OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עיר האלוהים (סרט)

עיר האלוהים (בפורטוגזית: Cidade de Deus) הוא סרט קולנוע ברזילאי מאת הבמאי פרננדו מאירלס, על פי ספרו של פאולו לינס. הסרט מתאר את הפאבלה הענייה ומוכת הפשע סידאג'י ג'י דאוש אשר ממערב לריו דה ז'ניירו.

בין השנים 2002 ו-2004 זכה הסרט בפרסים בינלאומיים רבים ובקטגוריות מגוונות, ואף היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר.

פרט אשר מייחד את הסרט מבחינה הפקתית הוא שכל השחקנים בסרט היו שחקנים בלתי מקצועיים, פרט לאחד. השחקנים אותרו והוכשרו במיוחד עבור הסרט. בשלב קדם ההפקה הופצו בערים בברזיל כרוזים הקוראים לצעירים בעלי שאיפות משחק לבוא לאודישנים. בהמשך, לאחר ניפוי, הוחלט מי יהיו השחקנים והניצבים בסרט.

דבר נוסף המייחד את הסרט הוא העובדה, שהדיאלוגים בתסריט לא נכתבו מראש, אלא נוצרו תוך כדי אלתור על ידי השחקנים שהגיעו לשלבים האחרונים של האודישנים, ושהתבקשו לשחק את החיים המוכרים להם, לפי קווים כלליים בלבד שנמסרו להם מראש.

== עלילה ==
עיר האלוהים היא פאבלה דלת אמצעים בריו דה ז'ניירו של שנות ה-60. בפתיחת הסרט, רוקט נכנס לפלאשבק ובו שלישיית גנבים נופלת במהלך שוד לתרגיל של ליל דייס, אשר הורג את אחיו של רוקט.

במשך השנים, הופך דייס (שעתה קרוי ליל זה) למנהיג כנופיית הסמים של הפאבלה ורוצח ילד קטן. רוקט מצטרף לחבורת היפים ואוהב להתעסק בצילום.

בעת קרב יריות, מצלם רוקט את שחיתות המשטרה, שלוקחת את כספו של ליל ומשחררת אותו, ואת כנופיית הילדים נוקמת בליל ורוצחת אותו. לאחר התלבטות, מחליט רוקט לשלוח לעיתונות רק את תמונת גופתו של ליל זה.

בסיום הסרט נראים הילדים מתכננים להשתלט על עסקי הסמים בפאבלה.

עלילת הסרט מבוססת ברובה על סיפורים אמיתיים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://hot.ynet.co.il/home/0,7340,L-11655-98729,00.html עיר האלוהים, 10 שנים אחרי], הסרט המלא, באתר ynet 
* [http://www.seret.co.il/critics/index.asp?catCase=3&id=231 ביקורת על הסרט], אלון רוזנבלום, seret.co.il
* [http://www.fisheye.co.il/עיר-האלוהים/ ביקורת על הסרט] באתר "עין הדג"
* [http://www.seret.co.il/movies/s_movies.asp?Archive=true&MID=1115 דף הסרט], באתר seret.co.il

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי מתח
קטגוריה:סרטי פשע
קטגוריה:סרטים ברזילאיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים עם עלילה לא ליניארית
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: תרבות
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:פאבלות
עוזי בן כנען

עוזי בן כנען (1 באוקטובר 1954 - 19 בנובמבר 1991) היה סופר ומחזאי ישראלי שנודע בעיקר בשל ספרי הילדים שכתב. כתיבתו מתאפיינת במקוריות, הומור, תובנה לעולמם הרגשי של הילדים והמבוגרים בחייהם.

==ביוגרפיה==
בן כנען נולד בתל אביב, בשם עזריאל ניידיץ׳, וסיים את בית הספר התיכון בבאר שבע. בילדותו גר תקופה מסוימת בשכנות לאריאנה מלמד והשניים היו חברים.

לאחר השירות הצבאי, עבר קורס קריינות ולמד ספרות באוניברסיטה הפתוחה. היה קריין בטלוויזיה הלימודית, קיים סדנאות ספרותיות וחוגי דרמה יצירתית עם ילדים. כן היה בעל מדור לעצה והדרכה ב"משמר לילדים".

סיפוריו הראשונים לילדים התפרסמו בסוף שנות השבעים. ספרו "אני ברק" שפורסם בשנת 1979, שבר את המסגרות המסורתיות בספרות הילדים של אותה תקופה. בספר מתאר הגיבור "ברק", אירועים מהווי משפחתי, כאשר מבנה המשפחה הוא הפוך מהמבנה המקובל. במשפחתו של ברק, האמא היא המפרנסת והאבא מטפל בילדים. תהיותיו של הילד ברק מעלות לתודעה את יחס החברה להיפוך התפקידים במשפחה ושאלות הנוגעות לשוויון בין המינים (עליו כותב חוקר הספרות אדיר כהן בספרו "סיפור הנפש - בבליותרפיה הלכה למעשה"). הספר זכה בפרס למדן בשנת 1980.

בשנות השמונים עבד בן כנען כרעיונאי במשרדי הפרסום "קשר בראל" ו"אריאלי" בתל אביב אז יצר את הסיסמה "קח עוד תפוז - אתה יודע למה" שהייתה למטבע לשון. במקביל המשיך לכתוב ספרי ילדים.

בינואר 1986 עלתה לראשונה הצגת הילדים שכתב "אגדות מדגדגות", שאותה ביימה סנדרה ג'ונסון בהשתתפות גיל אלון, עופר בן־דור.

בדצמבר 1986 עלתה בתיאטרון לילדים ולנוער הצגת הילדים "נחמן", שכתב על סיפור ילדותו של חיים נחמן ביאליק, בבימויו של ישראל גוריון. ההצגה הפכה להצלחה גדולה אף על פי שעוררה סערה בקרב חוגים שהתנגדו להצגתו של המשורר הלאומי - כילד חולמני ויוצא דופן. במחזה מתאר בן-כנען את חייו של ביאליק בשפה פיוטית והזויה בשילוב עם פזמוניו הידועים שעובדו על ידי המלחין מתי כספי. ב-2011 ההצגה עלתה שוב בתיאטרון המדיטק בחולון, בבימויו של רוני פינקוביץ.

במאי 1989 עלתה ההצגה שכתב "מה שבלב", שהוגדרה כקברט מצחיק לכל המשפחה, בבימוי צדי צרפתי, בהפקת תיאטרון החאן (אם כי הבכורה נערכה באולם בית ליסין בתל אביב). רעייתו, מיקי בן כנען עיצבה את התפאורה.

כל ספריו של בן-כנען הם חדשניים בתחום ספרות הילדים וכבשו את הדרך לרבים שבאו אחריו. ד"ר אוריאל אופק כתב עליו כי "ספריו מצטיינים בסגנון מקורי רווי הומור בלתי שיגרתי". בספרו למבוגרים "דרך חגב" - המתחזה בצורתו לספר ילדים, פרסם בן-כנען אסופת ספורי נונסנס קצרים, המאנישים את עולם החרקים. בספרו זה הוא מתבונן בחדות ובתחכום בחוויה האנושית ובגיחוכם של בני האדם. רעייתו, מיקי בן כנען (לבית הלוי), אמנית פלסטית, איירה את רוב ספריו.

בן כנען נפטר בביתו לאחר מחלה ממושכת.

== ספריו ==
* אני ברק - הוצאת כתר, 1979
* הפילה תותי - הוצאת כתר, 1979
* ילד אחד רגיל - מסדה, 1986
* רק צרות - מסדה, 1987
* מה שבלב - תל אביב: הוצאת רכגולד, 1987
* דרך חגב - תל אביב: הוצאת רכגולד, 1988
* אחותי הגדולה מכולם - הוצאת כתר, 1989
* בתיה היענה והדרקון המתכוץ - הוצאת כתר, 1991
* זיגי ושליצי - מסדה, 1991

=== מחזות ===
* אגדות מדגדגות - הצגת ילדים
* נחמן - הצגת ילדים, הועלתה בתיאטרון לילדים ולנוער בשנות השמונים
* מה שבלב - הצגת ילדים, הועלתה בתיאטרון החאן בירושלים
* מחשבות קטנות - הצגת יחיד בביצוע גיל אלון

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* - כתבת פרופיל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס למדן
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
ורנר פון היידנסטם

ורנר פון היידנסטם (בשוודית: Carl Gustaf Verner von Heidenstam; 6 ביולי 1859 – 20 במאי 1940) היה משורר, סופר ופילוסוף שוודי, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1916.

היידנסטם היה בן למשפחת אצילים שמוצאה משלזוויג-הולשטיין שבגרמניה. הוא נולד באולסהאמר שבשוודיה.
הוא השתלם באיטליה בציור ומשנת 1881 היה תלמיד באקדמיה לאמנות בפריז. לאחר נדודים בארצות אירופה הדרומית, באסיה הקטנה ובמצרים, שב ללימודיו בפריז וכעבור שנתיים חזר לשוודיה בשנת 1887.

היידנסטם הפך לסמל הרומנטיקה הלאומית השוודית והגן עליה בפולמוסים עם חסידי הנטורליזם של סטרינדברג.

בשנת 1916 הוענק לו פרס נובל לספרות "לאות הכרה בחשיבותו כנציג תקופה חדשה באמנות".

== יצירותיו ==
* דרכי נדודים ושנות נדודים 1888, קובץ שירים ראשון, שדגל בהחייאת הרומנטיקה.
* אנדימיון 1889 הספר הראשון בפרוזה
* הנס אלינוס 1892, נכתב בחלקו בחרוזים.
* שירים 1895.
* קארל ה-12 וחייליו 1898, רומן היסטורי.
* רעיונות ותמונות 1899, דברי הגות.
* סנקט יירן והדרקון 1900, קובץ סיפורים קצרים.
* פולקונגים, שעסק בראשית הנצרות בשוודיה.
* ימים ומאורעות 1909, דברי הגות.
* שירים חדשים 1915.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:קצרמר סופרים
קטגוריה:סופרים שוודים
קטגוריה:משוררים שוודים
קטגוריה:פילוסופים שוודים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל שוודים
קטגוריה:חברי האקדמיה השוודית
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1859
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1940
שיבוטה

שיבוטה (שם מדעי: Arabibarbus grypus) היא דג ממשפחת הקרפיוניים. השיבוטה היא דג מאכל הנזכר במקורות יהודיים תלמודיים, שזוהה בתור מין בסוג Arabibarbus. השיבוטה יכולה להגיע למשקל 50 ק"ג כאשר היא מוצאת מספיק מזון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1843
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן יאקוב הקל
קטגוריה:קרפיוניים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
גני איילנד

גני איילנד או גני האי (באנגלית: Island Gardens) הוא פארק ציבורי הממוקם בקצהו הדרומי של אייל אוף דוגס שברובע טאוור המלטס שבלונדון, על הגדה הצפונית של נהר התמזה.

==היסטוריה==
הפארק נפתח לציבור ב-3 באוגוסט 1895 ביוזמתו של הפוליטיקאי המקומי ויל קרוקס.

הפארק ידוע בשל הנוף הנשקף ממנו אל מעבר לנהר - לגדה הדרומית של התמזה - בה מצוי אזור גריניץ' ובייחוד בית החולים גריניץ', הקאטי סארק והמוזיאון הימי הלאומי הבריטי.

בקצהו הדרומי של הפארק נמצאת הכניסה הצפונית למנהרת הולכי הרגל גריניץ'.

==תחבורה==

בפארק נמצאת תחנה של הרכבת הקלה של דוקלנדס שנפתחה בשנת 1987. בעת פתיחת התחנה הייתה התחנה מעל פני הקרקע (תחנה מוגבהת) אולם זו נהרסה לאחר שנבנתה תחנה תת-קרקעית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טאוור האמלטס
קטגוריה:לונדון: פארקים
גני מגדל ויקטוריה

גני מגדל ויקטוריה (באנגלית: Victoria Tower Gardens) הם פארק ציבורי על גדתו הצפונית של נהר התמזה, דרומית למגדל ויקטוריה (המגדל הדרום מערבי של ארמון וסטמינסטר) שעל שמו קרויים הגנים. הפארק משתרע בין אזור מילבנק לנהר התמזה ובין ארמון וסטמינסטר לגשר למבת'.

==היסטוריה==
הפארק נבנה בשנת 1870 על ידי ג'וזף בזלגייט כחלק מהפרויקט של בניית רציפי התמזה והסדרת מערכת הביוב של לונדון.

בפארק הוצבו פסלים רבים ובהם:
* פסלו של אוגוסט רודן - שועי העיר קאלה שנרכש על ידי ממשל בריטניה בשנת 1911 והוצב בגנים בשנת 1915.
* פסלה של הסופרג'יסטית אמלין פנקהארסט מעשי ידי הפסל א. ג. וואקר שהוצב במקום בשנת 1930.
* אנדרטת בקסטון שעמדה במקור בכיכר פרלמנט, הוסרה מהכיכר בשנת 1940 והועברה לפארק בשנת 1957.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:לונדון: פארקים
סמל קרואטיה

סמל קרואטיה מורכב ממגן מרכזי אחד, ומחמישה סמלים היוצרים צורת כתר מעל למגן הראשי. המגן הראשי מורכב מלוח משבצות ובו 13 ריבועים אדומים ו-12 ריבועים כסופים. הצורה הזו נקראת בקרואטית "šahovnica" (לוח שחמט). חמשת הסמלים הקטנים מייצגים את חמשת חלקי המדינה.
לוח המשבצות משמש כסמל קרואטיה מאז המאה ה-10. ברוב המקרים הלוח כלל 25 ריבועים, כמו היום, אך לעיתים גם 9 (3X3) או 64 (8X8). לפי ההשערה, הצבעים מייצגים את שני השבטים הקדומים – הקרואטים האדומים והקרואטים הלבנים. 
ב-21 בדצמבר 1990, הממשלה הקרואטית העבירה חוק בנוגע לסמל, אותו עיצב מירוסלב שוטיי. הסמלים, משמאל וימין, מייצגים את מחוזות קרואטיה:
#זאגרב – סמל זאגרב, בירת קרואטיה ומרכז המדינה כולל כוכב מוזהב ומתחתיו ירח לבן על רקע כחול.
#דוברובניק – שני פסים אדומים על רקע כחול כהה. סמל זה ניתן בסביבות המאה ה-15.
#דלמטיה – שלושה נמרים מוזהבים, מסודרים בצורת משולש שחודו מופנה כלפי מטה. סמל זה מקורו במאה ה-13.
#איסטריה – עז מוזהבת עם פרסות וקרניים אדומות, על רקע כחול כהה.
#סלאבוניה – שני פסים לבנים המייצגים את נהרות הדראבה והסאבה, ביניהם נמייה שחורה רצה על רקע אדום, וכוכב מוזהב למעלה. סמל זה ניתן למחוז בשנת 1496.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mvep.hr/en/about-croatia/state-emblems/coat-of-arms/ הסמל באתר משרד החוץ הקרואטי]
* [http://www.flags-of-the-world.net/flags/hr-heral.html הסמל באתר דגלי העולם]

קרואטיה

קטגוריה:קרואטיה: סמלים לאומיים
קרואטיה
קטגוריה:נמייתיים בתרבות
קטגוריה:נמר בתרבות
קטגוריה:יעלים בתרבות
סמל קפריסין

סמל קפריסין כולל בתוכו יונה, עם ענף זית בפיה, כסמל לשלום. מתחת ליונה מוצגת השנה 1960 - שנת עצמאותה של קפריסין מבריטניה. בסמל, כמו בדגל קפריסין, חשיבות גבוהה לבחירת הצבעים. הרקע של המגן הוא נחושת, כדי לסמל את מצבורי הנחושת בקפריסין. הצבע האדום והכחול אינם מופיעים בו, על מנת לא לזהות את קפריסין עם יוון או עם טורקיה.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קפריסין

קטגוריה:קפריסין: סמלים לאומיים
קפריסין
קפריסין
אנדרטת מזרקת בקסטון

אנדרטת מזרקת בקסטון (באנגלית: Buxton Memorial Fountain) היא אנדרטה המנציחה את שחרורם של העבדים באימפריה הבריטית בשנת 1834. האנדרטה ממוקמת בגני מגדל ויקטוריה באזור מילבנק שברובע וסטמינסטר בלונדון.

האנדרטה הוקמה במימונו של חבר הפרלמנט הבריטי צ'ארלס בקסטון והוקדשה לאביו - תומאס פוול בקסוטון ולוויליאם וילברפורס, תומאס קלרקסון, תומאס באבינגטון מקוליי, הנרי ברוגהאם וסטיבן לוושינגטון, אשר בזכות פועלם בוטלה העבדות באימפריה.

האנדרטה תוכננה בסגנון נאו-גותי על ידי האדריכל סמיואל סאנדרס טאולון בשנת 1865.

במקור עמדה האנדרטה בכיכר פרלמנט, אולם הוסרה בשנת 1940 והוצבה במקומה הנוכחי בשנת 1957.

האנדרטה כללה שמונה פסלים של שליטי בריטניה, אולם ארבעה נגנבו בשנת 1960 והארבעה הנותרים נגנבו בשנת 1971. בשנת 1980 הוחלפו הפסלים החסרים בפסלים מפיברגלס, אולם גם אלה נגנבו בשנת 2005.

בשנת 1989 הוסף במקום שלט המציין את יובל ה-150 של האגודה נגד העבדות.

==קישורים חיצוניים==

מזרקת בקסטון
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: עבדות
קטגוריה:עבדות באמנות
סמל לבנון

סמל לבנון (בערבית: شعار لبنان) הוא סמלה הלאומי של לבנון המורכב ממגן בצבעי דגל לבנון. המגן בצבע גולס (אדום) ובמרכזו בנד (פס אלכסוני) סיניסטרי בצבע ארז'ן (לבן) ועץ ארז הלבנון מוטען במרכזו.

במרכז המגן מופיע העץ המסמל את המדינה - ארז הלבנון על רקע לבן. הארז, הגדל על הרי הלבנון מהווה סמל לקדושה, לנצח ולשלום.

הצבע הלבן בסמל מסמל את השלג על הרי הלבנון, הטוהר והשלום. הצבע האדום מסמל את דם החיילים הלבנונים שנשפך על מנת לשחרר את לבנון מעול הקולוניאליזם.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לבנון: סמלים לאומיים
לבנון

לבנון
לבנון
קטגוריה:ארז בתרבות
סמל אתיופיה

סמל אתיופיה הוא סמלה הרשמי של הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה. הסמל הנוכחי נכנס לראשונה לשימוש בשנת 1996. הוא כולל פנטגרם מוזהב וחמש קרניים זהובות, על עיגול כחול. הכוכב המחומש מסמל את שלמה המלך, שעל פי המסורת האתיופית היה אביו של מנליק הראשון, מלך אקסום. כיום, הכוכב מסמל את אחדות העם. 
הקווים בסמל מסמלים את השמש והעיגול הכחול מסמל את השמיים.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתיופיה: סמלים לאומיים
אתיופיה
אתיופיה
כיכר פרלמנט

הפגנה נגד מלחמה ב[[עיראק שנערכה בכיכר הפרלמנט ב-20 במרץ 2003, מבט מגג ארמון וסטמינסטר]]
פסלו של [[וינסטון צ'רצ'יל]]
כיכר פרלמנט (באנגלית: Parliament Square) היא כיכר הממוקמת בפינה הצפונית מערבית של ארמון וסטמינסטר שרובע וסטמינסטר שבלונדון. 

מבנים נוספים בסביבת הכיכר הם מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט, בית הגילדות מידלסקס ומשרד האוצר של בריטניה.

== צורה ==
צורתה של הכיכר ריבועית ובמרכזה מדשאה גדולה ומסביבה שביל הולכי רגל היקפי, בצלע הצפונית של הכיכר מוצבים פסלים הפונים לשביל, מלבד פסלו של וינסטון צ'רצ'יל המוצב כשפניו לכיוון הביג בן וארמון וסטמינסטר. בצלע המערבית ישנה בימה מוגבהת לצד שביל הולכי הרגל ואליה מובילים מדרגות.

==הפסלים בכיכר==
בכיכר פסלים רבים של מדינאים בריטים. הידועים בפסלים הם פסלו של וינסטון צ'רצ'יל (בפינה הצפון מזרחית של הכיכר), אברהם לינקולן (אל מול בית הגילדות), רוברט פיל (בפינה הדרום מערבית של הכיכר), יאן כריסטיאן סמטס (בפינה הצפונית של הפארק), בנג'מין דיזראלי, ג'ורג' קאנינג ואוליבר קרומוול.

== היסטוריה==
הכיכר הוקמה בשנת 1868 במטרה ליצור שטח פתוח סביב ארמון וסטמינסטר. לצורך הקמתה נהרסו מספר בניינים שעמדו במקום. הכיכר הוקמה על פי תכנון האדריכל צ'ארלס ברי ובמרכזה עמדה אנדרטת מזרקת בקסטון שהועברה מן המקום בשנת 1940.

הכיכר, בשל מיקומה - אל מול בניין הפרלמנט- מהווה אתר להפגנות נגד פעולות הממשלה. בשל ההפגנות הסוערות שנערכו במקום כנגד הפעולות הצבאיות הבריטיות בעיראק נחקק בשנת 2005 חוק על ידי הפרלמנט הבריטי (ה- Serious Organised Crime and Police Act 2005) האוסר על הפגנות בכיכר, ובמרחק של קילומטר מכל צדדיה מבלי לקבל אישור מראש ממפקד המשטרה המטרופולינית.

== קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20190303023345/http://www.parliament-square.org.uk/ אתר הכיכר]

פרלמנט
סמל מצרים

סמל מצרים הוא עיט צלאח א-דין זהוב המביט שמאלה. סמל זה הוא מתקופת צלאח א-דין. במרכז העיט ישנו מגן המכיל פסים אנכיים בצבעי אדום-לבן-שחור, כצבעי דגל מצרים. בתחתית מופיע הכיתוב "جمهوريّة مصر العربيّة" (רפובליקת מצרים הערבית, בערבית).

==היסטוריה==
ה"עיט של צלאח א-דין" הוצג בתחילה כסמל של מהפכת הקצינים החופשיים ב-1952. גרסת הסמל עם המגן (בצבעי דגל מצרים) הושקה בתקופת הנשיא מובארכ, ב-1984. בהפיכה במצרים בשנת 2011, העיט בסמל הפך מזוהה עם משטר מובארכ, אך למרות דימוי זה הסמל שרד גם לאחר המהפכה, ולא הוחלף באחר.

==ראו גם==

*סמל עיראק
*סמל הרשות הפלסטינית

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110614000106/http://www.sis.gov.eg/PDF/Ar/History/0809000000000000210003.pdf Historical coats of arms of Egypt], Egypt State Information Service 

מצרים

קטגוריה:מצרים: סמלים לאומיים
מצרים
מצרים
קטגוריה:עיט בתרבות
אניטה ברוקנר

אניטה ברוקנר (באנגלית: Anita Brookner; 16 ביולי 1928 – 10 במרץ 2016) הייתה סופרת יהודייה-אנגלייה, מומחית לתולדות האמנות.

ברוקנר נולדה בלונדון, ורכשה את השכלתה בקינגס קולג' לונדון. בשנת 1967 הייתה לאישה הראשונה שקיבלה פרופסורה של סלייד באוניברסיטת קיימברידג'. מאז שנת 1977 היא חברה במכון קורטו לאמנות. עם זאת, מאז זכייתה בשנת 1984 בפרס בוקר על ספרה מלון האגם, היא נודעה יותר כסופרת, והיא פרסמה רומן אחד מדי שנה בממוצע.

עיקר הסיפורת שלה מתרחש בלונדון, ומופיעות בה לעיתים קרובות דמויות ממוצא יהודי, כמוה. יצירותיה חוקרות את ניכורה של דמות, על פי רוב נשית, שחייה השקטים, הבודדים רצופי דלות, אומללות ואהבות נכזבות. לעיתים קרובות משווים את סגנון כתיבתה לסגנונם של ג'יין אוסטן ושל הנרי ג'יימס.

== ספרים ==

== ספריה שתורגמו לעברית ==
* חיים קצרים Brief Lives 1990, הוצאת אורעם 1992, תרגמה עדית הראל
* ידידה מאנגליה A Friend from England 1987, הוצאת הקיבוץ המאוחד 1993, תרגמה ליאורה הרציג
* משפחה וידידים Family and Friends 1985, הוצאת אורעם 1986, תרגמה אריאלה אנדרסן
* מלון האגם Hotel du Lac 1984, זוכה פרס בוקר, הוצאת לדורי 1984, תרגמה שלומית קדם

==קישורים חיצוניים==
* סורי קרבי, 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות אנגליות
קטגוריה:סופרות יהודיות בריטיות
קטגוריה:חוקרות תולדות האמנות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס בוקר
קטגוריה:חברות האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:בוגרות קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1928
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2016
גבעת פרימרוז

גבעת פרימרוז
גבעת פרימרוז (באנגלית: Primrose Hill) היא גבעה המצויה בצידו הצפוני של ריג'נטס פארק שבלונדון.

==היסטוריה==
בדומה לריג'נטס פארק, הייתה גם הגבעה חלק מהשטח שהוכרז כרכוש הכתר על ידי הנרי השמיני. השטח הוכרז שטח ציבורי פתוח בחוק של הפרלמנט הבריטי בשנת 1842.

==הגבעה בספרות==
בספרו של ה. ג'. וולס, מלחמת העולמות, גבעת פרימרוז היא האתר האחרון בו חנו בני המאדים.

בספר "מאה ואחד דלמטים" נוהגים הדלמטים לטייל על הגבעה.

בספר מלונדון באהבה העלילה מתרחשת בין השאר בגבעת פרימרוז

==קישורים חיצוניים==

* בארכיון האינטרנט
* [http://www.regentsparklit.org.uk/ גבעת פרימרוז ופארק ריג'נט בספרות]

קטגוריה:קמדן
קטגוריה:לונדון: פארקים
פאול לנגרהנס

פאול לנגרהנס (בגרמנית: Paul Langerhans; 1847–1888), פתולוג וביולוג גרמני.
== חייו ==
פאול לנגרהנס נולד בברלין והיה בן של רופא. החל את לימודיו באוניברסיטת יינה והשלים אותם בברלין. עם סיום הלימודים נסע למזרח התיכון, אך חזר עם תחילת מלחמת צרפת–פרוסיה.

בשנת 1867 גילה לנגרהנס את התגלית הביקורתית הראשונה שלו כשהיה עדיין סטודנט לרפואה ועבד במעבדה של וירצ'וב במכון הפתולוגי בברלין. הוא השתמש בטכניקת הכתמת הזהב של כהנהיים כדי לתאר תאים דנדריטים לא פיגמנטריים שנמצאו באפידרמיס.<ref></ref>

בשנת 1869 פרסם את מחקרו בנושא הלבלב, שבמהלכו גילה את איי לנגרהנס שנקראו על שמו.

לאחר סיום הלימודים, הוא ליווה את הקרטוגרף ריצ'רד קיפרט לסוריה, ארץ ישראל ומערב ירדן, אך חזר לאירופה עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה. בשנת 1871, התמנה לפתולוג באנטומיה פתולוגית באוניברסיטת פרייבורג בעזרתו של רודולף וירכו, ובתוך שנתיים הפך לפרופסור מן המניין. שם הוא חלה ב-1874 בשחפת, כנראה בגלל עבודתו בחדר הניתוח. בחיפוש אחר תרופה, הוא נסע לנאפולי, פלרמו, האי קאפרי, ועבר טיפולים בדאבוס ובסילבפלנה בשווייץ. הטיפולים לא עזרו, ולאור מצבו, הוא נאלץ להגיש בקשה לשחרור מתפקידיו באוניברסיטה.

באוקטובר 1875 הוא יצא לפונשל באי מדיירה, שם התאושש חלקית ופתח בקריירה חדשה במחקר של חסרי חוליות. פרסומיו המתארים ומסווגים חסרי חוליות ימיים ראויים לדירוג כתרומתו השלישית למדע. בשנת 1887, הוא נתן הרצאה בנושאים אלו באקדמיה המלכותית בברלין. בנוסף גם כתב מדריך לנוסעים לאי, והמשיך בלימודי מטאורולוגיה.

בשנת 1885, הוא נישא למרגרתה אבארט, אלמנתו של אחד ממטופליו. בסתיו 1887, חלה באי ספיקת כליות מתקדמת שהביאה את פעילותו הרפואית לסיומה. הוא פיתח בצקת ברגל, כאבי ראש משתקים ואובדן זיכרון חולף. לפעמים נעצר באמצע משפט ולא הצליח להמשיך. הוא מת מאורמיה ב-20 ביולי 1888, חמישה ימים לפני יום הולדתו ה-41. הוא קבור בבית הקברות הבריטי של פונשל במדיירה, מקום שבחר, ותיאר אותו כ"בית קברות אמיתי, מבודד ושקט, מקום טוב למנוחה".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביולוגים גרמנים
קטגוריה:פתולוגים גרמנים
קטגוריה:חוקרי סוכרת
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1847
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1888
קרל גילרופ

קרל אדולף גילרוּפּ (בדנית: Karl Adolph Gjellerup; ) היה משורר, סופר, מחזאי ומתרגם דני, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1917.

== חייו ==
גילרופ נולד באי הדני רוהולטה. היה בנו של כומר שהתחיל ללכת בעקבות אביו ולמד תאולוגיה בקופנהגן. כבר מצעירותו התחיל לעסוק בספרות וכתב דרמות בחרוזים. הוא השתתף באוניברסיטה בחוג הרדיקאלי של גיאורג בראנדס יחד עם הסופר י. ב. יעקובסון.
הוא השתמש בהכנסותיו מהיצירות האפיות (ראה יצירתו) כדי לממן מסעות בגרמניה, שווייץ, איטליה, יוון ורוסיה. בהשפעת התנסויותיו בנסיעות האלה, פרש מהחוג והתקרב למעמד האצילים.

השקפת עולמו של גילרופ הושפעה מהפילוסופיה של שופנהאואר ושל קאנט.

בשנת 1892 עבר לגור בדרזדן והושפע מאוד מהאופרות של ריכרד וגנר. הוא כתב מסה על טבעת הניבלונגים ותרגם את שירת האלים מתוך האדה.

בשנת 1894 יצאה לאור רומן שכתב בגרמנית ומכאן ואילך המשיך לכתוב בגרמנית.

בשנת 1917 הוענק לו פרס נובל לספרות יחד עם הנריק פונטופידן. בנימוקי הפרס נאמר שהוא הוענק לו על "סיפורו האידיאליסטי השופע והגמיש".

נפטר בקלוטשה, ליד דרזדן, ב-1919.

==יצירתו==
*האידיאליסט (1878), שירה אפית.
*דניה הצעירה (1879), שירה אפית.
*אנטיגונוס (1880), שירה אפית.
*ברינהילד (1884), טרגדיה לירית.
*סט. זוסט (1886), דרמה על המהפכה הצרפתית.
*הכומר מורס (1894), רומן שנכתב בגרמנית.
*התחנה על הגבעה (1896)
*עולה הרגל קאמאניטה (1906) על הודו ועל הבודהיזם.
*הקריאה לחיים (1916).
*ענף הזהב (1917), קובץ סיפורים קצרים על השפעת ישו בעולם המודרני.
*החיה הקדושה ביותר (1920), סיפור דמיוני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:קצרמר סופרים
קטגוריה:סופרים דנים
קטגוריה:משוררים דנים
קטגוריה:מחזאים דנים
קטגוריה:מתרגמים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל דנים

קטגוריה:דנים שנולדו ב-1857
קטגוריה:נפטרים ב-1919
ג'ינה לולובריג'ידה

לולובריג'ידה, [[2007]]
לואיג'ינה "ג'ינה" לולובריג'ידה (באיטלקית: Luigina "Gina" Lollobrigida; 4 ביולי 1927 – 16 בינואר 2023) הייתה שחקנית, צלמת עיתונות ופסלת איטלקייה, שנחשבה לסמל מין בשנות ה-50.

== ביוגרפיה ==
לולובריג'ידה נולדה ביישוב סוביאקו, בחבל לאציו שבאיטליה לאב יצרן רהיטים, ולה שלוש אחיות. מגיל צעיר עבדה בדוגמנות, ובגיל 20 זכתה במקום השלישי בתחרות מיס איטליה.

בשנת 1949 התחתנה עם הרופא הסלובני מילקו שקופיץ' (Milko Škofič). לזוג נולד ילד אחד. בשנת 1971 התגרשה.

בשנת 1953 הגיעה להוליווד והשתתפה בסרט Beat the Devil. לאחר הקרנת הסרט, מפיקי הוליווד התאהבו ביופייה וליהקו אותה לכמה סרטי דרמה.

בשנת 1966 ניהלה רומן עם השחקן הקומי ג'רי לואיס.

היא עזבה את עולם המשחק והתמקדה בעסקים. בשנת 1999 התמודדה ללא הצלחה בבחירות לפרלמנט האירופי כמועמדת מטעם מפלגת שמאל איטלקית.

ג'ינה לולובריג'ידה נפטרה ב-16 בינואר 2023 בגיל 95.

==מסרטיה==
* יין האהבה (1946)
* אלינה (1950)
* חיי כלב (1950)
* לחם, אהבה ופנטסיה (1953)
* הכה את השטן (1953)
* לחם, אהבה וקנאה (1954)
* טרפז (1956)
* בבוא ספטמבר (1961)
* גירושין נוסח אמריקה (1965)
*אני, אני, אני... והאחרים (1966)
* מאה ואחד לילות (1995)
* XXL (1997)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איטלקיות
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס איטליה
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1927
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1927
קטגוריה:איטלקיות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2023
אדווארד בנש

אדווארד בנש (בצ'כית: Edvard Beneš, , 28 במאי 1884 – 3 בספטמבר 1948) היה מדינאי צ'כי, נשיא צ'כוסלובקיה ופרופסור לסוציולוגיה.

== ביוגרפיה ==
אדוורד בנש נולד בשנת 1884 למשפחת איכרים בבוהמיה באימפריה האוסטרו-הונגרית. למד פילוסופיה באוניברסיטת קארל בפראג ובמכון למדע המדינה בפריז. בשנת 1908 סיים דוקטורט במשפטים. הוא לימד במשך שלוש שנים באקדמיה של פראג, ולאחר ההשתלמות שלו בתחום הפילוסופיה בשנת 1912, הוא הפך למרצה לסוציולוגיה באוניברסיטת קארל.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה ארגן מחתרות אנטי- אוסטריות. בספטמבר 1915 יצא לגלות ופעל בדרכים דיפלומטיות על מנת ליצור הכרה בינלאומית בלאומיות הצ'כית. 
בנש לאחר חזרתו לפראג, 1945
משנת 1915 היה עוזרו של טומאש מסריק והושפע ממנו בהשקפותיו המדיניות. בנש היה שר החוץ של צ'כוסלובקיה עם הקמתה בשנת 1918, ראש ממשלתה, ולאחר פרישת מסריק בשנת 1935 – נשיאה של צ'כוסלובקיה. הוא השתייך לזרם השמאלי במפלגה הלאומית הסוציאליסטית הצ'כית. הוא החזיק בשיא אורך הכהונה, וכיהן במשך 10 ממשלות רצופות. בין השנים 1923–1927 היה חבר במועצת חבר הלאומים (ושימש כנשיא הוועד שלה בשנים 1927–1928). תמך באחדות לאומית של העמים הסלבים בצ'כוסלובקיה הצ'כים והסלובקים והתנגד באופן מובהק לחלוקת המדינה (חשוב לציין שבצ'כוסלובקיה בשנים בהן כיהן בנש התקיימו מספר גדול של מיעוטים נוספים ביניהם למעלה מ-3 מיליון גרמנים סודטים אשר היוו חלק מרכזי במדיניותו בין מלחמות העולם.)<ref></ref> 

בלחץ בריטניה וצרפת נכפו עליו ויתורים לגרמניה ששיאם היה הדיקטט מינכן. הוא יצא לגלות באנגליה וארצות הברית לאחר דיקטט מינכן, שעל פיו הועבר לשלטון גרמני חבל הסודטים בצ'כוסלובקיה, המיושב בגרמנים אזרחי צ'כוסלובקיה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה עמד בראש הממשלה הלאומית הגולה, שהוכרה על ידי בעלות הברית (בריטניה הכירה בממשלה הגולה באביב 1940 וברית המועצות בקיץ 1943)<ref></ref>. ממשלת הגלות בהנהגת בנש הייתה היחידה שזכתה להכרה סובייטית מבין ממשלות הגולה הדמוקרטיות. לאחר הבגידה של בריטניה וצרפת בהסכמים והבטחות לשלמותה וחירותה של צ'כוסלובקיה, בנש ראה ביוסיף סטלין שליט ברית המועצות כבן בריתו החשוב ביותר, אף שלא היה קומוניסט בעצמו. הוא האמין כי צ'כוסלובקיה יכולה להרוויח רבות משיתוף פעולה עם ברית המועצות. ב-1945 חזר לארצו, התקבל כגיבור ונבחר שוב לנשיא ביוני 1946. בממשלתו התקיימה קואליציה מתוחה מאוד בין קומוניסטים ללא קומוניסטים. כתוצאה מהמתיחות התפטרו כ-12 שרים לא קומוניסטים, והמשבר הפוליטי העמוק הוביל לפרישתו של בנש מהנשיאות ביוני 1948 לאחר שסירב לחתום על החוקה החדשה שנוסחה על פי קווי היסוד של המפלגה הקומוניסטית.

בשנת 1947 לקה בנש בשני אירועים מוחיים. נפטר בביתו שבדרום בוהמיה בספטמבר 1948.

==קישורים חיצוניים==

נסיך רומניה ניקולאה, עוצר יוגוסלביה הנסיך פאבלה, מלך רומניה קרול השני, נשיא צ'כוסלובקיה אדווארד בנש ונסיך רומניה מיכאי בבוקרשט, 1936.]]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:נשיאי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:שרי החוץ של צ'כוסלובקיה
קטגוריה:פוליטיקאים צ'כוסלובקים
קטגוריה:פוליטיקאים צ'כים
קטגוריה:צ'כוסלובקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:נפטרים ב-1948
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
אוקיינוגרפיה פיזיקלית

אוקיינוגרפיה פיזיקלית הוא ענף של אוקיינוגרפיה העוסק בתכונות הימים ודנה בזרמים, רוחות, תצורות ועוד.

ניתן לחלק את התחום לפעילויות תאוריות ותאורטיות:
* פעילויות תאוריות: צפייה בימים ואוקיינוסים בשביל להכין מפות בתימטריות המתארות את תכונותיהם.
* פעילויות תאורטיות: הבניית מודלים תאורטיים אשר מדמים את התצפיות ב"עולם האמיתי".

כל ים בנוי מכמות מים שונה, במליחות שונה ובטמפרטורה שונה, ואלו שלושת הגורמים המרכזיים המשפיעים על תנועות המים, והחוקרים צריכים לקחת אותם בחשבון בעוסקם בתחום זה.

לאוקיינוסים תפקיד חשוב בתצורת כדור הארץ והשפעה על האקולוגיה, גאולוגיה, מטאורולוגיה, קלימטולוגיה ועוד. כ-97% מן המים על פני כדור הארץ נמצאים אוקיינוסים והם מהווים את המקור העיקרי לאדי המים אשר מתרכזים באטמוספירה ונופלים כמשקעים (גשם או שלג) על היבשות. קיבול חום הגבוה של האוקיינוסים ממתנת את טמפרטורת כדור הארץ, וקליטת גזים משפיעה על מבנה האטמוספירה. השפעת האוקיינוס מגיעה גם להיווצרות סלעים געשיים על ידי סלעים מטאמורפיים ולהיווצרות מאגמה וגזים געשיים הנוצרים באזורים התת-לוחותיים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוקיינוגרפיה
סמל צ'כיה

סמל צ'כיה מציג את שלושת המחוזות ההיסטוריים מהם מורכב אזור מרכז אירופה:
<gallery>
Small coat of arms of the Czech Republic.svg|בוהמיה
Znak Moravy.svg|מוראביה
Znak Slezska.svg|שלזיה
</gallery>
# בוהמיה (למעלה משמאל ולמטה מימין) – הסמל מופיע פעמיים כדי להדגיש את חשיבות האזור. הסמל כולל אריה לבן בעל שני זנבות, על רקע אדום.
# מוראביה (למעלה מימין) – עיט משובץ באדום ובלבן.
# שלזיה (למטה משמאל) – עיט שחור (עיט הרייך) עם איור תלתן כסוף, על רקע זהוב.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

צ'כיה

קטגוריה:צ'כיה: סמלים לאומיים
צ'כיה
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:אריות בתרבות
בנדיקטין

בנדיקטין (מצרפתית: Benedictine) הוא ליקר המיוצר בצרפת מ-27 סוגי צמחים. בנדיקטין מכונה גם "קיסר הליקרים". הליקר מבוסס על אלכוהול נייטרלי שמופק מסוכר סלק, ובו מושרים עשבי התיבול השונים. כמו כן, הוא מיושן במשך מספר שנים בחביות עץ אלון. משך הכנת כל בקבוק הוא 7 שנים.

== היסטוריה ==
ההיסטוריה של משקה הבנדיקטין החלה במהלך תקופת הרנסאנס כאשר נזיר בנדיקטיני יצר משקה המורכב מתערובת של 27 צמחים ותבלינים מארבעת קצוות העולם. המשקה הפך לפופולרי מאוד בחצר המלך ועד מהרה הפך למפורסם והמשיך להיות מיוצר בידי הנזירים הבנדיקטינים עד לסוף המאה ה-18.

במהלך המהפכה הצרפתית, כמעט ואבדה נוסחת המשקה הייחודי כאשר אספן ספרים בורגני קנה את ספר הרישומים מהמנזר שהכיל בתוכו את המידע. האספן שלא ידע על האוצר המוחבא בידו השאיר את הספר בספרייה אשר בביתו שנים ארוכות עד שקרוב משפחתו, אלכסנדר לה-גרנד, מצא את נוסחת המשקה בספר והחליט על ייצור מיידי של המשקה הישן וקרא לו "בנדיקטין".

עד שנת 1873 הפך המשקה לפופולרי וייצרו כמאה וחמישים אלף בקבוקים ממנו באותה שנה, כתוצאה מכך החליט אלכסנדר לה-גרנד על הקמת חברה לשיווק הבנדיקטין וייצורו. בשנת 1882 אף הוקם מוזיאון מיוחד לייצור הבנדיקטין אשר שם הוא ממשיך להיות מיוצר עד היום.

המתכון המדויק לייצור הבנדיקטין נשמר עד היום כסוד מסחרי מוגן של חברת המשקאות בקרדי (Bacardi) הבעלים הנוכחיים של המותג, וידוע בכל רגע נתון רק לשלשה אנשים. רבים ניסו לחקות את המשקה עד שהחברה הקימה במתחם שלה בנורמנדי אולם לחיקויים מזויפים של הבקבוק בעל המבנה המיוחד, השם בנדיקטין, והתויות.

== המותג וכשרות ==
כל בקבוק בנדיקטין נושא תוית עם האותיות D.O.M ראשי תיבות של הביטוי הלטיני "Deo Optimo Maximo" ובעברית "אלוהים, הטוב והגדול".

תחת המותג בנדיקטין מייצרת החברה גם ליקר נוסף בשם B&B, בנדיקטין וברנדי - בנדיקטין מהול בברנדי, אשר במוצהר מעורב עם יין ומשום כך אינו כשר. כמו כן מייצרת החברה "בנדיקטין סינגל קסק" (מחבית אחת) בבקבוק שחור מיוחד והיא מוכרת אותו רק בחנות החברה בנורמנדי צרפת.

בנדיקטין משמש גם כבסיס לכמה קוקטיילים נפוצים ביניהם: פריסקו, דרבי, סינגפור סלינג ועוד.

למרות שהמשקה מיוצר ללא השגחה רבנית ואין לו תעודת כשרות, הוא מוכר ככשר. הרבנים משה דוד גוטניק מאוסטרליה, ומערכת הכשרות של הרב משה לנדא ביררו בזמנו את החומרים המרכיבים את המשקה ותהליך ייצורו והתברר כי לא מעורב בו יין, כך שהוא כשר ללא ספק.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ליקרי עשבים
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
אמנת וינה בדבר דיני אמנות, 1969

מדינות שלא חתמו על האמנה}}
אמנת וינה בדבר דיני אמנות, המכונה גם אמנת האמנות (באנגלית: The Vienna Convention on the Law of Treaties, בראשי תיבות: VCLT) התקבלה ב־23 במאי 1969. האמנה קובעת את הכללים להתקשרות באמנות, יציאה מהן, תיקונן ועוד. היא כוללת כללים שהיו חלק מהמשפט הבינלאומי המנהגי עוד לפני אימוצה, וכן הוראות שהיו חדשות ב־1969.

האמנה נכנסה לתוקף לאחר אשרורה על ידי שלושים וחמש מדינות ב־27 בינואר 1980. העבודה על ניסוח האמנה החלה על ידי הוועדה למשפט בינלאומי (International Law Commission) של ארגון האו"ם בשנת 1949. הוועהדה סיימה את עבודתה בשנת 1969 בדיון של האו"ם שנערך בשני מושבים בעיר וינה שבאוסטריה.

נכון לינואר 2018, 45 מדינות חתמו על האמנה ו־116 מדינות אשררו את האמנה (ישראל אינה נמנית עם המדינות שאשררו). רוב סעיפי האמנה נחשבים משפט בין לאומי מנהגי, המחייב את כל מדינות העולם.

האמנה חלה רק על אמנות בכתב שנכרתו בין מדינות, ואינה חלה על אמנות בין מדינות לבין ארגונים בינלאומיים או בין ארגונים בינלאומיים לבין עצמם. הכללים החלים על אמנות שארגונים בינלאומיים צד להם נקבעו באמנת וינה משנת 1986 בדבר אמנות בין מדינות לארגונים בינלאומיים ובין ארגונים בינלאומיים לבין עצמם.

== ראו גם ==
* נורמה קוגנטית במשפט הבין לאומי
* אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, 1961 
* אמנת וינה בדבר יחסים קונסולריים, 1963 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://en.wikisource.org/wiki/Vienna%20Convention%20on%20the%20Law%20of%20Treaties הטקסט השלם] באתר ויקיטקסט 
== הערות שוליים ==

וינה 1969
קטגוריה:משפט בין-לאומי פומבי
קטגוריה:וינה: היסטוריה
וינה 1969
וייל (קולורדו)

וייל (Vail) היא עיירת סקי פופולרית בהרי הרוקי, בקולורדו, ארצות הברית. 

וייל ממוקמת על כביש I-70 שהוא כביש ראשי בין-מדינתי (Interstate). 

בסמוך לווייל נמצאות אבון, ביוור קריק, אדוארד ועוד כמה עיירות קטנות ואתרי סקי נוספים.

בעונת הקיץ העיירות מלאות במטיילים מכל רחבי העולם הבאים לשחק גולף, להלך במסלולי ההליכה המרובים, לרכוב על אופניים ובעיקר לרפטינג בנהר הקולורדו.

אתר הסקי של וייל הוא אחד מאתרי הסקי הנחשבים לטובים ויוקרתיים ביותר בארצות הברית. הוא נמצא בשטחו של הפארק הלאומי White River National Forest. באתר מספר פסגות גבוהות מאוד (סביב 3,500 מטר) ולכן תנאי השלג אופטימליים מאחר שהשלג נשמר קל ויבש לאורך כל שעות היום. האתר מתאים לגולשים ברמה גבוהה.

בפברואר 2015 אירחה וייל ביחד עם ביוור קריק את אליפות העולם בגלישת סקי אלפיני. בווייל נערכה התחרות הקבוצתית. מיקיילה שיפרין ילידת העיירה זכתה באליפות זו במדליית הזהב.

בווייל קהילה יהודית קטנה, בנוסף לקהילה מוסלמית ונוצרית. במקום בית תפילה קטן המשותף לכל הדתות. כל קהילה משתמשת במקום ביום אחר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100102050041/http://www.vail.com/~/media/vail/files/wintertrailmap_08%2009.ashx מפת אתר הסקי וייל]
* 
* 

קטגוריה:קולורדו: עיירות
קטגוריה:אתרי סקי בארצות הברית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1966
SDDS

SDDS, ראשי תיבות של Sony Dynamic Digital Sound היא שיטת קידוד דיגיטלית לפסקול רב-ערוצי של סרטי קולנוע שפותחה על ידי חברת סוני לשימוש בבתי הקולנוע החדישים שלה.

לוגו שיטת SDDS

שיטה זו פותחה במטרה למשוך קהל לקולנוע, תוך הבטחת מערכות קול משוכללות שכמותן לא ניתן לבנות בבית (השיטות המתחרות DTS ו-Dolby Digital נמצאות בשימוש ביתי בפורמט ה-DVD). בשיטה זו הפסקול הדיגיטלי נמצא על שני פסים לאורך קצוות סרט הצלולואיד, כך שניתן להדפיס על אותו הסרט שני פסקולים במקביל: אחד בשיטת SDDS ושני בשיטת דולבי דיגיטל, שבו עושים שימוש בבתי קולנוע פחות חדישים. השיטה תומכת במספר ערוצים משתנה, עד שמונה: חמישה רמקולים קדמיים, שניים אחוריים וערוץ סאב וופר. בשיטה זו הגנות מרובות כנגד בעיות בפסקול - המידע השמור מוגן בתיקון שגיאות דיגיטלי, ושני הפסים מגבים זה את זה לחלוטין (על כל אחד שמור מלוא המידע) בהיסט מסוים כך שגם במצב שבו יש נזק פיזי ניכר לסרט, הפסקול עדיין יישמע מושלם.

העבודה על הפורמט התבצעה במקביל לפיתוח DTS ודולבי דיגיטל, והסרט הראשון שבו נעשה שימוש בשיטה היה "אחרון גיבורי הפעולה" שיצא ב-1993. ב-2001 יצא הסרט הראשון שניצל את התמיכה בשמונה ערוצים - "Final Fantasy - The Spirits Within". מאז יצאו יותר מ-1,000 סרטים שעושים שימוש ב-SDDS. השימוש בכל שמונת הערוצים הוא יחסית נדיר (רוב הסרטים מודפסים עם פסקול 5.1 בלבד), ויתרונם מתבטא בעיקר בבתי קולנוע בעלי מסך גדול במיוחד. לכן, אין הרבה בתי קולנוע קטנים שיש בהם מערכת SDDS. נכון ל-1999 היו מערכות כאלה ב-6,750 בתי קולנוע. בישראל בתי הקולנוע "סינמה סיטי" ונגטיב הם היחידים שבהם מותקנת מערכת כזו.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20130701055758/http://www.sdds.com/ אתר חברת SDDS]

קטגוריה:מינוחים בקולנוע
DTS

DTS, ראשי תיבות של Digital Theatre System היא שיטת קידוד דיגיטלית לפסקול רב-ערוצי של סרטי קולנוע.

לוגו שיטת DTS

שיטה זו נוצרה על ידי חברת Digital Theatre Systems שאחד ממשקיעיה היה במאי הקולנוע סטיבן ספילברג. העבודה על הפורמט החלה ב-1991, ארבע שנים לאחר שמעבדות דולבי החלו לפתח את Dolby Digital. הסרט הראשון שבו נעשה שימוש בשיטה היה "פארק היורה" שיצא ב-1993, שנה לאחר ש"בטמן חוזר" יצא לבתי הקולנוע בקידוד דולבי דיגיטל.
 
בניגוד לפסקול סטריאופוני, שיטה זו תומכת בדרך כלל בתצורת 5.1, כלומר שני רמקולים קדמיים ראשיים, שניים אחוריים, רמקול קדמי מרכזי וסאב וופר. יתרונה של שיטה זו על פני שיטות דיגיטליות אחרות כגון דולבי דיגיטל הוא שמידת הדחיסה של הפסקול הדיגיטלי היא פחותה, ולכן הצליל המתקבל נאמן יותר למקור. תצורות נוספות שנתמכות על ידי DTS הן סטריאו, ארבעה ערוצים, ארבעה ערוצים וסאב וופר וכן (בגרסאות החדשות) עד שבעה רמקולים וסאב וופר.

החסרון בשיטה זו, מבחינת בתי הקולנוע, הוא שבניגוד לשיטות אחרות כמו SDDS ודולבי שבהן סרט הצלולואיד מכיל את התמונות ולצידן הפסקול, ב-DTS הפסקול הוא נפרד פיזית מהסרט - הוא מגיע על CD-ROM, ולכן בית הקולנוע זקוק למערכת הקרנה משוכללת יותר, שיכולה לתזמן את ההקרנה על המסך עם הפסקול המגיע ממערכת אודיו נפרדת.

השיטה נמצאת גם בשימוש ביתי, בסרטים בפורמט DVD, אך זוכה לפופולריות פחותה מאשר Dolby digital. רוב המקלטים הביתיים אינם מסוגלים לפענח אותה ורק מיעוט סרטי ה-DVD מכילים פסקול DTS. גם חלק מהסרטים האחרונים שיצאו בכותרי לייזרדיסק קודדו בשיטת DTS, בשנות התשעים המאוחרות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20051228060451/http://www.dtsonline.com/consumer/technology/ אתר חברת DTS]

קטגוריה:מינוחים בקולנוע
קטגוריה:מערכות שמע
קטגוריה:חברות הנסחרות בנאסד"ק
בריברי

תיאמין חנקתי; הוויטמין מופיע בצד שמאל, קבוצת החנקה בצד ימין
בריברי (Beriberi) היא מחלה מטבולית הנגרמת כתוצאה מחוסר בוויטמין B<sub>1</sub> (תיאמין).

ויטמין B<sub>1</sub> משמש כקו-פקטור של 3 אנזימים. שניים מהם, פירוואט דה-הידרוגנאז וα-קטו-גלוטראט דה-הידרוגנאז, משתתפים במעגל קרבס, והשלישי, טראנסקטולאז, משתתף במסלול הפנטוזות המזורחנות. ויטמין זה מיוצר אמנם בגוף בכמויות מזעריות על ידי חיידקי המעי הגס, אך כמות זו זעומה ואינה מספיקה לסיפוק צורכי הגוף. לכן יש לצרוך תיאמין במזון, ומחסור בו גורם לפגיעה בפעולת מעגל קרבס.
תסמין אבחנתי של המחלה הוא רמות גבוהות של פירוואט וα-קטו-גלוטראט בדם.

פירוש השם בריברי בסינהלית, שפתה הרשמית של סרי לנקה, הוא "אני לא יכול, אני לא יכול".

המחלה התגלתה לראשונה אצל ימאים שיצאו להפלגות ממושכות שבמהלכן ניזונו מאורז מקולף. אורז זה מכיל כמות זעומה בלבד של תיאמין. היות שחלקים גדולים מאוכלוסיית אסיה ניזונים באופן קבוע מאורז, נפוצה המחלה בעיקר ביבשת זו. בנוסף, מופיעה המחלה אצל אלכוהוליסטים. עיקר צריכת הקלוריות ומרכיבי התזונה של אלכוהוליסטים נובע מהפחמימות שבמשקאות החריפים, ולכן הם סובלים ממחסור חמור בוויטמינים וביניהם תיאמין.

תסמיני המחלה: חולשה, עצבנות, חוסר תיאבון, בחילה, כאבי שרירים, רעד בגפיים, ירידה במהירות הרפלקסים, הפרעה בקצב הלב, הגדלת הלב ובלבול. אי-טיפול עלול להוביל לדום לב ולמוות.

==פרשת רמדיה==

בשנת 2003 התגלה בישראל שבתרכובת מזון לתינוקות העשויה מסויה ששיווקה חברת רמדיה היה מחסור חמור בוויטמין B<sub>1</sub>, שהיעדרו גורם למחלת בריברי, והוא חיוני להתפתחות תינוקות. חמישה תינוקות נפטרו מן המחלה, ואחרים ניזוקו בצורה חמורה.

== אופן טיפול ==
הטיפול במחלת ברי-ברי נעשה בעזרת נטילה של ויטמין B<sub>1</sub> בזריקה או כתוסף מזון. במקרים חמורים יש צורך בעירוי תוך ורידי של תיאמין.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:חסכים תזונתיים
חתול בנגלי

החתול הבנגלי שייך למשפחת החתוליים, והוא גזע של חתול הבית.

==היסטוריה של הגזע==
ממוזער
החתול הבנגלי הוא גזע חדש יחסית. הגזע פותח להיות בעל אופי חברותי ויחד עם זאת להציג מראה של חתול פראי.
אין להתבלבל עם טיגריס בנגלי שמו של החתול הבנגלי נגזר משם אבותיו חתול נמרי בנגלי (Prionailurus bengalensis). תחילתו של הגזע הייתה בשנת 1963 כאשר חוקר אמריקאי ערך מחקר בנושא לוקמיה של חתולים והרביע חתולי בר עם חתולי בית. משום שהרבעה זו היא עירוב בין שני מיני בעלי חיים שונים, הצאצאים של הדור הראשון היו לרוב עקרים. את הדור הראשון והשני מרביעים בדרך כלל עם חתול בית או חתולי בנגל אחרים. החתול נחשב חתול מהגזע הבנגלי כשהוא לפחות במרחק דור רביעי מחתול הבר האסיאתי. ביצירת הבנגלי המודרני שרואים היום השתמשו בגזעי חתולים נוספים: אביסיני, אמריקני קצר שיער, אוסיקט, מאו מצרי וחתול בית קצר שיער לא גזעי.
את הבנגלי היה חשוב להרביע בקפידה. למעט הרבעות לשימור דוגמת הפרווה המיוחדת. משום שלבנגלי שורשים פראיים, היה מאוד חשוב להגיע להולדת חתולים שיהיו בעלי אופי נינוח וחברותי ושיוכלו לשמש כחיית מחמד.
החתול הבנגלי הוכר לתצוגה לראשונה בשנת 1984 על ידי [http://www.tica.org/ TICA] רק חתולים שהם דור רביעי לפחות יכולים להיות מוצגים. הבעייתיות היא שמועדוני חובבי החתולים מכירים לתצוגה רק מינים מבויתים ולא מיני בר. החתול הבנגלי במרחק 4 דורות כבר מוכר במין מבוית.

את החתול הבנגלי מגדלים כיום גם בישראל. ב-2012 חתול בנגלי שהסתובב בירושלים הצליח להטעות את תושבי המקום במחשבה שזהו נמר.

==מבנה כללי==
זהו חתול חזק מאוד, בעל מבנה אתלטי ושרירי מאוד. בעל פרווה קצרה. לעיתים יש לפרווה ברק מיוחד שמעניק לה גוון זהוב.
הזכרים יכולים להיות גדולים משמעותית מהנקבות. זכר ממוצע שוקל בין 4.5 ל 8 קילוגרם ויכול אף להגיע ל 9 ק"ג. נקבה ממוצעת שוקלת בין 3 ל 5.5 ק"ג.

==אופי==
חשוב להדגיש שחתול בנגלי הנרכש כחיית מחמד חייב להיות במרחק דור רביעי מחתול הבר. חתול בנגלי משושלת טובה יהיה בן לוויה טוב, חתול נבון מאוד פעלתני וסקרן. ישנן עדויות רבות מבעלי חתולים בנגליים שהחתולים אוהבים מאוד מים.
בנגלי טאבי מנוקד חום

==צבעים מוכרים של החתול הבנגלי==
משום שזהו גזע שפותח על מנת להראות דוגמת פרווה פראית ופותח ממין בר תהיה דוגמת הפרווה שונה מגזעי חתולי בית אחרים.
דוגמת הטאבי תהיה מנוקדת (Spotted) או בעלת דוגמת שיש (Marble).
שתי דוגמאות הפרווה מרשימות ביופיין. המנוקדת דומה בצורתה לחברבורות נמר, טבעתיות וצבעוניות ודוגמת השיש תהיה בצורת פסים מדויקת כאשר הפסים גדולים ועבים.

הדוגמאות תופענה במספר צבעים מסורתיים:

* טאבי חום (Brown)
* טאבי סיל לינקס (Seal Lynx)
* טאבי סיל כהה (Seal Lynx)
* טאבי כסוף (Silver Spotted)

ישנם צבעים לא מסורתיים שהם הכחול והמלאניסטיק (Melanistic). המלאנסטיק יראה כחתול שחור ובאור חזק יכולה להראות דוגמת הטאבי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.encorebengals.com/colorspatterns.htm צבעי ודוגמאות פרוות הבנגלי בתמונות] 
* [https://web.archive.org/web/20051229205413/http://tibba.8k.com/ אגודת מגדלי הבנגלים הבינלאומית - מידע ותמונות אודות הגזע]
* [https://web.archive.org/web/20090411071825/http://homepage.mac.com/eyalmagen/id361.html הגזע בישראל]
==הערות שוליים==

בנגלי
קטגוריה:חיות כלאיים
אליעזר שינדלר

אליעזר שינדלר (בכתיב יידי: שינדלער; 28 באפריל 1892, טיצ'ין, גליציה – 10 באוקטובר 1957, ווסטר, מסצ'וסטס) היה סופר יידיש, סופר ילדים, מחזאי ומורה.

== ביוגרפיה ==
אליעזר שינדלר נולד בעיירה טיצ'ין שבגליציה בשנת 1892. קיבל חינוך מסורתי במקביל ללימודים בבית ספר פולני. כשהיה בן 15 היגרה המשפחה לווינה ושינדלר עבר ללמוד בבית ספר טכני. הוא נתפס לפעילות נוער ציונית והיה בין מייסדי תנועת הנוער הדתית "בני יהודה". שם גם החל בפעילותו כמחזאי והעלה מהצגותיו וערבי קריאה ומשחק.

בעת מלחמת העולם הראשונה גויס שינדלר לצבא אוסטר-הונגרי. הוא נפל בשבי הרוסי ונשלח למחנה שבויים בסיביר. בשבי המשיך בפעילות ספרותית, ערך והוציא עלוני שבי במחנה. לאחר ששוחרר מסיביר, התעכב באסטרחן שלחוף הים השחור, התערה בקהילת גֵרים ושימש להם מורה לעברית.

שינדלר נדד מערבה בין ערי אירופה והתפרנס מרוכלות ומסחר זעיר והרצה על שנות השבי ברוסיה ובסיביר. פעל כמחזאי במאי וכשחקן של מחזותיו. בגיל 35 הפך לחרדי, הצטרף ל"אגודת ישראל", ובין השאר גם ערך ספרי לימוד לרשת החינוך החרדית "בית יעקב". הוא גם כתב המנון לתנועת בית יעקב, אשר תורגם לימים לעברית ופותח במילים "אנו כפרחים יפים".

בשנת 1938 היגר לארצות הברית, השתקע בניו ג'רזי, והפך לאיכר בעיר לייקווד. שינדלר נפטר בווסטר, מסצ'וסטס ב-22 בספטמבר 1957.

== יצירתו ==
שינדלר פרסם מאות שירים, סיפורים, מערכונים ועיבודי מעשיות ביידיש. יצירותיו נדפסו בכתבי עת, חוברות וקונטרסים רבים. כתב על נושאים מגוונים. בכתיבתו בולטים חוויות השבי, נדודיו הארוכים ונופי יערות לייקווד.

יצירתו של שינדלר כונסה בלמעלה משלושים כרכים ביידיש. לעברית תורגם רק ספר אחד משלו, שיצא במקור לאור ביידיש בלודז' בשנת 1931, ובתרגום העברי בירושלים בשנת 1979. אחדים מספריו גם תורגמו לאנגלית. בנו הוא הרב הרפורמי, ממנהיגי הרפורמים בארצות הברית, אלכסנדר שינדלר.

==מספריו==
*מעשהלעך פון ארבע פינות העולם, וילנה: גרינינקע ביימעלעך, 1937.
*צווישן חדקל און גאנגעס: אריענטאלישע מעשהלעך, וילנה: גרינינקע ביימעלעך, 1937.
*יידיש און חסידיש: לידער (מוזיק פון יהושע ווייסער; הקדמה פון בנימין מ. קאדער; אריינפיר עסיי אין ענגליש פון חוה עליז), ניו יורק: שולזינגר ברידער, תש"י-1950.

===ספרו בעברית===
* בממלכת הילדות (תרגם וערך: שמואל אבישי (שטוקהמר); ציורים נעמה נוטמן (כי-טוב)), ירושלים: משאבים, תש"ם-1979.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://yleksikon.blogspot.com/2019/08/leyzer-shindler.html אליעזר שינדלר] ב'יידיש לקסיקון', כולל רשימה של יצירותיו, מקורות ותמונתו

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:מחזאי יידיש
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:שבויים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1892
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957
יאן מסריק

שלט לזכרו
יאן גריג מסריק (בצ'כית: Jan Garrigue Masaryk; 14 בספטמבר 1886 – 10 במרץ 1948) היה מדינאי צ'כוסלובקי, בנו של טומאש מסריק (נשיאה הראשון ו"אבי האומה" של צ'כוסלובקיה).

==ביוגרפיה==
נולד בפראג ב-1886. בנם של טומאש מסריק ושארלוט גאריג ואחיו של הרברט מסריק. התחנך בפראג ובארצות הברית ולחם בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, הצטרף לשירות הדיפלומטי ובשנים 1919–1922 עבד מטעם משרד החוץ הצ'כי בארצות הברית. ב-1921 התמנה למזכירו של שר החוץ הצ'כי, אדווארד בנש. משנת 1925 היה ציר צ'כוסלובקיה בלונדון. הוא התפטר במחאה על הסכם מינכן. ב-1940 עם הקמת הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה מונה לשר החוץ שלה. משנת 1941 היה סגן ראש ממשלה בממשלה הגולה של אדווארד בנש.

אחרי מלחמת העולם השנייה חזר לצ'כוסלובקיה, וכיהן כשר חוץ בממשלתו של קלמנט גוטוולד הקומוניסט, שכללה גם מפלגות לא קומוניסטיות. מסריק המשיך לכהן בתפקידו גם כאשר התפטרו מרבית השרים הלא-קומוניסטיים בפברואר 1948, בתקוות שווא לכינונן של בחירות חדשות.

שבועות אחדים לאחר מכן הושלך מהחלון על ידי סוכני הנ.ק.ו.ד., שהציגו את מותו כהתאבדות. חקירה מ-2004 הוכיחה שמדובר ברצח.

בעקבות אביו, שהיה ידיד העם היהודי ויצא כנגד אנטישמיות במדינתו, נחשב אף הוא לידיד הציונות והעם היהודי, ובתקופה הקצרה שהיה לשר החוץ של המדינה הוא היה הגורם המוביל מטעם צ'כוסלובקיה במגעים לחתימה על עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-ישראלית<ref></ref>.

==לקריאה נוספת==
* אביגדור דגן, קשה להיות צ'כי: שיחות עם יאן מסריק, 2000

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים צ'כוסלובקים
קטגוריה:צ'כוסלובקיה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שגרירים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ילידי 1886
קטגוריה:נפטרים ב-1948
הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין

הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Hans-Adam II; נולד ב-14 בפברואר 1945) הוא נסיך ליכטנשטיין משנת 1989.

==ביוגרפיה==
===בצעירותו===
הנס אדם נולד ב-14 בפברואר 1945 בציריך לפרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין ולגאורגינה פון וילצ'ק, בתם של פרדיננד מריה פון וילצ'ק ונורברטינה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו. בנעוריו הוא היה חניך בתנועת הצופים של ליכטנשטיין בואדוץ<ref></ref> והיה גם פעיל בשבט הצופים של וינה<ref></ref>. בשנת 1969 למד הנס אדם באוניברסיטת סנט גאלן, וקיבל תואר במנהל עסקים וכלכלה. בשנת 1984 מסר לו אביו הזקן פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין, את רוב הכוח המדיני ואת קבלת ההחלטות.

===שלטונו===
בשנת 1989 מת אביו פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין, והנס אדם הוכתר לנסיך ליכטנשטיין. בשנת 2003 נערך בליכטנשטיין משאל עם בשאלה האם להגדיל את שליטתו על הנסיכות. לפני המשאל הודיע אדם כי אם המשאל יסתיים בתוצאה שלילית יפרוש ויהפוך את הנסיכות לרפובליקה. לאחר הבהרה זו תוצאות הבחירות היו חיוביות באופן מוחץ.

== משפחתו ==
ב-30 ביולי 1967 התחתן הנס אדם עם דודניתו מדרגה שנייה, מריה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* אלויס, נסיך הכתר של ליכטנשטיין (נולד ב-1968)
* מקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-1969)
* קונסטנטין, נסיך ליכטנשטיין (1972-2023)
* טטיאנה, נסיכת ליכטנשטיין (נולדה ב-1973)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:נסיכי ליכטנשטיין
קטגוריה:בית ליכטנשטיין
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים
קטגוריה:ילידי 1945
גילי בר-הלל

גילי בר-הלל סמו (נולדה ב-19 באוקטובר 1974) היא מתרגמת ספרים מאנגלית לעברית ומוציאה לאור ישראלית. ידועה בעיקר בשל תרגומה של סדרת הספרים "הארי פוטר", "פיטר פן" וסדרת ספרי עוץ.

== ביוגרפיה ==
גילי בר-הלל היא בתה של מיה בר-הלל, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ונכדתו של הפילוסוף יהושע בר-הלל. בילדותה נסעה פעמים אחדות עם אמה לאוניברסיטאות בארצות הברית, ושם רכשה שליטה באנגלית (השפה הראשונה שבה דיברה היא עברית, אך לקרוא אנגלית ידעה עוד לפני שידעה לקרוא עברית). את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל, שם הייתה בין היתר אחראית על כתיבת פינות לשישים שניות.

בר-הלל למדה באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת הרווארד, וקיבלה תואר ראשון בכתיבה דרמטית ודרמטורגיה. לימודי התרגום שלה מסתכמים בקורס אחד באוניברסיטת הרווארד שעסק בתאוריות של תרגום. כסטודנטית לתיאטרון ביימה חמש הצגות במסגרת סטודנטיאלית בהרווארד, והצגה אחת בפסטיבל עכו, לפי המחזה "היום של הכלבים" מאת אלון חילו, מחבר הרומן ההיסטורי "מות הנזיר".

בר-הלל הייתה עורכת ספרי הילדים בהוצאת "כתר", ובמסגרת זו טיפלה בהוצאתם לאור של ספרים כגון "חיי קסם", "אנגוס, חוטיני ונשיקות חזיתיות", "מי מבין את בטסי" ועוד. עבדה כמתרגמת בעיתון "הארץ" וכעורכת סדרת ספרי הנוער "גרף צעיר" בהוצאת גרף.

בר-הלל היא חובבת של סדרת ספרי "הקוסם מארץ עוץ". מגיל תשע היא אוספת ספרים הקשורים לספרו של ל. פרנק באום, ויש לה יותר משלוש מאות ספרים באוסף. תרגומה לספר זה יצא לאור בתחילת 2006.

את קבלת המשימה של תרגום ספרי הארי פוטר לעברית תיארה: "פשוט הייתי בזמן הנכון במקום הנכון. יהודה מלצר, מו"ל ספרי עליית הגג, הציע לי לתרגם את הספר הראשון. הוא פנה אלי משום שידע שאני אוהבת ספרי קוסמים, ואני בדיוק חיפשתי עבודה"<ref></ref>.

יחד עם ספרי הארי פוטר, תרגמה בר-הלל את התסריט לדיבוב העברי של שני סרטי הארי פוטר הראשונים לצד התאמות שנעשו בידי במאית הדיבוב שפרירה זכאי.

בשנת 2013 הקימה את הוצאת "עוץ", המוציאה לאור ספרי ילדים קלאסיים וספרי פנטזיה מתורגמים מאנגלית.

=== חיים אישיים ===
בר-הלל נשואה ואם לשלושה ילדים. מתגוררת בתל אביב<ref></ref>.

==ספרים שתרגמה==

==קישורים חיצוניים==

*[https://gilibarhillel.wordpress.com/ עוד דף אחד ודי] - הבלוג של גילי בר-הלל
*
* - ביקורת על תרגומי העבר של "הקוסם מארץ עוץ"
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:בלוגריות ישראליות
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974