מיסיה סרט

מיסיה סרט (בצרפתית: Misia Sert; 30 במרץ 1872 – 15 באוקטובר 1950; נולדה בשם מריה זופיה אולגה זנאיידה גודבסקה) נודעה בעיקר כפטרונית של אמנים ומוזיקאים בני זמנה בעשרות השנים שבהן אירחה סלונים בבתיה בפריז. נולדה באימפריה הרוסית והייתה ממוצא בלגי, צרפתי ופולני, היא הפכה לפסנתרנית מקצועית ונתנה את הקונצרט הפומבי הראשון שלה ב-1892. היא הייתה פטרונית וידידה של אמנים רבים, עבורם שימשה כמודל בקביעות, והופיעה על שערי מגזינים ופוסטרים. את הסלונים שלה פקדו סופרים ומוזיקאים בני זמנה ניגנו בהם את יצירותיהם החדשות ביותר.

בנוסף, מיסיה סרט תרמה רבות ביצירה ובמימון לסרגיי דיאגילב, אמרגן ומפיק של הבלט רוס. הוא הרבה להתייעץ איתה על ענייני להקת ריקוד חדשנית זו, החל מעיצוב תלבושות וכלה בכוריאוגרפיה.

כמו אלמה מאהלר שחייתה בערך באותו זמן שעליה נאמר כי הקדישה את חייה לגאונים<ref></ref> גם היא היית "אספנית של גאונים שכולם מאוהבים בה".

== חיים מוקדמים ==
מריה זופיה אולגה זניידה גודבסקה, הידועה בכינויה מיסיה, נולדה ב-30 במרץ 1872 בצארסקויה סלו, עיירה מוכרת בשם הכפר של הצאר, כ-21 ק"מ מחוץ לסנקט פטרבורג שבאימפריה הרוסית.<ref name=":1">"[https://www.encyclopedia.com/women/encyclopedias-almanacs-transcripts-and-maps/sert-misia-1872-1950 Sert, Misia (1872–1950)]". Women in World History: A Biographical Encyclopedia. Encyclopedia.com. 7 June 2017. Retrieved 7 June 2017.</ref> אביה, (1835-1909), היה פסל פולני נודע ופרופסור ב בסנט פטרסבורג והיו לו קשרים עם האצולה. אמה, אוז'ני סופי לאופולדין סרוה (Eugénie Sophie Leopoldine Servais, מכונה זופיה בפולנית), ממוצא צרפתי-בלגי, הייתה בתו של הצ'לן הבלגי הנודע, ורעייתו.

זופיה גודבסקה הייתה מודעת לרומנים של בעלה מחוץ לנישואים. בעודה בהריון, היא נסעה מסנט פטרסבורג לצארסקויה סלו, שם הפתיעה את גודבסקי עם המאהבת שלו, בזמן שעסק שם זמנית בפרויקט בחצר הקיסרית.<ref>Charles-Roux, Edmonde (1981). Chanel and Her World. London: Vendome Press. , p. 143.</ref> אמה זופיה מתה זמן קצר לאחר שילדה את בתה, שלאחר מכן כונתה מיסיה, צורת הקטנה פולנית של השם מריה.<ref name=":3">Taes, Sofie (March 30, 2019). "[https://www.europeana.eu/en/stories/from-russia-with-love-misia-sert-queen-of-paris From Russia with love: Misia Sert, queen of Paris]". Europeana (CC By-SA). Retrieved 1 May 2019.</ref> גודבסקי שלח את התינוקת לגדול אצל משפחת אשתו סרוה ב, ליד בריסל.<ref name=":3" />

היה זה בית מוזיקלי והמשפחה ערכה קונצרטים בביצוע מוזיקאים ידועים. שניים מבניהם של סרוה הלכו בעקבות אביהם לקריירה מוזיקלית. הפסנתרן והמלחין פרנץ ליסט היה בין חברי המשפחה.<ref name=":0">aes, Sofie (March 30, 2019). "[https://www.europeana.eu/en/stories/from-russia-with-love-misia-sert-queen-of-paris From Russia with love: Misia Sert, queen of Paris]". Europeana (CC By-SA). Retrieved 1 May 2019.</ref> מיסיה גודבסקה הצעירה קיבלה במשפחה את השכלתה המוזיקלית המוקדמת והוכרה כמחוננת. למרות שסבה הצ'לן, סרווייס, נפטר ב-1866,<ref></ref> כלומר כמה שנים לפני הולדת מיסיה, היו אחרים במעגל המשפחתי שלימדו אותה לקרוא מוזיקה כילדה צעירה ועודדו אותה לפתח את כישוריה כפסנתרנית.

אביה נישא מספר פעמים ובסופו של דבר החזיר אליו את בתו והביא אותה לגור אתו ועם אשתו החדשה בפריז. הילדה התגעגעה לאווירה של בית סבא וסבתא מצד אמה בהאלה. אביה הכניס אותה לפנימיית מנזר בעיר, סאקרה-קר, שם הייתה תלמידה במשך שמונה שנים, 1882-1890. ההנאה היחידה שלה הייתה שיעורי הפסנתר פעם בשבוע עם המוזיקאי והמלחין גבריאל פורה, שהיה אז סגן נגן עוגב בכנסיית מדלן. גודבסקה עזבה את בית הספר ועברה זמנית ללונדון, נעזרת בכספים שאולים.<ref name=":1" /> לאחר מספר חודשים היא חזרה לפריז, שם מצאה מגורים והתפרנסה מהוראת פסנתר לסטודנטים שהופנו אליה על ידי פורה. היא נתנה את הקונצרט הפומבי הראשון שלה ב-1892, בגיל 20.<ref name=":1" />

== נישואים וסביבה חברתית ==
<center>
<gallery mode="packed">
קובץ:Lautrec Misia Natanson.jpg|טקסט= מיסיה| טולוז לוטרק - מיסיה, 1897
קובץ:Misia Sert by Renoir.jpg|טקסט= | אוגוסט רנואר - מיסיה סרט, בערך 1906
קובץ:Sert by Lautrec-La Revue Blanche.jpg|טקסט=|מיסיה סרט על עטיפת של מ-1872 מאת טולוז לוטרק
</gallery>
</center>
בגיל 21, נישאה סרט לבן דודה בן העשרים, תאדי (תדיאוש) נתנסון, מהגר פולני ובן למשפחה בנקאית.<ref name=":1" /> נתנסון פקד את המקומות המועדפים על החוגים האמנותיים והאינטלקטואלים של פריז. הוא פעל למען מטרות פוליטיות, דגל באידיאלים של הסוציאליזם, אותם חלק עם חברו ליאון בלום. הוא היה תומך דרייפוס. בית נתנסון ברחוב סנט פלורנטין הפך למקום מפגש של מאורות תרבותיים כגון הסופר מרסל פרוסט, האמנים קלוד מונה, פייר-אוגוסט רנואר, אודילון רדון ופול סינאק, המלחין קלוד דביסי, המשורר סטפן מלרמה והמחזאי אנדרה ז'יד. במפגשים הייתה אווירת בידור רבה. אנרי דה טולוז-לוטרק נהנה לשחק את הברמן במסיבות הללו, ונודע בהגשת קוקטייל חזק - משקה של ליקרים בשכבות צבעוניות המכונה Pousse-Café.<ref name=":2">James, Clive (1980). "[https://web.archive.org/web/20180105011952/http://www.clivejames.com/pieces/shadows/misia Misia and All Paris]". CliveJames.com. אורכב מ-המקור ב-5 בינואר 2018</ref>

כולם היו מהופנטים מהקסם והנעורים של המארחת שלהם מיסיה. בשנת 1889, נתנסון הוציא לראשונה את , כתב עת מחויב לטפוח כישרונות חדשים והצגת עבודתם של פוסט-אימפרסיוניסטים הידועים בשם תנועת הנאבי. מיסיה נתנסון הפכה למוזה ולסמל של כתב העת הזה, והופיעה בכרזות פרסומת שיצרו טולוז-לוטרק, אדואר ויאר ופייר בונר. דיוקן שלה מאת רנואר נמצא כעת בגלריית טייט.<ref></ref>

כתב העת המגזין הלבן של נתנזון, יחד עם האקטיביזם הפוליטי שלו, היו זקוקים להון שלא היה ברשותו. על כן, כשהוא זקוק לתורם, הוא פנה אל , איל עיתון, מייסד העיתון המוביל בפריז, לה מטן. אדוארדס התאהב במיסיה נתנסון והיא הייתה למאהבת שלו ב-1903. הוא אמר שיספק כסף, אבל רק בתנאי שנתנסון יוותר לו על אשתו. בני הזוג התגרשו.<ref name=":0" />

ב-24 בפברואר 1905, מיסיה (גודבסקה) נתנסון נישאה לאלפרד אדוארדס.<ref name=":1" /> היא ובעלה הטרי ניהלו אורח חיים מפואר בדירתם ברחוב רחוב ריבולי של הגדה הימנית של הסן, המשקיפה אל ארמון הטווילרי. כאן, מיסיה אדוארדס המשיכה לארח בביתה אמנים, סופרים ומוזיקאים. מוריס ראוול הקדיש לה את הברבור ב"סיפורי טבע" ואת . אדוארדס ליוותה את אנריקו קארוסו בפסנתר כאשר כוכב האופרה האיטלקי בידר את המאזינים ברפרטואר של שירים נפוליטניים.<ref name=":2" /> לאחר שאלפרד אדוארדס בגד במיסיה עם השחקנית , היא התגרשה ממנו בפברואר 1909.<ref name="enc-misia"></ref><ref name=":1" />

עם האורחים הרבים בסלון שלה שמיסיה הקסימה אותם נמנה גם הסופר מרסל פרוסט שהשתמש בה כאב-טיפוס לדמויות "הנסיכה יובלטייף" ו"מאדאם ורדורין" ברומן המפתח שלו בעקבות הזמן האבוד (1913).<ref name=":0" /> בערב אחד בשנת 1914 האזינו אורחיה לאריק סאטי ליד הפסנתר, מנגן את יצירתו החדשה . באותו לילה נודע להם שהמלחמה הגדולה החלה.<ref name=":2" />

בשנת 1920, לאחר היכרות של זמן מה עם הצייר הקטלוני , מיסיה אדוארדס נישאה לו.<ref name=":1" /><ref name=":0" /> לאור הצלחתו כאמן, החלה בתקופה "מלכותה" ותהילתה כמיסיה סרט, פטרונית ופוסקת בענייני תרבות, בתקופה שנמשכה למעלה משלושים שנה. הסופר תיאר אותה כ"אספנית של גאונים שכולם מאוהבים בה". היה ידוע ש"אתה צריך להיות מוכשר לפני שמיסיה תרצה להכיר אותך."<ref name=":2" />

נישואי בני הזוג סרט היו סוערים מבחינה רגשית. בעלה הסתבך עם הנסיכה איזבל רוסאדנה מדיבאני, ידועה כ"רוסי", שהשתייכה למשפחת האצולה הרוסית מדיבני . לאור חוויותיה המגוונות, ניסתה מיסיה סרט להתאים עצמה לקשר הזה ואף נכנסה למערכת יחסים מינית עם רוסי. השלושה קיימו זמן מה מנאז' א-טרואה<ref name="mcauliffe"></ref> אך בסופו של דבר התגרשו בני הזוג סרט ב-28 בדצמבר 1927.<ref name=":1" />
טולוז - לוטרק בסטודיו של האמן]]
את בני הזוג סרט פקדו לעיתים קרובות האליטות הבוהמייניות ואת הדרגים הגבוהים של החברה. זו הייתה קבוצה ליברטינית, גדושה בתככים רגשיים ומיניים - כולם מוזנים על ידי שימוש ושימוש-יתר בסמים. למיסיה סרט היה קשר מתמשך עם מעצבת האופנה העילית קוקו שאנל, שאותה פגשה ב-1917 בביתה של השחקנית . בהמשך תמכה סרט בשאנל רגשית, לאחר שאהובה של המעצבת, , מת ב-22 בדצמבר 1919 בתאונת דרכים. נאמר כי לשתי הנשים היה קשר מידי של נשמות תאומות, וסרט נמשכה לשאנל בעתיה של "הגאונות, השנינות הקטלנית, הסרקזם וההרסנות המטורפת, שסקרנה והחרידה את כולם". שתי הנשים חונכו במנזר; ידידותן הייתה ידידות של תחומי עניין משותפים, סודות הדדיים ושימוש בסמים.<ref name=":2" />

סרט הייתה נדיבה ותומכת בחבריה שבמצוקה. היא למשל סייעתה בכספה למשורר כאשר נזקק לכספים כדי לפרוש ל הבנדיקטיני.

הייתה לה ידידות וקשר עסקי ארוכים עם האמרגן והמפיק הרוסי סרגיי דיאג'ילב והיא הייתה מעורבת בכל ההיבטים היצירתיים של הבלט רוס<ref name=":0" /> - מהחברות עם רקדנים, ועד השתתפות בהחלטות על עיצובי תלבושות וכוריאוגרפיה. במשך השנים תמכה כספית בלהקת הבלט; בעוד שההישגים האמנותיים של הלהקה זכו להכרה, היה לעיתים קרובות על הבסיס הפיננסי שלה רעוע. למשל, בערב הפתיחה של היצירה החדשה , שהלחין איגור סטרווינסקי, מיסיה סרט עזרה עם 4000 פרנקים כדי למנוע את החזרת התלבושות. כשדיאגילב שכב גוסס בוונציה, היא הייתה לצידו. לאחר מותו באוגוסט 1929, היא שילמה עבור לווייתו, ובכך כיבדה את האיש שהשפיעה כל כך על בעולם הבלט.<ref name=":2" />

במהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הנאצי של פריז, התחמקה סרט מגינוי חמור על תמיכתה באומנויות ובחלק מהמעגל הפקידים הגרמנים שנחשדו. אחרים מסביבה החברתית שלה היו קשורים בצורה גלויה יותר לנאצים ולממשלת וישי. מספר מקרב אנשי הרוח והאומנים הפליטים הצטרפו למחתרת.<ref name=":2" />

== מותה ==
מיסיה סרט נפטרה בפריז ב-15 באוקטובר 1950.<ref name=":1" /> לאחר טקס בכנסייה (הכנסייה הפולנית של פריז בה הכינה קוקו שאנל את גופתו של סרט להלוויה), היא נקברה בבית הקברות של .<ref name=":0" />

== תרבות, מורשת והנצחה ==
סרט היא הנושא של מחזמר, Misia, עם מילים של בארי סינגר ולחן של ורנון דיוק המנוח. סינגר כתב את הטיוטה הראשונה ב-2001. המחזמר שוחרר כהקלטת אולפן על ידי PS Classics ב-2015. מפיקים בברודוויי התעניינו ביצירה זו, אך היא טרם הופקה על הבמה.<ref></ref>

במוזיאון דרום-מערב ברבנט בהאלה, העיר של בית אמה, יש אוסף על חייה, וגם על סבה ואביה מצד אמה.

ב-9 ביולי 2022 נפתח גשר חדש שנקרא על שמה בהאלה.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Vaughan, Hal (2011). [https://books.google.co.il/books?id=Eev8DXvEf38C&q=misia+and+jose+maria+sert+divorce&pg=PA63&redir_esc=y Sleeping with the enemy: Coco Chanel's secret war]. New York: Alfred A. Knopf. .
* Charles-Roux, Edmonde (1981). Chanel and Her World. London: Vendome Press. .
<div class="mw-content-rtl">

== קישורים חיצוניים ==

* [http://cdm16028.contentdm.oclc.org/cdm/compoundobject/collection/p15324coll10/id/92353 Pierre Bonnard, the Graphic Art], קטלוג תערוכה ממוזיאון המטרופוליטן לאמנות (זמין באינטרנט כ-PDF), המכיל חומר על Sert (ראה אינדקס)
* [http://www.musee-orsay.fr/en/events/exhibitions/archives/exhibitions-archives/article/misia-reine-de-paris-32546.html?tx_ttnews%5Bswords%5D=misia&tx_ttnews%5BbackPid%5D=252&cHash=906089df77 פרופיל] ממוזיאון ד'אורסיי
* [https://web.archive.org/web/20090105070027/http://website.lineone.net/~jdspiers/misia.htm ביוגרפיה של אנשים שהשפיעו על ראוול]
* [https://web.archive.org/web/20120719091108/http://www.aei.ca/~anbou/misiasert.html דף אינטרנט על סלונים ידועים, בצרפתית]
* 
<div class="mw-content-ltr">
*
* HH Stuckenschmidt - "Maurice Ravel" Variationen über Person und Werk
<div class="mw-content-rtl">

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי חברה צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא פולני
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:נפטרים ב-1950