ביום קיץ יום חום

בְּיוֹם קַיִץ, יוֹם חֹם - הוא שיר של חיים נחמן ביאליק, שנכתב בסתיו 1896, ונדפס לראשונה בקיץ 1900 ב"לוח אחיאסף" בכותרת שונה: "רעות והתבודדות". לאחר זמן מה החזיר המשורר את הכותרת המקורית לשיר.<ref name=":1">חיים נחמן ביאליק, השירים, ערך והוסיף מבואות, ביאורים ונספחים: אבנר הולצמן, דביר, 2004, עמ'93</ref>

השיר מספר על אירוחו החם והמפנק של הדובר את רעו בתקופות השונות של השנה, אך מסתיים בתחושת עצב ודיכאון של המשורר, המעדיף להישאר לבד בתקופת הסתיו. השיר, המשדר בחלקו הגדול אווירה של רעות אמיצה ומזמינה, מצטיין בדימויים, בחרוזים ובמקצב מוזיקלי קליט, וכבש מיד עם פרסומו את לב קוראיו.

השיר הולחן הן בידי משה וילנסקי, וזכה לביצוע של נחמה הנדל, והן בידי משה דפנא.

== מבנה השיר ==
"ביום קיץ יום חום" מורכב משמונה בתים, המסודרים לכאורה על פי עונות השנה. בששת הבתים הראשונים מזמין הדובר את רעו לביתו וגנו, שם יבלו את זמנם בנעימים. אריאל הירשפלד מבחין בשיר שלושה חלקים: שלושת הבתים הראשונים ה"קייציים" מדברים על ההזמנה והאיחוד המענג עם הרע.<ref name=":0">אריאל הירשפלד, כינור ערוך : לשון הרגש בשירת ח"נ ביאליק, עם עובד, תשע"א (1921), עמ' 50-36</ref>

החלק השני שמתרחש בחורף מורכב גם הוא משלושה בתים ומאחד בין החום הנעים והמזמין של המארח לבין הקור והשחור שאורבים בחוץ. "הבית הרביעי מוצף כולו אונומטופאות חזקות המקיפות את המילים בסערת צלילים ו'מתארות' באורח קולי את קולות החורף. קריאה שהויה יותר של הבית הזה תגלה כי אין מדובר רק באונומטופאה וירטואוזית, אלא ברקמה עשירה ומגוונת ביותר של צלילים: צלילי הרעד הנקשרים למילים "קור" ו"כפור" אך חבויים גם במילים "חורף" ו"שחור."<ref name=":0" />

שני הבתים האחרונים של השיר מעניקים לו את המסר של "שיר מתהפך" כלשונו של החוקר מנחם פרי.<ref name=":2">מנחם פרי, "[https://humanities.tau.ac.il/sites/humanities.tau.ac.il/files/media_server/all-units/מרכז%20קיפ%20-חדש-/אות5/OT5_מנחם_פרי.pdf שב עלי והתחמם]": הדיאלוג ההומוארוטי בין ברנר לגנסין - מיקרוביוגרפיה, בתוך: אות; כתב עת לספרות ולהיסטוריה, סתיו 2015, גיליון 5; וראו גם ערך בוויקיפדיה: שב עלי והתחמם</ref> הם מעמידים, כביכול, את כל המסר של הבתים הקודמים לדבר והיפוכו - בחלק הזה של "עונת הסתיו" נחשף רצונו הפנימי של הדובר להישאר לבדו.

אין זה שיר טבע במשמעות הרגילה, אלא שיר אלגורי, אליבא דהירשפלד, המצטיין לפרקים במצלול עדין ופתייני, ולפרקים במצלול מאיים וקודר ושופע מילים וצלילים ייחודיים בשפה העברית המתחדשת. "זהו שיר מניפסטי בדבר יכולתה של הלשון השירית העברית להציב קורלטיב לשוני הולם ויעיל למנעד [...] של מצבי הרוח".<ref name=":0" />

== הביקורת ==

לאחר מותו של אורי ניסן גנסין, פרסם יוסף חיים ברנר, רעו הקרוב עוד מימי שהותם יחד בישיבה בפוצ'פ, הספד לזכרו.<ref>יוסף חיים ברנר, "[https://benyehuda.org/read/601 אורי ניסן]", בתוך: פרויקט בן-יהודה</ref> חלק גדול מההספד הוא מקדיש לשיר "ביום קיץ יום חום" אשר פורסם בדיוק באותם ימים בהם אירח ברנר את גנסין בביתו בורשה.

ניתן להתרשם מחוויית ההתרגשות העזה שאחזה בשני החברים למקרא השיר, שהם מייחסים אותו כאילו למערכת היחסים ביניהם. ואכן, מספר מבקרים אינם מנתקים את החוויה הזו מהדרך שבה הם מפרשים את השיר.

פישל לחובר כתב על השיר, שהוא מן היפים ביותר שכתב ביאליק בתקופת ההתבגרות שלו.<ref name=":1" /> יעקב פיכמן התרשם ש"זהו אחד מאותם השירים אשר זיו האדם שבהם לא יועם לעולם".<ref name=":1" /> אבנר הולצמן, לעומתם, מתמקד יותר בשני הבתים המסיימים של השיר, ש"הופכים במידה רבה את הקערה על פיה" ומצביעים על הלך נפש עמוק של המשורר, המכיל גם יגון, בדידות וייאוש.

אריאל הירשפלד ומנחם פרי הביאו פן נוסף בפרשנותם את השיר.<ref name=":0" /><ref name=":2" /> הם מתרשמים מהאווירה ה"פתיינית" שקיימת ברוב בתי השיר, בביטויים שלקוחים מהעולם הארוטי, כמו למשל: "לי יש גן" שמתקשר לשיר ארוטי אחר של ביאליק (יש לי גן) או לפסוקים משיר השירים. הם קוראים ביטויים, שמדברים על מקום חבוי ומוסתר ("הרחק הרחק מעיר וממתים נחבא תל"; "שם במחבא הלז"; "שם נחבא ננוח, אח נעים"), על סוד ורמז ("כלו אומר סוד אל", "נמתיק יחדו בדמי צהרים הרז"; ), על עונג ורוך ("ובהתענג וברוך"; "ולחצתיך אל לב, רעי, אחי הטוב"), על פתיינות ("בוא אלי, בוא אלי... "אצלי שב והתחמם" ) וכדומה, ומגיעים למסקנה משלהם: השיר, לדעתם, מרמז לחוויה הומו-ארוטית כביכול של המשורר.

מסכם אריאל הירשפלד: "השיר איננו, כמובן, "שיר טבע", אלא שיר אלגורי כרוב שיריו של ביאליק, משום שלא הטבע הוא עניינו אלא אפשרות מגעיו של ה"אני" עם ה"עולם, והוא עשוי שלושה מצבים המדגימים שלוש רמות של פתיחות אל העולם ואל הזולת. הקיץ מקביל לפתיחות הגמורה, הנאיבית והארוטית, המזוהה עם עידן הילדות, [...] החורף מקביל לפתיחות החלקית, המוסרית והאירונית, והספוגה ידיעה בדבר חלקיות המגע, התועלת שבו והסכנות המרחפות עליו . [...] הסתיו מקביל להסתגרות הגמורה, לבדידות הסותרת כל ארוס, למיאוס העצמי, לתחומה של הבושה המאכלת כול, ובראש ובראשונה — את הארוס"<ref name=":0" />

מבקרים אחרים, כמו למשל, מנחם בן, הביעו התנגדות עזה לכיוון שאליו נטתה ללכת פרשנותם של פרי והירשפלד.<ref>מנחם בן, "[https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/47/ART2/230/441.html?fbclid=IwAR1OqUTXgKRUpYZST08K6QRpvcHvVOKv_skIVK5nr7c21nJ42k2NkyPwDL4 קו המשווה - ביאליק הומו?]", אתר חדשות ישראלי Nrg, שמונה באפריל 2011</ref>

== לקריאה נוספת ==
* יעקב פיכמן, ספר ביאליק, ועדת היובל בהשתתפות הוצאת אמנות, תל אביב, 1935
* פישל לחובר, ביאליק, חייו ויצירתו, מוסד ביאליק, 1957
* מנחם פרי, שב עלי והתחמם: הדיאלוג ההומוארוטי בין ברנר לגנסין – מיקרו-ביוגרפיה, הספרייה החדשה, 2017 ,410 עמ'

== קישורים חיצוניים ==
* פישל לחובר, "[http://www.jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1935%2F01%2F25&id=Ar00501&sk=1E1C2B03 ח, נ, ביאליק - פרשת חייו]", דבר, 25 בפברואר 1935
* יהודה ויזן, "[https://hashiloach.org.il/wp-content/uploads/2017/02/d791d799d7a7d795d7a8d7aa-d795d799d796d79f.pdf נפילתו של נפיל]" - ביקורת על הספר: "שב עלי והתחמם"
* מנחם בן, "[https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/47/ART2/230/441.html?fbclid=IwAR1OqUTXgKRUpYZST08K6QRpvcHvVOKv_skIVK5nr7c21nJ42k2NkyPwDL4 קו המשווה - ביאליק הומו?]", אתר Nrg, תאריך: 8 באפריל 2011
*קובי מידן [http://www.haarchion.co.il/poem/ביום-קיץ-יום-חום/ מקריא את "ביום קיץ יום חום"], אתר הארכיון - ספרות עברית בקול
*[https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990039736490205171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי נחמה הנדל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי משה וילנסקי
קיץ