סולטאן האימפריה העות'מאנית

סמל האימפריה העות'מאנית מהמאה ה-19
סולטאן האימפריה העות'מאנית, או פאדישאה (טורקית Osmanlı padişahı), היה שליטה של האימפריה העות'מאנית (פרט לשלושת שליטיה הראשונים - עות'מאן הראשון, אורהן הראשון ומוראט הראשון - שנקראו ביי (Bey)). סולטאן הוא תואר של שליט מוסלמי בעל משמעות דתית ומוסרית המוגדרות בקוראן, והסולטאנים העות'מאנים נטלו לעצמם את התואר חליף ב-1517; אך למרות זאת, נוצרה הפרדה בין תפקיד הסולטאן, שפעל בכל תחומי האימפריה, לבין הח'ליפה, שהיה בעל תפקיד דתי בעיקר. דמות הסולטאן באימפריה העות'מאנית הייתה אוטוריטטיבית ומרכזית, והוא שימש כשליט חילוני בעל סמכויות צבאיות ומנהלתיות.

==תפקידי הסולטאן וכוחו==
בראש מערכת האימפריה העות'מאנית עמד השליט, הסולטאן, ובני משפחתו מ"בית עות'מאן". השושלת העות'מאנית שלטה למעלה משש מאות שנה ברציפות והעניקה את שמה לאימפריה. החל מהמאה ה-15 היה הסולטאן שליט אבסולוטי, ומעמדו ושלטונו התבססו על כוח בלבד. תפקידו היה לנהל את המדינה ואת המועצה האימפריאלית ולהוביל את הלוחמים בקרבות. הוא היה מוגבל אך ורק על ידי חוקי השריעה החלים על כל מוסלמי. הסולטאן יכול היה להחליט על שלום ומלחמה, למנות בכירים במערכת הבירוקרטית והדתית, לחוקק חוקים שאינם נוגדים את השריעה (קאנון) ולהוציא פירמנים בנושאים שונים. בנוסף החזיק הסולטאן ברוב אדמות המדינה (מירי) והיה זכאי לקבל מס של חמישית מכל שלל מלחמה לאוצרו הפרטי.

עד לתחילת המאה ה-17 בדרך כלל ירש את השליט אחד מבניו, דבר שהוביל לרצח בין אחים, חיסולי סולטאנים ומרידות בשלטון. הסולטאן חי במרכזו של משק בית שכלל את נשות ההרמון ואת שומריהן, משרתים אישיים, גננים ושומרי הארמון. האידאולוגיה העות'מאנית הדגישה את בלבדיות היחסים בין השליט לבין נתיניו. הסולטאן ייצג כוח מוחלט ורבים ממשרתיו היו באופן טכני עבדיו, למרות שהחזיקו בידיהם עוצמה רבה. עובדה זו הקנתה לו עוצמה רבה שכן אם רצה בכך יכול היה להוציא להורג גם את הבכירים ביותר באימפריה מבלי שהדבר יגונה על ידי אנשי הדת. מלאכתם העיקרית של הסולטאנים הייתה להגן על הקהילה האסלאמית כנגד העולם החיצון ולשמור על הצדק בתוך החברה המוסלמית. הסולטאן היה ראש הרשות המבצעת, האזרחית והצבאית של המדינה.

==ירושה==
למרות שלסולטאנים היו בנים ובנות, רק הבנים היו יורשים בכוח לכס הסולטנות. בין בני הסולטן התנהל לא פעם מאבק אלים על הירושה, והבן שידו הייתה על העליונה זכה בשלטון בשל כך ולא מכוח חוק. היה עיקרון מנחה אחד - האימפריה לא תחולק והשלטון לא יתחלק בין כמה יורשים, וזאת על מנת לשמור על אחדות האימפריה. עד המאה ה-16 רבים מן הסולטאנים נקטו במדיניות של רצח אחיהם כדי לשמור על כס הסולטנות ועל יציבות השלטון. מימי סולימאן המפואר, נהגו הסולטאנים להסתגר בארמונם גם לאחר עלייתם לשלטון. המועמדים לירושה לא היו נשלחים עוד לפרובינציות כדי לגדול כלוחמים, אלא הוחזקו בתוך הארמון בפיקוחן של הנשים, במקום שכונה קפס, או "הכלוב". למרות הכינוי, היה זה מתחם מחייה נוח ("כלוב זהב"), שניתק את המועמדים מן העולם החיצוני. החסרון בשיטה זו היה שהיא לא הכינה את הסולטאנים לקראת אתגרים שלטוניים ולא הכשירה אותם לתפקידם. השיטה "האבולוציונית" הופסקה, היורשים לא נאלצו לפלס את דרכם אל כס השלטון, וכתוצאה מכך הומלכו סולטאנים חלשים יותר. בתקופה שבין אמצע המאה ה-16 לאמצע המאה ה-17, תקופה המכונה "סולטנות הנשים", כאשר הנשים של ההרמון הקיסרי של האימפריה העות'מאנית השפיעו רבות על הפוליטיקה, על ענייני מדינה ועל הסולטאן העות'מאני, החל מתקופת שלטונו של סולימאן הראשון ("המפואר") עד סוף תקופתו של מהמט הרביעי.

=== הסולטאן והדת ===
כח'ליף, נחשב הסולטאן העות'מאני למגן האסלאם והמקומות הקדושים, והיה מופקד על ארגון ועל הובלת העלייה השנתית לרגל למכה, החג'. חובתו הבסיסית של שליט מוסלמי, אשר חיזקה את בריתו עם האוכלוסייה המוסלמית, הייתה לתמוך בשריעה, החוק הדתי של האסלאם. הסולטאנים העות'מאניים העניקו לשריעה מידה רבה של תוקף, ואף ניסו להפוך אותה לחוקה ולהעניק לה את מלוא ההכרה והסמכות, כדי שהמערכת המשפטית תפעל על פיה. הכתרת סולטאן חדש הייתה מאורע חשוב, ולוותה בשני טקסים עיקריים: הושבה, בטקס זה נשבע הסולטאן אמונים; וחגירת החרב, טקס בעל אופי דתי שהתקיים במקום קדוש למוסלמים ובמהלכו נחגרה חרב עות'מאן למותנו של הסולטאן בידי שייח'.

==שלטון ומיעוטים==
באימפריה העות'מאנית עמדו בתוקף חוקי השריעה הדתיים והחוק העות'מאני החילוני. המשפט הציבורי התבסס על צווים חילוניים של הסולטאן שנקראו פירמנים ואשר קובצו לקאנון. הקהילות הנוצריות והיהודיות נהנו ממעמד מיוחד, והן היו רשאיות למנות מערכות משפט משלהן שעסקו בענייני אישות. במאה ה-16 החזיקו יהודים בתפקידים בכירים בשירות האוצר ובתחום הבנקאות, אולם נוצרים ויהודים לא התקבלו למשרות שלטוניות בחסות הסולטאנים. ד'ימי, הכינוי שניתן לבני הדתות המונותאסיטיות במדינה הנשלטת על פי חוקי האסלאם, הוענק גם ליהודים ולנוצרים באימפריה העות'מאנית, והם קיימו את אמונתם במקביל לאיסורים ולמגבלות שהבדילו אותם מן האוכלוסייה המוסלמית.

==יהודים באיסטנבול וקרבתם לשלטון==
שלושת הקריטריונים העיקריים אשר קבעו את מעמדו החברתי של יהודי באיסטנבול במאה ה-15 וה-16 היו קשריו בחצר העות'מאנית, עושרו ומקומו בקהילה היהודית. מי שהצליח להתקרב אל מרכז הכוח שהוחזק בידי פקידיו של הסולטאן, צבר כסף והשפעה. מנהיג הקהילה היהודית היה מקורב לחצר הסולטאן ומקרבה זו ינק את כוחו בקרב היהודים, אגב מספר מגבלות שנבעו ממבנה הקהילה היהודית. הידע אודות הקשרים בין היהודים לסולטאן עולה מכתביו של רבי משה אל-מוזנינו שהשאיר תיאורים מפורטים של חיי היומיום של הקהילה היהודית באיסטנבול בתקופת הסולטאן סלים השני. בין היתר רכשו היהודים את השפעתם בחצר הסולטאן בדרך של הענקת שירותים מקצועיים: הם שמשו כרופאים אישיים שליוו את הסולטאנים בחצר ובמהלך מערכות צבאיות, מילאו תפקידים בעלי אופי דיפלומטי, עסקו בענייניה הפיננסיים של המדינה ופעמים היו גם אנשי אמונם של הסולטאנים.

רבי משה קפשאלי שהיה הרב הראשי ליהודי איסטנבול והוכר על ידי הסולטאנים מהמט השני ובאיזיט השני, כסמכות התורנית העליונה בכל האימפריה העות'מאנית, נהנה מגישה חופשית לארמון הסולטאן, והצליח לפתור בעיות שהתעוררו בין היהודים והשלטון. יעקב חכים ביסס את קשריו אל חצר הסולטאן החל בכיבוש קונסטנטינופול. הוא תיפקד כרופאו של הסולטאן מוראט השני ושירת את בנו מהמט השני עד יום מותו ב-1481. הוא שימש גם כיועץ פיננסי, מתורגמן ויועץ כללי. בנוסף לכך הוא ליווה את הסולטאן בכל פעולה צבאית. הוא ניהל קשרים עם דיפלומטים איטלקים באיסטנבול, ובארכיון ונציאני הוא נזכר כמעורב בניסיונות להרוג את הסולטאן, וייתכן ותיפקד כסוכן כפול.

==סולטאני האימפריה העות'מאנית ותאריכי שלטונם==
{| class="wikitable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="0" style="clear:both; width:100%; border-collapse:collapse; margin:0.5em auto;"
|+50x50 פיקסלים
סולטאני האימפריה העות'מאנית

<small>כל הסולטאנים הם בני בית עות'מאן</small>
! דיוקן
! למניין
! תואר
! שם
! בטורקית
!טורה
! שנות שלטון
! הערות
|-
| 100x100 פיקסלים
| 1
| rowspan="3" | ביי
| עות'מאן הראשון
| Osman Gazi
| -
| 1299-1326
| הכריז על עצמאות הנסיכות ב-1299 וקבע את בירתה בבורסה
|-
| 101x101 פיקסלים
| 2
| אורהן הראשון
| Orhan Gazi
|100x100 פיקסלים
| 1326-1359
| כבש את איזניק ואיזמיט בצפון-מערב אסיה הקטנה והשתלט על גליפולי, ובכך תקע טריז עות'מאני בתראקיה שבאירופה.
|-
| 100x100 פיקסלים
| 3
| מוראט הראשון
| I. Murat
|100x100 פיקסלים
| 1359-1389
| הנהיג את הדוושירמה, איסוף ילדים נוצריים ששימשו כעבדים וכחיילים. העביר את הבירה לאדירנה.
|-
 4
| סולטאן
| באיזיט הראשון
| Yıldırım Bayezid
|100x100 פיקסלים
| 1389-1402
| -
|-
| colspan="8" |תקופת בין המלכים (1402–1413)
|-
| 107x107 פיקסלים
| 5
| rowspan="35" | סולטאן
| מהמט הראשון
| I. Mehmet
|100x100 פיקסלים
| 1413-1421
| -
|-
| 101x101 פיקסלים
| 6
| מוראט השני
| II. Murat
|100x100 פיקסלים
| 1421-1444
| -
|-
| 92x92 פיקסלים
| 7
| מהמט השני "הכובש"
| Fatih Sultan Mehmed
|100x100 פיקסלים
| 1444-1446
| כבש את קונסטנטינופול ב-1453, שינה את שמה לאיסטנבול וקבע בה את בירת האימפריה.
|-
| 101x101 פיקסלים
|(6)
| מוראט השני
| II. Murat
|100x100 פיקסלים
| 1446-1451
| כהונה שנייה
|-
| 92x92 פיקסלים
|(7)
| מהמט השני "הכובש"
| Fatih Sultan Mehmed
|100x100 פיקסלים
| 1451-1481
|כהונה שנייה
|-
| 106x106 פיקסלים
| 8
| באיזיט השני
| II. Bayezid
|100x100 פיקסלים
| 1481-1512
| קליטת מגורשי ספרד ברחבי האימפריה העותמאנית
|-
|96x96 פיקסלים
| 9
| סלים הראשון
| Yavuz Sultan Selim
|100x100 פיקסלים
| 1512-1520
| כבש את ארץ ישראל
|-
 10
| סולימאן הראשון "המפואר"
| Kanuni Sultan Süleyman
|100x100 פיקסלים
| 1520-1566
|
* תקופת הזוהר של האימפריה העות'מאנית
* בנה את חומות ירושלים
* בניית מסגד סולימאניה באיסטנבול (סינאן)
|-
 11
| סלים השני
| II. Selim
|100x100 פיקסלים
| 1566-1574
| בניית מסגד סלימייה באדירנה
|-
 12
| מוראט השלישי
| III. Murat
|100x100 פיקסלים
| 1574-1595
| -
|-
 13
| מהמט השלישי
| III. Mehmet
|100x100 פיקסלים
| 1595-1603
| -
|-
| 102x102 פיקסלים
| 14
| אהמט הראשון
| I. Ahmet
|100x100 פיקסלים
| 1603-1617
| בנה את המסגד הכחול באיסטנבול (מסגד סולטאן אהמט)
|-
 15
| מוסטפא הראשון
| I. Mustafa
|100x100 פיקסלים
| 1617-1618
| -
|-
| 100x100 פיקסלים
| 16
| עות'מאן השני
| II. Osman
|100x100 פיקסלים
| 1618-1622
| -
|-
(15)
| מוסטפא הראשון
| I. Mustafa
|100x100 פיקסלים
| 1622-1623
|כהונה שנייה
|-
 17
| מוראט הרביעי
| IV. Murat
|100x100 פיקסלים
| 1623-1640
| -
|-
 18
| איברהים הראשון
| I. İbrahim
|100x100 פיקסלים
| 1640-1648
| -
|-
 19
| מהמט הרביעי
| IV. Mehmet
|100x100 פיקסלים
| 1648-1687
| -
|-
| 104x104 פיקסלים
| 20
| סולימאן השני
| II. Süleyman
|100x100 פיקסלים
| 1687-1691
| -
|-
| 102x102 פיקסלים
| 21
| אהמט השני
| II. Ahmet
|100x100 פיקסלים
| 1691-1695
| -
|-
 22
| מוסטפא השני
| II. Mustafa
|100x100 פיקסלים
| 1695-1703
| -
|-
 23
| אהמט השלישי
| III. Ahmet
|100x100 פיקסלים
| 1703-1730
| -
|-
 24
| מהמוט הראשון
| I. Mahmut
|100x100 פיקסלים
| 1730-1754
| -
|-
 25
| עות'מאן השלישי
| III. Osman
|100x100 פיקסלים
| 1754-1757
| -
|-
 26
| מוסטפא השלישי
| III. Mustafa
|100x100 פיקסלים
| 1757-1774
| -
|-
 27
| אבדילהמיט הראשון
| I. Abdülhamit
|100x100 פיקסלים
| 1774-1789
| -
|-
 28
| סלים השלישי
| III. Selim
|100x100 פיקסלים
| 1789-1807
| -
|-
 29
| מוסטפא הרביעי
| IV. Mustafa
|100x100 פיקסלים
| 1807-1808
| -
|-
 30
| מהמוט השני
| II. Mahmut
|100x100 פיקסלים
| 1808-1839
| -
|-
 31
| אבדילמג'יט הראשון
| Abdülmecit
|100x100 פיקסלים
| 1839-1861
| פעל לביטול עלילת דמשק
בנייתו של ארמון דולמאבהצ'ה

בניית מסגד אורטאקוי (ליד גשר הבוספורוס)

קיבע את הסטטוס קוו במקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל
|-
 32
| אבדילאזיז
| Abdülaziz
|100x100 פיקסלים
| 1861-1876
| -
|-
| 96x96 פיקסלים
| 33
| מוראט החמישי
| V. Murat
|100x100 פיקסלים
| 1876
| -
|-
| 93x93 פיקסלים
| 34
| עבדול חמיד השני
| II. Abdülhamit (אבדילהמיט השני)
|99x99 פיקסלים
| 1876-1909
| טבח הארמנים 1894–1896
|-
| 84x84 פיקסלים
| 35
| מהמט החמישי (רשאט)
| Mehmet Reşat
|99x99 פיקסלים
| 1909-1918
| רצח העם הארמני
|-
| 93x93 פיקסלים
| 36
| מהמט השישי
| VI. Mehmet
|100x100 פיקסלים
| 1918-1922
| -
|-
| 94x94 פיקסלים
| 37
| ח'ליף
| אבדילמג'יט השני
| Halife Abdülmecit
| -
| 1922-1924
| ח'ליף בלבד
|}

==קישורים חיצוניים==

*
עות'מאנית, שליטי האימפריה ה-
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית