OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ואנאהיים

במיתולוגיה הנורדית, ואנאהיים (בנורדית עתיקה: Vanaheimr) הוא מקום משכנו של הואניר. ייתכן שואנאהיים הוא אחד מתשעת העולמות. ואנאהיים מתואר באדה הפרוזאית, שנכתבה במאה ה-13 על ידי ההיסטוריון האיסלנדי סנורי סטורלוסון, במחזור העולם, שגם אותו כתב סנורי, ובאדה הפואטית, שהיא קובץ מהמאה ה-13 של שירים מוקדמים יותר.

== עדויות ==

=== אדה פואטית ===

ואנאהיים מוזכרת פעם אחת בלבד באדה הפואטית, בסטנזות 38-39 בפואמה Vafþrúðnismál. האל אודין, המוסווה כגאגנראד'ר (Gagnráðr), שואל את הענק Vafþrúðnir מאין הגיע האל ניורד. גאגנראד'ר מצביע על כך שאף שניורד חולש על מזבחים ומקדשים רבים, הוא לא אחד מאלי האייסיר. הענק עונה שניורד נוצר בוואנאהיים על ידי כוחות תבוניים ומזכיר שניורד הוחלף כשבוי כחלק מהמלחמה בין האייסיר לוואניר ויחזור לוואניר בראגנארוק.

=== אדה פרוזאית ===

ב"הטעיה של גילבי" (Gylfaginning) ה"שלישי" מספר שניורד גדל בוואנאהיים ונשלח לאחר מכן לאלי האייסר כבן ערובה.

=== מחזור העולם ===

ואנאהיים מוזכרת מספר פעמים בסאגת ינגלינגה (Ynglinga saga). בפרק הראשון ביתם של אלי הוואניר מתואר כנהר דון. בפרק הרביעי מוזכרת החלפת השבויים במלחמת ואניר-אייסיר, במסגרתה נשלח הוניר לוואנאהיים. בנוסף, בפרק 15, מסופר שהמלך Sveigðir התחתן עם אישה בשם ואנה (Vana) ב-Vanaland הממוקם בשוודיה. למלך ולאשתו בן בשם ואנלנדי (Vanlandi, בנורדית עתיקה "בן ארץ הואניר").

== תאוריות ==

החוקרת הילדה אליס דוידסון טוענת שמיקומה של ואנאהיים בתשעת העולמות אינו ברור כיוון שאלי וואניר מוזכרים יחדיו עם אלי האייסיר ושוכנים באסגארד. לדידה, ייתכן וואנאהיים שוכנת בעולם המתים. בנוסף, דוידסון מזכירה את הקשר ההדוק בין אלי וואניר ליצורים הפלאיים השוכנים בתלי קבורה, גבעות ואגמים.

רודולף זימק טוען שאין ספק שסנורי סטורלוסון המציא את השם ואנאהיים כתאומו הוואנירי של אסאגרד.

== האלים ששכנו בוואנאהיים ==

* פרייר (Freyr)
* ניורד (Njord)
* פריה (Freya)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
אנדרטת מינין ופוז'ארסקי

250px

אנדרטת מינין ופוז'ארסקי (רוסית: Па́мятник Ми́нину и Пожа́рскому) היא פסל ארד הניצב בכיכר האדומה במוסקבה מול כנסיית וסילי הקדוש.
האנדרטה מנציחה את הנסיך דמיטרי פוז'ארסקי ואת קוזמה מינין, שכינסו צבא מתנדבים רוסי שגירש את הפולנים מהקרמלין וסיים את תקופת הצרות של 1612.

== היסטוריה ==
האנדרטה הוקמה לכבוד 200 שנה לניצחונם על ידי הפסל איוואן מרטוס שזכה בתחרות לקביעת צורת הפסל בשנת 1808. בשל פלישת נפוליאון לרוסיה, נדחתה הצבת האנדרטה עד 1818. בנייתה מומנה מכספי מלווה של תושבי ניז'ני נובגורוד, עירם של מינין ופוז'ארסקי, ובעיר זו היא הייתה אמורה לקום. הצאר אלכסנדר הראשון ציווה על הצבתה לכשהוכנה בכיכר האדומה במוסקבה.

במקור, הפסל ניצב במרכז הכיכר, ופוז'ארסקי נופף בידו אל עבר הקרמלין. השלטונות הקומוניסטיים ביקשו להזיז את האנדרטה או להורסה משום שהפריעה למצעדים צבאיים בכיכר. בשנת 1936 האנדרטה הוזזה למיקומה הנוכחי בסמוך לכנסייה.

עותק של האנדרטה הוקם ב 2005 בניז'ני נובגורוד, מעשה ידיו של הפסל זוראב צרטלי. הוא נמוך בכ-5 ס"מ מהמקור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוסקבה: אנדרטאות
קטגוריה:הכיכר האדומה
פטריס אברה

פטריס אברה (Patrice Evra; נולד ב-15 במאי 1981 בדקר, סנגל) הוא כדורגלן עבר צרפתי יליד סנגל, ששיחק בעמדת המגן השמאלי. לזכותו 81 הופעות במדי נבחרת צרפת.

== קריירה ==
=== קריירת מועדונים ===
אברה נולד בעיר דקר שבסנגל. הוא עבר לצרפת עוד כשהיה ילד צעיר ושיחק בנוער של פריז סן-ז'רמן. אחרי שמיצה את הכדורגל הצרפתי, עבר פטריס לאיטליה, שם שיחק במדי מרסלה ומונצה. בשנת 2000 חזר אברה לצרפת והפעם למועדון ניס. עונת הייתה עונה מצוינת בשביל המגן הצרפתי וקבוצות רבות התעניינו בו. בסופו של דבר, קבוצת מונקו נכנסה איתו למשא ומתן כדי שהשחקן ישחק בשורותיה. דבר זה הצליח לה, והקבוצה החתימה את אברה. עם מונקו זכה אברה בגביע הצרפתי והגיע פעמיים לגמר גביע האליפות.

אברה הצטרף למנצ'סטר יונייטד בינואר 2006 תמורת כ-5.5 מיליון פאונד. אברה הגיע ליונייטד כמחליף למגן הארגנטינאי, גבריאל היינצה ואת הופעת הבכורה שלו ביונייטד עשה ב-14 בינואר 2006, במשחק נגד מנצ'סטר סיטי. ב-21 ביולי 2014, עזב אברה את יונייטד וחתם ביובנטוס. אברה זכה עם יובנטוס בשתי אליפויות איטליה ובשני גביעי איטליה, ואף העפיל איתה לגמר ליגת האלופות 2015 שנערך בברלין, בו הפסידה 1-3 לברצלונה.

ב-25 בינואר 2017 חתם אברה במרסיי לשנה וחצי. ב-10 בנובמבר 2017 שוחרר השחקן מהקבוצה בעקבות תקרית אלימה במהלכה בעט באוהד הקבוצה לפני משחק בליגה האירופית. בעקבות כך הורחק על ידי פיפ"א ל-7 חודשים.

ב-7 בפברואר 2018 חתם אברה בוסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג. בתום העונה עזב את הקבוצה.

ב-29 ביולי 2019 הודיע אברה על פרישה מכדורגל בגיל 38.

=== נבחרת ===

אברה נכלל בסגל נבחרת צרפת ביורו 2016 ואף הגיע עימה עד לגמר, בו הפסידה נבחרתו 0-1 לפורטוגל בהארכה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lfp.fr/joueur/evra-patrice פרופיל השחקן] באתר התאחדות הכדורגל הצרפתית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני ניס
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:דקר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:צרפתים ממוצא סנגלי
קטגוריה:צרפתים ממוצא גינאי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1981
וולטר קריקמר

וולטר ריימונד קריקמר (באנגלית: Walter Raymond Crickmer; 1900 – 6 בפברואר 1958) היה מאמן כדורגל אנגלי.

== קריירה ==
וולטר קריקמר הגיע למנצ'סטר יונייטד כבר בשנת 1919, כפקיד. הוא הפך למזכיר הקבוצה בשנת 1926, ובשנת 1931 מונה למאמנה. שנה לאחר מכן הוחלף במאמן סקוט דאנקן. ב-1937, כאשר עזב דאנקן את יונייטד, מונה קריקמר לקדנציה שנייה בתור מאמן הקבוצה. בשנת 1945, כאשר מאט באזבי הגיע ליונייטד, לקח על עצמו קריקמר את תפקיד מאמן קבוצת הנוער של המועדון. בנוסף למטלות היומיומיות בתפקיד מזכיר המועדון, על קריקמר הייתה גם האחריות בפועל לאימונים ובחירת הצוות מאז שעזב סקוט דאנקן את המועדון בנובמבר 1937. בקיץ 1938, לעומת זאת, הוחלף במנהל זמני אחר: ג'ימי פורטר, האיש שעד אז שימש כעוזרו של קריקר<ref></ref>. 

קריקמר מילא תפקידים במועדון במשך כ-40 שנה, עד שמצא את מותו באסון האווירי במינכן, ב-6 בפברואר 1958.

==הערות שוליים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:בריטים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1958
יונה טפר

יונה טפר (נולדה ב-25 בפברואר 1941) היא סופרת ילדים ישראלית.

==ביוגרפיה==
יונה טפר נולדה בקיבוץ דפנה, בגליל העליון, וכשהתחתנה עברה לגור בקיבוץ יגור. היא עבדה כגננת, מורה ומנהלת ביישוב בו היא חיה. כיום היא עורכת ספרי ילדים ונוער ועוסקת בכתיבה.

{| class="wikitable"
|+
! colspan="2" |רשימת ספריה
|-
|
*כמו דקירת סכין
* מי יציל את בוטן?
*סוד עם כנפיים
*בקבוק הבושם של אמא
*חצבים על נייר
*פלא זרע-עץ
*לעזוב בית
*מתי אתה חוזר?
*רגע שקשה לשכוח
*סוס השמיים של סער
*מתאים לך ככה שאת צוחקת
*נועם דורי וחצי התאומים
*מה שהסתרתי בבטן
*לוכד המפלצות של איל
*ועלי לא אכפת לך
* שבע אבני הנסיכה
* דובלבול
* הטיסה הסודית של הדס
*אבנים קטנות של אהבה
*לא תשיג אותי
* כתוב בחול ובמים
*מנטופי
*תמי הקטנה והמבול הגדול
*כאן היה בית
* בינה נוסעת מבנימינה
*האופנוען משביל החלב
*הפיה לפתן צמוקים
*איזה מין שם זה תיאודורה
*איש ושמו אריה
*גיבור או פרא
*דוד 'חצי-חצי'
*האוצר של יסמין
*החבר שלי, החברה שלי
*המעודדת הסודית של תיקי
*הפתעה בבית
*יונתן ומגן היונואינים
*מיכל מחפשת את האביב
*של מי הזנב הזה?
|}

==פרסים==
* 1994 זכתה טפר בפרס זאב לספרות ילדים ונוער על ספרה "לעזוב בית"; ב-2001 קיבלה את פרס היצירה לסופרים עבריים 
* 2005 זכתה פעם נוספת בפרס זאב על ספרה "בינה נוסעת מבנימינה". 
* 2008 זכתה בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער על ספרה "אבנים קטנות של אהבה". 
* 2008 כלת פרס שר המדע, החינוך והספורט לשנת 2008.
* 2023 פרס סאסא סטון למפעל חיים על תרומתה לספרות הילדים והנוער הישראלית

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20030623112259/http://www.dafdaf.co.il/sofrim/Tepper/sofrimTepper.htm יונה טפר], באתר 'דףדף'
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:זוכות עיטור אנדרסן
קטגוריה:זוכי עיטור אנדרסן
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:דפנה (קיבוץ): אישים
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:זוכות פרס זאב
קטגוריה:זוכי פרס זאב
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:זוכות פרס דבורה עומר
קטגוריה:זוכי פרס דבורה עומר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קרב אל-קאדסיה

קרב אל-קאדסיה (ערבית: معركة القادسية, תרגום מדויק: מערכת אלקאדסיה) הוא קרב שהתרחש בין ה-16 ל-19 בנובמבר 636 (חודש שעבאן בשנת 14 להג'רה) בין המוסלמים, בפיקודו של סעד בן אבי ווקאס, לפרסים, בפיקודו של רסתם פרגז באל-קאדסיה, והסתיימה בניצחון המוסלמים ומותו של רסתם.

זה היה קרב מכריע בו הכו המוסלמים את הפרסים של האימפריה הסאסאנית ובכך פתחו את הפתח לכיבוש עיראק ואיראן בידי הלוחמים הערבים המוסלמים.

פרטים רבים לגבי הקרב אינם ידועים, כמו סדרי הגודל של הכוחות הלוחמים והמיקומים של אירועים שונים במהלך הקרב. ההערכות לגבי הצבא הפרסי נעות בין 30,000 ל-210,000 וההערכות לגבי הצבא הערבי נעות בין 6,000 ל-12,000 במקורות מוקדמים ו-38,000 או 88,000 במקורות מאוחרים יותר.

קרב אל-קאדסייה מוזכר בידי המוסלמים-הערבים-הסונים כקרב גבורה שלהם. סדאם חוסיין, למשל, הזכיר אותו במלחמת איראן–עיראק, על מנת לעורר את רגשות העם העיראקי. מאידך, בעיני הפרסים (גם לאחר התאסלמותם) הוא נחרט בזיכרון כהשפלה לאומית עליה יש לנקום.

==קישורים חיצוניים==

*[http://books.google.com/books?id=lj9_SE3_DXkC Ṭabarī, Yohanan Friedmann, The battle of al-Qādisiyyah and the conquest of Syria and Palestine, SUNY Press, 1992]
* 

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קאדסיה
קטגוריה:אסלאם: היסטוריה צבאית
מיקרופילם

סרט מיקרופילם
ספריות וארכיונים]]
קריאת עיתון יומי במקראת זיעורים
מיקרופילם (בעברית סרט זִעוּר) הוא מדיה אופטית המשמשת לאחסון תוכן של ספרים, כתבי עת, מסמכים משפטיים ותרשימים הנדסיים. 

מיקרופילם הוא בדרך כלל סרט צילום 35 מ"מ בשחור-לבן, אם כי בתחום ההנדסה נוהגים גם להשתמש בכרטיסי ניקוב שלהם מוצמד צילום בודד. לחלק ניכר ממדיית המיקרופילם מקודד מידע תוכן דיגיטלי בקצה התמונה המוצגת כדי לבצע שליפה אוטומטית, אולם לא בכולם. המיקרופילם אינו המדיה האנלוגית הקומפקטית ביותר בשימוש נרחב, המיקרופיש מאפשר לשמור מידע רב יותר.

== יתרונות ==
# הוא קומפקטי ועלויות האחסון שלו נמוכות בהרבה מאשר עלויות האחסון של מדיית הנייר המקורית. לשם השוואה, אחסון שנה של גליונות כתב עת מצריכה רק 10% מהמקום שהיו תופסים הגליונות עצמם ורק 3% מהמשקל של אותם גליונות.
# עלויות השכפול זולות יותר ככל שמספר העותקים גדל, והן זולות יותר מאשר שכפול נייר.
# זו שיטה עמידה לארכוב. רוב המיקרופילמים עשויים מפוליאסטר עם צבעי כסף-הליד בתוך ג'לטין קשה, ואורך החיים המוערך שלהם הוא 500 שנה (בתנאי מיזוג אוויר). באקלים טרופי ולח יש סכנה שפטריות יאכלו את הג'לטין המשמש לקבע את הכסף-הליד, ולכן משתמשים במערכות מבוססות-דיאזו שאורך החיים שלהן קצר בהרבה (20 שנה), עם משטחי פוליאסטר או אפוקסי.
# כיוון שמדובר במדיה אנלוגית (צילום של המידע המקורי), קל להציג אותה (תוך שימוש במכשיר מתאים - "מקראת זיעורים"). זאת בניגוד למדיה דיגיטלית, כל שיש לעשות הוא להגדיל את הצילום.

== חסרונות ==
# החסרון העיקרי של המיקרופילם הוא שהתמונה קטנה מכדי להיקרא בעין בלתי מזוינת. יש להשתמש במכשיר שמקרין אותה לגודלה המקורי על מסך זכוכית או משטח קריאה אחר.
# יצירת עותקים: אי אפשר להשתמש במכונת צילום כדי ליצור עותקים של המקור. יש להשתמש במכונה המשלבת סורק ומדפסת כדי ליצור עותק נייר. בספריות בדרך כלל יש מספר מועט של מכונות כאלו שמסוגלות לייצר עותקים על נייר, בתשלום.
# שכפול: אפשר לשכפל את המיקרופילם המקורי מספר מוגבל של פעמים, בניגוד למדיה דיגיטלית שאינה מוגבלת בשכפול, וכוללת בדרך כלל מנגנונים לאיתור שגיאות ותיקונן.

== שימושים ==
בתחומי ההנדסה נהוג להשתמש במיקרופילם שמונח על כרטיס ניקוב לצורך ארכוב מידע. למשל, כשחברות תעופה דורשות תרשימים הנדסיים כחלק מעסקאות רכישה (כדי להבטיח את עצמן במקרה של פשיטת רגל של היצרן), הן דורשות את הנתונים באופן זה, עם מידע אינדקס על כל כרטיס. כך קל לשכפל, למיין, ולמצוא את המידע הנדרש. כרטיסים כאלו תופסים בממוצע 3% מהנפח הנדרש לאחסון התרשימים המקוריים.

בסוף המאה העשרים חלה ירידה תלולה בשימוש במיקרופילם, עם המעבר לאחסון על גבי מדיה מגנטית ברשת מחשבים. יתרונה הגדול של השיטה החדשה הוא היכולת לקרוא את המסמך בכל מקום המחובר לרשת, ללא צורך בהעברה פיזית הנדרשת במיקרופילם.

מיקרופילם מסייע להנגשת תוכן נדיר בספריות כגון המכון לתצלומי כתבי יד עבריים בספרייה הלאומית בירושלים המרכז למעלה מ-90% מכתבי היד העבריים הידועים על גבי מיקרופילמים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:התקני אחסון נתונים
קטגוריה:חומרי פלט מתכלים
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
מיקרופיש

כרטיס מיקרופיש
מַקראה לדף זיעור
מיקרופיש (Microfiche) או דף זִעוּר היא אחת משיטות האחסון האנלוגיות הקומפקטיות ביותר בשימוש נפוץ, לשמירת עותקים של ספרים, כתבי עת ועיתונים במוסדות שמחזיקים ספרייה כה גדולה שלא סביר להחזיק את תוכנה על מדפים. השימוש במיקרופיש נפוץ פחות מהשימוש במיקרופילם.

בכל כרטיס מיקרופיש אפשר לאצור 100 - 130 עמודים (תלוי בגודל העמוד המקורי). ספרייה של 20,000 מיקרופישים המכילה בין 10,000 ל-20,000 ספרים אפשר לאחסן בארון בגודל 1.5x0.5x2 מטר. כרטיס מיקרופיש הוא כרטיס עשוי פלסטיק, בערך בגודל של 10x15 ס"מ. בדרך כלל מופיעה כותרת תוכן באותיות הניתנות לקריאה לאורך אחת משפתיו. יחס ההקטנה המקובל הוא x24, מה שמאפשר לאחסן על כרטיס שכזה 7 שורות של 14 עמודים כל אחת. לחלק מהמיקרופישים מקודד מידע תוכן דיגיטלי בקצה התמונה המוצגת כדי לבצע שליפה אוטומטית.

בעבר נהגו לייצר מיקרופישים על ידי יצירת מיקרופילם בעזרת מצלמת מיקרופילם. לאחר פיתוח סרט הצילום, חתכו אותו לפסים קצרים שהוכנסו ידנית ל"חליפת מיקרופיש". את ה"חליפה" היה אפשר לשכפל. בשנות השבעים והשמונים פותחו מכונות שיכלו לייצר מיקרופיש הישר מציוד מחשבים היקפי. אלו כונו COM - ראשי תיבות של Computer Output Microfiche. השתמשו בהן כדי להפיץ כמויות גדולות של מידע משתנה תדיר לחברות ומוסדות שלא היו להם מסופי מחשב, אבל היו בשימושם קוראי מיקרופיש.

למיקרופיש מספר יתרונות:
# הוא קומפקטי ועלויות האחסון שלו נמוכות בהרבה מאשר עלויות האחסון של מדיית הנייר המקורית. לשם השוואה, אחסון גיליון כתב עת על מיקרופיש מצריך רק 0.05% מהמקום שתופס הגיליון וממשקלו.
# עלויות השכפול זולות יותר ככל שמספר העותקים גדל, והן זולות יותר מאשר שכפול נייר.
# זו שיטה עמידה לארכוב. רוב המיקרופישים עשוים מפוליאסטר עם צבעי כסף-הליד בתוך ג'לטין קשה, ואורך החיים המוערך שלהם הוא 500 שנים (בתנאי מיזוג אוויר). באקלים טרופי ולח יש סכנה שפטריות יאכלו את הג'לטין המשמש לקבע את הכסף-הליד, ולכן משתמשים במערכות מבוססות-דיאזו שאורך החיים שלהן קצר בהרבה (20 שנה), עם משטחי פוליאסטר או אפוקסי.
#מכשיר מיקרופיש מבט חזית. צולם בישראל 2017.כיוון שמדובר במדיה אנלוגית (צילום של המידע המקורי), קל מאוד להציג אותה. בניגוד למדיה דיגיטלית, כל שיש לעשות הוא להגדיל את הצילום.

עם זאת, למיקרופיש יש גם חסרונות:
# החסרון העיקרי של המיקרופיש הוא שהתמונה קטנה מכדי להיקרא בעין בלתי מזוינת. יש להשתמש במכשיר שמקרין אותה לגודלה המקורי על מסך זכוכית או משטח קריאה אחר.
# איתור: כיוון שהמדיה כה קטנה, אז קל להחזיר את המיקרופיש למקום הלא נכון, מה שיקשה מאוד על איתורו. לכן ישנן ספריות שנוהגות לאחסן את המיקרופישים באזור מוגבל לגישה, ומספקות את המיקרופישים על פי דרישה בלבד.
# יצירת עותקים: אי אפשר להשתמש במכונת צילום כדי ליצור עותקים של המקור. יש להשתמש במכונה המשלבת סורק ומדפסת כדי ליצור עותק נייר. בספריות בדרך כלל יש מספר מועט של מכונות כאלו שמסוגלות לייצר עותקים על נייר, בתשלום.
# שכפול: אפשר לשכפל את המיקרופיש המקורי מספר מוגבל של פעמים, בניגוד למדיה דיגיטלית שאינה מוגבלת בשכפול, וכוללת בדרך כלל מנגנונים לאיתור שגיאות ותיקונן.

בסוף המאה העשרים נפסק השימוש במיקרופיש לאחסון פלט מחשב, עקב המעבר לאחסון על גבי מדיה מגנטית ברשת מחשבים. יתרונה הגדול של השיטה החדשה הוא היכולת לקרוא את המסמך בכל מקום המחובר לרשת, ללא צורך בהעברה פיזית הנדרשת במיקרופיש. בנוסף לכך, בשיטה החדשה אין את החסרונות של המיקרופיש שנמנו לעיל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התקני אחסון נתונים
הרי אפרים (מוסד חינוכי)

ארוחה ביום פתיחת המוסד
הרי אפרים היה מוסד חינוכי של השומר הצעיר. מ-2003 ידוע בשמו חברת הנעורים רעות, כאשר בשם "הרי אפרים" נעשה שימוש רק כדי לציין את הקן השומרי (קן השומר הצעיר שמופרד מן המוסד).
== היסטוריה ==
הרי אפרים עלה על הקרקע ב-1 באוקטובר 1950. הקימו אותו שלושה מקיבוצי ההר של השומר הצעיר במועצה אזורית מגידו: רמת השופט, דליה ועין השופט. בשנת 1962 הצטרף גם קיבוץ רמות מנשה. המקום התנהל שנים רבות בדגם של מוסד חינוכי קלאסי עם דגש על חינוך ערכי ואוטונמיה גדולה לחברת הנעורים. משנות ה-80 ואילך החלו להתקיים במוסד גם בחינות בגרות.

בשנת 1996 החליטו יישובי המועצה האזורית מגידו על איחודם של המוסדות "הרי אפרים" ו"שומריה" והקמת בית ספר אזורי משותף- בי"ס מגידו. בית הספר החדש, בעל האוריינטציה האינדיבידואלית וההישגית, נבנה על חצי משטח הקמפוס של "הרי אפרים" ההיסטורי והועבר לידי המועצה. בשטח שנותר המשיכה להתקיים פנימיית "הרי אפרים" אשר לקחה אחריות על כל התחום הבלתי פורמלי בחייהם של בני הנוער.

בשנת 2003 הוחלף השם "הרי אפרים" בשם חברת הנעורים רעות בשל המעבר של הגוף מהקיבוצים לידי המועצה, הצטרפותו של קיבוץ הזורע ושינוי מסוים בתפיסה החינוכית אשר דיבר על הפיכת המקום לחברת נעורים אזורית ועל הקמת קהילת מחנכים. החלפת השם מעוררת מחלוקת עד היום ובפי רוב החניכים ואנשי האזור עדיין שגור השם "הרי אפרים". כיום לוקחים חלק בפעילות ב"רעות/הרי אפרים" כ-170 חניכים כאשר כבר אין לינה בפנימייה, כל הפעילות החינוכית ממשיכה ביתר שאת.

לאורך השנים התחנכו במוסד כ-2,700 חניכים, ורבים מבוגריו אף זכו לפרסום רב בחברה הישראלית.
==ראו גם==
רשימת בוגרי בית הספר

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20070311010250/http://www.megido.org.il/reut/ אתר חברת הנעורים רעות]
* [https://www.webcitation.org/query?id=1256604237483757&url=www.geocities.com/archioneh2004/toldot/toldot3.html מידע על הקמת המוסד מארכיון עין השופט]
* [http://wiki.keh.co.il/index.php/%D7%9E%D7%95%D7%A1%D7%93_%D7%94%D7%A8%D7%99_%D7%90%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%9D מידע על הרי אפרים מתוך עינהשופטופדיה]
* 

הרי אפרים
קטגוריה:השומר הצעיר
קטגוריה:מועצה אזורית מגידו
קטגוריה:מוסדות חינוכיים של השומר הצעיר
ג'ון אוורט מיליי

שיטפון (1870)
ג'ון אוורט מיליי (באנגלית: John Everett Millais; 8 ביוני 1829 – 13 באוגוסט 1896) היה צייר ומאייר בריטי. בשנת 1848 ייסד, במשותף עם דנטה גבריאל רוזטי, את קבוצת הציירים האנגלים שכונו האחווה הפרה-רפאליטית.

חברי הקבוצה הפרה רפאלית יצאו כנגד מסורת הציור האימפרסיוניסטית באנגליה ובצרפת באותם ימים, שכללה ציורי הווי מחד, והתבוננות אישית וסובייטיבית מאידך. הפרה רפאלים, ובהם מיליי, הדגישו את חשיבותו של הריאליזם בציור, והקדישו תשומת לב קפדנית לפרטים. יצירתו "ישו בבית הוריו" ספגה ביקורת בשל ריאליזם זה.

ג'ון אוורט מיליי התמקד בציוריו, בדרך כלל, בדמויות, תוך נגודי צבעים עזים בין הרקע לדמות. לדוגמה, בציור "אסתר", מופיעה דמותה של אסתר המלכה בבגד צהוב על רקע מסך כחול.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolmuseums.org.uk/about/collections/featured-artists/Sir-John-Everett-Millais.aspx ג'ון אוורט מיליי] באתר מוזיאון ליברפול
* 
* 

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:מאיירים בריטים
קטגוריה:אישים הקבורים בקתדרלת סנט פול
קטגוריה:פרה-רפאליטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1829
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1896
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
לחיות את חייה

לחיות את חייה (בצרפתית: Vivre Sa Vie) הוא סרט קולנוע משנת 1962 המשויך לסגנון הגל החדש הצרפתי. הסרט נכתב ובוים על ידי ז'אן-לוק גודאר והוא נחשב על ידי מבקרים רבים לסרטו הטוב ביותר. הסרט מגולל את סיפורה של ננה, צעירה שחלומה הוא להיות שחקנית, המדרדרת בהדרגה לעולם הזנות. את דמותה של ננה, גילמה השחקנית/במאית, אשתו של גודאר, אנה קארינה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1962
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי ז'אן-לוק גודאר
קטגוריה:סרטים צרפתיים
ד"ר נו (ספר)

ד"ר נוֹ (באנגלית: "Dr. No" או "Doctor No"), הוא ספר מאת הסופר איאן פלמינג שיצא לאור בשנת 1958, העוסק בעלילותיו של סוכן הריגול ג'יימס בונד. על ספר זה התבסס סרט קולנוע בעל אותו שם, בכיכובו של השחקן שון קונרי, שיצא לאקרנים ב-1962.

בשנת 1990 תורגם הספר לעברית בידי עמנואל לוטם ויצא בהוצאת הספרים זמורה-ביתן.
בשנת 2008 תורגם מחדש על ידי אסף כהן ויצא לאור על ידי הוצאת ידיעות ספרים.

==תקציר עלילת הספר==
בספר זה הטיל M, ראש השירות החשאי הבריטי שבעברו שירת כקצין בכיר בצי המלכותי על ג'יימס בונד, המבצע הטוב ביותר בשירות החשאי הבריטי, שזה עתה החלים מפציעה, לבצע משימה "קלה" בג'מייקה זאת על מנת לוודא כי הוא כשיר לשוב לשירות פעיל. בונד נדרש לחקור את נסיבות היעדרותם של ג'ון סטרנגווייז ומרי טרובלאד, איש השירות החשאי הבריטי באי וסגניתו.

במלחמת העולם השנייה שירת בונד כקצין בצי הבריטי וטיפס עד לדרגת קומנדר ושירת ביחידת "הקומנדו ה-30". מספרו של בונד, אותו קיבל בשנת 1952, מורכב מהקידומת "00", המסמנת רישיון להרוג תוך כדי עבודה ומהספרה 7, שנלקחה ממספר קו האוטובוס שהוביל למשרדו של פלמינג.

עם הגעתו לג'מייקה הצטרף אליו קוורל, עוזרו הנאמן, והוא הבחין כי עוקבים אחר כל מעשיו. עד מהרה התברר לבונד ולבחורה הצעירה והמושכת שנלוותה אליו, האני ריידר, כי באי המבודד קראב-קי שבים הקאריבי זמם לו ד"ר ג'וליוס נו, מתבודד מרושע בעל צבתות מכניות המשמשות לו בתור ידיים ובעל משיכה סדיסטית לכאב, תוכנית שטנית. ד"ר נו הקים באי פרויקט בשיתוף המודיעין הסובייטי, המשבש באמצעות אותות רדיו את מערכות הטילים המונחים שבוחנים אנשי משרד ההגנה האמריקני באי סמוך. מטרתו הסופית של הפרויקט היא להצליח להשתלט על מערכת הנחיה של הטיל בעת שיגורו כדי לשנות את יעדו כך שיפגע בערים בארצות הברית גופא. כאשר שלום העולם החופשי מוטל על הכף נדרש בונד לסכל את מזימתו של ד"ר נו.

==הסרט==

ד"ר נו היה הסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד. מבחינה מסחרית, הסרט הפך להיות הסרט החמישי הרווחי ביותר בבריטניה, והסרט הצליח מסחרית גם בשאר אירופה.

==אזכורים במדיה==
* בתוכנית" זהו זה! "נעשתה גרסה פרודית על ד"ר נו . הד"ר שגולם שם על ידי מוני מושונוב היה מדען מרושע שעסק בבוטניקה. 
* בסדרה " מתי בלש מתמטי " שמו של הנבל בסדרה היה "ד"ר לא" (שם מעוברת של ד"ר נו) וגולם שם על ידי דובי גל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* : "הגיבור הכל־יכול אינו מתקבל על הדעת כלל...השחקן הצעיר שון קונארי אינו מניח את הדעת כלל."
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ג'יימס בונד
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי 1958
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
האיש בעל אקדח הזהב (ספר)

האיש בעל אקדח הזהב (באנגלית: The Man with the Golden Gun) הוא הספר השלושה עשר בסדרת ג'יימס בונד של איאן פלמינג. הספר פורסם בשנת 1965. על ספר זה התבסס סרט הקולנוע תחת אותו השם בכיכובו של השחקן רוג'ר מור. זהו הסרט התשיעי בסדרת "ג'יימס בונד".

==עלילה==
רוצח שכיר בשם פרנסיסקו סקרמנגה הידוע בכינויו "האיש בעל אקדח הזהב" גונב את "הסולקס" - מכשיר שביכולתו להמיר אנרגיה סולרית לחשמל. סוכני MI6, ג'יימס בונד וגודנייט, יוצאים להשיב את המכשיר האבוד.

==תרגומים==
בשנות ה-60 של המאה ה-20 תורגם הספר לעברית תחת השם הסוכן בעל אקדח הזהב, בידי א. דן ויצא בהוצאת הספרים ספיח. בשנת 1988 תורגם הספר בשנית בידי עמנואל לוטם בהוצאת זמורה-ביתן, והפעם תחת השם האיש בעל אקדח הזהב.

== עיבוד קולנועי ==

==ראו גם==
* קו טאפו (ג'יימס בונד איילנד)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:ספרי ג'יימס בונד
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
פרנצה פרשרן

פרנצה פְּרֶשֶׁרֶן (בסלובנית: France Prešeren; 3 בדצמבר 1800 – 8 בפברואר 1849), מחשובי המשוררים הסלובניים. מקובל כנציג בולט של התקופה הרומנטית בסלובניה בשל שיריו הנלהבים, היוצאים מהלב ועתירי הרגשות, אם כי אף פעם לא סנטימנטליים גרידא.
== חייו ==
פרשרן נולד בכפר ורבה בסלובניה למשפחה ילידת המקום. אמו רצתה שיהיה כומר, אך הוא בחר ללמוד פילוסופיה ומשפטים באוניברסיטה בווינה. לאחר שקיבל דוקטורט במשפטים, הוא קיבל עבודה כאסיסטנט במשרד של עורכי דין בליובליאנה (אז לאיבך, בירת הפרובינציה האוסטרית). עם זאת, הוא מעולם לא הצליח להפוך לעורך דין עצמאי.

פרשרן כתב שירים בזמנו החופשי, ויצירתו המפורסמת ביותר, Sonetni Venec ("זר סונטות"), קיבלה השראה ישירות מאהבתו הנכזבת ליוליה פרמיץ ומות ידידו הקרוב, המשורר מתיה צ'ופ. כצפוי, ספוגות רבות מהשורות ביצירה זו בתשוקות מרירות. ליצירה יש מבנה מעניין שבו השורה האחרונה בסונטה אחת היא גם השורה הראשונה בסונטה הבאה. מבנה זה הופך את כל ארבע עשרה הסונטות באוסף ל"זר" משולב של פיוטיות רגשית, שבו אף סונטה לא יכולה להתקיים בנפרד מהשאר. השורות הראשונות של ארבע עשרה הסונטות יוצרות סונטה נוספת, והאותיות הראשונות של שורות אלה יוצרות את האקרוסטיכון "Primicovi Julji" ("ליוליה פרימיץ").

הבית השביעי של שירו של פרשרן Zdravljica ("לחיים") נבחר כהמנון הלאומי של סלובניה ב-1991. שיריו תורגמו לכמה שפות. פרשרן הרבה גם לכתוב בגרמנית. כאשר חלק משיריו הודפסו לראשונה בעיתון, הודפסו גם הגרסאות בגרמנית וגם הגרסאות בסלובנית, דבר המדגים את כישרונו כמשורר.

פרשרן מת ב-8 בפברואר 1849 בעיר קראן (Kranj) שבסלובניה. התאריך 8 בפברואר קרוי בסלובניה יום פרשרן והוא יום חג בסלובניה. פסל של המשורר ניצב בכיכר פרשרן בליובליאנה כשהוא צופה לנצח בתמונת תבליט של יוליה התלויה גבוה על קיר הבניין שבצדה הנגדי של הכיכר.

במסמכים מתקופתו ואחריה מאוית שמו בגרסתו הגרמנית כ"Franz Prescheren", זכר לתקופה בה שלטו האוסטרים בסלובניה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.preseren.net/ang/default.asp Preseren.net] מידע ביוגרפי, והנוסח של מרבית שיריו בסלובנית, בגרמנית ובאנגלית
* 
* 

קטגוריה:משוררים סלובנים
קטגוריה:ילידי 1800
קטגוריה:נפטרים ב-1849
עוזרר חד-גלעיני

עוּזְרָר חד-גלעיני (עֻזְרָר חַד-גַּלְעִינִי, שם מדעי: Crataegus monogyna) הוא שיח או עץ קוצני, שפריו ענבה מדומה, ביצית או כדורית-מוארכת.

== מאפיינים ==
העוזרר החד-גלעיני גדל באירופה ובארצות הים התיכון; תפוצתו הכללית היא גם אירנו-טורנית והיא מגיעה עד לצפון-מערב הודו. עוזרר זה צומח בר גם בישראל, באזורי הגליל ובצפון הגולן, בחורש של אלון מצוי.

העץ משיר את עליו בחורף ונותר עירום מחודש דצמבר עד חודש מרץ. בחודש מרץ מלבלבים העלים ועולה הפריחה כשהיא צפופה ועשירה. הפרח פשוט וסימטרי ולו גביע בן חמש אונות וחמישה עלי כותרת מפורדים. השחלה תחתית ושקועה ובה מגורה אחת, וממנה יוצא עמוד-עלי אחד (לעיתים רחוקות שני עליים). הפרי אדום, בעל גרעין אחד, ציפה עסיסית ועלי גביע בראשו. הפרי, המבשיל בסוף האביב או בקיץ, מופץ באמצעות בעלי חיים (ציפורים בעיקר) שאוכלים אותו ומפרישים את זרעיו.

השם עוזרד נזכר במשנה מספר פעמים: "הפרשין והעוזרדין משיקרחו…" (מעשרות א, 3), "עוקצי האגסין… והעוזרדין… מטמאין ומטמאין" (עוקצין א,6) ועוד. נראה שצמח זה זהה לעץ הנקרא כיום עוזרר קוצני, וייתכן כי הנטייה לקרוא לצמח עוזרר במקום עוזרד, נבעה משמו הערבי של הצמח – זערור. על פי הראובני, שמו המקראי של העוזרד הוא תפוח והוא מוזכר מספר פעמים ב'שיר השירים'. מקור הבלבול הוא כנראה בדמיונו של העוזרד לתפוח (שמקורו בדרום מזרח אסיה והובא לעולם העתיק רק בתקופה ההלניסטית). נראה כי במשך תקופה מסוימת נקרא האחד 'תפוח קטן' והשני 'תפוח גדול' אך עם השנים נפלה המילה תפוח משמו של העוזרד ונשאר רק שמו המשנאי עוזרר שפירושו 'קטן'.

עוזרר חד-גלעיני הוא צמח מוגן בישראל.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:שיחים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
ברית לאומית מתקדמת

ברית לאומית מתקדמת, במקור אחדות לאומית - הברית הלאומית המתקדמת, הייתה מפלגה ערבית-ישראלית בכנסת ה-15.

את הסיעה הקים חבר הכנסת האשם מחאמיד לקראת סוף כהונת הכנסת ה-15. הסיעה נקראה "אחדות לאומית - הברית הלאומית המתקדמת", והיא הוקמה עקב פרישתו של מחאמיד מסיעת רע"מ (רשימה ערבית מאוחדת). מחאמיד היה חבר בסיעה עד לסוף כהונתה של אותה הכנסת.

לפני הבחירות לכנסת השש עשרה ב-2003 שינתה המפלגה את שמה ל"ברית לאומית מתקדמת". בבחירות קיבלה המפלגה 20,571 קולות, רובם מאום אל-פחם, אך לא עברה את אחוז החסימה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ישראל: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:מפלגות ערביות בישראל
תוכנית מפורטת

הודעה בדבר הפקדת תוכנית מפורטת תלויה באתר בנייה ב[[כרמי קטיף|ממוזער]]
במערכת התכנון והבנייה בישראל, תוכנית מפורטת היא תוכנית שיש בה רמת פירוט מספקת, המאפשרת להבין איזה מבנה ניתן לבנות על הקרקע.

בדרך כלל, זו תהיה התוכנית הנמוכה ביותר במדרג התוכניות, כאשר מעליה קיימות תוכנית רבות אחרות: תוכנית מתאר מקומית, תוכנית מתאר מחוזית, תוכנית מתאר ארצית, ולעיתים יותר מאחת. עם זאת, גם תוכנית מתאר ארצית עשויה להיות תוכנית מפורטת דיה באופן שמאפשר להוציא מכוחה היתר בניה. למשל - תמ"א 36 מאפשרת להוציא מכוחה היתר בנייה לאנטנות סלולריות, ותמ"א 18/ 4 מאפשרת להוציא מכוחה היתר לתחנות תדלוק.

בתוכנית מפורטת נכללים פרטים שלא קיימים בתוכניות המצויות מעליה. התוכנית המפורטת כוללת פירוט בדבר ייעוד קרקעות לדרכים, שטחים פתוחים, גנים, בתי ספר, מקומות לצורכי דת, בריאות, תרבות, חניה, מתקני דואר, נופש, מקלטים ומחסנים ציבוריים. היא קובעת מה יהיה גובהו של המבנה שניתן לבנות, מה יהיה שטחו, כיצד הוא ייראה מבחינה אדריכלית ועוד.

תוכנית מפורטת מוגשת בהתאם לנוהל מבא"ת של מינהל התכנון.

== ראו גם ==
* תשריט
* תוכנית בניין עיר

== קישורים חיצוניים ==
* [http://iplan.gov.il/Pages/Professional%20Tools/Regulation2006/mavat.aspx נוהל מבא"ת (מבנה אחיד לתוכניות) באתר מינהל התכנון]
קטגוריה:ישראל: תוכניות מתאר
מספר נורמלי

במתמטיקה, מספר נורמלי הוא מספר ממשי שהספרות שלו מתנהגות כאילו הוגרלו באקראי, כאשר לכל ספרה יש הסתברות שווה להופיע. לצורך הגדרה זו מספיק להתייחס לספרות שמימין לנקודה העשרונית. למרות העובדה שכמעט כל מספר ממשי הוא נורמלי, קשה ביותר להוכיח שמספר נתון הוא כזה. מספרים רציונליים אינם נורמליים, ומשערים שכל מספר אלגברי שאיננו רציונלי הוא נורמלי. ידועה גם ההשערה שפאי נורמלי.

== הגדרה ==

יהי b מספר שלם גדול מ-1, ויהי x מספר ממשי. לכל סדרה סופית s של ספרות בבסיס b, נסמן ב- <math>\ N_n(s,x)</math> את מספר הפעמים שהרצף s מופיע ב- n הספרות הראשונות של x. בנוסף, נסמן את האורך של s (בספרות) בסימון <math>\ ||s||</math>. 
 
הגדרה. אומרים ש- x נורמלי ביחס לבסיס b, אם לכל s, הסדרה <math>\ \frac{N_n(s,x)}{n}</math> מתכנסת ל- <math>\ b^{-||s||}</math>. מספר שהוא נורמלי ביחס לכל בסיס הוא מספר נורמלי.
 
אפשר, במקום לבחון מספר נתון x, לבנות מספר X על ידי הגרלת הספרות באקראי, בזו אחר זו, כאשר הספרות שוות הסתברות ובלתי תלויות. במקרה כזה, X יהיה נורמלי בהסתברות 1. במילים אחרות, 'נורמליות' היא התכונה שמציג מספר "חסר תכונות", שנבחר באקראי.

כדי שמספר יהיה נורמלי ביחס לבסיס b, אין זה מספיק שהספרות בהצגה שלו לפי אותו בסיס יהיו בעלות שכיחות שווה - נורמליות דורשת שכל הרצפים באותו אורך יקיימו תכונה זו. למרות זאת, אם הספרות של x הן שוות שכיחות, וזאת בכל בסיס, אז x נורמלי (ביחס לכל בסיס).

== תכונות ==

את המושג טבע אמיל בורל ב-1909. בורל הוכיח (בעזרת הלמה של בורל-קנטלי) שכמעט כל מספר ממשי הוא נורמלי: מידת לבג של קבוצת המספרים שאינם נורמליים היא אפס. טענה זו ניתן להוכיח גם באמצעות החוק החזק של מספרים גדולים. משפט זה מראה שמספרים נורמליים קיימים, בלי להצביע על אף מספר כזה במפורש.

קל לראות שמספרים רציונליים אינם נורמליים ביחס לאף בסיס (הפיתוח לפי בסיס b של מספר רציונלי הוא תמיד סופי או מחזורי). יתרה מזו, קבוצת המספרים שאינם נורמליים ביחס לבסיס נתון היא מעוצמת הרצף (היא כוללת, לדוגמה, את כל המספרים המורכבים מרצפי הספרות 01 ו- 10). משערים שכל מספר אלגברי שאינו רציונלי הוא נורמלי, אבל ניתוח הספרות של מספרים אלגבריים קשה ביותר, ולא ידועה אפילו דוגמה אחת למספר אלגברי נורמלי (ביחס לבסיס כלשהו). משערים גם שמספרים כגון e ופאי הם נורמליים - אף על פי שלא ידוע אפילו האם כל ספרה מופיעה בפיתוח העשרוני של פאי אינסוף פעמים.

המספר העשרוני <math>\ 0.123456789101112131415...</math> (קרוי גם "קבוע צ'אמפרנאוונה"), המתקבל מהדבקת המספרים הטבעיים זה אחר זה, בייצוג עשרוני, הוא נורמלי בבסיס 10.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת המספרים
מספר ירוק

בסלנג עברי, מספר ירוק הוא רישיון להפעלת מונית בישראל. כללי הרישיון מוסדרים בפקודת התעבורה ובתקנות התעבורה.

בימי המנדט הבריטי הונהג בארץ שימוש במספרי רישוי של מכוניות בעלי רקע בצבעים שונים: אדום, לבן, כחול. הרקע הירוק של מספר הרישוי העיד על המכונית שהיא זכאית לשמש כמונית ולכן הפך לשם נרדף לרישיון להפעלת מוניות, ביטוי זה נשאר כמטבע לשון גם לאחר שנוהג הרקע הירוק בוטל.

מיד לאחר הקמת מדינת ישראל הוקצו מספרים ירוקים ברובם לחיילים משוחררים ולנכי צה"ל. במקביל להקצאת מספרים ירוקים על ידי הממשלה התפתח שוק שחור של מסחר במספרים ירוקים והועלו הצעות להאבק במסחר זה. לטענת ארגון בעלי המוניות רוב מוכרי המספרים הירוקים היו אלו שקבלו אותם ממשרד הביטחון ומכרו אותם כמעט מיד בשוק השחור. פנחס בן שאול, המפקח על התעבורה בשנת 1987 תיאר את שיטת חלוקת המספרים הירוקים בשנות ה-50 וה-60:

:"בשנות ה-50 חולקו המספרים הירוקים בשיטת הפתקאות. מי שהיה מביא פתק מחבר בעל השפעה, היה מקבל מספר ירוק. בשנות ה-60 זה עבר לשיטה המקומית: לכל ראש רשות מקומית הייתה רשימה של החברים שלו, והם היו הראשונים שנהנו מהזכות. התנאי היה שהנהג יעבוד באזור שלו. כך נוצר מצב, שבראש העין יש היום 300 נהגי מוניות, בשעה שלמעשה נחוצים שניים."

בסוף שנת 1970 הוחלט לשנות את השיטה ומספרים ירוקים ניתנו לבעלי ותק של 8–10 שנים בנהיגה במוניות כנהגים שכירים. כמו כן, 30% מהמספרים הירוקים הוקצו לנכי צה"ל ועולים חדשים. לראשונה גם הוחלט לגבות אגרה של בין 15–20 אלף לירות ממקבלי מספר ירוק, הגם שבשוק השחור נמכרו רישיונות בכ-60 אלף לירות. בשנת 1986 שונה החוק והוחלט שמספרים ירוקים יימכרו לזוכים בהגרלה. שר התחבורה החליט מדי שנה על מספר המספרים הירוקים החדשים שהונפקו, חלקם הוקצו לנכי צה"ל ומשפחות שכולות והשאר ניתנו לזוכים בהגרלה תמורת אגרה שהייתה נמוכה עשרות מונים ממחיר השוק. שיטה זאת משכה אלפי אנשים להשתתף בהגרלה. בחוק נתנו הוראות מעבר שאפשרו לנהגים ותיקים לקנות מספר ירוק מחוץ להגרלה. בשנת 1995 תוקן החוק ונקבעה אגרה של 135,000 ש"ח עבור מספר ירוק. בינואר 1998 תוקן החוק ובוטלו כל המכסות למספרים ירוקים. במקום זאת נקבעה אגרה עבור מספר ירוק בגובה של 205,000 ש"ח (או 110,000 ש"ח לנהגים ותיקים) וכל מי שהיה מעוניין היה יכול לקבל מספר ירוק ללא הגבלה. בשנת 2009, בגלל ירידה בביקוש למוניות היה מחיר מספר ירוק בשוק החופשי נמוך מהאגרה הממשלתית. נכון לשנת 2014, עומד מחיר מספר ירוק על 245,703 ש"ח.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
קטגוריה:ניהול תחבורה
קטגוריה:פקודת התעבורה
נעלי גולדה

נעלי גולדה לחיילות בשנת 1956
נעלי "סירה" חלקות בסוף שנות ה-60
נעלי גולדה הוא כינוי סלנג לסוג מסוים של נעליים לחיילות. בשנות ה-60' ניתן כינוי זה לנעליים חצאיות חומות, בעלות שרוכים. 

ראש ממשלת ישראל, גולדה מאיר, שהייתה בשנים ההן שרת החוץ, נעלה נעליים אורתופדיות בעלות שרוכים ללא עקב גבוה. הנעליים התקניות, שהותרו לחיילות בצה"ל באותה תקופה, דמו במראה שלהן לנעלים של גולדה מאיר, לכן כונו "נעלי גולדה". לאחר הטירונות הותר לחיילות לנעול נעלי סירה שחורות חלקות ללא עקב, שאותן רכשו בעצמן, ונעלי גולדה נותרו ללא שימוש.

נעלי עבודה לנשים הזכירו את הנעליים התקניות של החיילים, אלא שבמקום לשורכן בשרוכים למלוא גובהן, רוכסים אותן בשני אבזמים המשלימים את שריכת השרוכים. עד אוגוסט 1993 היוו נעלי העבודה לנשים בצבא רכוש של הבסיס, והחיילות היו מוחתמות על ציוד (משומש) זה בהגיען, במידת הצורך, ומזדכות בעוזבן את הבסיס. החל מתאריך זה, נעלי נשים מהוות ציוד אישי של החיילת, ואינן מוחזרות לבסיס בעת החלפת בסיס. בכך הושוותה הלוגיסטיקה המטפלת בנעלי חיילות לזו המטפלת בנעלי חיילים.

== לקריאה נוספת ==
*אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, איפה היינו ומה עשינו, עמ' 128

קטגוריה:סלנג בצה"ל
קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
קטגוריה:סוגי הנעלה
קטגוריה:מדי צה"ל
קטגוריה:אפונימים
גולדה
מ. דניאל

מ. דניאל (בכתיב קירילי: М. Даниэль) הוא שם העט של מרק דניאל מאירוביץ (Даниэль Меерович; 1900, דבינסק, לטביה – 1940, מוסקבה?), סופר יידיש ומחזאי. 

==קורות חיים==
דניאל נולד בעיר דבינסק שבאימפריה הרוסית למשפחת בעלי מלאכה עניים, וזכה לחינוך דתי מסורתי. עסק במלאכות רבות בטרם הפך למורה בגיל עשרים. בעת מלחמת העולם הראשונה גלה להרי אורל. לימים שימשה לו גלות זו מקור ורקע לספריו.

בשנת 1921 השתקע במוסקבה, השלים לימודי ספרות רוסית באוניברסיטת מוסקבה, וכתב מספר מחזות, שאחדים מהם הוצגו וזכו להצלחה רבה, תורגמו לרוסית, והקנו לו פרסום רב. ספרי הילדים שלו ביידיש זכו אף הם להצלחה רבה, ונדפסו בבתי הוצאה גדולים במוסקבה ובחרקוב.

דניאל פרסם קרוב לשלושים כרכים של סיפורת, לילדים ולמבוגרים. אף לא אחד מספריו תורגם לעברית. בנו, יולי דניאל (1925–1988), התפרסם מאוד בשעתו כאחד מן המתנגדים האמיצים והחריפים למשטר הסובייטי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:מחזאי יידיש
קטגוריה:מחזאים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים רוסים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים לטבים
קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער רוסים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים סובייטים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרי יידיש הידועים בשם עט
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:נפטרים ב-1940
ישראל יפה

שער המהדורה הראשונה של "שבחי הבעש"ט", דפוס ישראל יפה, קאפוסט ה'תקע"ה]]
רבי ישראל יפה (המדפיס מקאפוסט) (1749, תק"ט – 3 באוגוסט 1828, כ"ג באב תקפ"ח), מראשוני חסידי חב"ד, בעל בית דפוס בו הודפסו מחשובי ספרי החסידות, מראשי היישוב האשכנזי בחברון.

==תולדותיו==
נולד בקאפוסט שבפלך ויטבסק באימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) לר' יצחק יפה, נצר למשפחת למדנים ורבנים מצאצאי ר' מרדכי יפה "בעל הלבושים". סבו, ר' ישראל יפה, היה אב בית דין שקלוב ומחבר הספר "אור ישראל".

היה מתלמידי ר' מנחם מנדל מוויטבסק, ומחסידיו הקרובים של ר' שניאור זלמן מלאדי, מייסד חסידות חב"ד.

את דרכו בדפוס החל לכל המאוחר בשנת תקמ"ד (1784). בשנת תקס"ד (1804) פתח בית דפוס עברי משלו בקאפוסט, ועל כן נודע בתולדות החסידות בכינוי "המדפיס מקאפוסט". בשנים תקס"ט-תקע"א (1811-1809) צירף כשותף את ר' מרדכי בן שמואל הורוויץ.

בשנת תקע"ד (1814), במלאת 26 שנים למותו של רבו מנחם מנדל מוויטבסק, הדפיס לראשונה את ספרו של האחרון "פרי הארץ", ובו דרשות שנשא בארץ ישראל וכן הנהגות חסידות. בשנה שלאחר מכן, תקע"ה (1815), הדפיס לראשונה את ספר "שבחי הבעש"ט". כמו כן, הדפיס את הסידור של בעל התניא. ספריו ידועים בהקפדה על פרטים, הגהות מתוקנות ועיצוב נאה.

ר' ישראל יפה נזכר בתולדות החסידות כאיש אשר נשא את אדמו"ר הזקן על כתפיו לאחר שהאדמו"ר שוחרר מבית הכלא בשנת 1799. לאחר פטירת אדמו"ר הזקן, הצטווה רבי ישראל יפה על ידי אדמו"ר האמצעי, ר' דובער שניאורי, לעלות לארץ ישראל.

בשנת תקע"ט (1819) או תקפ"א (1821) עלה לארץ ישראל עם אשתו שפרינצה ובני משפחתם וכן עם פועלי הדפוס של קאפוסט ומשפחותיהם, ונמנה עם חברי הקבוצה הראשונה של העולים המתיישבים בחברון. החבורה הביאה עמה מכונות דפוס בכוונה לייסד בית דפוס בארץ, אולם בדרכם מנמל עכו לחברון נופצו המכונות על ידי שודדים ערבים, פרט לבסיס הכבד. כאשר הושמד דפוס ישראל בק במרד הפלחים בצפת, שימש הבסיס שהיה בחברון להרכבת הדפוס החדש שם.

משפחת יפה התיישבה בחברון. ר' ישראל היה ראש ה"כולל" הראשון של חסידי חב"ד בחברון, ונשא בתואר "ממונה דעיר הקודש חברון".

לר' ישראל ולאשתו שפרינצה היו שישה בנים: אפרים, אהרן משה, דוד, מרדכי, שמואל ושלמה זלמן. בניו ר' דוד ור' שלמה זלמן עלו לארץ בעליית תלמידי הבעל שם טוב בשנת תקל"ז (1777) יחד עם רבם ר' מנחם מנדל מוויטבסק וכשלוש מאות חסידים נוספים.

במסורת המשפחה מסופר שהיה היהודי הראשון שחזר ונטע כרם גפנים בחברון.

==קישורים חיצוניים==
* מור אלטשולר, [http://www.jewish-studies.info/14.htm אסופה: תלמידים וכתבים (המשך)], באתר של אלטשולר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:מו"לים יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:דפוס עברי
ישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
גשר סווינסונד

גשר סְווִינֶסוּנְד (נורווגית Svinesundsbroen; שוודית Svinesundsbron) הוא שמם של שני גשרים - ישן וחדש - המחברים בין העיר השוודית סטרמסטד שבמחוז יטאלנד המערבית לבין העיר הנורווגית האלדן שבמחוז אסטפולד, והנחשבים כחיבור העיקרי שבין דרום נורווגיה לבין דרום שוודיה.

בגשר, הנמתח מעל המצר סווינסונד - שהוא שלוחה של פיורד בשם אִידֶה , עובר הגבול בין שוודיה והאיחוד האירופי מדרום לבין נורווגיה מצפון, והוא מעבר הגבול המערבי ביותר בין שתי המדינות ואחד הדרומיים שבהם. הגשר הישן הוקם בשנת 1946, ואילו הגשר החדש הוקם בין השנים 2003 ו-2005 כקילומטר בודד ממערב לו. הגשר החדש בנוי כקורה התלויה מקשת לחוצה ולא כגשר תלוי רגיל, והוא נושא את הכביש האירופי E6.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060111224059/http://www.byv.kth.se/svinesund/bridge.htm מידע מפורט על הגשר, בעיקר הסבר על מבנהו ודרך התכנון]
* [https://web.archive.org/web/20060212152822/http://www.haldenhavn.no/innseiling/webkamera_svinesund_vest.htm מצלמת אינטרנט הצופה על הגשר]

סווינסונד
סווינסונד
קטגוריה:שוודיה: גבולות
קטגוריה:יחסי נורווגיה–שוודיה
סווינסונד
עפו אגבאריה

עפו אגבאריה (בערבית: عفو إغبارية, תעתיק מדויק: עפו אע'באריה; נולד ב-13 במאי 1949) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי. כיהן כיושב ראש מפלגת חד"ש וכחבר הכנסת מטעמה, תושב אום אל-פחם וד"ר לרפואה.

== קורות חייו ==
עפו אגבאריה נולד באום אל-פחם ב-13 במאי 1949 והוא משתייך לחמולת אגבאריה. הוא סיים את בית ספר תיכון באורט עפולה ונשלח מטעם רק"ח ללמוד רפואה באוניברסיטת לנינגרד שבברית המועצות, שם גם למד רוסית. בשנת 1977 חזר אגבאריה לאום אל-פחם והיה לרופא הראשון שם מילידי המקום. התמחה בכירורגיה וכירורגיית שד. בין השאר עבד בבית חולים מאיר ובית החולים הלל יפה וניהל את המרפאה המקצועית באום אל פחם.

אגבאריה היה חבר הלשכה הפוליטית של מק"י וחבר הנהגת חד"ש. ב-14 בינואר 2006 נבחר לעמוד במקום הרביעי ברשימת חד"ש לבחירות לכנסת השבע עשרה. בבחירות זכתה המפלגה בשלושה מנדטים ואגבאריה לא נכנס לכנסת. ב-20 בדצמבר 2008 נבחר בשנית למקום הרביעי ברשימה, לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, ונבחר לכהן כחבר הכנסת.

במהלך מבצע עופרת יצוקה היה פעיל במחאות נגד המבצע, ולאחר סיום המבצע נכנס כשליח ארגון רופאים לזכויות אדם לרצועת עזה על מנת לסייע בטיפול הרפואי בפצועים הרבים בעזה. במהלך מבצע שובו אחים ובעקבות מעצר רוצחו של ניצב-משנה ברוך מזרחי אמר אגבאריה בריאיון לערוץ הכנסת שחמאס איננו ארגון טרור אלא "ארגון שחרור".

במהלך כהונתו בכנסת יזם תיקון לפקודת הרוקחים שדחה את תחילת תוקפו של תיקון אחר, שקבע שינויים בנוסח הכיתוב על אריזות תכשירים.

בינואר 2015 במהלך ועידת חד"ש, הודיע כי לא יתמודד בבחירות לכנסת ה-20. הוצב במיקום סמלי ברשימה המשותפת בבחירות לכנסת העשרים.

ב-25 בנובמבר 2017 נבחר לתפקיד יו"ר מפלגת חד"ש. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצב אגבאריה במקום הלפני אחרון הסמלי ברשימת חד"ש-תע"ל לכנסת.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [http://krasnoe.tv/node/9747 Interview with a member of Parliament Afu Agbaria. The «Red Army» park, Israel, 2011] at [http://krasnoe.tv Krasnoe.tv]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חד"ש
קטגוריה:רופאים ערבים ישראלים
קטגוריה:קומוניסטים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:סגל מרכז רפואי מאיר
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי הלל יפה
קטגוריה:פעילי הרשימה המשותפת
קטגוריה:אום אל-פחם: חברי הכנסת
קטגוריה:בוגרי אורט עפולה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:חברי הכנסת: רופאים
ג'ורג' לייזנבי

ג'ורג' רוברט לייזנבי (באנגלית: George Robert Lazenby; נולד ב-5 בספטמבר 1939) הוא שחקן קולנוע ודוגמן עבר אוסטרלי, שנבחר לגלם את דמותו של ג'יימס בונד לאחר פרישתו של שון קונרי.

==ביוגרפיה==
לייזנבי נולד בניו סאות' ויילס, אוסטרליה. לאחר שעזב את בית הספר עבד כאיש מכירות בחברת "Morris Motor". הוא עבר ללונדון ב-1964 ועבד כדוגמן, ומאוחר יותר כשחקן בפרסומות. לפני שנבחר לגלם את ג'יימס בונד, שיחק רק בסרטי ריגול איטלקיים המוגדרים כ"סרטים סוג ב" (B Movies) ובפרסומות.

לאחר פרישתו של שון קונרי מתפקיד ג'יימס בונד ב-1967, הוזמן לייזנבי על ידי מפיק סדרת הסרטים, אלברט ברוקולי, להשתתף במבחן בד לתפקיד בונד לאחר שהלה ראה אותו בפרסומת. ברוקולי התרשם ממבחן הבד של לייזנבי והוצע לו חוזה לשבעה סרטים, אך לייזנבי שוכנע על ידי הסוכן שלו שדמות המרגל תהיה לא רלוונטית בשנות השבעים, ולייזנבי עזב את הסדרה אחרי סרט אחד: "בשרות הוד מלכותה" (1969). במהלך חלק ניכר מן הסרט, מתחזה דמותו של בונד לדמות אחרת, סר הילרי בריי (שמגולם על ידי השחקן ג'ורג' בייקר). בחלק מהסרט מתחזה בונד לבריי ובאותן סצנות מדבב ג'ורג' בייקר את לייזנבי, עניין חריג לדמות המגולמת על ידי שחקן דובר אנגלית כשפת אם. לייזנבי הסתכסך במהלך הצילומים עם הבמאי פיטר האנט והעיתונים טענו שהסתכסך גם עם השחקנית הראשית דיאנה ריג מפני שעיתונאי אחד שמע את דיאנה אומרת: "אני אוכלת שום בארוחת צהריים אני מקווה שגם אתה ג'ורג'!" אבל אחרי שהבינו שני השחקנים שזה נאמר בתור בדיחה העיתונאים חזרו בם. ובראיון עמו טען לייזנבי כי העבודה על הסט הייתה קשה בעיקר כי האנט סירב לדבר איתו ישירות במהלך הצילומים.

מאז הופיע לייזנבי בתפקידי אורח וכדמויות משנה בסרטים ותוכניות טלוויזיה. בין היתר שיחק בסרט הפארודיות המצליח "סרט מטוגן" של ג'ון לנדיס והאחים צוקר ובתפקיד המהווה פארודיה על ג'יימס בונד בפרק של החידוש לסדרה "אלפרד היצ'קוק מציג" ובסדרה "סופרבוי". בשנות ה-70, עבד לייזנבי בהונג קונג עם ברוס לי. הוא גם שיחק במספר סרטים מאוחרים מסדרת סרטי "עמנואל", ובקומדיה "זרוקים בשלג" (2003) בכיכובו של מיילו ונטימיליה.

ב-2002 נישא לייזנבי לאשתו השנייה, שחקנית הטניס לשעבר פם שרייבר, ממנה נפרד לאחר שש שנים. לזוג שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרלים
קטגוריה:דוגמנים אוסטרלים
קטגוריה:שחקנים שגילמו את ג'יימס בונד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרהאם
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1939
אקול

אקול (באנגלית: Acol) היא שיטת הכרזה בברידג' המקובלת בבריטניה. היא משיטות ההכרזה הנפוצות ביותר גם במקומות אחרים בעולם. השיטה נקראת על שם רחוב באותו שם בלונדון ברובע בהאמפסטד בו היה ממוקם מועדון הברידג' בזמן בו החל פיתוח השיטה בתחילת שנות ה-30. אקול היא שיטת הכרזה טבעית, בשונה משיטות הכרזה אחרות בתקופת המצאתה, שאינן שיטות הכרזה טבעיות. התרומה הגדולה של אקול לברידג' המודרני, היא המעבר משיטות הכרזה מסובכות ולא טבעיות, כמו Precision לשיטות הכרזה טבעיות. בעוד בתקופת פיתוח אקול רוב שחקני התחרויות השתמשו בשיטות הכרזה לא טבעיות, היום מרבית שחקני הברידג' הביתי והברידג' התחרותי, משתמשים בשיטות הכרזה טבעיות. ברוב המקרים השימוש הוא באקול או בשיטות הכרזה שזהות או דומות בחלקן לאקול.
==היסטוריה==
לפי טרנס ריס, המפתחים העיקריים של השיטה היו מוריס האריסון-גריי, ג'ק מרקס וס. ג'. סימון. שחקנים אלה נחשבו לטובי השחקנים בבריטניה באותה תקופה. ג'ק מרקס, בכתבה בקונטרקט ברידג' ג'ורנל בדצמבר 1952, אמר: "... שיטת האקול חוברה על ידי סקיד סימון ועל ידי לפני 20 שנה בערך". הספר הראשון על השיטה נכתב על ידי בן כהן. השיטה התפרסמה בממלכה המאוחדת על ידי איאן מקלאוד באמצעות ספרו "ברידג' כמשחק קל", שהתפרסם בשנת 1952.

==יסודות שיטת ההכרזה==
שיטת ההכרזה אקול היא שיטת הכרזה טבעית. בשונה משיטת ההכרזה האמריקאית היא אינה שיטה סטנדרטית, כלומר: עשויות להיות אינטרפרטציות שונות של השיטה.
<br />
===הכרזת הפתיחה===
{| border="1"
|-
! נק"ג !! הכרזה !! תיאור חלוקה
|-
| 0-11 || pass || למעט המקרים הבאים:
* פתיחה של Weak two bid
* פתיחה של Preemptive bid
* עם 10–11 נק"ג, 6 קלפים בסדרת מייג'ור ושני מכובדים בה - פותחים 1 לב/1 עלה
|-
| 15-17 || 1nt || יד מאוזנת (בבריטניה מקובל לפתוח 1NT עם 12–14 נקודות ויד מאוזנת)
|-
| 20-22 || 2nt || יד מאוזנת
|-
| 12-21 || 1 <br> 1 <br> 1 <br> 1 || מכריזים לפי הכללים הבאים: <br>
א. את הסדרה הארוכה ביותר. אם הסדרה הארוכה ביותר היא או ויש בה 4 קלפים פותחים בסדרת המיינור הארוכה יותר <br>
ב. עם שתי רביעיות, הכרז את הנמוכה <br>
ג. עם שתי רביעיות, הכרז את הנמוכה <br>
ד. עם שתי חמישיות, הכרז את הגבוהה
|-
| 23+ || 2 תלתן || או 9–10 לקיחות בטוחות. חלוקה כלשהי.
|-
| 15+ || 2 יהלום <br> 2 לב <br> 2 עלה || 8 לקיחות בטוחות המבוססות על הסדרה שאותה הכרזת
|}

==ראו גם==
* טרנס ריס
* איאן מקלאוד
* 2 על 1 מחייבת למשחק מלא
==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Ben Cohen and Rhoda Lederer. BaSic Acol, 1979. Urwin, 
</div>

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.bridgehands.com/Conventions/Acol_System.htm ACOL System - BY George Jesner], Bridge Hands
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברידג'
קאנט (עיר)

קאנט (בקירגיזית: Кант) היא עיר במחוז צ'וי שבצפון קירגיזסטן הממוקמת כ-20 קילומטרים מהבירה בישקק. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של קירגיזסטן משנת 2022 התגוררו בעיר 23,249 בני אדם.

בקרבת מקום ממוקם בסיס חיל אוויר רוסי.

==שם==
משמעות שמה בשפה המקומית היא סוכר, שכן בשנות ה-30 של המאה הקודמת התקיימו מטעי סוכר באזור (קיים מיתוס שמקור שמה הוא על שם הפילוסוף הגרמני עמנואל קאנט).

==היסטוריה==
העיר היא מרכז תעשייתי שבמהלך העידן הסובייטי הייתה מיושבת במספר גדול של גרמנים שיושבו מחדש בכפייה שם ב-1941 כאשר פורקה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קירגיזסטן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1934
פסל מיכה

פסל מיכה הוא סיפור מקראי, הראשון בחלק השלישי של ספר שופטים. מתאר את התגלגלותו של מקדש ביתי שבנה איש מהר אפרים בשם מיכה (או מיכיהו), ואת מסעם של שבט דן להתנחלות בצפון הארץ. הסיפור מובא בפרקים – בספר שופטים. אחד הסיפורים החותמים את הספר ומבטאים את האנרכיה ששררה בישראל לפני תקופת המלוכה.

== ייסוד בית מיכה ==
מיכה גנב מאימו אלף ומאה שקלי כסף. לאחר ששמע כי אימו קיללה את הגנב, הוא השיב לה את הכסף. אימו בירכה אותו כדי להסיר את הקללה שקיללה את הגנב, וסיפרה לו כי הקדישה לה' את הכסף שנגנב. לאחר מכן אם מיכה מסרה לצורף מאתיים שקלים מתוך הכסף ליצירת פסל ומסכה. בית מיכה נעשה לבית פולחן חשוב, ולכן מיכה בנה לפסל מקדש, ואף הוסיף לו אביזרים פולחניים – אפוד ותרפים ומינה את אחד מבניו לכהן. כאשר פגש מיכה את יהונתן בן גרשם בן מנשה, נער לוי שחיפש מקום עבודה ומגורים ובדרכו עבר בבית מיכה, הוא הציע לו לעבוד אצלו ככהן בתמורה לשכר נדיב, והנער נענה להצעתו. מיכה היה מרוצה בטענה שה' ייטיב לו הפעם כי הוא לקח נער לוי לכהן. מתואר שמצב זה התאפשר מפני ש

== משלחת בני דן ==
בני שבט דן ביקשו להרחיב את נחלתם ולשם כך שלחו חמישה נציגים לרגל את הארץ ולמצוא מקום שניתן לכבוש בקלות ולהתיישב בו. זהו שיקוף של התהליך שבו נדחקו בני דן מנחלתם המקורית באזור גוש דן על ידי הפלשתים לעבר צפון הארץ.

הנציגים הגיעו להר אפרים ולנו בבית מיכה. בזמן שהותם שם, הם זיהו את קולו של הנער הלוי ושאלו אותו הנער הלוי סיפר להם שמיכה מינה אותו לכהן. המרגלים ביקשו ממנו שישאל באלוהים, כלומר ינבא להם אם הם יצליחו בדרכם או לא, והוא ענה "לכו לשלום, נוכח ה' דרככם אשר תלכו בה".

חמשת הנציגים המשיכו משם והגיעו לעיר ליש המזוהה עם תל דן שהייתה מנותקת משכניה וחסרת הגנה צבאית. הם חזרו אל שאר השבט היושב בצרעה ובאשתאול, סיפרו להם על ליש, ושכנעו אותם לצאת לכבוש את המקום. בעצתם יצאו 600 חיילים לכיבוש המקום. החיילים בני שבט דן עברו בהר אפרים, ובעצת חמשת המרגלים נכנסו אל בית מיכה, לקחו את האפוד והתרפים ושכנעו את הנער הלוי להצטרף אליהם.

מיכה, שגילה שהוא נשדד, רץ אחרי בני דן וקרא אליהם . בני דן השיבו לו באיום מרומז והוא נכנע וחזר לביתו. בני דן כבשו את ליש, ושינו את שמה לדן. בדן הם בנו מקדש בו כיהן הנער הלוי, יהונתן בן גרשֹם בן מנשה. רק בשלב זה בסיפור מוזכר שמו של הנער, ועל פי המסורה האות נ' במילה "מנשה" תלויה, ועל כך דרשו חז"ל כי למעשה הכהן הוא יהונתן בן גרשם בן משה, אלא שמתוך כבוד למשה נוספה לשמו האות נ'.

המקדש בדן נשאר על תלו עד והפסל ניצב בו . המצודת דוד והרד"ק פירשו שגם "גְלוֹת הארץ" כוונתה לחורבן משכן שילה, עליו נאמר "גלה כבוד מישראל, כי נלקח ארון האלוהים", אך בתום תקופת השופטים שמואל השמיד את הפסילים. מאידך בירושלמי נתפרש שהכוונה לגלות עשרת השבטים וכן פירשו רש"י והמלבי"ם, שכתב שהפסל אמנם בטל, אך הוחזר בימי ירבעם. הרלב"ג פירש שהכוונה לגלות מצומצמת שארעה בתקופת השופטים. יש שמסבירים ש"גלות הארץ" הוא למעשה שיבוש של "גלות הארון" – במקרה זה הכוונה היא בפשטות חורבן שילה שהוביל לגלות הארון בשדות פלשתים במשך כחצי שנה.

== מקומו של בית מיכה ==
חז"ל מזהים את מקומו של בית מיכה במקום שנקרא "גרב", הנמצא במרחק שלש מיל משילה:
מנשה הראל מבקש לזהות את מקומו בח'רבת רד'נה בהר אפרים, סמוך לרמאללה.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיפורי ספר שופטים
קטגוריה:שבט דן
קטגוריה:חטאים במקרא
קטגוריה:איסורי עבודה זרה
קטגוריה:כסף (יסוד) במקרא