נתן גרוס

נתן גרוס בצילומי הסרט "הילדים שלנו" בפולין, 1948
נתן גרוס בראשית דרכו בישראל, 1951
לוחית זיכרון בכניסה לביתו של נתן גרוס
לוחית זיכרון לנתן גרוס בקרקוב
נתן גרוס (16 בנובמבר 1919 – 5 באוקטובר 2005) היה במאי קולנוע, סופר, משורר, עיתונאי ומבקר אמנות וקולנוע ישראלי ממוצא פולני.
==ביוגרפיה==
גרוס נולד ב-1919 לשרה וליעקב בעיר קרקוב שבפולין. אחיו הצעיר יורם גרוס נולד ב-1926. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא ניצל בזכות התחזות לנוצרי באמצעות מסמכים אריים. לאחר המלחמה, בין השנים 1950-1946, ביים כשישה סרטי יידיש בפולין בקואופרטיב "כינור", בהם שניים באורך מלא ("הילדים שלנו", בהשתתפותם של דז'יגאן ושומאכר, ו"אנחנו שנותרנו בחיים"). בזכות סרטים אלו צבר פופולריות בפולין שלאחר מלחמת העולם השנייה.

במקביל היה חבר פעיל בהנהגת תנועה הציונית "גורדוניה - מכבי הצעיר", ובשנת 1950 עלה לישראל עם אשתו שולמית ובנם התינוק יעקב (שהיה בבגרותו גם במאי ומפיק). בישראל המשיך את פעילותו הקולנועית: הוא הקים את היומן "קולון-גבע", ואחר כך ריכז את מערכת היומן הקולנועי "חדשות גבע", ובכך היה לבמאי הסרטים השכיר הראשון בישראל, באולפני גבע, שנוהלו על ידי מרדכי נבון ויצחק אגדתי (אחיו של ברוך אגדתי) בגבעתיים.

גרוס נחשב מחלוצי הקולנוע הישראלי. הוא היה שותף ליצירתם של כ-120 סרטי תעודה, רובם אודות פיתוח המדינה, נושאים יהודיים ואמנות יהודית. חלק גדול מעבודותיו נעשו עבור שירות הסרטים הישראלי ומחלקת הקולנוע של הסתדרות העובדים הכללית. מסרטיו: "הי דרומה לאילת" (1954) על ימיה הראשונים של אילת; "ברית דמים" (1956) על התקפות הפדאיון במושב פטיש שבנגב; "בין באר שבע לאילת" (1957) על תהליך בנייתה של מצפה רמון במדבר; "קריה בהרי נצרת" (1957) על בנייתה של נצרת עילית מנקודת מבטו של ילד תושב העיר, ועוד.

בשנת 1963 ביים גרוס סרט עלילתי, "המרתף", בכיכובו של שמעון ישראלי כשחקן יחיד, ישראלי גם כתב את התסריט והלחין את המוזיקה לסרט. הסרט זכה ציון לשבח בפסטיבל ברלין ב-1963, ונרכש להפצה בינלאומית.

גרוס היה הראשון שזכה בפרס אופיר על מפעל חיים בשנת 1991. כמו כן זכה באות יקיר אמ"י (איגוד אמני ישראל) ב-1989.

במשך 20 שנה היה חבר מזכירות האיגוד המקצועי של עובדי ההסרטה בישראל. שימש כמבקר הקולנוע של העיתון "על המשמר". על עבודתו העיתונאית זכה בפרס בן דור.

פרסם וערך ספרי שירה, אמנות, זיכרונות ומחקר השואה. כמו כן פרסם שני ספרים בתחום הקולנוע: "תולדות הקולנוע היהודי בפולין" (1989), ו"הסרט העברי" (1991). בשנות חייו האחרונות ועד יום מותו כתב בעיתון הישראלי בפולנית "נוביני קורייר" (Nowiny Kurier).

נתן גרוס חי ויצר במקביל בשתי תרבויות, בתרבות הישראלית המתחדשת ובתרבות הפולנית המתרפקת על עברה היהודי. הוא ניסה בדרכו לבנות גשרים בין התרבויות בכתיבה פיוטית ועיתונאית, בתרגום ובפעילות חברתית משולבת.

זיכרון השואה עמד במרכז פעילותו לאורך השנים. הוא היה פעיל בתחום ההנצחה של יהדות פולין ובתחום הכרת התודה לגויים שהצילו יהודים במהלך השואה, והיה חבר בוועדה לציון חסידי אומות העולם.

בסוף שנות השמונים, עם קריסת השלטון הקומוניסטי, קשריו עם פולין ועם עיר נעוריו התחזקו ושם פורסמו אחדים מספריו, כולל שני ספריו האוטוביוגרפיים "מי אתה אדון גרימק" ו"הרפתקאות גרימק בארץ הקודש", וכן "גבירטיג - אגדה על משורר נגר". הוא היה שותף לפרסומים רבים שהביאו לקורא הפולני ציורים, שירה וסיפורת על הקהילה היהודית שפיארה את רחובות קרקוב, "עיר של מלכים".

נתן גרוס היה פעיל במשך שנים רבות בארגון יוצאי קרקוב בישראל ופעל להנצחה ולהעברת מורשת הקהילה היהודית בעיר מולדתו לדורות הבאים.

ביום השנה הראשון לפטירתו התקיים בקרקוב טקס גילוי לוח זיכרון במעמד ראש העיר, בחזית הבית שבו נולד וחי – ושממנו גורש.

ב-2016 עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב דרך השלום 113 בתל אביב.

==פילמוגרפיה==

=== סרטי תעודה ===

==מספריו שכתב וערך==
*השואה בשירה העברית: מבחר, עורכים: נתן גרוס, איתמר יעוז-קסט, רנה קליינוב, מבוא: הלל ברזל, הוצאת יד ושם, הקיבוץ המאוחד, 1974.
* מחווה לקורצ'ק: מדבריו, שירי משוררים, ציורי ילדים, המערכת: נתן גרוס, אילנה שילוני, בנימין אנוליק, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1985.
*מי אתה אדון גרימק?, הוצאת ספריית הפועלים, 1986.
* תולדות הקולנוע היהודי בפולין (סדרת מחקרים של המרכז לחקר תולדות יהדות פולין ותרבותם), ערך והביא לדפוס ראובן אשל, אוניברסיטת תל אביב, המרכז לחקר תולדות היהודים בפולין ומורשתם, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים, תש"ן, 1989.
*הסרט העברי: פרקים בתולדות הראינוע והקולנוע בישראל, נתן גרוס ויעקב גרוס, הוצאת המחברים, 1992.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=ABCvK5iBbqs דז'יגאן ושומכר: שרפה בכתריליבקה] - בסרט "הילדים שלנו" (אונזערע קינדער) שביים נתן גרוס
* [http://www.youtube.com/watch?v=ShCdoX_u1HE דז'יגאן ושומאכר: שיר של כיף] - בסרט "הילדים שלנו" (אונזערע קינדער) שביים נתן גרוס
* 
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/otwock/video-footage.asp קטע מסרטו של נתן גרוס "אנחנו, שנותרנו בחיים"], על בית הילדים באוטבוצק לאחר השואה, באתר יד ושם
* [http://www.youtube.com/watch?v=qTQ40tPCURE שוב זורחת שמש], באתר YouTube
* [https://www.youtube.com/watch?v=bapEgTbwsqM לוח הנצחה לנתן גרוס בקרקוב], 2006
* [https://www.youtube.com/watch?v=npXUI-SHEWA&list=TLB_y-wB5KSc0yMTA2MjAxNg טקס הנצחה לנתן גרוס] בעשור למותו, תל אביב 19 במאי 2016

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מבקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות יהודים
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: מפעל חיים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים פולנים
קטגוריה:משפחת גרוס
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
קטגוריה:שירות הסרטים הישראלי