OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אגם קארצה

אגם קארצה
קארצה (באיטלקית: Lago Di Carezza; בגרמנית: Karersee; בלדינית: Lec de Ergobando) הוא אגם קטן לרגלי הרי הדולומיטים בדרום טירול שבאיטליה. האגם שוכן על רקע הרי קטינסיו (באיטלקית: Catinaccio; בגרמנית: רוזנגרטן, Rosengarten) ולאטמר (Latemar), חלק מהרי הדולומיטים. האגם שייך ל האיטלקית ולשנופן (Welschnofen). פירוש שם האגם בשפה הלדינית הוא "אגם הקשת" - "אגם הקשת בענן". באיטלקית פירושו של השם שונה לגמרי, והוא "אגם הליטופים" - "אגם הלטיפה". 

==גאוגרפיה ואקלים==
האגם קטן למדי בממדיו, ועומקו אינו רב ביחס לְאגם. קרקעיתו עשויה סלע גרניטי. המים שבו מקורם במי תהום מהר לאטמר, ולכן מקור מימי האגם אינו גלוי לעין.

מיקומו בגובה 1,520 מטר מעל פני הים. גובה פני המים משתנה במהלך השנה: באביב, בחודשי מאי ויוני, מגיעים פני המים באגם לשיא גובהם בשל הגשמים והמסת השלגים, בסוף אוקטובר לעומת זאת מגיעים פני המים לגובהם המינימלי במהלך השנה, ובחודשי החורף הקרים קופאים מימי האגם. בעת שיא גובה פני המים, אורכו הוא 287 מטר, רוחבו 137 מטר ועומקו המרבי עומד על 21 מטר בערך. כשגובה פני האגם בשפל, עומד העומק המרבי על 6 מטרים וחצי בלבד. הטמפרטורה המרבית של מי האגם במהלך השנה נרשמת בחודש אוגוסט ועומדת על 13ºC, ובמהלך השנה הטמפרטורה באגם עומדת על 4-7ºC לערך. 

על פני האגם משתקפים עצי האשוח מיער קארצה הסמוך, וכן רכסי ההרים הניצבים מאחורי האגם.

=="אגם הקשת-בענן"==
שמו של האגם בלדינית (שפה שמדברים באזור הרי הדולומיטים), "Lec de Ergobando", משמעו "אגם הקשת-בענן". שם זה ניתן לאגם על שום הצבעוניות המשתקפת במימיו.
לאחר הקיץ ולפני השלגים, האגם מתכווץ וצבעו ירוק מאד. ברקע הרי הדולומיטים.
ישנה אגדה רווחת, המסבירה את שמו של האגם ואת צבעוניותו. לפיה, באגם התגוררה בעבר בתולת ים, שנהגה לשבת לגדת האגם, לקלוע את צמתה ולזמר לעצמה שירים. מכשף שעבר במקום, שמע את שירתה והתאהב בה. הוא ניסה בדרכים שונות לחטוף אותה, אך כשל בכך. בייאושו, הוא ביקש את עצתה של המכשפה לנגוורדה (Langwerda), שייעצה לו להתחפש לתכשיטן, ליצור קשת בענן מהר קטינסיו עד להר לאטמר, וכן להשאיר תכשיטים על שפת האגם, וכך לפתות את בתולת הים ואז לחטוף אותה. המכשף שעה לעצתה, אך שכח להתחפש. בתולת הים השתוממה אל מול הקשת המרהיבה בענן והאבנים היפות, אך זיהתה את המכשף מסתתר על גדת האגם, ולפתע צללה אל מימיו. מאז לא ראה אותה שוב המכשף. בזעמו על כישלון תוכנית החטיפה, הסיר המכשף את הקשת-בענן מן השמים, ניתץ והשליך אותה אל האגם, יחד עם התכשיטים. מאז, על פי האגדה, מצטיין האגם בצבעי קשת-בענן מגוונים.

בתוך האגם מוצב פסל ארד המתאר את בתולת הים מן האגדה, פסל שבו ניתן לצפות בימים מסוימים במהלך השנה ובאחרים לא, בשל השינויים בגובה פני המים באגם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קארצה
קטגוריה:הרי האלפים
בני בשן

בני בשן (נולד ב-28 במאי 1977) הוא מוזיקאי, משורר, מלחין, זמר, תסריטאי ושדרן רדיו ישראלי.

== קורות חייו ==
בשן נולד בכפר בלום וגדל בכרמיאל. הוא שירת בגלי צה"ל ולאחר שחרורו המשיך לעבוד בתחנה כאזרח עד שנת 2000. בשנים 2009–2015 הגיש את תוכנית הצהריים "בני ברדיו" בגלי צה"ל ולאחר הפסקה קצרה חזר לשדר כתוכנית ערב. בשנת 2008 יצא לאור ספר שירים בשם "חמישים גיטרות קטנות" שבשן כתב.

בשן הוציא מספר שירים וקליפים פרודיים על תופעות בתרבות הישראלית. בשנת 2007 הוציא את השיר "אני בני בשן", עם קליפ פרודיה על "כוכב נולד", ובשנת 2011 הוציא את השיר "אחלה חמודה" עם להקת בום פם, פרודיה על הזמר הים-תיכוני.

בשן כתב למספר תוכניות טלוויזיה, בהן "מסודרים", "מועדון לילה" ו"כל לילה עם אסף הראל", בה גם הנהיג את להקת הבית. כמו כן בשן מקריין בפרסומות, בסדרה "היהודים באים" וכן בפרויקטים שונים של כאן 11 כגון סרטים בנושא השואה<ref></ref>.

== חיים אישים ==
בשן מתגורר בבריטניה והוא אב לתאומים. אחיו הוא הזמר עופר בשן.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומים ===
* בואו - 2005
* שירי עם אישיים - 2007
* מעשה באדם - 2009
* ריקודים על פי תהום - 2011

== קישורים חיצוניים ==
* 

* - תוכנית הצהריים של בני בשן בגלי צה"ל
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:כרמיאל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
לואיג'י מלרבה

לואיגי מלרבה (באיטלקית: Luigi Malerba; 1927 – 2008) הוא שם העט של לואי בונארדי, סופר איטלקי חשוב, שכתב רומנים, סיפורים וספרי ילדים. הוא היה ידוע גם כמחזאי וכותב תסכיתים לרדיו האיטלקי ותסריטים לטלוויזיה ולקולנוע, ספריו תורגמו לשפות רבות. הרומן פרי עטו "הנחש" תורגם לעברית.

==ביוגרפיה==
הוא נולד בעיירה בברצ'טו הסמוכה לעיר פארמה.
לאחר שסיים את לימודי המשפטים, בגיל 23 החל לעבוד כעיתונאי וכתב סיפורים קצרים, ובמקביל החל לכתוב תסכיתים עבור הרדיו האיטלקי, ותסריטים עבור הקולנוע והטלוויזיה. בפארמה הוא ערך בשנות ה-50 את מגזין הקולנוע האיטלקי Sequenze הוא הצטרף אל התנועה הספרותית החשובה קבוצה 63. אשר הורכבה מסופרים, משוררים ומבקרי ספרות איטלקיים כמו אלפרדו ג'וליאני, אומברטו אקו, קוראדו קוסטה, פורט אנטוניו. ב- 1963 הוא פרסם את ספרו הראשון הגילוי של האלפבית, ב-1966 הוא פרסם את הרומן הנחש, ב-1970 זכה בפרס מדיסיס כסופר הזר הטוב ביותר.
הרומן המפורסם ביותר של מלרבה הוא איתקה לנצח והוא יצא לאור ב-1997. הוא נפטר ב-2008 בהיותו בן 81 בעיר רומא (העיר בה חי ברציפות החל מ 1950). בשנת 2010 נוסד באיטליה פרס לואיג'י מלרבה המוענק לצעירים מתחת לגיל 28 בעבור תסריט, סיפור קצר או רומן.

== ספריו שתורגמו לעברית ==
* הנחש, (תרגמה מאיטלקית, מרים שוסטרמן- פדובאנו), תל אביב: הוצאת עם עובד, 1992.

== תסריטים שכתב ==
*The Overcoat - האדרת 1952 איטליה
*Catch as Catch Can - תפוס כפי יכולתך 1967 איטליה
*The Girl and the General - הילדה והגנרל 1967 איטליה
*Oh, Grandmother's Dead - אוי סבתא מתה 1969 איטליה

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1927
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2008
מפכ"ל המודיעין והביטחון (ניו זילנד)

מפכ"ל המודיעין והביטחון של ניו זילנד (באנגלית: Inspector-General of Intelligence and Security of New Zealand) הוא המפקח הכללי של מערכת הביטחון וקהילת המודיעין של ניו זילנד.

מפכ"ל המודיעין והביטחון אחראי לפיקוח על שתי סוכנויות הביון העיקריות במדינה: שירות הביון והביטחון של ניו זילנד (NZSIS), והלשכה הממשלתית לביטחון תקשורת של ניו זילנד (GCSB). הוא בוחן תלונות אזרחים נגד ארגונים אלה, ומפקח על פעולותיהם תוך בדיקה קפדנית כי מבצעיהם אינם סותרים את זכויות הפרט והאזרח. אף שסמכויותיו כמעט בלתי מוגבלות, הוא אינו מפקח על הלשכה להערכות לאומיות.

מפכ"ל המודיעין והביטחון נבחר על ידי ראש ממשלת ניו זילנד בהתייעצות עם מנהיג האופוזיציה. הממונה חייב להיות שופט בדימוס של בית המשפט העליון, ובמסגרת תפקידו הוא מוסר אחת לשנה דו"ח לראש הממשלה ולמנהיג האופוזיציה. עותק נוסף, שממנו מוסר כל פרט חסוי, מוצג לדיון בפני בית הנבחרים.

התפקיד נוצר ב-1996, כתחליף לתפקיד "הנציב לערעורים בענייני ביטחון" (Commissioner for Security Appeals) אשר פעל כנציב תלונות הציבור לעניינים ביטחוניים מאז 1969.

משרדו של מפכ"ל המודיעין והביטחון נמצא בבית פיטרסטון ברחוב פיטרסטון 123-119 בולינגטון.

==מפכ"לי המודיעין והביטחון==
*לארי גריג (1996–2004)
*פול ניזור (2004–2013)
*אנדרו מק'גצ'אן (2013 - 2014) 
*צ'ריל גווין (2014 - 2019)
* מדליין לרסי (2019-2020)
* ברנדן הורסלי (2020 ואילך)
==קישורים חיצוניים==
*[http://www.legislation.govt.nz/act/public/1996/0047/latest/DLM392285.html חוק מפכ"ל המודיעין והביטחון 1996] 
קטגוריה:ניו זילנד: צבא וביטחון
הידור מצווה

[[ארבעת המינים כשהם מאוגדים יחדיו זהו הידור מצווה.]]
הידור מצווה הוא עיקרון הלכתי הקובע כי יש לקיים מצווה באופן נאה ומהודר. במקרים בהם קיום המצווה דורש גם תשמישי מצווה וקדושה, הרי שלפי עיקרון זה יש להקפיד על חפצים משובחים.

הרעיון של הידור מצווה מופיע כבר בדברי התנאים, אולם המונח "הידור מצווה" מופיע בתלמוד רק בדברי סתם תלמוד (כלומר, ללא הבאת התנא או האמורא ששנה את המימרא), המיוחס לסוף תקופת האמוראים.

== מקור הדין ומהותו ==
מקור הדין כאמור, מופיע בדברי התלמוד במסכת שבת, כדרשה על אחד מפסוקי שירת הים: 

== פרטי הדין ==
בפוסקים נחלקו בגדר חיוב ההידור, יש הסברים כי הוא חיוב מדאורייתא, ויש הסוברים שדין זה הוא מדרבנן.

לדעת רש"י הטעם שהמשנה פסלה לולב יבש לנטילה הוא מטעם דין הידור, בתוספות העירו והכיחו שדין הידור הוא רק לכתחילה, ואין לפסול את הלולב עקב כך. באחרונים האריכו לבאר את דעת רש"י.

בתלמוד מבואר שאדם חייב להוציא לצורך קיום המצווה בהידור עד שליש מעלות המצווה ללא ההידור, אך נשארו בספק האם יש לחשב שליש זה מ'עלות האתרוג' קודם ההידור, (=מלגיו), או שהכוונה לשליש יחד עם הוצאת ההידור (=מלבר). לדוגמה, אם אתרוג פשוט עולה 60 שקלים, האם יש להוסיף 20 שקל שהם שליש מ-60, או שחייב להוסיף 30 שקלים, שיחד עם ה-60 יהוו שליש מ-90. הספק לא הוכרע בתלמוד, ויש מהראשונים שנקטו להחמיר ויש שנקטו להקל.

== יישום ==
למעשה הדין חל על כל המצוות אבל ישנם פרטים שנאמרו במפורש כגון: סוכה נאה, לולב (ואתרוג) נאה, שופר נאה, ציצית נאה, ספר תורה נאה, שכתוב בדיו נאה, בקולמוס נאה, בלבלר אומן וכרוך בבגדים נאים" (שבת קלג:). וכן איגוד ארבעת המינים, על אף שנפסק להלכה כדעת חכמים שאין חובה לאגוד (-לולב אין צריך אגד), אך יש לאוגדו מדין 'זה אלי ואנוהו'.

=== דוגמאות ===
* אין ליטול בארבעת המינים בסוכות אתרוג ששיעורו מינימלי (כביצה), אלא יש ליטול אתרוג הגדול בשליש מגודל ביצה משום "הידור מצווה".
* ישנם הנוהגים להסב במשך כל ליל הסדר משום "הידור מצווה".
* לפנים משורת הדין נחשב אף הוא כהידור מצווה.
* אף על פי שכל השמנים כשרים לנר חנוכה, "מצווה מן המובחר" להשתמש בשמן זית ולכן המהדרים מקפידים על כך.
* על אף שיוצאים בשמיעת ברכה מאחר, מדין שומע כעונה, כתבו בעלי התוספות שכששומע בעצמו נחשב הדבר כהידור מצווה.
בפוסקים דנו האם יש חיוב להדר בקניית קופסת אתרוג וחנוכיה, כפי שיש להדר בשופר נאה, או שאין לדמותם.

==קישורים חיצוניים==
* הרב יעקב אריאל, כיצד מהדרין? בתוך שו"ת באוהלה של תורה כרך ה', מאמרים סימן ה', בהוצאת מכון התורה והארץ תשס"ט. [https://www.toraland.org.il/%D7%A7%D7%98%D7%9C%D7%95%D7%92-%D7%A1%D7%A4%D7%A8%D7%99-%D7%94%D7%A8%D7%91/%D7%91%D7%90%D7%94%D7%9C%D7%94-%D7%A9%D7%9C-%D7%AA%D7%95%D7%A8%D7%94-%D7%94/%D7%9E%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99%D7%9D/%D7%A1%D7%99%D7%9E%D7%9F-%D7%94-%D7%9B%D7%99%D7%A6%D7%93-%D7%9E%D7%94%D7%93%D7%A8%D7%99%D7%9F/ ובאתר].

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:כללי המצוות
נאייחו

נאייחו (ביפנית: 内調 - 内閣 情報 調査室, תעתיק: נאייקאקו ג'והו צ'וסאשיצו) הוא משרד המחקר והמודיעין בממשלת יפן, סוכנות הביון הממשלתית של יפן, המקבילה ל-CIA האמריקני והמדווחת ישירות לראש ממשלת יפן.

הסוכנות נמצאת תחת ביקורת ציבורית, על כך שמרבית הידיעות המגיעות לידיה הוא מידע ממקורות גלויים ולא איסוף מודיעין באמצעות סוכנים. הסוכנות מעסיקה עד 175 איש שמרביתם מסוכנות המשטרה הלאומית של יפן.

ב-17 בינואר 2008 בכיר הארגון היה מעורב בשערוריית ריגול, כשהואשם בריגול לטובת רוסיה והעביר להם מידע מסווג.

==מנהלי הארגון==
* יושיו אומורי
* קזוהירו סוגיטה (ינואר-אפריל 2001)
* טושינורי קאנמוטו (2001-2006)
* הידשי מיטאני (2006-2010)
* שינאיצ'י וּוֶמאצוּ (2010-2011)
* שיגרו קיטמורה (2011 ואילך) (נכון ל-2017)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יפן: צבא וביטחון
היינריך זוטרמייסטר

היינריך זוטרמייסטר בגרמנית: Heinrich Sutermeister; 12 באוגוסט 1910 – 16 במרץ 1995) היה מלחין אופרה שווייצרי, המפורסם ביותר בזכות האופרה שלו "רומיאו ויוליה".<ref name=":0"></ref>

== ביוגרפיה ==
זוטרמייסטר נולד בפויירתאלן שבשווייץ למשפחה שווייצרית-גרמנית<ref name=":0" />. במהלך החודשים הראשונים של שנת 1930, הוא היה תלמיד בבית הספר הגבוה למוזיקה ולאמנויות הבמה במינכן, שם למד אצל קרל אורף<ref name=":1"></ref>. השפעתו של אורף על המוזיקה שלו הייתה רבה. בשובו לשווייץ באמצע שנות השלושים, הקדיש זוטרמייסטר את חייו להלחנה. הוא הלחין כמה יצירות לרדיו, החל מ"העכביש השחור" בשנת 1936, לפני שפנה מאוחר יותר לטלוויזיה. יצירתו הבימתית המצליחה ביותר היא האופרה רומיאו ויוליה , שהוקרנה בבכורה בדרזדן בשנת 1940 בניצוחו של קרל בהם<ref name=":0" />.

לאופרה האחרונה שהלחין, הוא עיבד את מחזהו של אז'ן יונסקו מות המלך . לדברי המוזיקולוגית אליזבת פורבס, האופרה הזו, שפורסמה לראשונה בשנת 1985 באופרה הממלכתית של בוואריה, עם שש דמויות בלבד, מקהלה זעירה ותזמורת קטנה היא, בדרכה הצנועה, יעילה כמו כל מה שכתב זוטרמייסטר.

הוא היה אחיו של הנס מרטין זוטרמייסטר. סבא שלהם היה הפולקלוריסט אוטו זוטרמייסטר .

הוא נפטר בוו-סור-מורז שבשוויץ.

== השפעות ==
לאחר הופעותיהם של קרל אורף וארתור הונגר, זוטרמייסטר הושפע מהם, ולכן אפשר להחשיב את היינריך זוטרמייסטר כמלחין נאו-קלאסי, אם כי לא בהכרח. הרי אורף והונגר היו נאו-קלאסיים אבל זוטרמייסטר לא הושפע מהם המון, אלא קצת.

== יצירות ==
=== מוזיקה לקונצרטים, קאמרית ודתית ===
* קונצ'רטו לפסנתר, 1943.<ref name=":0" />
* קפריצ'ו עבור קלרינט, 1947.<ref name=":0" />
* "Die Alpen", פנטזיה על שירי עם שווייצרים, 1948.<ref name=":2"></ref>
* "Gavotte de Concert", לחצוצרה ופסנתר, 1950.
* קונצ'רטו לפסנתר, 1953.<ref name=":0" />
* "מיסה דה רקוויאם", 1952–1953.<ref name=":0" />
* קונצ'רטו לצ'לו, 1954–1955.<ref name=":0" />
* קונצ'רטו לפסנתר, 1961–1962.<ref name=":0" />
* Poème funèbre - En mémoire de Paul Hindemith for Orchestra", 1965"<ref name=":2" />
* "Omnia ad Unum", למקהלה, 1965–1966.
* קונצ'רטו לצ'לו, 1971.<ref name=":0" />
* Te Deum", 1975"
* קונצ'רטו לקלרינט, 1975–1976.<ref name=":1" />
* Consolatio philosophiae, 1979.

== לקריאה נוספת ==
* Warrack, John and West, Ewan (1992), The Oxford Dictionary of Opera, 782 pages 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.independent.co.uk/news/people/obituaryheinrich-sutermeister-1611986.html באתר independent]
* [http://www.zb.uzh.ch/Medien/spezialsammlungen/musik/nachlaesse/sutermeister.pdf באתר zb]
* [http://www.operone.de/komponist/sutermeister.html באתר operone]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים שווייצרים
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1910
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-1995
ערכים עדיפים

בתכנון תעשייתי, ערכים עדיפים הם איברים מספריים של סדרות גאומטריות, שהשימוש בהן מבטיח במקרים רבים את בחירת המידה הקרובה ביותר לנדרשת עם שגיאה קטנה ביותר, בהינתן שיש רק סדרה סופית של גודלי מוצרים, בעוד שהערכים העשויים להידרש למוצר נפרשים על פני טווח גדול.

השימוש בערכים עדיפים נועד לאפשר סטנדרטיזציה של ייצור המוני, שתיתן מענה מיטבי לכל צורך שיתעורר במהלך בניית מוצר או מערכת סופית במוצרים הבסיסיים.

לדוגמה, גדלים סטנדרטיים של גליונות נייר, שמיוצרים בייצור המוני בסדרה קבועה של גדלים, אשר נועדו לאפשר מינימום של חיתוך (על ידי המשתמש הסופי של הגיליון) על מנת להגיע לגודל הרצוי.

למעשה, התוצאה של שימוש בערכים עדיפים בייצור מוצר נתון משפיעה על תחום שלם. בדוגמת גליונות הנייר למעלה, הרי שהגדלים הסטנדרטיים של הגליונות משפיעים על גודלי מוצרים רבים נוספים, כגון מעטפות, מדפסות וכדומה.

== ראו גם ==
* עיצוב תעשייתי

ערכים מספריים מיוחדים:
* השורש הריבועי של 2
* פאי
* יחס הזהב
* יחס הכסף

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תקנים
קטגוריה:עיצוב תעשייתי
ועידת חרקוב

ועידת חַרקוֹב הייתה כינוס של חברי הוועד הפועל הציוני הגדול הרוסים בעיר חרקוב בין 11 ל-14 בנובמבר 1903, כדי לדון בתגובותיהם לתוכנית אוגנדה, שהוצגה בקונגרס הציוני השישי.

הוועידה הייתה אחד השיאים בפעילות ציוני ציון, שהייתה תנועת ההתנגדות לתוכנית אוגנדה ולכן הייתה אופוזיציונית לתאודור הרצל מקדמה המרכזי של התוכנית.

בוועידה נבחרה ועדת היגוי בת ארבעה חברים לציונות רוסיה, ובראשה מנחם אוסישקין, מה שנחשב לעלבון כלפי הרצל, משום שאוסישקין היה ראש למתנגדיו. הוועידה הציבה אולטימטום: על הרצל לסגת מתוכנית אוגנדה ומכל כוונה עתידית להעלות שאיפות טריטוריאליות מחוץ לארץ ישראל, עליו לכנס את הוועד הפועל הגדול לפני שילוח המשלחת למזרח אפריקה הבריטית, ולקדם את ההתיישבות המעשית בא"י. על כל זה עליו להתחייב בכתב. אם לא יקוימו תנאי האולטימטום איימו, בשלב הראשון, להפסיק את הזרמת מסי השקל הציוני לווינה. התוכנית שלהם בהמשך כללה הצעות קיצוניות יותר, עד כדי הקמת התארגנות ציונית עצמאית ללא הרצל.

תוכניותיהם הודלפו לעיתונות וכך נודע הדבר לציבור וגרם להם לנזק תדמיתי. לטענת הביוגרף של הרצל ארנסט פאוול האיום המקורי שלהם, אותו רצו לשמור בסוד, היה להקים ארגון ציוני עצמאי בלי הרצל. הרצל פרסם את הדבר בביטאון התנועה הציונית, די ולט, וכך גייס לצידו גם רבים ממתנגדי תוכנית אוגנדה, שראו באיום לפילוג סכנה חמורה יותר. לדברי ההיסטוריון מיכאל היימן, לא התקבלה החלטה בעניין ההצעות הדרסטיות שעלו בחרקוב כמו הפסקת תשלום ופילוג התנועה אך הן כנראה נידונו ברצינות. השיחות הודלפו לעיתונות בניסיון ליצור רושם שהחלטות הללו התקבלו. פרסום דבר "המרד" ואיום הפילוג בגיליון די ולט מה-25 בדצמבר 1903, עורר התנגדות ציבורית רבה למתנגדי הרצל ופגע בהם. הרצל דאג שעותקיו יופצו נרחבות כדי לגייס תמיכה בעמדתו.

כשבאו שליחי ועידת חרקוב (שמשון רוזנבאום וצבי בלקובסקי) להגיש את האולטימטום להרצל ב-31 בדצמבר 1903, הוא קיבל אותם בסבר פנים יפה וידידותיות, אך לא היה מוכן להתייחס אליהם כאל שליחים של ועידת חרקוב – בה ראה כינוס לא לגיטימי המנסה לכפות את סדר יומו על הקונגרס – אלא רק כאל חברים יחידים מהוועד הפועל הגדול.

==לקריאה נוספת==
* אלכס ביין, תיאודור הרצל, ספר תולדותיו, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ד-1934.
* יוסף גולדשטיין, פרשת אוגנדה – היבטים נוספים, ציון, שנה מ"ח, תשמ"ג, החברה ההיסטורית הישראלית, עמ' 408–425.
* ארנסט פאוול, הרצל במבוך הגלות, ביוגרפיה, הוצאת מחברות לספרות, 1997.
<div style="direction: ltr;">
* .Heymann, Michael, Editor, The Uganda Controversy, Volume 2, Tel-Aviv University, 1977
* .Vital, David, Zionism: the Formative Years, Oxford 1982</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* דני גוטוויין, [https://web.archive.org/web/20060622144927/http://herzl.haifa.ac.il/bemvoei.doc הרצל וקישנב], דברים שנשא ביום העיון: במבואי עיר ההרגה – מאה שנים לפוגרום קישינב (27.3.2003), מוסד הרצל לחקר הציונות ולימודה

== הערות שוליים ==

חרקוב
קטגוריה:בנימין זאב הרצל
קטגוריה:טריטוריאליזם

__NOTOC__
קטגוריה:חרקוב: היסטוריה
מקינואיט

מקינואיט הוא מינרל סולפידי המכיל ניקל וברזל.

==תכונות==
===הרכב כימי וקריסטלוגרפיה===
נוסחת המבנה הכימי של המקינואיט היא Fe,Ni)<sub>9</sub>S<sub>8</sub>).

המקינואיט מתגבש במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיטטרגונלית דיפירמידלית" <math>4/m\ 2/m\ 2/m</math>, וחבורת סימטריות מרחבית P4/nmm. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=3.6735 ו-c=5.0328.

===תכונות פיזיקליות===
הגבישים של המקינואיט לוחיים, דקים ומפותחים היטב והם מגיעים לגודל של 1 מ"מ. גבישי מקינואיט עשויים להופיע כמקבצים נוצתיים או חסרי צורה, אבל בדרך כלל מצוי המינרל כתכלילים של פתיתים זעירים בתוך כלקופיריט או פנטלנדיט. למקינואיט יש פצילות מושלמת על מישור {001}. הקשיות של המינרל נמוכה – 2.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 4.17 גרם לסמ"ק.

===תכונות אופטיות===
אופטית המינרל הוא אי-איזוטרופי באופן בולט וגם תופעת הפלאוכרואיזם בולטת בו. גבישי המקינואיט הם אטומים. צבעם צהוב בגוון ארד או אפור לבנבן. הברק של המקינואיט הוא מתכתי, וגבישיו יוצרים שרטוט בצבע שחור.

==גילוי ומקור השם==
המינרל נתגלה ב-1962 במכרה מקינאו (Mackinaw) במחוז סנוהומיש (Snohomish) במדינת וושינגטון שבארצות הברית, על ידי קבוצת גאולוגים אמריקניים בראשות הווארד טסקר אוונס (Howard Tasker Evans Jr, 2000-1920). המינרל קרוי על שם המקום בו נתגלה לראשונה.

מקינואיט היה מוכר לפני כן, אך בטעות הוא זוהה כמינרל ואלרייט (Fe,Cu)S&middot;3(Mg,Al)(OH)<sub>2</sub>)4), מינרל דומה בצורתו אך בעל הרכב כימי שונה ורך יותר.

==מקור ותפוצה==
מקינואיט נוצר כתוצר המרה הידרותרמית בפרידוטיטים שעברו סרפנטיזציה. המינרל מצוי גם בסביבה בה יש תהליכי חיזור של משקעים דקי גרגיר בקרקעית נהרות, ככל הנראה מפעילות של חיידקים מגנטוטקטיים וחיידקים המייצר סולפטים. מופעים נדירים שלו מצויים במטאוריטים כונדריטים פחמניים.

המקינואיט נמצא במספר מקומות רב (נכון ל-2011 הוא נתגלה ב-231 אתרים בעולם), אבל הוא נחשב מינרל נדיר יחסית. מקומות בהם אפשר למצוא מקינואיט כוללים את מכרה מקינאו (Mackinaw) במחוז סנוהומיש (Snohomish) במדינת וושינגטון (המקום בו נתגלה לראשונה), בבוץ שעל קרקעית נהר מיסטיק (Mystic), בבוסטון שבמסצ'וסטס שבארצות הברית; במחדר "כבש המושק" (Muskox intrusion) בטריטוריות הצפון-מערביות ובמכרה פלקונברידג' (Falconbridge mine) באגן סדברי באונטריו שבקנדה; במכרה אוטוקומפו (Outokumpu) בפינלנד; במכרה פיאט בפיימונטה שבאיטליה; בלנדסברג (Landsberg), בסמוך לאוברמושל (Obermoschel) במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה; במסיב קובדור (Ковдор) בחצי האי קולה שברוסיה; ובברוקן היל בניו סאות' ויילס ובמרבץ הניקל סקוטיה (Scotia) בקלגורלי (Kalgoorlie) באוסטרליה המערבית שבאוסטרליה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://webmineral.com/data/Mackinawite.shtml אתר WebMineral]
*[http://www.mindat.org/min-2512.html אתר Mindat]
*[http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/mackinawite.pdf פרויקט rruff]
*[http://rruff.info/uploads/USGSPP475_64.pdf Evans, H.T., Jr., C. Milton,E.C.T. Chao, I. Adler, C. Mead, B. Ingram,and R.A. Berner (1964), Valleriite and the new iron sulfide, mackinawite] המאמר המקורי על גילוי המינרל 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מינרלי ברזל
קטגוריה:מינרלים סולפידיים
קטגוריה:מינרלי ניקל
קטגוריה:מינרלים
לונר פרוספקטור

לונר פרוספקטור (באנגלית: Lunar Prospector) הייתה משימה לחקר הירח ששוגרה על ידי נאס"א כחלק מתוכנית דיסקברי. עלות המשימה, שמשכה היה 19 חודשים, הייתה 62.8 מיליון דולרים, ומטרתה הייתה למפות את הרכב פני השטח וחיפוש אחר קרח בקטבי הירח, מדידת השדה המגנטי והכבידתי של הירח ממסלול קוטבי. המשימה שוגרה ב-7 בינואר 1998 והסתיימה ב-31 ביולי 1999 עם התנגשותה המכוונת של החללית בתוך מכתש במטרה לבחון את הקוטב הדרומי של הירח בחיפוש לא מוצלח אחר מים.

הקבלן הראשי של המשימה הייתה חברת לוקהיד מרטין והמשימה נוהלה על ידי מרכז המחקר איימס של נאס"א. החוקר הראשי של המשימה היה ד"ר אלן בינדר.

==מבנה החללית==
לונר פרוספקטור ב[[חדר נקי]]
הלונר פרוספקטור הייתה בצורת תוף גלילי בקוטר 1.36 מטרים ובגובה 1.28 מטרים. לאחר השיגור פרשה החללית שלוש זרועות באורך 2.5 מטרים עליהם הורכבו הכלים המדעיים. המשקל הכולל של החללית היה 296 ק"ג. החללית נשלטה על ידי 6 מנועי הידרזין בעלי 22 ניוטון דחף כל אחד. בתוך התוף הגלילי היו 3 מכלי דלק שהכילו 138 ק"ג של הידרזין מדוחס עם הליום. מערכת הכוח של החללית כללה שני לוחות סולאריים שהפיקו כ-186 ואט וסוללת ניקל-קדמיום נטענת בעלת קיבול של 4.8 אמפר-שעה. התקשורת עם החללית בוצעה באמצעות שני משדרים בפס S ושתי אנטנות. מחשב החללית היה מחשב Harris 80C86 עם 64 ק"ב של EEPROM ו-64 ק"ב של RAM סטטי.

החללית נשאה על גביה מעט מאפרו של ד"ר יוג'ין שומייקר (28 באפריל 1928 - 18 ביולי 1997), אסטרונום ושותף לגלוי השביט שומייקר-לוי 9, לקבורת חלל.

===כלים מדעיים===
*GRS - ספקטרומטר קרינת גאמא.
*NS - ספקטרומטר נייטרונים.
*APS - ספקטרומטר קרינת אלפא.
*DGE - ניסוי כבידה דופלר.
*MAG/ER - רפלקטומטר ומגנטומטר אלקטרונים.

==פרופיל המשימה==
לונר פרוספקטור שוגרה על גבי משגר אתנה II ב-7 בינואר 1998 והחלה מסע בן 105 שעות אל הירח. במהלך המסע נפרשו שלושה מוטות עליהם הותקנו הכלים המדעיים. בסוף המסע נכנסה החללית למסלול סביב הירח, 11.6 שעות להקפה. כעבור 24 שעות החללית הוכנסה למסלול ביניים בן 3.5 שעות להקפה וכעבור 24 שעות נוספות (13 בינואר 1998) למסלול קדם-מיפוי של 92 × 153 ק"מ. ב-16 בינואר הוכנסה החללית למסלול קוטבי כמעט מעגלי ברדיום של 100 ק"מ עם נטיית מסלול של 90° וזמן הקפה של 118 דקות. ב-19 בדצמבר 1998 הונמכה החללית למסלול של 40 ק"מ כדי לבצע מיפוי ברזולוציה גבוהה יותר. המסלול שונה שוב ב-28 בינואר 1999 למסלול של 15 × 45 ק"מ והחללית סיימה את משימתה העיקרית בת השנה והחלה את משימתה המורחבת.

המשימה הסתיימה ב-31 ביולי 1999, 9:52:02 UT עם התרסקותה המכוונת של החללית באזור "חשוך-עד" במכתש שומייקר סמוך לקוטב הדרומי של הירח. מתכנני המשימה קיוו כי ההתרסקות תעלה ענן אבק שיוכלו לצפות בו מכדור הארץ. בענן האבק ציפו לראות אד מים שישוחרר ממצבורי הקרח שבקוטב הדרומי. למרות הציפיות, אף ענן אבק לא נצפה מכדור הארץ.

==ראו גם==
*תוכנית דיסקברי
*צ'אנדריאן 1
*LRO
*GRAIL

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

*[http://lunar.arc.nasa.gov/ לונר פרוספקטור] 

קטגוריה:תוכנית דיסקברי
קטגוריה:משימות לחקר הירח
אישה בברלין

אישה בברלין (בגרמנית: Eine Frau in Berlin) הוא יומן שנכתב על ידי מרתה הילרס על התקופה שבין ה-20 באפריל ל-22 ביוני 1945 בברלין (הקרב על ברלין). לבקשת המחברת, היצירה פורסמה בעילום שם כדי להגן עליה.

== הספר ==
הספר מתיימר לפרט את חוויות הכותבת כקורבן אונס בתקופת הכיבוש של הצבא האדום את העיר. שנתיים לאחר מותה, בשנת 2003, המחברת האנונימית זוהתה כמרתה הילרס, כתבת העיתון סידוייטשה צייטונג. היא זוהתה על ידי עורכת הספרות הגרמנייה יינס בריסקי, אשר אמרה כי המחברת הייתה עיתונאית שעבדה במגזינים ועיתונים בתקופת הנאצים, ואשר עבדה גם כתעמולנית בזמן הרייך השלישי ועסקה בכתיבת חוברת גיוס לחיל הים, אך כנראה לא הייתה חברה במפלגה הנאצית.

היומן מתאר חוויות אישיות של המחברת בתקופת הכיבוש של ברלין על ידי הסובייטים בתום מלחמת העולם השנייה, מסביר רבות את הזוועות ואת המאבק של התושבים כדי לשרוד. הסופר הגרמני קורט מארק (ק. וו. צראם) היה אחראי על הפרסום הראשוני של היצירה בארצות הברית ב-1954.

בספטמבר 2003 (כאשר זהות האלמונית התגלה לראשונה), בקשות הגישה ליומנים המקוריים לא היו מובנים מאליהם, וכתב העיתון ברלינר צייטונג אימת את היומן כיומן אותנטי, בשל הביקורות על כך שהטקסט עצמו עבר שינויים, שנעשו בין היומן בכתב יד הראשוני לכתב היד מודפס שתורגם לאנגלית, כמו גם שהיומן פורסם כעשור לאחר האירועים המדוברים, וכי קיימים פערים קטנים בין המהדורות.

לאחר שוולטר קמפובסקי בחן את ההערות ביומן, מטעם בית ההוצאה לאור הוא ציין כי היומן היה אמיתי אף שהספר שפורסם מכיל חומר שלא כתוב ביומן. אנטוני ביווֹר, היסטוריון בריטי שכתב היסטוריה מפורטת על הקרב על ברלין, אישר את אמיתות היומן על ידי השוואת התוכן עם הידע המפורט שלו של התקופה ומקורות ראשוניים אחרים שצבר.
==הסרט: אנונימה - אישה בברלין 2008==
הסרט אנונימה - אישה בברלין (Anonyma - Eine Frau in Berlin) מ-2008, המבוסס על הספר, הוא סרטו של הבמאי מארק פרברבוק.

לאחר שנאנסה על ידי מספר חיילים סובייטים, גיבורת הסרט, מרתה הילרס (בגילומה של השחקנית נינה הוס), מפתה את קצין הפיקוד הסובייטי, אנדריי, לצורכי הגנתה. לאחר סירובו הראשוני הקר, הקצין מתפתה ומחליט להגן עליה ולסייע לה, אלא שעד מהרה הוא מגלה שהסיוע לה הוא יקר בהרבה משחשב.
==ראו גם==
*הקרב על ברלין
*מבצע ברברוסה
*צא וראה
*יומן ברלין מאת רות אנדריאס-פרידריך

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ברלין: תרבות
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
שרה ראמוס

שרה אמילי ראמוס (באנגלית: Sarah Emily Ramos; נולדה ב-21 במאי 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה. התפרסמה בסדרות הטלוויזיה "חלום אמריקאי" ו"הורים במשרה מלאה".

== ביוגרפיה ==
ראמוס נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה לאב פיליפיני ולאם אמריקאית ממוצא יהודי. החלה לפתח את כישורי משחק שלה כשהייתה בת 9, בסדנאות למשחק שבמרכז לוס אנג'לס והופיעה בפרסומות.

היא סיימה בהצטיינות את לימודיה אוניברסיטת קולומביה במאי 2015.

== קריירה ==
ראמוס החלה את הקריירה שלה בגיל צעיר מאוד וכיכבה בפרסומות טלוויזיה שונות, אך זכתה לתשומת לב רבה כאשר שיחקה בין התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה "חלום אמריקאי" ברשת NBC, בה גילמה את אחותה הקטנה של הגיבורה הראשית מג פריור (בריטני סנואו). על תפקידה זה קיבלה מועמדות לפרס האמן הצעיר. 

בשנת 2006 שיחקה בסדרת הדרמה של רשת The CW, "בורחים", בתפקיד של האנה רידר / קייט הולנד, בתם של דוני וולברג ולזלי הופ. 

בשנת 2010 החלה ראמוס לככב בקומדיית המצבים "הורים במשרה מלאה" של רשת הטלוויזיה NBC, בתור תלמידת התיכון האדי ברייבמן. היא שיחקה בסדרה לכל אורך הסדרה, עד לסיומה ב-2015 לאחר 6 עונות. 

בשנת 2016 שיחקה בקומדיה המצליחה "המדריך לסינגלס" לצידן של דקוטה ג'ונסון ורבל וילסון.

== חיים אישיים ==
ביולי 2016 הודיעה ראמוס באמצעות המדיה החברתית כי היא נמצאת במערכת יחסים עם הבמאי מאט ספייסר, אשר נמשכת מאז 2013. ביולי 2019 השניים התארסו.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
* למה לעצור עכשיו (2012)
* המדריך לסינגלס (2016)
* סלאש (2016)
*אנחנו לא שייכים לכאן (2017)
*הילד למטה (2018)
*Ask for Jane (2018)

=== טלוויזיה ===
* חלום אמריקאי (2005-2002)
* סקראבס (2005)
*קרוב לבית (2006)
*בורחים (2006)
*חוק וסדר (2007)
*המכשפים מווייברלי פלייס (2008)
*ללא עקבות (2008)
*שקר לי (2009)
*הלוחשת לרוחות (2009)
*הורים במשרה מלאה <small>(אנ')</small> (2012-2010, 2015-2014)
*איש משפחה (2011) - דיבוב
*רובוט צ'יקן (2012) - דיבוב
*מרפאה פרטית (2013)
*היסטוריה שתויה (2016)
*הרומן (2016)
*ארוכה הדרך הביתה (2017)
*מידנייט טקסס (2018-2017)
*לייקרס: קבוצה מנצחת (2022)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פיליפיני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1991
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
When Love Takes Over

When Love Takes Over (בתרגום חופשי: כשאהבה משתלטת) הוא שיר של הדי.ג'יי הצרפתי, דייוויד גטה. השיר הופץ כסינגל הראשון מתוך אלבומו הרביעי, One Love, ב-21 באפריל, 2009 על ידי וירג'ין רקורדס.
השיר נולד כאשר גטה השמיע את הגרסה האינסטרומנטלית שלו במהלך הופעה, בקיץ 2008. הזמרת האמריקאית, קלי רולנד, אהבה את השיר ושכנעה את גטה לתת לה להקליט לשיר גרסה קולית.

מילות השיר עוסקות באופוריה שמרגיש מישהו שמתאהב באחר.

השיר זכה לשבחי הביקורות אשר רובן ציינו את התוספת הקולית העוצמית והרגשית של רולנד אשר הפכו את השיר לזכור ביותר מהאלבום, One Love.
השיר זכה להצלחה במצעדים ברחבי העולם. הוא הפך לסינגל המצליח ביותר של גטה בבילבורד האמריקאי, מכר תקליטי פלטינה ו-5 תקליטי זהב ברחבי העולם וזכה בפרס גראמי.
גטה ורולנד בהופעה בפסטיבל אורנג' רוק-קורפס לונדון בשנת 2009

==פרסים==

* מקור:

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי דייוויד גטה
קטגוריה:שירי קלי רולנד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי יונס אוקרלונד
קטגוריה:שירי אלקטרופופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בטורקיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ברומניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
Pumped Up Kicks

Pumped Up Kicks הוא שיר של להקת האינדי פופ האמריקנית Foster the People. השיר יצא במקור לשווקים בספטמבר 2010 בתור סינגל הבכורה של הלהקה ונכלל בהמשך באלבום הבכורה של הלהקה "Torches". השיר נכתב והוקלט על ידי סולן הלהקה מארק פוסטר.

השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקני ונשאר במקום זה במשך שמונה שבועות ברציפות, מה שהפך אותו לשיר הרוק האלטרנטיבי הראשון שהגיע לחמשת השירים בפסגת המצעד מאז שלהקת קינגס אוף ליאון הצליחו להביא את שירם "Use Somebody" לפסגת המצעד במהלך בשנת 2009.

השיר מאופיין בשילוב של מוזיקה קצבית ועליזה עם טקסט קודר הכתוב מנקודת מבטו של נער מטורף אשר מתכנן לבצע מעשי רצח.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי ג'וזף גייגר וצולם במיקומים שונים ברחבי לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו כאשר לאורך הקליפ נכללו קטעי וידאו בהם הלהקה מופיעה בברים שונים. הקליפ מכיל גם קטעי וידאו שונים בהם חברי הלהקה צולמו בעת פעילויות אחרות, כגון משחק פריסבי, שתיית בירה, וגלישת גלים. הווידאו קליפ הגיע למקום ה-21 במצעד הווידאו קליפים הקנדי MuchMusic Countdown.

== היסטוריית מצעדים ==

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.youtube.com/watch?v=SDTZ7iX4vTQ הקליפ לשיר] באתר יוטיוב.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2010
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2010
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על אלימות במשפחה
קטגוריה:שירים על בית ספר
קטגוריה:שירים על בריונות
קטגוריה:שירי פופ פסיכדליים
קטגוריה:שירי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:שירי פלטינה מחומשת ומעלה באוסטרליה
קטגוריה:שירי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד: שירים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
ואדי חנין

מלך ירדן עבדאללה הראשון בביקור בוואדי חנין בשנות ה-20]]
בית הכנסת "גאולת ישראל" במבנה המסגד של הכפר הערבי
ואדי חנין (בערבית: وادي حنين) היה כפר ערבי בנפת רמלה ששכן בצמוד למושבה נס ציונה (ממזרח לרחוב ויצמן). הכפר, שהוקם בשנות העשרים של המאה ה-20 ותושביו התפרנסו בעיקר ממסחר ושירותים, ננטש במהלך מלחמת העצמאות ורוב בתיו נהרסו. חלק מקרקעות "ואדי חנין" נרכשו על ידי מייסדי המושבה נס ציונה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

==היסטוריה==
ראשיתו של הכפר בשנת 1926 כיוזמה פרטית של ערבי מחמולת אבו ג'בר מן הכפר הערבי הסמוך סרפנד אל-חראב . החמולה עסקה בגידול אבטיחים ולכן הוא הקים סוכת אבטיחים לצד הדרך הראשית יפו-עזה. העסק שגשג והפך תוך זמן קצר למבנה קבע שכלל חנות כלבו ובית קפה. עיסוקם של רבים מבני נס ציונה בפרדסנות הצריך כוח אדם עונתי רב ואפשר לערבים רבים מן הסביבה להשלים כך את הכנסותיהם.

בנוסף, תנופת הפיתוח במושבות נס ציונה, ראשון לציון ורחובות הסמוכות, יצרה מקומות עבודה רבים נוספים לערביי הסביבה. מיקומה של נס ציונה על צומת דרכים (הדרך הראשית יפו-עזה והדרך מרמלה לנבי רובין), שימש גם הוא גורם להתיישבות הערבים במקום והם בנו את בתיהם בצמוד ליישוב העברי.

במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1931 נמנו בוואדי חנין 280 תושבים ב-55 בתים.

חברת האוטובוסים הערבית שהפעילה קו מיפו לעזה הקימה תחנה בכפר ומשרד בצמוד אליה.

בשנת 1934 החל מוח'תאר הכפר, שוקרי אל-תאג'י, בבניית מסגד בכפר. בכפר לא היה בית ספר וילדי הכפר למדו בבית הספר בכפר הסמוך סרפנד אל-חראב. במהלך שנות ה-40 הכפר הפך למקור האספקה המרכזי של תושבי האזור בשל מיקומו האסטרטגי על הדרך הראשית מיפו דרומה.

בסקר הכפרים ב-1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר בכ-1,620 מוסלמים. שטח הכפר נאמד ב-5,401 דונם, מהם 3,211 דונם בבעלות יהודית. אוכלוסייתה של נס ציונה הסמוכה נאמדה ב-1,760 יהודים.

עם פרוץ מלחמת העצמאות והתערערות המצב הביטחוני עזבו התושבים המבוססים והעשירים יותר (למעלה מ-1,000) את הכפר בחודש ינואר 1948, בתקווה שיוכלו לשוב מאוחר יותר, ונותרו בו כ-500 תושבים.
יחידות סדירות של ההגנה נכנסו לכפר ב-17 באפריל ופינו מזרחה את מעט התושבים שנמצאו בו.

רוב בתי הכפר ובעיקר המבנים שהיו סמוכים לדרך הראשית נהרסו וצריח המסגד נהרס, בעוד שגוף המסגד הוסב לשמש כבית כנסת על ידי תושבי נס ציונה הסמוכה, ונקרא כיום "גאולת ישראל".

השם הערבי הונצח בשמו של רחוב "עמק השושנים" היוצא מרחוב ויצמן מערבה. כ-10 בתים שרדו מן הכפר, ומשמשים כיום את המכון למחקר ביולוגי ואת המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.palestineremembered.com/al-Ramla/Wadi-Hunayn/index.html דף הכפר באתר Palestine Remembered]
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2023/10/30/סיבוב-במסגד-שהפך-לבית-כנסת-בנס-ציונה/ סיבוב במסגד שהפך לבית כנסת בנס ציונה], באתר 'חלון אחורי', 30 באוקטובר 2023

==הערות שוליים==

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:שפלת יהודה
קטגוריה:נס ציונה: גאוגרפיה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1926
TomTom

Tomtom היא יצרנית הולנדית של מערכות איכון עולמיות (GPS) המתמחה במיוחד בייצור מערכות GPS לשימוש אזרחי כגון מערכות ניווט והתמצאות למכוניות פרטיות. בשנת 2008 רכשה החברה את יצרנית המפות הדיגיטליות "Tele Atlas" עבור 2.9 מיליארד יורו.

מטה חברה ממוקם באמסטרדם שבהולנד.

== היסטוריה ==
בשנת 1991 אנשי העסקים ההולנדים פיטר פרנס פאוולס ופיטר חילן ייסדו את חברת "Palmtop" בהולנד. בתחילת דרכה של החברה היא התמקדה בפיתוח של יישומים עבור הדור הראשון של מחשבי כף היד. באותה העת רוב היישומים שהחברה פיתחה היו מיועדים לשימוש עסקי, אך לאור הביקוש הרב של יישומים מסוג מארגנים אישיים, החברה החלה להתמקד בפיתוח של יישומים מסחריים כגון מילונים, יישומים פיננסיים שונים, משחקי וידאו ויישומי GPS לחישוב תוואי הדרך המהיר ביותר לבעלי מכוניות. יישומים אלה החלו להימכר ברחבי העולם. שוק היישומים של מחשבי כף היד התרחב במהירות, במיוחד לאחר ההצלחה הרבה לה זכה מכשיר הפאלם פיילוט בשנת 1996 ובעקבות כניסתה של חברת מיקרוסופט לשוק מכשירי כף היד אשר החלה לשווק מכשירי כף יד מבוססי מערכות ההפעלה חלונות. חברת Palmtop פיתחה באותה העת יישומים עבור כל המכשירים הללו. 

בשנת 2001 שינתה החברה את שמה ל"TomTom". באותה העת השיקה את יישום הניווט "TomTom Navigator" עבור מכשירי כף יד מבוססי מערכת ההפעלה Palm OS. היישום זכה להצלחה רבה ברחבי העולם. כאשר באביב 2003 יצאה לשווקים הגרסה הבאה של היישום – ה-"TomTom Navigator 2", כבר היה ברור כי יש ביקוש רב למכשירי GPS ייעודיים בקרב לקוחות אשר אינם מחזיקים במחשב כף יד. בעקבות כך, באביב 2004 יצא לשווקים מכשיר ה-GPS הייעודי " TomTom Go", מכשיר ה-GPS הייעודי הראשון של החברה שהכיל מערכת ניווט לרכב בלבד. בסתיו 2004 הכריזה החברה על שחרור היישום "TomTom Mobile" לשווקים – מערכת ניווט חדשה שניתן להפעילה מהטלפון הסלולרי. 

יישום הניווט "TomTom Navigator 7" של החברה הפועל על מכשיר [[סמארטפון של HTC]]
מכשיר הניווט "TomTom One" של החברה

== ראו גם ==
* גרמין

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ניווט לווייני: שימושים
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
Gettin' Over You

Gettin' Over You הוא שיר של הדי.ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בהשתתפות הזמר כריס ויליס, פרגי והצמד LMFAO. השיר הופץ כסינגל החמישי מתוך אלבומו הרביעי של גטה, One Love, ב-12 באפריל 2010 על ידי וירג'ין רקורדס.

השיר הוא רמיקס לשיר "Gettin' Over" אשר יצא כסינגל שיווקי לאלבום, One Love והשתתף בו, כריס וויליס. מאוחר יותר נוספו קולותיהם של יתר האמנים.

בתחילה, הזמר וויל אי. אם. היה אמור להשתתף בשיר, לצדה של פרגי אך הוא הוחלף על ידי הצמד האמריקאי, LMFAO. גטה סיפר בריאיון למגזין "דיגיטל ספיי" כי סירב לתת ללהקת הבלאק אייד פיז להקליט את גרסתם לשיר לאלבומם, The E.N.D.. במקום זאת, גטה הציע לפרגי להשתתף בשיר והיא נענתה בחיוב
.

השיר הפך לשירו הראשון של גטה המגיע למקום הראשון במצעד הצרפתי, ובנוסף הגיע לצמרת המצעדים ברחבי העולם.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי דייוויד גטה
קטגוריה:שירי פרגי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פרגי
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
מיכל פרידמן

מיכל (רגינה) פרידמן היא חוקרת ופרופסור חבר בגמלאות בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. שימשה בעבר כראש החוג. פרידמן הייתה ממקימי החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, יחד עם יהודה ג'אד נאמן ואברהם הפנר.

מחקריה עוסקים בקולנוע הישראלי, הקולנוע הנאצי, הקולנוע הגרמני החדש וראשית הקולנוע הגרמני, קולנוע צרפתי, אוטוביוגרפיה קולנועית וטראומה. 

פרידמן נשואה לזאב והיא אימם של השחקן טל פרידמן, התסריטאי יובל פרידמן והמרצה לתקשורת ד"ר אריאל פרידמן.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
איגור סמולניקוב

איגור אלכסנדרוביץ' סמולניקוב (ברוסית: Игорь Александрович Смольников; נולד ב-8 באוגוסט 1988 בקאמנסק אוראלסק שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי.
==קריירה==
===קריירת מועדונים===
איגור הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של קבוצת לוקומוטיב מוסקבה. הוא שיחק בשורות טורפדו מוסקבה לפני שהבחינו בו ציידי הכישרונות של הקבוצות הגדולות בליגת העל הרוסית. הוא שיחק בלוקומוטיב עד במרץ 2009 זו השאילה אותו לאורל מיקטרינבורג. במדיה שיחק 12 משחקים לפני שהושאל שוב, הפעם לצ'יטה.

בנובמבר 2009 חזר להרכב לוקומוטיב והיה אמור תחילה להיות מושאל לקבוצת המילואים של לוקומוטיב, לפני שהועבר לבסוף לקבוצה העיקרית.

הוא שיחק כמה משחקים במדי לוקומוטיב בליגת העל הרוסית, ובסוף יולי הוזמן לנבחרת הצעירה, אבל לבסוף ישב על הספסל במשחק הניצחון נגד לטביה.

באוגוסט 2011 הושאל לרוסטוב וביוני 2012 עבר לקרסנודאר.

ב-13 באוגוסט 2013 זניט סנקט פטרבורג וקרסנודאר הגיעו להסכמה לפיה סמולניקוב יעבור לזניט תמורת 6 מיליון יורו. את הופעת הבכורה שלו במדי זניט ערך ב-17 באוגוסט 2013 במשחק נגד אנז'י, וב-9 באוגוסט 2014 הבקיע במדי זניט את שער הבכורה שלו והבקיע את שער הניצחון על דינמו מוסקבה ב-13 בספטמבר 2014, במשחק שהסתיים בתוצאה 3:2 לזניט.

ביולי 2020 עבר לקרסנודאר תמורת חוזה לשנתיים. הוא שיחק במדי קרסנודאר בליגת האלופות וערך את הופעת הבכורה במשחק הגומלין של סיבוב המוקדמות השלישי מול פאוק סלוניקי, ב-30 בספטמבר 2020, במשחק שבו הוא בישל את 2 שערי הניצחון של קרסנודאר שהבטיחה למועדון השתתפות ראשונה בהיסטוריה בשלב הבתים של המפעל. בתום עונת 2020/2021 שוחרר מהקבוצה

לקראת עונת 2021/2022 חתם בארסנל טולה.

===קריירה בנבחרת===
סמולניקוב היה בהרכב נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19 ביורו 2007 עד גיל 19, הנבחרת הצליחה לגבור על אנגליה וצ'כיה במשחקי המוקדמות, אף שבטורניר עצמו כשלה להעפיל משלב הבתים.

הוא שיחק במדי במשחק הידידות נגד ב-19 בנובמבר 2013. הוא צורף להרכב הנבחרת ליורו 2016 בצרפת, לגביע הקונפדרציות 2017 ברוסיה ולמונדיאל 2018. במשחק נגד צבר שני כרטיסים צהובים ונאלץ לרדת מהמגרש בעקבות כך, כבר במחצית הראשונה.

==חייו האישיים==
איגור נשוי לעיתונאית יקטרינה סמולניקובה. לשניים 2 ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rfpl.org/player/id5211 סטטיסטיקות ופרופיל] באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* [http://www.fc-rostov.ru/command/players/130 דף השחקן] באתר הרשמי של רוסטוב 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגני כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני אורל
קטגוריה:כדורגלני ז'מצ'וז'ינה סוצ'י
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2017
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני טורפדו מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1988
אילנה בית אל

אילנה בית אל היא היסטוריונית, עיתונאית ופרשנית ממוצא ישראלי המתגוררת בבריטניה.

== אודות ==

למדה היסטוריה באוניברסיטת תל אביב וקיבלה דוקטורט מאוניברסיטת לונדון. שימשה כעמיתת מחקר בקרן רוטר של גרין קולג' באוקספורד וכמרצה באוניברסיטת תל אביב. בית אל הייתה נציגת ישראל באו"ם בנושאי זכויות אדם ונשים. בין השנים 1995 ל-1997 שימשה כאנליסטית במשלחת האו"ם לבוסניה הרצגובינה ובין השנים 1999 ל-2000 שימשה כיועצת בכירה במחלקה המדינית של האו"ם בנושא בוסניה.

בין השנים 2002 ל-2005 שימשה כעורכת של כתב העת [http://www.europeanvoice.com European Voice] מבית האקונומיסט. כיום היא בעלת טור בעיתון הגרדיאן.

בשנת 1999 יצא ספרה הראשון, Conscripts: lost legions of the Great War, בהוצאת Sutton. הספר עסק במגויסים הבריטים במלחמת העולם הראשונה.

בית אל חיברה יחד עם רופרט סמית (Rupert Smith), גנרל בריטי בכיר בדימוס, את הספר The Utility of Force: The Art of War in the Modern World. הספר יצא לאור בהוצאת Knopf בשנת 2007 והוא עוסק בלוחמה בעידן המודרני. בשנת 2011 חיברו השנים ספר נוסף בשם The Age of Insecurity, אשר יצא לאור בהוצאת HarperCollins.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.guardian.co.uk/profile/ilanabetel טוריה של בית אל] באתר הגרדיאן

קטגוריה:היסטוריוניות ישראליות
קטגוריה:היסטוריונים יהודים בריטים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:היסטוריוניות יהודיות בריטיות
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ליונל פיינינגר

ליונל פיינינגר, שני משמאל, 1925
ליונל צ'ארלס אדריאן פיינינגר (Lyonel Charles Adrian Feininger, 17 ביולי 1871 – 13 בינואר 1956) היה צייר גרמני-אמריקאי ממוצא יהודי, ממובילי התנועה האקספרסיוניסטית.

==קורות חיים==
פיינינגר נולד בניו יורק. אביו, קארל פיינינגר, היה כנר ממוצא יהודי גרמני, ואמו, אליזבת, הייתה פסנתרנית וזמרת. מגיל צעיר ניגן בפסנתר ובגיל 16 נסע עם משפחתו לברלין. תחילה חשב להשלים את לימודיו במוזיקה, אולם בגרמניה החליט לעסוק באמנות. פיינינגר התקבל לאקדמיה לאמנות בברלין, ובשנת 1891 החל לעבוד כקריקטוריסט ומאייר. בשנת 1901 הוא התחתן עם אחותו של מברו אדמונד פירסט. ב-1906 הם עברו לפריז. ב-1911 הציג ב"סלון האמנים העצמאים", שם הכיר את יצירותיהם של האמנים הקוביסטים והושפע מן התפיסה הגאומטרית הקוביסטית.

ב-1912 פיתח פיינינגר קשרים עם חברי הקבוצה האמנותית "הגשר", ובפרט עם אריך הקל וקרל שמידט-רוטלוף. בשנים 1919–1932 לימד בבית הספר באוהאוס, עד 1925 בויימאר ובהמשך בדסאו. קרל גרוסברג היה בין תלמידיו.

פיינינגר היה חבר בקבוצת "ארבעת הכחולים" (Die Blaue Vier), יחד עם פאול קלה, וסילי קנדינסקי ואלכסיי פון ז'אבלנסקי. הקבוצה הוקמה ב-1923, וקיימה הרצאות ותערוכות משותפות, ביניהן תערוכה בארצות הברית ב-1924.

עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הקשתה על חייו של פיינינגר. יצירתו סווגה כאמנות מנוונת, בית הספר "באוהאוס" נסגר, והוא ואשתו היו ממוצא יהודי. בני הזוג הגרו לארצות הברית בשנת 1936.

פיינינגר נפטר בניו יורק בשנת 1956, בגיל 84. 

ב-2011 הוצגה במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית תערוכה רטרוספקטיבית מיצירותיו.

===חייו הפרטיים===
ב-1901 נישא פיינינגר לקלרה פוּרסט, ביתו של הצייר גוסטב פורסט. נולדו להם שתי בנות. ב-1905 נפרד ממנה אחרי שפגש את יוליה ברג (1881–1970). פיינינגר וברג נישאו ב-1908. בניהם היו הצלם אנדראס פיינינגר (1906 - 1999), לורנס פיינינגר (1909–1976), ותאודור לוקס פיינינגר (1910 - 2011), שנודע כצלם וצייר.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20111020165249/http://oasis.lib.harvard.edu/oasis/deliver/~hou00818 מסמכי ליונל פיינינגר] בספריית אוניברסיטת הרווארד
* [http://www.csmonitor.com/1983/0912/091204.html Father and son at the Bauhaus], מאת ת. לוקס פיינינגר, The Christian Science Monitor, 12 בספטמבר 1983
* [http://www1.amalnet.k12.il/sites/Mifgashim/Pages/FeiningerLyonel.aspx ביוגרפיה] מאת אלה טל באתר רשת עמל
* [http://www.lyonel-feininger.com/ ביוגרפיה] (באנגלית) באתר Art Directory
* [http://www.toonopedia.com/feiningr.htm ליונל פיינינגר כמאייר] באתר toonopedia לאמנות האיור
* [https://web.archive.org/web/20111017222157/http://www.moellerfineart.com/projects/the-lyonel-feininger-project-llc/ פרויקט ליונל פיינינגר] לפרסום יצירותיו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמנים אקספרסיוניסטים
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:ציירים יהודים אמריקאים
קטגוריה:באוהאוס
קטגוריה:קריקטוריסטים יהודים
קטגוריה:קריקטוריסטים אמריקאים
קטגוריה:קריקטוריסטים גרמנים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1956
סנטרם (ברזיל)

סנטרם (בפורטוגזית: Santarém; מבוטא "סַנְטָרֵיְין") היא עיר במדינת פארה שבצפון ברזיל, בסמוך לשפך נהר טפז'וס לאמזונאס. זוהי העיר החמישית בגודלה לאורך האמזונאס, אחרי מנאוס, בלם, איקיטוס (שבפרו) ומקאפה, ובשנת 2011 התגוררו בה כ-297 אלף תושבים.

== היסטוריה ==
העיר נוסדה ב-22 ביוני 1661, והייתה העיר השנייה שהקימו הפורטוגלים בצפון ברזיל, אחרי בלם. היא נקראה בתחילה אלדיאה דוס טפז'וס (Aldeia dos Tapajós, "כפר טפז'וס"). בשנים הבאות הגיעו לאזור מיסיונרים ישועים, שהחלו לפעול בקרב התושבים האינדיאנים באזור. ב-1697 הושלמה בניית מבצר לשם הגנה על היישוב. מבצר זה אינו קיים עוד. ב-14 במרץ 1758 העניק לה מושל גראו פארה מעמד של עיירה, ושמה שונה לסנטרם, על שם העיר סנטרם שבפורטוגל. ב-24 באוקטובר 1948 הוכרזה כעיר.

מיקומה של סנטרם, במפגשם של שני נהרות המהווים עורקי תחבורה חשובים, ובאמצע הדרך בין מנאוס לבלם, הפכו אותה למרכז כלכלי ותעבורתי חשוב. עיקר כלכלתה מבוססת על מסחר ושירותים, ואולם יש בה גם תעשייה (בעיקר עץ ומוצריו ומוצרי מזון המבוססים על תוצרת חקלאית ודגים). בסביבתה של העיר גידולים חקלאיים רבים כאורז, סויה ומניהוט מצוי. 

העיר מהווה גם יעד תיירותי, בשל מספר מוקדי משיכה לתיירים המצויים בסביבתה. בתחום שיפוטה נמצאת העיירה אלטר דו שאו הידועה בשל חוף הנהר שלה, המזכיר במראהו חוף ים. חופים נוספים מצויים הן לאורך נהר האמזונאס והן לאורך נהר טפז'וס. סנטרם היא גם שער הכניסה ליער הלאומי טפז'וס, המשתרע על פני כ-5,450 קמ"ר ולפארק הלאומי אמזוניה, המשתרע על פני 9,940 קמ"ר. במרחק הפלגה של שעות ספורות מהעיר מצויות העיירות מונטה אלגרה, שבסמוך לה ציורי הסלע הקדומים ביותר שנמצאו בברזיל, והם בני כ-11 אלף שנים, ואלנקר, שבסביבתה מפלים מרשימים ותצורות סלע נאות.

פרט לנמל, משרת את סנטרם גם נמל התעופה סנטרם-מאסטרו וילסון פונסקו, בו פועלות חמש חברות תעופה המקיימות טיסות סדירות לערים שונות בברזיל. כבישים מחברים את סנטרם עם כמה מהערים הסמוכות לה, וכביש 163 מחבר אותה עם העיר קויאבה, 1,780 ק"מ דרומית ממנה. עם זאת, רק 44% מהכביש סלולים, ובעונה הגשומה הדרך בלתי עבירה עקב הבוץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

מוזיאון סנטרם

קטגוריה:פארה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1661
שמורת הדסים

שְׁמוּרַת הֲדַסִּים היא שמורת טבע מוכרזת הנמצאת בפאתי כפר הנוער הדסים שבשרון, בקרבת היישובים כפר נטר, אבן יהודה וקדימה. כיום השמורה סגורה לקהל למטרות שיקום, לאחר שהתחוללה בה שרפה.

בשנת 1947, עם הקמת כפר הנוער הדסים, החל אבינועם קפלן, מורה בכפר לטפח חלקה בפתאי אדמות הכפר יחד עם התלמידים. בשנת 1965, לאחר שנחקק חוק שמורות הטבע והגנים הלאומיים, הייתה שמורה זו בין הראשונות שהוכרזו בישראל.

בשמורה מיני צמחים המהווים דוגמה נדירה לצמחיית השרון, ביניהם אלון תבור לוטם מרווני, קורנית מקורקפת, גולנית ערבית וקידה שעירה.

השמורה הייתה חלק מיער השרון שכיסה בעבר את מרביתו של השרון.

בסמוך לשמורה נמצאת גבעה המכונה "גבעת ורה", על שם ד"ר ורה ויצמן, ממקימות ויצו, ובה בית עלמין קטן שבו טמונים מייסדי הכפר.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.inature.info/wiki/שמורת_הדסים אודות השמורה]

הדסים
שמעון יהודה סטניסלבסקי

שמעון יהודה סטניסלַבסקי
שמעון יהודה סטניסלַבסקי (בכתיב שנהג בזמנו: סטאניסלאווסקי; 18 בדצמבר 1850 או 1849, ניקופול, פלך יקטרינוסלב, רוסיה – 1921) היה עיתונאי ופובליציסט יהודי רוסי, היסטוריון של יהדות רוסיה, מראשוני המשכילים ביקטרינוסלב. התמחה בכתיבת מאמרים ביוגרפיים על מבשרי ההשכלה וראשוני המשכילים במזרח אירופה.

==קורות חייו==
נולד בעיר ניקוֹפּוֹל שבפלך יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית, ב"תחום המושב" היהודי (כיום באוקראינה), בן למשה סטניסלבסקי, סוחר יהודי ליטאי אמיד. בצעירותו יועד לקריירה בתחום המסחר, אך לבסוף התגבר על התנגדותו של אביו, ובשנים 1863–1864 קיבל חינוך עברי אצל אברהם דוב דובּזֶביץ', שהגיע ליקטרינוסלב מפינסק ב-1861. בתקופה זו ניהל התכתבות עם משכילים עבריים כאברהם דוב לבנזון (אד"ם הכהן) ושמואל יוסף פין; אולם מורהו החדש, אליהו (איליה) אוֹרְשַנְסקי, דחף אותו בכיוון אחר: תחת הדרכתו קרא סטניסלבסקי בכתביהם של הנרי תומאס באקל, ג'ון ויליאם דרייפר, צ'ארלס דרווין וג'ון סטיוארט מיל, והחל בלימוד שיטתי של לטינית, מתמטיקה ומדעים נוספים.
===קריירה עיתונאית===
כבר בנערותו, בהיותו תלמידו של דובּזֶביץ', פרסם סטניסלבסקי מאמר ב"המליץ", ובהמשך הוסיף לכתוב בו. הקריירה העיתונאית שלו בעיתונות הרוסית נפתחה בכתיבה לעיתון הרוסי הליברלי המוביל "סנקט-פטרבורגסקייה וידומוסטי" (Санкт-Петербургские ведомости, בכתיב שנהג אז: С.-Петербургскія Вѣдомости) ולביטאון ליהודי רוסיה "דְייֵן" (День, רוסית: 'היום'), שבועון במגמה רוסיפיקטורית קיצונית שייסד וערך באודסה ש' אורנשטיין בהשתתפות מנשה מרגלית ואורשנסקי (כחבר המערכת) בראשית קיץ 1869.

בעקבות מאמר שפרסם על יצירתו של הסופר והסאטיריקן העברי יצחק אֶרְטֶר (ערטער), איש תנועת ההשכלה בגליציה, נתוודע למרגלית ולעיתונאי והמו"ל אדולף לנדאו, שהחל ב-1871 לפרסם את המאסף "הביבליותיקה היהודית" ("ייברייסקאיה ביבליותיקה"). בשנת 1881, כשייסד לנדאו את כתב העת היהודי הרוסי "ווֹסחוֹד", הציע לסטניסלבסקי את משרת עורך המשנה.

עם המונוגרפיות שחיבר סטניסלבסקי נמנות תיאור בית הספר היהודי של בצלאל שטרן בקישינב ("ווסחוד", אפריל 1884) וביוגרפיות של מנדל לפין, ישראל מזמושץ' ("ווסחוד", יוני 1886), היימן הורוויץ (Hyman Hurwitz), מנשה בן פורת, שלמה פוזנר, בנימין מנדלשטם, ר' יעקב קרנץ (קראנ; המגיד מדוּבנא) ואבא גלוּסק.

סטניסלבסקי פרסם מאמרים רבים בהיסטוריה ובנושאים נוספים, וגם בכתבי העת העבריים של התקופה, כמו "היום" ו"המליץ" "השילוח", תחת שמות העט "הרואה" ו"ז.".

==לקריאה נוספת==
* ש"ז סטאניסלאווסקי, אוטוביוגרפיה, בתוך: ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים אתנו כיום: יאצור תולדותיהם ושמות ספריהם הכתובים בשפת עבר... / נערך בבית מערכת האסיף (הוכן על ידי ישראל חיים זאגורודסקי ונערך על ידי נחום סוקולוב), ורשה: מאיר יחיאל האלטער, תרמ"ט 1889, עמ' 156.


==קישורים חיצוניים==
* 
* יהודה סלוצקי, (מתוך Encyclopaedia Judaica)

מפרי עטו:
* [="פיג'י"]
* , , , [="מרוקו"]
* , 
* [="פרולטארים"]
* 
* , , 
* (תחת שם העט "הרואה")
* , (תחת שם העט "הרואה")
* , , 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים
קטגוריה:פובליציסטים רוסים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים רוסים
קטגוריה:היסטוריונים רוסים
קטגוריה:ביוגרפים
קטגוריה:חוקרי יהדות מזרח אירופה