OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חוות החרקים והפרפרים הישראלית

חוות החרקים והפרפרים הישראלית היא חוות גידול חרקים, בעיקר פרפרים, הממוקמת בין היישובים קדרון ובית אלעזרי ליד נחל שורק.

== היסטוריה ==
החווה הוקמה בשנת 2004 על שטח חקלאי פרטי של כ-5 דונם, מתוך רצון שגם בישראל תהיה גינת פרפרים, בדומה לחממות הקיימות בעולם, המציגות פרפרים טרופיים.

אישור להקמת חווה טרופית לא הושג, אך ייחודה של חווה זו הוא בכך שיש בה פרפרים ארץ-ישראליים, ובכך שזוהי החווה הראשונה בארץ המגדלת פרפרים. ניתן למצוא בה בעיקר את הפרפרים: דנאית הדורה ולבנין הכרוב, וגם חרקים למיניהם, כגון: מקלונאים, תיקנים וכן פרוקי-רגליים אחרים כגון עכבישים ועוד.

עד שנת 2009 היה בחווה מרכז מבקרים. כיום מקיים צוות החווה חוגי בית למבוגרים וחוגים בגני ילדים וכיתות נמוכות, משכיר אוהל פרפרים ומוכר ערכות הפרחת פרפרים לאירועים.

פרפרים הם חרקים בעלי גלגול מלא. כלומר, הם מאופיינים במחזור החיים הייחודי של: ביצה, זחל, גולם, בוגר. נקבת הפרפר מטילה בעונה כ-200 ביצים. כיום, רק כ-2% מהביצים שהוטלו משלימות את מחזור החיים והופכות, בסופו של דבר, לפרפרים. כל השאר אינן שורדות את השלבים המוקדמים של מחזור החיים. בין אם בשל פגיעה בשלב הביצה או הגולם, כאשר צרעות או מזיקים שונים מטילים לתוכם; ובין אם בשלב הזחל, כתוצאה ממחסור במזון, כתוצאה מאכילת מזון מורעל, או כתוצאה מכך שנטרפו על ידי טורפים למיניהם.

המטרה העיקרית של העמותה ושל החווה היא להעלות ל-40% את שיעור הפרפרים שישלימו את הגלגול המלא, ולאפשר לפרפרים לשוב אל מקומם בטבע הישראלי.

==עמותת החזרת הפרפר אל הטבע==
החווה היא חלק מעמותת "החזרת הפרפר אל הטבע" הדוגלת בשמירה על אוכלוסיית הפרפרים הארץ-ישראליים ועוסקת בפיתוח אוכלוסייה זו. העמותה הוקמה בשנת 2004 על ידי נילי שחר מתוך רצון להגן על הפרפרים בארץ ישראל, אשר נמצאים בסכנת הכחדה. הגורמים להכחדה הם: הבנייה הענפה, הנוגסת בשטחים הפתוחים, בהם חיים הפרפרים; שרשרת המזון הטבעית; מחלות. העמותה נסגרה בשנת 2019.

<gallery>
קובץ:EggDanayit01.jpg|דנאית הדורה - ביצה
קובץ:Golem02.jpg|דנאית הדורה - גולם
קובץ:Danayit03.jpg|דנאית הדורה - זחל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 
*[http://online.achva.ac.il/butterfly/index.asp פרפרי ארץ ישראל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מועצה אזורית ברנר
קטגוריה:פרפרים
קטגוריה:שמירת הטבע בישראל
בלתי נשכחים 2

בלתי נשכחים 2 (באנגלית: The Expendables 2) הוא סרט פעולה אמריקאי אשר יצא ב-17 באוגוסט 2012 ובוים על ידי סיימון וסט. זהו סרט המשך ל"בלתי נשכחים" אשר יצא בשנת 2010.

==עלילה==
הסרט מספר על עלילות חבורת שכירי חרב בהנהגת ברני רוס (סילבסטר סטאלון), יוצא הכוחות המיוחדים והאגף לפעולות מיוחדות. לאחר שרוס ואנשיו חילצו מן הכלא הנפאלי את חברם, טרנט "טרנץ'" מאוזר (ארנולד שוורצנגר), יצא הצוות למשימה מיוחדת מטעם מר צ'ארץ', איש סוכנות הביון המרכזית לאתר פריט מסווג באלבניה. הצוות איתר את הפריט אולם נאלץ למוסרו לקבוצת שכירי חרב בראשות ז'אן וילאן (ז'אן-קלוד ואן דאם), סוחר נשק ושכיר חרב חסר רחמים. וילאן רצח את בילי "הילד" טימונס (ליאם המסוורת'), הצלף של החבורה בטרם נמלט. על ברני ואנשיו מוטל להשיב את הפריט ולחסל את וילאן.

== צוות השחקנים ==
* סילבסטר סטאלון - ברני רוס, יוצא הכוחות המיוחדים והאגף לפעולות מיוחדות.
* ג'ייסון סטיית'האם - ליי כריסמס, יוצא יחידת הקומנדו הבריטית SAS.
* ג'ט לי - יאן יאנג
* רנדי קוטור - טול רווד
* דולף לונדגרן - גאנר ג'נסן
* טרי קרוז - הייל סיזר
* כריזמה קרפנטר - לסי
* ברוס ויליס - מר צ'ארץ', איש סוכנות הביון המרכזית
* ארנולד שוורצנגר - טרנט "טרנץ'" מאוזר
* צ'אק נוריס - בוקר
* ז'אן-קלוד ואן דאם - ז'אן וילאן, הנבל הראשי של הסרט.
* סקוט אדקינס - הקטור, סגנו של וילאן.
* ליאם המסוורת' - בילי "הילד" טימונס
* נובאק ג'וקוביץ' - בתפקיד עצמו

== הפקה ==
הסרט הופק על ידי מספר מפיקים ובראשם המפיק הישראלי אבי לרנר. צילומי הסרט נעשו בבולגריה ובארצות הברית.

דירוג הסרט הוא R כמו הסרט הקודם (ילדים עד גיל 17 חייבים הורה מלווה).

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:יחידות מיוחדות בקולנוע ובטלוויזיה
אדריאנוס הראשון

אדריאנוס מקבל את פניו של המלך [[קרל הגדול]]

אדריאנוס הראשון (לטינית: Hadrianus I, הדריאנוס) היה אפיפיור מ-1 בפברואר 772 עד יום מותו ב-25 בדצמבר 795. הוא היה בן למשפחת אצולה רומאית (קולונה מטוסקולום), ושם אביו היה תאודור. יותר מכך לא ידוע על חייו שלפני האפיפיורות.

זמן קצר לאחר כניסתו של אדריאנוס לתפקיד, פלש דסידריוס מלך הלומברדים לשטח מדינת האפיפיור, ואדריאנוס נאלץ לבקש את עזרתו של קרל הגדול מלך הפרנקים, שהגיע לסייע בראש צבא גדול. קרל כיתר את כוחותיו של דסידריוס וצר על עיר הבירה הלומברדית, פאביה. ב-774 הכניע את העיר, הגלה את המלך למנזר בצרפת ונטל לעצמו את התואר "מלך הלומברדים". קרל הגדול אישר את מתת פפין והעניק למדינת האפיפיור את האקסרכיה של רוונה, שכללה את הפנטאפוליס ("חמש ערים" ברצועת החוף של הים האדריאטי בין רימיני לאנקונה). אדריאנוס חגג את המאורע בהטבעת מטבעות על שמו ובהתאם למגמת ההתנתקות מהאימפריה הביזנטית ששלטה אז במערב אירופה, לא חתם עוד על מסמכיו במניין השנים של שנות שלטון הקיסר המזרחי, אלא של קרל הגדול. כמו כן, בנה אדריאנוס אחוזה מפוארת בצפון ויי, שממנה הנהיג את דוכסות רומא, והיא נקראה Domusculta Capracorum. האחוזה מתוארת בליבר פונטיפיקליס, אך שרידיה נמצאו רק בשנות ה-60 של המאה ה-20.

בתחרות שהתנהלה כל העת בין קרל הגדול לבין האימפריה הביזנטית ולבין דוכסות בנוונטו הלומברדית, נותר אדריאנוס בעל ברית נאמן לקרל, למרות חילוקי הדעות בנושא הסגידה לאיקונין שהיו ביניהם. אדריאנוס תמך בגישתה של הכנסייה המזרחית להתיר את האיקונין, ואף הביע את דעתו בעניין באמצעות נציגיו בוועידת ניקיאה השנייה ב-787.

אדריאנוס תחזק את אמות המים הרומיות שהובילו מים לרומא, ושיפץ כנסיות רבות, בהן בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, כנסיית סן מרקו וכנסיית מריה הקדושה בקוסמדיני. במותו, בגיל 95, היה האפיפיור בעל הכהונה הארוכה ביותר, עד שפיוס השישי שבר את שיאו זה. רק שלושה אפיפיורים, פיוס התשיעי, לאו השלושה-עשר ויוחנן פאולוס השני, כיהנו זמן רב יותר מאז.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/01155b.htm אדריאנוס הראשון באנציקלופדיה הקתולית]
* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-8
קטגוריה:ילידי 700
קטגוריה:נפטרים ב-795
בת-שבע חייקין

בת-שבע חייקין
בת-שבע חייקין (חייקינה; לעיתים נכתב חיקין; 23 בפברואר 1895 - 21 באפריל 1946) הייתה אשת חינוך עברייה, מפעילות הקיבוץ המאוחד ותנועת הפועלות, חברת מרכז מפא"י, ומראשי אחדות העבודה ומנהלת מחלקת החינוך של הסתדרות העובדים הכללית.

==ביוגרפיה==
חייקין נולדה בפולטבה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), בת לאברהם חייקין, ואמה לבית לוריא, ציונים-סוציאליסטים שגידלו את ילדיהם על ערכי חיבת ציון והתרבות היהודית.

בשנת 1912, בטרם פרצה מלחמת העולם הראשונה, עלתה יחד עם אחותה לארץ ישראל כדי ללמוד בבית המדרש למורות ביפו. בקיץ 1914 נסעה לחופשה באוקראינה, אך בשל פרוץ המלחמה לא יכלה לשוב. חייקין סיימה בהצלחה את לימודיה בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת חארקוב.

בתום המהפכה הרוסית, השתתפה בייסוד המפלגה הציונית-סוציאליסטית (צ"ס) במטרה לארגן הגנה על היהודים לאחר פרעות פטליורה.

בסוף 1921 הפכה תנועת צ"ס לבלתי חוקית ברוסיה, ובשנת 1923 נאסרה חייקין במוסקבה וישבה בכלא מספר חודשים במהלך החורף בתנאים קשים ונידונה לגירוש.
בשלהי 1923 הומתק הגירוש, לה ולכ-2,000 אסירי ציון, ובמקום זאת נשלחה לארץ ישראל, הודות לפועלה של אשתו של מקסים גורקי.

עם הגיעה לארץ, עבדה חייקין בהוראה ופעלה בהסתדרות הנוער העובד והלומד בתור חברת ועדת התרבות המרכזית של ההסתדרות וחברת מועצת הפועלות, ודאגה לשיפור בתנאי העבודה של הנוער. הייתה ממייסדי בית הספר הראשון לנוער העובד וראשונת המורות.

בשנת 1928 עברה להתגורר בקיבוץ יגור, שם פתחה את ענף המכוורת ומונתה למרכזת ועדת החינוך של הקיבוץ. מאוחר יותר, יצאה לשליחות בליטא מטעם החלוץ והייתה חברה במרכז החקלאי, שם גם פעלה במחלקת ההתיישבות.

משנת 1938 חייקין הייתה חברה בוועד הפועל של אחדות העבודה, וחברת מרכז במפא"י. מיום היווסדות תנועת אחדות העבודה, הייתה חברת מרכז וחברה באספת הנבחרים וציר לקונגרסים. הייתה חברה במספר מוסדות מרכזיים של ההגנה, ועד למחלתה ניהלה את מחלקת החינוך והנוער בהסתדרות וייצגה אותה בוועד החינוך של כנסת ישראל. באספת הנבחרים הרביעית כיהנה כממלאת מקום בוועד הלאומי, הייתה חברת נשיאות וחברה בוועדות ההגנה והחינוך.

בשנת 1946 נפטרה בבית החולים הדסה בירושלים בתום מחלה ממושכת. לאחר מותה הוקם לזכרה "בית בת שבע" - בית תרבות ונוער ביגור.

==לקריאה נוספת==
* בת שבע חיקין: משלה ועליה (הביא לדפוס: שלמה אבן שושן), תל אביב: הקיבוץ המאוחד ומשק יגור, 1965.
*החברה הקיבוצית, יחידה 10, אפרים יער, ואליעזר בן-רפאל, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 102–110.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303165534/http://www.yagur.com/pneiyagur/GLpersonCard.aspx?id=1250 בת שבע חייקין], באתר קיבוץ יגור
* (עם פטירתה)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנוער העובד והלומד
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:חברי אחדות העבודה
קטגוריה:חברי הוועד הלאומי
קטגוריה:נשות חינוך ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:נשות חינוך יהודיות
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:נשות העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים ביגור
קטגוריה:אסירי ציון
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946
אמיגורומי

[[דוב צעצוע בסריגה בסגנון אַמִיגוּרוּמי]]
אַמִיגוּרוּמי (ביפנית: 編みぐるみ) היא האמנות היפנית של סריגה וקרושה של בובות פרווה, חיות שונות, פרחים וקישוטים. המילה נגזרת משילוב של המילים ביפנית "אַמִי" - 包み - סריג/קרושט, ו"נוּיגוּרוּמי" - 縫い包み - בובת פרווה.

טכניקת הסריגה המקובלת באמיגורומי היא שיטת סריגה מעגלית (ספירלה), כאשר בכל שורה מוסיפים עיניים או מצמצמים עיניים כדי ליצור את הדמות הרצויה. הדמויות נסרגות בחלקים וממלאים אותם במילוי, לרוב עשוי אקרילן, שאריות בד, או ניילון, תוך כדי דחיסה כדי לתת לדמות נפח וחוזק ומראה אנושי, ולאחר מכן מחברים את כל החלקים. לסיום מחברים פריטים כמו עיניים, שיער, שפתיים ובגד.

אמיגורומי נעשה בדרך כלל בסריגה במסרגה אחת, ועושה שימוש בחוטים דקים יחסית שנסרגים במסרגה שעוביה קטן מעובי החוטי כדי ליצור סריג מוצק ולהימנע מאובדן חומר המילוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יפן: אמנות
קטגוריה:אמנות טקסטיל
קטגוריה:בובות
המסגד הגדול של פריז

חצר המסגד
[[מינרט המסגד הגדול של פריז]]
המסגד הגדול של פריז (בצרפתית: Grande Mosquée de Paris) הוא המסגד הגדול ביותר בצרפת והשלישי בגודלו באירופה. הוא ממוקם ברובע החמישי של פריז. בהקמתו ביטאה צרפת הכרת תודה לחיילים המוסלמים ששירתו בצבאה במלחמת העולם הראשונה, ולכמאה אלף מהם שנהרגו בה.

באולם הגדול שבו יש מקום לאלף מתפללים ובנוסף, הוא כולל חדרי תפילה, ספרייה, חנות מתנות, מסעדה, בית קפה וגם חדר ללגימת תה עם נענע.

== היסטוריה ==
בחוק שחוקקה צרפת לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הקצתה צרפת סכום בסיס של 500 אלף פרנקים לפרויקט זה ומהגרים בעלי ידע מאלג'יריה ומרוקו נרתמו למלאכת הבנייה. סולטאן מרוקו כונן ווקף אסלאמי שליווה את תהליך ההקמה עד לסיום העבודות. ביום חמישי 15 ביולי 1926 (בלוח המוסלמי: ב-4 לחודש הראשון מוחרם, שנת 1345) נערך טקס חנוכת המסגד בהשתתפות מוזמנים רבים ובנוכחות גסטון דומרג, הנשיא של הרפובליקה השלישית של צרפת וגם בנוכחות סולטאן מרוקו מאוולה יוסף בן חסן שהגיע בלוויית פמליה גדולה של מלומדים מארצו, והשייח' סופי אחמד אלעלווי ניהל את תפילת החנוכה. למחרת נישאה דרשת יום השישי הראשונה במסגד מפיו של אחמד סקריג', איש הלכה, היסטוריון וגם משורר, שחיבר בתי שיר לכבוד המסגד אשר נחקקו על גבי קירותיו.

המסגד הוקם על שטח בגודל 7500 מ"ר, שטח ששימש עד לשנת 1911 כבית חולים למעשי צדקה. צמוד למבנה המסגד ישנו גן המסגד שמשתרע על פני שטח 3500 מ"ר. מראה הגן מזכיר את גני ארמון אלהמברה ששימש את המלכים המוריים בגרנאדה שבספרד. צריח המסגד (המינרט) נישא לגובה 33 מטר.

באולם הכניסה יש מרפסות מקושטות בירוק ובמרכזו מזרקה מהודרת. דוכן הדרשן (המינבר) ניצב מימין לגומחה (קיבלה) שפונה למכה והוא הוענק למסגד על ידי פואד מלך מצרים.

מנהל המתחם מאז הקמתו היה סי קאדור בן גבריט, אשר שימש בתפקיד כ-30 שנה, עד מותו ב-1954.

צרפת נכבשה במלחמת העולם השנייה על ידי הצבא הגרמני וקמה בה ממשלת וישי ששיתפה עמו פעולה ברדיפת היהודים והסגרתם. בעת הזו עשה מנהל המסגד בן גבריט שימוש במתקני המסגד ובאמצעיו להסתרת יהודים מאלג'יריה, שמספרם נע בין 100 איש ל-1600. הוא גם סיפק להם תעודות לידה מוסלמיות מזויפות, ובכך הצליח להגן עליהם מרדיפות הגרמנים. לאות הוקרה על פועלו זה העניקה לו ממשלת צרפת את עיטור לגיון הכבוד. בשנת 2005 הוגשה בקשה ליד ושם להכיר בו כחסיד אומות העולם, אך הבקשה לא נענתה מכיוון שלא נמצאו ניצולים שיעידו על פעילותו.

== ראו גם ==
* האסלאם באירופה

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.mosquee-de-paris.org/ אתר הבית של המסגד] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: מסגדים
קטגוריה:הרובע החמישי של פריז
קטגוריה:פריז: מבני דת
קטגוריה:אדריכלות אסלאמית
האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג

האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג (באנגלית: John Garang Memorial University) היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן.

==מיקום==
הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה נמצא בעיר בור במחוז ג'ונגליי על גדות הנילוס הלבן.

==סקירה==
נכון ל-2012 האוניברסיטה היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הקיימות בדרום סודאן. 
* האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה, 1977.
* אוניברסיטת רומבק בעיר רומבק, 2010.
* אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בעיר ואו.
* אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בעיר אבייל, 2011. 
* אוניברסיטת הנילוס העליון במלקאל, 1991.
* האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג בעיר בור, 2006.

==היסטוריה==
האוניברסיטה נוסדה בשנת 2006 בתור מכון למדע וטכנולוגיה על-שם ג'ון גראנג. המכון הפך בשנת 2008 לאוניברסיטה ציבורית.

==פקולטות==
נכון לספטמבר 2009 קיימות באוניברסיטה 4 פקולטות:
* הפקולטה לחקלאות
* הפקולטה ללימודי הסביבה
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה למדע וטכנולוגיה

==ראו גם==
* אוניברסיטאות בדרום סודאן
* בור
* ג'ונגליי

==קישורים חיצוניים==
* 
*[http://maps.google.com/maps?q=6.2200,+31.5500&hl=en&ll=6.221108,31.571274&spn=0.038226,0.093555&sll=6.208992,31.594448&sspn=0.053927,0.187111&t=h&z=14&vpsrc=6&iwloc=near מיקום האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג בגוגל מפות]

==הערות שוליים==

ג'ון גראנג
קטגוריה:בור (דרום סודאן)
קוז'ון קורה

קוז'ון קורה (בספרדית: Collón Curá) הוא נהר בפרובינציית נאוקן בצפון-מערב פטגוניה הארגנטינאית.
== גאוגרפיה ==
ראשיתו של הנהר במפגש הנהרות אלומינה וצ'ימווין, והוא זורם דרום-מזרחה לאורך 70 ק"מ, בחלקו הגדול לאורך כביש 40, עד שנשפך לנהר לימאי.

הצמחייה האופיינית לאורך הנהר כוללת עצי ערבה, שהם מין פולש שמקורו באירופה. הנהר עשיר בדגי סלמון, שמהווים מקור משיכה לדייגים רבים. גם צפרים מוצאים עניין בנהר, שבסביבתו ניתן לצפות בכ-200 מיני עופות, בהם ברווז ארוד כנף, חופמי זרעים, ננדו הפונה ועקב עיטי שחור חזה.

לאורך הנהר, במיוחד באזור בו נשפך אליו נהר קלאופו, הייתה בעבר קהילת מפוצ'ה גדולה, שעזבה בעקבות כיבוש המדבר ב-1879.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ארגנטינה: נהרות
קטגוריה:פרובינציית נאוקן: גאוגרפיה
לטראנו

האובליסק והחזית המערבית של הארמון
לטראנו (באיטלקית: Laterano) הוא מתחם ברומא השוכן על גבעת צ'ליו, דרומית-מזרחית למרכז ההיסטורי של העיר. האזור קרוי על שמה של משפחת לטראני הפלבאית, שבניה נשאו במשרות ממשלתיות בימי כהונתם של מספר קיסרים. המשפחה איבדה את שליטתה בשטח בשנת 311, כאשר הקיסר קונסטנטינוס מסר אותו לרשות הכנסייה.

בלטראנו שוכנים מספר מבנים ידועים, המוכרים כנכסים אקס-טריטוריאליים של הוותיקן:
* בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו - הקתדרלה של הדיוקסיה של רומא ומקום מושבו הרשמי של בישוף רומא, הוא האפיפיור. הבזיליקה היא העתיקה ביותר מבין ארבע הבזיליקות הפטריארכליות בעיר, והיא הכנסייה הראשית (כנסיית אם) של הכנסייה הקתולית.
* ארמון הלטראנו - ארמון שראשיתו באימפריה הרומית, ובהמשך שימש את האפיפיורים. בארמון נערכו חמש ועידות הלטראנו, וכן נחתמו ב-1929 ההסכמים הלטרניים בין איטליה הפשיסטית והכס הקדוש.
* סקלה סנטה - "המדרגות הקדושות", הן גרם המדרגות בוויה דולורוזה בירושלים, דרכן עלה ישו מהרחוב אל הפרטוריום כדי להישפט בפני פונטיוס פילטוס. על פי המסורת הנוצרית הועברו המדרגות לרומא בשנת 326 על ידי פלאוויה יוליה הלנה, אמו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס, ולימים מוקמו בלטראנו.
* טריקלינום לאונינום - שריד יחיד בדמות אפסיס לטריקלינום (טרקלין רומי) בארמון שהקים האפיפיור לאו השלישי.
* הבפטיסטריום - הבפטיסטריום של הבזיליקה הוא הבפטיסטריום הראשון שנבנה במיוחד למטרה זו, והכניסה אליו ממוקמת מול הבזיליקה.
* אובליסק הלטראנו ניצב, מאז 3 באוגוסט 1588, בכיכר סן ג'ובאני אין לטראנו (Piazza San Giovanni in Laterano) שממערב לארמון הלטראנו.
* אוניברסיטת הלטראנו (איטלקית Pontificia Università Lateranense; לטינית Pontificia Universitas Lateranensis).

==קישורים חיצוניים==

*
נקמת המרובעים

נקמת המרובעים (או: נקמת היורמים; במקור: Revenge of the Nerds) הוא סרט קומדיה-סאטירית משנת 1984, אודות חיי החברה בקמפוס מכללה בארצות הברית. את הסרט ביים ג'ף קאנו ומככבים של רוברט קאראדין, אנתוני אדוארדס, קורטיס ארמסטרונג, טד מק'גינלי, ג'וליה מונטגומרי, בריאן טוצ'י, לארי ב. סקוט, מישל מיירינק, ג'ון גודמן ודונלד גיב.

עלילת הסרט מתארת את קורותיה של קבוצת חנונים שמנסים להפסיק את מסכת ההטרדות שהם סופגים מקבוצת הסטודנטים האתלטיים שבקמפוס. הסרט נבחר למקום 91 ברשימת "100 הסרטים המצחיקים ביותר" של ערוץ הטלוויזיה בכבלים "בראבו".

==תקציר העלילה==
לואיס שקולניק (מגולם על ידי רוברט קאראדין) וגילברט לואל (מגולם על ידי אנתוני אדוארדס) הם חנונים מגושמים וחביבים שעוברים ללמוד בקולג'. בתחילה הם עוברים להתגורר באופן זמני ביחד עם קבוצת סטודנטים חנונים אחרים שמעוניינים גם הם להצטרף לאחווה כלשהי. לבסוף לאחר שכל החנונים נדחו על ידי האחוות השונות הם מחליטים לעבור לבית נטוש ולהקים אחווה משלהם.

שקולניק ולולאל וחבריהם החנונים מהווים בתחילה מושא ללעג ומוטרדים באופן תדיר על ידי הסטודנטים מאחוות אלפא ביתא שכוללת צעירים ספורטאים, עשירים ופופולריים בלבד, והופכים במהרה לאויביהם המשובעים של החנונים.

שקולניק מתאהב בהמשך בבטי צ'יילדס הפופולרית (מגולמת על ידי ג'וליה מונטגומרי), חברה באחוות פיי דלתא פיי וחברתו של גייבל סטן (מגולם על ידי טד מקגינלי), המנהיג הפופולרי של אחוות אלפא ביתא.

לאחר שהספורטאים של אחוות אלפא ביתא מעלים באש את מגוריהם של החנונים, החנונים המושפלים מחליטים לעמוד על זכויותיהם ולצאת למלחמה נגד הספורטאים של אחוות אלפא ביתא.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|רוברט קאראדין
|לואיס שקולניק
|
|-
|אנתוני אדוארדס
|גילברט לואל
|
|-
|טימותי בספילד
|ארנולד פוינדקסטר
|
|-
|קורטיס ארמסטרונג
|דאדלי "בוגר" דוסון
|
|-
|מישל מיירינק
|ג'ודי
|
|-
|בריאן טוצ'י
|טושירו טאקטשי
|
|-
|טד מק'גינלי
|סטן גייבל
|
|-
|בארני קייסי
|יו.אנ. ג'פרסון
|
|-
|ג'ון גודמן
|המאמן האריס
|
|-
|ג'וליה מונטגומרי
|בטי צ'ילדס
|
|-
|לארי ב. סקוט
|למאר לטרל
|
|-
|דונלד גיב
|פרד "אוגר" פאלווקסקי
|
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט קיבל ביקורות מעורבות באופן כללי ולציון 77% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 26 ביקורות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים על נקמה
אובליסק הלטראנו

תקריב
אובליסק הלטראנו (איטלקית Obelisco Lateranense) הוא אובליסק מצרי הניצב בכיכר סן ג'ובאני אין לטראנו ברובע לטראנו ברומא. האובליסק מתוארך למאה ה-15 לפנה"ס, לתקופתו של תחותמס השלישי, ובמקור הוא ניצב במקדש אמון בכרנך שבמצרים. זהו האובליסק המצרי הגדול ביותר הניצב כיום, גובהו 32.18 מטרים, ומשקלו כ-455 טונות.

==תולדות האובליסק==
לפי כתובת ההירוגליפים הרשומה על האובליסק, חציבתו החלה בימיו של תחותמס השלישי ופסקה עם מותו. היא חודשה והושלמה מקץ 35 שנים בידי נכדו תחותמס הרביעי, אשר שימר את הכיתוב המקורי של סבו והוסיף עליו. אובליסקים הוקמו במצרים העתיקה בזוגות, אך לאובליסק הלטראנו לא היה בן זוג, אם כי נמצא אובליסק סדוק ובלתי גמור במחצבה באסוואן ויכול שזה יועד לתפקיד.

אמיאנוס מארקלינוס ציין כי אוגוסטוס ביקש להעביר את האובליסק לרומא אך ויתר על המשימה בשל הקשיים בהוצאתה לפועל. תחת זאת הסתפק אוגוסטוס באובליסק מצרי צנוע ממנו שהוצב בקירקוס מקסימוס. הקיסר קונסטנטינוס העביר את האובליסק מתבאי לאלכסנדריה בשנת 337, במטרה להביאו בסופו של דבר לקונסטנטינופול, אולם באותה שנה הוא מת ולא הספיק להשלים את המשימה. בנו, קונסטנטיוס השני ששלט בין השנים 337–361, העדיף לשלוח את האובליסק לרומא, ובשנת 357 הוא הוצב בספינה (Spina), המחיצה במוארכת במרכזו של הקירקוס מקסימוס, לצידו של האובליסק הקטן יותר שהביא אוגוסטוס למקום (אובליסק זה ניצב כיום בפיאצה דל פופולו ברומא). במועד בלתי ידוע, ככל הנראה בשל רעידת אדמה, האובליסק התמוטט, נקבר בקרקע ואבד.

בשנת 1587 נמצא האובליסק בקירקוס מקסימוס כשהוא קבור בעומק של שבעה מטרים בקרקע ושבור לשלושה חלקים. האפיפיור סיקסטוס החמישי שכר את שירותיו של האדריכל דומניקו פונטנה כדי שישפץ את האובליסק, ובקצהו העליון נקבע צלב. האובליסק הועמד על פדסטל במקומו הנוכחי ברובע לטראנו ביום 3 באוגוסט 1588. בראשית המאה ה-21 שופץ האובליסק פעם נוספת.

באוקטובר 2014 יצא המגזין Dabiq עם עמוד שער שעליו תמונה של כיבוש אסלאמי של הוותיקן, עם דגל המדינה האסלאמית המונף מעל האובליסק בכיכר פטרוס.

==האובליסק==
האובליסק עשוי גרניט אדומה, ככל הנראה מהמחצבה הצפונית באסוואן. גובהו המקורי מוערך ב-36 מטרים, אך במהלך שיפוצו בשנת 1588 נחתך ממנו חלקו התחתון באורך של כארבעה מטרים. גובהו של המונומנט יחד עם הפדסטל שעליו הוא ניצב מגיע ל-42 מטרים. אורך כל אחת מצלעות האובליסק הוא כ-2.70 מטרים בבסיסו וכ-1.90 מטרים בבסיס הפירמידה שבראשו. משקלו של האובליסק מוערך ב-455 טון, ולפי הערכות, נדרשו 5,000 עד 10,000 פועלים, כדי להזיזו ממקומו.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.theancientegyptians.com/Lateran.htm The Lateran Obelisk]

==הערות שוליים==

קטגוריה:לטראנו
קטגוריה:רומא: אנדרטאות
לטראנו
קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:מבנים ויצירות שהועתקו ממקומם
ויל קליי

ויליאם "ויל" קליי (באנגלית: William "Will" Claye; נולד ב-13 ביוני 1991) הוא אתלט אמריקאי. הוא פעמיים ברציפות סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016), סגן אלוף עולם (לונדון 2017) ושתי מדליות ארד מאליפות העולם (טגו 2011 ומוסקבה 2013) בקפיצה משולשת. נוסף לכך, הוא בעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בקפיצה לרוחק. 
קליי מדורג במקום השלישי בכל הזמנים בקפיצה משולשת (18.14 מטר).

==קריירה==
קליי למד שנתיים באוניברסיטת אוקלהומה ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת פלורידה בה התאמן לצידו של כריסטיאן טיילור בהדרכת דיק בות'. בשנת 2009 זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער עם תוצאה של 16.57 מטר. 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה קליי במדליית ארד בשיא אישי חדש של 17.50 מטר, אחרי טיילור (17.96 מטר) ופיליפס אידוו מבריטניה (17.77 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.10 מטר.

===אלוף עולם באולם===
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה 2012 זכה קליי במדליית זהב בתוצאה של 17.70 מטר, לפני טיילור שקפץ למרחק של 17.63 מטר וליוקמן אדמס מרוסיה (17.36 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.04 מטר.

באולימפיאדת לונדון זכה קליי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.62 מטר, אחרי כריסטיאן טיילור (17.81 מטר) ולפני פבריציו דונאטו מאיטליה (17.48 מטר) ומדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.12 מטר, אחרי גרג רתרפורד מבריטניה (8.31 מטר) ומיטשל ואט מאוסטרליה (8.16 מטר).

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכה קליי בפעם שנייה ברציפות במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.52 מטר, אחרי טדי טאמגו מצרפת שקבע את התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של 18.04 מטר ופדרו פבלו פיצ'רדו מקובה (17.68 מטר).

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית כסף בשיא אישי של 17.76 מטר. ביוני 2017 שיפר את שיאו ל-17.91 מטר, תוצאה המדרגת אותו תשיעי בכל הזמנים.

בתחרות שנערכה בקליפורניה ביוני 2019, קליי שיפר את שיאו האישי בקפיצה משולשת לאחר שקפץ למרחק של 18.14 מטר, תוצאה המדרגת אותו במקום השלישי בכל הזמנים.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* קפיצה משולשת: 18.14 מטר (2019)
* קפיצה לרוחק: 8.29 מטר (2011) 
===אולם===
* קפיצה משולשת: 17.70 מטר (2012)
* קפיצה לרוחק: 8.24 מטר (2012)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא סיירה לאוני
קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:קופצי משולשת אמריקאים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית מארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
קטגוריה:קופצים אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020)
אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל

אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן. היא שוכנת בעיר ואו שבמחוז מערב בחר אל-ע'זאל, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן. היא ממוקמת כ-650 ק"מ צפונית לג'ובה, עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינה.

==היסטוריה==
שער הכניסה לאוניברסיטה
האוניברסיטה נוסדה בשנת 2011 ונכון ל-2012 היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן. להלן רשימת האוניברסיטאות: 
* האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה, 1977.
* אוניברסיטת רומבק בעיר רומבק, 2010.
* אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בעיר ואו.
* אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בעיר אבייל, 2011. 
* אוניברסיטת הנילוס העליון במלקאל, 1991.
* האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג בעיר בור, 2006.

==פקולטות==
מבנים חדשים
נכון ליולי 2011 קיימות באוניברסיטה הפקולטות הבאות:
* הפקולטה לרפואה ומדעי הבריאות
* הפקולטה לכלכלה
* הפקולטה לחינוך
* הפקולטה לוטרינריה
* המכון לבריאות הציבור

==ראו גם==
* אוניברסיטאות בדרום סודאן
* ואו
* מערב בחר אל-ע'זאל
* בחר אל-ע'זאל

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://maps.google.com/maps?q=7.7000,+28.0000&hl=en&ll=7.734466,27.991447&spn=0.130637,0.374222&sll=7.737528,28.055992&sspn=0.130636,0.374222&z=12 מיקום אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בגוגל מפות]
*[http://www.nature.com/news/2011/110708/full/news.2011.408.html תחזית אוניברסיטאות ציבוריות בדרום סודאן]
*[https://web.archive.org/web/20121105215030/http://www.panoramio.com/photo/21493745 תמונה של הכניסה הראשית לאוניברסיטת בחר אל-ע'זאל, 2009]

==הערות שוליים==

בחר אל ע'זאל
קטגוריה:ואו
קרית ספר (מפעל ביבליוגרפי)

[[צילום מסך של קטלוג קרית ספר באתר הספרייה הלאומית]]
הרבעון הביבליוגרפי "קרית ספר"
קרית ספר הוא מפעל ביבליוגרפי שנוסד על ידי הספרייה הלאומית, ושמטרתו ליצור את "הביבליוגרפיה הלאומית של מדינת ישראל והעם היהודי". וזאת על ידי קטלוג שיטתי של כל החומר המודפס במדינת ישראל, ושל כל החומר המודפס בעולם העוסק במדינת ישראל או בעם היהודי.

במסגרת פעילות זו הוציא המפעל לאור את כתב העת "קרית ספר". כתב העת יצא 4 פעמים בשנה (רבעון), ובו תועדו כל הפרסומים הביבליוגרפיים שנוספו למאגר. כתב העת פורסם החל מייסוד המאגר בשנת 1925<ref>יש לציין כי כבר בשנת 1903 בנימין צבי שיינפינקעל הוציא לאור בקרקוב את הירחון קרית ספר - מוקדש לכל ענייני הביבליוגרפיה העברית בלשונות שונות, שיצא למשך פחות משנה ונסגר. למרות שיצא בפולין, כבר כתב עת זה קשור לספריה הלאומית (אז ספריית מדרש אברבנאל), והמו"ל כותב: "ואם תדבנו לבו של המחבר, המו"ל או המדפיס להוסיף עוד אכסמפלר שני למען ה"בית-הנאמן" (מדרש אברבנאל) הנוסד בעיה"ק ירושלים תובב"א על ידי מר דר. יוסף חזנוביץ מביאליסטוק, תדפס ההודעה ע"ד ספרו באותיות יותר גדולות".</ref> ועד לשנת 2003. נכתבו בו גם מאמרים ביבליוגרפיים רבים.

הפרסום בכתב העת חולק לפי מדורים (מדור כתבי עת, מדור אנציקלופדיות, מדור מקרא, מדור ספרות המדרש, וכו'), בכל מדור הופיעו הספרים שיצאו לאור בנושא זה, כאשר לכל ספר נלווה תיאור וסקירה ממצה.

החל מ-2003 המאגר זמין בקטלוג ציבורי מקוון וחינמי, המתעדכן מדי יום. והוא משולב בממשק הקטלוגים של הספרייה הלאומית. אולם במאגר המקוון, להבדיל מבכתב העת, אין תיאור ממצה לכל פריט אלא רק ציון של המדור (מכונה "מדור קרית ספר") אליו הוא משתייך.

ב-2018 המאמרים נסרקו וצורפו לרמב"י.

==ראו גם==
* מפעל הביבליוגרפיה העברית - מפעל נוסף הפועל מטעם הספרייה הלאומית שמטרתו ליצור רישום לאחור של הספרות העברית והיהודית שיצאה לאור בעבר (מראשית הדפוס ועד לשנת 1960). מפעל קרית ספר לעומת זאת עוסק ברישום של הספרות היוצאת בהווה (משנת 1924 ואילך).

==לקריאה נוספת==
* קרית ספר: רבעון לביבליוגרפיה, כלי מבטאו של בית הספרים הלא[ו]מי והאוניברסיטאי בירושל[י]ם, יצא לאור על ידי בית הספרים (הספרייה הלאומית), ירושלים, בין השנים 1925 – 2003. סך הכל יצאו לאור 73 כרכים (כל כרך מכיל 4 חוברות, שיצאו לאור מדי רבעון). ([http://aleph.nli.org.il:80/F/?func=direct&doc_number=001003166&local_base=NNLSER פרטי כתב העת] בקטלוג הספרייה הלאומית)

סקירות




*
*
* 

==קישורים חיצוניים==
* [http://aleph.nli.org.il/F?func=find-b-0&local_base=nnlqrs קטלוג קרית ספר] בממשק הקטלוגים (OPAC) של הספרייה הלאומית
* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/infochannels/Catalogs/bibliographic-databases/Pages/qsefer.aspx מידע על הקטלוג באתר הספרייה הלאומית], וב[http://aleph.nli.org.il/F?func=file&file_name=library-info-more&local_base=nnlqrs אתר הקטלוג]
*[http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/infochannels/Catalogs/bibliographic-databases/rambi/Kiryat-Sefer/Pages/default.aspx סריקות המאמרים הביבליוגרפיים] שהופיעו בקרית ספר, באתר הספרייה הלאומית.
* חנה פאר, [http://www.tapuz.co.il/blog/net/ViewEntry.aspx?EntryId=1613892 "קרית ספר" הביבליוגרפיה הלאומית] - סקירה של המיזם בבלוג של חנה פאר, חברת המערכת, באתר תפוז בלוגים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הספרייה הלאומית
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים עבריים
קטגוריה:ספרות ישראלית
קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:ספרות יהודית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
דאפר יוסף

דאפר יוסף (בערבית: ظافر يوسف; נולד ב-19 בנובמבר 1967) הוא מלחין, זמר ונגן עוד ממוצא תוניסאי.

==ביוגרפיה==
יוסף נולד בטבולבה שבתוניסיה. החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 10 כאשר הוזמן לשיר שירים אסלאמיים-סופיים בחתונות שהתקיימו בעירו.
עם הזמן קנה לעצמו מוניטין ברמה המקומית בשל איכויות הקול שלו, והוזמן מספר פעמים להופיע ברדיו מונסתיר.

בעודו תלמיד במדרסה אסלאמית נהג להאזין בסתר לרדיו וגילה את סגנון הג'אז. ב-1990 עזב את תוניסיה והיגר לאוסטריה, המדינה היחידה שהייתה מוכנה לקבל אותו ללא ביורוקרטיה מסובכת בנושא הויזה. חסר ממון התיישב תחילה בגראץ, לאחר מכן עבר להתגורר בווינה, ומשם נדד לברצלונה, ברלין וניו יורק, עד שחזר לאוסטריה.

אלבום הבכורה שלו "מלאכ" (Malak) יצא ב-1999 וזכה להצלחה יחסית. עם זאת, הוא המשיך להתגורר בבתי מלון שונים ברחבי העולם ולא התיישב בבית משלו. ב-2002 התחתן ועבר להתגורר בפריז. בשנה זו הוציא את אלבומו "אלקטריק סופי", שבעקבות הצלחתו יצא למסע הופעות נרחב באירופה.

יוסף הוציא חמישה אלבומים משלו, ונוסף על כך ביצע מספר שיתופי פעולה עם מוזיקאים כגון החצוצרן הסרדיני פאולו פרזו, הגיטריסט הנורווגי איווינד אראסט, הפסנתרן הקובני עומר סוסה והפסנתרן האמריקאי אורי קיין.

יוסף טען כי הוא נמשך למוזיקה הודית ומוזיקה נורדית. במוזיקה שלו ניתן למצוא השפעות מזרחיות ממוזיקה סופית ומיסטית והשפעות מערביות ממוזיקת הג'אז וממוזיקה אלקטרונית. באופן כללי, ניתן לאפיין את המוזיקה שלו עם סגנון הג'אז-פיוז'ן האתני.

יוסף היה מועמד למספר פרסים מוזיקליים בתחום האוונגרד והג'אז.

בפברואר 2011 הופיע בחיפה יחד עם טריו ג'ובראן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:נגני עוד
קטגוריה:מוזיקאים תוניסאים
קטגוריה:ילידי 1967
די.בי.סי פייר

די. בי.סי פייר (באנגלית: DBC Pierre; נולד ב-1961) הוא שם העט של הסופר הדרום אוסטרלי פיטר וורן פינלי, המתגורר כיום באירלנד.

== ביוגרפיה ==
פייר נולד בבריינלה הישנה המצויה בדרום אוסטרליה. שם העט שלו מורכב מראשי התיבות באנגלית DBC (מלוכלך אבל נקי) השם פייר הוא כינוי שהוענק לסופר בילדותו על ידי חבריו, פייר המלוכלך! הייתה דמות מצוירת מתוך סדרת אנימציה בשם סופר 6. אביו היה מרצה באוניברסיטת אדלייד האוסטרלית. 

פייר התגורר באוסטרליה, ארצות הברית, אנגליה, ספרד, מקסיקו. משפחתו הייתה אמידה מבחינה כלכלית, מאידך הסופר העיד על עצמו שבמשך שנים היה מכור לסמים ועסק בפעילות פלילית כדי לספק את התמכרותו. הספר "ורנון גוד ליטל" הוא סאטירה ביקורתית אודות תרבות הצריכה והמותגים והאופן שבו אמצעי התקשורת מלעיטים את הצרכנים במידע אשר איש לא טורח לבקר או לבדוק את אמיתותו. ורנון ליטל הוא נער מוזר בן 15 מעיירה נידחת בטקסס ארצות הברית המואשם ברצח 16 תלמידי תיכון על לא עוול בכפו. הוא נידון לגזר דין מוות. משפטו, מאסרו וגזר דינו יוצרים "פסטיבל" תקשורת מאחוריו עומדים ספונסרים ואילי תקשורת. הספר תורגם לשפות רבות והיה לרב-מכר. זכה בפרס מאן בוקר לשנת 2003 בפרס ויטברד לרומן ראשון, בתואר ספר השנה של סן פרנסיסקו כרוניקל, בספר הבולט לשנת 2003 של הניו יורק טיימס ובפרס ג'יימס ג'ויס

== ספריו שתורגמו לעברית ==
*ורנון גוד ליטל (קומדיה מן המאה ה-21) מאנגלית: אמנון כץ, הוצאת מטר, 2003

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.text.org.il/index.php?book=0506062 על הספר ורנון גוד ליטל בטקסט]
* 
* [http://www.guardian.co.uk/books/2010/aug/22/dbc-pierre-lights-wonderland-interview כתבה על הסופר בגרדיין]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס בוקר
קטגוריה:סופרים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1961
RAID (יחידה)

RAID, או בשמה המלא Recherche Assistance Intervention Dissuasion (בצרפתית: "חיפוש, סיוע, התערבות והרתעה") היא יחידת עילית ללוחמה בטרור ובפרט יחידת השתלטות של המשטרה הלאומית של צרפת. 

היחידה אחראית על אזור פריז ופרווריה, על פעולות נגד חטיפת מטוסים, הגנה על כורים גרעיניים, מנהרת התעלה, אבטחת רכבות ואתרים אסטרטגיים אחרים. יחידות עילית נוספות של צרפת ללוחמה בטרור הן GIPN, הגדולה ממנה, וה-GIGN של הז'נדרמריה.

== היסטוריה ==

היחידה הוקמה ב-1985 על ידי רובר ברוסאר כיחידת השתלטות כנגד פיגועי מיקוח, מצבים של בני ערובה ומעצר מחבלים ופושעים מסוכנים.

ב-13 במאי 1993 אדם מעורער בנפשו החזיק כבני ערובה 21 ילדים בעיר ניי-סיר-סן כאשר הוא חמוש בחומר נפץ. ראש העיר באותה תקופה, ניקולא סרקוזי, הצליח לשחרר חלק מהילדים במשא ומתן. אחרי שהחוטף נרדם, התגנבו לוחמי RAID אל המבנה, שחררו את 6 הילדים הנותרים והרגו את החוטף בירי 3 כדורים בראשו כאשר ניסה לפוצץ את חומרי הנפץ. הפעולה הסתיימה בהצלחה ואף שוטר או בן ערובה לא נפגע.

ב-1994 ערכה היחידה גל פשיטות ומעצרים כנגד ארגון טרור אלג'יראי. בפשיטות נתגלו מצבורי כלי נשק.

היחידה השתתפה בדיכוי המהומות בצרפת ב-2005 ו-2006.

בעקבות שרשרת פיגועי הירי בדרום צרפת במרץ 2012, איתרה המשטרה הלאומית של צרפת את המחבל, מוחמד מראח', ולוחמי RAID שמו מצור על הדירה בה התבצר. אחרי משא ומתן כושל ומצור ממושך של כ-30 שעות פרצו לוחמי היחידה למבנה. מראח' הצליח לפצוע 3 שוטרים, לפני שנהרג כאשר קפץ מהחלון ונורה על ידי צלף של המשטרה.

== מבנה ==

RAID כוללת כ-180 אנשי צוות, המחולקים ל-3 מחלקות בנות 60 איש כל אחת.
* המחלקה הראשונה - הכוח המבצעי שתפקידיו כוללים השתלטות, לוחמה בטרור ואבטחה.
* המחלקה השנייה - מחקר ופיתוח. מחולקת ל-3 קבוצות:
** קבוצת מודיעין
** קבוצה טכנית
** קבוצת אמצעי לחימה
* המחלקה השלישית - ההיבטים הפסיכולוגיים של השתלטות ומצבי בני ערובה: משא ומתן, איומי התאבדות ניהול משברים ועוד. המחלקה מספקת גם תמיכה פסיכולוגית ללוחמי היחידה וכן לשאר שוטרי המשטרה הלאומית. היא כוללת גם מומחה לזיהוי פלילי, פסיכולוג ורופאים.

כדי להצטרף ליחידה על המועמד להיות קצין בעל ותק של 5 שנים במשטרה הלאומית, ולעבור מבחן מקיף. אם הוא עובר את המבחן הוא מתקבל ליחידה למשך 5 שנים, וממשיך ל-5 שנים נוספות רק אם הוא מקבל המלצה. כל הלוחמים חייבים לפרוש מהיחידה הטקטית אחרי 10 שנות שירות. קצינים מעל גיל 40 אינם יכולים להתקבל ליחידה. באימוני היחידה מושם דגש על כושר גופני.

== כלי נשק ==

רוב אמצעי הלחימה של RAID הם נשק קל מתוצרת אירופה.

* רובה ציד בנלי M3
* ברטה M3P4
* רובה סער קולט M4A1
* מקלע קל FN Minimi של FN Herstal
* תת-מקלע P90
* רובה ציד פרנצ'י SPAS-15
* אקדחי גלוק 17, 17L, 18, 19, 26 ו-34
* רובה סער G36 של הקלר וקוך
* רובה סער HK53 של הקלר וקוך
* תת-מקלע MP5K
* רובה צלפים PSG-1 של הקלר וקוך
* אקדח תופי מנורהין MR 73
* רובה צלפים PGM Ultima Ratio
* רובה צלפים נגד חומרים PGM Hecate II
* רובה ציד רמינגטון 870
* מקלע MG3 של ריינמטאל
* רובה סער זיג זאואר SG553

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://le.raid.free.fr/ האתר הרשמי] (בצרפתית)
* 
* [http://www.specwarnet.net/europe/raid.htm מידע על היחידה] ב-SpecWarNet 
* 
* .
* .

קטגוריה:יחידות משטרתיות ללחימה בטרור
קטגוריה:צרפת: צבא וביטחון
פרארי F12 ברלינטה

הפרארי F12 ברלינטה (Ferrari F12berlinetta) היא מכונית גראן טוריסמו איטלקית המיוצרת על ידי חברת פרארי. זוהי מכונית הדגל הדו-מושבית של פרארי המחליפה את הפרארי 599 החל משנת 2012.

הפרארי F12 ברלינטה בעלת מנוע קדמי הממוקם במרכז ובעלת הנעה אחורית. המכונית הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2012.

עיצוב המכונית נעשה על ידי מרכז העיצוב של פרארי ופינינפארינה (Pininfarina), חברת עיצוב רכב איטלקית. חלק מהאלמנטים באוטו לקוחים מדגמי פרארי אחרים כמו הפרארי FF ופרארי 458 איטליה.

==נתונים טכניים==
לפרארי F12 ברלינטה מנוע בנפח 6,300 סמ"ק V12 בעלת הספק מרבי של 730 כ"ס ב-8,500 סל"ד ומומנט מרבי של 70 קג"מ ב-6,000 סל"ד. דבר ההופך אותה למכונית הפרארי השנייה החזקה ביותר בייצור סדרתי. למכונית תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים 7 הילוכים.

הפרארי F12 ברלינטה מסוגלת להאיץ מ-0 ל-100 ב-3.0 שניות, מ-0 ל-200 ב-8.5 שניות ולהגיע למהירות מרבית של מעל ל-350 קמ"ש. מנוע ה-F12 תוכנן להיות יעיל יותר ממנוע ה-599, כמו גם חזק יותר. צריכת הדלק יעילה יותר ב-30% מאשר זו של ה-599.

פרארי מדווחת שה-F12 ברלינטה מסוגלת להקיף את המסלול בפיוראנו בדקה ו-23 שניות שזה שנייה אחת מהיר יותר מהפרארי 599 GTO, כמעט 2 שניות מהיר יותר מהפרארי אנזו וה-458 איטליה ו-3.5 שניות מהיר יותר מה-599 GTB.

ב-2015 הוצגה גרסת ה-F12TDF המפיקה 770 כ"ס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.auto.co.il/%D7%9B%D7%AA%D7%91%D7%94-28387-%D7%A4%D7%A8%D7%90%D7%A8%D7%99-F12-%D7%91%D7%A8%D7%9C%D7%99%D7%A0%D7%98%D7%94-740-%D7%A1%D7%95%D7%A1%D7%99%D7%9D-%D7%93%D7%95%D7%94.aspx כתבה באתר אוטו על ה-F12 ברלינטה]
* [http://cartube.co.il/car-news/67-car-news-cat/2409-%D7%A4%D7%A8%D7%90%D7%A8%D7%99-F12-%D7%91%D7%A8%D7%9C%D7%99%D7%A0%D7%98%D7%94-%E2%80%93-%D7%94%D7%A4%D7%A8%D7%90%D7%A8%D7%99-%D7%94%D7%97%D7%96%D7%A7%D7%94-%D7%91%D7%99%D7%95%D7%AA%D7%A8-%D7%90%D7%99-%D7%A4%D7%A2%D7%9D.html הפרארי החזקה אי פעם]
* 

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות על
F12 ברלינטה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2012
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
אפקט מילר

באלקטרוניקה, אפקט מילר מתייחס לעלייה בקיבול השקול בכניסה למגבר מתח מהפך בשל הגדלת השפעתו של הקיבול המחובר בין צומתי הכניסה והיציאה של המגבר. קיבול הכניסה המוגבר יינתן על פי הנוסחה <math>C_{M}=C (1+A_v)\,</math>, כאשר <math>-A_v</math> הוא הגבר המגבר המהפך (<math>A_v</math> חיובי), <math>C</math> הוא הקיבול שמחובר בין צומתי הכניסה והיציאה, ו־<math>C_{M}</math> הוא קיבול הכניסה השקול.

על אף שלרוב נעשה שימוש באפקט מילר לצורך חישוב קיבול שקול בכניסה, הוא נכון לכל עכבה המחוברת בין הכניסה ליציאה של מגבר מתח מהפך, וגם עכבות של רכיבים אלקטרוניים אחרים ניתן "לשקף" לכניסה בעזרת אפקט מילר, באופן שישפיע על עכבת הכניסה של המגבר. תכונות אלו של אפקט מילר מוכללות במשפט מילר.

==היסטוריה==
אפקט מילר קרוי על שמו של מהנדס החשמל והפיזיקאי האמריקאי ג'ון מילטון מילר (John Milton Miller). מילר פרסם את מסקנותיו באשר לתופעה ב-1920, עת עסק ברכיבים אלקטרוניים מסוג טריודה (שפופרת ריק בעלת שלוש אלקטרודות) וגילה קיבול טפילי, אך התאוריה שפיתח לגבי טריודות תקפה גם לגבי רכיבים אלקטרוניים שנעשה בהם שימוש כיום, כמו טרנזיסטור ביפולרי וטרנזיסטור MOSFET.

==הסבר==
מגבר מתח מהפך אידיאלי עם עכבה המחוברת בין הכניסה ליציאה של המגבר
נניח שישנו מגבר מתח מהפך (בעל הגבר שלילי) אידיאלי בעל הגבר <math>-A_v</math> עם עכבה <math>Z</math> המחוברת בין צומתי הכניסה והיציאה שלו. אם מתח הכניסה שלו הוא <math>V_i</math>, מתח היציאה שלו הוא <math>V_o=-A_v V_i</math>. בהנחה שכל זרם הכניסה <math>I_i</math> עובר דרך <math>Z</math> (כלומר לכניסת המגבר לא נכנס זרם), מתקבל על פי חוק אוהם כי <math>I_i = \frac{V_i-V_o}{Z} = \frac{V_i (1+A_v)}{Z}</math>. לכן עכבת הכניסה של המעגל היא <math>Z_{in} = \frac{V_i}{I_i} = \frac{Z}{1+A_v}</math>.

אם <math>Z</math> מייצג קבל, בעל עכבה <math>Z = \frac{1}{sC}</math>, עכבת הכניסה שתתקבל תהיה <math>Z_{in} = \frac{1}{sC_M}</math> כאשר <math>C_M=C (1+A_v)</math>. כלומר הקיבול האפקטיבי בכניסה, או קיבול מילר, <math>C_M</math>, יהיה הקיבול הפיזי <math>C</math> מוכפל בפקטור <math>(1+A_v)</math>.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעגלים חשמליים
Remembrance

Remembrance היא להקת פיונרל דום מטאל מגרמניה וצרפת.

== היסטוריה ==
הלהקה נוסדה ביוני 2004 על ידי קרלין ון רוס (חברת הלהקות Aythis / Lethian Dreams) ומתיאו זאכס (Lethian Dreams). במרץ 2005 הקליטה את הדמו הראשון שלה – דיסק בן 4 שירים בשם "Among Lost Illusions". אלבומה המלא "Fall, Obsidian Night" שיצא ב-2010, זכה בפרס "מטאל סטורם" בקטגוריית "דום מטאל קיצוני 2010".

הלהקה מנגנת תערובת של פיונרל דום (Funeral Doom, דום לוויות), דת' מטאל ומטאל גותי. שיריה הם כבדים ואיטיים ביותר, בליווי קלידים היוצרים אווירה אפלה ועגמומית. השירה נעשית רובה בגרואלינג גברי, אך יש קטעי שירה נשית מלודית. כמו רוב שירי הפיונרל דום, שירי הלהקה ארוכים וחלקם נמשכים אף יותר מעשר דקות.

== חברי הלהקה ==
* קרלין ון רוס (Carline Van Roos) – שירה, קלידים, גיטרה בס
* מתיאו זאכס (Matthieu Sachs) – שירה (גראולינג), גיטרה
* נורמן מילר (Norman Müller) – תופים

== דיסקוגרפיה ==
* Beyond the Waters – דמו שלא הופץ, 2004
* Among lost illusions – דמו, 2005
* Asymmetry – אוסף, 2005
* Frail Visions – אלבום מלא, 2005
* Silencing the Moments... – אלבום מלא, 2008
* Fall, Obsidian Night – אלבום מלא, 2010

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:להקות דום מטאל
קוג'וק

קוג'וק (באנגלית: Kuajok או Kwajok) היא עיר הבירה של מדינת ואראפ, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן, שנמצאת בצפון המדינה וגובלת בסודאן מצפון.

==ראו גם==
* בחר אל-ע'זאל

קטגוריה:דרום סודאן: ערים
קטגוריה:מדינות דרום סודאן: ערי בירה
אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל

אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן.

האוניברסיטה נוסדה בשנת 2011 כמוסד במימון ממשלתי ללימודים גבוהים וכיום היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן.

היא שוכנת בעיר אבייל שבמחוז צפון בחר אל-ע'זאל, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן. היא ממוקמת כ-800 ק"מ צפונית לג'ובה, עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינה.

באוניברסיטה קיימות ארבע פקולטות:
* הפקולטה למדעי הבריאות
* הפקולטה לנפט וכרייה
* הפקולטה למדעי החברה
* הפקולטה הנדסת חקלאות

==ראו גם==
* אוניברסיטאות בדרום סודאן
* צפון בחר אל-ע'זאל
* בחר אל-ע'זאל

==קישורים חיצוניים==
*[http://maps.google.com/maps?q=8.7800,+27.4000&hl=en&ll=8.775154,27.410202&spn=0.05361,0.187111&sll=8.761242,27.460327&sspn=0.107224,0.374222&t=p&z=13 מיקום אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בגוגל מפות]
*[https://web.archive.org/web/20120910005952/http://www.madingaweil.com/about_aweil.htm היסטוריה של העיר אבייל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
צפון בחר אל-ע'זאל
קטגוריה:אבייל
לואיס גרביטו

לואיס אלפרדו גרביטו קוביליוס (בספרדית: Luis Alfredo Garavito Cubillos; היה מוכר גם בכינויים "המפלצת" (La Bestia) ו"גופי" (Tribilín); 25 בינואר 1957 – 12 באוקטובר 2023) היה אנס, פדופיל ורוצח סדרתי קולומביאני.

גרביטו הודה בשנת 1999 באינוסם וברציחתם של לא פחות מ-147 ילדים צעירים, כולם בנים. מספר קורבנותיו, המתבסס על פי שרטוטי גולגולות ששרטט בבית הכלא, עלול למעשה להיות יותר מ-300. המספר הידוע של קורבנותיו הוא 147 קולומביאניים ו-46 אקוודוריים, שביחד הם 193 קורבנות, והוא נחשב לרוצח הפורה ביותר בעולם.

לאחר שנתפס, נידון גרביטו לעונש המרבי על פי חוקי קולומביה – 30 שנות מאסר בפועל. בהמשך קוצר עונשו בשמונה שנים, ובנוסף חתם על עסקה לפיה יקוצר עונשו אם ישתף פעולה בעתיד עם הרשויות, או בשל התנהגות טובה. מאז מאסרו, אושר במדינה חוק המעלה את העונש המרבי ל-60 שנות מאסר בפועל.

== ביוגרפיה ==
=== ראשית חייו ===
לואיס אלפרדו גרביטו נולד ב-25 בינואר 1957 בחנובה שבקולומביה, הבכור מבין שבעה בנים. בעדותו טען גרביטו כי אביו התעלל בו פיזית ומינית.

=== הרציחות ===
קורבנותיו של גרביטו היו ילדי איכרים, ילדים עניים או, בשפה פשוטה, "ילדי רחוב", בין הגילאים 8–16. גרביטו פנה אליהם ברחובות ובגני המשחקים והציע להם מתנות או סכומי כסף קטנים. מן העולה בתיאורי התביעה ועדותו שלו, כאשר היה רוכש את אמונם, היה לוקח את הילדים להליכה וכאשר אלה התעייפו, היה מנצל את חולשתם, אונס אותם, חותך את צווארם ומבתר את גופותיהם. על מרבית הגופות נמצאו סימני עינויים. גרביטו נתפס ב-22 באפריל 1999 והודה ברציחתם של 138 ילדים. גם לאחר הודאה זו, החקירות נגדו המשיכו, בחשד שרצח 172 ילדים נוספים.

=== גזר הדין ===
גרביטו נמצא אשם ברציחתם של 138 ילדים ונשפט ל-1852 שנות מאסר ועוד תשעה ימים, ואולם בפועל מאסרו הועמד על 40 שנות מאסר, שכן זוהי התקופה המרבית בה ניתן להחזיק אדם במאסר לפי חוקי המדינה. בנוסף, מאחר שסייע לרשויות במציאת הגופות, קוצר עונשו ל-22 שנות מאסר בפועל בלבד.

=== תגובות הציבור ===
מאז החל לרצות את מאסרו, רבים בקולומביה הביעו מחאה נגד הרשויות והביעו חששם מהיום בו ישוחרר. הם קראו לגזור עליו מאסר עולם ללא אפשרות לשחרור - או עונש מוות, אולם שני אלה אינם קיימים בחוק הקולומביאני. בשנת 2006 ראיין אותו בתאו שדרן חדשות מקומי. הוא ציין כי גרביטו ניסה להמעיט מחומרת מעשיו, וכן ציין בכתבתו את תנאי המאסר המקלים של גרביטו שכללו אמבטיה, טלוויזיה בכבלים וכן גישה לאינטרנט מעת לעת. גרביטו הביע באותו ראיון את רצונו לפתח קריירה פוליטית לכשישתחרר, וטען שבמסגרתה הוא מתכוון לעזור לילדים שנוצלו מינית. השדרן ציין את האפשרות שגרביטו ישתחרר שלוש שנים מאוחר יותר. בעקבות הראיון והידיעה על אפשרות לשחרורו בשנת 2009, ביקורת ציבורית עלתה לראש סדר היום, ושופטי בית המשפט העליון של קולומביה החליטו שלא לקצר את עונשו של גרביטו, על אף הסיוע שהגיש לרשויות במציאת הגופות. כמו כן, תנאי מאסרו הוקשחו ועונשו הוחזר לתקופה המקורית שלו, 40 שנה. זאת, בניסיון לשבור את רוחו ולגרום לו להודות ביתר מקרי הרצח שלטענת התביעה ביצע, ושהחקירות בעניינן טרם הסתיימו.

== ראו גם ==
* המרטש מאטלנטה
* המפלצת מפירנצה

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוצחים סדרתיים
קטגוריה:מורשעים ברצח
קטגוריה:קולומביאנים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מין
קטגוריה:רצח ילדים
קטגוריה:פשע בקולומביה
קטגוריה:רוצחים בעלי כינויים
קטגוריה:ילידי 1957
קטגוריה:קולומביאנים שנפטרו ב-2023
ג'ימי ליטל

ג'ימי ליטל (באנגלית: Jimmy Lytell, בשמו בלידה James Serrapede; 1 בדצמבר 1904 – 28 בנובמבר 1972) היה נגן קלרינט אמריקאי של מוזיקת ג'אז, ממוצא איטלקי. ניגן בעיקר בסגנון "דיקסילנד ג'אז" או "ג'אז מוקדם".

==ביוגרפיה==
ג'יימס סראפדה, שאימץ את שם האמן "ג'ימי ליטל" ניגן בקלרינט כמקצוען כבר בגיל 12 ובשנות ה-1920 המוקדמות כבר הקליט עם להקות של "ג'אז מוקדם". ניגן בהרכב "אוריג'ינל אינדיאנה פייב" (Original Indiana Five) ב-1921 וב"אוריג'ינל ממפיס פייב" (Original Memphis Five) של פיל נפוליאון בשנים 1925-1922, כמו כן ב"אוריג'ינל דיקסילנד ג'אז בנד" (Original Dixieland Jazz Band) בשנים 1922–1924.
אחרי שנות ה-1920 ניגן פחות במופעים פומביים של הרכבי ג'אז. עבד בעיקר בהקלטות אולפן וכחבר בתזמורות רדיו, כולל תזמורת NBC.

בשנות ה-1940 המוקדמות היה המנהל המוזיקלי של ההרכב "צ'מבר מיוזיק סוסייטי אוף לואור בייסין סטריט" ("The Chamber Music Society of Lower Basin Street"). החל משנת 1949 ובשנות ה-1950 המאוחרות הופיע בלהקה "ניו אוריג'ינל ממפיס פייב רווייבל" (New Original Memphis Five revival band) והקליט עם קוני בוזוול. ניגן בפני קהל עד שנה לפני שנפטר בגיל 68. כראש הרכב הקליט 18 תקליטים בשנים 1926–1928 ושש נוספות בשביל לונדון רקורדס בשנת 1950.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nme.com/nme-video/youtube/id/pb1e93NtaxE/search/ עם אוריג'ינל ממפיס פייב - "תנועת נחש", חברת ויקטור 1926, באתר יו טיוב]

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
קמפובאסו

קמפובאסו () היא בירת מחוז מוליזה ונפת קמפובאסו שבמזרח איטליה. העיר נמצאת באגן הגבוה של שפך נהר הביפרנו.

==היסטוריה==
העדויות הראשונות לעיר נמצאות במחלוקת. התאוריה הרווחת ביותר היא שהלומברדים מצאו את העיר במאה ה-8 כמחנה מבוצר על המדרון שעליו עומדת כיום הטירה. השם המקורי של העיר: campus vassorium מעיד על כך שהעיר הייתה עירם של הווסאלים של הדוכס מספולטו.

ב-1763 נטשו האזרחים את העיר העתיקה ועברו אל העמק הנמוך. בשנת 1814 מלך נאפולי ז'ואקים מירא הרחיב את העיר והיא נשענה על שדה נמוך (campo basso באיטלקית) וזהו המקור לשם העיר הנוכחי.

בקמפובאסו התרחשו קרבות כבדים במלחמת העולם השנייה. באוקטובר ונובמבר 1943 קרב בין הצבאות הגרמני והקנדי הביא לחורבן של מבני ציבור רבים, כולל בית העירייה והארכיון שבו, ולהרג של 38 אזרחים, ובהם גם הבישוף השני של בולוניה. כיבוש העיר בידי הצבא הקנדי השפיע על העיר רבות, והעיר אף נודעה כ"עיר קנדה" וכ"עיר עלי המייפל".

==אתרים עתיקים==
הטירה הידועה של העיר
האטרקציה העיקרית בעיר היא הטירה שנבנתה בשנת 1450. הקונסטרוקציות הנוכחיות של הטירה הן תוצאות של שחזורים שנעשו לאחר רעידות האדמה בשנים 1456 ו-1805.

ליד הטירה נמצאת כנסיית סנטה מריה מג'ורה שהוקמה במאה ה-11 ונבנתה שוב ב-1525. בכנסייה פסל עץ יקר של אינקורונטה מ-1334. מתחת לכנסייה נמצאת כנסיית גאורגיוס הקדוש, כנראה העתיקה ביותר בכל קמפובאסו. הקתדרלה, כנסיית סנטה טריניטה, נבנתה בשנת 1504 מחוץ לחומות העיר, נהרסה ברעידת האדמה של 1805 ונבנתה מחדש בסגנון נאו-קלאסי.

כנסיית סן ברתולומאו היא מבנה רומנסקי מהמאה ה-11, עשוי אבן גיר. בקתדרלה ישנם שני מעברים.
כנסיית סן ברתולומאו

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מוליזה: ערים
גוף בזאלי

[[שוטון איקריוטי. 4 - הגוף הבזאלי]]
הגוף הבזאלי (גם קינטוזום או גופיף בסיסי) הוא אברון בתא הזהה במבנהו לצנטריול. אברון זה ממוקם בבסיסו של כל ריס (שערית, Cilia) או שוטון. 

== מבנה ==
קוטרו של הגוף הבזאלי הוא כ-0.15 ננומטר, ואורכו כ-0.5 ננומטר. מבנה הגוף הבזאלי גלילי, ומורכב מ-9 שלשות של מיקרוטובולות. בהמשך האברון, הוא מתהווה לריס או שוטון, שסידור המיקרוטובולות בהם שונה. המיקרוטובולות הפנימיות מתוך כל שלשה (תת-סיב A), מתמשך אל תוך גוף הריס או השוטון. האמצעי (תת-סיב B), מתמשך אף הוא אל תוך הריס או השוטון. החיצוני (תת-סיב C) מסתיים בקצה העליון של הגוף הבזאלי ולא חודר לריס או לשוטון. כך נוצרים בהמשך האברון תשעה זוגות מיקרוטובולות המהווים את הריס או השוטון.

המיקרוטובולי של הגוף הבזאלי לא עטופים בקרום התא, כי הם בציטופלזמה (בניגוד לריס או לשוטון).

בבסיס הגוף הבזאלי יש חלבון מבני המשמש כציר, ממנו מסתעפים לצדדים סיבים חלבוניים המקשרים בינו ובין שלושת המיקרוטובולות. 

בקרבת הגוף הבזאלי יש מיטוכונדריה רבים המספקים ATP לריס או לשוטון דרך הגוף הבזאלי.

==לקריאה נוספת==
* "ביולוגיה של התא - מולקולה, אברון ותא", אליזמסקי, 2002.

קטגוריה:אברוני התא
אפופלסט

אַפּוֹפְּלַסְט היא מערכת דפנות התאים הרצופה, העוברת דרך הצמח כולו ומשמשת כמרחב דיפוזי מחוץ לממברנה. בקרה על המעבר הדיפוזי של מים ומומסים מתבצעת על ידי פסים כספרים בשורשי הצמח, מרווחי אוויר והקוטיקולה של הצמח. 
מים הנקלטים על ידי השורשים יעברו במסלול האפופלסטי עד הגיעם לפסים הכספרים, הנמצאים בשכבת האנדודרם המקיפה את צרורות ההובלה. הפסים הכספרים שאינם חדירים למעבר מים מתעלים את המים למסלול הסימפלסטי, מסלול המאפשר הולכה מבוקרת של מים.

האפופלסט בנוי כדופן חיצונית מקשרת של תאים סמוכים, תוך יצירת רקמת מעבר דיפוזי, הדומה באופייה לסימפלסט (SYMPLAST). ההובלה האפופלסטית מאפשרת מעבר של מים ומומסים על פני רקמה או איבר.
במעבר חומרים מהאפופלסט אל המערכת הסימפלסטית, עוברים החומרים דרך מערכת בקרה פנימית של הצמח.

חשיבות האפופלסט באה לידי ביטוי במספר אופנים:
- באינטראקציית הצמח עם סביבתו- 
לדוגמה: פחמן דו-חמצני מוכרח לעבור תהליך התמוססות באפופלסט לפני המעבר לכלורופלסט לצורך ביצוע פוטוסינתזה. באופן דומה, כל מולקולות במצב צבירה גזי הנחוצות לקיום הצמח חייבות לעבור דרך האפופלסט.
- בתקשורת בין תאית- 
דוגמה לכך היא במצב של חוסר חמצן מקומי בצמח, יכול התא להעביר אות אזהרה לתאים סמוכים. בנוסף, תוך דקות יכול לעבור המסר ליתר גוף הצמח ולעורר את ההגנה הנחוצה.

==מקורות==

Molecular Biology of the Cell- fifth edition
Bruce Alberts
Alexander Johnson
Julian Lewis
Martin Raff
Keith Roberts
Peter Walter
2008

ביולוגיה של התא- מולקולה אברן ותא
אליזמסקי 2002.

Encyclopedia of Applied Plant Sciencs
Volume 2 and 3
Edited by:
Brian Thomas
Dennis J murphey
Brian C. Murray
2003

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פיזיולוגיה של הצמח
מיקרופיברילות

מיקרופיברילות - מיקרופיברילות צלולוז, מהוות את האלמנט המבני הבסיסי של דופן התא הצמחי.

צלולוז הוא המרכיב השכיח ביותר (מהווה בין 15-30% ממסת החומר היבש בדופן הראשונית של הצמח). הצלולוז הוא פולימר של D-glucose (בטא- 1,4). קשר בטא יוצר זווית של 180 מעלות בין טבעות הגלוקוז, וכתוצאה מכך, נוצרות שרשראות ישרות, המתאימות ליצירת מבנים חוטיים ארוכים- מיקרופיברילות.

המיקרופיברילות מהוות חוטים יציבים מאוד. צבר מיקרופיברילות יוצר מאקרופיברילה, שכאשר שזורה כאריג, מהווה את ה"שלד" של דופן התא הצמחי. בתא צמחי צעיר, סידור המיקרופיברילות גמיש ומאפשר לתא לגדול ולהתפתח. לעומת זאת, בתא בוגר אשר לא צריך לעבור עוד שינויים מסודרות המיקרופיברילות כמבנה מאורגן, אחיד וקשיח.

המיקרופיברילות תופחות במגע עם מים. כיוון התפיחה ניצב לציר האורך של המיקרופיברילה.
במיקרופיברילה אזורים גבישיים צפופים המכונים מיצלות, ואזורים בלתי גבישיים.

==מקורות==
* ביולוגיה של התא: מולקולה, אברון ותא - אלי זמסקי, 2002.
* Encyclopedia of Applied Plant Sciencs כרכים 2 ו-3 בעריכת: Brian Thomas, Dennis J murphey, Brian C. Murray 2003.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סיבים