OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נורת' יוטיקה

נורת' יוטיקה (באנגלית: North Utica) הוא כפר במחוז לה-סאל שבמדינת אילינוי, ארצות הברית. לפי מרשם האוכלוסין האמריקאי של שנת 2000 אוכלוסיית הכפר מונה 977 נפשות. בשנת 2004 פקדו את הכפר מספר אסונות ביניהם סופת טורנדו ורעידת אדמה שגבו מחיר בנפש בקרב אוכלוסיית הכפר. כיום מהווה נורת' יוטיקה את שער הכניסה לשמורת סטארבד רוק.

בעוד שנורת' יוטיקה הוא השם הרשמי של העיירה, פרסומים באזור, השילוט בדרכים המרכזיות וכן אוכלוסיית המקום מכנים את העיירה לפי שמה המקורי - יוטיקה.

==היסטוריה==
העיירה יוטיקה הוקמה על גדות נהר אילינוי בשנות השלושים של המאה ה-18. הצפות של הנהר, כמו גם בניית תעלת אילינוי ומישיגן הביאו להעתקת מיקום העיירה צפונה למקומה הנוכחי של נורת' יוטיקה.

=== האסונות של 2004 ===
ב-20 באפריל 2004 תקפה התפרצות של שלושים סופות טורנדו את המערב התיכון בארצות הברית. בשעה 18:09 פגע טורנדו בעיר לה סאל במדינת אילינוי. דקה לאחר מכן הגיע הטורנדו למרכז המסחרי של נורת' יוטיקה. הטורנדו דורג F3 בסולם פוג'יטה ורוחות הגיעו למהירות של למעלה מ-250 קמ"ש כאשר פגע בעיר. כמחצית מהאזור המסחרי של העיירה הוחרבה על ידי הטורנדו וכמאה בתי מגורים נהרסו. 

מעוצמתו של הטורנדו פגע רכב באסם שהוסב למסעדה בשם מיילסטון. מבנה המסעדה קרס לתוך המרתף שבו מצאו תושבי המקום מקלט מן הסופה. שמונה ממוצאי המקלט נהרגו כתוצאה מקריסת המבנה ושישה נפצעו.
חודש לאחר הטורנדו נולד לפקידת העיירה עובר מת, העובר מת כל הנראה בעקבות מאמצי השיקום בהם לקחו חלק כל אנשי העיירה. בטקס זיכרון להרוגי הסופה שנה לאחר מכן נכלל העובר באופן רשמי ברשימת הקורבנות.

==גאוגרפיה==
על פי מרשם התושבים לשנת 2000 שטחה של העיירה הוא 4 קמ"ר. השטח כולו הוא יבשה והוא גובל בנהר אילינוי ושמורת סטארבד רוק בדרום ובשמורת מכרות בלקבול במערב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100927223102/http://dnr.state.il.us/lands/Landmgt/Parks/i%26m/east/starve/park.htm Starved Rock State Park]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אילינוי: כפרים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1821
שלמה גל (ניצב)

שלמה גל (נולד ב-1944) הוא קרימינולוג ישראלי, ניצב בדימוס במשטרת ישראל.

== חייו ==
גל נולד בכפר ויתקין. בין השנים 1962-1965 שירת כחייל וכקצין בחטיבת הצנחנים. בשנת 1968 הצטרף לשורות המשטרה, ובמהלך שירותו השלים בשנת 1979 לימודי תואר שני בקרימינולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

בין תפקידיו במשטרת ישראל שימש ראש מדור עבריינות נוער, ראש מחלקת חקירות ותביעות, ראש מחלקת הדרכה וסגן ראש אגף כוח אדם, וקצין חינוך ראשי. לאחר מכן הועלה לדרגת ניצב ועמד בראש המשמר האזרחי (1991–1993) והיה ראש המטה של המשטרה. 

לקראת סוף 1980 מונה גל כקצין בודק לבדוק את חקירת עמוס ברנס על רצח רחל הלר מצד המשטרה. הוא חשף כי אנשי צוות החקירה ובראשם שאול מרכוס שיקרו והעידו עדות שקר בפרט לגבי השחזור של הרצח על ידי ברנס. אף שמרכוס זוכה לבסוף בערעורו היה זה מהגורמים שהובילו למתן חנינה לברנס ולבסוף למשפט חוזר.

בשנת 1996 פרש לגמלאות ומונה למנהל הרשות למלחמה בסמים, בראשה עמד עד 2001. 

כיום (2010) גל הוא בעליה חברת הייעוץ "תבונות" העוסקת בביטחון פנים ומלחמה בסמים, ומשמש מרצה וראש תוכנית התמכרויות במכללת בית ברל. בתקופת שירותו במשטרה פרסם מאמרים מקצועיים בתחום עבריינות נוער וחקירות בכתבי עת שונים, היה חבר מערכת בכתב העת "משטרה וחברה", וכן חבר מערכת כתב העת "פלילים" של אוניברסיטת תל אביב.

נשוי לעלמה ואב לילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.beitberl.ac.il/about/pages/segel.aspx?professorUN=224 שלמה גל] באתר מכללת בית ברל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי המשמר האזרחי
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:קרימינולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:כפר ויתקין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
יהושע כספי

יהושע כספי (נולד ב-29 באוגוסט 1929) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.

==ביוגרפיה==
כספי נולד בגאלאץ שברומניה ובמאי 1946 עלה לארץ ישראל על ספינת המעפילים מקס נורדאו, אשר נוסעיה נכלאו במחנה המעצר בעתלית. כספי שוחרר כעבור שלושה חודשים. תחילה הצטרף לקיבוץ שער הגולן וכעבור שבועות ספורים עבר לקיבוץ מסילות. בפברואר 1948 גויס עם חבריו להכשרת הנוער לפלמ"ח והיה חבר פלוגה א' של הגדוד הראשון בחטיבת יפתח. במלחמת העצמאות לקח חלק במבצע מטאטא, קרב מלכיה וקרבות החטיבה בנגב. בתפקידו האחרון שימש נשק גדודי בדרגת סמל ובאפריל 1949 שוחרר.

במאי 1949 התגייס למשטרת ישראל. כספי שירת בתפקידים שונים במשטרה, בקיץ 1958 השתתף בדיכוי המרד בבית סוהר שיטה. על פי עדותו, הוא ירה למוות בשני אסירים שניסו לפרוץ למחסן הנשק של הכלא. בשנת 1959 סיים קורס קצינים. שירת כמפקד תחנת המשטרה בנצרת ומפקד תחנת המשטרה בעפולה. בסוף שנות ה-60 היה ראש הלשכה לתפקידים מיוחדים בנפת חיפה, במקביל ללימודי מזרחנות באוניברסיטת חיפה. ב-1969 הצליח לפרק מטען חבלה שהוטמן בבית ספר בחיפה, על אף שלא הוכשר כחבלן. על כך זכה ב-1974 בעיטור האומץ של המשטרה.

בשנת 1973 מונה לקצין מודיעין במטה הארצי. בשנים 1975–1977 שירת במחוז דרום של המשטרה כאחראי על נושא המודיעין והחקירות. בשנת 1977 שימש רכז הוועדה לבדיקת תופעת הפשע בישראל ובנובמבר 1977 מונה לראש המחלקה לתפקידים מיוחדים באגף החקירות. בספטמבר 1978 מונה לסגן מפקד מחוז דרום תפקיד בו בין השאר היה אחראי על מבצע סוגר לתפיסת שמונת הבורחים מכלא רמלה. בשנת 1981 הועלה כספי לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז דרום. בתקופת כהונתו עסק המחוז בחקירת רצח אמיל גרינצווייג ובשדרוג אבטחת הר הבית לאחר שנתפסה כת ליפתא שבקשה לפוצץ את כיפת הסלע. בעקבות התפיסה שהתבצעה ברגע האחרון על הר הבית, האשימו גורמים במשטרה את כספי בכך שלא עצר מוקדם יותר את חברי הכת על פי מידע מודיעיני שהועבר ממחוז תל אביב. האשמות אלו הביאו לעימות ממושך במשטרה בין המפכ"ל ותומכיו מצד אחד, לאסף חפץ וצבי בר מצד שני. 

אחר כך היה נציג המשטרה בארצות הברית (1984–1988) וראש אגף חקירות (1988–1991).

במהלך שירותו במשטרה השלים כספי השכלה גבוהה ולימודי דוקטורט. בעל תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות האסלאם ומדעי המדינה (1972), תואר שני בקרימינולוגיה (1982) ודוקטורט במדעי המשטרה מהאוניברסיטה העירונית של ניו יורק (1991).

כספי הקים את תוכנית הלימודים לתואר ראשון בקרימינולוגיה ואכיפת החוק המשותפת למכללת בית ברל והאוניברסיטה הפתוחה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:מפקדי מחוז ירושלים במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור האומץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:מסילות (קיבוץ): אישים
הכשרה

הכשרה היא תהליך הכנתו של אדם להתיישבות בארץ ישראל על סמך הבסיס האידאולוגי הציוני-הסוציאליסטי. יש להבדיל בין ההכשרה בארץ ישראל, לבין ההכשרה בחו"ל, שהיוותה בסיס לעלייה והתיישבות בארץ ישראל, בוצעה בעיקר על ידי תנועת החלוץ והייתה בשיאה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.

== הכשרה בארץ ישראל ==
בשנות המנדט הבריטי ובתקופה הראשונה לקיום מדינת ישראל הייתה מקובלת ההכשרה לחקלאות. קבוצות של צעירים וצעירות אשר התארגנו ל"גרעין" לקראת התיישבות חקלאית היו יוצאים לקיבוץ לתקופת הכשרה. היה זה תנאי מוקדם ליציאה להתיישבות ביישוב קיים וכל שכן ליישוב חדש. ההכשרה כוללת הכנה מקצועית ואידאולוגית.

== הכשרה מחוץ לארץ ישראל ==
ההכשרה החלה באימפריה הרוסית בסוף המאה ה-19 ובארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
בקונגרס הציוני ה-12 בשנת 1921 נערך כנס היסוד של ההסתדרות העולמית של החלוץ, בהשתתפות נציגים מכל רחבי העולם.

ההכשרה נערכה לרוב בחוות או במשקים חקלאיים, המשתתפים חולקו לקבוצות ולמדו את מכלול הנושאים הנדרשים להקמת יישוב חקלאי. רוב המשתתפים היו בעלי רקע עירוני וחסרי ידע חקלאי, לכן ההכשרה כללה עבודה חקלאית, לימוד מלאכות מכניות-טכניות ולימוד עברית. עם התפתחות ההכשרה נוספה גם ההכשרה בתחום הזהות היהודית שכללה לימוד היסטוריה וספרות יהודית. קבוצות ההכשרה חיו לרוב בקומונה וחגגו את החגים היהודיים. לעיתים רחוקות נשלחו גם מועמדים בודדים לעלייה ללימוד אצל חקלאים או בעלי מלאכה לא-יהודים. בגרמניה הוכשרו בשנת 1934 כ-3,500 צעירים ב-32 מתקני הכשרה שונים.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
קובץ:PikiWiki Israel 4770 work in betzenrud.JPG|הכשרת הפועל המזרחי באמצע שנות ה-20 בבצנרוד (Betzenrud) שליד פולדה שבגרמניה
קובץ:PikiWiki Israel 2139 Kibutz Gan-Shmuel sk10- 308 הכשרה בצכיה לקראת העליה לארץ ישראל 1930-4.jpg|הכשרת השומר הצעיר בצ'כיה בתחילת שנות ה-30
קובץ:PikiWiki_Israel_472_Agriculture_in_Israel_בית"ר_פולין.jpg|בית"רים בחוות ההכשרה מסדה-ורשה עוסקים בדייש כחלק מן ההכשרה החקלאית, שנת 1938
קובץ:PikiWiki Israel 1106 Education in Israel ביתר אסטוניה.jpg|בית"רים בחוות הכשרה על יד טאלין, אסטוניה, 1932
קובץ:PikiWiki Israel 1125 Education in Israel ביתר רומניה.jpg|בית"רים עוסקים בניפוי חיטה בחוות ההכשרה על-שם זאב ז'בוטינסקי בזסטבנה, רומניה, 1946
</gallery>

== ראו גם ==
* הכשרה מגויסת
* חוות ההכשרה בגרוכוב
* חוות ההכשרה בקלוסובה
* חוות ההכשרה ע"ש ברוכוב בלודז'
* חוות ההכשרה בצ'רניאקוב
* הכשרה באנסחדה

==לקריאה נוספת==
* יעקב זילברשייד, אריה פיאלקוב (כינסו וערכו), תל חי: קיבוץ הכשרה בפולין ע"ש חללי תל-חי, הגוש ופלוגותיו: מאסף, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; הקיבוץ המאוחד, 1979.
* שרה סגל, אריה פיאלקוב (עורכים), שחריה : סיפורו של קיבוץ הכשרה : מאסף, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; 1983

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ציונות: היסטוריה
סמל מיוט

סמל מָיוֹט (בצרפתית: Armoiries de Mayotte) הוא סמל לא רשמי המייצג את מיוט, הטריטוריה הצרפתית שמעבר לים. סמל זה הוא גם החלק העיקרי בדגל מיוט. הוא מורכב ממגן בצורת ענן, סהר מאוזן ופרחים צהובים על רקע אדום. משני צדדיו של הסמל ניצבים שני סוסוני ים. המוטו, שמופיע על סרט אפור בתחתית, הוא "Ra hichiri" ("אנחנו על המשמר").

==קישורים חיצוניים==

מיוט
הבארן

נוף טיפוסי בבארן

הבארן (באנגלית: The Burren ; באירית: Boireann, "סלע גדול", גם Boirinn) הוא אזור קרסטי, בצפון מערב מחוז קלייר, אירלנד, בסמוך לחוף האוקיינוס האטלנטי ולצוקי מוהר.

הבארן נחשב לאחד מהשטחים הקרסטיים הגדולים באירופה. שטחו כ-250 קילומטר מרובע, והוא גובל במערב באוקיינוס האטלנטי ובצפונו במפרץ גולוויי. האזור שזור בסלעי גיר קרחים ומחורצים. נופו הסלעי והייחודי של הבארן מהווה ניגוד משמעותי לנופה הירוק של אירלנד, ובשל ייחודו הוכרז חלק קטן ממנו כפארק לאומי, 15 קמ"ר שטחו, והוא הקטן שבששת הפארקים הלאומיים של אירלנד. 

למרות נופו הצחיח, מחוסר העצים, בין סלעי הגיר צומח מגוון של צמחים ארקטיים, אלפיניים וים תיכוניים. 

בחבל יש אתרים ארכאולוגיים בשפע, בהם קברים מגאליתים רבים ודולמנים, שאחד הידועים שבהם הוא דולמן פולנברון. הבארן מאוכלס בדלילות, והכפר הבולט בו הוא דולין (Doolin), השוכן בדרום מערבו של החבל לחוף הים, והמהווה מוקד עלייה לרגל לחובבי מוזיקה אירית. צוקי מוהר הסמוכים הם אחת האטרקציות התיירותיות המובילות באי האירי.

== גלריית תמונות ==
<div style="text-align: center;">
<gallery widths="230px" heights="140px" perrow="4">
קובץ:Fisherstreet Doolin Ireland 2005 (cut).jpg|רחוב בכפר דולין
קובץ:Karst dome.jpg|כיפה קרסטית במזרח הבארן
קובץ:The_Burren_(2002).jpg|צמחייה בתוך חריצי הסלע

</gallery>
</div>

== קישורים חיצוניים == 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אירלנד: גאוגרפיה
קטגוריה:מנסטר
מתתיהו סלע

מתתיהו (אדי) סלע (1 במרץ 1911 - פברואר 1990) היה ניצב במשטרת ישראל.

==ביוגרפיה==

סלע נולד בשם אדמונד זילברשטיין באינסברוק שבאוסטריה. בסיום לימודיו התיכוניים למד באוניברסיטת אינסברוק וקיבל תואר דוקטור למשפטים. בצעירותו ובמהלך לימודיו היה פעיל האגודה הציונית "בלאו וייס" וייסד בעירו את סניף בית"ר. ב-8 באפריל 1936<ref name=":0"></ref> עלה לארץ ישראל ועבד בחקלאות בבנימינה. בשנת 1937 התגייס למשטרת היישובים העבריים ושירת כשוטר ברחובות עד 1945, אז הוסמך לעריכת דין והצטרף למשרד בתל אביב.

לאחר הקמת מדינת ישראל נקרא לשוב לשירות במסגרת משטרת ישראל כסגן מפקד נפת טבריה וזמן קצר לאחר מכן מונה למפקד הנפה. עם הקמת מחוז צפון, בשנת 1949, עבר לשמש סגן מפקד המחוז, ובהמשך אותה שנה נתמנה לסגן מפקד מחוז תל אביב (1949 - 1951). לאחר מכן עבר לשמש בתפקידים בכירים והיה ראש המחלקה הכלכלית (1951–1954), מפקד מחוז חיפה (1954–1958) וראש אגף חקירות (1958–1963). בתפקידו האחרון היה הראשון למלא את התפקיד לאחר הקמת האגף, ובתקופת כהונתו היה נציג המשטרה בכינוסי האינטרפול וממונה על חקירת מפכ"ל המשטרה לשעבר יחזקאל סהר.

לאחר פרישתו לגמלאות עסק בייעוץ משפטי. בשנת 1977 מונה לחבר הוועדה לבירור נושא הפשיעה בישראל.

סלע היה נשוי לפרידה<ref name=":0" />-יהודית עד למותה ב-1986 ואב לשני בנים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינסברוק
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
תיאטרון לחם ובובות

בובות בתיאטרון לחם ובובות בגלובר, ורמונט
הופעת תיאטרון לחם ובובות בגלובר, ורמונט
תיאטרון לחם ובובות הוא תיאטרון בובות פוליטי קיצוני הפעיל בארצות הברית משנות השישים של המאה ה-20. התיאטרון ממוקם כיום בגלובר, ורמונט.

שמו של התיאטרון נגזר ממנהגו של התיאטרון לחלק לצופים לחם טרי עם רוטב איולי חריף (המורכב משום ושמן זית), כדי ליצור תחושת קהילתיות; בנוסף נגזר שמו של התיאטרון מהעיקרון לפיו האמנות היא מצרך בסיסי לחיים, כמו הלחם.

תיאטרון לחם ובובות משתתף במצעדים רבים ברחבי ארצות הברית, בהם מצעד יום העצמאות האמריקאי בעיירה קאבוט בוורמונט; במצעד משתתפות בובות ססגוניות רבות בדמויות אמריקאיות מוכרות על קביים, כולל דמותו המפורסמת של הדוד סם (דמות בדיונית שמשמשת כהאנשה המגלמת בדמותה את ארצות הברית).

== היסטוריה ==
התיאטרון נוסד בשנת 1962 בניו יורק, על ידי הבמאי פיטר שומן. התיאטרון היה פעיל בזמן מלחמת וייטנאם במחאות נגד המלחמה, ונזכר לעיתים קרובות בשל מופעי הראווה הפוליטיים שהעלה בזמנו, וכן בשל בובות הענק שלו (גובהן בין שלושה לחמישה מטרים).

בשנת 1970 התיאטרון עבר לוורמונט, תחילה לעיירה גודארדף ולאחר מכן לעיירה פליינפילד, ומשם לחווה חקלאית בעיירה גלובר שבה התיאטרון שוכן עד היום, ומתופעל על ידי בובנאים מקצועיים. המופעים מתקיימים במרחבים פתוחים בחווה ובתוך מבנים מקורים. בנוסף פועל בחווה מוזיאון המציג את פועלו של התיאטרון מזה ארבעה עשורים. בתחילת דרכו נחשב לתיאטרון פרינג'.

התיאטרון זכה ב"פרס האומנויות הלאומי" ובמספר פרסים נוספים מאיגוד "בובנאי אמריקה" ומארגוני אמנות מוכרים אחרים. 

עד שנת 1998 התיאטרון אירח את מופעיו באמפיתיאטרון טבעי בשטחי העיירה גלובר בסופי שבוע. לאורך שנות ה-90 גברה הפופולריות של הפסטיבל, ועשרות אלפי אנשים נהרו אליו בסופי השבוע הקיציים, ונהגו ללון באוהלים בשטחי החקלאות הפתוחים במקום. האירוע הפך את המקום לאתר מחנאות ובילוי ענק והומה, והמופע עצמו הפך לשולי יחסית. אך בשנת 1998 נהרג אדם באירוע במהלך קטטה, ומאז ביטל פיטר שומן את הפסטיבל. במקום הפסטיבל העלה התיאטרון מופעים קטנים יותר בתדירות גבוהה יותר לכל אורך הקיץ, וכן העלה מופעי אורח ברחבי מדינת ניו יורק וניו אינגלנד, ואף מחוץ לארצות הברית. בעיר ניו יורק מופיע התיאטרון בקביעות בתקופת החגים בשם "התיאטרון לעיר החדשה" (Theater for the New City).

== מופע התיאטרון במהלך מלחמת וייטנאם ==
במהלך מלחמת וייטנאם, בה ספג צבא ארצות הברית אבדות רבות, הכין צוות התיאטרון הצגה פוליטית-חברתית אנטי-ממסדית שנועדה בין השאר לעודד השתמטות מהגיוס לצבא. בהצגה חבשו השחקנים כמה סוגי מסכות: מסכת "האיש הטוב" שמייצג את האמריקאי שמתגייס לצבא, ומנגד שחקנים הלובשים את מסכת "האיש הרע" המייצגים את הפציפיסט שמתנגד למלחמה. צוות התיאטרון הציג את ההצגה בקפיטריה באוניברסיטה בעיר ניו יורק מול מאות סטודנטים, כאשר בחלל הקפיטריה פוזרו כלי נגינה, כלי מטבח ובדים מאולתרים, ובתחילת ההצגה השחקנים והסטודנטים ניגנו יחדיו. במהלך ההצגה שימשו המסכות להעברת המסר הפוליטי-חברתי לפיו מי שמתגייס למלחמה בווייטנאם ימצא את מותו, מסר שהתבטא באמצעות החלפת מסכת "האיש הטוב" במסכת "האיש המת" והודגש על ידי האבל והכעס של שאר השחקנים בהצגה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תיאטרון אמריקאי
קטגוריה:תיאטרון פרינג'
קטגוריה:תיאטרון בובות
חוק הטינקטורה

[[דגל הממלכה המאוחדת - צלב אדום ממוסגר בלבן על רקע כחול, מאחוריו צלב סאלטייר מנוגד של אדום ולבן ממוסגר בלבן]]
[[דגל דרום אפריקה - מסגרות של לבן וצהוב סביב צורת פאס ירוקה]]
חוק הטינקטורה הוא החוק הראשון של ההרלדיקה - מדע עיצוב שלטי האצולה, ושל כללי הבלאזון. על פי חוק זה . משמעותו של החוק היא כי הטינקטורות מקבוצת המתכות (אור או צהוב וארז'ן או לבן) לא יונחו האחת מעל השנייה כמו גם טינקטורות מקבוצת הצבעים (ור-ירוק, אזור-כחול, גולס-אדום, סאבל-שחור ופורפור-סגול). הפרוות ההרלדיות ו"צבעים טבעיים" אינם מושפעים מחוק זה.

מטרתם העיקרית של שלט אצולה, של מטען הרלדי, של דגל או של כרזה היא זיהוי בצורה קלה מרחוק, וההבדל בין צמדי צבעים מסוימים מרחוק אינו פשוט, בעיקר כאשר טינקטורות כהות או בהירות מונחות על טינקטורות דומות או סמוך להן.

== קישורים חיצוניים ==

* פרנסיס ר. ולד, הרלדיקה, [http://www.heraldica.org/topics/tinctrul.htm חוק הטינקטורה] - מקורותיו של החוק
* Fox-Davies, Arthur Charles (1909). [http://openlibrary.org/details/completeguidetoh00foxdrich A Complete Guide to Heraldry]. New York: Dodge Pub. Co.

קטגוריה:הרלדיקה
מלון בוורלי הילס

מלון בוורלי הילס בבוורלי הילס, קליפורניה, 2007
מלון בוורלי הילס (באנגלית: The Beverly Hills Hotel) הוא מלון בשדרות סנסט, בוורלי הילס, קליפורניה.

== היסטוריה ==
מלון בוורלי הילס נפתח ב-12 במאי 1912 בידי מרגרט אנדרסון ובנה סטנלי אנדרסון, שניהלו את מלון הוליווד. הבניין הראשי המקורי של מלון בוורלי הילס עוצב בידי האדריכל מפסדינה אלמר גריי. הגנים רחבי הידיים בשטח המלון תוכננו בידי אדריכל הנוף וילבור דייוויד קוק. היה זה הבניין הראשון בשטח הרחב, שקדם ליצירתה של העיר הסובבת אותו, ותכופות מתייחסת אליו האוכלוסייה המקומית (ואחרים כמו נהגי מוניות) פשוט כ"המלון" (The Hotel). מאז ראשיתה של העיר, היווה המלון מקום מפגש מרכזי למקומיים ולאוכלוסייה העסקית, במיוחד מתעשיית הסרטים של לוס אנג'לס ותעשיית הטלוויזיה.

המלון שייך ומנוהל בידי דורצ'סטר קולקשן (Dorchester Collection) שבבעלותה שבעה מלונות יוקרה בבריטניה, ארצות הברית, צרפת ואיטליה והיא הוקמה ב-1996 על מנת לנהל את ענייני המלונאות של סוכנות ההשקעות של ברוניי (Brunei Investment Agency).

Svend Petersen, מנהל הבריכה הדני-אמריקני במשך 42 שנים, נעשה שגריר המלון ב-2002. זכור במיוחד שהוא פתח את הבריכה בשעות שאחרי פעילותה עבור הביטלס ושלימד את פיי דאנאוויי לשחות בסגנון חתירה עבור הסרט Mommie Dearest. הוא גם ידוע על כך שהזהיר את מבקרים לדרום קליפורניה בשפה חריפה מפני סכנותיה של השמש הצורבת.

המלון הוא גם משכנו של מגרש הפולו המפורסם, וחזית המלון הוצגה בעטיפת האלבום "מלון קליפורניה" של להקת האיגלס משנת 1976.

הבעלים שלו מ-1954 ועד למותו ב-1979 היה בן סילברשטיין (Ben L. Silberstein), איל הון העוסק בנדל"ן מדטרויט,

שרכש את המלון מידי הרננדו קרטרייט, מאוחר יותר בעליו של מלון בוורלי וילשייר. כמה מבעלי המלון היו ידוענים: אירן דון, לורטה יאנג וכעת (כפי שמצוין להלן) סולטאן ברוניי. בשנים 1928–1932 היה המלון בבעלות חברת Van Noy Railway News and Hotel Company.

==רכישות אחרונות==
מרווין דייוויס רכש את המלון תמורת 54 מיליון דולר מידי ברט סלטקין, ואיוון בוסקי. חתניו של סילברשטיין. בסקי קנה 5% ממניות תמורת הון עצום והחליט למכור אותו, למרות רצונו של סלטקין לשמור את המלון. בתוך פחות משנה אחרי כן מכר דייוויס את המלון לסולטאן חסנאל בלקיה עבור 110 מיליון דולר.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Sam Hall Kaplan, L A Lost & Found: An Architectural History of Los Angeles, Hennessey & Ingalls, 2000 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוס אנג'לס: מבנים
בוורלי הילס
קטגוריה:בוורלי הילס
אברהם בלאט

אברהם יקותיאל בְּלָאט (1916 – 13 בינואר 2001) היה מבקר ספרות ומסאי ישראלי. שימש במשך עשרות שנים כמבקר הספרותי של "הצופה".
==חייו==
בלאט נולד בשנת 1916 בכפר אייסצה שליד העיר בנדין בפולין (אז בשליטת האימפריה הרוסית, כעבור זמן קצר בתחומי המדינה הפולנית הצעירה), בן יחיד להוריו. אביו נפטר כשהיה כבן 4–5, ואמו נשאה בעול הפרנסה של המשפחה הקטנה. בילדותו למד בבית ספר "יסודי התורה" ו"המזרחי".
ב-1935, בהיותו כבן 20, עלה עם אמו לארץ ישראל והתיישב בתל אביב.
עבד למחייתו כמנהל חשבונות. בשנת 1943 נישא לשרה לבית כהן, בת לוותיקי העיר. בנו של בלאט, קלמן, נפטר בשנת 1956 במהלך ניתוח, כשהיה כבן 13.

בלאט היה אוטודידקט ואיש ספר. במשך כ-65 שנה, מאז עלותו לארץ ישראל ועד מותו, פרסם שירים, סיפורים ומסות ספרותיות בעיתונים, ומעל 50 שנה שימש כמבקרו הספרותי של העיתון "הצופה". פרסם ארבעה ספרי ביקורת ספרות, המשמשים גם כספרי עזר למורים ולתלמידים כאחד, ושלושה ספרי מונוגרפיות "דיוקן וקתדרה" במסגרת אוניברסיטת בר-אילן.

בעל פרס שפירא למחשבת הציונות הדתית ולספרות יפה לשנת תשל"ט, פרס עמינח לשנת תשמ"ד ופרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשנ"א.

בלאט נפטר בי"ח בטבת תשס"א, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

==ספריו==
* בנתיב סופרים, תל אביב: המנורה, תשכ"ז 1967. (קובץ מאמרים העוסקים ב"סופרים ומשוררים שחותם הייחוד האישי טבוע ביצירותיהם", מש"י עגנון ועד עמוס עוז)
* תחומים וחותם, תל אביב: סיגלית, תשל"ד 1975. (מסות ספרותיות)
* אורחות אמונים, תל אביב: מורשת, תשמ"ד. ("קוים לדיוקנאותיהם של סופרים ומשוררים דתיים")
* דיוקן וקתדרה: במחיצתם של אנשי הגות ומדע, 3 כרכים, ירושלים: ר' מס, תשנ"א 1991–תש"ס 2000. (כרך ג' יצא בהוצאת עקד)
* קו וגוונים: פרקי עיון ומסה בספרות, ירושלים: ב' בלאט, תשנ"ט 1999.

==קישורים חיצוניים==
* 
מפרי עטו:
* [http://www.daat.ac.il/DAAT/kitveyet/sinay/zelda-4.htm שירת הבית הישן - זלדה], באתר "דעת"
* [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/mabua/bavuot-4.htm בבואות בראי], באתר "דעת"
* [http://www.education.gov.il/tochniyot_limudim/siporet/mar_zomer.htm#mz1_4 האחיזה והבריחה מגורם הזמן], הצופה, 27 באוגוסט 1993

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:מסאים ישראלים
קטגוריה:אוטודידקטים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכי פרס עמינח
קטגוריה:זוכי פרס שפירא
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
יוסף יהושע וייס

יוסף יהושע וייס (אנגלית: Joseph Joshua Weiss; 30 באוגוסט 1905 - 9 באפריל 1972) היה כימאי יהודי-אוסטרי ופרופסור באוניברסיטת ניוקאסל באנגליה.

== קורות חיים ==
וייס נולד באוסטריה. הוא סיים תואר בבית הספר הטכני בווינה ובשנת 1928 החל לשמש כראש מחלקת הכימיה במכון הטקסטיל בסוראו. שנתיים לאחר מכן עזב את עבודתו והפך לעוזרו של פרופסור פריץ הבר. בשנת 1933 נמלט עמו מגרמניה הנאצית לקיימברידג' שבאנגליה.

משנת 1972 מעניקה אגודת כימית הקרינה את "מדליית וייס" לכבודו.

הוא היה מנחה הדוקטורט של פרופסור גבריאל שטיין.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://informahealthcare.com/doi/abs/10.1080/09553007214551161 Professor J. J. Weiss, 1905-1972]
* [http://www.le.ac.uk/cm/arr/weiss.html The Weiss medal]

קטגוריה:כימאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:כימאים יהודים בריטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא יהודי-אוסטרי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1905

קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1972
מאיר נוביק

מאיר נוביק (15 במאי 1914 – 18 באוקטובר 2013) היה איש שירותי הביטחון במסגרת ההגנה, שירות הביטחון הכללי ומשטרת ישראל. בעל דרגת ניצב במשטרה.

==ביוגרפיה==
נוביק נולד ב-15 במאי 1914 בוורשה שבפולין ובשנת 1936 עלה לארץ ישראל. בראשית דרכו בארץ עבד כמורה לחינוך גופני והיה מדריך במסגרת תנועת "הפועל". בשנת 1937 ייסד את סניף התנועה בנתניה ושם החל לפעול במסגרת "ההגנה". 

לאחר הכשרתו בקורסים לפיקוד ומודיעין התמנה למפקד "ההגנה" בעמק חפר. פעילותו נעשתה במחתרת, תוך התגייסותו למשטרת היישובים העבריים. בתקופה זו היה פעיל גם במוסד לעלייה ב' ומאוחר יותר התמנה לאחראי שירות ידיעות מאזור חיפה ועד רמת גן. בעקבות מאסרו בשבת השחורה התפטר משירותו במשטרה, אך המשיך לפעול במסגרת "ההגנה". בין השאר היה מפעילם מטעם הש"י של שני הסרג'נטים שנחטפו ונתלו על ידי האצ"ל.

לאחר הקמת מדינת ישראל שירת בצה"ל והיה מראשוני שירות הביטחון הכללי. ב-1949 נשלח למשימות ריגול בארצות הברית. במהלך שנות החמישים עבר למשטרת ישראל, בה שימש ראש המחלקה לתפקידים מיוחדים בדרגת סגן ניצב. בסוף שנת 1958 הוא יצא לקורס קציני משטרה בכירים, ובסיום הקורס מונה לראש מחלקת הדרכה, בראשה עמד שנים ארוכות בדרגת ניצב משנה. במקביל לתפקידו במחלקת ההדרכה, בשנים 1964–1965 חזר למחלקה לתפקידים מיוחדים ועמד בראשה כממלא מקומו של אהרן שלוש בתקופת לימודיו. בהמשך שירותו שימש ראש אגף ארגון במשטרה. סיים שירותו בדרגת ניצב.

לאחר שחרורו היה ממונה על ארגון ויחסי הציבור של מוזיאון ארץ ישראל. 

ב-1998 זכה לאות יקיר העיר רמת גן. בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.

בנו, ד"ר נמרוד נוביק, היה יועצו המדיני של שמעון פרס בין השנים 1984–1990.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=_VWO6tknTXI מאיר נוביק מדבר על פרשת הסרג'נטים], באתר YouTube

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אנשי הש"י
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מרגלים שריגלו למען ישראל
קטגוריה:אנשי משטרת היישובים העבריים
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:יקירי רמת גן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
ZiS-30

ה-ZiS-30 היה משחית טנקים קל, אשר פותח ויוצר עבור הצבא האדום בשנת 1941. הכלי נבנה כהסבה של טרקטור משוריין מסוג "קומסומולץ" אשר שימש לגרירת תותחים נגררים. ZiS-30 נחשב למשחית טנקים מוצלח, אך יצורים הכלים הוגבל מאוד בגלל הזמינות הנמוכה של טרקטורי קומסומולץ ששימשו לייצורם.

==היסטוריה==
ZiS-30 היה אחד מהכלים המשוריינים אשר תוכננו ויוצרו בדחיפות על ידי התעשייה הסובייטית כתגובה לפלישה הגרמנית של 1941. הכלי נוצר על ידי משרד התכנון של וואסלי גרבין, על ידי הרכבת תותח נגד טנקים על מרכב של טרקטור משוריין קומסומולץ. השילוב הוכיח את עצמו מוצלח, אך עקב בעיות בזמינות המרכבים והתותחים, עמד ייצור הכלים על כמאה יחידות בלבד. הוא היה מיוצר במפעל בעיר גורקי ובסך הכול נבנו כ-100 יחידות.

==ביבליוגרפיה==
<div class="mw-content-ltr">
* Steven J. Zaloga, James Grandsen, (1984), Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two, Arms and Armour Press, 
</div>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.battlefield.ru/index.php?option=com_content&task=view&id=102&Itemid=45&lang=en ה-ZiS-30 באתר "שדה הקרב הרוסי"] 

קטגוריה:משחיתי טנקים סובייטיים
קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים במלחמת העולם השנייה
שחקן וטו

שחקן וטו (Veto Player) הוא שחקן במשחק בצורה קואליציונית כאשר שוויה של כל קואליציה שאינה מכילה אותו הוא אפס.

== הגדרה ==
שחקן <math>i \in N</math> הוא שחקן וטו במשחק בצורה קואליציונית <math>(N;v)\!</math> אם:<br />
<math>
\forall S \subseteq N \setminus \{i\}:
v(S) = 0
</math>

כלומר, השווי של כל הקואליציות שאינן מכילות את כל שחקני הווטו הוא אפס.

== שימושים ודוגמאות לשחקני וטו ==

• אם נרצה להציג משחק בצורה קואליציונית שבו חלק מהשחקנים חייבים להיכלל בכל קואליציה נבחרת, אזי שחקנים אלה הם שחקני וטו.

• דוגמה למשחק עם שחקני וטו, היא קבלת החלטה במועצת הביטחון של האו"ם. שכן, הצבעה של כל אחת מחמש המדינות בעלות זכות הווטו (ארצות הברית, רוסיה, בריטניה, צרפת וסין) נגד הצעת החלטה של המועצה, מונעת את קבלתה.

• הליבה של משחק פשוט, המקיים <math>v(N) = 1 \!</math> מכילה את כל וקטורי התשלומים <math>x\!</math> המקיימים <math>x_i = 0\!</math> לכל שחקן <math>i\!</math> שאינו שחקן וטו, ורק את הווקטורים הללו.

• משחק פשוט נקרא נשלט וטו אם קיים בו שחקן וטו.

== דוגמה ==
נסתכל על המשחק הבא:<br />

<math>
\begin{align}
v(\{1\}) = v(\{2\}) = 0, v(\{3\}) = 1 \\
v(\{1,2\}) = 0, v(\{1,3\}) = 1, v(\{2,3\}) = 1 \\
v(\{1,2,3\}) = 2
\end{align}
</math>

במשחק זה שחקן 3 הוא שחקן וטו, מכיוון שהשווי של כל קואליציה שאינה מכילה אותו הוא 0.

== ראו גם ==
* מונחים בתורת המשחקים

== לקריאה נוספת ==
*

קטגוריה:תורת המשחקים
בני שנון

בני שנון (Benny Shanon, גם בן-ציון שנון; נולד ב-1948) הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה קוגניטיבית באוניברסיטה העברית בירושלים. שימש בעבר כראש החוג לפסיכולוגיה.

==ביוגרפיה==

שנון, יליד תל אביב המתגורר בירושלים, למד פילוסופיה ובלשנות באוניברסיטת תל אביב והשלים דוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2002 פרסם את ספרו "Antipodes of the Mind: Charting the Phenomenology of the Ayahuasca Experience" בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד אשר עוסק במחקר פנומנולוגי של חוויית השימוש בגפן הרוחות (Ayahuasca).

בשנת 2008 עלה שמו של שנון לכותרות בעקבות פרסום התאוריה שלו, הגורסת כי הן בראותו את הסנה הבוער, והן במעמד הר סיני היה משה בהשפעת קוקטייל פסיכדלי הדומה לגפן הרוחות. שנון טען כי הטקסים הדתיים של בני ישראל כללו שימוש בשני צמחים פסיכואקטיביים שהיו מצויים במדבר סיני ובנגב, ומשה עצמו השתמש בצמחים אלה.

==ספריו==
<div class="mw-content-ltr">
*Shanon, B. The Representational and the Presentational: An essay on cognition and the study of mind. London and New York: Harvester-Wheatsheaf/Prentice Hall, 1993.
*Shanon, B. The Antipodes of the Mind: Charting the phenomenology of the Ayahuasca experience. Oxford and New York: Oxford University Press, 2002.
</div>
*ארתור ס. ריבר, לקסיקון למונחי הפסיכולוגיה, אבי כצמן, יועץ מדעי:בני שנון.

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.today/20120526034355/pluto.huji.ac.il/~bshanon/ בני שנון - דף המרצה], באתר האוניברסיטה העברית .

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: פסיכולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
אוטה דייכמן

אוטה דייכמן (בגרמנית: Ute Deichmann; נולדה ב-1951) היא היסטוריונית גרמניה של מדעי הביולוגיה והביוכימיה. משמשת כפרופסור חבר במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון וראש מרכז ג'ק לייב לפילוסופיה והיסטוריה של מדעי החיים באוניברסיטה. בנוסף היא משמשת כחוקרת במכון לגנטיקה באוניברסיטת קלן בגרמניה ובעבר חקרה במרכז ליאו בק בלונדון לחקר תרבות יהדות גרמניה.

בין השנים 1970 ל-1975 סיימה לימודים המקבילים לתואר שני בביולוגיה באוניברסיטת בוכום בגרמניה. היא סיימה עבודת דוקטורט בשנת 1991 באוניברסיטת קלן בהדרכת פרופסור בנו מלר-היל (Benno Muller-Hill). נושא עבודתה, ההיסטוריה של הביולוגיה במשטר הנאצי, יצא כספר.

בשנת 1995 הוענק לה פרס לאדיסלוס לסט באוניברסיטת בן-גוריון ובשנת 2005 הוענקה לה מדליית גמלין ביילשטיין מהחברה הגרמנית לכימיה.

כמו כן דייכמן היא צ'לנית חובבת.

== מספריה ==
<div style="direction: ltr;">
* Darwinism and Functional Biology, Other Sciences, and the Humanities (Journal for General Philosophy of Science, Special Issue 1), Dordrecht: Springer 2009. (with Ulrich Charpa and A. S. Travis) eds.,
* "Philosophies in Modern Biology", History and Philosophy of the Life Sciences, vol. 30.1 (2008). (with Anthony S. Travis, eds.)
* Jews and Sciences in German Contexts. Case Studies from the 19th and 20th Centuries, Tübingen 2007: Mohr-Siebeck. (with Ulrich Charpa, eds.)
* Max Delbrück and Cologne. An Early Chapter of German Molecular Biology, New Jersey 2007: World Scientific. (with Simone Wenkel, eds.)
* Biologists under Hitler with Dunlap Thomas.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://in.bgu.ac.il/en/loeb/Pages/uted.aspx דף אישי] באתר אוניברסיטת בן-גוריון
* [http://www.leobaeck.co.uk/English/research0deichmann.htm פרטים באתר מרכז ליאו בק]
* [https://web.archive.org/web/20100727061801/http://www.genetik.uni-koeln.de/groups/Deichmann/ אתר קבוצת המחקר] באתר אוניברסיטת קלן

* 

קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1951
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1951
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קלן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי החיים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קלן
יוזף הלמסברגר האב

יוזף הלמסברגר, האב (בגרמנית: Josef Hellmesberger 3 בנובמבר 1828 - 24 באוקטובר 1893) היה כנר, מנצח ומלחין אוסטרי.

הלמסברגר נולד בווינה, בנו של המוזיקאי והפדגוג גאורג הלמסברגר (1800-1873). הוא למד נגינה בכינור אצל אביו בקונסרבטוריון של וינה. משפחת הלמסברגר מנתה דורות של מוזיקאים, שכללו את אחיו, גאורג הלמסברגר הבן (1830-1852) ובניו, יוזף הלמסברגר הבן (1855-1907) ופרדיננד הלמסברגר (1863-1940).

בשנת 1851 התמנה הלמסברגר לפרופסור לכינור בקונסרבטוריון של וינה, למנהל אמנותי ומנצח הקונצרטים של "עמותת ידידי המוזיקה" ובמקביל, למנהל הקונסרבטוריון הווינאי. אחרי פיצול התפקידים ב-1859 המשיך להיות מנהל הקונסרבטוריון ואילו יוהאן הרבק היה למנצח הקונצרטים. הלמסברגר עבד בהוראה עד 1877, אך המשיך כמנהל עד מותו בווינה.

ב-1860 היה לקונצרטמייסטר של תזמורת אופרת החצר ומילא משרות שונות בחיי המוזיקה של וינה.

יוזף הלמסברגר ייסד את רביעיית הלמסברגר בשנת 1849. בשנת 1870 הצטרף בנו, יוזף, לרביעייה ככינור שני. בשנת 1887 העביר לבנו את הנהגת הרביעייה ואת תפקיד הכינור הראשון.

בנו פרדיננד הצטרף לרביעייה בשנת 1888 כצ'לן.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*[https://web.archive.org/web/20061111040956/http://www.tribalsmile.com/music/article_192.shtml Josef Hellmesberger, Sr. biography] at the Tribal Smile Music Encyclopedia
*[http://aeiou.iicm.tugraz.at/aeiou.encyclop.h/h455670.htm Josef Hellmesberger, Sr. biography] at aeiou Encyclopedia*[http://epub.oeaw.ac.at/ml/musik_H/Hellmesberger-Quartett.xml Hellmesberger family biographies]
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כנרים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:משפחת הלמסברגר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של היצינג
קטגוריה:סגל האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1828
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1893
הנרי ניר

הנרי ניר (1929 – 27 בנובמבר 2011) היה היסטוריון ישראלי ופרופסור אמריטוס בחוגים לתולדות עם ישראל וחינוך באוניברסיטת חיפה ומכללת אורנים. מחקריו מתמקדים בהיסטוריה של התנועה הקיבוצית והקיבוצים בארץ.

== אודות ==
הנרי ניר נולד בבריטניה והיה חבר בתנועת הנוער הציונית "הבונים". הוא עלה לישראל בשנת 1955 ומאז התגורר בקיבוץ בית העמק שבגליל המערבי. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת אוקספורד. ספרו הראשון, "הקיבוץ והחברה 1923–1933", אשר עוסק בעשור הראשון של התנועה הקיבוצית, ראה אור בשנת 1984.

בשנות ה-90 הוציא ספר באנגלית בשני פרקים, בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד, על ההיסטוריה של הקיבוצים בישראל. בשנת 2008 יצאה גרסה מתורגמת וערוכה של הספרים, בתוספת פרק עדכון על שנות ה-90. הכרך הראשון זכה בשנת תשנ"ד בפרס מטעם הקרן על שם אהרן ויוסף בן-שמש.

נפטר בשנת 2011, ונקבר בבית העלמין בקיבוצו בית העמק.

== מספריו ==
כריכתו
* רק שביל כבשו רגלי: תולדות התנועה הקיבוצית (תרגם מאנגלית: עמנואל לוטם), הוצאת מוסד ביאליק, הקיבוץ המאוחד ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2008
<div style="direction: ltr;">
* The Kibbutz Movement: A History - Volume 1: Origins and Growth, 1909-1939, Oxford University Press, 1992, 432 pp.
* The Kibbutz Movement: A History - Volume 2: Crisis and Achievement, 1939-1995, Oxford University Press, 1997
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20131019211923/http://www.kibbutz.org.il/mifne/articles/051225_nir.htm תנועות הנוער החלוציות והתנועה הקיבוצית: הרהורים היסטוריים], מאת הנרי ניר
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:הקיבוץ
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: תולדות ישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: חינוך
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי בריטניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בית העמק: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
עין הקודקוד

עין קודקדו אצל [[צפרדע מהמין Lithobates catesbeianus]]
עין הקודקוד הוא מעין "עין אמצעית", איבר חושי המצוי אצל בעלי חיים מסוימים ורגיש לשינויים בעוצמת האור.

היצורים הקדומים ביותר הידועים שהיו בעלי עין קודקוד היו דגים ממחלקת בעלי שריון, שנכחדו. אחריהם היו דו-חיים מסדרת משורייני הראש, שגם הם נכחדו. כיום ניתן למצוא עין קודקוד אצל צפרדעים וזוחלים קדמוניים מן הלפידוזאוריה ששימרו איבר זה. אצל הטואטרה עין הקודקוד היא המפותחת ביותר בקרב הזוחלים החיים בימינו, הוכחה לקדמוניותה המופלגת של משפחה זו. עין הקודקוד היא אחת ההוכחות למוסכמה הכללית בקרב המדענים ששני מיני הטואטרה החיים בימינו קיימים כבר 250 מיליון שנה, והם הזוחלים הקדומים ביותר החיים כיום. עין הקודקוד מסייעת לטואטרה להיות פעילה בטמפרטורה של 6 מעלות צלזיוס ולחיות בקור של עד 0 מעלות צלזיוס, שיא השרידות בקרב זוחלים.

עין קודקוד קיימת בלטאות חיות רבות, אבל דומה שאצל רובן תפקודן לא ידוע. רק אצל אחת מהן, דרקון קומודו, ידוע שהיא משמשת להבחנה בין אור וצל, דבר המסייע לה לבחור את מקום רביצתה הרצוי על מנת להתחמם בשמש או להתקרר בצל. כל לטאות כוח בעלות עין קודקוד, אך תפקודה אצל שאר מיני הכוח לא ידוע. גם אצל הכוח שמשה עין הקודקוד כהוכחה לטענה לקדמוניותם המופלגת. עד שנת 2009 נחשב דרקון קומודו על ידי כמחצית מן המדענים כקיים מאז אמצע העידן המזוזואי, ועין הקודקוד הזעירה והפעילה שלו שמשה להם הוכחה לכך. ב-2009 התברר ממאמר מדעי שמאובני הכח הענק שנמצאו באוסטרליה גילם למעלה מ-3.8 מיליון שנה וב-2005 באינדונזיה וכולם צעירים בהרבה מהעידן המזוזואי. עין הקודקוד נותרה רק כהוכחה למוצא הקדמוני של סדרת הכוחיים, אבל לא ביחס לסוג לטאות כוח ולא למיניו השונים.

לקבוצות זוחלים אחרות הקיימות בימינו, צבים, תנינאים ונחשים אין עין קדקוד. החלק העליון של הגולגולת סגור אצלם לגמרי. גם אצל דינוזאורים לא התגלתה עין קודקוד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של חולייתנים
צ'אט רולט

צ'אט-רולט (ChatRoulette בתרגום חופשי: רולטת הצ'אט) הוא אתר המשמש לקיום שיחות וידאו אקראיות בין שני משתמשים. המבקר באתר יכול לנהל צ'אט מקוון (הכולל וידאו, אודיו וטקסט בשיטת מסרים מיידיים) עם אורח אחר שבחרה תוכנת האתר באופן אקראי. במשך כל השיחה יכול כל אחד מן המשתמשים להחליט כי אין ברצונו להמשיך בה ולעבור לשוחח עם משתמש אקראי אחר.

==סקירה==
את צ'אט-רולט הקים אנדריי טרנובסקי, תלמיד תיכון בן 17 ממוסקבה. טרנובסקי פיתח את האתר בהשראת שיחות שביצע בסקייפ, ואמר כי כתב את הגרסה הראשונה ב"שני ימים ושני לילות". הוא בחר בשם "צ'אט-רולט" לאחר שצפה בסרט צייד הצבאים משנת 1978 שבו במהלך מלחמת וייטנאם משחקים השבויים ברולטה רוסית.

כבר בתחילת חודש נובמבר 2009, זמן מועט לאחר השקת האתר, הוא זכה ל-500 מבקרים ליום, וחודש לאחר מכן היו כבר כ-50,000 כניסות לאתר. האתר נסקר בעיתונים הגדולים בעולם כמו בניו יורק טיימס. בפברואר 2010 היו כ-35,000 אנשים בכל זמן נתון באתר. בתחילת מרץ העריך טרנובסקי כי לאתר כ-1.5 מיליון משתמשים אשר שליש מהם מארצות הברית.

האתר משתמש באדובי פלאש להצגת וידאו ממצלמות הווידאו של המשתמשים. על ידי שימוש ברשת עמית לעמית (Peer to Peer) מתאפשרת זרימת נתונים בין המשתמשים מבלי להשתמש ברוחב פס של שרת.

האתר נוסד בהשקעה של 10,000 דולר אותם שילם טרנובסקי באמצעות הוריו. טרנובסקי מפעיל את האתר מחדר בביתו בעזרת 4 מתכנתים נוספים העובדים מרחוק. האתר מרוויח מקישורי פרסומות ומשקיעים רבים התעניינו בקניית האתר. 

נטען כי מספר ידוענים נצפו באתר ובניהם פריז הילטון, קייט מוס, קלי אוסבורן, ג'ואל מאדן, ניקול ריצ'י, ג'סטין ביבר, ליל ויין, אשטון קוצ'ר, כריס בראון, סנופ דוג, אשלי טיסדייל, דמי מור, והאחים ג'ונאס. ב-27 בפברואר 2010 ביצעה להקת פיית' נו מור בפסטיבל סאונדוייב במלבורן בשידור חי בצ'אט-רולט.

==ביקורת==
בסקר שבוצע על ידי RJMetrics עלה ש-1 מכל 10 משתמשים בצ'אט רצו להציג עצמם בעירום או "נראו כרוצים לבצע מעשה זימה". ולפיכך רבים דנו את האתר לגנאי.
כיום, תנאי השימוש באתר הם שעל המשתמש להיות מעל גיל 16 ושחובה להיות בלבוש מלא. משתמש אשר חווה הטרדה כלשהי יכול לדווח על כך, ומטריד אשר קיבל 3 תלונות מושעה מהאתר לפרק זמן של 40 דקות.

==ראו גם==
* אומגל

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2009
קטגוריה:תוכנות מסרים מיידיים
מחוז קלייר

מחוז קלייר (באנגלית: County Clare; באירית: Contae an Chláir) הוא אחד 
ממחוזות אירלנד. המחוז שוכן בפרובינציית מנסטר ושוכן לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי.
== גאוגרפיה ==
בצפון גובל מחוז קלייר במחוז גולוויי, וזהו המחוז היחידי שמחובר אליו יבשתית. במזרח הוא גובל במחוז טיפררי ובדרום במחוז לימריק. בין קלייר למחוזות טיפררי ולימריק מפרידים הנהר שאנון ושפכו לאוקיינוס האטלנטי.
שטחו של המחוז 3,147 קמ"ר, ואוכלוסייתו כ-111,000 נפש (2006). 

במחוז הייתה קיימת ציוויליזציה עוד בתקופה הנאוליטית, זאת על פי ממצאים כדולמנים וקברים מגליתיים.

העיר הגדולה במחוז דליל-האוכלוסייה היא אניס (Ennis) שאוכלוסייתה כ-24,000 תושבים והיא משמשת גם כבירת המחוז. יתר היישובים במחוז הם עיירות קטנות וכפרים.
במחוז קלייר מספר אטרקציות תיירותיות שבהן בולטים צוקי מוהר, ואזור הבארן.

<gallery>
קובץ:Bunrattybig.jpg|מצודת בונראטי. בערבים נערכים בה נשפים בנוסח ימי הביניים
קובץ:Cliffs of Moher, Clare.jpg|צוקי מוהר
קובץ: The Burren.jpg|הבארן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מנסטר
קלייר
מנסטר

מנסטר (באנגלית: Munster, באירית : an Mhumhain או Cúige Mumhan) היא הדרומית שבין ארבע פרובינציות אירלנד. מקורו של השם מנסטר בשבטי ה-Mhumha ששכנו באזור בתקופות קדומות, בתוספת הסיומת הנורדית staðr, שמשמעותה ארץ.

שטחה של מנסטר הוא 24,279 קמ"ר, ואוכלוסייתה נאמדת בכ-1.17 מיליון נפש נכון ל-2006.
שניים ממנהיגיה הבולטים של אירלנד דניאל או'קונל ומייקל קולינס נולדו במנסטר.

המחוזות הכלולים בשטח הפרובינציה הם:
*מחוז קורק - שטחו כ-7,460 קמ"ר, כ 480,000 תושבים (נכון ל-2006).
*מחוז קלייר - 3,242 קמ"ר, כ-111,000 תושבים.
*מחוז קרי - 4,748 קמ"ר, כ-139,000 תושבים.
*מחוז לימריק - 2687 קמ"ר, כ-184,000 תושבים.
*מחוז טיפררי - 4,304 קמ"ר, כ-149,000 תושבים.
*מחוז ווטרפורד - 1,838 קמ"ר, כ-108,000 תושבים.

העיר הגדולה בפרובינציה היא קורק, בה מתגוררים כ-213,000 תושבים, ואחריה לימריק (130,000) וווטרפורד (55,000). בלימריק הייתה קהילה יהודית בתחילת המאה העשרים, אולם לאחר חרם לימריק ב-1904 ואילך עברו מרבית יהודיה לקורק.

השם האירי הנפוץ "מונהאן" (Moynihan, Monahan, Monaghan, וגרסאות נוספות) מקורו ב-O' Muimhneachain, שפירושו גבר שמוצאו במנסטר. שם זה נפוץ מאוד במחוזות קורק וקרי.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:אירלנד: פרובינציות
אספן (קולורדו)

אספן היא עיירת סקי יוקרתית ופופולרית בהרי הרוקי, בקולורדו.

העיר הוקמה בסוף המאה ה-19 כמחנה של כורי-כסף, על אדמות שבט היוט. העיירה נקראה על שם מין מסוים של עצי צפצפה הנפוצים באזור.

אספן שוכנת בחלק הדרומי ביותר של עמק רורינג פורק ("Roaring Fork Valley") ולאורך נהר רורינג פורק שהוא יובל של נהר הקולורדו.
הכביש המהיר המוביל לעיר הוא "כביש 82", כבישים אחרים המובילים לעיר נחסמים בעונת החורף.

== ערים תאומות ==
לאספן שש ערים תאומות.

* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [http://www.chabad.org.il/News/NewsItem.asp?CategoryID=11&ArticleID=1688 כתבה על בית חב"ד באספן]

קטגוריה:קולורדו: ערים
קטגוריה:אתרי סקי בארצות הברית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1879
החרטות של מיס אוסטן

החרטות של מיס אוסטן (באנגלית: Miss Austen Regrets) הוא סרט טלוויזיה בריטי בהפקת ה-BBC. הסרט מבוסס על שנות חייה האחרונות של הסופרת ג'יין אוסטן, כשהיא מביטה אחורה על חייה, ועוזרת לאחייניתה האהובה פאני למצוא חתן. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-3 בפברואר 2008 ברשת הטלוויזיה הציבורית PBS כחלק מסדרת סרטי דרמה של "עונת ג'יין אוסטן". בבריטניה הוא שודר ב-1 BBC ב-27 באפריל 2008. התסריט מבוסס על מכתביה של אוסטן, ועל אירועים שונים בחייה.

==תקציר עלילה==
הסרט פותח בסצנה בה האריס ביג-ויתר, בעל אחוזת מנידאון, מציע נישואים לג'יין אוסטן והיא מסכימה להתחתן איתו. למחרת היא משנה את דעתה ודוחה את הצעת הנישואים.

שתים עשרה שנה אחר כך, ג'יין אוסטן עדיין רווקה וחיה בהמפשייר עם אמה ואחותה. היא מוזמנת להתארח אצל אחיה אדוארד בקנט, שם אחייניתה פאני, המתלבטת אם להענות לחיזוריו של מר פלאמפטרי, מבקשת את עצתה. השתיים משוחחות על אהבה ונישואים. פאני מנסה לשמוע מדודתה האם היה לה סיפור אהבה, וג'יין מספרת לה על הרומן הקצר שהיה לה עם טום לפרוי, ועל הפרידה ממנו. היא מדגישה שהיא סבלה מכך רק זמן קצר. בתקופה זו היא כותבת את ספרה "אמה".

ג'יין חוזרת לביתה בהמפשייר ומתחילה לכתוב את "הטיית לב". ב-1815 היא נוסעת ללונדון ומתגוררת בביתו של אחיה הנרי, העוסק בהוצאה לאור של ספריה. כשהנרי נופל למשכב, ג'יין מוצאת רופא, והוא מרבה לבקר בביתו של הנרי ומתיידד עם ג'יין. בלונדון היא מקבלת הזמנה לבקר בארמונו של הנסיך העוצר, ונפגשת עם הספרן שלו שמציע לה נושאים לכתיבת הרומן הבא שלה. 

שוב בביתה שהמפשייר ג'יין ממשיכה בכתיבת "הטיית לב". היא חשה ברע, ומנסה להסתיר זאת מבני משפחתה. הנרי פושט רגל ומפסיד את כל רכושו, וגם אדוארד מפסיד כסף רב. אמם מאשימה את ג'יין במצבם הכלכלי הקשה, כיוון שסרבה להצעת נישואים מאדם עשיר.

הסרט מסתיים אחרי מותה של ג'יין עם נישואיה של פאני. פאני רואה את קסנדרה כשהיא שורפת את המכתבים שכתבה ג'יין.

==צוות השחקנים==
* אוליביה ויליאמס - ג'יין אוסטן
* אימוג'ן פוטס - פאני אוסטן נייט
* גרטה סקאקי - קסנדרה אוסטן
* יו בונוויל - הכומר ברוק ברידג'ס
* אדריאן אדמונדסון - הנרי אוסטן
* ג'ק יוסטון - צ'ארלס היידן
* פילידה לאו - מרת אוסטן
* פיפ טורנס - אדוארד אוסטן-נייט
* טום הידלסטון - ג'ון פלאמפטרי
* ג'ייסון ווטקינס - הכומר קלארק

==ראו גם==
* ג'יין אוסטן בתרבות הפופולרית

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bbc.co.uk/drama/missaustenregrets/ על הסרט] באתר ה-BBC

קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי 2008
הסגנון הארץ-ישראלי

ציור חזית הגימנסיה הרצליה בתל אביב
הסגנון הארץ-ישראלי הוא סגנון ארכיטקטוני שנוצר בארץ ישראל על ידי ראשוני האדריכלים הציוניים שפעלו בה – אלכסנדר ברוואלד, יוסף ברסקי, עקיבא אריה ויס, ברוך פפירמייסטר ואחרים. סגנונם הארכיטקטוני, שהתפתח בעיקר בשני העשורים הראשונים של המאה העשרים, מתאפיין במאמץ לייצר סינתזה בין האדריכלות המערבית-אירופית לבין האדריכלות הערבית-מקומית. מאמץ זה ביטא את אמונתם של אנשי העלייה השנייה ביכולתם להתערות בארץ ישראל ולהפוך לחלק אורגני מהתרבות המקומית – אמונה שבאה לביטוי גם בלבושם הכמו-ערבי; באימוץ מקצועות "מקומיים" כמו שמירה, רעייה וחקלאות מקומית; בשאיפתם ללמוד את השפה ואת המנהגים; וכדומה.

שני המבנים הבולטים ביותר של התקופה (והסגנון) הם מבנה הטכניון בחיפה (ברוואלד) וגימנסיה הרצליה בתל אביב (ברסקי). הקומה הראשונה בביתו של עקיבא אריה ויס בפינת הרחובות הרצל ואחד העם בתל אביב מהווה דוגמה נוספת, וכן מבנים נוספים של ברסקי ושל ברוואלד: חצר מרחביה, בית הספר הריאלי וביתו הפרטי של ברוואלד; בית "הרצל" ביער חולדה ובתי התימנים בכרם בן שמן של ברסקי.

מאפייני האדריכלות של הסגנון הארץ-ישראלי הם:
* ציוריות
* שימוש רב באלמנטים מזרחיים כגון קשתות מחודדות, שיני חומה, כיפות אבן ועוד
* קומפוזיציות סימטריות
* עומס חזותי רב

לאחר הכיבוש הבריטי של ארץ ישראל והפרעות ב-1921 חלה התרחקות מודעת מהסגנון הערבי המקומי, ונוצר "הסגנון האקלקטי", המלקט משלל מקורות השראה. מעטים בלבד מבין אדריכלי הסגנון האקלקטי המשיכו לשאוב השראה דווקא מהסגנון המקומי, והבולטים מבין אלה היו יוסף מינור (מתכנן בית ביאליק, שאיננו סימטרי) ויהודה מגידוביץ' בחלק מעבודותיו.

==קישורים חיצוניים==

אקלקטי
אקלקטי
אלקטרודת זכוכית

אלקטרודת זכוכית היא אלקטרודה העשויה מזכוכית ורגישה לסוג מסוים של יונים. קרם האלקטרודה (הזכוכית) חיוני למדידה בתהליכים כימיים. האלקטרודה בנויה כך שתוכל לזהות את הפרש הפוטנציאלים בין שתי תמיסות, אחת קבועה (בריכוז קבוע) הנמצאת באלקטרודה עצמה, והתמיסה הנמדדת.

==סוגים==
קיימים סוגים רבים של אלקטרודות זכוכית, שנבדלות רק ברגישות האלקטרודה הפנימית ויכולת ההעברה של התמיסה על תוך האלקטרודה. האלקטרודה הנפוצה ביותר היא אלקטרודת pH. 

==טווח ה־pH של אלקטרודת זכוכית==
נפח כפונק' של pH
טווח ערכי ה־pH מתחלק לשלושה חלקים:
טווח ערכים שבו האלקטרודה יכולה להרגיש בהבדל בהפרש הפוטנציאלים והשגיאה קטנה יחסית, אשר נכנסת בשגיאת האלקטרודה (החלק הירוק בתמונה).
טווח הערכים משני צידי החלק הירוק (הצהוב והאדום), חלקים שבהם האלקטרודה אינה יכולה להבדיל בשינוי, לכן האלקטרודה אינה יעילה לתת ערכים נכונים למדידה בטווח זה. ייחודה של אלקטרודת pH הוא בטווח המדידה שלה: אלקטרודות pH יכולות למדוד בדיוק רב בטווח של 12 סדרי גודל.

==מבנה==
נפח כפונק' של pH
# החלק הרגיש במערכת עשוי מזכוכית.
# בחלק מהאלקטרודות ישנה כמות קטנה של AgCl בתוך הזכוכית.
# תמיסה המכילה הרכב קבוע (ריכוז קבוע) של התמיסה הנמדדת. במדידת pH מכיל בדרך כלל 0.1M HCl.
# אלקטרודה פנימית, בדרך כלל אלקטרודת כסף - כסף כלוריד.
# גוף האלקטרודה, חומר מבודד אשר בדרך כלל יהיה זכוכית לא־מוליכה או פלסטיק.
# אלקטרודת רפרנס (השוואה). בדרך כלל כמו 4.

==אחסון==
בין מדידות רצוי לשמור את האלקטרודה בתוך תמיסה (רצוי תמיסה המכילה יונים) וזאת כדי למנוע התייבשותה. (ייבוש ימנע הולכה בתמיסת ההשוואה שבתוך האלקטרודה ותפגע בתוצאות).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלקטרוכימיה
ז'אק בנוויל

ז'אק בנוויל (בצרפתית: Jacques Bainville, 9 בפברואר 1879 – 9 בפברואר 1936) היה היסטוריון ועיתונאי צרפתי, ממייסדי "תנועת הפעולה הצרפתית" שנודעה בשל פעילותה נגד אלפרד דרייפוס.

==ביוגרפיה==

הוא נולד למשפחה בורגנית בפרבר ונסן שבמזרח פריז, למד בבית הספר התיכון על שם אנרי הרביעי שבעיר והחליט להיות סופר. בהשפעת אביו למד משפטים אם כי לא חדל מלחפוץ בקריירה ספרותית. בהיותו בן תשע עשרה שנה ביקר בגרמניה והתרשם מעוצמתה הלאומית והמדינית בהנהגתו של ביסמרק, וזאת בניגוד לחולשתה של הרפובליקה הצרפתית השלישית בצרפת - חולשה שלדעתו הגיעה לשיאה עם פרשת דרייפוס.

אחרי שובו לצרפת פרסם מאמרים בכתב עת מלוכני בשם "לה גאזט דה פראנס", ובעיתון "אקסיון פראנסז", שהיה ביטאונה של "תנועת הפעולה הצרפתית". הוא קרא את כתביהם של מחברים בני המאה התשע עשרה ובהם אנטואן דה ריבארול, אוגוסט קונט וארנסט רנאן ואימץ לעצמוהשקפת עולם מלוכנית מתוך מחשבה כי רק משטר מלוכני יוכל למלא את צרכיה של צרפת. הוא כתב בעיקר על מדינות החוץ של צרפת ושימש גם ככתב של העיתונים "לה ליברטה" ו "לה פטי פריזיאן". הוא הפך לאחד מראשי התנועה הלאומית המלוכנית והיה ממייסדי "אקסיון פראנסז" (תנועת הפעולה הצרפתית) שהתפתחה על בסיס ההשקפה כי אין לאפשר לאלפרד דרייפוס משפט חוזר שבו ינוקה מאשמה.

ז'אק בנוויל החל את דרכו הספרותית ב- 1900 עם ספרו "לודוויג השני, מלך בוואריה". בתקופת מלחמת העולם הראשונה פרסם את ספרו "היסטוריה של שני עמים" (1915) שבו התריע נגד כוחה של גרמניה, והצביע על הצורך להשיב לצרפת את מעמדה מלפני מלחמת פרוסיה צרפת. בספרו "תוצאותיו המדיניות של השלום" (1920) הביע את התנגדותו לחוזה ורסאי שנחתם ב- 1919. הוא חשב כי הסכם זה השפיל את גרמניה בכך שאילץ אותה לשלם פיצויי מלחמה מוגזמים, חשש כי תשאף לנקמה והזהיר מפני האפשרות של פריצת מלחמת העולם השנייה. בספרו "היסטוריה של צרפת" (1924) הביע את הערצתו לפוליטיקה של המלוכה הצרפתית, ובספרו "הרפובליקה השלישית" (1935) התריע על חולשתה של הדמוקרטיה הצרפתית בפני כוחה הגובר והולך של גרמניה.

ב-25 במרץ 1935 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית במקומו של רמון פואנקרה שמת באוקטובר 1934. ז'אק בנוויל מת בפריז ב-1936.

פרנסואה מוריאק שיבח את כוח הניתוח של ז'אק בנוויל כאשר כתב מאוחר יותר: "הוא הפך מדע משוער למדע מדויק". ארגון בשם "חוגו של ז'אק בנוויל" התקיים עד 1977.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1879
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1936
גאורג הלמסברגר

גאורג הלמסברגר (בגרמנית: Georg Hellmesberger, Sr; 24 באפריל 1800 - 16 באוגוסט 1873) היה כנר, מנצח ומלחין אוסטרי.

הלמסברגר נולד בווינה. ראשית לימודי המוזיקה שלו היו אצל אביו. הוא למד במנזר אחיות הצלב הקדוש בווינה ובמקביל ללימודי המוזיקה למד גם פילוסופיה. מוריו בקונסרבטוריון של וינה היו יוזף בם (כינור) ועמנואל פרסטר (הלחנה). בשנת 1821 היה לעוזרו של בם. הוא לימד בקונסרבטוריון משנת 1826 ובשנים 1833 עד 1867 כיהן שם כפרופסור. בין תלמידיו היו יוזף יואכים וליאופולד אאואר וכן שני בניו, יוזף וגאורג.

הלמסברגר היה קונצרטמייסטר של אופרת החצר הווינאית משנת 1830 וחבר בתזמורת החצר. הוא ניצח על הפילהרמונית של וינה משנת 1842 עד יציאתו לגמלאות בשנת 1867.

גאורג הלמסברגר חיבר שני קונצ'רטי לכינור, רביעיות מיתרים, וריאציות ויצירות לכינור סולו.

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כנרים אוסטרים
קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:משפחת הלמסברגר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של היצינג
קטגוריה:ילידי 1800
קטגוריה:נפטרים ב-1873
גאורג הלמסברגר הבן

גאורג הלמסברגר הבן (בגרמנית: ; 27 בינואר 1830 - 12 בנובמבר 1852) היה כנר ומלחין אוסטרי. הוא נולד בווינה, בן למוזיקאי גאורג הלמסברגר ואח ליוזף הלמסברגר האב. הוא למד כינור אצל אביו והלחנה אצל לודוויג רוטר (1819–-1895). בשנת 1847 יצא לסיור קונצרטים ברחבי גרמניה ואנגליה. ב-1850 התמנה לקונצרטמייסטר בתזמורת החצר ולמנהל הפקות של מוזיקת וודביל ובלט בהנובר. זמן קצר לפני מותו המוקדם, היה לממונה על המוזיקה בהנובר.

== יצירותיו ==
יצירותיו כוללות את האופרות Die Bürgschaft משנת 1848 ו-Die beiden Königinnen משנת 1851, סימפוניות, מוזיקה קאמרית ויצירות לכינור סולו.



== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [http://epub.oeaw.ac.at/ml/musik_H/Hellmesberger-Quartett.xml Biography of Hellmesberger family members] (in German)
* [http://aeiou.iicm.tugraz.at/aeiou.encyclop.h/h454639.htm Biography] 
* [http://grandemusica.net/musical-biographies-h/hellmesberger-georg-jr.html Biography]
</div>

קטגוריה:כנרים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:משפחת הלמסברגר
קטגוריה:ילידי 1830
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1852