OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האנדרטה לשרפה הגדולה של לונדון

האנדרטה לשרפה הגדולה של לונדון (באנגלית: Monument to the Great Fire of London), המכונה בלונדון בפשטות האנדרטה, היא אנדרטה לזכר השרפה הגדולה של לונדון הממוקמת בסיטי של לונדון שבאנגליה, בסמוך לקצה הצפוני של גשר לונדון, קרוב למקום שבו פרצה השרפה בשנת 1666.

== מבנה ==
האנדרטה, שתוכננה על ידי כריסטופר רן ורוברט הוק, נבנתה בין השנים 1671 ל-1677. היא בנויה בצורת עמוד דורי מאבני פורטלנד, שבראשה דמות להבה מצופה זהב. בצדה המערבי תבליט המתאר את השרפה, מעשה ידי קיוס גבריאל קיבר. בתבליט נראה המלך צ'ארלס השני, ולצדו אחיו ג'יימס, דוכס יורק, (מאוחר יותר המלך ג'יימס השני), ומצדיהם מנחות דמויות החירות, האדריכלות והמדע את המלך בבנייה המחודשת של העיר.

גובה האנדרטה 61 מטר - המרחק המדויק ממקום האנדרטה למאפייה של תומאס פארינור, האופה המלכותי, בסימטת פודינג שם החלה השרפה הגדולה.

אל ראש האנדרטה ניתן להגיע בטיפוס ב-311 מדרגות. במרפסת שבראש האנדרטה הותקן כלוב באמצע המאה ה-19, לאחר ששישה אנשים התאבדו מראש האנדרטה.

בכל אחד מצדי בסיס האנדרטה כתובות בלטינית. הכתובת בצד הדרומי מתארת את הצעדים שנקט המלך צ'ארלס השני בעקבות השרפה. הכתובת במזרח מתארת את בניית האנדרטה, הכתובת בצפון מתארת את פרוץ השריפה ואת הנזק שנגרם לעיר (חלק ממנה, המאשים את הקתולים בשרפה, נמחק בשנת 1831). הכתובת בצד המערבי כתובה באנגלית ולא בלטינית.

== גלריה ==
<gallery>
MonumentBase.jpgהתבליט בבסיס האנדרטה
Monument stairwell.JPGפנים האנדרטה
</gallery>

==ראו גם==
* היסטוריה של לונדון

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

שריפה הגדולה של לונדון, האנדרטה ל-
אנדרטה לשריפה הגדולה של לונדון, ה-
אנדרטה לשריפה הגדולה של לונדון, ה-
קטגוריה:השרפה הגדולה של לונדון
קטגוריה:הסיטי של לונדון: מבנים
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
סמטת פודינג

סמטת פודינג (באנגלית: Pudding Lane) היא סמטה בסיטי של לונדון שבאנגליה, שבה פרצה השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. השריפה פרצה בשעות הלילה המאוחרות במאפייה של תומאס פארינור, האופה המלכותי, שהייתה ממוקמת בקצה סמטת פודינג.

הסמטה נמצאת בקרבת גשר לונדון, אשר בעת השריפה טרם שוקם קצהו הצפוני, ועל כן לא ניזוק בה.

משום שהשריפה החלה בסמטת פודינג, הסתמכו הכמרים באותה תקופה על שמה (פודינג) וטענו כי השריפה הייתה עונשם של אנשי לונדון על חטא הזללנות.

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="230px" heights="200px" perrow="4">
קובץ:Crest on a building at the junction of Eastcheap and Pudding Lane - geograph.org.uk - 1715461.jpg
קובץ:Junction of Pudding Lane and Monument Street - geograph.org.uk - 882825.jpg
קובץ:Pudding Lane - geograph.org.uk - 1027462.jpg
קובץ:Pudding Lane - geograph.org.uk - 1171683.jpg
קובץ:Pudding Lane, London - geograph.org.uk - 1281410.jpg
קובץ:Pudding Lane.png
קובץ:A variety of seats in Pudding Lane - geograph.org.uk - 882854.jpg
קובץ:20071113Pudding Lane.jpg
</gallery>
|}

== קישורים חיצוניים ==

פודינג
קטגוריה:השרפה הגדולה של לונדון
ארחאנגאי

ארחאנגאי (במונגולית: Архангай аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. 
פירוש השם: חאנגאי העליונה. האיימאג ממוקם במרכז המדינה ובירתו היא צצרלג (Tsetserleg).

== גאוגרפיה ==
מחוז ארחאנגאי גובל במחוזות הבאים: בולגאן (צפון מזרח), אובורחאנגאי (דרום מזרח), באיינחונגור (דרום), זבחאן (מערב) וחובסגול (צפון מערב). 

הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא פסגת חארלאגטאי, בגובה 3,529 מטרים, והנקודה הנמוכה ביותר במחוז נמצאת בנהרות אורחון ו[https://he.wikiarabi.org/wiki/Tamir_River תמיר], בגובה 1,290 מטרים. 

במחוז נמצא הפארק הלאומי חורגו טרחין טסגאן נור, בו ממוקם חורגו, הר געש כבוי. חורגו נמצא בגדה המזרחית של האגם הלבן<ref></ref>. הר הגעש התפרץ לפני כ-9,000 שנה והותיר אחריו לבה וסלעי בזלת<ref></ref>.

== אוכלוסייה ==
במחוז מתגוררים 95,100 תושבים (נכון ל-2017). שיעור האבטלה הוא 5.4%<ref></ref>. ענף התעסוקה הבולט הוא חקלאות, בעיקר גידול חיות משק. בשנת 2004 במחוז היו 1,948,000 כבשים, עזים, בקר, סוסים וגמלים<ref></ref>.

==סומים (תת מחוזות)==
* בטצנגל (Battsengel)
* בולגן (Bulgan)
* צ'ולוט (Chuluut)
* ארדנבולגן (Erdenebulgan)
* ארדנמנדל (Erdenemandal)
* חנגאי (Hangay)
* חשט (Hashaat)
* חיירחן (Hayrhan)
* חוטונט (Hotont)
* איחטמיר (Ihtamir)
* ג'רגלנט (Jaargalant)
* אולגינור (Ölgiynuur)
* אולזיט (Ölziyt)
* אונדור-אולן (Öndör-Ulaan)
* טריאט (Tariat)
* טובשרולח (Tövshrüüleh)
* צחיר (Tsahir)
* צנחר (Tsenher)
* צצרלג (Tsetserleg)

==קישורים חיצוניים==

* 

* ארחאנגאי באתר mongolia-guide

* [https://www.lametayel.co.il/articles/9wn24 רקע למחוז ארחאנגאי], למטייל
* [http://www.fallingrain.com/world/MG/1/ ערים בארחאנגאי - מפות ונתונים]

== הערות שוליים ==

ארחאנגאי
רחוב פליט

רחוב פליט, [[1890]]
רחוב פליט, [[2005]]
רחוב פליט (באנגלית: Fleet Street) הוא רחוב בלונדון שבאנגליה. הרחוב מפורסם בהיותו מרכזה של העיתונות בבריטניה. על אף שכיום אין מערכות העיתונים החשובים בבריטניה נמצאות ברחוב זה, נותר שם הרחוב שם נרדף לעיתונות הבריטית.

בשנת 2003 עזב את הרחוב המשרד האחרון של סוכנות ידיעות בעלת חשיבות - משרדה של סוכנות הידיעות רויטרס.

רחוב פליט נמצא בסיטי של לונדון, ובצאתו מהסיטי משתנה שמו לרחוב הסטרנד.

הרחוב נקרא על שם הנהר פליט, שעבר לצד הרחוב, וכיום זורם מתחתיו.

==קישורים חיצוניים==

פליט
הסטרנד

שלט הרחוב
כנסיית הקדוש קלמנט דנס ליד רחוב פליט
סטרנד (באנגלית: Strand) הוא רחוב מפורסם בלונדון שבאנגליה, המקשר בין כיכר טרפלגר לרחוב פליט ולסיטי של לונדון. הרחוב מכונה בדרך כלל הסטרנד אף ששמו הוא רק סטרנד.

הרחוב מתפתל מכיכר טרפלגר בווסטמינסטר, לאורך העיקול של נהר התמזה עד לפתח הסיטי בקרבת טמפל בר.

מקור השם "סטרנד" במילה הנורדית העתיקה "חוף" - עד הקמת האמבנקמנט, הרציפים לאורך התמזה, עבר רחוב סטרנד לאורך גדת הנהר.

אזור זה של לונדון היה מיושב החל מהתקופה הסקסונית. בימי הביניים התגוררו תושבים רבים מחוץ לחומת הסיטי, שהייתה המרכז המסחרי, על הדרך המובילה ממנה לווסטמינסטר, שהייתה המרכז הפוליטי.

== בניינים ==
* תיאטרון אדלפי
* תחנת רכבת צ'רינג קרוס
* בתי המשפט המלכותיים
* בית סומרסט
* בית בוש - מקום מושבו של השירות העולמי של ה-BBC.

==הסטרנד במקומות אחרים בעולם==
בהשפעת הבירה הבריטית נקראו רחובות ראשיים בערים נוספות ברחבי האימפריה באותו השם, בעיקר בערים שאפתניות שתוכננו, נבנו ונסללו בקולוניות השונות. כך, לדוגמה, ישנו הסטרנד בכלכתה ובניו דלהי שבהודו. כן אפשר למצוא את הסטרנד גם בינגון (לשעבר רנגון), בירת מיאנמר (לשעבר בורמה) ובמקומות נוספים באימפריה לשעבר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לונדון: רחובות
שלמנאסר הראשון

שַׁלְמַנְאֶסֶר הראשון (באשורית: שוּלַמנוּ-אַשַרֵדוּ – האל שולמנו נשגב) (1244-1275 ? לפנה"ס) (1235-1255 ? לפנה"ס) היה מלך אשור. בנו של אַדַד-נִירָרִי הראשון, שלמנאסר המשיך את מסע הכיבושים של אביו והרחיב את גבולות אשור לצפון ולמזרח.

עם מות אביו, אדד ניררי הראשון, נתמנה שלמנאסר הראשון למלך אשור. מאז ימיו של אבי סבו-רבו, אשור-אבליט הראשון, נמצאה אשור במגמה בלתי פוסקת של התרחבות בכוח הזרוע ושלמנאסר פנה אף הוא לדרך זו ולכיבוש עמים זרים.

חלק ממערכותיו הופנו כנגד הארמים בצפון מסופוטמיה, ולאחר מספר קרבות מוצלחים, סיפח לממלכתו חלקים מקליקיה, כמו כן הקים מושבות מסחריות באזור.
בהתאם לכתביו, שנתגלו בארמונו באשור, בשנתו הראשונה כבש שמונה מדינות בצפון-מערב, והפיל את מבצר ארינו. לאחר מכן הביס את החתים, שבטי האכלמו, ומלך חניגלבת, והרחיב את גבולות ממלכתו עד לכרכמיש. ובנוסף לכך כבש את שארית שטחי ממלכת מיתני, שעוד לא סופחו לאשור. בבירתו בנה ושיקם מקדשים לאלים, שלכבודם ערך את מסעות כיבושיו. מרבית תקופת מלכותו עורערה על ידי פשיטות כשדיות על גבולות ממלכתו ועריו.

==קישורים חיצוניים==

* 

 

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:מלכי אשור התיכונה
אקצ'ה (מטבע)

אקצ'ה (בטורקית: Akçe; בטורקית עות'מאנית: آقچه) היה מטבע באימפריה העות'מאנית עשוי כסף. 
במשך תקופות ארוכות היה יחידת הכסף העיקרית באימפריה העות'מאנית.

==שמותיו==
שמו הטורקי של המטבע נגזר מהמילה ak (לבן), רמז לצבעה של המתכת. הוא נקרא בראשיתו akça, קרי "לבנבן", והוטבע לראשונה בעיר בורסה בשנת 1327, בידי אורהן הראשון; השם "לבן" או "לבנבן" בא משם מטבע ביזנטי מכסף הנקרא אף הוא "לבן", ביוונית "אספרון" או "אספרו" (ασπρον
או ασπρο). הוא הוטבע על ידי בית קומננוס בטרפזונט. על כן, במקורות העבריים נקרא גם "לבן".

באירופה נקרא אַסְפֵּר על שם מטבע יווני (יוונית: ασπρον – אספרון), ובמקורות עבריים גם אשפר ואשביר. וכן, בצרפתית (aspre), באיטלקית "אספרו" (aspro) ובנסיכויות הרומניות - aspru.

==הרכב המתכת והשווי==
בשנים הראשונות להטבעתו הייתה מתכת האקצ'ה בדרגת טוהר טורקית של 900 אָיָר (טורקית: ayar). אך בחלוף הזמן פחתה איכות המתכת עד דרגת טוהר של 465 אָיָר. לשם ציונה של דת האימפריה היו חקוקים על צדה האחד של המטבע השהאדה ושמם של ארבעת ח'ליפי האסלאם (הראשידון), ואילו בצדו השני (צד שמאל) הוטבע שמו של סולטאן התקופה (בתקופת בין המלכים נזכר על גבי המטבע גם שמו של טימור לנג, אך לימים הוסר ממנה.)
תקופה ארוכה שלושה מטבעות אקצ'ה היו שווים לפארה אחד. 120 מטבעות אקצ'ה היו שווים למטבע אחד של קורוש. הקורוש היה יחידת החישוב (יחידת מטבע המשמשת כבסיס אחיד לחישוב מחירים) שמילאה את מקומו של האקצ'ה. בשנת 1870 הוחלף הקורוש בלירה. 

אף שבראשיתן לא צוין התאריך על גביהן, הרי שבימי הסולטאן באיזיט הראשון החלו להטביעו על גבי המטבעות.

בניית מסגד סולימאן באיסטנבול מומנה בכ-59 מיליון מטבעות אקצ'ה, בשנת 1550. סכום נכבד זה היה שווה באותה העת ל-700,000 דוקאטים (מטבע אירופי ונציאני) בזהב.

בשנת 1843 הצטרפה למטבע זה הלירה הזהובה, ושני המטבעות יצרו יחדיו בסיס דו מתכתי.

==ראו גם==
*מטבעות ארץ ישראל

==קישורים חיצוניים==

*[http://books.google.co.uk/books?id=dvga53h0m1cC&pg=PA26&lpg=PA26&dq=Ottoman+Aspron++moneta&source=bl&ots=dPxRRytvh4&sig=VK20SEucTHmsThLFho-ikEqx3Cc&hl=iw&sa=X&ei=Ua81T4HLMqKf0QXF3_WNAg&ved=0CEcQ6AEwBQ#v=onepage&q=Ottoman%20Aspron%20%20moneta&f=false לוצ'אנו רוקי - מחקרים בשפה העות'מאנית במאה ה-16, אוצר המלים של כתב היד של פיליפו ארג'נטי מפירנצה, הוצאת הראסוביץ, ויסבאדן 2007] (Luciano Rocchi – Ricerche sulla lingua osmanli del XVI secolo, Il corpus lessicale del manoscritto fiorentino di Filippo Argenti, Harrassowitz Verlag, Wiesbaden 2007 )
*[http://www.treasurerealm.com/coinpapers/dictionary/A.html האתר הנומיסמטי TreasureRealm מטבעות באות a, הערך asper] (גישה ב-11 בפברואר 2012)

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מטבעות
קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש
קטגוריה:מילים וביטויים בטורקית
קורוש

ממוזער
קורוש (בטורקית: Kuruş) הוא מטבע שהיה נהוג באימפריה העות'מאנית ולאחר מכן בטורקיה. כיום הקורוש הוא יחידת המשנה של המטבע הטורקי לירה טורקית - לירה טורקית אחת שווה מאה קורוש.

באימפריה העות'מאנית קורוש היה שווה בערכו ל-40 פארה. הקורוש העות'מאני (כונה גם פיאסטר) היה מלכתחילה מטבע עשוי כסף, אך במחצית השנייה של המאה ה-19 פוחת ערכו עד כדי כך שהוא הופץ גם כמטבע נחושת גדול וגם כמטבע כסף קטן. לאחר מכן, בשנת 1870, הפך ליחידת משנה של הזהב הטורקי, הלירה.

הקורוש איבד את ערכו לחלוטין בעקבות האינפלציה הכרונית בטורקיה בסוף שנות השבעים של המאה ה-20. ב-1 בינואר 2005 החליטה ממשלת טורקיה להחליף את המטבע הטורקי, ולהנהיג את הלירה הטורקית החדשה. השם קורוש הוחזר לשימוש עבור יחידת המשנה של הלירה החדשה, כך שהחלק המאה של הלירה החדשה מכונה קורוש חדש.

השם קורוש, בצורתו הערבית: קִרְש (قرش), התקבל גם במצרים בעת שהנהיגה מטבע עצמאי משלה - הלירה המצרית. עד היום נקרא החלק המאה של הלירה המצרית "קרש". בעת שהוחלפה הלירה המצרית בלירה הארץ ישראלית (פונט פלסטיני) בשטח המנדט הבריטי, נקבע שהיא תתחלק ל-1000 מיל, אולם בציבור עדיין רווח השם קרש או גרוש למטבע של 10 מיל.

==ראו גם==
*גרוש
*לירה טורקית

קטגוריה:קצרמר האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:מטבעות אירופה
קטגוריה:מטבעות
קטגוריה:טורקיה: כלכלה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מטבעות
קטגוריה:מילים וביטויים בטורקית
באיזיט הראשון

אנדולו היסארי
באיזיט הראשון (טורקית I. Bayezid המכונה Yıldırım, ילדרם, שמשמעותו "הברק" וזאת משום מהירות מסעותיו הצבאיים ויכולתו לעבור בין מספר חזיתות בתוך זמן קצר להפליא; טורקית עות'מאנית بايزيد اول, 1360 – 8 במרץ 1403) היה סולטאן האימפריה העות'מאנית בשנים 1389–1402. באיזיט עלה לכס המלכות לאחר ההתנקשות באביו מוראט הראשון. מיד לאחר מכן ביאזיט חנק למוות את אחיו יעקוב, על מנת שזה האחרון לא יוכל לדרוש את הכס העות'מאני או לגרום להפיכה.

כדי לנקום על ההתנקשות באביו בקרב קוסובו, הוציא באיזיט להורג את אסיריו הסרביים. אף על פי כן, באיזיט הצליח להשיג חוזה שלום עם המנהיג הסרבי סטפן בולקוביץ'. ההסכם העניק לסרביה ריבונות ניכרת.

בשנים שלאחר מכן, ניצחו חילותיו של באיזיט הראשון את הבולגרים ופלשו ליוון, אלבניה ובוסניה. באנטוליה כבשו חילותיו כמה אזורים נרחבים כמו נסיכות קרמן שבירתה בקוניה. במקום לשתף פעולה עם הממלוכים, כפי שעשו הסולטאנים שקדמו לו, יצא באיזיט למלחמה בהם, ניצחם וכבש כמה ממבצריהם באנטוליה הדרומית. מלחמותיו של באיזיט כנגד מדינות מוסלמיות גרמו לכעס רב עליו מצד האליטות הדתיות במדינתו.

בשנת 1391 הקים באיזיט מבצר סמוך לקונסטנטינופול בצד האסייתי של מצר בוספורוס, שכונה אנאדולו היסארי. באותה שנה הוא שם מצור על בירת האימפריה הביזנטית, קונסטנטינופול, והאפיפיור בוניפקיוס התשיעי קרא למסע צלב נגדו. לקריאה נענו זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מספר דוכסים צרפתיים, הרפובליקה של ונציה, הרפובליקה של ג'נובה ומסדר אבירי רודוס; סך הכל כ־100,000 איש. הצבא הצלבני שם מצור על ניקופול בשנת 1396, והכריח את באיזיט לצאת לעזרת העיר. ב־25 בספטמבר לחמו הצבאות זה בזה. למרות שבאיזיט סבל אבדות כבדות מהצבא הצלבני, הצלבנים נטשו לבסוף את שדה הקרב.

המצור על קונסטנטינופול נמשך עד 1398. הוא פסק באופן זמני לאחר שהביזנטים העלו לבאיזיט מס כבד, אך לבסוף הפסיק באיזיט את המצור באופן חד-צדדי, כאשר טימור לנג פלש לממלכתו בשנת 1400. טימור לנג החריב שתי ערים באנטוליה והמשיך במסעו דרומה. לאחר כיבוש סוריה ובגדאד, הוא שב לאנטוליה, ובקיץ 1402 נחל באיזיט תבוסה מוחצת בקרב אנקרה.

קרב זה היה הרה הגורל עבור באיזיט שנשבה ב-20 ביולי 1402, נכבל, ונלקח לכלוב בו הוא הוצג כשלל מלחמה. ישנה אגדה המספרת שטימור לנג נהג בבאיזיט כהדום לרגליו בעת שביו. באיזיט מת בשנת 1403 באקשהיר ויש טענה כי התאבד. הוא נקבר בבורסה.

מבחינה מנהלתית ארגן באיזיט את הסנג'קים של האימפריה ויצר מנגנון בירוקרטי לאיסוף מיסים. המנהל שלו אופיין בכניסה נוחה יחסית של נוצרים גם לתפקידים בכירים, ובמקביל הוא החל להשתמש בעבדים נוצרים כחיילים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:מלחמות ביזנטיות-עות'מאניות
קטגוריה:טורקים ממוצא יווני
קטגוריה:ילידי 1354
קטגוריה:נפטרים ב-1403
גשר וסטמינסטר

גשר וסטמינסטר (באנגלית: Westminster Bridge) הוא גשר מעל הנהר תמזה במרכז לונדון המקשר בין רובע וסטמינסטר לבין רובע למבת'.

לגשר שבע קשתות. את העיטורים הגותיים תכנן צ'ארלס בארי, מתכנן ארמון וסטמינסטר. צבעו של הגשר ירוק - כצבע כיסאות בית הנבחרים הבריטי. גשר למבת' הסמוך צבוע באדום - כצבע כיסאות בית הלורדים.

מצידו המערבי של הגשר נמצא הפרלמנט הבריטי בארמון וסטמינסטר ובית פורטקליס, ובצידו הצפון מזרחי של הגשר נמצאים בניין המחוז של לונדון והלונדון איי.

בסרט הקולנוע המדע הבדיוני 28 יום אחרי מתעורר גיבור הסרט ומגלה שכל תושבי לונדון נעלמו. באחת מסצנות הסרט חוצה הגיבור את הגשר העמוס בדרך כלל, כשהוא ריק לחלוטין.

ב-22 במרץ 2017 אירע על הגשר פיגוע דריסה, בו נרצחו חמישה ונפצעו כחמישים.
== היסטוריה ==
הגשר המקורי במקום נבנה בשנים 1739–1750 אך היה רעוע ביותר. הגשר הנוכחי נבנה בשנת 1862 והוא העתיק מבין גשרי מרכז לונדון הקיימים כיום.

טרם הקמת הגשר (המקורי), היה ניתן לחצות את התמזה רק דרך גשר לונדון או דרך גשר קינגסטון. אך גשרים אלו, שהיו באותם ימים צרים ורעועים לא עמדו בעומס תנועת הכרכרות שהעבירו כמויות רבות של סחורה בין שתי גדות התמזה. מעבר בין שתי הגדות דרך גשר לונדון ארך לעיתים קרובות כשעה ואף יותר מכך.<ref>Pierce, Patricia, Old London Bridge – The Story of the Longest Inhabited Bridge in Europe, Headline Books, 2001, at p.45</ref>

בשנת 1664 הועלה לראשונה הרעיון של הקמת גשר חדש באזור וסטמינסטר אך בשל התנגדות מצד חברות הספנות הבריטיות שתפעלו מעבורות, וקווי תובלת סחורות בין שני חלקי התמזה, לא נתקבלה החלטה לבניית גשר במקום. לאחר סדרת התנגדויות נוספת וגידול מתמיד בנפח התנועה בגשר לונדון קבע המלך הג'ורג' השני במאי 1736 כי יבנה גשר חדש במיקום שהוצע ואנשי חברות הספנות יקבלו פיצוי בגובה של כ-25,000 ליש"ט.

בראשית שנות ה-40 של המאה ה-18 החל סמואל סקוט לצייר את לונדון, במיוחד את גשר וסטמינסטר החדש, שנבנה באותם ימים. לאחר הגעת קאנאלטו ללונדון בשנת 1746, ציורי הנוף של העיר הפכו אופנתיים, הוא החל לעבד את הרישומים לציורי שמן. הוא צייר לפחות אחת עשרה גרסאות לתצפית על גשר לונדון העתיק, הישנה ביותר משנת 1747. סקוט המשיך לצייר עותקים ממנה לאחר 1757, כאשר הבתים הנשענים על הגשר, המוצגים בציור נהרסו. תמונות גשר לונדון צוירו לעיתים קרובות כתליון מורכב מזוג תמונות והשנייה תמונה של מגדל לונדון או גשר ווסטמינסטר.

== גלריה ==
<gallery>
Westminster Bridge, River Thames, London, England.jpg|גשר וסטמינסטר. ברקע ארמון וסטמינסטר
Canaletto - Westminster Bridge, with the Lord Mayor's Procession on the Thames - Google Art Project.jpg|גשר וסטמינסטר הראשון. ציור מעשה ידי קאנאלטו, 1746
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.online-literature.com/wordsworth/543/ מילות שירו של] ויליאם וורדסוורת' "על גשר וסטמינסטר".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:וסטמינסטר: תחבורה
וסטמינסטר
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה II*
יבלית

יבלית או יבלית מצויה (שם מדעי: Cynodon dactylon) היא עשב בר רב-שנתי בן למשפחת הדגניים. 

ליבלית קני שורש מסועפים, המעמיקים עד מטר ויותר באדמה. קני שורש אלה זוחלים ומתפשטים וממפרקיהם יוצאים שורשים כלפי מטה וניצנים כלפי מעלה. מאלה מתפתחים עלים צרים, קצרים ושטוחים ותפרחות מאוצבעות. היבלית מעדיפה אקלים חם ובחורף כל חלקיה העל-קרקעיים נצרבים מהקור ומתייבשים. היבלית מתרבה הן על ידי זרעים והן על ידי קני שורש, המתפשטים מתחת לפני הקרקע ועל כן נחשבת ל"עשב שוטה". צמח זה הוא בעל יכולת שרידה גבוהה והדברתו קשה ביותר.

היבלית מתפתחת בארץ בכל סוגי הקרקעות, באדמות כבדות וכן בקרקעות לס. מאחר שהיבלית גדלה גם בקרקע חולית, שורשיה מייצבים אותה ומאפשרים קליטת צמחים נוספים בעקבותיה.

== שימושים ==

* לשורש היבלית טעם מתקתק המזכיר שומר פשוט. בעתות רעב השתמשו בקמח שנטחן מהשורש לאפיית לחם.
* היבלית משמשת כמזון לסוסים, כבשים, עיזים ובקר.
* לעיתים היבלית נאכלת על ידי כלבים וחתולים כדי לגרום להקאה. הסברה היא שהיבלית משמשת אותם לניקוי הקיבה, בייחוד בעת הרעלה ובעיות עיכול.
* שימוש כצמח מרפא לבעיות הקשורות לשלפוחית השתן ולכליות.
* היבלית הנקראת גם דשא ברמודה נפוצה בתור דשא במגרשי ספורט שונים.

==היבלית במשנה==

היבלית מוזכרת במשנה כצמח שהפיקו ממנו דבק לצורך הדבקת כדי יין: "יבלית שטופלין בה את הפיטסין" (כלים ג', ו'). ייתכן כי היבלית המשנאית היא צמח אחר מהיבלית המצויה, מאחר שלא ידוע על הפקת דבק מהיבלית המצויה. היבלית המשנאית מזוהה (לפי אפרים הראובני) עם עירית גדולה, שמשורשיה מפיקים תרופה ליבלות קשות וייתכן כי כונתה יבלית. כמו כן ידוע שמפיקים משורשי העירית דבק.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1805
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן הנדריק פרסון
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:דגניים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אלרגניים
לונדון איי

הלונדון איי – מבט מנהר ה[[תמזה]]
תאי הנוסעים
הלונדון איי (מאנגלית: London Eye, מילולית: ה"עין של לונדון"), מכונה גם גלגל המילניום, שגובהו 135 מטרים, הוא גלגל הענק השני בגובהו באירופה אחרי המוסקבאי, והגבוה ביותר בעולם עד שנת 2006. הגלגל נמצא על הגדה הדרומית של נהר התמזה ברובע למבת', בלונדון שבאנגליה, צפונית לגשר וסטמינסטר, ממול ארמון וסטמינסטר – הפרלמנט הבריטי. את הגלגל מפעילה חברת המשקאות קוקה-קולה.

את הלונדון איי תכננו האדריכלים דייוויד מרקס וג'וליה בארפילד. לגלגל 32 תאי נוסעים סגורים וממוזגים, המכונים "בועות"; בכל בועה מקום לעשרים וחמישה נוסעים, כך שבסך הכול יכולים 800 נוסעים לנסוע בגלגל בו-זמנית. הגלגל מסתובב במהירות של 0.9 קילומטר לשעה לערך, כך שתא נוסעים מקיף את הגלגל בערך כל חצי שעה.

הגלגל אינו עוצר את סיבובו כדי לאסוף נוסעים. מהירותו איטית דייה כדי שהנוסעים יוכלו להיכנס אל התא ולצאת ממנו תוך כדי תנועת הגלגל.

הגלגל נבנה חלקים חלקים, והוסע למקומו ברפסודות על התמזה, שם הורכב על צדו והורם למקומו, בקצב של 2 מעלות לשעה, עד שהגיע לזווית הרמה של 65 מעלות. הגלגל נשאר במצב מוטה זה עד שבניית הבסיס הסתיימה, אז הורם הגלגל למקומו.

הגלגל נפתח רשמית לקהל ב-31 בדצמבר 1999 לרגל חגיגות המילניום, בידי ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, אולם בשל תקלות הוא נפתח למבקרים רק במרץ 2000. במהלך השנתיים הראשונות להפעלתו ביקרו בגלגל 8.5 מיליון מבקרים ועד היום הוא בין מוקדי התיירות המרכזיים בלונדון.

עד שנת 2006 היה הלונדון איי גלגל הצפייה הגבוה בעולם. בשנה זו עבר אותו כוכב נאנצ'אנג, ובשנת 2007 עבר הסינגפור פלייר את שניהם. השיא נשבר עוד מספר פעמים וכיום גלגל הצפייה הגבוה בעולם הוא עין דובאי בדובאי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
מבט על הגלגל בשעת לילה בהיותו בתנועה (תצלום בחשיפה ארוכה).

קטגוריה:לונדון
קטגוריה:גלגלי ענק
קטגוריה:שיאי גינס
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
פיצוצייה

פיצוצייה בתל אביב
פיצוצייה היא חנות "מיני כלבו" המשלבת בין קיוסק ישראלי קלאסי לבין חנות נוחות בסגנון אמריקאי. פיצוציות כאלו מצויות בכל רחבי ישראל, וממוקמות בדרך כלל על צירי תנועה ורחובות ראשיים בערים. בפיצוצייה נמכרים על פי רוב מוצרים עמידים כגון פיצוחים, ממתקים, חטיפים, משקאות, עיתונים, סיגריות וצורכי עישון, משקאות חריפים (אלכוהול), וכן מוצרי מזון כגון חלב עמיד, עוגות, קפה וכדומה. פיצוציות רבות כוללת גם תחנות לוטו או טוטו. ייחודה של הפיצוציה הוא בפעילות מסביב לשעון, אם כי יש פיצוציות שעובדות רק בחלק מהיממה.

המונח "פיצוצייה" לסוג זה של חנות נטבע על ידי דני קוגלביץ', שבסוף שנות השמונים פתח חנות בשם "הפיצוצייה" בתל אביב. קודם לכן נקראו חנויות דומות "קיוסק" או "פיצוחייה", בשל המתקן לממכר פיצוחים שתפס מקום מרכזי בקיוסקים אלה. בהמשך נפתחו סניפים נוספים של "הפיצוצייה" המקורית, וכן חנויות דומות תחת שמות ובעלות אחרים, אך השם "פיצוצייה" אומץ בסלנג הישראלי כמעין שם גנרי לחנויות מסוג זה.

"הפיצוחיה" היא סדרת דוקו-דרמה בערוץ 8, שצולמה בסניף הפיצוצייה בתל אביב ועוקבת אחר שגרת הלילה בחנות והלקוחות הקבועים הפוקדים אותה.

בעשור הראשון והעשור השני של המאה ה-21 החלה תופעה של הפצת סמים סינתטיים, שלא הופיעו בפקודת הסמים המסוכנים באמצעות הפיצוציות. סמים אלה זכו לכינוי "סמי פיצוציות", על שם דרך הפצתם, וזכו לפופולריות. בעקבות עליית התופעה הוצאו סמים אלה אל מחוץ לחוק.

הקמת פיצוצייה, על פי החוק בישראל, דורשת קבלת רישיון עסק מהרשות המקומית, ורישיון ממשרד הבריאות. בנוסף ישנה הגבלה על שעות מכירת מוצרים מסוימים ובהם סיגריות ואלכוהול, בפרט לקטינים.

==ראו גם==
* חנות נוחות
* סם פיצוציות

==קישורים חיצוניים==

* 
* ז'אן קלוד מקס, [https://monopoli.co.il/blog-business/how-to-start-business/איך-לפתוח-קיוסק-בישראל איך לפתוח קיוסק בישראל?]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חנויות
קטגוריה:תרבות רחוב
קטגוריה:חנויות מזון
מאדאם טוסו

מוזיאון ה[[שעווה של מאדאם טוסו בדרך מרילבון שבלונדון, וצמוד לו - הפלנטריום של לונדון]]
בובת שעווה של [[מארי טוסו מייסדת המוזיאון - בכניסה לאולם התצוגה במוזיאון בלונדון]]
מאדאם טוסו (באנגלית: "Madame Tussauds") היא רשת של מוזיאונים לבובות שעווה הקרויה על שם מארי טוסו. סניפה הראשי של הרשת נמצא בלונדון שבאנגליה. המוזיאונים ברשת זו מציגים אישים היסטוריים או אישים מפורסמים בכל תחום שהוא (מדינאים, בדרנים וכדומה), במטרה להמחיש כיצד נראו ומה עשו, בעזרת בובות השעווה המוצגות בהם.

== היסטוריית מוזיאון מאדאם טוסו הראשון ==
המוזיאון הראשון ברשת מאדאם טוסו הוקם על ידי מארי טוסו, שהייתה פסלת שעווה.

תערוכת פסלי השעווה הראשונה נערכה בשנת 1770 בעיר פריז שבצרפת, ובה הוצגו פסליו של הרופא פיליפ קורטיוס. עקב הצלחתה הרבה והתגובות החיוביות של המבקרים הועברה התערוכה לפאלה רויאל בפריז ב-1776. בשנת 1782 נפתחה תערוכה נוספת בבולוור דו טמפל.

אמה של טוסו הייתה סוכנת הבית בביתו של קורטיוס, והוא לימד את הבת את אמנות הפיסול בשעווה. טוסו יצרה את פסלה הראשון, פסל של וולטר, בשנת 1777. בעקבות פסל מוצלח זה ביקשו מפורסמים נוספים כי תפסל אותם ובהם בנג'מין פרנקלין וז'אן-ז'אק רוסו. לאחר מותו של קורטיוס ירשה טוסו את אוסף פסליו.

בשנת 1792 עברה מארי טוסו לאנגליה עם אוסף הפסלים שלה. בשנת 1835 נפתח המוזיאון ברחוב בייקר ובשנת 1884 עבר למשכנו הנוכחי, בדרך מרילבון בלונדון.

== מעמד המוזיאון הלונדוני כיום ==
מוזיאון מאדאם טוסו נחשב לאטרקציה תיירותית גם כיום. פַסלי השעווה שלמדו את עבודתה של מארי טוסו ממשיכים לפסל דמויות עכשוויות, דבר המושך אנשים רבים למקום, להצטלם עם הדמויות.

בעוד שבעבר פוסלו בעיקר פוליטיקאים ושחקנים ותיקים, בשנות האלפיים ניתן למצוא בין הדמויות המפוסלות ידוענים כגון בריטני ספירס, בראד פיט, אנג'לינה ג'ולי וחברי להקת הביטלס. מלבד הפסלים ישנו במוזיאון "חדר אימים", המציג בין היתר מסכות מוות של בני אצולה צרפתים שראשם נכרת בגיליוטינה, וכן פסלי פושעים ורוצחים.

== סניפי המוזיאון ==
למוזיאון המצליח עשרים וחמישה סניפים ברחבי העולם. הבובות במוזיאונים השונים אינן זהות, ובכל מקום ניתן למצוא בובות המתאימות לרוח המקום, וכן בובות של ידוענים או פוליטיקאים מקומיים, שאין להן מקום במוזיאון במדינה אחרת.
{| class="wikitable sortable"
|+סניפים פעילים
!יבשת
!מדינה
!עיר
!פעילות
|-
|אוקיאניה
|אוסטרליה
|סידני
|2012-הווה
|-
| rowspan="8" |אירופה
|אוסטריה
|וינה
|2011-הווה
|-
|גרמניה
|ברלין
|2008-הווה
|-
|הולנד
|אמסטרדם
|1970-הווה
|-
|הונגריה
|בודפשט
|2023-הווה
|-
| rowspan="2" |הממלכה המאוחדת
|בלקפול
|2011-הווה
|-
|לונדון
|1835-הווה
|-
|טורקיה
|איסטנבול
|2016-הווה
|-
|צ'כיה
|פראג
|2019-הווה
|-
| rowspan="6" |אמריקה הצפונית
| rowspan="6" |ארצות הברית
|הוליווד
|2009-הווה
|-
|לאס וגאס
|1999-הווה
|-
|נאשוויל
|2017-הווה
|-
|ניו יורק
|2000-הווה
|-
|אורלנדו
|2015-הווה
|-
|סן פרנסיסקו
|2014-הווה
|-
| rowspan="10" |אסיה
|איחוד האמירויות הערביות
|אבו דאבי
|2021-הווה
|-
|הודו
|דלהי
|2017-2020, 2023-הווה
|-
|הונג קונג
|הונג קונג
|2000-הווה
|-
|יפן
|טוקיו
|2013-הווה
|-
| rowspan="4" |סין
|בייג'ינג
|2014-הווה
|-
|צ'ונגצ'ינג
|2016-הווה
|-
|שאנגחאי
|2006-הווה
|-
|ווהאן
|2013-הווה
|-
|סינגפור
|סינגפור
|2014-הווה
|-
|תאילנד
|בנגקוק
|2010-הווה
|}
{| class="wikitable sortable"
|+סניפים לא פעילים
!יבשת
!מדינה
!עיר
!פעילות
|-
|אמריקה הצפונית
|ארצות הברית
|וושינגטון די. סי.
|2007-2021
|}

==ראו גם==

* מאדאם טוסו הונג קונג

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:לונדון: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאוני שעווה
מוזיאון טייט בריטניה

מוזיאון טייט בריטניה
מוזיאון טייט בריטניה (באנגלית: Tate Britain) הוא חלק מגלריית טייט בלונדון, אנגליה, יחד עם מוזיאון טייט מודרן.

במוזיאון, שנמצא באזור מילבנק של לונדון, מוצגות יצירות אמנות של אמנים בריטיים משנת 1500 ועד ימינו. בין השאר מוצגים בו ציורים של ויליאם בלייק, תומאס גיינסבורו, ויליאם הוגארת וכן אגף שלם שמוקדש ליצירותיו של טרנר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טייט בריטניה
טייט בריטניה
בריטניה
אנטינומיה

בלוגיקה ובאפיסטמולוגיה, אנטינומיה (מיוונית: ἀντί, "אנטי" – נגד, νόμος, "נומוס" – חוק) היא סתירה פנימית שאינה ניתנת ליישוב בתוך המערכת הלוגית שבה נוצרה.

== הסבר ==
הפילוסוף עמנואל קאנט הניח שכאשר החשיבה חורגת מגבולות הניסיון האפשרי היא עלולה להיקלע לאנטינומיות, כלומר תוצאות שהן רציונליות במידה שווה אך סותרות זו את זו. החשיבה אינה יכולה במצב כזה לשמש לקביעה של אמיתות, משום שהיא הופכת לטרנסצנדנטית. לדוגמה, סבר קאנט, מההנחה שליקום יש התחלה בזמן ניתן להגיע למסקנה שלא הייתה לו התחלה, ולהפך. דיון זה היה חלק מתוכניתו של קאנט לקבוע גבולות למדע ולחקירה הפילוסופית.

ניתן גם לטעון שאנטינומיות אינן מצביעות על גבולות כוחה של החשיבה ההגיונית. זאת משום שהמסקנה כי יש גבול נובעת מהאנטינומיה באמצעות חשיבה הגיונית. לפיכך כל הגבלה על תקפותה של החשיבה ההגיונית מגבילה את המסקנה כי יש גבול לכוחה של החשיבה ההגיונית (זהו טיעון של התייחסות עצמית (self-reference), שהוא פתח ידוע לתוצאות פרדוקסליות). בקצרה, במונחי תקפותה של החשיבה ההגיונית כשלמות, אנטינומיות מבודדות את עצמן: הן כמו נקודות אי-רציפות הפזורות בשדה הלוגיקה, שאינן מעוררות ספק אלא ביחס לעצמן.

גישה חסרת דאגות זו עומדת בסתירה לעיקרון המקובל בלוגיקה, לפיו מתוך סתירה ניתן להגיע לכל מסקנה אפשרית. בלוגיקה מתמטית אנטינומיות בפירוש אינן מבודדות את עצמן, הן נחשבות להרות אסון למערכת הפורמלית שבמסגרתה הן צצות (כמו השפעתו של הפרדוקס של ראסל על עבודתו של פרגה).

==ראו גם==
*פרדוקס המספרים המעניינים
*הפרדוקס של רישאר
*ספינת תסאוס
*פרדוקס הערימה

== לקריאה נוספת ==
* עמנואל קאנט, ביקורת התבונה הטהורה, תרגם ש. ה. ברגמן, הוצאת מוסד ביאליק, 1954 (עמ' 216–218, 428-432 במקור).
* אי"י פוזננסקי, "על יסודות המתמטיקה", נספח לספר הגיון לשון ושיטה מאת יהושע בר-הלל, ספרית פועלים, 1970.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:תורת ההכרה
קטגוריה:לוגיקה
דטרגנט

מבחר חומרי ניקוי
דֵּטֶרְגֵּנְט (מאנגלית: Detergent. בעברית, על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: בֹּרִיתָן) הוא חומר או תערובת של חומרים המשמשים לניקוי והמסת שומנים.

דטרגנטים הם סבונים סינתטיים שפותחו כבר במאה התשע-עשרה.
הסבון שאותו מייצרים מחומרים טבעיים (שומן ונתר מאכֵּל, המתקבל גם מאפרם של צמחים מסוימים העשירים באשלגן כלורי), היה ידוע כבר בימי קדם.

פעולת הניקוי של הסבון הטבעי מבוססת על כך שחלק מהמולקולה שלו מסיס בשומן, וחלק אחר מסיס במים. כאשר מרטיבים את הסבון במים, באות הבועות שלו במגע עם השומן שבלכלוך, ומולקולות הסבון מקיפות את השומן בשכבה דקיקה; החלק המסיס בשומן שבהן ממס את השומן שבלכלוך, וזה נשטף במים ומותיר את הבד נקי.

הסבון פועל היטב רק במים "רכים", שלא מומסים בהם מלחי סידן ומגנזיום בשיעור רב, ואילו במים "קשים" נוצרים לאחר הסיבון משקעים אפורים (מלחי סידן), הנדבקים לבד המכובס. טרם עידן ההתפלה, היו המים בישראל "קשים" במיוחד ברוב המקומות, והכילו עד 400 מיליגרם מלחי סידן מומס לליטר מים. אי יצירת משקעים אפורים אלה כמו לאחר הכיבוס בסבון, כמו גם יתרונות נוספים, הם שהביאו לפיתוחו של הדטרגנט.

==דרכי פעולתם של הדטרגנטים==

במשך הזמן שוכלל יצור הדטרגנטים, וכיום הם מהווים את המרכיבים העיקריים של כל חומרי הניקוי הנוזליים, המשמשים להדחת כלים ולניקוי משטחים וכדומה, ושל אבקות הכביסה. כושר הניקוי של הדטרגנטים מקורו בחומרים "פעילי השטח" שבהם. אלה הם חומרים המקטינים את מתח הפנים של השכבה הדקיקה, החד-מולקולרית, שבין המים והשומנים שבלכלוך, ומאפשרים להמס שומנים אלה, כלומר להופכם לתחליב, הנשטף במים, וכך להרחיק את הלכלוך.
החומרים פעילי השטח כוללים סבון וחומרים דמויי סבון, המיוצרים יצור סינתטי מתוצרי נפט (חומרים המופקים מנפט), או משומנים שפירקו אותם פירוק כימי. נוסף עליהם מכילים הדטרגנטים מרכיבים שתפקידם לנטרל את קשיות המים, כדי להגביר את כושר הניקוי של החומרים פעילי השטח. לדטרגנטים מוסיפים גם חומרי הלבנה ומרכיבים נוספים.

תערובות הדטרגנטים כוללות לעיתים קרובות חלק מהמרכיבים הבאים:
*חומרים להקטנת מתח הפנים של נוזלים (מים לבדם לא יכולים לנקות לכלוך בשל מתח הפנים הגבוה שלהם).
*חומרים שוחקים.
*חומרים המשנים את רמת ה-pH של התערובת, לצורך שיפור היעילות והיציבות של החומרים האחרים, או כדי להסיר לכלוך על ידי חומציות או בסיסיות גבוהה.
*חומרים "מרככים" לשם סתירת ההשפעה של יונים ה"מקשים" חומרים אחרים בתערובת.
*חומרים מחמצנים, להלבנה ולהשמדת לכלוך.
*חומרים סותרי קצף כדי למנוע הקצפה (או הקצפת-יתר) של החומרים האחרים בתערובת.

בנוסף, דטרגנטים כוללים לעיתים קרובות חומרים שאין להם השפעה ישירה על תהליך הניקוי אך הם מובילים לתופעות רצויות אחרות: צבעים, ריחות, חומרים המבהיקים את הבד וכדומה.

בין הדטרגנטים השונים כלולים סבונים, חומרי ניקוי אל-סבוניים, אבקות כביסה, מרככי כביסה, חומרים לשטיפת רצפות ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* חגית מאור, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=2669 דטרגנטים], הספרייה הווירטואלית של המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
* ד"ר ענת לונדון, [https://davidson.weizmann.ac.il/online/askexpert/life_sci/מהו%20החומר%20הפעיל%20בסבון%20הכלים%20הנוזלי%3F%20מיכל מהו החומר הפעיל בסבון הכלים הנוזלי?], באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, מכון ויצמן למדע.
* 

קטגוריה:הנדסה כימית
קטגוריה:מוצרי ניקיון
הני ונצל

הנלור ונצל (בגרמנית: Hannelore Wenzel; נולדה ב-14 בדצמבר 1956) היא גולשת סקי ממוצא גרמני המתגוררת בנסיכות ליכטנשטיין. זכתה במדליה הראשונה בתולדות ליכטנשטיין כאשר סיימה שלישית בתחרות הסללום הענק בענף הסקי אלפיני, באולימפיאדת אינסברוק (1976).

ונצל נולדה בגרמניה, בעיר שטראובינג ובגיל צעיר עברה לליכטנשטיין. לאחר מכן, היא ואחיה אנדריאס הצליחו בענף הסקי, זכתה במדליית זהב בסללום באליפות העולם בשנת 1974, המשפחה קיבלה אזרחות מטעם המדינה, ובשנת 1976 היא העניקה למדינה את המדליה האולימפית הראשונה שלה, כאשר זכתה ב-2 מדליות ארד באותה אולימפיאדה.

באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) זכתה ונצל בשתי מדליות זהב (הראשונות בתולדות הנסיכות) ובמדליית כסף.

ונצל נישאה לגולש הסקי ואלוף העולם הרטי וייארתר. בתם היא הגולשת טינה וייארתר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גולשות סקי ליכטנשטייניות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: גלישת סקי
קטגוריה:אלופות עולם בספורט
קטגוריה:גולשי סקי אלפיני באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980)
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית: גלישת סקי
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית: גלישת סקי
קטגוריה:ילידות 1956
בנק אנגליה

בנק אנגליה (באנגלית: Bank of England) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של הממלכה המאוחדת.

==תפקידי בנק אנגליה==
בנק אנגליה החל כבנק מרכזי בבעלות פרטית ולא ממשלתית ובשנת 1946 הועבר לבעלות ממשלתית (אנ'). ככזה הוא מפקח על יציבות המטבע ועל יציבות המחירים, קובע את שיעור הריבית ומנפיק את השטרות והמטבעות באנגליה ובוויילס.
החלטה על גובה הריבית מתקבלת פעם בחודש בשיטה של הצבעה של תשעה נגידים כאשר ליו"ר הבנק יש זכות להצביע פעמיים במקרה של שוויון.

==היסטוריה==
<blockquote>בנק אנגליה ובנק סקוטלנד נוסדו יחד בשנת 1694 על ידי ויליאם פטרסון, מכוח זיכיון מלכותי. את הרקע להקמת הבנק תיאר ההיסטוריון אלפרד בונה: "בתולדות הבנק הזה נודע מקום חשוב לצורפי-הזהב האנגלים. כצורפים היה להם עניין בסחר הזהב, וכבעלי מקצוע ידעו היטב לבדוק את טיב המטבעות ומשקלם. אגב התעסקות בסחר מטבעות ובחלפנות התחילו לקבל פקדונות ולתת תמורתם תעודות, שלא נשארו אצל לקוחותיהם בלבד אלא נפוצו מיד בקהל הרחב. ואולם בשנת 1672, כשהכריז אוצר המדינה על הפסקת תשלומיו, בעוד שבעלי הפקדונות היו רשאים לדרוש מהצורפים את החזרת פקדונותיהם בכל עת, אף עשו כך, פשטו הרבה צורפים את הרגל. משום כך חזקה גם באנגליה התביעה להקים בנק ציבורי, שיגן בפני כישלונות והפסדים. הממשלה תמכה ברעיון זה משום שחשבה ליהנות מן הרווחים של הבנק החדש. הסוחרים תלו בו תקוה, שהרבית שלו לא תהיה גדולה, שהרי בנק ממלכתי יש בו יתר ביטחון והוא עלול למשוך הון רב. וכך הוקם בלונדון בשנת 1694 המוסד "בנק אוֹף אינגלנד".<ref>ד"ר א. בונה, "מתולדות הבנקאות", בתוך: הבנקאות להלכה ולמעשה - ספר לאיש-המקצוע ולמעיין, ירושלים, ראובן מס, 1940, עמ' 15.</ref></blockquote>

==נגידי בנק אנגליה==

==ראו גם==

*לירה שטרלינג

===בנקים מרכזיים אחרים בעולם===
* פדרל ריזרב האמריקאי
* הבנק המרכזי האירופי

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כלכלה
אנגליה
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
ריג'נטס פארק

ריג'נטס פארק (באנגלית: Regent's Park; 'הפארק של העוצר') הוא אחד מהפארקים המלכותיים של לונדון שבאנגליה. הפארק נמצא בחלקו הצפוני של רובע וסטמינסטר וחלקו הדרומי של רובע קמדן.

הפארק מוקף על ידי רחוב מעגלי שנקרא "המעגל החיצוני" ובאמצע הפארק כביש מעגלי שנקרא "המעגל הפנימי". במרכז המעגלי הפנימי של הפארק נמצאים "גני המלכה מרי".

לאורך חלקו הצפוני של הפארק נמצאת תעלת ריג'נטס, וצפונה לה גבעת פרימרוז. בחלקו הצפון מזרחי של הפארק נמצא גן החיות של לונדון.

==היסטוריה==
השטח עליו ניצב הפארק נקרא בעבר "פארק מרילבון", והשתייך לבית המלוכה מאז ימי הביניים. עד 1811 נחכר השטח על ידי הדוכס מפורטלנד כאזור ציד. לאחר מכן העוצר (מלך בפועל, באנגלית: ריג'נט), לעתיד - המלך ג'ורג' הרביעי, שכר את האדריכל ג'ון נאש לתכנן את הפארק. בתחילה תכנן נאש ארמון ליורש העצר, וסביבו מספר וילות לידידיו, אולם תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל, ובמקומן נבנה ארמון בקינגהאם. בשטח שהתפנה הוחלט לבנות פארק פתוח לציבור, אשר נפתח בשנת 1835.

==אולימפיאדת לונדון (2012)==
בפארק נערכו תחרויות מרוצי הכביש של אולימפיאדת לונדון.

==ראו גם==
* אסון ריג'נטס פארק
*הפיגועים בהייד פארק ובריג'נטס פארק

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20081209105023/http://www.trekinu.com/viewtrek.aspx?trkid=9zxra051pkqpnxb סיור וירטואלי בפארק (מפה ותמונות)]

קטגוריה:לונדון: פארקים
קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:קמדן
תעלת ריג'נטס

תעלת ריג'נטס באזור [[קמדן טאון]]
תעלת ריג'נטס היא תעלה העוברת לאורך צפון מרכז לונדון. התעלה מקשרת בין תעלת גרנד יוניון לנהר תמזה.

==היסטוריה==
הקמת התעלה הוצעה לראשונה בשנת 1802 על ידי תומאס הומר. בעקבות חקיקה של הפרלמנט הבריטי בשנת 1812 מונה ג'ון נאש לתכנן את התעלה הגדולה. היות שבשנת 1811 התבקש נאש על ידי הנסיך העוצר, לימים המלך ג'ורג' הרביעי, לתכנן את אזור מרכז לונדון, שולבה התעלה בתוכניות ריג'נטס פארק.

כיום אין התעלה משמשת לתנועת סחורות. היא מהווה אך ורק אטרקציה תיירותית לנוסעים המעדיפים להגיע בשיט לוונציה הקטנה או לגן החיות של לונדון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.canalmuseum.org.uk/history/regents.htm מוזיאון התעלות של לונדון]

קטגוריה:לונדון: תחבורה
ריג'נטס
באיינחונגור

באיינחונגור (במונגולית: Баянхонгор аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בדרום המדינה ובירתו היא באיינחונגור.

==סומים (תת מחוזות)==

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.fallingrain.com/world/MG/2/ ערים בבאיינחונגור - מפות ונתונים]

באיינחונגור
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1941
מצעד הספרים

מצעד הספרים לילדים ונוער הוא יוזמה ממשלתית של משרד החינוך הישראלי לעידוד קריאה בקרב תלמידי בית-הספר, אשר החל בשפה העברית בשנת הלימודים תשנ"ה.

בכל שנה נבחרת על ידי ועדת שופטים רשימת ספרים מומלצים המחולקת לפי קבוצות גיל, מכיתות א' ועד י"ב. הרשימה מועברת לבתי-ספר המשתתפים במצעד ולספריות, בצפייה שתתקיים פעילות סביב הספרים ברשימה, פעילות שתעודד את קריאתם<ref></ref>. משרד החינוך אף מחלק מענקים לספריות המציגות תוכניות מובנות לקריאת ספרים אלה. בתי הספר יכולים לרכוש את הספרים המשתתפים במצעד במחיר מוזל, דרך משרד החינוך או ישירות מהמוציאים לאור. בהמשך השנה מוזמנים התלמידים להצביע על הספר האהוב עליהם מבין הספרים המוצעים<ref></ref>.

החל מתשס"ח נקרא המצעד על שם סופרת הילדים מרים רות. עם השנים, מצעד הספרים התרחב גם לשפה הערבית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/AgafA/Sifriya/MizaadHasfarim/tashaa מצעד הספרים תשע"א] באתר משרד החינוך.
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/AgafA/Sifriya/MizaadHasfarim/Tasha מצעד הספרים תש"ע] באתר משרד החינוך.
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/AgafA/Sifriya/MizaadHasfarim/Tshasat מצעד הספרים תשס"ט] באתר משרד החינוך.
*[https://edu.gov.il/minhalpedagogy/libraries/contest/Pages/BookList2020.aspx מצעד הספרים תשפ"א] באתר משרד החינוך.
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ספר
קטגוריה:משרד החינוך
ג'ון נאש (אדריכל)

ג'ון נאש (באנגלית: John Nash; 18 בינואר 1752 – 13 במאי 1835) היה אדריכל בריטי שתכנן את מרכז לונדון.

נאש נולד בלמבת' בלונדון, ולמד אדריכלות אצל סר רוברט טיילור.

לאחר שירש הון רב עבר להתגורר בכפר, אך משאבד הון זה בשל עסקאות כושלות והוכרז פושט רגל בשנת 1783 חזר לעבוד כאדריכל. נאש מונה על ידי יורש העצר בזמנו, המלך לעתיד ג'ורג' הרביעי, לתכנן את פארק מרילבון. באזור זה תכנן ארמון למלך, אך תכנון זה לא יצא לפועל. במקום זה תכנן נאש במקום פארק ציבורי הוא ריג'נטס פארק.

בשנת 1812 מונה נאש לתכנן את התעלה החוצה את לונדון היא תעלת ריג'נטס.

כמו כן תכנן נאש את ההרחבות לארמון בקינגהאם, את האורוות המלכותיות, את פארק סנט ג'יימס, כיכר טרפלגר ואת מארבל ארץ'.

== ביוגרפיה וקריירה ==
נאש נולד בשנת 1752 בלמבת', לונדון. אביו (שגם הוא שמו ג'ון). היה מתקן טחנות וולשי. (1714–1772) מ-1766 או 67, ג'ון נאש התאמן אצל האדריכל רוברט טיילור. ג'ון סיים את החניכה בשנת 1775 או 1776. ב-28 באפריל 1775, בכנסיית סנט מרי ניוינגטון (שכיום הרוסה), נאש התחתן עם אשתו הראשונה ג׳יין אליזבת קר. בהתחלה, נראה שהוא המשיך בקריירה של מודד, בנא ונגר. עבודתו נתנה הכנסה של כ-300 אירו (בערך 50,000 אירו של היום.) ג'ון ואשתו הקימו את ביתם בלמבת', לונדון. הוא התחיל להיות אדריכל ב-1777 ובאותו הזמן היה בשיתוף פעולה עם סוחר עצים, ריצ'רד הייביסייד. הקריירה שלו הייתה בתחילתה לא מוצלחת. לאחר ששאל 1,000 אירו (בערך 162,000 אירו בכסף של היום) בשנת 1778 מדודו תומאס, הוא השקיע את הכסף בעבודותיו הראשונות, בלומסברי סקוור (גינה משותפת בלונדון) ודירה ברחוב ראסל הגדול, לונדון. עם זאת, נכסיו לא הושכרו והוא פשט רגל ב-30 בספטמבר 1783. חובותיו היו כ-5,000 אירו (בערך 760,000 אירו בכסף של היום), ועוד 2,000 אירו שהוא שאל מרוברט אדם ואחיו.

לוח כחול המנציח את נאש מוקם ברחוב ראסל הגדול 66 על ידי המורשת האנגלית בשנת 2013.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:לונדון
קטגוריה:אדריכלים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-18
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1752
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1835
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
באיין-אולגי

באיין-אולגי (במונגולית: Баян Өлгий, בקזחית: Баян Өлгей) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. זהו האיימאג המערבי ביותר. בירת האיימאג היא אולגי.
הויטן-אול, ההר הגבוה ביותר במונגוליה (4374 מ') ממוקם בצפון האיימאג, סמוך לגבול הרפובליקה העממית של סין.

==הקזחים בבאיין אולגי==
===רקע היסטורי===
באיין אולגי מופרד משאר מחוזות מונגוליה על ידי נהר החובד ומסין על ידי הרי אלטאי.
בידוד זה גרם לכך שהמחוז מובדל משאר מונגוליה גם בשפתו, הרכבו האתני ותרבותו.

בסוף המאה ה-17 נמלטה קבוצה קטנה של קזחים והתיישבה בבאיין-אולגי. במאה ה-18 הביסו המנצ'ורים את המונגולים באזור, השתלטה קבוצת הקזחים על האזור, והם שומרים על תרבותם המוסלמית עד ליום זה. לאחר התפרקות ברית המועצות עזבו רבים מהקזחים בבאיין-אולגי לקזחסטן, וכיום נותרו במחוז פחות ממחצית מכמות הקזחים שהיו בה בעבר.

===בזיירים===
הקזחים של באיין אולגי ידועים במיומנותם בבזיירות (ציד בעזרת עופות דורסים), בעיקר בשימוש בעיטים זהובים. בעבר היה נחשב הציד באמצעות עיטיים לספורט של האליטה ברחבי אסיה המרכזית, אך כיום הקזחים של באיין אולגי הם כמעט היחידים העוסקים בכך שלא על מנת לשמש אטרקציה לתיירים.

==סומים (תת מחוזות)==
* אלטנצוגץ (Altantsögts)
* אלטאי (Altay)
* ביינור (Bayannuur)
* בוגט (Bugat)
* בולגן (Bulgan)
* בויינט (Buyant)
* דלון (Delüün)
* נוגונור (Nogoonnuur)
* אולגי (Ölgiy)
* סגסיי (Sagsay)
* טולבו (Tolbo)
* צנגל (Tsengel)
* אולנחוס (Ulaanhus)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.fallingrain.com/world/MG/3/ ערים בבאיין-אולגי - מפות ונתונים]
* [https://www.webcitation.org/query?id=1256547094331046&url=www.geocities.com/bayan_olgiy/index.html מידע על באיין-אולגי]

קטגוריה:מונגוליה: מחוזות
גולדרס גרין

חנויות בגולדרס גרין, ובהן [[סטימצקי]]
גולדרס גרין (באנגלית: Golders Green) היא שכונה ברובע בארנט שבצפון-מערב לונדון.

השכונה, שנוסדה עוד במאה ה-19, התפתחה במהירות בתחילת המאה ה-20, אז חוברה לקו הצפוני ברשת הרכבת התחתית של העיר.

בשכונה מתגוררת אוכלוסייה יהודית רבה, על פי מפקד 2011, 6,975 מתוך 18,818 תושבי השכונה הם יהודים. שכונת גולדרס גרין והשכונות הנדון , המפסטד, ופינצ'לי, הסמוכות לגולדרס גרין נחשבות כמרכזה היהודי של העיר, ואוכלוסייתם היהודית הכוללת עומדת על 55,000 יהודים.

בשכונה מספר רב של חנויות ומסעדות כשרות (חלקן עם שלטים בעברית), בתי ספר יהודיים, בתי כנסת, בתי מלון (עם אוכל כשר), בית קברות יהודי גדול ומרכזים יהודיים נוספים, כגון ישיבת עץ חיים ובית המדרש גולדרס גרין.

בשכונה ישנה נוכחות של חסידות גור, חסידות ויז'ניץ וחסידות אלכסנדר.

מכיוון שהשכונה מאופיינת באווירה יהודית מסורתית, היא הפכה למוקד משיכה גם לישראלים רבים, בעיקר צעירים, הן דתיים והן חילוניים, המתגוררים בעיר באופן זמני או קבוע.

לצד האוכלוסייה היהודית, מתגוררות בשכונה קהילות גדולות של יפנים ושל פולנים. במרכז השכונה נמצאת כנסייה גדולה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בארנט
קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:יהדות לונדון
המפסטד

רחוב בהמפסטד
המפסטד (באנגלית: Hampstead) הוא אזור בלונדון שבאנגליה, במרחק כ-8 קילומטרים ממרכז לונדון. מערבית לצ'רינג קרוס המפסטד ממוקם בקצהו הצפון־מערבי של רובע קמדן. המפסטד שימש במשך מאות שנים מקור השראה ליוצרים רבים בתחום האמנות, המוזיקה והקולנוע ובו נעשתה פעילות אינטלקטואלית, אמנותית ופוליטית ענפה בחלוק השנים. זהו משכנם של כמה משועיה של אנגליה ובו גרו לאורך ההיסטוריה דמויות מופת בתחומים רבים ומגוונים וביניהם ג'ורג' אורוול, זיגמונד פרויד, סטיבן פריי, ג'ים הנסון והגיטריסט סלאש. כמו כן שכנו בהמפסטד מרבית ראשי הממשלה באנגליה ומכילה יותר מיליונרים בגבולותיה מאשר בכל אזור אחר במדינה.

== היסטוריה ==
ממצאים ארכאולוגיים באזור מעידים על כך כי היה יישוב באזור המפסטד עוד מהתקופה הרומית. עם זאת, האזור צמח והפך למרכז מגורים משמעותי בלונדון בשלהי המאה ה-17 בעיקר הודות לתופעת התיירות הרפואית באזור. מעיינות הצ'יליבט החמים באזור המכילים מים עשירים בברזל נחשבו לבעלי תכונות מרפא פלאיות ומשכו תושבים רבים מהסביבה. בשנת 1700 הוקמו משאבות ייעודיות ובית מרחץ ראשון באזור. כיום ספא זה כבר אינו בשימוש.

הקמת קו רכבת צפון לונדון בשנות ה-60 של המאה ה-19העצימה את התרחבות האוכלוסייה באזור וגל עלייה נוסף התרחש עם הקמת רכבת צ'רינג קרוס, יוסטון והמפסטד בשנת 1906. זוהי התקופה בה נבנו רבים מהמבנים האיקונים לאזור זה בסגנון הגיאוגרגיאני והוויקטוריאני. כמו כן, הוקם בתקופה זו המפסטד הית', פארק ציבורי גדול שהינו אחד מהעתיקים והגדולים ביותר בלונדון. פארק זה היווה מוקד התכנסות חשוב שמשך אליו יוצרים והוגים רבים לרבות ג'ון קיטס, ד.ה. לורנס וכמובן, זיגמוד פרויד שהתגורר באזור.<ref></ref>

כיום, ישנה קהילה יהודית גדולה בהמפסטד.

== ראו גם== 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:קמדן
קוטב (אנליזה מרוכבת)

באנליזה מרוכבת, קוטב של פונקציה מרוכבת הוא סוג מסוים של נקודת סינגולריות של הפונקציה (הסוגים האחרים הם סינגולריות סליקה וסינגולריות עיקרית). קוטב היא נקודה בה הפונקציה שואפת לאינסוף בערכה המוחלט.

==הגדרה פורמלית==
נקודה <math> z_0</math> נקראת קוטב של פונקציה מרוכבת <math> f(z)</math>, אם הפונקציה אנליטית בסביבה מנוקבת של הנקודה, ומתקיים <math> \lim _{z\to z_0}f(z)=\infty </math>.

המספר n הקטן ביותר שעבורו הגבול <math> \lim_{z \rightarrow z_0}(z-z_0)^nf(z)</math> קיים, נקרא הסדר של הקוטב. מספר זה תמיד קיים, והגבול עבורו שונה מאפס. קוטב מסדר 1 נקרא קוטב פשוט. עבור קוטב פשוט, השארית של הקוטב מוגדרת להיות הגבול <math> Res_{z_0}f=\lim _{z\to z_0}(z-z_0)f(z)</math>.

באופן שקול, ניתן לומר שה־n עבורו הגבול <math> \lim_{z \rightarrow z_0}(z-z_0)^nf(z)</math> קיים, סופי ושונה מאפס הוא סדר הקוטב.

==תכונות==
הפונקציה ניתנת לפיתוח לטור לורן סביב קוטב מסדר סופי, כאשר הפיתוח מתחיל מהחזקה השלילית <math> (z-z_0)^{-n}</math>. כלומר, <math> f(z)=\sum_{k=-n}^{\infty}c_k\cdot(z-z_0)^k</math>. באופן שקול, יש <math> n </math> כך שלפונקציה <math> (z-z_0)^nf(z) </math> יש נקודה סינגולרית סליקה ב- <math> z_0</math>.

הגבול <math> \lim_{z\rarr z_0}f(z)\cdot(z-z_0)^k=L</math>, עבור <math> k\isin\mathbb{Z}</math> מקבל את הערכים הבאים:
#<math> L=\infty</math> אם <math> k<n</math>.
#<math> L=c_{-n}</math> אם <math> k=n</math>.
#<math> L=0</math> אם <math> k>n</math>.

==דוגמאות==
# לפונקציה <math> f(z)=\frac{1}{z^n}</math> קיים קוטב מסדר <math> n</math> בנקודה <math> z=0</math>.
#לפונקציה <math> f(z)=\frac{1}{1-\cos z}</math> קיים קוטב מסדר <math> 2</math> בנקודה <math> z=0</math>. כדי להיווכח בזה די לזכור שהפיתוח לטור טיילור של <math> \cos z</math> הוא: <math> \cos z=1-\frac{z^2}{2!}+\frac{z^4}{4!}-\dots</math>, ולכן <math> f(z)=\frac{1}{1-\cos z}=\frac{1}{1-(1-\frac{z^2}{2!}+\frac{z^4}{4!}-\dots)}= \frac{1}{z^2(\frac{1}{2!}-\frac{z^2}{4!}+\dots)}</math>.
# לפונקציה <math> f(z)=e^{1/z}</math> אין קוטב בנקודה <math> z=0</math> אלא סינגולריות עיקרית.

כשמרחיבים את ההגדרה של פונקציה מרוכבת אל הקומפקטיפיקציה של המישור המרוכב (כלומר, מוסיפים להגדרה את נקודת האינסוף, כמו בספירת רימן), הנקודה <math> z=\infty</math> נחשבת לקוטב של <math> f(z)</math> מאותו סוג וסדר של הקוטב <math> z=0</math> בפונקציה <math> f(1/z)</math>.

==מונחים קשורים==
פונקציה מרוכבת שכל נקודות הסינגולריות שלה הן קטבים נקראת פונקציה מרומורפית.

==ראו גם==
* משפט השאריות

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אנליזה מרוכבת
כיכר השבת

כיכר השבת
כיכר השבת היא צומת מפורסם בירושלים, הגובל בשכונות מאה שערים וגאולה. הכיכר מחברת במזרח בין רחוב מאה שערים, רחוב בתי ורשה ורחוב עבודת ישראל, במערב לרחוב מלכי ישראל, בדרום בין רחוב שטראוס ורחוב ישעיהו, ובצפון לרחוב יחזקאל. 

== היסטוריה ==
כאשר הוקמה הכיכר נקראה בתחילה בשם: כיכר יחזקאל על שם הרחוב הסמוך. שם הכיכר כיום נובע מכך שבשנים שלאחר קום המדינה נערכו בה בקביעות הפגנות נגד חילול שבת שלא פעם הסתיימו באלימות. כיום האזור כולו חרדי והכיכר סגורה לתנועת כלי רכב בימי שבת וחגי ישראל.

== מבנה הכיכר ==
הכיכר מוקפת בבנייני מגורים, שבחזית רובם חנויות. 

על הכביש בצומת מסומנים מעברי חצייה, ישרים ואלכסוניים. המעבר להולכי רגל בכל ארבעת מעברי החציה מתנהל בבת אחת. מעברי החציה האלכסוניים הם היחידים שקיימים כיום בירושלים, לאחר שהמעברים האלכסוניים בצומת האיקסים בוטלו בעת בניית מסילת הרכבת הקלה.

== הכיכר כמוקד הפגנות שבת ==

מאבקי השבת בירושלים בשנים הראשונות שלאחר הקמת מדינת ישראל, שהתמקדו במקום זה שהיה פתוח בשבת לתנועת כלי רכב, היו ציון דרך חשוב ביחסי חרדים-חילונים בירושלים ובישראל בכלל. המאבקים בכיכר החלו ביוזמת אנשי "נטורי קרתא" והסתיימו בהישג: הצומת נסגר באופן רשמי בשבתות ובחגים, והתנועה ברחובות הסמוכים הידלדלה בימי שבת וחג.

== מעמד הצומת בחברה החרדית ==
הגאוגרפיה של הצומת ומיקומו בלב מרכז העסקים הראשי החרדי בירושלים גרמה להיותו מעין כיכר העיר של החברה החרדית בשכונות מאה שערים, גאולה, שכונת הבוכרים והשכונות הסמוכות. נערכו בה גם כינוסים מסוגים שונים, כמו הפגנות וחגיגות קבלת הפנים לרבי מסאטמר וכן לגאב"ד ירושלים הרב יצחק טוביה וייס (בתמוז תשס"ג), או הקפות שניות, כגון ההקפות המרכזיות של אגודת ישראל בעבר, מאז תשמ"ט מתקיימת במקום תהלוכת ל"ג בעומר של חב"ד.
בפינות הכיכר מתנהל מסחר ער.

עקב מרכזיותה בחברה החרדית, נגזר ממנה שמו של אתר האינטרנט כיכר השבת.

== קישורים חיצוניים ==

* מנחם פרידמן, '[http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=12906 "נטורי קרתא" והפגנות השבת בירושלים ב -1948–1950 – רקע ותהליכים] (1994). בתוך: ירושלים החצויה - 1948–1967: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומרי עזר, יד יצחק בן-צבי. המחלקה לחינוך והדרכה.
== הערות שוליים ==

שבת
קטגוריה:יהדות חרדית בישראל
קטגוריה:ישראל: יחסי דת ומדינה
קטגוריה:מאה שערים
קטגוריה:גאולה (ירושלים)
דרבוקה

דרבוקה
דרבוקה (לפעמים נקרא בשיבוש גם טרבוקה) היא סוג של תוף יד. הדרבוקה היא כלי הקשה מהמזרח התיכון. בניגוד לדעה הרווחת לגבי מקור השם דרבוקה, המילה אינה גזורה כלל ועיקר מהפועל בערבית צ’רב (ضرب) שפרושו "היכה", הפועל הוא דרבכ (دربك), והוראתו: הכה בתוף או תופף<ref></ref>. 
הדרבוקות היו עשויות מחרס ועליו מתוחה פיסת עור, אך עם הזמן החלו להופיע דרבוקות שגופן עשוי מתכת וראשן פלסטיק. הדרבוקות נפוצות גם היום במזרח התיכון ולאחרונה גם בשאר העולם.

בין הסוגים השונים של הדרבוקות ניתן למצוא את הדרבוקה הטורקית, הדוהולה המצרית גדולת הממדים, וגרסאות נוספות של הדרבוקה נמצאות במדינות רבות באגן הים התיכון, כולל ארמניה, יוון, בולגריה והונגריה.

במצרים הדרבוקה נקראת "טַ֫בְּלַה" בסוריה נקראת "דִרְבַּ֫כֶּّה" ובעיראק נקראת "דנבּכּ".

הדרבוקה היא כלי נגינה פופולרי במדינות רבות ובהן ישראל, ולו בשל הקלות שבה ניתן לנגן עליה וללמוד מקצבים פשוטים.

שני הצלילים העיקרים שאפשר להפיק מדרבוקה הם צליל עמוק הנוצר ממכה במרכז התוף וצליל גבוה הנוצר ממכה בדפנות הדרבוקה. פרט לאלה, ניתן להפיק צלילים ממכות על החרס או המתכת.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלי הקשה
מרימבה

מרימבה הוא כלי הקשה אידיופוני שהתפתח במרכז אמריקה על ידי עבדים אפריקאים על בסיס כלים אפריקאיים קדומים.
אין למרימבה מנעד סטנדרטי, וניתן למצוא כלים שמנעדם בין ארבע לחמש אוקטבות. הכלים בדרך כלל עשויים מעץ.
המרימבה חולקת מאפיינים רבים עם הקסילופון אך הקסילופון נשמע אוקטבה מעל התווים שנכתבים עבורו, ואילו למרימבה צליל רך יותר בשל בחירה שונה של צלילים עיליים.<ref></ref>

הצליל מופק מן הקלידים ולא מן הרזונטורים ("הצינורות"). הרזונטורים מעבים ומאריכים את הצלילים. הקלידים עשויים מעץ סיסם או פאדוק . הרזונטורים לא שונים בצורתם מאלה של הקסילופון, רק גדולים יותר פרט לאוקטבה הראשונה של הכלי, בה מתעקמים הרזונטורים כלפי מעלה. הקלידים מסודרים בדרך כלל בסדר כרומטי, בדומה לפסנתר.

ניי רוזאורו הלחין יצירות רבות למרימבה, והוא נחשב לנגן מרימבה וירטואוז.

<gallery>
קובץ:GuatemalanMarimbaGourds.JPG|מרימבה מסורתית בגואטמלה. קליפות צמחים מיובשות משמשות כתיבות תהודה.
קובץ:MarimbaPlayer.jpg|נגנית מרימבה בתזמורת NDR Radiophilharmonie בהנובר, 2003
קובץ:Marimba One 4000 Series.jpg|מרימבה תזמורתית
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי הקשה