OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברי פפר

ברי רוברט פפר (באנגלית: Barry Robert Pepper; נולד ב-4 באפריל 1970) הוא שחקן קנדי, זוכה פרס אמי ומועמד לפרס גלובוס הזהב.

== ביוגרפיה ==
פפר נולד בקמבל ריבר, קולומביה הבריטית שבקנדה. במהלך מרבית ילדותו שהה בטיולים ברחבי העולם עם משפחתו בסירה שבנתה במו ידיה. פפר ומשפחתו עגנו מדרום לאוקיינוס השקט, והתיישבו שם למשך 5 שנים. את השכלתו רכש פפר בבתי ספר פרטיים ובתוכניות למידה מרחוק. כאשר המסע הימי של המשפחה הסתיים, חזרה המשפחה לקנדה והשתקעה בדימן איילנד שבונקובר.

ב-1997 התחתן עם סינדי וב-2000 נולדה לזוג בת.

== קריירה ==
בשנת 1992 שיחק בתפקיד קטן בסרט הטלוויזיה של CBS "רוצח בקרב חברים".

פפר זכה לפרסום ב-1998, בסרט המלחמה של סטיבן ספילברג "להציל את טוראי ריאן". בסרט גילם פפר את הצלף טוראי דניאל ג'קסון. בנוסף באותה שנה, השתתף בסרט "אויב המדינה".

שנה לאחר מכן שיחק בדרמת הפשע המצליחה גרין מייל. בסרט גילם פפר את דין סטנטון, סוהר קבוע באגף ה'.

ב-2000 שיחק בסרט הקנדי "כולנו נופלים" ובסרט "הקרב על כדור הארץ" בתור הגיבור הראשי, שקיבל ביקורות שליליות אף זיכה אותו בפרס פטל הזהב הפרודי.
ב-2001 שיחק במותחן הפשע "מאפיה: דור ההמשך". באותה שנה קיבל מועמדות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "61".

בשנת 2002 גילם את דמותו של העיתונאי הצבאי ג'וזף גלאוויי במהלך קרב יה דראנג בסרט "חיילים היינו". שיחק בדרמה של ספייק לי "השעה ה-25". ב-2003 שיחק בדרמה הקנדית "המופע של ווקר".
בשנת 2004 השתתף בסדרה מועמדת פרס אמי "3: The Dale Earnhardt Story".

בשנת 2005 שיחק פפר בסרטו של טומי לי ג'ונס "שלוש הלוויות של מלכיאדס אסטרדה" לצידו של ג'ונס.
ב-2006 שיחק בסרט המלחמה של קלינט איסטווד "גיבורי הדגל", בסרט גילם פפר את סמל מייקל סטאנק, ובסרט "בלתי ידוע". בשנת 2007 שיחק בדרמת המסתורין "7 נשמות" לצד ויל סמית. ב-2010 שיחק במערבון של האחים כהן "אומץ אמיתי" בתפקיד הפושע "לאקי" נד פפר ובסרט "כשאין די באהבה: סיפורה של לויס וילסון".

ב-2011 גילם את רוברט קנדי במיני-סדרה "משפחת קנדי" המתארת את חייה של משפחת קנדי. פפר זכה על תפקידו בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה. 

ב-2013 שיחק בסרט "מלשין". ב-2014 שיחק בסרט "להרוג את השליח". ב-2015 שיחק פפר בסרט "הרץ במבוך: מבחני הכווייה". בשנת 2016 שיחק בדרמה הרומנטית "קציר מר", בתפקיד ירוסלב, ובקומדיית האקשן "משאית מפלצת". ב-2018 השתתף בסרט "הרץ במבוך: תרופת המוות". בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסרט האימה "מלתעות האימה", ושיחק במותחן האקשן "Running with the Devil". 

בשנת 2021 שיחק בתפקיד הראשי במותחן הפעולה "Trigger Point" בבימויו של בראד טרנר <small>(אנ').</small>

בשנת 2023 לוהק לתפקיד מרכזי בסדרה "באס ריבס" העוקבת אחר אופיו וחיו של באס ריבס <small>(אנ')</small>, הסוכן השחור הראשון בשירות המרשלים של ארצות הברית. הסדרה, היא פריקוול רביעי לסדרת הדרמה והמערבון "ילוסטון" מבית רשת פרמאונט <small>(אנ')</small> והיא עלתה לאוויר במהלך סוף שנה זו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1970
בליז במשחקים האולימפיים

בליז השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), עוד בהיותה מושבה בריטית בשם הונדורס הבריטית (שם בו החזיקה עד 1973). היא נעדרה מאולימפיאדת מוסקבה (1980) לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, וכששבה והשתתפה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), כבר הייתה מדינה עצמאית.

רוב הישגיהם של הספורטאים שייצגו את בליז במשחקים האולימפיים היו נמוכים למדי. להישג הגבוה ביותר הגיע האתלט ג'ונתן ויליאמס, שהעפיל לשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר משוכות באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וסיים במקום ה-13. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים קנת מדווד במקום ה-14 באותה תחרות. בליז מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==ראו גם==
* בליז במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.olympic.org/uk/organisation/noc/noc_uk.asp?noc_initials=BIZ התאחדות המשחקים האולימפיים ומשחקי חבר העמים של בליז] באתר התנועה האולימפית

קטגוריה:בליז: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
12 במחיר 1 (סרט, 2003)

12 במחיר 1 (באנגלית: Cheaper by the Dozen) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2003, אשר בוים על ידי שון לוי, בכיכובו של סטיב מרטין. הסרט נכתב על ידי קרייג טיטלי, סאם הרפר, ג'ואל כהן ואלק סוקולוב. עלילת הסרט מבוססת על ספרם האוטוביוגרפי של פרנק באנקר גילברט ג'וניור ואחותו ארנסטין גילברט קארי. יצא לו גם סרט המשך ב-2005.

== תקציר העלילה ==
טום (סטיב מרטין) וקייט (בוני האנט) בייקר, הם הורים ל-12 ילדים. הם חיים בעיירה קטנה בשם מידלנד באילינוי, חייהם רווים פעילות ובלגן אך הם נהנים. יום אחד מקבל טום הצעה שתממש את חלום חייו, לשמש בתפקיד מאמן קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת לינקולן בשיקגו. ההצעה משמחת מאוד את טום אך גורמת למירמור וכעס אצל הילדים המסרבים לעבור דירה ולהיפרד מחבריהם. על אף התנגדות הילדים עוברת המשפחה להתגורר בבית מפואר בשיקגו וטום מגשים את חלומו. בדיוק כשהמשפחה מתחילה להתרגל לאורח החיים החדש, מקבלת קייט טלפון בו נאמר כי הספר שכתבה יצא לאור והיא צריכה לנסוע לניו יורק לשבועיים לצורך קידום הספר. קייט נוסעת וטום נשאר לבדו עם הילדים שעושים צרות בבית ולא נותנים לו להתרכז באימון הקבוצה שכה חלם עליה. בעיצומו של מסע הקידום לספרה החדש, שומעת קייט על הבלגן שמתחולל בבית, היא חוזרת הביתה ומגלה כי בנה הבכור, צ'ארלי, סולק מקבוצת הבייסבול של בית ספרו, ובנה האחר, מארק, נעלם. המשפחה יוצאת לחיפושים ולבסוף מתגלה מארק על רכבת שעומדת לצאת למידלנד. לבסוף מבינים טום ואשתו כי קריירה מפוארת כפי שהם רצו, עם משפחה גדולה, זה בלתי אפשרי והם חוזרים למידלנד. טום מתפטר מתפקידו ועובר לעבוד קרוב לבית והמשפחה חוזרת להיות שלווה ומאושרת כבעבר.

== שחקנים ==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקן
!width=80|תפקיד
|-
| סטיב מרטין || טום בייקר
|-
| בוני האנט || קייט בייקר
|-
| פייפר פראבו || נורה בייקר
|-
| טום ולינג || צ'ארלי בייקר
|-
| הילרי דאף || לוריין בייקר
|-
| קווין שמידט || הנרי בייקר
|-
| אליסון סטונר || שרה בייקר
|-
| ג'ייקוב שמית' || ג'ק בייקר
|-
| פורסט לנדיס || מארק בייקר
|-
| מורגן יורק || קים בייקר
|-
| ליליאנה מומי || ג'סיקה בייקר
|-
| בלייק וודרף || מייק בייקר
|-
| שיין קינסמן || קייל בייקר
|-
| ברנט קינסמן || נייג'ל בייקר
|-
| אשטון קוצ'ר || האנק
|-
| ריצ'רד ג'נקינס || שייק מגוויר
|}

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים על משפחות
דיאמונד בול

דיאמונד בול (באנגלית: Diamond Ball) הוא טורניר כדורסל בינלאומי רשמי המאורגן על ידי פיב"א, ונערך אחת לארבע שנים כהכנה לטורניר הכדורסל האולימפי. הטורניר הראשון נערך בשנת 2000 כאשר הוא כלל תחרות לגברים בלבד; החל משנת 2004, הטורניר כולל תחרויות גם לגברים וגם לנשים.

הנבחרות הלאומיות המשתתפות בדיאמונד בול הן הנבחרת מהמדינה המארחת של הטורניר, הנבחרת מהמדינה המארחת של האולימפיאדה באותה שנה, זוכת אליפות העולם וזוכות האליפויות היבשתיות השונות. נבחרת הגברים של ארצות הברית אינה משתתפת בטורניר במקרה שהיא אלופת אמריקה, ועל כן סגניתה במקרה כזה משתתפת בטורניר. נבחרת הנשים של ארצות הברית לא השתתפה בטורניר ב-2004 על אף שהייתה אלופת העולם ב-2002, אך שיחקה בטורניר של 2008.

בטורניר האחרון שנערך ב-2008, אלופת העולם ספרד לא השתתפה ובמקומה שיחקה מחזיקת הדיאמונד בול ב-2004, נבחרת סרביה.

==כל הזוכות==
===גברים===
{| class="wikitable"
! שנה !! מארחת !! אלופה !! סגנית
|-
| 2000 || || אוסטרליה || יוגוסלביה
|-
| 2004 || בלגרד || סרביה ומונטנגרו || ליטא
|-
| 2008 || נאנג'ינג || ארגנטינה || אוסטרליה
|}

===נשים===
{| class="wikitable"
! שנה !! מארחת !! אלופה !! סגנית
|-
| 2004 || הרקליון || אוסטרליה || סין
|-
| 2008 || היינינג || ארצות הברית || אוסטרליה
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20080613001356/http://www.nanjing2008.fiba.com/ אתר הדיאמונד בול של 2008]

__NOTOC__

קטגוריה:תחרויות כדורסל לא פעילות
פרובוקציה

איילי אציל מתגרים אחד בשני בניסיון לזכות בשליטה בעדר. אם ההתגרות לא תקבל תגובה היא תסתיים בלחימה הדדית.]]
פעילים עירומים ב[[סן פרנסיסקו מייצרים פרובוקציה כמחאה נגד חוק למניעת הסתובבות בעירום.]]

פרובוקציה (בעברית: התגרות) היא עשיית מעשה קטן או אמירה של דבר מסוים שמטרתו היא יצירת תגובה גדולה יותר לטובת הצד המתגרה.

המושג בא מלטינית - פרובוקאטיו (Provocatio) היה מושג במשפט הרומי ערעור על פסק דין קונסולארי שקבע עונש. המשמעות המקורית של המושג היא פנייה לאספת הקנטוריות בבקשה לדחות ביצוע עונש. כל אזרח רומי לאחר שנגזר עונשו היה יכול לפנות לאספת העם ולערער.

קיימים מספר שימושים לפרובוקציה כטקטיקה ביחסים בין בני אדם, ביחסים בינלאומיים, באסטרטגיה צבאית או פוליטית, בשיווק, באמנות, במשפטים ובתחומים אחרים.

בהקשר הפוליטי, המונח "סוכן פרובוקטור" (מצרפתית: Agent Provocateur) מציין הפעלת סוכן משטרי בקרב קבוצות אופוזיציה, הנועד ליצור פרובוקציות שיובילו לתגובה חברתית שלילית כנגד האופוזיציה. עם זאת, קיימות גם פעולות פרובוקטיביות של קבוצות פוליטיות או מדינות, אשר נועדות למשוך תגובה או לעורר תשומת לב.

במשפטים, למונח "פרובוקציה" משמעות מסוימת בהקשר ההגנה על נאשמים בעבירות נגד הזולת. במקרים כאלה, ההגנה טוענת, כי "פרובוקציה" של קורבן הפשע הובילה לביצועו. כך, למשל, תקיפת אדם אשר התגרה בתוקף. הגם שטענות אלה מושמעות לעיתים על ידי פרקליטי הגנה, אין להן תקפות מיוחדת (למעט מקרים של הגנה עצמית וכדומה).

בתחום השיווק והפרסום, הפרובוקציה נועדה למשיכת תשומת לב למוצר. נטען לעיתים כי פרסומאים יוצרים "שערוריות מכוונות" (כלומר, מסעות פרסום פרובוקטיביים במכוון), על מנת שיצרו שיח ציבורי ויובילו לדיון במוצר או בטיבו גם בתקשורת ההמונים. הפרובוקציה עלולה לפעול לפרסומאי כחרב פיפיות: אם היא מעוררת מחלוקת ציבורית עזה מדי, המוצר לא ימכר. בתחום האמנות, פרובוקציה משמשת אחד הכלים האמנותיים להעברת מסרים.

== דוגמאות ==
דוגמה למשפט פרובוקטיבי:
* אדם שאומר לאוהביו של אדם אחר, שנרצח: "טוב שרצחו אותו, הוא היה אדם רע" (מטרת המשפט היא לעורר תגובה).

דוגמה למעשה פרובוקטיבי:
* היחסים בין שתי מדינות במצב רע, ואחת המדינות רוצה לפתוח במלחמה. לשם כך מדינה זו גורמת לתקרית גבול קטנה. אם המדינה השנייה תגיב ותפתח במלחמה, הרי בכך היא נכנעה לפרובוקציה.
* לעיתים נאמרת המילה "פרובוקטיבי" בהקשר של מין למשל על איש או אישה המתלבשים בלבוש חושפני או על קליפ בעל אופי מיני, בשל העובדה שמטרתם היא ליצור גירוי מיני ורגשי אצל אנשים אחרים.

מקובל לראות בפרובוקציה מעשה שלילי. עם זאת לעיתים מהווה הפרובוקציה כלי להדגשת עמדה מסוימת או ליצירת מודעות ציבורית לנושא מסוים. למשל, אדם רוצה להעלות למודעות הציבורית את עניין האבטלה והקושי להשיג עבודה. לשם כך הוא יושב בכיכר העיר לעיני כולם, וכששואלים אותו מדוע אינו עובד הוא עונה "אין עבודה". כך הוא מעלה את הבעיה למודעות הציבורית.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברה
השמדה עצמית

השמדה עצמית היא תכונה של מערכת, המקנה לה את היכולת להשמיד את עצמה תחת נסיבות מוגדרות מראש. המנגנון להשמדה עצמית הוא אמצעי הגנה על מערכות ועל מידע בעלי רגישות גבוהה, שעשוי להיכנס לפעולה בתום השימוש במערכת, במקרה של תפקוד לקוי, או במקרה שבו המערכת פועלת בלא מפעיל, ועלולה ליפול לידי האויב.

==שימושים בתחומים השונים==
===ביולוגיה===

תאים חיים מכילים מנגנון השמדה עצמית המכונה אפופטוזה. בביולוגיה של התא, אפופטוזה היא מוות תאי מתוכנת; מוות מכוון של תאים.

בניגוד לנקרוזה (מוות טראומטי של תאים בעקבות זיהום או פציעה), תהליך האפופטוזה הוא מדורג, מסודר ועקבי. האפופטוזה היא אחד התהליכים הנחקרים ביותר בביולוגיה, אשר שופכת אור על תהליכים רבים אחרים בתא, ועל שלל היבטים גנטיים, ביוכימיים ורפואיים.

===צבא===
מנגנונים להשמדה עצמית נפוצים בקרב צבאות על מנת לאבטח אמצעי לחימה רגישים, ועל מנת להבטיח פירוק עצמי של פצצות למניעת הפיכתן לנפלים מסוכנים.

דוגמאות למערכות בעלות מגנון השמדה עצמית:
* פצצונות (המשמשות בחימוש מצרר), כגון פצצת המרגמה של התעשייה הצבאית (פצמ"ר 120 מ"מ מצרר)
*טיל הנ"מ הרוסי 9K32 סטרלה-2
*לוויינים צבאיים (למניעת השתלטות עוינת; ניטרול במקרה של איבוד שליטה)
* הטבעה יזומה של כלי שיט פן ייפלו בידי האויב (באנגלית: Scuttling)

===טכנולוגיה אזרחית===
* מנועי דלק מוצק מצוידים לרוב במנגנון השמדה עצמית, הממומש על ידי חומרי נפץ. במידה והמנוע יוצא משליטה. בטיסות של מעבורות החלל של נאס"א, המנוע ישמיד את עצמו במידה ותסטה המעבורת ממסלולה. מנגנון ההשמדה העצמית ניתן לצפייה בסרטוני הווידאו המתעדים את אסון צ'לנג'ר, במהלכו פוצצו זוג רקטות לשם הגנה על בני האדם שעל הקרקע.

===ביטחון מידע===
בביטחון מידע יש חשיבות גבוהה להשמדת המידע המסווג בתום השימוש או במקרה של נפילה בידי אויב. לרוב ההשמדה נעשית ידנית, אך במקרים בהם אין לבעל המידע שליטה מלאה, ניתן להיעזר במנגנוני השמדה עצמית. בשנת 2009 פותחה באוניברסיטת וושינגטון שיטה להשמדה עצמית וירטואלית של מידע דיגיטלי באמצעות הצפנה, הגורמת למידע הדיגיטלי להפוך לבלתי קריא לצמיתות בחלוף פרק זמן מוגדר.

===שימושים בתרבות===
בפתיחת כל פרק של סדרת הטלוויזיה "משימה בלתי אפשרית", מקבל מפקד הצוות את פרטי המשימה הסודית באמצעות הודעה מוקלטת מראש, ובסופה הצהרה כי תשמיד את עצמה תוך חמש שניות. לאחר מכן היה עולה הרשמקול בעשן. בסדרה "חוש-חש הבלש", משמידות את עצמן כל ההודעות המכילות את הפקודות לחוש-חש לאחר הקריאה, כבדיחה חוזרת.

השימוש במנגנוני השמדה עצמית במדע בדיוני נפוץ עד כדי כך, שהפך לקלישה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבטחת מידע
קטגוריה:אבטחה
קטגוריה:בטיחות
קטגוריה:טכנולוגיה צבאית
אשראף

אשראף (מערבית: أشراف; "אצילים") הוא כינוים של צאצאי מוחמד.

באימפריה העות'מאנית זכו האשראף לזכויות יתר כמו הנחות במיסים ומינוי מהיר לתפקידי שיפוט עקב ייחוסם העתיק. למרות זאת, לא היה להם תפקיד רשמי כקבוצה.

בשנת 1703 האשראף, בהנהגת מנהיגם, שתוארו היה "נקיב אל-אשראף", מרדו בירושלים עקב פגיעה בזכויותיהם ההיסטוריות. במשך שנתיים הם שלטו בעיר, בעיקר בזכות תמיכה של לוחמים מכפרי האזור. באותה עת עסק הצבא העות'מאני בדיכוי מרד באיסטנבול עצמה. בשנת 1705, לאחר מצור קצר, הצליחו העות'מאנים לכבוש מחדש את ירושלים, לאחר שחילוקי דעות כבדים בין זרמים שונים שהנהיגו את העיר, אילצו את נקיב אל-אשראף לברוח מהעיר.

==ראו גם==
* סייד

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
קטגוריה:תארים ותפקידים באסלאם
הסכם קוצ'וק קאינרג'ה

קוצ'וק קאינרג'ה
הסכם קוצ'וק קאינרג'ה (בטורקית: Küçük Kaynarca Antlaşması) הוא הסכם שנחתם בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרוסית ב-21 ביולי 1774 בבולגריה.
במהלך המאה ה-18 הפכה רוסיה לאויבת העיקרית של האימפריה העות'מאנית. בסדרת קרבות שנמשכו לסירוגין במשך כמה עשרות שנים הצליחו הרוסים לכבוש שטחים נרחבים, ובסופו של דבר נאלצו העות'מאנים המותשים לחתום על הסכם משפיל עם הרוסים. ההסכם, שנחתם בכפר קוצ'וק קאינרג'ה (בשמו המודרני קאינרג'ה, בבולגרית Кайнарджа), סיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774)

==סעיפי ההסכם==
* חצי האי קרים יזכה לאוטונומיה נרחבת.
* רוסיה תפוצה בסכום כולל של 4.5 מיליון רובל.
* רוסיה תזכה בגישה לים השחור באמצעות שני נמלים שיהיו תחת חסותה הישירה.
* זכותה המלאה של רוסיה על ים אזוב מאושררת.
* ספינות תחת דגל של האימפריה הרוסית יוכלו לנוע בים השחור ובמים טריטוריאליים של הטורקים בחופשיות.
* תיבנה כנסייה אורתודוקסית באיסטנבול (מעולם לא קוים).

==משמעות ההסכם==
ההסכם היה מכה קשה לאימפריה העות'מאנית ולעומד בראשה באותה עת - הסולטאן אבדילהמיט הראשון. ראשית ויתרה האימפריה בהסכם על שליטתה הכלכלית בים השחור שנחשב מאז ימי מהמט השני ל"אגם עות'מאני". המונופול על הים השחור היה אחת מהכנסותיו של האוצר האימפריאלי. כמו כן חצי האי קרים היה ידוע בלוחמיו המעולים שגויסו לצבא העות'מאני בשיטת הדוושירמה. בנוסף נאלצה האימפריה לראשונה להסכים להתערבות של מעצמה אירופית בתוך שטחה ובתוך אוכלוסייתה (אוכלוסיית הנוצרים האורתודוקסים).

אך הדבר המשפיל ביותר עבור האימפריה העות'מאנית בהסכם היה הוויתור חסר התקדים על שטחים שבהם חיו מוסלמים. אחד מתפקידיה המרכזיים של האימפריה היה להגן על המאמינים המוסלמים ועל האומה האסלאמית. הוויתור על שטחים "מוסלמים" הוכיח כי האימפריה אינה מסוגלת עוד למלא את התפקיד שנטלה לעצמה, דבר שפגע ביוקרתה בתוך העולם האסלאמי ומול אירופה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://runivers.ru/doc/d2.php?CENTER_ELEMENT_ID=136786&PORTAL_ID=7145&SECTION_ID=7145 טקסט ההסכם]
* 

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי שלום במאה ה-18
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-18
הסכם קוצ'וק קאינרג'ה
ניקולאי נקראסוב

ניקולאי אלכסייביץ' נֶקרַאסוֹב (; 10 באוקטובר 1821, נמירוב – 8 בינואר 1878, סנקט פטרבורג) היה משורר, סופר, עורך, מבקר ומו"ל רוסי.

==ביוגרפיה==
נקראסוב נולד בעיר נמירוב, בסביבת ויניצה שבאוקראינה, מקום בו היה מוצב אביו שהיה קצין בצבא הרוסי. אימו ילדנה לבית זקז'בסקי או זקרבסקי הייתה פולנייה ממשפחה עשירה. עם שחרורו של האב מהשרות הצבאי עברה המשפחה לאחוזה המשפחתית בסביבת ירוסלבל שברוסיה. שם בילה את שנות ילדותו ונעוריו. המשפחה הגדולה (היו 13 ילדים) וחוסר אמצעים אילצו את אביו לקבל משרת מפקח במשטרה.

בשנת 1839 נקראסוב התחיל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג אך עזב אותה לאחר שנתיים מחוסר יכולת לשלם עבור הלימודים.

הוא התחיל לפרסם את שיריו ובשנת 1840 יצא לאור הספר הראשון שלו.

במקביל לפעילות הספרותית הוא החל בהוצאה לאור של ירחונים ספרותיים.

כמשורר זכורות הפואמות שלו, שעסקו בכפר הרוסי והפכו אותו לגיבורם של הליברלים והרדיקלים בחוגי האינטליגנציה הרוסית. נקראסוב השפיע גם על שירת יידיש פרולטארית. אחד המשוררים שהושפעו ממנו ואף תרגם אותו ליידיש היה דוד אדלשטט שחי ברוסיה ומאוחר יותר בארצות הברית.

כעורך הוא זכור כעורך של ספרו הראשון של דוסטויבסקי "אנשים עלובים" בשנת 1845.

כמוציא לאור הוא ידוע בזכות כתב העת "סוברמרניק" ("בן זמננו"), שאותו ערך בשנים 1846 עד 1866, בהן הפך אותו לכתב העת הספרותי המוביל ברוסיה.

בינואר 1878 הלך לעולמו והוא נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה בסנקט פטרבורג.

== ראו גם ==

* קורובייניקי

==קישורים חיצוניים==

* [http://az.lib.ru/n/nekrasow_n_a/ יצירות של נקראסוב]
* [http://www.jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=AHR%2F1947%2F03%2F28&id=Ar00404&sk=63D37E94 125 שנה להולדת נקראסוב], על המשמר, 28 במרץ 1947
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:עורכים ספרותיים
קטגוריה:מבקרי ספרות רוסים
קטגוריה:מו"לים רוסים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1821
קטגוריה:נפטרים ב-1878
לורנצו טייפולו

שלט האצולה של לורנצו טייפולו.]]
קברם של יאקופו ולורנצו טייפולו.
לורנצו טייפולו (באיטלקית: Lorenzo Tiepolo ; נפטר ב-15 באוגוסט 1275) היה הדוכס ה-46 של ונציה. טייפולו כיהן כדוג'ה משנת 1268 ועד פטירתו.

== חייו ==
לורנצו טייפולו נולד בוונציה, והיה בנו של הדוג'ה יאקופו טייפולו. ישנה סברה לפיה אשתו השנייה, מרגריטה, הייתה ביתו של מלך רומניה. לפי סברה אחרת היא הייתה בתו של בוהמונד מבריין, שליט רסקיה.

טייפולו זכה לפופולריות רבה לאחר שבמהלך המלחמה בין ונציה לג'נובה הביס את הצי הגנואזי לחופי עכו בשנת 1257. לאחר הניצחון הימי כיהן טייפולו כפודסטה של פאנו.

בשנת 1268, לאחר פטירת הדוג'ה רניירו צנו, נבחר לורנצו לתפקיד דוג'ה ב-23 ביולי, ברוב של 25 קולות מתוך 41 בעלי זכות הבחירה.

טייפולו היה אהוד ופופולרי בקרב פשוטי העם בוונציה אולם האצולה התנגדה לנפוטיזם בו נקט עת נתן לבניו משרות שלטוניות. כתגובה הוקם משרד ה"קנסלייר גראנדה" (Cancellier Grande) שנועד לפקח על מינויי הדוג'ה ולמנוע נפוטיזם.

בשנת 1270 נחתם הסכם השלום עם גנואה בקרמונה, אשר הבטיח לוונציה שליטה בים האדריאטי, אולם באותה שנה פרצה מלחמה בין ונציה לבין ליגה של ערים ובהם בולוניה, טרוויזו, ורונה, מאנטואה, פרארה, קרמונה, רקנטי ואנקונה בשל מחלוקות מסחריות. ונציה נצחה בקרבות כנגד הערים, ובשנת 1271 נחתם הסכם שלום המשמר את זכויות הסחר של ונציה.

במהלך כהונתו של טייפולו כדוג'ה, יצא, בשנת 1273, מרקו פולו לסין.

טייפולו נפטר בשנת 1275 ונקבר לצד אביו בכנסיית סן ג'ובאני אי פאולו.

==קישורים חיצוניים==

* 

טייפולו, לורנצו
קטגוריה:נפטרים ב-1275
קטגוריה:איטלקים במאה ה-13
פוסט אופיס

סניף של פוסט אופיס

פוסט אופיס בע"מ (באנגלית: .Post Office Ltd) היא חברה מסחרית בבריטניה. 

פוסט אופיס היא חברה קמעונאית המספקת מגוון רחב של מוצרים לרבות בולים ובנקאות לקהל שלה באמצעות רשת ארצית של סניפי דואר.

החברה הייתה בעבר חלק משירות הדואר המלכותי, והפכה לישות נפרדת בשנת 1986. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות בריטיות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: דואר
יאקופו קונטאריני

שלט האצולה של יאקופו קונטאריני.]]
יאקופו קונטאריני (באיטלקית: Jacopo Contarini; 1194–1280) היה הדוכס ה-47 של ונציה. קונטאריני כיהן כדוג'ה מה-6 בספטמבר 1275 ועד ויתורו על כיסאו ב-6 במרץ 1280.

==ביוגרפיה==
יאקופו קונטאריני היה בן לאחת ממשפחות האצולה העשירות והמשפיעות בוונציה, אולם כהונתו של קונטאריני אינה נחשבת לכהונה מוצלחת. ויאקופו עצמו נבחר לתפקיד כפשרה בין שתי סיעות אשר בחרו בו כמועמד של ברירת מחדל (ועל מנת למנוע מבן הסיעה האחרת להיבחר). בעת בחירתו לתפקיד היה קונטאריני בן למעלה מ-80, והוא התקשה להתמודד עם אתגרי תקופתו, בהם: מרד כנגד השלטון הוונציאני באיסטריה ובכרתים ומלחמה עם אנקונה. לאחר חמש שנות כהונה פרש קונטאריני למנזר, ונפטר זמן קצר לאחר מכן באותה השנה.

ככל הנראה קונטאריני נקבר בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי.

==קישורים חיצוניים==

קונטאריני, יאקופו
קטגוריה:איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1194
קטגוריה:נפטרים ב-1280
ג'ובאני דאנדולו

ג'ובאני דאנדולו (באיטלקית: Giovanni Dandolo; נפטר ב-2 בנובמבר 1289) היה הדוכס ה-48 של ונציה. ג'ובאני דאנדולו כיהן כדוג'ה מ-31 במרץ 1280 ועד פטירתו.

==קורות חיים==
משפחת דאנדולו הייתה משפחת אצולה ונציאנית עשירה ורבת השפעה. ג'ובאני דאנדולו הוא אחד מארבעה דוג'ים שמקורם במשפחה זו (יחד עם סבו הגדול אנריקו דאנדולו, וכן פרנצ'סקו דאנדולו ואנדראה דאנדולו). כמו כן שתים מנשות המשפחה היו נשואות לדוג'ים: ג'ובאנה דאנדולו הייתה רעייתו של פאסקואל מאליפיירו, וזיליה דאנדולו הייתה נשואה ללורנצו פריולי. 

ג'ובאני דאנדולו היה מעורב בפוליטיקה המקומית, וכן כיהן כפודסטה של בולוניה ופדובה, וכמפקד הצי הוונציאני.

ההחלטה על בחירתו של ג'ובאני דאנדולו לדוג'ה התקבלה בעת שפיקד על הצי הוונציאני בקרבות באיסטריה ובטרייסט. מלחמות אלה נמשכו במהלך כהונתו של דאנדולו כדוג'ה.

דאנדולו הצליח להגיע להסכם שלום עם אנקונה (הסכם רוונה), וללחום בכרתים שמרדה בשליטת וונציה. בראש המורדים עמד אלקסיוס קאלרגיס היווני, אשר קיבל תמיכה מקיסר האימפריה הביזנטית מיכאל השמיני.

בשל המלחמות הרבות במזרח הים התיכון נאלצה רפובליקת ונציה לדון ולהגיע להסכמי שלום במערב, ונחתם הסכם אורוויטו עם שארל הראשון והסכם שלום נוסף עם פיליפ השלישי, מלך צרפת.

במהלך כהונתו של דאנדולו היחסים בין ונציה לאפיפיור היו רעועים - ונציה סירבה להצטרף למדינת האפיפיור ולצאת למלחמה כנגד סיציליה - החלטה שהביא לכך שהאפיפיור מרטינוס הרביעי החליט להחרים את העיר כולה. החלטה זו בוטלה על ידי יורשו של מרטינוס, האפיפיור הונוריוס הרביעי בשנת 1285.

בשנת 1827 מרדה איסטריה כנגד השליטה הוונציאנית, וזמן קצר לאחר מכן מרדה גם פריולי. בעקבות התערבות קיסר האימפריה הרומית הקדושה רודולף הראשון, נאלצה ונציה להגיע להסכם שלום.

דאנדולו נקבר בבזיליקת סנטי ג'ובאני אי פאולו. קיברו של דאנדולו לא נשתמר עד ימינו, אולם מצבה בכנסייה מציינת את זכרו.

===הטבעת הדוקטים===
דוקאט זהב ונציאני משנת 1382. 
בתקופת כהונתו של דאנדולו, בשנת 1284 הוטבע מטבע הדוקאט הוונציאני הראשון. במטבע הדוקאט נעשה שימוש עד נפילתה של לה סרניסימה. החל משנת 1284 נקבע יחס הזהב במטבע ומשקלו - 3.56 גרמים, 24 קרט כאשר במטבע 0.997 גרמים של עופרת). 

במהרה הפך המטבע למטבע מקובל בכל המדינות עימהן ונציה סחרה. 

מקור שמו של המטבע בכתובת אשר נכתבה על גבו של המטבע: Sit tibi Christe datus quem tu regis iste ducatus.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דאנדולו, ג'ובאני

קטגוריה:נפטרים ב-1289
קטגוריה:איטלקים במאה ה-13
בימה

בימה עשויה מאבן מתכת וזכוכית, בהיכל [[ישיבת איתמר, יצירת האמן אסף קדרון]]
בימה היא מבנה או שולחן שנמצא בבית כנסת. הבימה משמשת בעיקר להנחת ספר התורה עליה בשעת קריאת התורה. בקרב עדות המזרח משמשת הבימה גם כעמוד התפילה, ולפיכך מכונה גם "תיבה", המונח התלמודי לעמוד התפילה.

הבימה עשויה בדרך כלל מעץ או משיש. 

==מקורות==
הבימה מופיעה בספר נחמיה, כ"מגדל עץ" שנעשה לצורך קריאת התורה. בתלמוד מופיע תיאור של בית הכנסת באלכסנדריה שבימה של עץ הייתה במרכזו. הרמב"ם פוסק שיש להניח בימה במרכז בית הכנסת לצורך קריאת התורה ודרשות מוסר. 

==צורה==
בבתי כנסת רבים כיום, הבימה היא שולחן עץ מרובע. בעבר בדרך כלל הבימה הייתה בנויה משיש, מוגבהת מרצפת בית הכנסת. בקהילות רבות היה נהוג לעשות שלוש מדרגות לבימה. בספר הזוהר נאמר שאין לעשות יותר מ-6 מדרגות לבימה.

==שימושים==
השימוש העיקרי בבימה הוא להנחת ספר התורה בשעת קריאת התורה. שימושים נוספים הם עמידת ה"בעל תוקע" בראש השנה, הקפתה בחג הסוכות בשעת אמירת ההושענות והקפתה עם ספרי תורה בחג שמחת תורה.

==פולמוס מיקום הבימה==
בראשית המאה ה-19 שינו הרפורמים את מקום הבימה לחזית בית הכנסת, בסמוך לארון הקודש, כחלק מסדרת שינויים שערכו בסדרי בית הכנסת. רבנים רבים תקפו את ההנהגה הזו, מכיוון שהיא נעשתה במטרה לחקות את הכנסיות. כך למשל רבי יחזקאל לנדא כתב: "המשנים מנהגים ישנים בשביל שרוצים להדמות לבתי הגויים, קורא אני עליהם שכח ישראל עושהו ויבן היכלות". דבריו הועתקו גם בביאור הלכה ובערוך השולחן. החתם סופר התנגד גם בנימוק שהנהגה זו תבטל את מנהגי ההקפות בסוכות ושמחת תורה.

הנצי"ב כתב שארון הקודש הוא זכר לארון הברית, והבימה היא זכר למזבח הפנימי שעמד במרכז ההיכל. כך גם כתב החתם סופר.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Pbushaeff.jpg|בימה ישנה מבית הכנסת בושאייף בזליתן שבלוב
קובץ:PikiWiki Israel 4671 bushayef synagogue.jpg|הבימה של בית הכנסת בושאייף המועתק ברובו בזיתן שבישראל כאן הבימה היא משיש מעוצב ויקר יותר כפי המקובל אצל רוב קהילות יהודי לוב שלא היו תחת מגבלה כספית
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי כנסת
קטגוריה:תשמישי קדושה
קטגוריה:מחלוקות ופולמוסים ביהדות
מהוד אופטי

מהוד אופטי הוא מהוד המתאים לאורכי גל מסוימים בלבד, כך שאורך המהוד שווה למספר שלם של חצאי אורכי גל: <math>L=n\frac{\lambda}{2}</math> <br />
כאשר <math>{\textstyle}L</math> הוא האורך האופטי של המהוד, <math>{\textstyle}\lambda</math> הוא אורך הגל ו-<math>{\textstyle}n</math> הוא מספר שלם.<br />
בדרך-כלל מהוד אופטי מתקבל על ידי הצבת זוג מראות זו מול זו, אולם ניתן לקבל מהוד אופטי גם בעזרת סיב אופטי או על גבי מוליך למחצה.

מהוד הוא חלק חיוני ממכשיר הלייזר.

==ראו גם==
* מהוד פברי פרו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכשירים אופטיים
זו הדרך

סמליל "זו הדרך"
זו הדרך הוא שבועון המפלגה הקומוניסטית הישראלית בעברית.
בטרם הפך לשבועון, הוציאה המפלגה הקומוניסטית הישראלית לאור את "זו הדרך" כביטאון לבעיות התאוריה והפרקטיקה. כתב עת זה יצא לאור מינואר 1951 ועד יוני 1965. המו"ל והעורך של כתב העת היה מאיר וילנר.
במקביל הוציאה מק"י לאור את "א-דרב", כתב עת רעיוני בערבית.

לאחר הפילוג במק"י בשנת 1965, המשך ההוצאה לאור של עיתוני המפלגה פוצל, כאשר "קול העם" היומון נותר בידי הפלג בראשות שמואל מיקוניס ומשה סנה, שסיעתו בכנסת כונתה מק"י, בעוד ש"אל-איתיחאד", העיתון בערבית, וכן הביטאונים הרעיוניים "זו הדרך" ו"א-דרב" נותרו בידי הפלג בראשות מאיר וילנר ותופיק טובי, שסיעתם בכנסת כונתה רק"ח. ביוזמת מאיר וילנר, "זו הדרך" הפך מכתב עת לשבועון, המופיע בסדירות מאז אוגוסט 1965. בשנת 2001 בעקבות קשיים כלכליים צומצם היקף שבועון, וכיום הוא כולל שמונה עמודים.

תפוצת השבועון המודפס היא כאלף עותקים. נוסף לכך נשלח השבועון בדוא"ל לאלפי קוראים נוספים. מיום הקמתו עד שנת 1984 העורך הראשי של העיתון היה מאיר וילנר, מ-1984 ועד 2011 כיהנה כעורכת ראשית תמר גוז'נסקי. לאחר פרישתה של גוז'נסקי מעריכת העיתון, מונו ד"ר אפרים דוידי כעורך הראשי ואורי וולטמן כעורך בפועל.

בשנת 2019 מונה לרכז המערכת אסף טלגם.

בחודש פברואר 2021 הוקם אתר האינטרנט של "זו הדרך". בניגוד לעיתון המתפרסם מדי שבוע ביום רביעי, אתר האינטרנט מתעדכן באופן רציף.

==קישורים חיצוניים==
*[https://zoha.org.il/ אתר האינטרנט של "זו הדרך"]
*[http://maki.org.il/zo/ גליונות "זו הדרך" בפורמט PDF], אתר מק"י
* 
* רענן שמש-פורשנר, [http://mekomit.co.il/זו-הדרך-חמישים-שנה/ "זו הדרך - אחרת איננה": חמישים שנה לעיתון המפלגה הקומוניסטית], באתר שיחה מקומית, 31 באוגוסט 2015

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:עיתונות מפלגתית קומוניסטית בישראל
מרחק אופטי

באופטיקה גאומטרית, מהירות האור שונה בכל תווך (חומר) כתלות במקדם השבירה שלו, וגם אורך הגל של האור משתנה בצורה דומה.
מרחק אופטי או דרך אופטית מוגדר על ידי הזמן שלוקח לאור לעבור מרחק מסוים, או לחלופין על ידי מספר אורכי הגל שנכנסים במרחק מסוים. עבור חומר שמקדם השבירה שלו גדול מ-1 (רוב החומרים), המרחק האופטי יהיה גדול מאשר המרחק האמיתי לפי הנוסחה:<br /><math display="block">L={L_0}\cdot{n}</math><br />
כאשר <math>\ L</math> הוא המרחק האופטי, <math>\ L_0</math> הוא המרחק האמיתי ו-<math>\ n</math> הוא מקדם השבירה של החומר.

האור נע תמיד בין שתי נקודות בדרך האופטית המינימלית. מעיקרון זה נובע את חוק סנל, הקובע את הזווית שבה נשבר אור במעבר בין שני תווכים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:אופטיקה פיזיקלית
זוראב מנטשאשווילי

זוראב מנטשאשווילי (בגאורגית: ზურაბ მენთეშაშვილი, זוּראבּ מֶנתֶשאשווילי; נולד ב-30 בינואר 1980) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת הקשר האחורי, ולזכותו 39 הופעות במדי נבחרת גאורגיה.

== קריירה ==
מנטשאשווילי נולד ברוסתווי שבגאורגיה הסובייטית (אז חלק מברית המועצות וכיום בגאורגיה), והחל את הקריירה שלו במועדון הגאורגי אולימפי רוסתווי, משם עבר לקבוצת ויט ג'ורג'יה טביליסי. כשהיה בן 19 עבר לשחק בלטביה, בשורות הקבוצה הבכירה בליגת העל הלטבית, סקונטו ריגה, עמה זכה בשש אליפויות. מנטשאשווילי שיחק בריגה שבע שנים רצופות, מלבד גיחה לא מוצלחת למועדון הרוסי אלניה ולדיקווקז בשנת 2003. בשנת 2007 עבר לשחק בקבוצת ונטספילס וזכה עמה בשתי אליפויות נוספות.

לקראת עונת 2009/2010 הגיע מנטשאשווילי לישראל, וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. מנטשאשווילי הובא לקבוצה על ידי המאמן אלי גוטמן במטרה שיהיה הקשר האחורי המוביל בקבוצה, במקומו של שי אבוטבול שנפצע לקראת תום העונה הקודמת, אך מנטשאשווילי לא הצליח להרשים, והיה זה אביחי ידין הצעיר שתפס את מקומו בהרכב. בסך הכל שותף מנטשאשווילי ב-25 משחקי ליגה במדי הפועל תל אביב, ובתום העונה זכה עמה בדאבל. מנטשאשווילי הבקיע שער אחד במדי הקבוצה, בניצחון 5–1 על ראפיד וינה באצטדיון בלומפילד, במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, אותו סיימה הקבוצה במקום הראשון.

לקראת עונת 2010/2011 עבר מנטשאשווילי להפועל אשקלון, העולה החדשה לליגת העל. ב-8 בינואר 2011 ערך את משחקו האחרון בישראל, בהפסד הקבוצה 0–2 להפועל תל אביב. מנטשאשווילי סיכם על מעבר להפועל רמת גן, אך לבסוף לא שיחק בקבוצה וחזר לגאורגיה, שם חתם בקבוצת פ.צ. זסטפוני.

בינואר 2013 חזר לקבוצת נעוריו, אולימפי רוסתווי, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בגאורגיה, עד שבשנת 2017 פרש ממשחק פעיל.

מנטשאשווילי הוא שחקנה לשעבר של נבחרת גאורגיה, במדיה ערך 40 הופעות וכבש שער אחד.

==תארים==
;סקונטו ריגה
* אליפות לטביה: 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004
* הגביע הלטבי: 2000, 2001, 2002

;ונטספילס
* אליפות לטביה: 2007, 2008
* הגביע הלטבי: 2007

;הפועל תל אביב
* אליפות ישראל: 2009/2010
* גביע המדינה: 2009/2010

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:קשרי כדורגל גאורגים
קטגוריה:רוסתווי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סקונטו ריגה
קטגוריה:כדורגלני אלניה ולדיקווקז
קטגוריה:כדורגלני שיניק ירוסלבל
קטגוריה:כדורגלני ונטספילס
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב טביליסי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאורגיה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בלטביה
קטגוריה:ספורטאים גאורגים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים גאורגים בישראל
קטגוריה:ילידי 1980
בנייה מחנאית

[[מחנה קיץ ביער הזורע, שבט צהלה, 2002]]
בנייה מחנאית היא סוג של פעילות מחנאית המקובלת בתנועות הנוער.

הבנייה המחנאית מורכבת ברובה משימוש בסנאדות (ענפים חזקים, ארוכים וישרים) המחוברות זו לזו בעזרת חבלים, בכפיתות ובקשירות, אשר מקובעים לקרקע בעזרת בזנ"ט. המבנים קלים לבנייה ולפירוק, ובדרך כלל ארעיים.

בתנועות הנוער משמש תהליך הבנייה המחנאית כביטוי ליצירה עצמית, כאתגר עבור החניכים וכפעילות מגבשת ומהנה. על פי רוב מקימים החניכים את ה"מחנה" שלהם, ומציידים אותו במגוון מתקנים שימושיים כגון מתקן לתיקים, שער, מגדל שמירה, ספסלים, שולחנות אוכל, סככות צל וכו'.
ניתן גם לבנות בבנייה מחנאית דגמים שונים, מתקני ספורט שונים ואף רפסודות.

בתנועת הצופים בהמכבי הצעיר ובהאיחוד החקלאי ,חניכי ט'-יב' מגיעים אל מחנה הקיץ שלושה ימים לפני שאר החניכים, על מנת לבנות מבנים שימושיים גדולים ומבני ראווה כמו חדר אוכל, מחסן, חדר נושא ושער המחנה, שמטרתם לשפר את איכות החיים במחנה ואת מראהו. בחלק ממחנות הקיץ של הצופים אף מתקיימת תחרות בין השבטים על איכות הבנייה<ref></ref>.

אופן הבניה המקובל מחלק את המבנה המחנאי המורכב ל"קלפים" (פיאות). את הקלפים בונים בנפרד על הקרקע ולאחר מכן מרימים את הקלפים ומחברים ביניהם. כך למעשה מירב הבניה מתרחשת על הקרקע.

==המהנדל==
המהנדל (הלחם בסיסים של "מהנדס" ו"מנהל") הוא דגם חינוכי שפותח ב"נוער העובד והלומד", למדריך הבנייה המחנאית במחנה. המהנדל מתכנן ומשרטט ביחד עם החניכים את המבנים שיכיל המחנה מראש. בונה בעזרת שיפודי-עץ ודבק חם דגם של המבנה המחנאי אותו מתכוונים לבנות מסנדות, מתכנן את ה"קלפים", ומחלק את החניכים לפי רמת הבניה שלהם לתפקידים השונים במהלך הבניה עצמה כך שיוכלו לסייע זה לזה. התפקיד המקביל לתפקיד זה בצופים הוא יו"ר מבנה ובתנועת הנוער של האיחוד החקלאי נקרא אחראי מבנה (א. מבנה בקיצור).

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
חולצה מחנאית.jpg|דגם בבניה מחנאית של חולצת תנועה של הנוער העובד והלומד
בניה מחנאית.JPG|חניכים בונים מגדל עם סככה וסולם (יער כפר החורש קיץ 2009)
מגדל מחנאי מסטצ'קין 1928.JPG|מגדל במחנה הנוער העובד ביער בן שמן, 1928)
רפסודיה.JPG|בניה מחנאית של רפסודות
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/playlist?list=PLhqQF5ezrVkmg07x7bv57FLe2ckrz5r_j סרטוני הדרכה לבנייה מחנאית] מטעם תנועת הצופים העבריים בישראל
*[http://www.noal.org.il/articles/show/91582 סרטונים המראים מבנים מחנאיים] באתר הנוער העובד והלומד

== הערות שוליים ==

מחנאית
קטגוריה:מחנאות
קטגוריה:תנועות נוער
קטגוריה:הדרכה
צעירים יפים ומבריקים

צעירים יפים ומבריקים (באנגלית: Bright Young Things) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 2003 שכתב וביים סטיבן פריי. התסריט, המבוסס על הרומן "Vile Bodies" מאת הסופר אוולין וו, הוא ביקורת חברתית סאטירית על אנשי לונדון האריסטוקרטים והבוהמיינים חסרי הדאגות. כמו כן זוהי סאטירה על החברה בכללותה בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים.

==תקציר עלילה==
הדמויות הראשיות בסרט הן אדם פנוויק-סייקס, סופר שאפתן בתחילת דרכו, וארוסתו נינה בלאונט. אדם מוצא עצמו במצוקה כספית כאשר שלטונות המכס בנמל דובר מחרימים את הרומן שכתב, בטענה שמדובר בחומר תועבה. המו"ל, איל ההון לורד מונומרק, שעבורו נכתב הספר, שילם עבורו מראש והוא מכריח את אדם לכתוב את הספר מחדש. משום כך אדם ונינה נאלצים לדחות את נישואיהם. גם פנייתו הנואשת של אדם אל אביה העשיר והתמהוני של נינה אינה מביאה להם את הכספים שהם מקווים לקבל. במלון שהוא שוהה בו, אדם מרוויח אלף ליש"ט בתרגיל של זריזות ידיים, מייג'ור אלמוני מציע לאדם להמר בשבילו על סוס חסר סיכויים במרוץ הסוסים הבא. אדם מתפתה לסיכוי להרוויח הון ומפקיד את הכסף בידי המייג'ור, בסופו של דבר יעברו כעשור שנים עד שיזכה לקבל את כספי הזכייה.

אדם ונינה מוקפים בחבורה של צעירים דקדנטיים, שמעבירים את חייהם במסיבות פרועות ובצריכת אלכוהול, קוקאין ורכילות המופצת על ידי בעל הטור סיימון בלקיירן הידוע לקהל בשם "הפטפטן" (Mr. Chatterbox). החבורה מונה את אגאתה רנקבל האקסצנטרית, שחייה הפרועים מובילים אותה לאשפוז בבית חולים פסיכיאטרי. מיילס שנאלץ להימלט מארצו כדי להימנע מהעמדה לדין על היותו הומוסקסואל. סנית', צלם פפראצי, המתעד את אורח חייהם ההולל של אותם צעירים, וג'ינג'ר ליטלג'ון, המחזר הקודם של נינה, שמצליח לחזור לחייה למגינת לבו של אדם. בילויי הצעירים העשירים והנהנתנים מגיעים לקצם עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשפיעה בדרכים הרסניות על כולם.

==הפקה==
הסרט הוא סרטו הראשון של סטיבן פריי כבמאי וכתסריטאי, הוא גם מופיע לרגע בסרט בהופעת קמע כנהג.

זהו הסרט האחרון שבו הופיע השחקן ג'ון מילס, בתפקיד קטן של אורח במסיבה המוקסם מהשפעות הקוקאין.

דמותו של לורד מונומרק מבוססת על איש העסקים הקנדי-בריטי, מקס אייטקן, שהעסיק את אוולין וו ככתב בעיתונו ה"סאנדיי אקספרס".

הפסקול כולל שירים המאפיינים את התקופה, כגון "נינה", "בלוז המאה העשרים", "רקדי, ליידי קטנה" ו"המסיבה נגמרה" המבוצעים על ידי נואל קאוורד. השיר "Mairzy Doats" בוצע על ידי להקת "מרי מאקס", והזמר ויקטור סילבסטר ביצע את "Hear My Song, Violetta".

הסרט הוקרן לראשונה במאי 2003 בפסטיבל קאן, ואחר כך בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בלונדון הוצג הסרט ב-28 בספטמבר 2003, במסגרת אירוע צדקה. בארצות הברית הוקרן הסרט בשנת 2004 במסגרת פסטיבל סאנדנס, וכן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של פורטלנד, בפסטיבל "US Comedy Arts Festival" באספן ובפסטיבל הסרטים בקליבלנד.

==צוות השחקנים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי 2003
Mimivirus

Mimivirus הוא סוג של נגיף הכולל מין יחיד Acanthamoeba polyphaga mimivirus (APMV). הקפסיד של נגיף זה הוא בעל הקוטר הגדול ביותר מבין כל הנגיפים המוכרים. לנגיף זה יש גנום גדול ומורכב ביחס לנגיפים אחרים. חרף הידע המוגבל אודות הנגיף, עורר גילויו עניין רב בשל ההשלכות של מבנהו המורכב שעשוי להתפרש כחוליה החסרה בין נגיפים לחיידקים, או אף כדומיין חדש.

== גילוי הנגיף ==
APMV התגלה באופן מקרי באמבה Acanthamoeba polyphaga, שעל שמה הוא נקרא בשמו המדעי, במהלך מחקר שעסק במחלת הלגיונרים. הנגיף נצפה בצביעת גרם וזוהה בטעות כחיידק גרם חיובי. בעקבות זיהוי זה נקרא Bradfordcoccus, על שם האזור ממנו הגיעה האמבה, ברדפורד בבריטניה. ב-2003 חוקרים מהאוניברסיטה הים תיכונית במרסיי שבצרפת פרסמו מאמר בכתב העת המדעי Science שבו זיהו את המיקרו-אורגניזם כנגיף.

אותה קבוצת מחקר שגילתה את ה-Mimivirus, גילתה בהמשך נגיף גדול מעט ממנו הנקרא Mamavirus וכן את וירופאג' ספוטניק הפוגע בו.

== מבנה ==
נגיף ה-Mimivirus גדול מכל נגיף שהיה ידוע קודם לגילויו, וקוטר הקפסיד שלו 400 ננומטר. סיבים חלבוניים מזדקרים מפני השטח של הקפסיד למרחק של 100 ננומטר, ובכך מגיע קוטרו הכולל של הנגיף לעד 600 ננומטר. בצפייה במיקרוסקופ אלקטרוני נראה הקפסיד בצורת משושה, לפיכך סימטריית הקפסיד היא איקוזהדרלית (icosahedral). לנגיף זה אין מעטפת חיצונית, עובדה המרמזת על כך שהנגיף לא יוצא מן התא המארח באמצעות אקסוציטוזה.

נגיף ה-Mimivirus הוא בעל תכונות משותפות לאלו של נגיפים מקבוצת נגיפי DNA נוקליאוציטופלסמיים גדולים (nucleocytoplasmic large DNA viruses; NCLDV). על פי M. Suzan-Monti, בדומה לנגיפים אלו, גם לנגיף זה יש שכבת ליפידים פנימית המקיפה את מרכזו. ליבתו המרכזית של הנגיף מופיעה כאזור כהה במיקרוסקופ אלקטרוני. הגנום הגדול של הנגיף מצוי באזור זה.

מספר תעתיקי mRNA ניתנים למיצוי מוויריונים. בדומה לנגיפי NCLDVs נמצאו תעתיקים ל-DNA פולימראז ולחלבון הקפסיד. כמו כן נמצאו תעתיקים לשלושה אנזימי אמינואציל tRNA סינתאז, וכן ארבע מולקולות mRNA הייחודיות לנגיף.

== גנום ==
הגנום של נגיף ה-Mimivirus הוא מולקולת DNA דו-גדילית קווית באורך של 1,181,404 זוגות בסיסים. הודות לכך נחשב הגנום שלו כגנום הגדול ביותר של נגיף הידוע למדע, ואף גדול משל חלק מן התאים.

הגנום של הנגיף כולל כ-911 גנים המקודדים לחלבונים. ניתוח של הגנום שלו גילה את נוכחותם של גנים שלא נראו באף נגיף אחר, כדוגמת אמינואציל tRNA סינתאזות, וגנים נוספים שלפני כן סברו שמופיעים רק בגנומים של תאים. כנגיפי DNA גדולים אחרים, Mimivirus כולל מספר גנים האחראיים למטבוליזם של סוכר וחומצות אמינו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hayadan.org.il/the-invender-of-the-big-virus-0206084/ הנגיף הגדול בעולם מגיש: הפלישה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נגיפים
נבחרת ברזיל בכדורסל נשים

נבחרת ברזיל בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של ברזיל. הנבחרת השתתפה ב-16 אליפויות עולם בהן זכתה פעם אחת במדליית הארד (1971) ופעם אחת במדליית הזהב (1994) לאחר ניצחון בגמר הטורניר על סין 96-87.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.fiba.basketball/federation/Brazil נתונים מאתר פיב"א]

==הערות שוליים==

ברזיל
קטגוריה:ברזיל: כדורסל
קטגוריה:נבחרות ברזיל
קטגוריה:ברזיל: ספורט נשים
תו קנייה

תו קנייה ישראלי של "רב-תו"{{תמונה להחלפה}}
כרטיס חיוב ובו תווי קנייה בסך 400 ש"ח
תו קנייה הוא שובר שעליו מצוין ערכו במטבע מסוים, וניתן להשתמש בו לשם תשלום בעסקים המכבדים תו זה. תווי קנייה מופקים ונמכרים על ידי רשתות שיווק, חברות אשראי ועוד. לעיתים משמש התו רק בחנויות של הרשת שהפיקה אותו, ולעיתים הוא מכובד על ידי עסקים נוספים, שהגיעו להסכמה על כך עם הגורם המנפיק.

הגוף המנפיק את תווי הקנייה נהנה ממספר יתרונות:
* אשראי הניתן לו מרוכשי התו, מיום רכישת התו ועד יום מימושו.
* הפניית הרוכשים לחנויות המכבדות את התו, התורמת להגדלת עסקיהן.

פעמים רבות נמכר תו קנייה במחיר נמוך מערכו הנקוב, והנחה זו היא מניע עיקרי לרכישתו. נהוג לתת תווי קנייה כשי לחג, בעיקר על ידי מעסיקים לעובדיהם.

קיים סיכון מסוים ברכישת תווי קנייה, בפרט כאשר מדובר ברכישה בסכום גבוה ולטווח ארוך, והוא סיכון הקריסה של הגורם המנפיק, שהופכת את התווים לחסרי ערך, או פוגעת קשות בערכם.<br />
על מנת להתגונן מפני קריסת מנפיק התווים, נוהגים עסקים המכבדים תווי קנייה להטיל הגבלות שונות, כגון הגבלת סכום הקנייה באמצעות תווים, הגבלת סוגי המוצרים שתמורתם ניתן לשלם בתווים, או כיבוד התווים בסכום הנמוך מערכם הנקוב. הגבלות אלו פוגעות בכדאיות השימוש בתווים.

בדרך כלל לא ניתן להמיר תווי קניה למטבע בו נרכשו, אלא רק להשתמש בהם לרכישת מוצרים ושירותים. תווי קנייה נושאים על פי רוב תאריך תפוגה, שלאחריו אין להם תוקף.

תווי קנייה מופקים בצורה של שטרות נייר, ועקב ערכם הכספי נכללות בהם הגנות שונות מפני זיופים. כן מופקים תווי קנייה בדמות כרטיס חיוב, שעליו מוטבע ערכו של התו. קופות רושמות בחנויות המכבדות את התו יודעות לקרוא כרטיס מגנטי זה ולחייבו בסכום הקנייה. חנויות אינטרנט, כגון אמזון, מפיקות תווי קנייה אלקטרוניים, המכילים קוד שבאמצעותו ניתן לשלם בעת קנייה בחנויות אלה. תווי קנייה כאלה נמסרים לרוכש בדואר אלקטרוני.

==ההיבט המשפטי בישראל==

יש הרואים בעייתיות משפטית בהנפקתם של תווי קנייה, בעיקר בהקשר של עבירה על חוק ניירות ערך. למעשה, מכירת תווי קנייה מהווה הנפקה של כתבי התחייבות או איגרות חוב של מנפיק התווים כלפי הרוכש, המעניקה לו זכות לקבלת תמורה ספציפית, נקובה בסכום, ובעלת תוקף למימוש הזכות. לעומת זאת, על פי חוק ניירות ערך, נדרש פרסום של תשקיף בעת הצעת מכר של איגרות חוב לציבור, כאשר כמות נמעני ההצעה (ניצעים) עולה על 35.

כאשר חברה שהיא חברה ציבורית מנפיקה תווי קנייה, עולה בעייתיות נוספת הקשורה לגילוי נאות של עסקי החברה כלפי ציבור המשקיעים. למשקיעים בחברה חסר מידע מהותי לגבי גובה החוב הכולל שלה בגין תווים אלה, וזאת מכיוון שהחברה לא מפרסמת מידע שוטף בדבר כמות התווים שהונפקו על ידה או נפרעו ושולמה תמורתם בכל רגע נתון, כמקובל לגבי איגרות חוב שנרשמו למסחר בבורסה.

על תווי קנייה שיונפקו החל מ-1 ביולי 2014 יחול סעיף 14ח לחוק הגנת הצרכן, הקובע שתוקפו של תו קנייה יהיה לחמש שנים לפחות, ושערכו של תו קנייה יהיה אחיד בכל העסקים המכבדים אותו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.consumers.org.il/?catid={E1A2E80F-480B-409A-9927-644B4370C931} תווי קניה, גיפט קארד ושוברי זיכוי - תשובות לשאלות וטיפים לצרכנים], באתר המועצה הישראלית לצרכנות
* 
* 
* רונן עדיני, [https://web.archive.org/web/20130929131318/http://ronenadini.co.il/news/news.aspx?newsId=42 תווי קניה כנייר ערך – המבחן המשפטי], 25 ביולי 2005
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסחר
קטגוריה:אמצעי תשלום
שפנדאו (רובע)

שפנדאו (גרמנית: Spandau) הוא אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את העיר ברלין, בירת גרמניה.
== גאוגרפיה ==
רובע שפנדאו שוכן בצפון-מערב ברלין. כל השכונות המרכיבות את שפנדאו שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במערב ברלין. רובע שפנדאו גובל ברבעים רייניקנדורף, שרלוטנבורג-וילמרסדורף ושטגליץ-צלנדורף ממזרח, ובמדינת ברנדנבורג ממערב. רובע שפנדאו לא הושפע מרפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001, כיוון שבאותה העת התגוררו בו למעלה מ-200,000 תושבים.

רובע שפנדאו הוא הרביעי בשטחו מבין רובעי ברלין; אוכלוסייתו היא הקטנה ביותר בברלין, והדלילה ביותר אחרי רובע טרפטו-קפניק. הרובע מורכב מ-9 שכונות:
* שפנדאו (Spandau)
* האזלהורסט (Haselhorst)
* זימנסשטאדט (Siemensstadt)
* שטאקן (Staaken)
* גאטו (Gatow)
* קלאדו (Kladow)
* האקנפלדה (Hakenfelde)
* פאלקנהאגנר פלד (Falkenhagener Feld)
* וילהלמשטאדט (Wilhelmstadt)

השכונה המאוכלסת ביותר היא שטאקן, בה חיים כמעט חמישית מתושבי הרובע.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ברלין: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1920
מרצאן-הלרסדורף

מרצאן-הלרסדורף (Marzahn-Hellersdorf) הוא אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את העיר ברלין, בירת גרמניה.

רובע מרצאן-הלרסדורף נוצר כתוצאה מרפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001. הרובע נוצר מחיבור של הרבעים לשעבר מרצאן והלרסדורף. כל השכונות המרכיבות את הרובע שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במזרח ברלין. הרובע שוכן בצפון-מזרח העיר והוא גובל ברבעים טרפטו-קפניק מדרום, ליכטנברג ממערב ובמדינת ברנדנבורג מצפון וממזרח.

רובע מרצאן-הלרסדורף מורכב מ-5 שכונות:
* מרצאן (Marzahn)
* ביסדורף (Biesdorf)
* קאולסדורף (Kaulsdorf)
* מאלסדורף (Mahlsdorf)
* הלרסדורף (Hellersdorf)

למעלה מ-40% מתושבי הרובע מתגוררים במרצאן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ברלין: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
הזרקת דואר אלקטרוני

הזרקת דואר אלקטרוני (באנגלית: E-mail injection) היא פרצת אבטחה שעלולה להתקיים ביישומי אינטרנט המשמשים לשליחת הודעות דואר אלקטרוני. 

בדומה להזרקת SQL, הזרקת דואר אלקטרוני היא כינויה של משפחה שלמה של פרצות המאפשרות למשתמש זדוני לשלוח אלפי הודעות דואר אלקטרוני לרשימת כתובות כרצונו באמצעות יישום וובי פשוט השולח דואר אלקטרוני דוגמת ספר האורחים של אתר מסוים, או טופס אלקטרוני אחר המשתמש בדואר אלקטרוני כאמצעי השליחה. 

פרצות מסוג זה משמשות לרוב שולחי דואר זבל אלקטרוני המנצלים את האתרים הפרוצים כדי להפיץ ספאם תחת מסווה של אתר תמים.

==קישורים חיצוניים==
* טוני ספנסר, [http://www.tonyspencer.com/2005/12/15/email-injection-exploit-through-a-php-contact-form/ Email injection exploit through a PHP contact form] 
* דיימון קוהלר, [http://www.damonkohler.com/2008/12/email-injection.html Email Injection] 

קטגוריה:סוגי התקפות קיברנטיות
קטגוריה:דואר אלקטרוני
תנועה מרכזית, סגורה, בלתי-מעוגלת

תנועה מרכזית סגורה ובלתי מעוגלת מסומנת באלפבית פונטי בינלאומי באות I לטינית קטנה עם קו חוצה / ɨ / ומשמשת במספר שפות טבעיות, בעיקר שפות סלאביות.

בשפה הרומנית יש שתי אותיות, Î ו-Â, המבטאות פונמה זו.<ref></ref>

בשפה הרוסית פונמה זו מבוטאת על ידי האות Ы.

התנועה קיימת גם בשפות פולנית, פורטוגזית ובניבים מסוימים של שוודית, אך בשפות אלה אין אות מיוחדת לביטויה.
==הערות שוליים==

קטגוריה:גובה תנועות
מייקל שדסון

מייקל שדסון (באנגלית: Michael Schudson; נולד ב-3 בנובמבר 1946) הוא סוציולוג אמריקני המתמחה במחקר העיתונאות, ההיסטוריה שלה, והתרבות הסובבת אותה.
== חייו ==
שדסון גדל במילווקי שבויסקונסין, ולמד לתואר ראשון בקולג' סוורטמור. הוא המשיך לקבלת תואר דוקטור בסוציולוגיה באוניברסיטת הרוורד. משנת 1976 היה חבר סגל זוטר באוניברסיטת שיקגו, ובשנת 1980 הצטרף לסגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו שם שימש כמרצה לסוציולוגיה ותקשורת. כיום שדסון הוא פרופסור בבית הספר לעיתונאות של אוניברסיטת קולומביה.

נכון ל-2022, כתב שדסון אחד-עשר ספרים, וערך ארבעה ספרים, הנוגעים להיסטוריה ולסוציולוגיה של העיתונאות, הפרסום והזיכרון הקולקטיבי בארצות הברית ובעולם<ref></ref>. כן כתב מאמרים רבים בנושאים אלו. שדסון זכה להכרה אקדמית ולפרסים רבים ביניהם פרס עמיתי מקארתור.

=== הפיכת אובייקט תרבותי למרכזי ===
שדסון בוחן כיצד הופך אובייקט תרבותי למרכזי, לאובייקט שיש לו כוח להשפיע ולעצב את המחשבה שלנו. שדסון מזהה חמישה גורמים שמסבירים מתי חפץ תרבותי מסוים יישאר בזיכרון שלנו ויועיל לנו. לפי שדסון, תנאי ראשון הוא תנאי הזמינות של החפץ או האובייקט התרבותי. השני הוא תנאי הכוח הרטורי של האובייקט כטקסט. תנאי השלישי זה תנאי ההד (הרלוונטיות) של האובייקט בקרב הקהל. תנאי רביעי הוא תנאי המיסוד. תנאי זה נוגע ליכולת של מוסדות חברתיים כמו ארגוני חדשות או משרדים ממשלתיים לשמר אובייקט תרבותי. תנאי חמישי ואחרון הוא תנאי הנחישות והכוונה עד כמה האובייקט נוכח בחיים שלנו ועד כמה הטקסט הזה הוא חלק מהפעילות שלנו, ואם הוא מעורב וקשור במה שאנחנו עושים ומכוון אותנו לפעול באופן מסוים. שדסון מזהה פרסומות וספרי ייעוץ מחד וטקסטים דתיים מאידך כאובייקטים תרבותיים נחושים<ref></ref>.

==ספריו==
<DIV dir=ltr>
*Discovering the News: A Social History of American Newspapers (1978). 
*Advertising, the Uneasy Persuasion (1984). 
*'When? Deadlines, Datelines, and History' in Reading the News (1986) ed. Robert K. Manoff. 
*Rethinking Popular Culture: Contemporary Perspectives in Cultural Studies (1991) editor with Chandra Mukerji. 
*Watergate in American Memory: How We Remember, Forget and Reconstruct the Past (1992). 
*The Power of News (1995). 
*The Good Citizen: A History of American Civic Life (1998). 
*The Sociology of News (2003). 
*Why Democracies Need an Unlovable Press (2008). 
</DIV>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.journalism.columbia.edu/cs/ContentServer/jrn/1165270051276/JRN_Profile_C/1165270082820/JRNFacultyDetail.htm פרופיל מרצה באוניברסיטת קולומביה]
* [http://arquivo.pt/wayback/20090715051205/http://communication.ucsd.edu/PeoplePages/MichaelSchudson.html פרופיל מרצה באוניברסיטת סן דייגו]
==הערות שוליים==

קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי תקשורת המונים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:בוגרי מכללת סווארת'מור
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
הליגה לשחרור לאומי

הליגה לשחרור לאומי בפלסטין (בערבית: عصبة التحرر الوطني في فلسطين) הייתה מפלגה קומוניסטית ערבית שפעלה בפלשתינה-א"י בתקופת המנדט הבריטי, בין השנים 1943–1948.

המתחים הלאומיים בתוך המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (פק"פ) בין היהודים לערבים הגיעו לידי פיצוץ בשנת 1943 וכתוצאה מכך המפלגה התפצלה, כאשר החברים הערבים פרשו והקימו את הליגה לשחרור לאומי בעוד החברים היהודים נותרו בפק"פ. בין מייסדי הליגה נמנו אמיל תומא, תופיק טובי, אמיל חביבי, פואד נסאר, חנא נאקרה ובולוס פרח.

כשם שהפק"פ התקרב לציונות כך גם הליגה התקרבה ללאומנות הערבית. האסיפות של הליגה קושטו בדגלים ערביים, ודובריה דרשו את הפסקת העלייה ומכירת קרקע ליהודים. נציגים של הליגה צורפו לחזית הערבית בחיפה ולחזית ביפו. עם זאת, הליגה תמכה בשיתוף פעולה עם יהודים אנטי ציוניים והתנגדה מסיבות פרקטיות לחרם על תוצרת יהודית. אנשי הליגה קיימו קשרים עם אנשי המופתי אמין אל-חוסייני. 

תחילה שללה הליגה את תוכנית החלוקה, אולם קראה למשא ומתן עם היהודים להקמת מדינה דו-לאומית פדרלית על בסיס דו"ח המיעוט של ועדת אונסקו"פ, כדי למנוע שפיכות דמים.

לאחר שברית המועצות הביעה תמיכה בתוכנית החלוקה שינתה הליגה את עמדתה ותמכה בתוכנית. בטרם המלחמה כבר נקטה עמדה נגד הוועד הערבי העליון וקראה לערבים להשלים עם היהודים ולא להילחם בהם, ובמהלך המלחמה שיתפו אנשיה פעולה עם ישראל במסירת מידע ואף התנדבו לבצע פעולות חתרנות וחבלה מעבר לקווים. בוועדות הלאומיות שהוקמו עם פרוץ מלחמת העצמאות לא שולבו חברי הליגה.

עם כיבוש נצרת התירה ישראל הקמת סניף של הליגה בעיר ונמסרה בידיה ארגון של לשכת העבודה בעיר. אנשי הליגה המשיכו במהלך ההפוגה השנייה לקרוא להסגת חיילי צבאות ערב מארץ ישראל והקמת המדינה הערבית לצד המדינה היהודית, בהתאם לתכנת החלוקה.

לאחר מלחמת העצמאות חברי הליגה שנשארו בישראל התאחדו עם חברי הפק"פ והקומוניסטים העבריים, והקימו את המפלגה הקומוניסטית הישראלית. חברי הליגה שנשארו ביהודה ושומרון ומזרח ירושלים הצטרפו למפלגה הקומוניסטית הירדנית. אנשי הליגה התנגדו ליזמה של המלך עבדאללה לסיפוח יהודה ושומרון לירדן, כמו רבים בעולם הערבי. פעולותיהם הראשונות לאחר מלחמת 1948 התבטאו בארגון הפגנות כנגד כוונת הסיפוח לירדן.

במהלך שנות החמישים התנועה הריצה מספר אישים כמועמדים בבחירות המקומיות ביהודה ושומרון, ובשיא כוחה בשנים 1957-1956, הצליחה אף להוביל למינוי של בעל בריתה עבד אל-קאדר אל-צלאח, כשר החקלאות בשלטון הירדני. עם זאת, בתגובה לאתגר שהציבו בפני הממשל הירדני, ביום 25.4.1957 הכריז חוסיין, מלך ירדן, על הוצאת כלל המפלגות הפוליטיות מחוץ לחוק, וביניהן המפלגה הקומוניסטית. בעקבות הצו הופסקה פעילותה הגלויה של המפלגה בשטחי יהודה ושומרון, עד לאחר מלחמת ששת הימים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מפלגות קומוניסטיות בישראל וביישוב
קטגוריה:החברה הפלסטינית בארץ ישראל המנדטורית: פוליטיקה
קטגוריה:מפלגות ותנועות פלסטיניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1943