אלברטו נונייס פייחו

אלברטו נונייס פייחו (בספרדית ובגליסית: Alberto Núñez Feijóo, הגייה ספרדית: [alˈβeɾto ˈnuɲeθ fejˈxo]; הגייה גליסית: [aːlˈβeɾtʊ ˈnuɲeθ fejˈʃɔ]; נולד ב-10 בספטמבר 1961) הוא פוליטיקאי ספרדי המשמש כראש האופוזיציה של ספרד. הוא מכהן כסנאטור בקורטס חנרלס וראש המפלגה העממית. הוא כיהן כנשיא הקהילה האוטונומית של גליסיה בין השנים 2009 ל-2022.

בעבר היה עובד מדינה. פייחו היה מזכ"ל משרדי החקלאות והבריאות של גליסיה לפני שעבר לאותו תפקיד במשרד הבריאות הלאומי, ובמשך שלוש שנים היה נשיא איגוד הדואר והטלגרף המלכותי. לאחר שהצטרף רשמית למפלגת העם של גליסיה (PPdeG), הוא נכנס לפרלמנט של גליסיה ב-2005 וירש את מנואל פראגה כנשיא המפלגה בינואר שלאחר מכן. בבחירות האזוריות בגליסיה ב-2009, ה-PPdeG זכתה ברוב ופאייו הפך לנשיא אזורי.

הוא זכה בקדנציות נוספות ב-2012, 2016 ו-2020. ב-2022 אושר כיורשו של פבלו קאזדו כנשיא ה-PP. הוא התפטר מתפקידיו בפרלמנט האזורי ובנשיאות, ומונה לסנאט כאחד מהסנטורים שקבע הפרלמנט הגליסיאני. הוא מתואר על ידי התקשורת כמתון.

== קורות חייו ==
פייחו נולד בכפר Os Peares לבמחוז Ourense, ב-10 בספטמבר 1961. אביו היה סטרונינו נונייס, מנהל עבודה בבנייה, ואמו סירה פייחו. לאחר שסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת סנטיאגו דה קומפוסטלה ב-1984, נוניז פייו רצה להיות שופט, אך האבטלה של אביו גרמה לכך שהוא נאלץ למצוא עבודה בשירות המדינה כדי לפרנס את המשפחה.

בשנת 1991, הוא נבחר להיות המזכיר הכללי של משרד החקלאות האזורי תחת חוסה מנואל רומאי בקאריה. הוא הלך אחריו למשרד הבריאות, תחילה בגליסיה ואחר כך למשרד הלאומי כאשר רומאי מונה על ידי ראש הממשלה חוסה מריה אסנאר. משנת 2000 עד 2003, פייחו היה נשיא האגודה הממלכתית לדואר וטלגרף, לפני שחזר לממשלה האזורית כשר למדיניות טריטוריאלית, לעבודות ציבוריות ולשיכון של גליסיה.

== קריירה פוליטית ==
=== בפוליטיקה של גליסיה ===
לאחר שהצביע פעם אחת למפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) תחת פליפה גונזלס, פייחו לא הצטרף למפלגת העם עד 2002. לאחר תפקידו במשרד הבריאות הלאומי, נשיא קהילת מדריד, אספרנסה אגייר, רצה שיוביל את אותו משרד באזורה.

בשנת 2005, מנואל פראגה ממפלגת העם של גליסיה הודח מתפקידו לאחר 15 שנים כנשיא הממשלה האזורית של גליסיה (PPdeG), כאשר המפלגה הסוציאליסטית של גליסיה (PSdeG) והגוש הלאומי של גליסיה (BNG) הקימו קואליציה כדי להתקין במקומו את אמיליו פרז טורינו. בקונגרס שנועד למנות את יורשו של פראגה בינואר 2006, הוא מנע פילוג בכך ששכנע את המועמדים המובילים פייחו ו-מנואל ביינרו להתמודד במקביל כמועמדים לנשיא המפלגה וסגן נשיא המפלגה בהתאמה, ובכך לקח 96% מהקולות.<ref></ref>

בבחירות האזוריות בגליסיה 2009, חלקה של ה-PPdeG במושבים עלה מ-37 ל-38, ובכך נתן להם רוב מוחלט של אחד.<ref></ref> באפריל, הוא הושבע כנשיא על ידי בית המחוקקים המקומי.<ref></ref> הוא זכה בקדנציה שנייה בבחירות האזוריות בגליסיה ב-2012, שאותן הודיע מוקדם. למרות קבלת למעלה מ-100,000 קולות פחות מאשר ב-2009, מפלגתו זכתה בשלושה מושבים עקב ירידה בשיעור ההצבעה.<ref></ref>

פייחו שמר על הרוב שלו ב-2016 וב-2020, בפעם האחרונה עלה ל-42 מושבים.<ref></ref> פייחו נודע לרוץ לרשת את מריאנו ראחוי כמנהיג ה-PP הלאומי ב-2018, אך דחה זאת, תוך שהוא מצהיר שלהיות נשיא גליסיה זו שאיפתו הגבוהה ביותר. הוא התפטר מתפקידו כנשיא ה-PPdeG החל מ-1 באפריל 2022 כדי להתמודד לתפקיד נשיא המפלגה העממית הלאומית.<ref></ref>

=== בפוליטיקה הלאומית וכמנהיג המפלגה העממית ===
במרץ 2022, הקונגרס הלאומי ה-20 של המפלגה העממית נקרא לבחור מנהיג מפלגה לאומי חדש לאחר ההדחה הכפויה של פבלו קאסדו המכהן, שאיבד תמיכה בעקבות מחלוקת עם נשיאת קהילת מדריד, איזבל דיאז איוסו. פייחו הציג את עצמו כמועמד, וזכה לתמיכה של מנהיגי PP אזוריים.<ref></ref>פייחו התמודד ללא התנגדות שכן המועמד הפוטנציאלי היחיד האחר, פעיל מקומי בן 28 מוולנסיה, לא היו מספיק חתימות מאומתות.<ref></ref> העם היבחרו הוא מינה את דובר המפלגה בקונגרס הצירים, קוקה גמארה, כמזכיר הכללי החדש של המפלגה.<ref></ref>

ב-24 במאי 2022, פייחו נבחר על ידי הפרלמנט של גליסיה כסנאטור של האזור בקונגרס הלאומי הספרדי, בעבורו התפטר ממושבו בפרלמנט של גליסיה.<ref></ref> שנה לאחר מכן הוביל את מפלגתו בבחירות אזוריות ומקומיות. הוא תקף את ראש הממשלה פדרו סנצ'ס מה-PSOE על כך שהסתמך על תמיכת המפלגה לאומנית באסקית המציעה 44 מחבריה המורשעים כמועמדים, וכן על כך שממשלתו העבירה חקיקה בנושא הסכמה מינית שהובילה לעבריינים להורדת או לביטול עונשם.<ref></ref> ה-PP השיג רוב מוחלט בעיר ובקהילת מדריד, ולקח אזורים כולל אראגון, קהילת ולנסיה והאיים הבלאריים מה-PSOE, מה שהוביל את סאנצ'ז להקדים את הבחירות הלאומיות.<ref></ref>

=== הבחירות הכלליות בספרד 2023 ===
ב-23 ביולי 2023 התמודד פייחו בבחירות הכלליות.

== עמדות פוליטיות ==
פייחו הגדיר את עצמו כרפורמיסט של המרכז-ימין וכליברל.<ref></ref> הוא מתואר על ידי התקשורת כמתון.<ref></ref> בני בריתו שיבחו אותו על עמדותיו,<ref></ref> בעוד מפלגות מנוגדות ערערו על תוויות אלה בשל אישורו לממשלה בראשות ה-PP עם ווקס בקסטיליה ובלאון.<ref></ref>

בשנת 2011, Feijóo הציע לחולים בבית החולים לשלם עבור שירותים לא רפואיים כגון מזון ומקלחות במהלך שהותם, ובשנה שלאחר מכן הוא הציע להפריט את כל מה שאינו "הליבה" של שירותי הבריאות.<ref></ref> ב-2013, הוא אמר ששירותי הבריאות לא יופרטו תחת ממשלתו.<ref></ref>

פייחו הוא חבר קרוב ובן בריתו של איניגו אורקולו, נשיא קהילת הבאסקים מהמפלגה הבסקית הלאומית (EAJ-PNV). השניים מצאו מכנה משותף לראשונה בשנת 2013 כאשר הגנו על המספנות שלהם בפני האיחוד האירופי. בעוד פבלו קאזדו התנגד להמשך האצלה לארץ הבאסקים, Feijóo היה סימפתי יותר.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
בכתבת פרופיל משנת 2009 על פייחו צוין כי חייו האישיים והרגלי ההוצאות היו מחמירים יותר מאלה של הנשיא האזורי הקודם של גליסיה.פייחו היה במערכת יחסים עם העיתונאית כרמן גמיר משנת 2000 עד 2012.<ref></ref> מאז 2013 הוא נמצא במערכת יחסים עם מנהלת בית זארה אווה קרדנס, שילדה את ילדו היחיד, שנקרא גם הוא אלברטו, בפברואר 2017.<ref></ref>פייחו ידוע כמעריץ של המטבח הגליסיאני ותומך במועדון הכדורגל דפורטיבו דה לה קורוניה.<ref></ref>

פייחו דובר ספרדית, אנגלית וגליסית. פייחו הוא קתולי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1961
קטגוריה:פוליטיקאים ספרדים