רובר דו פארק

רובר דו פארק, הידוע גם בשם הרוזן רובר דו פארק-לוקמריה (27 באפריל 1889, קלגנפורט
- 22 בספטמבר 1979, מראנו), הוא צייר צרפתי ואיטלקי. צייר מדרום טירול, שרטט, מעצב גרפי ופסל, שייך לתנועת הסמליות המאוחרת. בתור אוטודידקט, הוא נחשב לאחד האמנים החזותיים הדרום טירוליים החשובים ביותר.<ref>
 I. Hosp, E. Steingräber, J. Unterer, Verlagsanstalt Athesia, Bozen, 1991, .</ref>

== ביוגרפיה ==
דו פארק הוא בנם של הרוזן קמיל דו פארק-לוקמריה והרוזנת אן, לבית פון בוכולץ-אסבורג, אלמנתו של וולף-מטרניך, וגדל בטירת רוביין במרנו, היום באיטליה. משפחת פארק-לוקמריה היא אחת ממשפחות האצולה הברטוניות-צרפתיות הוותיקות ביותר.<ref>Oscar Coomans de Brachène:État présent de la noblesse belge, Bruxelles, 1995.|nature ouvrage=annuaire|année=1995.
J.F. van Agt (1962): De Nederlandse monuments van gescheidis en art. Deel V, 3rd stuk: Zuid-Limburg uitgezonderd Maastricht, pp. Staatsdrukkerij - en Uitgeverijbedrij</ref> רובר דו פארק החל להתעניין בציור וברישום, כמו גם באמנות ובמוזיקה מוקדם מאוד. הוא קשור קשר הדוק לMeraner Künstlerbund שנוסד ב-1906, שם ליאו פוץ, אדואר תוני, פרנץ דפרגר, תומאס ריס ואורציו גייגר ריכזו את ההשפעות שאספו במהלך לימודיהם מסעות על אמנות אירופית איגוד אמני דרום טירול: הצייר רובר דו פארק 1889–1979, בוזן 1996, אתזיה ורלאג. בשנת 1927 נסע דו פארק למסע לימודי בצרפת, שם התרשם מאוד מיצירותיו של פול סזאן. נסיעות אחרות לקחו אותו לאיטליה, שם התאמן ככנר בפירנצה. מכאן ואילך צייר דו פארק בסטודיו שלו במגדל טירת רוביין, שם ביקרו אותו אמנים כמו הצייר הנס וובר-טיול, המנצח גילברט גראף גרווין ומספר הסיפורים פריץ פון הרצמנובסקי-אורלנד. במהלך קונצרט במראנו, פגש דו פארק את הפסנתרן לילו מרטין. ב-1944 נישא דו פארק ללילה מרטין (1908–1986), המודל לכמה מציוריו.<ref>
Hans Rectanus: Margrit Hügel, Maria Dombrowsky und Lilo Martin – Drei Komponistinnen in Berliner und Münchner Meisterklassen של Hans Pfitzner. בתוך: Studien zur Musikgeschichte. Festschrift für Ludwig Finscher. Kassel 1995, S. 750–758</ref> לזוג נולדה בת, אליאן דו פארק, שלימים הפכה לבעלים
של טירת גימניך.

== יצירות אמנות ==
דו פארק הוא אחד הנציגים העיקריים של ציור הנוף המאוחר סימבוליסטית ודרום טירול, שנפרד מהציור האקדמי הדומיננטי ונטורליזם. הוא נכנס ללקסיקון הכללי של אמני סאור בשנת 2021. שמונה הגרסאות של טווסים לבנים הם בין היצירות החשובות ביותר של האמן. מוטיב הציור הוא כנראה לא רק המפורסם ביותר של האמן, אלא גם בעל השפעה מגוונת ומתמשכת מאוד, שהמיסטיקה הסמלית העמוקה שלו נותחה על ידי מחברים שונים.

דו פארק מוקסם מהמשמעות המיתולוגית של טווסים, סמליה של אלת הירח הרה, מגינת הנשים והמשפחה. דו פארק ידוע גם בציוריו של נופים מיסטיים, כמו הציור "טירת רובין בערפל". כמה מציורי הנוף המוקדמים שלו הושמדו על ידי האמן עצמו במהלך שלב מדוכא בחייו.

בשנת 1926 השתתף דו פארק בביאנלה השלישית לאמנות טריידנטית בוונציה. בשנת 2006 נערכה ב-Kurhaus אחת מתערוכות הציור הגדולות ביותר במרנו המוקדשת ליצירותיו של רובר דו פארק. התערוכה "טווסים לבנים לאור הירח" מתוכננת לשנת 2025 בטירת רוביין.<ref>. Steingräber, J. Unterer, Verlagsanstalt Athesia, Bozen, 1991.</ref>
לאשתו השנייה של וילהלם השני, הקיסר הגרמני האחרון, הרמין, הנסיכה רויס היו כמה ציורים של דו פארק בחדר האורחים שלה בטירת סאבור בשלזיה התחתית. עם זאת, ציורים אלה נחשבים לאבודים מכיוון שהנסיכה ברחה מכוחות רוסים ומביזת הטירה. בשנת 2023, מחקר המקור הראשון נערך בטירת סאבור, בפולין של היום, אך טרם סיפק מידע על מיקומם הנוכחי של הציורים.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Hans Rectanus: Margrit Hügel, Maria Dombrowsky und Lilo Martin – Drei Komponistinnen in Hans Pfitzners Berliner und Münchner Meisterklassen. In: Studien zur Musikgeschichte. Festschrift für Ludwig Finscher. Kassel 1995, S. 750–758.
* Oscar COOMANS DE BRACHÈNE, État présent de la noblesse belge, Annuaire 1995, Brussel, 1995.
* Südtiroler Künstlerbund: Der Maler Robert du Parc 1889–1979, Bozen 1996, Athesia Verlag, .
* Carl Kraus: Du Parc (du Parc-Locmariá), Robert. In: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker (AKL). Band 31, Saur, München u. a. 2001, , S. 35.
</div>

== ספרות ==
<div class="mw-content-ltr">
* I. Hosp, E. Steingräber, J. Unterer, Verlagsanstalt Athesia, Bozen, 1991.
* Hans Rectanus:'Margrit Hügel, Maria Dombrowsky und Lilo Martin – Drei Komponistinnen in Berliner und Münchner Meisterklassen של Hans Pfitzner. in: Studien zur Musikgeschichte. Festschrift für Ludwig Finscher. Kassel 1995, S. 750–758
* Oscar Coomans de Brachène: État présent de la noblesse belge, Bruxelles, 1995.|nature ouvrage=annuaire|année=1995.
* J.F. van Agt (1962): De Nederlandse monuments van gescheidis en art. Deel V, 3rd stuk: Zuid-Limburg uitgezonderd Maastricht, pp. Staatsdrukkerij - en Uitgeverijbedrijf
* Du Parc und der Kulturkreis Meran: Monographie Taschenbuch, Südtiroler Künstlerbund (Herausgeber), Merano 1.9.1991, .
</div>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמנים סימבוליסטים
קטגוריה:גרפיקאים