OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אצטדיון דינמו (סנקט פטרבורג)

אצטדיון דינמו בסנקט פטרבורג (ברוסית: стадион Динамо) הוא מתקן האימונים של קבוצת הכדורגל דינמו סנקט פטרבורג.

האצטדיון מכיל כיום 592 מקומות ישיבה ומשמש כאחד ממגרשי האימונים של קבוצת הכדורגל דינמו סנקט פטרבורג. כמו כן, נעשה בו שימוש לאימוני אתלטיקה ולמשחקי פוטבול ובו נמצאים גם משרדי אגודת הספורט דינמו סנקט פטרבורג. האצטדיון ממוקם בשדרות דינמו 44, על האי קרסטובסקי והוא בבעלות אגודת הספורט דינמו.

== היסטוריה ==
סמל דינמו, כמופיע בחזית האצטדיון.
האצטדיון נבנה משנת 1927 על פי פרויקט של האדריכלים אולג לילין ויאקוב סבירסקי, בשיתוף פעולה עם יורי שצ'וקו, ונחנך בשנת 1929.

ב-22 במאי 1936 אצטדיון "דינמו" אירח את משחק הפתיחה של אליפות ברית המועצות בכדורגל, בפני קהל של 12,000 איש, בו נפגשו קבוצת "דינמו" לנינגרד ולוקומוטיב מוסקבה. בדקה החמישית למשחק ויקטור לברוב הבקיע את השער הראשון של האליפות והמשחק הסתיים בתוצאה 3:1 לטובת המארחים.

בשנים 1942–1943 האצטדיון אירח את משחקי הכדורגל שנערכו בתקופת המצור על לנינגרד.

ב-2007 חלק משטח האצטדיון הועבר לידי העירייה בראשותה של ולנטינה מטוויינקו לבניית דירות ומרכז עסקים. בשנים 2007–2008, בוצע שיפוץ שבסיומו הפך האצטדיון למרכז אימונים מודרני ובו גם משרדי אגודת דינמו.

ביולי 2020 הודיע נשיא הקבוצה, קונסטנטין סמסונוב, על תוכניות לשיפוץ האצטדיון על מנת לארח בו משחקים במסגרת הליגה המקצוענית, על פי התכנית תשופר מערכת התאורה, מערכת מצלמות המעקב, חדרי האצטדיון ומנהרה לשחקנים שייכנסו למגרש מחדרי ההלבשה.

== קישורים חיצוניים ==

*
*[http://www.spbdynamo.ru/node/43 אצטדיון דינמו] באתר אגודת דינמו סנקט פטרבורג
*[https://news.sportbox.ru/Vidy_sporta/Futbol/stats/stadium_1295441506 אצטדיון דינמו] באתר sportbox.ru

==הערות שוליים==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:דינמו סנקט פטרבורג
דינמו
אתר צלילה לנופש

מורנה בשונית בקווינסלנד.]]
מפה של [[נאס"א המתארת מיקום של שונית אלמוגים ברחבי כדור הארץ. שוניות אלמוגים הן אתרי צלילה פופולריים בשל עושר החיים הימיים הקיים בהן]]
אתר צלילה לנופש הוא אתר בתוך גוף מים, שבו יכולים צוללים לצפות תוך שימוש בציוד צלילה על צורות חיים וצמחייה מימיים, על חללים תת-מימיים (כגון מערות) ועל עצמים הנמצאים בו (במיוחד אוניות טרופות). ברחבי כדור הארץ פזורים אלפי אתרים המשמשים לצלילת נופש.

==גופי מים שבהם אתרי צלילה==
*ימים, חופי ים ושרטונות - אלו הם גופי מים מלוחים שבהם עשויות להתקיים אוכלוסיות עשירות של בעלי חיים וצמחים ימיים. באלו שכיח גם למצוא ספינות טרופות.
*אגמים - אלו גופי מים מתוקים שעשויים להכיל בעלי חיים, צמחים ושרידי אוניות בדומה לימים. בגופי מים מלאכותיים כגון מכרות או מחצבות שהוצפו עשויה הראות במים להיות לקויה. ניתן למצוא בחלק מאלו עצמים (כלי רכב, מטוסים) שהוטלו למים בכוונה לספק מטרות לתצפית בצלילה. באגמים הנמצאים בגובה משמעותי מעל פני הים נדרשת התאמה של השימוש בציוד הצלילה. 
*נהרות - אלו מכילים מים מתוקים, אך עלולים להיות רדודים או עכורים או להתאפיין בזרמים חזקים המפריעים לצלילה.
*מערות - אלו עשויות להיות יעדי צלילה מרתקים אך גם מסוכנים.

==מאפיינים של אתרי צלילה==
*נגישות - זהו מאפיין חשוב אך לא קריטי, ולעיתים יעשו צוללים דרך ארוכה ויקרה על מנת להגיע לאתר צלילה פלוני מיוחד.
*מגוון ביולוגי - לדוגמה נוכחות של אלמוגים, ספוגיים, דגים, טריגוניים, רכיכות, לווייתנאים, טורפים ימיים, כרישים וסרטנאים.
*טופוגרפיה - קיום שוניות אלמוגים, צוקים, מערות ומנהרות.
*ראות - עשויה להתקיים בטווח רחב של מידות ותנאים רבים משפיעים עליה. חלקיקים צפים של חומר או חומרים אורגניים עשויים לגרום לעכירות של המים. זרמים או טיפות גשם עשויים לערבל את המים ולהעלות חלקיקים הגורמים לעכירות. צלילה קרוב לקרקעית עשויה להביא להעלאת חלקיקים על ידי הצולל. בדרך כלל יועדפו אתרים שבהם המים צלולים, אך ייתכנו גם אתרים שבהם המים עכורים והם אטרקטיביים מבחינות אחרות.
*טמפרטורה - אתרים שבהם המים חמים הם מועדפים ודורשים ציוד צלילה פחות מורכב. באתרים שבהם המים קרים עלול הצולל להיקלע לתת-חום, אך הם עשויים להיות מעניינים משום צורות החיים המיוחדות המתקיימות בהם.
*זרמים וגאות - עשויים להעשיר את אתר הצלילה על ידי הובלת מזון לאוכלוסיות תת-מימיות שעשויה להביא לפריחתן. מצד שני הם עלולים לסחוף צוללים, ליצור מערבולות ולהגדיל את הסיכון של אובדן ציפה, בארוטראומה או חבלות עקב היתקלות בקרקעית או במכשולים תת-מימיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://tzlilut.co.il/%D7%90%D7%AA%D7%A8%D7%99-%D7%A6%D7%9C%D7%99%D7%9C%D7%94-%D7%91%D7%9E%D7%93%D7%91%D7%A8 אתרי צלילה באילת]

* צלילת מיכלים, באתר ויקימסע (באנגלית, כולל מידע על יעדי צלילה)

*
משה בן-דוד (רופא)

משה בן דוד (באנגלית: Moshe Ben David; 24 בנובמבר 1898 – 13 באפריל 1948) היה רופא, המזכיר הכללי של האוניברסיטה העברית בירושלים, מונה לעוזר דקאן בבית הספר לרפואה שיפתח בעתיד בהר הצופים, עסק במשך כ-18 שנים בתכנון והקמת בית הספר לרפואה על הר הצופים. נרצח בשיירת הדסה.

==קורות חיים==
נולד בשם מקס הולנדרסקי בשנת 1898 לדוד יצחק ולרוזה (רחל) לבית פרוידנהיים, בלודז' שבפולין. כאשר היה בן חמש עברה משפחתו לקניגסברג. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הוגלתה משפחתו למערב גרמניה, לכן נאלץ להפסיק את לימודיו התיכוניים, אך הוריו דאגו שישוב לבית סבו ויסיים את לימודיו בגימנסיה.

בין השנים 1917–1921 למד בן דוד רפואה בקניגסברג. בתקופת לימודיו בפקולטה לרפואה בקניגסברג עסק בפעילות ציונית ואף נבחר לעמוד בראש ברית הסטודנטים היהודים הציונים בעיר.

עם סיום לימודיו, בשנת 1922, עלה בן דוד לארץ ישראל. כשהגיע לישראל, עיברת את שמו ממקס הולנדרסקי למשה בן דוד. תחילה השתלב בהכנת התשתיות למפעל החשמל בנהריים, בהמשך עסק בפעילות סניטרית כנגד המלריה באזור עקרון. משנת 1923 עבד כרופא בבית החולים "הדסה". בינואר 1924 פוטר מבית החולים הדסה.

מאפריל 1924 עד יולי 1925 עבד בן דוד בתור מזכיר של חברת הנדסה בירושלים. באותה תקופה התגורר בעיר העתיקה.

משנת 1925 עד 1929 היה המזכיר הראשי של בית הספר הריאלי בחיפה. באותה תקופה התחתן על לאה לבית גולדשטיין.

מנהל בית הספר הריאלי הד"ר ארתור בירם הניח שבן דוד ינהל את בית הספר לאחר פרישתו, לכן שלח אותו מטעם האוניברסיטה העברית לשנת לימודים במכללה למורים של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

בשנת 1930 התמנה בן דוד למזכיר הכללי של האוניברסיטה העברית. בן דוד החל לתכנן את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית, הרבה לבקר במוסדות אקדמאים ובמכונים רפואיים באירופה ובארצות הברית, וכבר אז מונה עוזר דקאן בבית הספר לרפואה שיפתח בעתיד בהר הצופים.

בן דוד היה אסטרונום חובב וצלם חובב. הנציח במצלמתו את נופי הארץ ומפעל ההתיישבות בשנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים.

ב-13 באפריל 1948, יצאה "שיירת הדסה", ובה בעיקר רופאים ואחיות מבתי החולים הדסה ומדענים מהאוניברסיטה העברית, בדרכה מירושלים המערבית להר הצופים. סמוך לשייח' ג'ראח נקלעה השיירה, שאמורה הייתה להיות מאובטחת בידי הבריטים, למארב של פורעים ערבים והותקפה קשות. בן דוד וחבריו מצאו את מותם.

הניח אישה ובת, מרים שיר.

==מספריו==
* "ספר הכוכבים : מורה דרך להסתכלות בצבא השמים", הוצאת תרשיש, תש"ז (1947)

==לקריאה נוספת==
* הרפואה, חוברת 2, מרץ 1958, עמוד 37 (באנגלית)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.nli.org.il/he/archives/NNL_ARCHIVE_AL997009628324805171/NLI אוסף משה בן דוד], יד יצחק בן-צבי, הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילים ציונים בפולין
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:אנשי מנהל באוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חללי טרום המדינה
קטגוריה:חללי שיירת הדסה
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948
בסיס חיל הים הסיני בג'יבוטי

בסיס חיל הים הסיני בג'יבוטי הוא בסיס צבאי המופעל על ידי חיל הים של צבא השחרור העממי הסיני בג'יבוטי שבקרן אפריקה. הוא הבסיס הצבאי הראשון של סין מעבר לים, ונבנה בסביבות העיר אובוק שבמזרח ג'בוטי, סמוך לנמל דוֹראלֶה. הבסיס נבנה על ידי סין, בעלות של $590 מיליון דולר. המתקן מאריך משמעותית את זרועותיה של סין מבחינה צבאית בקרן אפריקה ובאוקיינוס ההודי.

בהקמת הבסיס סין למעשה מְחקה צעדים דומים של מעצמות אחרות:
* הבסיס הקבוע היחידי של צי ארצות הברית באפריקה נמצא במחנה למונייה שבאמבולי, בצד הדרומי של שדה התעופה הבינלאומי ג'יבוטי-אמבולי.
* ליד שדה התעופה נמצא גם הבסיס הצבאי היחיד של יפן שמחוץ לגבולותיה.
* רוסיה החלה בבניית בסיס צבאי בסודן בנובמבר 2020.
על פי סין הבסיס ישמש לתמיכה לוגיסטית לכוחות הפועלים במפרץ עדן, למטרות שמירת שלום, ולמשימות הומניטריות באפריקה.

גודל הבסיס הוא כ-0.5 קמ"ר, ומאויש על ידי כ-1,000 אנשי צוות.

== היסטוריה ==
ב-11 ביולי 2017, שלח צבא השחרור העממי ספינות של "צי הים הדרומי זהנג'יאנג" אל עבר הבסיס בג'בוטי, ובכך נחנך בטקסיות. רשמית נפתח הבסיס ב-1 באוגוסט 2017.

באפריל 2018 דווח על תלונה של ארצות הברית לסין על שימוש בלייזרים מבסיס זה לסינוור טייסיה לכאורה.
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: יחסי חוץ
קטגוריה:ג'יבוטי: יחסי חוץ
קטגוריה:בסיסי חילות ים
קטגוריה:חיל הים של צבא השחרור העממי
אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג

אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג (בגרמנית: Anton Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttel; 28 באוגוסט 1714 - 4 במאי 1774), היה אביו של איוואן השישי, צאר רוסיה.

== ביוגרפיה ==
אנטון אולריך נולד בבוורן ב-28 באוגוסט 1714 לפרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולאנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג, בתם של לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג וכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן.

בשנת 1739 התחתן אנטון אולריך עם אנה לאופולדובנה, בתם של קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין ויקטרינה איוואנובה מרוסיה, ממנה נולדו לו 5 ילדים. אשתו הייתה מקורבת לאנה, קיסרית רוסיה, וקרבה זו הובילה להחלטה של הקיסרית כי יורש העצר הבא יהיה בנם של אנטון אולריך ואנה. בנם הראשון - איוואן השישי, נולד באוגוסט 1740, וכאשר באוקטובר 1740 מתה אנה, קיסרית רוסיה, איוואן הוכתר לקיסר, וארנסט בירון מונה לעוצר.

תוך זמן קצר ארנסט בירון נעצר על ידי כריסטופור מיניך, נשפט ונשלח לסיביר, ואנה לאופולדובנה התמנתה לעוצרת. מעשית, השלטון במדינה היה בידי כריסטופור מיניך שעזר לה להדיח את בירון ובידי אנדריי אוסטרמן. בתקופת שלטונה החלה מלחמה עם שוודיה. בין תומכיה לא היה שיתוף פעולה, ותוך זמן קצר מיניך הורחק מתפקידי מפתח. קרבתם של פקידים ממוצא גרמני לעוצרת הזכירה לאצולה הרוסית את תקופת ארנסט בירון, כתוצאה מכל זה סביב יליזבטה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה החלה להתגבש קבוצת קושרים. אנדריי אוסטרמן ידע על הקשר וניסה להניע את אנה לאופולדובנה לפעול, אך היא המתינה.

לקראת סוף 1741 נאלצה אנה לוותר על השלטון ולהסכים למינוי של יליזבטה לקיסרית.

לאחר איבוד שלטונה, הועברו אנטון אולריך ואנה עם משפחתם למצודה ליד ריגה, ולאחר מכן לכפר במחוז ארכנגלסק. בנם איוואן היה עמם תקופה מסוימת, אך לאחר מספר שנים נשלח למצודה ליד סנקט פטרבורג, בה נהרג בשנת 1764. במהלך הגלות נולדו להם עוד 4 ילדים, ובשנת 1746 מתה אנה לאופולדובנה. בשנת 1762 הציעה יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה לאנטון אולריך לעזוב את רוסיה ללא ילדיו, אולם הוא סירב לכך, ובהמשך איבד את ראייתו. ב-4 במאי 1774 מת גם אנטון אולריך בכפר חלמוגורי, ובשנת 1787 נתנה יקטרינה הגדולה אישור לילדיהם לעזוב את רוסיה.

==משפחתו==
בשנת 1739 התחתן אנטון אולריך עם אנה לאופולדובנה, בתם של קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין ויקטרינה איוואנובה מרוסיה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* איוואן השישי, צאר רוסיה (1740–1764)
* יקטרינה אנטונובה מבראונשווייג (1741–1807)
* יליזבטה אנטונובה מבראונשווייג (1743–1782)
* פיוטר אנטונוביץ' מבראונשווייג (1745–1798)
* אלכסיי אנטונוביץ' מבראונשווייג (1746–1787)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [http://welfen.de/AntonUlr2.htm אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג] 

קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1714
קטגוריה:נפטרים ב-1774
שלושתנו

שלושתנו, 2015
שלושתנו הוא הרכב מוזיקלי ישראלי, המופיע בשירי זמר עברי, הפועל משנת 2016.

== ביוגרפיה ==
"שלושתנו" מונה שלושה חברים: דורית ראובני, חנן יובל ואורי הרפז.

בתחילת שנת 2016, כאשר עזב הרפז את צמד הפרברים, הגה את רעיון הקמת ההרכב החדש.

במשך שנים ארוכות שיתפו השלושה פעולה בכל פעם "שניים שניים" (חנן יובל עם דורית ראובני במופע של שירי רחל, אורי הרפז עם דורית ראובני בשירי לדינו ודרום אמריקה וכן עוד בימי הלהקה הצבאית). חנן יובל ואורי הרפז לקחו חלק בהרכב "החברים של בני". עם זאת, אף פעם לא שיתפו פעולה שלושתם ביחד, וזו הפעם הראשונה שהתאחדו להרכב חדש. 

באוקטובר 2016 ההרכב הוציא לרדיו סינגל בביצוע אולפן, "חייך אל החיים" שכתב יוסי גיספן והלחין חבר הלהקה, חנן יובל.

השלושה העלו מופע בו הם מבצעים שירים מהרפרטואר האישי של כל אחד מהם, וכן שירים ישראליים מוכרים בעיבוד חדש. בין שירי המופע: "שהשמש תעבור עלי", "צל ומי באר", "היום היום", "ליל חניה", "מתוק התפוח", "אני וסימון ומואיז הקטן", "הגיטריסט", "מסביב למדורה" ו"האיש מן הבקעה".

== דיסקוגרפיה ==
* 2017 - "שלושתנו" בהופעה חיה

==קישורים חיצוניים==

* 
* עמוס אורן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=0&Area=1&ArticleID=26182 מסע במשעולי הזמר הישראלי], באתר "הבמה", 9 במרס 2016

קטגוריה:זמר עברי
קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
יהודה חיים פרחיה

יהודה חיים הכהן פרחיה (1886 – 1970) היה איש ציבור ופעיל ציוני יליד יוון, סוחר ועיתונאי, משורר, מחזאי וסופר.

== קורות חיים ==
נולד בחודש מרץ 1886 בסלוניקי שביוון (אז בשליטת האימפריה העות'מאנית) לאהרון פרחיה ולאסתר אלבו, בן למשפחת רבנים מיוחסת שגורשה מספרד.

בילדותו למד בבית ספר המקומי של כל ישראל חברים, ואת לימודיו התיכוניים סיים בשנת 1907. במשך תקופת לימודיו רכש ארבע שפות: צרפתית, טורקית, יוונית ולאדינו,

בסיום לימודיו עבר להתגורר בקוואלה שבחבל תראקיה. לפרנסתו עבד שם במפעל לייצור טבק, ואט אט התקדם בתפקידו, עד שהפך למזכירו של נשיא החברה. במקביל לעבודתו נמנה עם פעילי התנועה הציונית ביוון, והרבה לפרסם מאמרים בעיתונות היהודית בעיר.

בשנת 1912 ייסד בקוואלה את "אגודת בוגרי בית ספר כי"ח", ובשנת 1914 החל להוציא לאור עיתון בלאדינו בשם "הציונית", בעזרתו הפיץ את רעיונות הציונות ותחיית ישראל בקרב יהודי יוון. בין היתר שימש כחבר בוועד הקהילות ולקח חלק בפעילות וועד בית הכנסת ומוסדות הסעד המקומיים.

הודות לתפקידיו הניהוליים בחברת הטבק, נאלץ לנסוע רבות מחוץ לעירו, ומדי פעם התגורר בערים שונות ברחבי העולם. בארץ ישראל ביקר מספר פעמים, ולמשך תקופה התגורר באלכסנדריה שבמצרים. החל מראשית המאה ה-20 עבר להתגורר בקסנתי שבחבל תארקיה, וניהל מפעל טבק עד לסיום מלחמת העולם השנייה. בעיר זו נמנה עם עשירי הקהילה היהודית, תמך רבות בנזקקים וסייע במימון מוסדות הקהילה, ואף של הקהילה השכנה בקומוטיני.

כש-4000 מיהודי קסנתי הובלו ברכבות למחנה ההשמדה טרבלינקה בשנת 1943, ניצלו חייו בשל מחלה שהכריחה אותו לשהות בקוואלה. מיד לאחר מכן נמלט לאתונה יחד עם משפחתו בסיוע מנהלת הבית שלו, ושהה במחבוא בבית דודה עד לסיום המלחמה, אז חזר לקסנתי בשנת 1945 והמשיך לעבוד בחברת הטבק. במקביל שב לפעול עבור צורכי הקהילה היהודית בעיר, ודאג להנציח את בני הקהילה שנספו בשואה.

בשנת 1965 פרש לגמלאות, ולמרות בקשות מצד בני משפחתו בארצות הברית, בישראל ובקוואלה לבוא ולהתגורר לידם, העדיף להמשיך לחיות בקסנתי ליד מנהלת הבית שלו ובני משפחתה, שדאגו לו עד לפטירתו.

במשך חייו פרסם 85 מאמרים וכתבות בעיתונים, 21 נובלות, 44 שירים בלאדינו וכ־25 שירים על השמדת הקהילה היהודית-ספרדית בשואה.

הלך לעולמו ב-25 ביולי 1970, ונקבר בבית הקברות היהודי החדש בסלוניקי.

ארכיונו הפרטי, שנתרם לספריית מכון יד יצחק בן-צבי, כולל בין היתר אוסף של גלויות ותמונות מסלוניקי וסביבתה. רוב התמונות צולמו לפני שנת 1917, בה פרצה שרפה שכילתה את מרבית בתי העיר, והן מספקות עדות היסטורית לחיי הקהילה היהודית בפרט - שהושמדה ברובה בשואה, ולעיר בכלל - לפני שנשרפה.

==לקריאה נוספת==
* סוזי גרוס, יהודה חיים פרחיה הכהן (1886 - 1970): איש קסנתי ויצירתו בלאדינו: מונוגרפיה, רמת גן, 2011

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.israelalbum.org.il/יישובים/ארכיון-יד-בן-צבי/יהודה%20חיים%20אהרון%20הכהן%20פרחיה אלבומו ותמונותיו של יהודה חיים פרחיה], באתר ישראל נגלית לעין

קטגוריה:בוגרי בתי ספר של כל ישראל חברים
קטגוריה:משוררים יהודים יוונים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מחזאים יוונים
קטגוריה:מחזאים יהודים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים יוונים
קטגוריה:עיתונאים כותבי לאדינו
קטגוריה:עורכי עיתונים בלאדינו
קטגוריה:סופרים כותבי לאדינו
קטגוריה:סופרים יהודים יוונים
קטגוריה:נדבנים יהודים יוונים
קטגוריה:תעשיינים יהודים
קטגוריה:סלוניקי: אישים
קטגוריה:מסאים יהודים
קטגוריה:פעילים ציונים ביוון
קטגוריה:ילידי 1886
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1970
ארנים זולא

ארנים זולא (באנגלית: Arnim Zola) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Captain America #208 מאפריל 1977, והיא נוצרה בידי הכותב והמאייר ג'ק קירבי.

ארנים זולא הוא מדען וביוכימאי גאון ממוצא שווייצרי, שנולד בתחילת שנות ה-20 והיה שווה ביכולותיו למדענים גאוניים דוגמת הרברט וינדהאם וג'ונתן דרו. יכולותיו המתקדמות בהנדסה גנטית הובילו אותו להצטרפות ל, שרצתה להיעזר בכישוריו ליצירת גזע עליון חדש. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד זולא לצד הברון היינריך זמו, ונקלע לעימות נגד קבוצת הפולשים כשניסה להשתמש ב-DNA של קפטן אמריקה, הסאב מרינר, הלפיד האנושי וטורו ליצירת חייל-על בשירות הנאצים. על מנת להינצל מווירוס מפלצתי שיצר, זולא העביר את תודעתו לגוף רובוטי, עליו מותקנת "קופסת ESP" המעניקה לו יכולות על-חושיות שונות. לקראת תום המלחמה הציג זולא בפני אדולף היטלר שיבוט שנוצר עבורו במקרה וייהרג, הדריך את הגולגולת האדומה להציב את עצמו בהקפאה, והצטרף לארגון הידרה של ברון סטרוקר.

בשנים הבאות היה זולא אחראי על קיומו של היטלר בתוך שיבוט הנודע בשם "סוחר-השנאה", וכן על יצירת מגוון יצורי כלאיים דמויי אדם במימונו של הגולגולת האדומה. עבודתו לצד הגולגולת האדומה הובילה אותו לעימות ראשון בגופו הרובוטי נגד קפטן אמריקה, שנתקל בזולא בג'ונגל במרכז אמריקה לאחר קרב נגד אחד מיצורי הכלאיים שלו. זולא המשיך בעבודותיו הזדוניות, והתנסה במרוצת השנים ביצירת שיבוטים, הענקת כוחות-על ושטיפת מוח. הוא לקח חלק פעיל בקנוניה להתנקשות בחייו של קפטן אמריקה, וסייע לגולגולת האדומה ולדוקטור פאוסטוס לתמרן את הסוכנת שרון קרטר להתנקשות בחיי אהובה.

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 נסוג זולא ל"מימד Z", עולם טכנולוגי אותו יצר ואכלס במוטציות מעשה ידיו, שבו הזמן עובר במהירות מואצת בהשוואה לכדור הארץ. קפטן אמריקה התקיף את ממלכתו החדשה של זולא, והצליח לחלץ תינוק מהונדס-גנטית, אותו גידל במימד Z בשם "איאן רוג'רס". קפטן אמריקה ובנו חברו לזן חייזרי יליד מימד Z והובילו מרד נגד זולא, שסופו בקריסת מימד Z, מותה לכאורה של שרון קרטר ועריקתה של ג'ט בלאק זולא, בתו של ארנים זולא ואחותו של איאן, לצדו של קפטן אמריקה. מאוחר יותר השתתף זולא באירועי "אימפריה סודית" כחבר במועצה העליונה של הידרה.

את דמותו של ארנים זולא בסרטי הלייב אקשן "קפטן אמריקה" ו"קפטן אמריקה: חייל החורף" מגלם השחקן טובי ג'ונס, ששב לגלם את דמותו בסדרת הטלוויזיה "הסוכנת קרטר". בסרט "קפטן אמריקה" מופיע זולא כמדען נאצי שמסייע לגולגולת האדומה. בהמשך, כפי שמתגלה בסרט "קפטן אמריקה: חייל החורף", זולא חדר לשורות סוכנות ולקח חלק בהפיכתו של באקי ברנס לחייל החורף. הוא העביר את תודעתו למחשב על עקב מחלה סופנית, ותמרן את פעולותיה הסמויות של הידרה בתוך סוכנות S.H.I.E.L.D. ג'ונס דיבב גרסה חלופית של זולא בסדרת האנימציה "מה אם...?".

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/arnim-zola דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Arnim_Zola דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:קפטן אמריקה
קטגוריה:מדענים מטורפים בדיוניים
פישר איילנד (פלורידה)

פישר איילנד (באנגלית: Fisher Island) הוא אי מלאכותי שנוצר בשנת 1905 בפלורידה ארצות הברית. 

פישר איילנד הוא המקום עם ההכנסה-לנפש הגבוהה ביותר בארצות הברית. האי היה בעבר בבעלותו של איש העסקים קארל פישר, שהעניק לו את שמו הנוכחי "אי פישר".

== היסטוריה ==
האי נוצר ב- 1905 במהלך העבודות לייבוש החוף של מיאמי. האי היה שייך למיליונר האפרו אמריקני הראשון בדרום פלורידה, דיינה דורסי. ב-1919 החלה הבניה באי לאחר שקארל פישר רכש את האי מדורסי.

ב-1925 רכש את האי איל ההון ויליאם ואנדרבילט תמורת יאכטה. לאחר מותו של ואנדרבילט, האי נמכר בשנת 1944 לתעשיין הפלדה אדוארד מור שהפך את האי לאחוזה פרטית. לאחר מותו של מור בשנת 1950 נמכר האי לגארפילד ווד. 

באי התגוררו פוליטיקאים ואנשי ציבור מפורסמים, כמו הנשיא ריצ'רד ניקסון שעבר להתגורר באי במהלך פרשת ווטרגייט.

בשנת 2005 ניסו תושבי האי להפוך אותו לעיר, אך הוועדה המחוזית של מיאמי דחתה את הבקשה.

כיום האי משמש לבתי נופש לאוכלוסייה העשירה בארצות הברית והוא המקום עם ההכנסה הגבוה ביותר לנפש בארצות הברית. כאשר ההכנסה הממוצעת לנפש עומדת על 236 אלף דולר לנפש.

== האי ==
גודלו של האי הוא קצת פחות מקילומטר מרובע. תושביה שוהים באי בממוצע בין חודשיים לשלושה חודשים, האי מוקף מים מכל צדדיו. ההגעה לאי היא בשיט במעבורת או דרך האוויר. האי סגור לזרים, והכניסה אליו היא אך ורק לתושבים ולאורחיהם או לתיירים הבאים לשהות במלון שבאי. 

האי כולל שתי מרינות, האחת ליאכטות קטנות, והשנייה ליאכטות גדולות. באי ישנם כ-18 מגרשי טניס ועשרות בריכות, חולות החופים באי מיובאים מהאיים הקריבים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:איים מלאכותיים
גאורגי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

גאורגי מיכאילוביץ' רומנוב (ברוסית: Георгий Михайлович Романов; נולד ב-13 במרץ 1981), הוא בנה של הטוענת לכתר הרוסי מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.

==ביוגרפיה==
גאורגי נולד במדריד ב-13 במרץ 1981, לפרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה ולמריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ולאונידה גאורגייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. ב-6 במאי אותה שנה הוטבל גאורגי במדריד, וסנדקו היה קונסטנטינוס השני, מלך יוון. בנוסף נכחו בטקס חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, סופיה, מלכת ספרד, סימאון השני, מלך בולגריה ומרגריטה, מלכת בולגריה. גאורגי קיבל מסבו ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה את התואר "הנסיך הגדול של רוסיה", אולם וסילי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה, שכיהן כנשיא אגודת משפחת רומנוב, הגיב על כך שזה מאורע משמח למשפחת האצולה הפרוסית, ולא קשור למשפחת האצולה הרוסית. בשנת 1982 נפרדו הוריו, ובשנת 1985 התגרשו הוריו באופן רשמי ואביו חזר לתוארו הפרוסי.

בשנת 1992 ביקר גאורגי לראשונה ברוסיה, במהלך הלוויית סבו ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ובשנת 1996 חזר יחד עם אמו מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה וסבתו לאונידה גאורגייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה לרוסיה, בה הוא מתגורר כיום.

גאורגי התחנך במכללת רונימיד במדריד, ולאחר מכן למד באוניברסיטת אוקספורד. לאחר מכן עבד גאורגי בבריסל בפרלמנט האירופי, שם שימש כעוזר ללויולה דה פלאסיו, הנציב האירופי לשעבר לתחבורה ואנרגיה. מאוחר יותר הוא עבר ללוקסמבורג, שם הועסק בוועדה האירופית לאנרגיה אטומית וביטחון.

ב-12 בדצמבר 2008 מונה גאורגי ליועץ למנכ"ל נורילסק-ניקל - חברת כרייה רוסית למתכות, ובשנת 2012 הוא היה מועמד למנכ"ל של מטאל סחר בחו"ל, מרכז המכירות העיקרי עבור נורילסק-ניקל בשווייץ.

בשנת 2014 הקים גאורגי את חברת רומנוף ושות', בבריסל.

בינואר 2021 הודיע על אירוסיו לרבקה בטריני, בתו של דיפלומט איטלקי העוסקת בסחר בינלאומי. היא המירה את דתה לנצרות אורתודוקסית וקיבלה את השם ויקטוריה רומנובה. ב־1 באוקטובר 2021 הם נישאו בקתדרלת איסק הקדוש בסנקט פטרבורג, במה שהיה לטקס הנישואין הראשון בקתדרלה מזה 120 שנים בהשתתפות בני שושלת רומנוב.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20081004195549/http://www.imperialhouse.ru/eng/index.html "האתר הרשמי של בית המלוכה הרוסי" בראשות מריה ולדימירובנה]
* [http://www.chivalricorders.org/royalty/gotha/russuclw.htm The Russian Imperial Succession, Brien Purcell Horan]

קטגוריה:אנשי עסקים רוסים
קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1981
אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג

אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Antoinette von Sachsen-Altenburg; 17 באפריל 1838 - 13 באוקטובר 1908), הייתה אשתו של פרידריך הראשון, דוכס אנהלט.

==ביוגרפיה==
אנטוינטה נולדה ב-17 באפריל 1838 בבמברג, לאדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ולאמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, בתם של קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא.

ב-22 באפריל 1854 התחתנה אנטוינטה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט, שהיה אחד הנסיכים הגרמנים העשירים ביותר בגרמניה, ולרגל הנישואים אף הוטבעה מדליה. הנישואים היו מוצלחים, ולזוג נולדו 6 ילדים.

==משפחתה==
ב-22 באפריל 1854 התחתנה אנטוינטה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט, ונולדו לה ממנו 6 ילדים:
* לאופולד, נסיך הכתר של אנהלט (1855–1886)
* פרידריך השני, דוכס אנהלט (1856–1918)
* אליזבת, נסיכת אנהלט (1857–1933), התחתנה עם אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ
* אדוארד, דוכס אנהלט (1861–1918)
* אריברט, נסיך אנהלט (1866–1933)
* אלכסנדרה, נסיכת אנהלט (1868–1958), התחתנה עם זיצו, נסיך שוורצבורג

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1838
קטגוריה:נפטרות ב-1908
אליפות ברזיל בכדורגל 2010

אליפות ברזיל בכדורגל 2010 הייתה הפעם ה-54 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-8 במאי 2010 והסתיימו ב-5 בדצמבר 2010.

בתחרות השתתפו 20 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו ואסקו דה גאמה, גוארני, סיארה ואתלטיקו גויאניינסה.

המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו.

בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. 

פלומיננסה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השלישית בתולדות המועדון.

בסיום העונה לליגת משנה ירדו ויטוריה, גוארני, גויאס וגרמיו פרודנטה. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו קוריטיבה, פיגיירנסה, באהיה ואתלטיקו מיניירו.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:100%"
!!width=10|מיקום
!קבוצה
!width=15|משחקים
!width=15|ניצחונות
!width=15|תיקו
!width=15|הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות 
!הערות
|-
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1 || פלומיננסה || 38 || 20 || 11 || 7 || 62 || 36 || 26|| 71 || זכייה בליגה העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#76EE00
| 2 || קרוזיירו|| 38 || 20 || 9 || 9 || 53 || 38 || 15||69 || העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#76EE00 
| 3 || קורינתיאנס || 38 || 19 || 11 || 8 || 65 || 41 || 24||68 || העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#76EE00 
| 4 || גרמיו|| 38 || 17 || 12 || 9 || 68 || 43 || 25||63 || העפלה לגביע ליברטדורס
|- 
| 5 || אתלטיקו פרנאאנסה || 38 || 17 || 9 || 12 || 43 || 45 ||2- || 60 
|- style="background-color: #EFC6DC" 
| 6 || בוטפוגו || 38 || 14 || 17 || 7 || 54 || 42 || 12|| 59||זכייה בגביע ברזיל העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#76EE00
| 7 || אינטרנסיונל || 38 || 16 || 10 || 12 || 48 || 41 || 7|| 58|| העפלה לגביע ליברטדורס כמחזיקת התואר
|- 
| 8 || סנטוס || 38 || 15 || 11 || 12 || 63 || 50 || 13|| 56
|- 
| 9 || סאו פאולו || 38 || 15 || 10 || 13 || 54 || 54 || 0|| 55
|- 
| 10 || פלמיירס || 38 || 12 || 14 || 12 || 42 || 43 ||1-|| 50
|- 
| 11 || ואסקו דה גאמה || 38 || 11 || 16 || 11 || 43 || 45 ||2- || 49
|- 
| 12 || סיארה || 38 || 10 || 17 || 11 || 35 || 44 ||9-|| 47
|- 
| 13 || אתלטיקו מיניירו || 38 || 13 || 6 || 19 || 52 || 64 || 12-|| 45
|- 
| 14 || פלמנגו || 38 || 9 || 17 || 12 || 41 || 44 ||3-|| 44
|-
| 15 || אוואי || 38 || 11 || 10 || 17 || 49 || 58 ||9- || 43
|-
| 16 || אתלטיקו גויאניינסה || 38 || 11 || 9 || 18 || 51 || 57 ||6- || 42
|- bgcolor=#F08080
| 17 || ויטוריה || 38 || 9 || 15 || 14 || 42 || 48 ||6-||42 ||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 18 || גוארני || 38 || 8 || 13 || 17 || 33 || 53 ||20-|| 37 ||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 19 || גויאס || 38 || 8 || 9 || 21 || 41 || 68 ||27-||28 ||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 20 || גרמיו ברוארי || 38 || 7 || 10 || 21 || 39 || 64 ||25-||28 ||ירדה ליגה
|}

==שחקנים מצטיינים==
ז'ונאס, שחקנה של גרמיו כבש 19 שערים וזכה בתואר מלך השערים.

דריו קונקה, () שחקנה של פלומיננסה זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.

דריו קונקה, () שחקנה של פלומיננסה זכה בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.rsssfbrasil.com/tablesae/br2010.htm נתונים מאתר rsssf]
* [https://web.archive.org/web/20170803071446/http://futpedia.globo.com/campeonato/campeonato-brasileiro/2010 נתונים מאתר futpedia]

ברזיל
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
סיארה (כדורגל)

סיארה הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר פורטלזה שבברזיל. נכון לשנת 2018 משחק המועדון בליגת העל הברזילאית. 

המועדון הוקם בשנת 1914. בהיותו המועדון הוותיק במדינת סיארה הוא קיבל כינוי "סבא". בשנת 1971 הקבוצה לראשונה השתתפה בליגה הבכירה ונשרה ממנה לאחר עונה בודדת. בשנת 1985 הקבוצה זכתה במקום ה-7, הגבוה ביותר בתולדות המועדון. בשנת 1994 הקבוצה הגיעה לגמר גביע ברזיל. בעקבות כך בשנת 1995 היא השתתפה בתחרות גביע קונמבול.

לזכותו של המועדון 44 זכיות באליפות סיארה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1914
קטגוריה:סיארה
אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג

אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (; 3 ביולי 1804 – 16 במאי 1852), היה נסיך גרמני ומפקד בכיר בצבא הבווארי.

==ביוגרפיה==
אדוארד נולד ב-3 ביולי 1804 בהילדבורגהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן ולשרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, בתם של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ופרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, וסנדקו היה הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטרת'רן, אביה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.

אדוארד התגייס לצבא הבווארי כריטמייסטר ברגימנט הפרשים הקלים ה-6 (דוכס לוכטנברג), ובהמשך מונה למפקד רגימנט הפרשים הקלים ה-1. בשנת 1832 נשלח אדוארד בראש משלחת צבאית, ללוות את אחיינו אוטו ליוון, שם הוכתר אוטו למלך יוון.

בשובו לבוואריה בשנת 1834, המשיך אדוארד לשרת בצבא הבווארי, ובשנת 1841 מונה למפקד חטיבת הפרשים הבווארית ה-1. בשנת 1848 פיקד אדוארד על חיל המשלוח הבווארי במלחמת שלזוויג הראשונה, ולחם עמו בקרב דיפל. לאחר מכן הוא הועלה אדוארד לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד דיוויזיית הפרשים הבווארית ה-1 במינכן, והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 1851.

אדוארד היה ביחסים קרובים מאוד עם גיסו לודוויג הראשון, מלך בוואריה, ומשנת 1843 היה יו"ר התאחדות מינכן נגד התעללות בבעלי חיים. כמו כן היה אדוארד קרוב מאוד לאחותו תרזה, מלכת בוואריה, ותמך בה במיוחד בפרשת לולה מונטז.

ב-16 במאי 1852 מת אדוארד במינכן, והוא בן 48 שנים.

==משפחתו==
ב-25 ביולי 1835 התחתן אדוארד עם אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, בתם של קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* תרזה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1836–1914), התחתנה עם הנסיך אוגוסט, דוכס דלרנה
* אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1838–1908), התחתנה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט
* לודוויג, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1839–1844)
* יוהאן, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1841–1844)

ב-8 במרץ 1842 התחתן אדוארד עם לואיזה קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך התשעה עשר, נסיך רויס-גרייץ וגספרינה, נסיכת רוהאן-רוכפורט, ממנה נולדו לו 2 ילדים:
* אלברט, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1843–1902)
* מריה גספרינה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1845–1930), התחתנה עם קרל גינטר, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1804
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1852
אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן

אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן (בגרמנית: Karl Anton von Hohenzollern-SigmaringenAmalie; 30 באפריל 1815 - 14 בינואר 1841), הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן, ואשתו של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג.

==ביוגרפיה==
אמליה נולדה ב-30 באפריל 1815 בזיגמרינגן, לקרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא, בתם של פייר מירא ולואיז ד'אסטור.

ב-25 ביולי 1835 התחתנה אמליה עם אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 4 ילדים. לאחר לידת בנה הרביעי התדרדר מצבה, וכעבור 6 ימים ב-14 בינואר 1841 מתה אמליה בזיגמרינגן.

==משפחתו==
ב-25 ביולי 1835 התחתנה אמליה עם אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
* תרזה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1836–1914), התחתנה עם הנסיך אוגוסט, דוכס דלרנה
* אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1838–1908), התחתנה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט
* לודוויג, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1839–1844)
* יוהאן, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1841–1844)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.thepeerage.com/p11096.htm#i110952 אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן]

קטגוריה:ילידות 1815
קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:נפטרות ב-1841
סיגמואיד (מתמטיקה)

קטע [1+,1-].]]
עקומה לוגיסטית]]
איור 3: [[פונקציית השגיאה]]

פונקציית סיגמואיד היא פונקציה מתמטית, בעלת עקומה בצורת האות "S" הנקראת גם עקומת סיגמואיד.
לעיתים קרובות "פונקציית סיגמואיד" מתייחסת למקרה פרטי של הפונקציה הלוגיסטית, כפי שניתן לראות באיור 2, ומתוארת על ידי הנוסחה הבאה:
:<math>S(x) = \frac{1}{1 + e^{-x}} = \frac{e^x}{e^x + 1}</math>.
פונקציות סיגמואיד מוגדרות על המספרים הממשיים, והן עולות מונוטונית.

==הגדרה==
פונקציית סיגמואיד היא פונקציה ממשית <math>S: \mathbb{R} \to [a,b] \subsetneq \mathbb{R}</math>, דיפרנציאבילית חסומה המוגדרת על כל המספרים הממשיים ובעלת נגזרת אי-שלילית בכל נקודה.

==דוגמאות==
*הפונקציה הלוגיסטית
::<math> f(x) = \frac{1}{1 + e^{-x}} = \frac{e^x}{e^x + 1} </math>
*פונקציית tanh
::<math> f(x) = \tanh x = \frac{e^x-e^{-x}}{e^x+e^{-x}} </math>
*פונקציית arctan
::<math> f(x) = \arctan x </math>
*פונקציית גודרמן
::<math> f(x) = \operatorname{gd}(x) = \int_{0}^{x} \frac{1}{\cosh t} \, dt </math>
*פונקציית השגיאה
::<math> f(x) = \operatorname{erf}(x) = \frac{2}{\sqrt{\pi}}\int_0^x e^{-t^2} \, dt </math>
*פונקציה לוגיסטית מוכללת
::<math> f(x) = (1+e^{-x})^{-\alpha}, \quad \alpha > 0 </math>
*פונקציות אלגבריות מסוימות
::<math> f(x) = \frac{x}{\sqrt{1+x^2}} </math>.
::
:* פונקציית השברון לוג'יט. 

== שימושים ==

פונקציות סיגמואיד, ובפרט הפונקציה הלוגיסטית, משמשת ברשתות עצביות מלאכותיות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:עקומות
אליזבת, נסיכת אנהלט

אליזבת, נסיכת אנהלט (בגרמנית: Eduard von Anhalt; 7 בספטמבר 1857 - 20 ביולי 1933), הייתה בתו של פרידריך הראשון, דוכס אנהלט ואשתו של אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.

==ביוגרפיה==
אליזבת נולדה ב-7 בספטמבר 1857 בוורליץ, לפרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו-קתן ואנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן. ב-17 באפריל 1877 התחתנה אליזבת עם אדולף פרידריך, נסיך הכתר של מקלנבורג-שטרליץ, ממנו נולדו לה 4 ילדים.

בשנת 1904 מת חמיה פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ובעלה עלה לשלטון במקומו כאדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1914 מת בעלה אדולף פרידריך, ובנה אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1918 מת בנה אדולף פרידריך, ואליזבת ירשה את טירת הציד פרילביץ.

ב-נוישטרליץ מתה אליזבת ב-20 ביולי 1933, ובנותיה ירשו את נחלותיה.

==משפחתה==
ב-17 באפריל 1877 התחתנה אליזבת עם אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
* מריה, דוכסית מקלנבורג (1878–1948), התחתנה עם גאורג, רוזן יאמטל, ולאחריו התחתנה עם יוליוס ארנסט, נסיך ליפה
* יוטה, דוכסית מקלנבורג (1880–1946), התחתנה עם דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו
* אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ (1882–1918)
* קרל בורווין, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (1888–1908)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mecklenburg-strelitz.org/elisabeth-prinzessin-von-anhalt.html אליזבת, נסיכת אנהלט]
* 

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1857
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1933
דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו

דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו (במונטנגרית: Данило Петровић Његош; 29 ביוני 1871 - 24 בספטמבר 1939), היה בנו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ונסיך הכתר של מונטנגרו בתקופת שלטון אביו.

==ביוגרפיה==
דנילו נולד ב-29 ביוני 1871 בצטיניה, לניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ולמילנה ווקוטיץ', בתם של פטר ווקוטיץ' וילנה ווקוטיץ'.

ב-27 ביולי 1899 התחתן דנילו עם יוטה, דוכסית מקלנבורג, בתם של אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ואליזבת, נסיכת אנהלט, אך לזוג לא היו ילדים.

במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד דנילו על צבא מונטנגרו, יחד עם אביו וינקו ווקוטיץ'. לאחר המלחמה סופחה ממלכת מונטנגרו לממלכת סרביה, והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שהפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. ב-1 במרץ 1921 מת אביו ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו, ודנילו ירש את תאריו ואת טענתו לכתר מונטנגרו. ב-5 במרץ ויתר דנילו על טענתו לכתר לטובת אחיינו מיכאילו, נסיך מונטנגרו, אולם למחרת חזר בו מכך, וב-7 במרץ שוב ויתר על זכויותיו.

לאחר מכן התגורר דנילו בעיקר בניס, צרפת, וב-24 בספטמבר 1939 מת דנילו בווינה.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מונטנגרים
קטגוריה:נסיכים
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:ילידי 1871

קטגוריה:נפטרים ב-1939
רוכבה

רוּכְבָּה (מערבית: الركبة - אל-רוּקְבָּה - "הברך") או δ בקסיופאה הוא אחד הכוכבים הבולטים שבקבוצת הכוכבים קסיופאה עם בהירות נראית מדרגה 2.68. במרחק זוויתי של כמעלה ממזרח-צפון-מזרח לו נמצא הצביר הפתוח M103, אך למרות המרחק הזוויתי הקטן הם אינם קרובים כלל זה אל זה, שכן רוכבה נמצא במרחק של פחות מ-100 שנות אור ממערכת השמש בעוד ש-M103 נמצא במרחק גדול כמעט פי 100 מכך.

==תכונות==
רוכבה הוא תת-ענק לבן מסוג ספקטרלי A5 IV, מסתו כ-2.5 מסות שמש, רדיוסו מעט פחות מ-4 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-8,400 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 67 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 77 מצירוף הקרינה בתחום העל-סגול. גילו של הכוכב כ-600 מיליוני שנים והוא נמצא לקראת סיום שלב התכת המימן שבליבתו להליום שבסופו הוא צפוי להתנפח ולהתקרר בהתהליך הפיכתו לענק כתום או אדום.

את רוכבה מקיף בן זוג עמום מאוד שעליו לא ידוע דבר, מלבד שזמן ההקפה הוא 759 ימים (שנתיים וחודש) ושמישור ההקפה מקביל לקו הראייה ממערכת השמש, כך שמדובר בכוכב משתנה לוקה. כאשר הכוכב העמום עובר על פני הבהיר, נמדדת ירידה של כ-8 מאיות של דרגת בהירות וכשהכוכב הבהיר מסתיר את העמום נמדדת ירידה של כ-7 מאיות של דרגת בהירות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/ruchbah.html רוכבה] באתר של ג'ים קלר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תת-ענקים מסוג A
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:משתנים לוקים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קסיופאה
ממלכת מונטנגרו

ממלכת מונטנגרו (בסרבית קירילית: Краљевина Црнa Горa), הייתה מדינה בבלקן שהתקיימה בין השנים 1910–1918, וצורפה לאחר מכן לממלכת סרביה ליצירת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.

== רקע ==
בשנת 1851 הכריז דנילו הראשון, נסיך מונטנגרו על הקמת נסיכות מונטנגרו, ולאחר מותו בשנת 1860 עלה לשלטון ניקולה, נסיך מונטנגרו.

בשנת 1876 הכריז ניקולה, נסיך מונטנגרו על מרד באימפריה העות'מאנית. המרד נחל הצלחה וכוחותיו הצליחו להגיע עד לחופי הים האדריאטי. העצמאות של מונטנגרו הוכרה בקונגרס ברלין בשנת 1878 ובעשורים הראשונים לעצמאותה נהנתה מונטנגרו משגשוג ויציבות. מערכת החינוך והעיתונות התרחבו במידה רבה. הצבא נהנה מתמיכה וסיוע של רוסיה הצארית. בשנת 1883 ביקר הנסיך ניקולה את הסולטאן הטורקי, שעמו שמר לאחר מכן על יחסים לבביים. בשנת 1896 הוא חגג מאתיים שנה של שושלת פטרוביץ', ובאותה השנה השתתף בהכתרתו של הצאר הרוסי ניקולאי השני. במאי 1898 ביקר הנסיך את המלכה ויקטוריה בטירתה בוינדזור.

ניקולה הראשון הסכים לכינון החוקה הראשונה של מונטנגרו בשנת 1905 בעקבות לחץ ציבורי מהאוכלוסייה שדרשה יותר זכויות וחופש. הוא הסכים לחופש עיתונות וכינון קודי משפט ברורים בתחום הפלילי. בשנת 1906 קיבלה מונטנגרו מטבע משלה.

==ממלכת מונטנגרו==
ניקולה בלבוש מסורתי ביום הכרזתו כמלך בשנת 1910
ב-28 באוגוסט 1910, במסגרת חגיגות היובל להיותו נסיך מונטנגרו, שינה ניקולה את תארו והכריז על עצמו כמלך. כאשר מלחמת הבלקן הראשונה פרצה בשנת 1912 החליט ניקולה כי מונטנגרו תעמוד לצד שכנותיה בולגריה, סרביה, ויוון במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה כבשה מונטנגרו שטחים נרחבים באזור מקדוניה ואת שקודרה באלבניה, אך בלחץ המעצמות נאלצה לסגת משקודרה.

במלחמת העולם הראשונה שהחלה בשנת 1914, הייתה מונטנגרו הראשונה שהחליטה לצאת לעזרתה של סרביה לאחר שאוסטרו-הונגריה פלשה אליה, לאחר ההתנקשות ביורש העצר פרנץ פרדיננד בעיר סרייבו. ואכן מונטנגרו הצטרפה למלחמה וספגה אבדות כבדות, ובתחילת 1916 נכבשה הממלכה על ידי הצבא האוסטרו-הונגרי.

בינואר 1916, לאחר התבוסה של סרביה, מונטנגרו נכבשה אף היא על ידי אוסטרו-הונגריה, והמלך נמלט לאיטליה ולאחר מכן לצרפת.

ב-20 ביולי 1917 נחתמה הצהרת קורפו, אשר החליטה על איחוד מונטנגרו עם סרביה. ב-26 בנובמבר 1918 החליטה האספה של פודגוריצה, גוף נבחר המייצג את מונטנגרו, בהחלטה פה אחד על איחוד מונטנגרו עם סרביה, ואכן ב-1 בדצמבר התאחדו השניים והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו שהיה עדיין בגלות בצרפת התנגד למהלך, וטען לזכותו על הכתר עד מותו בשנת 1921.

במהלך מלחמת העולם השנייה, חשבו האיטלקים על הפיכת הממשלה האיטלקית במונטנגרו לממלכת בובות, אך התוכנית לא יצאה לבסוף אל הפועל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מונטנגרו: היסטוריה
מונטנגרו, ממלכת
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1910
קטגוריה:מדינות שהתפרקו ב-1918
אליפות ברזיל בכדורגל 2011

אליפות ברזיל בכדורגל 2011 הייתה הפעם ה-55 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-21 במאי 2011 והסתיימו ב-4 בדצמבר 2011.

בתחרות השתתפו 20 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו קוריטיבה, פיגיירנסה, באהיה ואמריקה פוטבול קלוב.

המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו.

בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. 

קורינתיאנס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה החמישית בתולדות המועדון.

בסיום העונה לליגת משנה ירדו אתלטיקו פרנאאנסה, סיארה, אמריקה פוטבול קלוב ואוואי. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו פורטוגזה, פונטה פרטה, נאוטיקו ורסיפה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" width=70% style="font-size:100%"
!!width=10|מיקום
!קבוצה
!width=15|משחקים
!width=15|ניצחונות
!width=15|תיקו
!width=15|הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות 
!הערות
|-
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1 || קורינתיאנס || 38 || 21 || 8 || 9 || 53 || 36 || 17||71 || זכייה בליגה העפלה לגביע ליברטדורס
|- style="background-color: #EFC6DC" 
| 2 || ואסקו דה גאמה || 38 || 19 || 12 || 7 || 57 || 40 || 17||69 || זכייה בגביע ברזיל העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#76EE00 
| 3 || פלומיננסה|| 38 || 20 || 3 || 15 || 60 || 51 || 9|| 63 ||העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#76EE00
| 4 || פלמנגו|| 38 || 15 || 16 || 7 || 59 || 47 || 12||61 || העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#76EE00 
| 5 || אינטרנסיונל || 38 || 16 || 12 || 10 || 57 || 43 || 14||60 || העפלה לגביע ליברטדורס
|- 
| 6 || סאו פאולו || 38 || 16 || 11 || 11 || 57 || 46 || 11|| 59
|- 
| 7 || פיגיירנסה || 38 || 15 || 13 || 10 || 46 || 45 || 1|| 58
|- 
| 8 || קוריטיבה || 38 || 16 || 9 || 13 || 57 || 41 || 16|| 57
|- 
| 9 || בוטפוגו || 38 || 16 || 8 || 14 || 52 || 49 || 3|| 56
|- bgcolor=#76EE00
| 10 || סנטוס || 38 || 15 || 8 || 15 || 55 || 55 || 0||53 || העפלה לגביע ליברטדורס כמחזיקת הגביע
|- 
| 11 || פלמיירס || 38 || 11 || 17 || 10 || 43 || 39 || 4|| 50
|- 
| 12 || גרמיו || 38 || 13 || 9 || 16 || 49 || 57 ||8- || 48
|- 
| 13 || אתלטיקו גויאניינסה || 38 || 12 || 12 || 14 || 50 || 45 || 5|| 48
|- 
| 14 || באהיה || 38 || 11 || 13 || 14 || 43 || 49 ||6-|| 46 
|-
| 15 || אתלטיקו מיניירו || 38 || 13 || 6 || 19 || 50 || 60 ||10-|| 45
|-
| 16 || קרוזיירו || 38 || 11 || 10 || 17 || 48 || 51 ||3-|| 43
|- bgcolor=#F08080
| 17 || אתלטיקו פרנאאנסה || 38 || 10 || 11 || 17 || 38 || 55 ||17-|| 41 ||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 18 || סיארה || 38 || 10 || 9 || 19 || 47 || 64 ||17-||39 ||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 19 || אמריקה פוטבול קלוב || 38 || 8 || 13 || 17 || 51 || 69 || 18-|| 37 ||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
| 20 || אוואי || 38 || 7 || 10 || 21 || 45 || 75 ||30-||31 ||ירדה ליגה
|}

==שחקנים מצטיינים==
בורז'ס, שחקנה של סנטוס כבש 23 שערים וזכה בתואר מלך השערים.

ניימאר, שחקנה של סנטוס זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.

ניימאר, שחקנה של סנטוס זכה בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.rsssfbrasil.com/tablesae/br2011.htm נתונים מאתר rsssf]
* [https://web.archive.org/web/20170726211514/http://futpedia.globo.com/campeonato/campeonato-brasileiro/2011 נתונים מאתר futpedia]

ברזיל
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
4-הידרוקסי חומצה בנזואית

4 הידרוקסי חומצה בנזואית או פרה-הידרוקסי חומצה בנזואית (p-hydroxybenzoic acid) היא תרכובת כימית שנוסחתה C<sub>7</sub>H<sub>6</sub>O<sub>3</sub>. המולקולה היא חומצה בנזואית מותמרת בקבוצת הידרוקסיל בעמדת פָּרָה לקבוצת החומצה והיא איזומר של חומצה סליצילית. החומר הוא מוצק לבן בעל מסיסות נמוכה במים ובכלורופורם, ומסיס יותר בממסים קוטביים ככהלים או אצטון.<ref></ref> החומר ידוע בעיקר כחומר מוצא להכנת אסטרים הנקראים פרבנים והמשמשים כחומרי שימור.

4-הידרוקסי חומצה בנזואית מצוי באופן טבעי בכמה צמחים כדוגמת שיח אברהם ובמזונות כקוקוס, יין, וניל, ותה ירוק.

מייצרים את התרכובת בתגובה של אשלגן פנוקסיד עם פחמן דו-חמצני.
סינתזה של 4 הידרוקסי חומצה בנזואית

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חומצות קרבוקסיליות
קטגוריה:תרכובות ארומטיות
קטגוריה:פנולים
כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט

כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Christian August, Fürst von Anhalt-Zerbst; 26 בנובמבר 1690 – 16 במרץ 1747), היה נסיך אנהלט-צרבסט בין השנים 1742–1747, ואביה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה.

==ביוגרפיה==
כריסטיאן אוגוסט נולד ב-26 בנובמבר 1690 בדורנבורג, ליוהאן לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-דורנבורג ולכריסטינה אלאונורה פון צויטש, בתם של גאורג וולראט פון צויטש וכריסטינה פון וייסנבאך.

בשנת 1704 מת אביו יוהאן לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-דורנבורג, וכריסטיאן אוגוסט ירש את נחלותיו יחד עם אחיו יוהאן אוגוסט (מת ב-1709), כריסטיאן לודוויג (מת ב-1710) ויוהאן פרידריך (מת ב-1742).

בשנת 1708 התגייס כריסטיאן אוגוסט לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-1 (המשמר), אולם כעבור שישה חודשים הצטרף לרגימנט הרגלים ה-8 (אנהלט-צרבסט), אשר שינה את שמו לאחר מכן לרגימנט הגרנדירים ה-2 (פומרניה ה-1 - פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה), אשר היה מוצב בשטטין. בשנת 1711 הוענק לכריסטיאן אוגוסט עיטור מסדר לה גנרוסיטה, ששמו שונה מאוחר יותר לפור לה מריט, וב-1 במרץ 1713 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. כריסטיאן אוגוסט השתתף במלחמת הירושה הספרדית, ולאחר מכן מונה למפקד הרגימנט. בשנת 1716 הועלה כריסטיאן אוגוסט לדרגת אוברסט, ובשנת 1721 הועלה לדרגת גנרל מיור.

ב-24 במאי 1725 קיבל כריסטיאן אוגוסט את עיטור מסדר העיט השחור, וב-22 בינואר 1729 הוא מונה למפקד שטטין. בשנת 1732 הועלה כריסטיאן אוגוסט לדרגת גנרל לוטננט, ובשנת 1741 הוא הועלה לדרגת גנרל. ב-5 ביוני אותה שנה הוא מונה למושל שטטין, וב-16 במאי 1742 העניק לו פרידריך השני, מלך פרוסיה דרגת גנרל-פלדמרשל.

שישה חודשים לאחר מכן, מת דודנו יוהאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט ללא ילדים, וכריסטיאן אוגוסט ירש גם את נסיכות אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו יוהאן לודוויג השני, נסיך אנהלט-צרבסט. בתחילה שלט אחיו בצרבסט, בעוד כריסטיאן אוגוסט נשאר בשטטין, אולם בשנת 1746 מת אחיו יוהאן לודוויג, וכריסטיאן אוגוסט נאלץ לעבור לצרבסט, שם התגורר עד מותו ב-16 במרץ 1747, ולאחר מותו ירש אותו בנו פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט.

==משפחתו==
ב-8 בנובמבר 1727 התחתן כריסטיאן אוגוסט עם יוהנה אליזבת, נסיכת הולשטיין-גוטורפ, בתם של כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין ואלברטינה פרדריקה, מרקיזת באדן-דורלאך, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה (1729–1796)
* וילהלם, נסיך אנהלט-צרבסט (1730–1742)
* פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט (1734–1793)
* אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט (1736)
* אליזבת, נסיכת אנהלט-צרבסט (1742–1745)

== אילן יוחסין ==

== קישורים חיצוניים ==

* כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט 

{| class="wikitable" align="center" style="margin:auto;"
|-
| colspan="3" align="center"| כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט בית אסקניה נולד:26 בנובמבר 1690 מת:16 במרץ 1747
|-
| rowspan="1" align="center"| יוהאן לודוויג הראשון
| rowspan="1" align="center"| נסיכות אנהלט-דורנבורג 1704–1747
| rowspan="2" align="center"| פרידריך אוגוסט
|-
| rowspan="1" align="center"| יוהאן אוגוסט
| rowspan="1" align="center"| נסיכות אנהלט-צרבסט 1742–1747
|}

קטגוריה:נסיכי אנהלט-צרבסט
קטגוריה:בית אסקניה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא הפרוסי
קטגוריה:ילידי 1690
קטגוריה:נפטרים ב-1747
אתלטיקו גויאניינסה

אתלטיקו גויאניינסה (פורטוגזית: Atlético Clube Goianiense) הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר גויאניה שבברזיל. נכון לשנת 2021 משחק המועדון בליגה העליונה.

== היסטוריה ==
המועדון הוקם בשנת 1937 בעיר שנוסדה בשנת 1933. בשנת 1944 הקבוצה לראשונה ניצחה באליפות גויאס. בשנת 2004 הקבוצה ניצחה הליגה השלישית הברזילאית וכבר לאחר עונת 2005 אותה היא סיימה במקום הרביעי בליגה השנייה היא קודמה לליגת העל הברזילאית. לאחר מספר עונות היא ירדה בחזרה לליגה השנייה.

בעונת 2016 היא סיימה את ליגת המשנה במקום הראשון והעפילה לליגה הבכירה.

לזכותה 13 זכיות באליפות גויאס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1937
קטגוריה:גויאס
קסנרה

קסנרה (בספרדית: Casanare) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל במחוזות אראוקה בצפון, בוויצ'דה במזרח ובדרום-מזרח, במטה בדרום, ובקונדינמרקה ובבויאקה במערב.

המחוז משתרע על שטח של 44,640 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-370,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא יופל.

==היסטוריה==
בתקופת האימפריה הספרדית האזור היה שייך לפרובינציית קסנרה, שבירתה הייתה פורה (הנמצאת גם במחוז קסנרה המודרני). באזור התפתחו כמה מרידות החל מסוף המאה ה-18 שהיו הניצנים למאבק בשלטון הספרדי שהוביל לעצמאות האזור.

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 היו ניסיונות של המקומיים לגרום לכך שהוא ישתייך למדינת ונצואלה החדשה, אך בסופו של דבר האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית קסנרה שכללה את שטחי מחוז קסנרה העתידי ועוד מספר מחוזות מודרניים. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת בויאקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1866 טריטוריית קסנרה פוצלה ממדינת בויאקה ועברה לשליטה ישירה של השלטון הפדרלי. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז בויאקה. בעשרות השנים שלאחר מכן האזור עבר שינויים רבים מבחינת המעמד המנהלי שלו אך בסופו של דבר הוא נשאר חלק ממחוז בויאקה.

ב-28 בנובמבר 1973 פוצלה מהמחוז האינטנדנסיה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) קסנרה שחפפה לשטחי המחוז העתידי ושבירתה הייתה יופל. ב-4 ביולי 1991 שודרג מעמד האינטנדנסיה למחוז.

==כלכלה==
כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על גידול מקנה, חקלאות והפקת נפט משני שדות שהתגלו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קולומביה: מחוזות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1991