OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הורנט (בריג, 1805)

הוֹרְנֶט (באנגלית: USS Hornet) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מסוג סלופ-בריג, ( סלופ מלחמתי בעל מעטה בריג) של הצי האמריקני, והשלישית שנשאה שם זה. היא הושקה ב-28 ביולי 1805 בבולטימור, והוכנסה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר. במלחמת 1812 פיקד על האונייה ג'יימס לורנס, מי שלימים, בעודו מפקד ה"צ'סאפיק", העניק לצי האמריקני את המוטו המפורסם "Don't give up the ship". ב-1811 הוחלף מערך המעטה שלה למעטה רוחבי שלם. "הורנט" טבעה בסערה עם כל צוותה ב-1829 בחוף מקסיקו.

==תחילת שירותה בצי==
מפקדה הראשון של "הורנט" עם הכנסתה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר 1805 היה מאסטר-קומנדנט אייזק צ'ונסי. המשימה הראשונה שהוטלה עליה הייתה לסייר לאורך החוף האטלנטי של ארצות הברית, אותה מילאה עד 29 במרס 1806. מכאן הפליגה אל הים התיכון, והצטרפה לשייטת האמריקנית שהגנה על אוניות סוחר אמריקניות מפני הקורסארים הברברים. היא שבה לצ'ארלסטון ב-29 בנובמבר 1807 והוצאה משירות פעיל.

ב-26 בדצמבר 1808 הוחזרה האונייה לשירות פעיל. היא הסיעה את גנרל ג'יימס וילקינסון אל ניו אורלינס, סיירה במימי הבית כדי לאכוף את חוק האמברגו, ונשאה אשגרים אל הולנד, צרפת ואנגליה. מנובמבר 1810 עד ספטמבר 1811 עברה "הורנט" שיפוץ מקיף במספנת הצי בוושינגטון, במהלכו הוחלף מערך המעטה שלה ממעטה בריג למעטה אונייה (מפרשים רוחביים על שלושה תרנים).

==מלחמת 1812==
בפרוץ המלחמה צורפה "הורנט" לשייטת בפיקודו של קומודור ג'ון לורנס. ב-9 ביולי 1812 לכדה את הפריבטיר "דולפין", אך זמן קצר לאחר מכן חילצו הבריטים את אוניית השלל משבייה. אחר כך סייעה בהטלת הסגר על נמל סלבדור בברזיל, בו שהתה אה"מ "בּוֹן סִיטְוואַייֶן". ב-24 בפברואר 1813 לכדה לאחר קרב בחופי גיאנה הבריטית את אה"מ "פיקוק".

אחרי שביית "פיקוק" הפליגה "הורנט" צפונה אל ניו לונדון. היא נותרה כלואה בנמל עד 14 בנובמבר 1814, אז הצליחה לחמוק בעד ההסגר שהטילו עליו אוניות הצי המלכותי, ובדרכה אל ניו יורק תפסה שלל ספינת סוחר נוספת. "הורנט", שהידיעות על סיומה של המלחמה עדיין לא הגיעו אליה, הפליגה דרומה וב-23 במרס 1815 לכדה את אה"מ "פינגווין" ליד האי טריסטן דה קונה.

==המשך שירותה בצי==
לאחר סיור באיי הודו המערבית, הפלגה אל קופנהגן ב-1818 והפלגה נוספת אל הים התיכון ב-1819, הוצבה "הורנט" בקי וסט ובפנסקולה בפלורידה, ונטלה חלק בהדברת הפירטיות בים הקריבי. ב-29 באוקטובר 1821, ליד סנטו דומינגו, לכדה את הסקונר הפירטי "מוסקו" (Moscow).

"הורנט" הוסיפה לסייר בים הקריבי למשך 9 השנים הבאות. ב-4 במרס 1829 יצאה מפנסקולה כשפניה אל חוף מקסיקו ומאז לא נראתה עוד. ב-27 באוקטובר 1829 קיבל מפקד שייטת הים הקריבי ידיעה, כי חודש קודם לכן, ב-29 בספטמבר 1829, נקלעה "הורנט" לסערה ליד טמפיקו, איבדה את תרניה, התמלאה מים וטבעה עם כל אנשי צוותה.

==מקורות==
* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מן החיבור [http://www.hazegray.org/danfs/sail/hornet3.htm Dictionary of American Naval Fighting Ships] הנמצא כיום ברשות הציבור.
<div class="mw-content-ltr">
* James, W. Naval History of Great Britain. London, 1837. Vol. VI, pp. 383-387. Digitized copy in: [https://web.archive.org/web/20121124063358/http://www.pbenyon.plus.com/Naval_History/Vol_VI/P_383.html pbenyon.plus.com]
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניות מלחמה בצי ארצות הברית
סבינה מנדל

סבינה מנדל (פולנית: Sabina Mandel; נולדה ב-1949) היא ציירת ישראלית. ממשיכת המסורת האקפרסיוניסטית בזרם הארט ברוט.

==ביוגרפיה==
מנדל נולדה בורוצלב, פולין, עלתה לישראל בפברואר 1957 וגדלה בקריית ביאליק. למדה בבצלאל בשנים 1970–1974.

היא מתגוררת בחיפה. חברה ב"אגודת הציירים והפסלים בישראל". הציגה במוזיאון לאמנות חדשה בחיפה, בית האמנים בחיפה, בית האמנים ירושלים, בתערוכות קבוצתיות בגרמניה ובאוסטריה, בארסוף גלריה לאמנות ברשפון, בגלריה רדיוס בדיזנגוף סנטר, במוזיאון הימי בחיפה, במוזיאון חיפה, ובמוזיאון וילפריד ישראל.
<gallery>
|קטנצ'יק-באדיבות האמנית סבינה מנדל
|מסכות א3
קובץ:Mandel.jpg|"מתכופפות"
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://museum.imj.org.il/artcenter/newsite/he/?artist=%D7%9E%D7%A0%D7%93%D7%9C,%20%D7%A1%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%94&list=%D7%9E סבינה מנדל], באתר מוזיאון ישראל

קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
המכללה האקדמית לחברה ואמנויות

המכללה האקדמית לחברה ואמנויות (כיום: בית הספר לחברה ואמנויות) בנתניה היא מכללה אקדמית המקיימת לימודים לתואר ראשון במדעי ההתנהגות, לתואר שני בטיפול באמנות בהתמחויות: אמנות חזותית, תנועה ומחול ופסיכודרמה, וכן לתואר המקדם שינוי חברתי באמצעות כלים מעולם האמנויות.

המכללה החליפה בישראל את שלוחת אוניברסיטת לסלי בקיימברידג', ארצות הברית, שפעלה בישראל במשך כ-33 שנה והפסיקה את פעילותה בארץ במסגרת שינוי מעמדן של השלוחות של האוניברסיטאות הזרות בישראל.

קמפוס המכללה נחנך בשנת 2012 והוא ממוקם בקרבת תחנת הרכבת נתניה, ומתפרש על פני 3,000 מ"ר.

נשיאת המכללה היא פרופ' עמיה ליבליך. מנכ"לית המכללה היא דליה בן שושן, יו"ר הוועד המנהל הוא מר יהודה גוהר, ד"ר ליאת שמרי-זאבי היא ראש התוכנית לתואר שני בטיפול באמנות חזותית, פרופ' ויויאן מרקוב-שפייזר היא ראש התוכנית לתואר שני בטיפול באמצעות תנועה, פרופ' אריאלה פרידמן היא ראש התוכנית לתואר ראשון במדעי ההתנהגות, מר חנן שניר הוא ראש התוכנית לתואר שני בפסיכודרמה ופרופ' מרים גולן היא ראש התוכנית לתואר שני בחברה ואמנויות.

בינואר 2015 אישרה המועצה להשכלה גבוהה להכיר זמנית במכללה כמוסד להשכלה גבוהה עד יולי 2016, החלטה שאושרה על ידי הממשלה במאי 2015.

ב-2019, קיבלה המכללה האקדמית לחברה ואמנויות אישור מן המועצה להשכלה גבוהה לאיחוד אקדמי עם הקריה האקדמית אונו, וכיום נקרא: "בית הספר לחברה ואמנויות - אונו"<ref>https://che.org.il/?place=%D7%94%D7%9E%D7%9B%D7%9C%D7%9C%D7%94-%D7%94%D7%90%D7%A7%D7%93%D7%9E%D7%99%D7%AA-%D7%9C%D7%97%D7%91%D7%A8%D7%94-%D7%95%D7%90%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%99%D7%95%D7%AA-2/</ref>. לאחר האיחוד, התארים שנלמדו במכללה, ילמדו מעתה במסגרת הקריה האקדמית אונו והקמפוסים השייכים [https://www.asa.ac.il/%d7%90%d7%95%d7%93%d7%95%d7%aa%d7%99%d7%a0%d7%95/ לה].

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מכללות אקדמיות
קטגוריה:נתניה: אוניברסיטאות ומכללות
פסגת בימברי

פסגת בימברי (באנגלית: Bimberi Peak) או הר בימברי (באנגלית: Mount Bimberi) הוא הר באלפים האוסטרליים, הגבוה בהרי טריטוריית הבירה האוסטרלית, אחת מטריטוריות אוסטרליה. גובה הפסגה 1,912 מטרים.

הפסגה ממוקמת על קו הגבול בין הטריטוריה לבין המדינה ניו סאות' ויילס.

הפסגה היא שמורת טבע המחולקת בין המדינות. בניו סאות' ויילס ממוקמת הפסגה בפארק הלאומי קוסיוזקו, ובטריטוריה ממוקמת הפסגה בפארק הלאומי נמדג'י.

מסלול הליכה מוביל לפסגה, כשמצידה המזרחי מוביל המסלול מטריטוריית הבירה, ומצידה המערבי מוביל המסלול מניו סאות' ויילס.

בחודשי החורף הפסגה מושלגת.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.state8.net/act.htm נתוני הפסגה באתר טיפוס פסגות באוסטרליה] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טריטוריית הבירה האוסטרלית: גאוגרפיה
בימברי
קטגוריה:ניו סאות' ויילס: גאוגרפיה
קונגרס (אונייה, 1799)

קונגרס (באנגלית: USS Congress) הייתה פריגטת מפרשים (38 תותחים) של הצי האמריקני, אחת משש הפריגטות הראשונות של הצי לאחר הקמתו מחדש ב-1794. היא נבנתה על ידי ג'יימס הֵקִיט בפורטסמות', ניו המפשייר, והושקה ב-15 באוגוסט 1799. כמו אחיותיה הייתה גם היא גדולה וחזקה מכל פריגטה סטנדרטית אחרת בת זמנה. היא נקראת על שמו של הקונגרס האמריקני, שם שנבחר על ידי ג'ורג' וושינגטון.

את שירותה בצי החלה "קונגרס" בהגנה על אוניות סוחר אמריקניות, תחילה במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1800-1798) נגד פריבטירים צרפתיים ואחר כך במלחמה הברברית הראשונה (1805-1801) נגד הקורסארים הברברים של צפון אפריקה. במלחמת 1812 ערכה האונייה כמה הפלגות-סיור ארוכות בלוויית אוניית האחות שלה "פרזידנט", ותפסה שלל או סייעה בתפיסה של עשרים ספינות סוחר בריטיות. בסוף שנת 1813, בשל מחסור בחומרי גלם שנדרשו לתיקונה, הושמה האונייה בעתודה עד סופה של המלחמה. ב-1815 הושבה "קונגרס" לשירות פעיל, השתתפה במלחמה הברברית השנייה (1815) והוסיפה לפטרל גם במהלך 1816. בתחילת שנות העשרים נטלה חלק בהדברת הפירטיות באיי הודו המערבית, ערכה הפלגות אחדות לאמריקה הדרומית, והייתה אוניית המלחמה האמריקנית הראשונה שביקרה בסין. את עשר שנותיה האחרונות בצי עשתה "קונגרס" בנמל, כאוניית קליטה של מלחים לפני הצבתם לאוניות. ב-1834 הוצאה מן השירות ונגרטה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אוניות מלחמה בצי ארצות הברית
קטגוריה:פריגטות בצי ארצות הברית
קטגוריה:אוניות מלחמה במלחמת 1812
קטגוריה:ספינות מלחמה בצי ארצות הברית במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת
סטמפניו

ההצגה סטמפניו בתיאטרון [[יידיש בווילנה, 1928]]
סטֶמפֶּניוּ (ביידיש: סטעמפעניו) הוא רומן קצר של שלום עליכם.

שלום עליכם כתב אותו ב-1888 ושלח אותו בצירוף מכתב למנדלי מוכר ספרים אותו העריץ. הוא הודיע לו שזה הרומן היהודי הראשון שלו והוא שונה מהרומנים של עמים אחרים בכך שהוא מתאר את החיים היהודים השונים בתנאים, מנהגים והרגלים משאר אומות העולם.

הרומן מסתמך על דמותו של הכליזמר יוסל'ה דרזנר (1822–1879) שסיפורים רבים סופרו עליו בקשר לנגינתו המהפנטת ויכולתו לכבוש את ליבן של נשים חסודות, בתולות ונשואות.

לפי שלום עליכם, כוונתו הייתה ליצור ברומן שלושה טיפוסים או גיבורים ראשיים: סטמפניו וכינורו, רוחל'ה - בת ישראל תמימה המתאהבת בו ופריידל - אשתו התגרנית של סטמפניו.
*סטמפניו - בן ממשיך לשושלת כליזמרים מהכפר סטמפני, שסבו הכיר אישית את הכנר הגדול פגניני. בגיל חמש עשרה עזב את הבית והקים להקה (קאפעליע) שנסעה וניגנה בחתונות ובחגיגות בערים ובעיירות ושימעה יצא למרחוק בעיקר בגלל נגינתו של סטמפניו. נשים חסודות נמשכו אליו בזכות נגינתו ולשונו החלקלקה וכמעט בכל מקום השאיר אחריו אהבות אומללות עד שנתקל בפריידל.
*פריידל - "אשה קוזק". סטמפניו חתם לה על תנאי אירוסים והבטיח לה לחזור לאחר שבועיים. היא לא ויתרה, מצאה אותו באחת העיירות והכריחה אותו להתחתן אתה. את הכסף שהוא מרוויח היא אוגרת אצלה, פותחת בנק פרטי להלוואות וסוחרת בתכשיטי אלמוגים.
*רוחל'ה - נישאה בשידוך למוישה-מנדל, בנם היחיד של אייזיק-נפתלי ודְבוֹסי-מלכה. ממש בור שומן, חלום שנתממש. בעלה מבלה את רוב זמנו בישיבה ואינו מתייחס אליה. אין פלא לפיכך שהיא נופלת בקסמו של סטמפניו.

שלום עליכם לא הקצין את הרומן. לאחר שרוחל'ה נפגשת באופן אסור עם סטמפניו ועומדת ליפול ברשתו, היא רואה בדמיונה את חברתה חיה-אטל שארוסה בניומין זנח אותה ונישא לאחרת. רוחל'ה בורחת לבעלה ומשכנעת אותו להפסיק לגור עם הוריו. הזוג עובר ליהופץ (קייב) שם הם מתחילים חיים חדשים ונולד להם בן.

הרומן תורגם על ידי יצחק דב ברקוביץ וב-1997 הופיע תרגום עדכני יותר של אריה אהרוני והוא עובד לסדרה של ליטוגרפיות אצל אמנים רבים, בהם אנטולי קפלן ומאנה כץ.

==עיבודים לתיאטרון וקולנוע==
סטמפניו הועלה בתיאטרון הבימה ב-1972 בעיבודו ובבימוי של שמואל בונים עם מוזיקה של דובי זלצר. בתפקידים הראשיים שיחקו נסים עזיקרי בתפקיד סטמפניו ולבנה פינקלשטיין בתפקיד רוחל'ה. ההצגה הועלתה 37 פעם בלבד<ref></ref>.

בשנת 1989 הוקרן בערוץ הראשון סרט בשם "סטמפניו", בבימויו של דן וולמן, ובכיכובם של אביטל קורמן, עמוס שוב, טל קרסלניק ורות פרחי.

התיאטרון הקאמרי העלה את ההצגה ב-2012 בצורת עיבוד חפשי לרומן על ידי עדנה מזי"א ובבימויה (בשיתוף יחזקאל לזרוב שיצר גם את הכוריאוגרפיה למחזה). בתפקידים הראשיים השתתפו יחזקאל לזרוב בתפקיד סטמפניו ורונה לי שמעון בתפקיד רוחל'ה.

בינואר 2024 העלה תיאטרון בית ליסין את ההצגה בעיבודה של עדנה מזי"א ובבימוי רוני ברודצקי.<ref></ref> בהפקה זו שיחק אסף יונש את סטמפניו ודניאל גל את רוחל׳ה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20131008154932/http://habima.co.il/show_item.asp?itemId=1490&levelId=63141&itemType=0&template=32 סטמפניו], באתר "הבימה"
*[https://www.cameri.co.il/index.php?page_id=2407 סטמפניו] באתר "הקאמרי"
*[http://yaronbenami.wordpress.com/tag/סטמפניו/ סטמפניו], בבלוג של ירון בן-עמי
*
*
*
*
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי שלום עליכם
קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:ספרי שנות ה-1880
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
הפארק הלאומי נמדג'י

הפארק הלאומי נמדג'י (בכתיב מלא: הפארק הלאומי נאמאדג'י) (באנגלית: Namadgi National Park) הוא פארק לאומי הממוקם בטריטוריית הבירה האוסטרלית שבאוסטרליה. הפארק גובל בשטחי הפארק הלאומי קוסקיוזקו שבמדינת ניו סאות' ויילס. הפארק ממוקם כ-40 ק"מ דרומית מערבית לקנברה בירת אוסטרליה, ומהווה 46% משטח טריטוריית הבירה האוסטרלית. שטחו של הפארק 1,058 קמ"ר.

הפארק מהווה שמורת טבע ומגן על האזור הצפוני של האלפים האוסטרליים. הפארק כולל שטחי טונדרה אלפינית וערבות דשא, ומהווה בית גידול לקנגורו אפור מזרחי, וולבי, וומבט, רוסלה ועורבני אוסטרלי.

האקלים בפארק סוב-אלפיני, ובחודשי החורף פסגות ההרים מכוסות שלג. הגבוה בהרי הפארק הוא פסגת בימברי שגובהה 1,912 מטרים מעל פני הים.

מקור שמו של הפארק בשמם של ההרים בשפת האבוריג'ינים - התושבים המקוריים של אוסטרליה. באזור הפארק התגלו עדויות להתיישבות אבוריג'ינית משנת 19,000 לפנה"ס לערך, והפארק בעל חשיבות דתית ותרבותית לאבוריג'ינים, חשיבות שהוקרה על ידי ממשלת אוסטרליה.

המתיישבים האירופאים הראשונים התיישבו באזור הפארק בשנות ה-30 של המאה ה-19 אולם התיישבות הייתה בעיקר בעמקים, ושטחי היערות שעל מורדות ההרים לא נפגעו. הפארק הלאומי הוקם בשנת 1984 על מנת להגן על יערות אלה.

בפארק ממוקם מרכז מבקרים בסמוך לעיירה תארווה.

==אתר מורשת לאומית אוסטרלית==
ב-7 בנובמבר 2008 הוכרז הפארק כאתר מורשת לאומית אוסטרלית, בשל היותו חלק מ-11 האזורים המהווים את האלפים האוסטרליים.

מבט פנורמי מראש פסגת [[הר ג'יניני, על הפארק הלאומי.]]

<gallery>
קובץ:Mount Ginini - Namadgi National Park - 2.jpg
קובץ:Namadgi National Park walking trail.jpg
קובץ:Mount Ginini - Namadgi National Park.jpg
קובץ:Eucalyptus niphophila - Mount Ginini - Namadgi National Park.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.environment.gov.au/heritage/places/national/australian-alps/index.html אתר רשמי, באתר המשרד לאיכות הסביבה של אוסטרליה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטרליה: פארקים לאומיים
קטגוריה:טריטוריית הבירה האוסטרלית: גאוגרפיה
הילדה דומין

הילדה דומין (בגרמנית: Hilde Domin; 27 ביולי 1909 – 22 בפברואר 2006; נולדה בקלן שבגרמניה בשם הילדגרד לוונשטיין Loewenstein, כבתם של עורך הדין היהודי אויגן לוונשטיין ושל רעייתו פאולה) הייתה משוררת וסופרת גרמניה שזכתה בפרסים רבים על יצירתה, ונחשבת לבכירת משוררי גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.

==קורות חייה==
טקסט=
בין השנים 1929–1932 היא למדה באוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת קלן, אוניברסיטת בון, ואוניברסיטת הומבולדט בברלין. תחילה למדה משפטים, ומאוחר יותר שינתה את תחום הלימוד לכלכלה, ופילוסופיה. בין מוריה היו קרל יאספרס וקרל מנהיים.
כתוצאה מהתגברות האנטישמיות בגרמניה הנאצית, היא היגרה בשנת 1932 לאיטליה עם בן זוגה (ובעלה לעתיד) ארווין וולטר פאלם, שהיה סופר וסטודנט לארכאולוגיה. בשנת 1935 היא קבלה תואר דוקטור במדע המדינה. בין השנים 1939-1935 עבדה כמורה לגרמנית ברומא. בשנת 1936 היא נישאה לבן זוגה לארווין וולטר פאלם. עקב ביקורו של היטלר ברומא, התגברות האנטישמיות הממוסדת ושיתוף הפעולה של איטליה הפשיסטית עם הנאצים, תחת הנהגתו שלמוסוליני, החליטו בני הזוג שוב להגר.

בשנת 1939 עברו לאנגליה שם עבדה דומין כמורה לגרמנית בסיינט אולדין קולג'. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה גברו חששותיה של דומין מהאיום הנאצי, ובני הזוג ניסו בקדחתנות להשיג אשרת כניסה לכל מדינה אפשרית ביבשת אמריקה. המדינות שאליהן העדיפו להגר, (ארצות הברית, מקסיקו, ארגנטינה וברזיל) סירבו להעניק להם ויזה. המדינה היחידה שהסכימה לתת להם אשרה ללא תנאי הייתה הרפובליקה הדומיניקנית, אליה הם היגרו בשנת 1940.

במשך 14 השנים הבאות התגוררו בני הזוג בבירת הרפובליקה הדומיניקנית - סנטו דומינגו. דומין עבדה כמתרגמת וכמרצה לגרמנית באוניברסיטת סנטו דומינגו, וכצלמת אדריכלות.

בשנת 1951 לאחר מות אמה, החלה דומין לכתוב שירה בגרמנית. היא בחרה את שם העט דומין על שם הרפובליקה הדומיניקנית שהעניקה לה ולבעלה מחסה.

בשנת 1954, שבו דומין ובעלה לגרמניה. משנת 1961 עד יום מותה התגוררה דומין בהיידלברג. היא הייתה חברה קרובה של נלי זק"ש, כלת פרס נובל לספרות בשנת 1966.

בשנת 1959 יצא לאור ספר שיריה הראשון – "Nur eine Rose als Stütz". בשנת 1968 יצא לאור רומן מפרי עטה "Das zweite Paradies", סיפור אהבה שעוסק בתפיסות של גלות ומולדת.

דומין פרסמה מספר ספרי שירה נוספים, מאמרים בביקורת הספרות ונהגה לקרוא משיריה ולהרצות בפני קהלים שונים.
דומין נפטרה בהיידלברג, ב-22 בפברואר 2006, בגיל 96.

===מיצירותיה שתורגמו לעברית===
ספר שיריה הראשון של הילדה דומין, Nur eine Rose als Stütze, "רק ורד אחד כמשענת", תורגם במלואו על ידי המתרגמת דינה פון-שוורצה (מסתאי), ויצא לאור בהוצאת "קשב לשירה" בשנת 2012.

==קישורים חיצוניים==

* אוהד לוי זלוסצר, [http://www.e-mago.co.il/item-40.htm תרגום שלושה שירים מפרי עטה של הילדה דומין]
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זוכות פרס רוסויטה
קטגוריה:זוכי פרסים לספרות
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:משוררות גרמניות
קטגוריה:מורים לגרמנית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:מהגרים לאיטליה
קטגוריה:זוכי פרס נלי זק"ש
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1909
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1909
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2006
אנג'ליקה קאופמן

אנג'ליקה קאופמן, [[דיוקן עצמי משנת 1781]]

מריה אנה אנג'ליקה קתרינה קאופמן (בגרמנית: Maria Anna Angelika/Angelica Katharina Kauffman; 30 באוקטובר 1741 - 5 בנובמבר 1807) הייתה ציירת נאו-קלאסית ממוצא אוסטרי-שווייצרי.

== חייה ==
נולדה בעיר כור שבשווייץ, אולם גדלה בעיירה שוורצנברג (Schwarzenberg), שבפורארלברג שבאוסטריה. אביה, יוסף, אשר היה צייר פורטרטים הנחיל את הידע באמנות לבתו. היא למדה מספר שפות מאימה, והחלה לקרוא ספרים רבים ולהפגין כישרון במוזיקה ובציור.

בצעירותה נסעה ברחבי אירופה והתיישבה במילאנו, בבולוניה, בטטנברג, ברומא, בפירנצה, בפארמה, בוונציה ובנאפולי. במהלך נסיעות אלה רכשה לעצמה מעמד וחוגי חברים בקרב האליטה ברחבי אירופה.

בין השנים 1766 ל-1781 התגוררה בלונדון, שם הייתה בין המייסדות של האקדמיה המלכותית לאמנויות. משנת 1782 ועד למותה התגוררה באיטליה, בעיקר ברומא. היא אירחה בביתה רבות מהדמויות המרכזיות של אותה תקופה בהם גתה, הרדר, אנטוניו קנובה, הצייר היינריך ווילהלם טישביין ויוהאן יואכים וינקלמן.

היא נפטרה ברומא, ב-5 בנובמבר 1807 ונקברה לצד בעלה, אנטוניו זוקי (Antonio Zucchi) בבזיליקת סנט אנדראה דלה פראטה ברומא. לא היו לה ילדים. אנדרטה לזכרה הוקמה בהיכל האמנים שבבפנתאון של פריז.

== תערוכות ==
* Retrospektive Angelika Kauffmann (270 works, c. 450 ill. ), Düsseldorf, Kunstmuseum (Nov. 15th 1998 - Jan. 24th 1999); München, Haus der Kunst (Febr. 5th - April 18th 1999); Chur, Bündner Kunstmuseum (May 8th - July 11th 1999)

== ביבליוגרפיה ==
* Bettina Baumgärtel (ed.): Retrospective Angelika Kauffmann, Exh. Cat. Dusseldorf, Kunstmuseum; Munich, Haus der Kunst, Chur, Bündner Kunstmuseum, Ostfildern, Hatje 1998, 
* Angelica Kauffman Research Project: Forthcoming catalogue raisonné by Bettina Baumgärtel

== קישורים חיצוניים ==

* [http://angelika-kauffmann.com/ אתר מוזיאון אנג'ליקה קאופמן]
* [https://web.archive.org/web/20141219000443/http://angelika-kauffmann.de/intro/ Angelica Kauffman Research Project]
* 

קטגוריה:ילידות 1741
קטגוריה:ציירים אוסטרים
קטגוריה:ציירות אוסטריות
קטגוריה:ציירות שווייצריות
קטגוריה:ציירות המאה ה-18
קטגוריה:נפטרות ב-1807
סתמרוח

סתמרוח (במקור: Rincewind) הוא דמות בדיונית בסדרת "עולם הדיסק". סתמרוח הוא תלמיד כושל באוניברסיטה הנעלמת באנק מורפורק שתואר לעיתים קרובות על ידיו מוריו כ"שווה הערך הכישופי למספר אפס".

רוב הזמן עוסק סתמרוח בבריחה מחבורות שונות של יצורים המעוניינים להרוג אותו, משלל סיבות. הסיבה העיקרית להצלחתו להישאר בחיים היא, שלמרות שנולד עם רוח של מכשף, יש לו גוף של אצן ולכן הוא מסוגל לרוץ למרחקים גדולים ללא שום קושי. לסתמרוח יש יכולת "מיוחדת" - לפתור בעיות קטנות על ידי הפיכתן לאסונות גדולים.

סתמרוח מצטייר כאדם פחדן ביותר, חסר מזל ובעל גישה צינית לחיים. אולם במקרים רבים, למרות היותו לא-יוצלח, מצליח סתמרוח להתגבר על המכשולים ולהציל את העולם שוב ושוב. סתמרוח נחשב לאחת הדמויות הפופולריות ביותר בסדרת "עולם הדיסק", על אף שמעבר לספרים בהם הוא דמות ראשית הוא כמעט ואיננו מופיע בסדרה. בספר "Unseen Academicals" הוא כבר בעל מעמד של פרופסור באוניברסיטה הנעלמת.

הספרים בהם העלילה מתמקדת בסתמרוח וחבריו הם:
* צבע הכשף (The Colour of Magic)
* אור מופלא (The Light Fantastic)
* מעשי קסמים (Sourcery)
* 
Faust
 Eric
* Interesting Times
* The Last Continent
* The Last Hero

במשחקי המחשב של עולם הדיסק מדובב סתמרוח על ידי אריק איידל. בעיבוד הטלוויזיוני ל"צבע הכשף" גולם סתמרוח על ידי דייוויד ג'ייסון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עולם הדיסק
קטגוריה:דמויות ספרותיות
Munsey's Magazine

Munsey's Magazine ("המגזין של מאנסי"; נקרא תחילה Munsey's Weekly - "השבועון של מאנסי") הוא מגזין קוורטו בן 36 עמודים שייסד בשנת 1889 פרנק א. מאנסי. מאנסי שאף לייסד "מגזין של העם בעבור העם, עם תמונות, איורים, אווירה טובה ועניין אנושי לאורכו". העורך הראשון היה ג'ון קנדריק בנגס. זמן קצר לאחר צאתו מכר המגזין 40,000 עותקים בשבוע. ב-1891 החליט מאנסי להוציא את המגזין לאור פעם בחודש במקום פעם בשבוע, ושמו שונה ל"מגזין של מאנסי" מ"השבועון של מאנסי".

באוקטובר 1893 הפחית מאנסי את מחיר המגזין לעשרה סנט, וצעד זה העלה בהרבה את המכירות. נכון ל-1895, הופץ המגזין בהיקף של 500,000 עותקים בחודש. המגזין כלל איורים רבים (בהם מאת המאייר צ'ארלס הווארד ג'ונסון), והושמעה כלפיו ביקורת על שהציג "נשים חצי-לבושות ותמונות עירום". היו חנויות שסירבו למכור את המגזין בשל כך, אך תפוצתו המשיכה לגדול וב-1897 הופץ המגזין בהיקף של 700,000 עותקים בחודש.

ב-1906 החלה תפוצת המגזין להצטמצם, ובשנות ה-20 הוא הגיע לכדי תפוצה של 60,000 עותקים בחודש. באוקטובר 1929 אוחד עם מגזין הספרות הזולה Argosy שפרסם מאנסי. אולם מיד לאחר האיחוד יצא שוב המגזין למערכת נפרדת, יחד עם המגזין Argosy All Story, ונוצר כתב העת All-Story, שהמשיך להתפרסם על בסיס חודשי תחת שלל שמות שונים עד למאי 1955.

בין שאר הסיפורים שפורסמו במגזין, נמנה הסיפור הקצר "דורבנות" ("Spurs") מאת טוד רובינס (שפורסם במגזין ב-1923), שעליו התבסס באופן רופף התסריט של סרט הפולחן "פריקס" (1932).

כיום זמינים כמה מגיליונותיו המלאים של המגזין בשירות גוגל ספרים של גוגל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
ביבראקטה

ביבראקטה (בלטינית: Bibracte) הייתה אופידום גאלי מבוצר, אשר היה העיר החשובה של השבט הגאלי האיידואים (Aedui). שרידיה נמצאו במחוז בורגון שבצרפת. באתר נמצאו עדויות מהתרבות החומרית לה טנה, השייכת לתקופת הברזל המאוחרת. האתר הארכאולוגי מון בווראי (Mont Beuvray) מזוהה כיום עם העיר העתיקה.

בעת מלחמת גאליה, בשנת 58 לפני הספירה, ניצחו צבאותיו של יוליוס קיסר בקרב ביבראקטה את השבטים ההלווטיים כ-25 קילומטרים מדרום למבצר. 

בשנת 52 לפני הספירה הוכרז ורקינגטוריקס בביבראקטה כמפקד הקואליציה של השבטים הגאליים אשר ניסו להדוף את הרומאים. כעבור מספר עשורים נזנחה העיר לטובת אוטן, במרחק 25 קילומטר משם. העיר לא יושבה מחדש והתגלתה על ידי ארכאולוגים באמצע המאה ה-19.

בשנת 1996 נפתח באתר "המוזיאון לציוויליזציה קלטית" (Le musée de la civilisation celtique).

בשנת 2007 הוענק לביבראקטה מעמד של אחד האתרים הגדולים של צרפת.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:צרפת: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מלחמת גאליה
קטגוריה:צרפת: מוזיאונים לארכאולוגיה
האתרים הגדולים של צרפת

לוגו ה-Grand Site de France.האתרים הגדולים של צרפת (בצרפתית: Grand site de France) הוא מעמד אשר ניתן לאתרים שונים בצרפת על ידי המשרד לאקולוגיה, פיתוח בר-קיימא ואנרגיה.

המעמד החל להיות מוענק בשנת 2000, לאתרים מוכרים במיוחד, יוצאי דופן בחשיבותם, ושישנו צורך מיוחד לשמר ולהגן עליהם.

נכון ל-2014 ישנם 41 אתרים במעמד זה, בהם אמת המים פון דו גאר, האתר הארכאולוגי ביברקט ופוי דה דום.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.grandsitedefrance.com/ האתר של רשת האתרים הגדולים של צרפת]
* [http://www.developpement-durable.gouv.fr/Le-label-Grand-Site-de-France,14226.html פרטים באתר הממשלתי]
קטגוריה:צרפת: תיירות
טטום

טטום (גם טטון) היא שפה ממשפחת השפות האוסטרונזיות, שמדוברת באי טימור. היא מדוברת בבלו ריג'נסי (אנ), במערב טימור האינדונזית, ומעבר לגבול במזרח טימור, שבו היא אחת משתי השפות הרשמיות.

השפה במזרח טימור עברה קריאוליזציה עם פורטוגזית, השפה הרשמית השנייה באי, כך שדוברי השפה ממזרח טימור וממערב טימור יתקשו להבין זה את זה. הגרסה הקריאולית נקראת גם טטון-דילי, על שם עיר הבירה דילי בה היא מדוברת.

השפה משתמשת בגרסה מותאמת של אלפבית לטיני, בת 28 אותיות (ללא האותיות Q, C, ו-Y ועם מספר אותיות בעלות סימנים דיאקריטיים).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מזרח טימור: שפות
קטגוריה:אינדונזיה: תרבות
מיטלדויטשר

מיטלדויטשר (בגרמנית: Mitteldeutscher BC), היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר וייסנפלס, המתמודדת בבונדסליגה.

==היסטוריה==
הקבוצה נוסדה ב-1958 תחת השם "איינהייט וויזנפלס". החל משנת 1999 הקבוצה נקראת בשמה הנוכחי. 

בסיום עונת 1998/99 העפילה הקבוצה לבונדסליגה מהמקום השני. מאז עברה הקבוצה פעמיים התמזגות על מועדון אחר כדי ליצור קבוצה אחת מסביב לעיר. בעונת 2004/05 ביקשה הקבוצה לרדת ליגה עקב בעיות כלכליות. בעונת 2008/09 העפילה בחזרה לליגה הבונדסליגה וירדה לאחר שתי עונות. בסיום עונת 2011/12 העפילה בחזרה לבונדסליגה מהמקום הראשון.

===במסגרת אירופאית===
במסגרת האירופאית השתתפה הקבוצה מאז עונת 1991/92 במסגרת גביע קוראץ'. בעונת , זכתה הקבוצה בגביע יורוקאפ צ'לנג', לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת דיז'ון באסקט מהליגה הצרפתית 68-84. בכך הפכה להיות הקבוצה השנייה מהליגה הגרמנית שזוכה בתואר אירופאי.

הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל העירוני שטטהיילה המכיל 3,000 מקומות ישיבה ועמידה.

==תארים והישגים==
*יורוקאפ צ'לנג:
**זכייה (1): 2004

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל גרמניות
קטגוריה:סקסוניה-אנהלט
אדולף בהם

אדולף בֶּהם (נכתב בזמנו ביהם, ולעיתים בכתיבה היידית: בעהם; בגרמנית: Adolf Böhm; 20 בינואר 1873 – 4 באפריל 1941) היה סופר, היסטוריון, עורך עיתונות ופעיל ציוני יהודי אוסטרי.

==קורות חיים==
בהם נולד בעיירה טפליץ שבמוראביה, אוסטריה, למשפחה יהודית מתבוללת. בילדותו הוריו עברו לבירה, ווינה, שם היה אביו הבעלים של מפעל טקסטיל מצליח. בנעוריו דבק בתנועה הסוציאליסטית ואף לימד שירה בשכונות העניות של וינה. הוא היה חבר באגודה הפביאנית של אוסטריה (ארגון סוציאליסטי).

בשנת 1905, לאחר מותו של הרצל, החל בהם להתקרב לחוגי הציונות. בציונותו של בהם היה מרכיב תרבותי חזק, והוא למד עברית וספרות עברית.

בהם יסד את ההסתדרות הציונית הארצית באוסטריה. יחד עם מרדכי זאב ברוידא כתב תוכנית עבודה שנתקבלה בוועידת ציוני אוסטריה בועידת קראקוב בשנת 1906.
בשנת 1907 ביקר לראשונה בארץ ישראל וחקר את אפשרויות ההתיישבות. באותה שנה השתתף בקונגרס הציוני השמיני בהאג והציע שורת הצעות הקשורות להתיישבות בארץ ישראל.

בהם נבחר כחבר הוועד הפועל הציוני וחבר הדירקטוריון של הקרן הקיימת לישראל. בשנים 12–1910 ערך את הירחון החשוב בגרמנית "פלשתינה", שעסק בהתיישבות ובחקר ארץ-ישראל. לאחר שנסגר הירחון בגלל חוסר אמצעים, הטיח דברים קשים בהנהלת התנועה הציונית על חוסר תמיכה רוחנית וחומרית לצורך קיום כתב-עת כה חשוב, בעוד שחברות נוצריות בגרמניה ובאנגליה מפרסמות ספרות על ארץ-הקודש. הוא הצליח לחדש את הוצאת העיתון משנת 1927 ועד לסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938.

בשלהי מלחמת העולם הראשונה עמד בראש המועצה הלאומית של היהודים באוסטריה והיה ממייסדי הסמינריון (השיעורים הפדגוגיים בווינה) שבו הרצה על התנועה הציונית. 

ביוזמתו נוסדה בווינה הגימנסיה הריאלית היהודית על שם הרב צבי פרץ חיות.

מבחינה רעיונית היה מקורב למפלגת הפועל הצעיר וסוציאליזם.

כשלוש שנים לאחר ה"אנשלוס" ועליית הנאצים לשלטון באוסטריה נעצר על ידי הגסטפו ונרצח.

==ספריו==

* בשנת 1910 יצא ספר שכתב על הקרן הקימת לישראל. 
* ספרו החשוב ביותר הוא "תולדות התנועה הציונית", אחד מספרי ההיסטוריה הראשונים של התנועה הציונית, שפורסם בשני כרכים בשפה הגרמנית. בשנת 1938 ביקר בארץ ישראל על מנת לכתוב כרך שלישי, אולם עם מותו נעלמו כתבי היד של כרך זה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:פעילים ציונים באוסטריה
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1873
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1941
קואווילה וטחאס

קואווילה וטחאס (בספרדית: Coahuila y Tejas; קואווילה וטקסס) הייתה אחת המדינות המרכיבות את ברית המדינות המקסיקניות המאוחדות תחת חוקת 1824. היו לה שתי ערי בירה: הראשונה הייתה סלטיו, ולאחר מכן מונקלובה. למטרות מנהליות, המדינה חולקה לשלושה מחוזות: בחאר, החלק הטקסני של המדינה; מונקלובה, שהכיל את צפון קואווילה; וריו גראנדה סלטיו, שהכיל את דרום קואווילה.

המדינה נשארה בקיומה עד לאימוץ של חוקת 1835, לפיה הרפובליקה הפדרלית של מקסיקו הוסבה למדינה אונטרית, והמדינות (estados), הפכו למחוזות (Departamentos). מדינת קואווילה וטחאס התפצלתה לשתיים והפכה למחוז קואווילה ומחוז טקסס.

קואווילה וטקסס פרשו ממקסיקו בגלל ניסיונותיו של סנטה אנה לחזק את כוחה של הממשלה המרכזית. טקסס בסופו של דבר פרשה והפכה לרפובליקה העצמאית של טקסס, שהיא כיום מדינה בארצות הברית של אמריקה. קואווילה הצטרפה יחד עם נואבו לאון וטמאוליפס להקמת הרפובליקה קצרת הימים ריו גראנדה.
==קישורים חיצוניים==

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות לשעבר באמריקה הלטינית
קטגוריה:מקסיקו: היסטוריה
פיטר רובינסון (אמן קרקס)

פיטר "פיט" רובינסון (באנגלית: Peter Robinson; 6 באפריל 1874 – 2 בספטמבר 1947) היה שחקן אמריקאי ואמן קרקס.

== קורות חייו ==
רובינסון נולד בספרינגפילד, מסצ'וסטס, כבנם של מהגרים נורווגים. לדבריו, עד לראשית שנות הנעורים הייתה לו ילדות רגילה והיה לו מראה נורמלי, אך אז החל לרדת במשקל במהירות.

הוא עבד כאמן קרקס במופע השוליים של קרקס האחים רינגלינג, במשקל 26 ק"ג, תחת שם הבמה "השלד האנושי". ב-1922 נישא לבייבי באני סמית', שהופיעה לצדו במופעי השוליים כאישה שמנה, במשקל 212 ק"ג; נולדו להם שני ילדים. רבים מאמני הקרקס הרזים, שהופיעו כ"שלדים", נישאו לנשים השמנות של המופע, למטרות שיווק ובידור.

אף על פי שהופיע במופעי שוליים בקרקס, הייתה לו הכשרה של שחקן שייקספירי קלאסי. הוא זכור בעיקר בשל תפקידו בסרט הפולחן "פריקס" משנת 1932, בבימויו של טוד בראונינג. לדבריו, היה גם נגן מפוחית מיומן.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמני מופעי שוליים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1956
מוסד הרצל לחקר הציונות

מוסד הרצל לחקר הציונות באוניברסיטת חיפה מוביל ומקדם פעילות מחקרית ופרויקטים תיעודיים בתחומים הקשורים לתולדות הציונות, להיסטוריה הפוליטית, התרבותית והחברתית של שיבת ציון ושל מדינת ישראל ובסוגיות הקשורות בהיסטוריה של הלאומיות המודרנית.

== ייסוד ומטרות ==

מוסד הרצל לחקר הציונות הוקם בנובמבר 1987 במטרה לקדם את המחקר והמורשת של הציונות המדינית ההרצליאנית על פי הסכם שבין ד"ר ראובן הכט לבין אוניברסיטת חיפה.
מטרותיו הן:
לקדם את חקר ההיסטוריה והאידאולוגיה של הציונות המדינית ההרצליאנית, לתרום לטיפוח ולקידום התודעה הציונית, לקדם את מחקר תולדות הציונות ומדינת ישראל, לקיים ימי עיון, סדנאות וכינוסים מתחום ההיסטוריה וההגות הציונית ולפרסם את פרי עבודות המחקר והכינוסים שנערכים במסגרתו.

== הנהלה ==

מאז הקמתו ועד שנת 2010 עמד בראשו פרופ' יואב גלבר. מ-2010 ועד 2016 עמד בראשו פרופ' אריה כוכבי והחל מינואר 2017 עומד בראשו פרופ' מעוז עזריהו. הוועד המנהל מורכב מנציגי קרן הכט ובעלי תפקידים באוניברסיטת חיפה; ביניהם נשיא האוניברסיטה, רקטור האוניברסיטה והדיקן למחקר.

== פרסומים נבחרים ==
* ליאת שטייר-לבני, [http://herzl.haifa.ac.il/images/טראומה_אחת_שתי_פרספקטיבות_שלוש_שנים.pdf טראומה אחת, שתי פרספקטיבות, שלוש שנים - היבטים של שואה ותקומה בתעמולה הארץ ישראלית והיהודית ־ אמריקנית 1945-1941] (2019)
* מעוז עזריהו, [http://herzl.haifa.ac.il/images/mitzuv_hazikaron2.pdf מיצוב הזיכרון: אסופת מחקרים העוסקים בתרבות, היסטוריה ופוליטיקה במיצוב הזיכרון בישראל ] (2018)
* כהן גוסטאב גבריאל, [http://herzl.haifa.ac.il/images/book1.pdf חזון המדינה העצמאית: שני כתבים מראשית הציונות] (2009)

בכל שנה מעניק מוסד הרצל פרס מטעם קרן הכט לחוקרים וחוקרות ישראליים על פרסום ספרים בנושאי הציונות.

== מחקרים ומיזמים תיעודיים ==
* הווטרנים הישראליים – תיעוד תרומתם של מתנדבי היישוב העברי במלחמת העולם השנייה.
* יהודי סוריה ולבנון 1930–2000 – 250 ראיונות אישיים אשר תיעדו את מצב היהודים בסוריה ולבנון, המאבק להצלתם, העפלתם, מילוטם ועלייתם וקליטתם בארץ.
* מתקומה לשחקים – סיפורם של 140 צעירים שורדי שואה שפרסו כנפיים והתנדבו לשרת כלוחמי צוות אוויר במלחמת העצמאות.
* פלי"ם - סיפורו של מפעל ההעפלה באמצעות מאות סיפורים אישיים של אנשי הפלי"ם.
בנוסף, במסגרת הפעילות האקדמית מתקיים פורום בין-אוניברסיטאי של חוקרי המנדט בישראל.

== תערוכות וגלריות ==
* על הקו – "מטריאסטה לארץ ישראל 1920–1940 " - התערוכה הוקדשה למסע בים של כ־150,000 עולים יהודים שהפליגו מהנמל האיטלקי טריאסטה, שזכה לכינוי "שער ציון" לארץ ישראל בין שתי מלחמות העולם באניות החברה האיטלקית "לויד טריאסטינו".
* "הרצל בנוף" – גלריית צילומים המתעדת את הנצחתו של הרצל בנוף בארץ ובעולם. ([http://herzl.haifa.ac.il/index.php/he/herzl-gallery באתר])

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://herzl.haifa.ac.il/index.php/he/home/ אתר הבית של מוסד הרצל לחקר הציונות ולימודה]
* [https://www.artsteps.com/view/5b9a702e8390817c37cd7d59/ סיור וירטואלי בתערוכה "על הקו - מטריאסטה לארץ ישראל 1920–1940"]
* [http://veterans.haifa.ac.il/ אתר תרומת מתנדבי היישוב העברי במלחמת העולם השנייה]
* [http://herzl.haifa.ac.il/index.php/he/researches/syria-aliya/ ראיונות אישיים עם יהודי סוריה ולבנון]
* [https://tkumatosky.org/profiles/1/ סיפורם של ניצולי שואה ששרתו והתנדבו לחיל האוויר הישראלי במלחמת העצמאות]
* [http://www.palyam.org/ פלי"ם – תעוד מפעל ההעפלה באמצעות סיפורים אישיים]

== הערות שוליים ==

הרצל
הרצל
ציונות
דרק פנסלר

דרק ג'ונתן פנסלר (באנגלית: Derek Jonathan Penslar; נולד ב-1958) הוא היסטוריון יהודי אמריקאי-קנדי המתמחה בהיסטוריה השוואתית, היסטוריה יהודית ובהיסטוריה של ישראל בעת החדשה.
חקר, בין היתר, את מערכת היחסים בין מדינת ישראל ויהודי התפוצות, את התנועות הלאומניות הגלובליות, הקולוניאליזם האירופי והמדינות הפוסט-קולוניאליות.

== ביוגרפיה ==

פנסלר נולד בעיר לוס אנג'לס, במדינת קליפורניה שבארצות הברית, סיים תואר ראשון באוניברסיטת סטנפורד ואחר כך המשיך את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בין השנים 1987 ל-1998 לימד באוניברסיטת אינדיאנה. בשנת 1998 החל ללמד באוניברסיטת טורונטו, שם הוא משמש כפרופסור בקתדרה על שם סמואל זאקס להיסטוריה יהודית. בין השנים 2002 ל-2008 עמד בראש המכון ללימודי יהדות באוניברסיטת טורונטו.

בשנים 2012–2016 מונה כראשון בתפקיד של פרופסור ללימודי ישראל בקדתרה על שם סטנלי לואיס באוניברסיטת אוקספורד.
פנסלר היה חבר במחלקה לפוליטיקה וליחסים בינלאומיים, בבית הספר ללימודים בינתחומיים וחבר בסגל של קולג' סנט אן ובהמשך חבר כבוד.
ב-2016 התמנה לפרופסור בקתדרה על שם ויליאם לי פרוסט להיסטוריה יהודית באוניברסיטת הרווארד ולימד במרכז על שם מינדה דה גונצבורג ללימודים אריופאים. פנסלר משמש גם כמנהל המרכז ללימודים יהודיים של אוניברסיטת הרווארד. 
 
ערך את המדור "תנועות לאומיות וחברתיות" באנציקלופדיה זמן יהודי חדש.

==פרסים ואותות הוקרה==
*2011 - חבר בחברה המלכותית של קנדה
*חבר באקדמיה האמריקאית למחקרים על היהודים

== מספריו ==
<div class="mw-content-ltr">

* Zionism and Technocracy: The Engineering of Jewish Settlement in Palestine, 1870-1918 1991, גרסה עברית 2001 
* In Search of Jewish Community: Jewish Identities in Germany and Austria, 1918-1933 1998, עורך יחד עם מיכאל ברנר)
* Shylock's Children: Economics and Jewish Identity in Modern Europe 2001 
-על ההיסטוריה הכלכלית של היהודים החל מהמאה השבע עשרה ועד היום
* Orientalism and the Jews, 2004" - עורך - יחד עם איוואן קלמר
* Contemporary Antisemitism: Canada and the World (2005 
* Israel in History: The Jewish State in Comparative Perspective 2006 
* Israël face à son passé, Les éditions arkhê, 2010, (ישראל מול העבר שלה) עם אבי שליים ושלמה זנד 
*The Origins of Israel 1882-1948: A Documentary History (co-edited with Eran Kaplan, 2011 
Jews and the Military: A History 2013 
Theodor Herzl: The Charismatic Leader 2020 
Zionism: An Emotional State 2023 
*Unacknowledged Kinships: Postcolonial Studies and the Historiography of Zionism (co-edited with Stefan Vogt and Arieh Saposnik), 2023 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
*
* [https://web.archive.org/web/20120305142546/http://www.history.utoronto.ca/faculty/facultyprofiles/penslar.html אתר אישי]
* 
* עפרי אילני, [https://hazmanhazeh.org.il/emotional_zionism רגש ציוני לוהט], באתר הזמן הזה, מאי 2024
* 

קטגוריה:היסטוריונים קנדים
קטגוריה:היסטוריונים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אינדיאנה
 קטגוריה:סגל אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1958
ברקליס סנטר

ברקליס סנטר (באנגלית: Barclays Center) הוא מגרש מקורה רב-תכליתי ברובע ברוקלין שבניו יורק. המגרש יושב בחלקו מעל מסילת רכבת התחתית של ה-MTA בפינת אטלנטיק אווניו ומרכז העסקים וונדרבליט. זהו מתחם בעלות של 4.9 מיליארד דולרים עבור מגרש ספורט, עסקים ומגורים. המגרש הוא ביתה של קבוצת ברוקלין נטס מליגת ה-NBA, שמשחקת בו מאז עונת 2012/13. החל מעונת 2015/16 משמש האולם גם כבית לקבוצת ה-NHL ניו יורק איילנדרס. החסות להקמת המגרש ושמו הם על שם חברת השירותים הפיננסיים האנגלית ברקליס. 

הפרויקט פותח על ידי פורסט סיטי רטנר, שרכש את הנטס בשנת 2004, במטרה להעביר אותם מניו ג'רזי למיקום זה בסמוך לשדרת אטלנטיק - מרכז ברקליס, ותחנת הרכבת תחתית (רכבות 2, 3, 4, 5 ו-B, D, N, Q, R) וטרמינל הרכבת ללונג איילנד בברוקלין, אחד ממרכזי התחבורה הנגישים ביותר בעיר. המהלך סימן חזרה של קבוצת ספורט מקצוענית לרובע, דבר שלא היה מאז עזיבת הדודג'רס ללוס אנג'לס ב-1957. מחלוקות בין תושבים מקומיים ושימוש בהפקעה, תביעות משפטיות מרובות, כמו גם מחסור במימון, עיכבו את השלמת הפרויקט בכ-4 שנים.

ב-1 במרץ 2010, בית המשפט העליון של ארצות הברית בברוקלין פסל תביעה של בעלי נכסים בנוגע לשימוש של המדינה בהפקעות. הנחת אבן הפינה לפרויקט התקיימה ב-11 במרץ 2010, והמגרש נפתח לציבור ב-21 בספטמבר 2012. האירוע הראשון שהתקיים במגרש היה קונצרט של ג'יי זי ב-28 בספטמבר 2012. הנטס שיחקו לראשונה במגרש ב-15 באוקטובר 2012 נגד הוושינגטון ויזארדס.

בנוסף למשחקי כדורסל מקצועיים, מארח את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לונג איילנד בברוקלין LIU בלאקבירדס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ברוקלין: מבנים
קטגוריה:אולמות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:ניו יורק: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ברוקלין נטס
דוד בריינין

דוד בריינין, הרצאה של ז'ורז' וולרס (פרופ' בפקולטה לרפואה בפריז)בצריף המחנה, 17 יולי 1942
דוד בּרַיינין (David Brainin; 20 באוגוסט 1905, חארקוב – סתיו 1942, אושוויץ) היה רקדן, כוראוגרף, צייר ומעצב תפאורות יהודי-צרפתי ממוצא אוקראיני. היה ראשון רקדני הבלט בארץ ישראל ולאחר מכן עבר לפעול בצרפת. בתקופת השואה נספה באושוויץ.

== תולדות חייו ==
בריינין נולד בקיץ 1905 לחיה לבית גֶרשמן וזוּסים בריינין, חייט במקצועו, בחארקוב שבדרום-מערב רוסיה (כיום באוקראינה),
ב-1919, בהיותו נער בן 14, עלה לארץ ישראל. בשנת 1923 עבר להתגורר כדייר משנה אצל משפחת מטלון ברחוב אלחנן 16. באותה שנה החלה האופרה הארצישראלית בפעילותה ובריינין הצטרף אליה כסולן בלט.
בשנת 1924, כאשר עלתה רינה ניקובה, היה בן זוגה לריקוד בלט.
בעקבות קשיים כלכליים הפסיקה האופרה את פעילותה בקיץ 1927 ובריינין עזב לפריז.

בפריז השתלם בריקוד ובכוריאוגרפיה ולמד ציור. היה חבר בלהקת ריקוד רוסית שפעלה בעיר, נישא לוורה, אחת הרקדניות, ויצא עם הלהקה לסיבוב הופעות בדרום אמריקה ב-1931. לבני הזוג נולד בן אחד.

לאחר ששב ממסע ההופעות למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות ("אקול דה בוזאר"; École des Beaux-Arts) ועבד בעיצוב תפאורות לקולנוע, לאופרה, לבלט ולתיאטרון.

בעת מלחמת העולם השנייה נכלא תחילה במחנה הריכוז קומפיין, וב-5 ביוני 1942 נשלח לדראנסי. בעת שהותו במחנות הנציח בציור תמונות מחיי המחנה, השמורות כיום בבית לוחמי הגטאות.

ב-18 בספטמבר 1942 גורש בריינין מדראנסי לאושוויץ , ושם נספה.

בנו של בריינין, גרגואר (Grégoire), היה משורר ופילוסוף, נודע בכינוי "דרור" (Moineau), והתגורר שנים רבות בקנדה. נפטר ב-15 באוגוסט 2016 ונטמן בבית העלמין בעיירה אונפלר בחבל נורמנדי. הותיר אחריו רעייה, בן אחד ונכדות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://art.holocaust-education.net/explore.asp?langid=2&submenu=200&id=22 ביוגרפיה באתר "לימוד השואה באמצעות האמנות"]
* [http://www.infocenters.co.il/gfh/notebook_ext.asp?book=101064&lang=heb&site=gfh ביוגרפיה] בארכיון בית לוחמי הגטאות
* [http://benyehuda.org/matalon_yivneel/telaviv.html על דוד בריינין] בזכרונותיו של יבנאל מטלון

==הערות שוליים==

קטגוריה:רקדני בלט יהודים
קטגוריה:רקדני בלט צרפתים
קטגוריה:כוריאוגרפים יהודים
קטגוריה:מעצבי במה יהודים
קטגוריה:ציירים יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודים בשואה: צרפת
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:ציירים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1942
דניאל פסמניק

ד"ר דניאל פסמניק (1869, האדיטש - 1930, פריז) היה רופא, סופר, פובליציסט ומנהיג ציוני. נמנה עם התאורטיקנים הראשונים של פועלי ציון. הוא פרסם מאמרים רבים בעיתונות הציונית ברוסית, פולנית, גרמנית, עברית קרואטית ויידיש, חלקם הופיעו בחוברות וספרים.

== אודות ==
נולד בעיר האדיטש (גביאץ), שבפלך פולטבה, שבאוקראינה של היום. למד רפואה בשווייץ ובבולגריה ומשנת 1899 שימש כפריבט-דוצנט לרפואה באוניברסיטת ז'נבה. בשנת 1900 הצטרף לתנועה הציונית והיה לאחד מהכותבים הפורים שבה ולמרצה מבוקש שלהרצאותיו הגיעו מאות מאזינים. פסמניק הדגיש בתעמולתו במערב אירופה את "הציונות ההומניטרית" שגרסה שהציונות נדרשת לצורך פתרון בעיית היהודים הנרדפים והעניים במזרח אירופה, ושהרגש הלאומי יבוא בעקבות מימוש הציונות ואיננו תנאי לה. הוא גם גרס שכל יהודי שאיננו שונא ציון הוא ציוני ובקש וטען שהדת היהודית היא לאומית. בקונגרס הציוני השישי הוא הטיף לציונית מעשית בקידום ההתיישבות בארץ ישראל וקניית קרקעות וטען שאין סתירה בין הציונית המעשית והציונות המדינית.
 
ביוני 1903 הוא הוציא עם פליקס פינקוס כתב עת בשם "ציוניסטישע קארספנדענט" שיצא נגד הפרקציה הדמוקרטית, באוגוסט 1903 יצא כתב עת שלו בגרמנית "ציוניסטישע מאנאטס העפטע".

בשנת 1905 חזר לרוסיה והצטרף למערכת של "ייברייסקאיה ז'יזן" (החיים היהודיים) שחזר לפעול ב-1904 כירחון והחל מ-1907 כשבועון בשמו המקורי "ראזסוויט" (השחר). הוא כתב בעבור עיתונים רבים וכתביו תורגמו לשפות רבות. פסמניק נחשב לאחד מהתאורטיקונים החשובים ביותר של הציונות בתקופתו ובפרסומיו צידד בציונות הסינתטית. 

השתתף כנבחר מטעם הציונים יחד עם מיכאל אליניקוב, אברהם אידלסון, יוליוס ברוצקוס וישראל רוזוב בוועדה המדינית המיעצת לצירים היהודים ב"דומה" הרוסית (בית הנבחרים).

בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה (1917–1921), ד"ר פסמניק צידד ב"צבא הלבן". בשנת 1919 עזב לפריז לעמוד לצד המשלחת היהודית לוועידת השלום והיה פעיל בחוגים האנטי מהפכניים הרוסיים. הוא השתתף ביוני 1921 בוועידה של לאומנים רוסים ודיבר בחריפות נגד הבולשביקים ונגד הפרעות ביהודים, אך לא זכה לאוזן קשבת לנושא האחרון בקרב האנטישמיים הלאומנים הרוסיים. פעילות זו, כאשר ברקע פוגרומים נגד יהודים באוקראינה בהנהגת צבאו של דניקין, הרחיקה אותו מהחוגים הציוניים. אחרי 1922 חזר לפעילות ציונית ובשנת 1930 יצא בישראל ספרו של פסמניק "מפני מה אני יהודי?" בתרגומו של ד"ר ישראל קרניאלי בהוצאת מוריה.

שלמה גפשטיין כתב עליו:
:"האדם הרותח, השקדן, המלא מרץ לא אכזב והיודע לעבוד לשם הציונות מבקר השכם עד אישון לילח, החל משאלות עמוקות הקשורות בביסוסה העיוני של הציונות וגמור בעניינים מעשיים פעוטים."

בתו היא הפילוסופית רחל בספלוף .

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/judaica/ejud_0002_0015_0_15454.html ביוגרפיה] באנציקלופדיה יודאיקה.
* 
*, , 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי פועלי ציון
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:פעילים ציונים באוקראינה
קטגוריה:רופאים יהודים שווייצרים
קטגוריה:רופאים יהודים רוסים
קטגוריה:רופאים צבאיים רוסים
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לצרפת
קטגוריה:סגל ראזסווייט
קטגוריה:ילידי 1869
קטגוריה:נפטרים ב-1930
הגביע הגרמני בכדורסל

הגביע הגרמני בכדורסל (בגרמנית: Deutscher Pokalsieger (Basketball) ) הוא מפעל כדורסל גרמני בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1966 ומנוהל על ידי מנהלת הבונדסליגה הגרמנית.

בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות בגרמניה.

==מחזיקות הגביע==

==ראו גם==
* ליגת העל הגרמנית בכדורסל

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20120819101252/http://www.beko-bbl.de/index.php האתר הרשמי של מנהלת הבונדסליגה]

גרמניה
קטגוריה:תחרויות כדורסל בגרמניה
כפר נפח

כפר נפח (בערבית: كفر نفّاخ) הוא כפר סורי עזוב במרכז רמת הגולן.

== היסטוריה ==
בכפר נמצאו אתרים וממצאים המראים על התיישבות במקום כבר בתקופה הרומית וההלניסטית, בתקופות אלו ישב הכפר לצד ציר מרכזי שחיבר את ערי סוריה לחוף הים התיכון. בתקופה הרומית שימש הכפר ככל הנראה כתחנה לאספקת שירותים לנוסעים בדרך הראשית. תחנה שכזו – "מוטטיו" (Mutatio) – הוצבה בערך כל שישה קילומטרים לאורך הדרכים הראשיות ברחבי האימפריה הרומית. בשנת 2020 נתגלתה בחפירה ארכאולוגית אבן גבול כבת 1,700 שנה שעליה נכתב "כפר נפח" באותיות יווניות. הדבר מעיד כי כבר בתקופה הביזנטית היה שמו של הכפר "נפח".<ref></ref>

במהלך המאה ה-19 אוכלס הכפר מחדש בידי מתיישבים טורקמנים, שעשו שימוש בהריסות המקום לבניית בתיהם. במרוצת השנים אכלסו את הכפר גם תושבים ממוצאים אחרים כך שבשנת 1960 הכפר מנה 1,456 נפשות, מהם 664 טורקמנים. בשנת 1967, עם התקדמות צה"ל ברמת הגולן, עזבו תושבי הכפר את בתיהם והוא ננטש.

בתקופת השלטון הסורי ברמת הגולן, ישב הכפר על הציר המרכזי קוניטרה - גשר בנות יעקב כשהוא פחות או יותר במרכז הכביש. בקרבת הכפר היו מרכזים ובסיסים של צבא סוריה בהם בנפח ועליקה. לאחר כיבוש רמת הגולן על ידי ישראל ביוני 1967, שימש הכפר הנטוש להתיישבות זמנית של אחד מגרעיני ההתיישבות ברמת הגולן. כיום, נמצאים בקרבת הכפר העזוב מספר בסיסי צה"ל בהם מחנה יצחק (מחנה נפח).

הריסות הכפר נמצאות כיום לצד צומת השריון במפגש כביש 91 וכביש 978, מעט מערבה מנפח נמצאת גם צומת המפגש של כביש הנפט עם כביש 91.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hadashot-esi.org.il/report_detail.aspx?id=1201&mag_id=115 תיאור ממצאי החפירה הארכאולוגית בנפח].

==הערות שוליים==

נפח
שדרת אטלנטיק (ניו יורק)

שדרת אטלנטיק (אנגלית: Atlantic Avenue) הוא רחוב חשוב ברובעי העיר ניו יורק ברוקלין וקווינס. הוא משתרע מאזור החוף של ברוקלין לאורך האיסט ריבר כל הדרך לג'מייקה, קווינס. רחוב אטלנטיק מקביל לרחוב פולטון במרבית מסלולו בברוקלין, שם הוא משמש כגבול בין השכונות פרוספקט הייטס ופורט גרין ובין דפורד-סטייווסאנט וקראון הייטס.

אטלנטיק אווניו הוא הכביש מערב-מזרח היחידי עבור משאיות ברחבי ברוקלין, וממלא את מקומם של הכבישים המהירים Bushwick Expressway (I-78) ו-Cross Brooklyn Expressway (I-878).

==מבנים בולטים לאורך הרחוב==
מגדל ווילימסבורג סיווינגס בנק ממבט מרחוב אטלנטיק
*מגדל ווילמסבורג סיווינגס בנק (Williamsburgh Savings Bank Tower) - מגדל בן 37 קומות (156 מ') ובראשו שעון. המגדל נבנה בשנת 1929, וכיום משמש בין השאר כקניון ומגדל משרדים.
*ברקליס סנטר - מרכז תרבות וספורט, נבנה במהלך העשור השני של המאה ה-21. משמש (נכון ל-2015) כמגרש הביתי של קבוצת הכדורסל ברוקלין נטס ושל קבוצת ה-NHL ניו יורק איילנדרס.
*טרמינל הנוסעים אטלנטיק אווניו - אחד מגדול טרמינלי הנוסעים בניו יורק רבתי. בין השאר עוברות ועוצרות בו קווי הרכבת התחתית של ניו יורק: 2, 3, 4, 5 ו-B, D, N, Q, R, קו הרכבת ללונג איילנד ועוד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניו יורק: רחובות
אגן מארי-דרלינג

מפת האגן
אגן מארי-דרלינג (באנגלית: Murray–Darling Basin) הוא אזור גאוגרפי גדול בחלק הפנימי של דרום-מזרח אוסטרליה, המשתרע על פני רוב מדינות ניו סאות' וויילס, ויקטוריה, וטריטוריית הבירה האוסטרלית, וחלקים ממדינות קווינסלנד (השליש התחתון) ודרום אוסטרליה (הפינה הדרום-מזרחית). אורכו הוא 3,375 ק"מ 

שמו מורכב משמותיהם של שני הנהרות הגדולים הזורמים בו, הנהר מארי (שאורכו 2,589 ק"מ).) ונהר דרלינג. האגן מנקז שביעית ממסת האדמה האוסטרלית, וכיום הוא השטח החקלאי המשמעותי ביותר באוסטרליה. בתחומי האגן התפתחה תעשייה חקלאית בשווי של 24 מיליארד דולר המספקת שליש מאספקת המזון באוסטרליה. 

רוב 1,061,469 הקמ"ר של האגן הם שטוחים, מתחת לגובה פני המים ובעומק בלב היבשת, וניזונים מגשמים ישירים קטנים. הנהרות הרבים שהוא מכיל נוטים להיות ארוכים וזורמים באיטיות, ובעלי ספיקת מים בכמות שגדולה רק על פי אמות מידה אוסטרליות. עם זאת, מוריי דארלינג הוא גם אחד מאגני הנהר הפגיעים ביותר על פני כדור הארץ. עשרות שנים של הנדסה, הקצאת יתר והשפעת הייבוש של שינויי האקלים הפחיתו משמעותית את הנגר לנהרות, נחלים ושטחי מים רטובים בתוך האגן. בהערכה משנת 2012 של בריאות המערכת האקולוגית הכוללת, יותר מ -80% מבקעות הנהר של אגן מוריי-דארלינג דורגו כמצב בריאותי גרוע או גרוע מאוד על סמך הערכות של דגים, חסרי חוליות וצמחייה. המערכות האקולוגיות של האגן סובלות וכתוצאה מכך מינים רבים התלויים במחזור ההצפות הטבעי של האזור מתמודדים עם הכחדה. כדי לטפל בדאגות הסביבתיות הללו, הוקמה בשנת 2015 קרן המים המאוזנת אגן מוריי-דרלינג, כדי לספק ביטחון מים לחקלאים, תוך הגנה על שטחי רטיבות בעלי משמעות תרבותית התומכים במינים ומערכות אקולוגיות מאוימות. הקרן היא שותפות בין שמירת הטבע, וקבוצת העבודה של מוריי דרלינג, עם תמיכה מהבנק הלאומי של אוסטרליה.

==בעלי החיים באגן==
אגן מארי דרלינג הוא בית למינים של בעלי חיים מקומיים רבים. המספרים האמיתיים אינם ידועים, אך הערכה די מבוססת קיימת אודות בעלי חיים אלו ומצב אוכלוסייתם הנוכחי. בין בעלי החיים המקומיים באזור, נמצאו במחקר שנעשה:
*85 מינים של יונקים, מתוכם 20 שנכחדו ו-16 בסכנת הכחדה
*53 מינים של צפרדעים, ללא סכנת הכחדה
*46 מינים של נחשים, 5 מתוכם בסכנת הכחדה
*5 מינים של צבים, ללא סכנת הכחדה
*34 מינים של דגים, חלקם כמו מקולוצלה פלי מצויים בסכנת הכחדה 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטרליה: גאוגרפיה
מארי
מארי-דרלינג
מימוש

מימוש (לעיתים גם: יישום; באנגלית: implementation) הוא ההגשמה של יישום מחשב או ביצוע של תוכנית, רעיון, מודל, תכנון, אפיון, תקן, אלגוריתם, או מדיניות.

==מדעי המחשב==
במדעי המחשב, מימוש הוא יישום של מפרט טכני או אלגוריתם כתוכנית, רכיב תוכנה, או מערכת מחשב אחרת באמצעות תכנות ופריסה. עשויים להתקיים מימושים רבים למפרט סטנדרטי או נתון. לדוגמה, דפדפני אינטרנט מכילים מימושים של מפרטי World Wide Web Consortium מומלצים, וכלים לפיתוח תוכנה מכילים מימושים של שפת תכנות.

==מדע המדינה==
במדעי המדינה, יישום מתייחס לביצוע של מדיניות ציבורית. מחוקקים מעבירים חוקים המבוצעים על ידי עובדי ציבור שעובדים בגופים בירוקרטיים. תהליך זה מורכב מקבלת החלטות, שלטון ושיפוט. גורמים המשפיעים על יישום כוללים כוונת המחוקק, היכולת המנהלית של הבירוקרטיה, פעילות קבוצות המעונינות ביישום ואופוזיציה, תמיכה נשיאותית או בדרג הביצועי.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדעי המחשב
ברנרדינו ריבדביה

ברנרדינו ריבדביה (בספרדית Bernardino de la Trinidad González Rivadavia 20 במאי 1780 - 2 בספטמבר 1845) היה פוליטיקאי ארגנטינאי, ונשיאה הראשון של ארגנטינה, שנקראה אז הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה.

== ביוגרפיה ==
ריבדביה נולד בשנת 1780 בבואנוס איירס. הוא למד בבית הספר הממלכתי בסן קלרוס, אך פרש משם לפני סיום לימודיו.

בשנת 1821, בהיותו שר בממשלת הפרובינציה של בואנוס איירס הניע את המהלך לייסודה של אוניברסיטת בואנוס איירס.

כיהן כנשיאה הראשון של ארגנטינה בין השנים 1826 ו-1827 בזמן מלחמת ארגנטינה–ברזיל.

ריבדביה היה ממוצא אפריקאי, דבר זה שימש ללעג ולקלס עליו בפי יריביו שכינו אותו בכינויים כדוגמת- "ד"ר שוקולד" ו"ברנרדינו השחור".

ריבדביה גלה לאירופה ב-1829. הוא ניסה לחזור לארגנטינה, אך ירידתו לנמל סורבה על ידי מושל בואנוס איירס, חואן חוסה ויאמונטה. הוא התיישב באורוגוואי, מאוחר יותר עבר לברזיל וב-1842 שב לספרד.

נפטר ב-2 בספטמבר 1845 בגיל 65 בקאדיס שבספרד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בואנוס איירס: אישים
קטגוריה:נשיאי ארגנטינה
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:נפטרים ב-1845
שמן תירס

בקבוק [[פלסטיק של 5 ליטר שמן תירס]]
שמן תירס הוא שמן המופק מנבט תירס. 

== שימושים ==

=== בישול ===
השימוש העיקרי שלו הוא בבישול, ובגלל שנקודת העשן שלו גבוהה, הופך שמן התירס לשמן טיגון חשוב. בנוסף הוא מרכיב מרכזי במרגרינות מסוימות. 

שמן תירס הוא בדרך כלל זול יחסית לסוגים אחרים של שמנים צמחיים. 

=== שימוש בתעשייה ===
שמן תירס הוא גם חומר גלם המשמש לביודיזל. שימושים תעשייתיים אחרים לשמן תירס כוללים סבון, משחה, צבע, ציפוי נגד חלודה למשטחי מתכת, טקסטיל, ניטרוגליצרין וקוטלי חרקים. 

בנוסף, הוא משמש לעיתים כנישא למולקולות תרופה בהכנות תרופות. 

== כמות השמן ==
בושל אחד של תירס (כ35 ליטר) מכיל 700 מיליליטר שמן תירס (2.8% מהמשקל). אגרונומי תירס פתחו זנים בעלי אחוז שמן גבוה, אולם זנים אלו נוטים להראות תשואות שדה נמוכות, ולכן הם לא מקובלים באופן אוניברסלי על ידי המגדלים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.corn.org/wp-content/uploads/2009/12/CornOil.pdf Corn Oil], Corn Refiners Association, 2006
* 

קטגוריה:תירס
תירס