OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Philosophia

Philosophia הוא רבעון ישראלי לפילוסופיה בשפה האנגלית היוצא לאור בהוצאת שפרינגר.

== היסטוריה ==
כתב העת נוסד על ידי אסא כשר ואלכס בלום בשנת 1971. השניים שימשו כעורכיו עד לשנת 1975 ומאז נערך על ידי כשר לבדו.

בכתב העת התפרסמו מאמרים בתחומי המשנה השונים של הפילוסופיה וההיסטוריה של הפילוסופיה, ועל נושאים המשיקים גם לתחומי ידע אחרים כגון גזענות, טרור, רגש, איידס, ענישה, מוסר ועוד.

== כותבים ==
כתב העת משמש אכסניה למאמרים פרי עטם של חוקרים ישראלים לצד חוקרים זרים בעלי שם. בין היתר התפרסמו בכתב העת מאמרים מאת הכלכלן זוכה פרס נובל קנת' ארו, הפילוסופים הבריטים אלפרד ג'ולס אייר, פיטר גיץ', פיטר סטרוסון וגילברט רייל, הפילוסוף האמריקאי וילארד ואן אורמאן קוויין, הפילוסוף ההולנדי-אמריקאי באס ואן פראסן, הפילוסוף האוסטרלי פיטר סינגר, הפילוסוף הפיני יאקו הינטיקה, ההיסטוריון האמריקאי ריצ'רד פופקין ורבים אחרים.

מלבד כשר, חברי המערכת הם:
* אלכס בלום (אוניברסיטת בר-אילן)
* שלמה אבינרי (האוניברסיטה העברית)
* אהרון בן-זאב (אוניברסיטת חיפה)
* משה (מקס) ימר (אוניברסיטת בר-אילן)
* דוד הד (האוניברסיטה העברית)
* אריאל רובינשטיין (אוניברסיטת תל אביב)
* דב גבאי (קינגס קולג' לונדון)
* רוברט הופמן (אוניברסיטת העיר ניו יורק)
* ג'ונתן כהן (אוניברסיטת אוקספורד)
* שלום לפין (קינגס קולג' לונדון)
* קאי נילסן (אוניברסיטת קונקורדיה)
* סול קריפקי (אוניברסיטת העיר ניו יורק)
* ויליאם רודיק (אוניברסיטת ניו יורק)
* ג'ורג' שלזינגר (אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל)

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
קטגוריה:פילוסופיה
מבצע קהיר

מבצע קהיר הוא סרט קולנוע, קופרודוקציה ישראלית-מערב גרמנית, שחלקו צולם בישראל והופץ מחוצה לה בשמות Trunk to Cairo, Cairo Campaign ובגרמנית: Einer spielt falsch.

זהו סרט ריגול דובר אנגלית שהופק על רקע מרוץ החימוש בין ישראל ומצרים, המדענים הגרמנים במצרים ופרשת האיש במזוודה בשנות השישים, ובהשראת סרטי ג'יימס בונד. 
הסרט צולם בישראל בשנת 1965, בוים על ידי מנחם גולן ורפאל נוסבאום והוא מלווה מוזיקה שהלחין דובי זלצר. הקרנת הבכורה נערכה בקולנוע בן יהודה בתל אביב בסוף פברואר 1966.
בסרט השתתפו שחקנים ישראלים רבים ובהם יוסף ידין, גילה אלמגור, בומבה צור, אילנה עדן, זאב ברלינסקי ושלמה וישינסקי ולצדם השחקנים הזרים ג'ורג' סנדרס ואודי מרפי שמילא בסרט את תפקיד הסוכן החשאי, גיבור הסרט. העלילה מתרחשת בקהיר ובצילום הסרט נבחרה יפו לייצג את קהיר, הצילומים היו בין היתר ביפו העתיקה, כיכר השעון, קיסריה והרצליה, הסצינות של המפעל לייצור טילים צולמו בחורבות "בית החרושת לספירט" שהיה בחולות הרצליה (לא קיים היום).

==עלילה==
מייק מריק (אודי מרפי) הוא סוכן אמריקאי שתפקידו להשמיד מפעל לייצור טילים במצרים, המנוהל על ידי צוות מדענים גרמניים. הוא נפגש בקהיר עם מדען גרמני (ג'ורג' סנדרס), המפתח טיל המיועד להגיע לירח, אך יכול לשמש גם כטיל בליסטי. הגיבור בורח עם בתו של המדען, שבה התאהב באיטליה, שם הוא נלכד בידי סוכנים מצרים, המכניסים אותו למזוודה, אותה הם עומדים לשלוח במטוס לקהיר. האיטלקים תופסים את הסוכנים המצרים, פותחים את המזוודה ומגלים בה את גופתו של סוכן מצרי ולא את גיבור הסרט, שהצליח להיחלץ ממנה וטס לקהיר להמשיך במשימותיו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1966
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:סרטים העוסקים בסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:סרטי אמריקן אינטרנשיונל פיקצ'רס
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1966
קאמארג

קאמארג
להקת פלמינגו
קאמארג (בצרפתית: Camargue) הוא חבל ארץ של אדמת ביצות בדלתה של הנהר רון בדרום צרפת.

הקאמארג משתרע על שטח של 930 קילומטר רבוע ומהווה את הדלתה הגדולה ביותר במערב אירופה. הוא מופרד מן הים על ידי גבעות חול ומוקף מים מכל צדדיו. יש בו לגונות של מים מלוחים ובמרכזו יש לגונה גדולה המשתרעת על שטח של 65 קילומטר רבוע שעומקה פחות משני מטרים.

הקאמארג הוא אתר טבע המשמש כתחנה בנדידת עופות, והוא מפורסם גם בשל סוסי הפרא הגדלים בו מזה מאות בשנים. יש בו עדרי בקר הגדלים בתנאים טבעיים בפיקוח בוקרים רכובים על סוסים. רוב הפרים מיוצאים לספרד ומשמשים שם במלחמות שוורים. אנפית הבקר מצטרפת לעדרים, ואוכלוסיית בעלי החיים כוללת גם את הפלמינגו הגדול וזנים שונים של דגים. הצמחייה עשירה ורבגונית וכוללת בין היתר את אשל המים.

חלק גדול של הקאמארג יובש לצורכי חקלאות ובהם גידול אורז, כבשים וסוסים. בפארק האזורי שהוקם ב-1970 יש מוזיאון שבו מוצגים הצמחייה ובעלי החיים המיוחדים לחבל ארץ זה. בירת האזור היא העיר ארל שבגבולו הצפוני של הקאמארג.

הסרט הצרפתי "הסוס הלבן" (1953) בבימויו של אלבר לאמוריס מתעד את אופיו המיוחד של חבל ארץ זה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: גאוגרפיה
קטגוריה:ביצות באירופה
קטגוריה:צרפת: שמורות ביוספריות
קטגוריה:דלתאות נהר
קטגוריה:אתרי רמסר
קטגוריה:אוקסיטניה (חבל מנהלי)
בורא עולם (גנוסיס)

בתורות הנוצריות הגנוסטיות, בורא העולם (ביוונית: δημιουργός, דמיורגוס) הוא חצי אל או אל פחוּת או השטן עצמו. הוא נוצר תוך הפריה עצמית של אמו סופיה. בתכשיטים שנמצאו דמותו מתוארת כבעלת ראש של אריה.

על פי המרקיוניזם, הוולנטיניזם ועוד תורות גנוסטיות, מזוהה בורא העולם עם האל היהודי, האל שציווה את התורה ליהודים. הם מתארים אותו כאל רודף צדק, ואמת, רחמן ואוהב, שברא את העולם בעצמו.

לפי המיתולוגיה הגנוסטית, בתוך המלאות האורגנית של האלוהות מתרוצצות ישויות אלוהיות רוחניות. אחת מהישויות הללו - ספירת החכמה - השתוקקה אל האלוהות הטובה, דבר שהוליד כנפל ישות שלילית - את האל הרע והדמוני דמיורגוס (שקרוי בשמות נוספים), שהוא אחד האיאונים בתוך הפלרומה של האלוהות, והוא שברא את העולם הגשמי בו אנו חיים, כאקט של מרידה באל העליון. מכאן שהעולם הזה הוא בעצם מעשה שטן. הדמיורגוס מתבטא כאלוהי הבשר והחומר, בניגוד לאל הטוב, אלוהי הרוח.
אך הדמיורגוס לא הסתפק בכך, לפי המיתוס הגנוסטי הוא גנב 'ניצוצות' של קדושה והטמינם במעבה המציאות הגשמית. ניצוצות אלה הן נשמותיהם של בני האדם, או ליתר דיוק של הגנוסטים. האפשרות היחידה שבה נשמות אלו יכולות לצאת מתוך כבלי העולם החומרי בהם הן מצויות, היא בכוח הידיעה הפנימית - כשמגיע האדם לידיעה שהוא אינו שייך לעולם זה, אלא לעולם נעלה יותר, ונשמתו נתגלגלה אליו שלא ברצונה, הוא ישתחרר מכבלי העולם הזה ויחזור לאל הנעלם, לשורש האילן והמציאות כולה, שממנו נעקרה הנשמה שהשתלשלה בעל כורחה.
הגנוסטיקנים זיהו את דמיורגוס עם אלוהי היהדות ואלוהי התנ"ך שברא את העולם. אך הוא לא רק ברא את העולם, אלא גם העניק לו את התורה - שאינה רוחנית ומטפיזית גרידא, אלא מכוונת לעולם הגשמי ולחיי המעשה הגופניים. מכאן שחוקיות העולם והתורה מקבילים זה לזה. מכך יוצא שהתורה היא פרי הביאושים של הדמיורגוס ומעין 'מעשה שטן', שיש לפרשה באופן קונספירטיבי, ויש לעקור אותה ואת נושאיה מהעולם.

בעיני הגנוסטים, העולם כפי שהוא נראה כמעשה שטן, לכן מתקבל על הדעת שבוראו היה בעצמו שטן. הגנוסטים דוגלים בדואליות של טוב מול רע, רוחני מול חומרי וכיוצא בזאת. אם לפי תפיסה זו העולם החומרי הוא רע, הרי שגם יוצרו חייב להיות מרושע. המשמעות המקורית של המילה דמיורגוס היא אומן, בעל מלאכה (-אורגוס) המשרת את הציבור (דמוס) כלמור מומחה. המילה הפכה למונח פילוסופי ב"טימיאוס", אחד הדיאלוגים המאוחרים של אפלטון, כ-360 שנה לפני ישו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:אלים
קטגוריה:אלוהים
מרקוס ואלריוס מסאלה

מרקוס ואלריוס מסאלה (Marcus Valerius Messalla) היה מדינאי ומצביא רומאי, שפעל במלחמה הפונית השנייה וכפי הנראה גם לאחריה.

==ביוגרפיה==
מסאלה היה בנו של מרקוס ואלריוס מסאלה, קונסול שנת 226 לפנה"ס. ב-210 לפנה"ס, בשנה התשיעית למלחמה הפונית השנייה, נבחר למפקד הצי (praefectus classis) בסיקיליה (סיציליה). לפקודת מרקוס ואלריוס לאיווינוס, הקונסול של אותה שנה, נחת מסאלה עם חייליו באפריקה, פשט על סביבות אוטיקה, ושב אל ליליבאיום עם שלל רב ושבויים לאחר ארבעה-עשר ימים. כאשר הורה הסנאט ללאיווינוס למנות דיקטטור, בחר בפקודו מסאלה, אך הן הסנאט הן אספת הקנטוריות פסלו את המינוי. אפשר שאותו מסאלה היה גם פראיטור פרגרינוס ב-194 לפנה"ס וקונסול ב-188 לפנה"ס, אז הוקצתה לו הפרובינקיה ליגוריה יחד עם צבא קונסולארי; סמוך מאוד לסוף השנה שב מסאלה לרומא כדי לנהל את בחירת המגיסטראטים של השנה הבאה; הוא איחר להגיע למועד הנקוב, אף שלא היה דבר במהלכיו בפרוביניקה שהצדיק איחור מעין זה. ב-174 לפנה"ס היה מסאלה אחד משלושה שליחים שיצאו בשם הסנאט אל פרסאוס מלך מוקדון, וב-172 לפנה"ס התמנה לדקמוויר סאקרורום במקומו של מרקוס איימיליוס פאפוס שהלך לעולמו. 

==מקורות==
* ערך זה כולל חלקים מתורגמים של הערך "Mesalla" מתוך החיבור Smith, W. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867, הנמצא כיום ברשות הציבור. העתק דיגיטלי בתוך: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.04.0104%3Aentry%3Dmessalla-bio-4 Perseus].
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1919-1959 . 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
המפסיקורה

ציור המתאר את דמותו של המפיסקורה
המפסיקורה (Hampsicora) היה ראש שבט סרדיני, אשר מרד ברומאים במהלך המלחמה הפונית השנייה ונכשל.

לאחר מפלת הרומאים בקרב קאנאי (216 לפנה"ס) ניהל המפסיקורה מגעים חשאיים עם הקרתגים, והציע להם לשלוח חיילים אל סרדיניה כדי להוציאה משליטת רומא אויבתם. גישושיו מצאו אוזן קשבת בקרתגו, ועזרובעל, המכונה "הקרח" (Hasdrubal Calvus), נשלח עם צי וצבא כדי לחבור למורדים. אלא שקודם הגעת הקרתגים אל סרדיניה ובעוד המפסיקורה עצמו עסוק בגיוס חיילים בלב האי, נחפז בנו היאוסטוס (Hiostus) להיכנס לקרב עם הפראיטור טיטוס מאנליוס טורקוואטוס (Titus Manlius Torquatus), אך נחל תבוסה. בואו של עזרובעל שינה אומנם את פני הדברים, אך לא לזמן רב. במהלך התקפתם המשותפת על קאראליס (Caralis), בירת הפרובינקיה, נתקלו עזרובעל והמפסיקורה במאנליוס, ובקרב שהתלקח הוכו מכה ניצחת. היאוסטוס נהרג בקרב, והמפסיקורה, שהצליח למלט את נפשו משדה המערכה, שם קץ לחייו כשהגיעה אליו הידיעה על מות בנו. אירועים אלה התרחשו בקיץ שנת 215 לפנה"ס.

==מקורות==
* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהחיבור Smith, W. (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867 הנמצא כיום ברשות הציבור. העתק דיגיטלי בתוך: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.04.0104%3Aalphabetic+letter%3DH%3Aentry+group%3D2%3Aentry%3Dhampsicora-bio-1 Perseus].
<div style="direction: ltr;">
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1919-1959 . 
</div>
== הערות שוליים ==

קטגוריה:המלחמה הפונית השנייה: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
שעה מכושפת: אל תחשבו על זה

שעה מכושפת: אל תחשבו על זה (באנגלית: The Haunting Hour: Don't Think About It) הוא סרט טלוויזיה לפי ספרו של ר.ל. סטיין שעלה על מסך הטלוויזיה בשנת 2007. בתפקידים הראשיים משחקים אמילי אוסמנט בתפקיד קאסי וקודי לינלי בתור שון. הסרט יצא על גבי DVD בתאריך 4 בספטמבר 2007. הוא שודר לראשונה בקרטון נטוורק ב-7 בספטמבר 2007.

בהשראת הסרט הופקה סדרת טלוויזיה בשם "שעה מכושפת", אשר שודרה במקור החל משנת 2010 עד 2014.

==עלילה==

קאסי (אמילי אוסמנט) היא נערה מתבגרת בת 13, גותית ומרדנית. כאשר היא עוזבת את בית ספרה הישן ועוברת לשכונה חדשה ולבית חדש היא חייבת למצוא דרכים אחרות להעביר את הזמן והיא עושה זאת כשהיא מציקה לאחיה הקטן מקס ולילדים בבית ספרה, במיוחד למלכת נשף התחפושות, פריסילה. כאר היא הולכת לספריה היא נתקלת בחנות מסתורית בשם: חנות ליל כל הקדושים. היא נכנסת ונתקלת במגוון דברים מפחידים כאשר המוכר מפנה אותה לאגף הספרים. כשהיא מגיעה לשם היא רואה שישנו רק ספר אחד ושמו: "הדבר המרושע". היא חוזרת לביתה עם הספר ומתבשרת כי היא חייבת ללוות את אחיה הקטן לאסוף ממתקים. כשהם חוזרים הוא הורס לה בטעות עבודה של בית-ספר והיא מחליטה לקרוא לו את הספר על אף פחדיו מסיפורים מפחידים. היא מתעלמת מההוראה בתחילת הספר: "אל תקראו בקול רם" ומקריאה את הסיפור על חיה מפחידה שמאכילה את צאצאיה בבשר חי שהיא תופסת. הספר מסתיים במילים: "אל תפחדו, אל תיראו ואל תשתגעו מהקריאה, החיה לא אמיתית, אלא אם כן חושבים עליה." כאשר מקס חושב על החיה היא קמה לחיים וחוטפת אותו מהמיטה. כך היא עושה גם לשליח פיצה ולפרסילה. כאשר שון (קודי לינלי) הילד המקובל של השכבה רואה את זה הוא רץ לקאסי והם יוצאים למסע כדי להרוג את המפלצת. בסופו של הסיפור הם מנצחים אותה ותוך כדי גם מתאהבים זה בזה.

==דמויות ושחקנים==
* קאסי קלר - אמילי אוסמנט
* מקס קלר - אלכס ויזנריד
* שון רנפורד - קודי לינלי
* פריסילה רייט - בריטני קוראן
* מוכר בחנות - טובין בל
* איילין קלר - מישל דאפי
* ג'ון קלר - ג'ון הוקינסון
* מוכר הפיצה - מייקל דיקסון ה-2
* רלף - נייג'ל אש

==תוספות מיוחדות ל-DVD==
* עשיית הסרט
* וידאוקליפ מיוחד של אמילי אוסמנט עם השיר "I Don't Think About It"
* משחק מולטימדיה
* מסע לעולם הדמיון של ר. ל. סטיין.

==מוזיקה בסרט==
* אמילי אוסמנט, "I Don't Think About It"
* אדם מרין, "Still Alright"
* פיילד פלייט, "Tell Me"

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי אימה מ-2007
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי אימת-חג: ליל כל הקדושים
אסטראה

אסטראה () היא האלה הבתולה של הצדק, התמימות והטוהר במיתולוגיה היוונית. היא מתוארת לעיתים כאוחזת במאזניים. 

אסטראה ידועה בתור האלה האחרונה שחייתה לצד בני האדם במהלך תור הזהב של האנושות. לפיכך, היא מהווה לעיתים דמות סמלית לאדם טהור שמביא עמו תקופה של שגשוג, או לחלופין, שעזיבתו מביאה תקופה נחשלת של נבילה.

אין לבלבל בינה לבין אסטריה, בתם של קויוס ופויבה ואחותה של לטו. לעיתים קיימת התמזגות של אסטראה עם דיקה, אלת הצדק ובתם של זאוס ותמיס, והן חולקות מיתוסים דומים.
==מיתוסים==
ציור המתאר את עלייתה של אסטראה לשמיים. מאת [[סלבטור רוזה 1665.]]

אמה של אסטראה היא אאוס, אלת השחר; ואביה אסטראוס, המכונה "אבי הכוכבים". בין אחיה ניתן למנות את ארבעת רוחות השמיים.

לפי היצירה "פנומנה" מאת ארטוס, אסטראה חיה בשלווה לצד בני האדם בתור הזהב של האנושות. בני האדם עוד לא הכירו מלחמות, עוד לא אכלו בעלי חיים ולא שטו בים. הם נהנו מהשפע של האדמה שהזינה אותם. בעידן הכסף, ראתה אסטראה את תחילת השחתתם של בני האדם. היא התרחקה מהם במגוריה ולא התערבבה עמם עוד, היא הטיפה להם על אובדן מוסריותם והתרחקותם מאבותיהם. לבסוף הגיע עידן הנחושת, הדור הראשון בו אנשים חישלו חרבות ואכלו בעלי-חיים. אסטראה תיעבה את הדור הזה ועזבה את הארץ אל השמיים.

ביצירות אחרות בהן המיתוס מסופר אסטראה עזבה את הארץ במהלך דור הברזל. גם ביצירות אלו הגורם לעזיבתה הוא השחתתם של בני האדם, עם דגש על הופעתן של מלחמות ותאוות בצע.

לאחר עלייתה לשמיים הפכה אסטראה לקבוצת הכוכבים בתולה והמאזניים שהיו עמה הפכו לקבוצת הכוכבים מאזניים. גרסאות אחרות מייחסות את קבוצת הכוכבים מאזניים לאלת הצדק דיקה.

== ראו גם ==
* בתולה (קבוצת כוכבים)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
עזרובעל (קאלבוס)

עזרובעל, המכונה "הקירח" (Hasdrubal Calvus), היה מצביא קרתגי שנשלח בראש צבא אל סרדיניה, במהלך המלחמה הפונית השנייה, כדי לסייע ליושבי האי למרוד ברומא.

המרד שהצית ראש השבט הסרדיני המפסיקורה בשנת 215 לפנה"ס עורר תקווה בקרב מנהיגי הקרתגים כי יוכלו להשיב לעצמם את השליטה באי, שניטלה מהם בעקבות מפלתם במלחמה הפונית הראשונה. על כן, כשפנה אליהם המפסיקורה בבקשת סיוע, לא היססו, והעמידו את עזרובעל בראש צי וצבא השווים בגודלם לאלו אשר נשלחו אל מאגו הנלחם בהיספניה (ספרד). סערה עזה הסיטה את צי המשלוח מנתיבו, האוניות נטרדו אל חופי האיים הבלאריים, ושם התעכבו זמן רב לצורך תיקון הנזקים החמורים שנגרמו להן. בינתיים קיבלו האירועים בסרדיניה מפנה לרעה מבחינת עזרובעל, אך חרף כך הוא הנחית את כוחותיו באי וצירפם לאנשיו של המפסיקורה. השניים פשטו על אדמות השבטים האוהדים את הרומאים וכבר היו לוכדים את קאראליס (Caralis), בירת הפרובינקיה, אלמלא נתקלו בצבאו של מאנליוס. הקרב בין הצדדים הסתיים במפלה מוחצת של הקרתגים ובעלי בריתם. עזרובעל עצמו נפל בשבי והובל בתהלוכת ניצחון שערך מאנליוס ברומא.

==מקורות==
* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהחיבור: Smith, W. (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1873, הנמצא כיום ברשות הציבור. העתק דיגיטלי בתוך: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus:text:1999.04.0104:entry%3Dhasdrubal-bio-9 Perseus].
<div style="direction: ltr;">
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA) Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1919-1959 .
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרתגים
קטגוריה:קרתגים במלחמה הפונית השנייה
משלים (תחביר)

משלים (בלועזית: קומפלמנט) הוא רכיב תחבירי, שמוסיף או משלים לקורא מידע אודות שם עצם או פועל.

== משלימי הפועל ==
משלים הפועל הוא חלק המשפט המוסיף מידע לנשוא הפועלי. נוהגים להבדיל בין משלים מוצרך שחיוני לשלמות המשפט ובין משלים שאינו מוצרך (או בשמו האחר נספח), שרק מוסיף מידע למשפט וניתן להשמיטו. על פי הבלשנות הגנרטיבית, ההבדל העיקרי בין המשלים המוצרך לנספח הוא שהמשלים מקבל תפקיד תטא מהפועל ואילו הנספח לא מקבל תפקיד תטא. 
מבחינת התחביר, המשלים מנותח כאחות לפועל והנספח מנותח כאחות לרמה הבאה של הפועל. 
=== המושא ===

המושא הוא משלים מוצרך שהוא האובייקט שעליו נעשית הפעולה בנשוא.

=== התיאור ===

התיאור הוא משלים שאינו מוצרך.
=== משלים מקום מחויב ===
משלים מקום מחויב הוא משלים מוצרך שבדומה לתיאור מקום עונה על השאלה "איפה?". לפי "תאורית הסמנטיקה הגנרטיבית" הפועל מתייחס לפרופוזיציה, התרחשות מסוימת בעולם המציאות. בפרופוזיציה זו יכולים לקחת חלק:
* שחקן אחד - כמו בפרופוזיציות שקשורות במצב או בכניסה למצב מסוים כגון: "מנוחה" ו"שינה".
*שני שחקנים - למשל בפרופוזיציה של יצירה משתתפים היוצר והמוצר.
*שלושה שחקנים - למשל בפרופוזיציה של העברת משהו למישהו משתתפים הישות המעבירה, הישות המועברת והישות שאליה מעבירים.

בפעלים כמו "גר", "הניח", "נסע" וכו', יש למקום תפקיד הכרחי בפרופוזיציה. לכן במשפטים "דוד גר ברעננה", "מיכל הניחה את המשקפיים על השידה" ו"משה נסע לפתח תקווה" משלימי הפועל הם מוצרכים. בתאורית הסמנטיקה הגנרטיבית פעלים אלה נקראים פעלים לוקטיביים. המשלימים במשפטים לעיל לא יכולים להיחשב כמושא מכיוון שלא נעשית עליהם פעולה, אך גם לא יכולים להיחשב כתיאור מקום מכיוון שהם מוצרכים. לכן משלימים אלה מוגדרים כ"משלים מקום מחויב".

== משלימי השם ==

משלים השם נקרא גם לוואי, והוא לעולם יהיה בלתי־מוצרך. משלים שם מתאר את שם העצם שאליו הוא מתלווה. 
== קישורים חיצוניים ==
* פנינה טרומר, [http://www.amalnet.k12.il/meida/lashon/alon/ali27001.htm משלימי הפועל: המושא, משלים המקום המחויב, התיאור - מנקודת מבט סמנטית], אתר עמלנט

קטגוריה:תחביר
אוגוסט הירט

אוגוסט הירט (בגרמנית: August Hirt; 28 באפריל 1898, מנהיים – 2 ביוני 1945, היער השחור) היה האופט-שטורמפיהרר באס אס. שימש כיושב-ראש אוניברסיטת הרייך בשטרסבורג שבצרפת בזמן הכיבוש הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה. ידוע שערך ניסויים בבני-אדם והיה פושע מלחמה ופושע נגד האנושות.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת 1898 במנהיים לאיש עסקים שווייצרי. שירת במלחמת העולם הראשונה ובשנת 1916 נפצע בלסת. בזכות הפציעה קיבל את אות צלב הברזל וחזר למנהיים. אחרי המלחמה החל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג. בשנת 1921 קיבל באופן רשמי את אזרחותו הגרמנית. בשנה שלאחר מכן קיבל את הדוקטורט שלו ברפואה ועבד באוניברסיטה. בשנת 1930 קיבל את תואר הפרופסור. הצטרף לאס אס ב-1 באפריל 1933. בשנת 1937 מונה לדרגת האופט-שטורמפיהרר, אף על פי שהצטרף למפלגה הנאצית רק כחודשיים לפני כן. בשנת 1938 החל לעבוד גם באוניברסיטת גתה בפרנקפורט.

== אוסף הגולגולות היהודי == 

הירט פעל בחברת אננארבה יחד עם וולפרם סיברס וברונו בגר. בתקופה זו, השתמש בגופות ובעצמות בני-אדם יהודים ממחנה הריכוז דכאו שנשרפו או הורעלו בגז כדי לערוך בהן ניסויים. בין השאר, ניסויו כללו שימוש במסקלין כרעל.
אוסף הגולגולות והשלדים היה ניסיון של הנאצים ליצור תצוגה אנתרופולוגית של גולגולות ושלדים במטרה לבסס "מדעית" את תורת הגזע, להציג את הנחיתות הגזעית של "הגזע היהודי" ולהדגיש את מעמדם של היהודים כאונטרמנשן ("תת-אדם"), בניגוד לגזע הגרמני, העל-אוברמנשן הארי ("על-אדם"). האוסף היה אמור להיות מאוכסן במכון האנטומי באוניברסיטת הרייך בשטרסבורג באזור אלזס.
האוסף אושר על ידי רייכספיהרר האס אס היינריך הימלר, ועוצב על ידי אוגוסט הירט, רודולף ברנדט ווולפרם סיברס, המנהל הכללי של האננארבה.

לקראת סיום המלחמה והידיעה הברורה על הפסד גרמניה, הפרויקט הופסק בספטמבר 1944 והירט נמלט. אמנם הירט ציווה על השמדת כל הראיות לקיום הפרויקט, אך ההשמדה מעולם לא בוצעה במלואה. מרבית מהגופות נקברו בשנים שלאחר המלחמה בשטרסבורג. ב-2 ביוני 1945, כחודש לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, אוגוסט הירט התאבד בסביבת היער השחור.

== ראו גם ==
* ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:נאצים שנידונו למוות שלא בפניהם
קטגוריה:סגל מחנה דכאו
קטגוריה:מתאבדים: נאצים
קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: פושעים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
סאסקס

סַאסֶקְס (באנגלית: Sussex) הוא מחוז היסטורי בדרום-מזרח אנגליה, מדרום ללונדון, ששטחו 3,783 קמ"ר ומתגוררים בו 1,609,500 תושבים (2011). הוא גובל בקנט, סארי, המפשייר ובתעלת למאנש.

סאסקס הוא מחוז היסטורי הידוע כאזור בעל גבעות רבות, מישורים ויערות. המחוז מייצא מוצרי-חקלאות רבים כמו עופות, בקר, פירות וירקות ואין בו כמעט תעשייה.

מאז שנת 1888 המחוז מחולק לשניים:
*מזרח סאסקס, עיר מחוז: לואס (Lewes)
*מערב סאסקס, עיר מחוז: צ'יצ'סטר (Chichster)

מחוז סאסקס משמש גם כפרוור מגורים בשל קרבתו לבירה לונדון.

כיום דוכס סאסקס הוא הנסיך הארי, דוכס סאסקס, ודוכסית סאסקס היא מייגן, דוכסית סאסקס.
== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:אנגליה: מחוזות
מושא

בתחביר מושא (אובייקט) הוא השלמה מוצרכת לנשוא פועלי, והוא מתקשר לפועל כהשלמה מוצרכת, כלומר, הפועל "זקוק" לה. המושא יכול להתקשר לפועל ישירות, בלי מילת יחס (מושא ישיר) או על ידי מילת יחס (מושא עקיף) שהיא חלק מהערך המילוני של הפועל. לפיכך החלפת מילת היחס המוצרכת תשנה (בדרך כלל) את משמעות המושא או הפעולה (לדוגמה: "הודה ל" [מישהו] לעומת "הודה על" [משהו] לעומת "הודה ב" [אשמה, עבירה וכיוצא בזה]).

מבחינה סמנטית המושאים הם האובייקטים המשתתפים בפעולה נוסף על הנושא (הפעיל, המבצע). ישנן פעולות שבהן אין אובייקטים ולכן הפועל אינו יוצא למושא (פועל עומד), וישנן פעולות המצריכות מושא אחד או שניים:
* יוסי שתק.
* יוסי הודה במעשה.
* יוסי הודה לחברו על המעשה.
פועל יכול להיות עומד או יוצא בהתאם למשמעות ולהקשר. דוגמאות:
* התפוח השחיר.
* הצנזור השחיר את השמות.

== סוגי מושאים ==
בעברית קיימת הבחנה בין שני סוגי מושאים: מושא ישיר ומושא עקיף.

===מושא ישיר===
מושא ישיר הוא מושא המצטרף ישירות לפועל, בלי מילת יחס:
* יוסי אכל תפוח.
* אפרת צילמה אנשים.
* מוצרט הלחין אופרה.
בעברית קיימת המילית "את" המקדימה מושא ישיר מיודע:
* יוסי אכל את התפוח.
* אפרת צילמה את הוריה.
* מוצרט הלחין את "נישואי פיגרו".

המושא הישיר מושפע ישירות מהפעולה ועל פי רוב יוכל להיות הנושא במשפט סביל:
* התפוח נאכל.
* ההורים צולמו.
* האופרה הולחנה.

===מושא עקיף===
מושא עקיף הוא מושא המצטרף לנשוא באמצעות מילת יחס המוצרכת לפועל: להקשיב ל, להיפגש עם, לפנות אל, לטפל ב, להתנפל על.

מילת היחס עשויה להיות שרירותית ושונה בין שפות (אחד הקשיים בלימוד שפה זרה) ואף בתוך אותה שפה:
* התלמידים ראו את הים. (מושא ישיר)
* התלמידים הביטו אל האופק.
* התלמידים צפו בשקיעה.
* התלמידים השקיפו על השחפים.
* התלמידים התבוננו בסרטנים.

מילת היחס ה יכולה לבוא עם פועל בהקשר מסוים, ישיר או עקיף:
* המדען צפה בסרט./ המדענית צפתה את רעידת האדמה.
* השלמתי את המלאכה. / השלמתי עם חברי הטוב.

===מושא פנימי===

מושא פנימי הוא מושא הכולל חזרה על הפועל בשם פעולה, לשם הדגשתו או לשם המרת תואר הפועל בשם תואר, המצריך לפניו שם עצם. גם פועל עומד יכול לקבל מושא פנימי, ולמעשה הוא מאפיין בעיקר פעלים עומדים. דוגמות: "יוסי שמח שמחה רבה", "דנה ישנה שנת ישרים".

==ראו גם==
*תיאור (לשון)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תחביר
קטגוריה:חלקי הדיבר
מיטילנה

מיטילנה (ביוונית: Μυτιλήνη) היא עיר הבירה של האי לסבוס השייך ליוון.
העיר שוכנת לחופו של הים האגאי ושוכן בה הנמל הגדול של האי בו יש מעבורות לאיים הסמוכים למנוס וכיוס ביוון ולאי אייוליק בטורקיה ולערים הגדולות ביבשת כגון אתונה, פיראוס וסלוניקי. 

על פי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2011, בעיר חיים כ-37,890 תושבים והיא העיר הגדולה בלסבוס, ושטחה הוא 107.460 קמ"ר. העיר ממוקמת בדרום מערב האי, והיא סמוכה לנמל התעופה הבינלאומי של לסבוס הממוקם מעט דרומית מהעיר. 

קבוצת הכדורגל של העיר, מיטילנה אייוליקוס משחקת בליגה היוונית הנמוכה ביותר ומעולם לא זכתה בתואר כלשהו. העיר מוכרת בזכות שני משוררים חשובים מהתקופה הארכאית שהיו בקשר רומנטי אחד עם השני: המשורר היווני אלקאיוס שנולד בשנת 620 לפנה"ס ומת בשנת 570 לפנה"ס, והמשוררת היווניה סאפפו, הידועה בשירתה הלירית, שנולדה בסביבות 630 לפנה"ס ומתה בשנת 612 לפנה"ס.

== היסטוריה ==
האי לסבוס והעיר מיטילנה בפרט לוקחות חלק גדול בהיסטוריה של יוון הקלאסית ובמלחמות אתונה וספרטה. מיטילנה הוקמה במאה ה-11 לפנה"ס. 

בשנת 427 לפנה"ס, במהלך המלחמה הארכידאמית מרדו תושבי מיטילנה באתונאים אך המרד דוכא. כעונש על המרד הוחלט באתונה להוציא להורג את כל הגברים של מיטילנה, ואת הנשים והילדים להפוך לעבדים. הפעולה לא התרחשה לבסוף מכיוון שבהצבעה חוזרת הוחלט להרוג רק את המורדים ולהרוס את חומות העיר. 
במלחמה הקורינתית תושבי מיטילנה סייעו לתרסיבולוס, מפקד הצי אתונאים בים האגאי לנצח את הספרטניים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:יוון: ערי חוף
קטגוריה:הים האגאי: ערי נמל
בומילקר (מפקד צי)

בּוֹמִילְקָר (במקור הפיניקי בדמלקרת<ref></ref>; בלטינית: Bomilcar, ביוונית: Βομίλκας) היה מצביא קרתגי, שפעל במלחמה הפונית השנייה.

לאחר קרב קאנאי (216 לפנה"ס), בו נחלו הרומאים מפלה מוחצת מידיו של חניבעל, הגבירו הקרתגים את מאמציהם ונערכו למשלוח תגבורות גדולות, כדי לנצל את שעת הכושר ולהכריע את המערכה באיטליה ובהיספניה כאחד. בומילקר עמד בראש חיל המשלוח אשר שוגר שנה אחר כך אל איטליה, והוביל ארבעת-אלפים פרשים נומידים, ארבעים פילים ואספקה. כשנודע לאפיוס קלאודיוס פולכר, הפראיטור של סיקיליה, על התגבורת הקרתגית העושה דרכה בים אל לוקרי אפיזפיריאי, מיהר לחצות את המצר ממסאנה אך איחר את המועד. בומילקר כבר עזב את המקום והצטרף למצביא הקרתגי חנון הנלחם בדרומה של איטליה. הלוקרים סגרו את שערי עירם בפני הרומאים, ואפיוס קלאודיוס שב למסאנה בידיים ריקות.

ב-214 לפנה"ס, במהלך הסגר מן הים והיבשה שהטיל מרקוס קלאודיוס מרקלוס על סירקוסאי, נשלח בומילקר בראש שייטת של חמישים וחמש אוניות מלחמה לעזרת הנצורים והצליח להיכנס אל תוך הנמל הגדול של העיר. ברם, הוא לא העז לצאת לקרב נגד הצי הרומאי שהיה כפול בגודלו, ומאחר ששהות אנשיו בעיר הכבידה עוד יותר על הנצורים בשל האספקה המצומצמת בלאו הכי, הפליג חזרה לאפריקה. 

ליוויוס מספר, כי שנתיים אחר-כך, ב-212 לפנה"ס, הצליח בומילקר לחמוק שוב מנמל סירקוסאי בחסות מזג אוויר סוער. הוא השאיר בידי הסירקוסאים חמישים וחמש אוניות מלחמה ובשלושים וחמש הנותרות חמק אל קרתגו, כשהוא מביא עמו ידיעות חשובות על כך שהעיר עומדת לכרוע תחת לחץ המצור. ימים אחדים אחר כך שב לסירקוסאי עם מאה אוניות. עוד באותה שנה ניסה בומילקר פעם נוספת להעביר אספקה לסירקוסאים הנצורים, שהובלה מקרתגו בשבע-מאות אוניות-משא מלוות על ידי מאה ושלושים אוניות מלחמה. מרקלוס, אשר חשש כי אם יגיעו האוניות ליעדן ייחרץ גורל המצור לכישלון ואולי גם עתיד המערכה כולה בסיקיליה, שכן באותו זמן נאסף צבא רב מכל רחבי האי והתכונן להתקפה על הרומאים הצרים על העיר, העלה את אנשיו לאוניות ונערך לקרב ימי. אלא שבומילקר נמנע מהתמודדות בקרב סדור, פקד על אוניות המשא לשוב לקרתגו והוא עצמו שט עם אוניותיו אל טרנטום.

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* s.v. "Bomilcar" (3) in: Smith, W. (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1873. Digitized copy in: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus:text:1999.04.0104:entry%3Dbomilcar-bio-3 Perseus].
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann, 1919-1959 . 
</div>
== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרתגים
קטגוריה:קרתגים במלחמה הפונית השנייה
בית ישראל (גאנה)

בית ישראל היא קהילה בגאנה, אשר חבריה טוענים כי הם יהודים, צאצאיהם של עשרת השבטים האבודים של ישראל.

הקהילה אינה מוכרת על ידי הזרם המרכזי של היהדות כקהילה יהודית.

== היסטוריה ==
חברי בית ישראל מייחסים את הגעתם לגאנה בהגירה יהודית שחצתה את מדבר סהרה למאלי. במאלי תועדה קהילה יהודית בטימבקטו אשר המשיכה להגר לחוף השנהב ולגאנה. המהגרים נקראו ספווים והיו לשבט בספווי אשר צאצאיו הם חברי הקהילה כיום.

הקהילה חיה כאלפיים שנה על פי מנהגי היהדות אך רק בשנת 1977, החלו לקשר בין המנהגים של הקהילה לבין היהדות. באותה שנה נתגלה לאדם בשם אהרון טואקייראפה חיזיון אשר גרם לו להאמין כי הספוויים הם צאצאי השבטים האבודים של ישראל. הוא הוביל משלחת מחקר של חברי הכפר לחוף השנהב שם עלו על עקבותיהם של אבותיהם הספוויים.
בעקבות הגילויים הללו אנשי הכפר ספווי סואי וכפר נוסף בשם אדיאמברה החלו ללמוד את המנהגים והאמונות היהודיות והחלו להטיף לחזרה ליהדות. התנהגות זו התקבלה באופן שלילי בקרב הנוצרים באזור אשר הכו וכלאו רבים מחברי הקהילה.

אהרון טואקייראפה מת מדקירה ב-1991 בחוף השנהב. את ההנהגה על הקהילה לקח שכנו דוד אהנקורה אשר העביר את הקהילה לשטח חדש בסמוך לעיר ספווי וויאוסו. מקומם החדש נקרא "אדיאמברה החדשה" וכיום עומד בו בית הכנסת הראשי של הקהילה.

== זיקה ליהדות מנהגים ואמונות ==
כאמור, הספוויים קיימו מנהגים יהודיים במשך אלפי שנים ובהם:
* הקפדה על שמירת יום השבת וענישה כבדה כנגד אלו שאינם שומרים אותו.
* קיום ברית מילה לילדי הקהילה.
* איסור על אכילת חזיר.
* הקפדת על קיום מצוות ואיסורי הנידה.

== הקהילה כיום ==
כיום הקהילה מתגוררת בשני אזורים עיקריים - ספווי סואי ואדיאמברה החדשה בספווי וויסאוסו.

== ראו גם ==

* ארץ ישראל בעת העתיקה
* ביתא ישראל
* יהדות מערב אפריקה
* ממלכת ישראל

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.anumuseum.org.il/Communities/Archive/TenLostTribesh.asp#Ghana מיתוס עשרת שבטי ישראל האבודים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאנה: דמוגרפיה
קטגוריה:קבוצות הטוענות למוצא יהודי
טפיר הרים

טפיר הרים (שם מדעי: Tapirus pinchaque), הקטן מבין ארבעת מיני הטפיר, והיחיד אשר חי מחוץ ליערות גשם טרופיים בטבע.

== מאפיינים ==
טפיר ההרים מצוי ביערות עננים באנדים בקולומביה ובאקוודור. ישנם דיווחים על נוכחות של קבוצות קטנות של טפירים בצפון מערב פרו, אולם ייתכן כי אוכלוסיות אלו נכחדו. טפיר ההרים חי באזורים שגובהם 1,950 מטר עד 4,400 מטר מעל פני הים.

את טפיר ההרים קל לזהות בשל פרוותו צמרירית וצבעה הלבן של שפתו התחתונה. צבע פרוותו שחור-אפרפר או חום, ולעיתים קרובות תלוי במקום שבו הוא חי. צבע פרוותם באזור הלחיים לרוב בהיר יותר.

אורך גופם של בוגרים כ-1.8 מטר, וגובהם כ-75 ס"מ עד מטר. משקלם נע בין 150 ל-225 ק"ג. הנקבות הן לעיתים קרובות גדולות יותר מן הזכרים, אך לרוב לא ניתן להבחין בזוויג על פי גודל הפרט. בדומה לטפירים אחרים, לטפיר ההרים יש זנב קצר ועבה וחרטום ארוך וגמיש. להם ארבע בהונות על כל אחת מרגליהן הקדמיות, ושלוש על כל אחת מרגליהן האחוריות.

ההיריון אורך כ-400 יום ובסופו מומלט לרוב גור יחיד (המלטה של מספר גורים בבת אחת נדירה מאוד). משקלו של הגור בעת הלידה 7 ק"ג וצבע פרוותו, בדומה לטפירים אחרים, חום-אדמדם עם נקודות ופסים לבנים. בדומה לבוגרים, גם להם יש פרווה צמרירית המסייעת להם בשמירה על חום גופם. לאחר כשנה צבע פרוותם של הגורים מתעמעם, ובערך באותו הזמן הם נגמלים מיניקה. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 3 ויכולים לחיות עד 30 שנה.

טפיר ההרים מתקשר באמצעות שריקות. הזכרים נאבקים על נקבות מיוחמות באמצעות ניסיון לנשוך את הרגל האחורית אחד של השני. במשך רוב חייהם הטפירים הם יחידאים (סולטירים), כלומר חיים בבדידות, ותרים בעצמם אחר מזונם. הם פעילים בעיקר מהשקיעה ועד הזריחה, כאשר הם תרים אחר מזון, ובמהלך מרבית היום הם ישנים. בניסיון להגיע למזון המצוי בגובה, עשוי הטפיר להרים את רגליו הקדמיות כדי להגיע ולתפוס את מזונו באמצעות אפו. הזכר מסמן את הטריטוריה שלו באמצעות גללים, שתן ושפשוף עצים, לעיתים גם הנקבות מסמנות טריטוריה.

==קישורים חיצוניים==

* Nechvatal, N. 2001. "[http://animaldiversity.ummz.umich.edu/site/accounts/information/Tapirus_pinchaque.html Tapirus pinchaque]" (On-line), Animal Diversity Web

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טפיריים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי האנדים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
טאיף

טאיף (בערבית: ٱلطَّائِف, תעתיק מדויק: אלטַּאאִ'ף) היא עיר במחוז מכה שבמערב ערב הסעודית. העיר שוכנת מעל מורדות רכס בגובה 1,879 מטרים מעל פני הים כ-60 ק"מ דרום-מזרחית לעיר מכה. היא ידועה בשל עברה העשיר דתית ומדינית. בכל קיץ עוברת ממשלת סעודיה מריאד לטאיף בשל החום הרב השורר בראשונה. טאיף היא גם מרכז חקלאי הידוע בשל כרמיו ותפוקת הדבש שבו. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 מתגוררים בטאיף 563,282 בני אדם, טאיף היא העיר השלישית בגודלה במחוז מכה (אחרי ג'דה ומכה) ואחת מהגדולות בממלכה כולה.

==היסטוריה==
העיר יושבה ב על ידי שבט מקומי. במקום התפתחה חקלאות רבה (גידול חיטה, גפנים ופירות) דבר שנתן לעיר את הכינוי "הגן של החג'אז". בנוסף על כך, העיר התפתחה להיות מרכז דתי אזורי. טאיף הייתה מרכז נופש, וקיימה סחר נרחב עם העיר מכה, ששוכנת 100 ק"מ מטאיף.

העיר נכבשה על ידי האימפריה המוסלמית בשנת 631 וכל מאפייניה הפגניים נהרסו כליל.

ב -17 ביולי 1517 נכנעה העיר לסולטאן העות'מאני סלים הראשון. טאיף הייתה תחת שלטון עות'מאני כ-290 שנים, עד אשר נכבשה על ידי בית סעוד בשנת 1802. העיר נכבשה שוב על ידי האימפריה העות'מאנית כ-11 שנים לאחר מכן, בשנת 1813. באותה השנה המזרחן יוהאן לודוויג בורקהרדט ביקר בעיר והשאיר אחריו רישומים רבים.

בשנת 1916 פתחה השושלת ההאשמית במרד שהתחיל במכה כנגד האימפריה. לאחר קרבות רבים, העיר נפלה ב-22 בספטמבר באותה השנה והפכה לחלק מממלכת חג'אז.

לאחר מאבקי כוח אלימים רבים, העיר נכבשה על ידי אבן סעוד בשנת 1924. בשנת 1932 איחד אבן סעוד את ממלכותיו לכדי ממלכה אחת - ערב הסעודית. בשנת 1934 נחתמה בעיר אמנה אשר הגדירה את הגבולות בין ערב הסעודית לתימן. אבן סעוד עצמו מת בעיר ב-1953, וגם המלך ח'אלד מת בעיר בשנת 1982.

החל משנות ה-40 והלאה, חל תהליך פיתוח מהיר של טאיף.

הסכם חשוב שנחתם בעיר ב-1989 וידוע כהסכם טאיף הוא הסכם לרפורמה פוליטית נרחבת בלבנון, שהביא לסיומה של מלחמת האזרחים הלבנונית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערב הסעודית: ערים
תיאור (לשון)

בתחביר, התיאור הוא השלמה של הנשוא במשפט פועלי. התיאור מוסיף מידע על הנשוא, כגון מתי או איפה הנשוא התרחש. מבחינה תחבירית, זאת השלמה שאינה מוצרכת, כלומר המשפט יהיה שלם גם אם היא תימחק.

== סוגי תיאורים ==
=== תיאור מקום ===
*עונה על השאלות: איפה? היכן?
*מילים אופייניות: כאן, שם, ליד, מאחורי, לפני וכו'.
*דוגמה: אכלנו במסעדה אתמול.

===תיאור זמן/תיאור מידה===
==== תיאור זמן ====
*עונה על השאלות: מתי?
*מילים מאפיינות: היום, אתמול, שלשום, מחר, בשבוע שעבר, בשנה שעברה בחודש האחרון וכו'
*דוגמה: אכלנו במסעדה אתמול.
==== תיאור מידה (כמות) ====
*עונה על השאלות: כמה? כמה פעמים? כמה זמן? כמה כסף?
*מילים מאפיינות: הרבה, מעט, פי.., כפליים, X שעות, X ש"ח
*דוגמה: איש זה תרם רבות למפעל ההתיישבות.
==== הבחנה בין תיאור זמן לתיאור מידה ====
במשפט "אני נוסע לחופשה בת שבועיים בחו"ל" הצירוף בת שבועיים הוא תיאור מידה, מכיוון שהוא מציין כמה זמן תימשך החופשה. לעומת זאת, במשפט "אני נוסע לחו"ל בעוד שבועיים" הצירוף עוד שבועיים משמש כתיאור זמן.

=== תיאור אופן/תיאור מצב ===

==== תיאור אופן ====
מתאר אופן ביצוע של משהו. זהו התיאור הכללי ביותר.
*עונה על השאלות: באיזה אופן?, כיצד?, איך?
*מילים מאפיינות: בשקט, במהירות, בזריזות, ידנית, אוטומטית, ברגל, במכונית וכו'.
*דוגמה: אכלנו במהירות את הדג.
ניתן לבטא תיאורי אופן גם באמצעות מושא פנימי.

==== תיאור מצב ====
תיאור שמתאר מצבו של דבר, אשר ניתן להוסיף לפניו את המילה "כש"+שם גוף מתאים
*עונה על השאלות: באיזה מצב?
*מילים מאפיינות: עייפים, מבולבלים, רעבים, צמאים וכו'.
*דוגמה: "חזרנו מהטיול עייפים". תוספת "כש"+שם גוף מתאים במקרה זה תהיה: "חזרנו מהטיול כשאנו עייפים"
==== הבחנה בין תיאור אופן לתיאור מצב ====
במשפט "הילדים חזרו מבית הספר באוטובוס" המילה באוטובוס משמשת כתיאור אופן. לעומת זאת, במשפט "הילדים חזרו מבית הספר רעבים" המילה רעבים משמשת כתיאור מצב.

===תיאור סיבה/תיאור תכלית===

==== תיאור סיבה ====
*עונה על השאלות: מדוע? מאיזו סיבה?
*מילים מאפיינות: בגלל, עקב, בשל, משום וכו'. 
*דוגמה: החלונות נשברו מפאת הסערה.

==== תיאור תכלית ====
*עונה על השאלות: למה? לשם מה? 
*מילים מאפיינות: כדי, על־מנת, לשם, במטרה, בתקווה וכו'.
*דוגמה: הלכתי למשרד כדי לתרום.

==== הבחנה בין תיאור סיבה לתיאור תכלית ====
ההבדל בין תיאור סיבה לתיאור תכלית - סיבה מתאר משהו שקרה לפני
הפעולה (החלונות נשברו אחרי / בזמן הסערה). ולעומת זאת, תיאור תכלית מתאר משהו שיקרה אחרי הפעולה (הוא יתרום רק לאחר ההגעה למשרד).

=== תיאור תנאי/תיאור ויתור ===
==== תיאור תנאי ====
*עונה על השאלות: באיזה תנאי? 
*מילים מאפיינות: והיה ו־, במקרה ש־, אם, בלי וכו'.
*דוגמה : בלי קמח לא תהיה עוגה.

==== תיאור ויתור ====
מתאר תנאי שהתגברו עליו
*עונה על השאלות: מהו המכשול עליו התגברו?
*מילים מאפיינות: למרות, גם אם, אף על פי וכו'.
*דוגמה: למרות איומי ההסתדרות בשביתה, התוכנית הכלכלית יצאה לפועל.
==== הבחנה בין תיאור תנאי לתיאור ויתור ====
תיאור תנאי מציג את התנאי לקיום הפעולה. לעומת זאת, תיאור ויתור מתאר קושי שהתגברו עליו בעת ביצוע הפעולה.

== ראו גם ==
*חלקי הדיבר

== קישורים חיצוניים ==

* שם כותב, [http://learn.snunit.k12.il/snunit/lashon/mishpat/tahabir8.html התיאורים] 
* באתר סנונית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תחביר
מרקוס ואלריוס לאיווינוס

מרקוס ואלריוס לאיווינוס (לטינית: Marcus Valerius Laevinus) היה מדינאי ומצביא רומאי, שנטל חלק פעיל במלחמה הפונית השנייה ובמלחמה המוקדונית הראשונה.

הוא נבחר לפראיטור בשנת 215 לפנה"ס והוצב בברונדיסיום כשמשימתו להגן על חוף קלבריה ולסכל כל ניסיון מצד פיליפוס החמישי מלך מוקדון להעביר סיוע ותגבורות לחניבעל הנלחם באיטליה. כהונתו הוארכה שנה נוספת כפרו-פראיטור, הוא חצה את הים האדריאטי אל איליריה, כבש את אוריקום ושחרר את אפולוניה מן המצור שהטיל עליה פיליפוס. במהלך השנים הבאות מנע מן המלך המוקדוני להתערב במלחמה באיטליה על ידי שיתוף פעולה עם אויביו באזור, ובמיוחד עם האייטולים. 

ב-210 לפנה"ס, בעודו מחוץ לרומא, נבחר לאיווינוס לקונסול. הוא הוחלף על ידי הפרוקונסול פובליוס סולפיקיוס גלבה ושב לעיר. בשלהי אותה שנה נמסר לו הפיקוד על הפרובינקיה סיקיליה, אשר את הכנעתה השלים עם תפיסת המאחז הפוני באקרגס (אגריגנטום). ב-208 לפנה"ס הפליג אל צפון אפריקה, תקף את קלופאה וניצח צי קרתגי. ב-207 לפנה"ס פשט על סביבות אוטיקה וקרתגו, וניצח צי קרתגי נוסף. הוא נקרא לשוב לרומא ב-206 לפנה"ס, והוחלף על ידי הפראיטור גאיוס סרוויליוס גמינוס.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Caven, Brian (1980). The Punic Wars. Weidenfeld & Nicholson.
</div>

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:מלחמות מוקדון
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
אגם הצבים

אגם הצבים (בגאורגית: კუს ტბა, קוּס טבּא) הוא אגם קטן בפרוורי טביליסי בירת גאורגיה. שם האגם ניתן לו בעקבות שפע הצבים השוכנים לחופי האגם. שמו בגאורגית מורכב מהמילים "קוּ" ("კუ", צב) ו"טבּא" ("ტბა", אגם או ימה).

האגם ממוקם על מדרונותיו הצפוניים של הר מתאצמינדה המכוסים יערות, ומתנשא לגובה של 686.7 מטר מעל פני הים. מימיו מגיעים מנהר וארארזיס-חֶבי, פלג של נהר הקורה. שטח האגם הוא 0.034 קמ"ר ושטח אגן הניקוז הוא 0.4 קמ"ר. עומקו המרבי של האגם הוא 2.6 מטר.

שטח אגם הצבים מתוכנן לפיתוח כאזור פנאי ובידור, ותושבי טביליסי מבקרים בו באופן תדיר בסופי השבוע. במקום נערכים גם פסטיבלים וקונצרטים. ניתן להגיע לאגם בדרך המובילה אליו וכן ברכבל שיוצא מרובע וקה. מערבית לאגם ממוקם המוזיאון האתנוגרפי הפתוח של טביליסי, תערוכה גדולה של אדריכלות גאורגית מסורתית.

== לקריאה נוספת ==
* אפחזבה ו., "אגם הצבים", האנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 6 עמוד 88 

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:טביליסי: גאוגרפיה
צבים
צבים
פובליוס מאנליוס וולסו

פובליוס מאנליוס וולסו (Publius Manlius Volso) היה מצביא רומאי, שנטל חלק במלחמה הפונית השנייה.

נבחר לפראיטור שנת 210 לפנה"ס ובידיו הופקדו הפרובינקיה סרדיניה וצבא המונה שני לגיונות.

בשלהי קיץ 210 לפנה"ס ניסה צי קרתגי בפיקוד חמילקרת לפשוט על סביבות אולביה (Olbia); וולסו נערך עם חייליו בחוף כדי למנוע את נחיתת הקרתגים, אך הם בעורמתם שטו סביב אל קאראליס בעברו השני של האי, פשטו על אדמתה ושבו לאפריקה עם שלל רב.

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann, 1919-1959.
</div>
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
מחלף יגאל ידין

מחלף יגאל ידין נקרא גם צומת רמות הוא מחלף בעיר ירושלים המחבר את כביש 50 (כביש בגין) עם כביש 1 בקטע המכונה כביש 9 בצפון העיר. המחלף גם מקשר לשדרות גולדה מאיר המשמשות ככניסה הראשית לשכונת רמות אלון.
==היסטוריה==
המחלף נבנה בשני שלבים. בשלב הראשון הוקם חלקו המזרחי של המחלף בו עובר כביש 50 מעל כביש 1. העבדות להקמת שלב זה החלו בשנת 1998. שלב זה נפתח לתנועה במאי 2002 והא בוצעה על ידי חברת שפיר הנדסה. במקביל החל תכנונו של כביש 9, שתוכניתו אושרה באוגוסט 1999.

העבודות להקמת השלב השני של המחלף החלו בסוף 2001, כחלק מפרויקט סלילת כביש 9. אך התוכנית לסלילת הכביש נתקלה בהתנגדות של תושבי שכונת רמות והארגונים הסביבתיים, שהתנגדו למעבר הכביש בעמק הארזים, הנחשב לאחד האזורים הרגישים ביותר מבחינה נופית בירושלים, והדבר הביא לעיכוב בסלילת הכביש. הכביש היה אמור להיפתח בתחילת 2005 אך אילוצי תקציב הביאו להאטת הסלילה. יממה לפני טקס הפתיחה של הכביש, במאי 2007, במעמד ראש הממשלה אהוד אולמרט, נאלצה חברת מוריה להודיע על ביטולו, זאת לאחר שבית המשפט המחוזי בירושלים הוציא צו ארעי האוסר על פתיחת הכביש, בעקבות עתירת החברה להגנת הטבע, אשר טענה כי טרם הושלם השיקום הנופי וכי נתגלו חריגות שונות בביצוע הפרויקט. השלב האחרון נפתח לבסוף בסוף 2007 עם פתיחת הקטע בכביש 1 ממחלף שער מוריה למחלף יגאל ידין.

בספטמבר 2017 החלו עבודות הקמה של מסוף הארזים לצד המחלף, שנועד לשרת בין השאר את באי הר חוצבים, השכונות החרדיות הסמוכות ותושבי צפון ירושלים. המסוף שעלות בנייתו המשוערת כ-350 מיליון שקלים נחנך ב-2024, הוא כולל 12 רציפים לאוטובוסים עירוניים ובינעירוניים, חניון תת-קרקעי גדול בשטח של כ-20 דונמים לכ-250 אוטובוסים (שיחליף בעתיד את מגרשי החנייה הוותיקים בכניסה לירושלים המיועדים לפיתוח במסגרת פרויקט הכניסה לעיר) ומעליו גג ירוק. כמו כן מסלול הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים שצפוי להיחנך ב-2026 יחלוף לצד מרכז התחבורה ויחבר בינו לשכונות רבות בירושלים, ועד שתושלם הרכבת הקלה יעבור במסלול קו האוטובוסים הכחול המהיר.

==מבנה המחלף==
המחלף נבנה משתי מערכות הפרדה מפלסית עצמאיות החולקות ביניהן את כיווני הפנייה האפשריים. כך למשל, נכון לשנת 2017 לא מתאפשרת הפנייה ישירות מכביש 1 בכיוון מזרח לכביש 50 בכיוון דרום אלא דרך שדרות גולדה מאיר ומחלף גולדה מאיר. המערכת המזרחית בנויה כמחלף עלה תלתן חלקי עם שתי לולאות. הגשר בנוי בתוואי כביש 50 וחולף מעל כביש 1, ובשני הצירים מתאפשרת תנועה רציפה ללא רמזורים. גם המערכת המערבית בנויה במבנה עלה תלתן חלקי עם שתי לולאות וגשר בתוואי שדרות גולדה מאיר. הגשר חולף מעל כביש 1 שהתנועה בו רציפה, בעוד שבתוואי הגשר קיימים צמתים מרומזרים.

מתחת למחלף עוברים נחל שורק ויובלו, נחל צופים.

==הערות שוליים==

יגאל ידין
קטגוריה:ירושלים: צמתים ומחלפים
יגאל ידין
קטגוריה:עמק הארזים
אולביה

אולביה (באיטלקית: Olbia; בסרדו: Terranoa) היא עיר בת 51,000 נפש לערך בנפת סאסארי בצפון מזרחה של סרדיניה באיטליה. היא נקראה בתקופה הרומית בשם "Olbia", בימי הביניים – Civita, ועד מלחמת העולם השנייה – Terranova Pausania. לאחר הפלת המשטר הפשיסטי הושב לה שמה הקודם – אולביה. העיר היא המרכז הכלכלי של חלק זה של האי (מרכזים מסחריים ותעשיית מזון) והיא קרובה ביותר לאתר התיירות קוסטה זמראלדה (Costa Smeralda). יחד עם טמפיו פאוסאניה (Tempio Pausania) היא הבירה המינהלית של נפת אולביה-טמפיו, הקיימת מאז 2005.

==קישורים חיצוניים==

* 
תצלום אוויר של אולביה (2014)

קטגוריה:סרדיניה: ערים
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:פיניקים: מושבות
ויטל (מחנה ריכוז)

מחנה ויטל (Vittel) היה מחנה ריכוז ומעבר לאסירים מיוחסים, שהקימו הנאצים בעיר המרפא ויטל שבמחוז ווז', ליד נאנסי בצפון-מזרח צרפת.

== היסטוריה ==
המחנה הוקם בשנת 1940 בבית מלון בעיר הנופש, ובו הוחזקו אזרחים בעלי דרכונים של מדינות שבהן נלחמו הגרמנים.
הגרמנים חשבו שאפשר יהיה להחליף אזרחים אלו בשבויים בעלי חשיבות או באזרחים גרמנים שיכלאו במדינות הזרות.

במהלך החודשים שחלפו מאז תחילת הכיבוש הנאצי בצרפת לא ביקשו המדינות את אזרחיהן היהודים, נשלחו רובם של האסירים למחנה הריכוז דראנסי ומשם נשלחו רובם במשלוחים למחנה ההשמדה בירקנאו.

בשנת 1943 הובאו למחנה עשרות יהודים פולנים בעלי דרכונים של מדינות דרום-אמריקה, אולם גם אלו נשלחו ברובם במהלך שנת 1944 למחנה ההשמדה אושוויץ. לאחר המלחמה נמצאו בחדרו של מפקד המחנה אישורים של מדינות דרום אמריקה שהיו נייטרליות, שאישרו כי יהודים אחדים אכן אזרחי המדינות הללו, אולם היהודים לא ניצלו מהשמדה.

בין האסירים במחנה היה המשורר יצחק קצנלסון שכתב בו את "השיר על העם היהודי שנהרג" (ביידיש: "דאָס ליד פונעם אויסגעהרגעטן יידישן פאָלק").

ב-12 בספטמבר 1944 שוחרר המחנה.

אלזי מוד טילני שבעצמה הייתה אסירת המחנה עבדה במשרד והצליחה להציל מספר יהודים. על כך היא קיבלה הכרה כחסידת אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* שרה נשמית, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=6224&kwd=4813 מתוך הספר "מאבקו של הגטו"] באתר מט"ח
*[http://www1.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%203516.pdf ויטל], באתר יד ושם
גדרות סביב מבנים במחנה ויטל
מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה

קטגוריה:מחנות ריכוז בצרפת
קטגוריה:לורן
מואריקוס

מואריקוס (בלטינית: Moericus) היה שכיר חרב היספני, שלחם בשירות הסירקוסאים במלחמה הפונית השנייה. הוא הופקד על הגנת אחת מחומות העיר בעת המצור שהטילו עליה הרומאים (213-211 לפנה"ס). מרקוס קלאודיוס מרקלוס, המצביא הרומי הצר על העיר, שכנע את מואריקוס ואנשיו לבגוד בסירקוסאים ובקרתגים בעלי בריתם, והוא הסגיר את העיר לידיו (אביב 211 לפנה"ס). בתמורה לשירותיו קיבל מואריקוס אזרחות רומית ונחלות אדמה – לו ולאנשיו – בשטחי הערים בסיקיליה שמרדו ברומאים והוכנעו.<ref>Livius, 25.30-31, 26.21 .</ref>

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann, 1919-1959.
</div>
== הערות שוליים ==

קטגוריה:המלחמה הפונית השנייה: אישים
הסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי

הסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי (באנגלית: United States Agency for International Development, ובקיצור: USAID) היא ארגון של ממשלת ארצות הברית, הממונה על סיוע החוץ האזרחי שמושיטה ארצות הברית למדינות שונות בעולם. הסוכנות היא גוף עצמאי, אך פועלת בהתאם להנחיות מדיניות החוץ של מחלקת המדינה.

ראשיתה של הסוכנות בתוכנית מרשל לשיקום אירופה לאחר מלחמת העולם השנייה. במתכונתה הנוכחית פועלת הסוכנות מאז נחקק חוק סיוע החוץ (Foreign Assistance Act) ב-1961. 

בשנת 1994, המדינות בהן השקיעה הסוכנות את הסכומים הגבוהים ביותר היו ישראל (3 מיליארד דולר), מצרים (2.13 מיליארד דולר) ורוסיה (1.41 מיליארד דולר). ב-2004 השקיעה הסוכנות סכומי עתק בעיראק (18.44 מיליארד דולר), ומדינות בולטות נוספות היו ישראל (2.62 מיליארד דולר), מצרים (1.87 מיליארד דולר) ואפגניסטן (1.77 מיליארד דולר)

מאז שלהי אפריל 2021 מנהלת את הסוכנות סמנתה פאוור.

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: יחסי חוץ
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ארגונים
אמריקנית, סוכנות לפיתוח
גבריאלה נסים

גבריאֶלֶה נסים (באיטלקית: Gabriele Nissim; נולד ב-1950 במילאנו) הוא מסאי, סופר ועתונאי איטלקי, בן למשפחה יהודית-יוונית מסלוניקי שניצלה בשואה.

נסים מתמחה בעיקר בחקר החברה והתנהגות בני-האדם במשטרים הטוטליטריים, תוך דגש על דוגמאות של ניסיונות להצלת בני-אדם מפני מזימות של הנאצים בגרמניה ושל המשטר הסטליניסטי בברית המועצות. 

בשנת 1982 ייסד את כתב-העת "היום השמיני", המוקדש למאבק הדיסידנטים בברית המועצות ובשאר המדינות הקומוניסטיות. נסים כתב בעיתונים "איל ג'ורנלה", "איל מונדו", "פאנורמה" ו"קוריירה דלה סרה".

נסים מנהל "הארגון העולמי לגנים לזכר חסידי אומות העולם" שהקים יחד עם עמית איטלקי ממוצא ארמני, פייטרו קוצ'וקיאן. 

== ספריו ==
*"היהודים הסמויים - יהודי אירופה המזרחית מימי הקומוניזם ועד היום" - יחד עם גבריאלה אשׂכנזי; הוצאה לאור דביר, 1998, תל אביב)
 
* L'uomo che fermò Hitler - האדם שעצר בעד היטלר", ספטמבר 1998, על אודות דימיטר פשב, אחד הפוליטיקאים הבולגריים שעמדו במרכז המאמצים למניעת השמדת יהודי בולגריה.[http://peshev.org/book.htm]

* "בחסד עליון" - סיפור חייו של השופט משה בייסקי, מניצולי רשימת שינדלר, שהקים את גן חסידי אומות העולם ביד ושם. (תורגם לעברית 2007, שוקן) 

* "ילדה שהתנגדה לסטלין - האילקיה שנאבקה לחשוף את האמת על אביה"

== קישורים חיצוניים ==

*http://peshev.org/nissim.htm 
*[http://www.schocken.co.il/?CategoryID=185&ArticleID=484 דף הספר "בחסד עליון" באתר "שוקן"]
*https://web.archive.org/web/20080303220349/http://www.sptimes.ru/index.php?action_id=2&story_id=22173
* 

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1950
קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:עיתונאים איטלקים
המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה ואתנוגרפיה על שם סאנה

המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה ואתנוגרפיה על שם ג.א. סאנה (איטלקית: Museo Archeologico Nazionale G.A. Sanna) בעיר סאסארי נחשב למוזיאון הגדול בצפון ומרכז סרדיניה. הוא עשיר בממצאים מכל התקופות. המדורים העיקריים של המוזיאון הם ארכאולוגיה, אתנוגרפיה ואמנות. מדור האתנוגרפיה אינו פתוח לציבור. מוזיאון הציורים La pinacoteca כולל 360 ציורים מהמאה ה-14 - המאה ה-19 ומעט גם מהמאה ה-20 על נושאים דתיים. המוזיאון נקרא על שם ג'ובאני אנטוניו סאנה (Giovanni Antonio Sanna), שהיה גם בעל רוב האוספים. סאנה, יליד העיר, היה יזם, כלכלן וחבר הפרלמנט האיטלקי במאה ה-19. הוא בנה מכרה, ייסד בנק ותרם לפיתוחו של האי. יסודו של המוזיאון הוא באוסף העתיקות של סאנה, אליו נאספו אוספים של אישים אחרים וכך היה למוזיאון השני בחשיבותו באי. במוזיאון ספרייה וארכיון היסטורי. המוזיאון בנוי ממשטחים רחבים וישרים וערוך במיוחד לביקורי בעלי מוגבלות. בשנת 2000 הושלם המדור של העת החדשה. מאז הוא משתמש לכינוסים בינלאומיים מדעיים.

==מבנה המוזיאון==
במוזיאון ארבע-עשרה מדורים לפי סדר התקופות, מהעידן הפרהיסטורי עד העת החדשה:

===העידן הפרהיסטורי===
העידן הפרהיסטורי: מהתקופה הפלאוליתית התחתונה עד תקופת הברונזה הקדומה מ-חצי מיליון שנה עד 2,000 לפנה"ס.

** V - האולם הפרהיסטורי - אלו הממצאים העתיקים ביותר שנמצאו באי: עצים מאובנים, כלי חרס שנמצאו במערות מהתקופה הנאוליתית, ממצאים מהתרבות אוציארי
** VI - ממצאים שמצאו ב-Monte d'Accoddi - הממצאים של תרבות הנוראגנית שיחזור כפר, מצבה ומקדש מתרבות זו. מודלים אלו מהווים נקודת מוצא טובה להבנת התרבות המסתורית. מבט על המבנה החיצוני, על תוכן החדרים הפנימיים ועל הכלים שנמצאו באתרים מעורר עניין בהבנת מהות התרבות שאין ממנה ממצאים היסטוריים.
** VII - תרבות היפוגאום מבנה תת-קרקעי - ישוב, מקדש או מצבה (Tombe ipogeiche (domus de janas.
** VIII - הדולמן וקברי הענקים - Tombe Megalitiche
** XI - ממצאים פרהיסטוריים ונוראגניים: מבנה מעין קדוש, חתך בתבנית של בית נוראגני, תכשיטי קרמיקה ומתכת

=== העידן ההיסטורי ===
** X - פניקי - פוני - לוח עם אלפבית פיניקי, כד עם עצמות ילדים מקברי ילדים המכונים "תופת" וכלי זכוכית רבים.
** XI - פנכות שמן מהתקופה הרומאית הכולל, פנכות שמן עבריות מהמאה ה-5 והמאה ה-6 אשר חרוט עליהן סמל המנורה.
** XII - רומאי - אוסף מטבעות - נומיסמטיקה, כלים מקרמיקה, זכוכית וברונזה.
** XIII - רומאי - פסלים, מוזאיקה, כתובות.

=== ימי הביניים ===
** XIV - ימי הביניים.
** XV - ימי הביניים והעת החדשה
** XVI - ספנות ומטענים בהובלה ימית. ממעמקי הים הוצאו שרידי משקלות, כלי נשק ומטענים של עופרות מתכת שהיו בדרכם מהאי.

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="180px" perrow="3">
קובץ:Fossilized__tree.jpg|עצים מאובנים
קובץ:Tombe da thofet.jpg|מצבות מהתופת - קברי ילדים ליד כדים עם אפרם שהוקרב לאלילים
קובץ:Reconstruction_of_Nuraghi_village.jpg|שיחזור כפר מתיישבי אתר נוראגה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: מוזיאונים
קטגוריה:איטליה: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:נפת סאסארי
קטגוריה:איטליה: מוזיאונים לאמנות