OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוברט היל

רוברט פ. היל (באנגלית: Robert F. Hill; 14 באפריל 1886 באונטריו, קנדה – 18 במרץ 1966 בלוס אנג'לס, קליפורניה) היה במאי, תסריטאי, ושחקן קנדי מתקופת הסרטים האילמים. פעל בין 1915 ל-1966.

היל פעל תחת מספר שמות ובהם: רוברט אלן, ג'ימי הוקי, רוק הוקי ובוב סטילמן.

==פילמוגרפיה נבחרת==
Temptation and the Man (1916)
{|class="wikitable" style="font-size: 90%;" border="2" cellpadding="4" background: #f9f9f9;
|- align="center"
! style="background:#B0C4DE;" | שנה
! style="background:#B0C4DE;" | שם הסרט
! style="background:#B0C4DE;" | תפקיד
! style="background:#B0C4DE;" | הערות
|-
|1915
|גורלו של טראמפ קארד
|<center>-</center>
|מספר
|-
|1919
|התעלומה הגדולה הרדיום
|<center>-</center>
|במאי
|-
|1920
|הדיסק המגניב
|<center>-</center>
|במאי
|-
|1921
|הרפתקאותיו של טרזן
|<center>-</center>
|במאי, כותב
|-
|1922
|הרפתקאותיו של רובינזון קרוזו
|<center>-</center>
|במאי
|-
|rowspan=3|1923
|מסביב לעולם בשמונה עשרה ימים
|<center>-</center>
|במאי
|-
|החברתי השודד
|<center>-</center>
|במאי
|-
|פורצ'ן הפנטום
|<center>-</center>
|במאי
|-
|rowspan=2|1925
|איידהו
|<center>-</center>
|במאי
|-
|מערב פרוע
|<center>-</center>
|במאי
|-
|1926
|התעלומה ברה-סי
|<center>-</center>
|במאי
|-
|rowspan=3|1927
|שובו של רוכב רידל
|<center>-</center>
|במאי
|-
|בלייק בסקוטלנד יארד
|<center>-</center>
|במאי, כותב
|-
|החתול וורף
|<center>-</center>
|Adaptation
|-
|1928
|הרדוף איילנד
|<center>-</center>
|במאי
|-
|1931
|גיבורים של הלהבות
|<center>-</center>
|במאי
|-
|rowspan=2|1932
|אהבה מחייבת
|נוסע ספינה
|במאי
|-
|הגבול האחרון
|<center>-</center>
|כותב
|-
|1933
|טרזן חסר הפחד
|<center>-</center>
|במאי
|-
|1934
|חופשת הקאובוי
|מר הופקינס, אביה של רות
|במאי, כותב
|-
|1935
|מלכת הג'ונגל
|<center>-</center>
|במאי
|-
|rowspan=3|1936
|צללי בתי סוהר
|<center>-</center>
|במאי
|-
|Rip Roarin' Buckaroo
|<center>-</center>
|במאי
|-
|הפנטום של הטווח
|הכרוז רוברט
|במאי
|-
|1938
|פלאש גורדון והמסע למאדים
|<center>-</center>
|במאי
|-
|1941
|טיסה פרועה 
|מר וודוורד
|-
|rowspan=2|1943
|שמור אותם בכוח
|מר וודוורד
|יוצר על ידי בוב היל
|-
|שיחות ד"ר מוות
|שופט
|לא מיוצרי הסרט
|-
|1944
|גברים על דעתה
|תפקידו לא נקבע
|לא מיוצרי הסרט
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע קנדים

קטגוריה:ילידי 1886
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-1966
מוראד אבו ענזה

מוראד אבו ענזה (בערבית: مراد أبو عنزة; נולד ב-8 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בעירוני כסייפה.

==ביוגרפיה וקריירה==

אבו ענזה נולד ברהט למשפחה ממוצא בדואי-ישראלי. שיחק במחלקת הנוער של מכבי קריית גת, ובשנת 2006 עבר לשחק בהפועל בני לוד. בעונת 2010/2011 כבש 15 שערים בחצי הראשון של העונה בליגה הלאומית, ובעקבות כך הושאל בחלון ההעברות של ינואר לקבוצת מכבי פתח תקווה, ואת הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-14 בפברואר 2011 כאשר נכנס כמחליף במשחק מול הפועל תל אביב. בעונת 2011/2012 חזר אבו ענזה לבני לוד, וכבש 19 שערים בליגה הלאומית, אך קבוצתו לא הצליחה לעלות לליגת העל אף על פי שנאבקה על ההעפלה עד למחזור האחרון.

בעונת 2012/2013 הושאל אבו ענזה למועדון ספורט אשדוד. במשחק הבכורה שלו באשדוד כבש אבו ענזה צמד בניצחון קבוצתו 2–0 על הפועל רמת השרון. בסך הכל כבש בעונה זו שישה שערים בליגת העל, ובסופה חזר לבני לוד. בעונת כבש 15 שערים במדי בני לוד בליגה הלאומית, ולקראת עונת 2014/2015 חתם שוב במועדון ספורט אשדוד. בעונה זו כבש שלושה שערי ליגה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה.

ב-30 ביוני 2015 חזר להפועל בני לוד וחתם על חוזה לעונה אחת במועדון, ובה הבקיע שלושה שערים ב-29 הופעות בליגה הלאומית. ב-14 ביולי 2016 חתם בהפועל עכו, שירדה לליגה הלאומית בעונה הקודמת. בעונת 2016/2017 כבש חמישה שערי ליגה ב-29 הופעות, וסייע לקבוצתו לשוב לליגת העל מהמקום השני בטבלה.

ב-23 ביולי 2017 חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, במדיה כבש שני שערים ב-18 הופעות, וב-17 בינואר 2018 חתם בהפועל אום אל-פחם מליגה א', ובמדיה כבש ארבעה שערים בתשע הופעות עד תום העונה, וסייע לקבוצה לעלות לליגה הלאומית.

בנובמבר חזר לקדנציה שלישית בהפועל בני לוד, ובעונת 2018/2019 כבש שמונה שערים בליגה הלאומית.

ב-27 בדצמבר 2020 חזר אבו ענזה להפועל אום אל-פחם, אך בפברואר 2021, לאחר שלושה חודשים וחמש הופעות ליגה בלבד, ירד לליגה א' וחתם במדי מכבי טמרה, במדיה שיחק עד לתום העונה, עם 14 הופעות ליגה.

בעונת הצטרף אבו ענזה לבית"ר נורדיה ירושלים. בסוף נובמבר הצטרף לעירוני כסייפה.

==חיים אישיים==
אבו ענזה נשוי ומתגורר בתל שבע.

==קישורים חיצוניים==

* אייל לוי ויניב טוכמן, [http://www.nrg.co.il/online/71/ART2/408/212.html שיר אהבה בדואי: אבו ענזה לא עוצר], באתר nrg מעריב, 13 באוקטובר 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי קריית גת
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:כדורגלני הפועל אום אל-פחם
קטגוריה:כדורגלני מכבי טמרה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר נורדיה ירושלים
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:בדואים ישראלים
קטגוריה:תל שבע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
קטגוריה:רהט: אישים
כריסטיאן דוריולה

כריסטיאן דוריולה (בצרפתית: Christian D'Oriola; 3 באוקטובר 1928 – 29 באוקטובר 2007) היה סייף צרפתי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות, מהן 4 זהב. הוא אלוף עולם בעל 11 מדליות, מהן 8 זהב.

בשנת 2001 התאחדות הסיף הבינלאומית קבעה שדוריולה הוא הסייף הטוב ביותר במאה ה-20 וזאת בשל זריזות ידיו, הטכניקה המופלאה שלו, עבודת רגליו, תגובותיו המידיות וכושר ההמצאה שלו.

== ביוגרפיה ==
דוריולה נולד בפרפיניאן.

===אלוף עולם===
באליפות העולם בסיף שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות ברומח קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח אישי.

באליפות העולם בסיף שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 הוא זכה במדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי.

===אולימפיאדת השיא===
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה דוריולה בשתי מדליות זהב, בתחרות ברומח אישי ובתחרות ברומח קבוצתי. 

באליפות העולם בסיף שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1953 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי, באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג בשנת 1954 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1955 הוא זכה במדליית כסף בתחרות רומח אישי.

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות ברומח אישי והגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.

באליפות העולם בסיף שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 זכה דוריולה במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.

באולימפיאדת רומא (1960) זכה דוריולה לכבוד לשאת את דגל צרפת בטקס הפתיחה של המשחקים. בתחרויות עצמן הוא סיים במקום שמיני בתחרות רומח אישי, במקום חמישי בתחרות רומח קבוצתי ובמקום תשיעי בתחרות דקר קבוצתי.

== משפחתו ==
פייר ז'ונקר דוריולה, הוא בן דודו של דוריולה והוא אלוף אולימפי ברכיבה על סוסים, בעל 4 מדליות מהן 2 זהב ו-2 כסף ב-5 אולימפיאדות.

בשנת 2007 נפטר דוריולה בנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלופים אולימפיים: סייפים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מצרפת
קטגוריה:נושאי דגל צרפת באולימפיאדה
קטגוריה:סייפים צרפתים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית מצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1928
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2007
ספורט עממי

ספורט עממי הוא פעילות ספורט שהדגש בה אינו על הישגים טובים יותר, כפי שמתאפיין ספורט תחרותי, אלא על השתתפות רחבה ככל האפשר של פעילים, כולל כאלה שספורט איננו חלק מעיסוקם היומיומי. 

בנוסף לאירועי ספורט שכל מטרתם היא ספורט עממי, פעמים רבות נערכים אירועי ספורט בשני מסלולים מקבילים: מסלול תחרותי ומסלול עממי. תחומים נפוצים של ספורט עממי הם צעדה, מחול וריקודי עם, מרוץ ורכיבת אופניים.

מפעלי ספורט עממי בולטים בישראל, המאורגנים על ידי איגוד הספורט "הפועל", הם צליחת הכנרת, מרוץ הקפת התבור וצעדת הנגב. מפעלי ספורט עממי נוספים מאורגנים על ידי רשויות מקומיות רבות בישראל.

==ראו גם==
*הספורטיאדה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ספורט
עממי
ויליאם ארצ'יבלד קנת' פרייזר

מייג'ר ג'נרל ויליאם ארצ'יבלד קנת' פרייזר (באנגלית: William Archibald Kenneth Fraser; 19 בדצמבר 1886 - 9 בפברואר 1969) היה קצין בכיר בצבא הודו הבריטית בתקופת מלחמת העולם השנייה, ומפקד דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-10 בתקופת המלחמה האנגלו-עיראקית.

== חייו ==
פרייזר נולד ב-1886, התחנך במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט וב-1905 התגייס לצבא הודו הבריטית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בחזית המערב. לאחר המלחמה נשאר בשירות קבע, ובין השנים 1919–1921 היה למפקד "רובאי דרום פרס" (South Persia Rifles), יחידה צבאית שהוקמה בדרום איראן בתקופת המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה. במקביל שימש בתפקידי מטה שונים. בין 1922 ל-1924 שימש פרייזר כנספח צבאי בקאבול. בין 1924 ל-1948 שימש כנספח צבאי בטהראן. בין 1930 ל-1932 היה מזכירו הצבאי של מושל בנגאל.

במהלך מלחמת העולם השנייה נשא פרייזר דרגת מייג'ר ג'נרל, וקיבל פיקוד על כוחות של צבא הודו הבריטית שהיו אמורים להישלח למלאיה מקראצ'י. עם פרוץ מרד רשיד עאלי אל-כילאני, החליט מפקד צבא הודו הבריטית, הגנרל קלוד אוקינלק, להעביר כוחות אלו לעיראק, לשם הגנה על בצרה. בתחילה מנה הכוח סדר גודל של חטיבה מתוגברת, דהיינו חטיבת רגלים, גדוד ארטילריה, וחילות עזר, אך במהלך מבצע הנחיתה בבצרה, שכונה "מבצע סבין" (Sabine) תוגבר הכוח לסדר גודל של דיוויזיה והתגבש לעוצבה שנקראה דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-10. כוח זה, כשצורף לכוחות נוספים, נקרא במהלך המלחמה כוח עיראק.

ב-18 באפריל נחת פרייזר בבצרה בראש כוחותיו, וקיבל את הפיקוד על כל כוחות הקרקע בעיראק. לאחר הנחיתה. ב-8 במאי, כאשר סדר הגודל של הכוחות גדל, עקב צורכי הלחימה והזרמת כוחות נוספים, החליף את פרייזר בתור מפקד "כוח עיראק", לייטננט ג'נרל אדוארד קינאן. ב-16 במאי חלה פרייזר, והוחלף בתפקיד מפקד הדיוויזיה ה-10 על ידי הגנרל ויליאם סלים. בין 1941 ל-1945 שימש כנספח צבאי בטהראן, ולאחר מכן פרש.

פרייזר עוטר בעיטורים רבים, ובהם מסדר האמבט, מסדר האימפריה הבריטית, אות השירות המצוין, המסדר הוויקטוריאני המלכותי ו"הצלב הצבאי". ב-1948 עוטר בעיטור הצלב הצבאי הבלגי על ידי ממשלת בלגיה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.generals.dk/general/Fraser/William_Archibald_Kenneth/Great_Britain.html ויליאם ארצ'יבלד קנת' פרייזר] אתר "הגנרלים של מלחמת העולם השנייה".
* [http://www.kcl.ac.uk/lhcma/locreg/FRASER7.shtml פרטים בנוגע לארכיונו של פרייזר] מרכז לידל הארט לארכיונים צבאיים.

קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:מסדר האמבט: עמיתים
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: חברים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:הודו הבריטית: אישים
קטגוריה:זירת המזרח התיכון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:המלחמה האנגלו-עיראקית: אישים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הצבאי
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1886
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1969
צעדת ארבעת הימים הבינלאומית בניימכן

הצעדה בשנת 2004
נח"ל לצעדת ארבעת הימים בשנת 1955]]
צעדת ארבעת הימים הבינלאומית בניימכן (בהולנדית: Internationale Vierdaagse Afstandsmarsen Nijmegen) היא אירוע ספורט עממי של צעדה בת ארבעה ימים המתקיים מדי שנה בניימכן שבהולנד. הצעדה הראשונה אורגנה בשנת 1909. החל משנת 1925 הייתה ניימכן נקודת מוצא קבועה שלה.

צעדת ארבעת הימים מאורגנת על ידי קרן ארבעת הימים של ניימכן, הנתמכת על ידי ארגון ספורט ההליכה ההולנדי. מדי שנה משתתפים בצעדה כ-46,000 צועדים ממעל 75 מדינות. מועצת ניימכן והעיריות שמסביב, משרד ההגנה, הצלב האדום ההולנדי, האגודה ההולנדית לעיסוי ספורט, הלשכה האזורית לתיירות ארנהם-ניימכן ושירותי חירום מעורבים מקרוב בארגון צעדת ארבעת הימים.

הצעדה נפתחת ביום שלישי השלישי בחודש יולי, ונמשכת ארבעה ימים רצופים של הליכה (למרחקים של 30–50 ק"מ מדי יום), ולצדה אירועי תרבות שונים. זהו אירוע הצעדה הגדול ביותר בעולם.

במסגרת האירוע מוזמנים לוחמי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה לציין את השתתפותם בשחרורה של הולנד מן הכיבוש הנאצי. משתתפים מבריטניה, קנדה, ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד, פוקדים באופן קבוע את הצעדה. בשנות ה-50 וה-60 שלחה אף ישראל משלחות רשמיות לצעדה.

בעקבות צעדה זו נערכה גם בישראל צעדת ארבעת הימים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.4daagse.nl/index.php/en.html אתר הצעדה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צעדות
קטגוריה:ניימכן: ספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בהולנד
פקיעת קרומים מלאכותית

פקיעת קרומים מלאכותית או אמניוטומיה היא פעולה המבוצעת על ידי מיילדת או רופא מיילד בדרך כלל במטרה להשרות או לזרז לידה. ניתן לפקוע את הקרומים על ידי מכשיר מיוחד כמו אמניהוק או אמניקוט וכן בעזרת האצבעות בלבד. המטפל מכניס את המכשיר או את האצבעות דרך הנרתיק ופוקע את הקרומים התוחמים את שק מי השפיר. שחרור פרוסטגלנדין ממי השפיר וכן המגע ישיר שנוצר בין שריר הרחם לעובר מעודדים את הרחם להתכווץ כך שתהליך הלידה יכול להתקדם.

==התוויות==
ישנן ארבע התוויות עיקריות לביצוע פקיעת מי שפיר מלאכותית:

# כדי להשרות לידה או לזרז לידה פעילה. זוהי ההתוויה הנפוצה ביותר לפקיעת מי שפיר מלאכותית. 
# כדי לאפשר הכנסה של מוניטור פנימי על ראש העובר.
# כדי לבדוק את צבע מי השפיר בחשד למים מקוניאליים (מי שיש בהם צואה של העובר).
# כדי להימנע משאיפת תוכן מי השפיר על ידי התינוק ברגע הלידה.

==סיכונים==
# אם הקרומים נפקעים לפני שראש העובר מבוסס באגן הוא עלול להסתובב למצג עכוז.
# קיים סיכון מוגבר לצניחת חבל הטבור לפני ראש העובר.
# אם עובר זמן רב בין פקיעת הקרומים עד הלידה קיים סיכון מוגבר לזיהום מאחר שמי השפיר כבר אינם שם לשמש כמגן.

==תנאים לביצוע==
# על האם להיות בלידה פעילה (הרחבת צוואר הרחם מעל 3-4 ס"מ). 
# על הלידה להיות במועד (שבוע 38 והלאה).
# על הראש להיות מבוסס (תחנה 0 והלאה).
# חייבת להתקיים אחת ההתוויות לביצוע הפעולה.

== ראו גם ==
* ירידת מים
* שק שפיר

קטגוריה:לידה
אנסמבל מוזיקה נובה

אנסמבל מוזיקה נובה הוא אנסמבל ישראלי למוזיקה אקספרימנטלית ועכשווית מישראל ומהעולם.

האנסמבל מתפקד כקולקטיב, המורכב ממוזיקאים ואמני סאונד, שפועלים יחד כמבצעים וכיוצרים להעשרת הדיאלוג בין עולם המוזיקה, שהיא ביסוד האנסמבל, לבין אמנויות אחרות כגון וידאו, מחול ותיאטרון. דיאלוג זה נוצר תוך שימוש בטכנולוגיה עכשווית ליצירה רב-גונית.

הקבוצה יוזמת הזמנת יצירות אצל מלחינים ישראלים וביצוען בקונצרטים ובהקלטות לרדיו ולתקליטורים. מעל ל-170 יצירות ישראליות הובאו עד כה לידי ביצוע בסדרות הקונצרטים השונות של הקבוצה, המתקיימות בקביעות באולמות שונים בארץ, כגון מוזיאון תל אביב לאמנות, מועדון לבונטין 7, מוזיאון חיפה לאמנות, מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה, תיאטרון ירושלים, התיבה, תיאטרון תמונע, חללים אלטרנטיביים משתנים ועוד.

הופעותיה של הקבוצה בארצות אחרות כוללות את פסטיבל דרזדן למוזיקה חדישה, הביאנלה של זאגרב (קרואטיה) וסיור קונצרטים בארצות הברית בחסות אוניברסיטת יוסטון.

אנסמבל מוזיקה נובה נתמך על ידי מינהל התרבות ועיריית תל אביב-יפו.

== היסטוריה ==
הקבוצה נוסדה בינואר 1986 בקונצרט חגיגי באולם "צוותא" תחת שרביטו של המנצח והמלחין ליאור שמבדל ועם נגן הבסון זיו בן.

18 נגני הקבוצה היו נגנים מובילים בתזמורות החשובות בישראל, בעיקר מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית, מהתזמורת הקאמרית הישראלית ומהתזמורת הסימפונית ירושלים. חלקם עדיין מופיעים ומשפיעים על סדרות הקונצרטים של הקבוצה מראשיתה ועד היום. עוד ניגנו בהרכב המקורי הוויולן זאב שטיינברג, הפסנתרנית אסתרית בלצן, הנבלאית יוליה רובינסקי ונגן כלי ההקשה חן צימבליסטה.

בין המנצחים שניצחו על האנסמבל היו נעם שריף, מנדי רודן, שלום רונלי-ריקליס, דורון סלומון יצחק תמיר, איתי טלגם, לאונטי וולף ואילן וולקוב.

נגני הקבוצה לדורותיה כללו את חשובי המבצעים המתמחים במוזיקה זו בארץ והיא כוללת הרכב פתוח של אמנים רב-תחומיים, החל במוזיקאים וכלה באמני וידאו וכוריאוגרפים. בין המוזיקאים אשר ניגנו באנסמבל נמנים: המלחין אמנון וולמן, הפסנתרנית שירה לגמן, נגנית הקונטרבס אור סיני, המלחינה מעיין צדקה, הסקסופוניסט תום סלוביצ׳יק, והמלחין יוני ניב. 

החל משנת 2012 משמש אנסמבל מוזיקה נובה בתור אנסמבל הבית של "מוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר", אשר נמצא בירושלים.

הקבוצה חברה גם אל מלחינים ומבצעים בינלאומיים רבים, שחלקם נטלו חלק פעיל ביצירה עצמה, בהם בטסי ז'ולאס, מייקל פיסארו , ג׳יי אלן-יים , אנאה לוקווד , אנתוני ברקסטון , ג'ניפר וולש, ג׳ואן לה-ברברה , דייוויד גראבס , מריו קרולי
, פיטר אדוארדס , מורטון סובוטניק , ורבים אחרים.

הקבוצה שיתפה פעולה גם עם יוצרים מתחום המוזיקה הפופולרית, ביניהם: ערן צור, יוני רכטר, ברי סחרוף ועדי רנרט.

זמרת האלט נועה פרנקל הופיעה עם אנסמבל מוזיקה נובה בביצוע יצירות יוצאות דופן, המחברות מוזיקה ואמנויות אחרות.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.barbur.org/?p=707 אנסמבל מוזיקה נובה בגלריה ברבור] 20 במאי 2010
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרכבים קאמריים ישראליים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-21
צ'אן קנסטה

צ'אן קָנַסטָה (באנגלית: Chan Canasta; 9 בינואר 1920 – 22 באפריל 1999) היה קוסם וצייר יהודי.

==ביוגרפיה==
צ'אן קנסטה נולד בקרקוב שבפולין בשם חננאל מיפֶלֶב (Mifelew), בנו של הסופר והמחנך העברי נחמן מיפלב (1886–1937).
ב-1937 החל ללמוד באוניברסיטת קרקוב, ושנה אחר-כך, לאחר מות אביו, עלה לארץ ישראל ולמד פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1940, במלחמת העולם השנייה, התנדב לחיל האוויר המלכותי ושירת בצפון אפריקה, איטליה ויוון.
ב-1947 היגר לבריטניה ועד מהרה התפרסם כקוסם. הוא החל את דרכו כקוסם קלפים, ואימץ את שם הבמה צ'אן קנסטה על שם משחק הקלפים הידוע.
לאורך הקריירה שלו הופיע קנסטה מאות פעמים בטלוויזיה בבריטניה ובארצות הברית.

באמצע שנות ה-60, כשהיה בשיא תהילתו, נטש קנסטה את הבמה ופנה לציור. גם בקריירה החדשה עשה קנסטה חיל וציוריו נמכרו במחירים גבוהים. 

ב-1983 ביקר בישראל והדהים את הציבור בביצוע תעלולי קסמים בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "שעה טובה".

קנסטה השפיע על מנטליסטים רבים ונחשב חלוץ בתחום זה. 

נישא פעמיים. נפטר בלונדון ב-1999, בגיל 79.

דמותו של גיבור הספר "אדם בן כלב" של יורם קניוק מבוססת על קנסטה (השניים הכירו בשנות ה-50 כששהה קניוק בארצות הברית).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

<div class="mw-content-ltr">
* Denis Gifford [http://www.independent.co.uk/arts-entertainment/obituary-chan-canasta-1097073.html Obituary: Chan Canasta], The Independent, 31 May 1999
* Philip Purser, [http://www.theguardian.com/news/1999/jun/12/guardianobituaries1 Television's first magical mystery man], The Guardian, 12 June 1999
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קוסמים יהודים
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:מתנדבי היישוב לחיל האוויר המלכותי הבריטי
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1920
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1999
שעון בנג'ו

שעון בנג'ו
שעון בנג'ו הוא שעון מטוטלת המצוי בקופסה המעוצבת בדומה לכלי הנגינה בנג'ו.

שעון הבנג'ו עוצב על ידי השען סיימון ווילארד, בעיר גרפטון , מסצ'וסטס בארצות הברית בשנת 1802. נוצרו רק 4,000 שעונים אותנטיים. וסגנונו של ווילארד הועתק על ידי בני משפחתו ושענים נוספים. 

השעון בסגנון הבנג'ו עשוי בדרך כלל משעון עגול, מתחתיו חלק צר ואנכי עם "מותן" ארוך, ובחלקו התחתון תיבה מלבנית עם מטוטלת ודלת צירים. המותן והדלת מעוטרים בזכוכית צבועה והקופסה מקושטת בעיטורי פליז. ראש השעון העגול מעוטר ביציקת פליז או עץ מוזהב בצורת נשר.

==ראו גם==
*שעון 400 יום

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.willardhouse.org/ מוזיאון ווילארד] 
* 

קטגוריה:המצאות במאה ה-19
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
בנג'ו
אלדר גרביץ'

אלדר גרביץ (בהונגרית: Gerevich Aladár; 16 במרץ 1910 – 14 במאי 1991) היה סייף הונגרי, אלוף אולימפי בעל 10 מדליות, מהן 7 זהב, אלוף עולם בעל 19 מדליות, מהן 14 זהב. הוא הספורטאי מתוך שניים בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכה במדליית זהב אחת לפחות, בשש אולימפיאדות שונות, כמו בירגיט פישר מגרמניה בקיאק (הוא החמיץ שתי אולימפיאדות נוספות שלא נערכו כלל בשל מלחמת העולם השנייה שבהן יכול היה לזכות בעוד מדליות). נוסף לכך, הוא מחזיק בשיא של 28 שנים, משך הזמן הארוך ביותר שבה זכה במדליות זהב, מ-1932 ועד 1960 כולל. 

גרביץ' נחשב לאחד הסייפים הגדולים בהיסטוריה.

== ביוגרפיה ==
גרביץ' נולד ביאסברן.

===מדליית זהב אולימפית ראשונה===
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה גרביץ' במדליית זהב בתחרות חרב קבוצתי, לפני איטליה ופולין.

באולימפיאדת ברלין (1936) זכה גרביץ' בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בתחרות חרב קבוצתי לפני איטליה וגרמניה ומדליית ארד בתחרות חרב אישית אחרי בן ארצו אנדרה קאבוש וגוסטבו מארצי מאיטליה. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בתחרות רומח קבוצתי.

===אולימפיאדת השיא===
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה גרביץ' בשתי מדליות זהב בתחרות חרב אישי לפני וינצ'נצו פינטון מאיטליה וחברו לנבחרת פאל קובאץ' ובתחרות חרב קבוצתי לפני איטליה וארצות הברית. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות רומח קבוצתי. 

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה גרביץ' בשלוש מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בתחרות חרב קבוצתי לפני איטליה וצרפת, מדליית כסף בתחרות חרב אישי אחרי פאל קובאץ' ולפני בן ארצו טיבור ברציי ומדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי, אחרי צרפת ואיטליה.

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה גרביץ' במדליית זהב בתחרות חרב קבוצתי לפני פולין וברית המועצות וסיים במקום חמישי בתחרות חרב אישי. 

לפני המבחנים לאולימפיאדת רומא (1960) נאמר לגרביץ' על ידי וועד הסיף ההונגרי שהוא זקן מדי להשתתף במשחקים האולימפיים, בן 50, אבל הוא הצליח לנצח בהם. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בתחרות חרב קבוצתי לפני פולין ואיטליה וסיים במקום עשירי בתחרות חרב אישי, קרוב עד לכדי נגיעה אחת מהשתתפות בשלב הגמר. 

בשנת 1991 נפטר גרביץ' בבודפשט.

== משפחתו ==
רבים מבני משפחתו זכו במדליות אולימפיות ביניהם, אשתו ארנה בוגן, זכתה במדליית ארד בתחרות רומח אישי באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), בנו פאל גרביץ' זכה בשתי מדליות ארד בתחרות חרב קבוצתי באולימפיאדת מינכן (1972) ובאולימפיאדת מוסקבה (1980) ואביה של רעייתו אלברט בוגן זכה במדליית כסף עבור אוסטריה בתחרות חרב קבוצתי באולימפיאדת סטוקהולם (1912).

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סייפים הונגרים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: סייפים
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1910
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1991
מייק קני

מייק קני (באנגלית: Mike Kenny; נולד ב-30 בינואר 1945) הוא שחיין בריטי. קני מחזיק ב-16 מדליות זהב פאראלימפיות אישיות במשחקים הפאראלימפיים והוא הספורטאי המצליח ביותר בהיסטוריית המשלחת הבריטית.

==ביוגרפיה==
קני נפגע בחוט השדרה בשנת 1971. הוא החל להתאמן בשחייה תחרותית בבית החולים בסטוק מנדוויל בשנת 1972, והתחרה לראשונה בתחרויות לאומיות במשחקי סטוק מנדוויל בשנת 1973.

===המשחקים הפאראלימפיים===
קני השתתף במשחקים הפאראלימפיים לראשונה ב וזכה בשלוש מדליות זהב (קטגוריה 1A), תוך שבירתם של שלושה שיאי עולם. במקצה ל-25 מטרים בסגנון גב הוא קבע שיא עולם 30.23 שניות, במשחה ל-25 מטרים חזה הוא קבע שיא של 42.56 שניות, ובמקצה ל-25 מטרים חופשי העמיד את השיא על 31.59 שניות.

ב חזר קני וזכה בשלוש מדליות זהב. במקצה ל-25 מטר גב הוא עצר את השעון על 30.30 שניות, במקצה ל-25 מטרים חזה שיפר את השיא העולם והעמיד אותו על 38.98 שניות, ובמקצה ל-25 מטרים בסגנון חופשי קבע את שיא העולם על 30.43 שניות.

ב זכה קני בחמש מדליות זהב אישיות, והוסיף עליהן מדליית כסף קבוצתית. במשחה ל-100 מטרים בסגנון חופשי זכה קני במדליית הזהב עם תוצאה של 2:27.97 דקות, במקצה ל-25 מטרים גב קבע שיא עולם עם תוצאה של 29.04 שניות, ובמקצה ל-25 מטרים בסגנון חזה זכה עם תוצאה של 36.26 שניות. קני קבע שיא עולם נוסף במשחה ל-25 מטרים חופשי עם 28.91 שניות, וניצח גם את המקצה ל-75 מטרים מעורב כשסיים בזמן של 1:51.97 דקות את התחרות.

במשחקים זכה קני גם במדליית הכסף הקבוצתית במשחה ל-3X25 בסגנון חופשי, והתחרה גם במקצה ל-25 מטרים בסגנון פרפר אולם לא סיים את התחרות.

ב חזר קני להתחרות בפעם האחרונה בקריירה, וזכה בחמש מדליות זהב אישיות נוספות. במקצה ל-100 מטרים בסגנון חופשי קבע שיא עולם של 2:18.48 דקות, ובמקצה ל-50 מטרים חופשי זכה עם תוצאה של 59.84 שניות. הוא הוסיף שתי מדליות זהב במקצים ל-25 מטרים, עם 31.06 שניות בסגנון גב, ושיא פאראלימפי של 35.56 שניות בסגנון חזה.

קני הוסיף מדליית זהב נוספת במקצה ל-75 מטרים בסגנון מעורב עם תוצאה של 1:52.12 דקות, ובמדליית כסף קבוצתית במשחה ל-3X25 בסגנון חופשי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופים פאראלימפיים בריטים
קטגוריה:שחיינים בריטים
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1945
לאון מנדלשטם

לאון (אריה דב) יוסופוביץ מנדלשטם (רוסית: Мандельштам, Леон Иосифович; 1819 זאגר - 1889) היה הסטודנט היהודי הראשון שלמד באוניברסיטה רוסית. כמו כן היה סופר ועבד במשרד החינוך הרוסי כאחראי על החינוך היהודי באימפריה הרוסית, יורשו של מקס ליליינטל בתפקיד זה.

==ביוגרפיה==
לאון מנדלשטם נולד בשנת 1819 בעיר ז'אגר שהייתה חלק מפלך וילנה ומאוחר יותר סופחה לפלך קובנה. אביו עסק במסחר והרבה לנסוע לגרמניה לצורכי עיסוקיו. בין הספרים שהביא מגרמניה היה אפשר למצוא תרגום התנ"ך לגרמנית של משה מנדלסון. הוא קיבל חינוך דתי וכללי. אזור מגוריו היה נתון להשפעת ההשכלה הגרמנית שהגיעה מקורלנד (אזור של לטביה היום). מנדלשטם מעיד על עצמו כי התחיל לעסוק בדקדוק של השפה העברית ופילוסופיה בגיל צעיר מאוד. בזיכרונותיו אפשר לראות כי לא הייתה עקביות בלימודיו העצמאיים, הוא קפץ מנושא לנושא. בגיל צעיר מאוד הוא החל לחבר סיפורים בשפות שונות, רוסית, גרמנית ועברית.

בגיל 14 השתדך לבתו של סוחר, ובגיל 17 התחתן ועבר להתגורר בבית הוריה של אשתו. אביה היה אדם דתי מאוד, שאסר על החזקת ספרים שאינם קנוניים בביתו. מנדלשטם לא הצליח להחזיק מעמד זמן רב וחזר הביתה, זמן קצר לאחר מכן התגרש מאשתו.

בשנת 1839 החליט ללכת ללמוד באוניברסיטת וילנה, אך בהגיעו לווילנה גילה שהאוניברסיטה נסגרה בהוראת הממשלה. באותה שנה פנה לשלטונות בבקשה לעמוד במבחני הקבלה לאוניברסיטת מוסקבה. לאחר תלאות רבות התקבל לאוניברסיטה ובכך היה לסטודנט היהודי הראשון באוניברסיטה רוסית. מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת פטרבורג, שם עם סיום לימודיו ב- 1844 הוענק לו תואר בפילולוגיה.

==עבודתו במשרד החינוך הרוסי==

לאחר עזיבתו של מקס ליליינטל לארצות הברית, התפנתה במשרד החינוך הרוסי משרת "יהודי מלומד" (, עוזר לענייני יהודים). שר החינוך סרגיי אוברוב הציע את התפקיד למנדלשטם שנענה בחיוב להצעה. מנדלשטם נכנס לתפקיד בשנת 1846. בין היתר היה אחראי על ארגון של בתי ספר יהודים חדשים. הוא חיבר לא מעט ספרי לימוד שיועדו לבתי ספר אלו, בין היתר מילון יידי-רוסי, רוסי -יידי וספר לימוד הדקדוק הרוסי ליהודים.

שימש בתפקיד זה במשך 11 שנים והתפטר ב-1857.

==מותו==
שנותיו האחרונות עברו עליו בבדידות ובעוני.

מנדלשטם נפטר על ספינת קיטור בזמן שנסע מצד אחד של פטרבורג לצד שני. לא נמצאו שום מסמכים על גווייתו שיכלו לאשר את זהותו. שלושה ימים לאחר מכן הוא נקבר בבית קברות נוצרי. חצרן הבית שבו התגורר שם לב כי מנדלשטם אינו מגיע זמן מה לבית, הוא פנה למשטרה ומשם נשלח לחדר המתים, על פי תיאורו של החצרן הצליחו לקשר בין הגווייה לבין לאון מנדלשטם.

משנודע הדבר לקהילה היהודית של פטרבורג, הם הצליחו להשיג אישור מיוחד מטעם שר הפנים הרוסי והוציאו את גופתו מקברו. הוא נקבר מחדש בבית הקברות היהודי.

==לקריאה נוספת==
* צבי רודי, הסטודנט היהודי הראשון ברוסיה, העבר, כרך כ"א, עמ' 42-35.
* שאול גינזבורג, אמאָליקע פעטערבורג, ניו יאָרק,1944, עמ' 87-74.
* Из записок первого еврея-студента в России, сборник Пережитое, т. 1, СПб., 1909

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:משכילי רוסיה
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1819
קטגוריה:נפטרים ב-1889
ג'וש קרטר

ג'ושוע "ג'וש" נוויל קרטר (אנגלית: Joshua "Josh" Neville Carter, נולד ב-20 בנובמבר 1986 בדאלאס שבטקסס) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת אגו רת'ימנו.

קרטר שיחק באוניברסיטת טקסס A&M עד שנת 2009, והוביל את ה-NCAA באחוזים מעבר לקשת השלוש בשנת 2007 עם 50 אחוזים.

החל את הקריירה האירופאית שלו בעונת בקבוצת אולדנבורג מהבונדסליגה, שהשתתפה באותה עונה ביורוליג. שם שיחק לצד ריקי פולדינג וג'ייסון גארדנר.

בחודש אוגוסט 2010 חתם בקבוצת מכבי אשדוד, בה הגיע לממוצעים של 17.1 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק בעונתו הראשונה בקבוצה.

בעונת העמיד קרטר ממוצעים של 17.1 נקודות כמו בעונתו הראשונה ו-4 ריבאונדים למשחק בעונה הסדירה. בסך הכל קלע קרטר 872 נקודות בשנתיים באשדוד.

לקראת עונת חתם קרטר בספרטק סנקט פטרסבורג מהליגה המקצוענית הרוסית. לאחר עונה אחת, חתם במונטפסקי סיינה מהסרייה A.

לקראת עונת חתם בקבוצה הטורקית טורק טלקום מליגת העל הטורקית.

ב-20 ביוני חתם בדינמו סאסארי מהסרייה A.

ב-2 בינואר (עונת 2018–2019) חתם במכבי אשדוד עד סוף העונה, ובכך החל את עונתו השלישית במועדון. ב-12 בפברואר רשם את הבכורה המחודשת במועדון, וקלע 16 נקודות בניצחון הביתי על עירוני נס ציונה.

מתחילת עונת 2019–2020 משחק קרטר בקבוצת אגו רת'ימנו מליגה איי 1 אתניקי ביוון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני ספרטק סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורסלני מנס סאנה סיינה
קטגוריה:כדורסלני טורק טלקום
קטגוריה:כדורסלני דינמו סאסארי
קטגוריה:כדורסלני אולדנבורג
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת טקסס A&M
קטגוריה:כדורסלני פינאר קרשיאקה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
בני שוילי

בני שוילי (נולד בשנת 1960) הוא במאי, מפיק, צלם קולנוע, מפיץ סרטי קולנוע ומנכ"ל חברת סרטי שובל.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים למיכאל שוילי, מפיץ ומפיק סרטים, ממקימי תעשיית הקולנוע הישראלית, זוכה פרס מפעל חיים של פסטיבל הקולנוע ירושלים על תרומתו לענף הקולנוע (2007); ולחנה שוילי, ציירת ומורה לציור.

בשנת 1972, בהיותו בן 12, זכה בפרס קולנוע לנוער על סרטו הקצר "ההרפתקנים", אותו צילם, ביים וערך. בין השנים 1978–1981 בעת שירותו הצבאי בחיל האוויר הפיק, ביים וערך, למעלה מ-100 סרטי הדרכה וסרטים תיעודיים של חיל האוויר.

לאחר שחרורו מצה"ל החל בקריירה קולנועית. בשנת 1979 היה שותף בהפקת סרט הקולנוע "נערת הפרברים" בכיכובה של עפרה חזה. בשנת 1982 הפיק וביים בשיתוף עם אבי שמש סרט קצר בשם "נקודת מבט" שהוקרן בסינמטק תל אביב במשך כחודש לפני הקרנת הסרטים באורך מלא של התוכניה. בשנת 1984 יצא לאקרנים סרטו של שוילי "מבצע שטריימל" שאותו ביים וצילם, הסרט זכה להצלחה רבה בישראל ומחוצה לה, ונמכר ליותר מ-35 מדינות ברחבי העולם.

בשנות ה-90 היה שותף בהפקת והפצה הבינלאומית של ספריית תוכניות שהופקו באנגליה ונמכרו במדינות רבות.

==סרטי שובל==
כיום משמש שוילי כמנכ"ל חברת "סרטי שובל", מהחברות הראשונות בישראל להפקה והפצה של סרטי קולנוע, וידאו וטלוויזיה. בבעלות סרטי שובל ספריה של כ-2,500 סרטי קולנוע זרים. החברה מפיצה סרטים מסחריים לבתי הקולנוע בישראל, לשידור בטלוויזיה ולשידורי VOD בכבלים, בלוויין, באינטרנט ובסלולר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
שלום מנדלברויט

שלום מנדלברוט (בצרפתית: Szolem Mandelbrojt; 10 בינואר 1899 – 23 בספטמבר 1983) היה מתמטיקאי יהודי צרפתי יליד פולין. עסק בעיקר באנליזה מתמטית; תלמידו של ז'אק אדמר, ולאחר מכן החליף אותו בתפקידו כפרופסור בקולז' דה פראנס.

==קורות חיים==
נולד ב-1889 בוורשה, אז בפולין הקונגרסאית. הוריו היו סלומן מנדלברוט ומרים רבינוביץ', שניהם ממוצא ליטאי. הוא למד בוורשה ובקרקוב, והושפע מהמתמטיקאי סרגיי ברנשטיין. בפולין השלים לימודים לתואר ראשון, ולאחריהם עבר לצרפת שם החל בעבודה מחקרית. ב-1923 השלים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת פריז. ב-1924 עד 1926 הוענקה לו מלגת רוקפלר, ועבר לארצות הברית, שם הרצה במכון רייס שביוסטון בשנים 1926–1927. לאחר מכן שב לצרפת.

מנדלברוט היה מראשוני חבריה של קבוצת בורבאקי, שתחת שם עט בדוי פרסמה ספרים שעניינם הצגת גישה שיטתית ומדויקת לחקר המתמטיקה, בעזרת תורת הקבוצות. מנדלברוט נכח בפגישותיה הראשוניות של הקבוצה, אך למעשה הנושאים שחקר היו שונים למדי מאלו של שאר חברי הקבוצה, כפי שמלמדים פרסומיו – הוא חקר נושאים כמו: טור דיריכלה, פונקציות חסרות, פונקציות שלמות ונושאים מרכזיים אחרים באנליזה מרוכבת ובאנליזה הרמונית. ניתן להגדירו כממשיך דרכו של גודפרי הרולד הארדי; הוא ניצב בשורה אחת עם מתמטיקאים כמו נורברט ויינר וטורסטן קרלמן שהיו מהחוקרים המודרניים של אנליזת פורייה הקלאסית. עם תלמידיו נמנים: שמואל אגמון, ז'אן-פייר קהאן, יצחק קצנלסון ופול מאלייבו.

במהלך מלחמת העולם השנייה שהה בארצות הברית; הוא עבד מאז שנת 1940 במכון, והיה אחד מהמדענים הצרפתים הרבים שנתמכו על ידי תוכנית התמיכה שיזם לואי רפקין (Louis Rapkine).

ב-1983 נפטר בפריז, צרפת. המתמטיקאי ואבי תורת הפרקטלים בנואה מנדלברוט היה אחיינו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www-history.mcs.st-and.ac.uk/Biographies/Mandelbrojt.html ביוגרפיה של מנדלברוט], באתר MacTutor 
* [http://genealogy.math.ndsu.nodak.edu/id.php?id=22456 שלום מנדלברוט], באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים פולנים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר

קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1983
הרפובליקה הסינית במשחקים הפאראלימפיים

הרפובליקה הסינית, הידועה גם בשם טאיוואן, השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הרפובליקה הסינית חלק מעולם.

==היסטוריה==
אל המשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו בברצלונה בשנת 1992 שלחה הרפובליקה הסינית משלחת של 11 ספורטאים (עשרה גברים ואישה אחת) ושבה עם מדליה אחת, כשהג'ודוקא דר צ'אנג לין זכה במדליית הארד (עד 86 ק"ג)

במדליית הזהב הראשונה בתולדותיה זכתה המשלחת ב כשהג'ודוקא צ'ינג צ'אנג לי זכה בתחרות עד 60 ק"ג. וב זכה האתלט צ'י צ'ו צ'ה-אנג בתחרות הטלת כידון (קטגוריה F13) כשקבע שיא עולם של 57.28 מטרים.

נציגיה הבולטים היו צ'אנג צ'יצ'ונג שזכה בשתי מדליות זהב ומרימת הכוח צו היי לין שזכתה בשתי מדליות זהב גם היא.

==מדליות לפי אולימפיאדה==
===משחקי הקיץ===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) || 0 || 0 || 1 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 1 || 0 || 2 || 3
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 1 || 2 || 4 || 7
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 2 || 2 || 2 || 6
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 1 || 0 || 1 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 0 || 1 || 2 || 3
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 1 || 1 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
| סה"כ || 5 || 6 || 14 || 25
|}

==ראו גם==
* הרפובליקה הסינית במשחקים האולימפיים
* הרפובליקה הסינית במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:טאיוואן: ספורט
סטנקה סטויצ'בה

סטנקה סטויצ'בה (בבולגרית: Станка Стойчева; נולדה בפנגיורישטה, ממלכת בולגריה – 1964, טרגובישטה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היא חסידת אומות העולם בשל הצלתן של לאה ומדי פרחי בבולגריה שתחת הכיבוש הנאצי.

==סיפור ההצלה==
סטנקה סטויצ'בה הייתה מיילדת תושבת העיר טרגובישטה אשר בבולגריה. ב-1943, לאחר גירוש יהודי סופיה לערי השדה, הגיעה לאה פרחי ההרה לטרגובישטה ומצאה בה מסתור. בהתאם לתקנות החוק להגנת האומה, אסור היה ליהודים לשנות את מקום מגוריהם ובכך עברה לאה פרחי על החוק. למרות זאת, סטנקה סטויצ'בה הסתירה אותה בביתה. במהלך ההריון חשה לאה ברע וסטויצ'בה נאלצה ליילד אותה בביתה באמצעים הפשוטים שברשותה. גם לאחר הולדת התינוקת, המשיכה סטויצ'בה להסתיר את לאה ומדי פרחי בביתה.

ב-2005 הוכרה סטויצ'בה כחסידת אומות העולם. בטקס שנערך ביד ושם קיבלה את אות חסידי אומות העולם נכדתה, כאשר בקהל נכחה מדי הלל, התינוקת אותה הצילה סטויצ'בה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:בולגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בולגריה
סת' תומאס

סת' תומאס (באנגלית: Seth Thomas; ) היה שען ויצרן שעונים אמריקאי. חלוץ הייצור ההמוני של שעונים.

==ביוגרפיה==
תומאס נולד בוולקוט, קונטיקט ב-1785. בשנת 1807 החל לעבוד ביצור שעונים, אצל השען אלי טרי. ב-1810 קנה את עסק השעונים של טרי, וייצר שעונים עם מנגנון עץ. ב-1813 עבר לפלימות' הולואו, קונטיקט, שם הקים בית חרושת בשם "החברה לשעונים של סת' תומאס" (Seth Thomas Clock Company) והחל לייצר שעונים עם מנגנונים ממתכת. ב-1817 החל לייצר שעוני אח, ובשנות ה-40 של מאה ה-19 עבר כל היצור למנגנונים מפליז.

תומאס מת ב-1859. בנו אהרון ירש את החברה, בניהולו נוספו סגנונות חדשים והוכנסו שיפורים בתהליך היצור. החברה הפסיקה לייצר שעונים בשנות ה-80 של המאה העשרים אבל המותג "סט' תומאס" מיוצר עד היום על ידי יצרנים אחרים.

==מורשת==
* שעון ענק מתוצרת החברה מוצב בתחנת גרנד סנטרל בניו יורק.
* בשנת 1875 שונה שם העיר פלימות' הולואו לתומאסטון, לזכרו וכאות הוקרה על פועלו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20100331094056/http://www.thomastonct.org/Content/History.asp דף "היסטוריה"], באתר העיר תומאסטון

קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:יצרני שעונים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1785
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1859
הסכם רמלה

הסכם רמלה הוא הסכם שנחתם ברמלה ביוני 1192 בין צלאח א-דין וריצ'רד לב הארי לאחר קרב ארסוף. 

== התוצאות ==
לפיו ירושלים תישאר בשליטה מוסלמית אך תהיה פתוחה לעולי רגל נוצריים. ממלכת ירושלים התקצרה לרצועת חוף מצור עד ליפו.

אף אחד מן הצדדים לא היה מרוצה מן ההסכם שהיה אילוץ מתבקש. השליט המוסלמי היה מותש מן הקרב וריצ'רד היה צריך לטפל באיומים מבית.

== ראו גם ==
*מסע הצלב השלישי

קטגוריה:מסע הצלב השלישי
קטגוריה:רמלה: היסטוריה
יצחק ירושלמי (משורר)

יצחק ירושלמי (כתב בשם העט יעראָז; פברואר 1907 – 1985) היה משורר יידי ישראלי, חשמלאי במקצועו.

==ביוגרפיה==
ירושלמי נולד בפברואר 1907 בעיירה הקטנה קונסטנטין (בפולנית: Konstantyna) שליד העיר לודז', בפולין הרוסית, במשפחה יהודית אדוקה, התשיעי מארבעה-עשר ילדים. אביו היה תעשיין בענף הטקסטיל.
קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה, ואחר-כך למד בגימנסיה.
הוא יצא בשאלה, וחרף מוצאו המשפחתי, החליט להתפרנס מעבודת כפיים, ולמד חשמלאות. הוא עבד בחשמלאות בתיאטרון "אררט" שבהנהלת משה ברודרזון בלודז'. אחר-כך יצא להכשרה חלוצית. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל עם אשתו שושנה, והצטרף לקיבוץ עין חרוד. כעבור שנה עבר לתל אביב, ועבד כחשמלאי במה בתיאטרון "האהל" במשך 15 שנה. היה חבר ארגון "ההגנה". בשואה נספו כל בני משפחתו.
לאחר מכן עבד במשך כמה עשורים כחשמלאי בבית החולים קפלן (מהן שנים כחשמלאי הראשי של בית החולים). בשנת 1973 זכה בפרס העבודה למצטיינים של קופת חולים כללית.
התגורר בשכונת חבצלת שברחובות.

את דרכו הספרותית התחיל בפולין ב-1930–1931, כשפרסם שירים בעיתוני לודז' "ניַיער פאָלקסבלאַט" ו"לאָדזער טאַגעבלאַט".
לאחר עלייתו פרסם משיריו בעיתוני היידיש בארץ ("לעצטע ניַיעס" ו"יִידישע ציַיטונג"), בארצות הברית ובקנדה ("קענעדער אדלער") ובאמריקה הדרומית ומקסיקו ("דער וועג").

כמה משיריו, שלהם חיבר ירושלמי לחן, הושרו, בהם "עקזאָדוס" ('אקסודוס'), "ישראל", "ירושלים" ועוד.
בשנות ה-60 הופיע תקליט שהכיל שירים מקוריים שלו ושירים שתרגם מעברית ליידיש, בביצוע שרה יערי, והוא הושמע בקול ישראל.

ירושלמי היה נשוי לשושנה (אחות בבית החולים קפלן) ואב לשני בנים.
אשתו, שלמדה בבית ספר לאמנות והשתלמה באקדמיה לאמנות בפולין, שבה בסוף שנות ה-60 לאמנות ריקוע נחושת.

==ספריו==
* מיַין רחובות, תל אביב 1969.
* 6 מיליאָן – 6 טעג: לידער זאַמלונג, תל אביב: ניַי-לעבן, 1970. (עם פיתוחי נחושת מאת אשתו שושנה ירושלמי) (כולל מאמרים על ירושלמי, בעברית וביידיש)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
Castle Story

Castle Story (בתרגום חופשי לעברית: סיפור הטירה) הוא משחק וידאו אינדי מסוגת הארגז חול בעל עולם פתוח, אשר פותח והופץ על ידי Sauropod Studio ב-17 באוגוסט 2017 למערכות ההפעלה Microsoft Windows, לינוקס ו-macOS.

== משחקיות ==
במשחק, השחקן שולט על עובדים המכונים "בריקטרונים" ("Bricktrons"), אשר מטרתם לאסוף משאבים, לבנות טירות ולהילחם באויבים. מטרת המשחק היא לבנות טירה אשר יכולה לעמוד בפני מתקפות של יצורים ושחקנים אחרים. המשחק מתרחש באיים ענקיים המרחפים בשמיים.

== פיתוח ==
Castle Story הוא המשחק הראשון שפותח על ידי חברת Sauropod Studio הקנדית, אשר ממוקמת במונטריאול. המשחק הוכרז לראשונה בדצמבר 2011, כאשר באותו הזמן החברה הייתה מורכבת מצוות של שני אנשים בלבד. החברה נרשמה כחברה באופן רשמי ב-24 באפריל 2012 עם שלושה אנשי צוות: פרנקואיס אליאן (מנכ"ל), ג'רמיין קואט (מנהל העיצוב) ובנלט אליאן (מפתח ראשי ואחראי טכני). ב-27 ביולי 2012, החברה פתחה בקמפיין מימון המונים באתר Kickstarter, כאשר המטרה הראשונית היא להגיע למימון של 80 אלף דולר אמריקני. הקמפיין זכה להצלחה רבה והמטרה הושגה תומך 5 שעות מרגע ההשקה. הקמפיין הסתיים חודש לאחר מכן, כאשר נאספו בסך הכל 700 אלף דולר. החברה נתנה קרדיט למרקוס פרסון, יוצר המשחק מיינקראפט, לאחר שזה אישר את רעיון המשחק וקידם את הקמפיין. גרסת בטא של המשחק הופצה לכל תורם שתרם 15 דולר אמריקני לפחות. המשחק יצא לאור כגרסת בטא ציבורית ב-23 בספטמבר 2013 בחנות הדיגיטלית סטים והגרסה המלאה יצאה לאור ב-17 באוגוסט 2017.

לאחר הוצאתו לאור, חברת Sauropod Studio החלה לפתח משחק אחר בשם Mirador. המשחק סבל מבעיות רבות בפיתוחו. בדומה ל-Castle Story, גם Mirador זכה לקמפיין מימון המונים כאשר המטרה הייתה להגיע ל-60 אלף דולר, אך הקמפיין נכשל, כאשר הושגו רק 30 אלף דולר. במקום זאת, חברת Canada Media Fund הקנדית השקיעה בפרויקט כ-900 אלף דולר. בסופו של דבר, המשחק יצא לאור כגרסה מלאה ב-26 ביולי 2019 והחברה לא הוציאה גרסת בטא כמו במשחק הקודם וכן לא תכננה לתמוך בעדכונים גדולים לאחר ההוצאה לאור. ב-23 בספטמבר 2019, החברה הכריזה כי היא פיטרה 20 מעובדיה בעקבות ניהול כספים שבוצע באופן מרושל. באוקטובר 2019, פרנקואיס אליאן וקואט ציינו כי למרות הפיטורים, החברה עדיין מתפקדת ופעילה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משחקי עולם פתוח ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2013
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2017
קטגוריה:משחקי לינוקס
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי macOS
קטגוריה:משחקי הישרדות ממוחשבים
קטגוריה:משחקי אינדי
קטגוריה:משחקי אסטרטגיה ממוחשבים (זמן אמת)
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקנדה
טדאוש גבטנר

טדאוש גבטנר (Tadeusz Gebethner; 18 בנובמבר 1897 – 14 באוקטובר 1944) היה כדורגלן וסוחר ספרים פולני, אשר הציל את שלושת בני משפחת אברהמר בזמן הכיבוש הנאצי של פולין. הוא היה קצין מילואים בצבא הפולני בדרגת לוטננט. לאחר כיבוש פולין על ידי הנאצים היה חבר במחתרת הפולנית ולחם במרד ורשה.

בשנת 1911 ייסד את מועדון הספורט פולוניה בוורשה, והיה הקפטן הראשון בקבוצת הכדורגל שלה. בשורות מועדון זה שיחקו בני מיעוטים, כולל יהודים.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הפולני ושירת בחטיבה ה-102 של חיל הפרשים. גבטנר נפל בשבי ונכלא בליטא. לאחר שהצליח להימלט ממחנה השבויים חזר לוורשה.

==פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים==

ב-1942 פנה אליו אדם שהועסק אצל אביו וביקש ממנו לסייע ללודביקה אברהמר ובתה אלינה שנמלטו לוורשה לאחר ששרדו טבח שנערך בסקווינה. גבטנר הסכים להגן עליהן בביתו וכעבור מספר שבועות אף צירף אליהן גם את בעלה של לודביקה, סולומן. גטבנר המשיך לסייע למשפחת אברהמר ואף ניסה להשיג עבורם תעודות זהות מזויפות. כאשר האב נזקק לטיפול רפואי הפעיל גבטנר את קשריו במחתרת הפולנית לטובת הבאת מנתח לביתו. בשנת 1943, כנראה בעקבות הלשנה, אסרו שוטרים פולנים את בני משפחת אברהמר בביתו של גבטנר. גבטנר שיחד את השוטרים בסכום כסף גדול, ובלבד שלא יסגירו את בני משפחת אברהמר לגסטפו. בפברואר 1944 הצליח גבטנר להוציא את משפחת אברהמר מפולין אל הונגריה, שנחשבה אז כמקום בטוח ליהודים.

באוגוסט 1944, בעת מרד ורשה נפצע גבטנר קשה. הרופאים קטעו את רגלו וידו בניסיון להציל את חייו, אך לשווא. ב-14 באוקטובר 1944 מת גבטנר מפצעיו במחנה שבויים בגרמניה. לאחר מותו הועלה לדרגת קפטן.

==לאחר המלחמה==

משפחת אברהמר הצליחה לשרוד את השואה, ובסיום המלחמה עלתה לישראל.

ב-1981 הוענק לגבטנר תואר חסיד אומות העולם.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www1.yadvashem.org/yv/he/righteous/stories/gebethner.asp תדיאוש גבטנר], באתר יד ושם 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:פולנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי מחתרת שנספו בשואה
קטגוריה:אנשי צבא פולנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פולנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944
אזאד כוה

מפת רכס [[אלבורז - מספר 2 בצבע הכתום הוא רכס אזאד כּוּה]]
אזאד כּוּה (בפרסית: آزاد کوه) הוא שמה של אחת הפסגות הגבוהות ברכס אלבורז. משמעות השם בפרסית היא "הר החופש"; כנראה, התושבים המקומיים העניקו לפסגה שם זה בשל צורתה החרוטית והעובדה שאינה מחוברת לפסגות המקיפות אותה.

קיימים שני מסלולים לטיפוס אל הפסגה: הקל והקצר מתחיל מהכפר כַּלאכּ-י בֵּלֵא (کلاک بالا) ונמשך יום עד יומיים, והארוך מתחיל מהכפר וארַנְגה רוּד (وارنگه رود) ונמשך יומיים-שלושה. הטיפוס על ההר אינו דורש ציוד טיפוס מיוחד, אך בשל היעדר מקומות מוסדרים לעצירה, נדרשים המטפסים להביא עמם אוהל. בחורף קיימות במקום מפולות שלגים העלולות לסכן את המטפסים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאזנדראן
קטגוריה:אלבורז
קטגוריה:איראן: הרים
קרקוף

לוחם אינדיאני מחזיק בקרקפת
קרקוף היא פעולת הסרת הקרקפת או חלק ממנה מראשו של אדם חי או מת. מטרות המעשה הן שונות. לעיתים זה כדי לספק הוכחה לניצחון ותעוזת הלוחם. במקרים אחרים המניע הוא כלכלי: הלוחם מקבל תשלום עבור כל אדם שהוא הורג. הקרקפת היא הוכחה למותו של האדם.

קרקוף מתקשר פעמים רבות לעימות האלים בצפון אמריקה. בחלק מהמקרים שילמו באזורים אלו עבור קרקפות אינדיאניות. בניגוד לאמונה הרווחת, קרקוף לא היה נהוג בקרב כלל האינדיאנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מוות
קטגוריה:אלימות
קטגוריה:ראש-צוואר
קיטבג

חייל [[צה"ל במהלך אריזת חפציו האישיים והצבאיים, 2006]]
קִיטְבֶּג (מהז'רגון הצבאי הבריטי: Kitbag; על פי האקדמיה ללשון העברית: שַׂק חֲפָצִים) הוא שק או תיק עשוי בד או אריג עבה, בצורת גליל, אשר נקשר מצידו האחד. בישראל משמש בעיקר לתיאור שק חפצים אישיים המשמש חיילים, אולם, באופן כללי, משמש גם לנשיאת ציוד ספורט ומחנאות. בעבר היו כלל החיילים מקבלים קיטבג ("א") עם גיוסם בבקו"ם ובמידת בצורך קיטבג נוסף ("ב") בבסיס בו הם משרתים. כיום החיילים מקבלים בבקו"ם תיק מסוג "צ'ימידן" א׳ והלוחמים מקבלים ״צ'ימידן״ ב׳ בבסיסם בנוסף (על פי האקדמיה ללשון העברית: צִיּוּדָן).

==שאלת קיטבג==

שאלת קיטבג היא ביטוי סלנג צה"לי המתאר שאלה שהתשובה עליה ברורה מראש (ראו שאלה רטורית), וכן שהשואל יינזק מעצם הצגת השאלה. הביטוי חדר לסלנג עברי גם מחוץ למסגרת הצבא. מקורו של הביטוי הוא מצב כאשר חיילים שקיבלו פקודה לנוע ממקום למקום שאלו את מפקדיהם אם עליהם לקחת עמם את שק הציוד האישי ("קיטבג"), והתשובה הייתה, כמובן, שיש לקחתו (למרות שלא היה צורך אמיתי לקחתו, דבר אשר הקשה על החייל).

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:לוגיסטיקה צבאית
קטגוריה:סלנג בצה"ל
קטגוריה:ציוד צבאי
אדוארדו מנג'רוטי

אדוארדו מנג'רוטי (באיטלקית: Edoardo Mangiarotti; 7 באפריל 1919 – 25 במאי 2012) היה סייף איטלקי שהתמחה בדקר וברומח. אלוף אולימפי בעל 13 מדליות, מהן 6 זהב. אלוף עולם בעל 26 מדליות, מהן 13 זהב. הוא מדורג במקום הרביעי מבין כל הספורטאים בכל הזמנים, במספר המדליות האולימפיות שצבר. הוא הסייף שצבר את מספר המדליות הרב ביותר בהיסטוריה, כולל את המשחקים האולימפיים ואת אליפויות העולם (39 מדליות בסך הכל). הוא זכה במדליה בכל התחרויות האולימפיות שבהן השתתף למעט תחרות אחת.

== ביוגרפיה ==
מנג'רוטי נולד ברנאטה שבמחוז לומברדיה, למשפחת סייפים מפורסמת. אביו ג'וזפה, אלוף איטליה 17 פעמים וסייף אולימפי בדקר (לונדון 1908). אביו תכנן כך שגרם לו להשתמש בידו השמאלית, במקום ידו הימנית הטבעית. אחיו הבכור דריו, אף הוא אלוף עולם שזכה במדליית זהב באליפות שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 בתחרות דקר אישית, בעל 9 מדליות עולמיות, מהן 5 זהב ואלוף אולימפי בעל 3 מדליות אולימפיות, מהן 1 זהב. מריו אחיו הצעיר זכה אף הוא במדליית כסף באליפות העולם בתחרות דקר קבוצתית.

===תחילת הקריירה, במדליית זהב אולימפית===
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה מנג'רוטי, בהיותו בן 17, במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי. 

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה מנג'רוטי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף בתחרות דקר קבוצתי ובתחרות רומח קבוצתי. מדליית ארד בתחרות דקר אישי.

===אולימפיאדת השיא===
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה מנג'רוטי ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב בתחרות דקר אישי ובתחרות דקר קבוצתי, מדליות כסף בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה מנג'רוטי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בתחרות דקר קבוצתי ובתחרות רומח קבוצתי. מדליית ארד בתחרות דקר אישי. נוסף לכך סיים במקום 18 ברומח אישי.

באולימפיאדת רומא (1960) זכה מנג'רוטי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובכך הפך באותה העת לספורטאי המעוטר ביותר בכל הזמנים במשחקים האולימפיים עם 13 מדליות, לאחר ששבר את שיאו של האתלט פאבו נורמי מפינלנד (12 מדליות) מאמסטרדם 1928. שיא זה החזיק מעמד עד לטוקיו 1964 שבה שברה את השיא המתעמלת לריסה לטינינה מברית המועצות עם 18 מדליות, שיא שנישבר רק בלונדון 2012 על ידי השחיין מייקל פלפס מארצות הברית (22 מדליות).

בשנת 2012 נפטר מנג'רוטי בגיל 93 במילאנו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נושאי דגל איטליה באולימפיאדה
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אלופים אולימפיים איטלקים: סייף
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1919
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2012
גלוב (אוניית לווייתנים)

גְּלוֹבּ (באנגלית: Globe) הייתה אוניית לווייתנים מננטקט, מסצ'וסטס, שפעלה בין 1815 ל-1828. היא מפורסמת בשל המרד שפרץ על סיפונה ליד האי טבואאראן באוקיינוס השקט ב-1822.

==המרד באונייה==
"גלוב" הייתה אונייה לציד לווייתנים בבעלות ס. מיצ'ל (C. Mitchell & Co) מננטקט, שהושקה ב-1815. ב-22 בדצמבר 1822 יצאה "גלוב" למסע ציד באוקיינוס השקט. צוותה מנה 21 איש בפיקודו של קפטן תומאס וורת'. לאחר שלל מוצלח בשדות ציד הלווייתנים ליד יפן, הגיעה "גלוב" אל הונולולו כדי להצטייד מחדש במזון ובמים. כאן נטשו את האונייה שישה מלחים ואחד פוטר. קפטן וורת' גייס שבעה אנשי צוות חדשים, שארבעה מהם (סיילס פיין, ג'ון אוליבר, ויליאם המפריז וג'וזף תומאס) מילאו תפקיד מרכזי במרד.

ב-26 בינואר 1824, ליד האי פנינג, 900 מייל דרומית לאיי הוואי, פרץ מרד באונייה. את המרד הצית סמיואל ב. קומסטוק, הצלצלן, בן 22, ובמהלכו הרגו המורדים את קפטן וורת' ושלושה קצינים נוספים. זמן קצר אחר כך האשימו המורדים את ויליאם המפריז, אחד מחבריהם למרד, במזימה להשתלט על האונייה. הוא נשפט על ידי חבריו ונתלה.

ב-14 בפברואר 1824 השיטו המורדים את האונייה אל אטול מילי. קומסטוק, מנהיג המרד, השתעשע ברעיון להקים לעצמו ממלכה במקום זה. פיין ואוליבר ושני מלחים נוספים, שחשדו כי קומסטוק מתכוון להשמיד את האונייה ולהיפטר מאנשי צוותה, ירו בקומסטוק והרגוהו. הם שלחו את ג'ילברט סמית, הצלצלן, כדי לשמור על האונייה, אך באווירה החשדנית ששררה שיקולם הוכח כמוטעה. סמית' וחמישה אנשי צוות נוספים ניתקו את חבל העוגן והפליגו כשהם מותירים מאחור את פיין ואוליבר ושאר המורדים. "גלוב" הגיעה אל ולפראיסו בצ'ילה, שם הושמו אנשי צוותה במעצר על ידי הקונסול האמריקני מייקל הוגן. האונייה שבה אל ננטקט בנובמבר 1824 תחת פיקודו של קפטן קינג וכשג'ילברט סמית ממלא בה תפקיד של רב חובלים.

ילידי האי, שפיין ואוליבר ניסו להשתלט עליהם באיומים, רצחו את רוב המורדים. מבין תשעת המלחים שנשארו מבודדים באטול מילי שרדו רק שניים, ויליאם ליי וסיירוס מ' האסי. הם חולצו ב-21 בנובמבר 1825 על ידי "דולפין", סקונר של הצי האמריקני בפיקוד מאסטר-קומנדנט ג'ון פרסיבל.

==מקורות==
<div class="mw-content-ltr">
*Hussey, Cyrus M, and Lay, William (1828). A Narrative of the Mutiny, on Board the Ship "Globe", of Nantucket, in the Pacific Ocean, Jan. 1824, And the journal of a residence of two years on the Mulgrave Islands; with observations on the manners and customs of the inhabitants. New-London: Wm. Lay and C.M. Hussey. [https://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=uc2.ark%3A%2F13960%2Ft0ks6j82f&seq=7 Digitized copy] in Hathi Trust. 
*Paulding, Lieut. Hiram. (1831). Journal of the Cruise of the United States schooner "Dolphin" […] in pursuit of the Mutineers of the Whale Ship "Globe". New York. [https://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=mdp.39015027009623&seq=7 Digitized copy] in Hathi Trust.
*Michener, James A. and Day, A. Grove (1957). Rascals in Paradise. London: Secker & Warburg. pp. 13–50: "Rascals in Paradise: The Globe Mutineers".
*Starbuck, Alexander (1964). History of the American Whale Fishery, From its Earliest Inception to the Year 1876. New York: Argosy-Antiquarian. Digitized copy in: [http://mysite.du.edu/~ttyler/ploughboy/starbuck.htm mysite.du.edu].
</div>

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.nha.org/sites/ Whaling Museum of the Nuntucket Historical Association]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרידות
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים יחידאיות