OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טאנוטר

טאנוטר (בארמנית: Տանուտեր, מ"טון" = "בית" + " טר" = אדון)
היה תואר אצולה ארמני מימי קדם וימי הביניים ועד לתקופה המודרנית. 
*א.הוא ציין את ראשי המשפחות מקרב האצילים (הקרויים בארמנית "נחראראר").
מקור השם במילים "טון" שמשמעותו "בית, ו "טר" שמובנו "אדון".
התואר היה בשימוש מימי קדם בשביל זקני השבט ("פטריארכים"), שנקראו "אקו", "טאנמץ" או "טאנוטר".
גם לאשה הזקנה של השבט היה תואר מקביל – "טאנטיקין".

המצביא ורטן ממיקוניאן, אחד הגבורים הלאומיים של הארמנים, ידוע גם כוורטן הקדוש, נבחר על ידי האצילים ל"האיוץ טאנוטר", במובן של "המנהיג של ארמניה". 

*ב.עד לסיפוח ארמניה המזרחית על ידי רוסיה בשנת 1828, ראשי הכפרים, שנבחרו על ידי התושבים, נשאו גם כן את השם "טאנוטר" 

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Ē.D. Ałayan (1976), Ardi Hayereni Bacʿatrakan Baṙaran (Yerevan: Hayastan publishing house)
</div>

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20081119035534/http://www.bvahan.com/ArmenianWay/AW/Nobility/Atabekian_Arm_Nobilty_History_Eng.html על האצלה הארמנית: היסטוריה, מוסדות ומבנה - מאת מליךּ ורג' אטאבקיאן באתר איגוד האצילים הארמנים ברשת] 
:Melik Vrej Atabekian - The Armenian Nobility:history, institutions and structure, Noyev Kovchev monthly 4 (74), April 2004 
*[https://web.archive.org/web/20120324074036/http://home.wanadoo.nl/edmond_k/armhist.html לפי ג'ורג' בורנוטיאן תולדות העם הארמני כרך ב]
:George A. Bournoutian, A History of the Armenian People,) (Vol. II: 1500 to the Present. Mazda Academic Press, California, 1994 
* ויקימילון

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:תוארי אצולה
מדינת האגמים

מדינת האגמים (באנגלית: Lakes; בערבית: البحيرات, אלבחיראת) היה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בין השנים 2011 ל-2015. שטחו הכולל היה כ-40,235 קמ"ר, גודל האוכלוסייה בו היה כ-695,730 נפש (נכון ל-2008) ובירתו הייתה העיר רומבק. מדינת האגמים הייתה אחת מארבעת המחוזות הנמצאים בחבל ארץ בחר אל-ע'זאל.

בחר אל ג'באל היה מחוז בחבל ארץ אקווטוריה שהופרד ממנה ב-1948 . בצידו המזרחי גובל מחוז מדינת האגמים במחוז ג'ונגליי כשאת קו הגבול משרטט תוואי הנילוס הלבן, מצפון נמצא מחוז מדינת האיחוד, מצפון מערב נמצא מחוז ואראפ, מדרום מזרח נמצא מחוז אקווטוריה המערבית ומדרום גובל במחוז אקווטוריה התיכונה.

בדומה לשאר המחוזות בדרום סודאן גם מדינת האגמים חולקה לנפות. בראש כל נפה עמד נציב שמינה נשיא המדינה, סאלווה קיר מאיארדיט.

אגמים
זכויות האדם באיראן

מצב זכויות האדם ברפובליקה האסלאמית של איראן מבוקר לעיתים קרובות הן על ידי גופים פנים-איראניים והן על ידי גופים חיצוניים. המבקרים הם בדרך-כלל ארגוני זכויות אדם, סופרים, ארגונים חוץ ממשלתיים, ואזרחים מן השורה. איראן אף מגונה כמעט מדי שנה, על ידי העצרת הכללית של האו"ם וועדת האו"ם לזכויות אדם, עקב הפרות זכויות אדם והחלטות שקיבלה הממשלה בנושא.

הביקורת הנמתחת על ממשלת איראן היא גם על הגבלות ועונשים הניתנים בעקבות עבירות על החוקה האסלאמית של הרפובליקה, וגם על פעולות שאינן קשורות לאסלאם, כעינויים, אונס, ורצח של אסירים פוליטיים, וכן הכאתם ורציחתם של מתנגדי המשטר על ידי אזרחים אחרים.

רוב הביקורת נסובה על פעילויות באיראן החורגות מתקני זכויות אדם בינלאומיים, כענישה על "פשעים ללא קורבנות" (לדוגמה ניאוף והומוסקסואליות), ענישה שאינה מידתית, הענשת קטינים מתחת לגיל 18, הגבלת חופש הדיבור והעיתונות ובכלל זה מאסר עיתונאים, אי שוויון מובנה בחוקת המדינה בענייני דת ומין, ובכלל כך רדיפת המיעוט הבהאי ומניעת זכויות בסיסיות מנשים והדרתן.

אחמד זיידאבאדי עיתונאי ופעיל חברתי נעצר מספר פעמים וקיבל פרס בין-לאומי על פעילותו.
==עונשי מוות==
בשנת 2016 נעצר הרופא אחמד רזא ג'לאלי במהלך ביקורו באיראן הוא הואשם בריגול לטובת ישראל. בשנת 2017 הוא נשפט לעונש מוות ללא נוכחות עורך דין. למרות הלחץ הבין לאומי הוא לא שוחרר עד היום (2022).

נוויד אפכארי היה מתאבק איראני, שהיה אלוף איראן בהיאבקות וייצג את המדינה בתחרויות בינלאומיות.<ref name=":0"></ref> הוא נידון למוות והוצא להורג בספטמבר 2020 על ידי המשטר האיראני בעקבות מחאה אותה הביע ב-2018 במהלך הפגנות שנערכו במדינה באותה השנה, כמו גם רצח אותו ביצע לכאורה.<ref></ref> על אף מאמצי המשטר להצדיק את הוצאתו להורג של נוויד כנקמה על הרצח אותו ביצע, מעולם לא הוכח האישום ברצח.<ref></ref>

==אלימות משטרתית==
בספטמבר 2022, החלו הפגנות מהסא אמיני באיראן. המחאה שהחלה בעקבות מותה של מהסא אמיני בידי כוחות הממשלה, התפתחה למחאה על היחס של השלטון לנשים, מחאה נגד חוקי דת ובדרישה לשינוי שיטת המשטר במדינה. המשטרה וכן ארגונים מיליטנטים אחרים כמו משמרות המהפכה האסלאמית הפעילו אלימות משטרתית רבה. לפי דיווחי ארגון זכויות האדם Iran Human Rights, עד תחילת דצמבר 2022 הרגו המשטרה וכוחות הביטחון לפחות 448 מפגינים, בהם 60 קטינים

==ראו גם==
*Iran Human Rights
*סקילתה של סוראיה M
*עונש מוות
*חופש ההפגנה
*חופש העיתונות

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איראן: פוליטיקה
איראן
גן עדן האבוד: רצח הילדים בגבעת רובין הוד

גן עדן האבוד: רצח הילדים בגבעת רובין הוד (באנגלית: Paradise Lost: The Child Murders at Robin Hood Hills) הוא הראשון מבין שלושה סרטים דוקומנטריים, שיצאו בשנים 1996, 2000 ו-2011 בערוץ HBO. הסרטים עוסקים במשפטם של שלישית מערב ממפיס, שהואשמו ברציחתם של שלושה ילדים בני שמונה, בעיירה מערב ממפיס בארקנסו בשנת 1993.

==רקע==
ב-5 במאי 1993 בשעות הערב, דווח על שלושה ילדים בני שמונה נעדרים: כריסטופר באיירס, סטיבן הובס ומייקל מור. לאחר שלא נמצאו במשך קרוב ל-20 שעות, נמצאו נעליים של ילד בתעלת ניקוז ליד גבעות רובין הוד בעיירה, שהובילו לגופותיהם הכבולות והחבולות של שלושת הילדים.

כחודש לאחר מכן, ב-7 ביוני, נחקר ג'סי מיסקלי במשך 12 שעות בנושא הרצח. בשלב מסוים, מיסקלי, בעל מנת משכל נמוכה, הודה שהיה עם הילדים ורדף אחרי מייקל מור שניסה לברוח. בנוסף, טען שהיה עם דמיאן אקולס וג'ייסון בולדווין. להגנתו טענת ההגנה של מיסקלי הייתה כי הודאתו הייתה כפויה. מיסקלי תוחקר ארוכות כאשר רק 46 דקות מהחקירה מתועדות בהקלטה, בנוסף בהודאתו הוא טוען שהילדים נרצחו בשעה שהם עוד היו בבית הספר. לאחר ההודאה נעצרו בולדווין ואקולס, אשר לשניהם היו תיקים במשטרה על ונדליזם וגנבה. הם היו ידועים כנערים שמתלבשים באופן גותי ושומעים מוזיקת מטאל.

==תקציר העלילה==
ב-1993, הגיעו במאי הסרט לעיירה מערב ממפיס ברצון ליצור סרט על הנערים הרוצחים. לאחר כשישה חודשים של המתנה, קיבלו אישור ממשטרת מערב ממפיס לראיין את שלושת החשודים. בריאיון עם ג'סי מיסקלי, טוען מיסקלי, שלא רצח אף אחד, ושהיה לו קשה לענות לשאלות חוזרות כל הזמן. הוא טען שרצה שיפסיקו להציק לו ושהוא יוכל לחזור להיות עם אביו.

מיסקלי הועמד לדין ראשון. טענות ההגנה היו שהודאתו הייתה כפויה, והם הביא מספר עדים שיחזקו את טענתם. מיסקלי הורשע ברצח מדרגה ראשונה של מייקל מור, וברצח מדרגה שנייה של סטיבי בראנץ' וכריסטופר באיירס. נגזרו עליו מאסר עולם ועוד 40 שנה בבתי הכלא של מדינת ארקנסו.

אקולס ובולדווין הועמדו לדין יחד אחר כך. לפי החוק האמריקאי, לא ניתן היה להשתמש בהודאתו של מיסקלי במשפטם. התביעה ניסתה להוכיח שדמיאן אקולס היה חבר בכת השטן ושהרצח בוצע כפולחן שטני. כעד תביעה, הובא ד"ר דייל גריפיס, מומחה בכתות. ההגנה טענה שד"ר גריפיס, שקיבל את התואר שלו בהתכתבות, אינו יכול לקבל מעמד עד מומחה, אך טענה זו נדחתה על הסף. ההגנה הביא ילדה אשר טענה ששמעה את אקולס מתרברב בכך שרצח את שלושת הנערים והוא מתכוון לרצוח עוד שניים לפני שיסגיר עצמו. בנוסף, הביאה התביעה עד שהיה עם אקולס בבית הכלא לנוער שטען שאקולס אמר לו שהוא רצח את הילדים. העד השלישי היה ידוע כשקרן פתולוגי, אך עדיין נלקחה עדותו בחשבון. אף על פי שלא ניתנה שום ראייה בנוגע לנוכחותם של בולדווין או אקולס באזור הרצח, או כל ראייה אחרת שתקשר אותם לרצח באופן ישיר, שניהם הורשעו ברצח מדרגה ראשונה של שלושת הילדים. על דמיאן נגזר גזר דין מוות בזריקה, ועל בולדווין מאסר עולם ללא חנינה.

בשנת 2010 הגישו השלושה ערעורים לבית המשפט העליון בארקנסו שקבע שיערך שימוע חדש ובמהלכו יבחנו ראיות חדשות.
בתאריך ה-19 באוגוסט 2011, לאחר 18 שנים ו-78 ימים בכלא השלושה לבסוף משתחררים ממאסר.

==ראו גם==
* גן עדן האבוד: תגליות
* גן עדן האבוד: כור מצרף

==קישורים חיצוניים==

* דנה הילמן, [https://avar-plyly.com/paradise-lost" "Paradise Lost"], ראיון עם יוצרי הסרט בפודקאסט "עבר פלילי", 25 בדצמבר 2018

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים
רשימת המבורכים

רשימת המבורכים (בגרמנית: Gottbegnadeten-Liste) הייתה רשימה שהופצה בשנת 1944 על ידי משרד התעמולה הנאצי ואשר כללה את שמותיהם של 1,041 אמנים מתחומי האמנות השונים אשר סגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר בנושא זה.

== היסטוריה ==
כבר מימיו הראשונים של השלטון הנאצי נקבעה רשימת אמנים אשר סגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר באשר לטיבה ואופיה של האמנות הרצויה מבחינתו. עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה, הוכנה רשימה של אמנים מתחומים שונים כגון ציירים, פסלים, מוזיקאים, סופרים, ואדריכלים אשר שוחררו מחובת השירות הצבאי אך התגייסו למערך התעמולה הממשלתי ליצירת אומנות מגויסת לטובת המשטר ולהאדרת שם הנאציונל-סוציאליזם.

החל משנת 1943, עם התקדמות המלחמה, ותבוסותיה של גרמניה בחזיתות השונות, הוחל במדינה מצב של "מלחמה כוללת", כלומר גיוס מוחלט של כל המשאבים לטובת המשך ההישרדות של המשטר. תיאטראות נסגרו, ואמנים רבים גויסו לשירות צבאי או ממשלתי אחר. באותה העת היו רשומים ב"לשכת הרייך לתרבות" שמותיהם של כ-140,000 אמנים אך רק 1041 מתוכם הוכרו כ"מבורכים" והורשו להמשיך בעבודתם האמנותית ובתנאי שתכוון כולה לטובת המשימה של חיזוק רוחם של החיילים, הציבור והמשטר. בקרב הרשימה היה רוב מוחלט לשחקני קולנוע ומקצועות נלווים לתעשייה זו, כגון תסריטאים ובמאים, במטרה לאפשר יצור מוגבר של סרטי תעמולה עבור המשטר.

האמנים אשר זכו להכלל ברשימת המבורכים קיבלו לידיהם כתב מינוי אשר משחרר אותם משירות צבאי אך מחייב אותם לשרת את המדינה באמצעות כישרונם האומנותי כמיטב יכולתם על פי דרישות משרד התעמולה.

לקראת סוף שנת 1944 כאשר קיצו של המשטר הנאצי נראה קרוב מתמיד, התחזק הצורך בגיוס של משאבים זמינים נוספים וגם כמה מן המוזכרים ברשימת המבורכים קיבלו צווי גיוס לשירות.

מבין רשימת המבורכים ניתן למנות את האמנים הבאים:
*פסלים: ארנו ברקר, פריץ קלימש, יוזף תוראק.
*ציירים: ארתור קאמפף, וילי קריגל, קלאוס ברגן
*אדריכלים: הרמן גיסלר, וילהלם קרייס.
*מוזיקאים: ריכרד שטראוס, וילהלם פורטוונגלר, הרברט פון קאראיין.
*סופרים: גרהרט האופטמן, ארווין גווידו קולבנהייר, הנס קרוסה, הנס יוסט, אגנס מיגל.

== ראו גם ==

* אמנות מנוונת

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.dhm.de/lemo/kapitel/der-zweite-weltkrieg/kunst-und-kultur/die-gottbegnadeten-liste.html "Die "Gottbegnadeten-Liste] באתר המוזיאון הגרמני להיסטוריה. 

קטגוריה:תרבות, אמנות ומדע בגרמניה הנאצית
נחל בית העמק

ממוזער
נַחַל בֵּית הָעֵמֶק הוא נחל אכזב בגליל המערבי. הוא נקרא על שם היישוב בית העמק בו הוא עובר. בערבית נקרא הנחל ואדי מג'נונה על שם המעיין שבערוצו. תחילתו של הנחל בין היישובים הר חלוץ וכיסרא-סומיע, חוצה את הכפר מזרעה ונשפך לים תיכון בין היישוב שבי ציון לעיר נהריה. תוואי הנחל הוא מפותל והוא עובר דרך חורשים ים תיכוניים רבים.

== מקור השם ==
הנחל קרוי על שם היישוב הקדום בית העמק, המוזכר כנקודת ציון בגבול נחלת שבט אשר.

== יובלי הנחל ==
נחל חשק, נחל כישור, נחל גיתה, נחל ינוח, נחל זיתון ונחל יחיעם

== שמורת הנחל ==

כ-2.5 ק"מ מאפיק נחל בית העמק באזור בו הנחל חולף בין מדרונות תלולים המתנשאים לגובה 200 מ' מעל לערוץ נכללים בשמורת נחל בית העמק.

== צמחייה בנחל ==
כרמי זיתים, עצי בוסתן, חורש טבעי: אלון מצוי ואלה ארצישראלית. מורן החורש, אדר סורי, חרוב, כליל החורש, איריס נצרתי, צמחיית נחלים: סוף, קנה ואשל. שפן הסלעים, שועל מצוי בז מצוי, עקב עיטי, לילית מצויה, חזירי בר, תנים ודלקים.

== קישורים חיצוניים ==

*יערה שאלתיאל וסיון אורנאי, [http://www.iaa-conservation.org.il/Projects_Item_heb.asp?site_id=63&subject_id=6 נחל בית העמק- סקר אתרים בתוואי הנחל], [http://www.antiquities.org.il/default.aspx אתר רשות העתיקות] - [http://www.iaa-conservation.org.il/ מינהל שימור], 2008

== הערות שוליים ==

בית העמק
קטגוריה:הגליל המערבי
קטגוריה:בית העמק
קטגוריה:נחלת שבט אשר
בית העמק
קטגוריה:מזרעה
טאב

מקלדת בחלק השמאלי-עליון]]
טַאבּ (Tab קיצור באנגלית של tabulate או tabulator key) הוא מקש מיוחד במקלדת מחשב וכן תו במחשב. השימוש העיקרי הוא למעבר מהיר בכיוון אופקי אל נקודת העצירה הבאה באותה שורה.

מקש טאב נוצר כבר במכונת כתיבה. לצורך ארגון טקסט בטבלאות היו צריכים בעבר להקליד פעמים רבות את תו הרווח כדי לעבור לעמודה הבאה. מקש טאב נוצר כדי לחסוך זמן, וכדי לקדם את נייר ההדפסה במהירות בכיוון האופקי אל העמודה הבאה. לצורך זה היה צורך להגדיר מראש נקודות על גבי הציר האופקי "עצירות טאב" אליהן יתקדם נייר ההדפסה בכל הקשה על טאב, עצירות אלו היו לרוב בנות 8 רווחים.

במקלדת מחשב השימוש הוא דומה, אבל הורחב לשימושים נוספים:
*במעבדי תמלילים בטקסט רגיל, השימוש בטאב מקדם את הסמן בכיוון אופקי לנקודות קבועות "עצירות טאב", ובטבלאות - הטאב מקדם את הסמן אל העמודה הבאה.
*בגיליונות אלקטרוניים טאב מקדם את הסמן בכיוון אופקי אל העמודה הבאה באותה שורה.
*בתוכנות רבות - טאב משמש בממשק משתמש גרפי כדי להעביר את המיקוד מאובייקט אחד לבא אחריו, או כדי לקדם את הסמן משדה אל השדה שבא אחריו.
*במרבית המחשבים במערכת חלונות, שילוב המקשים משמש למעבר בין חלונות פתוחים, והשילוב משמש למעבר בין כרטיסיות פתוחות באותו חלון.
* בתוכנות רבות, משמש המקש להזחה.
==התו טאב== 
טאב הוא גם תו. בקוד ASCII ערכו של התו 9. בקובצי טקסט תו זה משמש לקידום בכיוון אופקי לנקודות קבועות "עצירות טאב". קידום דומה קיים גם ב-HTML, באמצעות <code>&#9;</code>.

קיים תקן דה-פאקטו להעברת נתונים TSV (Tab-separated values) ובו משמש התו טאב להפרדה בין שדה אחד לבין הבא אחריו באותה שורה (רשומה).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקשים
קטגוריה:קידוד תווים
נומופוביה

נומופוביה היא פוביה (בעת) מאיבוד מגע עם הטלפון הנייד כתוצאה משכחה, אובדן, סוללה ריקה, תקלה וכיוצא בזאת.

== היסטוריה ==
המונח, קיצור של המילים no-mobile-phone phobia (בעברית: בעת באין טלפון נייד), נטבע במהלך מחקר של משרד הדואר הבריטי שנערך בשנת 2008 במטרה למפות את החרדות מהן סובלים משתמשי הטלפונים הניידים. המחקר, בהקף של 2,163 נשאלים, העלה שכ-53% ממשתמשי הסלולר בבריטניה נטו להיכנס לחרדה כאשר הם איבדו את מכשירם, או לחלופין כאשר הסוללה שלו התרוקנה, אשראי השיחות שלהם נוצל עד תום או שהם לא הצליחו לגשת לרשת הסלולרית כדי להוציא שיחות. המחקר מצא שכ-58% מהגברים ו-48% מהנשים סבלו מהבעת, ותשעה אחוזים נוספים נכנסו ללחץ כאשר המכשיר הנייד שלהם היה כבוי. 55 אחוזים מהנשאלים העידו שהסיבה העיקרית לחרדה היא אובדן הקשר עם משפחתם וחבריהם, 10 אחוזים העידו שהם נדרשים להיות זמינים בשביל עבודתם. המחקר גם השווה את רמת הלחץ שנוצרה בממוצע בגין נומופוביה לזו שנוצרת ביום החתונה בקרב בני הזוג ולזו הנוצרת בשל נסיעה לרופא השיניים.

מחקר נוסף שנערך ב-2012 על ידי חברת SecurEnvoy העלה כי שיעור הסובלים מנומופוביה עלה ב-13% מאז בוצע המחקר הראשון, ומאפיין יותר נשים מאשר גברים (70% לעומת 61%), יותר צעירים מאשר מבוגרים (77% מבני העשרה).

==ביקורת==
למרות הממצאים שהעלו המחקרים השונים, פסיכולוגים נוטים שלא לראות בתופעה כ"פוביה", שכן גם אם נוצרת אצל הנומופוב חרדה, היא בגדר חרדה נורמלית שאינה מצריכה טיפול. כעדות לכך מציינים שאף מטופל לא הגיע למרכזים לטיפול בחרדה בשל סיבה זו.

== ראו גם ==
* חרדת החמצה

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקשורת סלולרית
קטגוריה:פוביות
קטגוריה:השפעות נפשיות של המדיה הדיגיטלית
המשמר הוולשי

המשמר הולשי (באנגלית: Welsh Guards; בולשית: Gwarchodlu Cymreig) הוא רגימנט משמר החמישי והאחרון בסדר בכירותו מבין חמשת הרגימנטים של משמר הרגלים, כחלק מדיוויזיית המשמר בצבא הבריטי. הרגימנט הוא גם האחרון שנוסד מבין החמישה, מתוך כוונה לכלול רגימנט משמר לכל אחת ממדינות הממלכה המאוחדת.

==מבנה ויעוד==
רגימנט המשמר מכיל רק גדוד אחד; הגדוד הראשון, המשמר הוולשי. הגדוד משרת לסירוגין במשימות ייצוגיות בלונדון ובהצבות מבצעיות ברחבי העולם, בתור גדוד חיל רגלים קל.

כחלק מתוכנית "החייל העתידי" של הצבא הבריטי, הגדוד עתיד לשרת תחת החטיבה הרביעית (חי"ר קל).

==היסטוריה==
כיכר האדומה לציון 65 שנים לסיום מלחמת העולם ה-2.]]
רגימנט המשמר הוקם ב-26 בפברואר 1915 על ידי הרשאה מלכותית של המלך ג'ורג' החמישי, זאת כדי להקים רגימנט משמר ולשי בדומה לרגימנטים האחרים אשר מייצגים את שאר מדינות הממלכה המאוחדת. שלושה ימים לאחר ההקמה, הרגימנט צעד לראשונה במהלך האירוע הממלכתי של יום דוד הקדוש, היום שהפך ליום השנה הרשמי של הרגימנט. ב-17 באוגוסט הרגימנט יצא לכיוון צרפת כדי להשתתף במלחמת העולם הראשונה, הקרב הראשון שהרגימנט השתתף בו היה מספר חודשים לאחר מכן בלוּס בספטמבר.

לאחר המלחמה, חזר הרגימנט לאנגליה ובמשך השנים הבאות הוצב בעיקר שם במשימות ייצוגיות ואימון. ב-1929 נשלח הרגימנט לשירות במצרים שם הוצב לתקופה קצרה, לאחר מכן מספר שנים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב הרגימנט בגיברלטר שם נותר עד תחילת הלחימה. ב-18 במאי 1939 נוסד הגדוד השני של הרגימנט ובמהלך המלחמה נוסד גם הגדוד השלישי. במהלך המלחמה, השתתף הרגימנט בלחימה בצרפת שהסתיימה בחילוץ החיילים הבריטים מדנקרק, בהמשך לחמו יחידות המשמר בצפון אפריקה ובאירופה.

לאחר המלחמה, הוקפאו הגדוד השני והשלישי והגדוד הראשון נשלח בשנת 1947 לשירות בישראל המנדטורית, עד הקמת מדינת ישראל העצמאית שנה מאוחר יותר. בשנות ה-50 שירת המשמר בגרמניה בתקופת המתיחות עם ברית ורשה, לאחר מכן במצרים ובמלחמת סיני. בשנת 1960 חזר המשמר לגרמניה וב-1965 נשלח לעדן בתקופת הדעיכה של הקולוניה מידי האימפריה הבריטית. בהמשך השנים שירת המשמר בגרמניה וצפון אירלנד בעיקר ובשנת 1976 נשלח לקפריסין לאחר הפלישה הטורקית לאי. בשנת 1982 שירת המשמר במהלך מלחמת פוקלנד מבלי להשתתף בשיא הלחימה, למרות זאת קיבל הרגימנט תואר קרב עבור השתתפותו במלחמה.

באפריל 2009 נשלח הרגימנט לשירות באפגניסטן, שם ב-1 ביולי נהרג מפקד הגדוד לויטננט קולונל רופרט ת'ורנלו מפיצוץ מטען צד. ת'ורנלו היה ההרוג בדרגה הגבוהה ביותר מאז מלחמת פוקלנד בשנת 1982. במאי 2010 השתתף הרגימנט במצעד הצבאי בכיכר האדומה, מוסקבה, בפעם הראשונה שחיילים בריטים משתתפים במצעד זה לציון 65 שנים לסיום מלחמת העולם השנייה.

==מסורת==
* מדים יצוגיים: במדי היצוג של הרגימנט, כפתורי מעיל המדים מסודרים בקבוצות של חמש (משום שהגדוד הוא החמישי בבכירותו). סמל הצווארון הוא סמל הרגימנט (סמל הכרישה; סמלה הלאומי של ויילס) סמל זה נענד גם על הכותפות בקצוות הכתפיים.
** נוצת מצנפת: נוצת המצנפת נענדת מצד שמאל של כובע הברסקין והיא מורכבת מפלומה בצבעי לבן-ירוק-לבן.
* תוארי קרב: לרגימנט ישנם 47 תוארי קרב: 20 ממלחמת העולם הראשונה, 26 ממלחמת העולם השנייה ואחד עבור מלחמת פוקלנד (1982). תוארי הקרב מופיעים על דגל הרגימנט ועל התופים של להקת הרגימנט, בדומה ליחידות אחרות בצבא הבריטי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.army.mod.uk/infantry/regiments/23991.aspx עמוד המשמר באתר משרד הביטחון הבריטי]. .

==הערות שוליים==

משמר וולשי
קטגוריה:יחידות רגלים בריטיות
מולה עשת

מולה עשת (נולד ב-2 ביולי 1934) הוא צלם אופנה ופרסום ישראלי שהיה פעיל בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20.

== ביוגרפיה ==
מולה עשת נולד לצבי ולמלכה אייזנשטט בתל אביב, החל לצלם בכיתה ה', לאחר שקיבל מצלמה במתנה.
התחנך בבית הספר המקצועי "מקס פיין". בסוף שנות ה-50 עזב את תל אביב לגרעין נח"ל בקיבוץ סאסא.
החל בצילום מקצועי לראשונה בעקבות בקשתו של חברו, המפיק איציק קול, לסייע לו במהלך צילומי הסרט "הם היו עשרה", של ברוך דינר. מפיקי הסרט התלהבו מצילומים שעשה לסצינות ולשחקנים של והפך לצלם הסטילס של ההפקה. לאחר מכן חזר לעיר הגדולה.

בשנות ה-60 חלה ההתפתחות של תחום האופנה והפרסום בישראל, ועשת היה הצלם היחיד במקצועו. כך הפך עשת לצלם האופנה הראשון והגדול בישראל, ובאותן שנים עבדו איתו כ-90% מחברות הפרסום בישראל. עשת עבד עם את מיטב הדוגמניות בשנות ה-60, ה-70 וה-80 ובהן: קארן דונסקי, חני פרי, חלי גולדנברג, רונית יודקביץ', אביבה בנאי, רונית ויגלר ופנינה רוזנבלום.

עשת עסק בצורה נרחבת גם בצילומי תיאטרון במקביל לצילומי האופנה, והיה הצלם של להקות מחול כמו בת דור, וקול ודממה. בשנות ה-70 יצרו עשת והצלם שרוליק הרמתי מיזוג ופתחו עסק משותף של צילומי אופנה ופרסום בשם "סטודיו מולה הרמתי".

מבין העבודות המפורסמות של עשת: לוח האופנה הראשון בישראל, צילום עבור חברת אגרקסקו, צילומי שערים לעיתונים לאשה והעולם הזה.

== צילומי אופנה ==
עשת היה מהראשונים שהכניסו את ה"תנועה" לצילומי סטילס. עשת העדיף לבצע רבים מצילומיו דווקא מחוץ לכותלי הסטודיו, ולנסות לפרוץ גבולות אל השטח. בשנת 1981 הקים עשת את תערוכת האופנה הראשונה בישראל, במסגרת שבוע האופנה הישראלי. בסוף שנות ה-80 החליטו עשת והרמתי לפרק את השותפות.

בפברואר 2012 נפתחה תערוכת יחיד של עשת המציגה את צילומי האופנה של ישראל משנות ה-60, ה-70 וה-80.

נכון ל-2012 מתגורר עשת בשכונת אפקה בתל אביב יחד עם אשתו דליה. הוא אב לבן (צביקי עשת) ושתי בנות (איריס עשת-כהן וסיגל עשת-שפט). אשתו דליה, הייתה שותפתו לעשיה ותפקדה כסטייליסטית, הראשונה בישראל.

עשת הפסיק לעבוד כצלם מקצועי באמצע שנות ה-90, אך ממשיך לצלם להנאתו.

==הכישלון העסקי==
בשנות ה-90 הקים עשת ביחד עם שותפים חברה בשם "מולה סנטר" אשר עסקה בעיקר בהדרכה מקצועית לאיפור, קוסמטיקה, סטיילינג ומכירת מוצרים הקשורים בתחום. החברה הונפקה בבורסה והעסיקה 450 עובדים בשיאה.
כתוצאה מהתרחבות מהירה ללא בסיס כלכלי והערכות שוק בלתי ריאליות אשר נבעו מניהול כושל, נקלעה החברה בסוף שנות ה-90 להפסדים כספיים של עשרות מיליוני שקלים ולמשבר כלכלי אשר הוביל אותה לפשיטת רגל. עשת ושותפיו הותירו עשרות עובדים וספקים, רובם קטנים וחסרי כושר מיקוח וגביה, בפני שוקת שבורה בשל חוסר יכולת לגבות את חובם. בנו של מולה, צביקי עשת, שכיהן כמנכ"ל החברה, עזב את ישראל ב-1997 עם משפחתו, בסמוך למועד קריסתה, והשתקע בניו זילנד. לאחר כעשור שב לישראל. הוא מחזיק מספר מסעדות בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://museum.imj.org.il/artcenter/newsite/he/?artist=%D7%A2%D7%A9%D7%AA,%20%D7%9E%D7%95%D7%9C%D7%94&list=%D7%A2 מולה עשת], מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

* 
* 
* תמונות [https://haifa-primo.hosted.exlibrisgroup.com/primo-explore/collectionDiscovery?vid=HAU&collectionId=81164644870002791 מאוסף מולה עשת] מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צלמי אופנה ישראלים
קטגוריה:סאסא: אישים
קטגוריה:בוגרי התיכון המקצועי ע"ש מקס פיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
אסטל, דוכסית אסטרייטלנד

אסטל סילביה אווה מארי, דוכסית אסטרייטלנד (בשוודית: Estelle Silvia Ewa Mary; נולדה ב-23 בפברואר 2012) היא בתה של יורשת העצר השוודית, הנסיכה ויקטוריה, והשנייה בסדר הירושה לכתר השוודי, לאחר אמהּ.

==ביוגרפיה==
סמל האצולה של אסטל]]
אסטל היא בתם של הנסיכה ויקטוריה והדוכס דניאל. שמה הוכרז בידי סבה קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה. היא הנסיכה הראשונה בהיסטוריה השוודית שנולדה ליורשת עצר מכהנת. היא צפויה לרשת את הכתר גם אחרי לידת אחיה, בעקבות שינוי החוק המבטל את העדפת הבן הבכור ומשווה בין המגדרים בירושת הכתר השוודי.

עם הכרזת שמה פורסמה בעיתונות סברה כי הוא על-שם אשתו של קרוב משפחתה, הרוזן פולקה ברנדוט.

ב-2 במרץ 2016 נולד לאסטל אח, הנסיך אוסקר, דוכס סקניה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוכסים
קטגוריה:ילדי משפחות מלוכה
קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-2012
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-2012
אתר הניסויים סמיפלטינסק

מפת האתר. האתר סומן בצבע אדום ומשתרע על שטח של 25 אלף קמ"ר (יותר משטח ישראל)
אתר הניסויים סמיפלטינסק, או כפי שהיה ידוע בברית המועצות סמיפלטינסק-21 או הפוליגון, היה אתר הניסויים העיקרי לנשק גרעיני בברית המועצות (מקבילו של אתר הניסויים נבדה האמריקאי). האתר שכן בסטפה שבקזחסטן, שהייתה רפובליקה סובייטית. המבנים הקשורים לאתר הניסויים שכנו כ-150 ק"מ מערבית לעיר סמיי, שבאותה עת נקראה "סמיפלטינסק". במהלך שנות פעילותו של האתר, בין השנים 1949 ל-1989, נערכו בו 456 ניסויים גרעיניים. הניסויים שנערכו באתר גרמו ליצירתם של מספר אגמים מלאכותיים, ביניהם אגם שאגאן. האתר נסגר בשנת 1991.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
קטגוריה:נשק גרעיני: אתרי ניסויים
קטגוריה:קזחסטן: היסטוריה
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
מדבר מוהאבי

מדבר מוהאבי, 2007
מדבר מוהאבי (באנגלית: Mojave Desert) הוא מדבר צל גשם בדרום-מערב ארצות הברית. הוא משתרע בתחומי המדינות קליפורניה, נבדה, יוטה ואריזונה. מקור שמו בשבט האינדיאני, מוהאבי, שישב במקום.
== גאוגרפיה ==
שטחו של מדבר מוהאבי כ-124,000 קילומטר רבוע. גבולותיו מוגדרים בהתאם לתפוצת צמחי היוקה מסוג עץ יהושע הייחודיים לו. גבולותיו הטופוגרפיים הם רכסי ההרים של סן גבריאל, סן ברנרדינו וטהצ'פי ממערב, מדבר סונורה ומדבר קולורדו מדרום, מדבר האגן הגדול מצפון ורמת קולורדו ממזרח.

בשטחו של המדבר זורם נהר מוהאבי, רובו מתחת לקרקע. המדבר מיושב בדלילות, אך נמצאות בו כמה ערים שהגדולה בהן היא לאס וגאס שבנבדה.

בקצהו הצפון-מערבי של מדבר מוהאבי משתרע "עמק המוות", שבו נמצאת הנקודה הנמוכה ביותר באמריקה הצפונית - 86 מטר מתחת לגובה פני הים. עמק זה צחיח ויבש במיוחד, ואף נמדדו בו ב-10 ביולי 1913 הטמפרטורות הגבוהות ביותר בחצי הכדור מערבי, 56.7 מעלות צלזיוס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
מוהאבי, מדבר
קטגוריה:קליפורניה: גאוגרפיה
קטגוריה:נבדה: גאוגרפיה
קטגוריה:יוטה: גאוגרפיה
קטגוריה:אריזונה: גאוגרפיה
פרנץ וקסמן

פרנץ וקסמן (באנגלית: Franz Waxman, בגרמנית: Franz Wachsmann; 24 בדצמבר 1906 - 24 בפברואר 1967) היה מנצח ומלחין פסקולים יהודי-אמריקאי פורה, עליהם היה מועמד ל-12 פרסי אוסקר וזכה בשניים. מלבד זאת כתב וקסמן גם מוזיקה קלאסית, היצירה הידועה ביותר שלו בתחום הקלאסי היא "פנטזיית כרמן" לכינור ותזמורת, המורכבת מוריאציות על נושאים מתוך האופרה כרמן מאת ז'ורז' ביזה.

== תולדות חייו ויצירתו ==
נולד בקניגסהוטה שבשלזיה (ליד קאטוביץ) שהייתה אז בשלטון פרוסיה (כיום חוז'וב שבפולין). ראייתו נפגעה בתאונה שאירעה כשהיה בן שלוש. 

בשנת 1930 תזמר את המוזיקה שחיבר פרידריך הולנדר (Friedrich Hollaender) לסרט המלאך הכחול (בכיכובה של מרלן דיטריך) ובהמשך חיבר מוזיקה לסרטים גרמניים נוספים. עם עליית הנאצים לשלטון נמלט לפריז, שם עבד עם פריץ לאנג על סרטו "ליליום" ובשנת 1935 היגר לארצות הברית. הסרט הראשון עבורו חיבר מוזיקה בארצות הברית היה "מוזיקה באוויר", עבורו השלים את הפסקול יחד עם ג'רום קרן, שחיבר את המחזמר המקורי בברודוויי, עליו היה הסרט מבוסס. הצלחתו הראשונה הייתה בסרט האימה כלתו של פרנקנשטיין משנת 1935.

משנת 1940 החל את שיתוף הפעולה שלו עם אלפרד היצ'קוק בסרט "רבקה", שהפסקול שלו זיכה אותו במועמדות לאוסקר ולאחר מכן בסרטים "חשד" (1941) שגם הוא זיכה אותו במועמדות לאוסקר, "משפט פאראדין" (1947), "דודנית רחל" (1952) ו"חלון אחורי" (1953). ב-1937 חיבר את הפסקול לסרט ספנים אמיצים וב-1941 חיבר את הפסקול לסרט ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד, שניהם בבמויו של ויקטור פלמינג.

בשנת 1951 זכה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב עבור הפסקול לסרט "שדרות סאנסט", שנה לאחר מכן זכה שוב באוסקר על פסקול הסרט "מקום תחת השמש". ב-1952 חיבר את פסקול הסרט שובי שבא הקטנה וב-1955 חיבר את פסקול הסרט מר רוברטס.

בשנת 1947 ייסד את פסטיבל לוס אנג'לס למוזיקה, שהתקיים במשך 12 שנה והעלה הפקות של מוזיקה קלאסית מודרנית משל ארנולד שנברג, איגור סטרווינסקי, דמיטרי שוסטקוביץ' ואחרים.

ב-1957 חיבר את פסקול הסרט פייטון פלייס וב-1960 את הפסקול לסרטים סימארון, סיפורה של רות וזריחה בקמפובלו.

== פרסים ומועמדויות ==
זכייה בפרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר:
* שדרות סאנסט (1951)
* מקום תחת השמש (1952)
מועמדויות:
* לפסקול מקורי ולמוזיקה מקורית
* רבקה (1940)
* ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד (1941)
* חשד (1941)
* המטרה, בורמה! (1945)
* 
* 
* סיפורה של נזירה (1959)
* טאראס בולבה (1962)

זכה בפרס גלובוס הזהב ל"שדרות סנסט" והיה מועמד עבור "טאראס בולבה".

אלבום הפסקול של "סיפורה של נזירה" זכה בפרס גראמי.

מכון הסרטים האמריקאי מנה את פסקול הסרט "שדרות סאנסט" במקום ה-16 בין 100 הפסקולים הגדולים בכל הזמנים.

== מוזיקה קלאסית נבחרת ==
* "פנטזיית כרמן" לכינור ולתזמורת, 1946
* "פנטזית טריסטן ואיזולדה" לכינור, פסנתר ותזמורת
* "Auld Lang Syne" לכינור ותזמורת קאמרית, 1947 עם הפרקים: וריאציה על "מוזיקת לילה זעירה", "קונצ'רטו אור ירח", "Chaconne a son gout" ו"מחווה לשוסטקופייב".
* "שיר טרזין", 1964-5, מבוסס על שירים מאת ילדים מגטו טרזיינשטט

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.americancomposers.org/raksin_waxman.htm מאמר מאת עמיתו] דייוויד ראסקין
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1967
שירותים אקולוגיים

שירותים אקולוגיים או שירותי קומפוסט הם סוג של בית שימוש ללא מים, שבהם הצואה והשתן נאספים ולאחר תהליך פירוק נהפכים לדשן אורגני. ישנם כמה סוגים שונים של שירותים אקולוגיים, הנבדלים ביניהם בעיקר במקום אגירת הזבל לאורך תהליך הקומפוסטציה. תהליך זה מתרחש באופן טבעי על ידי מיקרואורגניזמים (בעיקר חיידקים ופטריות) לאורך כמה חודשים עד כמה שנים.
תא שירותים יבשים בפסטיבל אקטיביזם 2010
==תכונות==
שירותים אקולוגיים הם "שירותים יבשים" - בהם לא נעשה שימוש במים כמו בשירותים רגילים, אלא נעשה שימוש בחומר סופח נוזלים כמו נסורת, מוץ, סיבי קליפת קוקוס או נייר גרוס כדי לאפשר פירוק אירובי אורגני, לכסות את הזבל הטרי ולמנוע ריחות. טכניקה זאת יוצרת כיסי אוויר המסייעים להתפתחות הפירוק האורגני, ומסייעת ביחס הפחמן-חנקן באופן שתורם להפחתת הריח מהשירותים ומתהליך הפירוק.

שירותים אקולוגיים אינם דורשים בורות ספיגה או מערכות ביוב כמו בשירותי אסלה רגילים. לפיכך, הם הופכים לפתרון אפשרי לשירותים במקומות מרוחקים אשר קשה לתחזק באופן קבוע, כדוגמת גנים לאומיים או שמורות, בתי קיט במקומות מרוחקים וכו', וגם כפתרון עבור מקומות נידחים בארצות מתפתחות אשר אינם מחוברים לרשת מים וביוב.שירותי דלי
==סוגי שירותים אקולוגיים==

* שירותי דלי: הסוג הפשוט ביותר של שירותי קומפוסט - הפסולת נאספת בדלי אליו מוסיפים חומר יבש לאחר השימוש. כשהדלי מתמלא תוכנו מרוקן אל ערימת קומפוסט שנמצאת במקום אחר.
* שירותי דלי עם הפרדת נוזלים: ישנן אסלות בהם השתן זורם למיכל אחד והצואה לאחר. היתרונות בכך הן שצריך לרוקן את הדלי לעיתים רחוקות יותר, אפשר להשתמש בפחות חומר יבש ואפשר להשתמש בשתן כדשן באופן כמעט מיידי מאחר שאין בו פתוגנים.<ref></ref>
* שירותי דלי עם מערכת לקומפוסטציה מהירה: באסלות מהסוג הזה יש מערכת חשמלית שמזרזת את תהליך הקומפוסטציה וקטילת הפתוגנים על ידי אוורור וחימום הפסולת.
* שירותי קומפוסט מובנים: בחדר השירותים מותקן תא גדול מתחת למושב או מתחת לרצפה עצמה, אליו נאגר כל הזבל ובתוכו מתבצע תהליך קומפוסטציה ארוך טווח. כשהתא מתמלא, סוגרים אותו ונותנים לתהליך הפירוק לקרות מבלי להוסיף פסולת חדשה. במקביל פותחים תא נוסף ומתחילים את התהליך מחדש. בסוף תהליך הפירוק ניתן להוציא את התוצרת ולהשתמש בה כדשן.ציור של שירותי קומפוסט מובנים עם תא לקומפוסטציה מתחת לאסלה. צינור אוורור מסייע לתהליך ההפיכה לדשן וגם מסלק ריחות לא נעימים. פתח אחורי מאפשר לפנות את הדשן שנוצר בסיום התהליך

==ראו גם==
* לטרינה

==לקריאה נוספת==
* ג'וזף ג'נקינס, זבל אנושי, המדריך השלם להכנת קומפוסט מזבל בני אדם, הוצאת יער, 2005

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.bayadaim.org.il/tag/%D7%A9%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%AA%D7%99-%D7%A7%D7%95%D7%9E%D7%A4%D7%95%D7%A1%D7%98/ שירותי קומפוסט] באתר בידיים - עשה זאת בעצמך
* 
* [http://humanurehandbook.com/contents.html The Humanure Handbook]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי שימוש
קטגוריה:פינוי פסולת
קטגוריה:קומפוסט
אריה לייב בקשט

הרב אריה לייב בקשט (תרע"ח – י"ד בטבת תשס"ד) היה ראש ישיבת "עטרת מרדכי" בדטרויט שבארצות הברית והעמיד אלפי תלמידים. 

נולד בדולטיש בליטא לרב יעקב יהושע שנספה בשואה. למד בישיבת מיר במיר ואחר כך בגלותה בווילנה ובשאנגחאי בזמן מלחמת העולם השנייה. היה מקורב לראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל. המשגיח בשנתו הראשונה בישיבה היה הרב ירוחם לייבוביץ. בווילנה בזמן מלחמת העולם השנייה גלו אליה מישיבות שונות ובהן מישיבת מיר וגם מכנסת בית יצחק שבראשות הרב ברוך דב לייבוביץ שגם ממנו שמעו תלמידי מיר שיעורים, וכן שמעו שיעורים מפי הגרי"ז מבריסק.

בתש"ו נשא לאישה את בת הרב מרדכי רוגוב, ראב"ד טייני בליטא ומחבר "עטרת מרדכי" שלמד בישיבות מיר ווולוז'ין.

לאחר השואה הגיע לארצות הברית ובה כיהן כראש ישיבת "עטרת מרדכי" בדטרויט במשך כ-55 שנים. בין תלמידיו הרבים, תלמידי חכמים גדולים.

נפטר בדטרויט, ונקבר בירושלים. 

משיחותיו המוסריות שהשפיע בהן רבות על תלמידיו, ערכו תלמידים את הספר "קול אריה".

==חיבוריו==
*קול אריה - שיחות מוסריות על פרשיות השבוע ששוכתבו על ידי תלמידים. יצאו לאור שני כרכים על חומש בראשית ועל החומשים שמות וויקרא, דטרויט, תשס"ג (2002) ותשס"ה (2005).

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=50189&pgnum=12 הגאון ר' ארי' לייב באַקשט זצ"ל, דאס יידישע ווארט, גיליון 382, אדר תשס"ד, עמ' 12].
*הרב דוד ביגמן, [https://www.maalegilboa.org/article/%D7%9C%D7%93%D7%9E%D7%95%D7%AA%D7%95-%D7%A9%D7%9C-%D7%9E%D7%95%D7%A8 לדמותו של מורי ורבי הרב אריה לייב בקשט במלאת עשרים שנה לפטירתו], אתר ישיבת מעלה גלבוע, ז בטבת תשפ"ד.
*הרב דוד ביגמן, [https://www.yashar-magazine.co.il/post/%D7%9C%D7%97%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%91%D7%A2%D7%95%D7%9C%D7%9D-%D7%A9%D7%9C-%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%90%D7%94-%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%94-%D7%91%D7%A2%D7%A7%D7%91%D7%95%D7%AA-%D7%93%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%9B%D7%AA%D7%91-%D7%94%D7%A8%D7%91-%D7%90%D7%A8%D7%99%D7%94-%D7%9C%D7%99%D7%99%D7%91-%D7%91%D7%A7%D7%A9%D7%98-%D7%91%D7%A9%D7%A0%D7%92%D7%97%D7%90%D7%99-%D7%AA%D7%A9-%D7%94 לחיות בעולם של בריאה חדשה: בעקבות הרב אריה לייב בקשט], אתר ישר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
נפות סוריה

14 המחוזות (מחוז – محافظة, מֻחאפזה, ובתעתיק מדויק: מחאפט'ה) של סוריה מחולקים ל-61 נפות (נפה – منطقة, מנטקה), כולל נפת דמשק, ואלה מחולקות ל-206 גושים (גוש – ناحية, נאחיה).

==נפות==
נפות סוריה (נפה)

מחוז דמשק
* דמשק

מחוז ריף דמשק
* מרכז ריף דמשק
* דומא
* אל-קטייפה
* א-תל
* יברוד
* א-נבכ
* א-זבדאני
* קטנא
* דאריא

מחוז קוניטרה
* פיק
* קוניטרה

מחוז דרעא
* א-סנמין
* איזרע
* דרעא

מחוז א-סווידא
* שהבא
* א-סווידא
* סלח'ד

מחוז חומס
* חומס
* אל-מח'רם
* תדמור
* א-רסתן
* אל-קוסייר
* תלכלח'

מחוז טרטוס
* בניאס
* שייח' בדר
* דורייכיש
* סאפיתא
* טרטוס

מחוז לטקיה
* לטקיה
* אל-חפה
* קרדאחה
* ג'בלה

מחוז חמה
* א-סוקיילבייה
* חמה
* מסיאף
* מוחרדה
* סלמיה

מחוז אידליב
* אריחא
* חארם
* אדלב
* ג'סר א-שורור
* מערת א-נועמאן

מחוז חלב
* עין אל-ערב
* ג'ראבלס
* מנבג'
* אל-באב
* דיר חאפר
* א-ספירה
* ג'בל סמעאן
* אל-אתארב
* אעזאז
* עפרין

מחוז א-רקה
* תל אבייד
* א-רקה
* א-ת'ורה

מחוז דיר א-זור
* דיר א-זור
* מיאדין
* אלבוכמאל

מחוז אל-חסכה
* אל-חסכה
* ראס אל-עין
* קמישלי
* מאלכיה

==ראו גם==
* מחוזות סוריה

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:סוריה: חלוקה מנהלית
פאל טלקי

הרוזן פאל טלקי דה שק (בהונגרית: Teleki Pál János Ede; 1 בנובמבר 1879 – 3 באפריל 1941) היה גאוגרף ופוליטיקאי הונגרי. טלקי שבין שתי מלחמות העולם הפך לאנטישמי קיצוני, שימש פעמיים ראש ממשלת הונגריה (1920–1921, 1939–1941), היה גם שר החוץ של המדינה וגם שר החינוך שלה. בתקופת כהונתו הראשונה נחקק בהונגריה החוק האנטי יהודי הראשון באירופה לאחר מלחמת העולם הראשונה, חוק הנומרוס קלאוזוס. במינויו לראש ממשלה שוב בשנת 1939 העביר את המשך החקיקה האנטי יהודית בהונגריה (החוק היהודי הראשון, החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי).

טלקי, מנהיג תנועת הצופים בהונגריה, עורר מחלוקת חריפה בתקופת מלחמת העולם השנייה: מצד אחד בתקופתו עברו מספר רב של חוקי גזע אנטישמיים, מצד שני נטה לטובת בעלות הברית, ביקר את היטלר וגרמניה הנאצית, וסירב לקחת חלק בפלישה ליוגוסלביה. הוא התאבד ב-3 באפריל 1941, כשהודיעו לו שלמרות התנגדותו החל מעבר הצבא הנאצי בהונגריה לצורך כיבוש יוגוסלביה.

אנדרטה שהייתה אמורה לעמוד מול משכן הנשיאות בבודפשט לא הוצבה בלחץ מרכז שמעון ויזנטל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:הונגרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הונגריה: אנטישמיות
קטגוריה:ראשי ממשלת הונגריה
קטגוריה:מתאבדים: ראשי מדינות
קטגוריה:שרי החינוך של הונגריה
קטגוריה:שרי החוץ של הונגריה
קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:ממלכת הונגריה (1920–1946): פוליטיקאים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1879
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1941
TUIfly גרמניה

[[בואינג 737-800 בצבעי החברה הקודמים]]
TUIfly היא חברת תעופה גרמנית שבסיסה המרכזי הוא בנמל התעופה בעיר הנובר. החברה מקיימת טיסות שכר ליעדי פנאי ונופש באירופה ובצפון אפריקה.
החברה נוסדה בשנת 2007 כתוצאה מאיחוד של החברות האפאג לויד פלוג והאפאג לויד אקספרס תחת המותג של חברת האם TUI.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:black;background: #80dfff;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:150px;" | הערות
|- style="color:black;background: #80dfff;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|בואינג 737-700
|3
|—
|148
|148
|ייצאו משירות בשנת 2019
|-
|בואינג 737-800
|33
|—
|189
|189
|2 מטוסים מוחכרים מחברת יורווינגס
|-
|בואינג 737 MAX 8
|—
|1
|189
|189
|קבלת ההזמנה בשנת 2019.
|-
!סה"כ
!36
!1
!colspan=4|
|}

== פעילות החברה בישראל ==
החברה הפעילה בעבר טיסות שכר עונתיות ממינכן, בזל שבשווייץ, קלן ושטוטגרט לנתב"ג.

== קישורים חיצוניים == 

* 

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch==TUIfly&distinct_entry=true TUIfly] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:חברות תעופה גרמניות
קטגוריה:TUI איירליינס
המלאך הכחול

המלאך הכחול (בגרמנית: Der blaue Engel) הוא סרט קולנוע בבימויו של יוזף פון שטרנברג (Josef von Sternberg) ובהפקת אריך פומר לפי ספרו של היינריך מאן "פרופסור אונרט". הסרט הביא לפרסומה של כוכבת הסרט, מרלן דיטריך וסימן את המעבר של הקולנוע הגרמני מעידן הראינוע לעידן המדבר.

==עלילה==
הסרט מספר את סיפורו של עמנואל ראט (בגילומו של אמיל יאנינגס), מורה מכובד ודקדקן בגימנסיה, המתאהב נואשות ברקדנית-זמרת (וככל הנראה גם פרוצה) צעירה ויפהפייה בשם לולה-לולה (בגילומה של מרלן דיטריך). בשל אהבתו החוצה גבולות של גיל ומעמד חברתי מתדרדר מעמדו של ראט עד שהוא הופך לליצן בקברט "המלאך הכחול", על מנת להיות לצד אהובתו.

הסרט פותח באקספוזיציה ארוכה הבאה לתאר את פרופסור ראט הקפדן מול תלמידיו הנוהג לחלום בהקיץ על לולה לולה. בהמשך, תלמידיו, המודעים לאהבתו הפתטית ולביקורו בקברט, שותלים במעילו תחתונים השייכים ללולה, במקום ממחטת האף שלו. למחרת מחזיר ראט ללולה את תחתוניה ומבלה עמה את הלילה. כאשר הוא חוזר עם בוקר, מסוחרר מן הלילה שעבר לבית הספר הוא מוצא את תלמידי הכיתה משתוללים ושואגים ומספרים את כל שעבר עליו למנהל בית הספר, שנוזף בו על התנהגותו.

ראט עוזב את משרתו ומתחתן עם לולה. אך חסכונותיו אוזלים עד מהרה והוא נאלץ לקבל על עצמו את משרת הליצן בקברט. לולה, מצידה, מבלה עם גברים המגיעים לקברט ומתעללת בראט, שמוכן לעשות הכל בשבילה, לרוב תוך השפלה עצמית. בעת מופע הוא שם לב ללולה בזרועות אחד ממאהביה, מזפה - "איש הברזל" של הקברט, יורד מן הבמה ומאיים לחנוק אותה, אך נאסר על ידי חברי הלהקה ומוכנס לכותונת משוגעים. למחרת חוזר ראט אל בית הספר בו לימד ומת אצל שולחן המורה בכיתה בה נהג ללמד.

== היסטוריה ==
הסרט הציג לראשונה את מרלן דיטריך לקהל מחוץ לגרמניה, אחת המועמדות לתפקיד לולה הייתה לני ריפנשטאהל, מי שהייתה מאוחר יותר במאית סרטי התעמולה של אדולף היטלר. לקראת הקרנת הבכורה של הסרט בארצות הברית, בפסדינה, הוא צונזר ונחתכו ממנו סצנות שנחשבו נועזות. המוזיקה לסרט נכתבה על ידי פרידריך הולנדר, מלחין יהודי שנמלט מגרמניה ועשה חיל בארצות הברית. הולנדר הלחין מוזיקה ליותר ממאה סרטים ואת שיריו ביצעו מיטב זמרי התקופה כמו בינג קרוסבי, מרלן דיטריך ודורותי לאמור.

עם עליית הנאצים לשלטון, נאסר הסרט להקרנה בגרמניה.

== שחקנים עיקריים ==
* אמיל יאנינגס – עמנואל ראט
* מרלן דיטריך – לולה לולה
* קורט גרון – הקוסם (חבר להקת הקברט)
* האנס אלברס – מזפה "איש הברזל" של הקברט

==גרסת הסרט, 1959==
ב-1959 הפיקה חברת פוקס המאה ה-20 גרסה מחודשת לסרט בבימויו של אדוארד דמיטריק עם מיי בריט, קורט יורגנס ותאודור ביקל בתפקידים הראשיים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ohel-shem.com/subjects/sifrut/blueang.htm סיכום הסרט], אתר בית הספר אוהל שם 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי דרמה גרמניים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:סרטי קומדיה טרגית
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים גרמניים משנת 1930
קטגוריה:סרטים שהוחרמו על ידי גרמניה הנאצית
פטישן

פטישן (שם מדעי: Sphyrna) הוא סוג של דגי סחוס ממשפחת הפטישניים. בסוג זה 8 מתשעת מיני הפטישניים הידועים היום - כולם למעט המין פטישן מכונף-ראש. 

תפוצתו בקרבת החופים בכל היבשות מניו זילנד וארגנטינה בדרום ועד לקו אורך 40 צפון. במפרץ אילת נפוצים שני מינים של פטישנים: פטישן פגום-חרטום שארכו יכול להגיע עד ל-6 מטרים ופטישן כד-חרטום שארכו יכול להגיע עד 4 מטרים.

לכריש זה צורה לא שגרתית, צבעם אפור ויש להם מבנה ראש ייחודי - חלקו הקדמי מתרחב בצורת לוח סחוסי מארך, שבשני קצותיו קבועות העיניים כצורת פטיש ומכאן שמם.

הפטישניים ניזונים מדגים, סרטנים ודיונונים. לצורך איתור טרף הם מסתייעים בחוש ריח מעולה ובקולטנים רבים המצויים על ראשם, אשר מסוגלים לאתר טרף המפיק אותות חשמל.

המין הנפוץ ביותר בסוג זה הוא פטישן תמים-חרטום.

==המינים בסוג==
* Sphyrna corona
* Sphyrna couardi
*פטישן כד-חרטום (Sphyrna lewini)
* Sphyrna media
* פטישן פגום-חרטום (Sphyrna mokarran)
* פטישן טיבורו (Sphyrna tiburo)
* Sphyrna tudes
* פטישן תמים-חרטום (Sphyrna zygaena)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
קטגוריה:פטישניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1810
מספרי טראומה

מלע"כ בגודל סטנדרטי
מספרי טראומה ידועים גם בשם מַלְעַ"כּ (ראשי תיבות של: מספריים לחיתוך עם כפתור; או מַלַ"כּ), הם מספריים מיוחדים המיועדים לשימוש כוחות הצלה במקרי טראומה המצריכים הסרת בגדים מעל גוף הנפגע.
מספריים אלה מיוחדים בכך שבלהבים שבהם קיים כיפוף הקרוי "כפתור", אשר נועד לספק בטיחות לגוף המטופל ולמנוע פציעה במקרה של נגיעה בגוף המופשט מבגדים על ידם.

==תיאור מספרי הטראומה והשימוש בהן==
המַלְעַ"כּ הוא מספריים חזקים בדרך כלל, המיועדים לגזור גם חומרים קשים לחיתוך, כגון: עור; בדים עבים כמו ג'ינס; חגורות בטיחות בתאונות דרכים; בגדי רוכבים ממוגנים; נעליים ומגפיים, ואפילו מתכות דקות. הסוגים החזקים של המלע"כ יכולים לחתוך מטבעות מתכת.

לִשני לַהֲבֵי המלע"כ, יש זווית קהה של כ-145 מעלות באמצעם. כאשר מעמידים את בסיס המספריים במאונך או בזווית של כ-30 מעלות ביחס לגוף המטופל, מתאפשרת חדירה נוחה ובטוחה יותר מתחת לבגדיו של אדם בלא לסכן את גופו בפציעה. קיימים מספר גדלים במלע"כים, אך הגודל הנפוץ שבהם הוא כ-20 ס"מ.

מַלְעַ"כּ מצוי בשימוש פרמדיקים, חובשים ואנשי צוות רפואי בשטח ובמיון. כמו כן הוא מצוי בשימוש צוללנים, מטיילים מקצועיים, ויחידות צבאיות המבקשים מספריים אשר מסוגלים לחתוך חומר חזק כמו רשתות או חוטי ברזל.

השימוש במלע"כ חיצוני בלבד ולא נועד לפעולות כירורגיות פנימיות כלשהן. כמו כן כלי זה דורש מיומנות לא פשוטה במקרי טראומה מסוימים הדורשים חיתוך לבוש. באופן כללי ובסיסי, השימוש בו נעשה באופן שהלהב הכפוף כלפי מטה והלהב החד כלפי מעלה.

==היסטוריה ואטימולוגיה==
מקור השם מלע"כ, ככל הנראה בצה"ל ושם הומצא השימוש בשם זה; לאחר מכן הפך לשימוש נרחב יותר בישראל. גם כיום, בטופסי הרישום הרשמיים של מד"א נקראים מספריים אלה בשם מלע"כ.

רבים תמהים על המילה "כפתור" המשולבת בראשי תיבות זה; לפי אבן-שושן, המילה "כפתור" מציינת בין היתר בעברית החדשה "כינוי לבליטה כלשהי מעוגלת וכדורית, במכשיר, בגוף בעל-חיים ועוד". לפי זה ניתן לשער בפשיטות שהכיפוף הבולט בתחילת מספרי הטראומה הוא הכפתור; ולמרות שאינו עגול וכדורי, הכיפוף שבו נחשב אפוא למעוגל.

ראשי התיבות של המלע"כ, שובשו לא פעם מחוסר ידע בנושא, כך למשל ניתן למצוא כאלה שכינו את המלע"כ כ"מל"כ" שראשי תיבותיו: "מספריים לחיתוך כפתורים", פתירה שאין לה משמעות רלוונטית. כמו כן ניתן למצוא פתרון: "מספרים לחומר עם כפתור", "מספריים ללא כפתור", אשר גם הם עם משמעות לא ברורה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Daniel Ellis and Matthew Hooper, cases in Pre-Hospital and rerieval Medicine, Churchill Livingstone, 2009 (36 page)
* Dannis K. Grover, Aquatic Rescue And Safty, 2003. (57 page)
* Richard Beebe, Jeffrey Myers,Paramedic Professional: EMS Operations, 2011, (542 page)
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואת חירום
קטגוריה:ציוד רפואי
קטגוריה:כלי חיתוך
מיזם מיליון החתימות באיראן

מיליון חתימות לביטול חוקי האפליה (בפרסית: يک ميليون امضا برای لغو قوانين تبعيض آميز נקרא גם שינוי לשוויון) הוא מיזם קמפיין של נשות איראן מ-2006, לאיסוף מיליון חתימות תמיכה בשינוי חוקי האפליה המונהגים במדינתם. החותמים חייבים להיות מתוך איראן ומעל גיל 18. הפעילים המרכזיים במיזם הותקפו ונכלאו, ובעקבות כך הוארך יעד איסוף המספר המלא של החתימות לשנתיים.

הקמפיין נפתח על ידי פעילים מתנועת זכויות האישה באיראן, כמו:פרווין ארדלאן, ועוד.

המיזם זכה להכרה בינלאומית רחבה. 

כתבי-עת בולטים, ארגוני זכויות אדם, וארגונים פרו-דמוקרטיים, העניקו פרסים חשובים הן למיזם עצמו והן לפעילים בולטים בו. אחד מהארגונים אשר נתנו פרס למיזם הוא עיתונאים ללא גבולות (2008).

==ראו גם==
*זכויות אדם באיראן

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:זוכות פרס אנה פוליטקובסקיה
קטגוריה:זוכות פרס סימון דה בובואר
קטגוריה:איראן: מעמד האישה
רב דימי בר יוסף

רב דימי בר יוסף היה אמורא בבלי בדור השלישי. ייתכן שזהה לרב דימי שנזכר ללא כינוי נוסף בכל מקום בגמרא.

==רבותיו==
רב דימי היה מגדולי תלמידיו של שמואל, שאף השתמש בו כעוזר בבית דינו.

בתלמוד אף מסופר על מעשה שבו באה לפניו גרושה בטענה שאינה מסכימה להניק את בנה, מכיוון שאינה נשואה עוד לבעלה ואינה משעובדת לו להניק את בנה. שמואל הורה לרב דימי בר יוסף לבדוק האם התינוק מכיר את האם כך שקיים חשש שהוא לא ירצה לינוק מאשה אחרת. רב דימי הושיב את האם המסרבת, בשורה של נשים, והעביר את התינוק ליד כל הנשים. כאשר התינוק עבר ליד האם הוא הרים את עיניו והסתכל בה ממושכות, וניכר היה שמכיר אותה. האם כבשה את עיניה מהתינוק כדי שלא יבינו שהוא מסתכל עליה, אך רב דימי אמר לה "שאי את עינייך והניקי את בנך".

הוא מזכיר גם מאמרותיו של רב שעל תלמידיו נמנה. . כלומר: אין צורך לקרוא לשלישי שפרש - שיחזור וישב עמהם, אלא הם מפנים את תשומת לבו לזימון שלהם ודי בכך.

בעל ספר יוחסין השלם, ואחריו סדר הדורות, קבעו כי רב דימי בר יוסף הוא רב דימי שמופיע בכל מקום בתלמוד בסתם (ללא כינוי נוסף), ושיערו כי ייתכן שהוא אחיו של רב יצחק בר יוסף תלמידו של רבי יוחנן. הרב אהרן היימן חלק על טענה זו, שהרי רב דימי בר יוסף היה תלמיד של רב ושמואל, וזאת בניגוד לרב דימי סתם, שהיה תלמיד של רב נחמן. שהיה עונה לו על שאלותיו (לפעמים) בצחוק: "אענה לך על שאלה זו כאשר תאכל כור של מלח". את המובא במסכת חולין כי אמירה זו נאמרה על ידי רב נחמן לרב דימי בר יוסף הוא תיקן על פי הנוסחא בדקדוקי סופרים שאינה גורסת רב דימי "בר יוסף".

אף על פי כן, נראה כי גם רב דימי הידוע היה באותו דור, שהרי נראה כי הוא למד אצל רבי יוחנן ומסר משמועותיו כאשר בא לבבל. רב דימי מסר גם משמועותיו של זעירי. האר"י טען כי הוא היה גלגול מנשמתו של חזקיהו והשלים את שנותיו.

==משפחתו==
מעשה אודות יחסיו עם אחותו מסופר בתלמוד: לאחותו הייתה לה חלקת פרדס, ותמיד כאשר חלתה וחשבה שהיא עומדת למות, הייתה מקנה לו אותה, וכשהבריאה וקמה ממיטת מחלתה הייתה חוזרת בה. פעם אחת חלשה, שלחה לו: בוא קנה. רב דימי בר יוסף, שמאס בהשחתת זמנו לשווא, שלח לה בחזרה כי אינו מעוניין לבוא עוד לחינם. שלחה לו אחותו: בוא וקנה את השדה בקניין גמור שלא אוכל לחזור בי עוד. בא רב דימי בר יוסף, שייר אצל אחותו חלק מן הפרדס, ורק אז קנה ממנה. כשעמדה ממחלתה וחזרה בה מן הקניין, תבעה האחות את אחיה לדין לפני רב נחמן. שלח רב נחמן לרב דימי בר יוסף שיבוא לפניו גם הוא. אך רב דימי בר יוסף סירב לבוא, בטענה שאחותו שיירה חלק מן הפרדס בידה, והוא קנה ממנה את השאר קניין גמור. שלח לו רב נחמן: אם לא תבוא, מכה אני אותך בקוץ שאינו מוציא דם (כלומר - נידוי). בסופו של דבר, בא רב דימי לפני רב נחמן. כאשר סיפרו העדים לרב נחמן את דבר המעשה, אמרו לו שכאשר סירב רב דימי לבוא לראות את אחותו הגוססת, היא אמרה: "וי לי, אמות מבלי לראות את אחי רב דימי שמסרב לבוא אלי". על פי דברים אלה, פסק רב נחמן כי במעשה זה יש אומדנא חד משמעית כי הקניין נעשה על תנאי אם תמות, ולכן אינו תקף יותר.

לרב דימי בר יוסף היה בן, גם הוא תלמיד חכם, ובתלמוד מובא דו-שיח בין רב דימי לבנו: נכדו של רב דימי נפטר בחודש הראשון לחייו, ואביו, בנו של רב דימי ישב עליו שבעה. רב דימי שאל אותו בצחוק: האם אתה רוצה לאכול את מאכלי האבלים שאתה מתאבל על תינוק בן חודש שהוא ספק נפל? השיב לו בנו: יודע אני בו שהוא היה בר קיימא וכלו לו חדשיו. באשר"י ישנה גרסה שמדובר ברב דימי בר יצחק.

==קישורים חיצוניים==

* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

דימי
קטגוריה:תלמידי שמואל
רב דימי

רב דימי היה אמורא בדור השלישי והרביעי.

רב דימי הגיע מארץ ישראל לבבל (נחותי), ושם מסר משמועותיו של רבי יוחנן. מסר גם משמועותיו של זעירי. הוא היה חבר של אביי שדיבר אליו בלשון נוכח כחבר.

==מחלוקת לגבי זיהויו==
בעל ספר יוחסין השלם ואחריו סדר הדורות קבעו כי רב דימי זה הוא רב דימי בר יוסף, ושיערו כי ייתכן שהוא אחיו של רב יצחק בר יוסף תלמידו של רבי יוחנן, אך הרב אהרן הימן קבע כי מדובר בטעות, ונימק בכך שרב דימי בר יוסף היה תלמיד של רב ושמואל, בניגוד לרב דימי השני שהיה תלמיד של רב נחמן שהיה עונה לו על שאלותיו - לפעמים - בצחוק "לכי תיכול עלה כורא דמלחא" (אענה לך על שאלה זו כאשר תאכל כור של מלח). את המובא במסכת חולין כי אמירה זו נאמרה על ידי רב נחמן לרב דימי בר יוסף הוא תיקן לפי הנוסחא שבדקדוקי סופרים, שאינה גורסת רב דימי "בר יוסף". מצד שני, נראה כי גם רב דימי זה היה באותו דור, שהרי נראה כי הוא למד אצל רבי יוחנן. אם כי הרב הימן סבר שהיה ככל הנראה מצעירי תלמידיו של רבי יוחנן, שהרי נראה כי היה תלמידו של רבי ירמיה - תלמידו של רבי זירא תלמיד רבי יוחנן.

האר"י טען כי רב דימי היה גלגול מנשמתו של חזקיהו והשלים את שנותיו.

==מתורתו==
*כי אתא רב דימי אמר: כל המבקר את החולה - גורם לו שיחיה, וכל שאינו מבקר את החולה - גורם לו שימות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
קטגוריה:תלמידי רבי ירמיה
קטגוריה:נחותי
קרן טראמפ

קרן טראמפ

קרן טראמפ היא קרן פילנתרופית שהוקמה בשנת 2011 על ידי האחים היהודים אדי וג'ולס טראמפ ממיאמי שבארצות הברית, כדי לסייע למערכת החינוך בישראל לבלום את ההידרדרות במצוינות בלימודי המתמטיקה והמדעים בבתי הספר העל-יסודיים, ולהניע בה שיפור משמעותי, וזאת באמצעות השקעה באיכות ההוראה בבתי הספר. הקרן נחשבת כמי שעומדת מאחורי התוכנית הלאומית להרחבת המצוינות בחינוך המדעי בישראל וכמי שהניעה את בלימת ההידרדרות במספר בוגרי חמש היחידות במתמטיקה ובמדעים בארץ.

הקרן משקיעה עשרות מיליוני שקלים מדי שנה בתוכניות ופרויקטים לחיזוק איכות ההוראה והיא פועלת בשיתוף פעולה עם מורים ומנהלים של בתי ספר, עם משרד החינוך, האוניברסיטאות, רשויות מקומיות, חברות הייטק וארגונים מקצועיים וחברתיים העוסקים בחינוך.

בראש הקרן עומד אלי הורביץ חבר וועד החינוך הלאומי.

==גישתה החינוכית של הקרן==
החלטתה של קרן טראמפ להשקיע באיכות ההוראה נשענת על ראיות מן המחקר לפיהן איכות ההוראה היא הגורם המשפיע ביותר בכיתה על הישגי התלמידים. הנחת היסוד של הקרן היא שללא השקעה ביכולת המקצועית של סגל ההוראה לא ניתן יהיה להגיע לשיפור בר-קיימא בהישגי החינוך. הקרן פועלת לטפח ולהטמיע הוראה איכותית הממוקדת בלמידתו של כל תלמיד בכיתה. הוראה איכותית, לשיטתה של הקרן, היא הוראה שמציבה יעדים גבוהים לכל תלמיד, מאבחנת צרכים ויכולות, מפקחת אחר ההתקדמות, בונה תוכניות הוראה מותאמות, ונותנת לתלמיד משוב ותמיכה. על פי תפיסתה של הקרן, הוראה איכותית זקוקה לרשת של תמיכה בבית הספר אשר אותו היא רואה כקהילה מקצועית לומדת. על פי תפיסה חינוכית זו, בית הספר מגבש תפיסה פדגוגית אחידה, מפעיל משאבי תמיכה במורים ובתלמידים וחותר לסייע לכל תלמיד למצות את הפוטנציאל הטמון בו.

==תוכניות ופרויקטים==
המתווה האסטרטגי של קרן טראמפ מגדיר שישה ערוצי פעולה מרכזיים. ערוצי פעולה אלה כוללים שלוש תוכניות מרכזיות:
# להעניק הזדמנות לתלמידים
# לטפח מומחיות בהוראה
# להצמיח שינוי במערכת
לצידן מפעילה הקרן שלושה מנופים לשינוי המהווים מעטפת תומכת לתוכניות הקרן:
# הנעת מהלך חברתי
# חיבור בין שותפים לדרך
# יצירת שפה משותפת

מאז היווסדה הקרן סייעה לעשרות מיזמים חינוכיים ובהם, הקמת בית ספר תיכון וירטואלי למתמטיקה ופיזיקה, יצירת מסלולים להכשרת אקדמאים מצטיינים להוראה, הפעלת קהילות ללמידה מקצועית של מורים בתחומי המתמטיקה, הפיזיקה והכימיה, רקימת שותפויות עם רשויות מקומיות ורשתות בתי ספר, ופיתוח של מאגרי סרטי וידאו של הוראה טובה במתמטיקה ושל כלים לאבחון קשיים בלמידה.

== פרס טראמפ ==
הקרן ייסדה את פרס טראמפ להוראה איכותית בתחומי המתמטיקה והמדעים, המוענק למורה מצטיין מדי שנה על ידי ראש הממשלה ושר החינוך. הקרן יזמה את הקמתה של היוזמה המשותפת להרחבת מעגל המצוינות בישראל בהשתתפות 100 ארגוני חינוך, שמתוכה צמחה התוכנית הלאומית "מתמטיקה תחילה" בהובלת משרד החינוך.

==בעלי תפקידים==
* יו"ר הדירקטוריון: אדי שלו.
* יו"ר המועצת המייעצת: פרופ' לי שולמן.
* מנכ"ל: אלי הורביץ

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.trump.org.il/ אתר קרן טראמפ]
* [https://www.facebook.com/trumpfoundation/ עמוד הפייסבוק של קרן טראמפ]
* [http://www.slideshare.net/ehurvitz/2011-11438694 המתווה האסטרטגי של קרן טראמפ]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
קטגוריה:הוראת המתמטיקה בישראל
קטגוריה:קרנות נדבנות