OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אנדריי רוזנטול

אנדריי רוזנטול (נולד בשנת 1969), הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחי החזה. ייצג את ישראל באליפות אירופה (שפילד 1993).

== ביוגרפיה ==
רוזנטול התאמן בקבוצת הפועל ירושלים בהדרכתו של לאוניד שייחט.

===1991===
====אלוף ישראל ושיאן ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 1991 זכה רוזנטול בשתי מדליות זהב, בחשה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.55 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:20.74 דקות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של אייל שטיגמן (2:22.92 דקות).

ב"משחה נועם" (בריכת 25 מטר) שנערך בסוף דצמבר אותה שנה זכה רוזנטול במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:18.62 דקות, שיפור לשיאו של אייל שטיגמן. שני סיים כרמל לויתן (2:23.44 דקות).

===1992===
בתחרות "גביע חיפה הבינלאומי" שנערכה בבריכת הטכניון בחיפה בפברואר 1992 זכה רוזנטול במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.81 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף מאי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.82 דקות, אחרי השחיין האורח מקזחסטן ואדים אלכסייב (1:04.19 דקות) שעלה לישראל לאחר האליפות ולפני אמיר כהנא מהפועל חולון בן ה-16 שקבע שיא ישראלי חדש לנוער של 1:06.14 דקות. במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:18.76 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי ודים אלכסייב (2:18.17 דקות).

===1993===
====אליפות אירופה====
באליפות אירופה שנערכה בשפילד, אנגליה באוגוסט 1993 סיים רוזנטול במקום 19 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.23 דקות.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=4044788 אנדריי רוזנטול] באתר Swimrankings 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
מחוז נסאו (ניו יורק)

מחוז נסאו (באנגלית: Nassau County) הוא מחוז במדינת ניו יורק שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, האוכלוסייה במחוז מנתה 1,339,532 תושבים. המחוז גובל בעיר ניו יורק ממערב, והוא אחד מבין ארבעת המחוזות של לונג איילנד, יחד עם מחוז סאפוק, מחוז קינגס ומחוז קווינס.

היבטים עיקריים:

במחוז נסאו התעשייה, בעיקר ענף התעופה, ירדה בהיקפה, בעוד התעסוקה הקמעונאית וענף השירותית עלו. עלייה דרמטית בבניית המשרדים עם כמה מבנים העולים על יותר מ-1,000,000 מטרים רבועים, שינתה את אופק המחוז והפכה אותו למקום מרכזי בהעסקת צווארון לבן.

במחוז נסאו ישנו ריכוז של מכללות ואוניברסיטאות רבות, ביניהן אוניברסיטת אדלפי, מכללת מולוי, המכון הטכנולוגי של ניו יורק, SUNY אולד ווסטברי, מכללת קהילת נסאו, אוניברסיטת הופסטרה, קמפוס פוסט באוניברסיטת לונג איילנד, האקדמיה לסוחרים ימיים בארצות הברית, ומכון ווב.

מחוז נסאו כולל שני אזורים מוגנים לאומית של מקלט חיות הבר הלאומי של מפרץ הצדפות ואתר ההיסטוריה הלאומי של גבעת סאממור.<ref></ref>

המחוז קרוי על שמו של ויליאם השלישי, מלך אנגליה, שהיה נסיך הולנדי בטרם מלכותו וחבר בית נאסאו בעת ששלטו ההולנדים בלונג איילנד. מבחינה פוליטית מצביע המחוז ברובו למפלגה הדמוקרטית.

בשנת 1992 נפתח מרכז הזיכרון והסובלנות לשואה של מחוז נסאו.

במאי 2022 נחתם הסכם ערים תאומות בין המחוז למועצה אזורית שומרון, ובאוגוסט באותה שנה נחתם הסכם ערים תאומות גם עם מועצה אזורית בנימין.<ref></ref>

==היסטוריה==

== ערים תאומות ==
* [https://www.inn.co.il/news/550070]
* מועצה אזורית מטה בנימין, ישראל [https://www.inn.co.il/news/574424]

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

נסאו
קטגוריה:לונג איילנד
טוביה קרופיק

טוביה קרופיק
טוביה קרופיק (1864 גרודנו, האימפריה הרוסית - 13 במאי 1924 זכרון יעקב) היה מראשוני קבלני הבניין בארץ ישראל. תושב זכרון יעקב. פעל בשירותה של יק"א (ובהמשך של פיק"א) לבניית המושבות החקלאיות בארץ עבור אנשי העלייה הראשונה והעלייה השנייה.

== ביוגרפיה ==
טוביה קרופיק נולד ב-1864 בגרודנו שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) להוריו בנימין ורצה קרופיק. השלים את לימודיו בחדר ובישיבה וב-1880 עלתה המשפחה ארצה. בשנתיים הראשונות גרו ביפו שם למד קרופיק את מלאכת הבניה תוך כדי עבודתו עם פועלי הבניין הערבים בעיר. ב-1882, כשהוקמה המושבה זכרון יעקב, עברה המשפחה לשם. במושבה השלים קרופיק את חוק לימודיו והרחיבם ללימודי חקלאות ב"ארבייטער שולה". עם סיום הלימודים הקצתה לו יק"א נחלה ליד המושבה וכן בקרבת גבעת עדה.

על אף עיסוקו של קרופיק בעיבוד אדמותיו הפך לקבלן המועדף על יק"א (ובהמשך פיק"א) לבצוע פרויקטי בנייה ברחבי הארץ. לאחר מספר שנים מסר את נחלתו לילדיו והתמסר לעבודת הבניה.

קרופיק נשא לאישה את חסיה הירשנזון (גרושתו של משה רוזנצוויג). לזוג נולדו 4 בנים ו-3 בנות. משפחתו חוותה שתי טרגדיות כשב-2 במאי 1920 נרצח בנו בנימין קרופיק על ידי ערבים מכפר מרח (היא גבעת עדה) וב-24 ביוני 1938 נחטף ונרצח נכדו, יצחק קרופיק (בנו של בנימין), על ידי חברי כנופיה ערבית.

נפטר ב-1924 בזכרון יעקב והובא לקבורה בהר הזיתים. חסיה, אשתו, נפטרה ב-1930 ונקברה בבית הקברות בזכרון יעקב.

== פרויקטים ==
פרויקטים במושבות:
* בתים במושבה בת שלמה (1889).
* בית חולים בצפת.
* בתים במושבה מנחמיה כפר תבור (1901).
* 12 בתים במושבה עתלית (1905).
* 5 בתים בחוות חפציבה (1906).
* שכונת שלושת הבתים בטבריה (1911).
* בית המרחץ בזכרון יעקב (1912, חודש על ידי קרופיק ב-1913)
* בית דניאל בזכרון יעקב (1914)
* 8 בתי מגורים בכרכור (1914).
* "בית האחוזה" בכרכור - משמשת כספרייה הציבורית (1921)
* בתי מגורים בבנימינה (1922).

פרויקטים הנדסיים:
* תעלות ניקוז בביצות כברה (נחל תנינים).

== לקריאה נוספת ==
* אריה סמסונוב, הקבלן שהקים את המושבות הראשונות, ביטאון "הקבלן והבונה", גיליון 142, ספט'-אוק' 1967

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303212353/http://www.ravdori.co.il/previewpage.aspx?str=494 שלום בין היהודים בזכרון יעקב] באתר "הקשר הרב דורי" (אורכב)
* [https://myzy1882.wordpress.com/about/קרופיק-טוביה-וחסיה/ קרופיק טוביה וחסיה] באתר של חיליק לייטנר
* [http://israelitombstones.blogspot.co.il/2014_08_01_archive.html בנימין קרופיק] באתר "מצבות מספרות" של עודד ישראלי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:קבלני בניין ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1864
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1924
קישוט מרכז השולחן

[[שולחן סעודה ארוך, ועליו שלושה קישוטים מרכזיים: שתי נברשות פמוטים עם נרות ובאמצע – פסל דקורטיבי.]]
הקישוט המרכזי הוא פריט דקורטיבי, בדרך-כלל פונקציונלי בלבד ואינו מהווה חלק מן הארוחה, המונח במרכז שולחן הסעודה, כחלק מעריכת השולחן, ומטרתו להוסיף אווירה, עניין, הדר ונוי לסעודה. לא תמיד מדובר בפריט אחד ויחיד. בפרט בשולחנות ארוכים, ייתכנו מספר קישוטים מרכזיים, שיהיו פזורים לאורכו.

== ייעוד ==
הקישוט המרכזי על השולחן הוא פריט, המשמש למטרות דקורציה (קישוט ועיצוב). יחד עם זאת, לעיתים קרובות, הקישוטים המרכזיים לא גדולים במיוחד, כדי למנוע מהם לחסום את שדה הראייה בין משתתפי הסעודה וכדי להשאיר מספיק מקום להגשת המנות והאוכל.

קישוטים מרכזיים אחרים עשויים, לעיתים קרובות, מפרחים, נרות, פירות או מגדים (ממתקים).

קישוטים מרכזיים מהווים חלק גדול ומשמעותי מעיצוב וקישוט שולחנות בחתונות ושמחות אחרות, כגון: בר/בת מצוות, ימי הולדת ומסיבות אירוסין.

במפגשים ואירועים רשמיים באירופה יש לעיתים קישוטים מרכזיים מושקעים ומורכבים במיוחד, בפרט על גבי שולחנות ארוכים, העשויים להתפרש לכל אורכם.
קישוט מרכז שולחן עונתי לסעודת [[חג המולד.]]
בחגים, בפרט ראש השנה, פסח וגם פורים, מקובל גם בבתים הפרטיים להשקיע בשדרוג שולחן הסעודה בקישוט מרכזי.

== ראו גם ==
* עריכת שולחן
* אירוע רשמי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עיצוב פנים
קטגוריה:שולחנות
קטגוריה:קישוט
הרפובליקה האוטונומית של קרים

הרפובליקה האוטונומית של קרים (באוקראינית: Автономна Республіка Крим, ברוסית: Автономная Республика Крым, בטטרית של קרים: Qırım Muhtar Cumhuriyeti) הייתה רפובליקה אוטונומית שהתקיימה בשנים 1991–2014 במסגרת אוקראינה, החל משנת 1992 ללא המילים "סובייטית סוציאליסטית".
בפועל היא הפסיקה להתקיים עם סיפוח חצי האי קרים בפברואר-מרץ 2014 על ידי הפדרציה הרוסית.
הרפובליקה כללה את כל שטחה של חצי האי קרים מלבד העיר סבסטופול שנהנתה ממעמד מיוחד ונפרד.
חצי האי קרים שוכן בצפון הים השחור. בירת הרפובליקה הייתה סימפרופול. בשנת 2013 אוכלוסיית המדינה האוטונומית הייתה לערך 1,970,000 תושבים.

הרפובליקה האוטונומית של קרים הוכרזה בהחלטת המועצה העליונה של אוקראינה בספטמבר 1994 על בסיס "הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של קרים" שקמה בפועל ב-12 בפברואר 1991 בעקבות משאל העם מ-20 בינואר 1991.
ב-6 במאי נקראה הרפובליקה האוטונומית של קרים.

בסוף פברואר 2014 היא נכבשה על ידי כוחות צבאיים רוסיים ובדלנים אוקראינים פרו-רוסים. ב-11 במרץ 2014 הפרלמנט של קרים הכריז על עצמאות תחת השם "הרפובליקה של קרים". בנסיבות החדשות ב-16 במרץ 2014 התקיים משאל-עם שאישר את האיחוד מחדש של חצי האי קרים עם רוסיה. חוקיות משאל העם לא הוכרה על ידי ממשלת אוקראינה ולא זכה בהכרה בינלאומית רחבה.
רוסיה ועוד 17 חברות באו"ם הכירו את קרים כחלק מהפדרציה הרוסית, בעוד אוקראינה רואה בחצי האי עדיין חלק אינטגרלי ממנה, עמדה שנתמכת על ידי רוב הקהילייה הבינלאומית.

ב-27 במרץ 2014 העצרת הכללית של האו"ם החליטה להכיר בשלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה בגבולות המוכרים שלה עד שנת 2014 (החלטה 68/262 של העצרת הכללית של האו"ם). בעד ההחלטה הצביעו 100 מקרב 193 מדינות, בעוד 11 התנגדו, 58 נמנעו ו-24 לא השתתפו בהצבעה.

מבחינת אוקראינה (בהתאם לחוק האוקראיני שנחקק ב-15 באפריל 2014) קרים, לרבות הרפובליקה האוטונומית שלה והעיר סבסטופול, בעלת המעמד המיוחד, נחשב "שטח כבוש זמנית" על ידי רוסיה.
גם בשנים 1994–2014 העיר סבסטופול הייתה יחידה מנהלית נפרדת משאר חצי האי קרים ונהנתה ממעמד מיוחד, בדומה לעיר הבירה של אוקראינה, קייב. אחרי סיפוחה לרוסיה היא המשיכה להיות נפרדת מהרפובליקה של קרים ביחידה הנקראת "עיר פדרלית" כששתי היחידות הטריטוריאליות הרכיבו יחדיו את מחוז קרים של הפדרציה הרוסית, שבוטל אומנם, אך נותרו חלק מרוסיה.

בפועל החל ממרץ 2014 איבדה אוקראינה את השליטה הממשית בשטח חצי האי קרים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1991
ILoo

ה-iLoo כפי שהוצג על ידי MSN UK והופץ על ידי ספקי החדשות.
ה-iLoo (קיצור ל-Internet Loo, בית שימוש אינטרנטי) היה פרויקט מבית מיקרוסופט שהיה אמור לאפשר בתי שימוש ניידים שתומכים באינטרנט אלחוטי. ה-iLoo, שהיה מתוכנן לשמש בפסטיבלי קיץ בריטים, תואר כבית שימוש נייד עם חיבור אינטרנט אלחוטי, מסך פלזמה מתכוונן, מקלדת אלחוטית עמידה למים, מערכת שמיעה היקפית עם שישה ערוצי סטראו ונייר טואלט עליו מוטבעים כתובות אתרי אינטרנט מוכרים. ל-iLoo תוכננו גם מקלדת ומסך נוספים מבחוץ, והיה צורך בשמירה עליהם כדי שלא ייגנבו. הפרויקט היה אמור להיות אחת מהיוזמות המצליחות של MSN בממלכה המאוחדת, שהיו אמורות להציג את האינטרנט במקומות לא רגילים, כמו ברחוב (MSN Street), בפסלי רחוב (MSN Park Bench) ובכיסאות חוף (MSN Deckchair).

הפרויקט הוכרז ב-MSN UK ב-30 באפריל בשנת 2003, והיה מושא לבדיחות רבות לפני שהוכרז כמתיחה על ידי מיקרוסופט ב-12 במאי. ב-13 במאי, הצהרה נוספת של מיקרוסופט טענה שלמרות שהפרויקט לא היה מתיחה, הוא בוטל מכיוון שהוא לא היה מקדם מספיק את המותג של MSN. פרויקט ה-iLoo של מיקרוסופט הוכרז כ"כישלון" ביחסי ציבור ב-Online Journalism Review.

== תיאור ==
ה-iLoo עוצב להיות בית שימוש נייד שתומך באינטרנט אלחוטי, שיאפשר למשתמשים לגלוש באינטרנט בזמן שהם נמצאים בבית השימוש.
מבחינה טכנית, המתקן תוכנן כך שיהיה בו חיבור פס רחב לאינטרנט אלחוטי 802.11b, מקלדת עמידה למים, מסך פלזמה מסתובב המחובר למחשב המריץ חלונות XP, מערכת שמיעה היקפית עם שישה ערוצי סטראו מתחת לכיור, נייר טואלט עליו מוטבעים כתובות אתרי אינטרנט מוכרים ושירותי שאיבה. 
מבחוץ, על המתקן היה אמור להיות לוגו של MSN ו"תחנת hotmail" עם מסך פלזמה ומקלדת נוספים, שישמשו את האנשים שממתינים בתור. ליד העמדה היה אמור להיות מוצב שומר, שיוודא שנעשה שימוש ראוי בציוד ושימנע גנבות של המוצרים. ה-iLoo היה אמור להיות מושק ב"כמות גדולה של פסטיבלי קיץ", ותוכנן להיות מושק אך ורק בבריטניה. 

קטגוריה:MSN
קטגוריה:בתי שימוש
סטטוס: ידידים

סטטוס: ידידים (באנגלית: The Art of Getting By) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית שביים גווין וויסן משנת 2011. הסרט בכיכובם של פרדי היימור ואמה רוברטס.

== עלילה ==
ג'ורג' הוא ילד דיכאוני שהגיע לשנה האחרונה בתיכון בלי להתאמץ או ללמוד באמת. הוא אינו לוקח אתגרים ומתחמק מלהתמודד עם המשברים בחייו בבית או בבית הספר. הוא פוגש נערה מהתיכון בשם סאלי, בחורה פופולרית אך מורכבת. הם מתיידדים והופכים להיות חברים טובים.
ג'ורג' מאמץ כמנטור את דסטין (מייקל אנגרנו), אמן רגיש הגורם לו להאמין בעצמו, בעזרו ובעזרת סאלי, ג'ורג' מוצא עניין בחייו. נראה שהכל משתפר עד שג'ורג' מגלה ששני חבריו הטובים, דסטין וסאלי מנהלים קשר רומנטי ביניהם. חייו בבית מתפוררים, ולקראת סוף השנה הוא נאלץ להשלים את כל החומר שפספס בשנים שלא למד כראוי.

== שחקנים ==
* ג'ורג - פרדי היימור
* סאלי - אמה רוברטס
* דסטין - מייקל אנגרנו
* שרלוט - אליזבת ריזר
* ביל - בלייר אנדרווד
* מיס הרמן - אלישיה סילברסטון
* ג'ק - סם רוברדס
* ויויאן - ריטה וילסון

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
יובל שבח

יובל שבח (נולד ב-25 באפריל 1994) הוא שחקן ישראלי. התפרסם בעקבות תפקידו הראשי בסדרת הנוער "ראש גדול".

== ראשית חייו==
יובל שבח נולד וגדל בתל אביב. עד גיל 12 היה שבח טניסאי מצטיין. במאית בתיאטרון גשר ראתה אותו משחק והציעה לו להשתתף בהצגה "מדיאה", שבח הסכים ובעקבות זאת פתח בקריירת משחק והשתתף בפרסומות.

בשירותו הצבאי, שירת כלוחם בחטיבת הנח"ל.

כיום, שבח מתגורר בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב.

==קריירה==
בשנת 2007 הצטרף לעונה הרביעית של הסדרה "ראש גדול", בה גילם את גורי בנה של יועצת מנהל בית הספר שלו. את התפקיד מילא גם בעונה החמישית של הסדרה.

בשנת 2008, יצא הסרט "אילי ובן", בו גילם את אילי. משחקו של שבח בסרט זה זכה לביקורת חיובית. בהמשך אותה שנה גילם את בנו של אודי בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "על קצות האצבעות".

שנת 2015 הופיע בסדרה "כוכב הצפון" בתור עידו שעובד במלון כוכב הצפון נער מצחיק, שאפתן וג'ינג'י. חלומו הגדול להיות די ג'יי מצליח.

בשנת 2015, הקליט יחד עם לין אשרוב את שיר "הבזבז", ששודר בערוץ דיסני ונועד להעלאת המודעות לחשיבות החיסכון באנרגיה.

בשנת 2017 השתתף בסדרת הטלוויזיה "כיפת ברזל" בתפקיד אורח בעונה הראשונה (פרק 6) שם גילם את יונתן, דתי לייט ואחיה של אלישבע. בעונתה השנייה של הסדרה קיבלה הדמות בתפקיד מרכזי.

בשנת 2019 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "כדברא" בתפקיד אירה.

בשנת 2024 שיחק בסדרה ״רוח צפונית״ מבית HOT בתפקיד רונן

==פילמוגרפיה==
===סרטים===
{| class="wikitable"
! colspan="3" |סרטים
|-
!שנה
!שם הסרט
!תפקיד
|-
|2009
|אילי ובן
|אילי
|}

===טלוויזיה===
{| class="wikitable"
! colspan="3" |תוכניות טלוויזיה
|-
!שנה
!שם התוכנית
!תפקיד
|-
|2008-2009
|ראש גדול
|גורי
|-
|2008
|על קצות האצבעות
|הבן של אדי
|-
|2014
|נוי והדר
|עצמו
|-
|2015-2016
|כוכב הצפון
|עידו
|-
|2017
|כיפת ברזל
|יונתן
|-
|2019
|כדברא
|אירה
|-
|2024
|רוח צפונית
|רונן
|}

==קישורים חיצוניים==

* "[http://www.shaham.org.il/?pg=indx_entry&CategoryID=298&ArticleID=2325 יובל שבח]", באתר ארגון השחקנים בישראל (שח"ם)
* [https://web.archive.org/web/20150718111723/http://blog.yes.co.il/?p=5216 ראיון עם יובל שבח], באתר Yes
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
אמריקה הקטנה

מפה המראה את אתרי הבסיסים של "אמריקה הקטנה" 1, 2, 3, ו-4. הקואורדינטות למעלה מצוינות בקירוב.
אמריקה הקטנה (באנגלית: Little America) הייתה סדרה של בסיסי מחקר, שמוקמו על מדף הקרח רוס, דרומית למפרץ הלווייתנים.

==אמריקה הקטנה 1==
"אמריקה הקטנה 1" - הבסיס הראשון בסדרה הוקם על ידי ריצ'רד בירד בינואר 1929 ונעזב ב-1930. כאן צולם הסרט "עם בירד בקוטב הדרומי" (1930, על מסעו של בירד אל הקוטב הדרומי.

==אמריקה הקטנה 2==
"אמריקה הקטנה 2" הוקמה בשנת 1934, כ-9 מ' מעל אתר הבסיס הראשון, עם גישה אל חלק מן הבסיס הראשון באמצעות מנהרה. הבסיס הזה נסחף לזמן קצר בשנת 1934, אבל שדה הקרח התמזג עם הקרחון העיקרי. 

במהלך המשלחת של 1935-1934, נשלחו מאמריקה הקטנה מכתבי מזכרת רבים, שעשו שימוש בבול זיכרון שהנפיקה ממשלת ארצות הברית.

אמריקה הקטנה הקימה את תחנת הרדיו הראשונה שהצליחה להוציא מאנטארקטיקה שידורי רדיו סדירים, שנקלטו על ידי מקלטי רדיו ביתיים בארצות הברית, במרחק של קרוב ל-18,000 ק"מ סביב קימור כדור הארץ.

במשלחת מאוחרת יותר לאנטארקטיקה, איתרו אנשיו של בירד את מגדלי השידור של אמריקה הקטנה שעדיין ניצבו על מכונם, כולל טחנת הרוח ג'ייקובס
שהוקמה בשנת 1933.

== אמריקה הקטנה III ==
"אמריקה הקטנה III" הוקמה לעונת 1941-1940 במרחק כ-10 ק"מ צפונה.

בשנת 1940 נקנה רכב מחקר ענקי, יוצא דופן, "סיירת שלג אנטארקטית", לתחנת אמריקה הקטנה III. אך נמצא, שהרכב לוקה בכמה וכמה נקודות תורפה עיצוביות וטכניות וכמעט לא נעשה בו שימוש. לאחר נטישתו, נקבר עם הזמן בשלג. בפעם האחרונה התגלה הרכב בשנת 1958, אך לאחר מכן חזר ואבד, או תחת השלג או במצולות האוקיינוס הדרומי.

אתר "אמריקה הקטנה III" נסחף לים בשנת 1963.

== אמריקה הקטנה IV ==
אמריקה הקטנה IV
"אמריקה הקטנה IV" הוקמה בשנים 1947-1946 כמחנה העיקרי למבצע הייג'אמפ.

== אמריקה הקטנה V ==
"אמריקה הקטנה V" הוקמה ב-3 בינואר 1956 במפרץ קיינן, כ-48 ק"מ מזרחית לאמריקה הקטנה IV, כחלק ממבצע דיפ פריז. אמריקה הקטנה V שימשה כבסיס האמריקאי לתוכנית הקוטב הדרומי בשנה הגאופיזית הבינלאומית, מ-1 ביולי 1957 עד 31 בדצמבר 1958. אמריקה הקטנה V נבנתה על ידי ה-Seabees של צי ארצות הברית בחלון הזמן בן שלושת החודשים לפני שהחורף האנטארקטי ימנע כמעט לגמרי את ההקמה. כל אמריקה הקטנה הורכבה מתחת לקו השלג בקרח, עם חדרי מגורים אישיים, חדר מחולל וקפטריה, ועם שיפועים המובילים החוצה באחד הקצוות לכלי רכב נגררים. משמעות הבנייה מטיפוס זה הייתה, שאיש מן הדיירים באמריקה הקטנה V לא ייאלץ לצאת החוצה בחורף הקשה כדי לעבור מחלק אחד של העיר האנטארקטית לאחר. 

אתר אמריקה הקטנה V נסחף אל הים על קרחון B-9 בשנת 1987.

== קישורים חיצוניים ==

* 
<div class="mw-content-ltr">
* [http://rsnz.natlib.govt.nz/volume/rsnz_72/rsnz_72_04_002900.html Paper by CE Palmer, RNZAF on Winds at Little America, 1929]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה: תחנות מחקר
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:שטח חסות רוס
קטגוריה:צי ארצות הברית: קרבות ומבצעים
קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
יוסף מרר

יוסף (יוז'י) מרר (29 ביולי 1901 – 9 ביוני 1983) היה מראשוני מהנדסי הבניין בהקמת מדינת ישראל.

== קורות חיים ==

יוסף (יוז'י) מרר נולד וגדל בווינה בירת אוסטריה. למד הנדסת בניין בטכניון בווינה ובנוסף, היה חבר פעיל בתנועה הציונית: "בלאו ווייס" (כחול – לבן). לימים, עמד בראש הבלאו ווייס של אוסטריה. בגיל 30, נישא לגרטה גולדשלגר.

בשנת 1932, עלו השניים לפלשתינה, במסגרת תנועת הנוער. הם התיישבו בתל אביב. שם נוצרו קשרים הדוקים בינו לבין האדריכלית לוטה כהן והם פתחו במשותף משרד אדריכלים ברחוב אלנבי. במסגרת עבודתם המשותפת הראשונה הקימו את מלון "קטה דן" על חוף ימה של תל אביב, בתל אביב בנו השניים בתים אחדים בסגנון ה"באוהאוז". 

בשנת 1937, אחרי הולדת בתם היחידה עברה המשפחה לרחוב גורדון לדירת 3 חדרים, חדר אחד הוסב למשרד המשותף עם לוטה כהן. זאת כיוון שבתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה מצוקת בנייה קשה ביותר. בשנת 1941 עבר מרר לעבוד ב"סולל בונה" ולוטה כהן פתחה משרד בדירתה ברחוב רופין 9 בתל אביב. 
בשנת 1944 חיפשו מהנדס מועצה ביישוב הצעיר חולון. מרר קיבל את התפקיד ובנה את ביתו בקריית עבודה – שכונה בחולון. במקביל, חיפשו מהנדס בחברת הבנייה של הסוכנות בשם "רסקו" שתי המסגרות היו קטנות יחסית ומרר קיבל את שני התפקידים גם יחד. 

לימים גדלה חברת הבנייה וגם חולון הייתה לעיר, שתי המסגרות בקשו מיוסף לעבוד במשרה מלאה, לאחר התלבטות, הוא בחר ב"רסקו" והיה למהנדס הראשי של החברה עד צאתו לגמלאות. עבודת האדריכלות נעשתה במשרדה של לוטה כהן ושותפה החדש יהודה (ארנסט) לביא. אחד הפרויקטים לעבודתם המשותפת של כהן – לביא וחברת "רסקו" היה הקמתם של שני בתי הורים ברמת חן שברמת גן. בהמשך, הקימה החברה "שכונות רסקו" בכל רחבי הארץ.

יוז'י נפטר בתל אביב בשנת 1983, בשנה ה-82 לחייו. נקבר בבית העלמין בחולון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.irgun-jeckes.org/?CategoryID=325&ArticleID=481 יוסף (יוז'י) מרר], באתר ארגון עולי מרכז אירופה.
* [http://www.irgun-jeckes.org/?CategoryID=325&ArticleID=507 סיפור חייו], באתר ארגון עולי מרכז אירופה.

קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:פעילים ציונים באוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:אדריכלים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מהנדסי בניין
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:אדריכלים ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
סבנטה נילסון

סבנטה נילסון (בשוודית: Svante Nilsson; 1460 – 2 בינואר 1512) היה מדינאי שוודי ועוצר שוודיה מ-1504 ועד למותו.

==ביוגרפיה==
סבנטה נילסון נולד בערך ב-1460 כבנו של נילס בוסון, שאמו הייתה ממשפחת סטורה. הוא עצמו מעולם לא השתמש בשם סטורה, אך מאוחר יותר בנו, סטן סטורה הצעיר, לקח לעצמו את השם של סבתא-רבתא שלו בשל המוניטין והמסורת שייצגה את עצמאות שוודיה. הוא היה לחבר במועצה המלכותית של שוודיה, אך שם הוא היווה אופוזיציה לקרוב משפחתו הרחוק, סטן סטורה הזקן והרחיק לכת עד לתמיכה בהנס, מלך דנמרק. שלא ברצונו הוא נאלץ להחליף צד ותמך בסטן סטורה הזקן במהלך להדחת המלך ולאחר מותו של סטורה הוא נבחר בעצמו להיות עוצר. החל מ-1501 הוא לחם נגד דנמרק. בקיץ 1511 דרשה המועצה את התפטרותו, אך בפועל הוא נשאר בשלטון עד מותו בינואר 1512.

מנישואיו הראשונים לאיליאנה גדה נולד בנו סטן סטורה הצעיר. הוא נישא בשנית למטה דירה.

==קישורים חיצוניים==

* סטורה באנציקלופדיה בריטניקה (1911).
* 

קטגוריה:שליטי שוודיה
קטגוריה:שליטי פינלנד
קטגוריה:ילידי 1460
קטגוריה:נפטרים ב-1512
ביל ווקר

ויליאם "ביל" ווקר (באנגלית: William "Bill" Walker; נולד ב-16 באפריל 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי עצמאי, אשר כיהן כמושל אלסקה בשנים 2014–2018. הוא יליד אלסקה השני שכיהן בתפקיד זה.

==ביוגרפיה==
ווקר נולד בפיירבנקס שבאלסקה, כבן למשפחה בת ארבעה ילדים. הוא למד לתואר ראשון במשפטים בקולג' לואיס & קלארק (Lewis & Clark College) שבאורגון. ב-1978 נבחר לראשות עיריית ואלדז, עיירה קטנה במרכז אלסקה, ושירת בתפקיד זה למשך שנה. לאחר מכן המשך לשרת כחבר במועצת העיר ולבסוף כתובע הכללי של העיר וכאחראי על התחום המשפטי ברשות הגז של אלסקה.

בתחילת דרכו הפוליטית היה חבר ווקר במפלגה הרפובליקנית, ואיתגר את המושל המכהן שון פארנל בפריימריז הרפובליקנים, אך לא גבר עליו וקיבל רק 34% מן הקולות. הוא התמודד גם בבחירות למושל ב-2014 כשהפעם רץ כעצמאי. תחילה עמדו במרוץ למושל שלושה מועמדים: המושל הרפובליקני המכהן, ווקר ומועמד המפלגה הדמוקרטית. בספטמבר 2014 הודיע ווקר, במסיבת עיתונאים משותפת עם המועמד הדמוקרטי בריאן מאלוט, כי החליטו השניים על ריצה משותפת בבחירות, כשווקר מועמד למושל ומאלוט לסגן המושל. בסופו של דבר, גבר ווקר על המושל המכהן בבחירות הכלליות בנובמבר 2014, לאחר מרוץ צמוד.

ב-1 בדצמבר 2014 הושבע לתפקידו כמושל אלסקה. במהלך כהונתו, ביולי 2015, השתמש בסמכותו והרחיב את המדיקייד (שירותי בריאות עבור אוכלוסיות עניות), כך שאזרחי המדינה זכאים מעת זו להטבות פדרליות כחלק מרפורמת הבריאות של הנשיא ברק אובמה. ב-16 באוקטובר 2018, התפטר מתפקידו סגן המושל ביירון מאלוט, לאחר שלטענתו העיר הערות לא הולמות כלפי אישה. שלושה ימים לאחר מכן הודיע ווקר כי משהה את מסע הבחירות מחדש שלו לתפקיד מושל, ועל תמיכתו במועמד הדמוקרטי, מארק בגיץ'. ב-3 בדצמבר סיים באורח רשמי את תפקידו, והוחלף במייק דאנליבי הרפובליקני.

ווקר מתגורר עם אשתו באנקורג', ואב לארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://gov.alaska.gov/ ביל ווקר], מושל מדינת אלסקה

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי מכללת לואיס וקלארק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פיוג'יט סאונד
קטגוריה:ראשי עיריות באלסקה
קטגוריה:מושלי אלסקה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית ללא שיוך מפלגתי
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
סנטה קלרה (מחוז, קליפורניה)

סנטה קלרה (באנגלית: Santa Clara County) הוא מחוז במרכזה של קליפורניה, ארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010, מונה אוכלוסיית המחוז 1,781,642 תושבים. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא סן חוזה. המחוז ממוקם באזור המטרופוליני של הערים סן חוזה-סן פרנסיסקו-אוקלנד.

כמחוז השוכן בקצה דרומו של מפרץ סן פרנסיסקו, האזור האורבני בעמק סנטה קלרה יחד עם מחוז סנטה קלרה ידוע כמה שקרוי עמק הסיליקון. מחוז סנטה קלרה הוא המאוכלס ביותר באזור מפרץ סן פרנסיסקו. ונחשב לאחד מן המחוזות היקרים ביותר בארצות הברית.

==היסטוריה==

==ערים במחוז==
* קופרטינו
* לוס אלטוס
* לוס גאטוס
* סנטה קלרה
* מורגן היל
* מאונטיין ויו
* פאלו אלטו
* קמפבל
* סן חוזה
* סאניווייל

==פוליטיקה==
{| border="2" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin: 1em 1em 1em 0; border: 1px #aaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;"
|+ התפלגות הצבעת המחוז במערכות הבחירה לנשיאות
|- bgcolor=lightgrey
! שנה
! דמוקרטי
! רפובליקני
|-
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|2016
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|73.4% 511,684
|align="center" bgcolor="#fff3f3"|20.8% 144,826
|-
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|2012
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|70.1% 450,818
|align="center" bgcolor="#fff3f3"|27.2% 174,843
|-
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|2008
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|69.5% 462,241
|align="center" bgcolor="#fff3f3"|28.6% 190,039
|-
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|2004
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|63.9% 386,100
|align="center" bgcolor="#fff3f3"|34.6% 209,094
|-
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|2000
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|60.7% 332,490
|align="center" bgcolor="#fff3f3"|34.4% 188,750
|-
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|1996
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|56.9% 297,639
|align="center" bgcolor="#fff3f3"|32.2% 168,291
|-
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|1992
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|49.2% 296,265
|align="center" bgcolor="#fff3f3"|28.4% 170,870
|-
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|1988
|align="center" bgcolor="#f0f0ff"|51.3% 277,810
|align="center" bgcolor="#fff3f3"|47.0% 254,442
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סנטה קלרה
קטגוריה:אזור מפרץ סן פרנסיסקו
ברוך גופר

ברוך גופר (7 ביולי 1900 – 9 באוקטובר 1972) היה קצין משטרה ומנהל גן החיות של תל אביב.

==קורות חיים==

גופר נולד לאליעזר ושושנה בשם ברנהרד שוועפלגייסט בעיר טלומאץ' שבגליציה, כיום באוקראינה. למד בגימנסיה הממשלתית הפולנית אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בהיותו בן 14, נאלץ להתגייס ללגיון הפולני ונפצע במהלך הלחימה בחזית הרוסית. גופר שוחרר משירות, וחזר ללימודיו בגימנסיה הממשלתית-הגרמנית בווינה, שם הצטרף לתנועת הצופים הציונית שהפכה לאחר מכן לתנועת השומר הצעיר בווינה. בשנת 1918 גויס שנית, הפעם לשורות הצבא האוסטרו-הונגרי והיה תותחן בחזית הלחימה עם רוסיה. באותה שנה גם השתתף בהגנת הרובע היהודי בעיר לבוב ונתפס על ידי צבא פולין ונידון למות, אולם הצליח להימלט.

משנסתיימה המלחמה חזר להכשרה חלוצית, ובשנת 1919 עלה לארץ ישראל והצטרף לגדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור ועבד בסלילת כבישים ובייבוש ביצות כברה. עם פרוץ המאורעות בשנת 1921 התגייס לשורות המשטרה המעולה, שם הועלה לדרגת רב-סמל ראשון.

עם סגירת המשטרה המעולה בשנת 1926, הועבר גופר כקצין למשטרה הרגילה, ובהמשך שירת מספר שנים כממונה על משטרת תל אביב. בשנת 1936 עבר לעבוד בשירות עיריית תל אביב, ובשנת 1942 החליף את מרדכי שורנשטיין כמנהל גן החיות של תל אביב, ששכן בגן הדסה, כיום גן העיר. כשהוקמה מדינת ישראל, הושאל גופר לפי בקשת מנהלת העם לתקופה של שנה למשטרת ישראל, ומונה לדרגת סגן מפקח מחוזי על מנת לארגן את משטרת מחוז חיפה. בתום השנה חזר גופר לתפקידו כמנהל גן החיות של תל אביב.

גופר התייחס רבות לפן החינוכי-ציוני שמעניק הסיור בגן החיות לנוער העברי, וקיים לתלמידים סיורים בגן החיות. על כך כתב:
כמו כן חיבר גופר סיפורים על תקופתו בגן החיות וספרים לילדים: גם לחיה נשמה (1946), ג'ונגל בכרך: מנהל גן חיות מעלה זכרונות (1959) ובחברת החיות (1966).

על שמו נקרא רחוב גופר בשכונת עזרא בתל אביב-יפו. נינו של גופר הוא אסף זמיר, שר התיירות וחבר הכנסת מטעם מפלגת כחול לבן, לשעבר ראש רשימת הצעירים "רוב העיר" וסגן ראש עיריית תל אביב-יפו.

==לקריאה נוספת==
* 
* [http://www.kadisha.biz/ShowItem.aspx?levelId=59689&template=18&ID=88123 ברוך גופר] , אתר החברה קדישא

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:אנשי משטרת המנדט
קטגוריה:שוטרים יהודים
קטגוריה:עובדי עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:מנהלי גני חיות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
Favicon

Firefox (משנת 2008)]]
Favicon (קיצור ל-Favorite icon, מילולית: צלמית מועדפים), הוא קובץ המכיל צלמית אחת או יותר, בדרך כלל בגודל 16 על 16 פיקסלים המזוהים עם דף או אתר מסוים ברשת האינטרנט. מעצב אתרי אינטרנט יכול ליצור צלמית שכזו ולהעלות אותה לאתר (או לדף), ודפדפני אינטרנט יעשו בה שימוש. דפדפנים שמספקים תמיכה ל-favicon לרוב מציגים אותו בשורת הכתובות של הדפדפן (ולעיתים קרובות גם בהיסטוריית הגלישה), וליד שם הדף ברשימת הסימניות. דפדפנים שתומכים בממשק מבוסס לשוניות לרוב יציגו את ה-favicon סמוך לכותרת הדף בלשונית, ודפדפנים שמיועדים לאתר מסוים יציגו את ה-favicon כצלמית על שולחן העבודה.

== היסטוריה ==
במרץ 1999, מיקרוסופט שחררה את אינטרנט אקספלורר 5, שתמך ב-favicon בפעם הראשונה. במקור, ה-favicon היה קובץ בשם <code>favicon.ico</code> שמוקם בתיקיית השורש של אתר האינטרנט. מנגנון ה-favicons של אינטרנט אקספלורר אפשר לכל מי שהוסיף את האתר לסימניות לראות את ה-favicon ליד כתובת האתר בשורת הכתובות. כתוצאה מכך, יכלו בעלי האתרים להעריך כמה משתמשים הוסיפו את האתר שלהם לסימניות לפי כמות הבקשות של קובץ ה-favicon. תופעה זו כבר לא קיימת, מכיוון שכל הדפדפנים המודרניים טוענים את ה-favicon כך שיופיע ליד שורת הכתובות בלי קשר להאם המשתמש הוסיף את האתר לסימניות.

=== תקינה ===
ה-favicon תוקנן על ידי World Wide Web Consortium (W3C) במסגרת HTML 4.01, ששוחרר בדצמבר בשנת 1999, ולאחר מכן ב-XHTML 1.0, ששוחרר בינואר בשנת 2000. המימוש התבצע באמצעות תגית link עם מאפיין rel בתוך אזור ה-head של המסמך, שנועדה לציין את שם הקובץ והמיקום שלו. בניגוד לבעבר, הקובץ יכול להיות בכל תיקייה שהיא באתר ובכל סוג תמונה שהוא.

בשנת 2003, פורמט הקובץ נרשם על ידי ה-Internet Assigned Numbers Authority (IANA) תחת MIME type בשם <code>image/vnd.microsoft.icon</code>. באופן אירוני, כאשר השתמשו בפורמט   כדי להציג תמונות (לא כ-favicon), אינטרנט אקספלורר לא יכל להציג את הקבצים שהוגשו בעזרת ה-MIME type הזה. פתרון עוקף עבור אינטרנט אקספלורר היה לשייך קובצי  ל-MIME type הלא מתוקנן <code>image/x-icon</code> בשרתי האינטרנט שהגישו את הדפים.

== הגבלות וביקורת ==
עקב הצורך לבדוק תמיד האם הוא קיים, favicon יכול לגרום להאטה בזמן טעינת הדף. הוא גם עלול לגרום ליצירת ערכי 404 מיותרים בתיעוד האירועים של השרת במידה והוא לא קיים.

W3C לא תיקננו את מאפיין ה-rel, כך שישנן מילים נוספות כמו shortcut icon שגם מתקבלות על ידי הדפדפנים.

favicon לעיתים קרובות נערך על ידי התקפות אינטרנט שונות, כמו דיוג או התקפות ציתות לדפי HTTPS. חלק גדול מדפדפני האינטרנט מציגים את ה-favicon במקומות מרכזיים בממשק המשתמש של הדפדפן, כמו בשורת הכתובות, שהם מקומות שגם מאפשרים למשתמש לוודא שמדובר בפרוטוקול תקשורת מאובטח, כמו TLS. על ידי שינוי של ה-favicon לתמונה מוכרת של מנעול המופיעה ליד אתרים מאובטחים בממשק הדפדפן, התוקף יכול לנסות להוליך את המשתמש שולל ולגרום לו לחשוב שמדובר באתר שמשתמש בתקשורת מאובטחת. כלים אוטומטיים להתקפות אדם באמצע כמו SSLStrip יכולים לנצל את התעלול הזה. על מנת להסיר את האיום, חלק מהדפדפנים מציגים את ה-favicon בתוך הלשונית בזמן שהם מציגים את מצב האבטחה של האתר ליד כתובתו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי אינטרנט
קטגוריה:תקשורת מחשבים
קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:דפדפנים
קטגוריה:World Wide Web
מגע (ספר)

מגע (באנגלית: Contact) הוא ספר מדע בדיוני משנת 1985 מאת הסופר והאסטרונום קארל סייגן. הוא עוסק במגע ראשוני בין האנושות לבין צורת חיים חייזרית ומתקדמת יותר מבחינה טכנולוגית. הספר דורג במקום השביעי ברשימת רבי המכר בארצות הברית לשנת 1985. הספר תוכנן בתחילה כתסריט בשנת 1979. כשפיתוח הסרט התעכב, סייגן החליט להמיר את התסריט לספר. בסופו של דבר הספר זכה לעיבוד קולנועי בשנת 1997, בסרט קונטקט בכיכובם של ג'ודי פוסטר ומת'יו מקונוהיי.

אשתו של סאגאן, אן דרויאן, שפיתחה עמו את הרעיון והשתתפה בכתיבת הגרסה הראשונית של הסיפור, אמרה: "החלום של קארל ושלי היה לכתוב משהו שיהיה ייצוג בדיוני של איך מגע ראשוני באמת ייראה, שיעביר משהו מהתפארת האמיתית של היקום".

== עלילה ==
דוקטור אלינור "אלי" ארוויי היא רדיו-אסטרונומית המנהלת את "פרויקט ארגוס", מערך גדול של רדיו-טלסקופים המוקדש לחיפוש אחר חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ. יום אחד הפרויקט מגלה שדר של מספרים ראשוניים המגיע מכיוון הכוכב וגה. התעמקות במסר מגלה מה שנראה כמו הוראות לבניית מכונה מסתורית ומורכבת, אולם המדענים מתקשים לתרגם את ההוראות ומסיקים שהם כנראה מחמיצים איזשהו מפתח פענוח. הסיפור עוסק בניסיונות הפענוח של המסר, בהשפעה שלו על האנושות בכדור הארץ ובהתנגשות בין הגישה המדעית והעניינית לזו הדתית, המיוצגת על ידי מנהיג דתי בשם פאלמר ג'וס.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ביקורת דת בספרות
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
קטגוריה:קרל סייגן
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני: מפגש ראשון
פנדורה (רדיו אינטרנט)

פנדורה (Pandora) הוא שירות רדיו מקוון אשר מספק המלצות מוזיקה המבוססות על טעמו האישי של הגולש, על סמך נתונים מפרויקט הגנום המוזיקלי. השירות הושק במהלך שנת 2000.

השירות, אשר אותו מפעילה חברת , זמין רק בארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד. נכון לשנת 2022 לפנדורה היו כ-50 מיליון לקוחות

על מנת להפעיל את השירות המשתמש צריך לכתוב שיר או אמן/להקה אהובים במיוחד, ולאחר מכן השירות מנגן ברצף מגוון רחב של שירים אשר לכאורה דומים מבחינה מוזיקלית. בעת שהשירים מתנגנים המשתמש יכול לספק משוב על השירים שנבחרים - לסמן ששיר מסוים שמתנגן הוא מוצלח או לא מוצלח; נתונים אלו משמשים את פנדורה כדי שהשירים שייבחרו בעתיד יהיו תואמים במידה רבה יותר לטעמו האישי של המאזין. בעת בחירת השיר הבא שמתווסף לרשימת ההשמעה, נלקחים בחשבון מעל ל-400 תכונות מוזיקליות שונות (בהם סינקופה, טון, הרמוניה, וכדומה).

משתמשים רשומים רשאים ליצור בפרופיל המשתמש שלהם עד 100 "תחנות רדיו" אישיות שונות עם ז'אנרים מוזיקליים שונים.

תוך כדי ההאזנה, למשתמשים יש אפשרות לרכוש את השירים שהם שומעים, או את האלבומים שבהם נכללים אותם השירים, בחנויות מקוונות שונות.

משתמשי פנדורה יכולים להשתמש בחשבון חינמי, אשר מציג או משמיע בפני המשתמשים פרסומות, או לחלופין לרכוש מנוי בתשלום שאיננו מציג או משמיע פרסומות. נכון לאוקטובר 2014, פחות מ-5% מהמאזינים היו בעלי מנוי בתשלום.

בנובמבר 2014 ספריית השירים של פנדורה הכילה 1.5 מיליון שירים.

לאחרונה מעניקה פנדורה למאזינים שליטה רבה יותר באילו שירים מנגנות תחנות הרדיו המותאמות אישית שלהם עם תכונה חדשה בשם "Pandora Modes". ישנם שישה מצבי האזנה: התחנה שלי, שהיא האלגוריתם המקורי של פנדורה; "Crowd Faves", שתעדיף את השירים שמקבלים את הציון הגבוה ביותר של משתמשים אחרים באותה תחנה; "Deep Cuts", שיגיש שירים פחות ידועים של אמן או בז'אנר; "Discovery", שינגן יותר אמנים שלא מופיעים בדרך כלל בתחנה זו; "Newly Released", אשר יבחר רק את השירים החדשים ביותר מאמן או בז'אנר; ו- "Artist Only", שיאפשר למלא לחלוטין בקטלוג של אמן בודד.

בשנת 2019 השרות נמכר ל-Sirius XM.
== ראו גם ==
* פרויקט הגנום המוזיקלי

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.pandora.com/ האתר הרשמי של השירות] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות מוזיקה
קטגוריה:רדיו אינטרנט
קטגוריה:שירותי הזרמת מוזיקה
עקב (איבר)

העקב הוא האיבר הבולט שבקצה האחורי של כף הרגל.

==מבנה אנטומי==
כדי לחלק את כוחות הדחיסה המופעלים על העקב בזמן ההליכה, ובמיוחד את שלב העמידה, סוליית כף הרגל מכוסה בשכבה של רקמת חיבור תת-עורית בעובי של עד 2 ס"מ (מתחת לעקב). לרקמה זו מערכת של תאי לחץ אשר פועלים כבולם זעזועים ומייצבים את הסוליה. כל אחד מהתאים הללו מכיל רקמות סיביות המכוסות בשכבה של רקמת חיבור קשיחה העשויה מסיבי קולגן.

==עקבים סדוקים==
עקבים סדוקים הם בעיה בריאותית שכיחה והיא עלולה לגרום לזיהומים. התופעה נגרמת בגלל יובש של עור כף הרגל, והצטברות עור מת.<ref></ref>

ניתן למנוע את התופעה באמצעות שימוש בקרם לחות או על ידי עשיית פדיקור.

==ראו גם==
*דלקת גיד אכילס
*עקב אכילס
* בלטת עצם בעקב
* מחלת החיתולית הכפית
* נעלי עקב
* ויקיפיט
* פטיש לכפות רגליים
*שבר בעקב

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גפיים תחתונות
קטגוריה:כפות רגליים
בית"ר אשדוד

סמל הקבוצה בתקופה המוקדמת
שחקני נתיב אשדוד בעונת 1988/1989
בית"ר אשדוד הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר אשדוד. בשיאה הגיעה הקבוצה לליגה השנייה והשתתפה בה במשך ארבע עונות. ב-1999 פורקה הקבוצה, וב-2016 הוקמה מחדש. ב-2022 הקבוצה נסגרה.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1962 על ידי יוסף אביטן והאחים שומר, ונרשמה לליגה ג' בעונת 1962–1963. במשך שנים נחשבה לאגודה קטנה שהתבססה מתרומות של אוהדים מסורים. בעשור הראשון לקיומה שיחקה הקבוצה בליגה האחרונה ובמקביל השתתפה באופן קבוע במשחקי גביע המדינה ללא הצלחה יתרה. בעונת 1963–1964 הוגרלה בסיבוב השלישי מול הפועל מחנה יהודה וסיימה בתבוסה צורמת 10-1. הישג השיא בגביע הוא ההגעה לסיבוב השישי בעונת בעונת 1977–1978 בו הפסידה למכבי באר שבע בחוץ בפנדלים 3-2, לאחר תיקו מאופס.

בתחילת בעונת 1970–1971 התבצע איחוד של בית"ר אשדוד ששיחקה בליגה ד', עם קבוצת בית"ר רחובות/עקרון ששיחקה עד אז בליגה ב', תחילה באופן ניסיוני למשך שנה, ובהמשך הפך לקבוע

בתום עונת בעונת 1974–1975 (עם המאמן מישל סרוסי) העפילה לליגה א' (הליגה השנייה דאז) מהמקום הראשון. בעונת 1975–1976 זכתה הקבוצה לארח ראשונה את הדרבי של אשדוד בליגת המשנה, שהסתיים בתוצאה 2-2 לעיני 4000 צופים. בסיום עונת 1978–1979 נשרה לליגה ב' מהמקום האחרון. 

בתאריך 9 במאי 1981 אירעה תקרית חמורה בסיום משחק ביתי מול הפועל שדרות, שבעקבותיה נידונה הקבוצה על ידי בית הדין של ההתאחדות להפסקת פעילות עד סוף העונה, פסיקה זו גרמה לירידתה לליגה ג' מהמקום האחרון. בעקבות ההתדרדרות פורקה הקבוצה ושחקניה הבולטים הועברו לקבוצת מכבי אשדוד מליגה ב', שהפכה לקבוצה עירונית אחת שנקראת מכבי עירוני אשדוד. 

==בית"ר נתיב אשדוד==
בשנת 1987 הקים ישראל רפאלי אגודה חדשה בשם "בית"ר נתיב אשדוד". האגודה השתייכה תחילה למרכז הפועל ובהמשך למרכז בית"ר. בתום עונת 1992–1993 העפילה הקבוצה לליגה ב'. במועדון הופעלה גם מחלקת נוער. בעונת 1996/1997 סיימה הקבוצה במקום ה-15 וחזרה לליגה ג'. בסיום עונת 1998/1999, בעקבות המהלך של איחוד קבוצות הכדורגל בעיר, התפרקה הקבוצה סופית.

==הקמה מחדש==
ב-31 ביולי 2016 הקים יוסי כנפו את הקבוצה מחדש, ורשם אותה לליגה ג' מרכז. בעונת 2018–2019 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע המחוזי והפסידה לקבוצת הפועל גדרה 5-2.

בעונת 2019–2020 (עם המאמן ניר איבגי) התמודדה הקבוצה בצמרת על מנת להעפיל לליגה ב'. באפריל 2020 החליטה ההתאחדות לכדורגל בישראל להפסיק את הליגות (א' עד ג') בשל מגפת הקורונה. באותו הזמן מוקמה בית"ר אשדוד במקום ה-1 בליגה ג' מרכז והוחלט שתעפיל לליגה ב'.

בעונת 2020/2021 ירדה מליגה ב' בחזרה לליגה ג' לאחר שסיימה את העונה עם שלושה ניצחונות, תיקו אחד ו-16 הפסדים.

לקראת עונת 2022/2023 הקבוצה נסגרה, בעקבות קניית בעליה את קבוצת הפועל אדומים אשדוד.

==מאמני עבר==

==מחלקת הנוער==
בשנת 2019 הוקמה מחדש מחלקת הנוער של הקבוצה. תחילה שתי קבוצות גיל. נערים ב' וילדים א'. 
בשנת 2020 הוקמו גם מחלקות נערים א' ונערים ג'.
==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות
אשדוד
קטגוריה:אשדוד: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1962
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2016
נובויה ורמיה

נוֹבוֹיֶה וֶרְמִיָה (ברוסית: Но́вое вре́мя; מילולית: העת החדשה) היה עיתון רוסי שיצא לאור בסנקט פטרבורג בין השנים 1868–1917. העיתון היה ידוע כאנטישמי וכתומך הממשלה. בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה הסית העיתון בקביעות נגד יהודי האימפריה הרוסית כאויבי העם. העיתון נסגר בהוראת לנין מיד לאחר מהפכת אוקטובר.

==היסטוריה==
העיתון הוקם ב-1868 כעיתון ליברלי, ויצא לאור בתחילה חמש פעמים בשבוע, עד 1869 אז הפך ליומון. בראשית דרכו גילה העיתון אף נטייה לאידאות קומוניסטיות וב-1872 פרסם מאמר מערכת חגיגי לכבוד צאת המהדורה הראשונה של "הקפיטל" של קרל מרקס. אך לאחר שהחל לצאת לאור בידי אלכסיי סובורין יצאו לו מוניטין של כניעה לקו של הממשלה. הוא פרסם מאמרים אנטישמיים של ויקטור בורנין .

למרות תמיכתו בקו הממשלתי, זכה העיתון לתפוצה רחבה והחל משנת 1881 הדפיס שתי מהדורות יומיות. בשנת 1891 החל העיתון לצרף מוסף שבועי מאויר. הוא היה לאחד העיתונים הפופולריים ברוסיה ומכר 60,000 עותקים. פרסמו בו כותבים חשובים כמו אנטון צ'כוב.

ב-8 בנובמבר 1917 (26 באוקטובר לפי הלוח היוליאני) הורה לנין על סגירת העיתון.

ב-1943 החל לראות אור בברית המועצות עיתון אחר בשם זה , אך אין קשר בין שני העיתונים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האימפריה הרוסית: עיתונים
נציב (ספורט)

[[דייוויד סטרן, שהיה נציב ליגת ה-NBA בין 1984 ו-2014, נחשב בעיני רבים לאחד הנציבים המצליחים והמשפיעים אי פעם]]
בליגות ספורט בצפון אמריקה, ובעיקר בליגות מקצועניות, נציב או בביטוי האנגלי המקובל קומישנר (Commissioner) הוא בעל התפקיד הניהולי והרגולטורי הבכיר של הליגה. הוא ממונה על ידי בעלי הקבוצות כדי לקדם את הליגה ואת ענייניהם של הבעלים.

כוחו וסמכויותיו של הנציב משתנים בין ליגה וליגה, בהתאם לחוקיה ותקנותיה. אלה יכולים לכלול סמכויות משמעת על שחקנים (בדרך כלל בכפוף להסכמים עם איגודי השחקנים) או בוררות בין קבוצות.

התפקיד נוצר לראשונה ב-1920 בליגת ה-MLB אחרי שערורייה גדולה של מכירת משחקים בקבוצת שיקגו וייט סוקס. קנסו מאונטן לנדיס, שופט לשעבר, היה זה שזכה למינוי, ועל מנת לטהר את הענף ולהחזיר את אמון הקהל בו קיבל לנדיס סמכויות נרחבות ומינוי לכל חייו.

ליגות גדולות אחרות הלכו בעקבות ה-MLB ומינו נציב שהחליף את משרת הנשיא שהייתה קיימת עד אז. ליגת ה-NFL מינתה נציב ב-1941 ובליגת ה-CFL (ליגת הפוטבול הקנדית) מונה נציב מאז הקמתה ב-1958. ליגת ה-NBA מינתה נציב ב-1967, ליגת ה-NHL ב-1993, ובליגת ה-MLS קיימת משרת נציב מאז הקמתה ב-1996.

מעבר לליגות הגדולות, גם ליגות מקצועניות קטנות וליגות לא מקצועניות בצפון אמריקה מינו נציבים מטעם בעלי הקבוצות. עם זאת התפקיד כפי שהוא מוכר בצפון אמריקה אינו נפוץ במסגרות ספורט מקומיות ובינלאומיות במקומות אחרים.

הנציבים הנוכחיים בליגות הבכירות בצפון אמריקה הם:
* MLB: רוב מנפרד
* NFL: רוג'ר גודל
* CFL: רנדי אמברוזי
* NBA: אדם סילבר
* NHL: גארי בטמן
* MLS: דון גרבר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עסקני ספורט
זדז'יסלב לובומירסקי

הנסיך זדז'יסלב לובומירסקי
הנסיך זדז'יסלב לובומירסקי (בפולנית: Zdzisław Lubomirski; נהגה: ; 4 באפריל 1865 – 31 ביולי 1943) היה נסיך פולני מבית לובומירסקי, אציל ובעל קרקעות, עורך דין, פוליטיקאי שמרן ופעיל חברתי. ראש עיריית ורשה.

הנסיך מילא תפקידים משמעותיים בפוליטיקה הפולנית שבין מלחמות העולם. ב-1915 כיהן כיו"ר "הוועד האזרחי המרכזי של ורשה" ; בין 1916–1917 כיהן כראש העיר ורשה. בין 1917–1918 היה אחד משלושת חברי "מועצת העוצרים" שניהלה את המדינה (לצד יוזף אוסטורבסקי ואלכסנדר קקובסקי). לאחר מלחמת העולם הראשונה כיהן כחבר הסנאט של פולין וכיו"ר מועצת בעלי הקרקעות. יחסו ליהודים היה עוין, ש. אנ-סקי מצטט מפיו: .

בספטמבר 1939, בעת המצור על ורשה, השתתף לובומירסקי באופן פעיל בוועדה האזרחית, בראשותו של סטפן סטרזינצקי. בחודשים הראשונים של הכיבוש הגרמני בפולין, חתר ליצירת ממשלת-מחתרת בהנהגת הגנרל יוליוס רומל, שבה היה אמור לשמש כשר חוץ. התוכנית ירדה מעל הפרק כאשר התקבלה ההחלטה להקים את הממשלה הפולנית הגולה בפריז, ומקיץ 1940, בלונדון.

לובומירסקי החליט להישאר בפולין הכבושה. ב-10 בנובמבר 1942 הוא נעצר על ידי הגסטפו, ובילה חודשים בכלא. במהלך תקופה זו, התדרדרה בריאותו והוא מעולם לא התאושש. הוא מת ב-31 ביולי 1943 באחוזתו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נסיכים
קטגוריה:פוליטיקאים פולנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ראשי עיריית ורשה
קטגוריה:ילידי 1865
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1943
ניקולאי ינושקביץ'

ניקולאי ינושקביץ (ברוסית: Никола́й Никола́евич Янушке́вич; בפולנית: Nikołaj Nikołajewicz Januszkiewicz; מרץ 1868 – 1918) היה גנרל רוסי ממוצא פולני שכיהן כראש המטה הכללי בסטאבקה של צבא האימפריה הרוסית, תחת פיקודו של ניקולאי ניקולאייביץ', בין אוגוסט 1914 לספטמבר 1915.

לפני מלחמת העולם הראשונה שימש ינושקביץ' רק בתפקידי מטה, ויש שתלו את מינויו למפקד בפועל של צבאות האימפריה הרוסית במהלכי המלחמה הראשונים בכישוריו הפוליטיים. יש הסבורים שגם הוא כמו מפקדו ניקולאי ניקולאייביץ', לא מילא תפקיד ממשי במהלכי המלחמה ותפקידו היה ייצוגי בלבד. ינושקביץ' היה אנטישמי והיה אחראי במידה ניכרת להלך הרוח בצבא הרוסי לפיו היהודים אחראים לכשלונות הצבאיים, ולסיפורי-בדים על יהודים המרגלים ומבריחים זהב לצבא הגרמני.

לאחר הכשלונות הרוסיים בתחילת המלחמה, פוטר ינושקביץ' בספטמבר 1915 מתפקידו, כאשר הצאר ניקולאי השני נטל לידיו את הפיקוד הצבאי. למרות פיטוריו המשיך לכהן בפועל בתפקידו. לאחר מהפכת פברואר פרש משירות פעיל; בראשית 1918 נעצר במוהילב ונשלח לפטרוגרד. הוא לא הגיע לשם, שומריו רצחו אותו בדרך.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.firstworldwar.com/bio/yanushkevich.htm ביוגרפיה קצרה של ינושקביץ'], באתר "מלחמת העולם הראשונה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי המטה הכללי של צבאות רוסיה וברית המועצות
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג ברוסיה וברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1868
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1918
הפרוטוקול הרביעי

הפרוטוקול הרביעי (באנגלית: The Fourth Protocol) הוא ספר מתח מאת פרדריק פורסיית', שפורסם לראשונה בשנת 1984. שם הספר נגזר מכך שבמהלך העלילה מנסים המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות וקים פילבי להפר את הפרוטוקול הרביעי של אמנה בדיונית למניעת הפצת נשק גרעיני. בשנת 1987 עובד הספר לסרט קולנוע מצליח בבימויו של ג'ון מקינזי ובכיכובם של מייקל קיין, פירס ברוסנן ונד ביטי.	
==עלילה==
על ג'ון פרסטון, איש ה-MI5 ויוצא הצנחנים אשר לחם בצפון אירלנד, לסכל את תוכנית ה-KGB לפוצץ מתקן גרעיני בלב בריטניה במטרה לסייע למפלגה פרו-סובייטית לעלות לשלטון.

==קישורים חיצוניים==
* .
* [http://www.schocken.co.il/?CategoryID=201&ArticleID=845&SearchParam=פרדריק+פורסיית דף הספר באתר הוצאת שוקן].
* הסרט .
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:פרדריק פורסיית'
WordPress.com

WordPress.com (נהגה: וורדפרס דוט קום) הוא שירות אירוח אתרים של חברת "Automattic", המספק פלטפורמה חינמית ליצירת בלוגים ואחסונם. המודל העסקי של השירות הוא שדרוגים ותוספות בתשלום.

==היסטוריה==
חברת "Automattic" של יזם האינטרנט מאט מולנווג, פיתחה את מערכת ניהול התוכן וורדפרס, ב-2003. המערכת זכתה לפופולריות רבה, ובעקבותיה החליטה החברה להקים שירות אירוח אתרים שיהיה מבוסס על מערכת ניהול התוכן שפיתחה. האתר נפתח לבודקי בטא ב-8 באוגוסט 2005, וכשירות לציבור ב-21 בנובמבר באותה שנה. בשלב הראשון למוזמנים בלבד.

האתר מאפשר לקרוא ולהגיב גם בלי רישום, אלא אם כותב הבלוג מסרב לאפשר תגובות אנונימיות. הרשמה נדרשת רק כדי להיות בעליו של בלוג או לרשום בו רשומות חדשות.

התוכנה הבסיסית של WordPress.com היא תוכנה בקוד פתוח וכל תכונותיה ניתנות לשימוש חינמי. עם זאת, חלק ניכר חלק מההרחבות או היישומים המתחברים לאתר לתועלת המשתמשים הן תוכנות קנייניות שניתנות לשימוש בתשלום בלבד.

בראשית העשור השני של המאה ה-21 היו קרוב ל-60 מיליון אתרים שהתארחו ב-WordPress.com. בכל יום פורסמו יותר ממיליון מאמרים חדשים ומיליוני תגובות גולשים. לאור הצלחת הפלטפורמה הוכרז בספטמבר 2010 כי מיקרוסופט תפסיק לספק תמיכה לשירות הבלוגים שלה "Windows Live Spaces" ותהיה שותפה ב-WordPress.com.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי אינטרנט אמריקאיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2005
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
צמח השדה

צמח השדה הוא אתר אינטרנט ישראלי, המשמש כמגדיר צמחים מקוון לצמחי הבר הגדלים בארץ ישראל.

==היסטוריה ותכנים==
המגדיר "צמח השדה" עלה לרשת ביוני 2006 במטרה להנגיש את המידע הקיים על מיני צמחי הבר הרבים הגדלים בשטחי ארץ ישראל. לצד מגדיר הצמחים, מפרסם האתר מאמרים בנושאים המשיקים לתחום פעילותו. התכנים זמינים בעברית, אנגלית ורוסית. האתר שהתחיל כשבו פרטיהם ותמונותיהם של 2500 צמחים, ומכיל את פרטיהם של אלפי צמחים נוספים נכתב בידי מתנדבים בליווי אנשי מקצוע.

העורך המדעי של האתר הוא פרופ' עמרם אשל מאוניברסיטת תל אביב. כותבי הערכים הם מייק לבנה, ד"ר ערגה אלוני, ד"ר דרור מלמד ואחרים. מנהלת האתר והבעלים שלו היא שרה גולד.

האתר זכה לתג "מלאכים ברשת" לשנת 2007.

החל מ-15 בדצמבר 2021 קרן קיימת לישראל לקחו חסות על האתר. צוות צמח השדה הוותיק ימשיך לתחזק את האתר למשך שנה או שנתיים תוך חפיפה עם אנשי קק"ל שלאחר מכן יתחזקו את האתר.

==קישורים חיצוניים==
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:קרן קיימת לישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: בוטניקה
קטגוריה:מגדירי צמחים
אשכול (הוצאה לאור)

לוגו הוצאת ספרים אשכול
אשכול היא הוצאת ספרים ירושלמית ותיקה, המתמחה בהדפסת ספרי קודש.

==היסטוריה==
נוסד בעיר סאנוק שבפולין, שם הוקם בית דפוס מקומי בניהולו של הרב דוד יואל וינפלד.

בשנת תרצ"ו עלה לארץ בנו, הרב יעקב שאול וינפלד (מחבר הספר "משנת יעקב"), והביא עמו באוניה מספר מכונות דפוס מבית הדפוס של אביו. ויינפלד התיישב בירושלים, ופתח בה הוצאת ספרים בשם "אשכול" מתוך מטרה להוציא לאור ספרי יסוד יהודיים בדפוס מחודש, באותיות מאירות עיניים, יחד עם הקפדה על כל כללי הדקדוק. על הספר הראשון שנדפס בשנת ה'תרצ"ח מופיע השם 'דפוס וינפלד'.

הוצאת אשכול הדפיסה במשך השנים ספרי-יסוד בתחום היהדות שהוגהו נערכו ובדרך כלל גם נוקדו, בידי תלמידי חכמים ודקדקנים. הקדמת הרמב"ם למשניות במהדורת "אשכול", הוגהה בידי הרב שמואל הלוי ואזנר, הרב עזרא ציון מלמד תיקן וערך את מהדורת ספר החינוך, הרב מאיר מאזוז ניקד את הסליחות, והרב קלמן כהנא חיבר את הקונטרס "קיצור המצוות התלויות בארץ" שהודפס כנספח למהדורת קיצור שולחן ערוך.

==דברי דפוס בולטים==
===אשכול===
כמה מדברי הדפוס שבהוצאת "אשכול" זכו לתפוצה רחבה: סידור "תפילת כל פה" ומחזורי התפילה "מחזור רבא", ששה סדרי משנה מנוקדים ועוד, נפוצו במשך השנים בכל רחבי העולם היהודי.

==== יסוד מלכות ====
יסוד מלכות הוא פירוש שאותו חיבר הרב יוסף שלום וינפלד בנו של הרב יעקב שאול וינפלד בעל הוצאת אשכול, חידושו העיקרי הוא הנגשה גרפית ופירוש מילולי של הטקסט הקדום באמצעות הצמדת הפירוש מילה-מול-מילה, שורה תחת שורה, מה שמקל מאוד על המחפשים להבין את פירוש המילים תוך כדי התפילה בלי צורך לבדוק בספרי מפרשים שונים. הפירוש זכה להסכמות נלהבות מרבים מגדולי ישראל כמו האדמור מויזניץ שהיה מורו ורבו, רבי משה הלברשטאם, הרב שמואל הלוי ואזנר, האדמור מגור בעל הפני מנחם, הרב עובדיה יוסף, הרב יצחק כדורי ועוד רבנים רבים נוספים.

בשנים האחרונות יצאו לאור ספרים רבים עם פירוש יסוד מלכות כמו: תהילים, סידור תפילה, מחזור, חמישה חומשי תורה, נ"ך, זמירות שבת ועוד.

===שי למורא===
סדור תפלות לימי השנה על פי נוסח האריז"ל, עם פירוש שי למורא, 2 כרכים. חמשה חמשי תורה, עם פירוש שי למורא בשלוש מהדורת, 5 כרכים תשע"א.
ספר תהילים, עם פירוש רש"י ופירוש שי למורא.

==חלוקת ההוצאת ספרים לשני בניו של המייסד==
סמל הוצאת ספרים שי למורא
בשנת תשמ"ט נפטר מייסד הוצאת 'אשכול', הרב יעקב שאול וינפלד, ובניו חילקו ביניהם את זכויות ההוצאה לאור של הספרים שבהוצאת אביהם. חלק גדול מספרי ההוצאה לאור, הועברו לבנו הרב שמואל יהודה וינפלד שפתח הוצאת ספרים בשם "שי למורא" מתוך הפסוק "כל סביביו יובילו שי למורא", כשהוא רומז את שמו הפרטי (שמואל יהודה) בראשי תיבות, ותחת שם ההוצאה לאור המקורית - "אשכול" המשיך אחיו הרב יוסף שלום ויינפלד.

==קישורים חיצוניים==
* אתר הבית של [https://eshkol-sfarim.co.il/ אשכול הוצאת ספרים]
*[https://www.shaylamora.com/ אתר הבית של שי למורא]
*[https://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=creator,contains,%D7%95%D7%99%D7%99%D7%A0%D7%A4%D7%9C%D7%93,%20%D7%99%D7%95%D7%A1%D7%A3%20%D7%A9%D7%9C%D7%95%D7%9D%20%D7%91%D7%9F%20%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91%20%D7%A9%D7%90%D7%95%D7%9C&vid=NLI&lang=iw_IL&_gl=1*b0ik3b*_ga*NTMxMzE5NDYxLjE2MjcyOTcxNDI.*_ga_8P5PPG5E6Z*MTYyNzI5NzE0MC4xLjEuMTYyNzI5NzU0Ni41NQ..&_ga=2.209502289.2124719899.1627297142-531319461.1627297142 רשימת ספרי הרב יוסף שלום וינפלד באתר הספרייה הלאומית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:מכוני מחקר תורניים
קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל: ארון הספרים היהודי
קטגוריה:הוצאות ספרים יהודיות