OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כף בראון (אנטארקטיקה)

כף בראון (באנגלית: Cape Brown) היא לשון יבשה מכוסה קרח הבולטת לכיוון צפון - צפון-מזרח בקצה המזרחי של פתחו של מפרץ שוקאלסקי, בחוף הצפון מזרחי של האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.

הכף מצויה 10 קילומטרים צפונית-מזרחית מפסגתו של הר ניקולאס (ההר הצפוני ביותר של רכס דאגלס).

== היסטוריה ==
=== גילוי לשון היבשה ===

הכף התגלתה לראשונה, מרחוק, בשנת 1909, על ידי המשלחת הצרפתית באנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.

שארקו שמיפה באופן גס את האזור, חשב שמפרץ שוקאלסקי הוא מצר ים, החוצה את האי אלכסנדר, ולכן הוא חשב שלשון היבשה היא אי קטן.

החוף בסביבה זו צולם מהאוויר ומופה באופן גס בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון ריימיל. סקרים שנערכו על ידי משלחת סקר של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948, בפיקודו של קולין ג. בראון (Colin C. Brown) מיפו את לשון היבשה.

=== מקור השם ===

לשון היבשה נקראת על שמו של בראון, שמיפה אותה.

== ראו גם ==
* כף ווסטוק 
* נקודת קוסאר
* נקודת אבליישן
* נקודת מאזה
* נקודת טריטון

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• Defense Mapping Agency 1992, [https://books.google.co.il/books?id=sgSnbMOD_VsC&pg=PA377&lpg=PA377&dq=%22Cape+Brown%22+Antarctica&source=bl&ots=qbVKxuTfA6&sig=ACfU3U0bUcLWiaZ-_h36gS3JXmScUqLjHw&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwju1qz4wPzmAhUMuqQKHQqrDVIQ6AEwDXoECAoQAQ#v=onepage&q=%22Cape%20Brown%22%20Antarctica&f=false Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica], P 377</div>

<div class="mw-content-ltr">• Ute Christina Herzfeld, [https://books.google.co.il/books?id=5TsW5lmjJf4C&pg=PA170&lpg=PA170&dq=%22Cape+Brown%22+Antarctica&source=bl&ots=m4iSodDy1J&sig=ACfU3U0mmw9a5yhKBztogZ0Lx3RlFbaYUA&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwju1qz4wPzmAhUMuqQKHQqrDVIQ6AEwEHoECAQQAQ#v=onepage&q=%22Cape%20Brown%22%20Antarctica&f=false Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data], P 170</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:2004 כף בראון] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=123003 כף בראון] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=1931&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR כף בראון] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

בראון
איל פופולו ד'איטליה

איל פופולו ד'איטליה (באיטלקית: Il Popolo d'Italia, "העם של איטליה"), היה עיתון איטלקי אשר פרסם מהדורות מדי יום למעט ימי שני, שהקים בניטו מוסוליני בשנת 1914,<ref></ref> לאחר התפלגותו מהמפלגה הסוציאליסטית האיטלקית.<ref></ref> העיתון נוסד כעיתון תומך מלחמה במלחמת העולם הראשונה.<ref></ref> עם השנים הפך העיתון לביטאון המפלגה הפשיסטית הלאומית.

"איל פופולו ד'איטליה" פעל מ-15 בנובמבר 1914 עד 24 ביולי 1943, והפך לבסיס לתנועה הפשיסטית באיטליה לאחר מלחמת העולם הראשונה. העיתון, הדוגל במיליטריזם ובאירידנטה, היה מסובסד על ידי צרפת והתעשיינים בתואנה של השפעה על איטליה להצטרף למדינות ההסכמה. המלה "סוציאליסט" הוצגה על ראש התווך של העיתון עד שנת 1918 כדי למשוך חסידיו ל"רעיון שלו "מלחמה מהפכנית".<ref></ref>

מוסוליני כתב לעיתים קרובות בעילום שם בעיתון שלו, למשל כאשר לעג לו על הצעה לעותק איטלקי של "הייל היטלר",<ref name="gunther1940"></ref> או כדי להפיץ את רעיונותיו לגבי איטליה בהגדלת שיעור הילודה שלה. בין השנים 1936 ל-1943 נערך על ידי ג'ורג'יו פיני.<ref></ref>

== תורמים ==
* בניטו מוסוליני
* ג'וזפה אונגרטי
* לואיג'י בארציני האב
* אומברטו סאבה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בניטו מוסוליני
קטגוריה:המפלגה הפשיסטית הלאומית
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: דיפלומטיה
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה בתרבות
קטגוריה:איטליה: עיתונים
ישי שאער

ישי שאער (נולד בשנת 1983) הוא פסנתרן ישראלי.

== ביוגרפיה ==
=== לימודים ===
בגיל שבע החל שאער ללמוד נגינה בפסנתר אצל חנה ברזילי והמשיך אצל אסף זהר. בלימודי התואר הראשון בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה היה תלמידו של תומר לב ולתואר השני למד אצל אריה ורדי. במשך השנים השתתף בכיתות אמן של דניאל בארנבוים, מאריי פרחיה, פנינה זלצמן ועוד.

== קריירה ==
שאער מרבה לנגן ברסיטלים באירופה, בארצות הברית ובדרום אמריקה. כן השתתף בפסטיבלי מוזיקה בעולם ובפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון. בהרכבים קאמריים ניגן בין השאר עם הצ'לן מישה מייסקי וכסולן הופיע עם תזמורות שונות בישראל ומחוצה לה.

באפריל 2011 החליף שאער את פאזיל סאיי בהתראה של יומיים, בשישה קונצרטים בסדרה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. באותה שנה ניגן לראשונה באולם טונהאלה בציריך עם התמורת הקאמרית של לוזאן. השבועון הגרמני "דאס אורקסטר" שיבח את נגינתו בקונצרט זה.

ב-2018 הוציא שאער אלבום שני, "בטהובן המאוחר", בהוצאת אורכיד קלאסיקס הבריטית. זה הדיסק הראשון של שאער שיוצא בהקלטה מסחרית, והוא זכה לקבלת פנים חיובית מצד מבקרי המוזיקה בעולם והושמע בין השאר בשידורי שירות השידור הבריטי. אף כי יצירותיו המאוחרות של בטהובן זכו לביצועים ולפרשנויות רבות, שאער הצליח בכל זאת לחדש בנגינתו. מבקר המוזיקה של "הארץ", אמיר מנדל, תיאר את שש הבגטלות אופוס 126 בביצועו "יהלומים מוזיקליים ששאער מיטיב ללטש".

ב-2019 הוציא את אלבומו השני, "Late Beethoven", בלייבל הבריטי הדינמי Orchid Classics. הדיסק גרף שבחים ממבקרים בעולם; קטעים ממנו הושמעו בתחנות הרדיו הקלאסיות המובילות כגון BBC ורדיו WQXR מניו יורק, והמגזין הספרדי “Codalario” קרא לו “הקלטת חובה על המדף של כל חובב מוזיקה”.

== פרסים ואותות הוקרה ==
* 2006 - מקום ראשון בתחרות הבינלאומית בניופורט, בריטניה
* 2008 - תחרות פרס קלרמונט
* 2009 - תחרות בטהובן הבינלאומית בבון, גרמניה

== הקלטות ==
2008 - דיסק בכורה, שזכה לשבחים ממבקר המוזיקה נעם בן זאב. גם השידור ברדיו הציבורי של טקסס זכה לשבחים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://m.tau.ac.il/arts/music/hebrew/homepage/news1.htm בית הספר למוסיקה ע"ש בוכמן-מהטה] 2007
* [https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001 עומר שומרוני, גלובס, ישי שאער] 20 באוגוסט 2015
* [https://www.calcalist.co.il/consumer/articles/0,7340,L- מאיה נחום שחל, כלכליסט, "הפסנתרן ישי שאער בא מוקדם לבטהובן המאוחר] 4 בפברואר 2018

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
חזקי ליפשיץ

הרב יחזקאל (חזקי) ליפשיץ (נולד בכ"ט בטבת ה'תשל"ד, 23 בינואר 1974) הוא רב ושליח חב"ד בקטמנדו, בירת נפאל, המנהל בעיר זו ביחד עם אשתו, חני ליפשיץ, את בית חב"ד המקומי.

==ביוגרפיה==
ליפשיץ נולד לצבי מנשה ואסתר ליפשיץ. בבחרותו התייתם מאביו. למד בישיבת תומכי תמימים בלוד, ישיבת אחי תמימים בראשון לציון וישיבת תומכי תמימים כפר חב"ד. בסוף שנת תשנ"ג נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית שבמרכז חב"ד העולמי בברוקלין שבניו יורק.

ב-1997 נישא לחני, בתו של המוהל מנחם פליישמן. ב-1999 נסעו לשליחות לבנגקוק שבתאילנד על מנת לסייע לרב יוסף חיים קנטור בפעילותו. 

בשנת 2000 יצאו לשליחות בקטמנדו, בירת נפאל, על מנת לפתוח שם בית חב"ד, שם עוברים אלפי מטיילים ישראלים בכל שנה. המקום מעניק שירותים למטיילים יהודים מישראל ומהעולם כגון סעודות שבת וחג, פינות מנוחה, עמדות אינטרנט, סיוע וליווי במקרי מצוקה, ביקור אסירים ישראלים בבתי הכלא, עזרה לתרמילאים ומטיילים שנפגעו, ועוד. במיוחד התפרסמו אחרי אסון סופת השלגים ב-2014 ורעידת האדמה ב-2015. כהוקרה על עזרתם אירח נשיא המדינה רובי ריבלין את ילדיהם בלשכתו.

ליל הסדר בניהולו של הרב ליפשיץ הוא הסדר הגדול בעולם.

ב-2006 הקים בית חב"ד עונתי בעיר פוקהרה.

ב-2012 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "קטמנדו", העוקבת אחר זוג שליחים שיוצאים להקים בית חב"ד בנפאל. הסדרה מבוססת על תחילת דרכם של בני הזוג ליפשיץ ועל סיפורים אמיתיים שהתרחשו בזמנם.

חזקי וחני מתגוררים בקטמנדו, נפאל. יש להם ארבעה בנים ושתי בנות, ועוד נפאלי שאימצו כבן.

==ראו גם==
* הנקמה היהודית (סדרת סרטים)

==קישורים חיצוניים==
* [https://facebook.com/chezki.lifshitz?lst=100009717919394%3A653401956%3A1589196450&fref=nf&pn_ref=story&rc=p חזקי ליפשיץ] בפייסבוק
* 
* 
* 
* 
* 
* מנחם בן שלמה, מדור [http://www.shturem.net/index.php?section=news&id=11845 מילה של חסיד], באתר שטורעם, טבת תשס"ז
* [http://www.shturem.net/index.php?section=news&id=64704 רב יהודי אחד מול 32 מיליון תושבים, מסע בנפאל], באתר שטורעם
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שלוחי חב"ד
קטגוריה:נפאל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
לו בגה

דויד לובגה (נולד ב-13 באפריל 1975), הידוע בשם הבמה לו בגה, הוא זמר גרמני הידוע בחידוש שביצע לשיר Mambo No. 5 בשנת 1999.

סגנונו של בגה משלב אלמנטים מוזיקליים משנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 לצד מקצב מודרני וגרוב.

==ביוגרפיה==
בגה נולד במינכן, שבמערב גרמניה לאם מסיציליה ואב מאוגנדה.

עד גיל שש גר רוב זמנו עם אמו באיטליה, ולאחר מכן חזרו להתגורר בגרמניה.

==קריירה==
בגה היה חבר בצעירותו בהרכב ראפ. כשעבר למיאמי, שבפלורידה גילה את המוזיקה הלטינית. כשחזר לגרמניה הכיר את מנהלו, גואר ביסנקמפ, ואת המפיקים "פרנק ליאו" ו"דונלד פאקט" (וולפגאנג פון ובנאו) ואיתם גיבש את הקונספט לחידוש השיר Mambo No. 5 (A Little Bit of...).

הסינגל הראשון של בגה, "Mambo No. 5 (A Little Bit of...)" היה ללהיט בינלאומי בשנת 1999 והגיע למקום הראשון בבריטניה, איטליה ואוסטרליה בעוד בארצות הברית הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. גם בגרמניה, הולנד ושוודיה ומדינות אירופאיות נוספות הצליח השיר ודורג במקום הראשון.

ביולי 1999 הוציא בגה את אלבום הבכורה שלו "A Little Bit of Mambo". את האלבום השני שלו "Ladies and Gentlemen" הוציא במאי 2001. האלבום לא הצליח כפי שהצליח האלבום שקדם לו. האלבום השלישי שהוציא בגה יצא במאי 2005 ואלבומו הרביעי Free Again יצא במאי 2010 אך גם הוא לא זכה להצלחה. את האלבום החמישי הוציא בגה ביוני 2013. הוא נקרא בשם A Little Bit of 80's. באלבום זה חידש להיטים כגון Karma Chameleon של Culture Club, ואת השיר Red Red Wine של ניל דיימונד.

בגה שר את שיר הנושא בסרט האנימציה Brandy & Mr. Whiskers שיצא בשנת 2010. הוא הוציא וידאו קליפ בשיתוף חברת "דיסני" בשם Disney Mambo #5 שכלל אזכור של דמויות דיסני.

==דיסקוגרפיה==
* A Little Bit of Mambo 1999
* Ladies and Gentlemen 2001
* Lounatic 2005
* Free Again 2010
* A Little Bit of 80's 2013

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1975
העגלה הירוקה (סדרת טלוויזיה, 2020)

העגלה הירוקה (ברוסית: Зелёный фургон) היא סדרת טלוויזיה רוסית, המשך למיני-סדרה "העגלה הירוקה" משנת 1983. הסדרה צולמה בשנת 2018<ref>[https://gosti.retroportal.ru/maksim_dunaevsky_kompozitor_ob_ansamble_festival_i_pesnyah_dlya_kino.html Максим Дунаевский об ансамбле «Фестиваль» и песнях для кино]</ref> והקרנת הבכורה התקיימה ב-3 בינואר 2020 בערוץ הראשון. את התפקיד הראשי של וולודיה פטריקייב גילם שוב דמיטרי חרטיאן, גם יקטרינה דורובה, שנפטרה ב-13 בדצמבר 2019, הספיקה לגלם את דמותה של קטקה-ז'אר.

== עלילה ==
שנת 1946, באותה אודסה, 20 שנה לאחר האירועים שתוארו בסרט הטלוויזיה באותו שם. ולדימיר פטריקייב שמצא את עצמו בכלא בשנת 1939, ואז עבר את המלחמה בגדוד המודיעין במהלך התקדמות הכוחות מסטלינגרד לברלין, ולדימיר פטריקייב חוזר למולדתו אודסה. לאחר ההרעלה ההמונית באלכוהול באיכות נמוכה, ראש המשרד לחקירות פליליות באודסה מזמין את הבלש הזקן לעזור לסמל הצעיר יסגני קרסאווין לחקור את המקרה.

==פרקי הסדרה==
* ארבעים מעלות המוות
* זהב הסקיתים
* כנופיית ארנאוטסקי
* מות עמנואל
* עוגן מוזהב

== שחקנים ==

== קישורים חיצוניים ==
 
* [https://www.1tv.ru/movies/zelenyy-furgon עמוד הסדרה], באתר הערוץ הראשון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות דרמה רוסיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:ערוץ 1 הרוסי: תוכניות וסדרות
ציורי הקיר בחוואשאן

הנוף התרבותי של אמנות האבן של דְזְווֹגְ'יָאנְג חְווָאשָׁאן (בסינית: 花 山崖 壁画 בפין-יין: Huāshān yá bìhuà) הוא מקבצים נרחבים של אמנות סלע היסטורית, שצוירו על פני מצוקי אבן הגיר במחוז גואנגשי בדרום הרפובליקה העממית של סין, קרוב לגבול עם וייטנאם, במשך תקופה של כמה מאות שנים לפחות. האתר המרכזי של הציורים משתרע על צוקים בגדה המערבית של הנהר מינג (明江, בפין-יין Míng Jiāng, "נהר זוהֵר") שהוא יובל של הנהר דזווג'יאנג. אזור הציורים הוא חלק משמורת הטבע נוֹנְגְגָאנְג ושייך לעיירה יָאודָה בנפה נינגמינג במחוז גואנגשי. ב-15 ביולי 2016 הוכרז הנוף התרבותי של אמנות האבן של דְזְווֹגְ'יָאנְג חְווָאשָׁאן, הכולל 38 אתרי ציורים, כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. זהו אתר המורשת העולמית ה-49 ברפובליקה העממית של סין.

האזור המצויר המרכזי לאורך הצוק הוא ברוחב 170 מטרים ובגובה 40 מטרים, והוא אחד מציורי הסלע הגדולים ביותר בסין. הציורים מתחילים מגובה 30 עד גובה 90 מטרים מעל הנהר. האזור העיקרי מכיל כ-1,900 דמויות המסודרות בכ-110 קבוצות. הציורים נעשו בצבע אדום שהיה מורכב מאוכרה (המטיט), דבק חיות ודם. הן מתארות דמויות אנושיות כמו גם חיות יחד עם תופי ארד, סכינים, חרבות, פעמונים וספינות. גובהן של דמויות אנושיות בין 60 ל-150 סנטימטרים, אם כי דמות אחת צוירה בגובה של 3 מטרים.

משערים שהציורים הם בני 1,800 עד 2,500 שנים או בני 1,600 עד 2,400 שנים. התקופה שבה נוצרו משתרעת לכן מתקופת המדינות הלוחמות ועד שלהי שושלת האן בהיסטוריה של סין. משערים שמרבית הציורים "מתארים את אורח החיים והטקסים" של בני עם הלְווֹיְוֵּה (雒越, בפיניין Luòyuè), שמשערים כי היו האבות הקדמונים של הקבוצה האתנית של הג'וואנג, ששכנו בעמק הנהר דזווג'יאנג במהלך תקופה זו. עם זאת תיארוך פחמן-14 העלה שהציורים העתיקים ביותר הם בני 16,000 שנים, בעוד שהחדשים ביותר הם בני 690 שנים.

תערוכה במוזיאון הלאום של הג'וואנג בעיר צ'ונְגְדְזְווֹ (崇左市壮族博物馆) מוקדשת להיסטוריה ולפרשנות של הציורים.

==אתר המורשת העולמית==
אתר המורשת העולמית מורכב משלושה אזורים נפרדים הכוללים בסך הכול 38 אתרי אמנות סלע. סך כל השטחים הכלולים באתר המורשת העולמית הוא 66,216 דונם המוקפים באזורי חיץ, אשר סך כל שטחם הוא 121,490 דונם. השטח הכולל הוא אפוא 187,706 דונם.

{| class="wikitable sortable"
|-
! מספר האתר
! מיקום
! קואורדינטות
! נהר
! אתרים
! data-sort-type="number" | שטח האתר (דונם)
! data-sort-type="number" | שטח אזור החיץ (דונם)
! data-sort-type="number" | שטח כולל (דונם)
|-
| 1508-001 || align="right" | הנפות נִינְגְמִינְג ולונְגְג'וֹאוּ בצ'ונְגְדְזְווֹ
|| 
|| מינג || align="right" | 4 || align="right" | 16,288 || align="right" | 27,253 || align="right" | 43,542
|-
| 1508-002 || align="right" |
הנפה לונְגְג'וֹאוּ בצ'ונְגְדְזְווֹ
|| 
|| דזווג'יאנג || align="right" | 16 || align="right" | 25,065 || align="right" | 53,311 || align="right" | 78,376
|-
| 1508-003 || align="right" | המועצה גְ'יָאנְגְג'וֹאוּ והנפה פֿוּסְווֵי בצ'ונְגְדְזְווֹ
||
|| דזווג'יאנג || align="right" | 18 || align="right" | 24,863 || align="right" | 40,925 || align="right" | 65,788
|}
==קישורים חיצוניים==

* [http://whc.unesco.org/en/list/1508 Zuojiang Huashan Rock Art Cultural Landscape] אתר אונסק"ו
* [http://www.bradshawfoundation.com/china/huashan/index.php The Rock Art of Huashan - Sacred Meeting Place for Sky, Water & Earth]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמנות סלע
קטגוריה:גואנגשי
העגלה הירוקה (סדרת טלוויזיה, 1983)

העגלה הירוקה הוא מיני-סדרת טלוויזיה סובייטית בעל שני חלקים המבוסס על סיפור באותו שם מאת א' קוזאצ'ינסקי, שצולם על ידי אולפן הקולנוע של אודסה בשנת 1983 בהוראת הוועדה הממלכתית לרדיו וטלוויזיה של ברית המועצות.

== עלילה ==
הסרט מתרחש באודסה שלאחר המהפכה ובסביבתה. הבן של פרופסור ולדימיר פטריקייב, סטודנט לשעבר, הופך לראש המשטרה באודסה ובהוראת ראש אגף המבצעים, יחד עם השוטר גרישצ'נקו, הוא נלחם בכפר עם הפושעים המקומיים, גנבי סוסים וברמאים. חלומו על קריירה כשל שרלוק הולמס, החלוץ לשעבר של קבוצת הכדורגל בגימנסיה מנסה להשתמש בשיטות ובטכניקות משלו בפתרון פשעים. אך עליו לאתגר את צ'רבן עצמו - הסמכות הפלילית הבכירה בעיר שמטילה את אימתה על כולם.

== שחקנים ==
* דמיטרי חראטיאן - השוטר וולודיה פטריקייב
* אלכסנדר דמיאננקו - השוטר ויקטור שסטאקוב
* בוריסלב ברונדוקוב - מיקולה גרישצ'נקו, שוטר החקלאים
* אלכסנדר סובולייב - גנב הסוסים אלכסנדר "הנאה"
* רגימנטאס אדומאייטיס - צ'רבן, פושע נודע
* קונסטנטין גריגורייב - ראש המחלק לחקירות פליליות
* אדוארד מרצביץ' - פרופסור לפילולוגיה, אלכסיי פטריקייב
* יקטרינה דורובה - קטקה-ז'אר (חברתו לכיתה של פטריקה, אשתו של אלכסנדר "נאה")
* ארמן ג'יגרחניאן - קריין
== הפקה ==
הסרט צולם ממאי עד ספטמבר 1983 באודסה ובכפר סוורינובקה, אזור אודסה<ref>[http://odessa-life.od.ua/news/4232-odessoi-oblasti-80-let-v-sele-severinovka-snimali-zelenyi-furgon Одесская жизнь.]</ref>.<ref name="autogenerated20130620-1">[http://fakty.ua/149264-kinorezhisser-aleksandr-pavlovskij-ya-nastoyal-chtoby-pesni-dlya-zelenogo-furgona-pel-nikomu-v-to-vremya-ne-izvestnyj-dima-haratyan Кинорежиссёр Александр Павловский: «Я настоял, чтобы песни для „Зеленого фургона“ пел Дима Харатьян»]</ref>

יש גרסה שרק מותו בטרם עת של ולדימיר וויסוצקי מנע ממנו מלהיות לבמאי הסרט, שהיה אמור להיות מושק בהפקה באולפן הקולנוע של אודסה בסתיו 1980. ואכן, ויסוצקי, שהשתתף במחזה הרדיו "העגלה הירוקה", התכוון לראשונה להצטרף כבמאי קולנוע בסרט זה. אבל כבר באפריל הוא הודיע לאיגור שבצוב, איתו עבד על התסריט, כי בכוונתו לנטוש תוכניות הקשורות להפקה: "בכל זאת, הם לא ירשו לצלם את מה שרצינו".

בתחילה, הניחו שכל השירים יבוצעו על ידי ולרי לאונטייב. הבמאי אלכסנדר פבלובסקי במשך כמה חודשים סירב לעבוד על הסרט, תוך שהוא מאמין שלא משנה איך הוא יעשה את הסרט, הם עדיין ישוו זאת למה שוויסוצקי תכנן, אך הוא הסכים לבסוף, אחרי שהושעה מעבודה על סרט אחר.

בפונדק, ויקטור פרוקופייביץ' שסטקוב קורא קטעים משירו של אלכסנדר בלוק "שנים עשר". כל השירים והמוזיקה לסרט הוקלטו באוקטובר 1983 על ידי מהנדס הקול ליאוניד סורוקין באולפן הרדיו פולטבה. בסרט זה דמיטרי חרטיאן, שגילם את הדמות הראשית<ref>[http://www.mk.ru/old/article/2003/12/28/121640-voyazh-zelenogo-furgona.html Вояж «Зеленого фургона»]</ref><ref>[https://ria.ru/spravka/20150121/1043413765.html Биография Дмитрия Харатьяна]</ref>, שר לראשונה.

== המשך ==
בשנת 2019 צולמה סדרת המשך - העגלה הירוקה.
== קישורים חיצוניים ==

* [http://films-ussr.3dn.ru/load/drama/zelenyj_furgon/7-1-0-151 "העגלה הירוקה"] באתר [http://films-ussr.3dn.ru films-ussr.3dn.ru]
* בערוץ הרשמי של אולפן הקולנוע של אודסה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה סובייטיות
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1980
רות פרסול

רות מוניקה פרסול (באנגלית: Ruth Monicka Parasol; נולדה בשנת 1967) היא עורכת דין ואשת עסקים אמריקאית, שהקימה את חברת ההימורים המקוונים PartyGaming בשנת 1997 והחזיקה ברוב מניות החברה. בשנת 2010 דורגה על ידי האקונומיסט במקום ה-15 ברשימת הנשים העשירות בזכות עצמן.

==קורות חייה==
פרסול נולדה בשנת 1967 בסן פרנסיסקו, קליפורניה. אמה היא גונה פרסול, ממוצא שוודי, ואביה הוא ריצ'רד פרסול, ניצול השואה יהודי-פולני שעלה לישראל ושירת בצה"ל. לאחר שהשתחרר מצה"ל השתקע בקליפורניה, למד הנדסת מכונות באוניברסיטה הפוליטכנית, עבד כמהנדס במשך כמה שנים ואז הפך לסוכן נדל"ן.

רות פרסול גדלה בעיר מיל ואלי בקליפורניה. בשנת 1988 קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת סן פרנסיסקו, ובשנת 1992 סיימה תואר במשפטים ובחינות הסמכה לעורכת דין ב- Western State College of Law.

עם סיום לימודיה השתלבה בעסקי הנדל"ן של אביה, וכמו כן ניהלה עסק רווחי של שיחות ארוטיות ואתרי פורנוגרפיה באינטרנט.

בשנת 2003 נישאה ליזם רוס דה-ליאון. הם עברו עם ילדיהם לגיברלטר בשנת 2004. הם נפרדו בשנת 2010, וסיימו את הליכי הגירושים ב-2014. פרסול ממשיכה להתגורר בגיברלטר, ונוסעת לעיתים קרובות לישראל, לונדון וספרד.

==עסקי ההימורים==
בשנת 1997 פרסול הקימה אתר להימורים מקוונים בשם Starluck Casino Online באיים הקריביים. לאחר מכן חברה לאנשי טכנולוגיה שפיתחו את העסק, בהם בן זוגה רוס דה-ליאון. האתר שינה את שמו ל-Party Gaming ובנוסף לו הקימה החברה אתר למשחקי פוקר מקוונים. אתרים אלו הניבו רווחים גבוהים, מעל ל-500 מיליון דולר בשנת 2005.

בשנת 2006 נסגרו האתרים לגישה מארצות הברית עקב חוקים שאסרו על הימורים באינטרנט. בדצמבר 2006 פרסול ובעלה הפסיקו את פעילותם בחברה, ובשנת 2015 מכרו את חלקם בחברה.

==פעילויות צדקה==
פרסול הקימה בשנת 2004 קרן למטרות צדקה בשם The Parasol Foundation Trust הפועלת מגיברלטר. הקרן העניקה עד שנת 2013 מעל 20 מיליון ליש"ט לעמותות העוסקות בתחומי הבריאות, איכות הסביבה ושימור המורשת התרבותית, וכן בפיתוח כלים טכנולוגיים לשיפור הסיוע החברתי. הקרן שיתפה פעולה, בין השאר, עם ארגון הצלב האדום, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת תל אביב, הטכניון, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, וארגון סיוע לנוער במצוקה של הנסיך צ'ארלס.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:נשות עסקים אמריקאיות
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:מיליארדריות אמריקאיות
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא שוודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני-יהודי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סן פרנסיסקו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סן פרנסיסקו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
העגלה הירוקה (סרט, 1959)

העגולה הירוקה (ברוסית: Зелёный фургон) הוא סרט עלילתי סובייטי בבימויו של היינריך גבאי על פי הרומן באותו השם מאת א. קוזאצ'ינסקי, שצולם בשנת 1959 באולפן הקולנוע של אודסה. בשנת 1983 צולם העיבוד השני לסיפור, שזכה להמשך בשנת 2020.

== עלילה ==
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1920. לאחר חילופי כוחות תכופים הגיע הצבא האדום לבסוף לאודסה. למיליציית האיכרים החדשה לא היה ניסיון בעבודה. לפיכך, בשורותיה היו אזרחים, לרוב, ביניהם סטודנט בגימנסיה, הצעיר וולודיה קוזאצ'נקו, בחור ממשפחה אינטליגנטית, בוער מתוך רצון לעזור למשטר הסובייטי.

== שחקנים ==
* ולדימיר קולוקולצב - וולודיה קוזאצ'נקו
* ניקולאי וולקוב - אביו של וולודיה
* ויקטור מיזיננקו - ויקטור שוסטאקוב
* יורי טימושנקו - גרישצ'נקו
* אולגה ליסנקו - מארוסיה צימבאליוק
* וסילי וקשין - "הנאה", האנטגוניסט הראשי
== קישורים חיצוניים ==

* בערוץ הרשמי של אולפן הקולנוע של אודסה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 1959
קטגוריה:סרטים סובייטיים 
קטגוריה:סרטים ברוסית
אמדאו ביאבאטי

אמדאו ביאבאטי (באיטלקית: Amedeo Biavati; 4 באפריל 1915 – 22 באפריל 1979) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הקיצוני ימני או החלוץ. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938.

==ביוגרפיה==
ביאבאטי נולד ב-4 באפריל 1915 בבולוניה שבאיטליה. בתחילת הקריירה שיחק בקבוצה בולוניה שמעיר הולדתו, בה הגיע להצלחות כאשר זכה עימה שלוש פעמים בליגה האיטלקית. שיחק גם עם קטניה בליגה השנייה באיטליה, ועם עוד כמה קבוצות איטלקיות ברמה נמוכה.

בנבחרת איטליה ערך ביאבאטי את הופעת הבכורה שלו ברבע גמר מונדיאל 1938 נגד מארחת הטורניר צרפת, אותה ניצחו
1–3. בסוף אותו טורניר איטליה זכתה בתואר. ביאבאטי זכור גם כמי שהבקיע את השער היפה נגד אנגליה במילאן ב-13 במאי 1939, כאשר כבש מול שער ריק לאחר שעבר את המגן ואת השוער. בסך ערך 18 הופעות בהן כבש 8 שערים בין השנים 1938–1947.

ביאבאטי השתתף יחד עם כדורגלנים אחרים בסרט "11 גברים וכדור" שיצא בשנת 1948 וביים ג'ורג'יו סימונלי. לאחר שפרש מקריירת משחק היה ביאבאטי מאמן, אך לא זכה להצלחה. בסוף קריירת הכדורגל שלו מצא עבודה בצוות הטכני של בולוניה, ואז הפך לעובד עירייה אשר תפקידו היה לפקח על מתקני הספורט. ביאבאטי נפטר ב-22 באפריל 1979, בגיל 64. הוא נקבר בבית העלמין המונומנטלי של סרטוזה די בולוניה.

ביאבאטי (עומד, רביעי משמאל) בעונת האליפות 1938/39 עם בולוניה
==תארים==
;בולוניה
*אליפות איטליה (3): 1936/37, 1938/39, 1940/41
*טורניר בינלאומי של התערוכה האוניברסלית בפריס: 1937
*גביע איטליה העליונה: 1946
;נבחרת איטליה
*מונדיאל: 1938

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני קטניה
קטגוריה:מאמני כדורגל איטלקים
קטגוריה:בולוניה: כדורגלנים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1915
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1979
מבצע ZS

מבצע ZS (ברוסית: Операция ZS) הוא סרט רוסי מאת השחקן והבמאי ולדימיר יפיפאנצב, אשר אמור לצאת לאקרנים במהלך שנת 2020. הסרט מהווה רימייק של "הפיל הירוק".<ref>[http://kanobu.ru/news/2-girls-1-pahom-geroi-zelenogo-slonika-vozvraschayutsya-voperatsii-zs-388023/ Герои Зелёного слоника возвращаются в Операции ZS]</ref> הסרט הוכרז ב-5 בינואר 2017.<ref>[http://allpravda.info/set-vzorval-treyler-laquooperatsii-zsraquo---prodolzheniya-laquozelenogo-slonikaraquo-34213.html Вся правда. Сеть взорвал трейлер «Операции ZS» — продолжения «Зеленого слоника»]</ref><ref>[https://www.ivi.ru/titr/everything/sladkij-hlebushek-2 Ivi кинотеатр. Нам снова «принесут покушать». Культовому «Зеленому слонику» снимут продолжение]</ref>

== עלילה ==
הגיבורים הישנים ייפגשו שוב פנים אל פנים, יש להם דרך ארוכה להגיע להבנה וכבוד זה לזה. ניסויים רבים יחכו להם לאורך הדרך, לעיתים כאלה שמאיימים עליהם בסכנת חיים. אחרי הכל, החברים מתכוונים לשנות את המשטר במדינה ובעתיד ברחבי העולם, לא פחות.
== שחקנים ==
* סרגיי פחומוב - פאחום, "המשוגע"
* ולדימיר יפיפאנצב - בראטישקה, סוכן הביון הרוסי יגור קרמניוב
* וסבולוד בוריסוב
* יגור לסטוצ'קין
* יוליה סמיונובה

== הפקה ==
ב-5 בינואר 2017, 18 שנה לאחר שיצא הסרט הראשון, הודיע ולדימיר יפיפאנצב רשמית על תחילת הפקת החלק השני באינסטגרם שלו.<ref>[https://vsem-privet.ru/2017/01/vladimir-epifancev-anonsiroval-boevik-prodolzhenie-filma-zelenyj-slonik-i-pokazal-pervyj-trejler/ Владимир Епифанцев анонсировал продолжение фильма Зелёный слоник] </ref><ref>[https://rg.ru/2017/01/05/video-vnezapnyj-tizer-prodolzheniia-zelenogo-slonika.html Кинократия. внезапный тизер продолжения "Зеленого слоника"]</ref> בפוסט שלו הוא ציין כי הסרט השני יהיה בז'אנר של סרטי מסע, אקשן וקומדיה. הוא גם ציין כי מבצע ZS יצולם על סמך הסרט הראשון. בסוף הפוסט, הוא צירף את הטריילר הראשון של הסרט והצביע שהוא עובד על תסריט.<ref>[https://www.filmpro.ru/materials/53444 Вышел трейлер ремейка культового «Зелёного слоника» с Епифанцевым]</ref><ref>[https://life.ru/t/культура/955614/vyshiel_trieilier_riemieika_lieghiendarnogho_filma_s_pakhomom_zielionyi_slonik Вышел трейлер ремейка легендарного фильма с Пахомом]</ref> יפיפאנצב גם ביקש ממעריצי הסרט הראשון עזרה ביצירת התסריט, בתקווה שיצליח להפיק את הסרט בסיוע של מימון המונים. הסרט מופק בתקציב נמוך. ולדימיר יפיפאנצב, יחד עם עוזריו, קרא למעריצים לתרום לסרט. כמו כן, בתמורה לתרומה, היוצרים הבטיחו לתורמים תפקיד קטן בסרט ופרסים יקרי ערך עם סמלי הסרט.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2020
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה
קטגוריה:סרטי אימה רוסיים
קטגוריה:המודיעין הרוסי בתרבות ובאמנות
Vivo cantando

Vivo cantando (בעברית: לחיות כדי לשיר) הוא שיר שהקליטה הזמרת הספרדייה סלומה. את השיר כתבו מריה חוסה דה סראטו ואניאנו אלקלדה. השיר ייצג את ספרד בתחרות האירוויזיון של שנת 1969, והיה אחד מארבעת הזוכים.

השירים הנוספים שזכו בתחרות היו "Boom Bang-a-Bang" של הממלכה המאוחדת בביצוע לולו, "De troubadour" בביצוע לני קור שייצגה את הולנד, ו-"Un jour, un enfant" בביצוע פרידה בוקארה שייצגה את צרפת. זו הייתה הפעם השנייה שהשיר הזוכה היה נציג ספרד.

== רקע ==
השיר הוא קצבי ומהיר. הוא מושר מנקודת מבטה של אישה המספרת לאהובה על השינוי לטובה שהוא גרם, בייחוד שעכשיו היא חיה את חייה בשירה.

סלומה הקליטה את השיר בשש שפות: ספרדית (קסטיליאנית), קטלאנית (בשם "Canto i vull viure"), בסקית ("Kantari bizi naiz"), אנגלית ("The Feeling of Love"), צרפתית ("Alors je chante"), איטלקית ("Vivo cantando"). הזמרת הישראלית ריקה זראי הקליטה גרסת כיסוי של השיר בצרפתית, ושיר זה שהה שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הסינגלים הצרפתי, מ-16 באוגוסט עד 5 בספטמבר 1969.

== אירוויזיון ==
שני היבטים בלטו בהופעתה של סלומה באירוויזיון. האחד היה התלבושת שלה - חליפת מכנסיים המכוסה רצועות ארוכות של חרסינה בדמות חרוזים - והשני העובדה שהזמרת רקדה תוך כדי שירה. ריקוד היה מנוגד לחוקי התחרות, אבל סלומה לא נענשה, כי גם המבצעים של אירלנד ושל הממלכה המאוחדת רקדו בהופעתם.

בשנה שלאחר מכן, אירוויזיון 1970, ייצג את ספרד הזמר חוליו איגלסיאס עם השיר "Gwendolyne", ובאירוויזיון 1971 הופיעה הזמרת קרינה עם השיר "En un mundo nuevo".

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.eurovision.tv/page/history/by-year/contest?event=286 Official Eurovision Song Contest site, history by year, 1969.]
* [http://www.diggiloo.net/?1969es Detailed info and lyrics, The Diggiloo Thrush, "Vivo cantando".]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1969
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1969
קטגוריה:שירי ספרד באירוויזיון
קטגוריה:שירים שזכו באירוויזיון
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים על מוזיקה
איזבלין (וולקוביסק)

איזבלין (בבלארוסית: Ізабелін; ברוסית: Изабелин; בפולנית: Izabelin; ביידיש: זאַבעלין) היא עיירה במחוז משנה וולקוביסק במחוז גרודנו, שבבלארוס. בעבר התקיימה במקום קהילה יהודית שהגיעה בשיאה, בסוף המאה ה-19, לכדי מחצית מכלל האוכלוסייה.

==היסטוריה==
איזבלין נוסדה במהלך המאה ה-18 בידי האציל הפולני יאן פלמינג כהתיישבות חקלאית שפרנסתה מגידול טבק, עיבודו ומסחר בו. מיד עם הקמתה הזמין פלמינג יהודים להתיישב בה, הם עסקו בתעשיית הטבק המקומית וחלקם הועסקו בבית חרושת קטן לטקסטיל שהקים אחד מיהודי העיירה.

שנים אחדות לאחר הקמתה, ב-1795, עם חלוקת פולין השלישית, סופח האזור לתחומי האימפריה הרוסית וכך נשאר עד מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה נכבשה העיירה בידי הצבא הגרמני (1915–1918) ובתום המלחמה נכלל האזור בשטח פולין העצמאית. בראשית המאה ה-20 חל גידול בהגירת יהודים מאיזבלין ומכלל האזור אל מעבר לים ומספרם היחסי באוכלוסייה, שהגיע בסוף המאה ה-19 לכדי מחצית (454 מתוך 963), הצטמצם במהירות לכדי שליש.

בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב נכנס הצבא הסובייטי לעיירה ב-17 בספטמבר 1939. ביוני 1941 (מבצע ברברוסה) נכנס הוורמאכט לעיירה ושלט בה עד קיץ 1944, אז חזר אליה הצבא האדום.

עם כניסת הצבא הגרמני לאיזבלין, ריכזו הגרמנים את יהודי העיירה בנוסף ליהודים רבים מוולקוביסק הסמוכה שנמלטו לאיזבלין בעקבות הרס העיר בהפצצות הכבדות שבתחילת מבצע ברברוסה, הם הקימו מחנה עבודה בפאתי איזבלין שם העסיקו בכפייה חלק מהצעירים היהודים בכריית כבול. ב-2 בנובמבר 1942 נשלחו יהודי איזבלין עם יהודי וולקוביסק למחנה ההשמדה באושוויץ.

==רבני העיירה==
כמה מרבני איזבלין התפרסמו בעולם היהודי:
* רבי יצחק אלחנן ספקטור - לימים רבה של קובנה וגדול פוסקי ליטא
* רבי יעקב דוד וילובסקי - "הרידב"ז", לימים רבן של סלוצק וצפת
* רבי מרדכי אליהו רבינוביץ' - מחבר "נר למאור" ו"תורת מרדכי"
* הרב יעקב מאיר קראוצ'ינסקי (גולד) - לימים רבה של מריאמפולה, אביו של הרב זאב גולד ממנהיגי המזרחי ומחותמי מגילת העצמאות של מדינת ישראל
* הרב שרגא פייבל רבינוביץ' - התמנה כרב ב-1929 אחרי שיקום הקהילה
* הרב פסח שמשון סטולניץ - חתנו של הרב הקודם, שימש בתפקידו זמן מה ועלה לארץ ישראל (נפטר ב-1980)

==גלריה==
<gallery>
Izabielinskaja synagoga. Ізабелінская сынагога (1915-18).jpg|צילום של בית הכנסת המקומי מלפני השואה
Izabielinskaja synagoga. Ізабелінская сынагога (1919-39) (5).jpg|צילום של ארון הקודש בבית הכנסת
Izabielinskaja synagoga. Ізабелінская сынагога (1919-39) (3).jpg|צילום של הבמה בבית הכנסת
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* רחל גרוסבאום-פסטרנק, "איזבלין", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 123–124.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז גרודנו: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-18
ולדימיר יפיפאנצב

ולדימיר גאורגייביץ' יפיפאנצב (ברוסית: Влади́мир Гео́ргиевич Епифа́нцев; נולד ב-8 בספטמבר 1971, במוסקבה) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, במאי ומנחה טלוויזיה רוסי.<ref></ref><ref>[http://новости-уфы.рф/афиша/владимир-епифанцев-биография/ Владимир Епифанцев: Биография]</ref>

== ביוגרפיה ==
יפיפאנצב סיים את לימודיו בפקולטה למשחק במכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין (1994, קורס של ולדימיר איבנוב), למד באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במחלקת הבימוי.

בשנים 1997–1998 הוא יצר והוביל את הפקת תוכנית הטלוויזיה "סנדמן" בערוץ TV-6. בשנים 1998–1999 כיכב בסרט הידוע לשמצה "הפיל הירוק", שהיה החוויה הראשונה שלו בקולנוע. בהמשך הוא שיחק פעמיים בסרטים בבימויה של סבטלנה בסקובה, "חמישה בקבוקי וודקה" (2001) ובסרט "לחיי מרקס..." (2012). בשנת 2017 הודיע על תחילת הפקת סרט ההמשך לפיל הירוק, "מבצע ZS".

בשנת 2007 הוא השתתף בתוכנית הטלוויזיה "מלך הטבעת".<ref></ref> בשנת 2009 הופיע בתוכנית "רוקדים עם כוכבים: עונת 2009" בערוץ רוסיה-1 בצמד עם אנסטסיה נובוז'ילובה.<ref></ref>

בשנת 2012 כיכב בדרמת הפשע הטלוויזיונית, "קרמן", שבה הוא גילם את אנדריי שמנוב, מייג'ור במודיעין הצבאי שמנסה להילחם בטרוריסטים. בשנת 2012, יחד עם אשתו אנסטסיה וודנסקיה, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "פוליגלוט" בערוץ תרבות מבית VGTRK.<ref></ref>

בשנת 2016 הוא כיכב בקליפ לשיר "The Smell of Men" של להקת 2rbina 2rista.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* 1999 - הפיל הירוק
* 2006 - חי
* 2008 - בלתי מנוצח
* 2010 - נמלטים
* 2011 - דור P
* 2011 - בית
* 2012 - המרגל
* 2016 - ריקוד עד מוות
* 2016 - שמונה דייטים טובים
* 2018 - בלתי מובס
* 2019 - פוליארני
*2020 - Enemy Lines
* 2020 - ימים מקוללים
* 2020 - המטבח: המלחמה על המלון, עונה 2
* 2020 - ווסקרסנסקי
* 2022 - Ampir V
* 4202 - Kazachok

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי תיאטרון רוסים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:במאי קולנוע רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1971
קטגוריה:במאי וידאו קליפים רוסים
תומאשוקסליה

תומאשוקסליה (שם מדעי: Thomashuxleya) הוא סוג של יונק נכחד מסדרת הנוטונגולאטויים, שחי באמריקה הדרומית בתחילת האאוקן, לפני 48.6 עד 48 מיליון שנים מזמננו. מאובניו נתגלו בפטגוניה, ארגנטינה בידי משלחת של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע בראשות הפלאונטולוג ג'ורג' גיילורד סימפסון, אשר מצא שלד שלם של היונק.<ref></ref> מאובנים אלה הוגדרו ב-1901 בידי החוקר פלורנטינו אמגינו , אשר קרא להם על שם החוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי. בסוג נכללו שני מינים.

התומאשוקסליה היה יונק קרוב לטוקסודון, אך היה קטן יותר ובעל מראה דמוי חזיר או פקארי, עם רגליים בעלות מעין פרסות על כל רגל. הוא הגיע לאורך 1.3 מטר ולמשקל 113 קילוגרם בממוצע. הגולגולת שלו הייתה ארוכה יחסית ובלסתות המוארכות 44 שיניים, לרבות ניבים גדולים דמויי חטי חזיר בר, אשר שימשו כנראה לחפירת שורשים. על אף מראהו המאיים, ככל הנראה היה התומאשוקסליה צמחוני.

התומאשוקסליה היה מראשוני בני קבוצת הטוקסודונים, אשר התפתחו למיני היונקים הגדולים באמריקה הדרומית לאחר האאוקן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1901
קטגוריה:טוקסודונים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפלאוגן באמריקה הדרומית
קטגוריה:יונקים שחיו באאוקן באמריקה הדרומית
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פלורנטינו אמחינו
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1901
קרדונטיה

קרדונטיה (שם מדעי: Carodnia) הוא סוג יונק נכחד ממשפחת הקרדוניים, שבסדרת הקסנונולטיים, אשר התקיים בתחילת האאוקן של אמריקה הדרומית לפני 53 עד 48.6 מיליון שנה מזמננו. יונק זה השתייך לקבוצת המרידיונגולטיים, אשר מילאו את הגומחה האקלוגית של הפרסתנים באמריקה הדרומית. הסוג נחקר ב-1935 וכלל 4 מינים שהתגלו בממצאים בברזיל, ארגנטינה ובפרו, עם שלדים בשלמות משתנה.

הקרדונטיה היה מהיונקים הגדולים ביותר במהלך האאוקן באמריקה הדרומית, גדול פי עשרה משאר החיות באזור. הוא הגיע לאורך של מטר וחצי, הגיע לגובה 80 עד 100 סנטימטרים ולמשקל של 150 קילוגרם, דומה בגודלו לטפיר מודרני. הלסתות שלו היו גדולות ובתוכם ניבים ושיני לחיים גדולות שהזכירו את ניביו של היואינטתריום וקרוביו מהסדרה דינוצרטים. עם זאת הוא היה חסר את קרניהם המוזרות של בני הסדרה. הוא היה אוכל עשב מגושם בעל שיניים טוחנות בגדלים משתנים. ככל הנראה ניזון מעלי עצים.

בעבר הוא נחשב לקרובם של הפירותראים, דמויי-הפילים אך מבנה השיניים של האחרונים היה עבה יותר. כמו כן החשיבו אותו בעבר לקרובו של הקוריפודון מאמריקה הצפונית, אך גם מבנה שיניו שונה.

הקרדונטיה נכחד עם סיום האאוקן ותחילת האוליגוקן היבש והקריר יותר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מרידיונגולטיים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפלאוגן באמריקה הדרומית
קטגוריה:יונקים שחיו באאוקן באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1935
Me Gusta (שיר של שאקירה)

Me Gusta (באנגלית: I Like, ובעברית: אני אוהבת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, בשיתוף עם הזמר הלטיני אנואל AA.<ref name=":0"></ref> השיר יצא לאור ב-13 בינואר 2020, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ואייס אנטרטיינמנט.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי שאקירה, אנואל AA, כריס ג'ידאי, אווי און דה דראמס, אדג', איאן לואיס וחואן אנטוניו.<ref name=":2"></ref> השיר מסמפל בתוכו קטע מתוך השיר "", של הלהקה הג'מייקנית אינר סירקל.<ref name=":2" />

ב-11 בינואר 2020, פרסמה שאקירה בחשבון האינסטגרם שלה את עטיפת הסינגל, תוך שציינה כי היא תוציא אותו ב-13 בינואר באותה השנה.<ref name=":0"/> בסמוך לכך, פרסמה חברת התקליטים רוק ניישן גם כן על צאתו העתידית של הסינגל.<ref></ref> בהמשך, פרסם גם אנואל AA עצמו את עטיפת הסינגל ברשתות החברתיות השונות.<ref></ref>

== הוצאה ==
השיר היה זמין להזמנה מראש ולרכישה מוקדמת ברשתות הזרמות המדיה ספוטיפיי, דיזר ואפל מיוזיק כבר ב-11 בינואר 2020.<ref></ref><ref></ref> בסמוך לכך, הועלו מילות השיר לאתר המוזיקה האמריקאי Genius.<ref></ref> בין היתר, הופץ השיר בפורמט של הזרמת מוזיקה ושל הורדה דיגיטלית בדומה לשאר שיריה של שאקירה.<ref name=":0" />

האודיו הלא רשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-12 בינואר 2020, וצבר למעלה משניים וחצי מיליון צפיות.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שאקירה לערוץ ה-Vevo שלה את קליפ המילים של השיר,<ref name=":1"></ref> אשר צבר למעלה מ-600 אלף צפיות ביממה אחת.<ref name=":1" /> נכון למרץ 2020, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב ל-45 מיליון צפיות.<ref name=":1" /> האודיו של השיר צבר למעלה מ-7 מיליון צפיות.<ref></ref>

הקליפ הרשמי של השיר פורסם ב-6 במרץ 2020, בשידור חי.<ref></ref> בפחות משבועיים, הצליח לצבור למעלה מ-25 מיליון צפיות.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!ארצות הברית (RIAA)<ref></ref>
|פלטינה <small>(לטיני)</small>
|60,000<small></small>
|-
!איטליה (FIMI)<ref></ref>
|זהב
|35,000<small></small>
|-
!ברזיל (Pro-Música Brasil)<ref></ref>
|זהב
|40,000<small></small>
|-
!מקסיקו (AMPROFON)<ref></ref>
|פלטינה 2× + זהב
|150,000<small></small>
|-
!ספרד (PROMUSICAE)<ref></ref>
|פלטינה 2×
|80,000<small></small>
|-
!פולין (ZPAV)<ref></ref>
|זהב
|10,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!עולם
|13 בינואר 2020
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|סוני מיוזיק לטין
|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:שירי שאקירה
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שאקירה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי שאקירה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת סוני מיוזיק לטין
טוקסודוניים

טוקסודוניים (שם מדעי: Toxodontidae) היא משפחה של יונקים קדומים מסדרת הנוטונגולאטויים, שחיו באמריקה הדרומית בין סוף האוליגוקן לתחילת ההולוקן, לפני 23–0.005 מיליון שנה. סוג אחד מהמשפחה - המיקסוטוקסודון היגר לאמריקה הצפונית עד לדרום טקסס, במהלך ההחלפה האמריקאית הגדולה. המשפחה הוגדרה ב-1945 בידי החוקר האנגלי סר ריצ'רד אוון.

בני משפחה זו היו הכבדים ביותר מבני קבוצת המרידיונגולטיים, כשהגדול מביניהם, המיקסוטוקסודון, הגיע למשקל של מעל 3.8 טונות. במראם דמו לקרנפיים חסרי קרן ובעלי שיניים בעלות כתרים גבוהים ועם שורשים מחורצים ביניהם. מניחים שמבנה הלסת שלהם פותח לאכילה של עשבים אופייניים לערבות אמריקה הדרומית כמו לעשב הפמפס. הם היו אוכלי עשב איטיים ומשוריינים.

מרבית המינים נעלמו לאחר ההתייבשות בסוף המיוקן והפליוקן וכמה מינים שרדו עד הפליסטוקן ואף להולוקן, כמו הטוקסודון (הסוג על שמו קרויה המשפחה). ייתכן שהם נכחדו בידי האדם שהגיע לאמריקה.

==מיון==
{|
|
*תת-משפחה Toxodontinae
**סוג Andinotoxodon
**סוג Ceratoxodon
**סוג Chapalmalodon
**סוג Dinotoxodon
**סוג Eutomodus
**סוג Gyrinodon
**סוג Hemixotodon
**סוג Hyperotoxodon
**סוג הופסטטריוס (Hoffstetterius)
**סוג Mesenodon
**סוג Minitoxodon
**סוג Neoadinotherium
**סוג Neotoxodon
**סוג Nesodonopsis
**סוג Nonotherium
**סוג Pericotoxodon
**סוג Piauhytherium
**סוג Pisanodon
**סוג Plesiotoxodon
**סוג Stenotephanos
**סוג Stereotoxodon
**סוג טוקסודון (Toxodon)
**סוג Xotodon
|
*תת-משפחה Haplodontheriinae
**סוג Abothrodon
**סוג Haplodontherium
**סוג Mesotoxodon
**סוג מיקסוטוקסודון (Mixotoxodon)
**סוג Ocnerotherium
**סוג Pachynodon
**סוג Paratrigodon
**סוג Prototrigodon
**סוג Toxodontherium
**סוג טריגודון (Trigodon)
**סוג Trigodonops
*תת-משפחה Nesodontinae
**סוג אדינותריום (Adinotherium)
**סוג נסודון (Nesodon)
**סוג Palyeidodon
**סוג Posnanskytherium
**סוג Proadinotherium
|}

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1889
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד אוון
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1845
משטרה רפואית (סדרת טלוויזיה)

משטרה רפואית (באנגלית: Medical Police) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית של נטפליקס שעלתה לשירות ההזרמה של החברה ב-10 בינואר 2020.<ref></ref><ref name="NF PR"></ref>

==תקציר העלילה==
רופאי בית החולים לילדים לולה ספראט ואוון מאסטרו, מגלים נגיף שעלול להשמיד את כל העולם ומגויסים לסוכנות חשאית במרוץ סודי המתפרס על פני כדור הארץ כדי למצוא תרופה לנגיף. במהלך חיפושיהם הם חושפים קנוניה עמוקה המגיעה עד לדרגים הגבוהים.<ref name="Wrap"></ref>

==שחקנים==
* ארין הייז – ד"ר לולה ספארט, מגלת הנגיף<ref name="collider"></ref>
* רוב הובל – ד"ר אוון מאסטרו<ref name="cast"></ref>
* מולין אוקרמן – ד"ר ואלרי פלאם
* סראיו ראו – סאלון מקינטייר
* רוב קורדדרי – בלייק דאונס
* טום רייט – המנהל פאטן
* לייק בל – קאט בלאק
* ג'ייסון שוורצמן – הפרוש הזהוב
* פרד מלמד – פרופסור ווטרס
* מייגן לי – הסוכנת טראן
* קן מרינו – ד"ר גלן ריצ'י

==הפקה==
הסדרה היא סדרת ספין אוף לסדרת הטלוויזיה "בית חולים לילדים" והיא מהווה פרודיה למותחני הריגול.<ref></ref>

ב-19 בפברואר 2019 הודיעה נטפליקס כי תעלה סדרת ספין אוף בעלת עשרה פרקים לסדרה "בית חולים לילדים". הסדרה הופקה על ידי אגף הטלוויזיה של חברת האחים וורנר.<ref></ref> הקדימון לסדרה יצא ב-19 בדצמבר 2019.<ref name="slash"></ref>

==קבלה==
האתר "Rotten Tomatoes" נתן לסדרה דירוג של 83% על סמך 6 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.92 מתוך 10.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
לאדה רבולושן

לאדה רבולושן הוא אב טיפוס לרכב מרוצים, שהוצג על ידי AvtoVAZ בשנת 2003.<ref></ref>

הגרסה העיקרית הייתה רכב ה-LADA Revolution I, שבהמשך בוצע בו שינוי והוצג כרכב LADA Revolution II, ששונה מעט מבחינה חיצונית מהגרסה הראשונית ושונה באופן מהותי מבחינה מבנית<ref></ref> (המסגרת ומבנה הכוח השתנה)והפך לבסיס המסגרת של סדרת המרוצים הלאומית AvtoVAZ.<ref></ref> בשנת 2008, על בסיס גרסת המירוץ, פותח הרעיון של מכונית ספורט - LADA Revolution III.<ref></ref>

== היסטוריה ==
המכונית היא מכונית ספורט יחידה המיועדת לשימוש בכבישים סגורים עם ריצוף אספלט. העבודה החלה בשנת 2001, והאבטיפוס הוצג רשמית לקהל הרחב לראשונה בקיץ 2003 בתערוכת הרכב של מוסקבה, ובסתיו של אותה השנה הוצג גם בתערוכת פרנקפורט.

זו הייתה מכונית מרוץ שלקחה חלק במונוקאפ עם אותו שם, שהתקיים בשנים 2004–2008, כחלק מסדרת המרוצים הלאומית AvtoVAZ. בגלל המשבר הכלכלי שפרץ בשנת 2008, נסגר הפרויקט, מכיוון שמכוניות מרוץ במחיר סביר יותר זכו לרלוונטיות. בסך הכל יוצרו כמה עשרות כלי רכב מדגם זה<ref></ref> באתר הייצור טורגמאש.<ref></ref><ref></ref>

== שינויים ==
רכב המירוץ לאדה רבולושן בכביש הטבעת נבסקי, 2006.
הגרסה הבסיסית של רכב הספורט מצוידת במנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר (1596 סנטימטרים מעוקבים) VAZ-21086-29 בנזין עם בלוק צילינדר ברזל יצוק, ראש אלומיניום, ארבע בוכנות מכוונות בשורה, הזרקת דלק מופץ ו-16 שסתומים. היא מפתחת מקסימום 165 כוחות סוס במהירות 7600 סל"ד ו-160 ננומטר מומנט במהירות 6200 סל"ד, הופקה מאז 2004, עם מסה של 670 ק"ג.

גרסת ה-SuperSport מחזיקה במנוע זהה, אך מוגברת ל-215 כ"ס. במהירות 8500 סל"ד ו-170 ננומטר עם פוטנציאל ל-5800 סל"ד. עד למאה הראשון המכונית מאיצה תוך 6.5 שניות, והמהירות המרבית אינה עולה על 260 קמ"ש, הופקה מאז 2006, בעלת מסה של 670 ק"ג.

המכונית הייתה קיימת גם בגרסת ראווה דו-מושבית.<ref></ref>

== RS2 ==
בקיץ 2005, רכב ה-LADA Revolution II עבר מעט מודרניזציה, הן מבחינה עיצובית והן מבחינה טכנית: הוא שינה את המתלה האחורי, שינה את הגאומטריה ואת קשיחות השלדה, המפזר האווירודינמי נבנה מחדש ושופרה מערכת קירור המנוע.<ref></ref> הדגם המעודכן קיבל את הקידומת RS2 לשם.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ngsa.ru סדרת המרוצים הלאומית LADA]
*[http://lada.vaz.ru/salons/spb2003/rev.htm לאדה רבולושן] באתר התצוגה הרשמי של AvtoVAZ 2003
* [http://samlib.ru/k/kostin_k_a/2003ladarevolution.shtml מאמר על משפחת LADA Revolution באתר samlib.ru]
== הערות שוליים ==

רבולושן
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2004
סאנשיין

סאנשיין (באנגלית: sunshine) היא מכונית חשמלית בתצורת מכונית מיקרו מתוצרת יצרנית כלי הרכב החשמליים הסינית Zhejiang Today Sunshine New Energy Vehicle Industry Co., Ltd, אשר מיוצרת משנת 2016 בסין.

==היצרן==
היצרן "Zhejiang Today Sunshine New Energy Vehicle Industry Co., Ltd" עוסק בייצור ומכירות של מכוניות חשמליות במשקל קל. המפעל משתרע על שטח של 60,000 מ"ר ועם 0.15 מיליארד הון רשום (רנמינבי). החברה מצוידת במכונת ריתוך רובוט, קו אלקטרופראזה אוטומטי, קו צביעה אוטומטי, קו הרכבה אוטומטי ומכונות כיפוף ובדיקה מתקדמות אחרות.

היצרן מייצא למדינות אירופה, מדינות אמריקה ומדינות המזרח התיכון.

=="סאנשיין"==

* רכב חשמלי המורשה על ידי משרד התחבורה לנסיעה בכבישים עירוניים. מחייב רישיון נהיגה.
* רכב דו מושבי (נהג + נוסע).
* 2 דלתות + דלת אחורית.
* מנוע בפוזיציה אחורית.
* סוג הנעה: הנעה אחורית.
* טעינה משקע ביתי רגיל 220 וולט
* מתלים: מתלה קדמי: תמוכת מקפרסון, מתלה אחורי: מתלה בזרוע זנב.
* מרחק בין סרנים: 181.5 ס"מ.
* מרווח גחון: 16.5 ס"מ.
* נפח תא מטען: 400 ליטר (מדידה עד לגובה הגג).
* 6 צבעים: לבן פנינה, ירוק כהה, צהוב חרדל, אדום בורדו, כסוף, וורוד.
* חישוקי מגנזיום.
* מזגן.
* לוח שעונים LCD צבעוני כולל: מד מהירות דיגיטלי, מד מצב מצבר, מערכת תצוגה אנדרואיד 9 אינץ'.

==דגמים==

==ראו גם==
* מכונית חשמלית
==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [https://todaysunshine.en.alibaba.com/ אתר היצרן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות מיקרו
קטגוריה:מכוניות חשמליות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2019
קטגוריה:כלי רכב מנוע אחורי
מפעל הרכב של טאגאנרוג

TagAZ הוא שמו של מפעל הרכבים של טאגאנרוג, מפעל הרכבה לרכב שהיה ממוקם בטאגאנרוג, רוסיה. מפעל מסונף היה מפעל המשאיות של רוסטוב.

ב-21 בינואר 2014 הוכרזה החברה כפושטת רגל.

== היסטוריה ==
בנייתו של מפעל הרכב החלה באביב 1997, ברישיון ותוך שימוש בטכנולוגיה של דייהו-מוטורס הדרום קוריאנית, ומומנה במלואה על ידי קבוצת דונאינווסט פיננסים ותעשייה, כאשר היקפי ההשקעה הגיעו ל-260 מיליון דולר. בשנת 1998 השיק המפעל את ייצור דגמי דייהו לאנוס ודייהו נובירה.<ref></ref>

משנת 1999 עד 2002 הרכיבה החברה את דגם Citroën Berlingo Mk I בשם אוריון M.

בשנת 2001 החלה לייצר את היונדאי אקסנט (LC),<ref name="wroom"></ref> ואחריו בשנת 2004 את יונדאי סונטה (EF),<ref name="about"></ref> בשנת 2008 את היונדאי אלנטרה (XD),<ref></ref> ובשנת 2005 את היונדאי פורטר. (דור שלישי). בשנת 2008 החלה בייצור היונדאי סנטה פה (SM). באביב 2012 הסתיים ייצורם של דגמי יונדאי במפעל.

ב-2008 החל להרכיב מערכות מכופפות למחצה של הורטקס אסטינה (Chery A5 ששופצה מחדש).<ref></ref>

בשנת 2010 הכריזה TagAZ על הקמת מפעל ייצור שלישי לרכב בבנגלדש, בהשקעה ראשונית של שני מיליארד דולר. לטענת גורמים ב-TagAZ, ההחלטה לבנות מכוניות בבנגלדש התקבלה בגלל עלויות העבודה הנמוכות שלה ויתרונות הייצוא שהיא נהנית עם מדינות שכנות ואירופה. TagAZ כבר רכשה אדמות במחוז קישורג'אנג' ותכננה למכור את המכונית הראשונה שהורכבה שם עד 2012.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

באוקטובר 2010, TagAZ החלה להרכיב את דגמי ה-BYD F3,<ref></ref> Vortex Corda<ref></ref> ודגמי Vortex Tingo.<ref></ref>

בחודש יוני 2011, החלה החברה בייצור רכב ה-Tagaz C10 (גרסה של Tojoy JAC).<ref></ref> באוקטובר 2011 ייצרה את רכב ה-Tagaz C190 (שהיווה גרסה מחודשת של ה-JAC Rein).<ref></ref>

בשלב מסוים הגיעה החברה ליכולת לייצר בו זמנית עד 20 דגמים שונים במתקניה.

== בעלים ומנהלים ==
הבעלים של TagAZ היה היזם הרוסי מ.י. פראמונוב, מנכ"ל קבוצת Doninvest הפיננסית-תעשייתית. חמישית ממניות TagAZ הוחזקו על ידי Sapor Invest Inc., Ikaria International Technologies Aktiengesellschaft, Pemberton Establishment, Asha Holding וחברת Dl Technologies GmbH.

== קיבולת ייצור ==
מפעל TagAZ בטאגאנרוג השתרע על שטח של 60,000 מטר רבוע.

קו המסוע הונח אנכית על ארבע קומות בבניין המפעל הראשי, עם רשת מעליות המחברות בין המפלסים השונים. כל מפלס צויד במונוליאל כמו גם בציוד הרמה והובלה קומפקטי.

כל הרכבים שהושלמו עברו מבחן דרכים במסלול המורכב משטחי דרך מגוונים.

== ביצועים ==
משטר הייצור השנתי עמד על 180,000 יחידות של שישה דגמי רכב שונים.

==TagAZ Aquila==

אחד הדגמים הידועים של החברה היה רכב הספורט TagAZ Aquila שיוצרו 200 יחידות שלו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140625035325/http://tagaz.ru/ אתר רשמי] (בארכיון)

==הערות שוליים ==

קטגוריה:יצרני רכב רוסיים
TagAZ Aquila

TagAZ Aquila (רוסית: ТагАЗ Аквелла; בלטינית אקווילה משמעותו עיט) הוא שמה של מכונית קומפקטית, שיוצרה בעבר על ידי TagAZ, מפעל שפשט רגל והיה ממוקם בטאגאנרוג, רוסיה.

האקווילה שווקה על ידי TagAZ כ"מכונית קופה בעלת 4 דלתות". המכונית מופעלת על ידי מנוע 1.6 (107 כ"ס) מתוצרת מיצובישי I4 ותיבת הילוכים ידנית בעלת 5 הילוכים. לרכב היה חלל פלדה מכוסה בלוחות גוף מפלסטיק.

== היסטוריה ==
האקווילה יצא למכירה ברוסיה במרץ 2013. <ref></ref>

TagAZ הוכרזה כפושטת רגל ב-21 בינואר 2014, מה שהביא להפסקת ייצור הרכב.

הדגם הבסיסי כולל מיזוג אוויר, חלונות מחוזקים, נעילה מרכזית, מראות מתכווננות, גלגלי סגסוגת, כרית אוויר ומערכת ABS. <ref></ref> המכונית נמכרה במחיר של 415,000 רובל, כאשר קבלת הרכב מתבצעת במפעל TagAZ עצמו. <ref> </ref>

כאמור, נוצרו כ-200 יחידות עד הפסקת הייצור. <ref></ref>

== ייצור בצרפת ==
ה-TagAZ Aquila מיוצר כעת באירופה, בפרברי פריז על ידי יצרן המכוניות, MPM Motors (שהוקם על ידי מיכאיל פראמונוב, הבעלים לשעבר של המפעל בטאגאנרוג). האקווילה החדשה נקראת MPM Erelis (בעבר MPM Motors PS160).<ref></ref> ונמכרת במחיר של 12,500 יורו.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tagaz.ru/cars/AQUILA/ מפרט של Tagaz Aquila באתר הרשמי]
* [https://www.autonews.ru/news/5825e2f79a7947578b144d9b כתבת תסקיר] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלי רכב המיוצרים ברוסיה
אלכסנדר פלגייר

אלכסנדר פלגייר (בצרפתית: Alexandre Falguière; 7 בספטמבר 1831, טולוז – 20 באפריל 1900) היה פסל וצייר צרפתי.

== ביוגרפיה ==
אלכסנדר פלגייר נולד בטולוז שבצרפת, ולמד פיסול בבית הספר לאמנות בפריז. בשנת 1859 הוענק לו פרס רומא. החל משנות ה-60 של המאה ה-19 הוא התחיל להציג עבודותיו בתערוכות. פסלים שלו מתקופה זו מוצגים במוזיאון לוקסמבורג. הוא זכה לפופולריות בהמשך החל לקבל הזמנות רבות.

בשנת 1873 הוא פנה לתחום הציור. בשנת 1878 הוא התקבל ללגיון הכבוד.

בשנת 1896 אלכסנדר פלגייר סיים את עבודתו על פסל "הרקדנית" על פי דמותה של קלאו דה מרוד. הפסל מוצג במוזיאון ד'אורסה .

==גלריה==
<gallery>
Statue-Orsay-03.jpg|"נוצרי סובל" (1868)
Falguiere Asie.jpg|"אסיה", (1878)
Falguiere Diana p1070131.jpg|"דיאנה", (1882)
Fig258Tanzerin vonFalguiereASchuler.jpg|"הרקדנית" (1896)
Eve by Jean-Alexandre-Joseph Falguière at Ny Carlsberg Glyptotek.jpg|"חוה" בני קרלסברג גליפטוטק
Balzac parAlexandre Falguière2.JPG|"אונורה דה בלזק" (1902)
Monument to George Gordon Byron (Athens).jpg|מונומנט לורד ביירון באתונה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1831
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1900
קטגוריה:זוכי פרס רומא
שקט שקט, החנוכייה דולקת

== טקסט הכותרת ==
"שקט שקט, החנוכייה דולקת" הוא שיר ילדים לחנוכה מאת עמנואל הרוסי המושר בלחן שחיבר מרדכי זעירא ב-1932.

== חיבור השיר ==
הלחן חובר על ידי מרדכי זעירא בשנת תרצ"ג (1932) לכבוד חגיגת החנוכה הראשונה של ילדי כפר ויתקין בבית הספר "בשכונה הזמנית" שליד "הבית הגדול". אשתו של המלחין, שרה זעירא, הייתה הגננת הראשונה וגם מורה בכיתה א' בשנים 1932–1934 בכפר ויתקין. 

לשיר נכתבו לחנים נוספים, לחן אחד הלחין אברהם שטרנקלר<ref></ref> ולחן נוסף מחברו לא ידוע<ref></ref>.

== תוכן ==
השיר מספר על סביבון שמסתובב ולא עייף עד שמתיישב ורוצה לאכול. הוא מבקש "לא דגים ולא מצה, לא מרק ולא קציצה" – אלא לביבה מתוקה לכבוד החנוכה.

השיר הוא אחד משירי חנוכה המושרים בגני הילדים כשיר משחק עם המחזה של הילדים, השמים את אצבעם על שפתותיהם בתנועת "שקט" וילד המסתובב כמו סביבון.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי שנות ה-1930
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מרדכי זעירא
קטגוריה:שירי חנוכה
קטגוריה:שירי ילדים