ניו ריבר (הרי האפלצ'ים)

מעל נהר ניו ריבר בגובה של כ-265 מטרים, על משטח פלדה, שבנוי מתחת לכביש US 19 שעובר על גשר קניון ניו ריבר.
מבט לגשר הישן מקונסטרוקציית הפלדה שמתחת לגשר החדש ולכביש US 19.

ניו ריבר (באנגלית: New River) הוא הנהר העתיק ביותר בצפון אמריקה ואחד העתיקים ביותר בעולם<ref name=":2"></ref><ref name=":0"></ref><ref></ref>. יש הטענים שהוא שני בעתיקותו רק לנילוס, שנחשב לעתיק ביותר בעולם<ref></ref><ref name=":8" />. עם זאת, עובדת עתיקותו המופלגת נתונה עדיין בוויכוח<ref name=":9"></ref><ref></ref>. יש שמעריכים את גילו בטווח של 10 מיליון עד 360 מיליון שנה<ref name=":10"></ref>. הוא זורם דרך מדינות צפון קרולינה, וירג'יניה ומערב וירג'יניה, לפני שהוא מצטרף לנהר גאלי ויוצר יחד את נהר קָאנַאוַוה בעיירה גאלי ברידג', מערב וירג'יניה. אורכו כ־544 קילומטרים<ref name=":9" /> אך יש שמונים את ארכו בכ-512 קילומטרים בלבד<ref></ref><ref></ref>. אגן הניקוז שלו הוא חלק מאגן הניקוז של נהר אוהיו. הנהר זרם באזור עוד קודם לאורוגן שהביא להתרוממות הרי האפלצים, וזו הסיבה העיקרית לכך שהנהר חוצה את שרשרת הרי האפלצים, מכיוון שקצב התחתרותו בסלע גבר על קצב התרוממות רכס האפלצ'ים<ref name=":0" /><ref name=":1"></ref><ref name=":4" /><ref name=":10" />.

== מקור השם ==
מקורות השם אינם ברורים. האפשרויות כוללות את: היותו נהר חדש שלא היה על מפת פריי-ג'פרסון של וירג'יניה<ref name=":10" /> ; שם אנדיאני שפירושו "מים חדשים"; או שם משפחה של מתיישב מוקדם<ref></ref>. פעם הוא נקרא נהר ווד על שם קולונל אברהם ווד, חוקר אנגלי מווירג'יניה, שחקר את הנהר באמצע המאה ה-17<ref name=":1" />.

== היסטוריה ==
סוחרי פרוות הגיעו לאזור כבר במאה ה-17 והיו האירופאים הראשונים לשוטט ביערות ולהפליג בנהר. במהלך המאה ה-18 החלה התיישבות אירופאית מצומצמת באזור' ובשנת 1755 תקפו האינדיאנים של שבט שוֹנִי מאחז אנגלי קטן וחטפו 5 אנשים, בהם מרי דרייפר אינגלס. אינגלס נמלטה משוביה באוהיו והצליחה לחזור לביתה בווירג’יניה בתוך חציית נחלים ונהרות, ולמרות שלא ידעה לשחות<ref></ref>. פסלים ומונומנטים רבים, בתי ספר ועוד הוקדשו לאינגלס, והספר Follow the River<ref></ref> מבוסס על מסעהּ<ref name=":11" />.

המאה ה-19 חוללה שינוי באזור הניו ריבר. העיירה פייטוויל,השוכנת בסמוך למקום בו נמצא היום גשר קניון ניו ריבר, הייתה לזירת קרבות ארבע פעמים במהלך מלחמת האזרחים, והיא הוחזקה על ידי הצפון והדרום בזמנים שונים. וירג’יניה המערבית הפכה למדינה ב-20 של האיחוד ביוני 1861 בראשית מלחמת האזרחים, היחידה שהצטרפה לאיחוד תוך כדי המלחמה. זמן קצר לאחר תום מלחמת האזרחים, הפך הפחם למפרנס הבלתי מעורער של ערוץ הנהר, והוא שלט בו עד המחצית השנייה של המאה העשרים, תוך שמשאיר אחריו עיירות כורים נטושות, שכיום הם שריד לתקופת הזוהר של ענף הכרייה בוירג’יניה המערבית<ref name=":11" />.

== מקורות הנהר מהלכו ומשמעויותיו לשימור החי והצומח ==
[[עמק האפלצ'ים הגדול מורכב מעמקי משנה רבים. אחד מהם הוא עמק ניו ריבר (מספרו במקרא 11). חדי העין יבחינו ביציאת מקורות הנהר מרכס הבלו רידג' (צבוע באדום), שהוא המשך של רכס הסמוקי מאונטיין, ויוצרים את עמק ניו ריבר.]]

=== מקורות הנהר ===
מקורות הנהר הם שני נהרות בהרי בלו רידג', ששמותיהם דומים ונבדלים זה מזה בכך, שהאחד מכונה צפוני והשני דרומי: האחד הוא "צפון פורק ניו ריבר", והשני "דרום פורק ניו ריבר". שניהם נפגשים ליד העיירה בּוּן שבצפון קרולינה ויוצרים את נהר ניו ריבר. אורך הנהר הצפוני הוא כ-70 קילומטר ויוצא ממחוז וואטוגה, ואורך הנהר הדרומי הוא כ-115 קילומטרים ויוצא ממחוז אש, שניהם בצפון קרולינה<ref name=":8"></ref>.

=== מהלך הנהר ===
הנהר זורם בדרך כלל לכיוון צפון מזרח, דרך עמק ניו ריבר של עמק האפלצ'ים הגדול במערב צפון קרוליינה ווירג'יניה (ראו המפה משמאל והכיתוב תחתיה). לאחר מכן הוא חוצה דרך מחוז הרכסים והעמקים, חותך בין הר ווקר להר סינקינג קריק, ולאחר מכן בין הר איסט ריבר להר פיטרס. לאחר מכן הוא פונה ועוקב אחר מסלול צפון-מערבי יותר למערב וירג'יניה, שם הוא חותך את רמת האפלצ'ים בקניון ניו ריבר. הוא פוגש שם את נהר גאלי, ושניהם יוצרים את נהר קָאנַאוַוה בדרום מרכז מערב וירג'יניה<ref name=":2" />. לאחר מכן נהר קָאנַאוַוה זורם לנהר אוהיו בפוינט פלזנט, מערב וירג'יניה. חלק גדול מהמסלול של הנהר רצוף בצוקים תלולים ומחשופי סלע, במיוחד בערוץ שלו שבמערב וירג'יניה<ref name=":2" /><ref name=":3" />.

=== משמעויות מהלכו לשימור החי והצומח ===
מפערי המים שנוצרים מחציית הנהר את רכס האפלצ'ים (מפערים בני מאות מיליוני שנים), מאפשרים קיומו של מסדרון ביוגאוגרפי, המאפשר למינים רבים של צמחים ובעלי חיים להתפשט בין השפלה של החוף המזרחי האמריקאי לאלו של המערב התיכון. סוגים יוצאי דופן של צמחים צומחים על צוקי הקניון או על מדפי השפה העליונה שלו<ref name=":3"></ref> שנמצאים ברוב המקומות בגובה של כ-330 מטרים מעל קרקעית הנהר<ref name=":5"></ref>.

מכיוון שהניו ריבר עתיק כל כך, בתי הגידול וחיות הבר שלו הצליחו להשיג סוג של יציבות. מיליוני שנים של מעבר זמין אפשרו למינים רבים של צמחים ובעלי חיים לנוע פנימה, ולהתמיד באזור. מכיוון שהנהר חותך את רכסי האפלצים, אנו מוצאים מינים שהם בדרך כלל במישור החוף האטלנטי ובפידמונט כגון עשבי מליקה, החיים עם מיני הרים צפוניים. מכיוון שהזמן העדיף את ערוץ הניו ריבר, מינים ייחודיים מסוימים הצליחו "לחצוב" כאן גומחה אקולוגית משלהם. כמה מינים של דגים התפתחו שהם אנדמיים לנהר זה (ראו להלן)<ref></ref>.

==== שימור הצומח ====
קניון הניו ריבר שוכן בליבת הגוש הגדול ביותר שנותר של יער לא מקוטע יחסית, באמצע קו הרוחב העולמי. קטע הערוץ של ניו ריבר תומך במכלול הצמחים המגוון ביותר מכל ערוץ נהר במרכז ובדרום האפלצ'ים. זה נובע, בין השאר, מהקצוות של גראדיינט הלחות הקיים בין שפת המצוק לנהר. חלק זה של דרום מערב וירג'יניה, נופל בתוך אזור היער המזופיטי המעורב. סוגי היער המוכרים כוללים אלון-היקורי, אלון מעורב, אלון-מייפל, אלון-אורן צהוב ואחרים, הנוטים לצבעוניות עזה בתקופת הסתיו<ref name=":5" />.

==== שימור החי ====
מגוון רחב של בעלי חיים חיים בסביבות הניו ריבר, בערוץ וביערות שמסביב. היות שהנהר שימש זמן רב כמסדרון נדידה גם עבור בעלי חיים, הרי שבעלי חיים הנפוצים מאד הרבה יותר דרומה, עשויים להגיע להיקף הצפוני של תפוצתם באזור ניו ריבר ג'ורג' ולהפך; בעלי חיים המזוהים יותר עם היערות הצפוניים, עשויים להגיע להיקף הדרומי של תפוצתם באזור זה. בנוסף להיות הניו ריבר מפגש של בעלי חיים מדרום ומצפון, בעלי חיים אחרים נמצאים רק באזור ניו ריבר. מינים אלה, הנקראים אנדמיים, בודדו מאוכלוסיות דומות על ידי השטח התלול והמחוספס של קניון ניו ריבר ו/או המפלים הסוערים של הנהר. בעלי חיים אלה התפתחו כדי להיות מותאמים לנסיבות הייחודיות של ניו ריבר ג'ורג'<ref name=":5" />.

ידוע על כ-65 מינים של יונקים באזור קניון ניו ריבר כגון: בונה, חורפן, מושק ולוטרת נהר. שילוב של יער מתמשך, מכרות נטושים, ונהרות ונחלים, מספק בית גידול למגוון מגוּון של דו-חיים כמו סלמנדרת ענק אמריקנית. ישנם כמעט 40 מינים של זוחלים כמו: לטאת הגדר המזרחית, חומטיים, נחש מוקסין הנחושת, נחש חולדה שחורה, צב קוטר נהרות, צב מצחין מצוי וצבים נשכניים. כמו כן חסרי חוליות רבים, כולל: תולעים, סרטנאים, וצורות לא בוגרות של חרקים מימיים כגון שפיריות ובריומאים<ref name=":5" />.

הנהר ואזור הערוץ מספקים בית גידול קריטי לציפורים כמו: עיטם לבן-ראש, שָלָךְ, אנפות כחולות גדולות, שלדגים, ברווזים רבים ועופות מים נודדים כמו צוללנאים, קורמורנים, מרגונים עם ברדס וציפורים נודדות אחרות, כולל ציפור סרולין וורבלר, שנמצאת בסכנת הכחדה.

באגן הניו ריבר יש שבעה מינים אנדמיים של דגים, שהם: דרטר אפלאצ'יה, ביגמאות' צ'וב, קנדי דארטר סקולפין כחול אבן, קָאנַאוַוה דארטר, קאנאווה מינואו, וניו ריבר שינר.

בשולי פרק זה יאמר, שמהלך הנהר ומפערי המים שיצר במהלך ההיסטוריה הגאולוגית, משמשים כיום גם כמעבר למסילות הברזל והכבישים המהירים, באזור, וחלקים מסוימים של הנהר נסכרו כדי לייצור אנרגיה הידרואלקטרית<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

=== אקולוגיה ===
==== בצפון קרוליינה ====
הנהר החדש הוא אחד מהנהרות הפחות מתועשים במדינת צפון קרוליינה. נתיב הנהר ממוצאו, מאוכלס במדינה זו משני צדיו בעיירות קטנות יחסית, וזורם כמעט ללא נגיעה דרך קילומטרים רבים של שטחים גבוהים. כך שמעלה הנהר הוא אחד הנקיים במזרח ארצות הברית. הממשלה הפדרלית הכריזה בשנת 1976 על 26 מיילים של נהר סאות' פורק ניו ריבר כנהר נופי לאומי על ידי הממשלה הפדרלית<ref></ref><ref></ref>, ובשנה שלאחר מכן מדינת צפון קרוליינה הקימה את הפארק הלאומי ניו ריבר במאמץ להגן על היופי הטבעי של הנהר ומשאביו<ref></ref>. ה-ניו ריבר הוכרז נהר מורשת אמריקאית בשנת 1998<ref></ref>. קבוצות שימור, כולל הוועד הלאומי ל"נהר החדש", ממשיכות לפעול להגנה על הנהר מפני מיזמי פיתוח שעלולים להזיק ולשפר את הסביבה של יותר מ-765 קילומטרים רבועים של אגן הניקוז שלו בתחום מדינת צפון קרולינה<ref name=":8" />.

==== בווירג'יניה ובמערב ווירג'יניה ====
חלק גדול מהמסלול של הנהר במוֹרָדוֹ, עובר דרך מערב וירג'יניה ומוגדר מאז דצמבר 2020 כפארק הלאומי קניון ניו ריבר. כאן הנהר סובל מהזיהומים המאפיינים את שפכי מכרות הפחם של המדינות הללו, וזיהומים נוספים אחרים. הכרזת אזור הקניון של הניו ריבר כפארק לאומי, וההכרזה על הנהר כנהר מורשת אמריקאית, הביאו לפעולות ניקוי המאפשרות פעילויות נופש כמו ראפטינג במים הלבנים של מערב וירג'יניה. עם זאת עדיין קיימים אלמנטים מזוהמים ומזהמים במימי הנהר<ref></ref>, למרות ששירות הפארקים הלאומי מנטר את איכות המים בכארבעים אתרים<ref></ref>.

=== סכרים במהלכו וגשרים מעליו ===
הניו ריבר נסכר על ידי סכר בלוסטון, ויוצר את אגם בלוסטון במחוז סאמרס, מערב וירג'יניה. יובל נהר הבלוסטון מצטרף לניו ריבר באגם בלוסטון. נהר גרינברייר מצטרף לניו ריבר ממש מתחת לסכר, שממשיך את דרכו צפונה לתוך קניון ניו ריבר. סמוך לקצה הקניון, זורם הנהר ליד העיירה פייטוויל, מערב וירג'יניה. כמה מיילים צפונית-מערבית לפאייטוויל, חלק גדול מהזרימה של ניו ריבר מופנה דרך מנהרת "קן הנץ" באורך 4.8 קילומטר, לשימוש בייצור חשמל. המים חוזרים שוב לנהר ממש במעלה הזרם של גשר גאלי, שם הניו ריבר מתמזג עם נהר גאלי ויוצר את נהר קָאנַאוַוה. הקָאנַאוַוה הוא יובל של נהר אוהיו, שבתורו הוא יובל של נהר המיסיסיפי<ref></ref>.

כבישים מהירים מעטים חוצים את הערוץ, כשהגשר הדרמטי ביותר הוא גשר קניון ניו ריבר שהכביש הבין מדינתי מס' 19 עובר עליו (ראו במסגרת העליונה לצד הפתיח לערך וכן בתמונה הפנורמית להלן). מדובר בגשר קשתות פלדה, המשתרע על פני 518 מטרים, כאשר הכביש נמצא בגובה ממוצע של 267 מטרים מעל הקניון<ref>Green, Diana Kyle (October 2011). "Fayette County High". Wonderful West Virginia, 47, pp. 4-7</ref>. מבנה זה הוא גשר החד-קשת הארוך ביותר בארצות הברית, והוא גם גשר כלי הרכב השלושים וארבעה בגובהו בעולם והרביעי בגובהו ביבשת אמריקה. לעת בנייתו, גשר קניון ניו ריבר היה גשר הקשתות הארוך בעולם, תואר בו החזיק עד 2003 כשגשר ליגואנג' בסין נבנה<ref></ref>.

כמה מאות מטרים מצפון מזרח לגשר קניון ניו ריבר, במורד הזרם, עומד הגשר הוותיק יותר ושמו Fayette Station Bridge<ref></ref>. הגשר נבנה בשנת 1889 כדי להחליף מעבורת שחיברה בין שתי קהילות כריית פחם מתפתחות שנוסדו ב-1873 לאורך מסילת הרכבת של צ'ספיק ואוהיו. בשנת 1978, פחות משנה לאחר השלמת גשר קניון ניו ריבר, נסגר הגשר הישן לתנועת כלי רכב. בעת סגירתו, נשא הגשר את כביש WV 82. שחזור הגשר התרחש בין השנים 98–1997, ונוספו לו שני שבילים להולכי רגל. הגשר המשוחזר נקרא מחדש כגשר Tunney Hansaker ב-8 בנובמבר 1998<ref></ref>.
==== גשר ניו ריבר גורג' כאטרקציה תיירותית ====
מסלול פלדה ברוחב 60 סנטימטרים עובר לכל אורכו של הגשר מתחת לכביש. המסלול נבנה במקור כדי להקל על הבדיקות בגשר, אך הוא פתוח לסיורי "הליכת גשר" מודרכים, נגישים לנכים; מבקרים משתמשים בציוד בטיחות כמוצג בתמונה משמאל (מעל התמונה הפנורמית)<ref></ref>. פעם בשנה, בשבת השלישית בכל אוקטובר, מציינים על הגשר את "יום הגשר", שמנציח את השלמת גשר ניו ריבר ג'ורג' ב-1977. ביום זה, כל ארבעת הנתיבים של הגשר סגורים לכלי רכב, ונפתחים להולכי רגל. כמו כן באותו יום מאפשרים קיום קפיצות בסיס מהגשר <ref></ref>.

===== פעילויות תיירותיות נוספות לאורך הנהר וקניונו =====
אחת מהפעילויות התיירותיות הפופולריות בנהר היא פעילות רפטינג במים לבנים. מדובר בעונת הקיץ במסלולים מדרגה II עד IV בסולם הבינלאומי לסיווג קושי נהר, ובאביב לעת הפשרת השלגים בדרגות IV ו־V. המצוקים באזור הגשר, מורכבים מאבן חול קשה מאוד, וגובהם נע בין 9 ל-36 מטרים. הסלע מאופיין בשפע של סדקים, צנירים, ובליטות, עובדה שהופכת את הנהר למוקד משיכה למטפסי הרים. יש שם למעלה מ-1400 מסלולים לטיפוס הרים ספורטיבי<ref></ref>. רוב המסלולים הם מדרגה 5.9 ומעלה בסולם YDS-USA לדרגות הקושי האמריקאיות לטיפוס הרים<ref name=":7"></ref>. בנוסף קיימים שבילים המתאימים לטיולים רגליים ולרכיבה על אופני הרים, ומגוון של טיולים מודרכים. כל אלה מופעלים על ידי יזמים פרטיים המורשים מטעם שירות הפרקים הלאומיים. בקצה הצפוני של הגשר מפעיל שירות הפארקים מרכז מבקרים; יש בו תצפיות נוף לנהר, וגרם מדרגות היורד חלק מהדרך לתוך הערוץ<ref></ref>.

== גאומורפולוגיה וגאולוגיה ==
המחשה של הכיוון הכללי של הרכסים והרמות של הרי האפלצים שהוא מדרום מערב לצפון מזרח, שנהר הניו ריבר חותך אותם בכיוון כללי צפון דרום<ref name=":8" /> (ממקורותיו בהרי בלו רידג' (בתחתית מרכז המפה) וצפונה. הצבעים מסמלים את תצורות הסלע הנחשפות על פי מקרא המפה הגאולוגית.
הניו ריבר זורם בדרך כלל מדרום לצפון, וחוצה את הרכסים שכיוונם מדרום-מערב לצפון-מזרח, ואת המרקם הגאולוגי של הרי האפלצ'ים, וזורם ישירות דרך מישור האפלצ'ים. זאת בניגוד למסלול של רוב הנהרות הגדולים במרכז האפלצ'ים, שהם מדרום מזרח למישור האפלצ'ים, עוקפים את רכסי ההרים ומתנקזים מזרחה אל האוקיינוס האטלנטי<ref name=":4"></ref>. זהו אחד הנהרות הגדולים הבודדים ביבשת ארצות הברית שזורמים צפונה<ref name=":8" />.

הניו ריבר היה כנראה במסלולו הנוכחי לפחות החל מלפני 65 מיליון שנה. בעבר הגאולוגי, הניו ריבר היה נהר ארוך בהרבה ונקרא נהר טֶיְיס. הוא זרם דרך מרכז אוהיו, אינדיאנה ואילינוי של ימינו, לפני שהתרוקן לנהר המיסיסיפי. ההתקדמות האחרונה של הקרחון היבשתי בפלייסטוקן, קברה את רוב הנהר הזה. באותה תקופה, מימיו של הניו ריבר הופנו לנהרות קָאנַאוַוה ואוהיו של ימינו, שנוצרו על ידי נסיגת הקרחונים<ref name=":4" />.

הסלעים שקבורים מתחת למחשופי הנהר הם הסלעים שנמצאים בבסיס רמת האפלצ'ים ואשר מורכבים מבסיס של סלע פרה-קמברי, שמעליו סלע משקע מהתקופה הפליאוזואית. על גבי בסיס זה, שכבה עבה, של כ-6 קילומטרים, של תערובת של סלעי קמבריון, אורדוביק וסילור תיכוני. סלעים אלה מורכבים מפצלים, אלוביום שהתמצק ואבן חול, שחלקם נחשפים על ידי התחתרות הנהר דרך הרכסים. מעל שכבה זו נמצא אגן האידוי הסילורי העליון, או אגן של סלעי משקע שנוצרו כימית<ref name=":6" />. חגורת הקימוט של רמת האפלצים מורכבת משכבות פליאוזואיות אשר נלחצו על פני סלעי האידוי הצעירים יותר<ref name=":6"></ref>.

תמונה פנורמית (מבט ממרכז המבקרים, ויש להקליק עליה כדי לקבל את הפנורמה במלוא היקפה) של גשר קניון הניו ריבר, שהכביש הבין מדינתי מס' 19 עובר מעליו. מצפון לגשר, במורד הנהר, ניצב הגשר הישן Fayette Station Bridge. ניתן לנסוע ברכב ממרכז המבקרים הנמצא ממערב לנהר ובסמוך לגשר "החדש", לרדת בנסיעה לגשר "הישן", לחצות את הנהר מזרחה, ולעלות בדרך סלולה אל כביש מס' 19.

== ראו גם ==
* הפארק הלאומי קניון ניו ריבר

==קישורים חיצוניים==

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:וירג'יניה המערבית: גאוגרפיה
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: גאוגרפיה
*