OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קונטה קינטה (אי)

עץ באובב בין החורבות באי
קונטה קינטה או ג'יימס איילנד (אנגלית James Island) הוא אי קטן בנהר גמביה, כ-30 ק"מ משפכו אל האוקיינוס האטלנטי ומבירת גמביה בנג'ול. האי ידוע במצודת ג'יימס (Fort James) הניצבת בו, ובשנת 2003 הוכר, יחד עם שישה אתרים נוספים, כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
אזור גמביה היה נושב בתקופות מוקדמות כפי שמעידים על כך, בין היתר, מעגלי האבן בסנגמביה, והיה חלק מהאימפריה של מאלי מהמאה ה-13 עד המאה ה-15. האי עצמו שימש דייגים לפני בוא האירופים לאזור.

המתיישבים האירופים הראשונים באי היו גרמנים מדוכסות קורלנד וסמיגליה (לטביה של היום), שהקימו במקום ב-1651 מצודה, שנקראה "מצודת יעקב" ע"ש יעקב קטלר (Jacob Kettler) דוכס קורלנד, והשתמשו בה כבסיס מסחרי. ב-1659 עבר האי לשליטת ההולנדים, וזמן קצר לאחר מכן, ב-1661, לשליטת הבריטים, שהעניקו לאי ולמצודה את שם מלכם ג'יימס השני, מלך אנגליה.

בתחילה שימש המקום לסחר בזהב ובשנהב ובהמשך החל לשמש לסחר עבדים. האי עבר לשליטת הצרפתית בשנים 1695-1697, ושוב ב-1702, ולאחר מכן שב לשליטה בריטית. המצודה נחרבה ונבנתה מספר פעמים כאשר עברה מיד ליד. ב-1807 אסרו הבריטים על סחר עבדים, ואף יצאו למלחמה נגד סחר העבדים של מדינות אחרות. לצורך כך בנו ביצורים בשפך הגמביה (ראו להלן: האתרים הקשורים) ונטשו את המצודה באי ג'יימס ב-1815.

==האי כיום==
האי נתון לבליה ולהצפות הנהר, וגודלו בהווה, העומד על כשלושה דונמים, קטן מגודלו בעת שהיה פעיל. שרידי המצודה ומספר מבנים בריטים עדיין ניצבים בו, ובנוסף לכך יש בו מספר עצי באובב. בשנת 2003 הכריז ארגון אונסק"ו על האי כאתר מורשת עולמית בשל כך ש:

==האתרים הקשורים==
האתרים הקשורים לאי אשר נכללו בהכרזתו כאתר מורשת עולמית הם:

===בשפך נהר גמביה===
* סוללת ששת התותחים (Six gun battery) שנבנתה ב-1821 בבנג'ול (בשמה הקודם באתֶ'רסט, Bathurst) וכללה שישה תותחים היורים פגזים במשקל 24 ליבראות. הסוללה הוקמה בפתח נהר הגמביה כדי לעצור את סחר העבדים של סוחרים צרפתים, פורטוגזים ואחרים לאורך הנהר.
* פורט בולן (Fort Bullen) הניצב בגדה הצפונית של הנהר, מול בנג'ול. המבצר הוקם ב-1827 לאחר שהתברר שספינותיהם של סוחרי העבדים מצליחות לחמוק מטווח התותחים של הסוללה בהפליגן סמוך לגדה הצפונית של הנהר, שרוחבו סמוך לשפך מגיע ל-10 ק"מ.

===סמוך לאי===
* הריסות "סן דומינגו" שהיה היישוב הפורטוגזי הראשון באזור, ושימש את האי להספקת מי שתייה.
* שרידים מקפלה פורטוגזית בכפר אלברדה (Albreda) על הגדה הצפונית של הנהר.
* בניין "החברה הצרפתית לאפריקה המערבית", סי.אף. איי.או. (CFAO, Compagnie Française d’Afrique Occidentale).
* בית "מאורל פרס" (Maurel Frères) הניצב בכפר ג'ופורה (Juffureh) אשר זוהה על ידי אלכס היילי, כותב הספר שורשים ככפר אבותיו.

==קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ncac.gm/sixgun.html סוללת ששת התותחים בבנג'ול]
מראה באי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גמביה: אתרי מורשת עולמית
המאוזוליאום של קוז'ה אחמט יסאווי

כיפת אולם הקבורה במאוזוליאום
המאוזוליאום של קוז'ה אחמט יסאווי (בקזחית: Қожа Ахмет Яссауи сағанасы) הוא מאוזוליאום לא גמור בעיר טורקיסטן בדרום קזחסטן, המשמש כקברו של המיסטיקן הסופי בן המאה ה-12 קוז'ה אחמט יסאווי. המאוזוליאום נחשב לאחד המבנים הגדולים והשמורים ביותר מתקופת האימפריה הטימורית.

==היסטוריה==
המאוזוליאום הניצב על שטח של כ-5 וחצי דונמים בצפון-מזרחו של הרובע העתיק של טורקיסטן, החליף מבנה קודם וקטן יותר. המבנה הנוכחי נבנה בתקופתו של טימור לנג בין השנים 1389 ו-1405, במטרה לזכות באהדת הסופיסטים, והוא לקח חלק פעיל בתכנונו. טימור לנג העסיק אנשי מקצוע פרסיים משיראז ומאספהאן, והמאוזוליאום אף השפיע מאוחר יותר על אדריכלות העיר סמרקנד. המבנה נותר בלתי גמור עם מותו של טימור לנג ב-1405, ועל כן הוא חסר את שני הצריחים שתוכננו לו והכניסה הראשית נותרה בלתי גמורה. 

במאה ה-16 נערכו מספר עבודות שיפוץ במבנה, ובמאה ה-19 הוא הפך למצודה מוקפת חומת אבן ובוץ. ב-1872 החליטו הרוסים שהשתלטו קודם לכן על העיר לשמר את המבנה, והוא שופץ מדי פעם, ובתקופה הסובייטית שימש כמוזיאון. מאז עצמאות קזחסטן ב-1991 נודעת משמעות רוחנית למאוזוליאום והוא נחשב לסמל לאומי.

==המבנה==
250px
למאוזוליאום צורת מלבן שאורכו 62.7 מטר ורוחבו 45.8 מטר. גובהו 38.7 מטר והוא עשוי אבנים שרופות, מלט וחרס. הכניסה לאתר מכיוון דרום-מזרח מובילה לאולם המרכזי (ג'מייטהאנה) הרבוע שכל אחת מצלעותיו באורך של 18.2 מטר, ומעליו קבועה הכיפה הגדולה שקוטרה 18 מטר. במרכזו של חדר זה כד גדול השוקל שתי טונות והנחשב סמל לקבלת אורחים ולאחדות (טורקית Kazan, ומכאן שם נוסף לחדר Kaznnlık). 

שרידיו של יסאווי מונחים מתחת למצבה באולם הסמוך ומעליו כיפה פנימית בגובה של 17 מטר שמעליה כיפה חיצונית שגובהה 28 מטר (הכיפה הקטנה בצילום המבנה). כיפה זו מצופה באריחים מזוגגים בצורת משושה בצבעי ירוק וזהב. 

במאוזוליאום חללים המיועדים לשמש בין היתר כחדרי מפגש, כספרייה (כיתבהאנה) וכמסגד, ועל כן קיימת מחלוקת באשר לייעודו העיקרי והכינוי המתאים לו. לאחרונה מעדיפים חוקרים את הכינוי "חנאקה" המדגיש את שימושו החברתי לקבלות פנים. החדרים השונים ערוכים סביב חצר מרכזית בגודל של 60 מטר על 50 מטר. קירותיו החיצוניים של המבנה מכוסים באריחים מזוגגים שעליהם צורות גאומטריות ועיטורים אפיגרפיים האופייניים לתקופה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.natcom.unesco.kz/turkestan/e10_mausoleum.htm אתר מקיף מלווה בתמונות אודות המאוזוליאום]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קזחסטן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:קזחסטן: מבנים
קוז'ה אחמט יסאווי
פורשה 356

פורשה 356 ספידסטר
הפורשה 356 היא מכונית ספורט אשר יוצרה בין השנים 1948 ל-1965. זו הייתה המכונית הראשונה בייצור סדרתי של חברת פורשה.

== היסטוריה ==
ה-356 נוצרה על ידי פרדיננד "פרי" פורשה, בנו של ד"ר פרדיננד פורשה, מייסד החברה.
ללא שוני רב מקודמתה, החיפושית של פולקסווגן, ה-356 ממונעת על ידי מנוע אחורי בעל ארבעה צילינדרים וקירור אוויר. כמו כן, גם הפורשה הייתה בעלת הנעה אחורית.

עיצובה של ה-356, למרות הדמיון הרב לחיפושית, נעשה בידי ארווין קומנדה במיוחד עבור פורשה. בעברו הוביל קומנדה גם את צוות העיצוב של החיפושית.

רוב חלקיה המכניים של ה-356 הראשונה הובאו מהחיפושית של פולקסווגן, ביניהם מרכיבי המנוע, מתלים ושלדה.
מהלך זה נעשה במטרה לחסוך בעלויות הייצור, אך במרוץ הזמן החליטו בפורשה על כיוון חדש שה-356 צריכה לקחת ושיפרו את מערך רכיבי המכונית במטרה לשפר את ביצועיה בפן הספורטיבי.

== דגמים ==
בדומה לאופי הפעולה בחברת פורשה היום, ה-356 עברה לאורך חייה שיפורים קלים מדי מספר שנים ולא הוצגה כדגם חדש בכל 7-8 שנים, שיטה הנהוגה ברוב יצרניות הרכבים.

ה-356 הוצגה בגרסת גג פתוח כבר מההתחלה (אב הטיפוס דגם פורשה 356/1), ובשנות ה-50' המוקדמות אף היוו דגמים אלו 50% מסך הייצור.
הגרסה פתוחת-הגג הפופולרית ביותר הייתה ה-356 ספיידר, אשר בשנת 1957 פורשה ייצרה 1,171 רכבים מדוגמתה. הסיבה העיקרית לאהדה הרבה אשר נחלה הספיידר היא בעקבות מכונית ה-550 ספיידר אשר פורשה ייצרה במקביל באותה תקופה עבור מרוצי מכוניות וזכתה להצלחה רבה בסבבי המרוצים.

במרוצת השנים יוצרה ה-356 במגוון גרסאות, כאשר לאורך השנים הוצגו דגמים יותר מהירים, מפוארים ואמנם גם יותר יקרים. מחירה של ה-356 בארצות-הברית בשנות ה-50' היה כ-$4,000, בעוד שכיום הדגמים הללו נמכרים במחירים שבין $20,000 ל-$100,000 בהתאם לחשיבות ונדירות הרכב המוצע.

בתחילת חייה הציעה פורשה את ה-356 עם מנוע בעל 40 כ"ס אשר יוצר בידי פולקסואגן, אך דגמיה האחרונים הוצעו עם מנועים בעלי 130 כ"ס.

== ה-356 במרוצים ==
גרסאות המרוצים של ה-356
ה-356 השתתפה במגוון סבבי מרוצים, ביניהם מרוצי ראלי (אספלט), מרוץ 24 השעות של לה מאן, מילה מילייה (מרוץ אלף המיילים) וטארגה פלוריו. בכולן הוכיחה ה-356 שליטה ללא עוררין.

בין דגמי המרוצים החשובים של ה-356 ניתן למצוא את ה-356A קאררה GT, שם אשר זכה לתחייה מחודשת בשנת 2003 עם השקת מכונית העל של פורשה, הפורשה קאררה GT.

בשנות ה-60' שיתפה פורשה פעולה עם סדנת הביצועים והמרוצים של פיאט, אבארת', בפיתוח גרסאות המרוץ של פורשה.
עובדה זו מקבלת משמעות קוריוזית בימים אלו מאחר שפרארי, אשר בבעלות פיאט, היא יריבתה הגדולה ביותר של פורשה כיום, בין אם על מסלולי המרוצים או במכירות רכבי הכביש.

==ראו גם==
* DKW מונזה

* פורשה 356/1

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071113145000/http://www.356registry.org/ 356 Registry] - אתר המכיל מידע ענף על ה-356 וכן מאגר רישום של דגמי 356 הקיימים כיום

356
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1948
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
רפסודה

אנגלים בודקים את הרפסודה שבנו]]
רפסודה היא משטח צף, המשמש למעבר גופי מים כגון נהרות או אגמים, בדומה לסירה פשוטה. זהו כלי השיט הקל והזול ביותר לבנייה. רפסודות גם משמשות לעיתים כבסיס להצבת מתקנים בסביבה ימית, כאי צף.

לרוב אין מפליגים מרחקים ארוכים בעזרת רפסודה. חריג מפורסם לכך הוא מסעו של תור היירדאל, שהפליג אלפי קילומטרים באוקיינוס ברפסודה "קון-טיקי", כדי להראות שייתכן שמיישבי פולינזיה הגיעו אליה מפרו על רפסודות. 

הרפסודה צפה הודות לבנייתה מחומרים קלים, כגון עץ, קלקר (פוליסטירן מוקצף) או מכלים אטומים, מלאים אוויר. לשם התקדמות מהירה יותר עשויה הרפסודה להשתמש במפרש.

רפסודות פשוטות נבנו בעבר מבולי-עץ רבים, שנקשרו יחד למשטח שעליו ניתן להוביל אנשים או ציוד. בארצות שבהן נכרתו עצים רבים לצורכי בנייה, הובלו לעיתים בולי העץ על נהרות, כאשר הם מאוגדים לרפסודה שהשייטים ניווטו לנמל היעד, שם פורקה הרפסודה ובולי העץ הועברו ליעדם. כיום נבנות רפסודות במגוון רחב של צורות ולמטרות רבות ומגוונות.

בארץ מקובל לארגן "רפסודיות" שהן פעילות מחנאית של בניית רפסודות ושייט על הכנרת. את הרפסודיות מארגנות בדרך כלל המועצות המקומיות ותנועות הנוער, ולעיתים הן מסכמות את טיול "מים לים".

בנית רפסודות ברפסודיה של [[הנוער העובד והלומד]]

==ראו גם==
*דוברה
*חסקה
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סוגי כלי שיט
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
מחלף לטרון

מחלף לטרון הוא מחלף המחבר בין כביש 1 וכביש 3 ונמצא באזור לטרון. המחלף מורכב מגשר בכביש 1 החולף על פני כביש 3. כל כיווני התנועה במחלף מתאפשרים, אך כל הפניות שמאלה כרוכות בהמתנה בצומת או רמזור.

שטחו של מחלף לטרון ממוקם מעבר לקו הירוק והיה בשליטת ממלכת ירדן עד ל-1967. המחלף נחנך ביולי 1978, עם פתיחתו לתנועה של כביש 1, שכונה אז כביש מספר 10. עד להקמת קטע כביש זה, התנהלה התנועה מתל אביב-יפו לירושלים דרך כביש המוכר כיום ככביש 44 ומשם אל צומת שבשטחו ממוקם כיום מחלף שער הגיא.

סמוך למחלף נמצאים מנזר השתקנים, אתר ההנצחה של חיל השריון, מיני ישראל ומסילת הרכבת החדשה לירושלים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

לטרון, מחלף
לטרון, מחלף
קטגוריה:לטרון: תחבורה
הרפתקאותיו של שרלוק הולמס

הרפתקאותיו של שרלוק הולמס (באנגלית: The Adventures of Sherlock Holmes) הוא אוסף של 12 סיפורים בלשיים מאת ארתור קונאן דויל, שבהם מככב הבלש הפרטי הידוע שרלוק הולמס ושאוירו על ידי סידני פאג'ט.

סיפורים אלה הם הראשונים מבין סיפורי הולמס הקצרים שפורסמו במקור כסיפורים בודדים בסטרנד בין יולי 1891 ליוני 1892. הספר יצא לאור בממלכה המאוחדת ב-14 באוקטובר 1892 בהוצאת ג'ורג' ניונס בע"מ ובמהדורה אמריקנית ב-15 באוקטובר על ידי הארפר. המהדורה הראשונה בשתי המדינות מנתה כ-14,500 עותקים.

מכירתו של הספר נאסרה בברית המועצות ב-1929, וזאת בטענה שהוא מעודד אוקולטיזם, אף על פי שהספר מראה מעט, אם בכלל, סימנים כאלה. בתקופה מאוחרת יותר החרם הזה בוטל.

==רשימת הסיפורים==
* שערורייה בבוהמיה
* אגודת אדומי השיער
* עניין של זהות
* תעלומת עמק בוסקומב
* חמישה חרצני תפוז
* האיש מעוות השפה
* הרפתקת הכדכוד הכחול
* תעלומת הרצועה המנוקדת
* פרשת אגודלו של המהנדס
* הרפתקת הרווק רם-היחס
* פרשת נזר התרשיש
* הרפתקת עצי האשור האדמדמים

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.sherlock-holmes.co.uk מוזיאון שרלוק הולמס] ברחוב בייקר 221 ב' בלונדון

קטגוריה:סיפורי שרלוק הולמס
קטגוריה:ספרי ארתור קונאן דויל
קטגוריה:ספרי 1892
המטה לביטחון שדרות

המטה לביטחון שדרות הוקם ב-2006 על ידי קבוצה של תושבי שדרות ומערב הנגב בעקבות התקפות של ארגוני טרור פלסטינים על העיר שדרות והנגב המערבי. 

מייסד ויו"ר המטה היה אלון דוידי.

על פי בדיקת עיתון הארץ ב-2008 המטה אינו רשום ברשם העמותות ופעילותו ממומנת על ידי ארגון "אופק חדש", שגם הוא הוקם על ידי דוידי. לטענת דוידי זהו גוף אחד בעל שני שמות, רשמי ותקשורתי.
 
מטרת התנועה הייתה החזרת הביטחון והשקט לשדרות על ידי לחץ תקשורתי על ממשלת ישראל, הפגנות מחאה, פעילות הסברתית בחו"ל ופעילות משפטית שמטרתה קבלת מלוא הזכויות שצריכות להינתן לשדרות והנגב המערבי לאחר שבמשך כ-7 שנים העיר נמצאה תחת איום מתמיד של רקטות הקסאם.

בנוסף ארגן המטה אירועי תמיכה וסולידריות עם תושבי שדרות והסביבה, צעדות הזדהות, הקמת מטה נוער - "נוער למען שדרות", פעילויות כיף לילדים ועזרה למשפחות ולבעלי עסקים שמתקשים לעמוד תחת הנטל.

בתחום המשפטי התנועה הגישה עתירה לבג"ץ [https://web.archive.org/web/20090406083226/http://elyon1.court.gov.il/Files/06/970/083/n21/06083970.n21.HTM] לחייב את מדינת ישראל למגן את מוסדות החינוך בעיר את בתי הספר וגני הילדים. בג"ץ קיבל את טענות המטה לביטחון שדרות וחייב את המדינה למגן את בתי הספר וגני הילדים מיגון הולם, בניגוד למצב הקיים עד לעתירת המטה לביטחון שדרות - שיטת המרחבים המוגנים שבמקרה של התקפת טילי הקסאם אילצה את התלמידים לרוץ לתוך המרחב המוגן תוך 15 שניות מרגע הישמע אזעקת "צבע אדום". בעקבות העתירה התחייבה מדינת ישראל לבנות 14 בתי ספר חדשים.

בשנת 2008 עזב דוידי את המטה כדי להתמודד על ראשות עיריית שדרות, ופעילות המטה נפסקה. באוקטובר 2013 נבחר דוידי לראשות העירייה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* אפרת פורשר, , באתר nrg מעריב, 29 במאי 2007
* אורי גבאי, [https://web.archive.org/web/20140325112833/http://www.sderonet.co.il/index2.php?id=267&catId=38&lang=HEB אחד על אחד עם אלון דוידי], באתר sderonet, ה-7 ביולי 2008
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרות: היסטוריה
קטגוריה:ישראל: ארגונים
פוקה-יוקה

כבל רשת מעוצב כך שניתן יהיה לחבר אותו רק בכיוון אחד.
]]
פוֹקה-יוקֶה (ביפנית: "הימנעות משגיאות", ポカヨケ ) הוא מונח יפני שפירושו "חסינות לשגיאות" או "מניעת טעויות בשוגג", המתאר הגבלה שמטרתה למנוע טעויות אנוש.

פוקה-יוקה הוא כל מנגנון בתהליך המסייע למשתמש להימנע (yokeru) מטעויות (poka) וכשלים, על ידי מניעה, תיקון, או הסבת תשומת לב לטעויות אנוש, בעודן מתרחשות. הרעיון נהגה, ובהמשך אומץ, על ידי שיגאו שינגו, כחלק ממערך הייצור טויוטה. 

== מימוש ==
כמעט בכל תחומי החיים עלולה להתבצע טעות אנוש כזו או אחרת. באמצעות הטלת מגבלות מסוגים שונים, ניתן לכוון את האדם שלא יבצע טעויות, ובמידת האפשר אף לכוון אותו לבצע רק את הפעולה הרצויה/נכונה.

רמות בפוקה-יוקה:
# אזהרה - הדרכה מראש, שילוט ותיעוד;
# גילוי - חיווי על פעולה תקינה/שגויה;
# תיקון - תיקון לאחר ביצוע השגיאה;
# מניעה - פעולה אוטומטית לפני שמתבצעת השגיאה;
# חסינות - מצב שבו הטעות בלתי אפשרית או לא קיימת.

== ראו גם ==
*חוק מרפי

קטגוריה:הנדסת תעשייה
קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:עיצוב תעשייתי
קטגוריה:בטיחות
ספר הפרשיות של שרלוק הולמס

<div style="text-align: center;">

</div>
ספר הפרשיות של שרלוק הולמס (באנגלית: The Case-Book of Sherlock Holmes) הוא אוסף הסיפורים הבלשיים האחרון שנכתב על ידי ארתור קונאן דויל. הוא פורסם לראשונה ב-1927, ומכיל סיפורים שפורסמו בין 1921 ל-1927.

==שם האוסף==
המהדורה הבריטית הראשונה והמהדורה האמריקנית הראשונה של האוסף פורסמו ביוני 1927. אולם, השמות שלהן היו שונים. השם של המהדורה הבריטית הכיל מקף בין שתי המילים הראשונות ואילו זה של האמריקנית לא הכיל.

בלבול נוסף באשר לשם הספר נגרם כאשר במהדורות מאוחרות יותר הוא נקרא The Casebook of Sherlock Holmes (כאשר Casebook היא מילה אחת).

==רשימת הסיפורים==
במהדורה הכרונולוגית הראשונה סדר הסיפורים היה כך:
* הפרשה של אבן המזארין
* פרשת גשר תור
* פרשת האיש הזוחל
* פרשת הערפד מסאסקס
* פרשת שלושת הגרידבים
* פרשת הלקוח רם המעלה
* פרשת שלושת הגמלונים
* פרשת החייל הלבן
* התעלומה של רעמת האריה
* פרשת מוכר הצבעים הזקן
* פרשת הדיירת המצועפת
* התעלומה באחוזת שוסקומב הישנה

אולם, במהדורות אחרות סדר הסיפורים היה כך:
* פרשת הלקוח רם המעלה
* פרשת החייל הלבן
* פרשת אבן המזארין
* פרשת שלושת הגמלונים
* פרשת הערפד מסאסקס
* פרשת שלושת הגרידבים
* פרשת גשר תור
* פרשת האיש הזוחל
* התעלומה של רעמת האריה
* פרשת הדיירת המצועפת
* התעלומה באחוזת שוסקומב הישנה
* פרשת מוכר הצבעים הזקן
בעקבות שתי המהדורות השונות, "פרשת מוכר הצבעים הזקן" נחשב לעיתים כסיפור האחרון של שרלוק הולמס שנכתב על ידי דויל, אך למעשה הסיפור האחרון היה "התעלומה באחוזת שוסקומב הישנה".

==מידע נוסף==
ספר זה מכיל שלושה סיפורים שאינם כתובים מנקודת מבטו של דוקטור ווטסון, כפי שנכתבו רוב סיפורי הולמס האחרים. "פרשת אבן המזארין" מסופר בגוף שלישי, כיוון שהוא היה עיבוד של מחזה שבו לווטסון היה תפקיד קטן מאוד. "פרשת החייל הלבן" ו"התעלומה של רעמת האריה" מסופרים מנקודת מבטו של הולמס, כאשר האחרון מתרחש לאחר פרישתו של הולמס.

ישנם חובבי הולמס המתייחסים לסיפורים הללו כאל הסיפורים הפחות טובים בקאנון. הסיפורים הללו נכתבו בתקופה שבה דויל היה שקוע באהבתו החדשה לספיריטואליזם וסיאנסים, והוא התעניין פחות בהמשך הכתיבה של סיפורי הולמס ואף התייחס אליהם כאל מטרד. הספר פורסם 40 שנה לאחר צאתו לאור של הספר חקירה בשני (הספר הראשון שכתב דויל), ותשומת לבו של דויל כבר לא הייתה מרוכזת בהולמס. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סיפורי שרלוק הולמס
קטגוריה:ספרי ארתור קונאן דויל
קטגוריה:ספרי 1927
הספירה הארמילרית

הספֵירה הארמילרית (Armillary sphere. בגירסות אחרות: האצטרולב הספרי, ארמיליה, ארמיל. מלטינית: armilla שפירושה צמיד או מעגל) היא דגם לספירה של כיפת השמים. 

הסְפֵרָה הארמילרית

הספירה הארמילרית הידועה המוקדמת ביותר הומצאה בידי המתמטיקאי היווני הקדום ארטוסתנס ב-255 לפנה"ס. גם הסינים המציאו אותה במאה הראשונה לפנה"ס, ובמאה ה-2 לספירה היה זאנג-הנג הראשון שלזכותו מיוחסת בנייתה של ספירה ארמילרית, שבה שימש כוח הנע הידראולי להנעתה הסיבובית.

מגוון דגמים של הספירה הארמילרית פותחו ברחבי מחוזותיה של הציוויליזציה ההלניסטית, והם שימשו כאמצעי הוראה החל מהמאה ה-3 לפנה"ס. דגמים גדולים ומדויקים יותר של הספירה הארמילרית שימשו אף כמכשירי עזר לתצפיות אסטרונומיות. 

בימי קדם מקובל היה להציב במרכז הספירה כדור המייצג את כדור הארץ, ומאוחר יותר, משנפוץ המודל ההליוצנטרי, לפיו השמש נמצאת במרכז היקום, הוצב במרכז הספירה כדור המייצג את השמש. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:היסטוריה של האסטרונומיה
מצודת בהלא

מצודת בהלא (בערבית: قلعة بهلاء - קלעת בהלאא) היא אחת מארבע מצודות היסטוריות לרגלי ג'בל אח'דר (الجبل الأخضر) שבהרי חאג'ר (جبال الحجر) הנישא לגובה של 2,980 מטר בצפונה של עומאן. 

המצודה נבנתה במאה ה-13 ובמאה ה-14 כאשר בני שבט בנו נַבְּהאן המקומיים שלטו על הסביבה. היא הוקמה בנווה המדבר של בהלאא ששימש כמעוזם, והיא שוכנת בליבו של היישוב, סמוך לשוק. ככל הנראה שכן במקום מבנה קודם כלשהו מהתקופה הטרום-אסלאמית, ושלב הבנייה האחרון התרחש במאה ה-16. 

המצודה עשויה מאבן חול ומגדליה מגיעים לגובה של יותר מ-50 מטר. כתוצאה מגשמים התדרדר מצבם של המצודה ושל מסגד ג'ומעה הסמוך לה מדרום-מערב, והמתוארך למאה ה-14. בנוסף נפגעה החומה המקיפה את העיירה, שאורכה 12 ק"מ וגובהה 5 מטר. 

בשנת 1987 הוכללה המצודה ברשימת אתרי המורשת העולמית ושנה לאחר מכן הוכרזה כאתר בסיכון. עבודות שיקום נערכו בשנות התשעים של המאה ה-20 בהשקעה כוללת של 6 מיליון לירות שטרלינג, ובשנת 2004 היא הוסרה מרשימת האתרים בסיכון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.history.com/classroom/unesco/bahla.html המצודה באתר ערוץ ההיסטוריה]
* [http://www.omanet.om/english/tourism/herit/forts.asp?cat=tour&subcat=herit1 המצודה במשרד המידע של עומאן]
* [https://web.archive.org/web/20080812220305/http://worldheritage.heindorffhus.dk/frame-OmanBahla.htm אודות בול עומאני המנציח את המצודה]

קטגוריה:עומאן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:עומאן: מבנים
פיטונס

הפיטון הגדול (משמאל) ופיטון הקטן
הפיטונס (ספרדית: Pitons) הם שני פקקים געשיים תלולים – שרידיהם של הרים געשיים לחופי מפרץ סופרייר (Soufrière Bay), בסמוך לעיירה סופרייר בדרום-מערב סנט לוסיה באיים הקריביים, הכוללים את הפיטון הגדול (Gros Piton) שגובהו 770 מטר ואת הפיטון הקטן (Petit Piton) מדרום לו, הנישא לגובה של 743 מטר. בין שני ההרים מחבר רכס פיטון מיטאן (Piton Mitan), ובשנת 2004 הם הוכללו ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

==האזור היבשתי==
מראה בשמורה
קוטר בסיסו של הפיטון הגדול הוא 3 ק"מ ושל הקטן הוא קילומטר בודד, והם שרידיהם של כיפות עשויות לבה שנוצרו בשוליו של הר געש אנדזיטי (אחד או יותר) שהתמוטט לפני כ-300,000 שנים, ועברו תהליכי בליה. שני ההרים שוכנים מעל קלדרה גדולה בקוטר של שבעה ק"מ, שחלקה תת-ימי. האזור הוא דוגמה לאופי ולהיסטוריה של פעילות געשית אנדזיטית לאורך קו המפגש בין לוחות טקטוניים המכונה הקשת הגעשית של האנטילים הקטנים. שני ההרים דומים זה לזה בגודלם, במידותיהם ובאופן היווצרותם, תופעה שאין לה אח ורע בשום מקום בעולם. ההרים נמצאים במרכזו של "אזור הניהול של הפיטונס" (Pitons Management Area או PMA), ששטחו הכולל עומד על 2,909 הקטאר. במקום אזור גאותרמי ובו מעיינות חמים, שרידים של זרמי לבה פירוקלסטיים, קלדרות ופתחים מהם מבעבעת גופרית.

הצמחייה באזור אופיינית ליער הגשם הטרופי וליער הגשם הממוזג, ועל שני ההרים השתמר החורש הטבעי בזכות מדרונותיהם התלולים והבלתי נגישים. לפחות 148 מיני צמחים זוהו בפיטון הגדול ו-97 על הפיטון הקטן וברכס המפריד ביניהם. הפאונה כוללת מספר מיני עופות, עטלפים, זוחלים, מכרסמים ודו-חיים, וכן מין של אופוסום, כולם אנדמיים.

בתחומי אזור השימור מתגוררים כ-1,500 תושבים שעיסוקם המסורתי בחקלאות נמצא בנסיגה. תחת זאת מתפתח במקום ענף של תיירות אקולוגית ומבקרים בו כ-200,000 איש מדי שנה.

==האזור הימי==
שטח של 875 הקטאר במימי הים הקריבי הסמוכים, שצורתו כשל רצועה באורך של 11 ק"מ וברוחב של עד קילומטר בודד, כלול בתחומי האזור המוגן. המדף היבשתי שוקע למעמקי הים במקום זה בצורת מדרון תלול, והוא מכוסה בסלעים ובחול. כ-60% מהשטח מכוסים בשוניות אלמוגים, והמקום הוכרז כשמורת טבע ימית ב-1986. בחלק הימי של אזור השימור נסקרו, בין היתר, 168 מיני דגים, 60 מיני צורבים, שמונה מיני רכיכות, 11 סוגים של קווצי עור ו-15 סוגי פרוקי-רגליים. סמוך לחופים נצפו גם צבי ים, ויונקים ימיים כמו גלובי שחורים וכרישים לווייתניים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סנט לוסיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:סנט לוסיה: הרי געש
קטגוריה:פקקים געשיים
זיכרונותיו של שרלוק הולמס

זיכרונותיו של שרלוק הולמס (באנגלית: The Memoirs of Sherlock Holmes) הוא אוסף של סיפורים בלשיים על הבלש שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל. האוסף פורסם ב-1894.

==רשימת הסיפורים==
תריסר הסיפורים (11 במהדורה האמריקנית) בספר הם:
* כתם כסף
* הפרשה של קופסת הקרטון (סיפור זה מופיע בקובץ הקידה האחרונה במהדורות האמריקניות של הקאנון)
* הפנים הצהובות
* פקידו של סוכן-הבורסה
* גלוריה סקוט (התעלומה הראשונה שהולמס חקר)
* הטקס של בני מסגרייב (בין התעלומות הראשונות שהולמס חקר)
* התעלומה באחוזת רייגייט
* האיש המעוקם
* החולה הדייר
* המתורגמן היווני (מייקרופט הולמס מופיע בפעם הראשונה)
* ההסכם הימי
* הבעיה הסופית

===הפרשה של קופסת הקרטון===
המהדורה הלונדונית הראשונה של הספר שיצאה לאור ב-1894 לא כללה את הסיפור הזה, למרות שכל תריסר הסיפורים הופיעו בסטרנד. הסיפור נכלל במהדורה האמריקנית הראשונה, אולם תוך זמן קצר היא הוחלפה במהדורה מתוקנת שבה הושמט הסיפור.

הסיבה להשמטה זו איננה ברורה. ככל הנראה, הסיפור הוסר מהמדורה הבריטית כיוון שדויל סבר שתכניו לא מתאימים לילדים צעירים. יש הטוענים כי זו הסיבה להשמטת הסיפור גם מהמדורה האמריקנית.

כתוצאה מכך הסיפור לא פורסם בארצות הברית במשך שנים רבות, והוא הוסף לאוסף הקידה האחרונה. גם כיום רוב המהדורות האמריקניות של הקאנון מכלילות את הסיפור בקידה האחרונה, בעוד שהמהדורות הבריטיות כוללות אותו בזיכרונותיו של שרלוק הולמס.

בנוסף, לאחר הסרת הסיפור נלקחה חלק מהפתיחה שלו, שבה הולמס קורא את מחשבותיו של ווטסון, והוספה לתחילת הסיפור "החולה הדייר". גם כיום ישנן גרסאות של "הפרשה של קופסת הקרטון" שפורסמו ללא הפתיחה המקורית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סיפורי שרלוק הולמס
קטגוריה:ספרי ארתור קונאן דויל
קטגוריה:ספרי 1894
שובו של שרלוק הולמס

<div style="text-align: center;">

</div>
שובו של שרלוק הולמס (באנגלית: The Return of Sherlock Holmes) הוא אוסף של 13 סיפורים בלשיים על הבלש שרלוק הולמס, שהתפרסמו בשנים 1903 עד 1904, ונכתבו על ידי הסופר ארתור קונאן דויל.

המהדורה הראשונה של הספר יצאה לאור בממלכה המאוחדת ב-7 במרץ 1905 בהוצאת ג'ורג' ניונס בע"מ והיא הודפסה ב-30,000 עותקים. המהדורה האמריקנית, שהודפסה על ידי מקלור, פיליפס ושות', הופקה ב-28,000 עותקים נוספים.

היה זה אוסף סיפורי הולמס הראשון מאז 1893, כאשר הולמס "מת" בסוף הסיפור "המשימה הסופית". לאחר שהספר כלבם של בני בסקרוויל (שטווח התאריכים בו נקבע לתקופה שלפני מותו של הולמס) פורסם, דויל היה נתון ללחצים רבים שגרמו לו בסופו של דבר להקים את הולמס לתחייה.

אוסף זה מכיל סיפורים המתוארכים לשנת 1894 ואילך, כך שהתקופה שבה הולמס היה אמור להיות מת (1891 – 1894) מוסברת בקלות.

כמו כן, הצהרתו של דוקטור ווטסון בסוף הספר אומרת שהולמס פרש מעבודתו ואסר עליו לפרסם סיפורים נוספים.

==רשימת הסיפורים==
* תעלומת הבית הריק (הסיפור שבו הולמס "קם לתחייה")
* הפרשה של קבלן-הבניין מנורווד
* תעלומת הדמויות המרקדות
* הרפתקת רוכבת האופניים הבודדה
* התעלומה בבית-הספר פריורי
* פרשת פיטר השחור
* פרשת צ'ארלס אוגוסטוס מילברטון
* תעלומת ששת הנפוליאונים
* פרשת שלושת הסטודנטים
* פרשת משקפי הזהב
* פרשת שחקן הרגבי הנעדר
* הרצח באחוזת-אביי
* הרפתקת הכתם השני

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סיפורי שרלוק הולמס
קטגוריה:ספרי 1905
הקידה האחרונה

הקידה האחרונה (באנגלית: His Last Bow) הוא אוסף של שבעה סיפורים בלשיים (שמונה במהדורה האמריקנית) בכיכובו של הבלש שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל, כמו גם השם של אחד הסיפורים באוסף. הספר פורסם לראשונה ב-1917, והוא מכיל את סיפורי הולמס שפורסמו בין 1908 ל-1913, כמו גם את הסיפור שנושא את שם הספר מ-1917.

האוסף נקרא במקור "העלאת הזיכרונות של שרלוק הולמס" ולא כלל את הסיפור הקידה האחרונה, שהופיע לאחר פרסום הרומן הבלשי עמק הפחד. אולם, מהדורות מאוחרות יותר כן כללו את סיפור הקידה האחרונה ושינו את שם הספר. מהדורות מודרניות יותר משתמשות בכותרת המקורית.

==רשימת הסיפורים==
* התעלומה במעון ויסטריה
* הפרשה של קופסת הקרטון (סיפור זה נכלל במהדורות הבריטיות של זיכרונותיו של שרלוק הולמס)
* ההרפתקה של החוג האדום
* פרשת תוכניות ברוס-פרטינגטון
* פרשת הבלש הגוסס
* לאן נעלמה ליידי פרנסס קרפקס?
* פרשת רגלו של השטן
* הקידה האחרונה (האפילוג של שרלוק הולמס)
כאשר הספר זיכרונותיו של שרלוק הולמס פורסם לראשונה בארצות הברית, המוציאים לאור האמינו שהסיפור "הפרשה של קופסת הקרטון" לא מתאים לקהל האמריקני בגלל שתוכנו מתאים למבוגרים בלבד. כתוצאה מכך, סיפור זה לא פורסם בארצות הברית במשך שנים רבות אך לבסוף הוא הוסף לאוסף זה.

גם כיום רוב המהדורות האמריקניות של הקאנון מכלילות באוסף זה את הסיפור הקידה האחרונה, בעוד שרוב המהדורות הבריטיות כוללות אותה במקומו המקורי בזיכרונותיו של שרלוק הולמס.

התעלומה במעון ויסטריה לא התפרסם בהתחלה בשם זה; למעשה, מדובר בשני חלקים נפרדים של סיפור, כאשר הראשון נקרא "החוויה הייחודית של מר ג'ון סקוט אקלס" והשני נקרא "הנמר מסן פדרו", ובהוצאה המקורית החלקים הללו לא היו מקובצים תחת כותרת משותפת אחת. ואכן, שבעת הסיפורים הראשונים באוסף היו מקובצים בהתחלה תחת השם "העלאת הזיכרונות של שרלוק הולמס" לפני שהוסף להם הסיפור הקידה האחרונה, שבו מתוארות בגוף שלישי פעולותיו של הולמס המזדקן נגד מעשי הריגול הגרמניים בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה. סיפור זה נקרא במקור "התרומה למלחמה של שרלוק הולמס", וישנן ראיות רבות שדויל התכוון להפסיק את כתיבתו על הולמס לאחר סיפור זה ולסיים את כל הדברים הלא פתורים שנותרו מהסיפורים הקודמים כך שהוא יוכל להתרכז בדברים אחרים שקרובים יותר אל ליבו. אולם, דויל התקשה לעמוד מול התמריץ הכספי שהיה כרוך בכתיבת סיפורים נוספים על הולמס, שכן הוא חזר לכתוב עליו ארבע שנים מאוחר יותר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סיפורי שרלוק הולמס
קטגוריה:ספרי ארתור קונאן דויל
קטגוריה:ספרי 1917
הרובע הראשון של פריז

הרובע הראשון של פריז (בצרפתית: Ier arrondissement) הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. זהו הרובע המאוכלס בצפיפות הנמוכה ביותר מבין רובעיה של העיר, אך גם אחד מהרבעים הקטנים ביותר בה. רובו של האזור משמש למסחר ואדמיניסטרציה. 

הרובע ממוקם בעיקר בגדה הימנית, אך כולל גם את קצהו המערבי של האיל דה לה סיטה. זהו אחד הרבעים העתיקים ביותר של פריז; האיל דה לה סיטה, שהיווה בעבר את לב העיר הרומית לוטטיה, נכבש בשנת 52 לפנה"ס, בעוד שחלקים אחרים ברובע (למשל, אזור לה אל) הוקמו בראשית ימי הביניים. 

חלק נכבד משטחו של הרובע מאוכלס על ידי מוזיאון הלובר וגני טווילרי, והרובע קטן מאוד ושטחו 1.826 קמ"ר בלבד.

==דמוגרפיה==
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע הראשון של פריז היה לפני שנות השישים של המאה ה-19, אך למעשה הרובע קיים בצורתו הנוכחית רק מאז תוכנית השיפוצים הגדולה של פריז בשנות השישים של המאה. בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה 16,888 נפש, בזמן שהציעה 63,056 משרות עבודה, עובדה שהופכת את הרובע לאחד האטרקטיביים ביותר לעסקים, לאחר הרובע השני, הרובע השמיני והרובע התשיעי.

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===

{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1861 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 89,519
| 49,025
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1872
| 74,286
| 40,593
|-
| 1954
| 38,926
| 21,271
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1962
| 36,543
| 20,013
|-
| 1968
| 32,332
| 17,706
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1975
| 22,793
| 12,482
|-
| 1982
| 18,509
| 10,136
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1990
| 18,360
| 10,055
|- 
|1999
|16,888
|9,249
|}

==רבעים==
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים ( quartiers). הטבלה מתחת מציגה את ארבעת הרבעים של הרובע הראשון של פריז:

<small>על פי נתונים ממפקד האוכלוסין הצרפתי משנת 1999</small>

{| class="wikitable" border="1"
! רובע
! אוכלוסייה
! שטח (בקמ"ר)
! צפיפות (אוכלוסייה לקמ"ר)
|-
| רובע סן-ז'רמן ל'אוקסרואה
(Saint-Germain-l'Auxerrois)
| 1,670
| 0.871
| 1,917
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| רובע לה אל
| 8,980
| 0.412
| 21,796
|-
| רובע פאלה רויאל
| 3,190
| 0.279
| 11,434
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| רובע פלאס ונדום
(Place Vendôme)
| 3,040
| 0.270
| 11,259
|}

==נוף עירוני==
[[פון נף, הגשר העתיק ביותר בפריז]]
[[כנסיית סנט אסטאש, ברובע הראשון של פריז, מראה של החזית הדרומית מכיוון גני לה אל]]

===אתרים מרכזיים===
*לה אל
*המטה הראשי של הבנק של צרפת
*מוזיאון הלובר
* מוזיאון האורנז'רי
*הקונסיירז'רי
*גני טווילרי
*הגלריה הלאומית ז'ה דה פום
*תחנת המטרו שאטלה - לה אל
*פאלה רויאל
*קומדי פראנסז
*כול-בו לה סמריטן

===כנסיות ומבני דת===
*כנסיית סנט אסטאש
*כנסיית סנט שאפל

===גשרים===
*פון נף
*פון דז אר

===רחובות וכיכרות===
*רחוב ריבולי
*כיכר ונדום
*כיכר קרוסל, עם "שער הניצחון הקטן", בקצה המזרחי של האקס היסטוריק
*כיכר שאטלה
*כיכר ויקטואר
*שדרות האופרה

==קישורים חיצוניים==

* 

*
1
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
משה ריבלין

הרב משה ריבלין (מכונה משה מגיד ריבלין; אלול ה'תק"ם, קיץ 1780 - כ"ח באלול ה'תר"ו, 19 בספטמבר 1846) היה מגיד מישרים ומנהיג הקהילה האשכנזית בירושלים בשנים תר"א - תר"ו (1841–1846).

==קורותיו==
נולד בשנת 1782 בעיירה שקלוב ליד מוהילב שעל הדנייפר, באימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), לציפורה ולרב הלל ריבלין, בנו של הרב בנימין ריבלין, ומי שלפי המסורת המשפחתית היה מראשי עליית תלמידי הגר"א וממנהיגי ציבור הפרושים בארץ ישראל.

למד בישיבת שקלוב שייסד סבו מצד אביו, כיהן בשקלוב כמגיד מישרים. היה פעיל למען יישוב ארץ ישראל והתפרסם בכינוי "המגיד דורש ציון".

לאחר פטירת אביו, בשנת ה'תקצ"ח (1838) החליט לעלות לארץ ישראל, ובאותו זמן גם נשלח על ידי רוזני וילנה לכהן כמנהיג עדת הפרושים, בשל סכסוכים שנתגלעו אז, ובשל המצב הכלכלי הדחוק. הרב ריבלין קיבל מכתבי מינוי מרבני כל העדה האשכנזית בירושלים שהייתה מפולגת לשניים. להזמנה זו הצטרפו גם מנהיגי ישראל ורבנים מליטא ומרייסין.

הרב ריבלין יצא בשנת ת"ר (1840). בדרכו לארץ-ישראל עבר בין קהילות שונות, כווילנה, מינסק וקרלין, ודרש למען ציון וירושלים. כן אסף כסף לטובת היישוב וחיזק את מנגנון התרומות לטובת ישוב הארץ. בערב סוכות ה'תר"א (1841) הגיע לקושטא, ושם נתעכב כמה חודשים בשל המלחמה בין הטורקים למוחמד עלי. בזמן שהותו בקושטא נפגש עם משה מונטיפיורי ודן עמו על דרכים לתיקון מצבו של היישוב היהודי בארץ ישראל. הרב ריבלין הגיע ליפו באדר ה'תר"א (1841). בדרכו נלווה אליו רבי שמואל סלנט שהיה לימים רבה של ירושלים.

הרב ריבלין הצליח להשכין שלום בתוך העדה, וכן עם העדה הספרדית, והסדיר את מצבה הכללי של הקהילה. רכש חלק מאדמות כפר השילוח לנטיעה וזריעה. נפטר בירושלים בכ"ח באלול ה'תר"ו (1846).

==תורתו==
חלק מדרשותיו נדפסו בידי נכדו, שלמה זלמן ריבלין, בספר "חזון ציון".

==מצאצאיו==
* בנו הרב יצחק אייזיק - ממלא מקום אביו כמגיד בעיר שקלאוו, הוציא לאור את ספר אביו בית מדרש.
* בנו הרב אברהם בנימין (אביו של רבי יוסף ריבלין).
* בנו הרב אליהו יהושע.
* בתו ציפורה ציפה - אשת הרב ישעיהו אורנשטיין.
* בתו מינה לאה - נישאה בזיווג ראשון לרב שניאור זלמן ריבלין בנו של אליהו יוסף ריבלין ובזיווג שני לרבי נחום לעווי משאדיק.
* בתו ראשע דרייזע - נישאה לרב שלמה זלמן לעווי, בנו של הרב יעקב יהודה לייב לעווי. מצאצאיהם: הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב מנחם בן ציון זקס, יהושע פישל זקס, ד"ר משה חיים זקס, ד"ר יצחק זקס.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.rivlinfamily.com/index.php?option=com_content&task=view&id=134&Itemid=181 הרב משה ריבלין], אתר משפחת ריבלין
* 
;ספרו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
משה
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מגידים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:נפטרים ב-1846
ג'ון ג'וזף הופפילד

ג'ון ג'וזף הופפילד (באנגלית: John Joseph Hopfield; נולד ב־15 ביולי 1933) הוא מדען אמריקאי הידוע בעיקר בשל מודל העוסק ברשתות עצביות שפורסם ב-1982. רשת זו ידועה בכינוייה רשת הופפילד. 

ג'ון הופפילד קיבל דוקטורט מאוניברסיטת קורנל בשנת 1958. הוא עבד במשך שנתיים במעבדות בל, ולאחר מכן היה לחבר פקולטה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (בפיזיקה), באוניברסיטת פרינסטון (פיזיקה) ובמכון הטכנולוגי של קליפורניה (כימיה וביולוגיה). במשך 35 שנים הקשר בינו לבין מעבדות בל נשמר. 

ב-2002 הוענק להופפילד מדליית דיראק של המרכז הבינלאומי לפיזיקה תאורטית על התרומה הבין-תחומית שלו להבנת הביולוגיה כתהליך פיזיקלי, כולל השינויים שהציע לגבי סינתזה בביולוגיה מולקולרית, תיאוריו של הדינמיקה הקיבוצית, וחישוביו עם גורמי משיכה ברשתות נוירונים. כמו כן, הוענק לו פרס אוליבר באקלי (Oliver Buckley Prize) על עבודתו לגבי יחסי גומלין בין אור למוצק. 

המאמר החשוב ביותר שכתב הוא "Neural networks and physical systems with emergent collective computational abilities" שפורסם ב-1982. הופפילד נכון ל-2008 הוא פרופסור במחלקת הביולוגיה המולקולרית באוניברסיטת פרינסטון וב-2006 היה נשיאה הרשמי של איגוד הפיזיקה האמריקאי (American Physical Society).

==קישורים חיצוניים==

* [http://genomics.princeton.edu/hopfield/ דף הבית של הופפילד באתר של אוניברסיטת פרינסטון]

קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:ביולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת סווארת'מור
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:זוכי פרס דיראק
השגרירים (הולביין)

ה[[גולגולת האנאמורפית.]]

השגרירים הוא ציור משנת 1533 מעשה ידי הצייר הנס הולביין. היצירה מוצגת בגלריה הלאומית שבלונדון.

==תיאור==
על רקע וילון ירוק ניצבות שתי דמויות משני עבריו של מתקן לתצוגה. על המתקן, שהמדף העליון שלו מכוסה בשטיח אוריינטלי , מתוארים חפצים רבים, בהם סקסטנט, אצטרולב, שני גלובוסים וספרים. רצפת החדר עשויה לוחות משובצים בפיסות שיש מגוון בסגנון קוסמאטסקי והיא מבוססת על דגם רצפת כנסיית וסטמינסטר שנוצרה במאה ה-13.

הדמות משמאל לובשת לבוש חילוני, בעוד שהדמות הימנית לובשת בגדי כהן דת מהתקופה. הספרים על השולחן מסמלים ידע – בין דתי ובין חילוני. כמו כן על השולחן במרכז התמונה מצויים גם סמלים דתיים. ישנה מחלוקת בין המלומדים בשאלת זהותן של שתי הדמויות העומדות המתוארות ביצירה. עד שנת 1900 (פרסום ספרה של מרי הרווי: "השגרירים של הולביין היצירה והיוצר") לא הייתה ידועה זהות הדמויות. הרווי זיהתה את הדמויות וטענה כי משמאל עומד ז'אן דה דינטווי (Jean de Dinteville) שגריר צרפת לאנגליה בשנת 1533, ומימין עומד ג'ורג' דה סלב , בישוף לאווּר (Lavaur) אשר ביקר בלונדון באביב באותה שנה. לפי דעה אחרת, שהועלתה בשנת 2003, משמאל אכן עומד דה דינטווי, אולם מימין עומד אחיו הבכור, פרנסואה דה דינטווי, בישוף אוסר שבצרפת. דה דינטווי היה שגריר צרפת ברומא בשנים 1531–1533 ונודע בתמיכתו באמנויות ובמדע. הצעה זו מתבססת על רשימת מלאי משנת 1589 של טירת פוליסי , מקום מגוריו של ז'אן דה דינטווי, אולם הצעה זו אינה מתיישבת עם הגילאים המופיעים על ספר ועל פגיון לצד הדמויות בתמונה.

המאפיין המפורסם ביותר ביצירתו של הולביין הוא הגולגולת המעוותת המופיעה בתחתית התמונה. הגולגולת מצוירת בצורה אנאמורפית – ניתן לראותה רק כאשר הצופה עומד בזווית התמונה ומביט בה תוך הטיית הראש. הגולגולת, המופיעה ביצירות רבות לאורך הרנסאנס, בדרך כלל כסמלת ה"ואניטאס" (ריקנות) או המוטו "ממנטו מורי" (זכור את יום מותך). הגולגולת אינה מאפיינת דווקא את הולביין, ולא ברור מדוע הוא מופיע במרכז התמונה בצורה כה בולטת. לפי סברה, הציור ניתלה בחדר מדרגות כך שהגולגולת הייתה ברורה לאדם היורד מהמדרגות.

אף שהולביין (יליד גרמניה) שהה באנגליה במרבית שנות חייו, יצירותיו הושפעו מהאסכולה ההולנדית המוקדמת, ומכילות מאפיינים "פלמיים" (המזכירים יצירות של יאן ואן אייק). אסכולה זו נהגה לאפיין את הדמויות המופיעות ביצירה באמצעות חפצים.

אחת הפרשנויות ליצירה מבקשת לראות בה ציור קוסמוגוני המציג את כל העולם הידוע: השמיים – באמצעות האצטרולב, הגלובוסים והסקסטנט, הארץ – באמצעות הספרים וכלי המוזיקה, והמוות או העולם התחתון – באמצעות הגולגולת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nationalgallery.org.uk/paintings/hans-holbein-the-younger-the-ambassadors הציור] באתר הגלריה הלאומית
* [https://smarthistory.org/hans-holbein-the-younger-the-ambassadors/ תיאור] התמונה באתר [https://smarthistory.org/ smarthistory.org]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:אוספי הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
גונגסון לונג

גונְגְסוּן לונְג (בסינית מסורתית: 公孫龍) היה פילוסוף ופוליטיקאי סיני מהמפורסמים ביותר מאסכולת השמות בפילוסופיה הסינית. כתב ארבע עשרה יצירות מתוכן רק שש שרדו לימינו. ידוע רק מעט על חייו של גונְגְסוּן.

== חייו ועבודותיו ==
גונְגְסוּן לונְג חי במדינת ג'או בתקופת המדינות הלוחמות (מאה 5 לפנה"ס עד שנת 221 לפנה"ס) שם שירת יחד עם מאו גונג, מחבר תשע המגילות כמשרת של האדון של פינגיואן. הוא החזיק בעמדה פציפיסטית ובעזרת עבודותיו ניסה לקדם פתירת מחלוקות בעזרת פולמוס מאשר בעזרת מלחמות. כאמור, מעט מאוד פרטים ידועים על חייו.

עבודתו המפורסמת ביותר היא "סוס לבן אינו סוס" (白馬論, Báimǎ Lùn) מעין מלכודת תעתוע להיגיון בה הוא מנסה (כמו הרבה פילוסופים באסכולת השמות) להראות שהשפה האנושית (מילים ומשפטים) לא מספיק מהימנה כדי לתאר את המציאות וכמו כן לבחון את הקשר בין מילים למשמעותם והקשר בין הגיון וויכוח. בגלל טבעה הפולמוסי של העבודה, אפשר להגיד שהיא עונה יותר לאופי היווני הקדמון (מוצגת כמגדירה מושגים בעזרת ניתוח) מאשר פילוסופיה סינית עתיקה (מוצגת בצורה שמסתירה פשטות בתוך עומק ועומק בתוך פשטות בעזרת כפילות במשמעות של המילים). תוכן העבודה הוא שיחה בין מתנגד ותומך, התומך תומך בטענה ש"סוס לבן הוא לא סוס" ומתנגד המתנגד לטענה זו. עבודות אחרות נמצאות בספרו 
גונְגְסוּן לונג דְזְה(公孫龍子).

בעיקר בגלל האופי הפילפולי של עבודותיו יש הרואים אותם כהיתולים פילוסופיים ויש הלוקחים אותם ברצינות כוויכוח על היגיון. עבודותיו זכו לתגובות נגד רבות בתקופתו, מן הבולטים שבהם היו הקונפוציאניסטים שראו בעבודותיו פלפול מיותר.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

* [http://no-camel.com/chinese_translations/gongsun_long_zi/gongsun_long_zi__hebrew_white_horse.pdf תרגום עופר ולדמן לפרק "סוס לבן אינו סוס" בספר "גונְגְסוּן לונְג דְזְה"].

קטגוריה:פילוסופים סינים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
Whoa, Nelly!

Whoa, Nelly!&lrm; (בעברית: וואו, נלי!) הוא אלבום הבכורה של הזמרת נלי פורטדו שיצא ב-24 באוקטובר 2000. הביקורות כינו את האלבום "חוויה מרעננת ומהנה, נסיוב כנגד כל נסיכות הפופ ולהקות הראפ-מטאל שהפכו לפופולריים לקראת תחילת המילניום".

האלבום מוקם במקום 24 במצעד הבילבורד בארצות הברית והנפיק שלושה סינגלים שהפכו ללהיטים בינלאומיים: "I'm like a Bird", "Turn off the Light" ו"&lrm;...On the Radio (Remember the Days)&lrm;". השיר "Party's Just Begun (Again)&lrm;" היה סינגל אשר יצא באופן בלעדי רק למועדונים בארצות הברית, אולם גרסת האלבום של השיר היא שונה מגרסת הסינגל והשם שונה ל"Party". השיר בנוסף נכלל בפסקול הסרט "Brokedown Palace". שירים נוספים שיצאו כסינגלים היו "!Hey, Man" אשר יצא רק בבריטניה וגרמניה, "Legend" באפריקה ו-"Trynna Finda Way באמריקה הלטינית.

עד אוגוסט 2006 מכר האלבום יותר מחמישה מיליון עותקים.

==רשימת רצועות==
#"Hey, Man!&lrm;" <small> (נלי פורטדו)</small> – 4:10
#"&lrm;...On the Radio (Remember the Days)&lrm;" <small>(פורטדו)</small> – 3:54
#"Baby Girl" <small> (בריאן ווסט, ג'רלד איטון, פורטדו)</small> – 3:46
#"Legend" <small>(איטון, פורטדו, ווסט)</small> – 3:34
#"I'm like a Bird" <small>(פורטדו)</small> – 4:03
#"Turn off the Light" <small>(פורטדו)</small> – 4:36
#"Trynna Finda Way" <small> (איטון, פורטדו, ווסט)</small> – 3:34
#"Party" <small>(איטון, פורטדו, ווסט)</small> – 4:02
#"Well, Well" <small> (פורטדו)</small> – 3:00
#"My Love Grows Deeper, Pt. 1" <small>(איטון, פורטדו, ווסט)</small> – 4:23
#"Island of Wonder" <small>(פורטדו)</small> – 3:59
#"Childhood Dreams" <small>(פורטדו)</small> – 6:09

==סינגלים==
===I'm like a Bird===
פורטדו בקליפ ללהיט "I'm like a Bird"
"I'm like a Bird" נכתב על ידי נלי פורטדו והופק על ידי ד'רלד איטון ובריאן ווסט. פורטדו אמרה שזו השיר המועדף עלייה מתוך האלבום. השיר יצא כסינגל הראשון מתוך אלבומה והיה לסינגלים המצליחים ביותר לשנת 2001 והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים בקנדה, מקום שני באוסטרליה, מקום חמישי בבריטניה ומקום תשיעי בארצות הברית. השיר זכה בנוסף בפרס גראמי בקטגוריה "Best Female Pop Vocal Performance". הקליפ לשיר בוים על ידי פרנסיס לורנס.

===Turn off the Light===
"Turn off the Light" הוא הסינגל השני מתוך האלבום. הסינגל היה לסינגל המצליח ביותר של פורטדו בארצות הברית ומוקם במקום החמישי במצעד הבילבורד (עד לסינגל "Promiscuous" שהגיע למקום הראשון). השיר מוקם במקום הרביעי בבריטניה, ובמקום השביעי בקנדה ובאוסטרליה.

===&lrm;...On the Radio (Remember the Days)&lrm;===
&lrm;...On the Radio (Remember the Days)&lrm; הוא הסינגל השלישי והאחרון שיצא באופן בינלאומי. במקור, שם השיר הוא "Shit on the Radio (Remember the Days)&lrm;", אך בשל העובדה שהמילה "Shit" נחשבת למילה בוטה, הוחלפה המילה בשלוש נקודות. לאחר שני סינגלים מצליחים, סינגל זה נחשב לכישלון. הסינגל לא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד בארצות הברית, באוסטרליה הגיע הסינגל למקום 53 ואילו בבריטניה רק למקום 18. פורטדו מספרת כי השיר נכתב בשל תחושת המיסחור של המוזיקה הפופולרית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2000
קטגוריה:אלבומי נלי פורטדו
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בארצות הברית
ניהול נדל"ן

ניהול נדל"ן הוא תחום שנוצר בעקבות הפיכת נכסי מקרקעין ליותר ממקום מגורים עבור אנשים מסוימים. בעשרות השנים האחרונות, חלה עלייה משמעותית במחירי הקרקעות בערים ומרכזיהן, והתנודות במחירים גדלו. כך הפך תחום הנדל"ן לאפיק השקעה מועדף על אנשים רבים. הפופולריות שלו היא בקרב אנשים שרוצים להשקיע במשהו "קשה", "יציב" יחסית, וכמו כן אנשים בעלי חזון – חזון ליזמות ושינוי, בקנה מידה גדול (בניית גורדי שחקים) וקטן (שיפוץ דירות ומכירתן ברווח).

== התפתחות התחום ==
בעקבות הפיכת קרקעות, דירות ובתים לסחורה הניתנת למכירה והשכרה, נולד גם תחום הניהול של סחורות אלה. תחום ניהול נדל"ן קיים כבר זמן רב בעולם, אך תפס תאוצה רק בעקבות פיתוח גדול במרכזי ערים. הפיתוח הביא משקיעים לרכוש נכסים רבים – כך שלא היה באפשרותם לנהל אותם לבד. ניתן להפיק רווח מנדל"ן עירוני בכמה צורות – השבחתו ומכירתו, קנייה בזול תוך ציפייה לשינוי או פיתוח שיביא לעליית ערך, או קנייה לשם השכרה וקבלת תשואה קבועה. האפשרות השלישית נפוצה מאוד בעולם, וגם בישראל, והיא דורשת תשומת לב רבה מצד המשקיע: ראשית, השכרת הנכס לשוכר המתאים, תוך הבטחת ההשקעה מפני נזקים שהוא עלול לגרום. שנית, אחזקה שוטפת של הנכס, ומענה יעיל לכל בעיותיו של השוכר, ולבסוף תכנון אסטרטגי למיקסום הרווחים מההשקעה. פעולות אלה אפשריות לביצוע עבור משקיע בעל נכס או שניים וזמן פנוי. אך כשהנכסים מתרבים, ההשקעה יכולה לשעבד באופן לא רצוני את המשקיע.

==השוואה להשקעות אחרות==
נשווה את המצב לתחום השקעות נוסף: שוק ההון. בשוק ההון, אין אף משקיע שמבצע את פעולותיו בעצמו: אף על פי שלנייר ערך אין תחזוקה והוצאות שוטפות, סוחרים בניירות ערך בבורסה דרך חברי בורסה (חברות השקעות ובנקים) בלבד. בנוסף, ישנם אנשים המעוניינים לקבל ניהול מקצועי של השקעותיהם תמורת עמלה. 

את ניהול הנכסים ניתן להשוות הן לחבר בורסה, והן למנהל השקעות מקצועי. גם אם המשקיע בנדל"ן בוחר לבצע את השקעותיו בעצמו לפי שיקולו, יש עוד עבודה לעשות. בעיקר אם הנכס הוא נכס להשכרה– מציאת שוכרים, חתימת חוזים, אחזקה. כל אלה הם תפקידיו של מנהל נכסים עבור משקיע המבצע את פעולותיו בעצמו. המשקיעים מהסוג השני, המעוניינים בניהול ממצה יותר – של בחירת תחום ההשקעה, ותכנון עתידי למיקסום רווחים הוא נדיר יותר. הסברות אומרות, שמי שיכול לעשות עסקאות רווחיות, יעשה אותן עבור עצמו, ולא עבור לקוחותיו. המצב כאן שונה מהמצב בשוק ההון – שוק הנדל"ן פחות "יעיל", ותנודותיו איטיות הרבה יותר. לכן, הרבה יותר פשוט לאדם ה"חי" את התחום לבצע את הפעולות הנכונות.

*
ולטר דה גרויטר

ולטר דה גרויטר (גרמנית: Walter de Gruyter) היא הוצאת ספרים גרמנית של ספרות עיון המתמחה בספרות אקדמית. למעלה מ-250 שנה פרסם בית ההוצאה ולטר דה גרויטר ספרים בפילוסופיה, תאולוגיה, ספרות, מדע, בלשנות, ומתמטיקה. ההוצאה נוסדה בשנת 1749 כשהיא קיבלה מהמלך פרידריך השני, מלך פרוסיה רישיון להדפיס ספרים.

==ראו גם==
* Journal of Tort Law

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הוצאות ספרים בגרמניה
הוצאת בריל

הוצאת בריל Brill Publishers נוסדה ב-1683 בליידן, הולנד, בריל (נודעה כ-E. J. Brill, Koninklijke Brill, Brill Academic Publishers) היא הוצאה לאור אקדמית בינלאומית המונפקת בבורסת Euronext שבאמסטרדם. משרדיה נמצאים בליידן ובבוסטון מסצ'וסטס. בריל מוציאה לאור כיום מעל מאה כתבי עת וחמש מאות ספרים חדשים מדי שנה. בנוסף לכך בריל היא ספק של מקורות ראשוניים אונליין ושל מיקרופילם עבור חוקרים במדעי הרוח ומדעי החברה דרך IDC Publishers. כל הפרסומים זמינים בדפוס או במיקרופילם, כמו גם בפורמט אלקטרוני.

==פעילות==
בריל מוציאים פרסומים בתחומים הבאים:
* המזרח הקדום ומצרים העתיקה
* חקר המזרח התיכון, אסיה, והאסלאם
* חקר ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת
* מחקר המקרא והדת
* לימודים קלאסיים
* מדעי החברה
* חקר אסיה (Hotei Publishers)
* חקר המשפט הבינלאומי (Martinus Nijhoff Publishers)
* זכויות אדם וחוק הומניטרי (Martinus Nijhoff Publishers)
* ביולוגיה
* מדע (VSP Publishers)

נכון ל-1 באוקטובר 2006, פעילויות ההוצאה של Transnational Publishers הצטרפה לתוכנית המשפט הבינלאומית של
Martinus Nijhoff Publishers, ההוצאה לאור של בריל בנושאי החוק הבינלאומי. בריל תמשיך לפרסם תחת השם של Martinus Nijhoff Publishers.

==היסטוריה==
במאה ה-19 נתבקשה בריל לעיתים קרובות להוציא לאור פרסומים של הוצאות אחרות, שסברו שלבריל היו הגופנים בשפה הערבית ברמה הגבוהה ביותר. בריל הוציאה לאור את האנציקלופדיה של האסלאם (בשפות הגרמנית, צרפתית ואנגלית, בתחילה ב-1913, ואחר כך ב-1987); הם אף הדפיסו כתבי עת רבים בחקר האסלאם והמקרא, וטקסטים ביקורתיים רבים הדנים בכתבי יד מימי הביניים.

==קישורים חיצוניים==

* 

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.brill.nl BRILL official website]
* [http://www.transnationalpubs.com Transnational Publishers official website]
* [https://web.archive.org/web/20070930181702/http://isbndb.com/d/publisher/e_j_brill.html A list of books published by E. J. Brill Leyden]
</div>

בריל הוצאה לאור
קטגוריה:חברות הנסחרות ביורונקסט
קטגוריה:ליידן
איבר (תחביר)

איבר הוא משפט עצמאי המהווה חלק מהמשפט המאוחה (או משפט מחובר, ראו: תחביר עברי).
לדוגמה, במשפט "דני הלך לים, ויוסי הלך לבית-הספר" שני איברים: (א) "דני הלך לים" ו-(ב) "ויוסי הלך לבית-הספר."

בכל משפט מאוחה יש שני איברים או יותר, ונהוג לסמן אותם באותיות הא"ב, כלומר איבר א', איבר ב', איבר ג' וכדומה.

בין האיברים במשפט המאוחה יבוא בדרך כלל פסיק (,) אלא אם כן האיברים קצרים.

בין האיברים קיים קשר לוגי המובע באמצעות מילות קישור או מובן לפי ההקשר הנסיבתי.

אין לבלבל בין איבר לבין פסוקית, הגם ששניהם מכונים באנגלית "clause".

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:תחביר
איזלינגטון (רובע)

רובע אִיזְלִינְגְטוֹן של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Islington, ) הוא אחד מרובעי לונדון הנמצא בצפונה של העיר. הרובע נוצר בשנת 1965 עם איחוד הרבעים המטרופולינים איזלינגטון ופינסבורי. הרובע כולל שני מחוזות בחירה לפרלמנט הבריטי: צפון איזלינגטון, ודרום איזלינגטון.

==מקור השם==
רובע איזלינגטון קרוי על שם היישוב איזלינגטון. יישוב שהוקם בתקופה הסקסונית ונקרא על ידי הסקסונים "גיסלדון" (Giseldone) ובהמשך "גיסלנאנדון" (Gislandune) - שמשמעו "גבעת גיסלה", בהמשך נקרא המקום "איסלדון" (Isledon) - שם בו נעשה שימוש עד אמצע המאה ה-17, עת התקבע השם הנוכחי של הכפר, ובהמשך של המחוז הכנסייתי בו שכן הכפר. עם הקמת הרובע, בשנת 1899 נבחר שם המחוז הכנסייתי כשמו של הרובע כולו.

== שכונות איזלינגטון ==
רובע איזלינגטון כולל את השכונות:
*איזלינגטון
*אנג'ל
*ארצ'וויי
*אשבורטון גרוב, שבו נמצא אצטדיון האמירויות
*בארנסבורי
*הולווי
*הייבורי
*טופנל פארק
*ניווינגטון גרין
*סנט לוקס
*פינסבורי ופינסבורי פארק
*פנטונוויל
*קינגס קרוס
*קלרקנוול
*קנונבורי

==דמוגרפיה==
על פי מדגם שנערך בשנת 2006, ברובע איזלינגטון 185,500 תושבים (מהם 75% לבנים, 6% שחורים, 5% ממוצא קריבי ו-2% מבנגלדש).

==השכלה==
===אוניברסיטאות ומכללות===
ברובע פועלות שתי אוניברסיטאות: אוניברסיטת סיטי שנוסדה בשנת 1894 וממוקמת בכיכר נורת'האמפטון, ואוניברסיטת לונדון מטרופוליטן (שנקראה בעבר "אוניברסיטת צפון לונדון") שנוסדה בשנת 1896 (אז נקראה "המכון הפוליטכני נורת'רן"), הממוקמת בדרך הולווי.
כמו כן פועלת ברובע מכללת איזלינגטון.

===בתי ספר===
ברובע פועלים 47 בתי ספר יסודיים, 10 חטיבות ביניים, ושלושה בתי ספר לתלמידים בעלי צרכים מיוחדים.

==ספורט==
בשכונת הולווי שברובע ממוקם מועדון הכדורגל ארסנל שמשחק בפרמייר ליג (הליגה העליונה באנגליה). ברובע ישנם שני אצטדיונים של המועדון, אצטדיון הייבורי הוותיק ואצטדיון האמירויות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060720151901/http://islington.2gogo.co.uk/ קישורים שונים לאתרים ברובע]
* [http://www.islington.gov.uk/ אתר מועצת הרובע]
* [http://uk.weather.com/weather/local/N1 תחזית מזג אוויר עבור הרובע]

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
עילאי-כנף

עילאי-כנף (שם מדעי: Neoptera) מכילים כמעט את כל החרקים בעלי כנפיים מפותחות.

מיון אינפרא מחלקה זו עדיין נתון במחלוקת, הדעות חלקות לגבי האם דרוש להוסיף על-סדרות תחת אינפרא-מחלקה זו או להשאיר את כל הסדרות תחתיה ללא חלוקה.

==תת-חלוקה זמנית==
* על סדרת בעלי גלגול מלא (Endopterygota)
* על סדרת פרניאופטרה (Paraneoptera)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חרקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1923
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בקרבון פנסילבני
ירושלים, ירושלים (סרט)

ירושלים, ירושלים (באנגלית: "O Jerusalem"), הוא סרט בלגי מ-2006 בבימויו של אלי שוראקי, אשר מבוסס על הספר "ירושלים, ירושלים" מאת לארי קולינס ודומיניק לאפייר. עלילת הסרט מתרחשת על רקע המאבק לעצמאות של מדינת ישראל.

==תקציר העלילה==
העלילה מתמקדת בשני חברים אמריקאים בשנות הארבעים, האחד יהודי והשני ערבי. בעקבות החלטת האו"ם בדבר חלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות - יהודית וערבית - פורצות מהומות בכל ארץ ישראל ובעקבות מעורבותם שניהם מגיעים מניו יורק לירושלים, מוציאים עצמם בלב הסכסוך הישראלי-ערבי נלחמים במלחמת העצמאות שם הם מסכנים את חייהם בשביל אמונתם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים בלגיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מלחמת העצמאות
קטגוריה:סרטים העוסקים בסכסוך הישראלי-ערבי
רינה גנור

רינה גנור (נולדה ב-1946) היא שחקנית עבר בקולנוע הישראלי.

==ביוגרפיה==
גנור (גרינבאום) נולדה במזרח אירופה כבת בכורה למשפחה בת ארבעה ילדים שעלתה לישראל ב-1957 והקימה חנות בגדים בתל אביב. ב-1967 התחתנה עם ישראל פוליאקוב, אך כעבור מספר שנים השניים התגרשו.

==קריירה==
ב-1964 החלה את דרכה הקולנועית בסרט שהתבסס על סדרת התסכיתים הפופולרית "משפחת שמחון". באותה שנה אף שיחקה בהצגת התיאטרון "סמי ימות בשש" שערך וביים עידוא בן גריון.

ב-1965 שיחקה בהצגת הילדים "הרפתקה בקרקס" בתיאטרון הקאמרי.

ב-1966 שיחקה בסרט "הטל צל ענק", על אודות חייו של האלוף דוד מרכוס. באותה השנה גילמה את אחד התפקידים הנשיים הראשיים, קרולינה בת הגביר, בסרט "שני קוני למל". 

ב-1969 שיחקה בסרט "תעלת בלאומילך" בכיכובו של בומבה צור. באותה השנה שיחקה יחד עם בעלה דאז ישראל פוליאקוב, בסרטה של אלידע גרא, "לפני מחר". ב-1970 שיחקה בסרט "השמלה" בבימויו של יהודה נאמן, לצד אסי דיין ולאורה ריבלין. 

מאז 1970 גנור הפסיקה להופיע בסרטים, והופיעה בתפקידים קטנים בתיאטרון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946