OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מלניק

מלניק (בבולגרית: Мелник, ביוונית: Μελένικο) הוא יישוב עירוני קטן בהרי פירין בדרום־מערב בולגריה סמוך לגבול עם יוון, במחוז בלגואבגרד, בשטח השיפוט של הרשות המקומית סנדנסקי.

במהלך השנים חל פיחות דרסטי במספר תושבי העיר, נכון ל-15 בספטמבר 2022 גרים בעיר 179 תושבים, חלק ניכר מהם צוענים. עובדה ההופכת את מלניק לעיר הקטנה ביותר בבולגריה. עקב היותו של האזור מקור משיכה לתיירים ובגלל יופייה של העיר, חלק ניכר מימות השנה יש בעיר מספר תיירים רב יותר ממספר תושבי העיירה.

האזור בו שוכנת העיר הוא אזור גידול גפנים ובעיר יש מספר יקבים, בהם כאלו המפורסמים בתוצרתם.

סמוך לעיר נמצא מנזר רוז'ן (Роженски манастир) מהמאה ה-13.

==היסטוריה==
על פי ממצאים ארכאולוגיים, ישבו במקום בני שבט Maedi התרקיים. על פי האמונה העממית הרווחת במקום, היה ספרטקוס מבני המקום.

בימי הקיסרות הרומית הייתה במקום עיר, מתקופה זו שרד "הגשר הרומי" הנמצא עדיין בשימוש. הסלאבים הם אלו שנתנו למקום את שמו (מל = טיט לבן). 

ב-1209 קבע בה הדספוט אלקסי סלאב את בירתו, והביא לפריחה כלכלית ותרבותית של העיר. שגשוג העיר נמשך גם כאשר שולבה העיר באימפריה הבולגרית הראשונה, תחת שלטונו של הצאר איוואן אסן, זאת הודות להסכמי סחר עם הרפובליקה של ונציה ודוברובניק. 

העיר, כמו שאר חלקי בולגריה, הוכפפה לשלטון האימפריה העות'מאנית עד לשחרורה בהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) אולם הוחזרה לשלטון עות'מאני עד למלחמת הבלקן הראשונה ב-1912. במהלך כל אותן שנים התבססה כלכלת העיר בעיקר על ייצור יין וטבק שיוצאו לארצות שונות ומאמני גילוף וחיתוך עץ שקישטו כנסיות ובתי ספר בכל רחבי בולגריה.

עם שחרורה מעול האימפריה העות'מאנית העיר מנתה כ-1,300 משקי בית ואוכלוסייה של כ-20,000 נפש. מאז ירדה חשיבות העיר וירד מספר תושביה עד למצבה היום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערי מחוז בלגואבגרד
תחנת רומא טרמיני

רומא טרמיני מהאוויר
חזית התחנה
מראה ברציפים
תחנת הרכבת רומא טרמיני (באיטלקית: Stazione Roma Termini) על שם האפיפיור יוחנן פאולוס השני, היא תחנת הרכבת הראשית של העיר רומא, והיא התחנה העמוסה ביותר באיטליה, ואחת העמוסות באירופה. התחנה משרתת כ-480,000 נוסעים בכ-800 רכבות מדי יום, ובכל שנה עושים בה שימוש כ-150 מיליון איש. היא משתרעת על פני שטח של 225,000 מ"ר ובה 29 רציפים. מהתחנה יוצאות רכבות מכל הדרגות לכל חלקי איטליה, ולרבות מערי אירופה המרכזיות. בנוסף משמשת כיכר צ'ינקווצ'נטו (Piazza Cinquecento - "כיכר החמש מאות") שבחזית התחנה כמרכז התחבורה הציבורית בעיר, ושני קווי הרכבת התחתית של העיר נפגשים מתחתיה. התחנה שוכנת באזור אסקווילינו, סמוך למרחצאות דיוקלטיאנוס שהעניקו לה את שמה (באיטלקית Terme הן מרחצאות).

==היסטוריה==
מבנה התחנה הראשון הוקם החל בשנת 1862, ונחנך ב-25 בפברואר 1863 בשם "התחנה המרכזית של הרכבת הרומאית" (Stazione Centrale delle Ferrovie Romane). ב-1869 נחגגה תחילתן של העבודות המקדימות להקמת מבנה חדש לתחנה, במעמד האפיפיור פיוס התשיעי.

בשל השתלטות איטליה על העיר שנה לאחר מכן, העבודות התעכבו, והמבנה הושלם לבסוף בשנת 1874. מבנה זה שכן כ-200 מטרים צפונית-מערבית למבנה הנוכחי, ותפס כמעט את כל שטחה של כיכר צ'ינקווצ'נטו. ב-1935 החלו הרכבות החשמליות הראשונות לפקוד את התחנה, ובד בבד הוחלט להקים במקום מבנה חדש אשר יעניק מענה לצרכים התחבורתיים המתפתחים. התוכניות אושרו בשנת 1939, וחלק מהתחנה נהרס. הקמתם של אגפי הצד החלה ומרבית הבניין הושלם בסגנון אדריכלי פשיסטי, בטרם פסקו העבודות ב-1943 עקב התמוטטות איטליה הפשיסטית. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו עבודות ההקמה, אך התוכניות המקוריות לחזית המבנה נזנחו, ותחת זאת נערכה תחרות אשר במהלכה נבחרה תוכנית חדשה. התוצאה העיקרית של תוכנית זו הייתה תוספת של מבואה גדולה שקירותיה עשויים מזכוכית, וגגה מעוצב בצורת גל. המבואה, שמרככת במעט את החזות הפשיסטית של המבנה, זכתה לכינוי "הדינוזאור", בשל הפרופיל שלה.

התחנה החדשה נחנכה בשנת 1950. המבואה מובילה אל הגלריה, חלל רוחבי גבוה ובו חנויות ושירותים נוספים לנוסעים, וממנה מתבצעת הגישה אל הרציפים. מתחת לתחנה שוכן מרכז מסחרי המכונה "פורום טרמיני" (Forum Termini). התחנה חודשה לקראת שנת 2000, ומאז 23 בדצמבר 2006 היא מנציחה את שמו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20141111205858/http://www.grandistazioni.it/cms/v/index.jsp?vgnextoid=06c48bc16f09a110VgnVCM1000003f16f90aRCRD אתר Grandi Stazioni]
* [http://www.romasegreta.it/card/card_stazionetermini.htm תמונות המבנה הקודם (1874-1939)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומא: מבנים
רומא טרמיני
קטגוריה:רומא: תחבורה
קטגוריה:הרכבת התחתית של רומא
אוקטב בוטנר

אוקטב בוטנר (בצרפתית: Octav Botnar; 21 באוקטובר 1913 צ'רנוביץ, דוכסות בוקובינה, כתר אוסטריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 11 ביולי 1998, וילאר-סור-אולון, שווייץ),היה איש עסקים ונדבן בריטי, יהודי יליד בוקובינה, בצעירותו פעיל קומוניסט, לוחם מחתרת, אסיר פוליטי.

==קורות חיים==

אוקטב בוטנר נולד בשנת 1913 בצ'רנוביץ כשזו הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, אך במהרה הייתה לחלק מרומניה. בצעירותו היה פעיל קומוניסטי ונכלא על כך בין השנים 1932 - 1936. לאחר שחרורו נסע לצרפת, כדי להצטרף לצד הרפובליקני במלחמת האזרחים בספרד, אך נעצר בצרפת ובהיותו שם הצטרף לצבא הצרפתי במלחמת העולם השנייה. בוטנר ויחידתו נפלו בשבי הגרמני, אך הוא נמלט מהשבי והצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית.

לאחר מלחמת העולם השנייה שב בוטנר לרומניה והשתלב במשטר הקומוניסטי. בתחילת שנות השישים הודח, הואשם בריגול למען המערב ונשלח לעבודות כפייה בכריית תעלת דנובה-הים השחור. כעבור 4 שנים שוחרר במסגרת חנינה כללית ומשקל גופו 40 קילוגרמים. הוא קיבל אישור לעזוב את רומניה בליווי משפחתו ונסע יחד איתם למערב גרמניה, שם קיבל אזרחות גרמנית על בסיס היותו יליד האימפריה האוסטרו-הונגרית ובעל תרבות גרמנית.

בוטנר הצליח לקבל את הזיכיון לשיווק מכוניות של ניסאן מוטורס בבריטניה, הוא הכניס שיטות שיווק מקוריות ומכירותיו גדלו מאוד משנה לשנה וכך גם הונו.

בתו היחידה של אוקטב בוטנר ושל אשתו מרצ'לה, קמליה, נהרגה בתאונת דרכים לפני שמלאו לה 21 שנים ובוטנר הקים קרן פילנתרופית הנושאת את שמה והמיועדת לקידום צעירים. במהלך השנים תרם בוטנר למוסדות ציבור שונים באנגליה ובישראל סכומים גדולים מאוד. תרומותיו בישראל מוערכות בסכום העולה על 80 מיליון דולר, בעיקר בתחום הבריאות (בתי חולים) והחינוך (האוניברסיטה העברית, מכון ויצמן למדע) וקידום השלום.

שלטונות בריטניה טענו שבוטנר העלים הכנסות בסכומים גדולים והוא עבר להתגורר בשווייץ, אך לאחר סכסוך עם משטרת שווייץ עבר לצרפת. בעיתונות הישראלית נטען שיצחק הרצוג, אחד ממנהלי הקרן בישראל, ניתב חלק מכספי הקרן לעמותות שמימנו את תעמולת הבחירות של אהוד ברק.

אוקטב בוטנר מת בשנת 1998 מסרטן הקיבה ביישוב וילאר-סיר-אולון בשווייץ.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20200122153219/https://www.am-online.com/#20322 Octav Botnar, the legend lives on] 
* [http://www.motortrader.com/industry-news/general-news/9881-octav-botnar-dies-fighting.html OCTAV BOTNAR DIES FIGHTING] 

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים רומנים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים בריטים
קטגוריה:נדבנים יהודים בריטים
קטגוריה:יהודים מבוקובינה
קטגוריה:לוחמי מחתרת יהודים בשואה
קטגוריה:חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
קטגוריה:בורחים מכליאה על ידי גרמניה הנאצית
קטגוריה:יהודים בצבא צרפת החופשית וברזיסטאנס
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1998
סצנה

סצנת הפתיחה של ההצגה "איש ואישה אחת" ב[[תיאטרון חיפה]]

סצנה היא רצף בהתרחשות עלילה, המצומצם לזמן אחד ולמקום אחד. זהו אחד מן המרכיבים הבסיסיים של כל יצירה עלילתית נרטיבית, כגון סרט קולנוע, סרט טלוויזיה או מחזה.

כך, למשל, בסרט "קזבלנקה", סצנת הסיום אורכת כשש וחצי דקות ומתרחשת בשדה התעופה (אמנם יש שוט אחד שבו ההתרחשות עוברת לאחת הדמויות העושה דרכה ברכב לשדה התעופה, אך הדבר אינו פוגם באחדות המקום ואחדות הזמן של הסצנה).

ההצגה "12 המושבעים" כוללת בתוכה סצנה אחת בלבד, משום שהעלילה כולה מתרחשת ברצף זמן אחד, ללא קטיעות או קפיצות בזמן, ובמקום אחד – חדר הדיונים של המושבעים, ללא מעבר לחלל אחר.

בקולנוע ובטלוויזיה, מספר סצנות עוקבות, המהוות יחד יחידה עלילתית אחת, מכונות "רצף" (Sequence). בתיאטרון, רצף כזה מכונה "מערכה".

==בקולנוע==
בתהליך עשיית סרטי קולנוע ווידאו, מקובל לחשוב על סצנה כעל פעולה המתרחשת במקום אחד במשך זמן רציף. בשל היכולת לערוך עבודות חזותיות מוקלטות, סצנה קולנועית, בדרך כלל, הרבה יותר קצרה מסצנה שבמחזה. סצנות בעלות תוכן מסוים, המופיעות לעיתים תכופות בסרטי קולנוע רבים ושונים, זכו לכינויים, כגון סצנת אהבה, סצנת סקס, סצנת עירום, סצנת חלום, סצנת פעולה, סצנת מרדף מכוניות, סצנת התרסקות וכדומה. לסרט קולנוע, בדרך כלל, יש סצנת פתיחה וסגירת סיום.

סצנה היא חלק מסרט, כמו גם מערכה, רצף ורקע. בעוד המונחים, המתייחסים להמשכיות של הצפייה, הם תוצאה ישירה של תפעול המצלמה או עבודת העריכה, המונח "סצנה" מתייחס להמשכיות של הפעולה עצמה, והקשרה בזמן ובמקום.

המונח עשוי להתייחס לקטע מתוך הסרט, שנלקח מהתסריט, מהסרט הערוך והמוגמר, או שהוא עשוי להתרחש רק בתוך מוחו של הצופה, המנסה להבין את ההיגיון של רצף הפעולות המוצגות בפניו. לדוגמה, ישנן סצנות הכוללות פעולות המתרחשות במקביל, שאף מצולמות בלוקיישנים שונים, אך הן מתחברות יחדיו, במוחו של הצופה, באמצעות שימוש באמצעי תקשורת, כמו למשל מכשיר טלפון, שיחת וידאו, וכו'.

לעומת זאת, תסריטים של סרטי קולנוע הוליוודיים קלאסיים היו מחולקים למערכות, אך השימוש בחלוקה זו בעידן הטכנולוגיה הדיגיטלית הוא מועט. הסצנה חשובה על מנת לשמור על אחדות הפעולה של הסרט: בעוד שדרמה בימתית מחולקת בדרך כלל למערכות, חלוקת סרט לסצנות נעשתה בדרך כלל בתסריט.

== ראו גם ==
* שוט (קולנוע)
* רצף (קולנוע)
* סצנה שאחרי הכתוביות

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מינוחים בקולנוע
קטגוריה:טלוויזיה: תוכן
קטגוריה:מונחים בתיאטרון
קטגוריה:דרמה
החבורה העליזה

החבורה העליזה (באנגלית: The Funny Company) היא סדרת הנפשה שהופקה בארצות הברית בשנות ה-60. שידורי הסדרה החלו ב-1963, היא כללה 260 פרקים בני 6 דקות, והיא שודרה בתחנות טלוויזיה רבות במקביל, אליהן נמכרה בסינדיקציה, ובדרך כלל שולבה כפינה בתוכנית אחרת. גם בישראל שודרה כך התוכנית, במסגרת מה פתאום? וציפיטפוט. פרקי העונה הראשונה צולמו בשחור-לבן, ופרקי העונות הבאות צולמו בצבעים.

כל פרק כלל כשתי דקות של סרטון מונפש בהשתתפות החבורה, ולאחר מכן סרטון חינוכי שקשור בעלילה. החבורה העליזה הייתה קבוצת ילדים שהתארגנה כדי לבצע מעשים טובים. סיסמת החבורה הייתה "keep smiling" ("חייכו תמיד"). החבורה כללה דמויות שונות, בהן מנהיג החבורה באזר בל, ג'ספר פארק הממציא, פולי פלאם המזכירה, מרי טוויטר השמנמנה, וסיגלית המתכווצת. החבורה הסתייעה בסופר צ'יף, אינדיאני שקולו היה קול של צופר, ושבנו, נוצה שבורה, שימש לו כמתורגמן. מבוגר נוסף שסייע להם היה פרופסור טוד גודהארט. לחבורה היה גם יריב מושבע, בלי לגונה המרושע, שניסה לסכל את תוכניותיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20081201164246/http://www.tvclassic.net/programs/funnycompany/funnycompany.html החבורה העליזה] באתר הסדרות הקלאסיות TV Classic

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1960
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
אוניברסיטת ברוק

אוניברסיטת ברוק (באנגלית: Brock University) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית השוכנת בקנדה, שנוסדה בשנת 1964. האוניברסיטה נמצאת בעיר סיינט קאתרינס (St. Catharines) שבאזור ניאגרה באונטריו.

באוניברסיטה לומדים כ-17,000 סטודנטים, במגוון תוכניות לימוד לתואר ראשון, תואר שני, לימודי תעודה ותארים מתקדמים, בתחומי מדעי הבריאות, מנהל עסקים, חינוך, מדעי הרוח, מדעי החברה ומדעים מדויקים.

האוניברסיטה קרויה על שם אייזק ברוק שפיקד על הכוחות הבריטים בקנדה במהלך מלחמת 1812.

האוניברסיטה דורגה במקום השלישי בקנדה מבחינת תפוקה ומחקר בשנת 2008.

אוניברסיטת ברוק היא המוסד היחיד בעולם המציע לימוד מתמטיקה יחד עם מחשוב ויישומים. כמו כן, האוניברסיטה, היא האוניברסיטה היחידה בקנדה המציעה לימוד תואר ראשון בבריאות הציבור.

== שם ומוטו ==
אוניברסיטת ברוק נקראת על שם סר אייזק ברוק, אשר פיקד על הכוחות הבריטיים והקנדיים במהלך מלחמת 1812. ברוק נהרג במהלך קרב בשנת 1812, כ-20 ק"מ מהאוניברסיטה. מסופר כי המילה האחרונה שאמר בחייו הייתה "Surgite!", שפירושה "הסתער!". מילה זו משמשת בתור המוטו של האוניברסיטה.<ref name=":0"></ref>

== היסטוריה ==
כשנה לפני הקמת האוניברסיטה, ב-1963, מונה ד"ר ג'יימס א' גיבסון לנשיא האוניברסיטה הראשון, על ידי מייסדי האוניברסיטה, בראשותו של ארתור א. שמון.<ref name=":0" />

כשנפתחה האוניברסיטה, בספטמבר 1964, התקיימו השיעורים במשך 13 שבועות בכנסייה בעיר, עד סיום הקמת מבנה האוניברסיטה.

בניין האוניברסיטה נחנך רשמית ב-19 באוקטובר 1964.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

ברוק
קטגוריה:אזור ניאגרה
סנטור (כלי נגינה)

סַנְטוּר (בפרסית: سنتور) הוא כלי נגינה עתיק ממשפחת כלי המיתר שהיה נפוץ בממלכת פרס. הסנטור מוזכר בספר דניאל בשם "פסנתרין" ונחשב לאבי הפסנתר של ימינו.
== מבנה הכלי ==
סנטור יווני
הסנטור בנוי מתיבת עץ בצורת טרפז, שמעליה נמתחים 72 מיתרים לפחות. כדי להפיק ממנו צליל, מקישים במיתרים אלה באמצעות שני פטישי עץ דקים, העשויים לרוב עץ תות. פטישים מגולפים אלה נקראים "מזרבים" . צליליו של הסנטור הרמוניים, עדינים ומשופעים בצלילים עיליים (אוברטונים), המוסיפים לכל תו ותו צבע וגוון מיוחד.

=== מיתרים ===
מנעדו של הסנטור יותר משלוש אוקטבות (E3-F6). מיתריו מקובצים ברביעיות המתוחות מצד שמאל של התיבה, ומעוגנים לצדה הימני באמצעות פין נעיצה המהווה מפתח כיוון. המיתרים מחולקים לשתי קבוצות: מיתרים העשויים סגסוגת ברונזה ומיתרים העשויים פלדה. מיתרי הברונזה מיועדים לצלילים נמוכים והפלדה לצלילים הגבוהים. לעיתים קרובות נדרש כיוון מחודש של הכלי כדי לעבור בין "מקאם" או "דסתגאה" מסוימים לאחרים. 

=== גשרים (חראק) ===
על לוח התהודה העליון יש גשרים קטנים, הנקראים בפרסית "חראק" (חמור) וממוקמים בשליש הימני ובשליש השמאלי של הכלי. כל גשר תומך ברביעיית מיתרים: בצד אחד תומכים הגשרים במיתרי הברונזה ובצד השני במיתרי הפלדה. הודות לחראק, כל מיתר מנגן צליל שונה מכל צד, כך שכל רביעית מיתרים מפיקה למעשה שני תווים. בדרך כלל החראק מוצבים במיקום שיוצר פער של אוקטבה בדיוק בין שני צדיהם, אך ניתן לשנות זאת בהתאם למקאם המבוקש. 

מספר המיתרים והחראקים שונה בגרסאות שונות של הכלי: לסנטור פרסי קלאסי 9 או 12 חראקים בכל צד (18 או 24 בסך הכול), אך יש גם סנטור הודי עם 15 חראקים.

=== חומרים ===
תיבת התהודה עשויה עץ, לרוב ליבנה אך לעיתים בוקיצה סיבירית או תות. הואיל ומתח המיתרים מייצרים לחץ של כ-900 ק"ג, יש צורך בעצים קשים, עמידים ויבשים, ועם זאת מעט גמישים. העץ או העצים המשמשים לבנייה נדרשים לעבור תהליך ייבוש באידוי או בחום תנור, אם כי נהוג לסבור כי את הצליל המיטבי מפיקים עצים שעברו ייבוש ארוך במשך שנים בצל ובאוויר הפתוח. 

== בישראל ==

נגני הסנטור המפורסמים בישראל הם משה שלו, מנשה ששון, אלי ששון ובתו מיכל ששון, קיהן נאמן, הרב אייל סעיד מאני, יצחק רפואה ובנו איתן רפואה, אלדד לוי ונדב שטיינר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://sparks.simania.co.il/?query=פְּסַנְתֵּרִין מובאות מן המקרא, בהן מופיע הפסנתרין (סנטור)]
* [http://old.piyut.org.il/articles/268.html דסטגאה] 
* [http://santur.co.il/tutorials/אוסף-כיוונים-לסנטור-הומאיון-שור-הומאי/ אוסף כיוונים לסנטור – שור, הומאיון, צ'הרגה, מאהור, סיגה, נאווה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:כלי נגינה מזרחיים
קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:כלי נגינה עתיקים
התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית

התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית (באנגלית: North Carolina Symphony) היא תזמורת אמריקאית שמקום מושבה הקבוע הוא ראלי שבקרוליינה הצפונית, בתזמורת 69 נגנים קבועים במשרה מלאה. היא מופיעה באולם הקונצרטים מיימאנדי ומנגנת מדי פעם עם להקת הבלט של קרוליינה ועם להקת האופרה של צפון קרוליינה. ב-2007 חגג הארגון 75 שנה לייסודו. כן מתקיימות סדרות קונצרטים בערים שונות בצפון קרוליינה.

== תולדות התזמורת ==
בשנת 1932 איחד לאמאר סטרינגפילד קבוצת מתנדבים ליצירת התזמורת הסימפונית של צפון קרוליינה. הופעתם הראשונה הייתה באולם היל באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ב-14 במאי 1932. הנגנים המקוריים של התזמורת היו מוזיקאים מקומיים, שניגנו ללא שכר. עד שנת 1935 כבר הופיעה התזמורת ביותר מחמישים ערים בצפון קרוליינה, ביותר מ-140 קונצרטים. ד"ר בנג'מין סוולין, מנהל מוזיקלי מ-1939 עד 1972, המשיך במימוש שליחותה של התזמורת, להגיע אל מספר רב ככל האפשר של תושבי צפון קרוליינה.

בשנות ה-40 של המאה ה-20 הייתה הסימפונית שת צפון קרוליינה לתזמורת הראשונה שקיבלה מימון רצוף מן המדינה. החקיקה המאפשרת מתן מענקי מדינה לתזמורות התקבלה בבית המחוקקים של צפון קרוליינה במרץ 1943 והתזמורת ממשיכה לקבל את המימון הקבוע גם כיום. בשנת 1942 התחילה התזמורת להתמקד בחינוך; היא מביאה ילדים וסטודנטים אל אולם הקונצרטים להציג שאלות ולהאזין לנגנים ומתאמת עם מערכת החינוך פעולות האזנה למוזיקה סימפונית והדרכה מוזיקלית בבתי ספר יסודיים.

לתזמורת צפון קרוליינה נודעת בנגינת סוגות וטיפוסי מוזיקה רבים חוץ מקונצרטים קלאסיים. ב-2007 סיירה התזמורת בחלקה המערבי של צפון קרוליינה עם תוכנית של מוזיקת עם מסורתית לצפון קרוליינה; חלילן צ'רוקי, כנרים עממיים, נגני בנג'ו ורקדנים בנעלי-עץ הופיעו עם התזמורת.

בין השנים 2004 - 2020, היה גרנט לואלין המנהל המוזיקלי של התזמורת. החוזה הראשוני שלו היה לארבע שנים, ובנובמבר 2006 הוארך החוזה עד 2012. גרהרדט צימרמן, המנהל המוזיקלי בשנים 1982 עד 2003, הוא מנצח הכבוד של התזמורת.

כיום מנהלה המוזיקלי של התזמורת משנת 2022 הוא המנצח המקסיקני קרלוס מיגל פרייטו.

== פעילויות ==

התזמורת הוציאה חמישה תקליטים, האחרון בהם "רישומים: 2004-05", הקלטה המביאה חיבורים של נגן טרומבון הבס של התזמורת, טרי מיזסקו. דייוויד הרטמן, בעבר מנחה תוכנית הטלוויזיה "בוקר טוב אמריקה" של רשת ABC, הוא מגיש שידורי הרדיו של תזמורת צפון קרוליינה.

כחלק מן תוכנית החינוכית של התזמורת, כ-50 מ-180 הופעותיה השנתיות של התזמורת מוקדשות לסטודנטים מרחבי צפון קרוליינה. נוסף לכך, התזמורת מקיימת תחרות קונצ'רטו לנוער, נותנת מימון ל"פילהרמונית המשולש הצעירה" ומזמינה סטודנטים לצפות בחזרות.

== מנהלים מוזיקליים ==

* לאמאר סטרינגפילד (1932 - 1935)
* בנג'מין סוולין (1939-1972)
* ג'ון גוסלינג (1972 - 1980)
* גרהרדט צימרמן (1982 - 2003) 
* גרנט לואלין (2004 - 2020)
* קרלוס מיגל פרייטו (2022 - ממשיך)

== קישורים חיצוניים ==
* 

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.ncsymphony.org/education/ North Carolina Symphony Education website]
* [https://web.archive.org/web/20101206100049/http://ncsymphony.org/about/index.cfm?subsec=people North Carolina Symphony page on musicians and conductors]
</div>

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קרוליינה הצפונית
קרוליינה הצפונית
תזמורת
עקרון השוליות

בתורת המשחקים, עקרון השוליות הוא עיקרון המצביע על כך שהערך של שחקן תלוי אך ורק בתרומתו השולית לכל קואליציה שאליה הוא מצטרף, ואינו תלוי בתרומת שאר השחקנים לקואליציות השונות.
ערך זה משמש באפיון שני לערך שפלי, בו הוא מחליף את עקרונות החיבוריות ושחקן האפס.

== ניסוח פורמלי ==
יהי <math>\ \phi</math> מושג פתרון נקודתי, <math>\left(N;v\right) </math> משחק בצורה קואליציונית, ו- <math>i \in N</math> שחקן. הגודל <math>\ \phi_i \left(N;v\right) </math> נקרא ערכו של שחקן i במשחק <math>\left(N;v\right) </math> לפי <math>\ \phi</math>.

מושג פתרון <math>\ \phi</math> מקיים את עקרון השוליות אם לכל שני משחקים <math>\left(N;v\right) </math> ו-<math>\left(N;w\right) </math> עם אותה קבוצת שחקנים, ולכל שחקן <math>\ i</math> מתקיים התנאי הבא: אם <math>\ v\left(S \cup \{i\} \right) - v\left(S\right) = w\left(S \cup \{i\} \right) - w\left(S\right), \forall S \subseteq N - \{i\}</math>,
אז: <math>\ \phi_i \left(N;v\right) = \phi_i \left(N;w\right) </math>.

== הערות ==
* ערך שפלי מקיים את עקרון השוליות.
* כל מושג פתרון <math>\ \phi</math> המקיים את עקרונות היעילות, הסימטריה והשוליות מקיים גם את עקרון שחקן האפס.
* ערך שפלי הוא מושג הפתרון הנקודתי היחיד המקיים את עקרונות היעילות, הסימטריה והשוליות.

==ראו גם==
* משחק שיתופי
* משפט יאנג

==לקריאה נוספת==
*

קטגוריה:תורת המשחקים
כנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה

סן ג'ורג'ו מג'ורה (באיטלקית: San Giorgio Maggiore) היא בזיליקה הממוקמת באי סן ג'ורג'ו מג'ורה, בלגונת ונציה שבאיטליה. חזית הכנסייה צופה אל כיכר סן מרקו.

==היסטוריה==
הכנסייה הראשונה באתר הוקמה בשלהי המאה השמינית או ראשית המאה התשיעית. בשנת 982 נתרם האי למסדר הבנדיקטיני, אשר ייסד במקום את מנזר סן ג'ורג'ו. 

בניית מבנה הכנסייה הנוכחי החלה בשנת 1566 בתכנונו של אנדראה פאלאדיו. המבנה לא הושלם בעת מותו של פלדיו בשנת 1580. על סיום עבודות הבנייה ובייחוד חזית המבנה פיקח האדריכל וינצ'נזו סקאמודזי אשר התבסס על תוכניותיו של פלדיו. העבודות הסתיימו בשנת 1610. 

מגדל הפעמונים של הכנסייה נבנה בשנת 1467 אולם התמוטט בשנת 1774. מגדל חדש הוקם בשנת 1791.

בשנת 2011, במסגרת הביאנלה של ונציה, הוצב בכנסייה פסל של האמן הבריטי אניש קאפור.
==חזית הכנסייה==
לכנסייה חזית שיש לבנה בסגנון קלאסי האופייני לפלדיו. החזית תואמת את המבנה כאשר גמלון נמצא בחזית הספינה הראשית. משני צידי הכניסה הראשית לכנסייה נמצאים פסלי גאורגיוס הקדוש וסטפנוס הקדוש להם מוקדשת הכנסייה.

==פנים הכנסייה==
"המדונה על כס מלכות עם הקדושים" מעשה ידי סבסטיאנו ריצ'י.
הכנסייה רחבה ומוארת היטב בחלונותיה הרבים. תוכנית הכנסייה שילבה את צורת הצלב עם צורת הבזיליקה המסורתית, כאשר הכיפה נמצאת במפגש הזרועות. 

בין יצירות האמנות העיקריות שבכנסייה ניתן למנות את "המדונה על כס המלכות עם הקדושים" מעשה ידי סבסטיאנו ריצ'י, "הסעודה האחרונה" ו"נפילת המן" מעשה ידי ז'אקופו טינטורטו, וכן יצירות מעשה ידי פאלמה איל ג'ובאנה, דומניקו טינטורטו וז'אקופו באזאנו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

ג'ורג'ו מג'ורה
קטגוריה:סן מרקו (רובע)
קטגוריה:מבנים שתכנן אנדראה פלדיו
זוראן ארצג

זוראן ארצג (בסרבית: Зоран Ерцег; נולד ב-11 בינואר 1985) הוא כדורסלן עבר <ref></ref> סרבי בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר גובהו 2.11 מטרים.

== קריירה ==
ארצג, יליד פאקראץ, יוגוסלביה (כיום קרואטיה), שיחק בצעירותו בפולט קרמיקה נובי בצ'יי, FMP ז'לזניק ובבוראץ צ'אצ'אק. בשנת 2008 חתם לחמש שנים באולימפיאקוס פיראוס היוונית ולאחר עונה ראשונה לא מוצלחת הושאל לפאניוניוס. מאולימפיאקוס עבר לצסקא במדיה שיחק עונה אחת, ולאחר מכן הצטרף לגלאטסראיי ושיחק שם שנתיים. מקיץ 2015 לא משחק בעקבות זאת שלא הצליח למצוא קבוצה שתעמוד בדרישותיו הכספיים.

ארצג היה חלק מסגל נבחרת סרביה ביורובאסקט 2007.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20141129150230/http://www.nanjing2008.fiba.com/pages/eng/fe/08/diamBall/men/teamPlay/play/p/eventid/4002/langlc/en/openNodeIDs/7045/playernumber/44702/roundid/4002/selNodeID/7045/teamnumber/96799/fe_teamPlay_playProf.html פרופיל] באתר פיב"א

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים סרבים
קטגוריה:כדורסלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורסלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני פאניוניוס
קטגוריה:כדורסלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורסלני בשיקטש
קטגוריה:כדורסלני בוראץ צ'אצ'אק
קטגוריה:סרבים מקרואטיה
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1985
שטר אדרכתא

אדרכתא הוא מונח הלכתי אשר משמעותו כתב הרשאה למלווה או למפקיד לרדת לנכסי הלווה או שומר הפיקדון ולהיפרע מקרקעותיהם, זאת במקרה שהם מסרבים לשלם את החוב או להחזיר את הפיקדון.

לפני כתיבת האדרכתא נותן בית הדין ללווה אורכה של 90 יום להתייצב לפניו ולהציג את ראיותיו. אם הודיע שאיננו בא - כותבים את האדרכתא מיד.

לאחר שמצא המלווה נכסים של הלווה, הוא בא לפני בית הדין והם מכריזים ברבים כי מי שרוצה לקנות את הנכסים יודיע לבית הדין (בדומה למהלך הוצאה לפועל). לאחר תשעים יום מוכרים את הקרקע לכל המרבה במחיר.

==חלות האדרכתא==
קיימת מחלוקת ממתי חלה האדרכתא. לפי רבה האדרכתא חלה כאשר באה ליד הגובה, לפי אביי האדרכתא חלה מיד ביום שנכתבה, כי עדיו בחתומיו זכין לו, ועל מי שמחזיק בנכסים להחזיר גם את הפירות של השדה שאכל מאותו יום. לפי רבא רק לאחר תשעים היום, כאשר נמסרו הנכסים בידו הוא אוכל את הפירות, למרות שהוא עצמו זה שקנה לבסוף את הקרקע כי הרבה במחיר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=2056 'אדרכתא'], באתר 'דעת'

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים משפטיים
קטגוריה:משפט עברי: דיני ממונות
קטגוריה:שטרות במשפט העברי
רוברט ארצ'יבלד

רוברט מייקל ארצ'יבלד הבן (באנגלית: .Robert Michael Archibald Jr; 29 במרץ 1980 – 23 בינואר 2020) היה כדורסלן סקוטי, ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר גובהו היה 2.11 מטרים.

== ביוגרפיה ==
ארצ'יבלד, יליד פייסלי, רנפרושיר, סקוטלנד, למד בתיכון "לאפייט" שבוויילדווד ממדינת מיזורי, באותה כיתה עם כוכב ה-MLB לעתיד ראיין הווארד, וסיים בו את לימודיו ב-1998. לאחר מכן למד ארבע שנים (1998–2002) באוניברסיטת אילינוי ושיחק במדי קבוצת הכדורסל שלה, לאחר מכן בשנת 2002 נרשם לדראפט בו נבחר במקום ה-31 על ידי ממפיס גריזליס, לאחר עונה עבר לפיניקס סאנס. עבר באורלנדו מג'יק ובטורונטו ראפטורס, אך סיים את העונה בולנסיה מהליגה הספרדית. ממוצעיו בליגת ה-NBA עומדים על 1.2 נקודות ו-1.6 ריבאונדים למשחק.

בעונת 2004/05 שיחק ארצ'יבלד סקאבוליני פזארו מהליגה האיטלקית. לאחר מכן עבר לחובנטוד בדאלונה, בה שיחק במשך שנתיים ועבר לאזובמאש מאריופול האוקראינית. בעונת 2008/09 חזר לספרד וחתם באוניקאחה מאלגה.

ביולי 2011 חתם בסרגוסה באסקט מליגת העל הספרדית.

ארצ'יבלד שיחק בנבחרת סקוטלנד ובנבחרת הנוער של בריטניה. שיחק בנבחרת בריטניה וייצג אותה באולימפיאדת 2012 בלונדון.

ב-23 בינואר 2020 נמצא מת בביתו שבברינגטון, אילינוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלנים בריטים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:כדורסלני ממפיס גריזליס
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני ולנסיה
קטגוריה:כדורסלני חובנטוד בדאלונה
קטגוריה:כדורסלני אזובמאש מריופול
קטגוריה:כדורסלני אוניקאחה מאלגה
קטגוריה:כדורסלני סקאבוליני פזארו
קטגוריה:כדורסלני סרגוסה באסקט
קטגוריה:בחירות דראפט של ממפיס גריזליס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1980
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2020
בבו ואלדס

בבו ואלדס (בספרדית: Bebo Valdés; ) היה פסנתרן, מנצח, מלחין ומפיק מוזיקלי קובני, אביו של פסנתרן הג'אז הקובני צ'וצ'ו ואלדס. ואלדס היה דמות מרכזית בעידן הזהב של המוזיקה הקובנית, סולן שני הרכבי ביג בנד, ואחד מאמני הבית של מועדון טרופיקנה.

==ביוגרפיה==
ואלדס נולד בהוואנה בשם רמון אמיליו ואלדס אמארו. הוא התחיל את הקריירה שלו במועדוני לילה בהבאנה בשנות ה-40, והתפרסם בעיקר בזכות הופעותיו הרבות במועדון הקברט טרופיקנה. 
בשנות ה-50, היה בין מפתחי סגנון הממבו, וכן פיתח מקצב חדש בשם בטנגה שהתחרה עם הממבו. ואלדס הוא גם דמות חשובה בג'אז הקובה.

בשנות ה-60, עבר למקסיקו יחד עם הזמר שלו רונלדו לה סרי, ולאחר שהות קצרה בארצות הברית וסיבוב באירופה התיישב בסטוקהולם שם חי עד 2007. שם פיתח והפיץ מוזיקה קובנית וג'אז לטיני.

בשנות ה-90 זכה לפרסום רב יותר בזכות קטעי נגינה שלו שהשתתפו בסרטים Calle 54, וEl milagro de Candeal, וכן עקב זכייתו בחמישה פרסי גראמי וכן בעקבות האלבום Lagimas negras (דמעות שחורות) שהוקלט עם דיאגו אל סיגאלה.

בין לחניו המוכרים: Guempa, Daquirí, Dile a Catalina, Nocturno en batanga, La rareza del siglo, México querido ו Ritmando el chachacha.

==חיים אישיים==
לבבו ולגרושתו, פילאר לבית רודריגס, חמישה ילדים, ביניהם הפסנתרן צ'וצ'ו ואלדס. ב-1963 נישא ואלדס לאישה שוודית ומאז 2008 הם התגוררו במאלגה שבספרד. נפטר במרץ 2013 בשוודיה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.oldmanbebo.com/ האתר הרשמי של הסרט על בבו ואלדס]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקאים קובנים
קטגוריה:פסנתרנים קובנים
קטגוריה:מלחינים קובנים
קטגוריה:אפרו-קובנים
קטגוריה:מנצחים קובנים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים
קטגוריה:מהגרים מקובה לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:ילידי 1918

קטגוריה:נפטרים ב-2013
סופוס לי

מאריוס סופוס לי (Marius Sophus Lie; 17 בדצמבר 1842-18 בפברואר 1899) היה מתמטיקאי נורווגי, הידוע בזכות היצירה של חבורות סימטריה רציפות ויישומים שלהן בתחום הגאומטריה הדיפרנציאלית והמשוואות הדיפרנציאליות. החבורות קרויות, על שמו, חבורות לי.

==ביוגרפיה==
לי נולד בנורדפיורדיד שבנורווגיה, הצעיר מבין שישה אחים. בתחילה הכין עצמו לקריירה צבאית, אבל עקב מיופיה יצא ללמוד באוניברסיטה של אוסלו. קיבל תואר דוקטור במתמטיקה ב-1872, עבור תזה שכותרתה "על מחלקה של העתקות גאומטריות". ב-1878 נעשה חבר של כבוד בחברה המתמטית של לונדון, וחבר בחברה המלכותית של לונדון. 

הרעיון המרכזי בעבודתו של לי היה שאפשר להבין חבורות של העתקות רציפות (חבורות לי) באמצעות מרחב משיק ליניארי (אלגברת לי), והשדות הווקטוריים היוצרים אותו. הנודע מבין תלמידי הדוקטורט שלו הוא אלי קרטן, שקיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת פריז ב-1894.

לי מת בגיל 56 מאנמיה ממארת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים נורווגים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוסלו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוסלו
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1899
יואן הולנדר

יואן הולנדר (ברומנית: Ioan Holender; נולד ב-18 ביולי 1935 בטימישוארה) הוא מנהל אופרה וזמר אוסטרי, ממוצא יהודי-רומני.

== ביוגרפיה ==
אביו של הולנדר היה בעל בית חרושת למרמלדה ולחומץ בטימישוארה, שהוחרם מידיו והולאם על ידי השלטון הקומוניסטי בשנת 1948. הולנדר למד הנדסת מכונות באוניברסיטה הטכנולוגית בטימישוארה ועבד כמדריך טניס ועוזר במאי עד שהיגר עם משפחתו לווינה, שם התגוררה משפחת אמו. הוא התכוון להמשיך בלימודי ההנדסה, אבל החל להתעניין בזמרה ועבר ללימודי מוזיקה. עם סיום לימודיו התקבל לתיאטרון העירוני קלאגנפורט כבריטון אופראי וקונצרטי.

בשנת 1966 החל לעבוד בסוכנות שטארקה לאנשי תיאטרון שעברה עם הזמן לבעלותו.

בשנת 1988 מינה אברהארד וכטר את הולנדר למזכיר כללי של האופרה של וינה, מינוי שנכנס לתוקף בשנת 1991. המינוי עורר מחלוקת בגלל ניגוד האינטרסים בין משרת המזכ"ל באופרה לבין קשריו הקודמים עם סוכנות התיאטרון שלו, ובסופו של דבר ניתק הולנדר את קשריו עם סוכנות שטארקה. אחרי מות וכטר בפברואר 1992 התמנה הולנדר למנהל האופרה של וינה, החל ב-1 באפריל 1992. במקביל עמד בראש הפולקסאופר של וינה במשך ארבע שנים. החוזה של הולנדר הוארך שלוש פעמים וכהונתו הסתיימה ב-31 באוגוסט 2010, תקופת הכהונה הממושכת ביותר של מנהל כללי בתולדות האופרה של וינה.

הולנדר נשוי ואב לשני בנים ובת.

== ביבליוגרפיה ==
<div style="direction: ltr;">
*
</div>

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*
*
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:מנהלי אופרה
קטגוריה:זמרים יהודים אוסטרים
קטגוריה:זמרים יהודים רומנים
קטגוריה:יהודים מבאנאט
קטגוריה:אוסטרים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:ילידי 1935
ראלף טאונר

רלף טאונר
ראלף טאונר (אנגלית: Ralph Towner נולד במדינת וושינגטון ב-1 במרץ 1940) הוא נגן ומלחין ג'אז המנגן בעיקר בגיטרה (של 6 ובעיקר של 12 מיתרים), אך מנגן גם בכלים נוספים כפסנתר, סינטיסייזר, כלי הקשה וחצוצרה.

טאונר קיבל את הכשרתו כנגן גיטרה קלאסית, אך כאשר נחשף לנגינת הפסנתר של ביל אוונס החל לפנות לכיוון הג'אז. לקראת סוף שנות השישים הצטרף להרכב מוזיקת העולם של הסקסופוניסט פול וינטר, "קונסורט". ב-1970 עזב את ההרכב יחד עם עמיתיו, הבסיסט גלן מור, נגן כלי הנשיפה פול מק-קדנלס וקולין וולקוט (נגן כלי הקשה וסיטאר) ויחד הקימו את להקת "אורגון". הלהקה, הקיימת כמסגרת של מוזיקאים סולנים בעלי קריירות נפרדות משלבת בין מוזיקה הודית, מוזיקה קלאסית, ג'אז חופשי ועוד, הוציאה מספר תקליטים רבי השפעה בחברת התקליטים ECM. בחברה זו ממשיך טאונר להקליט כסולן וכמוביל הרכבים אחרים והפך לאחד מהאמנים המזוהים ביותר עם ECM.

טאונר מרבה לשתף פעולה בהרכבים קטנים למשל עם נגני הבס אברהרד וובר וגארי פיקוק, הסקסופוניסט יאן גרברק, הגיטריסט ג'ון אברקרומבי ורבים אחרים. הוא ניגן גם עם להקת הפיוז'ן Weather Report וכותב מוזיקה לתזמורות סימפוניות לסרטים ולמחול.

כמו אברהרד וובר, טאונר משתמש רבות בשיטת אובר-דאבינג עם עצמו, כאשר הוא מנגן (למשל באלבום "יומן" Diary) פסנתר בערוץ אחד וגיטרה בערוץ אחר. 

טאונר מתגורר ברומא.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.innerviews.org/inner/towner.html ריאיון עם ראלף טאונר] 
* יוסי חרסונסקי, ביקורת על הופעת להקת [http://www.yosmusic.com/article.asp?id=4296 אורגון, פסטיבל הג'אז אילת (אוגוסט 2008)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: גיטריסטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
אוריאל

אוריאל הוא דמות יהודית מיתולוגית של מלאך, המופיעה בעיקר בקבלה היהודית וכן בתפילות שונות.

אוריאל הוא אחד מחמשת המלאכים הנכבדים ביותר לפני כיסא הכבוד, שהנוטריקון שלהם הוא ארגמ"ן: אוריאל, רפאל, גבריאל, מיכאל, נוריאל.

== אזכורים ומהותו ==
אוריאל הוא אחד מארבעת המלאכים המוזכרים בקריאת שמע על המיטה, כמגנים ושומרים על האדם:

בסדר זה מופיעים מלאכים אלה גם בפרקי דרבי אליעזר (פרק ד') כמי שמקלסים לקדוש-ברוך-הוא.

על-פי ספר הזוהר המלאך אוריאל הוא רב החוכמה ובעל דיוקן של אריה. הוא מניע את גלגל המזלות ואת הכוכבים המאירים בו.

על פי המסורת אוריאל הוא אחד מארבעת המלאכים: מיכאל, גבריאל, אוריאל ורפאל, העומדים לפני כיסא הכבוד ותפקידם להשגיח ולשמור על ארבע כנפות הארץ.

מתוך כל המלאכים ביהדות, רק שניים מוזכרים בתנ"ך בשמם: גבריאל, ומיכאל. שמות מלאכים נוספים מוזכרים החל מהמאה השלישית לפני הספירה, בספר חנוך א', וכן במדרשים.

== שם המלאך ==
במדרש מובא הטעם שנקרא שמו אוריאל: .

יש שכתבו שלאותן הדעות שמקורן של שמות המלאכים הוא בתפקידם, הרי שאוריאל הוא מלאך האחראי על אור האל שבעולם.

== אוריאל בתרבות ==
בסדרה "המלאך השומר שלי" אוריאל מוצג כמלאך מחונן, המשמש כמלאך השומר של יניב (בן אדם), ומגולם על ידי אורי בלופרב.

בסדרה לוציפר השחקן מייקל אימפריולי מגלם את דמותו של המלאך אוריאל, אחיו של לוציפר עצמו.

בסדרה על טבעי, אוריאל מוצג כמלאך שעוזר לאחיו, קסטיאל, בשליחות להכין את הכלי של מייקל לקרב. הוא בוגד בקסטיאל, וקסטיאל הורג אותו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלאכים ביהדות
קטגוריה:מלאכים
משחק סדר

משחק סדר (Sequencing game) הוא משחק בתורת המשחקים שבו יש לסדר את השחקנים לפי סדר מסוים. כל שחקן מעדיף להופיע מוקדם יותר בתור, מפני שהוא מפסיד יותר ככל שמקומו בתור מאוחר יותר.
משחק זה ניתן לייצוג בתור משחק בצורה קואליציונית.

== דוגמה ==
יהיו שלושה שחקנים בוליוודים A, B, C, המעוניינים בשירותיו של מורה למשחק. הטבלה הבאה מציגה את המספר הסידורי של כל שחקן ביומן העבודה של המורה למשחק, זמן הלימוד הנדרש לשחקן, וההפסד הכספי (ברופי) שאותו שחקן סופג בכל יום עד להשלמת לימודיו:

{| class="wikitable"
! מס' סידורי !! שחקן !! זמן לימוד !! הפסד ליום (ברופי)
|-
| 1 || A || 3 || 300
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2 || B || 4 || 250
|-
| 3 || C || 2 || 400
|}

לפי הסידור הנוכחי, הפסדו של A הוא 900 רופי, הפסדו של B הוא 1750 רופי והפסדו של C הוא 3600 רופי. אם B ו-C יחליפו את הסדר ביניהם, אזי ההפסד של C ירד ל-2000 רופי, בעוד שההפסד של B יעלה ל-2250 רופי. סך ההפסדים של השניים יקטן ב-1100 רופי. לכן אם C יפצה את B ב-1000 רופי, שניהם ירוויחו.
נשים לב כי A ו-C אינם יכולים להתחלף ללא הסכמת B.
באופן דומה ניתן לחשב את הסידור האופטימלי אליו ניתן להגיע על ידי שינוי סדר השחקנים.
נאמר כי סידור חדש של השחקנים קביל עבור קואליציה אם תחת שני הסידורים (החדש והמקורי) משך הזמן עד שיסתיים הלימוד אצל כל שחקן שאינו חבר בה אינו משתנה. למשל הסידור שבו C ראשון, B שני ו-A שלישי קביל עבור הקואליציה {A,B,C} אך אינו קביל עבור הקואליציה {A,C}. 
ניתן להתאים למשחק סדר משחק בצורה קואליציונית שבו שוויה של קואליציה S הוא סכום הכסף שיכולים חברי הקואליציה לחסוך על ידי קביעת סדר שקביל עבור S. הפונקציה הקואליציונית המתאימה לדוגמה שתיארנו היא:

 <div style="direction: ltr;">
v(A)=0 <br />
v(B)=0 <br />
v(C)=0 <br />
v(A,B)=0 <br />
v(A,C)=0 <br />
v(B,C)=1100 <br />
v(A,B,C)=1700 <br />

</div>

==ראו גם==
* משחק שיתופי

==לקריאה נוספת==
*

קטגוריה:תורת המשחקים
החווה

תלמידים מופיעים בפסטיבל ביכורים בחווה הלימודית תלמי אביב, 1970
החווה, או בשמה הקודם חוות תלמי אביב, היא מרכז פנאי בשטח של 70 דונם, השוכן בפארק הירקון בתל אביב, בין תל נפוליאון בדרום ל"פארק ראש ציפור" ולנחל הירקון מצפון, והמציע פעילות ויצירה בתחומי הטבע, החקלאות ואיכות הסביבה. החווה היא פרויקט של הרשות לפיתוח כלכלי תל אביב-יפו בע"מ שהיא תאגיד עירוני בבעלות עיריית תל אביב.

==היסטוריה==
במקום בו שוכנת כיום החווה, שכן "פרדס גולדברג"<ref></ref> על-שם בעליו יצחק לייב גולדברג, נדבן יהודי בימי העלייה הראשונה והשנייה. גולדברג רכש את השטח בשנת 1918 מקאפוס, אחד מתושבי המושבה שרונה (כיום הקריה בתל אביב), וצירף לו אדמות נוספות שרכש עם השנים. הפרדס נחשב למתקדם לתקופתו, ופרי ההדר שגדל בו זכה לפרסום. במקום השתמרה באר אנטיליה שבה נעשה שימוש כדי להשקות את עצי הפרדס. במותו בשנת 1935, הוריש גולדברג מחצית מרכושו לקרן הקיימת לישראל, ובכלל זה גם מחצית משטח הפרדס. השטחים שעברו לרשות העיר רמת גן, הופשרו עם השנים לבנייה, ויתר השטח נותר בתחומי תל אביב, וכולל את תל נפוליאון ואת החווה. לימים הוקם במקום בית הספר החקלאי "תלמי אביב".

==פעילות==
אל בית הספר החקלאי "תלמי אביב" הפועל במקום, מובאים כ-2,000 תלמידים מ-34 בתי ספר ברחבי העיר, כדי להתנסות בשיעורי חקלאות אחת לשבוע. בבית הספר צוות של עשרה מורים ושישה עובדים אחרים. בחווה שוכנים פינת חי, גן ירק, חממת פרפרים וחלקת צמחי רפואה ותבלינים. עוד מתוכננים לפעול במקום תחנה לחקר ציפורים ופרויקט "גינה לתושב" שבמסגרתו יוכלו תושבים הגרים בבתי קומות לטפח גינה לצרכיהם. עוד מתקיימות במקום פעילויות שונות, ובהן סיורים והדרכות לקבוצות, קייטנות ואירועים פרטיים.

==פרשת התנים הזהובים==
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 החלו נצפים תנים זהובים באזור החווה, לאחר שהושמדו בידי משרד החקלאות בשנות ה-60 של המאה ה-20. מספר התנים הוערך במספר עשרות והם חיו בשטחי פארק הירקון, בין נחל איילון במערב לאזור קניון איילון במזרח. התנים ניזונים מאשפה ומבני אדם המאכילים אותם, ועל כן אוכלוסייתם גדלה. פרטים נצפו בכל רחבי הערים רמת גן וגבעתיים, אולם אלה נעלמו בחודשים מאי ויוני 2013, ואוכלוסיית התנים בפארק הירקון התדלדלה אף היא. הסתבר כי רשות הטבע והגנים פעלה ללכידת התנים ולהשמדתם, בין היתר בעקבות פניית החווה אל הרשויות. ב-10 ביולי 2013 איתרו אזרחים תנה פצועה שרגליה נלכדו בשתי מלכודות רגל, האסורות לשימוש במדינות האיחוד האירופי ובמספר מדינות בארצות הברית. התמונות פורסמו ברשת האינטרנט, והביאו לגל של מחאה ספונטנית כנגד החווה ורשות הטבע והגנים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פארק הירקון
קטגוריה:תל אביב-יפו: חינוך
קטגוריה:ארץ ישראל: חוות
הנרי בארנארד

ביתו של הנרי בארנארד בהארטפורד, קונטיקט
הנרי בארנארד (באנגלית: Henry Barnard; 24 בינואר 1811 – 5 ביולי 1900), איש חינוך אמריקאי. 

בארנארד למד באוניברסיטת ייל וסיים את לימודיו בשנת 1830. בשנת 1835 הוא הוסמך כעורך דין בקונטיקט ובשנים 1839-1837 היה חבר בבית הנבחרים של קונטיקט. בשנת 1838 הוא יזם והעביר חוק לפיקוח הדוק יותר על בתי ספר ויסד גוף פיקוח על בתי הספר שהוא שימש כמזכיר שלו עד שנת 1842 עת פוזר גוף הפיקוח. בתקופה זו הוא דחף לרפורמה במערכת החינוך של קונטיקט ונודע ברחבי ארצות הברית כרפורמטור. 

בשנת 1843 הוא נתבקש על ידי מושל רוד איילנד לבחון את מערכת החינוך במדינה ולקדם שיפורים. בשנת 1845 הוא ייסד בית מדרש למורים והוא שימש כאחראי על בתי הספר ברוד איילנד עד 1849. בין 1855-1851 הוא שימש כמפקח ראשי על בתי הספר בקונטיקט ואף סירב בשנת 1852 להצעה לשמש כנשיא אוניברסיטת מישיגן. בין 1860-1859 שימש כנגיד אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בין 1870-1867 הוא כיהן כשר החינוך הראשון של ארצות הברית והניח את היסודות לגלגול הראשון של מחלקת החינוך של ארצות הברית. בין השנים 1881-1855 הוא היה העורך של הביטאון האמריקאי לחינוך. הוא נפטר בקונטיקט בגיל 89. 

הבית בו גדול בקונטיקט הוכרז כמבנה היסטורי לאומי בדצמבר 1967 וכוונות לשיפוצו פורסמו ב-2008. כיום הבית משמש כמחסה לחסרי בית.

==מספריו==
<div style="direction: ltr;">
*[http://books.google.com/books?id=VmrM-BAasaQC Henry Barnard, School architecture, A. S. Barnes, 1848]
*[http://books.google.com/books?id=8LocAAAAMAAJ Henry Barnard, National education in Europe, Case, Tiffany, 1854]
*[http://books.google.com/books?id=yFgBAAAAYAAJ Henry Barnard, Military schools and courses of instruction in the science and art of war, J.B. Lippincott & Co., 1862]
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1811
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1900
הסעודה האחרונה (טינטורטו)

הסעודה האחרונה היא שמה של יצירה מעשה ידי האמן הוונציאני ז'אקופו טינטורטו. היצירה מוצגת בכנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה, באי סן ג'ורג'ו מג'ורה שבוונציה.

היצירה נוצרה בין השנים 1592–1594.

==תיאור היצירה==
היצירה המתארת את הסעודה האחרונה של ישו, שונה מהתאורים המקובלים של האירוע. בניגוד לתיאורים המקובלים המתארים את ישו במרכז התמונה ואת שליחיו משני צדדיו (ראו לדוגמה את הסעודה האחרונה של לאונרדו דה וינצ'י), ביצירה זו ישו ושאר השליחים נמצאים בשולי היצירה, ואילו במרכזה ההתרחשות המתוארת ביצירה ניתן לראות דמויות משניות - אישה הנושאת מנה לשולחן האוכל, ומשרתים המפנים כלים מהשולחן.
הדמויות המתוארות ביצירה לבושות בלבוש תקופתי, ולמעשה ניתן לראות ביצירה סעודה באכסניה ונציאנית מאותה תקופה.

==ראו גם==
* הסעודה האחרונה (ציור) - ציורו של לאונרדו דה וינצ'י
* הסעודה האחרונה (תצלום) - צילום מעשה ידי עדי נס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טינטורטו
קטגוריה:ונציה: ציורים
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:הסעודה האחרונה
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מלאכים באמנות
איל רדנטורה

פנים הכנסייה.
איל רנדטורה (באיטלקית: Il Redentore; "הגואל") או בשמה המלא "כנסיית סאנטיסימו רדנטורה (Chiesa del Santissimo Redentore; כנסיית הגואל הקדוש ביותר) היא כנסייה בתכנונו של אנדראה פלדיו הממוקמת באי ג'ודקה שבדרום העיר ונציה שבאיטליה, על גדת תעלת ג'ודקה.

==היסטוריה==
הכנסייה נבנתה לאות תודה על הצלת העיר מהמגפה השחורה אשר פגעה בעיר בין השנים 1575–1576 והרגה כ-46,000 מתושביה (25%-30% מתושבי העיר).

סנאט העיר מינה את האדריכל פלדיו לתכנן את הכנסייה ועבודות הבניה החלו במאי 1577. הכנסייה נחנכה בשנת 1592 (טרם סיום עבודות הבנייה).

מדי שנה נהגו הדוג'ים והסנאטורים לחצות את תעלת ג'ודקה מצטרה לג'ודקה על גבי גשר זמני עשוי סירות, ולערוך מיסה בכנסייה. אירוע זה, שכונה פסטה דל רדנטורה נערך מעת חנוכת הכנסייה ועד ימינו, ביום ראשון השלישי בחודש יולי. כיום, לאחר מופע של זיקוקים עוברת תהלוכה לאורך גשר הסירות אל הכנסייה.

==תיאור הכנסייה==
הכנסייה נחשבת לשיא יצירתו של פלדיו. חזית המבנה עשויה שיש לבן, ואילו המבנה מלבני ובמרכזו כיפה שבראשו פסלו של ישו.

כיוון שהכנסייה היא אתר עלייה לרגל, פלדיו התבקש ליצור ספינה רחבת ידיים שתכיל את עולי הרגל. דרישה זו הקשתה על פלדיו אשר ניסה לתכנן מבנה בסגנון קלאסי. עמודי פנים המבנה, לאורך אולם התווך, הם מהסדר הקורינתי, ומיקום הכיפה במפגש הספינה והטרנספט מהווים שילוב שאינו מקובל באדריכלות הקלאסית או הנאו-קלאסית.

בכנסייה מוצגות יצירות מעשה ידי פרנצ'סקו באסאנו, לזארו באסטיאני, קארלו סראצ'ני, ליאנדרו באסאנו, יאקופו באסאנו, פאולו ורונזה, רוקו מרקוני, ואלויזה ויוואריני, וכן יצירות מאת תלמידיו של טינטורטו.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.greatbuildings.com/buildings/Redentore_Church.html איל רדנטורה], באתר Great Buildings

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ונציה: כנסיות
קטגוריה:מבנים שתכנן אנדראה פלדיו
מחוזות קוריאה הדרומית

מבחינה מנהלית קוריאה הדרומית מחולקת ל-8 מחוזות (do), מחוז אוטונומי מיוחד (teukbyeol jachido), 6 ערים מטרופולינים (gwangyeoksi) ועיר מיוחדת (teukbyeolsi) ועיר עצמאי (teukbyeol-jachisi). כמו כן, קיימת חלוקה משנית לנפות.

מפת מחוזות קוריאה הדרומית

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מס' ||שם || בירה || שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2020 ||שטח
|-
| 1|| סיאול|| - ||서울,Seoul|| 9,586,195 || 605 
|-
|2 || פוסאן|| - || 부산,Busan|| 3,349,-16 || 766 
|-
|3 || דאגו|| -||대구,Daegu|| 2,410,070 || 884
|-
|4 || אינצ'און|| -||인천,Incheon|| 2,945,454 || 1,063 
|-
|5 ||קוואנגג'ו|| - || 광주,Gwangju|| 1,477,573 || 501
|-
|6 || טג'אן || -|| 대전,Daejeon|| 1,488,435 || 539 
|-
|7 || אולסן|| -|| 울산,Ulsan|| 1,135,423 || 1,056 
|-
|8 ||קיונגי || סוואן|| 경기,Gyeonggi|| 13,511,676 || 10,171
|-
|9 || קאנגואון || צ'ונצ'און|| 강원,Gangwon|| 1,521,763 || 20,569
|-
|10 || צפון צ'וּנגצ'וֹנג|| צ'ונגיו|| 충청북,Chungcheongbuk|| 1,632,088 || 7,433
|-
|11 || דרום צ'וּנגצ'וֹנג || דאיאון|| 충청남,Chungcheongnam|| 2,176,636 || 8,204
|-
|12 || צפון ג'ולה || צ'ונג'ו|| 전라북,Jeollabuk|| 1,802,776 || 8,043
|-
|13|| דרום ג'ולה || מואנגן|| 전라남,Jeollanam|| 1,788,807 || 11,858
|-
|14 || צפון קיונגסאנג|| גאאגו|| 경상북,Gyeongsangbuk|| 2,644,757 || 19,030
|-
|15|| דרום קיונגסאנג|| צ'נגוון|| 경상남,Gyeongsangnam|| 3,333,056|| 10,532
|-
|16|| מחוז גֶ'אג'ו || גֶ'אג'ו|| 제주,Jeju|| 670,858 || 1,849
|-
| || סג'ונגסי || סיונג|| 세종시,Sejong|| 353,933 || 465
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.citypopulation.de/en/southkorea/cities/ נתוני אוכלוסין 2020]
* [https://www.korea.net/Government/Constitution-and-Government/Local-Governments השלטון המקומי, קוריאה הדרומית]

קטגוריה:קוריאה הדרומית: חלוקה מנהלית
יאן גרברק

גרברק בהופעה, 2007
יאן גרברק (בנורווגית: Jan Garbarek נולד בנורווגיה ב-4 במרץ 1947) הוא סקסופוניסט ומלחין נורווגי ממוצא פולני. גרברק, המנגן בסקסופון סופרן וטנור, פעיל במוזיקת ג'אז, מוזיקת עולם ומוזיקה קלאסית.

==ביוגרפיה ויצירתו==
גרברק נולד לשבוי מלחמה פולני, צ'סלב גרברק, ובת איכרים נורווגית בעיר מייסן. הוא קיבל אזרחות נורווגית בגיל שבע וגדל באוסלו.

הוא החל לנגן בסוף שנות השישים והתמקד בתחילה במוזיקת אוונגרד, ג'אז אוונגרדי, מוזיקת רוק ומוזיקה קלאסית עכשווית. בין היתר היה חבר בלהקת ג'אז-רוק מתקדם והופיע בנגינת יצירות משל המלחין האוונגרדי ג'רג' ראסל. בשנת 1973 נטש את האוונגרד ועבר לפתח סגנון אישי המושפע מג'אז חופשי, ממלחינים סקנדינביים, ממוזיקת עם סקנדינבית וממוזיקת עולם (בעיקר מוטיבים מהודו וממוזיקה סופית). כמעט את כל הקלטותיו עשה גרברק במסגרת חברת התקליטים ECM והצליל שלו הפך לאחד מהצלילים המזוהים ביותר עם "הצליל של ECM".

הצליל של גרברק חודר. הוא משתמש בטכניקה של נגינת צלילים ארוכים במיוחד ובפיסוק (פרייזינג) ייחודי, הכולל הפסקות שקטות ארוכות. בשנות השבעים השתתף יחד עם הפסנתרן קית' ג'ארט ב"רביעיית הג'אז האירופית" (בין השנים 1974–1979, עם פלה דניאלסון בקונטרבס וג'ון כריסטיאנסן בתופים). אלבומו פורץ הדרך מ-1976 Dis, יחד עם ראלף טאונר בגיטרה של 12 מיתרים ובהשתתפות נגנים אורחים בקטעי המוזיקה השונים בכלי נשיפה, כלי הקשה וכלי מיתר אתניים, ביניהם סוג של נבל סקנדינבי עתיק (אך ללא מערכת תופים או חטיבת קצב) יצרה זרם מוזיקלי חדש אמביינט-ג'אז.

שיתופי הפעולה שלו בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים כללו את מיטב האמנים של ECM. עם הגיטריסטים אגברטו ג'יזמונטי, ג'ון מקלפלין וטרייה ריפדאל, נגני הגיטרה בס צ'ארלי היידן ומירוסלאב ויטוס, נגני כלי ההקשה הברזילאי ננה וסקונסלוס וההודי זקיר חוסיין, נגן הבנסורי האריפראסאד צ'אוראסיה, נגנן האקורדיון רישאר גליאנו ואחרים עסק בהקלטת מוזיקה המושפעת מאמביאנט, מוזיקת עולם ושירי עם. עם ביל פריזל ואברהרד וובר הקליט יצירות פיוז'ן וג'אז המושפע ממוזיקה אלקטרונית.

גם בשנים שלאחר מכן ממשיך גרברק לחקור מוזיקת עם, מוזיקה אלקטרונית, פיוז'ן ועוד והוא מושפע מטקסטים השייכים ל"עידן החדש" (New Age) באלבומים כמו I Took Up The Runes, Madar, Ragas and Sagas ועוד. אחד האלבומים המצליחים ביותר בו השתתף הוא תקליט מוזיקת העולם Making Music מ-1987 (שכמו כל האלבומים לעיל יצא אף הוא בהוצאת ECM) עם ג'ון מקלפלין בגיטרה, זקיר חוסיין בטאבלה והאריפראסאד צ'אוראסיה בבנסורי.

בשנת 1994 פנה אליו מפיק ECM, מנפרד אייכר, בהצעה לשתף פעולה עם אנסמבל היליארד, השרים מזמורים גרגוריאנים מימי הביניים, כך נוצר התקליט Officium, שזכה להצלחה אדירה ובעקבותיו הוקלטו שיתופי פעולה נוספים של גרברק ואנסמבל היליארד.

גרברק מלחין גם פסקולים לסרטים, הצגות ומחול. בין היתר הלחין את פסקול סרטו של עמוס גיתאי, "כיפור" וסרטו של יוסי זומר, "רסיסים".

בתו היא המוזיקאית והזמרת אניה גרברק<sup></sup>.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.scaruffi.com/jazz/garbarek.html סקירה ביוגרפית מאת Piero Scaruffi] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:אמנים נורווגים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוסלו
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1947
גופן ברוחב אחיד

גופן [[Courier, גופן נפוץ באורך אחיד]]
גופן ברוחב אחיד או מונוספייס (באנגלית: monospace; נקרא גם גופן ברוחב קבוע, fixed-width font, או גופן לא-פרופורציונלי, non-proportional font) הוא גופן שלאותיותיו רוחב אחיד – להבדיל מגופנים ברוחב-משתנה, variable-width fonts, שלא לכל אות בהם רוחב שווה (בעברית, שי"ן רחבה מיו"ד, למשל).

מכונות הכתיבה הראשונות יכלו לנוע מרחק קבוע קדימה עם כל אות חדשה שנכתבת, ולכן השתמשו בגופן ברוחב אחיד (להבדיל מסדר דפוס, שבו שמשו גופנים ברוחב משתנה).

== השימוש במחשבים ==
מדפסות מחשב רבות הדפיסו גופן ברוחב אחיד. גם מסכי המחשב בתקופה שקדמה לממשק המשתמש הגרפי (למשל במערכת ההפעלה DOS) הציגו גופן ברוחב אחיד, והוא הקנה להם מראה אופייני. 

עם התקדמות הטכנולוגיה רבות מהתוכנות לעיבוד תמלילים והצגת טקסט עברו לגופנים ברוחב משתנה, שכן הוא עדיף חזותית, קרוב יותר לאותיות הנכתבות, ומקל את הקריאה. עם זאת, בתוכנות המיועדות לכתיבת קוד כגון סביבת פיתוח משולבת מקובל כברירת מחדל שימוש בגופן ברוחב אחיד. בכתיבת קוד יש חשיבות לכל תו ולכן יש הרואים בגופן מסוג זה גופן נוח למתכנתים, המגביר את רמת הקריאוּת של הקוד. שימושים אחרים כוללים הדמיית מסוף וסטים של נתונים מוזחים במסמכים עם טקסט ברור. שימוש אחר רווח במדריכים טכניים: ההבחנה בין מילת התפקוד for למילה for בתכנות, והצגת בלוקים של קוד באופן המבדל אותם מטקסט בשפה טבעית. גופנים מוכרים ברוחב אחיד הם Courier,Presitge Elite ו-Monaco.

בקריפטוגרפיה מקובל להשתמש בגופן ברוחב אחיד לשם הצגת טקסט מוצפן. את הטקסט המוצפן נהוג לחלק לבלוקים בגודל קבוע ולשים רווח בסוף כל בלוק. שימוש בגופן ברוחב קבוע מאפשר הצגה של טקסט מוצפן כזה באופן שבו כל הבלוקים מיושרים זה מעל זה.

== שימושים בביולוגיה ==
גופנים ברוחב אחיד משמשים להצגת מעקובות של חומצות גרעין וחלבונים. הגופן מאפשר לכל חומצה נוקלאית או אמינית להתפרש על אותה כמות של מקום במעקובת ארוכה, ובנוסף להציג בתצוגה מתאימה (align) את המעקובות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גופנים
מחוזות קוריאה הצפונית

קוריאה הצפונית מחולקת מנהלתית ל-9 מחוזות (do), עיר מטרופולינית (Chikhalsi) ו-4 ערים מיוחדות (אחרון התווסף בשנת 2019). בנוסף קיימת חלוקה משנית לנפות.

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
! מס' !!שם !! בירה !! שם בשפת המקור !! אוכלוסייה נכון לשנת 2008 !!שטח
|-
|1|| מחוז צפון פויאנג|| סינוויג'ו|| 평안 북도,P'yŏngan-pukto|| 2,729,000 || 12,575 
|-
|2|| מחוז צ'אגנג|| קנגייה||자강도,Chagang-do|| 1,300,000|| 16,613 
|-
|3|| מחוז רינאגאנג || הייסן|| 량강도 or 양강도, Ryanggang-do|| 717,700 || 13,888 
|-
|4|| מחוז צפון האמגיונג|| צ'ונגג'ין|| 함경 북도,Hamgyŏng-pukto|| 2,327,000|| 12,189 
|-
|5
|עיר ראסון ||ראסון ||라선시, Rasŏn T'ŭkpyŏlsi ||196,954
|746
|-
|6|| מחוז דרום פויאנג || פיונסונג|| 평안 남도,P'yŏngan-namdo|| 4,051,700 || 11,577 
|-
|7|| מחוז דרום האמגיונג|| המהונג||함경 남도, Hamgyŏng-namdo|| 2,586,000 || 18,558 
|-
|8|| עיר פיונגיאנג|| פיונגיאנג|| 전라남,P'yŏngyang Chikhalsi|| 3,255,388|| 2,113 
|-
|9||מחוז דרום הואנג-הה || הג'ו|| 황해 남도, Hwanghae-namdo|| 2,310,500 || 8,294
|-
|10|| מחוז צפון הואנג-הה || סריוון||황해 북도,Hwanghae-pukto|| 2,113,700|| 8,154 
|-
|11|| מחוז קאנגוונדו || וונסן|| 강원도, Kangwŏndo|| 1,478,000 || 10,600 
|-
||| עיר נאמפו|| נאמפו|| 남포특별시,Nampo-teukbyeolsi|| 366,815 || 829
|-
||| עיר קסונג|| קסונג|| 개성특별시,Gaeseong-Teukbyeolsi || 308,440 || 1,309
|-
|}
מפת ערים מיוחדות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קוריאה הצפונית: חלוקה מנהלית
קוריאה הצפונית
מחוזות קירגיזסטן

מבחינה מנהלית קירגיזסטן מחולקת ל-7 מחוזות (oblast), ו-2 ערים בעלי מעמד מיוחד (shaar). על חלוקה זו הוחלט בשנת 2003 כאשר עיר אוש קיבלה מעמד מיוחד. כמו כן, קיימת חלוקה משנית לנפות.

מפת מחוזות קירגיזסטן

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מס' ||שם || בירה || שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2015 ||שטח
|-
|1 || בישקק|| - || Бишкек|| 1,031,900 || 170
|-
|2 || בטקן|| בטקן|| Баткен областы || 465,200 || 17,048
|-
|3 || צ'וי|| בישקק|| Чүй областы|| 908,800 || 19,895
|-
|4 ||ג'לאל-אבאד|| ג'לאל-אבאד|| Жалалабат областы|| 1,236,800 || 32,418
|-
| 5 ||נרין || נרין||Нарын областы|| 271,400|| 44,160
|-
|6|| מחוז אוש|| אוש|| Ош областы|| 1,209,400 || 28,934
|-
|7|| טלס|| טלס|| Талас областы|| 251,800 || 13,406
|-
|8 ||איסיק קול|| קארקול|| Ысыккөл областы|| 469,700 || 43,735
|-
|9 || אוש || - ||Ош|| 273,900 || 183
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20181111140350/http://www.stat.kg/ru/statistics/download/operational/566/ נתוני אוכלוסין, 2018]
* [http://cbd.minjust.gov.kg/act/view/ru-ru/1221 שינוי מעמד של אוש]

==הערות שוליים==

מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה