OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אצטדיון וסרמיל

אצטדיון וסרמיל היה אצטדיון כדורגל בעיר באר שבע, אשר הכיל 13,000 מקומות בתשעה יציעים. האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע עד לשנת 2015. האצטדיון היה ממוקם בסמוך לרחוב יהודה הלוי, בין שכונה ב' לשכונה ה'. בחלק מהשנים שימש האצטדיון גם את מכבי באר שבע במשחקיה הביתיים.

המקום שימש גם כבמה לאירועים שונים, אחד הבולטים שבהם הוא סדר אמירת הסליחות הנערך, מדי שנה, בידי הרב בנימין בצרי, סמוך ליום כיפור, והמושך אליו קהל רב.

== היסטוריה ==
האצטדיון הוקם בשנת 1959 ונחנך ב-31 באוקטובר 1959 במשחק חגיגי של הפועל באר שבע מול הפועל תל אביב. בצורתו הראשונית, ישבו חלק מהצופים על יציעי בטון, קטנים יחסית, מול חלקו המרכזי של המגרש. שאר הצופים התמקמו על סוללת האדמה שהקיפה את המגרש.

בדצמבר 1988 הסתיים שיפוץ כללי של האצטדיון, בתרומתה של הגברת לילי פרידמן-וסרמיל, ושמו הוסב לאצטדיון על שם ארתור וסרמיל, בנה אשר נרצח בשנת 1943 במחנה ההשמדה מיידנק, כשהוא בן 7. השיפוץ כלל, בין היתר, הקמת יציעי בטון בכל היקף האצטדיון. בשנת 2017 נקרא על שמו של ארתור גם רחוב בבאר שבע.

בשנת 1995, שופץ האצטדיון לכבוד משחקה של הפועל באר שבע מול קבוצת ברצלונה במסגרת גביע אופ"א, והותקנו בחלק מהיציעים מושבי פלסטיק במקום הבטון החשוף. בשנת 2009, בעקבות חזרתה של הפועל באר שבע לליגת העל, הותקנו מושבים גם בשאר היציעים.

בשנת 2011 החלה בניית אצטדיון טרנר במבואותיה הצפוניים של העיר, שנחנך בשנת 2015, והחליף את אצטדיון וסרמיל כאצטדיונה הביתי של הפועל באר שבע. ב-30 במאי 2015 התקיים משחקה האחרון של הפועל באר שבע באצטדיון. הפועל באר שבע המשיכה לעשות שימוש באצטדיון ובמגרש הסמוך לו לאימונים עד חודש נובמבר 2018, עת עברה הקבוצה להתאמן במתחם "הבית האדום".

במאי 2013 החליטה עיריית באר שבע למכור את האצטדיון. בספטמבר 2014, חברות הבנייה "י.ח. דמרי בניה ופיתוח
" ו"אזורים" זכו במשותף במכרז לרכישת המתחם תמורת 417.5 מיליון שקל, מהם 212.5 מיליון שקל תשלום עבור הקרקע, ו-205 מיליון שקל נוספים עבור הוצאות פיתוח.. בשטח האצטדיון מתוכננת שכונת מגורים.

הריסת האצטדיון החלה ב-24 ביוני 2019.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

וסרמיל
וסרמיל
קטגוריה:הפועל באר שבע
וסרמיל
קטגוריה:באר שבע: מבנים שנהרסו
תיאה גיל

תיאה לואיס גיל (באנגלית: Thea Louise Gill; נולדה ב-5 באפריל 1970) היא שחקנית קנדית שנודעה בשל תפקידה בסדרת הדרמה הטלוויזיונית הפופולרית "הכי גאים שיש" (בגרסה האמריקנית) בתור לינדזי פיטרסון.

== ביוגרפיה ==
גיל נולדה וגדלה בוונקובר ולמדה 12 שנים בבית ספר פרטי לבנות.

לאחר שסיימה היא למדה באוניברסיטת יורק בטורונטו. בזמן לימודיה באוניברסיטה היא פגשה את בעלה לעתיד, במאי תיאטרון ואקדמאי, בריאן ריצ'מונד. בשנת 1992 סיימה את לימודי התיאטרון באוניברסיטה בהצטיינות, התגוררה בטורונטו ובילתה את השנים הבאות בעבודה בהפקות תיאטרון, פרסומות ותפקידים קטנים בקולנוע ובטלוויזיה.

הפריצה הגדולה שלה הגיעה בשנת 2000 כשנבחנה וקיבלה את התפקיד של לינדזי פיטרסון ב"הכי גאים שיש". היא המשיכה בתפקיד זה במשך 5 עונות בשנים 2000–2005. עם סיום הסדרה תיאה המשיכה את עבודתה בתיאטרון, בטלוויזיה ובסרטים. בשנת 2006 היא הצטרפה לקאסט המקורי של סדרת הטלוויזיה "מפרץ דנטה" בהפקת "Here!" את דמותה של דיאנה צ'יילדס.

בשנת 2016 שיחקה בסרט ההתבגרות של הבמאי מייק מיילס, "נשות המאה ה-20" <small>(אנ')</small> שעלילתו סובבת בדרום קליפורניה של סוף שנות ה-70<nowiki/>ומבוססת חלקית על ילדותו של הבמאי. 

בנוסף לעבודתה כשחקנית, גיל היא גם זמרת ג'אז והיא מופיעה במועדוני לילה ובספינות שיט.

== חיים אישיים ==
גיל נשואה לבריאן ריצ'מונד. היא הצהירה בראיונות שהיא מחשיבה את עצמה כבי-סקסואלית. היא מתגוררת בוויקטוריה, קולומביה הבריטית שבקנדה ויש לה שני ילדים חורגים ושני נכדים חורגים.

כשהיא נשאלה על המשחק שלה בתור דמות לסבית היא אמרה: "באופן אישי, אני לא רואה את זה כמשהו מאוד מתוח בשבילי. אני באמת לא! הרבה אנשים מפרשים את זה כבי-סקסואליות ויכול להיות שזה מה שזה." היא אמרה במגזין "Curve", "ברמה האנושית והרגשית אני מוצאת שהקו בין גיי, סטרייט וביסקסואל הוא מאוד דק. בשבילי, הכל זה אהבה".

== קישורים חיצוניים==

* 

* [http://outlineschicago.com/gay/lesbian/news/ARTICLE.php?AID=4968 ריאיון עם תיאה גיל]

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון קנדיות
קטגוריה:זמרות ג'אז קנדיות
קטגוריה:שחקנים להט"בים קנדים
קטגוריה:ביסקסואליות קנדיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יורק
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1970
לוכד נחשים

לוכד נחשים הוא אדם שהוסמך ומחזיק ברישיון לעסוק בלכידת נחשים שהגיעו לסביבה מיושבת, חדרו לתוך חצרות או בתים ובשל כך מהווים איום על התושבים. לכידת נחשים מבוצעת ברישיון הניתן על ידי רשות שמורות הטבע והגנים. 

בישראל הנחשים הם בעלי חיים מוגנים על פי חוק,בהיותם חיית בר וערך טבע מוגן. לכן כל פגיעה בהם לרבות לכידה, הריגה, החזקה בשבי וכיוצא בזה נחשבת עבירה על החוק. הפרעה לנחש חייבת להיעשות באישור מיוחד הנקרא "אישור פגיעה בערך טבע מוגן" הניתן על ידי רשות הטבע והגנים. כל עבירה על חוק זה עלולה לגרור קנסות כבדים ואף עונשי מאסר בפועל.

רשות הטבע והגנים מקיימת קורסים ייעודיים להכשרת לוכדי נחשים נכון לשנת 2023 זמן ההמתנה הוא כשנה וחצי.

אחריותו של לוכד נחשים היא לכידת הנחש תוך פגיעה מינימלית בנחש עצמו, והעברתו ממקום הימצאו הנוכחי בסביבה מיושבת לשחרור בשמורת טבע, שם הנחש יקבל "הזדמנות שנייה". שחרור הנחש נעשה בתיאום של לוכד הנחשים עם פקח שמורות הטבע האזורי.

במקרה ונתקלים בנחש במקום ציבורי, יש לפנות למחלקת התברואה או למוקד החירום ברשות המקומית, שכן נחש במקום ציבורי נמצא תחת אחריותם. אם מדובר בשטח פרטי, יש לפנות ללוכד נחשים מוסמך.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.parks.org.il/article/snake/ רשימת לוכדי נחשים בעלי היתר בישראל], באתר רשות הטבע והגנים

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מקצועות
מצוקה עוברית

מצוקה עוברית הוא מצב בזמן הלידה שבו לפי הנתונים שיש לרופא, העובר אינו מקבל מספיק חמצן ברחם.
איבחון המצוקה העוברית נעשה בדרך כלל בעזרת ניטור אלקטרוני רציף (כמו למשל, מעקב אחר קצב ליבו של העובר באמצעות מוניטור עוברי כדי לאבחן ירידה שלו), לעיתים על ידי אולטרה סאונד, ולעיתים גם על ידי מדידת רמת החומציות בדם שנלקח מקרקפתו.
הטיפול במצוקה העוברית כולל ניסיונות לשנות את תנוחת האם, או מתן תוספת חמצן לאם. 
אם אלה לא עוזרים והלידה כמעט הסתיימה, ניתן לנסות ולחלץ את העובר במהירות בלידה מכשירנית.
אם הלידה עדיין רחוקה או שלא התחילה כלל, יש לבצע ניתוח קיסרי.

==ראו גם==
*לידה
*ניתוח קיסרי

קטגוריה:לידה
קטגוריה:הפרעות הקשורות להיריון וללידה
קטגוריה:סיבוכים בלידה
נגה הראובני

נגה הראובני (21 בינואר 1924, ט"ו בשבט ה'תרפ"ד – 28 באוקטובר 2007, ט"ז בחשוון ה'תשס"ח) היה מייסד הגן הלאומי נאות קדומים וחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.

==ביוגרפיה==
נגה הראובני נולד בירושלים בט"ו בשבט ה'תרפ"ד, בן לחנה ולד"ר אפרים הראובני, אנשי העלייה השנייה. הוריו היו מראשוני המחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים, והקימו בהר הצופים מוזיאון לצמחי התנ"ך, שהיה קיים עד 1948. בני הזוג הראובני יזמו הקמת גן בוטני עברי שיכלול את צמחי התנ"ך, המשנה והתלמוד, אך היוזמה לא יצאה אל הפועל, ולימים הגשים בנם את חלומם.

עניינם של הוריו של הראובני לא היה רק בבוטניקה כאחד ממדעי הטבע, אלא גם בקשר שבינה לבין העברית, אשר במשך השנים נותק הקשר הגשמי בין דובריה לבין האדמה, הצומח והחי. במורשת זו המשיכו נגה ואחותו, איילת השחר.

נגה הראובני ציין, כי בכוונה הוריו בחרו שמות כוכבים ולא צמחים כדי לא לכפות על הילדים עיסוק בתחום הבוטניקה.

במקרא מוזכר השם "נגה" כשמו של אחד מילדיו של דוד המלך: .

בשנת 1945 סיים לימודים לתואר מוסמך באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המוסמך שלו, בהדרכת פרופסור מיכאל זהרי, נשאה את השם "חקירת ההבדלים בין האפיים האקולוגיים של שני מיני ה-Cistus (לוטם) הגדלים בארץ ישראל".

בתחילת שנות הארבעים הצטרף לארגון ההגנה, ובו עסק ב"חינוך שדה" - היכרות עם צמחי ארץ ישראל ותרומתם לחיים בשדה. המשיך בדרך זו בצה"ל, והיה מפקד המדור לחינוך שדה. בשנת 1960 השתחרר מצה"ל, והחל לפעול להקמתה של שמורת נאות קדומים. בשנת 1965 הוקצו לשמורה 2,500 דונם ליד יער בן שמן. הראובני וצוות השמורה נטעו בה מגוון רחב של צמחי ארץ ישראל, והיא נפתחה לציבור בשנת 1984.

על מפעלו זה הוענק לו ולצוות השמורה בשנת 1994 פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בנימוקי השופטים נאמר:

הראובני נפטר בגיל 83 והותיר אחריו את אשתו ושני ילדיו.

==ספריו==
* אור חדש על ספר ירמיהו – על יסוד מחקרים בנתיבותיו של הנביא בנוף-מולדתו
* [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=96633698#1.undefined.2.fitwidth טבע ונוף במורשת ישראל] (קריאה מקוונת של הספר באתר כותר)
* [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=95377489#1.undefined.2.fitwidth מדבר ורועה במורשת ישראל] (באתר כותר)
* [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=96631264#1.undefined.2.fitwidth שיח ועץ במורשת ישראל] (באתר כותר)
* ארבעת המינים
* [https://kotar.cet.ac.il/kotarapp/index/Book.aspx?nBookID=95064378 סמל המדינה: שרשיו בטבע הארץ ובמורשת ישראל], באתר כותר
* ראש השנה לאילן: סדר לליל ט"ו בשבט בעקבות מסורת המקובלים

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [http://www.daat.ac.il/daat/tanach/noga/or-shaar.htm מבחר מהספר אור חדש על ספר ירמיהו באתר דעת]
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20131111143411/http://flora.huji.ac.il/browse.asp?action=content&keyword=שימושי_צמחים_יג1 בעקבות הצמחים] אבינעם דנין - מאמר בעקבות רעיונות של נגה הראובני
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוטנאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:חיילי חיל החינוך והנוער
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ארץ ישראל: חוקרי טבע
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
פאביין סוויצקי

פאביין סוויצקי (באנגלית: Fabien Sevitzky; 29 בספטמבר 1893–1967) היה מנצח אמריקאי שנולד ברוסיה.

== חייו ==
שם משפחתו המקורי היה קוסביצקי. בהיותו ברוסיה למד נגינה בקונטרבס ושיחק תפקידי אופי בתיאטרון. כשהיגר לארצות הברית הגיע לבוסטון, שם היה דודו, סרגיי קוסביצקי, המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של בוסטון. פאביין הקים תזמורת סימפונית עממית בבוסטון וניצח עליה. התחרות בתוך המשפחה לא מצאה חן בעיני הדוד, והוא דרש מאחיינו לשנות את שמו.

באמצע שנות ה-30 הופיע סוויצקי כמנצח אורח עם התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס, ובהמשך לכך עזב את בוסטון כעבור שנה ומונה למנהל המוזיקלי של תזמורת אינדיאנפוליס. בניהולו עלתה קרנה של התזמורת בעולם, היא הרבתה בסיורי קונצרטים ברחבי ארצות הברית, הופיעה בשידורי רדיו, והקליטה עם חברות תקליטים רבות וידועות שם.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">

* http://www.cello.org/Newsletter/Articles/epperson.html
</div>

קטגוריה:מנצחים אמריקאים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1967
איזלר סולומון

איזלר סולומון (באנגלית: Izler Solomon; 11 בינואר 1910 - 6 בדצמבר 1987) היה מנצח אמריקאי, שעיקר פעילותו התנהלה במערב התיכון של ארצות הברית.

== חייו ==
סולומון נולד בסיינט פול, מינסוטה. בשנת 1936 החל לנצח על התזמורת הסימפונית של אילינוי ובמשרה זו כיהן עד 1941. באילינוי ניצח בהופעות בכורה על יותר מ-150 יצירות אמריקאיות. בשנים הבאות היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של קולומבוס, אוהיו (1941 - 1949) ושל התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס (1956 - 1976). כמנצח אורח הופיע סולומון עם תזמורת פילדלפיה, התזמורת הסימפונית של שיקגו, התזמורת הפילהרמונית הישראלית והפילהרמונית של אוניברסיטת אינדיאנה. הקריירה שלו נקטעה בבת אחת בגלל אירוע מוחי, שפקד אותו בשנת 1976.

סולומון הוציא כמה וכמה הקלטות משובחות, ביניהן הקלטת ביצוע הבכורה העולמי של הקונצ'רטו השני לכינור של מקס ברוך, עם התזמורת הסימפונית של RCA ויקטור ויאשה חפץ כסולן בשנת 1954.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.libraries.iub.edu/index.php?pageId=3900 A short biography ]

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987
ויצ'נצה

ויצ'נצה (באיטלקית: Vicenza) היא עיר עתיקה במחוז ונטו שבצפון איטליה. נכון ל-2023 העיר מונה כ-109,496 תושבים. שוכנת למרגלות גבעות בריצ'י, 60 ק"מ מוונציה ו-200 ק"מ ממילאנו. מוכרת ומוערכת בזכות המבנים שבנה בה האדריכל אנדראה פלדיו.

פיאצה דיי סיניורי

== היסטוריה ==
העיר שגשגה בתקופת הרומית, אך נהרסה על ידי אטילה מלך ההונים אחרי פלישתו לאימפריה הרומית המזרחית. במאה ה-12 הפכה לעיר עצמאית ובמאה ה-15 הפכה לבת חסותה של ונציה. העיר נהנתה אז מתקופה של שגשוג ועושר רב, ופטרוני האמנות בה בנו ארמונות מפוארים. האדריכל הראשי של העיר, אנדראה פלדיו, שילב בבניית ארמונותיו מוטיבים מהעת העתיקה ומהרנסאנס. תלמידיו המשיכו לפתח את סגנונו הייחודי, ובנו מבנים רבים שזכו להערכה בינלאומית, כדוגמת הווילות הפלדיאניות בוונטו, קבוצת וילות שבנו פלדיו וכמה מתלמידיו.

המבנים העיקריים שבנה אנדראה פלדיו במרכזה של העיר, שהקנו לה את המוניטין שלה, הם:
*פלאצו דלה ראג'ונה (המכונה בשם "הבזיליקה" Palazzo della Ragione)
*התיאטרון האולימפי (Teatro Olimpico)
*פלאצו קייריקאטי (Palazzo Chiericati)
*לוג'יה דל קפיטניאטו (Loggia del Capitaniato)
פסל האדריכל אנדראה פלדיו בויצ'נצה
אונסק"ו הכיר בווילות הפלדיאניות, יחד עם מרכזה ההיסטורי של העיר ויצ'נצה, כאתר מורשת עולמית ב-1994.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* עמודי האריה המכונף של מרקוס הקדוש (משמאל) והגואל בפיאצה דיי סיניורי

קטגוריה:ונטו: ערים
קרב ורשה (1920)

קרב ורשה (בפולנית: Bitwa warszawska; כונה גם הנס על הוויסלה, Cud nad Wisłą), היה הקרב המסיים של המלחמה הפולנית-סובייטית, והתנהל בין 13 ל-25 באוגוסט 1920. הקרב הסתיים במפלה של הכוחות הסובייטיים וחתימת הסכם ריגה ב-18 במרץ 1921.

==רקע היסטורי==
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה והקמת פולין העצמאית שאפו הפולנים לחזור לגבולות לפני חלוקת פולין ב-1795 ולהקים פדרציה עם אוקראינה, ליטא ובלארוס. זו הייתה הסיבה שבגללה פתח יוזף פילסודסקי בשיתוף מנהיג האוקראינים סימון פטליורה במלחמה נגד הבולשביקים. המלחמה החלה במרץ 1919 ובתחילתה קצרו הפולנים הצלחה היות שהבולשביקים ובראשם ולדימיר לנין היו עסוקים במלחמת האזרחים ברוסיה. ב-7 במאי 1919 נכבשה קייב.

כאשר נראה היה שהובטח הניצחון במלחמת האזרחים הפנה לנין את מאמציו לעבר פולין בכוונה לכבוש אותה, להשליט בה משטר קומוניסטי שבעקבותיו יתעוררו מהפכות קומוניסטיות בארצות אירופה ובעיקר בגרמניה.

ב-24 במאי 1920 פתחו הרוסים במתקפת שבראשה עמד סמיון בודיוני ודיוויזיית הפרשים שלו. הפולנים פתחו בנסיגה וב-13 ביוני נטשו את קייב. ב-4 ביולי פתח מיכאיל טוכאצ'בסקי במתקפה רחבה והפולנים נאלצו לסגת נסיגה מהירה שהגיעה עד 30 ק"מ ליום. ב-13 ביולי חצו יחידות פרשים סובייטיות את נהר הויסלה כדי ללכוד את ורשה בתנועת מלקחיים. נראה היה שוורשה עומדת בפני כיבוש ושהפולנים ניצבים בפני תבוסה בטוחה.

==הקרב==
הקרב החל ב-12 באוגוסט 1920 בהתקפה של הצבא האדום על רדזימין, 23 ק"מ מזרחית לוורשה, כבש אותה ב-14 באוגוסט ובתגובה עזבו כל השגרירים את ורשה, למעט שגריר הותיקן. פילסודסקי החליט להגיש כתב התפטרות מכל תפקידיו המדיניים ולהתרכז רק בפעולות הצבאיות. סיבה נוספת הייתה שאם ייפול פילסודסקי בקרב לא תהיה הפרעה בהמשך השלטון. פילסודסקי ביקר בחזית והעלה את מורל החיילים. ב-14 באוגוסט פתח ולדיסלב שיקורסקי בראש הארמייה הפולנית ה-5 במתקפת נגד ותוך מספר ימים הצליח להדוף את הסובייטים.

ב-16 באוגוסט פתח פילסודסקי במתקפה נגד בודיוני, תוך ניצול החולשה בנקודת החיבור שבין הארמיות של בודיוני מדרום וטוכאצ'בסקי מצפון. תוך מספר ימים הצליחו הפולנים לכתר את הסובייטים. רק בשלב מאוחר הבחין טוכאצ'בסקי בחומרת המצב ונתן פקודת נסיגה. הצבא נסוג באנדרלמוסיה כאשר הפולנים שהיו מצוידים גם ברכב משוריין נעים במהירות של 30 ק"מ ליום.

==תוצאות==
באמצע אוקטובר 1920 הגיעו הפולנים לקו ממנו גורשו שנה קודם. הפסקת אש נכנסה לתוקפה ב-18 באוקטובר של אותה שנה וגבולות פולין נקבעו ל-20 שנה בהסכם ריגה ב-18 במרץ 1921.

הביטוי "הנס על הוויסלה" הוטבע על ידי חבר הסיים ולדיסלב סטרונסקי שהתנגד ל"הרפתקה האוקראינית" של פילסודסקי. רק לאחר מכן הפך הביטוי למטבע לשון של פטריוטיות פולנית.

הצרפתים, שחששו מניצחון הבולשביקים, שלחו משלחת צבאית בראשות גנרל מקסים וייגאן לייעץ לצבא הפולני. פילסודסקי התייחס אליו בזלזול ושאל אותו "כמה דיוויזיות אתה מביא"? גם הרמטכ"ל הפולני לא התייחס אליו ברצינות. וייגאן נפגע מיחסו של פילסודסקי והחליט לעזוב. ב-25 באוגוסט 1920 קיבל וייגאן את אות הכבוד הפולני ובשובו לפריז התקבל כגיבור לאומי וזכה לאות לגיון הכבוד. שנים רבות היה קיים המיתוס המוטעה כאילו הוא הציל את ורשה.

==קישורים חיצוניים==

* 

ורשה 1920
ורשה
קטגוריה:ורשה: היסטוריה
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה
גאורגי השביעי, מלך גאורגיה

גאורגי השביעי (בגאורגית: გიორგი VII) (מת ב- 1405 או 1407) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת משנת 1393 ועד למותו בשנת 1407 (על פי גרסה אחרת משנת 1395 ועד 1405).

== חייו ==

גאורגי היה בנו של בגרט החמישי הגדול מאשתו הלנה, בתו של בסיליוס, קיסר טרפזונטס, שנפטרה מדבר בשנת 1366.

בנובמבר 1386 הובס אביו של גאורגי, בגרט, ונלקח בשבי בידי המצביא המונגולי טימור לנג. אולם בפלישה המונגולית הבאה הצליח גאורגי לארגן התנגדות מוצלחת ושחרר את אביו, שמינה אותו כשליט משותף בשנת 1369.

בשנת 1393 נפטר בגרט וגאורגי הפך למלך היחיד של הממלכה. רוב תקופת שלטונו עברה במאבק מול טימור לנג, שערך, בשנים 1387–1403, שבע פלישות נוספות כנגד הממלכה הגאורגית העקשנית, שהשאירו את גאורגיה הרוסה. בסופו של דבר, בשנת 1403, נאלץ גאורגי לערוך הסכם שלום עם האויב האכזרי. על פי ההסכם הכיר גאורגי בטימור לנג כמושל והסכים לשלם לו מס ומצד שני הכיר טימור לנג בזכותם של מלכי גאורגיה להיות מוכתרים כמלכים נוצרים.

גאורגי נהרג בקרב נגד נוודים טורקמנים, משבט קארא קויונלו (Garagoýunly, قراقویونلو, "טורקמני הכבשה השחורה") כפי הנראה. וסביר גם כי היה חשוך בנים כיוון שאחיו, קונסטנטין הראשון יורש אותו עם מותו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
גאורגי ה-7
קטגוריה:ילידי 1366
קטגוריה:נפטרים ב-1407
Print screen

מיקום המקש במקלדת סטנדרטית עם 102 מקשים ב[[אנגלית.]]
Print screen (לעיתים מופיע בקיצורים שונים כגון Prt Scr ,Print Scrn ו-Prnt Scrn) הוא מקש המופיע על מרבית המקלדות המודרניות. בדרך כלל מופיע המקש יחד עם מקשי break ו-Scroll lock. לעיתים הוא מופיע יחד עם הפונקציה SysRq. במערכות הפעלה מבוססות שורת פקודה לחיצה על מקש זה העתיקה את זיכרון הבאפר של המסך ליציאה סטנדרטית של מדפסת, כגון LPT1. במילים אחרות, כל מה שהוצג על המסך ברגע הלחיצה על המקש - הודפס.

מערכות הפעלה חדשות המשתמשות בממשק משתמש גרפי נוטות להעתיק את תמונת מפת הסיביות הנוכחית של המסך אל לוח העריכה (clipboard) או לשטח אחסון דומה. לאחר מכן ניתן להדביק את התמונה שנשמרה לתוך קבצים ולהשתמש בהם כתמונת מסך. ישנן מעטפות המאפשרות לערוך את התנהגות הכפתור באמצעות כפתורים נוספים כגון מקש Ctrl ו-מקש Alt.

במערכת ההפעלה חלונות, לחיצה על מקש ה-print screen תלכוד את כל המסך, ואילו לחיצה על המקש יחד עם מקש Alt תלכוד את החלון הפעיל בלבד. את התמונה שנלכדה ניתן להדביק בתוכנות עריכה כמו ב-Word, במכתב דואר אלקטרוני, בצייר של חלונות ובתוכנות גרפיקה אחרות. החל מגרסה 8, לחיצה על מקש Print Screen יחד עם מקש סמל Windows שומרת את צילום המסך כתמונה לתיקיית התמונות במחשב, מה שחוסך את הצורך להדביק את צילום המסך בתוכנה ולהשתמש בה כדי לשמור אותו כתמונה. לחיצה על מקש PrintScreen יחד עם מקש סמל Windows ומקש Alt שומרת את צילום המסך בתיקיית הווידאו במחשב. לחיצה על מקש ה-print screen יחד עם המקשים Alt ו-Shift מפעיל את פונקציית החדות הגבוהה שמשמש אנשים בעלי ליקויי ראייה שונים.

בשולחנות העבודה GNOME ו-KDE המקש מבצע פעולה דומה לזו שמתבצעת בחלונות. אך במקום לשמור את המידע ללוח העריכה, ייפתח חלון המציג את התמונה שנלכדה ומציע לשמור אותה כקובץ (בברירת המחדל בפורמט PNG).

במחשבים ובמסכים החדשים, מקש ה-PrintScreen איננו לוכד תמונה מסרט וידאו שרץ על המחשב, שכן בסרט מטפלים כרטיס המסך והמאיץ הגרפי ולא מערכת ההפעלה. ישנן תוכנות המאפשרות לכידת מסך של תמונה מתוך סרט, באמצעות פונקציה הכלולה בתוכנה.

== ראו גם ==
* מקשי קיצור

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקשים
קונסטנטין הראשון, מלך גאורגיה

קונסטנטין הראשון (בגאורגית: კონსტანტინე I) 1369 לערך - 1411 או 1412) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת משנת 1407 ועד למותו בשנת 1412 (על פי גרסה אחרת משנת 1405 ועד 1412).

== חייו ==

קונסטנטין היה בנו של בגרט החמישי הגדול מאשתו השנייה, אנה מטרפזונטס. בשנת 1400 נשלח קונסטנטין על ידי אחיו, גיאורגי השביעי, כשגריר למצביא המונגולי, טימור לנג, שערך פלישות אכזריות והרסניות בגאורגיה. לאחר מכן תבע מאחיו גיאורגי לערות הסכם שלום עם המונגולים, אולם תביעתו לא נענתה בידי אחיו. בשנת 1402, קונסטנטין יחד עם הנסיך יואנה ג'אקלי, מסאמצחה, נכנע לטימור לנג אולם לא לקח חלק בקרבות כנגד הגאורגים.

בשנת 1407 ירש קונסטנטין את המלוכה מאחיו גיאורגי, ופתח בתוכנית לשיקום הממלכה מההרס שנגרם עקב הפלישות המונגוליות. לקראת שנת 1411, כרת קונסטנטין ברית עם השירוואנשאח (شروان شاه), איברהים הראשון משירוואן, ושליט שאקי (Şəki), סידי אחמד, כנגד ההתקדמות של הטורקמנים מקארא קויונלו (Garagoýunly, قراقویونلو) לקווקז. בקרב המכריע, קרב צ'אלר'אן, הובסו בעלי הברית וקונסטנטין, אחיו דוד והשירוואנשאח איברהים נלקחו בשבי.

בשבי התנהג קונסטנטין ביהירות ועורר את כעסו של הנסיך קארא יוסוף, שהורה להוציאו להורג יחד עם אחיו דוד ו-300 אצילים גאורגיים.

== ילדים ==

לקונסטנטין היו שלושה ילדים מאשתו רוּסה אמירג'בי, ביתו של קוצנה אמירג'בי, שהיה בין היתר, שגריר בקונסטנטינופול.

* אלכסנדר הראשון הגדול שירש אותו 
* בגרט 
* גיאורגי

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.4dw.net/royalark/Georgia/georgia3.htm מלכי גאורגיה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
קונסטנטין ה-1
קטגוריה:ילידי 1369
קטגוריה:נפטרים ב-1411
בית עדות למורשת גוש עציון

בית העדות - מימין [[משוריין ממלחמת העצמאות]]
בית עדות למורשת גוש עציון, נמצא בקיבוץ כפר עציון, בבית מוזיאון לתולדות ההתיישבות בגוש עציון. ניתן לצפות בו בחיזיון אור-קולי שמספר את ההיסטוריה של האזור.

הבית ממוקם במורדות הגבעה שעליה שכן כפר עציון עד לחורבנו בשנת 1948. לידו נטוע גן זיכרון, ובו בית אחד ששרד מהקיבוץ שחרב וחזית של בית חווה ("המנזר הגרמני") שהקימו ב-1928 נזירים ממנזר דורמיציון בירושלים ובו התגוררו ראשוני גוש עציון.

במסגרת בית עדות למורשת גוש עציון שוחזר ה"מנזר גרמני" וקיים בו ארכיון פעיל שמתעד את כל המסמכים והממצאים של גוש עציון ועוקב אחר פרסומים חדשים. הארכיון מהווה מרכז לחוקרים וסטודנטים שחוקרים את תולדות המקום.

בקיבוץ כפר עציון נמצאים גם מוזיאון האדם בהר, ובו אוסף של כלי בית וכלי עבודה האופייניים להר חברון, וגן בוטני וזואולוגי בשם "שיר השירים".

==חיזיון אור-קולי==

במוזיאון מוצג חיזיון אור-קולי הכולל המראה את המאורעות מרכזיים בתולדות העם היהודי באזור מאז חידוש היישוב היהודי בהר:
* גלי ההתיישבות בגוש-עציון.
* ימי המערכה במלחמת העצמאות
* הציפייה לבנות את הגוש מחדש.
* בניית גוש עציון מחדש אחרי מלחמת ששת הימים.
* תנופת היישוב היהודי בגוש-עציון - מועצה אזורית גוש עציון

==אולמות התצוגה==

במוזיאון שני אולמות תצוגה וארכיון ובו ספרייה לשירות הציבור.
* אולם ההתיישבות - מתאר את שלבי ההתיישבות בהר בעת החדשה: הקמת מגדל עדר, כפר-עציון של חברת 'אל-ההר' מיסודו של הולצמן ויישובי גוש עציון על ארבעת יישוביו בתקופה לפני הקמת המדינה. מוצגות בעיות ההר הצחיח - הקרקע והמים, קשיי ההתיישבות בסביבה עוינת והווי החיים בהר בימים הראשונים ליישובו.
* אולם המערכה על גוש עציון במלחמת העצמאות - המצור על היישובים, מהלך שיירות האספקה והתגבורת מירושלים לגוש עציון ובחזרה ענו שיירת נבי דניאל, הקרבות הקשים על הגנת הגוש והעסקת התגבורת הערביות (שלא עלו לירושלים בעקבות זאת), הקרב האחרון והנפילה של הגוש.

בארכיב קיימים צילומים, מסמכים, עדויות אישיות מוקלטות, סרטי זיכרון לנופלים, אנשי "נצר אחרון" וחפצים מעזבונם של הנופלים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.etzion-bloc.org.il אתר ההיסטוריה וההנצחה של גוש עציון]
* [https://web.archive.org/web/20071018105146/http://etzion-bloc.org.il/tabid/52/Default.aspx מידע על מפעלי ההנצחה בכפר-עציון]

קטגוריה:גוש עציון

קטגוריה:מוזיאונים לתולדות היהודים בארץ ישראל
מורשת
קטגוריה:יהודה: מוזיאונים
קטגוריה:כפר עציון
מוזיאון קדם לארכאולוגיה

מוזיאון קדם לארכאולוגיה נמצא בקדומים ופועל במסגרת מדרשת ארץ ישראל. המוזיאון נוהל על ידי צבי סלונים, אוצרת המוזיאון היא רחל סלונים.

ב-1974 הוקם היישוב קדומים, ובמהלך העבודות להקמת אשקוביות התגלה האתר הארכאולוגי "קדום" מהתקופה הכנענית ותקופת הברונזה הקדומה.
ב-1979 החלו בעבודות חשיפה באתר הנמשכות גם כיום.

במוזיאון ממצאים ארכאולוגיים שנתגלו באתרים עתיקים בקדומים ובשומרון, ביניהם מספר גדול של כדים ומספר ארונות קבורה מרשימים המכילים שרידים ששימשו ככלים ככל הנראה עבור האנשים שנעו בנתיב שכם-במות ההר אל מישור החוף.

בעקבות הממצאים הוחלט להקים את המוזיאון במקום כמוזיאון אזורי, שיכלול ממצאים מתקופות נוספות:
התקופה הפריהיסטורית, התקופה הכלכוליתית, תקופת הברונזה הקדומה–כנענית, תקופת הברונזה התיכונה–כנענית, תקופת האבות-תרבות הברונזה, תקופת הברונזה המאוחרת-כנענית והתקופה הישראלית.

במוזיאון תצוגה נרחבת של כלי חרס ובעיקר כדים מתקופות שונות, וכן מספר ארונות קבורה יהודיים.
כמו כן, במוזיאון קיימת תצוגה של פריטים שומרונים, תערוכות מתחלפות של אומנות, מפה טופוגרפית של השומרון וכן מתקיימות בו פעולות חינוכיות.

==מראות מהמוזיאון==

<gallery>
תמונה:museon kedem 1.jpg|מפת תבליט של ארץ ישראל עם דגש על השומרון
תמונה:museon kedem 2.jpg|שחזור כניסה למערת קבורה שומרונית
תמונה:museon kedem 3.jpg|ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בשומרון מתקופת הברונזה התיכונה
תמונה:museon kedem 7.jpg|תצוגת כלים שנמצאו מתקופת הברונזה
תמונה:museon kedem 8.jpg|כלים מגיר שנמצאו בחפירות המערת חיזמה בצפון ירושלים
תמונה:museon kedem 4.jpg|מסרק מעץ - מהתקופה הביזנטית
תמונה:museon kedem 5.jpg|מזוזה שומרונית
תמונה:museon kedem 6.jpg|בעת פעילות חינוכית

</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* יצחק מגן, מוזיאון קדם, הוצאת אריאל, 1982.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20160414082701/http://www.ilmuseums.com/museum_HEB.asp?id=154 מוזיאון קדם] באתר I Museume's

קטגוריה:ישראל: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:קדומים
קטגוריה:מוזיאונים בשומרון
קטגוריה:קדומים: מבנים
מרגרתה מצנאואר

מרגרתה מצנאואר (גרמנית: Margarete או Margarethe Matzenauer; 1 ביוני 1881- 19 במאי 1963) הייתה זמרת קונטראלטו וסופרן דרמטי אמריקאית, ילידת באנאט, אז באוסטרו-הונגריה, ממוצא הונגרי-גרמני.

== חייה ==
מצנאואר נולדה בטימישוארה למשפחת מוזיקאים. אביה לודוויג היה מנצח, ואמה זמרת אופרה. מרגרתה מצנאואר למדה בגראץ, בברלין ובמינכן. את הקריירה שלה כזמרת התחילה בשטרסבורג בשנת 1901 בתפקידים של פאק ופטימה באופרה "אוברון" של ובר. קנתה לעצמה שם קודם על במות אירופה - אחרי שטרסבורג בשנים 1901–1904, באופרה של מינכן בשנים (1904–1911) קודם כאלטו דרמטי ומצו סופרן. אחר כך עברה בהצלחה רבה לתפקידי סופרן דרמטי. מרגרתה מצנאואר הצטיינה במנעד ואיכויות קול רחבים במיוחד - מקונטראלטו ועד סופרן דרמטי גבוה. זכתה בהערכה רבה בביצוע תפקידיהן של אזוצ'נה, כרמן, מיניון, ואלטראוטה, ארדה ואורטרוד.

בשנת 1911 התקבלה למטרופוליטן אופרה בניו יורק והפכה לאחת מכוכביה למשך 19 שנה עד שנת 1930. התפקיד הראשון שביצעה שם היה זה של אמנריס מאאידה, בליהוק שכלל את אנריקו קרוזו בתפקיד רדמס ואת אמי דסטין בתפקיד אאידה, תחת ניצוחו של ארטורו טוסקניני. אחר כך הופיעה מצנאואר גם בתפקיד איזולדה בטריסטן ואיזולדה של וגנר וב-13 בנובמבר 1912 מילאה בהתראה קצרה ובהצלחה את מקומה של זמרת אחרת בתפקיד החדש בשבילה של קונדרי באופרה פרסיפל, גם היא של וגנר.

בשנת 1913 היא שרה על במת המטרופוליטן ב"נשף המסכות" לצד אנריקה קרוזו ופסקואלה אמטו. על במת אופרת מטרופוליטן ביצעה מגוון רחב של תפקידים, ביניהם אבולי בהפקה הראשונה במטרופוליטן של דון קרלו של ורדי בשנת 1920, סנטוצה באבירות כפרית של מסקאני, מרינה בבוריס גודונוב של מוסורגסקי, לאונורה ב"פידליו" של בטהובן וברונהילדה בוולקירה של וגנר. בשנת 1924 שרה בתפקיד קוסטליצ'קה באופרה ינופה של ינאצ'ק בבכורה האמריקאית שלה.

מרגרתה מצנאואר הופיעה לעיתים נדירות על במות אחרות: בשנת 1911 בפסטיבל ביירוית בתפקידים ואלטראוט, הנורנה הראשונה.
פלוסהילדה בתיאטרון קולון בבואנוס איירס, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובתיאטרון של שאנז אליזה בפריז.

הופעתה האחרונה במטרופוליטן הייתה בתפקיד שבו התחילה שם: אמנריס מ"אאידה" ב-13 בפברואר 1930. אולם היא המשיכה לשיר בקונצרטים וללמד בכיתות אומן. בשנת 1938 פרשה סופית מהמוזיקה האופראית. הופעתה האחרונה על במה הייתה בקומדיה "ויקי" בברודוויי בשנת 1942.

מצנאואר נישאה בשנת 1912 לטנור אדוארדו פרארי-פונטנה (1878–1936), ועקב כך היא בעלת אזרחות איטלקית.

מצנאואר מתה ב-1963 בון-נויס, קליפורניה.

בין תלמידותיה הצטיינה המצו-סופרן בלאנש תיבום.

==מקורות ==

<div style="direction: ltr;">
* Alain Pâris, Dictionnaire des Interpretes et de l'interpretation musicale au XXe siecle Bouquins, Robert Laffont S.A., Paris 1995
* Arthur Jacobs, The Penguin Dictionary of Musical Perfomers, 1990
* John Warrack and Ewan West, The Oxford Dictionary of Opera, 1997
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071011173901/http://www.classicalcdreview.com/matz.htm ביוגרפיה באתרArkivmusik]
* 

קטגוריה:זמרות סופרן אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אופרה אמריקאיות
קטגוריה:טימישוארה: אישים
קטגוריה:גרמנים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1963
קטגוריה:זמרות סופרן
יהודה צבי ברנדויין (מקובל)

הרב ברנדויין בטקס הכנסת ספר תורה ב[[לוד ב-1965.]]
הרב יהודה צבי הרש ברנדויין (מכונה רב ההסתדרות, י"א באדר תרס"ג, מרץ 1903 – י"ח בניסן תשכ"ט, אפריל 1969) היה ראש המחלקה הדתית בהסתדרות ומקובל. גיסו ואחד מממשיכי דרכו של הרב יהודה לייב הלוי אשלג, "בעל הסולם".

==ביוגרפיה==
נולד בצפת למקובל הרב אברהם ברנדויין ולחנה לבית וייסבלום. היה דור שישי בארץ, מצד אביו נצר לשושלת אדמור"י אליק-סטרטין, ומצד אמו צאצא לרבי אלימלך מליז'נסק ולרבי לוי יצחק מברדיצ'ב.

בזמן מלחמת העולם הראשונה נסע להונגריה, שם למד תורה מפי רבי יואל טייטלבוים - האדמו"ר מסאטמר. כשחזר לירושלים למד בישיבות חיי עולם ושער השמיים. התקרב ל"בעל הסולם" והחל ללמוד אצלו קבלה. אשתו של הרב אשלג, בתו של הרב מאיר יוסף אברמוביץ, חסיד גור, שידכה לו את אחותה הצעירה, לאה. הוסמך לרבנות על ידי הרב אברהם יצחק קוק והרב יוסף חיים זוננפלד.

נחשב אחד מממשיכי דרכו של הרב יהודה אשלג. חיבר ספרים בקבלה, בהם הוצאה מחדש של כתבי האר"י עם הערות.

בשנת 1957 נבחר לשמש ראש המחלקה הדתית בהסתדרות הכללית. ב-1967 עבר להתגורר ברובע היהודי, החל בהקמת ישיבה והיה האדמו"ר של חסידות סטרטין בירושלים.
כיום פועלת שם, ברובע היהודי, ישיבת "קול יהודה" הקרויה על שמו. בית הכנסת המשרת את הישיבה נמצא בסמוך לכניסה המערבית (הראשית) אל בית כנסת החורבה.

בנו, הרב אברהם ברנדווין, מילא את מקומו כמנהיגה של חסידות סטרטין. בתו נשואה לרב מרדכי שיינברגר, רבהּ של קהילת אור הגנוז. בת נוספת הייתה נשואה לרבי אריה לייביש מז'מיגראד. בן דודו היה הרב יוסף שמואל ברנדויין-מוריה.
הרב שרגא ברג הוא מתלמידיו.

==מספריו==
*פירוש "מעלות הסולם" לתיקוני הזוהר

==לקריאה נוספת==
* יונתן מאיר, "גילוי וגילוי בהסתר: על 'ממשיכי' הרי"ל אשלג, ההתנגדות להם והפצת ספרות הסוד", קבלה ט"ז, תשס"ז, עמ' 151–258
* ידיד נפשי, 3 כרכים, בהוצאת המרכז לקבלה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1960%2F09%2F21&id=Ar02300&sk=A33CFFD4 האדמו"ר של ההסתדרות], מעריב, 21 בספטמבר 1960, עמ' 23
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1969%2F04%2F14&id=Ar00201&sk=BFC435F3 התייחדות עם זכרו של הרב ברנדווין ז"ל], דבר, 14 באפריל 1969, עמ' 2
* סעדיה לוי, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1969%2F06%2F10&id=Ar01106&sk=F5E6F537 לזכר נעדרים: הרה"ג י. צ. ברנדוין],  דבר, 10 ביוני 1969, עמ' 11
* א. ארליך, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1970%2F05%2F13&id=Ar01222&sk=28C502A1 הרב יהודה צבי ברנדוין], דבר, 13 במאי 1970, עמ' 12
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:חסידות אשלג
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
יהודה צבי
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
נקיפת לרמור

ממוזער
נקיפת לרמור (על שמו של ג'וזף לרמור) היא הנקיפה (פרצסיה) שמבצע מומנט מגנטי של אלקטרון, גרעין אטום או אטום בנוכחות שדה מגנטי. 

באנלוג הקלאסי של מערכת קוונטית זו, השדה המגנטי מפעיל מומנט כוח על המומנט המגנטי על פי המשוואה:
:<math>\vec{\Gamma} = 
\vec{\mu}\times\vec{B}=
\gamma\vec{J}\times\vec{B}</math> 
כש-<math>\vec{\Gamma}</math> הוא מומנט הכוח, <math>\vec{J}</math> הוא התנע הזוויתי ו-<math>\ \gamma</math> הוא המקדם הג'ירומגנטי, שמוגדר כיחס בין המומנט המגנטי והתנע הזוויתי. הווקטור של התנע הזוויתי מסתובב סביב צירו של השדה המגנטי בתדירות הנקראת תדר לרמור שערכה:
:<math>\ \omega_{Larmor} \equiv 2\pi\nu_{Larmor} = \gamma \cdot B</math> 
כש-<math>\ \omega </math> הוא המהירות הזוויתית ו-B עוצמת השדה המגנטי. 

לדוגמה, עבור פרוטונים <math>\gamma = 4257</math> הרץ/גאוס, ולכן, בשדה מגנטי של 3 טסלה (30,000 גאוס) תדר לרמור הוא 127.7 מגהרץ (MHz).

תופעה זו חשובה מאוד בדימות תהודה מגנטית, תהודה מגנטית גרעינית ותהודה מגנטית פרמגנטית של אלקטרונים.

==ראו גם==
* תהודה מגנטית גרעינית
* דימות תהודה מגנטית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקה אטומית
קטגוריה:פיזיקה גרעינית
קטגוריה:מגנטיות
טלמאפ

גרסה 5 של השרות על מכשירי סלולר שונים
טלמפ (Telmap) הייתה חברה בינלאומית שמרכזה בישראל שנתנה שרות בינלאומי, בתחום מיפוי וחיפוש ברשת הסלולרית כמו גם שרותי ניווט של מערכת ניווט לוויינית מבוססת GPS. את החברה הקים וניהל טכנולוגית מיכאל פצ'טניקוב בשנת 2000. פצ'טניקוב היה אז תלמיד תיכון בן 17. בחברה השקיעה קבוצת Science Navigation הבריטית בבעלותו של איש העסקים היהודי ויטק טראץ', שהביא לחברה את המנכ"ל שהוביל אותה בשנים 2001-2012, אורן ניסים. החברה הגיעה לרווחיות תפעולית לראשונה בשנת 2010.

בסוף ספטמבר 2011 נרכשה החברה על ידי אינטל תמורת יותר מ-100 מיליון דולר. ביולי 2013 הודיעה אינטל על סגירת הפעילות של החברה ופיטורי מרבית העובדים.

השרות תמך במגוון גדול של טלפונים סלולריים והתאים לניווט ברכב ולניווט של הולכי רגל. בחירת המסלול יכולה הייתה להיעשות לפי קריטריונים של מהירות או מרחק. המערכת הגדירה מסדרון בו היא הוסיפה להנחות את המשתמש במקרה של סטייה מהנתיב המתוכנן, ללא צורך בחישוב מסלול שלם מחדש. המשתמש יכל לשמור מראש ספר כתובות או נקודות עניין ולהגדיר יעדים לניווט מהיר. משתמשים יכלו לשלוח נקודת מיקום בעזרת אס אם אס למשתמשים אחרים. ההנחיה הוצגה בצורה גרפית על מסך הטלפון הסלולרי ולוותה גם בהנחיה קולית כמו "פנה ימינה", "סע ישר" וכדומה. מערכת המיפוי והניווט פעלה על בסיס תכנה בשם אנדרומדה. אפליקציית הניווט של החברה עובדת עם שורה ארוכה של מערכות הפעלה ושותפים, בהם MapQuest, בלקברי, נוקיה, פאלם, אריקסון, נאבטק, סימביאן, מוטורולה וסוני-אריקסון.

בנוסף, החברה סיפקה גם שירותי תוכן מקומי. האפליקציה שלה הייתה מסוגלת לומר למשתמשים אם יש מסעדה בסביבתם או אילו סרטים מוצגים בבית הקולנוע הקרוב. בישראל שיתפה טלמפ פעולה עם אתר המסעדות Rest, כך שהקופונים של אתר המסעדות מופיעים בתוכנת הניווט, כולל פרטים של המסעדה והמרחק ממנה. האפליקציה של טלמפ גם הודיעה למשתמש על עסקים ואירועים בקרבת מקום. בנוסף היא ציינה את מצלמות המהירות באזור ונותנת דיווחי תנועה. האפליקציה הציעה גם שכבה חברתית. המשתמשים בטלמאפ יכלו לצייץ בטוויטר, לשלוח צ'ק אין בפייסבוק ולחלוק מיקומים עם אחרים.

החברה פיתחה טכנולוגיה מיוחדת של שרת-לקוח למפות דיגיטליות, גישה לתוכן נלווה מקומי (לדוגמה, בישראל - דפי זהב) וניווט. השותפים של החברה בעולם הם אמריקה און ליין (AOL), בלקברי, פאלם, סוני-אריקסון, נאוטק וחברת מפה הישראלית. החברה הוקמה בשנת 2000 ולה היו מרכז בהרצליה שבישראל ומשרדים בצפון אמריקה, בריטניה וכן משרדים באתרים נוספים באירופה. המפות של החברה כיסו את צפון אמריקה - קנדה, ארצות הברית ומקסיקו, מרכז אמריקה, דרום אמריקה באופן חלקי, אירופה, המזרח התיכון, דרום אפריקה, אוסטרליה וניו זילנד. ב-2011 השתמשו בשירותיה כשבעה מיליון לקוחות באירופה, סינגפור ואוסטרליה. בין המפעילות הסלולריות המרכזיות שמפיצות את האפליקציה של טלמאפ ניתן למנות את מירס, פלאפון, פרטנר וסלקום בישראל, SFR בצרפת, וודפון בבריטניה וטלפוניקה בגרמניה. כמו כן, החברה הפיצה את האפליקציה לטלפונים חכמים תחת המותג M8.

ב-28 ביולי 2013 הודיעה אינטל כי היא סוגרת באופן מיידי את פעילותה של החברה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://global.telmap.com/ האתר של טלמפ]
* [https://web.archive.org/web/20090218011950/http://www.directionsmag.com/companies/Telmap/ טלמאפ באתר דירקשן מגזין]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניווט
קטגוריה:ניווט לווייני: שימושים
קטגוריה:אפליקציות בתחום התחבורה
קטגוריה:אינטל ישראל
קטגוריה:חברות ישראליות שעשו אקזיט
מבצע מהדק נייר

מדענים גרמנים שגויסו על ידי ארצות הברית במסגרת המבצע
מבצע מהדק נייר (באנגלית: Operation Paperclip; פֶּיְיפֶּרקְלִיפּ) הוא שמו של מבצע שביצעו אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים של ממשלת ארצות הברית מיד לאחר מלחמת העולם השנייה. מטרת המבצע הייתה לאתר ולגייס מדענים בכירים נאצים בגרמניה, בברית המועצות ובמדינות נוספות, כדי לשלב אותם במחקרים בארצות הברית, בתקופת המלחמה הקרה. יותר מ-1600 מדענים, מהנדסים וטכנאים גרמניים בתחומים שונים מאווירונאוטיקה ועד מדעי החומר וכימיה אותרו והועברו במהלך המבצע לארצות הברית.

מדענים אלה תרמו לתוכנית החלל האמריקאית, אך גם למחקרים פסיכיאטריים כדוגמת פרויקט MKULTRA.

המדענים, שחלקם השתתפו בפשעי המלחמה של הנאצים, הביאו איתם בדרך כלל גם חברים ובני משפחה. הם הועברו למתקן P. O. Box 1142. שעליו נעשה הסרט התעודי "ת"ד 1142, הנאצים הסודיים של אמריקה".

==רשימת אוסנברג==
באביב 1943 החלה גרמניה במאמצים להחזיר מיחידות השדה מדענים וטכנאים כדי להשתמש בכישוריהם לצורך מחקר ופיתוח. כדי לגייס מדענים וטכנאים, נדרש תחילה לאתר אנשים בעלי כישורים מתאימים, ובהמשך לבדוק את נאמנותם הפוליטית והאידאולוגית. ורנר אוסנברג מאוניברסיטת הנובר, שעמד בראש ההתאחדות למחקר צבאי (Wehr Forschungsgemeinschaft), הכין רשימה של מדענים וטכנאים שעמדו בדרישות המקצועיות והפוליטיות, לצורך החזרתם לעבודה מדעית. במרץ 1945 מצא טכנאי פולני שאריות מהרשימה שנגרסה ונזרקה לשירותים, והודות לשאריות אלו הרכיבו האמריקאים "רשימה שחורה" - שם קוד לרשימת מדענים שיועדו לחקירה, ובראשם ורנר פון בראון.

==מבצע Overcast==
תוכניתם המקורית של האמריקאים הייתה לראיין רק חוקרי טילים, אולם בעקבות מברק שנשלח לפנטגון ב-22 במאי 1945 על ידי מייג'ור סטיוור הוחלט לשנות את התוכנית ולפנות טכנאים גרמנים ואת משפחותיהם כדי להשתמש בידע שרכשו לצורך המלחמה באוקיינוס השקט, וכן כדי למנוע את העברת הידע לידי ברית המועצות. 

נוסף על מדענים המומחים בטילים ובפיזיקה גרעינית, חיפשו בעלות הברית גם מומחים בתחומי הכימיה, הרפואה והנשק ימי.

מרבית המדענים היו מדענים שהועסקו במסגרת פיתוח V-2, ואלו שוכנו עם משפחותיהם בבוואריה. שם המבצע שהתקבל במטות המשולבים האמריקאים ב-19 ביולי 1945 היה Overcast, אך מאחר שנעשה שימוש פומבי ב"מחנה Overcast" למחנה בו שוכנו המדענים, ניתן למבצע שם הקוד "פייפרקליפ" (Paperclip).

==מבצעים מקבילים==
מבצע מקביל בשם "קופסת גפרורים" ניהלו גם הקנדים.

גם ברית המועצות עשתה מאמץ להשיג את הידע הגרמני בנושא טילים. סטלין שרגז על נפילתם של בכירי המהנדסים לידי האמריקאים אמר: "זה בלתי נסבל בהחלט. אנו הבסנו את צבאות גרמניה הנאצית; אנו כבשנו את ברלין ופנמינדה; אך האמריקאים השיגו את מהנדסי הטילים". עם זאת, עלה בידי הסובייטים לתפוס מאות טכנאים ומהנדסים, את המעבדות בפנמינדה וכן רשימות של ספקי רכיבים לטילים. הטכנאים והמהנדסים הועברו לברית המועצות בשנת 1946. שם הם נחקרו ומסרו פרטים שאיפשרו לסובייטים לבנות את הטילים הגרמניים. עד נובמבר 1953 הוחזרו הטכנאים לגרמניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מבצעי ה-CIA
אופינקה

נעלי אופינקה
אופינקה (ברומנית: opincă) וברבים אופינצ'י הוא סוג הנעלה מסורתי של הכפריים ברומניה ובבולגריה.

אופינקה עשויה ממלבן של עור מעובד העוטף את כף הרגל ומהודק בעזרת שרוך או רצועה. הרצועה קרויה נוז'יצה (ברומנית: nojiţă) וכך קרוי גם כל אחד מהחורים של האופינקה שדרכם מעבירים את הרצועה.

במאה ה-20 התחילו לייצר אופינצ'י גם מגומי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סוגי הנעלה
קטגוריה:רומניה: תרבות
אליעזר שטרן

אליעזר (לוטק) שטרן (1915, ה'תרע"ה – 24 באוגוסט 1981, כ"ד באב תשמ"א) היה פדגוג ישראלי, יליד פולין, פרופסור לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.

==קורות חיים==
שטרן נולד בעיר קיילצה (Kielce) שבפולין, אביו של אליעזר, יעקב קופל שטרן, נמנה עם חסידי קוצק. אמו של אליעזר, טאובה שטרן (לבית מיכרובסקי), נולדה בעיר צ'נסטוחובה (czestochowa). אליעזר שטרן למד בחדר בקילצה. לאחר מכן עברה משפחתו להתגורר בעיר לודז', והוא החל ללמוד בגימנסיה הציונית על שם יצחק כצנלסון.

כשהיה בן 17 היה ממקימי ומייסדי תנועת הנוער "בני עקיבא" בלודז', שם הכיר את דינה (מאשה) גליקסמן, לה נישא בשנת 1942. 

שטרן עלה לארץ ישראל בשנת 1935 והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום שנת הלימודים הראשונה חזר לפולין לחודשי הקיץ כדי לסייע לתנועת "בני עקיבא" בארגון מושבות הקיץ, וחזר ארצה לקראת פתיחת שנת הלימודים החדשה באוניברסיטה.

נמנה עם מארגני חבורת הסטודנטים "יבנה" שעסקה בפעילות חינוכית קהילתית.

בין השנים 1943–1944 שימש ביחד עם אשתו כחלק מהסגל החינוכי של "כפר הנוער הדתי" שליד כפר חסידים.
בין השנים 1946–1948 התגורר עם אשתו בקבוצת יבנה.

לאחר שנים עברו להתגורר בחולון, ואליעזר החל לעבוד כמורה בגימנסיה "צייטלין".
כמו כן עסק בהוראה והדרכה במוסד החקלאי "מקוה ישראל".

בשנת 1951 אליעזר ואשתו עברו להתגורר בתל אביב.

לאחר מספר שנים יצא לשליחות באנגליה למשך שנתיים כדי לנהל את בית המדרש למורים מטעם הסוכנות היהודית.
לאחר מכן לקח חלק בניהול הסמינר האירופאי לנוער בשווייץ.

בשנת 1958 שב לישראל והתגורר בתל אביב. 
החל ממקד את לימודיו בפילוסופיה כללית ויהודית, בקבלה ובתולדות עם ישראל.
בשנת 1960 החל לעבוד כמפקח על המקצועות ההומניים בבתי ספר תיכוניים, ובשנת 1962 החל ללמד במחלקה לחינוך באוניברסיטת בר-אילן, בה מצא כר נרחב לפעילותו החינוכית והמדעית. כעבור שנים מעטות נתבקש לקבל על עצמו את ניהול המחלקה לחינוך והפכה לבית הספר לחינוך אותו ניהל שנים רבות.

בשנת 1970 סיים את כתיבת הדיסרטציה שלו וזכה לתואר דוקטור מטעם האוניברסיטה העברית.

בשנת 1972 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת בר-אילן.

במהלך שנות ה-70 עבד שטרן בין היתר כיועצו של שר החינוך זבולון המר והיה שליח הסוכנות היהודית במונטריאול.

בשנת 1980 הקים את "המרכז היהודי לתפוצות" ליד אוניברסיטת בר-אילן מתוך תודעת אחריות לחינוך הציוני דתי בגולה, כמו כן הקים וייסד את בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.

הוא נפטר ממחלת הסרטן ב-24 באוגוסט 1981, בן 66 בפטירתו.

==משפחתו==
לאליעזר ולדינה שטרן שלושה בנים ובת. בנם הוא פרופסור ידידיה צ' שטרן. הוא קרוי על שם דודו צבי, שנהרג בתאונת נשק במושבה מגדיאל בשנת 1949.

==חיבוריו==
* אישים וכיוונים, פרקים בתולדות האידיאל החינוכי של תורה עם דרך ארץ, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן תשמ"ז.

==לקריאה נוספת==
* חנה יעוז, "אליעזר שטרן: האידיאל החינוכי של 'תורה עם דרך ארץ' מהאורתודוקסיה היהודית באירופה לחינוך הדתי-לאומי בישראל", בתוך: דב שוורץ (עורך), אוניברסיטת בר-אילן - מרעיון למעש, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ו, כרך ב, עמ' 285–293.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: חינוך
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין 
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:סגל בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
גדעון קרמר

גדעון קרמר (בלטבית: Gidons Krēmers, נולד ב-27 בפברואר 1947) הוא כנר ומנצח יהודי-לטבי. בשנת
1980 עזב את ברית המועצות והתיישב בגרמניה.

==חייו==
קרמר נולד בריגה להורים ממוצא גרמני-יהודי. אביו הוא ניצול שואה. קרמר החל לנגן בכינור בגיל ארבע ולמד אצל אביו וסבו, שניהם כנרים מקצועיים. בהמשך למד בבית הספר למוזיקה של ריגה ואצל דוד אויסטרך בקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1967 זכה בפרס שלישי בתחרות על שם המלכה אליזבת בבריסל, בלגיה; אחר, בשנת 1969, זכה בפרס שני בתחרות הכינור הבינלאומית במונטריאול, קנדה ואז בפרס ראשון בתחרות פגניני בג'נובה; בשנת 1970 קיבל שוב פרס ראשון בתחרות הבינלאומית על שם צ'ייקובסקי במוסקבה.

הקונצרט הראשון של קרמר במערב התקיים בגרמניה ב-1975. בהמשך הופיע בפסטיבל זלצבורג בשנת 1976 ובניו יורק ב-1977.
אשתו הראשונה הייתה הכנרית טטיאנה גרינדנקו.
בשנת 1980 יחד עם אשתו השנייה, אלנה בשקירובה, בתו של הפסנתרן דמיטרי בשקירוב עזב את ברית המועצות והתיישב בגרמניה. בשנת 1981 ייסד קרמר פסטיבל מוזיקה קאמרית בלוקנהאוס, באוסטריה, שתוכניותיו התמקדו בחדיש ובחורג מן המוסכמות; מאז 1992 נודע הפסטיבל בשם "קרמראטה מוזיקה" ובשנת 1996 ייסד קרמר את "קרמראטה בלטיקה", תזמורת קאמרית המורכבת מנגנים צעירים מן המדינות הבלטיות. כמו כן היה בין מנהליו האמנותיים של פסטיבל "ארט פרויקט 92" במינכן והוא מנהל פסטיבל "מוזיקזומר" בגשטאט, שווייץ.

בשנת 2008 הוא השתתף בסבב הופעות Being Gidon Kremer ביחד עם "קרמראטה מוזיקה" ודואט של אלכסיי איגודסמן.

קרמר עשה לו שם ברפרטואר הרחב שלו, המשתרע מאנטוניו ויוואלדי ויוהאן סבסטיאן באך עד מלחינים עכשוויים. הוא הפיץ את יצירותיהם של מלחינים כמו אסטור פיאצולה, ג'ורג'ה אנסקו, פיליפ גלאס, אלפרד שניטקה, ארוו פרט, של בן ארצו, פטריס ואסקס ושל ג'ון אדמס, בין השאר. עם המלחינים הרבים שהקדישו לו יצירות נמנים סופיה גוביידולינה ("אופרטוריום") ולואיג'י נונו ("לה לונטנאנצה נוסטלג'יקה אוטופיקה פוטורה"). בין שותפיו לנגינה ואלרי אפאנאסייב, מרתה ארחריץ', אולג מייסנברג, מישה מייסקי, יורי בשמט וואדים סחרוב. יש לו רשימת הקלטות ענפה עם חברת "דויטשה גרמופון", שעמה הוא מקליט מאז 1978; כמו כן הקליט לחברות פיליפס רקורדס, דקה, ECM ונונסאץ'.

באוסף הכינורות העתיקים של קרמר כינור גוארנרי דל ג'זו משנת 1730 וכינור סטרדיוואריוס משנת 1734, המוכר בכינוי "ברון פייטיץ'-הרמן". הכינור הנוכחי שלו הוא אמאטי משנת 1641.

בתו של גדעון קרמר - ליקה קרמר - היא שחקנית קולנוע, במאית ומגישת תוכניות טלוויזיה ברוסיה.

==פרסים ואותות כבוד==
* פרס ארנסט פון סימנס (1982)
* פרס לאוני סונינג למוזיקה (1989) דנמרק
* מדליית הדוכס הגדול גדימינאס, (2000), ליטא
* פרס רולף שוק לאמנויות המוזיקה, (2008) שוודיה
* פרס פרמיום אימפריאלה (2016) יפן

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Alain Paris - Dictionnaire des interprètes et de l'interprétation musicale au XXe siècle - Bouquins, Robert Laffont,1995,Paris
</div>
* אלן פארי - לקסיקון של המבצעים ושל הביצוע המוזיקלי במאה העשרים, סדרת בוקן, הוצאה לאור רובר לפון, פריז, 1995

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כנרים יהודים
קטגוריה:מנצחים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים לטבים
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס רולף שוק לאמנויות המוזיקה
קטגוריה:ריגה: אישים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:זוכי תחרויות מוזיקה
קטגוריה:זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה
קטגוריה:ילידי 1947
קטגוריה:זוכי פרס ארנסט פון סימנס
גשר פדרב

גשר פדרב (צרפתית Pont Faidherbe), הקרוי על שם הגנרל הצרפתי לואי פדרב (Louis Faidherbe) שהיה מושל אפריקה המערבית הצרפתית החל ב-1854, עובר מעל זרוע של נהר סנגל, ומחבר את האי סן-לואי אל רובע סור, שניהם בסן-לואי שבסנגל. הגשר נבנה בסוף המאה ה-19 ונחנך ב-19 באוקטובר 1897. אורכו 507.35 מטר ורוחבו 10.5 מטר. הוא עשוי משבע קשתות שאחת מהן נעה על צירה כדי לאפשר תנועת אוניות בנהר. קשתות המתכת של גשר זה הקושרות את סן לואי ליבשת תוכננו על ידי גוסטב אייפל ונבנו במקור כדי לחצות את הדנובה. לאורך הגשר מדרכה להולכי רגל העשויה מעץ. הגשר כולו שוקם בשלבים בין 2008 ל -2012, כאשר קטעים ממתחי המתכת המתפוררים של הגשר המקורי הוחלפו חלק אחר חלק בהעתקי פלדה בעיצוב המקורי.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20070928003752/http://www.senegal-online.com/francais/villes/saint-louis/machinisme/pont-faidherbe.htm ההיסטוריה האמיתית של גשר פדרב] 
*[https://web.archive.org/web/20070930204452/http://www.elysee.fr/elysee/elysee.fr/francais/actualites/deplacements_a_l_etranger/2005/fevrier/fiches/senegal/l_ile_saint-louis-le_pont_faidherbe.27707.html גשר פדרב בסן לואי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר תחבורה
פדרב, גשר
צבי הירש שפירא

רבי צבי הירש שפירא (י"א בתמוז ה'תר"י, 21 ביוני 1850 - ט"ז בתשרי ה'תרע"ד, 17 באוקטובר 1913) היה רבה של מוקצ'בו (מונקאץ') והאדמו"ר השני של חסידות מונקאטש. מחבר הספרים "באר לחי רואי", "דרכי תשובה", "צבי תפארת" ועוד.

==קורות חייו==
נולד לרבי שלמה שפירא ולחיה פרומה רבקה (נכדתו של רבי משה לייב מסאסוב) בעיירה סטריזוב בפולין בי"א תמוז תר"י (1850) ונקרא על שם רבי צבי הירש מזידיטשוב שזהו יום פטירתו. בהיותו כבן שש אורס לאסתר הורוויץ בת רבי חנינא הורוויץ, רב העיר אולינוב, בנו של רבי יעקב ממעליץ. החתונה התקיימה באדר תרכ"ה (1865) באולינוב. רבו היה רבי חיים הלברשטאם מצאנז, ולאחר פטירתו נסע גם לבנו רבי יחזקאל שרגא משינאווא.

בשנת ה'תרמ"א מונה אביו לכהן כרבה של מונקאטש, והוא החל לשמש כראש אב בית דין בעיר. לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ג, מילא את מקומו כרב העיר וכאדמו"ר. הוא הודח על ידי השלטונות ההונגרים בשל אי-ידיעת השפה ההונגרית, אך המשיך לכהן כרב באופן לא רשמי ובהמשך חזר לתפקידו. בשנת ה'תרס"ח הקים את "כולל מונקאטש ועשרת הגלילות" שהעביר כסף ליוצאי הונגריה שחיו בארץ ישראל ושבמסגרתו הוקמה לימים שכונת "בתי מונקאטש", בירושלים. התנגד נמרצות לכל ניסיון לחידוש בחיים המסורתיים של היהודים. היה ממתנגדי הציונות ואף התנגד לתנועת אגודת ישראל שקמה בזמנו.

חיבר ספרים רבים, בהם: "דרכי תשובה" על השולחן ערוך, "באר לחי ראי" על תיקוני הזוהר, שו"ת "צבי תפארת", "תפארת בנים" על התורה ומועדים, "תפארת בנים" על הגדה של פסח. קורות חייו נדפסו בספר בית שלמה (לזכר אביו), בפרק "מאמר צבי תפארת".

נפטר ביום השני של חג סוכות ה'תרע"ד בעיר מונקאץ', ונטמן בו ביום בבית העלמין בעיר. את מקומו מילא בנו היחיד, רבי חיים אלעזר שפירא, בעל "מנחת אלעזר".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

ספריו:
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:אדמו"רי מונקאץ'
קטגוריה:מוקצ'בו: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:פרשני השולחן ערוך
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1913
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
סנגל (נהר)

תמונת לוויין של מערב אפריקה והנהר סנגל
סנגל הוא נהר במערב אפריקה המשמש בחלקו כגבול בין סנגל ובין מאוריטניה.
הנהר מפריד בין הסהאל - אזור גאוגרפי העובר לרוחבה של יבשת אפריקה, בין מדבר סהרה שבצפונו, לחבל הארץ הפורה יותר שבדרומו (אין זו המדינה בעלת השם הזהה), ומהווה את גבולו הצפוני של אזור אפריקה שמדרום לסהרה. בין שני אזורים גאוגרפיים אלו עובר הנהר סנגל. באזור הנהר נעשים מאמצים לעצור את התפשטות מדבר הסהרה על ידי פיתוח החומה הירוקה הגדולה.

הדלתה של הנהר הוכרזה בשנת 2005 כשמורה ביוספרית של אונסק"ו.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20070629065341/http://zope0.itcilo.org/delta/lmdd2003/news/1067611432/1068825691/presentation%20ressources%20en%20eau%20senegal.ppt The Hydrology of Senegal] (PowerPoint presentation)
</div>

קטגוריה:סנגל: גאוגרפיה
קטגוריה:מאוריטניה: גאוגרפיה
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:נהרות אפריקה הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי