OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קפלר-20

קפלר-20 הוא כוכב דמוי שמש שנמצא במרחק של כ-945 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים נבל, ומסביבו מערכת כוכבי לכת בת חמישה כוכבי לכת, שמהם שניים קרובים בגודלם לכדור הארץ. טמפרטורת פני השטח שלו דומה לזו של השמש, אך גילו כ-8.8 מיליארד שנים (לעומת השמש- 4.5 מיליארד). ב-20 בדצמבר 2011 פרסמה נאס"א על גילוי שני כוכבי לכת בעלי רדיוס דומה לכדור הארץ המקיפים את קפלר-20. זוהי פעם ראשונה שאושר גילויו של כוכב לכת חוץ-שמשי דמוי גודל ארץ.

==כוכבי הלכת==
חמשת כוכבי הלכת מקיפים את קפלר-20 במסלולים קרובים מאוד, בין 0.045 ל-0.35 יחידות אסטרונומיות מכוכב האם (לשם השוואה, מרחקו הממוצע של כוכב חמה מהשמש הוא 0.39 יחידות אסטרונומיות ואילו מרחקו של כדור הארץ כיחידה אסטרונומית אחת). הסדר של כוכבי הלכת במערכת על פי מרחקם מהכוכב הוא f ,c ,e ,b ו-d. כל כוכבי הלכת התגלו על ידי טלסקופ החלל קפלר באמצעות שיטת ליקוי.

קפלר-20e הוא כוכב הלכת החוץ-שמשי הראשון שהתגלה שהרדיוס שלו קטן משל כדור הארץ, 0.87 מרדיוס כדור הארץ. נכון לדצמבר 2011, קפלר-22F הוא כוכב הלכת עם הרדיוס הדומה ביותר לרדיוס כדור הארץ, פי 1.034 מרדיוס כדור הארץ. למרות גודלם הדומה לכדור הארץ, התנאים השוררים בהם שונים בתכלית. שניהם נמצאים פנימה מהאזור הישיב של המערכת, והטמפרטורה השוררת על פניהם בלתי אפשרית לחיים. על פי נתוני נאס"א לקפלר-20f טמפרטורת פני שטח של K 705 ולקפלר-22e-K 1040.

לשלושת כוכבי הלכת האחרים רדיוס הגדול פי 2–3 מרדיוס כדור הארץ.

{| class="toccolours sortable" border=1 cellspacing=0 cellpadding=2 align=right style="text-align:center; border-collapse:collapse; margin-left: 0; margin-right: auto;"
|- bgcolor="#a0b0ff"
! כוכב לכת
! מסה<small>(M<sub>E</sub>)</small>
! רדיוס<small>(R<sub>E</sub>)</small>
! צפיפות<small>(g/cm<sup>3</sup>)</small>
! זמן{{ש}}הקפה<br /><small>(d)</small>
! מרחקממוצע<small>(AU)</small>
! טמפרטורת{{ש}}פני שטח<small>(K)</small>
|-
! b
|| 8.7 || 1.91 || 6.5 ||3.6961219 || 0.04537 || 1014
|-
! c
|| 16.1 || 3.07 || 2.91 ||10.854092 || 0.0930 || 713
|-
! d
|| 20.1> || 2.75 || 4.07> || 77.61184 || 0.3453 || 369
|-
! e
|| 0.39-1.67 || 0.868 || ? || 0.608493 || 0.0507 || 1040
|-
! f
|| 0.66-3.04 || 1.034 || ? || 19.57706 || 0.1104 || 705
|-
|}

==ראו גם==
* קפלר-11

==קישורים חיצוניים==

* [http://kepler.nasa.gov/Mission/discoveries/ טבלת גילויים של קפלר] שבה מופיעים כוכבי הלכת של קפלר-20
* [http://exoplanet.eu/star.php?st=Kepler-20 מערכת קפלר-20] באתר Extrasolar Planets Encyclopaedia
* [https://web.archive.org/web/20160303215528/http://kepler.nasa.gov/news/index.cfm?FuseAction=ShowNews&NewsID=172 מערכת קפלר-20: חמישה כוכבי לכת שכוללים שניים בגודל דמוי ארץ], 20 בדצמבר 2011, באתר נאס"א
* [http://www.youtube.com/watch?v=kc4PuQ6tzKo קפלר מצא כוכב לכת ראשון דמוי ארץ מחוץ למערכת השמש], וידאו של נאס"א
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכות כוכבי לכת
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג G
קטגוריה:קבוצת הכוכבים נבל
ז'אן פוקה

"מלאן דיפטיך" יצירתו של פוקה משנת 1450
ז'אן פוּקֶה (לעיתים ג'יהאן, בצרפתית: Jean Fouquet , 1420–1481) היה צייר ומאייר צרפתי בולט מהמאה ה-15, שהמציא, לכאורה, את הדיוקן המיניאטורי. הוא היה האמן הצרפתי הראשון שנסע לאיטליה כדי לחוות ממקור ראשון את הרנסאנס האיטלקי המוקדם.

==ביוגרפיה==
ז'אן פוקה נולד בטור. מעט מאוד ידוע על חייו: ישנו תיעוד לכך שהיה באיטליה לפני שנת 1447 כיוון שאז יצר את דיוקנו של האפיפיור אאוגניוס הרביעי (Pope Eugene IV) שמת באותה השנה. ובשובו לצרפת הושפע סגנונו מאלמנטים מטוסקנה, ואל מול הסגנון של יאן ואן אייק ומשפחתו שהיה בסיס האמנות הצרפתית המוקדמת של המאה ה-15, פוקה הפך למייסד של בית ספר חדש וחשוב. 

פוקה עבד בחצר המלוכה הצרפתית, כולל אצל המלך שארל השביעי, ולקראת סוף הקריירה שלו, הוא הפך ל של לואי האחד עשר. עבודתו יכולה להיות קשורה לניסיון של החצרות הצרפתיים לחזק את הזהות הלאומית הצרפתית בעקבות מאבק ארוך עם אנגליה במלחמת מאה השנים.

==יצירותיו==
פוקה היה מאייר ספרים שהתבלט בשל דיוקו בממדים מיניאטוריים. בין היתר אייר את קדמוניות היהודים של יוספוס פלאביוס. איורו של בית המקדש הראשון התבסס על קתדרלת טור שכמעט הושלמה.

אחד מציוריו החשובים הוא "" מ-1450, דיפטיכון שהוצג בקתדרלה של מלאן (Melun) ובחלקו השמאלי מופיע סטפנוס הקדוש ובימינו המדונה והילד במראה חיוור כשהם מוקפים במלאכים אדומים וכחולים.

הדיוקן העצמי המיניאטורי שיצר משמש כדיוקן המוקדם ביותר מסוגו שידוע כי שרד באמנות המערב, זאת במידה והדיוקנאות הנמצאים בגלריה הלאומית בלונדון ויוצרו על ידי יאן ואן אייק לא היו למעשה דיוקן עצמי, כפי שמרבית ההיסטוריונים לאמנות מאמינים.

<gallery>
Couronnement de Charles VI le Bien-Aimé.jpg|הכתרת המלך שארל השישי "האהוב"
Jean Fouquet 006.jpg|חלקו השמאלי של ה"מלאן דיפטיך" ובו סטפנוס הקדוש
Construction du Temple de Jérusalem.jpg|איור של בית המקדש בירושלים
Pompée dans le Temple de Jérusalem.jpg|פומפיוס במקדש בירושלים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://expositions.bnf.fr/fouquet/enimages/expo_us/index.htm תערוכותיו של פוקה] 
* ז'אן פוקה באנציקלופדיה הקתולית 
* [http://search.theeuropeanlibrary.org/portal/en/libraryTreasures.html?libraryid=29 הספרים אותם אייר פוקה] 
* 
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מאיירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים במאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1420
אנדרטת בצרה

אנדרטת בצרה היא אנדרטה לחללי מלחמת העולם הראשונה, הניצבת בקרבת העיר בצרה שבעיראק. היא מנציחה את שמותיהם של 40,680 חיילים של האימפריה הבריטית, שנפלו בקרבות במסופוטמיה מראשית המלחמה ועד לאוגוסט 1921 ומקום קבורתם לא נודע.

==מיקום ומבנה האנדרטה==
האנדרטה נחנכה בשנת 1929. מיקומה המקורי היה על גבי רציף לחופו המערבי של נהר שט אל-ערב בבסיס ימי בעיר מאקיל, כ-8 קילומטרים מצפון לבצרה. בשנת 1997, כנראה עקב טבעו הרגיש של מיקומה, הועברה האנדרטה על ידי השלטונות העיראקיים למיקום חדש. ההעברה, שבמסגרתה פורקה האנדרטה והורכבה מחדש בשלמותה, הייתה כרוכה במאמץ רב ובהשקעת אמצעים גדולים. מקומה החדש של האנדרטה הוא כ-32 קילומטרים מבצרה, בשטח מדברי בצד הדרך שבין בצרה לבין העיר נאסיריה, בליבו של אזור שהיה שדה קרב גדול במהלך מלחמת המפרץ.

האנדרטה בנויה מאבן חול אדמדמה ומלווחה. חלקה העיקרי הוא אכסדרת עמודים באורך של 75 מטרים. בשני קצותיה של האכסדרה ובניצב להם ניצבות שתי אכסדרות נוספות באורך של כ-14 מטר כל אחת. באכסדרות משולבים עשרה מגדלים נמוכים בעלי כיפות מרובעות. במרכז האכסדרה הארוכה היא בולטת כלפי גב האנדרטה בתבנית של חצי משושה. במרכזו של המשטח שלפני המבלט ניצב אובליסק אבן בעל בסיס מרובע, שעליו חרותה הכתובת "1914-1921". אל קירות האכסדרות צמודים 69 לוחות הנושאים את שמות הנעדרים.

האנדרטה היא מן הגדולות באנדרטאות לנעדרי האימפריה הבריטית שהוקמו בעקבות מלחמת העולם הראשונה, והיחידה שהוקמה לציון המערכה במסופוטמיה. היא מנציחה את שמותיהם של 33 אלף חיילים הודים וכ-7,000 בריטים, שנפלו בקרבות עם חיילי האימפריה העות'מאנית.

==הטיפול באנדרטה==
האנדרטה הוקמה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. בשל הנסיבות הפוליטיות והביטחוניות בעיראק התקשתה הוועדה במהלך שנות התשעים לתחזק את בתי הקברות הצבאיים והאנדרטאות שבטיפולה שם, והגישה של הציבור אליהם הייתה מוגבלת. על כן נרשמו שמות הנופלים והנעדרים המונצחים בהם ובכלל זה על גבי האנדרטה בשני כרכים, המוצגים לציבור במטה הראשי של הוועדה בבריטניה.

לאחר פרוץ מלחמת עיראק נמצאה האנדרטה בקרבת השטח שבשליטת הכוחות הבריטיים בעיראק, ותוכנן לקיים בה טקסי זיכרון בימי הזיכרון של בריטניה בהשתתפות חייליה המוצבים בעיראק. כמו כן תוכנן לערוך בה שיפוץ.

==ראו גם==
*אנדרטת הליס

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Philip Longworth (1985), The unending vigil, London: Leo Cooper.
*Edwin Gibson, G. Kingsley Ward, Courage remembered: the story behind the construction and maintenance of the Commonwealth's military cemeteries and memorials of the wars of 1914-1918 and 1939-1945, London: H.M.S.O., 1995.
</div>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.cwgc.org/ אתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה]
*[https://archive.today/20130503001529/http://www.cwgc.org/foreverindia/memorials/basra-memorial.php תמונת האנדרטה באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה]
*[https://www.cwgc.org/find-a-cemetery/cemetery/88400/basra-memorial/ עמוד האנדרטה באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה]
*[http://nlwmemorial.tripod.com/nlwmemorial/pages/pagesmisc/basramemorialfergalkeane.htm כתבה אודות האנדרטה, 2003] 

קטגוריה:עיראק: אנדרטאות
קטגוריה:הזירה המזרח תיכונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנדרטאות ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
בצרה
קטגוריה:בריטניה במלחמת העולם הראשונה: אנדרטאות
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי הודו
ישיבת כנסת יחזקאל

ישיבת כנסת יחזקאל היא ישיבה גדולה באלעד, המשתייכת לזרם החרדי־ליטאי.

הישיבה, שהיא הישיבה הגדולה הראשונה שהוקמה באלעד, נוסדה בשנת תשס"א על ידי הרב ברוך מרדכי אטינגר, חתנו של הרב דב צבי קרלנשטיין ומחבר הספרים "משפט החוב" ו"עמק מלאכה". היא הוקמה בעידוד הרב מיכל יהודה ליפקוביץ.

נכון לשנת תשפ"ג מספר התלמידים בישיבה היה 380 בחורים.

הישיבה מפרסמת קובצי חידושי תורה מאת הרבנים והתלמידים, בשם "כנסת יחזקאל" ו"ביני עמודי" ו"בי מדרשא".

המשגיחים הם הרב חזקיהו קצבורג והרב יששכר גליק. הר"מים הם הרב מיכאל בן שלמה (ש"ב), הרב ישראל מאיר טבצ'ניק (ש"א), הרב אריה פרידמן (ש"ב), והרב שרגא שטיינברג (ש"א), הראש ישיבה משמש אף כר"מ ש"ג. מנהל הישיבה הוא שמחה ראדין.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:אלעד: ישיבות
ריקו רודריגז

ריקו רודריגז (באנגלית: Rico Rodriguez; נולד ב-31 ביולי 1998) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר מגילום דמותו של מני דלגאדו בקומדיית המצבים של ABC "משפחה מודרנית" <small>(2009–2020).</small>

== ביוגרפיה ==
רודריגז נולד בבריאן <small>(אנ')</small>, טקסס, בנם של דיאן ורוי רודריגז, בעלי עסק לצמיגים. יש לו שני אחים גדולים, ריי ורוי ג'וניור ורייני רודריגז, אף היא שחקנית (מוכרת כטריש מהסדרה "אוסטין ואלי"). הוא ממוצא מקסיקני.

בדומה לדמותו ב"משפחה מודרנית", יש לו חמש אחייניות. לפי דבריו עד ל-2006 הוא לא חשב על קריירת משחק, בראיון שהעניק בשנת 2010: "חשבתי להיות שף מרוצים שנוסע לירח".

== קריירה ==
בשנת 2006 קיבל תפקיד חוזר של ילד עם גלידה בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל "ג'ימי קימל לייב" ברשת ABC. בשנת 2007 שיחק בקומדיה "גדול מהסרטים" בכיכובן של ג'יימה מייס וכרמן אלקטרה. 

בשנת 2009 החל לגלם את דמותו של מני דלגאדו בסיטקום "משפחה מודרנית" ברשת ABC. הוא זכה בפרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית (לשנים 2011–2012) בשיתוף עם שאר חברי הקאסט. 

בשנת 2011 שיחק בתפקיד אורח בסדרות: "גוד לאק צ'ארלי" ו"קיק". 

==פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2007
|גדול מהסרטים <small>(אנ')</small>
|צ'אנצ'יטו
|
|-
| rowspan="2" |2009
|Babysitters Beware
|מרקו
|
|-
|Opposite Day 
|שָׁרָת צעיר
|
|-
|2011
|החבובות
|עצמו
|
|-
| rowspan="2" |2015
|Endgame 
|חוסה
|
|-
|The Heyday of the Insensitive Bastards
|צ'ארלי פוסטר
|
|-
|2016
|אל אמריקנו: הסרט <small>(אנ')</small>
|קוקו
|דיבוב
|-
|2025
|Sneaks
|אייס
|דיבוב
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2006–2007
|ג'ימי קימל לייב! <small>(אנ')</small>
|גיירמו הצעיר / ילד עם גלידה
|2 פרקים
|-
| rowspan="4" |2007
|קורי בבית הלבן
|ריקו
|2 פרקים
|-
|ER
|ג'יימס
|פרק: "Crisis of Conscience"
|-
|ניפ/טאק
|ילד #1
|פרק: "Duke Collins"
|-
|ICarly
|ילד רוכב על סוס
|פרק: "iRue the Day"
|-
|2008
|קוראים לי ארל
|ילד
|פרק: "Girl Earl"
|-
|2009
|NCIS
|טרוויס באקלי
|פרק: "Hide and Seek"
|-
|2009–2020
|משפחה מודרנית
|מני דלגאדו
|תפקיד ראשי (11 עונות); 247 פרקים
|-
| rowspan="2" |2011
|קיק
|לואיגי ונדטה
|דיבוב; פרק: "Luigi Vendetta"
|-
|NCIS
|ליאו
|פרק: "The Bob Duncan Experience"
|-
| rowspan="2" |2012
|שעה מכושפת
|צ'י
|פרק: "The Weeping Woman"
|-
|Mad 
|נורמן / ליינוס ואן פלט
|דיבוב; פרק: "Frankenwinnie/ParaMorgan"
|-
|2014
|מרדף ברשת
|אולי
|דיבוב; פרק: "The Cyberchase Movie, Part 1"
|-
| rowspan="2" |2015
|ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא
|סנואו-פוט
|דיבוב; פרק: "The Legendary Snow-Foot!"
|-
|אוסטין ואלי
|בני
|פרק: "Burdens & Boynado"
|-
|2016
|ויקטור וולנטינו <small>(אנ')</small>
|ולנטינו
|דיבוב; פרק: "Victor and Valentino"
|-
|2018–2019
|משמר האריות
|רהאה
|דיבוב; 2 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא מקסיקני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
אור סידן

דיאגרמה הממחישה כיצד ליצור אור דרומנד
אור דרומנד בהכנה ביתית. האור לא זוהר חזק כפי שאור דרומנד בהכנה מקצועית זוהר.
אור סידן (הידוע גם כ: אור דרומנד) הוא סוג של אור-בימה שהשתמשו בו בעיקר באולמות תיאטרון ובאולמות מוזיקה. אור דרומנד, הידוע בשלהבתו העזה, נוצר כאשר להבת חמצן-מימן מכוונת ישירות לעמוד העטוף בסיד חי (CaO - הוא מקבל את חייו מן החמצן), שיכול להגיע ל-2,572 מעלות צלזיוס לפני שיימס. למרות שעם הזמן הוחלף בתאורה חשמלית, האור עדיין בשימוש במעבדות כימיה ופיזיקה.

==היסטוריה==
אפקט אור דרומנד התגלה על ידי הכימאי גולדסוורת'י גרני בשנות ה-20 של המאה ה-19. ב-1825 המהנדס הסקוטי, תומאס דרומנד (1797–1840) ראה הדגמה לאפקט אותו יצר גרני, הדגמה שהודרכה על ידי מייקל פאראדיי. אחרי שראה את ההדגמה הבין כי האור יהיה שימושי למדידות. ב-1826 בנה דרומנד מתקן שמייצר את האפקט, מכונה שקהילת הכימיה משתמשת בה עד היום ליצירת אור דרומנד ומכאן נגזר השם לאור, "אור דרומנד". 

השימוש הראשון באור דרומנד כתאורת במה נעשה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון ב-1837. מאז נעשה בו שימוש לתאורת בתי תיאטרון ואולמות קונצרטים עד בערך שנות ה-70 של המאה ה-19. באולמות השתמשו באור בדרך כלל כזרקור. אור דרומנד הוחלף בתאורה חשמלית בשלהי המאה ה-19.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנורות
קטגוריה:תאורה
מדרשת פיינברג

מדרשת פיינברג של מכון ויצמן למדע היא מוסד אוניברסיטאי להשכלה גבוהה בעיר רחובות, אשר מעניק תוארי .M.Sc ו-.Ph.D (תואר שני ודוקטורט). התארים מוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה של מדינת ישראל ועל ידי מדינת ניו יורק בארצות הברית. המדרשה הוקמה ב-1958 כזרוע האקדמית של מכון ויצמן ומכשירה את תלמידיה לתפקידים בכירים במחקר מדעי באקדמיה ובתעשייה.

התלמידים מעורבים באופן ישיר במחקר השוטף המנוהל במכון ויצמן, ומקבלים מלגות קיום כדי שיוכלו להקדיש את מלוא זמנם למחקר וללימוד.

המדרשה כוללת מספר מסגרות על פי תחומי מחקר שונים: "מרכז על-שם אהרון קציר" לחקר מדעי החיים, שם דגש מיוחד על מדעים מולקולריים וביופיזיקה, "בית ספר למחקר במדעי הביולוגיה על-שם אקארד", "בית ספר למחקר במדעי הביוכימיה על-שם לורי לוקיי", "בית ספר למחקר במתמטיקה ובמדעי המחשב על-שם מורוס", "בית ספר למחקר במדעי הפיזיקה", "בית ספר למחקר במדעי הכימיה על-שם סולו דואק ומאוריציו דואק".

ה"מרכז למחקר בסיסי על-שם קושלנד" מופקד על הענקת מלגות קושלנד, הניתנות למועמדים מתאימים, במיוחד בשלב הפוסט-דוקטורט, אשר קיבלו את תואר הדוקטור, או מקביל לו ממוסד מוכר בתוך שלוש שנים ממועד קבלת המינוי. רבים מהמועמדים שזכו במלגת קושלנד מגיעים מחוץ לישראל.

מבנה המדרשה תוכנן במקור בשנת 1965 על ידי האדריכלים בנימין אידלסון וגרשון צפור וב-2009 נערכו שינויים במבנה.

== דקאני מדרשת פיינברג לדורותיהם ==
{| class="wikitable"
!שם
!תקופת כהונה
|-
|יוסף גיליס
|1959–1965
|-
|מיכאל פלדמן
|1966–1971
|-
|חיים הררי
|1972–1977
|-
|שמואל שאלתיאל
|1978–1983
|-
|ריצ'רד הורנרייך
|1984–1989
|-
|בנימין גיגר
|1990–1995
|-
|שמואל (סם) שפרן
|1996–2001
|-
|יוסף ירדן
|2002–2007
|-
|ליאה אדדי
|2008–2013
|-
|אירית שגיא
|2014–2019
|-
|גלעד פרז
|2019–מכהן
|}

== ראו גם ==

* מכון ויצמן למדע
*אוניברסיטאות בישראל
*אוניברסיטה ציבורית#ישראל

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20140302081533/http://www.weizmann.ac.il/pages/he/research-institutes-Feinberg מדרשת פיינברג], באתר מכון ויצמן
* [http://www.weizmann.ac.il/AgudatHayedidim/מדרשת-פיינברג מדרשת פיינברג], באתר אגודת ידידי מכון ויצמן

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכון ויצמן למדע
קטגוריה:רחובות: חינוך
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן גרשון צפור
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן בנימין אידלסון
קטגוריה:ישראל: אוניברסיטאות
פרוטאוס (מיתולוגיה)

פרוטאוס (ביוונית עתיקה: Πρωτέας) הוא אל במיתולוגיה היוונית.

== אטימולוגיה ==
משמעות שמו - ראשון, בכור, מרמזת כנראה על היותו בכור אחיו. לרוב נחשב לנכדו של פוסידון, אך לעיתים נחשב לבנו. במקרה זה הוא אחיו הגדול של טריטון, יורשו של פוסידון (תואר זה הוא ייצוגי בלבד - כאל, פוסידון הוא בן-אלמוות ואין לו צורך ביורש), אם כן, הוא כנראה בנו השני או שוויתר על תפקידו.

== משפחתו ==
פרוטאוס הוא נכדו של פוסידון שהזדווג עם איתרה בת האנוש כדי להוליד את ההרפיה שהולידה לו את לניקוס שהוליד את פרוטאוס וגם את אוריון (הצייד המיתולוגי) ואת למיה המפלצת טורפת הילדים. פרוטאוס היה אל ים שביכולתו לשנות את צורתו. באודיסיאה הוא "הזקן מן הים", שיכול היה לענות על כל שאלה אם ייתפס, אך האחיזה בו הייתה קשה מכיוון שהוא היה משנה את צורתו כל העת.

== פרוטאוס ומנלאוס ==
אחרי שבתו של פרוטאוס, אידוטאה, מספרת לו עליו, מנלאוס מלך ספרטה לוכד אותו לבסוף למרות שהוא מחליף את צורתו לאריה, נחש, נמר, חזיר, וצורות אחרות, ומצליח להוציא ממנו מידע על כך שאודיסאוס חי ושהוא נמצא באי של קליפסו. פרוטאוס חוזה למנלאוס שהאלים ישלחו אותו לשדות אליסיום. מנלאוס מעביר את המידע על אודיסאוס לבנו של זה, טלמאכוס.

ברומן יוליסס נקרא הפרק השלישי בשם זה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלי ים ונהר
קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:דמויות באודיסאה
פליקס ונקל

פליקס היינריך ונקל (בגרמנית: Felix Heinrich Wankel; 13 באוגוסט 1902 - 9 באוקטובר 1988) היה מהנדס מכונות גרמני, ממציא מנוע ונקל הקרוי על שמו. 

ונקל היה למהנדס היחיד במאה ה-20 אשר פיתח מנוע בעירה פנימית שנשלח לייצור.

==היסטוריה==
ונקל נולד במדינה ההיסטורית באדן בגרמניה (כיום באדן-וירטמברג) בשנת 1902. 
ונקל החל לפתח עניין בתכנון מנועים כבר בגיל צעיר כאשר בגיל 17 תכנן מודל חדש למנוע בעירה פנימית, בשנת 1924 כאשר הוא בגיל 22 הקים ונקל מעבדה קטנה משלו שם החל במחקר ובתכנון מנוע הבעירה הפנימית החדש. בשנת 1951 הציע את רעיונו לחברת NSU שם החל בפיתוח המנוע כאשר בשנת 1954 השלים את פיתוח המנוע באופן סופי. בשנת 1957 נבחן דגם אבטיפוס ראשון של מנוע ונקל.

==ראו גם==
* NSU Ro 80
* מנוע ונקל

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חלוצי תעשיית הרכב
קטגוריה:ממציאים גרמנים
קטגוריה:מהנדסים גרמנים
קטגוריה:מהנדסי מכונות גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1988
זמירה לוצקי

זְמירה לוּצְקי-נגן (1946 - 21 באוקטובר 2018) הייתה פסנתרנית, שדרנית ועורכת תוכניות בקול המוסיקה, שהתמקדה במוזיקה מודרנית ובמוזיקה קלאסית ישראלית.

==ביוגרפיה==
לוצקי נולדה וגדלה בתל אביב. מגיל 6 למדה נגינה בפסנתר אצל הדסה ביריביס ואצל אמה גורוכוב. בשנת 1967 נסעה לאיטליה ללמוד אצל ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, ולאחר מכן השלימה את לימודיה באמנות הביצוע באקדמיה סנטה צ'צ'יליה ברומא. עד לעבודתה בקול המוסיקה פעלה כפסנתרנית. בין היתר ביצעה את הבכורה ליצירתו של לאון שידלובסקי "פעולה" (1973).

לוצקי ערכה מספר תוכניות ב"קול המוסיקה", בהן: "מפתחות", "עניין של הסכמה", "עוד לא מאוחר" ו"עננים, חגיגות, סירנות" (כשם יצירתו של קלוד דביסי). תוכניות אלו מתמקדות במוזיקה מודרנית עכשווית מישראל והעולם. בנוסף התארחו באולפנה בקביעות מלחינים ישראלים ותיקים וצעירים. לוצקי שידרה בקולה את תוכניותיה ולא הסתייעה בקריינים, ועל כך אמרה: .

לוצקי הייתה המייסדת והמנהלת האמנותית של אנסמבל המאה ה-21 יחד עם דן יוהס. היא גם הייתה העורכת הראשונה של חג המוזיקה הישראלית.

בראשית שנות ה-80 הוציאה בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה את הספר "מוסיקה: פרקים באינטרפרטציה ובדרכי הוראה", העוסק בהבנת יסודות הפרשנות המוזיקלית וטכניקת הנגינה.

בשנת 2010 זכתה בפרס אקו"ם על עידוד היצירה הישראלית בתקשורת.

לוצקי נפטרה ב 21 באוקטובר 2018 בגיל 72 בערך.

==ספרה==
*מוסיקה: פרקים באינטרפרטציה ובדרכי הוראה, 6 כרכים, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תש"ם–תשמ"א.

==קישורים חיצוניים==

* יעקב בר-און, [http://www.news1.co.il/Archive/003-D-46468-00.html על מוזיקה אנינה בעידן המוני], חדשות מחלקה ראשונה, 24 במרץ 2010
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:סגל קול המוסיקה
קטגוריה:עורכות מוזיקליות ברדיו הישראלי
קטגוריה:זוכות פרס אקו"ם
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2018
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
רווח לפני ריבית, מיסים, פחת והפחתות

רווח לפני ריבית, מיסים, פחת והפחתות או רווח תפעולי תזרימי (באנגלית Earnings Before Interest, Taxes, Depreciations, Amortizations - EBITDA) הוא מדד פיננסי (מדד רווחיות) לבחינת תוצאותיהם הכספיות של תאגיד, גוף או פעילות<ref></ref>. 

המדד בוחן מהו הרווח התפעולי (לפני הוצאות מימון ומס) ובנטרול סעיפים הנכללים ברווח התפעולי ואשר אינם כרוכים בזרימת מזומן - פחת והפחתות.

==השימושים במדד==
שימוש אפשרי אחד במדד הוא לצורך הערכת שווי של חברה. ה-EBITDA מהווה את הבסיס להערכת השווי של החברה לאור הגדרתו כמדד המשקף רווח תפעולי בהתאמות האמורות לעיל.

משווי זה מנוטרל לאחר מכן סך ההתחייבויות הפיננסיות נטו ומתווסף ההון החוזר התפעולי (בהנחה שלאחר תקופת ההפעלה הבאה לידי ביטוי במכפיל ה-EBITDA נותרים התחייבויות החברה שיש לפרוע וההון החוזר שניתן לממש).

הערה לעניין המכפיל בו בוחרים להשתמש לצורך הערכת השווי על בסיס ה-EBITDA: כיוון שב-EBITDA לא נכללות חלק מהוצאות החברה, המכפיל בו נעשה שימוש נמוך ממכפיל הרווח.

שימוש נוסף נעשה במדד ה-EBITDA על ידי בנקים וחברות דירוג אשראי לצורך בחינת יכולת החברה לפרוע את התחייבויותיה, ובכלל זה היחס בין ה-EBITDA לבין סך החוב הפיננסי נטו של חברה וכן בין ה-EBITDA לבין הוצאות המימון. יחסים אלו נכללים לעיתים באמות המידה הפיננסיות אשר חברות מתחייבות לקיים כתנאי לקבלת אשראי או לדירוג מסוים.

== נוסחה לחישוב EBITDA ==
EBITDA מחושבת כך: הכנסת נטו + ריבית + מיסים + פחת והפחתות (ירידת הערך). ניתן גם להוסיף את הרווח התפעולי.<ref></ref>

==יתרונות השימוש במדד==
השימוש במדד נותן אינדיקציה טובה לתוצאותיהן של חברות עתירות נכסים בני פחת (לדוגמה חברת סלולר, הרוכשת תשתיות בהשקעה גבוהה בתחילת הפעילות, ואשר הפחת בגינן פוגם ברווח החשבונאי באופן ניכר), וכן לחברות אשר מרכיב המימון החיצוני בהן גבוה במיוחד. כמו כן ישנם גופים עם מנגנוני מס שונים (דוגמת מלכ"רים) וכן מגני מס מהעבר, כך שנטרול מרכיב המס מאפשר קבלת תמונה מאוזנת יותר להשוואה בין גופים מרקע שונה.

==חסרונות השימוש במדד==
המדד עלול ליצור עיוות מסוים בבואנו להשוות בין חברות מאותו הענף, אשר נבדלות בהרכב הנכסים וההתחייבויות שלהן. כך למשל, הוצאות פחת בדוחותיה הכספיים של חברה א' שהיא עתירת נכסים ינוטרלו על פי מדד זה, אך לעומתה הוצאות שכירות או חכירה הרשומים בדוחותיה הכספיים של חברה ב' שעיקר נכסיה אינם בבעלותה יכללו בתוצאותיה על פי מדד זה ועל כן יש לשים לב להבדלים מסוג זה.

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==
* 	

קטגוריה:יחסים פיננסיים
השוואת מחירים בלתי תלויים

השוואת מחירים בלתי תלויים (באנגלית Comparable Uncontrolled Price Method - CUP) היא שיטה להשוואה בין מחירי נכסים או שירותים המועברים בין שני צדדים באופן ישיר, לבין מחירם של נכסים או שירותים זהים המועברים בין אחרים, בהתקיים תנאים דומים. אם קיימת אי-התאמה בין המחיר בעסקה הנבדקת לבין המחיר בו נערכה העסקה בת־ההשוואה, ייתכן כי התנאים בעסקה הנבחנת אינם משקפים תנאי שוק. 

שיטת השוואת המחיר ניתנת ליישום באחת מהדרכים הבאות:
* CUP "פנימי" (Internal CUP) – השוואת המחיר בעסקה הנבדקת למחיר אשר נקבע בעסקה זהה שהתקיימה בין אחד הצדדים לעסקה הנבדקת לבין צד שלישי שאינו צד קשור.
* CUP "חיצוני" (External CUP) – השוואת המחיר בעסקה הנבדקת למחיר אשר נקבע בעסקה זהה שהתקיימה בין צדדים שאינם צד לעסקה הנבדקת ושאינם צדדים קשורים כשלעצמם.

שיטת ה CUP רגישה מאוד לשוני בין העסקאות. השוני יכול להתבטא בשוני במוצר, שירות או תנאי העסקה. לכן, לרוב יהיה ניתן ליישם את שיטת ה CUP "פנימי" ביתר קלות מפני שיש את מלוא המידע הנדרש על מנת לקבוע את מידת ההשוואתיות של העסקאות. במרבית המקרים יישום השיטה מחייב ביצוע התאמות על מנת שהעסקאות יהיו ברות השוואה. אפילו הבדלים מינוריים כביכול מחייבים התאמה בין העסקאות. דוגמה להבדל מינורי שמחייב התאמה הוא: שני מוצרים זהים שנמכרים תחת מותגים שונים, שני מוצרים זהים אך היקף המכירה שונה. שיטת ה CUP, כאשר היא ניתנת ליישום, מספקת את מחיר השוק באופן המדויק ביותר ולכן היא השיטה המועדפת לפי כללי ה-OECD. אולם, לרוב שיטה זו אינה מיושמת בגלל הבדלים בין העסקאות להשוואה אשר לא ניתנים להתאמה.

קטגוריה:מחיר
קטגוריה:שיווק

en:Transfer pricing#Comparable uncontrolled price (CUP)
השוואת הרווחים

שיטת השוואת הרווחים (באנגלית Comparable Profits Method - CPM בארצות הברית או Transactional Net Margin Method - TNMM ב-OECD) היא שיטה לבחינת כדאיות של עסקה. זו השיטה הפופולרית בין שיטות מחירי העברה, אף על פי שהנחיות ה-OECD ממליצות ליישומה רק אם שיטות אחרות (כגון CUP, RPM או Cost Plus) לא ישימות. 

שיטה השוואת הרווחים בוחנת את העסקה על ידי השוואת הרווחיות של עסקאות שבוצעו בתנאים דומים על ידי חברות מתחומים דומים ואינן קשורות לעסקה הנדונה. על פי רוב בוחנים את הרווח התפעולי, אך ניתן להשוות יחסים פיננסיים אחרים. 

אחד היתרונות של שיטת השוואת הרווחים הוא שהיא שמה דגש לסיכונים, הפעולות והנכסים של העסקאות הנבחנות ואפשר ליישמה גם כשהמוצר או השירות אינם זהים. 

לרוב יישום השיטה מצריך גישה למאגר נתונים עסקי המספק נתוני רווחיות. ככל שהצד הנבדק ״פשוט" יותר, כלומר שעוסק בפעילות כמו ייצור, הפצה או מחקר ופיתוח, בלי נכסי קניין רוחני משמעותיים, כך קל יותר להשוות את הרווחיות לפעילות דומה של צדדים לא קשורים.

קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:דיני מיסים
אנסמבל המאה ה-21

אנסמבל המאה ה-21 הוא הרכב קאמרי ישראלי אשר מבצע מוזיקה עכשווית. המנהל האמנותי של האנסמבל הוא דן יוהס. האנסמבל נחשב לאחד מההרכבים הטובים בעולם לביצוע מוזיקה עכשווית.

==היסטוריה==
האנסמבל נוסד ב-1991 על ידי זמירה לוצקי ודן יוהס והחל מהקמתו התמקד בביצוע יצירות של המאה ה-20 יחד עם יצירות עכשוויות של מלחינים ישראליים ומהעולם.

האנסמבל נתמך על ידי מנהל התרבות במשרד התרבות והספורט ועיריית תל אביב-יפו. החל מ-2005 משמש אולם "התיבה" ביפו כביתו של האנסמבל.

בשנת 2009 קיבל את פרס לנדאו לאמנויות הבמה.

בשנת 2012 הוציא לאור אלבום מוזיקה הכולל אוסף יצירות של מלחינים ישראלים.

==סדרת "תגליות"==
סדרת הקונצרטים "תגליות" של האנסמבל מבוצעת באופן קבוע במוזיאון תל אביב לאמנות ובמרכז למוזיקה ירושלים במשכנות שאננים. כל הקונצרטים משודרים בשידור חי בקול המוסיקה.

בשנת 2001 בסדרת "תגליות" בוצעו שש יצירות, כולן מהמאה ה-20, בהן השאר "סימפוניית ג'אז" של ג'ורג' אנתייל, שהיא מהניסיונות הראשונים לשלב ג'אז במוזיקה אמנותית, ועד שתי יצירות ישראליות, אחת מאת בן ציון אורגד ("מחווה" לפסנתר), ואחת מאת ציפי פליישר ("נערה פרפר נערה").

בשנת 2011 ביצע את היצירה "דיקלומים" לקול סולו של המלחין הצרפתי-יווני ז'ורז' אפרגיס, מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20.

בשנת 2014 נכללה בתוכנית יצירות בהן המלחינים היו גם הסולנים: בוריס פילנובסקי הישראלי, וגאו פינג הסיני.

בשנת 2016 ביצע ההרכב בכורה עולמית ליצירה חדשה מאת המלחין הישראלי בועז בן משה.

בשנת 2017 ביצע ההרכב בסדרת "תגליות" ארבע יצירות, בניצוח אד ספניארד, של המלחינים: אדגר וארז, פרנקו דונאטוני, מישל ון דר־אה וראובן סרוסי. מכנה משותף נוסף: הן שוקדות להפיק גוני צליל מיוחדים (בעיקר זו של ון דר־אה וזו של סרוסי).

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרכבים קאמריים ישראליים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-21
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו לאמנויות הבמה
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:קול המוסיקה
מינהל התרבות

מינהל תרבות ואמנות (עם הקמתו במסגרת משרד החינוך והתרבות כונה "אגף התרבות") של משרד התרבות והספורט אחראי על קידום ותמיכה של היצירה והיוצרים בישראל בכל תחומי התרבות והאמנות. בראש המנהל בשנים 2011 עד 2014 עמד שמעון אלקבץ. הוא התפטר באוגוסט 2014, עת מונה למנהל קול ישראל. לאחר מכן כיהנה בראש המינהל גלית והבה שאשו, עד לדצמבר 2023. ביוני 2024 מונה לתפקיד רן שפירא.

==תפקידי המנהל==
תפקידי המינהל הם, בהגדרתו, "לסייע למוסדות וליוצרים בתחום התרבות בקיום פעילות שוטפת, יוזמות, פעולות, אירועים, פסטיבלים לאמנות, הכשרה אמנותית ברמה מקצועית; להעמיד כלים לביטויי האמנות לסוגיה; לקבוע קריטריונים לתמיכות, להקצות משאבים ולסייע בפתרון בעיות ומשברים במוסדות השונים להעניק פרסים לקידום ועידוד האמן היוצר והמבצע; לתמוך במוסדות תרבות ואמנות ולטפל באלפי בקשות המוגשות מדי שנה לתמיכה במוסדות ופרויקטים". 

המינהל פועל בתחומים רבים האמורים להקיף את עולם התרבות והאמנות בישראל: "מוזיקה, תיאטרון, מחול ואמנות בינתחומית, ספרות, אמנות פלסטית, קולנוע, בתי ספר לאמנות, מוזיאונים, ספריות, תרבות ערבית, תרבות דרוזית וצ'רקסית, תרבות בקהילה וחובבים, מחקר ומורשת, זמר עברי ופסטיבלים."

==פרסים==
המינהל אחראי על הענקת הפרסים הבאים (בעבר, כאשר משרד החינוך והתרבות היו מאוחדים במשרד ניתנו במסגרת פרס משרד החינוך והתרבות):
* פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים
* פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
* פרס יהודה עמיחי לשירה עברית
* פרס היצירה בתחום הציונות
* פרס ליוצרים בתחומי האמנות הפלסטית
* פרס ליוצרים בתחומי העיצוב
* פרס האמן הצעיר
* פרס רכטר לאדריכלות
* פרס האוצֵר

==המרכז למידע ומחקרי תרבות== 
הוא גוף הפועל עבור מנהל התרבות ומטרתו לנתח את העשייה התרבותית בישראל. המרכז מנהל מאגר נתונים על פעילות מוסדות תרבות מאז שנת 1994 כגון מספר ההפקות, מאפיינים אמנותיים, שיעור היצירות הישראליות, שיעור הפקות חדשות, היקפי צריכת התרבות, היקף פעילות במרכז ובפריפריה ועוד. 

המרכז מופעל על ידי חברת פילת ומנוהל על ידי ד"ר אברהם כרמלי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gov.il/he/Departments/Units/culture_administration אתר המינהל]
* [https://web.archive.org/web/20111006085812/http://www.pilat.co.il/page.aspx?SectionId=6&ClientId=3&pId=128 המרכז למידע ומחקרי תרבות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:משרד התרבות והספורט
קטגוריה:ישראל: ארגוני תרבות
עלי לאריג'אני

עלי לאריג'אני, 2009
עלי ארדשיר אאמלי לאריג'אני (בפרסית: علی اردشیر آملی لاریجانی; נולד ב-1 בינואר 1958 בנג'ף שבעיראק) הוא פוליטיקאי איראני, יו"ר המג'לס (הפרלמנט) האיראני (2008–2020). בעבר מונה על ידי נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד למזכיר המועצה העליונה לביטחון לאומי, תפקיד שכיהן בו מ-15 באוגוסט 2005 עד 20 באוקטובר 2007, בהחליפו את חסן רוחאני.

לאריג'אני היה אחד משני נציגיו של המנהיג העליון עלי ח'אמנאי במועצה, יחד עם חסן רוחאני. בתפקידו כמזכיר המועצה כיהן כנושא ונותן הראשי בנושאי הביטחון הלאומי, כולל בנושא תוכנית הגרעין האיראנית.

עלי לאריג'אני נולד ב-1 בינואר 1958 בנג'ף שבעיראק. אביו, אייתוללה מירזא האשמי אמולי, שימש כאייתוללה בעיר נג'ף לאחר שהוגלו על ידי השאה מוחמד רזא שאה פהלווי. ב-1979, לאחר המהפכה האסלאמית, חזרה המשפחה לאיראן.

בהשכלתו, ד"ר לאריג'אני הוא בוגר תואר ראשון במדעי המחשב ובמתמטיקה מאוניברסיטת שריף לטכנולוגיה, ובעל תואר שני ודוקטורט בפילוסופיה מערבית מאוניברסיטת טהראן.

==קריירה פוליטית==
בשנים 1981 - 1989 כיהן כסגן שר העבודה והעניינים החברתיים בממשלתו של מיר-חוסיין מוסאווי. לאחר התפטרותו של מוחמד ח'תאמי ממשרת שר התרבות וההדרכה האסלאמית, מונה לאריג'אני לשר בפועל, והמינוי אושרר על ידי הפרלמנט ב-1 באוקטובר 1992.

ב-21 ביולי 1994 התמנה לראש רשות השידור האיראנית, וכיהן בתפקיד זה עשר שנים, עד 21 ביולי 2004.

באוגוסט 2004 הפך ליועצו לענייני ביטחון של המנהיג העליון עלי ח'אמנאי.

לאריג'אני היה מועמד לנשיאות בבחירות 2006, וסיים את המירוץ במקום השישי, לאחר שקיבל 5.94 אחוז מהקולות.

הוא נבחר כמועמדה של המועצה לתיאום כוחות המהפכה, גוף שהורכב ממפלגות שמרניות וארגונים בעלי השפעה, אך בסופו של דבר התברר כי זכה לפופולריות הנמוכה ביותר מבין שלושת המועמדים השמרנים - האחרים היו מחמוד אחמדינז'אד (שזכה בבחירות בסיבוב השני) ומוחמד באקר קאליבאף.

בשנת 2005 נתמנה למזכיר המועצה העליונה לביטחון לאומי, גוף העוסק בין היתר במדיניות הגרעין של איראן.

בבחירות למג'לס במרץ 2008 זכה לאריג'אני במושב מטעם קֹם. במאי 2008 נבחר ליו"ר המג'לס השמיני, וב-2012 ו-2016 נבחר גם לראשות המג'לס התשיעי והעשירי בהתאמה. בבחירות פברואר 2020 לא התמודד.

ב-12 באוקטובר 2022, במהלך ההפגנות באיראן נגד חובת עטיית החג'אב, היה לאריג'אני הבכיר הפוליטי הראשון באיראן שהעביר ביקורת על הדיכוי הקשה של המשטר האיראני (שבמהלכו מתו מאות אנשים) וטען שעל המשטר להיות סבלני יותר כלפי הצעירים שרוצים חופש מדת. הוא הוסיף כי "ממשלה אסלאמית פירושה שאנשים מנהלים את חייהם בעצמם. אם צעירים לא מיישמים אחד מעקרונות השריעה מתוך השקפת עולם חברתית – זה לא פסול ב-100%".

==חיים האישיים==
עלי לאריג'אני הוא בנו של אייתוללה האשם אמולי. הוא אחיהם של סאדק לאריג'אני, יו"ר המועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר, של מוחמד ג'וואד לאריג'אני, של באקר לאריג'אני, נשיא אוניברסיטת טהראן למדעי הרפואה, ושל פאזל לאריג'אני, נספח התרבות של איראן באוטווה. הוא חתנו של אייתוללה מורתזא מוטהרי (לאחר שנשא לאישה את בתו פַרידֶה). יש לו שתי בנות ושני בנים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:שרי התרבות של איראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טהראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שריף לטכנולוגיה
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1958
עדי עדואן

עדי עדואן (בערבית: عدي عدوان; נולד ב-1978) הוא במאי ותסריטאי דרוזי-ישראלי.

==ביוגרפיה==
עדי עדואן נולד בכפר דלית אל-כרמל בשנת 1978, סיים את לימודיו היסודיים בכפר, למד שנתיים בבית ספר נזירות נצרת בחיפה, וגם בתיכון דבלין שבמדינת ג'ורג'יה, ארצות הברית. ב-2006 סיים את לימודיו במכללת תל חי במגמת קולנוע וטלוויזיה, ובמהלך לימודיו השתלב בתעשיית הקולנוע הישראלי. בין אנשי הקולנוע ששיתף עימם פעולה, היו המפיק צלם איתן ח'ריס והבמאי עלי נסאר. עד שנת 2009 יצר מספר סרטים קצרים לטלוויזיה ולימד בבתי ספר את מקצועות הטלוויזיה. באותה שנה יצא סרטו התיעודי הראשון בשם "ואנא וחדי" (בערבית: وأنا وحدي) בהפקת ערוץ אלג'זירה. ב-2010 יצר סרט דוקומנטרי נוסף עבור אלג'זירה והשתתף כמאמן דיאלוגים בסרטו של הבמאי יהונתן סגל בשם "אודם". בשנת 2011 יצר סדרה דוקומנטרית בשם "זהות והיסטוריה" עבור הטלוויזיה הפלסטינית.

עדי עדואן התנסה גם בתחום התיאטרון, על אף שאינו בעל השכלה פורמלית בנושא. בשנת 2009 כתב וביים את הצגת הילדים "לילא וקשקוש". בשנת 2010 זכה בציון לשבח בפסטיבל מסרחיד שבעכו על ההצגה "שמות" שנכתבה על ידי רועי רשקס. בשנת 2011 זכה בפרס ציון לשבח ובפרס המחזה הנועז על "לא בא לי", שעוסק בתופעת ההומו-לסבי הערבי וכך היה לראשון מבין היוצרים הערבים בארץ שעסק במה שמוגדר כטאבו בחברה הערבית.

== ערבאני ==
"ערבאני", הפיצ'ר הישראלי הראשון העוסק בדרוזים, מספר על גבר דרוזי המגיע לכפר הולדתו לאחר נתק של 17 שנים עם בנו ובתו שנולדו לו מאשה יהודייה, שממנה הספיק להתגרש. כוונתו להשתקע מחדש בכפר הדרוזי הקטן יוצרת התנגשויות בין החברה הדרוזית הסגורה והשמרנית לבינו. היחידה שמתייצבת לצדו היא אמו, האוספת את בנה ואת נכדיה לחיקה. הסרט בהפקת איתי תמיר-לילה סרטים, צילום זיו ברקוביץ', עריכה אור בן דוד, עיצוב פסקול מיכאל גורביץ', מוזיקה מקורית אסיף צחר.

שחקנים: איאד שיתי, לוסי אהריש, מחמוד אבו ג'אזי, זוהיירה סבאג', שאדי מרעי, דניאלה נידם, תום קלריך.

בחודש מאי 2012 הסתיימו צילומי הסרט "ערבאני", ובכך הפך ליוצר הדרוזי הראשון בארץ שביים סרט קולנוע. הסרט פתח בחודש יוני 2013 את פסטיבל הסרטים קולנוע דרום ה-12.

== פרסים ==
* פרס ציון לשבח עבור ההצגה "שמות" מסרחיד עכו
* פרס המחזה הנועז עבור ההצגה "לא בא לי" מסרחיד עכו
* זוכה מקום ראשון באירוע פיצ'ינג בפסטיבל הילדים והנוער ת"א 2012 עבור התסריט ואדי חמאם.

==יצירות==
=== סרטים ===
* ואני וחדי
* אלניקאב
* החתונה הפלסטינית
* אייבי
* ערבאני
* האדם השלישי

=== טלוויזיה ===
* סיפורי כפר
* זהות והיסטוריה

===הצגות ===
* לילא וקשקוש - ילדים
* שמות - מונודרמה
* לא בא לי - מונודרמה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:דרוזים ישראלים
קטגוריה:דלית אל-כרמל: אישים
קטגוריה:בוגרי בית ספר נזירות נצרת
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית תל חי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אלברט מאאכן

אלברט מאאכן (לטינית: Albericus Aquensis, בגרמנית: Albert von Aachen) היה כרוניקן והיסטוריון של מסע הצלב הראשון, נולד בשלהי המאה ה-11, ולאחר מכן הפך לקנון והקוסטוס של כנסיית אאכן.

כיבוש ירושלים במהלך מסע הצלב הראשון, 1099. איור בלתי מזוהה של ימי הביניים המאוחרים (המאה ה-14 או ה-15) כנראה מתוך סבסטיאן ממרות, Les Passages d'oultre mer.
דבר לא ידוע עליו פרט לכך שחיבר את "Historia Hierosolymitanae expeditionis" ("תולדות המסע לירושלים") ובשמה הנוסף "Chronicon Hierosolymitanum de bello sacro" ("כרוניקה ירושלמית של מלחמת הקודש"). כרוניקה שנרשמה בלטינית בספר של 12 כרכים בין השנים 1125 עד 1150. העבודה החלה בתקופת ועידת קלרמון שדנה על האיום שמרחף על האימפריה הביזנטית מצד הסלג'וקים ושגרמה למסע הצלב הראשון לצאת לדרך, והסתיימה בפתאומיות בשנת 1121. הספר היה ידוע במהלך ימי הביניים. ויליאם מצור, הארכיבישוף של העיר צור השתמש בו באופן נרחב עבור החיבור בששת הכרכים ההיסטוריים שכתב "Belli sacri". בתקופת העת החדשה, למשך תקופה ארוכה, התקבל החיבור ללא סיג בידי היסטוריונים, כולל בידי אדוארד גיבון, אולם בשנים מאוחרות יותר, החלו היסטוריונים לפקפק במידע שבו, אך בסופו של דבר הוסכם כי הוא מכיל בתוכו פרטים מציאותיים על מסע הצלב הראשון, על אף שמשלב גם כמה סיפורים בדויים.

אלברט מאאכן מעולם לא ביקר בארץ הקודש, אולם נראה כי שוחח רבות עם הצלבנים שחזרו מהמסע ושיחות אלו היוו מקור לחומר יקר ערך. בניגוד לשאר הכרוניקות על מסעי הצלב, אלברט לא הסתמך על עלילות הפרנקים, אלא על הראיונות שלו. המהדורה הראשונה של ספרו פורסמה בהלמשטדט בשנת 1584 ומהדורה טובה יותר יצאה בכרך ד' של הספר Recueil des Historiens des Croisades (פריז, 1841-1887).

אלברט תיאר בכרוניקה שלו את העוולות שביצעו הנוצרים בימי מסע הצלב הראשון וגינה אותן. הוא כותב הכרוניקה הנוצרי האוהד ביותר לסבלם של היהודים בתקופה זו.

==לקריאה נוספת==
* יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, א, ירושלים : הוצאת מוסד ביאליק, 1963, עמ' 181.
<div class="mw-content-ltr">
* Susan B. Edgington, "Albert of Aachen and the Chansons de Geste" in The Crusades and their sources: essays presented to Bernard Hamilton ed. John France, William G. Zajac (Aldershot: Ashgate, 1998) pp. 23–37
*Albert of Aachen, Historia Ierosolimitana, ed. and trans. S. Edgington (Oxford: Oxford Medieval Texts, 2007).
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כרוניקנים גרמנים
קטגוריה:מסע הצלב הראשון
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
אקהארד מאאורה

אקהארד מאאורה (בלטינית: Ekkehardus Uraugiensis, בגרמנית: Ekkehard von Aura, המקובל באנגלית: Ekkehard of Aura; נפטר בשנת 1126) היה נזיר בנדיקט וכרוניקן.

אקהארד השתתף במסע הצלב של 1101 וכן הוא מקור חשוב לעלילות מסע הצלב הראשון והפרעות במהלכו ביהודי חבל הריין, הקרויות "גזירות תתנ"ו" (1096).
משנת 1108 היה ראש המנזר של אורה (מנזר שנוסד בידי אוטו מבמברג על נהר סאלה בחבל הארץ פרנקוניה קרוב לבאד קיסינגן שבבוואריה).

אקהארד עדכן את "Chronicon universale" של הכרוניקן פרוטולפ ממיכאלסברג (Frutolf of Michelsberg) במידע היסטורי הנוגע לגרמנים בין השנים 1098–1125, בתקופת שלטונו של היינריך החמישי, ובכלל זה, בתקופת מחלוקת ההסמכה, ואף צדד בדעת האפיפיור.

==לקריאה נוספת==

<div class="mw-content-ltr">
*Robert E. Lerner, "Ekkerhard of Aura", Dictionary of the Middle Ages, vol.4, pg.417-418, 1989 
</div>

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* Albert of Aix and Ekkehard of Aura, [http://www.fordham.edu/halsall/source/1096jews.html "Emico and the Slaughter of the Rhineland Jews"] from the Internet Medieval Sourcebook
* Ekkehard of Aura, [http://www.fordham.edu/halsall/source/ekkehard-cde.html Hierosolymita and World Chronicle (On the Crusades)] from the Internet Medieval Sourcebook
</div>

קטגוריה:צלבנים
קטגוריה:פרעות, פוגרומים ועלילות דם
קטגוריה:כרוניקנים
קטגוריה:נזירים (נצרות)
קטגוריה:פרעות, פוגרומים ועלילות דם בימי הביניים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-11
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-12
חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי

חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי (באנגלית: National Aeronautics and Space Act) הוא חוק שנחקק על ידי הקונגרס של ארצות הברית ונוסח בעיקר על ידי ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים של ארצות הברית. החוק ייסד את מנהל האווירונאוטקה והחלל הלאומי של ארצות הברית הידוע בכינויו נאס"א. החוק הוצע לאחר שיגור הלוויין ספוטניק 1 על ידי ברית המועצות ב-4 באוקטובר 1957 והוא נחתם על ידי נשיא ארצות הברית דאז, דווייט אייזנהאואר, ב-29 ביולי 1958. קודם לחקיקת החוק נחשב העיסוק בתחום החלל לתחום צבאי, בקו אחד עם תוכנית החלל הסובייטית שהייתה תוכנית צבאית. חקיקת החוק הושפעה במידה רבה מחוסר תגובה ראויה של צבא ארצות הברית שהיה נראה כחסר יכולת להתמודד במרוץ לחלל (ראו גם משבר הספוטניק).

החוק דרש בצורה מפורשת הקמת סוכנות חדשה עם שמונה מטרות, כולל "כינון מחקרים ארוכי טווח על היתרונות הפוטנציאליים שיושגו, ההזדמנויות לכך והבעיות הכרוכות, בניצול פעילויות אווירונאוטיקה וחלל למטרות שלום ומדע".

בנוסף להקמת נאס"א החוק ביטל את סמכויות הסוכנות הלאומית לאווירונאוטיקה (NACA) החל מ-1 באוקטובר 1958. החוק הקים גם את צוות הייעוץ האזרחי-צבאי שהוצב לאחר מכן בבסיס חיל האוויר ונדנברג שבקליפורניה שייעץ ויתאם את השימושים הצבאיים בחלל. עד היום, תיאמה ארצות הברית את תוכניות החלל הצבאית והאזרחית בנפרד, כאשר הראשונה משגרת כלים צבאיים וכלי ריגול, ועד לחתימת האמנה למניעת ניסויים גרעיניים הייתה גם אחראית לתכנון מתקפות נגד לשיגורים הצפויים של ראשי נפץ גרעיניים לחלל על ידי ברית המועצות.

בנוסף, החוק החדש החיל שינויים נרחבים בחוק הפטנטים וקבע כי פטנטים של עובדים בנאס"א וכן פטנטים של חברות קבלן פרטיות שיובאו למסע בחלל יהיו שייכים לממשלת ארצות הברית.על ידי הפיכת הממשלה לספקית הבלעדית של טיסות חלל, החוק הרפה את הפיתוח הפרטי בתחום טיסות החלל. מצב זה נמשך עד שהחוק עבר שדרוג על ידי חוק שיגורי החלל האזרחיים של שנת 1984, שנחקק על מנת לאפשר לחברות פרטיות להשתמש במערכות נאס"א בביצוע שיגורים לחלל.

המנטרה של תוכנית אפולו: "פנינו לשלום מכל המין האנושי" ("We came in peace for all mankind"), כפי שנכתבה על לוחית רכב הנחיתה "איגל" (Eagle – עיט) של אפולו 11 נלקחה מ"הכרזת המדיניות והמטרה" של החוק:

באנגלית מודרנית, משמעותה המילולית של המילה היא "המין הגברי", לכן על מנת למנוע אפליה מינית ולהתאים להתפתחות השפה, שונה נוסח החוק זמן קצר לאחר מכן והמילה הוחלפה במילה .

==ראו גם==
* נאס"א
* הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nasa.gov/offices/ogc/about/space_act1.html החוק באתר נאס"א] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: חוקים פדרליים
קטגוריה:נאס"א
קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
יובל זמיר

יובל זמיר (15 ביולי 1963 – 21 בדצמבר 2011) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, מדבב, במאי וזמר אופרה ישראלי.

== ביוגרפיה ==
זמיר נולד בגבעתיים למשפחה קשת יום - אביו היה פועל במפעל לנעליים ואמו עקרת בית. כבר בגיל 11 השתתף בהצגות לילדים ב"תיאטרון מארץ עוץ". למד בבית הספר התיכון תלמה ילין ועם תום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כסולן במקהלת צה"ל.

כשהשתחרר מצה"ל למד פיתוח קול אצל המורות נתניה דברת ועדי עציון-זק. ב-1987 החל ללמוד באקדמיה למוזיקה בכיתת האופרה ומשחק בבית הספר למשחק בניסן נתיב.

===קריירה===
השתתף בהצגות בבית ליסין, בהבימה, בהקאמרי ובאופרה הישראלית. ההצגות שבהן השתתף: "חלום ליל קיץ", "החלילן מהמלין", "השקיעה", "המלך ליר", "סוויני טוד", "הדיבוק", "פולארד", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "גן הדובדבנים" ועוד.

זמיר הופיע גם באוף ברודוויי בהצגות: "Night Sky" ו-"Nothing As It Should Be".

זמיר ביים את ההצגות: "המסע לפוליפוניה", "פונדק הרוחות", "חתונת הדמים", "פרח לב הזהב" ועוד.

בשנת 1987 קיבל זמיר את פרס "אדיס דה פיליפ לאופרה" ובשנת 1989 קיבל, בגיל 26, את "פרס רובינא", ונחשב לכוכב עולה בתיאטרון הישראלי.

זמיר השתתף בסרטי הקולנוע: "נועה בת 17", "נשיקה במצ"ח", "ברוריה", "אהבה אסורה", "מסוכנת" ועוד

דיבב משנות ה-90 עד שנת 2006 ב: "אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה", "פינוקיו", "חתולים בצמרת", "כיפה אדומה: הסיפור האמיתי", "סינדרלה", "עליסה בארץ הפלאות", "נסיך מצרים", "באג לייף", "שאלתיאל קוואק", "פוקהונטס", "היפה והחיה 2: חורף קסום", "החרב הקסומה - המסע לקמלוט" ועוד.

בתחום הזמר, השתתף בערב שירים של יוני רכטר - "העיקר זה הרומנטיקה".

=== עבירות מין בקטינים והמשך הקריירה ===
בנובמבר 1999 הורשע בביצוע מעשי סדום ומעשים מגונים במספר תלמידים כשניהל ולימד בחוג לתיאטרון של תיכון עירוני ה', ונידון ל-4 שנות מאסר. לאחר שנידון למאסר, הפסיק לדבב את דמותו של פו הדב, והתפקיד הועבר לסער בדישי. 

בשנת 2003, לאחר שישב 3 שנים בכלא צלמון, שוחרר לתקופת שיקום, במהלכה התגרש ויצא מהארון. בתום תקופת השיקום חזר ללמד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, ובמקביל החל לביים בתיאטרון הסימטה והקים את המרכז לאופרת פרינג' ביפו. בין השאר ביים המחזות "כלאדם", "השמשים" מאת חנוך לוין "מטודלה" מאת יוני להב, גרסה עברית חדשה של "סלומה", מאת אוסקר ויילד ואת "בארץ לובנגולו מלך זולו" מופע שהוא שילוב של אופרה ופרינג' לילדים. 

לאחר תקופה חזר לשחק בתיאטרון הקאמרי. הוא שיחק ב"כנר על הגג" והחל לשחק במחזמר "קברט" עד למותו ב-21 בדצמבר 2011. נפטר בגיל 48 לאחר התמודדות עם מחלת הסוכרת..

== חיים אישיים ==
זמיר היה נשוי בין השנים 1992 עד 2003 לכרמל נאמן, בתו של אמיתי נאמן ואחותו של עדי נאמן. לזוג נולדו תאומים ובת.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זמרי אופרה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס רובינא
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:מורשעים בעבירות מין בישראל
קטגוריה:שחקנים להט"בים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:חברי מקהלת צה"ל
קטגוריה:נפטרים מסוכרת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:שחקני התיאטרון הקאמרי
Pages

Pages (בתרגום חופשי לעברית: דפים) הוא מעבד תמלילים של חברת אפל. התוכנה היא חלק מחבילת iWork של החברה המיועדת למערכת ההפעלה OS X. התוכנה יוצרת בקלות מסמכים מסובכים גרפית כמו הזמנות, ירחונים ועלונים. התוכנה יודעת לייצא מסמכים בפורמטים הבאים: pages ,doc ,pdf ,html ,rtf, ו-txt.

הגרסה הראשונה של התוכנה הוכרזה בינואר 2005 ושוחררה חודש לאחר מכן. ב-27 בינואר 2010 שוחררה גרסה של התוכנה למכשירי האייפד. ב-31 במאי עודכנה גרסת האייפד כדי לתמוך גם במכשירי האייפוד והאייפון.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מעבדי תמלילים
קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
לא מעייל איניש נפשיה לספיקא

הכלל לא לספיקא הוא כלל הלכתי הקובע כי סברא היא שאדם ימנע מלעשות מעשים העשויים להחיל עליו דינים מכח ספק איסור מהתורה שדינו לחומרא, ולכן במקום שיש ספק בכוונתו יש לפרש אותם בצורה שאינה גורמת לו בעיות כאלו.
==מחלוקת התנאים==
כלל זה שנוי במחלוקת בין התנאים:
===מחלוקת רבי מאיר ורבי יוסי===
במשנה במסכת נדרים מובאת כללים בהלכות נדרים, ומובאים במשנה ניסוחים שונים של נדרים: . בתלמוד פורש שלכאורה הם נחלקו האם "מעייל איניש נפשיה לספיקא", לפי רבי מאיר יש להניח שהוא לא רצה להכניס את עצמו לספק ולכן וודאי שהתכוין "עד לפני הפסח", אף רבי יוסי אינו סבור ש"לא מעייל איניש נפשיה לספיקא".

קיימת משנה אחרת הסותרת את המשנה, וממנה נראה לכאורה כי השיטה הפוכה: רבי יוסי סבור ש"לא מעייל איניש נפשיה לספיקא", ורבי מאיר חלוק עליו. המשנה עוסקת בדינו של אדם שיש לו ארבע בנות: שתיים בוגרות יותר מאשתו הראשונה (אך קטנות על פי ההלכה, ושתיים, מאשתו השנייה, קטנות יותר. לפי ההלכה אדם יכול לקדש את בתו. הוא קידש את בתו, ובשעת הקידושין אמר שהוא מקדש את בתו "הגדולה", אך לא ידוע אם הכוונה לבוגרת מבין שתי בנותיו מאשתו הראשונה, או שמא לבוגרת מבין שתי בנותיו הקטנות, או שמא לקטנה מבין שתי הבנות מאשתו הראשונה, שהיא יותר גדולה מזוג הבנות שמאשתו השנייה. . הגמרא מתרצת כי אכן הגרסה שבמשנה השנייה מדויקת, ואילו הגרסה שבידינו מהמשנה הראשונה מסולפת, ואכן נמצאה ברייתא שבה מובאת המחלוקת שבמשנה הראשונה בצורה הפוכה, לפיה רבי יוסי הוא זה שסבור ש"לא מעייל איניש נפשיה לספיקא".

===שיטת רבי אליעזר===
שיטת רבי אליעזר היא שאדם אינו מכניס את עצמו לספק, , כלומר אדם שמקדיש חיות או לחלופין מקדיש בהמות שברשותו, יש להניח - לפי שיטת רבי אליעזר - שהתכוין בפירוש שלא לכלול בנדרו זה את הכוי, שהרי לולי כונה זו יאסר הכוי, שאינו ספק חיה או בהמה על פי ההלכה, מספק. שאר החכמים חלוקים עליו.

===מחלוקת רבי יהודה ורבי שמעון===
במקום אחר תולה הגמרא את הכלל במחלוקת רבי יהודה ורבי שמעון, שנחלקו בדינו של אדם שקיבל על עצמו נזירות, ותלה אותו בדבר שלבסוף התברר שאינו יכול לדעת אם הוא היה קיים: . הם נחלקו האם דעתו של אדם היא, שאם לא יוכל לברר את הנזירות אם קיימת או לא, מוטב שלא תחול. רבא מסייג את דעת רבי יהודה ומוכיח ממקום אחר, שדעת רבי יהודה היא שאדם לא מכניס את עצמו ספק דווקא אם הדינים שיחולו עליו מחמת ספק יהיו חמורים יותר מאשר אם יודע היה שהנזירות חלה עליו. שהרי נזירותו של הנזיר נפקעת ממנו רק לאחר שהביא קרבנות, אך זה אינו יכול להביא קרבן נזיר, שהרי קיימת אפשרות שאינו נזיר, וממילא נמצא שייתכן שהוא עובר על איסור חולין בעזרה, שהרי אם אינו נזיר לא חל על קרבנו דין קרבן נזיר, והרי היא בעל חיים שאינו קרבן שאסור להכניסו לתוך תחומי העזרה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
קטגוריה:דיני ספקות
קטגוריה:כללי חזקות
שרטוט בסת"ם

מרצע. ברקע יריעה של ספר תורה ששורטטה על ידי מרצע
שרטוט בסת"ם הוא חריצת קווים ישרים ליצירת שורות בקלף. הכתב נכתב מתחת לשורה. זוהי חובה הלכתית בכתיבת סת"ם, וספר שנכתב ללא שרטוט פסול אפילו אם הכתב ישר.

==המקור בתלמוד==
[[מגילת אסתר, עליה נאמר כי היא חייבת בשרטוט מלא "כאמיתה של תורה"]]

בתלמוד קיימות שתי סוגיות המראות את מקור ההלכה:

במסכת גיטין, במהלך דיון שהתקיים אודות סמכותו של רב יוסף פקפק בסמכותו של רבי אביתר, ואף הביא ראיה לכך ממעשה שהיה: רבי אביתר שלח לרב יהודה איגרת ובה כתב: . למרות שבאיגרת זו הוא כתב שבע מילים שהם ציטוט מפסוק, שעל פי ההלכה יש לכותבו עם שרטוט, הוא כתב את הפסוק ללא שרטוט, הלכה המנוגדת לדעת רבי יצחק הפוסק, שאסור לכתוב שלוש מילים מפסוק ללא שרטוט שורות על גבי הקלף. מסוגיא זו נראה כי זו היא מסקנת ההלכה, שכל שלוש מילים הנכתבות מתוך פסוק, צריכות להכתב על שרטוט.
כתיבת ה[[אותיות האחרונות בספר התורה בקלף משורטט. קיימת מחלוקת ראשונים אם הספר תורה חייב בשרטוט מלא]]
במסכת מגילה מובא: . פשטות הגמרא היא שספר תורה ופסוקי תורה נכתבים על שרטוט מלא. אם כי קיימת דעה<ref>תוספות גיטין ו ב ד"ה א"ר יצחק</ref> שהכוונה היא למזוזה הנקראת "אמיתה של תורה" מכיוון שיש בה יחוד מלכות שמים.

במסכת סוטה נקבע כי מגילת סוטה צריכה להכתב בשרטוט, ונקבע כי קיימת מחלוקת תנאים אם תפילין צריכים שרטוט.

==מחלוקת הראשונים==
נחלקו הראשונים בהלכה זו. לפי דעת רבינו תם ורבינו חננאל, הפסוק הקובע כי מגילת אסתר צריכה שרטוט מלא "כאמיתה של תורה" משווה את מגילת אסתר למזוזה. לעומת זאת, בספר תורה ובפסוקים אחרים די בשרטוט אחד בראש הדף, ושני שרטוטים בצידי הטור, ניתן לסמוך על כך השורות יכתבו בצורה ישרה פחות או יותר, על סמך העובדה שהשורה הראשונה נכתבה בצורה ישרה, ובכך יוצאים ידי חובת . רבינו תם אף מביא על כך את דברי הירושלמי, שאומר כי מכיוון שאין צורך לשרטט ספרי תורה ותפילין, שגם עליה נאמר כי אין צריך בה שרטוט, אין לבצע בהם שרטוט מיותר יותר מהשרטוטים היחידים מארבעת הצדדים, שכן קיים כלל ש"כל הפטור מן הדבר ועושהו נקרא הדיוט".

לעומת זאת, ראשונים אחרים, ביניהם בעל הערכי תנאים ואמוראים מוכיחים ממקומות רבים בתלמוד שבהם למדו את המילה "אמת" ככינוי לתורה: במסכת עבודה זרה . במסכת ברכות: .

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:סת"ם