OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
השער החדש

השער החדש, 2011.
השער החדש. תמונה מ[http://www.loc.gov/ אתר ספריית הקונגרס האמריקאי].
השער החדש (בערבית: الباب الجديد, בתעתיק מדויק: אלבאב אלג'דיד) הוא אחד משערי ירושלים, הממוקם בחומה הצפון-מערבית של העיר העתיקה של ירושלים. השער, שנפרץ בשנת 1889, מחבר בין המתחם הצרפתי ומנזר נוטר דאם דה ז'רוזלם, הנמצא מחוץ לעיר העתיקה, לרובע הנוצרי, הנמצא בתוך העיר העתיקה. השער נמצא במקום הטופוגרפי הגבוה ביותר מכל שעריה של העיר העתיקה של ירושלים.

בניסיון לכבוש מחדש את העיר העתיקה ב-1948, כמה שבועות לאחר נפילת הרובע היהודי, פרצו במסגרת מבצע קדם לוחמי האצ"ל דרך השער החדש ואף תפסו בו ראש גשר. אולם, מאחר ששאר חזיתות הפריצה נכשלו, נסוגו ממנו הלוחמים.

בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים השער היה סגור ולא היה בשימוש שכן הוא נמצא על קו הגבול העירוני בין ישראל לירדן. לאחר מלחמת ששת הימים נפתח השער מחדש לציבור.

==שמות השער==
השער נקרא "השער החדש" מכיוון שהוא החדש בין שערי העיר העתיקה. הוא נפרץ בחומה בשנת 1889, לפי בקשת כמרים נוצרים ובהשתדלות השגריר הצרפתי בקושטא, כדי להקל על הקשר בין המנזרים הנמצאים באזור זה משני צדי החומה.

בערבית נקרא השער "אלבאב אלג'דיד" (השער החדש) וגם "באב עבד אלחמיד", על שם הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני, שהסכים לפריצת השער.

מיד לאחר מלחמת ששת הימים הציע משה דיין להבקיע שער חדש יותר כדי לסמל את הניצחון הגדול, ואף הציע לו שם – "שער השבות", אך התוכנית נגנזה.

==לקריאה נוספת==
* רוני אלנבלום, על חומותייך ירושלים - מסלולי סיורים, הוצאת יד בן צבי, עמ' 29–30

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
חדש
קטגוריה:הרובע הנוצרי
מערכת הביוב של לונדון

מערכת הביוב של לונדון עד המאה ה-19 הייתה נהר התמזה, שכל שפכי העיר זרמו אליו. לאחר "הסירחון הגדול של לונדון" בשנת 1858 החליט הפרלמנט הבריטי לפתור את בעיית הביוב של לונדון על ידי הקמת מערכת ביוב מודרנית.
תחנת שאיבה לביוב בלונדון
הפרלמנט מינה את המהנדס סר ג'וזף בזלגט כאחראי על הקמת מערכת הביוב. בזלגט תכנן מערכת ביוב מסועפת, המעבירה את הביוב של העיר לונדון במורד הנהר, ושופכת אותו בנקודה רחוקה מהעיר. לצורך הקמת מערכת ביוב זו, הוקמו לאורך גדות התמזה רציפים (embankments), שתחתיהם נבנתה מערכת איסוף הביוב (עד אותה עת כל הביוב זרם ישירות לנהר).

הקמת רציפים אלה אפשרה הקמת דרכים לאורך הנהר, ופתרה את בעיות פקקי התנועה של אותה עת. כמו כן נבנו גנים ציבוריים על רציפים אלה.

במאה ה-20 בוצעו עבודות שיפור למערכת הביוב על מנת להפחית את הזיהום של שפך התמזה ושל הים הצפוני.

==מערכת הביוב של לונדון בספרות==
עלילת ספרו של ניל גיימן "לעולם-לא-עולם" מתרחשת ברובה בתוך מערכת הביוב של לונדון.

לונדון
קטגוריה:לונדון התת-קרקעית
רקפת (פגז)

פגז APAM בקצה תרמיל לא מתכלה המכיל את חומר הנפץ ההודף
רקפת, או בשמה הרשמי 105mm APAM-MP-T M117/1 Cartridge (APAM-MP-T - ראשי תיבות של Anti-Presonnel Anti-Material Multi-Purpose Tracer) היא כדור טנק רב תכליתי מתוצרת תעש, שנועד להחליף את הפלאשט. הרקפת נמצאת בשימוש בטנקים עם תותחים בקוטר 105 מ"מ כמו מרכבה סימן 2 וטנקי מגח במילואים. גרסה נוספת לפגז המותאמת לתותחים בקוטר 120 מ"מ הנמצאים בטנקים חדישים יותר נקראת "כלנית".

השימוש המבצעי הראשון בפגזי הרקפת נערך במלחמת לבנון השנייה על ידי טנקים מחטיבה 7.

==אופן הפעולה==
הרקפת נועדה לשמש הן כפגז נ"א (נגד אדם) והן כפגז נפיץ, וזאת על מנת לחסוך בפגזים ובשטח אחסון בטנק.
הפגז מכיל 6 מטענים בצורת דסקיות, וניתן לירות ב-4 מצבי ירי, אותם ניתן לכוונן באמצעות מנגנון הנמצא על קצה הרש"ק, בדומה לפלאשט. 4 מצבי הירי הם:
* נפיץ: כל 6 הדסקיות מתפוצצות עם הפגיעה במטרה. משמש כנגד מטרות רכות (ג'יפים, נגמ"שים וכו')
* נגד אדם: הדסקיות מתפזרות מעל המטרה, מתפוצצות באוויר ומפזרות מסדרון רסס של כ-200 מטרים על חי"ר מחופר. פעולה זו מבטלת את חסרונו הבולט של הפלאשט - העובדה שחיציו נורים בצורה אופקית ומאפשרים הסתתרות על-מנת להימנע מפגיעה.
* נגד מסוקים: הדסקיות מתפזרות בנקודה שנקבעה מראש ומתפזרות ברדיוס קטן על מנת לפגוע ברוטור המסוק.
* לפגיעה בתוך מבנה: הדסקיות מועפות קדימה מעבר לטווח שנקבע (בדרך כלל החלון) ויוצרות רסס בתוך המבנה.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.imi-israel.com/home/doc.aspx?mCatID=68456 105mm APAM-MP-T M117/1 Cartridge - Multi-Purpose - Anti-Personnel/Anti-Materiel], באתר התעשייה הצבאית
* [https://yadlashiryon.com/news/קולקציית-המלחמה-החדשה/ קולקציית המלחמה החדשה], אתר יד לשריון, 11 ביוני 2018

==הערות שוליים==

רקפת
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:התעשייה הצבאית: פגזים
מדוזה (מיתולוגיה)

פרסאוס ומדוזה מאת הפסל [[בנוונוטו צ'ליני, 1545]]

ראשה הכרות של מדוזה, מאת [[פטר פאול רובנס, 1618]]
מֵדוּזָה (ביוונית: Μέδουσα, בתעתיק לעברית מֵדוּסָה) הייתה דמות נשית מפלצתית במיתולוגיה היוונית, שהמביט בה ישירות היה הופך לאבן. פירוש שמה ביוונית הוא "שומרת", "מגינה".

על פי סיפורי המיתולוגיה, מדוזה הייתה אחת משלוש הגורגונות, שהיו מפלצות מיתיות בעלות ידי מתכת, ניבים חדים, עיניים כחולות ושיער העשוי מנחשים חיים וארסיים. אחיותיה של מדוזה, סתינו ("האדירה") ואריאל ("הנודדת למרחוק") היו בנות אלמוות, אך מדוזה עצמה הייתה בת תמותה, ואכן, בסופו של דבר, ראשה נכרת על ידי הגיבור פרסאוס.

הגרסה הנודעת ביותר של המיתוס מספרת שמדוזה הייתה נערה יפהפייה, בעלת תלתלי זהב ועיניים כחולות שמצאה חן בעיני פוסידון, אל הים, שאנס אותה במקדשה של אתנה (אלת החוכמה ותכסיסי המלחמה) וכך טימא את המקדש. בין פוסידון לאתנה שררה יריבות רבת שנים, עוד מהזמן שבו העדיפו האתונאים את אתנה כאלה הפטרונית של עירם, על פני פוסידון. כשגילתה האלה שמקדשה חולל, היא קיללה את מדוזה, והפכה אותה למפלצת המוכרת, ששיערה נחשים ושהמביט בה מתאבן. לאחר מכן, מדוזה גורשה אל מעבר לאדמות ההיפרבוראניות, שבהן שרר אור שמש נצחי.

גורלה של מדוזה נחרץ כשהמלך פולידקטס הטיל על פרסאוס להביא לו את ראשה של מדוזה. לעזרתו של פרסאוס נחלצו אתנה והרמס, שליח האלים, שהעניקו לו, בין היתר, סנדלים מכונפים, מגל ומגן עם מראה בצידו הפנימי. על ידי הסתכלות בהשתקפותה של מדוזה במגן שלו יכול היה פרסאוס להתקרב אליה בבטחה, וכך הוא ערף את ראשה. מצווארה הכרות של מדוזה בקעו צאצאיה מפוסידון: הסוס המכונף פגסוס והענק כריסאור. פרסאוס השתמש בראשה של מדוזה כדי להציל את אנדרומדה מהמפלצת שאיימה עלייה, להרוג את פולידקטס ועל פי מספר גרסאות, גם לאבן את הטיטאן אטלס. לאחר מכן, העניק פרסאוס את הראש הכרות לאתנה, שהטביעה אותו על שריון חזה. על פי המיתולוגיה היוונית ראשה של מדוזה הוחבא והוסתר במקדש רומי עתיק באי קורסיקה. בחקר ארכאולוגי שנערך באי ניתן להבחין בעדויות אדריכליות לכך שנמצאות במנזר סנט הארלי שככל הנראה הוקם על יסודות המקדש הרומי העתיק. במרבית משטחי הפסיפס ופסלי המנזר ניתן להבחין במדוזה כמוטיב עיצובי חוזר ובכך מצדיק את סיפורי המיתולוגיה ומבסס את החקר הארכאולוגי שנערך במנזר.

בימי קדם נהגו לטבוע את ראשה של מדוזה, לרוב עם נחשים מתפתלים במקום שיער ועם לשון מגיחה מבין הניבים, על דלתות בתים, קירות, מצבות, מטבעות, מגנים ושריונות חזה, מתוך תקווה להדוף את הרשע ולהשאירו מחוץ לטווח סכנה.

שמה של מדוזה הוענק, בין היתר, לספינה צרפתית מפורסמת ששקעה אל מול חופי סנגל ב-1816 (שמה הוא לה מדוז ואף צויר עליה ציור בשם רפסודת המדוזה מאת תאודור ז'ריקו), וכן לאסטרואיד 149 שהתגלה בשנת 1875. ראשה של מדוזה משמש גם כאחד מסמליו הרבים של בית האופנה ורסצ'ה.

המדוזה מופיעה גם כמפלצת בעולם הצללים של ממלכות נשכחות בספר "The last treshold" ועובדת בשביל דרייגו קוויק.

כיום מדוזה מסמלת נפגעי אלימות מינית. על פי הגרסה המוכרת, מדוזה הייתה קורבן לאונס ובעקבות כך הפכה למפלצת.
הנפגעים נוהגים לקעקע את דמותה של מדוזה על גופם כסימן הזדהות עם סיפורה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:אונס במיתולוגיה
המקלטים העמוקים של לונדון

הכניסה למקלט סטוקוול - כיום אנדרטה
הכניסה למקלט ברחוב גוג'
המקלטים העמוקים של לונדון הם שמונה מקלטים עמוקים תת-קרקעיים בלונדון, בריטניה, שמטרתם הייתה התגוננות מפני מתקפה אווירית. מקלטים אלה נבנו מתחת לרכבת התחתית של לונדון במלחמת העולם השנייה. 

כל מקלט מורכב משתי מנהרות מקבילות, בקוטר 5.3 מטרים ובאורך 3.7 ק"מ. כל מנהרה מחולקת לשני מפלסים, ותוכננה להכיל 8,000 אנשים. על פי התכנון, לאחר המלחמה היו המנהרות אמורות להיות חלק מקו רכבת תחתית מהירה.

התכנון היה לבנות עשרה מקלטים, אולם לבסוף נבנו שמונה, בתחנות הרכבת:

* פארק בלסייז 
* קמדן טאון 
* רחוב גוג' 
* צ'נסרי ליין 
* סטוקוול 
* תחנת קלפהם צפון 
* תחנת קלפהם קומון 
* תחנת קלפהם דרום 

שני מקלטים שבנייתם החלה ולא הושלמה נמצאים מתחת לתחנת סנט פול , ותחנת אובל .

בנייתם של המקלטים החלה בשנת 1940, והסתיימה בשנת 1942.

בתחילה השתמשו במקלטים רק עובדי ממשלת בריטניה, אולם ככל שהתגברו ההפצצות האוויריות על לונדון, נפתחו חמישה מקלטים לשימושו של הציבור הרחב בשנת 1944: סטוקוול, קלפהם צפון, קמדן טאון, בלסייז פארק וקלפהם דרום.

המקלט מתחת לתחנת הרכבת התחתית ברחוב גוג' שימש את מפקדתו של הגנרל אייזנהאואר, והמקלט מתחת לתחנת הרכבת התחתית צ'נסרי ליין שימש מרכז תקשורת של הצבא.

גם לאחר תום מלחמת העולם השנייה, המשיך הצבא הבריטי להשתמש במקלט מתחת לתחנת גוג'. המקלט מתחת לתחנת צ'נסרי ליין הפך למרכזיית טלפון.

==ראו גם==

* מצודות צבאיות בלונדון
* לונדון התת-קרקעית

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.subbrit.org.uk/rsg/features/deep_level_shelters/index.html המקלטים העמוקים של לונדון] 

קטגוריה:לונדון התת-קרקעית
קטגוריה:לונדון: מבנים
קטגוריה:הגנה אזרחית
נחל אל על

המפל השחור
צב ביצות שנצפה בבריכת המפל הלבן]]
המפל הלבן ממבט רחוק
נַחַל אֶל עָל הוא הנחל האיתן הדרומי ביותר ברמת הגולן. החלק הקניוני של הנחל, בין המושבים אלי-עד ואבני איתן, הוגדר כשמורת טבע "אלי על" שמשתרעת על שטח של כ-2,107 דונם. חלקו העליון של הנחל נקרא בערבית: ואדי דופילה (נחל ההרדופים) וחלקו התחתון ואדי א-שבאב (נחל הנערים).

בחלקו המזרחי הרדוד, נתפסים מימיו של נחל אל על במאגר בני ישראל בסמוך לחיספין, מגדולי מאגרי המים בגולן. הנחל עובר בשמורה בערוץ שהולך ומעמיק תוך כדי מורד הנחל ויוצר במהלכו כמה מפלי מים, ביניהם "המפל הלבן" ו"המפל השחור", וכמה בריכות טבעיות ומלאכותיות, ביניהם "גבעת הפרה" הטבעית ו"עין נוקד" ו"עין כיף" המלאכותיות שמקבלות את מימיהן מנביעה מצלעות הערוץ. נחל אל על מתלכד יחד עם ואדי סמך ויוצר את נחל סמך הנשפך לכנרת. אמת מים שאורכה 25 קילומטרים הוליכה בעבר את מי הנחל לעיר סוסיתא בתקופה ההלניסטית.

סמוך לנחל, בקצה המערבי של השמורה, נמצא אתר קדום (מתקופת הברונזה הקדומה - כ-3000 לפני הספירה) הקרוי "מתחם ברדוויל".

==מקור השם==
הנחל נקרא על שם כפר סורי עזוב ששכן מדרום לנחל (אל-על).

==מפלי הנחל==
המפל השחור - גובהו 8 מטרים ונקרא על שם הנביעה מבין סלעי הבזלת.

המפל הלבן - גובהו 14 מטרים ונקרא על שם הנביעה מבין סלעי הגיר.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://check-in-out.com/נחל-אל-על/ נחל אל-על: מסלול טיול], מתוך הבלוג צ'ק אין אאוט.
*[https://www.tiuli.com/tracks/33/נחל-אל-על-מים-בין-בזלת-לגיר נחל אל על: מים בין גיר לבזלת,] באתר טיולי, 17 ביוני 2018
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יובלי הירדן
אל על
תחום אי-רציפות

תחומי אי רציפות
תחום אי-רציפות הוא מונח גאולוגי הבא לתאר גבול דמיוני בין שכבות כדור הארץ השונות. גבול זה מתאפיין בשינוי מהירות, זווית או עוצמה בגלים הסייסמיים הרגילים. דבר שיש בו כדי להעיד על מצב צבירה או צפיפות שונה. 

תחומי אי-רציפות הידועים כיום: 
*תחום אי-רציפות מוהורוביצ'יץ' בין קרום כדור הארץ למעטפת (מסומן באות A)
*תחום אי-רציפות להמן בעומק שבין 190–250 ק"מ
*תחום אי-רציפות וייכרט-גוטנברג בין המעטפת לגלעין (מסומן באות B)
*תחום אי-רציפות ג'פריס בין הגלעין החיצוני הנוזלי לגלעין הפנימי והמוצק (מסומן באות C)

== ראו גם ==
* גלים סייסמיים
* מבנה כדור הארץ
* קרום כדור הארץ
* מעטפת כדור הארץ
* גלעין כדור הארץ

קטגוריה:גאופיזיקה
קטגוריה:כדור הארץ
כירורג

כירורגים בניתוח
כירורג (על פי האקדמיה ללשון העברית: רופא מנתח) הוא רופא המתמחה בכירורגיה כללית.

==היסטוריה==
בההיסטוריה המוקדמת, מקצוע הכירורג לא היה קיים כמקצוע עצמאי, אלא היה קשור למקצוע הספרות. הכירורג, שהיה בימים אלו גלב ולא רופא, היה מספר שיער וגם מנתח, תוך שימוש בכלי החיתוך שלו לביצוע הליך כירורגי, בדרך כלל בשדה הקרב או בחצר המלכות. עם התקדמות הרפואה והפסיכולוגיה, מקצועותיהם של הגלב והכירורג התבדלו זה מזה, ובמאה ה-19 המקצוע המשולב גלב-כירורג נעלם לחלוטין. תפקיד הכירורג בשדה הקרב נמשך, ונוסף תפקיד של כירורג או מנתח כללי לקציני הבריאות הממשלתיים.

==התמחויות==
התמחות בכירורגיה דורשת ידע אנטומי מקיף, סיבולת ניכרת המאפשרת לכירורג לעמוד על רגליו ברציפות, ללא הפסקה, במשך שעות רבות, וידיים יציבות.

התמחות בכירורגיה אורכת כ-6 שנים, שלאחריהן ניתן להמשיך להתמחות-על במספר מקצועות כגון:
*נוירוכירורגיה
*[http://hy.health.gov.il/?CategoryID=209 כירורגיית ילדים]
*כירורגיית לב-חזה
*כירורגיית כלי דם
קליניקת הגרוס, 1875, [[מוזיאון לאמנות וגם אקדמיה של פנסילבניה לאמנויות יפות]] 
מקצוע הכירורגיה מכיל תתי התמחויות, כגון אלה: 
*כירורגיה כללית
*כירורגיית ילדים
*כירורגיית לב-חזה
*כירורגיית כלי דם
*נוירוכירורגיה
*כירורגיית פה ולסת
*כירורגיה פלסטית
*ניתוחי השתלות
*כירורגיה אורתופדית
*כירורגיה בריאטרית

חלק מהרופאים שתחום ההתמחות שלהם הוא רפואת משפחה או מיון מסוגלים לבצע טווח מוגבל של ניתוחים קטנים או נפוצים וכן ניתוחי חירום. לעיתים קרובות הרדמה מלווה את הניתוח. לכל מנתח יש צוות שעוזר לו במהלך הניתוח שהמורכב מאח כירורגי, עוזר ראשוני ומחלקת תפעול מתרגלים - כולם אנשי מקצוע המאומנים כך שיוכלו לסייע למנתח בצורה הטובה ביותר.

==כירורגים פורצי-דרך במהלך ההיסטוריה==
הכירורג הרוסי [[ניקולאי פירוגוב מנתח בשדות קרב]]
נוירוכירורג]]
*סושרוטה - הראשון לתעד פעולת ניתוח אף פתוח.
*אבו קאסם אל-זאהראוי - ידוע כאבי הכירורגיה המודרנית. 
*צ'ארלס קלמן - המציא פאקואמולסיפיקציה, הטכניקה של ניתוח הקטרקט המודרני.
*ויליאם סטיוארט האלסטד - יזם בלימודי ההתמחות הכירורגית בארצות הברית, חלוץ בתחומים רבים.
*אלפרד פלולאק - המנתח הראשון שהצליח בניתוח לב פתוח ב-1944.
*קלרנס וולטון לילהי - מוכר כאבי ניתוח הלב הפתוח).
*סר ויקטור הורסלי - (נוירוכירורגיה).
*ניקולאי פירוגוב - אבי ניתוחי השדה.
*כריסטיאן בארנרד - ניתוחי לב, השתלת לב הראשונה.
*ויקטור צ'אנג - מחלוצי השתלות הלב באוסטרליה.
*גאזי יסרקאלי - נוירוכירורג טורקי, מייסד המיקרוכירורגיה.
*מייקל דבייקי - היה מנתח לב וכלי דם וממציא אמריקני, שנחשב לאחד החלוצים בעולם בתחומו.

==ראו גם==
* כירורגיה
* כירורגיה פלסטית
* כירורגיית לב-חזה
* כירורגיית פה ולסת
* כירורגיית כלי דם
* כירורגיה של היד
* כירורגיה אורתופדית
* כירורגיה רובוטית
* כירורגיה בריאטרית

==קישורים חיצוניים==

* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:כירורגיה
קטגוריה:מקצוע הרפואה
אידוי

בישול באידוי הוא בישול של מזון שחימומו מתבצע באמצעות אדים של מים.שני סוגים של כלי אידויהאידוי מתבצע באמצעות כלי אידוי בעל מספר מפלסים או כלים נפרדים המונחים זה מעל זה. במפלס התחתון מים רותחים, אשר אדיהם מבשלים את המזון המונח במפלסים העליונים.

ישנם גם מכשירי בישול אשר פועלים בעזרת אוויר חם בלבד, ולעיתים גם שיטת בישול זה מכונה אידוי, אם כי היא שונה באופייה ואינה עושה שימוש באדים, ההבדל העיקרי הוא בשיטת הבישול: באוויר חם משתמשים בחום יבש בלבד, בעוד שהאידוי הקלאסי משתמש באדים כדי ליצור סביבת בישול לחה.

האידוי מתאים למגוון רחב של מזונות, כולל ירקות, דגים, אורז, ביצים ועוד.<ref></ref> השיטה מקובלת במטבחים מסורתיים של תרבויות רבות, כולל המטבח הסיני, המטבח היפני והמטבח הים-תיכוני, בהם נהוג להכין מגוון מנות באידוי כדי לשמור על בריאות וטעם המזון.

==היסטוריה ==
שימוש באדים לבישול מזון קיים כבר אלפי שנים. כלי אידוי עתיקים, עשויים מבמבוק או חרס, נמצאו באתרים ארכאולוגיים ברחבי סין, המתוארכים עוד לשנת 5000 לפני הספירה. כלי בישול אלו שימשו בעיקר לאידוי אורז ודגנים אחרים.<ref></ref>

טכניקות האידוי התפתחו והשתכללו. במאה ה-17 ספינות קיטור החלו להשתמש באידוי להכנת מזון עבור צוותיהן. במאה ה-19 התנורים הראשונים המונעים בגז ובחשמל פותחו, והביאו איתם נוחות רבה יותר לבישול במטבחים ביתיים.

==יתרונות האידוי==
אידוי נחשב לאחת משיטות הבישול הבריאותיות ביותר, מכיוון שהוא שומר על הערכים התזונתיים של המזון בצורה מיטבית. אדי המים אינם מוסיפים שומן או קלוריות למזון, בניגוד לטיגון או בישול בשמן. שיטה זו מאפשרת שמירה על טעמם הטבעי של המרכיבים, מה שהופך אותה לפופולרית במטבחים מסורתיים רבים ברחבי העולם. בין היתר, השיטה נחשבת ליעילה במיוחד לשמירה על ויטמינים ומינרלים בירקות ומזונות אחרים.<ref></ref>

אידוי מאפשר שמירה על צבע, מרקם וטעם המזון. בעת האידוי המזון מתבשל בטמפרטורות נמוכות יחסית ובאופן אחיד. מכשירי אידוי מודרניים מאפשרים גם שליטה מדויקת בטמפרטורה, מה שמייעל את תהליך הבישול ומבטיח תוצאות טובות יותר.

==דוגמאות אידוי==
* במטבח הסיני, אידוי של ג'יאוזי למשל, מתבצע באמצעות כלי במבוק המונחים זה מעל זה, מעל ווק על כירה ובו מים רותחים.
* במטבח הצפון אפריקאי, בישול קוסקוס נעשה באמצעות אידוי בסיר "קוסקוסייר" (או "קוסקוסייה"), סיר כפול שבתחתיתו מרק ירקות בתוספת בשר עוף, בשר בקר וחומוס, ובחלקו העליון גרגירי הסולת, מונחים מעל תחתית מחוררת.
* במטבח ההודי, אידוי של אידלי (Idli) – עוגות אורז ועדשים קטנות, נעשה בכלי אידוי מיוחד המיועד לכך. האידלי נפוצים כמאכל ארוחת בוקר בדרום הודו ונאכלים עם סמבר (מרק עדשים) וצ'אטני (רוטב).

== מאכלים נפוצים המבושלים באידוי ==
* ג'יאוזי
* שיאולונגבאו וסוגים נוספים של באוזי
* קוסקוס
* אורז דביק
* מוצ'י
* אידלי
* מאנדו
* צ'וואנמושי

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיטות בישול
טאלי

טאלי
תאלי צמחוני הודי
טאלי (בהינדי: थाली) היא צלחת מתכת גדולה או מגש גבה-שוליים בהם מוגשות ארוחות עממיות בהודו. האופן בו מסודר האוכל בצלחת משתנה ממקום למקום ברחבי הודו. 

מגש האוכל האישי הקרוי טאלי מגיע עם שלוש מנות שונות לפחות. לרוב תהיינה המנות אורז לבן, דאל (תבשיל מעדשים) ו"סאבג'י" שהוא תבשיל ירקות. שאר המנות נוספות בהתאם למטבח המקומי באותו אזור בהודו. לצד כל אלו מוגשים עם צלחת הטאלי מספר צ'פאטי (לחם בהינדית, פיתה דקיקה שמכינים מעל אש) או פאפד (מין קרקר מקומי). לפעמים מגיעה גם צלוחית "קֶארד" (יוגורט) שעוזרת להקהות את החריפות.

בלשון הדיבור המילה משמשת לכינוי הצלחת, צורת ההגשה ואף הארוחה עצמה ("ארוחת טאלי"). ארוחת טאלי היא הארוחה היומית של כמעט כל פועל בתת-היבשת ההודית, ברוב המקומות מוגשות תוספות רבות יותר. במסעדות פועלים מקומיות ניתן לקבל תוספת של אורז ושל חלק מהתוספות ללא הגבלה, באותו המחיר. מחירה העממי של הטאלי וערכה התזונתי הגבוה הפך אותה לאחת המנות הפופולריות בקרב תרמילאים בתת-היבשת ההודית.

==ראו גם==
* המטבח ההודי

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:המטבח ההודי
צ'אי מסאלה

צ'אי
צ'אי מסאלה (בכתב דוונאגרי: चाय), המכונה גם צ'אי הודי, הוא תה שחור המתובל בתבלינים הודיים ומוגש עם חלב מורתח. מקורו של המשקה בהודו ושם הוא פופולרי אף יותר מאשר קפה או תה רגיל. מילולית משמעות השם היא תה מתובל, כאשר משמעות המילה צ'אי בהינדי היא תה ומשמעות המילה מסאלה היא תערובת תבלינים. ישנם מתכונים רבים להכנת צ'אי מסאלה, כמעט כולן עושות שימוש בתה שחור, זנגביל והל, וחלקם הגדול מכילים גם ציפורן, אניס וקינמון ופלפל אנגלי.

==קישורים חיצוניים==
*[https://food.ndtv.com/food-drinks/history-of-masala-chai-a-quick-dive-into-the-origins-of-indias-favourite-drink-1683279 ההיסטוריה של הצ'אי ההודי], באתר food.ndtv.com

קטגוריה:תה
קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:משקאות
קטגוריה:משקאות חלב
ויקיספר

ויקיספר (באנגלית: Wikibooks) הוא מיזם רב-לשוני של קרן ויקימדיה ליצירת ספרי לימוד ומדריכים חופשיים, שיתופיים ומהימנים שכל אחד יכול לתרום ליצירתם ופיתוחם. ויקיספר העברי החל דרכו ב-30 ביולי 2004 ומאז מתווספים אליו ערכים שונים על ידי הגולשים.

מטרת הפרויקט היא שכל אדם יוכל ללמוד ולפתח את ידיעותיו בכל נושא שירצה ולא יצטרך לשלם לאף אחד בשביל לעשות זאת, לאפשר לאנשים ללמוד איך להשתמש במחשב ולשפר את הנגישות שלהם למידע הקיים באינטרנט.

== מדריכים וספרים מומלצים בוויקיספר ==
* HTML - מדריך ליצירת אתרים
* אבטחת מידע - מדריך להגנה על המחשב
* שפת C - מדריך ללימוד שפת C

==קישורים חיצוניים==

* 
* המהדורה העברית של ויקיספר
* [http://wikibooks.org פורטל ויקיספר בכל השפות]

ספר

קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2004
תחום אי-רציפות מוהורוביצ'יץ'

תחום האי-רציפות על-שם מוהורוביצ'יץ (ובקיצור "המוהו") הוא אחד משלושת תחומי האי-רציפות שנמצאו בכדור הארץ. תחום זה נמצא בעומק של 5–35 ק"מ (תלוי בסוג הקרום – יבשתי או ימי) מתחת לפני השטח, והוא נחשב לגבול המפריד בין קרום כדור הארץ למעטפת.

התחום נתגלה על ידי החוקר הקרואטי אנדריה מוהורוביצ'יץ' בשנת 1909 ונקרא על שמו. מוהורוביצ'יץ' מצא שמערכות גלים סייסמיים הנוצרים ברעידות אדמה אינם מגיעים לתחנה הסייסמולוגית ביחידת רצף אחת שמראה על מהירות אחת. לכן הניח מוהורוביצ'יץ' הנחה (שאושרה ברבות הימים על ידי תצפיות רבות) שבעומק מסוים קיים תחום אי-רציפות, המפריד בין שכבה עליונה בעלת רמת צפיפות נמוכה ומהירות הגלים הנמוכה לבין שכבה תחתונה בעלת רמת צפיפות גבוהה והעלייה במהירות הגלים הסייסמיים.

קרוב למקור, הגל המגיע ראשון לתחנות הסייסמיות הוא גל ישיר, כלומר גל שמתקדם כולו על הקרום היבשתי, בעל מהירות הגלים האיטית יותר. אך החל ממרחק מסוים, הגל הראשון שמגיע לתחנות הוא גל שהתקדם תחילה דווקא מטה לכיוון המעטפת, שם המהירות גדולה יותר, ומשם חזר למעלה לתחנות הקליטה (גל רפרקציה). לכן החל ממרחק מסוים מהמקור, הגלים שמגיעים מוקדם יותר מהאחרים עוברים דרך השכבה הצפופה והעמוקה. צפיפות החומר משפיעה על מהירות הגלים וכן מעל המוהו, החומר העיקרי הוא בזלת ומתחתיו פרידוטיט או דוניט (dunite), הבדלים שאחראיים גם הם להבדלי המהירויות של הגלים הסייסמיים, שמתקדמים במהירות שונה בכל חומר. הם מגיעים מוקדם יותר מאשר הגלים שמגיעים בקו ישר דרך השכבה העליונה. המרחק והזמן מהפעלת מקור הגלים, בו גל הרפרקציה עוקף את הגל המהיר, עוזר לקבוע את עומק המוהו. 

== ראו גם ==
* תחום אי-רציפות וייכרט-גוטנברג
* מבנה כדור הארץ
* גלעין כדור הארץ
* פרויקט מוהול

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גאופיזיקה
קטגוריה:מבנה כדור הארץ
ENSA

ה-ENSA (ראשי תיבות: Entertainments National Service Association) התאחדות שירות לאומי לבידור, הוא ארגון שהוקם על ידי הממשלה הבריטית בשנת 1939, במטרה לספק לכוחות הצבא הבריטיים (שהיו בנויים מחיילים ממדינות שונות) בידור, במשך מלחמת העולם השנייה. מכל מדינה שכוחותיה הצבאיים עזרו במאמץ המלחמה לטובת הבריטים, הובאו זמרים כדי להנעים את זמנם של החיילים הלוחמים.

ה-ENSA פעל גם לטובת חיילי הבריגדה היהודית, שבאו מארץ ישראל במטרה ללחום בגרמנים. ל-ENSA של הבריגדה היהודית קראו המעין זה. ההצגה הגדולה ביותר של המעין זה, נערך בפיוג'י שליד רומא. הזמרים שהובאו מישראל לאיטליה למעין זה, הופיעו גם במקומות בהם החיילים התאמנו ונלחמו, אך גם בבית החולים הצבאי בו שהו הפצועים היהודיים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: צבא וביטחון
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה בתרבות
יארד

יארד מוצג לצד רגל, 6 אינצ'ים ו-3 אינצ'ים
יארד (באנגלית Yard; בראשי תיבות yd) היא יחידת מידה לאורך הנהוגה בארצות הברית ובמדינות נוספות. יארד אחד שווה באורכו לשלוש רגל, ל-36 אינצ'ים או ל-91.44 סנטימטרים. 

בעבר, ערכו של היארד היה מעט שונה אך משנת 1959 הוחלט שערכו יעוגל ל-0.9144 מטרים. ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה הסכימו לאמץ פשרה זו שהוצעה על ידי קנדה.

==שימוש כיום==
ביארד נעשה שימוש במדינות שלא אימצו את השיטה המטרית להבדיל ממרבית מדינות אירופה או אסיה. מדידה ביארדים נעשית בעיקר כדי למדוד אורך של חלקות אדמה או מגרשים. איגודי ספורט שונים בארצות הברית ובבריטניה עושים בו שימוש רב, דוגמת איגודי כדורגל, קריקט וכן מועדוני גולף שונים.

בנוסף נעשה שימוש ביארד למדידת שטח (יארד רבוע) וגם נפח (יארד מעוקב). נהוג לציין את המילה יארד ברבים עבור מידות אלה, כאשר לא נעשה שימוש במילים רבוע או מעוקב שמושמטות. כך למשל על מערבל בטון קנדי או אמריקאי יהיה כתוב שתכולתו היא 11 יארדים (רבועים) או 1.5 יארדים (מעוקבים).

בצדי דרכים, מופיעים שלטי הנחיה ביארדים למרחקים הקצרים ממייל בארצות הברית ובבריטניה.

==המרות נוספות==
* יארד אחד הוא 0.9144 מטרים.
* מייל בינלאומי הוא 1,760 יארדים, או 1,609.344 מטרים.
* 2 יארדים שקולים לפאתום אחד. 
* רבע יארד נקרא ספאן (Span).
* מטר אחד הוא 1.09361 יארד.
* מייל ימי אחד הוא 2,025.37 יארד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יחידות מידה: אורך
קטגוריה:יחידות מידה המבוססת על גוף אדם
לאונהרד פרנק

לאונהרד פרנק בציורו של [[ארנסט לודוויג קירכנר, 1915]]
לאונהרד פרנק, 1929
לאונהרד פרנק (Leonhard Frank; 4 בספטמבר 1882 - 18 באוגוסט 1961) היה סופר גרמני.

פרנק נולד בווירצבורג שבגרמניה בשנת 1882, ולמד ציור וגרפיקה במינכן. בזמן מלחמת העולם הראשונה עבר לשווייץ, חזר לגרמניה ואחרי עליית הנאצים לשלטון נאלץ שוב לצאת לגלות. פרנק היה מאמין מושבע בסוציאליזם, וספריו הוחרמו בגרמניה הנאצית. בשנת 1950 חזר לארצו.

יצירתו של פרנק מתאפיינת בתיאור ריאליסטי בעל סגנון דחוס, וגם אקספרסיוניסטית (מדגישה הבעה של מהות, תוך עיוות המציאות).

==מספריו==
* Neimandsland
* The Robberband ("חבורת השודדים")
* The Cause of The Crime ("סיבת הסיבות לפשע")
* A Middle-Class Man ("אדם מהמעמד הבינוני")
* In The Last Coach ("במרכבה האחרונה")
* Carl and Anna ("קרל ואנה")
* Deutsche Novelle ("נובלה גרמנית")

==יצירותיו שתורגמו לעברית==
* טוב הוא האדם / לאונהרד פרנק; תרגום א.ל. יעקבוביץ, ורשה: דפוס הצפירה, 1920.
* שלשה מתוך שלשה מיליונים / תרגם מגרמנית: יצחק למדן, תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ב.
* קרל ואנה: ספור / ליאונרד פרנק; תרגם: מ"ז ולפובסקי, [עין-חרוד]: הקיבוץ המאוחד, תש"ה.
* כליל ספורים / ג'ק לונדון, רומן רולן, א' קופרין, מ' גורקי, ליאונרד פרנק, [תל אביב]: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ז.
* שליחי ישו: רומאן / ליאונארד פרנק; עברית: רות ליבנית, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1951.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס קלייסט
קטגוריה:בוואריה: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1961
להב (קיבוץ)

לַהַב הוא קיבוץ בצפון הנגב, כ-20 ק"מ צפונית מזרחית לבאר שבע ובקרבת היישוב להבים. הקיבוץ מצוי בגובה של כ-470 מטר מעל פני הים וסביבו יער להב. הקיבוץ משתייך לזרם הקיבוץ הארצי ולמועצה האזורית בני שמעון. בשנת 2013 התגוררו בקיבוץ כ-500 תושבים כאשר כמחצית מהם חברי קיבוץ. 28 משפחות מתגוררות בשכונת ההרחבה בתוך שטח הקיבוץ.

הקיבוץ נוסד בשנת 1952 למרגלות "תל חליף", ובתחילה נקרא "צקלג", על שם עיר מקראית בשם זה ששכנה בסמוך. מאוחר יותר שונה שמו ל"להב", על שם גרעין הנח"ל שהקים אותו.

בשנת 2009 עבר הקיבוץ שינוי באורחות החיים. כיום הוא ממשיך ומקיים מסורות, שירותים ומוסדות קיבוציים ותיקים ובהם: חדר האוכל המשותף, מרפאה, מכבסה, חגים משותפים, מערכת חינוך מגיל 0 עד גיל 18 ועוד.

==כלכלה==
החקלאות בקיבוץ כוללת גידולי שדה (בשותפות עם קיבוץ כרמים) וכן חוות גידול ומשחטת חזירים לצורך ייצור ושיווק מוצרי בשר לבן.

בקיבוץ פועל מכון מחקר בשם "מוסד ומכון למדע ולמחקר החי", שנוסד בשנת 1963 עם חקיקת חוק איסור גידול חזיר, עמותה רשומה שמטרתה "עידוד וקידום המדע והמחקר של בעלי חיים, תזונתם, רבויים ודרכי הטיפול בהם וניצולם לצורך האדם". בדיר החזירים תועדו במספר מקרים תנאי צפיפות והתעללות.

הקיבוץ שותף עם קיבוץ דביר הסמוך בבעלות על מפעל "דולב" לייצור מיכלי פלסטיק. בפאתי הקיבוץ ממוקם מרכז ג'ו אלון לתרבות ולמורשת הבדואים בנגב שמוחזק על ידי המועצה האזורית.

== חינוך ==
תלמידי בית הספר היסודי בלהב לומדים בבית הספר האזורי המועצתי "יובלי הנגב" הנמצא בגבעות בר. תלמידי חטיבת הביניים והתיכון לומדים בקמפוס בית הספר האזורי מועצתי "מבואות הנגב" בקיבוץ שובל. כמאה מילדי הקיבוץ מתחנכים ומדריכים בקן השומר הצעיר בקיבוץ.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://lahav.localtimeline.com/index.php?lang=he סיפור מקומי -קיבוץ להב], ארכיון קהלתי מבוסס על ציר זמן עם תמונות ומסמכים
* 
* [https://web.archive.org/web/20140419012901/http://bns.org.il/he-IL/96/932/ קיבוץ להב] באתר המועצה האזורית בני שמעון
* [https://www.shoket.co.il אתר מוצרי הבשר הלבן תוצרת הקיבוץ]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1952
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
*
קטגוריה:יישובים במחוז הדרום
קטגוריה:שביל ישראל
רובין הוד: גברים בגטקעס

רובין הוד: גברים בגטקעס (באנגלית: Robin Hood: Men in Tights) הוא סרט פרודי משנת 1993 שבוים על ידי מל ברוקס. הסרט מהווה פרודיה על אגדת רובין הוד וייצוגיה בקולנוע ההוליוודי. הסרט לועג בעיקר לסרט "רובין הוד: נסיך הגנבים", וכמו כן גם לסרטים "הרפתקאות רובין הוד" והסרט "רובין הוד" משנת 1973 של חברת וולט דיסני. הוא מבוסס בחלקו על קומדיית המצבים של מל ברוקס משנת 1975, "כשדברים היו רקובים".

==עלילה== 

רובין הוד נתפס ונאסר במהלך מסעות הצלב ועובר עינויים בשביל לגלות את מיקום המלך ריצרד לב ארי. אבל בעזרתו של חברו לתא, אשר נכלא באשמת חציית כביש שלא במעבר חצייה, הוא מצליח לברוח מהכלא ולחזור לאנגליה. עם הגעתו לאנגליה הוא מגלה שהנסיך ג'ון השתלט על אנגליה בהיעדרו של אחיו המלך החוקי ריצ'רד לב הארי ומטיל מיסים כבדים על המון העם הפשוט של אנגליה. כאשר רובין מגיע לטירת משפחתו הוא מגלה לתדהמתו שהיא עוקלה עקב פיגור בתשלום המיסים למלך ושכל משפחתו מתה (כולל שלל חיות המחמד שלו). בעזרתו של המשרת העיוור שלו בלינקין, והסטודנט הזר אטְ'צוּ (אפצ'י, פארודיה על עזים), הוא יוצר כנופיה של גנבים במטרה לתקן את עוולות הנסיך ולהסירו מהשלטון.

בו בזמן, הוא מושך על עצמו את זעמו של השריף מרוטינגהאם (חזיר מרקיב - משחק מילים על השריף מנוטינגהאם שהופיע בסיפור המקורי), ואת אהבתה של העלמה מריאן. חבורת הגנבים שלו מתגלה כקבוצת כפריים מטומטמים, והוא נאלץ להשקיע זמן ומאמץ מרובים בניסיון להכשירם למלחמה. רובין הוד מצליח לבסוף להביס את השריף והנסיך, ולהתחתן עם אהבתו מריאן, רק כדי לגלות שהיא מוגנת בחגורת צניעות אותה הוא לא יכול לפתוח.

==קטעים פרודיים על המקור==
*באימון הכפריים בחץ וקשת הם עושים דברים מטופשים (למשל מתיחת הקשת עד שבירה ואי הגעה לאשפת החצים)
*תחרות החץ וקשת מהספר מופיעה בסרט, כולל חציית החץ שבמרכז המטרה על ידי רובין- אבל לאחר שהחץ גורם ל"גל" באצטדיון. 
*דו-קרב המקלות בין רובין לג'ון על גשר הנהר
*הנזיר טאק שנשבה עם עגלה מלאה חביות הבירה מוחלף ברב טוכמן (מל ברוקס) עם חביות יין לקידוש- והוא גם מחתן את רובין ומריאן.
* הקטע של מימוש הנישואים של השריף מרוטיגהאם מופיע- אבל מופרע על ידי חגורת צניעות.
*המלך ריצ'רד מופיע באמצע החתונה- ומתעקש לנשק את הכלה

==שחקנים==
* רובין הוד - קרי אלווס
* המלך ריצ'רד לב-הארי - פטריק סטיוארט
* אטצ'ו - דייב שאפל
* השריף של רוטינגהאם - רוג'ר ריס
* העלמה מריאן - איימי יסבק
* רבי טאקמן (המבוסס על הנזיר טאק) - מל ברוקס
* הנסיך ג'ון - ריצ'רד לואיס
* המכשפה לאטרין - טרייסי אולמן

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי מסעי הצלב
קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי מל ברוקס
קטגוריה:סרטי פרודיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רובין הוד
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי ברוקספילמס
תל שרע

החפירות הארכאולוגיות בצידו הצפון מזרחי של התל (חפירות דומות נערכו בצידו הדרום מערבי)
גשר הרכבת מעל נחל גרר בקרבת תל שרע - צילום מ-1917
אחד מבסיסי עמודי הגשר. נמצא על גדתו הדרומית של נחל גרר
תל שֶׁרַע (בערבית: תַל אַ-שַרִיעַה) הוא תל גדול בנגב הצפוני, בגדתו הצפונית של נחל גרר, מדרום-מזרח לנתיבות ליד העיר הבדואית רהט, צפונית לבאר שבע. התל מתנשא על גבעת כורכר לרום של 169 מטרים, וכולל בשטחו כ-20 דונם. תל שרע נחרץ על ידי מדרונות תלולים רבים, ובינו לבין תל הרור נובעים מעיינות רבים.

==זיהוי האתר==
זיהוי האתר היה נתון לוויכוח ביו הארכאולוגים. אולברייט הציע לזהות את האתר עם חרמה, חוקרים אחרים הציעו את גרר ואת גת-פלשתים. לעומתם בנימין מזר, יוחנן אהרוני וארכאולוגים נוספים העדיפו לזהות את תל שרע עם העיר המקראית צִקְלַג. זיהוי זה שנעשה על בסיס שיקולים היסטוריים וגאוגרפיים, נתמך לאחר מכן בממצא הארכאולוגי שנמצא בחפירות באתר, שכללו קרמיקה פלשתית.

==חפירות ארכאולוגיות==
באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות על ידי החוג לארכאולוגיה של אוניברסיטת בן-גוריון בראשות א' אורן ובסיוע החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה. החפירות נערכו במשך שש עונות חפירה רצופות בין השנים 1979-1972. באתר נחפרו 13 שכבות ארכאולוגיות ונמצא רצף התיישבותי מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה הביזנטית. הממצאים באתר כוללים מבנים רבים, כגון אסמים מהתקופה הפרסית, ארמון (משערים שהארמון הוא מתקופתו של אסא מלך יהודה), ומבנה גדול מהתקופה הרומית. על פסגת התל קיים בית קברות מוסלמי.

== התל בתקופת מלחמת העולם הראשונה ==

בתקופת מלחמת העולם הראשונה נבנו בסביבת התל מחנות של הצבא העות'מאני כחלק מהערכותם לבלימת הכוחות הבריטים. מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה עברה למרגלות התל ולשם כך נחפר חפיר ממערב לתל ובהמשכו נבנה גשר בן 7 קשתות מעל נחל גרר. מדרום לגדת הנחל, בנו הטורקים תחנת רכבת ששירתה את הכוחות. במהלך נסיגתם פוצצו הטורקים חלק מהגשר אך הוא שוקם על ידי הבריטים והמשיך לשרת אותם. בהמשך הוסט קו הרכבת לבאר שבע מזרחה והאתר נזנח.

נכון ל-2016 הגישה לערוץ הנחל חסומה על ידי צמחייה עבותה ולא ניתן לחפש את שרידי הגשר. ניתן עדיין לראות את הסוללה משני צידי הנחל וכן את החפיר. על הגדה הדרומית של הנחל ממצאים הקשורים לגשר ולתחנת הרכבת.

==לקריאה נוספת==
*א' אורן, שרע - תל, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1992, עמ' 1563–1570
== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20070310131548/http://www.bibleage.com/site/sera.html תל שרע], באתר "עידן התנ"ך"
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים כנעניים בארץ ישראל
שרע
שרע
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
קטגוריה:תלים מקראיים
קטגוריה:משמר הנגב
מלילות

מְלִילוֹת הוא מושב דתי בנגב הצפוני-מערבי, ליד נתיבות.
המושב משתייך לארגון הפועל המזרחי, והוא חלק מיישובי השרשרות יחד עם גבעולים, מעגלים, שיבולים ושרשרת, המשתייך למועצה האזורית שדות נגב. שם המושב הוא סמלי, ומשמעותו - שיבולים בשלות שגרעיניהן יוצאים בקלות כשמוללים אותן.

המושב נוסד בשנת 1953 על ידי עולים מאיראן ומכורדיסטן, ונקרא בתחילה "שרשרת ג'". שטחו של המושב – 4,000 דונם, ותושביו עוסקים בעיקר בחקלאות.

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.sdotnegev.org.il/CenterFrameMatnasim.asp?DeptID=48 מלילות] באתר המועצה האזורית שדות נגב
==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובי השרשרות
חורבת אלערק

חורבת אלערק או ח'רבת ערק, היא חורבה של עיירה גדולה מן התקופה הרומית ומן התקופה הביזנטית, מצפון-מערב לאופקים, ליד היישוב הבדואי אלהוזיל, על גדותיו של נחל גרר.

על פי אחת הסברות, במקום זה שכנה העיר אורדה, בירת סלטוס גרריתיקוס (מחוז גרר) בזמן התקופה הביזנטית. עיר הבירה אורדה שימשה לתחנת משמר בתקופה הרומית, ואף למקום מושבו של הנציב האזרחי של סלטוס גרריתיקוס.

ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בחורבת אלערק הם: אבני פסיפס, בורות מים ובארות, אבני ריחיים, שרידי בית מרחץ שבו נמצאו שרידי תנורים, כותרות ובסיסים של עמודים, ברכות, יסודות מבנים ושרידי בית בד.

אטלס כרטא לתקופת בית שני והתלמוד מזהה חורבה זאת עם העיר העתיקה "עורדה".<ref>ראו אטלס כרטא לתקופת בית שני והתלמוד: מפתח שמות מקום, עמ' 111 </ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנגב המערבי: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:בקעת באר שבע: אתרים ארכאולוגיים
ריגורוזיות

ריגורוזיות (מלטינית: Rigor) או מדוקדקות היא תואר לדבר שמבוצע באופן קפדני, מדויק ומבוסס לוגית. המונח נמצא בשימוש בעיקר בתחומי המתמטיקה, הלוגיקה והפילוסופיה. כיום, ריגורוזיות היא הסטנדרט המקובל וההכרחי לעבודה מתמטית על מנת שתהיה קבילה ומבוססת.

שימוש זה נפוץ בייחוד להגדרות והוכחות והוא משמש כתואר חיובי:
* ניסוח ריגורוזי הוא ניסוח קפדני ומדוקדק.
* הוכחה ריגורוזית היא הוכחה שמבוססת היטב, מנוסחת בדקדקנות ובקפידה, וכל צעד בה מנומק היטב מבחינה לוגית. במובן מסוים, הוכחה ריגורוזית היא ההוכחה האידיאלית (מבחינה צורנית) במתמטיקה.

לעומת ה"ריגורוזיות", ישנה גישה של "נפנופי ידיים" (או "על הגל הקל"). מדובר בהסבר או בהוכחה הנסמכים על אינטואיציה, ללא בחינה מדוקדקת, באמצעות הצדקות רופפות, ניסוח מרושל, השארת פערים וחורים בהוכחה, התעלמות מפרטים קטנים וממקרי קצה ואף עקיפת כללי היסק פורמליים. הוכחה כזו לא נועדה להחליף הוכחה ריגורוזית אלא לספק רק רעיון של הוכחה או הצדקה רופפת שלה כאשר ישנן מגבלות טכניות (כמו זמן או רמת ידע) בהסברת הנוסח הריגורוזי והמלא של ההוכחה.

הוכחות רבות החלו את דרכן כ"נפנופי ידיים" ועברו תהליך של "ריגוריזציה" בה הושלמו החורים בהוכחות, תוקנו הפרטים הקטנים והכל בוסס לוגית. דוגמה ידועה לכך היא פיתוח החשבון האינפיניטסימלי שהחל בידי אייזק ניוטון וגוטפריד וילהלם לייבניץ ללא ביסוס סביר ובוסס בהמשך בצורה ריגורוזית בעיקר באמצעות הגדרת הגבול על פי קושי.

== ראו גם ==
* משפט (מתמטיקה)
* היסטוריה של המתמטיקה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מושגים במתמטיקה
קטגוריה:לוגיקה
קטגוריה:הוכחה
חורבת פטיש

חורבת פטיש ב[[מפת הקרן לחקר ארץ ישראל, 1880]]
מערת פטיש
חורבת פטיש (בערבית: "ח'רבת פוטיס") היא חורבה גדולה ממזרח לעיר אופקים; שטחה הכולל הוא 1,000 דונם.

בתקופה הביזנטית, התקיימה בחורבת פטיש עיר ששמה פוטיס (זהו שמה בערבית; בעברית שמה הוא כמו שמו של התל - פטיש), שנזכרה גם במפת מידבא שמן המאה ה-6. ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בחורבת פטיש הם כותרות ובסיסים של עמודים, בורות מים עתיקים, פסולת של תנורי צריפה, שרידי מבנה ציבורי, חומת אבן, כתובת גדולה המספרת על אדם שתרם תרומה נכבדת ביותר לבניית כנסייה באזור, ומערכת אגירת מים מרשימה ביותר מן התקופה הביזנטית.

לפני 1948, נמצא באזור הזה כפר בדואי קטן שבו גרו חברי חמולת אל-קודיראת משבט תיאהא. כפר זה נמצא ליד "ואדי פוטיס" לאורך כביש באר שבע-עזה, מקום אסטרטגי בו הקימה המצודה פוטיס ב-1894. תושביו הבדואים רעו כבשים ועיזים וגידלו חיטה, שעורה ואבטיחים.<ref>דבאר', מוסטפא מוראד. “פוטיס (כפר) (فطيس (قرية)).” Essay. In הארץ שלנו פלסטין (بلادنا فلسطين) 1, 2st ed. Vol. 1. ביירות, 1966. [https://www.palestinapedia.net/%D9%81%D8%B7%D9%8A%D8%B3-%D9%82%D8%B1%D9%8A%D8%A9/ https://www.palestinapedia.net/فطيس-قرية/]. </ref> לאחר מבצע אנ-פאר, אחרי אמצע יולי 1948, היה האזור בשליטת צה"ל. התושבים הבדואים נמלטו לכפר אל-מוחרקה ומשם גורשו לרצועת עזה.<ref>עווילי, מוחמד אבו. “הנגב: מפגש עם חאג' אבו מאהיר אבו עטיה משבט אל-תיאהא!! (النقب : لقاء مع الحاج ابو ماهر ابو عطايا من قبيله التياها!!).” דיאר אל-נגב ديار النقب, April 26, 2015. [http://deyaralnagab.net/print.php?content=4&id=230 Link]. </ref> הכפר הבדואי הנטוש נהרס על ידי צה"ל בספטמבר או אוקטובר 48 מסיבות שנטען כי הן "צבאיות".<ref></ref>

בחודש נובמבר 2013 נערכו חפירות ארכאולוגיות באתר ונחשפו שכונת מגורים ושרידי יישוב, כמו גם מספר קברים.

==מצודת פטיש==
במהלך המאה ה-19 היו סכסוכים רבים בין שבטי הבדואים, בעיקר על רקע רעיית עדרים בשטחים בנגב הצפוני. סכסוכים אלו הגיעו לידי שפיכות דמים ולסכסוכי נקמת דם ולכן נאלץ השלטון העות'מאני להזרים כוחות צבא לאזור, ולשם שיכונם לבנות בשנת 1894 מצודה במרכז האזור הבדואי. במצודה שכנו גם כוחות מכס, משטרת גבולות, כוחות לאבטחת דרכי הסחר ומערכת שיפוט. המצודה נקראה בפי הטורקים "אלג'היר" ובפי הבדואים "קלעת אל-פוטיס" – "מצודת פטיש". המצודה כללה מבנה אבן ארוך ובו שני אולמות גדולים.

מלבד מצודת פטיש, בנו הטורקים עוד שתי מצודות: קצר א-ראשד (על גדות נחל באר שבע) ואל-עימרה (בקיבוץ אורים).
מתחת לשרידי המצודה, השולטת על סביבתה, מערת מחצבה גדולה מן התקופה הביזנטית. ליד האזור יש כמה בורות מים סתומים.
כל השרידים והאזור שלידם כלול בתוך שמורת נחל אופקים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בקעת באר שבע: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אופקים: מבנים
קטגוריה:פטיש (מושב)
נוקואלופה

נוקואלופה (בטונגאית: Nuku'alofa) היא עיר הבירה של טונגה. בעיר מתגוררים כ־23,200 תושבים (נכון ל־2016). העיר ממוקמת על חוף האי טונגטפו, ומהווה מרכז הכלכלה, המסחר, העסקים וכן המרכז התחבורתי והתרבותי של טונגה. בעיר ממוקם ארמון המלוכה וכן כל בנייני הממשלה.

עיקר כלכלת העיר מתבססת על ייצוא קופרה, בננות, וניל, ועבודות יד.

== היסטוריה ==
האזור נבחר כמקום מגורי בית המלוכה על ידי טואי קאנאקופולו (Tu'i Kanokupolu) בשנת 1795 לערך, בשל הנמל הסמוך, ובית המלוכה עבר ממואה לנוקואלופה, אף שמואה נותרה הבירה הרשמית. טופו מאלוהי בנה במקום מצודה בתחילת המאה ה-19.

בשנת 1837 כבש ג'ורג' טופו הראשון את המקום, ולוחמיו קיבלו אדמות סביב המצודה, והחלה להתפתח העיר. העיר הפכה רשמית לבירה על ידי טאופאאהו הראשון בשנת 1845.

רק אחרי שנות ה-60 של המאה ה-20 החלה העיר להתפתח ולגדול.

== תחבורה ==
העיר מהווה מרכז התחבורה המדינתי, ומתחנת האוטובוסים המרכזית שבעיר יוצאים אוטובוסים לכל חלקי המדינה (אף שאין מערכת מסודרת של קווי אוטובוס או זמני יציאה של אוטובוסים).

בעיר עצמה אין מערכת קווי אוטובוסים, והתחבורה הציבורית כוללת מוניות פרטיות בלבד (מספר בתי מלון מפעילים אוטובוסים פרטיים למבקרים המתגוררים בהם).

מרבית תושבי העיר מחזיקים בבעלותם מכוניות, ומסיבה זו פקקי התנועה בעיר גדולים.

נמל העיר הוא נמל המים העמוקים היחיד באי (וזו הסיבה שבית המלוכה עבר להתגורר במקום זה).

== אקלים ==
האקלים בנוקואלופה מוגדר כאקלים משווני טרופי (Af לפי שיטת קפן). ברוב השנה, הטמפרטורה בעיר נעה בין 20 ל־30 מעלות צלזיוס. משקעים יורדים במשך כל השנה. החודשים הגשומים והחמים יותר הם דצמבר–אפריל. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא מעל 1,700 מ"מ.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוקיאניה: ערי בירה
קטגוריה:טונגה: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אוקיאניה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1795
שוק לדנהול

שוק לֶדנהול (אנגלית: Leadenhall Market) הוא שוק מזון מקורה, הממוקם בסיטי של לונדון, בעיר לונדון באנגליה.

כיום, רוב מוכרי מוצרי המזון עזבו את השוק, והשוק המשופץ מהווה מרכז קניות, ואטרקציה תיירותית, בשל הגג המעוטר של השוק, ורצפת האבן שלו. מבנה השוק הוא אתר היסטורי מוכרז מאז שנת 1972.

==היסטוריה==
השוק ממוקם במקום בו היה, בתקופת לונדון הרומית הפורום של העיר. השוק החל להתפתח באמצע המאה ה-14, כשוק מזון של הסיטי של לונדון, ונקרא על שם בית אחוזה בעל גג עופרת (lead) שעמד בקרבת מקום.

מבנה השוק הנוכחי תוכנן בשנת 1881 על ידי האדריכל סר הוראס ג'ונס (אשר תכנן גם את שוק בילינגסגייט ואת שוק סמית'פילד). מבנה יפהפה זה הוא גורם עיקרי בהיות השוק אתר תיירות. בין השנים 1990–1991 שופץ מבנה השוק.

במבנה השוק צולמו מספר סצנות בסדרת סרטי הארי פוטר, על פיהם ממוקם השוק בסמוך לסמטת דיאגון. כמו כן צולמו במבנה סצנות מהסרטים "Tinker Tailor Soldier Spy" (המבוסס על הספר החפרפרת מאת ג'ון לה קארה), "Love Aaj Kal" ו-"The Imaginarium of Doctor Parnassus", וכן כרקע לוידאו קליפ של להקת אירייז'ר "Love to Hate You".

<center>
<gallery>
Leadenhall Market entrance Illustrated London New 1881.jpg|חזית השוק בשנת 1881 מתוך מגזין אילוסטריטד לונדון ניוז
Leadenhall Market Illustrated London News 1881.jpg|פנים השוק בשנת 1881 מתוך מגזין אילוסטריטד לונדון ניוז
Leadenhall market city london outside.jpg|הכניסה המערבית של השוק
Leadenhallmarket.JPG|תקרת המבנה
</gallery>
</center>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.cityoflondon.gov.uk/Corporation/LGNL_Services/Business/Markets/Leadenhall_Market/ אתר רשמי (כחלק מאתר תאגיד העיר לונדון)] 

==הערות שוליים==

לדנהול
תושיה (יישוב)

תּוּשִׁיָּה הוא יישוב כפרי דתי בנגב הצפוני-מערבי, השוכן 5 ק"מ מנתיבות, וממזרח לכפר מימון. היישוב משתייך למועצה האזורית שדות נגב. שם היישוב מן התנ"ך, מהפסוק שבספר משלי.

== היסטוריה ==
נוסד בשנת 1957 בשם "שובה ה'" (ששונה מאוחר יותר) כחלק מגוש ההתיישבותי של יישובי "השובות" (שובה א', שובה ב' שהפך לזמרת, שובה ג' שהפך לשוקדה, שובה ד' שהפך לצומחה, תקומה ויושיביה)

במתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 מסוקי תובלה עם חיילים שנחתו סמוך ליישוב, נלחמו בעשרות מחבלים שהתכוונו לתקוף את היישוב והרגו אותם. סא"ל במיל' איציק עמר רבש"צ תושייה וסגנו שהיו היחידים עם נשקים ארוכים, שבו שני מחבלים שחדרו ליישוב מהשער האחורי.<ref>עדות רבש"צ תושייה, ישראל במלחמה, איילה חסון, ערוץ כאן11, 17 בינואר 2024</ref> 

=== גודל היישוב ===
היושב היום מונה כ-100 משפחות, רוב המשפחות ביישוב הם משפחות צעירות עם ילדים בגלאים מגוונים.

ביישוב הייתה הרחבה לפני כעשור, והרחבה שנייה מתוכננת בקרוב.

היישוב צמוד לכפר מימון, וחלק נכבד מן השירותים הקהילתיים משותפים לשני היישובים. ישיבת בני עקיבא "בית יהודה", הידועה כישיבת כפר מימון, ממוקמת למעשה בתושיה.
=== אופיו ===
האוכלוסייה ביישוב היא דתית תורנית, רוב התושבים עובדים במקצועות חופשיים, ומקצתם אף עובדים כמורים וגננות ביישוב עצמו.

חיי הקהילה מגוונים ומשותפים לשני היישובים, תושיה וכפר מימון הסמוך, וכוללים תלמוד תורה, חוגים ועוד.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
Bnei akiva yeshiva in Tushya Kfar Maymon.jpg|ישיבת בני עקיבא בית יהודה
Tushya street.jpg|רחוב ביישוב
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

* [https://aleh.org.il/סליחות-עם-תלמידי-ישיבת-כפר-מימון/ אמירת] סליחות של תלמידי ישיבת " בית יהודה" בכפר השיקומי "עדי נגב"
* ישיבת בית יהודה - [https://web.archive.org/web/20151210174510/http://beit-yeuda.co.il/webpronew/index.asp?codeclient=1940 האתר הרשמי]
* 
* [http://www.sdotnegev.org.il/CenterFrameMatnasim.asp?DeptID=55 תושיה] באתר המועצה האזורית שדות נגב
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1958
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
כפר מימון

כְּפַר מַיְמוֹן הוא מושב דתי בנגב הצפוני-מערבי, כ-5 ק"מ מנתיבות ומשתייך למועצה אזורית שדות נגב.
==היסטוריה==
===הקמת המושב===
המושב נוסד בשנת ה'תשי"ט 1959 בסיוע יק"א על ידי גרעין של בני עקיבא, והיה המושב הראשון שהוקם על ידי תנועת בני עקיבא בעידוד איגוד המושבים של הפועל המזרחי.<ref name=":0"></ref> עוד קודם להקמת היישוב קיבלו חברי הגרעין הכשרה במושב יושיביה שרבים מתושביו עזבו אותו. בעבר בזמן הגרעין נקרא היישוב "שובה ה'" כך יחד עם היישובים הסובבים בנו חברי הגרעין את "גוש השובות".<ref name=":0" />

המושב נקרא על שם הרב י"ל פישמן מימון, ממנהיגי תנועת המזרחי ושר הדתות הראשון של מדינת ישראל. באופן חריג נקרא המושב על שם הרב מימון עוד בחייו (הרב מימון נפטר שלוש שנים לאחר ייסוד המושב).

שטחו של המושב הוא כ-5,000 דונם.

===אירועי מחאה פוליטיים===
ההפגנה ההמונית נגד ההתנתקות. במשך שלושה ימים מילאו עשרות אלפי אנשים כל פינה בשטח הכפר.
כפר מימון אוזכר בתקשורת לראשונה בהקשר למחאה נגד פינוי סיני בשנת 1982 וכונה אז "בסיס" ליציאת השיירות לתוך שטח חצי האי סיני.

באמצע יולי 2005, רבבות אנשי ימין יצאו מנתיבות לגוש קטיף במסגרת "צעדת ההתחברות" ונבלמו על ידי אלפי שוטרים וחיילים בקרבת כפר מימון. לבסוף הותר למפגינים לנוע לעבר הכפר ולבלות בו את הלילה. כוחות המשטרה המתוגברים צבאית כיתרו את גדרות כפר מימון כדי למנוע מהצועדים להמשיך בדרכם לעבר רצועת עזה.

לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות הועברה ישיבת הסדר נווה דקלים למתחם הישיבה התיכונית בכפר מימון (ולאחר מכן המשיכה למשכנה הנוכחי באשדוד), ישיבת ההסדר שכנה בעבר במקום גם לאחר פינוי סיני.

===במתקפת הפתע של חמאס על ישראל===
במתקפת הפתע של חמאס על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, כיתת הכוננות של היישוב בפיקודו של הרבש"ץ רונן כהן נערכה להגנה על המושב, וניהלה חילופי אש עם מחבלים בסמוך לגדרות. באותו זמן התארגנו בשדות הסמוכים למושב עשרות מחבלים שנערכו לתקוף את המושב. שני מסוקים יסעור שהובילו את לוחמי חטיבת הצנחנים מגדוד 890 החליטו להנחית בשדות את המסוקים. לאחר הנחיתה וירידת החיילים אחד מהמסוקים נפגע מטיל נ"ט שירו המחבלים, והמסוק השני תחת אש חילץ את הצוות של המסוק הפגוע. הלוחמים נתקלו במחבלים, לחמו בהם והצליחו לחסל עשרות מהם. בכך הצילו את כפר מיימון ומושב תושיה הסמוך ממתקפת מחבלים.

==אוכלוסייה ושירותים ביישוב==
בית הכנסת המרכזי ביישוב
במושב מתגוררות כיום כ-200 משפחות. עם השנים חזרו בני הכפר לגור בו וכיום מתגוררות כמאה משפחות של דור ההמשך בכפר. רוב התושבים עוסקים בחקלאות.

רב היישוב הוא הרב מיכאל אדרעי.<ref></ref> לפניו כיהן הרב אליעזר איגרא, אב בית דין בבאר שבע. במשך שנים רבות כיהן בתפקיד זה הרב יעקב אריאל, שהיה בעבר גם הרב הראשי לרמת גן.

בכפר קיימים בית כנסת, בית ספר היסודי "נועם תושייה", הישיבה התיכונית "בית יהודה", מרפאה, מכולת, מקווה וסניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.sdotnegev.org.il/CenterFrameMatnasim.asp?DeptID=41 כפר מימון] באתר המועצה האזורית שדות נגב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:המחאה נגד תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:מועצה אזורית שדות נגב
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1959
קטגוריה:בני עקיבא
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קפואה

קפואה (Capua) הייתה העיר הראשית בקמפניה, ואחת הערים החשובות ביותר של איטליה הקדומה. 

העיר החדשה של קפואה שוכנת כ-25 קילומטר מצפון-מזרח לנאפולי. קפואה החדשה נוסדה לאחר שהעיר העתיקה נחרבה על ידי צבאות הסרצנים בשנת 841 לספירה. הריסות קפואה העתיקה נמצאות בשטחה המוניציפלי של העיירה סנטה מריה קפואה וטרה (Santa Maria Capua Vetere - מרים הקדושה <small>(איטלקית)</small>, קפואה העתיקה <small>(לטינית)</small>) .

== היסטוריה ==
קפואה הייתה בעת העתיקה הגדולה בערי קמפניה. על פי הממצאים הארכאולוגיים, מיוחסים הקמת קפואה, כמו גם שמה, לאטרוסקים. האטרוסקים ייסדו עוד ערים בקמפניה, כנולה, נוקריה ופומפי. קאטו הזקן העריך שהעיר נוסדה כ-260 שנים לפני ההשתלטות הרומית עליה, כך שייסודה מתוארך לסביבות 600 לפנה"ס. 

בסביבות 423 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הסאמניטים, שעד מהרה השתלטו על מרבית קמפניה, אך אנשיה של העיר כרתו ברית הגנה עם רומא והפכו לאזרחיה, אם כי ללא זכות הצבעה. קפואה הפכה לעיר הראשית של אגד-ערים שהתאגדו לצורכי הגנה, ובהן אטלה, קאלאטיה, וקאסילינום. 

היחסים בין הרומאים לסאמניטים באזור הוסדרו בהסכם משנת 354 לפנה"ס, אך משגברו הצקותיהם של האחרונים ליישובי קמפניה פרצה ב-343 המלחמה הסאמניטית הראשונה. המלחמה הוכרעה על ידי הרומאים בקרב אחד לא הרחק מקפואה. השלום לא שרר זמן רב, וב-326 פרצה המלחמה הסאמניטית השנייה, במהלכה (321) נחלו הרומאים תבוסה ניצחת ומשפילה במיצרים הקאודינים. במהלך המלחמה צירפה רומא את העיר לבעלות בריתה, וב-312 החל הקנזור אפיוס קלאודיוס לסלול את הדרך הרומית הראשונה - ויה אפיה, בין רומא לקפואה. ב-304 נחתם הסכם שלום, שהחזיק מעמד כחמש שנים, עד לפרוץ המלחמה השלישית, שבה הוכרעו הסאמניטים סופית.

בתקופת המלחמה הפונית השנייה פרשה קפואה, שהגיעה למעמד של העיר העשירה באיטליה, מהברית עם רומא וכרתה ברית עם חניבעל. רומא מצדה הגיבה במצור על העיר (212). ניסיונות חניבעל לבוא לעזרתה, בכלל זה מסע לעבר רומא עצמה, לא עלו יפה וב-211 נכנעה העיר, חברי הסנאט וחלק מבני האצולה הוצאו להורג והעיר הוכרזה כשטח המדינה (publicus Ager) והושמה תחת שלטון רומאי. חלקים משטחה ניתנו לתושבי מושבות רומיות בקרבת החוף - Volturnum ו-Liternum.

בסביבת קפואה היו בתי ספר לגלדיאטורים, שבאחד מהם התאמן ספרטקוס.

בשנת 841 הותקפה העיר על ידי סרצנים וחרבה, למעט כנסיית סנטה מריה מג'ורה, ששרדה. ב-856 הוקמה קפואה החדשה במרחק מה מחורבותיה של זו הישנה.

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 
* 

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:קמפניה: ערים
פורט אוף ספיין

פורט אוף ספיין (אנגלית: Port of Spain, "נמל ספרד") היא עיר הבירה של טרינידד וטובגו. העיר היא השלישית בגודלה במדינה אחרי סן פרננדו וצ'אגואנס ומתגוררים בה כ-50,300 תושבים, ובעיר רבתי (מטרופולין פורט אוף ספיין) מתגוררים כ-300,000 תושבים (נכון לשנת 2010).

העיר ממוקמת לחוף מפרץ פריה, על חופו המערבי של האי טרינידד.

==היסטוריה==
פורט אוף ספיין נוסדה במקום בו היה קיים כפר של שבט קומוקאראפו. במאה ה-18, העביר המושל הספרדי האחרון של האיים, דון גוזה מארי, את הבירה מהעיר סן חוזה דה אורוניה (כיום סנט ג'וזף) לפורט אוף ספיין.
לאחר שהעיר נכנעה לצבא הבריטי בשנת 1797 נותרה העיר בירת המושבה הבריטית והמשיכה לגדול.
מספר התושבים הגיע לשיא בשנות ה-60 של המאה ה-20 (כ-100,000 תושבים), אולם כעת אוכלוסיית העיר הולכת וקטנה בשל הפירוור הגדל והולך של האזור.

העיר הייתה הבירה של הישות קצרת הימים הפדרציה של איי הודו המערבית שאיחדה תחתיה את מושבות בריטניה באיים הקריביים, אף על פי שהייתה תוכנית להקמת בירה פדרלית בצ'אגוראמאס, בצפון-מערב האי.

==כלכלה==
העיר מהווה מרכז כלכלי ופיננסי במדינה. בשנים האחרונות סניפים של בנקים מקומיים הממוקמים בעיר עזרו לה להפוך למרכז פיננסי לאיים קריביים ולמרכז אמריקה. נמצאים בה מפקדות של שניים מהבנקים הגדולים ביותר באיים הקריביים.

הכלכלה של טרינידד מתבססת על גז טבעי ונפט, ובעיר יש בית זיקוק מרכזי. מנמל העיר מייצאים מוצרי מזון וכן אספלט. העיר מהווה למרכז במסחר בבוקסיט שבא מגיאנה, וברזל המיובא מוונצואלה.

==תחבורה==
כל האי, ובפרט פורט אוף ספיין, משורת על ידי נמל התעופה הבינלאומי פייארקו הממוקם כ-10 ק"מ בערך ממזרח לעיר.

==אתרים בעיר==
סוואנת פארק המלכה, המקיפה את העיר הייתה בעבר חוות גידול סוכר אשר נרכשה על ידי העיר ומשמשת כיום אתר לקרנבלים ותהלוכות. בפארק ממוקם גן החיות של העיר והגנים הבוטניים. בית הנשיא ממוקם בתוך הגנים הבוטניים.

==ערים תאומות==
לפורט אוף ספיין מספר ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:טרינידד וטובגו: ערים
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-18