OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האופרה הממלכתית של המבורג

האופרה הממלכתית של המבורג (בגרמנית: Hamburgische Staatsoper) היא אחת מלהקות האופרה הראשונות במעלה בגרמניה.
== היסטוריה ==
ראשיתה של האופרה בהמבורג הייתה ב-2 בינואר 1678, כאשר נחנך ה-Opern-Theatrum בביצוע זינגשפיל
על פי כתבי הקודש, מאת יוהאן תיילה. לא היה זה תיאטרון חצר אלא בית האופרה הציבורי הראשון בגרמניה, שייסדו אזרחים אוהבי אמנות בהמבורג, חברה משגשגת בברית ערי הנזה. 

האופרה העירונית של המבורג עמדה בפני מגמת ההשתלטות של הסגנון האיטלקי ועד מהרה הייתה למרכז המוזיקלי הראשון במעלה של הבארוק הגרמני. בשנת 1703 הוזמן גאורג פרידריך הנדל לנגן ככנר וצ'מבליסט וביצועי האופרות שלו לא איחרו להגיע. בשנת 1705 עלתה בהמבורג האופרה שלו, "נרון", בביצוע בכורה עולמי.

ב-1721 הצטרף גאורג פיליפ טלמן, דמות מרכזית בבארוק הגרמני, לאופרה של המבורג, ובשנים הבאות היו בין אורחיה כריסטוף ויליבלד גלוק, יוהאן אדולף האסה ולהקות איטלקיות שונות.

במטרה להחליף את מבנה העץ המיושן בגנזמארקט, הונחה ב-18 במאי 1826 אבן הפינה לתיאטרון העירוני, באתר שעליו ניצב גם כיום בית האופרה הממלכתי של המבורג. התיאטרון החדש, על 2800 מושביו, נחנך כעבור פחות משנה במוזיקה למחזה "אגמונט" של בטהובן.

הבניין שופץ בשנת 1873 ועוצב מחדש, מבחוץ ומבפנים, בסגנון "Gründerzeit" ששלט בכיפה אותם ימים, ושוב בשנת 1891, כאשר הותקנה בו תאורה חשמלית.

בהנהגת ברנהארדט פוליני, העלתה האופרה העירונית בפעם הראשונה את "מחזור הטבעת" של וגנר במלואו בשנת 1879. ב-1883, שנת מותו של וגנר, החל מחזור של תשע מן האופרות שלו. המנהלים המוזיקליים הנס פון בילוב (מ-1887 עד 1890) וגוסטב מאהלר) (מ-1891 עד 1897 תרמו גם הם לתהילת בית האופרה. 

בראשית המאה ה-20 היוותה האופרה חלק חשוב ברפרטואר של התיאטרון; מתוך 321 הצגות בעונת 1907-1908, 282 היו הפקות אופרה. התיאטרון העירוני העלה לא רק רפרטואר מקובל אלא גם יצירות חדשות, כמו "סוזנה הקדושה" של פאול הינדמית, "מעשה בחייל" של איגור סטרווינסקי, Johnny spielt auf של ארנסט קרנק ו"ינופה" של לאוש יאנאצ'ק. "בחירת הכלה" של פרוצ'ו בוזוני (1912) ו"העיר המתה" של אריך וולפגנג קורנגולד (1920) עלו שתיהן בהצגות בכורה עולמיות בהמבורג. בשנות ה-30', אחרי עליית היטלר לשלטון, שונה שמו של בית האופרה ל"האופרה הממלכתית ההמבורגית".

בליל ה-2 באוגוסט 1943 נהרס האולם, יחד עם הבניינים השכנים, בהפצצה אווירית; מטוס מנמיך-טוס הטיל כמה מכלי דלק וזרחן על גג האולם בחלקו המרכזי והעלה אותו באש.

האופרה הממלכתית הנוכחית נפתחה ב-15 באוקטובר 1955 בחליל הקסם של מוצרט. [גם בהמשך שמה לה המבורג למטרה להעלות יצירות חדשות, כמו "נסיך המבורג" של הנס ורנר הנצה (1960) ו"המבול" של סטרווינסקי (1963).

בתקופה האחרונה העלתה המבורג בביצועי בכורה את "כיבוש מקסיקו" של וולפגנג ריהם (1992) ו"מוכרת הגפרורים הקטנה" של הלמוט לאכנמן (1997), שזיכו אותה בכבוד בינלאומי רב.

בשנת 2025, יכהן המנצח הישראלי עומר מאיר ולבר כמנהל מוזיקלי של האופרה הממלכתית של המבורג.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
המבורג
המבורג
קטגוריה:המבורג: תרבות
תעלת קנדי

האי אלסמיר, נונאווט}}]]
תעלת קנדי (באנגלית: Kennedy Channel, בדנית: Kennedy Kanalen) מהווה חלק ממצר נארס שמפריד בין גרינלנד לבין האי אלסמיר שבטריטוריית נונאווט - הצפוני באיי קנדה.
== גאוגרפיה ==
המצר מהווה חלק ממצר נארס, ומקשר בין אגן קיין לאגן הול. המצר נמצא בין כף לורנס וכף ג'קסון שבדרומו לבין כף ביירד וכף מורטון בצפונו. צפונית למצר מצויה תעלת רובסון הנשפכת אל ים לינקולן (חלק מהאוקיינוס הארקטי). אורכו של המצר 130 ק"מ, ורחבו נע בין 24 ל-32 ק"מ. עומקו של המצר משתנה בין 180 ל-340 מטרים. האי האנה ממוקם בשפכו של פיורד בסל, שממוקם מצפון מזרח לכף בריאן שלחוף תעלת קנדי.

שמו של המצר ניתן לו על ידי אליישה קיין בשנת 1854. קיין עבר במצר בפקדו על משלחת החיפוש השנייה שחיפשה את משלחתו האבודה של ג'ון פרנקלין.

לא ברור על שם מי קרוי המצר. רוב ההיסטוריון סבורים כי המצר קרוי על שם ג'ון פנדלטון קנדי, שר הימיה של ארצות הברית בין השנים 1852–1853, אולם יש היסטוריונים הסבורים כי המצר נקרא על שם חברו של קיין - מגלה הארצות ויליאם קנדי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קנדי, תעלת
קנדי, תעלת
קטגוריה:גרינלנד: מצרי ים
קנדי, תעלת
תעלת קנדי
אלפרד פלאטו

אלפרד פלטו (גרמנית: Alfred Flatow; ) הוא מתעמל יהודי-גרמני, זכה ב-4 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב ו-1 כסף באולימפיאדה הראשונה בעת החדשה (אתונה 1896).

== ביוגרפיה ==
נולד בדנציג ב-1869. אלפרד פלטו, ובן דודו גוסטב פלטו, היו שניהם מתעמלים ידועים בגרמניה והתחרו בנבחרת גרמניה בתחרויות בינלאומיות. הם השתתפו מטעמה באולימפיאדת אתונה (1896), שהייתה האולימפיאדה הראשונה בעידן המודרני. פלאטו הצליח באולימפיאדה וזכה בשלוש מדליות זהב ובמדליית כסף אחת. הוא זכה בשתי מדליות זהב בתחרויות הקבוצתיות, במקבילים ובמתח, במדליית זהב בתחרות האישית במקבילים ומדליית כסף בתחרות האישית במתח.

ב-1903 היה שותף להקמת אגודת הספורט היהודי "Jüdische Turnerschaft". הוא היה פעיל בארגוני ההתעמלות הגרמניים, ואף חבר בוועד האולימפי הגרמני, עד שגורש מהם על ידי הנאצים ב-1936 עקב יהדותו. ב-1938 נמלט פלאטו להולנד ולאחר פלישת גרמניה להולנד נתפס, נשלח למחנה טרזיינשטט, ושם נרצח בשנת 1942.

בשנת 1996, עם ציון 100 שנים למשחקים האולימפיים, הוציא הדואר הגרמני בול לזכרם של אלפרד וגוסטב פלאטו. בשנת 1997 כיבדה עיריית ברלין את זכרם בקריאת אגף באצטדיון האולימפי של ברלין על שמם, וכן בבניית היכל ספורט הנושא את שמם.

אלפרד פלטו ובן דודו גוסטב פלטו הונצחו בהיכל התהילה של הספורט היהודי שהוקם בישראל.

<gallery>
קובץ:Gfflatow.jpg|האתלטים אלפרד וגוסטב פלאטו, על בול לרגל 100 שנה למשחקים האולימפיים. גרמניה, 1996
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/sport/gustav-and-alfred-flatow.asp אלפרד פלאטו] באתר יד ושם
* [https://web.archive.org/web/20070709082011/http://www.jewishsports.net/BioPages/AlfredFlatow.htm הדף של אלפרד פלאטו באתר היכל התהילה של הספורט היהודי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתעמלים יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: מקבילים
קטגוריה:ספורטאים יהודים בשואה
קטגוריה:יהודים בשואה: גרמניה
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ספורטאים שנספו בשואה
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אתונה (1896)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: גרמנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים גרמנים: התעמלות
קטגוריה:נספים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1869
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942
סנטוס (כדורגל)

מועדון הכדורגל סנטוס (בפורטוגזית: Santos Futebol Clube) הוא מועדון כדורגל ברזילאי מהעיר סנטוס שבמדינת סאו פאולו שברזיל. המועדון הוקם ב-14 באפריל 1912.

פלה החל את הקריירה שלו בסנטוס בשנת 1956, כשהיה בן 15. עם פלה זכו סנטוס בגביע הביניבשתי בשנים 1962 ו-1963. בשנים 1958–1968 שיחק במדיה קואוטיניו, ובמהלכן היה שותף לזכייה בשמונה אליפויות סאו פאולו, חמש פעמים בטאסה ברזיל, פעמיים בגביע ליברטדורס ופעמיים בגביע הביניבשתי.

בדצמבר 2023 ירדה סנטוס לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיה לאחר 111 שנות קיום.

==סנטוס בישראל==
בשנת 1961 הגיע פלה וקבוצתו סנטוס לישראל למשחק ראווה נגד קבוצת כוכבים מעורבת משחקני האלופה הפועל פתח תקווה וקבוצת מכבי תל אביב. המשחק נערך ב-11 ביוני 1961 באצטדיון רמת גן. סנטוס ניצחה בתוצאה 1:3.

==תארים==
מקומיים
*אליפות ברזיל: 8
**1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1968, 2002, 2004
*גביע ברזיל: 1
**2010
*טורניר ריו סאו פאולו: 5
**1959, 1963, 1964, 1966, 1997
*אליפות סאו פאולו: 22
**1935, 1955, 1956, 1958, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965, 1967, 1968, 1969, 1973, 1978, 1984, 2006, 2007, 2010, 2011, 2012, 2015, 2016
*גביע סאו פאולו: 1
**2004

בינלאומיים
*הגביע הביניבשתי: 2
**1962, 1963
*גביע ליברטדורס: 3
**1962, 1963, 2011
*סופר קאפ האלופות הבין-יבשתי: 1
** 1968
*גביע קונמבול: 1
**1998
*גביע רקופה סודאמריקנה: 1
**2012
*אליפות העולם לקבוצות:
**סגנות: 2011

==קבוצת הנשים==
קבוצת הנשים של המועדון הוקמה ב-1997 והגיעה מהר מאוד להישגים משמעותיים. היא זכתה באליפות סאו פאולו ב-2007, בגביע הברזילאי ב-2008 ו-2009 ובגביע ליברטדורס ב-2009 ו-2010. באותן שנים שיחקו במועדון כמה מהכוכבות הברזילאיות הגדולות בעולם, ביניהן כריסטיאן רוזיירה ומרטה.

למרות הצלחתה, קבוצת הנשים נסגרה ב-2012 על ידי נשיא המועדון בשל בעיות כספיות והיעדר חסות - החלטה שנבעה בחלקה מהצורך להשאיר את ניימאר בקבוצת הגברים. בשנת 2015, הנשיא החדש החזיר את קבוצת הנשים כחלק מרפורמות לטיפול בניהול הכספי הקודם.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:מדינת סאו פאולו: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1912
Ticket to Ride

Ticket to Ride (בעברית: כרטיס לנסיעה) הוא סינגל של הביטלס מהאלבום שיצא ב-1965. השיר הוקלט ב-15 בפברואר 1965 באולפני אבי רוד והופק על ידי ג'ורג' מרטין. השיר יצא באנגליה ב-9 באפריל 1965 ובארצות הברית ב-19 באפריל 1965. הבי סייד שלו הוא הסינגל Yes It Is. על אף שהשיר כמו רוב שירי הביטלס רשום על שם לנון-מקרטני כמלחינים וככותבים, התעוררה מחלוקת בין השניים לגבי תרומתו של כל אחד. לנון ניסה להמעיט מתרומתו של מקרטני, והאחרון התעקש שדובר ביצירה משותפת.

"Ticket to Ride" מופיע ברצף בסרט העלילתי השני של הביטלס, Help!, בבימויו של ריצ'רד לסטר. הופעות חיות של הלהקה נכללו בסרט ההופעות של The Beatles at Shea Stadium, באלבום ההופעה המתעד את הופעותיהם בהוליווד בול, ובמארז Anthology 2 משנת 1996. ב-1969, "Ticket to Ride" זכה לגרסת כיסוי על ידי הקרפנטרז, שגרסתו הגיעה למקום ה-54 בבילבורד הוט 100.

== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|52
|}
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על זנות
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת A&M רקורדס
מנהרת רות'רהית'

הכניסה למנהרה, [[2006.]]
חתך של המנהרה, 1906
מנהרת רות'רהית (באנגלית: Rotherhithe Tunnel) היא מנהרה לכלי רכב העוברת מתחת לנהר התמזה במזרח לונדון.
המנהרה מקשרת בין שכונת ליימהאוס שברובע טאוור המלטס הנמצאת צפונית לנהר, לבין שכונת רות'רהית' ברובע סאת'ק הנמצא דרומית לנהר. המנהרה נבנתה בין השנים 1904–1908 על פי תוכניות של סר מוריס פיצמוריס תוך שימוש במגן מנהרות ובאמצעות שיטת חפירה של חפור וכסה. קשתות הכניסה למנהרה משני צידי המנהרה הם למעשה הקצוות של מגיני המנהרות בהן עשה פיצמוריס שימוש.

אורכה של המנהרה 1,481 מטרים (4,860 רגליים) ובה שני נתיבי תנועה (אחד בכל כיוון). המנהרה נמצאת בעומק של 14.5 מטרים (48 רגלים) מתחת לפני נהר התמזה.

במנהרה שתי כניסות להולכי רגל, שכיום אינן בשימוש. המנהרה נפתחה בשנת 1908 על ידי ג'ורג' החמישי, אז הנסיך מוויילס ולימים מלך הממלכה המאוחדת, ועל ידי ריצ'רד רובינסון יושב ראש מועצת מחוז לונדון.

בעת כרייתה נועדה המנהרה הן כמנהרה להולכי רגל, והן כמעבר לכירכרות. במנהרה שתי זוויות חדות (של כמעט 90 מעלות) בנקודות בהן המנהרה נכנסת מתחת לנהר. לזוויות חדות אלה שתי סיבות, הראשונה - מאחר שחלקי המנהרה שאינם מתחת לנהר, נבנו בשיטת חפירה וכיסוי, נדרשו בוני המנהרה לעקוף את הרציפים שמשני צידי הנהר, והשנייה - שהסוסים אשר משכו את הכרכרות לא יראו את אור היום בפתאומיות וישעטו לעבר היציאה.
זווית חדה זו מקשה כיום על מכוניות לנסוע במנהרה, והכניסה לכלי רכב גדולים אסורה.

בשל זווית זו נחשבת המנהרה, על פי סקר שנערך בשנת 2003 כמנהרה המסוכנת ביותר באירופה.

==לקריאה נוספת==
* פיטר אקרויד, London Under, הוצאת וינטז', לונדון, 2011.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סאת'ק
קטגוריה:טאוור האמלטס
רות'רהית'
רות'רהית'
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מנהרות כביש
שקטק

קבוצת שקטק בראשות הצמד דני רחום וצחי פטיש נוסדה בשנת 1997. מופעי הקבוצה משלבים מחול, מוזיקה חיה, וידאו ותיאטרון. המופעים הועלו בישראל ובכ-30 מדינות אחרות ברחבי העולם.

מקור השם של הקבוצה הוא בשילוב של המילים "שקט" ו"תק" (יצירת צליל). כמו כן, המילה "שקטק" היא חלק מאוצר מילים בו משתמשים היוצרים לבטא פרזות ריתמיות ומוזיקליות בתהליך העבודה.

בשנת 2001 זכו יוצרי שקטק בפרס "יוצרים צעירים" של שר החינוך והתרבות, ובין ההפקות בהם השתתפה הקבוצה אפשר למצוא את "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" בתיאטרון הבימה, ותוכניות הטלוויזיה "כוכב נולד", "נולד לרקוד", "יאיר לפיד" וכן תוכניתו של דודו טופז.

בנוסף יצרו מנהלי הקבוצה דני וצחי כוריאוגרפיה ומוזיקה למאות פרסומות והפקות טלוויזיה ותיאטרון.

==ראו גם==
* בלו מן גרופ

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:להקות מחול ישראליות
קטגוריה:תיאטרון מחול
סוזן הייק ונטורה

סוזן הייק ונטורה (בצרפתית: Suzanne Haïk-Vantoura; 13 ביולי 1912 – 22 באוקטובר 2000) הייתה מוזיקולוגית, מלחינה, ונגנית עוגב.

== קורות חייה ==
ונטורה נולדה בפריז ב-1912 למהגרים יהודים מטורקיה. ב-1931 החלה את לימודיה בקונסרבטואר של פריז, שם קיבלה ב-1934 פרס ראשון בהרמוניה, וב-1938 פרס ראשון בפוגה.

במהלך מלחמת העולם השנייה היא ומשפחתה ברחו מפני הנאצים לדרום צרפת, שם החלה לעסוק במוזיקת טעמי המקרא שבספרי התנ"ך. לאחר המלחמה עבדה עד 1966 כנגנית עוגב בבית כנסת בפריז, ובהמשך עבדה עד 1979 כנגנית בכנסייה בעיר.

ב-1976 פורסם בצרפתית ספרהּ "La musique de la Bible révélée" (מוזיקת המקרא נחשפת), וב-1991 יצאה גרסה אנגלית של הספר - "The Music of the Bible Revealed", בעריכת בתרגום דניס וובר ובעריכת ג'ונתן ויילר (יוחנן רכב).

ונטורה נפטרה בשנת 2000 בלוזאן, שווייץ, בגיל 88. בעלה נפטר ב-1976, ולא היו להם ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.musimem.com/obi-0800-1100.htm סוזן ונטורה], באתר מודעות אבל למוזיקאים צרפתיים, אוקטובר 2000 
* [https://web.archive.org/web/20160725190629/http://www.rakkav.com/biblemusic/index.htm על הספר "The Music of the Bible Revealed"], באתר של ג'ונתן ויילר, עורך ספרה באנגלית
* [https://web.archive.org/web/20111001051824/http://www.estherlamandier.com/shv.html סוזן ונטורה וטעמי המקרא] 
* [http://www.shirhashirim.org.il עמותת שיר השירים]

קטגוריה:מלחינות צרפתיות
קטגוריה:נגני עוגב צרפתים
קטגוריה:חוקרי מוזיקה יהודית
קטגוריה:מלחינות יהודיות
קטגוריה:נגניות עוגב
קטגוריה:נגניות צרפתיות
קטגוריה:ילידות 1912
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1912
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:נפטרות ב-2000
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2000
פנטון

פנטון בע"מ (באנגלית: Pantone Inc.) היא חברה לייצור צבעים. סניף החברה הראשי ממוקם בניו ג'רזי, שבארצות הברית.
החברה ידועה בעיקר בשל שיטת התאמת הצבעים שלה, ייחודה נובע מכללים נוקשים ושיטות מדויקות להתאמת צבעים. שיטת התאמת הצבעים של פנטון מיושמת בתעשיות מגוונות, בעיקר בעולם הדפוס אך גם בתעשיות יצור הטקסטיל ולעיתים גם במכונות הדפסה דיגיטליות (פלוטר) ובתעשיות הפלסטיק.

באוקטובר 2007 רכשה חברת "אקס רייט בע"מ" (X-Rite Inc), ספקית ויצרנית של חומרת מחשב ומכשירי מדידת צבע, את חברת פנטון במחיר של 180 מיליון דולר.

== רקע ==
חברת פנטון הוקמה בשנת 1962, עד אז פעלה בשם אחר ותפקדה כעסק קטן ליצור והפצה של כרטיסי צבע לחברות קוסמטיקה. החברה נקנתה על ידי לורנס הרברט (Lawrence Herbert), עובד החברה משנת 1956. מיד לאחר רכישת החברה שינה הרברט את יעודה, והחברה פיתחה את שיטת ההתאמה הראשונה בשנת 1963.

מוצרה העיקרי של החברה הוא מניפת הצבעים של פנטון, אשר מכילה מספר רב של דפים בגודל של 15x5 ס"מ מנייר איכותי. על צד אחד של כל דף מודפסים מספר צבעים בגוונים קרובים או צבעים אשר שייכים לקבוצה מסוימת (כמו: זהב, כסף וצבעים מטאליים). דפים אלה מאוגדים כמניפה בה אפשר לדפדף בהתאם לצורך.

הרעיון העומד מאחורי מניפת הצבעים של פנטון הוא היכולת לתת למעצבים כלי להתאמה מרבית של צבעים בעבודות אשר עברו לשלב הביצוע והיצור. שיטה זו אומצה בידי רוב מפיקי הדפוס והגרפיקאים. שיטת מניפת הצבעים של פנטון מושרשת בעולם הדפוס והעיצוב עד כדי כך שהמניפה הפכה לכלי עיצובי ואביזר הכרחי בארגז הכלים של מעצבים ואנשי דפוס. פנטון ממליצה לרכוש מניפת צבעים אחת לשנה מכיוון שעם הזמן הצבעים דוהים ונשחקים משימוש והמניפה מאבדת מדיוקה. התאמה מקסימלית תתקבל רק אם יתר הגורמים המשפיעים יתואמו, כמו סוג ועובי הנייר, חברה מייצרת לצבעים שבשימוש ואופן הטיפול במהלך ההדפסה.

בכל שנה מכריזה חברת הצבעים הבינלאומית על "צבע השנה"- הגוון שישפיע על האופנה ועל עיצוב הבית בשנה הקרובה.

== מניפת הצבעים של פנטון ==

במניפת הצבעים של פנטון יש לכל גוון מספר ותמונת צבע שמתקבל לאחר הדפסה. בנוסף מכילה המניפה "מתכונים" להכנת צבעים המבוססים על שיטת הפרוצס (CMYK). בשיטת CMYK משתמשים בארבעה צבעים - ציאן, מג'נטה, צהוב ושחור, אשר מודפסים אחד על השני בכמויות משתנות בהתאם לגוון המבוקש. רובו של עולם הדפוס התעשייתי על ענפיו השונים מדפיס על יד שימוש בשיטת הפרוצס. שיטתה של חברת פנטון מתבססת על ערבוב ספציפי של פיגמנטי צבע ליצירת צבעים חדשים, צבעים אלו ידועים בשמם כ"צבע פנטון" (spot colors) והכוונה היא לצבע מוכן מראש, על ידי החברה המייצרת, בגוון ספציפי שלרוב אינו קיים בקשת הצבעים של הפרוצס שמותקן במכונת הדפוס בצורתו הסופית, בגלל השימוש בשיטה נפתחה האפשרות לייצור של צבעים מיוחדים, כגון: צבעים מטאליים וצבעים פלואורסצנטיים. רוב "צבעי הפנטון" (spot colors) נמצאים מחוץ לקשת הצבעים של הפרוצס, צבעים אשר אפשר על ידי פרוצס להדפיסם מסומנים במניפה בסימון מתאים ובנוסף ישנו תרשים כמויות ליצור הגוון המבוקש.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20070312053114/http://index.co.il/dfus/article_page.asp?info_id=234238 סקירה של מספר שיטות להדפסה בצבע]

==הערות שוליים==

קטגוריה:דפוס
קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:חברות אמריקאיות
46 (מספר)

46 (במילים בלשון זכר: ארבעים וששה; בלשון נקבה: ארבעים ושש) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 45 ולפני 47.
שלט בית מספר 46 ברחוב בירושלים
== במתמטיקה ==
46 הוא מספר זוגי. 46 הוא המספר הזוגי הגדול ביותר אשר אינו יכול להרשם כסכום של שני מספרים שופעים. 

46 הוא מספר משולשי ממורכז.

== במדע ==
* 46 הוא המספר האטומי של פלדיום
* 46 הוא מספר הכרומוזומים בבני אדם

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מספרים טבעיים
מנהרת גריניץ'

הכניסה מצד גריניץ'. בימין התמונה ניתן לראות את הכניסה מצד טאוור המלטס.
מנהרת הולכי הרגל גריניץ (באנגלית: Greenwich foot tunnel) היא מנהרה להולכי רגל, העוברת מתחת נהר התמזה במזרח לונדון. המנהרה מקשרת בין רובע טאוור המלטס שבגדה הצפונית של הנהר לבין רובע גריניץ' שבגדתו הדרומית. המנהרה תוכננה על ידי המהנדס סר אלכסנדר ביני עבור מועצת העיר לונדון, והוקמה על ידי החברה הקבלנית ג'ון קוצ'ריין ושות' (John Cochrane & Co).
עבודות הבנייה החלו ביוני 1899 והמנהרה נפתחה לציבור ב-4 באוגוסט 1902.

המנהרה החליפה מעבורת שעברה במקום זה, ונועדה לאפשר לעובדים המתגוררים בגדה הדרומית של התמזה להגיע למקום עבודתם במספנות וברציפים שהיו ממוקמות באייל אוף דוגס (אי הכלבים).

הכניסות למנהרה מצויות בשני מבנים שבראשם כיפה עשויה זכוכית, בהם המעליות המובילות למנהרה. המעליות הותקנו בשנת 1904 ושופצו בשנת 1992. נוסף על המעליות ניתן לרדת בגרמי מדרגות ספירליים, המאפשרים להגיע אל המנהרה, שאורכה 370 מטרים (1,217 רגלים) ורוחבה 3 מטרים (9 רגלים). המנהרה בנויה קשתות של ברזל יצוק שחוברו ביניהן בבטון. פנים המנהרה צופה ב-200,000 לבנים מזוגגות. חלקה הצפוני של המנהרה נפגע בהפצצות הלופטוופה במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה, ושם אפשר לראות אותה מחוזקת עם בטנת בטון ופלדה עבה.

עבודות שיפוץ להתקנת מעליות חדשות ושיפור הניקוז החלו בשנת 2009 והושלמו בשנת 2014.

המנהרה מקשרת בין אזור גריניץ' בו נמצאת הקאטי סארק ופארק גני איילנד.

המנהרה פתוחה 24 שעות ביממה, אולם המעליות פעילות רק בשעות השיא.

==לקריאה נוספת==
* פיטר אקרויד, London Under, הוצאת וינטז', לונדון, 2011.

==קישורים חיצוניים==

 

הכיפה המזוגגת בצד גריניץ' של המנהרה. בקדמת התמונה ניתן לראות את ה[[קאטי סארק.]]
==הערות שוליים==

קטגוריה:גריניץ'
קטגוריה:טאוור האמלטס
גריניץ'
גריניץ'
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
הגירוש מגן עדן

שיחזור (משמאל) ואחריו.]]

קונטקסט הקפלה.]]

הגירוש מגן עדן (באיטלקית: La Cacciata dei progenitori dall'Eden) - פרסקו של תומאסו די סר ג'ובאני די מונה קאסאי, המכונה מזאצ'ו מתקופת הרנסאנס המוקדמת (המאה ה-15: 1425–1428) התמונה נמצאת בקפלת בראנקצ'י.

==תוכן היצירה==
ביצירה מוצג רגע הגירוש של אדם וחוה מגן עדן, סצנה מהברית הישנה. יש הרואים ביצירה זו פריצת דרך באמנות משום שהיא מייצגת את תפיסות העולם החדשות ברנסאנס.

ביצירה חוה מכסה את איבריה, לאחר שאכלה את פרי עץ הדעת. פניה מראות כאב, פיה פעור בזעקה והיא בוכה.

האדם ביצירה שפוף וידיו על פניו.

==פרשנות==
ישנה פרספקטיבה הבנויה על קווי אלכסון: צל הרגליים שמשתרך מאחורי אדם וחווה, ובעיקר, הקו שמפריד את השמיים מהארץ מעוצב באופן אלכסוני על מנת להדגיש שהדמויות נעות לפנים. קיימת אקצרה בדמותו של מלאך האלוהים שנמצא מעל אדם וחווה, שתורמת אף היא לתחושה של חלל תלת־ממדי. קיימים גם מעברים עדינים בין אזורים מוצללים בגוף של הדמויות באופן שמשווה להן נפח ותלת־ממדיות.

בניגוד ליצירות אמנות מימי הביניים ולאחר מכן, ניתן לראות ביצירה זו הומניזם בולט, זאת בניגוד למסורת האמנותית. יש הרואים בדרך התיאור של אדם וחווה בתמונה כדרך תיאור הרוויה ברגש ואנושיות: סבל, כאב, בושה, זעקה, הבאה לידי ביטוי גם בארשת פניהם של אדם וחווה וגם בתנועות גופם.

זוהי אחת היצירות הראשונות מאז העת הקלאסית שמתארות את גוף האדם באופן שמבקש להיות נטורליסטי. מסיבה זו הפרופורציות האנטומיות אינן מושלמות ואפשר לראות שידיו של אדם קצרות מדי ביחס לגופו, ושידה השמאלית של חוה ארוכה מדי.

==צנזורה ושיחזור==
בסוף המאה ה-17, שלוש מאות שנה אחרי שהתמונה צוירה, הדוכס הגדול של טוסקנה, קוזימו השלישי דה מדיצ'י, ציווה להוסיף עלי תאנה שיכסו את ערוותן של שתי הדמויות. העלים נמחקו כשהתמונה עברה ניקוי ושחזור בשנות ה-80 של המאה העשרים.

==הבדלים מהתיאור המקראי==
יש כמה הבדלים בין התמונה לתיאור שנמצא בספר בראשית:
*בתמונה, אדם וחוה עירומים (ובצנזורה – מכוסים בעלי תאנה); במקרא () כתוב: "ויעש ה' אלהים לאדם ולאשתו כתנות עור וילבישם". (עלי התאנה אמנם מופיעים בסיפור המקראי, אך בשלב מוקדם יותר).
*בתמונה יש רק מלאך (כרוב) אחד; במקרא () כתוב: "וישכן מקדם לגן עדן את הכרובים", בלשון רבים.
*בתיאור המקראי אין אזכור של הקשת שמופיע בצד שמאל של התמונה.
*אין אזכור לצבע עורם של אדם וחוה במקרא, בתמונה אדם וחוה לבנים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:פירנצה: יצירות אמנות
קטגוריה:פרסקאות
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-15
קטגוריה:אדם וחוה
קטגוריה:מלאכים באמנות
ז'אן לואי גז דה בלזאק

ז'אן לואי גז דה בלזאק (בצרפתית: Jean-Louis Guez de Balzac; 31 במאי 1597 - 8 בפברואר 1654), סופר צרפתי.

== חייו ==
ז'אן לואי גז היה בנו של ראש העיר אנגולם, בירת מחוז שאראנט שבדרום מערב צרפת, וירש מאביו את תואר האצולה "דה בלזאק". למד בבית הספר של מסדר הישועים, והחל ב-1612 באוניברסיטה של ליידן שבהולנד. ב-1621 הגיע לרומא כנציג של הקרדינל דה לה ואלט. ב-1623 הגיע לפריז והתפרסם בשל מכתביו למכריו ולאנשי חצר המלכות הצרפתי. הקרדינל רישלייה הבחין בכישרונותיו ומינה אותו לכותב דברי הימים של המלך לואי השלושה עשר. ב-1624 יצא לאור הכרך הראשון של מכתביו שזכה להצלחה רבה, והוא הפך לאחד מחשובי המשתתפים בחוג הספרותי של קתרין דה ראמבוייה בפריז.

החל ב-1627 הותקף בטענה שהעתיק מכתבי חכמי העולם העתיק ומכתביהם של סופרים אחרים. בתגובה, מאס בחיים הספרותיים של פריז ופרש לטירה המשפחתית שבמחוז מולדתו שבה המשיך בעבודתו הספרותית. ב-1631 פרסם את ספרו "הנסיך" שבו הוא מלמד סנגוריה על המלך לואי השלושה עשר ועל הקרדינל רישלייה. ב-1634 הוזמן להצטרף לאקדמיה הצרפתית שבה היה אחד החברים הראשונים, אם כי המשיך להתגורר בטירתו, וכנראה לא השתתף בישיבותיה. ב-1636 הופיעה המהדורה השנייה של מכתביו. הוא המשיך לכתוב מסות ומאמרים ובהם ביקורת ספרותית, בין היתר על ספר "המסות" של מישל דה מונטן. הוא כתב גם את "סוקרטס הנוצרי" שהיא מסה על תורת המוסר הדתי.

בשנותיו האחרונות חילק את כספו למטרות צדקה, ולפני מותו פרש למנזר בעיר אנגולם שבו נפטר ב-1654.

מכתביו של ז'אן לואי גז דה בלזאק, ששלט גם בשפות האיטלקית והספרדית, נועדו בעיקר כדי להשפיע על המשתתפים בחוגים הספרותיים לטהר את הלשון הצרפתית. מכתבים אלה מצטיינים בסגנון מדויק ובהיר, ומשום כך הוא נחשב למתכן הפרוזה בלשון הצרפתית, כשם שפרנסואה דה מאלרב נחשב למתכן השירה הצרפתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:ילידי 1597
קטגוריה:נפטרים ב-1654
שמן ורדים

מכון מחקר לבושם הוורדים ב[[עמק הוורדים שבקאזאנלק, בולגריה]]
שמן ורדים הוא שמן אתרי המופק מעלי כותרת של ורדים.

הפקת שמן ורדים מתבצעת מעלי הכותרת של הוורדים מזנים ורד בולגרי (Rosa Centifolia) וורד מרוקאי (Rose Otto/Rose Maroc Rosa Damascena). מרכזי ייצור שמן ורדים מצויים בבולגריה (עמק הוורדים), במרוקו, בטורקיה ולאחרונה גם בסין. השמן יקר מאוד, כי לשם הפקת ליטר שמן ורדים נדרשים 3 עד 6 טונות של עלי כותרת. קטיף הוורדים מתחיל עם זריחת השמש ומסתיים בסביבות השעה שמונה בבוקר מאחר שבשעות החמות מתאדה השמן האתרי מהפרחים הנקטפים.

שמן הוורדים משווק לצורכי בישום בתמיסות מדוללות ומשמש גם בתעשיית המזון וברפואה האלטרנטיבית. מי הוורדים הם מוצר לוואי בתהליך הפקת שמן הוורדים.
==שמן ורדים בתלמוד==
ידועה אמרתו של רבי שמעון בר יוחאי בתלמוד המתירה לסוך בשמן ורדים בשבת בטיעון שכל ישראל בני מלכים הן; בני מלכים סכין שמן וורד על גבי מכותיהן בשבת, שכן דרכן לסוך בחול. רבי שמעון אומר: כל ישראל בני מלכים הן" (בבא מציעא, דף קיג עמוד ב).

==קישורים חיצוניים==

* 

ורדים
קטגוריה:ורדיים
ניקולא פורפורה

ניקולא פורפורה (באיטלקית: Nicola (Antonio) Porpora; 17 באוגוסט 1686 - 3 במרץ 1768) היה מלחין איטלקי של אופרות בארוק ומורה לזמרה, שתלמידו המפורסם ביותר היה הזמר הסריס פארינלי.

==תולדות חייו==
פורפורה נולד בנאפולי. הוא סיים את הקונסרבטוריון למוזיקה "פוברי די ג'זו כריסטו" בעיר הולדתו, שם נמצאה האופרה המקומית בשליטתו המלאה של אלסנדרו סקרלטי.

האופרה הראשונה של פורפורה, "אגריפינה", בוצעה בהצלחה בחצר הנאפוליטנית בשנת 1708. השנייה, "ברניקה", בוצעה ברומא. בקריירה ארוכה, צירף לשתי האופרות האלה עוד רבות אחרות, נעזר בתפקידו כמנצח תזמורת ומקהלה בבתי פטרונים מן האצולה, כמו מפקד כוחות הצבא בנאפולי, נסיך הסה-דרמשטאדט או השגריר הפורטוגזי ברומא, שכן חיבור אופרות כשלעצמו לא הספיק לביסוס קריירה בת-קיימא. עם זאת, פרסומו המתמשך נובע בעיקר מכישרונו, שאין דומה לו, להורות זימרה. ב"קונסרבטוריו די סאנט'אונפוריו" וב"פוברי די ג'זו כריסטו" הכשיר את פארינלי, סאלימבני ועוד זמרים צעירים שעשו להם שם בעולם בשנים 1715–1721. ב-1720 - 1721 כתב שתי סרנדות לליבריות של משורר צעיר ומחונן, פייטרו מטאסטאזיו, ראשיתו של שיתוף פעולה ממושך, אם גם קטוע מדי פעם. בשנת 1722 המריצו אותו הצלחותיו האופראיות לפרוש מהתחייבויות ההוראה שלו.

אחרי שנדחתה פנייתו אל חצר קרל השישי בווינה, בשנת 1725, השתקע פורפורה בעיקר בוונציה, שם הלחין ולימד בקביעות בבתי הספר של "לה פייאטה" ו"אינקוראבילי". בשנת 1729 הזמינה אותו חבורת מתנגדי הנדל ללונדון, להקים להקת אופרה שתתחרה בזו של הנדל. הניסיון נכשל ובעונת 1733-34 לא הצליחה אפילו נוכחות תלמידו, פארינלי הגדול, להציל את הלהקה הדרמטית ב"לינקולן'ס אין פילדס","האופרה של האצולה" מפשיטת רגל.

פרק זמן כמנצח תזמורת החצר של הנסיך הבוחר של סקסוניה, בדרזדן, החל בשנת 1748, הסתיים ביחסים עכורים עם יריבו מוונציה ורומא, מלחין האופרות עתיר ההצלחה, יוהאן אדולף האסה ואשתו, הפרימדונה פאוסטינה. המחלוקת הסתיימה בהסתלקותו של פורפורה ב-1752 מדרזדן ומעברו לווינה, שם נתן שיעורי מוזיקה ליוזף היידן הצעיר, שהתגורר עם פורפורה כמלווה ומילא גם תפקידי חדרן אישי, אבל הודה בהמשך, כי למד מן המאסטרו "את היסודות האמיתיים של הקומפוזיציה". בשנת 1759 חזר פורפורה לנאפולי.

מאז ואילך הייתה הקריירה של פורפורה רצופה תקלות וביש מזל: סגנונו עתיר הקישוטים והסלסולים יצא מן האופנה, האופרה האחרונה שלו, "קאמילה", נכשלה, הקצבה שלו מדרזדן נפסקה והוא התרושש במידה כזו, שהוצאות קבורתו נתרמו מהכנסות קונצרט צדקה. פארינלי וקאפארלי, לעומת זאת, פרשו מעבודתם והתענגו על חיי מותרות ופאר, במידה רבה הודות ליסודות המצוינים שהעניק להם תלמודו של המאסטרו הוותיק.

פורפורה היה בלשן מעולה, שהרצ'יטטיבים שלו הצטיינו ברהיטותם, איש תרבות וספרות ונודע בשנינות שיחתו. מכלול יצירתו כולל קרוב לחמישים אופרות, אורטוריות, קנטטות סולו בליווי כלי מקלדת, מוטטים וסרנדות ווקאליות. רק קומץ אריות מן האופרות שלו ואי-אילו יצירות קאמריות בסדר אקראי קיימות כיום עלי גבי תקליטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1686
קטגוריה:נפטרים ב-1768
ונסן קנדלה

ונסן קנדלה (צרפתית: Vincent Candela; נולד ב-24 באוקטובר 1973 בבדריו) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת מגן שמאלי. קנדלה שיחק בנבחרת צרפת בכדורגל וזכה איתה בגביע העולמי בשנת 1998 וביורו 2000. קנדלה החל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של טולוז בין השנים 1992–1995, אחר כך עבר לקבוצת גנגאן, בה שיחק בשנים 1995–1997 ואחר כך עבר לשחק בקבוצת רומא האיטלקית (בשנים 1997–2005), עמה זכה איתה באליפות בשנת 2001. ב-2005 עבר לזמן קצר לקבוצת בולטון וונדררס ומשם לקבוצת הכדורגל של סיינה. קנדלה סיים את הקריירה בקבוצת מסינה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני טולוז
קטגוריה:כדורגלני גנגאן
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני סיינה
קטגוריה:כדורגלני מסינה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1973
משתה הורדוס

משתה הורדוס הוא תבליט מתוך אגן הטבילה בסיינה מאת דונאטלו, בסגנון הרנסאנס המוקדם (1423–1427). התבליט נודע בשל השימוש המיוחד של דונאטלו בפרספקטיבה. מידות היצירה הן 59.7X59.7 ס"מ.<ref name=":0" />

==סיפור המעשה==
הורדוס אנטיפס היה שליט יהודי ששלט בחסות הרומאים, והיה נשוי להרודיאס, גרושתו של אחיו. לאשתו הייתה בת מנישואיה הראשונים, שלומית, שהייתה רקדנית. באחד מן המשתים שערך ביקש הורדוס אנטיפס משלומית לרקוד בפני האורחים. שלומית הסכימה אך בתנאי מוקדם אותו לא הסכימה לספר. הורדוס אנטיפס הסכים ושלומית רקדה בפני האורחים. בסוף המשתה ביקשה שלומית את מותו של יוחנן המטביל שהיה באותו זמן אסור בכלאו של הורדוס אנטיפס. שלומית הייתה מאוהבת ביוחנן אך זה לא החזיר לה אהבה, לכן רצתה להתנקם בו. הורדוס אנטיפס הזדעזע אך בלית ברירה מילא את מבוקשה ועוד באותו ערב הגיש את ראשו של יוחנן על מגש לשלומית.

==מאפייני התמונה==
===קומפוזיציה===
בניגוד לקומפוזיציה הרנסאנסית שבה הדמויות נמצאות במרכז התמונה דונאטלו מציב במרכז חלל ריק. משמעות בחירה זו היא ליצור קומפוזיציה שתסמל את הבריחה וההימלטות של הדמויות מהאירוע המזעזע. הקומפוזיציה הדינאמית שמבוססת על קווי אלכסון ותנועה צנטריפוגלית מרמזת לצופה שמרחב ההתרחשות ממשיך מעבר לגבולות התבליט הנתון, ולא מסתיים שם<ref name=":0" />.

===כניסה לעומק===
דונאטלו הביא לפיסול סוג חדש של תבליט, תבליט סטיאצ'טו. בתבליט זה העצמים או הדמויות הקרובות בולטות מאוד בניגוד לרחוקות שלעיתים אפילו רק חרוטות על המתכת. בנוסף, בתבליט זה יש שימוש בפרספקטיבה חד מגוזית, פרספקטיבה קווית מדעית (המאופיינת לרוב עם הרנסאנס). שני מאפיינים אילו יוצרים אשליית עומק משכנעת מאוד לתבליט המעידה גם על הידע הרב של דונאטלו.<ref name=":0"></ref>

קשתות חצי עגולות - קשתות רומיות. עמודי פילאסטר (עמודים שאינם מיועדים להחזיק את המבנה אלא מהווים קישוט ארכיטקטוני בלבד).

===התאמה לצופה===
אגן הטבילה נמצא נמוך יותר מגובה אדם והתבליט נעשה כך שיתאים לצפייה ממבט על, לגובהו של אדם.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:תבליטים
קטגוריה:דונטלו
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:יצירות המאה ה-15
מכבי שוהם

סמל הקבוצה בעבר
מכבי שוהם היא קבוצת כדורסל ישראלית מהיישוב שוהם, המשחקת בליגה הארצית. אולמה הביתי של הקבוצה הוא אולם ניצנים בשוהם.

בעונות 2006–2008 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית.

בעונות 2017/2018, 2018/2019 זכתה הקבוצה פעמיים ברציפות בגביע האיגוד בכדורסל, לאחר ניצחונות במשחק הגמר מול הפועל חבל איילות ומכבי חדרה בהתאמה.

ניהולה המקצועי של הקבוצה הוא תחת חברת "שחקן אמיתי" אשר נמצאת בבעלותו של עידן אבשלום.

==היסטוריה==
בעונת 2017/18 רכש עידן אבשלום, מנכ"ל "שחקן אמיתי" את זכויות הניהול של הקבוצה, והפך אותה לחממה לשחקנים צעירים, כאשר סגל הקבוצה הורכב כולו משחקנים בגילאי 18–22, שמקבלים את תוכנית האימונים המיוחדת במלגה מקצועית מלאה. ליאור ליובין מונה למנהלה המקצועי של הקבוצה, רועי מייזיק למאמן הראשי ושון דניאל למנהל הקבוצה. בסיום אותה עונה זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לאחר ניצחון על הפועל חבל אילות. הקבוצה חזרה על ההישג גם בעונת 2018/19.

בעונת 2019/20 ניצלה הקבוצה מירידה לליגה א', לאחר שאיגוד הכדורסל הקפיא את הירידות בליגות הנמוכות, לאור הפסקת המשחקים בשל מגפת הקורונה.

בעונת 2020/21 מונה אוהד יתום למאמן הקבוצה ובשורותיה שיחק הגארד איתן בורג.

בשנת 2023 הקבוצה הגיעה להסכם שיתוף פעולה עם מכבי תל אביב והקבוצה תקרא מעתה "מכבי שוהם ת"א". במסגרת ההסכם תדאג מכבי תל אביב למעטפת מקצועית שלמה, אנשי מקצוע ותוכנית מקצועית כוללת, כאשר שון דניאל ימונה למנהל המקצועי במועדון.

== בית ספר לכדורסל במועדון ==
במועדון מכבי שוהם יש בית ספר לכדורסל מגיל הגן ועד לכיתות ד'. בנוסף יש בתי ספר לכדורסל לבנות בהנהלת שחקנית העבר לימור מזרחי גם כן מכיתות ב' עד ו'.

== קבוצות הנוער ==
נכון לעונת 2009/10 במועדון מכבי שוהם יש שלוש קבוצות קט-סל ב' (כיתות ה'), שלוש קבוצות קט-סל א'(כיתות ו'), שתי קבוצות ילדים ב' ושתי קבוצות ילדים א', קבוצת ילדות בין הכיתות ו'-ח' וקבוצות רשמיות: נוער, נערים, בוגרים וקבוצת בוגרות.

== תארים והישגים ==
;גביע האיגוד
*זכייה (2): , 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

שוהם
שוהם
קטגוריה:שוהם
וייט מין

דגל וייט מין
וייט מין (Việt Minh, קיצור של Việt Nam Ðộc Lập Ðồng Minh Hội, "הליגה למען עצמאות וייטנאם") היה ארגון שחרור מהפכני שהקים הו צ'י מין בשנת 1941 כדי ללחום להשגת עצמאות וייטנאם מן השלטון הצרפתי ולהתנגד לכיבוש היפני. 

עיקר פעולתו של הארגון בתקופת הקמתו היה כנגד הכיבוש היפני בשטחים בהם שלטה קודם לכן צרפת (ושנודעו בשם "הודו-סין הצרפתית"). ככזה, קיבל הארגון סיוע מן האמריקנים והסינים. אחרי כניעתה של יפן באוגוסט 1945, העבירו היפנים את השליטה בחלק מהמבנים הציבוריים בהאנוי לידי הוייט מין, שהונהגה שוב על ידי הו צ'י מין, שהתאושש ממחלתו והשתחרר מן הכלא הסיני, וזה הכריז ב-2 בספטמבר 1945 על הקמת הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם, שהתקיימה לפי שעה באופן תאורטי בלבד. 

הסינים, הצרפתים והווייטנאמים הגיעו להסכמה לפיה הסכימו הסינים לסגת מווייטנאם ובתמורה ויתרו הצרפתים על חלק מזכויותיהם בסין והבטיחו עצמאות לווייטנאם בתוך "האיחוד הצרפתי". השיחות בין צרפת לוייט מין התמוטטו בתוך זמן קצר, מה שהוביל ל"מלחמת הודו-סין הצרפתית". במהלך המלחמה, ובייחוד אחרי 1949, זכו הוייט מין לסיוע סיני, והצליחו להשתלט על חלק נכבד מאזורי הכפר של וייטנאם.

אחרי קרב דיין ביין פו ב-1954 החליטו הצרפתים לסגת מווייטנאם והחלו נושאים ונותנים בוועידת ז'נבה על הסכם שלום. וייטנאם חולקה לחלק צפוני ודרומי, לאורך קו הרוחב 17, חלוקה שנועדה להתקיים עד לבחירות שייערכו 1956. המנהל האזרחי בצפון וייטנאם הועבר לידי הוייט מין והו צ'י מין מונה לראש הממשלה הסוציאליסטית במדינה. נו דין דיים, שמונה קודם לראש ממשלת דרום וייטנאם על ידי הקיסר באו דאי, שלט בדרום וייטנאם. מאוחר יותר, התכחשה ממשלת דרום וייטנאם להתחייבות לערוך בחירות לאיחוד המדינה, בעיקר בגלל החשש מניצחונו של הו צ'י מין בבחירות אלו, מצב שהיה לצנינים בעיני ארצות־הברית, התומכת העיקרית של ממשלת דרום וייטנאם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:וייטנאם: היסטוריה צבאית
קטגוריה:מלחמת הודו-סין הראשונה
קטגוריה:הודו-סין הצרפתית
עמק הוורדים

קוטפי [[ורדים בעמק הוורדים]]
מראה אופייני בעמק: [[תלים של קברים תראקיים עתיקים]]
עמק הוורדים נמצא בבולגריה, הרי הבלקנים, בין שני נחלים.

בפתח המזרחי של עמק הוורדים שוכנת העיר קאזאנלק. העמק מתוחם ממערב על ידי הנחל סטריאמה, יובל של המריצה וממזרח על ידי הנחל טונדז'ה, יובל נוסף של המריצה. העמק מפורסם בגידול הוורדים מזן ורד בולגרי (Rosa Centifolia). מעלי הכותרת של הוורדים מופק שמן ורדים, מוצר יקר שמחירו עולה על מחיר הזהב (לפי משקל).

קטיף הוורדים מתבצע בחודשים מאי-יוני מהזריחה ועד השעה 08:00 לכל המאוחר, וזאת כדי למנוע התאיידות שמן הוורדים. בתקופה זו האוויר מבושם בריח ורדים והמקום משמש גם כנקודת משיכה לתיירים. בעמק גדלים גם גפנים ועצי פרי שונים.

בעמק תלים של קברים תראקיים עתיקים. הקבר הידוע ביותר באזור הוא הקבר התראקי בקאזאנלק.

קרחון רוז ואלי באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה נקרא על שם עמק זה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בולגריה: גאוגרפיה
וורדים
קאזאנלק

קאזאנלק (בבולגרית: Казанлък) היא עיר במחוז סטארה זאגורה, במרכז בולגריה, בפתח המזרחי של עמק הוורדים.

נכון לדצמבר 2010, מספר התושבים של קאזאנלק עמד על 52,779 נפשות. בעיר קיימת תעשיית שמן ורדים ומוזיאון בו מוצג תהליך הפקת השמן. אספקת הוורדים מקורה בעמק הוורדים. בתקופת קטיף הוורדים נערכים במקום פסטיבלים וריקודים המוקדשים לוורדים.

העיר נוסדה ב-1300 כמבצר, אך במקום מצוים קברים תראקים עתיקים וקבר אחד, מהמאה הרביעית, לפני הספירה, השתמר היטב, כולל פרסקות המתארות ריטואלים קדומים. הקבר אינו פתוח לציבור הרחב, אך למען התיירים נבנה העתק שלו.

בקאזאנלק שורר אקלים ממוזג כאשר הטמפרטורות נעות מ-1<sup>o</sup>c בינואר ועד 21<sup>o</sup>c ביולי. החודש הגשום בשנה הוא יוני והשחון הוא פברואר.

בנוסף לתעשיית שמן הוורדים, ידועה העיר במפעלי הנשק המצויים בה ובין היתר מפעל גדול לייצור רובי AK-47 "קלצ'ניקוב" שנוסד ב-1924.

== הקהילה היהודית ==

בעיר התגוררה קהילה יהודית קטנה אשר נוסדה בשלהי המאה ה-18 ומתועדת במקורות שניוניים במהלך המאה ה-19. לאחר קבלת העצמאות הבולגרית הותקפו היהודים על ידי התושבים הבולגרים מאחר שזוהו עם השלטון העות'מאני ותועדו מעשי רצח ואונס. בראשית המאה ה-20 נמנתה קהילת קאזאלנק ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בממלכת בולגריה ומנתה כ-300 נפשות. הקהילה בנתה בית ספר יסודי ובית כנסת אחד. במהלך שנות ה-20 הייתה בעיר פעילות ציונית ענפה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ 500 יהודים. ב-15 ביוני 1943 גורשו יהודים מהעיר לערי השדה והכפרים הסמוכים והורשו לחזור רק בתחילת אוקטובר. מרבית היהודים עלו למדינת ישראל בין השנים 1947–1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובקאזאנלק נמנו 85 יהודים. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בעיר.

הרב הראשי הראשון ליהודי בולגריה המודרנית גבריאל אלמושנינו טען ששבתי צבי מת ונקבר בעיר קאזאנלק. בסיור שערך ב-1886 לעיתונאי אנגלי ציין שעל מצבתו של שבתי צבי בקאזאנלק נכתב: "משנה הדת, הנביא צבי שבתאי, בא מאזיא הקטנה וישב בשאלוניקי, משם עבר במדינת מוקדון, ואחר כך בגד באמונתו, ובפקודת השולטן הובא לבית האסורים, ואח"ן יצא לחופשי. פה מת ופה נקבר".

==ערים תאומות== 

==ראו גם==
* הקבר התראקי בקאזאנלק

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://whc.unesco.org/sites/44.htm הקבר התראקי בקאזאנלק]
* [http://www.pbase.com/ngruev/kazanluk תצלומים מקאזאנלק]
* [https://web.archive.org/web/20070310200547/http://en.journey.bg/bulgaria/bulgaria.php?&city=2051&gtype=6&resort_name=Kazanlak&searchsub=1 ההיסטוריה של קאזאנלק]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז סטארה זאגורה
קאזאנלק
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
מי סודה

בועות של מי סודה
מי סודה (ובקיצור סודה) הם משקה המכיל מים שבהם מומס פחמן דו-חמצני. תהליך המסת הפחמן הדו-חמצני במים יוצר חומצה פחמתית שנוסחתה: H<sub>2</sub>CO<sub>3</sub>.

מי סודה נמצאים בטבע באגמי סודה על פני כדור הארץ. את מי האוקיינוס של אנקלדוס, אחד מירחי שבתאי, כינו "מי סודה"<ref></ref>.

סודה מיוצרת בקיוסקים העוסקים במכירתה ממכונות מתאימות, וכן ניתנת לייצור ביתי באמצעות מכשיר ביתי ליצירת סודה (כגון סיפולוקס או סודהסטרים). הסודה התעשייתית עשויה להיות מורכבת אך ורק ממים ופחמן דו-חמצני, או להכיל בנוסף לכך כמות קטנה של מלח בישול וכדומה. תפקידם של תוספים אלה הוא לחקות את הטעם המעט מלוח של סודה תוצרת בית.

סודה מהווה מרכיב מרכזי במשקאות מוגזים כגון משקאות קולה.

==היסטוריה==
ג'וזף פריסטלי היה הראשון שמצא שיטה להמיס פחמן דו-חמצני במים, כאשר הניח קערת מים מעל מכל בירה במבשלת בירה מקומית בלידס. האוויר שכיסה את הבירה התוססת היה ידוע בכך שחיסל עכברים. פריסטלי מצא את המים ש"טופלו" באופן זה טעימים ולכן הציע את התערובת הזו לחבריו כמשקה מרענן. בשנת 1772 פריסטלי פרסם מאמר בשם "הרווית מים עם פחמן דו-חמצני", ובו תיאר הזלפת שמן של חומצה גופרתית על גיר כדי ליצור פחמן דו-חמצני, וכמו כן כדי לעודד את הגז להתפזר בתוך קערת מים תוססים.

בשנת 1771 הכימאי הבריטי טוברן ברגמן המציא באופן עצמאי תהליך דומה ליצירת מי סודה. בשל בריאותו המעורערת הוא ניסה להפיק מחדש מי מעיינות תוססים באופן טבעי, שנחשבו בשעתו כיעילים לבריאות.

כיום, מי סודה מיוצרים על ידי הכנסת פחמן דו-חמצני דחוס למים. הלחץ מגביר את המסיסות ומאפשר ליותר פחמן דו-חמצני להתמוסס מאשר היה קורה בתנאים של לחץ אטמוספירי. כאשר בקבוק סודה נפתח, הלחץ משתחרר, דבר המאפשר לגז לצאת החוצה מהתמיסה וכך מופיעות הבועות.
==השפעות בריאותיות==

==כינויים==
לסודה היו מספר כינויים במהלך השנים. עד מלחמת העולם השנייה היא נקראה Soda water. בשנות החמישים צצו כינויים חדשים כגון Sparkling water ו-Seltzer water. המונח Seltzer water מקורו בכפר הגרמני Nieder-Selters , שבו נמצאים מעיינות הסלצר המפיקים מים תוססים טבעיים. בארצות הברית מכונה הסודה Club soda, כאשר השם "סודה" מתייחס לכלל המשקאות המוגזים.

==שימושים==
לעיתים קרובות מבוססים משקאות קלים על מי סודה בתוספת חומרי טעם.

כמו כן, מי סודה ידועים ביכולתם להסיר כתמים, זאת על ידי שפיכתם על הכתם וייבוש.

סודה מהווה גם מרכיב בכמה קוקטיילים אלכוהוליים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.chemteam.info/Chem-History/Priestley-1772/Priestley-1772-Start.html מאמרו של פריסטלי בנושא הרווית מים עם פחמן דו-חמצני] 

==הערות שוליים==

סודה
קטגוריה:משקאות תוססים
קטגוריה:משקאות מוגזים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
דניאל זילברשטיין (זמר)

דניאל זילברשטיין (נולד ב-8 באוקטובר 1986), זמר פופ ומדבב ישראלי בעבר ומעצב אופנה החי בניו יורק בהווה.

==ביוגרפיה==
זילברשטיין נולד ברעננה. במשך שבע שנים למד נגינה בחצוצרה בקונסרבטוריון למוזיקה ברעננה, וניגן בהרכבים שונים. התגלה בקיץ 2003 על ידי אנשי "פופ ארט", כשעבד כמלצר מזמר. היה חבר בלהקת "[http://e.walla.co.il/item/366800 המורדים הישראלים]" שהוקמה לקראת ביקורה בישראל של להקת "erreway" וכוכבי הסדרה "המורדים" מארגנטינה. כמו כן ב-2002 השתתף במחזמר "קטנטנות".

באוקטובר 2004 התגייס לצה"ל, תוך כדי העבודה על אלבומו הראשון, כשהוא משרת בשלישות ברמת גן.<ref></ref> במאי 2006 יצא הסינגל הראשון מאלבומו, הנקרא "אלייך", שיר פופ בעל נגיעות של דאנס. בעקבותיו יצאו הסינגלים "זמן", "מה שאת עושה לי", "זה לא אני" ו"ונרקוד".

אלבומו הראשון, "מה שאת עושה לי", הופק על ידי המפיק השוודי ג'ורג' סמואלסון יחד עם המפיקים המקומיים מומי לוי, רוי אדרי וחגי מזרחי. יצא לחנויות בדצמבר 2006.

במהלך דצמבר 2006 יצא לסבב הופעות בקניונים בחסות "ICQ".

ביוני 2007, הוציא זילברשטיין את הסינגל הראשון מהאלבום השני "סדר יום", אותו הפיקו סאבו וקותי. זהו קאבר ללהקה רטורית.

זילברשטיין מתפרנס גם מדיבוב סרטים וסדרות מצוירות ושירה, בהם: "נארוטו" (בעונה הראשונה), "פוקימון", "דיג'ימון", "טוקיו מיו מיו" (בעונה הראשונה), "ג'וניפר לי" (שירה בלבד), "רוץ, דייגו, רוץ!" (תיק הפלא), "קוד ליוקו", "דואל מאסטרס", "יו יו האקושו", "ג'ים על הירח", "קפטן פלמינגו", "מועדון ווינX" ועוד. בשנת 2008 נבחר זילברשטיין להחליף את עוז זהבי בפסטיגל של אותה שנה.

בהמשך החליט זילברשטיין להתפתח לכיוונים חדשים, ועל כן עבר להתגורר בניו יורק, שם למד עיצוב אופנה בבית הספר לאופנה, ה-Fashion Institute of Technology. בנוסף, פיתח מותג אישי משלו – Daniel Silverstain והחל לעבוד כמעצב אופנה. בין השאר עבד עם מעצבי האופנה מנדי קון ופרנק טל ועם ירחון האופנה הבינלאומי מארי קלייר.

בשנת 2021 השתתף בעונה השמינית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא".

==דיסקוגרפיה==
* "מה שאת עושה לי" (2007).

==קישורים חיצוניים==

* 
* לילי שרצקי, [http://www.eonline.co.il/content.asp?id=28385&sid=8 הזמר דניאל זילברשטיין הכי רחוק מלהיות מוצר צעצוע], באתר Eonline
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:מעצבי אופנה ישראלים
קטגוריה:מתמודדי הכוכב הבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
Hullabaloo Soundtrack

Hullabaloo Soundtrack (מוכר גם כ-Hullabaloo) הוא אלבומה השלישי של להקת הרוק הבריטית מיוז.

האלבום כולל שני תקליטורים ו-DVD. בתקליטור הראשון הקלטות בי-סייד 
ובהן גרסה אקוסטית לסינגל "Hyper Music" ששמה "Hyper Chondriac Music". בדיסק השני, וב-DVD, הקלטת הופעת הלהקה ב"לה זנית", פריז. מקור מרבית שירי הסט הוא שני אלבומי האולפן הקודמים של מיוז: Showbiz ו- Origin of Symmetry.

משמעות שם האלבום היא מהומה באנגלית.

== רשימת השירים ==

=== דיסק ראשון: אוסף הקלטות בי-סייד ===
# Forced In – 4:18 
# Shrinking Universe – 3:06 
# Recess – 3:35 
# Yes Please – 3:05 
# Map of Your Head – 4:23 
# Nature_1 – 3:39 
# Shine Acoustic – 5:12 
# Ashamed – 3:47 
# The Gallery – 3:30 
# Hyper Chondriac Music – 5:28 

=== דיסק שני: הופעה חיה ב"לה זנית" ===

# Dead Star - 4:11 
# Micro Cuts – 3:30 
# Citizen Erased – 7:21 
# Showbiz – 5:04 
# Megalomania – 4:36 
# Dark Shines – 4:36 
# Screenager – 4:22 
# Space Dementia – 5:32 
# In Your World – 3:10 
# Muscle Museum – 4:29 
# Agitated – 4:11 

בדיסק נמצאת הקלטה חבויה של טום וייטס קורא את שירו "?What's He Building" (שנלקח מאלבומו Mule Variations) כשהוא נקטע על ידי קולות הקהל. נראה שנעשה בו שימוש כ"הקלטת הפתיחה" של הלהקה בליל ההופעה. ניתן לשמוע אותו על ידי ניגון השיר הראשון ולחיצה מיידית על כפתור ההחזרה לאחור עד להגעה ל"pregap" (משמש בדרך כלל כאינדקס 00 בסוג מסוים של תקליטורים).

== DVD ==

=== דיסק ראשון: הופעה חיה ב"לה זנית" ===

# "?What's He Building"
# "Dead Star" 
# "Micro Cuts" 
# "Citizen Erased" 
# "Sunburn" 
# "Showbiz" 
# "Megalomania" 
# "Uno" 
# "Screenager" 
# "Feeling Good" 
# "Space Dementia" 
# "In Your World" 
# "Muscle Museum" 
# "Cave" 
# "New Born" 
# "Hyper Music" 
# "Agitated" 
# "Unintended" 
# "Plug In Baby" 
# "Bliss" 
# "Dark Shines" 

=== דיסק שני: סרט תיעודי ===
# "Documentary" 
# "Interactive Discography / clips" 
# "Photos"

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי מיוז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
נור-פה דה קאלה

נור-פה דה קאלה (בצרפתית: ) היה אחד מ-26 חבלי הארץ (régions) של צרפת על פי החלוקה המנהלית שנהגה בה עד לסוף שנת 2015. משנת 2016 החבל הוא חלק מהחבל החדש או-דה-פראנס.

החבל ממוקם בצפון הקיצוני של המדינה והיה מורכב משני מחוזות (départements) - נור ("צפון") ופה דה קאלה ("מצר קאלה", הוא מצר דובר). עיר הנציבות שלו הייתה ליל, והוא גבל בבלגיה מצפון וממזרח, תעלת למאנש ממערב, ובמחוז פיקרדי בדרום. עד סוף המאה ה-20 נשא את השם "נוֹר". בעבר היה לחלק מארצות השפלה הדרומיות, עד אשר הפך סופית לחלק ממדינת צרפת ב-1713.

== דמוגרפיה ==
צפיפות האוכלוסייה בחבל נור-פה דה קאלה גבוהה מאוד (כ-331 נפשות לקמ"ר). מתגוררים בו כ-4 מיליון תושבים שהם 7% מאוכלוסיית צרפת. הוא החבל הרביעי בצרפת מבחינת גודל האוכלוסין.

== גאוגרפיה ==
לאזור כ-140 ק"מ של חוף, המשמש כשער כניסה לבריטניה ולים הצפוני. מצפון נמצאת בלגיה, מדרום-מערב החבל-לשעבר פיקרדי ומדרום-מזרח רמת ארדן של החבל-לשעבר שמפאן-ארדן.

בקצהו נמצאת העיר קאלה, שהיא הנקודה הקרובה ביותר באירופה לאי הבריטי, כאשר ביניהם מפריד מצר דובר.

שטחים חקלאיים נרחבים בו מיועדים לגידול תפוחי אדמה ולמעלה משליש מאספקת תפוחי האדמה של צרפת מגיעה מנור-פה דה קאלה.

== היסטוריה ==
תחילה היה לשטחם של הבלגים, שבט קלטי אשר ישב באזור. בהמשך נכבש יחד עם צפון צרפת על ידי הרומאים. ב-55 לפנה"ס הפליג יוליוס קיסר לכבוש את אנגליה מלשון הקאפ בלאן נז, כיום במחוז פה דה קאלה. לאחר מפלת הרומאים במאה ה-5 אזור זה נכלל בנויסטריה - אחת משלוש הטריטוריות שהרכיבו בזמנו את צרפת.

במשך מלחמת מאה השנים נכנעה קאלה לאנגלים לאחר מצור ארוך. במשך המצור, שישה מנכבדי העיר התנדבו להיתלות כדי לחוס על חייהם של שאר התושבים. למרות שלבסוף קיבלו חנינה, אומץ לבם הווה השראה לפסל שועי העיר קאלה של אוגוסט רודן שהושלם ב-1888. העיר נשארה תחת שליטת האנגלים עד שחזרה לידיים צרפתיות אך ב-1558.

בשנת 1477, לאחר סיום מלחמת צרפת-אנגליה והתחלת דעיכתה של דוכסות בורגונדיה ששלטה באזור עם מותו של שארל הראשון, ביקש לואי האחד עשר לכבוש את האזור שהיה למעוז כלכלי. תוכניותיו כשלו כאשר יורשת בורגונדיה, מארי דה בורגון התחתנה עם מקסימיליאן הראשון מבית הבסבורג, אליו עברו כל שטחי הבורגונדיה. במהרה הפך האזור לשטח שנחשק על ידי מלכויות אירופה, והיה לזירת קרבות נוראה ועקובה מדם בין הצבאות השונים עד שנת 1713, כשהאזור נקבע כשטח צרפת באמנת אוטרכט.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:צרפת: חבלים לשעבר
קטגוריה:או-דה-פראנס
ג'ורג'ה טופרצ'אנו

ג'ורג'ה טופרצ'אנו (רומנית: George Topîrceanu; 20 במרץ 1886 - 7 במאי 1937), משורר וסופר רומני, הומוריסטן, חבר מתכתב של האקדמיה הרומנית.

== חייו ==
ג'ורג'ה טופרצ'אנו נולד ב-1886 בבוקרשט כבנם של ג'ורג'ה טופרצ'אנו האב, תופר מעילי איכרים ושל פאראסקיבה, אורגת שטיחים, שניהם מאזור סיביו. כבר בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון (בבתי הספר "מאטיי בסאראב" ו"ספנטול סאבה") התחיל לפרסם בעיתונות כשהפרסום הראשון היה בשנת 1904 בכתב העת ההומוריסטי "בלגיה של המזרח" ("Belgia Orientului"). הוא נרשם ללימודי משפטים, אחר כך עבר לפקולטה לספרות, אך עזב את הלימודים לפני סיומם.

פרסומיו בכתבי העת השונים התרבו, והוא הפך לחלק מהחוגים הספרותיים של תקופתו. בשנת 1911 התיישב ביאשי ולקח חלק בעריכת כתב העת "החיים הרומניים" (Viaţa Românească}. בשנת 1912 התחתן עם מורה שילדה את בנו היחיד, גאורגה. הנישואים התפרקו במהרה. בשנים 1912–1913 הפיק, יחד עם שותף, את כתב העת "התיאטרון".

במלחמת העולם הראשונה גויס, בשנת 1916, נלחם בחזית הבולגרית בקרב טורטוקאיה ונשבה בימים הראשונים של המלחמה. הוא שוחרר בשנת 1918 עם סיום המלחמה. הוא חזר לעבודת העריכה והחלו להופיע ספרים עם שיריו וסיפוריו, ספרים שזכו (בעיקר השירים) להצלחה גדולה מאוד.

בשנת 1926 הוענק לו הפרס הלאומי לשירה של רומניה ובשנת 1936 נבחר כחבר מתכתב של האקדמיה הרומנית.

הלך לעולמו בשנת 1937 ביאשי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ici.ro/romania/ro/cultura/l_toparceanu.html ביוגרפיה של טופרצ'אנו] ברומנית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים רומנים
קטגוריה:סופרים רומנים
קטגוריה:חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רומניה
קטגוריה:הומוריסטנים
קטגוריה:אנשי צבא רומנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:שבויים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1886
קטגוריה:נפטרים ב-1937
שמואל אוזידא

רבי שמואל די אוזידא (1545, ה'ש"ה – 1604, ה'שס"ד) היה ראש ישיבה, מקובל ומחבר ספרים שחי בצפת. מתלמידיו הראשונים של האר"י, וחברו של רבי משה קורדובירו.

== קורות חייו ==
נולד בצפת לרבי יצחק די אוזידא. למד בבית מדרשו של רבי אלישע גאליקו, ובהשראתו הפך לדרשן נלהב. בהמשך ייסד ישיבה גדולה שעסקו בה בנגלה ובנסתר.

נודע בחיבורו על פרקי אבות בשם מדרש שמואל. חיבור זה בחלקו הגדול הוא אנתולוגיה - מעין "שיטה מקובצת" - לפירושים אחרים על המסכת, בתוספת פירושים משלו מדרשות שנשא לקהל שומעיו. החיבור נדפס לראשונה בחייו בוונציה בשנת של"ט (1579), שלוש פעמים נוספות בחיי המחבר, ובמשך השנים נדפס עשרות פעמים, הספר הוא מקור חשוב, הואיל ורבים מהפירושים אותם מצטט הרב אוזידא אינם בידינו כיום.

כמו תלמיד אחר של האר"י, רבי משה אלשיך, די אוזידא עסק בספריו בעיקר בתחום הדרש ולא התמקד בקבלה.

לאחר פטירת האר"י בשנת של"ב (1572) המשיך ר' שמואל ללמוד קבלה אצל ר' חיים ויטאל, והוא חתום בשנת של"ה (1575) על שטר ההתקשרות של חבורת תלמידי האר"י שהכירו בר' חיים ויטל כיורשו הרוחני.<ref>שם הגדולים מערכת גדולים אות ש [עט] מהר"ר שמואל אוזידא</ref>

יצא לשליחות בקושטא בשנת שנ"ז.

== חיבוריו ==
ספריו שנדפסו:
* שער ספרו המפורסם - מדרש שמואל על פרקי אבותמדרש שמואל, חיבור על פרקי אבות, נדפס בויניציאה בשנת של"ט (ובמהדורה שלישית, בשנת ש"ס, בהגיה של משה אלפלס).
* לחם דמעה, פירוש על מגילת איכה נדפס בחייו בשנת ש"ס (1600).
* אגרת שמואל, פירוש על מגילת רות בשם "אגרת שמואל", נדפס בקורוג'ישמי בשנת שנ"ז.
* פירוש על מגילת אסתר - יצא לראשונה בשנת תשמ"ג על ידי הרב חיים אהרן קאופמן ובשנית במקראות גדולות חמש מגילות, מכון "אבן ישראל" תשס"ד.
*מדרש שמואל על התורה, פירוש על התורה מכת״י, הוצאת קדמוניות, ניו יורק תשע״ה.
ספריו בכתב יד:
* קובץ הדרושים הגדול - אוסף קטעי דרשות לא מעובדות.
* פירוש על ספרי התנ"ך ישעיהו, איוב, דניאל

==קישורים חיצוניים==
ספריו:
* 
* [https://www.sefaria.org.il/Midrash_Shmuel_on_Avot?lang=he מדרש שמואל] באתר ספריא
* 
* 
* 
* 

אודותיו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:תלמידי האר"י
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:פרשני מגילת אסתר
קטגוריה:פרשני מסכת אבות
קטגוריה:פרשני מגילת איכה
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1545
קטגוריה:נפטרים ב-1604