OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חואן בוטאסו

חואן בוטאסו (בספרדית: Juan Botasso; 23 באוקטובר 1908 – 5 באוקטובר 1950) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת השוער.

== קריירה ==
בוטאסו החל את הקריירה בשנת 1927 במועדון ארחנטינו דה קילמס. לאחר מכן עבר לראסינג קלוב שם שיחק עד 1938. הוא חזר לארחנטינו דה קילמס מליגת המשנה בארגנטינה.

במדי נבחרת ארגנטינה ערך 9 הופעות, והיה שותף לזכייתה באליפות דרום אמריקה של 1929 על אף שלא שיחק כלל. במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה, שיחק במשחקי חצי הגמר והגמר כשהחליף את אנחל בוסיו וארגנטינה סיימה במקום השני לאחר הפסד 4–2 במשחק הגמר לנבחרת אורוגוואי, המארחת של אותו טורניר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:שוערי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:קילמס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ראסינג קלוב
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1930
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:נפטרים ב-1950
Summer Holiday

Summer Holiday (בעברית: חופשת קיץ) הוא שיר שהקליטו קליף ריצ'רד ולהקת הצלליות.
== הפקה ==
את השיר כתבו הגיטריסט ברוס ולץ' והמתופף בריאן בנט. השיר לקוח מתוך הסרט "חופשת קיץ", ויצא לאור כסינגל שני מתוך הסרט בפברואר 1963. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בתוך שלושה שבועות, כמו הסינגל הראשון מתוך הסרט "The Next Time". אחרי ש-"Summer Holiday" שהה בראש המצעד שבועיים, תפס את מקומו הקטע האינסטרומנטלי של הצלליות "Foot Tapper", גם הוא מתוך אותו סרט, ושהה שם שבוע אחד, לפני ש-"Summer Holiday" חזר למקום הראשון לשבוע נוסף. זהו אחד השירים הידועים ביותר של ריצ'רד והוא הרבה להשמיע אותו בהופעות חיות. זה היה אחד מששת השירים שביצע ריצ'רד בהופעה הספונטנית שלו באליפות וימבלדון 1996, כאשר המשחק הופסק בגלל הגשם.

הלחן של השיר מושמע בפזמון של שיר הראפ "Holiday Rap" משנת 1986 בביצוע הצמד ההולנדי MC Miker G & DJ Sven.

== מיקומי שיא ==
=== Summer Holiday ===

=== Dancing Shoes ===
הבי-סייד של התקליט "Dancing Shoes" נכנס אף הוא למצעדי הפזמונים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1963
קטגוריה:שירי קליף ריצ'רד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים ממחזות זמר
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קיץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בדנמרק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה גרפופון קומפני
מלכה טננבאום

מלכה טננבאום (נולדה בשנת 1937) היא שחיינית עבר ישראלית. היא אלופת צליחת הכנרת החמישית (1953) והאישה הראשונה שצלחה את הכנרת לאורכה (1954) והחמישית בכלל.

== ביוגרפיה ==
טננבאום נולדה בדרזדן, גרמניה. במהלך מלחמת העולם השנייה היא עברה להולנד. היא עלתה לארץ ישראל בשנת 1947 עם עליית הנוער. אמא של טטנבאום היא יהודית ויינר האישה המצילה הראשונה בישראל, עבדה בבריכת גלי גיל ברמת גן, שם היא התאמנה בשחייה בקבוצת ברית מכבים עתיד.

באוקטובר 1953 נסעה טננבאום לטבריה על מנת להשתתף בצליחת הכנרת החמישית. קבוצתה לא הייתה מוכנה לממן עבורה את הסירה המלווה בתחרות, אך לשמחתה אחד המשתתפים ביטל את השתתפותו ובכך נותרה סירה מלווה פנויה. מרכז הפועל שמח להעניק לה את הסירה כדי שתוכל להשתתף בצליחה. היא זכתה במקום הראשון מבין הנשים ובמקום 15 כללי בתוצאה של 3:16:10.6 שעות, לפני אראלה כהן (3:17.16.0 שעות) שזכתה בצליחה הרביעית. האירוע סביב השתתפותה בצליחה, עורר כעס רב בין מרכז הפועל למרכז מכבי והיא בחרה לעזוב את קבוצתה ולעבור לשחות בקבוצת הפועל תל אביב.

ב-23 באוקטובר 1954 צלחו שתי נשים ראשונות את הכנרת לאורכה מטבחה לדגניה א'. האירוע מומן וסוקר על ידי עיתון העולם הזה. לשתי השחייניות הייתה סירה מלווה אחת בלבד, כך שהן נאלצו לשחות ביחד, בקצב אחיד. לקראת הסיום, החלה טננבאום להגביר את קצב שחייתה וסיימה ראשונה בתוצאה של 9:20:40 שעות, לפני עדנה בורנשטיין שסיימה בתוצאה של 9:40 שעות.

בשנות ה-50 הופיעה טננבאום בפרסומת של גוטקס לבגדי ים. היא עסקה גם בשחייה צורנית ובקפיצות למים והשתתפה בתחרויות בשחייה צורנית.

בשנת 1968 זכתה טטבנבאום בפרס מציל בריכה מצטיין ובשנת 1969 עברה ללמוד פיזיותרפיה בניו יורק שם היא מתגוררת עד היום.

== משפחתה ==
אחותה הצעירה של טננבאום היא גלינה ויינר, אלופת ישראל בשחייה ואחייניתה (הבת של גלינה ויינר), היא מעיין דוידוביץ' השייטת האולימפית של ישראל (בייג'ינג 2008 וריו דה ז'ניירו 2016).

== ראו גם ==
* שחיית מרתון במים פתוחים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות ישראליות
קטגוריה:שחייני מים פתוחים ישראלים
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
בנגבהאבאן

בנגבהאבאן (בבנגלית: বঙ্গভবন, בתרגום חופשי: "הבית של בנגל") הוא מעונו הרשמי ומקום העבודה של נשיא בנגלדש. הוא ממוקם בדאקה, בירת בנגלדש, בכביש הנושא את אותו השם של המשכן ומוקף בגני בנגבהאבאן. הנשיא אבו סייד צ'וודהורי הפך לנשיא בנגלדש הראשון שהתגורר במקום לאחר שבועה ב 12 בינואר 1971. יחידת גדוד הנשיא משמר אחראית לביטחון הארמון.

==היסטוריה==
בתקופת סולטנות בנגל, קדוש סופי בשם הזרת שח'אלאל דכיני מדאקה, וחסידיו נהרגו על ידי סוכני הסולטאן ונקברו באתר בנגבהאן. האתר התפרסם במהרה כמזהר (מוזוליאום) עבור חסידי הקדוש. משערים שהיא הייתה שייכת לזמינדר בתקופת השלטון הבריטי. נואב חוואג'ה עבדול גאאני מדאקה קנה את האתר ובנה בו בונגלו (Bungalow) אותו כינה גן דילקושה. עם חלוקת בנגל בשנת 1905 על ידי לורד קורזון, רכשה ממשלת מזרח בנגל ואסאם את האתר ובנתה בו ארמון ששימש בית מגורים זמני למשנה המושל של הודו עד שנת 1911. משנת 1911 עד 1947 נקרא הארמון בית המושל ושימש כמקום מגוריו הרשמי של מושל בנגל. בעקבות עצמאותן של פקיסטן והודו בשנת 1947, כאשר מזרח בנגל הפכה רשמית לחלק מפקיסטן ונודעה בשם מזרח פקיסטן, הפך הארמון למעונו של מושל מזרח פקיסטן. הארמון נפגע מסערה בשנת 1961. שיפוץ משמעותי הושלם עד 1964. בשנת 1971 עם סיומה של מלחמת העצמאות של בנגלדש והכרזתה על עצמאותה, היווה הארמון את משכנו של נשיא בנגלדש.

==אדריכלות==
הבנגאבהאן הוא תערובת של אדריכלות מוגולית עם נגיעות של עיצובים מהתקופה הבריטית המאפיינות מספר מבנים מהתקופה הבריטית (1857–1947) בדאקה. עם השחזור בין 1961 ל -1964 שולבו אלמנטים רבים של אדריכלות אסלאמית וסגנונות בנגל. לארמון קירות גבול גבוהים מכל ארבעת הצדדים. הבניין הראשי הוא מתחם בן שלוש קומות, סביבו ניצבת גינה וכיסוי עצים נרחב. שטח הרצפה של קומת הקרקע הוא 7000 מ"ר. בית הנשיא נמצא בפינה הצפונית-מזרחית, הכולל שתי קומות של שתי סוויטות יחד עם חמישה חדרי שינה מרווחים ומרוהטים היטב.

בקומת הקרקע ממוקמים גם משרד הנשיא, משרד המזכירות האזרחיות והצבאיות ונציגי נשיא אחרים וחדרים נפרדים לקהל עם מבקרים מקומיים וזרים. בנוסף, ישנו חדר ארונות, אולם אירועים, אולם דארבר (בית משפט), חדר ארוחות, אודיטוריום קטן וטרקלין למבקרים מקומיים. בנוסף למעון הנשיא, ישנם חמישה חדרים לפקידים, חדר בקרה וסטודיו בקומה הראשונה. בקומה השנייה ישנן ארבע סוויטות לראשי מדינות וממשלות זרות.
לבנגבהאן יש מתחם פתוח של 20 דונם. משרד האבטחה, סניף הדואר, בנק, אולם קפיטריה, מסגד בן שלוש כיפות וצריפים של גדוד המשמר של הנשיא נמצאים בסמוך לשער הראשי של בנגבהאן. המגורים לקצינים ואנשי לשכת הנשיא ממוקמים בשלושה אזורים נרחבים בבנגבהאן. ישנם גם שני צימרים האחד עבור המזכיר הצבאי והשני עבור עוזר המזכיר הצבאי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בנגלדש: פוליטיקה
קטגוריה:אסיה: מעונות רשמיים
קטגוריה:בנגלדש: מבנים
עדנה בורנשטיין

עדנה בורנשטיין (נולדה בשנת 1937) היא שחיינית עבר ישראלית. היא האישה השנייה שצלחה את הכנרת לאורכה (1954) והשישית בכלל. הראשונה שצלחה מחיפה לראש הנקרה יחד עם עודד פז, מרחק של 32 ק"מ (1956) והייתה לאדם הישראלי השני שניסה לצלוח את תעלת למאנש בשחייה בשנת 1957 אך ללא הצלחה.

== ביוגרפיה ==
בורנשטיין גדלה בבני ברק. היא התאמנה בקבוצת ברית מכבים עתיד.

ב-23 באוקטובר 1954 צלחו שתי נשים ראשונות את הכנרת לאורכה מטבחה לדגניה א'. בורנשטיין בת ה-17 סיימה שנייה בתוצאה של 9:40 שעות, אחרי מלכה טננבאום בת ה-19 (9:20:40 שעות).

ביולי 1956 צלחה בורנשטיין ביחד עם עודד פז מנמל חיפה לראש הנקרה מרחק של 32 ק"מ, בתוצאה של 12:50 שעות, המרחק הגדול ביותר שצלחו שחיינים ישראלים באותה העת.

ב-22 באוגוסט 1957 ניסתה בורנשטיין לצלוח את תעלת למאנש (34 ק"מ) ובכך להיות הצולחת הישראלית הראשונה, אך היא לא הצליחה לסיים את המשימה ופרשה לאחר 13 שעות וחצי, כ-12.8 ק"מ מהחוף של דובר, בריטניה. למרות שנאלצה לעלות על הסירה לפני שהגיעה לחוף, עדיין היא זכתה במקום השלישי בתחרות בזכות המיקום שלה במים בזמן שהמשחה הופסק. היא זכתה בפרס של אלף פאונד, וגם כלב דני ענק מתנה, שחזר איתה באוניה לישראל.

== ראו גם ==
* שחיית מרתון במים פתוחים

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות ישראליות
קטגוריה:שחייני מים פתוחים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
הצוללות מסדרה K

סדרת צוללות K הייתה סדרת צוללות של הצי הסובייטי, ששירתו במהלך מלחמת העולם השנייה. הן היו הצוללות הגדולות ביותר של הצי באותה תקופה.

הסדרה הקודמת (סדרת P) הייתה לא מוצלחת. נבנו שלוש יחידות אך תוך שנתיים הן הוצאו מהשרות המבצעי. התכנון של סדרת K בוצע במהלך שנת 1935 ואישור עקרוני התקבל בינואר 1936. התוכנית המקורית כללה בניית 62 צוללות, אך מעשית החלה בנייה של 12 יחידות בלבד. בניית כל הצוללות נעשתה בלנינגרד.

צוות הצוללת כלל 67 אנשים והיא הייתה מונעת על ידי מנוע דיזל. החימוש שלה כלל טורפדו בגדלים שונים ומקלעים.

במהלך הבנייה התגלו בעיות תכנוניות והיה צורך בשינויים מהותיים. כתוצאה מכך, אף על פי שהיה מתוכנן לסיים בניית כל הצוללות במהלך שנת 1940, לקראת תחילת מלחמת העולם השנייה רק 6 צוללות הועברו לצי. ארבע צוללות נוספות הועברו לצי בשנים 1942–1943, צוללת נוספת עברה לשירות מבצעי בדצמבר 1944 אך לא השתתפה בקרבות. בניית הצוללת האחרונה בסדרה לא הסתיימה.

אף אחת מהצוללות לא השתתפה במלחמת החורף. בתחילת מלחמת העולם השנייה בצי הצפוני היו שש צוללות מדגם זה. אומנם עקב מוכנות נמוכה של סגל הצוללות הם לא רשמו הישגים של ממש ובכל זאת הצליחו להטביע 17 ספינות אויב. בעיה דומה הייתה בצי הבלטי שצוללות שלו הצליחו להטביע שבע ספינות.

צוללת K-21 הייתה הצוללת הסובייטית היחידה שתקפה אוניית מערכה טירפיץ, אך ללא הצלחה.

{|class = "wikitable" style="text-align:center;" width="100%"
|-
! colspan="7" | סדרת צוללות K
|-
!שם
!תחילת בנייה
!השקה
!סיום בנייה
!סיום שרות
|-
! colspan="7" | הצי הצפוני
|-
| К-1
| 27 בדצמבר 1936
| 28 באפריל 1938
| 16 בדצמבר 1939
|הלכה לאיבוד בספטמבר 1943
|-
|K-2
| 27 בדצמבר 1936
| 28 באפריל 1938
| 16 בדצמבר 1939
|הלכה לאיבוד בספטמבר 1942
|-
|K-3
| 27 בדצמבר 1936
| 31 ביולי 1938
| 27 בנובמבר 1940
|הלכה לאיבוד במרץ 1943
|-
|K-21
| 27 בדצמבר 1936
| 16 באוגוסט 1939
| 30 בנובמבר 1940
| הוצאה משרות ב-11 בספטמבר 1954
|-
|K-22
| 5 בינואר 1938
| 4 בנובמבר 1938
| 15 ביולי 1940
|הלכה לאיבוד בפברואר 1943
|-
|K-23
| 5 בפברואר 1938
| 28 באפריל 1939
| 25 בספטמבר 1940
|הוטבעה ב-12 במאי 1942
|-
! colspan="7" | הצי הבלטי
|-
|K-51
| 28 בפברואר 1938
| 30 ביולי 1939
| 17 בנובמבר 1943
| הוצאה משרות ב-29 בדצמבר 1955
|-
|K-52
| 28 בפברואר 1938
| 5 ביולי 1939
| 31 באוקטובר 1942
| הוצאה משרות ב-29 בדצמבר 1955
|-
|K-53
| 30 במאי 1938
| 1 בספטמבר 1939
| 31 ביולי 1943
| הוצאה משרות ב-11 בספטמבר 1954
|-
|К-54
| 30 באפריל 1937
| 3 במרץ 1941
| colspan="2" | בנייה לא הסתיימה
|-
|K-55
| 29 באפריל 1937
| 7 בפברואר 1941
| 25 בדצמבר 1944
| הוצאה משרות ב-11 בספטמבר 1954
|-
|K-56
| 17 בספטמבר 1937
| 27 בדצמבר 1940
| 29 באוקטובר 1942
| הוטבעה במהלך ניסוי גרעיני בשנת 1954
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://book.uraic.ru/elib/pl/lodki/kreiser.htm תיאור הצוללות]

קטגוריה:צוללות הצי הסובייטי
קטגוריה:אוניות מלחמה סובייטיות ורוסיות
קטגוריה:צוללות במלחמת העולם השנייה
מרים פיינר

מרים פיינר-זיו (1922 - 7 במאי 2012) הייתה שחיינית ישראלית. אלופת צליחת הכנרת השלישית (1945).

== ביוגרפיה ==
פיינר גדלה בדגניה ב'.

בצליחת הכנרת הראשונה שנערכה ב-24 ביולי 1943 מעין גב לטבריה לקחו חלק 25 מתחרים ו-23 סיימו אותה בהצלחה. פיינר סיימה שנייה בין הנשים ושביעי כללי בתוצאה של 3:44:0 שעות, אחרי עליזה וירץ מתל אביב שקבעה שיא חדש של 3:31.50 שעות ולפני נירה בן יעקב מדגניה א' (3:49:25 שעות).

בצליחת הכנרת השלישית שנערכה ב-24 בספטמבר 1945 זכתה פיינר במקום ראשון בין הנשים ושביעי כללי בתוצאה של 3:28.55 שעות, לפני חנה כהן מהפועל בת ים (3:32:38 שעות) ונירה בן יעקב (3:43.30 שעות).

== ראו גם ==
* שחיית מרתון במים פתוחים

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות ישראליות
קטגוריה:שחייני מים פתוחים ישראלים
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:דגניה ב': אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
קטגוריה:אישים הקבורים בדגניה ב']
פינוקיו (סרט, 2019)

פינוקיו (באיטלקית: Pinocchio) הוא סרט פנטזיה איטלקי משנת 2019, שכתב וביים מתאו גארונה, מבוסס על הספר משנת 1883 הרפתקאותיו של פינוקיו מאת הסופר האיטלקי קרלו קולודי.<ref name=":1"></ref>

== עלילה ==
ג'פטו, נגר איטלקי עני, בונה בובת עץ שמוכיחה שהיא מסוגלת לדבר ולנוע בכוחות עצמה. ג'פטו מחליט להתייחס לבובה כמו לבנו ולהטביל אותו בשם פינוקיו. פינוקיו, לעומת זאת, אינו צייתני ובעל רוח חופשית, אולם לאחר הרבה התרחשויות מוטעות הוא מגלה מפיה קסומה שאם הוא יתנהג יפה, היא תהפוך אותו לילד אמיתי המסוגל לחוות כל רגש באופן מלא.

== שחקנים ודמויות ==

== הפקה ==
ב-24 באוקטובר 2016 פורסם כי טוני סרווילו לוהק לתפקיד ג'פטו, אביו של פינוקיו. שנתיים לאחר מכן, באוקטובר 2018, הוכרז שג'פטו יגולם על ידי רוברטו בניני שאמר "דמות נהדרת, סיפור נהדר, במאי נהדר: לשחק את ג'פטו בבימויו של מתאו גארונה הוא אחת מצורות האושר.",<ref></ref> כאשר בעבר הוא גילם דווקא את פינוקיו בסרט משנת 2002. ניק דודמן עבד על האיפור והיצורים בסרט.<ref></ref> בהמשך הוכרז שמארק קולייה עבד על האיפור לסרט.<ref></ref>

הצילומים החלו ב-18 במרץ 2019<ref></ref> במשך 11 שבועות בטוסקנה, לאציו ופוליה.

הסרט ייצא לאקרנים באיטליה ב-25 בדצמבר 2019.<ref></ref>

== שיווק ==
ב-29 במרץ 2019 נחשפה תמונה ראשונה מתוך הסרט.<ref></ref> הטריילר הראשון פורסם ברשת ב-3 ביולי 2019.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטי דרמה איטלקיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטים באיטלקית
קטגוריה:סרטי פינוקיו
פנטה מקאסאר

מוניווה (בטטום: Pante Makasar; בפורטוגזית: Pante Macassar) היא עיר במזרח טימור, שמשמשת כבירת המחוז אוקוסי-אומנו.

== גאוגרפיה ==
העיר נמצאת כ-142 ק"מ מדילי, בירת מזרח טימור.

== אקלים ==
הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוקטובר (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא פברואר (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,621 מילימטרים בשנה. חודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (331 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (7 מ"מ גשם).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחוזות מזרח טימור: ערי בירה
פינוקיו (סרט, 2002)

פינוקיו (באיטלקית: Pinocchio) הוא סרט אמריקאי-איטלקי מאת רוברטו בניני, המבוסס על ספר בעל אותו שם של קרלו קולודי. הסרט יצא באיטליה ב-11 באוקטובר 2002, ואילו ב-25 בדצמבר הופצה לו גרסה שונה בארצות הברית (הגרסה המקורית הוקרנה ב-7 בפברואר 2003). בשאר ארצות אירופה, הסרט יצא במרץ 2003.

== עלילה ==
סיפורו של נגר שיצר בובת עץ שהתעוררה לחיים. הוא קורא לה פינוקיו. הנגר לא יודע כי פינוקיו יסחוף אותו להרפתקאות מדהימות .

== שחקנים ודמויות ==

בגרסה האמריקאית דובבו את הקולות השחקנים: ברקין מאייר, דייוויד סושה, גלן קלוז, ג'ון קליז, ג'יימס בלושי, טופר גרייס, אדי גריפין, אריק איידל, קווין ג'יימס, קווין לטיפה ואחרים.

== ביקורות ==
הסרט קיבל ביקורות שליליות. באתר Rotten Tomatoes הוענק לו דירוג של 0% בלבד.

== פרסים ומועמדויות ==
=== פרסים ===
* 2003 - פרס דוד דונטלו לדנילו דונאטי בתור אמן התלבושות הטוב ביותר והעריכה הטובה.
* 2003 - פרס סרט הכסף מטעם סינדיקט הלאומי האיטלקי לעיתונאי קולנוע לניקולה פיוואני למוזיקה הטובה ביותר.
* 2002 - פרס פטל הזהב לשחקן הגרוע ביותר לרוברטו בניני.

=== מועמדויות ===
* 2002 - פטל הזהב לסרט הגרוע ביותר של השנה.
* 2003 פרס דוד דונטלו :
: רוברטו בניני - כשחקן הטוב ביותר;
: דנטה ספינוטי - לצילום הטוב ביותר (Migliore Direttore della Fotografia);
: ניקולה פיוואני - למוזיקה הטובה ביותר;
: קים רוסי סטיוארט - לתפקיד המשנה הטוב ביותר (Migliore Attore non Protagonista).
* 2003 פרס סרט הכסף של הסינדיקט הלאומי האיטלקי לעיתונאי קולנוע:
: עבור עבודת ההפקה הטובה ביותר;
: קים רוסי סטיוארט - לתפקיד המשנה הטוב ביותר.

== עובדות מעניינות ==
* את פינוקיו גילם במאי הסרט עצמו, השחקן המפורסם רוברטו בניני. בעוד שעל פי הסיפור פינוקיו הוא ילד, בניני היה בן 51 בזמן הצילומים.
* את אחד התפקידים העיקריים גילמה אשתו של בניני, ניקולטה בראסקי.
* לסרט הבדלים רבים מסיפור האגדה והוא מצטלב עם עלילות מסיפורים אחרים. כך, למשל, עגלת הדלעת שמופיעה בסרט, לקוחה מאגדת "סינדרלה".

== ראו גם ==
* פינוקיו (סרט, 2019)

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטים באיטלקית
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים איטלקיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי פינוקיו
ישראל פרקר

ישראל "סלי" פרקר (6 ביולי 1927, ו' בתמוז תרפ"ז – 14 במאי 1948, ה' באייר תש"ח) היה שחיין ישראלי. אלוף צליחת הכנרת השלישית (1945). נהרג ביום הכרזת המדינה ב-ה' באייר תש"ח במבצע בן עמי.

== ביוגרפיה ==
ישראל פרקר נולד בגרמניה לדרייזל ומשה. בשנת 1936 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התיישבה המשפחה בחדרה ולאחר כשנה וחצי עברה המשפחה למושב כפר חוגלה שבעמק חפר. הוא למד בבית הספר בית חינוך בחדרה. הוא הצטיין במספר ענפי ספורט, כדורסל, כדורעף ושחייה והתאמן בקבוצת הפועל גבעת חיים. בגיל 14 עבר קורס מדריכי שחייה והוסמך כמדריך וכמציל. בסיום לימודיו הוא החל לעבוד בחברת החשמל בחיפה. את שכר עבודתו נתן להוריו כדי לבסס את משקם החקלאי.

בצליחת הכנרת השנייה שנערכה בספטמבר 1944 סיים פרקר במקום שני בתוצאה של 2:44.50 שעות, אחרי שמואל חדש מהפועל כנרת (2:39:12 שעות) ולפני אבינועם חדש מהפועל כנרת (2:46.0 שעות).

בצליחת הכנרת השלישית שנערכה ב-24 בספטמבר 1945 זכה פרקר במקום ראשון בתוצאה של 3:05.36 שעות, לפני אבינועם חדש (3:06.33 שעות) ומרדכי ליס הפועל דגניה א' (3:11.10 שעות).

עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס פרקר לצבא ויצא להילחם בחזית הגליל. הוא השתתף בקרבות אף על פי שבהיותו אפסנאי מחלקתי יכול היה להישאר בעורף. נהרג בכיבוש הכפר הערבי א-סמריה (קיבוץ שמרת של ימינו), שמצפון לעכו, ביום הכרזת המדינה, ה' באייר תש"ח, בעת מבצע בן עמי לשחרור הגליל המערבי.

פרקר נקבר בבית הקברות הצבאי בנהריה.

משפחת פרקר התגוררה באותו תקופה במושב כפר חגלה, אליו הגיעה המשפחה, שברחה מגרמניה, ב-1937.

== ראו גם ==
* שחיית מרתון במים פתוחים

== קישורים חיצוניים ==
* באתר נזכור את כולם
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחייני מים פתוחים ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:חוגלה (מושב): אישים
קטגוריה:בוגרי בית חינוך לילדי עובדים (חדרה)
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:ספורטאים שנפלו במערכות ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בנהריה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948
חיים וגורל (סדרת טלוויזיה)

"חיים וגורל" (ברוסית: Жизнь и судьба) היא סדרת טלוויזיה רוסית בבימויו של סרגיי אורסוליאק, המבוססת על הרומן בעל אותו שם מאת וסילי גרוסמן. שידור פרק הבכורה התקיים בערב 14 באוקטובר 2012 בערוץ הטלוויזיה "רוסיה-1". העיתון "איזבסטיה" דיווח כי בשני הפרקים הראשונים צפו "כל מוסקבאי חמישי" מעל גיל 18.

בשנת 2013, הסרט היה מועמד לפרס אמי הבינלאומי במועמדות "הסרט או מיני-סדרה הטוב ביותר בטלוויזיה".

== עלילה ==
העלילה נפרשת על פני השנים 1942–1943, בעת ההגנה על סטלינגרד. ויקטור שטרום היהודי הוא פיזיקאי גרעין מוכשר שעובד באחד ממכוני המדינה ליצירת פצצת אטום. בזמן זה קרובי משפחתו של שטרום נרצחים במחנות הריכוז הנאצים ובצינוקים ובבתי הכלא של ה-NKVD, הרדיפה נגדו החלה.

להציל את עצמו הוא יוכל רק באמצעות הידע המדעי שלו, שסטלין עצמו התעניין בו. המדינה זקוקה לנשק כה חזק כמו פצצת אטום והמדען צריך לבחור: האם להישאר נאמן למדע ולעבוד עבור "מנהיג האומה" או לנטוש את קריאתו ולהיות מחוסל.

== שחקנים ודמויות ==

== פרסים ומועמדויות ==
* בשנת 2013 היה מועמד לפרס האמי הבינלאומי במועמדות "הסרט הטוב ביותר לטלוויזיה או מיני-סדרה".
**
* 2014 - פרס נשר הזהב:
** סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר (יותר מעשרה פרקים)
** השחקנית הטובה ביותר בטלוויזיה - פולינה אגורייבה
** השחקן הטוב ביותר בטלוויזיה - סרגיי מקובצקי
** מועמדות לשחקן הטוב ביותר בטלוויזיה - אלכסנדר באלוייב
** מועמדות לשחקנית הטובה ביותר בטלוויזיה - אנה מיכאלקובה
* 2013 - פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה לשנת 2012 במועמדויות:
** "עבודת התסריט הטובה ביותר" - לאדוארד וולודארסקי
** "המוזיקה הטובה ביותר לסרט טלוויזיה / סדרת הטלוויזיה" - וסילי טונקובידוב
** "עבודת הצילום הטובה ביותר" - למיכאיל סוסלוב
** "עבודת עיצוב ההפקה הטובה ביותר" - לאלים מטוויצ'וק ואולג אוחוב

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

 
קטגוריה:סדרות דרמה רוסיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:זוכי פרס TEFI
קטגוריה:זוכי פרס נשר הזהב הרוסי
קטגוריה:VGTRK: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קרב סטלינגרד
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קהילת המודיעין הסובייטית בתרבות ובאמנות
חוסה דלה טורה

חוסה דלה טורה (בספרדית: Jose Della Torre; 23 במרץ 1906 – 31 ביולי 1979) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת המגן הימני.

בנבחרת ארגנטינה ערך 5 הופעות והגיע איתם עד גמר מונדיאל 1930, אותו הפסידו לאורוגוואי בתוצאה 4–2.

לאחר שפרש מקריירת משחק היה מאמן כדורגל ובשנת 1958 זכה עם ראסינג קלוב בליגת העל הארגנטינאית. טורה אימן גם את נבחרת ארגנטינה וזכה עימה בקופה אמריקה 1959, שאותה גם אירחה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני ראסינג קלוב
קטגוריה:כדורגלני אמריקה פוטבול קלוב (בלו הוריזונטה)
קטגוריה:כדורגלני פרו קאריל אואסטה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1930
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:מאמני פלטנסה
קטגוריה:מאמני פרו קאריל אואסטה
קטגוריה:מאמני ראסינג קלוב
קטגוריה:מאמני נבחרת ארגנטינה בכדורגל
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1979
שבנם קורור פינג'אנג'י

שבנם קורור פינג'אנג'י (בטורקית: Şebnem Korur Fincancı; נולדה ב-21 במרץ 1959) היא פרופסורית טורקית לרפואה משפטית, מומחית לרפואה פורנזית, סנגורית לזכויות אדם ומומחית בינלאומית ידועה לזיהוי ותיעוד עינויים. פינג'אנג'י היא ראש האגודה הטורקית לזכויות אדם והיה לה תפקיד מרכזי בגיבוש פרוטוקול איסטנבול<ref>Istanbul Protocol https://s3.amazonaws.com/PHR_Reports/istanbul-protocol_opt.pdf</ref> של האומות המאוחדות. 

בחודש מאי 2016, פינג'אנג'י תמכה בעיתונאים שקראו לממשלה הטורקית לנהל שיחות שלום עם המחתרת הכורדית. בשל כך נעצרה והואשמה בפעילות טרור ותמיכה בארגון המחתרת הכורדי PKK. לאחר כעשרה ימים שוחררה ממעצרה.<ref>Pen America, The Freedom to Write, Status: Released

<nowiki>https://pen.org/advocacy-case/sebnem-korur-fincanci/</nowiki></ref> בדצמבר 2018 דנו שופטי ארדואן את פינג'אנג'י למאסר של שנתיים וחצי. ביולי 2019 זוכתה בערעור.<ref>Front Line Defenders, 17 July 2019, Erol Önderoğlu, Şebnem Korur Fincancı and Ahmet Nesin acquitted.

<nowiki>https://www.frontlinedefenders.org/en/case/case-history-sebnem-korur-fincanci</nowiki></ref> בספטמבר 2019 הודיעה התביעה הטורקית כי תערער על הזיכוי.

== קורות חיים ==
פינג'אנג'י למדה רפואה באוניברסיטת איסטנבול בה גם התמחתה ברפואה פורנזית. בהמשך סיימה תואר בארכאולוגיה. בשנים הבאות התמקדה במאבק בעינויים שהיו שכיחים בטורקיה. פינג'אנג'י הקימה קליניקה נגד עינויים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת איסטנבול.

פינג'אנג'י נשואה ואם לבת.

== פעילות לזכויות אדם ==
בשנת 1996 פינג'אנג'י הייתה מעורבת ביוגוסלביה לשעבר בהוצאת גופות מקברים המוניים ונתיחות שלאחר המוות במסגרת פעילותה עבור בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר. פינג'אנג'י גם הובילה חקירות שהוכיחו כי עצורים בבתי סוהר טורקיים, בניגוד לטענות השלטונות, מתו מעינויים.

פינג'אנג'י הייתה חברה בוועד המנהל של המועצה הבינלאומית לשיקום נפגעי עינויים (IRCT).

בקיץ 2019 ביקרה פינג'אנג'י בארץ על פי הזמנת הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל ורופאים לזכויות אדם. בראיון ב"הארץ" הסבירה כי תשוב לטורקיה, למרות המאסר של שנתיים וחצי שאולי צפוי לה, כי טורקיה היא מולדתה ובה תיאבק למען זכויות אדם ומניעת עינויים.<ref></ref>

== פרסים והוקרה ==
בשנת 2014 קיבלה פינג'אנג'י את הפרס לזכר המנהיג הארמני הטורקי הראנט דינק שנרצח באיסטנבול.

בשנת 2018 היא קיבלה את פרס השלום של מדינת הסן.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://tihv.org.tr/sebnem-korur-fincanci-ve-bugune-kadarki-calismalari קורות חיים בדף הבית של הקרן לזכויות אדם] 
* [https://bianet.org/system/uploads/1/files/attachments/000/002/312/original/sebnem-ozgecmis.pdf?1541144698 סקירה מפורטת של פעילויות, חברות וקריירה של Semebnem Korur Fincancı] 
* [https://www.hsfk.de/fileadmin/HSFK/hsfk_SonstigeDoks/PM_Hessischer_Friedenspreis_2018.pdf הודעה לעיתונות של פרס השלום בקוראטוריום עם מידע ביוגרפי] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאים טורקים
קטגוריה:רופאים משפטיים
קטגוריה:פעילות חברתיות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איסטנבול
קטגוריה:סגל אוניברסיטת איסטנבול
קטגוריה:ילידות 1959
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1959
אוהד אלימלך

אוהד אלימלך (נולד ב-2 ביוני 1975) הוא אמן רב-תחומי, במאי, עורך, צלם, אנימטור, מעצב, מרצה ומעצב גרפי ישראלי החי ועובד בתל אביב. בשנת 2004 יצר ביחד עם אסף הראל וירון ניסקי ודורון צור את סדרת האנימציה עטורת הפרסים, מ.ק. 22. כמו כן, עיצב אלימלך כרזות, הזמנות למסיבות רבות בעיר, עיצב עטיפות אלבומים ויצירותיו הוצגו במספר גלריות.

==ביוגרפיה==
אוהד אלימלך נולד בנהריה ב-2 ביוני 1975, ליוסי ושושנה אלימלך, מורה וגננת. הוא הצעיר מבין שלושה אחים. ב-1989 החל את לימודיו בבית הספר לקציני ים בעכו. ב-1993 התגייס לחיל הים ושם שירת במשך ארבע שנים. בתקופת הצבא עבר אלימלך להתגורר בחיפה ועם תום שירותו החל ללמוד במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה ובמקביל החל לתקלט במועדון ה"סיטי הול" (לשעבר "העיר השנייה").

בשנת 2002 סיים את לימודיו בעיצוב במחלקה לתקשורת חזותית במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה.

===קריירה===
לאחר סיום לימודיו בשנת 2002, החל אלימלך ליצור ולעבוד עם מגוון אמצעי מדיה שונים תוך שהוא מקבל השראה ממגוון עולמות. בעבודתו הוא משלב צילומים, איורים, סריקות של חומרים וטקסטורות אותם אסף מהנוף העירוני ועיבד במחשב.

בשנת 2004 יצר ביחד עם אסף הראל וירון ניסקי ודורון צור את סדרת האנימציה עטורת הפרסים, מ.ק. 22.

ב-2006 העלה תערוכה בשם "חרדות בספק" שהייתה תערוכת היחיד הראשונה שלו. בתערוכה הוצגו שתי סדרות ושתי עבודות בודדות העוסקות בגוף כאובייקט בלתי נפרד מהעיר, שילוב חלקי מכונה שהופכים ליחידה אורגנית אחידה המנסה להסתגל לסביבה החדשה הנרקמת.

ב-2009 עיצב את כרזת יום העצמאות במלאת 61 שנות עצמאות של מדינת ישראל ומאה שנים לעיר העברית הראשונה, תל אביב. באותה שנה הציג בתערוכה בשם "100 זהויות" בגלריית שורשים בכיכר הבימה ובה הוצגו עבודות של אמנים מקהילת הלהט"ב.

בחורף 2015–2016, לאחר מחאת יוצאי אתיופיה, הציג בתערוכה בשם "כן, לא, שחור, לבן" מסכות אפריקאיות מסורתיות בסגנון מערבי שעיצב במחשב.

ב-2016 נבחר "הסוד של תום", סרט הדרכה שיצר אלימלך, להיות ההפקה המרכזית ביום האירופי להגנה על ילדים מפני פגיעה מינית. הסרטון תורגם לכמה שפות ואומץ על ידי מספר מדינות שביקשו להכניסו לתוכנית הלימודים שלהם.

בשנת 2019 עיצב את הכרזות שהובילו את הקמפיין בעד השוויון לקראת מצעד הגאווה.

===חיים אישיים===
אלימלך מתגורר בתל אביב ואב לבן.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנימטורים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לקציני ים עכו
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
סבטלנה לובודה

סבטלנה סרגייבנה לובודה (ברוסית: Светла́на Серге́евна Лобода́, באוקראינית: Світла́на Сергі́ївна Лобода́; נולדה ב-18 באוקטובר 1982), הידועה בשם הבמה לובודה (LOBODA), היא זמרת, רקדנית, שחקנית, מגישת טלוויזיה ובמאית אוקראינית. היא בעלת תואר אמן הכבוד של מאוקראינה (2013). סולנית לשעבר מלהקת VIA Gra, בשנת 2004.

==ביוגרפיה==
לובודה נולדה בקייב, שבאוקראינה, להוריה סרגיי ווסילביץ ונטליה וסילייבנה לובודה. היא סיימה את לימודיה בבית הספר למוזיקה בפסנתר, בניצוח ובשיעורי ווקאל אקדמיים.

ב-20 באפריל 2022 נודע שלסבטלנה לובודה נאסרה כניסה לרוסיה למשך 50 שנה<ref>https://showbiz.24tv.ua/ru/ptushkin-barskih-loboda-ukrainskim-zvezdam-50-let-zapretili-vezd_n1958313</ref>. 
==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
* 2005: Ты не забудешь
* 2008: Не Ма4о
* 2014: H2LO
* 2023: Made In U

===מיני אלבומים===
* 2019: Sold Out

===אלבומי הופעה===
* 2020: Superstar Show Live

===אלבומי אוסף===
* 2009: Anti-Crisis Girl

===אלבומי רמיקס===
* 2006: Чёрный Ангел
* 2006: !Постой, Мущина
* 2020: Boom Boom (Remixes)

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות אוקראיניות
קטגוריה:רקדניות
קטגוריה:במאיות
קטגוריה:במאים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוקראיניות
קטגוריה:נציגי אוקראינה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2009
קטגוריה:זמרות-יוצרות אוקראיניות
קטגוריה:אוקראיניות שנולדו ב-1982
חלבון חומוס

חלבון חומוס הוא חלבון מן הצומח, המתקבל על ידי מיצוי בתהליכים שונים של גרעיני חִמְצָה תרבותית (שם מדעי: Cicer arietinum). 

תהליכי המיצוי יכולים להיות על ידי שימוש בנקודת PH איזואלקטרית, שימוש בהפרדת אוויר או טיפול והפרדה אנזימטיים.

גרגירי החומוס במצבם הטבעי מכילים 16-24% חלבון. קיימים ריכוזים שונים לחלבון חומוס.

== שימושים ==
החלבון מיוצר בהליך מיצוי או הפרדה, אינו מכיל גלוטן ואינו רשום כאלרגן. המוצר יכול להוות תחליף לחלבון מן החי כגון חלבון ביצה, חלבון חלב וחלבון בשר בקר.

מוצרים שניתן לבסס על חלבון חומוס הם יוגורטים ללא חלב, משקאות צמחיים, חטיפי אנרגיה עתירי חלבון, מאפים, מיונז ללא ביצה, תחליפי בשר ועוד.

== ראו גם ==
* אקוופאבה

קטגוריה:קצרמר ביולוגיה
קטגוריה:שיטות חלבונים
קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:טבעונות
בנדיקוט ראפראי

בנדיקוט ראפראי (שם מדעי: Peroryctes raffrayana) הוא מין של חיית כיס ממשפחת הבנדיקוטיים החי באי גינאה החדשה והמין השני בגודלו בסדרת הבנדיקוטאים אחרי המין בנדיקוט ענק המצוי גם בגינאה החדשה. בנדיקוט זה מגיע לאורך 38–50 סנטימטרים ומשקלו 1.5-3 קילוגרמים.

בנדיקוט ראפראי חי ביערות הגשם של גינאה החדשה והוא אוכל-כול הניזון מחרקים קטנים, תולעים, לטאות, זרעים, ופירות.

בנדיקוט זה נפוץ יחסית ומצב שימרו "ללא חשש".

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בנדיקוטיים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1878
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אוקיאניה
מבצע מקור

מבצע מקור הוא שמה של סדרת תקיפות מצד בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה שנועדו להוציא מכלל שימוש את אוניות המלחמה הגרמניות הגדולות: טירפיץ, שרנהורסט וליצו שעגנו בצפון נורווגיה. לשם ביצוע המשימה השתמשו בצוללות ננסיות ממשפחת X-class.

הרעיון לביצוע התקיפות פותח על ידי קומנדר קרומוול-וארלי, תוך סיוע מצידו של גנרל מקס הורטון וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל. התקיפות התרחשו בספטמבר 1943 בקאפורד והביאו להשבתה של טירפיץ למשך שישה חודשים.

המודיעין שנאסף סייע למתקפה על טירפיץ ונשלח בעיקר על ידי המחתרת הנורווגית ובמיוחד על ידי האחים טרברן ג'והנסן ואיינר ג'והנסן.

== התקיפות ==
הנטי-קריר והצוות של ה-X5
6 צוללות מדגם X-Craft הוקצו לביצוע המשימה. הצוללות X6, X5 ו-X7 קיבלו הוראה לתקוף את טירפיץ בקאפורד. X9 ו-X10 הונחו לתקוף את השרנהורסט שגם שהתה בקאפורד. X8 יועדה לתקוף את הסיירת הכבדה ליטזוו בלנגפורד. הצוללות נגררו למקום התקיפה על ידי צוללות גדולות יותר. בסמוך להגעה לקרבת יעדי התקיפה הן אוישו על ידי הצוותים שלהן. הצוללת X9 נפגעה במהלך העברת הצוות אליה, כשהגוררת עזבה אותה והיא החלה לצלול בפתאומיות. ה-X8 סבלה מדליפות חמורות בכלי התקיפה שלה. אלה התפוצצו והותירו אותה פגועה עד כדי כך שהיה צורך להטביע אותה. יתר הצוללות החלו לשוט לכיוון היעדים ב-20 בספטמבר. יומיים לאחר מכן התרחשו התקיפות.

השרנהורסט הופעלה באותם ימים בתרגילים, ובשל כך לא עגנה בנמל כפי שציפו שהיא תהיה, ולכן ההתקפה של ה-X10 בוטלה, אם כי הדבר נבע גם מבעיות מכניות, והיא נגררה בחזרה לסקוטלנד.

ה-X5 נעלמה יחד עם צוותה במהלך המבצע, ועל פי ההערכות היא הוטבעה בפגיעה ישירה של אחד מתותחי ה-105 מ"מ של הטירפיץ עוד לפני שהספיקה לאיים עליה בתקיפה. קיימת סברה לפיה הצוללת הצליחה להפציץ את היעד, אולם טענה זו לא הוכחה מעולם.

ה-X6 וה-X7 הצליחו לבצע את משימתן, אך לא הספיקו להימלט שעה שנצפו והותקפו. שתיהן ננטשו ו-6 אנשי צוות נלקחו בשבי. עם לכידת אנשי הצוות הודיע איש הצוות לקברניט הנס מאייר כי צפויים פיצוצים בתוך שעה. מאייר ניסה להרחיק את האוניה מהמטענים, אולם לא הספיק לעשות זאת בזמן והמטענים התפוצצו.

הטירפיץ נפגעה באופן משמעותי. אמנם היא לא הייתה בסכנת טביעה, אך היא סבלה מ-1,400 טונות של מים שעלו על הסיפון וכן ספגה נזק מכני. המטען הראשון התפוצץ בסמוך לצריח הקיסר, והשני במרחק 45 עד 55 מטרים מקשת הנמל. כתוצאה מהפיצוצים נפתח מכל דלק, ציפוי פגזים נקרע, נפרץ חור גדול בתחתית האוניה והמחיצות בתחתית הכפולה התכווצו. מים רבים הציפו את האוניה, דבר שהביא לנטייה של עד שתי מעלות שהתאזנה על ידי הצפה נגדית בצד לוח ההנעה. ההצפות פגעו בכל הגנרטורים מלבד אחד, וכתוצאה מכך הגנרטורים הושבתו. הנזקים שנגרמו הביאו להשבתת האונייה למשך חודשים ארוכים, והיו כרוכים במאמץ רב לתיקון עקב העובדה שחלק מהציוד הנדרש לתיקון לא היה בנורווגיה.

==לקריאה נוספת==
* פול בריקהיל, פורצי הסכרים, דשא 1960, זמורה ביתן 1983. פרקים 18 ו-19 מתארים בפירוט את טיבוע הטירפיץ על ידי מטוסי הפצצה אחר כך. מבצע מקור והפצצות הטירפיץ גרמו שהגרמנים לא הצליחו להוציא את הטירפיץ לקרבות ימיים. בהמשך הספר מתוארת גם הטבעת ליצו בסוף מלחמת העולם השנייה על ידי אותה טייסת שהטביעה את טירפיץ.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1943
קטגוריה:נורווגיה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קריגסמרינה: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמת צוללות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שרות הצוללות של הצי המלכותי
קרחון אושאנה

קרחון אוֹשָאנֶה (באנגלית: Oshane Glacier; בבולגרית: ледник Ошане) הוא קרחון על האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 3 קילומטרים ורוחבו 2.5 קילומטרים.

הקרחון ממוקם דרומית לקרחון דודלן, מערבית לקרחון ליסטר, וצפונית לקרחון ראליצה.

הקרחון מנקז את המורדות המערביים של פסגת קושינג שבהרי סטריבוג, וזורם לכיוון מערב; הקרחון נשפך אל מפרץ גויו.

== היסטוריה ==
=== מיפוי הקרחון ===

הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.

=== מקור השם ===

הקרחון נקרא על שם הכפר אושאנה בצפון מערב בולגריה.
אי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.]]

== לקריאה נוספת ==

* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=19605&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR קרחון אושאנה] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://copernix.io/#?where=-62.46683866137698,-64.09230453055817,14&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור הקרחון, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בולגריה באנטארקטיקה
אושאנה
פסגת קושינג

פסגת קושינג (באנגלית: Cushing Peak) היא פסגה בחלק הצפוני של הרי סטריבוג, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.

הפסגה ממוקמת 3 קילומטרים דרומית-מזרחית למפרץ גויו.

הפסגה מתנשאת מעל מוצאו של קרחון ליסטר שממזרח לה ומעל קרחון אושאנה שממערב לה.

גובהה של הפסגה 950 מטרים מעל פני הים.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הפסגה ===

הפסגה מופיעה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1953, בתרשים זה אינה לה שם.

הפסגה צולמה מהאוויר על ידי חברת האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957, ומופתה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר אלה בשנת 1959.

=== מקור השם ===

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

הפסגה נקראת על שמו של הארווי קושינג, רופא אמריקאי, חלוץ בתחום הכירורגיה.

פסגה זו, בדומה לשמות אתרים רבים באזור, נקראת על שמו של חלוץ בתחום הרפואה.

אי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.]]

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:0::NO::P5_ANTAR_ID:3431 פסגת קושינג] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=108392 פסגת קושינג] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=3220&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR פסגת קושינג] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://copernix.io/#?where=-62.425639930908225,-64.10231559478954,14&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור הפסגה, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix
* [http://distancebetween.info/cushing_peak מחשבון מרחקים - המרחק מפסגת קושינג לאתרים סמוכים]

== הערות שוליים ==

קושינג
קוסקוס נמרי

קוסקוס נמרי (שם מדעי: Spilocuscus) הוא סוג של חיית כיס ממשפחת הקוסקוסיים החיים באי גינאה החדשה ובקווינסלנד שבאוסטרליה.
== מאפיינים ==
יונקים אלה הם מבין המינים הגדולים ביותר בדמויי-הקוסקוס המודרניים ומגיעים לאורך 35–65 סנטימטרים ולמשקל 1.5-6 קילוגרמים, אך קטנים יותר מהסוג קוסקוס דובי.

הם מותאמים לחיים ביערות הגשם ונתלים על ענפים ברגליהם ובזנבם. הם מזכירים באורח חייהם קופים, אך מדובר באבולוציה מתכנסת עקב אורח חיים דומה. הם ניזונים בעיקר מפירות, וחלקם בסכנת הכחדה עקב כריתת יערות הגשם.

==מינים==
*קוסקוס נמרי אדמירלתי (Spilocuscus kraemeri)
* קוסקוס נמרי ואיגאו (Spilocuscus papuensis)
* קוסקוס נמרי ביאק (Spilocuscus wilsoni)
* קוסקוס נמרי שחור (Spilocuscus rufoniger)
* קוסקוס נמרי מצוי (Spilocuscus maculatus)
* קוסקוס נמרי אוסטרלי (Spilocuscus nudicaudatus)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1861
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:קוסקוסיים
עומרי מור

עומרי מור (נולד ב־22 בדצמבר 1983) הוא פסנתרן, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי. על אף שהחל במוזיקה קלאסית, מוכר בעיקר כאמן ג'אז פיוז'ן עם יסודות במוזיקה האנדלוסית.

== ביוגרפיה ==
מור החל לנגן על פסנתר בגיל שבע. את הכשרתו המקצועית השלים באקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים, שם למד והושפע מפרופ' [https://www.jamd.ac.il/content/פרופ-אורן-בנימין בנימין אורן], ארני לורנס ואחרים. באופן לא פורמלי שימש שנים רבות כתלמיד חבר של מאסטר המוזיקה האלג'יראית ומנהיג תזמורת המגרב [https://nfct.org.il/blog/movies/השיעור-של-נינו/ נינו ביטון]. עומרי זכה במשך 4 שנים רצופות במלגות קרן התרבות אמריקה ישראל<ref></ref>. הוא מלמד בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, וב[https://www.musicavesheket.com/home מרכז למוזיקה ושקט].

== שיתופי פעולה ==
מור מבצע שיתופי פעולה עם נגנים רבים בישראל ומחוצה לה. הוא השתתף בהרכביהם של אבישי כהן, דניאל זמיר, עומר אביטל, גלעד אברו, כארים זיאד, ג'ון זורן, יוסף גוטמאן לויט, ואחרים. הוא ניגן עם מבצעים ישראלים בולטים דוגמת מוריס אל מדיוני, ברי סחרוף והפייטן חיים לוק.

בשנים האחרונות שיתף מור פעולה עם הסקסופוניסט והזמר אבטה בריהון, והשניים מייצרים עיבודים מודרניים וחיבור בין מוזיקה מסורתית הצפון אפריקאית והאתיופית<ref></ref>.

מור הופיע עם התזמורת הפילהרמונית, סימפונט רעננה, התזמורת האנדלוסית הישראלית, [http://columbusmusicmagazine.com/2015/08/28/רעש-איזורי-פרק-שישי-ניצן-אנגלברג-ויני/ תזמורת אל גוסטו], ומופיע דרך קבע בפסטיבלי ג'אז בישראל ומחוצה לה<ref></ref>.

== פרויקט אנדלוג'אז ==
מור הקים את פרויקט אנדלוג'אז, שנוסד בפסטיבל ג'אז תל אביב בפברואר 2010. בפרויקט הייחודי המשלב את שני הסגנונות המוזיקליים השתתפו נועם דוד וגלעד אברו, ואורחים נוספים.

== "It's About Time" ==
"It's About Time" הוא שמו של אלבום הבכורה שהוציא מור בשנת 2018, בגיל 34, תחת הלייבל הצרפתי Naïve. משתתפים בו הבסיסטים אבישי כהן ומישל אליבו, והמתופף כארים זיאד.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://yosmusic.com/yos10542/ עומרי מור ופרויקט אנדלוג'אז], באתר חרסונסקי מיוזיק, אוקטובר 2010
* [https://www.youtube.com/watch?v=YN4UaB5FZJI&feature=emb_logo מופע מחווה למוריס אל-מדיוני], באתר יוטיוב, 6 באוגוסט 2011
* [https://www.youtube.com/watch?v=o2Pj4xgQtg4 הופעת אורח בתוכנית אינטרמצו עם אריק], "ספונטני", באתר יוטיוב, 7 בינואר 2013
* [https://www.youtube.com/watch?v=1NS4t2ozx88 הופעת אורח בתוכנית אינטרמצו עם אריק], "עומרי מור", באתר יוטיוב, 24 ביולי 2018

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:מוזיקאי אנדלוסית
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
שום, פלפל ושמן זית

פתיח התכנית בערוץ הראשון שאייר [[יוחנן לקיצביץ]]
שום, פלפל ושמן זית היא תוכנית הטלוויזיה הראשונה בישראל שהוקדשה באופן מלא לבישול. הערוץ הראשון של רשות השידור הפיק את הסדרה, שמנתה כ-300 פרקים ושידר אותה החל משנת 1995 ועד לסגירת רשות השידור בשנת 2017. כיום משודרת התוכנית בכאן 11 לאחר שחודשה בפרק בכורה ב-19 בינואר 2024. הסדרה שודרה גם בשידורים חוזרים בערוץ 33. היוזם, העורך והמפיק היה אילון גויטיין. הוא הציע את התוכנית על-בסיס סדרת טלוויזיה אמריקאית משנות ה-70 עם השפית ג'וליה צ'יילד שבישלה מתכונים מיוחדים לצופים בימי ראשון בערב. בהנהלת רשות השידור בתחילה לא ששו לרעיון ולא האמינו שיהיה מי שירצה לראות תוכנית בישול בטלוויזיה והציעו קודם להכין פרק פיילוט לניסיון.

פרק הפיילוט צולם במטבח ביתו של אילון גויטיין בהרצליה והשתתפו בו מיטב השפים בישראל כולל יונתן רושפלד, חיים כהן, גיל חובב (שהיה לו אז טור שבועי על אוכל בעיתון "העיר"), ישראל אהרוני ואיילת לטוביץ', שהייתה סגנית שף לחיים כהן. להנחיית התוכנית נבחרו בתחילה איילת לטוביץ וגיל חובב, והיא שובצה לשידור שבועי. התוכנית עסקה בעיקר בבישול ים-תיכוני, ולפיכך הייתה נחוצה לה תפאורה ים-תיכונית. לפיכך נעשה צילום הסדרה במטבח על גג שצפה לנמל יפו. כעבור כשנתיים, בשנת 1997, החל חיים כהן להנחות את הסדרה יחד עם אור ישראלי. חיים כהן, חסר ניסיון קודם בהופעה בטלוויזיה, זכה לפופולריות רבה, ומשנת 2000 החל להנחות את התוכנית לבדו. בשלב הראשון הופקו כ-50 תוכניות שזכו לאהדה רבה ורייטינג צפייה גבוה.

משנת 2000 עברה הפקת התוכנית לידיי אמנה כהן שעבדה עם הבמאית חנה אטיאס ברוך. מדי שבוע בישל חיים כהן במטבח ביפו, ואירח אורח אחר. בשנת 2007, הילה אלפרט, שבעצמה הייתה המגישה הראשונה של התוכנית המתחרה "טעמים" עם צחי בוקששתר, של הטלוויזיה החינוכית, הוסיפה כתבות שטח. העורכת הקולינרית נעמה אברמוביץ' הגישה קטעי מעבר מקצועיים בנושאים משתנים. מיטב השפים ואנשי האוכל בארץ לקחו חלק בסדרה, לחלקם הייתה זאת גם ההופעה ראשונה בטלוויזיה.

בהמשך צולמה הסדרה גם באיטליה ויוון. חיים כהן ואלי לנדאו יצאו לחקור את מקורות האוכל היהודי וחזרו עם סיפורי אוכל מרתקים.

תמרה אהרוני הגישה תוכנית המשך בשם "שום פלפל ברחבי ישראל".

== קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.kan.org.il/content/kan/kan-11/p-682519/ דף התכנית החדשה] באתר תאגיד השידור הישראלי
* אורית הראל, [https://www.motke.co.il/לקראת-שידור--שום,-פלפל-ושמן-זית לקראת שידור: שום, פלפל ושמן זית], מוטק'ה, 23 ביוני 2010
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות בישול
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
דגל זיילנד

דגל זיילנד (בהולנדית: Vlag van Zeeland) הוא דגל מחוז זיילנד שבהולנד. הוא אומץ ב-14 בינואר 1949, עוצב על ידי ט. שורר (T.A.J.W. Schorer).

במרכז הדגל מצוי סמל זילנד. על הדגל קווים כחולים המייצגים את גלי הים ואת המאבק המתמיד של הולנד נגד הים הצפוני.

בדגל ארבעה קווי גלים כחולים – קו אחד יותר מאשר על הסמל (וזה בעקבות התעקשות של שורר, מטעמים אסתטיים. לדבריו הגלים ממסגרים את הדגל).

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הולנד: דגלים
קטגוריה:זיילנד: תרבות
הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR

מפה של [[הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה שפורסמה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית. הסקר מפרסם מעת לעת עדכונים למפה זו בהתבסס על הגאזט האנטארקטי המשווה של SCAR]]
האי ליווינגסטון המבוססת על המידע של הגאזט האנטארקטי המשווה של SCAR]]
הגאזט האנטארקטי המשווה או הגאזט האנטארקטי המורכב (באנגלית: Composite Gazetteer of Antarctica; בראשי תיבות: CGA) של הוועדה המדעית לחקר אנטארקטיקה (באנגלית: Scientific Committee on Antarctic Research; בראשי תיבות: SCAR) הוא הגזטיר הבינלאומי הסמכותי ביותר, המכיל את כל שמות האתרים האנטארקטיים שפורסמו בגאזטים הלאומיים השונים, בתוספת מידע בסיסי על שמות אלה ועל התכונות הגאוגרפיות הרלוונטיות. הגאזט כולל גם את האתרים המופיעים בהמפה הבתימטרית של הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי (IHO) לכל האתרים התת-מימיים המצויים דרומית לקו הרוחב הדרומי 60°.

העבודה על הגאזט החלה בשנת 1992 ונמשכה 27 שנים.

נכון לשנת 2019, הגאזט כולל 37,893 שמות גאוגרפיים עבור 19,803 אתרים (כאשר למספר אתרים שני שמות או יותר), בהתבסס על הגאזטים האנטארקטיים הלאומיים של:

{| class="wikitable"
! מדינה
! מספר שמות אתרים שנלקחו מהגאזט של מדינה זו
! הגוף הנותן שמות לאתרים במדינה זו
|-
| ארצות הברית
| 13,192
| הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים המייעצת לוועדת השמות הגאוגרפיים של ארצות הברית
|-
| הממלכה המאוחדת
| 5,040
| הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה
|-
| רוסיה
| 4,808
| הוועדה הבין-משרדית הרוסית לשמות גאוגרפיים
|-
| ניו זילנד
| 2,597
|ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד
|-
| אוסטרליה
| 2,551
|ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה (Australian Antarctic Division Place Names Committee)
|-
| ארגנטינה
| 2,545
| Instituto Geográfico Nacional, Servicio de Hidrografía Naval
|-
| צ'ילה
| 1,866
|שני גופים: 
המכון ההידרוגרפי והאוקיינוגרפי של צי צ'ילה (Instituto Hidrográfíco y Oceanográfico de la Armada de Chile (בקיצור: SHOA);
וכן ועדת השמות הגאוגרפיים הצבאית Instituto Geográfico Militar (בקיצור: IGM)
|-
| נורווגיה
| 1,706
|ועדת השמות האנטארקטיים של נורווגיה, של מכון הקטבים הנורווגי
|-
| בולגריה
| 1,450
|נציבות השמות האנטארקטיים(Antarctic Place-names Commission)
|-
| גרמניה
| 393
|הוועדה הקבועה לשמות גאוגרפיים
(Ständiger Ausschuß für Geographische Namen)
|-
| פולין
| 365
|הוועדה לחקר הקוטב של האקדמיה הפולנית למדעים
|-
| סין
| 359
|ועדת שמות מקומות סיניים
|-
| יפן
| 345
|ועדת השמות האנטארקטיים של יפן
|-
| צרפת
| 223
|ועדת השמות של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת במכון הגאוגרפי הלאומי
(Commission de Toponymie des TAAF)
|-
| הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי
| 182
|-
| בלגיה
| 117
|-
| איטליה
| 53
| ועדת שמות גאוגרפיים אנטארקטיים
(Comitato per i nomi geografici antartici)
|-
| ספרד
| 35
|-
| דרום קוריאה
| 27
|-
| הודו
| 21
|-
| אקוודור
| 9
|-
| אורוגוואי
| 5
|המכון האנטארקטי של אורוגווי
(Instituto Antártico Uruguayoׂ)
|-
| דרום אפריקה
| 2
|-
| קנדה
| 2
| מועצת השמות הגאוגרפיים של קנדה (Geographical Names Board of Canada)
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנטארקטיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:אנטארקטיקה: היסטוריה
קטגוריה:גאזט
קקדו שחור צהוב-זנב

קקדו שחור צהוב-זנב (שם מדעי: Calyptorhynchus funereus) הוא מין של עוף ממשפחת הקקדואיים ומהסוג קקדו שחור החי בטסמניה, ובדרום-מזרח אוסטרליה.
== מאפייינים ==
קקדו זה בעל נוצות שחורות כמו קרוביו לסוג, ומגיע לאורך 55–65 ס"מ ולמשקל 750–900 גרם בממוצע. הוא בעל כתמים צהובים על הראש וזנב צהוב, שהעניק לו את שמו.

הוא אוכל בעיקר זרעי עצים, אותם הוא מפצח בעזרת מקורו החזק והמעוקל. בנוסף הוא גם אוכל פרחים, זחלים וצעירי חרקים אחרים.

מצב השימור הכללי של קקדו צהוב-זנב הוא ללא חשש, אך במעקב נתגלה כי חלק מהאוכלוסיות שלו נמצאות במגמת ירידה. הסיבות העיקריות לירידה הן פגיעה בכמות העצים - בעיקר אקליפטוסים - בהם הוא מקנן וצייד לשם מסחר בחיות מחמד. לכן נקבע מעמדו באוסטרליה כמין מוגן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' שו
קטגוריה:קקדואיים
קטגוריה:טסמניה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1794
בורה–הנסגרוהה

רכב הקבוצה
רוכב הקבוצה, [[פטר סאגאן לבוש בחולצה הירוקה במהלך טור דה פראנס 2019]]
בורה–הנסגרוהה (בגרמנית: Bora–Hansgrohe) היא קבוצת רכיבה מקצוענית גרמנית השייכת לדרג הוורלד טור. ביחד עם קבוצת סאנווב, בורה–הנסגרוהה היא הקבוצה הגרמנית הבכירה ביותר, ורוב רוכביה הם מגרמניה.

== ספונסרים ==
הקבוצה נתמכת כלכלית על ידי חברת בורה וחברת הנסגרוהה , שתי יצרניות גרמניות.

== היסטוריה ופעילות ==
הקבוצה במרוץ חד יומי ב-[[2015]]
הקבוצה קמה בשנת 2010 בשם "קבוצת נטאפ" (Team NetApp) וכללה 14 רוכבים, היא שמרה על השם עד שנת 2013. בה שונה השם ל"קבוצת נטאפ-אנדורה", וגם כמות הרוכבים גדלה ל-21. הקבוצה רשמה בעונה זו ניצחון ראשון בגרנד טור, כאשר לאופולד קונינג ניצח את הקטע השמיני של הוואלטה אספנייה. ב-2015 שינתה הקבוצה את שמה ל"בורה - ארגון 18" (ארגון 18 היא יצרנית אופניים קנדית), ושם זה שימש אותה גם בשנת 2016.

ב-2017 עלתה הקבוצה לדרג ה-UCI World Tour, ושמה שונה ל"בורה–הנסגרוהה". בנוסף לכך היא הגדילה את הסגל שלה, והחתימה כמה רוכבים בכירים, שהבולטים מביניהם הוא פטר סאגאן, אלוף העולם 2015–2017 ומנצח קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס בשנים 2012–2016 ומנצח קטגוריית ההרים בטור דה פראנס 2014 ו-2016 רפא מייקה. הקבוצה השיגה את ניצחון הבכורה שלה בג'ירו ד'איטליה 2017 עם לוקאס פוסטלברגר האוסטרי, שניצח בקטע הראשון ובעקבות כך גם לבש את חולצת המוביל הוורודה עד שאיבד אותה למחרת לאנדרה גרייפל. בטור דה פראנס, הקבוצה השיגה את ניצחון הבכורה שלה עם פטר סאגאן, שניצח את הקטע השלישי אך הושעה מהמרוץ בקטע הרביעי לאחר שהדף עם המרפק את מרק קוונדיש. באותה שנה (2017) השיגה הקבוצה 33 ניצחונות סך הכל. בשנה הבאה השיגה הקבוצה 34 ניצחונות, הבולטים מביניהם היה גנט - וולגם עם פטר סאגאן, שלושה קטעים בג'ירו ד'איטליה עם סם בנט ושלושה קטעים וניצחון בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס עם פטר סאגאן.

ב-2019 השיגה הקבוצה 49 ניצחונות, מה שמיקם אותה שלישית בסך הכל אחרי יומבו–ויסמה (52 ניצחונות) וקוויק סטפ (68 ניצחונות).

== סגל הקבוצה ==

ממוזער

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצות אופניים
קטגוריה:גרמניה: אופניים
A World of Our Own

"A World of Our Own" (בעברית: "עולם משלנו") הוא סינגל משנת 1965, שכתב טום ספירנגפילד, וזכה להצלחה בינלאומית בביצוע של להקת המשחרים. הסינגל הגיע למקום ה-19 במצעד בילבורד הוט 100, ולמקום השני במצעד Easy Listening.

שלוש שנים לאחר מכן, הקליט את השיר "A World of Our Own" זמר הקאנטרי סוני ג'יימס. זה היה השיר השישי שלו שהגיע למקום הראשון ברציפות, והלהיט ה-26 במספר שצעד במצעד מוזיקת הקאנטרי של ארצות הברית. הסינגל שהה במקום הראשון במשך שלושה שבועות, והיה במצעד 15 שבועות בסך הכל.

== מיקומי שיא ==
=== המשחרים ===
{| class="wikitable sortable"
|מצעד (1965)
! align="center" |מיקום שיא
|-
|אוסטרליה (Kent Music Report)
| style="text-align:center;" |2
|-
|קנדה RPM Top Singles
| style="text-align:center;" |5
|-
|קנדה RPM Adult Contemporary
| style="text-align:center;" |4
|-
|אירלנד IRMA
| style="text-align:center;" |2
|-
|מצעד הסינגלים הבריטי
| style="text-align:center;" |2
|-
|סינגפור
| style="text-align:center;" |2
|-
|דרום אפריקה (Springbok Radio)
| align="center" |1
|-
|מלזיה
| style="text-align:center;" |9
|-
|הולנד (Single Top 100)
| style="text-align:center;" |19
|-
|ארצות הברית Billboard Easy Listening
| style="text-align:center;" |2
|-
|U.S. Billboard Hot 100
| align="center" |19
|-
|רודזיה Lyons Maid Hits Of The Week
| align="center" |1
|}

=== סוני ג'יימס ===
{| class="wikitable sortable"
|מצעד (1968)
! align="center" |מיקום שיא
|-
|ארצות הברית Billboard Hot Country Singles
| align="center" |1
|-
|ארצות הברית Billboard Bubbling Under Hot 100
| align="center" |118
|-
|קנדה RPM Country Tracks
| align="center" |1
|}

== גרסה נוצרית של השיר בהונג קונג ==
השיר תורגם לקנטונזית והפך לשיר נוצרי פופולרי בהונג קונג בשם "Can't forget God's love" (אי אפשר לשכוח את אהבת אלוהים) (主爱永难忘).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1965
קטגוריה:שירי מוזיקת קאנטרי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס