OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ואקאמה

ואקאמה (מיפנית, בקאנה: ワカメ/わかめ, בקאנג'י: 若布/和布) היא מאכל המיוצר מאצת הים "Undaria pinnatifida" שהוא מין של קלפ. האצה שייכת לקבוצת אצות הים החומות. היא בעלת יתרונות תזונתיים רבים ונפוצה בעיקר במטבחים היפני, הסיני והקוריאני.

==שימוש במטבח==
עלי הוואקמה ירוקים, טעמם מתקתק והם חלקלקים למגע. כאשר מבשלים את האצה יש לחתוך אותה לפיסות קטנות כי היא מתרחבת תוך כדי בישול. השימוש הנפוץ באצה הוא במרק המיסו המסורתי היפני. האצה ניתנת לאכילה כבר לאחר השריה קצרה ונהוג להוסיפה גם לסלטים, אורז, אטריות מוקפצות ועוד. ביפן ובאירופה נעשה שימוש באצה בצורתה המומלחת או המיובשת, בעיקר במרקים ובסלטים. התיבול העיקרי למאכלים הללו נעשה בעיקר בעזרת רוטב סויה וחומץ אורז. גומה וואקמה, הידועה גם בשם סלט אצות, היא מנה פופולרית במסעדות סושי אמריקאיות ואירופאיות. תרגומה המילולי של המנה הוא "אצת שומשום", שכן זרעי שומשום הם מרכיב עיקרי במנה.

==גידול האצה==
חקלאים ימיים מיפן ומקוריאה מגדלים אצות וואקמה כבר דורות, עוד מימי תקופת נארה. מ-1983 נעשה גידול מבוקר של האצה גם בצרפת. בטזמניה האצה גדלה באופן טבעי ונמכרת למסעדות ברחבי אוסטרליה.

==ההיסטוריה של האצה במערב==
המילה "Wakame" הופיעה לראשונה ב-1867 במילון היפני-אנגלי מאת ג'יימס סי. הפבורן. משנת 1960, החלו לעשות שימוש נרחב באצת הוואקמה בארצות הברית וניתן היה למצוא את האצה (טרייה או מיובשת) בחנויות טבע ובמרכולים אסייתיים ברחבי אמריקה. השימוש גדל עוד יותר מ-1970 כשהמטבח האמריקאי החל לקחת מנות מהמטבח היפני, בפרט מאקיסושי.

==מינים פולשים ואגרסיביים==
מקורה של האצה הוא באזורים ימיים קרים ביפן, קוריאה וסין. בעשורים האחרונים קיימים מקורות גם בניו זילנד, בארצות הברית, בצרפת, בריטניה, ספרד, איטליה, ארגנטינה ואוסטרליה. האצה "Undaria pinnatifida" נמנית עם 100 המינים הפולשים האגרסיביים ביותר בעולם. פלישתה של האצה התרחשה באופן לא מכוון, בעיקר בעקבות התגברות תנועת כלי השיט במאה העשרים. כלי השיט מביאים עימם מי נטל שמסייעים להתפשטות מסיבית של האצה. האצה פורייה מאוד ומתרבה במהירות, דבר המקשה מאוד על מיגורה.

==== ניו זילנד ====
בניו זילנד אצת הוואקמה הוכרזה כזן פולשני ולא רצוי. היא התגלתה לראשונה בנמל ולינגטון ב-1987 וכנראה הגיעה לאזור בטעות בסוף שנות השבעים, ביחד עם מי נטל במשלוח ימי מאסיה. הוואקמה נמצאת בריכוז גבוה בדרום מזרח ניו זילנד ובצפונה הרחוק. היא מתפשטת בשני אופנים: באופן טבעי ההתפשטות נעשית על ידי מיליונים של נבגים פוריים המשייטים להם ברחבי הים וכן על ידי היצמדות לכלי שיט. האצה פורייה מאוד, דבר ההופך אותה לפולשנית במיוחד. השפעותיה של השתלטות האצה עדיין לא ברורות וידועות מבחינה אקולוגית. למרות אופן השתלטותה האגרסיבי של אצת הוואקמה, ממשלת ניו זילנד אישרה לעשות בה שימוש חקלאי בוולינגטון ובגדות חצי האי מרלבורו.

==== ארצות הברית ====
האצה נמצאת במספר נמלים בדרום קליפורניה. בחודש מאי 2009 היא התגלתה במפרץ סן פרנסיסקו ונעשו מאמצים רבים לבלום את התפשטותה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://books.google.com/books?id=t4ZQRWvr510C&pg=PA264 L. Barsanti, Paolo Gualtieri, Algae: anatomy, biochemistry, and biotechnology, pages 264-265]
* [http://nutritiondata.self.com/facts/vegetables-and-vegetable-products/2766/2 ערכים תזונתיים של אצת הווקאמה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים פולשים
קטגוריה:מאכלי אצות
קטגוריה:המטבח היפני
אברהם דב מאבריטש

רבי אברהם דב אוירבוך מאבריטש (כונה רבי אברהם דוב מאבריץ, הרבי מאבריץ או אד"ם, וחתם את שמו אברהם דוב מאברוטש; ה'תק"ך, 1760 – י"ב בכסלו ה'תר"א, דצמבר 1840) היה רב חסידי שחי בסוף ימיו בצפת, ומחבר הספר בת עין.

==קורות חיים==
נולד בשנת תק"ך בערך לרבי דוד מגיד מישרים בחמילניק. נישא לבתו של רבי נתן נטע מאבריטש, תלמיד הבעל שם טוב. היה תלמידם של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל ובנו רבי מרדכי מצ'רנוביל וגם של רבי לוי יצחק מברדיצ'וב. כיהן כרב בערים ז'יטומיר ואווריטש.

אהבתו לארץ ישראל משתקפת רבות בספרו בת עין. בשנת ה'תקצ"א עלה לארץ ישראל.

עם הגיעו לארץ, השתכן בצפת, שם נתקבל בכבוד רב על ידי עדת החסידים, שמינו אותו לרבה של העדה.

ד"ר אליעזר הלוי, מזכירו של משה מונטיפיורי, מתאר את התרשמותו מהרב מאווריטש:

===מרד הפלחים===
בשנת ה'תקצ"ד (1834) התחולל מרד הפלאחים נגד גזירת הגיוס של מוחמד עלי שליט מצרים. בח' בסיוון (15 ביוני) נכנסו הפורעים לצפת, בזזו את נכסי התושבים, הפשיטו את בגדיהם והשאירו רק בגד דק לעורם. לרבי אברהם דב אף לא השאירו בגד והוצרכו לשלוח לו מטבריה בגד. הוא הסתתר לאחר מכן בחצר הקאדי יחד עם עוד מאות יהודים, אך לאחר מספר ימים פינה הקאדי מחצרו חלק מהשוהים, בהם גם חבורת רבי ישראל משקלוב. רבי אברהם דב ברח לחורבה ליד צפת. בדרך נס נשאר מעט ממון בבגדה של אשתו, שממנו קנו מעט לחם ושמן מהם התקיימו במשך תקופת היותם בשביה, כשרבי אברהם דב מחלק מלחמו לשוהים עמו, עד י' בתמוז. לאחר שרבי ישראל משקלוב השתדל אצל השלטונות הצליחו להשתחרר. יום י' בתמוז נקבע לפורים ויום הודיה לדורות. הרב אברהם דב פנה במכתב לשר משה מונטיפיורי בבקשת עזרה לשיקום היישוב היהודי בצפת.

במרד הדרוזים בשנת תקצ"ח התנגד הרב אברהם דב לעזיבת צפת. אליעזר הלוי העיד שהרב עונה על ידי חוטפיו וסיכן את נפשו מול איומי רצח.

===רעידת האדמה===
בכ"ד בטבת ה'תקצ"ז אירעה רעידת אדמה בצפת ובסביבותיה והפילה חללים רבים. מסופר שהרב אברהם דב היה אז בבית מדרשו והתפלל תפילת מנחה. כשהתחילו הזעזועים ציווה הרב לכל המתפללים להתאסף סביבו, ואילו הוא עצמו השתטח על הארץ. הזעזועים גברו וחלק גדול מבית המדרש התמוטט, אבל אותו חלק שבו הצטופפו כולם נשאר עומד על תילו, וגם הגג נשאר תלוי באוויר והמתפללים ניצלו בדרך נס. בשלט בבית המדרש נכתב: המציבה על בית מדרשו של האדמו"ר מאבריץ'בספרו "בת עין" מסופר שאמר בדרשה כי רעידות האדמה הן סימן לבוא הגאולה.

===פטירתו===
בשנת ה'תר"א פרצה מגפה בצפת אשר הפילה חללים רבים. הרבי מאוורוטש היה בין הלוקים במגפה ולפי האגדה הבטיח כי הוא יהיה הקרבן האחרון בה. ביום י"ב בכסלו נפטר ואכן פסקה המגפה. נקבר בבית הקברות העתיק בצפת, במערה שבה טמונים גם רבי דוד שלמה אייבשיץ בעל ה"ערבי נחל" ורבי אריה לייב מוואלטשיסק. את מקומו בהנהגת הקהילה תפס תלמידו, הרב שמואל הלר.

רבי אברהם דב לא השאיר אחריו ילדים.

בעשור השני של המאה ה-21 נפוצה סגולה הנקראת "סעודת בת עין", שתוכנה הוא סעודה לעילוי נשמתו והבעת משאלות.

הרב מאברוץ' עומד בשולי הטרילוגיה "עיר קסומה" מאת יהושע בר-יוסף ובמרכז של אחד מסיפוריו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* דוד אסף, [http://www.tau.ac.il/~dassaf/articles/Adam.pdf מוולין לצפת - דיוקנו של אברהם דוב מאוורוץ' כמנהיג חסידי במחצית הראשונה של המאה התשע-עשרה], שלם ו, תשנ"ב, עמ' 223–279
* 
* 
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=325 אברהם דב מאבריץ] באתר MyTzadik
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בצפת
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:נפטרים ב-1840
אמיל ולב

אמיל ולב (בבולגרית: Емил Велев; נולד ב-5 בפברואר 1962 בסופיה) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.

==קריירה==
ולב החל את הקריירה שלו באקדמיית הנוער של לבסקי סופיה. שיחק בקבוצה הבוגרת של לבסקי מ-1981 עד 1989. וזכה עימה באליפות בולגריה ב-1984, 1985 ו-1988. בגביע של בולגריה ב-1982 ו-1984. הוא שיחק 150 משחקים (19 שערים) עבור לבסקי בליגה, ו-34 משחקים (8 שערים) בגביע.

בעונת 1989/90 הגיע ולב לישראל, ושיחק עונה אחת בליגה הראשונה במדי הפועל רמת גן שבסיום העונה ירדה לליגה השנייה. בשנת 1990 הגיע למכבי עירוני אשדוד שעלתה אז מליגה א' (שלישית) לליגה הארצית (שנייה). ולב היה גורם מרכזי בהרכב הקבוצה והבועט הראשי במצבים הנייחים. כבש בסך הכל 30 שערים והוביל את הקבוצה בעונת 1992/93 עד לליגה הראשונה והמשיך עוד עונה אחת (1993/94) שבה שיחק בכל מחזורי הליגה (39 – 7 שערים).

בעונת 1994/1995 שיחק עונה אחת במכבי יפו, ולאחר מכן חזר לקבוצת לבסקי סופיה. בעונת 1996/1997 שיחק חצי עונה בעירוני אשדוד וממנה עבר לחצי עונה בהפועל בת ים. בשנים 1997–1999 שיחק בבית"ר באר שבע. בעונת 1999/2000 שיחק במכבי אשקלון, איתה העפיל לליגה הארצית. בעונה שלאחר מכן שיחק במכבי רמת עמידר ונפצע במהלך העונה. בסוף העונה הכריז ולב על פרישה ממשחק פעיל וחזר לבולגריה.

==קריירת אימון==
בשנת 2002 הפך ולב לעוזר המאמן של לבסקי סופיה. שש שנים מאוחר יותר מונה לתפקיד המאמן הראשי של לבסקי, לאחר שווליסלב ווטסוב התפטר. ולב התמנה לתפקיד מאמן לבסקי ב-17 באוגוסט 2008 ומשחק הבכורה שלו היה בניצחון 0:6 נגד בוטב פלובדיב. עם זאת, ולב העיר לא פעם את זעמם של אוהדי לבסקי שלא אהבו את משחק הטקטיקה שלו. ולב טען בסופו של דבר כי כמה הערות שלו הוצגו בצורה אחרת על ידי התקשורת וניסה לתקן בהמשך את אי ההבנות עם אוהדי לבסקי. ושיבח אותם על האהבה שלהם לקבוצה מספר פעמים.

ב-23 ביולי 2009, אמיל ולב הודיע על התפטרותו מאימון לבסקי, למרות ניצחון לבסקי 0:9 בסיכום הכללי נגד קבוצת סנט ג'וליה מאנדורה בסיבוב השני במוקדמות של ליגת האלופות 2009/2010. לאחר מכן אימן את הקבוצות סלביה סופיה ולוקומוטיב פלובדיב, ובנובמבר 2012 מונה למאמן לוקומוטיב סופיה, אותה אימן עד אוגוסט 2013

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hapoel-ramatgan.co.il/אזור-האוהדים/השרים הזרים], באתר "המכתש"
* [https://www.youtube.com/watch?v=d8KWlN1kHBk ריאיון עם אמיל וולב], בערוץ youtube

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים בולגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל בולגרים
קטגוריה:סופיה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לבסקי סופיה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלני הפועל בת ים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר באר שבע
קטגוריה:כדורגלני מכבי אשקלון
קטגוריה:כדורגלני מכבי רמת עמידר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בולגריה
קטגוריה:ספורטאים בולגרים בישראל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל בולגרים
קטגוריה:מאמני לבסקי סופיה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1962
פלנימטר

פלנימטר
פלנימטר הוא מכשיר מכני המשמש למדידת שטח של צורה כללית במישור. את הפלנימטר הראשון תכנן ככל הנראה בשנת 1814 יוהאן מרטין הרמן.

אופן הפעולה: מעבירים את קצה זרוע המכשיר על היקף הצורה, והפלנימטר באמצעים מכניים מתרגם את תנועות הזרוע למידת שטח. עקרון הפעולה הוא לפי נוסחת הסקטור של לייבניץ, או משפט גרין (Green's theorem) אשר מכליל אותה. משפט גרין מאפשר לעבור מאינטגרל על פני מסלול סגור (היקף הצורה) לאינטגרל כפול (שטח הצורה):

<math>\oint_{C} (L\, \mathrm{d}x + M\, \mathrm{d}y) = \iint_{D} \left(\frac{\partial M}{\partial x} - \frac{\partial L}{\partial y}\right)\, \mathrm{d}A</math>

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:כלי שרטוט טכני
מודדים את העולם

מודדים את העולם (בגרמנית: Die Vermessung der Welt) הוא ספרו של הסופר הגרמני דניאל קלמן (בגרמנית: Daniel Kehlmann). הספר מסוגת רומן יצא לאור בגרמניה, בגרמנית בשנת 2005. הספר תורגם למספר שפות בהן אנגלית (2006) ועברית (2009).

==על הספר==
הרומן מספר את סיפור חייהם של שני חוקרים גרמנים מפורסמים בני המאה ה-19: קרל פרידריך גאוס ואלכסנדר פון הומבולדט. שני החוקרים מדדו את העולם, איש איש בדרכו ובשיטותיו. גאוס עסק במתמטיקה, באסטרונומיה, בתורת הכבידה, עבד בעיקר בביתו אבל גם צפה בכוכבים וגם עסק במיפוי ובמדידות וחקר את תופעת המגנטיות בגרמניה ובצרפת. הומבולדט ערך מסעות חקר רבים באפריקה, בדרום אמריקה וברוסיה ועסק בגאוגרפיה, חקר את זרמי הים, עסק בבוטניקה ובזואולוגיה. חקר ומדד אף הוא את המגנטיות של כדור הארץ. השניים נפגשו בברלין בכנס מדעי בשנת 1828.

הספר כולל נספח ובו תיאור קצר של הדמויות ההיסטוריות המופיעות בספר. הספר הפך להיות רב מכר עולמי ובגרמניה בלבד נמכרו ממנו 1.4 מיליון עותקים.

==הדרך לכתיבת הספר==
בראיון שנערך בהתכתבות אלקטרונית סיפר דניאל קלמן שהרעיון לספר עלה במחשבתו כאשר חי במקסיקו משך מספר חודשים במהלך שנת 2002. הוא קרא את כתבי הומבולדט והופתע לגלות בהם מקרים משעשעים שעלו בכתבי המסעות שלו בדרום אמריקה, בלי שהומבולדט עצמו שם לב לכך. קלמן התרשם שההתנהגות של הומבולדט הייתה התנהגות גרמנית טיפוסית וחשב שיש בכך פוטנציאל לרומן קומי שיתבסס על הדמות ההיסטורית של הומבולדט.

לאחר מכן דניאל קלמן גילה שגאוס, שבמובנים רבים היה ההפך המוחלט של הומבולדט, התארח בביתו של הומבולדט בברלין כאשר הוזמן לכינוס מדעי בשנת 1828. כאשר קלמן גילה את עובדת הפגישה בין השניים, הוא החל לחשוב על מבנה הרומן שבמרכזו שני אנשים, שניהם מודדים את העולם אבל נבדלים זה מזה בכל מובן אחר. דניאל קלמן רצה לכתוב רומן היסטורי לאנשים כמוהו, אנשים השונאים בדרך כלל רומנים היסטוריים. הוא חשב על רומן החומק כדבריו, מהמלכודות הבנאליות של סוגת הרומן ההיסטורי.

== סרט ==
הסרט מודדים את העולם (Die Vermessung der Welt) מתוכנן לצאת לאקרנים באוקטובר 2012, ומתבסס על הספר. במאי - דטלב בק.

== לקריאה נוספת ==
* דניאל קלמן, מודדים את העולם, הוצאת עליית הגג ומשכל, תרגום מגרמנית: יפתח הלרמן-כרמל ועדינה שטרן, 239 עמודים. ספטמבר 2009.

== קישורים חיצוניים ==
* ספרי עליית הגג, [http://www.booksintheattic.co.il/titlePage.asp?bID=3174362 מודדים את העולם]
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0902108 מודדים את העולם], אתר טקסט
* 
* 
* [http://ybook.co.il/htmls/%D7%9E%D7%95%D7%93%D7%93%D7%99%D7%9D_%D7%90%D7%AA_%D7%94%D7%A2%D7%95%D7%9C%D7%9D.aspx?c0=20453&bsp=13482&bss333=13482 מודדים את העולם] באתר ידיעות ספרים
* [http://www.wordswithoutborders.org/?post=Kehlmann Reading Daniel Kehlmann by Arnon Grunberg 6 April 2009] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:ספרי 2005
וסילי סוריקוב

וסילי איוואנוביץ' סוריקוב (ברוסית: Васи́лий Ива́нович Су́риков; 24 בינואר (על פי הלוח היוליאני: 12 בינואר) 1848 – 19 במרץ (על פי הלוח היוליאני: 6 במרץ 1916) היה צייר רוסי שנודע בציוריו שתיארו אירועים היסטוריים.

==קורות חיים==
סוריקוב נולד בקראסנוירסק שבסיביר. בין השנים 1869–1871 למד תחת פאבל צ'יסטיאקוב באקדמיה הקיסרית לאמנות שבסנקט פטרבורג.

בשנת 1877 עבר סוריקוב למוסקבה, והשתתף בציור הפרסקאות של קתדרלת ישו המושיע.

בשנת 1878 נשא לאישה את אליזבת צ'אראיס, נכדתו של הדצמבריסטי סוויסטונוב.

בשנת 1881 הצטרף לתנועת "הנודדים" (הפרדויז'ניקי).

בשנת 1893 התקבל כחבר באקדמיה לאמנויות של סנט פטרבורג.

סוריקוב נפטר ב-19 במרץ 1916 ונקבר בבית הקברות ואגאנקובסקויה שבמוסקבה.

==סגנונו ויצירותיו==
סוריקוב התמקד בציור אירועים היסטוריים מעברה של רוסיה, וניסה להציג אירועים אלה מתוך נקודת המבט של פשוטי העם אשר צפו באירועים. הציורים נחשבו מקוריים בסגנונם, בהצגת רגשות האנשים במהלך האירוע.

בין יצירותיו הידועות נמנים "בוקר הוצאתם להורג של חיילי הסטרלצי" (1881), "אלכסנדר מנשיקוב בברזוב" (1883), "פאודוסיה מורוזובה" (1887) המוצגות בגלריית טרטיאקוב שבמוסקבה, ו"מסע סובורוב דרך האלפים" (1889) וציור הפלגתו של "סטפאן ראזין" (1910) המוצגות במוזיאון הרוסי שבסנקט פטרבורג.

== גלריה ==
<gallery widths="px" heights="px">
Surikov streltsi.jpg|בוקר הוצאתם להורג של חיילי הסטרלצי
Boyaryna Morozova by V.Surikov (1884-1887, Tretyakov gallery).jpg|פאודוסיה מורוזובה
Surikov horseman.jpg|פרש הברונזה
SurikovMenshikovBerezovo.jpg|מנישקוב בברזוב
SurikovSnowFortress.jpg|כיבוש מצודת השלג
Vasily Surikov - Suvorov Crossing the Alps in 1799 - Google Art Project.jpg|מסע סובורוב דרך האלפים
Surikov manbody.jpg|אדם
Surikov Pokoreniye Sibiri Yermakom.jpg|כיבוש סיביר על ידי ירמק
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://artsurikov.ru קורות חיים]
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1848
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1916
וסילי פרוב

דיוקנו של פיודור דוסטויבסקי מעשה ידי וסילי פרוב, 1872.]]
וסילי גריגורביץ' פֶּרוֹב (ברוסית: Василий Григорьевич Перов; ) היה צייר רוסי, שצייר בסגנון הריאליסטי וממייסדי תנועת האמנות רבת ההשפעה "הנודדים".

==קורות חיים==
וסילי פרוב נולד ב-1834 בטובולסק, אשר בסיביר, היה בנו הלא חוקי של הברון גריגורי קרלוביץ' קרידנר. מקור שם-משפחתו שבחר לעצמו הוא בכינוי "פרוב" שהדביק לו מורהו לכתיבה (перо [פֶּרוֹ], ברוסית "נוצה"). פרוב למד בבית ספר בארמזס הנמצאת במרכז רוסיה, כ-400 ק"מ דרומית למוסקבה, המרוחקת אלפי קילומטרים מעיר הולדתו. לאחר מכן עבר לבית הספר לאמנות של אלכנסנדר סטופין. היה זה בית ספר לאמנות הראשון באימפריה רוסית שהוקם מחוץ לערים הגדולות.

בשנת 1853 התקבל לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה. בשנת 1856 זכה במדליית כסף עבור איור של ראש נער בתחרות של האקדמיה הקיסרית לאמנויות. פרס זה היה הראשון בפרסים רבים שקיבל מהאקדמיה. בשנת 1857 זכה במדליית כסף עבור "חקירת הקומיסר של המשטרה הכפרית" ומדליית זהב עבור "סצנה ליד קבר" ו"בנו של הכומר מועלה בדרגה". בשנת 1861 זכה במדליית זהב עבור "הדרשה בכפר". פרס זה העניק לו מלגה ללימודים בחו"ל, ובשנת 1862 נסע למערב אירופה וביקר בגרמניה ובפריז. בתקופה זו צייר את המראות שראה ברחובות מערב אירופה ובהן היצירות "מוכר הפיסלונים", ו"מוזיקיאים וצופים".

פרוב שב למוסקבה בשנת 1865 ועד שנת 1871 יצר את יצירות האמנות הידועות שלו: "התור ליד המזרקה", "ארוחה במנזר", "המסע האחרון", "טרויקה", "יום שני של התענית", "הגעת האומנת לבית הסוחר", "המורה לציור", "ליד מסילת הרכבת", "המחלוקת על האמונה" ו"הפונדק האחרון בשער העיר".

בשנת 1866 קיבל את התואר של חבר אקדמיה, ובשנת 1871 מונה למרצה בבית הספר לאמנות, פיסול ואדריכלות של מוסקבה. בתקופה זו הצטרף לתנועת "הנודדים".

פרוב נפטר ב-10 ביוני 1882 בכפר קוזמינקי שליד מוסקבה בעקבות מחלת שחפת ונקבר במנזר דונסקוי.

== גלריה ==
<gallery>
תמונה:Wassilij Grigorjewitsch Perow 009.jpg|קבצן בפריז, 1864
תמונה:Тройка_-_Василий_Григорьевич_Перов_(1866).jpg|טרויקה, 1866
תמונה:Wassilij_Grigorjewitsch_Perow_002.jpg|הטבוע, 1867
תמונה:Wassilij Grigorjewitsch Perow 001.jpg|לצד מסילת הברזל, 1868
תמונה:Perov Pticelov.jpg|לוכד הציפורים, 1870
תמונה:Спящие дети1.JPG|ילדים ישנים, 1870
תמונה:Wassilij_Grigorjewitsch_Perow_004.jpg|ציידים במנוחה, 1871
תמונה:Alexander_Ostrovsky_by_Vasily_Perov.jpg|אלכסנדר אוסטרובסקי, 1871
תמונה:Perov guvernanka kupe.jpg|הגעת האומנת לבית הסוחר
תמונה:Last Tavern at Town Gate (Perov, 1868).jpg|הפונדק האחרון בשער העיר
תמונה:Перов Суд Пугачева (ГИМ).jpg|מתן פסק דינו של ימליאן פוגאצ'ב, 1879
תמונה:PerovVG PervHristianKievGRM.jpg|הנוצרים הראשונים של קייב, 1880
תמונה:Perow gefsiman.jpg|ישו על הר הזיתים
תמונה:Nikita Pustosviat. Dispute on the Confession of Faith.jpg|המחלוקת על האמונה, 1881
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.abcgallery.com/P/perov/perov.html קורות חיים]
* [http://www.tanais.info/art/en/perov.html יצירותיו של פרוב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:רוסים שנפטרו משחפת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1833
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1882
וסילי פולנוב

החצר במוסקבה, 1878.
וסלי דמיטרייביץ' פולנוב (ברוסית: Поленов Василий Дмитриевич; 1 ביוני 1844 – 18 ביולי 1927) היה צייר נופים ריאליסטי רוסי, ואחד מחברי תנועת האמנות "הנודדים". אחותו היא הציירת ילנה פולנובה.

==קורות חיים==
פולנוב למד תחת פאבל צ'יסטיאקוב ובין השנים 1863–1871 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות. בתום לימודיו נסע לאיטליה ולצרפת ללמוד את סגנונות הציור של אירופה המערבית, ובמסע זה צייר את "זכות הגביר" (1874, גלריית טרטיאקוב). 

בין השנים 1877–1878 השתתף במלחמת רוסיה-טורקיה כצייר מלחמה. בשובו מהמלחמה הצטרף לתנועת "הנודדים" והציג בתערוכות הנודדות של קבוצת האמנים. 

עבודותיו זכו לפופולריות רבה, ונרכשו על ידי האספן העשיר פאבל טרטיאקוב עבור הגלריה שלו.

בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19 התמקד פולנוב בציור ציורי נוף בסגנון ריאליסטי, ושאף להציג את הנוף הרוסי ולגרום לצופה לחוש באוויר הצח שבאזור הכפרי. דוגמות ליצירות אלה הן "החצר במוסקבה" (1878), "גן הסבתא" (1878), "אגם זארוסשי" (1879).

בין השנים 1881–1882 נסע פולנוב למזרח התיכון וליוון ואייר איורי נוף אשר שימשו בסיס ליצירת המופת "ישו והחוטא" (1886 - 1887). ביצירות שנוצרו לאחר ביקור זה, התמקד פולנוב בשילוב תמות מהברית החדשה עם ציורי נוף ריאליסטיים של נופי ארץ הקודש.

במקביל בשנות ה-80 של המאה ה-19 עסק פולנוב בציור תפאורות לתיאטרון. בנוסף עיצב פולנוב את ביתו של סאווה מאמונטוב שבאברמצבו, ואת האופרה הרוסית הפרטית.

פולנוב התקבל לאקדמיית סנקט פטרבורג לאמנויות בשנת 1893 והוכרז כ"אמן העם של ברית המועצות" בשנת 1926.

פולנוב עסק בהוראה ולימד אמנים רבים בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה ובהם אברם ארחיפוב, ולדימיר קוזלובסקי, ואסילי פרפליוצ'יקוב, אמילי שאנקס, יצחק לויתן, קונסטנטין קורובין ואלכסנדר גולובין.

לאחר מותו, הוכרז בית אחוזתו של פולנוב בבורוק כמוזיאון לאומי לאמנות, ושם הכפר בו שוכנת האחוזה שונה ל"פולנובו" על מנת להנציח את האמן.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1844
קטגוריה:נפטרים ב-1927
הסכם לונדון (1840)

הסכם לונדון משנת 1840 (באנגלית: Convention for the Pacification of the Levant) הוא הסכם בינלאומי אשר שמו הרשמי "הסכם להשכנת שלום בלבנט" ואשר נחתם ב-15 ביולי 1840 בין המעצמות האירופיות בריטניה, אוסטריה, פרוסיה, ורוסיה מצד אחד, והאימפריה העות'מאנית מן הצד השני.

הסכם זה מתמצת הסכמים קודמים הנוגעים לאימפריה העות'מאנית ומלחמתה במצרים בראשות מוחמד עלי ואשר היו יוזמת המעצמות האירופיות מחשש שמא התמוטטות האימפריה העות'מאנית תגרום לחוסר יציבות באירופה.

החתומות על ההסכם הבטיחו למוחמד עלי וליורשיו שלטון קבוע במצרים ובסנג'ק עכו (מחוז עכו), בתנאי שאזורים אלה יוותרו חלק מן האימפריה העות'מאנית. תחומי "מחוז עכו" כפי שהובטח לו נרחבים מאוד, והם כוללים את רוב ארץ ישראל המערבית. ההסכם מפרט במדויק את תחומי השטח שהוצעו לו, והם (בתרגום חופשי): "מראש הנקרה יוצא קו לעבר שפך נהר חצבאני, משם לאורך החוף המערבי של הכנרת, לאורך הגדה של נהר הירדן, לאורך החוף המערבי של ים המלח, משם לקצה הצפוני של מפרץ עקבה (=מפרץ אילת), ואז לאורך החוף המערבי של מפרץ עקבה והחוף המזרחי של מפרץ סואץ, עד סואץ".

בתמורה היה על מוחמד עלי לסגת בתוך עשרה ימים משאר אזורי סוריה ולהשיבם לשלטונו של אבדילמג'יט הראשון, כמו גם את ספינות הצי העות'מאני אשר ערקו לנמל אלכסנדריה. מוחמד עלי אף היה צריך להסיג באופן מיידי את כוחותיו מחצי האי ערב, מן הערים הקדושות לאסלאם, כרתים, מחוז אדנה וכל שאר שטחי האימפריה העות'מאנית. מוחמד עלי היה צריך לכבד את ההתחייבויות שקיבלה בריטניה בהסכם באלטה לימאן ובמיוחד את סעיף 6 המציין במפורש את מצרים.

המעצמות האירופיות התחייבו לעשות כל מאמץ אפשרי ליישם את תנאי ההסכם בדרכי שכנוע, אולם מוחמד עלי, בתמיכתה של צרפת, סירב לקבל את תנאי ההסכם. עמדתו של מוחמד עלי הובילה לקונפליקט צבאי בשנת 1840 במזרח התיכון שבמהלכו התקיפו כוחות בריטים ואוסטרים את העיר עכו והביסו את כוחותיו של מוחמד עלי. תבוסה זו הייתה תחילתה של ירידת כוחו של מוחמד עלי במזרח התיכון אשר לוותה בהתקוממויות מקומיות בשטחים שבהם שלט.

לבסוף, בהיותו בעמדת מגננה, הסכים מוחמד עלי לקבל את תנאי הסכם לונדון והפירמנים שהסולטאן קבע לאחריו. הסכמתו קבעה את שלטונו על מצרים וסודאן. הוא נסוג מסוריה ומכרתים ושלח אל הסולטאן את הצי העות'מאני. הסכם לונדון והפירמנים שנוספו לו היוו את הבסיס החוקי למעמדה של מצרים כפרובינציה בעלת זכויות יתר במסגרת האימפריה העות'מאנית. במאה ה-20 הזכירו חברי תנועת הלאומיות המצרית את הסכם לונדון בתמיכה לטענתם כי לבריטניה אין זכות להחזיק במצרים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://books.google.co.il/books?id=R3gBAAAAQAAJ&hl=iw&pg=PA221#v=onepage&q&f=false נוסח הסכם לונדון משנת 1840] 

לונדון (1840)
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:1840
קטגוריה:ארץ ישראל: היסטוריה
לונדון (1840)
לונדון (1840)
לונדון (1840)
לונדון (1840)
מרסאמון

מרסאמון (מצרית עתיקה: אהובת אמון) הייתה כהנת-זמרת מקדש כרנך במצרים העתיקה. 

מרסאמון התגוררה בעיר תבאי שבמצרים במהלך המאה השמינית לפני הספירה. המומיה של מרסאמון מוצגת במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו. המומיה של מרסאמון נרכשה בשנת 1920 על ידי האג'יפטולוג ג'יימס הנרי ברסטד במהלך ביקורו במצרים. 

פניה של מרסאמון שוחזרו בעזרת טכנולוגיית טומוגרפיה ממוחשבת. בשנת 2008 נעשו שני שחזורים שהוזמנו על ידי המוזיאון, ונעשו במרכז הרפואי של אוניברסיטת שיקגו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=X5C_qqis9ds&feature=player_embedded שחזור פניה של מרסאמון], בYouTube
* [http://www.archaeology.org/online/features/meresamun/ מרסאמון] במגזין ארכאולוגיה

קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:חנוטי מצרים העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-8 לפנה"ס
ישיבת קול יעקב

ישיבת קול יעקב היא ישיבה גדולה השוכנת בשכונת בית וגן בירושלים. נכון ל-2018 מונה כ-250 תלמידים.

==תולדות הישיבה==
הישיבה נוסדה על ידי האחים הרב יהודה והרב דניאל עדס, על שם אביהם, הרב יעקב עדס, מראשי ישיבת פורת יוסף ואב"ד בירושלים. היא החלה את דרכה ככולל אברכים שהוקם בשנת ה'תשכ"ד, לאחר פטירת האב, ושכן בביתו. בהמשך נבנה בניין הישיבה בשכונת בית וגן.

הישיבה הוקמה בתמיכת הרב אלעזר מנחם מן שך. חלק מרבניה הם ספרדים בוגרי ישיבות ליטאיות. משגיח הישיבה היה הרב דב יפה, עד לפטירתו בה'תשע"ח (נובמבר 2017). מאז משמשים בתפקיד הרב חיים שיפמן, הרב צבי לוי והרב חיים בלאק.
הרב [[יהודה עדס בשיעור כללי בהיכל הישיבה]]
בעבר היו מחצית מהתלמידים ספרדים ומחציתם אשכנזים-ליטאים. לקראת שנת הלימודים ה'תשע"ב התקבלו לראשונה תלמידים ספרדים בלבד.

דרך הלימוד בישיבה היא דרך הלימוד המקובלת בעולם הליטאי.

בעבר למדו בישיבה כמאה אברכים, אך עקב מצבה הכלכלי הקשה, הוחלט בסוף שנת ה'תשע"ה על סגירת הכולל.

בישיבה מתקיימות במוצאי שמחת תורה הקפות שניות רבות משתתפים.

תלמידי הרב יהודה עדס הקימו בנתיבות ובביתר ישיבות קטנות בשם זהה, המכוונת על ידו.

== צוות הישיבה ==
ראש הישיבה הוא הרב יהודה עדס.
המשגיח הוא הרב צבי לוי. הר"מים הם הרב יוסף דב וינטר, הרב משה ברכה, הרב יהושע אסטנבולי, והרב עקיבא כהן, חתניו של ראש הישיבה. בעבר לימדו בה עד לפטירתם, הרבנים משה קופשיץ ויצחק דז'ימיטרובסקי. את הישיבה ניהל הרב אריה הראל, חתנו של הבאבא סאלי. כיום מנהל אותה יצחק גרינוולד.

== בוגרים מפורסמים ==
* הרב אליהו בקשי דורון (בכולל שעל ידי הישיבה)
* הרב שלמה ידידיה זעפראני (בכולל שעל ידי הישיבה)
* הרב יעקב עדס (דברי יעקב)
* הרב ד"ר רונן לוביץ
* הפרשן יעקב ריבלין
* הזמר ישי לפידות
* הרב אשר חמוי (ראש ישיבת "אבני נזר") 
* הרב אופיר מלכה 

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בית וגן: מוסדות חינוך
קול יעקב
קול יעקב
קול יעקב
קול יעקב
לשכת הגולה

לשכת הגולה הייתה אחת הלשכות בצפון העזרה של בית המקדש, אשר שימשה להובלת מים ולאספקתם לבית המקדש.

==השימוש בה==
בלשכת הגולה היה גלגל גדול ששימש לשאיבת מים מבור שהיה בעזרה לשם אספקת מים שוטפת לבית המקדש, כפי שמתואר במשנה:

==שמה==
יש הטוענים כי הלשכה נקראת כך מפני שעולי הגולה בנו אותה. מסתבר, עם זאת, שהיא נקראת על שם הגלגל שהיה שם (ראו בפסקה הקודמת), שכן הגלגל נקרא בלשון המשנה גולה.

==מיקומה==
במשנה מצוין שהלשכה הייתה בצפון העזרה:

לפי המשנה הלשכה הייתה ליד לשכת העץ ולשכת הגזית בצפון העזרה.

הלשכה עמדה בצפון העזרה, בקרבת המקום בו היה הים של שלמה בימי בית המקדש הראשון, בהתאם לעובדה שהשימוש בה היה דומה לשימוש בים של שלמה.

במשנה נאמר גם שהיה בור מים גדול בסמוך לכיור ויש החושבים שהלישה הייתה שם, סמוך לכיור בין האולם למזבח.

==הערות שוליים==

קטגוריה:לשכות המקדש
סטארה זאגורה (מחוז)

מחוז (אובלסט) סטארה זאגורה (בבולגרית: Област Стара Загора) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז שוכן בדרום מרכז בולגריה, מצויות בו 12 רשויות מקומיות ועיר בירתו היא סטארה זאגורה.

== היסטוריה ==
התיישבות מאורגנת בשטח המחוז מתוארכת למאה ה-5 לפני הספירה, עידן הממלכה התראקית. בשטח המחוז סמוך לעיר קאזאנלק, נתגלה קבר תראקי עתיק אשר הוכרז כאתר מורשת עולמית. מהמאה ה-1 ועד ה-7 נכללו שטחי המחוז בפרובינציה של האימפריה הרומית המערבית ולאחר מכן המזרחית. בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. ב-1372 נכבש האזור על ידי מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-1877 איבדו העות'מאנים את השליטה באזור עת הובסו במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878). לאחר המלחמה נכללו שטחי המחוז במסגרת נסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.

== כלכלה ==
מרבית התוצר המקומי הגולמי מגיע ממגזר התעשייה ולאחריו מגזרי החקלאות והשירותים. נכון ל-2004, עמדו נתוני האבטלה במחוז על 9 אחוזים מכלל כוח העבודה ובעיר סטארה זאגורה עצמה על 3.5 אחוזים, נתונים הנמוכים משיעור האבטלה הממוצע בבולגריה שעומד על 11.9 אחוזים. בשנה זו עמד ההיקף ההשקעות הזרות במחוז, בעיקר בתשתיות ובתעשיות אנרגיה על 838 מיליון אירו, נתון המהווה כ 40% מכלל ההשקעות הזרות בבולגריה.

במחוז, מפעיל קונצרן "מזרח המריצה", מתחם הממוקם כ-40 קילומטרים מזרחית לעיר סטארה זאגורה וכולל מפעלים ושתי תחנות כוח תרמו-דינאמיות, המייצרות חשמל משריפת פחם, בהספק כולל של 1,450 מגה ואט, כל אחת. נכון ל-2007 מספק הקומפלקס כולו, 30 אחוזים מתצרוכת החשמל של בולגריה.

באזור קיימת מבשלת בירה גדולה, המייצרת בירה מקומית ומותגים ברישיון וכן יקב בבעלות צרפתית, המייצר יין בעיקר לייצוא. במחוז קיימת תשתית נרחבת של מפעלי ייצור ועיבוד מזון וכן מפעלי רהיטים. תשתית החקלאות המחוזית מתבססת על גידולי חיטה, ירקות וענבים וכן צאן ובקר.

המחוז הוא אחד מצמתי התחבורה החשובים של דרום בולגריה ודרכו עוברות מסילות הרכבת מסופיה לאיסטנבול ומסופיה לבורגס ובסמוך לעיר סטארה זאגורה ממוקם נמל תעופה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

סטארה זאגורה
מאג רפא"ל

מאג רפא"ל על [[פומ"ה]]
מאג רפא"ל הוא השם שניתן בצה"ל לעמדת הנשק OWS (ראשי תיבות של Overhead Weapon Station) המיוצרת על ידי רפאל וחמושה במקלע מאג 7.62 מ"מ מתוצרת FN Herstal הבלגית. הייחוד במערכת מאג רפא"ל היא שהשליטה במקלע נעשית מתוך הכלי הממוגן, ובכך המקלען לא נאלץ לחשוף את עצמו לאש אויב. המערכת כוללת חצובה עם אמצעים המתפעלים את המקלע, כוונות יום-לילה ועמדת שליטה והפעלה בתוך הכלי. עמדה זו הייתה אחת הראשונות מסוגה והשליטה נעשתה על ידי ידיות ומוטות שנכנסו אל גוף הכלי, זאת לעומת עמדות חדשות מסוג RCWS (ראשי תיבות של Remote Controled Weapon Station) בהן השליטה נעשית בצורה חשמלית והעמדה אינה חודרת לגוף הכלי ובכך מהווה נקודת חולשה במיגון.

מאג רפא"ל מותקן על נגמ"שים של צה"ל, בהם האכזרית והפומ"ה. בשנות ה-90 הותקנו מספר מערכות מסוג זה במוצבים של רצועת הביטחון בדרום לבנון. גרסאות יותר גדולות של העמדה מותקנות על נגמ"שי אוטוקאר.

== ראו גם ==
* קטלנית (אמצעי לחימה)
* טייפון (נשק)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רפאל: מוצרים
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
פילודנדרון מטפס

פילודנדרון מטפס (שם מדעי: Philodendron hederaceum, מכונה גם פילודנדרון עלה-לב) הוא מין צמח ממשפחת הלופיים, ירוק עד, שמוצאו באמריקה הטרופית. לעליו של הפילודנדרון המטפס צורה של לב, וקוטרם יכול להגיע עד ל-12.5 סנטימטר. בטבע פורח הפילודנדרון המטפס, במשך כל השנה. הפרחים לא בולטים במיוחד והם בעלי מתחל ירוק. כצמח נוי הוא בדרך כלל אינו מצמיח פרחים. הפילודנדרון המטפס מתרבה באמצעות ייחורים. הפילנדרון נאחז בעץ וקושר את עצמו לעץ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090727142348/http://www.plantoftheweek.org/week334.shtml Philodendron scandens], Plant of the Week

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1829
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היינריך וילהלם שוט
קטגוריה:לופיים
קטגוריה:צמחי נוי
פילודנדרון קסנדו

פילודנדרון קְסָאנָאדוּ (שם מדעי: Philodendron xanadu) הוא מין צמח מסוג פילודנדרון, שמקורו בברזיל.

הצמח בעל עלווה ירוקה המסודרת בצורת ראש פטרייה. העורק המרכזי של העלה בעל גוון ורדרד. בקיץ פורח הצמח בפרחים בעלי מתחל, בצבע קרם. פילודנדרון קסאנאדו רגיש למזיקים הבאים: קמחיות וכנימות. בעבר היה שמו של הצמח "Philodendron Winterbourn", ושמו הנוכחי ניתן לו באוסטרליה. בארצות הברית אף רשמו עליו פטנט, אך הוכח כי בפועל מקורו בזרעים שנאספו מצמחי בר בברזיל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.greenpatio.com/plantdatabase/xanadu.shtml פילודנדרון קסנדו], באתר [http://www.greenpatio.com Green Patio] 
* [http://www.smgrowers.com/products/plants/plantdisplay.asp?plant_id=2620 פילודנדרון קסנדו], באתר [http://www.smgrowers.com San Marcos Growers] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לופיים
קטגוריה:צמחי נוי
ג'רמי טיילר

ג'רמי טיילר (באנגלית: Jeremy Tyler; נולד ב-21 ביוני 1991 בסן דייגו, קליפורניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA. טיילר הוא הזר הצעיר ביותר ששיחק בליגת העל הישראלית בכל הזמנים, זאת לאחר ששיחק במדי מכבי חיפה בגיל 18 בלבד.

טיילר שיחק בליגת התיכונים של ארצות הברית, במדי תיכון סן דייגו בין השנים 2005–2009, כשבעונתו האחרונה בליגה הוא קולע 28.7 נקודות בממוצע למשחק. הוא החליט לוותר על כיתה י"ב והמכללה וכבר בגיל 18 יצא לאירופה. לאחר מספר שבועות בהם ניסו כמה מקבוצות היבשת לצרפו אליהן, חתם במכבי חיפה הישראלית, בתקווה שמאמני הקבוצה יכינו אותו ל-NBA. בכך הפך לשחקן הזר הצעיר בהיסטוריה של ליגת העל.

טיילר החל את העונה עם ציפיות גדולות, אך כבר במשחק הפתיחה של העונה נגד מכבי תל אביב, גילה חוסר תיאום עם שאר הקבוצה והוחלף על ידי עידו קוז'יקרו לאחר 10 דקות בלבד. במשחקו השלישי בקבוצה מצבו הידרדר אף יותר כאשר נגח בפניו של שחקן הפועל גלבוע גליל, מוטי מוסקוביץ'. הוא הורחק מיידית מהמשחק והושעה מהמשחק הבא נגד הפועל חולון. בנוסף, נקנס ב-10 אלף שקלים בפועל וב-20 אלף שקלים על תנאי. בעקבות המקרה ובעיות משמעת קודמות של טיילר, אמר עליו מאמנו אבי אשכנזי: "אני גמרתי להתעסק עם בעיות ההתנהגות שלו. השקעתי בזה הרבה מעבר למה שצריך ואני לא מתכוון להתעסק בזה יותר. הוא יישפט רק על פי הפן המקצועי - לא יהיה טוב, לא ישחק. ההתנהגות שלו דוחה." גם כלי התקשורת לא נשארו אדישים למקרה הנגיחה והחלו להתפרסם מאמרים רבים על הכישלון שבהחתמת השחקן ועל אי יכולתו להעתיק את יכולותיו מהתיכונים לכדורסל המקצועני. לאחר חזרתו מההשעיה שיפר במעט את יכולתו ובארבעת המשחקים שלאחר המקרה קבע ממוצעים של 4.2 נקודות ו-2.5 כדורים חוזרים למשחק. למרות זאת, הלך ודעך מעמדו בקבוצה ולאחר שלא נכלל בסגל הקבוצה במשך ארבעה משחקים רצופים, עזב את מכבי חיפה ב-19 במרץ 2010, פיטר את סוכנו וחזר לארצות הברית.

ב-29 ביולי 2010 חתם טיילר בקבוצת טוקיו אפאצ'י היפנית.. ביוני 2011 נבחר טיילר בדראפט ה-NBA על ידי שארלוט בובקאטס בבחירה ה-39. שארלוט העבירה את זכויות ההחתמה שלו לגולדן סטייט ווריורס, שהודיעה כי תחתים אותו על חוזה.

במהלך עונת 2011-2012 שיחק טיילר בגולדן סטייט ווריורס, במהלך העונה (27 בפברואר 2012) נשלח לקבוצת הדאקוטה וויזארדס מליגת הפיתוח של ה-NBA (קבוצת פיתוח הכישרונות של הווריורס), אך הוחזר לסגל גולדן סטייט ב-6 במרץ 2012.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nbadraft.net/players/jeremy-tyler דף הפרופיל של טיילר] באתר דראפט ה-NBA
* [http://www.draftexpress.com/profile/Jeremy-Tyler-1327/ דף הפרופיל של טיילר] באתר DraftExpress
* [http://www.basket.co.il/PlayerPage.asp?PlayerNumber=108&TeamId=746&cYear=2010 סטטיסטיקות של טיילר] באתר מנהלת ליגת העל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני דקוטה ויזארדס
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני סנטה קרוז ווריורס
קטגוריה:כדורסלני פוג'יין סטורג'נס
קטגוריה:כדורסלני שאנשי ברייב דראגונס
קטגוריה:כדורסלני טיינג'ין פיונירס
קטגוריה:בחירות דראפט של שארלוט בובקאטס
קטגוריה:כדורסלני סידני קינגס
קטגוריה:קליפורניה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני לייקלנד מג'יק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
וידויו של מחסל כלכלי

וידויו של מחסל כלכלי (באנגלית: Confessions of an Economic Hit Man) הוא שם ספרו של ג'ון פרקינס שיצא בשנת 2004 ואשר מתאר את חוויותיו כעובד של חברת הייעוץ צ'ס ת. מיין (Chas. T. Main) מבוסטון. לפני העסקתו ניגש פרקינס לראיון עבודה בסוכנות לביטחון לאומי, דבר שהיווה לטענתו קרש קפיצה ולמעשה סקירה חיצונית מספקת להעסקתו בחברת הייעוץ כ"מחסל כלכלי". קיימת לכאורה התייחסות לספר בקלטת אדיו ששוחררה על ידי אוסאמה בן לאדן בספטמבר 2009.

== תוכן ==
פרקינס החל לכתוב את ספרו בשנות השמונים ולדבריו - "איומים ושוחד תמיד שכנעו אותי להפסיק".
"כשהוא מגויס בחשאיות על ידי הסוכנות לביטחון לאומי ומקבל שכר מחברת ייעוץ, הוא נסע לאינדונזיה, פנמה, אקוודור, קולומביה, ערב הסעודית, איראן ומדינות אחרות בעלות חשיבות אסטרטגית. פרקינס חושף את המכניקה העדינה של השליטה האימפריאלית מאחורי כמה מהאירועים החשובים ביותר בהיסטוריה הנוכחית, כמו נפילתו של השאה האיראני, מותו של הנשיא הפנמי עומאר טרוחיוס, ופלישות ארצות הברית לפנמה ועיראק." (מתוך בלוג ביקורת באינטרנט, הערה 2 בוויקי אנגלית).

ע"פ ספרו, תפקידו של פרקינס היה לשכנע מנהיגי מדינות בלתי מפותחות לקבל על מדינותיהן הלוואות פיתוח עצומות ממוסדות כגון הבנק העולמי והסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID). כשהן אזוקות לחובות ענק אותם אין להם תקווה לשלם, נאלצו מדינות אלה להיעתר ללחצים פוליטיים מארצות הברית במגוון נושאים. לכן, טוען פרקינס המדינות המתפתחות מנוטרלות דה פקטו בזירה הבינלאומית, פערי העושר בתוכן מתרחבים, וכלכלותיהן משותקות לאורך זמן. בתפקיד זה נפגש פרקינס עם אח"מים שונים מרחבי העולם כולל עומאר טרוחיוס וגרהם גרין.
 
פרקינס מתאר את תפקיד המחסל הכלכלי באופן הזה:

האפילוג למהדורת 2006 מספק הפרכה למהלך הנוכחי של מדינות G8 למחיקת חובות לעולם השלישי. פרקינס מאשים כי התנאים למחיקת החובות דורשים מהמדינות למכור את שירותי הבריאות, החינוך, החשמל והמים לתאגידים זרים. ארצות אלו יאלצו גם לבטל סובסידיות והגבלות סחר המְגִנות על עסקים מקומיים, אך לקבל את המשך סבסודם של עסקים מסוימים במדינות G8 וארצות הברית, והקמתן של חומות סחר על יבוא המסכן תעשיות במדינות G8.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ספרות פוליטית
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
Philodendron gigas

Philodendron gigas הוא מין צמח, מסוג פילודנדרון, בעל עלי ענק קטיפתיים (הטרף מגיע עד ל-1.25 מטר), אנדמי לפנמה. הוא מסוגל לטפס על עצים עד לגובה של 20 מטר. הצמח פורח בעונת הגשמים של פנמה המתחילה בחודש יולי ונמשכת כארבעה חודשים. הפרחים לבנים ונוטים לאדום בקצותם. החלק הפנימי של המתחל מתחלף בין אדום כהה לסגול.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.exoticrainforest.com/Philodendron%20gigas%20pc.html Philodendron gigas Croat], The Exotic Rainforest

קטגוריה:לופיים
קטגוריה:צמחי נוי
אליצור תל אביב (כדורסל נשים)

נטע רפאל ועדן ציפל - אליצור תל אביב נגד הפועל ראשון לציון 29 באוקטובר 2021
אליצור ויראלי תל אביב היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית המשחקת בליגה הלאומית.

== היסטוריה ==
הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל וזכתה במספר האליפויות הגבוה ביותר מכל קבוצות הנשים בישראל (14), כאשר כולו היה רצף של 14 עונות בין השנים 1976–1990. בנוסף, זכתה הקבוצה 10 פעמים בגביע המדינה בכדורסל נשים והשלימה 10 דאבלים ישראלים (מתוכם 6 ברצף), וסיימה עוד פעם כסגנית מחזיקת הגביע.

בשנת 1985 התאחדה הקבוצה עם אליצור קריית אונו, איחוד שפורק לאחר שנה אחת בלבד (בעונת האיחוד לקחה הקבוצה דאבל בישראל).

בשנת 1990 מוזגה הקבוצה לתוך אליצור חולון, ושמה שונה לאליצור תל אביב/חולון, כאשר הקבוצה המקורית נעלמה מהמפה. עונה לאחר מכן הקבוצה המאוחדת שינתה את שמה ל"אליצור חולון".

בשנת 2008 פורק המיזוג הארוך לאחר 18 שנים, כאשר אליצור חולון המשיכה עם הקבוצה המאוחדת, ואליצור תל אביב החלה לבנות את עצמה מחדש בליגה השנייה. במקביל בוצע מעבר לאולם הביתי במרכז ערבי יהודי ברחוב קדם ביפו, במטרה לחזור לצמרת כדורסל הנשים הישראלי.

בסיום עונת 2010/2011 הפסידה הקבוצה את הכרטיס השלישי לליגת העל כשנוצחה 1–2 בסדרה מול קבוצת מ.כ. הבקעה.

בחודש יולי 2011 רכש אייל זילברמן את הקבוצה במטרה להחזיר אותה למרכז הבמה ולקדם אותה לליגת העל. ובמקביל החל לבנות את מחלקת הנערות. בתוך כך, הוכרזה "הפועל בני ברית יפו" מהליגה הארצית כקבוצת בת.

בחודש אפריל 2012, זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לאחר ניצחון בגמר (בסיכום שני מפגשים) מול קבוצת הפועל גליל עליון. במקביל הבטיחה אליצור את מקומה בליגת העל לעונת 2012/2013 לאחר ניצחון כפול בחצי גמר הפלייאוף מול בני יהודה ת"א. בסופו של דבר למרות הניצחון הכפול על בני יהודה והעלייה לליגת העל ויתרה אליצור ת"א על מקומה בליגת העל ובחרה להישאר בליגה הלאומית משיקולי תקציב.

בעונת המשחקים 2020/2021, כחלק מהליגה הלאומית בניצוחו של המאמן אורן לם, הקבוצה העפילה לגמר וניצחה בו את הפועל כפר סבא, ובכך הבטיחה את מקומה בליגת העל. שנה לאחר מכן נשרה הקבוצה חזרה לליגה הלאומית לאחר שסיימה במקום האחרון.

בחודש יוני 2021 מונתה דניאלה ראובן למאמנת הקבוצה, ובספטמבר באותה שנה חתמו כי חברת הפרסום ויראלי תהיה נותנת החסות לקבוצה ומכאן שמה.

== תארים והישגים ==
*ליגת העל:
**אליפות (14): 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1979/1980, 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985, (כ"אליצור תל אביב/קריית אונו":1985/1986), 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990

*גביע המדינה:
**זכייה (10): 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1981/82, 1983/1984, 1984/1985, (כ"אליצור תל אביב/קריית אונו":1985/1986), 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989
**סגנית (1): 1979/80

*גביע האיגוד:
**זכייה (1): 2011/12

=== אולם הקבוצה ===
אולם מידטאון, מנחם בגין 144 תל אביב-יפו

=== שחקניות בולטות בעבר ===

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים ישראליות
תל אביב
תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני ספורט
Philodendron acutatum

מתחל צהוב]]

Philodendron acutatum הוא מין אפיפיט למחצה, מסוג פילודנדרון, בעל עלים גדולים ירוקים ופרחים עם מתחל צהוב, הנפוץ בצפון אמריקה הדרומית ויער האמזונאס (גויאנה, גויאנה הצרפתית, סורינאם, ונצואלה). הצמח נכרך סביב גזעים של צמחים אחרים כטפיל אך הוא עושה זאת לשם תמיכה בלבד, ולא ניזון מהפונדקאי. לצמח המתרבה בעזרת זרעים, פרחים זכריים ונקביים והוא מאביק את עצמו באמצעות חיפושיות.

== קישורים חיצוניים ==

* Artur C. D. Maia & Clemens Schlindwein, [https://web.archive.org/web/20160303175902/http://www.seb-ecologia.org.br/viiceb/resumos/177a.pdf האבקה בפולידנדרון-אקוטאטום], seb-ecologia.org.br

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1856
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היינריך וילהלם שוט
קטגוריה:לופיים
איילת דקל

איילת דקל היא במאית קולנוע, טלוויזיה ופרסומות.

== ביוגרפיה ==
בוגרת בית הספר למשחק ולקולנוע בית צבי במגמת קולנוע, ובעלת תואר שני מאוניברסיטת N.Y.I.T בניו יורק בהצטיינות יתרה משנת 1991.

דקל זכתה בפרס הסרט הטוב ביותר וכן בפרס העריכה בפסטיבל דוקאביב ב-2001 על סרטה "צומוד".

ב-2008 הקימה חברה המציעה שירותי תוכן ופיתוח פורמטים לרשת ולטלוויזיה.

==פילמוגרפיה==
*"כחול עמוק" (1997) - סדרת טלוויזיה עלילתית משטרתית. שודרה ב-HOT.
*"צומוד" (2000) - סרט תיעודי העוקב אחר סיפורם של ארבעה ילדים פלסטינים במחנה הפליטים דהיישה. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ופרס העריכה בפסטיבל דוקאביב 2001 ומועמד לפרס אופיר באותה שנה.
*"החתונה התבטלה" (2006) - סרט תיעודי טלוויזיוני אודות ביטול חתונות.
*"אורנה פורת - ביבליוגרפיה" (2006) - סרט תיעודי טלוויזיוני.
*"מלחמת המינים" - סדרת דוקו-ריאליטי.
*"ג'אגלינג ואמנות אחזקת המשפחה" (2006) - סרט תיעודי אודות נשים בעלות קריירה ומשפחה.
*"ביי ביי לאהבה" (2007) - פרויקט קולנועי ניסיוני אודות פרידות. הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב.
*"אינתיפאדה קאלט" (2007) - סרט תיעודי אודות השפעתה של האינתיפאדה השנייה על יצירותיהם של אמנים בתל אביב.
*"מקום מפלט" (2019) - סרט תיעודי על מקלטים לנשים מוכות.

בנוסף, נטלה חלק בקמפיין הבחירות של ציפי לבני ומפלגת קדימה לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה וביימה את קטעי הווידאו של בלוג יומן הבחירות של לבני.

==קישורים חיצוניים==

* 
*
*
*[http://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=1&Area=1&EventId=11125 "ביי-ביי לאהבה"], "הבמה"
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של ניו יורק
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ביתו של ג'ים תומפסון

שלט במוזיאון
ביתו של ג'ים תומפסון הוא מוזיאון בבנגקוק. זהו קומפלקס של שבעה מבנים תאילנדים שונים שליקט איש העסקים האמריקאי ג'ים ת'ומפסון מכל רחבי תאילנד בשנות ה-50 וה-60. זהו אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר בתאילנד.

בה בעת שתומפסון פיתח את חברת המשי שלו, הוא גם נעשה אספן של אמנות דרום-מזרח אסיה, שבאותה תקופה לא הייתה ידועה במיוחד בעולם. הוא בנה אוסף גדול של אמנות בודהיסטית וחילונית, לא רק מתאילנד, אלא גם ממיאנמר, קמבודיה ולאוס, ארצות אליהן הוא נסע לעיתים תכופות למסעות קניות.

בשנת 1958 הוא החל במה שהיה פסגת הישגיו הארכיטקטוניים, בית חדש שיציג לראווה את אוסף האמנות שלו. הוא הרכיב את הבית משישה בתים תאילנדיים עתיקים, ביתו (שבנייתו הושלמה ב-1959) ישב על גדות הקלונג (תעלה) לרוחב בנקרו, שם הטווים שלו שכנו באותו זמן. רוב הבתים מהמאה ה-19 פורקו והובאו מאיוטהאיה, אולם הבית הגדול ביותר – ביתו של אורג (כיום חדר המגורים) הובא מבנגקואה (Bangkrua).

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Lenzi, Iola (2004). Museums of Southeast Asia. Singapore: Archipelago Press. pp. 200 pages. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בנגקוק: מבנים
קטגוריה:מוזיאונים
פאזארדז'יק (מחוז)

מחוז (אובלסט) פאזארדז'יק (בבולגרית Област Пазарджик) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה.

==גאוגרפיה==
המחוז מצוי בדרום בולגריה ועיר הבירה של המחוז היא פאזארדז'יק. המחוז שופע מקורות מים, המרכזי שבהם הוא נהר המריצה אשר באגן הניקוז שלו זורמים גם יובליו, הנהרות טופולניצה ולודה יאנה.

הכביש המהיר של תראקיה עובר במחוז כמו גם מסילת הרכבת המחברת בין סופיה לפלובדיב. העיר פאזארדז'יק, היא הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסין עם כ-78,000 תושבים ואחריה הערים ולינגראד עם כ-25,000 תושבים ופשטרה עם כ-20,000 תושבים.

== היסטוריה ==
בשטח המחוז קיימים שרידי התיישבות מתקופת הממלכה התראקית, המתוארכים למאה ה-6 לפנה"ס. האזור הפך לפרובינציה רומית, מהמאה ה-1 ובהמשך חלק מפרובינציה ביזנטית. ב-1484 לאחר כיבוש נסיכות מולדובה על ידי באיזיט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית, נשלחו מהעיר אקרמן מתיישבים טטרים לחיזוק האחיזה העות'מאנית בשטחים בולגריה. ב-1485 הקימו הטטרים ישוב קבע במקום, במרכזו ייסדו מרכז מסחר אזורי והעניקו לו את השם Tatar Pazarcιk, שמשמעו שוק (באזאר) טטרי קטן, (דז'יק, בדומה לסיומת צ'יק). מכאן נולדו שם העיר ושם המחוז. ב-1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, נקטו הכוחות העות'מאנים הנסוגים במדיניות של "אדמה חרוכה", העלו באש יישובים רבים במחוז, ובכלל זה את העיר פאזארדז'יק עצמה. לאחר סיום המלחמה הפך האזור חלק מהנסיכות הבולגרית ואחר כך, מדינת הלאום, בולגריה.

== כלכלה ==
כלכלת המחוז נסמכת על תעשייה, הכוללת מכרות מפעלי עיבוד נחושת, מפעל תרופות, מפעל לייצור נייר ומפעלי טקסטיל. במחוז ישנן 3 תחנות כוח הידרואלקטריות בהספק כולל של 250 מגה-ואט. במרכזו של המחוז קיימת חקלאות משגשגת, המתבססת על גידולי תפוחים, ענבים, שזיפים וכן סוגי דגנים ואורז.

בדרום המחוז מתנשא רכס הרי הרודופי, ובאזור מספר אתרי סקי, המושכים אליהם תיירים. תיירים מגיעים גם לאגמים המלאכותיים שהוקמו על חלק ממדרונות ההרים. בסמוך לעיר פאזארדז'יק ישנם מעיינות מרפא. המחוז שופע אתרים ארכאולוגיים ושרידי מבצרים, מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה, התקופה הביזנטית והעות'מאנית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

פאזארדז'יק
חוג 77

חוג 77 היה כינויה של קבוצה פוליטית שהורכבה ברובה מחברי סגל אקדמי בכיר של האוניברסיטה העברית בירושלים אשר הצטרפו למפלגת העבודה הישראלית.

הקבוצה התאגדה בעקבות המפלה שספגה מפלגת העבודה בבחירות לכנסת התשיעית שנערכו ב-1977, שסיימה את שנות ההגמוניה של המפלגה ביישוב ובמוסדות מדינת ישראל. חברי החוג שאפו להשפיע על מפלגת העבודה להציג עמדות יוניות וסוציאליסטיות יותר. בין השאר הודיעו חברי החוג כי יש להם התנגדות עקרונית להתנחלויות בשטחים שמעבר ל המיושבים בצפיפות על־ידי ערבים, והביעו תמיכה בהחזרת עקורי איקרית ובירעם לכפריהם. החוג התכנס לראשונה בבית ברל, ביוני 1977, באוקטובר 1977 יצר החוג שיתוף פעולה עם קבוצה גדולה יותר בשם "החוג להתחדשות תנועת העבודה".

בין הפעילים שייסדו את חוג 77 היו ירמיהו יובל, פרופסור חבר וראש המכון לפילוסופיה באוניברסיטה העברית, זאב שטרנהל, פרופסור חבר וראש החוג למדעי המדינה באוניברסיטה, ד"ר דן הורוביץ וד"ר משה ליסק חברי סגל במחלקה לסוציולוגיה ובמחלקה למדעי המדינה ופרופסור עמנואל סיון, פרופסור במחלקה להיסטוריה, גבי כהן, אמנון סלע וא.ב. יהושע. חלק מחברי הקבוצה נבחרו למוסדות מפלגת העבודה כחברי מרכז וכחברים בוועדה המרכזית של המפלגה. בסך הכל 13 מחברי החוג התקבלו כחברי מרכז המפלגה.

באוקטובר 1977, בעקבות הצטרפותה של ד"ש לממשלה פרסם החוג תגובה בה נטען כי ד"ש הונתה את ציבור בוחריה.

חברי החוג השתלבו בפעילות סניף מפלגת העבודה בירושלים, וקיוו דרכו להשתלב בהנהגה הארצית. במאי 1981, חבר החוג זאב שטרנהל הוצב שלישי ברשמית המחוז לקראת הבחירות לכנסת העשירית, אך שולב לבסוף רק במקום ה-65, הלא ריאלי, ברשימה הארצית והודיע על הסרת מועמדותו. אחר כך גם הפסיד בבחירות ללשכה הארצית של המפלגה, כאחד מנציגי סניף ירושלים.

לקראת הבחירות לכנסת העשירית ב-1981 ניסחו חברי החוג ארבעה מסמכי עקרונות רעיוניים בתחומים פוליטיים מרכזיים:
*מסמך בנושא הסכסוך הישראלי-ערבי, בו הציעו נסיגה מלאה של ישראל לגבולות שלפני מלחמת ששת הימים וחלוקת ירושלים שתתבסס על שלטון מקומי על פי רבעים.
*מסמך בנושא מדיניות כלכלית-חברתית בו הציעו לאמץ מדיניות סוציאליסטית
*מסמך בנושא רפורמות בהסתדרות הכללית
*מסמך בנושא רפורמות ארגוניות במפלגת העבודה

לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה ב-1984 הודיעו חברי החוג כי לא יעמידו נציג לבחירות ברשימת מחוז ירושלים. בתקופה זו עסקו במקביל בפעילות חברתית-פוליטית עם נציגי השכונות בירושלים.

ב-1983 לאחר שפעילות חברי החוג במפלגת־העבודה לא הניבה פירות והם לא השיגו עמדות השפעה, החלו דיונים על השתלבות במפלגה שמאל-ציונית-יונית יחד עם רצ ומפ"ם. בדצמבר 1984 השתתפו חברי החוג בכנס היסוד של מס"ד, שאמור היה לשמש בשלב הראשון במה רעיונית מרכזית משותפות לתנועות השמאל, בעקבות השותפות בין מפלגת העבודה והליכוד במסגרת ממשלת האחדות־הלאומית, מתוך מחשבה שהמהלך יוביל להקמת מפלגה משותפת. האיחוד פוליטי המצופה לא יצא לפועל, החוג התפרק אחר כך עקב חילוקי דעות על המשך הדרך וזאב שטרנהל הצטרף למפ"ם, שהחלה לפעול שוב כמפלגה עצמאית לאחר שפרשה מפלגת העבודה. האיחוד הפוליטי המדובר יצא לפועל רק ב-1992 עם הקמת מפלגת מרצ.

==ראו גם==
* חוג עין ורד

==לקריאה נוספת==
* אלק ד' אפשטיין, מ"ברית שלום" ל"חוג 77" : קבוצות פוליטיות שהונהגו בידי אנשי האוניברסיטה העברית במבט השוואתי, בתוך: ’ברית שלום’ והציונות הדו-לאומית; ’השאלה הערבית’ כשאלה יהודית, (עורך: עדי גורדון), ירושלים: הוצאת כרמל, תשס"ט-2009, עמ' 224-197.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפלגת העבודה: קבוצות וארגונים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים
יעקב אברהם יונה

שער החוברת "קאנטיגה פור איל פ'ואיגו" ("שיר על השרפה"), מאת יעקב אברהם יונה, סלוניקי תרנ"א. 
יעקב אברהם יונה (1847, מונסטיר, האימפריה העות'מאנית – 1922, סלוניקי, ממלכת יוון) היה משורר, זמר, מתעד ומוציא לאור.

==קורות חיים==
נולד במונסטיר שבמקדוניה, (אז בתחומי האימפריה העות'מאנית). ב-1863 לאחר שריפת הענק במונסטיר, עבר לסלוניקי ושם פעל רוב חייו. הוא היה מעורב בחיי הרוח והתרבות של הקהילה היהודית בעיר.

את דרכו החל יונה כפועל תעתיק בבית דפוס, בבית ההוצאה של חכם סעדי הלוי ולימים היה עורכו של כתב עת מסחרי, ספרותי ומדיני בשם "לה איפוקה" (התקופה).
יונה נישא לדודון מטראסו, אחייניתו של סעדי הלוי, הוא ניחן בקול ערב והחל לשמש כחזן וכבעל תוקע בימים נוראים ובחגים. כדי להשלים את הכנסתו החל לשמש גם כקומבידאדור מזמן לאירועים ולשמחות. במסגרת תפקידו עבר מבית לבית והזמין קרואים לשמחות באמצעות שירתו בה תיאר את האירוע, שיבח את החתן, את הכלה ושאר בעלי השמחה.

יונה החל לפרסם את שיריו המקוריים בליווי טקסטים נוספים שליקט ממאגר הפולקלור בלאדינו ובכלל זה רומנסות עתיקות ממורשתם של יהודי ספרד. את ספרוני השיר כינה בשם "גימאראס" (גמרות) אלו נמכרו לכל דורש תמורת סכום קטן. יונה הפיץ את הספרונים בקרב הקהילה היהודית, החוברות הופצו גם בסופיה ובקהיר.

תרומתו של יעקב יונה להעשרת אוצר הרומנסות בלאדינו מסלוניקי נחשבת כסגולית מבחינת כמותה. חוקרים כשמואל ג' ארמיסטד ויוסף ה' סילברמן שערכו את מחקרם בשנות השישים של המאה ה-20 על השירים בלאדינו, התבססו רבות על כתביו של יעקב אברהם יונה.

==כתביו==
* ספר גדולת משה – 1891
* רומאנסוס – 1891
* פזמונים דה ברית מילה – 1896
* איסטוריה מויי אינטיריסאנטי די לוס דוס בוג'וקיס – 1921

==קישורים חיצוניים==

* שמואל רפאל [http://jic.tau.ac.il/moreshet/_repositoryTL15/p_gr_001.pdf ר' יעקב אברהם יונה-משורר העתים של שאלוניקי]

קטגוריה:יהדות יוון
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים יוונים
קטגוריה:משוררים יהודים יוונים
קטגוריה:חזנים יוונים
קטגוריה:משוררים כותבי לאדינו
קטגוריה:יהודים מקדונים
קטגוריה:ביטולה: אישים
קטגוריה:ילידי 1847

קטגוריה:נפטרים ב-1922
זרימה שכבתית

קווי הזרם בזרימה למינרית בצינור, ניתן לראות שכבות הזורם מחליקות זו על זו.
במקרה של לוח הנע בזורם, אחת השכבות נעה עם הלוח הנע בעוד שהשכבה הצמודה ללוח נח נותרת סטטית.

זרימה שכבתית (נקראת גם זרימה למינרית) היא תופעה המתרחשת כאשר זורם נע בשכבות מקבילות ללא הפרעה בין השכבות. זרימה שכבתית מאופיינת כמשטר זרימה מסודר בו הגאומטריה בלבד מכתיבה את כיוון הזרימה. במהירויות נמוכות הזורם נע ללא ערבוב בשכבות סמוכות אשר מחליקות אחת ביחס לשניה. לא קיימות מערבולות בשדה הזרימה או זרמים צולבים המאונכים לכיוון הזרימה. בתחום מכניקת הזורמים, זרימה שכבתית מאופיינת בקצב ערבוב נמוך יחסית לזרימה טורבולנטית.

==רקע היסטורי==
המדען הבריטי אוסבורן ריינולדס (1842-1912) היה לראשון שחקר לעומק, והבחין בצורה כמותית בין זרימה למינרית לזרימה טורבולנטית, בהמשך ביצע ריינולדס אנליזה ממדית שבעקבותיה גילה (1883) גודל חסר מימד שלימים יקרא על שמו, מספר ריינולדס.

==מספר ריינולדס==
מספר ריינולדס מוגדר כיחס בין כוחות האינרציה לכוחות הצמיגות הפועלים על הזורם ומשמש כפרמטר חשוב אשר בעזרתו נעשית הבחנה בין זרימה למינרית לזרימה טורבולנטית במקרים בהם קיימת מהירות יחסית בין זורם למשטח.

מספר ריינולדס מוגדר כך: 
:<math> \mbox{Re} = \frac{\textrm{Inertial\ Forces}}{\textrm{Viscous\ Forces}} = {\rho v_{s} L\over \mu} = {v_{s} L\over \nu} = {\textrm{Viscous\ Forces}} = {\rho v_{s} L\over \mu} = {v_{s} L\over \nu} =