OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פפיאס

פפיאס מהייראפוליס (ביוונית: Παπίας, בלטינית: Papias; חי בערך בשנים 70–140) בהייראפוליס שבפריגיה (טורקיה של ימינו). היה אחד מתלמידיו של יוחנן, כיהן כבישוף של הייראפוליס (פמוקלה), והוכרז כקדוש נוצרי. הוא נחשב אחד מהאבות האפוסטוליים יחד עם קלמנס הראשון, איגנטיוס מאנטיוכיה , קודראטוס מאתונה ופוליקרפוס.

חיבורו "הסברים על דברי האדון" בחמישה כרכים הסתמך הן על הכתובים שהיו ידועים בזמנו (הבשורות) והן על מסורות ותורה שבעל-פה שהועברו בקהילות היהודים-הנוצרים.

הספרים שכתב אבדו ונותרו רק קטעים שצוטטו במקומות אחרים, למשל אצל אירנאיוס ואוסביוס מקיסריה. לפי פפיאס, הבשורה על-פי מתי נכתבה במקור בעברית ויש דיון בלתי פתור האם הכוונה לעברית ממש או לארמית. בנוסף, מצוטטת מדברי פפיאס התייחסות לחיבור בשם "לוגיה", שהחוקרים חלוקים עליו אם הכוונה לבשורה על פי מתי, או לחיבור אבוד ששימש כמקור למתי וללוקס ומכונה על ידי מצדדי השערת שני המקורות "מקור Q".

בכתבי הכנסייה הקופטית האורתודוקסית במצרים נשתמר ציטוט מאת פפיאס, שהעלה על הכתב מסורת שבעל-פה, לפיה יהודה איש קריות תלה עצמו על עץ וביום המחרת הצמיח העץ אזניים.

פפיאס נחשב גשר בין השלב של העברת מסורות בעל פה, לשלב של העברת המסורת בכתב, באמצעות האוונגליונים.

==קישורים חיצוניים==
*מ.א. סמית, [https://web.archive.org/web/20131011212449/http://yeshua.co.il/Library/LibItem.asp?LibItemID=36&ChapterID=377 היסטוריה משיחית ממות ישוע עד קונסטאנטינוס], הפיסקה "פפיאס", באתר "ישועה"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אבות הכנסייה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
אופנבך על המיין

אופנבך על המיין (בגרמנית: Offenbach am Main; במקורות עבריים נקראה גם אופיבאך ואוביבאך) היא עיר במדינת הסן, גרמניה. אופנבך צמודה לעיר פרנקפורט, והיא חלק מ. העיר הייתה בעבר מרכז חשוב של תעשיית עורות. בשנת 2009 היו בעיר 118,770 תושבים. עיר תאומה לנהריה.

== היסטוריה ==
העיר מוזכרת לראשונה בשנת 977. בסוף המאה ה-15 עברה לשליטת משפחת איזנבורג, וב-1556 העתיק הדוכס ריינהרד מאיזנבורג את מקום מושבו לאופנבך, כשבנה את ארמון איזנבורג.
במהלך המאה ה-19 הפכה העיר לחלק מהדוכסות הגדולה של הסן.
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הופצצה על ידי כוחות בעלות הברית, וכשליש ממנה חרב.

לאורך ההיסטוריה, בזכות הקרבה לפרנקפורט ומדיניות כלכלית נוחה, הייתה אופנבך מרכז עסקי משגשג, אשר משך אליו בעלי מלאכה מכל רחבי אירופה.

== כלכלה == 
עד תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, כלכלת העיר התבססה על עסקי בניית מכונות ותעשיית עורות. בנוסף הייתה אופנבך מרכז חשוב בקנה מידה אירופאי לתעשיות טיפוגרפיה, כאשר מספר חברות מובילות בתחום קבעו את מקום מושבן בעיר ובסביבתה.
בשנים האחרונות הפכה אופנבך למוקד משיכה לשורה ארוכה של עסקים, בעיקר בתחום התחבורה.

== אתרים חשובים ==
* ארמון איזנבורג- בניין הבנוי בסגנון הרנסאנס, כיום חלק מאוניברסיטת אופנבך לעיצוב.
* ארמון ביזינג
* הכנסייה הצרפתית הפרוטסטנטית.
* ארמון רונפנהיים
* בית הכנסת "קאפיטול"
* המוזיאון הגרמני לעורות
* מוזיאון קלינגספור לטיפוגרפיה וקליגרפיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:הסן: ערים
עץ תעשייתי

עץ תעשייתי
עץ תעשייתי הוא חומר מורכב, מעשה ידי אדם, המיוצר מחלקי עץ טבעי, סיבי עץ וצומח אחרים המחוברים יחד באמצעות שרפים ודבקים מלאכותיים, ליצירת חומרים מרוכבים. עץ תעשייתי משמש למגוון רחב של שימושים בתעשייה ובבנייה.

מוצרי עץ תעשייתי מיוצרים ממגוון רחב של חומרי עץ וצורות חיתוך: מוטות עץ מהוקצעים המחוברים יחדיו, סיבי עץ, קש מכל סוגי הצומח, במבוק, פסולת עץ, שאריות ממפעלי סוכר, סוגים של סיבים צמחיים או כל חומר אחר מהצומח המכיל תאית. 

העץ התעשייתי פותח למגוון רחב של מוצרים שנועדו לענות על צרכים ספציפיים בתעשייה ובבנייה, וכאלה שלא ניתן להם מענה על ידי עץ טבעי, באופן שיוזיל את המוצר הסופי.

==סוגי עץ תעשייתי==
* שבבית – לוח המורכב משבבי עץ, נסורת ופסולת עץ, נגרסים יחדיו ומעורבבים עם דבק.
* עץ לבוד – מורכב משכבות עץ המודבקות בניצב זו לזו.
* סיבית (MDF) – לוח העשוי משאריות נסורת ואבק שיוף ו/או מסיבי תאית ומעורבבים בשרפים ודבקים.
* מזוניט – לוח דחוס וקשה, מבריק בצידו האחד ומחוספס באחר, עשוי מסיבי עץ בלבד המעובדים בקיטור.
* לוח בנאים (OSB) – לוח בנייה העשוי מפתיתי עץ, שעווה ושרף. 
* עץ רב שכבתי – קרשים ומוטות עץ מהוקצעים המודבקים יחדיו ליצירת קורות או לוחות.
* צמנטבורד – לוח העשוי מתערובת מלט וסיבי עץ; קיימים גם לוחות צמנטבורד העשויים מתערובת מלט וסיבי זכוכית או סיבים מלאכותיים אחרים.

==שרפים ודבקים בייצור עץ תעשייתי==
* אוריאה פורמלאדהיד – שרף עמיד במים, זול ונפוץ ביותר.
* פנול פורמאלדהיד – שרף המשמש בעיקר לשימושי חוץ. צבעו צהוב או חום.
* מלמין פורמאלדהיד – שרף עמיד בחום ובמים.
* פוליאוריטן – פולימר עמיד שאינו מכיל פורמאלדהיד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טכנולוגיה
קטגוריה:חומרי בניין
קטגוריה:עץ (חומר גלם)
אם הכדורגל

אם הכדורגל הוא סרט בבימויו של גרגורי מקלאצ'י ובכיכובן של מיסי פייל ואמילי אוסמנט. הסרט שודר ב-30 בספטמבר 2008.
==עלילה==
הסרט מתחיל עם וונדי (מיסי פייל) כשהיא מתעוררת מאוחר בבוקר. היא מעירה במהירות את שלושת ילדיה. בקה (אמילי אוסמנט), בתה הבכורה, שואלת אותה אם היא כיבסה את חולצת הכדורגל של קבוצת הכדורגל גלקסי. וונדי, אשר לא כיבסה אותה, ממהרת לכבס אותה. המאמן של בקה אומר שמליבו, הקבוצה היריבה שהם משחקים מולה, היא קבוצה בלתי מנוצחת. המשחק מתחיל ומליבו מנצחת 0–6. וונדי שוכחת לקחת את בקה מהמשחק. באותו לילה בקה מסתכלת על התמונות של אביה, שנפטר כאשר היה שחקן כדורגל. הוא היה המאמן של הקבוצה של בקה. למחרת באימון הכדורגל המאמן אומר שהוא פגש את כוכב הכדורגל האיטלקי לורנצו וינצו כשהיה בחופשה באירופה. מאז שנפצע בברך הוא לא משחק כדורגל אך הוא הסכים להגיע ולאמן את הקבוצה. כל הבנות מתרגשות והן מתכננות את מסיבת קבלת הפנים שלו. וונדי הולכת לפגוש אותו בשדה התעופה. בשדה התעופה לורנצו אומר שהוא לא המאמן של הקבוצה ושהוא סתם אמר את זה. לאחר מכן הוא מציע לוונדי שאם הוא יהיה המאמן היא תאמן איתו, וונדי לא מסכימה והיא נותנת לו אגרוף והוא בורח. מאוחר יותר בקה שואלת את וונדי איפה לורנצו והיא אומרת שהוא בדרך. לאחר מכן וונדי הולכת לספרים שלה ואומרת להם שהיא רוצה להיראות כמו לורנצו, והם מאפרים אותה כמוהו. היא באה למסיבה בתור לורנצו.

למחרת באימון הכדורגל טוני, מעצב השיער של וונדי, עוזר לה לאמן את הקבוצה כשהיא לורנצו. לאחר מכן הם מנצחים במשחק שלהם. לאחר המשחק בקה מזכירה לאמא שלה לבוא לארוחת הערב של אמהות ובנות בבית ספר. וונדי בתור לורנצו הולכת למסיבה ביחד עם החברה מהקבוצה ובמסיבה היא רואה את לורנצו האמיתי. לאחר מכן היא עוזבת. מאוחר יותר בקה וטיפאני רבות בארוחת הערב כי וונדי לא הגיעה. כאשר וונדי מגיעה ושואלת מה קרה בקה אומרת לה שהיא דפוקה.

במהלך האימון "לורנצו" ובקה מדברים על וונדי ועל זה שבקה צריכה לסלוח לה ושהיא עובדת מאוד קשה. בבית בקה מתנצלת בפני וונדי על שלפעמים היא פוגעת באמא שלה. למחרת במשחק וונדי בתור לורנצו רואה את לורנצו האמיתי והיא אומרת לכולם שהיא התחזתה ללורנצו. בסוף המשחק הקבוצה מנצחת בהפרש של נקודה אחת.

==שחקנים==
*מיסי פייל - וונדי הנדלר
*אמילי אוסמנט - בקה
*אלון גולד - טוני
*בראון קורטני - לורי
*דן קורטז - לורנצו נצו
*קייסי סקרבו - טיפאני
*יוג'ין אוסמנט - מרטי
* קריסטן וילסון - דידי
* דילן ספרייברי - סם הנדלר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
שמלת קיץ

שמלת קיץ (בצרפתית: Une robe d'été) הוא סרט קצר צרפתי משנת 1996 בבימויו של פרנסואה אוזון.

== עלילה ==
לוק (פרדריק מַנְזֵ'נו (Mangenot)), נער הומוסקסואל בן 18, מבלה את חופשתו ביחד עם חברו סבסטיאן (סבסטיאן שארל), גבר נשי המבוגר ממנו. בבית נופש ששכרו על שפת הים, ריקודו החושני והנשי של סבסטיאן, תוך שהוא עושה ליפ סינק לשיר "" בביצועה של זמרת הפופ הצרפתייה שילה, במה שנראה דומה למופע דראג, מתסכל ומביך את לוק, אשר חושש שמא השכנים עלולים לראות זאת. לוק המרוגז יוצא על אופניו אל חוף הים, בתקווה למצוא קצת שקט ושלווה.

על חוף הים מוצא לוק סוף סוף שלווה. בחוף מבודד וריק מאנשים הוא הולך לשחות בעירום, ולאחר מכן משתזף בעירום. לאחר זמן מה, ניגשת אליו לוּסִייה (לוסייה סנצ'ס), תיירת ספרדייה הלבושה בשמלת קיץ פרחונית, בערך בת-גילו, המפלרטטת איתו. היא מזמינה את לוק להתלוות אליה לתוך חורשת עצים סמוכה, על מנת לקיים יחסי מין. לוק מתבייש ומהסס בתחילה, אך לבסוף נעתר לבקשתה. לוסייה אוחזת את לוק בידו ומושכת אותו לכיוון החורשה, כשהוא עירום לגמרי, ומותיר מאחור על חוף הים את כל חפציו ואת כל בגדיו.

בחורשה, לאחר שהשניים מקיימים יחסי מין, לוק מגלה ללוסייה כי יש לו בן-זוג, וכי מעולם לפני כן לא קיים יחסי מין עם אישה.

כאשר חוזרים השניים לחוף הים, הם מגלים כי כל חפציו וכל בגדיו של לוק נגנבו. בלית ברירה, ועל מנת שלא ייאלץ לחזור הביתה עירום לגמרי, משאילה לוסייה ללוק את שמלת הקיץ אותה היא לובשת, והיא נשארת בתחתונים ובחזייה בלבד. לוק, כעוס ועצבני, לבוש בשמלת אישה, חוזר לבית הנופש על אופניו. במהלך הרכיבה בדרכו חזרה הביתה, משתפר מצב רוחו של לוק בנוגע לעובדת היותו לבוש בשמלת אישה, כאשר מכונית הנוסעת לצידו מצפצפת בצופר.

לוק חוזר לבית הנופש עם חיוך ותחושה מחודשת של חופש. סבסטיאן מופתע לראות אותו לבוש בשמלת אישה, והשניים מפלרטטים זה עם זה (לוק אף מתייחס אל עצמו כאל "ילדה יפה"). השניים מקיימים יחסי מין חושניים במטבח, במהלכם נקרעת באופן חלקי השמלה.

למחרת, לוק תופר את הקרע שבשמלת הקיץ ומשיב אותה ללוסייה, אשר עוזבת את אתר הנופש על מעבורת. היא מסרבת לקבל את השמלה בחזרה, ומציינת בביישנות כי השמלה עשויה להיות שימושית עבורו שוב גם בעתיד. לוסייה מנשקת לשלום לוק, ובעוד המעבורת שלה עוזבת, לוק נשאר על הרציף ומביט לעברה, כאשר השמלה כרוכה סביב צווארו.

== פרסים ==
הסרט זכה בפרסים בפסטיבל Brest האירופי לסרטים קצרים ובפסטיבל Outfest שהתקיים בלוס אנג'לס.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי להט"ב צרפתיים
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי פרנסואה אוזון
קטגוריה:קרוס-דרסינג בקולנוע ובטלוויזיה
ליפ סינק

ליפ סינק (באנגלית: Lip sync, קיצור של: lip synchronization - סינכרון שפתיים) הוא מונח טכני עבור התאמת תנועות השפתיים עם קול (שיר מושר, דיבור וכדומה). המונח עשוי להתייחס לכל אחד ממספר תהליכים וטכניקות שונים, בהקשר של הופעות חיות, הקלטות ועוד.

במקרה של הופעות חיות, ליפ סינק הוא "קיצור דרך" נפוץ, אולם השימוש בו עלול להיחשב כשנוי במחלוקת. בהפקת סרטים, ליפ סינק הוא חלק בשלב הפוסט-פרודקשן.

דיבוב סרטים בשפה זרה, וכן דיבוב של דמויות בסרטי אנימציה דורשים ליפ סינק.

משחקי מחשב עושים שימוש נרחב בליפ סינק של קובצי קול.

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קרוק-מסייה

קרוק-מסייה
קרוק מסייה (בצרפתית: croque-monsieur או croquemonsieur) הוא כריך חם המכיל גבינה (לרוב אמנטל או גרוייר) והאם. מקורו בצרפת, שם הוא מוגש כמזון מהיר בבתי קפה ובברים. 

גרסאות "מורחבות" של הכריך מגיעות עם רטבים שונים כגון רוטב בשאמל.

השם קרוק-מסייה, מגיע מן השפה הצרפתית ופירוש הפועל קרוק הוא "לנגוס" והמילה מסייה היא "אדון". ע"פ אחת הגרסאות,
מלכתחילה נקרא הכריך רק קרוק, אולם מכיוון שסועדים נהגו תכופות להזכיר למלצר שהם ממתינים לכריך הנ"ל ולצעוק לו: קרוק, מסייה. דבק בו השם הנ"ל.

מקור הכריך אינו ידוע, עם זאת ידוע כי הוא הופיע לראשונה בתפריטו של בית קפה בפריז בשנת 1910.

== גרסאות ==
קרוק מאדאם
קרוק-מסייה המוגש עם ביצת עין או ביצה עלומה מעליו מכונה קרוק-מאדאם. הסיבה לכך היא ככל הנראה שהביצה היא דימוי לכובע אישה המכסה את ראשו של הכריך. 

גרסאות נוספת:
*קרוק פרובנסאל (עם עגבנייה)
*קרוק נורווגי (עם סלמון במקום האם)
*קרוק בולונז (עם רוטב בולונז)

==ראו גם==
* כריך מונטה כריסטו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח הצרפתי: כריכים
קטגוריה:כריכים
ישיבת תולדות אהרן

ישיבת תולדות אהרן היא הישיבה של חסידות תולדות אהרן. היא שוכנת במבנה המרכזי של החסידות במתחם בתי נייטין שבשכונת מאה שערים. 

את הקמת הישיבה יזם הרב אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר הראשון של חסידות תולדות אהרן. תחילה שכנה הישיבה בשכונת מאה שערים (כיום בית המדרש של תולדות אברהם יצחק) ולאחר פטירת רבי אברהם יצחק עברה למבנה הנוכחי. 

תולדות אהרן
תולדות אהרן
קטגוריה:חסידות תולדות אהרן
קטגוריה:מאה שערים
המוות הקטן (סרט)

המוות הקטן (בצרפתית: La Petite Mort) הוא סרט קצר משנת 1995 בבימויו של פרנסואה אוזון.

==עלילה==
פול (פרנסואה דלב (Delaive)) הוא אמן גאה, שהפרויקט הנוכחי שלו הוא צילום פניהם של גברים בעת שהם מגיעים לאורגזמה (אחד מכינויי האורגזמה בצרפתית הוא La petite mort - המוות הקטן). הוא חי ביחד עם מרסיאל (מרסיאל ז'אק), בן-זוגו.

קאמי אחותו, המנהלת את העסק המשפחתי, לוקחת את פול לבית-החולים, על מנת שיבקר את אביהם, אשר עומד למות ממחלת הסרטן. פול לא ראה את אביו מזה שש שנים, ואת כל חייו העביר עם האמונה כי אביו חושב שהוא מכוער, ואולי אף חושב שהילד לא שלו.

כאשר אביו חסר הכרה, חומק פול לחדרו, מפשיט אותו מכל בגדיו ומצלם אותו בעירום, עבור הפרויקט שלו. קאמי תופסת על חם את פול באמצע הצילומים, ומגרשת אותו מהחדר, בטענה שאין לו כבוד כלפיו אביו. פול טוען שהוא אינו צריך לבקש רשות לצלם את אביו כך, כשם שלא מבקשים רשות מתינוק.

כאשר פול מפתח את התמונות בחדר החושך שבביתו, הוא מתפלא לגלות צילום ובו עיניו של אביו פקוחות. לאחר מות האב, משוחח פול עם אחותו, ומבין ממנה שאביו שיתף איתו פעולה בעת הצילום, כאשר העמיד פנים שהוא ישן. קאמי מוסרת לידיו אוסף תמונות שהאב הוריש לו. בתוך אוסף התמונות מוצא פול תמונה של עצמו כתינוק, בזרועות אביו שמנשק אותו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי להט"ב צרפתיים
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי פרנסואה אוזון
לאה רוס

לאה רוֹס (בגרמנית: Lea Rosh; נולדה כרנאטה אורסולה רוס (Edith Renate Ursula Rosh) ב-1 באוקטובר 1936 בברלין) היא עיתונאית ואשת טלוויזיה, פובליציסטית ופעילה פוליטית גרמנייה. רוס היא היוזמת והכוח המניע בבניית האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו בברלין. 

רוס הייתה האישה הראשונה שמונתה לנהל את רשות השידור הגרמנית, ומהנשים הראשונות בעולם שמילאו תפקיד זה. היא פעילה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית מאז 1968 ועד היום. רוס היא דמות שנויה במחלוקת ובעלת השפעה בנוף הפוליטי הגרמני, זכתה בפרסים ציבוריים שונים, ביניהם פרס האחים שול. 

לאחר שהושפעה מכתביו ומעמדותיו של ההיסטוריון אברהרד יקל, הנהיגה את המאבק הציבורי הממושך, שהצליח, לבניית האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו, שעלותה נאמדה בכ-25 מיליון אירו, מכספי משלם המיסים הגרמני. הפרויקט לווה במחלוקת ציבורית מהגדולות שידעה גרמניה, כאשר נגד יוזמתה של רוס יצאו הן הימין השמרני והן פאול שפיגל, נשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.
למרות חילוקי הדעות הכבדים, האנדרטה הוקמה. בכך הייתה רוס לאחד מאנשי התקשורת המשפיעים, מבחינה תרבותית וכלכלית, בגרמניה ובעולם המערבי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* יגאל אבידן, [http://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=911036 "זיכרון גרמני" - על לאה רוש, יוזמת אנדרטת ההנצחה בברלין], גלובס, 5 במאי 2005

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1936
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1936
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זוכי פרס האחים שול
קטגוריה:פובליציסטים גרמנים
קטגוריה:פעילות פוליטיות גרמניות
קטגוריה:עיתונאיות גרמניות
קרן אבי חי

קרן אבי חי (The AVI CHAI Foundation) הייתה קרן צדקה פרטית שהוקמה בשנת 1984 על ידי הפילנתרופ היהודי-אמריקאי זלמן ברנסטין. מטרת הקרן, על פי אתר האינטרנט שלה היא "לחזק את הזהות היהודית, את הזיקה למקורות יהודיים ואת הקשר למסורת היהודית של יהודים בכל מקום שבו היא פועלת – בישראל, בצפון אמריקה ובמדינות ברית המועצות לשעבר, וכן לשמר, לחזק ולהעמיק את הקשר שלהם למדינת ישראל". הקרן הוציאה את כל כספה עד סוף שנת 2019, אז נסגרה.

יושב ראש חבר הנאמנים של הקרן הוא ארתור פריד, המנכ"ל שלה בישראל הוא אלי סילבר ובארצות הברית יוסי פרגר.

יו"ר הקרן היא מם ברנסטין, אלמנתו של זלמן ברנסטין.

==פעילות ומחקרים==
הקרן הקימה בירושלים את בית אבי חי, מרכז תרבות הפועל בנושאים הקשורים ליהדות. כמו כן הקרן מעניקה מדי שנה את פרס אבי חי, ליחידים ומוסדות הפועלים לקירוב לבבות בין המחנות השונים בחברה היהודית בישראל. הקרן הקימה בשנת 1996, בעקבות רצח רבין, את "צו פיוס", העוסק בקירוב בין דתיים וחילונים בישראל.

בין הפרויקטים להם תרמה הקרן כספים נמצאים: תוכנית רביבים להכשרת מורים להוראת מדעי היהדות באוניברסיטה העברית, בית מורשה בירושלים, בית מדרש אלול, ארץ אחרת, בית מדרש קולות, פנים להתחדשות יהודית, מכון פרדס, מכינות קדם-צבאיות, עתיד במדבר, עמותת כל ישראל חברים אליאנס (תוכנית "ממזרח שמש", תוכנית "מורשה" ועוד), הזמנה לפיוט, צהר, עלמא בית לתרבות עברית, בית הרב קוק ועוד.

במקביל הקרן מימנה מחקר בנושא חיזוק יהדות התפוצות.

==ראו גם==
* אמנת גביזון-מדן
* בית אבי חי

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

אבי חי
קטגוריה:ארגוני התחדשות יהודית
שרוול רוח

שרוול רוח

שרוול רוח הוא צינור בד בצורת חרוט קטום, המחובר בקצהו הרחב לתורן, ומשמש להערכת מהירות הרוח וכיוונה. שרוול רוח מותקן בדרך כלל במנחתים ושדות תעופה, וכן במפעלים כימיים שבהם יש סכנת דליפת גזים.

כיוון הרוח הוא הכיוון הנגדי לכיוון אליו מצביע שרוול הרוח (כיוון הרוח נקרא הכיוון ממנו באה הרוח, כך ששרוול רוח המצביע צפונה מעיד על רוח דרומית). מהירות הרוח משפיעה על זווית שרוול הרוח ביחס לתורן אליו הוא מחובר. ברוח חזקה שרוול הרוח מתנופף אופקית, ברוח חלשה הוא צונח כלפי מטה.

על פי תקנות מנהל התעופה האמריקאי (FAA - Federal Aviation Administration), רוח בעוצמה של 15 קשרים תפרוש לחלוטין שרוול רוח תקין, בעוד רוח בעוצמה של 3 קשרים תספיק כדי ששרוול רוח תקין יראה את כיוון הרוח הנכון. על שרוול הרוח לעמוד ברוחות של עד 75 קשרים.

בשדות תעופה רבים שרוול הרוח מואר בלילה, אם על ידי זרקור או על ידי מקור אור המותקן על התורן ומאיר אל תוך השרוול.

== ראו גם ==
* מד מהירות רוח
* שבשבת

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.faa.gov/documentLibrary/media/advisory_circular/150-5345-27D/150_5345_27d.pdf שרוול רוח - תקנות מנהל התעופה האמריקאי FAA]

קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:מכשירי מדידה במטאורולוגיה
קטגוריה:שדה תעופה: מבנה, שירותים וציוד
קשימה שין-ריו

קשימה שין-ריו (ביפנית: 鹿島神流) היא אמנות לחימה יפנית עתיקה שמתועדת החל מהמאה ה-16 והיא שייכת לאמנויות הלחימה המסורתיות (קוריו).

מקורו של השם קשימה במקדש קשימה. השיטה כוללת קנג'וטסו, ג'ו ג'וטסו, באטוג'וטסו, ועוד מספר מיומנויות.

השיטה הייתה פופולרית במאה העשרים ביפן במיוחד בזכות ראש השיטה, קוני-זנייה (1894–1966) המורה ה-18 ברשימת המורים, שגרם לביטול האיסור האמריקאי על אימוני לחימה ביפן לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, מפקדת הכוחות האמריקאים ביפן, ביקשו לאסור על אימון באמנויות לחימה. מנגד טענו היפנים שאמנויות הלחימה הן חלק משמעותי ביותר בתרבות היפנית ושהן שואפות ומלמדות את העוסקים בהן - לנצח את היריב תוך גרימת נזק מינימלי. האמריקאים ביקשו הדגמה של הטענה, והציבו מדריך בכיר בלחימה בכידון רובה (Bayonet) אל מול אומן לחימה יפני. לצורך ההדגמה - התייצב קוני-זנייה חמוש בבוקטו (חרב עץ), אל מול החייל האמריקאי החמוש בכידון אמיתי. קוני-זנייה הדגים איך איך הוא מכניע את החייל מבלי לגרום לו נזק פיזי. ההדגמה סייעה רבות לשכנע את המפקדה הכללית לבטל את האיסור על האימון באמנויות לחימה.

היום עדיין בראש השיטה עומד נציג של משפחת קוני אך בפועל המורה הבכיר הוא סקי הומיטקה.
בשיטה יש דרישה לסודיות מסוימת ורק לחברי הקבוצה מותר לחשוף טכניקות של השיטה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kashima-shinryu.jp/English הפדרציה הבינלאומית של קשימה שין-ריו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנויות לחימה
דן הדייה

דניאל ״דן״ הדייה (באנגלית: Dan Hedaya; נולד ב-24 ביולי 1940) הוא שחקן קולנוע יהודי אמריקאי. התפרסם בשל הופעתו בסרטים "רציחות פשוטות", "מלהולנד דרייב", "החשוד המיידי" ו"קומנדו".

==ביוגרפיה==
הדייה נולד ברובע ברוקלין, ניו יורק למשפחה יהודית-סורית שמוצאה מהעיר חלב שבסוריה וגדל בשכונת .

הדייה הוא בוגר "אוניברסיטת טופטס" שבבוסטון, עבד בתור מורה בתיכונים לפני שפיתח קריירת משחק מאוחרת בגיל 40.
פרץ לראשונה לצידם של רוברט דה נירו ורוברט דובאל בדרמת הפשע הביוגרפית "וידויים אמיתיים" ובסרטו הראשון של טוני סקוט "רעב".

הדייה קיבל במה ראשית וחשיפה גדולה יותר בסרט הביכורים של האחים כהן "רציחות פשוטות" בו גילם את ג'וליאן מרטי בעל מסבאה השתלטן ששוכר חוקר פרטי שיעקוב אחר אשתו אבי (פרנסס מקדורמנד) שבוגדת בו.
המעמד שיצר בעקבות הצלחת הסרט העניק לו את תפקיד המצביא אריוס בסרט הפעולה "קומנדו" ואת תפקיד קפטן לוגן בקומדיית הפעולה "מבוהלים בשטח".
שיחק בתחילת שנות ה-90 את טולי אלפורד עורך דינו של גומז אדמס (ראול ג'וליה) בעיבוד הקולנועי "משפחת אדמס" של זיכיון "משפחת אדמס" ואת פרנק וואטורי הבוס של החולה הסופני ג'ו בנקס (טום הנקס) בקומדיה "ג'ו נגד הוולקנו".

ב-1994 הועמד הדייה לפרס אמי על הופעת האורח שלו בסדרה "NYPD Blue".
הופיע ב-1995 בסרט הפשע שהפך לקאלט "החשוד המיידי" בתור השוטר ג'ף רבין ובקומדיית הנעורים "קלולס" בתור מל אביה המגונן של שר הורוביץ (אלישה סילברסטון) ו"פיתוי קטלני" בתור ג'ו אביו של לארי מארטו (מאט דילון).
שיחק ב-1996 בשוברי הקופות "מועדון האקסיות" בתפקיד מורטון בעלה לשעבר של ברנדה מורלי (בט מידלר) ו"לכודים" ובדרמות "החדר של מרווין" בתור בוב הפקיד של הרופא ד"ר וולי (רוברט דה נירו) ו"הדרך לחופש" בתור הבלש גרנט וולאס.

ב-1997 שיחק הדייה בחלק הרביעי בסדרת סרטי "הנוסע השמיני" וגילם את גנרל פרז המפקד על הניסוי אותו עוברת ריפלי (סיגורני ויבר), בנוסף גילם את המלאך גבריאל בקומדיה הבריטית "חיים לא רגילים".
ב-1998 הופיע בתור קאמל אביהם העשיר של האחים התימנים בוטאבי בקומדיה "לילה ברוקסברי" וב-1999 בדרמת האגרוף הביוגרפית "ההוריקן" בתור הבלש הגזען דלה פשקה המתנכל למתאגרף רובין קרטר (דנזל וושינגטון).

בשנת 2000 שיחק בסרט הפשע "שאפט" בתור השוטר המושחת ג'ק רוסלי, ב-2001 שיחק במותחן של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב" בתפקיד המאפיונר וינצ'נזו קאסטילן המאלץ את הבמאי אדם קשר (ג'סטין ת'רו) לשנות את התסריט המקורי שלו.

== פילמוגרפיה נבחרת ==

=== טלוויזיה ===
* מלחמת האזרחים השנייה (1997) - סרט טלוויזיה של HBO
* כן, מותק (2003-2000)
*לאקי (2003)
*גדולים מכדי להיכשל (2011) - סרט טלוויזיה של HBO

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טאפטס
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סורי
קטגוריה:יהדות חלב
קטגוריה:יהודים סורים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
כפיר בן ליש

כפיר בן ליש (נולד ב-27 בספטמבר 1968) הוא זמר, מלחין וגיטריסט ישראלי.

== קורות חייו ==
כפיר בן ליש התפרסם לאחר ששר את שיר הנושא "אמרת שאין לך חשק" של הסרט "ציפורים בניוטרל" (1996; בכיכובם של דנה ברגר, מאור כהן, דנה מודן וקארין אופיר). השיר כיכב כמה שבועות בראש רשימת ההשמעות בגלי צה"ל. בן ליש שר עוד שני שירים בפסקול הסרט: "Prince of all your needs" ו"תצאי משם". בנוסף, שמו לא מופיע ברשימת הקרדיטים בשיר "תצאי משם".

את דרכו המוזיקלית התחיל בן ליש בשיעורי גיטרה בקונסרבטוריון, שיעורי ג'אז אצל המורה ג'וקי ארקין ושיעורי ריקוד. הוא החל לכתוב ולהלחין שירים בזמן שירותו הצבאי בנח"ל. אחרי הצבא הזמין אותו נושי פז, אז מתופף להקת פורטרט, שלמד איתו בתיכון, להצטרף להרכב בו הוא מנגן. כך הוקמה להקת הוביט. הלהקה התפרקה כאשר בן ליש החל להופיע עם אריק ריין במועדון "הלילה ה-12" ברמת השרון. עם ריין ביצע בן ליש קאברים לשירים ישראליים. בהופעות אלה שמע אותו יובל שפיר, אשר הזמין אותו לשיר בפרסומות שונות, ובשנות התשעים המאוחרות השתתף בן ליש גם בהקלטת אלבומים רבים, ביניהם בשנת 1995 ביצע קולות רקע קולות באלבומו של ירמי קפלן, "בוקר טוב" ובאלבומה של להקת ג'נגו, "קשורים". 

בשנת 1998 בן ליש ביצע קולות רקע באלבומו של דני סנדרסון, הלא נודע. מאז ועד היום בן ליש לוקח חלק בהרכב ההופעה של דני סנדרסון, כשבחלק מהשירים בהופעות הוא אף שר כסולן. בן ליש אף שר באלבומו של סנדרסון לא יפריד דבר את השיר "על גדות הנחל". בשאר השירים הוא מבצע קולות רקע.

במהלך שנת 2014 הוציא בן ליש סינגלים מאלבום הבכורה שלו שנקרא "ביקורים מאוחרים": "על הלחיים" ו"העונג שלי".

== דיסקוגרפיה ==

ביקורים מאוחרים - שנת 2014

כפיר בן ליש השתתף במספר אלבומים של זמרים, ובהם:
*קונגו בלו - דני סנדרסון
*"דידי שחר" - דידי שחר
*הלא נודע - דני סנדרסון
*"בוקר טוב" ירמי קפלן
*"קשורים" - עמיר רוסיאנו (ג'נגו)
*"פשוט וטוב" - מיקה קרני
*"מאדורי" - רחל קראוס (מאדורי)
*"חם מדי" - דן הופרט
*לא יפריד דבר - דני סנדרסון
*מכאן הדרך - דני סנדרסון

סינגלים בהם השתתף כפיר: "אמרת שאין לך חשק", "יש לי אותך", "כל קיץ" של מיקה קרני שאותו גם עיבד, וכן ב"ימים של קיץ" אשר כתב והלחין עילי בוטנר.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.nrg.co.il/online/1/ART1/808/858.html כפיר בן ליש שר לגלעד שליט]
* 
* 

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
ברנקו לוסטיג

ברנקו לוסטיג (באנגלית: Branko Lustig; 10 ביוני 1932 – 14 בנובמבר 2019) היה מפיק סרטים יהודי-קרואטי. לוסטיג היה יוצא קרואטיה היחידי אשר זכה בשני פרסי אוסקר.

== שנותיו הראשונות ==
נולד באוסייק שבקרואטיה (באותה עת ממלכת יוגוסלביה) למשפחה יהודית קרואטית. אביו עבד כמלצר הראשי בקפה סנטראל, אוסייק, אמו הייתה עקרת בית. בניגוד להוריו, סבו וסבתו של לוסטיג משני הצדדים היו דתיים, והוא הלך עמם בקביעות לבית הכנסת.

בהיותו ילד, במהלך מלחמת העולם השנייה שהה במשך שנתיים באושוויץ וברגן-בלזן. רוב בני משפחתו נספו במחנות ההשמדה ברחבי אירופה, בכללם סבתו שנרצחה בתאי הגזים ואביו שנרצח בצ'אקובץ' ב-15 במרץ 1945. אמו של לוסטיג שרדה את השואה והתאחדה מחדש עמו אחרי המלחמה. ביום שחרורו שקל לוסטיג 66 ליברות (כ-30 ק"ג).

==הקריירה הקולנועית==
לוסטיג החל לעבוד בתעשיית הסרטים ב-1955 כעוזר במאי בידרן פילם (Jadran Film), חברת הפקה קולנועית שבסיסה בזאגרב. ב-1956 הוא עבד כמנהל יחידת הפקה של דרמת מלחמת העולם השנייה Don't Look Back, My Son (Ne okreći se sine), זוכת שלושה פרסי ארנה מוזהבים בפסטיבל הסרטים בפולה של 1956. בשנות השמונים עבד לוסטיג על המיני-סדרה "רוחות מלחמה" (1983) ועל המשכה "מלחמה וזיכרון" (1988), שתיהן התבססו על ספריו של הרמן ווק. הוא היגר לארצות הברית ב-1988.

לוסטיג זכה בפרס האוסקר הראשון שלו ב-1993 עבור הפקת הסרט "רשימת שינדלר", בו הופיע גם כשחקן בתפקיד קטן. הסרט מבוסס על הרומן פרי עטו של תומאס קנילי (שמבוסס על סיפור חייו של אוסקר שינדלר, תעשיין גרמני שהציל מאות יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה). ב-2015 תרם את פסלון האוסקר שקיבל עבור סרט זה ליד ושם.

הוא זכה בפרס האוסקר השני שלו ב-2001, עבור הפקת הדרמה האפית "גלדיאטור", המספרת על מאבקי כוח בקיסרות הרומית. סרטים הוליוודיים מרכזיים אחרים עליהם עבד לוסטיג כמפיק כוללים את "פיסמייקר" (1997), "חניבעל" (2001) ו"בלאק הוק דאון" (2001).

לוסטיג זכה בעיטור הדוכס טרפימיר (Order of Duke Trpimir), מידי הנשיא פרניו טוג'מן על מפעלו הקולנועי. ב-2008 הוא היה לקולנוען הראשון והשני מעולם האמנות (ביחד עם ולדימיר נאזור, שזכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת זאגרב).

ב-2008 סייע לוסטיג לייסד את חברת הפקת הסרטים העצמאית Six Point Films שמטרתה להפיק "סרטים עצמאיים משמעותיים ומעוררי מחשבה."

מוזיאון לוס אנג'לס לשואה העניק לברנקו לוסטיג תואר כבוד בשנה השנייה של ארוחת הערב השנתית שלו ב-8 בנובמבר 2009 במלון בוורלי הילס על מחויבותו ארוכת השנים לחינוך לזיכרון השואה.

לוסטיג זכה באות הוקרה בפסטיבל הסרטים הישראלי ה-24 בלוס אנג'לס, ב-3 ביוני 2009.

נפטר בזאגרב ב-14 בנובמבר 2019.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהודים קרואטים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר
קטגוריה:יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:ילדים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1932
קטגוריה:נפטרים ב-2019
יקב אלכסנדר

יקב אלכסנדר הוא יקב בוטיק ישראלי.

== היסטוריה ==
יקב אלכסנדר הוקם בידי יורם ואילנה שלום במושב בית יצחק ב-1996. סבו ואביו של יורם שלום, ברונו ואלכסנדר (סנדרו) (שעל שמו קרוי היקב) ייצרו בתוניסיה יין ביתי. הכרמים של היקב ממוקמים בגליל העליון, היקב מייצר 3 סדרות עילית של יינות:"סדרת הורים" "סדרת אלכסנדר רזרב" ו"סדרת אלכסנדר הגדול". בשנת 2002 ייצר היקב 12,000 בקבוקים וב-2010 ייצר 60,000 בקבוקים. מ-2006 היקב כשר.

== לקריאה נוספת ==
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

* [https://web.archive.org/web/20110520081303/http://israelwines.co.il/MiniDefault.aspx?mi=18 תיאור כללי באתר היין הישראלי]
* 
* דני רובין, [http://www.foodis.co.il/feature.asp?sec=9&featid=21210 אלכסנדר הגדול 2005 – תחייתו של ענק], באתר אכול ושאטו, 18 בספטמבר 2009
* [https://web.archive.org/web/20130929125617/http://mazon.co.il/39208/ALEX23 מדליות ליינות של יקב אלכסנדר בארגנטינה], באתר מזון, 2009
* דני רובין, [https://web.archive.org/web/20160303181321/http://www.foodis.co.il/feature.asp?sec=9&featid=16221 אלכסנדר הגדול ועדת המאמינים], באתר אכול ושאטו,12 באוגוסט 2008
* [http://drinking.co.il/2006/12/28/alexander/ יקב אלכסנדר], באתר drinking, דצמבר 2006
* דניאל רוגוב, [https://web.archive.org/web/20070809050923/http://food.walla.co.il/?w=%2F902%2F600087 היינות הטובים של יקבי הבוטיק והגראז' הישראליים], הארץ, 19 בספטמבר 2004
*
* 
אלכסנדר
חורחה דרקסלר

דרקסלר מופיע בצ'ילה, 2010
חוֹרְחֶה אבנר דְרֶקְסְלֶר פראדה (בספרדית: Jorge Abner Drexler Prada; נולד ב-21 בספטמבר 1964 במונטווידאו) הוא זמר ומלחין אורוגוואיני ממוצא יהודי. מלבד היותו מוזיקאי, הוא גם רופא המתמחה ברפואת אף אוזן גרון.

== קורות חיים ==
חורחה נולד בעיר מונטוידאו שבאורוגוואי לאב יהודי-גרמני שמשפחתו ברחה עמו מהשואה אל דרום אמריקה, ולאם נוצרייה ממוצא היספני וצרפתי. 

חורחה עצמו למד בבית ספר פרטי יהודי באורוגוואי בשם "Ariel Hebreo Uruguayo". בעבר פעל גם כחזן בבית כנסת, והיה פעיל בתנועת הנוער הציונית "חזית הנוער" (Jazit Hanoar). 

כמו רבים מבני משפחתו, כמו גם הוריו, הוא פנה בצעירותו ללימודי רפואה, ולאחר שקיבל דיפלומה הוא החל לעבוד כרופא מומחה לרפואת אף אוזן גרון. בשנים האחרונות הוא נטש בהדרגה את עיסוקו במקצוע הזה, עד שלבסוף זנח אותו כליל לטובת הקריירה המוזיקלית שלו.

==קריירה==
ב-1995 הוזמן דרקסלר למדריד על ידי המשורר הספרדי הנודע חואקין סבינה (Sabina), שהציג אותו בפני זמרים ספרדים בולטים וחשובים. דרקסלר נסע לספרד ב-1996 על מנת להקליט את האלבום "Vaivén" יחד עם מוזיקאים ספרדים. האלבום כלל בתוכו כמה שירים ישנים שפרסם מוקדם יותר, יחד עם שירים חדשים. לאחר מכן עבר דרקסלר לגור בספרד, והקליט שם עוד ארבעה אלבומים: "Llueve" ("גשום", ב-1998), "Frontera" ("גבול", ב-1999), "Sea" ("יהיה", ב-2001) ו-"Eco" ("הד", ב-2004).

אף על פי שבמשך רוב השנה הוא חי בספרד, שלושת האלבומים האחרונים שלו הוקלטו חלקית באורוגוואי בשיתוף פעולה עם מוזיקאים אורוגוואים. חואן קמפודוניקו וקרלוס קאסקוברטה, חברי להקת הרוק "El Peyote Asesino" לשעבר, הפיקו את כל האלבומים של דרקסלר החל מ "Frontera".

המוזיקה של דרקסלר היא שילוב של מוזיקה אורוגוואית מסורתית (קאנדומבה, מורגה, מילונגה, טנגו), בוסה נובה, ג'אז, פופ ומוזיקה אלקטרונית. גם למילים יש תפקיד מרכזי בשירים שלו - מלבד אהבה, הוא נוהג לכתוב גם על זהות, מוצא ודת (למשל השיר שכתב "Moro Judio", המדבר על היותו יהודי החי בין נוצרים).

ב-2004 זכה לשבחים רבים לאחר שהפך לאורוגוואי הראשון שזכה בפרס האוסקר. הוא זכה עבור הלחנת השיר "Al Otro Lado del Río" ("בצד השני של הנהר") מהסרט "דרום אמריקה באופנוע" (בספרדית: Diarios de motocicleta - "יומני האופנוע").

==חיים אישיים==
לחורחה יש שני ילדים: הראשון נולד מאשתו לשעבר, הזמרת אנה לאאן, והשני נולד בתחילת 2009 לבת זוגו הנוכחית של דרקסלר: לאונור ווטלינג, שחקנית וסולנית להקת "Marlango".

==דיסקוגרפיה==
אלבומי סולו:
* La luz que sabe robar, 1992
* Radar, 1994
* Vaiven, 1995
* Llueve, 1998
* Frontera, 1998
* Sea, 2001
* Eco, 2004
* Eco² (כולל 3 רצועות בונוס וDVD)(2005)
* 12 Segundos de Oscuridad (2006)
* Cara B (כולל DVD)(2009)
* Amar La Trama(2010)

אלבומים משותפים: 
* Los ganadors de concurso Alfa (זוכי תחרות אלפא, 1991)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים אורוגוואים
קטגוריה:מוזיקאים אורוגוואים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:מלחינים יהודים אורוגוואים
קטגוריה:רופאי אף אוזן גרון יהודים
קטגוריה:זוכי אוסקר: כותבי השיר המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:ילידי 1964
אולם אירועים

פנים אולם אירועים בישראל, לפני הגעת האורחים
אירוע קבלת פנים לאחר [[חתונה באולם אירועים באנגליה]]
אולם אירועים הוא חלל במבנה המשמש לקיום אירועים פרטיים למספר רב של משתתפים על בסיס מסחרי. האירועים האופייניים הנערכים באולם אירועים הם חתונות, מסיבות שונות וכן (בחברה היהודית) חגיגות ברית מילה ובר מצווה.

אולמות אירועים עשויים לארח מספר משתנה של משתתפים בהתאם לתכולת המבנה. הקטנים שבהם יכולים לארח כ-100 עד 200 אורחים, ועד הגדולים ביותר – אלף אורחים ויותר. לעיתים קרובות קיים בצמוד לאולם המקורה גם שטח פתוח תחת כיפת השמיים, העומד לרשות אורחי האירוע. 

קיימים בתי עסק לעריכת אירועים בשטח פתוח תחת כיפת השמיים, עם או בלי אולם המשולב בהם, שהוא לרוב שווה בשטחו לשטח האירועים הפתוח או קטן ממנו. השם השגור לאתרים אלו בישראל הוא גן אירועים.

אולמות אירועים מתקיימים לא רק כעסקים עצמאיים אלא גם במסגרת בתי מלון, המשכירים אולמות שלהם לשם עריכת אירועים. מצויות גם מסעדות המשכירות חלק משטחן או את כולו לשם עריכת אירועים, אך בהן מדובר לרוב באירועים בעלי קהל משתתפים מצומצם של עשרות אורחים בלבד.

אולם האירועים ערוך לארח אורחי אירועים בישיבה סביב שולחנות, מלבניים או עגולים שבהם גם מוגש האוכל. באולמות בישראל כיום מקובלת הישיבה סביב שולחנות שבהם שמונה עד שנים עשר מקומות ישיבה. בחו"ל מקובלת גם ישיבה סביב שולחנות מלבניים שבהם עשרות מקומות ישיבה. סידור הישיבה סביב השולחנות נקבע על יד בעלי האירוע.

בנוסף לשטח ישיבה יש באולם אירועים שטח פתוח המיועד לריקודים של משתתפי האירוע.

בחתונות בישראל מקובל לא פעם לערוך את טקס החופה במסגרת אירוע קבלת הפנים לאורחים ובנוכחותם. לשם כך קיים כמעט בתוך כל אולם אירועים מבנה דמוי חופה המאפשר את עריכת הטקס תחתיו. בחו"ל נערך לרוב טקס הנישואין בכנסייה או במשרדי העירייה (בטקס נישואין אזרחי) ואולם האירועים מיועד רק לשמש כמקום קיום קבלת הפנים לאורחי החתונה לאחר הטקס.

באולם קיימת בדרך כלל מערכת הגברה המאפשרת השמעת מוזיקה לריקודים, נאומים ודברי ברכה. לבעלי אירוע המתקיים באולם יש לרוב אפשרות לשכור תקליטן שינגן מוזיקה באירוע בנפרד משכירת האולם. כמו כן יש באפשרותם לשכור נותני שירותים נוספים שיופיעו באולם, כמו זמרים. לעיתים יש באולם גם אמצעים לצורך הקרנת תמונות וסרטים.

אולם אירועים ערוך להגיש לאורחי האירועים ארוחות ובדרך כלל קיים במסגרתו מטבח המכין את האוכל. ההגשה לאורחים נעשית ישירות לשולחנות על ידי מלצרים, או במתכונת של ארוחת מזנון ("בופה") באמצעות שולחנות הגשה הפזורים באולם. תפריט הארוחה נקבע על ידי בעלי האירוע. בגני אירועים שיש בהם גם אולם מוגשת הארוחה לאורחים בדרך כלל בתוכו.

באולם יש בדרך כלל גם דלפק באר, המגיש לאורחים משקאות קלים וחריפים. משקאות אלו גם מוגשים ישירות לשולחנות האורחים על ידי מלצרים.

גודלם ותכנונם הפיזי של אולמות האירועים הוא מגוון וכך גם עיצובם ורמת השירות הניתן בהם.

== ראו גם ==
*בית מלון
*מסעדה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:אירועים
קטגוריה:שירותי אירוח ואוכל
אפרים פישל הרשקוביץ

הרב אפרים פישל הרשקוביץ (יום הכיפורים תרפ"ג אוקטובר 1922 - ב' סיוון תשע"ז מאי 2017) היה ידוע בתואר אב בית דין האליין (על שם העיר בה שימש כרב לאחר שנות השואה) ושימש חבר בד"צ צאנז קלויזענבורג בארצות הברית. נחשב פוסק חשוב וכבעל בקיאות בתורת הקבלה.

הרשקוביץ נולד במונקאץ', עיר השייכת כיום לאוקראינה. בצעירותו נחשב חסיד של האדמו"ר בעל החקל יצחק מספינקא, וקבע את בית מדרשו בבית המדרש של חסידות ספינקא במונקאץ'. לאחר השואה כיהן כרב בהאליין שבאוסטריה, ואחר כך עבר לניו יורק שם מונה על ידי רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם לשמש כרב בחסידות צאנז קלויזענבורג. ניתן לראות את 'הסכמותיו' למאות ספרים הלכתיים ותורניים, בזכות זאת נחשב גם ל"רב המסכים".

לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הוקם בי"ד מיוחד לדון בשאלות של עגונות בו ישבו הרבנים יחזקאל ראטה וישראל חיים מנשה פרידמן איתו.

==משנתו ההלכתית==
למרות הנהוג כיום בחוגים רבים לפסוק לפי הספר משנה ברורה, הרב הרשקוביץ נוהג כפוסקים חסידיים רבים, ופוסק לפי שולחן ערוך הרב של רבי שניאור זלמן מלאדי, בעל התניא. בנוסף לכך הוא מסתמך רבות על הנפסק ב"שולחן הטהור" - קאמרנא.

מורה כי יש למעט בלבישת התפילין מפאת קדושתן, ולכן יש להורידן במהירות האפשרית לאחר התפילה, ועדיף להורידן מיד אחר תפילת שמונה עשרה. מסתמך רבות על מנהגי ישראל, בנימוק שהם יסודות היהדות. פוסק שאין לחייב נשים להתפלל את נוסח התפילה אפילו לכתחילה, מכיוון שכך היה נהוג בדורות הקודמים. סידור העירוב בשכונת וויליאמסבורג שבברוקלין בוצע בהכוונתו למול התנגדות של אנשי חסידות סאטמר לדבר, בעקבות פסיקתו שהעיר אינה נחשבת לרשות הרבים מהתורה. בעקבות כך סבל רדיפות מהמתנגדים לעירוב.

==בנו חתנו ותלמידו==
* בנו, הרב יצחק הרשקוביץ, רב הצעיר של האליין.
* חתנו הרב מאיר מאייעס מדייניה של חסידות בעלז בבורו פארק.
*הרב ישראל חיים מנשה פרידמן אב בית הדין של חסידות סאטמר.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:חסידי צאנז-קלויזנבורג
קטגוריה:מהגרים מצ'כוסלובקיה לארצות הברית
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
לטי גרובמן

לטי גרובמן (נולדה ב-14 במאי 1971) היא מפיקת סרטים ישראלית-אמריקאית.

==ביוגרפיה==
נולדה בשם זלאטה (לטי) גרובמן במוסקבה לאירינה ומיכאיל גרובמן. עלתה עם משפחתה לישראל כתינוקת, והתגוררה בירושלים ולאחר מכן בתל אביב. בשנות נעוריה הופיעה בהצגות בתיאטרון הבימה והייתה חברה בלהקת צעירי תל אביב. ב-1989 השתתפה עם הלהקה בסדרת הנעורים של הערוץ הראשון "החופש האחרון".

בראשית שנות ה-90, לאחר שירותה הצבאי, עברה להתגורר בניו יורק, והחלה ללמוד בבית הספר למשחק של לי סטרסברג. באותן שנים הייתה חברתו של אסף אמדורסקי, שלטענתה כתב עליה את שירו המפורסם "יקירתי". כעשור לאחר מכן, ב-2005, הוציאה גרובמן גרסה משלה לשיר - "יקירי". בהמשך עברה ללוס אנג'לס וחידשה לימודיה בבית הספר למשחק של לי סטרסברג. עם סיום לימודיה החלה לעבוד בתחום ההפקה.

החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 היא משמשת כמפיקת סרטים בהוליווד, בעיקר מטעם חברות ההפקה "נו אימג'" ו"מילניום" שבבעלות אבי לרנר. במאי 2005 חתמה עם חברת מילניום על חוזה להפקת שלושה סרטי קולנוע, שהוערך על ידי המגזין "וראייטי" בכ-7 עד 15 מיליון דולר. בין הסרטים שהפיקה: "דור הפרוזאק" (2001), "איזה מין הורים" (2006), "קלינר" (2007), "בלונדינית בעיר הגדולה" (2008), "רצח מוצדק" (2008), "חיבוק הערפד" (2013), "רוקי: הסיפור האמיתי" (2016), "המנסרים מטקסס: ההתחלה (2017) ו-"טסלה" (2020).

גרובמן הייתה נשואה למוזיקאי לוגן מאדר, שהיה הגיטריסט של להקת "משין הד", ולהם חמישה ילדים. הם נפרדו לאחר 13 שנות נישואים. אחיה הוא האדריכל יעקב יאשה גרובמן.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* יוני טבק, [http://www.eonline.co.il/content.asp?sid=11&id=38753 לטי גרובמן, המפיקה שכדאי להכיר], באתר Eonline, 7 באפריל 2008
* 
* 
* איתמר הנדלמן סמית, [http://atmag.co.il/תרבות-ופנאי/וונדר-וומן-גרסת-הדוקו-ראיון-בלעדי-עם-ל וונדר וומן, גרסת הדוקו: ראיון בלעדי עם לטי גרובמן], באתר את, 6 במרץ 2016
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפיקות קולנוע ישראליות
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:חברי להקת צעירי תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
נעמי רביע

נעמי רביע (ליאון) (נולדה ב-1 באוגוסט 1976) היא שדרנית רדיו ישראלית, קריינית פרסומות, ומרצה לעריכה מוזיקלית ולקריינות בחוג לתקשורת באוניברסיטת אריאל.

== ביוגרפיה ==
נולדה וגדלה ברחובות להוריה חיים ופרינסס. היא האחות הקטנה מבין שלושה. את לימודי היסודי למדה בבית ספר שז"ר ברחובות. בסוף בית הספר היסודי עברה עם משפחתה לארצות הברית. אך כעבור חצי שנה חזרו לישראל לרחובות. למדה בבית הספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט.

== קריירה והשכלה ==
=== גלי צה"ל ===
רביע עשתה את שירותה הצבאי במחלקת הקריינים של גלי צה"ל, והמשיכה לעבוד בתחנה גם לאחר שחרורה. בין השאר שימשה כקריינית חדשות והגישה תוכניות שונות, בהן התוכנית "אשת חיל" עם רותי רוזן ורצועה ב"סופשבוע רגוע", וכן את התוכנית "אוטונומי" בגלגלצ.

בשנת 2005, במסגרת שיתוף פעולה בין גל"צ לעמותת 'גדולים מהחיים', ליוותה טיול של ילדים חולי סרטן ללונדון וליורו דיסני.

בסוף שנת 2006 מונתה רביע לתפקיד ראש מחלקת קריינים בגלי צה"ל, תפקיד אותו מילאה עד צאתה לחופשת לידה בשנת 2008. כמו כן הייתה חברה בוועדת הקבלה לקורס העיתונאים של התחנה.

ב-2013 החלה רביע להגיש את "קולה של אמא", אחת מתוכניות הדגל של התחנה. כ-3 שנים לאחר מכן, ב-2016, החלה להגיש לצד אביב לביא את התוכנית "יהיה בסדר". בין השנים 2018-2021 שידרה רביע בגלגלצ תוכנית קבועה שלה המשודרת בימי שישי בין השעות 06:00-09:00.

=== תפקידים נוספים ===
רביע כתבה טור שבועי בידיעות אחרונות, ושימשה כקריינית במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית. כמו כן, קולה משמש גם את מערכות זימון התורים של ארבע קופות החולים.

מאז שנת 2015 קולה של רביע, לצד יגאל רביד, מלווה את טקס הדלקת המשואות המתקיים מדי שנה בהר הרצל.

רביע בעלת תואר ראשון בבלשנות אנגלית ולימודים ספרדיים ולטינו-אמריקאיים באוניברסיטה העברית.

== חיים אישיים ==
רביע נשואה לאנתוני ליאון, מתכנת מחשבים, ולהם ארבעה ילדים. מתגוררים במזכרת בתיה.
בספטמבר 2022 חשפה רביע כי היא סובלת מפגיעה עצבית שגרמה לה לעיוורון חלקי. על פי האבחנה שקיבלה הפגיעה בשדה הראייה נגרמה מקברנומה, גוש מולד של כלי דם במוח שהסתבכו בתוך עצמם.

==קישורים חיצוניים==

*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לתקשורת
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:בוגרות תיכון דה שליט
קטגוריה:בוגרי תיכון דה שליט
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מזכרת בתיה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
קטגוריה:שדרניות גלגלצ
קטגוריה:שדרני גלגלצ
פאול טיליך

פאול יוֹהַנֶס טיליך (בשם מלא בגרמנית: Paul Johannes Tillich; 20 באוגוסט 1886 – 22 באוקטובר 1965) היה תאולוג גרמני-אמריקאי מן האסכולה האקזיסטנציאליסטית. טיליך נחשב בין התאולוגים הפרוטסטנטים המשפיעים ביותר של המאה ה-20. עיקר פרסומו הציבורי נודע בחיבוריו 'האומץ להיות' (1952) וכן 'דינמיקה של אמונה' (1957) - המציגים לקהל הרחב סוגיות של תאולוגיה ותרבות מודרנית. כתאולוג מקצועי נודע טיליך בעיקר בחיבורו 'תאולוגיה שיטתית' (שלושה כרכים, 1951-1963), שם פיתח את 'שיטת הקורלציה': שיטה לבחינת סמליה של ההתגלות הנוצרית כתשובות לבעיות הקיום האנושי הנידונות בניתוח הפילוסופי של הזרם האקזיסטנציאליסטי בן זמננו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:פילוסופים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:אקזיסטנציאליסטים גרמנים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מרבורג
קטגוריה:סגל TU דרזדן
קטגוריה:אקזיסטנציאליסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
איום ברצח

איום ברצח הוא איום לרצוח אדם. איומים ברצח מופיעים בהקשרים רבים, החל מהקשר של בני זוג, דרך איומים על פקחי חנייה, איומים על מעסיקים על רקע פיטורין, סחיטה עבריינית וכלה באיומים על רקע פוליטי.

==עבירה פלילית בישראל==
בישראל, איום ברצח, ככל איום, הוא עבירה פלילית שדינה שלוש שנות מאסר, אם היא נועדה להפחיד או להקניט. סעיף 192 לחוק העונשין קובע:

סעיף 307 לחוק העונשין מוסיף עונש חמור יותר למי שמעביר איום ברצח בכתב:

==חופש הביטוי==
היקף ההגנה של חופש הביטוי על איומים נדון בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקרה של Brandenburg v. Ohio בו נקבע שההגנה החוקתית על חופש הביטוי מונע איסור על קריאה לשימוש בכח או להפרת החוק למעט כאשר הקריאה מיועדת לגרום באופן מיידי להפרת חוק וסביר שהוא יגרום להפרת חוק כזאת. במקרה של WATTS v. UNITED STATES קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית שיש להבדיל בין איומים אמיתיים אשר אינם מוגנים על ידי חופש הביטוי לבין צורות התבטאות הומוריסטיות, המוגנות על ידי חופש הביטוי. במקרה זה אמר מועמד לגיוס למלחמת ווייטנאם שהוא אינו מתכוון להתגייס ואם יכריחו אותו לשאת נשק הוא יפנה אותו כלפי הנשיא לינדון ג'ונסון. לאחר שהוא הורשע על ידי בית המשפט והרשעתו אושרה על ידי בית המשפט לערעורים, ביטל בית המשפט העליון את ההרשעה. עם זאת, בית המשפט קבע שאין חובה שהדובר אכן התכוון לממש את האיום שלו. בתיק Virginia v. Black נקבע שאיום אמיתי הוא כזה אשר נותן למקבלו את הפחד מפגיעה. על כן נקבע שחוק האוסר באופן גורף שריפת צלבים כמנהג הקו קלוקס קלאן אינו חוקתי, כיוון שיש לבדוק בכל מקרה האם אכן המעשה מיועד לאיים או שהוא מיועד לבטא רעיון, דבר המוגן על ידי חופש הביטוי.

==איומים על פוליטיקאים==
איומים ברצח הם חלק משגרת החיים של פוליטיקאים רבים. נשיא ארצות הברית מקבל כ-3,000 איומים ברצח בשנה, ובתקופה מסוימת ברק אובמה קיבל איומים בקצב של פי ארבעה כמעט. עלתה הטענה שככל שמנהיג הוא יותר כריזמטי, שיעור האיומים כלפיו גובר. דיווח של ה-FBI על איומים ברצח כלפי פוליטיקאים מעלה שרובם מגיעים מגברים בעלי נשק שעברו משבר אישי כמו מחלה או פיטורין, חלקם סובלים ממחלת נפש.

בהולנד המשטרה דיווחה על 428 איומים רציניים ברצח כלפי פוליטיקאים בשנת 2008, לעומת 264 איומים בשנת 2007. רוב האיומים בשנת 2008 הופנו כלפי חרט וילדרס בעל עמדות אנטי-איסלמיות.

==איומים כלפי בני זוג==
על פי ההערכות, בין 20–40% של בני הזוג הסובלים מאלימות חוו איומים ברצח.

==פרסום==
נושא פרסום קיומם של איומים ברצח כלפי אישי ציבור נתון לוויכוח ציבורי. ישנם המתנגדים לפרסום האיומים בטענה שהפרסומים מלהיטים את הדיון הציבורי ומגבירים את הסיכוי שמישהו יממש את האיומים.

==החובה להזהיר==
בארצות הברית, כאשר איום ברצח מובע לצד שלישי ולא לקרבן המיועד, אין חובה גורפת על הצד השלישי להזהיר את הקרבן. אולם, בהחלטה תקדימית של בית המשפט העליון של קליפורניה נקבע שעל פסיכולוג חלה חובה להזהיר קרבן של איום ברצח.

בישראל, לעומת זאת, צד שלישי שאינו מזהיר את הקורבן או את רשיות החוק, עלול להיות מואשם בעברה של אי-מניעת פשע, כפי שקרה בעיניינה של מרגלית הר-שפי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פשעים
קטגוריה:רצח
קטגוריה:חוק העונשין
בוזודויפאלו

בזדאויפלו (מהונגרית: Bözödújfalu; ברומנית: Bezidu Nou, בֶּזִידוּ נוֹאוּ) היה כפר בטרנסילבניה אשר הוצף באופן יזום בשנת 1989.
== היסטוריה ==
טרם מלחמת העולם השנייה, שימש הכפר כמרכז של שומרי השבת, תנועה דתית של נוצרים אשר שמרו את חוקי ההלכה היהודית. בשנת 1867 רבע מתוך 700 תושבי הכפר היו שייכים לתנועה. בסוף המאה ה-19 התגיירו חלקם על ידי רבנים אורתודוקסים מבודפשט והרב יששכר דוב קאהן. לאחר הגיור התפצלה הקהילה שומרת ההלכה בכפר לשתי קבוצות, הראשונה יהודית, שנקראה "קהילת גרים, קהל ישורון, בוזודויפאלו", והשנייה של שומרי שבת שלא גוירו כהלכה.

במהלך מלחמת העולם השנייה רבים מחברי הקהילה נרצחו על ידי הנאצים ובשנת 1944 נשלחו רובם לגטו בעיירה טרגו מורש.

בשנת 1989 בתקופת השלטון של ניקולאה צ'אושסקו הוצף הכפר באופן יזום למטרות בניית הסכר שיועד למנוע שיטפונות באזור. ההצפה הייתה חלק מתוכנית רחבה יותר של הצפות כפרים, אולם התוכנית בוטלה לאחר נפילת שלטון צ'אושסקו כחודש לאחר הצפת בזדאויפלו.

כיום נותרו באזור רק שני בתים מהכפר וכן שאריות של בית הקברות היהודי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:רומניה: עיירות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
רסק תפוחים

רסק תפוחים מוגש כרוטב ל[[קייזרשמרן]]
רסק תפוחים כ[[רוטב ללביבות חנוכה]]
רסק תפוחים הוא מחית העשויה מפרי התפוח. המחית עשויה מתפוחים שבושלו במים או בסיידר תפוחים, כאשר התבשיל מתובל בתבלינים (לרוב קינמון או פלפל אנגלי, וכן מיץ לימון). לעיתים התבשיל ממותק (בסוכר או סוכרלוז או סירופ תירס).

בעת הכנת הרסק נעשה שימוש לעיתים בתפוחים קלופים, ולעיתים בתפוחים שאינם קלופים.

בעבר שימשה הכנת הרסק אמצעי לשימור הפירות מעת הקטיף, בחודשי הסתיו, עבור חודשי החורף. הבישול בסוכר ובמיץ לימון יצר מעין ריבה דלילה, שבמסגרתה נשמר הרסק.

הרסק משמש כמאכל בפני עצמו, אך נפוץ יותר כרוטב הנלווה למנה עיקרית בארוחה. כך, לדוגמה, בשוודיה משמש הרוטב לצד צלי בשר חזיר, בגרמניה כרוטב נלווה ללביבות, ובהולנד כרוטב הנלווה לטוגנים.

במטבח היהודי האשכנזי נהוג להשתמש ברסק תפוחים כרוטב נלווה ללביבות בחג החנוכה.

בארצות הברית רסק תפוחים מוגש הן כרוטב לצד מאכלי בשר והן כקינוח. בצרפת הרוטב הוא קינוח.

בהלכה היהודית נחלקו מה מברכים על הרסק, אם נשארו חתיכות תפוח ברכתו בורא פרי העץ. אך אם התפוחים רוסקו לגמרי, על פי הרמב"ם כיוון שבפועל הפרי נשאר גם כרסק, ברכתו בורא פרי העץ. אך לדעת תרומת הדשן כיוון שהפרי השתנה עד שצורתו הראשונה כבר לא ניכרת, מברכים עליו ברכת שהכל

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100129160044/http://www.mevashlim.com/Recipe/7805001.asp מתכון לרסק תפוחים] באתר "מבשלים" - מאת חיים כהן
* [http://www.rotev.co.il/last_video.aspx?recipe_id=74&recipe_title=רסק%20תפוחים&cat_1=קינוחים&cat_2=אחרונות מתכון וסרטון וידאו] באתר "רוטב"

==הערות שוליים==

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:מאכלי תפוחים
How Do U Want It

How Do U Want It הוא שיר היפ הופ של הראפר האמריקאי, טופאק שאקור. בשיר משתתפים הצמד K-Ci and JoJo והוא יצא בתור הסינגל השלישי מתוך אלבום הסטודיו של שאקור, All Eyez on Me. השיר, שהיה איי-סייד כפול לסינגל California Love, זכה להצלחה רבה כשהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1996.
בשיר יש סמפול משירו של קווינסי ג'ונס Body Heat, כשם האלבום שהוציא בשנת 1974. השיר הופיע גם באלבום הלהיטים הגדולים של שאקור, Greatest Hits.

== קליפ ==
לקליפ צולמו 3 קטעי וידאו: שניים מהם צולמו באותו סט עבור הסינגל באפריל 1996, והופקו על ידי טרייסי "D" רובינסון. שני קליפים אלו נבדלים לפי "דירוג ה-MPAA", כשאחד מהם נחשב לבעל תכנים למבוגרים בלבד. הקליפ מתאר מסיבת סקס פרועה עם ג'קוזי, שור מכני לרכיבה, רקדנית בכלוב ועמוד חשפנות. כל השחקנים לבושים בתלבושות של תקופת הרנסאנס, למרות שבקליפ השני הבגדים הוסרו.

בגרסה השלישית והנקייה לקליפ מופיעה לימוזינה הזהה לזו שבקליפ המקורי, מלבד האנשים שבקליפ זה לבושים. הגרסה השלישית היא כאשר השחקנים נמצאים במופע, רובם על הבמה, כשבקליפ זה מופיע גם שוק ג'י מהרכב דיגיטל אנדרגראונד שבה היה טופאק שותף.

== רשימת השמעה ==

# How Do U Want It – גרסת אלבום
# California Love – גרסת רדיו ארוכה
# 2 of Amerikaz Most Wanted – גרסת אלבום
# Hit 'Em Up

== היסטוריית מצעדים ==

== אלבומים שבהם השיר מופיע ==
* All Eyez on Me
* Greatest Hits
* Nu-Mixx Klazzics
* 2Pac Live
* Tupac: Live at the House of Blues
* The Prophet: The Best of the Works 2

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1996
קטגוריה:שירי טופאק שאקור
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ליאון וייר
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
מחקר האינטרנט

מחקר האינטרנט מתייחס הן למחקרים העושים שימוש באינטרנט והן למחקרים בהם האינטרנט הוא מושא המחקר.

כחלק בלתי נפרד מתהליך המחקר האינטרנט מאפשר לחוקרים גישה רחבה ומיידית למאגרי מידע בשפות שונות ולאוכלוסיות מחקר אפשריות. מעבר לשימוש באינטרנט ככלי יעיל ליישום שיטות מחקר כמותניות ואיכותניות מסורתיות בענפי מדע שונים (ראו למשל שאלון מקוון), מתפתח במהלך השנים האחרונות ענף עצמאי לחקר המידע המופץ באינטרנט ומשתמשיו. בין היתר חוקרי אינטרנט עוסקים באוכלוסיית הגולשים ברשת (לדוגמה חקר הפער הדיגיטלי, קהילות מקוונות, וכיוצא באלו), כמו גם המידע הזמין ברשת (לדוגמה כריית מידע, חקר מנועי החיפוש, וניתוח תוכן גולשים).

העלייה המתמדת בכמות המידע אותו ניתן למצוא באינטרנט, עודדה את התפתחותם של מיומנויות חיפוש מידע ואת השימוש בכלים המשמשים למציאת מידע. בין הכלים המרכזיים המשמשים את החוקרים הנעזרים באינטרנט בעת ביצוע המחקר, ניתן למנות את מנועי החיפוש, מדריכי אתרים ושירותי חיפוש נוספים. יש חוקרים המשתמשים בתוכנות למחקר באינטרנט (Internet Research Software). תוכנות מסוג זה מאפשרות שמירה של מידע מהאינטרנט, מידע שלאחר שמירתו ניתן לארגנו בעצים היררכיים, להוסיף לו תגיות לפי הצורך ולהשתמש בו בצורות נוספות.

==בישראל==

בישראל פועלים שני מכונים לחקר האינטרנט - מכון פרטנר לחקר האינטרנט באוניברסיטת תל אביב ומרכז שגיא לחקר האינטרנט באוניברסיטת חיפה. באוניברסיטה העברית בירושלים נפתחה בשנת 2010 מגמת מדיה חדשים העוסקת בתחום, בחוג לתקשורת. חקר האינטרנט נערך גם באוניברסיטאות נוספות.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Markham, A. N., & Baym., N. K.(Eds.) (2009). Internet inquiry: Conversations about method. Los Angeles: Sage Publications.
* Hargittai, E. (2002), "Second-Level Digital Divide: Differences in People’s Online Skills", First Monday, Vol. 7, Issue 4, April 2002.
* Hunsinger, J., Klastrup, L., and Allen, M. (eds.) (2010). International handbook of internet research. London : Springer.
* Introna, L.D., & Nissenbaum, H. (2000), 'Shaping the Web: Why the Politics of Search Engines Matters', Information Society, Jul.-Sep. 2000, Vol. 16, Issue 3, pp. 169-186.
* Segev, E. (2010), Google and the Digital Divide: The Biases of Online Knowledge, Cambridge: Woodhead Publishing.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://infosoc.haifa.ac.il/ מכון שגיא לחקר האינטרנט] של אוניברסיטת חיפה

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

*
קטגוריה:שיטות מחקר במדעי החברה
קטגוריה:תחומי מחקר מדעיים