OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מרכז שאשא למחקרים אסטרטגיים

מרכז שאשא למחקרים אסטרטגיים הוא מכון מחקר, הפועל במסגרת בית הספר ע"ש פדרמן למדיניות ציבורית וממשל, באוניברסיטה העברית בירושלים. לראשו התמנה אפרים הלוי, לשעבר ראש המוסד וראש המועצה לביטחון לאומי.

המרכז הוקם רשמית בשנת 2003, וייעודו ליזום בדיקות ומחקרים יישומים, הנוגעים לבעיות יסוד של המדינה - בראייה אסטרטגית ומדינית. המרכז משתף פעולה עם אוניברסיטאות ומכוני מחקר נוספים בישראל, בין היתר במחקר חדש, שנערך על ידי פרופ' אריה רטנר ראש המרכז לחקר פשיעה, משפט וחברה באוניברסיטת חיפה. במחקר זה נמצא שקיימת ירידה חדה באמון הציבור במערכת המשפט, והוא זכה לאזכורים רבים בעת פרסומו (ביולי 2007).

==קישורים חיצוניים==

*[https://archive.today/20121218145623/public-policy.huji.ac.il/eng/research.asp?cat=243 פרסומים ומחקרים שביצע המרכז]

שאשא
קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: יחידות אקדמיות
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
אנרי פרמן

אנרי פרמן (באנגלית: Henry Farman; 26 במאי 1874 - 18 ביולי 1958) היה חלוץ תעופה אנגלי-צרפתי, איש מפתח בימיה הקדומים של התעופה והתעשייה האווירית באירופה.

==ביוגרפיה==
פרמן נולד בפריז להורים ממוצא אנגלי. אביו היה עיתונאי אנגלי שעבד בפריס. למד ציור בבית ספר לאמנות. לפני שעסק בתעופה, היה אלוף רכיבה על אופניים ועסק בספורט של מרוצי מכוניות. לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים חמורה עזב את מרוצי המכוניות. היה בן למשפחה עשירה ויכול היה להשקיע כסף בתעופה שהייתה ענף חדש ומתפתח. בשנת 1907 רכש מטוס דו כנפי מיצרן המטוסים הצרפתי גבריאל וואזן (Gabriel Voisin).

פרמן הכניס מספר שיפורים במטוס שנקרא וואזן פרמה I וטס בו 20 טיסות שהארוכה בהן הייתה למרחק של 771 מטר שנמשכה 52.6 שניות. ב-9 בנובמבר 1907 זכה בגביע Archdeacon כאשר טס 1030 מטר בדקה וארבע עשרה שניות. באותה עת הייתה זו הטיסה היחידה שנמשכה מעל דקה שלא באמצעות מטוס של האחים רייט. תוך הכנסת שיפורים נוספים במטוס, הצליח פרמן ב־13 בינואר 1908 לעבור במסלול מעגלי סגור באורך קילומטר בזמן של דקה וזכה בפרס Deutsch-Archdeacon שבצידו 50,000 פרנק. ב-30 באוקטובר 1908 טס 27 קילומטר במשך 20 דקות מ-Bouy עד Reims. טיסה יבשתית בטווח משמעותי לעמת הטווח בן הקילומטר של תחילת השנה.
שיחזור המטוס הראשון של פרמן שטס מעל קילומטר
מטוס הנוסעים גוליית של חברת פרמן

אנרי פרמן הקים מפעל לבניית מטוסים עם שני אחיו ובנה מספר מטוסים שהראשון בהם נקרא אנרי פרמן III. באוגוסט 1909. למטוס היה מנוע בעוצמה של 50 כוחות סוס, גלגלים קפיציים. באוגוסט 1909 פרמן זכה בתחרות הטיסה למרחק הגדול ביותר כאשר טס 180 קילומטר בשלוש שעות וחמש דקות. הוא זכה בפרס על נשיאת שני נוסעים ומקום שני על גובה טיסה של 110 מטר. המטוס של פרמן הפך למטוס האירופאי הנפוץ ביותר לפני מלחמת העולם הראשונה ובשנת 1910 בתחרות האווירית לונדון מנצסטר הטיסו שני הטייסים Louis Paulhan, Claude Grahame-White מטוסים תוצרת פרמן.

דגם המטוס של שנת 1914 של מפעלי פרמן שימש כמטוס סיור וכמטוס תצפית ארטילרית במהלך מלחמת העולם השנייה. המטוס תוצרת מפעלי פרמן שכונה גולית, היה מטוס הנוסעים הראשון למרחקים ושימש לטיסות קבועות בקו פריס - לונדון החל מה-8 בפברואר 1919. בשנת 1919 קיבל אות לגיון הכבוד ופרש לגמלאות בשנת 1937 כאשר הממשלה הצרפתית הלאימה את התעשייה האווירית בצרפת.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Riccardo Niccoli, History of Flight, White Star, 2006, 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070806104716/http://www.earlyaviators.com/efarman.htm אנרי פרמן 1874 עד 1958]
* [https://web.archive.org/web/20090118042335/http://www.centennialofflight.gov/essay/Dictionary/Farman/DI82.htm אנרי פרמן, מאה שנות תעופה]
* [https://web.archive.org/web/20070930192234/http://encyclopedia.jrank.org/Cambridge/entries/010/Henri-Farman.html ביוגרפיה קצרה באנציקלופדיה און ליין]
* [http://www.allstar.fiu.edu/aero/farman.htm אנרי פרמן]
* [https://web.archive.org/web/20070930031514/http://www.biography.com/search/article.do?id=9291682 ביוגרפיה של אנרי פרמן]
* [http://www.ctie.monash.edu.au/hargrave/farman.html האחים פרמן]
* 
* 

קטגוריה:חלוצי התעופה
קטגוריה:טייסים צרפתים
קטגוריה:ממציאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא אנגלי
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1874
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1958
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1958
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של פאסי
אפיוס קלאודיוס פולכר (קונסול 212 לפנה"ס)

אפיוס קלאודיוס פולכר (בלטינית: Appius Claudius Pulcher) היה מצביא רומאי בן המאה השלישית לפנה"ס שלחם במלחמה הפונית השנייה.

==תולדות חייו==
אפיוס קלאודיוס, בנו של פובליוס קלאודיוס פולכר (קונסול בשנת 249 לפנה"ס) מבית-האב של הקלאודיים, נבחר לאיידיל ב-217 לפנה"ס. שנה אחר כך השתתף כטריבון צבאי בקרב קאנאי. החיילים שנמלטו לאחר הקרב אל קנוסיום בחרו בו ובפובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס למפקדיהם העליונים. ב-215 לפנה"ס נבחר לפראיטור ונציב סיציליה ויצא אליה עם הלגיונות ששרדו את קרב קאנאי כדי למנוע מהיירון טיראן סירקוסאי לבטל את הברית עם רומא ולעבור לצדה של קרתגו. הוא נשאר בסיציליה שנה נוספת כפרופראיטור וכלגאטוס של מרקוס קלאודיוס מרקלוס, ופיקד על הצי המלחמתי ועל מחנה הצבא בלאונטיני. ב-213 לפנה"ס, כאשר צבא קרתגי נחת באי, עמד יחד עם מרקוס קלאודיוס מרקלוס בראש חיל המשלוח ששוגר נגדו. ב-212 לפנה"ס נבחר לקונסול, ויחד עם עמיתו קווינטוס פולביוס פלאקוס המשיך את המצור על קאפואה. בסיום שנת כהונתו, על פי החלטת הסנאט הרומאי, שב לרומא ומינה שני קונסולים חדשים. הקונסולאט שלו עצמו הוארך בשנה נוספת. הוא נפצע בקרב נגד חניבעל ליד קאפואה, ומת מפצעיו זמן קצר לאחר כניעת העיר. אפיוס קלאודיוס היה אביהם של אפיוס קלאודיוס פולכר, פובליוס קלאודיוס פולכר וגאיוס קלאודיוס פולכר.

==מקורות==
* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מן החיבור: .[http://www.ancientlibrary.com/smith-bio/ Smith, William (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867] הנמצא כיום ברשות הציבור.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קלאודיים
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
פרס קרל פרידריך גאוס

פרס קרל פרידריך גאוס ליישום המתמטיקה הוא פרס המוענק על ידי האיחוד המתמטי הבינלאומי והחברה המתמטית הגרמנית בשל "תרומות יוצאות מן הכלל במתמטיקה אשר נמצאו כבעלות יישום משמעותי מחוץ לתחום המתמטיקה". הפרס הוענק לראשונה ב-2006, והוא מוענק מדי 4 שנים על ידי הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים. הפרס נקרא על שם המתמטיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס והוא כולל מדליה ומענק כספי של 10,000 אירו.

== היסטוריה ==
ההכרזה הרשמית על הפרס התרחשה ב-30 באפריל 2002 - יום ההולדת ה-225 של גאוס. הפרס הוצע במטרה לספק הכרה למתמטיקאים: בזמן שלמתמטיקאים יש השפעה על העולם שמחוץ לתחום עיסוקם, המחקרים שלהם לא זוכים להכרה. לפרס יש מטרה ברורה לתת כבוד למתמטיקאים אשר תרמו תרומות במתמטיקה שיש להם השפעה בתחומים כמו עסקים, טכנולוגיה, ואפילו בחיי היום יום.

==זוכים==
* קיושי איטו 2006
* איב מאייר (Yves Meyer) 2010
* סטנלי אושר (Stanley Osher) 2014
* דייוויד דונו (David Donoho) 2018

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קרל פרידריך גאוס
קטגוריה:קרל פרידריך גאוס
תוכנת לקוח

תוכנת לקוח היא יישום מחשב שניגש לשירות ממוחשב הנמצא על מחשב אחר, לרוב מחשב מסוג שרת, דרך תקשורת נתונים. המונח ניתן בהתחלה ליחידות ציוד היקפי שלא היו בעלות יכולת הרצה עצמית של תוכניות מחשב אבל היו בעלות יכולת פעולה-הדדית (interact) עם מחשב מרוחק דרך הרשת. היו אלו לרוב מסופי מחשב שעבדו מול מחשב מרכזי.

תצורת שרת-לקוח היא אחת מתצורות ההתקשרות הנפוצות ברשתות מחשבים. שירותי רשת הפועלים בשיטה זאת מורכבים משני חלקים - השרת והלקוח. לשרת מחוברים לקוחות רבים. מחשב הלקוח מחובר לעיתים לשרת יחיד, אך בדרך כלל החיבור הוא לשרתים רבים, שלכל אחד מהם פונקציה משלו.

תוכנות לקוח נפוצות:
*דפדפן - תוכנה המאפשרת לתקשר עם שרתי אינטרנט ולקרוא דפי אינטרנט.
*תוכנת FTP - FTP הוא פרוטוקול תקשורת להעברת קבצים בין מחשבים. באמצעות פרוטוקול זה, תוכנת לקוח FTP מתקשרת עם תוכנת שרת FTP, לשם לקיחת קובץ מהשרת או הוספת קובץ אליו.
*תוכנת דואר אלקטרוני - ההודעה ממתינה לנמען עד שזה מחליט לקרוא את הודעות הדואר שבתיבת הדואר שלו ואז עוברת למחשב הלקוח (בלקוח כדוגמת אאוטלוק), או מוצגת מהשרת (בלקוח כדוגמת ג'ימייל).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חישוב מבוזר
לא מדהימה

לא מדהימה (באנגלית: Unfabulous) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים שכללה שלוש עונות, 54 פרקים ושודרה בערוץ ניקלודאון בשנים 2004–2008. יוצר הסדרה הוא דו רוז, ובמוקדה חייהם של תלמידי חטיבת ביניים.

במוקד הסדרה חייה של נערה יהודיה בת 12 בשם אדי סינגר (אמה רוברטס), שיריה הליריים וחבריה הטובים ג'ינה פביאנו (מליסה ג'ו) וזאק קרטר-שוורץ (ג'ורדן קלוויי), עמו יוצרת ג׳ינה גם קשר רומנטי. עוד מככבים בסדרה בן סינגר (טדהג קלי), אחיה הגדול של אדי, סו סינגר (מולי האגן) וג'ף סינגר (מרקוס פלאנגן) - הוריה של אדי וחבריה, מאריס (אמה דגרסטדט)-מלכת הכיתה השחצנית שנהנית להציק לאדי, קרנברי (צ'לסי טברס)-חברתה של מאריס ואחרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניקלודיאון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
מנואל נורייגה

מנואל אנטוניו נורייגה מורנו (בספרדית: Manuel Antonio Noriega Moreno; 11 בפברואר 1934 – 29 במאי 2017) היה גנרל בצבא פנמה והשליט הצבאי בפועל במדינה מ-1983 ועד 1989, על אף שמעולם לא מונה לתפקיד נשיא פנמה.

==ביוגרפיה==
בתחילת דרכו, בראשית שנות ה-70 ועד שנות ה-80, היה נורייגה בן ברית של הממשל האמריקני ושל ה-CIA. לקראת סוף שנות ה-80 הידרדרו היחסים בין נורייגה לבין ארצות הברית בשל הפרות בוטות של זכויות אדם בידי המשטר, וב-1989 הודח הגנרל ונלקח בשבי, תוך כדי הפלישה האמריקנית לפנמה. נורייגה הוחזק כשבוי מלחמה ונלקח לארצות הברית, שם הורשע בבית דין פדרלי באשמות הברחת קוקאין, פעילות פשע מאורגן והלבנת כספים, ונידון (ב-16 בספטמבר 1992) לתקופת מאסר של 40 שנה שמאוחר יותר הופחתה ל-30 שנה, והומתק לבסוף לכ-17 שנה בשל התנהגות טובה.
נורייגה נכלא בכלא פדרלי במיאמי שבפלורידה. במקביל, התקיים בפנמה נגדו משפט בהיעדרו על הפרות זכויות אדם בתקופת כהונתו, והוא נשפט למאסר של 20 שנה.
בשנת 2007 שוחרר מריצוי המאסר בארצות הברית.

באפריל 2010 הוסגר נורייגה לצרפת, שם הואשם בהלבנת הון ונשפט לשבע שנים בפועל.
בדצמבר 2011 הוסגר נורייגה מצרפת לפנמה ונכנס שם לכלא. הוא עבר התקף של שטף דם במוח, נותח ושוחרר מן הכלא כדי לעבור ניתוח נוסף, ואולם זמן קצר לאחר שחרורו הוא מת ב-29 במאי 2017 בפנמה סיטי.

==ראו גם==
* מייק הררי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [https://www.kan.org.il/Item/?itemId=125019 הדיקטטורים | הרודן שדאג לכולם אך רימה את כולם], כאן 11

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פנמה: היסטוריה
קטגוריה:פוליטיקאים פנמים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים שהוסגרו לצרפת
קטגוריה:שליטי ארצות
קטגוריה:פנמים שנולדו ב-1934

קטגוריה:נפטרים ב-2017
סכסוך אתני

סכסוך אתני הוא סכסוך - בדרך כלל הכוונה לסכסוך אלים, כגון מלחמה - הנובע מיריבויות בין קבוצות אתניות שונות והשאיפות הלאומיות שלהם. סכסוכים אתניים הפכו לסוגיה חשובה ביחסים בינלאומיים ובמדע המדינה בשל העובדה כי הם הפכו לנפוצים יותר (או למצער, בולטים יותר בתקשורת), מאז תום המלחמה הקרה; ובשל העובדה כי לעיתים קרובות מתרחשים בהם פשעי מלחמה או אפילו רצח עם. ההסברים המדעיים לשורשי סכסוכים אתניים מתחלקים בין שלוש אסכולות: הסברים פרימורדיאליים; הסברים אינסטרומנטליים; והסברים קונסטרוקטוביסטיים. האקדמיה עוסקת בין היתר גם בשאלה כיצד ניתן למנוע סכסוכים אתניים. 

== ראו גם ==
* חברה רב-אתנית

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:מלחמות לפי סוג
קטגוריה:אתניות
הברית השוואבית

הברית השוואבית היא ברית שנכרתה בין כמה ערים חופשיות בשוואביה (אזור שבין וירטמברג לבוואריה), כדי להגן על הערים הללו מפני הפיאודלים, הנסיכים והרוזנים שבאזור.
הסמל של הברית השוואבית
== המשטר הפיאודלי והערים החפשיות==
במאות ה-12 וה-13, החל להיווצר בגרמניה מעמד של "עיר חופשית". עד אז היה מקובל באירופה שלטון פיאודלי, כך שכל שטח שהוא היה נתון לשליטתו של אציל כלשהו, אם רוזן ואם נסיך. הפיאודל היה השליט, השופט וגם אחראי על הדת במקום. למשל, כומר של אזור מסוים היה מוגדר כעובד שכיר של הפיאודל, והוא היה יכול לפטרו, להלקותו כעונש, ולקבוע לו משכורת כאוות נפשו, אם מקופתו ואם מ"מעשר" תבואה שנגבה מהאוכלוסייה המקומית.

סמכותו של פיאודל הייתה קשורה לשליטתו באחוזותיו. ולכן סוחר שלא התפרנס מחקלאות או ממרעה, לא היה תלוי באופן ישיר בפיאודל. עם התפתחות חיי המסחר, נוצרו ערים גדולות יחסית (עשרת אלפים תושבים לעיר נחשבו כאוכלוסייה גדולה בתקופה ההיא), שלמעשה לא היו כפופות לפיאודל, אף שרשמית הן היו בשטחו ותחת שליטתו.

למלכים היה עניין בפיתוח חיי המסחר, ולכן מדי פעם היו מעניקים לעיר מעמד של "עיר חופשית", כלומר עיר שאינה כפופה לפיאודל, ואינה צריכה להעלות לו מס כלשהו. אינטרס נוסף היה למלך לתת לעיר מעמד כזה - עיר כזו אוטומטית הפכה לנחלת הקיסר, ותושביה היו מעבירים אליו, ואליו בלבד, את כל המיסים.

== הרקע להקמת הברית ==
ברור שבעיני הפאודלים עובדה זו לא מצאה חן כלל, ועל כן מדי פעם ניסו לאלץ עיר כזו לקבל את חסותם ואת מרותם. לכן התארגנו כעשרים ערים, בהנהגת הערים אאוגסבורג ואולם, ובשנת 1331 הקימו את הברית השוואבית, שיצרה מסגרת ארגונית אחת לכל הערים החפשיות הללו. הברית הקימה ממשלה, צבא חזק ובית משפט עליון, שבשיאו, בתחילת המאה ה-16, מנה כ-13000 חיילים. במשך הזמן הצטרפו לברית כמה נסיכים, בעיקר בעלי אחוזות קטנות יותר, ובהן אפילו כמה ערים שבראשן עמדו נסיכים בוחרים, כגון מיינץ (1488), וטריר (1488), וכן עוד כמה מחוזות כגון טירול, שהאינטרס המובהק שלהם היה לשמור על אחוזותיהם מפני נסיכים חזקים יותר, וצבא הברית נתן להם חסות. בין שאר הנסיכויות שהצטרפו הייתה נויבורג, שנסיכה, אוטו, היה ממשפחת הקורפירסט מפפאלץ (1538).
עם הקמת התנועה הפרוטסטנטית, נהו רוב תושבי אזור זה אחריה, ולכן הצטרפה הברית לברית שמלקלדן והשתתפה במלחמה השמלקלדית, בה הביס קרל החמישי את צבא הברית וכבש את הערים שהשתייכו לברית. קרל לא פגע לאחר המלחמה במעמד הערים הללו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
אנטולי סובצ'ק

אנטולי סוֹבְּצַ'ק (רוסית Анатолий Александрович Собчак) 
10 באוגוסט 1937, צ'יטה - 20 בפברואר 2000, סבטלוגורסק) היה מדינאי רוסי בתקופת הפרסטרויקה וראש עיריית סנקט פטרבורג הראשון שנבחר באופן דמוקרטי. הוא כיהן בתפקיד ראש העיר מ-1991 עד 1996. היה ממנסחי חוקת הפדרציה הרוסית ומרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג. ולדימיר פוטין ודמיטרי מדבדב היו מתלמידיו ועבדו עמו בעירייה בשנות ה-90. סובצ'ק נחשב במערב ל"מנטור של פוטין".

==ביוגרפיה==
סובצ'אק נולד למהנדס רכבות בשם אלכסנדר אנטונוביץ'. אמו, נאדז'דה אנדרייבנה ליטווינובה, הייתה רואה חשבון. אנאטולי היה אחד מארבעה אחים. ב-1939 המשפחה עברה לאוזבקיסטן, שם חי אנטולי עד 1953, עת עבר ללמוד במכללה למשפט של סטברופול.לאחר שנת לימודים עבר ללמוד באוניברסיטת לנינגרד בפקולטה למשפטים. ב-1958 נישא לנוֹנה גאנדזיוּק במכללה להוראה על שם הרצן. לימים, ביתו, קסניה סובצ'ק הפכה לאשת ציבור, עיתונאית ומנחת טלוויזיה.

לאחר שסיים את לימודיו בלנינגרד, עבד שלוש שנים כעורך דין בסטברופול. הוא שב לאוניברסיטה ולמד בה בין השנים 1962–1965, עד שסיים תואר שלישי במשפטים. הוא היה יועץ למשפטים עבור בית הספר לשוטרים של לנינגרד והמכון לטכנולוגיית תעשיית הנייר (1965–1973).

בשנים 1991–1996 היה ראש עיריית סנקט פטרבורג וממייסדי התנועה הרוסית לרפורמות דמוקרטיות. בתקופה זו ולדימיר פוטין היה בין עוזריו. בסיום הקדנציה הפסיד בבחירות לסגנו. בשנת 1997 נפתחה נגדו חקירה פלילית בהאשמות בשחיתות שלטונית, ממנה נמלט לפריז. בשנת 1999 חזר לרוסיה וחקירה פלילית נסגרה מחוסר הוכחות. מונה על ידי הנשיא בפועל ולדימיר פוטין לתפקיד יועץ.

נפטר ממחלת לב בשנת 2000.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:מושלי סנקט פטרבורג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1937
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2000
יוהנס השלישי, קיסר אתיופיה

יוהנס השלישי (ג'ון השלישי) היה קיסר אתיופיה לסירוגין בין 1840–1851 היה בנו של הקיסר תקלה גיורגיס הראשון, קיסר זה היה "קיסר בובה" והאימפריה האתיופית נשלטה באופן מעשי על ידי סגן הקיסר עלי השני. על השני גם הכריח את יוהנס לשאת את אמו לאישה, הקיסרית מנן ליבן אמדה שמשלה ביד רמה הן על בנה והן על בעלה השני, הקיסר.

בזמן המאבק בין עלי השני ויריבו הדאג'זמץ וובה היילה מריאם של סאמיאן, הקיסר יוהנס הודח והושב מספר פעמים בין 30 באוגוסט 1840–1851 והתחלק עם דודנו סהלה דנגל בשלטון. ההדחה הראשונה של יוהנס הייתה באוקטובר 1841 בגלל תמיכתו בדאג'זמץ וובה לאחר מכן הוא הוחזר ב-1845 ואז שוב הודח והוחזר ב-1850 מסיבה לא ידועה.

ההיסטוריון ארנסט וואליס באדג' מתאר את יוהנס כך:

לפי דונלד כראמאי יוהנס הושפע מחדירת המיסיונרים הקתולים ושיתף פעולה עם האיטלקי ג'סטין דה ג'קוביס ובכך הוטבל לנצרות קתולית.

לא הרבה ידוע על שלטונו וגורלו של יוהנס. ידוע שיוהנס שלט כקיסר ב-18 ביוני 1847 בזמן שאשתו מנן נלחמה עם כוחות צבא בחופו הצפוני של אגם טאנה כנגד קאסה היילו מקווארה, בקרב זה היילו ניצח לכד את הקיסר ואשתו ולאחר מכן שחרר אותם בתמורה לתואר דאג'זמץ ובתמורה לשטחיו של ראס קינפו בגוג'אם לאחר שזה מת לא מזמן. מקור נוסף מתאר שיוהנס הסכים לוותר על הכתר בתנאי שלא ייאחדו אותו עם אשתו ששנא אותה. 

לאחר הדחתו הסופית מהכתר, יוהנס חי חיי פשטות וב-1856 מספר גורמים קתולים באתיופיה ניסו לשכנעו לחזור לשלטון אבל הוא התעניין יותר בעלייה לרגל לירושלים, שנתיים לאחר מכן יוהנס נהפך לנאמנו של הקיסר החדש תוודרוס השני ולבסוף הוטבל חזרה מהקתוליות לכנסייה האתיופית. אחד מהמסמכים ששרדו מה-11 ביוני 1869 מתארים בקשה מקיסר צרפת, נפוליאון השלישי לעזרה כלכלית.

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:השושלת הגונדרית
קטגוריה:אתיופיה: תקופת השופטים
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:אתיופים שנולדו ב-1797
קטגוריה:נפטרים ב-1873
סכר קבן

סכר קבן (בטורקית: Keban Barajı) הוא סכר על נהר פרת כ-7 ק"מ מדרום למקום מפגשו עם נהר מורט ובסמוך לעיר אלזי בדרום-מזרח טורקיה. הבניה החלה בשנת 1965 והסכר נחנך בשנת 1974 כחלק מפרויקט דרום-מזרח אנטוליה הכולל, בין היתר, את הקמתם של 22 סכרים, והיה הראשון בין הסכרים הגדולים שהוקמו במסגרת הפרויקט.

גובהו של הסכר 210 מטר מיסודותיו ו-163 מטר מקרקעית העמק בו הוא ניצב. הסכר הביא להצפת שטח של 675 קמ"ר ויצר אגם שנפח מימיו 31 קמ"ק בעמקי הנהרות פרת ומורט. תחנת הכוח ההידרואלקטרית שבסכר מסוגלת לייצר חשמל בהיקף של 1,350 מגה-ואט, ותפוקת האנרגיה השנתית היא 6 מיליארד קוט"ש.

==ראו גם==
* פרויקט דרום-מזרח אנטוליה
* סכר אטאטורק

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.trekearth.com/gallery/Middle_East/Turkey/East_Anatolia/Erzurum/Keban_Dam/ תמונות הסכר]
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קבן
קטגוריה:פרויקט דרום-מזרח אנטוליה
קטגוריה:טורקיה: גאוגרפיה
קטגוריה:תחנות כוח הידרואלקטריות
רוסודן (גיאורגי)

רוסודן (בגאורגית: რუსუდანი, רוּסוּדַני; ביוונית: Ρουςουδάν) הייתה בתו הצעירה של גיאורגי השלישי, מלך ממלכת גאורגיה, ואשתו בורדוחן (גוראנדוחט). אחותה הבכורה, תמר, ירשה את כס המלוכה כשליטה של הממלכה הגאורגית.

== חייה ==
רוסודן נולדה בסביבות השנים 1158/1160, ונישאה, כנראה בשנת 1180, למנואל קומננס , בנו הבכור של אנדרוניקוס הראשון קומננס, קיסר האימפריה הביזנטית משנת 1183 ועד 1185. למנואל ורוסודן היו שני בנים, אלכסיוס, שנולד כנראה בשנת 1182, ודוד , שנולד בסביבות שנת 1184. 

כאשר אנדרוניקוס הודח והומת, עוור מנואל, וייתכן שנהרג כתוצאה מכך. בכל אופן הוא נעלם מהרשומות ההיסטוריות. על פי ההערכה, נמלטה רוסודן מקונסטנטינופול עם בניה ומצאה מחסה בגאורגיה או בפונטוס. 

בשנת 1204, כאשר האימפריה הלטינית, כבשה את קונסטנטינופול, שלחה תמר, מלכת גאורגיה חיילים גאורגים כדי לעזור לאלכסיוס ודוד להשתלט על פונטס, המחוז של האימפריה הביזנטית לשעבר. יחד עם הכיבושים שבאו לאחר מכן, הפך המחוז לאימפריה של טרפזונטס החדשה.

==אילן יוחסין==

== מקורות == 
* סיריל טואומנוף, על מערכת היחסים בין מייסד האימפריה של טרפזונטס והמלכה הגאורגית תמר, ספקולום (1940), כרך 15, עמ' 299-312
* ק. ורזוס, (1984), Ē genealogia tōn Komnēnōn, Thessaloniki, במיוחד כרך 2, עמ' 515, הערה 24

קטגוריה:שושלת קומננוס
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:שושלת בגרטיוני 
קטגוריה:גאורגיה: אצולה 
קטגוריה:האימפריה הביזנטית
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1158
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-12
פאלאייר מקדוניאן איירליינס

מטוס [[טופולב Tu-154 של פאלאייר]]
פאלאייר מקדוניאן איירליינס (במקדונית: “Авиокомпанија „Палер Македонија) הייתה חברת הדגל של מקדוניה שהפעילה קווי טיסה בין מקדוניה לאירופה.

==היסטוריה==
החברה נוסדה בשנות ה-90, במהלך התפרקותה של יוגוסלביה והקמתה של רפובליקת מקדוניה העצמאית. המטוס הראשון שהיה ברשות החברה היה טופולב Tu-154 שבעקבותיו התווספו שני מטוסים שכורים:F-28 Fokker ו-F-100. כשהתחילה הפעלתם, המטוסים היו צבועים בלבן ואדום, ומאוחר יותר שונה צבעם לאדום עם כיתוב בצבע צהוב. כאשר האו"ם ביטל את הסנקציות נגד יוגוסלביה ב-1996, חידשה JAT איירווייז (חברת התעופה הלאומית של יוגוסלביה) את הפעלת קווי הטיסה שלה, כיוון שמספר הלקוחות של פאלאייר ירד בצורה חדה, והחברה לא יכלה לשאת יותר בעלות אחזקת קווי הטיסה. בספטמבר 1996 פאלאייר הפסיקה את טיסותיה.

==תאונות==
ב-5 בדצמבר 1993 התרסק על מסלול מספר 34 בנמל התעופה סקופיה מסוג Fokker 100 (מספר שלדה: PH-KXL), השייך לחברה, שהיה בדרכו לציריך. חקירה שנערכה לאחר התאונה העלתה שהגורם לתאונה היה כשל אנוש של צוות המטוס שלא וידא לפני ההמראה שהמסלול נקי מקרח. מתוך 97 אנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו 81.

==צי המטוסים==
* טופולב Tu-154
* Fokker F-28
* Fokker F-100
* BAC 111-528FL One-Eleven (בהשכרה מחברת ג'ארו אינטרנשיונל)

==יעדי טיסה==
*מקדוניה
:*אוחריד (נמל התעופה אוחריד)
:*סקופיה (נמל התעופה סקופיה)

*אירופה
:*אוסטריה: וינה (נמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט)
:*גרמניה: דיסלדורף (נמל התעופה הבינלאומי דיסלדורף), המבורג (נמל התעופה המבורג), ברלין (נמל התעופה הבינלאומי ברלין-שנפלד)
:*איטליה: רומא (נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י)
:*הולנד: אמסטרדם (נמל התעופה סכיפהול אמסטרדם)
:*שווייץ: ציריך (נמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.airliners.net/search/photo.search?aircraft_genericsearch=&airlinesearch=%3A%28%22palair+macedonian%22+OR+%22%28palair+macedonian%29%22%29&countrysearch=&specialsearch=&daterange=&keywords=&range=&sort_order=year+desc&page_limit=15&thumbnails= פאלאייר] באתר Airliners.net

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: תעופה
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:חברות מקדוניות
צורות מיוחדות של התמשכות בחלל

"צורות מיוחדות של התמשכות בחלל" (באיטלקית: Forme uniche della continuità nello spazio) הוא שמו של פסל משנת 1913 של הפסל האיטלקי אומברטו בוצ'וני. הפסל, בגובה של 126.4 ס"מ, באורך של 89 ס"מ וברוחב של 40.6 ס"מ, נוצק לאחר מותו של הפסל בארבעה עותקים מברונזה מוזהבת. שתי היציקות הראשונות לוטשו, בעוד שתי האחרונות נותרו במרקם הקרוב יותר למודל הגבס המקורי של העבודה. העותקים מוצגים במוזיאונים שונים בעולם כדוגמת המוזיאון לאמנות מודרנית והמוזיאון לאמנות מודרנית במילאנו, מוזיאון ישראל ועוד. 

הפסל נעשה כחלק מסדרה של פסלים העוסקים בתיאור גוף בתנועה. פסלי גבס אלו אשר נהרסו ואבדו תיארו את הדמויות ביחס לחלל. הפסל מציג דמות אדם הצועדת קדימה. גופה של הדמות מפורק לצורות גאומטריות, בהשפעת סגנון הקוביזם. אולם, בשונה מן הקוביזם, מנסה הפסל להדגיש את התנועה של הדמות בחלל. חלקי הגוף השונים מתפרקים אל תוך החלל שסובב את הדמות. בכך, מבוטא הרעיון הפוטוריסטי של התשוקה לעוצמה, למהירות ולתנועה כאמצעי לשינוי העולם הבורגני. 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול פוטוריסטי
קטגוריה:אומברטו בוצ'וני: פסלים
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
לספז

תחנת הרכבת הישנה של לספז
לספז (ברומנית: Lespezi) הוא כפר בן 5,137 נפשות (2011), השוכן במחוז יאשי שברומניה. בעבר שכן במחוזות באיה, סוצ'אבה ופלטיצ'ן. הכפר שוכן לצד נהר הסירט וממולו לצד הגדה השנייה של הנהר שוכן הכפר הץ'. הכפר ממוקם בין העיירות חרלאו ממזרח ופשקאן במרחק של כ-25 קילומטר מדרום.

כיום היישוב מורכב מששת הכפרים הבאים: בודה, בורסוק-דיאל, דומברווה, הץ' ולספז.

==היסטוריה==
לספז נוסד בשנת 1821 על ידי סוחרים יהודים אשר קיבלו אישור להתיישב במקום משליט רומניה יוניטה סאנדו סטרוזה. מקור שם המקום בלוחות האבן בנהר הסירט.

==היהודים בלספז==
מקורם של יהודי לספז כנראה מחרלאו הסמוכה, בה התקיים יישוב יהודי בן מאות שנים.
במפקד שנערך ב-1831 נמנו בלספז 26 משפחות יהודיות. בשנת 1930 חיו בכפר 1,028 יהודים. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, גורשו היהודים מכל הכפרים בסביבה לאולטניה ולדורוחוי, ובהם גם יהודי לספז. הגברים היהודים נשלחו למחנות עבודה.

כיום אין בלספז יהודים.

===בית העלמין היהודי===
בית העלמין היהודי בלספז נוסד במאה ה-19, והקבורה האחרונה הידועה בו נערכה בשנת 1937. בית העלמין ממוקם במרחק של 3 ק"מ מהכפר. בית העלמין נמצא באדמה חקלאית, והגישה פתוחה לכל. האתר מוקף גדר ובה שער שאינו נעול. גודלו של בית העלמין כ-200 מטר על 250 מטר.
בערך 200 מצבות נמצאות בבית העלמין. כ-20 מהן אינן במיקומן המקורי. כ- 50% עד 75% מהמצבות מופלות או שבורות. מיקום המצבות שסולקו מבית העלמין אינו ידוע. המצבות מהמאה ה-19 ומאה ה-20 עשויות מאבן גיר, אבן חול ושיש ובעלות כתובות חרותות בעברית ורומנית. על חלק ממשטחי המצבות קישוטי ברזל או נותנים, העשויים ארד, ואלמנטים מתכתיים אחרים. בית הקברות מכיל גם מצבת זיכרון לקורבנות פוגרום. 

בית העלמין איננו מתוחזק, אך מעולם לא הושחת. בעיה עונתית שקיימת בו היא גידול עשב רב אשר מונע גישה אליו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070930065324/http://www.jewishgen.org/cemetery/e-europe/rom-k-l.html בית העלמין היהודי בלספז (ג'וישגן)]

קטגוריה:רומניה: עיירות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קונסטנטין מטוסביץ'

קונסטנטין מטוסביץ (ברוסית: Константин Матусевич; נולד ב-25 בפברואר 1971) הוא אתלט עבר ישראלי המחזיק בשיא ישראל בקפיצה לגובה (2.36 מטר). ייצג את ישראל בשתי אולימפיאדות, בארבע אליפויות עולם ובשלוש אליפויות אירופה. בשנת 2000 דורג ראשון בעולם לתקופה של מספר חודשים. סיים במקום חמישי באולימפיאדה (סידני 2000) ובמקום שביעי באליפות עולם (אתונה 1997).

הוא מתנשא לגובה של 2.04 מטר.

== קורות חיים ==
מטוסביץ' נולד בקייב, אוקראינה ועלה לישראל בשנת 1995, כנוצרי הנשוי ליהודיה. 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיים מטוסביץ' במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.

=== 1999 ===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיים מטוסביץ' במקום 20 בתוצאה של 2.20 מטר. 

=== 2000 ===
מטוסביץ' קבע את שיאו האישי והלאומי בשנת 2000 כשקפץ לגובה של 2.36 מטר בפרת', אוסטרליה. באותו הזמן היה זה הישג השנה בעולם במקצוע. באליפות ישראל באתלטיקה זכה מטוסביץ' במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.32 מטר. באולימפיאדת סידני סיים במקום החמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.32 מטר, בשלב המוקדמות קבע תוצאה של 2.27 מטר. מטסוביץ' פרש בשנת 2004. 

ב-2015 ירד מטוסביץ' מהארץ לקנדה והוא מתגורר בטורונטו.

== תארים והישגים ==
* מטוסביץ' נבחר פעמיים לאתלט השנה של ישראל, ב-1996 וב-2000.
* בשנת 2008 נבחר מטוסביץ' לעמית כבוד של איגוד האתלטיקה בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* מנחם בנטוב, [http://www.mcity.co.il/index.php?id=28212 מאמן אתלטיקה לכדורסלני MVP], מקומון מודיעין, 12 במרץ 2009.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קופצים לגובה ישראלים
קטגוריה:שיאני ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:ספורטאי מכבי תל אביב
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
שבת ריחני

דוכן שמיר בשוק
שֶׁבֶת רֵיחָנִי (שם מדעי: Anethum graveolens), הידוע יותר בשמו העממי "שמיר", הוא צמח חד-שנתי הצומח בדרום מערב ומרכז אסיה, וגם בישראל. שמיר הוא מין יחיד בסוגו, אם כי חלק מן הבוטניקאים קושרים אותו לאחישבת. אין לבלבל בינו לבין השומר, אף על פי שגם הוא משמש למאכל.

השמיר גדל לגובה של 40–60 ס"מ. גבעולו דק ועליו עדינים ודקים, באורך 10–20 ס"מ. חלוקת העלה הסופית היא בעובי של 1–2 מילימטרים, מעט עבים יותר מעלי השומר, הדומים לחוטים, בעובי של פחות מ-1 מילימטר, אך פחות עדינים. פרחי השמיר לבנים-צהבהבים, בתפרחות קטנות שקוטרן 2–9 סנטימטר. אורכם של זרעי השמיר 4–5 מילימטר ועוביים 1 מילימטר; והם ישרים או מעוקלים קמעה, עם קווים לאורכם.

השמיר נפוץ במגוון סלטים כגון סלט תירס, סלט מלפפונים, סלט סלק ועוד. מלבד שימושו כירק וכתבלין טרי, עלי שמיר מיובשים משמשים אף הם תבלין.

בימי-הביניים היה השבת הריחני מקובל כאחד הצמחים ששימשו קמיע לגירוש שדים ורוחות, והוא נכלל בציוד המכשפות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
הסכם לונדון (1913)

תוצאות מלחמת הבלקן הראשונה (למעלה) והשנייה (למטה)
הסכם לונדון משנת 1913 היה הסכם בינלאומי שנחתם בלונדון ב-30 במאי 1913, והסדיר את הדרישות הטריטוריאליות בעקבות מלחמת הבלקן הראשונה. הצדדים להסכם היו מדינות הליגה הבלקנית המנצחות - סרביה, יוון, בולגריה ומונטנגרו מצד אחד, והאימפריה העות'מאנית המובסת מצד שני. המעצמות העיקריות בריטניה, גרמניה, רוסיה, איטליה ואוסטרו-הונגריה היו גם הן צד להסכם. עם תום המלחמה עמדו שלוש נקודות עיקריות במחלוקת:
* מעמדה של אלבניה שהכריזה על עצמאותה ב-28 בנובמבר 1912.
* מעמדו של סנג'ק נובי פאזאר שהיה באופן רשמי שטח חסות של אוסטרו-הונגריה מאז קונגרס ברלין ב-1878. 
* מעמדן של קוסובו, מקדוניה ותראקיה.
בהסכם נוסחו הקביעות הבאות:
* אלבניה הוכרזה עצמאית, וסרביה, מונטנגרו ויוון חויבו להסיג את כוחותיהן משטחה, אותו כבשו במהלך המלחמה. 
* סנג'ק נובי פזאר חולק בין מונטנגרו וסרביה.
* בולגריה זכתה ברוב שטחה של תראקיה.
* לא הושגה הכרעה בעניין גורלה של מקדוניה.
ההסכם שנכפה על ידי המעצמות כמו גם העובדה שלא הסדיר את כל הנקודות השנויות במחלוקת הביא לפרוץ מלחמת הבלקן השנייה. זו הסתיימה זמן קצר לאחר מכן עם חתימת הסכם בוקרשט אשר שינה את קביעותיו של הסכם לונדון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
קטגוריה:ממלכת בולגריה
קטגוריה:יוון: אמנות והסכמים
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה
קטגוריה:יחסי טורקיה–יוון
קטגוריה:סרביה: אמנות והסכמים
קטגוריה:מונטנגרו: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: אמנות והסכמים
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: היסטוריה
קטגוריה:תראקיה
קטגוריה:בלקן: היסטוריה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אמנות והסכמים (1801–1922)
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה הגרמנית: אמנות והסכמים
קטגוריה:ממלכת איטליה: אמנות והסכמים
הרכבת התחתית של אנקרה

תחנת קזלאיי
פסי רכבת עיליים
[[כרטיס נסיעה]]
הרכבת התחתית של אנקרה (בטורקית: Ankara Metrosu) היא מערכת להסעת המונים באנקרה, בירת טורקיה. נכון לשנת 2007 כוללת המערכת שני קווים - קו רכבת תחתית המכונה "מטרו" (Metro) וקו רכבת קלה המכונה "אנקראי" (Ankaray). בנוסף מקושרת הרשת לקו רכבת הפרברים במרחק הליכה קצר. אורכה הכולל של הרשת הוא 23.16 ק"מ. שלושה קווי רכבת תחתית נוספים נמצאים בשלבי הקמה וקווים נוספים נמצאים בשלב התכנון. לפי התוכניות, תשתרע הרשת לאורך של 66.4 ק"מ עד שנת 2015.

==קו אנקראי==
100px
קו אנקראי נבנה בין 1992 ל-1996, והוא מוביל מתחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה (AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi) שם נמצא גם הדפו, ועד לתחנת דיקימווי (Dikimevi) ממזרח למרכז העיר. אורכו של הקו הוא 8.7 ק"מ. 8 ק"מ ממנו עוברים מתחת לפני האדמה והיתר במפלס הקרקע או בתעלה פתוחה. לאורך הקו 11 תחנות ומופעלות בו 11 רכבות כשבכל אחת מהן שלושה קרונות. בכל רכבת 180 מקומות ישיבה והיא מסוגלת להוביל 600 איש. 175,000 איש עושים שימוש בקו מדי יום והוא מסוגל להוביל 16,000 איש בשעה במרווחים של 3 דקות בין רכבת לרכבת. לפי התוכניות יוארך הקו עד לאורך כולל של 22 ק"מ עד שנת 2015.

==קו מטרו==
100px
הקו פועל מאז 29 בדצמבר 1997 בין תחנת קיזילאיי (Kızılay) במרכז העיר, שם הוא נפגש עם קו אנקראי, ועד תחנת בטיקנט (Batıkent - "העיר המערבית") במערבה של אנקרה. אורכו הכולל של הקו 14.66 ק"מ, ולאורכו 12 תחנות. 7.1 ק"מ מהקו עוברים מתחת לאדמה, 4.1 ק"מ במפלס הקרקע והיתרה באורך של 3.4 ק"מ עוברת על גשרים. בקו מופעלים 108 קרונות תוצרת קנדה, ואלה ערוכים בקבוצות של 3 או 5 קרונות ברכבת. בשנת 2006 הוביל הקו 49,515,573 נוסעים.

==הרחבת המערכת==
שלושה קווים נמצאים כעת בהקמה:
* קו קיזילאיי-צ'איולו (Kızılay–Çayyolu) לכיוון דרום-מערב. 18 ק"מ ו-16 תחנות.
* קו בטיקנט-סינג'ן (Batıkent–Sincan) לכיוון מערב. 18 ק"מ ו-11 תחנות.
* קו אולוס-קצ'יארן (Ulus–Keçiören) לכיוון צפון. 7.9 ק"מ ו-6 תחנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20081219112753/http://www.ankaray.com.tr/ אתר אנקראי]
* [https://web.archive.org/web/20070925022715/http://www.urbanrail.net/as/anka/ankara.htm ברכבת התחתית של אנקרה באתר Urbanrail]
* [http://www.railway-technology.com/projects/turkey/index.html אודות הרכבת התחתית של אנקרה]
* [https://web.archive.org/web/20070928010846/http://www.ego.gov.tr/uprs/eng/giris.htm הרשת באתר EGO (מנהל התשתית של אנקרה)]
* [http://maps.google.com/maps?q=39.866667,32.866667&ie=UTF8&ll=39.916237,32.813544&spn=0.008278,0.014462&t=k&z=16&om=1 תצלום אוויר באתר Google maps - תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה, מימין לה קטע מקו אנקראי שעובר במפלס הקרקע ותחנה מקורה בכחול. מתחת לתחנה האוטובוסים המרכזית נראה הדיפו של קו אנקראי]

קטגוריה:אנקרה
אנקרה
ויקיגניה

ויקיגניה הוא מיזם שיתופי לקידום הגנאלוגיה היהודית. 

ויקיגניה הוא מיזם אינטרנטי שיתופי, הפועל בשיטת ויקי תוך שיתוף הגולשים בכתיבתו. ויקיגניה אינו קשור לקרן ויקימדיה.

המאגר השיתופי באתר כולל מסגרת מקיפה למחקר הגנאלוגי בהיבט יהודי. התשתית למיזם הונחה על ידי קבוצה מחברי פורום שורשים משפחתיים באתר תפוז. האתר פתוח לשימוש - כולל האפשרות להוסיף ולעדכן ערכים - עבור כל גולש.

חשיבותו של המיזם נובעת משתי סיבות עיקריות, הקשורות לשתי אבני-בניין בסיסיות הנוגעות לאופיו של העיסוק במחקר משפחתי:
* מצד אחד, העוסקים במחקר משפחתי נדרשים להיחשף באופן מתמיד לחומרי הדרכה ולחומרי עזר רבים, אך הרוב המוחלט של אתרי האינטרנט העוסקים בגנאלוגיה (כולל בגנאלוגיה יהודית) הוא באנגלית (או בשפות זרות אחרות);
* מצד שני, העוסקים במחקר משפחתי - ראוי כי יפרסמו את תוצרי מחקרם בפומבי (תוך שמירה, כמובן, על צנעת הפרט הן של החיים והן של המתים), על מנת לשתף חוקרים אחרים של אותם משפחות ו/או מקומות במידע ועל מנת לאפשר לאתר אותם; אבל, הקמה של אתר אינטרנט, ובפרט כזה הכולל רכיב של עץ משפחה, אינה דבר של מה בכך. תוצרי המחקר הם, במקרים רבים, מאגרי מידע שמטרתם להנגיש לכלל החוקרים ולציבור הרחב מידע ממקורות שונים (ספרים, ארכיונים, רשימות שונות וכו').

שני הקשיים הללו נענים במלואם במיזם ויקיגניה:
* המיזם כולו בעברית, ומספק חומרי הדרכה וחומרי עזר למחקר המשפחתי;
* המיזם מאפשר שיתוף של תוצרי המחקר, וזאת באופן פשוט (יחסית).

המיזם מכיל דפים מסוגים שונים, הקשורים לאופיו של המחקר המשפחתי:
* ערכים, על מנת ליצור אנציקלופדיה מקיפה בעברית בתחום הגנאלוגיה (ערכים לדוגמה: "המדור לחיפוש קרובים", "בוצ'אץ'","לשנו","בן דוד מדרגה כלשהי מוזח");
* אנשים - דפים בהם מתועד מידע על אנשים ומשפחות;
* מאמרים, אשר הם הרחבות של ערכים לידי דף מידע מקיף בנושא מסוים (מאמרים לדוגמה: "אלבום המשפחות של מייסדי זכרון יעקב", "סיבות לחריגה מהנוהג של מתן שם משפחה פטריארכלי");
* מדריכים, אשר מסבירים, לרוב בשיטת צעד-אחר-צעד, כיצד להיעזר בכלי מחקר שונים (מדריכים לדוגמה: "ארגון מפגש משפחה", "פענוח רשימות עלייה מתקופת המנדט הבריטי").

נכון לאפריל 2023 יש בוויקיגניה 6,277 ערכים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.tapuz.co.il/tapuzforum/main/anashim.asp?forum=325 פורום שורשים משפחתיים]

קטגוריה:גנאלוגיה
קטגוריה:אתרי ויקי
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2006
הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים

[[אלבטרוס שחור-גבה אשר נלכד בחוט דיג ארוך]]
ההסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים (באנגלית: Agreement on the Consevation of Albatrosses and Petrels) הוא אמנה בינלאומית שנחתמה בשנת 2001. האמנה נוצרה כדי לעצור את הירידה באוכלוסיית עופות הים בחצי הכדור הדרומי, במיוחד אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים (procellariidae) הנמצאות בסכנת הכחדה מצד מינים פולשים לאיים עליהם הן מקננות, זיהום סביבתי ודיג בשיטת מערך חכות (במהלכו מתים על פי הערכות כ-300,000 עופות ים מדי שנה). ההסכם מחייב את המדינות החותמות לישם אמצעים כדי להפחית את מספר עופות הים המתים כתוצאה מדיג, הגנה על מושבות הקינון של העופות וכן הפחתה והרחקה של מינים פולשים מאיי הקינון. עוד התחייבו המדינות החותמות לממן מחקרים בנושא שימור אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים, לפתח תוכניות חינוכיות לצורך העלאת המודעות בנושא השימור של עופות הים ולהחליף ביניהן מידע בנוגע לאוכלוסיות עופות הים בשטחן.

ההסכם נחתם בקנברה בחודש יוני 2001 על ידי 11 מדינות ואושרר על ידי המדינות: אוסטרליה (2001), אקוודור (2003), ניו זילנד (2001), ספרד (2003), דרום אפריקה (2003), צרפת (2005), פרו (2005), בריטניה (2004), צ'ילה (2005), ארגנטינה (2006) ונורווגיה (2007). ברזיל חתמה על ההסכם אולם הוא לא אושרר על ידה. ההסכם נכנס לתוקפו ב-1 בפברואר 2004.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20070927152526/http://www.acap.aq/en/images/Core_Documents/final_agreement_cape%20town_english.pdf נוסח ההסכם באנגלית]

קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-21
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:אלבטרוסיים
קטגוריה:יסעוראים
חברת החזקות

בניין המשרדים של חברת ההחזקות Interbankחברת החזקות או חברת גג (באנגלית: Holding company) היא חברה העוסקת בבעלות על חברות אחרות, שהן החברות המוחזקות שלה. בשל החזקתה בחברות רבות, בדרך כלל, מהווה חברת החזקות גוף כלכלי הנשלט בידי בעלי הון. במילים אחרות, חברת החזקות (או חברת גג) היא חברה שנוצרה על מנת לרכוש ולהיות בעלת המניות של חברות אחרות, ובעקבות כך לשלוט בהן.

אחת מחברת האחזקות הגדולה והידועה בעולם היא ברקשייר האת׳ווי, חברת האחזקות של וורן באפט. ישנן חברות החזקות המתמחות בענף מסוים, כגון חברת אלפאבית בתחום הטכנולוגיה (חברת הבת העיקרית שלה היא גוגל), ובישראל, חברת אלרון בתחום הטכנולוגיה העילית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.safa-ivrit.org/spelling/ahzakot.php אחזקות או החזקות] באתר "שאלה של כתיב"
* [http://hebrew-academy.org.il/2010/07/25/החזקה-תחזוקה-אחזקה/ החזקה, תחזוקה, אחזקה] באתר האקדמיה ללשון העברית
* 
* 

==הערות שוליים==

החזקות
*
פורט לוונוורת'

פֿוֹרְט לֶוֶונְווֹרְת (אנגלית: Fort Leavenworth) הוא בסיס של הצבא האמריקני הממוקם במרכז ארצות הברית בחלקה הצפון מזרחי של מדינת קנזס. זהו הבסיס הפעיל (מעל 170 שנה) הוותיק ביותר של צבא ארצות הברית ממערב לנהר המיסיסיפי.

במהלך ההתפשטות מערבה של ארצות הברית פורט לוונורת' הייתה יעד ביניים מרכזי עבור עשרות אלפי חיילים, מהגרים, אינדיאנים, מטיפים ומתנחלים שנעו מערבה. חיל המצב שמוצב במקום תומך בניהול הכשרות הצבא האמריקני ובבית הספר למנהיגות של הצבא האמריקני. שני הארגונים האלה סמוכים על פיתוח דוקטרינת האימון והמנהיגות של הצבא האמריקני בהווה ובעתיד.

בפורט לוונורת' גם ממוקם בית הכלא הצבאי בעל רמת האבטחה הגבוה ביותר. בנוסף ממוקמות בבסיס יחידות שפעילותן קשורה בצורה ישירה ובלתי ישירה לבית הספר למנהיגות המוזכר לעיל. יחידות אלה כוללות את המכללה לפיקוד (גוף האמון על לימודי תואר שני למפקדים בצבא) ואת המרכז למחקר צבאות זרים.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בסיסי צבא בארצות הברית: צבא ארצות הברית
קטגוריה:קנזס
כרפס (סוג)

כרפס (שם מדעי: Apium; קרוי גם סלרי) הוא סוג של צמח דו-שנתי או רב-שנתי הגדל על קרקע לחה (ביצות ומלחות).
== מאפיינים ==
הכרפס שייך למשפחת הסוככיים ובו בערך 20 מינים. תפוצת הסוג היא קוסמופוליטית, והוא מצוי באירופה, אסיה, אפריקה ודרום אמריקה. הצמחים בינוניים עד גבוהים - הם גדלים עד לגובה של מטר אחד. אופן סידור העלים יכול להיות או כאופן סידור הפלומה בנוצה, כך שהעלים מסודרים על גבעול אחד, או כך שהעלים מסודרים על ענפים צדדיים. יש להם גם פרחים לבנים קטנים שמסודרים במספר סוככים.

הסוג Apium הוא מקור שמם המדעי של משפחת הסוככיים (Apiaceae) ושל סדרת הסוככאים (Apiales).

המין המוכר ביותר הוא הכרפס הריחני, או בשמו המוכר סלרי, שנחשב לירק חשוב במסחר. לכרפס הריחני ישנם כ-4 זנים.
המין Apium נאכל גם על ידי זחלים של כמה מיני פרפראים.

הכרפס הוא אחד השלבים בליל הסדר בסדר המונה 15 שלבים, בשיטת 'קדש ורחץ'.

==מינים בולטים נוספים==
* כרפס עדין (Apium leptophyllum שם נרדף Ciclospermum leptophyllum) - נקרא גם כרפסית עדינה.
* כרפס הביצות - (Apium nodiflorum שם נרדף Helosciadium nodiflorum) נקרא גם כרפסת הביצות
* Apium inundatum - צומח באזורי ביצות
== גלריה ==
<gallery>
Knolselderij (Apium graveolens var. rapaceum) 'Dolvi'.jpg|כרפס ריחני
Helosciadium nodiflorum1.jpg|כרפס הביצות
Starr_010520-0107_Ciclospermum_leptophyllum.jpg|כרפס עדין
ApiumInundatum.jpg|Apium inundatum
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סוככיים
בסיס חיל האוויר אינג'ירליק

בסיס חיל האוויר אינג'ירליק (בטורקית: İncirlik Hava Üssü) שוכן באינג'ירליק (İncirlik), כ-11 ק"מ מזרחית למרכז העיר אדנה ו-33 ק"מ מצפון-מערב לחוף הים התיכון בדרום טורקיה. הבסיס מופעל על ידי נאט"ו, הצבא הטורקי וחיל האוויר האמריקני. בשדה מסלול אחד מבטון באורך של 3,048 מטר ובקרבתו 57 דירים תת-קרקעים.

בבסיס מאוחסנות כ-90 פצצות אטום מדגם B61.

== היסטוריה ==
בואינג E-3 סנטרי בנחיתה באינג'רליק]]
ב-1951 החל חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית בהקמת הבסיס שנועד במקור לשמש לצורכי אימונים וכבסיס להתערבות מהירה בשעת חירום. ב-6 בדצמבר 1954 נחתם הסכם בין צבא טורקיה לבין חיל האוויר האמריקני להפעלתו המשותפת, וב-21 בפברואר 1955 נחנך הבסיס ונקרא בסיס חיל האוויר באדנה. יעודו של המתקן שונה לבסיס למפציצים ארוכי טווח המסוגל לתמוך בכל פעילות אווירית צבאית. באוקטובר 1955 חובר הבסיס לצינור דלק המגיע מיומרטלק (Yumurtalık) שלחוף הים התיכון, וב-28 בפברואר 1958 שונה שמו לבסיס חיל האוויר אינג'ירליק.

הבסיס שימש במחצית השנייה של שנות החמישים כמוקד הניסויים בבלון לחיזוי מטאורולוגי שנערכו על ידי חיל האוויר האמריקאי (פרויקט L119) וכבסיס העיקרי לטיסות הסיור של מטוס הריגול לוקהיד U-2 שפעלו מאפגניסטן במזרח ועד למרחב האווירי שמעל לים השחור במערב. ב-1 במאי 1960 הופסקה הפעלת הטיסות לאחר משבר מטוס הריגול U-2. בעקבות מלחמת האזרחים הראשונה בלבנון ב-1958, הופעלו מהבסיס טיסות סיור והפגנת נוכחות של חיל האוויר האמריקני גם בשמי לבנון. כתוצאה מכך הבסיס גדל באופן משמעותי וקלט גם מטוסי קרב ויחידות תומכות.

[[מטוס תדלוק בואינג KC-135 סטרטוטנקר של חיל האוויר האמריקאי בהמראה מאינג'ירליק]]
בשנות השבעים הסכים חיל האוויר הטורקי לאפשר לאמריקאים לעשות שימוש במטווח טילי אוויר-קרקע הנמצא במערב אנטוליה כמו גם מעל הים, ופעילות האימונים האווירית בבסיס התרחבה. ב-1975 ולאחר האמברגו שהטילה ארצות הברית על טורקיה בעקבות פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, הכריזה ממשלת טורקיה כי כל הבסיסים האמריקנים ברחבי המדינה ייסגרו ויועברו לידי צבא טורקיה. רק בסיס אינג'ירליק ובסיס חיל האוויר באיזמיר נותרו פעילים בשל כך שבוצעו בהם גם משימות של נאט"ו. בספטמבר 1978 הוסר האמברגו ופעילות חיל האוויר האמריקני הושבה לאחר חתימת הסכם לשיתוף פעולה צבאי וכלכלי בין ארצות הברית וטורקיה ב-29 במרץ 1980.

במלחמת המפרץ ב-1990 נוהלה המערכה האווירית בצפון עיראק מבסיס אינג'ירליק באמצעות 140 מטוסים, ולאחריה ועד 1996 נערכו ממנו פעולות פינוי וסיוע לאוכלוסייה הכורדית בצפון עיראק. מ-1997 ועד 2003 עסקו מטוסי חיל האוויר האמריקני בבסיס באכיפת החלטת האומות המאוחדות בדבר איסור טיסה בצפונה של עיראק (Operation Northern Watch).

התנועה האווירית בבסיס גדלה פי שישה לאחר פיגועי 11 בספטמבר והבסיס שימש כמוקד העיקרי לפעילות האווירית האמריקאית במלחמת אפגניסטן. פעילות זו קטנה לאחר הקמת בסיסים קרובים יותר באפגניסטן ובאוזבקיסטן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.incirlik.af.mil/ האתר הרשמי של בסיס חיל האוויר האמריקני באינג'ירליק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורקיה: שדות תעופה
קטגוריה:חיל האוויר הטורקי
קטגוריה:נאט"ו
קטגוריה:בסיסי הכוחות המזוינים של טורקיה
קטגוריה:מישור צ'וקורובה
קטגוריה:שדות תעופה צבאיים
קטגוריה:אדנה
גאסטון, דוכס אורליאן

גאסטון דוכס אורליאן
גאסטון, דוכס אורליאן (25 באפריל 1608 - 2 בפברואר 1660), היה בנם של אנרי הרביעי, מלך צרפת ושל מארי דה מדיצ'י, ואחיו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת.

==ביוגרפיה==
גאסטון נולד ב-25 באפריל 1608, לאנרי הרביעי, מלך צרפת ולמארי דה מדיצ'י. ב-14 במאי 1610 נרצח אביו, המלך אנרי הרביעי, ואחיו לואי שהיה בן תשע שנים בלבד, ירש את הכתר בשם לואי השלושה עשר. אמו, מארי דה מדיצ'י שימשה כעוצרת בשם המלך, בנה הקטין. בשנה שלאחריה נפטר אחיו ניקולה בן הארבע, וגאסטון שהיה בן שלוש שנים בלבד הפך ליורש העצר, וזכה בתואר דוכס אנז'ו.

ב-1617 החליט לואי בן השש עשרה לקחת לידיו את ניהול ענייני המדינה והורה בסתר לרצוח את קונצ'יני, יועצה האיטלקי של אמו. כאשר מחתה נגד הרצח גירש אותה המלך הצעיר לארמון בלואה שעל גדות הנהר לואר. ב-1619 נמלטה משם ועודדה את בנה גאסטון, דוכס אנז'ו שהיה בן 11 שנה בלבד למרוד במלך, מרידה שדוכאה עד מהרה. ב-1621, בתיווכו של החשמן רישלייה, נעשתה פשרה בין המלך לבין אמו והיא הורשתה לתפוס את מקומה במועצת הממלכה. ב-1622 מינה המלך את רישלייה לקרדינל, וב-1624 לשר הראשי שלו.

ב-1626, גאסטון, דוכס אנז'ו זכה בתואר דוכס אורליאן, וב-6 באוגוסט של אותה שנה נשא לאישה את מארי, בתו של אנרי דה בורבון, דוכס מונפסייה, שנפטרה בשנה שלאחריה. ב-1628 השתתף במצור שהטיל הצבא המלכותי על עיר הנמל לה רושל, מעוזם של ההוגנוטים שנכנעה ב-30 באוקטובר של אותה שנה.

ב-31 בינואר 1632 נשא לאישה את מרגריט, אחותו של שארל הרביעי, דוכס לורן. באותה שנה הקים צבא והובילו למרד נגד אחיו המלך לואי השלושה עשר. הצטרפו אליו אצילים רבים ובהם אנרי השני דה מונמורנסי, מושל חבל לנגדוק. בקרב שהתחולל ליד קסטלנודרי (1 בספטמבר 1632) ניגפו המורדים בפני הצבא המלכותי שנשלח על ידי הקרדינל רישלייה. דה מונמורנסי הוצא להורג (30 באוקטובר 1632) וגאסטון, בתמורה למחילה, גילה את שמות הקושרים.

ביולי ובאוגוסט 1636 הספרדים ששלטו בפלנדריה, פלשו לצפון צרפת וכבשו את העיר קורבי, מה שהיווה איום על פריז. רישלייה גייס כוחות צבא והטיל מצור על העיר. גאסטון, דוכס אורליאן שפיקד על הכוחות שהשתתפו במצור, היסס לצאת למתקפה נגד הפולשים. רישלייה הגיע, ציווה לתקוף והספרדים נסוגו (14 בנובמבר 1636).

ב-5 בספטמבר 1638 נולד בן למלך לואי השלושה עשר, (לואי הארבעה עשר מלך צרפת לעתיד), מה שגרם לגאסטון לאבד את מעמדו כיורש עצר. ב-1642 השתתף במזימה למסור את העיר סדאן (שבצפון צרפת) לידי הספרדים, שבאמצעותם קיווה להיכנס לפריז, להדיח את אחיו מכתרו ולרצוח את רישלייה. המזימה התגלתה, גאסטון התוודה ובגד בשותפיו, שכתוצאה הוצאו להורג.

ב-14 במאי 1643 נפטר המלך לואי השלושה עשר, וגאסטון, דוכס אורליאן הפך לממלא מקום מפקד הצבא המלכותי. הוא לחם נגד ספרד בגבולותיה הצפוניים של צרפת וב-1646 זכה בתואר דוכס ד'אלנסון. במשך מרידות הפרונד (1648–1653) שינה את תמיכתו לסירוגין מצד לצד. ב-1652 הוגלה על ידי הקרדינל מזראן לארמון בלואה, שם נשאר עד מותו ב-1660.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:דוכסי אורליאן
קטגוריה:ילדי אנרי הרביעי, מלך צרפת
קטגוריה:לואי השלושה עשר, מלך צרפת
קטגוריה:ילידי 1608
קטגוריה:נפטרים ב-1660
מישור צ'וקורובה

צ'וקורובה (בטורקית: Çukurova) הוא מישור בדרום טורקיה השוכן בין הים התיכון ומפרץ איסכנדרון מדרום, הרי הטאורוס ממערב ומצפון והרי נור (Nur Dağları, המוכרים גם כהרי אמנוס, Amanos Dağları) ממזרח. 

==גאוגרפיה ואקלים==
המישור הנמשך לאורך חופי הים התיכון בדרומה של אסיה הקטנה צר בדרך כלל, ומתרחב רק בשני מקומות - במישור צ'וקורובה ובמישור פמפיליה הקטן ממנו והמשתרע סביב לעיר אנטליה במערב. צורתו של המישור כצורת מלבן שאורכו כ-130 ק"מ מדרום-מערב לצפון-מזרח ורוחבו כ-70 ק"מ. מישור צ'וקורובה הוא המישור האלוביאלי הגדול ביותר בטורקיה, והוא נחצה על ידי מספר נהרות הזורמים מהרי הטאורוס דרומה אל הים התיכון. החשובים שבנהרות אלה הם הג'ייהאן (Ceyhan) והסייהאן (Seyhan) שעליו הוקם בשנת 1955 סכר שיצר אגם באורך של 50 ק"מ מצפון לעיר אדנה. במישור צ'וקורובה שורר אקלים ים-תיכוני והמישור מוגן מוקף בהרים מכל צדדיו למעט מדרום. הרים אלה חוצצים בינו לבין רמת אנטוליה ואינם מאפשרים לאקלים היבשתי הקיצוני השורר ברמה להשפיע על המישור. 

==אוכלוסייה וכלכלה==
צ'וקורובה בין ארבעת אזורי גידול הכותנה בטורקיה
המישור משתרע בתחום האזור שנודע בעבר כקיליקיה או "קיליקיה המישורית" (Cilicia Pedia), וכיום הוא שוכן בשטחן של נפות מרסין, אדנה ואוסמניה. מישור צ'וקורובה מאוכלס בצפיפות יחסית, והערים החשובות בו הן אדנה, העיר החמישית בגודלה במדינה ומרכז המסחר והעסקים החשוב באזור, מרסין (איצ'ל) המשמשת כנמל החשוב ביותר בחופי הים התיכון בטורקיה, אוסמניה, טרסוס וג'ייהאן - נמל הקצה של צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן. 

האזור מעובד באופן אינטנסיבי והוא אחד מארבעת אזורי גידול הכותנה החשובים במדינה. בנוסף מגדלים בו סויה, אגוז אדמה, תירס, חיטה, שעורה, ענבים והדרים. עיבוד טקסטיל הוא התחום התעשייתי החשוב באזור, אך מייצרים בו גם מזון ומעבדים עור וצמר.

==תחבורה==
מישור צוקורובה מחובר אל רמת אנטוליה דרך שערי קיליקיה, מעבר הרים היסטורי הנקרא כיום "מעבר גילק" (Gülek Boğazı) ודרכו עוברים מסילת רכבת והכביש המהיר E-90 או O-21. המישור נחצה ממזרח למערב על ידי כביש מהיר המקשר בין עריו העיקריות (O-51) ומוביל בצדו האחד מזרחה אל גזיאנטפ (O-52) ודרומה לאנטקיה (O-53), ובצדו האחר הוא מוליך מערבה לכיוון אנטליה. הכביש המהיר נבנה במקביל לכביש בין-עירוני דו-מסלולי ותיק (D-400). באדנה שוכן שדה התעופה האזרחי שקירפאשה (Şakirpaşa Havalimanı) ממערב למרכז העיר, וממזרח לו נמצא בסיס חיל האוויר אינג'ירליק.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:126 Mersin.07.2006 resize.JPG|רב קומות במרכז מרסין
תמונה:Sabanci Merkez Camii.jpg|מסגד סבנג'י באדנה
תמונה:Camardi-Pozanti Landroute.jpg|כביש צדדי המוליך ממישור צ'וקורובה לרמת אנטוליה
תמונה:Fortressarmenians5.jpg|"טירת הבנות" (Kızkalesi) סמוך למרסין
</gallery>

==ראו גם==
*קיליקיה
*ממלכת קיליקיה הארמנית
*מלחמת טורקיה–צרפת

==קישורים חיצוניים==

* [http://maps.google.com/maps?ie=UTF8&t=h&hl=en&om=1&s=AARTsJpnOA3ioEtcI9rx_v7gyZqlolGTYw&ll=36.868635,35.483093&spn=1.054698,1.757813&z=9&output=embed מפה משולבת בצילום אוויר מאתר Google maps]

קטגוריה:טורקיה: גאוגרפיה
*
שיישאר בינינו

שיישאר בינינו היא תוכנית טלוויזיה לילדים ולנוער ששודרה בטלוויזיה הישראלית בשנים 1984–1987.
== הפקה ==
את התוכנית הנחה דורון נשר והשתתפו בה השחקנים והזמרים דורין כספי, שמואל וילוז'ני, מאיר סוויסה, ז'ילבר שבא, דני בסן, איריס בן דוד ומאיר בנאי שהלחינו וביצעו שירים שילדים היו שולחים לתוכנית. בנוסף היו בתוכנית קטעי מערכונים ופינות שונות:
* "קרובים זה לא פיקניק" - במסגרת פינה זו הובא מדי שבוע זוג של הורה וילד, לעיתים אמן מפורסם והבן או הבת שלו, ונשאלו שאלות הבודקות עד כמה הם מכירים האחד את השני. כל זוג היה זוכה בספל עם לוגו התוכנית, ללא קשר למידת הידע שהפגין, כי, כמו שהיה מכריז נשר, "אצלנו בתוכנית אין מנצחים ומנוצחים".
* פינה בה שלושה ילדים קיימו דו-שיח ביניהם בעקבות שידור התוכנית. הילדים היו צליל שלח (בתו של השופט חמן שלח ונכדתו של המשורר יונתן רטוש, שנרצחה יחד עם הוריה בפיגוע בראס בורקה בשנת 1985); ינקי גלנטי (לימים יועץ התקשורת של ראש הממשלה אהוד אולמרט); עידו דרורי ועטר בירמן.
* פינת מדע שימושי בהגשת יקיר אביב, הזכורה בעיקר בזכות האִמרה: "לא מאמינים? נסו בעצמכם!"
* פינת בישול ומתכונים טעימים בהגשת דורון פנקס, שמפורסמת בעיקר בזכות הסיסמה: "טעים פה, מתוק לי!"
* פינה שבה היו מגשימים חלומות לילדים, כמו הטסת מטוס, ביקור במשטרה וכדומה.

זכורה במיוחד הכתובת למכתבים , אשר הולחנה ללחן קליט והושרה בכל תוכנית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1980
סלע קאשל

סלע קאשל
סלע קאשל מרחוק
סלע קאשל (אנגלית: Rock of Cashel; אירית: Carraig Phadraig) הוא אתר היסטורי במחוז טיפררי באירלנד.

על הסלע נמצא מתחם עתיק מוקף בחומה, הכולל כנסייה, קתדרלה, בית קברות ומגדלים, שהגבוה שבהם מגיע לגובה של 28 מטר. המקום מכונה גם "האקרופוליס של אירלנד", והסלע מכונה "סלע השטן" כי על פי האגדה השליך אותו השטן כשברח צפונה. פירוש השם קאשל הוא מבצר בקלטית. המתחם מתנשא מעל עיירה בשם זה. רוב המבנים במקום הם מהמאה ה-12 וה-13.

חשיבותו ההיסטורית של האתר היא בכך שבמקום זה הצליח פטריק הקדוש במאה ה-5 לשכנע את המלך הקלטי הפגני לקבל עליו את הנצרות.

בבית הקברות נמצאים צלבים ענקיים מעוטרים. המקום משמש כיום מוזיאון פתוח.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אירלנד: מבנים
קטגוריה:אירלנד: מבני דת