OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גבולות אושוויץ

גבולות אושוויץ הוא ביטוי הנמצא בשימוש מסוף שנות ה-70 ביחס לגבולות הקו הירוק, ומשמש אנשי ימין בישראל כדי להמחיש את גישתם שבגבולות אלה טמונה סכנה קיומית לחיי היהודים במדינת ישראל. הביטוי קשור ומושפע ממושג אחר העומד בבסיס תפיסת הביטחון של ישראל - גבולות בני הגנה.

==מקור הביטוי==
המאמר בדר שפיגל
הביטוי יוחס באופן מוטעה לשר החוץ ממפלגת העבודה, אבא אבן. אבן לא השתמש בצירוף "גבולות אושוויץ", אך הביטוי מבוסס על פרשנות של דבריו בינואר 1969 לשבועון הגרמני "דר שפיגל", שהתייחסו לדרישה מישראל לסגת לגבולות ערב מלחמת ששת הימים. דבריו נאמרו בניסיון להסביר לעם הגרמני את החשש הרב הקיים במדינת ישראל מפני הנסיגה לגבולות 1967:

ידיעות אחרונות פרסם את הידיעה על דבריו של אבן ב-1969 בכותרת: "מפת ה-4 ביוני מזכירה לנו את אושוויץ". בשנת 1974, מיד אחרי מלחמת יום הכיפורים, התראיין אבן לשבועון "טיים" ואמר: "אילו השתטתה ישראל ונסוגה לגבולות 67, היה עלול להתרחש כאן טבח מכוער יותר מאשר באושוויץ", אך בתחילת 1975 אמר: "בידינו הכוח לקיים מדינה בגבולות 1967 בתוספת תיקונים אסטרטגיים". בשנת 1979 כבר הופיע הביטוי בכתבות במעריב ובדבר עם ייחוס לאבא אבן, והיה בשימוש בעיתונות תוך ייחוס לאבא אבן גם בשנים שלאחר מכן. הביטוי צוטט לאורך השנים על ידי חברי ממשלות ישראל וחברי כנסת מהימין (אביגדור ליברמן, עוזי לנדאו, זאב אלקין), וייחסו אותו לאבא אבן, אף שהוא לא השתמש במונח זה במפורש. בראיון שנתנה סוזי אבן, אלמנתו של אבא אבן, ב-10 ביולי 2010, לתוכנית "רואים עולם" בערוץ 1, סיפרה שאבן תמיד השתומם על ייחוס הביטוי הזה אליו. מנגד, אבא אבן עצמו שחי עד שנת 2002, לא התבטא מעולם בפומבי נגד הייחוס של הביטוי אליו.

תום שגב העריך כי שמעון ויזנטל שהתגייס להפיץ בעולם את המושג "גבולות אושוויץ" כביטוי לקו הירוק, הצטער אולי על כך שלהבנתו אבא אבן הגה את הביטוי ולא הוא עצמו.גבולות הקו הירוק: [[רמת הגולן נמצאה בשליטת סוריה, יהודה ושומרון בשליטת ירדן ורצועת עזה בשטח מצרים.]]הביטוי משמש בשם ספרו של הסוציולוג היהודי-צרפתי שמואל טריגנו: "גבולות אושוויץ: נזקי חובת הזיכרון".

==בתעמולה האנטי-ישראלית==
בעקבות הסגר על רצועת עזה מתוארת רצועת עזה בתעמולה האנטי-ישראלית והאוטו-אנטישמית כ"גטו עזה", או "מחנה הריכוז הגדול בעולם", ויש המשתמשים בהשוואה המפורשת "עזה = אושוויץ", ואף בביטוי "גבולות אושוויץ".

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* רפי מן, [http://rafimann.wordpress.com/2013/07/31/גבולות-אושוויץ-מה-בדיוק-אמר-אבא-אבן/ "גבולות אושוויץ" – מה בדיוק אמר אבא אבן], 31 ביולי 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביטויים פוליטיים ישראליים
קטגוריה:ישראל: גבולות
קטגוריה:אושוויץ בתרבות
פילוסאים

פילוסאים (שם מדעי: Pilosa) היא סדרת דלשינאים דרום אמריקאים בעלי גוף רך.

הפילוסאים מחולקים לדובי נמלים ולעצלנים. רובם חיים ביערות אמריקה הדרומית, אך חלקם חיים גם ביערות ואזורים צפוניים יותר, וחלקם מסוגלים לחיות באזורים יבשים יותר.

הגדול בבני הסדרה הוא דוב נמלים גדול (Myrmecophaga tridactyla) ששוקל מעל 40 ק"ג. הקטן ביותר הוא דוב נמלים זוטי (Cyclopes didactylus) ששוקל 400 גרם.

==מיון==
*תת-סדרה עצלנאים (Folivora)
**משפחה עצלני דו-אצבע (Megalonychidae)
***סוג עצלן דו-אצבע (Choloepus)
****מין עצלן דו-אצבע של הופמן (Choloepus hoffmannii)
****מין עצלן דו-אצבע של לינאוס (Choloepus didactylus)
**משפחה עצלני תלת-אצבע (Bradypodidae)
***סוג עצלן תלת-אצבע (Bradypus)
****מין עצלן חום-גרון (Bradypus variegatus)
****מין עצלן חיוור-גרון (Bradypus tridactylus)
****מין עצלן רעמתי (Bradypus torquatus)
****מין עצלן גמדי (Bradypus pygmaeus)
*תת-סדרה דובי נמלים (Vermilingua)
**משפחה דובי נמלים גדולים (Myrmecophagidae)
***סוג יחיד דוב נמלים ענק (Myrmecophaga tridactyla)
***סוג טמנדואה (Tamandua)
****מין דוב נמלים מקסיקני (Tamandua mexicana)
****מין דוב נמלים בינוני (Tamandua tetradactyla)
**משפחה דובי נמלים זוטיים (Cyclopedidae)
***סוג יחיד דוב נמלים זוטי (Cyclopes didactylus)

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1883
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם הנרי פלואר
היפודמוס

מפת [[פיראוס בתכנונו של היפודמוס.]]
הִיפּוֹדָמוֹס איש מילטוס (ביוונית: Ἱππόδαμος ὁ Μιλήσιος; 498–408 לפנה"ס) היה מתכנן ערים יווני בן המאה החמישית לפנה"ס.

==קורות חיים==

היפודמוס תכנן את עיר הנמל פיראוס הסמוכה לאתונה ואת המושבה תוריאוי . על שמו של היפודמוס נקרא תכנון ערים אורתוגונלי המכונה "תכנון היפודמי" (רחובות שתי וערב), אף כי אין ביטחון שהוא שהמציא את השיטה אלא השתמש בה עד שזוהתה עם שמו.

תכנון היפודמי מתייחס לחלוקת שטחה של העיר באמצעות רשת רחובות מקבילים החוצים אלה את אלה בזוויות ישרות. תוכנית הערים מילטוס ופריאנה שביוניה הן דוגמאות מובהקות של תכנון היפודמי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתכנני ערים
קטגוריה:יוון העתיקה: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
אזור האגמים

אזור האגמים (באנגלית: Lake District) המוכר גם בתור האגמים (The Lakes) הוא פארק לאומי ואזור בצפון-מערב אנגליה. הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2017.

בהגדרתו הרחבה אזור האגמים נמצא בפינה הצפון-מערבית של אנגליה מתחת לגבול עם סקוטלנד בשטח דמוי בליטה היוצאת מחופה המערבי של אנגליה, בין פתח נהר העדן והעיר קרלייל מצפון ופתח נהר קנט מדרום. הפופולריות של אזור זה עלתה באופן ניכר במהלך המאה ה-19 עם התגברות רוח הטיולים, התנועה הרומנטית וקבוצת "משוררי האגמים" המזוהה עם תנועה זו, שוויליאם וורדסוורת' הוא כנראה החבר הכי מוכר בה.

באופן היסטורי מזוהה אזור האגמים עם המחוזות לנקשייר, וסטמורלנד וקאמברלנד, אך החל מהסידור מחדש של מחוזות בריטניה ב-1996, כל שטחי האזור והפארק נמצאים במחוז קאמבריה האחראי גם על ניהולם.

==הפארק הלאומי אזור האגמים==
הפארק הוכרז ב-9 במאי 1951 והיה לפארק השני להיווסד בבריטניה (כחודש לאחר ההכרזה על אזור הפסגות). הפארק נוסד על בסיס אזור האגמים וכלל את רוב חלקי אזור זה, מלבד שלושת חצאי האיים מדרום לו ואזור קֶנדַל המזוהה גם הוא עם האזור. הפארק מתפרש על שטח של 2,292 קילומטרים רבועים ונחשב לבעל נפח המבקרים הרב ביותר מבין הפארקים הלאומיים של הממלכה המאוחדת עם 15.8 מיליון מבקרים בשנה ו-23.1 מיליון ביקורים יומיים.

הוא שמר על גבולותיו המקוריים עד שנת 2016 אז הורחב ב-3% לכיוון הפארק הלאומי יורקשייר דיילס כדי לשלב אזורים כמו אדמה בעלת ערך נוף גבוה בעמק לונה.

בדומה לפארקים אחרים בבריטניה, אך בשונה מהנהוג ברוב העולם, רוב שטחי אזור האגמים הם בבעלות פרטית כאשר רק כרבע מהשטח הכולל נמצא בבעלות אגודת השימור הלאומית (National Trust). רוב השמורה מורכבת מאזורים הרריים לצד מספר אגמים, נהרות ואזורים כפריים. 

אזור האגמים לא הצליח להתקבל כאתר מורשת עולמית בקטגוריה של אתר טבע, משום הפיתוח והתעשייה האנושיים באזור, אך עם זאת נעשה ניסיון נוסף לקבל את הפארק בקטגוריה של אתר תרבות (Cultural landscape). בשנת 2009 הוצע להגדיל את שטח הפארק לכיוון מזרח וכך להתחבר לפארק הלאומי יורקשייר דיילס, אך הצעה זו כרגע זוכה להתנגדות משלטונות מחוז קאמבריה שיאבדו את השליטה המלאה בשטחי הפארק ובכך גם בניהול האוכלוסייה המתגוררת בהם.

הוא הוגדר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2017.

==גאוגרפיה==
כאמור הפארק מאופיין בשטחים הרריים וכפריים לרוב. הפסגות הגבוהות ביותר באנגליה נמצאות בפארק, כולל כל הפסגות מעל 3,000 רגל (כ-914.5 מטרים), בהם ההר הגבוה ביותר באנגליה סקאפל פייק (978 מטרים מעל פני הים) ואיל קרג בגובה ל 835 מ'. בנוסף, כולל הפארק את האגם העמוק ביותר באנגליה אגם ווסט ווטר והאגם הארוך ביותר אגם וינדרמייר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.golakes.co.uk/ אתר תיירות של הפארק]
* [https://web.archive.org/web/20140103192754/http://www.ezorhaagamim.com/ עמוד אודות האזור] באתר למטייל
* אוהד ארזי, [http://www.masa.co.il/article/אנגליה-איזור-האגמים-הקסומים/ אנגליה: אזור האגמים הקסומים], באתר מסע אחר
* 
* 
* 

*
קטגוריה:אנגליה: גאוגרפיה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: פארקים לאומיים
קטגוריה:קאמבריה: גאוגרפיה
קטגוריה:אנגליה: ימות ואגמים
קטגוריה:אנגליה: אתרי מורשת עולמית
ווסחוד 2

ווסחוד 2 (ברוסית: Восход-2) הייתה החללית המאוישת השמינית ששוגרה לחלל על ידי ברית המועצות. במהלך הטיסה בוצעה לראשונה פעילות חוץ־רכבית. זו הייתה טיסה המאוישת האחרונה של חלליות מדגם זה, והאחרונה שהייתה תחת הנחייתו של סרגיי קורוליוב. 

==צוות==
* אלכסיי לאונוב - מפקד
* פאבל בלייב - טייס

==צוות גיבוי==
* דמיטרי זאיקין - מפקד
* יבגני חרונוב - טייס

תיאור החללית

לאחר משימה מוצלחת של ווסחוד 1 המטלה החדשה הייתה יציאת הקוסמונאוט מחוץ לחללית במהלך הטיסה. לצורך כך תוכנן תא יציאה מיוחד שהורכב בחללית. ליציאה מהחללית תוכננה חליפת חלל מיוחדת. במהלך הכנות לטיסה נבנה דגם מיוחד של החללית שהורכב בתוך מטוס טופולב Tu-104. במהלך טיסות המוטב תורגלה יציאה מחללית במצב חוסר משקל.

לאחר השיגור המוצלח של החללית ניפח הצוות את תא היציאה. עם סיום ההקפה הראשונה סביב כדור הארץ החלה הליכת החלל של אלכסיי ליאונוב. במהלך היציאה היה ליאונוב קשור לחללית בחבל שאורכו היה כ־5 מטר. מחוץ לחללית הורכבה מצלמה ששיגרה את הצילומים למרכז הבקרה. שותפו, פאבל בלייב נשאר בפנים. במהלך ניסיון לחזור לחללית התברר שחליפת חלל התנפחה ולאונוב לא יכול להיכנס לפתח התא. הוחלט לשחרר חלק מהאוויר וזה איפשר ללאונוב להיכנס לתא. משך השהייה מחוץ לחללית היה קצת יותר מ־12 דקות. במהלך הכנות לנחיתה, תא היציאה נותק מהחללית כי הוא לא תוכנן לחזור לכדור הארץ.

חזרת החללית תוכנה לאחר ההקפה ה־17 אך מערכת אוטומטית לא פעלה. כתוצאה מכך, במהלך ההקפה ה־18 העביר בלייב את מערכת הנחיתה למצב "ידני" ותמרן את החללית. עקב המצב הבלתי־רגיל וביצוע נחיתה באופן ידני, החללית חזרה לכדור הארץ באזור מחוז פרם בתוך היער. צוות החללית שהה ביער כיומיים עד שצוות קרקע הצליח לאתר אותם ולהגיע.

==קישורים חיצוניים==

* [http://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraftDisplay.do?id=1965-022A נתוני הטיסה]
* [http://www.rg.ru/2005/03/18/leonov-kosmos.html אלכסיי לאונוב על הטיסה]
* [http://www.svengrahn.pp.se/histind/Voskhod2/Voskhod2.htm תיאור של מהלך הטיסה]
* [https://www.russianspaceweb.com/voskhod2.html תיאור הטיסה]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/voskhod-2.htm מידע על המשימה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלליות סובייטיות ורוסיות
קטגוריה:1965 בברית המועצות
הוויאנס

הוויאנס (בפורטוגזית: Havaianas) הוא מותג כפכפים ברזילאי. המותג מיוצר בידי חברת אלפרגאטאס, שהיא חלק מקונצרן קמארגו קוריאה. הכפכפים מיוצרים במפעל אחד, במדינת פרנאיבה שבצפון-מזרח ברזיל.

==היסטוריה==
כפכפי הוויאנס הראשונים יוצרו ב-1962, בהשראת סנדלי הזורי היפניים. סנדלים אלה עשויים מגבעולי אורז, בעוד שהכפכפים מיוצרים מגומי. על אף ההשראה היפנית, השם שנבחר היה Havaianas, שפירושו בפורטוגזית "מהוואי".

הכפכפים נמכרו במחיר נמוך, ונחשבו במשך שנים רבות כ"כפכפים של עניים". הדגמים הראשונים כללו סוליות בצבע לבן ורצועות בכחול, שחור או צהוב. ב-1991 החליטה ההנהלה לפנות לקהלי יעד נוספים, והחלה לשווק את דגמי Havaianas Sky, בגוונים חזקים יותר, עם עקבים גבוהים יותר ובמחיר גבוה יותר.

קידום המכירות של הדגם החדש כלל פרסומות בהשתתפות אמנים מקומיים. הקמפיין החדש הצליח, והחברה החלה להרחיב את פעילותה, ולפתח דגמים נוספים. כך, למשל, הוחל במהלך אולימפיאדת אטלנטה (1996) בשיווקו של דגם נוסף, Havaianas Olimpic. גם בשנים הבאות נעזרה החברה בידוענים ברזילאים כדי לקדם את המכירות. בין היתר, כיכבו בפרסומות שלה הכדורגלן ראיי והשחקנים קלאודיה אבראו, פביו אסונסאו, ריינלדו ג'אנקיני, פרננדה לימה, רודריגו סנטורו, דבורה סקו ומרקוס פלמיירה.

ב-1997 הוחל בייצוא הכפכפים למדינות אחרות, הראשונה שבהן צרפת. עד לשנת 2006 כבר יוצאו הכפכפים ללמעלה מ-80 מדינות.

בשנת 2006 נמכרו כ-162 מיליון כפכפי הוויאנס. כ-90% מהם נמכרו בברזיל לבדה, והיתר ברחבי העולם. בשנת 2011 זינקו המכירות לכ-210 מיליון כפכפים, ואחוז הכפכפים המשווקים מחוץ לברזיל עלה ל-15%. בשנת 2013 הוערך שוויו של המותג הוויאנס ב-422 מיליון דולרים. בשנת 2022 החברה מכרה 247 מיליון זוגות נעליים והכנסותיה הסתכמו ב 797.2 מיליון דולרים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://havaianas.co.il/ אתר הוויאנס בעברית]
<div style="direction: ltr;">
* Jenny Barchfield, [http://bigstory.ap.org/article/50-havaianas-flip-flops-are-symbol-brazil AT 50, HAVAIANAS FLIP-FLOPS ARE SYMBOL OF BRAZIL], The Big Story, 24.7.2012
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות ברזילאיות
קטגוריה:מותגי הנעלה
לאוניד פקרובסקי

לאוניד פקרובסקי (ברוסית: Леонид Пекаровский; נולד בשנת 1947) הוא סופר ישראלי שעלה מברית המועצות וכותב ברוסית.

==ביוגרפיה==
לאוניד פקרובסקי נולד בשנת 1947 בקייב, בן למיכאל ורחל ואח למאיה. אביו היה דוקטור לאמנות. 

במהלך לימודיו בתיכון כתב שירים ופרסם מסות על שירה רוסית ועל פרנץ קפקא ויצירתו. לאחר סיום התיכון גויס לצבא הסובייטי ושירת במשך שלוש שנים. לאחר מכן למד במשך שש שנים במכון לאמנות בקייב. עבד במשרד התרבות, עיצב תערוכות, וכתב ביקורת אמנות. 

בגיל 34 נישא לסבטלנה, אז בת 23, ציירת וגרפיקאית. בנם, אלכסיי, עובד בהיי-טק. 

כתב דוקטורט על הצייר אלברכט דירר, אך לא סיים חובותיו לתואר. בשנת 1991, בזמן מלחמת המפרץ, עלה לישראל חודשים אחדים לאחר הוריו. תחילה גר בשכונת ג'סי כהן בחולון, וממנה עבר לבת-ים.

בישראל לא מצא עבודה כמבקר אמנות, ועבד כגנן וחופר קברים בבית הקברות הדרום. לאחר מכן עבד בבית דפוס בבת-ים. בשנת 1995 החל לעבוד בחברת השמירה, ומאז הוא עובד בה כשומר בחניון של יבואן "דייהטסו" בתל אביב. 

לאחר עלייתו לישראל החל לכתוב סיפורים קצרים ברוסית. סיפורו הראשון, "המטאטא", פורסם בשפות אחדות. כ-15 שנים לאחר מכן, בשנת 2008, פורסם הסיפור גם בעברית, במוסף "תרבות וספרות" של "הארץ". במוסף זה התפרסמו עוד אחדים מסיפוריו של פקרובסקי. בני ציפר, עורך המוסף, כתב על סיפוריו של פקרובסקי: "נעתקה נשימתי כשקראתי אותם. איזה כוח אדיר ואיזו פשטות נאצלת."

==ספריו==

* מטאטא וסיפורים אחרים, 28 סיפורים, תרגמו טניה חזנובסקי ותומר שריג, ספרית פועלים, 2012. 
* פרבולה של הצלחה, סיפורים, תרגמו טניה חזנובסקי ותומר שריג, ספרית פועלים, 2014.
* עשר אגורות, סיפורים, תרגמו טניה חזנובסקי ותומר שריג, ספרית פועלים, 2018.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* נגה אלבלך, [http://www.newlibrary.co.il/htmls/page_1483.aspx?c0=16615&bsp=13175 הסיפור שמאחורי הספר 'מטאטא וסיפורים אחרים'], באתר "הספריה החדשה"

מכּתביו:
* [http://www.kibutz-poalim.co.il/shoes נעליים], באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

על כתביו:
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
יעקב בכר

יעקב (ז'אק) בכר (בצרפתית: Jacques Bahar; 25 בינואר 1858 – 26 בדצמבר 1923) היה עורך דין, עיתונאי, סופר, משורר והוגה דעות ציוני-סוציאליסטי. יהודי-צרפתי ממוצא אלג'יראי, אשר ייצג (ביחד עם אדוארד אטאלי וד"ר אז'ן ואלנסין) את יהדות צפון אפריקה בקונגרס הציוני העולמי הראשון, בו הוא נבחר כנציג התנועה הציונית הצעירה למזרח.

== קורות חיים ==
נולד במרסיי ב-1858. גדל באלג'יריה ובעיתוניה גם החל לפרסם ממאמריו. עבד לפרנסתו כמתורגמן צבאי. 

הוציא לאור בצרפת את העיתון הציוני-סוציאליסטי "הלפיד" (Le Flambeau) ביחד עם חברו ברנאר לזר. פרסם מאמרים וספרים רבים העוסקים בסוגיות יהודיות וציוניות, ובין השאר עסק רבות בפרשת דרייפוס. בין היתר חיבר מספר ספרים אוטופים בהם פרס את חזונו לגבי המדינה היהודית העתידית שחזה שתוקם בארץ ישראל, בהם "אנטי-גויות בציון" (Anti-goyisme à Sion),ו"הבוגד" (Le Traitre, 1898). 

ספרו "אנטי-גויות בציון" תורגם לימים לעברית ופורסם כחלק מאנתולוגיית "חזיוני המדינה" בעריכת גצל קרסל. הספר נכתב על רקע אירועי פרשת דרייפוס שהתחוללו בצרפת, ומדמה אירועים מקבילים הקורים במדינה היהודית שהוקמה בציון. היצירה מגוללת את סיפורה של תנועה גזענית הדוגלת ב"אנטי-גויות" (על משקל אנטישמיות) ושואפת לגרש את האזרחים הזרים מהמדינה, אולם דעת הקהל ורשויות החוק במדינה היהודית לא סבלו התנהגות זאת, ומנהיג התנועה נתבע לדין לפני הסנהדרין בירושלים. עלילת היצירה מתמקדת בקורות המשפט שהתנהל בסוגיה, וחשיפת השקרים והמניפולציות של שונאי הזרים.

נפטר בפריז ב-1923.

==מפרסומיו==

* יעקב בכר, "אנטי-גויות בציון", בתוך: חזיוני מדינה, בעריכת גצל קרסל, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ד.
* 
<div class="mw-content-ltr">
*Jacques Bahar, Le traitre, Paris, 1898. ()
</div>

==קישורים חיצוניים==

* אמנון רובינשטיין, [http://amnonrubinstein.com/%D7%A9%D7%9E%D7%97%D7%94-%D7%9C%D7%90-%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%94.html שמחה לא שלמה], הארץ, 1997.
* סבטלנה נטקוביץ', [http://www.tarbut-blog.cet.ac.il/2013/04/%D7%93%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%A4%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%90%D7%A0%D7%98%D7%99-%D7%92%D7%95%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%91%D7%A6%D7%99%D7%95%D7%9F/ אנטי-גויות בציון], תרבות.IL, 7 באפריל 2013
* 
* 
* [http://www.worldcat.org/identities/viaf-200931802/ Bahar, Jacques] באתר WorldCat Identities. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1858
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1923
קטגוריה:משתתפי הקונגרס הציוני העולמי הראשון
קטגוריה:מבשרי הציונות
קטגוריה:פעילים ציונים בצרפת
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:סופרי פנטזיה יהודים
קטגוריה:אוטופיסטים
קטגוריה:סוציאליסטים צרפתים
קטגוריה:מו"לים יהודים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים צרפתים
קטגוריה:משוררים יהודים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אלג'יראים
דב קליין

דב קליין (נולד ב-16 ביוני 1962) הוא מנתח פלסטי, חוקר ומפתח שיטות ניתוח בתחום הכירורגיה הפלסטית. מנהל המרפאה לאסתטיקה רפואית במרכז רפואי אסף הרופא, ומפעיל מרפאה פרטית לרפואה אסתטית בבית "מנדרין" בתל אביב.

== ביוגרפיה==
נולד וגדל בפתח תקווה לאב מהנדס ואם פסיכולוגית, הבכור מבין 3 אחים. לא שירת בצה"ל עקב סדרה של ניתוחים שעבר לפני הגיוס.

למד רפואה באוניברסיטת פירנצה באיטליה בין השנים 1982–1988. במהלך לימודי הרפואה הכיר את צ'ינסיה, ולקראת סוף לימודיהם הם התחתנו. לאחר סיום הלימודים עברו להתגורר בישראל.

בין השנים 1989–1996 התמחה בבית החולים תל השומר, במחלקה לכירורגיה פלסטית וכוויות.
בשנת 1996 פתח את הקליניקה הפרטית "מרפאת דב קליין", וב-2006 מונה למנהל המרפאה האסתטית במרכז רפואי אסף הרופא.

בשנת 1995 זכה בפרס קפלן לכירורגיה פלסטית עבור מחקרו בפיתוח מודל לחקר הצלקות על עכברים שנערך באוניברסיטת תל אביב.

משנת 2002 הוא חבר כבוד באקדמיה האיטלקית ליופי (Italian Academy of Beauty).

בשנת 2011 עלתה לאוויר תוכנית הטלוויזיה "חלומות מפלסטיק" אשר מבוססת על קליין והמרכז הרפואי שלו. התוכנית עוקבת אחרי מטופלים לכל אורך תהליך הניתוח. שודרו ארבע עונות של התוכנית.

קליין הוא הבעלים המשותף ביחד עם חברת המכוניות יגואר של ספא "Spa on the beach" בחוף סרדיניה באיטליה.

== פרשת פרסומי פרופורציה בגוגל ==
חברה מתחרה לניתוחים פלסטיים, "פרופורציה פי.אם.סי בע"מ", פרסמה דרך מודעות גוגל את שירותיה. הם קבעו שבכל חיפוש אחר "ד"ר קליין" או "ד"ר דב קליין" במנוע החיפוש "גוגל", תוצג תחילה מודעה של "פרופורציה". קליין תבע את "פרופורציה" ואת חברת גוגל ודרש לאסור שימוש זה בשמו. תביעתו התקבלה בבית משפט השלום, והוא זכה לפיצויים. אך פסק הדין בוטל בבית המשפט המחוזי והפיצויים הוחזרו. לדברי השופט במחוזי הדבר דומה לפתיחת חנות מתחרה בסמוך, דבר לגיטימי במסגרת התחרות. על פסק דין זה הגיש קליין בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון, אך לאחר דיון חזר בו מבקשתו.

== משפחתו ==
קליין נשוי לצינסיה אותה פגש בלימודיו בפירנצה, לזוג שני בנים. גר בצפון תל אביב.

== קישורים חיצוניים==
* [http://www.drklein.co.il אתר מרפאת ד"ר דב קליין]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כירורגים פלסטיים ישראלים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שמיר
קטגוריה:ויקיפדיה: שכתוב - אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל

הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל (נקראת גם "הסגונדה ליגה"), היא ליגת הכדורגל השנייה בחשיבותה בפורטוגל, לאחר ליגת העל.

עד שנת 1990 הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל הייתה ליגה אזורית. בשנה זו נוסדה ליגה ארצית. בליגה הפורטוגלית השנייה משתתפות 18 קבוצות המשחקות אחת מול השנייה בשני סיבובים, בשיטת בית וחוץ, סך הכל 34 משחקים בעונה.

שתי הקבוצות שמסיימות את העונה במקומות הראשונים בטבלה מעפילות ישירות לפרמיירה ליגה, הליגה הבכירה בפורטוגל. הקבוצה שמסיימת במקום השלישי מתמודדת בפלייאוף נגד הקבוצה שמסיימת במקום ה-16 בליגה הבכירה, כשהמנצחת ביניהן משחקת בעונה שלאחר מכן בליגה הבכירה, והמפסידה משחקת בליגת המשנה. שתי הקבוצות שמסיימות אחרונות נושרות לליגה השלישית. הקבוצה שמסיימת במקום ה-16 מתמודדת בפלייאוף נגד הקבוצה שמסיימת במקום ה-3 בליגה השלישית, כשהמנצחת ביניהן משחקת בעונה שלאחר מכן בליגת המשנה, והמפסידה משחקת בליגת השלישית. קבוצות המילואים אינן עולות לליגת העל, אך יכולות לרדת לליגה השלישית.

פאסוס די פריירה זכתה באליפות הליגה 4 פעמים, יותר מכל קבוצה אחרת.

== הקבוצות לעונת 2024/25 ==
{| class="wikitable sortable"
|+
!קבוצה
!עיר
!אצטדיון
!תכולה
|-
|אוליביירנסה
|אוליביירה דה אזימאיס
|אצטדיון קרלוס אוסוריו
|1,750
|-
|אוניאו דשפורטיבה דה לייריה
|לייריה
|אצטדיון ד"ר מגליאש פסואה
|24,000
|-
|אלברקה
|וילה פרנקה דה שירה
|קומפלקסו דשפורטיבו דו אלברקה
|7,705
|-
|אקדמיקו דה ויסאו
|ויסאו
|אצטדיון פונטלו
|7,744
|-
|בנפיקה ב'
|ליסבון
|בנפיקה קמפוס
|2,720
|-
|ויזלה
|ויזלה
|אצטדיון ויזלה
|6,100
|-
|טונדלה
|טונדלה
|אצטדיון ז'ואאו קרדוסו
|5,000
|-
|טורנסה
|טורס ודראס
|אצטדיון מנואל מארקס
|12,000
|-
|ליישויס
|מטוסיניוס
|אצטדיון דו מאר
|9,766
|-
|מאריטימו
|פונשל
|אצטדיון ברריוס
|10,932
|-
|מפרה
|מפרה
|האצטדיון העירוני מפרה
|1,257
|-
|פורטימוננסה
|פורטימאו
|האצטדיון העירוני פורטימאו
|6,204
|-
|פלגואייראס 1932
|פלגואייראס
|אצטדיון מצ'אדו דה מאטוש
|7,540
|-
|פאסוס די פריירה
|פאסוס די פריירה
|אצטדיון מטה ריאל
|9,077
|-
|פורטו ב'
|פורטו
|האצטדיון העירוני ז'ורז'ה סמפאיו
|8,272
|-
|פיירנסה
|סנטה מריה דה פיירה
|אצטדיון מרקולינו דה קסטרו
|5,401
|-
|פנאפייל
|פנאפייל
|האצטדיון העירוני 25 באפריל
|5,230
|-
|שאביש
|שאביש
|האצטדיון העירוני אנג' מנואל ברנקו טשיירה
|8,400
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ליגות כדורגל משניות באירופה
פנטסטיקס

אלבום המחזמר "פנטסטיקס"
פנטסטיקס (אנגלית: Fantasticks) הוא מחזמר משנת 1960 עם מוזיקה של הארווי שמידט לפזמוניו של טום ג'ונס. הוא מספר סיפור אלגורי, המבוסס על המחזה "הרומאנטים" של אדמון רוסטאן. המחזמר רץ ברציפות 42 שנה והפך למחזמר הוותיק ביותר בעולם.

המחזמר עוסק בשני אבות שכנים המערימים על ילדיהם, לואיזה ומאט, בהעמדת סכסוך ביניהם על מנת ששניהם יתאהבו. האבות שכרו שחקנים נודדים על מנת לביים חטיפה מדומה, כך שמאט הצליח בצעד אמיץ להציל את לואיזה, מה שסיים את הסכסוך לכאורה. כאשר הילדים מגלים את התרמית, הם דוחים את "משחק האהבה" שאורגן להם ונפרדים. לאחר מכן חווה כל אחד מהם חוויות מאכזבות ביותר של העולם האמיתי, שנראים כרצף של פנטזיות מקבילות. הם חוזרים אחד לשני חבולים אך מפוקחים, ומחדשים את הנדר שלהם עם יותר בגרות.

המופע עלה לראשונה באוף ברודוויי ורץ בסך הכל 42 שנים עם 17,162 הופעות, מה שהפך אותו, כאמור, לוותיק ביותר על הבמה. הוא זכה בפרס הטוני למצוינות בתיאטרון ב-1991. הסיפור הפיוטי וההפקה הקלילה, רבת הדמיון, כולל שירים מוכרים כמו "מנסה להיזכר", "עוד מעט ירד גשם" ו"הם היו אתם" סייעו, לדעת מבקרים שונים, להפוך את המחזמר לכל כך עמיד. המחזמר גרר אחריו הפקות רבות בכל רחבי ארצות הברית ולפחות ב-67 מדינות נוספות בעולם, כולל הפקות מקומיות של תיכוניסטים. בסביבות 250 הפקות חדשות של המחזמר עולות מדי שנה. הוא מועלה בדרך כלל עם צוות שחקנים קטן, תזמורת של שניים-שלושה נגנים ועיצוב תפאורה מינימליסטי. הוא גם זכה לגרסה קולנועית וטלוויזיונית. המופע עלה מחדש באוף-ברודוויי בשנת 2006 ורץ למעל עשור.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות 1960
קטגוריה:מחזות זמר מבוססי מחזות
קטגוריה:מחזות זמר
דגל טנריפה

דגל טנריפה
דגל טנריפה (ספרדית: Bandera de Tenerife) מורכב מצלב אלכסוני לבן, הוא צלב אנדראס הקדוש, על רקע כחול.

אין שום משמעות רשמית מאחורי צבעי הדגל. למרות זאת, הצבע הכחול הכהה מייצג את הים בגלל האופי המבודד של טנריפה והשלג הלבן מכסה את הפסגות של הר טיידה במהלך החורף. דגל טנריפה מקורו בדגל של המחוז הימי של האיים הקנריים 1845 שהוקצו על ידי מסדר מלכותי. ב-1867 שני מחוזות ימיים נוצרו בארכיפלג, והדגל אושר במחוז ימי הדגל כמו של טנריפה. לבסוף, ב-9 במאי 1989 הפך הדגל.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.gobiernodecanarias.org/boc/1989/070/007.html ORDEN de 9 de mayo de 1989, por la que se aprueba la bandera de la isla de Tenerife]
*[http://simbolosdecanarias.proel.net Banderas y escudos de las Islas Canarias]

ספרד: דגלים
קטגוריה:דגלי צלב סאלטייר
קטגוריה:טנריפה
ליובוב יגורובה

ליובוב יגורובה (ברוסית: Любовь Егорова; נולדה ב-5 במאי 1966) היא ספורטאית סובייטית ורוסיה, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית ואלופת העולם. יגורובה בעלת 9 מדליות אולימפיות, מהן 6 זהב וזכתה במספר מדליות באליפויות העולם. היא השתתפה ב-3 אולימפיאדות.

ליובוב יגורובה נולדה בעיירה סברסק (מחוז טומסק) למשפחת פועלים. כבר בגיל 11 היא התחילה להתאמן בסקי. לאחר סיום בית הספר היא למדה במכון למאמנים בטומסק. בשנת 1982 היא זכתה באליפות ברית המועצות לנוער והחל משנת 1984 היא השתתפה בתחרויות לבוגרים. בשנת 1986 יגורובה נכללה בנבחרת ברית המועצות לבוגרים.

שיא הקריירה שלה הייתה במחצית הראשונה של שנות ה-90 כאשר היא זכתה במספר מרוצים באולימפיאדות ובאליפויות העולם. בשנת 1997, היא נפסלה עקב שימוש לא חוקים בתמריצים ומדליית הזהב שבה זכתה מאליפות העולם של אותה שנה שנערכה בטרונדהיים נורווגיה, נלקחה ממנה כמו כן נאסר עליה להשתתף בתחרויות במשך שנתיים. כתוצאה מכך היא לא השתתפה באולימפיאדה הקרובה. לאחר סיום תקופת סינון יגורובה חזרה לספורט התחרותי ואף שובצה למשלחת שהשתתפה באולימפיאדת 2002, אך היא לא זכתה באף מדליה.

בשנת 2002 יגובורה עזבה את הספורט התחרותי ועתה היא מלמדת באוניברסיטה לספורט בסנקט פטרבורג.

==השתתפות בתחרויות==
האולימפיאדה הראשונה של יגורובה הייתה באלברוויל 1992. במשחקים אלו יגורובה השתתפה ב-5 מרוצים. במרוצים אישיים היא זכתה ב-2 מדליות זהב וב-2 מדליות כסף. במרוץ שליחות יגורובה עם קבוצתה זכו במדליית זהב.

גם בלילהאמר 1994 יגורובה השתתפה ב-5 מרוצים. במרוצים אישיים היא זכתה ב-2 מדליות זהב ומדליית כסף. במרוץ ל-30 ק"מ יגורובה הגיע למקום החמישי. במרוץ שליחות יגורובה עם קבוצתה זכו במדליית זהב.

בשנת 2002 יגורובה הוחזרה לנבחרת רוסיה ונשלחה לסולט לייק סיטי 2002. היא השתתפה ב-2 מרוצים אישיים אך לא זכתה במדליה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=CC&competitorid=15232&type=result סיכום הופעותיה באתר איגוד בסקי]
* 

קטגוריה:גולשי סקי למרחקים באולימפיאדת אלברוויל (1992)
קטגוריה:גולשי סקי למרחקים באולימפיאדת לילהאמר (1994)
קטגוריה:גולשי סקי למרחקים באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)
קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:חברי האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג
קטגוריה:ספורטאיות שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מרוסיה
קטגוריה:אלופות אולימפיות רוסיות: סקי למרחקים
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: סקי למרחקים
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית סובייטיות: סקי למרחקים
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1966
גיא בן ציוני

גיא בן ציוני (נולד ב-1974) הוא ויולן ישראלי.

==חייו==
===לימודים===
בן ציוני נולד בקריית טבעון בנו של הוטרינר יאיר בן ציוני. הוא החל ללמוד נגינה בכינור בגיל תשע, אצל ויולה הכהן ובגיל 13 עבר לנגן בוויולה. אחרי לימודים בתיכון לאמנויות תלמה ילין שירת בצה"ל כמוזיקאי מצטיין. מוריו לוויולה בישראל היו דוד חן, חיים טאוב וגד לברטוב. בשנים 1997–2001 למד אצל טבאה צימרמן בפרנקפורט. להשלמת לימודיו השתלם אצל טטיאנה מזורנקו בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג.

===קריירה===
גיא בן ציוני הוא הוויולן הראשי בתזמורת קאמרטה נורדיקה בשוודיה ובאנסמבל סולני תל אביב ומוזמן כאורח לתזמורות שונות. ב-2004 הקים עם חברים מ"קאמרטה נורדיקה" את רביעיית המיתרים "גולד", שהייתה כעבור שנה לרביעיית הבית של התזמורת. בן ציוני הוא נגן קבוע בפרויקט הקאמרי הישראלי מייסודו של הקלרינטן טיבי צייגר. כסולן הופיע בן ציוני עם תזמורות רבות בישראל ובעולם ובפסטיבלי מוזיקה חשובים ברחבי העולם, בהם פסטיבל לוקנהאוז באוסטריה, פסטיבל דבוס בשווייץ, פסטיבל רוויניה בשיקגו, פסטיבל דוברובניק בקרואטי, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון בכפר בלום והפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים. הוא הקליט לחברות הקלטה צ'אנדוס וקלאסיקו.

בן ציוני היה פרופסור לוויולה ולמוזיקה קאמרית בבית הספר הגבוה למוזיקה בלייפציג בשנים 2006–2017. כיום הוא פרופסור באקדמיה על שם רוברט שומאן בדיסלדורף. הוא מגיש כיתות אמן בשוודיה, אוסטריה, ישראל והונגריה.

==פרסים ואותות הוקרה==
* פרס מיוחד בתחרות ליונל טרטיס לשנת 2000
* פרס שני בתחרות D.A.A.D בפרנקפורט
* פרס תחרות "קרן זלהיים" בהנובר לשנת 2002
* מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל במשך שנים רבות ברציפות

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140103212255/http://jcmf.org.il/artist.asp?id=15 ביוגרפיה של גיא בן ציוני באתר "הפרויקט הקאמרי הישראלי"]
* [http://www.aurorachambermusic.com/artists/guy-ben-ziony/ ביוגרפיה של גיא בן ציוני באתר של "אורורה מוזיקה קאמרית"]

קטגוריה:ויולנים ישראלים
קטגוריה:ויולנים יהודים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
מאזני משפט

מאזני משפט הוא כתב עת משפטי, שיוצא לאור על ידי בית הספר למשפטים במכללה האקדמית נתניה. 

כתב העת עוסק בנושאים משפטיים מגוונים ויוצא לאור פעם בשנה או שנתיים. בראש המערכת עומד עורך הנמנה עם סגל הפנים של בית הספר למשפטים. חברי המערכת הם סטודנטים במכללה. המאמרים המתפרסמים בכתב העת עוברים ביקורת עמיתים. 

כתב העת "מאזני משפט" שם לו למטרה לשמש במה שתקשר בין עולם האקדמיה המשפטית, לבין עולם המעש – השופטים, ציבור עורכי הדין והרגולטורים.

כתב העת נוסד בשנת 2000 על ידי פרופ' סיני דויטש, דיקן בית הספר למשפטים ועל ידי פרופ' הדרה בר-מור, סגנית הדיקן. 

כתב העת מאפשר לקוראיו גישה חופשית לגרסה מקוונת ובטקסט מלא של כל המאמרים היוצאים לאור, וניתן לקוראם באתר כתב העת ובמאגרי המידע המשפטיים.

עד כה ראו אור שישה עשר כרכים של כתב העת מאזני-משפט. בשלושת הכרכים הראשונים שימשה פרופ' הדרה בר-מור כעורכת; בכרך ד' כיהן נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, כיו"ר המערכת; פרופ' ישראל גילת ערך את הכרכים ד'-ה'; בכרכים ו'-ח' שימש ד"ר שוקי שגב כעורך; כרכים ט' עד יא נערכו על ידי ד"ר שרונה אהרוני-גולדנברג, ומאז, העורכת היא ד"ר מעיין פרל.

== קישורים חיצוניים ==
* באתר המכללה האקדמית נתניה

קטגוריה:ישראל: כתבי עת משפטיים
קטגוריה:המכללה האקדמית נתניה
השומרים המלכותיים

השומרים המלכותיים בטקס חילופי המשמרות ב[[ארמון מלך תאילנד בבנגקוק]]
השומרים המלכותיים (בתאית: ทหารรักษาพระองค์) היא דיוויזיית המשמר של הכוחות המזוינים של תאילנד שתפקידה לשמור על משפחת המלוכה של תאילנד.

==היסטוריה==
המשמר המלכותי הוקם על ידי המלך צ'וֹלְאַלוֹנְגקוֹרֶן בשנת 1859, עוד בהיותו נסיך הכתר. בראשיתם היו השומרים המלכותיים משרתים שבין שאר תפקידיהם היה עליהם לגרש עורבים, מה שגרם להמוני העם לכנות אותם בשם "גיס מגרשי העורבים".

כאשר ירש צ'ולאלונגקורן את כתרו של אביו ב-1868 בחר מתוך המשמר 24 חיילים חזקים בתור שומרי ראש. המשמר המלכותי אימץ את השם "משמר המלך" שנתיים אחרי כן ותפקידים של השומרים כלל ליווי המלך בנסיעותיו ברחבי הממלכה.

== קישורים חיצוניים ==

שומרים
ספציה (כדורגל)

מועדון כדורגל ספציה (באיטלקית: Spezia Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי, המשחק בעיר לה ספציה שבאיטליה. המועדון משחק בסרייה ב'.

==היסטוריה==
בשנת 1906 נוסד מועדון הספורט ספציה ובשנת 1911 נוסד מועדון הכדורגל ספציה. עד שנת 1917 שיחק המועדון משחקי ידידות ועד עונת 1928/1929 שיחק בליגות אזוריות. בעונת 1929/1930 נוסדה הליגה האיטלקית השנייה בכדורגל והמועדון העפיל לליגה זו בעונתה הראשונה. המועדון שיחק 6 עונות ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1934/1935 ירד לליגה השלישית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית וחזר לליגה השנייה.

המועדון שיחק 3 עונות בליגה השנייה מעונת 1936/1937 ועד עונת 1938/1939. בעונת 1936/1937 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת אינטר מילאנו. בסוף עונת 1938/1939 ירד לליגה השלישית ואחרי עונה אחת חזר לליגה השנייה. המועדון שיחק 11 עונות ברציפות בליגה השנייה מעונת 1940/1941 ועד עונת 1950/1951. בעונת 1940/1941 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לאציו. בעונת 1941/1942 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת נובארה.

בעונת 1944 הליגה הבכירה נערכה כטורניר בשל מלחמת העולם השנייה וספציה זכתה בו. ב-2002, הישג זה של המועדון, הוכר כ"עיטור כבוד" ולא תואר אליפות רשמי.

בסוף עונת 1950/1951 ירד לליגה השלישית ואחרי עונה אחת ירד לליגה הרביעית. המועדון שיחק בליגה השלישית ובליגה הרביעית לסירוגין עד עונת 2005/2006 שבסופה העפיל לליגה השנייה אחרי 55 שנה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה וירד לליגה השלישית. המועדון שיחק 4 עונות בליגה השלישית ובסוף עונת 2011/2012 העפיל לליגה השנייה. המועדון משחק בליגה השנייה מעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת מילאן.

העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה, סרייה א' בתום עונת 2019/2020, לאחר שסיימה במקום השלישי ועברו את קייבו ורונה ואתפרוזינונה בפלייאוף העלייה.

בעונת 2021/2022 סיימה הקבוצה במקום ה-16, והבטיחה עונה שלישית ברציפות בסרייה א'.
בעונת 2022/2023 סיימה ספציה בשיווין נקודות עם הלאס ורונה, והקבוצות נפשגו למשחק על ההישארות בליגה, ספציה הפסידה 3-1 וירדה לליגה השנייה.
==סגל שחקנים==
נכון ל-11 בפברואר 2024 <ref></ref>

 

==שחקנים בולטים==
* ג'וזפה אלסי
* רוברטו בורדין
* רינאלדו פיומי
* לוצ'אנו ספאלטי

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל איטלקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1906
קטגוריה:ליגוריה
טרפאני קלצ'ו

מועדון כדורגל טרפאני (באיטלקית: Trapani Calcio) הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר טרפאני שבאיטליה. המועדון משחק בליגה האיטלקית השלישית בכדורגל.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1905 ושיחק לאורך השנים בליגה השלישית ובליגה הרביעית באיטליה. משחקו הראשון היה כנגד פלרמו והסתיים בתבוסה מוחצת 12-0 לפאלרמו. בעונת 1958/1959 ניצח את פאלרמו בסיבוב השני של הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת פראטו בסיבוב השלישי. בעונת 1995/1996 הפסיד לקבוצת רג'אנה בסיבוב הראשון של הגביע. בעונת 2010/2011 ניצח את קבוצת ספאל בסיבוב הראשון של הגביע והפסיד לקבוצת פרוזינונה בסיבוב השני. בעונת 2011/2012 הפסיד לקבוצת פוג'יה בסיבוב הראשון של הגביע.

בעונת 2012/2013 ניצח את קבוצת אסטה בסיבוב הראשון של הגביע והפסיד לקבוצת טרננה קלצ'ו בסיבוב השני. בסוף העונה העפיל בפעם הראשונה לליגה השנייה. בעונת 2013/2014 ניצח את קבוצת אלבינו לפה בסיבוב השני של הגביע. ניצח את קבוצת פאדובה בסיבוב השלישי והפסיד לקבוצת אינטר מילאנו בסיבוב הרביעי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל איטלקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1905
בן ציון גיני

שמאל
בן ציון גיני (1869–1945 ט"ו בסיוון תש"ה) היה מהנדס העיר הראשון של ירושלים ויפו בסוף התקופה העות'מאנית ותחילת המנדט הבריטי.

==חייו==
בן ציון גיני נולד באיזמיר, האימפריה העות'מאנית ב-1869. בהיותו נער מחונן, נישלח על ידי חברת "כל ישראל חברים" (אליאנס) ללמוד בפריז הנדסת מכונות. ב-1890, עם סיום לימודיו נשא לאישה את קלמנטין לבית קראונז'-אנגלמן ילידת מץ, צרפת ויחד עלו לירושלים. הוא כיהן כמורה בבית הספר למלאכה של חברת כי"ח. בהמשך, נסע ללונדון ולפריז כדי ללמוד הנדסת בניין וכשחזר תכנן יחד עם המהנדס יצחק רייטן את המזרקה החשמלית בירושלים לכבוד יובל שלטונו של הסולטאן עבדול חמיד השני. 

בנוסף לפעולו בתחום ההנדסי היה בעל ידע רב בתחום הרפואה הטבעונית, כתב מאמרים לג'ואיש כרוניקל (בהם מאמר אודות פתיחת קו הרכבת מיפו לירושלים ב-8 בספטמבר 1905). 

===מהנדס העיר יפו===
ב-1910, לאחר שובו ארצה התמנה למהנדס העיר יפו ובמסגרת תפקידו פיתח בעיר רשת כבישים ותכנן בניינים רבים בתל אביב וביפו ובהם מסגד חסן בק, בניין הבנק האנגלו-מצרי ובית הפוטוגרפיה של אברהם סוסקין ברח' הרצל פינת רח' בית הבד. כמו כן תכנן את בית העירייה בעזה וכן תכנן תוכנית תעבורתית לעיר.

===מהנדס העיר ירושלים===
ב-1917 הזמין אותו לירושלים ראש העירייה חוסיין אל-חוסייני, ומינה אותו למהנדס העיר הראשון של ירושלים. בתפקידו זה תחת השלטון העות'מאני הוא נקרא בין השאר לבנות ביצורים עבור הצבא העות'מאני. גיני היה בין מקבלי פניו של הגנרל אלנבי עם כניסתו לירושלים, ותחת שלטון המנדט הבריטי המשיך את תפקידו כמהנדס העיר והכין עבורה תוכנית בניין עיר ראשונה. הוא תכנן וניהל את שיפוצם של מבנים המקודשים לשלוש הדתות בהם מסגד כיפת הסלע, מערת המכפלה וכנסיית הקבר וסייע בקליטת אנשי מקצוע בתחום התכנון והבניה שעלו מארצות אירופה. בין הבניינים הרבים שתכנן ובנה בירושלים בית החולים למחלות עיניים סנט ג'ון, בניין קולנוע ציון, ישיבת פורת יוסף וישיבת חיי עולם, בית מושב הזקנים והזקנות הספרדי, מלון סן רמו ובתים ברח' המלך ג'ורג'. ב-1926 התפטר מתפקידו מטעמי בריאות. גם לאחר שעזב את משרתו הציבורית פעל למען המשך הבניה בירושלים.

==משפחתו==
בין נכדיו: האדריכלים גבריאל פרץ ואריה גיני, התעשיין אבנר פרץ ויואב גינאי.

==לקריאה נוספת==
*שמואל גילר, שיפוץ יפו בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, קתדרה 165, תשרי תשע"ח.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pagefeed/hebrewbooks_org_36724_723.pdf מאמר מאת משה דוד גאון]
* 
* מרדכי מוטלה, [http://mountofolives.co.il/he/news/%D7%90%D7%95%D7%AA%D7%A8-%D7%A7%D7%91%D7%A8%D7%95-%D7%A9%D7%9C-%D7%91%D7%9F-%D7%A6%D7%99%D7%95%D7%9F-%D7%92%D7%99%D7%A0%D7%99-%D7%96%D7%9C אותר קברו של בן ציון גיני ז"ל], באתר "הר הזיתים" של עמותת אלע"ד, כ"ו באלול תשע"ו, 29 בספטמבר 2016

קטגוריה:סגל בתי ספר של כל ישראל חברים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מהנדסי העיר ירושלים
קטגוריה:מהנדסי ערים בתקופת המנדט
פרס קפלן

פרס קפלן הוא פרס ישראלי הניתן על התייעלות והעלאת פריון העבודה. הפרס נוסד בשנת 1954 ונקרא על שמו של אליעזר קפלן, שר האוצר הראשון של מדינת ישראל. את הזוכים בפרס קבעה ועדה בראשות מנהל המכון לפריון העבודה והייצור, ואת הפרס העניק לזוכים שר העבודה. במשך שנים רבות חולק הפרס כחלק משבוע פריון הייצור.

בין הזוכים בפרס:
* סא"ל יוסף רום רומנובסקי מספנת חיל הים על השיפוץ הראשון הגדול של צוללת בארץ ומחשוב בתהליך השיפוץ.
* חמת ארמטורות ויציקות (1957), על העלאת הפריון במחלקת המסמרים.
* יוסף חי לוי נחום (1961), על תרומתו לתחום שימור המזון.
* יעקב מינס (1967), על ייעול המכונות והגדלת התפוקה במפעל העץ.
* איתן זהבי (1968) על פיתוח גלגלי הבלון.
* שמעון קליר (1969) ראש צוות התכנון וההקמה של מפעל ארגמן על הסבת מחלקת צביעת החוטים של המפעל לתהליכים אוטומטיים.<ref></ref>
* מרדכי קיקיון, על הקמת מרכז המחשוב של רפא"ל.
* דרור בן-דוד על פיתוח מערכות תיב"מ.
* דב אשכול על פיתוח תיירות בגליל (1974)
* דפוס בארי (1986), על פיתוח ה"מעטפית".
* נלו רובין (1988) על פריון עבודה
* אפי רוזנצויג, שמואל קרן (1989) הקמת מפעל טמבור בעכו.
* עדי אלדר (1994), על מצוינות בקליטת תושבים ועולים חדשים בכרמיאל.
*מאיר אביטל (1995), על מצוינות בניהול, יצירתיות ומקוריות, פיתוח טכנולוגיה מתקדמת, הישגים במחקר ובביצוע.
*

==ראו גם==
*רשימת ערכים אודות זוכים בפרס

==לקריאה נוספת==
* אלבום פרס קפלן, הוצאת "קליע"

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20140103221927/http://www.archives.gov.il/ArchiveGov/ArchiveNavigation.aspx?ID=95.2.3 סדרה: תיקי פרס קפלן], באתר של ארכיון המדינה
* [https://youtu.be/6W3hpid-Wb4?t=124 טקס הענקת פרס קפלן], במעמד שרת העבודה גולדה מאיר. יומני כרמל, יולי 1955 <small>(התחלה 2:04)</small>
* [http://www.zdc.co.il/pras-kaplan-2/ דוגמה לתעודת פרס קפלן]
* [https://youtu.be/pdluRRaEQ0Y?t=61 טקס הענקת פרסים לעובדים מצטיינים], במעמד מרדכי נמיר ופנחס לבון, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1956 <small><small>(התחלה 1:01)</small></small>
* 
* 
* 
* 
* , 
* 

==הערות שוליים==

קפלן
*
קטגוריה:הנצחת אליעזר קפלן
__NOTOC__
HMEE

HMEE של [[צבא ניו זילנד בפעולה]]
HMEE עם [[מיגון כלוב.]]
HMEE, ראשי תיבות של High Mobility Engineer Excavator, הוא מחפרון ממוגן צבאי תוצרת חברת JCB הבריטית. הכלי נמצא בין השאר בשירות כוחות ההנדסה של צבא ארצות הברית וצה"ל.

ה-HMEE תוכנן ונבנה בעקבות צורך של כוחות הקואליציה במלחמת עיראק בציוד מכני הנדסי ממוגן אך בעל עבירות וניידות גבוהים, על מנת שינוע ביחד עם שיירות צבאיות ויבצע משימות הנדסיות שונות כגון פריצת צירים ועבודות עפר. הכלי תוכנן על בסיס מחפרון של JCB שעליו נוספו 3 טונות של שריון, ומגיע למשקל של 16.8 טון מטרי. ה-HMEE בעל יכולת הרמה של עד 2 טונות ועומק חפירה במחפר של עד 4 מטר. המיגון כולל לוחות שריון וחלונות ממוגני-ירי. על מספר כלים גם הותקן מיגון כלוב על מנת להגן על הכלי מפני רקטות נ"ט. מהירותו המרבית היא כ-100 קמ"ש. היותו מבוסס על מחפרון מאפשרת לו לבצע עבודות עפר מגוונות, החל מחפירה וכלה בהעמסת עפר למשאיות, אך גם לשאת מטענים כבדים בכף שלו ולגרור כלי רכב.

ה-HMEE משרת בקרב כוחות הקואליציה של מלחמת עיראק: ארצות הברית (800 כלים), אוסטרליה, ניו זילנד (6 כלים) ושוודיה (21 כלים). ב-2011 נרכש ה-HMEE גם על ידי צה"ל עבור חיל ההנדסה הקרבית ונקרא "עמי". הוא מיועד לפעילות הנדסית, פריצת צירים, טיפול במטעני חבלה ועבודות עפר בשטח בנוי ושטח עם מרחב תמרון קטן.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.jcb.com/en-gb/products/defence-products HMEE] באתר JCB
* נתנאל רוזמן, [https://web.archive.org/web/20101106010613/http://dover.idf.il/IDF/News_Channels/bamahana/2010/41/10.htm הדחפור החדש של חיל ההנדסה: "עמי"], במחנה, 27 באוקטובר 2010.
* .
* [http://www.dieselpower.co.il/The-U-S-Army-has-ordered-50-million-worth-of-High-Mobility-Engineer-Excavators.html רכישת ענק של מחפרוני (HMEE) גי.סי.בי לצבא ארצות הברית], אתר Diesel Power, 24 ביוני 2014

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
קטגוריה:חיל ההנדסה הישראלי: אמצעי לחימה
קטגוריה:כלי רכב הנדסיים משוריינים
קטרינה ויט

קטרינה "קטי" ויט (בגרמנית: Katarina "Kati" Witt, נולדה ב-3 בדצמבר 1965) היא מחליקה על הקרח בעבר ממזרח גרמניה. היא פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (סרייבו 1984 וקלגרי 1988), 4 פעמים אלופת עולם (1984, 1985, 1987 ו-1988), פעמים סגנית אלופת עולם (1982 ו-1986) ו-6 פעמים ברציפות אלופת אירופה (1983–1988) בהחלקה אמנותית על הקרח ביחידות, חמישה עשורים אחרי הישג זהה שקבעה סוניה הני מנורווגיה.

ויט נחשבת לאחת המחליקות הקרח האמנותי המצליחות בכל הזמנים.

==ביוגרפיה==
ויט נולדה בשטקן פרבר של ברלין. אמה עבדה בבית חולים כפיזיותרפיסטית ואביה עבד כחוואי. היא למדה בבית ספר לספורטאים מחוננים בקרל-מרקס-שטאדט.

ויט החלה להתאמן בהדרכתה של יוטה מילר בשנת 1977. היא התאמנה שבע שעות ביום שישה ימים בשבוע. בהיותה בת 14 היא השתתפה לראשונה באליפות אירופה בהחלקה אמנותית בתחרויות ליחידות וסיימה במקום 14. 

בשנת 1982 זכתה ויט במדליות הראשונות שלה בתחרויות הבינלאומיות. היא זכתה במדליות כסף הן באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בליון שבצרפת בתחילת פברואר והן באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בקופנהגן שבדנמרק בתחילת מרץ.

== תארים והישגים ==
* בשנת 1984 זכתה ויט בתואר ספורטאית השנה במזרח גרמניה.

== תוצאות ==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! style="background-color: #ffdead; " colspan=12 align=center | תחרויות בינלאומיות 
|-
! אירוע
! 1978–79
! 1979–80
! 1980–81
! 1981–82
! 1982–83
! 1983–84
! 1984–85
! 1985–86
! 1986–87
! 1987–88
! 1993–94
|-
| align=right | אולימפיאדת החורף || || || || || || bgcolor=gold | מקום 1 || || || || bgcolor=gold | מקום 1 || מקום 7
|-
| align=right | אליפות העולם || || מקום 10 || מקום 5 || bgcolor=silver | מקום 2 || מקום 4 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=silver | מקום 2 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 ||
|-
| align=right | אליפות אירופה || מקום 14 || מקום 13 || מקום 5 || bgcolor=silver | מקום 2 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold |מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || מקום 8
|-
! style="background-color: #ffdead; " colspan=12 align=center | תחרויות לאומיות 
|-
| align=right | מזרח גרמניה || bgcolor=cc9966 | מקום 3 || bgcolor=silver | מקום 2 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 || bgcolor=gold | מקום 1 ||
|-
| align=right | גרמניה || || || || || || || || || || || bgcolor=silver | מקום 2
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח מזרח גרמניות
קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח גרמניות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: החלקה אמנותית
קטגוריה:אלופות עולם בהחלקה אמנותית
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת סרייבו (1984)
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת קלגרי (1988)
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת לילהאמר (1994)
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:אלופות אולימפיות מגרמניה המזרחית
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1965
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1965
תמי ויינט

וירג'יניה ויינט פו (באנגלית: Virginia Wynette Pugh, ידועה בשם הבמה: תמי ויינט, Tammy Wynette; 5 במאי 1942 - 6 באפריל 1998) הייתה זמרת קאנטרי אמריקאית.

== ביוגרפיה ==
ויינט נולדה בשם וירג'יניה ויינט פו בבאונדס, מיסיסיפי, במבואותיה של העיירה טרמונט, בת יחידה לוויליאם הוליס פו ולמילדרד פיי ראסל פו. אביה, שהיה חוואי ומוזיקאי נפטר בהיותה בת תשעה חודשים מגידול במוח. אמה הייתה לבלרית, מורה מחליפה וחוואית. לאחר מות אביה של ויינט, העבירה אמה את וירג'יניה הפעוטה למשמורת אצל הוריה, תומאס טשסטר ופלורה ראסל, ובעצמה עברה לממפיס לעבוד במפעל נשק בזמן מלחמת העולם השנייה. בשנת 1946 נישאה אמה לפוי לי שהיה חוואי אף הוא.

ויינט גדלה אצל דודתה, קרולין ראסל, שהייתה מבוגרת ממנה בחמש שנים בלבד, והייתה לה כאחות יותר מאשר אפוטרופוסית. כנערה היא ניגנה במגוון כלי נגינה שהותיר אביה המנוח בעיזבונו. את ערש ילדותה, חוות הורי אמה במחוז איטוואמבה שבמיסיסיפי, היא תיארה, בהלצה, כקרובה כל כך לאלבמה עד שגבולה של זו האחרונה עבר ממש בתוך החווה עד כדי "פלג גופי העליון הגיע מאלבמה ופלג גופי התחתון ממיסיסיפי". כנערה היא עבדה בשדות בקטיף כותנה יחד עם העובדים שנשכרו למטרה זו.

ויינט למדה בבית ספר התיכון טרמונט ושיחקה בנבחרת הכדורסל. חודש לפני סיום לימודיה נישאה לבעלה הראשון, יולפי בירד, פועל בניין שלא הצליח להתמיד בעבודתו, והם עברו ממקום אחד למשנהו מספר פעמים. היא עבדה כמלצרית, פקידת קבלה ובבית חרושת לנעליים. בשנת 1963 למדה בבית ספר למקצועות היופי בברמינגהאם (אלבמה), במגמת ספרות. גם כשקנתה את פרסומה הקפידה להאריך את תוקף את הרישיון לעיסוק במקצועות הטיפוח אותו קנתה, למקרה שתזדקק לו אם ידעך כוכבה ותצטרך לשוב ולהתפרנס מיגיע כפיים.

להיטה הגדול של ויינט היה "Stand by Your Man" (עמדי לצד הגבר שלך), אותו חיברה יחד עם בילי שריל והוקלט בביצועה לראשונה ב-28 באוגוסט 1968.

ב-1991, שבה ויינט לככב בזירת הפופ העולמית כשחברה לצמד המצליח, KLF, שהוציאו להיט בו הייתה ויינט הסולנית "Justified and Ancient" שלווה גם בקליפ מצליח ששודר ב-MTV.

ויינט נפטרה ב-6 באפריל 1998, בגיל חמישים וחמש, לאחר שנים של בעיות רפואיות, ניתוחים ואשפוזים רבים.

בשנת 1998 נכללה ויינט בהיכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרות קאנטרי
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1998
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
רעידת האדמה בטשקנט (1966)

רעידת האדמה בטשקנט התרחשה ב-26 באפריל 1966 בשעה 5:23. למרות שעוצמתה הייתה 5.2 בסולם ריכטר בלבד, בשל עומקו הרדוד של מרכז הרעידה (3–8 ק"מ) היא גרמה להרס מסיבי של מרכז העיר בה התגוררו כמיליון וחצי תושבים.

רעידת אדמה התרחשה בעומק של 3–8 ק"מ וכללה תזוזות חזקות שנמשכו 10–12 שניות. בעקבות רעידת אדמה נהרגו רק 8 מתושבי העיר אך בהמשך, עקב סיבוכי מחלות לב, מספר ההרוגים גדל והגיעה לכמה מאות, בעיקר אנשים מבוגרים. רעידות משנה נמשכו כשלושה חודשים והיו שהגיעו לעוצמה של 7 בסולם ריכטר.

כתוצאה מהאירוע במרכז העיר נהרסו כ-2 מיליון מ"ר של מגורים ומאות בנייני ציבור ומפעלים. ללא קורת גג נותרו כ-300 אלף אזרחים (כ-20% מאוכלוסיית העיר). לעיר הגיעו ראשי ברית המועצות לרבות ליאוניד ברז'נייב ואלכסיי קוסיגין והוחלט על בניית העיר מחדש תוך מאמץ של כול המדינה והפניית משאבים בהתאם. רוב הילדים הוצאו מהעיר עם תחילת חופשת הקיץ של בתי הספר. מאמץ מיוחד הופנה למניעת התפשטות מחלות וטיפול פסיכולוגי בתושבי העיר. תוך זמן קצר לעיר הגיעו משלחות עם עובדי בניין מכול רחבי ברית המועצות. עד לרעידת אדמה מרכז העיר היה בנוי בעיקר בבנייה נמוכה, הבנייה החדשה הייתה רב קומתית ומודרנית. בניית העיר מחדש נמשכה כ-3.5 שנים. שכונות חדשות נבנו במרכז העיר ובאזורים החדשים מסביבה. 

לזכר האירוע ומבצע בניית העיר מחדש הוקמה אנדרטה מיוחדת.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130927130026/http://seismos-u.ifz.ru/1966-1975.htm תיאור מפורט של האירוע]
* [https://web.archive.org/web/20140804095538/http://en.ria.ru/photolents/20110427/163708368_2.html תמונות מהעיר לאחר האירוע]

טשקנט
קטגוריה:1966 בברית המועצות
קטגוריה:אוזבקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:טשקנט
TRS-80

TRS-80 Micro Computer System הוא מותג ששימוש לתיאור מספר דגמי מיקרו-מחשבים שנמכרו על ידי חברת Tandy בחנויות Radio Shack שבבעלותה. מערכת TRS-80 הראשונה הושקה ב-1977, והייתה מהדגמים הראשונים של מחשבים אישיים שיוצרו ייצור המוני, לצד מחשבים מתוצרת חברות כמו אפל וקומודור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דגמי מחשבים
גלאי גובה מכ"מי

גלאי גובה מכ"מי הוא סוג של מכ"ם דו־ממדי שמודד גובה של מטרות.

גלאי גובה מכ"מים היו מובחנים בשל צורת האנטנה שלהן - האנטנות היו גבוהות, אך צרות. כיוון שצורת האלומה הנוצרת היא פונקציה של צורת האנטנה, אלומת גלאי הגובה הייתה שטוחה ורחבה אופקית (כלומר לא טובה במציאת אזימוט למטרה), אבל דקה מאוד אנכית, ובכך מאפשרת מדידה מדויקת מאוד של זווית ההגבהה, ולאחר מכן גובה (בעזרת הטווח).

מכ"מים תלת־ממדיים מודרניים מוצאים גם אזימוט וגם הגבהה, ובכך הפכו את גלאי הגובה המכ"מיים למיושנים מאוד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכ"ם
רג'ינה טיילור

רג'ינה טיילור (באנגלית: Regina Taylor; נולדה ב-22 באוגוסט 1960) היא שחקנית ומחזאית אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1992 על תפקידה בסדרה "I'll Fly Away".

== ביוגרפיה ==
טיילור נולדה בדאלאס, טקסס וגדלה באוקלהומה, שם סבלה והייתה מודעת למקרי גזענות רבים. טיילור היא בוגרת "אוניברסיטת מתודיסט הדרומית" שבדאלאס.

הפכה לפופולרית בתור שחקנית טלוויזיה בתחילת שנות ה-90 בהן הופיעה בתפקיד עוזרת הבית לילי הרפר בסדרת הדרמה "I'll Fly Away". טיילור ששיחקה בסדרה לצידו של סם ווטרסטון זכתה על תפקידה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד דרמטי לשנת 1992. במהלך שנות ה-90 שיחקה טיילור בפרויקט משותף של ספייק לי ושל מרטין סקורסזה "קלוקרס", בדרמה המשפטית של אדוארד זוויק "אומץ תחת אש" בתפקיד מרדית' אשתו של הפרקליט הצבאי קולונל סרלינג (דנזל וושינגטון) ובמותחן המשטרתי "המתווך" בתפקיד קארן אשתו של המתווך דני רומן (סמואל ל. ג'קסון). בשנת 1999 זכתה לביקורות אוהדות על הופעתה בתפקיד הפרקליטה אניטה היל בסרט הטלוויזיה "צדק משונה".

בשנת 2006 החלה טיילור לשחק בסדרת הפעולה שיצר דייוויד מאמט "היחידה" בתפקיד מולי בליין, אותו מילאה במשך ארבע עונות הסדרה.

== פילמוגרפיה ==
* סמוך עליי (1989)
*ג'רזי גירל (1992) 
* לאבד את אייזה (1995)
* קלוקרס (1995)
* אומץ תחת אש (1996)
* עניין משפחתי (1996)
* מים עוינים (1997)
* המתווך (1998)
* צדק משונה (1999)
*קורה לא מתביישת (2000) - סרט טלוויזיה 
* מי הוא קלארק רוקפלר? (2010)
* שבת בכנסייה (2017)
*לאחר מעשה (2020)

=== טלוויזיה ===
*I'll Fly Away(1991–1993)
*ילדי החול (1995)
*The Education of Max Bickford (2001–2002)
* היחידה (2006–2009)
*דיג (2015)
*הגברת הראשונה (2022)
*Justified: City Primeval (2023)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא סיירה לאוני
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
יאק-40

יאק-40 (קוד דיווח נאט"ו: Codling) הוא מטוס נוסעים תלת-מנועי לטווח בינוני וקצר מתוצרת ברית המועצות. זה היה מטוס הנוסעים התלת סילוני הראשון בעולם.

==רקע לבנייתו==
בשנת 1960 חברת איירופלוט הוציאה דרישה לפיתוח מטוס חדש במקום מטוסי איליושין Il-12 ו-איליושין Il-14 שהיו בשרות החל משנות ה-50. הפיתוח בוצע על ידי חברת תכנון יאקובלב והסתיים בשנת 1964. הטיסה הראשונה בוצע ב-21 באוקטובר 1966. כבר בשנת 1967 החל ייצור סדרתי של המטוס במפעל לייצור מטוסים בעיר סראטוב. הגרסה הראשונה הותאמה ל-24 נוסעים. תוך זמן קצר מספר נוסעים הוגדל ל-32. לקראת שנת 1972 מטוסים מדגם זה כבר העבירו 7 מיליון נוסעים.

כניסה ויציאת הנוסעים מהמטוס בוצע באמצעות פתח בחלק האחורי של המטוס, כמו במטוסי מטען. למטוס לא היה תא מיוחד למטען הנוסעים והמטען הוחזק בתא הנוסעים. במהלך שנות ייצור נבנו דגמים שונים שנכנסו לשירות מבצעי כמטוסי ביון. כמו כן מספר דגמים הותאמו למטוסי מחקר ואימון.

זה היה המטוס הסובייטי הראשון שקיבל הסמכה באיטליה וגרמניה ונמכר לחברות תעופה של מדינות אלו. במסגרת זו נמכרו 6 מטוסים. אומנם תוך מספר שנים מסיבות שונות הם הוחזרו לברית המועצות. בסך הכול המטוס בשנים שונות היה בשימוש ב-19 מדינות העולם. בסך הכול מחוץ לגבולות ברית המועצות נמכרו כ-130 מטוסים.

ייצור סדרתי של המטוס הופסק בשנת 1981, עד אז נבנו מעל ל-1000 יחידות. בסוף שנות ה-80 החלה הוצאת המטוסים משרות. בשנות ה-90 בוצעו עבודות לשדרוג מטוסים קיימים ובחלקם הם הוסבו למטוסי מנהלים. היו תוכניות להחלפת מנועי המטוס למנוע מתקדם וחסכוני יותר, אך הם לא מומשו. בשנות ה-2000 החלה מחדש הוצאת מסיבית משימוש. נכון לאוגוסט 2013 רק 45 מטוסים נותרו בשרות מהם כמחצית מחוץ לגבולות רוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://aviation-safety.net/database/dblist.php?Type=500 רשימת תאונות בהם היה מעורב מטוס יאק-40]

 

קטגוריה:מטוסי נוסעים סובייטיים