OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קרל פאלק

קרל אנתוני פאלק-גרמר (באנגלית: Carl Anthony Falk-Gramer; לבית פאלק; נולד ב-17 באוגוסט 1980 בסטוקהולם) הוא כותב שירים, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי שוודי שעבד עם אמנים בין-לאומיים כמו דמי לובאטו, ואן דיירקשן, , ניקי מינאז', אלי גולדינג, מדונה, אביצ'י, אריאנה גרנדה, צ'ארלי פות', ג'ייסון דירולו, וסטלייף, הילרי דאף ואיגי אזליה.<ref></ref>

== ביוגרפיה וקריירה ==
כתלמיד, פאלק למד בבית הספר למוזיקה של אדולף פרדריק בסטוקהולם. לאחר מכן, הוא הצטרף ל-"The Location" ב-2002, חברת הפקה והוצאה חדשה שהוקמה על ידי חברי צ'יירון לשעבר, כריסטיאן לונדין, אנדראס קרלסון וג'ייק שולץ, כשהם שוכרים את אולפני צ'יירון לשעבר. פאלק עזב את "The Location" ב-2007 והתמקם מחדש בלוס אנג'לס באפריל 2010 כדי לחבור לרמי יעקב וסטיב אנג'לו (Swedish House Mafia).<ref></ref> בשנת 2015, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית על Rebel Heart כאשר השתתף בכתיבת השיר "Devil Pray".<ref></ref><ref></ref> בנוסף לכך, השתתף ביצירת שני שירי הדמו "Addicted" ו-"Borrowed Time" שנכללו במיני-אלבום דמו בעל אותו השם, שהופץ באותה העת.<ref></ref><ref></ref>

בין היתר, עבד על הלהיט "Starships" של הראפרית ניקי מינאז', שזכה להצלחה בין-לאומית.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים שוודים
קטגוריה:פזמונאים שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1980
פרנק לבוף

פרנק אלן ג'יימס לבוף (בצרפתית: Frank Alain James Lebœuf; ידוע כפרנק לבוף, נולד ב-22 בינואר 1968 במרסיי שבצרפת) הוא שחקן קולנוע צרפתי וכדורגלן עבר ששיחק בעמדת הבלם. לזכותו של לבוף 50 הופעות במדי נבחרת צרפת.

==קריירה ככדורגלן ==
לבוף נולד במרסיי וגדל בסן-סיר-סור-מר. אביו, מאמן סטאד רן לשעבר, הכיר לו את הכדורגל, ולבוף החל את הקריירה שלו ב-1986 בליגות הנמוכות בצרפתיות. לבוף עבר לסטאד לאבאל ב-1988 ולאחר מכן לשטרסבורג ב-1991, שם שיחק עד 1996. בשלב זה הוא עבר למועדון האנגלי צ'לסי תמורת 2.5 מיליון ליש"ט. הוא שיחק בצ'לסי בין השנים 1996-2001. במהלך שנותיו במועדון, הוא שיחק בלמעלה מ-200 משחקים וכבש 24 שערים בכל המסגרות. כמו כן, הוא זכה בשני גביעי אנגליה, גביע הפוטבול ליג וגביע אירופה למחזיקות גביע. לאחר שעזב את צ'לסי, הוא עבר לשחק באולימפיק מרסיי ולבסוף סיים את הקריירה שלו בקטר.

פרנק לבוף היה שחקן מפתח בנבחרת צרפת בסוף שנות ה-90. הוא שיחק 50 משחקים עבור צרפת, וכבש ארבעה שערים. שניים מהשערים הללו נכבשו במשחק אחד במסגרת מוקדמות יורו 1996 מול נבחרת אזרבייג'ן, ועזרו לצרפת לנצח 0-10. לבוף היה שותף לזכייתה של צרפת במונדיאל 1998, ואף הופיע במשחק הגמר בו ניצחה צרפת בתוצאה 0-3 את נבחרת ברזיל.

== קריירת משחק ==
בשנת 2001, בזמן שעדיין שיחק כדורגל בצ'לסי, הופיע לבוף בסרט מחיר הניצחון. לאחר פרישתו מכדורגל מקצועי, הוא בילה שנתיים בלוס אנג'לס ושיחק בקבוצת החובבנים הוליווד יונייטד. במהלך תקופה זו, הוא למד משחק במכון לי שטרסברג במערב הוליווד וזכה במשרת המשחק הראשונה שלו כפרשן טלוויזיה תמורת צ'ק שכר בסך 100 דולר, שאותו הוא שומר למזכרת. מאז, לבוף שיחק במספר הצגות תיאטרון בצרפת. בשנת 2014, הוא גילם לוחם התנגדות צרפתי בסרט מלחמת העולם השנייה "Allies" ורופא בסרט הביוגרפי של סטיבן הוקינג, "התאוריה של הכול".

==תארים==
* מועדונים
** מגן הקהילה: 2000
** הסופר קאפ האירופי: 1998
** גביע הפוטבול ליג: 1997/1998
** הגביע האנגלי: 1996/1997, 1999/2000
** גביע אירופה למחזיקות גביע: 1997/1998
** גביע האינטרטוטו: 1995
* נבחרת
** מונדיאל 1998: 1998
** יורו 2000: 2000
** גביע הקונפדרציות: 2001

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני א-סד
קטגוריה:כדורגלני שטרסבורג
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1968
יחסי איראן–קובה

יחסי איראן–קובה, המאופיינים בשיתוף פעולה כלכלי ודיפלומטי, הם יחסים בילטרליים ידידותיים למדי. לאיראן ישנו מאזן מסחרי פרודוקטיבי עם קובה. שתי הממשלות חתמו על מסמך לחיזוק שיתוף הפעולה בהוואנה, בירת קובה, בינואר 2006.<ref name="ge"></ref> נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד כינה את היחסים "איתנים ומתקדמים" בשלושת העשורים האחרונים.<ref>[http://www2.irna.ir/en/news/view/menu-3/0806037601194249.htm President urges Tehran-Havana cooperation in NAM - Irna] </ref>
נשיא איראן [[עלי ח'אמנאי (משמאל) בפסגה השמינית של המדינות הבלתי-מזדהות בהארארה, זימבבואה, עם נשיא קובה פידל קסטרו.]]
פידל קסטרו (מימין) ו[[חסן רוחאני ב-2016]]
על פי ה-Christian Science Monitor, היחסים בין המדינות החלו להתהדק "כבר כמה שנים לפני עלייתו של אחמדינז'אד לנשיאות".<ref name="csmon"></ref>

== מסחר ==
במסמך שנחתם בין המדינות בינואר 2006 הרחיבו איראן וקובה את שיתוף הפעולה ביניהן בתחומי המסחר, בנקאות, חקלאות, בריאות ותרבות. שתי המדינות אף הצהירו כי ירחיבו את שיתוף הפעולה בתחומי תעשיית הסוכר, דיג, ביוטכנולוגיה, ספורט, תחבורה, פרויקטי פיתוח, השקעות, תיירות, טכנולוגיית מידע, תקשורת ומשאבי מים.<ref name="ge" />

המסמך מצהיר שאיראן וקובה יספקו יותר מתקנים בשיתוף פעולה בנקאי במטרה לקדם קשרים כלכליים ומסחריים ולעשות שימוש ביכולות מדעיות, מחקריות ותעשייתיות הדדיות. בשנת 2006 הגיע המסחר בין שתי המדינות להיקף של 5 מיליון דולר.<ref name="ge" />

בשנת 2008 העניקה איראן לקובה מסגרת אשראי של 200 מיליון אירו לביצוע מספר פרויקטים שונים; חלק גדול מהכסף מימן ייבוא קובני של קרונות רכבת, הן למשא והן לנוסעים.<ref name="fars"></ref>

== אנרגיה גרעינית ==
קובה תומכת בתוכנית האיראנית לפיתוח טכנולוגיה גרעינית למטרות שלום,<ref name="fars" /> אם כי המדינות הסכימו לעצור את הפצת הנשק הגרעיני. נשיא קובה לשעבר פידל קסטרו דיבר בהערצה על כך שאיראן "מגדילה את יכולתה להילחם במעצמות גדולות מדי יום".<ref name="csmon" />

== ראו גם ==
* יחסי החוץ של איראן
* יחסי החוץ של קובה

== הערות שוליים ==

קובה
איראן
איסור אכילת מנחת כהן

איסור אכילת מנחת כהן הוא מצוות לא תעשה מתרי"ג מצוות, לפיה קיים איסור לאכול כל מנחה שכהן מקריב.

== מקור ושורשי המצווה ==
בספר ויקרא נאמר:

כתב ספר החינוך כי כוונת הקורבנות הם כדי לעורר את לב המקריב, ומכיוון שלכהן יש חלק בקורבנות המנחה, אם יאכל את מנחתו תחושתו תהיה מעין מי שאופה סתם פת לצורכו, כיוון שלבסוף הוא אוכל אותה. וכדי לעורר את לב הכהן המקריב יש צורך לאסור את אכילת המנחה, בין על ידו ובין על ידי שאר הכהנים מכיוון שבמקרה כזה, הוא יאכל את מנחותיהם והם את מנחותיו ושוב יראה הדבר בעיניו כאילו הוא עושה לצורך עצמו.<ref></ref>

== דיני המצווה ==

מנחת כהן זכר אסורה באכילה ומקטירים אותה כולה. בכלל זה: מנחת חנוך ומנחת חביתין וכן כהן שהביא מנחת חוטא או מנחת נדבה כולן נשרפות על גבי המזבח בשלמותם.<ref></ref>

במנחת חוטא של כהן ישנה מחלוקת במשנה: לדעת תנא קמא דינה ככל שאר המנחות של כהן ומוקטרת כולה ולדעת רבי שמעון קומצים את המנחה ומקטירים את הקומץ לבד ואת שאר המנחה לבד.

בברייתא במסכת סוטה לומדים שבת כהן שנשאת לישראל מנחתה נאכלת ובת ישראל שנשאת לכהן מנחתה אינה נאכלת. אמנם, בבת ישראל שנשאת לכהן, קומצים את המנחה והקומץ קרב בפני עצמו מפני שיש גם לו וגם לה חלק במנחה. שיירי המנחה מפוזרים על גבי הדשן<ref></ref>.

איסור זה חל על גברים ונשים בשווה. אדם שעבר על האיסור ואכל כזית מנחת כהן, לוקה. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצוות לא תעשה
יחסי איראן–וייטנאם

יחסי איראן–וייטנאם הם היחסים הבילטרליים בין איראן לבין וייטנאם, אשר כוננו רשמית ב-1973. לאיראן יש שגרירות בהאנוי ולווייטנאם שגרירות בטהראן.

== היסטוריה ==

=== ימי הביניים ===
סוחרים פרסיים התיישבו באזור וייטנאם במהלך המאה ה-15 והקימו מספר קשרים כלכליים באותה תקופה.

אלכסנדר דה רודס , שעיצב את האלפבית הלטיני הווייטנאמי המודרני, נפטר באספהאן, איראן.<ref></ref> מאז מותו היה קברו מוקד עלייה לרגל עבור וייטנאמים רבים שראו בו את האב המייסד של האלפבית הווייטנאמי המודרני ומגן המורשת הווייטנאמית.<ref></ref> קברו הורחב מאוחר יותר עם כתובות בצרפתית, וייטנאמית, אנגלית ופרסית.

=== לפני המהפכה האיראנית ===
היחסים בין וייטנאם לפרס לא היו קיימים בשל מלחמת וייטנאם. פרס הייתה מדינה פרו-מערבית, בעוד וייטנאם הייתה מחולקת בין הצפון הקומוניסטי לדרום הרפובליקני.

=== לאחר המהפכה ===
לאחר המהפכה האיראנית, בו עלה האייתוללה רוחאללה ח'ומייני לשלטון במקום מוחמד רזא שאה פהלווי הפרו-מערבי, כוננו היחסים בין איראן לווייטנאם, לאחר איחוד וייטנאם תחת הצפון.

שלושה נשיאים איראנים ביקרו בווייטנאם: אכבר האשמי רפסנג'אני ב-1995, מחמוד אחמדינז'אד ב-2012 וחסן רוחאני ב-2016.<ref name=":0"></ref>

במהלך ביקור רוחאני התחייבו שתי המדינות להגביר את הסחר העתידי ביניהן לשני מיליארד דולר.<ref name=":0" />

== ראו גם ==
* יחסי החוץ של איראן
* יחסי החוץ של וייטנאם

== הערות שוליים ==

וייטנאם
איראן
גילברטית

גילברטית (ידועה גם כקיריבטי) היא שפה אוסטרונזית המדוברת בעיקר בקיריבטי, שייכת לענף המיקרונזי של השפות האוקיאניות. השם קיריבטי מגיע מההגייה המקומית של השם "גילברטס" לפי הפונולוגיה הגילברטית. המקור לשם "גילברטס" הוא משנת 1820, כאשר האדמירל הרוסי אדם יוהאן פון קרוזנשטרן שינה את שמם של האיים ל"les îles Gilbert" (בצרפתית), איי גילברט, על שמו של קפטן תומאס גילברט אשר חצה את האיים בשנת 1788.

למעלה מ-96% מתוך 119,000 האנשים, החיים בקיריבטי, מדברים גילברטית, וכן רבים מתושבי נוי (טובאלו), האי רבי (פיג'י), ואיים אחרים אליהם הועברו תושבי קיריבטי (איי שלמה, ונואטו), או היגרו (בעיקר לניו זילנד והוואי).

בשנת 2020 בית הספר פינלייסון פארק באוקלנד הפך לבית הספר הראשון בניו זילנד שהקים יחידה ללימוד גילברטית.

בשפה הגילברטית ישנם שני ניבים עיקריים, צפוני ודרומי. ההבדל העיקרי ביניהם הוא בהגייה של מספר צלילים. לגבי איי בוטאריטארי קיים ניב ייחודי, השונה מהקיריבטי הסטנדרטי הן באוצר מילים והן בהגייה.

בגילברטית 10 תנועות ו-13 עיצורים.
{| class=wikitable style=text-align:center; style="float: center;"
|+תנועות בגילברטית
|
! colspan=2 | אחורית
! colspan=2 | קדמית
|-align=center
! סגורה
| width="12px" style="border-left: 0"|u uː||width="12px" style="border-right: 0"|
| width="12px" style="border-left: 0"| ||width="12px" style="border-right: 0"|i iː
|-align=center
! אמצעית
| width="12px" style="border-left: 0"|o oː||width="12px" style="border-right: 0"|
| width="12px" style="border-left: 0"| ||width="12px" style="border-right: 0"|e eː
|-align=center
! פתוחה
| width="12px" style="border-left: 0"| ||width="12px" style="border-right: 0"|a aː
| colspan=2 |
|}

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20060321140705/http://www.websters-online-dictionary.org/translation/Gilbertese/ מילון אנגלי-גילברטי] 
* [https://www.languagesandnumbers.com/how-to-count-in-gilbertese/en/gil/ איך לספור בגילברטית] 
* [https://core.ac.uk/reader/234721180 היבטים של הדקדוק הקיריבטי] 
* [https://www.trussel.com/kir/dic/dic_a.htm מילון אנגלי-קיריבטי משולב] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפות אוסטרונזיות
קטגוריה:קיריבטי
Off My Face

Off My Face הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר־יוצר הקנדי ג'סטין ביבר לאלבום האולפן השישי שלו, Justice. השיר נכתב על ידי ביבר בשיתוף עם צוות דרים-לאב , טיה סקולה וג'ייק טורי, ויצא לאור ב-19 במרץ 2021 על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם, בתור השיר הרביעי באלבום.

== לחן ומילים ==
"Off My Face" הוא שיר בלדה רומנטי אשר נכתב בסולם אה מז'ור, באורך 2:36 ובעל קצב של 93 פעימות לדקה<ref></ref>. המבקרים השוו אותו אל השיר "Mrs. Robinson" של צמד המוזיקאים האמריקאי סיימון וגרפונקל ואל השיר "Love Yourself" של ביבר מ-2015<ref></ref><ref></ref><ref></ref>. בשיר, בליווי מנגינה של גיטרה עדינה, מבטא ביבר את מה שהאהבה לימדה אותו וכיצד עזרה לו לגלות את מטרתו בחיים<ref></ref>. השיר האקוסטי תואר על ידי NME כ"עליז" שסובב סביב אשתו של הזמר, היילי ביבר<ref></ref>.

"Off My Face" מתאר את כברת הדרך שעברו בני הזוג במערכת היחסים שלהם<ref></ref>, והוא תואר על ידי כריס דה-וויל מ-Stereogum כבעל לשון מטאפורית שיכולה להיתפש כהתבטאות לגבי מין אוראלי.

== קבלה ==
אנה קלרה ריביירו מ-PopMatters כתבה כי השיר "מעוצב להפליא" ומציג את ביבר במיטבו. מבקר הבילבורד ג'ייסון ליפשוץ דירג את "Off My Face" במקום השביעי מבין שירי האלבום ותיארו כ"טייק ווקאלי בעל משמעות רצינית"<ref></ref>. אליסון סטיוארט מהוושינגטון פוסט תיארה אותו בתור "הבן דוד הרחוק" של שירו של דה ויקנד מ-2015, Can't Feel My Face<ref></ref>. גל אוחובסקי ממאקו כינה אותו "בלדה שמגיעה כמעט עד ג'וש גרובן"<ref></ref>, בעוד ראוויה קמאייר ממגזין פיצ'פורק כתבה כי הוא מהביצועים הווקאליים הבולטים ביותר של הזמר, וכי הוא מתוק ומשכנע לחלוטין, למרות הקלישאה שבו.

== הצלחה מסחרית ==
עם יציאתו של Justice, העפיל "Off My Face" אל מקום 5 במצעד בניו זילנד<ref></ref>, מקום 15 בדנמרק<ref></ref>, 42 באוסטרליה<ref></ref>, 25 בקנדה<ref></ref>, 40 בשוודיה<ref></ref>, 40 באיסלנד<ref></ref>, 35 בדרום קוריאה<ref></ref>, ו-64 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית<ref></ref>. ב-4 בנובמבר 2022, הוענק לשיר הסמכת זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.

== ביצועים ==
ביבר ערך את הביצוע הראשון של "Off My Face" בלייב ב-14 באפריל 2021, במהלך הקונצרט שלו, "Live from Paris", אשר צולם במלון קריון, בפריז שבצרפת, שם הוא ביצע כמה מהרצועות האחרונות של האלבום<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>. כמו כן, ביבר ביצע את השיר במהלך הופעותיו במסגרת סבב ההופעות הרביעי שלו, Justice World Tour<ref></ref>.

=== גרסאות כיסוי ===
ב-10 במאי 2021, פרסמה הזמרת הדרום קוריאנית, IU , קליפ בן חצי דקה במהלכו היא שרה חלקים מהשיר בביצוע אקוסטי ובליווי גיטרה<ref></ref>. ב-22 באוקטובר פרסמה הזמרת גרסת כיסוי מלאה ל"Off My Face"<ref></ref><ref></ref>.

ב-31 באוגוסט 2021, ביצע את השיר הזמר הדרום קוריאני ג'ונגקוק, חבר הלהקה הדרום קוריאנית BTS<ref></ref>.

ב-30 במאי 2022, יצאה גרסת כיסוי של הזמר Heeseung מהלהקה הדרום קוריאנית Enhypen <ref></ref><ref></ref><ref></ref>. ואמר כי "'Off My Face' הוא שיר שאני נהנה להאזין לו לעיתים קרובות, פרי יצירתו של אמן שאני מאוד מכבד"<ref></ref>.

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!ארצות הברית (RIAA)
|זהב
|500,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:שירי ג'סטין ביבר
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'סטין ביבר
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירי זהב בארצות הברית
בית הממשל הצבאי בחברון

בית הממשל הצבאי הוא מצודת טיגארט בעיר חברון ששימש את גורמי המשטר השונים בחברון, בהם משטרת המנדט, המטרה הירדנית והממשל הצבאי הישראלי. הבניין, ששימש את ראשוני מתיישבי היישוב היהודי בחברון, הוחרב במהלך האינתיפאדה השנייה.

==היסטוריה==
המבנה הוקם כמצודת טיגארט בשנות השלושים של המאה העשרים, לשימוש משטרת המנדט<ref></ref>. לאחר השתלטות ירדן על חברון ב-1948, הפך המבנה למטה של המשטרה הירדנית והמשמר הלאומי הירדני. עם כיבוש יהודה ושומרון בידי ישראל במלחמת ששת הימים, הוסב המבנה לשימוש הממשל הצבאי הישראלי.

בפסח 1968 שכרה קבוצה שהורכבה מאנשי התנועה למען ארץ ישראל השלמה, המטה להחזקת השטחים, ותלמידים מישיבת מרכז הרב, את מלון "פארק" בחברון, במטרה לחדש את היישוב היהודי בחברון. הקבוצה מנתה בין היתר את הרב משה לוינגר, הרב אליעזר ולדמן, אליקים העצני והסופר אהרן אמיר. לאחר פסח לא הראתה הקבוצה סימן שכוונתם לעזוב את המלון.

במאי החלו מחאות מאישי ציבור ערבים בעיר על ההתיישבות. בי"ד באייר דנה ממשלת ישראל בנושא וקיבלה החלטה ליישב יהודים בסביבות העיר עצמה, בנפרד מתושביה הערביים, באמצעות הקמת שכונה עירונית יהודית על גבעה ממזרח לעיר. הממשלה החליטה כי עד להקמת השכונה, יעשו כל הסידורים הנדרשים לשמירת ביטחונם של המתנחלים דיירי 'מלון פארק', כולל העברת למתחם אחר. בעקבות כך הורה שר הביטחון משה דיין לתושבים לעבור אל מתחם בניין הממשל הצבאי.

קבוצת המתנחלים התגוררה במתחם במשך כשנתיים עד לאכלוס קריית ארבע, באלול תשל"א (1971).

המבנה שימש את צה"ל עד להסכם חברון ב-1997, אז הועבר לרשות הפלסטינית.

ב-30 ביוני 2002, במהלך מבצע חומת מגן, פוצץ המבנה בידי צה"ל על מנת לפנות מחבלים שהתבצרו בו<ref></ref>.

==לקריאה נוספת==
* עדינה אמיתי, בואי חברונה - סיפורה של ציפי לבני (ז"ל) וחידוש ההתיישבות בחברון, הוצאת עלים, תשפ"ב. 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.mapah.co.il/tegart-hebron-police-05/ פרויקט טיגארט – תחנת משטרת חברון (מצודת טיגארט)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצודות טגארט
קטגוריה:חברון: מבנים
קטגוריה:היישוב היהודי בחברון: היסטוריה
לזניית מצה

לזניית מצה, ידועה גם כמצנייה (באנגלית: Matzagna),<ref name="Delish 1"></ref> היא גרסה יהודית של לזניה, העשויה משכבת דפי מצה עם רוטב עגבניות או בשאמל וגבינות שונות. מקורה ביהדות איטליה, והיא פופולרית בישראל, בארצות הברית ובשאר יהדות התפוצות. לזניית מצה דומה למאכל הקרוי מינה, שמקורו יהודי ספרדי, אך המילויים של המינה הם שונים (בדרך כלל מבשר ומילוי תרד ופטה).<ref name="The New York Times 1"></ref>

== רקע ==
במהלך חג הפסח אוסרת ההלכה יהודית על אכילת חמץ בפסח.<ref></ref> בהתחשב בהגבלות אלו, חלק מהאנשים הכינו לזניה על ידי החלפת פסטת דפי הלזניה המסורתית במצה. יש אנשים שמחליפים גבינת קוטג' או גבינת חקלאים ונמנעים מגבינת ריקוטה בפסח מכיוון שקשה למצוא זנים כשרים לפסח.<ref name="Kveller"></ref><ref name="Allrecipes"></ref>

== היסטוריה ==
לזניית מצה היא גרסה יהודית איטלקית של מסורת קולינרית ספרדית עתיקה בהרבה של פשטידות פסח הנקראות מינאס. המינאס מורכבות מדפי מצה בשכבות עם מרכיבים מלוחים, ומוגשת אפויה. בחלק מהמנות יש בשר טלה טחון ברוטב עגבניות, ובאחרים תרד וגבינה (בדומה לבורקס, אך עם מצות במקום פילו או בצק עלים).<ref name="The New York Times 2"></ref>

== גרסאות ==
ניתן להכין לזניה מצה עם מצה רגילה, שמורה או ללא גלוטן,<ref name="Gluten Free"></ref> והמילויים כוללים רוטב עגבניות, גבינת ריקוטה ומוצרלה-בזיליקום,<ref name="Jamie Gellar 1"></ref> או לחלופין מוצרלה טרייה, מילוי תרד-ריקוטה<ref name="Martha Stewart"></ref><ref></ref> או גבינה עם תרד, אפונה, כרישה ועירית.<ref name="Molly Yeh"></ref>

== ראו גם ==
* לזניה
* פיצת מצה
* מצה
* מצה בריי
* קניידלך

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:מאכלי פסח
קטגוריה:מצות
קטגוריה:יהדות איטליה
טנקינג

טנקינג (באנגלית: Tanking) היא טקטיקה בספורט שבה קבוצת ספורט מפסידה בכוונה משחקים רבים על מנת לסיים את העונה במאזן גרוע ככל האפשר, כדי להשיג הטבות שונות הניתנות לקבוצות בעלות המאזן הגרוע ביותר.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

זהו נוהג נפוץ בעיקר בספורט האמריקאי, מפני שבו משתמשים בקונספט של ליגות "סגורות", ללא עלייה וירידה בין הליגות, בעת שבליגות "פתוחות" כל קבוצה רוצה לנצח כמה שיותר כדי לא לנשור לליגת המשנה. קבוצות טנקינג בדרך כלל מחפשות בחירות גבוהות יותר בדראפט הבא, מכיוון שחוקי הליגה בדרך כלל מעניקים את בחירות הדראפט הגבוהות ביותר לקבוצות הגרועות ביותר בעונה הקודמת. קבוצות שמחליטות לעשות טנקינג, כאשר הן מבחינות כי אין להן סיכוי לזכות בעונה זו בהישגים, עושות זאת לעיתים קרובות על ידי הושבת השחקנים הטובים ביותר שלהן על הספסל והחלפתם בשחקנים צעירים או בלתי-מנוסים בטענת "בנייה מחדש".<ref></ref><ref></ref>

==סיבות לטנקינג==
קבוצות עשויות לבחור בטקטיקת ה"טנקינג" בשל מגוון סיבות, אבל הנפוצה ביותר היא כדי להבטיח בחירת דראפט גבוהה. הדראפט הוא הדרך העיקרית לקבוצות לזכות בשחקנים צעירים ומוכשרים שיוכלו לעזור להם לנצח בעתיד. כיוון שכדי לעודד תחרותיות ליגות רבות מעניקות את בחירות הדראפט הגבוהות ביותר לקבוצות בעלות המאזן הגרוע ביותר בליגה בעונה החולפת, על ידי הפסד במשחקים קבוצות יכולות לשפר את הסיכויים שלהן להשיג בחירת דראפט גבוהה יותר, ובאמצעותה – לזכות בשחקן טוב יותר.

סיבה נוספת לכך שקבוצות עשויות לעשות טנקינג היא כדי לפנות מקום ב"תקרת השכר". בליגות ספורט מקצועיות רבות קבוצות מוגבלות בכמות הכסף שהן יכולות להוציא על משכורות שחקנים, וככל שהקבוצה מצליחה יותר – תקרת השכר שלה נמוכה יותר, כדי לעודד תחרותיות. על ידי הפסד מכוון במשחקים, קבוצות יכולות להפחית את הסיכויים שלהן להגיע לפלייאוף, מה שיוביל להכנסות נמוכות יותר ולהגדלת תקרת השכר שלהן בעונה הבאה.

==תגובות==
כדי למנוע מקבוצות לעשות טנקינג, ה-NBA, ה-NHL וה-MLB שינו את הדראפט שלהם כך שההגרלה תהיה קשורה רק באופן רופף לדירוג העונה הקודמת.<ref></ref><ref></ref> היו כאלו שקראו לליגות לאמץ שיטת עלייה וירידה בסגנון האירופאי, שבה הקבוצות הגרועות ביותר יורדות לליגת המשנה, כדי להפוך את הטנקינג לפחות אטרקטיבי. ה-NBA, למשל, קנסה את מארק קיובן, הבעלים של דאלאס מאבריקס, ב-600,000 דולר, על כך שהתייחס בגלוי ליתרונות הטנקינג.<ref></ref>

בתגובה לחששות לגבי טנקינג, ה-NBA שינתה את האופן שבו קבוצות זוכות בבחירות דראפט בהגרלה, כך שבמקום שלקבוצה בעלת המאזן הגרוע ביותר יהיה הסיכוי הגבוה ביותר לקבל את הבחירה הגבוהה ביותר – לשלושת הקבוצות בעלות המאזן הגרוע ביותר יהיה סיכוי שווה לזכייה בבחירה הראשונה.<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:מושגים בכדורסל
מדרחוב התקווה

מדרחוב התקווה בבאר שבע הוא מדרחוב בשכונת המרכז האזרחי המחבר בין בניין עיריית באר שבע בצפון לתחנת הרכבת באר שבע – מרכז בדרום. לאורך המדרחוב נמצאים מוסדות השלטון העיקריים בבאר שבע, ובימות חול מהווה המדרחוב את אחד המרחבים הציבוריים הומי האדם ביותר בבאר שבע.

== מבנה ==

המדרחוב משתרע מכיכר אליהו נאווי בדרום ועד לכיכר מנחם בגין בצפון. במרכזו נחצה המדרחוב על ידי שדרות הנרייטה סולד, אך למעט חציה זו אין מעבר רכבים לאורכו. אורכו הכולל כ-650 מטר.

כיכר נאווי מהווה את קצהו הדרומי של המדרחוב. הכיכר מוקפת במבני מסחר ומשרדים, ובפינתה הדרום-מערבית נמצאות תחנת הרכבת והתחנה המרכזית של באר שבע. הכיכר, שמשתרעת על שטח של כ-10 דונם, כוללת אזורי ישיבה מוצלים, גינת נוי ומזרקה.

קטע המדרחוב שבין כיכר נאווי לשדרות סולד כולל בחלקו הדרומי מגדלי מגורים ומסחר, ובחלקו הצפוני מצידו המזרחי קניון "קריית הממשלה" - מבנה המאכלס מרכז מסחרי, מרפאת מכבי, ואת קריית הממשלה באר שבע - לשכות של משרדי ממשלה שונים: פנים, בריאות, חינוך, עבודה ורווחה, משפטים ועוד. מצידו המערבי של המדרחוב נמצאים בניין המוסד לביטוח לאומי ובית המשפט המחוזי בבאר שבע.

מצפון לשדרות סולד עובר המדרחוב בין מרכזי מסחר ומשרדים, בחלקו הצפון מזרחי מתחם מגורים ומסחר משולב - מגדלי קרן (מתחם קולנוע קרן לשעבר).

כיכר מנחם בגין, המהווה את קצהו הצפוני של המדרחוב, מוקפת במבני ציבור: בדרום מערב היכל התרבות באר שבע, מצפון מערב יד לבנים, ומצפון מזרח בניין עיריית באר שבע.

סביב המדרחוב חניונים רבים בתשלום, חלקם בתוך מבני המגורים והמסחר, עיליים ותת קרקעיים, ובחלקו הצפוני חניונים פתוחים.

== אווירה ==

לרוב אורך המדרחוב קיימות חלקות צמחייה, עצים או סככות הצללה וספסלי ישיבה. המסחר ברחוב כולל מקומות הסעדה רבים ובתי עסק ססגוניים המציעים את מרכולתם גם בשטח הרחוב. לאורך חלקים מהרחוב יש קולונדות מצידו האחד או משני צדדיו.

בימות החול ובשעות העבודה המדרחוב הומה אדם, אולם עם תום יום העבודה מתדלדלת התנועה משמעותית והמסעדות ובתי הקפה הנמצאים בחלק הדרומי מסיימים פעילותם. המסעדות בחלקו הצפוני של המדרחוב ממשיכות את פעילותן עד לשעות הלילה המאוחרות. בשבתות וחגים סגורים העסקים כולם, כולל מקומות הבילוי, והמדרחוב מתרוקן לחלוטין מאדם.

ברחבה שבין בית המשפט לקריית הממשלה נערכות מדי פעם הפגנות. בחלקו הדרומי של המדרחוב ובעיקר בכיכר נאווי מופיעים באופן קבוע זמרי רחוב.

התקווה
התקווה
מלחמת הלובסטרים

מלחמת הלובסטרים הייתה סכסוך בין ברזיל וצרפת בקשר לדיג לובסטרים בין השנים 1961–1963. הסכסוך החל לאחר שממשלת ברזיל סירבה לאפשר לדייגים צרפתים לדוג לובסטרים במרחק של 100 מייל מהחוף הצפון–מזרחי שלה בטענה שהלובסטרים זוחלים על המדף היבשתי. לעומתה, צרפת טענה שהלובסטרים שוחים, וככאלה הרשות לדוג אותם נתונה לדייגים בצורה חופשית. המחלוקת נפתרה באופן חד צדדי כשברזיל הרחיבה את תחום המים הטריטוריאליים שלה למרחק 200 מייל מהחוף, כך שכלל גם את בית הגידול של הלובסטרים.

על אף שהסכסוך התקיים זמן רב לפני כינון חוק הים, הוא הסתיים בחתימה על הסכם ב-10 בדצמבר 1964, שהתיר ל-26 ספינות צרפתיות לדוג במקום למשך חמש שנים, בתנאי שיעבירו חלק מהרווחים לידי הדייגים הברזילאים.

== התקרית והמחלוקת ==
ב-21 בפברואר 1961, מספר קבוצות דייגים ממאוריטניה שהייתה בשליטת צרפת, החליטו להרחיב את תחום הדייג שלהן לצד השני של האוקיינוס האטלנטי. הן התמקמו מול חופי ברזיל בנקודה שבה הלובסטרים נמצאים בעומק של 76–198 מטרים. בעקבות תלונות של הדייגים המקומיים על סירות דיג צרפתיות, הורה האדמירל ארנולדו טוסקנו לשתי קורבטות להתייצב באזור הדיג של הצרפתים. לאחר שטענות הדייגים אומתו, הורה מפקד כלי השיט הברזילאי לצרפתים לשוט לכיוון מים עמוקים יותר, ולהותיר את המדף היבשתי לכלי שיט ברזילאים קטנים יותר. המצב הפך למתוח, אחרי שהצרפתים סירבו ויצרו קשר עם ממשלת צרפת בבקשה שתשלח משחתת שתלווה אותם, מה שגרם לברזילאים להעלות את מצב הכוננות שלהם.

באותו היום, שר החוץ של ברזיל, הרמס לימה, הגדיר את ההתנהלות הצרפתית כעוינת: "הגישה הצרפתית לא קבילה, וממשלתנו לא תיסוג. הלובסטרים לא ייתפסו". במקביל, נשיא צרפת, שארל דה גול, הגיב בכך ששלח משחתת שתגן על סירות הדיג, אך בטרם הגיעה היא הוחזרה, כדי למנוע הסלמה. נשיא ברזיל, ז'ואאו גולאר, הציב בפני הצרפתים אולטימטום של 48 שעות להסיג את סירות הדיג, אך ב-2 בינואר 1962, כשהן סירבו לעזוב את המקום, לכד הצי הברזילאי את הספינה הצרפתית Cassiopée שהייתה מול חופי ברזיל. באפריל 1963 הגיע המצב לסף מלחמה.

== החלטת הטריבונל ==
=== התזה המדעית ===
ב-6 ביולי 1966, הטריבונל האדמיניסטרטיבי של רן דן בטענת ממשלת צרפת לפיה לובסטרים הם דגים מפני שהם שוחים, וככאלה הם לא נחשבים לחלק מהמדף היבשתי. ברזיל טענה כי לובסטרים דומים לצדפות בכך שהם נעים על תחתית האוקיינוס וככאלה הם כן חלק מהמדף היבשתי. האדמירל פאולו מוריירה דה סילבה, מומחה באוקיינוגרפיה מטעם הצי הברזילאי, טען כי קבלה של הטענה הצרפתית לפיה הלובסטר ש"מקפץ" על קרקעית הים שוחה, דומה לטענה שלפיה הקנגורו שקופץ הוא ציפור.

=== טענות הדייגים ===
בנוסף, נקבע בקשר לטענות הדייגים לפיהן הם זכאים לפיצוי על ההפסדים שלהם מהדיג מממשלת צרפת, כי הממשלה אינה אחראית לכך בשל הפעולה החד-צדדית של ברזיל.

ההחלטה דחתה את הטענות לפיהן ממשלת צרפת אישרה לבעלי הספינות לשלוח את כלי השיט שלהם לדיג לובסטרים בים הפתוח. נמסר כי הרישיונות שהוענקו היו למפקדי כלי השיט ולא לבעליהם, וכי הוחלט להסמיך אותם לפקד על הספינות בים פתוח, ולא באזור מסוים. אין ראיות לכך שממשלת צרפת אישרה את הדיג הספציפי הזה, ולכן הטענה נדחתה.

== ראו גם ==
* יחסי ברזיל–צרפת
* מלחמות הבקלה

== קישורים חיצוניים ==

*
== הערות שוליים ==
שיקיין

שיקיין במסלול המרוצים "סוזוקה", המארח את [[גרנד פרי יפן]]
שיקיין להאטת התנועה בכביש רגיל
שיקיין שנועד למנוע מהולכי רגל לעבור בריצה את מסילת הרכבת
שיקיין (תעתוק מלועזית: Chicane) הוא מונח, המתאר התפתלות שנכללה בכביש בכוונה, ולא בשל הגאוגרפיה סביב הכביש. המונח מוכר בעיקר בספורט מוטורי, בו משתמשים בשיקיין כדי להאט את התנועה וליצור הזדמנויות עקיפה. המילה chicane נגזרת מהפועל הצרפתי chicaner, שפירושו "ליצור קשיים".

==שימוש==
בספורט מוטורי משתמשים בשיקיין כדי להוסיף מורכבות וריגוש למסלול מרוצים. לעיתים קרובות הם ממוקמים במקומות אסטרטגיים כדי לאלץ נהגים להאט ולנווט דרך סדרה של פניות והתפתלויות לפני שהם מאיצים שוב. זה יכול לייצר יותר הזדמנויות עקיפה והופך את המרוץ למאתגר יותר עבור הנהגים.

ישנם מסלולים המוסיפים שיקיינים כדי להגביר את הבטיחות במסלול, בדרך כלל, לאחר תאונת דרכים קטלנית או שאינה. במסלול הוקנהיימרינג, לדוגמה, נוספו שני שיקיינים לאחר מותו של נהג המרוצים ג'ים קלארק, ושיקיין נוסף לאחר מותו של פטריק דפיילה. כמו כן, לאחר מותו של איירטון סנה נוסף שיקיין למסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי, בו נהרג.

==סוגים==
שיקיין יכול לבוא בצורות שונות. כדי להאט את התנועה בכביש רגיל, השיקיין יכול להיות מורכב מקונוסים או ממחסומים פשוטים המונחים על הכביש.

סוג נפוץ של שיקיין הוא "תחנת אוטובוס". השיקיין הזה מורכב בדרך כלל מסדרה של פניות שנועדו להאט את המכוניות ולאלץ אותן לעשות פנייה איטית. השם "תחנת אוטובוס" נובע מהעובדה שהשיקיין מוצב לעיתים קרובות בקצה ישורת ארוכה ומהירה, שם הוא משמש כמעין "אזור בלמים" לפני שהמכוניות נכנסות לקטע צפוף יותר של המסלול.

צורה נוספת של שיקיין היא פנייה קצרה ורדודה בצורת S, המחייבת את הנהג להאט, לפנות מעט שמאלה ואז מעט ימינה כדי להמשיך בכביש.

במרוצי ראלי, הם ממוקמים לעיתים קרובות במקומות אסטרטגיים כדי לבחון את המיומנויות של הנהג, והם מורכבים לרוב ממכשולים טבעיים כגון עצים, סלעים או בולדרים, שהנהג חייב לנווט סביבם או דרכם כדי להישאר במסלול.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמצעי בטיחות בתחבורה
קטגוריה:פורמולה 1
DNF (ספורט)

DNF (ראשי תיבות של Did not finish; לא סיים) הוא מונח בספורט, בעיקר בספורט מוטורי, המתאר מצב שבו מתחרה החל את המרוץ אך לא סיים אותו, מסיבות שונות. המונח בא לידי שימוש בעיקר במרוצי מכוניות, שטח ומוטוקרוס, אך משתמשים בו גם במרוצי סוסים, אופניים, ריצה, סקי, סנובורד וספידקיובינג.

==סיבות==
ישנן מספר סיבות ל-DNF. כשל מכני יכול להביא לכך שהמתחרה לא יוכל לסיים את המסלול, בעיקר באליפויות כמו פורמולה 1, בהן המכוניות מורכבות מאוד וסובלות מבלאי גבוה ומכשלים טכניים אפשריים רבים. לעיתים DNF יכול להיות מוכרז כתוצאה מהחלטה מכוונת של הנהג או הצוות על פרישה, למשל כאשר המכונית סובלת מבעיות מכניות שלא ניתן לתקן במהלך המירוץ, והצוות מחליט לפרוש על מנת למנוע נזק נוסף או כדי למנוע מהנהג להיפצע.

גורמים אחרים שיכולים לגרום ל-DNF הם תאונות עצמיות או התנגשויות עם מכוניות אחרות, ירידה מהמסלול מבלי יכולת לחזור או עקב עונשים על הפרות של כללים. אירועים אלו יכולים להיגרם מטעויות שנעשו על ידי הנהג או כתוצאה מנסיבות שאינן בשליטתו.

מלבד הפסד הנקודות שגורם ה-DNF לנהג עצמו, בתחרויות קבוצתיות כמו באליפות הפורמולה 1, בה מתקיימת אליפות יצרנים במקביל לאליפות הנהגים, ה-DNF יכול להשפיע משמעותית על ביצועי הקבוצה כולה.

קטגוריה:מונחים בספורט
מרגרט נסמית'

מרגרט נסמית (באנגלית: Margaret Nasmyth; 11 באפריל 1791 – 3 בנובמבר 1869) הייתה ציירת נוף סקוטית.<ref>Johnson, P. and Money, E. (1977). The Nasmyth Family of Painters. Leigh-On-Sea: F. Lewis.</ref><ref>Oliver, Valerie Cassel, ed. (2011). "Nasmyth, Margaret". In Benezit Dictionary of Artists. Oxford University Press.</ref>

== ביוגרפיה ==
מרגרט נסמית נולדה ב-11 באפריל 1791 בקהילת סנט אנדרו, אדינבורו, למשפחת נסמית' המפורסמת של ציירים ומורים לאמנות. אביה אלכסנדר נסמית' ושישה מאחיה - ג'יין, ברברה, אליזבת, אן, שרלוט ופטריק - כולם היו אמנים בולטים.<ref>Cooksey, J. C. B. (2004). "Nasmyth family (per. 1788–1884), painters and art teachers". In Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press.</ref>

מרגרט חיקתה את אביה בסגנון, אבל כמו ברברה נסמית' היא גם התאמנה על עבודת המכחול המפורטת והדקיקה יותר של אחיה פטריק נסמית'. מרגרט עזבה את בית אביה בשנת 1836 כדי להתגורר עם אחיה ג'יימס נסמית' וג'ורג' נסמית', בבית גרין ליין, פטריקרופט, מנצ'סטר. היא הציגה רק בשנת 1841 בגיל חמישים, עד אז הגיעה כל המשפחה לגור עם ג'יימס, כאשר יש להניח שהיה לה יותר זמן פנאי להקדיש לציור. היא נסעה רבות, וציירה נושאים מרחבי סקוטלנד, קמברלנד, לנקשייר, צפון ויילס, שרופשייר, ווסטמורלנד, צ'שייר, בלקפורד הית' וצ'יגוול, אסקס.

היא הציגה באקדמיה המלכותית של אמנים בריטים (1841–65), באקדמיה הסקוטית המלכותית (1830–61), באקדמיה המלכותית היברניאן (1843) ובמכון המלכותי של גלאזגו (1862–1866).<ref>Gray, Sara (2009). "Margaret Nasmyth". In The Dictionary of Women Artists. Cambridge: The Lutterworth Press.</ref>

היא נפטרה ב-3 בנובמבר 1869.

=== יצירה ===
הטכניקה שלה עדינה ומפורטת, והיא השקיעה תשומת לב רבה בכל ההיבטים של ציוריה. דוגמאות יפות הן סצנת אגם ונוף של טירת קינפאונס פרתשייר. היא חתמה על עבודתה 'מרגרט נסמית' בפינה השמאלית התחתונה ביד גדולה וברורה; או לפעמים 'MN' עם התאריך, בפינה הימנית התחתונה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות בריטיות
קטגוריה:ילידות 1791
קטגוריה:נפטרות ב-1869
הקפת חימום

WTCC ביפן, 2009]]
הקפת חימום (מוכרת באנגלית בשמות parade lap, pace lap, formation lap או warm-up lap) היא הקפה לפני תחילת מרוץ בספורט מוטורי, ובו המתחרים נוהגים במסלול במהירות איטית, לעיתים אף מאחורי מכונית בטיחות. הקפה זו נפוצה בעיקר במרוצי מכוניות, כולל בפורמולה 1, בנאסקאר ובאינדי קאר. ההקפה מתרחשת לאחר שהמכוניות מוצבות במקומות, על פי סדר הזינוק, ובמהלכה הנהגים ינהגו מסביב למסלול במהירות איטית בעקבות המכונית המובילה, שבדרך כלל נהוגה על ידי הנהג שזכה בפול פוזישן.<ref></ref><ref></ref>

==מטרה==
ההקפה נועדה להבטיח שהמסלול בטוח לשימוש, ושאין בעיות מסוכנות במכוניות או במסלול, והיא מובילה לנקודת הזינוק של המרוץ. במסלולים קצרים, ייתכן שיהיו שתי הקפות חימום. בהקפות אלו העקיפה מותרת בדרך כלל במרוצי אופנועים, אך לא במרוצי מכוניות.

הקפה זו מאפשרת גם למכוניות לחמם את הצמיגים, מפני שצמיגים חמים נותנים יתרון תחרותי במרוץ. לעיתים קרובות נהגים ינסו לחמם את הצמיגים מהר יותר במהלך ההקפה, על ידי היגוי איטי מצד לצד.

מלבד זאת, כאשר הנהגים נוסעים לאיטם על המסלול, יש לצופים הזדמנות להביט הנהגים ובמכוניות במהירות נמוכה, ולעיתים הנהגים אף מנופפים לשלום לאוהדיהם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:ספורט מוטורי
STS-67

STS-67 הייתה המשימה ה-8 של מעבורת החלל אנדוור. משימה זו הוקדשה לביצוע תצפיות בעל-סגול על ידי טלסקופים מיוחדים שהוצבו במעבורת.

==צוות==
* מפקד המשימה - סטפן אוסוולד
* טייס - ויליאם גרגורי
* מומחה משימה 1 - ג'ון גרנספלד
* מומחה משימה 2 - ונדי לורנס
* מומחה משימה 3 - תמרה ג'רניגן
* מומחה מטען 1 - סמואל דארנס
* מומחה מטען 2 - רונלד פריס

==נתוני משימה==
השיגור בוצע ב-4 במרץ 1995 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי.

המטרה העיקרית של המשימה הייתה ביצוע תצפיות בעל סגול באמצעות מערכת Astro-2 (בהמשך לשימוש במערכת במסגרת משימה STS-35) שכללה מספר מכשירי תצפית. שימוש במערכת כלל 23 תת-תוכניות וכולם בוצעו. בעזרת Hopkins Ultraviolet Telescope בוצעו כ-200 תצפיות על כ-100 גרמי שמיים.

המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-18 במרץ 1995.

==ראו גם==
* משימות מעבורות החלל

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nasa.gov/mission_pages/shuttle/shuttlemissions/archives/sts-67.html סיכום המשימה באתר נאס"א]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/sts-67.htm תיאור המשימה]
* [https://historycollection.jsc.nasa.gov/JSCHistoryPortal/history/shuttle_pk/pk/Flight_067_STS-067_Press_Kit.pdf דיווח לעיתונות]
* [https://space.nss.org/space-shuttle-flight-68-sts-67-post-flight-presentation-video/ סרטון על המשימה]

STS-067
קטגוריה:1995 בארצות הברית
הקפת ניצחון

הקפת ניצחון של [[לואיס המילטון, המחזיק בדגל בריטניה, לאחר שניצח בגרנד פרי בריטניה ב-2021]]
הקפת ניצחון (באנגלית: victory lap או lap of honor) הוא מונח המשמש לתיאור הקפה נוספת של מסלול המרוצים שעורך המנצח במרוץ לאחר תום המרוץ. הקפה זו, הנעשית במהירות נמוכה, מאפשרת למנצח לחגוג את ניצחונו ונותנת לצופים הזדמנות לברך ולכבד את המתחרים. בפורמולה 1, למשל, המרשלים האחראים על דגלי המרוץ יניפו את דגליהם במחוות הצדעה. במהלך ההקפה האוהדים מוחאים כפיים או מנופפים בידיהם לעבר המתחרים, ולפעמים אלו מנופפים להם בחזרה בתגובה. לעיתים, בעיקר כאשר מתחרה מנצח במרוץ במדינת מוצאו, המנצח מנופף בדגלהּ של מדינתו.<ref></ref>

איירטון סנה יושב על מכוניתו של נייג'ל מנסל בהקפת הניצחון בגרנד פרי בריטניה 1991
במהלך הקפת הניצחון היו מספר פעמים שבהם אחד המתחרים העלה אל מכוניתו נהג אחר כדי להחזיר אותו למקומו. כך, למשל, נייג'ל מנסל העניק "טרמפ" לאיירטון סנה בהקפת הניצחון של גרנד פרי בריטניה 1991, לאחר שהדלק במכוניתו של האחרון נגמר.

באתלטיקה, ג'ון אקיאי-בואה האוגנדי היה הראשון שערך הקפת ניצחון עם דגל מדינתו בדיו, לאחר שזכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות באולימפיאדת מינכן (1972), מדליית הזהב האולימפית הראשונה אי־פעם של אוגנדה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:ספורט מוטורי
שגרירות ישראל באסטנה

שגרירות ישראל באסטנה היא נציגות דיפלומטית של מדינת ישראל לרפובליקת קזחסטן. השגריר המכהן כיום הוא אדווין נתן יאבו גלוסמן.

השגרירות שכנה בעבר באלמטי, שהייתה בירת קזחסטן בעת הקמתה ב-1992, ונותרה בה גם לאחר הפיכת אסטנה לעיר בירה ב-1997.

==היסטוריה==
ב-13 באפריל 1992 כוננו ישראל וקזחסטן יחסים דיפלומטיים. שגרירות ישראל בקזחסטן הוקמה באלמטי, בירת קזחסטן באוגוסט 1992.

השגרירות הואמנה ב-1993 גם על קירגיזסטן.

באוגוסט 2004 נפגש מזכיר המדינה של קזחסטן עם השגריר משה קמחי, כדי לדון בקשרים חברתיים וכלכליים בין המדינות ובהעברת שגרירות ישראל לבירה החדשה אסטנה.

ב-2007 הועברה השגרירות מאלמאטי לאסטנה, בירת קזחסטן מ-1997.<ref name=":0" /> השגרירות נחשבת כיום לשגרירות הישראלית הקרה ביותר בעולם (החליפה בכך את אוטווה). לרגל המעבר פרסמה השגרירות ספר מאת השגריר רן ישי בשם שחר בחצות ליל.<ref name=":0"></ref>

==שגרירים==
{| class="wikitable"
!שם
!תקופת כהונה
!הערות
|-
|ארקדי מילמן
|1992–1993
|ממונה על היחסים
|-
|בן ציון כרמל
|1993–1996
|
|-
|ישראל מי עמי
|1996–2002
|
|-
|משה קימחי
|2002–2004
|
|-
|מיכאל לוטם
|2004–2006
|
|-
|רן ישי
|2006–2008
|
|-
|ישראל מי עמי
|2008–2012
|
|-
|אלי טסמן
|2012–2015
|
|-
|מיכאל ברודסקי
|2015–2018
|
|-
|ליאת וקסלמן
|2018–2022
|
|-
|אדווין נתן יאבו גלוסמן
|2022–הווה
|
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

*
אסטנה
קטגוריה:אסטנה
קטגוריה:יחסי ישראל–קזחסטן
קטגוריה:יחסי ישראל–קירגיזסטן
נחל שפמנון

נחל שפמנון (שם בערבית: "ואדי ברבוטיה" – שפמנון בערבית) הוא נחל אכזב, אשר עובר במרכז רמת הגולן ונשפך לכנרת באזור ביצות בקעת בית צידא.

==תוואי הנחל==
תחילתו של הנחל כשלושה קילומטרים צפונית־מזרחית למושב כנף. מאזור זה זורם הנחל לכיוון מערב. ערוצו של הנחל רדוד בשטחו ומישורו עשוי בזלת. דרומית־מערבית לשרידי הכפר הסורי הנטוש עיון חמוד, נובע מעיין קטן ללא שם ומסביבו עצי צפצפה. והסביבה משופעת בצמחייה אופיינית לאזור כנענע משובלת ופטל קדוש. מערבית למעיין חוצה תוואי תעלת ההטיה הסורית את הנחל. בצד הנחל באזור זה מוטל טרקטור סורי שנפגע מירי של טנק ישראלי במהלך פעילות צה"ל ב בין ישראל לסוריה בשנות ה-60 של המאה ה-20. הנחל ממשיך וזורם מערבית למושב כנף ולאחריו הוא זורם לעמק רחב ידיים. הוא ממשיך וזורם דרומית לצומת גמלא. מכאן זורם הנחל מהגולן אל בקעת בית צידא והוא ממשיך לרוחבה לכיוון דרום-מערב, בין המטעים של מושבי האזור. לאחר מכן הנחל נשפך לכנרת דרומית־מזרחית לביצות בית צידא.

שפמנון
דין הבחנה

דין הבחנה הוא דין בדיני הגיור, לפיו בני זוג נוכרים המתגיירים יחד, צריכים לפרוש מקיום יחסי אישות במשך שלושת החודשים הראשונים לגיורם, מתוך הנחה שכעבור שלושה חודשים ניתן לדעת אם הגיורת הרתה טרם הגיור או לא.
== מקור וטעם הדין ==
בתלמוד הבבלי מובאת ברייתא לפיה .

הגמרא שם מביאה שני נימוקים לצורך בהבחנה:

# "להבחין בין זרע שנזרע בקדושה לזרע שלא נזרע בקדושה", כלומר כדי לדעת האם הכניסה להיריון התרחשה בעוד האם נוכרית או יהודיה. וזאת משום שחכמים למדו מהפסוק שנאמר במסגרת ברית המילה "להיות לך לאלוהים ולזרעך אחריך", שיש חשיבות לדעת את ייחוס הילד הנולד.
# הסברו של רבא: "גזירה שמא ישא את אחותו מאביו, וייבם אשת אחיו מאמו, ויוציא את אמו לשוק, ויפטור את יבמתו לשוק". כלומר הידיעה אם העיבור היה לפני הגיור או אחריו חשובה כדי לדעת מהו מעמדו המשפטי המדויק של הילד הנולד, דבר המשפיע על סיטואציות שונות במשפחה שהיעדר הידיעה מתי היה העיבור עלול לגרום לתקלות.

== מקרי פטור ==
=== פנויה ===
בברייתא בתלמוד הבבלי מובאת מחלוקת בין רבי יוסי לרבי יהודה האם פנויה שהתגיירה צריכה לפרוש 3 חודשים טרם נישואיה.

לדעת רוב הפוסקים, הלכה כרבי יוסי שאינה צריכה לפרוש, וכך הבינו האחרונים מפסקו של השולחן ערוך: . אולם לדעת הרדב"ז גם פנויה שמתגיירת צריכה לפרוש.<ref>שו"ת הרדב"ז חלק א' סימן קצ"ו.</ref>

=== מעוברת ומי שעברה את גיל הפריון ===
בספר משנה למלך<ref>על הלכות גירושין פרק י"א הלכה כ"א.</ref> חידש שנוכרית שהתגיירה בעודה מעוברת אינה צריכה לשלושה חודשי הבחנה, משום שברור לכל שהעיבור היה בעודה נוכרית. וכדעתו כתבו פוסקים רבים. על פי זה הוסיף הרב יחזקאל לנדא בספר דגול מרבבה<ref>בדבריו ה'שולחן ערוך' אבן העזר סימן י"ג סעיף ה'.ל</ref> שגם אם המתגיירת הגיעה לגיל שכבר אינה יכולה ללדת, אינם צריכים פרישה שלושה חודשים.
=== ראיית וסת לאחר הגיור ===
לדעת הרב משה פיינשטיין, אשה שהתגיירה וראתה וסת לאחר הגיור, אינה צריכה לפרוש מאז את יתר חודשי ההבחנה, משום שהוכח שאינה מעוברת.<ref>אגרות משה אבן העזר חלק בי סימן ה'.</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גיור
קטגוריה:הלכה
קורבן גר

בהלכה, קורבן גר הוא קורבן עולה שהגר מקריב עם השלמת תהליך גיורו, כחלק מכניסתו לעם ישראל שכרת ברית עם ה' במעמד הר סיני. מעת שנחרב בית המקדש, אין הגרים מקריבים קורבן זה.
== מקור הדין ==
דיני הגיור נלמדו ממעמד הר סיני, שבו, על פי המסופר בספר שמות, נכנס עם ישראל לברית עם ה'. למעמד זה קדמו מילה<ref>טרם אכילת קורבן הפסח בעת יציאת מצרים.</ref> וטבילה<ref>שאותה למדו חז"ל ומפרשי המקרא מהפסוק: "לֵךְ אֶל הָעָם וְקִדַּשְׁתָּם הַיּוֹם וּמָחָר וְכִבְּסוּ שִׂמְלֹתָם" (). </ref>, ובמסגרת המעמד הוקרבו קורבנות הברית, כפי שנאמר בפרשת משפטים: . חכמים למדו מכך שגם כל גר שמתגייר צריך מילה (אם הוא זכר), טבילה וקורבן, על מנת להתגייר<ref></ref>.

עוד למדו חכמים מהפסוק: שבכל דור ניתן להתגייר, וממילא גם לאחר חורבן בית המקדש, כשלא ניתן להקריב את קורבן הגר, אפשר לגייר גם ללא הקרבת הקורבן.
== דיני הקורבן ==
קורבן הגר הוא שני תורים או שני גוזלי יונה, שבשונה משאר הקינים - שניהם מוקרבים כקורבן עולה. אמנם ניתן להביא את קורבן הגר גם מבהמה. כמו כן, ניתן להקריב שני קורבנות אחד לעולה ואחד לשלמים, כפי שהקריבו ישראל בעת מעמד הר סיני<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* קורבן הגר, שו"ת חבל נחלתו חלק ו' סימן ל"א, באתר ויקיטקסט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קורבנות ביהדות
קטגוריה:קורבן עולה
קטגוריה:גיור
אן נסמית'

אן גיבסון נסמית (באנגלית: Anne Gibson Nasmyth; 13 בנובמבר 1798 – 28 בינואר 1874) הייתה מורה וציירת ממשפחת נסמית' מאדינבורו. היא לא הייתה הבת המוצגת ביותר אבל נחשבה ל"ציירת הטובה ביותר במשפחה המוכשרת הזו".<ref>Germaine Greer (1979). The Obstacle Race: The Fortunes of Women Painters and Their Work. Tauris Parke Paperbacks. p. 20.</ref> לאחר מות הוריה הפך ביתה בפוטני למרכז משפחת נסמית' המורחבת.

== ביוגרפיה ==
אן נסמית' נולדה ב-13 בנובמבר 1798 לאלכסנדר נסמית' וברברה באדינבורו. אביה היה מהנדס ואמן מצליח מאוד שלקח על עצמו הזמנות לא רק בציור אלא גם תפאורות תיאטרון באדינבורו ובלונדון.<ref>J. C. B. Cooksey, ‘Nasmyth, Alexander (1758–1840)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004</ref> המשפחה הפעילה בית ספר לציור באדינבורו ועם הזמן בית ספר בלונדון. היא הייתה אחת מאחד עשר ילדים שאביהם לימד לצייר. אלכסנדר היה להוט שבנותיו תוכלנה לתרום לעסק המשפחתי ולהיות עצמאיות. שניים מאחיה, פטריק נסמית' וג'יימס נסמית' ציירו אבל ג'יימס היה גם ממציא ומהנדס מפורסם. אן וחמש מאחיותיה הפכו לציירות.<ref>J. C. B. Cooksey, ‘Nasmyth family (per. 1788–1884)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004</ref> בית הספר לציור שלהם באדינבורו נוהל על ידי שש האחיות, כאשר הבכורה, ג'יין, הובילה. בית הספר משך נשים צעירות והן לימדו לצייר והן היו נלקחות למסעות רישום בטבע.

אחותה אליזבת נסמית' הייתה נשואה לשחקן דניאל טרי והוא מת בשנת 1829. באותה שנה החלה אן לעזור בשיעורים בלונדון בבית אחותה, ביתה של אליזבת בפורטלנד פלייס. בשנת 1831 בילתה אן עם אחיה, ג'יימס וג'ורג', כשהם התחילו בקריירה שלהם כמהנדסים במנצ'סטר. כאן היא פגשה מהנדס בשם ויליאם בנט.

אן לא הייתה פרודוקטיבית בהצגת עבודותיה כמו אחיותיה האחרות, אבל היא כן הציגה ציור באקדמיה המלכותית, החברה המלכותית של האמנים הבריטיים, האקדמיה המלכותית היברניאן, האקדמיה המלכותית הסקוטית והמוסד הבריטי.<ref>Sara Gray (2009). The Dictionary of British Women Artists. Casemate Publishers. pp. 194</ref>

הציורים שלה היו של האזור הכפרי הסקוטי, כולל תיעוד מזג האוויר הקשה. עבודותיה כללו גם תמונות של פרחים וגנים. היא המשיכה ללמד בביתה של אליזבת עד 1838 כאשר נישאה לוויליאם בנט בכנסיית סנט פנקראס. הם נסעו לאיטליה לירח הדבש והקימו את ביתם בסלפורד.

ויליאם בנט הבטיח השקעה מהונו לאחיה של אן, כאשר הלווה לו כסף להוצאת פטנט על פטיש הקיטור שלו.<ref>Samuel Smiles (20 February 2015). Industrial Biography - Iron Workers and Tool Makers. Read Books Limited. pp. 229</ref> בשנת 1840 נפטר אביה, ואמה ואחיותיה הרווקות עזבו. בשנת 1851 אן ויליאם עברו לפוטני בלונדון.

ויליאם מת ב-1866 והוא נקבר בבית קברות בפוטני. היא נקברה לצידו ב-28 בינואר 1874.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:Anne Gibson Nasmyth (1798-1874) - River Landscape with Figures by the Banks, a Castle and a Town beyond - 1548034 - National Trust.jpg|נהר, מצודה ועיר
File:Anne Gibson Nasmyth View of Windsor Castle.jpg|מצודת וינדז'ור
File:Alexander Nasmyth by Anne Nasmyth after Geddes.jpg|דיוקן אביה - אלכסנדר נסמית'
File:River Landscape by Anne Gibson Nasmyth.jpg|נוף נהר בסקולטלנד
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות בריטיות
קטגוריה:ילידות 1798
קטגוריה:נפטרים ב-1874
ברברה נסמית'

ברברה נסמית (באנגלית: Barbara Nasmyth; 15 באפריל 1790 – 11 בפברואר 1870) הייתה ציירת בצבעי שמן ואקוורל ומחנכת סקוטית.<ref name=":0">McEwan, Peter J M (2004). Dictionary of Scottish Art & Architecture. Glengarden Press. p. 413.</ref>

== ביוגרפיה ==
ברברה נסמית' הייתה בתו של האמן אלכסנדר נסמית'.<ref>Ewan, Elizabeth L; Innes, Sue; Reynolds, Sian; Pipes, Rose (2006).</ref><ref>Gray, Sara (2009). The Dictionary of British Women Artists. p. 194. </ref> אחיותיה ג'יין נסמית', מרגרט נסמית', אליזבת נסמית', אן נסמית' ושרלוט נסמית' היו גם אמניות. אחיה הבכור פטריק נסמית' היה עמית בציור נוף, ואחיה ג'יימס נסמית' היה הממציא של פטיש הקיטור.
קפלה סנט פול, אדינבורו, מקום בית הספר לציור של נסמית'
לאחר מות אביה ב-1840, עברה נסמית לפטריקרופט, ליד מנצ'סטר, קרוב יותר לאחיה ג'יימס.<ref name=":0" /> עשר שנים מאוחר יותר, ב-1850, היא עברה ללונדון.

== יצירה ==
ברברה נסמית' הייתה ידועה במיוחד בציור נופי יער תוך שימוש בשמן ובצבעי מים. עבודותיה תיארו לעיתים קרובות סצנות של אזור האגמים או את אדינבורו וסביבתה. הסגנון שלה היה דומה לזה של אביה שלימד אותה בביתם, ובבית הספר שלו לאמנות, ביורק פלייס, אדינבורו.<ref>Halsby, Julian (1989). Scottish watercolours 1740-1940. London: Batsford. p. 276.</ref>

היא הציגה עם גם במוסדות הבאים:
* האקדמיה הסקוטית המלכותית מ-1830 עד 1860
* האקדמיה המלכותית היברניאן בשנת 1843
* החברה המלכותית של אמנים בריטים מ-1854 עד 1866
* המכון המלכותי לאמנויות גלאזגו מ-1862 עד 1866

לאחר מות אביה ב-1840, היא עבדה בלונדון.<ref>Greer, Germaine (2001). The Obstacle Race: The Fortunes of Women Painters and Their Work. p. 19</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות בריטיות
קטגוריה:ילידות 1790
קטגוריה:נפטרות ב-1870
פר אסקים

פר אסקים (בנורווגית: Per Askim; 24 בפברואר 1881 – 8 במרץ 1963) היה קצין ימי נורווגי אשר לחם במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
אסקים נולד ב-24 בפברואר 1881 בעיר מוס, בנם של קצין הצבא קרל אסקים ואשתו אלט הנריקה כריסטיאנסן. אסקים למד באקדמיה הימית הנורווגית, וב-1901 התגייס לצי הנורווגי בדרגת פהנריך. ב-1904 הועלה לדרגת לויטננט, ובין 1905–1907 שרת במשרד ההגנה. ב-1907 מונה למפקד בית ספר לימאים של לרוויק. ב-1910 הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט, וב-1911 מונה למרצה באקדמיה הימית הנורווגית. ב-1921 הוצב באדמירליות הראשית, וב-1930 מונה לראש מדור במנהל החופים הנורווגי. ב-1934 הועלה לדרגת קומנדור-קפיטן. ב-1936 הוא פרש מהצי.

ב-1940 הוא חזר לצי ומונה למפקד הספינה HNoMS Norge אשר הייתה אמונה על הגנת חופי צפון נורווגיה. ב-9 באפריל של אותה שנה פלשו הגרמנים לנורווגיה. אסקים נמצא באותה עת עם ספינתו מול חופי נרוויק, והותקף בידי המשחתת הגרמנית ברנהרד פון ארנים. המשחתת הגרמנית הצליחה להטביע את הספינה הנורווגית. 101 מלחים נורווגים נספו, בעוד 90 ניצלו, כולל אסקים.

בעקבות הכיבוש הגרמני של נורווגיה, התפנה אסקים ללונדון יחד עם הממשלה והמלך. הוא נשלח לשמש כשגריר הממשלה הנורווגית הגולה בוושינגטון די סי. ב-1943 נקרא חזרה ללונדון ומונה לראש מדור התכנון במפקדה הנורווגית. ב-8 במאי 1945 מפקד הכוחות הגרמניים בנורווגיה הגנרל פרנץ במה נכנע בלילהאמר בפני בעלות הברית. אסקים נשלח לייצג את נורווגיה בטקס הכניעה.

לאחר סיום המלחמה מונה אסקים למפקד פיקוד הצי המזרחי ובדצמבר 1945 מונה לנציג הצי בוועדת החקירה הצבאית שהוקמה על ידי הממשלה כדי לחקור את מעורבותה של נורווגיה במלחמה. ב-1952 הוא פרש מהצבא. הוא נפטר באוסלו ב-8 במרץ 1963.

==קישורים חיצוניים==
* [https://nbl.snl.no/Per_Askim פר אסקים] בלקסיקון הביוגרפיה הנורווגית

קטגוריה:אנשי צבא נורווגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1963
Future Lover

"Future Lover" (בעברית: "אהוב עתידי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הארמנית ברונט. השיר יצא לאור ב-15 במרץ 2023.<ref></ref> השיר נבחר לייצג את ארמניה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב.<ref></ref><ref name=":0"></ref>

== לפני האירוויזיון ==
השיר הארמני לאירוויזיון 2023 נבחר באופן פנימי על ידי AMPTV.<ref name=":0" /><ref></ref> ב-25 בינואר 2023, התקשורת הארמנית דיווחה שהזמרת ברונט נבחרה לייצג את המדינה עם שיר בסגנון ה-R&B, אם כי AMPTV לא הגיבה.<ref></ref> ב-1 בפברואר 2023, AMPTV אישרה רשמית כי ברונט תייצג את ארמניה בתחרות האירוויזיון 2023. הזמרת הצהירה כי "אני שמחה לחלוק איתכם את החדשות. אני רק יוצרת מוזיקה, והפעם אחלוק אותה עם הקהל האירופאי!".<ref></ref> שיר האירוויזיון שלה "Future Lover" יצא לאור בערוץ היוטיוב של האירוויזיון ב-15 במרץ 2023. הוא יצא לאור בפלטפורמות סטרימינג גדולות חמישה ימים לאחר מכן.<ref></ref><ref></ref>

== באירוויזיון ==
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר. עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת חצאי הגמר שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ארמניה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר השני, שהתקיים ב-11 במאי 2023.<ref></ref>

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. ארמניה שובצה שנייה, אחרי דנמרק ולפני רומניה.<ref name="order"></ref> ב-11 במאי 2023 ביצעה ברונט את "Future Lover" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. ארמניה הופיעה כמדינה ה-17, לפני מולדובה ואחרי בלגיה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2023
קטגוריה:שירי ארמניה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
שפות אוקיאניות

השפות האוקיאניות הן ענף של משפחת השפות האוסטרונזיות. ענף זה כולל כ-450 שפות, המדוברות בעיקר בפולינזיה, בחלק גדול ממלנזיה ובמיקרונזיה. על אף שדוברי השפות האוקיאניות מתפרשים על פני שטח גאוגרפי גדול, הם מונים שני מיליון אנשים בלבד. השפות האוקיאניות בעלות מספר הדוברים הגדול ביותר הן: מזרח פיג'יאנית עם למעלה מ-600,000 דוברים, וסמואית עם כ-400,000 דוברים. לכל אחת מהשפות הגילברטית (קיריבטי), הטונגאית, הטהיטית, המאורית והטולאית יש למעלה מ-100,000 דוברים. השפה האם המשותפת והמשוחזרת עבור קבוצת שפות זו נקראת פרוטו-אוקיאנית .

==קישורים חיצוניים==

*
* 

קטגוריה:אוקיאניה
קטגוריה:שפות אוסטרונזיות
בית הכנסת החיילים (טומסק)

בית הכנסת החיילים (רוסית: Солдатская синагога) - הוא בית הכנסת הממוקם בעיר טומסק ברוסיה וכולו בנוי מעץ. הוא בין בתי הכנסת הבודדים הבנויים מעץ הנמצאים ברחבי רוסיה.

==היסטוריה==
החל משנת 1827 באימפריה הרוסית הוחל חוק גיוס חובה גם על היהודים (קנטוניסטים). היהודים גויסו בגיל 12, ועד גיל 18 הם למדו בבתי ספר ייעודיים לקנטוניסטים ולאחר מכן הם התחילו את השירות הצבאי שלהם למשך 25 שנים. בטומסק התגוררו לא מעט יהודים קנטוניסטים. חיילים אלו הם אשר בנו את בית הכנסת.

יוזם ההקמה היה קצין יהודי בצבא הרוסי בשם צבי הרץ צם אשר היה פעיל מאוד בקרב הקהילה היהודית של טומסק. ב-1864 החיילים היהודים בטומסק החלו לאסוף כסף לצורך רכישת ספר תורה והספר נרכש ב-1865, באותה שנה נפתח בית תפילה זמני. ב-1872 הוקם מבנה בית הכנסת ובכך הוא הפך לבית הכנסת השלישי בטומסק. המבנה הוקם אחרי מגבית בקרב החיילים, הרץ צבי צם היה לגבאי הראשון של בית הכנסת.

מבנה בית הכנסת ניזוק קשות אחרי שריפה אשר פרצה ב-1906 ובאי בית הכנסת החליטו על בנייתו מחדש. בנייתו של מבנה בית הכנסת הדו-קומתי החדש מעץ הושלמה ב-1907.

ב-1930 מבנה בית הכנסת הולאם, היה ניסיון פניה של 20 חברי קהילת בית הכנסת החיילים אל שלטונות העיר, אך זה לא הועיל והמבנה שימש למגוריהם של עובדי אוניברסיטת טומסק.

בראשית שנת 2018 החליטו שלטונות העיר להעביר את בית הכנסת לידיה של הקהילה היהודית המקומית. בפברואר של אותה שנה נחתם הסכם ההעברה בין ראש עיריית טומסק לבין הרב הראשי של רוסיה ברל לזר.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Сибирская старина : краеведческий альманах. - 2003. - № 21 стр. 25
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טומסק
קטגוריה:רוסיה: בתי כנסת