OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רומאן (עיר)

רוֹמאן (ברומנית: Roman, מדגישים את ה"חולם"), עיר במחוז ניאמץ בחבל מולדובה, ברומניה.

העיר שוכנת במפגש הנהרות סירט ומולדובה. בעיר יש 69,483 תושבים.

העיר קרויה על שם מקימה רומן הראשון מושאט, שייסד אותה לקראת סוף המאה ה-14. בין התושבים הראשונים היו גם יהודים שבאו עם רומאן. רומאן פטר את היהודים משירות צבאי תמורת מס מיוחד.

==היסטוריה==
===כרונולוגיה===
* 1234 העיר נזכרה לראשונה במסמך רשמי של הכנסייה הקתולית.
* 1387 השם רומאן הופיע בפעם הראשונה ב-"Novgorod Chronicle".
* 1355 נבנתה הכנסייה האורתודוקסית הארמנית הראשונה.
* 1392 העיר הוזכרה במסמך מולדובני החתום על ידי הווייבוד רומאן הראשון.
* 1412 שטפן הגדול בנה מבצר אבן בגדה השמאלית של נהר הסירט.
* 1467 המבצר עמד כנגד המצור שהטיל הצבא ההונגרי בהנהגת מתיאש הוניאדי.
* מהמט השני הוביל את הצבא העות'מאני בכיבוש המבצר החדש לאחר נסיגת הכוחות המולדובנים לאחר קרבValea Albă (ואלאה אלבה).
* 1563 פעם אחרונה בה הוזכר המבצר הישן.
* 1595 נבנתה כנסיית הווייבודים הקדושים (Sfinţii Voievozi).
* 1610 נבנתה הכנסייה הארמנית האורתודוקסית.
* 1675 בהוראת השלטונות העות'מאניים דומיטרשקו קנטקוזינו (Dumitraşcu Cantacuzino) הרס את המבצר ברומאן ביחד עם שאר המבצרים של נסיכות מולדובה.
* 1798 נבנה בית החולים הראשון, באותו מקום בו קיים כעת בית חולים.
* 1817 נחנך תלמוד תורה.
* 1869 נחנך קו מסילת הברזל השני ברומניה, הקו בין רומאן לאיצקאן.
* ב־30 בספטמבר 1872 נפתח בית הספר התיכון "רומאן וודה".
* 1897 הממשל איפשר בניית מבנה חדש לבית הספר "רומאן וודה".
* 1957 נבנה מפעל צינורות הפלדה (כיום שמו Mittal Steel Roman S.A).
* 1962 נפתח המוזאון למדעים.
* 1968 בחלוקת המחוזות מחדש, ברפורמה מנהלית שהנהיג ניקולאה צ'אושסקו, רומאן איבדה את מעמדה כעיר מחוז ורוב השטח עבר למחוז ניאמץ.

<gallery>
תמונה:RO NT Roman Roman Voda gymnasium.jpg|בית ספר "רומאן וודה"
תמונה:Roman-martyrs.JPG|אנדרטה לזכר בני רומאן היהודים שנפלו במלחמת העולם הראשונה (נמצאת בכניסה לבית העלמין היהודי)
תמונה:RO NT Roman railway station.jpg|תחנת הרכבת
</gallery>

==יהודים==
בין השנים 1792- 1825 כיהן ברבנות העיר רבי יצחק בן יהודה לייב. אחריו כיהן רבי יעקב ברייש עד שנת 1840. אחריו כיהן רבי דוד איזקסון, בנו של רבי יצחק מקאליש. לאחר פטירתו בשנת 1908 מילא את מקומו חתנו-אחיינו רבי יצחק לייפר (בן רבי אהרן אריה מנדבורנה) ואחריו בנו רבי שלמה עד לפטירתו בשנות ה-40.

בין השנים 1918 ל-1920 פעלה בעיר ישיבה בראשות רבי אברהם ישכר בער, בנו של רב העיר רבי שלמה איזקסון.

רבה האחרון של רומאן היה רבי מאיר איזקסון שכיהן בה חדשים ספורים - מסוף שנת ה'תש"ז ועד אמצע שנת ה'תש"ח.

==ערים תאומות==
רומאן היא עיר תאומה של הערים:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.ziarulderoman.ro/ העיתון המקומי (Ziarul de Roman)]
* [http://www.romanianjewish.org/en/mosteniri_ale_culturii_iudaice_03_11_03.html ההיסטוריה של יהודי רומאן]
* [http://www.jewishgen.org/yizkor/pinkas_romania/rom1_00246.html רומאן] ב"פינקס הקהילות"
* [https://www.amirorg.co.il/יהדות-רומניה/קהילות/קהילת-רומאן/ קהילת רומאן] באתר א. מ. י. ר. (ארגון מאוחד של יוצאי רומניה בישראל)
* 

קטגוריה:רומניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
דן תורג'מן

דן תורג'מן (נולד ב-17 באוקטובר 1958) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ושחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
תורג'מן נולד, גדל והתחנך בירושלים. שירת כקצין בחטיבת הצנחנים ולאחר שחרורו למד באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בחוג לתיאטרון במגמת משחק.
הוא השתתף בהצגות תיאטרון רבות, ביניהן: "החייזר", "שחק אותה סם", "המלך ארתור ואבירי השולחן העגול", "הנסיך הקטן", "הפיצוץ ברחוב אהלן", "תשליך", "אש צולבת", "טיטוס אנדרוניקוס" ו"הסוחר מוונציה" והיה אף מועמד מספר פעמים לתואר "שחקן השנה".

הוא שיחק בסרטי קולנוע רבים, ביניהם ניתן למצוא את "רכבת העמק", "בצילו של הלם קרב", "בני ערובה", "בשם האהבה", "אש צולבת", "משהו מתוק" ו"מינוטאור" (המבוסס על ספרו של בנימין תמוז).

בשנת 2000 שיחק בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב".

ב-2012 ביים את הסרט "רימון הזהב" עם אחינועם ניני, מיכאל מושונוב, גלית גיאת והדר עוזרי. ב-2016 השתתף בסרט "חדרי הבית" של איתן גרין.

בטלוויזיה שיחק תורג'מן בהפקות רבות, כגון: "החופש האחרון", "חיית החושך", "סיטי טאוור" בתפקיד עמית בעל מסעדה, “Desperate Rescue”, "חדר מיון", ”סיפורים לשעת לילה מאוחרת", וכן כיכב בתפקיד ראשי בטלנובלה הישראלית הראשונה" לגעת באושר", וכן בסדרות "השמיניה" ו"אננדה". בשנת 2002 הנחה את הטקס "אני רוצה להיות נטליה", לאחר הצלחת הסדרה "לגעת באושר" ששודרה בהוט 3. ב-2016 החל להשתתף בהצגה "לכודים" בתיאטרון הקאמרי. ב-2017 השתתף בסרטו של רפאל רביבו "אמור".

כיום הוא עוסק בשיווק ויזמות קרקעות, ובבעלותו חברת הפקות ו-30% בחברת מלון כנרת ספא בע"מ.

במאי 2018 נחקר על ידי רשות המיסים בחשד להעלמת הכנסות בסך 3 מיליון ש"ח.

תורג'מן היה נשוי לשחקנית ענת עצמון, אותה הכיר על סט הסרט "בצילו של הלם קרב", ולהם שני ילדים משותפים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
ויוריקה אגריצ'י

ויוריקה אגריצ'י (Viorica Agarici; 1886 – 1979) היא חסידת אומות העולם רומנייה.

במלחמת העולם השנייה ויוריקה אגריצ'י הייתה נשיאת הצלב האדום בעיר רומאן. כאשר אחת מרכבות המוות שיצאה מיאשי לאחר פרעות יאשי חנתה ביום 2 ביולי 1941, נעולה, על מסילה צדדית ברומאן, שמעה ויוריקה גניחות וקריאות לעזרה. היא דרשה מהשומרים לפתוח את הקרונות בהם היו דחוסים אלפי יהודים שרבים מהם כבר מתו, ללא מים, מזון או תרופות ועם מעט מאוד אוויר לנשימה. השומרים, חיילים גרמנים, סירבו לפתוח ואיימו בנשק על ויוריקה ועל בני הלוויה שלה. בני הלוויה נסוגו, אך לא ויוריקה, היא נעמדה לפני הקטר והכריזה שהרכבת תעבור הלאה רק על גופתה. השומרים לא התרגשו מכך, אך בינתיים חבריה של ויוריקה יצרו קשר עם פמלית מלכת האם, אלנה והיא בתורה יצרה קשר עם בנה, המלך מיכאי והוא התקשר ליון אנטונסקו ולפי דרישתו נפתחו הקרונות, ניתן לשורדים לרדת לצורכי חילוץ עצמות ונשימת אוויר, ניתנו להם מים ומעט מזון ופונו הגוויות הרבות מתוך הקרונות. רופאה מקומית בדקה את הפצועים והחולים וכמה מהם אושפזו בבית החולים הצבאי המקומי. העזרה הזאת הייתה קריטית לשרידתם של היהודים שנותרו בחיים והובלו למחנה ריכוז בטרגו פרומוס. זמן קצר לאחר מכן השלטונות סלקו את ויוריקה מתפקידה.

לאחר המלחמה הקהילה היהודית תמכה בוויוריקה והיא הוכרה כאחת מ-52 חסידי אומות העולם מרומניה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20171227235601/http://www.fgmanu.ro/Istorie/articol214 Mit si adevar in problema "trenului mortii", dr. Epifanie Cozarescu] עדות של רופא רומני (ברומנית)
* 
העץ שניטע ביד ושם לכבוד ויוריקה אגריצ'י

קטגוריה:רומנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: רומניה
קטגוריה:פרעות יאשי
קטגוריה:אחיות רומניות
קטגוריה:ילידות 1886
קטגוריה:נפטרות ב-1979
המרקיז דה וובנארג

לוק דה קלפייה המרקיז דה וובנארג (בצרפתית: Luc de Clapiers, marquis de Vauvenargues; 6 באוגוסט 1715 - 28 במאי 1747), פילוסוף וחייל צרפתי.
== חייו ==
לוק דה קלפייה המרקיז דה וובנארג נולד בעיר אקס-אן-פרובאנס שבדרום צרפת למשפחת אצילים שירדה מנכסיה. הוא למד בקולג' שבעיר אך התעניין בעיקר בכתבי פלוטרכוס שאותם קרא בתרגום לצרפתית. הוא התגייס לצבא הצרפתי בדרגת סגן-משנה בחטיבת המלך לואי החמישה עשר, שבה שירת למעלה מעשר שנים. ב-1733 לקח חלק במלחמת הירושה הפולנית במערכה באיטליה תחת פיקודו של המרשל וילאר. ב-1740 השתתף במלחמת הירושה האוסטרית בחיל המשלוח הצרפתי לבוהמיה נגד אוסטריה. במצור על פראג ב-1742 קפאו רגליו כתוצאה מן הצינה, ולמרות שהות ארוכה בבית חולים בעיר נאנסי לא הבריא מעולם. הוא נכח בקרב דטינגן (16 ביוני 1743) שבו האנגלים תחת פיקודו של המלך ג'ורג' השני הביסו צבא צרפתי שמנה 70,000 איש. משחזר לצרפת הוצב בעיר אראס שבצפון המדינה, ובכך הגיעה לקיצה הקריירה הצבאית שלו.

ב-1740 פגש בבוהמיה בהיפוליט אמנואל דה סטר, שהיה חייל אריסטוקראטי צרפתי צעיר, והתאהב בו. דה סטר מת ב-1742 במצור על פראג והמרקיז דה וובנארג הקדיש לאהובו שנפטר את יצירתו הפילוסופית Conseil à un jeune homme ("עצה לאדם צעיר"). ביצירה זו הוא מבטא את סלידתו מנשים ואת אהבתו לגברים צעירים. הוא טוען שאין בכך דבר המנוגד לטבע, ותוקף כל מי שמנסה לגנות את טעמו באהבה.

הכלכלן המרקיז דה מיראבו עודד אותו להקדיש את עצמו לספרות והזמינו לפריז. המרקיז דה וובנארג שהיה חסר אמצעים לא יכול היה להגיע לפריז. הוא ביקש להתקבל לשירות הדיפלומטי והגיש את בקשתו למלך לואי החמישה עשר על פי המלצתו של וולטר. אך לפני שהיה סיפק בידו לזכות במשרה נתקף אבעבועות שחורות. וולטר ביקש ממנו להעלות על הכתב את רעיונותיו בדבר ההבדל בין המחזאים ז'אן רסין ופייר קורניי, והיכרותו זו עם וולטר הפכה לידידות. ב-1745 המרקיז דה וובנארג הגיע לפריז, שם עמד בקשרים עם אנשים מועטים בלבד ובהם וולטר. ב-1746 פרסם את יצירתו "מבוא להכרה האנושית" בתוספת נספח שבו רשם את הרהוריו ואת אמרותיו.

המרקיז דה וובנארג מת בפריז ב-1747.

==קישורים חיצוניים==

* מבוא להכרת רוח האדם, הטקסט המלא בצרפתית באתר ויקיטקסט.
* 
* 

קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים להט"בים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:מרקיזים צרפתים
קטגוריה:להט"בים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1715
קטגוריה:נפטרים ב-1747
נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל

נבחרת הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה בכדורגל (בקוריאנית: 조선민주주의인민공화국 축구 국가대표팀) המוכרת בכינויה "צ'ולימה" (סוג של סוס אגדי במיתולוגיה הקוריאנית), היא נבחרת הכדורגל הלאומית של קוריאה הצפונית, המייצגת אותה מאז שנת 1964. 

שיאה של הנבחרת היה במונדיאל 1966, שבו ניצחה 0-1 את נבחרת איטליה ובכך העפילה לרבע גמר הטורניר. ברבע הגמר פגשה הנבחרת את פורטוגל, והובילה תחילה 0-3, אך אז הצליחה פורטוגל, בהנהגת אאוזביו שכבש ארבעה שערים, לנצח 3-5 ולעלות שלב. בטורניר זה הפכה קוריאה הצפונית לנבחרת האסיאתית הראשונה שהצליחה לעבור את הסיבוב הראשון בגביע העולם בכדורגל.

נבחרת קוריאה הצפונית העפילה גם למונדיאל 2010, לראשונה מאז 1966. הנבחרת פתחה את משחקיה בהפסד מכובד בתוצאה 1-2 לנבחרת ברזיל, אך בהמשך הובסה בתוצאות גבוהות וללא הבקעת שערים על ידי פורטוגל וחוף השנהב, וסיימה את שלב הבתים במקום האחרון, ללא נקודות.

==כל גביעי העולם==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|- 
|1930 עד 1938|| colspan="7" |הייתה חלק מיפן
|-
|1950|| colspan="7" |הייתה חלק מקוריאה
|- 
| 1954|| colspan="7" rowspan="2" |לא הייתה חברה בפיפ"א
|-
| 1958
|-
| 1962|| colspan="7" |לא נרשמה
|- 
| 1966||רבע גמר||4
|1
|1
|2
|5
|9
|-
| 1970|| colspan="7" |פרשה
|- 
| 1974|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1978
| colspan="7" |פרשה
|- 
| 1982
| colspan="7" rowspan="4" |לא העפילה
|- 
| 1986
|- 
| 1990
|-
| 1994
|-
| 1998|| colspan="7" rowspan="2" |לא נרשמה
|-
| 2002
|- 
| 2006|| colspan="7" |לא העפילה
|- 
| 2010||סיבוב ראשון||3
|0
|0
|3
|1
|12
|- 
| 2014|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 2018
|-
| 2022
| colspan="7" |פרשה
|-
| 2026
|
|
|
|
|
|
|
|- 
!סה"כ!! 2/18 !!7!!1
!1
!5
!6
!21
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==כל גביעי אסיה==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|- 
|1956 עד 1972|| colspan="7" |לא הייתה חברה בAFC
|-
| 1976|| colspan="7" |פרשה לאחר שהעפילה
|-
| 1980||מקום רביעי||6||3||0||3||10||| 12
|-
| 1984|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 1988|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1992||סיבוב ראשון||3||0||1||2||2||| 5
|-
| 1996|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 2000|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 2004
|-
| 2007|| colspan="7" |הושעתה על ידי ה-AFC
|-
| 2011||סיבוב ראשון||3||0||1||2||0||| 2
|-
| 2015||סיבוב ראשון||3||0||0||3||2||| 7
|-
| 2019||סיבוב ראשון||3||0||0||3||1||| 14
|-
| 2023|| colspan="7" |פרשה
|-
| 2027
|העפילה
|
|
|
|
|
|
|-
!סה"כ!!5/18!!18!!3!!2!!13!!15!!40
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

== כל גביעי האתגר של ה-AFC ==
* 2006 - לא העפילה
* 2008 - חצי הגמר
* 2010 - מקום ראשון
* 2012 - מקום ראשון
* 2014 - פרשה

==כל גביעי פדרציית הכדורגל של מזרח אסיה==
* 2003 - פרשה
* 2005 - מקום שלישי
* 2008 - מקום רביעי
* 2010 עד 2013 - לא העפילה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוריאה הצפונית: ספורט
קטגוריה:קוריאה הצפונית: כדורגל
קוריאה, צפון
קחי אותי שרון

קחי אותי שרון היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי "קשת" בקיץ 2003, בפורמט דומה לתוכנית "הרווק". את התוכנית הפיק אלעד קופרמן ויצר ביחד עם העורך הראשי חגי לפיד. זוהי תוכנית המציאות הראשונה ששודרה בישראל, וכמו כן, תוכנית המציאות הישראלית הראשונה.

==על התוכנית==
התוכנית הונחתה על ידי אקי אבני ועסקה בשרון איילון, אישה בגיל 30, לשעבר דיילת באל על ואשת היי טק המחפשת אהבה. במהלך התוכניות 15 מתמודדים יצאו לפגישות איתה, קיבלו משימות ועברו ניפויים על ידי איילון. באחד הפרקים התקיים שלב "גלגל הצלה" בו התבקש הקהל לבחור אחד מהמתמודדים שאיילון ניפתה ולהחזיר אותו לתוכנית. בחירת הקהל הייתה רודריגו גונזלס, שהפך בעת שידור התוכנית למנחה בערוץ הילדים. נותני החסות של התוכנית נתנו כפרס, לשרון איילון ולבחיר ליבה, שכר דירה לשנה במגדלי נאמן בתל אביב ורכב יונדאי גטס.

התוכנית זכתה ברייטינג גבוה של כ-22% לפרק, תוכנית הגמר זכתה לרייטינג של כ-30%, וההכנסות מפרסומות וחסויות בגמר היו כחצי מיליון דולר.

עשרים שנים לאחר פרסום התוכנית רואיינו משתתפי התוכנית ושם סיפר רודריגו גונזלס, המשתתף האהוב על הקהל, כי הגיע לתוכנית למצוא אהבה ולא ידע על קיומו של פרס. רודריגו הודה כי היה מאוהב בשרון איילון והאמין שהיא תבחר בו<ref name=":0" />.

בתוכנית לבסוף, בחרה איילון ביואב שוורד כבן זוגה. השניים קיימו זוגיות גם לאחר התוכנית, אך לאחר חמישה חודשים נפרדו. בעקבות התוכנית גם איילון וגם שוורד לוהקו לקמפיינים פרסומיים. לאחר עשור סיפרו השניים כי לא הגיעו במטרה למצוא אהבה. שוורד היה דוגמן שנשלח לאודישן מטעם הסוכנות שייצגה אותו וביקש פרסום; ואילו איילון חיפשה דירה כאשר הפרס בתוכנית כלל דירה לשנה. איילון הייתה נשואה לאיש העסקים ארז אלוביץ, בנו של שאול אלוביץ ואם לשלושה ילדים. ב-2017 הם התגרשו.

מיד לאחר התוכנית תוכננה הפקה של גרסת הבנות של "קחי אותי שרון", שקיבלה את שם הקוד "קח אותי משה". שידורי קשת אף קיימה מבחני בד למשתתפי תוכנית ההמשך, שבמרכזה אמור היה לעמוד רווק שיבחר בחורה אחת מקבוצה של מתמודדות. לדברי העורך הראשי, חגי לפיד, הרשות השנייה ראתה בכך "תועבה"<ref name=":0" />. בנובמבר 2003 הוכרז על דחיית הפקת התוכנית ובאפריל 2004 הוכרז על ביטולה. במאי 2008 הכריזה רשת מדיה על הפקת גרסת הבנות של "קחי אותי שרון" המבוססת רשמית על פורמט "הרווק".

==המתחרים==
להלן רשימת המתחרים לפי סדר הניפויים בתוכנית, מהראשון שנופה ועד למנצח:
* רון סלומון - מקום 16
* בועז כץ - מקום 15
* יוחאי רביב - מקום 14
* דורון לוי - מקום 13
* שרון טלר - מקום 12
* גיא כהן - מקום 11
* שלומי לאופר - מקום עשירי
* תמיר דותן - מקום תשיעי
* רודריגו גונזלס - מקום שמיני
* עדי גראי - מקום שביעי
* טל כרמון - מקום שישי
* דייוויד קוקרל - מקום חמישי
* יגאל אלשטטר - מקום רביעי
* רודריגו גונזלס - חזר בגלגל הצלה של הקהל והגיע למקום השלישי
* גדי אינפלד - מקום שני
* יואב שוורד - הזוכה

==ראו גם==
*הרווק (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות: שידוכים והיכרויות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
מקלט התרעת מכ"ם

מקלט התרעת מכ"ם (באנגלית: Radar Warning Receiver, בראשי תיבות: RWR) היא מערכת המותקנת לרוב על כלי טיס צבאיים, המגלה פליטת קרינה של מערכות מכ"ם, הן קרקעיות והן מוטסות. המערכת מסוגלת לסווג בדרך כלל את מקור הקרינה על פי הסוג (דפק-דופלר, גל רציף וכיוצא באלה) והעוצמה. על פי הפרמטרים שנקלטו, עשויה המערכת לזהות את סוג האיום שהמכ"ם מציג, לדוגמה: התרעה על מכ"ם גילוי ואחר כך נעילה ומעקב של מכ"ם קרקעי/מוטס או של טיל מונחה מכ"ם ששוגר לעבר המטוס.

למקלט התרעת המכ"ם יש לרוב תצוגה בתא הטייס והוא מייצר צליל הנשמע באוזניות אנשי צוות האוויר. בתצוגה מוצג בדרך כלל מעגל, שמרכזו מייצג את כלי הטיס, עם סמלים המייצגים את המכ"מים שזוהו לפי כיוונם היחסי לכיוון הטיסה הנוכחי של כלי הטיס, ומרחקם מכלי הטיס (הנקבע על פי עוצמת האות הנקלט) מוצג כמרחק הסמל ממרכז המעגל. 

צורת הסמל עצמה מייצגת רוב הפעמים את סוג המכ"ם או את סוג אמצעי הלחימה הידוע כעושה שימוש בו, בדרך כלל נעשית הבחנה בין מכ"ם קרקעי לבין מכ"ם מוטס. הצלילים המופקים שונים לרוב מסוג איום אחד למשנהו. ככל שהאיום חמור יותר, הצליל הופך לצווחני יותר על מנת לזכות בתשומת לבו של הטייס. לדוגמה, איום של טיל עם ראש ביות אקטיבי יגרום לטון גבוה וכמעט רציף, בעוד שמכ"ם של מטוס קרב מיושן או טיל קרקע-אוויר עשוי לגרום לזמזום לא רציף בטון נמוך.

מקלט התרעת מכ"ם שימושי לזיהוי, הימנעות, התחמקות או תקיפת איומים. לדוגמה, מטוס קרב במשימת פיטרול עשוי להבחין במטוס קרב של האויב באמצעות קולט אזהרות המכ"ם ולהשתמש במכ"ם שלו כדי ליירט אותו. בנוסף, מקלט התרעת מכ"ם שימושי בסיווג האיום. קשה לסווג "בליפים" המופיעים בתצוגת המכ"ם כמסוכנים, אולם מאחר שמטוסי קרב שונים מפעילים בדרך כלל מכ"מים שונים, ניתן להצליב את המידע המספק מקלט התרעת מכ"ם עם תצוגת המכ"ם כדי לקבוע את סוג כלי הטיס המופיע בו.

כלי טיס לא קרבי, או כלי טיס המעוניין להימנע מקרב, יכול לכבות את המכ"ם שלו כדי להקטין את חתימתו האלקטרומגנטית ולעקוף איומים שהתגלו על ידי מקלט התרעת מכ"ם.

מטוסים ייעודיים למשימות דיכוי הגנה אווירית ומטוסים לאיסוף מודיעין אלקטרוני (אלינט) מצוידים בדרך כלל במקלטי התרעת מכ"ם מתוחכמים יותר המסוגלים לגלות ולזהות איומים בטווחים גדולים יותר מהמערכות הרגילות, ומספקים מידע נוסף שמנותח ומשמש למשימות עתידיות.

מקלט התרעת מכ"ם עשוי להיות כלי חשוב בהתחמקות מאיומים במידה וניסיון ההימנעות לא צלח. לדוגמה, אם מערכת טק"א או מטוס קרב של האויב שיגר טיל מונחה מכ"ם לעבר כלי הטיס, מקלט התרעת המכ"ם יכול לזהות את השינוי במוד המכ"ם שנדרש לצורך הנחיית הטיל ולהתריע על כך בפני הטייס, כדי שיחל בפעולות התחמקות. המידע המתקבל ממקלט התרעת מכ"ם יכול לשמש גם להפעלה אוטומטית של טכניקת הלוחמה האלקטרונית (ל"א) האופטימלית לצורך התחמקות מהאיום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכ"ם
קטגוריה:לוחמה אלקטרונית
טרטומה

טֵרָטוֹמָה היא גידול המופיע על פי רוב באשך או בשחלה ומכיל רקמות שונות שבמצב נורמלי אינן מאפיינות איברים אלה או מופיעות בהם, כגון שיער ושיניים. לעיתים רחוקות מופיעות טרטומות בילדים ואז הן מופיעות בעצם העצה.

טרטומה יכולה להופיע כגידול ממאיר או כגידול שפיר, ייתכן גידול אחד או מספר גידולים כאלה בו זמנית. הטרטומות יכולות להיות גדולות מאוד ולהכיל רקמות מפותחות כמו שיניים, שיער, אזניים, כבד ועוד. טרטומות בזכרים מכילות על פי רוב רקמה פחות ממוינת, כלומר פחות מפותחת.

טרטומות נוצרות למעשה מאוכלוסיית תאים בעלת פוטנציאל להתפתח לכל אברי הגוף. במקרה של טרטומה חל כשל בנדידה של תאים אלה ובבקרה עליהם.

== אבחון ==

באמצעות בדיקת על-קול ובעזרת בדיקות דם לנוכחות חלבון עוברי וגונדוטרופין כוריוני הומני.

== גורמי סיכון ==

טרטומות נפוצות יותר בטמירות אשכים ובמקרים אלה עולה גם הסבירות לגידול ממאיר שלהן.

בנשים טרטומות יכולות לגרום לפגיעה קשה במערכת הרבייה.

בנשים מסוימות טרטומות מפרישות תירוקסין ואז הן מדמות מצב קליני של יתר-פעילות בלוטת התריס.

== טיפול ==

לרוב מבצעים הסרה כירורגית של הטרטומה. לעיתים יש צורך בהסרת האשך או השחלה בשלמותם.

== מעקב ==

טרטומות מפרישות שני חומרים שלרוב רמתם נמוכה או אפסית בדם הבוגר:

:*חלבון עוברי אלפא.
:*גונדוטרופין כוריוני הומני.

הימצאות אחד או שניים מהחומרים הבאים בדם מאפשר לרופאים לנטר את גודל הגידול, להבחין בחזרתיות לאחר טיפול או בהתפתחות גידול חדש.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גידולים סרטניים
קטגוריה:הפרעות באשך
נמל התעופה הבין-לאומי דמשק

נמל התעופה הבינלאומי של דמשק (בערבית: مطار دمشق الدولي) הוא נמל תעופה הממוקם בדמשק, בירת סוריה. הנמל נפתח באופן רשמי באמצע שנות השבעים, והוא נמל התעופה הבינלאומי העמוס ביותר בסוריה. חרף המצב הפוליטי במדינה, קצב הגידול השנתי של כמות הנוסעים העוברים בנמל הוא משמעותי. ההערכה היא שב-2004 עברו בנמל כ-3.2 מיליון נוסעים וב-2010 עברו בו כ-10 מיליון נוסעים. בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, ביטלו כמעט כל חברות התעופה הזרות את השירות מנמל התעופה.

==אירועים ותקריות==

ב-20 באוגוסט 1975 התרסקה טיסת ČSA 540 בעת שהתקרבה לנמל התעופה הבינלאומי של דמשק. מתוך 128 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על המטוס, היו רק שני ניצולים.

בלילה שבין 2 ל-3 במאי 2013, תקף חיל האוויר הישראלי את שדה התעופה מכיוון שהוחזקו בו טילים מדגם פאתח 110 שנועדו לעבור לארגון החזבאללה. מאז תקף חיל האוויר הישראלי פעמים אחדות את נמל התעופה וסביבתו, לשם פגיעה במשלוחי נשק מאיראן. תקיפה ב-10 ביוני 2022 הביאה להשבתת נמל התעופה לימים אחדים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דמשק
קטגוריה:דמשק
לואיזיאני לינס

לואיזיאני דֶה אוליביירה לינס (בפורטוגזית: Luizianne de Oliveira Lins, נולדה ב-18 בנובמבר 1968), המכונה לורה, היא עתונאית ופוליטיקאית ברזילאית. בשנים 2005–2012 כיהנה כראש עיריית פורטלזה, העיר החמישית בגודלה בברזיל. היא סיימה לימודי עיתונאות באוניברסיטה הפדרלית של סירה (UFC), שם החלה את פעילות ההפוליטית האקטיביסטית כיו"ר אגודת הסטודנטים המרכזית. היא הצטרפה למפלגת הפועלים בשנת 1989, וארבע שנים לאחר מכן, קיבלה את ניהול דירקטוריון האיגוד הלאומי של הסטודנטים (UNE). לאחר שעבדה בחברת הניקיון והעיור העירוני בפורטלזה והייתה סגנית רכזת של מכון המחקר Datafolha do Ceará, היא הפכה לפרופסור לתקשורת חברתית באוניברסיטת UFC.<ref></ref> 

חברה במפלגת הפועלים, מאז 1989. בעלת תואר בעיתונאות מהאוניברסיטה הפדרלית של פורטלזה. סוציאליסטית ופמיניסטית.

בשנת 2004 נבחרה לראשות עיריית פורטלזה. מנהיגות המפלגה תמכה במועמד מטעם המפלגה הקומוניסטית, אך למרות זאת לואיזיאני הצליחה לגשת לסבב השני, והביסה את מורוני טורגן ממפלגת החזית הליברלית.

חיה עם סרג'יו נובאיס וילדיהם המשותפים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1968
קטגוריה:ראשי עיריות בברזיל
קטגוריה:פמיניסטיות ברזילאיות
קטגוריה:נשים בראשות עירייה
קטגוריה:פמיניסטיות המאה ה-20
קטגוריה:פוליטיקאיות ברזילאיות
מרד

איור של [[המרד על הבאונטי.]]
מרד או מרי (התקוממות) הוא סירוב להכרה בסמכות. מונח כללי זה מקיף אוסף של התנהגויות, החל מאי ציות אזרחי ועד לניסיונות מאורגנים ואלימים להרוס סמכות מבוססת. 

שימוש נפוץ במונח הוא כדי לתאר התנגדות חמושה כנגד ממשלה מבוססת, או שלטון כובש. אבל הוא יכול לתאר גם תנועת התנגדות לא אלימה. אלו המשתתפים במרידות מכונים "מורדים". 

הסיבות הנפוצות ביותר לביצוע מרד הן תגובה לתנאי מחיה קשים או כחלק מהפיכה צבאית. מרד נחשב לעבירה חמורה על ידי השלטונות שכלפיהם הוא מופנה, וגורר עונש כבד מצדם, במיוחד בעת מלחמה. 

== מרד על כלי שיט ==

שימוש אחר במונח הוא כדי לתאר קשירת קשר (תכנון) לבצע סירוב לפקודה חוקית, ביחידה צבאית או בכלי שיט אזרחי. 

בעידן מגלי הארצות, מראשית המאה ה-15 עד לראשית המאה ה-17, נערכו מרידות רבות במטרה להדיח קפטנים (מפקדים) של ספינות – למשל במסעותיהם של פרדיננד מגלן והנרי הדסון. המרידות הידועות ביותר, שאף הוסרטו לקולנוע, הן המרד על הבאונטי, שפרץ על ספינה בריטית בשנת 1789 במטרה להדיח את הקפטן ויליאם בליי, והמרד על אוניית הקרב פוטיומקין שפרץ על ספינה רוסית בשנת 1905 כחלק ממהפכת 1905.

כיום מרד בכלי שיט מוגדר כאשר לפחות שלושה אנשי צוות משתמשים בנשק חם על מנת ליטול את הפיקוד על כלי השיט. בתגובה על מעשה מרד, יש בסמכות רב החובל להשתמש בנשק חם רק לצורך דיכוי המרד, וזאת רק אם היה שימוש בפועל בנשק חם מצד המורדים (או איום ממשי על שימוש בנשק כזה).

==ראו גם==
*סוגי מרד
*מהפכה
==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:דרכי מחאה
CEP

תיאור ויזואלי של מעגלי CEP לפגיעה. סבירות של 0.2 אחוז לא לפגוע בתוך אף מעגל.

דוגמה להתפלגות של 20 פגיעות שייועדו לפגיעה במרכז המעגל

בבליסטיקה, CEP, קיצור של Circular Error Probable, או בתרגום לעברית: סבירות שגיאה מעגלית, הוא מדד פשוט ואינטואיטיבי המתאר את מידת הדיוק של אמצעי לחימה כלשהו. הוא מוגדר כרדיוס המעגל שמרכזו בממוצע הפגיעות של הטיל, הפצצה, או הפגז ומכיל 50% מהפגיעות של מערכת הנשק הנמדדת.

לדוגמה, לטיל הבליסטי סקאד-B יש CEP של 900 מטר; כלומר הטיל ינחת ברדיוס של 900 מטר מהמטרה אליה כיוון בהסתברות של 50%.

במקור ה-CEP התבסס על התפלגות ביואריאנטית מעגלית ותיאר את מאפייני ההתפלגות המתאימה למערכת הנשק בדיוק כפי שהממוצע וסטיית התקן מתארים אותה. כלומר, אם ה-CEP היה n מטרים, אזי 50% מהפגיעות יהיו במרחק של פחות מ-n מטרים מהממוצע, 43% בין n ל-2n, כמעט 7% בין 2n ל-3n ופחות מ-0.2% יפגעו רחוק יותר מכך. אולם במציאות הפגיעות אינן תואמות התפלגות זו ולכן לא ניתן להשליך מה-CEP על אחוז הפגיעות במרחקים גדולים יותר. אם השגיאה אכן מתפלגת מעגלית אזי:

: <math>CEP = 1.1774 \sigma </math>

PE, קיצור של Probable Error, הוא המדד המקביל הנמצא בשימוש במתארי פגיעה חד־ממדיים. הוא מתאר את המרחק מנקודת הפגיעה הממוצעת שעד אליו ינחתו מחצית מהפגיעות. אם השגיאה באותו הציר מתפלגת נורמלית ניתן להוכיח כי ערכו יהיה:

: <math>PE = 0.6745 \sigma </math>

==המרות==
ישנם מדדים לדיוק בעלי אחוז התפלגות שונה מ-50 אחוז.

{|class="wikitable"
|-
! מדד <math>Q</math>
! הסתברות <math>F</math>(%)
|-
| DRMS
| 63.213...
|-
| CEP
| 50
|-
| 2DRMS
| 98.169...
|-
| R95
| 95
|-
| R99.7
| 99.7
|}

ניתן לבצע המרה בין המדדים:

{|class="wikitable"
|-
! מ- <math>X \downarrow</math> ל- <math>Y \leftarrow</math>
! RMS (<math>\sigma</math>)
! CEP
! DRMS
! R95
! 2DRMS
! R99.7
|-
! RMS (<math>\sigma</math>)
| 1.00
| 1.18
| 1.41
| 2.45
| 2.83
| 3.41
|-
! CEP
| 0.849
| 1.00
| 1.20
| 2.08
| 2.40
| 2.90
|-
! DRMS
| 0.707
| 0.833
| 1.00
| 1.73
| 2.00
| 2.41
|-
! R95
| 0.409
| 0.481
| 0.578
| 1.00
| 1.16
| 1.39
|-
! 2DRMS
| 0.354
| 0.416
| 0.500
| 0.865
| 1.00
| 1.21
|-
! R99.7
| 0.293
| 0.345
| 0.415
| 0.718
| 0.830
| 1.00
|}

== ראו גם ==

* רוחב חצי מקסימום

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ארטילריה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יעקב גרי

יעקב מאיר גרי (ג'ק גרינג) (18 בספטמבר 1901 – 18 בדצמבר 1974) היה שר המסחר והתעשייה בממשלת ישראל השנייה.

== חייו ==
נולד בעיירה סדה (Seda) בצפון-מערב ליטא. למד וסיים תואר שני במדעי הרוח ובמשפטים בדרום אפריקה. עבד שם כעורך דין מספר שנים. ב-1932 עזב לאירופה.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. עבד במשרדו של דב יוסף, שאיתו כיהן בהמשך כשר באותה ממשלה.

ממייסדי אפריקה ישראל להשקעות, מונה למזכיר החברה וב-1946 מונה למנכ"ל החברה. מיוזמי הקמת שכונת סביון, ומיוזמי הנפקת החברה בבורסה.

בשנת 1950 מונה גרי לשר המסחר והתעשייה בממשלה השנייה ובמהלך הכנסת הראשונה, והוא השר השני שלא היה חבר כנסת (הראשון היה יצחק גרינבוים). הוא כיהן בתפקיד עד 1953. לאחר פרישתו שב למגזר העסקי.

בין השנים 1955–1964 כיהן גרי כיושב ראש מועצת המנהלים של אתא, ופרש מתפקידו עקב מצבו הבריאותי.
שימש כחבר ועד המנהלים של התזמורת הפילהרמונית.

יעקב גרי נפטר בד' בטבת תשל"ה, 1974. הותיר אחריו בן ובת.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בסביון
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויטווטרסראנד
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:שרים שכיהנו בעת שלא היו חברי כנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
סטארסקי והאץ'

סטארסקי והאץ (באנגלית: Starsky and Hutch) היא סדרת טלוויזיה משנות ה-70, אשר כללה 92 פרקים בני שישים דקות, ופרק פתיחה בן 90 דקות, ששודרה בארצות הברית ברשת ABC בין 30 באפריל 1975 ל-15 במאי 1979.

בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון שהיה אז הערוץ היחיד, וזכתה להצלחה רבה. עד סגירתו של ערוץ AXN בישראל, בשנת 2009, הסדרה שודרה שם ברצועת נוסטלגיה.

==עלילה==

גיבורי הסדרה היו שני שוטרים מקליפורניה, דייוויד סטארסקי השחרחר (בגילומו של פול מייקל גלייזר), שהיה בעל חוכמת רחוב, סקרנות ילדותית ומזג סוער, ואופי מוחצן, וקן, "האץ'" האצ'ינסון, (בגילומו של דייוויד סול), הבלונדיני, ששיחק שוטר מאופק, אינטלקטואלי ומופנם.

השניים נהגו במכונית פורד גראן טורינו אדומה בעלת שתי דלתות, שעליה סומן פס לבן בולט, בדומה לסמל של נעלי נייקי. המכונית, שכונתה "זברה 3", הייתה לאחד מסמלי הסדרה, ואחד מסמלי שנות ה-70.

הקשר של הבלשים אל העולם התחתון היה באמצעות מודיע שכונה "האגי בר", (בגילומו של אנטוניו פרגאס), שסיפק לרוב את הרגעים הקומיים בסדרה. מפקדם של השניים היה קפטיין דובי, שגולם על ידי השחקן ברני המילטון, אם כי בפרק הפתיחה גולמה דמות זו על ידי השחקן ריצ'רד וורד.

הסדרה הייתה אלימה מאוד, וכללה לרוב עלילה בלתי מתוחכמת, בה נתקלים השניים בבעיה, ופותרים אותה, לרוב באלימות, אך תמיד תוך שיתוף פעולה, והומור פנימי, הנשען על השוני באישיותן של הדמויות. הדמויות לא נמנעו מלבצע מחוות של חיבה פיזית זו כלפי זו, בניגוד למקובל בטלוויזיה של אותה התקופה, ולרוב הצהירו כי הם סמכו אך ורק זה על זה אל מול שאר העולם. סאבטקסט הומוסקסואלי עדין זה הודגש בסרט הקולנוע שנעשה על פי הספר, אך בסדרה עצמה הוצגו סטארסקי והאץ' כזוג רווקים חובבי נשים, ואף רודפי נשים.

בשנת 1977 הכריחה מחאת הקהל כלפי רשת ABC להקטין את מינון האלימות בסדרה, וכותביה נאלצו ליצור עלילות אלימות פחות, ורומנטיות יותר. כוכבה של הסדרה דעך באיטיות, ובשנת 1979 צולם הפרק האחרון. בפרק זה נורה סטארסקי בידי פושע, ואף מת מוות קליני, אך קם לתחייה במהלך הסצינות האחרונות.

הסדרה נותרה בין הסדרות האהובות של שנות ה-70, והיא זוכה להקרנות מחודשות בערוצים שונים ברחבי העולם. כוכביה, פול מייקל גלייזר ודייוויד סול, המשיכו בקריירות של משחק ובימוי, אך לא זכו להצלחה לה זכו בעת ששודרה הסדרה. גלייזר סבל מטרגדיה אישית כאשר בשנת 1985 התגלה כי אשתו נדבקה בנגיף האיידס, בעת לידת בנם, וכי היא ושני ילדיו נגועים בנגיף. לאחר מותם של אשתו וילדיו עמד גלייזר במשך שנים רבות בראש מוסד שהקים לטיפול בקטינים הנגועים בנגיף האיידס.

בשנת 2004 יצא אל המסכים סרט הקולנוע המבוסס על הסדרה, בכיכובם של בן סטילר (סטארסקי) ואוון וילסון (האץ'). רבים סבורים כי הסרט, על אף שהיה מצחיק ומותח, לא הצליח לשחזר את הקסם של סדרת הטלוויזיה, על אף שזו הייתה כוונתו. הסרט הכניס 170,268,750 דולר ברחבי העולם בעוד שתקציב הפקה עמד על 60 מיליון דולר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.notes.co.il/eshed/5556.asp צמד רעים עליזים : הסרט וסדרת הטלוויזיה "סטארסקי והאץ'"], מאת אלי אשד

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
מרכז קהילתי יהודי

מרכז קהילתי יהודי (באנגלית JCC - Jewish Community Center וכן YMHA - Young Men's Hebrew Association) הוא ארגון למטרות פנאי, חינוך, צדקה ופעילות חברתית בקרב קהילות יהודיות בארצות הברית. הפעילות מתקיימת לרוב בתחומי מתנ"ס מקומי שהארגון מפעיל. בצפון אמריקה פועלים כ-350 מרכזים השייכים לארגון הגג JCCA.
שלט מחוץ לבית ארגון הגג של המרכזים הקהילתיים היהודים ברחוב משה הס 12 בירושלים
הארגון מקיים מ-1982 מדי שנה תחרויות ספורט פופולריות לבני הנוער בגילאי 18-14 מהקהילות היהודיות בארצות הברית וקנדה בשם "משחקי JCC מכבי" המתקיימים מדי שנה במתנ"סים יהודיים בערים שונות בארצות הברית. ב-2011 אף קיימו מהדורה מיוחדת של "מכביית הנוער" הזאת בישראל מטעם מכבי העולמית שכלל הטסת מאות בני נוער לישראל לטייל בארץ ולהתחרות בטורניר (בו השתתפו כ-1500 בני נוער מצפון אמריקה וישראל). טקס הפתיחה עצמו התקיים באצטדיון העירוני בקריית שמונה ותחרויות נוספות התקיימו בקיבוצים בצפון הקרובים לעיר.

== ראו גם ==
* יהדות ארצות הברית
* יהדות כתרבות
* מרדכי קפלן

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.jcca.org/ האתר הרשמי] של ארגון המרכזים הקהילתיים היהודיים בצפון אמריקה

קטגוריה:ארגונים יהודיים
פיל האריס

פיל (פיליפ) האריס (באנגלית: Phil Harris; 24 ביוני 1904 - 11 באוגוסט 1995) היה זמר, פזמונאי, מוזיקאי ג'אז, קומיקאי רדיו ומדבב אמריקאי.

עבודות דיבוב שביצע בסרטי אנימציה: באלו הדוב ("ספר הג'ונגל"), תומאס אומלי ("חתולים בצמרת") וג'ון הקטן ("רובין הוד"). שירו "מה שטוב לדוב" (1967) מתוך "ספר הג'ונגל" היה ללהיט והכניסוֹ לתודעת הקהל הצעיר, שלא הכיר אותו ככוכב הרדיו הגדול שהיה בשנות ה-40 וה-50. ב-1954 שיחק בסרט "הגבוהים והאדירים" בבימויון של ויליאם ולמן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: רדיו
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
אדוארדו מאטה

אדוארדו מאטה (בספרדית: Eduardo Mata 5 בספטמבר 1942 – 4 בינואר 1995) היה מנצח ומלחין מקסיקני נודע. היה חבר בקולגיום הלאומי של מקסיקו.

==קורות חייו==
מאטה נולד במקסיקו סיטי. הוא למד נגינה בגיטרה קלאסית באופן פרטי במשך שלוש שנים לפני שנרשם לקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה. משנת 1960 עד 1963 למד קומפוזיציה אצל קרלוס צ'אבס. בשנת 1964 קיבל את מלגת קוסביצקי ללימודים בטנגלווד. שם למד ניצוח אצל מקס רודולף ואריך ליינסדורף וקומפוזיציה אצל גונתר שולר.

הוא חיבר יצירות אחדות בשנות ה-50 וה-60, ביניהן שלוש סימפוניות, מוזיקה קאמרית, סונאטות ומוזיקה לבלט. הסימפוניה השלישית שלו וחלק מיצירותיו הקאמריות הוקלטו.

בשנת 1965 התמנה לראש מחלקת המוזיקה באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM) ולמנצח תזמורת גואדאלאחרה. כמו כן ניצח על תזמורת האוניברסיטה, שהייתה בהמשך לתזמורת UNAM הסימפונית.
בשנת 1972 עזב את מקסיקו לקבל את משרת המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של פיניקס. בשנה שלאחריה התמנה למנהל המוזיקלי של תזמורת פניקס, משרה שבה החזיק בעונת 78–1977.

משנת 1977 עד 1993 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של דאלאס ומנצח אורח של כמה תזמורות מפורסמות בארצות הברית, אירופה ואמריקה הלטינית. הוא הקליט יותר מחמישים אלבומים, רובם עם תזמורת UNAM, תזמורת דאלאס, והתזמורת הסימפונית של לונדון.

בבוקרו של 4 בינואר 1995 היו מאטה ונוסע נוסף בדרכם מקוארנבקה שבמקסיקו, לדאלאס. מאטה הטיס בעצמו את מטוס הפייפר ארוסטאר שלו. אחד המנועים הפסיק לפעול זמן קצר אחרי ההמראה, והמטוס התרסק בניסיון לבצע נחיתת חירום. השניים נהרגו.

==מבחר יצירות==
===לתזמורת===
*1962 - סימפוניה מס.1
*1963 - סימפוניה מס.2
*1966 - סימפוניה מס.3 - לכלי נשיפה וקרן יער

===מוזיקה קאמרית===
*1957 - שלישייה לקלרינט, תוף וצ'לו, מוקדשת לראלף ווהן-ויליאמס
*1960 - סונטה לפסנתר
*1961 - Improvisaciones (אלתורים) לקלרנית ופסנתר
*1964 - Improvisación número 1 ("אלתור מס.1") לכלי מיתר ופסנתר בארבע ידיים
*1965 - Improvisación número 2 ("אלתור מס.2") לכלי מיתר ושני פסנתרים
*1965 - Improvisación número 3 ("אלתור מס.3") לכינור ופסנתר
*1966 - סונטה לצ'לו, מוקדשת לאדולפו אודנופוסוף

===מוזיקת בלט ===
*1963 - סויטה-באלט "דבורה"
* 1963 - Los huesos secos (בעצמות היבשות) - באלט
===מוזיקה קולית===
**1964 - Aires (אריות)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים מקסיקנים
קטגוריה:מלחינים מקסיקנים
קטגוריה:ילידי 1942
קטגוריה:נפטרים ב-1995
קרלוס צ'אבס

קרלוס אנטוניו דה פדואה צ'אבס אי רמירס (בספרדית: Carlos Antonio de Padua Chávez y Ramírez); 13 ביוני 1899 – 2 באוגוסט 1978), מלחין, מנצח, מורה ועיתונאי מקסיקני, מייסדה ומנהלה של התזמורת הסימפונית המקסיקנית. הוא הושפע מן התרבויות המקומיות של מקסיקו. משש הסימפוניות שלו, הסימפוניה מס' 2, העושה שימוש ביגואי, כלי הקשה מקומיים, היא ככל הנראה הפופולרית ביותר. צ'אבס היה חבר בקולגיום הלאומי של מקסיקו.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
סבו מצד אביו, חוזה מריה צ'אבס, מושל אקוואסקאליינטס, מקסיקו, הוצא להורג בפקודת הקיסר מקסימיליאן בשנת 1864. אביו, אוגוסטין צ'אבס, המציא מחרשה, שיוצרה ונמכרה לשימוש בארצות הברית. הוא מת כשקרלוס היה כבן שלוש. את שיעורי הפסנתר הראשונים שלו קיבל קרלוס מאחיו מנואל, ובהמשך למד פסנתר אצל אסונסיון פארה, מנואל פונס ופדרו לואיס אוסאגון והרמוניה אצל חואן פואנטס. משפחתו הרבתה לצאת לחופשות באתרים, שהשפעת תרבות הילידים האצטקים עוד הייתה חזקה בהם.<ref></ref>

בשנת 1916 יזמו צ'אבס וקבוצת ידידים הוצאת כתב עת לענייני תרבות, "גלאדיוס", וזה הביא בהמשך להצטרפותו של צ'אבס לסגל העיתון "אל אוניברסל" במקסיקו סיטי, בשנת 1924.

אחרי המהפכה המקסיקנית ומינוי נשיא, שנבחר לתפקידו בבחירות דמוקרטיות, אלווארו אוברגון, היה צ'אבס לאחד מנותני הדוגמה הראשונים למוזיקה מקסיקנית לאומית, עם באלטים ונושאים אצטקיים.<ref></ref>

בשנת 1922 נשא צ'אבס לאישה את אוטיליה אורטיס והשניים יצאו לירח דבש באירופה, שם פגש את פול דיקא. אחרי אירופה, נפש הזוג בארצות הברית, לשם חזר צ'אבס בשנת 1926 ונשאר בניו יורק עד 1928. עם שובו למקסיקו התמנה צ'אבס למנהל התזמורת הסימפונית המקסיקנית, התזמורת הראשונה הקבועה של מקסיקו, מייסודו של איגוד העובדים של הנגנים. צ'אבס מילא תפקיד חשוב בהוצאת התזמורת למסע הופעות באזורים הכפריים של מקסיקו.

בשנת 1928 התמנה צ'אבס למנהל הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה, משרה שהחזיק במשך שש שנים. בתפקידו זה היה ראש חץ למיזמים של איסוף מוזיקה עממית ילידית.

בחלק מן הזמן שבו לא ניצח ארטורו טוסקניני על התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית בשנת 1938, היה צ'אבס המנצח על סדרת קונצרטים עם תזמורת זו. בשנת 1940 הפיק קונצרטים במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.

משנת 1947 עד 1952 שימש צ'אבס כמנהל הכללי של המכון הלאומי לאמנויות היפות. בשנת 1947 הקים את התזמורת הסימפונית הלאומית, שהחליפה את התזמורת הסימפונית הוותיקה יותר כתזמורתה הראשונה במעלה של מקסיקו והביאה להתפרקות ההרכב הקודם. במשך כל הזמן הזה קיים צ'אבס לוח זמנים עמוס במסע קונצרטים בינלאומי. הוא מת בביקור אצל בתו בעיבורי מקסיקו סיטי.

== לקריאה נוספת ==
* Grupo de los cuatro, formed in 1935: Daniel Ayala Pérez, Salvador Contreras, Blas Galindo, and José Pablo Moncayo; all influenced by Chávez
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנצחים מקסיקנים
קטגוריה:מלחינים מקסיקנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:עיתונאים מקסיקנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:מקסיקנים שנפטרו ב-1978
ג'ספר פורד

ג'ספר פורד
ג'ספר פורד (באנגלית: Jasper Fforde; נולד ב-11 בינואר 1961 בלונדון), הוא סופר וטייס בריטי המתגורר בוויילס. הוא בנו של ג'ון סטנדיש פורד, שהיה הנגיד ה-24 של בנק אנגליה.

לפני שפנה לכתיבה עסק פורד בעבודות שונות בתעשיית הקולנוע. הוא פרסם סדרת ספרים שהגיבורה שלהם היא תרזדיי נקסט, "פרשת ג'יין אייר" (The Eyre Affair, 2001), "לשקוע בספר טוב" (Lost in a Good Book, 2002), "באר העלילות האבודות" (The Well of Lost Plots, 2003), ו"משהו רקוב" (Something Rotten, 2004). ספרו הבא "The Big Over Easy" משנת 2005 הוא עיבוד מחדש של הספר הראשון שכתב ושנדחה על ידי המו"לים. השם המקורי של הספר "פשע בחדר הילדים" (Nursery Crime) ישמש כשם של הסדרה כולה.

ספר ההמשך ל-"The Big Over Easy", "הדוב הרביעי" (The Fourth Bear) יצא לאור ביולי 2006 והוא מתמקד בסיפור "זהבה ושלושת הדובים". הספר הבא בסדרת תרזדיי נקסט יצא לאור בשנת 2007 בשם First Among Sequels (הראשון מבין ההמשכים).

פורד ידוע בשימוש שהוא עושה בספריו באזכורים ספרותיים רבים, במשחקי מילים ובעלילה מהודקת היטב. קשה לקבוע לאיזה סוגה ספרותית שייכים ספריו, הם אינם שייכים לאף סוגה אך כוללים אלמנטים של ספרים העוסקים בנושאי ספרות, אלמנטים פרודיים וספרי פנטזיה.

==ספריו שתורגמו לעברית==
* פרשת ג'יין אייר - תורגם בידי חנה ידור-אבני ויצא לאור בהוצאת מודן בשנת 2004
* לשקוע בספר טוב - תורגם בידי אביעד שטיר, יצא לאור בהוצאת מודן במרץ 2007

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סופרי פנטזיה בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1961
שישי עם מיכל

שישי עם מיכל היא תוכנית אירוח בהנחיית מיכל זוארץ ובעריכת יוסי אשדות, אשר שודרה בערוץ הראשון בשנים 2002–2006.

== על התוכנית ==
פורמט התוכנית עבד כך שבכל פרק התארחו מספר אורחים, על פי רוב ידוענים, ובהם מוזיקאים, סטנדאפיסטים, אנשי תקשורת ופוליטיקאים. על פי רוב, האורחים ישבו כולם יחד באולפן על ספות והראיונות היו קלילים, כאשר האורחים מתערבים מדי פעם זה בדבריו של זה. התוכנית זכתה בדרך כלל לנתוני מדרוג חד-ספרתיים ולעיתים הגיעה לשיא צפייה של כ-10% מתוך כל משקי הבית. נתוני המדרוג של התוכנית היו הישג יפה, בהתאם למשאבי ההפקה ולשעת שידור התוכנית, אשר הייתה בכל יום שישי בשעה שבע, ביחס לנתוני המדרוג בערוצים 2 ו-10 והיו גבוהים מאוד ביחס לתוכניות אחרות של הערוץ הראשון.

התוכנית זכתה לביקורות שליליות לאורך שנות שידורה. המבקרים הטילו ספק בכישורי האירוח של זוארץ וציינו לרעה את עודף עליצותה, שאלותיה הרדודות לכאורה ושימושה הרב בכרטיסי עזר. כישורי ההנחיה השנויים במחלוקת של זוארץ אף זכו לחיקויים בתוכניותיו של אדיר מילר, "ערב אדיר" ו"היכל התרבות".

בתוכנית תיק תקשורת ששודרה בפברואר 2005, טען המנחה חיים זיסוביץ' כי זוארץ נבחרה להנחיית התכנית בשל מערכת היחסים שניהלה עם יוסי משולם שכיהן אז כמנהל התוכניות בערוץ הראשון. משולם הכחיש את הטענות ובהמשך הוגשו תביעות דיבה הדדיות על הוצאת לשון הרע. בשנת 2008 פסק בית משפט השלום בתל אביב תשלום פיצויים לזיסוביץ'.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:מיכל זוארץ
אירו סארינן

טרמינל [[TWA בנמל התעופה JFK בניו יורק]]
פנים הטרמינל בנמל התעופה של וושינגטון בעל תקרת הבטון הקעורה
[[כיסא צבעוני]]
אירו סארינן (בפינית: Eero Saarinen; 20 באוגוסט 1910 – 1 בספטמבר 1961), אדריכל ומעצב פיני-אמריקאי נודע במאה ה-20. סארינן השתייך לסגנון המודרניזם נודע בעיקר בעיצובים חלקים ונקיים בעלי צורות עקמומיות וקונסטרוקטיביות.

== ביוגרפיה ==
אירו סארינן נולד בקירקונומני שבפינלנד, בנו של אליאל סארינן שהיה אדריכל פיני חשוב אף הוא. סיים לימודי אדריכלות באוניברסיטת ייל ב-1934 וזכה לאזרחות אמריקאית ב-1940. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת במשרד לשירותים אסטרטגיים, הוא היה אחראי לעיצוב בתי ספר צבאיים וחדרי מצב, בניית מודלים ותרשימי זרימה ארגוניים.

סארינן זכה לפרסום רב לאחר זכייתו ב-1948 בתחרות להרחבת אנדרטת ג'פרסון בעיר סנט לואיס. בפרויקט זה תכנן סארינן קשת פרבולית בגובה 192 מ' שהושלמה רק ב-1960 אך נחשבת עד היום לאחד מהפרויקטים המוצלחים ביותר שלו ולאחד המונומנטים הידועים ביותר בארצות הברית.

סארינן נפטר במישיגן שבארצות הברית בגיל 51, מגידול במוחו. משרדו השלים חלק גדול מהפרויקטים שהתחיל רק שנים לאחר מותו.

== פרויקטים נבחרים ==
* קמפוס מכללת קונקורדיה סניור קולג', פורט ויין שבאינדיאנה
* הרחבת אנדרטת ג'פרסון ובניית קשת השער בסנט לואיס שבמיזורי
* טרמינל 5 של חברת TWA בנמל התעופה ג'ון פ. קנדי בניו יורק
* טרמינל נמל התעופה הבינלאומי דאלס בוושינגטון הבירה
* אודיטוריום קרסג' ב-MIT, מסצ'וסטס
* מעבדות בל הולמדל שבניו ג'רזי
* בניין CBS בניו יורק
* תיאטרון ויוויאן בומון במרכז לינקולן, ניו יורק
* מרכז טכני של ג'נרל מוטורס, וורן, מישיגן
* שגרירויות ארצות הברית בלונדון ובאוסלו
* אולם הקונצרטים קליינהנס בבאפלו שבמדינת ניו יורק (יחד עם אביו אליאל)
* מורס קולג', עזרא סטיילס קולג' ואינגלס רינק באוניברסיטת ייל
* מרכז מחקר תומאס ג'. ווטסון של IBM, יורקטאון הייטס שבמדינת ניו יורק
* בניין IBM ברוצ'סטר שבמינסוטה
* עיצוב כיסא הצבעוני (ה-"Tulip Chair")

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=9988 ״שער האירו״] - פרק על חייו ומותו של ארו סארינן בפודקאסט [https://www.kan.org.il/podcast/program.aspx/?progId=2019 ״מינהר הזמן״], תאגיד השידור הישראלי "כאן"
* 
* 

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20070102164734/http://www.steelform.com/tulip.html Tulip chair by Saarinen]
* [http://www.dwr.com/productdetail.cfm?id=7205 Womb chair by Saarinen]
* [https://web.archive.org/web/20070418145701/http://www.metropolismag.com/cda/story.php?artid=1564 Review of new biography in Metropolis magazine]
* [http://www.greatbuildings.com/architects/Eero_Saarinen.html Great buildings online entry]
* [http://www.music.umich.edu/about/facilities/north_campus/som/som.htm Earl V. Moore Building]
* [http://replica.palni.edu/cdm4/browse.php?CISOROOT=%2Fcopcampus Saarinen's Village: The Concordia Campus Through Time]
</div>

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אדריכלים פינים
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים
קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:מהגרים מפינלנד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1961
מקס רודולף

מקס רודולף (בגרמנית: Max Rudolf; 15 ביוני 1902 – 28 בפברואר 1995) היה מנצח גרמני, שעשה את רוב שנות הקריירה שלו בארצות הברית.

== קריירה ==
רודולף נולד בפרנקפורט על המיין ולמד צ'לו, פסנתר, עוגב, חצוצרה וקומפוזיציה בקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט. הוא מילא משרות בפרייבורג, דרמשטאט ופראג לפני שהיגר לארצות הברית בשנת 1940. ב-1945 קיבל אזרחות אמריקאית. הוא היה בסגל מנצחי המטרופוליטן אופרה בין 1946 ל-1958, כשהתמנה למנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי למשך 13 שנים. במהלך תקופה זו נודע כבונה תזמורת ומורה בצוות המכון של טנגלווד. הוא כתב ספר להוראת הניצוח, הנחשב לנפוץ ביותר בשימוש כחומר לימוד לניצוח תזמורתי.
 
אחרי תקופת כהונתו בסינסינטי, כיהן כמנצח התזמורת הסימפונית של דאלאס בעונת 1973-74 ויועץ אמנותי לתזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי בעונת 1976-77 וזאת בנוסף להופעות סדירות עם תזמורות ובתי אופרה חשובים באמריקה. לפני ואחרי תקופה זו שימש ראש האופרה ומחלקת הניצוח של מכון קרטיס למוזיקה (1970-73 ו-1983-89). ייתכן שבתפקידו זה הוא זכור ביותר, כיון שרבים מגדולי המנצחים בימינו היו בין תלמידיו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:סגל מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
אמנון גולדנברג

אמנון גולדנברג (1935 – 21 ביוני 2005) היה עורך דין ישראלי, מנהל משרד עורכי הדין "ש. הורוביץ ושות'".

==ביוגרפיה==
גולדנברג נולד בשנת 1935 בחדרה. ב-1952 החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, במסגרת העתודה האקדמית, וסיים בהצטיינות. במהלך לימודיו היה מעורכי מפעל השכפול. בצה"ל שירת במסגרת הפרקליטות הצבאית, ולאחר שחרורו נסע ללונדון והשלים דוקטורט במשפטים בהתמחות בדיני קניין רוחני.

ב-1962 חזר לישראל והצטרף למשרד ש. הורוביץ ושות', שם הפך מאוחר יותר לשותף בכיר ולמנהל המשרד. גולדנברג היה ידוע בהופעתו בפני בתי המשפט ובזכות קשריו הרבים בצמרת המדינית והכלכלית בישראל. בשנות ה-60 הגיש עתירות לבג"ץ בענייני איכות הסביבה.

במקביל לעבודתו כעורך דין היה מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים ומשנת 1969 באוניברסיטת תל אביב.

היה פעיל במפלגה הליברלית, וב-1969 הוצע לו מקום ברשימתה לכנסת, אך הוא סירב. בשנת 1977 הציע לו מנחם בגין להצטרף לממשלתו כשר המשפטים, אך הצעה זו לא התממשה.

בשנת 1972, בעקבות פרישתו של יהושע רוטנשטרייך מראשות לשכת עורכי הדין בישראל, התמודד על התפקיד מול ברוך גייכמן ויצחק טוניק, אך הפסיד לטוניק. במהלך שנות ה-70 הוא התמנה לחבר הוועדה לבחירת שופטים ובמרץ 1979, לאחר פרישתו של טוניק, הוא נבחר לראש לשכת עורכי הדין, בגוברו על דוד ליבאי ושמואל סמואל. הוא כיהן בתפקיד ראש הלשכה עד 1983. נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק הציע לו בשני מועדים שונים להתמנות לשופט בבית המשפט העליון, אך הוא סירב.

תיקים בולטים שבהם טיפל:
* ייצוג הרמטכ"ל דוד אלעזר בפני ועדת אגרנט, שחקרה את ראשיתה של מלחמת יום הכיפורים.
* ייצוג תא"ל יצחק מרדכי בפרשת קו 300.
* ייצוג ראש "המוסד" נחום אדמוני בפני ועדת כהן, שדנה בטבח סברה ושתילה.
* מפוני ימית ופתחת רפיח בתביעת הפיצויים מהמדינה.
* ייצוג בנק לאומי ומנכ"לו, ארנסט יפת בפני ועדת בייסקי, שחקרה את משבר מניות הבנקים.
בנוסף ייצג משרדו חברות בולטות, ובהן חברת החשמל, "טבע" ו"פז".

במהלך לימודיו בלונדון פגש באורה סבירסקי ונישא לה. לזוג נולדו שלושה ילדים.

בסוף שנת 2000 פרש מעריכת-דין בעקבות מחלה קשה. נפטר ב-21 ביוני 2005.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי לשכת עורכי הדין
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:נציגי לשכת עורכי הדין בוועדה לבחירת שופטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
ממלכת בריטניה הגדולה

ממלכת בריטניה הגדולה שידועה גם בשם הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה הייתה מדינה במערב אירופה בין השנים 1707 ו-1800. היא נוצרה ב-1 במאי 1707 מאיחוד בין ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד על פי חוק האיחוד 1707. הממלכה החדשה השתרעה על פני כל בריטניה הגדולה. יוסד פרלמנט חדש בווסטמינסטר שבלונדון אשר שלט בממלכה החדשה. שתי הממלכות הקודמות חלקו את אותו שליט מאז המלך ג'יימס השישי מלך סקוטלנד שהפך לג'יימס הראשון מלך אנגליה ב-1603.

ממלכת בריטניה הגדולה הפכה לממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד ב-1801 כשהתאחדה עם ממלכת אירלנד על פי חוק האיחוד של 1800.

==מבנה פוליטי==
בממלכת בריטניה הגדולה שלט מלך יחיד, כמו בשנים 1603–1707 (מלבד השנים בהן היו קיימים חבר העמים הבריטי והפרוטקטורט). אך לא כמו בשנים אלו, שלט בבריטניה בית מלוכה אחד בניגוד לשני בתי מלוכה נפרדים (אנגלי וסקוטי). העברת הכתר לבית מלוכה משותף נעשתה על ידי חוק ההתיישבות האנגלי וחוק הביטחון הסקוטי. חוק ההתיישבות קבע כי המלך חייב להיות צאצא פרוטסטנטי של סופיה מהנובר כדי שימשיך את שושלת הנובר.

כח החקיקה היה בידי הפרלמנט של בריטניה הגדולה, שהחליף את הפרלמנט של אנגליה והפרלמנט של סקוטלנד. כמו הפרלמנט הנוכחי, הפרלמנט של בריטניה הגדולה היה בנוי משני בתים: בית הנבחרים ובית הלורדים. בשני הבתים ניתנו לאנגליה וסקוטלנד מושבים. מספר המושבים של סקוטלנד היה קטן יחסית לחלקה באוכלוסייה מכיוון שהייצוג בפרלמנט באותה עת לא היה לפי גודל האוכלוסייה אלא לפי המיסוי. מבחינה זו, קיבלה סקוטלנד מספר מושבים גבוה יותר מהחלק היחסי של תושביה בתשלום המיסים. סקוטלנד שלחה 16 נציגים לבית הלורדים ובחרה 45 חברים לבית הנבחרים כששאר המושבים היו של חברים מאנגליה ו-ויילס.

==שם==
בדרך כלל מתייחסים לממלכת בריטניה הגדולה בשם החלופי "הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה" או בקיצור "הממלכה המאוחדת". ישנו ויכוח האם שם זה קביל. חוק האיחוד מתייחס לשם זה במספר מקומות אך מתנגדי השם טוענים כי הוא נועד לתיאור בלבד ושבחוק האיחוד עצמו נאמר כי אנגליה וסקוטלנד "יאוחדו לממלכה אחת בשם בריטניה הגדולה".

לעיתים נעשה שימוש בשם "הממלכה המאוחדת" למטרות המשכיות, במיוחד בהקשרים צבאיים וקולוניאליים. בזמן חוק האיחוד של 1800, שקבע כי שם המדינה הוא "הממלכה המאוחדת", היו הבריטים שקועים במלחמות הנפוליאוניות והאימפריה הבריטית הייתה בתהליך של התרחבות בקנדה, הודו ואוסטרליה. במקרים אלו, אחדים ממתנגדי השם "הממלכה המאוחדת" העדיפו אותו על פני "ממלכת בריטניה הגדולה" כדי להימנע משימוש בשני שמות שונים ליחידת צבא או לקולוניה, מה שעלול לגרום לבלבול רב.

בסופו של דבר צבר הביטוי "הממלכה המאוחדת" פופולריות בציבור ובחוק האיחוד עם אירלנד אומץ רשמית.

==שליטי בריטניה הגדולה==
* אן (1707–1714) לשעבר מלכת אנגליה, סקוטלנד ואירלנד מאז 1702.
* ג'ורג' הראשון (1714–1727)
* ג'ורג' השני (1727–1760)
* ג'ורג' השלישי (1760–1801), הפך למלך הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד עד 1820.

==ראו גם==
* היסטוריה של הממלכה המאוחדת
* יוניון ג'ק

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: היסטוריה
בריטניה הגדולה, ממלכת
קטגוריה:המאה ה-18
קטגוריה:בריטניה הגדולה
אולפנית ישורון

אולפנית ישורון (בעבר נקראה תיכון ישורון) היא בית חינוך עירוני שש שנתי בפתח תקווה. באולפנית לומדות למעלה מ-1,500 תלמידות מפתח תקווה והאזור, ומלמדות בה כ-150 מורות. 
== היסטוריה ==
ישורון הוקמה בשנת 1945, בית הספר הראשון בעיר פתח תקווה. כגימנסיה ללימודי תיכון עבור בוגרי בית הספר נצח ישראל, עם כוונה לקלוט תלמידים דתיים מכל אזור השרון, דבר הנרמז בשם "נצח ישורון". בית הספר נוסד ביוזמה של הורים והשתייך לזרם המזרחי של הוועד הלאומי. צוות המורים הגיע מבית ספר נצח ישראל. במשך מספר שנים ניהל את בית הספר ד"ר אייזנר ובשנת 1948 החליפו ד"ר מסינג. במשך מספר שנים פעל בית הספר בדירות שכורות, ובשנת 1949 הוקם מבנה עבור בית הספר על מגרש מעזבונו של הרב ישראל אבא ציטרון ברחוב חפץ חיים. בקומה השנייה הוקם בית כנסת ומועדון עבור הנוער הדתי. בשנת 1956 למדו בבית הספר מעל 200 תלמידים, והגיעו אליו תלמידים גם מהרצליה, רעננה, לוד וראש העין. בתחילת שנות ה-70 נבנה הקמפוס החדש של בית הספר בכפר גנים.

בתחילה, למדו בבית הספר בנים ובנות בכיתות משותפות עד שנת 1960, אז הופרדו הבנים והבנות לכיתות נפרדות, אולם מאז אמצע שנות השבעים לומדות בו בנות בלבד. בשנת 1997 מונה הרב שי פירון לעמוד בראש התיכון. הרב פירון אחראי לקידום מקצועות האמנות באולפנא ולבניית פרויקטים חברתיים שעוסקים בחסד. בתקופתו הפך תיכון ישורון לאולפנא והמוסד התרחב כמותית ופיזית. 

האולפנא זכתה בפרס החינוך לשנת 2006. בשנה זו עזב הרב שי פירון את הנהלת האולפנא ופנה לעסוק באופן מלא בישיבה התיכונית פתח תקווה. את הרב שי פירון החליפה הטוענת הרבנית רעות גיאת עד סוף שנת הלימודים תשע"ד, אז פרשה. הוחלפה על ידי הרב יניב כהן, שעד אז שימש כמנהל התיכון ולפני כן רב האולפנה.

==ראו גם==
רשימת בוגרות האולפנית

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.yshron.org.il אתר האינטרנט של האולפנית] 

==הערות שוליים==

אולפנית ישורון

ישורון
קטגוריה:אמי"ת
ישורון