OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מספר סטירלינג

מספרי סטירלינג (על שם המתמטיקאי הסקוטי ג'יימס סטירלינג) הם מספרים דמויי המקדמים הבינומיים, המופיעים במגוון בעיות קומבינטוריות.. 

ישנן שתי משפחות של מספרי סטירלינג:
*מספרי סטירלינג מהסוג הראשון הם המספרים <math>S_1(n,k)</math> המתקבלים מן הזהות <math>(x)_n=\sum_{k\,=\,0}^nS_1(n,k)x^k=x(x-1)(x-2)\cdots(x-n+1)</math>.
*מספרי סטירלינג מהסוג השני הם המספרים <math>S_2(n,k)</math> המתקבלים מן הזהות <math>x^n=\sum_{k\,=\,0}^nS_2(n,k)(x)_k</math>.
:בניגוד לקודמיהם, אלה ניתנים לחישוב באמצעות הסכום
::<math>S_2(n,k)=\frac{1}{k!}\sum_{i\,=\,0}^k(-1)^{k-i}\binom{k}{i}i^n=\sum_{i\,=\,0}^k\frac{(-1)^{k-i}}{i!(k-i)!}i^n</math>
מהשוואת המונום העליון נובע כי <math>S_1(n,n)=S_2(n,n)=1</math>.

למספרים אלה יש משמעות קומבינטורית.
<math>(-1)^{n-k}S_1(n,k)</math> הוא מספר התמורות על <math>n</math> איברים שיש להן <math>k</math> מחזורים. למשל, <math>S_1(4,2)=11</math> כי יש 8 תמורות שמבנה המחזורים שלהן הוא 3+1, ועוד 3 שהמבנה שלהן הוא 2+2.
<math>S_2(n,k)</math> הוא מספר הדרכים לפרק קבוצה בת <math>n</math> עצמים ל-<math>k</math> תת-קבוצות לא-ריקות. למשל, <math>S_2(4,2)=7</math> משום שיש שבע דרכים לפרק קבוצה בת 4 איברים לשני חלקים: ארבע שבהן יש בקבוצה אחת איבר יחיד ובשנייה שלושה, ועוד שלוש שבהן יש בכל חלק שני איברים. מספרי סטירלינג מהסוג השני מקיימים את נוסחת הרקורסיה <math>S_2(n,k)=S_2(n-1,k-1)+kS_2(n-1,k)</math>.

סדרת המונומים <math>1,x,x^2,\ldots</math> מהווה בסיס סטנדרטי לחוג הפולינומים במשתנה אחד. גם הסדרה <math>(x)_0=1,(x)_1,(x)_2,\ldots</math> מהווים בסיס למרחב הזה, והמטריצות <math>(S_1),(S_2)</math> הן מטריצות מעבר מהבסיס הראשון לשני ובחזרה, בהתאמה. לכן הן הפוכות זו לזו: <math>(S_1)(S_2)=(S_2)(S_1)=1</math>, ומכאן הזהויות
:<math>\sum_{k\,=\,j}^nS_1(n,k)S_2(k,j)=\sum_{k\,=\,j}^nS_2(n,k)S_1(k,j)=\delta_{jn}</math>
לכל <math>j\le n</math>.

קטגוריה:קומבינטוריקה
בשר תותחים (סרט)

בשר תותחים (באנגלית: Cannon Fodder) הוא סרט אימה-אקשן ישראלי משנת 2012, בבימויו של איתן גפני ובכיכובם של לירון לבו, יפית שלו, רוי מילר, אמוס אינו, גומא שריג, עמית ליאור ושירה קצנלנבוגן.

עלילת הסרט מגוללת את סיפורה של יחידת עלית מובחרת בצה"ל היוצאת ללבנון ללכוד מבוקש חזבאללה, ומגלה לחרדתה כי הגיעה למדינה מוצפת זומבים. כאשר הקשר עם הפיקוד אבד, על החיילים לנסות ולשרוד לבדם.

"בשר תותחים" הוא סרט הזומבים הישראלי הראשון באורך מלא ובעברית, לאחר שקדמו לו סרט האימה הישראלי הראשון "כלבת", (2010) ו"מורעלים" (2011) - סרט זומבים קצר.

== רקע ==
את הסרט ביים איתן גפני. גפני הוא אחד ממפעילי הבלוג "רוזבאד" ובאמצעותו הפיץ את הטיזר לסרטו במטרה לגייס כספים עבור הסרט, שזכה לתמיכה מלאה מטעם קרן הקולנוע הישראלי במסלול "קולנוע גרילה", ומומן מכספם של משקיעים פרטיים. הוא הופק על ידי חברת ההפקות "חוף לבן", חברת הפקות שהקימו ב-2011 איתן גפני, תום גולדווסר ויפית שלו (מפיקי הסרט), וזהו הסרט הראשון באורך מלא שנעשה בהפקתהּ. גם אוניברסיטת תל אביב הייתה שותפה בהפקת הסרט, מאחר שהוא היה פרויקט הגמר של תום גולדווסר ושל איתן גפני בלימודי קולנוע.

== תקציר העלילה ==
דורון גבע (לירון לבו) הוא סוכן במערכת הביטחון הישראלית העומד לפני פרישה. במשימתו האחרונה, הוא נשלח אל מעבר לגבול לבנון עם כוח מובחר שלא פגש קודם לכן, על מנת לחטוף איש חזבאללה ולהביאו לישראל במהירות. במשימתו הוא נאלץ להתמודד עם חיילים שלא בוטחים בו ועם אויב לא מוכר - נראה כי האזור שאליו נשלחו נשלט למעשה על ידי זומבים. כעת עליהם להילחם על חייהם.

== צוות השחקנים ==
{| width="50%" class="wikitable"
|-
! width="10%"| שם השחקן/ית
! width="10%"| שם הדמות
|-
| לירון לבו
| דורון גבע
|-
| יפית שלו
| נואל
|-
| רוי מילר
| דניאל
|-
| אמוס אינו
| מוטי
|-
| גומא שריג
| אבנר
|-
| עמית ליאור
| גידי
|-
| שירה קצנלנבוגן
|מיכל
|-
| רפי אדיר
| רפי
|}

== מועמדויות וזכיות בפרסים ==
בתחילת אפריל 2013, זכה הסרט בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל "Bare Bones" האמריקאי.
שבוע לאחר מכן, זכה הסרט בציון לשבח מיוחד מטעם חבר השופטים בפסטיבל "Detective Fest" ברוסיה.

==ראו גם==
* מסווג חריג
* אני לא מאמין, אני רובוט?!
* חתולים על סירת פדלים
* כלבת (סרט)
* מורעלים
* מי מפחד מהזאב הרע (סרט)

== לקריאה נוספת ==
* עידו רוזן. פחדים לאומיים בסרטי האימה בקולנוע הישראלי. עבודת גמר לשם קבלת תואר M.A. אוניברסיטת תל אביב, 2017.
*Ido Rosen. "National Fears in Israeli Horror Films." Jewish Film & New Media 8.1 (2020): 77-103

== קישורים חיצוניים ==

מידע וכתבות:
* 
*
*[http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/299/319.html סרטי האימה הישראליים: הפריחה נמשכת], סקירה כללית - באתר וואלה
* 
* 

ביקורות:
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי אימה ישראליים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטי זומבים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
You Never Give Me Your Money

You Never Give Me Your Money הוא שיר רוק של הביטלס, מהאלבום Abbey Road משנת 1969. 

זהו השיר הראשון במחרוזת Abbey Road. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (המזכה ניתן גם לג'ון לנון). לפי דברי מקרטני, עיקר ההשראה לשיר נובעת מהאווירה הלא נעימה שנוצרה בניהולו הכספי של אלן קליין, מנהל הלהקה שהחליף את בריאן אפשטיין, ומונה למרות התנגדותו העקרונית של מקרטני בסוף שנות ה-60. בשיר יש מוטיבים נוספים כגון החיים הפשוטים ללא עושר רב. השיר נפתח כבלדת רוק המתחילה במנגינת פסנתר, וממשיך בסגנון רוקיסטי יותר ביחס לשקט בפתיחה. לקראת סיום השיר ישנה חזרה על ריף גיטרה ולאחריו לנון וג'ורג' האריסון אומרים: "1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 all good children go to heaven". השיר נגמר בצלילי צרצרים ובכך מוביל לשיר הבא: Sun King. הלחן והמילים של השיר נוספו גם בשיר Carry That Weight.

בסיקור של השיר הוא חולק לשלושה חלקים ש״תואמים, אבל בפועל לא קשורים האחד לשני״

== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|54
|}
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירי 1969
קטגוריה:שירים באנגלית
טוביה שפירא

טיבי שפירא מימין עם [[משה דיין ומפקד מבצע עלי זית סא"ל אריאל שרון, דצמבר 1955]]
טוביה (טיבי) שפירא (נולד ב-5 בספטמבר 1931) הוא אלוף-משנה בדימוס בצה"ל, ממקימי ומפקדי חטיבת הצנחנים.

==ביוגרפיה==
נולד בליטא ובגיל חצי שנה עלתה משפחתו לארץ ישראל. שפירא גדל והתחנך ברמת גן. בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח ועבר הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה. שפירא הוצב בגדוד הראשון של חטיבת יפתח ובמלחמת העצמאות לחם בקרב משמר העמק ובקרב על זרעין. בהמשך השתתף במבצע מטאטא ובקרבות מלכיה. שפירא נפצע במבצע דני, אולם הוא שב עד מהרה לגדוד ולחם במבצע יואב. לאחר המלחמה השתחרר מצה"ל והיה ממקימי מושב משמר הירדן. במהלך שירות המילואים עבר בשנת 1953 קורס קצינים ובסיומו שב לשירות קבע בנח"ל כמפקד מחלקה בהיאחזות הנח"ל בקיבוץ גונן ולאחר מכן בזו שבקיבוץ יטבתה. כמו כן שימש כמ"מ ביחידת הסיור 130 של הנח"ל. בשנת 1954 התנדב שפירא לשרת בגדוד הצנחנים 890, עליו פיקד אריאל שרון, עבר קורס צניחה והוצב כמפקד כיתה בקורס מ"כים של פלוגה א' עליה פיקד סרן סעדיה אלקיים (סופפו). שפירא לחם כמפקד כיתה במבצע חץ שחור ובהמשך השתתף כסגן מפקד פלוגה ד' בפעולת התגמול בח'אן יונס ובמבצע כנרת, במהלכו לקח פיקוד על הכוח משנהרג מפקד הפלוגה יצחק בן מנחם ("גוליבר"). בעקבות נפילתו של בן מנחם מונה שפירא למפקדה של פלוגה ד'. בהמשך מונה בשנת 1956 למפקד פלוגה ב' בגדוד 890 ובמלחמת סיני צנח בראשה במצבת פרקר ולחם בקרב המיתלה ובכיבוש ראס סודר, א-טור ושארם א-שייח'. בשנת 1957 שימש כמדריך בבית הספר לקצינים.

בשנת 1959 השתלם במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. עם הקמתה של חטיבה 226, חטיבת המילואים הראשונה של הצנחנים, בשנת 1961 מונה שפירא כסגנו של מפקד החטיבה אהרן דוידי. במלחמת ששת הימים שימש כמפקד גדוד הנח"ל המוצנח ולחם בראשו בקרבות לכיבוש רפיח. במהלך הקרב על רפיח נפצע שפירא אולם המשיך לפקד על גדודו. ב-1968 השתתף בפעולת כראמה כמג"ד הנח"ל המוצנח. בשנת 1970 שימש שפירא כמפקד בית הספר לצניחה. לאחר תפקיד זה השתלם שפירא בבריטניה באקדמיה המלכותית הצבאית בסנדהרסט (Royal Military Academy, Sandhurst). במלחמת יום הכיפורים פיקד על חטיבת הנגב וכמפקד חטיבת מרחב שלמה. תחת פיקודו פעלה החטיבה במרחב שלמה וביצעה במרדפים אחר יחידות קומנדו מצרי שהונחתו ממסוקים באזורי עיון מוסא, אבו זניימה ואבו רודס. במרדפים אלו הרגו אנשי החטיבה עשרות אנשי קומנדו מצרים ושבו מאות. גם לאחר תום המלחמה המשיכה החטיבה לשרת בפיקוד מרחב שלמה החדש שהוקם במהלך המלחמה. בשנת 1976 השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו עסק בחקלאות.

שפירא נשוי לרחל ואב לשני בנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.202.org.il/Pages/Footer/eduyot/korot/tibi.php קורות חיים: טוביה (טיבי) שפירא], מתוך אתר "הצנחנים עשור הראשון 1958-1948"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מפקדי חטיבת הנגב
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הצנחנים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חטיבת יפתח במלחמת העצמאות
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מועצה אזורית מבואות החרמון: אישים
קטגוריה:משמר הירדן
ארגון הרובאים הריבוני הקנדי

ארגון הרובאים הריבוני הקנדי (באנגלית: Dominion of Canada Rifle Association, בראשי תיבות: DCRA) נוסד ב-1868 במטרה לקדם ולעודד את תחום הקלעות בקנדה.

בהיותו גוף ממשלתי, בניגוד למקבילים לו במדינות אחרות, הוא מתרכז בקידום הקלעות הצבאית (Fullbore Target Shooting – קטגורית קליעה במדינות חבר העמים הבריטי, העושה שימוש בנשקים צבאיים, בדרך כלל בקוטר 7.62x51 NATO), אותה היא מחשיבה לתרומה לאומית וחיובית למדינה. תחום פעילות נוסף של הארגון הוא החדרת נושא בטיחות כלי נשק למודעות החברתית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קנדה: ארגונים
קטגוריה:ארגונים למען זכויות נשק
אסופות (תנועת העבודה)

לוגו אסופות
אסופות, קבצים לתולדות תנועת העבודה בעם ישראל היה כתב עת מדעי בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית וארכיון העבודה של ההסתדרות הכללית, ראה אור בתל אביב משנת תש"ז 1947 עד שנת תשל"ג 1973. 

הנושאים בהם עסק "אסופות" היו קשורים להיבטים שונים בתולדות שלל תנועות הפועלים היהודיות בארץ ישראל ובתפוצות.

בין עורכיו היו ההיסטוריונים: שמואל אטינגר, יוסף גורני, בנימין יצחק מיכלי, מרדכי דינבורג, ישראל קולת, יהודה סלוצקי, מתתיהו מינץ וגצל קרסל. בין הכותבים בכתב העת היו חיים שצקר, מנדל זינגר, פרלה רייכר, מנשה גפן ודן גלעדי. 

בין הנושאים שנידונו בו היו ההסתדרות הכללית והקמתה, המפלגה הקומוניסטית הישראלית, מפלגת פועלי ציון וסניפיה ברחבי תבל, תנועות שמאל ושמאל רדיקלי ביהדות העולם, ובכלל זה בדרום אמריקה, ותנועות הנוער היהודיות, ובכלל זה תנועת החלוץ.

קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה

קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קו (שווייץ)

קו (בצרפתית: Caux) אתר נופש בקנטון וו בשווייץ, הצופה על אגם ז'נבה באזור מונטרה.

==ניצולי "רכבת קסטנר" בקו==

המלונות של קו, שהתרוקנו מתיירים ופשטו את הרגל במהלך מלחמת העולם השנייה, שימשו את השלטונות השווייצריים לשיכון פליטים ושבויי מלחמה של בעלות הברית שהצליחו להימלט לשווייץ. מדצמבר 1944 ועד יולי 1945 שוכנו שם ניצולי "רכבת קסטנר" שהגיעו לשווייץ. רובם במה שהיה מלון "קו פלס" והדתיים במה שהיה מלון "רגינה".

בשנת 1999 הוצב במקום לוח זיכרון "לזכר הפליטים היהודיים ששוכנו כאן במהלך מלחמת העולם השנייה ולזכר היהודים שגורשו חזרה מהגבול השווייצרי".

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.myswitzerland.com/wispo_images/karten/584_KARTE.jpg מפה מאוירת של אזור קו]
*[http://www.flickr.com/photos/joyoflife/111251101/in/set-72057594080220503 צילום עדכני של המלון ועדות על מעצר ניצולי "רכבת קסטנר" שם בחורף 1944/45]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניצולי רכבת ההצלה של קסטנר
קטגוריה:מונטרה
קטגוריה:שווייץ: יישובים
קטגוריה:וו (קנטון): גאוגרפיה
מסדר פרחי הפאולוניה

מסדר פרחי הפאולוניה (ביפנית: 桐花章, תעתיק: טוֹקָה-שוֹ) הוא מסדר יפני. המסדר נוסד ב-1888 כעיטור הגבוה ביותר במסדר השמש העולה, אך בשנת ב-2003 הפך למסדר בפני עצמו. הדרגה היחידה במסדר זה היא "הסרט הגדול של מסדר פרחי הפאולוניה" (旭日桐花大綬章), הגבוהה יותר בחשיבותה ממסדר השמש העולה, אך נמוכה ממסדר החרצית.

עיצוב המדליה מכיל צלב מוזהב עם קרניים לבנות מצופות אמייל, שבמרכזו דיסקה אדומה - המייצגת את השמש העולה - מוקפת בקרניים אדומות ובשלושה פרחי פאולוניה בין כל זרוע של הצלב. המדליה תלויה משלושה עלי פאולוניה מצופי אמייל על סרט אדום עם שוליים לבנים. את העיטור עונדים על כתף ימין.

כוכב המסדר זהה למדליה, אך ללא עלי הפאולוניה וללא הסרט, ויש לענוד אותו בצד שמאל של החזה.

==מקבלי העיטור==
להלן רשימה חלקית של חברי המסדר:
*דניאל אינווי
*יוזף פילסודסקי
*וולטר מונדייל
*טושיקי קאיפו

==ראו גם==
*מסדר השמש העולה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www8.cao.go.jp/shokun/en/grand-cordon-of-the-order-of-the-paulownia-flowers.html אתר לשכת העיטורים במשרד ראש הממשלה]
* 

קטגוריה:יפן: סמלים לאומיים
קטגוריה:יפן: אותות ועיטורים אזרחיים
קטגוריה:מסדר השמש העולה
מסדר החרצית

המסדר העליון של החרצית (ביפנית: 大勲位菊花章, תעתיק: דאי-קונאי קיקָה-שוֹ) הוא המסדר הגבוה ביותר ביפן. דרגת הסרט הגדול של המסדר נוסדה ב-1876 על ידי הקיסר מוצוהיטו, ודרגת הענק נוסדה ב-4 בינואר 1888. למעשה, אין כל הבדל בין הדרגות השונות, ומבחינה טכנית למסדר דרגה אחת בלבד. בניגוד למקביליו האירופאים, ניתן לצרף אדם למסדר לאחר מותו.

עיטור הצוואר מוענק אך ורק לאחר המוות, מלבד הקיסר, המחזיק בו אוטומטית. יוצאים מן הכלל הם ראשי מדינות זרות, העונדים את העיטור כסמל לידידות. עיטור הסרט הגדול הוא העיטור הגבוה ביותר אותו יכול אזרח יפני לקבל במהלך חייו. מלבד חברי המשפחה הקיסרית, הוענקו רק שלושה עיטורי סרט ליפנים בימי חייהם, ועוד אחד-עשר לאחר המוות.

תג המסדר מכיל קרניים לבנות מצופות אמייל ובעלות שולי זהב, ובמרכזו דיסקה אדומה - המייצגת את השמש העולה. בכל אחת מפינות התג מופיע פרח חרצית צהוב מצופה אמייל על רקע עלי חרצית מצופים אמייל. התג תלוי על פרח חרצית מצופה אמייל, המוצמד לסרט או לענק.

כוכב המסדר זהה לתג, אך הוא בצבע כסף וללא הפרח המחבר, ויש לענוד אותו בצד שמאל של החזה. הסרט הגדול הוא אדום בעל שוליים כחולים כהים, ויש לענוד אותו על כתף ימין.

==מקבלי העיטור==
להלן רשימה חלקית של חברי המסדר:

===ענק===
*אקיהיטו, קיסר יפן
*אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת
*קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה
*ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, מלך בהוטן
*עבדאללה השני, מלך ירדן
*בניטו מוסוליני 

===סרט גדול===
* פיליפ, דוכס אדינבורו
* צ'ארלס, נסיך ויילס
* ויקטוריה, נסיכת שוודיה
* יסוהירו נקסונה
* טומאס הנדריק אילווס
* רונלד רייגן

==ראו גם==
*מסדר השמש העולה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www8.cao.go.jp/shokun/en/supreme-orders-of-the-chrysanthemum.html אתר לשכת העיטורים במשרד ראש הממשלה]
* 

קטגוריה:יפן: סמלים לאומיים
קטגוריה:יפן: אותות ועיטורים אזרחיים
ניקולה ברלי

ניקולה אן ברלי (באנגלית: Nichola Ann Burley; נולדה ב-26 בדצמבר 1986) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר בזכות תפקידה כקארלי ב-StreetDance 3D.

== ביוגרפיה ==
ברלי נולדה בהרהילס שבלידס ולמדה במשך חמש שנים בבית הספר וולטון לריקודי תיאטרון. קריירת המשחק של ברלי החלה בשנת 2005 כאשר היא הופיעה כמישל בסרט "אהבה + שנאה". בנובמבר 2006 היא הופיעה כזואי בסרט הטלוויזיה של דומיניק סאווג', "Born Equal", וקצרה שבחים מצד המבקרים על הופעתה. בשנת 2010 היא הופיעה בסרט הריקודים StreetDance 3D בתפקיד הראשי לצד שרלוט רמפלינג.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| border="2" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin: 1em 1em 1em 0; background: #f9f9f9; border: 1px #aaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 100%;"
|- style="background:#B0C4DE;"
! שנה
! סרט
! תפקיד
! במאי
|-
|2005
|Love + Hate
|מישל
|דומיניק סאווג'
|-
|2008
|Donkey Punch
|תמי
|אולי בלקבורן
|-
|2009
|Kicks
|יסמין
|לינדי היימן
|-
|rowspan="3"|2010
|StreetDance 3D
|קארלי
|מקס גיבה ודניה פסקוני
|-
|SoulBoy
|ג'יין רוג'רס
|שימי מרקוס
|-
|Edge
|סופי
|קארול מורלי
|-
|rowspan="4"|2011
|Guarding Angel
|אנג'ל
|האוורד ריינר
|-
|Supermarket Girl
|מישל
|מאט גרינהל
|-
|אנקת גבהים
|איזבלה לינטון
|אנדרה ארנולד
|-
|R
|ואל
|דויל הופר
|-
|rowspan="3"|2012
|28 קילו
|אנדרה פטרסון
|דייוויד קיו וניל תומפסון
|-
|Payback Season
|ליסה
|דני דונאלי
|-
|Jump
|גרטה
|קיירון ג'. וולש
|-
|}

=== טלוויזיה ===
{| border="2" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin: 1em 1em 1em 0; background: #f9f9f9; border: 1px #aaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 100%;"
|- style="background:#B0C4DE;"
! שנה
! שם
! תפקיד
! הערות
|-
|2005
|The Ghost Squad
|נטלי
|עונה ראשונה פרק מספר 3 - "Heroes"
|-
|rowspan="4"|2006
|Shameless
|קלוו
|עונה שלישית פרק שישי.
|-
|Goldplated
|דונה
|הופיעה בכל הפרקים.
|-
|Born Equal
|זואי
|בבימויו של דומיניק סאווג'.
|-
|Drop Dead Gorgeous
|קאתי מקאליר
|פרקים: עונה 1:1 - 4; עונה 2: 1, 2 ו-6.
|-
|2008
|Spooks: Code 9
|ליזי
|עונה ראשונה פרק שלוש.
|-
|rowspan="2"|2009
|המפקח ג'ורג' ג'נטלי
|פואן גריינג'ר
|פרק שני בעונה השנייה: "Gently in the Night"
|-
|The Fixer
|סאוונה פורד
|פרק ראשון ושני בעונה השנייה
|-
|rowspan="3"|2011
|Lewis
|קרן ווילד
|פרק שלוש בעונה החמישית: "The Mind Has Mountains"
|-
|Candy Cabs
|ויטני וייטבורן / ויטני וייטהד
|הפרק הראשון השני והשלישי בעונה הראשונה.
|-
|סקוט וביילי
|אנה קונווי
|פרק שלוש בעונה הראשונה
|-
|2021
|מאחורי עיניה
|סופי
|מיני-סדרה
|-
|2023
|הזהב <small>(אנ')</small>
|ברנדה נוי
|5 פרקים
|-
|TBA
|Protection
|
|סדרת טלוויזיה עתידית של ITVX
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1986
מבוזי

מבוזי (בצרפתית: Ilot Mbouzi; בקומורית: Chissioua Mbouzi) הוא אחד האיים במצר מוזמביק המרכיבים את מיוט. זהו האי הרביעי בגודלו במיוט, והוא ממוקם בין האיים פטי-טר וגראן-טר.

מבוזי הוא אי בזלתי שמתפרס על פני שטח של 840 דונם והנקודה הגבוהה בו מתנשאת לרום של 153 מטר מעל פני הים. היום האי לא מיושב אולם בעבר האי שימש לרעיית עיזים, ומכאן מקור שמו שכן m'bouzi בשיקומורית הוא עז. כמו כן, האי שימש כמושבת מצורעים.

==פאונה==
האכלת למורים בשמורה
האי שימש במשך שנים כמקום השבה של תת-מין של למור חום הייחודי לאי, למור חום מיוט (שם מדעי: Eulemur fulvus mayottensis) לטבע. כאשר למור היה נמצא פצוע, הוא היה עובר לידי ארגון שדאג לטיפול בו. הוא היה מועבר לאי מבוזי והארגון היה דואג להאכיל אותו. הלמורים שהיו נפוצים בכל איי מיוט נמצאים בסכנת הכחדה. בפטיט-טר הלמור נכחד מהטבע ובגראד-טר האוכלוסייה טקנה מאוד בעקבות תהליך אורבניזציה שעובר על האי, הקטנה באזורי המחיה וטריפתם על ידי כלבים שהביאו בני האדם.
האי מבוזי שהיה לא מיושב היה הפתרון להצלת הלמורים וכך תוך 13 שנים גדלה אוכלוסיית הלמורים באי מ-20 ל-650. הלמורים מתרכזים ב-30 דונם מסביב למושבת המצורעים שמאוישת על ידי ארגון הצלת הלמורים. הצמחייה באי אינה מספקת מספיק מזון ל-650 למורים ובאי ברוב ימות השנה אין מקור מים מתוקים, כך שהלמורים תלויים בהאכלה מבני האדם ולא יכולים להסתפק במזון מהטבע.

בעקבות יישוב האדם באי, הגיעו לאי גם עכברושים. משום שעכברושים הם אוכלי-כל, הם אוהבים מאוד איים טרופיים שבו אין להם טורפים טבעיים ויש להם מזון רב מהצומח. כמו כן, הם הופכים להיות טורפי-על של אוכלוסיות הציפורים, זוחלים וחרקים שבאי. בגלל הריבוי המהיר שלהם, הם מהווים סכנה לצמחיית האי וכן הם מעבירים מחלות ללמורים, דבר שמהווה סכנה חמורה למין זה של למורים.

באי מיני זוחלים רבים ביניהם השממית Phelsuma robertmertensi והנחש Typhlops comorensis שהם מינים אנדמיים למיוט (לא רק באי מבוזי).

==פלורה==
הצומח באי מתאפיין כיער טרופי יבש. מלבד עצים אלו, בעקבות התיישבות האדם באי, קיימים שם גם עצי מנגו ממין Mangifera indica, לנטנה ססגונית וטוליפ גבון (Spathodea campanulata). מלבד עצים אלו, היער המקורי מכסה תחתיו מינים אנדמיים רבים כמו הסחלבים Cynorkis flexuosa, Nervilia kotschyi,Angraecum leonis, Vanilla humblotii.

בין הצמחים השונים נמצא הצמח Lagrezia comorensis ממשפחת הירבוזיים שהוא מין אנדמי לקומורו, המין לא אותר משנת 1854 בכל קומורו, אך בשנת 2008 הוא נמצא באי מבוזי.

באי מיני מנגרובים קטנים הגדלים ליד האוקיינוס.

==שמורת טבע==
בעקבות מגוון המינים ונדירותם, ממשלת צרפת הכריזה על האי כולו כשמורת טבע בשנת 2007. זו הייתה שמורת הטבע הראשונה במיוט והוחלט שארגון הטבע של מיוט (L'association des Naturalistes de Mayotte) ינהל את השמורה.

לאחר ההכרזה התעוררה בעיה, מכיוון שהאי אינו מספק את מזונם של כל קופי הלמור, נדרש להמשיך להאכיל את הלמורים, דבר שנוגד את הכרזת שמורת הטבע בו אסור להאכיל את בעלי החיים הנמצאים בו. נכון להיום, כבר לא משיבים את הלמורים לאי, אולם עדיין מאכילים את 600 הלמורים הנמצאים באי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.getamap.net/maps/mayotte_%5B_france_%5D/mayotte_(general)/_mbouzi_chissioua/ מידע על האי מאתר getamap]

קטגוריה:מיוט
קטגוריה:אפריקה: שמורות טבע
קטגוריה:איים באוקיינוס ההודי
ים סקוטיה

ג'יימס קיירד" באיי הפיל, ב-24 באפריל 1916.]]

ים סקוטיה (באנגלית: Scotia Sea; בספרדית: Mar del Scotia) הוא ים הנמצא רובו באוקיינוס האטלנטי הדרומי, וחלקו באוקיינוס הדרומי.

מזג האוויר בים סוער וקר, בדרך-כלל. הוא שוכן בין ים ארגנטינה, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, איי אורקני הדרומיים, וחצי האי האנטארקטי. האיים הנזכרים שוכנים כולם בפסגות רכס דרייק, והים גובל במערבו במעבר דרייק.

ים סקוטיה משתרע על שטח של כ-900,000 קמ"ר. כמחצית משטח הים מתנשא על מדף יבשתי. האיים בים הם סלעיים ומכוסים בחלקם קרח בימות השנה החורפיים.

== היסטוריה ==
השם ניתן לים בשנת 1932 על שם ספינת המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה תחת הנהגתו של ויליאם ספירס ברוס, אשר נקראה "סקוטיה". החצייה המפורסמת ביותר של הים נעשתה בשנת 1916 על ידי סר ארנסט שקלטון וחמישה אחרים שהיו בסירת ההצלה ג'יימס קיירד כשעזבו את אי הפיל בדרכם אל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים.

בארגנטינה, ים סקוטיה נחשב לחלק מים ארגנטינה (בספרדית: Mar Argentino), ועל רבים מהשטחים טוענת ארגנטינה לבעלות, כגון איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי פוקלנד, הנמצאים בתוך אזור זה.

ב-20 באוגוסט 2006 התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 7.0 בסולם ריכטר באזור הים, ב-13:41 (זמן מקומי).

==קישורים חיצוניים==

* 

סקוטיה
סקוטיה
קטגוריה:האזור הסאב-אנטארקטי
אל-כופרה

אל-כופרה (בערבית: الكفرة; בתעתיק מדויק: אלכֻּפֿרָה) היא שקע ונווה מדבר במחוז כופרה בדרום-מזרח קירנאיקה בלוב. בסוף המאה ה-19 הייתה כופרה למרכזו של המסדר הסנוסי. המקום שימש כזירת קרבות במהלך מלחמת העולם השנייה. בקרב על אל-כופרה בתחילת שנת 1941 כבשו כוחות צרפת החופשית את אל-כופרה מידי כוחות איטליה הפשיסטית.

שקע אל-כופרה שוכן במקום מבודד, לא רק בשל מיקומו בלב מדבר הסהרה, אלא בהיותו מוקף משלושת עבריו בשקעים נוספים. הודות לכך הוא שולט על נתיבי המעבר במדבר ממזרח למערב. 

בתקופת השלטון הקולוניאלי האיטלקי הייתה אל-כופרה תחנה חשובה בתעבורה האווירית מצפונה של לוב למושבות איטליה במזרח אפריקה. כיום היא משמשת תחנה בדרכם של פליטים ומבקשי עבודה מאפריקה לחופי לוב ולאירופה.

== מלחמת העולם השנייה ==
הקרב על אל-כופרה (בצרפתית: Bataille de Koufra) הוא קרב שנערך במלחמת העולם השנייה, ב-31 בינואר–1 במרץ 1941 בין כוחות איטליה הפשיסטית ששלטו בלוב, ובין כוחות צרפת החופשית בפיקודו של הקולונל פיליפ לקלרק שהסתייעו ביחידת קבוצת המדבר ארוכת הטווח של הצבא הבריטי. הקרב הסתיים בכיבוש נווה המדבר האסטרטגי אל-כופרה בדרום מזרח לוב על ידי כוחות צרפת החופשית.

במבצע הסכמה בין התאריכים 13 עד 14 בספטמבר 1942 כלל כוחות היבשתיים במבצע הגיעו מנאת המדבר אל-כופרה במסע ארוך שעקף את קווי צבא גרמניה הנאצית מדרום. נערך ניסיון להנחית כוחות קומנדו מהים. עיקר הכוח היבשתי הבריטי התחפש ל"שבויי מלחמה" שעליהם "שמרו" חיילים מקבוצת החקירה המיוחדת (SIG) הלבושים כחיילים גרמנים. הלוחמים נסעו בכלי רכב גרמניים. הנחיתה מהים נכשלה, והכוח היבשתי נאלץ להילחם מול כוחות איטלקים וגרמנים עדיפים. רוב הכוח הבריטי נהרג או נשבה ורק מעטים (ובהם קפטן באק מפקד היחידה וחלק מאנשי יחידת SIG) הצליחו לחזור לקווי הבריטים. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לוב
קטגוריה:לוב: גאוגרפיה
קטגוריה:לוב: היסטוריה
קטגוריה:לוב: מחוז כופרה
אליעזר ניצברג

הרב אליעזר ניצברג
כריכת הספר דמשק אליעזר
הרב אליעזר ניצברג (ה'תר"ט, 1849 – ה'תרצ"ה, 1935) מהזרם הליטאי, נחשב לאחד מגדולי דורו בתורה, בחריפות ובבקיאות. חיבר את הספרים: "דמשק אליעזר", יד אליעזר", "תורת אליעזר", "דבר אליעזר".
==ביוגרפיה==
ניצברג נולד בשנת ה'תר"ט בעיר פרוז'ני שבפלך גרודנו שבליטא לאביו הרב דוד יהודה ואמו רלה. משחר נעוריו ניכרה שקידתו העזה לתורה. נישא ובגיל 26 כבר שימש כאב"ד בעיירה קטנה הולינקה שבפלך סובאלק שם היו לו התנאים להתמסר ללימודים ולחיבור ספריו.
בהיותו בן 34 סיים הרב את כתיבת ספרו הראשון "דמשק אליעזר" (כרך ראשון, וילנה, תר"נ). הספר הוא פרוש לחושן משפט וכולל חידושים וביאורים בעניינים הנוגעים להלכה. בספר חידושים אמיתיים שהתקבלו בברכה ולהסכמה מפוארת של גדולי הדור ההוא.
כ-30 שנה שימש הרב ניצברג אב"ד בהולינקה, שם סיים את כרך ב' של הספר "דמשק אליעזר" (וילנה תרנ"ז), ואת "דברי אליעזר" בשני כרכים (וילנה תרס"ג, תרע"א) - חידושים וביאורים על שולחן ערוך אבן העזר.

בשנת תרע"א (1911) נבחר לשמש כאב"ד בעיר קובל שבמחוז ווהלין שנחשבה בימים ההם עיר גדולה ובה כ- 13,000 יהודים וכ- 40 בתי כנסת. הרב התחבב על כל שכבות הציבור למרות שרוב תושבי העיר היו חסידים, והחלה אז לנשב רוח הציונות. לדרשותיו ולפסיקותיו של הרב יצאו מוניטין למרחוק.
בשנת 1921 עם כיבוש קובל על ידי הפולנים אסרוהו היות שסירב למסור לשלטונות על הקומוניסטים שבין היהודים. בלחץ הקהל הוא שוחרר.
בקובל הדפיס הרב ניצברג עוד 3 ספרים. "תורת אליעזר" (וילנה תרפ"ה) ובו חידושים וביאורים על שולחן ערוך ואורח חיים, ואת הספר "יד אליעזר" בשני כרכים (ורשה תרצ"א) העוסק בחידושים וביאורים על שולחן ערוך יורה דעה. לפני פטירתו חיבר ספר נוסף שלא זכה לסיימו.

בתו אידה נישאה לסופר ההוגה קלמן גוטנבוים.

בט"ז בשבט תרצ"ה נפטר הרב. בתי המסחר היהודיים בקובל נסגרו לרגל מותו וכל יהודי העיר והרבנים מהסביבה השתתפו בהלוויית הצדיק.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.israeli-kovel-org.org/kovelbook.html על דמותו. ספר קובל, עמ' 239-240. מספרי העמודים על פי הספר]
* [http://www.otzar.org//wotzar/book.aspx?147467 מתוך ספרו "יד אליעזר", מבוא- עמ' ]17-22
* 

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:אבות בתי דין
בועל ארמית

בספרות ההלכה, בועל ארמית הוא יהודי המקיים יחסי מין עם גויה. קיימים איסורים מדאורייתא ומדרבנן על מעשה זה.

==האיסור==
קיימות מספר דרגות חומרה באיסור בעילת ארמית:

=== איסור חיתון ===

איסור נישואין עם גוי. התורה כותבת . לפי חלק מהפוסקים איסור זה חל רק על שבעת העממים, ולפי הרמב"ם הוא חל על כל הגויים, בתלמוד הועלתה אפשרות שהאיסור חל רק כאשר הגוי הוא הגבר, והיהודייה צפויה להימשך אחריו., אך הרמב"ם פוסק שהאיסור קיים בשני המצבים של נישואי תערובת.

=== בעילה בפרהסיא ===

על בעילת גויה בפרהסיא למדו חכמים בתלמוד ממעשהו של פינחס ש"קנאים פוגעין בו", אמנם אף שהיא הלכה, אין מורין כן.

=== בעילה בצנעה ===
בעילת גויה אסורה גם בצנעה. יש הסוברים שהאיסור בצנעה הוא מדרבנן, איסור שנגזר על ידי בית הדין של החשמונאים, ויש הסוברים שהאיסור הוא מהתורה, וכך הוכיח הרב שאול מורטירה. לשיטה זו התקנה הייתה להעניש את העובר במכת מרדות. העונש על איסור זה הוא מכת מרדות. כאשר לא קיבל העובר על האיסור מלקות בידי בית דין, נאמר בתלמוד שעונשו הוא כרת, לפי הכתוב בנביא: 

טעם התקנה הוא מפני ארבע סיבות, לפי רב דימי, שסימנן נשג"א:
* נידה - הגויות אינן מקפידות על טהרתן ועל נידתן, ואם כן עלול הוא לבוא גם לידי בעילת יהודייה נידה.
* שפחה - שמא יבוא לבעול שפחה, האסורה מהתורה מדין "לא תהיה קדשה". מי שאינו מקפיד על בעילת מי שאינה יהודייה, עלול גם לבוא לידי בעילת שפחה.
* גויה - שמא מתוך קיום יחסי מין עם הגויה, יבוא גם להתחתן עימה, ולעבור בכך איסור מהתורה "ולא תתחתן בם", כדלעיל.
* אשת איש - בבעילת גויה נשואה קיים גם חשש שיבוא לבעול אשת איש יהודייה שאיסורה מדאוריתא, ודינה ביהרג ואל יעבור, למרות שאין יהודי נהרג על בעילת אשת איש גויה. 
לפי רבין, הסיבה הרביעית היא "זונה" - מכיוון שיש גויות נשואות המזנות מתחת בעליהן, וכאשר הבועל הוא כהן קיים חשש שמתוך בעילת הגויה יבוא גם לבעול זונה יהודייה, האסורה לכהן מהתורה.

בעקבות איסור זה, בעילת גויה בפרהסיא אסורה ביהרג ואל יעבור, מכיוון שהיא נחשבת כאביזרייהו של גילוי עריות שהם כל איסורי יחסי מין שעונשם מיתה.

==לקריאה נוספת==
* האנציקלופדיה התלמודית, בועל ארמית, כרך ג' עמ' י"ד - ט"ז

==קישורים חיצוניים==
"[http://www.yeshiva.org.il/wiki/index.php?title=%D7%9E%D7%99%D7%A7%D7%A8%D7%95%D7%A4%D7%93%D7%99%D7%94_%D7%AA%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%93%D7%99%D7%AA%3A%D7%91%D7%95%D7%A2%D7%9C_%D7%90%D7%A8%D7%9E%D7%99%D7%AA בועל ארמית]", מתוך מיקרופדיה תלמודית
* 
* הרב דוד כוכב, [http://daf-yomi.com/DYItemDetails.aspx?itemId=46655 איסור התורה בבועל ארמית], באתר פורטל הדף היומי
* הרב אוהד פיקסלר, [https://etzion.org.il/he/talmud/seder-nezikin/massekhet-avoda-zara/%D7%A2%D7%91%D7%95%D7%93%D7%94-%D7%96%D7%A8%D7%94-%D7%A0%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%90%D7%99-%D7%AA%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%91%D7%AA חשש חתנות - נישואי תערובת], באתר ישיבת הר עציון

==הערות שוליים==

קטגוריה:איסורי עריות
קטגוריה:גוי (יהדות)
קטגוריה:משפט עברי: דיני נפשות
קטגוריה:פרשת בלק
קטגוריה:התבוללות
יונה רוזנפלד (סופר)

מתוך עיתון הינט 1928
יונה רוזנפלד (ביידיש: ראזענפעלד; 1880 – 9 ביולי 1944) היה סופר יידיש שהתפרסם בשל הנובלות הפסיכולוגיות שלו.

==ביוגרפיה==
רוזנפלד נולד בשנת תרמ"א בעיירה סטארי צ'ורטוריסק שבווהלין. למד בחדר ובישיבה, אך נאלץ לנטוש את לימודיו עם מות הוריו מכולרה בשנת 1893. אחיו הנכה לא יכול היה לתמוך בו כלכלית והוא נאלץ להתגורר ולעבוד כשוליה אצל חרט באודסה, עבודה בה עבד והתייסר כעשר שנים. סיפורו הראשון, סיפור אוטוביוגרפי, "השוליה", פורסם בשנת 1904 בעידודו של הסופר י.ל. פרץ. 

בגיל 23 עזב רוזנפלד את עבודתו והקדיש את עצמו לכתיבה. בשנים 1909–1912 פרסם שני כרכים בשם "כתבים" (שריפטן) ובהם סיפורו המפורסם "מתחרים" (קאנקורענטען). בעיצומה של המהפכה הרוסית, עזב את קייב וחזר לקובל שבווהלין, שם המשיך ביצירתו ונישא. 

רוזנפלד היגר לארצות הברית בשנת 1921, המשיך שם בכתיבה, אך תמיד (כפי שסיפר) כתב על נושאים המתרחשים מהמקום ממנו בא, מילדותו, מווהלין, מקובל: "אני אומנם חי בניו יורק, אבל לנגד עיני אני רואה את פולין ורוסיה". בשנת 1928 ביקר באירופה, תחילה בברלין ואחר כך בוורשה. במרץ-מאי 1929 שהה בארץ ישראל.
 
שישה כרכים, "אוסף כתובים" (געזאמעלטע שריפטן), פורסמו ב-1924 בניו יורק והספר "עבודות נבחרות" (געקליבענע ווערק) יצא לאור ב-1929 בווילנה. 
הספר "הוא והם - יומן של סופר לשעבר" (ער און זיי: א טאג בוך פון א געוועזענעם שרייבער) פורסם בניו יורק 1927 והספר "מיומני" (פון מעיין טאג בוך) שראה אור ב-1924 נחשבו בעיניו לעבודתו המובחרת.
רוזנפלד כתב סיפורים באופן קבוע ליומון היידי האמריקני פארווערטס עד שבאמצע שנות ה-30 הסתכסך עם העורך אברהם קאהאן והקשר ניתק.

"בודד לנפשו" (איינער אליין) הוא ספרו המפורסם ביותר אותו החל לכתוב בשנת 1937 וסיימו ב-1940. רוזנפלד כתב את הספר תוך כדי סבל גופני עז ממחלה ממארת שפקדה אותו. הספר זכה לשבחים רבים בעיתונות היידית. ספר זה תורגם לעברית בידי יעקב דוד אברמסקי וראה אור בשנת 1964.

יונה רוזנפלד נפטר בניו יורק ונטמן בבית הקברות "הר הכרמל החדש" שבקווינס.

==על יצירתו==
בפגישה עם הסופר יוחנן טברסקי בניו יורק, בעצם ימי מחלתו (1937), סיפר רוזנפלד על החומרים המרכיבים את סיפוריו: עקב חייו האפורים בעיירה נידחת, מר גורלו ועבודתו כשוליה - פגישותיו עם הבריות היו מצומצמות ואין לו מבחר גדול של טיפוסים. רוזנפלד המשיך: "אנוס אני להסתפק במצבים השונים שאני מעמיד בהם את כל אחד מגיבורי, ומתוך כך מפסיק כל טיפוס מלהיות טיפוס, כי לאמיתו של דבר אין מין זה בנמצא כלל! כלומר, הטיפוס ישנו, אלא שאין טיפוסיותו קיימת אלא כל זמן שנתון במצב כתיקונו. במצבים מורכבים, מסובכים, אנו יכולים לראות אפילו את הגיבורים הגדולים ביותר חסרי-ישע ואת החכמים הגדולים ביותר חסרי עצה."

== מכתביו ==
* שריפטן, בשני כרכים, 1909-1912, קייב
* געזאמעלטע שריפטן, בשישה כרכים, 1924, ניו יורק
* פון מעיין טאג בוך, 1924, ניו יורק
* ער און זיי: א טאג בוך פון א געוועזענעם שרייבער, 1927, ניו יורק
* געקליבענע ווערק, 1929, וילנה
* איינער אליין, 1940, ניו יורק. מהדורה עברית יצאה לאור ב-1964

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.israeli-kovel-org.org/kovelbook.html הכתבה "יונה רוזנפלד" מאת יוחנן טברסקי מתוך ספר קובל, עמ' 198-207. מספרי העמודים על פי הספר]
* 
* ; 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:ילידי 1880

קטגוריה:נפטרים ב-1944
אומפטמפה

אוּמְפַּטַמְפָּה (באנגלית: Umpatampa) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור בנובמבר 1994, על ידי חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ. האלבום הגיע למעמד של אלבום פלטינה על מכירות של למעלה מ-45,000 עותקים, הישג שאף זמרת לא הגיעה אליו עד אז, מלבד הזמרות ריטה וירדנה ארזי.

ארבעת הסינגלים שהופצו מתוך האלבום נכנסו למצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ה: "ישנן בנות" (מקום רביעי), "אני לא יכולה בלעדיך" (מקום חמישי), "נוסעת לפטרה" (מקום 25) ו"בתולה" (מקום 34). פרט לשלישי שצוין, כולם דורגו במקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג' וזכו להצלחה ארצית.<ref></ref>

האלבום יצא בארבע מהדורות שונות. בראשונה לא נכלל "לילה טוב אירופה", איתו הגיעה אינטרנשיונל למקום השני בקדם-האירוויזיון 1995. בשנייה צורף השיר כרצועת בונוס, אף שלא הופיע ברשימת הרצועות. ההבדל היחיד בין השלישית והרביעית היה פס צהוב אופקי שצויר בחלקה העליון של העטיפה, והסתיר חלק משיערה של אינטרנשיונל.

==שירי האלבום==
"לילה טוב אירופה" היה השיר איתו אינטרנשיונל התחרתה ב-1995 בתחרות קדם-האירוויזיון, אך הגיעה למקום השני. הרצועה העוקבת, "פטראנס" היא גרסה דאנסית לשיר "נוסעת לפטרה", אשר מופיע באלבום. ב"פטראנס" הושמטו מילים ושורות וגם הפזמון, שהופיעו בשיר המקורי. "אני לא יכולה בלעדיך" הוקלט בשתי גרסאות שונות. הראשונה היא גרסתו הרגילה והשנייה (המכונה "פאוור דאנס") מקוצרת והמקצב שלה מהיר יותר.<ref></ref> את "ישנן בנות" ביצעה במקור להקת הנח"ל בתוכניתה "הנח"לאים באים הנח"לאים באים" מ-1967, כשהסולנית היא שולה חן. בגרסתה של אינטרנשיונל, שהייתה יותר קצבית ולוותה בווידאו קליפ, שולבה נעימת מארש צה"ל, אותה חיבר יואב תלמי. במופע "ארץ ישראל המתחדשת" שהוקלט ב-1996 ויצא על גבי אלבום, ביצעה אינטרנשיונל את השיר בדואט עם חן. "Umpatampa" הוא קטע כלי שזכה להצלחה בישראל ודורג במצעד השנתי של רשת ג'.

 הופץ בנובמבר 1994 כסינגל מתוך אומפטמפה ובשנת 1995 הופץ מחדש כסינגל מאיפיטמפה. "Right Now" הוא קטע כלי נוסף. "100% גבר" נכתב על ידי יונה וולך, שהייתה ידועה בכתיבתה הארוטית והמינית. הוא מתאר את אהבת הגברים לנשים מנקודת מבט של אישה, ומסתיים בשורה "כשאני מתנהגת כמו לא אישה הוא לא אוהב" – כלומר, אישה צריכה להאדיר את נשיותה על מנת שבן-זוגה לא ייפרד ממנה. "בתולה" הוא שיר הומוריסטי שמדבר על נערה יפה שמפתה גברים אך מתעקשת לשמור על בתוליה.

== רשימת רצועות ==

;הערות
* "Umpatampa" מעוצב כ-"UMPATAMPA".
* "" מעוצב כ-"QUE'EST – QUE C'ESST".
* "Right Now" מעוצב כ-"RIGHT NOW".
* "Zomba" מעוצב כ-"ZOMBA".

== קרדיטים ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תואר
!מכירות
|-
!ישראל (IFPI)<ref name=":0" />
|פלטינה
|45,000
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!גרסה
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
! rowspan="2" |כלל העולם
|נובמבר 1994
|תקליטור
|רגילה
| rowspan="2" |IMP דאנס
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|-
|דצמבר 1994
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • קלטת שמע
|מהדורה מחודשת
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1994
קטגוריה:אלבומי דנה אינטרנשיונל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים בערבית
קטגוריה:אלבומים בצרפתית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי עופר ניסים
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת IMP רקורדס
נפות ירדן

12 המחוזות של ירדן מחולקים ל-52 נפות.

==נפות==
נפות ירדן

מחוז אירביד
* נפת אירביד
* נפת בני עביד
* נפת אל-מזאר א-שמאלי
* נפת א-רמת'א
* נפת בני כנאנה
* נפת אל-כורה
* נפת אל-אע'ואר א-שמאליה
* נפת א-טייבה
* נפת אל-וסטייה

מחוז בלקא
* נפת בלקא
* נפת א-שונה אל-ג'נובייה
* נפת דיר עלא
* נפת עין אל-באשא
* נפת מאחס ואל-פוחייס

מחוז ג'רש
* נפת ג'רש

מחוז זרקא
* נפת זרקא
* נפת א-רוסייפה
* נפת אל-האשמייה

מחוז טפילה
* נפת טפילה
* נפת בוסיירא
* נפת אל-חסא

מחוז כרכ
* נפת כרכ
* נפת אל-מזאר אל-ג'נובי
* נפת אל-אע'ואר אל-ג'נובייה
* נפת אל-קסר
* נפת ע'ור אל-מזרעה
* נפת פקוע
* נפת עי
* נפת מואב
* נפת אל-קטראנה
* נפת אל-מוג'ב

מחוז מידבא
* נפת מידבא
* נפת דיבון

מחוז מעאן
* נפת מעאן
* נפת פטרה
* נפת שובכ
* נפת חוסיינייה

מחוז מפרק
* נפת מפרק
* נפת א-רוויישד
* נפת אל-באדיה א-שמאליה
* נפת אל-באדיה א-שמאליה אל-ע'רביה

מחוז עג'לון
* נפת עג'לון
* נפת כופרנג'ה

מחוז עמאן
* נפת עמאן
* נפת מארכא
* נפת אל-קויסמה
* נפת אל-ג'אמעה
* נפת ואדי א-סיר
* נפת נאעור
* נפת סחאב
* נפת אל-ג'יזה
* נפת אל-מוקר

מחוז עקבה
* נפת ואדי ערבה
* נפת קוויירה
* נפת עקבה

==ראו גם==
* מחוזות ירדן

*
נפות ירדן
ירדן
נפות ישראל

מדינת ישראל מחולקת ל-16 נפות, שהן הדרג השני של המנהל המקומי. הממשל המרכזי מחולק למחוזות, ומחוזות מחולקים לנפות. שבעת מחוזות ישראל (עם מחוז יהודה ושומרון), המהווים יחידות מנהליות ראשיות במדינה, מחולקים לנפות - יחידות מנהליות משניות.

אין בישראל מערכת שלטון נפתי תת-מדיני אלא כל משרד ממשלתי מרכזי הנדרש לקיים פעילות ברמה המקומית, מקיים מערך של נציגויות במחוזות ובנפות לפי שיקולים פנימיים של המשרד, ולחלופין מקיים מערך שירותים מקומיים באמצעות שותפות עם השלטון המקומי. 

לשלושה מחוזות יש נפה אחת החופפת את שטחי המחוז, ליתר המחוזות יותר מנפה אחת. גבולות המחוזות והנפות נקבעו בהחלטת ממשלה ומתפרסמים בשנתון הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

==נפות==

===מחוז הצפון===

* נפת רמת הגולן (קצרין)
* נפת צפת
* נפת עכו
* נפת כנרת (טבריה)
* נפת יזרעאל (עפולה)

===מחוז חיפה===

* נפת חיפה
* נפת חדרה

===מחוז המרכז===

* נפת רמלה
* נפת השרון (נתניה)
* נפת פתח תקווה
* נפת רחובות

===מחוז תל אביב===

* נפת תל אביב-יפו

===מחוז ירושלים===
מחוז ירושלים מחולק לאזורים
* נפת ירושלים

===מחוז הדרום===

* נפת אשקלון
* נפת באר שבע

===מחוז יהודה ושומרון===
* נפת יהודה ושומרון

==קישורים חיצוניים==

* [http://cbs.gov.il/reader/cw_usr_view_SHTML?ID=814 הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסייה ודמוגרפיה >אוכלוסיית ישראל >אוכלוסייה לפי חלוקות גאוגרפיות >מחוז נפה]

*
קטגוריה:ישראל: חלוקה מנהלית
ארנסט מיכאל שנאל

ארנסט מיכאל שנאל (1931 – 8 במרץ 1947) היה נער שהוצא להורג על ידי אנשי לח"י משום שנחשד בהלשנה למשטרת המנדט.

ארנסט מיכאל שנאל היה נער דתי, חניך בני עקיבא, בן יחיד להוריו מעולי גרמניה, שעלו לארץ בשנת 1939, התגוררו ברמת ישי והיו בעלי מזנון בכניסה ליישוב ממול לחאן ההיסטורי. שנאל עבד כשוליה של חשמלאי בחיפה והתגורר ברחוב רבי עקיבא בשכונת גאולה בעיר. שנאל הצטרף ללח"י בחיפה. מדריכו בלח"י היה פנחס גינוסר. שנאל למד להכיר את חברי לח"י בחיפה, כולל את אחד החברים ששמו נפתלי, שעסק במעקב אחרי אלברט אדוארד קונקווסט, מפקד הבולשת הבריטית בחיפה, מתוך כוונה להתנקש בחייו (התנקשות שלבסוף יצאה אל הפועל ב-26 באפריל 1947). ב-22 בפברואר 1947 ביצעה הבולשת הבריטית מאסר של רבים מחברי לח"י בחיפה, ביניהם 8 בכירים בארגון ונפתלי בכללם. חברי הלח"י בחיפה החלו לחשוד שיש מלשין בשורותיהם. בעת חקירתו במטה המודיעין הבריטי הובא למקום מיכאל שנאל כדי לזהותו. נפתלי הסיק מכך כי שנאל הוא המלשין, והצליח להעביר מסקנתו זו לחבריו שלא נאסרו.

אנשי לח"י החלו במצוד אחרי שנאל. הוא ניסה להתחמק אך נתפס והובא לחקירה. לאחר חקירה ממושכת כיוונו חוקריו אקדח לעברו, אך האקדח לא פעל. את התקלה תירצו החוקרים כמתיחה וכמבחן לנאמנותו ושחררו אותו לנפשו כדי להמשיך במעקב אחריו. כעבור זמן נעצר שנאל בשנית, בערב שבת בלכתו להתפלל בבית הכנסת. הוא נלקח בכח למערה בכרמל להמשך חקירתו. החוקר התרגז על תשובותיו המתחמקות של שנאל. בחקירה נמצא ברשותו של שנאל פנקס ובו שמות חברי לח"י בחיפה. הנער הוכה כדי להכריחו לדבר אך הוא שתק, ואפילו לא הודה כי הוא זה שזיהה את נפתלי במטה המודיעין הבריטי. לטענת נתן ילין-מור אמר שנאל לחוקריו "אני יודע כי זה הסוף שלי על מה שעשיתי. עכשיו תעשו את מה שאתם צריכים לעשות".
שנאל נורה בשבת ארבע פעמים ונהרג. ילין מור המשיך וסיפר כי אנשי לח"י באו למחרת לבית הוריו ברמת ישי כדי לערוך בו חיפוש ולהסביר להם מה קרה. לטענתו, "ההורים לא היו מופתעים והתנצלו על התנהגותו של בנם".

גופתו של שנאל נמצאה ביום שלישי שלאחר מכן, מוטלת, כשהוא יחף וערום למחצה, בין שיחים וסלעים, במעלה הכרמל, ליד שכונת המעין (שכונה דלה של צריפים שהוקמה בשנת 1929 ליד מעין שנבע אז, שכיום אינה קיימת יותר ובמקומה נבנו בתי רחוב בצלאל).
העיתון דבר סיפר על כך והוסיף: "הואיל והנרצח היה חבר באחד מארגוני הפורשים סבורים, שהרצח בוצע על ידי חבריו". שנאל הובא לקבורה בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה.

מאוחר יותר בחודש מרץ הודה לח"י במעשה ופרסם הודעה כי הנער הוצא להורג בשל הלשנה, לאחר חקירה ומשפט מהיר.

בעיתון דבר נטען ששנאל הושפע מספרות בלשית והחל בשעות הפנאי לעבוד ללא שכר בחברת חקירות וכמודיע משטרתי. לטענת העיתון היה אסור למשטרה לנצל נער צעיר כמודיע וארגון לח"י היה צריך להבין שמדובר בנער הזקוק לטיפול רפואי ולא למשפט. העיתון מסכם: "קשה לדעת מה קדם למה: האם התקרב הנער קודם לקבוצת הפורשים ואחר כך למשטרה או להפך. אולם עובדה היא כי לנער הייתה בעת ובעונה אחת דריסת רגל גם במשטרה וגם באחת מקבוצות הפורשים ... יידעו איפה "השופטים" ה"מהירים", שהם רצחו נער עברי, בן יחיד להוריו".

== לקריאה נוספת ==
* 
* י. עוקב המעש השחור. הוצאת עוז, 1949.
* נתן ילין-מור, לוחמי חרות ישראל: אנשים, רעיונות, עלילות. הוצאת יאיר, 1999.

== קישורים חיצוניים ==
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים שהוצאו להורג על ידי לח"י
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בארץ ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1947
קאווה

כוס קאווה.
קאווה (בספרדית: Cava) הוא יין מבעבע ספרדי, המיוצר בעיקר באזור קטלוניה. יין הקאווה יכול להגיע כיין לבן או כיין רוזה. זני הענבים העיקריים המשמשים להכנת קאווה הם מקבאו, פרלדה ושארל-לו. רק יינות המוכנים בשיטת ההכנה המסורתית יכולים להיקרא בשם 'קאווה', בעוד יתר היינות המבעבעים המיוצרים בספרד יכולים להיקרא רק 'יין מבעבע' (vinos espumosos). כ-95% מכלל יינות הקאווה מיוצרים בפנדס (Penedès) שבדרום קטלוניה, ובפרט, רבים מבתי הייצור הגדולים מרוכזים בכפר סנט סאדורני ד'אונאייה שבאזור זה. שני בתי הייצור הגדולים ביותר לייצור קאווה הם קודורניו ו- פרשנאט. בעבר, הייתה מכונה הקאווה בשם 'שמפניה ספרדית', מה שאינו אפשרי יותר לפי חוק האיחוד האירופי, מאז ששמפניה הוכרזה כבעלת מעמד גאוגרפי מוגן (PGS), בנוסף להצטרפותה של ספרד לאיחוד האירופי בשנת 1986. עם זאת, בספרדית ובקטלאנית מדוברת הקאווה ממשיכה להיות מכונה בשם שמפניה (champaña או xampany בהתאמה). 
ליין הקאווה מקום משמעותי כחלק מהמסורת המשפחתית הספרדית והקטלאנית, והוא לרוב נצרך באירועים חגיגיים כגון הטבלות, חתונות, סעודות, ארוחות ערב ומסיבות.

==שם==
משמעותה של המילה קאווה (cava) בקטלאנית היא 'מערה' (cave, באנגלית), או 'מרתף'. מקור שם זה נמצא בשימוש הקדום של יינות הקאווה במטרה לשמר או ליישן יין. יצרני היינות הקטלאנים אימצו את השם קאווה, על פני השימוש הקודם בשם שמפניה, בשנות ה-70, וזאת כדי להבחינו מהשמפניה הצרפתית.

==ייצור==
לפי החוק הספרדי, ניתן לייצר קאווה באחד משמונה אזורי כרמים: אראגון, חבל הבסקים, קסטיליה ולאון, קטלוניה, אקסטרמדורה, לה ריוחה, ולנסיה ו-נווארה. כדי להכין קאווה רוזה, מוסיפים בתהליך ההכנה כמויות קטנות של יין אדום מזני ענבים כגון קברנה סוביניון, גרנאש ומורוודרה. מלבד ענבי המקבאו, הפרלדה והשארל-לו, מייצרים קאווה גם מענבי שרדונה, פינו נואר ומלווסיה. השימוש הראשון בענבי שרדונה לצורך הכנת קאווה, נעשה בשנת 1981. 

==קישורים חיצוניים==

* עמית יריב, [http://atmag.co.il/טיולים-ומסעות/הכל-אודות-קאווה הכל אודות קאווה], מסע אחר 
* 

קטגוריה:יין נתזים
קטגוריה:יינות ספרדיים
כריס היוניס

כריס היוניס (Chris Heunis; נולד בשם יאן כריסטיאן היוניס, Jan Christiaan Heunis; 20 באפריל 1927 – 27 בינואר 2006) היה פוליטיקאי ועורך דין אפריקאנר, חבר המפלגה הלאומית של דרום אפריקה, ושר בממשלות ג'ון פורסטר ופיטר וילם בותה.

נולד ביוניונדייל שבפרובינציית הכף המערבי. למד משפטים והוסמך כעורך דין בשנת 1951. במקביל עסק בפוליטיקה. כיהן כראש המפלגה הלאומית במחוז ג'ורג' בכף המערבי ובשנת 1959 נבחר למועצת הפרובינציה של ג'ורג'.

בשנת 1970 נבחר לפרלמנט של דרום אפריקה. ב-1974 מונה לשר לענייני הודו ולתיירות בממשלת ג'ון פורסטר. ב-1975 מונה לתפקיד שר לעניינים כלכליים. בשנת 1979 מונה כחבר בוועדה הממשלתית לבדיקת החוקה ובשנת 1982 מונה לשר לרפורמה חוקתית בממשלת פיטר וילם בותה. בתפקידו זה היה אחראי להקמת מבנה פרלמנטרי בן שלושה בתים, שבמסגרתו פעל לצד בית לנבחרים לבנים בלבד גם בית שני עבור "צבעוניים" ובית שלישי עבור הודים. הוא אף שכנע את מנהיג מפלגת העבודה של הצבעוניים אלן הנדריקסה לתמוך ברפורמה. במהלך כהונתו אף היה מעורב במגעים חשאיים בין המפלגה הלאומית לבין הקונגרס הלאומי האפריקני. בספטמבר 1986 נבחר פה אחד למנהיג המפלגה הלאומית בפרובינציית הכף. בתחילת 1989 כיהן כנשיא בפועל למשך 100 ימים כאשר בותה לקה בשבץ מוחי.

היוניס פרש מהחיים הפוליטיים בשנת 1989 וחזר לעסוק בעריכת דין בסומסרט ווסט (פרבר של קייפטאון) ביחד עם בנו. קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סטלנבוש, דרגת לויטננט קולונל לשם כבוד במשטרה, אזרחות כבוד של ג'ורג', ועיטור כבוד של ממשלת סין.

נפטר בסומרסט ווסט לאחר מחלה ממושכת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי מנגנון האפרטהייד
קטגוריה:נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:אפריקאנרים
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:דרום אפריקאים שנפטרו ב-2006
מוזות - בית ספר תיכון לאמנויות

מוזות הוא בית ספר תיכון לאמנויות ביפו העתיקה. בית הספר מיועד לבני נוער שלא השתלבו בבית הספר, ורוצים לשלב לימודי אמנות עם לימודים לתעודת בגרות. עד 2022 שכן בבית מרכז האמנויות ובשנה זו עבר למשכן חדש ברחוב יפת 44.

== היסטוריה ==
בית הספר הוקם בספטמבר 2005 ביפו העתיקה. על ידי "עמותת טופז לקידום ולרווחת ילדים ובני נוער".

הלימודים בבית הספר מתחילים בכיתה י' ונמשכים שלוש שנים. בכל שכבה לומדים כ-30 תלמידים. התלמידים לומדים בכיתה ובאופן פרטני, יוצרים ולומדים אמנות, משתתפים במפגשים חברתיים ויוצאים להתנדב במקומות שונים בקהילה. כל התלמידים לומדים לקראת בגרויות במקצועות העיוניים ובמגמות: אמנות, מוזיקה תיאטרון או קולנוע.

בשנת הלימודים 2016 -2017 נפתחה בבית הספר מגמת קולנוע, שהיא התוספת הראשונה לשלוש המסורתיות שהיו קיימות שם קודם.

בית הספר נתמך על ידי גופים רבים: משרד החינוך, משרד הרווחה, עיריית תל אביב-יפו - ועל ידי מתנדבים.

==תמונות==
<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="2">
קובץ:מוזות - שלט הכניסה.jpg|שלט הכניסה לבית הספר
קובץ:סטודיו אמנות במוזות.jpg|סטודיו אמנות בבית הספר
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי ספר לאמנות
קטגוריה:ישראל: בתי ספר תיכוניים לאמנות
קטגוריה:יפו: חינוך
קטגוריה:יפו העתיקה
קטגוריה:חומות יפו
ינטה מאש

ינטה מאש

 יֶנטֶה (יעל) מַאש (בכתיב יידי: יענטע מאש, 17 במרץ 1922 - 31 במרץ 2013) הייתה סופרת יידיש.

==ביוגרפיה==
נולדה בשנת 1922 למשפחת רויטמן, בעיירה זגוריצה שבבסרביה (אז הייתה שייכת לרומניה, כיום כלולה ברובה ברפובליקת מולדובה). ינטה מאש גדלה במשפחה דוברת יידיש. כילדה, למדה עברית עם מורה פרטי, והמשיכה את לימודי השפה העברית בגימנסיה "תרבות". את השכלתה התיכונית השלימה בגימנסיה רומנית בעיר סורוקי. עם קבלת תעודת בגרות התקבלה ללימודים במכון פדגוגי בקישינב – בירתה של בסרביה, אך הספיקה ללמוד במכון רק שנה אחת.

ב-1940 האזור הצפון-מזרחי של בסרביה צורף לברית-המועצות. ב-1941, זמן קצר לפני שגרמניה כבשה את בסרביה, ינטה והורייה נאסרו והוגלו למחנות עבודה בסיביר באשמה של פעילות אנטי-חברתית כמשפחה של בעלי רכוש. האב – הרש רויטמן – הופרד ממשפחתו והקשר איתו נותק לתמיד. האם – שפרינצה רויטמן – וינטה נשלחו לעבודות כפייה. הן סבלו מעבודה קשה, מרעב, קור ויחס נוראי. אמא של ינטה, כמו רבים אחרים, לא שרדה.

רק ב-1948 ינטה מאש חזרה לקישינב עם בעלה מיכאיל מאש. היא התגוררה בעיר כ-30 שנה, עד עלייתה לישראל ב-1977. בכל התקופה הזו היא עבדה כמנהלת חשבונות. למרות אהבתה לספרות והרצון לכתוב, היא לא כתבה מפחד להשאיר עדות מהחיים שלה כאסירה בסיביר. בשנים הראשונות שלה בישראל, עד שיצאה לפנסיה, היא המשיכה לעבוד כמנהלת חשבונות, אבל במקביל היא התחילה לכתוב. הסיפור הראשון שלה "שיר מיותם" פורסם ב"גולדנה קייט".

ינטה מאש הגיעה ארצה כאלמנה וכאן פגשה את בן העיירה שלה דוד גורביץ, גם אלמן באותו זמן. הם נישאו ודוד תמך בה מאוד ועודד אותה להמשיך לכתוב. היא פרסמה ארבעה ספרים ביידיש. אחד הספרים תורגם לעברית.

על העבודה הספרותית שלה זכתה ינטה מאש בהרבה הערכה ופרסים: פרס גרשון סגל (1994), פרס יעקב פיכמן (1996), פרס פנחס ארליך (1998), פרס איציק מאנגר (1999), פרס דוד הופשטיין (2002), פרס רובינליכט (2004).

ינטה מאש נפטרה בחיפה בשנת 2013.

==ספריה==
* "טיף אין דער טייגה", תל אביב: ישראל בוך, 1990.
* "משנה מקום", תל אביב: פרץ פארלאג, 1993.
* "בעסאראבער מוטיוון", תל אביב: פרץ פארלאג, 1998. הספר תורגם לעברית בשם "מוטיבים בסרביים - סיפורים וזכרונות" על ידי מאיר אבני.
* "מיט דער לעצטער הקפה", תל אביב: לייויק-פארלאגן, 2007.

==תרגומים==
* "מוטיבים בסרביים", תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור (עברית), 2002.
* אנתולוגיה לספרות ביידיש: Gud i Odessa och Satan i Paris, הוצאה לאור: שוודיה - Nya Doxa (שוודית), 2015. 
* On The Landing: A short story by Yenta Mash http://www.yiddishbookcenter.org/yenta_mash_on_the_landing (אנגלית), 2016.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
2. http://jewishstandard.timesofisrael.com/pen-helps-translate-yiddish-yenta/

קטגוריה:סופרות כותבות יידיש
קטגוריה:זוכי פרס מאנגר
קטגוריה:זוכי פרס פיכמן
קטגוריה:זוכי פרס הופשטיין
קטגוריה:זוכי פרס רובינליכט
קטגוריה:יהודים מבסרביה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
ניקולאס יוהנס דידריקס

ניקולס יוהנס דידריקס (Nicolaas Johannes Diederichs; 17 בנובמבר 1903 – 21 באוגוסט 1978) היה נשיא דרום אפריקה בין 1975 ל-1978.
== חייו ==
דידריקס היה בעל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת ליידן. בשנות ה-30 ובשנות ה-40 של המאה ה-20 היה דמות מפתח בחוגים אפריקאנרים לאומניים, ואף יסד ארגון בשם Reddingsdaadbond לקידום רווחתם של אפריקאנרים.

דידריקס היה חבר בפרלמנט של דרום אפריקה מטעם המפלגה הלאומית משנת 1953 ועד לשנת 1975. כיהן כשר לעניינים כלכליים בין 1958 ל-1967 וכשר המכרות בין 1961 ל-1964 (שני התפקידים בממשלת הנדריק פרוורד) וכשר האוצר בין 1967 ל-1975 בממשלת ג'ון פורסטר. כמו כן שימש כנשיא Rand Afrikaans University.

כיהן כנשיא (תפקיד ייצוגי) משנת 1975 ועד מותו מהתקף לב בקייפטאון ב-1978.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי מנגנון האפרטהייד
קטגוריה:נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:אפריקאנרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קלן
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1903
קטגוריה:נפטרים ב-1978
משה (דרוויש) צורי

משה דרוויש צורי
משה (דרוויש) צורי (1854–1936) היה מנהיג קהילת יהודי עכו בתחילת המאה ה-20.

== ביוגרפיה ==
משה צורי נולד בעכו בשנת 1854. הוא נצר למשפחת צורי, אחת המשפחות הענפות והוותיקות בארץ ישראל מאז המאה ה-18. אבי השושלת, ניסים צורי, עלה לארץ מאזור הבלקן, נישא לאשה טבריינית ועסק בניפוץ צמר ורפדות – מלאכות שעברו בין צאצאי המשפחות מדור לדור במשך כ-200 שנה. כך, גם משה (דרוויש) צורי עסק ברפדות, ונמנה עם בכירי הקהילה היהודית בעיר מגוריו. חברי הקהילה בחרו בו בתחילת המאה ה-20 להיות יושב ראש הוועד ו"מוכתר" היהודים. במסגרת תפקידו טיפל בענייני הכספים של הקהילה, בבית הכנסת, בכרם זיתים שהיה בבעלות הקהילה, בבית הקברות שלה, ובקשר השוטף עם הרשויות.

משפחת משה דרוויש צורי 1923, משמאל באמצע משה צורי (דרוויש) ולונה, אשתו. שורה אחורית מאחורי משה דרוויש:דוד פאסי ולצידו כוכבה בתו, וילדם יוסף פאסי
מצבת משה דרוויש צורי בחיפה
משה צורי קשר קשרים טובים עם הפחה הטורקי וזכה לכבוד והוקרה מצד בני כל הדתות בעיר. גם פעילים ציונים, כמו יצחק בן-צבי וארתור רופין, נעזרו במעמדו וקשריו כדי לקדם התיישבות יהודית באזור חיפה ועכו.

יחסיו הטובים עם השלטונות סייעו לו לפתור בעיות שהתעוררו בחיי היום-יום, לעזור לחברים שנקלעו לצרות כלכליות, ולשמר את המוסדות הקהילתיים. ביתו של המוכתר היה פתוח לאורחים בכל ימות השבוע, ובעיקר בשבתות ובחגים, אז נהג לארח עוברי אורח שנקלעו במקרה לעיר ולא יכלו להמשיך בנסיעה עקב השבת. בזכות האמון הרב לו זכה, איפשרו לו ראשי השלטון המקומי לקבל לביתו בחגים אסירים יהודיים שנכלאו בכלא עכו, לשתף אותם בסדר פסח ובתפילות ראש השנה ויום הכיפורים. הוא ערב להם כל זמן שהותם אצלו, ובמוצאי החג השיבם לכלא.

בשנות חייו האחרונות עבר צורי לחיפה, שם התגוררו בניו, ובה נפטר בשנת 1936. הוא נקבר בבית הקברות הישן בעיר, סמוך לחוף. על שמו רחוב בעכו.

===משפחתו ===
למשה דרוויש צורי נולדו שלושה ילדים: אברהם (על שם אביו) ניסים (על שם סבו) ונ'גמה (על שם אמו). אברהם, שהיה איש עסקים, ירש את תפקיד המוכתר אחרי אביו, ושימש כמנהיג קהילה בשנות ה-30 של המאה ה-20. ני'גמה (אשר שינתה את שמה ל"כוכבה") נולדה בשנת 1895 בעכו, נישאה בשנת 1913 לדוד אלפסי, סוחר תבלינים מחיפה ולהם נולדו שבעה ילדים.

חלק ניכר מבני משפחת צורי הענפה מתגוררים ביישובי צפון הארץ, בעיקר סביב חיפה והקריות. על בניה נמנה חיים צורי, המשמש ראש עיריית קריית מוצקין.

== לקריאה נוספת ==
* מאה שנות שמחה - קורותיה של שמחה צורי, מאת שלומי רוזנפלד.
* 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עכו: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1854
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20