OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מוני נאור

מוני נאור (נולד ב-24 במרץ 1961) הוא מדען מחשב ישראלי ופרופסור במכון ויצמן, זוכה פרס גדל לשנת 2014,
פרס פריס קנלאקיס לשנת 2016 וחתן פרס רוטשילד במדעי המחשב לשנת 2024.

==קורות חיים==
נאור נולד וגדל בחיפה. בוגר בית הספר הריאלי העברי בחיפה, הוא קיבל תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון בשנת 1985 ודוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהנחיית מנואל בלום בשנת 1989. 

בשנים 1989 ל-1993 היה חוקר במרכז IBM Almaden. החל משנת 1993 הוא חבר סגל מכון ויצמן ומופקד על הקתדרה על שם ג'ודית קלימן. נאור עוסק בחקר יסודות הקריפטוגרפיה ופיתח יחד עם עדי שמיר את הקריפטוגרפיה הוויזואלית. 

ב-1992 המציא יחד עם סינתיה דוורק את מערכת הוכחת עבודה<ref></ref>, שמשמשת כיום כבסיס התאורטי לכריית ביטקוין. 

היה פרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד ואורח במעבדות המחקר של חברת מיקרוסופט. בשנת 2008 נבחר לעמית האגודה הבינלאומית למחקר קריפטולוגי (IACR). בשנת 2014 הוענק לו פרס גדל, יחד עם רונאלד פייגין ואמנון לוטם, "על תוצאות פורצות דרך באלגוריתמים של קיבוץ מידע (אגרגציה)" במאמר שפרסמו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wisdom.weizmann.ac.il/~naor/ דף הבית של מוני נאור] באתר מכון ויצמן
* [https://web.archive.org/web/20140905192446/http://www.isoc.org.il/conf2009/lecturers.php?session_id=8&lecturer_id=3 בחירות ממוחשבות, בחירות מקוונות: מדוע, כיצד ומתי?], הרצאה באתר איגוד האינטרנט הישראלי

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:קריפטוגרפים ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:ישראלים זוכי פרס גדל
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
דן בונה

דן בונה (נולד בישראל ב-1969) הוא מדען מחשב ישראלי ופרופסור באוניברסיטת סטנפורד, זוכה פרס גדל לשנת 2013. מחקריו עוסקים בתחומי הקריפטוגרפיה ואבטחת מחשבים.

== קורות חייו ==
בשנת 1996 סיים דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית פרופסור ריצ'רד ליפטון. זכה במספר פרסים, בהם פרס פקרד, פרס אלפרד סולן (Alfred P. Sloan Award), פרס טרמן (Terman Award) ופרס ה-RSA.

בשנת 2002 היה ממקימי חברת Voltage Security. היה שותף בוועדת הייעוץ לכתיבת האנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה.

בשנת 2013 הוענק לבונה פרס גדל (בשיתוף עם מת'יו פרנקלין ואנטואן ז'וקס), על מאמרו עם פרנקלין בנושא הצפנה מבוססת מיפוי בי-ליניארי, ופיתוח הצפנת בונה-פרנקלין.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://crypto.stanford.edu/~dabo/ דף אישי] באתר אוניברסיטת סטנפורד 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:קריפטוגרפים ישראלים
קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:קריפטוגרפים אמריקאים
קטגוריה:ישראלים זוכי פרס גדל
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אלכס ביריוקוב

אלכס ביריוקוב הוא מדען מחשב ישראלי המלמד באוניברסיטת לוקסמבורג. 

בשנת 1994 סיים תואר שני בטכניון בהנחיית אלי ביהם ובשנת 1999 סיים דוקטורט בטכניון בהנחיית שמעון אבן ואיל קושילביץ. אחר כך השתלם במכון ויצמן תחת עדי שמיר ואחר כך לימד ב-Katholieke Universiteit Leuven בבלגיה. הוא כתב כשלושים ערכים באנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה בהוצאת שפרינגר. עבודתו הנודעת ביותר היא פיתוח צופן זרם LEX. 

בשנת 1998 פיתח יחד עם עדי שמיר ואלי ביהם את קריפטאנליזה דיפרנציאלים לא אפשריים (Impossible differential cryptanalysis).

== קישורים חיצוניים ==
* 
 

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:קריפטוגרפים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
צלה עמידרור

צילה עמידרור (בסביבות 1954)
צִלה עמידרור (הֶלֶר) (דצמבר 1916 - 18 בפברואר 2017) הייתה ממפקדות בית"ר ולוחמות אצ"ל ומאסירות אצ"ל שנכלאו על ידי הבריטים בבית הסוהר לנשים בבית לחם. יקירת תל אביב.

==ביוגרפיה==
צִלה הֶלֶר נולדה בפולין לבנימין ולמלכה הלר. בשנת 1921 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל. בשנת 1931, בהיותה בת 15, הצטרפה לבית"ר והייתה פעילה בסניף התנועה בתל אביב, במקום שבו ניצב כיום בניין מצודת זאב. היא התמנתה למפקדת בבית"ר הצעירה.

בשנת 1935, בהיותה בת 19, התגייסה לאצ"ל. כעבור שנה נישאה לאריה טפליצקי, לימים עמידרור. בשנת 1940 התגייס בעלה לצבא הבריטי ונשלח ליוון, שם נפל בשבי הגרמני למשך חמש שנים, עד תום מלחמת העולם השנייה.

בתחילת שנות ה-40 השתתפה בקורס מפקדים בשוני. היא פיקדה והשתתפה בפעולות שונות מטעם הארגון. בדצמבר 1941 נעצרה בידי הבריטים. היא נלקחה לבית הסוהר ביפו וכעבור מספר ימים הועברה לבית הסוהר לנשים בבית לחם. במשך תקופה הייתה האם היחידה בבית הסוהר. במהלך שהותה במעצר סרגה בובה כדי להעביר את הזמן, וכיום מוצגת הבובה במוזיאון אסירי המחתרות.

בשנת 1961 פרסמה את זיכרונותיה מימי מעצרה בספר "במעצר בבית-לחם" בהוצאת מכון ז'בוטינסקי (עם הקדמה מאת מנחם בגין). הספר תורגם לאנגלית בשנת 1999 (Tzila Amidror Heller, Behind Prison Walls: a Jewish Woman Freedom Fighter for Israel’s Independence) ויצא לאור בהוצאת "כתב".

לאחר קום המדינה הייתה מראשי "המשפחה הלוחמת" של יוצאי אצ"ל. במשך שנים רבות הייתה חברת מרכז תנועת החרות ומרכז הליכוד. יקירת תל אביב לשנת תשמ"ט (1989).

==משפחתה==
* בנה בנימין עמידרור – מומחה לתאוריה והיסטוריה צבאית.
* בנה יעקב עמידרור – אלוף (מיל.), ראש המטה לביטחון לאומי.
* בתה אהובה ינאי – אל"ם (מיל.), לשעבר קצינת פניות הציבור בצה"ל.
* חתנה שלמה ינאי – תעשיין ישראלי, יושב ראש חברת הביוטכנולוגיה פרוטליקס, אלוף בדימוס, כיהן כמנכ"ל מכתשים אגן וכמנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.

==ספרה==
* במעצר בבית-לחם, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, תשכ"א (1961) (יצא שוב בתשכ"ב (1962), ובהוצאת הדר ב-1977).

==קישורים חיצוניים==
* יהודה לפידות, [http://www.daat.ac.il/daat/history/hayom/5-2.htm בית-הסוהר לנשים בבית-לחם: צילה עמידרור] (מתוך: "היום שרה הקטנה", שער חמישי: נשים במעצר)
* 
* 
* חגית כהן, [https://massehet.com/wp-content/uploads/2024/02/%D7%9E%D7%A1%D7%9B%D7%AA-%D7%99%D7%97-9-%D7%9F-%D7%97%D7%95%D7%95%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%9E%D7%90%D7%A1%D7%A8-%D7%A9%D7%9C-%D7%90%D7%A1%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%A4%D7%95%D7%9C%D7%99%D7%98%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%91%D7%9B%D7%9C%D7%90-%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%9C%D7%97%D7%9D-%D7%97%D7%92%D7%99%D7%AA-%D7%9B%D7%94%D7%9F.pdf חוויות המאסר של אסירות פוליטיות בכלא בית לחם: רות לוביץ' וצילה עמידרור (הלר) כמקרה מבחן,] מסכת, יח (תשפ"ג-תשפ"ד)

צלה
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 1989
קטגוריה:לוחמות האצ"ל
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
האגודה הבין-לאומית למחקר קריפטוגרפי

האגודה הבין-לאומית למחקר קריפטוגרפי(באנגלית: International Association for Cryptologic Research; בראשי תיבות: IACR) הוקמה בשנת 1982 במטרה לקדם את המחקר בנושא הקריפטוגרפיה.

האגודה מוציאה לאור את כתב העת האקדמי Journal of Cryptology, מפעילה את Cryptology ePrint Archive, ארכיון למאמרים בנושאי הצפנה. האגודה מקיימת כשלושה כנסים בשנה, את כנס CRYPTO (International Cryptology Conference) המתקיים משנת 1981 מדי שנה באוניברסיטת קליפורניה שבסנטה ברברה, את Eurocrypt, המתקיים באירופה ו-Asiacrypt באסיה.

האגודה בוחרת מדי שנה כארבעה-חמישה חברים לעמיתים בעבור הישגים יוצאי דופן או תרומה כבירה לתחום. כיום כ-45 עמיתים באגודה, בהם: מרטין הלמן, שפי גולדווסר, מוני נאור, עודד גולדרייך, מיכאל רבין, ז'יל ברסר, אנדרו יאו, עדי שמיר, רונלד ריבסט,ז'ק שטרן, אנטואן ז'ו, מוטי יונג, ויטפילד דיפי, אלי ביהם, מנואל בלום ודן בונה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:קריפטוגרפיה
אהובה ינאי

אהובה ינאי (נולדה בשנת 1952) היא אלוף-משנה במילואים, לשעבר קצינת פניות הציבור של צה"ל. בעשור השני של המאה ה-21 היא מנכ"ל ארגון "מתן - משקיעים בקהילה".

==ביוגרפיה==
ינאי נולדה בתל אביב לאריה וצלה עמידרור, אנשי אצ"ל. בוגרת בית הספר צייטלין. בעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. שירתה בצה"ל בשורה של תפקידים בתחומי כוח אדם והדרכה. בשנות ה-90 מונתה לקצינת פניות הציבור של צה"ל. לאחר שחרורה כיהנה כמנכ"ל הקרן העולמית הצעירה.

כיום היא מנכ"ל "מתן – משקיעים בקהילה", ארגון המסייע לחברות לנהל בצורה מקצועית את פעילותן החברתית ותרומתן לקהילה.

בעלה הוא האלוף (מיל.) שלמה ינאי, לשעבר מנכ"ל חברת טבע. אחיה הם האלוף (מיל.) יעקב עמידרור ואיש תורת הלחימה בנימין עמידרור.

ינאי מתגוררת ברמת רזיאל, ואם לשלושה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
מכתביה:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
אהובה 
קטגוריה:בוגרות בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:רמת רזיאל: אישים
קטגוריה:מנכ"ליות עמותות
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת אלוף-משנה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
מתחם דאלי

מתחם דאלי (בצרפתית: Espace Dalí) הוא מוזיאון המוקדש ליצירות של סלבדור דאלי בפריז.

== היצירות ==
המוזיאון נמצא על גבעת המונמארטר ליד כיכר טרטרה, ובו יותר מ-300 עבודות המהוות את האוסף הגדול ביותר בצרפת של יצירות דאלי<ref></ref>. האוסף מבוסס ברובו על יצירות מקוריות שיצר דאלי: מאות ציורים, 25 פסלים, ליטוגרפיות, תחריטים מיוחדים, מנורות ורהיטים<ref></ref>. בין השאר מוצגים במוזיאון אוסף ציורי 12 שבטי ישראל שצייר לרגל מלאת עשרים וחמש שנים למדינת ישראל, וציורים שהכין בהשראת הספרים אליס בארץ הפלאות ודון קישוט. הפסל המקורי של "פיל החלל" המפורסם, "חילזון הזמן", איור בהשראת הספר "משה והמונותאיזם" (משה האיש ואמונת היחוד) של זיגמונד פרויד והציור המפורסם חלום שנגרם עקב מעופה של דבורה סביב רימון כשנייה לפני ההתעוררות.

== המבנה ==
במבנה מצוי חלל גדול ואפלולי בחלקו, עם אלומות אור המאירות את היצירות הסוריאלסטיות על רקע קולו של דאלי. במתחם יש גם גלריה לאמנות וספרייה<ref></ref>. 

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

דאלי
קטגוריה:מונמארטר
קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:צרפת: מוזיאונים ביוגרפיים
פרס קנות'

[[גארי מילר (משמאל), מעניק את פרס קנות' לשנת 2008 לפולקר שטראסן]]
פרס קנות (באנגלית: The Knuth Prize) מוענק משנת 1996 בעבור תרומה יוצאת דופן ליסודות של תורת מדעי המחשב. הפרס נקרא על שמו של המדען דונלד קנות', אחד מהאבות המייסדים של מדעי המחשב.

הפרס מוענק מדי שנה וחצי על ידי ה-ACM ועל ידי אגודת המחשבים של IEEE. סך הפרס הוא כחמשת אלפים דולר.

בניגוד לפרס גדל, המוענק עבור חיבורים מדעיים יוצאים מן הכלל, פרס קנות' מוענק עבור השפעה כללית בתחום מדעי המחשב.

== זוכי הפרס ==
* 1996: אנדרו יאו
* 1997: לסלי וליאנט
* 1999: לסלו לובאס 
* 2000: ג'פרי אולמן
* 2002: קריסטוס פאפאדימיטריו
* 2003: מיקלוש אג'קאי
* 2005: מיכאליס יאנאקאקיס
* 2007: ננסי לינץ'
* 2008: וולקר שטרסן
* 2010: דייוויד ג'ונסון
* 2011: ראווי קנאן
* 2012: ליאוניד לווין
* 2013: גארי מילר
* 2014: ריצ'רד ליפטון
* 2015: לסלו בבאי
* 2016: נעם ניסן
* 2017: עודד גולדרייך
* 2018: יוהאן הסטד
* 2019: אבי ויגדרזון
* 2020: סינתיה דורק
* 2021: משה ורדי
* 2022: נוגה אלון
* 2023: אווה טרדוש

==קישורים חיצוניים==
* 

*
קנות'
קטגוריה:ACM
קטגוריה:IEEE
סימון ביטון

סימון ביטון (בצרפתית: Simone Bitton; נולדה ב-3 בינואר 1955) היא במאית סרטים דוקומנטריים יהודיה מרוקאית-ישראלית-צרפתית, זוכה פרס סזאר ופרס פסטיבל סאנדנס.

== קורות חיים ==
נולדה ברבאט שבמרוקו ב-3 בינואר 1955 לאב צורף. בשנת 1966 עלתה עם משפחתה לישראל. שירותה הצבאי במהלך מלחמת יום כיפור השפיע רבות עליה ועל דעותיה והיא מגדירה את עצמה פציפיסטית. ביטון למדה המכון ללימודי סינמטוגרפיה מתקדמים (L'Institut des hautes études cinématographiques) בפריז. ביטון הרואה עצמה יהודיה-ערביה ומתגוררת בפריז.

== סגנון ==
סגנון עבודתה כולל מחקרים היסטוריים, דו"חות ממקור ראשון ודיוקנאות אינטימיים של סופרים, אמנים, ודמויות פוליטיות. כל סרטיה מעידים על מחויבותה לייצג טוב יותר את ההיסטוריה והתרבויות המורכבות של המזרח התיכון וצפון אפריקה. ביטון מדברת עברית וערבית ומבקשת בעזרת הכרותה עם שתי התרבויות להציג בסרטיה את המורכבות הגדולה בסכסוך הישראלי-פלסטיני.

חלק מעבודותיה שודרו בו זמנית בטלוויזיה באירופה, במדינות דוברות ערבית ובישראל, ויצרו ויכוח ער בכל הצדדים של הסכסוך במזרח התיכון.

סרטה פיגוע עוסק בהשלכות האישיות של הפיגוע בשוק מחנה יהודה שהתרחש ב-4 בספטמבר 1997. ביטון פגשה משפחות של שלוש נערות שנהרגו בפיגוע וכן את המשפחות של המפגעים. הסרט מנסה להציע תובנות לפסיכולוגיה ולאידאולוגיה שמנציחה את האלימות במזרח התיכון. סרטה "חומה", העוסק בבניית גדר ההפרדה זכה בפרס "רוח החופש" בפסטיבל ירושלים בשנת 2004. בשנת 2009 יצא "רייצ'ל", סרטה על מותה של הפעילה רייצ'ל קורי. הסרט "רייצ'ל" עורר סערה כאשר הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים היהודי בסן פרנסיסקו כאשר חלק מהארגונים רשמיים של הקהילה היהודית טענו שהסרט חד צדדי ואינו מציג את הצד הישראלי בפרשה.

== פילמוגרפיה ==
<div style="direction: ltr;">
* 1981: Solange Giraud, née Tache
*1990: Great Voices of Arab Song (סידרה בת שלושה פרקים על אום כולתום, מוחמד עבד אל-והאב ופריד אל-אטראש)
*1992: Palestine: story of a land
*1996: Umm Kulthum
* 1997: Palestine/israel, histoire d’une terre
* 1998: Ben Barka, l’équation marocaine (בן ברקה: משוואה מרוקאית)
*1999: Pigu'a / The Bombing
* 1998: מחמוד דרוויש
*2000: L'Attentat
* 2001: האזרח בשארה (על עזמי בשארה)
* 2004: החומה
* 2009: רייצ'ל
</div>

==לקריאה נוספת==
* סימון ביטון, "גיבורים, תרבות", בתוך: יגאל נזרי (עורך), חזות מזרחית: הווה הנע בסבך עברו הערבי, תל אביב: בבל, 2004, – ביטון במאמר על סרטיה
*

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 
* אלון גרבוז, [http://www.cinema.co.il/magazin/magazin.asp?catid=2&magazinId=6 חומת מגן? Festival de Cannes 2004] באתר סינמטק תל אביב, 5 ביוני 2004
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים מרוקאים
קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאיות קולנוע צרפתיות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:פציפיסטיות
קטגוריה:פציפיסטים
קטגוריה:ישראליות שהיגרו לצרפת
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לצרפת
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
אנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה

האנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה (Encyclopedia of Cryptography and Security) היא אנציקלופדיה מקיפה בנושאי הצפנה שראתה אור בשנת 2005 בהוצאת שפרינגר. באנציקלופדיה כ-460 מאמרים בנושאים כמו מדעי המחשב, מתמטיקה שימושית, הנדסה ותורת האינפורמציה. לצורך כתיבתה כונסה ועדת ייעוץ לעורכים של 18 מומחים שונים בנושאי אבטחה והצפנה.

הנושאים כוללים אך אינם מוגבלים לאימות וזיהוי, הגנה מפני העתקה, אנליזת הצפנה וביטחון, פירוק לגורמים של אלגוריתמים ובדיקות ראשוניות, פרוטוקולי הצפנה, ניהול מרכזי, תשלומים אלקטרוניים ותעודות דיגיטליות, הצפנה קוונטית ואבטחת אינטרנט.

סגנון המאמרים הוא בעל אופי בהיר וניתן להשתמש בו עבור קורסים לתואר ראשון או לתואר שני.

== חברי המועצה המייעצת ==
* קרלייל אדמס 
* פרידריך באואר, האוניברסיטה הטכנית של מינכן
* חריט בלאומר
* דן בונה, אוניברסיטת סטנפורד
* פסקל שארפיין
* קלוד קרפיאו, אוניברסיטת מקגיל
* יוו ג. דסמדט, הקולג' האוניברסיטאי של לונדון (אוניברסיטת לונדון)
* גריגורי קאבאטיאנסקי, המכון לבעיות העברת מידע
* ברט קליסקי, RSA Security
* פיטר לאנדרוק, אוניברסיטת אורהוס
* פטריק מקדניאל, אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
* אלפרד מנזס, אוניברסיטת ווטרלו
* דוד גמפלוס
* כריסטוף פאר, אוניברסיטת רוהר בוכום
* בארט פרניל, האוניברסיטה הקתולית של לוון
* ז'אן ז'אק קואיזקואטר, האוניברסיטה הקתולית דה לוון
* קאזו סאקו, NEC Corporation
* ברי שונמייקרס, האוניברסיטה הטכנית של איינדהובן

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.springer.com/computer/security+and+cryptology/book/978-1-4419-5906-5 דף הספר] באתר ההוצאה
* [http://books.google.co.il/books?id=m-9Zj-e-HDsC&printsec=frontcover&dq=Encyclopedia+of+Cryptography+and+Security&source=bl&ots=JcIC9H0FD-&sig=RtilZILCxVvjINMBHjIBjq4lmmQ&hl=iw&ei=old-TeqdDsbKhAf9xOX2Bg&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=5&ved=0CDgQ6AEwBA#v=onepage&q&f=false האנציקלופדיה] בגוגל ספרים
* 

קטגוריה:קריפטוגרפיה
קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה האנגלית
קטגוריה:ספרי 2005
אזור אסור לטיסה

מדינות שבהן הוחל אזור האסור לטיסה בעבר
אזור אסור לטיסה (או גם סגר אווירי; אנגלית: No-fly zone או NFZ) הוא אמצעי למניעת כניסת מטוסים למרחב אווירי של אזור מסוים או מדינה, על בסיס החלטת מועצת הביטחון, אך יחד עם זאת אזורים אסורים לטיסה נאכפו ללא החלטה ישירה של מועצת הביטחון, כשם שקרה באזור ללא טיסה בעיראק בשנות ה-90 של המאה ה-20.

הטלת איסור טיסה מעל המרחב האווירי של מדינת היעד מחייבת סיורים סביב השעון, ולפעמים יירוט או הרס מקדים של צי המטוסים של מדינת היעד. כמו כן, האמברגו האווירי מקפח למעשה את הריבונות האווירית של חיל האוויר בשטח מדינת היעד ומצריך לפנות מקום לכוחות זרים שיעברו באטמוספירה על חשבון הריבונות של מדינת היעד (נושא רגיש בעיקר במדינות ערביות במזרח התיכון), ובפועל פוגע גם פגיעה כלכלית בחופש התנועה האווירית המסחרית. 

==אזורים אסורים לטיסה==
===אזורים בעבר===

====עיראק, 1991–2003====
ב-1991, ארצות הברית, בריטניה, צרפת, טורקיה ומדינות אחרות חצצו אזור כורדי-עיראקי בצפון עיראק, על ידי ביסוס "אזור אסור לטיסה", אשר בו מטוסים עיראקים היו אסורים בטיסה באזור זה. מטרת האזור אסור בטיסה היה למנוע הפצצות אפשריות ומתקפות כימיות כנגד הכורדים בידי המשטר העיראקי של סדאם חוסיין. המבצעים המקוריים כונו "מבצע אספקת נוחות" ו-"מבצע אספקת נוחות II" ונמשכו לתוך "מבצע מעקב צפוני". בעוד המדינות שהכפיפו את המצור האווירי ציטטו את החלטת מועצת הביטחון 688 כהחלטה שמסמיכה את המבצעים, ההחלטה עצמה לא ציינה במפורש שום סמכות ספציפית בנוגע לאזור אסור בטיסה. המזכיר הכללי של האו"ם בזמן שההחלטה עברה, בוטרוס בוטרוס ראלי, כינה את האזור האסור בטיסה כ"לא חוקי", בפברואר 2003 במהלך ראיון. בדרום עיראק, "מבצע מעקב דרומי" יצא לדרך ב-1992, במטרה להגן על האוכלוסייה השיעית בעיראק.

====בוסניה והרצגובינה, 1993–1995==== 
ב-1992, מועצת הביטחון של האו"ם העבירה את החלטה 781, האוסרת טיסה צבאית לא מוסמכת במתחם האווירי של בוסניה. החלטה זו הובילה ל"מבצע פיקוח השמיים", היכן שנאט"ו פיקחה על הפרות של האזור האסור לטיסה, אך לא נקטה פעולה של ממש כנגד הפרות של ההחלטה. כתגובה ל-500 הפרות ממוסמכות עד שנת 1993, כולל הפרה צבאית אחת, מועצת הביטחון העבירה את החלטה 816, אשר אוסרת על כל טיסה לא מוסמכת ואישרה לחברות האו"ם "לנקוט בכל האמצעים הדרושים... כדי להבטיח שיתוף פעולה עם [האזורים האסורים בטיסה]". החלטה זו הובילה ל"מבצע מניעת טיסה". נאט"ו, מאוחר יותר שילחה התקפות אוויריות במהלך "מבצע מניעת טיסה" וכן במהלך "מבצע כוח מכוון".

===אזורים מאושרים לאיסור===
====לוב====
האזור אסור לטיסה הלובי אושר במועצת הביטחון של האו"ם ב-17 במרץ 2011, בהחלטה מספר 1973. מטרתו של האיסור הייתה למנוע מהכוחות הנאמנים לקדאפי לתקוף אווירית את כוחות המורדים.

ב-12 במרץ 2011, הליגה הערבית קראה למועצת הביטחון להכפיף אזור אסור לטיסה. ב-17 במרץ 2011, מועצת הביטחון הצביעה 10-0-5 לאישור אזור אסור זה. 5 נמנעו, כולל חברות קבועות במועצת הביטחון, רוסיה וסין אשר להן זכות וטו ולעיתים קרובות מתנגדות לשימוש בכוח צבאי כנגד מדינות ריבוניות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת עיראק
ההפגנות באלג'יריה (2011)

הפגנה באלג'יר, ינואר 2011
ההפגנות באלג'יריה ב-2011 הן סדרת מחאות מתמשכות שהחלו ב-28 בדצמבר 2010 כחלק מגל המחאות בעולם הערבי. ההפגנות באו בעקבות האבטלה, עלייה דרסטית במחירי הנדל"ן, האינפלציה במחירי המזון, שחיתות, תנאי מחיה קשים ודרישה לחופש הדיבור. במהלך ההפגנות נהרגו כשמונה אנשים ונפצעו יותר מ-420.

ההפגנות כללו שורת הצתות יזומות בהשראת פועלו של מוחמד בועזיזי, אשר לוו בדרישות להתפטרות נשיא המדינה עבד אל-עזיז בותפליקה, העומד בראש המדינה מאז 1999. כמו כן דרשו המפגינים לבטל את מצב החירום שהוכרז על ידי הממשלה, אשר הטיל מגבלות חמורות על חופש הביטוי וההתאגדות במדינה. ההפגנות לבסוף הביאו להחלטת ממשלת אלג'יר לבטל את מצב החירום שהכריזה הממשלה עוד מההפגנות הקודמות שפרצו ב-1988, ובכך הושגה אחת ממטרותיהם העיקריות של המפגינים. במהלך ההפגנות היה גל הצתות עצמיות, בעיקר מול בנייני ממשלה.
==ראו גם==
*גל המחאות בארצות ערב (2011-2010)
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* גדעון גרא, [https://web.archive.org/web/20141202064941/http://www.near-east.co.il/%d7%90%d7%9c%d7%92%d7%99%d7%a8%d7%99%d7%94-%d7%a0%d7%95%d7%9b%d7%97-%d7%94%d7%98%d7%9c%d7%98%d7%9c%d7%94-%d7%91%d7%9e%d7%a8%d7%97%d7%91-%d7%94%d7%a2%d7%a8%d7%91%d7%99/ אלג'יריה נוכח הטלטלה במרחב הערבי], מגזין המזרח הקרוב, 14 בנובמבר 2014

אלג'יריה
מהפכה
מהפכה
ההפגנות באלג'יריה (2011)
ההפגנות באלג'יריה (2011)
קטגוריה:האביב הערבי
מיום מינרלי

מִיוּם מינרלי הוא תגובה כימית אי-אורגנית המתרחשת כאשר נוספים מים למבנה הגבישי של מינרל. תגובה כזו עשויה ליצור מינרל חדש הנקרא הידרט. התוצאות הן קשירה כימית של מולקולות המים בתוך הסריג הגבישי או – במקרה של מינרלי חרסית – ספיחת מים על שטח פנים טעון. המים הנוספים הכלולים במבנה הגבישי נקראים "מי גביש" או "מי גֶּבֶש".

המרה כימית זו מתרחשת בנוכחות נוזלים, בעיקר הידרותרמיים. המיום מתבצע בשתי דרכים עיקריות:
*המרת אוקסיד להידרוקסיד כפול, כמו בהמרה של סיד – CaO, לסידן הידרוקסידי – Ca(OH)<sub>2</sub>
*הכללת מולקולות מים ישירות למבנה הגבישי, בדרך בה הופכים מינרלי פצלת השדה למינרלי חרסית

כמה מינרלים, דוגמת מונטמורילוניט, מסוגלים לכלול כמויות משתנות של מים ללא שינוי במבנה.

דוגמה למיום מינרלי היא אנהידריט הסופח מים והופך לגבס באופן הבא:

<math>\ CaSO_4+2H_2O \rightarrow CaSO_42(H_2O)</math>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מינרלוגיה
קטגוריה:גאוכימיה
קטגוריה:כימיה אי-אורגנית
רולא ג'בריל

רולא ג'בריל (בערבית: رولا جبريل; נולדה ב-24 באפריל 1973) היא סופרת, עיתונאית, פרשנית פוליטית, מחזאית ואקטיביסטית ישראלית-איטלקייה. ג'בריל זכתה בפרסים בינלאומיים רבים עבור עבודתה העיתונאית, יצירתה הספרותית ויצירתה כתסריטאית.

== ביוגרפיה ==
ג'בריל נולדה בחיפה, בתם של זקיה ושל עות'מאן ג'בריל, מוסלמי יליד ניגריה. היא גדלה בעיר העתיקה בירושלים, שם היה אביה אימאם ושומר במסגד אל-אקצא. אמה, שסבלה מהתעללות קשה בילדותה, התאבדה באמצעות הליכה אל תוך הים כשהייתה רולא בת חמש. לאחר-מכן, היא ואחותה נשלחו ללמוד בפנימיית "דאר א-טיפל" (בית הילד) בירושלים. בגיל 18 היא התייתמה מאביה.

בשנת 1993 קיבלה ג'בריל מלגה ונסעה ללמוד רפואה באוניברסיטת בולוניה באיטליה. אחר כך פנתה לפיזיותרפיה והחלה לעבוד בבית חולים בבולוניה. לאחר שנפצעה בתאונת עבודה החליטה להחליף מקצוע ונרשמה לקורס עיתונאות.

== עיתונות ==
ג'בריל החלה לעסוק בעיתונות בהיותה באיטליה. היא מצאה עבודה בעיתון "איל קרלינו" ואחר כך כתבה גם ב"איל ג'ורנו" ו"לה נציונה". לאחר מכן הגיעה לטלוויזיה האיטלקית.

ב-2003 זכתה ג'בריל בפרס "Media watch" על סיקור מלחמת עיראק. בשנת 2006 זכתה באחד הפרסים העיתונאיים החשובים ביותר באירופה , בקטגוריית העיתונאי הטוב ביותר של השנה.

ב-2018 ראיינה את ג'מאל ח'אשוקג'י באחד מהראיונות האחרונים שנתן בחייו.

== ספרות ==
ספרה הראשון של ג'בריל, "דרך הפרחים של מיראל" (באיטלקית: La strada dei fiori di Miral), יצא בשנת 2005. הוא רומן אוטוביוגרפי על שלושה דורות של נשים פלסטיניות המסופר מנקודת מבטה של ילדה שגדלה בירושלים במהלך האינתיפאדה הראשונה. הספר זכה להצלחה גדולה באיטליה ועובד לסרט בבימוי ג'וליאן שנאבל. את התסריט לסרט כתבה ג'בריל והסרט זכה ב"פרס יוניצף".

ב-2007 יצא ספרה השני, רומן נוסף בשם "הכלה מאסוואן" (באיטלקית: La sposa di Assuan).

באותה שנה יצא ספרה השלישי, "דחויים" (באיטלקית: Divieto di soggiorno), ספר עיון המבוסס על ראיונות עם מהגרים שעשו את דרכם לקריירה מוצלחת באיטליה או לחלופין חיים בשולי החברה האיטלקית.

הסרט "", שאת תסריטו כתבה ג'בריל<ref></ref> יצא לבתי הקולנוע האיטלקיים ב-3 בספטמבר 2010, הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-67 בוונציה ב-2010 וזכה ב"פרס יוניצף".

== חיים אישיים ==
לג'בריל יש בת שאביה הוא אמן איטלקי. ג'בריל הייתה במערכת יחסים עם האמן היהודי-אמריקאי ג'וליאן שנאבל בין השנים 2007–2011. בין השנים 2013–2016 הייתה ג'בריל נשואה למיליארדר האמריקאי-יהודי ארתור אלטשול ג'וניור. לאחר מכן ב-2016 הייתה בקשר זוגי עם המוזיקאי הבריטי תומך ה-BDS, רוג'ר ווטרס, בסיסט להקת פינק פלויד.<ref name="“foxnews.com”"></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

== הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות פלסטיניות
קטגוריה:עיתונאים פלסטינים
קטגוריה:עיתונאיות פלסטיניות
קטגוריה:נפגעי תאונות עבודה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1973
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1973
בית המשפט החוקתי של רוסיה

בית המשפט לחוקה של הפדרציה הרוסית או בית המשפט החוקתי של רוסיה (Конституционный суд Российской Федерации) הוא בית המשפט הגבוה לעניינים חוקתיים ברוסיה.

בית המשפט מורכב מ-19 שופטים הממונים על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה על פי המלצת נשיא המדינה. לבית המשפט סמכות לבטל חוקים פדרליים, במידה ואלה נוגדים את חוקת רוסיה. כמו כן, בית המשפט מוסמך לקבל תלונות אזרחים על כל חוק שהתקבל ועשוי להיות מנוגד לחוקה.

החל מ-2007 מושב בית המשפט הוא במבנה הסנאט והסינוד בסנקט פטרבורג. יו"ר בית המשפט החוקתי הוא ואלרי זורקין והוא נחשב לבכיר מערכת המשפט הרוסית והוא המשביע את הנשיא, בטקס ההשבעה לנשיאות רוסיה.

==היסטוריה==
בית המשפט הוקם ב-30 באוקטובר 1991 וכבר שנתיים לאחר מכן היה מעורב במשבר חוקתי. במהלך המשבר החוקתי ברוסיה בשנת 1993 נטל בית המשפט חלק פעיל בניהול משא ומתן בין הנשיא בוריס ילצין ומתנגדיו מהפרלמנט.

===פרשת התפטרות השופטים, 2009-2010===
ב-2 בדצמבר 2009 מועצת השופטים הרוסית תבעה לפטר את ולדימיר יארוסלבצב מתפקידו כשופט בבית המשפט לחוקה בשל התבטאויותיו כנגד נשיא המדינה, דמיטרי מדבדב, התביעה לא יושמה והשופט נותר בתפקידו.

השופט אנאטולי קונונוב הודיע ב-1 בינואר 2010 על התפטרותו מתפקידו כשופט בבית המשפט לחוקה. הסיבה - חוסר הסכמה עם התנהלות הממשלה המפרה את עיקרון עצמאות מערכת המשפט.

===המעבר ממוסקבה לסנקט פטרבורג===
בדצמבר 2007 הנשיא ולדימיר פוטין חתם על החוק הפדרלי אודות בית המשפט לחוקה וזירז את המהלך להעברת מושב בית המשפט לחוקה ממוסקבה הבירה לסנקט פטרבורג ובהמשך אותה שנה יושם הרעיון ולקראת סוף השנה ערך בית המשפט לחוקה את ישיבותיו הראשונות בסנקט פטרבורג ומאז זהו מקום מושבו.

==פסקי דין חשובים של בית הדין==
* ב-21 בספטמבר 1993 בית הדין מצהיר כי פעולותיו של נשיא רוסיה בוריס ילצין הן לא חוקתיות, וכי לפיכך סמכויות הנשיא מועברות לידי סגן הנשיא, אלכסנדר רוצקוי.
* ב-1995 בית הדין מאשר החלטות ממשלה והחלטות של הנשיא בדבר כינון סדר חוקתי בצ'צ'ניה, המשמעות: היתר לרפובליקה הצ'צ'נית לכונן חוקה עצמאית משל עצמה, ובלבד שלא תסתור את חוקת הפדרציה הרוסית.
* 2005 - בית הדין לחוקה מאשר את חוקיות פעולותיו של הנשיא וצוויו בדבר ביטול הבחירות לראשי הרפובליקות ומושלי המחוזות ובמקום זאת, הם מתמנים על ידי הנשיא. בית המשפט אינו מצהיר כי מעשים אלה מנוגדים לחוקה, חרף הביקורת על כך.

==יושבי ראש בית הדין לחוקה של רוסיה==
{| class=wikitable
|-
! # !! שם !! תקופת כהונה !! הערות
|- 
| 1
| ולרי זורקין
| 1991–1995
|
|-
| 2
| ולדימיר טומאנוב
| 1995 - 1997
|
|-
| 3
| מראט בגלאיי
| 1997 - 2003
|
|-
|4
| ולרי זורקין
| 2003 -
|קדנציה שנייה
|}

==גלריה==
<gallery>
קובץ: Здание Сената и Синода (2).jpg|מבנה בית המשפט החוקתי של רוסיה, בניין הסנאט בסנקט פטרבורג
קובץ:Moscow 05-2017 img35 Kitay-Gorod.jpg|מבנה בית המשפט לחוקה עד 2007. כיום זהו מבנה הנציגות המוסקבאית של בית המשפט לחוקה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
חוקתי
רוסיה
בית המשפט העליון לבוררות של רוסיה

ממוזער
בית המשפט העליון לבוררות של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Высший Арбитражный Суд Российской Федерации) היה גוף בכיר במערכת המשפט הרוסית שעסק בבוררות בעניינים כלכליים, כמו גם במחלוקות בנושאי החוק הפדרלי ועניינים שונים. נוסף לכך ביצע בית המשפט פיקוח משפטי על יישום החוק הפדרלי.

הוקם ב-23 בינואר 1992 והתקיים עד קיץ 2014, עת מוזג ב-6 באוגוסט 2014 עם בית המשפט העליון של רוסיה.
== יו"ר בית המשפט העליון לבוררות ==
יושב ראש בית המשפט העליון לבוררות התמנה על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה בהמלצת נשיא רוסיה. סגן ושופטי בית המשפט העליון לבוררות התמנו על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה, בהמלצת נשיא רוסיה שהסתמך על דעתו של יו"ר בית המשפט העליון לבוררות.
=== יושבי ראש בית המשפט העליון לבוררות ===
* בנימין יאקובלב (1992-2005)
* אנטון איוואנוב (2005-2014)

== ראו גם ==
*בית המשפט העליון של רוסיה
*בית המשפט לחוקה של רוסיה
== קישורים חיצוניים ==
* 

עליון לבוררות
עמנואל דונחין

עמנואל (מני) דוֹנְחִין (Emanuel (Manny) Donchin; 3 באפריל 1935 – 10 באוקטובר 2018) היה מדען עצב ישראלי אמריקאי, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובאוניברסיטת דרום פלורידה. מחלוצי המחקר בתחום הפסיכופיזיולוגיה הקוגניטיבית.

==קורות חיים==
עמנואל דונחין נולד בשנת 1935 בתל אביב, בנם של מיכאל וגוטָה. אחיו הוא פרופ' יואל דונחין, רופא מומחה בהרדמה ובטיפול נמרץ. 

את שירותו הצבאי עשה בקיבוץ, ובשנת 1957 החל ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום לימודיו בשנת 1961 נסע ללמוד בארצות הברית. בשנת 1963 סיים תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובשנת 1964 סיים בה דוקטורט. בין השנים 1965 ל-1968 היה חוקר במחלקה לנוירולוגיה באוניברסיטת סטנפורד ובמרכז נאס"א לנוירולוגיה. בשנת 1968 הוא הצטרף למחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ובה הועלה בשנת 1972 לדרגת פרופסור ולימד בה עד שיצא לגמלאות בשנת 2001. בין השנים 1980 ל-1994 שימש כראש המחלקה. כיהן פרופסור במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת דרום פלורידה, ושימש שם כראש המחלקה בין יולי 2001 לאוגוסט 2008.

דונחין מהחלוצי המחקר בפסיכופיזיולוגיה קוגניטיבית. והוא גילה במחקר את גל המוח P-300 – גל הנפלט כשהמוח נתקל במשהו פתאומי, מפתיע או בעל משמעות לאדם. יחד עם ג'ון פלאבל פיתח ממשק מחשב-מוח המאפשר באמצעות שימוש בגל P300 לפציינטים, גם כאלה בעלי שיתוק מוחלט, לתקשר מילים ואותיות, באמצעות המחשבה כשהם מחוברים לאלקטרואנצפלוגרם ללא שימוש בכל אמצעי אחר.

היה נשוי לרינה, אב לשני ילדים. 

נפטר ונקבר בפלורידה באוקטובר 2018, בגיל 83.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* "[https://books.google.co.il/books?id=5CJZCwAAQBAJ&pg=PA151 Donchin, Emanuel]", Biographical Dictionary of Psychology, ed. Noel Sheehy, Antony J. Chapman and Wenday A. Conroy, London and New York: Routledge, 2002, p. 151.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://psychology.usf.edu/faculty/edonchin דף אישי] באוניברסיטת דרום פלורידה 
<div class="mw-content-ltr">
* Michael G. H. Coles, [https://doi.org/10.1111/j.1469-8986.1995.tb03301.x For Distinguished Contributions to Psychophysiology: Emanuel Donchin], Psychophysiology, 32,2 (March 1995), pp. 101-107
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגים קוגניטיביים
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:מדעני מוח יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדעני מוח ישראלים
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
Find a Grave

בניין הנהלת החברה המפעילה את האתר בעיר [[פרובו, יוטה בארצות הברית]]
Find a Grave (בעברית: "מִצאו קבר") הוא אתר אינטרנט מסחרי המספק גישה חופשית למסד נתונים מקוון של בתי קברות ברחבי העולם. האתר נוסד בשנת 1995 על ידי ג'ים טיפטון, אשר נהג לפקוד קברי ידוענים כתחביב. נכון ל-2021, זמין באתר מידע על כ-190 מיליון קברים. בתי הקברות בארצות הברית מאורגנים באתר בחתך מדינות ומחוזות. נתוני הקברים עשויים לכלול תאריכים ומקומות של לידה ומוות, מידע ביוגרפי, מידע אישי, סימוני קבר, פרטי תורם המידע, תצלומים ונתוני GPS של גוגל מפות.

רישום לאתר מאפשר להנציח חברים ובני משפחה, ליצור קישורים לרשומות זוג ההורים בעבור גנאלוגיה (אילן יוחסין), ולפרסם בקשה לתמונות חסרות. עריכת איחולים וזכרונות שהוגשו בעבר אפשרית גם ללא רישום.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבורה
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1995
מה טובו

קצר=כן}} מתוך התפילה, על חזית בית הכנסת ניצנים בירושלים.
"מַה טֹּבוּ" היא תפילה המוזכרת בסידורי הראשונים. התפילה עוסקת בכבוד בית הכנסת, קדושתו, ומעלתו הגדולה.

יש הנוהגים לאומרה בכל יום קודם התפילה בשעה שנכנס לבית הכנסת, ובקהילות אשכנז המערבי נוהגים לשיר אותו קודם ערבית בלילי יום טוב מסוימים.
הפסוק השלישי במזמור מה טובו, בשער בית הכנסת עמק רפאים בשכונת בקעה בירושלים
==מקור התפילה==
מקור התפילה הוא בסדר רב עמרם גאון, ובעקבותיו היא מוזכרת בסידור רש"י ובמחזור ויטרי. בעקבות זאת הוא נדפס כיום בסידורים רבים (בעיקר בסידורים בנוסח אשכנז) בתחילת תפילת שחרית קודם הפיוט 'יגדל אלוהים חי'.

הפסוק הראשון מקורו בברכת בלעם לישראל:

בפשטות, בלעם התייחס לאוהלי המגורים של בני ישראל, ואילו בתלמוד נאמר שהכוונה לבתי כנסת ולבתי מדרש.

המהרש"ל נטה שלא לומר תפילה זו, לפי הנאמר בתלמוד שבלעם התכוון בלבו לקלל את ישראל אלא שמן השמים אילצוהו להפוך את כוונתו ולהוציא מפיו ברכה:

התלמוד שם אומר גם שברבות הימים כל ברכות בלעם (העוסקות במלכות ישראל) חזרו והתהפכו לקללה, מלבד ברכת 'מה טובו אהליך יעקב' שהיא היחידה שנותרה בעינה כברכה לישראל.

==תוכן התפילה==
תפילת 'מה טובו' מורכבת מאוסף פסוקים שונים. הפסוק הראשון, כאמור, מקורו מדברי בלעם, ושאר הפסוקים הם מתוך מזמורים שונים בספר תהילים.
* בפסוק הראשון מביע האדם התפעלות מגודל מעלת בית הכנסת - מקום המיוחד לתפילה: (במדבר כד ה).
* בפסוק השני מביע יראה ומוסיף הודאה לקדוש ברוך הוא על הזכות לבוא לבית הכנסת ולהתפלל: (תהלים ה ח [https://he.m.wikisource.org/wiki/%D7%A7%D7%98%D7%92%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94:%D7%AA%D7%94%D7%9C%D7%99%D7%9D_%D7%94_%D7%97]).
* בפסוק השלישי מביע האדם את רגשי אהבתו לבית הכנסת, שבו שורה השכינה: (תהלים כו ח). ומוסיף: (תפילה).
* בפסוק המסיים שוטח המתפלל את בקשתו ותחינתו ששעת התפילה תהיה 'עת רצון', שהתפילה תתקבל ומשאלותיו ייענו: (תהלים סט יד).

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=5NYQedwKbTc "מה טובו אהליך יעקב" מאת לואיס לבנדובסקי (בהגייה אשכנזית)]. מקהלת שחר, גילה בריל מנצחת דניאל פורטנוי - בריטון עוגב - בוריס זובין.
* [https://youtube.com/watch?v=-ErmkZtmERc&feature=youtu.be ביצוע להקת מושב]
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תפילת שחרית
קטגוריה:תפילות ביהדות
קטגוריה:פרשת בלק
ג'וליאן שנאבל

ג'וליאן שׁנָאבּל (באנגלית: Julian Schnabel; נולד ב-26 באוקטובר 1951) הוא צייר ובמאי קולנוע יהודי אמריקאי.

==קורות חיים==
שנאבל נולד בברוקלין, ניו יורק לג'ק שנאבל ולאסטה גרין ברג שנאבל. אימו הייתה נשיאת ההסתדרות הציונית הדסה, התנדבה למען ניצולי שואה, ואף הופיעה בשניים מסרטיו. שנאבל עבר עם משפחתו לבראונסוויל שבטקסס בגיל צעיר, שם בילה את ילדותו ונעוריו. הוא בעל תואר באמנות (BFA) מאוניברסיטת יוסטון וב-1972 המשיך בהכשרה לאמנויות במוזיאון ויטני בניו יורק.

כצייר, כוכבו דרך בשנות ה-80 בזכות "ציורי צלחת": סדרה של ציורים גדולים על גבי צלחות קרמיקה שבורות. ב-1978 צייר את "החולים והרופאים" על צלחת ושנה לאחר מכן הציג תערוכה ראשונה בניו יורק. תערוכות נוספות של עבודותיו הוצגו מאז בפריז, לונדון, אמסטרדם, רומא, נאפולי, סן סבסטיאן ופרנקפורט. ב-1987 הציג במוזיאון ישראל שאף הוציא לאור את קטלוג התערוכה שנה לאחר מכן. בעבודתו באמנות פלאסטית יצר אלפי ציורים. ציוריו נמצאים, בין השאר, באוספם של עמליה דיין ואדם לינדמן.

במקביל, פתח שנאבל בקריירה כבמאי קולנוע. בין השאר, ביים את הסרט "בסקיאט" (1996) אודות הצייר ז'אן מישל בסקיאט עם דייוויד בואי בתפקיד אנדי וורהול. ב-2000 ביים את "לפני שהלילה יורד", עם ג'וני דפ וחאווייר ברדם, שבזכותו זכה האחרון למועמדות לפרס אוסקר. הודות לסרטו הפרפר ופעמון הצלילה (2007) זכה שנאבל בפרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א, פרס דקל הזהב ופרס סזאר. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר ולשני פרסי אריה הזהב.

ב-2010 ביים את הסרט מיראל בכיכובה של פרידה פינטו וונסה רדגרייב, שתסריטו מבוסס על ספרה של רולה ג'בריל. הסרט צולם במספר ערים בישראל ומציג את סיפוריהן של שתי נשים פלסטיניות, שחייהן משתנים ביום בו מכריזים על הקמת מדינת ישראל. הסרט נפתח בתחינותיהם של עשרות ילדים פלסטינים שאיבדו את הוריהם במהלך הטבח בדיר יאסין. "הם ירו באבא שלי", זועק אחד מהם. "הם הרגו את כולם ודחפו אותנו למשאיות". מנהלת בית היתומות שאוספת את הילדים מספרת ש"היתומים ממשיכים להגיע כל הזמן". הקרנת הבכורה של הסרט נערכה במטה האומות המאוחדות במנהטן, בהזמנת הנשיא התורן של עצרת האו"ם, הדיפלומט השווייצרי ג'וזף דייס. ראשי משלחת ישראל לאו"ם מחו נגד ההקרנה, בטענה שהסרט אנטישמי. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים ברמאללה באוקטובר 2010.

==פילמוגרפיה==
*בסקיה (1996)
*לפני שהלילה יורד (2000)
*הפרפר ופעמון הצלילה (2007)
*ברלין: הופעה חיה בגלריית אן סנט (הופעה של לו ריד, 2008)
*מיראל (2010)
*ואן גוך: בשערי הנצח (2018)
*In the Hand of Dante (TBA)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:ציירים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
ברוך רקובר

הרב ברוך מרדכי רקובר (תרע"ז, 24 במרץ 1917 - כ"ג בתשרי תשס"ג, 29 בספטמבר 2002) היה אב"ד בחיפה, חוקר ומפרש "ביאור הגר"א" על השולחן ערוך.

==קורות חייו==
נולד בירושלים, בן לרב חיים רקובר ולחנה מלכה, בתו של שמחה מנדלבאום. למד בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר. לאחר נישואיו למד במכון הרי פישל והוסמך לדיינות. באפריל 1956 התמנה לדיין בחיפה. בשנת 1979 התמנה לאב"ד וכיהן בתפקידו שנים רבות. במקביל עסק בצרכי ציבור בעיר.

בצד תפקידו בעולם הדיינות הקדיש את עיקר זמנו לחקר, פענוח וביאור שיטתי של "ביאור הגר"א" על השולחן ערוך.
את מפעלו החל בשנת תשי"ח (1957) בעקבות עבדותו הדומה של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ״באר אליהו״.<ref></ref> והוא התמיד בו למעלה מארבעים שנה, עד סמוך לפטירתו. בשלב ראשון הוציא בשנת 1968 ביאור על אבן העזר. לאורך השנים הוא הוציא כרכים רבים בסדרת "ברכת אליהו" על ביאור הגר"א, אך לא הספיק להשלים את ביאורו על כל ארבעת חלקי השולחן ערוך. הוא הותיר אחריו מספר כרכים שעדיין לא הודפסו וצוות תלמידי חכמים של מכון הרי פישל נטל על עצמו את העיסוק בכתביו ובהוצאתם לאור. כמו כן שוקד הצוות על המשך המפעל של ביאור הגר"א עד להשלמתו הסופית. על סדרה זו זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית לשנת תשכ"ט ובפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית לשנת תשמ"ג.

בסוף ימיו התגורר בשכונת בית וגן בירושלים וקבע לעצמו לתפילה יום יום בישיבת קול יעקב ברחוב דברי ירוחם בשכונת בית וגן.

==משפחתו==
אחיו הם: הרב פרופ' נחום רקובר והסופר הרב שמחה רז. גיסיו הם: פרופ' משה ימר, הרב ישעיהו הדרי ראש ישיבת הכותל והרב דב כהן שהיה רב חיל האוויר.

בתו נורית פריד, אשת הרב יוחנן פריד, היא מייסדת מכון להכשרת טוענות רבניות. בנו הרב אלחנן רקובר, הנשוי לנינת הרב חיים יהודה לייב אוירבך, הוא מחסידיו של האדמו"ר מאמשינוב ומכהן כראש כולל לדיינות בירושלים, וכראש כולל לסמיכה בישיבת תומכי תמימים ראשון לציון.
נכדו הוא אחיה פריד שהיה בעבר הסמנכ"ל המסחרי של קבוצת "הארץ" וכיום מכהן כסגן נשיא בחברת "כאל"

==ספריו==
* סדרת ברכת אליהו על ביאור הגר"א לשולחן ערוך

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.eretzhemdah.org/content.asp?lang=he&pageid=510 ברכת אליהו], ארץ חמדה
* ש. קורא, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZH%2F1969%2F10%2F17&id=Ar00408&sk=4D45633F ברכת אליהו לביאורי הגר"א], הצופה, 17 באוקטובר 1969, עמ' 4
* הרב יוחנן פריד וחנן פורת, [http://torot.org.il/wp-content/uploads/2014/01/%D7%97%D7%99%D7%99-%D7%A9%D7%A8%D7%94-%D7%AA%D7%A9%D7%A1%D7%92.pdf הגאון רבי ברוך רקובר זצ"ל: במלאת שלושים לפטירתו], מעט מן האור, כ"ו בחשוון תשס"ג
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משפחת מנדלבוים
קטגוריה:משפחת רקובר
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:פרשני הגר"א
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:זוכי פרס הרב טולידאנו
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
אירוע מדיה

בתקשורת המונים, אירוע מדיה (באנגלית: Media Event) הוא אירוע מתוכנן, המושך סיקור בולט של כלי התקשורת, המשודר בשידור חי בטלוויזיה ומושך גם קהל צופים גדול במיוחד. אלו אירועים נדירים יחסית, המרתקים את קהל הצופים ומאחדים אותו לקהילה אחת.

על האירוע להיות מתוכנן מראש, שידוע מראש מיקומו ומועד שידורו ולכן יש לצופים זמן היערכות לצפייה.

== סוגי אירועי המדיה ==
אירועי מדיה הם מהסוגים העיקריים הבאים:
* עימות - התמודדות טקסית בין יחידים או קבוצות שווי כוחות אשר נערכת בזירה מסוימת, באמצעות כללים מראש, לעיתים בנוכחות שופט וקהל. מדובר בעיקר באירועי ספורט ואירועים פוליטיים אשר חשיבותם מתרכזת בשאלה מי ינצח. לדוגמה - הסופרבול.
* כיבוש - "צעדים גדולים לאנושות" ובהם גיבור בתנאי פתיחה קשים נכנס "בלתי חמוש" למחנה האויב. הפעולה הדרמטית היא חציית הגבול האסור. לדוגמה - שידור הנחיתה הראשונה על הירח.
* הכתרה - טקסי מעבר של אנשי שם: טקסי כניסתם לתפקיד, או יציאתם מהתפקיד, אירועים מסוג זה מתרכזים גם באירועים חשובים בחיי אישים אילו, אשר מזמינים את הצופים להשתתף בתהליכי המעבר הטקסי של הגיבור. לדוגמה: חתונת הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה, הלוויית הנסיכה דיאנה והלוויית יצחק רבין.

(באנגלית מכונים כ"שלושת ה-C": Contest, Conquest, Coronation).

== השפעות אירועי המדיה ==
ההשפעות יכולות להיות על השלטון, על המשתתפים, על החברה ועל השידורים עצמם.

הציבור הצופה מושפע באופנים שונים:

*רגשית - קיימת לצופה תחושה שהוא שותף לרגע היסטורי, תחושת חשיבות עצמית והרת גורל. אנשים מזכירים זה לזה לחדול מכל פעילות אחרת ולהדליק את הטלוויזיה.

*השפעה הכרתית - השפעה תודעתית ומחשבתית, אשר מסוגלת לשנות את דעתם של הצופים בין לילה. לאירועים אילו מתלווה הרגשה שהמצב עשוי להשתנות.

* יצירת אחדות והפחתת עוצמה של קונפליקטים – אירועי מדיה מחזקים את הלכידות והקונצנזוס הלאומי ותוך כדי כך מצמצמים את המפריד והמבדיל בין אנשים. המשתתפים באירוע מתעלים מעל נקודות המחלוקת ומדגישים את המשותף והמאחד. אירועים מסוג "הכתרות" מציעים "פסק זמן" להיזכר במסורת ובהמשכיות, כיבושים גוברים על מחלוקות ועל ההבדלים בין בני האדם. כולם חשים שותפות גורל עם הגיבור האמיץ.

* יצירת המשכיות ומסורת - טקסים לאומיים, כמו טקס הדלקת המשואות בהר הרצל, יום הזיכרון לשואה ולגבורה, גורמים לעם להתאחד ולהרגיש המשכיות, קשר לעבר ולמורשת ההיסטורית המשותפת. 

* יצירת אחדות לאומית ופיוס - טקסי חתימת הסכמי שלום הם דוגמה לאירועים המחזקים אחדות ומצמצמים קונפליקטים בין העמים.

==לקריאה נוספת==
*Daniel Dayan and Elihu Katz, Media Events: The Live Broadcasting of History,Cambridge, MA: Harvard University Press, 1992.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:תקשורת המונים
קטגוריה:טלוויזיה
חוקי ג'ים קרואו

שחורים על מדשאת בית המשפט המחוזי בהליפקס שבקרוליינה הצפונית, 1938]]
חוקי ג'ים קרואו (באנגלית: Jim Crow laws) היו חוקי מדינה פדרליים, וכן חוקים מקומיים, בעיקר במדינות דרום ארצות הברית. הם נחקקו לאחר תקופת השיקום שלאחר מלחמת האזרחים האמריקנית ואיפשרו - ואף דרשו - הפרדה גזעית בכל המרחב הציבורי, לכאורה תוך הענקת סטטוס נפרד אבל שווה לאמריקאים שחורים. בפועל, חוקים אלה הובילו למתן שירותים נחותים ויחס מפלה לעומת אלה שקיבלו אמריקאים לבנים, ויצרו נחיתות כלכלית, חינוכית וחברתית שיטתית. במרבית מדינות הדרום התירו חוקים אלה שלילת זכות הבחירה משחורים, דבר שאיפשר לפוליטיקאים, בדרך כלל מהמפלגה הדמוקרטית, להיבחר בזכות קולות הלבנים. חלק מהפוליטיקאים מן המפלגה הדמוקרטית נקטו הפחדה ודיכוי של פעילים שחורים שעודדו אמריקאים שחורים אחרים להצביע. עקב כך רבים מהשחורים בארצות הברית לא הצביעו כלל, מה שהקשה על ביטול חוקי ג'ים קרואו. החוקים נאכפו עד שנות ה-60 של המאה ה-20.

החוקים נקראו על שם "ג'ים קרואו", שהיה כינוי לעגני לאדם שחור בארצות הברית. כינוי זה מבוסס על שיר-ריקוד קריקטוריסטי משנות ה-30 של המאה ה-19 בשם "ג'ים קרואו מקפץ" . ג'ים קרואו היה שם סטריאוטיפי לדמות עבד שחור עליז, הרוקד ושר במופע מינסטרל.

דוגמאות לחוקי ג'ים קרואו: הפרדה בין שחורים ללבנים בלימודים בבתי הספר הציבוריים, בשהייה במרחב הציבורי, בשימוש בתחבורה ציבורית, בגישה לשירותים ציבוריים, בכניסה ובילוי במסעדות ובשימוש בברזיות ציבוריות. נישואים בין-גזעיים היו אסורים ולעיתים אף התרועעות חברתית בין-גזעית הייתה אסורה. רשויות מקומיות רבות שיתפו פעולה עם ארגונים שדגלו בהפרדה גזעית והיו כופות, לעיתים באמצעות איומים ואלימות, על בעלי עסק לבנים להימנע מלשרת שחורים. כתוצאה מכך, בסיטואציות רבות אמריקאים שחורים היו נוסעים במושב האחורי של האוטובוס אל מחוץ לעיר כדי לרכוש עודפי מזון במחיר כפול. היו מקרים בהם אמריקאים שחורים נכנסו בטעות לשכונה לבנה או לעסק שבעליו לבנים, ואז הם הותקפו על ידי המקומיים. באותן שנים היה נפוץ ליישם 'רדליינינג' - מדיניות שסללה את דרכם של שחורים לחיים בגטאות. גם צבא ארצות הברית היה מופרד גזעית עד פרסומו של צו נשיאותי 9981 על ידי הנשיא הארי טרומן ב-1948.

==דוגמאות לסעיפים בחוקי קרואו==
*לא יינשא אדם לבן לאישה שאינה לבנה, נישואין המפרים סעיף זה יבוטלו
*לא ייקבר אדם שחור באדמה המשמשת לקבורת לבנים
*בבית חולים, לא יוכל אדם לדרוש מאישה לבנה לטפל במחלקה או בחדרים שבם שוכבים שחורים
*לא יספר ספר שחור נערות או נשים לבנות
*תיאסר החלפת ספרים בין בתי ספר לשחורים ובתי ספר ללבנים. הספרים ימשיכו להישאר בשימוש תלמידים בני הגזע שהשתמש בהם מלכתחילה

==התנגדות לחוקים==
חוקים אלה הם שהובילו לתחילת מחאת השחורים בהנהגתו של מרטין לותר קינג ב-1954, אם כי הללו היו שונים מחוקי השחורים של 1800–1866, שאף הם הגבילו את זכויות האזרח ואת חירויות הפרט של אפרו-אמריקאים. "ג'ים קרואו המקורי". השחקן הלבן תומאס ד' רייס, מחופש לשחור נלעג ובלוי, הוא הדמות המקורית על שמה נקראו חוקי ההפרדה הגזעית החל מהרבע האחרון של המאה ה-19.
ההפרדה הגזעית בבתי ספר הממומנים על ידי המדינה הוכרזה בלתי חוקתית על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1954 בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך. שאר חוקי ג'ים קרואו בוטלו על ידי חוק זכויות האזרח (1964) וחוק זכות ההצבעה (1965).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה של המשפט
קטגוריה:ארצות הברית: הפרדה גזעית
תיפסה

להקת המחול הצ'רקסית תיפסה
תיפסה (באדיגית: Типсэ, "נשמתנו") היא הלהקה הצ'רקסית הייצוגית של היישוב הצ'רקסי כפר כמא. הלהקה נוסדה בשנת 2006, כיוזמה של צעירים וצעירות תושבי הכפר, וזאת בשל הצורך להצגת הפן הפולקלורי של התרבות הצ'רקסית העתיקה, ולהטמעת המשמעת והאיפוק הדרושים מכל רקדן ורקדנית צ'רקסים, גם בדור החדש. הלהקה מונה כ־20 רקדנים ורקדניות.

הלהקה ייצגה את מדינת ישראל בשנת 2008 בפסטיבל המחולות הבינלאומי "פראגדקי יארמאק" שנערך בעיר פראג, צ'כיה. בשנת 2010 זכתה תיפסה במקום הראשון בתחרות המחולות על שם לאה פורת, שבה השתתפו כ־50 להקות שונות מרחבי הארץ.

==הפסטיבל בצ'כיה==
בשנת 2008 הוזמנה להקת תיפסה להשתתף בפסטיבל מחולות בינלאומי בעיר פראג שבצ'כיה במסגרת חגיגות פסטיבל "פראגדקי יארמאק". תיפסה השתתפה כנציגה הרשמית של מדינת ישראל ודגל ישראל נתלה יחד עם דגלי המדינות המשתתפות.

==המופע בכפר כמא==
בשנת 2009 הגיע כוריאוגרף צ'רקסי מהמולדת הקווקזית אשר הגה את רעיון הקונצרט. בשנה זו הלהקה ערכה את המופע הראשון מסוגו בתולדות כפר כמא.

==תמונות==

<center><gallery widths="150" heights="150" perrow="3" mode="packed" captiongallery mode="packed" caption="להקת תיפסה בקבלת פנים לשמעון פרס, בעת כהונתו כנשיא מדינת ישראל">
קובץ:בנות להקת תיפסה מקבלות את נשיא המדינה.jpg|
קובץ:נשיא המדינה עם להקת תיפסה.jpg|
קובץ:רקדנים צ'רקסים מקבלים את הנשיא.jpg|
</gallery></center>

==קישורים חיצוניים==

* 
* אניטה, [https://web.archive.org/web/20160304080904/http://makomakan.cet.ac.il/Article.aspx?ArticleID=491c794e-4ec1-4326-bdaf-4d14d979b208&Language=1 הו הא יש להקה בכפר-קמא], אתר מקום
* החברה למתנ"סים [http://www.matnasim.org.il/?CategoryID=260&ArticleID=5250 הזוכות הגדולות], החברה למתנ"סים

קטגוריה:העדה הצ'רקסית
קטגוריה:כפר כמא
קטגוריה:להקות מחול ישראליות
קטגוריה:מחול מודרני
אצטדיון פייסל חוסייני

אצטדיון פייסל חוסייני הלאומי (בערבית: ملعب فيصل الحسيني الدولي) הוא אצטדיון הכדורגל של נבחרת פלסטין בכדורגל. האצטדיון נמצא סמוך לכביש 60 בתחומי הכפר א-ראם צפונית לירושלים. באצטדיון כ-12,500 מקומות ישיבה. האצטדיון נקרא על שם המנהיג הפלסטיני פייסל חוסייני. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של הילאל אל-קודס מליגת העל הפלסטינית.

==משחקים בינלאומיים==
באוקטובר 2008 נחנך האצטדיון במשחק ידידות בין נבחרת נבחרת פלסטין נגד נבחרת ירדן. במרץ 2011 נערך באצטדיון המשחק הרשמי הראשון של נבחרת פלסטין בבית, בו היא שיחקה כנגד נבחרת תאילנד להעפלה לאולימפיאדת לונדון 2012.

בספטמבר 2015, נבחרת פלסטין, לראשונה בתולדותיה, אירחה משחק במסגרת מוקדמות מונדיאל בשטחי הרשות. במשחק שיחקה נגד נבחרת איחוד האמירויות הערביות בכדורגל במוקדמות מונדיאל 2018, והוא נגמר בתוצאה 0-0.

ב-15 באוקטובר 2019, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022, שיחקה לראשונה נבחרת ערב הסעודית בכדורגל מול נבחרת פלסטין באצטדיון. עד אז סירבו הסעודים להגיע לשטחים משאחר שהדבר דורש קבלת אשרה מישראל ומעבר גבולות שנמצאים בשליטת מדינת ישראל.

==ראו גם==
* האצטדיון הבינלאומי דורא
* אצטדיון אל-ח'דר

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

פייסל חוסייני
קטגוריה:נפת אל-קודס
פייסל חוסייני
קטגוריה:הילאל אל-קודס
מארוברה

מארוברה (באנגלית: Maroubra) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).

==גאוגרפיה==
מארוברה מצוי כ-10 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לחוף ים טסמן. הפרוור גובל מצפונו בסאות' קוג'י ורנדוויק, מדרומו במלבר ומטרוויל וממערב בפייג'ווד ואיסטגרדנס. מארוברה הוא מהפרוורים הגדולים באזור הפרוורים המזרחיים, עם למעלה מ-20,000 איש הדרים בו (לשם השוואה, בווטסונס ביי פחות מאלף תושבים).

==היסטוריה==
שם הפרוור נובע מהמילה האבוריג'ינית בעבור "מקום הרעם". הנחלה הראשונה בפרוור ניתנה להמפרי מקוון (Humphrey McKeon) ב-1861, ומספר משפחות נוספות הצטרפו אליו בשנות השבעים של המאה ה-19. רוב תושבי הפרוור עסקו אז בעיבוד צמר גס. הפרוור נותר שולי ומרוחק מתשומת לב הציבור עד שב-1898 הספינה התלת-תרנית הרוורד (Hereward) התרסקה אל חופיו. הודות למשקלה של הספינה, שהייתה עשויה ברזל ושקלה מעל 1,513 טון, שרידיה נותרו במפרץ מארוברה למשך שנים, בטרם היא פונתה.

בתחילת המאה ה-20 היזם הרברט דדלי חילק את מארוברה לחלקות בנייה, ועסק בשתדלנות לבניית קו חשמלית שיוביל את התושבים לפרוור המרוחק. כשהקו הוקם לבסוף בשנות העשרים, אדמה נוספת הופשרה למגורים. 

למשך תשע שנים הופעל בפרוור מסלול מרוצים מוטורי, אך לאחר מספר רב של פציעות ומיתות בתאונות שונות, המסלול נסגר. 

בשנת 2005 מארוברה הייתה אחד ממוקדי האלימות הקשים בפרעות קרונלה - סדרה של מעשי ונדליזם, תקיפה ואלימות בין בני נוער אוסטרלים ממוצא אירופאי ובני נוער אוסטרלים ממוצא מזרח-תיכוני (בעיקר לבנוני, יווני וסורי).

==תרבות==
מארוברה הוא פרוור של מעמד הביניים, הכולל שכונות מגורים רבות ומספר מרכזי קניות ומרכזים מסחריים. המרכז המסחרי הבולט בו הוא מארוברה ג'נקשן, שנבנה סביב הדדלי-אמפוריום (Dudley's Emporium), חנות הכלבו הראשונה של הפרוור, שנבנתה על ידי היזם שהקים אותו בפועל, הרברט דדלי.

חוף מארוברה נמתח לאורך ק"מ אחד, על שפת מפרצון מארוברה. החוף הוא גורם משיכה בולט לפרוור, ומקיים בו תרבות גלישת גלים ענפה. החוף הוכרז כחוף מורשת גלישה, השני לאחר חוף בל בוויקטוריה. בחוף קיימים שני מועדוני גלישה והצלה, המשרתים את הגולשים במקום.

בפרוור מספר גנים ופארקים המשמשים את תושבי המקום, עם פינות מוצלות, מגרשי משחק ואזורים המוקדשים לרכיבת פעלולים באופניים וסקייטבורד.

בפרוור רוב נוצרי גדול, המקיים טקסיו במספר בארבע כנסיות עיקריות. בנוסף, קיימים במקום מרכז בודהיסטי, ובית הכנסת האורתודוקסי קינגספורד.

בין הדיירים המפורסמים של הפרוור נמנה בוב קאר, ראש ממשלת ניו סאות' ויילס לשעבר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110305205736/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=3870 מארוברה באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Maroubra/Suburbs/16303 מארוברה באתר "Sydney Suburbs"]

קטגוריה:פרוורי סידני
פסיכוקיברנטיקה

פסיכוקיברנטיקה (Psycho-Cybernetics) ספר מסוגת עזרה-עצמית, מאת ד"ר מקסוול מלץ, המציג שיטת טיפול בדרכי החשיבה. הספר יצא לאור בשנת 1960 בעזרת "הקרן לפסיכוקיברנטיקה" ארגון ללא מטרות רווח.

הרבה מהשיטות הפסיכולוגיות לאימון ספורטאים מתבססות על שיטת הפסיכוקיברנטיקה, השיטה משלבת בין טכניקת טיפול קוגניטיבי-התנהגותי לבין "הקיברנטיקה" של נורברט וינר וג'ון פון נוימן. הספר מגדיר את הקשר גוף-נפש כמהותי להצלחה בהשגת המטרות האישיות.

ד"ר מקסוול מלץ, מנתח פלסטי במקצועו, מצא שלמטופליו היו לעיתים קרובות ציפיות שלא סופקו על ידי הניתוח הפלסטי. בעקבות כך הוא חיפש אמצעי להציב להם כמטרה השגת תוצאה חיובית, באמצעות הדמיה ויזואלית של אותה תוצאה רצויה. עם הזמן למד ד"ר מלץ את החוזק והמשמעות שיש להדמיה המחשבתית של מטופליו, והגדיר טכניקות לפיתוח המטרות הפנימיות של המטופל ככלי לפיתוח המטרות החיצוניות בחיי היום יום.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://psycho-cybernetics.com/blog/ הקרן לפסיכוקיברנטיקה] - אתר הבית

קטגוריה:ספרי 1960
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי הדרכה
קטגוריה:ספרי עזרה עצמית