OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ספרינגפילד (מסצ'וסטס)

ספרינגפילד (באנגלית: Springfield) היא עיר במחוז המפדן שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית. אוכלוסיית העיר מונה 149,938 תושבים (נכון ל-2007). העיר היא השלישית בגודלה במסצ'סוטס, והרביעית בגודלה בניו אינגלנד (לאחר בוסטון, ווסטר ופרובידנס).

העיר היא הוותיקה ביותר מבין הערים ששמן הוא , והיא גם העיר הגדולה ביותר השוכנת על גדות הנהר קונטיקט.

ספרינגפילד ידועה כמקום שבו המציא ג'יימס נייסמית' את משחק הכדורסל, ובה נמצא היכל התהילה של הכדורסל. היא גם עיר הולדתו של תאודור סוס גייזל, הידוע בשם העט שלו, ד"ר סוס. בסמוך לעיר ממוקם פארק השעשועים סיקס פלאגס ניו אינגלנד של רשת הפארקים סיקס פלאגס.

לעיר יש שותפות כלכלית וחברתית עם הרטפורד שבקונטיקט.

==היסטוריה==
המתיישבים הראשונים באזור ספרינגפילד של ימינו היו אנגלים, שפנו מערבה מבוסטון ובשנת 1635 הקימו צריף על גדות אחד הנהרות באזור. העיר נקראה ספרינגפילד על שם עיירה בריטית בשם זה, הסמוכה לעיר צ'למספורד, עיר הולדתו של אחד ממייסדי ספרינגפילד.

המתיישבים רכשו את האדמה מהמקומיים (האינדיאנים) והחל מסחר ביניהם לבין המתיישבים, שהתבסס על בעיקר על פרוות של בונה.

ב-1675 התקיפו אינדיאנים משבט הפוקומטוק את העיר והרסו מחצית ממנה.

==תעשייה ומסחר==
בשנות השבעים של המאה ה-18 בחר ג'ורג' וושינגטון למקם את הנשקיה הלאומית בספרינגפילד, בה פותח בין היתר הרובה מסוג ספרינגפילד.

במהלך המאה ה-19 הוקמה בעיר מסילת רכבת שהובילה לכיוון קונטיקט. לקראת סוף המאה נבנו בעיר בתים רבים בסגנון ויקטוריאני, מה שנתן לעיר את הכינוי "עיר הבתים" (City of Homes).

ב-1856 הוקם בעיר מפעל הנשק סמית' אנד וסון. המפעל הראשי קיים בעיר עד ימינו.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה בעיר מפעל של רולס-רויס שנסגר בעקבות השפל הגדול.

==הצפות==
בשנים 1936 ו-1938 עלה על גדותיו נהר קונטיקט וגרם לנזקים של מאות מיליוני דולרים באזור ספרינגפילד.

==המצאת הכדורסל==
תהילתה של ספרינגפילד בא לה מהיותה מקום המצאת משחק הכדורסל על ידי ג'יימס נייסמית', מורה לחינוך גופני, שהמציא אותו בעיר בשנת 1891. בשל כך היכל התהילה של הכדורסל הוקם בעיר בשנת 1968. בשנת 2002 נפתח הבניין החדש, הבנוי בצורת כדורסל.

==הקהילה היהודית==
בספרינגפילד רבתי קיימת קהילה יהודית קטנה ובה בית ספר יסודי (ובו כיתות מגן ועד כיתה ח').

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090306204030/http://www.heritageacademy.org/ דף הבית של הריטג' אקדמי], בית הספר היהודי
* 
* 

קטגוריה:מסצ'וסטס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1636
ארגירודנדרון אקטינופילום

ארגירודנדרון אקטינופילום (שם מדעי: Argyrodendron actinophyllum) הוא מין של עץ בסוג ארגירודנדרון ממשפחת החלמיתיים. העץ נפוץ באופן טבעי באוסטרליה ששם הוא ידוע בשם Black Booyong. צבעה של ליבת העץ הוא חום-ורדרד. הארגירודנדרון אקטינופילום מאופיין בצורת גזעו המזכירה תמיכות דואות גדולות.

העץ תואר על ידי פרדריק ביילי בסוף המאה ה-19.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.malvaceae.info/Genera/Argyrodendron/Argyrodendron.php תיאור העץ]

קטגוריה:חלמיתיים
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
קטגוריה:עצים ביערות גשם באוקיאניה
קלאימור

המונח קלאימור (מגאלית סקוטית: claidheamh mòr ,אנגלית: claymore או "חרב עצומה") מתייחס לאחד משני סוגי חרבות סקוטיות. הוא יכול להתייחס לחרב דו ידנית עם אבטח מוצלב ששימשה בעיקר את ההיילנדס בסקוטלנד כשאבטחיה מופנים כלפי מטה, או חרב רחבה בעלת ניצב דמוי סל שאומצה במאה ה-16 על ידי הצבא הבריטי ועדיין נלבשת כחלק מהמדים המלאים של גדודים הסקוטים. המונח הוא גם מקור שמו של מוקש הנ"א M18A1 claymore.

==הקלאימור הדו-ידנית (היילנדס)==
איור של חרב קלאימור דו-ידנית
הקלאימור הדו-ידנית היא חרב גדולה ששימושה העיקרי היה בימי הביניים ובתחילת העת החדשה. הסקוטים נעזרו בה בלוחמה השבטית וגם בעימותי גבול עם אנגליה בערך מ-1500 ל-1700 לספירה. הקרב האחרון הידוע בו שימשה הקלאימור נשק למספר רב של לוחמים היה הקרב על קיליקראנקי (Killiecrankie) ב-1689. היא הייתה קטנה במידת מה משאר החרבות הדו ידניות באותה תקופה.
אורך הקלאימור הממוצע הוא בערך 140 ס"מ אורך כולל עם ניצב של 33 ס"מ ולהב של 107 ס"מ. משקלה בקירוב הוא 2.5 ק"ג. קלאימור שנעטת עם מדים רשמיים בדרך כלל מכילה גולת ניצב בצורת גלגל מכוסה באגוז בעל צורת סהר.

==הקלאימור הרחבה==
צילום של קלאימור רחבה
הגרסה העדכנית קצרה הרבה יותר, חד ידנית, ששימשה בעיקר את היחידות הסקוטיות ומספר קצינים בריטים מהמאה השבע עשרה והלאה, ואפילו שימשה במספר קרבות במלחמת העולם השנייה. היא מיוצרת גם עם להב חד צדדי וגם עם דו צדדי. בדרך כלל שקלה הקלאימור בין קילו לקילו וחצי עם להב רחב בסביבות 75 עד 90 ס"מ אורך. הניצב עוצב כסלסלה על מנת להגן על יד הלוחם בקרב. החרבות הסקוטיות דמויות הסלסלה מובדלות בדרך כלל משאר החרבות דמויות הסלסלה על ידי קטיפה בצד הפנימי של הסל (בדרך כלל אדומה) ולפעמים גם ציציות קישוט קשורות מגולת הניצב. חרב זו, כמו קרובת משפחתה השיאוונה האיטלקית, בדרך כלל באה עם מגן עגול. סוג זה של קלאימור ניתן לראות בריקודים סקוטים מסורתיים. חרב זו נענדת על ידי הגדודים המלכותיים של סקוטלנד בניגוד לחרבות הקצרות שעונדים שאר הקצינים בצבא הבריטי.

==ראו גם==
* חרב וולאס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חרבות
קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה צבאית
העמותה למשחקי תפקידים בישראל

העמותה למשחקי תפקידים בישראל היא גוף התנדבותי שהוקם בדצמבר 1998 על ידי חובבי משחקי תפקידים ישראליים, ומתמקד בארגון המשחקים בישראל ובשיפור התדמית של התחום.

לעמותה אתר אינטרנט, ובו ריכוז של פעילויות משחקי התפקידים (כנסים, משחקים וכדומה) המאורגנות על ידה, ארכיון של כתבות ומאמרים ומאגר שחקני תפקידים. כמו כן, היא מפעילה מועדון חברים ללא תשלום, שחברות בו מקנה הנחות בכנסי העמותה ובכנסים של עמותות אחרות. יש לה גם קבוצות פעילים אזוריות המארגנות כנסים ואירועים נוספים באזורן.

== מטרות העמותה ==
לעמותה יש מספר מטרות, אותן פירטה במסמך ההקמה שלה: 
* קידום הנושא בישראל.
* בנייה וטיפוח של קהילת שחקנים מקומית.
* הרחבת מעגל השחקנים וקידומם של אלה שכבר משחקים.
* הגברת המודעות הציבורית והגברת החשיפה התקשורתית למשחקי תפקידים.
* ארגון ותמיכה בפעילויות של כל סוגי משחקי תפקידים ברחבי המדינה.

בשנת 2013 שינתה העמותה את ניסוח מטרותיה הרשמיות והן כיום: 
* להגדיל את היקף העוסקים בתחום משחקי התפקידים 
* לספק שירותים לקהילות שחקני תפקידים 
* להרחיב את היצע ומגוון חוויות המשחק 
* לפתח קהילה מקצועית בתחום ומסביב לו

== פעילות ==
=== כנסים ===
העמותה מארגנת את כנס ביגור, כנס שנתי, רב יומי, המתקיים במהלך חופשת הפסח ועוסק בעיקר במשחקי תפקידים וכמו כן משתתפת בארגון פסטיבל אייקון, אשר חלק מהפעילויות בו עוסקות במשחקי תפקידים.

העמותה מקיימת מספר אירועים במהלך השנה באזור תל אביב והמרכז, ירושלים, חיפה וכרמיאל.

=== מענק לעידוד יצירה ===
העמותה מעניקה מדי שנה מענק עידוד ליוצרים בתחום משחקי התפקידים בישראל, בגובה 1,000 עד 2,000 ₪. המענק הראשון ניתן בשנת 2013 לאביב מנוח עבור פיתוח משחק התפקידים ואנור. מענקים נוספים ניתנו להדר רייזמן-גרייף עבור הקמת התערוכה מייצג שווא בשנת 2015; ולאיתי חורב עבור תרגום והוצאה לאור של משחק התפקידים קוסמים קטנים ב-2016.

=== הוצאת גיבורים ===
העמותה מפעילה מיזם הוצאה לאור תחת השם "גיבורים". המיזם מסייע ליוצרים המעוניינים להוציא לאור משחקי תפקידים בעברית, בכל שלבי תהליך פיתוח המוצר - מהרעיון הראשוני, כתיבה, עריכה והכנה לדפוס. הוצאת גיבורים מפעילה חנות מקוונת בשיתוף הפונדק הוצאה לאור, למכירת עותקים דיגיטליים ומודפסים של מוצרי ההוצאה ומוצרים נוספים וכן מאיישת דוכני מכירות בכנסים ואירועי משחקים לאורך השנה. חנות גיבורים מוכרת משחקי תפקידים ישראליים שיצאו בהוצאה עצמאית כמו "ואנור: משחק הרפתקאות", "קוסמים קטנים", "עיר בערפל", ו"פלאים: גיבורי המחר".

==ראו גם==
* כנס ביגור
* ואנור (עולם המבוך)

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

משחקי תפקידים
קטגוריה:משחקי תפקידים
פייר דניאל אואה

פייר דניאל אואה
Censura philosophiae Cartesianae, 1723
פייר דניאל אואה (בצרפתית: Pierre Daniel Huet; 8 בפברואר 1630 -26 בינואר 1721), מלומד ואיש דת צרפתי, מייסד האקדמיה למבנה גוף האדם בקאן (Academie du Physique) ובישוף קתולי של סואסון בין השנים 1685 - 1689.

==ביוגרפיה==
הוא נולד בעיר קאן (כיום בירת חבל נורמנדי תחתית בצרפת) למשפחה פרוטסטנטית, אך התחנך בבית הספר הישועי שבעיר. הוא קיבל גם שיעורים אצל המזרחן והכומר הפרוטסטנטי סמואל בושאר. בהיותו בן עשרים שנה בלבד כבר נחשב לאחד המלומדים המבטיחים של תקופתו.

ב-1651 הגיע לפריז והתיידד עם גבריאל נודה שהיה מנהל ספריית מאזארן שבעיר. ב-1652 עזב את פריז בחברת סמואל בושאר שהוזמן לחצר המלכות בסטוקהולם על ידי כריסטינה מלכת שוודיה. שם, בספרייה המלכותית השוודית אואה גילה קטעים מתוך ספרו של אוריגן "פירושים לסנט מתיו".

אואה שב לפריז, התיידד עם ז'אן שאפלן, תרגם לצרפתית את הסיפור "דאפניס וקלואה" של הסופר היווני לונגוס וחיבר נובלה בשם: "דיאן דה קאסטרו". התעניינותו במתמטיקה גרמה לו ללמוד אסטרונומיה. היות שהיה קצר ראייה התעניין באנטומיה של העין וכתב חיבורים רבים על נושא זה. מאוחר יותר למד גם כימיה. הוא היה חבר בחוג הספרותי של מדלן דה סקודרי בפריז, ביקר אצל ציירים ולמד ארמית וערבית.

אואה העביר ביקורת על תורתו של רנה דקארט, שאותו העריץ בימי נעוריו. בהיותו חבר "האקדמיה לאמנויות היפות" של העיר קאן, ייסד בעיר זו את האקדמיה לפיזיקה (1662). ב-1668 פרסם את הקטעים שערך מתוך ספרו של אוריגן "פירושים לסנט מתיו". ב-1670 כתב את החיבור "מחקר על מקורותיו של הרומן", שהיה המחקר הראשון על ההיסטוריה הסיפור הבדיוני.

ב-1674 התקבל כחבר "האקדמיה הצרפתית". ב-1678 התמנה על ידי המלך לואי הארבעה עשר לאב המנזר של אולניי, וב-1685 התמנה לבישוף סואסון. ב-1692 התמנה לאב המנזר של פונטניי, אך ב-1699 החליט לפרוש מתפקידו זה, עבר להתגורר בבית הישועים בפריז, ומת שם ב-1721. 

אחרי מותו, ספרייתו וכתבי היד שלו שהוריש לישועים, נקנו על ידי המלך לואי הארבעה עשר בעבור הספרייה המלכותית הצרפתית. פורסמו מחקרים שלו ובהם "מחקר על הפילוסופיה של חולשת רוח האדם" (1723), והאוטוביוגרפיה שלו שנכתבה ב-1718 תורגמה לאנגלית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אנשי דת צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:ילידי 1630
קטגוריה:נפטרים ב-1721
חיתולית

החיתולית בין ה[[צלעות לאגן העוטפת את שריר הבטן הישר (rectus sheath)]]
חִתּוּלִית (לעיתים מַחְתֶּלֶת) או פאסיה (TA: Fascia) היא רקמת חיבור, ברובה רפה ובחלקה צפופה, המקיפה את פנים גוף האדם.

החיתולית היא רשת תלת־ממדית של רקמה העוברת ברציפות מהראש עד הרגליים ומהבטן עד הגב; בדרכה היא חוצה ועוברת סביב לשרירים, עצמות, איברים פנימיים, עצבים, כלי דם ועוד. תפקידה לעזור לשמור על יציבות מבנית, הגנה ותמיכה ולשמש כבולם זעזועים. לחיתולית תפקיד מרכזי במחזור הדם ובתהליכים ביוכימים כגון תקשורת בין-תאית. מהווה קו הגנה ראשון של הגוף מפני גורמי מחלה וזיהום. לאחר פציעה, היא זו שיוצרת את התנאים המאפשרים את התחדשות הרקמה.

החיתולית מחולקת לשלוש רמות עומק: 
* חיתולית שטחית (Superficial fascia) – נמצאת מתחת לעור ברוב חלקי הגוף, משמשת מאגר של מים ושומן ומקום מעבר לכלי דם, לימפה ועצבים; מבודדת ומגינה על הגוף מבחוץ.
* חיתולית עמוקה (deep fascia) – רקמת חיבור סיבית דחוסה המקיפה את רוב חלקי הגוף הפנימיים ומקשרת ביניהם באמצעות רצועות, גידים ועוד.
* חיתולית של קרביים (Fascia visceralis) – מחזיקה כל איבר פנימי בחלל שלו ומקיפה אותו באופן צמוד. מורכבת משתי שכבות של קרום נסיובי. הקרום החיצוני נקרא דָּפְנִי וזה הצמוד לאיבר עצמו נקרא קִרְבִּי. לכל איבר קרום נסיובי מותאם לו, קרומי המוח, כיס הלב, קרום הריאה והצפק בחלל הבטן.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Serge Paoletti, The Fasciae: Anatomy, Dysfunction and Treatment, Eastland Press, Seattle, 2006 
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה
קטגוריה:היסטולוגיה
אפוד

במקרא, אֵפוֹד (רבים: אֲפוֹדִים) הוא פריט לבוש שהיה אחד משמונת בגדי הכהונה של הכהן הגדול. אפודים היוו חלק חשוב בפולחן הדתי בתקופת התנ"ך.

==צורת האפוד של הכהן הגדול==
בתורה מתואר האפוד מפרשי המקרא התלבטו בהבנת הפסוקים. ההנחה המקובלת היא שהאפוד היה מעין בגד מרובע, דמוי סינר ארוך, שכיסה את חלקו התחתון של גוף הכהן, מגובה המתניים ועד לעקב. על פי רש"י היה האפוד סינר אחורי, שכיסה רק את חלקו האחורי של גוף הכהן הגדול, ועל פי רשב"ם היה האפוד סינר שהקיף גם את חלקו הקדמי של גוף הכהן, מעין חצאית. בחלקו העליון של האפוד נתפר "חשב האפוד" מעין חגורה, שיוצאת אל חלקו הקדמי של הכהן ונקשרת כדי להחזיק את האפוד. בפינות החשב היו שתי טבעות זהב שנקשרו בפתילי תכלת לחלקו התחתון של החשן מהחשב יצאו "כתפות האפוד". לדעת רש"י, הכתפות היו שתי רצועות שיצאו במקביל לקצוות רחבו של האפוד והגיעו עד לכתפיו של הכהן, שם הן התחברו לשרשראות הזהב של החשן. לדעת רשב"ם כתפות האפוד היו רצועה של בד שכיסתה את גבו של הכהן, והתחברה למעלה לשרשראות החושן.

על פי פרשנות אחרת, שמקורה בכתבי יוסף בן מתתיהו, לא היה האפוד סינר אלא מעין אפודה במשמעה המודרני, דהיינו פריט לבוש מעין חולצה פתוחה מצידיה, שכתפותיה מחברות את שתי חלקיה, וה'חשב' (החגורה) קושרת אותה לגוף.

האפוד היה ארוג מחוטים הטוויים מזהב (הזהב רוקע לטס דקיק ונחתך לחוטים), תכלת, ארגמן, תולעת שני ושש
על החלק של הכתפות שהונח על הכתפיים היו משובצות שתי אבני שוהם שעליהן חקוקים שמות שבטי ישראל, ועליהן נאמר במקרא: "ונשא אהרן את שמות בני ישראל על שתי כתפיו לזיכרון".

לאפוד חובר החושן בטבעות, ובמספר מקומות במקרא נקרא החושן בשם 'אפוד', מאחר שהם זוהו כפריט לבוש אחד.

==אפודים נוספים==
במקרא מתוארים כוהנים רגילים כ'לובשי אפוד בד'. גם בתיאורי עבודה זרה מתואר האפוד כפריט פולחן דתי המשמש לניבוי עתידות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביגוד
קטגוריה:פרשת תצוה
סדנת יזע

סדנת יזע ב[[שיקגו, 1903]]
סדנת יזע (באנגלית: Sweatshop) היא סביבת עבודה בעלת תנאי עבודה קשים ביותר, כאשר בדרך כלל לעובדים במקומות אלו מעט מאוד זכויות או אמצעים להתמודד עם מצבם, ולפעול לשיפורו. תנאים אלו יכולים לכלול חשיפה לחומרים מסוכנים, חשיפה לסיכון פיזי, טמפרטורות גבוהות במיוחד, או יחס נוקשה מאוד מצד המעסיקים (שעות עבודה ארוכות מאוד, עונשים, עבודה ללא הפסקה, ועוד). עובדי סדנאות היזע נאלצים בדרך כלל לעבוד זמן רב עבור שכר נמוך. פעמים רבות ישנה תופעה של העסקת ילדים בסדנאות יזע.

אף על פי שמרבית סדנאות היזע נמצאות במדינות העולם השלישי ובפרט במזרח ובמרכז אסיה, הן עלולות להתקיים בכל מדינה. סדנאות יזע התקיימו במספר תרבויות, כולל בתרבות האמריקאית של תחילת שנות ה-50 של המאה ה-19. סדנאות יזע מייצרות מגוון של מוצרים, החל במוצרי טקסטיל וכלה בריהוט.

בעוד דעת הקהל בעולם המערבי נוטה להתנגד לקיומן של סדנאות יזע, ישנם כאלו התומכים בהן (כגון פול קרוגמן ויוהאן נורברג), בטענה שאנשים בוחרים לעבוד בסדנאות יזע מאחר שאלו מציעות להן שכר גבוה באופן משמעותי ותנאים טובים יותר בהשוואה לעבודתם הקודמת בחקלאות ידנית או חיפוש מזונם במטמנות, ושסדנאות יזע הן שלב מוקדם בתהליך של התפתחות טכנולוגית וכלכלית, במהלכו מדינה ענייה נהפכת למדינה עשירה.

חברות ענק כמו נייקי, ויקטוריה סיקרט, אייץ' אנד אם, וולמארט, הואשמו בניצול ילדים בעבודה בסדנאות יזע.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:מחאה אנטי תאגידית
קטגוריה:מחלוקות בגדים
שלמה קראוס

שלמה קראוס
שלמה קראוס הוא משורר, עיתונאי, עורך ומוציא לאור ישראלי.

==ביוגרפיה==
מו"ל של הוצאת השירה "פלונית" המוציאה לאור סדרת מחזורי שירה צעירה, לשעבר עורך כתב העת לשירה "אורבניה". בהוצאתו פרסם וקידם קראוס מספר משוררים חדשים וותיקים כגון חגית גרוסמן, יהודה ויזן, מרחב ישורון, יואב עזרא ורועי צ'יקי ארד. ככתב במוסף הספרותי של "ידיעות אחרונות" ובעיתונים ובכתבי עת שונים חקר אספקטים שונים של תחום השירה וביקורת השירה. קראוס משתף פעולה עם כתבי העת לשירה "מעין", "הו!", "עכשיו", "מטעם" ובערבי ופסטיבלי שירה מאוחדים.

בתחום העיתונות כתב עבור "ידיעות אחרונות", "טיים אאוט תל אביב", "גלובס" וגופים נוספים, כמו כן מפרסם טור אישי באתר ynet העוסק בנושאים חברתיים ופוליטיים.

קראוס לקח חלק פעיל במחאה החברתית בקיץ 2011 וכעבור שנה נעצר על ידי המשטרה באירוע בו נופצו שמשות של בנק בגן העיר על ידי מפגינים.

במרץ 2009 נבחר לאחד ממאה המשפיעים ביותר על תל אביב בתחום השירה של עיתון ידיעות תל אביב. בספטמבר 2012 נבחר לאחד מ-15 אנשי השנה של "עכבר העיר" בעקבות תרומתו לניסוח ערכי המחאה החברתית וביטויה בטקסטים שכתב.

שלמה קראוס היה נשוי לשחקנית ריקי בליך. ב-2009 נולדה בתם היחידה, נעמי. בנובמבר 2011 השניים התגרשו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ynet.co.il/headlines/1,7340,L-9484-0,00.html טורים של שלמה קראוס] באתר ynet
* 
* 
* [http://www.scribd.com/ShlomoKraus, מאגר כתבות דפוס] של שלמה קראוס
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20130522223059/http://plonit.co.il/ אתר הבית של סדרת 'פלונית - מחזורי שירה']
* - שלמה קראוס, הוצאת "פלונית" / תל אביב
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20081123044220/http://www.ketem.plonit.net/node/15 הרבה מילים על שירה ושורה אחת על יאיר הורביץ] כתם, גיליון 2

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:עורכי כתבי עת ספרותיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
לודוויג צ'יבירוב

לודוויג צ'יבּירוֹב (באוסטית: Цыбырты Людвиг, בגאורגית: ლუდვიგ ჩიბიროვი; נולד ב-19 בספטמבר 1932) היה יושב ראש המועצה העליונה של הרפובליקה הבדלנית של דרום אוסטיה מספטמבר 1993 ועד להיבחרו כנשיאה בנובמבר 1996. הוא כיהן בתפקיד עד שהחליף אותו אדוארד קוקויטי בדצמבר 2001. לפני מינויו ליושב ראש המועצה העליונה כיהן צ'יבירוב כחבר הפרלמנט של דרום אוסטיה.

ב-23 בספטמבר 1993 נבחר צ'יבירוב ליושב ראש המועצה העליונה של דרום אוסטיה במקום טורז קולומבגוב וכיהן בתפקיד זה עד לבחירות שנערכו בנובמבר 1996, בהם זכה צ'יבירוב ב-65% מקולות הבוחרים, בחירות אותן החרים אדוארד שוורדנדזה, שליט גאורגיה, אשר קרא להן "בלתי חוקתיות". מה-27 בספטמבר 1966 הפסיק צ'יבירוב לכהן כיושב ראש המעצה העליונה של דרום אוסטיה הפך לנשיאה הראשון.

בבחירות הבאות שנערכו ב-18 בדצמבר 2001, בגיל 69, זכה צ'יבירוב ב-20% מהקולות בלבד והיה השלישי לאחר סטניסלב קוצ'ייב שזכה ב-25% מהקולות ואדוארד קוקויטי שזכה בבחירות עם 48% מהקולות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קצרמר קווקז
קטגוריה:אוסטים
קטגוריה:דרום אוסטיה
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:ילידי 1932
משחק 100 הנקודות של וילט צ'מברלין

משחק הכדורסל בו קלע וילט צ'מברלין 100 הנקודות נחשב לאחד ממשחקי הכדורסל הגדולים בתולדות ליגת ה-NBA. המשחק נערך בין פילדלפיה ווריורס לניו יורק ניקס ב-2 במרץ 1962. הווריורס ניצחו במשחק בתוצאה 147–169 ובכך קבעו שיא נקודות למשחק אחד על ידי שתי הקבוצות, אולם מה שזכור יותר מהמשחק הזה היה 100 הנקודות שקלע צ'מברלין – שיא הנקודות לשחקן במשחק יחיד ב-NBA, שלא נשבר עד היום.

המשחק ההיסטורי התקיים לעיני 4,124 צופים בלבד בהיכל הספורט הרשי ולא שודר באף ערוץ טלוויזיה, אלא סוקר על ידי קומץ כתבי ספורט מקומיים בלבד. אף על פי כן, בשל חשיבותו ההיסטורית של המשחק טענו רבים שהם ראו את המשחק והיו עדים להישג של צ'מברלין.

צ'מברלין קלע 23 נקודות ברבע הראשון. הוא סיים את המחצית עם 41 נקודות ובסיום הרבע השלישי היו במאזנו 69 נקודות.
הוא שבר את השיא הקודם שלו (שעמד על 78 נקודות) 7:51 דקות לסיום המשחק. מרגע זה ואילך שחקני הווריורס שיחקו בשבילו ומסרו לו את הכדור בכל התקפה. צ'מברלין קלע 89 נקודות כשנשארו 5:12 לסיום המשחק ואת הנקודה ה-98 כאשר נשארו 79 שניות לסיום המשחק.

לפי אתר ה-NBA, את הנקודה ה-100 צ'מברלין קלע מטווח קצר לאחר שקיבל מסירה מג'ו ראקליק, 46 שניות לסיום המשחק. הקהל פרץ למגרש בתשואות, והמשחק הופסק לתשע דקות. עד היום לא ידוע בוודאות האם המשחק חודש לאחר ההפסקה או הסתיים 46 שניות טרם מועדו החוקי.

צ'מברלין היה ידוע כקלע עונשין לא טוב אך במשחק הזה הוא קלע 28 מתוך 32 זריקות עונשין.

==סטטיסטיקה==
פילדלפיה ווריורס

{| class="wikitable sortable"
! שחקן !! סלי שדה נקלעו !! זריקות מהשדה !! עונשין נקלעו !! זריקות עונשין !! נקודות
|-
| פול אריזין || 7 || 18 || 2 || 2 || 16
|-
| טום משרי || 7 || 12 || 2 || 2 || 16
|-
| וילט צ'מברלין || 36 ||63 || 28 ||32 || 100
|-
| גאי רוג'רס || 1 || 4 || 9 || 12 || 11
|-
| אל אטלס || 8 || 8 || 1 || 1 || 17
|-
| יורק לאריז|| 4 || 5 || 1 || 1 || 9
|-
| אד קונלין|| 0 || 4 || 0 || 0 || 0
|-
| ג'ו ראקליק|| 0 || 1 || 0 || 2 || 0
|-
| טד לאקנביל || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| סה"כ || 63 ||115 || 43 || 52 || 169
|}

ניו יורק ניקס

{| class="wikitable sortable"
! שחקן !! סלי שדה נקלעו !! זריקות מהשדה !! עונשין נקלעו !! זריקות עונשין !! נקודות
|-
| וילי נאולס || 9 || 22 || 13 || 15 || 31
|-
| ג'וני גרין || 3 || 7 || 0 || 0 || 6
|-
| דארל אימהוף || 3 || 7 || 1 || 1 || 7
|-
|| ריצ'י גארין || 13 || 29 || 13 || 17 || 39
|-
| אל באטלר|| 4 || 13 || 0 || 0 || 8
|-
| קליבלנד באקנר|| 16 || 26 || 1 || 1 || 33
|-
| דייב באד|| 6 || 8 || 1 || 1 || 13
|-
| דוני בוצ'ר|| 3 || 6 || 4 || 6 || 10
|-
| סה"כ || 57 || 118 || 33 || 41 || 147
|}

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.nba.com/history/wilt100_moments.html משחק 100 הנקודות של וילט צ'מברלין], באתר ה-NBA
* [https://web.archive.org/web/20090213001948/http://sportsillustrated.cnn.com/basketball/nba/news/1999/10/12/wilt_100point_ap/ הלילה הגדול ביותר], באתר SI-CNN
*
* 

קטגוריה:NBA
100 נקודות
קטגוריה:1962 בספורט
קטגוריה:1962 בארצות הברית
קטגוריה:פנסילבניה: ספורט
קטגוריה:תחרויות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:גולדן סטייט ווריורס
עמק עיון

עמק עִיוֹן (בערבית: مرجعيون – מַרְג' עַיוּן או אל-מרג) הוא עמק קטן בדרום-מזרח לבנון, סמוך לגבולה עם ישראל, מצפון למטולה. פירוש שמו בערבית "עמק המעיינות", אולם הוא מאזכר את שמה של העיר עִיוֹן הנזכרת במקרא ובתלמוד, המזוהה בתל דיבּין שבצפונו. הוא מהווה את אגן ההיקוות של נחל עיון, הזורם ממנו דרומה לעבר עמק החולה שבשטח ישראל.

עמק עיון הוא קצהו הדרומי של האזור ההררי המכונה "סף הבקעות", המפריד בין עמק החולה לבין בקעת הלבנון ובכך קוטע את רצף העמקים של השבר הסורי-אפריקני. שטח העמק כ-10 קמ"ר, אורכו המרבי מדרום לצפון כ-6 קילומטרים ורוחבו 1–2 קילומטרים. חלקו הדרומי מישור בגובה 490–500 מטרים מעל פני הים, וחלקו הצפוני מתרומם במתינות עד לגובה 580 מטרים. הוא תחום על ידי שלוחות של רכסי ההרים - שלוחת אל-ח'יאם ממזרח, שלוחת מרג' עיון-קליעה מצפון וממערב, ושלוחת מטולה מדרום.

עמק עיון עשיר בקרקעות אלוביאליות שרובן מעובדות בידי חקלאי הכפרים הסמוכים. חלק מהקרקעות בדרומו היו בבעלות איכרי מטולה, שעיבדו אותן גם כאשר הגבול בין המנדט הבריטי למנדט הצרפתי על סוריה ולבנון הפריד בינן לבין המושבה עצמה, אך נאלצו לעזבן עם קום מדינת ישראל.

העמק מנקז את הגבעות סביבו, ומספר מעיינות נובעים בשוליו. המים הזורמים בו מנותבים ברשת תעלות המתנקזות לערוץ נחל עיון.

בחודשי החורף זורמים המים במורד הנחל לעבר עמק החולה.

בחורף גשום במיוחד המים מתנקזים לאיטם ונוצר מקווה מים עונתי, שעשוי לכסות את רוב שטחו של העמק. בקיץ מנצלים חקלאי העמק את כל ספיקת המים במעיינות להשקיית שדותיהם.

== ראו גם ==
* מרג' עיון

קטגוריה:לבנון: גאוגרפיה
עיון
תוספות שיער

ממוזער
שיער לאחר מילוי מלאכותי
תוספות שיער יכולות להיות משולבות גם ב[[ראסטות בעזרת טכניקת סריגה]]
תוספות שיער (שיטה להארכת שיער) הן קווצות שיער בכמויות משתנות, טבעיות או סינתטיות המתחברות לשיער הטבעי או מחליפות אותו. תוספות אלו משמשות להארכת השיער והוספת נפח, ולעיתים לקישוט השיער. תוספות שיער משמשות לעיתים כאביזר קבוע ולעיתים לאירוע חד פעמי, כמו הופעה/צילומים או חתונה. עד לשנות ה-2000 נהוג היה להשתמש בפאות וסיכות לצרכים אלו, אך בשנים האחרונות גובר השימוש בתוספות השיער במקומן, מאחר שהן מעניקות מראה יותר טבעי.

מאחר שהחיבור צריך להיות מוצמד לקרקפת, כל תוספות השיער הקבועות דורשות תחזוק ושיקום תקופתי, בהתאם לקצב צמיחת השיער.

==שיטות להוספת שיער==
קיימות שיטות מגוונות להארכת שיער וסוגים רבים של תוספות שיער. עד שלהי המאה ה-20 היה נפוץ השימוש בשיטת חיבור טראסים, שהם קווצות שיער המוצמדות לפיסת בד, אשר חוברו לשיער בסיכות ותופסנים (קליפסים). בהמשך התפתחו תוספות שיער קבועות יותר, הסיכות הוחלפו בדבק והטראס נגזר לחתיכות קטנות וחובר לשורש השיערה באמצעות דבקים למיניהם. שיטה זו ספגה ביקורת בשל היותה לא מספיק נסתרת ואסתטית, ואף מזיקה לשיער הטבעי. החיסרון של שיטה זו הוא החיבור המלא בדבקים שונים שהיה קשה עד בלתי אפשרי להסרה, ופגע בקווצת השיער הטבעי אליהן הודבק.

לפיכך, התפתחו שיטות אחרות להארכת שיער, כמו השחלת קווצת שיער טבעי לתוך חרוז מתכת, (לרוב אלומיניום), ובתוכו דבק מסיליקון או חומר כימי אחר. החרוז, שבתוכו נמצאה גם תוספת השיער, מושחל אל קווצת השיער הטבעי. מעצב השיער לוחץ עליו בעזרת פלייר וכך מצמיד את תוספת השיער לשיער הטבעי. החרוז קטן יותר בגודלו מחיבור הטראס בדבקים, והנזק קטן יותר מהנזק שמסב הטראס. עם זאת, החסרון של שיטת תוספות שיער זו הוא הלחץ שמפעיל החרוז על השיער הטבעי וכתוצאה מכך שובר את קווצות השיער. המשקל שלו מכביד על שורשי השיער וגורם לנשירת שיער, מה שמעלה את הצורך בחידוש תכוף של תוספות השיער.

שיטה חדישה יותר שפותחה בשנים האחרונות היא חיבורי הלחמת הקראטין. בשיטה זו החיבור הוא הקטן ביותר מבין שאר שיטות תוספות השיער, והוא מתחבר בהלחמה קרה או חמה לשיער הטבעי. חיבור הלחמת הקראטין מורכב מחלבונים ופולימרים, שאינם נושרים במגע עם מים חמים או במהלך שימוש במייבש שיער (פן). תוספות שיער אלו מוסרות רק כאשר הן באות במגע עם חומר מנטרל אשר מותז עליהן לפני הסרתן.

שיטה נוספת להוספת שיער מלאכותי היא סריגה שלו אל ראסטה. זוהי דרך טבעית שאינה כרוכה בשימוש בעזרים מלאכותיים ודבקים. הנזק היחיד לשיער הוא השבירה של השיערה במהלך הסריגה, וכמו בכל שאר השיטות, משקל התוספת המכביד על שורש השיערה ומחליש אותה.

חידוש נוסף בעולם תוספות השיער נקרא הדמיית שיער בה מחדירים לשכבת העור העליונה (אפידרמיס) פיגמנטים מדמים זקיקי שיער ובכך יוצרים אפקט מלא יותר בקרקפת דלילה.

==ראו גם==
* ריסים מלאכותיים

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שיער
קטגוריה:קוסמטיקה
קטגוריה:אמנות גוף
הפסד

בחשבונאות, הפסד הוא מצב בו הפעילות העסקית של יחיד או תאגיד מביאה לכך שההוצאות גדולות מההכנסות, כך שהתוספת לערך של העסק היא שלילית (בניגוד לרווח, שבו התוספת לערך חיובית). הפסד ניתן לזיהוי בפרויקט מסוים, כחלק מבחינת הכדאיות של פרויקט זה. בדו"חות הכספיים של התאגיד מוצג ההפסד בדו"ח רווח והפסד. בדומה לרווח, כך גם ההפסד עשוי להופיע בשלבים שונים: הפסד גולמי, הפסד תפעולי וכדומה.

==מס הכנסה על ההפסד==

מס הכנסה מוטל על הרווח המושג בפעילות העסקית. המס השנתי לעולם אינו שלילי, ולכן בשנה שבה נגרם הפסד, היחיד או התאגיד אינו משלם מס הכנסה, אך לא מקבל החזרי מס בגין ההפסד. עם זאת, ניתן להעביר את ההפסד לשנות המס הבאות, לשם קיזוזו מרווחים באותן שנים. 

בישראל עוסקים בכך .

הזכות לקזז הפסדים מרווחי השנים הבאות יוצרת שווי כלכלי להפסד לצורכי מס של חברה. את ההפסד יכולה לנצל החברה עצמה, בהמשך פעילותה העסקית, וכן יכולה לנצל אותו חברה שתרכוש את החברה המפסידה (במגבלות הקבועות בדיני המיסים). עובדה זו עומדת בבסיס המוטיבציה לרכישת חברה עם הפסדים. מדובר בתכנון מס לגיטימי.

פסיקת ביהמ"ש העליון קבעה כללים וסייגים לאפשרות לקזז רווחים מהפסדי עבר שנצברו בחברה שנרכשה, אולם פסיקה זו קובעת כי לא כל רכישה של חברה בהפסדים מהווה עסקה מלאכותית (הפסולה לפי ). כאשר מדובר בחברה הממשיכה את פעילותה המקורית או כאשר המוטיבציה העיקרית היא הניסיון לשקם את החברה המפסידה, סביר שיתאפשר לנישום לקזז את הרווחים שייווצרו לאחר הרכישה מהפסדי המס הצבורים של החברה.

לאור כל האמור מחושב בדרך כלל השווי של חברה בהפסדים כשווי מגן המס שלה, בתוספת ההון העצמי הנקי שלה (נכסים בניכוי התחייבויות). שווי מגן המס של הפסדים צבורים שווה לרוב לסך ההפסדים המוכרים לצורך מס כפול שיעור המס האפקטיבי של הנישום-הרוכש, שכן זהו סך המס הצפוי להיחסך אצל הנישום-הרוכש בגין הרכישה.

קטגוריה:חשבונאות
קטגוריה:מס הכנסה
יעקב ברגלס

יעקב ברגלס (15 באוקטובר 1884 – אפריל 1963) היה בנקאי יהודי גרמני שביקש בשנת 1939 לקדם רעיון של יישוב מאה אלף פליטים יהודים במחוז יונאן שבסין.

== חייו ==
ברגלס נולד בגליציה לסולומון ופאני ברגלס. הוא למד ב-Sophien Gymnasium בברלין ובשנת 1907 הקים את חברת ברגלס ואחיו (Berglas Bros), שעסקה בבנקאות ומסחר, והחזיקה משרדים בלונדון ובברלין. בשנות ה-20 וה-30 כיהן כנשיא התלמוד תורה של ברלין. בשנת 1930 הוא נשא לאישה את מרגוט לבית ארונסדורף. בשנת 1935 נמלט מגרמניה בעקבות עליית הנאצים לשלטון, ועבר להתגורר בשאנגחאי. שם הוא ניהל התכתבויות עם ראשי השלטון הלאומני הסיני במטרה למצוא מקום מקלט לפליטים היהודים מגרמניה.

ביוני 1939 כינס ברגלס מסיבת עיתונאים במלונו בשאנגחאי, ובה הציג את תוכניתו ליישוב מאה אלף פליטים יהודים במחוז יונאן. על פי התוכנית, הממשלה הסינית תעניק לפליטים היהודים זכויות וחובות שוות לאלו של התושבים הסינים, ותאפשר להם להתיישב ביונאן ובבירתה קונמינג. היהודים מצדם יביאו סיוע כספי מיהודי ארצות הברית ואנגליה לפיתוח מחוז יונאן, שהיה זקוק לכח אדם משכיל ומקצועי לצורך פיתוחו. על פי התוכנית, כל פליט נדרש להביא עמו 200 דולר לצורך מחיה לשנה, ותהיה הנהלה מרכזית שתדאג להכשרה מקצועית ולהקמת בנק קואופרטיבי. ברגלס הציג מכתבים של ראשי ממשל סינים, בהם צ'יאנג קאי שק ואת תמיכתו של סאן פו, בנו של סון יאט-סן, אשר תמך גם בבית לאומי ליהודים בארץ ישראל. התמיכה של הסינים בתוכנית נבעה בין השאר מאמונה שיחס הוגן ליהודים יביא ליחס חיובי מצד ארצות הברית כלפיהם.

אף על פי שהיה סקפטי לגבי הצלחת הפרויקט, העיתונאי מארק גיין, שייצג בשנגחאי את הוושינגטון פוסט, סייע לברגלס להפיץ את תוכניתו בין כלי התקשורת, במטרה לעורר את דעת הקהל בעולם למצוקתם של הפליטים היהודים בשנגחאי, והתוכנית זכתה לתהודה רבה. ברגלס יצא לארצות הברית לגייס כספים לצורך תוכניתו, שם תפסה אותו מלחמת העולם השנייה, שהיו שטענו שהיא שגרמה לכך שתוכניתו לא יצאה אל הפועל.

תוכניתו של ברגלס התקבלה בהסתייגות על ידי מנהיגי ארגוני העזרה היהודיים. אלכס פריידר, נשיא ועד הסיוע לפליטים יהודיים במנילה, כתב שהתוכנית מעוררת חשד בהיותה תוצר של אדם בודד ולא ארגון מוכר. גם מחלקת המדינה של ארצות הברית הסתייגה מהתוכנית, וגם הממשלה הסינית הביעה הסתייגות מהתוכנית בגלל החשש שהממשלה הסינית תאבד שליטה על קבוצה כה גדולה של זרים. אולם באופן רשמי נימקה הממשלה הסינית את הסתייגותה בכך שהתוכנית היא בקנה מידה גדול מדי, ועל כן בלתי מעשית או מקדימה את המאוחר. עם זאת הסכימו הסינים להקל על כניסת יהודים ולהבטיח להם הגנה מאפליה על רקע גזעי או דתי.

לאור כישלון תוכניתו, נשאר ברגלס בארצות הברית, התאזרח בה, והתגורר בניו יורק עד מותו בשנת 1963.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים גרמנים
קטגוריה:בנקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:יהודים סינים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
סינקרפיה ערנית

סינקרפיה ערנית (שם מדעי: Syncarpia glomulifera; נקרא גם טרפנטין) הוא עץ ממשפחת ההדסיים שמקום גדילתו הטבעית הוא אוסטרליה, העץ יכול לגדול עד לגובה של כ-30 מטר, והוא אחד מהזנים שנמצאים בסכנת הכחדה משמעותית, ובעקבות כך העץ שמור ביער סינקרפיה ערנית בעיר סידני ששייך למשרד הסביבה האוסטרלי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1893
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנץ יוזף נידנצו
קטגוריה:קצרמר בוטניקה
קטגוריה:הדסיים
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
ארמופילה ביגנונית

ארמופילה ביגנונית (שם מדעי: Eremophila bignoniiflora) הוא מין שיח או עץ ממשפחת המיופוריים שמוצאו באוסטרליה. באנגלית הוא נקרא בשמות שונים, חלקם שמות אבוריג'יניים: Bignonia Emu Bush, Creek Wilga, Dogwood, Eurah, Gooramurra, Kurumbimi ו-River Argee.

הארמופילה הביגנונית יכולה לגדול בגדלים שונים ממטר עד לכ-8 מטרים. פרחיה גדולים וצבעם לבן או קרם.

תיאור המין פורסם לראשונה בשנת 1848 על ידי ג'ורג' בנטהאם, שקרא לו בשם Stenochilus bignoniaeflorus. שם המין נובע מדמיון צורת פרחיו לפרחי משפחת הביגנוניים.

הארמופילה הביגנונית מצויה במישורי הצפה ביבשת אוסטרליה. המין מסווג כ"מאוים" בתקנות ההגנה על החי והצומח (1988) של מדינת ויקטוריה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1859
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרדיננד יקוב היינריך פון מולר
קטגוריה:קצרמר בוטניקה
קטגוריה:צינוראים
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
היום הבין-לאומי לתמיכה בקורבנות עינויים

אנדרטת "עינוי לעולם לא עוד" כמחווה לקורבנות [[הדיקטטורה הצבאית בברזיל (1964–1985) ברסיפה, ברזיל.]]היום הבין־לאומי לתמיכה בקורבנות עינויים שחל ב-26 ביוני, הוא יום זיכרון שהוכרז על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות למען הסולידריות עם אלו שנפגעו פיזית או נפשית מעינויים. העצרת הכללית של האומות המאוחדות בחרה לציין דווקא ב-26 ביוני את יום זה לזכר ה-26 ביוני 1987, היום בו אמנת האומות המאוחדות נגד עינויים נכנסה לתוקף.

המועד צוין לראשונה בשנת 1998, וכיום כמעט 100 ארגונים בעשרות מדינות מציינים אותו. המועד מצוין בישראל על ידי הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:מועדי האומות המאוחדות
קטגוריה:עינויים
קטגוריה:אירועים בחודש יוני
חיים סילבס

חיים סילבס (נולד ב-21 בנובמבר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, המשמש כיום כמאמן הפועל חדרה.

==קריירה==
סילבס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה. הוא התפרסם לראשונה ב-1996, כשכבש את שער הניצחון במשחק הידידות בין מכבי חיפה לאייאקס אמסטרדם (אלופת אירופה דאז), בבעיטה מ-20 מטר אל החיבורים בדקה ה-90.

לאחר עונותיו הראשונות במכבי חיפה, בהן לא שותף לרוב בהרכב הפותח אלא בעיקר עלה מהספסל, עבר סילבס למכבי פתח תקווה, ושם אף קיבל זימון לנבחרת ישראל. לאחר עונה זו חזר סילבס לחיפה. והיה שחקן הרכב בקבוצה ואף היה שותף למשחק מול פריז סן-ז'רמן בצרפת, אולם פציעה מנעה ממנו לסיים את העונה כראוי והוא איבד את מקומו בהרכב הקבוצה. בעונה לאחר מכן עבר סילבס לבית"ר ירושלים, שם סבל מפציעה קשה בברך, שהשביתה אותו למרבית העונה.

בקיץ 2000 עבר סילבס לבני יהודה תל אביב, עמה ירד ליגה בסיום עונת 2000/2001, אך העונות הבאות היו מוצלחות יותר: שתי עליות רצופות מהליגה הלאומית, עם הפועל כפר סבא ועם מכבי אחי נצרת, קנו לסילבס שם של "קבלן עליות", תואר שכמעט וקיבל משנה תוקף בסיום עונת 2003/2004, אך עירוני קריית שמונה בה שיחק החמיצה את העלייה במחזור האחרון. לאחר מכן חזר לנצרת, ולאחריה שיחק תקופות קצרות בהפועל עכו, הפועל באר שבע, שוב בעכו ובהפועל בני טמרה מהליגה הארצית, עד אשר חזר לנצרת. לאחר כשנתיים, עבר לקבוצת אחווה עראבה מהליגה הלאומית בה הוא שיחק עונה אחת, עד שעבר להפועל עפולה מליגה א'. סילבס לא הרבה לשחקן במהלך העונה עקב פציעה, ולבסוף הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

לאחר שפרש נשאר סילבס בהפועל עפולה ומונה למאמן הקבוצה, אך פוטר זמן קצר לאחר מכן, ושימש כעוזר המאמן של תומר קשטן בהפועל רעננה. במקביל אימן סילבס את קבוצת הנוער של הפועל רעננה, ולאחר פיטוריו של קשטן המשיך כעוזרו של מנחם קורצקי וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל. בסוף עונה זאת, לאחר שעזב מנחם קורצקי, מונה סילבס למאמן הראשי. ב-4 בינואר 2015 פוטר מהמועדון, אך ארבעה ימים לאחר מכן הוחזר לתפקידו.

ב-9 במאי 2017 מונה סילבס למאמן עירוני קריית שמונה, ובעונת 2017/2018 הוביל את הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה, כאשר בליגה סיימה הקבוצה במקום השביעי. ב-30 בדצמבר 2018 פוטר מתפקידו. ב-17 באפריל 2019 מונה למאמן הפועל חיפה. ב-5 באפריל 2021 פוטר סילבס מתפקידו<ref></ref>.

ב-19 בינואר 2022 מונה למאמנה של בני סכנין. ב-24 בנובמבר פוטר מתפקידו.

ב-11 בינואר 2023 מונה למאמנה של הפועל תל אביב. בתום העונה החליט המועדון שלא להאריך את חוזהו לעונה נוספת.

ב-18 בינואר 2024 מונה למאמן הפועל חדרה.

==חייו האישיים==
סילבס נשוי ולו ארבעה ילדים, הוא לומד ב לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני אחווה עראבה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל עפולה
קטגוריה:מאמני הפועל רעננה
קטגוריה:מאמני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:מאמני הפועל חיפה
קטגוריה:מאמני בני סכנין
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:פרשני כדורגל ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
קמפורה סן ג'ובאני

קמפורה סן ג'ובאני (באיטלקית: Campora San Giovanni) הוא יישוב בנפת קוזנצה בדרום איטליה, לא רחוק מגבול נפת קטנזארו. היישוב נמצא במישור שלחופו של הים הטירני, מול הר הגעש סטרומבולי. עיקר כלכלת היישוב מסתמכת על חקלאות (יצוא בצל אדום) ותיירות. באזור ישנם הריסות של יישובים יווניים.

בימי הביניים הוקם ביישוב מגדל עתיק מהמאה ה-14, הנקרא בפי המקומיים "U Turriune", מעוטר בראשו בקישוטים ושימש כמבצר. במאה ה-15 שלטה באזור ממלכת אראגון מספרד, כתוצאה מכך בשנת 1492 כל היהודים נאלצו לעזוב את העיירה. במאה ה-18 הוקמו ביישוב מטווית משי ומחצבת אבנים.

בשנת 2003 הוקם נמל שמאפשר גישה נוחה לאיים ליפאריים.

ביישוב חוגגים ב-1 בספטמבר שלושה ימים לזכר הקדוש פרנסיס מפאולה.

בדומה ליישוב הסמוך קוריקה, גם בקמפורה סן ג'ובאני מהווה התיירות משאב עיקרי.

==קישורים חיצוניים==
 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קלבריה: ערים
אלה אמידאס, קיסר אקסום

אלה אמידאס (540 לערך) היה קיסר אקסום, באזור חבש בצפון-מזרחה של אפריקה. הוא ידוע בעיקר דרך המטבעות שטבע במהלך שלטונו. 

בשל הדמיון שבין מטבעות של הקיסר אמידאס לאלו של הקיסר כלב, החוקר סטיוארט מונרו-היי העלה את האפשרות ששני המלכים היו שותפים בשלטון, וכנראה שהקיסר אמידאס שלט על הטריטוריות האפריקאיות והקיסר כלב על השטחים שמעבר לים האדום בדרום בערב.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שליטי אקסום
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6
אוקטובר (סרט)

אוקטובר
אוקטובר (ברוסית: Октябрь ; הופץ בישראל כ-"אוקטובר: עשרה ימים שזעזעו את העולם"). סרט אילם סובייטי שביימו בשנת 1927 סרגיי אייזנשטיין וגריגורי אלכסנדרוב, תוך שימוש בטכניקות מונטאז'. הסרט מציג את אירועי מהפכת אוקטובר 1917. הסרט יצא לאקרנים בהקרנות בכורה במרץ 1928 ונחשב כיום לאחד מן הסרטים החשובים בתולדות הקולנוע. תיאור האירועים בסרט הסתמך על ספרו של ג'ון ריד, עשרת הימים שזעזעו את העולם. 
== הפקה ==
אייזנשטיין החל לעבוד על סרט התעמולה במטרה לסיימו לקראת חגיגות העשור למהפכת אוקטובר, אך העבודה על הסרט התארכה מעבר לצפוי. הסרט מתאר את האירועים שהובילו למהפכה מנקודת המבט התעמולתית הסובייטית המתאימה לתקופת בימויו ועריכתו. כך, למשל, צולמו בתחילה סצינות רבות שבהן הופיעה דמותו של לאון טרוצקי, אך לאחר רדיפתו (וחיסולו) של טרוצקי על ידי סטלין, נותרו סצינות אלו על רצפת חדר העריכה, למעט שניים מן האירועים שבהם משתתפת גם דמותו של טרוצקי; ושמו של טרוצקי כלל אינו מוזכר כאחד מראשי מהפכת אוקטובר. בכל מקרה, החל משנת 1933 הקרנת הסרט בברית המועצות הופסקה וחודשה רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 לאחר מות סטלין. 

הסרט נחשב לשלישי בטרילוגיה של סרטי תעמולה של אייזנשטיין המתארים את המהפכה. השניים הראשונים היו "שביתה" מ-1924 ו"אוניית הקרב פוטיומקין" מ-1925.

רוב השחקנים בסרט היו שחקנים לא מקצועיים, אך בעלי דמיון לדמויות הסרט. המוזיקה לסרט הולחנה על ידי דמיטרי שוסטקוביץ'.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוקטובר
אוקטובר
אוקטובר
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:הקומוניזם בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי תעמולה
מלודי תורנטון

מלודי תורנטון (באנגלית: Melody Thornton; נולדה ב-28 בספטמבר 1984) היא זמרת-יוצרת, רקדנית ודוגמנית אמריקאית. היא הסולנית השנייה לאחר ניקול שרזינגר בלהקת הפוסיקט דולז והצעירה בין חברות הלהקה.

== חייה ==
תורנטון נולדה בפיניקס, שבאריזונה. אמה ממוצא מקסיקני ואביה הוא אמריקאי אפריקאי. כישרונה התגלה לראשונה בתחרות לכישרונות צעירים בבית הספר, שם היא שרה את השיר "Without You" של מריה קארי.

ב-2003, ראתה תורנטון את הפוסיקט דולז ב-MTV ושמעה שהן מבצעות אודישנים לחברת להקה חדשה. תורנטון ניגשה לאודישן וגויסה ללהקה בדצמבר אותה שנה. באודישן היא שרה בלבד ובכל זאת התקבלה ללהקה. שם הבמה שלה בלהקה הוא "Baby Doll" מפני שהיא הצעירה ביותר בלהקה.

תורנטון שיתפה פעולה עם הראפר ג'יבס בשיר "Go Too Far" באלבום הבכורה שלו Jibbs feat. Jibbs.

בשנת 2023 שיחקה בסרט הקומדיה לחג המולד "Holiday Twist" בתור ברנדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות פופ אמריקאיות
קטגוריה:רקדניות אמריקאיות
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה אוסטרלית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1984
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
פמוט

צילום של פמוטים מזהב בשוק נצרת. פמוט הוא מעמד לנר, לעיתים לצורך קישוט, גוף תאורה או לטקסים דתיים.
פמוט בעל שלושה קנים ללא נרות
פמוט (ברבים: פמוטים או פמוטות) הוא מעמד לנר אחד או יותר, המשמש כגוף תאורה, לטקסים דתיים או למטרות נוי ודקורציה. על אף שכיום תאורה חשמלית מייתרת את השימוש בנרות, פמוטות משמשים בבתים רבים כאלמנט דקורטיבי המייצר אווירה ייחודית באירועים מיוחדים, חברתיים ורומנטיים כאחד. לפני המצאת החשמל, נרות היו בשימוש נרחב לצורכי תאורה והועברו מחדר לחדר באמצעות פמוטות קצרים יותר מאלו הנהוגים כיום, בעלי שוליים רחבים לאגירת השעווה הניגרת מן הנר.

==סוגים==
פמוטות מיוצרים מחומרים שונים העמידים לחום ואינם מתקלפים, נסדקים או דליקים. חומרים נפוצים לייצור פמוטות הם מתכות כגון כסף, פליז, ברזל וזהב, וכן חומרים מורכבים כזכוכית, קריסטל וקרמיקה. מספר הקנים שבפמוט מהווה גם הוא חלק מהעיצוב. קיימים פמוטות מסוגים שונים: 
* פמוטי רצפה - פמוטות המוצבים על הרצפה. בדרך כלל פמוטות אלו גבוהים יותר ובעלי בסיס רחב.
* פמוטי תלייה - פמוטות המתחברים לקיר באמצעות ברגים.
* פמוטי שולחן - פמוטות המשמשים להעמדת הנרות על שולחנות.
פמוט עתיק מתוצרת חברת Derby s p co

==שימושים דתיים==
נרות ופמוטות נמצאים בשימוש גם בטקסים דתיים שונים, והם למעשה פמוטות מסוגים שונים: 
* הואיל ויש להדליק נרות שבת ויום טוב בערב אותו היום, פמוטות בעלי קנה אחד או שניים מהווים ברוב המקרים חלק בלתי נפרד מהטקס. 
* המנורה היא פמוט מיוחד בעל שבעה קנים אופקיים, שהיה בשימוש בבית המקדש בירושלים בעת העתיקה. 
* חנוכייה היא פמוט בעל שמונה קנים אופקיים לנרות חנוכה ועוד קנה אחד לשמש המשמש להדלקת נרות בחג החנוכה.

ניתן למצוא פמוטות שונים גם בכנסיות כתשמיש קדושה נוצרי.

==פמוט בתרבות בת-ימינו==
* בסרט היפה והחיה של דיסני, הדמות לומייר (בצרפתית: אור) הוא פמוט.
* במשחק הרמז, הפמוט מהווה אחד מכלי הנשק הפוטנציאליים שבאמצעותם ביצעו את הרצח.
* במהלך הקוואנזה, חג אפרו-אמריקני חילוני, נוהגים בארצות הברית להדליק נרות בקינרה: פמוט אפרו-אמריקני בעל 7 קנים, בדומה לחנוכיה. הדלקת שבעת הנרות (שלושה אדומים שלושה ירוקים ואחד שחור) נערכת שבוע ומסמלת את שבעת עקרונות הקוואנזה. 

== ראו גם ==
* המנורה
* קינרה

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאורה
קטגוריה:ריהוט
קטגוריה:תשמישי מצווה
חלוקה מנהלית

חלוקה מנהלית היא חלוקה של יחידה פוליטית לתת-יחידות. כל יחידה מנהלית זוכה למידה מסוימת של אוטונומיה, ומנהלת את ענייניה הפנימיים באמצעות השלטון המקומי. חלוקת המדינה ליחידות קטנות נועדה להקל ולייעל את ניהול העניינים המקומיים, ונעשית באופן מדורג. לדוגמה, ניתן לחלק מדינה לפרובינציות, המחולקות למחוזות, אשר עשויים בתורם להתחלק לרשויות מקומיות.

==היסטוריה==
===בעולם העתיק===
חלוקה מנהלית למחוזות ידועה עוד מימי מצרים העתיקה, שבה הממלכה חולקה ל-42 מחוזות, שנקראו "נומים". בראש כל נום עמד נומארך, שהיה מעין מלך זוטא של כל האזור.

על פי המקרא, שלמה המלך חילק את ממלכתו ל-12 נציבויות אזוריות (אולם ללא שבט יהודה).

באימפריות של מסופוטמיה הייתה נהוגה חלוקה מנהלית למחוזות, בעיקר אצל הפרסים, שם נקראו המחוזות "סאטרפיה", וראשי המחוז כונו "סאטרפים".

===רומא===
ברומא, המחוזות נקראו "פרובינקיות" ובראש כל פרובינציה עמד פרוקוראטור (נציב), אשר חייב היה לשמש בעבר קונסול או פרטור ואשר מונה על ידי הסנאט לתקופה של בין שנה אחת לשלוש שנים. הנציב ייצג את הרשות המבצעת – הוא היה אחראי על שמירת הסדר הציבורי, על מפעלים למען הציבור ועל גביית מיסים – ואת הרשות השופטת – הנציב שימש ערכאה עליונה לערעורים. כמו כן היה תחת פיקודו של כל נציב חיל מצב שבו הנציב היה משתמש במקרה של התקוממויות מקומיות.

אוגוסטוס קיסר ערך רפורמה במבנה המנהלי של האימפריה הרומית. חלק מהנציבים המשיכו להיות ממונים על ידי הסנאט, אך יתר הפרובינקיות הפכו לנשלטות באופן ישיר על ידי הקיסר, אשר למעשה ניהל אותן דרך נציבים שהיו מינויו האישיים. בהתחלה נציבי הקיסר מונו לתקופה של שלוש שנים, אולם כבר מתחילת שלטונו של טיבריוס תקופת כהונתם לא הייתה מוגבלת והייתה תלויה רק בגחמותיו של הקיסר.

רפורמה מקיפה נוספת נערכה מאוחר יותר על ידי הקיסר דיוקלטיאנוס. עיקרה היה חלוקת הפרובינקיות הקיימות לקטנות יותר, כדי להקטין את כוחם של הנציבים. לאחר נפילת האימפריה המערבית, באימפריה המזרחית נשארה השיטה בעינה.

===ימי הביניים===
בימי הביניים תחת השיטה הפידאולית, מרבית המדינות נבנו כהיררכיה בה וסאלים שלטו ביחידות משנה הכפופות באופן רופף לממשל המרכזי. רק לאחר שהמדינות האירופיות הפכו תהליך של ריכוז סמכויות מהאצולה למלך נוצר צורך ביצירת מערכת מנהלית.

===כיום===
כיום חלוקה מנהלית של ארץ ליחידות קטנות יותר היא עניין שבשגרה. ההגיון מאחורי השיטה הוא פשוט: קל יותר לנהל דבר קטן מדבר גדול, לכן מחלקים את המדינה למחוזות ובראש כל אחד שמים מושל, אשר אחראי באופן ממוקד על המחוז שלו, והממשלה המרכזית לרוב מסתפקת בפיקוח בלבד.

במדינות פדרטיביות, קיימת ליחידות החלוקה המנהלית אוטונומיה עד עצמאות מוגבלת, והיחידות המנהליות מחזיקות בבתי מחוקקים ומממשלות משלהם. כך הדבר בארצות הברית, גרמניה, רוסיה והודו.

בישראל ישנם שישה מחוזות אשר מחולקים לשש עשרה נפות, המחולקות לחמישים ושניים אזורים טבעיים.

==יחידות מנהליות==
ישנם סוגים רבים של יחידות מנהליות, וחלקם מובאים לפניכם ברשימה הבאה, שמסודרת לפי הא'-ב':
*אובלסט
*אוייזד
*איילט
*דיוקסיה
*האן
*וילאייט
*מחוז
*נפה
*סנג'ק
*פאגוס
*פלאסה
*פלך (גוברניה)
*פרובינציה
*ראיון

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
Mozilla Sunbird

Mozilla Sunbird היא תוכנת לוח שנה חופשית חוצת פלטפורמות בקוד פתוח שמפותחת על ידי קרן מוזילה, Sun Microsystems ומתנדבים. Mozilla Sunbird מתוארת בתור "...יישום לוח שנה עצמאי וחוצה פלטפורמות המבוסס על שפת ממשק המשתמש Mozilla XUL." התוכנה הוכרזה ביולי 2003, ומהווה את הגרסה העצמאית של Mozilla Calendar Project. 

בדומה ל-Mozilla Sunbird שהיא תוכנה עצמאית, קיימת גם Lightning שהיא הרחבה מקבילה עבור Mozilla Thunderbird, המספקת תכונות לוח שנה לתוכנת הדואר האלקטרוני.

פיתוח התוכנה הופסק בגרסה 0.9b1 כדי לרכז מאמצים בפיתוח של Lightning.

== התרומה של Sun לפרויקט ==
Sun Microsystems תורמת בצורה משמעותית לפרויקט ההרחבה Lightning כדי לספק למשתמשים אלטרנטיבה חופשית ופתוחה ל־Microsoft Office בשילוב עם OpenOffice.org עם Thunderbird/Lightning. ההתמקדות העיקרית של Sun בנוסף לתיקוני באגים כלליים הם תצוגות לוח השנה, תכונות השיתוף ותמיכה ב־Sun Java System Calendar Server. מאחר ששני הפרויקטים מתבססים על אותו בסיס הקוד, כל תרומה לאחד מהם היא תרומה ישירה לאחר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.mozilla.org/projects/calendar/sunbird/ האתר הרשמי של Sunbird]
* [http://weblogs.mozillazine.org/calendar/ בלוג הפיתוח של Sunbird]


== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:מוזילה
מדד תל בונד 20

מדד תל בונד 20 הוא מדד הכולל 20 איגרות חוב קונצרניות, צמודות למדד בריבית קבועה, בעלות שווי השוק הגבוה ביותר מבין כלל איגרות החוב מסוג זה הרשומות למסחר בבורסה בישראל, ועומדות בתנאי הסף של המדד. המדד מייצג את השינוי המצרפי במחיריהן של איגרות החוב הכלולות בו.

משקל כל איגרת חוב במדד נקבע על פי היחס בין שווי השוק שלה לבין סך שווי השוק של 20 איגרות החוב המרכיבות את המדד. אם משקלה של איגרת חוב בודדת גבוה מ-10%, משקלה במדד ייקבע ל-10% והמשקל העודף יחולק באופן יחסי בין שאר איגרות החוב במדד. 

המדד התפרסם לראשונה על ידי הבורסה לניירות ערך ב-פברואר 2007.

== קישורים חיצוניים ==
* 

תל בונד 20
מדד תל בונד 40

מדד תל בונד 40 הוא מדד הכולל 40 איגרות חוב קונצרניות, צמודות למדד ובריבית קבועה, שהן בעלות שווי השוק הגבוה ביותר אחרי 20 איגרות החוב הקונצרניות הכלולות במדד תל בונד 20. 60 איגרות החוב בשני מדדים אלה כלולות במדד תל בונד 60.

המדד מייצג את השינוי המצרפי במחיריהן של איגרות החוב הכלולות בו.

משקל כל איגרת חוב במדד נקבע על פי היחס בין שווי השוק שלה לבין סך שווי השוק של 40 איגרות החוב המרכיבות את המדד. אם משקלה של איגרת חוב בודדת גבוה מ-6%, משקלה במדד ייקבע ל-6% והמשקל העודף יחולק באופן יחסי בין שאר איגרות החוב במדד. 

המדד התפרסם לראשונה על ידי הבורסה לניירות ערך בפברואר 2008.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

תל בונד 40
מדד תל בונד 60

מדד תל בונד 60 הוא מדד הכולל 60 איגרות חוב קונצרניות, צמודות למדד ובריבית קבועה. אלה הן, למעשה, איגרות החוב הכלולות בשני המדדים הבאים: מדד תל בונד 20 ומדד תל בונד 40.

המדד מייצג את השינוי המצרפי במחיריהן של איגרות החוב הכלולות בו.

משקל כל איגרת חוב במדד נקבע על פי היחס בין שווי השוק שלה לבין סך שווי השוק של 60 איגרות החוב המרכיבות את המדד. אם משקלה של איגרת חוב בודדת גבוה מ-4%, משקלה במדד ייקבע ל-4% והמשקל העודף יחולק באופן יחסי בין שאר איגרות החוב במדד.

המדד התפרסם לראשונה על ידי הבורסה לניירות ערך בפברואר 2008.

== קישורים חיצוניים ==
* 

תל בונד 60
סמיון ארונוביץ גרשגורן

סמיון ארונוביץ גרשגורן (ברוסית: Семён Аронович Гершгорин; 24 באוגוסט 1901 – 30 במאי 1933) היה מתמטיקאי יהודי-רוסי הידוע בשל עקרון עיגולי גרשגורן, שמסייע להעריך את גודל הערכים העצמיים של מטריצה.

== חייו ==
גרשגורן נולד כשמעון הירשהורן, (האות H התחלפה ב-Г במעבר לרוסית) בעיירה פרוז'ני, במערב האימפריה הרוסית (היום נמצאת העיירה בתחומי מדינת בלארוס). משנת 1923 למד במכון הטכנולוגי של פטרוגראד. ב-1930 מונה כפרופסור לאלגברה במכון הפוליטכני של סנקט פטרבורג (לנינגרד דאז). עסק במחקרים בנושא תאוריה של פונקציות של משתנים מורכבים.

בשנת 1929 פרסם עבודה שחקרה שיטות לפתרונות משוואת לפלס.

ב-1931 פרסם את חיבורו "Über die Abgrenzung der Eigenwerte einer Matrix" (אודות מגבלות של ערכים עצמיים במטריצות), בו תיאר את עיגולי גרשגורן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מתמטיקאים סובייטים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:ילידי 1901
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1933
הוגו שפרלה

הוגו שפרלה (בגרמנית: Hugo Sperrle; 7 בפברואר 1885 – 2 באפריל 1953) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.

== ביוגרפיה ==
שפרלה נולד בלודוויגסבורג, והצטרף לצבא הגרמני, לגדוד רגלים ב-1903. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה הצטרף לשירות האוויר הגרמני (Luftstreitkräfte) ושימש עד תום המלחמה כטייס וכתצפיתן. בשנת 1916 התרסק ושהה כחודשיים בבית החולים. לאחר החלמתו המשיך לטוס, שירת בתפקידי פיקוד שונים, וזכה לעיטורים. עם סיום המלחמה הגיע שפרלה לדרגת האופטמן.

שפרלה הצטרף לפרייקור בעלי הנטייה הימנית הקיצונית, אך לאחר פירוקם שב והצטרף אל הרייכסווהר. מכיוון שעל פי הסכם ורסאי נאסר על גרמניה להחזיק כוח מוטס, הוצב שפרלה בתפקידי קרקע, בין היתר כמפקד יחידת ארטילריה. במקביל הוא עבר קורס השתלמות בברית המועצות באתר בסיס ליפצק. לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון, החל שפרלה בהכנות חשאיות לקראת הקמת כוח אווירי לצבא גרמניה. בשנת 1935 עם הקמת הלופטוואפה הצטרף שפרלה לשירותיו. במהלך מלחמת האזרחים בספרד שימש שפרלה כמפקד לגיון הקונדור, כאשר וולפרם פון ריכטהופן שימש כראש המטה שלו.

שפרלה הצטיין במהלך המערכה על צרפת בה פיקד על "צי האוויר השלישי" (Luftflotte 3), יחידה אווירית המקבילה מבחינת סדרי הגודל לארמייה בצבאות הקרקע. לאחר מכן מונה לדרגת גנרלפלדמרשל של הלופטוואפה. שפרלה היה בין הטוענים כי בטרם יתחילו הגרמנים בפלישה הקרקעית לבריטניה, שתוכננה כמבצע ארי ים, על הלופטוואפה להשמיד את חיל האוויר הבריטי, ה-RAF. צי האוויר השלישי של שפרלה מילא תפקיד חשוב במהלך הקרב על בריטניה בין יוני 1940 לאפריל 1941.

לאחר תחילת מבצע ברברוסה, הפלישה לברית המועצות, הופנו רוב מאמצי הלופטוואפה לחזית המזרחית. שפרלה נותר מפקדו של צי האוויר השלישי במערב, שהיה כוח חלש יחסית. ביום הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944 עמדו לרשות שפרלה להדיפת הפלישה רק כ-400 מטוסים, כחצי מהם לא-מבצעיים. באוגוסט 1944 פוטר שפרלה על ידי היטלר מכל תפקידיו, בשל כישלונו במהלך הפלישה של בעלות הברית.

לאחר המלחמה נתפס על ידי בעלות הברית והואשם בפשעי מלחמה ב"משפט הפיקוד הגבוה" במשפטי נירנברג, אך זוכה. שפרלה מת במינכן בשנת 1953.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בלופטוואפה
קטגוריה:גרמנים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:טייסים גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1953
ריפיוזד

ריפיוזד (Refused, מילולית: "מסורב") היא להקת הארדקור משוודיה, הידועה גם בשל המסר הפוליטי המועבר בשיריה תוך השפעות מקרל מרקס והתנגדות לקפיטליזם.
== היסטוריה ==
ריפיוזד הוציאו לאור את הסינגל הראשון שלהם Refused ב-1991. האלבום הראשון, "This Just Might Be the Truth", יצא לאור ב-1994. רגע השיא של הלהקה הגיע ב-1996 עם הוצאת האלבום "The Shape of Punk to Come". בשלהי 1998 החליטה הלהקה להתפרק במהלך מסע ההופעות האחרון שלה, בשל מתחים חברתיים בין חברי הלהקה. ההופעה האחרונה של הלהקה נוגנה בארצות הברית והופסקה באמצע על ידי המשטרה. בינואר 2012 הכריזה הלהקה על איחוד מחדש והחלה במסע הופעות ברחבי אירופה וארצות הברית.

==אלבומי הלהקה==
<div style="direction: ltr;">
* This Just Might Be the Truth (1994)
* Songs to Fan the Flames of Discontent (1996)
* The Shape of Punk to Come: A Chimerical Bombination in 12 Bursts (1998)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:להקות שוודיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1991
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2012