אזור התעשייה שער הירדן

אזור התעשייה שער הירדן (באנגלית: Jordan Gateway Free Zone Industrial Park) הוא פרויקט המשותף לישראל ולירדן, להקמת אזור תעשייה משותף לשתי המדינות, משני צדי נהר הירדן, סמוך לקיבוץ טירת צבי. צדו הישראלי של הפרויקט נמצא בשטח המועצה אזורית עמק המעיינות.
==תיאור הפרויקט==
מטרת הפרויקט, היא להקים אזור תעשייה משותף, שבצדו הירדני יוקמו מפעלים ישראליים וירדניים, בעוד שצדו הישראלי יהווה עורף לוגיסטי ובסיס להעברת הסחורות לנמלי ישראל. בין הצדדים הוקם גשר למעבר סחורות והולכי רגל, ללא אפשרות יציאה אל המדינה השכנה. הקמת הגשר הסתיימה בשנת 2019. הקמת אזור התעשייה נועדה להעמיק את הקשרים הכלכליים והמסחריים בין ירדן לישראל ובהתאם לזאת את שיתופי הפעולה והיציבות באזור. כמו כן, אזור התעשייה עשוי להרחיב את אפשרויות התעסוקה עבור תושבי האזור – בישראל ובירדן – ויתרום לחיזוק ופיתוח האזור. אזור התעשייה מבוסס על עיקרון של סחר חופשי בין המדינות וארצות הברית, כאשר במסגרתו ניתן פטור ממכס למוצרים המיוצאים באזור התעשייה ומיועדים לייצוא לארצות הברית. זאת לאחר שממשלת ארצות הברית הסכימה להחיל על האזור את הסכמי הסחר עם ישראל.
==היסטוריה==
הרעיון לפרויקט עלה לראשונה בהמשך להסכם השלום בין המדינות משנת 1994. איש העסקים ג'וזף ספרא עמד בראש קבוצת משקיעים שהקימה חברה לצורך מימוש הפרויקט. הקבוצה כללה את חברת פ.י.ב.י. בית השקעות שהייתה אז בבעלות משפחת ספרא והחזיקה 40% מהפרויקט, יזם הנדל"ן אברהם אדמוב שהחזיק 25% מהפרויקט ואיש העסקים בני שטיינמץ שהחזיק 10%. מהצד הירדני 25% הוחזקו בידי משפחת דג'אני, ממשפחות ההון והאצולה הפלסטינית של ירושלים ואחר כך ירדן. למנכ"ל החברה מונה גיל דקל.

באוגוסט 1999 עבדאללה השני, מלך ירדן נתן את אישרו לפרויקט, לאחר שנפגש עם היזמים בתיווכו של השר לשיתוף פעולה אזורי שמעון פרס. אולם במקביל הביעו פעילי איכות הסביבה, בראשם החברה להגנת הטבע התנגדות לתוכנית, עקב החשש מהפגיעה בנהר הירדן, בהרס השטחים הפתוחים וערכי הטבע במקום. להתנגדות הצטרף גם ארגון ידידי כדור הארץ, והשרה לאיכות הסביבה דליה איציק. עקב ההתנגדויות הוחלט, בינואר 2000, שבצדו הישראלי יורחק אזור התעשייה מנהר הירדן ושטחו יצומצם. זאת בעקבות פשרה שהציעה דליה איציק.

בפברואר 2000 אישרה להפקדה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה צפון את תוכנית אזור התעשייה. באותה עת תוכנן בצד הירדני אזור תעשייה בשטח 1,500 דונם. ובצד הישראלי תוכנן מעבר גבול ומסוף מטענים בשטח של כ-200 דונם. ביולי 2001 המועצה הארצית לתכנון ולבנייה דחתה את ההתנגדויות להקמת הפרויקט, והמליצה על מתן תוקף לתוכניות. ביוני 2001 הודיע הבנק העולמי כי ישקיע סכום של 36 מיליון דולר בפרויקט. בקיץ 2001 אושרה הקמת גשר שיחבר בין חלקי פרויקט מעל נהר הירדן. בנוסף אושר תקציב לסלילת כבישי גישה מצדו הישראלי של הפרויקט. באותה עת בצד הירדני של הפרויקט כבר הושלמו רוב עבודות התשתית. בספטמבר 2001 הודיעה חברת פיבי השקעות כי השכירה 20 אלף מ"ר בפרויקט, תמורת 5 דולרים למ"ר; שהשטח הושכר לכמה מפעלים גדולים והאכלוס צפוי בינואר 2002.

בשנת 2003 הפרויקט נקלעה לקשיים עקב הרעה במצב הביטחוני באזור בעקבות האינתיפאדה השנייה, וההאטה הכלכלית באותה עת. חברת פיבי השקעות מכרה את חלקה בפרויקט לאיש העסקים ברוך רפפורט, אך הפרויקט הוקפא.

בנובמבר 2015 פרסם המשרד לשיתוף פעולה אזורי מכרז להקמת הגשר בין שני חלקי הפרויקט. בשלב זה שטח התוכנית צומצם לכ-700 דונם בצד הירדני וכ-245 דונם בצד הישראלי שישמש כבסיס להעברת הסחורות הירדניות לנמלי ישראל לייצוא. במכרז להקמת הגשר זכתה קבוצת מנרב, שהקימה אותו בשנים 2017–2019. הוא נחנך בפברואר 2019, בטקס בהשתתפות השר לשיתוף פעולה אזורי צחי הנגבי.

במאי 2022, לאחר הקפאה של שנים רבות בקידום הפרויקט, אישרה ממשלת ישראל לקדם אותו שוב. ביולי 2022 נפגש ראש הממשלה יאיר לפיד עם מלך ירדן עבדאללה השני בעמאן. בפגישה סוכם על האצת פרויקטים משותפים שונים, בהם קידום פרויקט שער הירדן, ארבעה ימים אחר כך אישרה הממשלה תקציב של עשרה מיליון שקלים להשלמת עבודות התשתית.
==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: אזורי תעשייה