OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ויויו גם

"וְיוֹיוֹ גַּם" הוא שיר שכתב דן אלמגור ללחן של ז'ורז' ברסנס.

== היצירה ==
השיר בצרפתית של ברסנס (מילים ולחן) נקרא "אשתו של הקטור" (la femme d'Hector) - שיר שעוסק באשתו של השכן הקטור, שיצא בשנת 1958.

באותה שנה (1958) כתב דן אלמגור שיר בעברית על פי אותו לחן, אך עם מילים שונות לגמרי, ללהקת הנח"ל. תוכן השיר מציג חבורת ילדות וילדים, הגדלים ומתבגרים ביחד בתנועת נוער, וממשיכים ביחד להיאחזות, לנישואים ועד לזקנה. השיר נכתב בסגנון הומוריסטי, מנקודת ראייתן של הבנות, אשר מגלות "שישנם גם בנים". הפזמון החוזר מפרט את רשימת הבנים וכינוייהם:

השיר הושר בשנת 1979 על ידי חוה אלברשטיין, וזכה בהמשך לביצועים נוספים של הרכבים שונים.

דן אלמגור תרגם כעבור שנים את השיר המקורי מצרפתית עם שמות צרפתיים, השיר נקרא "אשתו של מר ז'וז'ו" שלא הוקלט. תרגום שונה של השיר הוא מאת יוסי בנאי, שבתרגומו נקרא השיר "אשתו של בנץ". בנאי עצמו הקליט את השיר בתרגום זה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=9Lv-_Ijr07Q חוה אלברשטיין מבצעת את "ויויו גם"] - באתר YouTube

קטגוריה:שירי 1958
קטגוריה:סינגלים מ-1958
קטגוריה:שירי להקת הנח"ל
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דן אלמגור
קטגוריה:מוזיקה צרפתית
קטגוריה:שירים על קיבוצים
מייק סטאם

מייקל יוג'ין "מייק" סטאם (באנגלית: Michael Eugene "Mike" Stamm; נולד ב-6 באוגוסט 1952) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי בעל 3 מדליות, מהן 1 זהב, אלוף עולם ושיאן עולם.

== ביוגרפיה ==
סטאם נולד בסן פדרו, לוס אנג'לס, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה ושחה בהדרכתו של המאמן הנודע "דוק" קונסילמן, לצידו של מארק ספיץ.

===שיאן עולם===
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, ב-20 באוגוסט 1970 קבע סטאם במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:06.3 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של רולנד מאתס ממזרח גרמניה (2:06.4 דקות). כעבור שלושה שבועות מאתס החזיר לעצמו את השיא והעמיד אותו על 2:06.1 דקות.

===מדליית זהב אולימפית===
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה סטאם ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם, טום ברוס, כוכב המשחקים מארק ספיץ וג'רי היידנרייך בשיא עולם חדש של 3:48.16 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:52.26 דקות) וקנדה (3:53.26 דקות), את סגנון הגב הוא שחה בתוצאה של 57.97 שניות. שיא עולם זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי רביעייה אמריקאית אחרת באולימפיאדת מונטריאול (1976). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.70 שניות, אחרי יריבו רולנד מאתס שקבע שיא אולימפי חדש של 56.58 שניות ולפני בן ארצו ג'ון מרפי (58.35 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.09 דקות, אחרי מאתס שקבע שיא עולם חדש של 2:02.82 דקות ולפני בן ארצו מיצ'ל איבי (2:04.33 דקות).

===מדליית זהב באליפות העולם===
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד באותה עת יוגוסלביה בשנת 1973 זכה סטאם בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם ג'ון הנקן, ג'ו בוטם וג'ים מונטגומרי בתוצאה של 3:49.49 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:53.24 דקות) וקנדה (3:56.37 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.77 שניות, אחרי מאתס (57.47 שניות) ולפני לוץ ואניה אף הוא ממזרח גרמניה (59.08 שניות).

== ראו גם ==

*התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.johnfry.com/StammMike.html מייק סטאם]

קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
ויקטור גרישין

ויקטור וסילייביץ' גרישין (ברוסית: Виктор Васильевич Гришин; 18 בספטמבר 1914 – 25 במאי 1992), מדינאי סובייטי, במשך 18 שנים היה המזכיר הראשון של סניף המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, האישיות הבכירה בעיר.
== ביוגרפיה ==
ויקטור גרישין נולד בכפר בקרבת העיר סרפוחוב בקרב, מחוז מוסקבה למשפחת פועל. בשנת 1928 הוא סיים בית הספר המקצועי בתחום מסילות הברזל. בשנת 1933 סיים את בית הספר לטכנאים והוסמך כמודד. הוא עבד בתחום מספר שנים ואז החל ללמוד בבית הספר לטכנאי הרכבת. בשנת 1937 גרישין החל לעבוד במערכת מסילות הברזל הסובייטית. 

בשנים 1938-1940 גרישין היה בצבא האדום בו שירת כפוליטרוק. עם שחרור מהצבא הוא החל לעבוד במנגנון המפלגתי בעיר סרפוחוב ועבד בו כל תקופת מלחמת העולם השנייה. בשנת 1952, בהמלצת ניקיטה חרושצ'וב, גרישין התמנה למזכיר השני של סניף המפלגה במוסקבה. במקביל לקבלת תפקיד זה הוא נכנס כחבר לוועדה המרכזית של המפלגה.

בשנים 1956-1967 גרישין היה יושב ראש איגוד מקצועי של ברית המועצות. כל אותה תקופה הוא היה גם סגן נשיא של האיגוד העולמי של האיגודים המקצועיים (ארגון בו היו חברים בעיקר ארגוני עובדים מהגוש הסובייטי).

בשנת 1967 בהמלצת ליאוניד ברז'נייב הוא נבחר למזכיר ראשון של סניף המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות במוסקבה, האישיות הבכירה בעיר. גרישין כיהן בתפקיד זה במשך 18 שנים. במהלך השנים הוא תרם רבות לפיתוח העיר. גרישין התנגד נחרצות להקמת תחנת כוח גרעינית בקרבת העיר. בתקופתו כראש עיר בפועל הוא פעל רבות לפיתוח בנייה למגורים ותעשייה. גרישין פעל לבניית מספר תיאטראות חדשים, אך כמה יוזמות בתחום התרבות אסר ולא נתן לקדם. כל מאמר עם ביקרות על נעשה בעיר הוא ראה כביקורת אישית ופעל שמאמרים מסוג זה לא יופיעו כלל.

בשנת 1971 גרישין התקבל כחבר בפוליטביורו והיה חבר בגוף זה עד לשנת 1986. בשנת 1979 גרישין היה בין תומכים לפלישה סובייטית לאפגניסטן.

בשנת 1984 הק.ג.ב החל בחקירת מעשי שחיתות במערכת המסחר בעיר מוסקבה והסדרים חלוקת דירות בעיר. מספר בעלי תפקידים נעצרו ונשפטו. נפוצו שמועות שגרישין עצמו היה בקשר עם חלק מהמעורבים בפרשה. כתוצאה מכך מעמדו של גרישין נפגע.

בשנת 1985 גרישין נחשב למועמד לרשת את קונסטנטין צ'רניינקו. על רקע זה התחיל מאבק כוחות בינו לבין מיכאיל גורבצ'וב. זמן קצר לאחר עלייתו של גורבצ'וב לשלטון בברית המועצות, גרישין פוטר מתפקידו ובמקומו מונה בוריס ילצין. בשנת 1987 החלה מערכה בעיתונות ואמצעי תקשורת אחרים בה תקופת הנהגתו של גרישין בעיר הוגדרה כשלילית. הוא פוטר מכל יתר תפקידיו במנגנון המפלגתי ואף בני משפחתו נותרו ללא עבודה. בני משפחתו טוענים שנלקחו ממנו כל ההטבות המגיעות והם נאלצו למכור את הדברים האישיים.

על פעילותו המדינית והציבורית גרישין קיבל מספר עיטורים ופעמיים קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.

בהיותו בגמלאות כתב גרישין ספר זיכרונות שפורסם בשנת 1996.

גרישין נפטר בשנת 1992 מהתקף לב במשרד לעזרה סוציאלית במהלך ביקורו להסדרת זכויות פנסיה. הוא נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1914
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1992
יעקב פורת

יעקב פורת בסטודיו ביפו, דצמבר 2012
יעקב פורת (נולד ב-18 בינואר 1935) הוא צייר ישראלי.

==ביוגרפיה==
יעקב פורת נולד בפולין ב-1935. עלה לישראל בשנת 1949, כנער בן 14. למד מוזיקה ונגינה בכינור בקונסרבטוריון רון שולמית בתל אביב. השלים לימודי תואר ראשון בספרות עברית ובמקרא. את לימודיו לתואר שני השלים בתורת הספרות הכללית בחוגים שבאוניברסיטת תל אביב.

פורת נענה גם לנטייתו האמנותית, ובמקביל לעבודתו כמורה לספרות ומקרא בבי"ס תיכון סיים לימודי ציור והדפס אמנותי ב"מכון אבני" בתל אביב. כאמן הוא שולח ידו במוזיקה, בספרות ובציור. פורת הוא חבר באגודת הציירים והפסלים בישראל, ועובד בסטודיו שלו ביפו.

פורת הציג במשך השנים תערוכות רבות. ציורו מתאפיין בחיפושיו אחר צורות הבעה שונות ומגוונות. תערוכותיו לאורך השנים מגלות את הקבוע והמשתנה בעבודותיו, מצד הטכניקות, הקומפוזיציות והנושאים. השכלתו הספרותית ניכרת בציוריו, אבל איננה הופכת אותם לאילוסטרציות ליצירות הספרות. גם לאיוריו יש חיים עצמאיים, והם משתלבים בתוך כלל עבודות הציור שלו מראשיתן עד היום. בין איוריו בולטים איורי היצירות של קפקא, שהוא מכנה בשם הכולל "שיחות עם קפקא".

חיפושיו המתמידים של פורת קשורים בילדותו רבת-התהפוכות, הקשה והמגוונת, התחקותו אחר זהותו היהודית והישראלית, הפנמתו את מאורעות העבר וההיסטוריה המשפחתית, כמו גם אלה של ההווה והחברה בישראל ומקומו בתוכה. פורת מציג תערוכות גם בארץ וגם בחו"ל. בארץ הוצגו עבודותיו בגבעת חביבה, ביתן האמנים בתל אביב, מרכז עינב, ובגלריות רבות. בחוץ לארץ הוצגו עבודותיו בארצות הברית, הולנד, פולין, צ'כיה, פורטוגל, ברזיל, ספרד ואיטליה.

פורת נישא באוגוסט 1959. במאי 1989 נישא בשנית. אב לשלוש בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.artporat.co.il artporat.co.il] - אתר האינטרנט של יעקב פורת ובו תמונותיו, עבודותיו ופירוט תערוכותיו
* [http://porat.wordpress.com הבלוג של יעקב פורת], שבו הוא מפרסם דרך קבע על יצירותיו ותערוכותיו
* נורית גוברין, [https://web.archive.org/web/20200606010448/https://www.artporat.com/ שיחות עם קפקא], עיתון 77 - כה, 260, אוקטובר 2001
* [http://www.imj.org.il/artcenter/newsite/he/?artist=%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%AA,%20%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91&list=%D7%A4 יעקב פורת] במרכז המידע לאמנות ישראלית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
מירלה גל

מירלה גל (נולדה ב-1958) היא מנהלת ישראלית, כיהנה כמנכ"לית ויצו, מנכ"לית המשרד לקליטת העלייה, סוכנת ומנהלת מחלקה במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.

==ביוגרפיה==
גל נולדה וגדלה בתל אביב, הוריה היו ניצולי שואה שהעפילו לארץ ישראל ב-1947. אמה, טובה גרנות, עבדה במשרד החוץ והייתה מראשוני העובדים במוסד. גל שירתה בצה"ל כקצינת ח"ן בחיל האוויר. לאחר שחרורה למדה לתואר ראשון בחוג לספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב.

ב-1980 גויסה לארגון המוסד, תחילה מילאה תפקידים מנהלתיים, ולאחר מספר חודשים התנדבה לקורס מבצעי אותו עברה בהצלחה. מאז השתתפה במבצעים רבים מחוץ לגבולות המדינה. שימשה כראש ענף באגף "צומת", עברה לאגף "תבל" המופקד על הקשרים המודיעיניים והדיפלומטיים בו שירתה כראש השלוחה בפריז בשנים 1997 עד 1999, במסגרת זו נאלצה להתמודד עם השלכות תפיסת סוכני המוסד במהלך פעילות מבצעית בשווייץ ב-1998, גל הייתה מעורבת במאמצים לשחרור הסוכן שנותר במאסר בשווייץ ולהקטנת הנזק בעקבות הפרשה. לאחר שובה לישראל ניהלה מבצע גדול בתחום סיכול פעילות חבלנית עוינת. ב-2001 מונתה למנהלת המחלקה באגף תבל, האחראית לקשר עם סוכנויות המודיעין האמריקאיות. ב-2003 פרשה מהשירות במוסד.

עם פרישתה, מונתה במאי 2003, על ידי ציפי לבני, חברת ילדותה, שכיהנה באותה עת כשרת הקליטה, למנכ"לית המשרד. כיהנה בתפקיד עד ספטמבר 2006.

בשנים 2007–2008 שימשה כסמנכ"לית משאבי האנוש בחברת אפריקה ישראל להשקעות. בשנים 2008 עד 2010 כיהנה כיו"ר עמותת פידל לחינוך ושילוב חברתי של יוצאי אתיופיה. ביוני 2010 מונתה למנכ"לית ויצו וכיהנה בתפקיד עד יולי 2012. היא ממייסדי תנועת עורו, לקידום שינוי סדר היום האזרחי בישראל.

גל ליוותה את לבני במערכת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, הייתה ממקימי המטה שלה ושובצה במקום ה-92 ברשימת קדימה. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה שובצה במקום ה-24 ברשימת התנועה.

גל נשואה לעורך הדין דרור גל ואם לשני ילדים.

==קישורים חיצוניים==
*
*[http://www.wizo.org.il/page_3408 מינוי מנכ"לית לויצו העולמית]
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות המוסד
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לקליטת עלייה
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי המוסד
קטגוריה:פעילות התנועה
קטגוריה:פעילות מפלגת קדימה
קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי דובנוב (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מנכ"ליות משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:פעילי התנועה
קטגוריה:פעילי מפלגת קדימה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1958
הצוק הפיסקלי

הגירעון הצפוי בתקציב הפדרלי של ארצות הברית עד שנת 2022. התרשים ממחיש את השפעות הצוק הפיסקלי במידה שהקונגרס לא יעשה דבר לשינוי המגמה השלילית. התרחיש החלופי מסומן בכחול ומייצג את הצפי במידה שהקונגרס יאריך את תוקף קיצוצי המס שהנהיג הנשיא [[ג'ורג' ווקר בוש במהלך כהונתו, אשר אמורים לפקוע בסוף שנת 2012.]]
הצוּק הפִיסְקָלִי (באנגלית: Fiscal Cliff) הוא מונח בכלכלה המתייחס לתוצאות האפשריות של העלאת מיסים, קיצוץ בהוצאות הממשלה והפחתת הגירעון התקציבי. 

המונח נטבע בפברואר 2012 על ידי ראש הבנק הפדרלי של ארצות הברית, בן ברננקי, בהתייחסו לגירעון שייווצר בתחילת 2013, אם לא ישונה החוק הקיים המחייב זאת עד סוף 2012.

גירעון הוא הפער שבין הכנסות הממשלה להוצאות. הגירעון בארצות הברית היה צפוי לקטון בכמחצית ב-1 בינואר 2013. הירידה החדה בטווח זמן מיידי נקראת "הצוק הפיסקלי". 

מחלקת התקציבים של הקונגרס (CBO) העריכה שהקיצוץ הפתאומי יוביל למיתון בתחילת 2013 כאשר הפעילות הכלכלית תמשיך לדעוך עד סוף 2013.

החוקים הנוגעים לצוק הפיסקלי כוללים את חוק הבקרה התקציבית משנת 2011 שתוקפו צפוי לפוג ביום זה. החוק אושר בזמנו כפשרה בעניין תקרת החוב המותרת לממשל הפדרלי של ארצות הברית. מספר תוכניות מרכזיות, כמו הביטוח הלאומי, מדיקר, תשלומים פדרליים (כולל תשלומי שכר ופנסיה לחיילים) ורווחים וטרניים הוצאו מתוכנית הקיצוצים.

== ראו גם ==
* מדיניות פיסקלית
* מטבע טריליון דולר
* השבתת הממשל בארצות הברית

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:שנות ה-2010 בארצות הברית
ריק קפלן

ריק קפלן היה מנכ"ל יבמ ישראל, הסניף הישראלי של חברת IBM בשנים 2012–2017.

==ביוגרפיה==

למד הנדסת מכונות באוניברסיטת בראון. בתחילת שנות ה-80 הגיע כמתנדב לקיבוץ נווה אור, ושהה בו שלוש שנים. בקיבוץ הכיר את אשתו. לקח קורסים במשפטים באוניברסיטת תל אביב, ואת לימודי המשפטים סיים באוניברסיטת קורנל שבמדינת ניו יורק. היה שותף במשרד עורכי דין בצפון מדינת ניו יורק, ולאחר שנים אחדות של עבודה במשפטים עבר בשנת 1989 לחברת IBM, כעורך דין בחטיבת התמיכה במחשבי מיינפריים. שימש בתפקידי ייעוץ משפטי בחטיבות התפעול והתמיכה בסטארט-אפים ועסקי ה-OEM של החברה. בספטמבר 1993 מונה ליועץ לאגף השיווק של החברה. ב-1995 מונה ליועץ לאזור אמריקה, וב-1999 מונה ליועץ המשפטי של חטיבת המחשוב האישי. בשנת 2000 מונה לסגן נשיא ויועץ משפטי של חטיבת השירותים העולמית (IGS) של החברה. במסגרת זו עבד בקשר הדוק עם ג'יני רומטי, אז מנהלת המכירות הגלובלית של IBM, ולימים מנכ"ל החברה, והוביל את הפעילות העולמית בנושאי נוהגים עסקיים, רגולציה ואתיקה מקצועית. 

באפריל 2012 מונה למנכ"ל יבמ ישראל, במקומו של מאיר ניסנסון, שמונה ליו"ר יבמ ישראל. על מעברו לישראל אמר: "יש לי קשר חזק עם החברה בכל העולם והמטרה שלי, בתור מנכ"ל יבמ ישראל, היא להביא את היכולת של יבמ לשוק פה ובמקביל להציג ולהוציא את היכולת של יבמ ישראל לשוק הבינלאומי". ב-1 בפברואר 2017 החליף דניאל מלכה את קפלן בתפקיד המנכ"ל. קפלן מונה להוביל את הפיתוח העסקי הגלובלי ביחידה לפתרונות חדשניים למגזר הפיננסי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.ibm.com/news/il/he/2012/04/23/e916452p58086h45.html ריק קפלן מונה למנכ"ל יבמ ישראל], באתר יבמ ישראל
* 
* [http://www.pc.co.il/?tag=%D7%A8%D7%99%D7%A7-%D7%A7%D7%A4%D7%9C%D7%9F ריק קפלן], באתר "אנשים ומחשבים"

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי דין יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:מנכ"לי יבמ ישראל
קטגוריה:עולים בשנות ה-2010
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל
קטגוריה:נווה אור: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
דב בר מלכין

דב בר מלכין (24 במאי 1901, מינסק – 12 בפברואר 1966, חיפה) היה סופר עברי ויידי, מבקר תיאטרון, עיתונאי ומסאי, מתרגם ועורך.

==ביוגרפיה==
מלכין נולד בשנת 1901 בעיר מינסק שברוסיה הלבנה. התחנך חינוך מסורתי יהודי, למד בישיבות, אך הניח את העולם הדתי מאחוריו ויצא ללימודים חילוניים באוניברסיטאות חרקוב וסנט פטרבורג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שב למינסק ובסופה יצא לוורשה והיה פעיל בתנועות הנוער של צעירי ציון, פועלי ציון והבונד. הוא החל לכתוב בעיתונות היהודית היידית מגיל צעיר, וכתב בנושאי תרבות ספרות תיאטרון ואמנות. הוא גם החל את הכתיבה בעברית בעודו בפולין, ואף פרסם מדבריו ביומון "דבר" בארץ ישראל.

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בארץ הצטרף דווקא לעיתונאים שפרסמו ביומון "משמר", שהפך בשנת 1943 ל"על המשמר". הוא כתב בעיקר בנושאי תרבות ואמנות אך השתתף גם בפולמוסים מענייני היום. בארץ החל גם לתרגם. עיקר תרגומיו לעברית היה מהיידיש וכן תרגם מעט מגרמנית ורוסית. ענף חשוב בתרגומיו היה תרגומים מעברית ליידיש. כך למשל תרגם את סיפורי יוסף חיים ברנר ליידיש. כתב גם בכתבי העת לאמנות ותרם לביקורת האמנותית.

עוד בפולין יצא שמו כמרצה מעולה והוא היה יוצא למסעות הרצאות ממושכים. גם בארץ יצא לו שם של מרצה מאוד מבוקש והוא היה, בין השאר, מרצה נודד בקיבוצים ובמושבים במשך שנים רבות. עשה רבות לקירוב העברית אל היידיש ולקירוב היידיש אל העברית, בעיקר לאחר השואה.

בנו היה פרופ' יעקב מלכין ונכדו הוא פרופ' עירד מלכין.

==ספריו ותרגומיו==
* האוניברסלי בשלום-עליכם, 1970 
* ילדים ואנשים, לקט פירקי סיפרות, 1965
* ראליזם והומור, מבוא לשלום עליכם, 1966
* בין סער לסער, מספרות אידיש בתפוצות, 1943
* יוסף אופטושו, אנשים וחוצות, מיידיש, 1945
* ליב אוליצקי, דודיה נפח, מיידיש, 1968
* יוסף אופטושו, דרי מטה, מיידיש, 1946
* גיאורג ברנדס, הכנסת הרומנטית בצרפת, מגרמנית, 1958
* דוד ברגלסון, כתבי דוד ברגלסון, מיידיש, 1962
* גיאורגי פלכנוב, המאטריאליזם ההיסטורי ומתנגדיו, מרוסית, 1950
* משה גלזר, מתוך השמות של הקלויז הישן, מיידיש, 1965
* גיאורג ברנדס, ראשי הזרמים בספרות המאה התשע עשרה, מגרמנית, 1941
* רפאל מאהלר, תולדות היהודים בפולין, עד המאה ה-19, כלכלה, חברה, המצב, מיידיש בשיתוף אביגדור המאירי, 1946

==ספרים בעריכתו==
* אריה מרזר, דמויות מתמול, 15 רקועי כסף ונחושת, 1956
* קרלו דונידה, מלחין שיר זמר בפרוטותיים, בתוך אלבום תווים, 1954

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:חברי פועלי ציון
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:מתרגמים מיידיש לעברית
קטגוריה:מבקרי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
קטגוריה:משפחת מלכין
סיסטרום

סיסטרום
סיסטרום (בלטינית: sistrum, ברבים: sistra) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה, הנקשר בעיקר לעיראק ומצרים הקדומות. הכלי בנוי מידית ומסגרת מתכת בצורת פרסה, עשויה נחושת או ארד, שרוחבה נע בין 30 ל-76 ס"מ. בשעה שמטלטלים את הכלי, טבעות או לולאות קטנות ממתכת דקה, שנמצאות על שלבי הרוחב הניידים שלו מפיקות צלילים שבין נקישה חרישית לצלצול רם. מקור השם הוא בפועל היווני "סיו" ( σείω), לטלטל, ו-"סייסטרון", (σεῖστρον), המטולטל. במצרית עתיקה נקרא הכלי "סֶחֶם" (sḫm) או "סֶשֶשֶת" (sššt). סחם הוא הסיסטרום הפשוט יותר, בצורת לולאה, ואילו סששט (מילה אונומטופאית) הוא הכלי המעוצב כ"נאוס" - מקדש. 

== הסיסטרום המצרי ==

[[נפרתרי, אשת רעמסס השני, מחזיקה סיסטרום]]

הסיסטרום היה כלי מקודש במצרים העתיקה, שמקורו היה אולי בפולחן בסתת. הסיסטרום המצרי שימש במחולות וטקסים דתיים, בייחוד בפולחן האלה חתחור, בשל הדמיון בין צורת הפרסה של ידית הסיסטרום ומסגרתו לפנים ולקרניים של האלה-הפרה.
טילטול הסיסטרום והשקשוק בו שימש גם להסיט את הצפות הנילוס ולגרש את האל סת. איזיס, בתפקידה כאם ובוראת תוארה כמחזיקה דלי, המסמל את עליית הנילוס על גדותיו, בידה האחת וסיסטרום בידה השנייה לסמל את תפקידה כאלת המחול, השמחה, והחגיגות.

סיסטרה (רבים של סיסטרום) נמצאים עדיין בשימוש בטקסי התפילה בכנסיות הקופטיות והאתיופיות. לצד הנצחתו באמנות המצרית במחול וביטויי שמחה, מוזכר הסיסטרום גם בספרות המצרית העתיקה.

== הסיסטרום המינואי ==
המינואים השתמשו גם הם בסיסטרום, ומספר רב של דוגמאות עשויות מן החומר המקומי נמצאו באי כרתים. חמישה מן הממצאים הללו מוצגים במוזיאון הארכאולוגי של אגיה ניקולאוס. סיסטרום מתואר גם על "כד הקוצר", מוצג אמנות קדומה שנמצא באתר אגיה טריאדה.

== הסיסטרום כיום ==

הסיסטרום הושב לחיים לתקופת מה במוזיקה התזמורתית המערבית של המאה ה-19, והוא בולט בעיקר במערכה הראשון של האופרה "הטרויאנים" (1856-1858) של המלחין הצרפתי הקטור ברליוז. כימינו, מכל מקום, מחליף אותו מקבילו המודרני, הטמבורין. האפקט שהסיסטרום נועד ליצור במוזיקה - כשמנענעים אותו בתנועות קצרות, חדות וקצובות - הוא לעורר תנועה ופעילות. הטילטול הרתמי של הסיסטרום, כמוהו כטמבורין, נקשר באירועים דתיים או אקסטאטיים, אם בטלטול ושקשוק כרעשן מקודש בפולחן האתור של מצרים העתיקה ואם בצלצלי הטמבורין הנוקבים באבנגליזם המודרני, בשירים וריקודים של בני הרומה, על הבמה בקונצרט רוק או לצורך העצמת הטוטי בתזמורת סימפונית גדולה.

== גלריה ==

<gallery>
File:Broken Sistrum (1890) - TIMEA.jpg|סיסטרום מצרי שבור
File:C+B-Music-Fig5-EgyptianSistrum.PNG|סיסטרום מצרי
Image:Louvres-antiquites-egyptiennes-p1010937.jpg|אוסף סיסטרה בלובר
File:Egyptian - Sistrum - Walters 541207.jpg|מתוך מוזיאון וולטרס לאמנות, 380–250 BC
Image:As-Hadrian-Aegyptus-RIC 0839,As.jpg|אישה יושבת עם סיסטרום על מטבע מתקופת אדריאנוס
File:Isis Musei Capitolini MC744.jpg|איזיס בנוסח רומאי מחזיקה סיסטרום, גם היא מתקופת אדריאנוס
</gallery>
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/secondary/SMIGRA*/Sistrum.html Sistrum (Smith's Dictionary, 1875)]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:כלי נגינה עתיקים
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים
דאנקן ארמסטרונג

דאנקן ג'ון דארצ'י ארמסטרונג, מדליה (OAM) (באנגלית: Duncan John D'Arcy Armstrong, OAM; נולד ב-7 באפריל 1968) הוא שחיין אוסטרלי בעבר. אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חופשי.

== ביוגרפיה ==
ארמסטרונג נולד ברוקהמפטון, קווינסלנד. התאמן בהדרכתו של לורי לורנס.

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1986 זכה ארמסטרונג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.25 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.49 דקות.

===אלוף אולימפי ושיאן עולם===
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ארמסטרונג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:47.25 דקות, לפני אנדרס הולמרץ משוודיה (1:47.89 דקות) וכוכב המשחקים מאט ביונדי מארצות הברית (1:47.99 דקות). שיפור לשיא בן ה-4 שנים של מיכאל גרוס ממערב גרמניה (1:47.44 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי ג'ורג'ו למברטי מאיטליה (1:46.69 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:47.15 דקות, תוצאה הטובה משיא העולם (3:47.38 דקות) ואחרי אווה דסלר ממזרח גרמניה שקבע שיא עולם חדש של 3:46.95 דקות ולפני שיאן העולם היוצא ארתור וודג'ט מפולין (3:47.34 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.23 דקות, כשחיין אחרון הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:47.24 דקות.

לאחר המשחקים האולימפיים למד ארמסטרונג באוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל בהדרכתו של רנדי ריס. עקב מחלת הנשיקה הוא נאלץ להימחק מתחרויות השחייה במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד בשנת 1990.

באולימפיאדת ברצלונה (1992) השתתף ארמסטרונג במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי וסיים במקום שמיני לאחר שהרביעייה האוסטרלית פסלה בשלב הגמר. לאחר משחקים אלו פרש משחייה תחרותית.

== תארים והישגים ==
*בשנת 1988 זכה בתואר איש השנה הצעיר של אוסטרליה .
*בשנת 1989 זכה במדליית מסדר אוסטרליה.
*בשנת 1996 זכה ארמסטרונג להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[https://web.archive.org/web/20120603181547/http://www.ishof.org/Honorees/96/96darmstrong.html]
*בשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית .

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מקבלי מדליה
קטגוריה:זוכי פרס איש השנה של אוסטרליה
קטגוריה:זוכי מדליית הספורט האוסטרלית
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1968
ז'אן לרה

ז'אן לרה (בצרפתית: Jean Leray; 7 בנובמבר 1906 - 10 בנובמבר 1998) היה מתמטיקאי צרפתי שעיקר עבודתו היה בתחומים טופולוגיה אלגברית ומשוואות דיפרנציאליות חלקיות.

==ביוגרפיה==
לרה נולד בשנטנה-סיר-לואר (כיום חלק מנאנט). בין השנים 1926–1929 למד באקול נורמל סופרייר, ובשנת 1933 קיבל תואר דוקטור מהאקול נורמל סופרייר דה ליון. הוא כתב מאמר חשוב שייסד את המחקר של הפתרונות החלשים למשוואות נאוויה-סטוקס, ויחד עם יוליוס שאודר גילה תכונה טופולוגית הקרויה כיום דרגת לרה-שאודר, ששימשה אותם כדי להוכיח את קיומם של פתרונות למשוואות דיפרנציאליות חלקיות מסוימות. ב-1938 הוענק לו פרס מאלאקסה, הפרס הראשון כשאת הפרס השני העניקו ליוליוס שאודר. משנת 1938 ועד 1939 כיהן כפרופסור באוניברסיטת נאנסי. הוא לא הצטרף לקבוצת ניקולא בורבאקי, הגם שהיה קרוב אל מייסדיה.

בשנת 1932 נישא למרגריט טרומיה, ולזוג נולדו שלושה ילדים. בתחילת מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא, וב-1940 נפל בשבי והוחזק במחנה אדלבאך שבאוסטריה עד 1945. הוא הסתיר את מומחיותו במשוואות דיפרנציאליות מחשש שינוצל למאמץ המלחמתי, והתמקד בטופולוגיה. עבודה זו הניבה את ניצני הנושאים סדרות ספקטרליות ואלומות, נושאים אשר נחקרו רבות לאחר מכן והובילו ליצירת כלים חשובים באלגברה הומולוגית. בין השנים 1945 ועד 1947 כיהן כפרופסור באוניברסיטת פריז ולאחר מכן בקולז' דה פראנס עד שנת 1978. בשנת 1950 חזר לרה לחקור משוואות דיפרנציאליות חלקיות. בשנת 1979 זכה לרה בפרס וולף למתמטיקה, אותו חלק עם אנדרה וייל.

==ראו גם==
* משפט לרה
* כיסוי לרה
* משפט לרה-הירש

==קישורים חיצוניים==

* Armand Borel, Gennadi M. Henkin, and Peter D. Lax, [http://www.ams.org/notices/200003/mem-leray.pdf "Jean Leray (1906–1998)"], Notices of the American Mathematical Society, vol. 47, no. 3, March 2000.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס וולף למתמטיקה
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1906
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1998
ביר בורין

הכיכר והבאר
באר בורין (בערבית: بير بورين) היא באר מים עתיקה, המתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, בעיר באקה אל גרביה שבמשולש הקטן.

הבאר, בעומק 12 מטרים, שימשה עד לשנות ה-50 להשקיית שדות ומטעים של תושבי היישוב. עם הפיתוח המואץ שעבר על המקום והתפשטות שטחה הבנוי של העיר, הפכה הבאר למעגל תנועה. בעקבות שיתוף פעולה בין המתנ"ס העירוני וארגון "ידידי כדור הארץ" שהתקיים בשנת 2003, נוקתה הבאר, במסגרת פרויקט "מים ושכנות טובה", כיכר מאבן מקומית נבנתה סביבה ועצי זית ונוי נשתלו להנאת המבקרים. הוקם אתר ביקור עם שילוט מפורט המציג את סיפורה של הבאר ושל אתרים אחרים בעיר.

== היסטוריה ==
בבאר בורין פעלה חלק ממערכת בארות מים אשר נמצאת באזור באקה והסביבה, פירוש המילה בורין הוא אוסף של בארות מים המעיד על ריבוי בארות מים במקום דבר זה הביא לעלייה בהתיישבות באזור.

על פי הממצאים הבאר נחפרה בתקופה הכנענית ושימשה את תושביה בעיקר לשתייה. בסוף המאה ה-18 נחפרה הבאר לעומק מי התהום והורחבה על ידי תושבי באקה הוותיקים לעומק של 7 מטרים ולקוטר 5 מטרים.

מי הבאר שימשו את התושבים לצורכי חקלאות, כביסה, ניקיון, רחיצה והשקיית העדרים. השימוש הרב בבאר ממיקומה של הבאר על דרך החקלאות המקומית ושטחי המרעה הפתוחים, ובמרחק סביר מגרעין הכפר אשר התבסס על באר באקה לצורכי מי השתייה.

תושבי באקה השתמשו וניצלו את מי הבאר עד שנת 1952. בשנה זו חיברה חברת מקורות את באקה אל גרביה לקו המוביל הארצי ומים שמקורם בקידוחים. המועצה המקומית רישתה את הכפר במערכת מי שתייה, וכתוצאה מכך ניטשה הבאר והוזנחה במשך שנים רבות עד שיקומה. 

בסוף שנת 2010 יזם ביאדסי מוחמד נציג ארגון ידידי הארץ בקהילת באקה שיקום ושדרוג הבאר מחדש והפיכתה לתחנה הסבר ראשית של שביל השכנים באקה ג'ת אשר מעלה מודעות ציבורית לנושאי מים וסביבה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tzofit.co.il/tour/details_site.php?ts_id=105132 טיול - באקה אל גרביה] באתר צופית

קטגוריה:בארות בישראל
קטגוריה:השרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:באקה אל-גרבייה: מבנים
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי

פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי (2 בינואר 1827 - 26 בפברואר 1914, התאריכים לפי הלוח היוליאני כפי שהיה מקובל בתקופת חייו) היה מגלה ארצות, בוטנאי וסטטיסטיקאי רוסי שעסק גם בפעילות ציבורית ענפה. לאות הוקרה לחשיבות פעילותו לחקר הרי טיין שאן בשנת 1906 לשם משפחתו התווספה תוספת "טיין-שאנסקי" וזאת לפי החלטת ניקולאי השני

== חייו ==
פיוטר סמיונוב נולד באחוזה משפחתית בכפר במחוז ליפצק למשפחת קצין. עד לגיל 15 הוא התחנך בבית. בגיל 15 פיוטר סמיונוב החל ללמוד בפנימייה של קציני חיל הפרשים בסנקט פטרבורג. עם סיומה הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1849, לאחר סיום האוניברסיטה סמיונוב התקבל לחברה הגאוגרפית הרוסית.

מסע החקר הראשונה של פיוטר סמיונוב היה במרכז רוסיה, בעיקר במחוז וורונז' של היום. על בסיס המחקרים שבוצעו הוענק לו תואר שני בבוטניקה. בשנת 1851 פיוטר סמיונוב נסע לאירופה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין, נפגש עם אלכסנדר פון הומבולדט וביקר במדינות אירופה רבות.

בשנת 1856 פיוטר סמיונוב פרסם תרגום של הכרך הראשון של ספרו מעת קרל ריטר בהקשר לגאוגרפיה של אסיה. התרגום כלל הרחבה משמעותית. בשנת 1856 פיוטר סמיונוב נסע לשנתיים לאזור אסיה המרכזית וחקר הרי אלטאי, אזור איסיק קול ובעיקר הרי טיין שאן. במהלך המסע נאסף חומר רב בתחום בוטניקה, גאולוגיה והיסטוריה של האזור. בהתאם לצו קיסרי מ-23 בנובמבר 1906 לאות הוקרה על פעילותו לחקר האזור לשם משפחתו התווספה סיומת "טיין-שאנסקי".

בשנת 1858 פיוטר סמיונוב הוזמן להשתתף בהכנת רפורמה בתחום האיכרים באימפריה רוסית. הרפורמה שבוצע בשנת 1861 הוכנה בהשתתפות פעילה של פיוטר סמיונוב.

בשנת 1863 פורסם הכרך הראשון של "מילון גאוגרפי-סטטיסטי של האימפריה הרויסת" שסמיונוב שקד על הכנתו. בשנים 1865, 1867, 1870 ו-1880 יצאו לאור כרכים נוספים. 

בשנת 1864 פיוטר סמיונוב התמנה ליו"ר הוועדה לסטטיסטיקה. הוא היה פעיל בתחום עד לשנת 1897. בשנת 1897 בהתאם להנחיותיו אורגן לראשונה מפקד אוכלוסין ברוסיה. בשנת 1873 הוא נבחר לסגן נשיא של החברה הגאוגרפית הרוסית. באופן פורמלי הנשיא של החברה היה נציג המשפחה הקיסרית ומעשית סמיונוב עמד בראש החברה במשך עשרות שנים וניהל את פעילותה. בהיותו בראש החברה הגאוגרפית הרוסית פיוטר סמיונוב קידם מסעות לאסיה המרכזית של פיוטר קוזלוב וניקולאי פרז'וואלסקי.

בשנת 1888 סמיונוב השתתף במסע לחקר אסיה המרכזית. ממסע חקר זה סמיונוב הביא אוסף עשיר של חרקים.

בשנים 1894 ו-1895 סמיונוב פרסם שני כרכים נוספים של ספר מעת קרל ריטר עם תוספות רבות בהתאם למחקרי האזור שהוא ביצע. לקראת יובל ה-50 של החברה הגאוגרפית הרוסית סמיונוב פרסם "היסטוריה של עבודת החברה הגאוגרפית" ב-3 כרכים.

בשנת 1897 סמיונוב התמנה לחבר בהמועצה המדינית.

על פעילותו המדעית והציבורית פיוטר סמיונוב קיבל מספר רב של עיטורים של האימפריה הרוסית כולל עיטור אנדריי הקדוש בשנת 1911 שהיה העיטור הגבוה ביותר של המדינה. כמו כן הוא קיבל עיטורים של מדינות אחרות.

פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי נפטר מדלקת ריאות והוטמן בית העלמין סמולנסקי בעיר. 

לפיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי היה אוסף גדול של ציירים הולנדים. לאחר פטירתו האוסף נתרם לארמיטאז'.

על שמו נקראו מספר מקומות באסיה, קווקז, אלסקה ומעל 100 מינים של צמחים וחיות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גאוגרפים רוסים
קטגוריה:מגלי ארצות רוסים
קטגוריה:בוטנאים רוסים
קטגוריה:אספנים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1827
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1914
פרח השכונות

פרח השכונות הוא מחזמר להיטים שכתב קובי אוז וביים ניר ארז, המבוסס על שיריהם של קובי אוז ולהקת טיפקס, הועלה לראשונה בתיאטרון באר שבע בנובמבר 2012.

זהו המחזה הראשון שכתב קובי אוז. בשנת 2010 פנה תיאטרון באר שבע לקובי אוז בהצעה לכתיבת מחזה קומי, המבוסס על שיריו, המתמקד בעיר דרומית, הסופגת טילים ונתונה באווירה מסורתית. המחזה מדבר בצורה הומוריסטית ובשילוב שירים מוכרים, על היחס המזלזל והמנוכר של החברה הישראלית המתגוררת במרכז הארץ, אל העולים ממדינות ערב, שהתיישבו בפריפריה בדרום הארץ, אל המצב הכלכלי הקשה באזור, הקסאמים, ומתאר בהומור את החברה שרבנים שונים הפכו בה למפלט מקשיי היומיום.

המחזה מספר את סיפורה המצחיק-עצוב של משפחת בוזגלו המתגוררת בעיירת פיתוח בדרום הארץ. רוב המערכות במחזה הן פלשבקים אל העבר, במהלך ימי השבעה, לאחר שאבי המשפחה, מסעוד בוזגלו, נהרג מפגיעה ישירה של קסאם; והמערכה האחרונה היא חתונתם של גיבורי המחזה.

שם המחזה לקוח מהשיר "פרח השכונות", בו מתואר בצורה אירונית סיפורה של נערה צעירה, שמפיק מנוסה מנסה לשכנעה לעבוד איתו כזמרת, ולאחר הצלחתה היא זורקת אותו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://glz.co.il/newsArticle.aspx?newsid=116065 טיפקס על בימות התיאטרון], גל"צ און-ליין, 12 בנובמבר 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
קטגוריה:מחזות משנות ה-2010
קטגוריה:מחזות זמר להיטים
סיי

פארק גֵ'ה-סאנג (בקוריאנית: 박재상, 朴載相; באנגלית: Park Jae-sang; ), המוכר בעולם כ-PSY (יש להגות סיי), הוא זמר, רקדן, מפיק ומוזיקאי דרום קוריאני. סיי היה חתום בחברת התקליטים YG Entertainment, אך כיום מנהל חברה משלו הנקראת P-NATION.

==קריירה==
סיי ידוע במיוחד בזכות הלהיט העולמי "Gangnam Style" ("גנגנאם סטייל"), שבין דצמבר 2012 ליולי 2017 היה הקליפ הנצפה ביותר ביוטיוב, זאת לאחר שעקף את מספר הצפיות של השיר Baby של ג'סטין ביבר. ב-21 בדצמבר 2012 עבר הקליפ את רף מיליארד הצפיות, והיה לסרטון הראשון ביוטיוב שהגיע למספר כזה של צפיות. נכון לדצמבר 2023, הקליפ ממוקם במקום ה-11 ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב.

ב-7 בינואר 2012 ערך סיי את הופעתו הבין-לאומית הראשונה, מול למעלה מ-80,000 מעריצים ביפן. ביולי 2012 הוציא את אלבומו השישי, שכלל את "גנגאנם סטייל".

ב-13 באפריל 2013 הוציא סיי את השיר "Gentleman".

ב-31 במאי 2014 "Gangnam Style" עבר את רף 2 מיליארד הצפיות.

ב-9 ביוני 2014 הוציא את השיר "Hangover" יחד עם הראפר סנופ דוג, שנכון ל-12 באפריל 2023 קיבל למעלה מ-362 מיליון צפיות.

ב-30 בנובמבר 2015 הוציא את השיר "DADDY". השיר זכה ליותר מ-6 מיליון צפיות וחצי תוך יממה.

ב-10 במאי 2017 הוציא את השיר "NEW FACE" שעקף את רף 50 מיליון הצפיות.

בנוסף לשירים הללו, במהלך העשור השני של המאה ה-21, הוציא סיי שירים נוספים כגון: "I LUV IT", "KOREA", "RIGHT NOW" ועוד.

ב-29 באפריל 2022 הוציא את אלבומו ה-8, Psy 9th. השיר המצליח ביותר באלבום הוא "That That" שהוציא עם הזמר שוגה, שמוכר כחבר בלהקה הדרום-קוריאנית BTS.

== חיים אישיים ==
ב-14 באוקטובר 2006 נישא סיי ליו היי-יאון, נגנית צ'לו ואשת חינוך ועסקים, אותה הכיר דרך מכר משותף והיה בן זוגה לשלוש וחצי שנים קודם לכן. לזוג תאומות.

== דיסקוגרפיה ==
ראו גם: 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* (2017)
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:זמרים-יוצרים דרום קוריאנים
קטגוריה:יוטיוברים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:מוזיקה: תופעות אינטרנט
קטגוריה:רקדנים
קטגוריה:אמני ריפבליק רקורדס
קטגוריה:אמנים דרום קוריאנים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמני סקוטר בראון
קטגוריה:ילידי 1977
מרכז העדכונים

מרכז העדכונים (באנגלית: Notification Center) היא תכונה במערכות ההפעלה של חברת אפל, המספקת סקירה של התראות מיישומים. התכונה קיימת במכשירי האייפון, האייפוד והאייפד במערכת ההפעלה iOS 5 והלאה, ובמחשבים הניידים והנייחים של אפל במערכת ההפעלה macOS 10.8 והלאה. התכונה מציגה ומקבצת הודעות והתרעות שעוד לא נקראו, עליהן יכול המשתמש להקיש בשביל לקרוא את ההודעה במלואה ולהיכנס ליישום ממנו הגיעה. כמו כן, המשתמש יכול לבחור אילו יישומים יופיעו במרכז העדכונים, לפי התאמתו האישית. אפל שחררה תחילה את התכונה בהשקת ה-iOS 5 באוקטובר 2011, והודיעה שהתכונה תהיה זמינה גם ב-Mac, כחלק ממערכת ההפעלה OS X Lion Mountain בחודש יולי 2012.

== תכונות ==
מרכז העדכונים שוחרר בצאת מערכת ההפעלה iOS 5 כדי להחליף את המערכת הקודמת והתמודדות עם ההתרעות שמגיעות מיישומים. במקום שההתרעה תפריע למשתמש בזמן שימוש במכשירים, ההתרעה תיכנס אל תוך המרכז ויוצג באנר בחלק העליון של המסך. זה מאפשר למשתמש להמשיך ולהשתמש במכשיר שלו, והבאנר יעלם לאחר זמן של כמה שניות. כדי לראות את ההתרעה, על המשתמש להחליק את האצבע מהחלק העליון של המסך מטה (במכשירים אייפון, אייפוד ואייפד), כדי שיפתח מעין וילון, שבו כל ההתרעות שעוד לא נקראו מהיישומים שבמכשיר יוצגו. במחשבים של אפל, על ידי לחיצה על כפתור מרכז העדכונים. את התרעות שתוצגנה במרכז זה ניתן לבחור על פי התאמה אישית של המשתמש, על ידי כניסה להגדרות ובחירת היישומים שמהם תגיע ההתרעה (תמונה מספר 4). בתוך המרכז, כדי לקרוא את ההתרעה במלואה ולהגיע אל היישום ממנו הגיעה ההתרעה, יש ללחוץ על באנר ההתרעה. כאשר ילחץ המשתמש על הבאנר ויכנס אל תוך היישום, בפעם הבאה שיפתח את מרכז העדכונים ההתרעה לא תהיה כיוון שסומנה כ"נקראה". משתמשים יכולים גם להסיר התרעות ממרכז העדכונים מבלי לקרוא אותן על ידי נגיעה על סימון ה- שקיים בכל באנר (תמונה מספר 1) ולאחר מכן על ידי נגיעה על "נקה" (תמונה מספר 2). כאשר מכשיר ה-iOS נעול, התרעות חדשות שמופיעות על מסך הנעילה (תמונה מספר 5), ניתן לקרוא אותן על ידי החלקת הסמל של היישום משמאל לימין לכל אורך ההודעה (תמונה מספר 6).מרכז העדכונים ב-אייפון ו-אייפוד טאץ' כולל גם יישומון מזג אוויר ומניות. ביישומון של מזג האוויר מוצג מידע על מזג האוויר במיקום הנוכחי של המשתמש, וביישומון של המניות, מוצג מידע על מניות שהמשתמש בחר להציגן. תכונה זו אינה זמינה באייפד וב-OS X. המשתמש יכול גם לבחור באפשרות להציג את יישומוני פייסבוק וטוויטר, שמאפשרים לו לשלוח טוויטים או לעדכן את הסטטוסים שלו ישירות ממרכז העדכונים. (תמונה מספר 3)כל התרעה שמגיעה מיישום ונכנסת לתוך מערכת ההתרעות מסופקת על ידי אפל, וגם הודעות מקומיות, עשויות להיכנס לתוך מרכז העדכונים. יישומי OS X, יכולים להיכנס לתוך המערכת הזו רק אם הם מורדים מ-Mac App Store. משתמשים יכולים להתאים אישית את מה שהם רוצים שיופיע במרכז העדכונים, ויכולים לבחור להפסיק התרעות המגיעות מיישומים מסוימים המופיעים במרכז, או בשליחת התרעות למסך שלהם. משתמשי OS X יכולים להשבית התרעות ליום, דבר העוצר הופעת התרעות המופיעות על המסך. עם זאת, כל ההתרעות שנשלחו בתקופה זו עדיין גלויות במרכז ההתרעות. שירות דומה כלול ב-6 iOS כחלק מהתכונה נא לא להפריע, המאפשרת השבתה של כניסת התרעות מיישומים, שיחות ועדכונים, למשך תקופה מסוימת של זמן שנקבעת על ידי המשתמש.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://support.apple.com/en-us/HT201925 הסבר על מרכז העדכונים למכשירי iOS,] באתר אפל
* [http://support.apple.com/kb/HT5362 הסבר על מרכז העדכונים למכשירי macOS], באתר אפל

קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
קטגוריה:אפל
צבעוני שחור (אופרת רוק)

צבעוני שחור הייתה להקה ישראלית, שפעלה בשנות התשעים והעלתה אופרת רוק.

==אופרת הרוק==
ב-1990 הוקם הרכב בשם "צבעוני שחור" שכלל את רון סלונים בשירה ופסנתר ואיל פארן בגיטרה. אליהם צורפו אלונה דניאל בשירה, איאם (אשתו של סלונים) כבסיסטית ואיציק סולם בגיטרה. ההרכב הופיע פעם בשבוע במועדון "הטריפ" בתל אביב עם אופרת רוק שכתבו סלונים ופארן, שגם היא נקראה "צבעוני שחור" (אם כי יוצריה העדיפו לכנות אותה "הזיית רוק").

העלילה מספרת על זוג האוהבים תום (רון סלונים) ומאי (אלונה דניאל). שניהם משתחררים מהצבא ודרכיהם נפרדות: תום נוסע להודו כדי לחפש את משמעות החיים, ואילו מאי, להעדפתה, נוסעת לאמסטרדם ומתפתה לזנות וסמים.

האופרה לא זכתה להצלחה בהופעות הראשונות, אך בהמשך צברה קהל צופים קבוע. דניאל, יחד עם מיכה שטרית, החליטו לקדם את המופע בחברת תקליטים ולהקליט אותו לאלבום.

ב-1995 יצא בחברת הד ארצי ובהפקתו המוזיקלית של שטרית האלבום "צבעוני שחור - הזיית רוק מאת רון סלונים ואיל פארן" ובו שירי המופע בביצועם של סלונים ודניאל. באלבום ניגנו גם ז'אן פול זימבריס וארקדי דוכין, חבריו של שטרית ללהקת "החברים של נטאשה". מלבד "אמסטרדם" שכתבה והלחינה רותי פארן (אשתו דאז של איל; לימים רותי אלאל, בת זוגה של קורין אלאל) והקטע האינסטרומנטלי "צ'ילום" שהלחינו שאר משתתפי האלבום, כל השירים נכתבו או הולחנו על ידי סלונים ואיל פארן. באלבום בלטו השירים "אמסטרדם", "אהבה אסורה", "פסטיבל הצבעים", "הבאים בתור" "פתיתי שלג", "לך" ובמיוחד השיר "ואני אוהב אותך".

לאחר שיצא האלבום עלה במועדון צוותא בתל אביב מופע קבוע של האופרה, אך הוא לא זכה להצלחה. גם השירים שיצאו לרדיו (כולל "ואני אוהב אותך") וקליפ פרובוקטיבי בהשתתפות מיכל זוארץ לא זכו להצלחה והמופע הופסק.

==רשימת השירים==
# הבאים בתור (3:04)
# זכוכית נשברת (4:22)
# אמסטרדם (4:07)
#: את השיר כתבה והלחינה רותי פארן, שהייתה אשתו דאז של איל. ב-1997, כעבור שנתיים, התפרסמה כזמרת בשם הבמה פארן והוציאה את אלבומה היחיד "היערות המתוקים", שבו נכלל השיר "אמסטרדם" בלחן שונה ומילים חדשות (עם אלונה דניאל), שהיו פחות גסות מאלה שהופיעו בגרסת צבעוני שחור (אם כי פרובוקטיביות כמו בשאר השירים באלבומה).
# ממלכת הביצה (3:33)
# אהבה אסורה (4:37)
# כתם בנפשי (3:07)
# לך (3:04)
# מלך הביצה (3:30)
# גורו בולום (3:57)
# בחלון (3:48)
# ואני אוהב אותך (4:24)
# צ'ילום (4:00)
# מלכת הזונות (3:16)
# פסטיבל הצבעים (6:21)
# פתיתי שלג (6:48)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1995
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אופרות רוק
קטגוריה:להקות רוק ישראליות
מחנה המעבר מריינפלדה

פליטים ממזרח גרמניה במחנה המעבר מריאנפלדה, יולי 1961
מחנה מריינפלדה ב-1958
מחנה המעבר מריינפלדה (בגרמנית: Notaufnahmelager Marienfelde) במערב ברלין היה אחד משלושה מחנות שהופעלו על ידי גרמניה המערבית בתקופת גל ההגירה הגדול מגרמניה המזרחית, בעיקר בין השנים 1950 ל-1961, כדי לקלוט קליטה ראשונית את המהגרים למערב.

מאז 1949, לאחר הקמתן של שתי הגרמניות, נהרו תושבי גרמניה המזרחית לגרמניה המערבית ובפרט למערב ברלין כדי להתאזרח שם. ב-1949 כולה היגרו כ-129,000 איש, והמספר הלך ועלה משנה לשנה.

ב-1950, לאחר אישור חוק החירום הפדרלי, הוקם בברלין מוקד ארעי לקליטתם בשרלוטנבורג, אך עם הגידול במספר המהגרים - כ-200,000 ב-1950, כ-165,000 ב-1951 וכ-182,000 ב-1952, התעורר הצורך במחנה מעבר מסודר. לאחר סגירת הגבול בין שתי הגרמניות, במאי 1952, עוד החמירה הבעיה, ורבבות פליטים הגיעו למערב ברלין, אל המחנה היחיד שנשאר לקלטם. ביולי אותה שנה הונחה אבן הפינה למחנה חדש, מריינפלדה, ברובע שנברג שבאזור הכיבוש האמריקאי. השיקולים שהנחו את מחלקת מחנות החירום הפדרלית (Notaufnahmelagers des Bundes), האחראית ליישום החוק לגבי מיקום המחנה היה קרבתו לשדה התעופה טמפלהוף והקרבה לקווי הרכבת של ה-S-Bahn.
המחנה בבנייתו, 1952
המחנה החל לפעול באוגוסט 1953, עם יכולת קליטה לכ-2000 איש, והתמלא במהירות לאור גלי ההגירה הגדולים לאחר התקוממות פועלי הבניין במזרח גרמניה ב-17 ביוני. 
המחנה הורחב עוד ועוד, אך תמיד היה מאוכלס בצפיפות.

בבואם למחנה היו המהגרים מתושאלים על ידי חוקרי מודיעין לנסיבות עזיבתם כדי לבדוק אם אין הם מרגלים סמויים. אם נמצא שהיו נרדפים פוליטית בארצם, או שנשקפה להם סכנת חיים, היו מקבלים סיוע נוסף מהרשויות, ואם לאו, הותר להם להישאר אך ללא סיוע. לאחר מכן נשארו המהגרים ללון במחנה עד שהוטסו למערב גרמניה, שם נקלטו בעבודה במדינה המתפתחת במהירות, שבה היה ביקוש גדול לכוח אדם מקצועי. מיעוטם של המהגרים בחרו להישאר במערב ברלין, שם יכלו להתגורר ולעבוד, ואף לחזור (עד 1961) למזרח העיר לצורך קניות במחירי מציאה.

==לאחר בניית חומת ברלין==
לקראת אמצע 1961 עלה המחנה, הצפוף להתפקע, לרמות שיא בקליטת דיירים חדשים. ביוני נרשמו בו בממוצע יותר מ-600 פליטים ביום, ביולי כ-1000. בתחילת אוגוסט 1961 נרשמו כל יום כ-1200, ב-8 בחודש כבר קפץ מספרם ל-1741
. ב-12 באוגוסט כבר הגיע המספר ל-2400. 

ב-13 באוגוסט 1961 סגרו שלטונות גרמניה המזרחית את אזור החיץ בין שני חלקי ברלין, והחלו להקים את חומת ברלין. בן לילה פחת מספר הפליטים שהגיעו למחנה כמעט לאפס, ועד מהרה הוא התרוקן כמעט כליל, ובשנים שלאחר מכן שירת בקושי כמה אלפים שהצליחו להימלט. לנמלטים ממזרח גרמניה לאחר הקמת החומה נאמר לא לחשוף את שיטת בריחתם, בשל חשד להימצאות סוכני שטאזי במחנה. חלקים ממנו הוסבו לדירות מגורים, וחלק קטן נשאר על מנת לשמש כמחנה קליטה למקרה הצורך.

ב-1989, לאחר נפילת החומה, שב המחנה והתמלא, ואף עלה הצורך בשכירת דירות נוספות לשיכון הפליטים.
זרם הפליטים שכך ביוני 1990, וב-1993 עזב המהגר האחרון ממזרח גרמניה את שערי המחנה. מאוחר יותר קלט המחנה גרמנים-אתניים (Aussiedler) שהגיעו ממדינות חבר העמים (ברית המועצות לשעבר), אך גם זרם זה שכך, ובסוף 2008 נסגר המחנה סופית. 

ב-2010 נפתח המחנה מחדש כמרכז למבקשי מקלט ולפליטים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברלין: היסטוריה
קטגוריה:מחנות עקורים
קטגוריה:גרמניה המערבית
קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:יחסי גרמניה המזרחית – גרמניה המערבית
קטגוריה:ברלין המערבית
ליפא שווגר

אהרן ליפא אליעזר שווגר (ה'תרמ"ב, 1882 בהוסיאטין אוקראינה – כ"ב בשבט ה'תשכ"א, 9 בפברואר 1961, תל אביב ישראל) היה בעליה של הוצאת ספרים "דובבי שפתי ישנים", וסוחר בכתבי יד ובספרים עתיקים. חסיד רבי ישראל מהוסיאטין.

==קורות חיים==
נולד לר' יהודה שווגר שהיה מחסידיו ונאמניו של האדמו"ר מהוסיאטין, ולשרה לאה לבית רטר, שהייתה מיוחסת לרבי אלימלך מליז'נסק. משפחתו של ליפא שווגר הגיעה להוסיאטין מהעיירה סקאלאט, אותה עזבה אחרי פטירתו של רבי אורי השרף מסטרלינסק. ראש משפחת שווגר, היה הרב אהרן, שנמנה עם חבורת החסידים הקרובה לרבי ישראל מרוז'ין. הוא גם היה מהסייענים שהוציאו לפועל את בריחתו הנועזת של רבו, מהכלא הרוסי אל החופש באוסטריה. כשנחקר לאחר מעשה, ספג עינויים קשים ולא פתח את פיו, ומאז נתכנה "אהרן דער שוואגער" שפירושו: אהרן השתקן, ומכאן שם המשפחה שווגר.

בנו של אהרן, רבי דוד ("דודיא" בפי החסידים), נמנה עם עדת חסידי רוז'ין, ומאוחר יותר אף התמנה לגבאו המיתולוגי של הרבי מהוסיאטין. הוא היה אביו של יהודה שווגר אביו של ליפא, בנה אכסניה בעיירה הוסיאטין, עבור העולים לרגל לביתו של הרבי.

בנעוריו נשלח ליפא לסקאלאט, עיר אבותיו, שם למד תורה אצל הרב מסקאלאט. במלחמת העולם הראשונה ברחה משפחת שווגר לווינה. בשנת תרנ"ט (1899), הוא נישא לבתו של שלמה ליבמן, ועבר להתגורר לצד חותנו בקולומיאה.

=== דובבי שפתי ישנים ===
בראשית המאה ה-20, בהיותו בן 20, הקים ליפא, יחד עם גיסו, הרב דוד פרנקל, רבה של הוסיאטין, הוצאת ספרים בשם 'דובבי שפתי ישנים' לכתבי יד ודפוסים נדירים, וכן בית מסחר לספרים. מקום ההוצאה היה בהוסיאטין, והיא התקיימה משנת 1906 ועד לכניסת הרוסים להוסיאטין במלחמת העולם הראשונה. דובבי שפתי ישנים, היה בית המסחר לספרים הגדול ביותר בגליציה, שהתמחה בספרים עבריים עתיקים וכתבי יד נדירים. בית המסחר נהרס במלחמת העולם הראשונה והועלה באש, ורק מעט כתבי יד וספרים ניצלו.

בית המסחר הדפיס קטלוגים ארבע פעמים בשנה. הקטלוגים נערכו על פי מדורים: אוניקה, אינקונבולה וקלף. המחירים נקובים במארקים ופפניגים. הרשימות מלוּוֹת בתיאורים ביבליוגרפיים מקצועיים, מגלות ידע והבנה עמוקה בספרים עבריים עתיקים. קטלוגים לא מעטים יוחדו לסוגה אחת: הגדות של פסח, ספרי קבלה, ספרי תפילות, ספרי שאלות ותשובות, ספרי דרוש, ספרי פוסקים ומפרשיהם, כתבי הקודש, כתבי יד בקלף, ובנייר, ועוד.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.<ref></ref>

בשנות השלושים עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. לצד המשך עיסוקו בספרים ובכתבי יד, הרבה לשהות לצד רבו האדמו"ר מהוסיאטין.

שווגר נפטר ב-9 בפברואר 1961 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:מו"לים ביישוב
קטגוריה:מו"לים יהודים אוקראינים
קטגוריה:חסידי הוסיאטין
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:סוחרי עתיקות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1961
שמעון (נגיד המקדש)

שמעון היה יהודי מתייוון בתקופת בית שני ומרד החשמונאים, שלפי ספר מקבים ב׳, שימש כנגיד בית המקדש.

== ייחוסו ==
על פי הנוסחים היווניים של ספר מקבים ב׳, שמעון, ואחיו מנלאוס, היו משבט בנימין, אולם רוב החוקרים המודרניים טוענים כי יחוס זה הוא טעות, ולמעשה הם היו שייכים למשפחת כהנים מתיוונת ממשמרת בילגה, על פי הנוסח הלטיני של הספר. פירוט על מוצאם נמצא בערך על מנלאוס.

== קורות חייו ==
שמעון היה ביריבות עם חוניו השלישי ששימש ככהן הגדול. שמעון רצה להימנות למשרת אגרונומוס (מפקח על השווקים), אך חוניו סירב להעניק לו את התפקיד, בשל כך החליט שמעון לסכסך בין חוניו לשליטים הסלאוקים, והלשין לאפולוניוס, הנציב הסלאוקי, על אוצרות וכספים שכביכול מוחבאים בבית־המקדש. אפולוניוס העביר את הבשורה למלך סלאוקוס הרביעי, שציווה את שרו הבכיר הליודורוס לצאת לירושלים ולהחרים את אוצרות בית המקדש. הליודורוס נכשל בזאת, וחזר לאנטיוכיה בידיים ריקות. ספר מקבים ב׳ תולה אירוע זה בהתערבות אלוהית נסית שמנעה מהליודורוס מלבצע משימתו.

למרות שתחבולה זו לא הצליחה, שמעון המשיך במזימתו והאשים באוזני השלטון הסלאוקי את חוניו בכישלונו של הליודורוס. כמו כן, טען שחוניו שואף לבגוד בסלאוקים ולמשול על הארץ. בירושלים פרצו מהומות ומריבות בין תומכי חוניו לנאמני שמעון, וחוניו יצא לפייס את המלך, לספר גרסתו, ולבקשו להרחיק את שמעון, שגורם למריבות אחים. לצרתו של חוניו, באותה תקופה מת סלאוקוס הרביעי, ותחתיו עלה לשלטון אנטיוכוס אפיפנס, שציווה לעצור אותו. ככל הנראה כי חוניו נטה לטובת בית תלמי.

אחיו המתיוון של חוניו, יאסון (שמו העברי יהושע), שחפץ במשרת הכהן הגדול, ניצל את ההזדמנות וקנה בשוחד את המשרה מאנטיוכוס. כמו כן הוא שאף להפוך את ירושלים לפוליס הלניסטית, ייסד בה גימנסיון ואפביון (מוסדות חינוך יווניים), וכן החליף את החוקה היהודית. כשלוש שנים לאחר מכן, יאסון הודח מתפקידו לאחר שמנלאוס, אחי שמעון דלעיל, בגד בו והציע לאנטיוכוס סכום כסף גדול יותר עבור הכהונה. התהפוכות הרבות באותה תקופה נלוו במאבקים פנימיים קשים בתוך העם, שהובילו בסופו של דבר לגזירות אנטיוכוס ולמרד החשמונאים.

== ראו גם ==
* התקופה ההלניסטית בארץ ישראל

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=5377491 ספר מקבים ב׳: מבוא, תרגום ופירוש] – דניאל שוורץ, ירושלים תשס"ה 2004 (סדרת "בין מקרא למשנה", הוצאת יד יצחק בן־צבי). מתוך אתר "כותר".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודי המאה השנייה לפנה"ס
קטגוריה:ארץ ישראל: התקופה ההלניסטית
ניז'רזאורוס

ניז'רזאורוס (שם מדעי: Nigersaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הרבאצ'יזאוריים.

== מאפיינים ==
הניז'רזאורוס חי לפני כ-115-105 מיליון שנה באזור שהוא עכשיו ניג'ר, מערב אפריקה. למרות שהמאובנים נמצאו במדבר סהרה, כשהניז'רזאורוס חי האזור היה מלא בעמקים עם נהרות רחבים, יערות וצמחייה עשירה.

דינוזאורים טורפים רבים חיו לצד הניז'רזאורוס, ביניהם: הסוקומימוס, ספינוזאור אוכל דגים, הדלתדרומאוס, הקריפטופס (Kryptops) בעל החוטם הקצר, והאאוקרכאריה. בנוסף חיו לצידו גם דינוזאורים אוכלי עשב, שביניהם: האורנוזאורוס, דינוזאור בעל מקור ברווז, לורדוזאורוס (Lurdusaurus), קרוב של האיגואנודון, וזאורופודים אחרים שהיו גדולים ממנו.

גדות הנהר שרצו תנינים ענקיים כמו הסרקוסוכוס שאורכו 12 מטרים שחיכה במארב לטרף. בנוסף חיו גם תנינים קטנים יותר, האנטוסוכוס והארריפסוכוס שחיו על היבשה. גם בשמיים שרצו יצורים - פטרוזאורים ענקיים עפו בשמיים ולעיתים צללו לצוד דגים.

אורכו של הניז'רזאורוס היה כ-9 מטרים, קטן יחסית עבור זאורופוד. היה לו פה מיוחד, שדמה לשואב אבק, וכל שיניו היו בחלק הקדמי של הפה. סידור זה עזר לניז'רזאורוס לתלוש עלים בקלות מין העצים. פה כזה ייחודי אך ורק לניז'רזאורוס.

== בתרבות ==
דינוזאור זה הופיע במשחקי המחשב Jurassic World Evolution 2 וJurassic World Evolution.

== גלריה ==
<gallery>
File:Nigersaurus taqueti skeletal.png|איור של השלד
קובץ:August 1, 2012 - Cast Skull of a Nigersaurus taqueti on Display at the Royal Ontario Museum (Cast of MNN GAD512).jpg|גולגולת של ניז'רזאורוס
קובץ:Deltadromeus31DB.jpg|דלתדרומאוס ניזון מניז'רזאורוס צעיר (ככל הנראה הם חיו בזמנים נפרדים)
קובץ:Nigersaurus Size Chart.svg|בהשוואה לאדם
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1999
קטגוריה:ראבאכיוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון תחתון באפריקה
קטגוריה:ניז'ר: מאובנים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פול סרנו
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1999