OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
SU-122

ה-SU-122 (ר"ת של: Samokhodnaya Ustanovka-122) הוא תותח מתנייע שפותח ושירת בברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה. ה-SU-122 שייך למשפחת ה-SU הסובייטית יחד עם דגמים כמו ה-SU-100 וה-SU-85, ל-SU-122 תותח הוביצר בעל קוטר 122 מ"מ. ה-SU-122 יוצר בין השנים 1942-1944 בהן יוצרו סך הכול כ-1,148 כלים.

== פיתוח ==
במהלך מלחמת העולם השנייה, כדי להתמודד עם איומים שונים בשדה הקרב, היה צורך בפיתוח סדרה של תותחי סער שחלקם היו קלים ומהירים יותר ושירתו כמשחיתי טנקים (לדוגמה ה-SU-100) וחלקם היו כבדים ובעלי תותח בעל עוצמה רבה יותר אשר שימשו כתותחים מתנייעים, הסדרה הושתתה על טנקי השטוג הגרמניים (כמו השטוג סימן 3) אך הייתה פחות מוצלחת. ה-SU-122 נפל לקטגוריה השנייה ושירת כתותח ארטילרי מתנייע.

פיתוח הכלי החל באפריל 1942 לאחר בקשה של הדירקטוריון הארטילרי המרכזי (GAU) של צבא ברית המועצות לעצב כלי בעל תותח הוביצר 122 מ"מ לשימוש כתותח מתנייע. הכלי פותח תחת השם SU-35 והתבסס על תובה של T-34, הכלי נכנס לשירות לבסוף בשם SU-122. הכנסת הכלי לשלב היצור החל בדצמבר 1942 כאשר יצור הכלי פסק לקראת סוף 1944. כבר בשלבי ניסוי הכלי התגלו בו בעיות כגון אוורור לקוי בתא הלחימה, הגבלת הגבהה לתותח והצורך במפקד לתפעולו, עם זאת הכלי נכנס לייצור כדי לעמוד בדרישות הצבא בשטח, עד שבמהלך שנת 1943 החל ייצור הכלי לדעוך לטובת ה-SU-152.

במהלך שירותו של הכלי, פותחו מספר שדרוגים לכלי שלעולם לא צלחו את שלב אב הטיפוס ולא נכנסו ליצור המוני. אחד השדרוגים שהוצעו היה ה-SU-122P שהיה אמור לשרת בתור משחית טנקים, כמו גם ה-SU-122M שהיה גרסה פשוטה וזולה יותר ליצור של ה-SU-122.

== היסטוריה קרבית ==

מיקום התותחים המתנייעים בשדה הקרב לפי הדוקטרינה הסובייטית במהלך מלחמת העולם השנייה היה בגדודי תותחי סער מעורבים בתפקיד ארטילרי דינמי, כתמיכה בכוחות תוקפים. באופן קלאסי, תפקדו התותחים המתנייעים במחלקות של שלושה. במהלך המלחמה גובשו רגימנטים של תותחי סער שכללו 17 כלים מסוג SU-76 ו-8 כלים מסוג SU-122, כאשר ה-SU-76 תפקד כמשחית טנקים וה-SU-122 כתותח מתנייע ארטילרי. רגימנט כזה פעל בתפקיד תומך לכוחות חי"ר וכנגד מטרות שריון.
ה-SU-122 שירת בצבא באדום החל מ-1942 ועד סוף המלחמה בקרבות בחזית המזרחית.

== ראו גם ==
{|
|
* SU-100
|
* תותח מתנייע
|
* ארטילריה
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.onwar.com/tanks/ussr/fsu122.htm מפרט טכני של הכלי מהאתר 'און-וור'].
* [https://web.archive.org/web/20081228111257/http://www.wwiivehicles.com/ussr/self-propelled-guns/su-122.asp מידע על הכלי מהאתר 'רכבי מלחמת העולם ה-2']

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תותחים מתנייעים סובייטיים
קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים במלחמת העולם השנייה
מחוז הצפון (משטרה)

מטה מחוז צפון ב[[נצרת|ממוזער]]
מחוז הצפון הוא אחד משמונת המחוזות (כולל משמר הגבול) של משטרת ישראל וכולל שלושה מרחבים. המחוז תחום מדרום בקו התפר, השומרון ורכס הרי הגלבוע, ממזרח גבולות ממלכת ירדן וסוריה, מצפון בגבול לבנון, וממערב במישור החוף הצפוני, במחוז החוף ומדרום מערב בוואדי עארה.

== היסטוריה ==
עם הקמת המשטרה נוסדו בה שני מחוזות: מחוז תל אביב ומחוז חיפה. בדרום ובצפון לא הוקמו מחוזות, מפני שאלו היו אזורי לחימה והיו באחריות צה"ל וירושלים טרם נכללה בגבולות המדינה. לאחר שוך הקרבות הוקם מחוז צפון של המשטרה, שמטהו היה בטבריה והיא כללה את נפות כנרת, צפת ויזרעאל. בשנת 1953 הועבר האחריות לנפת זבולון ממחוז חיפה למחוז צפון, ומטה המחוז עבר לנצרת.

בשנת 1958 בוצע ארגון מחדש במשטרה והמחוז אוחד עם מחוז חיפה.

ביולי 2011 הופרד מרחב החוף יחד עם תחנות עירון ואום אל-פחם ממרחב הגליל שבמחוז הצפון, והיו למחוז עצמאי, מחוז חוף.

במאי 2017 חולקו מחדש המרחבים במחוז הצפון.

== מרחבי המחוז ==
* מרחב גליל – בו 5 תחנות משטרה (שפרעם, כרמיאל, מג'ד אל כרום, טמרה ומשגב).
* מרחב העמקים – בו 6 תחנות משטרה (בית שאן, נצרת, עפולה, מגדל העמק, כפר כנא ונוף הגליל).
* מרחב כנרת (גליל-גולן) – ובו 6 תחנות משטרה – (תחנת קריית שמונה, תחנת גולן – קצרין, תחנת ירדן – ראש פינה, חצור הגלילית ויישובי הסביבה, תחנת צפת, תחנת טבריה ותחנת מעלות)

במחוז מתגוררים 1.2 מיליון איש – כ-42% יהודים, כ-41% מוסלמים, כ-7% דרוזים, כ-7% נוצרים וכחצי אחוז צ'רקסים. בתחום המחוז אתרי קדושה לבני דתות שונות ואתרי תיירות.

== יחידת יג"ל ==
יחידת הגבולות של מחוז צפון אשר עיסוקה הוא מניעת הברחות נשק וסמים מגבולות המדינה. היחידה, מורכבת מלוחמי עלית והיא הכוח המיומן ביותר העומד לרשות המשטרה ברמה המחוזית. היחידה מתמקדת בעיקר בסיכול הברחת כלי נשק מגבולות ירדן, סוריה, לבנון ושטחי הרשות הפלסטינית לתחומי מחוז צפון.

== מפקדי המחוז ==
{| class="wikitable"
|+
!
!שם
!תקופת כהונה
!הערות
|-
|1
|נעמן סתוי
|1948–1950
|
|-
|2
|ישורון שיף
|1950–1951
|לימים סמפכ"ל המשטרה
|-
|3
|אהרן סלע
|1951–1954
|לימים מפכ"ל המשטרה
|-
|4
|מתתיהו סלע
|1954–1958
|
|-
|5
|אברהם זלינגר
|1958–1960
|לימים סמפכ"ל המשטרה
|-
|6
|מקסים כהן
|1960–1961
|
|-
|7
|אברהם זלינגר
|1961–1963
|לימים סמפכ"ל המשטרה, כהונה שנייה
|-
|8
|אהרן סלע
|1963–1972
|לימים מפכ"ל המשטרה, כהונה שנייה
|-
|9
|יהודה בונה
|1972
|
|-
|10
|שמעון אשד
|1972–1976
|
|-
|11
|מרדכי רון
|1976–1978
|
|-
|12
|חיים אבינועם
|1978–1978
|
|-
|13
|יצחק עירן
|1982–1984
|
|-
|14
|רחמים חדד
|1984–1985
|
|-
|15
|לוי שאול
|1985–1987
|לימים נציב בתי הסוהר
|-
|16
|שלמה חרון
|1988–1989
|
|-
|17
|אלברט מוספיה
|1989–1993
|
|-
|18
|יעקב גנות
|1993–1994
|לימים נציב בתי הסוהר ומנכ"ל המשרד לביטחון הפנים
|-
|19
|עמוס עזאני
|1994–1996
|
|-
|20
|אליק רון
|1997–2000
|
|-
|21
|יעקב בורובסקי
|2001–2004
|
|-
|22
|דן רונן
|2004–2007
|
|-
|23
|שחר איילון
|2007
|לימים סמפכ"ל המשטרה ונציב כבאות והצלה
|-
|24
|שמעון קורן
|2007–2011
|
|-
|25
|רוני עטיה
|2011–2014
|
|-
|26
|זהר דביר
|2014–2016
|לימים סמפכ"ל המשטרה
|-
|27
|אלון אסור
|2016–2019
|לימים סמפכ"ל המשטרה
|-
|28
|שמעון לביא
|2019–2022
|
|-
|29
|שוקי תחאוכה
|2022–הווה
|
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.police.gov.il/machoz.aspx?mid=5 מחוז צפון], באתר משטרת ישראל

== הערות שוליים ==

צפון
*
ויליאם דווייט ויטני

ויליאם דווייט ויטני (William Dwight Whitney; 9 בפברואר 1827 – 7 ביוני 1894) היה בלשן אמריקאי.

בראשית הלימודים האקדמיים שלו התעניין ויטני בעיקר במדעי הטבע – בוטניקה ומדעי כדור הארץ, והוא לא זנח את התחום גם אחרי שהתחיל להתמסר לבלשנות ב־1848, לאחר שקרא ספר על שפת סנסקריט. למד באוניברסיטת ייל, בתקופה שבה כמעט לא היו לימודי סנסקריט בארצות הברית, והשלים את לימודיו בברלין אצל אלברכט ובר ובטיבינגן אצל רודולף פון רות (von Roth), וכן עם פרנץ בופ. ב־1854 מונה לתפקיד פרופסור לסנסקריט בייל, ומ־1869 – ל"פילולוגיה משווה".

ויטני הוציא לאור ותרגם מספר טקסטים בסנסקריט, וכתב ספר דקדוק של סנסקריט. ספרים בולטים נוספים שכתב:
* Language and the Study of Language – מבוא לבלשנות כללית, אחד הספרים החלוציים בבלשנות המודרנית
* The Life and Growth of Language – ניסיון להבין את מקורה של הלשון
* ספרי דקדוק של אנגלית, צרפתית וגרמנית
* Oriental and Linguistic Studies – אוספי מאמרים
* הערך Philology ("פילולוגיה") במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה (למעשה הערך עוסק בעיקר בבלשנות)

היה בין העורכים של מילון ובסטר והעורך הראשי של Century Dictionary – מילון של השפה האנגלית.

ספריו על בלשנות כללית היו מוכרים גם בקרב הציבור הרחב בזכות סגנונם הברור.

==קישורים חיצוניים ==

* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* Thomas Day Seymour, "William Dwight Whitney". Yale University, 1895
</div>

קטגוריה:בלשנים ולשונאים אמריקאים
קטגוריה:פילולוגים אמריקאים
קטגוריה:מילונאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טיבינגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1827
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1894
האלפים הימיים

אלפּ-מריטים (בצרפתית: Alpes-Maritimes, באוקסיטנית: Aups Maritims, "האלפים הימיים") הוא מחוז בצרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, הנמצא בפינה הדרומית-מזרחית של צרפת המטרופולינית. המחוז גובל במחוזות האלפים של פרובנס עילית וואר, במדינות מונקו ואיטליה, ובים התיכון, ובירתו היא העיר ניס. מקומות מעניינים נוספים במחוז הם קאן, אנטיב, מנטון, וגראס.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20180911165131/http://www.alpes-maritimes.pref.gouv.fr/ אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg06.fr אתר המועצה הכללית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: מחוזות
דינו ראדג'ה

דינו ראדג'ה (בקרואטית: Dino Rađa; נולד ב-24 באפריל 1967), הוא כדורסלן עבר קרואטי. בראשית הקריירה היה שותף בשתיים משלוש הזכיות הרצופות של יוגופלסטיקה ספליט בגביע אירופה לאלופות, וכיום משמש כנשיא המועדון.

==קריירת המועדונים==
ראדג'ה החל את קריירת הכדורסל שלו בעיר נעוריו, שם שיחק במדי הנוער של קבוצת ק.ק. דוולין, ומשם עבר למועדון ק.ק. ספליט בחוזה מקצועני. בספליט (אשר החליפה ספונסרים ונודעה כ"יוגופלסטיקה" ו"פופ84") שיתף פעולה עם טוני קוקוץ' בתקופת השיא של המועדון וזכה עימה בשני גביעי אירופה לאלופות ברציפות (, ). בסיום עונת 1989/1990, עזב ראדג'ה את ספליט ועבר לוירטוס רומא, למרות שנבחר בידי הבוסטון סלטיקס כבר בדראפט של שנת 1989. 

בעונתו הראשונה באיטליה קלע ראדג'ה 18.1 נקודות ב למשחק, ונבחר על ידי עיתונאיי ספורט במקום השני כשחקן האירופאי הטוב ביותר לאותה העונה, שני רק לקוקוץ'. בשתי העונות הבאות המשיך ראדג'ה לשפר את ממוצעיו, והעמיד ממוצעים של 20.2 נקודות למשחק בעונתו השנייה, ו-21.5 בשלישית. בשנת הוליך ראדג'ה את רומא לזכייה בגביע קוראץ'. 

בשנת 1993 הצטרף ראדג'ה לבוסטון סלטיקס. את עונת הבכורה שלו בליגת ה-NBA סיים עם ממוצעים של 15.1 נקודות למשחק ו-7.2 . לאחר 3 שנים נוספות בבוסטון, נשלח ראדג'ה בעסקת חליפין אל פילדלפיה 76' בתמורה לקלרנס וות'רספון, אך כשל בבדיקות הגופניות. 

בדצמבר 1993 קבע ראדג'ה רקורד שלילי כאשר היה לשחקן אשר סיים משחק עם מספר ההחטאות הרב ביותר ללא נקודות, כאשר במשחק נגד סן אנטוניו ספרס החטיא 14 זריקות מהשדה ב-18 דקות משחק.

בשנת 1997 החליט ראדג'ה לחזור לאירופה, והצטרף לקבוצת פנאתינייקוס היוונית. הוא שיחק במועדון שנתיים, בהן זכה עמו בשתי אליפויות יוון. לאחר שנתיים ביוון עזב ראדג'ה את המועדון וחזר לקרואטיה, לקבוצת ק.ק. זאדאר.

בשנת חזר ראדג'ה ליוון וחתם אצל יריבתה של קבוצתו הקודמת, אולימפיאקוס, אך כשל בניסיונו להשיב למועדון את תואר האליפות, וחזר לקרואטיה, לקבוצת ציבונה זאגרב. לאחר עונה אחת בזאגרב, חזר ראדג'ה לקבוצת נעוריו, זכה עימה באליפות קרואטיה ופרש מכדורסל.

==נבחרות לאומיות==
ראדג'ה היה חלק מנבחרת יוגוסלביה אשר זכתה במדליית הכסף באולימפיאדת סיאול, ושתי מדליות זהב באליפות אירופה בכדורסל (1989, 1991).

לאחר הכרזת העצמאות של קרואטיה, הפך ראדג'ה לבורג חשוב בנבחרת קרואטיה, אשר זכתה במדליית כסף במשחקים האולימפיים בברצלונה, במדליות ארד באליפות אירופה בכדורסל 1993 שנערכה בגרמניה, באליפות אירופה בכדורסל 1995 שנערכה ביוון, ובאליפות העולם בכדורסל 1994 שנערכה בקנדה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים קרואטים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת קרואטיה
קטגוריה:כדורסלנים יוגוסלבים
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני ציבונה זאגרב
קטגוריה:כדורסלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני וירטוס רומא
קטגוריה:כדורסלני ק.ק. ספליט
קטגוריה:כדורסלני ק. ק. זאדאר
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1967
מרגריטה, נסיכת סבויה

מרגריטה מסבויה, מלכת איטליה (איטלקית: Margherita di Savoia; 20 בנובמבר 1851 - 4 בינואר 1926), הייתה אשתו של אומברטו הראשון, מלך איטליה.

==ביוגרפיה==
מרגריטה מריה תרזה ג'ובנה מסבויה נולדה ב-20 בנובמבר 1851 בטורינו, והייתה בתם של הנסיך פרדיננדו מסבויה, דוכס ג'נובה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. מצד אביה הייתה מרגריטה נכדתם של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה. מצד אמה הייתה מרגריטה נכדתם של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה.

מרגריטה נישאה באפריל 1868 לבן-דודה אומברטו, נסיך הכתר של איטליה. בשנת 1869 נולד בנם היחיד של בני הזוג, לימים המלך ויטוריו אמנואלה השלישי. (יש הטוענים כי סיבת היותו של ויטוריו אמנואלה קטן קומה נעוצה בעובדה שהוריו היו בני דודים).

בינואר 1878 ירש אומברטו את כס המלוכה האיטלקי והוכרז כאומברטו הראשון, מלך איטליה, ומרגריטה הוכרזה כמלכת איטליה. בשנת 1900 נרצח אומברטו על ידי מתנקש והמלכה מרגריטה הפכה ל של איטליה.

מרגריטה ייסדה רבים ממוסדות התרבות באיטליה, בהם בית דנטה. כמו כן היא הייתה פטרונית של מוסדות צדקה רבים, ובראשם הצלב האדום האיטלקי.
הפיצה מרגריטה נקראה על שמה בשנת 1906 וזאת משום שמרכיביה מסמלים את צבעי הדגל האיטלקי (עגבניות - אדום, בזיליקום - ירוק וגבינה - לבן).
המלכה מרגריטה הייתה חובבת טיפוסי הרים, וכמה רכסים בהרי העולם השונים נקראים על שמה.

המלכה הואשמה בכך שגילתה אהדה לתנועה הפאשיסטית בראשית ימיה. ארבעת מנהיגי התנועה הפאשיסטית ובתוכם אמיליו דה בונו ואיטלו באלבו נפגשו עימה בשנת 1922 כדי לקבל את ברכתה בטרם פתחו במצעד על רומא.

== אילן יוחסין ==

==ראו גם==
* ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשות מלכי איטליה
קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:ילידות 1851
קטגוריה:נפטרות ב-1926
אלנה, נסיכת מונטנגרו

הנסיכה אלנה ממונטנגרו (במונטנגרית: Јелена Савојска; 8 בינואר 1873 - 28 בנובמבר 1952) הייתה בתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ואשתו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה.

==ביוגרפיה==
אלנה נולדה ב-8 בינואר 1873 בצטיניה, לניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ולמילנה ווקוטיץ', בתם של פטר ווקוטיץ' וילנה ווקוטיץ'.

ב-24 באוקטובר 1896 התחתנה עם ויטוריו אמנואלה, נסיך פיימונטה, ולצורך כך המירה את דתה לנצרות קתולית. בשנת 1900 נרצח חמיה אומברטו הראשון, מלך איטליה, ובעלה עלה לשלטון כוויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה.

בשנת 1908 אירעה רעידת אדמה הרסנית במסינה, ואלנה סייעה לעבודות ההצלה, מה שהעלה מאוד את פופולריותה בעיני העם. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבדה כאחות, ובסיוע המלכה האם הפכה את ארמונות קווירינאלה ווילה מרגריטה לבתי חולים. בין השנים 1911–1921 הייתה המפקחת הראשונה של אחיות הצלב האדום האיטלקי, ואף הוענק לה תואר ראשון ברפואה. אלנה מימנה מוסדות צדקה לחולי שחפת ודלקת קרום המוח, ומימנה מחקרים נגד פרקינסון, שיתוק ילדים וסרטן.

בשנת 1937 קיבלה את שושנת הזהב מהאפיפיור פיוס השנים עשר, הכבוד הרם ביותר בנצרות הקתולית לאשה. לאחר כיבוש אתיופיה על ידי המשטר הפאשיסטי האיטלקי בשנת 1935 ולאחר כיבוש אלבניה בשנת 1938 הוספו לתאריה של אלנה התארים "קיסרית אתיופיה" ו"מלכת אלבניה". תארים אלה הוסרו על ידי בעלה בשנת 1943 לאחר נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה. בנוסף אלנה עמדה מאחורי היוזמה של מוסוליני להפוך את מונטנגרו לממלכה "עצמאית" תחת חסות השלטון הפשיסטי בשנת 1941.

אלנה זכורה כאשתו של המלך אשר חתם על חוקי הגזע באיטליה נגד היהודים בשנת 1938, חוקים שהביאו לשואת יהודי איטליה תחת שלטונו של מוסוליני במהלך ימי מלחמת העולם השנייה.

ב-9 במאי 1946 התפטר בעלה ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה מתפקידו לטובת בנם אומברטו השני, מלך איטליה, ויצא יחד עם אלנה לגלות באלכסנדריה שבמצרים. בשנת 1947 מת ויטוריו אמנואלה, וב-28 בנובמבר 1952 מתה אלנה במונפלייה שבצרפת. בדצמבר 2017 הועברה גופתה לכנסייה בויקופורטה, פיימונטה. יומיים לאחר מכן נקבר שם גם בעלה שגופתו הובאה ממצרים.

==משפחתה==
מנישואיה של אלנה עם ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, נולדו לה 5 ילדים:
* יולנדה מרגריטה, נסיכת סבויה (1901–1986) שנישאה לג'ורג'יו קרלו קאלבי, הרוזן מברגולו.
* מפאלדה, נסיכת סבויה (1902–1944) שנישאה לפיליפ, רוזן הסן, נרצחה על ידי הנאצים במחנה הריכוז בוכנוולד.
* אומברטו השני, מלך איטליה (1904–1983) שנישא למארי ז'וזה, מלכת איטליה.
* ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה (1907–2000) שנישאה לבוריס השלישי, מלך בולגריה.
* מריה פרנצ'סקה, נסיכת סבויה (1914–2001) שנישאה ללואיג'י, נסיך בורבון-פארמה.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשות מלכי איטליה
קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:משרתי האל (נצרות קתולית)
קטגוריה:ילידות 1873
קטגוריה:נפטרות ב-1952
הפועל קריית אונו (כדוריד)

[[סמלה הקודם של הקבוצה, שהיה בשימוש עד שלהי העשור השני של המאה ה-21]]

הפועל קריית אונו בכדוריד הוא מועדון כדוריד ישראלי מהעיר קריית אונו, המתמודד בליגת העל בכדוריד.

== היסטוריה ==
את המועדון הקים בשנת 1975 מר יורם ישראלי ביחד עם אמיר דרוקר, יורם ישראלי הוא שחקן עבר ומאמן משנת 1956, יקיר העיר קריית אונו.

קבוצת הבוגרים הבכירה בהובלת ולדימיר אסטיקוב עלתה בעונת 2010/11 לליגת העל.

חזון המועדון: חינוך לחברות, הדדיות ושמירה על כבוד האחר והשונה, תוך תשומת לב להצטיינות אישית ולהתנהגות מופת

למועדון שני אולמות: אולם "צ'יינין", ברחוב הזמיר 1 בקריית אונו, והאולם החדש, ברחוב רפאל איתן 6.

עמותת "אונו כדוריד-ספורט" כוללת כיום כ-450 ספורטאים פעילים בכל הגילאים. במועדון פועלות קבוצות צעירות (ילדים/ות ונערים/ות), החל מכיתה א'. קבוצת בוגרים (ליגת העל) קבוצת בוגרים בליגה הלאומית, שתי קבוצות בוגרים בליגה הארצית<ref></ref> וקבוצת נשים המשחקת בליגה הבכירה לכדוריד נשים - ליגת אתנה.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.onohandball.co.il/ דף הבית של המועדון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קריית אונו
קריית אונו
יד
ישו הצהוב

ישו הצהוב (בצרפתית: Le Christ jaune) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר הצרפתי פול גוגן משנת 1889.

ביחד עם הציור ישו הירוק (1889), נחשבת יצירה זו כאחת מיצירות המפתח של הסימבוליזם בציור. את שני הציורים צייר גוגן בפונט אוון, בעת ששהה שם למשך תקופה קצרה. 

"ישו הצהוב" מתאר מצב היפותטי בו מתרחשת צליבת ישו בסוף המאה ה-19, בברטאן שבצפון צרפת, בעת ששלוש נשים חסודות מתאספות לתפילה. הוא נעזר בקווים חזקים ועבים וכמעט ללא הצללה על מנת לתאר את הנשים. בציור נעשה שימוש בצבעי הסתיו, כאשר הצבע הדומיננטי, שהוא גם צבעו של ישו, הוא הצהוב. 

שלוש הנשים המלוות את ישו הן שינוי מהנוסח הקבוע בציורי הברית החדשה, בה מוזכרות שתי נשים שליווהו, אימו מריה ומריה מגדלנה. הנשים עוטות לבוש השובר את השגרה הצהובה: אחת עוטה חלוק שחלקו כחול (שמימיות), ואלו השנייה עוטה חלוק שחלקו אדום (קורבן). בעוד שהכחול והאדום הם צבעים שניתן לקשרם לישו, הרי הצבע הצהוב החזק הוא צבע שאינו מקושר לישו כלל; מה עוד שכאמור, צבעי הציור מזוהים עם הסתיו, בעוד שישו נצלב בערב חג האביב. זהו צבע כובש ומוחצן, המשפיע על כלל היצירה והופך אותה לשונה באופן משמעותי מציורי ישו הקלאסיים. הצבע הצהוב הופך את הסצנה למסתורית וללא טבעית. הצלב עצמו נראה שקוף ודהוי, וכמעט מרחף. 

ציוריו הדתיים של גוגן, שצוירו לפני עזיבתו את צרפת ויציאתו לטאהיטי, מתארים מאבק בין האמונה הדתית הנוצרית לבין הצד הפרימיטיבי, הגופני והנהנתן. פניו של ישו שבציור הן פניו של גוגן עצמו, דבר העשוי להעיד על חווייתו כאדם הקרוע בין רצונותיו השונים ונמצא בין שניהם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פול גוגן
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:צליבת ישו באמנות
פרדריק אנטון

פרדריק אנטון (בצרפתית: Frédéric Anton ; נולד ב-15 באוקטובר 1964, נאנסי) הוא שף צרפתי.
מסעדתו "פרה קטלאן" (Pré Catelan) ברובע ה-16 של פריז זכתה אחרי 2007 בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום (בהם היא מחזיקה ברציפות נכון לשנת 2011).

==קורות חיים==

פרדריק אנטון נולד בנאנסי בחבל לורנה, וגדל לא רחוק משם
בקונטרקסוויל Contrexéville במחוז ווז' שבאותו חבל ארץ. בתחילת הקריירה המקצועית שלו בשנת 1986 התחיל ללמוד במסעדה "לה פלמבאר" (Le Flambard) בניהול השף רובר בארדו בעיר ליל, אחר כך עבד עם השף ז'ראר בואייה במסעדת "שאטו דה קראייר" Château des Crayères בריימס.

בין השנים 1988–1996 אנטון עבד אצל השף הנודע ז'ואל רובישון, בין השאר, במסעדה "שה ז'אמן" Chez Jamin (1991-1993) ואחר כך במסעדת "ז'ואל רובישון" ברחוב פואנקרה בפריז, עד שנת 1996 כשזו עבר לידי השף אלן דיקאס. בתקופת המעבר עבד כחצי שנה עם דיקאס.

בשנת 1997 קבוצת "לנוטר" מסרה לו לניהול את המסעדה "פרֵה קאטֵלאן" (משמעות שמה - "האחו הקטלאני") שנוסדה על ידי הפאטיסייה גסטון לנוטר בשנת 1976. מסעדה זו הנמצאת בפביליון מרשים בסגנון נפוליאון השלישי, עם גן - טראסה מהיפים בפריז, ומצוידת גם בחדר אוכל בסגנון "בל אפוק" נמצאת בלב היער בולון בדרך סירן route de Suresnes. במקום זה הגיע פרדריק אנטון להישגים מרשימים שהוכתרו בשניים (1999) ואחר-כך בשלושה כוכבי מישלן. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.

בתחום היינות אנטון נעזר בשרותי אוֹצֵר היין אוליבייה פוסייה, שזכה בשנת 2000 בתואר "הסומלייה הטוב בעולם".
אמנותו הקולינרית מתאפיינת בפשטות הייצור, האומרת בין השאר "לא להשתמש ביותר מחמשה מרכיבים", בדייקנות ובהפקת ניחוחות מיוחדים.

==ספרים==
* (עם צ'יהירו מאסוי, צילומים מאת ריצ'רד הוטון,) - אנטון - פרה קטלאן - המסעדה - הוצאת גלנה, גרנובל 2008
:avec Chihiro Masui et Richard Haughton -Anton - Pre catelan - Restaurant . Ed Glenat Grenopble 

==פרסים ואותות כבוד==
* 2000 - תואר העובד הטוב ביותר של צרפת
* 2007 - שלשה כוכבים במדריך מישלן

==לקריאה נוספת==
* שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 105.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.restaurant-precatelan.com/ www.restaurant-precatelan.com]
* [https://web.archive.org/web/20131223035701/http://www.precatelanparis.com/fr/index.php www.precatelanparis.com]
* [https://web.archive.org/web/20100824120618/http://www.relaischateaux.com/en/search-book/hotel-restaurant/catelan/chef על פרדריק אנטון]
* [http://www.worldgourmetsummit.com/wgs2003/mchef/Main_Mchef.html פרטים ב"דמויות-אייקון של הגסטרונומיה"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1964
טאגאלוג

טָגָלִית (ידועה גם כטאגאלוג; Tagalog) היא שפה אוסטרונזית המדוברת בפיליפינים על ידי כ-22 מיליון איש. היא קרובה לשפות אוסטרונזיות אחרות כאינדונזית, מלאית, ג'אווה וטטום. טגלית היא השפה הרשמית במחוזות קלבארזון ומימרופה, השפה העיקרית של המטרופולין של מנילה, בירת הפיליפינים, והיא הבסיס לשפה הלאומית והרשמית של הפיליפינים, הפיליפינית.

==הגיית השפה==
{| class=wikitable style=text-align:center; style="float: right;"
|+פונמות בטאגאלוג
|
! colspan=2 | סדקי
! colspan=2 | וילוני
! colspan=2 | חכי
! colspan=2 | בתר־{{ש}}מכתשי
! colspan=2 | מכתשי/שִנִּי
! colspan=2 | דו־{{ש}}שפתי
|-align=center
! אפי
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ŋ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|ɲ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|n||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|m||width="15px" style="border-right: 0;"|
|-align=center
! סותם
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʔ
| width="15px" style="border-left: 0;"|ɡ||width="15px" style="border-right: 0;"|k
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|d||width="15px" style="border-right: 0;"|t
| width="15px" style="border-left: 0;"|b||width="15px" style="border-right: 0;"|p
|-align=center
! מחוכך
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʤ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʧ
| colspan=2 |
| colspan=2 |
|-align=center
! חוכך
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|h
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʃ
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|s
| colspan=2 |
|-align=center
! rowspan=2 | מקורב(צדי)
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|w||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|j||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
|-align=center
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|l||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-align=center
! מקיש
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ɾ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפות אוסטרונזיות
קטגוריה:הפיליפינים: תרבות
דיבור חדיש (תוכנית טלוויזיה)

דיבור חדיש הוא שמה של תוכנית טלוויזיה ישראלית מסוג מגזין תרבות, בהגשת השחקן והקומיקאי אסף הראל והסופרת והעיתונאית מירי חנוך. העונה הראשונה והיחידה של התוכנית שודרה ב-2010 בערוץ 8 ב-HOT ובהמשך ירדה מהשידור ולא חזרה לעונה נוספת.

== תיאור התוכנית ==
הרעיון לתוכנית הגיע ממנכ"ל ערוץ 8, אייל אופנהיים, שביקש ליצור תוכנית יומית בערוץ שתעסוק בתרבות. התוכנית מתבססת בעיקרה על אייטמים קצרים ומתחלפים, בדומה לתוכנית אחרת שיצר אופנהיים, "יציע העיתונות" בערוץ הספורט. האייטם הראשון עוסק בדרך כלל בנושא החם של אותו יום או אותה תקופה (כגון הצלחתה של המוזיקה המזרחית, ההומור העברי וגסיסתה של השפה העברית), פינות קבועות של אחד הפאנליסטים, ומסתיימת בריאיון מרכזי עם אורח, שעומד במרכז תשומת הלב; לעיתים קרובות מדובר בריאיון עם זמר, שגם מסיים את התוכנית בביצוע שיר.

בין האורחים בעונה הראשונה היו אורי גוטליב, מיקי רוזנטל, יורם קניוק, גיל קופטש, אסי כהן, מוני מושונוב, רון קופמן, נתן זהבי, מילי אביטל; וכן זמרים כגון רונה קינן, תמר אייזנמן, יוני רכטר, אריאל זילבר, שי גבסו, משה פרץ, שלמה גרוניך ולהקת הבלקן ביט בוקס.

== פאנליסטים בתוכנית ==
* מאיר ויזלטיר
* תמר גלבץ
* גל אוחובסקי
* ניסן שור
* אייל רוב
* יהודה ויזן
* רוגל אלפר
* איילה פנייבסקי
* דני דותן
* עומר גולדמן
* אדם אבולעפיה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://hot.ynet.co.il/home/0,7340,L-8105,00.html דיבור חדיש], אתר HOT
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוץ 8
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
מיתולוגיה רומנית

[[פט פרומוס בבול דואר של רפובליקה מולדובה]]
המיתולוגיה הרומנית היא אוסף המיתוסים שרווחו בקרב הרומנים. מיתולוגיה רומנית היא אחד מענפי המיתולוגיה הנוצרית, ובמרכזה עומדים עיקרי הנצרות, לפי הגרסה הרומנית, בתוספת אגדות מקומיות מהתקופה הקדם-נוצרית ואגדות המשלבות בין הנצרות ובין המיתוסים המקומיים.

את המיתוסים הרומנים אספו, עיבדו ופרסמו בצורה מסודרת המשורר וסילה אלכסנדרי, המספרים יון קריאנגה ופטרה איספירסקו. בתחום האיסוף הפולקלוריסטי התבלטו טודור פמפילה, ארתור גורוביי, סימאון מריאן, מרצ'ל אולינסקו.

== בריאת העולם ==
לפי המיתולוגיה הרומנית, לפני הופעת האדם ואפילו לפני הופעת האל, היו רק מים שכיסו את הכל וחושך. המים היו חסרי תנועה, אך במהלך הזמן התחילה להיווצר בהם אדווה קלה שיצרה מעגלים הולכים ומתרחבים. מעגלי האדווה החלו להתנגש ביניהם וליצור גלים מקציפים, והקצף החל להצטבר במקום אחד. אל הקצף הזה הגיעו, כנראה מעולם אחר (אולי העולם שמתחת), פרפר ותולעת. במהלך הזמן הפרפר השיל את צורתו והפך לעלם יפה שהאיר את החושך – זה היה האל. גם התולעת שינתה צורה והייתה לשטן, גם הוא בדמות אדם, כמו האל, אך ללא היכולת להאיר.

תחילה חיו האל והשטן יחד ללא בעיות, אך השטן קרא לאל בתואר "אח", והאל לא הסכים לכך וקרא לשטן בתואר "לא אח". האל הפך עצמו ליונה, כדי לעוף במרומים, והשטן, בתגובה, יצר לעצמו שלושה זוגות כנפיים והתיישב במים באומרו לאל: "קח לך את השמיים ואני אקח את המים".

פעם התלונן השטן בפני האל על כך שאין לו מקום יבש ומוצק לנוח עליו. האל ציווה על השטן שיצלול למעמקי המים ויביא משם, בשם האל, חופן של אדמה. לאחר שהשטן עשה כמצוותו (כשניסה לעשות זאת שלא בשם האל, נכשלו מעשיו), לקח האל את האדמה, שהביא השטן ויצר ממנה משטח די גדול למשכבם של האל והשטן. כשהשטן חשב שהאל ישן, ניסה לגלגל אותו מהאדמה לתוך המים, אך ככל שגלגל אותו התרחבה האדמה, כדי שהאל לא יפול לתוך המים. ניסיונות השטן לגלגל את האל לכיוונים האחרים הביאו לאותן תוצאות וכך התרחב השטח היבשתי לממדיו הנוכחיים.

==ראו גם==
* סמקה
* סטאטו פאלמה
* יאנה סנזיאנה
* קפקאון
* ספירידוש

==קישורים חיצוניים==

*
רומנית
קטפת כותנה

קטפת כותנה מתוצרת חברת [[ג'ון דיר עם מכל איסוף קבוע]]
קטפת כותנה מתוצרת חברת קייס, המייצרת גם צוברי כותנה מוכנים לשינוע למנפטה
קטפת כותנה היא כלי עבודה חקלאי המבצע עבודה משולבת של קציר צמח הכותנה, הפרדת סיבי הכותנה מהצמח ודחיסת הכותנה המופרדת בצוברים המוכנים לשינוע למנפטה.

==היסטוריה==
הטיפול החקלאי בכותנה, ובעיקר שלב הקטיף וההפרדה של הכותנה מהצמח הבשל, נחשב מאז ומתמיד למייגע ועתיר עבודה ידנית ובלתי יעילה. הניסיון הראשון לפתח כלי עבודה מכני אשר יחליף את העבודה הידנית המייגעת הכרוכה בקטיף הכותנה, ובכך יגביר את היעילות הכלכלית והתפוקה, בוצע רק בשנת 1850. ניסיונות הפיתוח והמכניזציה של הענף נמשכו בקצב איטי, ככל הנראה כתוצאה מחוסר הכדאיות הכלכלית, שהושפע מן השימוש בכוח העבודה הזול שהועסק בענף במדינות דרום ארצות הברית.

רק בשנת 1889 בוצעו ניסיונות נוספים, ובשנת 1905 נרשם הפטנט הראשון על קטפת כותנה הנגררת באמצעות סוס.

מאמצי הפיתוח של אמצעי יצור מכניים בענף נמשכו בעצלתיים גם במשך עשרות השנים הבאות, והמכונות המודרניות הראשונות הוצגו רק בשנת 1943.

כניסת המיכון לענף באופן נרחב ברוב החוות לגידול כותנה, החל רק בשנות ה-50 של המאה העשרים, ובשלב זה ביצעו הקטפות טיפול בשורה אחת בלבד שהייתה שוות ערך לחיסכון בהעסקת כ-40 עובדים. בשנת 1980 הציגה חברת המיכון החקלאי ג'ון דיר את קטפת הכותנה הגדולה שלה שהייתה מסוגלת לקטוף 4 שורות במקביל. בשלב זה של ההתפתחות הטכנולוגית, גודל הקטפת היה רק שאלה של מחיר ונוחות תפעול, ובחוות הגדולות החלו להפעיל גם קטפות המסוגלות לטפל גם ב-6 שורות ויותר של צמחים במקביל.

==סוגי קטפות==
קיימים שני סוגים של קטפות כותנה מודרניות:
*קטפת חשיפה: מבצעת חיתוך של הצמח כולו, הפרדה של הכותנה מהצמח, כולל הוצאתה מתוך כדורים סגורים. לאחר ההפרדה מנופה פסולת הצמח לשדה ואילו הכותנה נצברת בתוך מכל איסוף באחורי המכונה.
*קטפת צירית: מבצעת תלישה של הכותנה מהצמח על ידי תנועה הפוכה של שני צירים המכוסים בעוקצים דוקרניים הסובבים בכיוונים מנוגדים, ולאחר מכן מושלכת הכותנה המופרדת למכל האיסוף באמצעות מאווררים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ציוד חקלאי
מנורה מבטחים פנסיה וגמל

סמליל מבטחים קרנות פנסיה בע"מ, לאחר ההפרדה מהקרן הוותיקה
סמליל מבטחים החדשה לאחר המיזוג עם מנורה
מנורה מבטחים פנסיה וגמל (לשעבר מנורה מבטחים פנסיה ומבטחים קרנות פנסיה) מקבוצת מנורה מבטחים, היא החברה המנהלת הגדולה ביותר בישראל למוצרי פנסיה וקופת גמל. נכון ליום 31.12.2021, החברה מנהלת נכסים בסך של כ-218 מיליארד ש"ח. מנורה מבטחים פנסיה וגמל מנהלת את קרן הפנסיה הגדולה במדינה, מנורה מבטחים פנסיה (לשעבר "מבטחים החדשה"), שלה מעל 1,100,000 עמיתים וכן כ-60 מסלולי קופות גמל, לרבות קופת גמל להשקעה וקרנות השתלמות.

נכון לסוף שנת 2021, למנורה מבטחים פנסיה וגמל נתח שוק של כ-31.37% מקרנות הפנסיה החדשות והיא קרן הפנסיה החדשה הגדולה ביותר בישראל.

מרכז החברה נמצא במגדל מנורה מבטחים ברמת גן.

== היסטוריה ==
קרן "מבטחים החדשה" הוקמה בשנת 1995, בעקבות הרפורמה הראשונה בקרנות הפנסיה, אשר גרמה לסגירת הקרנות הוותיקות מפני הצטרפות עמיתים חדשים.
בשנת 2004 נרכשה "מבטחים החדשה" על ידי מנורה חברה לביטוח (בעוד שקרן מבטחים הוותיקה עברה לניהול עמיתים).

בשנת 2006, בעקבות רכישת הקרן, שונה שם חברת האם, "מנורה החזקות בע"מ" ל"מנורה מבטחים החזקות בע"מ".

במאי 2007 שונה שם החברה מ"מבטחים קרנות פנסיה בע"מ" ל"מנורה מבטחים פנסיה בע"מ".

בשנת 2008, בעקבות חתימה על צו הרחבה בנושא פנסיית חובה, זכתה החברה במכרז שערכה ההסתדרות ובמסגרתו היא מבטחת יחד עם קרנות פנסיה אחרות את מבוטחי פנסיית החובה במשק.

בדצמבר 2013 מוזגה מנורה מבטחים פנסיה עם החברה מנורה מבטחים גמל והיום מנוהלת כלל פעילות הפנסיה, הגמל והשתלמות של קבוצת מנורה מבטחים החזקות בחברת "מנורה מבטחים פנסיה וגמל".

== בעלי עניין ==
מנורה מבטחים פנסיה וגמל היא חברה בת בבעלות מלאה של מנורה מבטחים החזקות.

יו"ר מועצת המנהלים הוא ערן גריפל, המנכ"ל הוא גיא קריגר והאקטואר הראשי הוא עמית רוזן.

== קרן הפנסיה מבטחים החדשה ==
קרן הפנסיה "מנורה מבטחים פנסיה" היא בבעלותה של מנורה מבטחים פנסיה וגמל ומנוהלת על ידה.

החברה מציעה מגוון מסלולי השקעה, ביניהם גם מסלולי יעד לפרישה, המתאימים את תמהיל ההשקעה שלהם לטווח שנותר לחוסך עד לפרישה לפנסיה. באופן זה, רמת הסיכון במסלול ההשקעה פוחתת ככל ומתקרב מועד הפרישה. כיום מנהלת מנורה מבטחים פנסיה וגמל 16 מסלולי השקעה, בהם מסלול השקעה שזכה באישור בד"ץ העדה החרדית, שהכספים בו מושקעים בהתאם לכללי ההלכה, וכן מסלול גלאט.

בשנת 2020 זכתה החברה בפעם העשירית ברציפות בתואר קרן הפנסיה של השנה על ידי מגזין הביטוח עדיף ועיתונאי הביטוח והפיננסים בישראל. כמו כן, נבחרה חברת מנורה מבטחים כסופרברנד על ידי ציבור הצרכנים בישראל.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.menoramivt.co.il/ אתר האינטרנט של קבוצת מנורה מבטחים]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביטוח פנסיוני בישראל
קטגוריה:מנורה מבטחים החזקות
קטגוריה:רמת גן: חברות
Black Isle Studios

Black Isle Studios הייתה מחלקה בחברת פיתוח והפצת משחקי המחשב "Interplay", אשר יועדה לפיתוח משחקי תפקידים ממוחשבים. החברה הוקמה בשנת 1996, ומשרדיה המרכזיים מוקמו במדינת קליפורניה שבארצות הברית. המקור לשם המחלקה מאזור הסלע השחור בסקוטלנד, ארץ מולדתו של אחד ממייסדיה.

המחלקה התפרסמה בעיקר בעבודתה על המשחק "Planescape: Torment" וסדרת המשחקים "Fallout", אך נחלה הצלחה גם במשחקיה האחרים (כדוגמת סדרות המשחקים "Baldur's Gate" ו-"Icewind Dale").

== משחקים ==
<div class="mw-content-ltr">
* Fallout (1997)
* Fallout 2 (1998)
* Planescape: Torment (1999)
* Icewind Dale (2000)
* Icewind Dale: Heart of Winter (2001)
* Icewind Dale: Heart of Winter - Trials of the Luremaster (2001)
* Baldur's Gate: Dark Alliance (2001)
* Icewind Dale II (2002)
* Baldur's Gate: Dark Alliance II (2004)
</div>

בין המשחקים אשר המחלקה השתתפה בפיתוחם:
<div class="mw-content-ltr">
* Baldur's Gate (1998)
* Baldur's Gate: Tales of the Sword Coast (1999)
* Baldur's Gate II: Shadows of Amn (2000)
* Baldur's Gate II: Throne of Bhaal (2001)
* Lionheart: Legacy of the Crusader (2003)
</div>

== סגירת המחלקה ==
בשנת 1998, מספר חברי מפתח אשר השתתפו בפיתוח "Fallout", עזבו את חברת "Interplay" והקימו חברה עצמאית בשם Troika Games, לאחר שלטענתם "לא הצליחו להגיע להסכמה עם Interplay בדבר מבנה צוות חדש". ב-8 בדצמבר 2003, עקב קשיים כלכליים חמורים של חברת Interplay, פוטרו כל עובדי המחלקה.

מפוטרי המחלקה הקימו חברת משחקים חדשה בשם "Obsidian Entertainment", אליה עברו רובם.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות משחקי וידאו
נואו מסטאייה

נואו מסטאייה (בספרדית: Nou Mestalla) או אצטדיון מסטאייה החדש הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר ולנסיה שבספרד, שבנייתו הוקפאה טרם הושלמה. האצטדיון, שעתיד להכיל 61,500 מקומות, נועד להחליף את אצטדיון מסטאייה, ולשמש כביתה של קבוצת ולנסיה המקומית. האצטדיון צפוי להיכלל בקטגוריה הרביעית של דירוג האצטדיונים של אופ"א, ויהיה הרביעי בגודלו בספרד אחרי הקאמפ נואו, אצטדיון סנטיאגו ברנבאו וונדה מטרופוליטנו.

בניית האצטדיון החלה באוגוסט 2007, ופתיחתו תוכננה כבר לעונת , אך זו נדחתה בשל קשיים כלכליים אליהם נקלעה קבוצת ולנסיה. במהלך עבודות הבנייה, ב-26 במאי 2008, נהרגו ארבעה פועלים כתוצאה מקריסת פיגומים באתר הבנייה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.stadiumguide.com/valencianew.htm נואו מסטאייה באתר Stadium Guide] 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בספרד
קטגוריה:ולנסיה: ספורט
קטגוריה:ולנסיה: מבנים
קטגוריה:ולנסיה (כדורגל)
ליואיס קומפאניס

לְיוּאִיס קוּמְפָּאנְיְס אִי ז'וֹבֵר (בקטלאנית: Lluís Companys i Jover, הגייה: ; 21 ביוני 1882 – 15 באוקטובר 1940) היה הנשיא ה־123 של קטלוניה.

== חייו ==
קומפאניס נולד למשפחת איכרים אמידה בעיירה אל טארוס (El Tarròs) באזור אור‌ז'ל בצפון מערב קטלוניה. למד משפטים באוניברסיטת ברצלונה ושם ייסד בשנת 1900 תא סטודנטים רפובליקניים. בראשית העשור השני של המאה ה-20 היה פעיל בתנועות רפובליקניות בקטלוניה וערך עיתונים רפורמיסטיים. בשנת 1913 היה מועמד בבחירות לעיריית ברצלונה ולאחר שהפסיד בהן החל משבר בתנועה הרפובליקנית הרפורמיסטית. קומפאניס חזר לפעילות פוליטית בשנת 1916 והקים תחילה את מפלגת "הנוער הרפובליקני של ליידה" ובשנת 1917 את "המפלגה הרפובליקנית הקטלאנית". לקראת סוף העשור גם המפלגה הזאת התפרקה לאור חילוקי דעות פנימיים.

בנובמבר 1920 נעצר בשל פעילות סינדיקליסטית שממשלת ספרד תפסה כחתרנית ונשלח למאסר בטירת מולה (castell de la Mola) בעיר מאו במנורקה, אך שוחרר כאשר זכה בבחירות לרשות המחוקקת כנציג העיר סבדל (Sabadell) מטעם המפלגה הרפובליקנית הקטלאנית. באוקטובר 1930 שוב נאסר בשל פעילות בדלנית.

לאחר שחרורו הקים את "הוועד המהפכני של קטלוניה", שפעל בחשאי. ב־1931 הקים מפלגה חדשה, השמאל הרפובליקני של קטלוניה. ב־12 באפריל נבחר למועצת עיריית ברצלונה וב־14 הכריז על הקמת "הרפובליקה הקטלאנית" ממרפסת העירייה, אך ב־16 באפריל הודח מתפקידו בעירייה על ידי הכוחות המתונים. לאחר ההדחה ערך את עיתון השמאל הרפובליקני. ב־6 באוקטובר 1934 הכריז על הקמת "מדינה קטלאנית" כחלק מפדרציה ספרדית, אבל הכרזה זו לא נכנסה לתוקף והוא נשלח למאסר של 30 שנה בפוארטו דה סנטה מריה במחוז קדיס. ב־1936 עם ניצחון החזית העממית במאבק על השלטון בספרד קומפניס שוחרר ממאסר וזמן קצר לאחר מכן נבחר לתפקיד נשיא קטלוניה.

זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת האזרחים בספרד. כוחות הלאומנים בהנהגת פרנסיסקו פרנקו, שהתנגדו לחזית העממית, כבשו את ברצלונה בינואר 1939 וקומפאניס נמלט לצרפת. ב־1940 כוחות גרמניה הנאצית כבשו את צרפת. לבקשת ממשל פרנקו קומפאניס נלכד והוסגר לספרד. בית דין צבאי דן אותו למוות וב־15 באוקטובר הוא הוצא להורג בירייה במונז'ואיק בברצלונה.

לאחר נפילת הדיקטטורה של פרנקו ב-1975, קומפאניס חזר להיות אחת הדמויות המכובדות בהיסטוריה של הלאומנות הקטלאנית. ב־1985 גופתו נטמנה מחדש במאוזולאום. הוקמו לזכרו אנדרטאות ונקראו על שמו רחובות ואתרים רבים, בהם האצטדיון האולימפי במונז'ואיק.

==מקורות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברצלונה
קטגוריה:ספרדים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1940
קטגוריה:שליטי ארצות שהוצאו להורג
כשהארי פגש את סאלי

כשהארי פגש את סאלי (באנגלית: ) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 1989. את הסרט ביים רוב ריינר, ומככבים בו בילי קריסטל ומג ראיין. הוא עוסק ביחסיהם של הארי וסאלי לאורך שתים עשרה שנים - מפגישתם הראשונה, דרך שתי פגישות אקראיות שלהם בשנים שלאחר מכן, וכלה במערכת היחסים שהתפתחה ביניהם לאחר הפגישה השלישית.

==עלילה==
הארי (בילי קריסטל) וסאלי (מג ראיין) נפגשו לראשונה ב-1977, כששניהם סיימו את לימודיהם באוניברסיטת שיקגו, והזדקקו לשותף בנסיעה לניו יורק. במהלך הנסיעה הם פיתחו אנטגוניזם זה כלפי זו. הם נפגשו שנית באקראי חמש שנים לאחר מכן, בנמל תעופה ניו יורקי. לאחר עוד שש שנים, הם נפגשו שוב, בחנות ספרים, ומאז התפתח ביניהם קשר חברי הדוק.

היחסים ביניהם היו אפלטונים למשך זמן, אך בלילה אחד הארי וסאלי שכבו. הארי, ברגע של מבוכה בבוקר שלמחרת, החליט לחמוק במהירות, וסאלי זעמה. הוא ניסה לשקם את יחסיהם במשך זמן מה. במסיבת הסילבסטר, שניהם הרגישו בודדים ללא בני זוג, ואז מצאו את עצמם זה בזרועות זו, והחליטו להפוך לבני זוג. הסרט מסתיים בידיעה על כך שהארי וסאלי התחתנו.

הסרט זכור במיוחד בזכות סצנה במעדנייה של כץ בניו יורק, שבה בני הזוג מתווכחים האם גבר יכול להבחין כשאישה מזייפת אורגזמה. סאלי טוענת שלא, וכדי להוכיח זאת מציגה אורגזמה מזויפת (כשהיא לבושה) לעיניי הנוכחים במסעדה, ובסיום ממשיכה לאכול. סועדת מבוגרת בשולחן שלידם (אמו של הבמאי רוב ריינר) פונה למלצר ואומרת "אני אזמין מה שהיא הזמינה".

==הכנסות==
'כשהארי פגש את סאלי' הכניס כ-93 מיליון דולר בארצות הברית. הסרט ממוקם במקום ה-11 בטבלת הסרטים המכניסים ביותר של 1989, יותר מכל קומדיה רומנטית אחרת שיצאה באותה שנה. בשנות ה-80 יצאו רק שתי קומדיות רומנטיות מצליחות יותר: "מגלה את אמריקה" ו"ארתור".

סרט זה היה שיא כלכלי עבור הבמאי רוב ריינר, התסריטאית נורה אפרון והשחקן הראשי בילי קריסטל.

==תגובות==
הסרט הועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. כמו כן, הוא היה מועמד לחמישה פרסי גלובוס הזהב: לקומדיה/סרט מוזיקלי הטוב ביותר, לבימוי, לתסריט, ולשחקן ולשחקנית הראשית הטובים ביותר בקומדיה/סרט מוזיקלי (בילי קריסטל ומג ראיין, בהתאמה). באף אחת מהקטגוריות הוא לא זכה.

הסרט נכנס לרשימת עשר הקומדיות הרומנטיות הטובות ביותר של Entertainment Weekly ב-2002.

בדירוגי מכון הסרטים האמריקאי הוא במקום השישי ברשימת הקומדיות הרומנטיות (2008), במקום ה-23 ברשימת הקומדיות ובמקום ה-25 ברשימת ה"תשוקות" (סיפורי האהבה הגדולים ביותר). השיר "It Had to Be You" מתוכו הופיע במקום ה-60 ברשימת השירים הגדולים ושורת המחץ "אני אוכל את מה שהיא אוכלת" (I'll have what she's having) במקום ה-33 ברשימת הציטוטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://beta.rottentomatoes.com/m/when_harry_met_sally/ ריכוז ביקורות על הסרט], באתר 'rotten tomatoes'
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
הפסקה

עשר בבית ספר יסודי בגבעת עדה, בסביבות 1946]]
אנשי מפעל מטוסים אמריקאי בהפסקת אוכל, 1942
[[קהל בתיאטרון בעת הפסקה במופע]]
הפסקה הוא שלב של מנוחה קצרה בפעילות ממושכת. ההפסקה מיועדת לאכילה, ליציאה לשירותים, לרענון וכדומה. 

הפסקה נעשית בפעילות אישית נעשית לפי שיקול דעתו של האדם. בפעילויות קבוצתיות אחדות מוסדרת ההפסקה לפי כללים מנחים:
* הפסקה בלימודים : בבתי ספר נהוגות מספר הפסקות בין שיעורים. משכי הזמן שלהן שונים במועדים שונים ביום, למשל הפסקה הכוללת גם ארוחת עשר מכונה "ההפסקה הגדולה" ונמשכת בין 15-30 דקות. ההפסקה מאפשרת לתלמידים ולמורים לנוח מעט, לאכול ולשתות, לשחק בחצר בית הספר, ולעיתים להחליף כיתה לקראת השיעור הבא. בחלק מבתי הספר נהוגות גם הפסקות של 5 דקות בין שיעור לשיעור. זמני ההפסקות קבועים, ופעמים רבות מבשר צלצול פעמון או מנגינה על תחילתה וסופה של ההפסקה. 
* הפסקה בעבודה: סעיף 20 לחוק שעות עבודה ומנוחה מסדיר את זכותו של העובד להפסקה בעבודה. בחלק ממקומות העבודה ההפסקה היא בזמן הנוח לעובד, ובאחרים ישנם זמני הפסקה קבועים. סעיף 20א לחוק מסדיר את זכותו של העובד להפסקה לשם שימוש בשירותים. באופן דומה עוסקים סעיפים 22 ו-22א לחוק עבודת הנוער במתן הפסקה לנוער עובד.
* הפסקה במופע: במופע אמנותי, כגון הצגת תיאטרון, קונצרט והקרנת סרט קולנוע, נכללת פעמים רבות הפסקה. ההפסקה מאפשרת לצופים להתרענן, ולמארגני המופע להתארגן להמשכו (למשל שינוי נכבד בתפאורה שעל הבמה או שינוי היערכות התזמורת). לעיתים משמשת ההפסקה גם למכירת חפצים הקשורים למופע, כגון תקליטור של המופע. את סיום ההפסקה מסמן כיבוי אורות או צלצול פעמון. גם במופעי ספורט ארוכים, כגון משחק כדורגל, נהוגה הפסקה. 
* הפסקה בשידור: בשידורי רדיו וטלוויזיה נהוגה הפסקה לפרסומות. 
* הפסקה לתפילה: בדתות שונות יש לתפילה זמנים קבועים, שעמידה בהם מצריכה לעיתים הפסקה בפעילות מתמשכת לשם קיום התפילה. בקרב יהודים נהוגה במקומות רבים הפסקה ביום העבודה או בפעילות אחרת לשם תפילת מנחה, שזמנה הוא החל מחצי שעה לאחר חצות היום (על פי החלוקה לשעות זמניות) ועד לשקיעת החמה. באסלאם קיימת חובה להתפלל חמש תפילות ביום, שלכל אחת מהן שעות קבועות. בשנת 2000 תוקן חוק שעות עבודה ומנוחה ונקבע בו כי "עובד רשאי להתפלל במהלך יום עבודתו בהתאם לדרישות דתו; זמן התפילה ייקבע במקום העבודה בהתאם לצורכי העבודה ואילוציה, ובהתחשב בדרישות דתו של העובד". 

כדי להציג את תל אביב כעיר תוססת, משתמשת עיריית תל אביב בסיסמה: "תל אביב, עיר ללא הפסקה", ותחנת רדיו אזורית הפועלת בגוש דן קרויה רדיו ללא הפסקה.

תקנות צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (החזקה שלא לצרכים חקלאיים), התשס"ט-2009, שהותקנו מכוח חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) מעניקות הפסקה גם לבעלי חיים, בקובען: "לא יקשור אדם בעל חיים למקומו במקום החזקתו הקבוע בלא הפסקה לפעילות גופנית".

==ראו גם==
* הפסקת קפה

==קישורים חיצוניים==

* ד"ר רונית רם צור, ד"ר עדו ליטמוביץ', [http://education.academy.ac.il/Index4/Entry.aspx?nodeId=992&entryId=21119 דוח מת"ת: הפוגות קצרות בזמן השיעור], היזמה למחקר יישומי בחינוך

קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:דיני עבודה
קטגוריה:סוציולוגיה ארגונית
קטגוריה:חינוך
איברהים אפלאי

איברהים אפלאי (Ibrahim Afellay; נולד ב-2 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר הולנדי ממוצא מרוקאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

==קריירה==
אפלאי נולד באוטרכט, והחל לשחק כדורגל במועדון החובבים המקומי USV אלינקווייק. בשנת 2003 הצטרף לאיינדהובן, ואת משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-4 בפברואר 2004 במשחק גביע מול רודה. בהמשך העונה שיחק בעוד שני משחקים רשמיים, ובעונת שיחק שבעה משחקים.

עונת הפריצה של אפלאי הייתה עונת . לאחר עזיבתם של דהמרקוס ביזלי ומיקה וירינן, הוא שולב בהרכב הפותח של איינדהובן במרבית משחקיה. אפלאי שותף לראשונה גם במשחק של הקבוצה בליגת האלופות, נגד שאלקה 04. מאז אותה עונה אפלאי היה לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה. בעונת הבקיע במדיה 13 שערים.

ב-24 בדצמבר 2010 חתם איברהים אפלאי על חוזה בן 4.5 שנים בקבוצת ברצלונה הכולל סעיף שחרור של 100 מיליון אירו.

בשנת 2005 זומן אפלאי לראשונה לנבחרת הולנד, למשחקים נגד צ'כיה ומקדוניה, אך לא שותף בהם. במקביל, זומן לנבחרת מרוקו, שאף במדיה יכול היה לשחק, אך הוא בחר בנבחרת הולנד, עמה הרגיש מזוהה יותר. משחק הבכורה שלו במדי הולנד היה ב-28 במרץ 2007 במשחק מול סלובניה במוקדמות יורו 2008. הוא השתתף גם ביורו עצמו, אך בדרך כלל נכנס כשחקן מחליף. כן נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010.
בשנת 2010 כבש את שערו הראשון בנבחרת בניצחון נבחרת הולנד על שוודיה במסגרת במוקדמות יורו 2012.

בתחילת עונת 2011/2012 נפצע אפלאי, ונעדר תקופה ארוכה מהמגרשים. אפלאי החלים מהפציעה בסוף העונה, ואת הופעת הבכורה שלו אחרי הפציעה עשה כשנכנס בדקה ה-71 במשחק מול ראיו ואיקאנו שהסתיים בתוצאה 0–7 לטובת ברצלונה.

ב-30 באוגוסט 2012 הושאל השחקן מברצלונה לשאלקה 04 עד לתום העונה. באוגוסט 2013, לאחר שחזר לברצלונה, נאלץ לעבור ניתוח בירך, שהשבית אותו למספר חודשים. ב-26 בינואר 2014 חזר אפלאי לסגל הקבוצה.

ב-9 באוגוסט 2014 הושאל לקבוצה היוונית אולימפיאקוס.

ב-27 ביולי 2015 חתם אפלאי בסטוק סיטי מהפרמייר ליג לשנתיים.

ב-18 ביוני 2019 חזר אפלאי לאחר שמונה וחצי שנים לפ.ס.וו. איינדהובן.

ב-31 בינואר 2021 הודיע על פרישה מכדורגל<ref></ref>.

== תארים ==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110322220744/http://www.psv.nl/Teams/Spelerpagina.htm?dbid=46825&typeofpage=225187 איברהים אפלאי] באתר איינדהובן (ארכיון האינטרנט) 
* [http://www.qantara.de/webcom/show_article.php/_c-478/_nr-776/i.html Ibrahim Afellay: Little Big Man in a Team of Giants], באתר Qantara

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:אוטרכט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:הולנדים ממוצא מרוקאי
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1986
קפטן הוק (משחק מחשב)

קפטן הוק (באנגלית: Captain Claw, קפטן קלאו; בתרגום מילולי: "רב חובל טופר") הוא משחק פלטפורמה בהוצאת חברת מונולית' שיצא לאור בשנת 1997 למחשב האישי.

גיבור המשחק הוא חתול בשם קפטן קלאו (שמו המלא באנגלית: Captain Nathaniel Joseph Claw; קפטן נת'ניאל ג'וזף קלאו), שודד ים ומפקד על ספינת שודדים.

למרות השם שבו הופץ ונודע המשחק בישראל, לגיבור או למשחק בכללותו אין קשר, ישיר או מרומז, לקפטן הוק מספרי פיטר פן.

== העלילה ומהלך המשחק ==
סיפור העלילה מתחיל כאשר ספינתו של קפטן קלאו מותקפת בלב ים על ידי הארמדה הספרדית, בשליחות הממלכה שבה קלאו הוא פושע מבוקש. במהלך הקרב מובסים קלאו וצוותו, וקלאו נלקח בשבי. בתא כלאו מוצא קלאו מכתב הטוען בתוקף לקיומו של "קמע תשע הנשמות" – חפץ קסום שבכוחו להעניק לבעליו כמעט-אלמוות ושהאגדה על אודותיו מוכרת לכול – וכן מצורפת למכתב פיסת מפה למציאת תשע אבני החן המרכיבות אותו. קלאו מצליח לפרוץ את שלשלאותיו, להתגבר על שומר תאו ולברוח מהכלא.

המשחק מתחיל כאשר קפטן קלאו פותח במסעו מחוץ לתא, בכלא "לה-רוקה" (La Roca) שם הוא נאבק בחיילי הממלכה, לעבר היעד המסומן בפיסת המפה שבידו. כך הוא ממשיך כאשר בכל פעם לקראת היעד הבא הוא מוצא פיסה נוספת מתוך המפה השלמה עם יעד נוסף, ובכל יעד ניצב קלאו מול דמות המחזיקה באחת מאבני החן של הקמע, וכדי להשיג את אבני החן יאלץ להביס את אותה דמות בקרב פנים אל פנים. הדמות הראשונה היא לה-רו (LeRauxe), האדמירל שהביס את קלאו בלב ים ושבה אותו. במהלך מסעו בעקבות פיסות המפה שבידיו קלאו מגיע לעיירה ובה הוא מגלה פרטים נוספים על חיפושי הקמע. אויבו משכבר הימים, שודד הים אדום-זנב (Red Tail), גם הוא בדרכו להשיג את הקמע ובידיו שתיים מאבני החן. היעד הסופי הוא אי הטיגריס (Tiger Island), בו נמצא המקדש – מקום משכנו של קמע תשע הנשמות. קלאו מביס את אדום-זנב, נכנס למקדש ושם זוכה בקמע.

== מבנה המשחק ==
המשחק מכיל ארבעה עשר שלבים, כאשר באופן מכליל, כל זוג של שני שלבים עוקבים מתרחש באזור אחד במפה שקפטן קלאו מרכיב במהלך התקדמותו (אך לא באותו מקום, כך שיש שינוי בסגנון הסביבה בין שני השלבים למרות הדמיון ביניהם). סופו של השלב הראשון הוא בהשגת פיסת המפה הבאה, וסופו של השלב השני הוא בקרב-בוס שיזכה אותו באבן אחת מתוך תשע אבני החן של הקמע. בסוף כל זוג שלבים מופיע קטע אנימציה המגולל את עלילת המשחק וההגעה לאזור ההתרחשות הבא (פרט לזוג השלבים האחרון שבסופו של כל אחד מהם יש קרב-בוס).

זהו משחק פעולה מסוג פלטפורמה. הוא מבוסס בעיקרו על קטעי פלטפורמה מאתגרים, בהם משטחים נעים ונעלמים, הדורשים תזמון ודיוק רב. לצד הבט מרכזי זה, הבט עיקרי נוסף הוא לחימה. במשחק אויבים רבים כאשר הנשק העיקרי של קפטן קלאו הוא מכות מטווח קרוב. לצד הנשק לטווח הקרוב, לקלאו יש אקדח, "טופר-קסם" ומקלות דינמיט בעלי תחמושת מוגבלת, או חרב אש, חרב קרח וחרב חשמל העומדות לרשותו למשך זמן מוגבל החל מרגע השגתן.

לצד משחק העלילה לשחקן יחיד בן ארבעה עשר השלבים, קפטן הוק מציע עורך שלבים בהתאמה אישית על פי נושאי ארבעה עשר השלבים המקוריים, וכן אפשרות למשחקי רשת.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lith.com/ האתר הרשמי של מונולית'], המוציאה לאור
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1997
קטגוריה:משחקי פלטפורמות ממוחשבים
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:חתולים בתרבות
קווינסי ווטס

קווינסי ד. ווטס (באנגלית: Quincy D. Watts נולד ב-19 ביוני 1970), הוא אתלט אמריקני בעבר. הוא אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב (ברצלונה 1992), אלוף עולם (שטוטגרט 1993) ושיאן עולם. בעל התוצאה השביעית בטיבה בעולם בריצת 400 מטר בכל הזמנים.

== ביוגרפיה ==
ווטס נולד בדטרויט, מישיגן. בגיל 4 עבר עם אימו ללוס אנג'לס. הוא התאמן אצל מאמן הספרינט ג'ון סמית. הוא בוגר של אוניברסיטת דרום קליפורניה.

===1991===
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה ווטס במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:57.57 דקות, אחרי בריטניה (2:57:53 דקות) ולפני ג'מייקה (3:00.10 דקות). הזמן שקבע בשליחים היה 43.40 שניות.

===1992===
באליפות המכללות באתלטיקה של ארצות הברית (NCAA) שנערכה בשנת 1992 זכה ווטס במדליית זהב בריצת 400 מטר.
====אלוף אולימפי====
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) קבע ווטס בריצת 400 מטר בשלב חצי הגמר שיא אישי של 43.97 שניות, בסופו של דבר הוא סיים שלישי במבחנים. במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אולימפי חדש של 43.50 שניות, לפני בן ארצו האלוף האולימפי היוצא סטיב לואיס (44.21 שניות) וסמסון קיטור מקניה (44.24 שניות), כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 43.71 שניות ובריצת שליחים 4x400 מטר, בשיא עולם חדש של 3:55.74 דקות, לפני קובה (2:59.51 דקות) ובריטניה (2:59.73 דקות). הזמן שקבע בשליחים היה 43.00 שניות, אחת התוצאות המהירות בהיסטוריה, אך זמן זה לא רשמי. התוצאה שקבע בריצת 400 מטר הייתה הזמן השני בטויבו בעולם אחרי השיא העולמי של בוץ' ריינולדס בן ארצו.

===1993===
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה ווטס במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש של 2:54.29 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.05 שניות, המנצח היה מייקל ג'ונסון בן ארצו (43.65 שניות). לרוע מזלו בריצה זו אחת מהנעליים שלבש התפרקה בחלק האחרון של הריצה ולמרות זאת הוא המשיך לרוץ ולסיים את הריצה.

===1994 - 1995===
בשנים 1994 ו-1995 סבל ווטס מפציעות ובעיות במשקל ולא הצליח לשחזר את הישגיו ולרדת מגבול 45 שניות בריצת 400 מטר.

===1996===
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים ווטס רק במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.64 שניות ולא זכה להשתתף באולימפיאדה ולהגן על תוארו.

== חיים אישיים ==
בשנת 1997 פרש ווטס מספורט תחרותי. הוא משמש מאמן אתלטיקה באוניברסיטת דרום קליפורניה ומאמן אישי של ספורטאים שונים, בהם מייקל נורמן וראיי בנג'מין.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 4X400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970