OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מספר סקיוז

בתורת המספרים, מספר סקיוז הוא מספר הנכלל בקבוצה של מספרים גדולים ששימשו את סטנלי סקיוז כחסם מלעיל למספר הטבעי הקטן ביותר <math>\ x</math> המקיים את האי-שוויון 
:<math>\pi(x) > \operatorname{li}(x)</math>
כאשר <math>\pi(x)</math> היא הפונקציה המציגה את מספר המספרים הראשוניים הקטנים מ-<math>\ x</math> (פונקציית המספרים הראשוניים), ו-<math>\operatorname{li}(x)</math> היא פונקציית האינטגרל הלוגריתמי.

בשנת 1933 קבע סקיוז שבהנחה שהשערת רימן נכונה, קיים <math>\ x</math> שמקיים את האי שוויון <math>\pi(x) > \operatorname{li}(x),</math> שקטן מהמספר <math>e^{e^{e^{79}}}</math>,מספר זה נקבע כמספר סקיוז הראשון. בשנת 1955 קבע סקיוז, ללא קשר להשערת רימן, ש-<math>\ x</math> חייב להיות קטן מ- <math>e^{e^{e^{e^{7.705}}}}</math>, ומספר זה נקבע כמספר סקיוז השני. אף על פי ששני המספרים גדולים מאוד, <math>e^{e^{e^{e^{7.705}}}}<10^{10^{10^{964}}}</math> ו-<math>e^{e^{e^{79}}}<10^{10^{10^{34}}}</math>, שניהם קטנים ממספר גרהאם. נכון ל-2015 ידוע כי חסם מלרע של <math>\ x</math> הוא <math>1.39 \times 10^{17}</math>, אך עדיין לא ידוע ערכו המדויק של <math>\ x</math>.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מספרים ממשיים
קטגוריה:מספרים גדולים
קטגוריה:תורת המספרים
סלזנגר

סלזנגר (באנגלית: Slazenger) היא יצרנית מוצרי ספורט ותרמילאות בריטית, שמתרכזת בעיקר בייצור אביזרי ספורט מחבט כמו טניס, גולף, קריקט ו. בנוסף, ניתן למצוא ציוד שלא מיועד לספורט, כמו תיקי גב ומזוודות של המותג.
==היסטוריה==
החברה נוסדה ב-1881 במנצ'סטר בידי זוג אחים יהודים: ראלף ואלברט סלזנגר, באותה שנה עקר ראלף סלזנגר ללונדון והקים בה חנות לממכר ציוד ספורט מתוצרת החברה. האחים הקימו מפעל בברנסלי לייצור כדורי טניס אותם שיווקו ברחבי העולם כולו. המפעל נסגר ב-2002 וייצור הכדורים נמשך מאז בפיליפינים.

בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה נמכר המותג לחברות אחרות, והוא כיום אחד מהמותגים העתיקים ביותר ששרדו בתחום הספורט. חוזה שנחתם עם החברה ב-1902 לשמש כספקית כדורי הטניס לאליפות וימבלדון היה בתוקף עד 2015, אחד מהסכמי החסות המסחרית ארוכי הטווח בהיסטוריה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות בריטיות
קטגוריה:מותגים
נאגנו (מחוז)

מחוז נאגנו (ביפנית: Nagano-ken 長野県) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר נאגנו.

מרבית מרכסי האלפים היפניים נמצאים בשטחו של מחוז זה, והוא מהווה אתר תיירות סקי פופולרי ביפן. בשנת 1998 אירחה בירת המחוז נאגנו את אולימפיאדת החורף.

==היסטוריה==
לפני רסטורציית מייג'י נקרא המחוז מחוז שינאנו, אך לאחר ביטול שיטת ההאן ב-1871 קיבל המחוז את שמו הנוכחי. בתקופת סנגוקו היה המחוז מוקד קרבות שליטה בין דאימיו שונים, ולאחר מכן היה אחד ממרכזי הכוח של טקדה שינגן במלחמתו באואסוגי קנשין.

==גאוגרפיה==
למחוז נאגנו אין מוצא לים, ושוכנת בו הנקודה הרחוקה ביותר מהים בכל יפן - בעיר סקו. זהו גם המחוז הגובל במספר הרב יותר של מחוזות אחרים. בשל העובדה שמרבית שטחו של המחוז הררי ואינו ניתן ליישוב המוני, מהווה המחוז מוקד משיכה לתיירות טבע, ותשעה מתוך 12 ההרים הגבוהים ביפן נמצאים במחוז נאגנו. 21% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.

===ערים===
במחוז נאגנו 19 ערים:

==מחוזות תאומים==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140601020159/http://www.pref.nagano.lg.jp/kokusai/government/english/index.html האתר הרשמי של מחוז נאגנו]
* 

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:צ'ובו: מחוזות
אני קייט

אני קייט (באנגלית: I Am Cait) היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית אמריקאית, אשר עוקבת אחר חייה של קייטלין ג'נר לאחר המעבר המגדרי שלה. בסדרה שמונה פרקים, והיא שודרה לראשונה ב-26 ביולי 2015 ב. הסדרה בוחנת כיצד המציאות של ג'נר משתנה, ועוקבת אחר מערכות היחסים שלה עם משפחתה וחבריה. בנוסף, עוסקת הסדרה בהיטמעותה בקהילה הטרנסג'נדרית, ובתפישה שלה ושל אחרות אותה כדוברת או מייצגת של הקהילה.

הביקורות על הסדרה ברובן היו חיוביות, כאשר מבקרים בעיקר היללו את ההתמקדות בנושאים חברתיים ושל המצב הסוציו-פוליטי של נשים טרנסג'נדריות, וכיצד היא נתפשת בעיני הציבור הכללי. הטון הרציני והביקורתי של הסדרה זכו לשבחים, בעיקר בהשוואה לתוכנית "משפחת קרדשיאן" בה ג'נר כיכבה יחד עם בני ובנות משפחתה.

בפברואר 2016, אושרה עונה שנייה לתוכנית.

== סקירת סדרה ==

== הפקה ==
 הודיע על הפקת הסדרה באפריל 2015, מיד לאחר שקייטלין ג'נר יצאה כטרנסג'נדרית בריאיון עם דיאן סויר בתוכנית האקטואליה "20/20". הסדרה גייסה שורה של יועצות, כולל ג'ניפר פיני בוילן, ד"ר מארי קלר, וסוזן פ. לנדון, כדי לוודא שהתוכנית תהא אינפורמטיבית ומעוררת תובנות, וכן נעזרה בארגונים להט"בים כגון GLAAD.

מספר ימים לאחר הריאיון ב-20/20, שידר שני פרקים מיוחדים בסדרה "משפחת קרדשיאן", שהראתה תגובות של בני המשפחה למעבר המגדרי ולריאיון הטלוויזיוני. כתבת הבידור די לוקט כתבה ב-Vulture שהסברה היא שזה היה סוג של קדימון לסדרה "אני קייט" וכן ניסיון לבחון את תגובות קהל הצופים.

את התוכנית מפיקים הפקות בונים/מארי, אותה החברה שמפיקה את "משפחת קרדשיאן", וכן קייטלין עצמה מתפקדת כמפיקה בפועל.

== משתתפים ==
בין המשתתפים בסדרה היו בני משפחתה של ג'נר, פעילות טרנסג'נדריות, חברי קהילת הלהט"ב, אנשי תקשורת ועוד:
* קייטלין ג'נר
* קורטני ננסון
* קנדיס קיין
* ג'ן ריצ'רדס
* קים קרדשיאן וסט
* קנדל ג'נר 
* קלואי קרדשיאן
* קייט בורנשטיין
* קיילי ג'נר
* קורטני קרדשיאן
* דיאן סוייר
* צ'אז בונו
* קריס ג'נר
* ג'נט מוק
* ברק אובמה
* קניה וסט

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.tvguide.com/detail/tv-show.aspx?tvobjectid=827931 אני קייט], באתר TV Guide

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:תוכניות להט"ב אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות ערוץ E!
קטגוריה:טרנסג'נדר בטלוויזיה
קטגוריה:נשים בטלוויזיה
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
סולטנות נג'ד

סולטנות נג'ד (בערבית: سلطنة نجد) היא מדינה בערב שהתקיימה מ-1921 עד ינואר 1926. הסולטנות הוקמה לאחר כיבוש אמירות ג'בל שמר על ידי האמיר אבן סעוד שהעלה את תוארו לסולטן על כל אזור נג'ד.

==כיבושים קודמים של בית סעוד==
ההכנות לכך התחילו עם חתימת ברית דארין ב-26 בדצמבר 1915 בינו לבין סיר פרסי קוקס כנציג הממשלה הבריטית. לפיו אבן סעוד הסכים לא לתקוף את מדינות החסות הבריטיות כווית, קטר וחוף שביתת הנשק אך לא נתן ערבויות כי לא יתקוף את שריף מכה והסכים להילחם כנגד האימפריה העות'מאנית ביחד עם האימפריה הבריטית.

לאחר המלחמה הכניע בעזרתה ובשיתוף עם כוחות אח'וואן בהנהגתו של סולטאן בין באח'אד בין חאמיד אלעוטייבי את נתמכי האימפריה העות'מאנית, אמירות ג'בל שמר. תחילה, עיר הבירה, חאיל, הושמה במצור באפריל 1921 ומנהיג בית ראשיד חתם על הסכם הפסקת אש עם אבן סעוד. אך באוגוסט אותה השנה העיר שוב הושמה במצור ונכנעה ב-2 בנובמבר.

לאחר מלחמת כווית-נג'ד ב-1919–1920, חתם אבן סעוד ב-2 בדצמבר 1922 על אמנת עוקייר, בה נקבעו גבולות הסולטנות עם עיראק וכווית. כמו כן, הוקמו האזורים הנייטרלים שבין עיראק וערב הסעודית ובין כווית וערב הסעודית.

== כיבושי המשך ==
במרץ 1924 חוסיין בן עלי מלך חג'אז הכריז על עצמו כח'ליפה. לאחר שמנע כניסת עולים לרגל מנג'ד למקומות הקדושים בחג'אז, ב-29 באוגוסט אותה השנה פתחה סולטנות נג'ד במלחמה כנגד חג'אז.

לאחר שאבן סעוד הכניע את טאיף הוא התקדם יחד עם כוחות אח'וואן למכה ונכנס אליה ב-13 באוקטובר ללא קרב. האספה האסלאמית אותה כינס בריאד ב-24 באוקטובר אותה השנה אישרה את השליטה של בית סעוד על מכה. לאחר יותר משנה כבש אבן סעוד ב-12 בדצמבר 1925 את מדינה ותוך 12 יום נוספים גם את ינבוע. ב-22 בדצמבר הוא הכניע גם את ג'דה ולאחר שנכנס בשעריה ב-8 בינואר 1926 נהיה מלך חג'אז בנוסף להיותו סולטן נג'ד. הממלכה נקראה ממלכת נג'ד וחג'אז.

קטגוריה:מדינות לשעבר במזרח התיכון
קטגוריה:ערב הסעודית: היסטוריה
קטגוריה:בין שתי מלחמות העולם
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1921
קטגוריה:מדינות ערב לשעבר
אוסקה (מחוז)

מחוז אוסקה (ביפנית: Ōsaka-fu 大阪府) הוא מחוז באזור קנסאי שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר אוסקה. המחוז הוא אחד משני מחוזות עירוניים (פוּ 府), ביחד עם קיוטו.

==היסטוריה==
לפני רסטורציית מייג'י התחלק שטח מחוז אוסקה בין המחוזות קוואצ'י, איזומי וסצו. ב-1868, בראשית תקופת מייג'י, החלה ממשלת יפן בתהליך יצירת המחוזות בשנת 1868, הפכו האזורים סביב תשע הערים הגדולות ל-פוּ, ושאר האזורים הפכו ל-קֶ (県). מאוחר יותר, בשנת 1871 ועם ביטול שיטת ההאן, הפכה הממשלה את אזורי טוקיו, אוסקה וקיוטו לפו, והורידה את שאר האזורים לדרגת קן. 

בשנת 2000 הייתה פוסאה אוטה לאישה הראשונה ביפן המכהנת בתפקיד מושלת, כשנבחרה להיות מושלת מחוז אוסקה.

==גאוגרפיה==
מחוז אוסקה גובל במחוזות הבאים: היוגו וקיוטו בצפון, נארה במזרח, וקאיאמה בדרום, ומפרץ אוסקה במערב. במחוז זורמים נהר יודו ונהר יאמטו. 11% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.

טרם הקמת נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי, היה מחוז אוסקה המחוז הקטן ביותר ביפן מבחינת שטח, אך לאחר בניית 
האי המלאכותי עליו נבנה שדה התעופה, גדל המחוז ועקף את מחוז קאגווה.

===ערים===
במחוז אוסקה 33 ערים:
{|
|-
|
*אוסקה (בירת המחוז)
*אוסקסיאמה
*איבארקי
*איזומי
*איזומיאוצו
*איזומיסַנו
*איקדה
*דאיטו
*הביקינו
*היגשיאוסקה
*הירקאטה
*הנאן
*טויונאקה
*טונדביאשי
*טקאישי
|
*טקצוקי
*יאו
*מוריגוצ'י
*מינו
*מצוברה
*נֵיָאגאווה
*סאקאי
*סויטה
*סנאן
*סצו
*פוג'יאידרה
*קאיזוקה
*קדומה
*קוואצ'ינאגנו
*קטנו
|
*קישיוואדה
*קשיווארה
*שיג'ונוואטה
|}

==כלכלה==
בשנת 2004 עמד התוצר המחוזי הגולמי 38.7 מיליארד ין, שני רק לטוקיו, וההכנסה לנפש הייתה 3 מיליון ין, מקום תשיעי ביפן.

מחוז אוסקה הוא ביתן של תאגידים בינלאומיים רבים, כגון שארפ ופנסוניק. עם זאת, במחוז פועלים עסקים קטנים ובינוניים רבים המהווים 99.6% מכל העסקים במחוז. על אף שמדובר בממוצע ארצי, התפוקה של עסקים אלה מהווה 65.4% מסך תפוקה מחוז, ונתון זה גבוה ביחס לטוקיו, העומדת על 55.5% בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.pref.osaka.lg.jp/en/index.html האתר הרשמי של מחוז אוסקה]

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:קנסאי: מחוזות
חזרה (אמנות הבמה)

חזרה של [[תזמורת סימפונית בקליפורניה, 1959.]]
חזרה היא אירוע שמתרחש כהכנה לקראת הופעה. הוא מתקיים כצורה של תרגול, על מנת להבטיח שכל הפרטים של הביצועים שלאחר מכן ערוכים ומוכנים כראוי ומתואמים ביניהם. השימוש הנפוץ ביותר בחזרות קיים בתחום אמנות הבמה, כהכנה לפני הצגה בפני קהל צופים.

==חזרה גנרלית==
חזרה גנרלית (על פי האקדמיה ללשון העברית: חֲזָרָה כְּלָלִית) היא החזרה האחרונה, בתום סדרה של חזרות. במהלכה מוצגת ההופעה בשלמותה, בהיקף מלא, בהשתתפות כל צוות השחקנים ושאר בעלי התפקידים (תאורנים, אנשי סאונד, נגנים וכדומה). בחזרה גנרלית בתיאטרון, השחקנים מופיעים בלבוש מלא (תלבושות, איפור, פיאות וכדומה), ועושים שימוש באביזרים אמיתיים. עבור מופע מוזיקלי, החזרה הגנרלית היא החזרה האחרונה לפני ההופעה.

==תיאטרון או אופרה==
חזרה גנרלית של [[המיקאדו, 1885.]]
בתיאטרון, אנסמבל שחקנים עורכים חזרות, כהכנה לקראת ביצוע הופעה או הופעות בפני קהל. בשלבים המוקדמים של תהליך ההפקה, החזרות המתרחשות אינן כוללות את ההיבטים הטכניים של ההופעה (כגון: תאורה, ציוד סאונד והגברה וכדומה), והן משמשות בעיקר כדי לסייע לשחקנים ללמוד את הדיאלוג ולגבש את אופן התנועות שלהם על הבמה.

חזרה טכנית היא חזרה המיועדת בעיקר לטכנאי התאורה והקול המעורבים בהוצאה לפועל של ההופעה, על מנת לאפשר להם, ולמנהל הבמה, לערוך חזרות בהיבטים הטכניים של ההופעה - מתי יש להדליק/לכבות אורות (ואילו), מתי יש להשמיע אפקטים קוליים, אילו חפצים (תפאורה, אביזרים וכדומה) צריכים להיות על הבמה (ומתי) - וזאת לצורך זיהוי תקלות ומציאת פתרונות. בדרך כלל, השחקנים לא עושים חזרות על סצנות שלמות במהלך החזרה הטכנית, אלא מבצעים דיאלוגים ו/או פעולות המשמשות את מנהל הבמה כנקודות ציון זמן - מתי יש לבצע פעולה טכנית מסוימת (או סדרת פעולות). חזרה טכנית מקוצרת כוללת, בדרך כלל, רק את סיקוונס הפתיחה והסיום של כל סצנה או מערכה.

==הקשרים אחרים==
השימוש במונחים "חזרות" ו-"חזרות גנרליות" נפוץ גם מעבר לתחום אמנויות הבמה. כאשר ארגון צריך ללמוד כיצד ליישם את התהליך חדש, הוא עשוי לערוך חזרות של הפעילות מראש. ארגוני חירום עורכים לעיתים קרובות חזרות של ההכנות שלהם לתגובה לאסונות אזרחיים. צבא שמתכנן לתקוף יעד מסוים עשויים ליצור דגם של היעד, ולערוך חזרות של ההתקפה. תהליכי הטמעתם של שינויים משמעותיים בתחומי תעשייתיים ומורכבים מבחינה טכנית, כגון תחום מערכות מידע, מתבצעים לעיתים קרובות רק לאחר חזרות, במיוחד כאשר הדבר דורש תיאום של מספר רב של פעילויות, תוך אילוצי זמן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:מונחים מוזיקליים
גלובנו

גלובנו (בפולנית: Głowno) היא עיר קטנה במחוז זגייז' שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

ההתיישבות באתרה של גלובנו החלה במאה ה-11. בשנת 1420 נחנכה ביישוב כנסיית יעקב הקדוש, וכעבור מספר שנים קיבל היישוב זכויות עיר. זכויות העיר ניטלו מהיישוב בשנת 1870, אך הושבו לו בשנת 1925.

==יהודי גלובנו==
יהודים החלו לשבת בגלובנו במאה ה-18, ובראשית המאה ה-19 נעשתה הקהילה במקום לעצמאית. בין מלחמות העולם התקיימה בעיר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל והבונד.

בשנות השלושים סבלו יהודי העיר ממספר תקריות אנטישמיות, ומצבם הכלכלי הורע. בתקופה זו נמנו בעיר כ-2,100 יהודים, רוב תושביה.

===בשואה===
בימים הראשונים לכיבוש גלובנו בספטמבר 1939, הוציאו הגרמנים להורג מספר מיהודיה, ובינואר 1940 ערכו פולנים מקומיים פרעות ביהודי העיר, וחיללו את בית העלמין היהודי בה. בתקופה זו הגיעו לגלובנו פליטים יהודים רבים ממערב פולין, עד שבקיץ 1940 עמד מספר יהודי העיר על כ-5,600 איש. לראשות היודנרט בעיר מונה אברהם רוזנברג.

במאי 1940 הועברו יהודי העיר לגטו בן ארבעה רחובות שהוקם במרכזה, אשר הוקף בגדר תיל, אך נותר פתוח. יהודי העיר נשלחו מדי יום לעבודות כפייה בחוות הסביבה, וחלקם נלקחו למחנות עבודה, מהם רובם לא שבו.

בספטמבר 1940 האשימו הגרמנים את יהודי העיר בדליקה שפרצה בבתים שהיו שייכים להם בעבר, וכעונש על כך צומצם שטח הגטו, והוא נסגר. בסוף פברואר 1941 החלו הגרמנים בגירוש יהודי העיר לגטו ורשה, תוך עריכת מצוד אחר יהודים מסתתרים, עד שנותרה העיר ריקה מיהודים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/357 גלובנו] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
גלובצ'וב

גלובצ'וב (בפולנית: Głowaczów) הוא כפר במחוז קוז'יניצה שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-18 ק"מ מערבית לקוז'יניצה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

היישוב נוסד בשנת 1445, והוענקו לו זכויות עיר. במאה ה-18 הוקמו ביישוב מתפרות ובתי מלאכה לענף ההלבשה. בשנת 1869 ניטלו מהיישוב זכויות העיר בידי הרוסים, לאחר שהתקיים במקום קרב עם המורדים הפולנים במהלך מרד ינואר.

==יהודי גלובצ'וב==
יהודים החלו להתיישב בגלובצ'וב במאה ה-16, תוך שנדרשו להיתר מיוחד כדי להתגורר ולעבוד ביישוב. בסוף המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בכפר, ובין מלחמות העולם התקיימה במקום פעילות ציונית.

בשנת 1921 נמנו ביישוב למעלה מ-1,400 יהודים, כשני שלישים מתושביו.

עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939 נלקחו יהודי המקום לעבודות כפייה. בקיץ 1942 גורשו יהודי הכפר יחד עם יהודים נוספים מהסביבה לגטו קוז'יניצה, ומשם שולחו בספטמבר 1942 למחנה ההשמדה טרבלינקה. מצבת אבן עליה שמו של הכפר מונחת במקום בו היה בעבר מחנה טרבלינקה לזכר הנספים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/358 גלובצ'וב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
גלוגוב מלופולסקי

גלוגוב מלופולסקי (בפולנית: Głogów Małopolski; ביידיש: גלאגעוו) היא עיירה במחוז ז'שוב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
העיירה נוסדה בשנת 1570, ונקראה תחילה "גלובה" (Glowa), על שם מייסדה, כריסטוף גלובה. בשנת 1578 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

במהלך המאה ה-17 הותקף היישוב בידי הטטרים, ולאחר מכן בידי גייסותיו של ג'רג' ראקוצי השני, ובתחילת המאה ה-18 נחרב כתוצאה מהמלחמה הצפונית הגדולה.

במהלך המאה ה-18 היה היישוב בבעלות משפחת אצולה, ונבנו בו ארמון ומנזר.

==יהודי גלוגוב מלופולסקי==
יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-17, ומראשית המאה ה-18 פעלה במקום קהילה עצמאית. במהלך המאה ה-19 החלה לפעול בעיירה חסידות גלגוב.

לקראת סוף המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית ביישוב, ועמדה על כ-40% מתושבי העיירה, אך התפתחות זו נבלמה כתוצאה מהגירה שלילית מהעיירה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיירה, ובסוף שנת 1918 ובתחילת 1919 נערכו פרעות ביהודי המקום. בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיירה, והוקמו בה סניפים של תנועות נוער ציוניות. בשנים אלו נמנו בעיירה כ-650 יהודים.

===בשואה===
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה הוקם בה יודנרט, והועברו אליה יהודים שגורשו מכפרי הסביבה. ב-7 באפריל 1942 (פסח תש"ב) רצחו אנשי גסטאפו ארבעה מנכבדי הקהילה בעיירה, לאחר שעונו והושפלו. ב-20 באפריל רצחו הגרמנים 20 יהודים נוספים בעיירה.

ביוני 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו ז'שוב שהוקם בדצמבר 1941, תוך רצח עשרות יהודים במהלך האקציה. מספר גברים יהודים הושבו באופן זמני לעיירה לשם איסוף רכוש נטוש מבתי היהודים עבור הגרמנים. מגטו ז'שוב שולחו רוב יהודי העיירה אל מותם ביולי 1942, יחד עם רוב יהודי הסביבה. מבין אלה נשלחו רובם למחנה ההשמדה בלז'ץ ומקצתם לבורות ירי ביער רודנא הסמוך.

==ערים תאומות==
לגלוגוב מלופולסקי יש ארבע ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/359 גלוגוב מלופולסקי] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
מומודו סיסאי

מומודו סיסאי (נולד ב-24 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
סיסאי התחיל את הקריירה שלו במועדון מקומי בגמביה. בגיל 20 חתם בוסטרלו הבלגית בה לא הצליח להטביע את חותמו, וב-31 ביולי 2010 חתם במ.ש.ק. ז'ילינה הסלובקית. סיסאי היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות. עונה לאחר מכן זכה עם המועדון בדאבל. בינואר הצטרף לקאיראט אלמטי הקזחית עימה זכה בגביע הקזחי בתום עונת . ב-7 ביולי 2015 עזב את המועדון. בספטמבר הצטרף למכבי נתניה. אולם שוחרר כעבור מספר חודשים בעקבות קשי הסתגלות.

בצעירותו זכה סיסאי עם נבחרת הנוער של גמביה באליפות אפריקה בכדורגל עד גיל 17 בשנת . ב-30 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד . ב-4 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד .

==תארים==
; מ.ש.ק. ז'ילינה
*אליפות סלובקיה: 
*הגביע הסלובקי: 

; קאיראט אלמטי
*הגביע הקזחי: 

; בינלאומיים
*אליפות אפריקה בכדורגל עד גיל 17: 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים גמביאנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גמביאנים
קטגוריה:כדורגלני וסטרלו
קטגוריה:כדורגלני מ.ש.ק. ז'ילינה
קטגוריה:כדורגלני קאיראט אלמטי
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני קיזילז'אר
קטגוריה:כדורגלני אירטיש
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גמביה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בשווייץ
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסלובקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:ספורטאים גמביאנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בפינלנד
קטגוריה:גמביאנים שנולדו ב-1988
גליבנקלאמיד

גליבנקלאמיד (בלועזית: Glibenclamide) הוא השם הגנרי הבינלאומי לתרופה ממשפחת הסולפוניל-אוראה הניתנות לטיפול בסוכרת. בארצות הברית היא מכונה גליבורייד (glyburide).

גליבנקלאמיד שייכת לדור השני של התרופה ממשפחת הסולפוניל-אוראה. בדומה לשאר התרופות ממשפחת זאת היא מתאפיינת בזמן פעילות ארוך יותר מאשר זמן מחצית של התרופה.

על אף שהיא תרופה ישנה המשמשת זה שנים לטיפול בסוכרת, יש בה מספר חסרונות. היא עלולה לגרום לעלייה במשקל ולגרום להיפוגליקמיה. יתרונותיה הם עלות כספית נמוכה ושימוש היסטורי נרחב, מה שהופך אותה לתרופה חשובה לטיפול בסוכרת על פי ארגון הבריאות העולמי.

בשל זמינות גדולה של תרופות אחרות לסוכרת, הולך ופוחת השימוש בגליבנקלאמיד בסוכרת.

גליבנקלאמיד משווקת בישראל בשם המסחרי גלובן (Gluben) וקיימת בטבליות המכילות 5 מ"ג.

== מנגנון הפעולה ==

גליבנקלאמיד פועלת על תאי בטא של הלבלב וגורמת להפרשת אינסולין. העלאת הפרשת אינסולין תורמת לכך שיותר גלוקוז נכנס לתאים ובכך רמות הגלוקוז בדם יורדות.

== טווח פעילות ==
לגליבנקלאמיד יש זמן מחצית חיים קצר של 4 שעות כאשר הוא נלקח במנה בודדת, אבל כאשר הוא נלקח באופן כרוני מדי יום, זמן מחצית החיים של התרופה עולה ל-10–13 שעות. עם זאת ולמרות זמן מחצית חיים קצר יחסית, התרופה פועלת עד 24 שעות וזה בין היתר בשל קיומם של תוצרי פירוק פעילים פרמקולוגית של התרופה.

למרות שניתן לתת את התרופה פעמיים ואף שלוש פעמים ביום, מומלץ להימנע ממתן זה ולתת את התרופה במינון חד יומי.

== יעילות ומגבלות ==
גליבנקלאמיד היא תרופה ישנה שהיתרונות שלה בטיפול בסוכרת הן עלות נמוכה ויעילות גבוהה יחסית באיזון הסוכרת. עם זאת היא עלולה לגרום להיפוגליקמיה שעלולה להיות מסוכנת וכמו כן היא גורמת לעלייה במשקל.

קיימים רופאים שממליצים על מתן התרופה בהריון, אבל לפי מחקרים על התרופה, נראה כי היא פחות יעילה בסוכרת הריונית בהשוואה לאינסולין או מטפורמין ולכן לא מומלץ להשתמש בה בהריון.

התרופה נחקרת בטיפול בשבץ ובאיסכמיה מוחית, וייתכן ותהיה לה יעילות במצבים אלו, מאחר שחדירותה למוח עולה לאחר שבץ וקיימים קולטנים מיוחדים SUR1 שאליהם נצמדת התרופה ויכולה להיות מיטיבה עם החולים.

ישנם דיווחים בספרות כי מתן גליבנקלאמיד קשור בהשפעה לרעה על תפקוד מערכת הלב וכלי הדם, אך המחקרים אינם חד משמעיים ונדרשים מחקרים ארוכי טווח על מנת להוכיח השפעה זאת.

על פי קריטריוני BEERS, התרופה איננה מתאימה לשימוש בקשישים.

== תופעות לוואי ==
* עלייה במשקל
* היפוגליקמיה
* סחרחורות וכאבי ראש
* היפונתרמיה
* כאבי בטן, עצירות, שלשול
* רגישות יתר המתבטאת באנגיודמה, פריחה ורגישות לאור

==ראו גם==
*גלימפיריד
*סולפוניל-אוראה
*טיפול תרופתי בסוכרת

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיפול בסוכרת
כתיב מדעי

כתיב מדעי הוא שיטה לכתיבה של מספרים שהם גדולים מדי או קטנים מדי להצגה רגילה כמספר עשרוני. 

כדי להגדיל את הבהירות והקריאות, נמנעים בכתיבה מדעית משימוש בשמות של מספרים. מספר השווה לאחד עם אפסים מימינו נכתב כחזקת-10, בצורה <math>\ 10^m</math>. כך למשל מיליון הוא <math>\ 10^6</math>, ומיליארדית (אחד חלקי מיליארד) היא <math>\ 10^{-9}</math>. עבור מספרים כלליים יותר, נותנים את הספרה המשמעותית הראשונה וספרות נוספות לפי הצורך, כפול חזקה של עשר. כך, מרחקו של כדור הארץ מן השמש, מאה וחמישים מיליון קילומטרים, נכתב <math>\ 1.5\cdot 10^{8}</math> קילומטרים. בעבר, כאשר מכונת כתיבה הייתה אמצעי הכתיבה הנפוץ, היה מקובל סימון <math>\ 1.5E8</math> לאותו מספר (כדי לחסוך את העלייה לשורה אחרת של תווי הדפוס). צורה זו עודנה נפוצה במחשבונים ובגיליונות אלקטרוניים (דוגמת אקסל).

במחשבים, נפוצה שיטת הנקודה הצפה לייצוג מספרים לא שלמים. שיטת הנקודה הצפה דומה לכתיבה המדעית, אלא שמחשבים משתמשים בדרך כלל במערכת בינארית ולכן בסיס החזקה הוא 2 במקום 10.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מספרים
קטגוריה:מספרים גדולים
ארץ המוצים

בית ישן בחבל המוצים
ארץ המוצים, "חבל המוצים" המכונה גם ארץ האבן (ברומנית: Țara Moților) היא חבל אתנו-גאוגרפי בהרי הקרפטים המערביים ברומניה. החבל הררי וכולל את האגן העליון של הקריש הלבן ואריאש. תושבי המקום מכונים מוצים או צוׂפּים.

התושבים המקומיים, המוצים, נבדלים במידת מה בהופעתם ממרבית האוכלוסייה שסביבם, בהיות רבים מהם בהירים יותר ובעלי שיער בלונדיני.

המוצים טוענים ששמם נגזר מכך שעוד מימי קדם נהגו הגברים המוצים לקשור את שערם בצורת ציצה הפונה אל ימין ראשם, אל מאחורי האוזן. המילה ציצה ברומנית היא moț (מוץ) ובגרמנית Zopf (צופ) מכאן הכינוי הנוסף. לפי המסורת של המוצים מוצאם מהדאקים והחיילים הרומאים.

המוצים עוסקים בעיקר בשני ענפים, תעשיית העץ ועבודה במכרות. מסביב לאזור המיושב על ידי המוצים חיים המוקאנים, שדומים מאוד למוצים, אך נבדלים מהם בצורת הבנייה של בתיהם ובעיסוקם, גידול בקר וצאן. המילה "מוקאן" ברומנית משמשת לתיאור רועים הרריים, לא רק בקרפטים המערביים. למילה יש משמעות נוספת: אדם גס רוח, איש פשוט וחסר נימוסים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20150731232101/http://www.taramotilor.ro/motii0.html ארץ המוצים] 
* [https://web.archive.org/web/20150612212746/http://taramotilor.ro/taratopilor.html ארץ הצופים] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומניה: חבלי ארץ
אאיצ'י (מחוז)

מְחוֹז אָאִיצִ'י (ביפנית: 愛知県) הוא מחוז בחבל צ'ובו שבאי הונשו שביפן. בירת המחוז היא העיר נגויה, והיא חלק ממטרופולין צ'וקיו, שהיא המטרופולין השלישית בגודלה ביפן, וה-34 בגודלה בעולם.

==היסטוריה==
לפני רסטורציית מייג'י התחלק שטח מחוז אאיצ'י בין המחוזות אווארי ומיקאווה. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868, אוחדו שני המחוזות האלה למחוז אחד, ובשנת 1871, לאחר ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את השם נגויה. שנה לאחר מכן שונה שמו למחוז אאיצ'י.

==גאוגרפיה==
מחוז אאיצ'י שוכן בלב האי הונשו, וגובל במחוזות הבאים: שיזואוקה במזרח, נאגנו בצפון מזרח, גיפו בצפון, ומיאה במערב. כמו כן, בדרומו פונה המחוז למפרץ איסה ולמפרץ מיקאווה. 17% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.

במערב המחוז שוכנת העיר נגויה, העיר השלישית בגודלה ביפן, ובסביבתה מתגוררת מרבית מאוכלוסיית המחוז, אם כי גם במזרח המחוז שוכנות מספר ערים ואזורי תעשייה גדולים.

===ערים===
במחוז אאיצ'י 38 ערים:

==כלכלה==
במחוז אאיצ'י אזורי תעשייה גדולים, ותאגידים רבים הקימו בו מפעלים, כגון: טויוטה, מיצובישי מוטורס, פייזר, סוזוקי מוטור, קבוצת פולקסווגן ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.pref.aichi.jp/global/en/index.html האתר הרשמי של מחוז אאיצ'י]

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:צ'ובו: מחוזות
ארהרד ראוס

גנרל אוברסט ארהרד ראוס (בגרמנית: Erhard Raus; 8 בינואר 1889 – 3 באפריל 1956), היה מפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה, ואחד משלושת האוסטרים היחידים שהועלו לדרגת גנרל אוברסט.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
ראוס נולד ב-8 בינואר 1889 בוולפרמיץ במוראביה שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1909 התגייס ראוס לצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, שאותה סיים בדרגת האופטמן.

לאחר המלחמה נשאר ראוס בצבא האוסטרי כקצין מטה, ובשנת 1936 הועלה לדרגת אוברסט.

===מלחמת העולם השנייה===
לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הצטרף ראוס לוורמאכט, ומונה לראש מטה המחוז הצבאי ה-17 בווינה, ומשום כך לא השתתף בפלישה לפולין ובמערכה על צרפת. ביוני 1940 מונה ראוס למפקד הרגימנט ה-243 שהפך ב-15 ביולי לרגימנט הממונע ה-4, וב-15 באפריל 1941 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-6 שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-6. במהלך מבצע ברברוסה פעלה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-41 בארמיית הפאנצר הרביעית שפעלה בגזרה הצפונית. החטיבה בפיקוד ראוס פרצה את קו סטלין והתקדמה בלטביה ואסטוניה עד לפאתי לנינגרד. ב-7 בספטמבר מונה ראוס למפקדה בפועל של דיוויזיית הפאנצר ה-6, ב-15 בספטמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב על מוסקבה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 בארמיית הפאנצר השלישית. הדיוויזיה יחד עם דיוויזיות נוספות כיתרה 400,000 לוחמים סובייטיים בכיס ויאזמה. במהלך מתקפת הנגד הסובייטית פיקד ראוס על הגנה מוצלחת של הדיוויזיה וכוחות נוספים שסופחו לה כנגד הרוסים. באפריל 1942 נשלחה הדיוויזיה למנוחה בצרפת, שם מונה ראוס למפקד הדיוויזיה באופן רשמי ב-29 באפריל. ב-24 בנובמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית והוכפפה לקורפוס הפאנצר ה-57, עמו השתתפה במבצע סערת חורף לחילוץ הארמייה השישית מסטלינגרד. ב-10 בפברואר 1943 מונה ראוס למפקד הקורפוס ה-11 ופיקד עליו בקרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק. לאחר הכישלון בקרב קורסק הגן הקורפוס שבפיקוד ראוס על נסיגת הכוחות הגרמניים אל מעבר לנהר הדונייץ, ולאחר מכן לחם בקרבות הנסיגה אל נהר הדנייפר. ב-4 בנובמבר 1943 מונה ראוס למפקד קורפוס הפאנצר ה-47, וב-10 בדצמבר 1943 מונה ראוס למפקד ארמיית הפאנצר הרביעית, ופיקד על הארמייה בבלימת המתקפה הסובייטית, לא מעט מהצלחת הארמייה נבעה מתפקוד מפקד קורפוס הפאנצר ה-48 הרמן באלק. ב-21 באפריל 1944 מונה ראוס למפקד ארמיית הפאנצר הראשונה במקום גנרל הנס הובה שנהרג בתאונה, וב-15 באוגוסט 1944 מונה למפקד ארמיית הפאנצר השלישית. ב-10 במרץ 1945 הודח ראוס מתפקידו על ידי היטלר, בעקבות כישלונו בבלימת הרוסים בקו האודר, וב-14 במאי נפל ראוס בשבי האמריקאי.

===לאחר המלחמה===
ראוס שוחרר מהשבי ב-30 ביוני 1947. לאחר שחרורו כתב ספרים על טקטיקות השריון, ועל קרבות שפיקד עליהם. בשנת 1955 אושפז ראוס בבית חולים בווינה עקב דלקת ריאות, וב-3 באפריל 1956 מת ראוס והוא בן 67 שנים. ראוס נקבר בווינה בטקס צבאי מלא ב-6 באפריל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/R/RausE-R.htm ארהרד ראוס] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים בקרב קורסק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1956
היוגו (מחוז)

מחוז היוגו (ביפנית: Hyōgo-ken 兵庫県) הוא מחוז באזור קנסאי שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר קובה.

==היסטוריה==
לפני רסטורציית מייג'י התחלק שטח מחוז היוגו בין המחוזות הרימה, הג'ימה ואוואג'י, וכן חלקים ממחוזות טמבה וסצו. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868, אוחדו מחוזות האלה למחוז אחד, ובשנת 1871, לאחר ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את שמו הנוכחי. 

בתקופת הייאן, העביר קיסר יפן אנטוקו והמצביא טאירה נו קיומורי את הבירה הקיסרית לעיר פוקוהארה, שלימים תהפוך לעיר קובה, למשך חמישה חודשים. 

טירת הימג'י, השוכנת בעיר הימג'י, הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 1993.

בשנת 1995 פגעה במחוז רעידת אדמה בעוצמה של 7.2 בסולם ריכטר, שהביאה למותם של 6,500 בני אדם.

==גאוגרפיה==
מחוז היוגו שוכן לחופם של שני ימים: ים יפן והים הפנימי סטו. בעוד צפון המחוז מאוכלס בדלילות, ובמרכז שוכנים בעיקר כפרים קטנים, מרבית אוכלוסיית מחוז היוגו מתרכזת בדרום המחוז, בשטח המטרופולין של אוסקה-קובה-קיוטו. 

המחוז גובל במחוזות הבאים: אוסקה, קיוטו, טוטורי, ואוקיאמה. 20% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.

===ערים===
במחוז היוגו 29 ערים:
{|
|-
|
*אאיאוי
*אוואג'י
*אונו
*איטמי
*אמגסאקי
*אסאגו
*אקו
*אקשי
*אשייה
*הימג'י
*טויואוקה
*טמבה
*טמבה
*טצונו
*טקסאגו
|
*טקרזוקה
*יאבו
*מינמיאוואג'י
*מיקי
*נישיוואקי
*נישינומיה
*סאנדה
*סומוטו
*ססיאמה
*קובה (בירת המחוז)
*קוונישי
*קטו
*קסאי
*קקוגווה
*שיסו
|}

==כלכלה==
במחוז היוגו מספר מרכזי תעשייה גדולים, והעיקרי שבהם נמצא בעיר קובה, בה נמצא אחד משלושת הנמלים הגדולים ביפן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:קנסאי: מחוזות
פוקואוקה (מחוז)

מחוז פוקואוקה (ביפנית: 福岡県, Fukuoka-ken) הוא מחוז באי קיושו, יפן. בירת המחוז היא העיר פוקואוקה.

==היסטוריה==
לפני רסטורציית מייג'י התחלק שטח מחוז פוקואוקה בין המחוזות צ'יקוגו, צ'יקוזן ובוזן, וכן חלקים ממחוזות טמבה וסצו. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868, אוחדו מחוזות האלה למחוז אחד, ובשנת 1871, לאחר ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את שמו הנוכחי.

בסוף המאה ה-13 היה שטח המחוז נקודת הנחיתה עבור הפלישה המונגולית, אך בסופו של דבר הפלישה נמנעה הודות לסופת טייפון שפקדה את האזור.

במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם מחנה שבויים פוקואוקה 17 הידוע בתנאים קשים ורבים מהשבויים נפטרו במהלך השבי.

במהלך שנות ה-2010, ובמיוחד בתחילת שנות ה-2020 התפרסמה תושבת המחוז קנה טנקה כאדם המבוגר ביותר שחי בעולם מאז 2018, וכן גם האדם השלישי הכי מבוגר אי פעם וודאית מאז 2020, והאדם השלישי להגיע לגיל 118 ומעלה וודאית במהלך 2021 .

==גאוגרפיה==
למחוז פוקואוקה גישה לים ממערב, ממזרח ומצפון. כמו כן, הוא גובל במחוזות הבאים: סאגה, אויטה וקומאמוטו, וצופה לעבר מחוז ימאגוצ'י, מעבר למצר קאנמון. 18% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.

במחוז זה שוכנות שתי הערים הגדולות ביותר בקיושו - פוקואוקה וקיטקיושו, וכן מרבית מרכזי התעשייה של האי.

===ערים===
במחוז פוקואוקה 28 ערים:
{|
|-
|
*אוגורי
*אומוטה
*אונוג'ו
*אוקווה
*אוקיה
*איאיזוקה
*איטושימה
*אסקורה
*בוזן
*דזאיפו
*טגווה
*יאמה
*יוקוהאשי
*ינאגווה
*מונקאטה
|
*מיאווקה
*מיאמה
*נאקמה
*נוגטה
*פוקואוקה (בירת המחוז)
*פוקוצו
*צ'יקוגו
*צ'יקושינו
*קוגה
*קורומה
*קיטקיושו
*קמה
*קסוגה
|}

==כלכלה==
נהר הינאגווה
במחוז פוקואוה נמצאים מספר מרכזי תעשייה גדולים, ותעשיית המחוז מהווה 40% מסך התעשייה של האי קיושו. מייסד קונצרן הצמיגים ברידג'סטון, שוג'ירו אישיבאשי, נולד בעיר קורומה שבמחוז, ובה ייסד את חברת הצמיגים שלו.

== פשיעה ==
במחוז פוקואוקה פועל המספר הרב ביותר של ארגוני יקוזה בכל יפן, והמחוז מוביל את המדינה בתקריות ירי.

==מחוזות תאומים==
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.pref.fukuoka.lg.jp/somu/multilingual/english/top.html האתר הרשמי של מחוז פוקואוקה]

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:קיושו: מחוזות
אוסף הבולים המלכותי

קטלוג אוסף הבולים המלכותי שפורסם ב-1952
אוסף הבולים המלכותי (באנגלית: Royal Philatelic Collection) הוא אוסף הבולים של משפחת המלוכה הבריטית זהו אוסף הבולים המקיף ביותר בממלכה המאוחדת ובחבר העמים הבריטי ובו מספר פריטים ייחודיים.

==היסטוריה מוקדמת==
כמה מחברי משפחת המלוכה היו ידועים כאספני בולים כבר ב-1864, פחות מ-25 שנים לאחר הנהגת השימוש בבולי דואר ב-1840. האספן הרציני הראשון במשפחה היה הנסיך אלפרד, שמכר את האוסף שלו לאחיו אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, שהעניק אותו לבנו, לימים ג'ורג' החמישי.

==ג'ורג' החמישי==
ג'ורג' החמישי היה אחד מאספנים הבולים הבולטים בזמנו. ב-1893, כשהיה דוכס יורק, הוא נבחר כסגן נשיא כבוד של מה שהיה ל"חברה הפילטלית המלכותית של לונדון" (Royal Philatelic Society London). עם נישואיו באותה שנה, העניקו לו עמיתים בחברה אלבום עם כמעט 1,500 בולים כמתנת חתונה. הוא הרחיב את האוסף עם מספר רכישות יקרות ערך של בולים נדירים. הרכישה שביצע ג'ורג' ב-1904 של בול מאוריציוס הכחול של שני פני בסכום של 1,450 ליש"ט, קבעה שיא חדש של תשלום עבור פריט בולאי בודד. אחד מאנשי חצר המלכות שאל את הנסיך האם ידוע לו על "שוטה ארור ששילם סכום של 1,400 ליש"ט עבור בול אחד". "כן" ענה לו ג'ורג' "אני הוא השוטה הארור!"

ג'ורג' החמישי החזיק את האוסף ב-328 "אלבומים אדומים" שכל אחד מהם הכיל כ-60 עמודים. בהמשך אוחסנו ב"אלבומים כחולים" פריטי האוסף מתקופתו של ג'ורג' השישי והפריטים מתקופתה של אליזבת השנייה אוחסנו ב"אלבומים ירוקים".

==ניהול האוסף==
בתחילה נשמר האוסף בארמון בקינגהאם, עד אשר הועבר לארמון סנט ג'יימס. ב-1952, פורסם קטלוג של האוסף, שהוכן על ידי סר ג'ון וילסון ונערך על ידי קלרנס וינצ'סטר. 

פריטים מאוסף הבולים המלכותי הוצגו באופן רגיל לציבור על ידי החברה הפילטלית המלכותית של לונדון או הושאלו לתצוגות בולים ברחבי העולם.

==אוצרי האוסף==
מאז שנות התשעים של המאה ה-19, העסיקו מלכי בריטניה אוצרים שיסייעו בניהול האוסף.

ג'ון טילארד היה האדם הראשון שניהל את האוסף, החל משנות התשעים של המאה ה-19 ועד למותו ב-1913, תחת התואר "פילטליסט המלך". לאחר טילארד כיהן בתפקיד אדוארד דני בקון, שהיה אוצר האוסף החל משנת 1913 ועד למותו ב-1938, כשעמד לפני פרישה. הוא החל לארגן את האוסף בצורה כוללת. את בקון ירש בתפקיד ג'ון וילסון, שהיה אז נשיא החברה הפילטלית המלכותית של לונדון, שקיבל את התואר "שומר" האוסף (keeper) ושימש בתפקיד עד 1969. הוא הנהיג את השימוש באלבומים הצבעוניים כדי לשמור על שלמות עבודתו של בקון. הוא היה זה שהכין את ההשאלות הראשונות לתערוכות בולים לאחר מלחמת העולם השנייה.

שלושת שומרי האוסף האחרונים היו ג'ון מריוט (1995-1969), צ'ארלס ווינדהאם גודווין (2002-1995) ומייקל ספי שמשמש בתפקיד מאז ינואר 2003. עד כה כיהנו בתפקיד שישה אנשים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.royal.gov.uk/The%20Royal%20Collection%20and%20other%20collections/TheRoyalPhilatelicCollection/TheRoyalPhilatelicCollection.aspx האוסף באתר בית המלוכה הבריטי]
* [http://postalmuseum.si.edu/queen's/ מידע על תערוכה של בולי האוסף] במוזיאון הדואר הלאומי בוושינגטון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בולאות
קטגוריה:המלוכה הבריטית
קטגוריה:אוספים
אדוארד לוי-לאוסון, ברון ברנהאם הראשון

אדוארד לוי-לאוסון, ברון ברנהאם הראשון (באנגלית: Edward Levy-Lawson, 1st Baron Burnham; 28 בדצמבר 1833 – 9 בינואר 1916) היה בעל עיתונים יהודי-בריטי.

==קורות חיים==
לוי-לאוסון היה בנם של ג'וזף מוזס לוי ושל אשתו אסתר לבית כהן. אביו רכש ב-1855 את הדיילי טלגרף, חודשים ספורים לאחר יציאתו לאור. לוי-לאוסון היה עורך העיתון ובעל השליטה בו זמן רב לפני מותו של אביו ב-1888 והחל מ-1885 הוא היה הבעלים המנהל ובעל השליטה היחיד בעיתון והייתה לו שליטה רבה יותר מאשר לאביו ברחוב פליט. ב-1875 הוא קיבל הרשאה מלכותית להוסיף את השם לאוסון. ב-1880 הוא רכש את בית האחוזה "הול בארן" שבמחוז בקינגהאמשייר. ב-1892 הוענק לו התואר ברונט וב-1903 הוענק לו תואר האצולה ברון ברנהאם. ב-1886 הוא מונה להיות השריף (תפקיד טקסי) של בקינגהאמשייר.

לורד ברנהאם נשא לאישה ב-1862 את הרייט ג'ורג'ינה, בתו של בנג'מין נוטינגהאם וובסטר. היא מתה ב-1897. ברנהאם מת בינואר 1916, בגיל 82 ואת תואר הברון שלו ירש בנו הבכור הארי, שקיבל ב-1919 את התואר ויקונט ברנהאם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים בריטים
קטגוריה:אצולה יהודית בריטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1833
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1916
שעועית (סוג)

שעועית (שם מדעי: Phaseolus) היא סוג ממשפחת הקטניות הכולל כ-70 מינים של צמחים שמקורם באמריקה, ובפרט במקסיקו.

לפחות ארבעה מהמינים המשתייכים לסוג זה בויתו כבר מהתקופה הפרה-קולומביאנית. מתוכם הבולטת ביותר היא השעועית המצויה, שהיום מגדלים אותה בכל רחבי העולם באקלים טרופי, סובטרופי או ממוזג.

סיווגים קודמים שייכו לסוג זה (Phaseolus) מספר מינים ידועים אחרים שהועברו לסוג Vigna, מה שגרם לעיתים לצורך בשינוי שמם של אותם מינים. בעבר התייחסו למש כ-Phaseolus aureus, ואילו מקורות מודרניים יותר מסווגים אותה כ-Vigna radiata. באופן דומה, שעועית החילזון (Vigna caracalla) התגלתה בשנת 1753, ובשנת 1970 הועברה מ-Phaseolus ל-Vigna. ההבנה המודרנית של הסוג Phaseolus מתייחסת לסוג אנדמי לעולם החדש בלבד.

מבחינה תזונתית, השעועית היא מקור לפחמימה איכותית, עשירה בחלבון (מן הצומח), ביחס לפחמימות אחרות. בשעועית לבנה יש גם כמויות סידן וברזל גבוהות.

==רשימת מינים==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ירקות
*
קטגוריה:קטניות
בויסטר

בויסטר (באנגלית: Boyster) היא סדרת אנימציה אמריקנית-צרפתית אשר שודרה לראשונה בארצות הברית ב-16 ביוני 2014. בישראל שודרה הסדרה לראשונה ב-15 בפברואר 2015.

==עלילה==
בויסטר הוא חצי ילד וחצי צדפה והוא גר עם אחיו הקונכייה שלבי. ביחד עם ראפיק חברו הטוב ביותר הוא שומר את סודו על כוחות הצדפה שלו.

==דמויות==
* בויסטר - מוטאנט של חצי ילד וחצי צדפה. יכול לשלוט במים.
* שלבי - אח הקונכייה של בויסטר. גם לו יש כוחות מים.
* ראפיק - חברו הטוב של בויסטר, היחיד שיודע על הסוד שלו.

== מדבבים ==
{| class="wikitable"
|-
!דמות
!מדבב באנגלית
!מדבב בעברית
|-
|בויסטר
|אקי קוטבה
|דניאל מגון
|-
|שלבי
|מת'יו פורבס
|ערן מור
|-
|ראפיק
|רסמוס הארדיקר
|דור סרוגו
|}

==שידור==
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align: center;"
|-
! scope="col" style="padding: 0 9px;" rowspan="2" colspan="2" | עונה
! scope="col" style="padding: 0 90px;" colspan="2" | תקופת שידור מקורית
! scope="col" style="padding: 0 90px;" colspan="2" | תקופת שידור בישראל
|-
! scope="col" | שידור ראשון
! scope="col" | שידור אחרון
! scope="col" | שידור ראשון
! scope="col" | שידור אחרון 
|-
| scope="row" style="background: #FF8C00; color: #100; text-align: center;" |
| 52(26)
| 16 ביוני 2014
|
| 15 בפברואר 2015
|
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיסני: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הצרפתית
נמל התעופה הבין-לאומי הרקליון

נמל התעופה הבינלאומי הרקליון ניקוס קאזאנצאקיס (ביוונית: Κρατικός Αερολιμένας Ηρακλείου
Νίκος Καζαντζάκης) הוא נמל התעופה המרכזי של האי כרתים ביוון, ונמל התעופה השני בגודלו ביוון מבחינת תעבורת נוסעים, אחרי נמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס. הוא ממוקם כ-5 קילומטרים מזרחית למרכז העיר הרקליון. הנמל משמש כנמל אזרחי וצבאי.

בסיס הפעולה המרכזי של חברת בלו בירד איירווייז נמצא בנמל.

נמל התעופה נקרא על שם יליד הרקליון, ניקוס קאזאנצאקיס, סופר, מתרגם, ונוסע יווני.

== היסטוריה ==
נמל התעופה נפתח לראשונה במרץ 1939. באותה תקופה הנמל היה רק פיסת קרקע חקלאית שטוחה. המטוס הראשון (יונקרס Ju 52) הביא את הנוסעים הראשונים לנמל. במהלך מלחמת העולם השנייה הופסקה פעילות נמל התעופה, אך בסתיו 1946, חודשה תנועת המטוסים לנמל, עם נחיתת מטוס מדגם DC-3 דקוטה.

בתחילה נמל התעופה הציע שירות בסיסי מאוד, עם מתקנים פרימיטיביים בצורה של שלושה אוהלים, עשן לקביעת כיוון הרוח ונורות למסלול.

ב-1947, הוקם הטרמינל הראשון. הרקליון אייר ליין החלו טיסות מסחריות ב-1948. באותו זמן עברו בשדה התעופה 4,000 נוסעים. ב-1953 נבנה המסלול הסלול הראשון באורך 1,850 מטרים. ב-1954 נחת לראשונה מטוס בעל ארבעה מנועים מדגם דאגלס DC-4. באותה שנה עברו בנמל כ-18,000 נוסעים. מ-1957 ואילך, החלה חברת אולימפיק איירליינס להשתמש בנמל עם מטוסי דאגלס DC-6.

בין 1968–1971, הוארך המסלול ל-2,680 וטרמינל חדש ומתקנים נוספים נבנו, ובכך הפכו אותו לנמל חדש. ב-18 במרץ 1971, טיסת השכר הראשונה מחו"ל (בריטיש איירווייז) פעלה בנמל. נמל התעופה החדש נחנך רשמית ב-5 במאי 1972.

בשנת 2008 הפך הנמל לבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה בלו בירד איירווייז.

=== נתוני תעופה שנתיים ===
<center>
{| class="wikitable"
!שנה
!טיסות
!נוסעים
!שינוי מספר נוסעים (%)
|-
|2001
|39,290
|5,046,726
| -2.0 
|-
|2002
|36,664
|4,791,729
| -5.1 
|-
|2003
|39,523
|4,833,507
| +0.9 
|-
|2004
|38,170
|4,712,508
| -2,5 
|-
|2005
|38,266
|4,932,911
| +4.7 
|-
|2006
|43,740
|5,345,652
| +8.4 
|-
|2007
|46,012
|5,438,369
| +1.7 
|-
|2008
|45,280
|5,437,068
| -0.02 
|-
|2009
|44,842
|5,052,840
| -7.1 
|-
|2010
|42,396
|4,907,337
| -2.9 
|-
|2011
|44,520
|5,292,687
| +7.9 
|-
|2012
|40,856
|5,076,329
| -4.6 
|-
|2013
|43,544
|5,792,429
| +14.7 
|-
|2014
|43,637
|6,024,958
| +5.2 
|-
|2015
|43,970
|6,057,355
| +0.5 
|-
|2016
|47,804
|6,865,681
| +13.3 
|-
|2017
|50,754
|7,480,408
| +9.0 
|-
|2018
|55,680
|8,098,465
| +10.4% 
|-
|2019
|52,294
|7,933,558
| -2.0 
|}
</center>
מטוס [[ארקיע במסלול בנמל התעופה הרקליון]]

==הרחבת הנמל==
באוקטובר 2017 החלו פרויקטים של הרחבת שדות תעופה. הפרויקטים, שימומנו במלואם על ידי ה- Duty Free Shops SA, בהתאם להסכם עם משרד התשתיות והתחבורה ומשרד המים ההלני, ללא עלות ממשלת יוון, כוללים:, הרחבות ניכרות של הטרמינל, הגדלת השערים ושדרוגים אלקטרונים.
ההארכה החלה באוקטובר 2017 והסתיימה ב-30 במרץ 2018 ותהיה מוכנה לקראת עונת הקיץ.

== מתקנים אחרים ==
בסיס הפעולה המרכזי של חברת בלו בירד איירווייז נמצא בנמל התעופה הבינלאומי הרקליון.

== פעילות צבאית ==
לעיתים קרובות מבקשים מהנוסעים לא לצלם תמונות במסלול. הסיבה היא כי בסיס של חיל האוויר היווני פועל במקום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

הרקליון
קטגוריה:כרתים
קטגוריה:הרקליון
קטגוריה:אירופה: שדות תעופה על שם אישים
סמדר ברנר

סמדר ברנר (יושבת שנייה משמאל) ב[[להקת פיקוד הצפון (ינואר 1971)]]
סמדר ברנר (נולדה ב-7 במרץ 1952) היא שחקנית קולנוע ישראלית, ידועה בתפקידה כ"יפצ'וק" בסרט "הלהקה".

==ביוגרפיה==
ברנר נולדה כסמדר אבניאל בחיפה לאם ניצולת שואה ואב יליד הארץ ולה אחות אחת, אלינוער, היא נכדתו של הצייר מרדכי אבניאל. בצבא שירתה בלהקת פיקוד הצפון, היא למדה תקופה משחק באוניברסיטת תל אביב.

ב-1978 גילמה את "יפצ'וק" בסרט המצליח "הלהקה" ותפקיד זה הקנה לה פרסום רב. לאחר מכן הופיעה בטלוויזיה החינוכית בסדרת הטלוויזיה "התזמורות" והשתתפה בסרטים ישראלים נוספים, בהם "אדון ליאון", "הקרב על הוועד" ו"פוטו רומן", ב-2002 שיחקה בסרט "Enough" כמזכירת עורך דין, ב-2011 שיחקה בסרט "Session" לצד בר רפאלי. 
ב-2023 השתתפה בהופעת אורח בפרק הרביעי בסדרה "אבירם כץ", ששודרה בערוץ כאן 11. 

ב-2007 התראיינה לסדרה הדוקומנטרית "חלום הוליוודי" של HOT בידור ישראלי.

ברנר נישאה לראשונה לדני ברנר, שחיין, איש העסקים, וקרוב משפחתו של נשיאה הראשון של מדינת ישראל חיים ויצמן, מנישואים אלה נולדה בתה היחידה, השחקנית שירלי ברנר. לאחר שהתגרשה נישאה בשנית לאיתי דישון, בעל חברת מחשבים מצליחה בארצות הברית. בשנת 2008 הזוג התגרש.

ברנר התגוררה במשך שנים בלונדון ובלוס אנג'לס, שבה לישראל בשנת 2014, והיא מתגוררת כיום בחיפה.

ברנר אם לשירלי וסבתא לשתי נכדות המתגוררות בלוס אנג'לס.

כיום עוסקת ברנר בהדרכת משחק, ובימוי לנוער ומבוגרים במסגרת בית הספר למוזיקה של חברת אתו"ס בחיפה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:חברות להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:משפחת ויצמן
קטגוריה:קצרמר ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
ריכרד רואוף

גנרל-אוברסט ריכרד רואוף (בגרמנית: Richard Ruoff; 18 באוגוסט 1883 – 30 במרץ 1967), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס ועל ארמיות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
רואוף נולד ב-18 באוגוסט 1883 במסבאך שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס רואוף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט ה-180 (וירטמברג ה-10). רואוף לחם במלחמת העולם הראשונה כמפקד פלוגה, וקיבל את צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר ההצטיינות הצבאית (וירטמברג), צלב האבירים של מסדר פרידריך (וירטמברג), צלב הכבוד של מלחמת העולם 1914 - 1918, ואות הפציעה בשחור.

לאחר המלחמה נשאר רואוף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1933 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-13, ובשנת 1939 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-5.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה היה רואוף מפקד הקורפוס ה-5, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהארמייה החמישית שהוצבה בקו זיגפריד. במהלך המערכה על צרפת לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, על הצלחתו בקרבות קיבל רואוף ב-30 ביוני 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על מוסקבה לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר השלישית, והצליח להגיע לכביש הטבעת של מוסקבה.

ב-8 בינואר 1942 מונה רואוף למפקד ארמיית הפאנצר הרביעית במקום אריך הפנר שהודח, ופיקד עליה במהלך קרבות ההגנה באביב 1942. ב-1 ביוני 1942 הועלה רואוף לדרגת גנרל-אוברסט, ומונה למפקד הארמייה ה-17, עליה פיקד במהלך הקרב על קווקז. ב-24 ביוני 1943 פרש רואוף מתפקידו ונשאר בעתודת המילואים עד לסיום המלחמה.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה חי רואוף באזור אגם קונסטנץ, וב-30 במרץ 1967 מת רואוף בטובינגן והוא בן 84 שנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/R/RuoffRichard.htm ריכרד רואוף] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1967
גואשרו

גואשרו או עוף השמן (שם מדעי: Steatornis caripensis) הוא מין של עוף טרופי מסדרת התחמסאים. הגואשרו הוא המין היחיד בסוגו ובמשפחתו והוא חי בלהקות במערות. בלילות עופות אלה יוצאים לאכול. הגושארו, בדומה לעטלפים מנווטים באמצעות אקולוקציה.

הגואשרו חיים בצפונה של דרום אמריקה ובאיי טרינידד וטובגו. הם העופות המעופפים היחידים הניזונים מפירות בלילה. הם ניזונים במיוחד משמן של סוגים מסוימים של דקלים ומצמחים עריים טרופיים.

אורך הגואשרו 40–49 ס"מ, מוטת הכנפיים 95 ס"מ ומשקלו 370–475 גרם. הוא בעל מקור זיפני, כנפיים רחבות ועיניים גדולות. צבעו בעיקר חום-אדמדם עם כתמים לבנים על הכנפיים, ופלג גוף תחתון בצבע קינמון עם כתמים לבנים בצורת יהלום ומסגרת בצבע שחור.

הם אינם בסכנה אך מופרעים מעט מכריתת היערות בהם הם חיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.iucnredlist.org/details/22689633/0 גואשרו] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלכסנדר פון הומבולדט
קטגוריה:תחמסאים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:בעלי חיים משתמשי אקולוקציה
קטגוריה:בעלי חיים שוכני מערות
קטגוריה:טרינידד וטובגו: עופות
קטגוריה:ונצואלה: עופות
קטגוריה:ברזיל: עופות
שלדג האמזונאס

שלדג האמזונאס (שם מדעי: Chloroceryle amazona) הוא מין של שלדג החי בטבע ביערות הגשם של האמזונאס ובנהרות סביבם ומוצא בהם את מזונו. הוא נפוץ גם צפונה משם עד מקסיקו ודרומה עד ארגנטינה. הוא קרוב משפחה רחוק של הפרפור הנפוץ בישראל.

אורכו של השלדג 29–30 ס"מ ומשקלו עד 110 גרם. הוא בעל נוצות ירוקות ומקור ארוך כיאה לשלדגים וכן ציצה על ראשו הירוק. החזה לעומת זאת צבוע בכתום בהיר. הבטן והצוואר לבנים והמקור הארוך שחור. לשלדג ראייה מצוינת המסוגלת למקם דברים מתחת למים בדיוק מרשים. הוא מזכיר מאוד את קרוב משפחתו הקטן יותר שלדג ירוק (Chloroceryle americana), אך כבד ממנו בהרבה. בנוסף לשלדג הירוק סימנים לבנים על כנפיו, החסרים אצל שלדג האמזונאס. 

הוא מתמקם על ענפים הסמוכים לנהר וצופה על סביבתו. טרפו הוא בעיקר דגים, חרקי מים או דו-חיים החיים מתחת לפני המים, לעיתים בעומק של כמה מטרים. כשהשלדג מזהה טרף, הוא ממריא, צובר גובה, צולל כברק ושולה את הטרף שעשוי להיות בעומק מטר מתחת לפני המים. הוא עף איתו אל הענף הקרוב והורגו בחבטות כנגד העץ או בולע אותו כמות שהוא.

הזכרים צבעוניים מהנקבות והציצה שלהם משמשת לחיזורים. כמו כן הם בעלי קול חזק ומרשים והם משמיעים אותו מהענפים הגבוהים ביער הגשם. הנקבות בוחרות לקינון חפירים בגדת הנהר שהזוג מעמיק עד עומק של 10 מטר. שם מוטלות 3–4 ביצים. הגוזלים הבוקעים נראים דומים מאוד להוריהם.

השלדג יוצא לציד לבד בדרך כלל אך הוא אינו טריטוריאלי ואם המקום מכיל מספיק דגים הוא מקבל נוכחות של שלדגים אחרים.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Chloroceryle amazona (5145728969).jpg
קובץ:Female amazon kingfisher, Tarcoles river, Costa Rica, December 2014.jpg
קובץ:Amazon Kingfisher - Brazil MG 8825 (16316160871).jpg
קובץ:Amazon kingfisher (Chloroceryle amazona) male.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://beautyofbirds.com/amazonkingfishers.html שלדג האמזונאס באתר beautyofbirds] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:שלדגיים
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:קולומביה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:עופות יער האמזונאס
קטגוריה:ברזיל: עופות
נחשון אמריקאי

נחשון אמריקאי (שם מדעי: Anhinga anhinga) הוא מין עוף מים החי באזורי ביצות ובאזורי מים מתוקים שונים ברחבי אמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית. 

מקור שמו של הנחשון הוא מצווארו דמוי-הנחש, הבולט ביותר כאשר הוא שוחה ושאר גופו שוקע לגמרי במים, מכיוון שאין לו בלוטות ציפה כמו יתר עופות המים.

==תיאור==
הנחשון הוא עוף מים די גדול - אורכו 75-95 ס"מ, משקלו 1-1.34 ק"ג ומוטת כנפיו 1.22 מ'. מחוק הוא מזכיר מעט ברווז, אך הוא עומד זקוף יותר וכן הוא בעל מקור צהוב, מאוד ארוך ומחודד, גוף שחור עם כנפיים וזנב ירוקים-אפורים ועל הרגליים יש לו קרומי שחייה. הצוואר ירוק כהה והפנים לבנות. הנקבות מזכירות את הזכרים אך קטנות יותר ובעלות חזה וצוואר לבנים והגוף חום יותר. ברוב אזורי התפוצה שלו חי גם קורמורן מצויץ (Phalacrocorax auritus), שמאוד דומה לו אך בעל זנב ומקור קצרים בהרבה מאלה של הנחשון.

הנחשון נפוץ בקצה הדרומי של אמריקה הצפונית, כל המרכזית והדרומית. הוא נפוץ בעיקר בביצות ובאזורי מים מתוקים ואף באזורי החוף במים חמימים. הוא צולל אל מתחת למים כדי למצוא את מזונו ומחפש דגים שונים, חסרי חוליות מימיים ודו-חיים, וכשהוא מוצא, הוא נועץ בהם את מקורו. אז הוא עולה אל פני המים עם הדג, מרפה את האחיזה ובולע אותו. 

בזמן השחייה גופו של הנחשון נרטב לחלוטין, למעט הצוואר שעולה אל פני המים, מזכיר מעט נחש בצורה זו. לאחר האכילה שלו הוא יוצא מהמים ומייבש את הכנפיים, והדבר יכול לקחת יותר משעה לפעמים. הוא פורש את הכנפיים לכיוון השמש ומחכה שיתייבשו באופן זה. 

לעיתים נוצות החזה שלו מתנפחות מהמים, והדבר מזכיר מעט תרנגול הודו, מה שנתן לו את הכינוי "הודו מים".

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:American Anhinga - Flickr - Lip Kee.jpg
קובץ:Anhinga anhinga -Uarini, Amazonas, Brasil -juvenile-8.jpg|בציד דג
קובץ:Anhinga anhinga (juveniles).jpg
קובץ:Shark Valley - bird Paradise W of Miami - Anhinga (Anhinga anhinga) - female - (26360926334).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:נחשוניים
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:פרגוואי: עופות
קטגוריה:פלורידה: בעלי חיים
קטגוריה:קובה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים בביצות מנגרובים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766