אה"מ דיוק אוף אדינבורו

אה"מ דיוק אוף אדינבורו הייתה הספינה המובילה של סיירות משוריינות מסדרת דיוק אוף אדינבורו שנבנו עבור הצי המלכותי בתחילת שנות ה-1900. היא הוצבה בים התיכון עם תחילת מלחמת העולם הראשונה והשתתפה במרדף אחר סיירת המערכה הגרמנית SMS גבן והסיירת הקלה SMS ברסלאו. לאחר שהגיעו הספינות הגרמניות למים העות'מאניים, נשלחה האונייה לים האדום באמצע אוגוסט כדי להגן על שיירות החיילים שהגיעו מהודו. דיוק אוף אדינבורו הועברה לצי הגדול בדצמבר 1914 והשתתפה בקרב יוטלנד במאי 1916. היא לא נפגעה במהלך הקרב והייתה הספינה היחידה של השייטת שלה ששרדה. היא הועברה בסופו של דבר לאוקיינוס האטלנטי באוגוסט 1917 לתפקידי ליווי שיירות.

הספינה נמכרה לגרוטאות ב-1920.

== תיאור ==
אה"מ דיוק אוף אדינבורו בניו יורק ב-1909.
הדחק האונייה היה 12,590 טונות ארוכות (12,790 טונות) כתפוסה סטנדרטית ו-13,965 טונות ארוכות (14,189 טונות) בתפוסה מלאה. הספינה הייתה באורך כולל של 505 רגל 6 אינץ' (154.1 מטרים), רוחב של 73 רגל 6 אינץ' (22.4 מטרים) ושוקע של 27 רגל (8.2 מטרים). היא הונעה על ידי מנועי קיטור בעלי הרחבה משולשת בעלי ארבעה צילינדרים, שהניעו שני גלי הנע, שהפיקו סך של 23,000 כוחות סוס (17,150 קילוואט) והעניקו מהירות מרבית של 23 קשרים (43 קמ"ש). המנועים הונעו על ידי 20 דוודי צינור מים של Babcock & Wilcox ושישה דוודים גליליים. הספינה נשאה לכל היותר 2,150 טונות ארוכות (2,180 טונות) של פחם ועוד 600 טונות ארוכות (610 טונות) של מזוט שרוססו על הפחם כדי להגביר את קצב השריפה שלו. בתפוסה מלאה, היא יכלה להפליג למרחק של 8,130 מיילים ימיים (15,060 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש). צוות הספינה כלל 789 קצינים ומלחים.

=== חימוש ===
החימוש העיקרי שלה כלל שישה תותחי BL 9.2 אינץ' Mk X בצריחים בודדים, שניים בקו המרכז ושניים בכל צד, מה שנותן צד רוחב של ארבעה תותחי 9.2 אינץ'. החימוש המשני שלה של עשרה תותחי BL 6 אינץ' Mark XI היה מסודר בקזמטים בודדים. הם היו מוצבים באמצע הספינה על הסיפון הראשי וניתנו לשימוש רק במזג אוויר רגוע. 20 תותחי ויקרס QF 3 פאונד הותקנו, שישה על גגות הצריח וארבעה עשר במבנה העילי. הספינה גם הרכיבה שלושה צינורות טורפדו שקועים בקוטר 18 אינץ'.

== בנייה וקריירה ==
דיוק אוף אדינבורו הוזמנה במסגרת תוכנית הבנייה הימית של 1902/1903 כספינה המובילה של הסדרה שלה. היא הונחה ב-11 בפברואר 1903 במספנה המלכותית של פמברוק בוויילס. היא הושקה ב-14 ביוני 1904 והושלמה ב-20 בינואר 1906 <ref>Chesneau and Kolesnik, p. 72</ref> בעלות של 1,193,414 ליש"ט.<ref name="p2">Parkes, p. 442</ref> היא נקראה על שמו של אלפרד, דוכס אדינבורו, אחד מבניה של המלכה ויקטוריה.<ref name="s8">Silverstone, p. 228</ref>

הספינה שובצה לשייטת הסיירות החמישית בין השנים 1906 עד 1908 ולאחר מכן הועברה לשייטת הסיירות הראשונה של צי התעלה. כאשר שייטות הסיירות של הצי המלכותי אורגנו מחדש בשנת 1909, דיוק אוף אדינבורו הצטרפה מחדש לשייטת הסיירות החמישית של הצי האטלנטי.<ref name="p4">Parkes, p. 444</ref> ב-13 באוגוסט 1910 דיוק אוף אדינבורו עלתה על שרטון באתרפילד לדג', האי וייט. היא הוצפה בהצלחה מחדש, אך בבית המשפט הצבאי שנערך בעקבות כך כדי לחקור את התקרית, קפטן הספינה וקצין הניווט ננזפו קשות והאחרון הודח מהספינה. היא עזרה להציל את ניצולי ה-SS דלהי שעלתה על שרטון מול חופי מרוקו בדצמבר 1911. <ref></ref> בשנים 1913 עד 1914 שירתה בשייטת הסיירות הראשונה של שייטת הים התיכון.<ref name="p4" />

כשהבריטים החלו להתכונן למלחמה ביולי 1914, הספינה שופצה במלטה. התיקון שלה הופסק והיא הצטרפה לשאר השייטת שלה בגישות הדרומיות לים האדריאטי. <ref>Corbett, I, pp. 33, 35</ref> היא הייתה מעורבת במרדף אחרי סיירת המערכה הגרמנית גבן והסיירת הקלה ברסלאו בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, אך קיבלה הוראה שלא לירות בהם.<ref name="Conways II p13">Preston, p. 13</ref> ב-10 באוגוסט דיוק אוף אדינבורו ואחותה אה"מ בלאק פרינס נצטוו להפליג לים האדום כדי להגן על שיירות חיילים שהגיעו מהודו. תוך כדי תפקידה זו לכדה הספינה את אוניית הסוחר הגרמנית אלטאיר בתפוסה של 3,200 טון BRT ב-15 באוגוסט. <ref>Corbett, I, pp. 83, 87–88</ref> תוך כדי ליווי שיירת חיילים מהודו לצרפת בנובמבר 1914, דיוק אוף אדינבורו סיפקה חיפוי לשלושה גדודי חיל רגלים שכבשו את המבצר הטורקי בצ'יח סעיד בכניסה לים האדום. לאחר מכן הנחיתה הספינה פלוגת הריסה, שפוצצה את המבצר ב-10 בנובמבר; לאחר מכן הצטרפה שוב לשיירה. <ref>Corbett, I, pp. 377–79</ref>

דיוק אוף אדינבורו הצטרפה מחדש לשייטת הסיירות הראשונה, שהועברה בינתיים לצי הגדול, בדצמבר 1914. במרץ 1916 הסירה הספינה את תותחי הסיפון הראשי שלה בקוטר 6 אינץ' וציפו את הפתחים. שישה מהתותחים הותקנו מחדש על הסיפון העליון, שלושה מכל צד, בין צריחי הכנפיים, מוגנים במגני תותחים. בקרב יוטלנד ב-31 במאי 1916, שייטת הסיירות הראשונה הייתה מול הצי הגדול, בצד ימין. בשעה 5:47 pm שתי הספינות המובילות של השייטת, ספינת הדגל, אה"מ דיפנס ואה"מ ווריור, הבחינו בקבוצת הסיור הגרמנית השנייה ופתחו באש. הפגזים שלהם הרגישו קצרים ושתי הספינות פנו שמאלה במרדף, חתכו מול סיירת המערכה אה"מ לאיון, שנאלצה להסתובב כדי למנוע התנגשות. דיוק אוף אדינבורו לא יכלה לעקוב אחר שתי הספינות הראשונות ופנתה לשמאל (צפון מזרח).<ref name="m7">Marder, pp. 97–98</ref> הספינה הבחינה בסיירת הקלה הגרמנית הנכה SMS ויסבאדן ב-6:08 וירתה לעברה עשרים פגזים. בערך בשעה 6:30 היא הגיעה לעמדה מחוץ לחרטום הימני של אה"מ קינג ג'ורג' החמישי, האונייה המובילה של שייטת אוניות המערכה השנייה, שם עשן הארובה שלה הסתיר את הספינות הגרמניות מהדרדנוטים המובילות של שייטת אוניות המערכה השנייה. <ref>Campbell, pp. 122, 150, 152</ref> מתקפת טורפדו של משחתות גרמניות על סיירת המערכה של אדמירל ביטי, נכשלה, אך אילצה את דיוק אוף אדינבורו להתחמק מטורפדו אחד בשעה 6:47. הספינה דיווחה על תצפית על צוללת בשעה 7:01, למרות שלא פעלו צוללות גרמניות באזור. היא ירתה לעבר מגע שווא נוסף של צוללת בין השעות 7:45 ל-8:15. <ref>Campbell, pp. 161, 164, 250</ref>

לאחר הקרב, דיוק אוף אדינבורו צורפה לשייטת הסיירות השנייה ונשארה בים עד 2 ביוני, בחיפוש אחר ספינות מושבתות. היא הגיעה לסקפה פלו אחר הצהריים של 3 ביוני. <ref>Newbolt, IV, p. 1</ref> בערב 18 באוגוסט 1916, הצי הגדול, כולל דיוק אוף אדינבורו, יצא לים בתגובה להודעה מפוענחת שצי הים הפתוח, ללא שייטת אוניות המערכה השנייה, תצא מהנמל באותו לילה. הגרמנים תכננו להפציץ את נמל סנדרלנד ב-19 באוגוסט, עם סיור נרחב שסיפקו ספינות אוויר וצוללות. הגרמנים ניתקו את המתקפה המתוכננת שלהם כדי לרדוף אחרי שייטת אוניות מערכה בריטית בודדת שדווחה על ידי ספינת אוויר, שהייתה למעשה כוח הארוויץ' בפיקודו של קומודור טירוויט. לאחר שהבינו את טעותם, יצאו הגרמנים לכיוון בסיסיהם בחזרה. לאחר קרב יוטלנד, שייטת הסיירות השנייה, הכוללת כעת את דיוק אוף אדינבורו, קיבלה הוראה לתגבר את הסיורים מצפון לאיי שטלנד נגד רצי המצור והפושטות הגרמניות. <ref>Newbolt, IV, pp. 36, 192</ref> התורן הקדמי של הספינה הוסב לחצובה כדי לתמוך במשקלו של מנהל בקרת אש במאי 1917, אך לא ידוע מתי המנהל הותקן בפועל. שני תותחי 6 אינץ' נוספים נוספו בחרך ירי על סיפון המצודה באותו שיפוץ. היא הועברה לתחנת צפון אמריקה והודו המערבית באוגוסט 1917 לצורך ליווי שיירות, <ref>Newbolt, V, p. 135</ref> שם שהתה במשך המלחמה. עם שובה, דיוק אוף אדינבורו הוצבה בהאמבר,<ref name="Conways II p13" /> לפני שנמכרה לגרוטאות ב-12 באפריל 1920 ופורקה בבלית' שבנורת'מברלנד.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סיירות בריטיות