OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סקודו איטלקי

סקודו אפיפיורי מ-[[1846]]
סקודו של [[פארמה ופיאצ'נצה מ-1626 עם דיוקנו של אודוארדו פרנזה]]
סְקוּדוֹ (באיטלקית: scudo, ברבים: scudi, סקודי) הוא שם כולל למטבעות כסף שנפוצו ברחבי איטליה עד המאה ה-19. שמו של המטבע, כמו האקו הצרפתי והאשקודו הפורטוגלי, נגזר מן המלה הלטינית scutum ("מגן").

בנוסף לסקודו הכסף התקיים גם סקודו-זהב.

סקודו הכסף הראשון שנקרא scudo d'argento - "מגן כסף" נטבע ב-1551 במילאנו בעת שלטונו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. המטבע נטבע מכסף כיוון שספרד, ששלטה במכרות הזהב של מקסיקו ודרום אמריקה וויסתה את מחירי המתכות ומילאנו הייתה חלק מן האימפריה הספרדית באותה תקופה. ערי איטליה האחרות מיהרו להתאים עצמן להילך החדש.

{| class="wikitable" border="1"
! עיר-מדינה !! שנת הטבעה ראשונה !! משקל בגרמים !! ערך כסף טהור
|-
| מילאנו || 1551 || 31-32 || 958.3/1000 
|-
| ונציה || 1563 || 32.896 || 948/1000
|- 
| ג'נובה || 1567 || 37.265 || 958.3/1000
|-
| פירנצה ||1568 || 32.56 || 958.3/1000
|}

בעת שלטון מריה תרזה נקבע משקל הסקודו ל-23.10 גרם וכמות הכסף הטהור בו עמדה על 896/1000.

במדינת האפיפיור התקיים הילך חוקי בשם Scudo pontificio עד שהוחלף בלירה איטלקית (ובלירת הוותיקן השווה לה) בשנת 1866. הסקודו האפיפיורי התחלק ל-100 באצ'י (baiocchi) וכל באצ'ו (baiocco) התחלק ל-5 קוואטריני (quattrini). 

האזורים שהיו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית החליפו ב-1857 את הסקודו לפלורין איטלקי בערך של 2 פלורין לסקודו. 

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Carlo M. Cipolla, [http://books.google.co.uk/books?id=pwAggVfd73sC Money in Sixteenth-Century Florence]
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.britishmuseum.org/explore/highlights/highlight_objects/cm/s/silver_scudo_of_holy_roman_emp.aspx סקודו כסף של קרל החמישי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטבעות אירופה
קטגוריה:מטבעות

קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש
אודין (קומיקס)

אודין (באנגלית: Odin) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #85 מאוקטובר 1962, פרי עטו של הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. דמותו מבוססת על פי האל אודין מהמיתולוגיה הנורדית.

אודין הוא בנם של בור, אחד מאלי אסגארד הראשונים, ובֵּסְטְלַה, ענקית כפור. הועלה הטיעון כי בור יצר את בני האדם כיוון שהרגיש שהעולם בודד וגלמוד בהיעדרם. אולם, בזעמו הוא גם יצר את האיומים השונים שרדפו אחר האנושות. בעזרת אחיו, אודין הצעיר הביס את שד השאול סירטיר, אך אחיו נהרגו בידי השד וכוחותיהם עברו לאודין. אודין כרת ברית עם הטרולים וכלא את השד במעמקי כדור הארץ למשך עידנים. בהמשך, הוא הופך לשליט אסגארד ומתאהב בגאיה. השניים מביאים לעולם את אל הרעם תור, משום שאודין חפץ בבן אשר יהיה חזק גם באסגארד וגם בכדור הארץ. אודין הוא גם אביו המאמץ של לוקי, ילד בעל דם ענקי הכפור שאביו לאופי נהרג בקרב בידי אודין. חרף כוונותיו הטובות של אודין, בניו הופכים לאויבים מרים. אודין הוא גם אביו של בלדר מאשתו פריגה, מה שהופך את בלדר לאחיו החורג של תור.

העניין הרב שתור רוחש למידגארד (השם האסגארדי לכדור הארץ) מפריע לאודין, שנוטל את כוחותיו של תור כעונש בשלושה מקרים לפחות. אולם, תור מקבל עליו את מרותו של אביו, ואומץ ליבו ואצילותו הרבה משכנעים את אודין לשחזר את כוחותיו של בנו. כשליטו ומגינו של העם האסגארדי, אודין היה מעורב במספר משברים שאיימו על שלומה של אסגארד, ולעיתים גם כדור הארץ.

דמותו של אודין זכתה לעיבודים שונים בנוסף לקומיקס. הדמות הופיעה ב"האוונג'רס: סדרת האנימציה" בדיבובו של קלנסי בראון, וב"שומרי הגלקסיה" ו"האלק וצוות הריסוק" בדיבובו של פרנק ולקר. את הדמות בסרט ההנפשה "תור: ממלכת האלים" מתוך סדרת הסרטים "Marvel Animated Features" דיבב כריסטופר בריטון. בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור", "תור: העולם האפל" ו"תור: ראגנארוק" דמותו גולמה בידי השחקן אנתוני הופקינס.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/odin/in-comics/profile דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Odin דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:תור
קטגוריה:קוסמים בדיוניים
בלדר (קומיקס)

בלדר (באנגלית: Balder) הוא דמות משנה בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #85 מאוקטובר 1962, פרי עטו של הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. דמותו מבוססת על האל בלדר מהמיתולוגיה הנורדית.

בלדר הוא אל אסגרדי, אחיו החורג של תור ובנו של אודין, שליט אסגרד. כמו מקבילו במיתולוגיה הנורדית, בלדר הוא זרז שיחל בסופו של דבר את הראגנארוק על אסגרד. עקב נבואה זו, אביו אודין מורה לפריגה אשתו להפוך את בלדר לבלתי פגיע לכל נזק שייגרם לו. אולם, לפני שהיא החלה בכישופיה, בלדר הואשם בבגידה לאחר שנטש את שדה הקרב נגד ענקי הכפור כדי להחזיר גוזל ציפורים שנפל מהקן. אודין לא ראה חן בהפגנת חיבה שכזו, והורה לבניו טיר והוניר לירות בו מטח חצים ולהטיל בו כידונים. או אז, נשר הופיע לפתח ועצר את המטח המתקרב לעברו. אודין, בראותו שבלדר אפילו לא עפעף לנוכח מטר החצים, היה מרוצה מתעוזתו של בנו והסכים להעניק לו חסינות. עד מהרה הוא הפך ללוחם וחבר למסעותיהם של הלוחמים שלושה.

אולם, למרות חוסנו האדיר מפני נזק, בלדר פגיע בפני צמח הדבקון. לוקי, אל הכזבים ואחיו החורג של תור, ניצל חולשה זאת וניסה להתל באחרים כדי שיפגעו בו.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/balder דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Balder_the_Brave דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:תור
היימדל (קומיקס)

היימדל (באנגלית: Heimdall) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #85 מאוקטובר 1962, פרי עטם של הכותבים סטן לי ולארי לייבר והמאייר ג'ק קירבי. דמותו מבוססת על פי האל היימדאל מהמיתולוגיה הנורדית.

היימדל הוא אחיה של הלוחמת האסגרדית סיף, ולוחם אמיץ בעצמו. לאחר ניסיון נוסף של ענקי הסופה להסתער לעבר אסגרד, אודין החליט לבחור שלושה לוחמים שמתוך אחד מהם יבחר שומר לגשר ביפרוסט. היימדל, אנגאר וגורטון הוזמנו, אולם היימדל הוא זה שנמצא ראוי בעקבות כך שחזה את מתקפתם הבאה של ענקי הסופה. כישלונו הראשון הידוע כשומר התרחש כאשר רוח סופה עברה ליד רגלו לתוך אסגרד. היימדל כל כך התבייש בכישלונו, כך שהוא דיווח לאודין, מה שאפשר לו לתפוס את המרגל. לאחר שתור הופיע בכדור הארץ במסווה דונלד בלייק, היימדל שחרר בטעות את לוקי מכלאו בעץ. אודין קבע כי לוקי ישוחרר רק אם מישהו אסגרדי יזיל דמעה עליו; לוקי גרם לעלה לפגוע בעינו של היימדל, מה שגרם לו להזיל דמעה. היימדל המשיך לעמוד כשומר גשר ביפרוסט, עיתים כקו ההגנה הראשון של אסגרד. מתוקף תפקידו, הוא נאבק בתור, אך גם עזר לו במקרים שונים. כאשר שד האש סירטיר פלש לאסגרד, היימדל ניסה להגן על שערי הממלכה אך הובס, וגשר ביפרוסט נופץ. בעקבות כך, היימדל לא הוגבל עוד להישאר בעמדתו. הוא ניצל את זמנו כדי לפתח מערכת יחסים רומנטית עם אמורה המכשפת, אך למרות חיבתם ההדדית, היימדל נאלץ לחזור לעמדתו כאשר גשר ביפרוסט תוקן.

בעקבות הרגנארוק, היימדל היה הראשון שאיתר את תור, והוביל אותו לשאר האסגרדים. במהלך אירועי "שלטון אפל", תור הרג את בור - אביו של אודין - וגורש מאסגרד. היימדל שימש כיועץ לבלדר בעת גזר הדין על תור. הוא חזה מראש את מתקפתו של נורמן אוסבורן על אסגרד, אך לא גילה זאת בעצת לוקי. במצור עצמו, היימדל הגן על אסגרד. בסוף אירוע "הפחד עצמו", תור נהרג בקרב נגד "הנחש", הלוא הוא אחיו של אודין. אוליק טרול הסלעים התחזה לתור והחליף אותו כאל הרעם, וזאת על ידי שינוי זכרונות האסגרדים על ידי המכשפה קארנילה. כאשר לא הצליח לאתר את אוליק, היימדל התחיל לחשוד, וכאשר התעמת עם אוליק, הוכה קשות. עם זאת, למרות פציעותיו, הוא הצליח לדווח על מעשיו של אוליק לאימהות-הכל.

את דמותו של היימדל ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "תור", "תור: העולם האפל", "הנוקמים: עידן אולטרון", "תור: ראגנארוק" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף" גילם השחקן אידריס אלבה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/heimdall/in-comics/profile דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Heimdall דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:תור
בטא ריי ביל

בטא ריי ביל (באנגלית: Beta Ray Bill, בתרגום חופשי: ביל קרן הבטא) הוא דמות בדיונית חייזרית המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Thor #337 מנובמבר 1983, פרי עטו של האמן וולט סימונסון.

דמותו הופיעה בתור הארד של הקומיקס, ונועדה להפתיע, כנבל אשר הפך לגיבור. הוא הראשון מחוץ לפנתאון האלים האסגרדים של יקום מארוול אשר ראוי לשאת את מיולניר, מקבתו של תור. לאחר יריבות קצרה על חזקתה של המקבת, ניתן לגיבור החייזרי פטיש קרב משלו, שנקרא "שובר הסערה", ובין תור לבטא ריי ביל התפתחו יחסי כבוד הדדי.

בטא ריי ביל התגלה לראשונה כאשר סוכנות S.H.I.E.L.D חשפה שצי ספינות חייזריות חלפו במערכת השמש, ומנהל הסוכנות ניק פיורי שלח את תור לחקור. כשתור מצא את הספינה המתקדמת, הספינה סרקה אותו וסימנה אותו כאיום. היא העירה את בטא ריי ביל מהקפאה קריוגנית, והשניים נלחמו, אך התוצאה הייתה שוויון. כשהספינה הגיעה למסלולו של כדור הארץ, תור מגלה כי בטא ריי ביל הצליח להרים את מקבתו. זאת ועוד, בטא ריי ביל שוגר לאסגרד, כאשר אודין טעה לחשוב שמדובר בתור. כשמתברר דבר הבלבול, תור שוגר בחזרה לאסגרד וסיפור מוצאו של בטא ריי ביל מתגלה. מסתבר כי הגזע החייזרי שלו כמעט ונכחד כאשר הגלקסיה שלהם התפוצצה. שאריתם של בני מינו נמלטו בספינות מלחמה, וביניהם אלופם, בטא ריי ביל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/beta-ray-bill דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Beta_Ray_Bill דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:תור
קטגוריה:חוצנים בקומיקס
הלוחמים שלושה

הלוחמים שלושה (באנגלית: Warriors Three) הן דמויות משנה בדיוניות של גיבורי-על המופיעות בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמויות הופיעו לראשונה בחוברת Journey into Mystery #119 מאוגוסט 1965, פרי עטו של הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. 

פאנדרל, וולסטאג והוגאן הם לוחמים אסגרדים ובני בריתו של תור מאז צעירותם, כאשר נפגשו לראשונה במסעו של תור לשחזר את חרב אודין, אשר נסדקה, במטרה למנוע את הגעתו של הראגנארוק. הם משתתפים ברבים ממסעותיו של תור. דמויותיהם של הלוחמים שלושה הן יצירה מקורית. פאנדרל עוצב לפי דמותו של ארול פלין, מאפייניו של הוגאן עוצבו לפי דמויות אותן גילם צ'ארלס ברונסון, ווולסטאג עוצב לפי דמותו של ג'ון פלסטף ממחזותיו של ויליאם שייקספיר. 

את דמויותיהם של פאנדרל, וולסטאג והוגאן גילמו בסרט הלייב אקשן "תור" השחקנים ג'ושוע דאלאס, ריי סטיבנסון וטדאנובו אסאנו, בהתאמה. סטיבנסון ואסאנו שבו לגלם את דמויותיהם של וולסטאג והוגאן בסרט "תור: העולם האפל", ובו השחקן זאקרי לוי גילם את דמותו של פאנדרל. לוי, סטיבנסון ואסאנו חזרו לגלם את דמויותיהם בסרט "תור: ראגנארוק".

== קישורים חיצוניים ==
* דף הדמויות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
** [https://www.marvel.com/characters/fandral פנדרל]
** [https://www.marvel.com/characters/hogun הוגאן]
** [https://www.marvel.com/characters/volstagg וולסטאג]
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Warriors_Three דף הדמויות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:תור
סיף (קומיקס)

סיף (באנגלית: Sif) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #102 ממרץ 1964, פרי עטו של הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.

סיף היא לוחמת אסגרדית ואחותו של היימדל, שומר גשר ביפרוסט. בצעירותה, היה לסיף שיער זהוב ארוך. היא שיחקה לעיתים קרובות עם תור - בנו של אודין - ועם לוקי, אחיו המאומץ של תור. סיף ותור התאהבו כאשר היו צעירים. יום אחד, סיף נחטפה על ידי ענקי הסופה, ונעשתה אסירה של הלה. תור הגיע למקום והציע את חייו תמורת אלו של סיף; כשהתרשמה מאצילותו, הלה הניחה לשניים ללכת. מאוחר יותר, לוקי גזם את שיערה הזהוב של סיף. בניחוש כי לוקי אחראי לכך, תור דרש בכעס שלוקי ינסה לשחזר את שיערה. הוא פנה לשני הגמדים-האמנים ברוק ואיטרי, אשר בעתיד ייצרו את המיולניר של תור, וביקש מהם ליצור שיער חדש עבור סיף. כאשר לא הצליחו, לוקי הציע לשלם להם מספיק זהב כדי ליצור שיער זהוב. הגמדים החליטו כי "במחיר כלום", הם יצרו "שיער תוהו". הגמדים יצרו שיער שחור מחשכת הלילה עצמה, שכאשר הונח על ראשה של סיף, החל להיות שערה החדש ולא סוג של פאה. תור אף נמשך לסיף יותר, מה שסיכל את תוכניותיו של לוקי.

במשך הזמן, סיף ותור הסתכסכו. שנים לאחר מכן, תור החל את דרכו כגיבור-על בכדור הארץ, והיה במערכת יחסים עם ג'יין פוסטר. היא גילתה עניין רומנטי באלו אשר נבחרו ראויים לשאת את מיולניר, מקבתו של תור, כדוגמת בטא ריי ביל ות'נדרסטרייק. מגיל צעיר היא הוכיחה את עצמה כלוחמת ראויה, שנייה רק לברונהילדה. דמותה של סיף מבוססת על האלה סיף מהמיתולוגיה הנורדית, שבניגוד לדמותה הבדיונית היא אשתו של האל תור, ואינה אחותו של היימדל (אחיהם החורג של תור ובלדר).

את דמותה של סיף בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור" ו"תור: העולם האפל" מגלמת השחקנית ג'יימי אלכסנדר, ששבה לגלם את הדמות בהופעת קמע בסדרת הטלוויזיה "סוכני S.H.I.E.L.D., בסדרת הטלוויזיה לוקי ובסרט "תור: אהבה ורעם".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.marvel.com/characters/sif דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Sif דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:תור
אולגופול

אולגופול וגם אולהופיל (באוקראינית: Ольго́піль) היא כפר במחוז ויניצה של אוקראינה.

במאה ה-18 הייתה אולגופול עיירת גבול בין האיחוד הפולני-ליטאי לבין שבטים ששכנו בערבה האירואסייתית. את שמה של העיירה נתנה לה הקיסרית יקטרינה הגדולה בסוף המאה ה-18. לפני המהפכה הרוסית הייתה אולגופול חלק ממחוז פודוליה.

==יהודי אולגופול==
באמצע המאה ה-19 היו בעיירה כ-240 יהודים. בסוף המאה כבר היו בה כ-2,400 יהודים. עקב פוגרומים שעשו אוקראינים ביהודי העיירה בשנת 1919, עזבו רבים מהנותרים. ערב פלישת הגרמנים לברית המועצות נותרו בעיירה כ-650 יהודים בלבד. 

ביולי 1941, עם פלישתם לברית המועצות, כבשו הגרמנים את אולגופול והעיירה סופחה לטרנסניסטריה. 100–150 יהודים שנותרו בעיירה רוכזו בגטו. רבים מהם מתו במגפת טיפוס. 

אולגופול שוחררה בידי הצבא האדום במרץ 1944.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: עיירות יהודיות
מלון שלושת המלכים

מלון שלושת המלכים
התמונה המפורסמת של [[הרצל במרפסת של מלון שלושת המלכים. צילם: אפרים משה ליליין]]
מלון שלושת המלכים (בצרפתית: Grand Hotel Les Trois Rois וקודם לכן בגרמנית: Hotel drei Könige) הוא מלון פאר השוכן בבזל שבשווייץ, על גדות הריין.

==היסטוריה==
בשנת 1681 הוזכר המקום לראשונה כ"פונדק ומסעדה שלושת המלכים". השם "שלושת המלכים" היה שם נפוץ לפונדקי דרכים, והוא מתייחס לשלושת האמגושים המתוארים בבשורה על-פי מתי, הקרויים בגרמנית "שלושת המלכים הקדושים". 

הבניין הנוכחי של המלון תוכנן בסגנון בל אפוק בידי האדריכל אמדאוס מריאן ונבנה בשנת 1844. במהלך השנים עבר שיפוצים חלקיים רבים. בשנת 2000 רכשה קבוצת ריצ'מונט את המלון, ובשנת 2004 נרכש המלון על ידי תומאס שטראומן, שפעל לשחזורו לצורתו המקורית, כפי שהייתה בשנת 1844, תוך שימוש בתשתית מודרנית. במרץ 2006 נפתח המלון מחדש, בשם Les Trois Rois, כחלק מרשת Leading Hotels of the World. בספטמבר 2012 הודיע שטראומן על כוונתו למכור את המלון.

עם אורחי המלון הנודעים נמנו נפוליאון בונפרטה, אליזבת השנייה, וילי ברנדט, פרנץ ליסט, פבלו פיקאסו, תומאס מאן ועוד. בתולדות הציונות מפורסמת תמונתו של בנימין זאב הרצל, המשקיף על הריין ממרפסת המלון, בעת שהתארח בו בזמן הקונגרס הציוני העולמי החמישי בשנת 1901 (הרצל התארח במלון גם בזמן הקונגרס הציוני הראשון, ב-1897).
גשר מיטלר על נהר ה[[ריין ומלון שלושת המלכים]]

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120831073954/http://www.lestroisrois.com/Grand-Hotel-Les-Trois-Rois.377+M52087573ab0.0.html Grand Hotel Les Trois Rois] – אתר המלון 

שלושת המלכים
קטגוריה:בזל: מבנים
יבגני קפלניקוב

יבגני אלכסנדרוביץ' קפלניקוב (ברוסית: Евгений Александрович Кафельников; נולד ב-18 בפברואר 1974 בסוצ'י) הוא טניסאי עבר רוסי. דורג במקום הראשון בעולם בטניס (3 במאי 1999) בדירוג הסבב ה-ATP. הוא אלוף אולימפי ביחידים (סידני 2000).

במהלך קריירת הטניס שלו, זכה קפלניקוב ב-53 תארים, מהם 6 תארים בטורנירי גראנד סלאם. 26 מהם תארים ביחידים (2 גראנד סלאם) ו-27 מהם תארים בזוגות (4 גראנד סלאם).

קפלניקוב הוא שחקן הטניס האחרון, שזכה באותה שנה בשני תארים בטורניר גראנד סלאם, הן בטורניר היחידים והן בטורניר הזוגות (אליפות צרפת הפתוחה בשנת 1996).

== ביוגרפיה ==
באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 1996 זכה קפלניקוב בתואר, לאחר שניצח במשחק הגמר את מייקל שטיך מגרמניה ב-3 מערכות, 7–6(7–4), 5-7, 7–6(7–4). בשלב חצי הגמר הוא ניצח את פיט סמפראס מארצות הברית (1 בעולם) ב-3 מערכות. הוא זכה גם בטורניר הזוגות, ביחד עם דניאל ואצק מצ'כיה.

בשנת 1997 זכה קפלניקוב בטורניר זוגות לגברים ביחד עם דניאל ואצק, הן באליפות צרפת הפתוחה והן באליפות ארצות הברית הפתוחה. בסוף השנה, הוא הגיע למשחק הגמר באליפות סבב המאסטרס העולמי שבו הפסיד לפיט סמפראס ב-3 מערכות (3–6, 2–6, 2–6).

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 1999 זכה קפלניקוב בתואר לאחר שניצח במשחק הגמר את תומאס אנקוויסט משוודיה ב-4 מערכות, 6-4, 0-6, 3-6, 7–6(7–1).

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 2000 הגיע קפלניקוב למשחק הגמר באליפות בו הפסיד לאנדרה אגאסי מארצות הברית ב-4 מערכות (6–3, 3–6, 2–6, 4–6) ולא הצליח להגן על תוארו.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סידני (2000) זכה קפלניקוב במדליית זהב לאחר שניצח במשחק הגמר את טומי האס מגרמניה ב-5 מערכות (7–6(7-4), 6-3, 2-6, 6-4, 3-6).

באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 2002 זכה קפלניקוב בתואר זוגות גברים ביחד עם פול הרהויס מהולנד. שנה לאחר מכן, באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 2003 הוא הגיע שוב למשחק הגמר ביחד עם פול הרהויס אך הם הפסידו לאחים בוב ומייק בריאן מארצות הברית בשתי מערכות 7-6, 6-3.

===גביע דייוויס===
בשנת 2002 זכה קפלניקוב בגביע דייוויס עם נבחרת רוסיה לאחר ניצחון 2-3 בטורניר הגמר, שנערך בהיכל הספורט פריז-ברסי שבצרפת לאחר ניצחון על הנבחרת המארחת.

== לאחר קריירת הטניס ==
לאחר פרישתו מקריירת הטניס, בשנת 2005 השתתף קפלניקוב באליפות העולם בפוקר וכן השתתף בסבב טורניר הגולף האירופי. בשנת 2008 השתתף באליפות רוסיה הפתוחה בגולף.

כיום, עובד קפלניקוב כפרשן טניס בטלוויזיה הרוסית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלופים אולימפיים מרוסיה
קטגוריה:טניסאים רוסים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: טניסאים
קטגוריה:שחקני גולף
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1974
ג'ון הווארד נורתרופ

ג'ון הווארד נורתרופ (באנגלית: John Howard Northrop; 5 ביולי 1891 – 27 במאי 1987) היה ביוכימאי אמריקאי, פרופסור לבקטריולוגיה ולביופיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. חתן פרס נובל בכימיה לשנת 1946 (במשותף עם ונדל מרדית' סטנלי ולצד ג'יימס בטשלר סאמנר). הפרס הוענק למדענים על בידוד, גיבוש ומחקר של אנזימים, של חלבונים ושל וירוסים.

==ביוגרפיה==
נורתרופ נולד ביונקרס שבמטרופולין ניו יורק לג'ון, זואולוג ומרצה באוניברסיטת קולומביה ואליס, מורה לבוטניקה במכללת האנטר. מעט לפני הולדתו, נפטר אביו כתוצאה מפיצוץ שאירע במעבדה. ב-1908 החל נורתרופ ללמוד באוניברסיטת קולומביה זואולוגיה וכימיה, תואר אותו סיים ב-1912. שנה מאוחר יותר סיים את תוארו השני ועד 1915, השיג דוקטורט בכימיה. בשנה שלאחר מכן, שימש כעמית מחקר במכון רוקפלר. במכון זה נשאר לאורך עד 1961, למעט בזמן מלחמת העולם הראשונה, במהלכה הוביל מחקר עבור צבא ארצות הברית בנוגע לייצור אצטון ואתנול באמצעות תסיסה. 

ב-1929 בודד וגיבש את האנזים פפסין, וקבע כי מדובר בחלבון. ב-1938 הוא בודד וגיבש את הבקטריופאג' הראשון וקבע כי מדובר בנוקלאופרוטאין. השיטות בהם השתמש נורתרופ עזרו אף לבודד ולגבש פפסינוגן (הפרקורסור לפפסין), טריפסין, כימוטריפסין וקרבוקסיפפטידאז. ב-1939 זכה על ספרו "Crystalline Enzymes: The Chemistry of Pepsin, Trypsin, and Bacteriophage" במדליית אליוט של האקדמיה הלאומית למדעים. במהלך מלחמת העולם השנייה, יעץ לוועידה הלאומית למחקר הגנתי (National Defense Research Committee) וחקר תוך כך את הפעולה של גזי מלחמה ושיטות לזיהויים. ב-1949 נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-1949 מונה לפרופסור לבקטריולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומאוחר יותר לפרופסור לביופיזיקה. 

ב-1917 נישא ללואיסה וולקר (Louise Walker) וזוג נולדו שני ילדים. נורתרופ זכה לתוארי דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטאות ייל, הרווארד, קולומביה, פרינסטון וכן מאוניברסיטאות נוספות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1891
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987
מים (פסל)

"מים" (1996) הוא יצירה מאת האמן הישראלי מיכה אולמן, המורכבת משני מכסי מערכת מים, שבהם הטביע האמן את כפות ידיו. אחד מהמכסים מוצב בירושלים המערבית והאחר מוצב בירושלים המזרחית.

==היסטוריה==
הפסל "מים" נוצר בשנת 1996 עבור התערוכה הקבוצתית "סימנים" אותה הפיק מוזיאון ישראל ונערכה ברחבי העיר ירושלים. אולמן יצק מחדש שני מכסי מערכת מים זהים בגודלם, כשהוא מטביע במכסה המוצב בכיכר ציון את כף ידו הימנית ואת כף ידו השמאלית במכסה שהוצב במפגש רחוב האחים ורחוב השער החדש שבעיר העתיקה.

יגאל צלמונה טען, בחיבורו משנת 2011 על אולמן, כי יצירה זו מהווה ביטוי לערעור של מערכת מבני השלטון, בהצביעה על הפער בין חלקי העיר השונים. בנוסף, הצביע צלמונה על הממד המטאפיזי של העבודה, כמעין "תיקון" קבלי של העולם.
==קישורים חיצוניים==

*[http://museum.imj.org.il/artcenter/includes/itemH.asp?id=463149 מים (פרט)], אתר מוזיאון ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיכה אולמן
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:ירושלים: פסלים
מצר טורס

מצר טורס (באנגלית: Torres Strait) הוא לשון ים המפרידה בין האי גינאה החדשה, האיים המלנזיים ואוסטרליה. המצר מחבר בין ים האלמוגים וים אראפורה.
== גאוגרפיה ==
רוחב המצר בנקודה הצרה ביותר הוא כ-150 ק"מ<ref></ref>. המצר תחום מדרום בחצי האי כף יורק, חלקה הצפוני ביותר של יבשת אוסטרליה, ומצפון בפרובינציה המערבית של פפואה גינאה החדשה. במצר עצמו מצויים 274 איים, שרק 17 מתוכם מיושבים באופן קבע. האיים, כיחידה אחת, נקראים איי מצר טורס.

אף על פי שהמצר מהווה נתיב תחבורה ימי חשוב, בשל רדידותו היחסית וריבוי האיים והשרטונות הגדולים שבו הוא נחשב לנתיב שיט מסוכן.

האירופי הראשון שהפליג במצר היה מגלה הארצות הספרדי לואיס ואס דה טורס ב-1605, ועל שמו קרוי המצר<ref></ref>. טורס שימש כסגנו של פדרו פרננדס דה קיירוס אשר הפליג מפרו בניסיון לגלות את טרה אוסטרליס.

בשנת 1769 קרא הקרטוגרף הסקוטי אלכסנדר דאלרימפל את יומנו של טורס שבו הוא מעיד על קיומו של מצר זה, ודלרימפל כלל נתון זה בספרו "אוסף היסטורי של מספר מסעות ותגליות בדרום האוקיינוס השקט" (שנדפס ב-1771). הספר הפך למפורסם בעקבות הטענה שהועלתה בו כי קיימת יבשת דרומית מאוסטרליה (שמאוחר יותר כונתה אנטארקטיקה), וכך גם שמו של המצר כפי שכונה בספר הפך למקובל.

מתחילת המאה ה-19 ועד שנות השבעים של המאה ה-20, הייתה במצר תעשייה גדולה של שליית פנינים, אשר קרסה עם התחזקות מוצרי הפלסטיק והפיכתם לשכיחים.

רק ב-1978 הושג הסכם בין אוסטרליה לבין פפואה גינאה החדשה על הגבול הימי ביניהם.

בספרו הנודע "עשרים אלף מיל מתחת למים", מזכיר ז'ול ורן את מצר טורס כמקום מסוכן בה חונה לפרק זמן קצר הצוללת נאוטילוס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

טורס
טורס
טורס
טורס
פונקציית מצב

פונקציית מצב היא מושג יסודי בתרמודינמיקה. שם נוסף למושג זה במקורות שונים הוא משתנה מצב. פונקציה תרמודינמית תיקרא פונקציית מצב אם היא מתארת תכונה של מערכת תרמודינמית אשר תלויה רק במצב המערכת ולא בדרך שהמערכת עשתה במרחב התרמודינמי על מנת להגיע למצב העכשווי שלה.

המצב של מערכת תרמודינמית הנמצאת בשיווי משקל מתואר באופן מלא על ידי ערכי מספר מצומצם של פונקציות מצב. לדוגמה, האנרגיה הפנימית, הנפח הכולל, מספר החלקיקים, האנתלפיה והאנטרופיה הן פונקציות מצב. פונקציות אלה מתארות באופן כמותי את המצב של המערכת התרמודינמית, בלי קשר לשאלה מה היה המצב של המערכת בזמן עבר. לעומת זאת, העבודה שהמערכת עושה על הסביבה בתהליך שמתחיל ומסתיים בשני מצבי שיווי משקל אינה תלויה רק במצב ההתחלתי והסופי אלא גם בדרך. על כן העבודה איננה פונקציית מצב. בפרט, מערכת יכולה לבצע עבודה על הסביבה (או הסביבה על המערכת) בתהליך מחזורי, המתחיל ומסתיים באותו מצב שיווי משקל תרמודינמי. פונקציית מצב תמיד תחזור לאותו הערך כשהמערכת חוזרת אל אותו המצב, כלומר סך כל השינוי בפונקציית מצב על פני מחזור הוא אפס. 

== דוגמאות לפונקציות מצב ==
להלן דוגמאות של פונקציות מצב בתרמודינמיקה, בסוגריים הסימון המקובל:
* מסה (m)
* מספר חלקיקים (N)
* לחץ (P)
* טמפרטורה (T)
* פוטנציאל כימי (<math>\mu</math>)
* אנרגיה פנימית (U)
* אנטרופיה (S)
* נפח (V)
* האנרגיה החופשית של הלמהולץ (A, או F)
* האנרגיה החופשית של גיבס (G)
* אנתלפיה (H)

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Callen, H.B. (1960/1985). Thermodynamics and an Introduction to Thermostatistics, (1st edition 1960) 2nd edition 1985, Wiley, New York, .
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תרמודינמיקה
2 בלילה

2 בלילה הוא סרט קולנוע ישראלי עצמאי מסוגת הקומדיה הרומנטית מאת רועי ורנר וירון ברובינסקי, בבימויו של ורנר, משנת 2012.

==עלילה==
צעיר (ירון ברובינסקי) וצעירה (קרן ברגר) בשנות השלושים לחייהם נפגשים בבר תל אביבי. בשעה 2 בלילה הם מחליטים להמשיך את הלילה בביתה של הצעירה במרכז תל אביב. בהגיעם לבית הם מנסים למצוא חניה בסביבה ואינם מצליחים לעשות זאת. בדרכם הם פוגשים באנשים מוזרים ונתקלים בסיטואציות הזויות.

==אודות ההפקה==
במאי הסרט הוא עורך ובמאי הקליפים רועי ורנר. איתו כתב את התסריט ירון ברובינסקי, שחקן במקצועו, שגם משחק בסרט בתפקיד הגברי הראשי. ורנר וברובינסקי ניסו להשיג כסף להפקת הסרט באמצעות קרנות הקולנוע. משכשלו לעשות זאת הם השקיעו את כספם האישי ובנוסף לכך פנו לציבור הצופים בהתחלה דרך המייל ואחר-כך דרך אתר האינטרנט של הסרט. הם הזמינו אותם לרכוש כרטיסים להקרנה מיוחדת של הסרט לפני שהחלו לצלם אותו. את הכרטיס צילם בהתנדבות הצלם זיו קורן, כולל תמונה שצילם קורן, עוצב על ידי עדי גרשון והוצע במחיר של 50 שקלים.
הסרט צולם בשמונה ימים, רובו בתוך מכונית, בעיקר ברחובות וייזל, הקליר והדסה בתל אביב - בלוק קטן מאחורי כיכר רבין.

==פרסים==
הסרט השתתף ב-27 פסטיבלי קולנוע וזכה בפרסים הבאים:
* פרס השחקנית לקרן ברגר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אודסה.
* פרס חביב הקהל לסרט בפסטיבל הסרטים הישראלים בפריז.
* פרס בחירת השופטים בפסטיבל קולנוע דרום.
* ציון לשבח בפסטיבל The Accolade.
* פרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים העצמאיים בווגאס.
* פרס הכסף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במקסיקו.
* פרס השחקנים הטובים ביותר בקומדיה בפסטיבל השחקן הטוב ביותר בפסטיבל סרטים.

==השחקנים==
{|class="wikitable"
|-
! שחקן !! דמות
|-
| ירון ברובינסקי
| גיא
|-
| קרן ברגר
| בחורה
|-
| עומר ברנע
| בוננזה
|-
| קרן מור
| אישה בחניה
|-
| דביר בנדק
| שוטר
|-
| עידו רוזנבלום
| גבר במכונית
|-
| עומר גרשון
| סלקטור במועדון
|-
| ראובן ארגאי
|שומר בחניה
|-
| יואב יפת
| חסר בית
|-
| סילביה לוי
| אישה זקנה
|-
| לי קלמנטס
| שומר בבר
|-
| אורי שילה
| שומר בבר
|-
| עומר ויניק
| שומר בבר
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* יאיר רוה, [http://cinemascope.co.il/archives/11804 "2 בלילה", ביקורת], באתר סינמסקופ, פורסם במקור ב"פנאי פלוס", 5 בספטמבר 2012
* אורון שמיר, [http://srita.net/2012/09/09/twonight_review/ "2 בלילה", סקירה], באתר סריטה, 9 בספטמבר 2012
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים עצמאיים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
נקסוס 4

נקסוס 4 (באנגלית: Nexus 4) הוא טלפון חכם, הרביעי בסדרת מכשירי נקסוס, גוגל המופעל על ידי מערכת ההפעלה אנדרואיד.
בסדרה זו, בכל שנה חוברת גוגל ליצרנית חומרה כדי ליצור מכשיר חדש. ב-29 באוקטובר 2012 יצא מכשיר זה לראשונה, בשיתוף עם חברת LG אלקטרוניקה, והוא בצבע שחור. אז גם הוכרז ה-13 בנובמבר 2012 כתאריך יציאתו לשוק. במאי 2013 יצא הדגם גם בצבע לבן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.lg.com/uk/mobile-phones/lg-E960-nexus-4-by-lg/technical-specifications מפרט טכני של מכשיר נקסוס 4] מאתר חברת LG

קטגוריה:גוגל נקסוס
קטגוריה:מכשירי אנדרואיד
קטגוריה:מכשירי חברת גוגל
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2012
קטגוריה:טלפונים סלולריים של LG
אוניברסיטה פרטית

אוניברסיטה פרטית היא אוניברסיטה שאיננה מופעלת ואיננה מסובסדת בידי הממשלה, בניגוד לאוניברסיטה ציבורית ואוניברסיטה לאומית. ייתכן שהאוניברסיטה מקבלת סיוע ממשלתי באמצעות הנחות מס וכדומה. במדינות רבות, בהן ישראל, ישנה אסדרה (רגולציה) על המוסדות האקדמיים לרבות אוניברסיטאות פרטיות.

האוניברסיטה הפרטית יכולה לפעול כמוסד ללא כוונת רווח או כגוף מסחרי לכל דבר, הפועל בעבור רווחים ומנוהל ככל חברה מסחרית במשק.

==אוניברסיטאות פרטיות מפורסמות==
===ארצות הברית===
האוניברסיטאות הפרטיות בארצות הברית מהוות נתח נכבד מכלל האוניברסיטאות (כ-20% מכלל הסטודנטים בארצות הברית לומדים במוסדות כאלה), ורבות מהן נחשבות לטובות ביותר בארצות הברית ובעולם כולו. בין האוניברסיטאות הפרטיות ניתן למצוא את האוניברסיטאות אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת פרינסטון, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אוניברסיטת קולומביה ועוד.

אחת הסיבות להתפתחות אוניברסיטאות פרטיות בהיקף כה נרחב בארצות הברית, היא שבארצות הברית אין תמיכה ממשלתית למוסדות דת. אוניברסיטאות רבות בעבר, וגם כיום, נוהלו והוקמו על ידי ארגונים דתיים שונים, ולכן בהכרח מומנו אך ורק על ידי גורמים פרטיים.

===ישראל===
בישראל פועלים מוסדות אקדמיים שונים שאינם אוניברסיטאות. כאשר ביקש המרכז הבינתחומי הרצליה, מוסד אקדמי פרטי שאינו מתוקצב על ידי המדינה, להעניק לתלמידיו תואר דוקטור, היה עליו לפנות ל (ות"ת) ול לקבלת אישור. בחודש מרץ 2018 התקבל אישור שכזה, ובכך נסללה דרכו של המוסד להפוך לאוניברסיטה הפרטית הראשונה במדינה. ב-17 באוגוסט 2021, הפך המרכז הבינתחומי הרצליה לאוניברסיטה הפרטית הראשונה והיחידה בישראל, ושינה את שמו רשמית ל"אוניברסיטת רייכמן".

== ראו גם ==
* אוניברסיטה לאומית
*אוניברסיטה ציבורית
*אוניברסיטאות בישראל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניברסיטאות ומכללות
שער הגיהנום

"שער הגיהנום" של דרווזה הוא בור בקוטר של כ-70 מטרים ובעומק 30 מטר ליד הכפר דרווזה שבטורקמניסטן, בתוכו בוערת אש ברצף מאז 1971.

האזור סביב דרווזה עשיר במרבצי גז טבעי. השנים המוקדמות של היסטוריית הבור אינם וודאיים. תיעוד רלוונטי נעדר מהארכיונים, מסווג או בלתי נגיש. כמה גאולוגים מקומיים טוענים שהקריסה לתוך מכתש נוצרה בשנות ה-1960. הוא הוצת רק בשנות ה-1980 כדי למנוע פליטה של גזים רעילים. אחרים מכריזים שהאתר נקדח על ידי מהנדסים סובייטיים בשנת 1971 כשדה נפט אבל קרס בתוך ימים תוך כדי יצירת המכתש כשהמהנדסים בוחרים להצית את המכתש כדי למנוע פליטת גזים רעילים אך הם הפחיתו בערכו של נפח הגז.
. לפי יחידת הסטטיסטיקה של מחלקת האנרגיה של ארצות הברית, לטורקמניסטן יש את מאגר הגז הטבעי השישי בגודלו בעולם.

התושבים שגרים סמוך לאתר העניקו לבור את שמו "שער הגיהנום", בשל האש, החום הרב ועצם היותו בור פעור באמצע המדבר.

*בנובמבר 2013, החוקר ג'ורג' קורוניס היה לאדם הראשון שירד לקרקעית מבור שער הגיהנום, ואסף דוגמיות מהקרקע, שם נמצא כי הן מכילות אקסטרמופילים תרמופיליים השורדים בטמפרטורות גבוהות החיים בקרקעית. המשלחת בראשותו מומנה גם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק.

טורקמניסטן מתכננת לפתח ולהגביר את תפוקת הגז הטבעי. באפריל 2010 ביקר באתר נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב והורה לסגור את הבור או לנקוט בצעדים שיקטינו את השפעתו על פיתוח שדות גז אחרים בסביבה, אולם ללא הצלחה. בינואר 2022 שוב הודיע ברדימוחמדוב כי הוא מתכנן לכבות את השריפה, לאור הנזקים הסביבתיים שהיא גורמת.

==ראו גם==
* יאנר דג
* שער פלוטו
*גז מתאן - המבעבע מאדמת הכבול שבעמק החולה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גז טבעי
קטגוריה:טורקמניסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: שרפות
אולבסק

אולבסק (באוקראינית: Олевськ) היא עיר במחוז ז'יטומיר באוקראינה ובה כ-10,226 תושבים (2021).

==תולדות האזור==
קיימות עדויות לקיומו של ישוב אנושי באזור בתקופת האבן החדשה, בהן תלי קבר וכלי צור. ישנן עדויות היסטוריות להתיישבות באזור בתקופת רוס של קייב.

==תולדות העיר==
גרסאות קדומות יותר של שם העיר מוזכרות בתיעוד מהמאה העשירית. העיר נחרבה בשנת 1240, בפלישות הטטרים מהערבה האירואסייתית. סביבותיה של העיר הפכו למקום מקלט לפליטים מאזור הדנייפר.

השם אולבסק מוזכר לראשונה בתיעוד משנת 1488.

לאחר איחוד לובלין בשנת 1569 השתייכה אולבסק לממלכת פולין. רוב אוכלוסיית העיר הייתה יוונית-אורתודוקסית ובסוף המאה ה-16 נבנה בעיר מנזר יווני-אורתודוקסי. 

במאה ה-17 השתתפו תושבי העיר בהתקוממות האוקראינית. בסוף המאה ה-17 סופחה אולבסק לרוסיה והפכה לעיר מרכזית במחוז ווהלין.

בסוף המאה ה-18 היו בעיר כ-470 תושבים, רובם חקלאים. במאה ה-19 קמו בה מספר מזקקות ומנזר כרמליטי.

לאחר ביטול הצמיתות, בצו משנת 1863, הואצה התפתחותה הכלכלית של העיר. בסוף המאה ה-19 היו בעיר כ-2,000 תושבים. ב-1903 הונחה בעיר מסילת ברזל שקישרה בין קייב לקובל ובעיר הוקמו מפעלי תעשייה שונים וכמאה עסקי מסחר.

==יהודי אולבסק==
בין מלחמות העולם חיו באולבסק כ-3,000 יהודים מתוך כ-7,500 תושבים. 

הגרמנים כבשו את אולבסק באוגוסט 1941. רוב יהודי העיר ברחו מזרחה לפני הגעת הגרמנים, ובעיר נותרו כ-500 יהודים.

באוקטובר 1941, על-פי הוראות הגרמנים, ריכזו האוקראינים את היהודים בגטו. 

בנובמבר נורו אלה מתושבי הגטו שלא יכלו ללכת. היתר הובלו לכפר סמוך על גדת נהר, ונרצחו כולם על ידי גרמנים ואנשי המיליציה האוקראינית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: ערים
קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: עיירות יהודיות
רמת אהרן

רמת אהרן היא שכונה במזרח בני ברק. 
== היסטוריה ==
תשתיות לשכונה הוכנו על ידי עירית בני ברק בשנת 1967. בנייני עזרת תורה בשכונה נחנכו בספטמבר 1969. בסוף שנת 1970 היו בשכונה כ-160 יחידות דיור. 

השכונה הוקמה בשנות ה-70 על ידי תנועת צעירי אגודת ישראל, והיא נקראת על שם הרב אהרן קוטלר. רוב בתי השכונה נבנו על ידי הקבלן ישראל אדלר. 

גבולות השכונה: רחוב כהנמן ממערב, שיכון ה' מצפון ושיכון ההסתדרות מדרום. בשנות ה-80 נבנתה ממזרחה שכונת אור החיים, החוצצת בין רמת אהרן לכביש 4.

רב השכונה היה הרב נסים קרליץ עד לפטירתו בכ"ב תשרי ה'תש"פ. אחריו נתמנה חתנו הרב מנדל לובין. 

בשכונה שוכנים מספר בתי כנסת, ובהם: בית הכנסת המרכזי "צא"י" של רב השכונה הרב קרליץ וכיום מכהן בו כרב חתנו הרב לובין, בית הכנסת "יד אהרן" בו מכהן כרב הרב אהרון אוסטרן חתנו של הרב קרליץ, בית הכנסת "נתיבות המשפט", בית הכנסת "קול יעקב" של הרב יהושע ברכץ ובית הכנסת החסידי המרכזי בראשות הרב חיים צבי שפירא, וכן בתי כנסת של חסידויות ביאלא-רמת אהרון, ספינקא, וואסלוי, ביליץ, סוקולוב-קוצק ועוד.

בקצה הדרומי מזרחי של השכונה שוכן בית החולים מעיני הישועה. מתחם הווילות בשכונה הוא אחד האזורים היוקרתיים בבני ברק. 

חלק מרחובות השכונה קרויים על שם תנאים: שמעון הצדיק, רבי מאיר, בן עזאי, בן זומא, רבן גמליאל ורבי חייא. כמו כן הונצחו בשמות רחובות השכונה מנהיגי אגודת ישראל הרב זלמן סורוצקין, יעקב רוזנהיים ויצחק מאיר הכהן לוין. בשכונה התגורר הרב רפאל ברוך טולדנו, ולאחר פטירתו נקרא על שמו הרחוב הסמוך לביתו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: שכונות
ישראל אדלר (קבלן)

ישראל אדלר (תרע"א, 1911 – 8 בפברואר 2001) היה קבלן בניין ויזם ישראלי, מקים שכונות בני ברק: רמת אהרון, רמת אלחנן ונחלת משה. יקיר העיר בני ברק.

==ביוגרפיה==
אדלר נולד בפולין, בנם של יהודה לייב (לייבוש) ושרה אדלר. בשנת תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל עם משפחתו, והם נמנו עם מייסדי בני ברק. אביו היה קבלן בניין ובנה את הבית הראשון במושבה.

הקים את "ישראל אדלר חברה לבניין בע"מ" ואת "ישראל אדלר ובנו חברה להשקעות בע"מ". בשנות ה-60 בנה שיכונים בעיר לוד. בשנות ה-70 הקים ביוזמת צעירי אגודת ישראל את השכונות שלאורך רחוב השומר: רמת אהרון, רמת אלחנן, ובשנות ה-80 את שכונת נחלת משה. בבעלותו היה חלק משטח הפרדס שבפאתי רחוב חזון איש, ולאחר שהופשר נבנה שם פרויקט "מרום שיר". הקים במרכז המסחרי של שכונת נחלת משה את "כיכר אדלר" על שם הוריו.

היה נשוי לאביבה והתגורר ברמת גן. אחיו הוא הקבלן יצחק אדלר.

ישראל אדלר נפטר בט"ו בשבט תשס"א, ונקבר בבית העלמין קריית שאול. לאחר מותו, המשיך בנו צור אדלר את בניית השכונות שעדיין היו בבנייה והגדולה שבהם בנצר סירני.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבלני בניין ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:יקירי בני ברק
קטגוריה:יקירי רמת גן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
בוב סינקלר

כריסטוף לה פריינט (באנגלית: Christophe Le Friant; נולד ב-10 במאי 1969) ידוע בעיקר בשם הבמה בוב סינקלר (Bob Sinclar), הוא מפיק מוזיקלי צרפתי, DJ ובעל חברת תקליטים בשם "Yellow Productions".

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* 1988: Paradise
* 2000: Champs Elysées
* 2001: Cerrone by Bob Sinclar
* 2003: III
* 2005: In The House
* 2006: Western Dream
* 2007: Soundz of Freedom
* 2007: Bob Sinclar: Live at the Playboy Mansion
* 2008: Dancefloor FG Winter 2008
* 2008: DJ Bob Sinclar 08
* 2009: Born in 69
* 2010:Made in Jamaica
* 2012:Disco Crash
* 2013: Paris By Night (A Parisian Musical Experience)

===סינגלים===

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בשם במה
קטגוריה:תקליטנים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: די ג'יי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1969
יסוד (פסל)

יסוד (1989) הוא פסל מאת הפסל הישראלי מיכה אולמן הניצב בשדרות רוטשילד בתל אביב-יפו. הפסל בנוי כתוכנית קרקע של דירת ארבעה חדרים, שבכל אחד מהם שקוע דימוי של כיסא.
==תיאור==
"יסוד" הוקם על ידי מיכה אולמן בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. הפסל הוקם בשטח השדרה, מול בית מס' 129. "יסוד" נבנה כיציקה של בטון בתבנית של תוכנית קרקע של דירת ארבעה חדרים או כמעין "חפירה ארכאולוגית" שלה. במרכזו של כל חדר יצק האמן דימוי של כיסא, השקוע באדמה. כל אחד מארבעת כיסאות אלו מוצב בזווית שונה.

דימוי תוכנית קרקע כבר הופיעו בעבודות קודמות של אולמן, כשהוא מייצג סמליות של בית, זיכרון ותלישות. גם דימוי הכיסא הופיע בעבר בעבודות כגון "שמים" (1983), שם שימש כביטוי מטאפיזי לקשר מורכב בין האדמה לשמיים. רונית שטינינברג תיארה את העבודה כביטוי של חדירת הכיסא לאדמה וחשיפתו. בפרשנותה הציעה לראות בה ביטוי למתח שבין בריאה ומוות; בין ארוס ותנטוס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיכה אולמן
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:פסלי כיסאות
קטגוריה:שדרות רוטשילד
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסלים
מן העיר אל הכפר

שילוט "מן העיר אל הכפר" - מושב [[אבן מנחם, 1960]]
מן העיר אל הכפר הייתה תנועה שהוקמה בראשית שנות החמישים של המאה ה-20 על ידי ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון, כדי "לעורר פעולות הסברה לעידוד מעבר של תושבים ותיקים מיישובים עירוניים אל ההתיישבות החקלאית". התנועה פעלה במסגרת תנועת המושבים והובילה בתוך שנתיים לקליטת כ-800 משפחות חדשות במושבים קיימים ולהקמת עשרה מושבים חדשים בהם התיישבו עוד כ-800 משפחות.

==תולדות התנועה==
בעקבות העלייה ההמונית נוצר בישראל ביקוש מוגבר למזון וצורך בהגדלת המגזר החקלאי. הממשלה הקימה מושבים רבים לעולים ואלו סבלו מקשיים רבים. כדי לעודד את ההתיישבות במושבים ביקשה המדינה גם מהוותיקים לעבור למושבים, ובכך להראות שהמאמץ החקלאי נישא על ידי ותיקים ועולים גם יחד. כמו כן, התגברה האבטלה בערים והמדינה ביקשה להקל עליה בהעברת אנשים מהערים אל מושבים וקיבוצים.

הקריאה למעבר מהעיר אל הכפר יצרה הדים רבים ובמהרה הצטרפו עירוניים רבים לגרעיני ההתיישבות. בספטמבר 1952 התקיים טקס הנחת אבן פינה למושב הראשון של התנועה: שדי חמד ועד ינואר 1953 נוסדו גם יובל וירדנה. במהלך 1953 נוסדו בדרום: סגולה, פעמי תש"ז, שדה צבי וניצנה ובצפון: מאור, ותלמי מנשה. בשנת 1956 הוקם שדה משה, ב-1957 הוקם דוב"ב ובשנת 1958 הוקם צפרירים. עד סוף 1958 הוקמו 17 מושבים. בשנת 1960 נוסד אבן מנחם.

במהלך השנים הביאה התנועה מצטרפים רבים למושבים מעוטי תושבים כמו כפר קיש, שדמה, גן השומרון, שדה ורבורג ושדה אילן.

לקראת סוף שנות ה-50 עלה ההיצע החקלאי על הביקוש והממשלה חילקה מכסות לחקלאים. חלק מהבאים לכפר במסגרת התנועה מצאו עצמם עם חובות כבדים והתנועה דעכה. באמצע שנות ה-60 עלתה שוב הקריאה מן העיר אל הכפר, על ידי ההסתדרות, ומנגד נשמעו קולות שטענו כי המושבים רוויים ואין טעם להפנות עוד אנשים אל הכפר, שכן המגזר החקלאי סובל מעודף כושר ייצור.

==קישורים חיצוניים==
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:שנות ה-1950 בישראל
קטגוריה:המושב
קטגוריה:דוד בן-גוריון
אולניב

אולניב (באוקראינית: Уланів, ברוסית: Уланов, בפולנית: Ułanów) היא עיירה במחוז ויניצה באוקראינה, ממזרח ללוצק, ובה כ-3,000 תושבים (2001).

== היסטוריה ==
שמה המקורי של אולניב נובע ככל הנראה ממקור טטרי ופירושו "מטיל חנית", "נסיך" או "מלך".

אזכורה הראשון של העיירה הוא בתיעוד מתקופת המלך זיגמונט השני אוגוסט מהמאה ה-16.

במחצית הראשונה של המאה ה-17 בוצרה העיירה כדי להגן עליה מפני פשיטות הטטרים מהערבה האסייתית, אך העיירה ניזוקה עם פלישת הקוזאקים ב-1648.

במאה ה-18 נבנו בעיר כנסייה וטירה.

==יהודי אולניב==
לפני מלחמת העולם השנייה חיו באולניב כ-1,200 יהודים מתוך כ-1,800 תושבים. הגרמנים כבשו את העיירה ביולי 1941, וריכזו את תושביה היהודים בגטו. עד לאביב 1942 הועברו לעיירה כ-450 יהודים מיישובים סמוכים. בקיץ 1942 רצחו הגרמנים את יהודי הגטו בבית קברות סמוך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: יישובים
קטגוריה:מחוז ויניצה: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
מגדל מנורה מבטחים

מגדל מנורה מבטחים הוא מגדל משרדים השוכן ברחוב ז'בוטינסקי 23, במתחם בורסת היהלומים ברמת גן, וכולל 36 קומות ומתנשא לגובה של 145.4 מטרים. בנייתו החלה בשנת 2012 והסתיימה בדצמבר 2017. הוא משמש כמטה קבוצת מנורה מבטחים.

==היסטוריה==
השטח שעליו נבנה המגדל היה שייך לחברת גטר והמבנה שעמד לפני כן היה בן ארבע קומות ושימש את חברת "גטר גרופ" מאז 1988 לאחר שנרכש על ידי שלמה מנדלבאום וזיגי גונצ'רובסקי בעלי השליטה בחברה. הבניין נרכש מחברת "אלקו", שישבה שם קודם לכן. ממזרח למגדל שוכנים מגדלי התאומים, במערב מגדל משה אביב, בצפון רחוב היוזמה (על כן מכונה המתחם 'מתחם היוזמה') ומגדלי גינדי ובדרום רחוב ז'בוטינסקי ומגדל עלית.

בשנת 2010 רכשה קבוצת מנורה מבטחים את המגרש, במטרה לבנות עליו מגדל משרדים שימש כמטה שלה, במקום בית הסנה בתל אביב ומבנים נוספים בהם הייתה נפרסה פעילותה. החברה הודיעה על תוכנית לרכז את כלל פעילויותיה תחת קורת גג אחת ברמן גן כבר ב-2006, אך לא מצא בניין משרדים שהתאים לצרכיה. 

בנייתו של המגדל החלה בשנת 2012 ונמשכה כ-5 שנים, עד להשלמתה בדצמבר 2017. במכרז לבניית השלד בשלב ראשון, ובכלל זה עבודות הביסוס והדיפון, זכתה קבוצת בסט, בהיקף של כ-90 מיליון ש"ח.

מנורה מבטחים חנכה רשמית את המבנה ב-15 במאי 2018, עם השלמת העברת פעילותה אליו.
==המבנה==
המגדל מתנשא לגובה של 145.4 מטרים, שטחו כ-60,000 מטר רבוע והוא כולל קומת לובי בגובה 9 מטרים, 33 קומות משרדים, 2 קומות גג ו-6 קומות מרתפי חניה. הוא נבנה משלד בטון וקירות מסך חיצוניים מזכוכית כהה.

במגדל ישנן כ-3,000 עמדות עבודה, 14 מעליות, כ-600 מקומות חניה, 32 חדרי ישיבות וקומת הדרכה.

==ראו גם==

* גורדי שחקים בישראל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

מנורה מבטחים
קטגוריה:כביש 481
ביוספירה 2

אחד מן המבנים בפרויקט ביוספרה 2.
ביוספירה 2 הוא מתקן מחקר מדעי בבעלות אוניברסיטת אריזונה החל משנת 2011. מטרת המתקן היא לחקור, ללמד וללמוד על כדור הארץ, המערכות שעל פניו ומיקום כדור הארץ ביקום. זהו מבנה בעל שטח של 12,700 מטרים רבועים שנבנה במקור כמערכת אקולוגית מלאכותית סגורה בעיר אורקל (Oracle) במדינת אריזונה בארצות הברית, על ידי יוזמה משותפת של מספר גופים שהמנהל הראשי שלה היה ג'ון פ. אלן. המימון הגיע ישירות מהיוזמה ועלה 200 מיליון דולר משנת 1985 ועד שנת 2007, כולל אדמה, חממות ומגורי הצוות.

המתקן נבנה בין השנים 1987 ל-1991, השתמשו בו כדי לחקור רשת מורכבת של יחסי גומלין של מערכות חיים במבנה שכולל אזורים שמבוססים על חמש ביומות, אזור חקלאי ואזור מחיה/עבודה כדי ללמוד על יחסי הגומלין בין בני אדם, חקלאות וטכנולוגיה עם שאר הטבע. המתקן גם בדק שימוש אפשרי של ביוספירה סגורה במקרה של יישוב החלל על ידי בני אדם. השם מגיע מהביוספרה של כדור הארץ, ביוספירה 1, מערכת החיים על כדור הארץ היא הביוספירה היחידה שידוע עליה עד כה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:אריזונה: מבנים
קטגוריה:מערכות אקולוגיות
איילון חברה לביטוח

סמליל החברה הישן בשנות ה-90'
סמליל החברה עד 2024
בית איילון ברמת גן
איילון חברה לביטוח בע"מ היא היא חברת ביטוח ישראלית, הפועלת בתחומי ביטוח רכוש (ביטוח רכב וביטוח דירה), ביטוחי עסקים, ביטוח אחריות מקצועית, ביטוח בריאות, חיסכון לטווח ארוך, אשראי ועוד.

==היסטוריה==
איילון חברה לביטוח נוסדה בשנת 1976 על ידי לוי יצחק רחמני באמצעות "חברת שלמה רחמני ובניו בע"מ" (73%) וחברת הביטוח הזרה NZI (27%). שלמה רחמני ובניו בע"מ הייתה סוכנות ביטוח משפחתית שנוסדה בשנת 1949 על ידי שלמה זלמן רחמני, אביו של לוי יצחק רחמני. בשנת 1987 מכרה NZI את החזקותיה באיילון למשפחת רחמני. בחודש יולי באותה שנה נרשמו לראשונה מניותיה של איילון אחזקות למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

לוי יצחק רחמני, בעל השליטה בחברה, נפטר ב-19 ביוני 2020.

בחודש יוני 2021 התקשר מנהל העיזבון של לוי יצחק נחמני עם חברת ווישור גלובלטק בע"מ בהסכם למכירת מניות השליטה בחברה שבבעלות העיזבון. ב-30 ביוני 2022 הושלם ההסכם למכירת מניות השליטה בחברה, המהוות 67.26% מההון המונפק והנפרע של החברה, וכן התמזגה חברת הבת לשעבר, "איילון חברה לביטוח", עם ולתוך "איילון אחזקות" וחוסלה ללא פירוק. ב-10 ביולי 2022 שינתה "איילון אחזקות" את שמה ל"איילון חברה לביטוח בע"מ".

==מבנה==
איילון חברה לביטוח מעסיקה כ-1,150 עובדים ופועלת באמצעות ארבעה מחוזות אזוריים: תל אביב, מרכז, חיפה וירושלים, המפעילים מערך של כ-2,600 סוכנים וסוכנויות ברחבי הארץ. החברה פועלת בכל ענפי הביטוח הכללי, בביטוח חיים ובביטוחי בריאות ומספקת פתרונות גם בתחום הפיננסים.

לקבוצת איילון מספר חברות בת, בהן "איילון ח.ל.ב נכסים והשקעות", שהיא זרוע הנדל"ן של החברה.

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:חברות ביטוח ישראליות
קטגוריה:ביטוח פנסיוני בישראל
קטגוריה:רמת גן: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1976
עבדאללהי אבן מוחמד

עבדאללהי אבן סייד מוחמד (בערבית: عبدالله بن سيد محمد خليفة; 1846 - 25 בנובמבר 1899) המוכר גם בשם עבדאללה אל-תעאישי או ח'ליפת אל-מהדי, היה מפקד צבאי ומנהיג האנצאר בסודאן המהדיסטית במהלך המלחמה המהדית בין השנים 1885–1899.
== ביוגרפיה ==
מוחמד נולד בשנת בשבט טאישה בדארפור ומגיל צעיר זכה לחינוך דתי. בשנות ה-70 של המאה ה-19 הוא הפך לאחד ממאמיניו של המהדי מוחמד אחמד ותנועת האנצאר שהלכה אחריו. בשנת 1881 הוא הוכר בתור יד ימינו של המהדי והח'ליפה שלו, בתקופה זו היה עבדאללהי מפקד מוערך שפיקד על אחד מהכוחות של האנצאר במהלך המלחמה המהדית. בארבע השנים הקרובות הוא פיקד על כוח שזכה למספר ניצחונות כנגד הבריטים והמצרים, בין היתר הוא הביס כוח אנגלו-מצרי של כ-11,000 חיילים בפיקודו של ויליאם היקס והוא היה מהמפקדים החשובים במצור על חרטום.

בשנת 1885 נפטר המהדי מוחמד ועבדאללהי תפס את מקומו בראש האנצאר והמרד בתור 'ח'ליפת אל מהדי'. תחת פיקודו האנצאר פלשו לאתיופיה והביסו את צבא הקיסר, הקיסר עצמו יוהנס הרביעי נהרג בקרבות. בתקופה זו, צבא האנצאר הפך למסודר ומאורגן יותר לכיוון הסטנדרטים של צבאות אירופה. הוא דאג לבתי מלאכה ליצור תחמושת וציוד לוגיסטי לסיוע הצבא וניהל מערכות צבאיות באופן שקול וטקטי. החל משנת 1896 החל כוח אנגלו-מצרי במערכה לכיבוש מחודש של סודאן המהדיסטית כנגד כוחות האנצאר, מערכה זו הגיעה לשיאה בקרב אומדורמאן בשנת 1898 כאשר הובס צבאו של עבדאללהי ולאחריו הוא נמלט עם קבוצת תומכים עד אשר נהרג בקרב דיוויקרט שנה לאחר מכן.

לאחר מותו סודאן נפלה לשליטת האימפריה הבריטית ומצרים. ממשיך דרכו של עבדאללהי בתור מנהיג האנצאר בתקופת השלטון הבריטי היה אחד מבניו של מוחמד אחמד; סייד עבד אל-רחמן אל-מהדי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:המלחמה המהדית
קטגוריה:פוליטיקאים סודאנים
קטגוריה:סודאן: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1846
קטגוריה:נפטרים ב-1899
שימשלביץ

שימשלביץ או שימשלביץ (ברוסית: Шимшелевич; בפולנית: Szymszelewicz; בליטאית: Šimšelevic) הוא שם משפחה יהודי-סלאבי. זהו פטרונים לשם שמשון (שימשל), שאליו מצורפת הסיומת הפטרונימית "ביץ'".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
RSA (חברה)

מכשיר האימות SecurID של RSA
RSA, בעבר RSA Security, היא חברת אבטחת מידע אמריקאית, המספקת כלי אבטחה לתוכנה ולתקשורת באינטרנט. מקור שם החברה הוא בראשי התיבות של שמות מקימיה, רון ריבסט, עדי שמיר ולאונרד אדלמן, שעל שמם אף קרוי אלגוריתם ההצפנה האסימטרי RSA. עם מוצריה של החברה ניתן למנות את הספריות הקריפטוגרפיות RSA BSAFE, ואת המכשיר SecurID המשמש לאימות זהות.

RSA נוסדה ב-1982 כחברה עצמאית בשם RSA Security Inc., וב-2006 נרכשה על ידי EMC בעבור 2.1 מיליארד דולר והפכה למחלקה בה.

המטה הראשי של החברה ממוקם בבדפורד, מסצ'וסטס, ומשרדיה ברחבי העולם פרוסים באוסטרליה, אירלנד, ישראל, הממלכה המאוחדת, סינגפור, הודו, סין, הונג קונג ויפן.

==תולדות החברה==
ב-1977 פיתחו רון ריבסט, עדי שמיר ולאונרד אדלמן את אלגוריתם ההצפנה RSA. ב-1982 הם הקימו יחד חברה הנושאת את אותו שם, על מנת להרוויח מהפטנט שרשמו על האלגוריתם.

בשנת 1991 החברה פרסמה קריאה לחקר מספרי RSA.

ב-1995 הקימה RSA כחברה בת את חברת חומרת התקשורת VeriSign. בינואר 1997 פרסמה את "אתגר DES" הראשון שלה, שהוביל לראשונה לפענוח, שפורסם בפומבי, של הודעה שהוצפנה תחת אלגוריתם DES.

במהלך השנים רכשה מספר חברות: RSA Data Security (ביולי 1996), DynaSoft AB (בשנת 1997), חברת Xcert International שסיפקה כלי אימות למסחר אלקטרוני (בפברואר 2001), חברת 3-G International שסיפקה מוצרי אימות ביומטריים וכרטיסים חכמים (במאי 2001), Securant Technologies שפיתחה את המוצר ClearTrust לניהול זהויות (identity management) (באוגוסט 2001), החברה הישראלית "סאיוטה" (שעל מקימיה נמנה נפתלי בנט, לימים ראש ממשלת ישראל) שמתמחה באבטחת מידע ברשת ופתרונות למניעת התחזות לגופים כלכליים (בדצמבר 2005) ו-Valyd Software, חברה הודית שעוסקת באבטחת קבצים ומידע (בשנת 2007).

ב-14 בספטמבר 2006 אישרו בעלי המניות של RSA את רכישתה בידי חברת EMC בעבור 2.1 מיליארד דולר.

ב-2009 השיקה RSA את מיזם RSA Share. במסגרת המיזם, חלק מספריות RSA BSAFE הופצו חינמית לציבור. כדי לקדם את המיזם, יזמה RSA תחרות תכנות שבה הפרס הראשון עמד על 10,000 דולר.

ב-2011 השיקה החברה את המוצר CyberCrime Intelligence Service, שנועד לאפשר לארגונים לזהות מחשבים, נכסי מידע וזהויות שנפגמו על ידי סוס טרויאני או התקפות מקוונות אחרות. ב-17 במרץ 2011, כחודש לאחר השקת המוצר, פרסמה החברה כי המוצר נפרץ. החברה טענה שההתקפה על המוצר הייתה איום מתמשך מתקדם (Advanced Persistant Threat), אף שהיו שטענו שההתקפה לא הייתה "מתקדמת".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות אבטחת מחשבים אמריקאיות
קטגוריה:חברות תוכנה אמריקאיות
קטגוריה:רונלד ריבסט
דרינקר

דרינקר (שם מדעי: Drinker) הוא סוג של דינוזאור צמחוני אורניתופוד שחי באמריקה הצפונית בתור היורה המאוחרת. נקרא על שם הפלאונטולוג אדוארד דרינקר קופ (Edward Drinker Cope).

הדרינקר היה דינוזאור אורניתופוד קטן: אורכו 2 מטר ומשקלו היה 10-25 ק"ג. הוא הלך על שתי רגליו האחוריות שהיו ארוכות, חזקות ובעלות כפות רחבות על מנת שלא ישקע בקרקע הביצה שבה חי. זרועותיו הקדמיות היו קצרות. 

הוא נתגלה בוויומינג, ארצות הברית, ותואר על ידי רוברט בקר ב-1990. לצידו נתגלו מאובנים של דגי ריאות וצמחיית ביצה, ממנה הסיק בקר שהדרינקר חי (או לפחות מת) בסביבה ביצתית. הועלתה סברה שהדרינקר חי במחילות.

== לקריאה נוספת ==

* 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1990
קטגוריה:היפסילופודוניים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה עליון באמריקה הצפונית
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט בקר
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1990