות המודיעין של המדינה"), הייתה סוכנות הביון העיקרית בארגנטינה כשראש הארגון עמד בראש קהילת המודיעין הארגנטינאית. בראש הארגון עמד מזכיר המדינה לענייני מודיעין, שהיה חבר בקבינט. הארגון היווה סוכנות מבצעית לאיסוף מודיעין ולסיכול ריגול בארגנטינה.

==היסטוריה==
הסוכנות הוקמה בשנת 1946 על ידי הגנרל חואן פרון כסוכנות ביון אזרחית ותפקדה גם כסוכנות למודיעין פנימי, כשמנהיגה הראשון היה רודולפו פרוידה. בתקופת המלחמה המלוכלכת (1974–1983) התפתחה הסוכנות לארגון משטרה חשאית ונעשה בה שימוש על ידי החונטה הצבאית לחיסול יריבים פוליטיים וביצוע האזנות סתר כנגדם. לאחר המהפכה הדמוקרטית בשנת 1983 הסוכנות לא פורקה ורבים מבכיריה לא הועמדו למשפט. בשני העשורים מאז 1990 הלך כוחה והתעצם והשפעתה על מערכת המשפט והביטחון במדינה. מקרים שונים טענו כי פקידי ממשל עשו שימוש בסוכנות כדי לפקח על פעילותם של עיתונאים ביקורתיים, פוליטיקאים, שופטים ותובעים.

בדצמבר 2014 מונה אוסקר פאריי לעמוד בראש הארגון, כדי להחליף את הקטור איקסוריאגה שכיהן קודם לכן כראש הסוכנות במשך 11 שנים. בינואר 2015 הודיעה נשיאת המדינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר כי בכוונתה לקדם חקיקה שתפרק את המזכירות ותקים במקומה סוכנות נפרדת תחת השם "סוכנות הביון הפדרלית", עקב פרשת הירצחו של התובע הפדרלי, אלברטו ניסמן.

ביולי 2024 הוקמה "מזכירות המודיעין הממלכתית", במקום סוכנות הביון הפדרלית, וכיורשת למזכירות המודיעין הוותיקה.

== ראו גם ==
* רודולפו פרוידה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/19990208020318/http://www.side.gov.ar/ האתר הרשמי] (לא פעיל)
* 
* [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=1106325&sid=126 ארגנטינה: הנשיאה מתכננת לפרק את סוכנות המודיעין]
קטגוריה:קהילת המודיעין הארגנטינאית
איידה טורטורו

איידה טורטורו (באנגלית: Aida Turturro ; נולדה ב-25 בספטמבר 1962) היא שחקנית אמריקאית המוכרת בזכות תפקידה בתור ג'ניס סופרנו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס", תפקיד עליו קיבלה שתי מועמדויות לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה. 

==ביוגרפיה==
טורטורו נולדה בברוקלין, ניו יורק. בתם של דורותי, עקרת בית סיציליאנית ודומיניק טורטורו, אמן אמריקאי-איטלקי. טורטורו היא בת-דודתם של כוכב הקולנוע ג'ון טורטורו, השחקן ניקולס טורטורו והשחקנית נטלי טורטורו.
טורטורו היא בוגרת לימודי תיאטרון מאוניברסיטת המדינ של ניו יורק. טורטורו פעלה להגברת המודעות הציבורית של דלקת מפרקים שיגרונית.

=== קריירה ===
החלה לקבל תפקידים משמעותיים רק בשנות ה-90, בקומדיות "ג'וניור" של איבן רייטמן ו"אנג'י" לצידה של ג'ינה דייוויס. ב-1998 שיחקה בסרטו של וודי אלן "סלבריטי", ובסרט "נקודת מגע" בכיכובו של דנזל וושינגטון. ב-1999 השתתפה בסרטו של מרטין סקורסזה "לגעת במוות" ובמותחן האימה "ים כחול עמוק".

בשנת 2000 התפרסמה לקהל הרחב בזכות תפקידה בסדרת הדרמה המצליחה "הסופרנוס" בה השתתפה במשך כ-7 שנים. טורטורו הופיעה בתפקיד ג'ניס סופרנו, אחותו הלא יציבה של טוני סופרנו (ג'יימס גנדולפיני) והועמדה על משחקה פעמיים לפרס אמי.

במהלך הקריירה שלה שיתפה פעולה עם בן־דודה הבמאי ג'ון טורטורו בסרטים, "אילומינטה" (1998), "רומנים וסיגריות" (2005) בתפקיד רוזבאד, והסרט "רק ג'יגולו" (2013) בתפקיד אשת הנהג ובתפקיד אורח בסדרה ״ברוקלין תשע-תשע״ (2016). 

בשנים האחרונות השתתפה טורטורו בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בתפקיד השופטת פליסיה קטנו.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===

*אהבת אמת (1989)
*מה הסיפור שלך בוב? (1991)
*ג'רזי גירל (1992) 
* החיים עם מייקי (1993)
* אנג'י (1994)
*החיפוש אחר ג'ימי עין אחת (1994)
*ג'וניור (1994)
*דניס על הקו (1996)
*סליפרס (1996)
*תוצרת גברים (1997)
*גן העדן של השוטה (1997)
*נקודת מגע (1998)
*או קיי גראז' (1998)
* וו (1998)
* אילומינטה (1998)
*תשושה (1998)
*אש צולבת (1998)
*סלבריטי (1998)
*אשת ה-24 שעות (1999)
*24 לילות (1999)
*ים כחול עמוק (1999)
*מזג אוויר משונה (1999)
*לגעת במוות (1999)
*קרוקודיל דנדי בלוס אנג'לס (2001)
*מדרכות ניו יורק (2001)
*להיות כנה לחלוטין (2004) 
*רומנים וסיגריות (2005)
*עזרה קטנה (2010)
*סיפורי מוצרלה (2011) 
*רק ג'יגולו (2013)
*לשדוד את המאפיה (2014)
*תתקשרי לג'יין (2022)

=== טלוויזיה ===

*חוק וסדר (1995)
*פסקי הדין של רייט (1995)
*חדשות ניו יורק (1995)
*מר וגברת סמית' (1996)
*הפרקליטים (1997)
*הסופרנוס (2000–2007)
*קלף פראי (2004)
*ER (2008)
*מדיום (2009)
*רחמים (2010) 
*תרגיע (2011) 
*האחות ג'קי (2012) 
*שוטרים בדם (2013) 
*חוק וסדר: מדור מיוחד (2016-2013)
*ברוקלין תשע-תשע (2016)
*האנטומיה של גריי (2017)
*מחשבות פליליות: חוצה גבולות (2017)
*הרשימה השחורה (2018-2017)
*אם כל השידוכים (2022) - סרט טלוויזיה

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
עליונות לבנה

[[קו קלוקס קלאן הוא דוגמה לארגון עליונות לבנה בארצות הברית.]] 
עליונות לבנה (באנגלית: White Supremacy או Aryanism על שם הגזע הארי) היא צורה של גזענות שבמרכזה האמונה וקידום האמונה לפיה האדם הלבן נעלה מכל הבחינות מכל הקבוצות האתניות האחרות, ולכן גם על צרכיו ורצונותיו להיות בראש סדר העדיפויות החברתי. בנוסף על לבנים לשלוט מבחינה פוליטית, כלכלית וחברתית על אלו שאינם לבנים. בדרך כלל מדובר גם במונח שנועד לתאר אידאולוגיה המנציחה ושומרת על דומיננטיות חברתית, פוליטית, היסטורית או תעשייתית של הלבנים (כפי שמבנים חברתיים-פוליטיים היסטוריים ועכשוויים מעידים עליהם, כמו סחר העבדים האטלנטי, הקולוניזציה של הדרום, חוקי ג'ים קרואו בארצות הברית, וחוקי איסור הנישואים המעורבים בקולוניות למתיישבים וההתיישבויות לשעבר (כמו ארצות הברית, דרום אפריקה, אוסטרליה, ומדגסקר). ישנן מספר תפישות הדוגלות בעליונות לבנה, וחלקן מגדירות את הגזע הלבן בצורה שונה מהמקובל. לרוב מגדירות תפישות שונות קבוצות גזעיות ותרבותיות שונות כאויב העיקרי שלהם.

==ראו גם==
* תורת הגזע
* עליונות שחורה
* נאציזם
* לאומיות לבנה
* כוח לבן
* גאווה לבנה
* משא האדם הלבן

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:נאו-נאציזם בארצות הברית
קטגוריה:נאו-נאציזם
קטגוריה:תקופת השיקום
קטגוריה:עליונות לבנה בארצות הברית
יהודה קווה

יהודה קווה (נולד ב-1940) הוא במאי סרטים דוקומנטריים. כתב וביים למעלה מחמישים סרטים, רובם במסגרת הטלוויזיה הישראלית.

==ביוגרפיה==
יהודה קווה נולד ברעננה לבלומה, תופרת במקצועה וליעקב, פועל יומי, יוצאי פולין שעלו ארצה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. כילד בן חמש השתתף במסדר הניצחון לסיום המלחמה שהתקיים בכפר סבא, מעשה שהטביע בו חותם שבא לידי ביטוי במגוון עבודותיו העוסקות בשואה, בהיסטוריה הפוליטית של עם ישראל ושל העם היהודי ובשורה של פרשיות עלומות. בית הספר היסודי-עממי בו למד השתייך לזרם העובדים אשר בוטל לאחר כינון המדינה. כתלמיד מחונן המשיך את לימודי התיכון בבית הספר ע"ש כצנלסון בכפר סבא. בזמן לימודיו היה חניך ומדריך בתנועת הנוער המחנות העולים. בהמשך התגייס לנח"ל בגרעין משלים לקיבוץ רגבים שבהרי אפרים. קווה השתתף במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים. את שירות המילואים עשה במסגרת שתי סיירות: של החטיבה הירושלמית ושל חטיבת שריון. קווה למד ספרות וגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים. נשוי למשוררת דליה קווה, להם שלושה ילדים. אחיו הוא הסופר אבשלום קווה.

==קריירה==
בין השנים 1975- 1965 ערך משדרי תעודה בקול ישראל. בשנת 1975 עבר לטלוויזיה הישראלית בה עבד כבמאי סרטי תעודה עד שפרש לגמלאות.

סרטיו זכו להערכה רבה בקרב מבקרים, אנשי מקצוע, בהם היסטוריונים וצופים רבים. חלק מסרטיו זכו בפרסים בישראל ומחוצה לה.

אחרי שפרש מהטלוויזיה המשיך לביים סרטים עבור גורמים פרטיים ובמקביל לימד כמורה מהחוץ בחוג לתקשורת של אוניברסיטת ירושלים, חיפה ומכללת יזרעאל.

==חלק מסרטיו==
*פרשת קסטנר (1983) - עליו זכה בפרס רשות השידור.
*לאחר שאינם יהודים (1988) - על שואת יהודי פולין. מקום ראשון בתחרות הסוכנות היהודית.
*מכתבים מלבנון (1988) - זכה במקום שלישי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במינכן.
*לוי נויפלד (1992) - הסרט עסק בפרשת סטולרו-יכמן-צ'צ'קס. ייצג את ישראל בתחרות בינלאומית שהתקיימה באיטליה.
*עד מוות (2000) - עסק בהתנקשות בלורד מוין בקהיר בשנת 1944.
*שלמה (מוני) ניצני (2003) - על סגן-אלוף במילואים שלמה ניצני בעל עיטור הגבורה במבצע סיני ועיטור המופת במלחמת יום כיפור.
*חלומות מסתערבים (2003).
*הציור הוא הנפש (2004) - סרט על הצייר אורי רייזמן.
*אבידניום (2005) - סרט רחב יריעה אודות המשורר דוד אבידן.
* נתן זך - פגישה עם משורר (2007) - על המשורר נתן זך
*ילדי טהראן (2007) - על ילדי טהראן.
*מבצע מוראל (2008) - על המבצע הסודי של המוסד להעלאת 530 ילדים ממרוקו בשנת 1961.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.israelfilmacademy.co.il/?item=2575&section=259 האקדמיה הישראלית לקולנוע ולטלוויזיה - סרטים תיעודיים - עד מוות - ההתנקשות בלורד מוין. (יולי 1995)]
*[http://books.icast.co.il/ספר/אמנות-התיעוד-החזותי--יצירת-סרטי-תעודה-לטלוויזיה אלון רוזנטל - אמנות התיעוד החזותי. יצירת סרטי תעודה לטלוויזיה. (ספר.2001)]
*[http://hagada.org.il/2003/07/01/כוונות-רעות/ אמיר הלל-כוונות רעות. על "חלומות מסתערבים".(הגדה השמאלית 1.7.03)]
* 
* 
*[http://www.gdud79.org.il/t44-מוני-ניצני אתר גדוד 79-סופה-על מוני ניצני. (3.3.13)]
*[https://www.youtube.com/watch?v=iNgV10oDSjk YOU TUBE – אבידניום 2005/ על דוד אבידן. (4.4.13)]
* 
* 

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
טום יפת

טום יפת (נולד ב-5 בדצמבר 1993) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ישראלי.

==ביוגרפיה==
יפת נולד וגדל בשכונת התקווה, למד בתיכון "ראשית" - עירוני ח' בתל אביב.
תפקידו הראשון והמשמעותי של יפת היה בסרט הקולנוע הישראלי, "מנתק המים" בבימויו של עידן הובל, שם שיחק בתפקיד ראשי לצד גבי (משה איבגי) את בנו, בועז, שוער כדורגל מוכשר שמאוד מחובר לאביו.
יפת משתתף בתיאטרון הקהילתי בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין", מתוך לימודיו משחק בהצגה "הכלה מאלנבי" לצד בן רביאן, עדן בר ואחרים.

ממרץ 2014 ועד אפריל 2015 השתתף בהצגה "פריחת ההדרים" בבימויו של השחקן יחזקאל לזרוב לצד אודי פרסי, סיון לוי ועוד. מ-2014 עד 2018 שיחק את לירון ביטון בסדרה "שכונה" של גיורא חמיצר בבימויו של אורן שקדי בערוץ ניקלודיאון של HOT, ליד שחקנים מוכרים כמו ליאנה עיון, תותי ניניו, יוסי מרשק ועוד. בשנת 2015 שיחק בתפקיד אורח בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרת הקומית "פולישוק". כמו כן, הוא שיחק את תומר, בסדרת הנעורים "להתבגר" על פי סדרת הספרים של גלילה רון פדר, "להתבגר". הסדרה שודרה בערוץ 10.

נכון לשנת 2024, השחקן טום יפת מתגורר עם ארוסתו, רותם אגמי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1993
טובה (נקניק)

250px
טוֹבָּה (ברומנית: Toba) היא מין נקניק רחב מאוד המיוצר מבשר חזיר.

את הטובה מייצרים בעת שחיטת החזיר על ידי מילוי הממברנה של קיבת החזיר עם ג'לטין של חזיר, חתיכות קטנות של בשר חזיר, במיוחד האוזניים, הזנב וחלקים בשר מהרגליים וגם חתיכות שומן וחלקים פנימיים קצוצים, כבד, כליות ותבלינים. באם מוסיפים גם דם של החזיר, לפני שנקרש, תהיה זאת "טובה דמית". את הטובה דוחסים היטב ומבשלים. הנקניק הנוצר כך הוא בעל קוטר של כעשרה סנטימטרים וקשה לפרוס ממנו פרוסות דקות.

הטובה דומה בהרכבה לקלטבוש, אך מכילה יותר בשר. אפשר להכין טובה גם מבשר תרנגול הודו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://dexonline.ro/definitie/tobă toba] במילון הרומני-רומני dexonline 

קטגוריה:נקניקים
קטגוריה:מאכלי בשר חזיר
קטגוריה:המטבח הרומני
אורסון הייד

אורסון הייד (Orson Hyde; 8 בינואר 1805 – 28 בנובמבר 1878). ממנהיגי הקהילה המורמונית במאה ה-19. שהה בארץ ישראל בשנים 1841–1842.

==קורות חיים==
נולד במדינת קונטיקט בארצות הברית והצטרף לכנסייה המורמונית ב-1831. שנים רבות פעל כשליח האמונה המורמונית ברחבי ארצות-הברית, באירופה ובארצות האימפריה העות'מאנית. הטיף לשיבת ציון והיה חלוץ ההיאחזות המורמונית בארץ ישראל. מאפריל 1841 ועד דצמבר 1842 התגורר בירושלים. ביום 24 באוקטובר 1841, עם שחר, עלה אל הר הזיתים ושם נשא תפילה למען קיבוצם בארץ הקודש של "נִידחֵי ישראל ונפוּצוֹת יהודה" ולמען בניין ירושלים וקימום בית המקדש.
כתובת זיכרון בכניסה לגן אורסון הייד בירושלים
לזכרו הוקם הגן בעמק צורים, למרגלות מתחם האוניברסיטה המורמונית בירושלים שבמורדות הר הצופים. הגן, שנחנך באוקטובר 1979, משתרע על פני שמונה דונם ובו פינות חורש טבעי. הגן מכיל תיאטרון בן 150 מושבי-אבן הצופה לעבר נחל קדרון והעיר העתיקה, ושביל מוליך ממנו אל כנסיית גת שמנים.
כמו כן נקראה על שמו של אורסון הייד הכיכר בכניסה למתחם המכללה האקדמית נתניה, סמוך למרכז הכנסים שם. ההקדשה לזכרו נעשתה ביוזמתו של פרופ' יוסף גינת, סגן נשיא המכללה לקשרים בינלאומיים ולמחקר, ששימש כפרופסור-אורח באוניברסיטת יוטה שבארצות הברית והיה מקורב לראשי הקהילה המורמונית.

== קישורים חיצוניים ==

* אהרון יפה, "[https://www.ybz.org.il/?CategoryID=185&ArticleID=4132&dbsAuthToken= חלומות מורמוניים בארץ הקודש]", עת־מול, גיליון 184, נובמבר 2005, עמ' 20–23
* 

== הערות שוליים ==

גן אורסון הייד במורדות הר הצופים, ירושלים

קטגוריה:מורמונים
קטגוריה:מיסיונרים בארץ ישראל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1805
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1878
ויליגר דליקטס

ויליגר דליקטס הוא שם המתוג של חברת "ויליגר תעשיות בע"מ", חברה השייכת לקבוצת נטו, אחת מחמש קבוצות המזון הגדולות בישראל.
==פעילות==
ויליגר מתמחה בייצור וייבוא שימורים (טונה, סלמון קפוא וסלמון מעושן, פטריות) ומוצרים יבשים אחרים (פסטה, אורז ועוד). בתחום שימורי הטונה מחזיקה ויליגר שני מותגים - טונה ויליגר הנושאת את שמה, ופוסידון הנושא את מותג קבוצת נטו, אך שניהם מיוצרים באותו המפעל.

ויליגר מחזיקה במפעל באזור התעשייה של קריית מלאכי לייצור שימורי הטונה והסלמון, כמו גם אריזת המוצרים האחרים. המפעל ייצר בעבר גם מותג פרטי עבור רשת שופרסל.

==היסטוריה==
החברה הוקמה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי אלכסנדר ויליגר, ניצול שואה שעלה מצ'כוסלובקיה, שפתח עסק ליבוא שימורים. עם השנים גדל העסק והוא ייבא מוצרי מזון נוספים דוגמת שימורי פטריות, לפתני פירות, פירות יבשים ופריכיות אורז. בהמשך הוקם מפעל לשימורי טונה בישראל, והושק המותג "ויליגר". בשנות ה-80 נכנסו שני ילדיו לעסק, צבי ויוסף ויליגר, לאחר שחזרו מלימודי מינהל עסקים באוניברסיטאות בארצות הברית. בשנת 1989, לאחר פרישתו של אלכסנדר ויליגר מניהול החברה, היא נמכרה למיליונר הדרום אפריקאי נתן קירש, והאחים ויליגר נותרו כמנכ"לים שכירים בחברה. ב-1991 לאחר שהרווחיות בעסקי המזון ירדה, רכש איש העסקים דודי עזרא, בעל השליטה בחברת נטו מ.ע. אחזקות 50% ממניות החברה וזמן קצר אחר כך עזבו האחים את החברה והקימו את וילי פוד השקעות שמתחרה בחברה שהייתה בעבר בבעלותם. 

פעילות "ויליגר" שולבה בתוך חברת "פוסידון תעשיות בע"מ", חברת ציבורית שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב, בה רכש עזרא את השליטה בשנת 1992. בשנת 2002 שונה שמה של "פוסידון תעשיות בע"מ" ל-"ויליגר תעשיות בע"מ", כחלק ממהלך של כינוס מותגים שביצעה הקבוצה, כאשר "ויליגר דליקטס" הפך למותג העיקרי של כל מוצרי השימורים של הקבוצה.
 
ב-2011 נמחקה "ויליגר תעשיות בע"מ" מהמסחר בבורסה, בעקבות הצעת רכש והפכה לחברה פרטית בבעלות מלאה של חברת "נטו מלינדה סחר בע"מ" מקבוצת נטו.

==תובענות ייצוגיות==
בשנת 2005, הוגשה לבית המשפט בקשה לתובענה ייצוגית נגד ויליגר בהיקף של כ-187 מיליון שקל. לטענת התובעים, נגרם להם נזק מרכישת שימורי פטריות עליהם הוטבע סימן "כשר" בעוד שהמוצר לא היה כשר. בית המשפט דחה את הבקשה וקבע שביטול אישור כשרות למוצר מזון לא מצדיק תובענה ייצוגית.

בשנת 2007, הוגשה תובענה ייצוגית בהיקף של 13.2 מיליון שקל נגד ויליגר תעשיות בטענה להפחתת משקל אריזות נתחי טונה, מבלי להודיע על כך לצרכנים. התובענה נדחתה לאחר שהחברה הוכיחה שהמידע לצרכנים היה ברור ומקיף.

==קישורים חיצוניים==
* 
* - פרסומת
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:קריית מלאכי: חברות
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב
משפט בלוך-לנדאו

באנליזה מרוכבת, משפטי בלוך-לנדאו הם משפטים בדבר פונקציה הולומורפית <math>f</math> בעיגול היחידה המקיימת <math>|f'(0)|=1</math>. המשפט הוא אחד השלבים המרכזיים בהוכחת משפט פיקארד הקטן. הם נקראים על שמם של המתמטיקאים אנדרי בלוך ואדמונד לנדאו.

==משפט בלוך==
משפט בלוך - תהי <math>f</math> פונקציה הולומורפית בעיגול היחידה המקיימת <math>|f'(0)|=1</math>. אזי קיים קבוע <math>b>0</math> כך שהפונקציה הפיכה בכדור הפתוח ברדיוס <math>b</math>. כלומר, קיימת פונקציה הולומורפית <math>g</math> כך ש-<math>g \circ f</math> היא הזהות על כדור כנ"ל.

הקבוע האופטימלי <math>B</math> שמקיים את משפט בלוך נקרא קבוע בלוך, וערכו לא ידוע עד היום. בכל זאת, ידוע חסם לא רע - <math>0.4332\approx\frac{\sqrt{3}}{4}+2\times10^{-4}\leq B\leq \sqrt{\frac{\sqrt{3}-1}{2}} \cdot \frac{\Gamma(\frac{1}{3})\Gamma(\frac{11}{12})}{\Gamma(\frac{1}{4})}\approx 0.4719</math>.

==משפט לנדאו==
משפט לנדאו (לעיתים גם משפט בלוך-לנדאו) - תהי <math>f</math> פונקציה הולומורפית בעיגול היחידה המקיימת <math>|f'(0)|=1</math>. אזי תמונת <math>f</math> מכילה כדור ברדיוס חיובי <math>l>0</math>.

הקבוע האופטימלי <math>L</math> המקיים את משפט לנדאו נקרא קבוע לנדאו; ניתן להוכיח דיי בקלות כי <math>L>\frac{1}{16}</math>, וטיעונים מסובכים יותר מראים כי <math>0.5<L<0.544</math> בערך. גם הערך של <math>L</math> לא ידוע.

==משפט ואלירון==
המשפט נקרא על שמו של המתמטיקאי הצרפתי ג'ורג ואלירון. משפט זה הביא את בלוך להוכיח את המשפט בנוסח לעיל.

משפט ואלירון - אם <math>f</math> פונקציה שלמה לא קבועה, אז קיים עיגול <math>D</math> ופונקציה אנליטית <math>\phi : D \to \mathbb{C}</math> כך ש-<math>\forall z \in D : f(\phi(z))=z</math>.

למעשה, משפט ואלירון מתאים למשפט בלוך, לפי עקרון בלוך.

==יישומים==
במשפט פיקארד הקטן יש שימוש במסקנה ממשפט בלוך-לנדאו:

משפט: אם <math>f</math> פונקציה שלמה לא קבועה, אז תמונתה מכילה עיגול ברדיוס 1.

הוכחה: <math>f</math> לא קבועה, תהי <math>z_0 \in \mathbb{C}</math> עבורה <math>f'(z_0) \neq 0</math>. נגדיר <math>\psi (z)=\frac{1}{16} f(\frac{16}{f'(z_0)} z+ z_0)</math>. אז <math>\psi</math> מקיימת את תנאי משפט לנדאו, ולכן מכילה כדור ברדיוס <math>\frac{1}{16}</math>, ולכן מתקיים הדרוש.

==ראו גם==
* משפטי פיקארד

==קישורים חיצוניים==
* 

בלוך-לנדאו
שאול אדאדי

רבי שאול אדאדי (תר"י, 1850 - י"ב בתשרי תרע"ט, 18 בספטמבר 1918, טריפולי) היה רב ומשורר, מחכמי טריפולי שבלוב; הוא בנו ותלמידו של רבי אברהם חיים אדאדי.

==ביוגרפיה==
רבי שאול אדאדי עשה לילות כימים בהפצת התורה בטריפולי. והיה בין מייסדי התלמוד תורה בעיר. הוא שכלל והגדיל את הישיבה שנוסדה על ידי אבי סבו ר' נתן אדאדי ואביו ר' אברהם חיים אדאדי, ומכספו הפרטי תרם והוסיף ספרים לספרית הישיבה. כיון שבנין הישיבה נעשה צר לתלמידים הרבים שהתדפקו על שעריו, הרחיב את הבניין למען יוכל כל מי שנפשו חשקה בתורה למצוא מקום בישיבה. לתלמידי החכמים הרבים שישבו ולמדו בה סייע בכספו כדי שיוכלו ללמוד תורה באין מפריע.

בשנת תרל"א נתקבל למלא מקום אביו לאב"ד.

בעת שהותו של אביו ר' אברהם חיים אדאדי בצפת היה עמו בקשרי מכתבים, מלאים ברובם בדברי תורה שנתחדשו לר' אברהם בארץ ישראל, ותשובות בהלכה לשאלות ששאל בנו ר' שאול.

חברת "יגדיל תורה" החלה את פעילותה בשנת 1893 כשבין מקימיה היו ארבעה: ר' שאול אדאדי, ר' ציון צרור, ר' מסעוד ג'נאח ור' ניסים נחום כבר בשנה הראשונה של החברה למדו בבית הספר 330 תלמידים, עד לשנת 1905 למדו הילדים במבנים שונים ולא מוסדרים. בשנת 1905 הסתיימה הכשרתו של בניין ובו כיתות לימוד רבות. זהו בית הספר דאר סרוסי שבו למדו רבים מילדי טריפולי.

בבית הספר של "יגדיל תורה" מספר התלמידים המקסימלי בכל כיתה היה 45 בשיעורים רגילים ו-30 בשיעורי גמרא ורש"י. ר' שאול אדאדי התנדב לבחון פעם בשבוע את התלמידים בבית הספר על מנת לדעת את קצב התקדמותם.

בבית הכנסת דאר סרוסי המתנוסס בשוק הרחוב הגדול הקימו מתפלליו מצבת שיש לזכרו ועליה חרות ספור השתדלותו הרבה למען בנין בית הכנסת ויסוד התלמוד תורה.

שאול
קטגוריה:רבנים לובים

קטגוריה:טריפולי (לוב)
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1918
סטפאנו בוארי

ממוזער
סטפאנו בוארי (באיטלקית: Stefano Boeri; נולד ב-25 בנובמבר 1956) הוא אדריכל ומתכנן ערים איטלקי.

==ביוגרפיה==
בוארי נולד במילאנו, בנם של האדריכלית ומעצבת הרהיטים והנוירולוג רנאטו בוארי. אחרי לימודים ב"תיכון הקלאסי" של מילאנו, למד שפות ותכנון הערים.
בשנת 1980 סיים לימודי אדריכלות באוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו ובהמשך סיים תואר שלישי בתכנון ערים ב לאדריכלות בוונציה. עבודת הדוקטורט שלו דנה ב"שפות ודימויים של אורבניסטיקה מנוהלת. גרסאות של תוכנית המתאר של מילאנו" - 
I linguaggi e
le immagini dell’urbanistica amministrata. Variante al piano regolatore di Milano.
התמנה לפרופסור לתכנון ערים במכון הפוליטכני במילאנו וכפרופסור אורח באוניברסיטאות שונות, כולל ב באוניברסיטת הרווארד, ב ברוטרדם, במכון הפוליטכני בלוזאן, במכון סטרלקה במוסקבה וב, בשווייץ. הציג בתערוכות ופסטיבלים בינלאומיים רבים.

בוארי היה עורך ראשי של המגזין הבינלאומי "" בשנים 2004–2007, ושל המגזין "" בשנים 2007–2011. בשנת 2000 הקים בוארי את רשת המחקר Multiplicity. בוארי מפרסם באופן קבוע מאמרים בעמודי התרבות של העיתון - עיתון כלכלי חשוב בארצו.

משרד האדריכלות שלו מעורב בכמה מיזמים של שינויים באזורי הנמל בים התיכון - בג'נובה, נאפולי, מיטילנה, סלרנו, טריאסט.

אחיו הוא כלכלן ואחיו השני סנדרו הוא עיתונאי.

==פרויקטים==
*2007 - המושב החדש של (ריצולי-קוריירה דלה סרה) במילאנו. 
*2009 - שיקום האזור לה מדלנה בסרדיניה, מושב של G8 (ארגון המדינות המתועשות).
מיזמים נוספים:
*המרכז האירופי למחקר ביומד (ביו-רפואי) מתקדם במילאנו - בתוך הפרק החקלאי דרום-מילאנו.
*המושב החדש של חברת סימנס במילאנו.
*מגדלי מגורים בשכונת איזולה.
*המרכז האזורי של ים התיכון במרסיי - כשמרסיי הייתה לבירת התרבות של אירופה.

==ספרים==
*2000 - Mutations (עם סנפורד קווינטר, רם קולהאס, דניאלה פבריציוס, הנס אולריך אובריסט, נדיה טאזי) - על הנופים העירוניים של ימינו
:כולל Uncertain States of Europe USE - על סוף הדגמים המסורתיים של ערים, על הקונפיגורציה החדשה של המדינות ושל הערים - מיזם מחקרי קיבוצי 
*Italy. Cross Sections of a Country 1998 - אטלס של הנוף העירוני האיטלקי בן זמננו 
*2007 - Milano.Cronache del Abitare.. - אטלס של הדגמים החדשים של המגורים במילאנו

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://subsol.c3.hu/subsol_2/contributors0/boeritext.html על המדינות הבלתי ודאיות של אירופה]
* [http://www.treccani.it/enciclopedia/stefano-boeri_%28Lessico-del-XXI-Secolo%29/ ב"אנציקלופדיה טרקאני של המאה ה-21, 2012]

קטגוריה:מתכנני ערים
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-21
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1956