OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האוניברסיטה לביטחון לאומי

האוניברסיטה לביטחון לאומי (באנגלית: National Defense University; בראשי תיבות: NDU) היא מוסד להשכלה גבוהה בוושינגטון שבארצות הברית. האוניברסיטה נתמכת על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית ומטרתה מוגדרת לחנך, לטפח ולספק השראה למנהיגים מקרב הכוחות המזוינים של ארצות הברית ומנהיגים נבחרים נוספים. היא אחת מתשע עשרה האקדמיות הפדרליות של ארצות הברית.

האוניברסיטה נוסדה ב-1976 ואיחדה תחתיה את המכללה הלאומית למלחמה (NWC) ואת המכללה התעשייתית של הכוחות המזוינים (ICAF). מוסדות אלו הוקמו כתוצאה מהצורך ההולך וגדל בשילוב בין הזרועות השונות של הכוחות המזוינים.

ב-1981 צורפה לאוניברסיטה גם המכללה לפיקוד ומטה של הכוחות המשולבים (JFSC), ב-1982 צורף המוסד למחשוב של משרד ההגנה (DODCI). ב-2002 הוקם במסגרת האוניברסיטה בית הספר להכשרת מנהלים לביטחון לאומי שמ-2008 נקרא הקולג' לענייני ביטחון בינלאומיים (CISA).

האוניברסיטה מוסמכת להעניק ארבעה סוגי תואר שני: .M.A בלימודי אסטרטגיה ביטחונית, .M.Sc בניהול משאבים ביטחוניים, .M.Sc בתכנון משולב ואסטרטגיה ו-.M.Sc באסטרטגיית ביטחון לאומי.

== קולג'ים ==
האוניברסיטה לביטחון לאומי מורכבת מחמש קולג'ים:
* 
* הקולג' לענייני ביטחון בין־לאומיים
* ע"ש דווייט אייזנהאואר
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית
קטגוריה:אוניברסיטאות ומכללות צבאיות

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:מחלקת ההגנה של ארצות הברית
תחנת משנה

מבנה עקרוני של תחנת משנה חיצונית: A-צד קווי הולכה ראשיים (מתח גבוה) B-צד קווי הולכה משניים (מתח בינוני). 1. קווי מתח גבוה 2. קו [[הארקה (בכחול) 3. קווי מתח עיליים (תלת-פאזי, באדום) 4. שנאי מתח למדידה 5. מנתק 6. מפסק זרם 7. משנה זרם 8. מגן מתח יתר 9. שנאי ראשי 10. מבנה בקרה 11. גדר בטיחות 12. קווי מתח בינוני]]
תחנת משנה (תחמ"ש) היא מתקן המהווה חלק מרשת החשמל. התחנה ממירה מתח גבוה למתח נמוך או להפך, ומבצעת פעולות חשובות אחרות כגון הגנה על קווי מתח גבוה והגנה על שנאי הספק, לרוב בין תחנת ייצור החשמל לבין הלקוח.

== תפקידי תחנת משנה ==

לתחנת משנה שני תפקידים עיקריים:
# להוות צומת של קווי הולכה במתח גבוה (מעל 52 קילווולט), לצורכי בקרה ושליטה.
# השנאה ממתח גבוה למתח בינוני (1 עד 51 קילוולט).

== סוגי תחנות משנה ==
תחנת משנה "אדלרד גודבוט" ב[[מונטריאול, קנדה. תחנה פנימית הנמצאת בשימוש מאז 1901.]]
ישנם שני סוגים עיקריים של תחנות משנה:
# תחמ"ש חיצונית: בתחנה כזאת כל הציוד פרוס תחת כיפת השמיים, למעט פונקציות ספציפיות כגון חדר בקרה וכדומה. תחנות כאלו זולות מאוד אך תופסות שטח גדול מאוד (כמה עשרות דונמים), ולכן אינן מקובלות בתוך ערים או באזורים אחרים בהם הקרקע יקרה.
# תחמ"ש פנימית: כל הציוד מותקן בתוך מבנה. מבנים לתחמ"ש יכולים להיות בשטח של כמה אלפי מ"ר, והציוד המותקן בהם יקר מאוד. המבנים ניתנים לעיצוב אדריכלי ובכך ניתן לשלב אותם באופן מתאים בסביבה.
בנוסף לנ"ל ישנן תחנות "משולבות" אשר חלק מהציוד נמצא בתוך מבנה וחלק מחוצה לו. תחנות כאלו בנויות על שטח 10–20 דונם והמבנה בסדר גודל של 1000 מ"ר.
קיימות גם תחנות משנה ניידות הבנויות על אמצעים יבילים וניתנות להעברה מאתר לאתר.

==תחנות משנה בישראל==
שרונה, בתכנון אדריכל ירון כ"ץ]]
בישראל משמשות תחנות המשנה להשנאה ממתח עליון (161 קילוולט) למתח גבוה (11/22/33 קילוולט, הגדרת המתחים בישראל שונה מהמקובל בעולם). תחנות המשנה מקושרות זו לזו על מנת להבטיח המשכיות של הרשת הארצית במקרה של תקלה. תחנת משנה תכיל בדרך כלל 4 שנאים ראשיים, מסדר 161 קילוולט, מסדר מתח גבוה וציוד נוסף להבטחת פעילותה התקינה של התחנה. 

בישראל קיימות מעל 180 תחנות השנאה, רובן בבעלות חברת החשמל (כ-30 תחנות הן בבעלות פרטית), בהספק כולל של כ-17,000 מגה-ואט. 

תחנות המשנה הגדולות בישראל נמצאות ברמת החייל (תחמ"ש "ירקון"), בצומת אשדוד (תחמ"ש "יבנה"), ובנשר (תחמ"ש "קישון").

==קישורים חיצוניים==

==ביאורים==

קטגוריה:אספקת חשמל
אליפות אירופה בכדורגל נשים 2013

אליפות אירופה בכדורגל נשים 2013, הידועה גם בשם יורו הנשים 2013, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים ה-11 שארגנה אופ"א. הטורניר נערך בשוודיה מ-10 ביולי עד 28 ביולי 2013. נבחרת שוודיה העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, כאשר שאר 11 הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו במרץ 2011.

במשחק הגמר נפגשו גרמניה (בפעם השביעית בתולדותיה) ונורווגיה - בהופעה שישית בגמר אליפות אירופה ולאחר שבאליפות הקודמת הגיעה למקום השלישי. בסיום המשחק ניצחה גרמניה 0-1, וזכתה בתואר בפעם השישית ברציפות. נדין אנגרר, שוערת נבחרת גרמניה נבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר.

==אצטדיונים==
שבעה אצטדיונים, בשבע ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי אליפות אירופה. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים של גטבורג ונורשפין ומשחק הגמר נערך בסולנה, סטוקהולם.

{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
|-
!width=33%| גטבורג
!width=33%| סולנה
!width=33%| נורשפין
|-
| גמלה אולבי
| פרנדס ארנה
| ניה פארק
|-
| תכולה: 16,600
| תכולה: 50,000
| תכולה: 10,500
|-
 200px
-
! לינשפין
!rowspan=10|<div style="position: relative;">

</div>
! קאלמאר
|-
| לינשפין ארנה
| גולדפגלן ארנה
|-
| תכולה: 7,300
| תכולה: 10,900
|-
 190px
|-
! האלמסטד
! וקשה
|-
| אריאנס ואל
| מירסיהוס ארנה
|-
| תכולה: 7,500
| תכולה: 10,000
|-
 200px
|}

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

===בית ג'===

==שלבי הנוק-אאוט==

===רבע הגמר===

----

----

----

===חצי הגמר===

----

===הגמר===

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2013
קטגוריה:תחרויות כדורגל בשוודיה
קטגוריה:גטבורג: ספורט
קטגוריה:נורשפין: ספורט
קטגוריה:2013 בשוודיה
יחידת נחשון (חיל המודיעין)

סמל פלגת סורק של יחידת נחשון
יחידת נחשון הייתה טייסת המזל"טים של חיל המודיעין שהוקמה ב-1976 ונסגרה בשנת 2000 עד סגירתה הפעילה היחידה כטב"מים מסוג "סורק", "זהבן", סרצ'ר-1 וסרצ'ר-2.

==היסטוריה==
בשנת 1969 הגה שבתאי בריל, קצין בחיל המודיעין (היום סגן-אלוף במיל'), רעיון לצייד טיסנים במצלמות לצרכים צבאיים. הוא ורס"ן שלמה ברק מחיל האוויר שכנעו את רמ"ח איסוף, אברהם ארנן, להקצות 1000 דולר לניסוי ובנו בעזרת היחידה הטכנולוגית באמ"ן את האב טיפוס הראשון. הניסוי הראשון נערך בכפר סירקין והוכתר כהצלחה.

גיחת הצילום המבצעית הראשונה של האב טיפוס הייתה מעבר לתעלת סואץ ביולי 1969 באמצע מלחמת ההתשה. המזל"ט צילם 50 תמונות טובות. בעקבות הטיסה המבצעית המוצלחת הוחלט על ידי ראמ"ן ורמ"ח איסוף להקים צוות פיתוח מיוחד לקידום הנושא. אחרי מלחמת יום הכיפורים חברת תדיראן מערכות התחילה בפיתוח מקצועי של מזל"טים. תדיראן פיתחה את המזל"ט מסטיף (( Mastiff Mini RPV (Remote Piloted Vehicle). הטיסה הראשונה הייתה ב-1975. ב-1976 הוקמה יחידת נחשון תחת פיקודו של עמוס תמיר והכטב"ם נכנס לשירות בצה"ל תחת שם סורק-1. בשנת 1977 פותח הדור השני, שנכנס לשירות מבצעי ב-1979 תחת השם סורק-2. בשנת 1982 פותח הדור השלישי, שנכנס לשירות מבצעי תחת השם סורק-3. באותה השנה נכנס לשירות ביחידת נחשון גם מזל"ט ה"זהבן" (פותח ויוצר במפעל מזל"ט - מיזם משותף של תדיראן מערכות והתעשייה האווירית).

במלחמת שלום הגליל מזל"טים של היחידה ביצעו עשרות גיחות מעל לבנון, המשימה הידועה ביותר היא השתתפות במבצע ערצב 19.
באותה תקופה גם חיל האוויר התחיל להפעיל מזל"טים בטייסת 200 כמו בחיל המודיעין, בעוד שעד סביבות 1978-9, חיל האוויר הפעיל בעיקר מב"טים בלבד.
בשנת 1994 נכנס לשירות ביחידה מטוס הסרצ'ר-1 של התעשייה האווירית, שהוחלף בהמשך על ידי גרסה מתקדמת יותר, הסרצ'ר-2.

יחידת נחשון נסגרה בשנת 2000, כל כלי הטיס של היחידה וחלק ממפעילי הכטב"מ הועברו לטייסת 200 ולבית הספר לכטב"מ.

== ראו גם ==
* יחידת רוכב שמיים
* יחידה 5252

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20141221135610/http://malam.cet.ac.il/ShowItem.aspx?ItemID=06efd273-8f20-4246-9590-9852f94039a7&lang=HEB מזל"ט הצילום הראשון של חיל המודיעין]
* [https://www.youtube.com/watch?v=SBMathErol0 סרט על יחידת נחשון משנת 1996]
* 
* [https://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=586038 פלגת סורק (מזל"ט מסטיף) 1985-1987, בפורום: פראש, צבא וביטחון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אגף המודיעין
קטגוריה:יחידות צה"ל מפעילות כטב"מים
נחשון
הוליהד

הוליהד (באנגלית: Holyhead, בוולשית: Caergybi; 'מבצרו של קאבי') היא עיירה. זוהי העיירה הגדולה ביותר בצפון־מערב אנגלסי שבצפון ויילס, עם אוכלוסייה של מעל 11,000 תושבים.

== גאוגרפיה ==
הוליהד שוכנת על האי הולי הנמצא כחמישה קילומטרים מחופה המערבי של האי אנגלסי ומחובר אליו במספר גשרים. למרות היותה העיירה המאוכלסת ביותר במחוז אנגלסי (עם 11,431 תושבים) היא איננה משמשת כבירת המחוז. חשיבותה של הוליהד בעת המודרנית נבעה בעיקר משום ששימשה שער עיקרי למשא בין לונדון לאירלנד, לכן היא חוברה ללונדון בדרך היסטורית (כיום כביש A5) ומנמל העיר יצאו מעבורות שחצו את הים האירי.

העיר נוסדה ככל הנראה בתקופה השלטון הרומי בבריטניה, כאשר הוקמה במקום כנסייה יחד עם עיירה קטנה וחומה היקפית. שמה הוולשי של הוליהד נובע מהכינוי למקום כמבצר שהכיל את כנסיית סיינט קאבי: "מבצרו של קאבי", בוולשית 'Caergybi'.

== אקלים ==
הטמפרטורות בהוליהד נמוכות במשך מרבית ימות השנה. לרוב הן נעות בין 3 מעלות צלזיוס ל־19 מעלות צלזיוס. בשנה ממוצעת יורדים כ־840 מילימטרים של משקעים. המשקעים יכולים לרדת במשך כל השנה. החודשים הגשומים ביותר הם אוקטובר–דצמבר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140620091445/http://www.holyhead.com/ עמוד תיירות של העיירה].
* [http://www.visionofbritain.org.uk/place/507 אתר אודות ההיסטוריה של הוליהד].
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנגלסי
קטגוריה:ויילס: עיירות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ערי נמל
פרוטו-כתב

צב ומתוארכים ל-6000 לפנה"ס.]]
פרוטו-כתב הוא מערכת סמלים המייצגת אידאוגרמה או נמוניקה אשר קדמה לכתב. מערכת הסמלים נועדה להעביר מידע אך כנראה לא הייתה מסוגלת להעביר מידע ישיר כמו בשפה טבעית ולכן אינה ניתנת להגדרה ככתב, אך דומה לו במובנים רבים. עדויות לפרוטו-כתב ניתן למצוא כבר בתחילת התקופה הנאוליתית בסביבות האלף ה-7 לפנה"ס.
הכתב שהופיע באירואסיה בתחילת האלף ה-3 לפנה"ס לא הופיע יש מאין אלא התפתח בהדרגה מהפרוטו-כתב, וממנו התפתחו כמעט כל סוגי הכתב בעולם הישן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כתב
סטיב וינווד

סטיב וינווד, 2009
סטיבן לורנס "סטיבי" וינווד (באנגלית: Stephen Lawrence "Steve" Winwood; נולד ב-12 במאי 1948) הוא מוזיקאי אנגלי.

== קריירה ==
במהלך קריירה בת ארבעה עשורים, הספיק סטיבי וינווד להקים מספר להקות חשובות ומצליחות, ולזכות בהערכת הקהל והמבקרים גם כאמן סולו. בין הלהקות בהן היה וינווד חבר היו ה-Spencer Davis Group, טראפיק והסופרגרופ Blind Faith. לאורך השנים הוציא וינווד להיטים רבים, זכה בפרסי גראמי ושיתף פעולה עם אמנים שונים. את הקריירה ארוכת השנים שלו החל כשהיה בן חמש עשרה. וינווד, שכילד למד לנגן בפסנתר, כינור, גיטרה וסקסופון, סולק מבית הספר עוד לפני שמלאו לו 16 שנים. אחיו, מאף, שהיה חבר ב-Spencer Davis Group, קפץ על ההזדמנות וצירף את אחיו המוכשר אל הלהקה. בין השנים 1963 - 1967 ביצעו הספנסר דייוויס גרופ מספר רב של להיטים, שביססו את מעמדם כאחד מהרכבי הפופ החשובים והמצליחים באנגליה. וינווד הצעיר הופיע איתם במועדונים שונים ברחבי אירופה, ואף כתב ושר שניים מהלהיטים הגדולים של ההרכב, "Gimme Some Lovin" ו- "I'm A Man". והקליט יחד עם אמן הבלוז האמריקאי האולין וולף.

לאחר מכן הקים וינווד יחד עם אריק קלפטון וג'ינג'ר בייקר את הלהקה Blind Faith. לאחר מספר שיתופי פעולה פתח בקריירת סולו עשירה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* יום הולדת 70 לסטיב וינווד: תוכנית מיוחדת בספיישל של חצות בכאן 88 עם גיל מטוס. [https://gmatus.com/steve-winwood-pt1 חלק 1] | [https://gmatus.com/steve-winwood-pt2 חלק 2]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מוזיקאים אנגלים
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1948
שלמה גרבץ

שלמה (שלומיק) גרבץ (1946 - אוקטובר 2006), היה יו"ר הקרן הקיימת לישראל.

==ביוגרפיה==
שלומיק גרבץ נולד ב-1946 למשפחה בית"רית ממייסדות ההתיישבות החקלאית נחלת ז'בוטינסקי. משפחתו של גרבץ גרה בשוני ואחותו הבכורה נולדה בשוני.

בנעוריו, שימש מדריך בתנועת הנוער בית"ר, אשר היוותה מסד לפעילותו החינוכית והציבורית.

גרבץ סיים לימודי תואר ראשון בתולדות עם ישראל ומדע המדינה, וסיים בהצטיינות לימודי משפטים.

מילא שורת תפקידים ציבוריים, בהם מנהל בית הספר רוגוזין בקריית גת, ראש ההנהגה הארצית והעולמית של בית"ר. חבר בהנהלת הסוכנות היהודית, יו"ר מחלקת הסטודנטים ויו"ר מחלקת הנוער והחלוץ בהסתדרות הציונית. כיהן כיו"ר הקרן הקיימת לישראל בשנים 1998-2000. כמו כן, שימש כיו"ר תנועת קדימה העולמית.

גרבץ פעל רבות למען הקהילה. בין היתר, יזם מסע העפלה משוחזר של אלפי בני נוער דרך חוויות הקהילה היהודית בפראג, מוראות השואה בגטו טרזינשטט, ושיט בספינות העפלה משוחזרות מאיטליה לחופי הארץ. תרם להקמת "יער השירים", יער שבו כל עץ ועץ מסמל שיר משירי ארץ ישראל האהובים.

בשנת 1984 החלו לשחזר ולשקם את שוני. גרבץ היה שותף בהקמת פארק ז'בוטינסקי.

כמו כן שקד עם פתחיה שמיר ומרדכי צפורי על מוזיאון האצ"ל. בהמשך דאג לגייס את אהוד אולמרט לגיוס תרומות להקמת מוזיאון נחלת ז'בוטינסקי.

בהיותו יו"ר קרן קיימת לישראל ובעידודו של ד"ר אריה הררי, נספח תרבות בשגרירות ישראל בפריז, קידם את רעיון הקמת מוזיאון הפסלים של אחיעם שושני.

היה מראשוני חברי מפלגת קדימה ושימש כיו"ר קדימה העולמית. בבחירות לכנסת השבע עשרה במרץ 2006 הוצב במקום ה-43 ברשימת מפלגת קדימה לכנסת. בבחירות קיבלה המפלגה 29 מנדטים. 

הלך לעולמו ב-2006 והוא בן 60, נטמן בבית העלמין בבנימינה.

==לקריאה נוספת==
* [https://web.archive.org/web/20160303173529/http://www.ndg.co.il/kadima/article.asp-item_id=1662.htm שלמה גרבץ הלך לעולמו] הודעת פטירה+ראיון וביוגרפיה קצרה, מתוך אתר [https://web.archive.org/web/20141219065729/http://www.ndg.co.il/kadima/default.asp.htm קדימה], 14.10.06
* 
* 
* 
* [http://www.israeltoremet.org/amuta/580479376/news שלומיק - עמותה להנצחת זכרו ופעלו של שלמה גרבץ ז"ל ], מתוך אתר "[http://www.israeltoremet.org/ ישראל תורמת]"

==הערות שוליים==

קטגוריה:יושבי ראש הקרן הקיימת לישראל
קטגוריה:פעילי מפלגת קדימה
קטגוריה:בנימינה-גבעת עדה: אישים
קטגוריה:נחלת ז'בוטינסקי: אישים
קטגוריה:בוגרי בית"ר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
יהושע גרוסברד

יהושע גרוסברד (1902 – 23 ביוני 1992) היה צייר ישראלי יליד פולין.

==ביוגרפיה==
יהושע גרוסברד נולד בשנת 1902 בסרוצק (סרוצ'ן) שבפולין הרוסית. בשנת 1911 עבר לעיירה צ'חנוב, שם למד בישיבה ועבד ביחד עם אביו בבנייה, צביעה ועיטור של בתי כנסת. בשנות ה-20 למד אמנות בווילנה ובוורשה והצטרף לאגודת הציירים היהודים בפולין. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל כמעפיל, שם הצטרף אל רעייתו, הציירת בתיה גרוסברד, והתיישב בחיפה. הוא התפרנס מעבודתו כצבעי. בשנת 1945 הצטרף לאגודת הציירים והפסלים בארץ ישראל. הוא הצטרף כחבר למפלגת מק"י. בשנת 1953 היה ממקימי כפר האמנים בעין הוד. בשנת 1955 שהה כחצי שנה בפריז בירת צרפת. בשנת 1990 עבר להתגורר בפרדס חנה.

יצירותיו המוקדמות של גרוסברד, מתקופת שהותו בפולין, כמעט ולא נשתמרה. לאחר עלייתו לארץ ישראל יצר בעיקר ציורי שמן קטני ממדים. יצירותיו תיארו את הנוף העירוני של חיפה. הם מאופיינים בהדגשה של ממד האור והצבע, בהשפעת האמנות הפוסט-אימפרסיוניסטית. בשנות ה-60 החל ליצור גם מגזרות נייר ובהם מוטיבים עממיים או כאלו הלקוחים מן הספרות היהודית.

==השכלה==
*1961-1911 ישיבה, צ'חנוב, פולין
*1926 ציור, אצל פרופ' מזנק, גימנסיה, צ'חנוב, פולין
*הפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת וילנה, פולין
*1928 המכון לציור ע"ש וויצ'ך גרסון , ורשה, פולין

==פרסים==
*1958 פרס מלאך, עין הוד.
*פרס הרמן שטרוק, אגודת האמנים של חיפה והצפון, עיריית חיפה, על ציור השמן "סמטאות חיפה – 3 מרפסות".

==ספרו==
* מגזרות נייר: מוטיבים מסורתיים; מבוא: גיזה פרנקל, הוצאת המחבר, תש"ל. (בשנות ה-80 הופיע כרך שני)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.grossbard-art.com/category/%d7%a2%d7%91%d7%95%d7%93%d7%95%d7%aa-%d7%99%d7%94%d7%95%d7%a9%d7%a2/ עבודותיו של גרוסברד]
* 
* [http://www.geni.com/people/יהושע-גרוסבארד/6000000021234762079 יהושע גרוסבארד] באתר Geni

על יצירתו:
* (תערוכה בבית האמנים בירושלים)

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכי פרס הרמן שטרוק
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
יואב בלום

יואב בלום (נולד ב-1 בספטמבר 1978) הוא סופר ישראלי.

==ביוגרפיה==
יואב בלום נולד וגדל ברמת גן. בצה"ל שירת כמדריך בקורס בבסמ"ח (קורס ממר"ם), וכקצין היה ראש צוות פיתוח תוכנה.

יואב עובד בפיתוח תוכנה במקביל לעיסוקו כסופר. כמו כן מפעיל את האתר "וורטס" - אתר שיתופי לדברי תורה.

פרסם סיפורים קצרים בירחון "חלומות באספמיה" וברשת האינטרנט. ב-2007 הוציא באופן עצמאי ספר סיפורים קצרים בשם "לתת לה את הירח". עותקי הספרים הושארו במתכוון במקומות ציבוריים, והקוראים נתבקשו להעביר את הספר הלאה, או להשאירו במקום ציבורי לאחר סיום הקריאה בו.

ב-2011 יצא לאור ספרו הראשון "מצרפי המקרים" בהוצאת "כתר ספרים". הספר הגיע ל"ספר זהב" (20 אלף עותקים). "מצרפי המקרים" תורגם לשלוש עשרה שפות, ביניהן אנגלית, פורטוגזית, ספרדית, צרפתית, איטלקית, גרמנית, פולנית, צ'כית, רוסית ובולגרית.

בינואר 2014 יצא לאור ספרו השני, "המדריך לימים הקרובים" בהוצאת "כתר ספרים". הספר תורגם לשפות סינית מסורתית, רוסית וקוריאנית.

בשנת 2016 יצא לאור ספרו השלישי, "הקבוע היחידי" בהוצאת "כתר ספרים".

בשנת 2021 יצא לאור ספרו הרביעי "מה שאחרים חושבים בי" בהוצאת "כתר ספרים".

בשנת 2023 יצא לאור ספרו החמישי "כהרף עין" בהוצאת "כתר ספרים".

בלום נשוי ואב לשתי בנות ובן. מתגורר בגבעת שמואל.

== פרסים והוקרה ==

* פרס גפן (תשע"ז) על "הקבוע היחידי".
* פרס רטרו גפן (תשע"ח) על "מצרפי המקרים".
* פרס גפן (תשפ"ב) על "מה שאחרים חושבים בי".
* "מצרפי המקרים" היה מועמד לפרס “יסנאיה פוליאנה” עבור הספר הזר הטוב ביותר שתורגם לרוסית<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 

* אתר [https://www.vorts.co.il/ וורטס] בהפעלת יואב בלום
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:גבעת שמואל: אישים
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:מתכנתים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
בית חיל האוויר

בית חיל האוויר הוא מבנה ציבור בהרצליה, שנפתח לראשונה בשנת 2003.

בית חיל האוויר אינו מבנה צבאי, אך הוא פועל בשיתוף פעולה עם חיל האוויר הישראלי. הוא מנוהל ומופעל בהתנדבות על ידי הוועד המנהל של "עמותת בית חיל האוויר", עמותה שלא למטרות רווח, שאינה צבאית במהותה ובפעילותה. בשותפות עם חיל האוויר, פועלת העמותה ליזום ולהפעיל מגוון פעילויות המבוססות על מורשת והישגי החיל.

בית חיל האוויר ממוקם בהרצליה סמוך לספורטק הרצליה, לפארק הרצליה ולקניון שבעת הכוכבים.

==פעילות בבית חיל האוויר==
בית חיל האוויר משכן מספר פרויקטים הפועלים בתחומו.

המרכז הלאומי לפיתוח מצוינות ומנהיגות צעירה מפעיל בו סמינרים וסדנאות חינוכיות עבור חיילים וקצינים, בני נוער ונוער שוחר תעופה.

מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל פעל בעבר במבנה, ובו ערך כנסים בהשתתפות אנשי צבא ואנשי מקצוע מרחבי העולם. המכון נתן חסות למחקרים ולפיתוח חשיבה פורצת דרך בתחום התעופה והחלל.

כמו כן, פועלת בו עמותת חיל האוויר, שמטרתה קידום הדור הצעיר, על ידי ארגון הרצאות וסדנאות לצעירים. בנוסף, ממוקם בו המטה המרכזי של יחידת גדנ"ע אוויר. היחידה פועלת במשותף עם עמותת בית חיל האוויר בפיתוח התכנים ויישום הפעילות בבתי ספר ברחבי הארץ. 

בנוסף, במבנה פועלות יחידת ענף נפגעים, יחידת המורשת של חיל האוויר ולהקת חיל האוויר.

בית חיל האוויר מפעיל מערכת תמיכה ושירותי סיוע לרווחת משפחות חללי חיל האוויר. בבית חיל האוויר אולם הנצחה, המשמש כמרכז לימוד והעשרה לנוער, המבוסס על ההיסטוריה האישית של הנופלים. באולם נמצא גם מידע אודות כל אחד ואחת מהנופלים. בבית חיל האוויר מתקיימים אירועים ומפגשים חברתיים, המאפשרים שמירת קשר רציף עם בני המשפחות ואנשי החיל.

==מבנה==
בבית חיל האוויר קיימים מספר חללים:
*היכל אמנויות הבמה, המארח כנסים והופעות בידור, ומכיל 764 מקומות ישיבה
*אודיטוריום, המכיל 255 מקומות ישיבה
*אולם כנסים
*לובי כניסה
*גני אירועים
*אולם הנצחה לנופלים

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.hoh-herzliya.co.il/ אתר היכל אמנויות הבמה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרצליה: מבנים
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:ישראל: מרכזי כנסים
קטגוריה:ישראל: אולמות קונצרטים
פרנקפורטר רונדשאו

פרנקפורטר רונדשאו (בגרמנית: Frankfurter Rundschau - FR) הוא עיתון יומי בגרמנית הרואה אור בפרנקפורט ומופץ בגרסאות מקומיות וככל-ארציות שישה ימים בשבוע (פרט ליום א'). העיתון בעל אוריינטציה פוליטית ליברלית-חברתית (מרכז-שמאל); לעומת מתחרהו פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג השמרני יותר). ב 2012 פתחו בעלי העיתון בהליכי חדלות פרעון, דבר שהוביל לרכישת העיתון על ידי הפרנקפורטר אלגמיינה צייטונג, אך ממשיך לצאת ולנהל אתר אינטרנט באופן עצמאי.

== היסטוריה ==
ה"רונדשאו" היה העיתון השני שקיבל רישיון הוצאה לאור בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה והראשון באזור הכיבוש האמריקאי ויצא בראשיתו באופן בלתי-סדיר 1 - 3 פעמים בשבוע. הרישיון הוענק ב-1 באוגוסט 1945 לקבוצת עיתונאים פרוגרסיביים שהורכבה מעיתונאים סוציאל-דמוקרטים, קומוניסטים ופעילים קתולים, שבמהלך המלחמה היו במחתרת הגרמנית, במחנות ריכוז ובגלות. עם פרוץ המלחמה הקרה כשנתיים לאחר מכן, אולצו העיתונאים הקומוניסטים לפרוש מהעיתון, שנשלט על ידי "אגף לביקורת המידע" של המינהל האזרחי של כוחות הכיבוש האמריקאים (ה-(Information Control Division (ICD). 

באוגוסט 1947 עבר העיתון להפצה מסודרת שישה ימים בשבוע. בשנת 1973 הועברה הבעלות על העיתון לקרן קרל קרולד (Karl-Gerold-Stiftung), קרן ללא כוונת רווח על שם עורכו הראשון של העיתון. בעקבות קשיים כלכליים להמשך אחזקת העיתון, השתלטה עליו ב-2003 חברת ההוצאה לאור DDVG (Deutsche Druck- und Verlagsgesellschaft mbH). ב-2006 נרכש העיתון על ידי בית ההוצאה דומונט (M. DuMont Schauberg) וב-2007 הוא הושק מחדש כטבלואיד. למרות שזכה בציון לשבח בקונגרס העיתונות האירופאי ב-2011 לא הצליח להחזיק מעמד וניצב לפני פשיטת רגל ב-2012, דבר שהוביל לרכישתו על ידי הפרנקפורטר אלגמיינה צייטונג.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Emil Carlebach, Zensur ohne Schere, Die Gründerjahre der 'Frankfurter Rundschau' 1945/47 ("צנזורה ללא מספריים, שנות היסוד של 'פרנקפורטר רונדשאו' 1945/47"). Frankfurt 1985, 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.spiegel.de/wirtschaft/verlage-dumont-schauberg-uebernimmt-frankf דופונט רוכשת את העיתון], כתבה בדר שפיגל, 18 ביולי 2006

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניה: עיתונים
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
באיג'י (עיראק)

בַּאיג'י (בערבית: بيجي) היא עיר בצפון עיראק המונה כ-200,000 תושבים. באיג'י ממוקמת כ-210 ק"מ מצפון-מערב לבגדאד, על הדרך הראשית למוסול.

באיג'י היא מרכז תעשייתי חשוב והיא ידועה במזקקות הנפט שלה, הגדולות בעיראק. בנוסף נמצאת בעיר תחנת כוח גדולה. היא ממוקמת על צומת חשוב של רשת מסילות הרכבת בעיראק.

==היסטוריה==
===הפלישה לכווית (1990) והפצצת מזקקות הנפט===

===מלחמת עיראק (2003 - 2008)===

===המדינה האסלאמית===
ביוני 2014 נכבשה העיר לחלוטין על ידי לוחמי המדינה האסלאמית והייתה בידיהם כ-5 חדשים עד לשחרור כ-70% ממנה בסוף נובמבר על ידי כוחות הביטחון העיראקיים, כחודש לאחר שהחליטה ארצות הברית להשתתף בהפצצות אוויריות על מטרות טרור.

באפריל 2015 נכבשה חזרה מזקקת הנפט הגדולה במדינה על ידי כוחות הביטחון. ביוני באותה שנה שוחררה העיר על ידי הכוחות העיראקים מידי ארגון הטרור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:עיראק: ערים
קטגוריה:יישובים בעיראק שנכבשו על ידי המדינה האסלאמית
סוזן בלייקלי

סוזן בלייקלי (באנגלית: Susan Blakely; נולדה ב-7 בספטמבר 1948) היא שחקנית אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה בסדרת דרמה לשנת 1976 על משחקה במיני סדרה "איש עשיר, איש עני" בסרט "סיפורה של אן ג'יליאן".

== ביוגרפיה ==
בלייקלי נולדה בעיר פרנקפורט שבגרמניה למרי לואיז, מורה לאומנות ולקולונל לארי בלייקלי ששירת כקצין מבצעי אמריקאי בגרמניה. היא גדלה באל פאסו והחלה את דרכה כדוגמנית ב"סוכנות הדוגמנות פורד".
בלייקלי למדה במשך שנה אחת "באוניברסיטת טקסס", היא למדה משחק בבית הספר אולפן השחקנים.

== קריירת משחק ==
בלייקלי הגיעה להוליווד בתחילת שנות ה-70 כאחת הדוגמניות הבולטות והמצליחות ביותר בארצות הברית. החלה את דרכה כשחקנית בסרט האסונות המצליח "המגדל הלוהט" בתפקיד פאטי דאנקן ג'ונס ולצידו של סילבסטר סטאלון בתחילת דרכו בדרמות "שליטי הרחוב" ו"קאפון".

בלייקלי זכתה לביקורות מהללות ולפרסום בשנת 1976 בזכות משחקה במיני סדרת הדרמה "איש עשיר, איש עני" בתור ג'ולי פרסקוט, אשתו של היזם העסקי העשיר רודי ג'ורדס (פיטר שטראוס). בלייקלי זכתה על הופעתה בתפקיד ג'ולי פרסקוט בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה והועמדה פעמיים לפרס אמי. ב-1979 שיחקה בלייקלי בסרט האסונות "שדה תעופה 79" בתפקיד הכתבת מגי וולאן.

בשנת 1981 גילמה בלייקלי את אווה בראון זוגתו של אדולף היטלר (אנתוני הופקינס) בדרמה הביוגרפית של רשת CBS "הבונקר". בלייקלי הועמדה בשנית לפרס גלובוס הזהב בשנת 1984 על תפקידה הביוגרפי בתור השחקנית והמגישה פרנסס פרמר בדרמה " Will There Really Be a Morning?". ב-1987 הופיעה בלייקלי בסרטו של מנחם גולן "מעבר לשיא" בתפקיד כריסטינה אשתו של נהג המשאית לינקולן הוק (סילבסטר סטאלון).

ב-1990 שיחקה בהפקת טלוויזיה מצליחה נוספת, "התקרית" לצידו של וולטר מתאו.

== חיים אישיים ==
בלייקלי נשואה למפיק הקולנוע סטיב ג'פה.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* המגדל הלוהט (1974)
* שליטי הרחוב (1974)
* דווח למפקח (1975)
* קאפון (1975)
* שדה תעופה 79 (1979)
*Blood & Orchids (1986) - סרט טלוויזיה 
* מעבר לשיא (1987)
* אמא שלי היא אשת זאב (1989)
* תחלום חלום קטן (1989)
*פרח בר (1991, סרט טלוויזיה)
* כנגד רצונה: תאונה בבולטימור (1992)
* המאהב הנשוי שלה (2000)
* נקודת האפס (2000)
* Hate Crime (2005)
* השכנה המושלמת (2005)
* פארק גריזלי (2008)
* הצ'יוואווה מבוורלי הילס 2 (2011)

== טלוויזיה ==
* איש עשיר, איש עני (1976)
* הבונקר (1981)
* התקרית (1990)
*מסדר החיים (2007)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
אוגוסט אברדינג

אוגוסט אֶבֶרדינג (בגרמנית: August Everding; 31 באוקטובר 1928, בוטרופ, גרמניה – 26 בינואר 1999, מינכן) היה במאי אופרה ומנהל אופרה גרמני.

אברדינג למד באוניברסיטאות בון ומינכן, שם החלה הקריירה שלו בשנות ה-50. משנת 1968 ואילך עבד כבמאי בהמבורג, וב-1977 חזר למינכן, שם התמנה למפקח הכללי של האופרה הממלכתית של בוואריה. בשנים הבאות עבד כבמאי גם בביירוית, בדויטשה אופר ברלין ובאופרה של ציריך.

בשנת 1988 שופץ תיאטרון פרינצרגנטן בחסותו ובהנחייתו ונפתח מחדש כתיאטרון ובית אופרה. במבנה שוכנת גם האקדמיה הבווארית לתיאטרון.

הפקותיו עלו על בימות על בתי האופרה החשובים בעולם: האופרה של וינה, פסטיבל זלצבורג, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, לה סקאלה במילאנו, האופרה הלירית של שיקגו, מטרופוליטן אופרה בניו יורק, האופרה של סן פרנסיסקו ואופרה אוסטרליה בסידני.

בשנות ה-80 וה-90 ראיין מספר רב של זמרי אופרה מפורסמים בטלוויזיה הגרמנית, בהם האנס הוטר, קרלו ברגונצי, אוטו אדלמן, אסטריד ורניי, גונדולה ינוביץ, קרל רידרבוש, בירגיט נילסן, ארמגרד זיפריד, מרתה מדל, גוסטב נידלינגר, האנס הופף, האנס זוטין, פרנץ קראס ויוזף גריינד. ברבים מן הראיונות האלה אפשר לצפות עכשיו ביוטיוב בגרמנית.

==הקלטות==
רבות מן ההפקות הקלאסיות הוקלטו על גבי DVD, בהן "הנזל וגרטל" (1981) (דויטשה גרמופון B000AXSKB8) וחליל הקסם (דויטשה גרמופון B000ASAEQW

אברדינג נטה לחשיבה מהפכנית ואינדיבידואלית בתחום התיאטרון, והיה לכך ביטוי בעבודתו.

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.kcstudio.com/everding.html August Everding interview] by Bruce Duffie
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:במאי אופרה גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1928
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1999
אברהם אלואיל

אברהם אַלוַאיל (1 ביולי 1939 – 20 בספטמבר 2014) היה אדריכל ישראלי.

אלואיל (Allweil) נולד ב-1 ביולי 1939 בתל אביב, בנו של המהנדס אשר אלואיל, שהיה מבכירי המהנדסים בארץ, מתכנן ראשי במשרד השיכון, מרצה בכיר בטכניון ומקים מרכז הבנייה הישראלי, ואחיינו של הצייר אריה אלואיל. הוא למד בתיכון עירוני א' ולאחר מכן למד אדריכלות בטכניון כעתודאי. אחרי שחרורו עבד במשרדי אדריכלים בישראל ומחוצה לה חזר לארץ ועבד במשרדו של האדריכל תאודור קיסלוב, שתכנן מבנים רבים באילת באותן שנים. במסגרת עבודתו אצל קיסלוב היה אחראי על תכנון בית ספר תיכון בעיר והשתתף בתכנון מלון נפטון. ב-1967 פרש מהמשרד של קיסלוב ופתח משרד עצמאי. "הבית המדברי" באילת היה הפרויקט העצמאי הראשון שלו והפרויקט הבולט והמשמעותי ביותר שתכנן לאורך חייו המקצועיים כאדריכל. את הבניין השלים ב-1971. הבניין האקלימי פורץ הדרך זכה לפרסום רב בעיתונות המקצועית.

חוץ מהבית המדברי, תכנן מודלים של בתי ספר וגני ילדים שנבנו בכל הארץ עבור חברת "מבט" – שהתמחתה בבנייה טרומית. כך גם תכנן מודל לאולם ספורט ומודל לבית מגורים מטיפוס "בריטיש קוטג'" שמקבצים שלו נבנו ברמת חן ובעתלית.

ב-1990 עם כניסת המחשב, סגר את משרדו ועבד בפרויקטים שונים למשרד אדריכלות הנוף יהלום-צור (ליפא יהלום היה אחיה של אמו) וגם במשרדו של האדריכל אברהם יסקי. בסוף פרש לגמרי מהמקצוע והשקיע את זמנו בהמצאת פטנטים שונים – תחום בו החל לעסוק כבר בעת שירותו הצבאי כקצין בחיל ההנדסה. לאורך השנים פרסם מגוון מאמרים בעיתונות המקצועית.

אלואיל התגורר בתל אביב. היה נשוי עד מותו לרחל. נפטר ב-2014, בגיל 75.
בנו הוא האדריכל מאיר אלואיל.

==קישורים חיצוניים==
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2014/11/25/סיבוב-בבית-המדברי-באילת/ סקירה על הבית המדברי באילת], באתר 'חלון אחורי', 25 בנובמבר 2014.
* 
* [http://www.google.com/patents/US4222401 Portable Shelter/מכסה אישי מתקפל, ממציא: Avraham Allweil], רשם הפטנטים בארצות הברית, מנוע Google Patents

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
סמואל אינקום

סמואל אינקום (באנגלית: Samuel Inkoom, נולד ב-1 ביוני 1989) הוא כדורגלן גנאי המשחק באקרה הארטס אוף אוק בעמדת המגן הימני.

==קריירה==
אינקום התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סקונדי האסאקאס. לאחר שנה עבר לאסאנטה קוטוקו, ב-26 באפריל 2009 הוא חתם בפ.צ. בזל ל-3 שנים.

ב-12 ביולי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבזל בהפסד 2-0 נגד סנט גאלן. בסיום העונה זכה עם המועדון בדאבל.

ב-23 בינואר 2011 אינקום חתם בדניפרו תמורת 5.3 מיליון אירו. ב-6 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד טאבריה סימפרופול. ב-30 באוקטובר 2011 הוא קיבל כרטיס צהוב שני לאחר שהיה אמור להיות מוחלף על ידי איבן שאקוב והוא השאיר את החולצה שלו על המגרש, אינקום הורחק והחילוף לא בוצע.

בפברואר אינקום הושאל לבסטיה.

בינואר הושאל לפלטניאס.

בספטמבר אינקום שוחרר מדניפרו, וחתם בדי.סי. יונייטד.

ב-11 ביוני 2015 חתם בבואבישטה הפורטוגזית לשלוש שנים.

בינואר , אינקום חתם בטורפדו כותאיסי.

ב-2022 עבר לאקרה הארטס אוף אוק.

בצעירותו, אינקום שיחק בנבחרת הנוער של גאנה וזכה עימה בשנת בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ובאליפות אפריקה לצעירים בכדורגל. ב-20 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה במשחק ידידות נגד .

==תארים==
; פ.צ. בזל
*אליפות שווייץ: 
*הגביע השווייצרי: 

; נבחרת גאנה
*אליפות אפריקה לצעירים בכדורגל: 
*גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:מגני כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלני אסאנטה קוטוקו
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני דניפרו
קטגוריה:כדורגלני בסטיה
קטגוריה:כדורגלני די.סי. יונייטד
קטגוריה:כדורגלני בואבישטה
קטגוריה:כדורגלני אנטליהספור
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2010
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאנה
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1989
ננדו הפונה

ננדו הפונה (שם מדעי: Rhea pennata; מכונה גם ננדו קטן וננדו דרווין) הוא מין של עוף בלתי־מעופף, הקטן מבין שני המינים בסוג ריאה. הוא מצוי באלטיפלנו ובפטגוניה שבדרום אמריקה, במדינות ארגנטינה, צ'ילה, בוליביה ופרו.

הננדו מכונה "ñandú petiso" (ננדו קטן) או "ñandú del norte" (ננדו צפוני) בארגנטינה, שם נמצאת רוב אוכלוסייתו. מקור שמו של הסוג, ננדו, הוא בגוארני; בה משמעותו עכביש. ייתכן כי הוא כונה כך בגלל הרגלו להנמיך ולפרוש את כנפיו בעת ריצה.

== תיאור ==
גובהו כ־90 עד 100 ס"מ, ואורכו הוא כ־92 עד 100 ס"מ; משקלו הוא כ־15 עד 28.6 ק"ג. ככל המינים בסדרה, לננדו ראש קטן ומקור קצר, בעוד רגליו וצווארו ארוכים. כנפיו ארוכות יותר משל שאר מיני העופות בעל־סדרת העופות המפותחים חסרי השיניים, ומאפשרות לו לרוץ מהר יחסית; הוא עשוי להגיע למהירות של 60 קמ"ש, מה שמאפשר לו לברוח בקלות מטורפים. על רגליו יש טפרים חדים, שמשמשים להגנה עצמית.

נוצותיו חומות ומנוקדות בלבן. צבעי גופה של הנקבה דהויים יותר, ויש לה פחות כתמים לבנים על גבה. נוצותיהם של ננדו צעירים חומות, ולא מוכתמות בלבן; נוצותיהם מתחלפות 3–4 שנים לאחר היוולדם.

== התנהגות ==
ננדו הפונה הוא עוף חברתי, ומורכבות קבוצות שלו שכוללות 3–50 פרטים ממגדרים שונים ובגילאים שונים. למרות זאת, הננדו שומרים מרחק מסוים זה מזה, ואם ננדו אחד מתקרב לאחר יותר מדי, הננדו שהתקרבו אליו יפתח בתצוגת הרתעה, שכוללת הטלת הראש קדימה ושריקה.

תזונתו של ננדו הפונה מורכבת בעיקר מחומרים צמחיים, בין השאר שורשים, פירות, זרעים ועלים; אך הוא ניזון לעיתים גם מבעלי חיים קטנים, כמו לטאות, חיפושיות וחגבים. הננדו כמעט ולא שותה, מכיוון שאת רוב הנוזלים הדרושים לו הוא מקבל ממזונו.

== רבייה ==
עונת הרבייה של הננדו אינה קבועה. הזכרים פוליגמיים, ולכל זכר יכולות להיות 2–12 נקבות. הם מתחרים על טריטוריות בעזרת מעופים קצרים, ולאחר מכן הם מחזרים אחרי הנקבות, על ידי ריצה עם כנפיים פתוחות לכיוונן. כשהזכר הצליח לאסוף כמה נקבות, הוא מבצע איתן "טקס חיזוק הקשרים": הוא רץ סביבן ומשמיע קריאות שונות. בסופו של תהליך החיזור הנקבות מטילות 5–55 ביצים צהובות־ירקרקות ליד קינו של הזכר. הזכר מעביר את רובן לתוך הקן, אך משאיר חלק מהן מחוצה לו. הביצים שנשארו בחוץ נרקבות, ומושכות זבובים; אותם אוכלים זכר הננדו ולאחר מכן גם הגוזלים. תקופת הדגירה נמשכת 30–44 ימים.

== תת־מינים ==
ישנם שלושה תת־מינים:
* R. p. garleppi - מצוי בפונה של דרום־מזרח פרו, דרום־מערב בוליביה וצפון־מערב ארגנטינה.
* R. p. tarapacensis - מצוי בפונה של צפון צ'ילה.
* R. p. pennata - מצוי בערבות הפטגוניות של ארגנטינה וצ'ילה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלסיד ד'אורביני
קטגוריה:ננדיים
קטגוריה:עופות הפמפס
קטגוריה:הנצחת צ'ארלס דרווין
קטגוריה:צ'ילה: עופות
קטגוריה:ארגנטינה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1834
אליפות צרפת בטניס 1925

אליפות צרפת 1925 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר בפריז. התחרות התחילה ב-28 במאי והסתיימה ב-6 ביוני. זו הייתה התחרות ה-30 מאז ייסודה והראשונה בה אושרה השתתפות אזרחים זרים. בעקבות כך, התחרות התווספה לרשימת 4 תחרויות הראשיות של העונה - גראנד סלאם.

באליפות זו בלטו טניסאים מצרפת שזכו בכל התארים: סוזן לנגלן זכתה בתחרות נשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. רנה לקוסט זכה בתחרות גברים וזוגות גברים.

==התחרות==
===תחרות הגברים===
רנה לקוסט, מנצח תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 84 טניסאים שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:

# פט ספנס ( דרום אפריקה), הודח בסיבוב השלישי
# ז'אן וושר (), הודח בחצי גמר
# ז'אן בורוטרה (), הפסיד בגמר
# פ. רסטרפו (), הודח בסבב השלישי
# רנה לקוסט (), ניצח בתחרות
# צ'ארלס אשלימן (), הודח בסיבוב השני
# ניקולס מישו (), הודח בסיבוב השלישי
# סידני ג'ייקוב (), הודח בחצי גמר
# ז'אק בריניון (), הודח בסיבוב השלישי
# אנרי קושה (), הודח ברבע גמר
# פול פרה (), הודח ברבע גמר
# אנטואן ז'נטיין (), הודח בסיבוב השני
# אדוארדו פלקר (), הודח ברבע גמר
# לאונס אסלנגול (), הודח בסיבוב השלישי
# ריימונדו מורלס (), הודח בסיבוב השלישי
# אנדרה גובר (), הודח ברבע גמר

בגמר התחרות נפגשו ז'אן בורוטרה () ורנה לקוסט (). רנה לקוסט ניצח ב-3 מערכות ובכך זכה באליפות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות וימבלדון.

===תחרות הנשים===
סוזן לנגלן, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 60 טניסאיות. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:

# סוזן לנגלן (), זכתה בתחרות
# איבון בורז'ואה (), הודחה ברבע גמר
# ??
# סימון פסמאר (), הודחה ברבע גמר
# הלן קונטוסטבלוס (), הודחה בחצי גמר
# מרגריט ברוקדי (), הודחה בחצי גמר
# דידי ולאסטו (), הודחה בחצי גמר
# ז'אן ווסאר (), הודחה בסיבוב השלישי

במשחק הגמר סוזן לנגלן () ניצחה את קיטי מקיין () בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון.

===תחרות זוגות גברים===
בתחרות השתתפו 15 זוגות. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. במשחק הגמר ז'אן בורוטרה ורנה לקוסט () נפגשו עם הזוג הצרפתי הנוסף אנרי קושה וז'אק בריניון וניצחו אותם ב-5 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.

===תחרות זוגות נשים===
בתחרות השתתפו 15 זוגות. בגמר סוזן לנגלן ודידי ולאסטו () שיחקו נגד הזוג הבריטי אוולין קולייר וקיטי מקיין () וניצחו אותן בשלוש מערכות. באותה שנה סוזן לנגלן ניצחה גם באליפות וימבלדון אך עם פרטנרית אחרת.

===תחרות זוגות מעורבים===
בתחרות השתתפו מספר זוגות. בגמר התחרות נפגשו סוזן לנגלן וז'אק בריניון () עם זוג צרפתי נוסף דידי ולאסטו ואנרי קושה וניצחו אותם ב-2 מערכות. באותה שנה סוזן לנגלן ניצחה גם באליפות וימבלדון אך עם פרטנר אחר.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303180552/http://ww2.fft.fr/rolandgarros/pdfpalmares/femmes1925_en.pdf תחרות נשים]
* [https://web.archive.org/web/20131203011256/http://ww2.fft.fr/rolandgarros/pdfpalmares/hommes1925_en.pdf תחרות גברים]
* [http://www.rolandgarros.com/ האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה]

צרפת
קטגוריה:אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:1925 בצרפת
איגואלה

איגואלה דה לה אינדפנדנסיה (בספרדית: Iguala de la Independencia), או בקיצור איגואלה, היא עיר במדינת גררו במקסיקו. איגואלה נמצאת במרחק של 102 קילומטרים מצ'ילפנסינגו, בירת מדינת גררו.

==היסטוריה==
באיגואלה ישבו ילידים במשך מאות שנים לפני הכיבוש הספרדי של מקסיקו במאה ה-16.

במהלך השלטון הקולוניאלי איגואלה צברה חשיבות רבה שכן היא הייתה בדרך בין מקסיקו סיטי, בירת מלכות המשנה של ספרד החדשה ועיר הנמל אקפולקו, כך שהסחורות שהגיעו לנמל עברו דרכה.

ב-1821, לקראת סוף מלחמת העצמאות של מקסיקו, שני הפלגים של המורדים המקסיקנים, אחד בהנהגת אגוסטין דה איטורבידה ואחד בהנהגת ויסנטה גררו, התכנסו בעיר וחתמו על תוכנית איגואלה. בתוכנית נקבעו מספר עקרונות באשר למדינה הצפויה לקום וכן צבאות הפלגים אוחדו ל"צבא שלוש הערבויות" שנועד להגן על העקרונות בתוכנית.

ב-26 בספטמבר 2014 נחטפו 43 סטודנטים להוראה לאחר שהפגינו בעיר. החטיפה גררה הפגנות בכלל מקסיקו והביאה בין היתר לפרישתו של אנחל אגירה, מושל מדינת גררו בזמן החטיפה.

==כלכלה==
כלכלת העיר מסתמכת על תעשייה, גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול דורה, אגוזי אדמה, עגבניות ושומשום.

==תחבורה==
איגואלה נמצאת על הכבישים הפדרליים 95, המקשר בין מקסיקו סיטי ואקפולקו, ו-51, המקשר את איגואלה אל מדינות מיצ'ואקאן וחליסקו ממערב לגררו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
טריפטמין

טריפטמין הוא אלקלואיד מונואמיני שנמצא בצמחים, פטריות, וחיות. הוא מכיל טבעת אינדול ודומה במבנהו לחומצה האמינית טריפטופן, וממנה נובע שמו. טריפמין נמצא בכמויות שונות במוחם של יונקים, ומאמינים כי הוא משחק תפקיד כנוירומדולטור או נוירוטרנסמיטר. 

מבנהו הכימי של הטריפטמין הוא הבסיס לקבוצה של תרכובות המכונה טריפטמינים. הקבוצה כוללת הרבה תרכובות ביולוגיות פעילות, ביניהן נוירוטרנסמיטרים וסמים פסיכדליים (למשל 5-HO-DiPT).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טריפטמינים
אליאב טל

נבחרת ישראל בשחייה ליד [[הגדר הטובה, חורף 1989.
מימין למעלה - אירית אפרתי, רוית אלון, המאמן חנן גלעד. באמצע מימין - המנהל דוד סיבור, סהר אלוני, איריס קומן, מיכל אמין, רויטל וילנאי, תמי לוין, הדס פדה, עינת גבאי, אורת בש. למטה מימין - גלעד רפאלי, יואב ברוק, רזיאל רימר, אליאב טל, שגיא שטיגמן, שגב פורת, ערן הירש, ברק עטר וכרמל לויתן]]
אליאב טל (נולד ב-7 במאי 1972) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל בשחייה.

== ביוגרפיה ==
טל התאמן בקבוצת הפועל נתניה בהדרכתו של שמריהו נאבל. בהיותו ילד צעיר זכה באליפות ישראל לגילאים הצעירים תוך כדי קביעת שיאים ישראלים. הוא היה חבר בנבחרות ישראל השונות לשחייה מגילאי נוער ועד בוגרים.

===1982===
באליפות ישראל בשחייה לילדים שנערכה בשנת 1982 קבע טל במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש לגילאי 10 של 1:16.35 דקות, שיא זה החזיק מעמד 33 שנים ונשבר ביולי 2015.

===1985===
במשחה נועם (בריכת 25 מטר) שנערך בנהריה, בסוף דצמבר אותה שנה קבע טל 3 שיאים ישראלים חדשים לגילאי 13, במשחה ל-50 מטר חופשי (26.76 שניות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:25.46 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב (2:25.22 דקות).

===1986===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 קבע טל במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 2:20.53 דקות. במשחה נועם (בריכת 25 מטר) שנערך בנהריה בסוף דצמבר אותה שנה הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 1:03.44 דקות.

במסגרת תחרות רב אומות לנוער שנערכה באנטוורפן שבבלגיה זכה טל ב-6 מדליות, 2 זהב, 2 כסף ו-2 ארד.

===1989===
====אלוף ישראל (בריכת 25 מטר)====
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בפברואר זכה טל במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.73 דקות.

====המכביה====
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב סיים טל פעמיים במקום שישי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.55 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.21 דקות.

====אלוף ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכה טל ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.37 דקות, לפני גלעד רפאלי מהפועל בני שמעון (2:15.05 דקות) ועידו מירון מהפועל גלבוע (2:17.58 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.95 דקות, אחרי ערן גרומי הפועל ירושלים (59.96 שניות), ולפני נמרוד ברקוביץ' ממכבי קריית ביאליק (1:01.39 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.20 שניות, אחרי גרומי (58.16 שניות) ואלון קובל (58.53 שניות).

===1990===
בתחרות שמונה האומות שנערכה באוסלו שבנורווגיה בסוף אפריל סיים טל פעמיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.27 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:13.60 דקות.

== חייו האיישים ==
טל נשוי, אבא לשלוש בנות ומתגורר ברמת השרון. הוא עובד בחברת קלאודזון בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייני פרפר ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחיית גב
קטגוריה:רמת השרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
ג'ף הוקינס

ג'ף (ג'פרי) הוקינס (נולד ב-1 ביוני 1957) הוא מייסדה של החברה האמריקנית "פאלם קומפיוטינג" (Palm Computing), שם יצר את הפאלם-פיילוט, ומייסדה של "האנדספרינג" (Handspring)<ref name="nyt14oct2018">New York Times (Oct 14, 2018) Jeff Hawkins is finally ready to explain his brain research</ref><ref name="pen33">[http://www.pencomputing.com/palm/Pen33/hawkins3.html Pen Computing Jeff Hawkins 3]</ref>, ממציא, סופר ונחשב לאדריכל של מחשבים נישאים ושל טלפונים ניידים כגון פאלם-פיילוט וטראו (TREO).
כיום, הוקינס מקדיש את חייו לחקר המוח ואינטליגנציה בפרט. בשנת 2002 ייסד את "מרכז רדווד לחקר המוח" המוקדש להבנה תאורטית של פעולת המוח והאינטליגנציה, ופרסם את ספרו "על האינטליגנציה" (On Intelligence<ref name="hawkins2021"></ref>) בו מתאר את תחזיותיו לגבי תאוריות על המוח והשפעתן על יצירת בינה מלאכותית.

==ראשית חייו==
הוקינס גדל במשפחה של ממציאים בלונג איילנד. הוא למד באוניברסיטת קורנל וסיים את התואר בהנדסת חשמל ב-1979<ref name="barnett2"></ref>.
מגיל צעיר התעניין במוחות והצהיר שבעקבות מאמר של פרנסיס קריק שהופיע במהדורת ספטמבר 1979 של סיינטיפיק אמריקן, שהוקדשה כולה למוח, החליט לשנות את מסלול חייו. הוקינס מספר בספרו על הקשיים בהם נתקל בתחילת דרכו להשתלב במחקר במדעי המוח. הוקינס מספר שבהתחלה ניסה ליצור מחלקה חדשה בנושא חקר המוח אצל מעסיקו באינטל אך הצעתו נדחתה. בנוסף הוא ניסה להתקבל למעבדת אינטליגנציה מלאכותית ב-MIT ונכשל. בסופו של דבר החליט הוקינס לנסות את כוחו בתעשיית המחשבים ולאחר מכן לנסות שוב, ממקום מבוסס יותר, מחקר במדעי המוח.

==קריירה==
עם סיום הלימודים, עבד הוקינס באינטל ועבר ל"גריד סיסטמס" (GRiD Systems) ב-1982, שם פיתח תוכנות. 
ספרו של הוקינס "על האינטליגנציה" נכתב בשיתוף פעולה עם הכתבת המדעית של "הניו יורק טיימס" סנדרה בלייקסלי, שהייתה שותפה לכתיבת רבי-מכר נוספים על חקר המוח ופסיכולוגיה.

ג'ף הוקינס הקים במרץ 2005, יחד עם דונה דובינסקי (מנכ"לית פאלם לשעבר) ודיליפ ג'ורג', את נומנטה (Numenta) הממוקמת ברדווד, קליפורניה. מטרתם היא למצוא במקביל תאוריה המסבירה כיצד עובד המוח ואלגוריתם חישובי המיישם תאוריה זו. הם השתמשו במידע ביולוגי על מבנה הניוקורטקס כדי להנחות את פיתוח התאוריה שלהם לגבי כיצד פועל המוח האנושי. נכון לעכשיו, הם פיתחו שלושה אלגוריתמים מרכזיים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:תעשיינים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
הכל לאדון הכל

הכל לאדון הכל הוא ספר של הסופרת והמחנכת רוחמה שיין על תולדותיו של אביה הרב יעקב יוסף הרמן. הספר יצא לאור בשנת 1984 באנגלית בשם All For The Boss. הספר בעברית בתרגומה של רות פלדהיים יצא לאור בשנת 1987 בהוצאת ספרים פלדהיים. והיה לרב-מכר ויצאו לו מהדורות נוספות. הספר תורגם לשפות נוספות, כמו כן יצא ספר מנוקד בשם "הכל מאדון הכל" המבוסס על ספר זה ומותאם לבני נוער.

== אודות הספר ==
בספר ישנה הקדמה, מאת הרב אביגדור מילר, שהיה מתלמידיו של נשוא הספר. חלקו מועבר בצורה של מכתבים ששלחה הסופרת להוריה ממיר שם שהתה, המכתבים פותחים ב"אבא ואמא יקרים לי מכל" היא מספרת בהם על מאורעותיה היא, ועל הולדת בנה והתמודדותה עם החיים השונים בעיירה המעט פרימיטיבית.

עיקרו של הספר עוסק בדמותו של אביה, הרב יעקב יוסף הרמן, ופעילותו למען היהדות החרדית ושמירת התורה והמצוות בארצות הברית בתחילת המאה העשרים. 

כמו כן בספר היא מקדישה, פרקים לתיאור מאורעות נוספים, לדוגמה פרק "ששת ימיה האחרונים של צדקנית" על פטירתה של סבתה. "הסתלקותה של מלכה" על מותה של אמה. וכן פרקים על אופן היכרותה עם האיש שהיה לבעלה, ועל יחסיה עם אחיותיה ואחיה. במובן זה הספר אינו ביוגרפיה רגילה אלא דומה במקצת ליומן או לאוטוביוגרפיה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* הספר [http://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?63047 הכל לאדון הכל באתר 'אוצר החכמה']
* 

קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרים ביוגרפיים
קטגוריה:ספרי סיפורת חרדיים
קטגוריה:ספרי פלדהיים
קטגוריה:ספרים המתרחשים בארצות הברית
קטגוריה:ספרים המתרחשים בארץ ישראל
המסילה המהירה של קליפורניה

המסילה המהירה של קליפורניה (באנגלית: California High-Speed Rail; בראשי תיבות: CAHSR או CHSR) הוא מיזם עתידי לבניית מסילת רכבת מהירה בקליפורניה. השלב הראשון בפרויקט אמור להסתיים בשנת 2033 ועלותו מוערכת בכ־98.5 מיליארד דולר.

== מבנה ==
בשלב הראשון, הקו המהיר יחבר את לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו ויאפשר הרחבה עתידית לסן דייגו וסקרמנטו.

== תקציב ==
התקציב של הפרויקט אושר לראשונה בנובמבר 2008 על ידי בוחרי קליפורניה והניע גיוס ראשון של כ־10 מיליארד דולר באיגרות חוב.

מקורות המימון של הפרויקט ועלותו הגבוהה היו בסיס למחלוקות. 
ביולי 2014 העריך הבנק העולמי כי עלות לקילומטר בפרויקט עומדת על 56 מיליון דולר, לעומת כ־17–21 מיליון בסין ו־25–39 מיליון באירופה לפרויקטים דומים. אמנם בהשוואה לפרויקט HS2 שעלותו מוערכת בכ־116 מיליון דולר לקילומטר הוא ממוצב כיעיל.

== היסטוריה ==

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, כבר הוצע פרויקט להקמת קו רכבת מהיר לאורך קליפורניה על ידי המושל דאז ג'רי בראון. מאז הוצעו פרויקטים דומים שלא יצאו לפועל.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:San Joaquin River Viaduct 2019.jpg|ויאדוקט בנהר סן חואקין
קובץ:Fresno River Viaduct aerial 2016.png|ויאדוקט בנהר פרזנו
קובץ:Cahsr map de.svg|מפת הפרויקט
קובץ:California HSR Project Status.png|המצב הנוכחי של הפרויקט החל באפריל 2021
קובץ:Fresno River Viaduct aerial 2017.jpg|ויאדוקט בנהר פרזנו בצילום מהאוויר
קובץ:Stationinterior.jpg|הדמיית תחנות המסילה המתכוננת
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.hsr.ca.gov/ אתר הפרויקט], באתר הפדרלי של קליפורניה 
* 
* 
* 

קטגוריה:קליפורניה: תחבורה
קטגוריה:ארצות הברית: רכבות
קטגוריה:ארצות הברית: תחבורה ציבורית
קטגוריה:מגה-פרויקטים
ניל מזרחי

ניל מזרחי (נולד בשנת 1973), הוא שחיין עבר, אלוף ישראל בשחייה.

== ביוגרפיה ==
מזרחי התאמן בקבוצת מכבי חיפה, בהדרכתו של עדי ולפמן.

===1989===
בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ ביולי סיים מזרחי במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.54 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-13, סיים מזרחי במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.37 דקות.

====אלוף ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט זכה מזרחי ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:47.32 דקות, לפני עידו שפירא מהפועל עמק חפר (4:53.36 דקות) ורועי אפלמן ממכבי קריית אונו (4:58.22 דקות) ומדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:17.36 דקות, אחרי רז דר מהפועל הוד השרון בית ברל (4:00.83 דקות) וברק עטר מהפועל בני שמעון (4:01.76 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:51.15 דקות, אחרי ברק עטר (16:09.34 דקות) ורז דר (16:26.93 דקות).

===1990===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 1990 זכה מזרחי במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי אחרי גלעד חן שקבע שיא ישראלי חדש של 4:31.84 דקות ורן קורוליק ממכבי תל אביב (4:47.45 דקות).

===1991===
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1991 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, אחרי אלון קובל מהפועל הוד השרון בית ברל (2:10.82 דקות) וגלעד חן מהפועל עמק יזרעאל (2:13.49 דקות).

== חיים אישיים ==
מזרחי נשוי ואב לבת ומאמן בקבוצת מכבי חיפה, בה התאמן. הוא משתתף בתחרויות שחייה למסטרס ובשנת 2013 זכה במדליית זהב במכביה במשחה ל-1500 מטר בגילאים 49-35.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייני מעורב אישי ישראלים
קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:מאמני שחייה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
גליה אקר

גליה אקר (נולדה בשנת 1975), היא אלופת ישראל בשחייה בעבר.

== ביוגרפיה ==
אקר התאמנה בקבוצת הפועל ימק"א ירושלים ומכבי ירושלים. כבר בהיותה בת 13 זכתה בתואר שחיינית מצטיינת ארצי לבנות גילה.

===1989===
====אלופת ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1989 זכתה אקר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.04 דקות, לפני עינת גבאי ממכבי חיפה (1:03.29 דקות) ותמי לוין מהפועל הוד השרון בית ברל (1:03.76 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.13 שניות, אחרי ענת לויט מהפועל הוד השרון בית ברל (28.34 שניות) ורויטל וילנאי ממכבי תל אביב (28.72 שניות).

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
ענת לויט (שחיינית)

ענת לויט (נולדה בשנת 1972), היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. השחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 50 מטר חופשי מתחת ל-28 שניות.

== ביוגרפיה ==
לויט נולדה בבאר שבע וגדלה ברעננה. היא התאמנה בקבוצת הפועל הוד השרון בית ברל בהדרכתו של ד"ר ברוך צ'יש.

===1986===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה לויט במדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.68 שניות, אחרי ענת ישראל ממכבי תל אביב (28.62 שניות) ולפני רותם פורת מהפועל בני שמעון (29.31 שניות).

===1987===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1987 זכתה לויט במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.70 דקות, אחרי ענת ישראל (1:02.14 דקות) ולפני חברתה לקבוצה תמי לוין.

===1988===
====שיאנית ישראל====
בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד ב-3 ביולי 1988 קבעה לויט במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 27.75 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של ענת ישראל (28.00 שניות) וכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששחתה משחה זה מתחת ל-28 שניות. שיאה זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי קרן רגאל (27.53 שניות).

===אלופת ישראל===
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.18 שניות, לפני איריס קומן ממכבי נהריה (28.35 שניות) ורויטל וילנאי מרכז וייסגל (28.43 שניות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.45 דקות, אחרי רויטל וילנאי (1:01.98 דקות) ולפני תמי לוין (1:02.85 דקות).

===1989===
====המכביה ה-13====
בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב בחודש יולי 1989 זכתה לויט במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.18 שניות, אחרי ג'ני זוסר מארצות הברית שקבעה שיא יסוד חדש של 27.00 שניות ואיריס קומן שקבעה שיא אישי חדש של 27.82 שניות.

====אלופת ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1989 זכתה לויט במדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.34 שניות, לפני רויטל וילנאי ממכבי תל אביב (28.72 שניות) וגליה אקר מהפועל ימק"א ירושלים (29.13 שניות). בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 28.31 שניות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שיאניות ישראל ב-50 מטר חופשי
קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972