OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ספינת השוטים (פואמה)

עמוד השער של "ספינת השוטים"
ספינת השוטים הוא שמה של פואמה סטירית מאת הסופר הגרמני סבסטיאן ברנט, שיצאה לאור בבזל בשנת 1494. היא תורגמה למרבית לשונות אירופה, והייתה אחת היצירות הפופולריות ביותר בתקופת הרנסאנס.

זוהי אלגוריה המתארת את חולשותיהם של בני האדם וכוללת 113 פרקים המלווים בחיתוכי עץ המיוחסים על ידי חלק מהחוקרים לאלברכט דירר. מסופר בה על ספינה העמוסה באלפי שוטים המסווגים ל-112 סוגים שונים, ואשר מפליגה דרך גן עדן של שוטים אל ארץ השוטים.

==לקריאה נוספת==
* [https://web.archive.org/web/20130514154819/http://classiclit.about.com/od/brantsebastian/fr/afprshipoffools.htm סקירה קצרה אודות היצירה]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פואמות
קטגוריה:ספרות של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ספרי המאה ה-15
קטגוריה:אלברכט דירר: הדפסים
חכים ג'מאל א-דין נזאמי

חכים ג'מאל א-דין נזאמי או "נזאמי גנג'ווי" (בפרסית: نظامی گنجوی; 1141 – 1209) היה משורר שכתב את שיריו בפרסית. מורשתו מוערכת באזרבייג'ן, איראן, אפגניסטן, טג'יקיסטן, כורדיסטן, פקיסטן ומדינות נוספות. הוא נולד בגנג'ה (כיום באזרבייג'ן, אז בשליטת האימפריה הסלג'וקית הגדולה) לאב ממוצא פרסי ואם כורדית וחלק ניכר מחייו גר בעבר הקווקז.

עיקר יצירתו של נזאמי הן חמש פואמות הנכללות יחדיו בקובץ בשם "ח'מסה":
* "מח'זן אל-אסראר" (בית אוצר הסודות) – הפואמה היא בת 2250 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנת 1163. היא בעלת תוכן מוסרי-פילוסופי, קרובה לרוח הצופיות, ומגמה דידקטית.
* "ח'וסרו ושירין" – הפואמה היא בת 6500 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנים 1180-1177. היא מבוססת על סיפור אהבתו של המלך הסאסאני ח'וסרו פרוויז לשירין.
* "לילא ומג'נון" - הפואמה היא בת 4700 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנת 1192. היא מבוססת על סיפור אהבתו של המשורר הערבי קייס אל-עמארי שהיה להוט עד טירוף הדעת אחרי לילא אהובתו.
* "הפת פיכר" (שבע תמונות יופי) – הפואמה נתחברה בשנת 1196. היא מתארת את חיי המלך הסאסאני בהראם גור בשילוב סיפורים המושמים בפי שבע נסיכות הנישאות לו.
* "אסכנדר-נאמה" (ספר אלכסנדר) – הפואמה נתחברה בשנים 1202-1196. היא מתארת את סיפור חייו של אלכסנדר הגדול בשני חלקים: "שרף-נאמה" (ספר הכבוד) מתאר את כיבושיו, ו"אקבאל-נאמה" (ספר המזל) מתאר את דמותו כנביא וכפילוסוף.

עליו נקרא רחוב ניזאמי, אחד הרחובות המרכזיים בבאקו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים פרסים
קטגוריה:משוררים כורדים
קטגוריה:ילידי 1141
קטגוריה:נפטרים ב-1209
טקאשי שימורה

טקאשי שימורה (ביפנית: 志村喬; 12 במרץ 1905 – 11 בפברואר 1982) היה אחד מהשחקנים היפנים הגדולים של המאה ה-20.שימורה נולד בשם שוג'י שימאזקי (島崎捷爾) באיקונו למשפחת סמוראים עתיקה. באוניברסיטה השתתף בקבוצת תיאטרון שנקראה "שיצ'גאצו-זה" (התיאטרון של יולי). ב-1930 הצטרף לקבוצת תיאטרון מקצועית, שנקראה "קינדאי-זה" (התיאטרון המודרני).[https://web.archive.org/web/20070822074716/http://www.cineasie.com/Takashi_Shimura%20.html]

בשנת 1935 השתתף בסרטו הראשון.[http://www.tohokingdom.com/actors/takashi_shimura.htm] בשנת 1943 החל שימורה להשתתף בסרטים של חברת טוהו. הוא היה חביב על שני הבמאים המפורסמים של טוהו, אקירה קורוסאווה ואישירו הונדה. [http://www.tohokingdom.com/actors/takashi_shimura.htm] שימורה השתתף ב-21 מתוך 30 סרטיו של קורוסאווה, בין הידועים בהם: "רשומון", "איקירו" ו"שבעת הסמוראים", ועבור שני האחרונים קיבל מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר. 

שימורה מת ב-11 בפברואר 1982, בטוקיו, מנפחת.

==פילמוגרפיה חלקית==
*סאנשירו סוגטה (1943)
*איצ'יבן אוצוקושיקו (1944)
*אין חרטה על נעורינו (1946)
*המלאך השתוי (1948)
*כלב חוצות (1949)
*רשומון (1950)
*איקירו (1952)
*שבעת הסמוראים (1954)
*גודזילה (1954)
*כס הדמים (1957)
*המבצר הנסתר (1958)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070822074716/http://www.cineasie.com/Takashi_Shimura%20.html ביוגרפיה] של טקאשי שימורה (צרפתית)
* [http://www.jmdb.ne.jp/person/p0155790.htm פילמוגרפיה] מלאה (יפנית)
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יפנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1982
שביתת הנהגים (1931)

שביתת הנהגים בשנת 1931 היא שביתה של נהגי משאיות ואוטובוסים יהודים וערבים נגד ממשל המנדט הבריטי בתביעה לבטל מיסים שהוטלו עליהם. השביתה מהווה דוגמה להתגבשות דפוסי השליטה הפוליטית בכלכלת היישוב, עם השפעות ברורות על דפוסים דומים שהתפתחו מאוחר יותר במדינת ישראל.

השביתה פרצה ב-3 בנובמבר 1931, והיוותה את המקרה היחיד בו חברות תחבורה ונהגים יהודים וערבים התארגנו ביחד בשל אינטרס כלכלי משותף - אינטרס זה עשוי היה להוביל לשיתוף פעולה רחב יותר נגד הבריטים בהנהגת אותה בורגנות עירונית שנדחקה לפינה. את השביתה הובילו שרגא גורן וחסן אלדג'ני.

הארגון המשותף שהכריז על השביתה כלל חברות בעלות צי של כלי רכב, בעיקר בבעלות של ערבים שעסקו בתחבורה ציבורית ובתיירות; קואופרטיבים של יהודים שעסקו בתחבורה ציבורית; ובעלים פרטיים של משאיות או אוטובוסים, ערבים כיהודים. בימי השביתה עצמה הצטרפו גם בעלי המכוניות הפרטיות, שהיוו כרבע מסך כל כלי הרכב בארץ.

הכבדת נטל המיסים והמכסים על התחבורה המוטורית ייקרה את שירותי התחבורה וההובלה ואת התחבורה הפרטית, לכן נוצרה עד מהרה חזית רחבה ביותר נגד מדיניות הממשלה. חזית זו כללה את הסוחרים, שהוצאותיהם עלו, ואת הציבור הרחב, שהשתמש בשירותי התחבורה שהתייקרו.

שביתת הנהגים הייתה כוללת והיא שיתקה את התחבורה בארץ לתשעה ימים. בסופה ב-11 בנובמבר 1931 נכנעה הממשלה לנהגים, מתוך חשש שבתוך כמה ימים תתפשט השביתה גם אל מגזר הסוחרים, יהודים וערבים כאחד. במהלך השביתה היו הפגנות משותפות שהדגישו את האינטרס המשותף של כלל התושבים נגד הממשלה הבריטית.

השאיפות להטלת המיסים והמכסים, שהביאו לפרוץ השביתה, נבעו מהגירעון של הבריטים שפעלו לפיתוח תשתית תעבורתית, בין היתר באמצעות הנחת מסילות ברזל לרכבות. אולם רוב הציבור העדיף להשתמש בשירותי הסעה של אוטובוסים ומשאיות, שהיו זולים יותר. בתגובה הכבידה ממשלת בריטניה את המיסים והמכסים, אולם ההכבדה לא תאמה את המדיניות שננקטה במדינות השכנות, אשר נשלטו על ידי ממשלת המנדט, לכן עוררה התנגדות הולכת וגדלה. הראשונים שהתארגנו בתביעות לממשלה הבריטית היו בעלי החברות הערביות, אולם כשצעדיהם נכשלו הם הבינו שיש לארגן לשביתה גם את המפעילים הבודדים ואת הקואופרטיבים, יהודים וערבים. את המגמה הזאת ניסתה תנועת העבודה הציונית למנוע, באמצעות שליטה פוליטית בכלכלה ועידוד פוליטי של הפרדה כלכלית. בסופו של דבר, הייתה זו ההנהגה הציונית שהביאה את הבריטים לוותר על כוונותיהם, כדי למנוע פריצתה של שביתת מסחר כללית. 
==קישורים חיצוניים==
*, 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארץ ישראל: תחבורה
קטגוריה:היישוב
קטגוריה:שביתות פוליטיות
קטגוריה:המנדט הבריטי: היסטוריה
קטגוריה:המנדט הבריטי: כלכלה
קטגוריה:1931 בארץ ישראל
קטגוריה:החברה הפלסטינית בארץ ישראל המנדטורית
מדעי המזון

שיעור במחלקה למדעי וטכנולוגיות המזון, ב[[אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס]]
מדעי המזון הוא תחום מדעי אשר עוסק בהיבטים הטכניים של מזון, מאיסופו על ידי החקלאי (באמצעות קטיף, בציר, שחיטה וכו') ועד לצריכתו על ידי הצרכן. מדעי המזון הוא אחד מתחומי האגרונומיה ובמרבית המקרים מדובר בתחום נפרד מזה של מדעי התזונה. 

בין היתר, עוסקים מדעני מזון בפיתוח אמצעי מזון חדשים ותהליכי הפקתם, בחירת אמצעי האריזה, מחקרים בנושא חיי מדף, אך גם בניסויים מיקרוביולוגיים או כימיים. מדעני מזון אשר עובדים באוניברסיטאות עשויים לחקור נושאים יותר עקרוניים בהפקת המזון ותכונותיו של מצרך זה או אחר. בישראל ניתן ללמוד מדעי המזון במסגרת החוג לביוכימיה ולמדעי המזון של האוניברסיטה העברית, המהווה חלק מן הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה. ניתן גם ללמוד את המקצוע לתואר ראשון במכללת תל חי.

==ראו גם==
*הנדסת מזון

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.agri.huji.ac.il/ האוניברסיטה העברית] הפקולטה לחקלאות

*
קטגוריה:מדע שימושי
המוזיאון הגרמני להיסטוריה

המוזיאון הגרמני להיסטוריה (בגרמנית: Deutsches Historisches Museum) המכונה גם הצויגהאוס (בגרמנית: Zeughaus - "הנשקיה") הוא מוזיאון הנמצא במבנה העתיק ביותר בשדרת אונטר דן לינדן שבמרכז ברלין בסמוך לאי המוזיאונים.

==היסטוריה==
מבנה הנשקיה (הצויגהאוס) נבנה בין השנים 1695 ו-1706 על ידי האלקטור של ברנדנבורג פרידריך השלישי. המבנה נבנה על ידי האדריכל יוהאן ארנולד נרינג (Johann Arnold Nering) בסגנון הבארוק על מנת לשמש כנשקיה עבור השטאדטשלוס הסמוך. לאחר מותו של נרינג פיקחו האדריכלים ז'אן דה בודט (Jean de Bodt), מרטין גרונברג (Martin Grünberg) ואנדריאס שולטר (Andreas Schlüter) על עבודות הבנייה.

בשנת 1875 הפך המבנה למוזיאון הצבא.

במלחמת העולם השנייה נפגע המוזיאון בצורה קשה מההפצצות, אולם בין השנים 1949- 1965 שוקם המבנה על מנת לשמש כמוזיאון הגרמני להיסטוריה.

===המוזיאון הגרמני להיסטוריה===
המוזיאון הגרמני להיסטוריה נוסד בשנת 1987 על ידי קנצלר גרמניה הלמוט קוהל וראש עיריית ברלין אברהאד דיפגן לרגל יובל 750 השנים ליסוד ברלין. 

בקומתו השנייה של מבנה המוזיאון מוצגת ההיסטוריה של גרמניה מאז התקופה רומית ועד מלחמת העולם הראשונה. בקומתו הראשונה של המבנה מוצגת ההיסטוריה של גרמניה בתקופת שתי מלחמות העולם, וכן בתקופת היותה מדינה מחולקת.

ביוני 2003 נבנה אגף חדש למוזיאון בתכנונו של איי אם פיי. בשנת 2006 שופץ בניין הצויגהאוס.

המבנה שימש כמבנה הקזינו בסרט משנת 1998 ראן לולה ראן.

==גלריית תמונות==
<gallery>
תמונה:Pei 1a.jpg|גרם המדרגות באגף החדש של המוזיאון, בתכנונו של איי אם פיי
תמונה:DHM Zeughaus interior Berlin 012.jpg|החצר הפנימית המקורה
תמונה:Zeughaus, Berlin 1900.png|הצוייגהאוס בשנת 1900
תמונה:Neue Wache P7190143.JPG|זֵר הכבוד לנופלים, שיצר לודוויג גיס ב-1931 למרכז בית המשמר החדש, שרד את הפצצות 1944–1945 ומוצג כיום במוזיאון
</gallery>

==ראו גם==
* בית ההיסטוריה

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברלין: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:אונטר דן לינדן
דרגוסלאב יבריץ'

דרוגסלאב יבריץ (במונטנגרית: Драгослав Јеврић; נולד ב-8 ביולי 1974 באיוונגרד, מונטנגרו, יוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדת השוער. עד שנת 2006 שיחק בנבחרת סרביה ומונטנגרו.

==קבוצות==
יבריץ' החל את הקריירה שלו בשנת 1993 במועדון הכדורגל הסרבי FK אוביליץ', ובשנת 1995 עבר לקבוצת הכוכב האדום בלגרד, שם שיחק עד 1999. אחרי 4 עונות במועדון עבר לשחק בקבוצה ההולנדית ויטסה ארנהיים. ב-2005 עבר יבריץ' לטורקיה, ושיחק שנתיים בקבוצת אנקרספור עד שנת 2007.

בקיץ 2007 עבר לשחק בישראל, בקבוצת מכבי תל אביב. בעונתו הראשונה במכבי הראה יכולת מצוינת, עם הצלות מרהיבות שעזרו לקבוצה לצבור נקודות. יבריץ' אף עצר את הפנדל היחיד שנשרק לחובת הקבוצה, מול בית"ר ירושלים. בעונתו השנייה בישראל, 2008/09, זכה עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו. בתום עונה זו הסתיים חוזהו במכבי, הוא שוחרר מהקבוצה ובמקומו הוחתם לירן שטראובר.

בפתיחת עונת 2009/10 לא מצא יבריץ' קבוצה ונותר שחקן חופשי. על מנת לשמור על כושר הוא התאמן בכוכב האדום בלגרד, עד שבחלון ההעברות בחודש ינואר הוחתם על ידי מכבי פתח תקווה כחיזוק במאבק כנגד הירידה מליגת העל. בסיום אותה עונה עבר לאומוניה ניקוסיה הקפריסאית, שם שימש כשוער מחליף וכעבור שנתיים שוחרר מהמועדון.

==הנבחרת הלאומית==
יבריץ' החל לשחק בנבחרת סרביה ומונטנגרו בשנת 2002. במונדיאל 2006 הוא היה השחקן המונטנגרי היחיד בסגל הנבחרת. בשלב הבתים במונדיאל הוא עמד בין הקורות בתבוסת נבחרתו 6-0 לנבחרת ארגנטינה, אף על פי שבמשחקי המוקדמות ספג שער אחד בלבד. את המונדיאל סיימה נבחרת סרביה ומונטנגרו במקום האחרון בבית ג' לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה.

לאחר המונדיאל, בעקבות הכרזת העצמאות של מונטנגרו ב-2006, הוקמה נבחרת מונטנגרו כנבחרת עצמאית ואילו נבחרת סרביה ומונטנגרו שינתה את שמה לנבחרת סרביה. יבריץ' זומן למשחקה הראשון של נבחרת סרביה, שהיה משחק ידידות נגד נבחרת צ'כיה ב-4 באוגוסט 2006. יבריץ' לא שותף במשחק משום שמאמן הנבחרת חאבייר קלמנטה העדיף את ולדימיר סטויקוביץ' על פניו בהרכב. לאחר המשחק פרש יבריץ' מהנבחרת והודיע שלא ישוב לשחק בנבחרת סרביה או בנבחרת מונטנגרו.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים מונטנגרים
קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:שוערי כדורגל מונטנגרים
קטגוריה:שוערי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני רודאר פלייבליה
קטגוריה:כדורגלני פרישטינה
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני אנקרספור
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני אומוניה ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים סרבים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים בקפריסין
קטגוריה:מונטנגרים שנולדו ב-1974
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1974
תחנת הרכבת לוד – גני אביב

תחנת הרכבת לוד גני אביב, בתקופת בנייתה
רציפי התחנה ורכבת מכיוון תל אביב במבט מגשר הולכי הרגל בתחנה (2022)
תחנת הרכבת לוד – גני אביב היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל, המשרתת את שכונת גני אביב בעיר לוד. התחנה ממוקמת בצפון מערב העיר לוד, בסמוך לשכונת גני אביב, על מסילת הקו הראשי של רכבת ישראל בין תחנת לוד לתחנת כפר חב"ד.

==היסטוריה==
עם הקמת שכונת גני אביב בלוד באמצע שנות ה-90, הובטח לתושבים על ידי עיריית לוד ומשרד השיכון כי תקום תחנת רכבת בסמוך לשכונה. לתחנה הוצעו גם השמות הבאים: "לוד צפון" ו"פאתי לוד". ביולי 2002, הכריז ראש הממשלה, אריאל שרון, על השקת הפרויקט להקמת התחנה, כחלק מתוכנית כוללת לשיקום ופיתוח לוד.

אבן הפינה לתחנה הונחה ב-8 במאי 2002, אך תוכניות הבניה הוגשו לוועדת התכנון רק בתחילת שנת 2003 ואושרו במהלך אותה שנה. בעקבות חילוקי דעות כספיים בין הרכבת ומשרדי התחבורה והאוצר, העבודות לבניית התחנה החלו רק בפברואר 2006. התחנה נכללה כבר בלוחות הזמנים שהוציאה רכבת ישראל בשנת 2007 אך היא נפתחה בפועל רק ב-10 במאי 2008.

ב-2021 הושלמה בתחנה התקנתה של מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.

==מבנה התחנה==
170px

== קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה ==
אל התחנה מגיעים חמישה קווי אוטובוס בתדירות גבוהה. שלושה מהם פנימיים, קו אחד אשר מוצאו ברמלה וקו נוסף אשר מוצאו במערב ראשון לציון.

קווי האוטובוס היוצאים מהתחנה מופעלים על ידי חברת קווים.
{| class="wikitable"
|+
!קו
!מפעילה
!מסלול
!הערות נוספות
|-
|1
| rowspan="4" |קווים
|רכבת לוד גני אביב - גני אביב - א.ת. צפוני - רמת אשכול - ההסתדרות - רכבת לוד
|♿
|-
|2
|רכבת לוד גני אביב - גני אביב - בית עלמין חדש - אזור תעשייה צפוני - תחנה מרכזית לוד - נוה נוף - גני יער - בית עלמין ישן - גבעת הזיתים - נוה אלון - נאות יצחק - בנית - רכבת לוד
|♿
|-
|6
|רכבת לוד גני אביב - א.ת. צפוני - אבא הלל - שפירא - הנרייטה סולד
|♿
|-
|13
|רכבת לוד גני אביב - גני אביב - בית עלמין חדש - אזור תעשייה צפוני - תחנה מרכזית לוד - החשמונאים - כיכר הבנים - דוד המלך - רכבת לוד - רמלה, חברת חשמל - קריית מנחם בגין - גיורא - נווה יהונתן ונווה חוף - נאות יצחק רבין - קריית האמנים
|♿
|-
|228
|אגד
|רכבת לוד גני אביב - גני אביב - רכבת לוד - רמלה, הרצל - קניון עזריאלי - נווה יהונתן ונווה חוף - ראשון לציון, רכבת ראשונים - המכללה למנהל - נאות שקמה - שדרות משה דיין - קניונים - אלקטרה ספיר - יס פלנט - חניון חונים נוסעים
|
|}

==שירות רכבות לתחנה==
*בתחנה עוצרת רכבת אחת בשעה בכל כיוון בקו נתניה – בית שמש
* בחלק משעות היום עוצרת בתחנה רכבת אחת בשעה בכל כיוון בקו בנימינה – רחובות.

==ראו גם==
* תחנת הרכבת לוד

==קישורים חיצוניים==

* [https://rail.co.il/?page=stationinfo&stationname=5150 תחנת הרכבת לוד גני אביב] באתר רכבת ישראל

==הערות שוליים==

לוד גני אביב
קטגוריה:לוד: מבנים
קטגוריה:לוד: תחבורה
תסמונת אשר

תסמונת אֲשֶׁר (באנגלית: Usher syndrome) היא תסמונת גנטית שבה קיימת לקות שמיעה ראשונית, בצירוף מחלת העיניים רטיניטיס פיגמנטוזה. מחלת הרטינטיס פיגמנטוזה מתפתחת בשלבי גיל ההתבגרות או מאוחר יותר, בהתאם לתת הסוג הספציפי של התסמונת, מביאה לקשיי ראייה חריפים, לעיתים עד עיוורון. התסמונת נקראת על-שם האופתלמולוג הסקוטי צ'ארלס אשר, שתיאר אותה במאמר שפרסם ב-1914.
== הסוגים הקליניים של תסמונת אשר ==

==== סוג 1 (USH1) ====
מאופיין בחירשות מולדת ועמוקה בכל התדירויות. RP מופיע בשלב מוקדם, בדרך כלל לפני הבגרות המינית, וכן בעיות בשיווי המשקל. 

==== סוג 2 (USH2) ====
מאופיין בלקות שמיעה מולדת קלה בתדירויות הנמוכות, ובלקות שמיעה חמורה בתדירויות גבוהות. לקות השמיעה בדרך כלל איננה מחמירה עם הגיל. הילדים הלוקים בתסמונת אשר מסוג 2 יכולים לקרוא שפתיים ולהשתמש בשפה אוראלית, עד לשלב מאוחר יחסית. RP מופיע בין סוף העשור השני של החיים לתחילת העשור השלישי. אין בעיות שיווי משקל מובְנות, אולם עם צמצום שדה הראייה הופכת מערכת שיווי המשקל הוויזואלית לפחות אמינה.

==== סוג 3 (USH3) ==== 
סוג 3 של תסמונת אשר הוא נדיר, ביחס לסוג 1 ולסוג 2. בסוג זה מתפתחת לקות השמיעה אמנם בילדות, אך לאחר גיל רכישת השפה. אובדן השמיעה מחמיר בהתמדה, עד לחרשות בגילאי הבגרות. RP מתחיל בשלב מאוחר יחסית. בסוג 3 קיים אובדן מתקדם של מערכת שיווי המשקל.

==הבסיס הגנטי של תסמונת אשר==
נכון להיום זוהו כעשרה גנים שהפגם הגנטי בהם יכול לגרום לתסמונת אשר. באוכלוסייה היהודית בישראל תוארו שתי מוטציות נפוצות:
# תוספת של ארבעה נוקלאוטידים CGAT בגן שנקרא usherin מופיעה ב-1 מתוך 50 יהודים ממוצא צפון אפריקה, אירן או עיראק.
# מוטציה R245X בגן PCDH15 מופיעה ב-1 מתוך 100 יהודים אשכנזים.
בדיקה גנטית לשתי מוטציות אלה אפשרית לביצוע ואף מומלצת על ידי משרד הבריאות עקב חומרתה הקשה של המחלה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.genetic-s.co.il/%D7%AA%D7%A1%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%AA_%D7%90%D7%A9%D7%A8 פורטל הגנטיקה] - מידע על בדיקה גנטית לתסמונת אשר
* [http://www.eyes.org.il/Lirot/Templates/showpage.asp?DBID=1&LNGID=2&TMID=84&FID=339 תסמונת אשר] באתר העמותה לחקר בריאות העין ומניעת עיוורון בישראל
* [http://www.nei.nih.gov/health/ushers/index.asp על תסמונת אשר] מתוך National Eye Institute (באנגלית)
* 

אשר
אשר
אשר
קטגוריה:מחלות נדירות
סנטיאגו (כף ורדה)

סנטיאגו (בפורטוגזית: Santiago - יעקב הקדוש, בקריאולית כף ורדה: Santiagu) הוא הגדול מבין איי כף ורדה. סנטיאגו הוא החשוב באיים מבחינה חקלאית, ובו מתגוררים למעלה ממחצית תושבי כף ורדה.

האי ממוקם בין האי מאיו הנמצא 40 ק"מ מערבית לו לבין האי פוגו הנמצא 50 ק"מ מזרחית לו, והוא אחד מאיי הארכיפלג סוטאוונטו. סנטיאגו היה הראשון מבין האיים שיושבו על ידי מתיישבים אירופאים. בשנת 1462 נוסדה באי העיר סידאדה וליה (שנקראה אז ריבריה גרנדה).

באי נמצאת בירת איי כף ורדה - העיר פראיה, וכן נמצא באי שדה התעופה הבינלאומי פרנסיסקו מנדז (אחד משני שדות התעופה הבינלאומיים של האי). עיקר כלכלת האי מתבססת על החקלאות, התיירות והדייג. באי מגדלים תירס, קנה סוכר, בננה, קפה ומנגו.

==היסטוריה==
האירופאי הראשון שגילה את האי היה אנטוניו דה נולי בשנת 1460. דה נולי בנה במקום מוצב צבאי שנקרא "ריביירה גרנדה" וסביבו התפתחה העיר סידאדה וליה. האי שהתגלה הפך למוקד לסחר עבדים. סחר זה היווה את הבסיס לכלכלת האי והפך את האי לעשיר במושבות הפורטוגזיות, אולם עם השנים השתלטו ספרד, אנגליה, הולנד וצרפת על סחר העבדים והאי ירד מגדולתו. בשנת 1712 בזזו שודדי ים את ערי האי, ובירת המושבה הועברה לפראיה. בשנת 1881 בדרום האי הוקם מגדלור דונה מריה פיה. 

בתקופת השלטון הפורטוגי פעל באי מחנה הריכוז טרפאל שכיום פועל כמוזיאון.

בשנת 1975, עם קבלת עצמאותה של כף ורדה הפכה פראיה לבירת המדינה.

מאז קבלת העצמאות התפתחו התשתיות באי ונבנו בו כבישים, בתי ספר, ונמל התעופה הבין-לאומי נלסון מנדלה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bela-vista.net/Santiago-map-e.aspx מפה של האי]
* 

קטגוריה:איי כף ורדה
האיים הצפים של בני האורו

האי הצף המתויר ביותר. ניתן לראות את מבנה האי במבט מהצד
ילד בן שבט ה[[אורו, אוחז בידו צמח טוטורה טרי]]
האיים הצפים של בני האוּרוֹ (נקראים גם "איי האורו") הם מערכת של מספר איים מלאכותיים הנמצאים באגם טיטיקקה בפרו, בסמוך לעיר פונו. האיים נבנו על ידי בני שבט האורו בסביבות שנת 800 לספירה, ומדובר בעצם ברפסודות ענק, ששטחה של כל אחת מהן כמה עשרות מטרים מרובעים.

האיים בנויים מצמח מים הנקרא טוטורה (Schoenoplectus californicus ssp. tatora, צמח הדומה לקנה), אשר קניו מיובשים ונראים כמו קש. פרט לבניית האיים, משמש צמח זה את בני האיים למאכל, לטיפול בכאבי ראש, לבניית בתיהם (הנמצאים על האיים) וסירותיהם ולהכנת חפצי אמנות שונים. על מנת לתחזק את האיים ולמנוע מהם לשקוע בעקבות ריקבון השכבות התחתונות, מוסיפים תושבי האיים מדי פעם שכבה חדשה של צמחי טוטורה.

האיים נמצאים במרחק של כשעתיים שיט מהעיר פונו.

==היסטוריה==
בני האורו בנו את האיים הצפים כאמצעי הגנה כנגד תקיפות חוזרות ונשנות של השבטים השכנים, בעיקר שבט האינקה. הבידוד של האיים, במקביל לניידות האפשרית שלהם, שימשה לבני האורו אמצעי הגנה איכותי, ועד היום מוצב על האי הגדול ביותר מגדל שמירה - עשוי אף הוא מצמח הטוטורה.

בסביבות שנות החמישים מתו רבים מבני שבט האורו מחמת רעב שפקד את האזור, והנותרים התפזרו למקומות שונים. כיום מיישבים את האיים צאצאים של בני אורו המעורבים עם בני שבט האיימרה האינדיאני. תושבי האיים שומרים על אורחות החיים של בני האורו, אך עם חלוף השנים והתפתחות הטכנולוגיה התחוללו שינויים רבים באיים - הוקם בית ספר, הוצבו אנטנות טלוויזיה ועוד. כמו כן, בעקבות התיירות הרבה הפוקדת את האיים, הם התמלאו בדוכנים קטנים למכירת מזכרות ומרבית הכנסות התושבים מבוססות על התיירים.

==ראו גם==
* אחזור קרקע

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.go2peru.com/peru_guide/puno/uros_islands.htm מידע על איי האורו, מתוך אתר go2peru.com]
* [https://www.bbc.com/travel/article/20220814-the-floating-homes-of-lake-titicaca The floating homes of Lake Titicaca] - מאתר ה-BBC

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרו: תרבות
קטגוריה:פרו: גאוגרפיה
קטגוריה:איים מלאכותיים
סוטאוונטו

איי סוטאוונטו (בצהוב)
סוטאוונטו (בפורטוגזית: "נגד כיוון הרוח") הוא שמה של קבוצת איים בדרום איי כף ורדה.

בקבוצת האיים ארבעה איים עיקריים:
* האיים בראווה, פוגו וסנטיאגו - איים געשיים וסלעיים. באיים אלה מתגוררים מרבית תושבי כף ורדה. האי סנטיאגו הוא הגדול באיים ובו למעלה ממחצית תושבי כף ורדה. אי זה מהווה את עיקר השטחים החקלאיים שבמדינה.
* האי מאיו - אי שטוח ומדברי, שעיקר כלכלתו מתבססת על מכרות מלח. בכך אי זה דומה לאיים סאל ובואה ויסטה שבקבוצת איי בארלאוונטו.

בקבוצת איי סוטאוונטו מצויים האיונים אילהאו גרנדה ואילהאו דה קימה, אילהאו ספאדו, אילהו דו קיי ואילהו לואי קרניירו המהווים יחד את קבוצת איי אילהאו סקוס.

האיון אילהאו דה סנטה מאריה מצוי סמוך לאי סנטיאגו.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
בוא נדבר

בוא נדבר הוא אלבומה השני של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. האלבום יצא לאור ב-16 באפריל 1981, על ידי חברת התקליטים פונוקול. מתוך האלבום יצאו לרדיו תקחיטי השדרים: "אין זמן לתעות", "סימנים של אוהבים", "כשנהיה בני 73", ו"תפילה".

במרוצת השנים זכה האלבום למעמד הזהב על סך מכירות של כ-20,000 עותקים.

== רקע ==
בסמוך לצאתו של האלבום, המשיכה עפרה חזה לבסס את מעמדה כזמרת אמצע הדרך עם להיטים כמו "תפילה" (מקום 7 במצעד השנתי של רשת ג') ו"סימנים של אוהבים", שזכה במקום השני בתחרות השירוויזיון מספר 2, שנערך בחנוכה 1980. בשנת הפזמונים תשמ"א (1981) נבחרה חזה בפעם השנייה לזמרת השנה מטעם מאזיני רשת ג' וגלי צה"ל, וכן זכתה בפרס כינור דוד ותו חביבת הנוער.

האלבום כולל שירים שעזרו בהמשך סלילת דרכה המשגשגת של חזה. נאלהום הכיל שיר מהסרט השני בכיכובה "נערת הפרברים" ("שיר זמני לעשירים"). השיר הראשון באלבום, "תפילה", נשלח תחילה לוועדת תחרות האירוויזיון בשם "הוא", אבל לא התקבל. למרות זאת, חזה התבקשה לייצג את ישראל בפסטיבל "מדיטור" בפורטוגל, ואז גם שונה שמו ל"תפילה". השיר זכה במקום החמישי בפסטיבל. השיר "תפילה" הצליח מאוד ותרם לפרסום של חזה בישראל.

השיר השני באלבום, "כשנהיה בני 73", נכתב על ידי בצלאל אלוני כשיר תשובה ללהיטו של פול מקרטני: "When I'm 64". השיר תועד בקליפ בתוכנית "עוד להיט" ב-1981, וכך גם "תפילה".
השירים הבאים שהתפרסמו מהאלבום הם: "בוא נדבר" ו"אין זמן לתעות".

==רשימת רצועות==

#תפילה (בצלאל אלוני — הנרי ברטר) [2:45]
#כשנהיה בני 73 (בצלאל אלוני — שלמה "במבו" כהן) [3:15]
#סימנים של אוהבים (בצלאל אלוני) [3:10]
#תן אהבה לחייך (בצלאל אלוני) [3:20]
#שיר זמני לעשירים (בצלאל אלוני) [3:20]
#בוא נדבר (בצלאל אלוני — בצלאל אלוני/שלמה "במבו" כהן) [3:40]
#הלכת (בצלאל אלוני — מייק שדובסקי) [3:30]
#העיר מדברת אליך (משה בן שאול — נסים שובל) [4:00]
#בודדה בשניים (בצלאל אלוני) [2:45]
#אין זמן לתעות (בצלאל אלוני) [4:20]
* עיבודים: שירים: 2, 5, 8 - משה זורמן, שירים: 3, 4, 9, 10 - אלדד שרים, שיר: 7 - אמיר פרויליך, שיר: 1 - הנרי ברטר, שיר: 6 - שלמה "במבו" כהן.
* הוקלט באולפני "סיגמא" ("קוליפון") ובאולפני "טריטון".
*תופים: איקי לוי
*גיטרה בס: יוסי מנחם
*גיטרות: שמוליק בודגוב
* בתקליט: שירים: 1–5 - צד א', שירים 6–10 - צד ב'.
* עיצוב עטיפה: נתי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1981
קטגוריה:אלבומי עפרה חזה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
פיתויים

פיתויים הוא אלבום הסולו השלישי של עפרה חזה שיצא במאי 1982. זהו האלבום הראשון של חזה בחברת התקליטים "הד ארצי" (לא כולל אחד מאלבומי "סדנת תיאטרון שכונת התקווה" שבה לקחה חלק) לאחר שהוציאה את שני אלבומי הסולו הראשונים שלה בחברת "פונוקול".

האלבום נחל הצלחה וכלל לא פחות מארבעה שירים שנכנסו למצעד השנתי: "מכתב אהבה", "כל יום מתחילה שנה", "גבריאל" ו"מלכת הקסמים". האחרון אף זכה במקום הראשון בתחרות השירוויזיון מספר 3 שנערכה בחנוכה 1981. את יציאת האלבום ליוותה חזה במסע הופעות, "פיתויים", שאף הוקלטה לו תוכנית מיוחדת, ששודרה בערוץ הראשון. בפעם השלישית ברציפות, זכתה חזה בתואר זמרת השנה של מאזיני רשת ג' וגלי צה"ל, והאלבום הגיע למעמד אלבום זהב. את האלבום עיבדו והפיקו מוזיקלית אלדד שרים (5 שירים), אורי קריב (4 שיריםם) ונורית הירש שעיבדה את השיר "כל יום מתחילה שנה". 

בשנת 1996 יצא האלבום לראשונה ע"ג דיסק.

==רשימת רצועות==
#"על חטא הימים" (בצלאל אלוני — אמיר פרויליך) [3:30]
#"עם יפה" (בצלאל אלוני) [3:00]
#"אהלן, אושר" (בצלאל אלוני — מוטי דיכנה) [3:17]
#"קיץ" (בצלאל אלוני) [2:50]
#"כל יום מתחילה שנה" (אהוד מנור — נורית הירש) [3:06]
#"מכתב אהבה" (יאיר-אבי אמיר/שמשון שני — אבי טולדנו) [3:00]
#"גבריאל" (שמואל קרול — צביקה פיק) [3:00]
#"פיתויים" (בצלאל אלוני — אורי קריב) [3:20]
#"מלכת הקסמים" (בצלאל אלוני) [2:40]
#"לבוא אל תוך הפרח" (בצלאל אלוני — אורי קריב) [3:50]
* עיבודים: שירים: 1, 2, 6, 7, 9 - אלדד שרים, שירים: 3, 4, 8, 10 - אורי קריב, שיר מספר 5 - נורית הירש.

==קרדיטים==
* הפקה: בצלאל אלוני.
* הוקלט באולפני טריטון (פרט לשיר "מלכת הקסמים" שהוקלט באולפני "אשל").
* טכנאי הקלטה: יואב גרא, יעקב מורנו.
*קלידים: דריו מלכי, אלונה טוראל
*גיטרה: שמוליק בודגוב, גיל דור
*גיטרה בס: יוסי מנחם, איתן קנטור
*תופים: איקי לוי, מאיר ישראל
* עיצוב העטיפה: סטודיו "חץ".
* צילומים: יקי הלפרין.
* עוזרת הפקה: טלי פלדמן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=QbACLTy2Mhw קיץ], מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
* [http://www.youtube.com/watch?v=xHx8zBo1DCo גבריאל], מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube

קטגוריה:אלבומי 1982
קטגוריה:אלבומי עפרה חזה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
דרמה קומית

דרמה קומית או קומדיה דרמטית היא סגנון קולנועי וטלוויזיוני המשלב קומדיה ודרמה בכמות שווה או כמעט שווה.

== היסטוריה ==
=== תיאטרון ===
באופן מסורתי הייתה הפרדה בתיאטרון בין קומדיה לטרגדיה. הסוגה הגבילה את המחזה וקבעה מראש האם סיום הסיפור יהיה חיובי או שלילי. המושג "דרמה" שימש לתיאור כל פעולה במחזה. בתחילת המאה ה-17 החל המושג "דרמה" לתאר מחזות יותר ריאליסטים, והמושג "קומדיה" תיאר מחזות שמטרתם להצחיק לאו דווקא כאלו שהסתיימו באופן חיובי. המושגים הם סובייקטיביים מאוד והקווים ביניהם מטשטשים פעמיים רבות, כפי שניתן לראות ביצירותיהם של אנטון צ'כוב וג'ורג' ברנרד שו.

=== ימיה הראשונים של הטלוויזיה ===
בניגוד לתיאטרון שבו הגבולות בין קומדיה לדרמה הטשטשו, בטלוויזיה נוצרה הפרדה מוחלטת בין הדרמה לקומדיה. קומדיות שמרו על אווירה קלילה ולא שילבו תוכן "רציני". בשנות ה-60 אימצה תעשיית הטלוויזיה את הפורמט הטלוויזיוני של אולפני יוניברסל: קומדיות בנות חצי שעה (תוכנית בת 22 דקות ו-8 דקות פרסומות) ודרמות בנות שעה (תוכנית של 42–45 דקות והשאר פרסומות). הקומדיות היו בעיקרן קומדיות מצבים (סיטקומים) קומדיות משפחתיות. תוכניות אלה הוקלטו מול קהל חי באולפן, או שהוסף להן צחוק מוקלט באופן מלאכותי. בתקופה קצרה, בסביבות שנת 1969, הופיעו כמה תוכניות שניסו לשלב בין דרמה לקומדיה. תוכניות אלה נקראה "קומדיות דרמה". תוכניות אלו השפיעו על קומדיות כמו מ.א.ש שניסו לשלב בין הדרמה לקומדיה. השפעה זו הגיעה גם אל הסיטקומים הקלאסיים שהחלו לעסוק מדי פעם בנושאים רציניים כמו: הצלצול הגואל, חופשי על הבר, משפחת קוסבי, הנסיך המדליק מבל אייר, קרובים רחוקים מאוד, פרייז'ר, אריזה משפחתית, חברים, מלך השכונה, כולם אוהבים את ריימונד, חוקי המשחק, סקראבס, איך פגשתי את אמא, glee.

== המצב כיום ==
יש להפריד בין שני תתי-סוגים:
*דרמה קומית: סדרות אלה הן דרמות בנות שעה כאשר ישנן אלמנט קומי חזק במהלך כל הסדרה. הדוגמאות הבולטות ביותר הן שתי דרמות בית משפט קומיות: אלי מקביל ובוסטון ליגל. תוכניות אלה מציגות נושאים רציניים שבהם דנים עורכי הדין בבית משפט כגון: רצח, אונס, גירושין. אך הוא מתייחס לנושאים אלה פעמים רבות בצורה קומית ומציג מערכות יחסים אישיות קומיות בבסיסן. בין התוכניות שנופלות להגדרה זו: בנות גילמור, סטודיו 60, עקרות בית נואשות, באפי ציידת הערפדים, האנטומיה של גריי, בלשים בלילה, מונק. לסוג הזה שייך גם הסרט "שירלי ולנטיין".
*קומדיה דרמטית: סדרות אלה הן קומדיות בנות חצי שעה כאשר העלילה היא דרמטית בבסיסה ומבוססת פחות על מצבים קומים. סדרות אלה אינן מצולמות בדרך כלל בפורמט מרובה מצלמות כמו סיטקומים סטנדרטים ואינם כוללים צחוק מוקלט. סדרות כאלה כוללת בין השאר את: הפמליה, סקרבס, קוראים לי ארל, העשב של השכן, רוק 30, בוג'ק הורסמן, המקום הטוב.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:קומדיה
קטגוריה:דרמה
קטגוריה:טלוויזיה: תוכן
שרגא נצר

קבריהם של שרגא ודבורה נצר בבית הקברות טרומפלדור
לילי מנחם עם דוד בן-גוריון, אורה נמיר, שרגא נצר ואחרים, 1970
גינת נצר בתל אביב

שרגא נצר (נוסוביצקי) (1 בינואר 1898, ז' בטבת תרנ"ח – 11 באפריל 1985, כ' בניסן תשמ"ה) היה ממנהיגי תנועת העבודה, נודע כ"ממליך המלכים" במפא"י, טיפל בכל העניינים המפלגתיים עבור בן-גוריון עד להקמת רפ"י.

==ביוגרפיה==
נולד בשם שרגא נוסוביצקי באימפריה הרוסית (באזור אוקראינה של ימינו) בשנת 1898. ברוסיה היה פעיל בתנועות "פועלי ציון", "החלוץ" ו"צעירי ציון", ונאסר על פעילותו זאת. בין השנים 1921–1922 התגורר עם אשתו בסוסניצה, ובנם משה נולד בינואר 1922. משנת 1923 חיו בסנסובק, אז נאסר שוב עם אשתו בגלל כרוז שקרא לפעילות ציונית. בעקבות מעצרם עברו למוסקבה. ב-3 במאי 1925 עלה לארץ ישראל באנייה צ'צ'רין יחד עם בנו, אשתו וכ-60 חלוצים, כחלק מהעלייה הרביעית. הם נשלחו לגדוד העבודה אך התנאים הפיזיים לא התאימו למשפחה עם ילד, והם קיבלו סידור עבודה בתל אביב. הוא נרשם ללשכת העבודה, היא עבדה ככובסת ומבשלת לבני החלוצים שעבדו בבניין. נצר החל לעבוד כפועל ניקיון והתקדם עד לתפקיד סגן מנהל מחלקת התברואה בעירייה. בשנת 1932 נולדה הבת רנה. במקביל לעבודתו בעירייה נעשה פעיל מרכזי של מפא"י, ועמד, לצד יהושע רבינוביץ, בראש הקבוצה המרכזית שנקראה "הגוש" התל אביבי. בתפקידו זה היה בעל השפעה מכרעת בוועדות המינויים של המפלגה, שהיה להן תפקיד מרכזי באיוש תפקידים במפא"י, בדרגים מוניציפליים ובדרגי ביניים של השלטון, ביישוב, בתקופת המנדט ובשנותיה הראשונות של ישראל. נצר לא פעל להשיג לעצמו מינוי ציבורי (שמעון פרס אמר שהייתה לו חוכמה המספיקה לכמה שרים ואמביציה שלא להיות שר).

בשנת 1948, על פי הנחייתו של בן-גוריון לפיה בעלי הדרגות הגבוהות בצה"ל יישאו שם עברי, החליף בנו משה, שהיה אז קצין בכיר, את שם משפחתו לשם נצר ובעקבותיו עשו זאת יתר בני המשפחה. ביתם של דבורה ושרגא נצר ברחוב לוי יצחק 9 תל אביב היה למקום מפגש חברתי של מנהיגים רבים. בין הידועים נכללו יצחק נבון, פנחס לבון, דוד בן-גוריון, לוי אשכול, פנחס ספיר, יהושע רבינוביץ', מנהיגי שכונות הדרום, וגם שמעון פרס ויצחק רבין שהיה חברו הקרוב של הבן משה.

לאחר גירוש בן-גוריון ממפא"י, נותר נצר נאמן למפא"י (על אף שכל השנים תמך בהחלטותיו המדיניות של בן-גוריון ונחשב עושה דברו). עם זאת, מאז, הלך כוחו במפא"י ופחת.

==משפחתו==
ביוני 1920 נשא לאישה את דבורה נצר, לימים חברת כנסת..

בנו, משה נצר, היה אלוף-משנה, חבר קיבוץ רמת יוחנן, ממייסדי הפלמ"ח והנח"ל ומפקדו. בתו היא פרופ' רינה שפירא, כלת פרס ישראל לחקר החינוך לשנת 1995. בת נוספת - רחל, נולדה ב-1929 ונפטרה בגיל שנה. בשנת 1967 נפל נכדו, , במהלך שירותו בסיירת מטכ"ל.

על שמו ושם אשתו נקראה ב-1992 גינה ברחוב מהר"ל 2 בתל אביב.

==ספרו==
* שרגא נצר, רשימות מפנקסי, תל אביב: עם עובד - תרבות וחינוך, תש"מ-1980.

==לקריאה נוספת==
* אהוד בן עזר, שרגא נצר - סיפור חיים, הוצאת ידיעות אחרונות, 1990.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1978
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:חברי פועלי ציון
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:משפחת נצר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
טומטום ואנדרוגינוס

טוּמְטוּם ואַנְדְּרוֹגִינוֹס הם מונחים בהלכה המשמשים לתיאור אדם בעל זוויג שאינו ברור, מה שמכונה כיום "אינטרסקס". 

אַנְדְּרוֹגִינוֹס הוא אדם שיש לו איברי מין של שני המינים גם יחד, וכתוצאה מכך לא ניתן להכריע באופן אובייקטיבי למי מהמינים הוא שייך. באדם כזה הספק הוא בלתי ניתן להכרעה מבחינה הלכתית. 

לעומתו טוּמְטוּם הוא מי שאיברי מינו פנימיים ואינם נראים לעין, או שאין אפשרות לזהות על פי איברי מינו לאיזה מין הוא שייך כי הם אינם משתייכים באופן מובהק לאחד מהמינים, אך ייתכן כי יזוהה לאחר זמן, רטרואקטיבית, שייך לאחד מהמינים.

==אטימולוגיה==
המילה "אנדרוגינוס" היא הרכבה של שתי מילים ביוונית: andro) ανδρο) - איש, ו-gune) γυνη) - אישה. על פי ספר הערוך, המילה "טומטום" באה מהמשמעות של "אטום"; כלומר, שאיברי המין אינם גלויים.

==השלכות הלכתיות==
לפי ההלכה, טומטום אינו נחשב אדם ממין שלישי, אלא מוגדר כספק אשה וספק גבר. כך למשל קובעת המשנה בנוגע להלכות זב: . דבר זה בא לידי ביטוי בהלכה במקומות נוספים, שבהם מתייחסים לשני אנשים אלה כאל ספק, ומשכך יש להחמיר כשני הצדדים.

מטעם זה טומטום חייב במצוות עשה שהזמן גרמא (כמו אנשים) וחלות עליו החומרות של שני המינים, מספק. מחמת אותו ספק טומטום לא יכול להוציא אחרים ידי חובה במצווה שנשים אינן חייבות בה, כי ייתכן שהוא עצמו אינו חייב בה, ואדם שאינו חייב במצווה אינו יכול להוציא אחרים ידי חובה בה. 

יוצא מהכלל היא מצוות עלייה לרגל, שטומטום ואנדרוגינוס שניהם פטורים ממנה, כיוון שהם התמעטו מלשון הפסוק "יראה כל זכורך" .

בנוגע לכמה דינים, דינו של הטומטום הוא ייחודי:

* מותר לאנשים משני המינים להתייחד עם טומטום. הזכר משום שהוא לא נחשד על יחסים עם טומטום והנקבה משום שהטומטום לא יכול לבעול אותה.
* לנקבה מותר לקיים יחסי מין עם טומטום.
* לבת זוג של טומטום אין מעמד הלכתי של אשת איש רגילה, והנואף איתה לא נענש בחנק ככל שוכב עם אשת איש וזאת משום שהטומטום נחשב כספק זכר. 
* זכר השוכב עם טומטום משכב זכר חייב במכת מרדות מספק.

=== טומטום שנקרע ===
טומטום שנקרע העור שמעל איברי המין שלו ונמצא כי יש לו איברי מין זכריים או נקביים, משנה את מעמדו ההלכתי, ומאותו רגע מינו נקבע על פי איבר המין שנתגלה שיש לו. אף על פי שבמקרה כזה מסתבר רטרואקטיבית שמרגע לידתו היה לו מין מוגדר, הוא לא נחשב כאילו היה לו מין מרגע לידתו, אלא רק מרגע חשיפת איברי המין.

==ראו גם==
* אינטרסקס

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
מאמר של הרב יששכר כץ על היתר לשינוי מין לפי ההלכה ועל אנדרוגינוס

https://yctorah.org/wp-content/uploads/2022/11/Halakha-and-the-Transgender-Person-Teshuva-Ysoscher-Katz.pdf<nowiki/>

==הערות שוליים==

קטגוריה:טרנסג'נדרים ביהדות
קטגוריה:מגדר
השריר כופף האגודל הארוך

השריר כופף האגודל הארוך (TA: Musculus flexor pollicis longus , FPL) ממוקם בשכבה העמוקה של השרירים בקדמת האמה. השריר מכופף בחוזקה את קצה האגודל וכן מסייע בכיפוף בסיס האגודל, עצם המסרק הראשונה ואף עשוי להשתתף בכיפוף שורש כף היד.

בהשוואה לפרימטים אחרים, השריר כופף האגודל הארוך ייחודי לבני אדם.

==תיאור==
תחילתו של השריר כופף האגודל הארוך בחלקה הקדמי של החישור ובקרום הבין גרמי הסמוך לה.

גיד השריר עובר מתחת לחֶבֶק הכופפים של כף היד (Retinaculum musculorum flexorum manus) בהיכנסו לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל.

==עצבוב==
השריר כופף האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ושורש העצב החזי הראשון (T1) דרך העצב הבין גרמי הקדמי, ענף של עצב התווך.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אגודל ארוך כופף
קטגוריה:אגודלים
מונולוגים מהווגינה

מונולוגים מהווגינה (באנגלית: The Vagina Monologues, "המונולוגים מהווגינה") הוא מחזה מאת המחזאית והפעילה החברתית הפמיניסטית האמריקאית איב אֶנסלֶר שהועלה לראשונה בשנת 1996 במסגרת של אוף-אוף-ברודוויי במרתף בית קפה בניו יורק ומאז זכה לפופולריות גדולה ברחבי העולם. כיום מוצג המחזה בתיאטראות גדולים יותר.

== המונולוגים ==
המחזה מורכב מרצף של מונולוגים הנאמרים על ידי נשים. כל מונולוג מתייחס לווגינה מזווית מיוחדת, כמו יחסי מין, מחזור חודשי, אהבה, אונס, השחתת איבר המין הנשי, אוננות, לידה ואורגזמה. המונולוגים מנסים להראות שאיבר המין הנשי יכול לשמש כמוקד של כוח וגאווה. מדי שנה, ביום שנקרא V Day (יום הווגינה), מתווסף למחזה מונולוג חדש המתמקד במצב כלשהו המשפיע על נשים ברחבי העולם.

== היסטוריה ==
לאחר ראיונות שערכה איב אנסלר עם כ-200 נשים על דיעותיהן וניסיונותיהן הקשורים ביחסי מין, יחסים זוגיים, ואלימות נגד נשים, כתבה המחזאית את המונולוגים הראשונים. ההקשר לווגינה נעשה עקב נשים שהן קורבן לאלימות פיזית, נפשית ומינית. איב אנסלר טוענת שאלימות כזו נגרמת עקב הבדל יחיד בכך שלנשים יש ווגינה, ולכן רצתה לעורר את נושא האלימות בקרב קורבנות האלימות ובקרב גברים אלימים ושוביניסטים. כמו כן, היא רצתה "לפאר" את קיומו של המין הנשי ולעורר כבוד כלפי נשים. באמצעות המונולוגים, היא פיתחה מעין כוחנות לווגינה, המעודדת נשים להיות גאות במינן, ולחזק את כוח האישה כדי למנוע אלימות ברחבי העולם.

המחזה זכה לפופולריות רבה מאז 1996 ושחקניות מפורסמות רבות לקחו בו חלק: אלאניס מוריסט, ברוק שילדס, קליסטה פלוקהארט, קייט בלאנשט, קלייר דיינס, ג'יליאן אנדרסון, גולדי הון, קייט וינסלט, ג'וליאנה מרגוליס, מריל סטריפ, מישל רודריגז, סלמה הייק, ריקי לייק, טרי האצ'ר, וופי גולדברג וג'יין פונדה.

מלבד בארצות הברית ובקנדה, מוצג המחזה גם במדינות הבאות:

אינדונזיה, אלבניה, אקוודור, בולגריה, ברזיל, דרום אפריקה, הודו, הונג קונג, הונגריה, ונצואלה, יפן, ישראל, מצרים, מקדוניה, מקסיקו, ניגריה, צרפת, קולומביה, קניה ורוסיה.

בישראל מוצג המחזה באנגלית בהיברו יוניון קולג' בירושלים מאז 2005, וברוסית מאז 2006.
==הפקה בעברית==
המחזה בעברית הועלה בתיאטרון הבימה בסוף שנת 2000 בבימויה של דדי ברון, בכוכובם של גילה אלמגור, עידית טפרסון, סיון ששון (הוחלפה בהמשך ביעל צפריר). את הנוסח העברי כתב שלומי מושקוביץ. תפאורה ותלבושות: דדי צרפתי; מוזיקה: רן בגנו; תאורה: חני ורדי. המחזה רץ לסירוגין כ-10 שנים והוצג כ-450 פעמים.

== V Day (יום הווגינה) ==
יום ה-V מתקיים ברחבי העולם מדי שנה מאז 1998 בחודשים פברואר ומרץ. V Day הפך לתנועה גלובלית הפועלת להגברת מודעות לתופעת האלימות כלפי נשים והפסקתה. כמו כן מגייסת התנועה תרומות, שיעזרו במאמציה לסיים כל סוג של תוקפנות כלפי נשים כולל אונס, אלימות, גילוי עריות, שיעבוד מיני והשחתת איבר המין הנשי.
ה-V במילה V Day מסמל את ולנטיינ'ס דיי (Valentine's Day) יום האהבה הלועזי, ווגינה (Vagina), וויקטורי (Victory) ניצחון.

== תרגום עברי ==
* איב אנסלר, מונולוגים מהואגינה, נוסח עברי: שלומי מושקוביץ, [תל אביב: מוציא לאור לא ידוע], 2000. (להצגה בבימוי דדי ברון בתיאטרון הבימה)
* איב אנסלר, מונולוגים מהואגינה, מאנגלית: לילית ברקת, הקדמה: גלוריה סטיינם, נתניה: שמעוני, תשס"ב 2001.

== ראו גם ==
* פמיניזם

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזות אמריקאיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1990
קטגוריה:פמיניזם באמנות
קטגוריה:ספרות פמיניסטית
קטגוריה:מונולוגים
קטגוריה:פות בתרבות
ויקטורינוקס

סכינים של ויקטורינוקס בתצוגה ב[[לוצרן]]
"אולר שווייצרי" מתוצרת ויקטורינוקס שכל להביו פתוחים לתצוגה
ויקטורינוקס (Victorinox) היא חברה לייצור סכינים שבסיסה בעיר איבאך שבשווייץ. במשך שנים הייתה החברה ידועה כאחד משני היצרנים הרשמיים של האולר הצבאי השווייצרי, ומאז רכישתה את החברה המתחרה "ונגר" (Wenger) בשנת 2005 הפכה ויקטורינוקס לספקית האולרים היחידה של צבא שווייץ.

== היסטוריה ==
החברה נוסדה בשנת 1884. בשנת 1891 החלה החברה לספק סכיני כיס מתקפלים לצבא שווייץ. השימוש בסמל המפורסם של החברה, מגן עם צלב, החל ב-1909. באותה שנה מתה אמו של מייסד החברה, קארל אלסנר, והוא שינה את שם החברה ל"ויקטוריה" על שמה. ב-1921, כשהחל שימוש ב"אינוקס" (קיצור בצרפתית למונח "פלדת אל-חלד") במוצרים של החברה, שם החברה שונה שנית ל"ויקטורינוקס" ("ויקטוריה" + "אינוקס").

ב-26 באפריל 2005 החברה רכשה את חברת וונגר, ספקית האולרים השנייה של צבא שווייץ. שתי החברות, שעכשיו נמצאות באותה בעלות, תמשכנה לספק סכינים לצבא שווייץ.

== מוצרים == 
=== אולר ויקטורינוקס ===
אולר שווייצרי הוא המוצר המפורסם ביותר של ויקטורינוקס. ישנם מעל 150 דגמים של אולרים הכוללים כלים ואביזרים שונים כגון סכין, מספריים, חולץ פקקים ועוד. בעקבות השנים האחרונות עם צמיחת המדיה הדיגיטלית, יצאה ויקטורינוקס בשנת 2009 עם דגמים חדשים של אולרים בהם קיים זיכרון נייד של בין 2 ל-32 ג'יגה-בייט.

=== כרטיס שווייצרי (SwissCard)===
הכרטיס עשוי פלסטיק, בעובי של כ-2.5 מ"מ. הכרטיס מכיל סכין, מספריים, סיכה, פצירה שראשה משמש גם כמברג, מלקטת (פינצטה), קיסם שיניים, עט וסרגל. בדגם LITE ישנו גם פנס לד קטן עם נורה אדומה.

=== Swisstools ===
פליירים דמויי לדרמן אשר כוללים בתוכם כלים רבים כמו סכין, פותחן קופסאות שימורים, פותחן בקבוקים, מרצע, מסור וכדומה.

=== שעונים ===
אולר מדגם "Climber" מתוצרת ויקטורינוקס.
חברת ויקטורינוקס מייצרת מספר דגמי שעוני-יד ושעוני-כיס.

=== סכיני מטבח ===
מבחר רחב של סכיני מטבח מיוצרים על ידי ויקטורינוקס. בניגוד למוצרים אחרים, סכיני ויקטורינוקס נושאים בנוסף לפלוס המפורסם גם סמל של יונה - שהוא הסמל הוותיק של הסכינים של ויקטורינוקס.
סכיני המטבח של ויקטורינוקס מחולקים למספר קטגוריות:
# סכיני שף בעלי ידית פיברוקס. סכיני שף STEMP לא מחוזקות.
# סכיני שף בעלי ידית עץ - נוחות ביותר ועמידות ביותר.
# סכיני שף מחוזקות - סדרה קלאסית שמיוצרת בשווייץ.
# סכיני שף מחוזקות - סדרה משופרת שמיוצרת בגרמניה.

מלבד סכיני השף החברה מייצרת ומשווקת מספר רב מאוד של סכינים מקצועיות ייעודיות כגון סכיני קצב, סכיני שף משוננים, סכינים לקונדיטורים, סכיני פירוק, משחיזים ומוטות השחזה.

כמו כן יש בתמהיל המוצרים של החברה גם מגוון אדיר של קלפנים, פותחני יין, פותחני קופסאות ובעיקר את סכיני הירקות המוכרים אשר נודעים בחדותם הרבה.

=== בשמים ===
החברה עובדת בשיתוף פעולה עם החברה ארמני וייצרה קולקציה חדשה של בשמים

=== מזוודות ותיקים ===
=== ביגוד ===
החברה גם מייצרת בגדים יומיומיים כגון חולצות תחתונים מכנסיים וכדומה

=== שונות ===
מחזיקי מפתחות, שרשראות, ארנקים, ציוד השחזה, נרתיקים לאולרים ולכלים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חברות שווייצריות
חוק חמש השניות

הדמיה מאוירת הומוריסטית של חוק חמש השניות
חוק חמש השניות הוא כלל אצבע עממי, לפעמים הומוריסטי, על־פיו מזון שנפל על הרצפה או על האדמה נשאר ראוי למאכל כל עוד לא חלפו יותר מחמש שניות מרגע הנפילה, בהתבסס על ההנחה כי בזמן זה טרם יספיק לצבור עליו חיידקים או גורמי זיהום אחרים, אך מבחינה מדעית, הכלל הוכח כשגוי.

== צורותיו של ה"חוק" ==
לעיתים שם החוק משתנה ל"חוק שלוש השניות", "חוק עשר השניות" וכדומה: שמו נקבע בהתאם לרמת הלכלוך על הקרקע ולמידת הרעב של האדם שהפיל את המזון וברצונו לאוכלו חרף הזיהום האפשרי. ישנם אף מקומות בהן שם החוק הוא "חוק הסלמנדרה", מותר להרים את האוכל עד שעוברת באזור סלמנדרה. נהוג לטעון כי כאשר מדובר ברצפה מאוד מלוכלכת, "חוק חמש השניות" לא תקף כלל, ואם המזון שהה במרחק קטן מעל הרצפה (10 סנטימטרים ומטה, לדוגמה) הוא אינו ראוי עוד לאכילה, מפני שנוכחות החיידקים כה ניכרת עד שהם יכולים כביכול "לקפוץ" לגובה זה.

== ניתוח מדעי ==
מבחינה מדעית, הטענה כי במשך חמש שניות חיידקים ומזהמים לא יספיקו להגיע לאוכל, אינה נכונה. יתר על כן, לא כל רצפה הנקייה יותר מלכלוך נראה לעין, היא גם נקייה יותר מחיידקים. לדוגמה, רצפה בבית חולים נראית לעין נקייה מאוד, אך היא עלולה להיות נגועה בחיידקים אף יותר מאשר מדרכה ברחוב, משום שבית החולים מאכלס אנשים רבים החולים במחלות זיהומיות.

בשנת 2004 זכתה ג'יליאן קלארק, חוקרת מאוניברסיטת הרווארד, בפרס איג נובל על מחקרה בנושא החוק.

בשנת 2007 נערך מחקר מדעי בנושא חוק חמש השניות, תוך שימוש בחיידקי סלמונלה על גבי משטחים שונים. המחקר גילה כי החיידקים אכן מסוגלים לזהם פרוסת לחם בפרק זמן הקצר מחמש שניות, אך מצד שני גילו כי אם פרוסת הלחם נשארת על הקרקע למשך דקה תמימה, כמות הזיהום גדלה פי 10.

חוק חמש השניות נבחן גם באחד מפרקי התוכנית "מכסחי המיתוסים". בתוכנית נמצא שכמות החיידקים המזהמים את האוכל שנפל על הרצפה תלויה בלחות האוכל, מרקם שטח הפנים שלו והמקום בו הוא נפל. עם זאת, הם לא מצאו קשר בין זמן החשיפה לחיידקים לזיהום - כל האוכל שהופל על הרצפה זוהם.

עם זאת פרופסור אנתוני הילטון מאוניברסיטת אסטון שבבריטניה מסביר כי "לא סביר שחיידקים מזיקים הספיקו להיערם על מזון אחרי כמה שניות של שהות על רצפה מקורה", ולכן לטענתו יש קשר בין משך הזמן שהמזון נמצא על הרצפה, לבין היערמות חיידקים על המזון שנפל.

==ראו גם==
* נפילת פרוסת לחם מרוחה בחמאה

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://davidson.weizmann.ac.il/online/teachers_room/האוכל-נפל-על-הריצפה-לאכול-או-לא-לאכול האוכל נפל על הרצפה - לאכול או לא לאכול?], באתר מכון דוידסון
* [http://www.discovery.com/tv-shows/mythbusters/videos/five-second-rule-minimyth/ "MythBusters:"Five Seconds Rule]
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20031020075231/http://www.newhousenews.com/archive/sefton092903.html כתבה על ניסוי בנושא] 
* [http://web.aces.uiuc.edu/news/stories/news2467.html כתבה נוספת על הניסוי] 
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/health/3505414.stm BBC כתבה על כמות החיידקים במשרד טיפוסי] 
* [http://www.waff.com/global/story.asp?s=1483067&ClientType=Printable אודות ניסוי בנושא חוק חמש השניות שבוצע באוניברסיטה באילינוי] 
* 
* [https://youtu.be/iooDBDGTh_s כאן מסבירים - על חוק 5 השניות], ערוץ היוטיוב של כאן 11
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נימוסים
קטגוריה:היגיינה
קטגוריה:כללי אצבע
קטגוריה:הומור
קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:5 (מספר)
חוזר אמסיה

מחנה סראידוזו באמסיה
חוזר אמסיה (בטורקית: Amasya Genelgesi) היה חוזר שפורסם בעקבות ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה ב-21 ביוני 1919 במחנה סראידוזו (Saraydüzü Kışlası) בעיר אמסיה בצפון טורקיה. החוזר פורסם ביום 22 ביוני 1919 והיה המסמך הכתוב הראשון אשר הניע את גלגליה של מלחמת העצמאות של טורקיה. 

עיקריו של החוזר היו כדלקמן:
* אחדותה ועצמאותה של המולדת נתונות בסכנה.
* הממשלה העות'מאנית באיסטנבול איננה מסוגלת לשאת באחריות המוטלת עליה. 
* עצמאות לאומית תושג רק בדרך של מאמץ לאומי נחוש.
* יש להקים ועדה לאומית חופשית מכל השפעה או שליטה חיצונית, אשר תעריך את מצבה של האומה ותבהיר לעולם את שאיפתה לצדק. 
* הוחלט על כינוסה לאלתר של וועידה לאומית בסיוואס, הנחשבת למקום הבטוח באסיה הקטנה. 
* לועידת סיוואס ישלחו שלושה נציגים מכל מחוז.
* יש להיות נכונים לכל אירוע אפשרי ועל כן יש להתייחס אל וועידת סיווס כאל סוד לאומי. 
* ב-10 ביולי 1919 תתכנס וועידה מכינה בארזורום אשר בה ישתתפו נציגי המחוזות המזרחיים, ואלה יצטרפו לאחר מכן לוועידת סיווס. 

חוזר אמסיה הופץ ברחבי אסיה הקטנה באמצעות טלגרף ונחתם מאוחר יותר בועידת ארזורום.

==ראו גם==
* ועידת ארזורום
* ועידת סיוואס

==קישורים חיצוניים==
* הנוסח המלא בטורקית של חוזר אמסיה

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של טורקיה
ועידת ארזורום

ארבע ההחלטות העיקריות של ועידת ארזורום
ועידת ארזורום (טורקית Erzurum Kongresi) הייתה ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה בעיר ארזורום במזרח טורקיה בעקבות חוזר אמסיה מ-22 ביוני 1919, ואשר קיבלה ארבע החלטות עיקריות לניהולה של מלחמת העצמאות של טורקיה - המולדת היא אחת ואינה נתנת לחלוקה, האומה תהא חופשית מכל שלטון זר, יש להפעיל את מלוא כוחו של העם אגב אחדות, וכן כי לא ניתן יהיה לצפות לפיקוח או להגנה מצד אחרים. 

בוועידה שהתכנסה החל ב-23 ביולי 1919 וננעלה ב-4 באוגוסט 1919, השתתפו נציגיהם של חמישה מחוזות במזרח טורקיה - ביטליס, ארזורום, סיוואס, טרבזון וואן - והיא נוהלה בידי מוסטפא כמאל ומוסה קזם קראבקיר (Musa Kâzım Karabekir), מפקד הצבא המזרחי העות'מאני לקראת סופה של מלחמת העולם הראשונה. הוועידה שימשה כוועידה מכינה לקראת ועידת סיוואס שהתכנסה כחודש לאחר מכן.

==ראו גם==
* חוזר אמסיה
* ועידת סיוואס

==קישורים חיצוניים==
* החלטות ועידת ארזורום <small>(בטורקית)</small>

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של טורקיה
ארזורום, ועידת
קטגוריה:1919
ועידת סיוואס

המבנה בו התכנסה הוועידה
אולם הישיבות של ועידת סיוואס
ועידת סיוואס (טורקית Sivas Kongresi) הייתה ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה בעיר סיוואס במזרח טורקיה ונמשכה מ-4 בספטמבר 1919 עד 11 בספטמבר 1919. הוועידה התכנסה בעקבות חוזר אמסיה מ-22 ביוני 1919, ולאחר ועידת ארזורום שנערכה בארזורום שבמזרח טורקיה, ואשר שימשה לה כוועידה מכינה. ועידות נוספות שקדמו לוועידת סיוואס היו ועידת בלקסיר וועידת אלאשהיר במערב אסיה הקטנה. בוועידה סיוואס התכנסו לראשונה תחת קורת גג אחת פעילי התנועה הלאומית הטורקית מכל רחבי אסיה הקטנה, דבר התורם לחשיבותה ההיסטורית. 

ועידת סיוואס אשררה את ההחלטה להקים "ועדת נציגים" אשר תוכל להפוך לממשלה אם יחליטו מדינות ההסכמה על פיזור הממשלה העות'מאנית באיסטנבול. עוד אשררה ועידת סיוואס את ההחלטות שנתקבלו בוועידת ארזורום שקדמה לה אגב מספר שינויים, כמו הוספת התנגדות מפורשת לקיומה של ישות עצמאית יוונית במערב אנטוליה, וכן שינתה את שמה של התנועה הלאומית המתהווה ל"האגודה להגנה על זכויות אנטוליה ותראקיה" (Anadolu ve Rumeli Müdafaa-i Hukuk Cemiyeti).

==ראו גם==
* חוזר אמסיה
* ועידת ארזורום

==קישורים חיצוניים==
* החלטות ועידת סיוואס <small>(בטורקית)</small>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של טורקיה
סיווס, ועידת
קטגוריה:1919
סקוט קרסון

סקוט פול קרסון (באנגלית: Scott Paul Carson ; נולד ב-3 בספטמבר 1985) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת מנצ'סטר סיטי.

קרסון שימש כשוער השלישי של נבחרת אנגליה, לאחר פול רובינסון ודייוויד ג'יימס, במספר רב של מקרים. הוא היה בסגל של מונדיאל 2006 אף שלא השתתף באף משחק. בהופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, במוקדמות יורו 2008, ספג שלושה שערים בהפסד לנבחרת קרואטיה שבעטיו לא העפילה אנגליה לאליפות.

==תארים==
; ליברפול
*ליגת האלופות: 2004/2005

; מנצ'סטר סיטי
*ליגת האלופות: 2022/2023

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:שוערי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני שפילד ונסדיי
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני וסט ברומיץ' אלביון
קטגוריה:כדורגלני בורסאספור
קטגוריה:כדורגלני ויגאן את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני דרבי קאונטי
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1985
PRESS TV

PRESS TV הוא ערוץ טלוויזיה ממשלתי איראני המשמש כזרוע התעמולה האיראני בשפה האנגלית ואשר בסיסו בטהראן. שידורי הערוץ מוקדשים לדיווח חדשותי ופרשנות. הערוץ פועל 24 שעות ביממה, מעסיק 26 מגישי חדשות ו-400 אנשי הפקה וכתבים מסביב לעולם. אתר האינטרנט של הערוץ הושק בינואר 2007 ושידוריו בלוויין החלו באפריל, באותה השנה. הקמת הערוץ עוררה הדים רבים בתקשורת העולמית ונטען כנגדו כי הוא משמש במה לתעמולה של הממשל האיראני.

לערוץ ישנם ארבעה כתבים בישראל שאינם איראנים, המסקרים את הסכסוך הישראלי-פלסטיני מרצועת עזה, רמאללה וירושלים. הכתבים ושדרנים מבריטניה כוללים את לורן בות', קן ליווינגסטון וטארק רמדאן. 

על פי חזונו, הערוץ נועד לשמש כאלטרנטיבה לערוצי החדשות בעלי השקפת עולם מערבית דוגמת CNN, BBC ואף אלג'זירה. בהתאם, מייסדי הערוץ הציבו מספר מטרות יסוד לפעילותו:
*שבירת האחיזה המערבית בתקשורת העולמית
*גישור בין פערים תרבותיים
*הדגשת המגוון והחיוניות של הבדלים פוליטיים ותרבותיים, תוך התמקדות על הפן האנושי

ב-22 ביוני 2021 משרד המשפטים האמריקאי, במסגרת מבצע השתלטות נרחב על אתרי אינטרנט של כלי תקשורת איראניים, השתלט על שם התחום (דומיין) presstv.com והשבית את אתר Press TV. ממשרד המשפטים האמריקאי נמסר כי אתר זה וכן אתרים נוספים המשמשים ככלי תקשורת איראניים, מהווים מקור לדיסאינפורמציה. זמן קצר לאחר מכן, הערוץ שינה את שם התחום של אתר האינטרנט שלו ועבר להשתמש בשם תחום של אתרי אינטרנט הרשומים באיראן. בכך, חזר האתר לאוויר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20130101214541/http://www.adl.org/main_Arab_World/press-tv-iran-anti-semitism.htm על התחנה האיראנית האנטישמית], אתר הליגה נגד השמצה.

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה איראניים
קטגוריה:מחלוקות בטלוויזיה
קטגוריה:אמצעי תקשורת בבעלות ממשלתית