OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוברט לפקוביץ'

רוברט לפקוביץ', 2012
רוברט ג'וזף לפקוביץ (באנגלית: Robert Joseph Lefkowitz; נולד ב-15 באפריל 1943) הוא רופא-ביוכימאי אמריקאי יהודי המוכר בשל עבודתו על קולטנים המצומדים לחלבון G ועליה זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 2012 ביחד עם בריאן קובילקה, תלמידו לשעבר.

==קורות חיים==
לפקוביץ' נולד בניו יורק וסיים את התואר הראשון באוניברסיטת קולומביה ב-1962. הוא סיים את התואר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קולומביה ב-1966 עם תואר MD. לאחר עבודה של מספר שנים כעוזר מחקר במכונים הלאומיים לבריאות בין השנים 1968–1970.

בין השנים 1970–1973 הוא עבד במחקר באוניברסיטת הרווארד ובבית החולים הכללי מסצ'וסטס. הוא השלים את התמחותו במחלות קרדיו-ואסקולריות ב-1973 ומונה לפרופסור לרפואה ולביוכימיה במרכז הרפואי של אוניברסיטת דיוק.
הוא היה חוקר במכון הרפואי הווארד יוז מאז 1976 וכן חוקר באגודת הלב האמריקנית בשנים 1973–1976.

לפקוביץ' החל להשתמש ברדיואקטיביות ב-1968 כדי לעקוב אחר חיישני התאים. הוא קשר איזוטופים של יוד למספר הורמונים והודות לקרינה הוא הצליח לחשוף כמה קולטנים, בהם הקולטן לאדרנלין: β-adrenergic receptor. הצוות בראשותו הוציא את הקולטן מדופן התא והם הצליחו להבין את הבסיס לפעולתו.

הצוות השיג את הצעד הבא במהלך שנות השמונים. החוקר החדש בקבוצה, קובילקה, קיבל על עצמו את האתגר לבודד את הגן המקודד את קולטן β-adrenergic receptor, מהגנום האנושי העצום. הוא פיתח גישה שאפשרה לו להשיג את המטרה. כאשר החוקרים ניתחו את הגן, הם גילו כי הקולטן דומה מאוד לקולטן הלוכד אור בעין. הם הבינו כי מדובר במשפחה של קולטנים הנראית ומתפקדת באורח דומה. משפחה זו מוכרת כקולטנים מצומדים לחלבון G. כאלף גנים כבר קודדו עבור קולטנים אלו, לדוגמה הקולטנים החשים את האור, את הטעם, את הריח, את האדרנלין, את ההיסטמין, את הדופמין ואת הסרוטונין. כמחצית מהתרופות משיגות את ההשפעה שלהם באמצעות קולטנים מצומדים לחלבון G.

בשנת 2007 זכה במדליה הלאומית למדעים ובפרס שאו בתחום מדעי החיים ורפואה, בשנת 2009 זכה בפרס חזית הידע, ובשנת 2012 זכה עם פרופסור בריאן קובילקה מארצות הברית בפרס נובל לכימיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://cardiology.medicine.duke.edu/faculty/details/0096962 רוברט לפקוביץ'] באתר המחלקה לרפואה של אוניברסיטת דיוק
* [http://www.hhmi.org/scientists/robert-j-lefkowitz רוברט לפקוביץ'] באתר המכון הרפואי הווארד יוז
* 

<div class="mw-content-ltr">
* Richard B. Clark, [http://www.pnas.org/content/110/14/5274.full Profile of Brian K. Kobilka and Robert J. Lefkowitz, 2012 Nobel Laureates in Chemistry], Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 110,14 (April 2, 2013), 5274–5275
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים זוכי פרס שאו
קטגוריה:זוכי פרס חזית הידע
קטגוריה:מדענים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:זוכי פרס המרכז הרפואי אלבני
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
פרנסיסקו סונייגה

250px
"עירום כורע", [[מוזיאון אילנה גור, יפו.]]
חוסה חסוס פרנסיסקו סונייגה צ'וואריה (בספרדית: José Jesús Francisco Zúñiga Chavarría; 26 בדצמבר 1912 – 9 באוגוסט 1998) היה פסל קוסטה ריקני ומקסיקני.

==קורות חיים==
סונייגה נולד בקוסטה ריקה. אביו, מנואל מריה סונייגה היה פסל מקומי.

בשנת 1935 זכה סונייגה בפרס בתחרות הפיסול של קוסטה ריקה (Salón de Escultura en Costa Rica) בגין יצירתו "אמהות" (La maternidad). בשנת 1936 עבר להתגורר במקסיקו, בה למד אמנות ב-La Escuela de Talla Directa. בשנת 1938 החל ללמד בבית הספר לציור ופיסול "לה אסמרלדה" (Escuela Nacional de Pintura, Escultura y Grabado La Esmeralda) ולימד בבית ספר זה עד פרישתו בשנת 1970.

בשנת 1958 זכה סונייגה בפרס ראשון בפיסול מאת המכון הלאומי המקסיקני לאמנות יפה.

יצירותיו של סונייגה מוצגות במוזיאונים רבים ובהם המוזיאון לאמנות של סן דייגו, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, המוזיאון לאמנות מודרנית במקסיקו סיטי ובמוזיאון הירשהורן בוושינגטון די. סי..

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.medicinemangallery.com/bio/franciscozuniga.lasso קורות חיים]
* [http://www.biografiasyvidas.com/biografia/z/zuniga_francisco.htm קורות חיים] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים
קטגוריה:אמנים מקסיקנים
קטגוריה:קוסטה ריקה: אישים
קטגוריה:ילידי 1912
קטגוריה:מקסיקנים שנפטרו ב-1998
יהודית בן-יעקב

יהודית בן-יעקב היא קריינית ושדרנית רדיו ישראלית. עבדה בקול ישראל עד לפרישתה בנובמבר 2014.

==ביוגרפיה==
יהודית בן-יעקב החלה את עבודתה כקריינית ומגישת חדשות בקול ישראל בשנת 1977. מהדורת חדשות מפורסמת בהגשתה הייתה המהדורה בה שודרה ההודעה על הירצחו של יצחק רבין (מוצאי שבת, 4 בנובמבר 1995).

במהלך שנות עבודתה הרבות ברשות השידור הגישה וערכה, בין השאר, גם תוכניות מוזיקה. תוכנית הרדיו המזוהה איתה ביותר הייתה "כאן, שם ובכל מקום" (ימי שישי, 17:00-19:00), שמשודרת משנת 1979. התוכנית שודרה תחילה ברשת ג' ומשנת 1997 עברה לתחנת הרדיו 88FM. הייתה זו לתוכנית היחידה ששרדה את השינוי שעברה רשת ג' (עברה לשדר מוזיקה ישראלית בלבד). בהתאם, שידור התוכנית עבר מירושלים לאולפני רשות השידור בתל אביב.

את התוכנית ערכה דליה הלר, העורכת המוזיקלית, והיא זו שיצרה את הקו המוזיקלי הרך והנוגה שהפך למזוהה עם התוכנית. הלר למעשה המציאה את השם (בהשראת שם השיר המפורסם של להקת החיפושיות), וגם התאימה את אות הפתיחה האינסטרומנטלי - 'פגאו' של חוזה פליסיאנו (Jose feliciano – Pegao). לאחר כ-30 שנה, משעזבה הלר את תפקידה, בן-יעקב ערכה בעצמה את התוכנית והחל משנת 2013 עורך את התוכנית תומר מולוידזון. ב-28 בנובמבר 2014 הגישה בן-יעקב את התוכנית בפעם האחרונה, לאחר 35 שנים ברציפות. הייתה זו, על פי נתוני אקו"ם, התוכנית ה-1,820 במספר. מאז, עורך ומגיש את התוכנית תומר מולוידזון.

==קישורים חיצוניים== 
* 
* [http://www.maariv.co.il/%D7%AA%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%AA/%D7%9E%D7%95%D7%96%D7%99%D7%A7%D7%94/%D7%AA%D7%9E%D7%95-%D7%A9%D7%99%D7%93%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94-%D7%99%D7%94%D7%95%D7%93%D7%99%D7%AA-%D7%91%D7%9F-%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91-%D7%A0%D7%A4%D7%A8%D7%93%D7%AA-%D7%9B%D7%90%D7%9F-%D7%A9%D7%9D-%D7%95%D7%91%D7%9B%D7%9C-%D7%9E%D7%A7%D7%95%D7%9D-457254 בועז כהן, תמו שידוריה: יהודית בן יעקב נפרדת כאן, שם ובכל מקום] באתר מעריב אונליין, 20 בדצמבר 2014
* [https://www.youtube.com/watch?v=m79YoscdJUQ יהודית בן-יעקב ונחום עידו מנחים בשידור חי את "פעמי המזרח" בטלוויזיה הישראלית] באתר YouTube, אוקטובר 1983

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:קרייניות חדשות ישראליות
יעל ארן

יעל ארן (נולדה ב-5 ביולי 1954) היא פעילה פוליטית ואשת חינוך ישראלית. מ-1989 מכהנת כראש מרחב ירושלים בנעמת, ונציגתה בוועדת הנוער של העירייה ובעמותת "חופש, מדע, דת, תרבות". בעבר כיהנה כמנכ"לית מרכז הבנייה הישראלי.

==ביוגרפיה==
נולדה בתל אביב ובהמשך עברה משפחתה להתגורר בירושלים, שם סיימה את לימודיה התיכוניים בבית חינוך תיכון עירוני ג'. שירתה בצה"ל כסמלת בחיל האוויר. סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1994 סיימה באוניברסיטה זו תואר שני בתקשורת ועיתונאות, ובהמשך השלימה תואר שני נוסף בהצטיינות במדיניות ציבורית. בנוסף, ארן מחזיקה בתעודת הוראה של בית הספר לחינוך. בתקופת לימודיה החלה בפעילותה הפוליטית במפלגת העבודה, ובהמשך נבחרה למזכירת "המשמרת הצעירה" של המפלגה בירושלים.

בשנים 1984–1989 שימשה מנהלת לשכת הקשר של ההסתדרות בכנסת. בתקופה זו קידמה חוקים בעלי צביון חברתי, ובהם חוק שכר מינימום, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, חוק גיל פרישה שווה וגמיש לנשים וחוק ביטוח סיעוד.

ב-1989 נבחרה ליושבת ראש נעמת בירושלים. בשנים 1994–1996 כיהנה כמנכ"לית מרכז הבנייה הישראלי, חברה ממשלתית מיסודו של משרד הבינוי והשיכון. במקביל כיהנה בשנים 1995–1996 כחברת דירקטוריון בחברת התעופה הלאומית אל על.

ב-1999 מונתה למנהלת מרחב ירושלים של האוניברסיטה הפתוחה, וכיהנה בתפקיד עד שנת 2021 (אז פרשה לגמלאות). הובילה פרויקטים להנגשת השכלה גבוהה ולהגדלת מספר הסטודנטים הלומדים באקדמיה לאוכלוסיות כגון יוצאי אתיופיה, חרדים וערבים.

בשנת 2000 מונתה מטעם משרד הפנים כחברה בוועדה שבחנה והמליצה על שינוי מעמדה המוניציפלי של ביתר עילית ממועצה מקומית לעירייה. ב-2002 מונתה ליושבת ראש דירקטוריון המועצה הישראלית לצרכנות מטעם משרד התעשייה והמסחר, תפקיד אותו מילאה עד לשנת 2012. בין השנים 2007–2010 שימשה כחברת דירקטוריון ויו"ר ועדת הכספים של החברה הממשלתית לתיירות.

ב-2008 המליצה עליה ועדת איתור ממשלתית לתפקיד מנכ"ל הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול. למרות זאת החליט מנכ"ל משרד ראש הממשלה, רענן דינור, למנות את יאיר גלר, אשר דורג במקום השני. בעקבות עתירה שהגישה ארן לבג"ץ, הורה בג"ץ למשרד לביטחון פנים לבחון מחדש את ההחלטה. הממשלה שבה והחליטה למנות את גלר למנכ"ל הרשות, ארן עתרה שוב לבג"ץ, שדחה את עתירתה וקבע שנלקחה חובת הייצוג ההולם בחשבון במידה הראויה במסגרת הליך המינוי החוזר.

לאורך השנים הייתה ארן חברה בוועדות ציבוריות, בהן ועדת הנוער של עיריית ירושלים ונציגת נעמת בהנהלת עמותת חמד"ת (חופש, מדע, דת, תרבות). כמו כן מכהנת כחברת המועצה המקומית מבשרת ציון מטעם סיעת "סיעת מבשרת ברמה אחרת".

ב-2012 התמודדה בפריימריז לרשימת מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, אך לא זכתה במקום ריאלי ברשימה. היא שבה להתמודד על מקום ברשימת המפלגה לכנסת בבחירות המקדימות לקראת הכנסת העשרים וארבע, בשנת 2021, ושובצה במקום ה-17.

ארן נשואה ואם לשניים. מתגוררת במבשרת ציון.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20131010054452/http://members.havoda.org.il/primcand.php?CanKey=7 יעל ארן], באתר מפלגת העבודה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילות מפלגת העבודה
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:חברות מועצת מבשרת ציון
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
הנרי ויקטור

הנרי ויקטור (באנגלית: Henry Victor; 2 באוקטובר 1892 – 15 במרץ 1945) היה שחקן אנגלי, שגדל בגרמניה.

== קורות חייו ==
הנרי ויקטור נולד ב-2 באוקטובר 1892 בלונדון, אנגליה. בשנת 1916 החל את הקריירה הקולנועית שלו בסרט "The Picture of Dorian Gray". ככל הנראה, ויקטור זכור בעיקר בשל תפקידו כאיש השרירים "הרקולס" בסרטו של טוד בראונינג "פריקס" משנת 1932. לפני כן היה מהשחקנים הבולטים של הסרט האילם בבריטניה. בהמשך הקריירה הוא גילם, עם מבטאו הגרמני שהיה לסימן היכר, בעיקר תפקידי רשעים או נאצים, בסרטים אמריקאיים ובריטיים כאחד.

בגיל 52 מת ויקטור בשל גידול במוח. הוא קבור בצ'טסוורת' (Chatsworth), קליפורניה, בבית הקברות אוקלנד ממוריאל פארק סמטרי (Oakwood Memorial Park Cemetery).

== פילמוגרפיה חלקית ==
* תמונתו של דוריאן גריי (1916) - לפי תמונתו של דוריאן גריי
* John Heriot's Wife (1920)
* As God Made Her (1920)
* Sheer Bluff (1921)
* Bentley's Conscience (1922)
* A Bill of Divorcement (1922)
* The White Shadow (1923)
* Henry, King of Navarre (1924)
* The Fourth Commandment (1926)
* The Beloved Rogue (1927)
* L'Argent (1928)
* Tommy Atkins (1928)
* Seas Beneath (1931)
* פריקס (1932)
* המומיה (1932) - לוחם סקסוני
* Murder at Monte Carlo (1934)
* וידויו של מרגל נאצי (1939)
* Mystery Sea Raider (1940)
* King of the Zombies (1941)

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1892
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1945
יהודה פורת

יהודה פורת (נולד ב-13 באפריל 1960) הוא איש עסקים ומנהל ישראלי, מייסד רשת שפע שוק ומנכ"לה הראשון ומבעלי קיקה-ישראל. כיום מנכ"ל החברה קדישא פתח תקווה.

==ביוגרפיה==
נולד לשמואל ולאה פורת (פרוים). למד במדרשית נעם בפרדס חנה. שירת כמפקד בחיל השריון. לאחר נישואיו עסק בעסקי מזון קפוא. בשנות ה-90 ייסד את רשת המרכולים "שפע מהדרין" שלימים הפכה ל"שפע שוק", וכיהן כמנכ"ל הרשת במשך 15 שנים. כמו כן כיהן כחבר דירקטוריון של הריבוע הכחול.

בעקבות המחאה בציבור החרדי על חילול שבת ברשת AM:PM שבשליטת קבוצת דור אלון, בעלת השליטה ב"שפע שוק", פרש מניהול הרשת. הוא התמנה כיועץ לחברת שופרסל להקמת רשת המרכולים "יש" והיה אמור להתמנות למנכ"ל הרשת, אך כעבור זמן קצר פרש. הוא נתבע על ידי הריבוע הכחול בטענה שהעביר סודות מקצועיים לחברה מתחרה. 

בשנת 2006 דורג על ידי המגזין גלובס כאחד מעשרת המשפיעים על כלכלת ישראל.

בשנת 2011 הקים פורת עם איש העסקים סלומון בטיטו את סניף רשת קיקה האוסטרית בישראל ושימש מנכ"לה. בטיטו ופורת רכשו את השליטה בחברת גלובליקום. כעבור שמונה חודשים קרס הסניף הישראלי של קיקה. 

לאחר מכן עסק פורת בנדל"ן בצפת. בשנת 2013 התמנה למנכ"ל החברה קדישא פתח תקווה.

באוגוסט 2021 רכש ביחד עם קבוצת משקיעים את מתחם מאפיית אנג'ל ב-400 מיליון ש"ח. 
במרץ 2022 רכש ביחד עם קבוצת משקיעים את מתחם משרד החינוך בירושלים ב-300 מיליון ש"ח.

==הערות שוליים==

8. https://m.calcalist.co.il/Article.aspx?guid=rkdf9zswf
9. https://m.calcalist.co.il/Article.aspx?guid=h1011ein11c

קטגוריה:אנשי עסקים חרדים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אישה מזוקנת

כרזה עם תמונת דיוקנה של אנני ג'ונס (Annie Jones), אישה מזוקנת שהופיעה בקרקס של [[פי. טי. ברנום במאה ה-19.]]
אישה מזוקנת היא אישה בעלת זקן גדול וניכר. נשים מזוקנות היו במשך זמן רב נושא לאגדות עממיות וכן למושא התעניינות ולעג. במשך שנים אף הופיעו הנשים המזוקנות במופעי מוזרויות בקרקס.

==רקע==
מעט נשים יכולות לגדל על פניהן זקן שיהיה ניכר וברור לעין. בחלק מהמקרים, זקן שגדל אצל אישה הוא תוצאה של חוסר איזון הורמונלי (לרוב עודף אנדרוגן), או של הפרעה גנטית נדירה בשם היפרטריכוזיס. לעיתים הזקן נובע משימוש בסטרואידים אנאבוליים. לרוב הסביבה לוחצת על האישה המזוקנת להסיר את הזקן, מאחר שהדבר נחשב פגם. יוצאות דופן הן הנשים המזוקנות המפורסמות שהופיעו במופעי שוליים בקרקס במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 (שזקנן היה מזויף בדרך כלל), לפני שמופעי המוזרויות הללו ירדו מגדולתם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קרקס
קטגוריה:זקן
הנסיך רנדיאן

הנסיך רנדיאן (באנגלית: Prince Randian; 12 באוקטובר 1871 - 19 בדצמבר 1934) או רנדיון (Randion), שנודע גם בשמות "איש הנחש", "הטורסו האנושי", "הזחל האנושי" ומגוון שמות אחרים, היה אמן קרקס פופולרי ללא גפיים שהופיע בראשית המאה ה-20. הוא נודע בעיקר בשל יכולתו לגלגל סיגריות בעזרת שפתיו. נאמר כי הובא לארצות הברית על ידי פי. טי. ברנום ב-1889, ובמשך 45 שנה היה אטרקציה פופולרית במופעי קרקס ובמופעי שוליים. בשנת 1932 הופיע בסרט פריקס.

==חיים אישיים==
רנדיאן (ששמו מלידה אינו ידוע) נולד ללא ידיים וללא רגליים בדמררה, גיאנה הבריטית. הוא היה בן דת ההינדואיזם ודיבר הינדי, אנגלית, צרפתית וגרמנית. אשתו נודעה בשם הנסיכה שרה, ונולדו להם ארבע בנות ובן אחד. הוא ואשתו התגוררו ברחוב ווטר 174 בפטרסון, ניו ג'רזי, עד מותו.

==המופע שלו==
במופע שלו, לבש רנדיאן בגד כותנה שהיה צמוד לגופו, ושיווה לו מראה של זחל או נחש; הוא התנייע על הבמה על ידי הזזת מותניו וכתפיו, כבתנועת נחש. כישרונו הידוע ביותר היה הדלקת סיגריות וגלגולן בפיו בעזרת שפתיו בלבד, אך הוא ידע גם לצייר ולכתוב על ידי החזקת מברשת או עט חרט (סטיילוס) בשפתיו, ולהתגלח על ידי החזקת סכין גילוח בתוך קופסת עץ. את כל אביזרי המופע שמר בקופסת עץ שנאמר כי הוא בנה אותה, צבע אותה והתקין לה את המנעול.

בסרט "פריקס" של MGM מוצג טריק גלגול הסיגריה שלו.

==מותו==
ב-19 בדצמבר 1934 מת רנדיאן, זמן קצר לאחר הופעה ב-Sam Wagner's 14th Street Museum. הוא היה בן 63 במותו.

==ראו גם==
* ניק וויצ'יץ'

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://sideshows.wikia.com/wiki/Prince_Randion הנסיך רנדיאן], באתר Sideshow Wiki 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיאנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הודים
קטגוריה:אמני מופעי שוליים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1934
קובי ברקאי

קובי ברקאי, 2016
יַעֲקֹב (קוֹבִּי) בַּרְקַאי הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי, שימש בעבר מנהל מחלקת הקריינים של קול ישראל. 

כיום הוא קריין חדשות, וכן עורך ומגיש את התוכנית "הדברות עם קובי ברקאי" המשודרת בכאן ב (קודם לכן שודרה התוכנית ברשת א'), תוכנית זו עוסקת במגוון תחומים כמו אקטואליה, תרבות, חברה ושירה.

ברקאי שידר את מהדורת החדשות האחרונה של קול ישראל בתאריך 14 במאי 2017. ב-15 במאי החל לשדר בכאן ב', במסגרת תאגיד כאן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:סגל כאן ב'
נחל תות

מבט כללי על הנחל, מהגשר העובר על הנחל בכביש המוביל לתחנת הכוח חגית
בריכת מים בנחל
נביעה באזור מטע הזיתים ליד הנחל
הנחל זורם בתוך סבך הצמחייה
נַחַל תּוּת (שם בערבית: ואדי א-שקאק שמשמעותו הנחל החותך או החוצה) מהווה גבול בין הר הכרמל ורמות מנשה. תחילתו ליד מחלף אליקים והוא נשפך לנחל דליה ליד בת שלמה למרגלותיו הצפוניים של הר חורשן. הנחל הוא חלק מהדרך הקרויה ואדי מילק. חלקו הגדול של הנחל נמצא בתחומי שמורת טבע נחל תות.
==תיאור הנחל==
שמו של הנחל ניתן לו על שם עצי התות הצומחים בצד חורבת תות ליד בת שלמה.

הנחל הוא נחל איתן. מקורות מימיו הם ארבעה מעיינות, הנובעים בחלקו העליון. הצפוני ביותר הוא "עין אליקים" הנובע בקרבת היישוב אליקים ממזרח לכביש 70. בהמשך הנחל - הזורם לכיוון דרום מערב - נובע "עין יואח", ממערב לכביש 70. בהמשך, בצמוד למחלף עין תות ומערבית לו, נובע "עין תות". היובל הרביעי, "נחל בודד", מגיע מכיוון רמות מנשה, שם הוא מתחיל בנביעת "עין בודד". בערבית נקרא מעיין זה "עין אלביצ'א", שמשמעותו "המעיין הלבן", על שם הסלע הקרטוני הלבן שבקרבתו.

לאורך תוואי הנחל ובמקביל אליו עובר כביש 70. הכביש מהווה מחסום למעבר בעלי חיים מהכרמל לרמות מנשה. כדי לפתור בעיה זו נחפר מעבר אקולוגי לבעלי חיים על ידי חברת דרך ארץ, שסללה את כביש 6.

לאורך הנחל צומחים שיחי הרדוף הנחלים, פטל קדוש, שנית גדולה, שיח-אברהם מצוי ועוד. באזורים שסביב הנחל יש ריכוזי פריחה של תורמוס ההרים כלניות ורקפות. בנוסף צומחים שם גם עיריוני צהוב עירית גדולה וגאופיטים נוספים.

במי הנחל חי דג לבנון הירקון שהוא מין אנדמי לישראל.

חלקו הגדול של הנחל כלול בשמורת נחל תות שהוכרזה ב-13 ביוני 2000. השמורה משתרעת מצפון לכביש 70 בשני גושים. ושטחה הנוכחי לפני הרחבה 196 דונם. רשות הטבע והגנים ביחד עם הקרן הקיימת לישראל מתכננות להרחיב את השמורה לגודל של 396 דונם.

==חפירות ארכאולוגיות==
בשנות ה-2000 נערכו מספר חפירות ארכאולוגיות בעין תות ובסביבתו. במקום נמצאו אתרים מתקופת הברזל 1 ו-2, מהתקופה הפרסית ומהתקופה הרומית. השערת החוקרים היא שההתיישבות במקום קשורה לדרך הים שעברה בנחל ולמיקום המעיינות. בעקבות סלילת כביש 6 נערכו לאורכו חפירות הצלה על ידי רשות העתיקות. בחודשים פברואר-יולי 2005 נערכה חפירה ליד עין תות לקראת סלילת מחלף תות. במסגרת החפירות נחשף מבנה גדול מתקופת בית ראשון. להשערת החוקרים המקום שימש כמרכז מינהלי. בנוסף נמצאה כמות גדולה של שברי חרס, וכן שמונה טביעות של חותמות למלך מטיפוס דו-כנפי המתוארכות למאה ה-8 לפנה"ס. מתוך הטביעות פוענחו שתי כתובות ו. חותמות למלך נדירות באתרים שהיו בתחום ממלכת ישראל ומכאן חשיבות האתר. בנוסף נחשף חותם אליפטי מאבן חן בצבע חום עם כתובת בעברית. בחלקו העליון של החותם נחרתו ארבעה רימונים ובחלק התחתון הכתובת . על יסודות המרכז המינהלי נבנה יישוב יהודי מתקופת בית שני. בנוסף נחשפו ממצאים מהתקופה הרומית הקדומה ומהתקופה הממלוכית.

==לקריאה נוספת==
* "נחל תות" מדריך ישראל החדש כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה, בעריכה סלמאן אבו רוכן ויעקב שורר, הוצאת משרד הביטחון 2001 עמ' 171
==קישורים חיצוניים==

*[http://www.inature.info/wiki/%D7%A9%D7%9E%D7%95%D7%A8%D7%AA_%D7%A0%D7%97%D7%9C_%D7%AA%D7%95%D7%AA שמורת נחל תות] באתר טבע ונופים בישראל
* 
* nrg 3 באפריל 2009
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הכרמל: נחלים
קטגוריה:רמות מנשה
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בכרמל
קטגוריה:הכרמל: שמורות טבע
גדוד הפורצים

לוח ההנצחה ל"גדוד הפורצים", ב[[שער ציון]]
לוחמי הגדוד הרביעי של הפלמ"ח בקרבות הדרך לירושלים, 1948, ארכיון ההגנה
גדוד הפורצים הוא כינויו של הגדוד הרביעי של חטיבת הראל של הפלמ"ח, כינוי לו זכה על פעולותיהם הנועזות במלחמת העצמאות, בפריצת הדרך לירושלים, סיוע לתושבים הנצורים, ועזרה ללוחמים על הגנת העיר. מפקדיו במלחמת העצמאות היו יוסף טבנקין ודוד אלעזר.

הגדוד הוקם בשנת 1944 והורכב משלוש היחידות המובחרות של הפלמ"ח. הוא השתתף במספר רב של קרבות, אשר שינו באופן משמעותי את פני המלחמה. בין היתר לחם במבצע נחשון, מבצע "מכבי א'" ו"מכבי ב'", מבצע ההר, ובמבצע חורב.

היה זה הגדוד העיקרי מטעם ההגנה שפרץ את הדרך לירושלים, בפעולה שהוגדרה כנקודת מפנה במלחמת העצמאות.

== לאחר קום המדינה ==
רבים מלוחמי הגדוד ומפקדיו התקדמו בסולם הדרגות ומילאו תפקידים חשובים בצה"ל. ביניהם, דוד אלעזר, הרמטכ"ל התשיעי של צה"ל, רפאל איתן הרמטכ"ל ה-11 של צה"ל, אלוף עוזי נרקיס ותת-אלוף אורי בן ארי.

הגדוד הונצח על ידי ועדת השמות של מועצת עיריית ירושלים בקריאת שם רחוב 'הפורצים' על שמו, בדרך המובילה אל אזור לחימתם במערב העיר, כן נקרא על שם הגדוד, רחוב 'פורצי הדרך' באשדוד. בשער ציון, דרכו פרצו לוחמי הגדוד אל העיר העתיקה, נקבע לוח זיכרון לזכר הפורצים.

הגדוד פועל גם כיום במסגרת מבצעית כחלק מחטיבת ירושלים. מפקד הגדוד הוא עידו הורוביץ.

ב-23 ביולי 2020 הגדוד סיים את התרגיל האחרון על טנק מרכבה סימן 2 וחתם את 40 שנות פעילותו של הטנק בצה"ל.

הגדוד יחל את הסבת חייליו לטנק מרכבה סימן 3 בשנת 2021.

== לקריאה נוספת ==
* שאול דגן, אליהו יקיר, ספר לוחמי גדוד "הפורצים", פלמ"ח הראל הגדוד הרביעי, הוצאת צ' בן-צבי הפקות, 2004

== הערות שוליים ==

פורצים
קטגוריה:חטיבת הראל
פורצים
Anatomography

[[תמונת מסך מתוך Anatomography]]
איור של שלד ושרירים שנוצר בעזרת Anatomography
Anatomography היא תוכנה גרפית מבוססת רשת, המחוללת איורים ואנימציות אנטומיים של גוף האדם. אתר התוכנה מופעל על ידי "מרכז מאגר מידע למדע החיים" (Database Center for Life Science), מכון מחקר ללא מטרות רווח באוניברסיטת טוקיו. התוכנה נשענת על מאגר מידע ברישיון CC-BY-SA.

==תכונות==
Anatomography נשענת על מאגר מידע בשם "BodyParts3D". המאגר כולל יצוג תלת־ממדי, של צורה ושל מנח, של למעלה מ-1500 איברים בגוף האדם. המאגר נבנה בעזרת דימות תהודה מגנטית (MRI) של גוף האדם.

התוכנה מאפשרת בניית איורים אנטומיים מנקודת מבט נבחרת, תוך התמקדות באזורים מסוימים, בחירת האיברים שיופיעו באיור, צבעיהם ושקיפותם. האיורים יכולים להישמר כ-URL דינמי או כקובץ גרפי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://lifesciencedb.jp/gadget/leaflet/leaflet_no21.pdf Anatomography/BodyParts3D], Database Center for Life Science (DBCLS), Research Organization of Information and Systems. Faculty of Engineering Bldg. 12, The University of Tokyo

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות גרפיות
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:אנטומיה
אילת יונגר-הופמן

אילת יונגר-הופמן (נולדה ב-6 באפריל 1945) היא מנצחת מקהלות ומורה ישראלית, שהקימה את מקהלות הילדים "פעמונים" ו"ענבלים" ואת מקהלת הבוגרים "מעיין".

== חייה ==
אילת יונגר-הופמן למדה במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב ובאקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ובהמשך השתלמה בניצוח מקהלות ובפיתוח קול בקופנהגן ובפריז.
הייתה חברה במקהלת רינת.

בשנת 1974 ייסדה בתל אביב את מקהלת הבוגרים "מעיין" ובשנת 1977 ייסדה את מקהלת הילדים "פעמונים", עמה הופיעה בקונצרטים א-קפלה והקליטה לקול ישראל ביצועי בכורה של יצירות מאת יוסי מר-חיים ורון וידברג. בין השנים 1979 - 1985 הכינה את המקהלה להופעות ביצירות שונות, בהן האורטוריה "אליהו" של פליקס מנדלסון בניצוח סטנלי ספרבר, האופרה "ווצק" של אלבן ברג, עם האופרה של קלן והתזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח ג'ון פריצ'רד, הסימפוניה השלישית של מאהלר עם הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה, חליל הקסם של מוצרט ו"החלילן המהמלין" של ג'ון קוריליאנו.

משנת 1988 משתתפת אילת יונגר בסדנה הבינלאומית של האופרה הישראלית החדשה, שבה לוקחים חלק מורים מן המטרופוליטן אופרה בניו יורק. בשנת 1989 ייסדה אילת יונגר את מקהלת הילדים "ענבלים" בגבעתיים.

אילת יונגר-הופמן מלמדת פיתוח קול. בין תלמידיה דורון שפר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בוגרי המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה
קטגוריה:בוגרות בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:מנצחות ישראליות
קטגוריה:מנצחות מקהלות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
בריאן קובילקה

בריאן קנט קובילקה (באנגלית: Brian Kent Kobilka; נולד ב-30 במאי 1955) הוא ביוכימאי אמריקאי, פרופסור בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד וחתן פרס נובל לכימיה לשנת 2012 (במשותף עם רוברט לפקוביץ'). כמו כן, הוא אחד ממייסדי חברת ConfometRx, חברה ביוטכנולוגית המתמקדת בחקר קולטנים המצומדים לחלבון G.

==ביוגרפיה==
קובילקה נולד במשפחה רומית-קתולית.
את התואר הראשון בביולוגיה וכימיה קיבל קובילקה מאוניברסיטת מינסוטה ותואר דוקטור לרפואה השלים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל. לאחר מכן התמחה ברפואה פנימית באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס וב-1984 עשה עבודת פוסט-דוקטורט בהנחיית רוברט לפקוביץ' באוניברסיטת דיוק. בעבודת הפוסט-דוקטורט חקר קובילקה את הקולטן לאדרנלין β2 adrenoreceptor. מחקר זה מצא את המבנה של החלבון. החלבון חוצה את הממברנה כמה פעמים, מבנה הדומה לרודופסין (rhodopsin), קולטן קולט אור הנמצא ברשתית ומאקטב חלבוני G, ממצא שהיה מפתיע באותה עת. ב-1989 עבר לסטנפורד.

לאחר מכן, החל לעבוד על יצירת תמונה באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני X של החלבון, עבודה מורכבת משום שהחלבון הוא ממברנלי, ולכן קשה לגבשו. קשיים נוספים בגיבוש החלבון הובילו לכך שרק בשנת 2005 הצליח לגבש את החלבון ברזולוציה טובה, וב-2007 הצליחו ליצור תמונה ברזולוציה טובה יותר.

מחקריו החשובים ביותר של קובילקה על המבנה והפעילות של קולטנים המצומדים לחלבון G, ובייחוד על המבנה המולקולרי של β2-adrenergic receptor, הם שזיכו אותו בפרס נובל. משפחת חלבונים זו משמשת מטרה של תרופות רבות והיא מעורבת במגוון מחלות, עם זאת קשה לחקור אותה באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן בגלל הקושי ליצור מהם גבישים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://med.stanford.edu/kobilkalab/ דף המעבדה של בריאן קובילקה]
* [http://med.stanford.edu/profiles/Brian_Kobilka/ הפרופיל האקדמי של בריאן קובילקה]
* [http://www.nature.com/news/2011/110824/pdf/476387a.pdf It’s all about the structure, ריאיון עם בריאן קובילקה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:קריסטלוגרפים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
ז'וזף פיטון דה טורנפור

ז'וזף פּיטוֹן דה טוּרנֶפוֹר (Joseph Pitton de Tournefort; 5 ביוני 1656 – 28 בדצמבר 1708) היה בוטנאי צרפתי, שנודע בעיקר בזכות היותו חלוץ בשימוש במושגים השגורים כיום בבוטניקה כדוגמת סוג ועשבייה.

==קורות חייו==
טורנפור נולד באקס-אן-פרובאנס שבדרום צרפת, שם למד במסגרת מסדר הישועים. שם, היה אמור להצטרף לכנסייה הקתולית, אך מות אביו אפשר לו להמשיך לפתח את לימודיו בבוטניקה. לאחר שנתיים בהם עסק באיסוף צמחים, הוא למד רפואה במונפלייה, ולבסוף מונה כפרופסור לבוטניקה בז'רדן דה פלאנט בפריז בשנת 1683. בזמן זה הוא ערך מסעות מחקר רבים במערב אירופה, בייחוד בפירנאים, שם הרבה באיסוף צמחים.

בין השנים 1700–1701 ערך מסע מחקר וביקר באיי יוון, אסיה הקטנה, ארמניה וגאורגיה, אסף צמחים וערך תצפיות מדעיות שונות. ליוו אותו הבוטנאים שארל פּלומיֶיה (Plumier) ואנדראס גוּנדֶלסהַיימֶר (Gundelsheimer), וכן האמן קלוד אוֹבּרייה (Aubriet).

[[מפה המתארת את מסעות המחקר של טורנפור]]

תיאוריו של טורנפור אינם מוגבלים רק לתחום תצפיות הטבע, והם מהווים מקור היסטורי אודות המקומות בהם ביקר בזמן הנתון. כך, הוא מתאר בתי כנסת בעיר מניסה שבטורקיה ואת שליטת היהודים בענף המסחר במדינה.

רשמי המסע ליוון, טורקיה והקווקז (Relation d'un voyage du Levant) פורסמו לאחר מותו, מאחר שנהרג בתאונת דרכים בפריז. כיום, הרחוב שבו נהרג נקרא על שמו- Rue de Tournefort ברובע החמישי של פריז.

==תרומותיו==
עבודתו העיקרית, Eléments de botanique ("יסודות הבוטניקה"), פורסמה ב-1694. שיטת המיון שבה השתמש הייתה מלאכותית, כלומר- מבוססת על תכונות הקשורות ליחס האדם אל הצמח, ולא על סמך קרבה סיסטמטית במובן המקובל כיום, ובכך עבודתו הזניחה חלוקות של בוטנאים שקדמו לו כדוגמת ג'ון ריי, שהבחין בין צמחי הזרע לחסרי זרע ובין חד-פסיגיים לדו-פסיגיים. כך שניתן לומר, שעבודתו הייתה צעד אחורה מבחינת הסיסטמטיקה, אך הטקסט שכתב היה כה ברור, והכיל מידע רב על מינים רבים, שעבודתו הייתה פופולרית בקרב בוטנאים, ועבודות רבות נעשו על סמך פרסומיו.

החלוקה בין מין לסוג לרוב נזקפת לזכותו. 7,000 המינים שפרסם סווגו תחת 700 סוגים. למעשה, כבר בוטנאים שקדמו לו, דוגמת גספר בוהין ואוגוסטוס קוירינוס ריווינוס, הציגו זמן קצר לפני עבודתו שימוש בשיטה הבינומית.

המושג עשבייה (herbarium) מיוחס לטורנפור. לפניו, כונו אוספי צמחים אלו במגוון שמות, כדוגמת Hortus siccus.

==פרסומיו==
* "יסודות הבוטניקה" (Éléments de botanique), פורסם בשנת 1694 ותורגם ללטינית בשתי מהדורות- 1700, 1719
* "ההיסטוריה של הצמחים בסביבות פריז" (Histoire des plantes qui naissent aux environs de Paris), פורסם בשנת 1689
* "דיווח על נסיעתי ללבנט" (Relation d'un voyage du Levant) פורסם בשנת 1717

==הנצחה==
כאמור, הרחוב בו נהרג ברובע החמישי בפריז, קרוי על שמו. מלבד זאת, מיני צמחים רבים קרויים על שמו, מהם נציין שני מינים הגדלים בר בארץ ישראל:
* כרוב החוף (Brassica tournefortii);
* עכובית הגלגל, הידועה בשם העממי 'עכּוּבּ' (Gundelia tournefortii).

כמו כן, הסוג Tournefortia ממשפחת הזיפניים קרוי על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://edb.kulib.kyoto-u.ac.jp/exhibit-e/b06/b06cont.html צפייה מלאה בספרו של טורנפור, 'יסודות הבוטניקה']
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוטנאים צרפתים
קטגוריה:ישועים
קטגוריה:נוסעים
קטגוריה:ילידי 1656
קטגוריה:נפטרים ב-1708
אנדרטת גדוד 405

אנדרטת גדוד 405 (נמר) ברמת הגולן נמצאת כקילומטר מערבית לתל ג'וחדר (גבעת אורחה). באנדרטה מונצחים 21 לוחמי גדוד התותחנים, שנפלו ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. 15 נפלו באזור אתר ההנצחה ואחרים במקומות נוספים בגולן כמו שליש ורס"ר הגדוד המונצחים באנדרטת הג'יפ ברמת הגולן.

מפקד הגדוד היה רב-סרן אריה מזרחי וסגנו אורי מנוס. הגדוד הוזעק לרמת הגולן למחרת ראש השנה והתפרס כשסוללה ב' (בועז) ו-א' בפיקודו של מנוס נפרסו ממערב לתל ג'וחדר וסוללה ג' נפרסה באזור הר חרמונית.

עם פרוץ הקרבות החלו סוללות הגדוד בהפגזה על כוח השריון הסורי המתקדם. בשעה 22:00 הגיעה פלוגת טנקים סורית לסוללה ב' (בועז) ושטפה באש את לוחמי הסוללה שהופתעו. 15 לוחמים נהרגו ורבים נפצעו. הגדוד נסוג דרומה והמשיך את המלחמה.

בצפון סייעו תותחני סוללה ג' של הגדוד לגדוד 77 של אביגדור קהלני במלחמתו בקרב עמק הבכא.

ביוזמת אורי מנוס ותורמים נחנך באוקטובר 2008 אתר הנצחה לנופלי הגדוד. האתר תוכנן על ידי לביאה מנוס, רעייתו של אורי. במרכז האתר - שתי אבני בזלת עליהן חקוקים שמות הנופלים לפי מקום נפילתם. מסביב לאתר יש 21 אבנים שהובאו למקום, 21 עצי צפצפה ופסל ממתכת של עץ עם 21 ענפים לזכר 21 הנופלים. במקום נמצאת עמדת מסבירן.

כ-200 מטרים ממערב קיימת אנדרטה נוספת המנציחה את נופלי סוללה ב' של הגדוד.
{| align=center
|<gallery widths="200" heights="170" perrow="4">
קובץ:אנדרטת גדוד 405.jpg|מראה כללי של האנדרטה. ברקע משמאל הר פרס. מימין גבעת אורחה.
קובץ:405th Reg. Memorial in Golan Heights 3.jpg|
קובץ:405th reg. memorial in Golan Heights.JPG|עץ המתכת באנדרטה
קובץ:405th Reg. B Company Memorial 2.jpg|האנדרטה לזכר חללי סוללה ב' של הגדוד
קובץ:405th Reg. B Company Memorial 3.jpg|תרמילי פגזים וחלקי ציוד באנדרטת סוללה ב'
</gallery>
|}
==ראו גם==
*אנדרטת הג'יפ ברמת הגולן
*אנדרטה לחללי אגד ארטילרי 212
*אנדרטת בה"ד 9

==לקריאה נוספת==
*משה גבעתי, בודדים על התל - קרב תל א-סקי במלחמת יום הכיפורים, חולון: הוצאת 'רעות', התשס"ט-200, עמ' 113-112. 

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.izkor.gov.il/en_e9cabbe71025e2e37d86c1bb313caf8d אתר הנצחה לנופלי גדוד תותחנים 405 במלחמת יום הכיפורים], כביש 98, צומת אורחה - תיאור האנדרטה באתר "יזכור"
*[http://www.bithonet.co.il/index.php?page=content&task=show&id=202 אנדרטת גדוד 405 ברמת הגולן] באתר "ביטחונט"
*[http://www.youtube.com/watch?v=01gKxIFS4yM אנדרטת גדוד 405] באתר יוטיוב
*רמי קדר, [https://www.kan.org.il/Item/?itemId=60944&fbclid=IwAR3g56ptpunSlbXhnWhGyKehGOc_YkVKGnDnBkcys0kphIAT-6eEw13jVDQ אש נ"ס - התותחנים במלחמת יום הכיפורים], באתר כאן תאגיד השידור הישראלי

גדוד 405
גדוד 405
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים: אנדרטאות
קטגוריה:קו התלים הישראלי
Chroot

chroot היא פקודה בסביבת Unix ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס המאפשרת לשנות את תיקיית השורש עבור התהליך המתבצע כרגע, וכל צאצאיו. לאחר ביצוע הפקודה, תהליך כזה יכול לגשת רק לחלקים של מערכת הקבצים אשר נמצאים תחת תיקיית השורש החדשה.

התוכנית שימושית במצבים שונים ובהם איפוס סיסמת מערכת שנשכחה, וכן התקנת מנהל אתחול מחדש. התוכנית משמשת גם למערכות לינוקס הנבנות בבסיסן משורת פקודה, כגון ג'נטו וארצ', משום שהיא יכולה לספק ממשקים גרפיים שונים כגון דפדפנים, העשויים להקל על מציאת מידע על תהליך התקנת המערכות או לחלופין על תקלות המתרחשות בעת ההתקנה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:לינוקס
קטגוריה:פקודות יוניקס
Some People Have Real Problems

Some People Have Real Problems (בעברית: יש אנשים שיש להם בעיות אמיתיות) הוא אלבומה הרביעי של הזמרת האוסטרלית סיה. האלבום יצא בשנת 2008 בלייבל Hear Music. הסינגל הבולט ביותר מהאלבום היה הלהיט, "Soon We'll Be Found".

== רשימת שירים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי סיה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
הלן קירפטריק

הלן קירפטריק, [[1944]]
הלן קירפטריק (באנגלית: Helen Kirkpatrick; 18 באוקטובר 1909 - 29 בדצמבר 1997) הייתה כתבת צבאית אמריקאית שסיקרה את מלחמת העולם השנייה. אחת הנשים הראשונות שסיקרו קרבות מהקו הראשון.

== תולדות חייה עד מלחמת העולם השנייה ==
קירפטריק נולדה ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק להורים ממוצא סקוטי וסיימה תואר במשפט בינלאומי באוניברסיטת ז'נבה ב-1931. לאחר סיום לימודיה שהתה בצרפת ככתבת ניו יורק הראלד טריביון ובשנת 1937 עברה לבריטניה, בה סיקרה את תחום יחסי החוץ כעיתונאית פרילאנס עבור הסאנדיי טיימס. שהייתה הארוכה באירופה הקנתה לה ידע בשפה הצרפתית והיכרות עמוקה עם התרבות והפוליטיקה האירופאית, שחסרה לעיתונאים אמריקאים רבים שסיקרו את מלחמת העולם השנייה.

יחד עם עמיתיה, ויקטור גורדון-לנוקס (Victor Gordon-Lennox) מהדיילי טלגרף וגרהם האטון (Graham Hutton) מן האקונומיסט, יסדה קירפטריק כתב עת שנשלח בדואר למנויים מדי שבוע בשם "Whitehall News" (חדשות וייטהול), שתקף את מדיניותו הרופסת של נוויל צ'מברלין והתריע בפני עליית הדיקטטורות באירופה. רשימותיה מהתקופה, המהוות כתב אישום חמור נגד צ'מברלין ראו אור בשני ספרים: ו-.

== במלחמת העולם השנייה ==
עם פרוץ המלחמה הייתה קירפטריק כתבת השיקגו דיילי ניוז בלונדון. העורך הראשי של העיתון פרנק נוקס, מי שיהיה מזכיר הצי בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט, אמר לקירפטריק שהוא אינו מעסיק נשים, היא ענתה בתגובה שאינה יכולה לשנות את מינה, אך הוא יכול לשנות את מדיניותו. נוקס לא שינה את מדיניות העיתון, אך העסיק את קירפטריק חרף מדיניות זו.

עד שנת 1943 דיווחה מלונדון על אודות הבליץ, אז עברה לאלג'יר וסיקרה את המערכה בצפון אפריקה. לאחר הנחיתה בנורמנדי הזמינו אותה מפקדי צבא צרפת החופשית למשרת העיתונאי שילווה את הכוחות הצרפתיים החלוצים על אדמת צרפת. ב-25 באוגוסט 1944 נכנסה לפריז מיד לאחר שחרור פריז, רכובה על הטנק של גנרל פיליפ לקלרק. בהמשך נכנסה ל"קן הנשרים", מפקדתו של אדולף היטלר.

== לאחר המלחמה ==
לאחר המלחמה הייתה לכתבת הניו יורק פוסט וסיקרה את משפטי נירנברג. בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 כיהנה כקצינת העיתונות של תוכנית מרשל במטה התוכנית בפריז. הישגה העיתונאי הבולט הראשון לאחר המלחמה היה הריאיון הראשון עם ג'ווהרלל נהרו.

בהמשך שירתה כדוברת אגף מערב אירופה של מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון.

בשנת 1954 נישאה לרובינס מילבנק וכיהנה כנשיאת הקולג' בו למדה (סמית' קולג'). בני הזוג חיו בבתיהם בניו המפשייר ובקליפורניה, לאחר מותו של מילבנק ב-1985 עברה קירפטריק לויליאמסבורג, וירג'יניה, שם נפטרה.

== עיטורים ==
קירפטריק זכתה למדליית החירות האמריקאית (Medal of Freedom), הוכתרה לאבירת לגיון הכבוד הצרפתי ומדליית ההכרה הצרפתית (Médaille de la Reconnaissance française).

== ראו גם ==
* מרגריט היגינס

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.independent.co.uk/news/obituaries/obituary-helen-kirkpatrick-milbank-1137424.html הספד] באינדיפנדנט, 8 בינואר 1998
* [http://asteria.fivecolleges.edu/findaids/sophiasmith/mnsss36_bioghist.html ביוגרפיה באתר קולג' סמית']

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:כתבות צבאיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:מקבלי מדליית החירות (1945)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1997
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
פרנק נוקס

ויליאם פרנקלין "פרנק" נוקס (באנגלית: William Franklin "Frank" Knox 1 בינואר 1874 - 28 באפריל 1944) היה עיתונאי ומו"ל אמריקאי, מועמד המפלגה הרפובליקנית לסגן נשיא ארצות הברית במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1936 ומזכיר הצי בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט במשך רוב מלחמת העולם השנייה.

== תולדות חייו ==
נוקס נולד בבוסטון, שני הוריו היו קנדים במקורם. כאשר מלאו לו תשע שנים עברה משפחתו לגרנד רפידס, מישיגן. במלחמת ארצות הברית–ספרד התנדב לרגימנט הפרשים המתנדבים הראשון ("Rough Riders"), שסגן המפקד שלו היה תאודור רוזוולט ושירת בקובה.

לאחר המלחמה היה עיתונאי בגרנד רפידס והיה לבעליהם של מספר עיתונים מקומיים. נוקס הצטרף למפלגה הרפובליקאית, אך נקט בקו פרוגרסיבי יחסית בתוכה. לפני הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, הטיף להצטרפותה של ארצות הברית למאמץ המלחמתי. כאשר הצטרפה ארצות הברית למלחמה, התגייס לצבא ושירת כקצין ארטילריה בדרגת מייג'ור בצרפת.

ב-1930 היה לעורך הראשי ולבעל חלק בבעלות על העיתון שיקגו דיילי ניוז. לקראת הבחירות ב-1936 התמודדות בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית על מועמדות המפלגה לנשיאות ארצות הברית. הוא נבחר על ידי המפלגה הרפובליקאית לסגנו של המועמד לנשיאות אלף לנדון. השניים ספגו מפלה מוחצת וזכו באלקטורים רק במיין ובורמונט.

גם לקראת מלחמת העולם השנייה, צידד נוקס בהתערבות לעומת גישת הבדלנות שייצגה מפלגתו. בעיתונו הוא הטיף למתן כל סיוע אפשרי לבנות הברית, למעט כניסה למלחמה. ב-1940 הוזמן על ידי הנשיא רוזוולט (מן המפלגה הדמוקרטית), לכהן כמזכיר הצי, כחלק ממאמציו של רוזוולט ליצור ממשלה רחבה ככל האפשר לקראת עימות אפשרי. כמזכיר הצי הוציא נוקס לפועל את תוכניתו של רוזוולט להרחבת הצי על מנת לאפשר לו לפעול הן בחזית הפסיפית והן בחזית האטלנטית ונסע ברחבי העולם. הוא קרא בנאומיו לפעילות יותר פעילה של ארצות הברית בסיוע לבנות הברית ולאחר הכניסה למלחמה הזהיר מהסכנות לאמריקה.

נוקס הזדעזע מטבח לידיצה במאי 1942, כעונש קולקטיבי של הנאצים בשל חיסולו של ריינהרד היידריך ואמר "כשישאלונו בדורות הבאים על מה נלחמנו, נוכל לספר על לידיצה".

בעיצומה של המלחמה, ב-28 באפריל 1944, נפטר מהתקף לב במשרדו בוושינגטון די. סי.. נוקס נקבר בטקס צבאי מלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

על שמו נקראה משחתת שנכנסה לשירות באוקטובר 1944.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071218073242/http://www.frankknox.harvard.edu/who.html אתר אוניברסיטת הארוורד]
* [http://www.arlingtoncemetery.net/wfknox.htm ביוגרפיה באתר בית הקברות ארלינגטון]
* [http://www.history.navy.mil/photos/pers-us/uspers-k/f-knox.htm ביוגרפיה באתר הצי]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:פוליטיקאים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מזכירי הצי של ארצות הברית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1944
מפרץ אוסקה

מפרץ אוסקה (ביפנית: 大阪湾) הוא מפרץ בחופו הדרומי של האי הונשו ביפן. המפרץ מהווה את חלקו המזרחי של הים הפנימי סטו, וסביבו שוכן אזור מטרופולין חבל קנסאי, הכולל את הערים אוסקה וקובה.

המפרץ תחום על ידי חבל קנסאי מצדדיו הצפוני והמזרחי, וממערב לו שוכן האי אוואג'י. תעלת קיי מפרידה בין המפרץ לבין האוקיינוס השקט, ומצר אקשי מפריד בינו לבין חלקו המערבי של הים הפנימי. לחופי המפרץ מצויים נמלים מרכזיים של יפן ובהם אוסקה, קובה, נישינומיה, סאקאי, אמגסקי והנן.

חלקים מהמפרץ יובשו, והוקמו בו איים מלאכותיים שעל אחד מהם נבנה נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי. אי מלאכותי נוסף הוא האי רוקו.

האיים בדרום המפרץ מהווים חלק מהפארק הלאומי הים הפנימי סטו.

==קישורים חיצוניים==

תצלום פנורמי של מפרץ אוסקה בשעת לילה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוסקה
קטגוריה:אוסקה
קטגוריה:קנסאי
קטגוריה:מחוז היוגו: גאוגרפיה
מפרץ אגו

שקיעת שמש במפרץ אגו
מפרץ אָגוֹ (ביפנית: 英虞湾) הוא מפרץ השוכן בקצהו הדרומי של חצי האי שימה שבאי הונשו ביפן, בשטח העיר שימה שבמחוז מיאה. המפרץ נודע ביופיו, ובשל כך מהווה אתר תיירות פופולרי. במפרץ החל לראשונה הגידול והייצור של פנינים מלאכותיות בצורה מסחרית, בשנת 1893 ביוזמת קוקיצ'י מיקימוטו. כיום פועלות במפרץ למעלה מ-100 חוות גידול פנינים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.japan-guide.com/e/e4307.html מפרץ אגו] באתר japan-guide
* [http://www.allaboutgemstones.com/_pearls_ago-bay_japan.html חוות פנינים במפרץ אגו]

אגו
קטגוריה:קנסאי
Trichoplax adhaerens

טריכופלקס ניזון מחלקיק מזון
Trichoplax adhaerens הוא בעל חיים ימי רב-תאי עצמאי (אינו טפיל) השייך למערכה פלקוזואה. מבחינה אבולוציונית הוא אחת הדוגמאות הפרמיטיביות ליצוריים רב-תאיים וכנראה מייצג את הקפיצה האבולוציונית מיצורים חד-תאיים לבעלי חיים בעלי גוף. שם המין מלטינית adherent (דבק) משום שהתגלה לראשונה כגוש דביק חסר צורה על דפנות אקווריום.

Trhaoplax adhaerens הוא אורגניזם שטוח מאוד בקוטר של בערך מילימטר, חסר כל איברים או מבנים פנימיים. הגוף מורכב מכאלף תאים השייכים לארבעה סוגי תאים בלבד. הגוף בנוי משתי שכבות תאים: השכבה העליונה היא של "תאי כיסוי" - תאי אפיתל ריסניים המשתרעים אל מחוץ לאורגניזם, והשכבה התחתונה מורכבת מתאים גליליים נושאי שוטון המשמשים לתנועה, וכן מתאים חסרי ריסים. בין השכבות נמצאים סיבי סינסיציום דמויי-כוכב המזכירים תאי מזנכימה בבעלי חיים מורכבים יותר.
הטריכופלקס ניזון על ידי קליטת חלקיקי מזון - בעיקר חיידקים - דרך הצד התחתון שלו. בדרך כלל הם מתרבים ברביה אל מינית, על ידי חלוקה או הנצה של פרטים זעירים, אך הם מסוגלים גם לרבייה מינית על ידי יצירת ביצים בשכבת הביניים. למרות שלטריכופלקס יש גנום קטן בהשוואה לבעלי חיים אחרים, קרוב ל -87% מ -11,514 הגנים המקודדים לחלבון, דומים באופן זהה לגנים הידועים אצל בעלי חיים אחרים.

Trichoplax adhaerens נפוץ בימים טרופיים וסוב-טרופיים כולל הים התיכון וים סוף (מפרץ אילת).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פלקוזואה
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:בעלי חיים יחידים בסוגם
סטיבן גריי

סטיבן גריי (אנגלית: Stephen Gray; דצמבר 1666, קנטרברי שבמחוז קנט, אנגליה - 7 בפברואר 1736, לונדון). חוקר רב תחומי, אוטודידקט, אנגלי. היה הראשון שעסק בניסויים שיטתיים במוליכות חשמלית ואף כונה בזמנו "אבי החשמל". היה ראשון הזוכים במדליית קופלי בה זכה פעמיים, בשנים 1731 ו-1732.

==חייו==
גריי נולד בקנטרברי ב-1666. לאביו היה עסק שהתמחה בצביעת בדים וגריי הצעיר שימש בו כשוליה ושם רכש ידע בסיסי בכימיה. במקביל לימד את עצמו את מדעי הטבע, ובמיוחד אסטרונומיה. הישגיו באסטרונומיה הגיעו לידיעת ג'ון פלמסטיד, האסטרונום המלכותי, וזה נעזר בו בתצפיות ובחישובים להכנת מפת שמיים משופרת לצורכי ניווט.

נראה שהקשר ההדוק עם פלמסטיד היה הגורם שמנע מגריי להתקבל לחברה המלכותית, וזה כיוון שפלמסטיד היה במאבק מול אייזק ניוטון ששימש כנשיא החברה המלכותית. רק לאחר מותו של ניוטון הכירו בחברה בהישגיו של גריי. 

הוא זכה להיות ראשון מקבלי מדליית קופלי בשנת 1731, בשנת 1732 התקבל כחבר בחברה המלכותית וזכה במדליה בפעם השנייה.

גריי, בשונה מרוב העוסקים במחקר באותה תקופה, לא היה איש אמיד והתמודד כל חייו עם בעיות פרנסה. הוא השתתף בהקמת מצפה הכוכבים האנגלי השני, בקיימברידג'. לאחר מכן חזר לעסק צביעת הבדים המשפחתי, אולם נאלץ לעזבו מסיבות בריאותיות. בהמשך עבר ללונדון כעוזר של ג'ון תיאופילוס דזגיוליה. 

ב-1720 ידידיו השיגו עבורו מקום בבית מחסה לאנשי מעמד שירדו מנכסיהם. גריי נפטר, חסר כל, ב-1736.

==פעילותו המדעית==
פעילותו המדעית של גריי הייתה בשני תחומים. 
* אסטרונומיה. גריי בנה בעצמו טלסקופ ולשם כך אף ליטש בעצמו את העדשות. היו לו מספר תגליות בעיקר בתחום כתמי השמש. חלק מתגליותיו התפרסמו על ידי החברה המלכותית.
*חשמל. גריי היה הראשון שעסק בניסויים שיטתיים במוליכות חשמלית ואף כונה בזמנו "אבי החשמל". הוא הצליח להוליך חשמל למרחק של 150 מטר בסיב של קנבוס, ובהמשך אף למרחק גדול באמצעות תיל מתכת.

==אותות הוקרה==
* זוכה מדליית קופלי לשנים 1731 ו-1732.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדענים בריטים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:אוטודידקטים בריטים
קטגוריה:ילידי 1666
קטגוריה:נפטרים ב-1736
ברכת המלכים

ברכת המלכים היא ברכה המשתייכת לברכות הראייה הנאמרת בעת ראיית מלך.
קיימים שני נוסחים לברכה, האחד על ראיית מלכי ישראל והאחר על ראיית מלך ממלכי הגויים. 
משמעות הברכה היא שמברכים את האל על כבוד המלכים אשר מקורו הוא בכבודו של האל עצמו אותו הוא חולק עמם.

== מקור הברכה ==

הגדרת מלך אצל מרבית הפוסקים כוללת שלשה תנאים נדרשים: שהוא חשוב בשלטון ובנשיאות כמלך, והורג במשפט, ואין מי שימחה בידו לשנות דברו.

==אמירת הברכה כיום==
המצווה על ברכת ראיית מלך, אינה תלויה בהיותו של המלך צדיק או רשע. בימינו עולה השאלה האם יש לברך על ראיית מלכים מערביים שלהם מעמד סמלי בלבד ואינם שליטים בלעדיים המסוגלים להחליט על הוצאה להורג. המקובל הוא להימנע מלברך כיוון שגם אם קיים ספק בדבר הרי שספק ברכות להקל. אך גם כיום קיימים מלכים שמשמשים כשליטים בפועל, לרוב במדינות שאינן דמוקרטיות (אבסולוטיזם מלא או חלקי), ומוסכם שעל ראייתם יש לברך, כדוגמת מלך ירדן או מלך ערב הסעודית.

לגבי נשיא ארצות הברית, קיימת מחלוקת האם יש לברך. כיוון שמצד אחד כבודו רב וכוחו רב (בעל הקהילות יעקב), ומצד אחר בסמכות בית הנבחרים להדיחו ואין בכוחו להמית (הציץ אליעזר) ויש הפוסקים שיש לברך ללא שם ומלכות. (שו"ת באר משה).

חתן פרס נובל לספרות, שמואל יוסף עגנון, בירך את הברכה בטקס קבלת הפרס שבאופן מסורתי נערך בנוכחות מלך שוודיה, על המלך גוסטב השישי אדולף ב-1966. לעומתו חתן פרס נובל לכלכלה, פרופסור ישראל אומן, נמנע מלברך אותה כשקיבל את הפרס מהמלך קרל השישה עשר גוסטב ב-2005, כיוון שקיבל חוות דעת הלכתית מהרב אהרן ליכטנשטיין לפיה אין לברך את ברכת המלכים על מלכים שמעמדם הוא ייצוגי בלבד ואין להם כוח ביצועי ממשי. אך כעבור שנה, כשפגש אומן את עבדאללה השני, מלך ירדן ב-2006, בירך אומן את הברכה כיוון שלצד תואר המלוכה מלכי ירדן הם גם שליטים לכל דבר, ולפי כל הפוסקים על הרואה אותם לברך את הברכה.

לקראת ביקור נשיא ארצות הברית ברק אובמה, במרץ 2013, הורה הרב עובדיה יוסף כי בראיית נשיא ארצות הברית יש לברך את הברכה על מלך גוי.

== קישורים חיצוניים ==
* הרב אליעזר מלמד, [https://ph.yhb.org.il/10-15-20/ ברכת המלכים בזמן הזה] באתר פניני הלכה
* הרב אבישי בן דוד, 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברכות הראייה
קטגוריה:מלוכה
קטגוריה:כבוד בהלכה
רייר ונציה

שחקני הקבוצה באליפות של עונת 1942/43
רייר ונציה מסטרה (באיטלקית: Reyer Venezia Mestre) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר ונציה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.

==היסטוריה==
מחלקת הכדורסל הוקמה בשנת 1925 כחלק ממועדון בספורט "רייר" שהיה קיים עוד משנת 1872. צבעי הקבוצה הם רימון וזהב, והסמל הוא האריה המכונף שבכיכר סן מרקו. בשנות ה-40 זכתה הקבוצה בשתי אליפויות איטליה, והאליפות השלישית (1943/44) לא אושרה עקב הקפאת הליגה לפני סיומה. בעונת 1980/81 הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע קוראץ', אך הפסידה לקבוצת חובנטוד באדלונה 105-104. בהמשך התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה. בסיום עונת 1993/94 ירדה הקבוצה לליגה דואה מהמקום האחרון.

בסיום עונת 2010/11, לאחר שהפסידה בגמר הפלייאוף את העלייה לליגה הבכירה לקבוצת קזאלה מונפראטו, ערערה הקבוצה לבית הדין של מנהלת הליגה והוקפצה לליגה הבכירה. בעונת 2011/12 סיימה במקום השביעי והפסידה בשלב רבע גמר הפלייאוף לקבוצת ארמני מילאנו 3-0. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
בעונות 2016/2017, 2018/2019, זכתה הקבוצה באליפות איטליה. בעונת 2019/2020 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע האיטלקי לאחר ניצחון בגמר 67-73 מול קבוצת ניו באסקט ברינדיזי.

הקבוצה מארחת בהיכל ג'וספה טליירצ'ו בעיר הסמוכה מסטרה, שנבנה בשנת 1978 ומכיל 3,506 מקומות.

== תארים והישגים==
*הליגה האיטלקית
**אליפות (4): 1942, 1943, (1944 לא אושרה), 2017, 2019
**מקום שני: 1946
*הגביע האיטלקי
**זכייה (1): 2020
*קופה מאירנו:
**זכייה (1): 1948
*גביע קוראץ:
**גמר: 1981
*יורופקאפ:
**זכייה (1): 2018

== קישורים חיצוניים ==

* 

ונציה
קטגוריה:ונציה
המלחמה האיומה על החמאה

המלחמה האיומה על החמאה (באנגלית: The Butter Battle Book) הוא ספר ילדים שנכתב בשנת 1984 על ידי דוקטור סוס. הוא תורגם לעברית על ידי לאה נאור.

הספר מציג שני עמים דמיוניים, היוקים והפוקים (במקור היוקים והזוקים), החלוקים על השאלה באיזה צד של פרוסת הטוסט ראוי למרוח את החמאה.

== עלילה ==
גיבור הסיפור, שהוא סבו של הדובר הרשמי, הוא שומר החומות של היוקים. תפקידו להגן על שטח היוקים, ולעמוד לצד החומה עם נשק שיבריח כל פוק שרוצה להתקרב לחומה. גם מצידה השני של החומה, בשטחם של הפוקים, ישנו שומר חומות שכזה, ברנש ושמו פוקש. במהלך הסיפור שני הצדדים מפתחים נשקים יותר ויותר משוכללים, מתוך מטרה לגבור על הנשק של השומר מן הצד השני. לשומר יש גם תפקיד מוראלי בקרב העם, ועם התפתחות ההתרחשות נוספות לשומר גם מקהלות ולהקות שמעודדות אותו להמשיך ולהגן על הערך שעליו הם נלחמים.

בשלב מסוים של הסיפור ההמצאות של שני הצדדים מסתנכרנות והם מתחילים להגיע לחומה עם אותם נשקים, שרמת הקטלניות שלהם עולה. ההמצאה האחרונה של שני הצדדים, ה'אוי בומרו הגדול', היא פצצה קטנה, בגודל של גרעין אבוקדו, ש"מורכבת מחומר סודי מו-קה-מול, זה יעיף את הפוקים עד אוסטו-לה-גרול". בזמן שהסבא רק לחומה כדי לשלח את הפצצה בפוקים, נכנסים כל היוקים למקלטים כי ישנה סכנה. כשהסב מגיע לחומה הוא מגלה שגם לפוקש, נציג הפוקים, יש 'אוי בומרו' משלו. הסיפור נגמר כשהסב ופוקש עומדים שניהם על החומה, כל אחד עם האוי בומרו שלו, ואנו לא יודעים מה עומד לקרות.

==ביקורת והחרמה==
הספר נכתב בזמן המלחמה הקרה ורבים ראו בו אנלוגיה למרוץ החימוש הגרעיני.
בזמן פרסומו, הספר עורר התנגדויות כיוון שהוא מתייחס בסלחנות למרוץ החימוש. בקנדה הוא אפילו הוסר ממדפי ספריות בגלל יחסו למלחמה הקרה. חלק מההתנגדויות נבעו מכך שנראה כי יחסו של סוס למלחמה הקרה הייתה כי ההבדלים בין הגושים זהה לוויכוח על צד הלחם בו יש למרוח את החמאה.

==קישורים חיצוניים==
* "[http://www.naorlea.co.il/translation.asp?id=22 המלחמה האיומה על החמאה]", באתר של לאה נאור
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי דוקטור סוס
קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קוסטה גברס

קוסטה גברס
קוסטה גברס (קיצור של קונסטנטינוס גברס, ביוונית: Κωνσταντίνος Γαβράς; נולד ב-12 בפברואר 1933 בארקאדיה, יוון), הוא במאי סרטים ותסריטאי צרפתי ממוצא יווני. הוא מוכר בעיקר כבמאי של סרטים עם אמירה פוליטית.

== ביוגרפיה ==
אביו של קוסטה גברס היה פקיד ממשלתי, אך איבד את עבודתו במלחמת האזרחים. בשנת 1954 היגר לצרפת, לאחר שלא קיבלו אותו ללימודים. בשנת 1956 הוא קיבל אזרחות צרפתית. הוא התחיל ללמוד ספרות השוואתית בסורבון, אך נמשך יותר לקולנוע. החל משנת 1965 הוא מביים וכותב תסריטים. בשנת 1968 הוא התחתן עם מישל ריי, וממנה יש לו שלושה ילדים, רומין גברס וז'ולי גברס, שניהם במאי קולנוע גם הם. 

== סרטים ==
כמה מסרטיו נחשבים קלסיקה של מותחן פוליטי, בהם:
* Z – אנטומיה של רצח פוליטי – 1969, עם איב מונטאן ואירנה פאפאס
* ההודאה (L'Aveu) 1970 - על משפטי פראג, עם איב מונטאן וסימון סיניורה
* "מצור" Etat de siege") – 1972") – על בסיס המקרה האמיתי של סוכן ה-CIA דניאל מיטריונה, שעבד עבור ממשלת אורוגוואי.
* "נעדר" Missing") – 1982") – על ההפיכה בצ'ילה בשנת 1973. 
* "הנה קיי" Hannah K.") - 1983") – עם מוחמד בכרי, עודד קוטלר וג'יל קלייבורג. עוסק בעורכת דין ירושלמית, ממוצא אמריקאי, שמגנה על זכותו של פלסטיני לשוב לביתו ברומאנה, ממנו גורש בתור תינוק ב-1948, וכיום נבנה שם קיבוץ בית רימון. דרכו מתוודעים היא וקהל הצופים לנכבה ולמערכת המשפט הישראלית. 
* "תיבת נגינה" Music Box ") – 1989") – על ג'ון דמיאניוק
* "אמן" – 2002 – עיבוד קולנוע על בסיס המחזה "ממלא המקום" של רולף הוכהוט, שבו העמיד קוסטה גברס את קורט גרשטיין במרכז.
*"Capital" (2012) - על שאפתנות אכזרית, מאבק כוחות, בצע ורמאות בעולם הפיננסים הבינלאומי, עם גד אלמלח, גבריאל ביירן וליה קבדה. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.yadvashem.org/he/education/educational-materials/film-reviews/music-box.html "השואה בבית המשפט" – על הסרט "תיבת הנגינה"] בבימויו של גברס, באתר יד ושם
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:במאי קולנוע יוונים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא יווני
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יוונים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המעובד הטוב
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1933
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אריסטוטלס של סלוניקי