OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בן גלעדי

בן גלעדי (נולד ב-4 באוגוסט 1985) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי הפועל בארצות הברית, בריטניה וישראל.

== ביוגרפיה ==
גלעדי נולד בתל אביב לשחקנית חנה לסלאו ויזם התקשורת אביב גלעדי.

בנעוריו עבר עם אמו להרצליה פיתוח.

בוגר תיכון אלון ברמת השרון במגמת מוזיקה.

לאחר שירותו הצבאי, השלים תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

=== ביצתעין ===
ב-2009 הקים את חברת ההפקות הראשונה שלו, ביצתעין, עם השותפים יותם גנדלמן וגל מוג'ה.<ref></ref> תחילה התרכזה החברה בהפקת קליפים ופרסומות. השלושה יצרו עשרות פרסומות וקליפים לאמנים כמו הדג נחש, מונטי פיורי, קותימן, אסף אמדורסקי, קרולינה ועוד, שזכו להכרה ופרסים בינלאומיים.<ref></ref>

עם יציאתו של מוג'ה בשנת 2014 וכניסתה של המפיקה מיקה תימור החברה החלה להתמקד בהפקת טלוויזיה. ב-2016 הפיקה ביצתעין את סדרת הדוקו צל של אמת ולצד Submarine Entertainment מכר גלעדי את הסדרה לענקית המדיה נטפליקס.<ref></ref>

לאור ההצלחה של צל של אמת, בשנת 2019 הופקה ושודרה סדרת המשך: רוצח כביש החוף.<ref></ref><ref></ref> באותה שנה החל גלעדי לפתח סדרת טלוויזיה לענקית התוכן Endevour Content, אותה הוא יוצר עם אשתו רומי אבולעפיה וחגי לוי.<ref></ref><ref></ref>

=== AI Film ===
ב-2013 עבר גלעדי ללונדון לעבוד כמפיק בחברת ההפקות "AI Film" בבעלותו של המיליארדר לן בלווטניק. במהלך תקופתו הפיקה ומימנה החברה את הסרטים המשרת (2013), אני, טוניה (2017), הסרבן (2016), שתיקה (2016) ועוד.

=== Pulse Films ===
ב-2018 הקים גלעדי קרן משותפת בין "AI Film" ו-"Pulse Films" שמטרתה לפתח, להפיק ולממן סרטים עצמאים בתקציבים של עד 6 מיליון דולר ללא תלות באולפנים או מפיצים בינלאומיים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בשנת 2019 הפיק את הסרט ״Pig" עם ניקולס קייג<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>, הסרט נקנה להפצה על ידי הסטודיו Neon<ref></ref><ref></ref> ונחשב לאחד הסרטים המצליחים והמעורכים ביותר של שנת 2021.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
נשוי לשחקנית רומי אבולעפיה. ב-2013 עברו השניים להתגורר בלונדון שבאנגליה. בראשית 2018 נולד לבני הזוג בן, ובשנת 2022 נולדה להם בת.

== קישורים חיצוניים ==

* בן גלעדי במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 
* בן גלעדי באתר אידיבי, מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* [https://www.ishim.co.il/p.php?s=בן+גלעדי בן גלעדי] באתר אישים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע בריטים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה בריטים
קטגוריה:בוגרי תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
ביי (יועץ)

היועץ ביי על דלת המקדש של אמדה, נוביה, נראה מתפלל ל[[כרטוש של סיפתח]]
בּיי או בֵּיָיה, המכונה גם רעמסס חמינטרו, (נפטר בשנת 1192 לפני הספירה) היה פקיד חשוב במצרים העתיקה, ביי שמקורו מאזור סוריה או כנען, עלה לגדולה והפך בחשיבותו שני רק לסתי השני. ישראל קנוהל מזהה אותו עם דמותו של יוסף המקראי.

חשיבותו של ביי מובהקת על ידי העובדה כי ניתנה לו רשות, ייתכן על ידי סתי השני, אך ככל הנראה על ידי סיפתח, לבנות קבר משלו בעמק המלכים במצרים (KV13). קברו הוקם בבירור כחלק משלישייה של קברים, כולל זה של הפרעה סיפתח והמלכה תאוסרת זו הייתה פריבילגיה חסרת תקדים, שכדומה לעיתים רחוקות הוענקה לפקידים, על אחת כמה וכמה זרים (אם כי התרחשו חריגים קודמים, כמו זו של יויה). יכול להיות שהקבר הוענק לביי הוענק הקבר הזה מכיוון שהיה קרוב לאמו של סיפתח, פילגש כנענית של סתי השני.

בעבר היסטוריונים זיהו את ביי כדמות איזרו מנהיג זר מקומי ששלט בסוף השושלת ה-19 וניסה להפוך עצמו לפרעה אך גורש לבסוף בידי סת נ אחת' אבי השושלת ה-20. בשנת 2000 פרסם פייר גרנדה על תגלית חדשה של אוסטרקון בו נכתב כי ביי הוצא להורג לקראת שנתו החמישית של סיפתח. עדות זו סותרת את זיהויו עם איזרו שכנראה היה זר אחר שניסה להשתלט על הממלכה.

ישראל קנוהל, מזהה את בייה עם יוסף המקראי כאשר הוא רואה חפיפה בין העדויות הארכאולוגיות והסיפור במקראי. ביי כמו יוסף הם נתינים זרים במצריים שהגיעו מאזור כנען או סביבתה בתקופה של רעב גדול. שניהם הגיעו לדרגה רמה מאוד בשלטון, מקרה כמעט חסר תקדים לאדם זר במצריים. שמו של ביי במכתבים מאוגרית הוא בייה, כלומר ב (עזרת) ייה (השם). מבחינה כרונולוגית ביי מאחר את התאריך המקובל לירידת בני ישראל למצריים, אך קנוהל פותר זאת בכך שלדעתו עדויות מראות שבני ישראל שהו במצרים 40 שנה ולא ארבע מאות שנה לפי המקרא ויצאו ממצריים ביחד עם צבאו המובס של איזרו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השושלת ה-19 במצרים
קורפוס המילואים הראשון (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים הראשון (בגרמנית: I. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-1. כמפקדו הראשון מונה אוטו פון בלו, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים, והוא הוצב באזור קניגסברג. ב-20 באוגוסט 1914 לחם הקורפוס באגף הימני של הארמייה השמינית מול צבא האימפריה הרוסית בקרב גומבינן במסגרת החזית המזרחית. בהמשך לחם הקורפוס בקרב טננברג, ובנובמבר 1914 הוא לחם כחלק מהארמייה התשיעית במהלך הקרב על הוויסלה. הקורפוס השתתף במתקפת גורליצה-טרנוב, ובספטמבר 1916 הועבר לרומניה, שם לחם כחלק מהארמייה האוסטרית הראשונה. עם סיום המלחמה ברומניה הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במהלך מתקפת האביב כחלק מהארמייה ה-18. לאחר מכן לחם הקורפוס במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה השלישית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.

==מפקדים==
* אוטו פון בלו (2 באוגוסט 1914–7 בנובמבר 1914)
* קורט פון מורגן (8 בנובמבר 1914–23 באוגוסט 1918)
* ריכרד ולמן (24 באוגוסט 1917–19 בינואר 1919)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/akrkgk.html הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
1
ממותה רומנוס

ממותה רומנוס (שם מדעי: Mammuthus rumanus) היא מין של ממותה, אשר התקיימה באירופה של סוף הפליוקן לפני 3.5–2.6 מיליון שנה. המאובנים שלה נמצאו במספר אזורים מבריטניה עד רומניה, אך בעיקר במזרח אירופה. היא הוגדרה ב-1924 וקיבלה את שמה על שם התגלותה ברומניה.

==אבולוציה==
לא ידוע הרבה על מקורות הממותה אך היא שייכת למינים המוקדמים יותר של הסוג, קרובה לשני המינים האפריקאים: ממותה אפריקנית וממותה דרום אפריקנית. היא נחשבת לאחת הראשונות מהממותות שהגיעו לאירואסיה ונראה שהיגרה דרך הלבנט מאפריקה.

מאובניה מרמזים על כך שהייתה קטנה יחסית ואולי הייתה מאבותיה של הממותה הגמדית: ממותת כרתים גמדית ושל ממותות נוספות שחיו באירופה ובמזרח התיכון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיליים נכחדים
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באירואסיה
קטגוריה:יונקים שחיו בפליוקן באירופה
לקסוס RC

לקסוס RC (ביפנית: レクサス・RC, באנגלית: Lexus RC) היא מכונית ספורט מפוארת בתצורת קופה מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה לקסוס, בבעלות יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר מיוצרת מאוקטובר 2014.

==דגמים==
* "RC 200t".
* "RC 350".
* "RC 300h".
* "RC F".
* "RC F Track Edition" (ממרץ 2019).

===גרסאות מכוניות מרוץ===
* "RC F GT3".
* "RC F GT500".
* "RC F GT3 GT Daytona" (משנת 2016).

=="לקסוס RC"==

* מספר נוסעים: 2+2.
* 2 דלתות - קופה.
* מנוע קדמי.
* סוגי הנעות: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
* קיבולת תא מטען אחורי - 360 ליטר.
* קיבולת מכל דלק - 66 ליטר.
* באוגוסט 2018 הוצגו דגמי "לקסוס RC" לאחר מתיחת פנים.

===תאוצות===
* תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 7.5 שניות (דגם מנוע 1,998 סמ"ק).
* תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.6 שניות (דגם הנעה היברידית, מנוע בנזין 2,494 סמ"ק + מנוע חשמלי)
* תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 6.3 שניות (דגם מנוע 3,456 סמ"ק).
* תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 4.5 שניות (דגם מנוע 4,969 סמ"ק).

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ: Lexus RC 02 China 2016-04-17.jpg | "לקסוס RC" דגם 200t 
קובץ:LEXUS RC300h F SPORT Japan 2014 Interior.JPG | "לקסוס RC" דגם "RC300h F SPORT", שנת 2014 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
קובץ:2019 Lexus RC F front, Hagerty 6.1.19.jpg | "לקסוס RC F", שנת 2019
</gallery>

==ראו גם==
* לקסוס
* לקסוס HS
* לקסוס CT

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות היברידיות
RC
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2014
קטגוריה:כלי רכב יפניים
קורפוס המילואים השני (בוואריה)

קורפוס המילואים הבווארי השני (בגרמנית: II. Königlich Bayerisches Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם בדצמבר 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, והועמד תחת פיקודו של פליקס פון בותמר. הקורפוס כלל את דיוויזיות המילואים הבוואריות ה-6 וה-8. הקורפוס השתתף בקרבות בחזית המזרחית, ובכלל זה במתקפת גורליצה-טרנוב. ב-8 ביולי 1915 הפך הקורפוס לארמיית הדרום.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/akrkgk.html הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
2
קורפוס המילואים השלישי (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים השלישי (בגרמנית: III. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-3. כמפקדו הראשון מונה הנס פון בזלר, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס היה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס ולה קאטו, והשתתף במצור על אנטוורפן. לאחר כניעת אנטוורפן לחם הקורפוס בקרב איפר הראשון במסגרת הארמייה הרביעית. באביב 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, וניהל בהצלחה את המצור על נובוגאורגייבסק. באביב 1916 השתתף הקורפוס במתקפת אגם נארוץ', וביולי 1917 הוא השתתף בבלימת מתקפת קרנסקי הרוסית. באוקטובר 1918 הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה הרביעית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.

==מפקדים==
* הנס פון בזלר (2 באוגוסט 1914–24 באוגוסט 1915)
* אדולף פון קרלוביץ (24 באוגוסט 1915–7 באוגוסט 1917)
* אלפרד פון בקמן (8 באוגוסט 1917–4 בספטמבר 1917)
* אנטול פון ברדוב (5 בספטמבר 1917–24 בפברואר 1919)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/akrkgk.html הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
3
Suckless.org

suckless.org היא קהילה של מתכנתים העובדים על מיזמי תוכנה חופשית עם דגש על מינימליזם, בהירות וחסכנות בתכולות מיותרות. עקרון מנחה עיקרי במיזמי הקבוצה הוא פילוסופיית יוניקס, לפיה "כל כלי צריך לעשות דבר אחד, ולעשות אותו טוב".

== היסטוריה ==
קהילת suckless הוקמה על ידי אנסלם ר' גרבה מגרמניה בשנת 2002 עקב התנגדותו לזרם המקובל בתעשיית התוכנה באותם הימים לפתח תוכנות מורכבות, איטיות ובעלות תכולות מרובות. לפי הפילוסופיה של suckless, איכות תוכנה אינה צריכה להימדד במספר שורות הקוד המרכיבות אותה. מוצרים של suckless תואמים את הפילוסופיה של KISS.

== פרויקטים בולטים ==
* dwm - מנהל חלונות
* dmenu - מחולל תפריטים מבוסס מקלדת
* ii - לקוח IRC
* sbase - אוסף כלי Unix בסיסיים
* surf - דפדפן אינטרנט
* wmii - מנהל חלונות
* st - אמולטור מסוף

== ראו גם==
* תוכנית 9 ממעבדות בל

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.reddit.com/r/suckless Subreddit]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנה חופשית
סיזיפוס (טרגדיה)

סיזיפוס הוא טרגדיה, כנראה מאת המדינאי והמשורר היווני קריטיאס (אך יש המייחסים יצירה זו לאוריפידס), ממנה נשמר רק קטע אחד. הקטע נשמר בכתביו של הפילוסוף הרומאי סקסטוס אמפיריקוס. המשורר טוען בקטע זה (דרך הגיבור "הנוכל") כי האלים בני האלמוות אינם אלא תרמית, שנוצרה בידי אדם חכם כדי לכפות התנהגות ראויה על ההמונים, שיאמינו כי האלים רואים את כל מעשיהם, גם אלו שנעשים בסתר, ואף מודעים למחשבותיהם.<ref></ref>

תרגום הקטע לעברית בידי אהרן שבתאי הופיע כנספח ד' (עמ' 156–157) בתרגומו של שבתאי למדיאה מאת אוריפידס (הוצאת שוקן, 1983).

==הערות שוליים==

קטגוריה:טרגדיות יווניות
קורפוס המילואים הרביעי (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים הרביעי (בגרמנית: IV. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-4. כמפקדו הראשון מונה הנס פון גרונאו, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס היה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, ובקרב על המארן. בשנת 1915 השתתף הקורפוס במערכה לכיבוש סרביה, ולאחר מכן לחם בחזית המזרחית וברומניה. באביב 1918 הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במתקפת האביב כחלק מהארמייה ה-18, ולאחר מכן לחם במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה השנייה, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.

==מפקדים==
* הנס פון גרונאו (2 באוגוסט 1914–10 בספטמבר 1915)
* ארנולד פון וינקלר (11 בספטמבר 1915–24 במרץ 1916)
* ריכרד פון קונטה (21 ביולי 1916–20 בדצמבר 1918)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/akrkgk.html הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
4
קורפוס המילואים ה-41 (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים ה-41 (בגרמנית: XXXXI. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-24 בדצמבר 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, כמפקדו הראשון מונה הרמן פון פרנסואה, והוא כלל את דיוויזיות המילואים ה-81 וה-82. לאחר שהות קצרה בחזית המערבית, הועבר הקורפוס לחזית המזרחית והוצב תחת פיקוד הארמייה ה-11. ב-14 במאי 1915 לחם הקורפוס במתקפת גורליצה-טרנוב, ובהמשך כבש את למברג. ב-11 בספטמבר 1915 מונה הנס פון גרונאו למפקד הקורפוס, במקום ארנולד פון וינקלר שהחליפו בפיקוד על קורפוס המילואים ה-4. הקורפוס לחם בחזית המזרחית תחת פיקוד ארמיית הבוג, וב-20 בספטמבר 1915 הפך הקורפוס לפלגת הארמייה גרונאו. ב-27 במרץ 1918 פורקה פלגת הארמייה, אולם הקורפוס המשיך להילחם, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.

==מפקדים==
* הרמן פון פרנסואה (24 בדצמבר 1914–29 ביוני 1915])
* ארנולד פון וינקלר (29 ביוני 1915–11 בספטמבר 1915)
* הנס פון גרונאו (11 בספטמבר 1915–סוף נובמבר 1918)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/akrkgk.html הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 

41
קבוצת הארמיות בהן

קבוצת הארמיות בהן (בגרמנית: Heeresgruppe Boehn) הייתה קבוצת ארמיות של צבא הקיסרות הגרמנית שפעלה בחזית המערבית בפיקודו של מקס פון בהן, בין 12 באוגוסט 1918 ל-8 באוקטובר 1918 במהלך מלחמת העולם הראשונה.

== סדר הכוחות ==
* הארמייה התשיעית (בפיקוד גאורג פון דר מרוויץ, ואחריו אדולף פון קרלוביץ) (עד 18 בספטמבר)
* הארמייה השנייה (בפיקוד אדולף פון קרלוביץ)
* הארמייה ה-18 (בפיקוד אוסקר פון הוטייה)

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.google.com/culturalinstitute/exhibit/die-deutschen-heeresgruppen-im-ersten-weltkrieg/QQKOTLxb?hl=de&position=1%2C62 Die Deutschen Heeresgruppen im Ersten Weltkrieg]
* [https://web.archive.org/web/20160306060925/https://www.bundesarchiv.de/oeffentlichkeitsarbeit/bilder_dokumente/01077/index-31.html.de : Die deutschen Heeresgruppen Teil 1, Erster Weltkrieg]
קטגוריה:יחידות צבא גרמניות במלחמת העולם הראשונה
ממותה למרמוראי

ממותה למרמוראי המכונה ממותה סרדינאית (שם מדעי: Mammuthus lamarmorai) היא מין של ממותה ממשפחת הפיליים, שחייה במשך הפליסטוקן באי סרדיניה, לפני 450,000-40,000 שנה. הממותה הוגדרה ב-1883 בידי החוקר השווייצרי צ'ארלס עמנואל פורסיית' מיג'ור . ממותה זו קרויה על שם החייל והזואולוג האיטלקי אלברטו דלה מרמורה .

המאובנים של ממותה זו היו נדירים וחלקיים והם התגלו במערב האי סרדיניה, בעיקר ממחוז Gonnesa ובעמק ריו מורימנטה, שם הממצאים הגיעו מאבני קונגלומרט טירני. ממצאים אלה כללו שרידי גפיים, עמוד שדרה ושרידי חטים. הללו השתייכו כנראה לפרט אחד. נמצאו שרידי שיניים טוחנות ואולי גם זרוע על יד העיר אוריסטאנו, טוחנות נוספות שהתגלו בסאסארי ומספר שיניים רבות מתקופה יותר קדומה התגלו בסמוך לאלגרו במשקעים נמוכים יותר.

הממותה עברה גמדיות איים והייתה קטנה מכל הממותות למעט מממותת כרתים הגמדית מהאי כרתים. נמצאו עצמות וממצאי שיניים רבות אך לא שלד שלם שלה. רוב השיניים הטוחנות הגיעו לאורך 13 ס"מ ורוחב 6.5 ס"מ ועצם הזרוע של ממותה זו הגיע לאורך 45 ס"מ. גובה כתפיה הגיע עד 1.4 מטר ומשקלה הגיע ל-550 ק"ג בלבד.

ככל הנראה היא הייתה קרובה למינים ממותה דרומית או ממותת הערבות, אשר חיו באירואסיה במהלך הפליסטוקן. הקשר לממותה המוכרת - ממותה צמרית אינו קשור מאוד מאחר שהיא התפתחה עד סוף הפליסטוקן. היא הגיעה לאיים כנראה על גשר יבשתי שנעלם ואולי הייתה קשורה לאיים נוספים בים התיכון כמו סיציליה או מלטה ואולי אף לאיטליה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1883
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס עמנואל פורסיית' מיג'ור
קטגוריה:פיליים נכחדים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפליסטוקן באירואסיה
קטגוריה:יונקים שחיו בפליסטוקן באירופה
אגם ביוור (אנטארקטיקה)

אגם ביוור (באנגלית: Beaver Lake) הוא אגם קפוא (מכוסה קרח) בהרי הנסיך צ'ארלס, שבאנטארקטיקה.

אורכו של האגם 11 קילומטרים ורוחבו 8 קילומטרים.

מדף הסלע פלגסטון גובל באגם מדרום וחצי האי ג'טי גובל באגם ממזרח.

האגם ממוקם 27 קילומטרים מזרחית - דרומית-מזרחית מרכס אראמיס שבהרי הנסיך צ'ארלס.

== היסטוריה ==
=== גילוי האגם ===

האגם התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.

המשלחת הקימה מחנה מחקר בסמוך לאגם בספטמבר 1957, ואגם הקרח שימש כמנחת עבור מטוסי הביוור (de Havilland Canada DHC-2 Beaver) של המשלחת.

=== מקור השם ===

האגם נקרא על שם המטוסים ששימשו את המשלחת.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:0::NO::P5_ANTAR_ID:1144 אגם ביוור] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=1072&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR אגם ביוור] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [http://rses.anu.edu.au/~rich/bverairpics.htm תצלומי אוויר של אגם ראדוק, אגם ביוור וערוץ פאגודרומה]

== הערות שוליים ==

ביוור
ביוור
אננקוס

אננקוס (שם מדעי: Anancus; מיוונית: "an" - רחב, מלטינית: "ancus" - מעוקל. כלומר: "עיקול רחב", שם המתייחס למבנה השיניים) הוא סוג של פילאי נכחד, אשר חי במשך הנאוגן עד הפליסטוקן שלפני 7-1.8 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו ברחבי אפריקה (בדרום ומזרח היבשת), אירופה (בבולגריה, יוון, ספרד, איטליה, מולדובה, רומניה, סלובקיה, סלובניה, אוקראינה וצרפת) ואסיה (בהודו, טורקיה וקזחסטן). הוא הוגדר לראשונה ב-1855 ובסוג הוגדרו מינים רבים.

במראהו פילאי זה היה קרוב לבני משפחת הגומפותריומיים והשתייך למשפחה ובהמשך הועבר למשפחת הפיליים הקיימים. כיום (החל מ-2009) מקבצים אותו תחת משפחה חדשה בשם אננקידיים, אף שיש המסווגים אותו כחלק מהגומפתריומים עד היום.

האננקוס דמה יחסית לפיל מודרני והגיע לגובה 3 מטרים בכתפיים ולמשקל של 5 טון בממוצע. ואולם הרגליים שלו היו די קצרות ומבנה החטים שלו היו ארוכים מאוד - עד 4 מטרים והיו ישרים בשיפוע כלפי מטה. ייתכן כי שימשו לפיל זה כהגנה.

מבנה שיניו מרמז שהוא ניזון מליחוך עלים של שיחים ועצים ולא ניזון מעשב. הדבר התאים במהלך רוב המיוקן והפליוקן אך נראה שבפליסטוקן הערבות השופעות פינו את מקומם לשטחי עשב יבשים יותר ואולי הדבר הוביל להכחדתו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגוסט איימר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
קטגוריה:אננקידיים
קטגוריה:יונקים שחיו בנאוגן באסיה
קטגוריה:יונקים שחיו בפליסטוקן באפריקה
קטגוריה:מגה-פאונה של הפליסטוקן באפריקה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1855
הבאנה לאבס

הבאנה לאבס בע"מ (באנגלית: .Habana Labs Ltd) היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח מעבדים ליישומי בינה מלאכותית.

החברה הוקמה בשנת 2016 על ידי אביגדור וילנץ, יו"ר דירקטוריון החברה והמשקיע הראשון בה, דוד דהן, מנכ"ל החברה ורן חלוץ. החברה גייסה 120 מיליון דולר ממשקיעים פרטיים ומקרנות הון סיכון. מטה החברה נמצא בקיסריה, והיא מחזיקה מרכזי פיתוח גם בגדנסק, שבפולין ובסן חוזה, שבקליפורניה.

החברה פיתחה שני מעבדים ליישומי בינה מלאכותית:
* גויה - מעבד הסקה שהוכרז בספטמבר 2018 ולו יכולת ניתוח וזיהוי של 15,000 תמונות בשנייה, והוא משמש ביישומי בינה מלאכותית נוספים כגון תרגום מכונה. כלי פיתוח התוכנה שנלווה למעבד מתממשק עם סביבות הבינה המלאכותית TensorFlow ו-ONNX .
* גאודי - מעבד למידה עמוקה שהוכרז ביוני 2019.

בדצמבר 2019 נמכרה החברה לחברת אינטל האמריקאית תמורת שני מיליארד דולר במזומן.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיית השבבים בישראל
קטגוריה:חברות בינה מלאכותית
קטגוריה:חברות ישראליות שעשו אקזיט
קטגוריה:אינטל ישראל
קטגוריה:קיסריה: חברות
סתיו של פטריארך

סתיו של פטריארך (בספרדית: El otoño del patriarca) הוא רומן שנכתב ב-1975 על ידי הסופר גבריאל גארסיה מארקס. הרומן נסוב סביב חייו הבודדים של רודן נצחי וכל-יכול, השולט ללא מצרים במדינה קאריבית דמיונית. גרסיה מרקס ביסס את הדמות הראשית על מגוון רודנים היסטוריים, כגון גוסטבו רוחס פינייה מקולומביה, פרנסיסקו פרנקו מספרד (יש לציין כי הרומן נכתב בברצלונה), וחואן ויסנטה גומז מוונצואלה. הרומן מהווה סיפור אוניברסלי אודות ההשלכות ההרסניות של ריכוז כוח שלטוני בידי אדם יחיד.

"סתיו של פטריארך" מחולק לשישה חלקים, כאשר כל חלק למעשה מספר מחדש את אותו סיפור על כוחו האינסופי של הרודן. הספר מתאר במשפטים מפותלים וארוכים מאוד את מחשבותיו, המשקפים את ייאושו ובדידותו לצד תיאור מעשיו האכזריים המאפשרים לו להישאר בשלטון. אחד ההיבטים הבולטים ברומן הוא מעמדה הכמו-אלוהי של הדמות הראשית, ויראת הכבוד התהומית כלפיה מצד בני עמו.

כמו ספרים רבים של גרסיה מרקס, הספר שייך לסוגת הריאליזם הקסום, ומשלב אלמנטים פנטסטיים כגון אורך החיים המופלג של הדמות הראשית (מעל 200 שנה, עד כי הוא שוכח את גילו), ושאיבת הים הקריבי בידי ארצות הברית. כמו כן, הספר שייך לסוגת הרומן הדיקטטורי בספרות הלטינו-אמריקאית. "סתיו של פטריארך" היה הספר הנמכר ביותר בספרד בשנת 1975.

==ראו גם==
* רומן דיקטטורי

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.am-oved.co.il/סתיו-של-פטריארך דף הספר], באתר הוצאת עם עובד
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות קולומביאנית
קטגוריה:ספרי גבריאל גארסיה מארקס
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
תזמורת רדיו קלן

תזמורת רדיו קלן (בגרמנית: WDR Rundhausorchester Köln) היא תזמורת רשות השידור של מערב גרמניה (Westdeutscher Rundfunk) השוכנת בקלן. היא נודעה גם בשם Kölner Rundfunkorchester. בצורתה הנוכחית נוסדה התזמורת בשנת 1947, אבל ראשיתן של הקבוצות שמהן נוצרה הייתה ב-1927. היא מהווה חלק חשוב ברשות השידור של מערב גרמניה וכוללת בהווה 56 נגנים ראשיים.

רפרטואר התזמורת מקיף קשת שלמה של מוזיקה פופולרית, מחזות-זמר, אופרה ואופרטה, מוזיקה לסרטים ומוזיקה קלאסית, הכוללת אורטוריות שאינן מוכרות ומוזיקה ל"האזנה קלה". מזה שנים אחדות עובדת התזמורת עם מנצחים צעירים כגון טיטוס אנגל ורסמוס באומן. החל משנת 2021 המנצח הראשי הוא פרנק שטרובל.

רשות השידור WDR מארחת תזמורת סימפונית נפרדת, התזמורת הסימפונית של קלן (WDR Sinfonieorchester Köln), המתמחה במוזיקה קלאסית "רצינית" ואין לבלבל אותה עם תזמורת רדיו קלן.

== מנצחים ==
* 1968-1947 הרמן הגשטדט מנצח קבוצה שהתמזגה, "תזמורת הרמן הגשטדט".
* 1965-1949 פרנץ מרסאלק.
* 1989-1968 קורט קרמר.
* 1995-1968 היינץ גזה.
* 2006-1997 הלמוט פרושאואר.
* 2008-2006 מיכאיל יורובסקי.
* 2013-2010 ניקלס וילן.
* 2020-2014 ויין מרשל.
* פרנק שטרובל, התחיל מסתיו 2021

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תזמורות רדיו
קטגוריה:תזמורות סימפוניות
קטגוריה:תזמורות גרמניות
תרבות
The Immaculate Collection (וידאו)

The Immaculate Collection הוא אלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית, מדונה.<ref name=":0"></ref> אלבום הווידאו יצא לאור ב-13 בנובמבר 1990, על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק ויז'ן, וורנר רפרייז וידאו וסייר רקורדס.<ref name=":0" />

אלבום הווידאו מכיל קליפים לכל השירים אשר יצאו מאלבום האוסף של מדונה בעל אותו השם.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> אלבום הווידאו זכה להצלחה רבה כאשר זכה בפרס VMA בקטגוריית "הקליפ הארוך הטוב ביותר" ואף זכה להצלחה מסחרית גדולה כאשר הגיע למעמד פלטינה משולשת בארצות הברית ואוסטרליה, פלטינה כפולה בארגנטינה ופלטינה בבריטניה.<ref name=":1"></ref><ref name="web.archive.org"></ref>

== רקע ==
אלבום הווידאו יצא לאור בפורמט VHS ולייזרדיסק ובאסיה גם יצא בפורמט VCD. מאוחר יותר, הוא גם יצא על גבי פורמט של די וי די. הווידאו קליפ של השיר "Oh Father", לא נכלל במדינות בהם לא יצא כסינגל רשמי.<ref name=":0" />

לאלבום הווידאו יצאו שתי גרסאות, כאשר גרסה אחת הייתה הגרסה המקורית ואילו הגרסה השנייה הייתה גרסת אודיו שכללה רק את השירים עצמם ולכל אחת מהגרסאות גם צולמה עטיפה שונה כאשר העטיפה של גרסת האודיו כללה את העטיפה של הכריכה האחורית, בשילוב עם הלוגו הנמצא בפינה הימנית התחתונה.

== הצלחה ==
אלבום הווידאו הגיע למעמד זהב בארצות הברית כבר בשבוע הראשון ליציאתו ועד סוף השנה הגיע כבר למעמד פלטינה.<ref name=":1" /> כיום, מכירותיו עומדות על 391 אלף עותקים במדינה.<ref name=":1" /> בשנת 1999 האלבום יצא מחדש בשם The Ultimate Collection ביחד עם מספר אלבומי וידאו אחרים כחלק מהמהדורה המיוחדת של אלבום הווידאו The Video Collection 93:99.<ref></ref>

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!אוסטרליה (ARIA)<ref name="web.archive.org"/>
|פלטינה 3×
|45,000
|-
!ארגנטינה (CAPIF)<ref></ref>
|פלטינה 2×
|16,000
|-
!ארצות הברית (RIAA)<ref name=":1"/>
|פלטינה 3×
|300,000
|-
!ברזיל (Pro-Música Brasil)<ref></ref>
|זהב
|25,000
|-
!הממלכה המאוחדת (BPI)<ref></ref>
|פלטינה
|50,000
|-
!גרמניה (BVMI)<ref></ref>
|זהב
|25,000
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי וידאו מ-1990
קטגוריה:אלבומי וידאו של מדונה
קטגוריה:אלבומי אוסף של מדונה
קטגוריה:אלבומי אוסף וידאו קליפים
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: קליפים
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת סייר רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת רפרייז רקורדס
אורלי בן-ארי

אורלי בן ארי-גינזברג (נולדה בשנת 1965) היא משפטנית ישראלית, משנה לפרקליטת מחוז מרכז (פלילי) שהייתה מועמדת שר המשפטים לתפקיד ממלאת מקום פרקליט המדינה.

== ביוגרפיה ==
את שירותה הצבאי עשתה בן ארי ביחידה 8200 של חיל המודיעין. היא בוגרת תואר ראשון ושני בהצטיינות במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ומאוניברסיטת בר-אילן (בהתאמה). כעובדת בכירה בשירות המדינה למדה במכללה לביטחון לאומי,<ref>[https://www.amutatmabal.org.il/?CategoryID=659&dbsRW=1 רשימת בוגרי מחזור מ"ה 2017/18], באתר המכללה לביטחון לאומי.</ref> ובמסגרת זו קיבלה תואר שני נוסף במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.

בשנת 1988 החלה להתמחות במחוז מרכז של פרקליטות המדינה, בתחומים אזרחי ופלילי. לאחר מכן התמחתה כשנתיים אצל השופטת בדימוס הדסה בן-עתו בבית משפט המחוזי בתל אביב. בשנת 1991 הוסמכה כעורכת דין ועבדה כשנה במשרד עורכי הדין חנה ברוכי שעסק בעבירות צווארון לבן.

ב-1992 החלה לעבוד בשירות המדינה. בין התפקידים שביצעה: ראש הפורום הביטחוני של פרקליטות המדינה, ראש החוליה לאכיפה כלכלית משולבת, ממונה על תחום עבירות המתה במרחב שפלה, אחראית על תחום ועדות השחרורים ועתירות אסירים וחברה בפורום האזרחי-פלילי.

ב-2012 מונתה למשנה לפרקליטת מחוז מרכז. מאותה שנה שימשה כנציגת שר המשפטים בוועדה המחוזית לתכנון ובניה של מחוז תל אביב. מאז 2014 הייתה נציגת פרקליטות המדינה בדיוני ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת. שלוש פעמים הגישה מועמדות לתפקיד פרקליטת מחוז, אך לא נבחרה.

בין התיקים שבהם טיפלה: תיק טלי פחימה,<ref></ref> פרשת בן זיגייר,<ref></ref> רצח אסף שטיירמן ותיק סמואל שיינביין, הובילה את עמדת המדינה נגד שחרור המוקדם של נחום מנבר, ושימשה תובעת בתיקי פלילים נוספים.<ref></ref><ref></ref> כיהנה בלשכת עורכי הדין כראש בית הדין המשמעתי הארצי וכראש בית הדין המשמעתי של מחוז תל אביב והמרכז.

==פרשת מינויה לממלא מקום פרקליט המדינה==
בתחילת דצמבר 2019, לקראת סיום כהונת פרקליט המדינה שי ניצן, ביקש שר המשפטים אמיר אוחנה למנות ממלא מקום לתפקיד ובחן חמישה מועמדים. במקביל לכך הודיע היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט כי לדעתו שלמה למברגר הוא המועמד הראוי לתפקיד, זאת בשים לב לניסיונו העשיר ויכולותיו הגבוהות. ב-17 בדצמבר הודיע אוחנה כי ימנה את אורלי בן-ארי לממלאת מקום פרקליט המדינה.

מנדלבליט הגיב להודעת המינוי וקבע כי קיימת מניעה משפטית למנות את בן ארי לתפקיד וכי המינוי חורג באופן קיצוני ממתחם הסבירות. נציב שירות המדינה, דניאל הרשקוביץ, אף הזהיר מפני פגיעה בתפקוד הפרקליטות, עקב מינויה של מי שאינה בכירה מספיק לטעמו בהיררכיה הארגונית.

ב-19 בדצמבר, דקות ספורות לפני תחילת טקס החלפת פרקליט המדינה בעקבות עתירת התנועה לאיכות השלטון לבג"ץ נגד המינוי, הוציא השופט מני מזוז צו ארעי המעכב את המינוי. יום לאחר מכן הודיעה בן ארי כי עקב האווירה שנוצרה סביב מינויה היא חוזרת בה מהסכמתה למינוי. בהמשך שימש עורך הדין דן אלדד בתפקיד לתקופה של שלושה חודשים.

== חיים אישיים ==
בן-ארי מתגוררת בתל אביב. היא נשואה בשנית ואם לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* אילן וענונו, [https://www.obiter.co.il/כנסת-ישראל/12326 "פרקליטה מבריקה, חושבת מחוץ לקופסה ובעלת ניסיון בתיקים ביטחוניים רגישים"], באתר Obiter ,18/12/19

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:עובדות פרקליטות המדינה
קטגוריה:עובדי פרקליטות המדינה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
סופרמן: הבן האדום (סרט)

סופרמן: הבן האדום (באנגלית: Superman: Red Son) הוא סרט גיבורי על מונפש אמריקאי משנת 2020, המבוסס על הקומיקס באותו שם מבית DC קומיקס מאת מארק מילר ודייב ג'ונסון. הסרט הופץ להורדה דיגיטלית ב-25 בפברואר 2020 ובהמשך יופץ גם ל-DVD. מהווה חלק מתוך Elseworld מבית DC Comics.

==מדבבים ודמויות==
* ג'ייסון אייזקס - סופרמן
* איימי אקר - לויס ליין
* טרה סטרונג
* דידריך באדר - לקס לות'ר
* פיל למאר - ג'ון סטיוארט
* רוג'ר קרייג סמית' - באטמן
*פיל מוריס - ג'יימס אולסן
* פול ויליאמס - ברייניאק
* ונסה מרשל - וונדר וומן
*סשה רויז - הל ג'ורדן
* טרוויס וילינגהם
* וינטר אייב זולי
* ג'ים מסקימן - ג'ון קנדי
* ויליאם סליירס - יוסיף סטלין

==הפקה==
הרעיון לעיבוד קולנועי של אוגדן הקומיקס "סופרמן: הבן האדום" עלה כבר בשנת 2013 כאשר ג'יימס טאקר הביע את התעניינותו בהפקת סרט אנימציה עבור יקום האנימציה של DC.

בינואר 2019 נודע כי הסרט נמצא בפיתוח וכי יככב בו ג'ייסון אייזקס סופרמן, איימי אקר כלויס ליין, דידריך באדר כלקס לות'ר ופול ויליאמס כברייניאק יחד עם רוג'ר קרייג סמית' כבאטמן ו-ונסה מרשל כוונדר וומן. הסרט יודע להפצה בשנת 2020.. קדימון רשמי ראשון פורסם בדצמבר 2019.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2020
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אנימציה של DC קומיקס
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סופרמן: סרטים
קטגוריה:סרטי אנימציה שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
קטגוריה:האחים וורנר הנפשה: סרטים
חצי האי ג'טי

חצי האי ג'טי (באנגלית: Jetty Peninsula; מילולית: חצי אי המזח) הוא חצי אי מוארך ושטוח, הבולט לתוף מדף הקרח אמרי, שבאנטארקטיקה.

אורכו של חצי האי 48 קילומטרים.

חצי האי משתרע לכיוון צפון מערב, בסמוך ממזרח לאגם ביוור.

שיא גובהו של חצי האי ג'טי 195 מטרים מעל פני הים.
== היסטוריה ==
=== גילוי חצי האי ===

מטוס מחקר של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה גילתה את חצי האי בשנת 1956.

משלחות מחקר אוסטרליות ביקרו בחצי האי בשנים 1957, 1958, ו-1959; בפברואר 1969 הוקמה בקצה הצפוני של חצי האי תחנת מחקר ששימשה את משלחת הסקר של הרי הנסיך צ'ארלס.

=== מקור השם ===

שמו של חצי האי ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.

הוועדה לחצי האי בשם זה ("Jetty" - "מזח") בשל אורכו של חצי אי וצורתו השטוחה, המזכירה מזח.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• Hand, M., Scrimgeour, I.R., Stuwe, K., Arne, D., Carson, C.J., [https://ecat.ga.gov.au/geonetwork/srv/eng/catalog.search#/metadata/74654 Geology of northern Jetty Peninsula, MacRobertson Land, Antarctica.], Geoscience Australia, Canberra.</div>

<div class="mw-content-ltr">• M. HAND, I. SCRIMGEOUR, R. POWELL, K. STÜWE, C. J. L. WILSON, [https://onlinelibrary.wiley.com/doi/abs/10.1111/j.1525-1314.1994.tb00042.x Metapelitic granulites from Jetty Peninsula, east Antarctica: formation during a single event or by polymetamorphism?], https://doi.org/10.1111/j.1525-1314.1994.tb00042.x</div>

<div class="mw-content-ltr">• Andronikov,A.V., Foley,S.F., and Melzer,S., [http://ikcabstracts.com/index.php/ikc/article/view/2618/2618 Mantle xenoliths from the Jetty Peninsula area (East Antarctica): samples of thermall yeroding lithosphere on the flanks of the Lambert-Amery Rift]</div>

<div class="mw-content-ltr">• compiled by B. Reese, A. Spalding, [https://d28rz98at9flks.cloudfront.net/74654/74654.pdf Geology of Northern Jetty Peninsula, Mac-Robertson Land, Antarctica], Geoscience Australia, Department of Sustainability, Environment, Water, Population and Communities, Australian Antarctic Division</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:7546 חצי האי ג'טי] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=2107 חצי האי ג'טי] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=7129&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR חצי האי ג'טי] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://mapcarta.com/25617014 מפת אזור חצי האי ג'טי]

== הערות שוליים ==

ג'טי
ג'טי
חודש המודעות לאנדומטריוזיס

חודש המודעות לאנדומטריוזיס חל בחודש מרץ. בחודש זה נהוג בכל המדינות בעולם לפעול נמרצות למען העלאת מודעות למחלה על מנת לתרום לאבחון מוקדם של אנדומטריוזיס בקרב נשים שסובלות מהמחלה ועדיין לא אובחנו, להשיג זכויות במוסדות ממשלתיים וגופים ציבוריים כגון ביטוח לאומי, קופות החולים, ושיפור תנאים במוסדות כמו צבא ומוסדות השכלה.

אחד המנהגים הנפוצים בחודש זה הוא הצעדה לאנדומטריוזיס. הצעדה הבינלאומית הראשונה התקיימה ב-13 במרץ 2014 ב-43 מדינות שונות בעולם,<ref name="WTOP News"></ref> ואורגנה על ידי ה-WorldWide EndoMarc-יוזמה של אקטיביסטיות החוות באנדומטריוזיס ושל ד"ר קאמראן נזהאט, מומחה בעל שם עולמי<ref></ref>. הצעדה השנייה התקיימה ב-28 במרץ 2015 ומאז הצעדה השנייה, 28 במרץ הוא התאריך הקבוע לצעדה זו בכל רחבי העולם. 

הצעדה הישראלית הראשונה להעלאת מודעות לאנדומטריוזיס אורגנה על ידי הדר אדוי, עדי מזור וניצן ברנשטיין והתקיימה ב-23 במרץ 2018 בשד' רוטשילד ובכיכר הבימה. מאחר שבשנה זאת התאריך הבינלאומי המקובל חל ביום שבת, שינו את המועד על מנת שגם יהודים דתיים יוכלו להשתתף בצעדה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://haipo.co.il/item/123057 לרגל חודש המודעות לאנדומטריוזיס – ראיון מיוחד עם ד”ר יובל קאופמן.]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירועים בחודש מרץ
קטגוריה:ימי מודעות לבריאות
קטגוריה:ימי מודעות לנשים
עדי ולפמן

עדי ולפמן (נולד ב-19 בפברואר 1954), הוא מאמן שחייה בכיר ומורה לחינוך גופני. המאמן הישראלי היחיד שזכה עם ארבע קבוצות שחייה שונות באליפות ישראל, מתוכן שלוש קבוצות (מכבי חיפה, הפועל נהריה, והפועל דולפין נתניה) כמאמן ראשי.

== ביוגרפיה ==
ולפמן נולד וגדל בהדר הכרמל בחיפה, בן בכור מבין שלושה אחים, בן למשפחת תעשיינים מקימי מפעל הבטון "ולפמן תעשיות" ואנשי מכבי חיפה. הוא למד בית הספר הריאלי בחיפה.

בשנת 1972 התגייס לצבא ושרת בחיל הים עד 1976 (שנת קבע). לאחר שחרורו החל ללמוד במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט, לימודי הוראה ותואר ראשון בחינוך גופני. בשנת 1978 סיים קורס מאמני שחייה וב-1986 סיים קורס מאמני שחייה בכירים בבית הספר למאמנים במכון וינגייט. בשנים 1990–1991 ריכז את שנה ב' בבית הספר למאמנים.

==קריירת אימון==
בנובמבר 1974 אימן ולימד שחייה ילדים בקבוצת מכבי חיפה. בשנים 1976–1978 אימן לצידו של יוסף טלקי ביחידה למחוננים בווינגייט. בשנת 1978 עד 1979 חזר לאמן ילדים ונערים בקבוצת מכבי חיפה. בשנים 1980–1984 הקים מחדש את מחלקת השחייה במכבי קריית ביאליק ואימן ילדים ונערים.

באוקטובר 1984 חזר לאמן בקבוצת מכבי חיפה, הפעם כמאמן ראשי עד אפריל 1990 ואיתה זכה באליפות ישראל, חורף 1990. מאפריל 1990 ועד סוף עונת 1993 אימן בקבוצת הפועל נהריה ואיתה זכה באליפות ישראל, חורף 1992.

בשנת 1999 חזר ולפמן לאמן, הפעם בדרום המדינה. הוא אימן את קבוצת השחייה של הפועל באר שבע, כעבור כשנתיים הוא אימן בעומר (כפרי עומר וגני עומר) והעביר את שחייניו לקבוצת הפועל שחייני הנגב ושנתיים לאחר מכן העביר שוב את שחייניו, הפעם כסניף דרומי של קבוצת הפועל ירושלים, אלופת המדינה "הנצחית" עד לשנת 2010.

בשנת 2010 עבר לנתניה ושם כמאמן ראשי עבד בקבוצת הפועל דולפין נתניה עד לשנת 2015, אותה הוביל למספר אליפויות ישראל לראשונה בתולדותיה, לאחר רצף של 20 שנים שבהן זכתה קבוצתו הקודמת הפועל ירושלים.

בין השחיינים הבולטים שאימן ולפמן, נמנים שחיינים אולימפיים: יואב ברוק, גיא ברנע, אמרי גניאל, אייל שטיגמן, זוהר שיקלר, קרן זיבנר, אניה גוסטומלסקי ואלון מנדל ואלופי ושיאני ישראל בשחייה: טל משקיף, שגיא שטיגמן, ערן הירש, ניל מזרחי, נטע כהן, עינת גבאי, תמר אשלגי, ברק עטר, אורן בליצבלאו, נלי טוסגי, שירה בש, איריס קומן, ניר ברנע, שקד זרוצקי, אנפיסה חסדן, עמית לוטטי, נסטיה קורוטקוב, ענבר מארק, טלי למקוף, שירז גלעדי, חיה סימון זבלודוף, ערן זוסמן, נמרוד חייט, דניאל נמיר, עידן מורדל, מרקוס שלזינגר, אהרון גרינברג.

==חיים אישיים==
ולפמן נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא מתגורר בחיפה.

== ראו גם ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאמני שחייה ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
למברטה GP/DL

למברטה GP/DL (באיטלקית: Lambretta GP/DL) היא סדרה רחבה של קטנועים קלאסיים מתוצרת יצרנית הקטנועים האיטלקית Innocenti Lambretta (בשפה עממית: Lambretta) חברת בת של אינוצ'נטי אשר יוצרו בין ינואר 1969 – אפריל 1971.

==סדרות==
* "DL" (מחירים: 184,000–212,000 לירה איטלקית).
* "GP".

=="למברטה DL"==
* מערכת הצתה - אלקטרונית.
* מצת חוט Bosch" 225/240" ארוך.
* מסגרת קטנוע - טובולרית (Tubular Frame).
* תערובת דלק / שמן 4% (דגם 200 סמ"ק), 2% (דגמים 125–150 סמ"ק).
* שמן מנוע SAE 90 600.
* מתלים - מזלגות טלסקופים, בולם זעזועים קדמי - אחורי.
* קיבולת מכל דלק - 8.1 ליטר.
* צמיגים: 3.50X10.
* מאייד - דגם Dell’Orto SH 1/20 (דגם 125 סמ"ק), מאייד דגם Dell’Orto SH 2/22 (דגמים 150–200 סמ"ק).
* בלמים : בלמים תופים סיביים מלפנים ומאחור (דגמים 125–150 סמ"ק), דיסק צף קדמי, תוף סינתטי אחורי (דגם 200 סמ"ק).
* קפיץ דוושת בלם.
* מגן בוץ.
* מחזיק גלגל רזרבי.

==מכירות דגמי "GP"==
* 15,300 יחידות (דגם 123 סמ"ק, מכונה דגם 125 סמ"ק).
* 20,048 יחידות (דגם 148 סמ"ק, מכונה דגם 150 סמ"ק).
* 9,350 יחידות (דגם 198 סמ"ק, מכונה דגם 200 סמ"ק).

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="140">
קובץ:GP200.jpg | "למברטה GP200"
קובץ:Lucky Strike Innocenti Lambretta GP200.jpg | "למברטה GP200"
קובץ:Scooters At Rushden Cavalcade - Flickr - mick - Lumix.jpg | "למבטות GP"
קובץ:Clitheroe Mod-fest 8687.JPG | "למבטה GP"
קובץ:
</gallery>

==ראו גם==
* אינוצ'נטי למברו 550
* למברטה 48
* למברטה לי ספציאל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קטנועים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1969
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
G
פרנסיס קימבל

פרנסיס האץ' קימבל (באנגלית: Francis Hatch Kimball; 24 בספטמבר 1845 – 20 בדצמבר 1919) היה ארכיטקט אמריקאי שפעל בניו יורק.

==ביוגרפיה==
פרנסיס קימבל נולד בעיירה קטנה במיין. לאחר לימודי אדריכלות באנגליה, הוא חזר לארצות הברית והחל לעבוד עם שותפו תומאס ויסדייל. הם עבדו ביחד עם בניין תיאטרון-קזינו במנהטן. פרנסיס קימבל היה בין האדריכלים הראשונים בארצות הברית שניצלו טרקוטה בעיצוב בניינים. לאחר ששותפו נפטר הוא עבד תקופה מסוימת כעצמאי ואחר כך שותף בחברת אדריכלים Kimball & Thompson.

בשנת 1885 הוא השלים בניין ברודוויי 26 המקורי שבהמשך נהרס. הוא היה בעל 31 קומות. בהמשך הוא תכנן בניינים רבים ברחבי מנהטן.

בשנת 1894 הוא סיים את עבודתו על בניין חברת הביטוח מנהטן לייף (הבניין הראשון בעיר מעל לגובה של 100 מטר) ובשנת 1908 על בניין סיטי אינווסטינג.

קימבל נפטר ב-20 בדצמבר 1919 בניו יורק ונקבר בבית הקברות לינווד בהבריל, מסצ'וסטס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אדריכלים אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1845
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1919
אנדרביט

אנדרביט הוא סלע יסוד פלוטוני מאפי מסדרת הצ'רנוקיט המורכב בעיקר מקוורץ, פלאגיוקלאז, אורתופירוקסן (בדרך כלל היפרסתן) ומגנטיט.

למעשה ניתן להתייחס אליו כאל אנורתוזיט המכיל כמות משמעותית של פירוקסן, כלומר, זה למעשה סוג של גברו או טונליט, בתלות באחוז הקוורץ.

השינוי בהרכב הפלאגיוקלאז, על הסקאלה שבין אלביט לאנורטיט מעניקה לו גוונים משתנים, עד שבתכולות גבוהות של פירוקסן, הוא עשוי להזכיר אקלוגיט, אף על פי שמדובר בסלע יסוד ולא בסלע מותמר. בגלל תכולת הפירוקסן והמגנטיט, לאנדרביט משקל סגולי גבוה משמעותית יחסית לגרניט, בערכים שמתקרבים ל-2,900 ק"ג למ"ק.

האנדרביט מופיע יחד עם גרניט וסלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים כחלק ממבנים פלוטוניים גדולים.

באוקראינה אותרו כמויות גדולות של אנדרביט, במחוז ויניציאה, באזור הכפר רכנו פוליבסקי. אזור זה נמצא בשטח בלוק פודולסקי שהוא אחד מחמשת הפלוטונים<ref></ref> המרכיבים את מגן אוקראינה. מרבץ האנדרביט נחשף כתוצאה מחתירה של זרם נהר קרסינינקה (יובל של הבוג הדרומי), שחשפה שכבות גאולוגיות עמוקות. במשך שנים נחשב בטעות האנדרביט האוקראיני לגרניט, אף על פי שאינו מכיל מיקרוקלין, או אורתוקלז, שהם המינראלים הנפוצים ביותר בסוג סלע זה. באוקראינה ישנן מחצבות רבות של גרניט בצבע אדמדם כהה ואילו האנדרביט של אזור ויניצה הוא סלע בעל גוון אפור אדום המשולב בכתמים של פלגיוקלז חלבי ולפיכך כונה בשם "הגרניט המכוסה בערפל של ויניצה".
אנדרביט מאזור ויניציה באוקראינה המכונה "הגרניט המכוסה בערפל"

באזור זה מתבצעת כריה של האנדרביט לצרכים מסחריים, כאשר הוא משמש בעיקר כחומר גלם לאריחים ולייצור מצבות<ref></ref>.

השם "אנדרביט", נגזר מהמקום בו נתגלה לראשונה, בארץ אנדרבי, באנטארקטיקה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סלעים
קטגוריה:פטרולוגיה
קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים פלוטוניים
השילד האוקראיני

1. השילד האוקראיני בצהוב}}
השילד האוקראיני הוא שילד יבשתי ואחד מהמבנים הגאולוגיים העתיקים בעולם. הוא משתרע מים אזוב בדרום, באזור העיר מריופול, עד לגבול בלארוס בצפון, בסביבת העיר פינסק. אורכו הוא כאלף קילומטר ורוחבו מגיע ליותר משלוש מאות קילומטרים באזורו הצפוני. השילד האוקראיני הוא החלק הדרומי של הקראטון האירופי ומתוארך לתקופת הארכאיקון. האזור שנמצא מצפון לו נקרא לוח וורונז'. מצידו הדרומי נמצא האופיוליט של צפון הים השחור, שגם הוא נוצר באותה תקופה גאולוגית. בשילד האוקראיני ישנם מחשופים של סלעים המתוארכים לתקופת הארכאיקון התחתון, כלומר לתקופה של לפני 3.2 מיליארד שנה<ref></ref>.

האזור הצפוני של השילד נקרא בשם מגהבלוק דניסטר-בוגסקי. באזור זה ניתן למצוא כמות גדולה של סלעים מגמטיים נדירים, כדוגמת מיגמטיט ואנארתוזיט.

השילד האוקראיני מהווה מקור לחומרי בניה, בעיקר לוחות וגושי גרניט שמשמשים לריצוף ולחיפוי מבנים וכן לייצור חצץ לכבישים ולתעשיית הבטון. ליד העיר קורוסטן, קיימת מחצבה של מונזודיוריט, שבה מיוצר חצץ בחוזק גבוה במיוחד.

אזור השילד עשיר במים, בנהרות ובנחלים שהמפורסמים בהם הם הדנייפר, הדניסטר והבוג הדרומי. הצירוף של נהרות עזים וסלעים מגמתיים קשים, יוצר באזורים מסוימים, נוף של נקיקים, אגמים קטנים וקניונים, כגון באזור העיר פרבומייסק, שבנפת מיקולאייב.

האזור עשיר גם במתכות נדירות ומצויים בו מכרות ברזל, טיטניום, אורניום ומנגן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לוחות טקטוניים
קטגוריה:אירופה: גאולוגיה
ראלי יפן

ראלי יפן הוא מרוץ ראלי המתקיים כחלק מאליפות העולם בראלי ונערך באי הוקאידו, האי השני בגודלו ביפן. המרוץ התקיים לראשונה בשנת 2004 והתקיים עד לשנת 2010, עם הפסקה של שנה אחת. הוא צפוי לשוב לאליפות בעונת 2022.

==היסטוריה==
ראלי הוקאידו התקיים לראשונה בשנת 2002 כחלק מאליפות אסיה-פסיפיק בראלי בצפון האי הוקאידו. אחרי שנתיים שינה המרוץ את שמו לראלי יפן והצטרף המרוץ לסבב המרוצים באליפות העולם בראלי. פטר סולברג ניצח את מרוץ הבכורה. בשנת 2005 שב ראלי הוקאידו להתקיים כחלק מאליפות אסיה-פסיפיק, בעוד ראלי יפן המשיך להיות חלק מאליפות העולם. לקראת עונת 2008 עבר המרוץ מאזור העיר אוביהירו אל אזור סאפורו, בירת מחוז הוקאידו והעיר החמישית בגודלה ביפן. המרוץ כללה 29 סטייג'ים, כולל חמישה סטייג'ים שנערכו באצטדיון סאפורו דום. בשנת 2009 לא התקיים המרוץ, שנה לאחר מכן חזר לסבב המרוצים לשנה נוספת לפני שהוצא שוב מהסבב.

המרוץ היה צפוי לחזור לסבב בעונת 2020 ואמור היה להתקיים באזור העיר נגויה. התפרצות מגפת הקורונה הביאה לביטול המרוץ באותה שנה ובשנה שלאחריה וחזרתו נדחתה לעונת 2022.

==רשימת המנצחים==
[[מיקו הירבונן במהלך ראלי יפן (2007).]]
{| class="wikitable" style="font-size: 90%;"
|-
! עונה
! נהג
! מכונית
|-
! 2004
| פטר סולברג
| סובארו אימפרזה WRC
|-
! 2005
| מרקוס גרונהולם<ref></ref>
| פז'ו 307 WRC
|-
! 2006
| סבסטיאן לב<ref></ref>
| סיטרואן קסארה WRC
|-
! 2007
| מיקו הירבונן<ref></ref>
| פורד פוקוס RS WRC
|-
! 2008
| מיקו הירבונן<ref></ref>
| פורד פוקוס RS WRC
|-
! 2010
| סבסטיאן אוז'ייה
| סיטרואן C4 WRC
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

יפן
קטגוריה:תחרויות ספורט ביפן
קטגוריה:יפן: ספורט מוטורי
ריכרד השל

מסלול הולכת המידע השמיעתי מהאוזן אל A1 - קליפת המוח השמיעתית הראשונית
ריכרד לדיסלאוס השל (בגרמנית: Richard Ladislaus Heschl; 5 ביולי 1824, שטיריה – 26 במאי 1881, וינה) היה אנטומאי אוסטרי, שגילה את הפיתול על שם השל.

==ביוגרפיה==
השל נולד בעיירה ולדסדורף שבשטיריה בשנת 1824.

בשנת 1849 קיבל דוקטורט ברפואה מאוניברסיטת וינה. בשנת 1850 הפך לעוזרו הבכיר של הפתולוג קארל פון רוקיטנסקי.

בשנת 1854 התמנה לפרופסור לאנטומיה בבית הספר לרפואה כירורגית באולומואוץ.

בשנת 1855 הפך לפרופסור לאנטומיה פתולוגית, תת-תחום בפתלוגיה החוקר ביטויי מחלות ברקמות מן החי, באוניברסיטה היגלונית שבקרקוב.

בשנת 1861 התמנה לפרופסור לאנטומיה בבית הספר לרפואה כירורגית של אוניברסיטת גראץ . שימש כרקטור האוניברסיטה בשנים 1864–1865.

בשנת 1875 חזר לאוניברסיטת וינה, ולימד בה עד למותו בשנת 1881.<ref></ref> לאחר מותו החליף אותו בווינה הנס קונדראט .

==פעילותו המדעית==
השל גילה את "הפיתול על שם השל", פיתול הנמצא בקליפת המוח, על גבי שטח הפנים של האונה הרקתית, היורד לעומק המענית הצידית. הוא פרסם מספר כתבים בעניין.<ref></ref>

==מיצירותיו==
* "Compendium der allgemeinen und speziellen pathologischen Anatomie" - 1855
* "Sectionstechnik" - 1859
* "Über die vordere quere Schläfenwindung" - 1878

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטומיסטים אוסטרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וינה
קטגוריה:ילידי 1824
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1881
גלית ברמן

גלית ברמן (נולדה ב-14 ביוני 1966) היא שחקנית ישראלית.

==ביוגרפיה==
ברמן היא בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב.

לאחר לימודיה הופיעה במספר הפקות בתיאטרון הקאמרי ובתיאטרון בית לסין.

ב-1994 שיחקה תפקיד קטן בסרט "הגמל המעופף".

היא גילמה את קארין לינוביץ בשתי העונות הראשונות של אופרת הסבון "רמת אביב גימל".

ב-1995 הופיעה כשדרנית ב"הלו פנינה", סדרה ללימוד עברית לעולים חדשים של הטלוויזיה החינוכית.

ב-2001 הופיעה כאחות בסדרה "הבורגנים".

ב-2003 גילמה מורה בסדרה "מיי פירסט סוני" על פי ספר של בני ברבש.

היא המייסדת והמפתחת של שיטת "דרך הבחירה" ומעבירה הרצאות על כך בארץ ובעולם.

==קישורים חיצוניים==
* בארכיון האינטרנט

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
עיתון העיתונאים

עיתון העיתונאים היה אירוע תרבות דו-שבועי מייסודה של אגודת העיתונאים בתל אביב, שנערך לראשונה ב-1939.

==אודות==
אגודת העיתונאים בתל אביב נוסדה ב-1935. בדצמבר 1939 יזם היו"ר יוסף הפטמן אירועי שבועי, שבו עיתונאים ואנשי ציבור ידברו על ענייני השעה בפני קהל.
האירועים, שכללו גם חלק אמנותי, נערכו בימי שישי אחת לשבועיים החל מ-15 בדצמבר 1939 בקולנוע מוגרבי. מטרת האגודה הייתה להדק את הקשר עם ציבור הקוראים, ובמקביל לנצל את האירוע כמקור הכנסה.

בהיותו של עיתון העיתונאים אירוע חי, הוא לא היה כפוף לצנזורה של ממשלת המנדט הבריטי. בשלב מסוים דרשו השלטונות לקבל לידיהם מראש את שמות הדוברים והנושאים, וכן שלחו לאולם שוטרים. אלה התקשו לעיתים להבין את הנאמר, במיוחד כאשר נעשה שימוש ביידיש.

עם הזמן עיתון העיתונאים יצא מגבולות תל אביב ונערך גם בחדרה, נתניה, רחובות, באר שבע ועוד.
לאחר 1953 חדל העיתון להתקיים באופן קבוע. לאחר חנוכת בית העיתונאים על שם סוקולוב בתל אביב בשנת 1957, עברו אירועי עיתון העיתונאים אליו. 

אירועי "שבתרבות" הנערכים מאז 1973 ברחבי ישראל, ממשיכים במידה רבה את מסורת עיתון העיתונאים.

==קישורים חיצוניים==
* 	
* 	
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/59203-2/97617-2/ מפגש עיתון העיתונאים בתל אביב], 1959, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:תל אביב-יפו: אירועי תרבות
אקורה RLX

אקורה RLX (באנגלית: Acura RLX) היא מכונית סלון מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה אקורה, בבעלות יצרנית הרכב היפנית הונדה אשר מיוצרת מדצמבר 2012 (דגם שנת 2013) ועד היום ביפן.

==דגמים (לפי סוגי מנוע)==
* "Acura RLX 3.5 i-VTEC".
* "Acura RLX Sport Hybrid".

=="אקורה RLX"==

* מכירות דגם "אקורה RLX" החלו ב-15 במרץ 2013.
* 4 דלתות - סדאן.
* 5 נוסעים.
* מנוע קדמי: מנוע בנזין, מנוע היברידי.
* סוגי הנעות: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4
* קיבולת מכל דלק : 70 ליטר (דגם מנוע בנזין), 57 ליטר (דגם היברידי).
* דגם 2018 עבר מתיחת פנים (המכירות החלו מנובמבר 2017).

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:2014 Acura RLX in black.jpg | "אקורה RLX", שנת 2014
קובץ:2014 Acura RLX 2016.8.21 .jpg | "אקורה RLX", שנת 2014
קובץ: 2017 Acura RLX in Bellanova White Pearl, rear left.jpg | "אקורה RLX", שנת 2017
קובץ:2018 Acura RLX au SIAM 2018.jpg | "אקורה RLX", שנת 2018
קובץ:2018 Acura RLX sedan rear 4.2.18.jpg | "אקורה RLX", שנת 2018
קובץ: Acura RLX P4220664.jpg | "אקורה RLX"
</gallery>

==ראו גם==
* אקורה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:מכוניות היברידיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2012
קטגוריה:כלי רכב יפניים