יאן סנלינק

אנתוני ואן דייק, דיוקן של יאן סנלינק
יאן סנלינק (בהולנדית: Jan Snellinck; מכלן, בערך 1548 – אנטוורפן, 1 באוקטובר 1638)<ref>Hans Snellinck, Joan Snellinck, Hans Snellinx, Jan Snellinx, Joan Snellinx שמות אלטרנטיביים שנקרא בהם.</ref><ref name=":0">Jan Snellinck at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)</ref> היה צייר פלמי, צייר ומעצב שטיחי קיר, הדפסים וציורי קיר. הוא ידוע ביצירות המזבח הגדולות שלו והוכר גם כצייר קרבות מוביל בתקופתו. סנלינק היה פעיל כסוחר וכאספן אמנות.<ref>Reginald Howard Wilenski, Flemish Painters: 1430-1830, Viking Press, 1960, p. 654</ref><ref>Jan Gimblet, Nieuwen verlichter der konst-schilders, vernissers, vergulders en marmelaers, en alle andere liefhebbers dezer lofbaere konsten, Philippe Gimblet en gebroeders, 1788 (in Dutch)</ref>

== ביוגרפיה ==
יאן סנלינק נולד במכלן כבן של דניאל סנלינק הראשון, צייר, וקורנליה ורהולסט.<ref>Daniël Snellinck I at Ecartico (in Dutch)</ref> אמו הגיעה ממשפחה של אמנים מבוססים במכלן. אביה ודודים רבים שלה היו ציירים. אחותה מייקן ורהולסט התחתנה עם הצייר פיטר קוקה ואן אלסט והייתה חמותו של פיטר ברויגל האב.<ref>Georges Onclincx, A propos d'un dessin-message du Louvre, Un peintre devant son chevalet: Pierre Bruegel l'Ancien, ses enfants et son oncle (par alliance) Merten Verhuist de Malines, In: Revue belge de philologie et d'histoire Année, 1989, Volume 67, Numéro 2, pp. 272-282 (in French)</ref> אחות אחרת אליזבת נישאה לבעל בית דפוס המפרסם הוברטוס גולציוס.<ref>W. Le Loup. "Goltzius, Hubertus." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press. Web. 18 October 2017</ref>

יאן סנלינק שמר על קשר הדוק עם משפחת ברויגל והיה עד בחתונותיהם של פיטר ברויגל הצעיר בשנת 1588 ושל יאן ברויגל האב בשנת 1599. הוא נכח גם בסעודה שנערכה עם שובו של ברויגל האב, משהות באיטליה.<ref>an Op De Beeck, De Turkse manieren van een artistieke dame /Les manières turques d'une dame artistique / The Turkish Manners of an Artistic Lady, Exhibition Catalogue Mechelen: Museum Het Zotte Kunstkabinet, Centrum voor oude kunst 't Vliegend Peert, 2005, pp. 11, 97 (in Dutch)</ref>

סנלינק למד אצל אביו את השימוש בצבעי מים.<ref name=":1">schilderijeninventaris van het sterfhuis van Jan Snellinck (1549–1638)’, in: Jaarboek Koninklijk Museum voor Schone Kunsten Antwerpen (1976), p. 245–268 (in Dutch)</ref> הוא המיר דתו לאמונה הקלוויניסטית אך חזר לקתוליות לאחר שהספרדים קיבלו את פלנדריה מחדש.<ref>David van der Linden, Coping with crisis. Career strategies of Antwerp painters after 1585 in: De zeventiende eeuw. Cultuur in de Nederlanden in interdisciplinair perspectief, 31(1), 18–54 (in Dutch)</ref>

בשנת 1574 היה סנלינק באנטוורפן, שם התחתן להלנה דה יוד, בתו של בעל בית הדפוס ג'רארד דה יודה. לזוג נולדו שלושה בנים - דניאל, ג'רארד ויאן, שהתאמנו כולם אצל אביהם כציירים.<ref name=":2">Frans Jozef Peter Van den Branden, Geschiedenis der Antwerpsche schilderschool, Antwerpen, 1883, p. 431-439 (in Dutch)</ref><ref>Robin Blake, Anthony Van Dyck, Ivan R. Dee, 16 Feb. 2009</ref> נכד בשם קורנליוס ונכד גדול בשם יאן היו גם הם ציירים ברוטרדם.<ref>Jan Snellinck (II) at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)</ref> אשתו הראשונה נפטרה ב-12 בספטמבר 1581. הוא התחתן בשנית בשנת 1586 לפולינה קויפרס, שהייתה קרובת משפחה (ייתכן שאחותה) של אמו של אנתוני ואן דייק. לזוג נולדו 10 ילדים מתוכם שלושה בנים הפכו לציירים.<ref name=":2" />
יאן סנלינק, הקרב במונוקונטור, 1569
סנלינק הפך לחבר בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן בשנת 1577.במהלך שנותיו הראשונות באנטוורפן סנלינק סמך יותר על המסחר באמנות, מאשר על ציוריו כדי להתפרנס. בשנת 1577 קיבל את תלמידו הראשון והבא אחריו הגיע רק אחרי חמש שנים. מבין 16 התלמידים שקיבל במהלך הקריירה הארוכה מאוד, רק אברהם יאנסנס יעשה לעצמו שם.<ref>Ph. Rombouts and Th. van Lerius, De liggeren en andere historische archieven der Antwerpsche sint Lucasgilde Volume 1, Antwerp, 1864, pp. 266, 299 (in Dutch)</ref>

סנלינק ביסס בהדרגה מוניטין כפי שמעידים העבודות שקיבל מפיטר ארנסט הראשון פון מנספלד-ורדורט, מפקד צבא ספרדי ממוצא גרמני ומושל הולנד הספרדית בין השנים 1592–1594, ומהארכידוכסים אלברכט ואיזבלה, אשר היו גם מושלים של הולנד הספרדית משנת 1598 עד 1621.<ref name=":1" /> ייתכן כי מינויו לצייר בתי הארכידוכסים היה קשור לעבודותיו מטעם ממשלת אנטוורפן לייצור קבוצה של שבע עבודות שטיח, אשר אמורות לשמש כקישוטים לרגל הכניסה לאנטוורפן של הארכידוכסים אלברט ואיזבלה קלרה כמושלים החדשים של הולנד הספרדית ב-10 בדצמבר 1599.

השטיחים יחד עם הציורים שצוירו על ידי סנלינק הועברו אחר כך לארכידוכסים.<ref name=":2" /><ref name=":3">Tapestry in the Baroque: Threads of Splendor at the Metropolitan Museum</ref><ref name=":4">Triumphs and battles of Archduke Albert Series at Flemish tapestries in Spain</ref> השטיחים נמסרו על ידי הארכידוכס אלברט למלך פיליפ השלישי לפני 1621 או נשלחו למלך פיליפ הרביעי לאחר מותה של הארכדוכסית איזבלה בשנת 1633. הם נשארו באוסף השטיחים המלכותי.<ref name=":3" /> סנלינק קיבל גם תמורה עבור יצירות מזבח באנטוורפן, מכלן ואודנארדה.
יאן סנלינק, נשף ריקודים עם נגנים רעולי פנים
יאן סנלינק נפטר ב-1 באוקטובר 1638 באנטוורפן. אשתו נפטרה כעבור חמישה ימים.<ref name=":2" /> יאן סנלינק הותיר אוסף אמנות נרחב. ציור בראשית המאה ה-17 המתאר אוסף אמנות או גלריה לאמנות זוהה על ידי היסטוריון האמנות, סימון ספת-הולטרוף, כמייצג את גלריית האמנות או את אוספו של יאן סנלינק. הזיהוי נעשה על בסיס הדמיון המשוער בין דמויות מסוימות באוסף ודיוקנאות של אנשים ידועים. דעה אחרת טוענת שציור זה אינו מתאר את האוסף של סנלינק אלא הוא תיאור דמיוני של אוסף אמנות.<ref>Marr, Alexander (2010) 'The Flemish 'Pictures of Collections' Genre: An Overview', Intellectual History Review, 20: 1, 5 — 25</ref>

== יצירתו ==
יאן סנלינק ידוע בנופיו, ביצירותיו הדתיות והאלגוריות. נושאיו הדתיים הם לרוב סצנות צליבה. סנלינק צייר גם סצנות קרב.<ref name=":0" /><ref name=":5">Jan Snellinck (I), The Battle of Moncontour, 30 October 1569 at Christie's</ref> הוא היה פעיל גם כצייר רישומים ומעצב הדפסים.<ref>Hans Mielke, Antwerpener Graphik in der 2. Hälfte des 16. Jahrhunderts: Der Thesaurus veteris et novi Testamenti des Gerard de Jode (1585) und seine Künstler, Zeitschrift für Kunstgeschichte, 38. Bd., H. 1 (1975), pp. 29-83 (in German)</ref>

סנלינק תואר על ידי היסטוריון האמנות קארל ואן מנדר כצייר קרבות והיה אפוא האמן המלחמתי הפלמי הראשון.<ref name=":0" /><ref name=":2" /> תשעה ציורים של מצור מאת יאן סנלינק נרשמו באוסף חואן דה הכוז בשנת 1687. עם זאת, מעט מאוד ידוע על עבודתו בתחום זה.<ref name=":5" /> כמו רבים מחבריו הציירים ממכלן, סנלינק צייר לעיתים קרובות בצבעי מים וזו אולי הסיבה שמעט מיצירותיו השתמרו.<ref name=":2" />
אוטו ואן פן ויאן סנילנק, שטיח המראה את הקרב של הארכידוכס אלברט, אחד מתוך סדירת שטיחים.
ציור של נגנים רעולי פנים בעיר איטלקית בנשף מסכות, וציור של חבורה אריסטוקרטית של גברים ונשים הלבושים באלגנטיות, מאזינים ורוקדים לצלילי מוזיקת צ'מבלו, מראים היבט נוסף ביצירתו.<ref name=":5" /> נושא זה של חבורות אלגנטיות נוצר באמנות הפלמית על ידי בני משפחת האמנים פרנקן כמו הירונימוס פרנקן הראשון.<ref>Ursula Härting. "Francken." Grove Art Online. Oxford Art Online, Oxford University Press. Web. 7 November 2017</ref>
איור של יאן סנלינק מתוך הספר ״פרבוס מונדוס״, 1579
ידוע כי סנלינק צייר את הרישומים למספר ערכות שטיחים שנארגו בפלנדריה. הוא עבד על מערכת של שבע עבודות שטיחים שהוזמנו על ידי העיר אנטוורפן לשמש כקישוטים בחגיגות במהלך כניסתם של הדוכסים אלברט ואיזבלה קלרה אוג'ניה לעיר ב־10 בדצמבר 1599. השטיחים יחד עם הרישומים הועברו לארכידוכסים לאחר האירוע.<ref name=":2" /><ref name=":3" /><ref name=":4" /> בעוד השטיחים, שהסתיימו אחר כך, הועברו לאוסף המלכותי בספרד, הרישומים נשארו בבריסל ושם נהרסו בשריפה או אבדו.

סדרת השטיחים המכונה "קרבות הארכידוכס אלברט" שמתארת את ההצלחות הצבאיות של הארכידוכס אלברט בקאלה, ארדרס והולסט. העיצובים נעשו על ידי אוטו ואן פן בזמן שסנלינק צייר את הרישומים בגודל מלא. השטיחים נארגו בבית המלאכה של מרטן ריימבוץ הצעיר בבריסל בתקופה 1597 עד 1599.

הפאנל המרכזי של כל שטיח קיר מתאר פעולה צבאית הכוללת דיוקנאות של כמה ממנהיגי הצבא המעורבים בפעולה. גבולות כל שטיח קיר מעוטרים בגביעי מלחמה, כפות ניצחון, ואילו פינות השטיח מעוטרות בראשי מדוזה.<ref name=":3" />

העיצובים של סנלינק שימשו בפרסומים שונים, חלקם פורסמו על ידי חותנו ג'רארד דה ג'וד, מו"ל בולט בתקופתו. אחד הפרסומים הללו היה התנ"ך המאויר Thesaurus veteris et novi Testamenti שפרסם ג'רארד דה ג'וד בשנת 1585. ההדפסים עוצבו על ידי לפחות 14 אמנים פלמיים, בהם מרטן דה פוס, קריספין ואן דן ברוק, פיטר ואן דר בורכט הזקן ומרטן ואן קליב. ליאן סנלינק יוחס העיצוב של כ-50 הדפסים בתנ"ך המצויר הזה. דה ג'וד השתמש עבור התזאורוס, במידה רבה על הדפסים קיימים והזמין ככל הנראה עיצובים חסרים מחותנו סנלינק. סנלינק סיפק גם את העיצובים לספר - פרבוס מונדוס (העולם הקטן) מאת לורניוס הכטנוס. ספר זה ראה אור על ידי ג'רארד דה ג'וד בשנת 1579.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים פלמים
קטגוריה:ילידי 1548
קטגוריה:נפטרים ב-1638