OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שבט אל הוזייל

שבט אל הוזייל הוא שבט בדואי בנגב שנחלתו מזה דורות צפונית לבאר שבע, בסמוך לקיבוץ שובל, כיום בתחום העיר רהט.

== היסטוריה ==
מקורו של השבט הבדואי אל הוזייל הוא ממטה תיהאה, אשר מוצאו מלב מדבר סיני, מאותו אזור הנקרא בערבית א-תיה, או בשמו המלא: תיה בני איסראיל, כלומר מדבר בני ישראל, הנקרא על שמו של עם ישראל אשר נדד במדבר זה בצאתו ממצרים. במטה זה כלולים 13 שבטים נוספים הנודדים בנגב, אשר הגדולים ביניהם הם: אבו קרינאת, אבו רוביעה ואבו רקיק. השבט כלל עד לפני התיישבות הקבע 17 משפחות ומנה כ-12,000 נפש.

בעבר נדד השבט בנחלתו בנגב - מעט צפונית לבאר שבע בקרבת קיבוץ שובל, מקום שבו שוכנת חורבה של עיר קדומה בשם ביר זבאלה. בתחום הנחלה ישנו אגם מלאכותי קטן שבו נקווים מי הגשמים שנבנה לפני שנים אחדות על ידי ממשלת ישראל והמים נאגרים הודות לסכר שנבנה לאורך הערוץ היורד מהרי חברון ומתחבר אל נחל גרר הקרוב. לשבט יש בלעדיות על אזור המקנה, כלומר רק לבעלים מותר לחנות, לרעות או להשתמש במי המעיינות, אך השבט בא לידי הסכמי שותפות עם מספר שבטים קרובים לגבי השימוש בשטח. שבט אל הוזייל הוא שבט נודד למחצה, כלומר נשאר בנחלתו זמן ממושך יחסית.

עד לפני קום מדינת ישראל חיו אנשי השבט בחופשיות על פי המסורת הבדואית, נדדו במדבר ופעלו על פי כל מנהגיהם. הם עסקו בעיקר בגידול גמלים וצאן, אך גם מעט בחקלאות עד כמה שהתאפשר במדבר - אזורם עשוי בעיקר אדמת לס וכמות המשקעים הממוצעת היא 200 מ"מ לשנה. הם זרעו בעיקר שעורה ודורה, וכן גידלו טבק פשוט לצרכיהם.

עם קום המדינה הוסב השלטון במקום לפיקוחו של הממשל הצבאי באזור ומשטרת באר שבע, ואלו הורו על הגבלת שטח הנדידה של השבטים הבדואים. עם זאת ניתנה לבדואים אוטונומיה מסוימת - לשבטי הבדואים בנגב ניתן בית דין משלו אשר ידון בענייניו הפנימיים ללא התערבות של הממשלה. בבית דין ישבו 9 מראשי השבטים הגדולים המוכרים על ידי המדינה. לבית הדין הבדואי ניתנה הסמכות להטיל עונש של קנס עד 5000 ₪ ומאסר עד לחצי שנה.

בעקבות צמצום אזורי הנדידה ועקב כך צמצום חלקות המרעה והחקלאות השתנה אורח החיים של הבדואים. אט אט גם הוכנסו בנחלת שבט אל הוזייל מרכז עם חנויות לצרכיהם, בית ספר לילדים, מרכז רפואי ואף ניתנה הכשרה על ידי הממשלה להוראה וטיפול בחולים. כמו כן הוחדרו לחייהם שיטות מיכון בחקלאות והחלו לקום בנחלה בתי אבן קבועים במקום האוהלים המסורתיים. אספקת השירותים ובניית התשתית ביישובי הקבע - חינוך, בריאות, כבישים, מים ועוד - שימשו אף הם תמריץ למשיכת האוכלוסייה הבדווית ליישובים אלה. 

בשנת 1972 השתכנעו ראשי השבט לנסות את חיי הקבע ביישוב בדואי חדש שנקרא רהט. רהט הוקמה על שטח הנחלה של שבט אל הוזייל. במהלך השנים, עם התפתחות העיר, הצטרפו אליה משפחות בדואיות נוספות משבטים שונים ברחבי הנגב, ונכון לשנת 2021 מונה העיר רהט כ-76,000 תושבים.

יש הטוענים, שבני שבט אל-הוזייל היו בעבר יהודים, והם נאלצו להתאסלם לאחר הכיבוש המוסלמי.<ref></ref>

==ראו גם==
* סלמאן אל הוזייל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
אל הוזייל
קטגוריה:רהט
ביכורים (אתר אינטרנט)

לוגו האתר "ביכורים"
בִּכּוּרִים הוא אתר אינטרנט ומאגר יצירות אמנות, שהוקם במטרה לאפשר ליוצרים מתחומי היצירה השונים, לפרסם את יצירתם לעיני הגולשים באינטרנט.

האתר בִּכּוּרִים הוקם על ידי פורטל האינטרנט כיפה בשנת תשס"ג (2003), ונוהל במשך שנותיו הראשונות על ידי רחל נפרסטק. הקמתו היא חלק מהנביעה המחודשת של עולם השירה, האמנות והיצירה בציבור הדתי, במטרה להמציא במה חופשית לפרסום יצירה עברית-שורשית. כחלק מפורטל כיפה, האתר מהווה בעיקרו במה ליוצרים מן הציבור הציוני דתי. ככזה, האתר, בניגוד בולט לאתרי יצירה אחרים, מכיל יצירות רבות העוסקות בתחומים הדתיים השונים ובמתח שבין האדם לקונו, ומוביל, באמצעות עורכי התוכן באתר, קו אידאולוגי המונע מיצירות המכילות מסרים אלימים או מיניים, להתפרסם בו. עם זאת, באתר מפרסמים מיצירותיהם גם יוצרים שאינם דתיים.

באתר קיימים, נכון לשנת תשס"ח (2008), כ-1,600 יוצרים ולמעלה מ-48,500 יצירות מתחומי המלל, הסאונד והתחומים הוויזואליים השונים. לגולשים באתר מתאפשר ליהנות מן היצירות, ולמקד את גלישתם באמצעות המלצות העורכים, להגיב ליצירות, לדרג יצירות, ולהוסיף יצירות לרשימת המועדפות עליהם. במידה והם מעוניינים בכך, בהליך קצר ופשוט יכולים הגולשים באתר להירשם אליו בעצמם ולפרסם בו מיצירותיהם שלהם.

עם התפתחות קהילת היוצרים באתר, נוספו לאתר פורומים, המשמשים כסדנאות בתחומי הכתיבה, הסאונד, הצילום, והציור, אשר מונחות ומנוהלות על ידי יוצרים באתר, בעלי ידע בתחומם. כמו כן, האתר מקיים מפגשים קבועים בפסח, בסוכות ובחנוכה ליוצרים החברים בו. המפגשים כוללים, בדרך כלל, הרצאה מאת אמן כלשהו המוזמן אליהם, וקריאת קטעי שירה ופרוזה, מאת חברי האתר, כמו קטעי הופעות מוזיקליות, והצגת יצירות פלסטיות וויזואליות בתערוכה. במפגשים מתקיימת מסגרת ייחודית של שירת נשים, בשל המחויבות לצו ההלכתי, המאפשרת לזמרות לשיר בפני קהל הנוכחות במפגש.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט דתיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2003
אזור חופשי

אזור חופשי (באנגלית: Free Zone) הוא סרט משנת 2005 בבימויו של עמוס גיתאי. הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-בלגית-צרפתית-ספרדית, שצולם בישראל ובירדן. מככבת בו השחקנית הישראלית חנה לסלאו, שעל משחקה בסרט זכתה בפרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בפסטיבל קאן 2005. עוד משחקות בתפקידים הראשיים השחקנית הישראלית-אמריקאית נטלי פורטמן והשחקנית הערבייה-ישראלית-צרפתייה היאם עבאס. הסרט היה מועמד גם לפרס הסרט הטוב ביותר (Palme d'Or) בפסטיבל קאן.

== עלילה ==
רבקה, אמריקאית צעירה המבקרת בירושלים זמן קצר לאחר שביטלה את אירוסיה, עולה על מונית שבה נוהגת חנה, יהודייה דתייה. חנה נמצאת בדרכה לאזור הסחר החופשי בירדן על מנת לפדות חוב השייך לבעלה, שנפצע זמן קצר קודם לכן בפיגוע טרור. באזור החופשי הן פוגשות בליילה, פלסטינית ששימשה כאשת קשר של בעלה של חנה עם השוק השחור המקומי. שלוש הנשים יוצאות למסע רווי מתח בעקבות כספה של חנה.

הסרט נפתח בסצנה בלתי שגרתית שבה רבקה בוכה בתוך המונית הנוסעת כשברקע מתנגן בשלמותו שירה של חוה אלברשטיין, "חד גדיא". השיר נחשב לשיר מחאה פוליטי נגד שליטתה של ישראל בשטחים.

השיר "אין אני" של שוטי הנבואה מתנגן במונית בסוף הסרט.

== דמויות ==
* רבקה (נטלי פורטמן) – אמריקאית-ישראלית ללא משפחה בישראל.
* חנה בן משה (חנה לסלאו) – לאחר שהיא ובעלה פונו מסיני, היא התיישבה עם בעלה בנגב.
* ליילה (היאם עבאס) – פלסטינית. נדחתה בידי בנה בשל מנהגיה המודרניים.
* גב' ברייטברג (כרמן מאורה) – אמו של ג'וליו. לאחר העריכה הסופית של הסרט מאורה הופיעה רק בפלאשבק.
* סמיר (מכרם ח'ורי) – אמריקאי. יתום פלסטיני שהיה פליט בטקסס. עובד כסוחר מכוניות ב"נווה מדבר" של אזור סחר חופשי.
* ג'וליו (אקי אבני) – ארוסה לשעבר של רבקה ממוצא מזרחי.
*קצין (לירון לבו) – קצין צבאי בגבול עם ירדן.
*קצין (תומר רוסו) – קצין צבאי בגבול עם ירדן.

== פרסים ==
בפסטיבל קאן 2005 זכתה לסלאו בפרס השחקנית הטובה ביותר והסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב. נשיא חבר השופטים אמר לאחר מכן שהוא התלבט אם לכבד את כל שלוש השחקניות הראשיות של "אזור חופשי" בפרס ההרכב הטוב ביותר.

== הפקה ==
[[חנה לסלאו, נטלי פורטמן ועמוס גיתאי במהלך צילומי הסרט.]]
במהלך הצילומים בכותל המערבי, המשטרה ביקשה מהשחקנים וצוות הסרט לעזוב את המקום לאחר שיהודים אורתודוקסים מחו על כך שבמקום צולמה סצנה הכוללת נשיקה בין נטלי פורטמן לאקי אבני. בסופו של דבר הסצנה לא נכללה בסרט.

==לקריאה נוספת==
*

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20051226220041/http://www.natalieportman.com/npcom.php?page_number=829 תמונות מתוך הסרט], מתוך האתר של נטלי פורטמן

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי עמוס גיתאי
קטגוריה:סרטים בלגיים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ספרדיים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים בערבית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בספרדית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
מרג'ע תקליד

ממוזער
מרג'ע תקליד (בערבית: <big> مرجع تقليد</big>), או בקיצור מרג'ע, היא הדרגה הדתית השנייה בחשיבותה באסלאם השיעי התריסרי, אחרי הנביא (מוחמד) והאימאמים השיעיים. פירוש השם: "מקור לחיקוי" או "סמכות במסורת". בעלי התואר "מרג'ע" נושאים בדרך כלל את התואר "אייתוללה" או "אייתוללה עליון" (אייתוללה עוזמא - בתעתיק מדויק: איתאללה עט'מא). דרגה זו היא למעשה דרגה מוסרית, ומשמעותה היא שיש לחקות את מעשיו ורעיונותיו של הנושא אותה.

דרגה זו דומה בחשיבותה לדרגת האייתוללה, אך הדרגות נבדלות ביניהן בכך שהאייתוללה היא דרגה דתית המעניקה סמכות פסיקה הלכתית, בעוד שדרגת המרג'ע תקליד היא דרגה מוסרית המהווה למאמינים מודל לחיקוי.<ref name=":0">Calmard, J., “[http://dx.doi.org/10.1163/1573-3912_islam_COM_0684 Mard̲j̲aʿ-i Taḳlīd]”, in: Encyclopaedia of Islam, Second Edition, Edited by: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Consulted online on 21 April 2020. First published online: 2012</ref> הנושא בדרגה זו צריך לעמוד במספר קריטריונים: בגרות, חכמה, אמונה, צדק, להיוולד בדרך לגיטימית (להורים נשואים), ולהיות זכר (נשים יכולות לבצע אג'תהאד, אך לא להגיע לדרגת מרג'ע תקליד). נוסף על תנאים אלה, המרג'ע צריך להיות גם אדם הידוע בידע הדתי שלו, בפסיקותיו, ובהיותו מורה ונושא דרשות בעל ניסיון.<ref name=":1">Rizvi, Sajjad. "The Making of a Marjaʿ: Sīstānī and Shiʿi Religious Authority in the Contemporary Age." Sociology of Islam 6, no. 2 (2018): 165-189.</ref>

החל מהמאה ה-19, רק אדם אחד יכול להחזיק בדרגה זו בזמן נתון, ועל כן מספרם מועט:<ref name=":0" />
{| class="wikitable"
|+רשימה של מרג'ע תקלידים אשר החזיקו בתפקיד באופן יחידני
!שם
!שנת מוות
|-
|חאג' שיח' מוחמד חסן אספהאני נג'פי
|1850
|-
|שיח' מורתזא אנסארי
|1864
|-
|מירזא חסן שיראזי
|1895
|-
|מולא מוחמד קאסם ח'וראסאני
|1911
|-
|חוג'ת אל-אסלאם סייד מוחמד קאסם טאבטאבא יזדי
|1919
|-
|מירזא מוחמד תקי האירי שיראזי
|1920
|-
|שייח' פאדי אללה אספהאני
|1920
|-
|חאג' סייד אבו אלחסן מוסאווי אספהאני
|1946
|-
|סייד עכא חוסיין אבן מוחמד טבאטאבא
|1947
|-
|אייתוללה עט'מא חאג' עכא חוסיין בורוג'רדי
|1961
|}
לאחר תקופה זו ומותו של בורוג'רדי עברה דרגת המרג'ע תהליך של דיסאינטגרציה, וכבר לא הייתה הסכמה בנוגע לזהותו של המרג'ע. מחכמי הדת הבולטים שנחשבו למרג'ע לאחר מות בורוג'רדי ניתן למצוא את האייתוללה רוחאללה חומייני, אשר הנהיג את המהפכה האסלאמית באיראן בשנת 1979, ואת מוסא סדיק א-צדר, אשר היה דמות בולטת בלבנון ובמזרח התיכון במחצית השנייה של המאה ה-20.<ref name=":1" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תארים ותפקידים באסלאם
קטגוריה:שיעה
שלום שכנא מפראהביטש

הרב שלום שכנא מפראהביטש נודע גם בכינויו "רבי שלום הגדול" (ביידיש: דער גרויסער רבי שלום).
(ה'תקכ"ט - י"ד בתשרי ה'תקס"ג ; 1769–1802) היה רב אוקראיני ואביו של רבי ישראל מרוז'ין.

==מתולדותיו==
נולד במזריטש שבאוקראינה לרבי אברהם המלאך בנו של רבי דב בער המגיד ממזריטש. הוא נקרא על שם אבי סבתו רבי שלום שכנא מטורטשין.

בגיל שמונה נפטר אביו (בי"ב בתשרי ה'תקל"ז). היתום הצעיר ואחיו הגדול ישראל חיים נשלחו על ידי אמם - שבחרה שלא להינשא בשנית - לביתו של ידידו של בעלה ותלמידו של חמיה רבי שלמה מקרלין, על מנת שיגדלם ויחנכם בדרכי התורה והחסידות, בראותה בו המוכשר ביותר מבין ידידי בעלה למלאכה זו.

בגיל צעיר מאוד נישא לחוה, נכדתו של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל בעל ה"מאור עיניים", (שהתגורר באותה תקופה בפראהבישט) בת בתו מלכה, אשת רבי אברהם מקאריסצ'וב, כשחלק גדול מחינוכו ספג בבית סבו.

לאחר שעבר חמיו זקנו - רבי מנחם נחום - לכהן כמגיד בעיר צ'רנוביל, הוענק תפקיד המגיד בעיירה פראהביטש (פוהרבישצ'ה, או פראהבישט בעגה היידישאית) פלך קייב, שבאוקראינה לרבי שלום שכנא. גדלותו העצומה הביאה אליו תלמידים מכל רחבי אוקראינה, ביניהם נמנו רבי נתן מברסלב שאף מציין זאת בכתביו, גיסו (אחי אשתו) רבי ישראל מבאפאליא וגיסו בזיווג ראשון (חתן חמיו) רבי אריה לייב מבענדר (אחיו של רבי משה צבי מסאווראן).

==יחס גדולי הדור אליו==
גדולי דורו התייחסו אליו בהערכה רבה, הן עקב יחוסו הגדול והן מצד גדלותו בתורה בחסידות ובמידות. ומסופר כי הסבא משפאלי התבטא כלפיו: "אביו היה מלאך (רבי אברהם המלאך) אם כך אמו הייתה מלאכית, לא פלא שנולד להם בן כזה. רבי נחמן מברסלב התבטא לאחר פטירתו: "בפראהבישט היה אור גדול שכבה והותיר אחריו חשכה עצומה".
גיסו רבי ישראל מבאפאליא מחבר הספר "עטרת תפארת ישראל", מצטט רבות את רבי שלום שכנא ומתאר אותו בתארים מופלגים; "צדיק יסוד עולם, אדוני מורי ורבי גיסי" ועוד.
נהוג בקרב חסידי רוז'ין ובחסידויות נוספות, להזכיר את שמו בליל שישי (יום חמישי בערב), באמירה "בזכות רבי שלום הגדול", כסגולה לשבת טובה. המקור לכך הוא אימרתו של רבי שלום שכנא עצמו כי אם מדברים על צדיקים בליל שישי זוהי סגולה לשבת טובה (א גוט שבת) "והסגולה תועיל גם אם ידברו ממני".

==צאצאיו==
* רבי אברהם פרידמן מפראהביטש - הוא אשר קיבל את שרביט ההנהגה עם פטירת אביו והוא רק בן שבע-עשרה. אך הוא לא האריך ימים ונפטר זמן קצר לאחר מכן (י"ז באדר תקע"ג) מבלי להותיר אחריו צאצאים, ואלמנתו (נכדת רבי דוד לייקס) קיבלה "חליצה" מאחיו הצעיר ונישאה בשנית לרבי יוסף דוד מאליק.
* רבי ישראל פרידמן מייסד שושלת רוז'ין והאדמו"ר הראשון שלה, ממנה מסתעפות עד ימינו שושלות; חסידות סדיגורא, חסידות בויאן, חסידות בוהוש, חסידות וסלוי וחסידות קופיטשניץ.
* חנה איטה אשת רבי יצחק מגארנוב בנו של רבי מרדכי מקרמניץ. על צאצאיהם נמנה רבי אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר מתולדות אהרן.
* דב בער - נפטר בצעירותו בחיי אביו. היה מאורס לבתו של רבי לוי יצחק מברדיטשוב.

==תורתו==
רבי שלום שכנא, לא הותיר אחריו דברי תורה בכתובים. גיסו הביא מדבריו בספרו "עטרת תפארת ישראל" וכן הובאו מדבריו בספרים: "משמיע שלום", "דרכי שלום" ו"נר ישראל".

== לקריאה נוספת ==
* יצחק אלפסי, "אנציקלופדיה לחסידות- אישים" כרכים א-ג, הוצאת מוסד הרב קוק, 1986, 2000, 2004.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:שושלת רוזין
קטגוריה:משפחת המגיד ממזריטש
קטגוריה:ילידי 1769
קטגוריה:נפטרים ב-1802
עטרות (ספר)

עטרות, הוא שם ספרה ה-21 של הסופרת הישראלית, אסתר שטרייט-וורצל.

הספר יצא לאור בעברית בשנת 2006 בהוצאת עמיחי.
==עלילה==
הספר מגולל את סיפור הקמתו ונפילתו של היישוב עטרות - יישוב עברי ששכן בלב אוכלוסייה ערבית, צפונית לירושלים. במהלך מלחמת העצמאות היו מספר התקפות על היישוב מצד ערביי האזור. היישוב ננטש על פי פקודה מפיקוד 'ההגנה' בירושלים בליל ה-14 במאי 1948, יחד עם היישוב נווה יעקוב הסמוך. 

אחרי הנסיגה מעטרות הועברו אלה שנותרו בחיים מהקרבות ליפו ומשם לווילהלמה, שבה השתקעו. למושב החדש קראו בני עטרות, על שם היישוב שחרב.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3431568,00.html הסופרת אסתר שטרייט וורצל מקריאה מספרה "עטרות"] אנציקלופדיה-ynet פורסם ב-30.07.07.
* 

עטרות
עטרות
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי הוצאת עמיחי
1790 במוזיקה

== אירועים ==
*יוזף היידן ולודוויג ואן בטהובן נפגשים בפעם הראשונה.
*היווסדה של אופרת פקין.

== מוזיקה קלאסית ==
*לודוויג ואן בטהובן – קנטטה על מות יוזף השני (Cantata on the Death of Joseph II)
*ברתולומאו קמפניולי – קונצ'רטו לחליל אופרה 3 (Flute Concertos Op. 3)
*מוציו קלמנטי – Keyboard Sonata in F, WoO 3
*יאן לדיסלב דוסק – שלישיית פסנתר (Piano Trio)
== נפטרו ==

* ניקולאוס אסטרהאזי, נסיך הונגרי. טעמו באופרה ותרומתו להפקות מוזיקה נוספות הקנו לו את התואר "המפואר". הוא זכור גם כמעסיקו העיקרי של המלחין יוזף היידן (נולד ב-1714)

==קישורים חיצוניים==
ימנייה

איירבוס A310-300 של החברה]]
ימנייה - נתיבי תעופה תימניים (בערבית: الخطوط الجوية اليمنية) היא חברת התעופה הלאומית של תימן. החברה מתפעלת קווי שירות פנים ארציים וטיסות בינלאומיות ל-11 יעדים במזרח התיכון, אסיה, אפריקה ואירופה. בסיסה המרכזי הוא בנמל התעופה הבין-לאומי בצנעא, ויש לה בסיס משני בנמל התעופה בעיר עדן. כמו כן, היא חברה בהתאחדות חברות התעופה הערביות.

==היסטוריה==
החברה נוסדה ב-4 באוגוסט 1961, כקווי אוויר תימן (Yemen Airlines), והחלה לפעול בשנת 1962. בשנת 1972, לאחר שהולאמה, עברה ארגון מחדש ושמה שונה לנתיבי אוויר תימן (Yemen Airways). השם ימנייה אומץ ב-1 ביולי 1978, לאחר שבראשית 1977 הקימו ממשלות צפון תימן וערב הסעודית חברת תעופה משותפת. חברת התעופה שבסיסה בעדן, אלימדה, אוחדה לתוך החברה המשותפת. חברת ימנייה שייכת לממשלת תימן (51%) ולממשלת ערב הסעודית (49%).

ב-20 בינואר 2010 הודיע ראש ממשלת בריטניה גורדון בראון כי הוא משעה את כל הטיסות בין בריטניה לתימן בשל חששות מפעולות טרור.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון יולי 2024:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#1d3d73;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#1d3d73;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">J</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A330-200
|1
|—
|18
|259
|277
|-
|איירבוס A320-200
|6
|—
|12
|138
|150
|
|-
|איירבוס A350-900
|—
|10
|colspan=3|טרם נקבע
|
|-
!סה"כ
!7
!10
!colspan=4|
|}

== תאונות והתרסקויות == 
* ב-2000 וב-2001 סבלו מטוסים של ימנייה מתאונות במהלך ניסיונות המראה. 

* ב-21 בינואר 2001 חטף גבר עיראקי מטוס בטיסה 448 של ימנייה. המטוס נחת בנמל התעופה הבינלאומי אמבולי-ג'יבוטי של העיר ג'יבוטי. לא היו נפגעים. 

* ב-30 ביוני 2009 דווח על היעלמות מטוס A310-300 של ימנייה לאחר המראה מקומורו. בטיסה זו, טיסה 626 של ימנייה, נהרגו 154 בני אדם וניצלה ילדה אחת, באהיה בקארי (Bahia Bakari) שהפכה לאחר הטרגדיה למפורסמת במולדתה, צרפת.

==קישורים חיצוניים==

* 
 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Yemenia%20-%20Yemen%20Airways&distinct_entry=true ימנייה] באתר Airliners.net
* [http://www.planespotters.net/Airline/Yemenia_-_Yemen_Airways?show=all פרטי צי המטוסים של חברת ימנייה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התאחדות חברות התעופה הערביות
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:תימן: תחבורה
קטגוריה:חצי האי ערב: תעופה
קטגוריה:חברות תימניות
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
אלייזה מקרדל ג'ונסון

אלייזה מקרדל ג'ונסון (באנגלית: Eliza McCardle Johnson; 4 באוקטובר 1810 – 15 בינואר 1876) הייתה אשתו של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'ונסון, הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית במהלך כהונתו של בעלה.

בשל בריאותה הלקויה נמנעה אלייזה ג'ונסון מפגישות רשמיות וציבוריות, ובפועל שימשו בנותיה מרתה ג'ונסון פטרסון ומרי ג'ונסון סטובר בתפקיד הגברת הראשונה.

אלייזה מקרדל ג'ונסון ידועה הייתה בנאמנותה לבעלה במהלך דיוני ההדחה שלו בסנאט, ובהודעותיה הפומביות היחידות תמכה בו.

==ביוגרפיה==
אלייזה, בתם של ג'ון מקרדל (John McCardle) סנדלר מטנסי, ושרה פיליפס (Sarah Phillips) פגשה את בעלה בהיותו בן 17 ובהיותה בת 16. אנדרו ג'ונסון היה חייט בגרינוויל שבטנסי לשם עבר מקרוליינה הצפונית, והם נישאו שנה לאחר מכן, ב-17 במאי 1827.

אלייזה רכשה השכלה יסודית טובה ולימדה את בעלה קרוא וכתוב. נולדו להם חמישה ילדים, ואלייזה גידלה אותם וניהלה את משק הבית בעת שבעלה החל לעסוק בפוליטיקה, ונבחר לבית המחוקקים המדינתי ובית המחוקקים של ארצות הברית. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נשארה חלק מאנשי טנסי הנאמנים לאיחוד המדינות, וג'ונסון נשלח לנאשוויל לכהן כמושל צבאי בשנת 1862. אלייזה נשארה בביתה ושם נתפסה על ידי כוחות קונפדרציה והושמה במעצר בית. לאחר מספר חודשים הצליחה לחמוק עם בני המשפחה ולהגיע לנאשוויל, אולם בשל פציעה נותרה נכה במשך שארית חייה.

בהיותה ב המשיכה לגדל את בניה, ואת ילדי בתה - מרי סטובר, שבעלה נהרג כחייל במהלך מלחמת האזרחים. כמו כן גידלה את ילדי בתה הבכורה מרתה.

לאחר תום כהונתו של ג'ונסון שבו בני הזוג לטנסי, ושיקמו את ביתם שנהרס במהלך מלחמת האזרחים. אלייזה נפטרה משחפת חצי שנה לאחר פטירת בעלה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.whitehouse.gov/about-the-white-house/first-ladies/eliza-mccardle-johnson/ ביוגרפיה] באתר הבית הלבן
* [http://www.firstladies.org/biographies/firstladies.aspx?biography=18 ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:בני זוגם של סגני נשיא ארצות הברית
קטגוריה:אנדרו ג'ונסון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1810
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1810
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו משחפת
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו משחפת
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1876
הארי קיואל

הארולד "הארי" קיואל (באנגלית: Harold "Harry" Kewell; נולד ב-22 בספטמבר 1978 בסידני, אוסטרליה) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי אשר שיחק בנבחרת אוסטרליה, וכיום חלק מצוות האימון של סלטיק מליגת העל הסקוטית.

== קריירה ==
קיואל שיחק בקבוצת לידס יונייטד עד שנת 2003, אז עבר לליברפול. עם ליברפול זכה בגביע אירופה לאלופות בעונת 2005 לאחר ניצחון על מילאן האיטלקית בפנדלים אחרי מהפך דרמטי שבו חזרה קבוצתו מפיגור 3:0 במחצית ל-3:3 בסיום 90 הדקות. קיואל פתח בהרכב באותו משחק אך הוחלף על ידי ולדימיר שמיצר.

הוא שיחק במונדיאל 2006 במדי נבחרת אוסטרליה. במהלך המונדיאל נפצע ברגלו.

בקיץ 2008 עבר לגלאטסראיי במדיה שיחק עד שנת 2011, עת עבר למלבורן ויקטורי האוסטרלית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוסטרלים
קטגוריה:סידני: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני מלבורן ויקטורי
קטגוריה:כדורגלני אל-ע'ראפה
קטגוריה:כדורגלני מלבורן סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטרליה
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באוקיאניה
קטגוריה:זוכי פרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1997
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2007
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2011
קטגוריה:מאמני כדורגל אוסטרלים
קטגוריה:מהגרים מאוסטרליה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1978
מלחמת הבלקן השנייה

המלחמה הבלקנית השנייה פרצה ב-1913 בין בולגריה מצד אחד לבין יוון וסרביה מהצד השני.

המלחמה הבלקנית השנייה היוותה המשך למלחמת הבלקן הראשונה שבה כבשו בעלי הברית הבלקנים (בולגריה, יוון, סרביה ומונטנגרו) שטחים שהוחזקו על ידי האימפריה העות'מאנית במקדוניה ובתראקיה.

המלחמה הבלקנית השנייה נבעה מתוצאות המלחמה הראשונה. בולגריה הרגישה מקופחת מחלוקת מקדוניה בין יוון וסרביה מבלי לתת לה חלק מהשטחים. רוסיה, המעצמה האזורית ובעלת בריתם של שני הצדדים, ניסתה לתווך בסכסוך אך ללא הועיל.

המלחמה החלה, בצורה מוגבלת, כבר ב-29 ביוני 1913, עם הפקודות שקיבל הצבא הבולגרי להתקפה מוגבלת כנגד עמדות של הצבא היווני והצבא הסרבי. המותקפים ראו עצמם כקורבנות ואת הבולגרים כתוקפן.

צבאות סרביה ויוון הדפו את המתקפה הבולגרית וכוחות צבא שלהן נכנסו במתקפת נגד לתוך בולגריה. רומניה ניצלה את חולשתה של בולגריה ואת העובדה שהצבא הבולגרי היה עסוק בלחימה נגד צבאות יוון וסרביה ואף על פי שלא הייתה שותפה למלחמת הבלקן הראשונה, ולא היו לה טענות שנבעו מסיום מלחמה זו, פלש צבא רומניה לאזור דוברוג'ה אשר לחופי הים השחור ורומניה השתלטה על חבל הארץ.

לאחר שרומניה פלשה לבולגריה מצפון והשתלטה על שטח נרחב מבלי שהיה לבולגרים כוח לעמוד נגדה, החליטו אף העות'מאנים לנצל את ההזדמנות ולהחזיר לידיהם את השטחים שאיבדו לטובת בולגריה לאחר מלחמת הבלקן הראשונה. לנוכח הצבא העות'מאני המתקרב נסוגו הכוחות הבולגרים שסבלו מנחיתות מספרית משמעותית, והעות'מאנים כבשו את העיר אדירנה (אדריאנופול) מחדש, ללא קרב. ב-20 ביולי 1913 חצו העות'מאנים את קו הגבול הישן ופלשו אל תוך בולגריה עצמה, תוך שהם כובשים חלקים מתראקיה.
הפלישה העות'מאנית, עוד יותר מאשר הרומנית, עוררה בהלה בקרב האיכרים הבולגרים ורבים מהם ברחו להרים. נטען גם כי העות'מאנים ביצעו פשעי מלחמה נגד הבולגרים בתראקיה המזרחית.

המלחמה פירקה את הברית הבולגרית-רוסית וגרמה להעתקת התמיכה הרוסית מבולגריה לסרביה, ברית שעודדה רגשות לאומיים בסרביה והייתה אחת הסיבות (אם לא העיקרית שבהן) לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.

בסיום המלחמה, בהסכם בוקרשט, נמחקו כל הישגיה של בולגריה מהמלחמה הראשונה. חלק מאזור דוברוג'ה אשר לחופי הים השחור, הקרוי הקדרילטר, עבר משליטת בולגריה לרומניה. יוון קיבלה את השטחים של אזור סלוניקי וסרביה את מקדוניה. כתוצאה מהשינויים הפכה סרביה למעצמה האזורית בבלקנים.

<gallery>
Image:The Balkan boundaries after 1913.jpg
Image:Serbia1913 02.png
Image: BulgariaComienzosSigloXX.svg
Map Greece expansion 1832-1947-he.svg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lostbulgaria.com/?cat=209 תמונות ארכיון מהמלחמה] .

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בלקן שנייה
קטגוריה:ממלכת בולגריה
בלקן שנייה
בלקן שנייה
בלקן שנייה
בלקן שנייה
בלקן שנייה
בלקן שנייה
קטגוריה:תראקיה
קטגוריה:בלקן: היסטוריה
קטגוריה:מלחמות הבלקן
קטגוריה:יחסי בולגריה–רומניה
nl:Balkanoorlogen#De Tweede Balkanoorlog
ג'ודי גרלנד

ג'ודי גרלנד (; 10 ביוני 1922 – 22 ביוני 1969) הייתה שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית, שכיכבה בעשרות סרטים, ברובם מוזיקליים. ביניהם היא גם גילמה את דורותי גייל בסרט "הקוסם מארץ עוץ".

==קורות חיים==
גרלנד בסרט "הקוסם מארץ עוץ"
גרלנד, 1943
נולדה בשם פרנסס אתל גאם (Frances Ethel Gumm) במינסוטה שבארצות הברית למשפחה נוצרית-אפיסקופלית. אביה נאלץ לעזוב את מקום מגוריו יחד עם אימה ושלוש בנותיו כתוצאה משמועות על היותו הומוסקסואל.

גארלנד מהווה סמל לקהילת הלהט"בים בגלל נסיבותיה המשפחתיות ואמונותיה ביחס לקהילה הלהט"בית בזמנה.

==קריירה==
בשנת 1935 חתמה גרלנד על חוזה עם חברת ההפקה מטרו גולדווין מאייר (MGM). בגיל 16 כיכבה גרלנד בסרט "הקוסם מארץ עוץ", בתפקיד דורותי גייל עם נעלי האודם היוצאת למסע יחד עם חבריה.

ב-1944 כיכבה בסרט "פגוש אותי בסנט לואיס" בבימויו של וינסנט מינלי.

באפריל 1947, במהלך צילומי הסרט "הפיראט", עברה גרלנד התמוטטות עצבים ונלקחה מהסט, ובהמשך עברה עוד התמוטטויות שלבסוף הביאו לעזיבתה את חברת MGM.

ב-1948 שיחקה בסרט המוזיקלי "מצעד הפסחא" לצידו של פרד אסטר.

בשנת 1954 שיחקה גרלנד בסרט המוזיקלי "כוכב נולד" של האחים וורנר, שזיכה אותה בפרס גלובוס הזהב ובמועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

בנובמבר 1959 אובחנה כחולה בדלקת כבד חמורה, ואף על פי שהרופאים ניבאו שלא תוכל לשיר יותר, חזרה גרלנד להופיע בקולנוע ובטלוויזיה לאחר החלמתה. במשך השנים סבלה גרלנד מהשמנה, תת משקל והתמכרות לתרופות ממשפחת הברביטורטים המרדימות וסמי מרץ המעוררים, שניטלו בסירוגין.

== חיים אישיים ==
גרלנד הייתה נשואה חמש פעמים והתגרשה ארבע פעמים. יש לה שלושה ילדים. 
* מ-1941 עד 1945 הייתה נשואה לדייוויד רוז. 
* מ-1945 עד 1951 הייתה נשואה לבמאי הקולנוע וינסנט מינלי, שבסרטיו הופיעה פעמים רבות, ובתה מנישואים אלו היא השחקנית והזמרת לייזה מינלי. 
* מ-1952 עד 1965 הייתה נשואה לסידני לופט. ב-1952 נולדה בתם לורנה , וב-1955 נולד בנם ג'ואי. 
* מ-1965 עד 1967 הייתה נשואה למארק הרון. 
* מ-1969 ועד מותה הייתה נשואה למיקי דינס.

== מותה ==
ב-22 ביוני 1969 נמצאה גרלנד מתה בחדר האמבטיה בביתה בלונדון על ידי בעלה האחרון מיקי דינס. בחקירה שלאחר המוות נקבע שהיא נפטרה ממנת יתר של ברביטורט. לעומת זאת בתה, לייזה מינלי, טוענת שאמה מתה מדום לב ובאופן טבעי, אף על פי שלקחה את התרופות שבהן טופלה.

== הוקרה והנצחה ==
* ב-2005, הוצג המחזה המוזיקלי "End of the Rainbiow", המספר על סיפור חייה לראשונה.
* ב-2019, יצא הסרט ג'ודי - מעבר לקשת, המבוסס על חייה.
* ב-2021, הועלתה הגרסה הישראלית למחזה, בתיאטרון הקאמרי.
*מוזיאון על שמה במינסוטה, ארצות הברית<ref name=":0"></ref>
*פסטיבלים על שמה

== ראו גם ==
* ג'ודי גרלנד כגיי אייקון

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
קטגוריה:זוכי פרס טוני לשם כבוד
קטגוריה:זוכי אוסקר: צעירים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:אמניות קפיטול רקורדס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1969
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
מטאליק בלוז

מטאליק בלוז הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של דני ורטה (נוקיו), שצולם בהמבורג ובתל אביב ויצא לאקרנים בשנת 2004. הסרט דורג במקום השני (אחרי הכלה הסורית) ברשימת הצפייה של סרטי הקולנוע בישראל בשנת 2005 עם כ-50,000 צופים.

==עלילה==
הסרט עוסק ביחסי גרמניה–ישראל, בטראומת השואה ובזיכרון הקולקטיבי הישראלי דרך סיפור מסעם של שני סוחרי מכוניות ישראלים.
שמואל (אבי קושניר), בן לניצולי שואה, ועוזרו סיסו (משה איבגי) רוכשים מערבי המזדמן למגרש המכוניות רכב מפואר מסוג "לינקולן קונטיננטל לימוזין" וזאת לאחר שהתברר להם שהמכונית נדירה ושערכה בגרמניה רב.
השניים שחולמים על התעשרות מהירה נוסעים לגרמניה יחד עם המכונית. כשהם מגיעים, סיסו מתקשה להסתדר בלא שום ידע באנגלית או בגרמנית. השניים מגלים לאכזבתם שלא כל רכב שמור ומטופח יכול להחשב לרכב אספנים והמחיר המוצע להם עבורו נמוך משמעותית ממה שקיוו להרוויח. מנקודה זו ואילך הצרות נופלות על השניים בזו אחר זו. שמואל מאבד את הארנק שלו ורכבם מושחת בידי גנבים. כשהם נותרים כמעט חסרי כול, הם מוכנים להיפטר מהמכונית במחיר קנייתה ולו רק כדי להציל את כספם ובעיקר את כבודם.

השתלשלות האירועים מעמידה את חברותם של השניים במבחן ומבהירה לשמואל, בן הדור השני לשואה, שהוא לא מצליח להפריד בין גרמניה של היום לגרמניה הנאצית.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| אבי קושניר || שמואל גולדברג
|-
| משה איבגי || סיסו בן חמו
|-
| ריטה שוקרון || עדינה בן חמו
|-
| תומר בן דוד || גבי בן חמו
|-
| צופית שפאן || פנינה גולדברג
|}

==פרסים ופסטיבלים==

בשנת יציאתו היה הסרט מועמד לפרסי אופיר בקטגוריות הסרט, השחקן הראשי, שחקן המשנה, התסריט והעריכה הטובים ביותר. הסרט זכה בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר (משה איבגי). בנוסף, זכה הסרט בפרס התסריט בפסטיבל הקולנוע ירושלים. כמו כן, הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הישראלי בפריז והוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, מונטריאול, ורשה, ליסבון, ולנסיה, מוסקבה, סן פרנסיסקו וסיאטל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060603062720/http://www.filmfund.org.il/page.aspx?section=625&mode=movie&itemid=1890 "מטאליק בלוז"] באתר קרן הקולנוע הישראלי

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי מסע
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים בערבית
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:הדור השני לשואה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2004
כיכר החלומות

כיכר החלומות (במקור: "כיכר המיואשים") הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של בני תורתי. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2001. הסרט זכה לתמיכה כספית מקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.

באותה שנה השתתף הסרט בפרס אופיר וזכה ב-5 קטגוריות, בהן הבמאי הטוב ביותר (בני תורתי) ושחקן המשנה הטוב ביותר (יוסף שילוח). בנוסף זכה הסרט במקום הראשון בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה שבצרפת, ובפרס התסריט בפסטיבל ולנסיה בספרד. הציג באירועי תרבות רבים בישראל ובעולם ופתח בפסטיבל סרטים ישראליים בהונג קונג.

מוזיקת הסרט, אותה הלחין שם טוב לוי, יצאה לאור בדיסק.

==עלילה==
הסרט מציג חיי שכונה דרומית קשת יום בתל אביב שבמרכזה פעל בעבר בית קולנוע שריכז את חיי התרבות ובעיקר את חלומות תושבי המקום.

בערב יום השנה למותו של מוריס מנדבון, בעל בית הקולנוע במקום, חולם בנו ניסים (ניר לוי) חלום שבו מצווה עליו אביו המנוח לפתוח מחדש את בית הקולנוע אותו סגר לפני 25 שנה. בעקבות כך, מחליטים האחים מנדבון, ניסים וג'ורג' (שרון רג'יניאנו), למרות התנגדותה של סניורה, אמם (יונה אליאן), להקרין במקום את הסרט ההודי הקלאסי "סאנגם", בכיכובו של אליל הקולנוע ההודי ראג' קאפור. אך לפני כן עליהם לחפש ולחקור מי מחזיק בעותק הנדיר של הסרט. כל תושבי השכונה נסחפים אל ההרפתקה, שבמהלכה האחים מגלים פרטים שלא ידעו על המשפחה ועל עברם.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקנ/ית
!width=80|דמות
|-
| איילת זורר || גילה
|- 
| יוסף שילוח || ישראל ההודי
|-
| נירו לוי || ניסים מנדבון
|- 
| שרון רג'יניאנו || ג'ורג' מנדבון
|-
| יונה אליאן || סניורה מנדבון
|- 
| אורי גבריאל || אהרון גברדין
|-
| מוחמד בכרי || אברם מנדבון
|- 
| אורי קלאוזנר || דוד מדוזה
|-
| תמרה דיין || שרה השמנה
|- 
| שלומי סרנגה || יודאקיס
|-
|רענן חפץ
|נחום 
|-
|בני תורתי
|בנימין הירקן
|-
|יונתן דני
|יונתן
|-
|ברוך ששון
|ברוך
|-
|נעימה חנסאבי
|גברת לאה
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://jfc.org.il/movie/38956-2/ הסרט המלא לצפייה ישירה] (בתשלום) באתר [https://jfc.org.il ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים]
* [http://www.filmfund.org.il/?id=11&nom=2135 "כיכר החלומות"] באתר קרן הקולנוע הישראלי
* 
* שי להב, [http://www.nrg.co.il/online/archive/ART/140/750.html שיחקו אותה, החבר'ה מהשכונה], Nrg, 4 במאי 2001
* 
* חנן חבר, תמר אלאור, נזאר חסן, יוסי יונה, [https://web.archive.org/web/20130626022330/http://theory-and-criticism.vanleer.org.il/NetisUtils/srvrutil_getPDF.aspx/FEp0H/18-14.pdf מתא המסוק לבית הקולנוע: פָּניה של הישראליות בסרטים כיפור וכיכר החלומות], תיאוריה וביקורת, גיליון מס' 18, אביב 2001

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים על קולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2001
פרמננטה

באלגברה ליניארית ובקומבינטוריקה, הפרמננטה של מטריצה היא גודל מספרי, המחושב על-פי נוסחה דומה לזו של הדטרמיננטה. בעוד שבחישוב הדטרמיננטה, הנפוץ בהרבה, יש לחבר ולחסר את המכפלות של אברי המטריצה לסירוגין, הפרמננטה מוגדרת כסכום של כל המכפלות, ללא חיסור: 
: <math> per(A) = \sum_{\sigma \in S_n} \prod_{i=1}^n A_{i, \sigma(i)}</math>, 
כאשר הסכום הוא על-פני התמורות <math>\ \sigma \in S_n</math> בחבורת התמורות. בפרט, הפרמננטה של מטריצה שרכיביה חיוביים, גם היא חיובית. הפרמננטה הופיעה לראשונה במאמר שכתב אוגוסטן לואי קושי, ב-1812.

בעוד שלדטרמיננטה יש משמעות גאומטרית והיא קשורה ישירות בפתרון משוואות ליניאריות (על-פי נוסחת קרמר), הפרמננטה שימושית בהקשרים שונים לחלוטין, כגון חישובי הסתברויות וספירת מסלולים בגרפים. שימוש נוסף הוא בעיית מציאת מספר השידוכים המושלמים בגרף דו צדדי. הבדל בולט אחר הוא העבודה שנדרש להשקיע בכל חישוב. למרות שבשני המקרים התוצאה תלויה ב-n עצרת מכפלות, את הדטרמיננטה אפשר לחשב בכ- <math>\ n^3</math> פעולות באמצעות דירוג המטריצה המדוברת (ואף מהר יותר, באמצעות כפל מטריצות מהיר). לעומת זאת, לא ידועה שיטה מהירה לחישוב הפרמננטה. סיכום כל המכפלות השונות בזו אחר זו יהיה כרוך ב <math>\ {n!}</math> פעולות וסיבוכיות האלגוריתם המהיר ביותר הידוע היא <math>\ {O(n2^n)}</math>. יתירה מזאת, לזלי ואלינט הראה שזו בעיה NP-קשה. כלומר אם קיים אלגוריתם עם סיבוכיות פולינומית לחישוב של הפרמננטה, ינבע מכך כי P=NP, והדבר נכון אף למטריצות שאבריהן הן <math>\ 0</math> או <math>\ 1</math>. בעיית חישוב הפרמננטה שייכת למחלקת הסיבוכיות P# והיא שלמה עבורה. מאידך ידוע אלגוריתם פולינומי אקראי לקירוב הפרמננטה. בעיית פוליה מבקשת למצוא, עבור מחלקות מסוימות של מטריצות, העתקה <math>T {:} \operatorname{M}_n(F) \rightarrow \operatorname{M}_m(F)</math> כך ש-<math>\operatorname{per}(A) = \det(T(A))</math>.

בערכים שיכולה הפרמננטה לקבל עוסקת השערת ואן דר ורדן, שהוצגה ב- 1926. לפי ההשערה, הפרמננטה של מטריצה דו-סטוכסטית שרכיביה חיוביים נמצאת בין <math>\ \frac{n!}{n^n}</math> (שהוא הערך שלה עבור מטריצה שכל רכיביה <math>\ 1/n</math>) ל-1. את ההשערה הצליחו להוכיח רק ב- 1981, ופותריה זכו בשנה שלאחר מכן בפרס פולקרסון.

== דוגמאות ==

<math>\operatorname{perm}\begin{pmatrix}a&b \\ c&d\end{pmatrix}=ad+bc,</math> ו-<math>\operatorname{perm}\begin{pmatrix}a&b&c \\ d&e&f \\ g&h&i \end{pmatrix}=aei + bfg + cdh + ceg + bdi + afh.</math>.

==לקריאה נוספת==

*H. Minc, Permanents, Addison-Wesley, Reading, MA, 1978
* Leslie G. Valiant (1979). "The Complexity of Computing the Permanent". Theoretical Computer Science 8: 189-201 
* Mark Jerrum, Alistair Sinclair, Eric Vigoda (2004) [http://doi.acm.org/10.1145/1008731.1008738 "A polynomial-time approximation algorithm for the permanent of a matrix with nonnegative entries"], Journal of the ACM, Volume 51, Pages 671--697 

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קומבינטוריקה
קטגוריה:אלגברה ליניארית
טריאצטון

דגם של המבנה המולקולרי של טריאצטון
טריאצטון
טריאצטון המכונה גם (triacetone triperoxide, peroxyacetone, אצטון פרוקסיד, TATP, TCAP), הוא על-תחמוצת (peroxide) אורגני, המשמש כחומר נפץ ראשוני.

החומר סונתז לראשונה ב-1895 על ידי R. Wolffenstein. ראו: (Chemische Berichte 28, 2265 (1895)) ומופיע כאבקה גבישית לבנה בעלת ריח חריף וצורב.

טריאצטון מופק מתגובה של מי חמצן עם אצטון ב-pH נמוך המשמש כקטליזטור.
בתגובה מתקבלים שלושה תוצרים: המונומר שאיננו טבעתי, הדימר שנוסחתו הסטוכיומטרית C<sub>6</sub>H<sub>12</sub>O<sub>4</sub> והטרימר C<sub>9</sub>H<sub>18</sub>O<sub>6</sub>, אך בתנאים מבוקרים ניתן לקבל כתוצר העיקרי את הטרימר. שלושת התוצרים המתקבלים אינם יציבים. בטמפ' החדר לטרימר יכולת המראה והוא מתגבש מחדש בצורת הדימר שנחשב ליציב פחות בשל המתח הטבעתי הרב שבמולקולה. 

הטרימר הוא חומר רגיש ביותר לחום, חיכוך או חשמל סטטי, ולכן הוצא החומר משימושים צבאיים. וכיום נעשה בו שימוש בעיקר בפיגועי טרור ועבור מטרות מחקר. 

הסינתזה של טריאצטון לא מצריכה מעבדה כימית מקצועית או ציוד מיוחד וניתן להכינו באמצעים ביתיים משום שהחומרים הדרושים להכנתו זמינים לשימושים ביתי ויכולים להימצא במגוון רחב של חומרים מסחריים. כיום משתמשים בחומר בעיקר ארגוני טרור ולוחמי גרילה, בישראל התגלה החומר לראשונה בשנות ה-80' בכליהם של אנשי אש"ף שנהרגו בניסיון פיגוע בחברון. בשנים האחרונות נמצאו עקבות של החומר במספר פיגועים הבולטים שבהם הם שני הפיגועים שהיו ב-7 וב-21 ביולי 2005 בלונדון. כמו כן נמצאו עקבות החומר בניסיון פיגוע התאבדות שנכשל באצטדיון הפוטבול של אוניברסיטת אוקלהומה ב-1 באוקטובר 2005, באפודי הנפץ של המחבלים מפיגועי נובמבר 2015 בפריז וכן בניסיון כושל לפוצץ מטוס של American Airlines במהלך טיסה טרנס-אטלנטית, באמצעות נעליים שהכילו בסוליותיהם את חומר הנפץ PETN כאשר TATP היה אמור לשמש כחומר נפץ ראשוני. הטרוריסט ריצ'רד ריד נתפס במטוס לאחר שנכשל להפעיל את המטען בנעליו ונשפט למאסר עולם. ה-TATP הוא חומר הנפץ המיוצר ומשמש את ארגוני הטרור הפלסטיניים בפיגועי ההתאבדות בישראל. כינויו של החומר בפי הפעילים הוא "אום אל-עבד" ו"אם השטן".

=== נתונים ===
* נוסחה מולקולרית: C<sub>9</sub>H<sub>18</sub>O<sub>6</sub>
* מסה מולקולרית: 222.24 גרם למול.
* צפיפות: 1.18 גרם לסמ"ק
* מהירות גל ההדף: 5300 מטר לשנייה
* נקודת התכה: 91 מעלות צלזיוס
* CAS : 17088-37-8 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חומרי נפץ
ג'וליה גרנט

ג'וליה גרנט (באנגלית: Julia Grant; 26 בינואר 1826 – 14 בדצמבר 1902) הייתה אשתו של נשיא ארצות הברית יוליסס גרנט והגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1869–1877.

==ביוגרפיה==
ג'וליה בוגס דנט, לימים ג'וליה גרנט, הייתה בתם של פרדריק ואלן ורנסשל דנט (Frederick & Ellen Wrenshall Dent). ג'וליה נולדה במטע וייט הייבן שבקרבת העיר סנט לואיס במיזורי.

ג'וליה התחנכה בפנימיית הגברת מאורוס (Misses Mauros' boarding school ) שבסנט לואיס, בה למדו בנות החברה הגבוהה, ופגשה את יוליסס גרנט בביתה בעת אירוע בו התארחו בבית חבריו של אחיה פרדריק, עמו למדו בוסט פוינט - האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.

ג'וליה וגרנט התאהבו בפגישה זו, והתארסו כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 1844. חתונתם נדחתה בשל מלחמת ארצות הברית–מקסיקו בארבע שנים נוספות.

ג'וליה הצטרפתה לבעלה בעת שירותו במוצבי ספר שונים, וחזרה לבסוף לבית הוריה בשנת 1852 כאשר גרנט נשלח לספר המערב.

גרנט לא עמד בגעגועיו לג'וליה, והתפטר מתפקידו שנתיים מאוחר יותר על מנת לשוב אליה. ניסיונותיו בגידולים חקלאיים נכשלו, והוא עבר עם משפחתו (אשתו וארבעת ילדיהם) בשנת 1860 לבית הוריו בגאלנה שבאילינוי, שם עבד בחנות מוצרי העור של אביו עת פרצה מלחמת האזרחים האמריקנית. גרנט התנדב לשירות צבאי, וג'וליה שהתה עמו במחנות הצבא ככל שיכלה.

ג'וליה גרנט
בשנת 1869, לאחר היבחרו לנשיא, הפכה ג'וליה לגברת הראשונה של ארצות הברית - תקופה המתוארת בזכרונותיה כתקופה המאושרת בחייה.

ג'וליה קיימה נשפים רבים בבית הלבן, ואהבה לארח את החברה הגבוהה של וושינגטון.

לאחר תום תקופת נשיאותו של גרנט בשנת 1877 יצאו בני הזוג לחופשה מסביב לעולם.

לאחר שובם לארצות הברית, בשנת 1884 נכשלו שוב עסקיו של גרנט, והוא פשט רגל. על מנת לקיים את משפחתו כתב גרנט את זכרונותיו בידיעה שהוא גוסס מסרטן, במטרה שאלמנתו תחייה מהתמלוגים של ספריו. תמלוגים אלה אכן שימשו למחייתה של ג'וליה, שנפטרה בשנת 1902 בגיל 76 - גיל מבוגר יחסית באותם ימים.

בשנת 1897 נכחה ג'וליה בטקס חנוכת אנדרטת קבר גרנט בעיר ניו יורק, ומאוחר יותר אף היא נקברה באנדרטה זו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.whitehouse.gov/about-the-white-house/first-ladies/julia-dent-grant/ ביוגרפיה] באתר הבית הלבן.
* [http://www.firstladies.org/biographies/firstladies.aspx?biography=19 ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות]
* 
* 

קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:יוליסס ס. גרנט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1826
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1826
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1902
קרקס פלשתינה

קרקס פלשתינה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אייל חלפון שיצא לאקרנים בשנת 1998, ואשר דן בצורה אלגורית ביחסי ישראלים ופלסטינים ובסכסוך הישראלי-ערבי. הסרט הופק על ידי חברת פרלייט-טרנספקס.

באותה השנה בה הוא הופק הוא זכה בחמישה פרסי אופיר לסרט הטוב ביותר וכן בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, המוזיקה המקורית הטובה ביותר וכן לתסריט הטוב ביותר.

== עלילה ==
קרקס כושל מרוסיה, אשר נקלע לחובות ועומד לפני סגירה, מובא על ידי יזם בשם איברהים סוס, משתף פעולה פלסטיני, להופיע בכפר ערבי בשומרון, אשר תושביו נודעו בעיקר כגנבי מכוניות. במהלך הופעות הבכורה של הקרקס בכפר, נמלט האריה שווייק (האטרקציה המרכזית וסמלו של הקרקס) מהכלוב ומבריח את הצופים. הקצין עוז (עמוס לביא) ממנה את בלייברג (יורם חטב), מש"ק התרבות של הפיקוד, על חיפושו של האריה. במהלך הסרט, מתאהב בלייברג במריאנה אדומת השיער (יבגניה דודינה), מאלפת האריות ולוגאסי (רינאן חיים), גנב המכוניות במרגלית המתנחלת מהיישוב הסמוך, "מעלה אל".

לחיפושי האריה מסייע בנו הקטן של היזם איברהים, פתחי (אשר קורא לעצמו פתחי דיין, על שם משה דיין) והוא זה שבסופו של דבר מוצא את האריה ומוביל את בלייברג ומריאנה אליו. כאשר האריה נתפס, הוא מוחרם על ידי עוז המפקד ומוצג לראווה בחצר לשכת הפיקוד והקרקס מגורש מהארץ. בלייברג מתכנן בעורמה כיצד לשחרר את האריה, על-מנת להרשים את מריאנה המאלפת. בסוף הסרט, הקרקס מופיע בהופעת פרידה בכפר, להופעה מגיעים גם המתנחלים מהיישוב היהודי הסמוך, אשר עד כה התנגדו ללכת לצפות בהופעה. בתום ההופעה, משוחרר שווייק האריה לחופשי.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקנ/ית
!width=80|דמות
|-
| יבגניה דודינה || מריאנה
|-
| יורם חטב || בלייברג המש"ק
|-
| עמוס לביא || עוז הקצין
|-
| בסאם זועמוט || איברהים סוס
|-
| ולדימיר פרידמן || מנהל הקרקס
|-
| רינן חיים|| לוגאסי
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://jfc.org.il/movie/78792-2/ "קרקס פלשתינה" - הסרט המלא לצפייה בתשלום] באתר [https://jfc.org.il/ ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
* [https://web.archive.org/web/20131019031423/http://vod.walla.co.il/movie/2665919/zirkus-palestina הסרט המלא לצפייה ישירה] באתר וואלה VOD
* [http://www.transfax.co.il/?CategoryID=248 "קרקס פלשתינה"] באתר חברת ההפקה "טרנספקס"
* [http://filmfund.org.il/?id=11&nom=2121 "קרקס פלשתינה"] באתר "קרן הקולנוע הישראלי"

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים על הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים

קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1998
קו (ציור)

שרטוט המורכב מקווים בלבד
באמנות, קו הוא סימן - ישר, עקום, מסולסל או מפותל - המחבר בין שתי נקודות. אחת מתכונות הקו היא עוביו, שיכול להיות קבוע או משתנה, זאת בניגוד לקו בגאומטריה, המתאר עצם חד-ממדי שלו אורך בלבד. בחיי המעשה, לקו המצויר יש שלושה ממדים, אך הרוחב והגובה שלו זניחים לעומת האורך שלו. בקו המצויר בעיפרון חד על גבי נייר, הרוחב והגובה כמעט אינם מורגשים. בקו המצויר באמצעות מכחול, לעומת זאת, ניכר רוחבו של הקו, אך עודנו זניח לעומת אורכו, והוא משמש גם כאמצעי סגנוני.

בתקופות מוקדמות, כאשר השימוש בפרספקטיבה בציור עדיין לא הובן דיו, הקו שימש כתוחם לדמויות ועצמים, והיה מאפיין הכרחי בציור. קו זה נקרא קו מתאר (קונטור). הדבר מובחן למשל בציורים ממצרים העתיקה. גם בציור ריאליסטי טרם-מודרני, למשל בציור של ימי הביניים לא ניתן היה לוותר על הקו כתוחם. האמנות המודרנית אתגרה מוסכמה זו, כך למשל הראו ציירי הזרם האימפרסיוניסטי כי ניתן לצייר במשיכות מכחול בלבד, או אף לבסס את הציור כולו על נקודות צבע. קו מתאר מאפיין גם ציורי קומיקס ואנימציה בהם קו המתאר יוצר השטחה של הדמות והפשטתה.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Maler der Grabkammer der Nefertari 002.jpg|הקו כתוחם בציור מצרי של נפרטיטי
קובץ:Woman teaching geometry.jpg|הקו כתוחם בציור מהמאה ה-14, "אשה מלמדת גאומטריה" מתוך הספר "יסודות"
קובץ:Albrecht Dürer 017.jpg|הקו כתוחם בציור מהמאה ה-16, "המדונה והילד" של אלברכט דירר
קובץ:Claude Monet Water Lilies 1908.jpg|"חבצלות המים", ציור אימפרסיוניסטי של קלוד מונה, משנת 1908, משיחות מכחול ללא קווים
קובץ:MNCARS Lichtenstein 02.jpg|פסל המושפע מאמנות הקומיקס של רוי ליכטנשטיין העושה שימוש בשפה הקווית בטכניקה תלת ממדית
קובץ:Leonardo self.jpg|דיוקן עצמי של לאונרדו דה וינצ'י, שבו נעשה שימוש נרחב בקווים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=10441 איך להתבונן בציור - קו וצבע], באתר מט"ח

קטגוריה:ציור
קטגוריה:טכניקות ציור
מאט קמרון

מאט קמרון, 2013
מת'יו (מאט) קמרון (אנגלית: Matthew D. Cameron; נולד ב-28 בנובמבר 1962, בסן דייגו, קליפורניה), הוא מוזיקאי אמריקאי, ומתופף להקת הגראנג' פרל ג'אם. מאט ניגן בהרכבים רבים, אך ידוע במיוחד בשל תקופת נגינתו כמתופף בלהקת הגראנג' סאונדגארדן, שהתפרקה בשנת 1997.

==ביוגרפיה==
מאט התחיל לנגן בתופים בגיל צעיר מאוד. הוא ידוע כמתופף בעל סגנון יצירתי, מעניין ומגוון, המאפשר לו לעבוד עם להקות ומוזיקאים מסגנונות המוזיקה השונים.

בגיל 20 עבר מאט לסיאטל, וניגן בלהקת סקין יארד. בספטמבר של שנת 1986 הצטרף מאט ללהקת סאונדגארדן, בה ניגן עד פירוקה בשנת 1997. במקביל ניגן במיזמים שונים, כמו המיזם לזכרו של אנדרו ווד - טמפל אוף דה דוג, (בו היו שותפים גם כריס קורנל, אדי ודר, סטון גוסארד), והשתתף בהרכבים טון דוגס, הייטר, ואילבן. מיזם צד נוסף שיסד מאט יחד עם שותפו ללהקת סאונדגארדן, בן שפרד, הוא להקת Wellwater Conspiracy, שקיימת עד היום.

לאחר פירוקה של סאונדגארדן, ניגן מאט עבור להקת הסמאשינג פאמפקינס לצורך הקלטת אלבומם Adore (מתופף הלהקה המקורי - ג'ימי צ'מברלין - פוטר אז מהלהקה בגלל התמכרותו לסמים), ותקופה קצרה עבור קווינס אוף דה סטון אייג'. הוא השתתף גם באחד משירי אלבום הסולו של חברו כריס קורנל - Euphoria Morning, ולאחר מכן הצטרף ללהקת פרל ג'אם.

== דיסקוגרפיה ==
===הקלטות עם סאונדגארדן===
{| border="0"
| שנה
| שם האלבום
| הוצאה
|- 
| 1988
| Ultramega OK
| STT Records
|- 
| 1989
| Louder Than Love
| A&M Records
| 
|- 
| 1990
| Screaming Life/Fopp
| Sub Pop
| 
|- 
| 1991
| Badmotorfinger
| A&M Records
| 
|- 
| 1994
| Superunknown
| A&M Records
| 
|- 
| 1996
| Down On The Upside
| A&M Records
| 
|}

=== הקלטות אחרות ===
*ראו פרל ג'אם

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:מוזיקאי גראנג'
קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:פרל ג'אם
קטגוריה:טמפל אוף דה דוג
קטגוריה:סאונדגארדן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
אלקלואיד

המבנה הכימי של [[קוקאין, אלקלואיד נפוץ ממשפחת הטרופאנים]]
המבנה הכימי של [[קפאין, אלקלואיד נפוץ ממשפחת הפורינים]]

אַלְקָלוֹאִידים (באנגלית ביחיד: Alkaloid) הם קבוצה של תרכובות אורגניות המכילות בסיס חנקני.

משפחת האלקלואידים כוללת למעלה מ-15,000 תרכובות שונות. רוב האלקלואידים מיוצרים כמטבוליטים משניים בצמחים, אך גם יצורים מממלכות אחרות מייצרים אלקלואידים. לאלקלואידים רבים השפעות פיזיולוגיות ולעיתים קרובות פסיכואקטיביות על בני אדם ובעלי חיים; חלק גדול מהם אף רעילים. אלקלואידים כאלה מהווים בדרך-כלל אגוניסטים או אנטגוניסטים של קולטן או משפחת קולטנים מסוג ספציפי, והאינטראקציה שלהם עם הקולטן היא העומדת בבסיס המנגנון שמביא בסופו של דבר לתגובה הפיזיולוגית הנצפית.

כל האלקלואידים מכילים אטום חנקן אחד לפחות. בדרך כלל מהווה החנקן חלק מטבעת הטרוציקלית - טבעת המורכבת ממספר אטומי פחמן ומאטום אחר אחד לפחות. אלקלואידים רבים מכילים מספר טבעות; אלקלואידים אחרים מכילים קבוצות לא-חנקניות, כגון טרפנים ופחמימות.

בעבר הוגדרו האלקלואידים כתרכובות בסיסיות (ולכן שמן נגזר מן המונח אלקלי), חנקניות, בעלות השפעות פיזיולוגיות על בעלי חיים ואשר מקורן בצמחים. מהגדרה זו נותר כיום רק נוכחות החנקן; במשך השנים התגלו אלקלואידים שמקורם אינו בצמחים, חסרי השפעה פיזיולוגית ובעלי תכונות חומציות או נייטרליות.

כחמישית מכל הצמחים הווסקולריים מסנתזים אלקלואידים. מקורם של כמעט כל אלפי האלקלואידים בחמש חומצות אמינו: טריפטופן, טירוזין, פנילאלנין, ליזין ואורניתין. במקרים רבים מאבדת חומצת האמינו את קבוצת הקרבוקסיל שלה (COOH) כצעד ראשון בדרך לסינתזת האלקלואיד. במשך שנים רבות לא היה ידוע תפקידם של האלקלואידים בצמחים; אט אט התברר כי הם משמשים כחומרי הגנה נגד בעלי חיים. לאלקלואידים רבים טעם מר המרתיע בעלי חיים מלאכול את הצמח; אלקלואידים אחרים רעילים וגורמים לנזק בריאותי ואף למוות.

== סיווג האלקלואידים ==

אלקלואידים מסווגים על ידי המבנה המולקולרי הכללי שלהם, לפי המגיבים שמהם הם מופקים.
בעבר, כאשר לא היה ידוע הרבה על הדרך בה מסנתזים אלקלואידים, היה נהוג לתת להם שמות של תרכובות מוכרות, אפילו כאלה שאינן מכילות חנקן (מכיוון שהמבנה הסופי של האלקלואידים הכיל קבוצות של המולקולות הללו), או לפי הצמח או בעל החיים שמהם הם הופקו. כאשר נודע יותר על אלקלואיד השתנה הסיווג כדי לשקף את הידע החדש, בדרך כלל על ידי מתן שם הקשור לחומצת אמינו ידועה אשר קשורה בתהליך הפקת האלקלואיד.

דוגמאות לאלקלואידים ומשפחות אלקלואידים (ישנם חומרים השייכים לשתי משפחות או יותר):
*פירידין: פיפרין, קוניאין, טריגונלין, ארקאידין, קובקין, פילוקרפין, ציטיזין, ניקוטין, ספרטאין, פלטירין.
*פירולידין: היגרין, ניקוטין
* טרופאן: אטרופין, קוקאין, אקגונין, סקופולאמין.
*קווינולין: קווינין, קווינידין, דיהידרוקווינין, דיהידרוקווינידין, סטריכנין, ברוכין, ורטרין, קוואדין.
*איסוקווינולין: האלקלואידים האופיאטים: מורפין, קודאין, הרואין (דיאצטילמורפין), תבאין, פפאברין, נרקוטין, נרקאין.
*פנטילאמין: אמפטמין, מתאמפטמין, אפדרין, "אקסטזי" (מתילנדיאוקסימתאמפטמין), אדרנלין.
*אינדול:
**טריפטאמינים: די-אמ-טי, אן-אם-טי, פסילוסיבין, סרטונין, מלטונין.
**ארגולין: ארדין, ארגוטמין, החומצות הליסרגיות, LSD.
**בטא-קרבולין: הרמין, רסרפין, אמטין.
*פורין: קפאין, תאוברומין, תאופילין.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קייטנו ולוזו

קָייטנו ולוזו (בפורטוגזית: Caetano Veloso; נולד ב-7 באוגוסט 1942) הוא מלחין, גיטריסט וזמר ברזילאי, מהפופולריים והמשפיעים שבהם.
נולד בבאהיה, ברזיל, כחמישי מבין שבעה אחים - אחת מהם הזמרת מריה בתניה.

== מוזיקה ==
ולוזו החל את הקריירה שלו כזמר בוסה נובה, בהשפעת המוזיקאים ז'ואאו ז'ילברטו ודוריבאל קאיימי.

מאוחר יותר, יחד עם זמרים ברזילאים כז'ילברטו ז'יל, גל קוסטה, שיקו בוארקי ואחרים ובהשפעת יצירות מאוחרות של הביטלס, פיתח את סגנון הטרופיקליה: שילוב של פופ ברזילאי, רוק'נ'רול ומוזיקה אמנותית מתקדמת, שהביא לסגנון בינלאומי יותר בעל גוון פסיכדלי ומסרים חברתיים.

בשלבים מאוחרים יותר בקריירה שלו, שילב ולוזו מוטיבים אפרו-ברזילאיים מובהקים.
ז'ואאו ז'ילברטו העיד עליו כמי ש"הוסיף מימד אינטלקטואלי לפופ הברזילאי".

== פעילות פוליטית ==
כבעל עמדה פוליטית שמאלית נחרצת, זכה ולוזו ליחס עוין מצד השלטון הדיקטטורי הצבאי ששלט בברזיל עד לשנת 1985. שיריו צונזרו לעיתים תכופות וחלקם אף נאסרו להשמעה. גם מהשמאל הסוציאליסטי הוחרם כי בחר לשלב השפעות חוץ-ברזילאיות (כמו רוק'נ'רול) ביצירתו.

בשנת 1968 בילה מספר חודשים בכלא יחד עם ז'ילברטו ז'יל בעוון "פעילות נגד השלטון" ומיד אחר כך הוגלו שניהם ללונדון. בגלותו הקליט שני אלבומים, האחד הנושא את שמו, והשני, טרנזה. עם חזרתו לברזיל בשנת 1972 החל לשלב בשיריו מוטיבים אפרו-ברזילאיים נשכחים מבאהיה, מוטיבים מבניים וקצביים.

== קריירה בינלאומית ==
בשנת 1980 צמחה מאוד הפופולריות של ולוזו מחוץ לברזיל, במיוחד בישראל, פורטוגל, צרפת ומדינות באפריקה. הוא שר לא רק בשפה הפורטוגזית אלא גם באנגלית (בעיקר ג'אז) ובספרדית. 
כמו כן השתתף בפסקול הסרט "פרידה" ובפסקול סרטו של פדרו אלמודובר "דבר אליה" בו הופיע בתפקיד עצמו, מבצע את השיר "קוקורוקוקו פלומה" (Cucurrucucú Paloma). ב-2015 ביקר בישראל יחד עם ז'ילברטו ז'יל ופגש את נשיא המדינה שמעון פרס. 

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20070307084421/http://www.music-city.org/Caetano-Veloso/discography/ רשימת הקלטות מלאה]
* 
* 

קטגוריה:מלחינים ברזילאים
קטגוריה:זמרים ברזילאים
קטגוריה:גיטריסטים ברזילאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:מגורשים ממולדתם
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1942