OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רייקו גרליץ'

ראיקוֹ גְרְליץ (בקרואטית: Rajko Grlić; נולד ב-2 בספטמבר 1947) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי קרואטי. הוא פרופסור לתאוריה קולנועית באוניברסיטת אוהיו ומנהל אמנותי של פסטיבל הסרטים של מוטובון במוטובון, קרואטיה.<ref> </ref>

== ביוגרפיה ==
גרליץ' נולד בשנת 1947 בזאגרב, ברפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, ביוגוסלביה. אביו היה דנקו גרליץ', פילוסוף קרואטי מרקסיסטי בולט, וממייסדי כתב העת פראקסיס. משפחתו של גרליץ' מצד אביו הגיעה לזאגרב מהיער השחור, גרמניה במאה ה-19, ושמה המקורי היה גֶרְליך, ואילו אמו אֶווה (לבית יזרעאל), עיתונאית, מתרגמת, וסופרת, היא ממשפחה יהודית מסרייבו. (בעלה הראשון, רודולף, נרצח בידי האוסטאשה).<ref></ref><ref></ref>

גרליץ' הוא בוגר הפקולטה לקולנוע של האקדמיה לאמנויות הבמה של פראג (FAMU),<ref></ref> ולמד שם במקביל לאמיר קוסטוריצה, במאי הקולנוע הסרבי. במהלך מלחמת העצמאות הקרואטית עקר גרליץ' לארצות הברית.

בשנת 2017 חתם גרליץ' על ההצהרה בדבר השפה המשותפת של הקרואטים, הסרבים, הבוסנים, והמונטנגרים.<ref></ref>

== סרטיו ==
=== כבמאי ===
* Whichever Way the Ball Bounces (Kud puklo da puklo, 1974)
* Bravo Maestro (Bravo maestro, 1978)
* The Melody Haunts My Memory (Samo jednom se ljubi, 1981)
* In the Jaws of Life (U raljama života, 1984) (על פי רומן מאת דובראבקה אוגרשיץ')
* Three for Happiness (Za sreću je potrebno troje, 1985)
* That Summer of White Roses (Đavolji raj, 1989)
* Charuga (Čaruga, 1991)
* Josephine (2002)
* The Border Post (Karaula, 2006)
* Just Between Us (Neka ostane među nama, 2010)
* The Constitution (Ustav Republike Hrvatske, 2016)

=== כמפיק ===
* Whichever Way the Ball Bounces (Kud puklo da puklo, 1974)
* In the Jaws of Life (U raljama života, 1984)
* Three for Happiness (Za sreću je potrebno troje, 1985)
* That Summer of White Roses (Đavolji raj, 1989)
* Čaruga (1991)
* Who Wants to be a President (2001)
* Happy Kid (Sretno dijete) (2004)

== פרסים ==
בשנת 1984 זכה גרליץ' ב"זירת הזהב לבמאי הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים בפולה, עבור הסרט "במלתעות החיים", על פי ספרה של דובראבקה אוגרשיץ'. בשנת 2010 זכה בפרס זה שנית, עבור הסרט "רק בינינו".

בשנת 1989 זכה בפרס הגדול בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטוקיו עבור הסרט "אותו קיץ של ורדים לבנים".

בשנת 2017 זכה בפרס ולדימיר נאזור למפעל חיים. באותה שנה זכה גם ב"זירת הזהב לתסריטאי הטוב ביותר" בפסטיבל פולה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20110728122243/http://www.translocal.org/revolutioniloveyou/grlic.html ראיון עם גרליץ'] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע יוגוסלבים
קטגוריה:קרואטיה: תרבות
קטגוריה:יהודים קרואטים
קטגוריה:תסריטאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יוגוסלבים
קטגוריה:מהגרים מיוגוסלביה לארצות הברית
קטגוריה:ילידי 1947
שער זלידול

שער זלידול (באנגלית: Zlidol Gate; בבולגרית: Злидолска порта ) הוא אוכף בחצי האי טריניטי, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

גובהו של אוכף שער זלידול 800 מטרים מעל פני הים.

האוכף מפריד בין רמת דטרויט שממערב לאוכף זלידול, לבין רמת טרקיה, שממזרח לאוכף שער זלידול.

צורתו של האוכף - צורת פרסה. רגל אחת של הפרסה חודרת אל קרחון ראסל המערבי, שמצפון לאוכף שער זלידול. רגלה השני של הפרסה פונה לכיוון דרום לעבר קרחון ויקטורי.

== היסטוריה ==
=== מיפוי הפסגה ===

הפסגה מופתה לראשונה בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים וסוקרי הסקר האנטארקטי הבריטי.

=== מקור השם ===

הפסגה נקראת על שם הכפר זלידול, שבצפון מערב בולגריה.

== לקריאה נוספת ==


* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://copernix.io/#?where=-58.657861656311084,-63.74736051463312,13&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור האוכף, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

זלידול
זלידול
Bowser's Fury

Bowser's Fury (בתרגום חופשי לעברית: הזעם של באוזר) הוא משחק פלטפורמה משנת 2021 אשר פותח על ידי נינטנדו ונמכר לקונסולה נינטנדו סוויץ' בחבילה אחת יחד עם המשחק Super Mario 3D World אשר יצא במקור בשנת 2013. השחקן שולט במריו אשר צריך לחקור את העולם הפתוח של המשחק, לפותר חידות שונות, להשלים מגוון משימות, ולאסוף פריטים שונים אשר אמורים לסייע לו להביס את הנבל באוזר.

== משחקיות ==
המשחק הוא משחק פלטפורמה מסוג עולם פתוח שבו השחקן, בתור מריו, חייב לחקור את האיים על מנת למצוא ברקי חתול. באוזר ג'וניור, אשר יכול להיות נשלט על ידי שחקן שני, יכול לסייע למריו באמצעות מכחול כדי לתקוף אויבים ולחשוף סודות. מדי פעם באוזר הזועם מתעורר ומתחיל לתקוף, והופך את האי במקומות מסוימים. על ידי איסוף ברקי החתול, מריו מקבל גישה לפעמון הג'יגה, גרסה גדולה של הסופר פעמון, שהופכת את מריו לג'יגה חתול כדי שיוכל להביס את באוזר הזועם.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

המערכת שעליה מבוסס המשחק דומה מאוד לזו של משחק הפלטפורמה משנת 2013 "Super Mario 3D World", בעוד שבמקביל שולבו גם אלמנטים שונים שהוצגו לראשונה במשחק Super Mario Odyssey משנת 2017.

המשחק הבסיסי נמשך כארבע שעות לשחקן ממוצע, עם ארבע שעות נוספות של משחק לשחקנים המעוניינים להשיג את כל הפריטים שיש לאסוף.

== תקציר העלילה ==
כאשר מריו יוצא לטיול באזור הטירה של פיץ' הוא מבחין בכתם קטן של חומר אפל ומוזר על הקרקע. בהמשך הוא נופל לבור ועובר דרכו לארכיפלג איים הנמצא באזור המכונה אגם לאפקאט ומוצא את עצמו כעת בעימות ישיר עם באוזר שהפך למפלצת ענקית המכונה פיורי באוזר אשר כה זועם כעת שכולם באזור אגם לאפקאט נמצאים תחת שליטתו. הוא מחליט בעקבות כך לחבור לבאוזר ג'וניור על מנת להחזיר את המצב לקדמותו.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופר מריו
קטגוריה:משחקי פלטפורמות ממוחשבים
קטגוריה:משחקי עולם פתוח ממוחשבים
קטגוריה:משחקי נינטנדו סוויץ'
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2021
קטגוריה:משחקי פעולה-הרפתקאות
וורו (כדורגלן)

סלבדור (וורו) גונסאלס מרקו (בספרדית: Salvador (Voro) González Marco; נולד ב-9 באוקטובר 1963), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי.

== קריירת משחק ==
וורו גדל בוולנסיה, והחל לשחק כבלם במחלקות הנוער של הקבוצה המקומית, ולאחר מכן בקבוצת המילואים שלה. לאחר השאלה של עונה וחצי בטנריפה מהסגונדה דיוויסיון שב לוולנסיה ושיחק במדיה שמונה עונות, שבע מהן בלה ליגה, לפני שעבר לשחק בדפורטיבו לה קורוניה ו-CD לוגרונייס טרם פרישתו.

=== קריירת נבחרת ===
וורו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ב-13 באוקטובר 1993, בניצחון 3–1 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. הוא גם היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1994.

==קריירת אימון==
בשנת 2004 החל לאמן את קבוצת המילואים ולנסיה ב', אותה אימן במשך שתי עונות. לאחר מכן הצטרף לצוות המקצועי והחל לשמש כנציג הקבוצה הבכירה מול אופ"א והרשויות המקומיות.

ב-21 באפריל 2008 מונה למאמן הזמני של ולנסיה לאחר פיטוריו של רונלד קומאן. לאחר שהציל את הקבוצה מירידת ליגה עם ארבעה ניצחונות בחמישה משחקים, הוחלף על ידי אונאי אמרי ושב לתפקידו הקודם.<ref></ref>

בדצמבר 2012 אימן את הקבוצה במשחק אחד אחרי פיטוריו של מאוריסיו פלגרינו. בנובמבר 2015 אימן את הקבוצה בשני משחקים לאחר עזיבתו של נונו אספריטו סנטו.<ref></ref><ref></ref> בספטמבר 2016 קיבל את תפקיד המאמן הזמני בפעם הרביעית, כשאימן בשלושה משחקים לאחר פיטורי פאקו אייסטאראן.<ref></ref>

ב-30 בדצמבר 2016 שב לעמדת המאמן הזמני לאחר התפטרותו של צ'זרה פראנדלי, וב-10 בינואר 2017 הפך לראשונה למאמן הקבוע של הקבוצה כאשר ולנסיה נמצאת במקום ה-17 ובסכנת ירידה. תחת וורו הקבוצה הוציאה רצף תוצאות טובות, ובסופו של דבר סיימה את העונה במקום ה-12. בתום העונה מונה מרסלינו למאמן, והוא הפך לעוזר מאמן.<ref></ref>

ב-29 ביוני 2020, שישה מחזורים לתום העונה, פוטר המאמן אלברט סלאדס, ובפעם השישית וורו שב לתפקיד המאמן הזמני, עד לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום התשיעי. בתום העונה שב לתפקיד עוזר המאמן.

במאי 2021 שב בפעם השביעית לתפקיד המאמן הזמני, כאשר החליף את המאמן המפוטר חאבי גארסיה, לפני מינויו של המאמן חוסה בורדאלאס.<ref></ref>

ב-30 בינואר 2023 שב לקבוצה בפעם השמינית, כמחליפו של ג'נארו גאטוזו שפוטר לאחר רצף תוצאות שליליות.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני טנריפה
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני CD לוגרונייס
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מאמני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ולנסיה: כדורגלנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1963
ניתוח פריטים

בפסיכומטריקה, ניתוח פריטים מתייחס לשיטות סטטיסטיות המשמשות לצורך בחירת פריטים שיכללו במבחן או בסקר. ניתוח זה מקורו לכל המאוחר ב-1936. התהליך והשיטות הסטטיסטיות המעורבות משתנה בהתאם למודל הפסיכומטרי שבשימוש. כך לדוגמה, בתורת המבחנים הקלאסית ובתורת התגובה לפריט נעשה שימוש בכלים שונים. עם זאת בכל המקרים, מטרת ניתוח הפריטים היא לייצר רשימה קצרה יחסית של פריטים (כלומר שאלות שיש לכלול בסקר או בשאלון) היוצרות מבחן או סקר מקיף מהימן ותקף של המבנים הפסיכולוגיים או תחומי הדעת הנבדקים.

כדי לבצע את הניתוח, נדרש מאגר גדול של פריטים מועמדים, אשר כולם מראים מידה מסוימת של תוקף פנים, הניתן למדגם גדול של משתתפים המייצגים את אוכלוסיית היעד הצפויה להשתתף במבחן או הסקר. באופן אידיאלי, צריכים להיות לפחות פי עשרה פריטים מועמדים מהאורך הסופי הרצוי של המבחן, ופי כמה יותר משתתפים במדגם מאשר פריטים במאגר. חוקרים מיישמים מגוון כלים סטטיסטיים על התגובות כדי לסנן פריטים שלא עומדים בסף הנדרש מבחינת מהימנות ותוקף. לדוגמה, לפי תורת המבחנים הקלאסית, החוקר משמיט פריטים אם הם:
* מציגים שונות נמוכה מידי בתוך המדגם
* נמצאים במתאם חזק עם פריט אחד או יותר הנמצאים כבר בתוך במאגר.
* מציגים מתאם חלש עם מכלול הפריטים הנותרים, המתבטא בעלייה של מדד אלפא של קרונבך אם הפריט יוסר מהמבחן

מבחינה מעשית, ניתוח פריטים הוא תהליך איטרטיבי, ואינו יכול להיות אוטומטי לחלוטין. נדרש שיקול דעת של פסיכומטרי מיומן בכדי לקבוע האם קבוצת הפריטים המתהווה יוצרת מבחן מספק העונה על המטרה שלשמה הוא נועד.<ref></ref> בהתאם לא תמיד ניתן לעמוד באופן שלם בשלושת הקריטריונים לעיל, ויש לאזן ביניהם בהחלטה אם לכלול פריט או לא.

==ראו גם==
* פסיכומטריקה
* תורת המבחנים הקלאסית
* תורת התגובה לפריט

==לקריאה נוספת==
* ג'אנדה ה', לואיס (2009). מבחנים פסיכולוגיים: תיאוריה ומעשה, רעננה: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
* פרידמן, יצחק (2010). ניתוח פריטים: מה הוא ולשם מה? תיאוריות קלאסיות ומודרניות, ירושלים: מכון הנרייטה סאלד.
* Ronald K. Hambleton (1991). Fundamentals of Item Response Theory, London: SAGA

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבחנים פסיכולוגיים
בועז ארד (ארדר)

בועז ארד (נולד ב-1962) הוא מנהל מרכז איין ראנד בישראל וממייסדי עמותת המרכז. מוציא לאור ועורך משנת 1987 את כתב העת "אנכי" ושותף לייסוד התנועה הליברלית החדשה. בעבר שימש בתפקיד עמית מחקר ודובר במכון ירושלים לחקר שווקים, חבר הפורום לרציונליות סביבתית.
ארד היה חבר בצוות המערכת וכתב במהדורה העברית של ביזנסוויק וכתב טור קבוע במוסף הכלכלי של מקור ראשון. כמו כן, ארד מפרסם כתבות בעיתונים רבים נוספים.

==ביוגרפיה==
ארד נולד בתל אביב. בצעירותו למד בתיכון הסביבתי במדרשת שדה בוקר. לאחר השירות הצבאי כקצין חינוך למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1993–1998 ניהל את חברת ארדר אלקטרוניקה. בין השנים 2001–2008 היה הבעלים של חברת OnRoad לשיווק מוצרי סלולר. בשנת 2011 הקים ביחד עם מוטי היינריך, ירון לרמן ואחרים את התנועה הליברלית החדשה הפועלת לקידום הליברליזם בישראל. בין השנים 2008–2015 היה מנהל שיווק בחברת תוכנה. בשנת 2012 נבחר לנהל את מרכז איין ראנד בישראל. ארד הוא יושב הראש של "כנס החירות" המתקיים מדי שנה. מ-2014 הוא יושב בדירקטוריון של פרס אטלס.

בינואר 2021 איגד כמה עשרות מאמרים שכתב בין השנים 2009–2010 בעיתון מקור ראשון לספר שכותרתו "על הכוונת".

==חיים אישיים==
ארד מתגורר ברמת השרון.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.aynrand.org.il אתר מרכז איין ראנד בישראל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:איין ראנד
קטגוריה:בוגרי התיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:כתבים כלכליים ישראלים
קטגוריה:חיילי חיל החינוך והנוער
קטגוריה:רמת השרון: אישים
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:מייסדי עמותות ישראלים
קטגוריה:עורכי כתבי עת ישראלים
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
ארנה סלוט

ארנה מרטין סלוט (בהולנדית: Arend Martijn Slot; נולד ב-17 בספטמבר 1978) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הולנדי, המאמן את קבוצת ליברפול.

== קריירה ==
סלוט החל לשחק כדורגל ב-VV Bergentheim מעיר הולדתו. מאוחר יותר נבחן והוחתם על ידי זוולה.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בזוולה בהפסד 1–2 לדן בוס ב-14 באוקטובר 1995.

לאחר שבע עונות בזוולה, חתם סלוט בנאק ברדה בקיץ 2002. הוא שיחק במועדון במשך חמש עונות, לפני שעבר לשחק בספרטה רוטרדם.

לאחר שלוש עונות בספרטה רוטרדם חזר סלוט לזוולה. בסיום עונת 2012/2013 פרש ממשחק פעיל.

=== קריירת אימון ===
סלוט החל את קריירת האימון שלו ב-2013, כששימש כמאמן קבוצת הנוער של זוולה במשך שנה, בטרם מונה לעוזר מאמן של קמבור, תפקיד אותו מילא עד 2017. לאחר מכן עבר לשמש כעוזר מאמן בא.ז. אלקמאר, בטרם קודם לתפקיד המאמן הראשי ב-2019.

בעונתו הראשונה כמאמן הגיעה הקבוצה למקום השני בליגה כשהיא בשוויון נקודות עם אייאקס מהמקום הראשון, אך הליגה הופסקה ובוטלה בעקבות מגפת הקורונה בהולנד. ב-5 בדצמבר 2020 הוא פוטר מתפקידו לאחר שניהל משא ומתן עם פיינורד אף על פי שהיה תחת חוזה. סלוט השיג ממוצע של 2.11 נקודות למשחק בא.ז. אלקמאר, הגבוה ביותר מכל מאמן בהיסטוריית המועדון.<ref></ref>

ב-15 בדצמבר 2020 חתם בפיינורד אותה צפוי היה להתחיל לאמן עם פתיחת עונת 2021/2022. הקבוצה שיחקה בעונת 2021/2022 גם בליגה האזורית לאחר שסיימה עונה קודם לכן במקום החמישי. היא הוגרלה בשלב הבתים יחד עם סלביה פראג, אוניון ברלין ומכבי חיפה. פיינורד העפילה מהבית המוקדם והגיעה עד לגמר כשהיא גוברת בדרך על פרטיזן בלגרד, סלביה פראג ומרסיי. במשחק הגמר נכנעה פיינורד לרומא בתוצאה 0–1. בליגה סיימה הקבוצה במקום השלישי.

ב-20 במאי 2024 הוכרז רשמית כי חתם בקבוצת ליברפול האנגלית ויתחיל לאמן אותה החל מתחילת עונת 2024/2025.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני זוולה
קטגוריה:כדורגלני נאק ברדה
קטגוריה:כדורגלני ספרטה רוטרדם
קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:מאמני א.ז. אלקמאר
קטגוריה:מאמני פיינורד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1978
Black Midi

Black Midi (מסוגנן כ-black midi) היא להקת רוק אנגלית מלונדון שהוקמה ב-2017. הלהקה מורכבת כיום מג'ורדי גריפ (סולן וגיטרה), קמרון פיקטון (שירה, בס, סינתיסייזר) ומורגן סימפסון (תופים). הנגנים סת' אוונס (קלידים, סינתיסייזר) וקאידי אקיניבי (סקסופון) השתתפו גם הם לעיתים קרובות בהקלטות אולפן ובהופעות חיות של הלהקה מאז 2020.

הלהקה נקראת על שם הז'אנר המוזיקלי היפני Black MIDI , אף על פי שהמוזיקה שהלהקה יוצרת לא משתייכת אליו. הסגנון שלהם תואר כרוק ניסיוני,<ref></ref><ref></ref> Math Rock,<ref></ref><ref name=":0"></ref> רוק מתקדם,<ref name=":0" /> נויז רוק<ref></ref> ופוסט-פאנק.<ref></ref>

הלהקה החלה את דרכה תחת חברת התקליטים Speedy Wunderground, דרכה הוציאו את סינגל הבכורה שלהם "bmbmbm" בשנת 2018. אלבום הבכורה של הלהקה, "Schlagenheim", יצא ב-21 ביוני 2019, תחת Rough Trade Records. האלבום זכה לביקורות טובות,<ref></ref> נכנס לרשימת 50 האלבומים הטובים במצעד האלבומים הבריטי והיה מועמד לפרס מרקיורי לשנת 2019. ב-5 ביוני 2020, הלהקה הוציאה אלבום אנתולוגיה בשם "The Black Midi Anthology Vol. 1: Tales of Suspense and Revenge" שכולל כמה ג'אם סשנים מוקלטים ורצועות ספוקן וורד. האלבום יצא באופן אקסקלוסיבי בבנדקמפ. אלבום האולפן השני של הלהקה, "Cavalcade" יצא ב-26 במאי 2021, ואלבומם השלישי, "Hellfire", יצא ב-15 ביולי 2022.<ref></ref>

== חברים ==
=== חברים בהווה ===
* ג'ורדי גריפ - שירה, גיטרה, גיטרת בריטון, בס <small>(2017-הווה)</small>
* קמרון פיקטון - שירה, בס, סינתיסייזר, סימפול, גיטרה <small>(2017-הווה)</small>
* מורגן סימפסון - תופים <small>(2017-הווה)</small>

=== חברי עבר ===
* מאט קוואזניאווסקי-קלווין - גיטרה, שירה מדי פעם <small>(2017-2020 בהפסקה)</small>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* <span lang="he" dir="rtl">Schlagenheim</span> - 2019
* <span lang="he" dir="rtl">Cavalcade</span> - 2021
* <span lang="he" dir="rtl">Hellfire</span> - 2022

=== אלבומי אוסף ===
* <span lang="he" dir="rtl">The Black Midi Anthology Vol. 1: Tales of Suspense and Revenge</span> - 2020

=== מיני-אלבומים ===
* <span lang="he" dir="rtl">Live at KEXP</span> - 2019
* <span lang="he" dir="rtl">Live on Canal St, NYC</span> - 2019
* <span lang="he" dir="rtl">Cavalcovers</span> - 2022

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2017
אליהו חאקו (הראשון)

רבי אליהו חאקו (? - אייר ה'תק"ו (1746) היה רב באזמיר בראשית המאה ה-18, מחבר ספר רוח אליהו.

== ביוגרפיה ==
נולד לרבי יהודה חאקו. היה ר"מ ומרביץ תורה באזמיר, מתלמידיו ניתן למנות את רבי יעקב שאול, מחבר ספר קול יעקב<ref>אזמיר תק"ך</ref>. היה חברו של רבי אברהם אבן עזרא, שמביאו בספרו בתי כנסיות. רבני אזמיר כתבו עליו:

נפטר באייר שנת ה'תק"ו ונקבר באזמיר. הספידו רבי יצחק נוניס בילמונטי, בהספד שנדפס בספרו של האחרון, דרך השער<ref>דרוש ט'</ref>. יש להבחין בינו לבין מחבר ספר מצא חן (אזמיר תרי"א) על הרמב"ם של רבי אליהו בן יהודה חאקו (רבי אליהו חאקו השני) .

=== צאצאיו ===
בנו היה רבי שמואל חאקו ובתו נישאה לרבי ברזילי יעבץ.

== ספריו ==
רוח אליהו
* רוח אליהו -חידושים ופלפולים, חידושי הלכות הש"ס וביאור קצת לשונות הרמב"ם. לספר הסכימו רבני אזמיר, רבי חיים אבואלעפייה ורבי יעקב אלבעלי.
* בית המדרש (שאלוניקי תקל"ב) - ביאורים על התורה.

== לקריאה נוספת ==
* ש' וואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, ערך אליהו חאקו הראשון

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:נפטרים ב-1746
איברהימה סיסה

איברהימה סיסה (בצרפתית: Ibrahima Cissé; נולד ב-28 בפברואר 1994) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הקשר בחתא.

==קריירת מועדונים==
סיסה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סטנדרד לייז'. ב-29 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–1 לזולטה ורכם. ב-21 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 למונס.

בקיץ סיסה חתם במכלן במדיה שיחק שנתיים, שאחריהם חזר לסטנדרד לייז'.

ב-7 ביולי 2017 חתם בפולהאם מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. בפברואר שוחרר מהמועדון.

ב-1 בספטמבר 2020 הצטרף לסראינג מליגת המשנה הבלגית.

בקיץ סיסה חתם באורל מליגת העל הרוסית.

בקיץ חתם בחתא מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

==קריירה בינלאומית==
סיסה נולד בבלגיה להורים ממוצא גינאי ולכן היה יכול לייצג את שתי המדינות בזירה הבינלאומית.

ב-25 באפריל 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת גינאה. ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–0 נגד . ב-12 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–0 נגד .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים גינאים
קטגוריה:מגני כדורגל גינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל גינאים
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני מכלן
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני סראינג
קטגוריה:כדורגלני אורל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גינאה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:ספורטאים בלגים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:גינאים שנולדו ב-1994
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1994
גאדורוש

גאדורוש (בהונגרית: Gádoros) הוא כפר בנפת אורושהאזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.

כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בגאדורוש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 3,181 תושבים, ובשנת 2021 רק 4,319 תושבים.

== יהודי גאדורוש ==
יהודים ישבו בגאדורוש במאה ה-19 והיו חלק מקהילת אורושהאזה, בשנת 1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|51
|2,835
|-
|1910
|29
|
|-
|1920
|29
|
|-
|1930
|13
|
|-
|1941
|10
|4,824
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קרדושקוט

קרדושקוט (בהונגרית: Kardoskút) הוא כפר בנפת אורושהאזה בחלק הדרום מערבי של מחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. 

כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקרדושקוט נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 908 תושבים, ובשנת 2021 רק 776 תושבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
טוני פארקס

אנטוני פארקס (באנגלית: Anthony Parkes; נולד ב-5 במאי 1949) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי.

== קריירה ==
פארקס החל את קריירת המשחק שלו בשנת 1969 בליגה חובבנית, לפני שעבר לבלקברן רוברס ב-1970, שם בילה את שארית קריירת המשחק שלו. הוא שיחק בסך הכל 350 משחקי ליגה וכבש 38 שערים עבור רוברס לפני שפרש ב-1982.

לאחר פרישתו, פארקס הצטרף לצוות האימון של בלקברן תחת בובי סקסטון, ומונה לעוזר מאמן. בשנים 1986–2004 הוא מונה למאמן הזמני של הקבוצה שש פעמים. הוא מונה כמחליף למאמנים בובי סקסטון (דצמבר 1986–פברואר 1987), דון מקאי (ספטמבר–אוקטובר 1991), ריי הארפורד (אוקטובר 1996–יוני 1997), רוי הודג'סון (נובמבר–דצמבר 1998), בריאן קיד (אוקטובר 1999–מרץ 2000) וגריים סונס (ספטמבר 2004).<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:שפילד: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני בלקברן רוברס
קטגוריה:מאמני בלקפול
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1949
נג'סנאש

נג'סנאש (בהונגרית: Nagyszénás) הוא כפר גדול בנפת אורושהאזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.

כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בנג'סנאש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 6,031 תושבים, ובשנת 2023 רק 4,416 תושבים.

היישוב הוא בן מעל ל-900 שנה והוא מוזכר ממסמכים משנת 1403.

== יהודי נג'סנאש ==
יהודים ישבו בנג'סנאש במאה ה-19 ובשנת 1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|7
|2,835
|-
|1910
|20
|
|-
|1920
|23
|
|-
|1930
|15
|
|-
|1941
|6
|4,824
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
זן באמנות הקשת

זן באמנות הקשת (מגרמנית: Zen in der Kunst des Bogenschießens) הוא ספר שכתב אויגן הריגל, פרופסור גרמני לפילוסופיה, שפורסם ב-1948. הספר עוסק בנסיונותיו להבין את תורת הזן על ידי תרגול קיודו, אמנות הקשת היפנית, המשמשת כתרגול מדיטטיבי עבור מתרגלי זן, ממורה בשם אווַה קֶנזוֹ. מיוחסת לספר הצגתו הראשונה של הזן לקהל המערבי בסוף שנות ה-40 וה-50.

בשנים מאז שיצא מבקרים רבים הטילו ספק באמינות הספר, וטענו שלא ניתן להגדיר את גישתו של קנזו כ"זן", ושקנזו עצמו מעולם לא טען ללמד זן אלא גישה רוחנית נפרדת שפיתח בשם "דאישא-דוֹקיוֹ". בנוסף נטען שהריגל הציג באופן מגמתי או המציא לחלוטין רבים מהמפגשים אותם תיעד בספרו.<ref name=":0" /> בנוסף טוענים אחרים שהרעיונות המוצגים בספר הושפעו או נועדו להצדיק את הפוליטיקה של המפלגה הנאצית אליה הריגל השתייך עד פירוקה, כשלוש שנים לפני פרסום הספר.

== תהליך כתיבת הספר ==
הרריגל (1884–1955) היה פרופסור גרמני לפילוסופיה, עם עניין במיסטיקה. מ-1924 ועד 1929 לימד פילוסופיה ביפן, ולכאורה למד את קיודו אצל מאסטר בשם אווַה קֵנזוֹ. אווה לימד קיודו באופן שנחשב בעיני אחדים כדת מיסטית, הנקראת דאישא-דוֹקיוֹ. הייתה זו גישה לקיודו ששמה דגש רב על ההיבט הרוחני, בשונה מחלק ניכר משיטות התרגול הנפוצות באותה תקופה.<ref name=":0"></ref> ב-1936 כתב הרריגל חיבור בן 20 עמודים על חוויותיו, ולאחר מכן ב-1948 הרחיב את החיבור לספר קצר. הספר תורגם לאנגלית ב-1953 וליפנית ב-1955.

== תוכן הספר ==
הספר מציג תיאוריות על למידה מוטורית. הריגל מפגין פתיחות כלפי התיאוריה שחלק מהפעולות הפיזיות החצוניות של האדם נעשית באופן לא מודע, דעה שעד אז לא הייתה מקובלת במערב. לדוגמה, רעיון מרכזי בספר הוא כיצד במשך שנים של תרגול, פעילות גופנית הופכת ללא מאמץ פיזי או נפשי, כאילו הזיכרון הפיזי שלנו (המכונה לרוב "זיכרון שריר") מבצע תנועות מורכבות וקשות ללא שליטה מודעת מהגוף.

הריגל מתאר זאת בספרו כך:

== ביקורת ==
גם ארתור קסטלר וגם גרשם שלום האשימו בנפרד את ספרו של הריגל בהיותו מושפע או נועד להצדיק את הפוליטיקה של המפלגה הנאצית על דפי מגזין Encounter.<ref>ארתור קסטלר, 'A Stink of Zen,' Encounter Vol.12 October 1960 p.31</ref><ref>גרשם שלום, 'Zen-Nazism?,' Encounter Vol.16 February 1961 p.96</ref> שלום גם מאשים את אלמנתו של הריגל בעריכת כתביו על מנת להסתיר את העובדה שהיה חבר פעיל במפלגה הנאצית ובארגון הנאצי "הליגה המיליטנטית לתרבות גרמנית", השקפות שהחזיק בהם עד יום מותו לפי התרשמותו של שלום מראיונות אותם ערך עם חבריו בגרמניה.

אחרים, כמו שוג'י יאמאדה בספרו "Shots in the Dark", טוענים שרבות מהשיחות בין הריגל לאווה קנזו שונו או הומצאו לחלוטין על ידי הריגל.<ref name=":0" /> בנוסף טוען שוג'י שגישתו של קנזו היא גישה רוחנית עצמאית ונפרדת לחלוטין מהזן, ולכן שגם המידע המדויק שמובע בספר אינו שייך לשדה הזן.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זן
פוסטפלדוואר

פוסטפלדוואר (בהונגרית: Pusztaföldvár) הוא כפר גדול בנפת אורושהאזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.

כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בפוסטפלדוואר נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 2,075 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,419 תושבים.

== יהודי פוסטפלדוואר ==
יהודים ישבו בפוסטפלדוואר במאה ה-19 ובשנת 1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|18
|1,692
|-
|1910
|11
|
|-
|1920
|4
|
|-
|1930
|2
|
|-
|1941
|3
|3,395
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
גבריאל לבל

גבריאל לבל (באנגלית: Gabriel LaBelle; נולד ב-20 בספטמבר 2002) הוא שחקן קנדי ממוצא יהודי. נודע בזכות תפקידו המבוסס על הקולנוען סטיבן ספילברג הצעיר בסרט הדרמה הסמי-אוטוביוגרפי "הפייבלמנים". 

== ביוגרפיה ==
לבל נולד וגדל בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה.<ref name=":1"></ref> אביו הוא השחקן והמפיק הקנדי ממוצא יהודי, רוב לבל.<ref name=":1" />

בשנת 2021 החל ללמוד בחוג לדרמה של אוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול, קוויבק שבקנדה – אם כי, נאלץ לעשות זאת באופן מקוון בעקבות מגפת הקורונה העולמית באותה עת. 

== קריירה ==
לבל החל להתעניין במשחק בגיל שמונה במחנה קיץ, שם שיחק בהפקות המוזיקליות של "פוטלוס", "שרק" ו"אלאדין".

לבל עשה את הופעת הבכורה שלו על המסך הקטן ב-2013 בפרק של סדרת הטלוויזיה הקנדית "Motive" בתפקיד אורח. ב-2015, שיחק בתפקיד אורח בפרק של בסדרת הטלוויזיה "איי זומבי" ברשת The CW האמריקאית. 

בשנת 2017 הוא כיכב בסרט האימה האינדי "Dead Shack" בתור קולין, שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ונקובר שבקנדה. באותה שנה שיחק בסרט "מקס 2: גיבור הבית הלבן" .

בשנת 2018 שיחק בסרט המדע-בדיוני והאימה "הטורף", הרביעי בסדרת סרטי הקולנוע "הטורף".

בשנת 2021 שיחק בפרק במיני-סדרה של נטפליקס "טעם דובדבן חדש לגמרי" .

בשנת 2022 הוא שיחק בתפקיד הראשי, בסרט הדרמה הסמי-אוטוביוגרפי של סטיבן ספילברג, "הפייבלמנים", בו גילם את סמי פייבלמן כנער מתבגר, יוצר קולנוע צעיר ושאפתן המבוסס על אודות ספילברג עצמו.<ref name="CAA"></ref><ref></ref> בהמשך השנה, החל לשחק בתפקיד מרכזי בסדרת הדרמה "ג'יגולו אמריקאי" של רשת שואוטיים האמריקאית, המבוססת על סרט באותו שם מ-1980.<ref name=":0" />

בשנת 2024 שיחק בתפקיד ראשי לצד קונור שרי בסרט הקולנוע "Snack Shack".

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע וסרטים ===
{| class="wikitable"
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
| rowspan="2" |2017
|מקס 2: גיבור הבית הלבן 
|אלפרד
|קרדיט בשם: גייב לבל (Gabe LaBelle)
|-
|Dead Shack
|קולין
|
|-
|2018
|הטורף
|אי.ג'יי
|
|-
|2022
|הפייבלמנים
|סמואל "סמי" פייבלמן <sup><small>(הדמות מבוססת על הקולנוען סטיבן ספילברג בנעוריו)</small></sup>
|מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה קולנועי לשנת 2022 
|-
|2024
|Snack Shack
|מוס מילר
|
|-
|TBA
|SNL 1975
|לורן מייקלס
|בצילומים; תפקיד ראשי
|}

=== טלוויזיה וסדרות ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2013
|Motive 
|צ'אד צ'ייס
|פרק: "Detour"
|-
|2015
|iZombie
|צ'רלי
|פרק:"Love & Basketball"
|-
|2021
|טעם דובדבן חדש לגמרי 
|טים נת'נס
|פרק:"Jennifer" 
|-
|2022
|ג'יגולו אמריקאי
|ג'וליאן קיי הצעיר
|תפקיד ראשי; 8 פרקים<ref name=":0"></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:שחקנים ילדים קנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קונקורדיה
קטגוריה:קנדים ממוצא יהודי-רוסי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-2003
קטגוריה:קנדים ממוצא יהודי-רומני
קלמן שטורם

קלמן שטורם (בסלובנית: Klemen Šturm; נולד ב-27 ביוני 1994 בסלובניה) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת הפועל חדרה מליגת העל.

== קריירת מועדונים ==
=== הקריירה בסלובניה ===
שטורם גדל במחלקת הנוער של טריגלב קראן. ב-12 במאי 2012 ערך שטורם את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-3 על נ.ק צליה במסגרת ליגת העל הסלובנית. הוא שיחק במועדון במשך חמש עונות במסגרת ליגת העל הסלובנית והליגה הסלובנית השנייה, וערך 110 הופעות ליגה.

ב-13 ביולי 2016 חתם שטורם בנ.ק. קרשקו מליגת העל הסלובנית. ב-16 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד רודאר ולניה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת . ב-17 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, שערו היחיד במועדון, בהפסד 2-1 למריבור במסגרת המחזור התשיעי באותה עונה. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 61 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.

ב-1 ביולי 2018 חתם שטורם בנ.ש. מורה מליגת העל הסלובנית. ב-21 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טריגלב קראן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת . בעונתו הראשונה במועדון ערך 30 הופעות ליגה. ב-10 באוגוסט 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על טריגלב קראן במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת . ב-24 ביוני 2020 זכה שטורם בגביע הסלובני יחד עם נ.ש. מורה לאחר ניצחון 2-0 בגמר על נ.ק. נפטה, בו שיחק 90 דקות. בעונת הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שער אחד, ובעונת , שהסתיימה בזכייה של נ.ש. מורה באליפות סלובניה, ערך 27 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-16 בספטמבר 2021 שיחק שטורם לראשונה בשלב בתים של מפעל אירופאי, בהפסד 2-0 לוויטסה ארנהם במסגרת שלב הבתים של הקונפרנס ליג לעונת עונת 2021/2022 בקונפרנס ליג. בסך הכל שיחק שטורם במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 107 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.

=== הפועל חדרה ===
ב-26 במאי 2022 חתם שטורם על חוזה בהפועל חדרה מליגת העל הישראלית, שיחל ב-1 ביולי 2022.

== תארים ==
;נ.ש. מורה
* אליפות סלובניה (1): 2020/2021
* הגביע הסלובני (1): 2019/2020

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:מגני כדורגל סלובנים
קטגוריה:כדורגלני מורה
קטגוריה:סלובנים שנולדו ב-1994
אנדור באש

[[טבע דומם על שפת האגם]]
חלון סטודיו
אנדור באש (בהונגרית: Basch Andor; בודפשט, 19 במאי 1885 – בודפשט, 24 ביוני 1944)<ref>Halálesete bejegyezve a Bp. XI. ker. állami halotti akv. 213/1944. folyószáma alatt.</ref> היה צייר יהודי-הונגרי. בנו של הצייר דיולה באש.

==קורות חיים==
אנדור באש נולד במשפחה יהודית אמידה בבודפשט. אמו הייתה רוזה קראוס (תרזיה) ואביו היה דיולה באש, צייר תמונות טבע ודיוקנאות מפורסם בתקופתו. אנדור באש סיים את לימודיו בבית ספר תיכון קתולי לאחר שהוטבל בגיל 14 ב-1899.<ref>S. Nagy Katalin, i. m. 221. o.</ref> הוא היה תלמידו של טיבדאר זמפלני, שייצג את "הסגנון האקדמי", בבית הספר לעיצוב בבודפשט. משנת 1904 המשיך את לימודי האמנות שלו בפריז, שם למד באקדמיה ז'וליאן המפורסמת אצל ז'אן פול לורן ובילה שנה בבית הספר הפרטי של אנרי מאטיס. בשנת 1908 נסע למושבת האמנים של באיה מארה, שם במשך שלוש שנים היה אחד האישים המגדירים של בית הספר לציור, קארוי פרנצי היה המאסטר שלו. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה, מה שנקרא, צייר מלחמה.

את ציוריו הציג לראשונה בתערוכה משותפת במוזיאון ארנסט ב-1919. הוא סייר באיטליה במשך השנים הבאות ולאחר מכן עבר לפריז ב-1925. הוא השתתף בקביעות בתערוכות, הצליח למכור את ציוריו וזכה הן להכרה חומרית והן למוסרית כאחד. הוא מצא בקושי רב את סגנונו האישי. לזמן מה הוא נסוג מ"ריקוד המכשפות המשובח של האמנות" (כך כתב במכתב) ומאורח חייו בבודפשט עבר לדרום צרפת. בשנת 1931 הציג עצמו בתערוכת אוסף בפריז. "אנדור באש עשה מהפכה פרטית קטנה משלו." כתב אימרה קלן, מעריץ בן זמננו.<ref>Idézi S. Nagy Katalin, i. m. 221. o.</ref>

עקב המשבר הכלכלי חזר הביתה ב-1932 והתיישב בבודפשט. הוא חי הרחק מחיי האמנות ההונגרים, אך עדיין הוצג בתערוכות בבודפשט ומחוצה לה. הוא היה חבר בחוג גרשם ובקבוצת האמנים של האגודה החדשה לאמנים בתחילת שנות ה-40.

אמנם לא ראה עצמו כיהודי, הרי הוטבל לנצרות בגיל 14, אך בשל החוקים היהודים (במיוחד החוק היהודי השלישי) הוא נחשב ליהודי. במהלך רדיפת היהודים ובמיוחד בעקבות הכיבוש הגרמני של הונגריה (מבצע מרגרטה) הוא שם קץ לחייו ביריית ראש ב-24 ביוני 1944. "הוא נמלט להתאבדות מהגורל היהודי", כתבה עליו קטלין ס' נאג'. אשתו הייתה ארז'בט גוטמן.

זמן קצר לפני התאבדותו, צייר את "הדיוקן העצמי" (1944) שהוא "וידוי קודר ולירי של אדם טהור בתוך הזוועות של עולם רצחני מלא שנאה".<ref>Murányi-Kovács Endre szavait idézi S. Nagy Katalin, i. m. 223. o.</ref> תערוכה לזכרו נערכה ב-1965 בגלריה הלאומית של הונגריה.

== תערוכות יחיד ==
* 1921 אמסטרדם והלסינגפורס
* 1922 סטוקהולם
* 1926 בריסל
* 1929 נירנברג
* 1931 פריז וציריך
* 1932 בודפשט, מוזיאון ארנסט
* 1937 וינה
* 1941 בודפשט, גלריית טמאש (40 ציורים)
* 1943 בודפשט, גלריית טמאש (36 ציורים)

== לקריאה נוספת ==
* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. ([http://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC00523/01190.htm לקסיקון ביוגרפי הונגרי]. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתאבדים: אמנים
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילים יהודים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:בוגרי אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
קטגוריה:ציירים שנספו בשואה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1885
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1944
הפארק הלאומי ג'בל זע'דוד

הפארק הלאומי ג'בל זע'דוד (בערבית: الحديقة الوطنية جبل زغدود) הוא פארק לאומי תוניסאי שהוקם בשנת 2010.

הפארק ממוקם במשלחת של אואסלטיה שבמחוז קאירואן, ושטחו 1,792 הקטר. עצי חרוב הם הצומח הנפוץ והבולט ביותר בגן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
פרס היינריך מאן

פרס היינריך מאן (בגרמנית: Heinrich-Mann-Preis) הוא פרס על כתיבת מסות המוענק מאז 1953, תחילה על ידי האקדמיה לאמנויות של גרמניה המזרחית, ולאחר איחוד גרמניה מחדש, על ידי האקדמיה לאמנויות של ברלין. הפרס, על סך 10,000 אירו, ניתן מדי שנה ב־27 במרץ, יום הולדתו של היינריך מאן. חתן או כלת הפרס נבחרים על ידי חבר מושבעים עצמאי בן שלושה חברים, אשר כולל בדרך כלל את חתן או כלת הפרס של השנה הקודמת.<ref></ref>

== זוכי הפרס ==
* 1953: שטפן היים, וולפגנג האריך, מקס צימרינג
* 1954: גוטהולד גלוגר, תיאו האריך
* 1955: –
* 1956: פראנץ פימן, רודולף פישר, וולפגנג שראייר
* 1957: הנס מאסן, הרברט נאכבר, מרגרטה נוימן
* 1958: הנס גרונדיג, הרברט יובסט, רוזמרי שודר
* 1959: היינר מילר, הנס לורבר, אינגה מילר
* 1960: הלמוט האופטמן, אנמרי ריינהרד
* 1961: דיטר נול
* 1962: גינטר קונרט, ברנהרד זגר
* 1963: כריסטה וולף
* 1964: גינטר דה בראון
* 1965: בריגיטה ריימן, יוהאנס בוברובסקי
* 1966: פטר וייס
* 1967: ולטר קאופמן, הרמן קאנט
* 1968: הרברט איהרינג
* 1969: ורנר היידוצ'ק, וולפגנג יוהו, אלפרד ולם
* 1970: פריץ זלבמן, ז'אן שטרן, קורט שטרן, מרטין פירטל
* 1971: יורק בקר, אריק נויטש, הרברט אוטו
* 1972: קרל־היינץ יאקובס, פרד ואנדר
* 1973: אולריך פלנצדורף, הלגה שיץ
* 1974: קורט באט, גרהרד וולף
* 1975: אירמטראוד מורגנר, אברהרד פאניץ
* 1976: אנמרי אוור, זיגפריד פיצ'מן
* 1977: אריך קלר, יואכים נובוטני
* 1978: קרל מיקל
* 1979: פריץ רודולף פריס
* 1980: פולקר בראון, פאול גראציק
* 1981: פטר האקס
* 1982: כריסטוף היין, ורנר לירש
* 1983: פרידריך דיקמן, הלמוט שולץ
* 1984: היינץ צ'כובסקי
* 1985: הלגה קניגסדורף, ברנד לייסטנר
* 1986: הלגה שוברט, היידי אורבן דה חאורגי
* 1987: לואיזה רינזר
* 1988: פריץ מיראו
* 1989: וולף קירסטן
* 1990: אדולף אנדלר, אלקה ארב
* 1991: פטר גוסה, קיטו לורנץ
* 1992: (לא חולק)
* 1993: לותאר באייר
* 1994: (לא חולק)
* 1995: הנס מאייר
* 1996: יוליוס פוזנר
* 1997: מיכאל רוצ'קי
* 1998: קרל מרקוס מישל
* 1999: קתרינה רוצ'קי
* 2000: דובראבקה אוגרשיץ'
* 2001: ולטר בליך
* 2002: גץ עלי
* 2003: וולפגנג שיבלבוש
* 2004: קלאודיה שמלדרס
* 2005: איוואן נאגל
* 2006: פטר פון מאט
* 2007: קרל היינץ בורר
* 2008: היינץ שלאפלר
* 2009: הנס צישלר
* 2010: מיכאל מאר
* 2011: מרי־לואיזה שרר
* 2012: אובה קולבה
* 2013: רוברט מנסה
* 2014: רוברט שינדל
* 2015: אדם זגייבסקי
* 2016: גונר דקר
* 2017: גיזלה פון ויסוצקי
* 2018: כריסטיאן בומאריוס
* 2019: דנילו שולץ<ref></ref>
* 2020: אווה הורן
* 2021: קאטרין פאסיג
* 2022: לותאר מילר<ref name="Börsenblatt 2022"></ref>

== ראו גם ==
* ספרות גרמנית

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

מאן
*
אלי בן-ששון

אלי בן-ששון הוא מדען מחשב ויזם היי-טק ישראלי, ממייסדי חברת סטארקוויר תעשיות ובעבר פרופסור למדעי המחשב בטכניון.

==ביוגרפיה==

בשנת 1993 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 2001 קיבל שם תואר דוקטור במדעי המחשב, על עבודה שכותרתה "Expansion in Proof Complexity", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' אבי ויגדרזון. בשנים 1999–2001 שהה במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בפוסט דוקטורט שהה באוניברסיטת הרווארד וב-MIT.

בשנת 2005 הצטרף לסגל האקדמי של הפקולטה למדעי המחשב בטכניון. בשנת 2010 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2015 מונה לפרופסור מן המניין. מחקרו עוסק במדעי המחשב התאורטיים, היסודות המתמטיים של החישוב, ובפרט בתורת הסיבוכיות. הוא נמנה עם מפתחי פרוטוקול Zerocash למטבע מבוזר, שעליו מתבסס המטבע המבוזר Zcash, ועם מפתחי פרוטוקול FRI. בשנת 2018 פרש מהטכניון. 

בשנת 2017 הקים, יחד עם שותפים, את חברת סטארקוויר תעשיות, המפתחת תוכנה בתחום הבלוקצ'יין, והוא נשיא ויו"ר שלה. החברה הוקמה על בסיס מחקר בתחום הוכחה באפס ידיעה שערכו בן-ששון וד"ר מיכאל ריאבצב בטכניון, שהוביל לפיתוח מערכת ההוכחה מסוג STARK . הטכנולוגיה שפיתחה החברה מאפשרת האצה ניכרת של עדכוני בלוקצ'יין. בשנת 2019 הגיש הטכניון תביעה נגד בן-ששון וריאבצב, בטענה שהחברה הוקמה על בסיס קניין רוחני של הטכניון שנוצר במחקרם במוסד. התביעה הסתיימה בפשרה.

נשוי לד"ר איילת בן-ששון, מרצה בכירה בחוג לריפוי בעיסוק באוניברסיטת חיפה, ולהם חמישה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://eli.net.technion.ac.il/ Eli Ben-Sasson], באתר הטכניון

* 
הרצאות ומצגות:
* [https://www.youtube.com/watch?v=GcEVMIaPIVg&ab_channel=Technion מטבע הביטקוין], בערוץ יוטיוב של הטכניון, 14 באוג׳ 2016
<div class="mw-content-ltr">
* [https://alumni.technion.ac.il/sites/default/files/Starkware_technionDeck_v8.pdf Cryptocurrencies - transparent computational integrity and privacy]
* [https://softwareengineeringdaily.com/2019/03/04/starkware-transparent-computational-integrity-with-eli-ben-sasson/ StarkWare: Transparent Computational Integrity with Eli Ben Sasson], Software Engineering Daily, March 4, 2019
* [https://www.youtube.com/watch?v=8vduDYBu8uQ&ab_channel=TheIACR Scaling Computation on Blockchains with ZK-STARKs], YouTube channel of TheIACR
* [https://www.youtube.com/watch?v=eN9fCwS1fGQ&ab_channel=TheIACR From STARK to StarkWare: the winding path from Theory to Practice], YouTube channel of TheIACR
* [https://www.youtube.com/watch?v=9VuZvdxFZQo&ab_channel=Technion STARKs I - Arithmetization], YouTube channel of The Technion
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל הטכניון: מדעי המחשב
קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
Ghettolimpo

Ghettolimpo (הלחם של גטו ואולימפוס) הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר האיטלקי מחמוד. את האלבום הוציאה לאור ב-11 ביוני 2021 חברת התקליטים איילנד רקורדס. מתוך האלבום יצאו לאור שישה סינגלים: "Rapide", "Dorado", "Inuyasha", "Zero", "Klan" ו-"Rubini".

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!אזור
!הסמכות
!יחידות שהוסמכו/מכירות
|-
! איטליה (FIMI)
| זהב
| 25,000
|}

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2021
קטגוריה:אלבומי מחמוד
קטגוריה:אלבומים באיטלקית
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
יחסי בוטסואנה–נמיביה

יחסי בוטסואנה–נמיביה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת בוטסואנה לבין רפובליקת נמיביה. נמיביה קיבלה עצמאות מדרום אפריקה ב-1990 וזמן קצר לאחר מכן שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים. לבוטסואנה נציבות עליונה בווינדהוק, בירת נמיביה, ואילו לנמיביה נציבות עליונה בגאבורון, בירת בוטסואנה.

== גבול משותף ==
גדר בגבול בין המדינות
נמיביה גובלת בבוטסואנה מצפון וממערב. תוואי הגבול נקבע על פי אמנה שנחתמה ב-1 ביולי 1890 בין בריטניה (ששלטה בבוטסואנה) וגרמניה (ששלטה בנמיביה). מחלוקות בין שתי המדינות על הגבול הביאו למתיחות ניכרת בין שתי הממשלות בשנות ה-90.

=== המחלוקת על האי קסיליקי/סדודו ===
בין שתי המדינות הייתה מחלוקת ארוכת שנים לגבי השליטה על האי קסיליקי/סדודו, הנמצא ברצועת קפריבי.

הרקע לסכסוך הוא אי בהירות בנוגע להסכם הלגולנד-זנזיבר ב-1890 בו הועברה רצועת קפריבי מהאימפריה הבריטית לקיסרות הגרמנית. נמיביה הייתה אז "דרום-מערב אפריקה הגרמנית"; ובוטסואנה הייתה מדינת חסות בריטית בשם "בצ'ואנאלנד".

בהסכם מוזכר גבול ההשפעה בין שתי המעצמות בדרום רצועת קפריבי ב"ערוץ המרכזי של נהר הצ'ובה". טענת בוטסואנה הייתה שהמילים "הערוץ המרכזי" מתייחסים לערוץ שזורם צפונית לאי קסיליקי, ולכן האי שייך לה. לעומתה, טענה נמיביה ש"הערוץ המרכזי" מתייחס לערוץ הנע מדרום לאי ולכן האי שייך לה.

בשל כך, ב-1999 קבעו שופטי בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג כי "הערוץ הצפוני של נהר הצ'ובה שסביב האי קסיליקי/סדודו מוכרח להיחשב כערוץ המרכזי שלו". ולכן, ע"פ החלטה זו, האי קסיליקי/סדודו הוא טריטוריה של בוטסואנה.

=== הסכסוך על נהר אוקבנגו ===
נהר אוקבנגו העובר מאנגולה דרך נמיביה לבוטסואנה הוא מקור חשוב למים עבור בוטסואנה, וכן לדלתת האוקבנגו המהווה מקור חשוב להכנסה תיירותית עבור בוטסואנה שכן היא מיוחדת בריבוי חיות הבר והציפורים שבה. בנוסף, הנהר מהווה מקור מים חשוב לבוטסואנה. נמיביה, המתמודדת עם בצורת, חפרה תעלה באורך של 300 ק"מ מהנהר, ותכננה לבנות צינור מים באורך של 250 ק"מ שיסיט את המים מהנהר ויסייע בהתמודדות עם הבצורת.

בוטסואנה טענה בתגובה כי 97% ממימי הנהר מתאדים, כך שהיא לא יכולה לאפשר אובדן מים נוספים. נמיביה הגיבה וטענה כי הפרויקט שלה משתמש בחצי אחוז מהמים בנהר, וכי לה הזכות על כל המים של הנהר העובר דרכה. במטרה להתמודד עם הסכסוך, אנגולה, נמיביה ובוטסואנה הקימו בספטמבר 1994 את ועדת המים של אגן נהר אוקבנגו, שתייעץ להן באשר לחלוקת המשאבים של הנהר.

== שיתוף פעולה ==
בוטסואנה ונמיביה הן שתיהן חברות בקהילת הפיתוח הדרום אפריקאית (SADC) שהמטה שלה בגאבורון. המטרה העיקרית של SADC היא לקדם את שיתוף הפעולה בין 15 מדינות דרום אפריקה בתחומים הכלכליים, החברתיים והביטחוניים.

== יחסים כלכליים ==
ב-2002 חתמו תאגידי המים של נמיביה ובוטסואנה על הסכם לאספקת חשמל לעיירות גנזי בבוטסואנה ודה הוק בנמיביה. שתי המדינות שקלו לשתף פעולה בפריסת סיבים אופטיים שיעקפו את דרום אפריקה תוך הפחתת עלויות. בנוסף, באוקטובר 2008 אישרה נמיביה את הצעתה של חברה פרטית לייצא פחם מבוטסואנה דרך מסילת רכבת שתיבנה בנמיביה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
Rapide

"Rapide" (בעברית: "מהר") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האיטלקי מחמוד. השיר יצא לאור ב-19 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השני של מחמוד, Ghettolimpo.<ref></ref><ref></ref> הוא נכתב על ידי מחמוד, פרנצ'סקו קטיטיה ודאריו פאיני, שגם הפיק את השיר. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-53 מיליון השמעות.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 בינואר 2020. נכון למאי 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-54 מיליון צפיות.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== רשימות סוף שנה ==
{| class="wikitable sortable plainrowheaders"
|+רשימות סוף שנה
|+
! scope="col"|מוציא לאור
! scope="col"|רשימה
! scope="col"|מקום
! scope="col" class="unsortable"|מקור
|-
!scope="row"|All Music Italia
|השירים הטובים ביותר מ-2020
|13
|<ref></ref>
|-
!scope="row"|Rockit
|30 השירים האיטלקיים הטובים ביותר ב-2020
|15
|<ref></ref>
|-
! scope="row"|Rolling Stone
|15 השירים האיטלקיים הטובים ביותר ב-2020
|9
|<ref></ref>
|-
|}

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!אזור
!הסמכות
!יחידות שהוסמכו/מכירות
|-
! איטליה (FIMI)
| פלטינה ×2
| 140,000
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
|-
!איטליה
|16 בינואר 2020
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|איילנד רקורדס
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי מחמוד
קטגוריה:שירים באיטלקית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דריו פאיני
קטגוריה:סינגלים בהוצאת איילנד רקורדס
הר דיימלר

הר דיימלר (באנגלית: Mount Daimler) הוא אחד ההרים הגבוהים ביותר במסיב רמת טרקיה, בחצי האי טריניטי, בצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. 

ההר הוא הגבוה בהרים באזור רמת טרקיה שבין קרחון ראסל המזרחי לבין קרחון ויקטורי. 

הר דיימלר ממוקם 3.87 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מפסגת אירקלי; 

הר דיימלר ממוקם 6 קילומטרים מדרום להר קניקולה.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

ההר מופה לראשונה בהתבסס על סקרים שבוצעו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבין השנים 1960 – 1961. 

=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדת המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. 

ההר נקרא על דם גוטליב דיימלר, מהנדס גרמני שפיתח את מנוע הבעירה הפנימית שאפשר ייצור מסחרי של כלי רכב. 

דיימלר
דיוויזיית השריון ה-12 (ארצות הברית)

דיוויזיית השריון ה-12 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 12th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בספטמבר 1942 הארגון והאימונים הראשוניים היו במחנה קמפבל, קנטקי, והמשיכו במחנה בארקלי באבילין, טקסס. ב-20 בספטמבר 1944 הפליגה הדיוויזיה מנמל ניו יורק לאנגליה, אליה הגיעה ב-2 באוקטובר. הדיוויזיה נחתה בחופי לה האבר ב-11 בנובמבר 1944, והוכפפה לארמייה השביעית עימה לחמה באלזס ובמבצע נורדווינד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת ריינלנד-פפאלץ, וב-28 במרץ 1945 חצתה את הריין והשתתפה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה התקדמה ברחבי בוואריה ואף חצתה את הדנובה, ובתחילת מאי נכנסה לאוסטריה ובנוסף שחררה במהלך התקדמותה מחנות ריכוז באזור לנדסברג על הלך. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש עד לפירוקה ב-17 בדצמבר 1945. במהלך המלחמה נהרגו 616 מחיילי הדיוויזיה ו-2,416 נפצעו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lonesentry.com/gi_stories_booklets/12tharmored/index.html דיוויזיית השריון ה-12] 

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
12
קטגוריה:דיוויזיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
גראן ויה דה לס קורטס קטלאנס

צומת בין [[רמבלה דה קטלוניה וגראן ויה]]
פאסה דה גרסיה וגראן ויה]]
גראן ויה דה לס קורטס קטלאנס (בקטלאנית: Gran Via de les Corts Catalanes; "הדרך הגדולה של בתי המשפט הקטלאניים"), המכונה בפשטות גראן ויה, הוא רחוב מרכזי בברצלונה. אורכו 13.1 ק"מ, והוא הרחוב הארוך ביותר בקטלוניה והשני באורכו בספרד כולה.

== מיקום ==
הרחוב חוצה את כל העיר לרוחבה, ומשתרע מגבולה הצפון-מזרחי, בסמוך לגבול עם העיר סנט אדריה דה בסוס, ועד לגבולה הדרום-מערבי, בסמוך לגבול עם העיר הוספיטלט דה ליוברגט.

לאורך הרחוב נמצאות כמה מהכיכרות החשובות של ברצלונה: פלאסה דה אספניה, פלאסה דה לה אוניברסיטט, פלאסה דה קטלוניה, פלאסה דה טטואן ופלאסה דה לס גלוריאס קטלאנס.

== היסטוריה ==
בשלהי המאה ה-19, עבד המתכנן העירוני אילדפונס סרדה על תוכנית הרפורמה להרחבת ברצלונה. את הרחוב, אותו הוא ראה כחלק מהותי מהפרויקט, הוא תכנן כדרך רחבה המקשרת בין מספר כפרים באזור החוף של ברצלונה.

הרחוב קיבל את השם שדרת קורטס בשנת 1900, לזכר בתי המשפט הקטלאניים ששלטו בנסיכות קטלוניה לאורך ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת. לאחר כינון הרפובליקה הספרדית השנייה, הוארך שמו לשדרת קורטס קטלאנס (Avinguda de les Corts Catalanes).

עם ניצחון פרנסיסקו פרנקו והפלנגות הספרדיות במלחמת האזרחים ב-1939, שונה שם הרחוב לשדרת חוסה אנטוניו פרימו דה ריברה. ב-1979, עם מות פרנקו והשבת הדמוקרטיה, שונה שוב שם הרחוב בפעם האחרונה, לגראן ויה דה לס קורטס קטלאנס.

== אתרים מרכזיים ==
* קולנוע קולוסיאום
* אנדרטה משנת 2001 לזכר קורבנות ההפצצות של איטליה הפשיסטית במהלך מלחמת האזרחים הספרדית, מול קולנוע קולוסיאום.
* פלאסה דה לס גלוריאס קטלאנס
* לה מונומנטל
* פלאסה דה לה אוניברסיטט
* פלאסה ד'אספניה
* פלאסה דה טטואן

== ראו גם==
* אילדפונס סרדה
* אישמפלה
* ברצלונה
* תכנון עירוני של ברצלונה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברצלונה: כיכרות ורחובות ראשיים
אבינגודה דיאגונל

בניין שנבנה בראשית [[המאה ה-20 באבינגודה דיאגונל]]
אבינגודה דיאגונל (בקטלאנית: Avinguda Diagonal; "השדרה האלכסונית"), היא שדרה מרכזית בברצלונה, החוצה את העיר לשניים. כיוונה אלכסוני ביחס לרשת הרחובות של העיר, ומכאן שמה. השדרה מהווה עורק תחבורה מרכזי של ברצלונה, וניתן לראות בה מלונות רבים ובנייני משרדים של חברות מרכזיות.

השדרה חוצה את ברצלונה לרוחבה, החל מרובע לס קורטס בצידה המערבי של העיר ועד לרובע סאנט מארטי במזרחה. רוחבה 50 מטרים, והיא נמשכת לאורך של כ-11 ק"מ.

האדריכל והמתכנן העירוני אילדפונס סרדה תכנן את אבינגודה דיאגונל ואת אבינגודה מרידיאנה כשתי שדרות רחבות ידיים שיחתכו את רשת הרחובות המסודרת שהוא תכנן עבור שכונת האישמפלה ויפגשו בכיכר גלוריאס קטלאנס, אותו סרדה חזה להיות מרכז העיר החדש.

== שם ==
המשטרים השונים ששלטו בקטלוניה ובספרד לאורך המאה ה-20 ביקשו לשנות את שמות הרחובות בברצלונה, ושדרת דיאגונל לא הייתה יוצאת מן הכלל. לאורך השנים, היא נודעה בשמות הבאים:
* גראן ויה דיאגונל (הדרך הגדולה האלכסונית) - השם המקורי שאילדפונס סרדה וויקטור בלגואר ביקשו להעניק לשדרה.
* אבינגודה ד'ארגואל - 1891. על שמו של אגוסטין ארגואל, פוליטיקאי ספרדי.
* אבינגודה דה לה נסיונליטט קטלאנה (שדרת האומה הקטלאנית) - 1922. בתקופת חבר העמים הקטלאני.
* אבנידה דה אלפונסו XIII - 1924. בתקופת הדיקטטורה של מיגל פרימו דה ריברה, על שמו של המלך אלפונסו השלושה עשר.
* אבינגודה דל קטורזה ד'אבריל (שדרת הארבעה עשר באפריל) - 1931. בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה.
* גראן ויה דיאגונל - 1939. שם ארעי שניתן לשדרה יום לאחר כיבוש ברצלונה על ידי הפשיסטים, בניסיון לחסל כל אזכור של הרפובליקה.
* אבנידה דל גנרליסימו פרנסיסקו פרנקו - 1939. בתקופת השלטון הסמכותני של פרנסיסקו פרנקו.
* אבינגודה דיאגונל - 1979. ניתן לשדרה במהלך תקופת שיקום הדמוקרטיה. זהו שם השדרה עד ימינו.

גם כאשר שונה שם השדרה הרשמי, השם "דיאגונל" תמיד נשאר רווח בשימוש העממי.

== היסטוריה ==
תוכניותיו של אילדפונס סרדה להרחיב את ברצלונה ולשנות את המציאות האורבנית של העיר לא הצליחו לחלוטין, מאחר שרק חלקים מהם אושרו לבנייה. סלילתה של השדרה האלכסונית היא דווקא אחת מהתוכניות שכן יצאו לפועל, כאשר צו מלכותי של המלכה איזבלה השנייה והממשלה הספרדית בראשות לאופולדו אודונל אישר לו להתחיל בסלילת השדרה בשנת 1859. לפני כן, ביקשה מועצת העיר ברצלונה אישור מהרשויות להוציא לפועל פרויקט חלופי של האדריכל אנטוני רובירה אי טריאס, אך זה נדחה.

לאחר השלמת החלק המרכזי של השדרה, המקטע שבין כיכר פרנסס מאסיה לכיכר גלוריאס, הפכה דיאגונל במהירות לאחת השדרות הפופולריות בעיר ומקום מרכזי בו יכלו האריסטוקרטים והבורגנים של קטלוניה להראות בהם לראווה את כרכרותיהם. במהלך התערוכה העולמית של ברצלונה בשנת 1888, הוצגה השדרה לראווה כאחד הסמלים להתחדשותה וצמיחתה של ברצלונה.

פרנסס קמבו, מנהיג הליגה האזורית הקטלאנית (Lliga Regionalista), הציע בשנת 1919 לבנות בשדרה ארמון למלך אלפונסו השלושה עשר, לאחר שהארמון המלכותי הקודם שבעיר העתיקה נהרס בשריפה בשנת 1875.

בשנת 1992, כמה מתחמים בשדרה אירחו חלק מהתחרויות של אולימפיאדת ברצלונה.

השדרה הייתה מוקד בו התרחשו מספר פעולות טרור על ידי התנועה הבדלנית הבסקית, אט"א, בשנת 2000. ב-2 בנובמבר, מכונית תופת התפוצצה בשדרה ופצעה מאבטח ושוטר. כמה ימים לאחר מכן, ב-21 בנובמבר, נרצח ארנסט לוך בהתפוצצות מכונית תופת נוספת במרכז השדרה. ב-20 בדצמבר שוטר נרצח ביריות בשדרה.

==ראו גם==
* תכנון עירוני של ברצלונה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברצלונה: כיכרות ורחובות ראשיים
סנין סבאי

סנין סבאי (בצרפתית: Senin Sebai; נולד ב-18 בדצמבר 1993 באביג'אן שבחוף השנהב) הוא כדורגלן איבוארי המשחק בעמדת החלוץ בקיזילז'אר.

== קריירת מועדונים ==
סבאי שיחק בקבוצות סקסאן, אסטרה ג'יורג'יו, סלוצק, בלטיקה קלינינגרד, טמבוב, טובול ו-חימקי.

ב-7 בספטמבר 2021 חתם על חוזה לעונה אחת באחמט גרוזני מליגת העל הרוסית. ב-31 במאי 2022 עזב את המועדון, לאחר שהסתיים חוזהו.

ב-7 ביוני 2022 חתם בעירוני קריית שמונה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב
קטגוריה:חלוצי כדורגל מחוף השנהב
קטגוריה:אביג'אן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אסטרה ג'יורג'יו
קטגוריה:כדורגלני בלטיקה קלינינגרד
קטגוריה:כדורגלני טמבוב
קטגוריה:כדורגלני טובול
קטגוריה:כדורגלני חימקי
קטגוריה:כדורגלני אחמט גרוזני
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני איסטיקלול דושנבה
קטגוריה:כדורגלני קיזילז'אר
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים איבוארים ברומניה
קטגוריה:ספורטאים זרים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:ספורטאים איבוארים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בטג'יקיסטן
קטגוריה:ספורטאים זרים בערב הסעודית
קטגוריה:איבוארים שנולדו ב-1993