OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כפר הנוער ויצו ניר העמק

סמל כפר הנוער ויצו ניר העמק

כפר הנוער ויצו ניר העמק הוא כפר נוער הכולל פנימייה, משק חקלאי, חטיבת ביניים וחטיבה עליונה, הנמצא סמוך לעפולה, מדרום לכביש עפולה-מגידו. בבית הספר לומדים תלמידים מיישובי הסביבה, מועצה אזורית הגלבוע, מועצה אזורית עמק יזרעאל ובני עפולה, וכן תלמידים מכל רחבי ישראל בתנאי פנימייה. בפנימייה נקלטים נערים במסגרת עליית הנוער ונעל"ה.
ה"סילו" - מגדל בטון לאחסון מספוא שנותר בשלמותו מימי משק הפועלות
לול התרנגולות במשק הפועלות
בשנת 2013 למדו בבית הספר יותר מאלף תלמידים. 30% מן התלמידים הם עולים מחבר המדינות, 5% מוצאם מאתיופיה והשאר ילידי ישראל.

מאז שנת 2008, מנהלת את הכפר אסתי כהן.
==היסטוריה==
בתחילתו, היה בית הספר חוות הכשרה לפועלות. שרה מלכין ייסדה את משק הפועלות ליד עפולה במרץ 1927 כאשר הגיעו למקום שבע החברות הראשונות. שנה לאחר מכן, פדרציית ויצו ארגנטינה החלה לתמוך בה. הבנות שנקלטו במשק הפועלות היו בנות העלייה הרביעית.

מועצת הפועלים של עפולה תמכה במוסד וכך קיבל משק הפועלות את הקרקע שעליה הוקם. על המגרש הוקם המבנה הראשון של משק הפועלות שהיה בן שתי קומות.

בימי המרד הערבי הגדול, בשנים 1936–1939 שימש משק הפועלות עמדת הגנה דרומית של עפולה. נערות משק הפועלות קיימו תצפיות לעבר הכניסה לעפולה בכל שעות היממה.

בשנת 1944 הגיעו למשק הפועלות נערות אשר באו לארץ ישראל בדרך היבשה מטורקיה, מתימן, מסוריה ומלבנון. בשנת 1951 הוקמה במשק הפועלות "חוות לימוד של הגדנ"ע". במשק הפועלות נקלטו נערים ונערות מהמעברות. משנת 1956 הופעל משק הפועלות כבית ספר תיכון לנערי חבל תענך. משנת 1961 היה המקום ל"בית ספר אזורי חקלאי – ויצו עפולה". המשק החקלאי כולל את הענפים הבאים: אורווה, לול, רפת, פלחה, חממה, גננות נוי.

==מסגרות בית הספר==
בבית הספר יש מסגרות לימוד לתלמידים מהאזור הקרוב ויש מסגרות אחרות לתלמידים ולמבוגרים, לפי הפירוט הבא:
* בית הספר כולל חטיבת ביניים וחטיבה עליונה
* מכינה קדם אקדמית
* מרכז "מופת" למצוינות מתמטית מדעית - מרכז שמפעילה עמותת מופת ובו קמפוס קיץ למצוינות ועוד שלל פעילויות
* פרויקט הזדמנות שנייה
* בבית הספר מתקיימים קורסים להוצאת רישיון נהיגה על טרקטור
* קורסים להכשרה מקצועית למבוגרים במסגרת משרד העבודה - בשעות בוקר
* קורסים למבוגרים מטעם המשרד לקליטת עלייה - בשעות הערב
* אולפן לתלמידים עולים. המקצועות הנלמדים הם בעיקר עברית, היסטוריה של עם ישראל ותנ"ך. בסיום האולפן משתלבים התלמידים בכיתות הרגילות.

== ראו גם==
* ויצו ארגנטינה (OSFA)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.schooly.co.il/nirhaemek ויצו ניר העמק] - אתר האינטרנט של כפר הנוער
* [http://www.wizo.org.il/ויצו-ניר-העמק בית הספר ויצו ניר העמק, כפר נוער], באתר האינטרנט של ארגון ויצו
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תיכונים חקלאיים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:ויצו: כפרי נוער
ספטאר

ספטאר (רומנית: Spătar; עם יידוע: ספטארול) היה תפקיד הבויאר שהיה מופקד בעת טקסים רשמיים על נשיאת סימני השלטון בנסיכות מולדובה ובנסיכות ולאכיה – החרב (spada) והשרביט-אלה המיוחד (buzdugan) של השליט בנסיכות הרומנית.

בתקופה מאוחרת יותר כונו בשם "ספטאר" מפקד הצבא ומפקד המשטרה. פרט ל"ספטאר הגדול" היו גם תפקידי ספטאר בדרגה נמוכה יותר, כמו ספטאר משנה וספטאר שלישי.

התואר "ספטאר" נגזר מהמילה "ספאדה" – באותם הימים "ספאטה", שמובנה ברומנית "חרב".

אחד הספטארים המפורסמים היה ניקולאה מילסקו ממולדובה, שעבד מאוחר יותר בשירות הדיפלומטי של הצאר הרוסי פטר הגדול. ברוסית הוא מוכר גם בשם "ספאפארי" – היגוי רוסי למילה "ספטאר". 

== לקריאה נוספת ==

קטגוריה:רומניה: היסטוריה: דרגטורי
כוחלה

כוחלה ישרה, [[ממילא ירושלים]]
כוחלה בולטת, [[בית הנסן ירושלים]]

כּוּחלֵה (במקור מערבית) היא מלט המשמש למילוי מישקים בין אבנים בחיפוי קירות או בריצוף. הכוחלה מיוצרת במיוחד למטרה זו, בדרך כלל ממלט ומחול, וניתן לבצע אותה במגוון של צבעים וצורות, כאשר משתמשים בתוספים צבעוניים מיוחדים ובמלט לבן במקום במלט רגיל.

לכוחלה שתי מטרות עיקריות: אטימת החיפוי או הריצוף מפני חדירת מים, ושיפור מראה הריצוף או החיפוי. בגלל השימוש בצמנט פורטלנד על הכוחלה להיות בעלת רוחב מוגבל, מכיוון שצמנט פורטלנד מתכווץ בעת התקשותו. התקן הישראלי מגביל את רוחב הכוחלה ל-1 ס"מ.

במקרים מיוחדים בהם נדרש לבצע כוחלה ברוחב גדול ממה שמתיר התקן, ניתן להשתמש בתערובות על בסיס סיליקון שאינו מתכווץ, או לחלופין להשתמש בתערובות שהיו מקובלות בהיסטוריה לפני השימוש בצמנט פורטלנד, המבוססות על סיד וחול.

כיום מצויות בשוק חברות המייצרות תערובות מוכנות לכוחלה, שלעיתים מכילות חומרי איטום שונים, המונעים ממים לחלחל דרך הכוחלה אל הצד האחורי של אבן החיפוי.

== אופן ביצוע הכוחלה ==
לאחר הרכבת האבן שוטפים במים את המישקים כדי לנקות אותם מאבק, ואז מחדירים את הכוחלה באמצעות מזרק או כף בנאים. לאחר החדרת הכוחלה מנקים את השאריות הבולטות באמצעות מברשת ברזל מכנית.

== סוגי כוחלה ==
 סוגי כוחלה
היום מקובלים בעבודות בניין מספר סוגי גימור של כוחלה, הנבחרים בדרך כלל על ידי המתכנן.
הסוגים המקובלים הם:
# כוחלה ישרה - המישק מלא בכוחלה עד קצהו, וקו הכוחלה זהה לקו האבן.
# כוחלה בולטת - הכוחלה בולטת מתוך המישק בצורה מעגלית ומכסה את שולי האבן
# כוחלה שקועה - המישק אינו מלא עד לקצהו ונותר בו חלק חיצוני נקי מכוחלה, שבו צד האבן חשוף.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלות

קטגוריה:הנדסה אזרחית

קטגוריה:אבן
משטח בטא

ייצוג של שני גדילי בטא היוצרים משטח בטא. קשרי מימן בין-גדיליים מייצבים את מבנה המשטח.
גדיל בטא (β-strand) ומשטח בטא (β-sheet) הם מונחים בביוכימיה, המציינים מוטיב חוזר במבנה השניוני של חלבון. משטח בטא נוצר כאשר השרשרת הפוליפפטידית יוצרת מקטעים שרשרתיים פרושים הקשורים, זה לזה, בקשרי מימן.

==מבנה וארגון==
איור של זוג גדילי בטא המסודרים בצורה אנטי-מקבילה. שלושת האטומים המעורבים ביצירת קשרי המימן (המיוצגים בקו מקווקו) נמצאים על קו אחד.
איור של זוג גדילי בטא המסודרים בצורה מקבילה. קשרי המימן בין הגדילים אלכסוניים, כיוון שהקבוצות הקשורות אינן מסודרות זו מול זו.
זהו מבנה מישורי מחזורי, בו שרשרת פוליפפטידית יוצרת מקטעים פרושים, המסודרים במקביל, זה לצד זה. גדיל בטא הוא מקטע שרשרתי אחד מתוך מספר מקטעים היוצרים את משטח הבטא. בדומה לסליל אלפא, גם מבנה משטחי בטא מיוצב על ידי קשרי מימן הנוצרים בין המימן האמידי לבין החמצן הקרבונילי של הקשר הפפטידי, תוך ניצול מלא של פוטנציאל קשרי המימן בשרשרת הפוליפפטידית. כלומר, כל קבוצות האמין והקרבוניל של הקשרים הפפטידיים בגדילי בטא משתתפים ביצירת קשרי המימן בין-גדיליים באופן מחזורי. המרחק בין חומצות אמיניות סמוכות בגדיל הוא 3.5Å והשיירים שלהם פונים, לסירוגין, מעל ומתחת למישור המשטח. לרוב, המשטח מפותל במקצת בגלל הכיראליות של חומצות האמינו.
משטחי בטא נפוצים בשרשראות פוליפפטידיות הבנויות מחומצות אמיניות בעלות שיירים קטנים יחסית (כגון אלנין וגליצין). זאת משום שקבוצות שייר גדולות ו/או טעונות גורמות להפרעה סטרית ומפריעות להיווצרות המבנה.<br />
מקובל לסמן גדילי בטא בחץ עבה. מכיוון שרצף חומצות האמינו בפוליפפטיד הוא וקטוריאלי, בעל התחלה (קצה אמיני) וסוף (קצה קרבוקסילי) מוגדרים, כיוון החץ מגדיר את כיוון השרשרת הפוליפפטידית. סידור גדילי הבטא במשטח בטא יכול להיות באותו כיוון (מקביל; parallel), או בכיוון מנוגד (אנטי-מקביל; antiparallel). הסידור המנוגד יציב יותר ונפוץ יותר.

== סידור מקביל (parallel) ==
זהו מבנה בו גדילי הבטא במשטח פונים לאותו כיוון. אופן סידורם של קשרי המימן המייצבים משטח זה אינו מיטבי, מאחר ששלושת האטומים בכל קשר מימני אינם עומדים על ישר אחד (אלא בזווית כיוון שמפרידה ביניהן חומצה אמינית אחת). אוריינטציה זו של קשרי המימן גורמת לאנרגיית קשר נמוכה, יחסית.

==סידור אנטי-מקביל (antiparallel)==
זהו מבנה בו גדילי הבטא מסודרים אחד מול השני בכיוונים מנוגדים. כלומר, הקצה האמיני של גדיל אחד סמוך לקצה הקרבוקסילי של הגדילים הסמוכים לו. במבנה זה כל חומצה אמינית בגדיל יוצרת שני קשרי מימן עם חומצה אמינית הנמצאת מולה בגדיל הסמוך, ושלושת האטומים בכל קשר מימני (N, H ו- O) עומדים בקו אחד. בצורה זאת אנרגיית הקשר של קשרי המימן המייצבים את משטח הבטא גבוהה, ולכן סידור אנטי-מקביל יציב יותר מהסידור המקביל ונפוץ יותר.
<div align="center">חלבון הבנוי מגדילי בטא.<br /></div>

==דוגמאות==
פורין הוא חלבון ממברנלי אשר המבנה השניוני שלו המורכב, כמעט כולו, ממשטחי בטא.

==מבט היסטורי==
מבנה גדילי ומשטחי בטא הוצע לראשונה על ידי ויליאם אסטבורי בשנת 1930. אסטבורי הציע כי קיימים קשרי מימן בין גדילים מקביליים ואנטי-מקביליים, וזאת אף על פי שלא היה לו מידע על המבנה הגאומטרי של חומצות האמינו והקשרים הפפטידים ביניהם. לכן הוא לא היה יכול לבנות מודל ממשי של התאוריה אותה הציג. מבנה מפורט של משטחי הבטא הוצא בשנת 1951, על ידי לינוס פאולינג ורוברט קורי.

== ראו גם ==
ב[[חלבון בעל גדיל של משטח בטא (משוטח), המרחק בין שתי קבוצות הצד הוא 7 אנגסטרום]]
* מבנה שניוני
* סליל אלפא

קטגוריה:ביוכימיה
זאב סורסקי

זאב סורסקי (נולד ב-18 בפברואר 1976, י"ז באדר א' ה'תשל"ו) הוא מתכנת ישראלי, ממפתחי שפת PHP ומייסד חברת Zend Technologies יחד עם אנדי גוטמנס.

== ביוגרפיה ==
סורסקי נולד וגדל בקריית ביאליק, ולמד בתיכון אורט קריית ביאליק המקומי. הוא בוגר הטכניון בחיפה. ב-1997 יצרו סורסקי וחברו אנדי גוטמנס את PHP 3. ב-1999 הם כתבו את מנוע הזנד, הליבה של PHP 4, והקימו את חברת Zend Technologies, אשר מאז הפכה לגוף המשגיח של PHP. השם Zend הוא הלחם של שמותיהם באנגלית, Zeev ו-Andi.

סורסקי חבר בקרן התוכנה אפאצ'י, וב-1999 היה מועמד לפרס קידום התוכנה החופשית על ידי המוסד לתוכנה חופשית. 

סורסקי היה המנהל הטכנולוגי (CTO) של Zend, וב-2019 עבר להיות CTO של חברת Strattic אשר הופכת אתרי וורדפרס מדינמיים לסטטיים ובכך מצמצמת את פגיעותם בפני תוקפים.

כיום עובד סורסקי בחברת גוגל ישראל.

== חיים אישיים ==
נשוי לאניה, ולהם שלוש בנות. מתגורר בגבעתיים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080517164306/http://suraski.net/blog/ הבלוג של סורסקי], עותק שמור בארכיון האינטרנט
* [https://www.youtube.com/watch?v=88AWAsakiGM הרצאה של סורסקי בעברית על PHP]

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מייסדי חברות תוכנה ישראלים
קטגוריה:מתכנתים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אורט קריית ביאליק
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
אנדי גוטמנס

אנדי גוטמנס הוא מתכנת ישראלי, ממפתחי PHP ומייסד חברת זנד טכנולוגיות יחד עם זאב סורסקי.

==ביוגרפיה==
גוטמנס בוגר הטכניון בחיפה. ב-1997 יצרו גוטמנס וחברו זאב סורסקי את PHP 3. ב-1999 הם כתבו את מנוע הזנד, הליבה של PHP 4, והקימו את Zend Technologies, אשר מאז הפך לגוף המשגיח של PHP. השם זנד (Zend) הוא הלחם של שמותיהם זאב ואנדי..

גוטמנס כהן כמנכ"ל זנד טכנולוגיות החל מפברואר 2009 ועד שנת 2016 לפני כן, הוביל את המו"פ של החברה כולל פיתוח כל מוצרי Zend ותרומתם למערכת הקוד-פתוח Zend Framework.

גוטמנס הוא גם חבר חבר הנאמנים של קרן אקליפס (אליה הצטרף באוקטובר 2005),
גוטמנס היה חבר בקרן התוכנה אפאצ'י וב-1999 היה מועמד לפרס קידום התוכנה החופשית על ידי המוסד לתוכנה חופשית.

ב-2004 הוא כתב את הספר "PHP 5 Power Programming" יחד עם סטיג באקן ודריק ראתנס.

גוטמן הוכר על ידי מגזין Computerworld ביולי 2007 במאמרם "40 מתחת ל -40: 40 אנשי IT חדשניים לעקוב אחריהם, מתחת לגיל 40".

באוקטובר 2015 נמכרה חברת זנד טכנולוגיות לחברת Rogue Wave האמריקאית. בשנת 2016 עזב אנדי גוטמנס את החברה לטובת תפקיד סמנכ"ל בחברת Amazon Web Services. במאי 2020 הצטרף לחברת גוגל בתפקיד סגן נשיא להנדסת מסדי נתונים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מייסדי חברות תוכנה ישראלים
קטגוריה:מתכנתים ישראלים
קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה יהודים
לואיס פאולסן

לואיס פאולסן (בגרמנית: Louis Paulsen; 15 בינואר 1833 - 18 באוגוסט 1891) היה שחמטאי גרמני. אחיו הצעיר של וילפריד פאולסן.

פאולסן היה אחד השחקנים הראשונים שתקפו את הרעיון שניתן ליצור התקפה על ידי הברקה. הוא קידם את הטיעון שכל התקפה מבריקה נועדה לכישלון מול הגנה נכונה. הרעיונות של פאולסן הובנו היטב על ידי וילהלם שטייניץ שהצהיר שלהתקפה ולהגנה יש מעמד שווה, ובמיוחד על ידי אהרון נימצוביץ' שדירג את פאולסן בין ששת השחקנים ההגנתיים טובים ביותר. פול מורפי ופאולסן היו אמנים מוקדמים של המשחק ושל משחק עיוור; הם היו מסוגלים לשחק 10 משחקים בו זמנית ללא טעויות משמעותיות. בשנת 1862 פאולסן התמודד מול אדולף אנדרסן על תואר אלוף העולם. הדו-קרב הסתיים בתיקו ובהתאם לתקנון אנדרסן שמר על תוארו.
דו-קרב בין פאולסן לאנדרסן

== הרגלים של פאולסן ==
"הרגלים של פאולסן" הוא מונח שהוטבע על ידי נימצוביץ' לרגלים הממוקמים במרכז הלוח, עם שני רגלים על ערוגות ד6 ו-ה6 לשחור או ד3 ו-ה3 ללבן, בדרך כלל מלווים בטור ג' פתוח. מרכז מוגבל זה עורם קשיים על היריב להביס את היריב בהתקפה מהירה על ידי קידום המרכז. "הרגלים של פאולסן" מהווים את היסוד האיתן של
הסתעפות בהגנה הסיציליאנית המכונה הגנת פאולסן.

==התקפת פאולסן בפתיחה הסקוטית==
המסע 7. רב5 בפתיחה הסקוטית משויך לפאולסן, ונקרא "התקפת פאולסן":
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. ד4 ה:ג4 4. פ:ד4 רג5 5. רה3 מה-ו6 6. ג3 פזה7 7. רב5

==דו-קרבות==
{| class="wikitable sortable"
! שנה !! מיקום !! המתמודד השני !! class="unsortable" colspan="2" | תוצאה
|-
|1861 ||לונדון || איגנץ קוליש || 16 מ-31 || ניצחון
|-
|1862 ||לונדון || סרפינו דובוא || 2 מ-4 || תיקו
|-
|1862 || לונדון || אדולף אנדרסן || 4 מ-8 || תיקו
|-
|1864 ||לייפציג || מקס לנגה || 5 מ-7 || ניצחון
|-
|1864 ||ברלין || גוסטב נוימן || 6.5 מ-10|| ניצחון
|-
|1870 ||באדן-באדן || אדולף אנדרסן || 2.5 מ-3|| ניצחון
|-
|1876 ||לייפציג || אדולף אנדרסן || 5.5 מ-10|| ניצחון
|-
|1877 ||לייפציג || אדולף אנדרסן || 5.5 מ-9|| ניצחון
|-
|1879 || לייפציג || אדולף שוורץ || 5 מ-7 || ניצחון
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wtharvey.com/paul.html תחבולות של לואיס פאולסן ], באתר wtharvey.com 

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1833
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1891
אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו

דוד תדהר עם האנציקלופדיה בעריכתו
אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו היא אנציקלופדיה בעריכתו של דוד תדהר המונה 19 כרכים ובהם 6,000 ערכים, המכילים חומר ביוגרפי על אודות אישים יהודים שסייעו בבניית ארץ ישראל למן המחצית השנייה של המאה ה-19 ואילך. הכרך הראשון פורסם ב-1947 והחומר אליו נאסף מספר שנים קודם לכך. הכרכים יצאו בערך אחד לשנה מאז 1947.

מטרתו של תדהר בכתיבת האנציקלופדיה הייתה איסוף חומר ביוגרפי על חלוצי היישוב ולהספיק לכתוב את החומר בטרם ילכו לעולמם. תדהר שלח אלפי שאלונים לצאצאי האנשים אשר הוגדרו על ידיו "חלוצי הישוב ובוניו" וביקש פרטים עליהם ועל מעשיהם. בנוסף לכך, ליקט פרטים על האישים לפי הכתובות על מצבות בבתי הקברות. תדהר השתמש גם בחומר מחקרי של חוקרים וסופרים אשר סקרו תקופה זו וראיין את "זקני הדור נושאי הזכרונות ועדי ראייה ושמיעה למעשים ולעושים" שהיו עדיין בחיים בעת חיבור ספרו.

תדהר לא המתין לסיום איסוף כל החומר לשם כתיבת האנציקלופדיה והפצתה. הייתה לכך גם סיבה כלכלית: לא היה בידו תקציב מספיק להפקת אנציקלופדיה מלאה בבת אחת. לפיכך, כאשר אסף נתונים מספיקים, כתב את הכרך הראשון וקיבל תרומות ממשפחות האישים עליהם כתב עבור הוצאת הכרך. אישים ידועים נכללו באנציקלופדיה על פי החלטתו של תדהר (ואף זכו לכרך של האנציקלופדיה שבו נכללו ללא תשלום), אולם תדהר היה מוכן לכלול באנציקלופדיה אנשי יישוב אחרים תמורת תשלום מינימלי של 5 לא"י (סכום לא גבוה באותה עת), ומי שסירב לשלם מינימום זה לא נכלל באנציקלופדיה. בראשית הכרך הראשון פרסם קול קורא לקוראים בו ביקש כי יכתבו לו אילו ערכים חסרים. כמו כן הפציר בבני משפחה, שלדעתם אחד מבני משפחתם שייך לחלוצי היישוב ובוניו ושמו לא הופיע באנציקלופדיה, כי יפנו אליו וימסרו מידע. לאחר שהפיץ את הכרך הראשון, המשיך באותה שיטה, פנה לאיסוף נתונים נוספים, אסף תרומות והוציא לאור כרכים נוספים, אשר כללו גם עדכון ערכים קיימים. בכל כרך, החל מהכרך השני, יש מבוא המתאר את החידושים מאז הסתיימה כתיבת הכרך הקודם ועד למועד פרסום הכרך החדש.
כתוצאה מכך, האנציקלופדיה אינה מסודרת לפי סדר, לא אלפביתי ולא כרונולוגי. כדי למצוא ערך מסוים באנציקלופדיה יש להיעזר במפתחות, הפזורים בסופי כרכים אחדים, כאשר המפתח המפורט ביותר נמצא בכרך ה-19 והאחרון.

בנוסף למפתוח כרונולוגי ואלפביתי קיים גם מיפתוח לפי קבוצות, למשל: ביל"ויים, בנקאים, בעלי תעשייה, חוקרים ואנשי מדע, מורים ומחנכים, מייסדי מושבות וחקלאים, מייסדי תל אביב, סופרים ועיתונאים, עורכי דין, עסקני היישוב הישן, פקידי הברון, פקידי ממשלה (הכוונה לממשלה העות'מאנית והבריטית בארץ ישראל ומאוחר יותר - ממשלת ישראל), רבנים, רופאים, שופטים, אמנים, אנשי השומר, אנשי ניל"י, ראשי עיריות ומועצות ועוד.

העיתונות הישראלית עשתה בזמנו שימוש נרחב באנציקלופדיה כמקור לביוגרפיות, ובפרט לנקרולוגים (סקירה ביוגרפית עם מותו של אדם) – פעמים רבות תוך ציטוט קטעים שלמים ממנה – וללא מתן קרדיט למקור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://tidhar.tourolib.org האנציקלופדיה בשלמותה במהדורת אינטרנט] באתר אוניברסיטת טורו
* 
* 
* , 
* , 
* 
* 
* 
* 
* (עם צאת כרך ו)
* 
* (עם צאת כרך ז)
* 
* 
* (עם צאת כרך ח)
* 
* 
* 
* 
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:היישוב
קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:ספרות ישראלית
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: ביוגרפיות
קטגוריה:ספרי המאה ה-20
מיכל מודעי

מיכל מודעי (1931 – 2 במרץ 2012) הייתה פעילה חברתית בתחום מעמד האישה ונשיאת כבוד של ארגון ויצו העולמי. מודעי הייתה מלכת היופי של ישראל לשנת 1951 ורעייתו של הפוליטיקאי ושר האוצר יצחק מודעי.
מיכל ויצחק מודעי ביום חתונתם

==ביוגרפיה==
נולדה בירושלים לאשר שמואל וציפורה הריסון (הראל), משפחה ציונית ודתית ותיקה בארץ ישראל. שני הוריה היו צאצאי הראש"ז צורף - אבי משפחת סלומון בארץ ישראל. לאביה הייתה חנות סידקית בשכונת מאה שערים בירושלים. היא למדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד, ואחר כך הוכשרה כגננת במכללת דוד ילין, ועבדה במקצועה במעברת זכרון יעקב. בגיל 20 נבחרה למלכת היופי השנייה של ישראל. לאחר בחירתה, נשלחה לשנה של הרצאות וגיוס כספים ברחבי העולם. אז הכירה את יצחק מודעי, מי שעתיד להיות בעלה, ששרת כנספח צבאי בלונדון.

מיכל ו[[יצחק מודעי (מימין זהבה שילון ויצו תל אביב)]]
היא התחילה את פעילותה בוויצו בשנת 1968 במסגרת סניף הרצליה. בשנת 1979 נבחרה לתפקיד יושבת ראש ויצו ישראל. בתקופה זו יזמה את הקמת המקלט הראשון של ויצו לנשים מוכות בשנת 1983. בשנת 1984 נבחרה ליושבת ראש הנהלת ויצו העולמית. בשנת 1992 נבחרה לסגנית נשיאת ויצו העולמית, ובשנים 1996–2004 הייתה נשיאת ויצו העולמית. מאז היא נשאה בתואר נשיאת כבוד של ויצו העולמית. במסגרת ובנוסף לתפקידיה בוויצו, מילאה מודעי תפקידים ציבוריים שונים. היא הייתה חברה בהנהלה הציונית ובוועדת סל הבריאות. היא כיהנה כיושבת ראש מועצת ארגוני הנשים.

מודעי הייתה כלת פרס ראש הממשלה לפעילות התנדבותית לשנת 1999. בשנת 2004 הוענק למיכל תואר הכבוד "יקירת תל אביב" על תרומתה ופעילותה בעיר תל אביב.

מודעי פרסמה את הספר "יומנה של מלכת יופי", בהוצאת "לאישה" 1953.

למודעי היו שלושה ילדים. בתה הבכורה, הראלה, נהרגה בתאונת דרכים ב-1979. פרס מפקד גלי צה"ל מוענק בטקס שמתקיים מדי שנה לזכרה של הבת ששירתה כמפיקה בתחנת הרדיו הצבאית. בנה, בועז מודעי, הוא דיפלומט בכיר בשירות החוץ הישראלי שכיהן בתפקיד שגריר ישראל באירלנד.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080916221205/http://www1.jafi.org.il/assembly/michal.html קורות חייה], באתר הסוכנות היהודית 
* , ראיון בווידאו
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=ryoPlzbcKlA#t=390 מיכל הראל יוצאת לחו"ל כמלכת היופי], יומני כרמל 1951 <small><small>(התחלה 6:30)</small></small>

קטגוריה:משפחת סלומון (הראש"ז)
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:ראשי ויצו
קטגוריה:בוגרות בית הספר אוולינה דה רוטשילד
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:גננות ישראליות
קטגוריה:בני זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בנות זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 2004
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
איתן צור

איתן צור (נולד ב-17 באוקטובר 1963) הוא במאי טלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

==ביוגרפיה==
באוניברסיטה החל גם הקשר המקצועי שלו עם אסף ציפור, קשר שהניב מספר יצירות טלוויזיה מוערכות אותן יצרו השניים יחד: סדרת המערכונים והסאטירה החמישייה הקאמרית, סדרת הדרמה הבורגנים וסדרת הדרמה עם הנגיעה הדוקומנטרית דֹבלה עולמי. את כל הסדרות הללו איתן צור גם ביים.

בנפרד מעמיתו ציפור ביים צור פרקים בעונה השנייה של הסדרה בטיפול, את הדרמה הטלוויזיונית "מה אתה סח" שאותה כתב אבנר ברנהיימר על פי סיפור מאת גפי אמיר ופרקים בסדרה הדוקומנטרית סוף עונת התפוזים.

בשנת 2010 ביים את הסרט הראשון שלו באורך מלא, "התפרצות X", המבוסס על ספר באותו שם מאת עדנה מזי"א, שגם כתבה את התסריט.

בשנת 2008 ביים צור יחד עם קרן חכמה את הסדרה הפארודית-מוזיקלית "Red Band" בשיתוף עם אמני הבובות מקבוצת Puppet Folk Revival.

יצירתו מאופיינת בעבודת שחקנים מוקפדת, בעבודת מצלמה מאופקת אך מדויקת, ובאווירה ריאליסטית עם ניחוח אבסורדי, כסינתזה לכתיבתו של אסף ציפור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: במאים
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:החמישייה הקאמרית

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
יוהנס צוקרטורט

יוהנס הרמן צוקרטורט (בגרמנית: Johannes Hermann Zukertort; 7 בספטמבר 1842 – 20 ביוני 1888) היה שחמטאי גרמני מוביל ממוצא פולני. מפורסם במיוחד בעקבות משחקו בדו-קרב הרשמי הראשון על אליפות העולם מול וילהלם שטייניץ, שניצח אותו 12.5-7.5 והפך לאלוף העולם הראשון. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט .

== ראשית חייו ==
צוקרטורט נולד בלובלין שבפולין. אביו היה מיסיונר נוצרי פרוטסטנטי ממוצא יהודי. פעילות המיסיון הנוצרי בין האוכלוסייה היהודית בפולין שהייתה כבושה על ידי רוסיה נחשבה לפעילות בלתי חוקית. משפחתו של צוקרטורט היגרה איפוא לפרוסיה. בשנת 1861 הוא נרשם לאוניברסיטת ברסלאו ללימודי רפואה אך מעולם לא הוסמך.

== קריירת השחמט ==
בברסלאו פגש צוקרטורט את השחמטאי המוביל אדולף אנדרסן וממנו למד את רזי המשחק. הוא שיחק דו-קרבות רבים, בין היתר ניצח אותו בשנת 1866, הפסיד בשנת 1868 ולבסוף ניצח אותו בשנת 1871. בשנת 1867 עבר לברלין ובשנת 1872 עבר ללונדון. בשנה זו התמודד עם וילהלם שטייניץ והפסיד 3–9. בשנת 1877 הוא ניצח בתחרות שחמט בקלן, למרות הפסד ליוהנס מטגר שחילק מקומות 2-4.

צוקרטורט הצטיין במשחק עיוור. בשנת 1876 שיחק בו-זמנית 16 משחקים, ניצח ב-12 והפסיד רק באחד.

בשנת 1878 ניצח בתחרות הבינלאומית בפריז.

בשנת 1883 ניצח בתחרות בינלאומית בלונדון את כל טובי השחמטאים של אותם הימים, בתוצאה מדהימה של 22/26. במקום השני היה שטייניץ עם 19/26. תחרות זו מיצבה את שטייניץ וצוקרטורט כשני השחמטאים הטובים בעולם, והובילה לקיומו של דו-קרב רשמי ראשון על אליפות העולם בין השניים, מ-11 בינואר ועד 29 במרץ 1886. התחרות התקיימה במספר ערים בארצות הברית (ניו יורק, סנט לואיס, ניו אורלינס). לאחר חמשת המשחקים הראשונים שהתקיימו בניו יורק הוביל צוקרטורט 1–4 אך בסופו של דבר זכה שטייניץ בפער משכנע 12.5-7.5.

שטייניץ - צוקרטורט, אליפות העולם 1886

לאחר ההפסד בדו-קרב התדרדרה בריאותו של צוקרטורט. הוא המשיך לשחק, אך ברמה חלשה בהרבה, במשך השנתיים הנוספות של חייו. הוא מת ב-20 ביוני 1888 משטף דם במוח, לאחר ששיחק משחק שחמט במסעדה לונדונית. יוהנס צוקרטורט קבור בבית הקברות ברומפטון בלונדון.

==דו-קרבות==
{| class="wikitable sortable"
! שנה !! מיקום !! המתמודד השני !! class="unsortable" colspan="2" | תוצאה
|-
|1868 ||ברלין || אדולף אנדרסן || 3.5 מ-12|| הפסד
|-
|1871 ||ברלין || אדולף אנדרסן || 5 מ-7|| ניצחון
|-
|1872 || לונדון|| וילהלם שטייניץ || 3 מ-12 || הפסד
|-
|1874 || לונדון || ססיל דה ור || 2 מ-3 || ניצחון
|-
|1875 ||לונדון || ויליאם פוטר || 8 מ-14 || ניצחון
|-
|1878 || Chiselhurst || ג'ון אואון || 9.5 מ-11|| ניצחון
|-
|1880 ||לונדון || שמואל רוזנטל || 7.5 מ-19|| ניצחון
|-
|1881 ||לונדון || ג'וזף הנרי בלקברן || 9.5 מ-14|| ניצחון
|-
|1884 ||בלטימור || אלכסנדר זלמן || 2 מ-3|| ניצחון
|-
|1884 ||פילדלפיה || דיון מרטינס || 9.5 מ-13|| ניצחון
|-
|1884 ||סנט לואיס || מקס ג'וד || 4 מ-5|| ניצחון
|-
|1886 ||ניו יורק || וילהלם שטייניץ || 12.5 מ-20|| הפסד
|-
|1887 ||לונדון || ג'וזף הנרי בלקברן || 5 מ-14|| הפסד
|-
|}
==משחקים מפורסמים==

=== לבן: יוהנס צוקרטורט שחור: וילהלם שטייניץ סנט לואיס 1886<ref></ref> ===

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wtharvey.com/zuke.html תשע תחבולות של צוקרטורט], באתר wtharvey.com 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1888
מרדכי לובצקי

מרדכי (מוטי) לובצקי (נולד ב-1948) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי במכבי חיפה.

==קריירה==
לובצקי החל את דרכו בגיל 16 במחלקת הנוער של מכבי חיפה, לשם נקרא על ידי חבריו לקבוצה. השתלב לראשונה בקבוצת הבוגרים בשנת 1964, ומאז שיחק במשך 6 עונות כאשר לזכותו 160 משחקי ליגה, בהם כבש שלושה שערים. במקביל למד לתואר ראשון לכלכלה וניהול בטכניון וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה. מרצו אף קרא לו לעזוב את קריירת הספורט ולשמש לו כעוזר.

בין השנים 1969 ל-1971 הופיע לובצקי 3 פעמים במדי נבחרת ישראל. את הופעת הבכורה שלו ערך במשחק מול נבחרת אוסטרליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1970. לובצקי נבחר להיות נציגה השלישי של מכבי חיפה, יחד עם חבריו לקבוצה ישעיהו שווגר ודני שמילו רום, שזומן על ידי המאמן עמנואל שפר לסגל הנבחרת למונדיאל 1970, וזאת בתקופה שהמעיטו לשתף שחקנים מחיפה בנבחרת, בה הייתה עדיפות מובהקת לשחקנים מהמרכז. איתרע מזלו ומספר ימים לפני נפצע וזאת לאחר שכבר הספיק להצטלם לתמונות כוכבי המונדיאל.

לאחר שמכבי חיפה הייתה חייבת סכום כסף ללובצקי, החליט שלא יוותר הפעם ויחפש קבוצה אחרת. מועדוני הצמרת בורוסיה דורטמונד והרטה ברלין מהבונדסליגה התעניינו בשחקן. לובצקי סיכם על שכר ותנאים, והודיע לראשי דורטמונד שיחתום בברלין. כאשר שב לקבוצה, נדהם לגלות שהרטה ברלין החתימה שחקן אחר במקומו. לובצקי חזר למכבי חיפה וגילה שזו כבר לא מעוניינת בו. לובצקי נסע להתגורר ולשחק בדרום אפריקה, בקבוצת הלניק מקייפטאון, בה זכה במספר תארים.

באותן השנים בארץ, היה לובצקי שותף להכנסת שלטי פרסומת על כר הדשא באצטדיונים בארץ. עד סוף שנות ה-60, לא נעשה שימוש פרסומי מסוג כזה. שותפו לרעיון, שהיה שחקן בכיר בארץ, נישל אותו מחלקו ברווחים.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בדרום אפריקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
אצטדיון המילניום

אצטדיון המילניום (באנגלית: The Millennium Stadium; בוולשית: Stadiwm y Mileniwm) הוא האצטדיון הלאומי של ויילס הנמצא בקארדיף, ושימושו העיקרי הוא למשחקי רוגבי וכדורגל של הנבחרות הלאומיות. בזמן בנייתו הוא היה האצטדיון הגדול ביותר בבריטניה עם 74,500 מושבים, אך כיום אצטדיון ומבלי, אצטדיון טוויקנהאם ואולד טראפורד גדולים ממנו. אצטדיון המילניום נמצא בבעלות "אצטדיון המילניום בע"מ", שהיא חברת בת של איגוד הרוגבי הוולשי.

האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות לעונת 2016/2017 בו גברה ריאל מדריד על יובנטוס בתוצאה 4-1.

== מאפיינים ==
לאצטדיון יש 74,500 מושבים וגג שניתן להזזה. זהו האצטדיון השני באירופה שעושה כך, והשני בגודלו בעולם עם גג כזה, אחרי אצטדיון AT&T, ביתה של דאלאס קאובויס. הגג מגן על המשטח מכוחות הטבע. מבנה העל של האצטדיון מבוסס על ארבעה תורנים בגובה 90.3 מטרים.

משטח הדשא הטבעי בנוי כולו ממערכת מודולרית שהותקנה על ידי גרינטק. למשטח יש מערכת השקיה וניקוז מובנית.

מושבים מוספים באירועים מיוחדים כמו גמר גביע ה-FA. המגרש עצמו מונח על 7,400 מזרנים שניתנים להזזה, כך שהאצטדיון יכול לשמש לקונצרטים, תערוכות ואירועים אחרים.

בכל אחד מהברים באצטדיון, "מכונות האושר" יכולות למזוג 12 כוסות בירה בפחות מ-20 שניות. בזמן משחק בין ויילס לצרפת, 63,000 אוהדים שתו 77,184 כוסות בירה, כמעט כפול מ-44,000 הכוסות שנשתו על ידי כמות דומה של אוהדים במשחק באצטדיון טוויקנהאם.

באצטדיון מתגורר נשר, הנקרא "דאד", והוא אולף להרחיק שחפים ויונים מן האצטדיון.

===היציע הצפוני===
גודל האצטדיון הוגבל במעט עקב קרבתו לאצטדיון הביתי הקטן יותר של קבוצת הרוגבי של קארדיף. איגוד הרוגבי הוולשי לא הצליח לגייס מספיק כסף לבניית היציע הצפוני של האצטדיון, וועדת הפיס הלאומי לא הסכימה להשקיע בבניית אף חלק של המבנה. האיגוד פנה לקבוצת הכדורגל של קארדיף בשאלה אם תוכל לעבור אצטדיון או לגייס כסף להרחבת האצטדיון הקיים, אך נענו בשלילה. כתוצאה מכך נאלצו לבנות את האצטדיון עם רווח בצורת הקערה שלו. קבוצת הרוגבי של קארדיף הגיעה להסכם עם קבוצת הכדורגל של קארדיף ומועצת העירייה להעביר את "קארדיף בלוז" (קבוצת רוגבי) לאצטדיון העיר קארדיף החדש בתחילת עונת 2009/2010. על אף החשש מבטון חלש באצטדיון של קבוצת הרוגבי של קארדיף, האצטדיון צפוי להיות פעיל עד שנת 2020 לפחות, אלא אם כן האצטדיון ישופץ.

== גלריה ==
<gallery>
Principality Stadium 23 Feb 2016.JPG|חזית האצטדיון
Millennium Stadium (aerial view).jpg|האצטדיון ממבט על
Cardiff GP 2008.JPG|האצטדיון בזמן אליפות העולם לאופנועים
Chelsea Vs Arsenal - Carling Cup Final 25 Feb 2007.jpg|האצטדיון לפני גמר גביע ה-FA בשנת 2007
Millennium Stadium before Wales vs Fiji.jpg|מבט מבפנים
</gallery>

== קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.stadiumguide.com/millenium.htm אצטדיון המילניום] ב-[https://web.archive.org/web/20090708044302/http://www.stadiumguide.com/index.htm Stadium Guide]
* [http://www.bbc.co.uk/millenniumstadium/ Millennium Stadium - מדריך של ה-BBC]

== הערות שוליים ==
 

מילניום
מילניום
קטגוריה:קארדיף: ספורט
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:אצטדיוני גמר ליגת האלופות
אהרן שויקה

הרב אהרן שויקה (שוויכה) (תרנ"ז 1897 – ד' בשבט תשל"ח ינואר 1978) היה ראש ישיבה ודרשן, נולד בסוריה שימש ברבנות ופעל במצרים ובישראל. רב שכונת מעוז אביב וחבר לשכת הרבנות בתל אביב.

==ביוגרפיה==
נולד בחלב לרב מנחם שוויכה, בן למשפחת רבנים מפורסמת בחלב. נקרא על שם סבו רבי אהרן שוויכה שהיה החכם באשי בחאלב. יש הטוענים לקשר פילולוגי בין שם המשפחה לשם עיר שוֹכֹה התנכית. כבן עשר עברה משפחתו למצרים. שם למד אצל ראש ישיבת פורת יוסף הרב עזרא עטייה מירושלים אשר ירד למצרים במלחמת העולם הראשונה.

בתום לימודיו הרב שויקה הקים את ישיבת אהבה ואחווה בקהיר בבית הכנסת גדול בעיר. הרב שויקה עסק במסחר והגיע בשנת 1947 לירושלים. הוא פנה לרבו, ראש ישיבת פורת יוסף, הרב עזרא עטייה, ובקש ממנו כי ימצא עבור הקהילה בקהיר מנהיגים רוחניים. היה זה לאחר שנפטרו שני הדיינים הבכירים בבית הדין של הקהילה היהודית בקהיר. הרב עטייה המליץ כי הרב עובדיה יוסף ודיין נוסף, הרב קצין, ירדו למצרים ואכן כך היה. הרב עובדיה יוסף החל לכהן כר"מ בישיבה, כדיין בבית הדין והיה לסגן הרב הראשי במצרים כ-4 שנים.

הרב אהרן שויקה היה דרשן מבוקש. היה משזר מקורות מהמקרא עם מקורות מהראשונים ומהרמב"ם. מחבר את דבריו עם ענייני היום ומוסיף גם "מילתא דבדיחותא".

כשנה לפני מבצע סיני עמדו לעצרו ונמלט ממצרים בדרכון מזויף. הוא עלה לירושלים והתגורר בקריית יובל שם שימש ברבנות הקהילה. בבואו לארץ מונה גם כחבר לשכת הרבנות בתל אביב וכרב שכונת מעוז אביב.

בשבתו בקריית יובל פתח את בית הכנסת "דוד משען אמרי נועם" – כדוגמת בית הכנסת בקהיר ושימש כרבו. נפטר בד' בשבט תשל"ח והובא לקבורה בבית הקברות בהר הזיתים. על המצבה נכתב: "עמוד הימני ליהדות התורה במצרים... נטע נטיעה במצרים ובארותיה לאלפים ולרבבות בכל קצווי הארץ"

חלק מדברי תורתו נאספו בספר "מנחת אהרן" שיצא לאור לאחר מותו. הרב עובדיה יוסף שהיה בידידות עם הרב שויקה, הביא כמה מפסקי הרב שויקה בספריו, והוא מכנה אותו במכתבו "מיחידי סגולה". 

בניו הם פרופ' יעקב שויקה ופרופ' יצחק שווה. נכדיו הם הרב חיים סבתו, הרב שבתי סבתו וחוקר התלמוד רוני שויקה.

נכדו, הרב חיים סבתו, שהעיד כי הושפע רבות מסבו, שילב בספריו סיפורים מחיי סבו ובעיקר בספריו "אמת מארץ תצמח" ו"בואי הרוח".

==לקריאה נוספת==
* יעקב שויקה וחיים סבתו (עורכים), מנחת אהרן – מאסף תורני לזכרו של הרב אהרן שויקה, ירושלים, תש"ם
* אלידע בר שאול, ידעתי כי דבר ידבר הוא, מעייני הישועה – עלון פרשת השבוע לפרשת בא, תשס"ח

== קישורים חיצוניים ==
* שלמה צנזה, [https://web.archive.org/web/20070927210615/http://www.02net.co.il/Site/Templates/inPage.asp?catID=1&subID=19&docID=7615 שר התורה - סיפור חייו של הרב עובדיה יוסף] - 02 net - ירושלים ברשת
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ישיבות בתפוצות
קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:משפחת שויקה
קטגוריה:קהיר: רבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:קריית היובל: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
דיר

דיר עזים
דיר [[כבשים בפרו]]
דיר הוא מכלאה חקלאית לגידול חיות משק כגון כבשים, עזים וחזירים, למטרת בשר, חלב, צמר וכדומה.

דיר הוא באופן בסיסי מתקן פשוט, הקיים מימי קדם ובתרבויות שונות. בדיר מודרני, מאידך, ישנם מתקני האבסה, השקיה, קירור וחימום מבוקרים, שנועדו לתת תנאים אופטימליים לגידול תעשייתי.

המילה דיר משמשת כשמן של מכלאות שאינן רפת (המיועדת לבקר), אורווה (המיועדת לסוסים) או לול (המיועד לעופות).

==שימושים מושאלים==
המונח "דיר חזירים" משמש בהשאלה לתיאור מקום מטונף שלא ראוי למגורי אדם. 

בצה"ל המילה "דיר" משמשת גם לתיאור מבנים שלא נועדו לבעלי חיים כגון דיר תת-קרקעי, דיר פצצות.

מקור המילה "דיר" הוא כנראה במילה "דֵּיר" (בצירה), שמשמעה נווה, מתחם מגודר לגידול צאן. בערבית המילה "דיר" משמעה מנזר, והיא משמעות מאוחרת יותר.

== ראו גם ==
* חווה חקלאית

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מתקני גידול
טפיר אסייתי

טפיר אסייתי (לעיתים טפיר מלאי; שם מדעי: Tapirus indicus) הוא מין בסוג טפיר אף שלפעמים נחשב למין יחיד בסוג Acrocodia. זהו הטפיר היחיד שאינו חי באמריקה הדרומית אלא ביערות הגשם של מלזיה, בתאילנד, מיאנמר והאי סומטרה שבאינדונזיה.

== מאפיינים ==
גודלו של הטפיר האסייתי נע בין 1.8 ל-2.4 מטרים ולגובה של מטר. משקלו - בין 250 ל-320 קילוגרמים, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים. זנבם, בדומה לטפירים האחרים, קצר ועבה, וחרטומם דמוי-החדק ארוך וגמיש. בכפות רגליהם הקדמיות - ארבע אצבעות, ובאלו האחוריות - שלוש. ראייתו של הטפיר האסייתי אינה מפותחת, אך חושי השמיעה והריח שלו מעולים.

משך היריונן של הטפירות האסייתיות הוא כ-400 ימים, בסופן הן ממליטות גור אחד במשקל של שבעה קילוגרמים לערך. בלידתם, גורי הטפיר האסייתי גדולים ממקביליהם במיני הטפיר האחרים, וקצב הגדילה שלהם הוא הגבוה ביותר. פרוותם של הגורים חומה-אדמדמה, והיא זרועה פסים ונקודות לבנים. כתמי הצבע עוזרים להסתיר אותו בין הצללים והאור של היער. צבעיה וכתמיה של הפרווה דוהים במשך הזמן, ונעלמים כליל אחרי ארבעה עד שבעה חודשים. הגורים נגמלים מיניקת חלב אמם בגיל שישה עד שמונה חודשים, וגודלם באותה עת כבר קרוב לגודלם המלא. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל שלוש שנים. תהליך הרבייה מתרחש בחודשים אפריל-יוני. הנקבות ממליטות גור אחד אחת לשנתיים. תוחלת חייהם של הטפירים האסייתיים היא כ-30 שנה, בבר ובשבייה.

מרבית הטפירים האסייתיים חיים בגפם (בעל חיים סוליטרי), והם מסמנים חלקות אדמה גדולות כטריטוריה שלהם, אף שפעמים רבות טריטוריות של כמה פרטים חופפות זו את זו. סימון הטריטוריה נעשה לרוב באמצעות הטלת שתן על צמחים. הטפיר האסייתי ניזון ממזון צמחי באופן בלעדי, באוכלו ענפים קטנים ורכים ועלים של למעלה מ-100 מיני צמחים. את רוב זמנו מבלה בהליכה איטית במעבה היער, תוך שהוא עוצר בדרכו פעמים רבות כדי לאכול או כדי לחקור את הניחוחות המגיעים לאפו. למרות התנהלותו האיטית, במקרה שירגיש מאוים יחל לרוץ במהירות, הגם שמשקלו רב. בנוסף, הטפיר מסוגל להגן על עצמו באמצעות לסתותיו החזקות ושיניו החדות. הטפירים מעדיפים לחיות בסמוך למקור מים, והם נוהגים להתרחץ במים או לשחות בהם. עיקר פעילותם נערך בלילה. הם נוהגים לאכול לאחר השקיעה ולפני הזריחה, תוך שהם לוקחים הפסקה לתנומה קצרה באמצע הלילה.

בעבר היו נפוצים הטפירים האסייתיים ביערות הגשם הטרופיים בשפלה של דרום-מזרח אסיה, ובכלל זה בקמבודיה, באינדונזיה, בלאוס, במלזיה, במיאנמר, בתאילנד ובווייטנאם. עם זאת, ובדומה ליתר מיני הטפיר, אוכלוסייתו של הטפיר האסייתי הצטמצמה משמעותית, וכיום הוא נמצא בסכנת הכחדה. רק טורפים מעטים ניזונים מהטפיר בשל גודלו הרב. הסכנה הגדולה ביותר לטפיר מגיעה מצד האדם. פעילותו המזיקה מתבטאת בציד בלתי חוקי, ובפעולות שגורמות להידלדלות בתי הגידול שלו, כמו בירוא יערות לצורכי חקלאות והצפה של אזורי מחיה בשל הקמת סכרים.

== גלריה ==
<gallery widths="155px" heights="145px" perrow="5">
Schabrackentapir Tapirus indicus Tierpark Hellabrunn-1.jpg
Tapirus indicus portrait 1.jpg
Tapirus indicus 1.jpg
Princess Tapir Standing.jpg
Schabrackentapir fg01.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנסלם גאייטאן דמארה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
קטגוריה:טפיריים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:סומטרה: יונקים
קטגוריה:מיאנמר: יונקים
קטגוריה:מלזיה: יונקים
קטגוריה:וייטנאם: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
הנרי לואיס

הנרי לואיס (באנגלית: Henry Jay Lewis; 16 באוקטובר 1932 - 26 בינואר 1996) היה קונטרבסיסט ומנצח אפריקאי-אמריקאי.

== חייו ==
לואיס, שמוצאו בלוס אנג'לס, קליפורניה, למד באוניברסיטת דרום קליפורניה ובגיל שש-עשרה הצטרף לתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, הנגן השחור הראשון בתזמורת סימפונית חשובה. אחרי שירותו הצבאי, שאותו עשה כמנצח התזמורת הסימפונית של הגייס השביעי, מינה זובין מהטה את לואיס לעוזרו בתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, משרה שבה החזיק משנת 1961 עד 1965. בשנת 1968 התמנה למנצח ומנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי ופיתח את הקבוצה מהרכב קהילתי קטן לתזמורת בעלת הכרה לאומית. הוא היה האפריקאי-אמריקאי הראשון שעמד בראש תזמורת סימפונית חשובה. משנת 1960 עד 1974 היה לואיס נשוי לזמרת האופרה הנודעת מרילין הורן, המייחסת לו לעיתים קרבות את ראשית התפתחותה כזמרת. לואיס ניצח לראשונה על המטרופוליטן אופרה בשנת 1972 ואחרי פרישתו מתזמורת ניו ג'רזי בשנת 1976 סייר כמנצח אורח בכל בתי האופרה החשובים. לואיס מת מהתקף לב בשנת 1996, בגיל 63.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
פרומיל

פְּרוֹמִיל (בלטינית per mille (פֵּרְמִיל), אחד לאלף; סימון: ‰) הוא אלפית מהשלם (חלק אחד לאלף), כלומר עשירית האחוז. באופן פורמלי: 10<sup>−3</sup>= 0.001 = 0.1% = 1‰. הפרומיל משמש להצגת יחסים בטבע ובכלכלה אך נפוץ פחות משימוש באחוז.

בחוקי מדינת ישראל נעשה שימוש מצומצם במושג פרומיל, למשל ב, בו נאמר: "... נכה בעל דרגת נכות של 50% או יותר, וכן אדם שפוטר מן השירות בגלל נכות בדרגה קטנה מזו, לא תפחת קצבתו מעשרים אחוז ממשכורתו הקובעת בצירוף שלושה פרומיל ממנה לכל אחוז מדרגת נכותו".

[[תמרור בצ'כיה מציג את שיפוע פסי הרכבת בפרומילים (20‰)]]
==קידוד הסימן במחשב==
* Unicode : U+2030
* HTML: <div class="mw-content-ltr"><code>&#8240;</code></div> או <div class="mw-content-ltr"><code>&#permil;</code></div>
* Windows: ALT+0137

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fileformat.info/info/unicode/char/2030/index.htm קידוד הסימן במחשב]
* 

קטגוריה:סימנים מתמטיים
קטגוריה:1000 (מספר)
נבחרת סמואה בכדורגל

נבחרת סמואה בכדורגל לגברים קיימה את משחקה הבינלאומי הראשון בשנת 1979 מול ואליס ופוטונה, סמואה הפסידה 1-3.

==כל גביעי העולם==
*1990 - לא נכנסה
*1994 - פרשה
*1998 עד 2018 - לא העפילה
*2022 - פרשה

==כל גביעי אוקיאניה לאומות==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה!!סיבוב!!משחקים!!ניצחונות!!תיקו*!!הפסדים!!שערי זכות!!שערי חובה
|-
| 1973|| colspan="7" rowspan="2" |לא נרשמה
|-
| 1980
|-
|1996|| colspan="7" rowspan="6" |לא העפילה
|-
| 1998
|-
| 2000
|-
| 2002
|-
| 2004
|-
|2008
|-
| 2012||סיבוב ראשון||3||0||0||3||1|| 24
|-
| 2016||סיבוב ראשון||3||0||0||3||0|| 19
|-
| 2024||סיבוב ראשון||3||0||0||3||2||13
|-
!סה"כ!!11\3!!9!!0!!0!!9!!3!!56
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
סמואה
קטגוריה:סמואה: כדורגל
אליעזר יונג

אליעזר יונג (29 בספטמבר 1928 – 1 בינואר 2008) היה שחקן תיאטרון ישראלי.

== ביוגרפיה ==
יונג נולד ביוגוסלביה בשנת 1928. בזמן מלחמת העולם השנייה לחם כפרטיזן בצבאו של טיטו. לאחר המלחמה סיים את לימודיו באקדמיה לתיאטרון בזאגרב ועלה לישראל בשנת 1949.

בשנים 1951–1953 שיחק בתיאטרון הקאמרי, שם השתתף בין היתר בהצגות "הצל" ו"אהבתה של יובל אור". בשנים 1954–1958 שיחק בתיאטרון "האהל".

יונג היה ממייסדי תיאטרון זירה, שהיה החלוץ בארץ בז'אנר תיאטרון האבסורד. בין ההצגות בהן שיחק בתיאטרון זה נכללות "פרנסואה ראש גזר", "בדלתיים סגורות", "אשת הסנדלר", "הבאר הקדושה", "מחכים לגודו" ו"הזמרת בעלת הקרחת".

בשנים 1958–1961 שיחק בתיאטראות "סדן", "זוטא" ו"תיאטרון פועלי באר שבע". משנת 1962 שיחק בתיאטרון הבימה בהצגות "[https://jfc.org.il/news_journal/59237-2/99634-2/ בראשית]", "ילדי הצל" ובהצגות נוספות. בשנת 1965 עזב את תיאטרון הבימה, וב-1966 חזר לקאמרי ושיחק בהצגות "אלקטרא", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "פרשת אופנהיימר", "תוציא את השטקר המים רותחים" ועוד. בשנת 1968 עבר יונג לתיאטרון זווית וחזר לתיאטרון "האהל" לשחק בהצגה "הקמצן".

בשנת 1967 שיחק בסרטו של מנחם גולן, 999... עליזה מזרחי.

יונג שב לתיאטרון הבימה בשנת 1969, ובמשך כשלושים שנה השתתף בעשרות הצגות, בהן: "[https://web.archive.org/web/20160323091649/http://habima.millenium.org.il/show_item.asp?itemId=1685&levelId=64313&itemType=0 סיפורו של מורה] (The Browning Version)", "מלאכת החיים", "הפיזיקאים", "המלך מתיא הראשון", "על עכברים ואנשים", "השדרה", "מעבר לגבולין", "סיפור פשוט", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "כובע הקש האיטלקי", "ריצ'רד השלישי", "המכולת", "סנג'ר", "בחיק המלך", "מארחים את מר סלואן", "המלביש" ו"נמר חברבורות".

לאחר פרישתו מהבימה בגיל 70 המשיך לשחק בהפקות פרטיות, ובהן "הינקי האחרון", "קערת העץ" ו"סיפורי צ'כוב".

יונג הלך לעולמו בשנת 2008.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
יונג
קטגוריה:ישראלים ילידי יוגוסלביה
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:זוכי פרס פינקל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
טווס (קבוצת כוכבים)

טווס (לטינית: Pavo) הוא קבוצת כוכבים דרומית, אחת משתים עשרה הקבוצות שנוצרו על ידי פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן בשנים 1595-1597 והופיעו לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר. באוסטרליה חלק מקבוצת הטווס נכלל בקבוצה פיקטיבית בשם "המחבת" אשר משמשת למציאת הדרום על־פי הכוכבים.

==כוכבים מעניינים==
α בטווס (פיקוק) הוא כוכב כחלחל במרחק של כ-185 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 1.9. מדידות ספקטרוסקופיות גילו שזהו כוכב זוגי.

δ בטווס הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב דומה לשמש במרחק 20 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.5. למרות שלא נתגלו עד כה כוכבי לכת הנעים סביבו, הוא נחשב כמועמד בולט לחיפוש אחר חיים מחוץ למערכת השמש.

==גרמי שמיים מעניינים נוספים==
NGC6752 הוא צביר כדורי עם בהירות מדרגה 7 שניתן לצפייה במשקפת או טלסקופ קטן.

==מקור השם==
לפי המיתולוגיה היוונית, זאוס שלח את הרמס להציל את איו, עליה שמר הענק ארגוס בעל מאה העיניים. הרמס הקסים את הענק עם נגינת חליל וכשהאחרון נרדם, זרק עליו הרמס סלע ענקי וליתר ביטחון כרת את ראשו. הרה הוציאה את עיניו של ארגוס ושמה אותן על זנבה של הציפור המקודשת לה, הטווס. למרות שהקבוצה הוגדרה רק במאה ה-16 היא הייתה מזוהה עם הטווס המיתולוגי עוד קודם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ianridpath.com/startales/pavo.htm Star Tales - Pavo]
* 

 
*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:13 קבוצות הכוכבים של יוהאן באייר
אבוליוסקופ

אבוליוסקופ וידל
אֶבּוּלְיוֹסְקוֹפּ (ebullioscope) או מד־רתיחה הוא מכשיר מדידה למדידת תכונתו או הרכבו של חומר על ידי מדידת סטיות בנקודת הרתיחה שלו. למשל אחוז הכוהל בתמיסה יש בו כדי לשנות את נקודת הרתיחה, כך שעל ידי מדידת נקודת הרתיחה ניתן לקבוע את ריכוז הכוהל בתמיסה.

האבוליוסקופ הראשון הומצא בשנת 1838 על ידי ברוסרד-וידל ונועד למדידת רמת אלכוהול. היתרון בשיטה זו היא שנקודת הרתיחה לא רגישה לנתונים אחרים כמו רמת סוכרים. מד אלכוהול ישן יותר מדד את רמת האלכוהול לפי צפיפות הכוהל והיה רגיש לנתונים אחרים.

גרסה חדשה יותר של אבוליוסקופ נבנתה על ידי הכימאי הצרפתי פרנסואה-מרי ראולט, אולם היה קשה למצוא באמצעותו את הטמפרטורה המדויקת. לאחר המצאת תרמומטר בקמן על ידי ארנס אוטו בקמן ב-1887, נפתרה בעיית הדיוק של הטמפרטורה. שיפור זה, הפך את האבוליוסקופ לכלי הסטנדרטי לקביעת משקל מולקולרי, על ידי שימוש בקבוע אבוליוסקופ של ממס.

==ראו גם==
* מד רתיחה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי מעבדה
קטגוריה:מכשירי מדידה חשמליים
אביק

[[זיקוק באמצעות אביק]]
אַבִּיק (בלועזית: רֶטוֹרטה, קולבה) הוא בקבוק מעבדה המשמש לזיקוק נוזלים. בצורתו הפשוטה מכל עשוי זכוכית, שצווארו המוארך נטוי כלפי מטה; אדי הנוזל הרותח מתעבים בתוך צוואר הכלי, במגע עם האוויר הקר, ומטפטפים אל תוך כלי אחר, כלי איסוף הממוקם מתחתיו.

בתעשייה הכימית אביק הוא כלי אטום לאוויר שבו מחוממים נוזלים לצורך תגובה כימית שמייצרת גזים שייאספו במכל איסוף או לעיבוד נוסף. 

האביק היה בשימוש נרחב על ידי אלכימאים, וישנם שרטוטים רבים של אביקים במעבדותיהם. האביק היה בשימוש על ידי כימאים מובילים כמו אנטואן לבואזיה ויונס יעקב ברצליוס.

[[אנטואן לבואזיה ואביק למרגלותיו]]

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלכימיה
קטגוריה:כלי קיבול
קטגוריה:כלי מעבדה
בשית

בשית או בשיט (בערבית بشّيت) היה כפר ערבי במישור חוף יהודה בין גדרה לקיבוץ יבנה, בגובה 66 מטר מעל פני הים.

== היסטוריה ==
מקור השם הוא בקבר עתיק, אשר לפי המסורת הערבית, הוא קברו של נבי שית (שת, בנו של אדם הראשון).
בדורות קודמים נקרא הכפר בית-שית ואחר כך אוחדו המילים ל-בשית. המקום מוזכר לראשונה בכתביו של הגאוגרף הערבי יאקות אל-חמאווי, שחי במאה ה-13.

בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב: .

בתקופת המנדט הבריטי הכפר היה שייך לנפת רמלה במחוז לוד. במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט, בבשית הייתה אוכלוסייה של 936 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 333 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 1,125 תושבים, כולם מוסלמים.

על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שטחי קרקעותיו היו 18,553 דונם ובשנת 1945 מנה 1620 נפשות. במלחמת העצמאות במהלך מבצע ברק ב-11 במאי 1948 הכפר נכבש ותושביו ברחו או גורשו.

ב-1938 במהלך המרד הערבי הגדול תקפו חלק מתושבי הכפר בסיוע תושבי כפרים נוספים בסביבה את עובדי חברת החשמל הארצישראלית ונוטרים יהודיים במה שנודע כקרב צומת מסמיה.

בתחילת מלחמת העצמאות שהו בבשית לוחמים עיראקים שאימנו את צעירי הכפר וארגנו את השמירה בו. ערביי בשית תקפו את התחבורה היהודית באזור.

חטיבת גבעתי שפעלה באזור, תכננה מבצע צבאי שכונה מבצע השמד. מטרתו של מבצע זה הייתה לפגוע בתחבורה הערבית בכביש יבנה-איסדוד ולהשמיד את התגבורות הערביות שיבואו מכפרי הסביבה. חלק מהכוחות מוקמו על גבעות ממערב לבשית למנוע התערבות של תגבורות מכפר זה. הכוחות יצאו מקיבוץ יבנה בליל ה-30 במרץ 1948. המבצע לא עלה יפה. המארב נתגלה על ידי הערבים שהפסיקו מיד את התחבורה בכביש. לשמע היריות הוחשה תיגבורת של 150 לוחמים מבשית להתקיף את כוחות גבעתי. כוח אחד כמעט כותר אך הצליח לסגת לקיבוץ יבנה לאחר שנפלו שלושה לוחמים חברי קיבוץ גבעת ברנר. שני הרוגים נשארו בשטח והוחזרו למחרת על ידי המשטרה הבריטית. גופה אחת הייתה ערופת ראש וניכרו עליה סימני התעללות של ערביי בשית. במבצע נהרגו כ-30 ערבים מקומיים, אך לא מתנדבים מ"צבא ההצלה" אשר בהם התכוונה הפעולה לפגוע.

במסגרת מבצע ברק, שאחת ממטרותיו הייתה לגרום לגירוש תושבי הכפרים מהאזור, הותקפה בשית ב-11 במאי 1948 על ידי כוחות מגדוד 52 ו-54 של חטיבת גבעתי. לאחר קרב קשה הכפר נכבש ובתיו פוצצו. בקרב נפלו ארבעה מלוחמי גבעתי.

על אדמות בשית הוקמו יישובי "מועצה אזורית גדרות": עשרת, כפר מרדכי, שדמה, משגב דב, כפר הנוער כנות, גן הדרום, כפר אביב, ומישר. 1200 דונם בקרבת גדרה חולקו על ידי הקרן הקיימת בין תושבי גדרה. במרכז המושב עשרת נותר מסגד הכפר. בשולי גבעת המסגד נמצא "גן דוד", אתר הנצחה לנופלים במערכות ישראל מישובי גדרות. הגן על שם דוד מרכוס.

<gallery>
תמונה:אבישי טייכר 197.jpg|שלט קרב בשית במושב עשרת
תמונה:אבישי טייכר 198.jpg|שלט קרב בשית במושב עשרת
</gallery>

==לקריאה נוספת==

חטיבת גבעתי במלחמת הקוממיות:הוצאת "מערכות", 1959.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20050504014522/http://www.givat-brenner.co.il/event.asp?eventID=542 הנופלים מגבעת ברנר בקרב בשית (מבצע השמד)]
*[http://www.youtube.com/watch?v=MJ6j8QnQEmY&feature=quicklist סרטון המציג את שרידי מסגד הכפר], 9/09.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:מישור החוף הדרומי
הפארק הלאומי קנאימה

הר טפויי
הפארק הלאומי קנאימה (בספרדית: Parque Nacional Canaima) הוא פארק לאומי בוונצואלה, המשתרע על שטח של 30,000 קמ"ר בדרום-מזרח המדינה, בגבול ברזיל וגיאנה. הפארק נמצא במדינת בוליבר, ושטחו הוא בערך כשטח אזור גראן סאבאנה.
== היסטוריה ==
הפארק הוקם ב-12 ביוני 1962, ושטחו הוכפל ב-1975. זהו הפארק השני בגודלו במדינה; גודלו כגודלה של בלגיה, או כגודלה של מרילנד, ארצות הברית. הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1994.

מפל אנחל
אחד ממאפייניו הייחודיים של הפארק הוא הרי הטפויי (tepuis), הרי שולחן המאפיינים אזור זה. הר הטפויי המפורסם ביותר הוא הר רוריימה (Roraima), ההר הגבוה מכולם וגם ההר הקל ביותר לטיפוס. בשמורה גם מפלי מים רבים, שהמפורסם בהם נופל מהר איואנטפוי (Auyantepui): זהו מפל אנחל, מפל המים הגבוה ביותר בעולם שגובהו 979 מטרים, כאשר 807 מתוכם הם נפילה חופשית. בשמורת קנאימה נמצאים סלעים מעידן הפרקמבריון, לפני 1.7 מיליארד שנים, מהעתיקים ביותר שנמצאו על פני כדור הארץ. מעליהם נמצאות שכבות אחרות, מעידנים מאוחרים יותר. התצורות הגאולוגיות שבפארק קנאימה מצביעות על כך שאמריקה ואפריקה היו חלק מיבשת על קדומה.

הפארק הוא מקורו של הנהר קארוני (Caroni), המזין את הנהר גורי (Guri), מהנהרות החשובים בוונצואלה.
השמורה מתייחדת במינים אנדמיים רבים. מעבר לצמחים ולבעלי חיים, השמורה היא ביתם של בני השבט האינדיאני פמון (Pemon), ילידי המקום. תרבותם של בני השבט מושרשת עמוק באזור, והם מאמינים שהרי הטפויי הם ביתם של רוחות ה"מאווארי" (Mawari).

הפארק עצמו נמצא באזור נידח למדי, ובו כבישים בודדים, וגם רובם של אלה הם דרכי עפר. בשמורה שני כפרים בלבד ועוד שלוש תחנות מיסיון של המסדר הקאפוצ'יני. התעבורה בתוך הפארק נעשית בעיקר על ידי מטוסים קלים.

ארגון אונסק"ו ציין ארבעה גורמים להכרזתו על המקום כאתר מורשת עולמית:
# יש בשמורה עדויות יוצאות דופן לתהליך ההתפתחות של כדור הארץ: כאמור לעיל, בשמורה נשתמרו סלעים מעידנים קדומים ביותר, לצד שכבות מתקופות מאוחרות יותר.
# יש בשמורה עדויות מעולות לתהליך הגאולוגי הנמשך, כמו גם להמשך ההתפתחות הביולוגית: בהרי הטפויי ממשיכים תהליכי הבלייה שעברו על הסלע בשמורה במשך מאות מיליוני שנים. הסביבה הביולוגית ממשיכה בהסתגלות לאדמה הדלה הנמצאת בהרי הטפויי, וניתן לצפות בתהליכים ביולוגיים מתמשכים, כמו התפשטות הסוואנה על חשבון היערות, וכמו ההשפעה ההדדית בין בני הפצון לסביבתם.
# יש בשמורה מאפיינים טבעיים נדירים ויוצאי דופן, ובהם הרי הטפויי ומפל אנחל.
# הפארק משמר מינים הנמצאים בסכנת הכחדה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.lagransabana.com/english/canaima.htm אתר תיירותי על פארק קנאימה] 
* [http://venezuelanindian.blogspot.com/2007/08/angel-falls.html על האגדות של בני פמון]

<div style="text-align: center;">

</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ונצואלה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:ונצואלה: גאוגרפיה
קטגוריה:אמריקה הדרומית: הרים