OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כנסיית השכל (אלבום)

כנסיית השכל (ידוע גם בתור "האלבום הצהוב"<ref name=":0"></ref>) הוא אלבומם השלישי של כנסיית השכל. האלבום זכה להצלחה מסחרית, ומתוכו יצאו להיטים, כדוגמת "למיה יש אקדח", "היינו עושים אהבה" ו"ואת מתפשטת".

== רקע ==
אלבומם השני של כנסיית השכל, "קח שירים", שהיה אלבום שירי משוררים ניסיוני, נחל כישלון מסחרי, וחברות התקליטים השונות בישראל דחו את הלהקה. רן אלמליח, בסיסט הלהקה, סיפר<ref name=":0" />:

האלבום זכה להצלחה מסחרית, ובמצעד הפזמונים השנתי של רשת ג', זכתה הלהקה בתואר להקת השנה.

== רשימת השמעה ==

== משתתפים ==
* יורם חזן - שירה, גיטרה אקוסטית, סקסופון
* רן אלמליח - בס, גיטרה אקוסטית
* דוד ראסד - גיטרות
* מייק גולן - קלידים, תכנות ודגימות
* קובי אוז - דגימות, קלידים, עיבודים, הפקה מוזיקלית
* מוטי יוסף - תופים
* אמיר מילשטיין - חליל
* אבי אלבוחר - פסנתר
* רוחמה רז - קולות
* אורי ברק - הפקת סאונד
* יניב דוידסון - הפקה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי כנסיית השכל
המסגד הגדול ובית החולים בדיבריאי

מראה החזית המערבית - בית החולים משמאל והמסגד מימין
מתחם המסגד הגדול ובית החולים בדיבריאי (טורקית Divriği Ulu Camii ve Darüşşifası) ממוקם בעיר דיבריאי בנפת סיוואס במזרח אסיה הקטנה שבטורקיה, ומאז שנת 1985 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית. המתחם הבנוי מאבן צהובה, משתרע על מורדותיה של גבעה מדרום למצודת העיר, אורכו 64 מטר ורוחבו 32 מטר. בתכנונו ובמראהו ניכרת השפעה של אדריכלות ארמנית וגאורגית בת התקופה.

==היסטוריה==
דיבריאי נפלה לידי הטורקים לאחר קרב מנזיקרט בשנת 1071, וב-1118 ניתנה למנגיג'יק גאזי (Mengücük Gazi), מייסדה של הנסיכות הבייליקית מנגיצ'לי (Mengüçlü beyliği), אשר שלטה בה עד לפלישה המונגולית ב-1277. המסגד הגדול (Ulu Cami) נבנה בשנים 1228 ו-1229 על ידי האדריכל הירמשאה מאהלט (Ahlatlı Hürremşah) בהוראתו של ביי אהמט שאה (Ahmet Şah), שליט הנסיכות. בית החולים לחולי נפש הצמוד למסגד (טורקית עות'מאנית Darüşşifa) נבנה במקביל לבניית המסגד בהוראתה של מליקה טורן (Melike Turan), אשתו של הביי. במלחמת העולם השנייה נשמרו אוצרות ארמון טופקאפי במסגד.

==המסגד==
החזית המערבית - המסגד הגדול מימין ובית החולים משמאל
המסגד תופס את רוב שטחו של המתחם, ומשתרע על חלקו הצפוני. במסגד אולם תפילה בודד, ובו חמישה מעברים הנבדלים זה מזה בארבע שורות בנות ארבעה עמודים כל אחת, הנושאים קשתות אבן. המעבר המרכזי רחב מעט מהאחרים, ובו קבועים המיחרב, הנחשב לגדול ביותר באנטוליה, ואגן ההטהרות. המינבר מעוטר בעושר ובו עשרים כתובות קליגרפיות. מעל המסגד שתי כיפות בצורת חרוט בגדלים שונים, הגדולה שלה שמונה צלעות שוכנת מעל למיחרב, והאחרת נמצאת מעל אגן ההיטהרות וקבועה בה מנורה. בפינתו הצפון-מערבית של המבנה ניצב מינרט. אל המסגד מוליכים שני שערים - החשוב שבהם נמצא בחזית הצפונית ולידו כתובת הקדשה, והשני קבוע בחזית המערבית. בצד המזרחי קבוע חלון שבעבר שימש כשער שלישי. כל השערים מעוטרים בדוגמאות גאומטריות ובעיטורי פרחים.

==בית החולים==
בית החולים צמוד למסגד מדרום, ותופס כשליש משטח המבנה. הוא בנוי בסגנון מדרסה ובו חדר מרכזי המוקף בחדרים מכל צדדיו. החדרים ערוכים בשתי קומות ותקרתו של בית החולים גבוהה מעט מזו של המסגד. שער בית החולים המתנשא לכל גובהה של חזית המבנה המערבית, מושך את המבט בצידו זה של המבנה. השער קבוע בתוך קשת מחודדת, הקבועה בתורה בתוך קשת נוספת. שתי הקשתות בולטות מקו החזית, והן מעוטרות בעושר רב. הפתח עצמו נמצא בתוך מסגרת מלבנית שקועה ומעליה חלון ביפורי מלבני. מעבר לעיטורים קליגרפיים ודמויות מעולם הצומח, נראים בשער תבליטי דמויות אדם המייצגות את השמש והירח. גם מעל בית החולים ניצבת כיפת חרוט הממוקמת מעל פינתו הצפון-מזרחית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090521181542/http://archnet.org/library/sites/one-site.jsp?site_id=7802 המקום באתר Arch Net]
* [http://www.ishim.net/ishimj/jishim4_7_8/vol4No8/shaikh.doc אודות המסגד ובית החולים ]

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:טורקיה: אתרי מורשת עולמית
דיבריאי
דיבריאי
קטגוריה:בתי חולים שנסגרו
קטגוריה:אסיה: בתי חולים
אקוויפר ההר

אקוויפר ההר של מדינת ישראל הוא אקוויפר (שכבת סלע המכילה מים) הנפרס באזור שדרת ההר של ישראל, מעמק יזרעאל בצפון, דרך הרי יהודה והשומרון, ועד לבאר שבע. זהו מאגר מי התהום הגדול בישראל. מקובל לחלק את אקוות ההר על פי כיוון הניקוז שלהם: אקוויפר ירקון תנינים זורם לכיוון הים התיכון, ואילו האקוויפרים המזרחיים מתנקזים לבקעת הירדן.

אקוויפר ההר מורכב מסלעי גיר ודולומיט מתקופת הקנומן והטורון, המאפשרים את חלחול המים הודות לתופעת הקרסט. מתחת לשכבה זו מצויים סלעי חוואר מתקופת הקרטיקון התחתון המשמשים כאקוויקלוד (שכבה אטימה).

באקוויפר ההר איכות מי התהום טובה, אולם הם חשופים לזיהום. האקוויפר נמצא באזור המורכב בעיקר מסלעים סדוקים וחלולים מאוד, ולכן המים, אך גם הגורמים המזהמים, חודרים לתוך האקוויפר ומתפשטים בו במהירות. כמות המים הניתנת לשאיבה מהאקוויפר היא כ-350 מיליון מ"ק מים בממוצע רב שנתי.

מי אקוויפר ההר נשאבים בעזרת מערכת מורכבת של בארות ומשמשים את תושבי האזור. בשל מבנה הסלעים של האקוויפר הבארות משפיעות זו על זו: שאיבה מבאר אחת מורידה במהירות את מפלס המים בבאר סמוכה.

==ראו גם==
* אקוויפר החוף
* אקוויפר החרמון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקווי מים בארץ ישראל
הר
מישל סבאח

מישל סבאח (בערבית: ميشيل صباح; נולד ב-1 במרץ 1933 בנצרת) היה הפטריארך הלטיני של ירושלים בין השנים 1987–2008, והפלסטיני הראשון בתפקיד זה.

== ביוגרפיה ==
מגיל צעיר למד סבאח בסמינר התאולוגי של הפטריארכיה הלטינית בבית ג'אלא, ובו עשה שנותיו כנער צעיר. הוא הוסמך לכמורה ביולי 1955 ומאז מילא שורה של תפקידי הוראה ומנהל במוסדות חינוך של הפטריארכיה הלטינית בירדן, בישראל ובתחומי הרשות הפלסטינית. בין היתר שימש כנשיא אוניברסיטת בית לחם בין השנים 1980–1988. הוא בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת הסורבון בתחום הפילולוגיה של השפה הערבית. 

ב-11 בדצמבר 1987 הוא מונה לפטריארך הלטיני של ירושלים, ומילא תפקיד זה עד לפרישתו לגמלאות ב-22 ביוני 2008, לאחר שהגיע לגיל 75. החליף אותו הארכיבישוף פואד טוואל. בין השנים 1999 ל-2007 שימש כנשיא ארגון השלום הקתולי Pax Christi.

סבאח עוטר באות לגיון הכבוד בדרגת "קצין בכיר" בסוף שנת 2006.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070625205218/http://www.lpj.org/newsite2006/patriarch/biography.html קורות חייו של הפטריארך מישל סבאח], באתר האינטרנט של הפטריארכיה הלטינית של ירושלים 
* מאיר ראובני, אריה בנדר וסוכנות עתי"ם, [http://jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?parm=96EjESVLnuL0fFJbC5Y8ArPLL0N3CLPunGz38lN275igHBuN90GU2k2sW6Rna2BQYw%3D%3D&mode=image&href=MAR%2F1987%2F12%2F30&page=9&rtl=true הכומר מישל סבאח: כבעל רצון טוב אשתדל לתרום בכל מאודי לשלום באזורנו], מעריב, 30 בדצמבר 1987, עמ' 8

קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:כמרים ערבים
קטגוריה:הפטריארכים של ירושלים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1933
אקוויפר החרמון

במדינת ישראל, אקוויפר החרמון הוא אקוויפר (שכבת סלע המכילה מים) המצוי בתוך שכבות סלע הגיר שמהן בנוי הר החרמון. אזור החרמון הוא העשיר ביותר במשקעים בישראל, ובכל שנה הוא מתכסה בשלג. המים מחלחלים דרך הסדקים שבגיר ונובעים בשולי החרמון, בסוריה במזרח ובישראל במערב, וכן במעיינות של הנחלים דן, שניר, ובניאס בדרום. מעיינות אלה הם המקורות המרכזיים של נהר הירדן, והם מזרימים מדי שנה כ-500 מלמ"ק מים אל הכנרת.

==ראו גם==
* אקוויפר ההר
* אקוויפר החוף

קטגוריה:מקווי מים בארץ ישראל
חרמון
סעדיה מנדל

סעדיה מנדל מדריך מטיילים ב[[מקווה ישראל]]
הכניסה לשעבר למשרדו של מנדל ביישוב [[רשפון]]
סעדיה (סצ'קו) מנדל (2 ביולי 1931 – 26 ביוני 2017) היה אדריכל ישראלי. כיהן כראש המחלקה בבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת אריאל ולימד באוניברסיטה כפרופסור חבר. קודם לכן לימד גם בטכניון בחיפה.

==ביוגרפיה==

מנדל נולד בעיר נובי סאד שביוגוסלביה ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בגיל שבע. הוא למד בבוז-אר בפריז וב-AA בלונדון והוא בוגר הפקולטה לארכיטקטורה בטכניון בחיפה וגדל בתל אביב ובירושלים. בשנת 1956 זכה יחד עם אבא אלחנני, במקום השלישי, בתחרות לציוני מקומות היסטוריים.

את הפרקטיקה הפרטית בארץ החל בשנת 1960 ובשנת 1993 הצטרף למשרדו בנו יריב. בין השאר הוא השתתף בתכנון הקאנטרי קלאב ליד צומת גלילות, בשנת 1965. בשנת 1967 הוא זכה בפרס על תוכנית לשימור יפו העתיקה. בשנת 1969 הוא זכה בפרס על תוכנית לשיקום הרובע היהודי. בשנת 1971 הוא הציג תוכנית אלטרנטיבית לבנייה על הכרמל בחיפה באופן שלא יפגע בנוף.

כפרופסור לאדריכלות, מנדל עמד בראש המחלקה לארכיטקטורה בבצלאל בשנים 1988–1990, ובהמשך היה ראש המחלקה לאדריכלות באוניברסיטת אריאל. החל משנת 1984 הוא שימש כיושב ראש מחוז תל אביב של המועצה לשימור מבנים ואתרים, וכן כיהן כיושב ראש הוועד המנהל של המועצה.

ברשימת עבודותיו בולטים מפעלי שיקום ושימור רבים של בתים ושכונות ברחבי הארץ (שנעשו בשיתוף עם עמיתים שונים): יפו העתיקה, שכונת ימין משה, חברון, משכנות שאננים ומבנים שונים בירושלים, בעכו העתיקה ובצפת העתיקה. עסק גם בפרויקט הקמת מרכזים קהילתיים לאוכלוסייה הבדואית בסיני בישראל שלפני הפינוי. והיה "אדריכל היישוב" בירוחם. תכנן את תחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה אשר נבנתה בשנת 2000 ואת מלון חוף הדקלים שנבנה בתחילת שנות ה-90 ופונה במסגרת תוכנית ההתנתקות.

בסוף שנות השישים היה דמות מרכזית בחוג תומכי משה דיין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* אורלי רובינזון, [http://www.text.org.il/index.php?book=0613063 סעדיה מנדל – אדריכל], באתר "טקסט"
* 
* - ריאיון לרגל יום הולדתו ה-80
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לארכיטקטורה
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בכפר שמריהו
קטגוריה:חברי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי יוגוסלביה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
פארס חמוד פלאח

פארס פלאח (בערבית: فارس فلاح; נולד ב-12 במאי 1932) שופט ישראלי, כיהן כסגן נשיא בית משפט השלום בעכו.

פלאח הוא בן העדה הדרוזית והוא הראשון מבני העדה לשמש כשופט בישראל. 

==בשדה המשפט==
פארס נולד בכפר סמיע בשנת 1932. בשנים 1953–1956 עבד כמורה בבית הספר עוספיה בכרמל. בשנת 1961 סיים את לימודי המשפטים בשלוחת האוניברסיטה העברית בחיפה. בשנת 1963 הוסמך כעורך דין. בשנים 1964–1969 שימש מנהל בתי הדין הדרוזיים. באוקטובר 1969 מונה לשופט בבית משפט השלום בעכו, כשהוא הדרוזי הראשון המתמנה למשרה מעין זו. ב-16 באוקטובר 1994 מונה לסגן נשיא בית משפט השלום. ב-12 ביוני 2002, בהגיעו לגיל 70, פרש לגמלאות.

===מפסקיו===

==פעילות ציבורית==
פארס מילא תפקידים שונים בחיים החברתיים בישראל. בין השאר כיהן כיו"ר בית קדם המרכז הערבי-יהודי בעכו וראש האגודה למען האסיר. כיהן כיו"ר ועדת הפרס לספרות ערבית וממלא מקום יו"ר הנהלת יד לבנים הדרוזים. פארס הוא זוכה פרס "הלורד זיו" לפעלו לדו קיום יהודי-ערבי משנת 1993.

==משפחתו==
בנו של פאלח הוא השופט זאיד פלאח - שהיה השופט הצבאי הראשון מבני העדה הדרוזית בישראל. זאיד פלאח מונה בהמשך, כאביו, לכהן כשופט בית משפט השלום.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20081010223717/http://www.druzim.co.il/show_item.asp?itemId=48249&levelId=59553&itemType=3&prm=t=3 פלאח פארס חמוד] באתר יד לבנים הדרוזים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי חינוך דרוזים ישראלים
קטגוריה:משפטנים דרוזים ישראלים
קטגוריה:שופטי בתי משפט השלום
קטגוריה:כסרא-סמיע
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:העדה הדרוזית בישראל: הנצחה
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
אנדרי זינקה

אנדרי זינקה (ברומנית: Andrei Zincă, נולד בבוקרשט, רומניה ב-5 בפברואר 1955) הוא במאי קולנוע יהודי אמריקאי - רומני, בנו של חאראלמב זינקה.

==קורות חיים==
אנדרי זינקה, בוגר המכון לאמנות תיאטרלית ופילמוגרפיה על שם יון לוקה קאראג'אלה, התחיל את הקריירה שלו במערכת הטלוויזיה הרומנית, הן כמפיק והן כבמאי. בשנת 1982, היגר לדרום אמריקה, שם התמחה בטלנובלות. משנת 1988 התיישב במיאמי, ארצות הברית, מקום בו הקים חברה להפקת תוכניות טלוויזיה. הוא היה הבמאי של הטלנובלה האמריקאית הראשונה, "Miami Sands".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070929171220/http://www.revistatango.ro/content/view/192/72/ ריאיון עיתונאי עם אנדרי זינקה על משפחתו] 
* [https://web.archive.org/web/20070903175237/http://www2.tvr.ro/laurgenta/echipa/andreizinca.php אתר הכולל תמונות של זינקה] 

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים רומנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
נעלי DC

נעלי DC (באנגלית: DC Shoes) היא חברת הנעלה אמריקאית שמושבה בויסטה שבקליפורניה. החברה נוסדה ביוני 1994 ומתמחה בייצור נעלי סקייטבורד, מגפי סנואובורד וביגוד. החברה מייצרת נעליים לכל סוגי הספורט האתגרי, ביניהם סקייטבורדינג, סנואובורדינג, אופני BMX, מוטוקרוס, מרוצי ראלי וגלישת גלים, לגברים ונשים בגילאים שונים. ב-10 במרץ 2004 נרכשה החברה על ידי חברת קוויקסילבר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:חברות אופנה אמריקאיות
נעלי DC
טלפון חירום מובנה ברכב

מערכת [[Onstar המותקנת ברכב]]
טלפון חירום מובנה ברכב הוא מערכת טלמטיקה שנועדה לזהות באופן אוטומטי כל פגיעה ברכב, ובפרט מקרים של תאונת דרכים, באמצעות חיישני תאונה. במקרה כזה, נוצרת מיידית, במתכונת אינטרקום, שיחה למוקד חירום העומד בקשר עם כוחות ההצלה. מוקד החירום מסוגל לספק לכוחות ההצלה את מיקומו המדויק וכיון הנסיעה של הרכב בעזרת GPS המותקן ברכב ולברר את מצב הנוסעים ברכב באמצעות שיחה עמם. 

רוב מערכות טלפון החירום המובנה ברכב הקיימות כיום משלבות שירותי הצלה במקרה של תאונת דרכים ולחצן מצוקה המאפשר לנהג או לנוסעים ברכב ליצור קשר עם מוקד החירום במקרה של מצוקה בריאותית או ביטחונית, שירותי מידע ושירותים כמו אבחון מרחוק.

באפריל 2018 נכנסה מערכת ה-ECALL כחובה בכל רכב המבקש תקינה אירופאית ולכן יותר ויותר רכבים המגיעים לישראל מצוידים במערכת הנ״ל כ OEM .

==הערות שוליים==

קטגוריה:חירום
קטגוריה:טלפוניה: שירותים
קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
קטגוריה:מערכות בטיחות בתחבורה
קוויקסילבר

קוויקסילבר (באנגלית: Quiksilver) היא אחת מיצרניות אופנת גלישת הגלים והספורט האתגרי הגדולות בעולם. היא נוסדה בשנת 1969 בבלס ביץ', ויקטוריה, אוסטרליה וכיום ממוקמת בהנטינגטון ביץ', קליפורניה, ארצות הברית.
==היסטוריה==
ב-1969, החל אלן גרין, אחד משני המייסדים של החברה (עם ג'ון לאו), לעבוד על אבטיפוס לסוג חדש של גלשן, קצר בהרבה משהיה נהוג באותם ימים שזכה להצלחה. שנה לאחר מכן כבר נפתחה החנות הראשונה של החברה, בהמשך החלו השניים לשווק גם אופנה לגולשי גלים. ב-1974 החלה החברה לראשונה לשווק את תוצתרה מחוץ לאוסטרליה לחנות בהוואי.

באפריל 1990 הונפקה החברה ב.

ב-2001 רכשה את מותג האופנה של רוכב הסקייטבורדר טוני הוק. ב-2014 מכרה אותו.

ב-2005 רכשה את חברת רוסיניול הצרפתית, יצרנית ציוד הסקי הגדולה בעולם.

בספטמבר 2015, לאחר שאיבדה 79% משווי השוק שלה, עתרה לבית משפט להעניק לה מעמד של פושטת-רגל. גרעין השליטה בחברה נמכר לקרן אוקטרי קפיטל מנג'מנט (Oaktree Capital Management). החברה עברה לבעלות Authentic Brands Group

ב-2018 רכשה את מותג הגלישה המתחרה, "בילבונג".

==פעילות==
[[סמליל קו הרוקסי]]
קוויקסילבר מתפעלת בסביבות 150 חנויות בערים מרכזיות באוסטרליה, ניו זילנד והאוקיינוס השקט, אירופה, צפון ודרום אמריקה, אסיה ואפריקה. מוצריה נמכרים גם בחנויות אחרות ברחבי העולם. בנוסף, החברה מתפעלת כמה חנויות נפרדות המוכרות רק מוצרים מקו רוקסי.

שם החברה הוא שיבוש של איות המילה Quicksilver שהיא שם ארכאי באנגלית למתכת הכספית. סמליל החברה נעשה בהשראת גילוף העץ של האמן היפני הוקוסיי, הגל הגדול בסמוך לקאנאגאווה, המורכב מגל גדול והר בתוכו, על רקע אדום.

קוויקסילבר נותנת חסות לכ-500 גולשי גלים חובבניים ומקצועיים, מחליקי סנואובורד, גולשי סקי ומחליקי סקייטבורד. ביניהם גולש הגלים קלי סלייטר ומחליק הסקייטבורד טוני הוק. בנוסף, לחברה זכויות על טורנירי גלישת הגלים "קוויקסילבר פרו" בצרפת ובגולד קוסט שבאוסטרליה.

===פעילות בישראל===
המותג החל לפעול בישראל בשנת 1997 באמצעות זכיין מקומי, שהפעיל חנויות של המותג בקניון עזריאלי בתל אביב, בקניון השרון בנתניה, ובתך סניפי רשת מגה ספורט. אחר כך עבר יוצג המותג בישראל לקבוצת סקאל, שהפעילה חנויות של המותג בקניון ארנה, בקניון רמת אביב, בשדרה השביעית באר שבע ובאילת. אחר כך עבר הזיכיון לחברת "בילי האוס" שמאז 2019 נמצאה בבעלות קבוצת פוקס-ויזל.

==רוקסי==
רוקסי (Roxy) הוא מותג של החברה המייצג ביגוד, אביזרים וציוד גלישה, המיועד לנשים ונערות. הביגוד מעוצב בעיקר בבריטניה על ידי אליס וסט ושאר צוות רוקסי. לוגו המותג מורכב משני העתקים של הלוגו של קוויקסילבר, כאשר אחד מהם משתקף, ושניהם ביחד יוצרים צורה של לב. הרעיון המקורי מאחורי יצירת המותג היה יצירת ביגוד והנעלה לנשים ונערות העוסקות בספורט אתגרי, על מנת שלא תצטרכנה ללבוש ביגוד גברי בזמן העיסוק בספורט.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:חברות אופנה אוסטרליות
קטגוריה:חברות אופנה אמריקאיות
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:מחוז אורנג' (קליפורניה)
נעלי גלוב

נעלי גלוב (באנגלית: Globe Shoes) היא חברת הנעלה המייצרת נעליים להחלקה על סקייטבורד וגלישת גלים. החברה נוסדה במלבורן, אוסטרליה, בשנת 1994 על ידי מחליקי הסקייטבורד המקצועיים לשעבר, מאט, סטיבן ופיטר היל. חברת גלוב מורכבת מעיצוב נעליים בשיתוף פעולה עם מחליקי סקייטבורד מקצוענים.<ref></ref><ref></ref> 

גלוב נותנת חסות לאירועים במסגרת משחקי האקסטרים, ה-X Games.

משרדיה הראשיים של החברה העולמית ממוקמים במלבורן, אוסטרליה ובאל סגונדו, ארצות הברית.
נעלי גלוב

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מותגי הנעלה
נעלי גלוב
מחשב צלילה

מחשב צלילה עם אינטגרציה אלחוטית אוויר ופונקציות נייטרוקס
מבנה סכמטי של מחשב צלילה
מחשב צלילה הוא כלי שימושי עבור הצולל. תפקידו של מחשב זה הוא הצגת נתונים לצולל בזמן-אמת. בעזרת מחשב הצלילה ניתן לתכנן את הצלילה הבאה על-סמך צלילות קודמות ולהתייחס למגבלות הזמן והעומק המרביים המותרים. בזכות היכולת של המחשב לנתח ולהציג את הנתונים בזמן-אמת הצולל יכול לתכנן המשך הצלילה והגנה מפני סכנות צלילה אם חרג מהתוכנית המקורית של הצלילה. דוגמה לכך היא על ידי התרעה אם הצולל מסתכן בכך שהוא עולה במהירות גבוהה מהמותר (כעשרה מטרים לדקה), או עומד לחרוג מטבלאות הדקומפרסיה.

כמו כן, המחשב פועל גם בשעת מנוחת הצולל, מחוץ למים, מעדכן תמידית את נתוני הדקומפרסיה של הצולל כך שאם הצולל ירצה להיכנס למים לפני שהסתיימה תקופת המנוחה המינימלית - המחשב יתריע על כך. היות שהמחשב שומר את נתוני הצלילות הקודמות ומשמש ככלי עזר בתכנון צלילות עתידיות הוא נחשב ככלי אישי ולא ניתן להעביר אותו מצולל לצולל אלא אם עברו 24 שעות מהצלילה האחרונה בה שימש המחשב. במקרה של תאונת צלילה המחשב מאפשר לעקוב אחר נתוני הצלילה והמנוחה של הצולל.

==סוגי מחשבי צלילה==
המחשבים נבדלים במתן פרמטרים עבור הצולל, הפרמטר המרכזי הוא עומק הצולל וזמן צלילה עם זאת קיימים במחשב הצלילה נוסחאות המאפשרות חישובי טבלאות דקומפרסיה. כמו כן במחשבים מסוימים מתבצעים חישובים נוספים המושפעים מגזים נוספים, כגון חמצן והליום.

ישנם מחשבי צלילה המתחברים למכל הצלילה, כך יכול הצולל לדעת כמה אוויר נשאר לו על פי הלחץ במכל ומהי צריכת האוויר של הצולל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציוד צלילה
יניב פולישוק

יניב (פולי) פולישוק (נולד ב-27 ביוני 1969) הוא שחקן, כוכב ילדים, תסריטאי וקומיקאי ישראלי. הוא ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של גרי מנדלבאום ב"הפיג'מות" וב"מנדלבאום בלש פרטי" וכאחד מיוצריה ושחקניה של "סברי מרנן".

==ביוגרפיה==
פולישוק נולד בפתח תקווה ולמד בתיכון ברנר פתח תקווה. הוא אחיין של חברת הכנסת לשעבר מלי פולישוק-בלוך. לאחר שירותו הצבאי עבד כצלם חתונות ולמד משחק בבית צבי.

בשנת 1995 התארח בסדרה "פרפר נחמד".

בשנת 1996 השתתף פולישוק במופע הילדים "הממלכה הקסומה של הוגו".

בשנת 1998 שיחק בהצגת הילדים "אלאדין ומנורת הקסמים".

בתחילת שנות האלפיים השתתף כאורח בסדרה שמש. 

ב-2002 שיחק בסדרת הטלוויזיה "שחר" בתפקיד המורה לספורט שרון שניידר. בשנת 2004 שיחק תפקיד אורח (לכמה פרקים) בסדרה "השיר שלנו" בתור יותם, החוקר הפרטי שגבעון שכר.

משנת 2003 עד שנת 2015 השתתף פולישוק בסדרה "הפיג'מות" וגילם את דמותו של גרי מנדלבאום - בעל מסעדה כושלת בשם "המבורגרי". בשנת 2009 החל לגלם את הדמות, והפעם כדמות הראשית, בסדרת הבת "מנדלבאום בלש פרטי". כן המשיך בגילום הדמות גם בסדרות הבת הנוספות של "הפיג'מות": "הפיג'מות בקפה קר סול" ו"הפיג׳מות במופע של דובל'ה".

בשנת 2005 השתתף פולישוק בפסטיגל "גיבורי על" בתפקיד מנהל בית הספר. באותה שנה שיחק בסדרה "השמיניה" בתפקיד עו"ד חלבי.

בשנת 2007 שיחק פולישוק בתפקיד קבוע בסדרת המדע בדיוני "הנפילים" בתפקיד אסף חן, סגן קצין האבטחה.

בשנת 2010 שיחק בתוכנית "מה בכריש?" בתפקיד טוסיה, כרוז האונייה והעבד של גבי, הקפטנית של האונייה (בגילומה של יעל עמית).

בשנת 2011 יצר יחד עם רובי דואניאס את הסדרה "סברי מרנן" שמשודרת בקשת 12, ומאז הוא אף מגלם בה את איתמר רוזן. באותה שנה השתתף בתוכניות "הפרויקט הירוק" של HOT, התארח בתוכנית "סבבבנט", ובתוכנית "המקום האמיתי" בערוץ הילדים.

בשנת 2013 יצר וכתב יחד עם רובי דואניאס וימית סול את הסדרה "משפחה שולטת", שעלתה בשנת 2014, ואף התארח בה בעונה הרביעית.

בשנת 2016 השתתף בספיישל הטלוויזיוני "התכנית" בערוץ הראשון.

בשנת 2021 החל לשחק במחזמר "התחנה" בתיאטרון חיפה.

בשנת 2022 החל לשחק בהצגה "משוגע עליה" בתיאטרון הבימה ובקומדיה "אני פה בגלל אשתי" בתיאטרון העברי.

==חיים אישיים==
פולישוק רווק, אל־הורי ומתגורר בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:הפיג'מות
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:בוגרי תיכון ברנר
קטגוריה:סברי מרנן: שחקנים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:אל-הוריים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אדני בזק

אֲדֹנִי בֶזֶק היה המלך ששלט בעיר הקדומה בזק, המלך הנוכרי הראשון אותו הרגו בני ישראל לאחר מות יהושע. שמו – אדוני בזק, מראה על שליטתו בבזק, כמו אדני צדק ()<ref>אנציקלופדיה מקראית כרך א', עמוד 113</ref>.

בתנ"ך, נכתב על פרשת כיבוש העיר בזק על ידי בני יהודה כך:

בני יהודה עלו להילחם בכנעני ובפריזי, וכבשו את בזק והרגו את אנשיה כפי שצוו במחיית שבעה עממין. הם תפסו את מלך בזק, ועינו אותו על ידי קיצוץ בהונות ידיו ורגליו. מעשה אכזרי זה הוא גמולו של אדני בזק בעיקרון מידה כנגד מידה, שכן על פי הכתוב אדוני בזק בעצמו מעיד שקצץ בהונות רגליהם של שבעים מלכים<ref>"שִׁבְעִים מְלָכִים בְּהֹנוֹת יְדֵיהֶם וְרַגְלֵיהֶם מְקֻצָּצִים הָיוּ מְלַקְּטִים תַּחַת שֻׁלְחָנִי"</ref>, וכעת ה' משלם כגמולו<ref>"כַּאֲשֶׁר עָשִׂיתִי – כֵּן שִׁלַּם-לִי אֱלֹהִים"</ref>.

הם השאירו אותו בחיים (המנהג היה שהשארת המלך של האויב בחיים מעיד על ניצחון במלחמה) ולוקחים אותו לירושלים משום שזה המקום הבא שהם עלו לכבוש, ורק שם אדוני בזק מת.

הוא בעצמו, אדוני בזק, מספר שהוא קצץ בהונות לשבעים מלכים וכעת ה' משלם את גמולו.
הסופר והמחזאי ניסים אלוני כתב סיפור קצר על המלך אדוני בזק והמלכים קצוצי האצבעות :

הסיפור הופיע לראשונה במוסף הספרותי “משא”, בעריכת אהרון מגד, של העיתון “למרחב” 27.4.1956

והוא פורסם ברשת במגזין "יקום תרבות "

סיפור מדיני

https://www.yekum.org/2020/07/סיפורם-של-אדוני-בזק-והמלכים-קצוצי-האצב/?fbclid=IwY2xjawE2pYhleHRuA2FlbQIxMQABHQ5zHbpB_cU8WUJelo54GI3OnSTZXLlVefmCxaYgQEXjYF5IGcdMhECDbw_aem_PFUq15cFxS4dIHo4hGvlqQ

==קישורים חיצוניים==

* [http://kodesh.snunit.k12.il/i/tr/t0701.htm אירוע זה במאגר ספרות הקודש, סנונית]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:כנען: אישים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר שופטים
האימפריה של ניקאה

האימפריה של ניקאה (טורקית İznik İmparatorluğu - "איזניק אימפראטורלואו", יוונית Αυτοκρατορία της Νίκαιας - "אפטוקראטוריה ניסניקאס") הייתה הגדולה מבין שלוש המדינות היווניות אשר קמו על חורבותיה של האימפריה הביזנטית לאחר נפילת קונסטנטינופול במסע הצלב הרביעי ב-1204. האימפריה התקיימה עד שנת 1261 עת הוחלפה באימפריה הביזנטית המתחדשת, ובירתה הייתה בעיר ניקאה שלחופי ים השיש (כיום איזניק בטורקיה).

==תקומה והתרחבות==
עם נפילתה של קונסטנטינופול לידי הצלבנים בהנהגת ונציה ב-1204, קמו שלוש ישויות יווניות עצמאיות על הריסותיה של האימפריה הביזנטית - האימפריה של ניקאה במערב אסיה הקטנה, האימפריה של טרפזונטס בצפונה, ודספוטט אפירוס (Δεσποτάτο της Ηπείρου) לאורך חופו המזרחי של הים היוני. קונסטנטינופול עצמה, יחד עם צפון מערבה של אסיה הקטנה, תראקיה ומרבית שטחיה של יוון המודרנית, היו לחלק מהמדינה הצלבנית שנודעה כאימפריה הלטינית.

תאודורוס הראשון לסקריס שהיה נשוי לבתו של הקיסר הביזנטי אלכסיוס השלישי נמלט מקונסטנטינופול, וב-1206 הכריז על עצמו כ"קיסר ניקאה" וייסד את השושלת הלסקרנית. האימפריה של ניקאה הייתה הגדולה מבין שלוש המדינות היורשות של האימפריה הביזנטית החרבה, והקרובה ביותר אל בירתה. האימפריה הייתה מעורבת במאבקים מתמשכים ובבריתות שונות עם כל שכניה - האימפריה הלטינית, האימפריה של טרפזונטס, סולטנות רום הסלג'וקית שממזרח לה ועם הבולגרים, אך במהלך העשור השלישי של המאה ה-13 הצליח יוחנן השלישי, יורשו של תאודורוס, להרחיב את תחום שלטונו עד לים האגאי. פלישת המונגולים לאסיה הקטנה ב-1242, הטיבה עם האימפריה וחיסלה את כוחם של הסלג'וקים אשר איימו עליה ממזרח ואף נגסו משטחה מיד לאחר הקמתה. בנסיבות אלה יכלה האימפריה של ניקאה לרכז את מאמציה בכיבוש שטחיה של האימפריה הלטינית, ויוחנן השלישי התמיד בכך עד מותו ב-1245.

==כיבוש קונסטנטינופול והקמתה המחודשת של האימפריה הביזנטית==
מטבע שהוציא [[מיכאל השמיני פלאולוגוס לרגל שחרור קונסטנפינופול ויסודה המחודש של האימפריה הביזנטית]]
ביולי 1261 חברה האימפריה של ניקאה לג'נובה ותקפה את העיר קונסטנטינופול עצמה לאחר תכנון מדוקדק ותוך שהיא מנצלת את היעדרו של רוב הצבא הלטיני. קיסר ניקאה מיכאל השמיני שכנע את שומרי העיר לפתוח בפניו את שערי העיר, ולאחר שהשיג את מבוקשו נכנס לתוכה ושרף את הרובע הוונציאני, וזאת הן בשל היריבות ששררה בין האחרונה לבין ג'נובה, והן בשל אחריותה של ונציה לנפילת העיר במסע הצלב הרביעי ב-1204. לאחר מספר שבועות השיב מיכאל השמיני את האימפריה הביזנטית על כנה והוכרז לקיסר מיכאל השמיני פלאולוגוס. 

היישות הקרויה "האימפריה של ניקאה" חדלה להתקיים בשמה זה, והאימפריה הביזנטית המחודשת הצליחה להחזיק מעמד עד כיבושה הסופי בידי העות'מאנים ב-1453.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה הביזנטית: היסטוריה
ניקאה
סגה מגה דרייב

סגה מגה דרייב (באנגלית: Sega Mega Drive) אשר ידועה באמריקה בשם סגה ג'נסיס (Sega Genesis) היא קונסולת משחקים של חברת סגה שיוצרה לראשונה ביפן בסוף שנות השמונים. הקונסולה נמכרה תחת השם "סגה ג'נסיס" בצפון אמריקה, משום שחברת סגה לא הצליחו להשיג את זכויות היוצרים לשם "מגה דרייב" באזור זה. הקונסולה משתייכת למשפחת הקונסולות מהדור הרביעי. המתחרה העיקרית של המגה דרייב הייתה קונסולת הסופר נינטנדו.<br /> מבין המשחקים הבולטים שיצאו לקונסולה ניתן למנות את סוניק הקיפוד (1+2), Wonder Boy, מורטל קומבט, סטריט פייטר ו-James Pond 2.

==קישורים חיצוניים==

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קונסולות משחקים
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1988
אם-אז

אם-אז או קַשָּׁר הגרירה או אימפליקציה מטריאלית הוא קשר לוגי בלוגיקה מתמטית, שמסומן באמצעות <math>\to</math>. 

הקשר יוצר משני פסוקים, המסומנים ב-<math>p,q</math>, פסוק חדש עם קשר ביניהם <math>p\to q</math>.

==מרכיבי התנאי==
הפסוק הראשון (<math>p</math>) נקרא רישא ובו מופיע התנאי. שם נוסף הוא פותח. 

הפסוק השני (<math>q</math>) נקרא סיפא ובו מוצגת התוצאה. שם נוסף הוא סוגר. "רישא" ו"סיפא" מקורם בארמית והם מקבילים בקירוב למונחים "ראשית" ו"סוף" בעברית. 

למשל, תנאי המורכב משני חלקים, כאשר הפותח הוא המרכיב א' והסוגר הוא מרכיב ב' יתבצע באופן הבא. אם נרצה לחלק את המשפט , נוכל לטעון כי הפותח הוא המשפט "א' הוא אדם", ואילו הסוגר "א' הוא בן תמותה".

==הגדרות של תנאים==

===טבלת אמת===
טבלת אמת היא טבלה שמייצגת את כל הערכים האפשריים שטענה מסוימת יכולה לקבל, בין אם שקר ובין אם הוא אמת. היא מאפשרת לדעת מתי טיעון הוא תקף ומתי כשל. אם כן, טבלת אמת עבור הקשר "אם-אז" (<math>p\to q</math>) תראה באופן הבא, כאשר T מייצג "אמת" (True) ו-F מייצג "שקר" (False):

{| border="1" align=center style="text-align:center" cellpadding="3" 
| <math>P\to Q</math>
| <math>Q</math>
| <math>P</math>
|-
| T || T || T
|-
| F || F || T
|-
| T || T || F
|-
| T || F || F
|}

בשפה הטבעית רגילים ליחס לקשר הגרירה משמעות של סיבה ותוצאה: . ואולם, מבחינה לוגית ערך האמת של פסוק התנאי תלוי רק בערכי האמת של שני המרכיבים, ולא ביחס הסיבתי ביניהם. לפיכך, תוצאה המצביעה על כשל נגרמת כאשר התנאים מתקיימים, ואילו התוצאה אינה מתקיימת (אפשרות 2 בטבלת האמת). למשל "אם יורד גשם אנחנו נרטבים". אם אכן יורד גשם ואנחנו לא נרטבים סימן שיש כשל בהגדרה.

תוצאה תקפה תתקיים כשאר הפסוק הוא בעל ערך "אמת" אם התוצאה אמיתית, או אם התנאי שקרי.
#דוגמה לאפשרות 1: "אם העגבניות אדומות אז הן בשלות". מאחר ששני הקלטים הם פסוקי אמת, אזי התוצאה חייבת להיות אמת.
#דוגמה לאפשרות 3: "כל מספר ראשוני המתחלק ב-6, מסתיים בספרה 9". הטענה נכונה, מכיוון שאין ראשוניים שמתחלקים ב-6. כאשר התנאי לעולם לא מתקיים, הטענה נקראת נכונה באופן ריק משום שהיא עוסקת באובייקטים שאינם קיימים.
#דוגמה לאפשרות 4: אם הפסוק, "אם צבע השמים ירוק אז אבטיחים צומחים על עצים" שקרי בכולו אזי התוצאה היא תקפה, כלומר אם השמים לא ירוקים, אז האבטיחים לא צומחים על עצים ולכן מדובר על תוצאה אמת.

==סוגי טענות היפוכיות ומנוגדות==
טענה מהצורה "אם A אז B" נקראת טענה פוזיטיבית. הטענה תקפה, כאמור, אם כל אימת שמתקיים A מתקיים גם B.
הטענה אינה תקפה אם A מתקיים ו-B אינו מתקיים. זוהי, אם כך, השלילה הלוגית של "אם A אז B": "A אבל לא B".

מלבד פעולת השלילה, מקובלות בלוגיקה גם פעולות אחרות, המביאות לטענות שאינן שקולות לטענה הפוזיטיבית. 
*כאשר משנים את מיקום המשתנים, "אם B אז A", מדובר על הטענה המנוגדת (converse) לטענה המקורית. טענה זו אינה נובעת מן הטענה הפוזיטיבית. המעבר מן הטענה הפוזיטיבית (כל ההתחלות קשות) לטענה המנוגדת (רק ההתחלות קשות) היא כשל לוגי נפוץ.
*הטענה ההיפוכית (inverse) לטענה פוזיטיבית היא "אם לא A אז לא B". כלומר שלילת כל הגורמים. גם כאן, הטענה ההיפוכית אינה נובעת מהטענה הפוזיטיבית.
*"אם לא B אז לא A" היא הטענה הקונטרה-פוזיטיבית. טענה זו שקולה לטענה הפוזיטיבית "אם A אז B".

==ראו גם==
*היסק
*הכחשת הפותח
*אישור הסוגר
*מודוס פוננס
*מודוס טולנס

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לוגיקה בוליאנית 
קטגוריה:לוגיקה מתמטית
קטגוריה:מעגלים ספרתיים
קטגוריה:קשרים לוגיים
מחלקת התחבורה של ארצות הברית

מחלקת התחבורה של ארצות הברית (, בקיצור: DOT) היא מחלקה בקבינט של הממשל הפדרלי של ארצות הברית המטפלת בנושאי תחבורה. היא נוסדה באמצעות חוק של הקונגרס ב-15 באוקטובר 1966, והחלה לפעול ב-1 באפריל 1967. בראש המחלקה עומד מזכיר התחבורה של ארצות הברית.

מטרתה של המחלקה היא "לשרת את ארצות הברית על ידי הבטחת מערכת תחבורה מהירה, בטוחה, יעילה, נגישה ונוחה שתתאים לצרכים הלאומיים החיוניים ותגביר את איכות החיים של תושבי ארצות הברית, היום ובעתיד".

במספר תחומים, כגון תעופה ומסילות רכבת, הממשלה הפדרלית שולטת באופן מוחלט כתוצאה מכוח הנתון לה לפי סעיף המסחר שבחוקה והיא שתלטה על כל רמות הבקרה ברמה המדינתית וברמה המקומית.

אולם, באופן מסורתי, הבנייה והתחזוקה של כבישים מהירים וכבישים בין-מדינתיים נמצאים באחריות הממשלות המקומיות. הממשלה הפדרלית הגדילה את פעילותה במדיניות התחבורה על ידי העלאת המסים הפדרליים ומתן מענקים לממשלות של מדינות עבור פרויקטים ייחודיים, אולם באופן טכני, האחריות היומיומית לפרויקטים הללו היא של המדינות. באופן זה, מנהל הכבישים המהירים הפדרלי ומנהל המעבר הפדרלי לא בונים ומתפעלים את הדרכים באופן ישיר; הם קיימים רק על מנת לתת מענקים למדינות ולהבטיח שהמענקים ינוצלו בצורה שתקדם את מדיניות התחבורה הלאומית. באופן טבעי, התלות ההולכת וגוברת של המדינות במענקים הפדרליים נתנה לממשלה הפדרלית כמות לא מבוטלת של שליטה עקיפה על מדיניות התחבורה של המדינות באמצעות סעיף המס וההוצאה שבחוקה.

==מבנה המחלקה==
* משרד מזכיר התחבורה של ארצות הברית (OST)
*משרד המפקח הכללי (OIG)
* מנהל התעופה הפדרלי (FAA)
* מנהל הכבישים המהירים הפדרלי (FHWA)
* מנהל מסילות הרכבת הפדרלי (FRA)
* מנהל התעבורה הפדרלי (FTA)
* מנהל הימים (MARAD)
* מנהל בטיחות התובלה הפדרלי (FMCSA)
* מנהל הבטיחות בכבישים המהירים הפדרלי (NHTSA)
* מנהל המחקר והחידושים הטכנולוגיים (RITA)
* מנהל בטיחות חומרים וצינורות הנפט הפדרלי (PHMSA)
* איגוד סנט לורנס להתפתחות נתיבים ימיים (SLSDC)

===מחלקות לשעבר===
* משמר החופים של ארצות הברית – הועבר למחלקה לביטחון המולדת ב-2003.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.dot.gov/ אתר המחלקה הרשמי]
* [https://web.archive.org/web/20090208150001/http://dotlibrary.dot.gov/Historian/historian.htm מחלקת התחבורה - משרד ההיסטוריון]
* [https://web.archive.org/web/20070726092016/http://thefederalregister.com/b.p/department/DEPARTMENT_OF_TRANSPORTATION/ הודעות מטעם מחלקת התחבורה על דיונים ושינויי חקיקה] מהרשומה הפדרלית [https://web.archive.org/web/20071011103126/http://www.thefederalregister.com/rss/department/DEPARTMENT_OF_TRANSPORTATION/ RSS Feed]
* 

*
תחבורה
ארצות הברית
מסה מצומצמת

מסה מצומצמת היא גודל פיזיקלי המאפשר לנתח מתמטית בעיה רב-גופית כבעיית גוף אחד. במקום לחשב באופן מדויק את תנועתו של כל גוף בנפרד, נהוג להתייחס לגוף דמיוני בעל מסה מצומצמת.

המסה המצומצמת <math>x_\text{eq}</math> מחושבת לפי הנוסחה:

<math>\ {1\over x_\text{eq}} = \sum_{i=1}^n {1\over x_i} = {1\over x_1} + {1\over x_2} + \cdots+ {1\over x_n}\ ,</math>

כאשר <math>x_i</math> הן מסות הגופים במערכת. הנוסחה שקולה לחלוטין לממוצע הרמוני בין מסות, עד כדי פקטור כפלי.
==בעיה דו-גופית==

במקרה של שני גופים, המסה המצומצמת מחושבת באופן הבא: 

<math display="block">\ \mu =\frac{m_1 m_2}{m_1 + m_2}</math> או <math>\ \frac{1}{\mu} = \frac{1}{m_1} + \frac{1}{m_2}</math>

שימוש במסה המצומצמת מאפשר פתרון פשוט יותר של הבעיה הדו-גופית, הנפוצה בין היתר בחקר אסטרונומי ואסטרופיזיקלי של תנועת גרמי שמים תחת השפעת כוח הכבידה.

== ראו גם ==
* ממוצע הרמוני

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מכניקה
צהלולים

אישה מצרית בקריאות צהלולים בתקופת הבחירות במצרים בשנת 2014.

צהלולים (בערבית: زغروطة או زغوردة, תעתיק: זע'רוטה או זע'רודה, בהתאמה; בערבית עיראקית: هلاهل, הלאהל או הָלָאהִיל) הם קולות גבוהים ומסולסלים המופקים בעזרת נענוע מהיר של הלשון לשם הבעת שמחה. הצהלולים נהוגים בעיקר בקרב נשים מעדות המזרח, בשמחות ובאירועים מיוחדים, ובקרב נשים ערביות גם כן לאות שמחה ושמחות.

במהלך ביצוע הצהלולים נוהגות בדרך כלל הנשים להניח את האצבע המורה בצמוד לשפה העליונה כאשר חלק מהאצבעות האחרות מונפות כלפי מעלה ובכך מגדילות את מידת ההחצנה של שמחתן. הצהלולים מבוצעים בדרך כלל בתדירות גבוהה יותר ועל ידי מספר נשים באופן לא מתואם ברגעי השיא של האירוע (כגון מיד לאחר שבירת הכוס בחתונה).

== ההלחם "צהלולים" ==
חיים אוליאל, זמר ומוזיקאי משדרות, הגה את המילה "צהלולים". הצעתו של אוליאל הוגשה לאקדמיה ללשון העברית והתקבלה.

בסלנג, המילה המתארת צהלולים היא האונומטופיאה "קוּלוּלוּ". כאשר האקדמיה ללשון העברית בחרה במילה "צהלולים" בשנת 2000, היא התבססה על אונומטופיאה זו, אותה צירפה כהלחם למילה "צהלה".

לדברי אוליאל, "מדובר באלמנט חשוב ומרכזי בשמחות ובפולקלור המזרחי ולא הייתה לזה מילה בעברית. 'צהלולים' היא מלשון צהלה וגם מזכירה בצליל את 'קולולו'". אוליאל מוסיף: "זה כבוד גדול שהאקדמיה אימצה מילה שהמצאתי. כתבתי שירים רבים, אבל מילה נשארת לדורות".

==סממן תרבותי==
הנוסע האירי ריצ'רד רוברט מאדן ביקר בשנת 1827 בירושלים והוזמן על ידי יוסף אמזלג, העשיר ביהודי העיר, לחתונה יהודית, בה נשמעו ככל הנראה צהלולים: "בחצר מצאנו בנות-ישראל נאות במספר רב, שהיו צווחות כפי שנוהגים המצרים בלילות שימורים ובחתונות".

זיהויָם של הצהלולים עם עדות המזרח בישראל הפך אותם לסממן תרבותי. לעיתים הם נתפסים כמנהג פרימיטיבי שמזרחים ילידי הארץ משתדלים להמעיט בו, כפי שעולה מדבריו של עמיר פרץ: "אמא שלי אמרה לנו שהיא חייבת לעשות 'זרארט'. 'זרארט' זה מה שקיבל בעברית את השם צהלולו-לו-לו. אמרנו לה: 'אמא, מה, השתגעת?' היא אמרה: 'אתם לא רוצים? אני לא באה'. התחלנו משא ומתן. אמרה: 'אני רוצה עשרה סלסולים'. אמרנו לה: 'השתגעת? איך עשר?' הגענו בסוף להסכמה על חמש. חמישה צהלולים". ברית המילה החלה, ואמו של פרץ החלה בצהלולים שלה. פרץ אמר על כך: "אני זוכר שפתאום תפסתי את כל הגיחוך והעקמומיות שבעניין... שתעשה מאה צהלולים, מה קרה? אם הקיבוצניקים רוצים לשיר 'אנו באנו ארצה', שישירו כמה שהם רוצים. ואם היא רוצה לבטא את השמחה שלה בדרך אחרת, צריך לתת לה לבטא את זה".

==בתרבות הפופולרית==
בפרק השני בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "רמזור", הסבתא הטריפוליטאית של טלי רוצה להשמיע צהלולים בחתונה של אמיר וטלי, בעוד אמיר, שמוצאו אשכנזי, רואה במנהג זה מנהג ערבי ופרימיטיבי ומתנגד לו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קטגוריה:תרבות ערבית
מירי בן-יוסף

מירי בן יוסף (1944 – 13 בנובמבר 2005) הייתה יחצ"נית בתחום המוזיקה בישראל.

בן יוסף, אשר עסקה בתחום יחסי הציבור מעל ל-20 שנה, נחשבה לאחת ממייסדות התחום בישראל. היא ייצגה אמנים מובילים, ביניהם אריק איינשטיין, שלום חנוך, להקת "אתניקס", שלמה ארצי, להקת המכשפות, שרית חדד, אייל גולן, אחינועם ניני, "שבק ס", דנה ברגר, עמיר לב, אביב גפן, ברי סחרוף, גידי גוב, גלי עטרי, להקת "כוורת", להקת "כשניקו תתחיל לדבר" ועוד רבים אחרים. בן יוסף הייתה גם המנהלת האישית של הזמר שלומי שבן (שהקדיש לה את אלבומו השני, עיר), ועבדה עמו כמעט עד מותה. בן יוסף אף ייצגה אמנים בין-לאומיים אשר הגיעו להופיע בישראל, ביניהם מדונה, שינייד או'קונור, "U2", "Guns N' Roses", הנרי רולינס ועוד.

בן יוסף הונצחה, עוד לפני מותה, בשירה של ענבל פרלמוטר "סיגריות לייט":

בן יוסף נפטרה בגיל 61 ממחלת סרטן הריאה, והותירה אחריה בת. במלאת שלושים יום לפטירתה שודר ברשת ג' משדר מיוחד לזכרה בהשתתפות אמנים ישראלים רבים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* דפנה לוי, [https://anchor.fm/daphna-lewy/episodes/12-----e1brf06 בר בן-יוסף, בתה של היח״צנית מירי בן יוסף, חולקת זיכרונות מהחיים בבית אמא והגעגועים אחרי מותה. בפודקאסט ״על החיים ועל המוות״.]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחצ"ניות ישראליות
קטגוריה:מוזיקה ישראלית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2005
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
הג'ילר

מיקום העיר בורדור בטורקיה
פסל מהג'ילר, האלף ה-6 לפנה"ס
הג'ילר (טורקית Hacilar) הוא יישוב מתקופת האבן בדרום-מערבה של אסיה הקטנה, כ-25 ק"מ מדרום-מערב לעיר בורדור שבטורקיה. הממצאים המוקדמים ביותר בתל הם משנת 7040 לפנה"ס לערך מהתקופה הנאוליתית, והוא ננטש ויושב מחדש מספר פעמים.

בשנת 1956 הצביע מורה מקומי על התל בפניו של הארכאולוג הבריטי ג'יימס מלארט, ושנה לאחר מכן החל האחרון לחפור במקום. הממצאים הועברו למוזיאון לתרבויות אנטוליה באנקרה. בתי התל נבנו על שכבת אבן שנועדה להגן עליהם מפני נזקי המים ונערכו סביב חצרות פנימיות. הקירות היו עשויים מעץ, תערובת של עץ או אבני בוץ. הגגות נתמכו על ידי עמודי עץ והסברה היא כי בבתים הייתה קומה שנייה העשויה גם היא מעץ. הקירות הפנימיים היו חלקים וללא ציורים או עיטורים.

בשכבות מאוחרות יותר בתל התגלו אבני רחיים, מכתשים ותנורים ביתיים. לקירות נוספו גומחות, המטבח הופרד מיחידת המגורים והקומות העליונות שימשו לאחסון דגנים או כפינות עבודה.

==לקריאה נוספת==

* Mellaart, James. «Hacilar: A Neolithic Village Site» — Scientific American, August 1961, p. 86.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
צ'איאונו

צ'איאונו (טורקית Çayönü) הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הנאוליתית בדרום-מזרח טורקיה, כ-40 ק"מ צפונית-מערבית לעיר דיארבקיר, בסמוך לעיירה ארגאני. 

הארכאולוג האמריקאי רוברט ג'ון בריידווד חפר באתר בין השנים 1964 ו-1978, ושוב בין 1985 ו-1991. לפי הממצאים היה האתר מיושב בין 7200 ו-6600 לפנה"ס לערך. 

מחקר עצמות בעלי החיים שהשתמרו באתר מרמז על ביות מוקדם של החזיר. ממצאים בוטאניים רומזים לכך שתושבי האתר גידלו גם חיטה. צ'איאונו היה גם המקום בו נמצאה חתיכת הבד המוקדמת ביותר הידועה. פיסת טקסטיל זו הייתה מבד פשתן בן 9,000 שנה והוא נארג מפשתן שגדל באופן מקומי. בנוסף לכך האתר היה המרכז העיקרי לייצור חרוזים בתקופה הנאוליתית המוקדמת. ארכאולוגים גילו ארבעה פריטי נחושת מוקדמים בצ'איאונו, מתאריך 7,200 לפני הספירה. צ'איאונו הוא גם המיקום של חפצי הנחושת המוקדמים ביותר הידועים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

"בית הגולגולות" באתר

קטגוריה:טורקיה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
בוטידים

ה"בוטידים של יוני", הוא שמו של מטר מטאורים המתרחש בסביבות ה-22 ביוני ל-2 ביולי מדי שנה. בדרך כלל זהו מטר חלש, שהקצב הזניתי לשעה שלו בין 0 ל-2. עם זאת, מפעם לפעם מטר זה מתפרץ, כפי שאירע ב-1916, כאשר הבחינו בקיומו לראשונה. התפרצויות נוספות נצפו בשנים 1921, 1927, 1998 ו-2004. בשתי האחרונות הקצב הזניתי לשעה הגיע ל-100 ו-50 בהתאמה. 

נקודת ההקרנה (radiant) של מטר זה בקבוצת הכוכבים רועה דובים, בלעז Boötes ממנה קיבל את שמו. 

מטר זה מתרחש כאשר כדור הארץ חוצה את מסלולו של השביט פון-וינקה, שמחזורו סביב השמש הוא 6.37 שנים.

==ראו גם==
* קואדראנטידים

קטגוריה:מטרות מטאורים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים רועה דובים
גולריפש

מחוז גולריפש (באבחזית: Гәылрыҧшь араион; בגאורגית: გულრიფშის რაიონი, גוּלריפשיס ראיוֹני; ברוסית: Гульрипшский район) הוא מחוז באבחזיה, הרפובליקה הבדלנית של גאורגיה. העיר גולריפש משמשת כעיר העיקרית ועיר הבירה של המחוז האבחזי. חלק הנפה שנמצא באבחזיה עילית שהיה מיושב ברובו בגאורגים (סוואנים), נכבש, בסיוע הצבא הרוסי, על ידי הכוחות הבדלניים של אבחזיה במהלך הפלישה הרוסית לגאורגיה. בשנת 2003 (לפני המלחמה) מנתה אוכלוסיית המחוז 19,918 תושבים, שמתוכם 1,956 איש מתגוררים באבחזיה עילית. 

הרפובליקה של אבחזיה היא אוטונומיה דה פקטו שעד למלחמה בדרום אוסטיה לא הייתה מוכרת על ידי כל מדינות העולם. מכאן שגם החלוקה המינהלתית של אבחזיה למחוזות אינה מוכרת בעולם. מצד שני מוכרת החלוקה המנהלתית של גאורגיה, שעל פיה נחשבת אבחזיה עצמה למחוז בגאורגיה, וחלוקתה הפנימית לנפות, המקבילה כמעט לגמרי לחלוקת אבחזיה למחוזות, הם במעמד יתר נפות גאורגיה. בתום הפלישה הרוסית לגאורגיה, באוגוסט 2008, היו רוסיה וניקרגואה המדינות היחידות בעולם שהכירו באבחזיה.

המחוז גובל מצפון ומצפון-מזרח בפדרציה הרוסית, ממזרח ודרום במחוז אוצ'מצ'ירה, בדרום-מערב בים השחור וממערב במחוז סוחומי. נמל התעופה הראשי של אבחזיה, שדה התעופה סוחומי דרנדה, ממוקם בדרום-מערב המחוז.

==דמוגרפיה==

{| border=1 align=center cellpadding=10 cellspacing=0 style="margin: 0.5em 1em 1em 1em; background: #f9f9f9; border: 2px #aaaaaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;" width90%
|-
!colspan=10|ההתפלגות האתנית של אוכלוסיית אבחזיה על פי מפקדים
|-align=center
| ||1979||1989||2003
|-align=right
|align=right|אבחזים||834<BR>(1.6%)||1,311<BR>(1.4%)||4,888 <BR>(24.5%)
|-align=right
|align=right|גאורגים||26,138<BR>(51.5%)||29,014<BR>(52.8%)||2,716<BR>(13.6%)
|-align=right
|align=right|רוסים||7,734<BR>(15.2%)||7,746<BR>(13.9%)||2,404<BR>(12.1%)
|-align=right
|align=right|ארמנים||13,328<BR>(26.3%)||13,979<BR>(25.3%)||9,375 <BR>(47.5%)
|-align=right
|align=right|יוונים||927<BR>(1.8%)||אין מידע||118<BR>(0.6%)
|-align=right
|align=right|אסטונים||אין מידע||אין מידע||65<BR>(0.3%)
|-align=right
|align=right|אוקראינים||845<BR>(1.7%)||אין מידע||117<BR>(0.6%)
|-align=right
|align=left|סה"כ||50,767<BR>(100%)||54,962 <BR>(100%)||19,918<BR>(100%)
|}

== הערות שוליים ==

גולריפש, נפת 
גולריפש
אוצ'מצ'ירה (מחוז)

מחוז אוצ'מצ'ירה (באבחזית: Очамчыра араион; בגאורגית: ოჩამჩირის რაიონი, אוֹצַ'מצ'יריס ראיוֹני; ברוסית: Очамчирский район) הוא מחוז באבחזיה, הרפובליקה הבדלנית של גאורגיה. העיר אוצ'מצ'ירה משמשת כעיר הבירה של המחוז האבחזי. אוכלוסיית המחוז מונה 24,868 תושבים. מחוז אוצ'מצ'ירה האבחזי קטן מנפת אוצ'מצ'ירה הגאורגית, כיוון שהחל משנת 1955, שוכן על חלק משטח הנפה מחוז טקווארצ'לי.

הרפובליקה של אבחזיה היא אוטונומיה דה פקטו שאיננה מוכרת בעולם. מכאן שגם החלוקה המנהלתית של אבחזיה למחוזות אינה מוכרת בעולם. מצד שני מוכרת החלוקה המנהלתית של גאורגיה, שעל פיה נחשבת אבחזיה עצמה למחוז בגאורגיה, וחלוקתה הפנימית לנפות, המקבילה כמעט לגמרי לחלוקת אבחזיה למחוזות, היא במעמד יתר נפות גאורגיה

==קישורים חיצוניים==

אוצ'מצ'ירה, נפת
אוצ'מצ'ירה
חוסה נסאסי

חוֹסה נסאסי יארסה (בספרדית: José Nasazzi Yarza; 24 במאי 1901 במונטווידאו – 17 ביוני 1968) היה כדורגלן מאורוגוואי שהיה קפטן נבחרת אורוגוואי בכדורגל והוביל אותה לזכייה במונדיאל 1930. נסאסי נחשב על ידי רבים כגדול כדורגלני אורוגוואי בכל הזמנים והיה ידוע בכינוי "המרשל הגדול".

== קריירה ==
חוסה נסאסי
בן לאב שמוצא משפחתו מלומברדיה, (איטליה) (במקור "נסאצי"), ולאם ממוצא בסקי. נסאסי זכה במדליית הזהב באולימפיאדת פריז ב-1924 ובאולימפיאדת אמסטרדם. כמו כן, זכה בקופה אמריקה ב-1923, ב-1924 וב-1926, וכל זאת עד לאליפות העולם הראשונה בכדורגל.

במהלך טורניר גביע העולם בכדורגל, היריבה הממשית היחידה של אורוגוואי הייתה ארגנטינה. לאחר שהביסה את פרו ורומניה בסיבוב הראשון, אורוגוואי הביסה את יוגוסלביה בתוצאה 1:6 בחצי הגמר והעפילה למשחק הגמר נגד ארגנטינה. למרות שקבוצתו פיגרה 2:1 במחצית, ליכד נסאסי את חבריו לקבוצה במחצית השנייה, והוביל אותם לניצחון הידוע 2:4, מה שהפך אותו לקפטן הראשון שהניף את גביע ז'יל רימה. הוא זכה להיות לשחקן המצטיין ונבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר.

למרות שאורוגוואי סירבה להגן על תוארה במונדיאל 1934, זכה נסאסי בקופה אמריקה פעם אחת נוספת (ב-1935), לפני שפרש ב-1937.

בקריירת המועדונים שלו, שיחק נסאסי עבור בז'ה ויסטה, ליטו ונסיונל מונטווידאו.

==תארים==
;נסיונל
*אליפות אורוגוואי (2): 1933, 1934
;נבחרת אורוגוואי
*גביע העולם: 1930
*אליפות דרום אמריקה (4): 1923, 1924, 1926, 1935
*מדליית זהב אולימפית (2): 1924, 1928
;אישיים
*כדור הזהב בגביע העולם: 1930
*הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1930
*כדור הזהב באליפות דרום אמריקה (2): 1923, 1935

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:מגני כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:מונטווידאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נסיונל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1930
קטגוריה:מאמני כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:מאמני נבחרת אורוגוואי בכדורגל
קטגוריה:ילידי 1901

קטגוריה:אורוגוואים שנפטרו ב-1968
גגרה (מחוז)

מחוז גגרה (באבחזית: Гагра араион; בגאורגית: გაგრის რაიონი, גַגריס ראיוֹני; סרוסית: Гагрский район) הוא מחוז באבחזיה, הרפובליקה הבדלנית של גאורגיה. העיר גגרה משמשת כעיר הבירה של המחוז האבחזי. מחוז/נפה זה הוא המחוז המערבי ביותר של אבחזיה, ונהר הפסואו משמש לו כגבול עם מחוז קרסנודר של רוסיה. אוכלוסיית המחוז מונה 39,625 תושבים, כאשר בשנת 1989 נמנו בנפת גגרה 77,079 איש.

הרפובליקה של אבחזיה היא אוטונומיה דה פקטו אך איננה מוכרת בעולם. מכאן שגם החלוקה המנהלתית של אבחזיה למחוזות אינה מוכרת בעולם. עם זאת, מוכרת החלוקה המנהלתית של גאורגיה, על פיה אבחזיה היא למחוז בגאורגיה. לפי חלוקה זו לנפות, המקבילה כמעט לגמרי לחלוקת אבחזיה למחוזות, למחוז מעמד מקביל ליתר נפות גאורגיה.

== יישובים עיקריים ==
* גגרה
* ביצ'וינתה
* לסלידזה
* בזיב

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

גגרה, נפת
גגרה
Yellow Submarine Songtrack

Yellow Submarine Songtrack הוא אלבום הפסקול מהסרט צוללת צהובה של הביטלס שיצא מחדש בשנת 1999. 

כל השירים בסרט הופיעו בפסקול של הסרט למעט השיר A Day in the Life וזאת משום שחברת התקליטים EMI לא רצתה יותר מדי שירים מהאלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. ב-28 במאי 2012 יצאה גרסת רימאסטר לאלבום ביחד עם גרסת הבלו-ריי וה-די-וי-די של הסרט "צוללת צהובה". 

==רשימת שירים==
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת. 
# Yellow Submarine 
# Hey Bulldog
# Eleanor Rigby
# Love You To (ג'ורג' האריסון)
# All Together Now
# Lucy in the Sky with Diamonds
# Think for Yourself (האריסון)
# Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band
# With a Little Help from My Friends
# Baby, You're a Rich Man
# Only a Northern Song (האריסון)
# All You Need Is Love
# When I'm Sixty-Four
# Nowhere Man
# It's All Too Much (האריסון)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
קטגוריה:פסקולי סרטי אנימציה
נפת באר שבע

נפת באר שבע היא הנפה הגדולה ביותר במדינת ישראל. היא שייכת למחוז הדרום, בנפה מתגוררים נכון ליולי 2023 772,300 תושבים בצפיפות של 59.78 נפש לקילומטר רבוע.

נפת באר שבע נחלקת לשני אזורים גאוגרפיים:
* אזור בקעת באר שבע
* אזור הנגב והערבה

==נתונים סטטיסטיים==
שטח נפת באר שבע הוא כ-60% משטח מדינת ישראל (12,918 קמ"ר). 
{| class="wikitable" border="2"
|+ אוכלוסיית נפת באר שבע
!שנה
!אוכלוסייה (באלפים)
! כאחוז מכלל האוכלוסייה
|-
|1948
|14.2
|1.7
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|1961
|97.2
|4.5
|-
|1972
|201.2
|6.4
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|1983
|275
|6.8
|-
|1995
|418.9
|7.5
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|2008
|602.5
|8.1
|-
|2010
|627
|8.1
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|2011
|634.5
|8.1
|-
|2023
|772.2
|7.9
|}

מתוך אוכלוסיית הנפה ב-2011 394,300 יהודים ו-204,700 מוסלמים.
{| class="wikitable"
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | ערים
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | מועצות מקומיות
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | מועצות אזוריות
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | מועצות מקומיות תעשייתיות
|-
| valign="top" |
* אופקים
* אילת
* באר שבע
* דימונה
* נתיבות
* ערד
* רהט
| valign="top" |
* חורה
* ירוחם
* כסיפה
* להבים
* לקייה
* מיתר
* מצפה רמון
* עומר
* ערערה בנגב
* שגב שלום
* תל שבע
| valign="top" |
* אל קסום
* אשכול
* בני שמעון
* חבל אילות
* מרחבים
* נווה מדבר
* ערבה תיכונה
* רמת הנגב
* שדות נגב
* תמר
| valign="top" |
* נאות חובב
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.cbs.gov.il/hodaot2001/01_01_278.htm| מבט על הנגב- נתונים על נפת באר שבע], באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 26.11.2001 
*[http://www.boker.org.il/meida/negev/n-beer/| תהליך התפתחות האוכלוסייה בנפת באר שבע], מאמר מאת שי טחאני וחגית גריאני
==הערות שוליים==

קטגוריה:באר שבע
באר שבע
באר שבע
מוותלי הראשון

מוּוַתַלִי או מוּוַתַלִיש<ref>שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא , או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו .</ref> הראשון היה מלך החתים בתקופת האופל בסוף תקופת הממלכה החתית הקדומה במאה ה-15 לפנה"ס אשר נמשכה כ-100 שנים בלבד והייתה מעין גשר בין האימפריה החתית לממלכה הקדומה. 

מעט מאוד ידוע לנו כיום על מוותלי הראשון מפני שהוא לא הותיר אחריו כמעט ממצאים ארכאולוגים. קודמו של מוותליש הראשון היה חוזיה השני, ויורשו היה תודחליה הראשון מייסדה של הממלכה החתית החדשה בשנת 1430 לפנה"ס.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20060203232042/http://history-world.org/hittites.htm החתים], באתר היסטוריית העולם.
*[http://www.hittites.info/history.aspx?text=history%2fMiddle+Empire.htm#MuwatalliI מוותלי הראשון], באתר על מלכי החתים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכי החתים
חיים בלתי גמורים

חיים בלתי גמורים (באנגלית: An Unfinished Life) הוא סרט דרמה שיצא בשנת 2005 וביים לאסה הלסטרם. רוב הסרט צולם בקנדה.

ססמת הסרט שהופיעה בכרזות הייתה: "כל סוד לוקח חיים משלו".

==עלילה==
איינר (רדפורד), חוואי המתגורר בוויומינג, מתקשה להתמודד עם מותו של בנו היחיד בתאונת דרכים. הוא מבקר מדי יום בקברו של הבן, הנמצא בחוותו, ומדבר אליו. חברו היחיד של איינר הוא מיטש, אדם שחור העובד בחוותו מזה ארבעים שנה. מיטש הותקף לפני תחילת הסרט על ידי דוב גריזלי שהשחית את פניו וגרם לו לנכות.

איינר מסוכסך עם אלמנת בנו, ג'ין (לופז), אותה הוא מאשים במותו. העלילה נפתחת בהגעתה של ג'ין לחוותו של איינר לאחר עשר שנים בהם לא נפגשו. היא מגיעה יחד עם בתה הצעירה, נכדתו של איינר.

בתחילה, איינר מתקשה להתמודד עם השינוי הפתאומי בחייו. מאוחר יותר הוא משתנה ויחסו אל ג'ין, ואל נכדתו הופך אנושי יותר.

מיטש מתחיל לחלום על הדב שתקף אותו, ומבקש מאיינר לשחרר אותו משביו בגן החיות של העיירה. איינר נעזר בנכדתו כדי לשחרר את הדב בחשאי, באישון לילה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:ג'ניפר לופז

קטגוריה:סרטי רוברט רדפורד