עבירת צווארון לבן

עבריינות צווארון לבן היא מונח שגור ושכיח לתיאור עבירות כלכליות המבוצעות לרוב על ידי אנשים עם מעמד חברתי גבוה.<ref name=":0"></ref> המונח הופיע לראשונה בשנת 1939, בכתיבתו של הסוציולוג אדווין סאת'רלנד. סת'לרנד הגדיר את פשיעת הצווארון הלבן בעיקר מתוך התייחסות לזהות העבריינים – אנשים הנהנים ממעמד רם בחיי הכלכלה ומנצלים את מעמדם ועיסוקם כדי לבצע עבירות.<ref name=":0" /> אף שמונח זה עשה את דרכו לטקסטים פורמליים כגון פסקי דין, הוא לא נכלל מפורשות בחוק העונשין שכן שהוא למעשה קטגוריזציה סוציולוגית, ולא משפטית.<ref>ת"פ 60386-06-14 מדינת ישראל נ' דנקנר ואח': פורסם בנבו, (4.7.2016); ישראל רוזנר ואיתי</ref><ref name=":5"></ref>

חוקרים אחרים ביקרו את ההתמקדות של גישה זו במבצע העבירה, וטענו כי ליבתן של עברות הצווארון הלבן נמצאת במאפייני העברות עצמן. לדידם, אין להגביל את עבריינות הצווארון הלבן לבני המעמד הגבוה דווקא, שכן רבים ממבצעיה משתייכים למעמד הביניים.<ref></ref><ref name=":4"></ref> כן נטען כי עבריינות כלכלית מתבצעת על ידי מי שאינם אוחזים בתפקידי ניהול בכירים לא פחות מביצועה על ידי מי שאוחזים בתפקידים כאלה. לפי גישה זו, עברות צווארון לבן הן מעשים בלתי-חוקיים המבוצעים ללא אלימות, בדרך של הסתרה או ערמומיות, כדי להפיק כסף או רכוש, להימנע מתשלום או להשיג יתרונות אישיים במישור העסקי.<ref></ref>

גישה מעט שונה משתי אלה הציג פרופסור קנת מן.<ref name=":1"></ref> מן הגדיר עבריינות צווארון לבן באופן המשלב מאפיינים הנוגעים לעבריין ולעברה כאחד. לפי מן, המונח "עבריינות הצווארון הלבן" אינו יוצר הגדרה נוקשה אלא מעין "אב טיפוס" המתבסס על קבוצה של מאפיינים, שקיבוצם מכונן תופעה מובחנת אך היעדרו של אחד מהם אינו שומט בהכרח את הקרקע מתחת לאב הטיפוס.<ref name=":2"></ref> בין היתר, כוללים מאפיינים אלה מעמד גבוה של העבריין; ניצול משאבים מיוחדים כגון משרות, נכסים והשפעה פוליטית לשם ביצוע העברה; שימוש באמצעי הסוואה והטעיה המקשים על איתור העבירה ועל גילויה; קו גבול מטושטש בינן לבין הפרות חוק אזרחיות; הפקת רווח בלתי-חוקי; גרימת נזק כלכלי; פעילות במסגרת ארגונית וכיוצא באלה.<ref name=":1" /> עמדה דומה הובעה על ידי סטיוארט פ' גרין שטען כי מגוון ההתנהגויות תחת המינוח "צווארון לבן" מוביל לכך שבצד שורת המאפיינים שהתופעה חולקת, אין אף מאפיין הכרחי לכינון התופעה.<ref name=":2" />

==מאפיינים==
חרף הקושי להגדיר עברייני צווארון לבן, מחקרים שבוצעו בארצות הברית הראו כי רמת ההשכלה של מבצעי עברות כלכליות גבוהה מזו של עבריינים אחרים ואופי עיסוקם יציב יותר.<ref name=":3"></ref> עוד נמצא כי לרבים מהם דירה בבעלותם ומצב הכלכלי תקין וכי רמת המועדות שלהם נופלת במידה רבה מזו של עבריינים אחרים, אף שגם בקרבם קיימים עבריינים סדרתיים<ref name=":4" />. עוד נמצא כי הם נכונים לדחות סיפוקים מיידים לטובת תועלת לטווח ארוך, וכי במרבית המקרים הם אינם סובלים מבעיות של שימוש לרעה בסמים או אלכוהול.<ref></ref><ref name=":3" />

== אופי העבירות ==
לעברות הצווארון הלבן קיים אופי מובחן. באופן טיפוסי מדובר בעברות אינסטרומנטליות, שנועדו להפיק רווח כלכלי, וביצוען מתוכנן מראש, המתאפיין לא אחת במידה של תחכום. בכך הן שונות מהאופי האקספרסיבי של "עבריינות הצווארון הכחול", שהעברות הכלולות בה הן לרוב מתוכננות פחות, ולא פעם נעשות מתוך גחמה רגעית, רצון בריגוש או צורך מיידי.<ref></ref> נוסף על כך, למרות האופי המתוכנן והמתוחכם של העבריינות הכלכלית, מקובל לתארה גם כעבריינות אטרקטיבית במובן זה שבצד הרווחים הניכרים שהיא מניבה, ביצועה קל יחסית ואינו כרוך במאמץ מיוחד. כך, למשל, תרמית בניירות ערך אינה כרוכה לרוב במאמץ מיוחד, בצד מידה של מומחיות בתחום, כדי להפיק סכומים ניכרים. בשל התחכום מצד אחד והקלות מהצד האחר, נהוג לומר כי עברות הצווארון הלבן הן "קלות לביצוע אך קשות לגילוי" (Easy to commit, hard to detect).<ref>J. Scott Dutcher, From The Boardroom To The Cellblock: The Justifications for Harsher Punishment of White-Collar and Corporate Crime, 37 Ariz. St. L.J. 1295</ref>

לבסוף, בחלק מן המקרים נמצא שעברייני צווארון לבן אינם תופסים בחומרה את הפרת החוק על ידם, בין בשל התבוננות על האיסור כעניין פרוצודורלי, בין בשל התעלמות מקיומו של קורבן ובין בשל אי-הסכמה עם האיסור עצמו.<ref></ref> בקרב כלל העברות החולקות מאפיינים אלה ומוגדרות "עברות צווארון לבן", נהוג למנות עברות של ניירות ערך, מס, איכות הסביבה, הגבלים עסקיים, הונאת פונזי, פשעים מקוונים, רישום כוזב במסמכי תאגיד, שימוש במידע פנים של הארגון, גנבת זהות, מעילה, זיוף, וכדומה.<ref></ref> לעבירות של עובדי "צווארון לבן" יש חפיפה עם פשע תאגידי.

== גורמים ==
מקובל לחלק הסיבות והגורמים האפשריים לביצוע עבירות צווארון לבן לשתי "משפחות" עיקריות: האחת כוללת סיבות פסיכולוגיות וחברתיות בעיקרן; ואילו האחרות כוללת סיבות הקשורות למורכבות התופעה ולאפיונים מיוחדים לתחום – סיבות מבניות. בין הסיבות הפסיכולוגיות לביצוע עבירות כאלה ניתן למנות תחושות כגון הנאה מביצוע עבירה, ניכור, תחושת יכולת של ניצול כוח (abuse of power), חמדנות, ותחושת זכאות. הסיבות המבניות נעוצות במאפייניהן המיוחדים של העברות ובהיותן עבירות נסתרות מן העין - המידע על אודות ביצוען קשה להשגה, ומפחית את יכולת ההרתעה.<ref name=":5" />

== ראו גם ==
* ברנרד מיידוף
* המעילה בבנק למסחר

==לקריאה נוספת==
* יוני לבני, "[https://law.tau.ac.il/sites/law.tau.ac.il/files/media_server/law_heb/Events/YONI_LEVI.pdf עבריינות הצווארון הלבן בישראל - האם נעשה די?]" משפט, חברה ותרבות - הענישה, ההליך הפלילי וזכויות הנאשמים בישראל (2017)
* 
* סטנטון וילר, "עבריינות צווארון לבן", עיוני משפט טו (1990)
* קנת מן, "אפיונים מיוחדים של עבריינות הצווארון הלבן", עיוני משפט טו (1990)
* אברהם נ. טננבוים, על שוטרים וגנבים: סוגיות בקרימינולוגיה (תשס"ג - 2003) ספריית "אוניברסיטה משודרת" משרד הביטחון – ההוצאה לאור

== קישורים חיצוניים ==
* חיים גבאי, [https://web.archive.org/web/20070927011317/http://www.mof.gov.il/museum/hebrew/averatmas120.pdf עבירת המס כעבירת צווארון לבן – האמנם?]
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:דיני עונשין
קטגוריה:קרימינולוגיה
קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:סוציולוגיה