OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פוד

שני פודי [[LANTIRN, האחד לניווט והשני לציון מטרות, מתחת לכונס האוויר של מטוס F-16]]

פוד (מאנגלית: pod – תרמיל זרעים) הוא מכל נתיק שניתן לחברו למטוס, לכלי רכב או שייט לשם נשיאת מטען בעל תכלית מסוימת. כך, קיימים פוד תותחים, פוד לוחמה אלקטרונית, פוד ניווט ועוד.

הפוד מחובר לנושא המטען בהתאם למשימה. הפודים נישאים מחוץ לגוף המטוס או הרכב, והם ניתנים לניתוק והחלפה מהירה. פוד המיועד להתקנה במטוס מעוצב בצורה אווירודינמית, כדי לצמצם ככל האפשר הגרר שהוא יוצר, הפוגע במהירות המטוס.

בפודי תותחים נעשה שימוש כבר במהלך מלחמת העולם השנייה. במטוס קרב, פוד תותח יעיל פחות מתותח המותקן בגוף המטוס, אך לעיתים נוצר הצורך בפוד לאחר שבתכנון המקורי של המטוס לא נכלל תותח, אך הצורך בתותח התגלה במהלך השימוש המבצעי במטוס.

== ראו גם ==
* מטע"ד
* נשק מונחה
* ציין לייזר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמצעי לחימה
זאת היא הארץ

"זאת היא הארץ" הוא סרט הקולנוע הראשון שהופק במלואו בארץ ישראל. הסרט, באורך של 50 דקות, הופק על ידי ברוך אגדתי על פי תסריט מאת אביגדור המאירי. בסרט שולבו קטעי תעודה וקטעים מבוימים, והוא מציג את 50 שנות ההתיישבות החלוצית בארץ ישראל, החל מעליית הביל"ויים ומדגיש את בניית העיר תל אביב. הסרט הופק בעזרת קרן קיימת לישראל.

בסרט שולבו קטעי יומנים היסטוריים משנות ה-20 שנרכשו מהצלם יעקב בן דב, ומתוך "חדשות אגא". הסרט לא נרתע מהצגת האמת המרה על תנאי האקלים הקשים, הקדחת, הוויכוח בין העיר לכפר, העזיבות והייאוש. הסרט מציג את המציאות הקשה, לצד התקווה והלבלוב, ומשלב קטעים מבוימים לצד חומר תיעודי. סרטו של ברוך אגדתי הצליח להלהיב המוני צופים יהודיים בארץ ישראל ובתפוצות.

בשנת 1935 נערך ניסיון להקים בארץ ישראל אולפן קולנוע באיכות ראויה. חברה בשם "אופק" השקיעה סכום עתק של 15 אלף ליש"ט ברכישת ציוד להפקת סרט. עם תחילת ההפקה התברר כי התקציב לא יספיק לסיום הסרט, והמשך הסרטתו נזנח. חלק מן הציוד נרכש על ידי ברוך אגדתי, שהשתמש בקטעים שצולמו מיומני "אגא" ליצירת הסרט "זאת היא הארץ", שבו ניסה אגדתי להציג את הגשמת הציונות בסיפור דוקו-דרמה.

בסרט השתתפו השחקנים: שמואל רודנסקי, משה חורגל, רפאל קלצ'קין, מאיר תאומי, בצלאל לונדון, חנה קיפניס, יוסף גולנד ואחרים. השירים בסרט הם מאת עמנואל הרוסי ואלכסנדר פן.

הצגת הבכורה של הסרט נערכה בקולנוע מוגרבי בתל אביב ב-23 בפברואר 1935.

הסרט הונצח על בול דואר כחלק מסדרת 75 שנה לקולנוע העברי.

==גלריה==
<gallery>
Zot he haaretz.jpg
Filmography-co-il Agadati-Ad.gif|מודעת פרסומת לסרט
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=eex9KijPlus הסרט המלא] בערוץ ה-YouTube של ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1935
קטגוריה:סרטים ארץ-ישראליים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
מטרו 2

מפת מערכת מטרו-2, לכאורה מסמך משנת 1991 של המודיעין הצבאי האמריקאי
מטרו-2 במוסקבה, בירת רוסיה, היא על פי טענות שונות, מערכת רכבת תחתית סודית המקבילה לרכבת התחתית במוסקבה. קיומה אינו וודאי. המערכת נבנתה, לכאורה, במהלך שלטון סטלין ושם הקוד שלה בפי ה-ק.ג.ב. היה D-6.

עיתונאים רוסים דיווחו כי עובדת קיומה של מטרו-2 אינה מאושרת או מוכחשת על ידי שירות הביטחון הרוסי (FSB) או על ידי הנהלת הרכבת התחתית במוסקבה.

על פי השמועות אורכה של מטרו-2 עולה על זה של הרכבת התחתית ה"ציבורית". השמועות טוענות כי קיימים בה 4 קווים וכי היא שוכנת בעומק 7 קומות תחת פני האדמה. כמו כן נטען כי היא מחברת את הקרמלין עם מטה ה-FSB, את נמל התעופה הממשלתי בוונוקובו-2 ועיירה תת-קרקעית באזור רמנקי (район Раменки), כמו אתרים נוספים בעלי חשיבות לאומית.

המידע הזמין על מטרו-2 הוא ספקולטיבי ואינו מבוסס באמצעות מסמכים כתובים או תצלומים. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://metro.molot.ru/fact_metro2.shtml סקירה מפורטת של המערכת] 
* [http://www.globalsecurity.org/wmd/library/news/russia/1997/fbuma04301997000507.htm מאמר מתוך GlobalSecurity.org]
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/europe/4648569.stm מאמר באתר ה-BBC]
* [http://www.metro.ru/metro2/ אתר מפורט על המערכת] 

קטגוריה:הרכבת התחתית של מוסקבה
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:ברית המועצות: צבא וביטחון
אגון פטרי

אגון פטרי (בגרמנית: Egon Petri, 23 במרץ 1881 – 27 במאי 1962) היה פסנתרן גרמני.

== ביוגרפיה ==
פטרי נולד בהאנובר שבגרמניה למשפחה הולנדית וגדל בדרזדן. אביו היה כנר מקצועי ולימד את בנו נגינה בכלי. אגון פטרי למד הלחנה ותאוריה אצל הרמן קרצ'מר ופליקס דרזקה בקונסרבטוריון של דרזדן וכבר בנעוריו ניגן בשורות תזמורת החצר של דרזדן.

פטרי ניגן גם בפסנתר מגיל צעיר ובסופו של דבר התרכז בכלי זה. הוא למד אצל בוזוני, והושפע ממנו מאוד. הודות לבוזוני התמקד פטרי ביצירותיהם של יוהאן סבסטיאן באך ופרנץ ליסט. מלחינים אלה המשיכו לתפוס, יחד עם בוזוני עצמו, מקום מרכזי ברפרטואר שלו.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה עקר פטרי יחד עם בוזוני לשווייץ. שם סייע למורהו בעריכת יצירות המקלדת של באך. בשנות ה-20' לימד פטרי בברלין. בין תלמידיו שם היו ויקטור בורגה, גונאר יוהנסן וויטיה ורונסקי. בשנת 1923 היה לסולן הלא-סובייטי הראשון שניגן בברית המועצות. בשנת 1927 עבר לזאקופנה שבפולין, שם ניהל קורסים של קיץ ושל ראשית הסתיו והנחה כיתות אמן לקבוצות תלמידי פסנתר נבחרים, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. משנת 1929 ואילך ערך הקלטות אחדות בעבור מספר חברות, וביניהן תקליטי קולומביה.

בשנת 1939, כשפרצה מלחמת העולם השנייה, היגר פטרי לארצות הברית, שם עבד תחילה באוניברסיטת קורנל ואחר כך במילס קולג' באוקלנד, קליפורניה. הוא התבלט כדמות רבת-השפעה בקרב פסנתרנים רבים באמצע המאה ה-20. ארל ויילד, אוזאן מארש וג'ון אוגדון היו בין תלמידיו הבינלאומיים. פטרי הגברתן היה בעל טכניקה מצוינת ומצלול רב-עצמה והפליא לבצע את יצירותיהם הגדולות של בטהובן, ליסט וברהמס.

פטרי עיבד לפסנתר את האריה "צאן ירעו לבטח" (Sheep may safely graze) מתוך קנטטה (קנטטת הציידים) מס' 208 ברשימת יצירות באך.

על תלמידיו של פטרי נמנים ניומן פאוול, ליאונרד קליין, אלכסנדר ליברמן, לויס מר, פיליפ מורגן, רוברט שלדון, ג'ון סוויני, ג'ון מוריארטי, טרי ווהל, אליס ריי, רות אור, רות פרויסר ופורסט רובינסון.

פטרי מת בשנת 1962 בברקלי, קליפורניה.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* http://www.pianoeu.com/petri.html
* https://www.youtube.com/watch?v=-ylUgeWBH-E
</div>

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
עודד אמר!

"עודד אמר!" הוא אלבום אוסף משנת 1998 של המנחה והשחקן עודד מנשה. האלבום מכיל עשרה שירים אשר לוקטו ממחזות זמר, פסטיגלים, תוכניות בערוץ הילדים ובערוצים נוספים.

על רוב המילים והלחנים בדיסק אחראי ירון כפכפי, שגם אחראי על העיבודים וההפקה המוזיקלית של האלבום. עם המשתתפים באלבום נמנה גם הגיטריסט אבי סינגולדה.

בין השירים – שיר הנושא של תוכנית הילדים "כדור פיצוץ", שיר הנושא של התוכנית ששודרה בערוץ 2 "קיץ על החוף", וכן השיר "רכבת שדים" מפסטיגל 1997.

שם האלבום הוא כשם השיר הראשון באלבום, שמהווה מעין וריאציה של המשחק "הרצל אמר".

==רשימת השירים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=30|מספר
!width=100|שיר
!width=50|אורך
!width=70|מילים
!width=70|לחן
!width=70|מקור
|-
! 1
| עודד אמר
| 03:09
| ירון כפכפי
| ירון כפכפי
| המחזמר "דוד" (1998)
|- 
! 2
| רכבת שדים
| 03:23
| ירון כפכפי
| ירון כפכפי
| פסטיגל (1997)
|-
! 3
| כדור פיצוץ
| 03:26
| אלון שטרוזמן
| ירון כפכפי
| המופע "כדור פיצוץ" (1994)
|- 
! 4
| יום הולדת שמח
| 03:22
| ירון כפכפי
| ירון כפכפי
| ההצגה "מסיבת הפתעה" (1995)
|-
! 5
| קיץ על החוף
| 03:35
| ירון כפכפי
| ירון כפכפי
| תוכנית הטלוויזיה "קיץ על החוף" (1995)
|- 
! 6
| לנצח במילים
| 03:14
| ירון כפכפי
| ירון כפכפי
| ההצגה "מסיבת הפתעה" (1995)
|-
! 7
| מסיבה במקלחת 
| 03:54
| דנה שץ
| ירון כפכפי
| קלטת הוידאו "הקסם של ימבה 1" (1995)
|- 
! 8
| כל דבר הוא שיר
| 04:12
| ירון כפכפי
| ירון כפכפי
| פסטיגל (1994)
|- 
! 9
| השכונה שלי
| 03:46
| ירון כפכפי
| ירון כפכפי
| המחזמר "בן המלך והעני" (1996)
|-
! 10
| בשל התפוח
| 05:34
| חיים נחמן ביאליק
| שלמה ארצי
| המופע "100 שנה למילות השיר" (1998)
|- 
 |}

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1998
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
אמיל זומרשטיין

אמיל זומרשטיין (פולנית: Emil Sommerstein; 6 ביולי 1883–1957), היה עסקן ומדינאי יהודי-פולני.

== חייו ==
זומרשטיין נולד בגליציה. הוסמך לעריכת דין ועסק בתחום בלבוב. בשנת 1922 נבחר לראשונה לסיים וכיהן כחבר הפרלמנט עד 1927 ובשנית בין השנים 1929–1939. בבחירות בסתיו 1935 שהתקיימו לאחר שינוי שיטת הבחירות שצמצמה את הייצוג היהודי, הוא היה בין ארבעה יהודים שנבחרו לסיים. במסגרת פעילותו הציבורית הוקמה על ידו ההתאחדות הראשונה לחקלאים יהודים ובשנת 1933 הוא היה שותף לייסוד הוועד האנטי-היטלראי בוורשה. בעקבות סיפוחה של לבוב לרוסיה הסובייטית, זומרשטיין ארגן את הוועד לסיוע ליהודים פליטי גרמניה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939, נאסר זומרשטיין על ידי הנקו"ד ונשלח לגולאג. עם שחרורו ב-1944 הוא היה בין מייסדי הוועד של יהודים-פולנים בברית המועצות. על ידי אותו ועד הוקם הוועד הפולני לשחרור לאומי, שהיווה ממשלה זמנית של פולנים בברית המועצות, וזומרשטיין שימש שר לענייני יהודים והופקד כממונה על פיצויי מלחמה. בשובו לפולין באותה שנה נבחר ליו"ר הוועד המרכז של יהודי פולין.

בשנת 1946 השתתף זומרשטיין במשלחת יהודית לארצות הברית, ונותר לחיות בה עד לפטירתו. הוא נפטר ב-26 במאי 1957, במדינת ניו יורק העליונה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים חברי הסיים הפולני
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:אסירי גולאג
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1957
ויקונט

[[כתר של ויקונט אנגלי]]
ויקונט (באנגלית: Viscount) או רוזן משנה הוא תואר אצולה אירופאי נמוך מרוזן וגבוה מברון. המילה "ויקונט" היא הלחם בסיסים של המילים הלטיניות Vice (משנה, מיופה כוח) ו-Comte (רוזן) ויחד יצרו את ה-Vicomte הצרפתית. המקבילה האנגלית, Viscount, מקורה ב-Visconte מהצרפתית העתיקה וידוע על השימוש בה כבר ב-1387.

התואר מציין מיופה כוח של רוזן שניהל חלק מוגדר מנחלותיו ולעיתים רוזנים העניקו לבני משפחה צעירים מבצר בתחום הטריטוריה שלהם ואת התואר ויקונט. עם הזמן הפך התואר לתואר העובר בירושה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:תוארי אצולה
בדלתיים סגורות (מחזה)

בדלתיים סגורות (בצרפתית: Huis clos) הוא מחזה אקזיסטנציאליסטי מאת ז'אן-פול סארטר. המחזה נכתב בצרפתית בשנת 1944, והוצג לראשונה במאי אותה שנה בתיאטרון וייה-קולומבייה, זמן לא רב לפני שחרור פריז מהכיבוש הנאצי.
==עלילה==
במחזה מופיעות ארבע דמויות (אחת מהן, המשרת, מופיעה לזמן קצר בלבד), והוא המקור לאחד הציטוטים המפורסמים ביותר של סארטר: "הגיהנום הוא הזולת" (l'enfer, c'est les autres). המחזה עובד לקולנוע פעמים רבות, וידועה במיוחד גרסתה של הבמאית ז'קלין אודרי משנת 1954.

המחזה מתרחש בחדר המצוי, כך מתברר, בגיהנום. בחדר אין חלונות או מראות - רק דלת אחת. שלוש הדמויות מובלות לחדר בהפרשי זמן אחת מהשנייה. הדלת ננעלת, ושלושתם מצפים שיבואו לענות אותם - אולם איש אינו מגיע. השיחה גולשת לחיטוט הדדי במעשיו ובזכרונותיו של כל אחד מהם. ככל שהשיחה מתקדמת מתברר שההבדלים בהשקפה ובמערכת הערכים של כל אחד מהם הופכת את שהייתם המשותפת לבלתי נסבלת. אט אט הם מבינים כי שהייתם המשותפת, הכפויה, היא היא העינוי האולטימטיבי - אין כלל צורך בהתערבות מבחוץ.

המחזה עובד שלוש פעמים לקולנוע: בשנת 1954, 1964, ו-2006. כמו כן עובד לאופרה בשנת 2008.

== מקור השם ==
דיון בדלתיים סגורות מתייחס למשפט או דיון הנערך בבית משפט או בפני ועדת חקירה ללא נוכחות קהל.

== הדמויות ==
ז'וסף גארסין (Joseph Garcin): עיתונאי פציפיסט יליד ריו דה ז'ניירו אשר ערק מהצבא בעת מלחמה. עינוייו המנטליים גרמו כביכול למות אשתו ("מצער"), ובמהלך המחזה אף נזכר בעובדה שהביא נשים לביתם ואשתו הייתה מגישה לו ולפילגשיו אוכל למיטה.

אינס סראנו (Inès Serrano): הדמות השנייה שנכנסת לחדר. פקידת דואר לסבית אשר הסיתה אישה מבעלה (בן דודה של אינס) עד לכדי הריגתו. היא הדמות היחידה במחזה אשר מכירה במעשיה ובשאר הדמויות, משתמשת ביודעין במניפולציות שונות על גארסין ואסטל ושופכת אור על תפיסת העינויים המוצגת במחזה.

אסטל ריגו (Estelle Rigault): אשת החברה הגבוה אשר התחתנה עם גבר מבוגר יותר בגלל הממון שלו ובו זמנית ניהלה רומן עם בחור צעיר. הרומן אינו בעל חשיבות בעיניה, אך הנ"ל מפתח רגשות עזים כלפיה, וכתוצאה מהקשר היא נכנסת להריון ויולדת. היא מחליטה להרוג את התינוק.

נער הקומה: עובד המקום, המכניס כל דמות לחדר. אין אנו יודעים עליו הרבה.
==הפקות בישראל==

* תיאטרון זירה (1955), בהשתתפות מיכאל אלמז, ברטה וילנסקה, עדנה שביט ויהודה פוקס.

* תיאטרון זווית (1959), בהשתתפות פנינה גרי, אליעזר יונג, זהרירה חריפאי ושמואל עצמון.

== ראו גם ==
* אקזיסטנציאליזם

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://75bookchallange.wordpress.com/2011/06/07/ספר-מספר-25-בדלתיים-סגורותזאן-פול-סארטר/ בדלתיים סגורות] באתר מתחת לאות
==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות צרפתיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1940
קטגוריה:ז'אן-פול סארטר
צמד הפוכים

צמד הפוכים שווייצרי משנת 1910 בתכנון "הבן של ויליאם טל" הוא צמד שכיח
צמד הפוכים נוסף משווייץ
בבולאות צמד הפוכים (ידוע גם כ"טֶט-בֶּש", בצרפתית: tête-bêche = ראש לזנב) הוא צמד של בולים שהודפסו באותו גיליון כך שאחד הבולים הפוך ביחס לאחר. הדבר קורה במתכוון או בטעות. כמו כל צמד בולים, צמדים הפוכים יכולים להיות אנכיים או אופקיים. במקרה של צמד בולים משולשים הקישור יכול להיות באחד מקודקודי המשולש. שגיאות מכניות במהלך תהליך היצור יכולות להביא ליצירת צמד הפוכים אך ברוב המקרים הם נוצרים על מנת לשרת את צורכי הדואר. דוגמה לכך היא הנפקת מספר גיליונות של צמדים הפוכים על ידי השירות הבולאי של ישראל, החל מבולי מועדים מ-1948 ועד היום.

במהלך הדפסת הבולים לקונטרס בולים, מודפסים עמודי הבולים בכפולות. הדבר עשוי להביא לצמדים הפוכים. אין זה נפוץ שהצמדים מגיעים לדואר, שכן הם מופרדים לחלקים בודדים לפני הקישור לקונטרס.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20200221202625/http://www.israelphilately.org.il/he/catalog/series/228/מועדים%20לשמחה%20ה'תש%22ט%20צמדים%20הפוכים%20עם%20פס%20ביניים מועדים לשמחה ה'תש"ט צמדים הפוכים עם פס ביניים] באתר התאחדות בולאי ישראל.
*[http://stamps.luxcentral.com/classic.stamps/7.tete.beche.jpg צמדים הפוכים מלוקסמבורג]

קטגוריה:בולאות
אורך גל

גלי רוחב בעלי תדירות שונה. <math>\ v = \lambda f</math> ולכן כל עוד המהירות קבועה, קיים יחס הפוך בין אורך הגל לתדירות שלו.]]
גל קול (שהוא גל אורך).]]
בפיזיקה, אורך הגל הוא האורך של מחזור אחד של גל מחזורי, דהיינו המרחק בין מופע שיא גל למופע השיא הבא (או בין מופע תחתית גל למופע התחתית הבאה). לערך קיים סימון בינלאומי באמצעות האות <math>\lambda\!</math> (למדא) ונמדד במערכת היחידות הבינלאומית במטרים.

==הגדרה==
אורך הגל של גל סינוסי
גל הוא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במהירות (מהירות היא מידה לתיאור קצב תנועתו של גוף במרחב) קבועה. בגל מחזורי זוהי פונקציה מחזורית, והיא חוזרת על עצמה בנקודות קבועות במרחב בכל זמן מחזור, או בכל אורך גל בזמן קבוע. כלומר, אורך הגל הוא המרחק שבו הגל חוזר על עצמו לראשונה, באותו האופן שבו זמן המחזור הוא משך הזמן שלוקח לגל לחזור על עצמו לראשונה. בגל במימד אחד מתקיים לכל x:
:<math>\displaystyle{y(x+\lambda) = y(x)}</math>
כאשר 
<math>\ \lambda </math> מייצגת את אורך הגל.
ניתן למדוד בקלות את אורך הגל על ידי מדידת המרחק בין נקודות שוות מופע סמוכות, כמו נקודות מקסימום או מינימום.

אורך הגל הוא המרחק שבו מתקדם הגל במחזור אחד וזמן המחזור הוא הזמן שלוקח להשלים מחזור שלם, ולכן היחס ביניהם הוא מהירות התקדמות הגל:
:<math>\ \lambda = v T</math>
כאשר <math>\ v </math> היא מהירות הגל ו-<math>\ T </math> הוא זמן המחזור.
זמן המחזור הוא ההופכי של התדירות, ולכן:
:<math>\ v = \lambda f</math>
כאשר <math>\ f </math> היא תדירות הגל.

==גל סינוסי==
גל סינוסי הוא גל שמתואר על ידי פונקציית הסינוס:
:<math> y (x, \ t) = A \sin \left( 2 \pi \left( \frac{x}{\lambda } - \frac{t}{T} \right ) \right )</math>
מופע המחזור של פונקציית הסינוס הוא <math>\ 2 \pi</math>, ולכן הגל חוזר על עצמו בכל אורך <math>\ \lambda</math> ובכל זמן <math>\ T</math>. משרעת הגל היא <math>\ A</math>. גלים סינוסיים מתוארים לרוב בעזרת מספר הגל והתדירות הזוויתית:
:<math> y (x, \ t) = A \sin \left( kx - \omega t \right) = A \sin \left(k(x - v t) \right) </math>
מספר הגל מוגדר כמופע המחזור חלקי אורך הגל באותו האופן שבו התדירות הזוויתית מוגדרת כמופע המחזור חלקי זמן המחזור:
:<math> k = \frac{2 \pi}{\lambda} = \frac{2 \pi f}{v} = \frac{\omega}{v}</math>
הקשר בין אורך הגל, התדירות ומהירות הפאזה:
:<math> \lambda = \frac{2 \pi}{k} = \frac{2 \pi v}{\omega} = \frac{v}{f}</math>

מהירות הפאזה של גל אלקטרומגנטי בריק היא מהירות האור והיא קבועה, ולכן ישנו קשר חד ערכי בין אורך הגל והתדירות ושניהם מתוארים בספקטרום האלקטרומגנטי. כשאור עובר מתווך אחד לתווך אחר, מהירות הפאזה שלו משתנה אך התדירות נשארת קבועה ולכן אורך הגל משתנה בהתאם. היחס בין אורך הגל בריק לבין אורך הגל בחומר הוא:
:<math>\lambda = \frac{\lambda_0}{n},</math> 
כאשר <math>\lambda_0\!</math> אורך הגל בריק, <math>\lambda\!</math> אורך הגל בחומר ו-n מקדם השבירה של החומר.

==ראו גם==
* הספקטרום האלקטרומגנטי
* גל עומד
* השערת דה ברויי
* יחידות מידה לאורך

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גלים
קטגוריה:גדלים פיזיקליים
אאוקה (סיפור בציורים)

אָאוּקָה (בקטלאנית: auca) היא סגנון של סיפור מחורז בציורים בארצות הקטלאניות. להבדיל מקומיקס, שיכול להיות בכל אורך ושדמויותיו מדברות בדרך כלל אל בועות, לאאוקה יש מבנה קבוע וקשיח למדי: הציורים בה בגודל אחיד, מספרם חייב להתחלק ב־4 (לרוב 48 או 24), ומתחת לכל ציור יש שתי שורות מחורזות של טקסט, המכונות רוֹדוֹלִי (rodolí), כאשר כל השורות מצטרפות לסיפור רציף ושלם על דף אחד.

תחילה האאוקה הייתה משחק הימורים קטלאני בקלפים. משערים כי הקלפים שימשו גם לכישוף, משום שהופיעו בהם דמויות של שמש, ירח, כוכבים – וגם של אווז, שעל שמו המשחק נקרא. האאוקה הישנה ביותר שנשמרה נוצרה ב־1670 בעיירה מויה (Moià) על ידי פרה אבדל (Pere Abadal). המשחק נאסר על ידי השלטונות במאות ה־17 וה־18. במאה ה־18 החלו להופיע אאוקות עם ציורים שונים ומטרתם כבר לא הייתה משחק אלא סיפור. הנושאים הראשונים של סיפורי האאוקות היו אמנויות, מקצועות, משחקי ילדים ובעלי חיים.

במאה ה־19 הגיעה אמנות האאוקה לשיא התפתחותה, ויצירתן הפכה לתחום משל עצמו בהוצאה לאור בקטלוניה. החלו להיווצר אאוקות בנושאים מגוונים יותר, ביניהם היסטוריה, סיפורי חיים של אישים ומשלי מוסר. בתקופה זו גם התקבע מבנה הטקסט של האאוקה – עד אז הוא נכתב לעיתים בפרוזה, ובתקופה זו כמעט כל האאוקות הפכו בהדרגה למחורזות. בין היוצרים הבולטים של האאוקה היו ז'וזפ פיפרר (Josep Piferrer) ואיגנזי אסטיביל (Ignasi Estivill) מברצלונה ואגוסטי לבורדה (Agustí Laborda) ואילדפונס מומפיה (Ildefons Mompié) מוולנסיה. האאוקה שימשה השראה למחזה המודרניסטי המצליח האאוקה של מר אסטבה (L'auca del senyor Esteve) מאת הצייר והסופר סנטיאגו רוסיניול.

לקראת סוף המאה ה־19 החלה האאוקה לדעוך. יצירה של אאוקות חדשות התמעטה, ורבות מהן חזרו על מוטיבים ישנים. עם זאת, האאוקות פרצו את גבולות הארצות הקטלאניות והובאו גם לקסטיליה. אאוקות עם כיתוב בספרדית שנוצרו על ידי אמנים קטלאנים הובאו למדריד על ידי ז'וזפ מארס (Josep Marés) וזכו שם להצלחה. כמו כן נוצרו מספר אאוקות קסטיליות בנושא חגים קתוליים בשם הכולל "הללויה".

האאוקה כסגנון ממשיכה להתקיים כאחת מצורות הביטוי העממיות האופייניות בארצות הקטלאניות, ואאוקות חדשות נוצרות בסגנונות ציור מודרניים.

האאוקה, שכותרה [https://web.archive.org/web/20140802155436/http://www.salvadorbrand.com/Salvador-Brand/the-lithograph.html El Triomf I el Rodoli de la Gala I en Dali] (הניצחון וצמדי החרוזים של גאלה ודאלי), צוירה על ידי סלבדור דאלי ב־1961 בזמן קצר. ציוריו של דאלי נעשו בדיו הודי על גיליון נייר אחד, ולדברי המשורר קרלס פאז'ס דה קלימנט, כל היצירה הושלמה בלילה אחד. העבודה מורכבת מ־43 זוגות של ציורים וחרוזים. כאשר בהיקף הגיליון יש שלושה ציורים ללא חרוז. העבודה היא סיכום של המיתוס של דאלי, כולל אובססיות ידועות שלו לאנשים קטנים. הנושאים העיקריים בעבודה כוללים שעון נוזל ברבורים, איילים, כתר ועוד.

==דוגמאות להתפתחות של האאוקה==
<gallery>
תמונה:Auca del Sol i de la Lluna.jpg|אאוקה של השמש והירח, פרה אבדל, 1676
תמונה:Auca El mundo al revés - J. M. Marés - Madrid.jpg|"עולם הפוך", אאוקה הומוריסטית עם כיתוב בספרדית מבית הדפוס של ז'וזפ מארס. בתמונות מוצגות תמונות שבהן התהפכו היוצרות: כבשים רועים בני אדם, מפקד מצדיע לחיילים, עני נותן צדקה לעשיר וכו'.
תמונה:Auca de Montserrat.jpg|"האאוקה של מונטסראט", 1923. אאוקה מודרנית עם חרוזים.

</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.rodolins.cat/ rodolins.cat] - אתר שמוקדש לאאוקות 	
==הערות שוליים==

	
קטגוריה:קטלוניה: תרבות	
קטגוריה:קומיקס
בול דמי דואר

בול דמי דואר צרפתי משנת 1882

בול דמי דואר נועד לפתור בעיה שמתרחשת כאשר דבר-דואר נשלח ללא תשלום עמלה מספקת. השאלה מה לעשות עם מכתבים שלא שולמה עבורם עמלת טיפול נאותה קיימת מאז הקמת מערכות הדואר המוכרות כיום, הבעיה רק גברה עם המצאת בול הדואר מאחר שעתה הלקוחות לא קיבלו החלטה עצמאית בנוגע לסכום הנכון ללא עזרתו של פקיד דואר בעל הידע הנחוץ.

בעוד שבתקופות שונות אימצו מדינות גישה של החזרת מכתבים לשולחם, הגישה שהונהגה ברוב המדינות דגלה בהבאת המכתב ואיסוף העמלה ממקבל המכתב. בתחילה התהליך נוהל על ידי פקיד שכתב את הסכום על המעטפה. הדבר היה בעייתי שכן שליח הדואר היה עשוי לכתוב סכום אחר ואז לקחת לכיסו את ההפרש בין הסכום האמיתי לסכום המפוברק.

הבעיה נפתרה בצרפת בשנת 1859 באמצעות בול דמי הדואר אשר הוצמד במשרד השילוח לפני ההבאה ליעד. מדינות אימצו את הפתרון הצרפתי. (לעיתים שימשו בולי דואר רגילים בתפקיד דמי הדואר). בולי דמי הדואר לא תמיד מוצמדים למכתבים בודדים. בדואר עסקי, נהוג לסכום את דמי הדואר המצטברים ואז להצמיד בולים ראויים למכתב העליון בחבילת המכתבים או לאריזת המכתבים.
מעטפה שנשלחה באירלנד ועליה חותמת עם דרישה לתשלום 10 פני אירי בבולי דמי דואר

מאחר שבולי דמי דואר משמשים בדואר פנים לרוב, הם בעלי עיצוב פשוט, לרוב בעלי ספרות גדולות וברורות וכיתוב "דמי דואר". לא נהוג לציין על גבי הבולים את המדינה.

בישראל הונפקו שלוש סדרות של בולי דמי דואר. הסדרה הראשונה הונפקה ב-28 במאי 1948, והיא הורכבה מחמישה בולי דאר עברי (בערכים של 3, 5, 10, 20 ו-50 מיל) בעלי הדפס רכב "דמי דאר". סדרה זו נחשבת לאחת היקרות ביותר אחרי סדרת בולי דאר עברי, וייחודה מבחינה בולאית הוא הנייר בעל גוון צהוב ייחודי, וכמעט שאין בנמצא מעטפות היום הראשון של הסדרה. הסדרה השנייה הונפקה ב-18 בדצמבר 1949, והשלישית הונפקה ב-30 בנובמבר 1952. שוויין הקטלוגי והאספני של סדרות 2 ו-3 נמוך בהרבה מזה של סדרה 1, הנאמד באלפי שקלים לסדרה מלאה במצב שימור מעולה (MNH). כל הסדרות ידועות בכך שעל השובל שלהן אין כיתוב כלשהו, דבר שמנוגד למסורת הבולאית בישראל שבה נעשה שימוש בשובל כחלק בלתי נפרד מהבול.

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* Richard McP. Cabeen, Standard Handbook of Stamp Collecting (Harper & Row, 1979), pp. 468-470
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוגי בולים
קטגוריה:דואר

de:Briefmarke#Portomarken
העולם על פי גארפ

העולם על פי גארפ (באנגלית: The World According to Garp) הוא הרומן הרביעי של הסופר האמריקאי ג'ון אירווינג. הספר יצא לאור בשנת 1978 והיה רב-מכר במשך שנים. תורגם לעברית בשנת 1983 על ידי דוד נגב ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן.

==דמויות==
הרומן מתאר את קורותיו של ט"ס גארפ, בנה של ג'ני פילדס, אחות בבית-חולים ופמיניסטית, אשר החליטה להביא ילד לעולם אך אינה מעוניינת בבעל. בזמן מלחמת העולם השנייה, הרתה ג'ני לאיש צוות אוויר הנמצא בטיפול בבית החולים. האיש, הידוע כסמל הטכני גארפ (בזכות המילה היחידה אותה הוא מצליח להגות), פצוע קשה בראשו, חסר יכולת לתקשר או להניע איבר. ג'ני מקיימת יחסי מין עם הסמל הטכני ומביאה לעולם בן לו היא קוראת ט"ס (ראשי התיבות באנגלית ל"סמל טכני", Technical Sergeant) גארפ.

עלילת הרומן ומבנהו סבוכים ומפותלים. הרומן מרוצף סיפורים פנימיים רבים, שחלקם מובאים כיצירות שכותב ומספר גארפ עצמו. דמויות רבות, אקצנטריות ובלתי נשכחות, מלוות את חייו של גארפ. אימו הופכת למנהיגה פמיניסטית מפורסמת, הוא עצמו למאמן היאבקות, סופר מצליח, בעל קנאי ואב קפדן. בדבקות, להט ומחשבה מקורית מתמודד גארפ עם בעיות המין, ההורות והנישואים. הוא שואף, עד כדי דבקות, לגונן על ילדיו מפני סכנות העולם ועל עצמו מפני פיתוייו.

==תמה==
מוטיבים רבים המופיעים בכתיבתו של אירווינג מופיעים גם כאן: תחביבים כגון היאבקות ודובים, מקומות כגון וינה וניו אינגלנד ועוד. ניאוף, אונס ותאונות קטלניות – כולם אירועים האופייניים לכתיבתו – מתוארים על רקע חיי העיר והאקדמיה מחד, וחיי הספר האמריקאי הנבער מאידך. כל אלה נשזרים זה בזה ויוצרים מקשה מהודקת אחת, אשר חוטיה כולם עוברים בגארפ.

==עיבוד קולנועי==

בשנת 1982 עובד הרומן לסרט קולנוע בבימויו של ג'ורג' רוי היל, בכיכובם של רובין ויליאמס, גלן קלוז וג'ון לית'גו. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20100927203747/http://opinion.co.il/results/02/?i=4623147&w=books ביקורת על הספר באתר אופיניון]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ג'ון אירווינג
קטגוריה:רומן אירוטי
קטגוריה:ספרי 1978
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:רומנים העוסקים בטרנסג'נדריות וטרנסקסואליות
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
היכל הספורט רוממה חיפה

היכל הספורט המורחב מבפנים
היכל הספורט רוממה חיפה הוא היכל הספורט העירוני של העיר חיפה. ההיכל נמצא בשכונת רוממה.

תכליתו העיקרית היא אירוח תחרויות ספורט ומופעים. בהיכל משחקות הקבוצות העירוניות בענפי הספורט השונים (כדורסל, כדורעף, כדוריד, התעמלות וקטרגל). לצד תחרויות הספורט, מתקיימים בהיכל מדי שנה אירועי בידור ותרבות גדולים כגון הפסטיגל, שבוע הספר העברי, מופעי בלט, קונצרטים ועוד.

== היסטוריה ==
ההיכל, אשר נחנך בשנת 1976, הכיל כ-3,000 מקומות ישיבה. תוספת טריבונות זמנית מאחורי הסלים הגדילה את קיבולתו לכ-3,400 מושבים. שטח המבנה היה כ-6,000 מ"ר. חזית המבנה עוטרה בחמישה תבליטי אלומיניום שגודל כל אחד 5X8 מ"ר, מעשה האומן גרשון קניספל שהציגו ספורטאים במהלך תחרויות בתנוחות שונות.

בשנת 2010 עבר ההיכל שיפוץ מקיף במימון עיריית חיפה על ידי חברת י. לרר הנדסה החיפאית ומספר המקומות ביציעים הוגדל ל-5,000. השיפוץ הסתיים בספטמבר 2012 ועלה 70 מיליון ש"ח. שטח המבנה המחודש גדל לכ-13,000 מ"ר. לאולם 12 כניסות שכל אחת נצבעה בגוון שונה. הותקנו מושבים בגווני שחור ואפור. בתקרת האולם הורכבו מערכות תאורה אינטראקטיביות שמותאמות גם למופעי המוזיקה שמארח האולם. המעטפת החיצונית של האולם חודשה ותבליטי האלומיניום שיצר האמן גרשון קניספל, בעת הקמת האולם ב-1976, הוסתרו ברובם על ידי מבנה קדמי שהוסף להיכל.

חנוכתו מחדש באופן רשמי הייתה באירוח טורניר גביע וינר שהתקיים ב-2 עד 6 באוקטובר 2012. שיפוץ האולם הוותיק הביא לביטול תוכנית חלופית להקמת אולם ספורט עירוני חדש סמוך לאצטדיון סמי עופר.

היכל הספורט החיפאי נבחר לארח ב-18 במרץ 2013, את משחק האולסטאר בין נבחרות הישראלים והזרים, כוכבי ליגת העל הישראלית בכדורסל. מלבד המשחק התקיימו במהלך האירוע תחרות קליעות מיוחדות לסל, הופעות זמרים ישראליים ועוד. האולם נבחר לארח את משחק גמר הפלייאוף של ליגת וינר באותה שנה. משחק הגמר שהתקיים ב-13 ביוני 2013 הסתיים בניצחונה של מכבי חיפה בתוצאה 79:86 על מכבי תל אביב.

החל מ-21 ביוני 2015 הוחלף שמו של "היכל הספורט רוממה" ונקרא "היכל רענן כץ" על שמו של איש העסקים. לאחר שהסתיים החוזה בין העירייה וכץ, חזר ההיכל לשמו הקודם.

שטח החנייה ליד האולם מצומצם לאחר שהוקטן גם במסגרת הרחבת המבנה ולאוהדים מוצע להגיע בתחבורה הציבורית ובמקרה הצורך אף לחנות את רכבם בחניון ציבורי בפאתי העיר ולהגיע לאולם בהסעה ציבורית כחלק מתפיסה סביבתנית לצמצום תנועת הרכבים הפרטיים בלב העיר.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ethos.co.il/היכל_הספורט_רוממה מידע על ההיכל], באתר "החברה לאומנות תרבות וספורט חיפה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיפה: אצטדיונים ומתקני ספורט
רוממה
קטגוריה:רובע רמות הכרמל
קטגוריה:הפועל חיפה (כדורסל)
קטגוריה:מכבי חיפה (כדורסל)
קטגוריה:רוממה (חיפה)
קונטרס בולים

קונטרס בולים מארצות הברית
כריכה של קונטרס בולים מאירלנד
צמדה של קונטרס בולים מבריטניה
קונטרס בולים הוא מארז המכיל מספר בולי דואר הכרוכים יחד בעטיפה קשיחה. הקונטרס מיוצר ומשווק על ידי רשויות דואר במדינות רבות בעולם כאמצעי לייעל את מכירת הבולים לציבור הרחב.

== מבנה הקונטרס ==
בצורתו הבסיסית ביותר נראה הקונטרס כמו ספר קטן, המכיל צמודה אחת, או מספר צמודות, המחוברות יחד וארוזות בין שני לוחות קרטון. הקונטרסים הראשונים הוכנו ידנית על ידי חיתוך צמודה בגודל המתאים מתוך גיליון בולים שלם וכריכתה בין שני לוחות קרטון באמצעות דבק, תפירה או סיכת שדכן. עם הזמן שוכללו שיטות העבודה, הודפסו גיליונות בולים מיוחדים במבנה המתאים לייצור קונטרסי בולים, ומוכנו תהליכי הייצור.

קונטרסים של בולי מברק הונפקו בשנת 1870 על ידי חברת המברקים של קליפורניה וכן על ידי וסטרן יוניון בשנת 1871.

לוקסמבורג הייתה המדינה הראשונה להנפיק קונטרסים בשנת 1895. שוודיה הנפיקה קונטרסים בשנת 1898. במחצית הראשונה של המאה ה-20 צבר הרעיון אהדה רבה והיה שכיח.

==איסוף קונטרסי בולים ==

ישנם אספני בולים המתמחים באיסוף קונטרסים או משטחונים של קונטרסים. קונטרסים שלמים (ותמימים) נדירים למדי כיום שכן רובם נוצלו עד תום למטרות שילוח דואר.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20040314182308/http://www.geocities.com/leisurewrite/stamps.html קישורים למאמרים אודות קונטרסים בריטיים ואוסטרליים]

קטגוריה:בולאות
קטגוריה:דואר
פרחון

פִּרְחוֹן (באנגלית: Fledgling) הוא שלב בחיי עופות צעירים כשנוצותיהם ושרירי כנפיהם התפתחו די הצורך לתעופה, והם פרחו מהקן, אולם עדיין תלויים בטיפול הוריהם לצורך תזונה והישרדות. 

באורניתולוגיה, משמעות המונח "פרחון" משתנה בהתאם למין. לעיתים עופות נחשבים לפרחונים ברגע שהם עוזבים את הקן, אף על פי שהם עדיין לא מסוגלים לעוף. לעיתים המונח מתייחס לגוזלים בלתי תלויים בבוגרים, על אף שהבוגרים יאכילו אותם לעיתים קרובות לאחר שפרחו מהקן והם מסוגלים לעוף.

המין מורלט קשיש ממשפחת האלקיים, פורח יומיים בלבד לאחר הבקיעה, ורץ מהמחילה שלו לאוקיינוס ולעבר הוריו הקוראים לו. ברגע שהוא מגיע לאוקיינוס הוריו יגדלו אותו במשך מספר שבועות. מינים אחרים, כגון האוריה וכמה קורמורניים, עוזבים את אתרי הקינון לפני שהם מסוגלים לעוף, או מסוגלים לעוף ממש בקושי. בוגרי האוריה יובילו את הפרחונים דרך מושבת האוריות במידת האפשר, ובמורדות תלולים כגון צוקים הם יעופו מטה ויקראו לפרחונים. הפרחונים ישגרו עצמם מהצוק, ינסו לעוף רחוק ככל האפשר עד האוקיינוס או שיבצעו נחיתת התרסקות על הקרקע, אז טורפים שונים כמו שועל שלג יטרפו אותם אם לא יגיעו לים.

==גלריית תמונות==
<gallery>
תמונה:Swallow chicks444.jpg| שתי סנוניות בריכה (Hirundo neoxena) לאחר הפריחה מהקן. גם אצלם בסיס המקור הצהוב מצביע על כך שהם פרחונים.
תמונה:Baby Grosbeak.jpg|פרחון פתיאלי שחור ראש (Pheucticus melanocephalus).
תמונה:Pica pica fledgling4.JPG|פרחון של עקעק זנבתן
</gallery>

==ראו גם==

* אפרוח
* גוזל (ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא חסר ישע)
* אבקוע (ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא עצמאי)

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
קטגוריה:עופות
ימים ברקיע

ימים ברקיע (באנגלית: Days of Heaven) הוא סרט מ-1978 אשר בוים על ידי טרנס מאליק והשחקנים הראשיים בו הם: ריצ'רד גיר, ברוק אדמס, סם שפרד ולינדה מאנז. הסרט מתרחש בתחילת המאה ה-20 ומספר את סיפורם של עובדים אשר עוברים לטקסס לחיתוך קציר בחווה וזוממים לנצל את החוואי הגוסס.

הסרט זכה בפרס האוסקר לשנת 1978, על הצילום שנעשה בידי נסטור אלמנדרוס 

== עלילת הסרט ==
העלילה מתרחשת ב-1916 (בסרט מציגים עיתון מ-1916). ביל (ריצ'רד גיר), עובד משיקגו, נמלט לטקסס עם חברתו אבי (ברוק אדמס) ואחותו הצעירה לינדה (לינדה מאנז), על מנת להתחמק מרצח שביצע. ביל ואבי מעמידים פנים שהם אחים על מנת למנוע רכילות. השלושה נשכרים כעובדים תקופתיים על ידי חוואי עשיר (סם שפרד), אשר ביל לומד כי הוא גוסס ממחלה לא מוגדרת. כאשר החוואי מתאהב באבי, ביל מעודד אותה להתחתן איתו ואז, כאשר ימות, הוא יוריש להם את רכושו. הנישואין מתקיימים וביל נשאר להתגורר בחווה, למרות שמנהל העבודה של החוואי חושד שהוא זומם משהו. בסוף החוואי מגלה את מערכת היחסים האמיתית בין אבי לביל למרות שאבי כבר התחילה להתאהב בו. החוואי תוקף את ביל, אך ביל הורג אותו. ביל ואבי בורחים אך ביל נהרג על ידי המשטרה. אבי משאירה את לינדה בפנימייה ויוצאת לדרכה לבדה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים עם פסקול מאת אניו מוריקונה
קטגוריה:סרטים שצולמו באלברטה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים משנת 1978
הקוצרים

הקוצרים (פלמית: The Harvesters; 1565) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת פיטר ברויגל האב. הציור מוצג כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. זוהי יצירה גדולה, 119 × 162 ס"מ, ומהווה חלק מהסדרה המתארת את חודשי השנה. מסדרה זו נותרו כיום חמש תמונות בלבד, המתארות תקופות שונות במהלך השנה.

תמונת הקוצרים מתארת את החודשים יולי-אוגוסט. צבעי התמונה וסגנונה מעבירים לצופה את חום הקיץ המעיק: האיכרים תשושים מעבודה ומיוזעים, התבואה בוהקת בשמש וכמעט מסנוורת. בין האיכרים הנחים מעבודתם ניתן לראות אחד השרוע למרגלות עץ כאשר פיו פעור; ובין האיכרים העובדים ניתן לראות איכר הנושא כד מים בידו, כנראה להשקיית האיכרים הנחים, כשגבו שפוף מעייפות ומאמץ.

הציור מתאר את השלבים השונים של קציר השיבולים. כעשר אלומות כבר נקצרו ונאספו, חלקן עומדות וחלקן שוכבות, לצידם של האיכרים הנחים. מעט שיבולים נמצאות בשדה, כשהן כבר קצורות והן שוכבות מחכות לאילום האלומות, וחלק מהשיבולים נמצאות בשדה וטרם נקצרו כלל.

כמו בציור קציר התבואה של ברויגל, גם כאן מוליכה הקומפוזיציה של הציור את עין המתבונן אל צידו הימני של הציור, ובכך מועצמת תחושת העומק של הציור.

<gallery>
תמונה:Pieter Bruegel the Elder- The Corn Harvest (August) - detail 1.JPG|איכר קוצר תבואה. תקריב מתוך התמונה: הקוצרים
תמונה:Pieter Bruegel the Elder- The Corn Harvest (August) - detail 2.JPG|איכרים נחים בשדה. תקריב מתוך התמונה: הקוצרים.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.googleartproject.com/museums/met/the-harvesters תמונת הקוצרים] ב-Google Art Project

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קוצרים, ה-
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:חיטה
פיירפוקס לאנדרואיד

פיירפוקס לאנדרואיד הוא דפדפן אינטרנט שמפותח על ידי ארגון מוזילה עבור סמארטפונים ומחשבי טאבלט עם מערכת הפעלה מסוג אנדרואיד. כמו בגרסה של פיירפוקס למחשב אישי, הוא משתמש במנוע Gecko, ותומך בתכונות כגון סנכרון עם Firefox Sync, חסימת עוקבי אינטרנט ותוספות שונות.

הגרסה הראשונית של פיירפוקס לאנדרואיד קיבלה את שם הקוד Fennec ומותגה "Firefox for mobile", היא תמכה בתחילה ב-Maemo, אחר כך גם באנדרואיד, במיגו וב-Firefox OS. התמיכה ב-Maemo ובמיגו בוטלה מאוחר יותר. 

==היסטוריה==
ארגון מוזילה הכריז על פיתוח "Firefox for mobile" בסוף 2009, תחילה עם תמיכה לטלפון N900 עם מערכת הפעלה Maemo של נוקיה, שהיה טלפון חכם מוביל באותה עת.

"Firefox for mobile", שוחרר לראשונה עבור Maemo, בשם הקוד "Fennec", בינואר 2010 עם גרסה 1.0, ולאנדרואיד במרץ 2011 עם גרסה 4.0, שעוד קודם הושקה גרסת אלפא לאנדרואיד. התמיכה ב-Maemo הופסקה לאחר גרסה 7, שהושקה בספטמבר 2011. מקור שם הקוד Fennec הוא בשועל קטן מסוג פנק הנפוץ במדבריות צפון אפריקה, והוא אנלוגיה לגודלו המצומצם של דפדפן זה בהשוואה לפיירפוקס. 

Fennec השתמש במנוע Gecko; לדוגמה, גרסה 1.0 השתמשה באותו מנוע כמו Firefox 3.6, והמהדורה הבאה, 4.0, שיתפה קוד ליבה עם Firefox 4.0. התכונות שלו כוללות תמיכה ב-HTML5, Firefox Sync, תמיכה בתוספות וגלישה בכרטיסיות. מספור הגרסאות של הדפדפן הוחלף מגרסה 2.0 בטא לגרסה 4.0 כדי להתאים יותר לגרסאות של פיירפוקס למחשבים שולחניים מכיוון שמנועי העיבוד המשמשים בשני הדפדפנים זהים.

בדצמבר 2011 הושקה גרסה התומכת גם במחשבי לוח עם מערכת הפעלה אנדרואיד.

בנובמבר 2012 הושקה גרסה עבור מכשירים הרצים על מעבדי ARMv6, כ-50% ממכשירי האנדרואיד בעולם באותה עת, כ-500 מיליון. מכשירי סמארטפון אלו זולים יותר ומריצים את מערכת האנדרואיד בגרסה 2.2 ומעלה. הגרסה אפשרה להפעיל את תכונת ה-TalkBack שמקריאה למשתמש את הטקסט בקול אנושי ומספקת פידבק ברטט, זאת בנוסף לשאר הפיצ’רים הקיימים בדפדפן כמו מחוות מגע.

עם הפסקת התמיכה בפלטפורמות אחרות מלבד אנדרואיד, שונה שם הדפדפן ל-"פיירפוקס לאנדרואיד" כאשר במקביל הושק ב-2014 "Firefox for iOS", עבור מכשירי אייפון.

ב-27 ביוני 2019, מוזילה חשפה את Firefox Preview (שם הקוד "Fenix"), גרסה מעוצבת מחדש של "פיירפוקס לאנדרואיד" המבוססת על GeckoView - מנוע משודרג. יש לו ממשק משתמש שעוצב מחדש עם תמיכה במצב כהה, תכונת "אוספים" חדשה לשמירת קבוצות של כרטיסיות, והוא כולל הגנת מעקב משופרת (חוסם שניתן להגדרה עבור עוקבי אינטרנט וקובצי Cookie של צד שלישי) ומצב גלישה פרטית שעוצב מחדש.

== פלטפורמות ==
בנוסף למערכות הפעלה שולחניות (Windows, לינוקס ו-Mac OS X) התוכנה מפותחת עבור אנדרואיד. בעבר פותחה גם עבור מערכות Maemo, כגון N900.

הפיתוח ל־Windows Mobile הושהה לאחר ההכרזה של מיקרוסופט על מערכת ההפעלה Windows Mobile 7, וההחלטה של זו לא להכליל בה כלים למפתחים.

===Firefox for iOS===
על גרסה עבור מכשירי אייפון הוכרז לראשונה במאי 2010, הגרסה נשלחה לחנות האפליקציות של אפל ביולי 2010, ולקבלת אישור מחברת אפל. אך היא הושקה רק ב-2014 בשם Firefox for iOS. ב-2016 הושקה גם גרסה של הדפדפן Firefox Focus למשתמשי אייפון ואייפד.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזילה
קטגוריה:דפדפנים
קטגוריה:תוכנה חופשית
ניצחון המוות

ניצחון המוות (1562) הוא ציור שמן על לוח עץ, מאת פיטר ברויגל האב. התמונה מוצגת כיום במוזיאון הפראדו במדריד. 

זוהי יצירה גדולה, 117 × 162 ס"מ, הנחשבת כאחד מחזיונות הזוועה המונומנטליים שהביעה האמנות. היצירה מביאה את הצופה למבט פנורמי אל המוות בעוצמה רגשית רבה ומעוררת חלחלה. השמים במרחק משחירים מעשן של ערים העולות באש, ובים המרוחק נמצאים שברי ספינות מוטבעות. צבא של שלדים מתים מכתר את הנותרים בחיים חסרי האונים, שרובם נראים משותקים בבעתה ופחד או מנסים לנוס על נפשם. השלדים שבציור הורגים את החיים במספר דרכים: שיסוף גרונות, תלייה, הטבעה, ואפילו ציד על ידי שלדים דמויי כלבי טרף. בצד שמאל נראים שלדים גוררים עגלה המלאה בגולגולות במה שנראה כטקס הלוויה תקופתי, תוך צלצול בפעמון המוות. 

בשוליה הימניים הקדמיים של התמונה יושבים גבר ואשה צעירים העסוקים במוזיקה: הגבר פורט על לאוטה, האישה שרה מן התווים. הם אינם רואים את המתרחש וצוואר הלאוטה, במחווה נוגעת ללב, פונה מן הציור וזוועותיו ימינה והחוצה. אולם נראה שגם בני הזוג, שאינם מבחינים במוות או מתעלמים ממנו, אינם חסינים מפניו. מאחוריהם יושב שלד, אחד מנציגיו של המוות, המעיין גם הוא בתווים בתשומת לב ואוחז בכלי נגינה. מכתפו הימנית של השלד הזה נודדת העין אל חרבו של גבר השולף חרב. הוא עומד ופוער את פיו במצוקה אינסופית אל מול כל המצוי בציור מעליו. בו בזמן מנקר שלד של כלב את פניו של ילד; שלד אחר תופס אישה המנסה להימלט; וארונות מתים נפתחים על ידי השלדים. נראה שאף לשוכנים בארונות המתים אין מנוחה. במרכז התמונה מנסים אחדים מן האנשים לקפוץ אל התעלה על מנת להימלט, ומעליהם עומד בבדידות צלב שאינו מגן עליהם. 

בציור נראים שלדים החמושים בחרב, גרזן וחנית וכן שני שלדים החמושים בחרמש - כלי הנשק המיתולוגי של מלאך המוות.

הציור מתאר אנשים מרקע חברתי שונה: מאיכרים וחיילים ועד לאצילים, ואף כומר וקרדינל, כאשר כולם נלקחים על ידי המוות ללא אבחנה. 

למרות נושאו הקיצוני של הציור, נראה שהוא משקף מבחינה היסטורית את אירופה של מחצית המאה ה-16. הבגדים בציור מתאימים לתקופה, וכן מופיעה בתמונה דרך ענישה קיצונית שנהגה באותה תקופה כלפי פושעים: גלגל שבירה. בתמונה מופיעים תחביבים ועיסוקים שהיו נהוגים באותה תקופה, כדוגמת משחקי קלפים. גם סוג כלי הנגינה בציור, השעונים המכניים המצויים בו, ואף טקס ההלוויה המפורט, מספקים מידע חשוב להיסטוריונים על אורח החיים במאה ה-16 באירופה.

== ראו גם ==
* גרניקה (ציור)

== קישורים חיצוניים ==
 
*[http://www.artchive.com/artchive/B/bruegel/death.jpg.html ניצחון המוות מאת ברויגל: הציור בהגדלה]

קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:פיטר ברויגל האב
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:המוות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
אריאל (הוצאת ספרים)

אריאל היא הוצאת ספרים ירושלמית אשר מטרתה המוצהרת לפרסם ספרות פופולרית בידיעת ארץ ישראל. הפרסומים נועדים לחובבי ידיעת ארץ ישראל ומורי דרך.
== היסטוריה ==
במרכז הפרסומים של ההוצאה עמדה ירושלים, כעדות לשמה: "אריאל",שהוא אחד מכינויי ירושלים במקורות. ההוצאה נוסדה בשנת 1975 על ידי אלי שילר והתקיימה עד מותו בשנת 2018.

בשנת 2022 לקחה על עצמה עמותת מכון ישראלי לארכאולוגיה את ההוצאה, על מנת להמשיך את מפעל חייו של אלי שילר.

הפרסומים של ההוצאה מאפשרים לקורא למצוא מידע מקיף המוגש על ידי חוקרים מובילים בתחומם. סקירות היסטוריות, תיאורים גאוגרפיים, מדריכי סיור באתרים וספרות היסטורית מתורגמת העוסקת בארץ ישראל. 

פרסומי ההוצאה כוללים גם סקירות נרחבות על הארצות השכנות לארץ ישראל, בהן: לבנון וירדן. 

ההוצאה מוציאה כתב עת בשם "אריאל" אשר לעיתים מקיף נושא מסוים ולעיתים מאגד קובץ מאמרים.

העורך הראשי של ההוצאה הוא ד"ר אלון שביט – מנכ"ל עמותת מכון ישראלי לארכאולוגיה.

חברי המערכת: פרופ' רות קרק, פרופ' גדעון ביגר, פרופ' זוהר עמר, פרופ' אבי ששון, ד"ר ענת קדרון, מר עמי מיטב ומר נפתלי שושני. 

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
נמל לונג ביץ'

נמל לונג ביץ הוא הנמל העמוס השני בארצות הברית ממוקם בלונג ביץ', פרבר דרומי של לוס אנג'לס, קליפורניה.
זהו הנמל החשוב ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית, היוצא לאוקיינוס השקט מה שגורם לו להיות המרכז לסחר ימי בין צפון אמריקה לאסיה.
הנמל ממוקם מעט דרומית לנמל לוס אנג'לס ומספק מקום עבודה ל-350,000 עובדים. הוא רשמית שייך לממשלת ארצות הברית ולעיר לונג ביץ'.

== היסטוריה ==
נמל לונג ביץ' הוקם ב-24 ביוני 1911 ליד שפך נהר לוס אנג'לס. 
בשנת 1917 הוקמה הנהלה לנמל על מנת לפקח על הנעשה בנמל. 
בשנת 1946 הוכרז כ"נמל המודרני ביותר בארצות הברית".

במהלך סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 החלו להופיע מודעות לזיהום מי הים שנוצר מהאוניות והנמל מה שגרם להנהלה לנקוט צעדים משמעותיים על מנת לצמצם את הזיהום. קמה מחלקה שמטרתה הייתה לפקח על זיהום מי הים ולהציע שיפורים על מנת לצמצם ככל הניתן את הזיהום. כיום נחשב הנמל ל"נמל ירוק" ואף זכה בפרס לאיכות הסביבה מטעם "התאחדות נמלי הים של ארצות הברית" (AAPA).

== כלכלה ==
במהלך השנים נוצר צורך בהרחבת הנמל אך למרות זאת עד היום נחשב הנמל כעמוס ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית אליו נכנסות כיום 4 מיליון מכולות בשנה. לצורך השוואה בשנת 1997 נכנסו מיליון מכולות בשנה.
כמות הכללית של מכולות היוצאות ונכנסות לנמל נכון ל-2008 הוא 6.7 מיליון לעומת 3.3 מיליון ב-1997.

התרומה של הנמל היא גדולה מאוד לכלכלת הערים באזור ובמיוחד ללונג ביץ'. יבוא ושיווק מוצרים דרך הנמל עם כל העולם מסתכם ב-100 מיליון דולר בשנה. הנמל מספק כ-350,000 מקומות עבודה מתוכם 30,000 עובדים הם תושבי לונג ביץ', 230,000 עובדים הם תושבי לוס אנג'לס והשאר מערים אחרות באזור.

== קשרים עם הקהילה ==
נמל לונג ביץ' נמצא בקשר הדוק עם הקהילה בעיר דרך פיתוח שכונות, מתן מלגות לימודים ואירועים מיוחדים.

=== פסטיבל הנמל הירוק ===
'פסטיבל הנמל הירוק' הוא פסטיבל הנערך מדי שנה משנת 2005 ובו הנמל פתוח לכלל הציבור. בשטח הנמל ממוקמים מתקנים לילדים, מחולקים עלוני מידע על איכות הסביבה והנמל ואפשרות לשיט בסירות בין האוניות הגדולות.

=== שיט בנמל ===

מדי קיץ הנמל פותח את שעריו לכלל הציבור לשיט מודרך בנמל בין האוניות הגדולות. הסיורים נערכים בחינם לכולם.

=== מלגות ===

הנמל מעניק מלגות בשווי בין 1,000 ל-8,000 דולר מדי שנה לתלמידים מצטיינים בתיכונים בלונג ביץ' על מנת שיוכלו ללמוד באוניברסיטאות ומכללות וגם לתלמידים מכל רחבי העולם שמעוניינים ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטת מדינת קליפורניה ובמכללת העיר לונג ביץ'.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קליפורניה: תחבורה
לונג ביץ'
קטגוריה:מחוז לוס אנג'לס
קטגוריה:ארצות הברית: תחבורת מים
הספרייה הווירטואלית של מטח

הספרייה הווירטואלית של מטח היא אתר אינטרנט של המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מטח), שכלל מידע לימודי שנאסף ממגוון רחב של מקורות. באתר ניתן למצוא מונחונים, מאמרים, פרקים מספרים, תצלומים, ציורים וקישורים לאתרי אינטרנט (בנושאים כגון: מדעי החברה, מדינת ישראל, מדעים, אמנות, יהדות, עם ישראל ועוד). הפרטים המופיעים במאגר המידע הם בגישה פתוחה, ונלקחו מספרים, כתבי עת, חוברות ותקליטורים בהסכמת בעלי זכויות היוצרים. חלק מהפריטים נכתבו במיוחד עבור המיזם.

האתר נוסד בשנת 2000 בסיועה של קרן קשת. מאגר המידע שעומד בבסיס הספרייה הווירטואלית, מבוסס על 15 שדות הקטלוג של הדבלין קור (Dublin core), ההכרחיים לקטלוג ומפתוח של פריטים אינטרנטיים. האתר הפסיק לפעול בשנת 2024.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://lib.cet.ac.il/Pages/about.asp הספרייה הווירטואלית של מטח - מידע על הפרויקט], באתר "הספרייה הווירטואלית של מטח"

קטגוריה:ישראל: חינוך
קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:ישראל: מאגרי מידע
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2000
אס (מטבע רומי)

אס
בשנה הראשונה למרד בר כוכבא, ובו דימויי עץ דקל והכתובת - אלעזר הכהן, יש מזהים אותו כרבי אלעזר המודעי, דודו של בר-כוכבא]]
אס (בלטינית: "as") הוא מטבע רומאי עתיק שהיה בשימוש בתקופת הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית. לפי פרופ' יעקב משורר זהו המטבע המכונה במשנה "איסר" או "איסר איטלקי".

האס הוטבע לראשונה בתקופת מלחמת פירוס, בסביבות שנת 280 לפנה"ס והיה למעשה המטבע הראשון שהוטבע על ידי המדינה הרומית. הרומים השתמשו עד אז כאמצעי תשלום במטבעות זרים ובמטילי נחושת יצוקה, ה"אס סיגנטום" (aes signatum), שעליהם היו חרוטים דמויות שונות.

בימי הרפובליקה הרומית הוטבע האס בברונזה. משקלו היה במקור ליברה רומאית אחת (בערך 327.25 גרם), אולם במהלך השנים משקלו הלך ופחת, אם כי ערכו הנומינלי נשמר. בשנת 217 לפנה"ס הופחת משקלו למחצית ליברה, בשנת 214 לפנה"ס לשליש ליברה ולבסוף, בסביבות 211 לפנה"ס, נקבע משקל לאחד חלקי שנים עשר הליברה, או אונקיה אחת (בערך 27.27 גרם).

לפי ההיסטוריון ישראל שצמן, פיחות זה הוביל ליצירתם של שני מטבעות כסף חדשים, הססטרטיוס והדנאריוס, בשל הצורך בתיאום עם ערכו החדש של מטבע האס. ערכם הנומינלי של הססטרטיוס והדאנריוס בזמן יצירתם היה, בהתאמה, שנים וחצי אסים, ועשרה אסים.

האסים הראשונים נוצקו, ולא הוטבעו, בשל גודלם. הדמויות הראשונות שהיו חרוטות בפניהם היו של דמויות אלים רומאים: בין השאר דמותו של יופיטר במרכבה, ודמותו הדו פרצופית של יאנוס.

במהלך תקופת שלטונו של אוגוסטוס, כחלק מהרפורמות הרחבות שנערכו במשטר הרומי בכלל, ובמטבע הרומי בפרט, הפך האס למטבע נחושת, שמשקלו 10.92 גרם. בניגוד למטבעות הכסף והזהב, שהטבעתם הפכה, כחלק מהרפורמה, לחלק מסמכותיו של הקיסר, הטבעת האס, ככל שאר המטבעות בעלי הערך הנמוך, נשארה בהשגחתו של הסנאט. על מנת לציין זאת הוספו האותיות הלטיניות "SC" למטבע (האותיות היו ראשי תיבות של "Senatus Consulto", "בעצת הסנאט"). לפי ההיסטוריון משה עמית בתקופה זו שימש האס בעיקר למסחר קמעונאי בעיר רומא ובאיטליה, בשל משקלו וערכו הנמוך.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומא העתיקה: מטבעות
קטגוריה:יחידות מידה: מסה
דרגות הצבא הרומי

דרגות הצבא הרומי היו מערכת היררכית של בעלי תפקידים צבאיים בכוחותיה המזוינים של רומא העתיקה. מקורן של דרגות הצבא הרומי נעוץ עוד בתקופת הרפובליקה הרומית. עם הזמן נוספו תפקידים נוספים וההירכיה הצבאית קיבלה תבנית שהשתמרה ללא שינויים גדולים עד הזמן המודרני.

{|border="1" align="center" width="100%" cellspacing="0" cellpadding="2"
|- bgcolor="red" align=center
|דרגה || תפקיד || אנשים שרשאים לכהן בתפקיד || מספר בעלי התפקיד בלגיון || הערות
|-
| טריבון צבאי || || נבחרים על ידי אספת העם || שישה || כל זוג טריבונים נבחר לפקד על הלגיון למשך חודשיים
|-
| קנטוריון || מפקד קנטוריה || חייל פשוט || 60 ||
|-
| סיגניפר || נושא נס הקנטוריה || חייל פשוט || 60 ||
|-
| אופטיו || סגן מפקד הקנטוריה || חייל פשוט || 60 ||
|}

התפקידים הקבועים התקבעו סופית בתקופת הפרינקיפאט עם ביסוסו של צבא הקבע שנוצר כתוצאה מהרפורמות הצבאיות שיושמו על ידי הקיסר אוגוסטוס לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים.

{|border="1" align="center" width="100%" cellspacing="0" cellpadding="2"
|- bgcolor="red" align=center
|דרגה || תפקיד || אנשים שרשאים לכהן בתפקיד || מספר בעלי התפקיד בלגיון
|-
|לגאטוס לגיוניס || מפקד הלגיון || סנאטור || אחד
|-
| טריבון לטיקלוויוס || סגן מפקד הלגיון || סנאטור || אחד
|-
| פרפקטוס קסטרורום || מפקד הפרטוריום || פרימוס פילוס לשעבר || אחד
|-
| טריבון אנגוסיקלוויוס || || פרש || חמישה
|-
| פרימוס פילוס || מפקד הקנטוריה הראשונה בקוהורטה הראשונה והקנטוריון הבכיר || חייל פשוט || אחד
|-
| קנטוריון || מפקד קנטוריה || חייל פשוט || 58
|-
| אקוויליפר || נושא נס הלגיון || חייל פשוט || אחד
|-
| סיגניפר || נושא נס הקנטוריה || חייל פשוט || 59
|-
| אופטיו || סגן מפקד הקנטוריה || חייל פשוט || 59
|-
| קורניקן || חצוצרן || חייל פשוט || 59
|-
| מיליטס || חייל פשוט || || משתנה בהתאם לחוזק הלגיון
|}

רומא
רומא
גוגוש

גוגוש
גוּגוּש (בפרסית: گوگوش; נולדה ב-1950 בטהראן, איראן) היא זמרת פופ ושחקנית איראנית.

== קריירה ==
גוגוש נחשבה לזמרת ההקלטות הידועה ביותר בשנות ה-70 של המאה ה-20 באיראן. בנוסף לעיסוקה במוזיקה, הופיעה בסרטים פרסיים רבים בשנות השישים והשבעים. 

לאחר המהפכה באיראן בשנת 1979, ועד שנת 2000, הפסיקה להקליט ולהופיע עקב האיסור על הופעת יחיד של זמרות באיראן. אולם חוג מעריציה גדל. צעירים גילו אותה מחדש בזכות הקלטות במחתרת (בוטלג) של שיריה גם בארצות שמחוץ לאיראן, במזרח התיכון ומרכז אסיה. לאחר שעזבה את איראן, היא הופיעה במדיסון סקוור גארדן ובאולמות קונצרטים נוספים ברחבי העולם.

כיום היא מתגוררת בלוס אנג'לס שבארצות הברית וממשיכה באופן חלקי את הקריירה שלה.

יש לה בן יחיד מנישואים קודמים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות איראניות
קטגוריה:זמרות פופ איראניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איראניות
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידות 1950
אהרן רבינוביץ (משורר)

אהרן רבינוביץ (13 בפברואר 1911 - 15 בספטמבר 2000) היה משורר ישראלי.

==ביוגרפיה==
רבינוביץ נולד בעיר סלונים שבפולין. ב-1930 עלה לארץ ישראל ושיחק בתיאטרון האהל. בהמשך ייסד את חברת "ססגון" לייצור שלטים. חיבר את המנון בני ברית שבה היה אח.

רבינוביץ החל לכתוב שירים ופזמונים שפורסמו והולחנו על ידי טובי המלחינים בארץ באותם ימים.

ב-1999 קיבל את התואר יקיר העיר תל אביב.

==ספריו==
* שומע קולות: שירים ושירי זמר (תל אביב: עקד, תש"ן 1990), כולל שירים בלווי תווים; המוזיקה של מלחינים ישראלים שונים כגון: אברהם מינדלין, נחום נרדי, עדן פרטוש
* ארוכה הדרך מבעד לחלוני: שירים ושירי זמר (תל אביב: עקד, תשנ"ו 1996) 
* אופק בכף היד: שירים ושירי זמר (תל אביב: תחשים, תשנ"ט 1998) 
* כבוד השירה העליונה: נאום לכבוד המשורר הדגול רבי מרדכי גוטפריד לרגל שישים שנות יצירותיו (תל אביב: דפוס לוריא, תשכ"ב 1962)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=kvs7RdNfb0Q&eurl=http%3A%2F%2Fyoutube%2Ecom%2Fuser%2Fbingo1941 השיר "לארצי" בביצוע הזמר מרדכי בן-שחר אחרי הקטע של יפה ירקוני]

קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1999

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000