OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שיטת אלכסנדר

שעור בשיטת אלכסנדר
שיטת אלכסנדר (או טכניקת אלכסנדר) היא שיטת אימון פיזית ורגשית, שפותחה על ידי פרדריק מתיאס אלכסנדר (1869-1955) שמטרתה לעזור לאדם להיטיב את תפקודו ואת מצבו הבריאותי והרגשי על ידי שיפור הרגלי עומק בצורת השימוש בגופו המתבטא גם בשיפור היציבה.

במהלך הוראת הטכניקה, המורה מקנה לתלמיד בעזרת ידיו התנסויות תחושתיות המלמדות אותו כיצד לשנות בעצמו הרגלים לקויים ביציבה ובתנועה. באמצעות הידיים, המורה מביא את התלמיד למצב בו הוא עומד נינוח, ללא לחצים על עמוד השדרה. המורה מנחה את התלמיד ומניע את גופו בעדינות, באמצעות ידיו והתלמיד לומד כיצד לזוז בצורה שמיטיבה עם הגוף, ובפרט עם עמוד השדרה. לדברי העוסקים בתחום, השיטה היא מניעתית ושיקומית. לדידם, כשיטה שיקומית היא מסייעת לסובלים ממחושי גב וגפיים, פריצות דיסק, מכאבי ראש, מקשיי נשימה ומצרידות. השיטה מסייעת גם להפחתת מתח וחרדות, שיפור הקשב והריכוז ולאיזון רגשי. כמו כן, לפי העוסקים, השיטה גם עוזרת בשיקום נכים ובשיקום לאחר תאונות וניתוחים.

לטכניקת אלכסנדר יש גם יישומים לא-קליניים. משתמשים בשיטה מוזיקאים וספורטאים הרוצים להגיע לתפקוד מרבי ולהימנע מכאבים, מצרידות ומעייפות, אשר נוצרת כתוצאה מתנועות שחוזרות על עצמן ומביאה לשחיקה ולעייפות.
כמו כן, העבודה בטכניקת אלכסנדר מפחיתה מתח מהשרירים כולם, ובכך, מפחיתה עייפות נפשית ופיזית. השימוש בשיטה הולך ונפוץ בכל העולם, בעיקר אירופה, ארצות הברית וישראל.

השיטה קנתה לה מעריצים רבים ביניהם הפילוסוף והפסיכולוג ג'ון דיואי, הסופר הבריטי אלדוס האקסלי, המחזאי ג'ורג' ברנרד שו המוזיקאית נלי בן אור ורבים אחרים.

==השיטה בישראל==
בישראל נפתח בירושלים בית הספר הראשון למורים בשנת 1978. בית הספר נוסד על ידי שמואל נלקן אשר ניהל אותו עד לפטירתו בינואר 2015, והיה לבית הספר הראשון מחוץ לגבולות אנגליה. מספר המורים בישראל, ביחס לאוכלוסייה, הוא מן הגבוהים בעולם, וישנם מספר מורים ישראלים בכירים המנהלים בתי ספר למורים באירופה ובצפון אמריקה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.alexandertechnique.com/ The Complete Guide to the Alexander Technique]
* [http://www.alexander.org.il/ ארגון המורים הישראלי לטכניקת אלכסנדר]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואה אלטרנטיבית
ויליאם לויד ובר

ויליאם סאות'קומב לויד ובר (באנגלית: William Southcombe Lloyd Webber; 11 במרץ 1914, לונדון - 29 באוקטובר 1982, לונדון) היה נגן עוגב ומלחין. הוא היה מנהל הקולג' המלכותי למוזיקה משנת 1964 עד מותו.

המוזיקה של ויליאם לויד ובר נהנתה מגיאות מחודשת בפופולריות, אולי הודות לפרסום שזכו לו בניו, המלחין אנדרו לויד ובר והצ'לן ג'וליאן לויד ובר. הרקוויאם של אנדרו חובר לזכר אביו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:נגני עוגב אנגלים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:משפחת לויד ובר
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1914
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1982
770

== אירועים ==

== נולדו ==
* מיכאל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (תאריך משוער, נפטר ב-829)
* אגברט מלך וסקס (נפטר ב-839)

== נפטרו ==
* שוֹטוֹקוּ – קיסרית יפן (נולדה ב-718)
* דו פו – משורר סיני (נולד ב-712)
*תורינגברט, רוזן אסביי (נולד ב-735)

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
מגדל 42

מגדל 42 (באנגלית: Tower 42) הוא גורד השחקים הראשון של העיר לונדון והראשון שגובהו היה מעל ל-150 מטרים בבריטניה. עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 נקרא המגדל "מגדל נטווסט", על שם הבנק שבנה את המגדל ואף ממבט-על מבנה המגדל דומה לסמל החברה. המגדל תוכנן על ידי האדריכל ריצ'רד ספירט ונבנה בין השנים 1971 עד 1979. קומות המשרדים נפתחו בשנת 1980 ועלות הבנייה הייתה כ-72 מיליון לירות שטרלינג.

המגדל מתנשא לגובה 183 מטרים ו-42 קומות, וכאשר הושלם היה גורד השחקים הגבוה ביותר בלונדון, עד שנעקף בשנת 1990 על ידי מגדל כיכר קנדה 1 המתנשא לגובה 235 מטרים.

בניית גורד השחקים, במרכז לונדון, נחשבה לצעד מהפכני ושנוי במחלוקת באותה העת, עקב מגבלות גובה במרכז לונדון, אך כיום האזור רווי בגורדי שחקים רבים, ביניהם מגדל סוויס רה הידוע וגורדי שחקים אחרים אחרים.

ארגון המחתרת האירי ה-IRA פוצץ בשנת 1993 משאית תופת סמוך לאזור המגדל, שגרמה לנזק עצום למגדל ולמגדלים סביבו. עקב הנזק הגדול, צופה המגדל מחדש בכל קומותיו ושופץ מחדש כמעט לחלוטין. לאחר השיפוץ, החליט בנק נטווסט (נשיונל ווסטמיניסטר בנק) שלא לאכלס את הבניין מחדש, שינה את שמו ומכר אותו לחברה אחרת אשר שינתה את שמו בשנית, הפעם ל-"מגדל 42", על שם 42 קומותיו.

==ראו גם==
* גורדי שחקים בלונדון

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tower42.com/ האתר הרשמי של "מגדל 42"]
* [http://www.skyscrapernews.com/buildings.php?id=57 "מגדל 42"], באתר גורדי שחקים

{| align="left" 
| 
|}

42, מגדל
אלפ ארסלאן

אלפ ארסלאן (בפרסית: آلپ ارسلان; 20 בינואר 1029 - 15 בדצמבר 1072) היה הסולטאן השני בשושלת הסלג'וקית, והנין של סלג'וק מייסד השושלת. שלט בשנים 1063–1072. הוא החליף את שמו למוחמד בן דאוד צ'אגרי, כאשר אימץ את דת האסלאם. אך לצורך מסעותיו הצבאיים הוא קיבל את השם "אַלפּ אַרסְלַאן" שמשמעותו היא "אריה אמיץ". מבחינה היסטורית הוא ידוע כלוחם ומנהיג ומבחינת אישיות הוא נזכר כאדם אמיץ, נועז ונדיב. את ניצחונו המפורסם ביותר השיג בקרב מנזיקרט בשנת 1071 מול האימפריה הביזנטית.

==מלכותו==
אלפ ארסלאן ירש מאביו, צ'אגרי בג, את המושלות בחורסאן בשנת 1059.

ב-1063 תוגריל, סולטן האימפריה הסלג'וקית מת ללא בן זכר, ואלפ ארסלאן, אחיינו, עלה לשלטון על כס המלוכה הסלג'וקי. והפך בכך לשליט של פרס, מנהר ה לנהר הפרת.

בגיבוש ממלכתו החדשה, וטיפול בסיעות הבעיתיות, ארסלאן נעזר בצורה בולטת בניזאם אל-מולכ, הוזיר שלו, ואחד האנשים המשפיעים ביותר בהיסטוריה המוסלמית המוקדמת.

עם ביטחון ושקט בממלכתו, כינס ארסלאן מועצה מדינית, בה הכריז על בנו, מלכשאה הראשון כיורשו. בתקווה לכבוש את קייסרי, בירת קפדוקיה, שם ארסלאן את עצמו בראש כוח הפרשים הטורקי, חצה את נהר הפרת וכבש את העיר, לאחר מכן, צעד לארמניה וגאורגיה, אותן כבש בשנת 1064.

ב-1072 נרצח על ידי אציל מקומי אותו דן למוות קודם לכן.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סלג'וקים
קטגוריה:ילידי 1029
קטגוריה:נפטרים ב-1072
דמיאן מארלי

דמיאן "ג'וניור גונג" מארלי (באנגלית: Damian "Jr. Gong" Marley; נולד ב-21 ביולי 1978) הוא אמן רגאיי זוכה פרס גראמי והבן השני הצעיר ביותר של זמר הרגאיי הידוע בוב מארלי, בנו היחיד של מארלי מסינדי ברייקספיר, שהייתה מיס עולם לשנת 1976. כינויו "ג'וניור גונג", שאוב מהכינוי של אביו, "טאף גונג".

== קריירה ==
דמיאן מופיע מגיל 13. בשונה מאחיו, הוא שר בסגנון די.ג'יי, המושג הג'מייקני לראפ.
נכון לשנת 2006, הוא הוציא 3 אלבומים. הראשון, MR. Marley מ-1996, השני Halfway tree מ-2001, והשלישי Welcome to jamrock מספטמבר 2005. האלבום Halfway tree הוא הזוכה בקטגוריית אלבום רגאיי בטקס גראמי 2002. Welcome to Jamrock זכה בשני פרסי גראמי ב-2006. דמיאן מופיע לעיתים קרובות עם אחיו ג'וליאן וסטפן, שניהם חברים בGhetto Youths Crew.

בקיץ 2004 הופיע דמיאן בפסטיבל רוטס, רוק רגאיי על שם בוב מארלי, עם אחיו זיגי מארלי, גוליאן, סטפן וקי-מני, אשר כל אחד מהם מחזיק קריירת מוזיקה משלהם.<br />
ב-2004 דמיאן הקליט שיר עם הרכב ההיפ הופ Cypress Hill, שנקרא Ganja Bus.<br />
לדמיאן יש הרבה הקלטות, בהן האלבום הראשון במצעד הרגאיי של בילבורד ארצות הברית עם Welcome to jamrock והשיר הראשון במצעד שירי הרגאיי של אנגליה עם שיר באותו שם.<br />
בטקס גראמי של 2006 הוא זכה בפרס אלבום הרגאיי הטוב ביותר עם Welcome to jamrock.<br />
כמו אביו לפניו וכל אחיו, דמיאן הוא ראסטפארי ואמונתיו באהבה אחת וחירות לכולם משתקפות בשיריו.
אלבומו הרביעי, בשיתוף עם הראפר נאז בשם Distant Relatives יצא ב-18 ביוני 2010.

בשנת 2011 הקים יחד עם מיק ג'אגר, ג'וס סטון, דייב סטיוארט והמפיק ההודי א.ר. רחמן סופרגרופ בשם SuperHeavy שהסגנון העיקרי שלה הוא רגאיי

בשנת 2012 הוציא אלבום עם הד'יגיי skrillex שנקרא Make It Bun Dem, האלבום כלל את השיר הרשמי ושישה רמיקסים.
האלבום הוא בז'אנר הדאבסטפ אלקטרו שלא מאפיין את דמיאן.

ב-24 ביוני 2015 הופיע בישראל, באמפיפארק בראשון לציון.

==חיים אישיים==
לדמיאן 2 ילדים, אחד מהם הוא אלייג'ה מארלי מאשתו לשעבר קריסטל צ'ייטראם, הוא גם זמר והופיע עם אביו ומשפחתו המורחבת מספר פעמים.

== דיסקוגרפיה ==
*MR. Marley מ-1996
*Halfway tree מ-2001
*Welcome to jamrock (זהב) מספטמבר 2005
*Distant Relatives מ-2010 (בשיתוף עם הראפר נאז)
*SuperHeavy מ-2011 (בשיתוף SuperHeavy)
*Set Up Shop Vol. 1 מ-2013 (בשיתוף אמנים שונים)
*Set Up Shop Vol. 2 מ-2014 (בשיתוף אמנים שונים)
*Set Up Shop Vol. 3 מ-2015 (בשיתוף אמנים שונים)
*Stony Hill מ-2017

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20061115075752/http://www.damianmarleyonline.com/ דמיאן מארלי אונליין]
* [https://web.archive.org/web/20060621092531/http://www.reggaephotos.de/damianmarley.html תמונות של מארלי]
* [http://www.sing365.com/music/lyric.nsf/Damian-Junior-Gong-Marley-lyrics/C3EEB8D55D693B3648256D9C0013C4DB מילים לשיריו של מארלי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ג'מייקנים
קטגוריה:ראסטפארי
קטגוריה:זמרי רגאיי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:ילידי 1978
אבקה (בוטניקה)

בבוטניקה, המונח אבקה (בלועזית: Pollen) מתייחס לגרגרים המיוצרים בתוך שקי האבקה של צמחים עילאיים. האבקה ממלאת את הפונקציה הזכרית במנגנון ההפריה בצמחי הזרע. בנוסף, מכיוון שצמחים אינם יכולים על-פי רוב לנוע במרחב, האבקה ממלאת תפקיד ייחודי של הפצת הגנים של האורגניזם במרחב, תכונה המשותפת גם לזרעים.

==אבקה==
תנועתה של האבקה משק האבקה בו היא נוצרה, ועד לשק העובר אותו היא מפרה, מתבצעת בתהליך המכונה "האבקה". קיימים אמצעים (וקטורים) שונים להאבקה, חלקם אביוטיים (מים, רוח) וחלקם ביוטיים (בעלי-חיים שונים). האבקה עשירה בחלבון, ועקב כך היא מהווה לעיתים מוקד משיכה לבעלי-חיים שונים הניזונים ממנה (כגון חרקים); תכונה זו מאפשרת שימוש בבעלי-חיים שכאלה בתור וקטורים של האבקה, אם אבקה שנצמדה לגוף בעל-החי תגיע אל יעדה הסופי (היינו איבר הרבייה הנקבי, בו מתבצעת ההפריה) לפני שתיאכל. עם זאת, צריכה מוגברת של אבקה על ידי בעל-חיים עשויה להיות בזבזנית מבחינה אנרגטית עבור הצמח, ולכן התפתחו במהלך האבולוציה מנגנונים למשיכת בעל-החיים אל האבקה תוך כדי מניעת אכילתה, למשל על ידי ייצור צוף בתור גמול מזון פחות בזבזני מבחינת הצמח, או שימוש במנגנוני רמייה, כלומר פיתוי בעל-החי להתקרב אל האבקה, ללא מתן גמול כלשהו בסופו של דבר.

חקר גרגרי האבקה (פולן) שהורבדו במקומות שונים, הכולל זיהוי טקסונומי, תפוצה וכמות, נקרא פלינולוגיה. התחום משמש לצורכי זיהוי פלילי, תעשיית הדבש ועוד. בפליאונטולוגיה ובארכאולוגיה מתבצע מחקר פלינולוגי לשחזור הסביבה הקדומה (לפי גרגרי אבקה מאובנים).

==גרגר אבקה==
מין בסדרת השושנאים) שצולם דרך מיקרוסקופ אלקטרוני]]
Oenothera speciosa}}
גרגרי אבקה של [[ארביס (Arabis)]]
גרגר אבקה (pollen grain) הוא היחידה הפונקציונלית הבסיסית של הפונקציה הזכרית בהפריה של צמחים בעלי זרע. זהו למעשה גלגול של המיקרוגמטופיט הקיים בצמחים ירודים. גרגר האבקה נוצר מחלוקה מיוטית של תא אם בתוך שק האבקה. כל תא אם מתחלק לארבעה נבגים, שכל אחד מהם עובר שתי חלוקות מיטוטיות ליצירת גרגר האבקה.

==גרגרי האבקה במכוסי זרע==
בצמחים מכוסי הזרע, גרגר האבקה נוצר מנבג שהתחלק לשני תאים - תא וגטטיבי, שאינו משתתף בהפריה, ותא גנרטיבי. לאחר החלוקה, הדופן שבין שני התאים נעלמת, ומתקבל תא עם שני גרעינים - וגטטיבי וגנרטיבי. בחלק מהמשפחות, זהו השלב שבו גרגרי האבקה משתחררים מהמאבק. במשפחות אחרות, הגרעין הגנרטיבי מתחלק, וגרגר האבקה שמשתחרר מהמאבק הוא תלת-גרעיני.

ברגע שגרגר האבקה נוחת על צלקת הפרח (בהנחה שאין מחסום אי-סבילות עצמית בשלב זה), הוא מצמיח נחשון נביטה, המתקדם בתוך עמוד העלי לכיוון השחלה, תוך כדי שהוא ממיס את רקמות העלי (בעזרת האנזים צלולאז, המפרק דפנות תאים) וניזון מחומרים שהוא סופג מהן. אם הגרגר השתחרר מהמאבק כשהוא דו-גרעיני, הגרעין הגנרטיבי יתחלק בזמן צמיחת הנחשון. כשהנחשון מגיע אל שק העובר (הגמטופיט הנקבי) שבתוך הביצית (אם עדיין לא היה מחסום אי-סבילות עצמית), אחד משני הגרעינים הגנרטיביים - הגמטות - של הנחשון יפרה את תא ההורה של האנדוספרם, שהיה דיפלואידי והפך עם ההפריה לטריפלואידי, בעוד השני יפרה את תא הביצה. מכיוון שבפועל מתקיימות כאן שתי הפריות, נהוג לכנות את שתיהן "הפריה כפולה".

==ראו גם==
* פלינולוגיה
* פולן דבורים
* הפריה
* האבקה
* אי-סבילות עצמית בצמחים

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.wildflowers.co.il/hebrew/html.asp?id=55 גרגרי אבקה של צמחים], באתר "צמח השדה"
* 

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
קטגוריה:פרחים
קטגוריה:אבקות
מרווין האריס

מרווין האריס (באנגלית: Marvin Harris; 18 באוגוסט 1927 – 25 באוקטובר 2001) היה אנתרופולוג אמריקאי. נחשב לאחד האנתרופולוגיים הפוריים והמשפיעים ביותר במחצית השנייה של המאה ה-20. פיתח את הגישה התאורטית שנקראת מטריאליזם תרבותי. 

קיבל דוקטורט מאוניברסיטת קולומביה ב-1953, שם גם לימד וכיהן כיו"ר החוג לאנתרופולוגיה. מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת פלורידה. חיבר 17 ספרים.

עבודותיו הראשונות של האריס הושפעה מהמסורת הבועזיאנית, אך עבודת השדה שביצע במוזמביק בסוף שנות ה-50 גרמה לו לשנות את המיקוד המחקרי שלו מהמקריות הגאוגרפית והדפוזיוניזם של בועז אל עבר היבטים התנהגותיים, מטריאליסטים ודטרמיניסטים. בספרו, "The Rise of Anthropological Theory" שהתפרסם ב-1968, הוא פרס את התפתחות הגישות התאורטיות באנתרופולוגיה, והציג את גישתו, המטריאליזם התרבותי, שהוא במידה רבה המשך לגישת האקולוגיה התרבותית של ג'וליאן סטיוארד. גישתו, המטריאליזם התרבותי, הוא שילוב של המטריאליזם הדיאלקטי של קרל מרקס, המדגיש את החשיבות של "אופן היצור", עם תובנותיו של תומאס מלתוס על אודות השפעת הדמוגרפיה על המערכת הסוציו-תרבותית. האריס הבחין בין התחום ההתנהגותי ובין התחום המנטלי הנמצאים בכל תרבות, והדגיש את השפעת התחום ההתנהגותי על התחום המנטלי. לכל תחום יש את המוסדות השייכים לו כאשר המוסדות המשפיעים על ההסתגלות האנושית הם החשובים יותר והם משפיעים על המוסדות שהשפעתם על ההסתגלות פחותה יותר. על פי האריס, אופן הייצור (במיוחד הטכנולוגיה) והמאפיינים הדמוגרפים הם התשתית, המפתח לקביעת המבנה החברתי התרבותי, הכלכלי, המשפחתי ושאר המוסדות החברתיים של כל חברה וחברה. על פי האריס שינוי תרבותי מתרחש כאשר היחסים בין הדמוגרפיה, הטכנולוגיה ויכולת הסביבה לספק משאבים לחברה יצאו משיווי משקל. במקרה זה תהיה התאמה מחדש של המוסדות בחברה עד הגעת שיווי משקל חדש.

במהלך חייו, משך האריס קולות רבים של מעריצים וממשיכים, מצד אחד, ושל מבקרים חריפים, מצד שני. בספרו האחרון "Theories of Culture in Postmodern Times", הוא מתח ביקורת על התוצאה הפוליטית ההרסנית שיש לתאוריה הפוסט מודרנית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אנתרופולוגים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
חאנות נחצ'יבאן

חאנות נחיצ'יבאן בסביבת 1800
חאנות נחיצ'יבאן (בפרסית: خانات نخجوان) הייתה מדינה פאודלית שהתקיימה בטריטוריה של הרפובליקה האוטונומית של נחיצ'יבאן שנמצאת בשטחה של אזרבייג'ן ובחלק מארמניה המודרניות.

על פי המסורת הארמנית נוסדה נחצ'יבאן על ידי נח. הממצאים הארכאולוגיים המוקדמים ביותר שנמצאו באזור תוארכו לתקופת האבן החדשה. מאוחר יותר הפכה נחצ'יבאן לחלק מממלכת מני (ממלכת מיני), אוררטו ומדי, ובשנת 521 לפנה"ס הפכה לחלק מאחשדרפנות ארמניה תחת הממלכה האחמנית. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול, בשנת 323 לפנה"ס, ניסו מספר מפקדים מקדוניים (גנרלים של אלכסנדר הגדול) להשתלט על האזור ללא הצלחה. בשנת 189 לפנה"ס הפכה נחצ'יבאן לחלק מממלכת ארמניה ולאחר יותר מאלף וחמש מאות שנה נכבשה במלחמה ארמניה פרס ונהפכה, כמו שאר שטחי האימפריה הארמנית לחאנות פרסית, אזור מנהלי באימפריה הפרסית.

החאנות הונהגה על ידי טטרים מקומיים משושלת קנגלרי, ואוכלוסייתה הייתה בעיקר מוסלמית (אזרית וכורדית) לאחר גירושם ופיזורם של הארמנים ברחבי האימפריה הפרסית. היא נוסדה על ידי היידאר קולי חאן, שהכריז על עצמו כשליט אחרי מותו של נאדר שאה אפשר, השליט של פרס. בזמן שלטונו חאנות קרבאך נחיצ'ביאן הייתה תחת חסות קרבאך.

בזמן מלחמת רוסיה פרס, 1804-1813, כוחות רוסיים, תחת פיקודו של גנרל גודוביץ' כבש בזמן קצר את נחיצ'יבאן ב-1808, אך זו עברה לידי הפרסים כתוצאה מהסכם גוליסטן. לאחר מלחמת רוסיה פרס השנייה והסכם טורקמנצ'י, חאנות נחיצ'יבאן עברה לבעלות רוסית בשנת 1828. בתמורה לתמיכתו של שליט החאנות, אהסאן חאן, ברוסיה הוענקה לו דרגת מייג'ור גנרל של הצבא הרוסי ותואר הטמאן של המיליציה הקנגלריית.

עם תחילת השליטה הרוסית, השלטונות ההצאריים עודדו חזרה של ארמנים מפרס ומטורקיה לנחיצ'יבאן ולאזורים אחרים של הקווקז, פעולה שהתאפשרה בעקבות סעיפים מיוחדים בחוזים של טורקמצ'י ואדריאנופול.

על פי השליח הרוסי לפרס אלכסנדר גריבוידוב, ההגירה הארמנית המאסיבית לנחיצ'יבאן בשנת 1828 יצרה מתח בין הארמנים, שהשתייכו לדת הנוצרית, לבין תושבי המקום המוסלמים. גריבוידוב ביקש ממפקד הצבא הרוסי הרוזן איוואן פסקביץ', להורות על הגירה מחודשת של המהגרים החדשים למחוז דאראלאגוז, כדי להשקיט את המתיחות.

חאנות נחיצ'יבאן התפוגגה בשנת 1828, הטריטוריות שלה אוחדו עם הטריטוריות של חאנות ירוואן, שבשנת 1840 נקראה פרובינציית ירוואן של האימפריה הרוסית. נחיצ'יבאן הפכה לנחיצ'יבאן אויזד (תת-מחוז נחיצ'יבאן) של הפרובינציה.

לאחר התפרקות חאנות החאנים של נחיצ'יבאן נותרו בעלי השפעה רבה בתת-המחוז וניהלו אותו דה פקטו. החאנים של נחיצ'יבן נודעו באימפריה הרוסית בשם 'חאן נחיצ'בנסקי', ורובם בחרו בקריירה צבאית. שישה מבני המשפחה הגיעו לדרגת גנרל בצבאות הצאר, בצבא הסובייטי ובצבא האיראני. הבנים של אהסאן חאן - איסמעיל חאן וקלבאלי חאן זכו שניהם במדליות ממסדר סיינט ג'ורג' מדרגה 4, על שירות בקרבות ושירתו כגנרלים בצבא הרוסי. בנו של קבלאלי חאן, חוסיין חאן נחיצ'בנסקי היה מפקד צבאי בולט בצבא הרוסי, ואג'וטאנט גנרל (גנרל האחראי על בתי המשפט), של האימפריה הרוסית. ואחייניו ג'אמשיד וקאלבאלי היו גנרלים בצבא הסובייטי ובצבא האיראני בהתאמה.

נחצ'יבאן, שהייתה עד הכיבוש הפרסי חלק מהאימפריה הארמנית, שינתה את פניה התרבותיות עד לבלי היכר במשך שנות השליטה הפרסית הקצרה באזור ואף בעידן המודרני באזרבייג'ן. כנסיות נהרסו, בתי קרבות נחרבו, מבני תרבות ודת ארמניים הוסבו למסגדים ומבני ציבור והאזור עבר דה-ארמניזציה מוחלטת.

==שליטים==
* 1747 - 1787 היידר קולי חאן
* 1787 - 1823 קאלב עלי חאן
* 1823 - 1828 אהסאן חאן
* 1828 - 1834 כרים חאן קנגלרי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אזרבייג'ן: העת החדשה המוקדמת
צוף

[[צירחולית אדומת הרגל (Ammophila rubripes) יונקת צוף מתפרחת נענע משובלת, מועצה אזורית ברנר]]
צוף (באנגלית: nectar) הוא תמיסה מימית של סוכרים שונים, המיוצרת בצמחים מסוימים ברקמות מיוחדות המכונות צופנים (ביחיד: צוּפָן; באנגלית: nectary; במקרה שהרקמה מחוץ לפרח היא מכונה צוּפָן חוץ-פרחי, extrafloral nectary). הצוף מושך אל הצמח בעלי חיים שונים הניזונים ממנו. עבור הצמח, זהו אמצעי משיכה זול מבחינה אנרגטית, משום שאינו מכיל חלבונים. בעלי-החיים הנמשכים אל הצמח בעקבות הצוף, מספקים לצמח צרכים שונים. השימוש הנפוץ ביותר בצוף הוא למטרות האבקה: תוך כדי מגע באיברי הצמח ואכילת הצוף, בעל-החיים בא במגע עם גרגרי האבקה של הצמח, וכך מעביר אותם ממקום למקום, כאשר חלקם מגיעים אל צלקות הפרחים, ליצירת הפריה. קיימים שימושים נוספים לייצור צוף. למשל: צמחים מסוימים מייצרים צוף על-מנת למשוך אליהם נמלים, המגינות עליהם מפני טריפה בידי בעלי-חיים אחרים.

הרכב הסוכרים בצוף קשור למאביק של הצמח: פרחים המואבקים על ידי ציפורי שיר, עטלפים וזבובאים מייצרים צוף העשיר בחד סוכרים גלוקוז ופרוקטוז ואילו צוף צמחים המואבקים על ידי קוליבריים, דבורת דבש, עשים ופרפרים מכיל יותר מהדו סוכר סוכרוז.
הצוף שנאסף על ידי דבורת הדבש מהווה את המרכיב העיקרי בדבש לאחר שהסוכרוז שבו מפורק לגלוקוז ופרוקטוז באמצעות אנזים.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Colchicum stevenii.jpg|לבנין שותה צוף מסתוונית היורה
קובץ:Bee on a flower in israel.jpg|דבורת הדבש ניזונה מצוף בישראל
קובץ:בנאית ישראלית על פרחי צמח בת-שבע מטפסת.jpg|בנאית ישראלית שותה צוף פרחי צמח בת-שבע מטפסת
</gallery>

==ראו גם==
*האבקה
*אבקה (בוטניקה)
*יונקי צוף

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.ahavana.co.il/plant-nectar-in-natural-cosmetics/ צוף צמחים] בתעשיית הקוסמטיקה
* [https://savteva.co.il/nectar/ צוף צמחים (נקטר)] - רק מתוק או גם בריא? תמיסה מימית של סוכרים שונים שאותם מפיקים צמחים. מה מכיל, תפקידו ועוד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
עץ המשאלות

עץ המשאלות (בגאורגית ნატვრის ხე) הוא סרט אלגורי פואטי של הבמאי תנגיז אבולדזה, חלק מטרילוגיה שכללה גם את חרטה והתחננות.
== עלילה ==
העלילה מתרחשת בעיירה גאורגית של תחילת שנות ה-20. 
מריטה, גיבורת הסרט, מגיעה לכפר כדי לגור עם דודתה. היא פוגשת נער צעיר בשם גדיה, ומתאהבת בו. אבל קרוביה נחושים בדעתם להשיא את הנערה למקומי עשיר.

הסרט מבוסס על סיפורים קצרים של גיאורגי לאונידזה, ואת תסריטו כתב תנגיז אבולדזה יחד עם ראווז אינאנישווילי.

תפקידים ראשיים: ליקה קאבג'ראדזה כמריטה היפה, וסוסו ג'אצ'ווליאני כגדיה הצעיר.

==פרסים==
* פרס ודיפלומה בפסטיבל העשירי של ריגה בשנת 1977.
* פרס "שור הזהב" לבמאי הטוב ביותר, תנגיז אבולדזה בטריאן השישי IFF, בשנת 1977.
* צ'כוסלובקיה פרמיתחברים SSRK בשנת 1978 פרס קרלו ואריס בפסטיבל הבינלאומי ה-21.
* פרס דויד דונטלו לסרט הזר הטוב ביותר באיטליה, 1979.
* פרס ממלכתי על שם רוסתוולי מגאורגיה ב-1979.
* פרס הפדרציה בינלאומית "פיפרסי" fipresi בקאבור סרטים רומנטיים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטים גאורגיים
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטי דרמה
ילדים של מישהו אחר

ילדים של מישהו אחר (בגאורגית სხვისი შვილები, "סחבִיסי שבִילֶבּי") הוא סרט קולנוע גאורגי מסוגת המלודרמה משנת 1958. את הסרט ביים תנגיז אבולדזה, אשר גם כתב את התסריט יחדיו עם התסריטאי רזו ג'פרידזה.

==עלילה==
מהנדס רכבות אלמן ברוסיה הסובייטית, מחפש אחר אישה שתעזור לו לגדל את ילדיו. הוא מציע לחברתו, אבל היא אינה מעוניינת לדאוג לילדים של אישה אחרת. ההתמדה שלו משתלמת, והוא מוצא אישה מתאימה כאישה וכאמא. 

לרוע המזל, האב הופך להיות נבל אנוכי, וכשחברתו לשעבר מופיעה לפתע, הוא עוזב את משפחתו, מבלי להעיף מבט אחורה. האישה הכועסת מחליטה אף היא לעזוב, אבל כשהיא עומדת לעלות לרכבת, היא רואה את הילדים רצים אחריה, ומחליטה להישאר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1958
קטגוריה:סרטים גאורגיים
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
הוראס ריכטר

ממוזער
שלט הכניסה לגלריה הוראס ריכטר ביפו העתיקה
הוראס ריכטר (1918–2006) היה אספן אמנות ואוצר אמנות. הגלריה שהקים ביפו, ונקראה על שמו, הייתה אחת מן הגלריות החשובות בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20. על פעילותו זכה בתואר עמית כבוד של מוזיאון תל אביב לאמנות כהוקרה על תרומתו לקידום האמנות והתרבות בארץ.

==קורות חיים==

ריכטר נולד בעיירה מאונט גלעד שבצפון קרוליינה, ארצות הברית, למשפחת מהגרים יהודית מרוסיה, שהחזיקה במטעי האפרסקים הגדולים ביותר בארצות הברית. במהלך שנות החמישים ביקר ריכטר בישראל ובשנות השישים עלה ארצה. בשנת 1970 הקים את 'גלריה הוראס ריכטר' ביפו העתיקה.

בין האמנים הישראלים שיצר עמם קשר ניתן למנות את מנשה קדישמן, בני אפרת, ארדין אלטר, פנחס כהן-גן, יעקב אלחנני, עמי שביט, יוכבד וינפלד ונחום טבת.

לאחר מותו של ריכטר, בשנת 2006, הידרדר מעמדה של הגלריה ובשנת 2012, בעקבות הפסדים כספיים, היא עברה לפעול בצורה מצומצמת.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20060205004335/http://richtergallery.co.il/ אתר 'גלריה הוראס ריכטר']

==הערות שוליים==

קטגוריה:אספני אמנות יהודים
קטגוריה:סוחרי אמנות ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
ההיכל

ההיכל בדגם המשכן בתמנע
מיקום ההיכל בדגם המשכן
ההיכל (או הקודש) היה חדר בבית המקדש ועמד בין הדביר (או "קודש הקודשים") לאולם. בהיכל ניצבו מזבח הקטורת, שולחן לחם הפנים והמנורה.

== מבנה ההיכל ==
בבתי המקדש אורכו של ההיכל היה 40 אמות ורוחבו 20 אמות.

בין ההיכל, שהוגדר כ'קודש', ובין הדביר, שהוגדר 'קודש קודשים', הייתה מחיצה. במשכן הייתה זו הפרוכת. בבית ראשון נבנה במקום קיר שנקרא אמה טרקסין, ובבית שני, מחמת גובהו הרב, בניית קיר ברוחב אמה בלבד הייתה משימה בלתי אפשרית, וכן מחמת הספק האם קדושת רצועת שטח זו היא כקדושת ההיכל או כקדושת קודש הקודשים, תלו בוני הבית שתי פרוכות בשני צידי האמה הנקראת אמה טרקסין, כשהפרוכת החיצונה מקופלת מעט בדרום, והפנימית בצפון, באופן שנוצר ביניהן מסדרון מעבר מן ההיכל לקודש הקדשים.

לדעת רבי יוסי, הפסוק "והבדילה הפרכת לכם בין הקדש ובין קדש הקדשים" מלמד שהייתה רק פרוכת אחת בעובי אמה, מכיוון שבפסוק כתוב 'פרוכת' בלשון יחיד.

בין ההיכל לאולם היו זוג דלתות מוזהבות, שנפתחו כלפי פנים.

== שימושו של ההיכל ==
ההיכל הכיל את רוב כלי הקודש העיקריים:

בדרומו הייתה המנורה - כלי המאור של המקדש; המנורה הודלקה בכל יום בשעת בין הערביים ודלקה עד הבוקר.

בצפונו היה השולחן - עליו היה מונח לחם הפנים, שהוחלף בכל שבת.

באמצעו, אך משוך קמעה לכיוון מזרח, היה מזבח הזהב - עליו היו מקטרים את הקטורת, ומזים עליו מהחטאות הפנימיות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית המקדש - מבנה
דהידרוגנציה

דֶּהִידְרוֹגֶנַצְיָה (באנגלית: Dehydrogenation) היא סדרה של תגובות חמצון כימיות הכוללות החסרה של מימן (H<sub>2</sub>) ממולקולה מסוימת.
תגובת הדהידרוגנציה היא התגובה ההפוכה לתגובת ההידרוגנציה.
סדר הגודל של תגובות הדהידרוגנציה יכול לנוע מסדר גודל ביתי לתגובות בסדר גודל תעשייתי.

*ארומטיזציה - טבעות ציקלו בעלות שישה אטומי פחמן (ציקלוהקסן) יכולות לעבור תהליך ארומטיזציה בעזרת נוכחות היסודות גופרית וסלניום או תרכובות ממשפחת הקווינונים (כמו DDQ).

*חמצון - הדהידרוגנציה של כוהלים ליצירת קטונים או אלדהידים עשויה להיות מזורזת על ידי מתכות כמו נחושת כרומטית.
בריאקציית החמצון על שם אופנאיור (חמצון אופנאיור, חמצון תרכובת אלכוהול מסוימת עם אצטון ליצירת 2-פרופנול) עובר אטום מימן מהאלכוהול המסוים שהשתתף לתרכובת האצטון.

*דהידרוגנציה של אמינים - אמינים יכולים להפוך לניטרילים על ידי תגובת דהדרוגנציה והשתתפות מספר חומרים רחב המוספים לתגובה כדי לממשה, כגון יוד פנטא-פלואורי - IF<sub>5</sub>.

==לקריאה נוספת==

*ג'רי מרק, כימיה אורגנית מתקדמת, עמ' 1162-1173 (Advanced Organic Chemistry, Jerry March)
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מימן
קטגוריה:תגובות כימיות
צלב הכבוד

דוגמת מכתב מלווה לצלב הכבוד להורים: "בשם המנהיג והקנצלר של הרייך..."
צלב הכבוד (גרמנית: Ehrenkreuz des Weltkrieges) הידוע גם כצלב הינדנבורג היה עיטור גרמני שהוענק לוותיקי מלחמת העולם הראשונה כהכרת תודה לשירותם בזמן המלחמה, העיטור נוסד ב-13 ביולי 1934 על ידי נשיא גרמניה פאול פון הינדנבורג, צלב הכבוד של מלחמת העולם נחשף ב-13 ביולי 1934 על ידי נשיא הרייך פול פון הינדנבורג. לרגל 20 שנה לתחילת המלחמה ב-1914 והיה פרס שניתן בתקופת הנציונל-סוציאליסם למשתתפים ולאבלים של משתתפי מלחמת העולם הראשונה. 

לעיטור היו שלוש דרגות:

* צלב הכבוד ללוחמי החזית (Ehrenkreuz für Frontkämpfer) הוענק לחיילים ששירתו שירות קרבי במלחמת העולם הראשונה.
* צלב הכבוד למשרתים במלחמה (Ehrenkreuz für Kriegsteilnehmer) הוענק לחיילים ששירתו בצבא בתפקידים לא קרביים.
* צלב הכבוד לקרובי משפחה (Ehrenkreuz für Hinterbliebene) הוענק לשארי הבשר (הורים, יתומים, אלמנות) של חיילים שנפלו בזמן מילוי תפקידם במלחמת העולם הראשונה.

בתקופה שלאחר קביעת העיטור ועם התפשטותה הטריטוריאלית של גרמניה, ותיקי מלחמת העולם הראשונה שחיו בשטחים החדשים שצורפו לגרמניה הנאצית היו זכאים לקבלת העיטור.

בסך הכול הוענקו 6,250,000 צלבים ללוחמים, 1,200,000 צלבים למשרתים במלחמה ו-720,000 צלבים לקרובי משפחה.

== עיצוב ==
העיטור עוצב על ידי יוג'ין גודט, הוא דומה בצורתו לצלב הברזל (למרות שהוא קטן ממנו בממדיו).

על חזית העיטור במרכז מצוין תאריך מלחמת העולם הראשונה (1914-1918), התאריך מוקף בזר של עלי אלון. בגרסת לוחמי החזית העיטור כולל שתי חרבות מוצלבות ובשתי הגרסאות האחרות החרבות נעדרות מהעיטור. החלק האחורי של העיטור חלק.

העיטור תלוי על סרט עם שני פסים שחורים דקים בצדדיו, פס אדום במרכזו, שני פסים שחורים לידו ושני פסים לבנים לידם, בגרסה לקרובי משפחה סדר הצבעים על הסרט הוא הפוך.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גרמניה: עיטורים
כבוד
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: אותות ועיטורים
ניפור

השבעה מניפור, כתובה בארמית בבלית - שפת יהודי בבל]]
ניפּוּר הייתה עיר קדומה, ששכנה בדרום מסופוטמיה על גדת הפרת, כ-70 ק"מ דרומית-מזרחית לבבל (כ-150 ק"מ דרומית-מזרחית לבגדאד של היום, בעיראק). היא אחת מהערים העתיקות ביותר בשומר; כבר באלף ה-3 לפנה"ס נודעה כמרכז דתי ראשי, מרכז פולחן לאחד האלים החשובים בפולחן השומרי, אנליל. אשר היה שליט התבל והיה כפוף אך ורק לאל אנו אל השמים ומנהיג כל האלים באסיפות האלים. האל של העיר היה נינורתה בנו של אנליל.

==חשיבות העיר==
ניפור לא הגיעה מעולם למנהיגות פוליטית בעולם השומרי. העולם השומרי היה מורכב ממספר ערי מדינה כאשר בתקופות שונות הגיעו חלק מהערים למנהיגות פוליטית על האזור. שליטי הערים שאבו את מקור סמכותם מאנליל ולכן הייתה חשובה לשליטי הערים אשר ידעו ששליטה בניפור תיתן להם לגיטימציה בשלטונם באזור. גם מלכי אכד ואור וכן ממלכת בבל בתקופה הכשית הדגישו את קדושת העיר, דאגו לעיר ומקדשיה. תושבי העיר נהנו מזכויות יתר, הם שוחררו משירות צבאי ומתשלום מיסים. פגיעה בתושבי העיר נחשבה לחטא.

==ארכאולוגיה==
ניפור נחפרה לראשונה ב-1851 על ידי סר אוסטן הנרי לייארד. חפירות בקנה מידה גדול נעשו על ידי אוניברסיטת פנסילבניה; בין השנים 1889–1900 נחפר האתר במשך 4 עונות חפירה. 19 עונות חפירה נוספות נערכו בין השנים 1948–1990 על ידי אוניברסיטת פנסילבניה בשיתוף המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו.

העיר שכנה משני צידיה של תעלת מים שנקראה שט אנ-ניל , שהייתה אחד הנתיבים העתיקים של הפרת בין הגדה הנוכחית של הנהר, ונהר החידקל. בחלק מהמקורות מזוהה תעלה זאת עם נהר כבר, המופיע במקרא.

הממצאים כללו מקדש גדול זיגוראת, המקדש נבנה על גבי פירמידה, כן נמצא ארמון. אחד הממצאים החשובים היה ארכיון המקדש, הכולל עשרות אלפי לוחות חרס בכתב יתדות (הערכה היא שנמצאו למעלה מ-40,000 לוחות ושברי לוחות). הארכיון נמצא מחוץ למקדש בערימה מרוחקת מדרום מזרח לרובע המקדש. הארכיון כלל טקסטים שומריים פולחניים וספרותיים. תעודות כלכליות אכדיות מכל התקופות. בין הממצאים, נמצא גם קודקס שכונה חוקי אור-נמו, קודקס החוקים הקדום ביותר בעולם.

חשיבות מיוחדת נודעת לארכיון בית מורשו מן התקופה הפרסית, במאה ה-5 לפנה"ס. בית מורשו הייתה משפחה של אנשי עסקים בבליים. הארכיון התגלה ב-1893. בחלק מהתעודות הוזכרו שמות של יהודים בני גולת בבל, שישבו בניפור מאז ימי נבוכדנצר השני.

בחלק הגבוה של התל נמצאה עיר יהודית המתוארכת לתחילת התקופה הערבית. בתוך הבתים נמצאה כמות גדולה של קערות השבעה. על חלק מהקערות הופיע טקסט בארמית, אשר כלל שמות יהודיים.

==ראו גם==
*קינת ניפור

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* עידית פינטל גינסברג, [https://web.archive.org/web/20050413235332/http://hcc.haifa.ac.il/~deamon/lessons/11/nipur.html קערות ההשבעה של ניפור], במדור "דמונולגיה יהודית בראי הסיפור העממי" באתר אוניברסיטת חיפה
* [https://web.archive.org/web/20081202142818/http://www.lib.umich.edu/pap/exhibits/magic/def2.display.html אתר העוסק בקערות ההשבעה]
* [http://oi.uchicago.edu/gallery/asp_meso_nippur/ האתר הרשמי של החפירות בניפור - תמונות מהאתר]

קטגוריה:ערי מדינה בשומר
קטגוריה:ערים קדושות
קטגוריה:עיראק: אתרים ארכאולוגיים
בית גיבור ספורט

בית גיבור ספורט הוא מגדל משרדים בן 37 קומות הנמצא במערב מתחם הבורסה ברמת גן, סמוך לנתיבי איילון.

גובהו בסיום הבנייה היה 116 מטר בהשמטת החוד הדקורטיבי, וכלל 29 קומות ובנייתו הסתיימה בשנת 2000. המגדל נמצא בין שני גורדי שחקים סמוכים. מדרום לו נמצא לאונרדו סיטי טאוור ומצפון לו מגדל איילון. שלושת המגדלים חולקים כביש גישה תת-קרקעי המוביל לחניוני הבניינים.
יזמי הפרויקט היו אלוני אופק בע״מ בבעלות מר רועי גיל וכן קבוצת בסר,
האדריכלים שעיצבו את הבניין הם אמנון ניב ואמנון שוורץ (אמאב אדריכלים), שבנוסף עיצבו את מגדל משה אביב ואת גשר היהלומים. בשעות הלילה מואר המגדל בתאורה לבנה.

בשנת 2014 יזמה אלוני אופק בע״מ ורועי גיל תוכנית בסמכות הוועדה המחוזית תל אביב אשר אישרה תוכנית להגבהת בית גיבור ספורט ברמת גן ב-8 קומות, מ-29 ל-37 קומות, לגובה של 150 מטר. אלוני אופק החלה בעבודות ההרחבה בשנת 2017 והן כללו בנוסף שיפוץ מקיף של כל הבניין, העבודות הסתיימו במחצית 2019 והבניין הגיע למלוא גובהו.

בשנת 2019 יזמה אלוני אופק בע״מ תוכנית בסמכות הוועדה המחוזית תל אביב להוספת 4 קומות בחלק הצפוני של המבנה (מעל החניון) והעבודות לתוספת הקומות החלו במחצית 2023.

==ראו גם==
* גורדי שחקים בישראל

== קישורים חיצוניים ==

* 

גיבור ספורט
קטגוריה:מתחם הבורסה
אלפרד קרובר

קרובר עם האינדיאני [[אישי ב-1911]]
אלפרד לואיס קרובר (באנגלית: Alfred Louis Kroeber; 11 ביוני 1876 - 5 באוקטובר 1960) היה אנתרופולוג אמריקאי, מהמשפיעים ביותר במחצית הראשונה של המאה ה-20.
== ביוגרפיה ==
קרובר נולד בהובוקן שבניו ג'רזי. עבודת הדוקטורט שלו, שהתפרסמה ב-1901, נעשתה תחת הדרכתו של פרנץ בועז, באוניברסיטת קולומביה. העבודה התבססה על מחקר שדה שערך בקרב ילידים אמריקנים משבט הארפהו (ישבו באותם זמנים באזור קולורדו וויומינג). את רוב הקריירה שלו הוא בילה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה.

למרות שהוא ידוע כאנתרופולוג תרבותי, ערך קרובר עבודת מחקר משמעותית גם בתחום הארכאולוגיה, בניו מקסיקו, מקסיקו ופרו. במחקריו ביקש לקשר בין ממצאי הארכאולוגיה ובין הבנת המושג תרבות.

קרובר ותלמידיו ביצעו מחקרים רבים בקרב ילידים אמריקנים באזור מערב ארצות הברית, במטרה, בין השאר, להנציח את התרבויות שהיו על סף הכחדה ושינוי. ממצאי התרבות הרבים שנאספו, הוצגו בספר "Handbook of Indians of California", שהתפרסם ב-1925. 

בין תרומותיו של קרובר, נמנית פעולת סיווג הלשונות של ילידי צפון אמריקה, וכן היה אחד ממפתחי המושג אזור תרבות. קרובר נודע בעבודתו עם אישי, שנחשב לאחרון בני שבט היאנה. ספרו "אנתרופולוגיה", (1923, 1948) נחשב לספר-לימוד חשוב ומקיף במשך שנים.

קרובר הוא אביה של סופרת המדע הבדיוני הידועה, אורסולה ק. לה גווין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:אנתרופולוגים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:נשיאי האגודה האנתרופולוגית האמריקאית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1960
וולפגנג בורכרט

וולפגנג בורכרט (גרמנית: Wolfgang Borchert; 20 במאי 1921 - 20 בנובמבר 1947) היה סופר ומחזאי גרמני שיצירתו מתארת, על פי ניסיון חייו, את חוויית השירות בוורמאכט במלחמת העולם השנייה, ואת חוויית החיים ברייך השלישי תחת הדיקטטורה הנאצית.

==קורות חייו==
בורכרט נולד בעיר המבורג בשנת 1921, כבן יחיד לפריץ בורכרט והסופרת הרטה בורכרט. בורכרט לא התלהב מן הנאציזם, אך הצטרף לנוער היטלר בשל החובה שהייתה מוטלת על בני גילו. לאחר מאמצים מרובים הצליח לעזוב את התנועה. בשנת 1940 נעצר על ידי הגסטאפו ושוחרר. באותה השנה החל לעבוד כשוליה בחנות ספרים, ולקח בחשאי שיעורי משחק. בשנת 1941 עבר בחינות והתקבל לעבוד כשחקן בתיאטרון בהנובר. מספר חודשים לאחר מכן גויס לוורמאכט.

בורכרט נשלח אל החזית המזרחית, שם חווה את המלחמה על כל זוועותיה. הוא היה עד לאבדות המחרידות שספג הוורמאכט בחזית המזרחית, וראה את עצמו ואת חבריו ננטשים למוות בקור, ברעב ובהיעדר ציוד מתאים. כאשר פגע בידו, על מנת להשתחרר מן השירות, הזדהם הפצע, ובורכרט לקה בדלקת כבד. על הפגיעה העצמית נעצר והוחזק בבידוד. הוא הואשם בהפצת "הצהרות המסכנות את המדינה", ונדון לשישה שבועות מאסר בבידוד. מן הכלא נשלח שוב לחזית המזרחית על מנת "להוכיח את עצמו". בחזית לקה בורכרט בכוויית קור ובהתקפי הפטיטיס שהביאו לשחרורו מן הצבא מטעמים רפואיים. עם שחרורו שב ושיחק בתיאטרון בהמבורג. במהלך הופעה לעג לשר התעמולה יוזף גבלס, כשחיקה את דיבורו. הוא נעצר ונשלח לתשעה חודשי מאסר. עם שחרורו גויס שוב ונשלח לחזית המערב. הוא נכנע לצבא הצרפתי במרץ 1945. במהלך נסיעה למחנה השבויים הצליח להימלט והלך מרחק של 600 ק"מ לעיר מולדתו המבורג.

ב-1946 התברר כי הנזק שנגרם לבריאותו של בורכרט יביא למותו בתוך שנה. הוא המשיך לעבוד בתיאטרון והחל בכתיבה. הוא כתב מספר סיפורים קצרים, ופרסם קובץ שירים בשם "פנס, לילה וכוכבים" ("Laterne, Nacht und Sterne"). בינואר 1947 כתב את המחזה "האיש מבחוץ" ("Draußen vor der Tür"). המחזה הוצג והושמע ברדיו, וכישרונו הספרותי של בורכרט זכה להכרה. בשנת 1947 אושפז בסנטוריום לחולי כבד בעיר בזל בשווייץ. הוא המשיך בכתיבת סיפורים קצרים, וכתב את המניפסט האנטי-מלחמתי הידוע "יש רק דבר אחד!" (!Dann gibt es nur eins). זמן קצר לאחר מכן נפטר.

כתיבתו של בורכרט נוגעת ללב ומצטיינת בפשטות ובישירות. בורכרט מצליח להעביר את חוויית המלחמה על כל מוראותיה, ואת תחושת ההתנגדות שחש האדם החופשי ברוחו לשלטון הדיקטטורה הנאצית. קובץ סיפוריו בשם "מוצרט הקטן שלנו" יצא בעברית בתרגום גבריאל צורן בשנת 1989. מבחר מסיפורים אלה ("הרבה צרות היו לו עם המלחמות") ראה אור בעריכה מחודשת ב-2007.

==ספריו==
* וולפגנג בורכרט, מוצרט הקטן שלנו. מגרמנית: גבריאל צורן. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989.
* וולפגנג בורכרט, הרבה צרות היו לו עם המלחמות. מגרמנית: גבריאל צורן. סדרת הספרייה הקטנה, ספרי סימן קריאה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008.

==לקריאה נוספת==
* גבריאל צורן, "האטומיזם של בורכרט", סימן קריאה, חוברת 11.

==קישורים חיצוניים==

* 
* - ביקורת על 'הרבה צרות היו לו עם המלחמות', במוסף 'ספרים'
* 
* 
* [http://abumidian.wordpress.com/hebrew/tirgumim/draussen קטע], מתוך "בחוץ לפני הדלת"
* עינת יקיר, [http://www.blogs.bananot.co.il/showPost.php?blogID=185&itemID=3911&PHPSESSID=2259fc9bf2cc252704455d1673c6524f#post3911 וולפגנג בורכרט], בלוג באתר "בננות" 12/03/2008
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
1591

== אירועים ==
* ג'יימס לנקסטר הוא האירופי הראשון שמגיע לקומורו
* מלחמת מרוקו - מרוקו תוקפת ומחריבה את טימבוקטו, ומפילה את אימפריית סונגהאי.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1591 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
זיג זאואר

אקדח זיג-210 מתוצרת זיג זאואר שימש את [[צבא שווייץ בשנים 1949–1975]]
זיג זאואר (בגרמנית: SIG-Sauer) היא חברת נשק גרמנית-שווייצרית המייצרת בעיקר נשק קל כגון אקדחים, רובים ומקלעים. לחברה מפיצים בכל רחבי העולם, בין היתר SIGARMS האמריקאית המייצגת את החברה בארצות הברית ובנוסף השיגה אף רישיונות יצור.

== היסטוריה ==
[[רובה סער SG 550 משמש את צבא צ'ילה]]
תחילתה של חברת זיג זאואר במפעל כרכרות שהוקם על ידי פרדריך פייאר, היינריך מאוזר וקונרד נהר. לכשזכו השלושה במכרז לייצור 30,000 רובים נטעני קנה הם שינו את שם החברה לחברת Schweizerische Industrie Gesellschaft או בקיצור - SIG - חברת התעשייה השווייצרית. זיג החלו מייצרים בשנת 1949 את מה שנחשב לאקדח החצי-אוטומטי הטוב בעולם בזמנו - סדרת ה־SIG210. למרות איכותו הגבוהה, לא זכה האקדח לנתח שוק גדול עקב מחירו הגבוה. עקב כך, החלה חברת זיג בתכנון אקדח שיהיה מתקדם ועם זאת זול, יחסית לסדרת ה־210.

בשנת 1970 הגיעו בחברת זיג להחלטה (בעיקר משיקולים כספיים) לשתף פעולה עם חברת J.P. Sauer & Sohn. לפיכך, בשנה זו קמה חברת SIG-Sauer שהחלה ביצור אקדחים - החל מסדרת ה־P220 שיצורה החל ב־1975 ונמשך עד ימינו אלו.

חברת זאואר עסקה עד מלחמת העולם השנייה בעיקר ביצור רובי ציד. במהלך מלחמה זו, ייצרה חברת זאואר את אחד האקדחים האיכותיים שיוצרו עד אז - זאואר 38H. אחרי המלחמה נטשה חברת זאואר את תחום האקדחים, עד למיזוגה עם חברת זיג, מיזוג שנתן רוח חדשה לשתי החברות בתחום האקדחים החצי-אוטומטיים.

בשנת 1985 נוסדה בארצות הברית שלוחתה האמריקאית של חברת זיג זאואר - זיג-ארמס (SIGARMS) שהחלה לייבא את האקדחים P220 ו־P230.

== מוצריה של חברת זיג-זאואר ==
=== אקדחים ===
* SIG P210
* SIG P220
* SIG P225
* SIG P226
* SIG P228 
* SIG P229
* SIG P230
* SIG P232
* SIG P239
* SIG P245
* SIG P250
* זיג זאואר P365 סדרה הכוללת את: P365 P365X macro(compact/sub compact) P365x compaction,P365SAS, P365X, P365XL.
* SIG Mosquito
* SIG Pro סדרת ה (כולל את SP 2009, SP 2022 ו SP 2340)
* SIG P320 (סדרה הכוללת את הדגמים FULL SIZE, CARRY, COMPACT, SUB-COMPACT). אקדחים הלו הם מסוג STRIKER FIRE ובעלי נוקר פנימי בדומה לאקדחי גלוק. נוסף על כך, הם בעלי גוף פולימרי.
* M-17 - בשנת 2017 זכתה החברה זיג זאואר במכרז של צבא ארצות הברית ונבחרה להחליף את אקדח השירות הקודם (ברטה M-9) לכלל כוחות הצבא. הדגם הנבחר M-17 בגודל מלא וה-M-18 בגודל CARRY הם הגרסה הייעודית של אקדח ה-P320 אשר הותאם לצרכים המיוחדים של הצבא האמריקאי כך שהוספו לו ניצרה מכנית ועוד התאמות נוספות בהתאם לדרישות המכרז.

===רובים===
* SIG 510
* Blaser
** HKS
** K95
** Blaser 93 Tactical (רובה צלפים)
** LRS2
* SIG MCX (רובה רב-תכליתי)
* XM7 (לשעבר XM5)

== Sauer 202 ==
Sauer 202

===מכונות ירייה===
* MG 710

== תמונות ==
P228
Sig Sauer P226

== ראו גם ==
* SIG US

==קישורים חיצוניים==

* 

*
מכונת הזמן: משינה בהופעה 1995

מכונת הזמן: משינה בהופעה 1995 הוא אלבום הופעה של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, שיצא בספטמבר 1995 ומכיל אוסף שלם של להיטי הלהקה. מכיוון שמשינה עברה מ-NMC להד ארצי במהלך שנות פעילותה, זהו למעשה האלבום הראשון המכיל אסופת להיטים מכל אלבומי הלהקה עד אז. 

==רשימת השירים באלבום==
עיבודים מאת חברי "משינה".
===דיסק 1===
# פתיחה
# להתראות נעורים שלום אהבה (יובל בנאי)
# מילים ועוד מילים (יובל בנאי)
# אין מקום אחר (יובל בנאי/שלומי ברכה)
# רכבות (יובל בנאי)
# עכשיו את בוכה (יובל בנאי)
# אז למה לי פוליטיקה עכשיו (שלומי ברכה)
# אחכה לך בשדות (יובל בנאי ושלומי ברכה/שלומי ברכה)
# מכונית (שלומי ברכה)
# הכול עוד אפשרי (מייקל בנסון ויובל בנאי/משינה)
# בנות הים (יובל בנאי)
# ברחובות שלנו (יובל בנאי/משינה וראובן שפירא)
# גברת שרה השכנה (יובל בנאי)
# את באה לבקר (יובל בנאי/שלומי ברכה)
# הכול התחיל בנאצר (שלומי ברכה)
# אהובתי (יובל בנאי ואורלי זילברשץ/משינה וראובן שפירא)

===דיסק 2===
# אנה (אורלי זילברשץ/איגי דיין ויובל בנאי)
# בן המלך (יובל בנאי)
# נגעה בשמיים (יובל בנאי)
# דני (שלומי ברכה)
# אנחנו שניים (יובל בנאי/משינה)
# הכוכבים דולקים על אש קטנה (שלומי ברכה)
# היא התווכחה איתו שעות (שלומי ברכה)
# שלח לי מלאך (יובל בנאי/משינה)
# בלדה לסוכן כפול (שלומי ברכה)
# ריקוד המכונה (שלומי ברכה)
# את לא כמו כולם (יובל בנאי)
# עתיד מתוק (יובל בנאי ושלומי ברכה/שלומי ברכה)
# שלג צח (שלומי ברכה)
# העמותה לחקר התמותה (שלומי ברכה)
# בדרך אל הים (שלומי ברכה)
# אופטיקאי מדופלם (שלומי ברכה)
# רכבת לילה (אהוד בנאי/שלומי ברכה)
# תחזור תחזור (יובל בנאי)

==חברי הלהקה בהופעה==
*שירה, גיטרה אקוסטית, מילים: יובל בנאי
*גיטרה, מילים: שלומי ברכה
*בס: מייקל בנסון
*תופים, כלי הקשה: איגי דיין
*קלידים, סקסופון: אבנר חודורוב

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-1995
קטגוריה:אלבומי משינה
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
ספר משחק

ספר משחק הוא ספר בעל קו עלילה מתפצל ואינטראקטיבי, המאפשר ליצור סיפור שונה בקריאה חוזרת.

== מבנה ==
ספר משחק מחולק לקטעים ממוספרים, המסתיימים בהפניה לקטע חדש או בשורה של בחירות. חלק מספרי המשחק משלבים בתוכם גם טכניקות של משחקי תפקידים, ולוקחים בחשבון גורמים כמו יכולותיו של הגיבור, החפצים שהוא סוחב עמו ומידת הקושי של פעולותיו. לרוב מתבקש הקורא לבצע מעקב מתמשך אחר דמותו: מצב בריאותה (בנקודות פגיעה), מיומנותה בכישרונות שונים, החפצים שברשותה, ועוד. המעקב מתבצע באמצעות דף דמות.
ספרי משחק כוללים סופים שונים:
* לפחות סוף אחד טוב, בו הקורא מגיע לפתרון הרצוי: הגיבור משיג את מטרתו.
* סופים של כישלון, בהם הגיבור בדרך כלל מת. לעיתים קטעים כאלו ינחו את הקורא להתחיל את הספר מחדש.
* סופים שאינם הפתרון האידיאלי, אך מהווים סיום לסיפור.

== ספרי משחק מתורגמים ==
חלק קטן מספרי המשחק שיצאו לאור בארצות הברית תורגם לעברית. עד היום תורגמו כעשרים ספרים מסדרת "בחר את דרכך" , כמה עשרות מתוך סדרת "עשה לעצמך צמרמורת" (ספרי משחק מסוגת האימה תחת הלוגו של סדרת "צמרמורת" של ר.ל. סטיין), שני ספרים מסדרת "אתגר בחלל" ("Star Challenge") מאת כריסטופר בלאק, שני ספרים ראשונים מסדרת "הזאב הבודד" של ג'ו דבר, וארבעה ספרים מסדרת "הארצות הקסומות" של דייב מוריס וג'אמי טומסון תורגמו והוצאו לאור על ידי הוצאת אסטרולוג. (מתוך שישה אשר נכתבו באנגלית בשנות ה-90 של המאה ה-20, ושנים עשר מתוכננים - אחד מהם יצא ב-2018 כחלק מקמפיין Kickstarter משנת 2015, שניים וחצי עשורים לאחר יציאת הספרים המקוריים).

בארצות הברית, תחת המותג Fighting Fantasy, יצאו לאור כמה עשרות ספרים שתורגמו לעברית תחת שתי הוצאות שונות. "המכשף מפסגת הר האש", "מסעות החללית 'הנודד'", "מסעות החללית 'הנודד' 2", "מאבק הנסיכים" (2 כרכים) ו"רוצח בחלל" יצאו לאור תחת הוצאת עם עובד. לעומת זאת, סדרת הספין אוף של סטיב ג'קסון שנקראה "Sorcery!" ולה ארבעה ספרים המתארים הרפתקה אחת בהמשכים, יצאה לאור בעברית תחת הוצאת "אופוס" והמותג כישוף! תחת אותה סדרה בעברית, תורגמו שבעה ספרי משחק נוספים של Fighting Fantasy העומדים בפני עצמם ואף שיטת משחקי תפקידים של Fighting Fantasy, שתורגמה לספרים מספר 6 ו-7 של כישוף!.

== ספרי משחק מקוריים בעברית ==

כמה ספרי משחק מקוריים יצאו לאור בעברית, הראשון הוא "האבן השחורה מקברי הקודש" מאת ערן רביב ויואב ירסקי, השני הוא "שכחו אותי במדבר - אתה הגיבור 3" מאת אבנר גפני ובשנת 2006 יצא ספר משחק ישראלי רחב יריעה (776 קטעים), הנקרא "לשחק באור המנסרה", מאת דסי אלבר. ב-2022 יצא ספר משחק מקורי נוסף, "הפללה בשלושה נעלמים" מאת נחמן גרשונוביץ, ספר זה אינו בסוגת הפנטסיה או המדע הבדיוני אלא בסוגת המסתורין-חקירה, בו נכנס הקורא לנעליו של חוקר פרטי בניסיון לפתור פרשיית רצח.

== ראו גם ==
* משחק תפקידים
* משחק הרפתקאות ממוחשב

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.gamebooks.org מידע פרטני על ספרי משחק] 
* [http://www.ffproject.com ספרי משחק בחינם] 
* [https://www.homeoftheunderdogs.net/gamebook.php ספרי משחק] באתר Home of The Underdogs 
* 

== הערות שוליים ==

*
בדולח ווטרפורד

סמל חברת בדולח ווטרפורד
קערה מתוצרת ווטרפורד מהמאה ה-18
בדולח ווטרפורד (Waterford Crystal) הוא שם מסחרי של מוצרי זכוכית בדולח, המיוצרים בעיר ווטרפורד באירלנד על ידי חברת ווטרפורד ודג'ווד PLC. מפעל לייצור בדולח נבנה במקורו בעיר בשנת 1793 על ידי ג'ורג' פנרוז וויליאם פנרוז, ויוצרו בו כלי בדולח משובחים ועדינים במיוחד, שעשו להם שם ברחבי העולם. לאחר זמן נסגרה החברה, לפי השמועות בשל מיסוי מופרז על המוצר. בשנת 1947 הקים מהגר צ'כי בשם קרל באצ'יק מפעל לייצור זכוכית בעיר, הודות למוניטין המעולים של כלי הזכוכית המקוריים. בעזרת המעצב הצ'כי מירוסלב האוול, החלה החברה לפעול באירלנד המרוששת ובראשית שנות ה-50 עברה לידי הנהלה אירית.

במאי 2005 הכריזה ווטרפורד ודג'ווד על סגירת המפעל שלה בדונגארבאן, כדי לרכז את כל פעולותיה במפעל הראשי בקילבארי, ווטרפורד, שם היא מעסיקה 1,000 עובדים. המעבר הביא לפיטורי כ-500 עובדים בדונגארבאן.
במפעל בקילבארי יש מרכז תיירים המציע סיורים מודרכים במפעל, חנות מתנות, בית קפה וגלריה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות איריות
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:זכוכית
כריסטיאנסטד

מבט על הצד הצפוני של כריסטיאנסטד
כריסטיאנסטד (באנגלית: Christiansted) היא עיר באי סנט קרואה שבאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית.
בעבר הייתה העיר בירת איי הודו המערבית הדנים, ומסיבה זו נבנתה בה המצודה המהווה היום חלק מהאתר ההיסטורי הלאומי כריסטיאנסטד.

נכון לשנת 2000 מתגוררים בעיר 2,637 תושבים.

בעיר נשמרו בניינים דנים רבים מהמאה ה-18. בניינים אלה מאופיינים בצבעוניות הפסטלית שלהם, ובגגות הרעפים האדומים שלהם - מאפיינים שהפכו את העיר לאתר תיירות פופולרי. 

יהודה פיליפ בנימין, שר החוץ היהודי של מדינות הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית נולד בכריסטיאנסטד ב-1811, להורים יהודים ספרדים אזרחי אנגליה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nps.gov/chri/ האתר ההיסטורי הלאומי כריסטיאנסטד - באתר הפארקים הלאומיים של ארצות הברית]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איי הבתולה של ארצות הברית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1734
פרדריקסטד

פרדריקסטד (באנגלית: Frederiksted) היא עיר המצוייה בקצהו המזרחי של האי סנט קרואה שבאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית.
העיר מכונה על ידי תושיבה "עיר החופש" ("Freedom City") - כינוי שמקורו בעובדה שהעיר הייתה האתר שבו הוכרז על ביטול העבדות באיי הודו המערבית הדנים שהאי היה חלק מהם.
בעיר עצמה מתגוררים 732 תושבים (2000) ובעיר רבתי 3,767.

==היסטוריה==
לאחר הקמת העיר נבנתה בה מצודה - מצודת פרדריק - שנועדה להגן על העיר מפני מתקפות שודדי הים הקאריביים. במצודה נערכה ההכרזה על ביטול העבדות באיי הודו המערבית הדנים נערכה ב-3 ביולי 1848. 
העיר נהרסה בשריפה בשנת 1878 ושוקמה מחדש בסגנון בנייה ויקטוריאני.

==כלכלה==
העיר היא אחת משני נמלי המים העמוקים של סנט קרואה (הנמל השני מהווה חלק מבתי הזיקוק של הובנסה). נמל העיר משמש בעיקר לעגינת ספינות טיולים. התיירות מהווה מרכיב מהותי בכלכלתה של העיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איי הבתולה של ארצות הברית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1751
טראבנט

טראבנט (Trabant) הייתה מכונית מתוצרת חברת HQM Sachsenring GmbH בגרמניה המזרחית, שיוצרה החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, הייתה למכונית הנפוצה ביותר בגרמניה המזרחית, ואף יוצאה למדינות קומוניסטיות אחרות.

ביצועיה היו נחותים מדגמי מכוניות מקבילים בעולם המערבי, במיוחד בתחום ההנעה שהתבססה על מנוע שתי פעימות ופלט עשן רב. על אף זאת, נמכרו יחידות רבות של טראבנט בזכות זמינותה, מחירה הזול, יכולתה להסיע ארבעה נוסעים מבוגרים ומטען, וקלות האחזקה והנהיגה. מנועה בנפח 600 סמ"ק התבסס על אבטיפוס שתוכנן עבור אופנוע, וסיפק למכונית מהירות מרבית של 100 קילומטר לשעה ב-21 שניות. המרכב היה עשוי מדוראפלסט (שהתבסס על שרפי פלסטיק וסיבי כותנה), בדומה לסוסיתא ולמכוניות אחרות מאותה תקופה.

לאחר נפילת חומת ברלין בשנת 1989 קרס השוק של טראבנט, והמפעל נסגר ב־1991. מכוניות טראבנט, הידועות בגרמניה בשם החיבה שלהן, "טראבי", הן כיום פריט נוסטלגי לאספנים, ומועדוני טראבנט נפוצים באירופה, בעיקר בגרמניה.

==הדגמים שיוצרו==
*TRABANT 500 (P50)
*TRABANT 600
*טראבנט 601
*TRABANT 1,1

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גרמניה המזרחית
קטגוריה:מכוניות מיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1957
קטגוריה:מכוניות מזרח גרמניות
ספרית פועלים

[[סמליל ספרית פועלים]]
כרזת פרסומת לספרית פועלים
סִפרִיַּת פועלים הייתה הוצאת הספרים של תנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר. נוסדה באוקטובר 1939 בקיבוץ מרחביה.

ההוצאה הוקמה מתוך תפיסה אידאולוגית שגרסה כי כך ניתן יהיה להשפיע על הציבור, אך כבר בשלב מוקדם החלה ההוצאה להוציא לצד ספרים בעלי פן אידאולוגי שמאלי, גם ספרות יפה (עברית ומתורגמת). מתוך תפיסתה האידאולוגית של ההוצאה, מחירם של הספרים היה זול על מנת שכל אדם יוכל לקנותם.

המשוררים אברהם שלונסקי ולאה גולדברג היו בין העורכים הראשונים של ההוצאה. המשורר נתן יונתן כיהן כעורך בהוצאה במשך 27 שנים (1971–1997).

מהקמתה ועד שנת 1999 הוציאה ההוצאה כ-3,400 ספרים. ארכיון "ספרית פועלים" כולל עותקים מכל ספרי ההוצאה. הארכיון נמצא בבית ההוצאה, וכן בארכיון המרכזי של השומר הצעיר, ארכיון יד יערי בגבעת חביבה. 

בשנת 2001 התמזגה הוצאת ספרית פועלים עם הוצאת הקיבוץ המאוחד. מנכ"ל שתי ההוצאות והעורך הראשי שלהן עד 2018 היה פרופסור עוזי שביט. היום עומדת בראש ההוצאה המאוחדת נגה אלבלך.

בשנת 2010 נפתחה תחת הוצאת הקיבוץ המאוחד סדרת סיפורת חדשה בשם "ספריית פועלים סיפורת", המנציחה את שם ההוצאה הוותיקה. במסגרת הסדרה יוצאים כותרים מתורגמים מאת מיטב הסופרים העכשוויים. בשנת 2019 פתחה הסדרה את שעריה גם לספרות מקור (ישראלית). 

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.kibutz-poalim.co.il אתר הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים]
* 
* 
* 
* 
* 
* , 
* 
* 
* [http://tarbut-yeladim.blogspot.com/2010/11/blog-post_22.html תולדות סדרת ספרית חלון] סדרה לילדים של ספרית פועלים בעריכת ט. כרמי שיצאה בשנות ה-60 - מתוך האתר "תרבות לילדים בקיבוצים"
* [http://tarbut-yeladim.blogspot.com/2010/08/blog-post.html תולדות סדרת אנקורים] בעריכת לאה גולדברג, הסדרה הקלאסית לילדים של ספרית פועלים - מתוך האתר "תרבות לילדים בקיבוצים"
* [https://web.archive.org/web/20060924021309/http://www.galim.org.il/books/makebooks/odot.html אודות הפרויקט "איך נולד ספר"] פרויקט של ספרית פועלים ושל תוכנית גלים
* [https://web.archive.org/web/20160303170140/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2008/dafyarok/080506_techelet.htm תיאור חלק מההיסטוריה של ספרית פועלים באתר התנועה הקיבוצית]

קטגוריה:השומר הצעיר
קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:מרחביה
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1939