OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לה מונטנרה

נוף הרי הדולומיטים
לה מונטנרה (באיטלקית: La Montanara) הוא שיר עם איטלקי של מטפסי הרים בהרי האלפים. הוא משמש כהמנון הבלתי רשמי של תושבי מחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה הדוברים איטלקית וגרמנית. השיר נכתב בשנת 1927 על ידי טוני אורטלי (Toni Ortelli). לפי האגדה, מחבר המילים קיבל את ההשראה לכתיבתם באופן ספונטני, תוך כדי טיול בהרים. המלחין הוא לואיג'י פיגרלי (Luigi Pigarelli).

השיר הוא שירם של הנופשים בהרי איטליה בחודשי הקיץ, והוא פופולרי עד היום, בעיקר בקרב מקהלות. היות שהוא מקובל בחבל ארץ דובר גרמנית, יש לו גם גרסה בשפה זו. 

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! איטלקית
|-
| <poem>שם למעלה בין הרים, 
בין יערות ועמקי זהב, 
בין צוקים מחוספסים משיבי הד, 
שיר קטן של אהבה. 

"המונטנרה" או-הא
נשמעים השרים 
נשיר את "המונטנרה"
ומי שאינו מכיר את השיר? 
"המונטנרה" או-הא
נשמעים השרים 
נשיר את "המונטנרה"
ומי שאינו מכיר את השיר? 

שם למעלה על הרים של זרמי הכסף, 
בקתה מכוסה פרחים. 
היה זה ביתה המתוק והקטן, 
של סורגינה בת השמש. 
בת השמש.
</poem>
| dir="ltr" | <poem>
Là su per le montagne,
fra boschi e valli d'or,
tra l'aspre rupi echeggia
un cantico d'amor.

La montanara o-he
si sente cantar,
cantiam la montanara
e chi non la sa?
La montanara o-he
si sente cantar,
cantiam la montanara
e chi non la sa?

Là su sui monti dai rivi d'argento,
una capanna cosparsa di fiori.
Era la piccola dolce dimora
di Soreghina la figlia del sol.
La figlia del sol.
</poem>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://italiasempre.com/verita/lamontanara1.htm דף השיר כולל המנגינה - שירת מקהלה] - אתר שירי עם איטלקיים
* [http://www.youtube.com/watch?v=1eBDmMsGp-A שירת המקהלה בהרי האלפים] - מקהלת "Coro Croz Corona" על רקע צילומי ההרים, באתר YouTube

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה איטלקית
קטגוריה:איטליה: תרבות
קטגוריה:שירים באיטלקית
דוכס קונוט וסטראת'רן

שלט האצולה של הדוכס ארתור
שלט האצולה של הדוכס אלסטייר
דוכס קונוט וסטראת'רן (באנגלית: Duke of Connaught and Strathearn) הוא תואר אצולה המוענק לבני משפחה זוטרים במשפחת המלוכה הבריטית. התואר הוענק לראשונה על ידי המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, לבנה השלישי, הנסיך ארתור. עם מותו של נכדו של ארתור, אלסטייר וינדזור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בוטל התואר.

==היסטוריה==
דוכסות קונוט וסטראת'רן נקראת על שם קונוט, אחד מארבעת המחוזות של אירלנד, ששמו כיום קונכט.
התוספת "סטראת'רן" היא על שם עמק בסקוטלנד, שניתנת לעיתים לבני בית המלוכה כתוספת לתואר קיים, כמו דוכס קנט וסטראת'רן והנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן.

על פי המסורת הבריטית, קיבלו בני משפחת המלוכה תארים המשויכים לשלוש הממלכות ולנסיכות המרכיבות את הממלכה המאוחדת: אנגליה, סקוטלנד, אירלנד וויילס. מסורתית נועד התואר להינתן לבן השלישי של המלכה, וזאת מאחר שהבן הבכור נושא את התארים דוכס קורנוול (דוכסות באנגליה) ודוכס רות'סיי (דוכסות בסקוטלנד) וכן את התואר נסיך ויילס, והבן השני נושא את התואר דוכס יורק.

מאז הקמת רפובליקת אירלנד בשנת 1922 הופסקה הענקת תארים המקושרים למחוזות אירלנד עצמה (אולם ניתנים תארים המשויכים לצפון אירלנד). אולם התואר, שהוחזק על ידי הנסיך ארתור, במותו, בשנת 1942 עבר לנכדו, אלסטייר וינדזור. בהיעדר בנים זכרים, במותו של אלסטייר, כשנה ומחצה לאחר קבלת התואר, התואר בוטל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קונכט

קונוט וסטראת'רן
קונוט
אלסטייר וינדזור, דוכס קונוט וסטראת'רן

שלט האצולה של הדוכס
אלסטייר ארתור וינדזור, דוכס קונוט וסטראת'רן (באנגלית: Alastair Arthur Windsor, 2nd Duke of Connaught and Strathearn; 9 באוגוסט 1914 - 26 באפריל 1943), היה חבר משפחת המלוכה הבריטית ונינה של המלכה ויקטוריה. אלסטייר היה רוזן מקדאף ולאחר מות סבו, הנסיך ארתור, ירש את התואר דוכס קונוט וסטראת'רן. במותו, בלא ילדים, בוטל התואר.

==ביוגרפיה==
אלסטייר נולד ב-9 באוגוסט 1914, בבית הוריו ברחוב מאונט שבשכונת מייפייר בלונדון (המבנה משמש כיום את שגרירות ברזיל בבריטניה).

אביו היה ארתור, נסיך קונוט, בנם היחיד של הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן ושל לואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה, ואמו הייתה אלכסנדרה, נסיכת קונוט.

אלסטייר נשא את התואר "הוד מעלתו הנסיך" בעת הולדתו בשל היותו נינה של המלכה ויקטוריה. 

אלסטייר הוטבל בבית הוריו, וסנדקיו היו המלך ג'ורג' החמישי, המלכה אלכסנדרה, אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד (אשר לא נכח בטקס), הנסיכה מרי, הנסיכה לואיז, דוכסית ארגייל, וסבו, הנסיך ארתור.

זמן קצר לאחר הולדתו של אלסטייר, בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, החליט המלך ג'ורג' החמישי על שינוי שם בית המלוכה מבית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור, ושם משפחתו של אלסטייר שונה בהתאם. עוד החליט ג'ורג' החמישי על הגבלת התואר "הוד מעלתו הנסיך" לילדי ונכדי המלך, ולכן בוטל תואר זה של אלסטייר (שהיה נינה של המלכה ויקטוריה), ואלסטייר נותר עם התואר רוזן מקדאף.

אלסטייר התחנך בבית הספר בריאנסטון ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בינואר 1935 מונה לתפקיד סג"ם ברגימנט הדרגונים ה-2 (2nd Dragoons) המכונה הגדוד האפור הסקוטי המלכותי (Royal Scot Greys). בגדוד זה שירת אביו לפניו.
אלסטייר הוצב במצרים בשנת 1936 ושירת בה עד לקידומו לדרגת סגן והעברתו לקנדה בשנת 1939. בקנדה שירת אלסטייר כעוזרו האישי של אלכסנדר קיימברידג', רוזן אתלון הראשון, שכיהן באותה עת כמושל הכללי של קנדה.

אביו, הנסיך ארתור מקונוט, נפטר ב-12 בספטמבר 1938 ולכן במותו של סבו, ב-26 בינואר 1942 ירש אלסטייר את התואר דוכס קונוט וסטראת'רן, וזאת על אף שמדובר בדוכסות אשר שטחה נמצא למעשה בשטח רפובליקת אירלנד אשר קיבלה עצמאות בשנת 1922. כמו כן ירש אלסטייר את התואר רוזן ססקס.

אלסטייר נפטר באחוזת רידו שבאוטווה, בהיותו אורחם של המושל הכללי ושל רעייתו, הנסיכה אליס, רוזנת אתלון. ככל הנראה אלסטייר נרדם או התעלף מול חלון פתוח באחד מחדרי הטירה וקפא למוות במהלך הלילה.

אפרו של אלסטייר נקבר בקפלת מאר לודג' (Mar Lodge Chapel) בברמר שבאברדנישייר.

לאחר מותו, בלא ילדים, בוטל התואר "דוכס קונוט וסטראת'רן". דודנו, ג'יימס קרנגי ירש את התואר לדוכסות פייף ורוזנות מקדאף.

==שלט אצולה==
בשנת 1942, עת ירש את דוכסות קונוט וסטראת'רן, הוענק לאלסטייר שלט אצולה. השלט כלל את הרביעים הראשון והרביעי של שלט האצולה של סבו (שהיה למעשה שלט האצולה המלכותי, כאשר בתגי השלט הראשון והשלישי היו פרחי חבצלת כחולים, ותגים השני והרביעי צלבים), רביע הכולל את סמל פיף ורביע הכולל את סמל דאף.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית סקסה-קובורג-גותה
קטגוריה:בית וינדזור: אישים
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1914
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1943
דוכס סאסקס

[[הנסיך אוגוסטוס פרדריק, דוכס סאסקס]]
דוכס סאסקס (באנגלית: Duke of Sussex) הוא תואר אצולה המוענק לבני בית המלוכה. כיום נושא בתואר זה הנסיך הארי. 

==היסטוריה==
התואר הוענק לראשונה לנסיך אוגוסטוס פרדריק, בנו השישי של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ב-27 בנובמבר 1801. באותה עת הוענקו לו גם התארים "רוזן אינוורנס" ו"ברון ארקלו".

אוגוסטוס פרדריק נפטר בלא יורשים זכרים בשנת 1843, והתואר בוטל.

בשנת 1999, לאחר נישואיו של הנסיך אדוארד, בנה הצעיר של המלכה אליזבת השנייה, נפוצו שמועות כי התואר יוענק לו, אולם לבסוף הוענק לו התואר רוזן וסקס.

במאי 2018, המלכה אליזבת השנייה החליטה להעניק לנסיך הארי מוויילס את התואר דוכס סאסקס לכבוד נישואיו למייגן מרקל (שקיבלה את התואר דוכסית סאסקס).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

ססקס
קטגוריה:המלוכה הבריטית
דייב דקסטר

דייב דקסטר (אנגלית: .Dave Dexter, Jr; 24 בנובמבר 1915 - 26 באפריל 1990), עיתונאי, מבקר מוזיקה ומפיק מוזיקלי. כיהן כשלושים שנה כמנהל האומנותי של חברת התקליטים קפיטול רקורדס בארצות הברית.

==תולדות חייו==
יליד קנזס סיטי, למד עיתונאות באוניברסיטת מדינת מיזורי. בין השנים 1938–1941 היה כתב ומבקר בעיתון דאון ביט בשיקגו. ב-1943 עבר ללוס אנג'לס לעבודה בחברת קפיטול, זמן קצר לאחר הווסדה והיה לאחראי על האמנים והרפרטואר של החברה. משנת 1955 נסע ברחבי העולם והקליט מוזיקת עולם של תזמורות מסורתיות ומוזיקה אתנית במסגרת סדרה לה קרא "Capitol of the World" ובה יצאו כ-400 אלבומים. ב-1975 עזב את קפיטול והפך לעורך הראשי של מגזין המוזיקה בילבורד. בנוסף כתב הערות אלבום לחברות תקליטים שונות, הפיק תוכנית רדיו פופולרית בשם "Here coms the veterans", אודות הג'אז והמוזיקה הפופולרית של שנות השלושים והארבעים וכתב מספר ספרים אודות ההיסטוריה של הג'אז.

בתפקידו בחברת קפיטול הביא לחברה אמנים כפרנק סינטרה, סטן קנטון ופגי לי. למרות הצלחתו בגיוס ודחיפת אמנים אמריקאים, כשל בנוגע לאמנים מבריטניה בתקופת "הפלישה הבריטית" (תקופה שהחלה בשנת 1964 ונמשכה מספר שנים אחרי כן, בה יוצרי רוק'נ'רול רבים מבריטניה החלו להופיע ולהשפיע על המוזיקה בארצות הברית). חברת קפיטול הייתה המפיץ הראשון של תקליטי EMI הבריטית (בה הייתה חתומה להקת הביטלס) באמריקה. עם זאת דקסטר, כאחראי הרפרטואר, ויתר על הפצת ארבעת הסינגלים הראשונים של הלהקה בארצות הברית משום שלא האמין בהם כבעלי פוטנציאל. רק הסינגל החמישי, I Want to Hold Your Hand, יצא לאור בארצות הברית בחברת קפיטול, עקב לחץ של EMI בריטניה. הוא דחה להקות בריטיות נוספות במהלך התקופה, בהן היארדבירדס (להקתם של אריק קלפטון, ג'ף בק וג'ימי פייג').

עריכתו המחודשת של תקליטי הביטלס היא הסיבה בשלה תקליטי הלהקה שהופקו בארצות הברית שונים מאלו שהופקו בבריטניה. השוני מתבטא הן בהרכב השירים והן בעריכת הסאונד שלהם. דקסטר הוסיף אפקטים כ-riverb ו-echo, שינה את כוונון ערוצי הסטראו ובכך שינה את הסאונד עליו עמל מפיק הביטלס ג'ורג' מרטין והתאים אותו ל"טעם האמריקאי". על צידם האחורי של אלבומי הביטלס שיצאו בקפיטול נרשם "הופק באנגליה על ידי ג'ורג' מרטין, ובארצות הברית על ידי דייב דקסטר ג'וניור".

==מספריו==
* Jazz Cavalcade - the Inside Story of Jazz, New york, 1946
* The Jazz Story, Englewood Cliffs, 1964
* Playback, New York: Billboard Publications, 1976 - אוטוביוגרפיה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nytimes.com/2007/12/02/books/review/Kirby2-t.html ביקורת על ספר המתאר את הפקת האלבום השני של הביטלס המכיל ביקורת חריפה במיוחד על החלטותיו של דקסטר בנדון] הניו יורק טיימס, 2 בדצמבר 2007 

קטגוריה:מבקרי ג'אז
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
קפיטול רקורדס

קפיטול רקורדס (באנגלית: Capitol Records) היא חברת תקליטים אמריקאית מקבוצת EMI, שהייתה אחת מארבע חברות התקליטים הגדולות בעולם, אך אוחדה לחברת יוניברסל מיוזיק גרופ. בנוסף להפקת תקליטים אמריקאים מקוריים היוותה צינור הפצה למוזיקה בריטית בארצות הברית.

בשנת 2023 פורסם כי קפיטול רקורדס היא חברת התקליטים התשיעית הגדולה ביותר ברחבי העולם, עם הכנסה שנתית של 8.8 מיליון דולרים.<ref></ref>

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בלוס אנג'לס ב-1942 על ידי התמלילן ג'וני מרסר, המפיק באדי דה-סילווה ובעל חנות המוזיקה גלן ווליש, והפכה לחברת התקליטים הראשונה בארצות הברית שבסיסה בחוף המערבי. עד אמצע שנות החמישים ביססה החברה את מעמדה כחברה מובילה בזכות אמנים כתזמורתו של פול וייטמן, פרנק סינטרה, נט קינג קול, פגי לי וג'ודי גרלנד.

בשנת 1957 רכשה חברת EMI הבריטית את קפיטול והקימה עבורה בבניין חברת קפיטול בהוליווד, אולפן הקלטות משוכלל כדוגמת אולפני אבי רוד בלונדון. כך יכלה החברה להפוך לגורם משמעותי בהפצת תקליטי EMI בארצות הברית בעת "הפלישה הבריטית". בפרט הפיצה קפיטול את תקליטי הביטלס בארצות הברית, לאחר עריכה והתאמה של הסאונד ורשימת השירים לטעם האמריקאי שנעשה על ידי מנהל האמנים והרפרטואר של החברה, דייב דקסטר. מאז 1979 החברה היא חטיבה ב-EMI מיוזיק וורלדווייד.

== אמנים בולטים ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:חברות תקליטים
אנדרי בוגולובסקי, נסיך ולדימיר

אנדרי בוגולובסקי (ברוסית: Андрей Боголюбский; סביבות 1111- 29 ביוני 1174) היה נסיך ולדימיר שתרם רבות לחיזוקה של העיר. בשנת 1169 כבש את קייב אך לא נשאר בעיר זו בתור נסיך.

== חייו ==
אנדרי מונה להיות נסיך וישגורוד על ידי אביו, יורי דולגורוקי, בשנת 1149. בשנת 1157 קיבל תואר נסיך ולדימיר, רוסטוב וסוזדל. החל משנת 1159 ניהל מאבק מול נובגורוד על השליטה בצפון רוסיה. בשנת 1164 ניהל מערכה מוצלחת נגד בולגריה של הוולגה.

המאבקים בין נכדיו של מסטיסלאב הראשון נתנו לו הזדמנות להתערב במאבקי השלטון בדרום-רוסיה. בשנת 1169 הוא ארגן קואליציה של 11 נסיכים ולאחר הצטרפות הקומנים כבש את קייב. במהלך יומיים העיר נבזזה כולל לקיחת דברי ערך מכנסיות העיר. מספר גדול של תושבי העיר נלקחו בשבי. לאחר הכיבוש הוא השאיר את התואר נסיך קייב לאחיו - גלב.

בשנת 1170 ניסה לכבוש את נובגודור. בקרב מכריע כוחותיו הובסו.

לאחר מכן הייתה התקוממות נגד אחיו בקייב. גם מערכה צבאית זו לא הייתה מוצלחת והוא איבד את השליטה על דרום רוסיה.

בוגולובסקי נהרג בלילה שבין 28 ל-29 ביוני 1174 על ידי הקושרים בקרב האצולה.

אנדרי בוגולובסקי שינה באופן מהותי את כללי השלטון ברוסיה. במשך שנים, נסיך קייב היה הנסיך הגדול של רוסיה. כל נסיך שקיבל את התואר, עזב את העיר ששלט בה ועבר לקייב. אנדרי בוגולובסקי היה הראשון שלא עשה כך. כתוצאה מכך נוצרה הפרדה בין התואר "הנסיך הגדול" לבין נסיכות קייב. הוא גם עשה ניסיון להפסיק עם הנוהג של אספות אצולה שהיו נהוגות בערים הוותיקות של רוסיה. זו הייתה אחת מהסיבות למעבר שלו מערים ותיקות כמו רוסטוב וסוזגל לעיר חדשה וקטנה - ולדימיר. המאבקים שלו מול האצולה גרמו בסופו של דבר לרציחתו.

==בניית ולדימיר==
בוגולובסקי העביר את בירת הנסיכות לוולדימיר ותרם רבות להתרחבות העיר. הוא בנה מספר כנסיות כולל קתדרלת שנתה של הבתולה ושער הזהב. פיתח את הארמון שלו בכפר בוגולובובו. בתקופתו נסיכות ולדימיר חוזקה והפכה להיות הנסיכות החזקה באדמות הרוסיות.

==משפחתו==
בשנת 1148 נישא לאוליטה, בת אצולה מקומית. היו להם 3 ילדים:
* איזיאסלאב, נהרג במהלך מערכה נגר בולגריה של הוולגה
* מסטיסלאב - היה מפקד צבאי בתקופת שלטון אביו
* יורי - נסיך נובגורוד, בעלה של תמר, מלכת גאורגיה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכי ולדימיר
קטגוריה:ילידי 1111
קטגוריה:נפטרים ב-1174
הו ג'יה

מפגין למען שחרור הו ג'יה בעת הגעת הלפיד האולימפי להונג קונג (2008)]]
הו ג'יה (בפין-יין: Hú Jiā; בסינית: 胡佳; במקור: 胡嘉; נולד ב-25 ביולי 1973 בבייג'ינג) הוא דיסידנט סיני, פעיל למען זכויות האדם וסביבתנות, בולט בביקורתו על משטר הרפובליקה העממית של סין. בנוסף פעיל במאבק בהתפשטות נגיף האיידס בסין חרף מאמצי המשטר להסוות את ממדי התופעה. על פועלו זכה ב-2008 בפרס סחרוב לחופש המחשבה, הפרס היוקרתי ביותר הניתן בתחום זכויות האדם מטעם האיחוד האירופאי.

הו החל את פעילותו החברתית ב-1996 כשנטל חלק במאמצים למניעת התפשטות מדבר גובי, את בת זוגו, זאנג ג'יניאן, פגש כשהתנדב בארגונים למלחמה באיידס. במהלך שנות פעילותו העלו השניים את ביקורתם על המשטר ופרסומים על הפרות זכויות האדם בסין לבלוג שניהלו. הו נעצר מספר פעמים, אך לא הואשם באופן רשמי בדבר. בנובמבר 2007 הוזמן על ידי הפרלמנט האירופאי להעיד בפניו, בדיון מיוחד שנערך על מצב זכויות האדם בסין, עדותו ניתנה בעזרת מצלמת אינטרנט, כיוון שנאסר עליו לצאת מהמדינה, בעדותו קרא להתנהלות המשטר הסיני בהקשר לאולימפיאדת בייג'ינג "אסון מבחינת זכויות האדם". חודש לאחר מכן נעצר יחד עם פעילים נוספים, במסגרת גל מעצרים של מתנגדי המשטר, לאחר שמנהיגי איכרים בסין פרסמו מניפסט הקורא להגנת זכויות איכרים שקרקעותיהם הופקעו על ידי הממשל. אשתו ובתו התינוקת של הו הושמו במעצר בית כשהן מנותקות מתקשורת, והו עצמו הועמד למשפט בו הואשם בפעילות חתרנית נגד המשטר. באפריל 2008 נגזרו עליו שלוש וחצי שנות מאסר. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הכיר בו כאסיר מצפון. הוא שוחרר ממאסרו ביוני 2011.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://zengjinyan.spaces.live.com/?_c11_BlogPart_BlogPart=blogview&_c=BlogPart&partqs=amonth%3d12&ayear%3d2005 הבלוג של הו ג'יה ואשתו] 
* [http://topics.nytimes.com/topics/reference/timestopics/people/h/hu_jia/index.html פרופיל באתר הניו יורק טיימס] 
* ברברה דמיק, [http://www.nrg.co.il/online/10/ART1/677/253.html אולימפיאדה באזיקים], לוס אנג'לס טיימס (מובא באתר nrg מעריב), 30 בדצמבר 2007
* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.hs.fi/english/article/The+Year+of+the+Dog+-+A+Chinese+activists+story+/1135227391049 The Year of the Dog - A Chinese activist's story], HELSINGIN SANOMAT, Feb. 7, 2006
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיסידנטים
קטגוריה:פעילי איכות הסביבה
קטגוריה:סינים
קטגוריה:זוכי פרס סחרוב
קטגוריה:אסירי מצפון על פי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1973
הבעיה הסוקרטית

פסל של סוקרטס
הבעיה הסוקרטית היא בעיה בחקר משנתו של הפילוסוף סוקרטס, הנובעת מחוסר היכולת לברור את הלך מחשבתו ורוחו האותנטיים מבין כתביו של תלמידו אפלטון, אשר לעיתים השתמש בסוקרטס ככלי ספרותי להבעת דעותיו העצמיות. סוקרטס, אשר לו חשיבות יסוד בפילוסופיה המערבית, היה מורו ומדריכו של אפלטון. אפלטון, כמקובל בתקופתו, כתב דיאלוגים על מורו.

מרבית הידוע לנו על סוקרטס הוא מכתבי אפלטון. למרות זאת, ההנחה הרווחת היא כי אל מעטים מכתביו של אפלטון, אם בכלל, ניתן להתייחס כאל תמלילי שיחה או כמייצגים במדויק את הלך רוחו של סוקרטס. נראה כי רבים מהדיאלוגים משתמשים בסוקרטס כדמות המבטאת את פרשנותו של אפלטון למורו, ולעיתים דמות זו נמצאת בסתירה לתיאורים אחרים של סוקרטס. לדוגמה, בכתבי אפלטון כופר סוקרטס בגישה של לקיחת תשלום עבור שיעוריו, בעוד בסימפוזיון לקסנופון מצהיר סוקרטס כי תלמידיו משלמים לו עבור שיעוריו, וכי זהו עיסוקו. בהתחשב בהתפתחות הנראית לעין בהגותו של אפלטון משנותיה הראשונות לשנות בשלותה ושנותיה המאוחרות, לעיתים קרובות מניחים כי כתביו של אפלטון עברו בהדרגה לייצג את הגותו של אפלטון בהסתמכות על לימודו אצל סוקרטס ולא את דעתו האותנטית של מורו. למרות זאת, השאלה מהם האספקטים המדויקים בכתבי אפלטון אשר מייצגים את השקפתו של סוקרטס רחוקה מפתרון או הסכמה מלאה.

==הבעיה הסוקרטית על פי שליירמאכר==

הניסיון המעמיק ביותר לפתור את "הבעיה הסוקרטית" נעשה על ידי התאולוג הגרמני פרידריך שליירמאכר. על פי שליירמאכר, שני הדיאלוגים אפולוגיה וקריטון מביעים הלך רוח סוקרטי "טהור", כלומר תיאור היסטורי של האיש והגותו, וכלל לא את הגותו של אפלטון. שאר הדיאלוגים ששליירמאכר קיבל כמקוריים, נחשבו על ידו כקשורים באופן אינטגרלי זה לזה ועיקביים בהגותם האפלטונית. עקביותם קשורה לשלושת שלבי ההתפתחות בהגותו של אפלטון:

# יצירות הבסיס, המסתיימות עם הדיאלוג פרמנידס.
# יצירות המרכז, המסתיימות בשתי "משפחות" של דיאלוגים: האחת מורכבת מסופיסט, מדינאי וסימפוזיון, והשנייה מורכבת מפיידון ופילבוס.
# יצירות תומכות: המדינה, טימיאוס וחוקים.

השקפתו של שליירמאכר בנוגע להתפתחות דמותו של סוקרטס בכתבי אפלטון מוטלת בספק. לטענת שליירמאכר, דמותו של סוקרטס משתנה עם הזמן לדמותו של "הזר" או "האורח", ולה חלק נכבד בהתפתחות הגותו של אפלטון כאשר היא מופיעה בשמות שונים ב"משפחת" הדיאלוגים הראשונה. "הזר האתונאי" הוא הדמות המרכזית בחיבורו האחרון של אפלטון, "חוקים". הבעיה הסוקרטית האמיתית לטענתו של שליירמאכר היא הבנת הדיאלקטיקה בין דמותו של "סוקרטס" לדמויות "הזר".

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Schleiermacher, Friedrich (1973) Introductions to the Dialogues of Plato. Ayer Co. Publishers. .
* Schleiermacher, Friedrich (1996) Ueber die Philosophie Platons. Philos. Bibliotek. Band 486, Meiner Verlag. .
</div>

קטגוריה:פילוסופיה יוונית
קטגוריה:פילוסופיה
אנסמבל ספיריטו בארוקו

אנסמבל ספיריטו בארוקו הוא הרכב ישראלי לביצוע מוזיקה מתקופת הבארוק המוקדם והמאוחר בכלים אותנטיים, האנסמבל הוקם בשנת 1995 והוא מופיע במקומות שונים בישראל, בהם האוניברסיטה המורמונית בירושלים, מכון ויצמן ברחובות, קונסרבטוריון שטריקר בתל אביב ועוד.

האנסמבל הקליט לקול המוסיקה ולטלוויזיה הישראלית והופיע בין השאר בפסטיבל טבחה, פסטיבל אבו גוש, מוזיקה סקרה ופסטיבל החג של החגים בחיפה.

חברי האנסמבל הם:

* יעלה אביטל, סופרן
* ראובנה הוד, חליליות,
* אלכסנדרה פולין, ויולה דה גמבה
* יבגני ליסוגורסקי, צ'מבלו

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080916170409/http://www.spiritobarocco.com/h_index.html אתר האנסמבל]
* [https://web.archive.org/web/20080916170527/http://www.spiritobarocco.com/h_evgeny.html יבגני ליסוגורסקי, אתר האנסמבל]
* [https://yoavbl10.wixsite.com/ruvi-hod ראובנה (רובי) הוד]

קטגוריה:הרכבים קאמריים ישראליים
קטגוריה:ביצוע אותנטי
קטגוריה:הרכבים בכלים אותנטיים
מסכת כלה רבתי

מסכת כלה רבתי הוא חיבור מתקופת הגאונים המידמה לתלמוד הבבלי ומפרש הלכות שונות בעיקר בענייני דרך ארץ.

מסכת זו נדפסה לראשונה בשנת תרכ"ד על ידי נחמן נתן קורונל בווינה על פי כתב יד שנכתב בסלוניקי בשנת רס"ט, נוסח זה היה רחב וכלל תשעה פרקים בניגוד ל'מסכת כלה' שהייתה ידועה עד אז שכללה פרק אחד בלבד.

== תוכן פרקי המסכת ==
מסכת כלה רבתי כוללת תשעה פרקים (כך בסידור שפורסם במהדורת היגר):
* שני הפרקים הראשונים בחיבור מפרש את הנאמר במסכת כלה - הדרכות חז"ל בקיום יחסי אישות.
* הפרק השלישי והרביעי מפרשים את שלושת הפרקים הראשונים של מסכת דרך ארץ זוטא.
* הפרק החמישי מפרש את פרק השישי של מסכת אבות - פרק קנין תורה.
* הפרק השישי - התשיעי מפרשים הלכות המופיעות במסכת דרך ארץ רבה.

== מהדורות ==
בשנת תרכ"ד הדפיס נחמן נתן קורונל בווינה את הספר "חמישה קונטרסים" ובו כמה מסכתות קטנות שמצא בכתב יד שנכתב בסלוניקי בשנת רס"ט. בין המסכתות נדפסה גם "מסכת כלה" שכללה עשרה פרקים. נוסח זה היה רחב ומפורט הרבה יותר ממסכת כלה שהייתה ידועה עד אז, והתאים לאזכורים שונים של מסכת כלה בספרי הראשונים שלא התאימו לנוסח הקצר יותר.

מאוחר יותר הודפס נוסח זה לצד הנוסח הרגיל בש"ס וילנא עם מעט הגהות ומראי מקומות. כדי להבדיל בין שני הקבצים, נקרא החיבור שהתגלה על ידי קורונל "מסכת כלה רבתי".

בשנת תרנ"ד הדפיס ישראל זליגמן את מסכת כלה רבתי בתוספת הקדמה וביאור בשם "מעיין גנים".

בשנת תרס"ו הדפיס הרב ברוך טולידאנו בטבריה את הפרק הראשון של כלה רבתי עם פירוש המיוחס לרבי אברהם הירחי על פי כתב יד מהעיר מקנס במרוקו.

מהדורה מדעית למסכת כלה רבתי התפרסמה על ידי מיכאל היגר בשנת תרצ"ו.

הודפס פירוש על המסכת שכתב הרב חיים קניבסקי.

== מהדורות - מסכת כלה רבתי ==
* 
*
*
== לקריאה נוספת ==
*מיכאל היגר, מסכתות כלה והן מסכת כלה, מסכת כלה רבתי - הוצאו לאור על פי כתבי-יד שונים בלוית מבוא והערות ושנויי-נוסחאות ומראה-מקומות, ניו יורק, דבי רבנן, תרצ"ו.
* יכין אפשטיין, [http://sites.google.com/site/yachinepstein/Home/kallarabati עיונים במסכת כלה רבתי - נוסח עריכה ותקופה] - חיבור לשם קבלת תואר דוקטור בפילוסופיה, האוניברסיטה העברית תשס"ט, 2009

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:ספרות הגאונים
דוכס גלוסטר

דוכס גלוסטר (באנגלית: Duke of Gloucester) הוא תואר אצולה המוענק בממלכה המאוחדת לאחד מבניו של המונרך המכהן.

==היסטוריה==
התואר הוענק לראשונה לתומאס מוודסטוק, בנו ה-13 של המלך אדוארד השלישי. במותו בלא בן בוטל התואר.

התואר הוענק בפעם השנייה להמפרי מלנקסטר, בנו הרביעי של המלך הנרי הרביעי. גם במותו בלא בן בוטל התואר.

התואר הוענק בפעם השלישית לריצ'רד פלנטג'נט (לימים מלך אנגליה), אחיו של המלך אדוארד הרביעי. כאשר ריצ'רד הוכתר כמלך, שב התואר אל הכתר. 

לאחר מותו של ריצ'רד נחשב התואר כתואר הנושא עמו מזל רע, מאחר ששלושת הדוכסים שנשאו אותו נפטרו מבלי יורש, ובמשך 150 שנה לא הוענק התואר.

התואר הוענק בפעם הרביעית להנרי סטיוארט, בנו של המלך צ'ארלס הראשון. במותו בלא בן בוטל התואר.

ויליאם, בנה של המלכה אן נשא את התואר כל חייו, אולם התואר מעולם לא הוענק לו רשמית, והוא לא היה יכול להורישו. 

אחריו נשא את התואר פרדריק, נסיך ויילס אולם גם לו לא הוענק התואר רשמית (הוענק לו התואר דוכס אדינבורו).

תואר נפרד הוענק לנסיך ויליאם הנרי, אחיו של המלך ג'ורג' השלישי: "דוכס גלוסטר ואדינבורו". תואר זה לא נמנה במניין התארים "דוכס גלוסטר". 

התואר הוענק בפעם החמישית לנסיך הנרי, בנו של המלך ג'ורג' החמישי. במותו של הנסיך הנרי, ירש בנו, הנסיך ריצ'רד את התואר, והוא נושא אותו כיום. בנו, אלכסנדר וינדזור, רוזן אלסטר עתיד לרשת את התואר במותו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080319081431/http://www.ukdukes.co.uk/the_dukes/the_duke_of_gloucester/ ההיסטוריה של דוכסי גלוסטר]

*
גלוסטר
קטגוריה:המלוכה הבריטית
פול רסינייה

פול רסינייה (צרפתית: Paul Rassinier; 18 במרץ 1906 - 28 ביולי 1967) היה פוליטיקאי ופציפיסט צרפתי, מאבותיה של הכחשת השואה.

בזמן הכיבוש הנאצי בצרפת היה רסינייה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית ואף הקים עיתון מחתרתי ("הרפובליקה הרביעית"). ב-1943 נעצר על ידי הגסטפו ונשלח למחנה בוכנוואלד. לאחר המלחמה נודע בעיקר במאמריו וספריו בנושא הכחשת השואה.

==ביוגרפיה==
רסינייה נולד ב-1906 בברמונט שנמצא בטריטוריית בלפור במזרח צרפת, למשפחה פעילה פוליטית. לאחר מלחמת העולם הראשונה השתייכה משפחתו של רסינייה לזרם הסוציאליסטי, ורסינייה הצטרף ב-1922 למפלגה הקומוניסטית הצרפתית (PCF), ובהמשך קודם למשרת המזכיר הראשי של המפלגה בבלפור. באותן השנים לימד בבית ספר יסודי, ולאחר מכן היה לפרופסור להיסטוריה וגאוגרפיה במכללה בבלפור. ב-1927 הוא התגייס לצבא הצרפתי ששהה במרוקו. השקפותיו הפציפיסטיות התחזקו כאשר חזה בשחיתות הצבאית והשימוש האלים והדיכוי כלפי תושבי המקום. לאחר עזיבתו את הצבא הוא המשיך בהוראה ובפעילות פוליטית. ב-1932, בעקבות תמיכתו בפלג השמאל האופוזיציוני, הוא סולק מן המפלגה, ולאחר מכן הצטרף למפלגה הסוציאלית SFIO.

== השקרים של יוליסס ==

הספר "השקר של השמות" או בשמו "השקר של יוליסס" (בצרפתית: Le mensonge d’Ulysse) בהוצאת ברסאן בשנת 1950 מהווה חלק ראשון לכתיבתו של רסינייה על הרוויזיוניזם של הכחשת השואה ותוקף את הרעיון של מחנות ההשמדה. חלק ראשון זה פורסם בעבר תחת הכותרת "המעבר של הקו" בשנת 1948. ספר זה היה הסתה ראשונית וסחף אחריו קבוצה גדולה שהפכה למכחישי השואה. הספר קיבל תמיכה גדולה מהצד הצרפתי ואף זכה לתמיכה ולביקורות תומכות מקבוצות בין-לאומיות.

=== פעולות משפטיות נגד השקר של יוליסס ===
מר אדמונד מישל, חבר פרלמנט, שהביא תביעה נגד נזקי השקר של פול רסינייה קיבל תגובות והתנגדויות חריפות מקבוצה גדולה של החברה.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* Paul Rassinier, [http://www.ihr.org/books/rassinier/debunking.shtml The Holocaust Story and the Lies of Ulysses] [Debunking the Genocide Myth]: A Study of the Nazi Concentration Camps and the Alleged Extermination of European Jewry
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:פציפיסטים צרפתים
קטגוריה:קומוניסטים צרפתים
קטגוריה:מכחישי שואה
קטגוריה:אנטישמיות בצרפת: אישים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1906
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1967
דורותי פילדס

דורותי פילדס (אנגלית: Dorothy Fields; 15 ביולי 1905 - 28 במרץ 1974), פזמונאית. כתבה למעלה מ-400 שירים, בעיקר למחזות זמר בברודוויי ולסרטים ובכללם שירים הנכללים בספר השירים האמריקאי הגדול. אחת מהנשים היוצרות הבודדות בסמטת טין פאן והוליווד.

==תולדות חייה==
נולדה בניו ג'רזי וגדלה בניו יורק. בת למשפחת מהגרים מפולין. אביה היה אמן וודוויל. עד אמצע שנות השלושים כתבה לברודוויי ובין להיטיה מהתקופה, ללחנים של ג'ימי מקיו (Jimmy McHugh) ניתן למנות את Exactly Like You ואת On the Sunny Side of the Street.

ב-1935 עברה להוליווד והחלה את שיתוף הפעולה הפורה שלה עם המלחין ג'רום קרן. יחד כתבו את המוזיקה לסרטים Roberta ו-Swing Time עם פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס. שירם The Way You Look Tonight מסרט זה זכה לפרס אוסקר לשיר הטוב ביותר לשנת 1936.

בשנות הארבעים חזרה לברודוויי כליבריתנית עבור מחזות בברודוויי, חלקם בשיתוף פעולה עם אחיה, הרברט פילדס. בין היתר כתבה את הליברית למחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות" (1946). המחזמר זכה להצלחה אדירה ו"רץ" בברודוויי במשך 1,147 הופעות. המחזמר המוצלח ביותר שכתבה היה Redhead ("ג'ינג'ית") מ-1959 שזכה לחמישה פרסי טוני בהם עבור המחזמר הטוב ביותר.

היא נפטרה עקב שבץ בגיל 68.

בנאום ההשבעה של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית ציטט הנשיא את שירה של פילדס מן הסרט Swing Time באמרו: "Starting today, we must pick ourselves up, dust ourselves off, and begin again the work of remaking America" (החל מהיום עלינו לאסוף את עצמנו, לנקות את האבק, ולהתחיל מחדש את מלאכת שיקום אמריקה).

==קישורים חיצוניים==

* 

* מירנה כץ פרומר, [http://jwa.org/encyclopedia/article/fields-dorothy דורותי פילדס], ב-Jewish Women Encyclopedia
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פזמונאיות אמריקאיות
קטגוריה:לבריתנים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: כותבי השיר המקורי הטוב
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1974
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
הדוד קמצוץ (סדרת קומיקס)

החוברות נוצרו לראשונה על ידי ה[[קריקטוריסט והקומיקסאי האמריקאי קארל בארקס.]]
הדוד קמצוץ (באנגלית: Uncle Scrooge) היא סדרת קומיקס אמריקאית המתמקדת בדמותו של הדוד קמצוץ. הסדרה מופקת משנת 1952 ועד היום.

70 החוברות הראשונות בסדרה אוירו ונכתבו על ידי הקריקטוריסט והקומיקסאי האמריקאי קארל בארקס, עלילת החוברת ה-71 בסדרה נכתבה על ידי בארקס אך אוירה על ידי המאייר טוני סטרובל. בשנת 1986 עברה הבעלות לחברת גלאדסטון שהחלה להוציא לאור חוברות חדשות בסדרה אשר אוירו על ידי אמנים אמריקאים כגון דון רוזה, ג'ון לוסטיג, פאט מקרגריל, דייב רוסון, מייקל גילברט, וויליאם ואן הורן ועל ידי אמנים אירופאים כגון דן ג'יפס, פרד מילטון, רומנו סקארפה.

דונלד דאק והאחיינים שלו משתתפים גם כן בסדרה בתור דמויות משנה. היריבים העיקריים של קמצוץ לאורך הסדרה הם חבורת הביגלים, מג'יקה דה ספל, ג'ון רוקרדאק ופלינטהארט גלומגולד.

== היסטוריה ==
הופעת הבכורה של קמצוץ הייתה בחוברת הקומיקס של דונלד דאק "Christmas on Bear Mountain" אשר יצאה לשווקים ביולי 1947 בו הוא בודק האם דונלד והאחיינים שלו ראויים לרשת את הונו. בארקס אשר ראה מיד את הפוטנציאל הטמון בדמותו של קמצוץ שילב בהמשך את דמותו של קמצוץ בעלילת חוברות קומיקס שונות של דונלד דאק. בעקבות הפופולריות הרבה לה זכתה הדמות, בשנת 1952 הוחלט לראשונה להפוך את הדוד קמצוץ לדמות הראשית בחוברת הקומיקס "Only a Poor Old Man". 

לאחר שתי חוברות ניסיון נוספות של הדוד קמצוץ, לבסוף קמצוץ החל לככב באופן רשמי כדמות הראשית בחוברת קומיקס משלו:
* תחת המו"ל Dell Comics: יצא לאור בשנים 1952 - 1962 (חוברות 4 עד 39).
* תחת המו"ל Gold Key Comics: יצא לאור בשנים 1962 - 1984 (חוברות 40 עד 209).
* תחת המו"ל Gladstone Publishing: יצא לאור בשנים 1986 - 1990 (חוברות 210 עד 242).
* תחת המו"ל Disney Comics: יצא לאור בשנים 1990 - 1993 (חוברות 243 עד 280).
* תחת המו"ל Gladstone Publishing: יצא לאור בשנים 1993 - 1998 (חוברות 281 עד 318).
* תחת המו"ל Gemstone Publishing: יולי 2003 - נובמבר 2008 (חוברות 319 עד 383).
* תחת המו"ל Boom Kids: ספטמבר 2009 - עד היום (חוברות 384 - עדיין רץ).

== ראו גם ==
* אגדות ברווזים
* אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה
* דונלד דאק

==קישורים חיצוניים==
* [http://coa.inducks.org/publication.php/x/us/US חוברות הסדרה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רצועות קומיקס
נשק קטלני (סדרת סרטים)

נשק קטלני (באנגלית: Lethal Weapon) הוא סדרת סרטי פעולה בכיכובם של מל גיבסון ודני גלובר אשר מגלמים את מרטין ריגס ורוג'ר מרטאו, צמד בלשים של משטרת לוס אנג'לס אשר נקלעים למצבים קיצוניים שונים. ריגס ומרטאו לחמו בעברם במלחמת וייטנאם, בטרם גיוסם למשטרה. ריגס כסמל מחלקה וצלף בכוחות המיוחדים ומארטו כמפקד מחלקה בחטיבת הצנחנים ה-173 של הצבא. בשל כישורי הקליעה של ריגס, כמו גם מיומנותו באמנויות לחימה, מכנה אותו מארטו בסרט הראשון- "נשק קטלני" ומכאן שמה של סדרת הסרטים.

כל ארבעת הסרטים בסדרה בוימו על ידי ריצ'רד דונר. בסרטים שיחקו גם ג'ו פשי, רנה רוסו, כריס רוק, דארלין לאב , טרייסי וולף, דיימון היינס, אבוני סמית', סטיב קאהן ומרי אלן טריינור. את פסקול סדרת הסרטים הלחינו מייקל קיימן ואריק קלפטון.

עד היום יצאו ארבעה סרטים בסדרה:
* נשק קטלני - יצא לאקרנים בשנת 1987 שהכניס כ-120,207,127 דולר ברחבי העולם.
* חסינות דיפלומטית (נשק קטלני 2) - יצא לאקרנים בשנת 1989 שהכניס כ-227,853,986 דולר ברחבי העולם.
* נשק קטלני 3 - יצא לאקרנים בשנת 1992 שהכניס כ-321,731,527 דולר ברחבי העולם.
* נשק קטלני 4 - יצא לאקרנים בשנת 1998 שהכניס כ-285,444,603 דולר ברחבי העולם.
בספטמבר 2016 עלתה ברשת FOX סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת הסרטים, בכיכובם של קליין קרופורד בתפקיד מרטין ריגס ודיימון וואיינס בתפקיד רוג'ר מרטאו.

== קישורים חיצוניים ==
*
*
*
*
* 

קטגוריה:סדרות סרטי פעולה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים

קטגוריה:זיכיונות: סרטים וסדרות
It Ain't Necessarily So

It Ain't Necessarily So (בתרגום לעברית: "זה לא בהכרח כך"), הוא שיר פופולרי שנכתב על ידי איירה גרשווין – מילים וג'ורג' גרשווין – לחן עבור האופרה פורגי ובס (1935). באופרה הושר השיר על ידי דמותו של "ספורטינג לייף" - סוחר סמים, אשר מעלה בשיר ספקות לגבי מספר סיפורים תנכיים כמו: דוד וגלית, יונה הנביא והלוויתן, משה בתיבה וגילו של מתושלח.

את תפקיד ספורטינג לייף גילם בהפקה הראשונה של האופרה ג'ון דבליו באבלס. בדרנים בולטים אחרים שהופיעו בתפקיד זה הם קאב קאלווי וסמי דייוויס ג'וניור שגילם את הדמות בגרסת הקולנוע לאופרה ב-1959.

השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות על ידי אמנים קלאסיים, אמני ג'אז ואמני פופ ורוק, חלקם בעת שביצעו את מוזיקת האופרה "פורגי ובס", חלקם בעת שביצעו מקבץ מיצירות ג'ורג' גרשווין ולעיתים כשיר נפרד ללא הקשר למקורו. בחלק מהמקרים בוצע השיר תחת השם Ain't Necessarily So.

גרסאות כיסוי של אמני מוזיקה פופולרית שזכו לפרסום:
* ארת'ה פרנקלין ב-1959
* בובי דארין ב-1959 באלבומו " That's All"
* כוכב הזמר האוסטרלי בשנות ה-60, נורמי רו ביצע את השיר ב-1965 בגרסה שהפכה ללהיט באוסטרליה
* המודי בלוז כללו ביצוע לשיר באלבומם "The Magnificent Moodies" מ-1965
* הברונסקי ביט הצעידו את השיר כלהיט השלישי מתוך אלבומם הבולט "The Age of Consent" (1984) בעיבוד שכלל ליווי מקהלת נערים. 
* הזמרת שר ב-1994

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.guntheranderson.com/v/data/itaintne.htm מילות השיר]
* [http://www.allmusic.com/cg/amg.dll?p=amg&sql=17:756844 רשימת מבצעי השיר], אתר allmusic

קטגוריה:שירי 1935
קטגוריה:סטנדרטים בג'אז
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:גרשווין
קטגוריה:שירים ביקורתיים על הדת
Spy vs. Spy

Spy vs. Spy (בתרגום חופשי לעברית: מרגל נגד מרגל) הוא קומיקס שחור לבן ללא מילים אשר מתפרסם באופן קבוע במגזין ההומור הסאטירי האמריקאי מד מגזין מינואר 1961 ועד היום. הקומיקס נוצר במקור על ידי הפליט הקובני אנטוניו פרוהיאס. הקומיקס אשר נוצר בהשראת מרוץ החימוש של המעצמות במהלך תקופת המלחמה הקרה מציג באופן הומוריסטי את המאבק המתמשך בין שתי דמויות מרגלים, אחד שחור והשני לבן, אשר מנסים לחסל זה את זה באמצעות שלל מלכודות וכלי נשק מתוחכמים.

לאחר שפרוהיאס יצא לגמלאות, המשיכו להפיק את הקומיקס אמנים שונים: ג'ורג' וודברידג' (יצר שתי רצועות בלבד אשר פורסמו בשנת 1988), בוב קלארק (1988 - 1993), דייב מאנאק (1993 - 1997) ופיטר קופר (משנת 1997 ועד היום).

בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה הופקו לאורך השנים משחקי וידאו רבים אשר מבוססים על הסדרה. משחק הווידאו הראשון של הסדרה יצא לשווקים בשנת 1984 ויועד למספר קונסולות משחק ומחשבים ביתיים שונים בהם קומודור 64. המשחק האחרון בסדרה יצא בשנת 2005 ויועד לקונסולות אקס בוקס ופלייסטיישן 2. כמו כן, לאורך השנים הופקו גם סרטוני אנימציה קצרים רבים המתבססים על עלילת הסדרה בתור מעברונים לסדרת המערכונים האמריקנית MADtv.

== דמויות ==
* המרגל השחור והמרגל הלבן - הדמויות הראשיות.
* המרגלת האפורה - ידועה גם כ"ליידי גריי". מרגלת אשר מופיעה בסדרה לעיתים רחוקות ומצליחה תמיד להביס את שני המרגלים. שני המרגלים אשר מאוהבים בה, מנסים לעיתים רבות להציל אותה משום שהיא מתיימרת להיות במצוקה. משום שהיא תמיד ניצחה, פרוהיאס החליט להפסיק להשתמש בה. לאורך השנים האמנים הנוספים אשר יצרו את הסדרה, בהם פיטר קופר, החזירו אותה להופעות מזדמנות.
* המנהיג השחור והמנהיג הלבן: הקצינים הבכירים ביותר בשגרירויות אליהם המרגלים משתייכים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.toonopedia.com/spyvsspy.htm סקירה באתר toonopedia]
* [http://www.rhod.fr/spyvsspy.html אוסף משחקי וידאו של Spy vs. Spy]

קטגוריה:רצועות קומיקס
קטגוריה:ביון
קטגוריה:המלחמה הקרה
רפאל אלשיך

רפאל אלשיך הלוי (י' באב תרמ"א, 5 באוגוסט 1881 – ט"ז בתשרי תשי"ח, 11 באוקטובר 1957) היה רב, מחנך ואיש ציבור ביישוב, חבר אספת הנבחרים והוועד הלאומי.

==ביוגרפיה==
אלשיך נולד בצנעא בירת תימן, בן לר' שלום (בן הדור השמיני לרב יחיא הלוי), ולשולמית, בת למשפחת פנחס הכהן. בילדותו התייתם מאביו והתחנך על ידי אחיו של אביו, ר' לוי ור' יוסף אלשיך, ואחיה של אמו, ר' דוד פנחס הכהן.

אלשיך היה תלמידם של הרבנים חיים קורח, יחיא קאפח ושלמה פנחס הכהן. לצד לימודיו עסק בשזירת חוטי משי. בשנת תרס"ג, בעקבות הרעב שפקד את תימן, עבר להתגורר בעדן, וכעבור שנתיים עלה לארץ ישראל בעקבות דודיו, ולמד בישיבות בירושלים ובתל אביב, בהן ישיבת אוהל מועד. בארץ עבד כסופר סת"ם ובהגהת כתבי קודש. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עסק בהוראת ילדים יוצאי תימן בראשון לציון.

בשנת 1918 הוזמן אלשיך לתל אביב, והיה למורה ראשי בתלמוד תורה של קהילת יוצאי תימן. שנים ארוכות היה רב קהילת יהודי תימן בתל אביב, רב שכונת מחנה יוסף ורב בית הכנסת "חיי עולם", וכיהן כחבר המועצה הדתית בעיר וחבר מועצת חברה קדישא. בפעילותו הציבורית היה חבר התאחדות התימנים בארץ ישראל ונציגה באספת הנבחרים הראשונה והרביעית (1920–1926, 1944–1949) ובקונגרס הציוני ה-19. באספת הנבחרים הרביעית נבחר לכהן בוועד הלאומי.

אלשיך נפטר בתל אביב ב-1957, בן 76 במותו. בהלווייתו בבית הקברות טרומפלדור נכחו נציגו של נשיא המדינה יצחק בן-צבי, רב העיר תל אביב יעקב משה טולידאנו, ויו"ר התאחדות התימנים זכריה גלוסקא.

בנו של דודו יוסף אלשיך, שלום אלשיך, היה רב ומנהיג ציבור בקהילת יוצאי תימן ביישוב.

==לקריאה נוספת==
* יהודה רצהבי, יצחק שבטיאל (עורכים), הראל: קובץ זיכרון להרב רפאל אלשיך, תל אביב: (דפוס העשור), תשכ"ב.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני צנעא
קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:רבנים תימנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבנים תימנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הראשונה
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הרביעית
קטגוריה:חברי הוועד הלאומי
רפאל
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1881
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
חיים ליאור

חיים ליאור (8 באוקטובר<ref></ref> 1905 – 22 בפברואר 1989) היה מזכיר הכנסת.

==ביוגרפיה==
ליאור נולד בקישינב בשם חיים לרנר. בשנת 1944 עלה לארץ ישראל.

בשנים 1949–1959 שימש מזכירו האישי של יושב ראש הכנסת יוסף שפרינצק. לאחר מותו של שפרינצק מונה לסגן מזכיר הכנסת משה רוזטי, ועם פרישתו של האחרון מונה לממלא מקומו. ליאור כיהן כמזכיר הכנסת במהלך הכנסת השישית והשביעית, בשנים 1968–1972.

<br />

== גלריה ==
<gallery mode="nolines" widths="300" heights="400">
קובץ:New knesset building.jpg|הפוליטיקאי הבלגי הנרי מורו דה מלן, לאחר הגעתו לנמל התעופה בלוד, לטקס חנוכת בניין הכנסת החדש בירושלים. מימין, סגן יו"ר הכנסת אריה בן אליעזר. משמאל, סגן מזכיר הכנסת חיים ליאור , 1966
קובץ:Barthelemy Lambony shaking hands with Haim Lior. D656-078.jpg|יו"ר האסיפה הלאומית של טוגו ברטלמי למבוני לוחץ יד למזכיר הכנסת חיים ליאור בנמל התעופה בלוד, לאחר שהגיע לטקס החנוכה של בניין הכנסת החדש בירושלים. במרכז, ח"כ רות הקטין.
קובץ:מנהיגים בלוד לקראת טקס חנוכת הכנסת.jpg|נשיא הסנאט של קונגו סילבסטר מודינגאי מלווה ע"י בכירים מממשלתו פייר טשילנג' ורוברט קבונזו לאחר הגעתם לנמל התעופה בלוד, לטקס חנוכת בניין הכנסת החדש בירושלים. במרכז, סגן יו"ר הכנסת יצחק נבון. משמאל, סגן מזכיר הכנסת חיים ליאור. משמאל, נציג משרד החוץ אלכסנדר דותן.
</gallery>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מזכירי הכנסת
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
יעל עוזאי

ממשלת ישראל ה-11 בראשות [[לוי אשכול בבית הנשיא זלמן שזר. מימין לשמאל: בכור-שלום שטרית, זלמן ארן, זרח ורהפטיג, אליהו ששון, פנחס ספיר, יוסף-אהרן אלמוגי, אבא אבן, דב יוסף, גולדה מאיר, זלמן שזר, לוי אשכול, חיים משה שפירא, יוסף בורג, יגאל אלון, משה דיין ומזכירת הממשלה - יעל עוזאי]]
יעל עוזאי (15 ביוני 1920 – 3 ביוני 2013) הייתה מזכירת הממשלה בין השנים 1962–1968 ובין 1958-1957 כמ"מ, והיא האישה היחידה שכיהנה בתפקיד זה בתולדות המדינה.

==ביוגרפיה==
עוזאי נולדה ברוסיה בשם קיילה נוביקוב, בת לרחל וליצחק, חסידי חב"ד. בשנת 1925 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל וגדלה בתל אביב. למדה בגימנסיה "הרצליה".

בשנת 1938 החלה לעבוד כמזכירה במשטרת היישובים העבריים. בין השנים 1940–1948 עבדה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. עברתה את שמה הפרטי ליעל בהוראת ראש המחלקה המדינית, משה שרת. לאחר קום המדינה הייתה עוזרת למזכיר הממשלה זאב שרף ומאוחר יותר מונתה לסגניתו. בתקופת הביניים שבין פרישת שרף ומינוי כתריאל כ"ץ לתפקיד, שימשה מזכירת הממשלה בפועל. לאחר פרישת כ"ץ מונתה לתפקיד ב-24 ביוני 1962 בהחלטת ממשלה<ref></ref> וכיהנה בו בין השנים 1962–1968.

למדה משפטים באוניברסיטה העברית (1957–1961) והוסמכה לעריכת דין.

לאחר פרישתה משירות המדינה הייתה פעילה ב"איגוד נשים אקדמאיות" ובפעילויות התנדבותיות למען קשישים ומוגבלים. בשנת 1973 הביעה תמיכה בטדי קולק כראש עיריית ירושלים. הייתה מראשוני מפלגת "שינוי" וחברת מועצת התנועה. בנובמבר 1976 הייתה בין מייסדי התנועה הדמוקרטית של יגאל ידין. כיהנה גם כנציגת ציבור בבית הדין האזורי לעבודה בירושלים.

הייתה נשואה למיכאל, ממנו התאלמנה. נפטרה ביוני 2013, בגיל 93.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:מזכירי הממשלה
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:פעילי מפלגת שינוי
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פוליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
קטגוריה:נציגי ציבור בבתי הדין לעבודה
אטפיח

אטפיח היא עיר במצרים התיכונה (חלקה הצפוני של מצרים העליונה) במחוז חלואן. עד 17 באפריל 2008 הייתה העיר שייכת למחוז אל-גיזה. אוכלוסייתה מונה (נכון לשנת 2001) כ-106,000 תושבים. 

מקור שמה בשם שהיה לה בתקופת מצרים העתיקה: Tpyhwt. פירוש השם: "הראשון בפרות", והוא מתייחס לאלה חתחור. בשפה הקופטית שם העיר הוא פַּטְפַּה, וזה הפך לאטפיח בערבית (أطفيح). בתקופה היוונית – רומית במצרים היה שם העיר אפרודיטופוליס.

==ארכאולוגיה==
בחפירות הארכאולוגיות בעיר נמצאו נקרופוליס של חיות, קברים מהתקופה היוונית-רומית.

הארכאולוג והאגיפטולוג האנגלי פלינדרס פיטרי חפר באטפין בשנת 1911. הוא חפר באתר המתייחס לעיר הראשית של המחוז ה-22 של מצרים העליונה. הוא חפר תקופה קצרה בשל התנגדותו של ג' דה מ' ג'ונסון, אשר חפר במקום והתנגד לאישור החפירה שניתן לפיטרי. הפרסומים שלו מהחפירה התייחסו רק לעטורי קבר מהתקופה התלמאית של פרה קדושה אשר שמה "איסיס-הֵסַט" הופיע על כתובות בקבר. ג'ונסון חפר באתר ומצא כמויות של פפירוסים בתוך הקברים. האתר נחפר בשנת 2008 על ידי משלחת משותפת מצרית - צרפתית של אוניברסיטת חילואן במצרים, ואוניברסיטת מונפלייה מדרום צרפת.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110201075803/http://recherche.univ-montp3.fr/egyptologie/index.php?page=atfih אתר החפירות באטפיח, אוניברסיטאות חילוואן ומונפלייה - האתר בצרפתית]

קטגוריה:מצרים העתיקה: ערים
מחליקיים

מחליקיים
מחליקיים, הנקראים גם נעלי החלקה על הקרח, הן נעליים מיוחדות עם להבים המיועדות לגלישה על משטחי קרח. ענפי ספורט המבוצעים באמצעות מחליקיים כוללים החלקה אמנותית, הוקי קרח, והחלקה מהירה.

== היסטוריה ==
על פי מחקר שנעשה על ידי פדריקו פורמנטי מאוניברסיטת אוקספורד, ואלברטו מינטי מאוניברסיטת מילאנו, הפינים היו הראשונים שפיתחו את המחליקיים לפני כ-5,000 שנים מעצמות של בעלי חיים.<ref>[http://news.nationalgeographic.com/news/2008/01/080104-first-skates.html Bone Ice Skates Invented by Ancient Finns, Study Says] , nationalgeographic.com</ref> המחליקיים היו בעלי חשיבות רבה לאוכלוסייה הפינית בעת שהפינים לקחו חלק בציד באגמים הפיניים במהלך עונות החורף הקשות.<ref></ref><ref></ref> כמו כן, בפינלנד ישנם 187,888 אגמים, ובעת העתיקה במקרים רבים היו לא מעט אגמים שהפרידו בין הכפרים השונים, והפינים בחרו להשתמש במחליקיים על מנת לחצות את האגמים הקפואים במהלך עונות החורף.

החל משנת 1976, במהלך חפירות שבוצעו בעיר יורק שבבריטניה, נמצאו בתחום העיר 42 זוגות מחליקיים מתקופת הוויקינגים. ברובן הלהב היה עשוי מעצמות רגלי סוס ובאחרים הלהב היה עשוי מעצמות רגלי בקר. הפלישה הוויקינגית ליורק התרחשה ב-1 בנובמבר 866 לספירה, ולכן סביר להניח שעוד במהלך המאה ה-9 והמאה ה-10 לספירה נעשה שימוש במחליקיים באנגליה.

במהלך המאה ה-17 החלו ליצור בהולנד מחליקיים עם להבים מעוקלים אשר איפשרו גלישה חלקה יותר ויכולת תמרון משופרת. החידושים הללו תרמו רבות לכך שהחלקה על הקרח הפכה נפוצה כפעילות פנאי באירופה, ובמיוחד בהולנד, שם התעלות הקפואות היוו מיקומים אידיאליים להחלקה על הקרח.

במהלך המאה ה-19 המהפכה התעשייתית תרמה לכך שהמיחלקיים, אשר נוצרו באותה העת בייצור המוני במפעלים, הפכו לזולים ונגישים יותר לכלל האוכלוסייה. בהמשך פותחו גם סוגים שונים של מחליקיים למטרות שונות, כמו בין היתר החלקה אמנותית, החלקה מהירה והוקי קרח.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200px">
קובץ:Medieval-skates-London.jpg|מחליקיים ממימי הביניים אשר עשויות מעצמות אשר מוצגות במוזיאון לונדון
קובץ:Figure_Skates.jpg|מחליקיים מודרניים המשמשים להחלקה אמנותית
קובץ:Ice_hockey_skates_on_ice.jpg|מחליקיים מודרניים המשמשים להוקי קרח
</gallery>

==ראו גם ==
* החלקה על הקרח

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנעלה
קטגוריה:ציוד ספורט
קטגוריה:פינלנד: המצאות
מיגל

מיגל (Miguel) הוא הגרסה הספרדית והפורטוגזית לשם מיכאל.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה ספרדיים
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם מיכאל
אלירן דנין

אלירן דנין (נולד ב-29 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי, וכיום מנהל קבוצת בית"ר ירושלים.

== קריירה ==
דנין גדל במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק בטרם עבר לבית"ר ירושלים, שם החל את הקריירה הבוגרת שלו בעונת 2003/2004. דנין שיחק בירושלים עד אמצע עונת 2006/2007, אז הושאל להפועל כפר סבא. במהלך עונה זו עלה עם הנבחרת הצעירה של ישראל לאליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בקיץ 2007 בהולנד לאחר ניצחון בשני משחקים מול הנבחרת המקבילה של צרפת. בסך הכל רשם דנין 19 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.

בעונת 2007/2008 חזר דנין לבית"ר ירושלים, אך במחזור ה-5 שוב הושאל, הפעם למכבי חיפה. בעונת 2008/2009 שוב חזר דנין לירושלים, אך הפעם קיבל מקום בהרכב בעקבות עזיבתו של מגן הקבוצה, יואב זיו, לחו"ל. בסוף אותה עונה זכה בגביע המדינה, לאחר שבגמר הגביע הצליחה בית"ר ירושלים לגבור על האלופה מכבי חיפה 2–1, על אף שדנין עצמו הורחק במהלך המשחק.

ב-31 במאי 2010 ערך דנין את הופעתו היחידה במדי נבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול נבחרת צ'ילה שהסתיים בהפסד 0–3.

לקראת עונת 2010/2011 חתם דנין במכבי פתח תקווה, שם שיחק במשך עונה אחת ואחריה עבר להפועל עכו, שם שיחק בעונת 2011/2012.

ב-12 באוגוסט 2012 חתם דנין בהפועל תל אביב לעונה אחת. ב-18 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 התמודד על עמדת המגן השמאלי עם יגאל אנטבי ושמעון הרוש, ובסופה סיים את חוזהו ושוחרר מהקבוצה.

ב-2 באוגוסט 2013 חזר דנין להפועל עכו, וחתם על חוזה לשנתיים, אך לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, ובעונת 2013/2014 שותף בשישה משחקים בלבד בכל המסגרות.

לקראת עונת 2014/2015 חתם דנין בקבוצת בני סכנין, אך עזב את המועדון עוד בטרם החלה העונה. ב-18 בנובמבר 2014 דנין חתם בהפועל אשקלון מליגה א' דרום.

ב-15 ביוני 2015 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית. ב-9 בינואר 2017 חתם בהפועל מרמורק מליגה א', ובתום העונה העפיל עמה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 ערך עשר הופעות במדי הקבוצה בליגה הלאומית, ובסופה פרש ממשחק פעיל.

דנין הוא בוגר הקריה האקדמית אונו בתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.

מאוגוסט 2021 דנין מנהל את קבוצת בית״ר ירושלים במקומו של אושרי דודאי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני בית"ר טוברוק
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלני הפועל מרמורק
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
אוגוסט זלצמן

אוגוסט זלצמן, [[קשת אקה הומו, ירושלים, 1856]]
אוגוסט זלצמן (Auguste Salzmann; 14 באפריל 1824, אלזס – 24 בפברואר 1872, פריז) היה צלם צרפתי שנודע בשל צילומי ארץ ישראל וצילומי ירושלים שצילם באמצע המאה ה-19, ובשל כך שהיה בין החלוצים בשימוש בצילום לתיעוד ממצאים ארכאולוגיים.

==ביוגרפיה==
זלצמן נולד בריבוויל שבחבל אלזס, והתחיל את הקריירה שלו כצייר שהתמחה בציור נופים וסצנות דתיות, בהדרכת אחיו אנרי גוסטב. השניים הציגו את יצירותיהם בסלון בפריז בין 1847 ל-1850.

בשנת 1850 יצא זלצמן לסיור במזרח התיכון. הוא החל באיטליה ומשם עבר לאלג'יריה ולמצרים בזמן תגליותיו הגדולות של אוגוסט מארייט, הארכאולוג והאגיפטולוג הצרפתי הדגול. בשנת 1853 יצא לארץ ישראל, וצילם שם יותר מ-200 תמונות, רובן של אתרים בירושלים ובסביבתה, בטרם נאלץ להפסיק את המסע בשל מחלה. התמונות שימשו לתיעוד תגליותיו של פליסיאן דה סוסי, שביקר בירושלים ב-1850 וספרו על ארץ ישראל התקבל בצרפת באי-אמון. בכך היה זלצמן חלוץ בתיעוד ארכאולוגי באמצעות הצילום.

על אף שמטרתו של זלצמן הייתה בעיקר תיעוד מדעי, וצילומיו תיעדו בעיקר פרטים ארכיטקטוניים וארכאולוגיים, הם ידועים גם בשל איכותם האמנותית. בשנת 1856 הוציא לאור בפריז אלבום מצילומי ירושלים, ובו 174 פריטים, שהיה להצלחה גדולה. בשנת 1863 יצא שוב עם דה סוסי לארץ ישראל, וסייע לו בתיעוד ממצאיו. כן יצא באותו עשור לחפירות ארכאולוגיות ברודוס, ותיעד אותן במצלמתו.

זלצמן מת בפריז בשנת 1872.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20091121102642/http://www.bibleage.com/gallery/auguste-salzmann.html גלריית תמונות], באתר bibleage
* 
* 

<div style="direction: ltr;">
* Abigail Solomon-Godeau, [http://www.jstor.org/pss/778413 A Photographer in Jerusalem, 1855: Auguste Salzmann and His Times], October, Vol. 18 (Autumn, 1981), pp. 90-107, in JSTOR
</div>

קטגוריה:צלמים צרפתים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:חלוצי הצילום
קטגוריה:נוסעים
קטגוריה:ילידי 1824
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1872
מצרים העליונה

מפה של מצרים העליונה ומצרים התחתונה
הכתר הלבן, סמלה של מצרים העליונה
מצרים העליונה, או פתרוס (באכדית: pa-tú-ri-si;<ref></ref> בימינו בערבית: صعيد مصر, בתעתיק מדויק: "צעיד מצר", בתעתיק מקורב: "סעיד מיסר"), היא אזור במצרים המשתרע משני צדי עמק הנילוס בין אסואן בדרום, עד לאזור שבין אל-עיאט ודהשור הנמצאת מדרום לקהיר. חלקה הצפוני של מצרים העליונה, בין אל-עיאט וסוהאג נקרא לעיתים "מצרים התיכונה". המונח "מצרים העליונה" מקובל מאוד כאשר מדברים על מצרים העתיקה. חרף היותה בדרום, טריטוריה זו של מצרים נקראת 'עליונה' ביחס לכיוון זרימת הנילוס, ממנה אל מצרים התחתונה ואל הים התיכון. התושבים המודרניים של מצרים העליונה נקראים היום "צעידי" ומדברים בניב מיוחד בשפה הערבית.

מצרים העליונה הייתה ידועה גם בשם tꜣ šmꜣw ("תַה שֶמוּ") שמשמעותו היא "ארץ הקנים".<ref></ref> מצרים העליונה הייתה מחולקת ל-22 מחוזות שנקראו "נוֹם". המחוז הראשון היה באזור אסואן, המחוז ה-22 באזור אטפיח מדרום לקהיר.

==היסטוריה==
העיר החשובה במצרים העליונה בתקופה הקדם-שושלתית הייתה נחן (וביוונית היראקונפוליס). האל של העיר היה אל הנשר נחבת. מצרים העליונה הייתה ישות מדינית נפרדת ממצרים התחתונה עד לאיחודן שנעשה על ידי המלך נערמר ממצרים העליונה אשר חי בסוף האלף ה-4 לפנה"ס. ברוב התקופה הפרעונית תבאי הייתה המרכז המינהלי של מצרים העליונה. חשיבות תבאי ירדה לאחר הכיבוש האשורי. בתקופת בית תלמי עיר הבירה הייתה פתולומייס הרמיו.
סמלה המייצג של מצרים העליונה היה הכתר הלבן הגבוה שנקרא "חג'ת" . הפרח המייצג היה פרח לוטוס מלבלב.

במאה ה-11, רוב תושבי האזור הרועים עזבו את מצרים העליונה והיגרו ללוב ולתוניסיה. ההשערה היא שירידה באיכות שדות המרעה הביאה לנדידה זו. הערכת החוקרים שהירידה באיכות נגרמה כנראה כתוצאה מההתחממות של האקלים שהתרחש בין המאה ה-8 למאה ה-13.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:מצרים: גאוגרפיה