OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניקולאי סמוקיש

ניקולאי סמוקיש (ברוסית: Николай Самокиш; 25 באוקטובר 1860 – 18 בינואר 1944) היה מאייר ממוצא אוקראיני שהתמחה באמנות צבאית ובציור בעלי חיים. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה סמוקיש כתב של עיתון רוסי - אחד מכתבי העת הפטריוטיים הפופולריים ביותר ברוסיה האימפריאלית. הוא היה חתן פרס סטלין ב-1941. סמוקיש היה בעלה השני של מאיירת הספרים אלנה סודקובסקיה, איתה שיתף פעולה לעיתים קרובות.<ref></ref><ref></ref>

== ביוגרפיה ==
אביו היה דוור, כנראה ממוצא הונגרי. את נעוריו העביר עם משפחתו של סבו מצד אמו, שהיה קוזק. מאוחר יותר סיים את לימודיו באוניברסיטת ניז'ין. ניסיונו הראשון להירשם לאקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג לא צלח, אך הוא זכה בסופו של דבר לאישור כניסה לאקדמיה בעזרת מקורבו של פרופסור בוגדן וילוולדה, ולמד שם מ-1879 עד 1885 אצל מיכאיל קלודט ו-ואלרי יעקובי וגם אצל וילוולדה, וזכה במספר פרסים.<ref></ref> ציורו "הצעדה" נקנה על ידי פאבל טרטיאקוב.<ref name=":0"></ref>

מ-1885 עד 1888 למד בפריז. כשחזר, יצא יחד עם פרנץ רובאו לקווקז, כדי לצייר כמה יצירות גדולות לפנורמה במוזיאון ההיסטוריה הצבאית של טביליסי. ב-1889 נישא למאיירת הספרים, אלנה סודקובסקיה.<ref></ref> בשנה שלאחר מכן נבחר לאקדמאי. מ-1894 עד 1918, לימד באקדמיה, שם הפך לפרופסור ב-1913.

במהלך מלחמת רוסיה-יפן, בשנת 1904, נסע לחזית מטעם כתב העת "ניבה" והפיק אלבום ציורים. ב-1915 הקים יחד עם חלק מתלמידיו באקדמיה "חוליית אמנות" ויצאו שוב לחזית המזרחית כדי לצייר סקיצות.<ref name=":0" /> במהלך המהפכה הרוסית נפרד מאשתו. היא נסעה לפריז וככל הנראה מתה שם ב-1924, אם כי על פי כמה מקורות חזרה לרוסיה ומתה בוויבורג.<ref></ref>

ב-1918, לאחר ביטול האקדמיה הישנה, עבר ליאלטה עם הכוחות הצבאיים של דרום רוסיה ואז, ב-1922, לסימפרופול, שם תמך בצעירים מוכשרים אמנותית ובסופו של דבר ארגן בית ספר לאמנות שקיבל הכרה רשמית של המדינה. בשנת 1934 קיבל את מה שהסתבר כמשימתו הגדולה ביותר: לפעול כיועץ עבור פנורמה ענקית המתארת את המצור על פרקופ. לאחר 1936 עבד במכון לאמנות בחרקוב.

בין אלפי איורי הספרים שהפיק, הבולטים ביותר הם אלו של סיפורים מאת מרקו וובצ'וק, מיקולה דז'ריה ואיוואן נצ'וי-לויצקי, "טאראס בולבה" מאת ניקולאי גוגול ו"ציד אימפריאלי ברוסיה" מאת ניקולאי קוטפוב. הוא ואשתו עבדו יחד כדי לאייר את "נשמות מתות" של ניקולאי גוגול וליצור ציורי קיר עבור תחנת הרכבת צארסקויה סלו.

זמן קצר לאחר תום מלחמת העולם השנייה, נערכה בבית המלאכה שלו בחרקוב תערוכה גדולה של עבודותיו המוקדמות. הוא היה נושא לסרט דוקומנטרי ב-1966.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
File:SpeedingTroikaSamokishSaleLondon2006.jpg|טרוייקה בדהרה
File:Zaporozhians - Korchma.jpg|קוזקים במסבאה
File:Raevsky saltanovka.jpg|גנרל רבצקי בקרב
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אוקראינים
קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:נפטרים ב-1944
מכל דלק נאטם מעצמו

מכל דלק נאטם מעצמו של מטוס הקרב [[מסרשמיט Me 262, מלחמת העולם השנייה]]
מכל דלק נאטם מעצמו הוא סוג של מכל דלק, המותקן בדרך כלל בכלי טיס, שבו נמנעת נזילה של דלק והתלקחותו במקרה של פגיעה במיכל. מכל דלק רגיל הנפגע מירי או מרסיסים עלול לדלוף, דליפה העלולה לגרום לאובדן דלק שיביא לקיצור זמן המשימה והטווח של המטוס. חמור מכך, דליפה כזו עלולה גרום להתלקחות קטלנית ולפגיעה במטוס עד כדי התרסקותו. הגנה על מכלי הדלק בשכבות שריון אינה מעשית, בשל משקלו של השריון שעלול להכביד על כלי הטיס. מכלי דלק נאטמים מעצמם טיפוסיים כוללים מספר שכבות של גומי ואריג לחיזוק: חלק מהשכבות הן של גומי מגופר וחלק מגומי טבעי ולא מעובד, שיכולות לספוג דלק ולהתרחב כאשר הן באות במגע עמו. כאשר המיכל נפגע הדלק דולף ונספג בשכבות הגומי, שמתנפחות ואוטמות את הנקב.

==היסטוריה==
===מלחמת העולם הראשונה===
ב-7 בפברואר 1917 הוגשה בקשה לפטנט על "מכל דלק למטוסים מלחמתיים", על ידי ג'ורג' ג'. מורדוק, מארצות הברית. מועצת הסחר הפדרלית (Federal Trade Commission) בלמה את ההצעה ב-6 בפברואר 1918, כדי למנוע דיון או פרסום של ההמצאה, שנחשבה סודית. משרד הפטנטים של ארצות הברית ביטל את החלטת מועצת הסחר ב-26 בספטמבר והעניק למורדוק פטנט על המצאתו.

===מלחמת העולם השנייה===
בשלבים הראשונים של המלחמה נעשו ניסיונות להגן על מכלי דלק על ידי שימוש במיכלי מתכת, מכוסים מבפנים או מבחוץ בחומר שהתרחב לאחר ניקוב. מחקר גילה כי יציאת הקליע, ולא הכניסה, הייתה הבעיה הגדולה יותר: יציאת הקליע גרמה לעיתים קרובות לנפילת חומר האטימה וכך נוצר חור יציאה גדול. בין הגרסאות המוקדמות ביותר של סוגי מכלי דלק אלו היו אלה שיוצרו בבריטניה בנמל התעופה של פורטסמות' על ידי Fireproof Tanks Ltd (הוקמה ב-1939). מיכלים אלו הותקנו לראשונה במפציץ הקל פיירי באטל וגרסאות אחרות הותקנו במטוסי קרב מדגמי סופרמרין ספיטפייר והוקר הוריקן ובמפציצים כמו האברו לנקסטר. חברת הנדרסון סיפקה מכלי דלק ושמן נאטמים מעצמם למטוס האימון מיילס מאסטר. גם מטוסים גרמניים, ובהם היונקרס Ju 88, צוידו במכלי דלק בעלי יכולת אטימה, שהיו בנויים משכבות של גומי מעל שכבות מעור. גם בארצות הברית נרשמו מספר פטנטים בתחום. חברת גודייר פיתחה מיכל נאטם מעצמו ובו שתי שכבות של תרכובות גומי בתוך מעטפת מתכת או במעטפת הכנף. מיכלים כאלה הותקנו במטוסי ווט F4U קורסייר ובמטוסים נוספים.

לא כל המטוסים במלחמה צוידו במכלי דלק נאטמים מאליהם, וזאת בשל משקלם, הגדול מזה של מכלי דלק רגילים. מטוס הקרב היפני, מיצובישי A6M זירו, לא צויד במיכלים כאלה בשל הרצון לחסוך במשקל ככל הניתן. עם זאת, במהלך המלחמה הוכחה בצורה ברורה שרידותם של מטוסים שבהם הותקנו מכלי דלק נאטמים מעצמם. התברר גם שמיכלים אלו עמידים לפגיעות של כדורי מקלע בקוטר 0.5 אינץ' (12.7 מ"מ) ולעיתים שרדו גם פגיעות מתותחים בקוטר 20 מ"מ.

==שימוש מודרני==
רוב מטוסי הקרב הסילוניים ב וחלק גדול מהמסוקים מצוידים בסוג כלשהו של מכלי דלק נאטמים מעצמם. תכונה נוספת שקיימת במכלי דלק במסוקים החל משנות ה-80 של המאה ה-20 היא יכולתם לשרוד התרסקות מבלי שיתפוצצו או יתלקחו. חידוש נוסף בבניית מכלי דלק הוא הוספת קצף קשיח, המחלק את המיכל לעשרות תאים קטנים. בדרך זו נמנעת התלקחות של אדי דלק כאשר המיכל מתרוקן.

בנוסף למכלי דלק, מיושמת הטכנולוגיה של מכלי הדלק הנאטמים מעצמם גם בצינורות דלק. כמו כן מצויים מכלי דלק נאטמים מעצמם גם בכלי רכב, כמו נגמ"ש הלחימה LAV-25 שהיה בשימוש חיל הנחתים של ארצות הברית וגם במכונית הנשיאותית שבשימוש נשיא ארצות הברית. גם במכוניות מרוץ מסוימות מותקנים מיכלים כאלה.

דלק
קטגוריה:דלק
קטגוריה:רכיבי כלי טיס
פוטו סטרקושה

פוטו סטרקושה (באלבנית: Foto Strakosha; נולד ב-29 במרץ 1965 בעיירה ממלאי שבאלבניה) הוא כדורגלן אלבני ששיחק בעמדת השוער. את רוב הקריירה שלו העביר סטרקושה ביוון.

== קריירת מקצועית ==
סטרקושה נולד בעיירה ממלאי שבאלבניה והחל לשחק כדורגל בגיל צעיר. בשנת 1988 הוא נקלט בדינמו טירנה עמה זכה באליפות, גביע וסופר-קאפ. לאחר שנה וחצי בדינמו, עבר סטרקושה לשחק ביוון.

בשנת 1993 עבר לאולימפיאקוס בה שיחק עד לשנת 1997 עמה זכה באליפות הליגה. בהמשך הוא עבר לפאניוניוס וזכה איתם בגביע יוון בכדורגל. הוא שיחק בקבוצות שונות ביוון עד לפרישתו בשנת 2005 בגיל 40.

סטראשוה זומן לראשונה לנבחרת אלבניה בשנת 1990. הוא שיחק בנבחרת עד לשנת 2005.

לאחר פרישה ממשחק פעיל החל סטרקושה בקריירת אימון. הוא היה מאמן שוערים של אולימפיאקוס עד לשנת 2007. בשנת 2011 הוא היה מאמן נבחרת הנוער של נבחרת אלבניה. בשנת 2014 הוא חזר לאולימפיאקוס למספר שנים. בשנת 2017 מונה סטרקושה למאמן השוערים של לאציו, בה שיחק בנו תומאס סטרקושה.

==קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים אלבנים
קטגוריה:שוערי כדורגל אלבנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אלבנים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני פאניוניוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלבניה
קטגוריה:ילידי 1965
איתי זילבר

איתי זילבר (נולד בכ"ח בטבת ה'תשמ"ה, 21 בינואר 1985) הוא עיתונאי, מגיש רדיו ומרצה ישראלי. כיום הוא מנהל במחלקת התוכניות של גלי צה"ל ופרשן כלכלי בכלי תקשורת שונים. החל משנת 2020 משמש כראש המסלול ללימודי עיתונות בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.

== ביוגרפיה ==
איתי זילבר גדל בחולון. בזמן לימודיו בתיכון היה חבר במועצת הנוער בעיר. את דרכו בעולם התקשורת החל בשנת 2003, עם תחילת שירותו הצבאי בגלי צה"ל. זילבר שובץ במחלקת שידורי חיילים וצבא ושימש כמפיק, עורך ושדרן. במסגרת תפקידו היה חלק מצוות התוכניות "קולה של אמא", "שטח שש" ו"גל עברי ירוק", וכן לקח חלק בהפקת שידורי השירותרום בתחנה. בשנת 2005 זכה בפרס מפקד גלי צה"ל על הפקת התכנית "גאוות יחידה" שעסקה ביחס לחיילים להט"בים בצה"ל.

אחרי שחרורו מצה"ל בשנת 2006 החל לעבוד כתחקירן בתוכנית חמש עם רפי רשף ששודרה בערוץ 10. בהמשך עבד כתחקירן במגזין הבידור "Y בעשר" וכרכז מערכת בתוכנית הסאטירה "מהדורה מוגבלת" בערוץ ביפ. בשנת 2008 החל לעבוד כעורך משנה בתוכנית צחוק מעבודה ברשת. בהמשך שימש כעורך בערוץ 24.

בשנת 2015 חזר לגלי צה"ל כמנהל במחלקת התוכניות, ומונה לעורך האחראי של מיזם ההנצחה "אלה האחים שלי". במסגרת המיזם חיילים המשרתים בצה"ל מלחינים ומבצעים שירים שכתבו חללי מערכות ישראל. שנה לאחר מכן, זילבר החל לפקד על קורס העיתונאים המועבר לחיילים החדשים בתחנה.

בשנת 2018 החל להגיש את התכנית הכלכלית "השורה התחתונה". במסגרת התכנית נחשף בין השאר כי שר האוצר דאז משה כחלון שכר את שירותיו של עורך דין פרטי לקראת פרסום דו"ח מבקר המדינה על התנהלות משרדו באותה שנה. בשנת 2021 התכנית דורגה כתוכנית הכלכלית המואזנת ביותר ברדיו הישראלי באותה שנה לפי סקר TGI<ref></ref>. כיום זילבר מפרסם טורי דעה ופרשנות בנושאי כלכלה וחברה בעיתונים גלובס, מקור ראשון וישראל היום, ומרצה לצעירים בנושאי חינוך פיננסי והתנהלות כלכלית מעצימה.

בשנת 2018 היה מעורכי תוכניות הטלוויזיה בקשת 12 "NEXT", שהנחה דרור גלוברמן, ו"חדשות הבוקר" עם ניב רסקין. באותה שנה זכה בפרס מפקד גלי צה"ל על רצועת השידור "70 לישראל" אותה הגיש עם העיתונאית מרב בטיטו. בשנת 2022 החל לשמש כמגיש מתחלף בתוכנית הרדיו "יהיה בסדר" לצד אביב לביא.

זילבר בוגר תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ובוגר תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. הוא עמית במכון גשר למנהיגות משנת 2018 וחבר בקהילת ROI מייסודה של קרן שוסטרמן משנת 2019.

משנת 2020 הוא עומד בראש המסלול ללימודי עיתונות בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.

זילבר רווק ומתגורר בחולון. בין השנים 2013–2018 היה חבר במועצת העיר חולון מטעם סיעת "צעירים"<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.tau.ac.il/profile/itaizil איתי זילבר] באתר אוניברסיטת תל אביב
* 
* [https://glz.co.il/גלצ/מגישים/איתי-זילבר איתי זילבר], באתר גלי צה"ל
* [https://www.makorrishon.co.il/writer/איתי-זילבר/ טורים של איתי זילבר באתר העיתון "מקור ראשון"]
* [https://www.globes.co.il/news/home.aspx?fid=11519 טורים של איתי זילבר באתר העיתון "גלובס"]
* איתי זילבר, "[https://www.israelhayom.co.il/opinion/360497 הרגשות שלנו הם הכסף של פייסבוק]", באתר "ישראל היום", 28 בפברואר 2018

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: תקשורת
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט חולון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חברי מועצת העיר חולון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
ליביה חכמון איילי

ליביה חכמון איילי (נולדה ב-1 בנובמבר 1952) היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.

== ביוגרפיה ==
נולדה בבת ים. בצעירותה התחנכה בפנימיית הדסים ולאחר מכן סיימה לימודי תיכון בבית הספר חשמונאים.

סיימה לימודי תואר ראשון בתיאטרון ב-1977 באוניברסיטת תל אביב, ובהמשך למדה שם בבית הספר לחינוך בשנים 1987–1989 לתעודת הוראה בתיאטרון ולתואר שני במסלול עיוני תיאטרון, אותו סיימה ב-2001.

בין השנים 1991–2001 הייתה מזכ"ל איגוד השחקנים והבמאים בהסתדרות הכללית, ובשנים 1996–2001 גם הייתה חברת ההנהלה הציבורית של תיאטרון בית ליסין. כמו כן ייצגה את ישראל בוועדה לתיאטרון בפדרציה הבינלאומית של השחקנים (FIA) בשנים 1994–2001

מאז 2018 משמשת כמדריכה פדגוגית בהכשרת מורי תיאטרון בסמינר הקיבוצים.

== קריירה מקצועית ==
=== משחק בתיאטרון ===
* והיה העקוב למישור - עיבוד לבמה ובימוי של יורם פאלק לספרו של ש"י עגנון. הקאמרי, 1977<ref></ref>
* כטוב בעיניכם - נוסח עברי של אבי עוז למחזה של שייקספיר בבימויו של פיטר ג'יימס<ref></ref>. ההפקה הועלתה בפארק הירקון, ללא במה ומסך, כשהעצים והדשא משמשים תפאורה טבעית<ref></ref>. הקאמרי, 1978.
* גליצו יוצא לנדוד בדרכים - מחזה חברתי של אפרים סידון בבימויה של ציפי פינס. התיאטרון לילדים ולנוער, 1978<ref></ref>
* אדם הוא אדם - הקאמרי, 1979
* כותרות נזכרות - יצירה של רות זיו-איל. הקאמרי, 1979<ref></ref>
* סיפור גן עדן - עיבוד לבמה של יעקב שבתאי לספרו של איציק מאנגר בבימוי של שמואל בונים. הקאמרי, 1981<ref></ref>
* אופרת הקבצנים - תרגום של אהוד מנור למחזה של ג'ון גיי בבימויו של דן רונן. תיאטרון באר שבע, 1981<ref></ref>
* ציון - הצגה מאת רפי אהרון על עולי מרבד הקסמים והשתלבותם בחברה הישראלית. המרכז לתיאטרון ניסויי בנווה צדק, 1985<ref></ref>
* חלון בלהות - הבימה, 1992<ref></ref>
* אביב אחד למעני - סיפור אהבתה של לאה גולדברג, עם רונית אופיר ואלונה טוראל, 2004<ref></ref>

=== משחק בקולנוע ובטלוויזיה ===
* בעקבות הר סיני - הטלוויזיה הכללית, 1981<ref></ref>
* הצטמצמות - סרט טלוויזיה בבימוי ראול יחיאל ואיציק ויינגרטן. הטלוויזיה הכללית, 1989<ref></ref>
* נאדיה - (1986), בתפקיד מורה לספרות
* עניין של זמן (1993)
* חתונה מאוחרת (2001)
* מפלצות נגד חייזרים - דיבוב דמותו של אמא של דרק (2009)
* חלונות - הפקה ומשחק בסרט שהוא פרי תסריט ובימוי של בעלה של ליביה, יעקב איילי (2014)<ref></ref>
* כניסת קהל - יצירה משותפת של ליביה ובעלה במסגרת פסטיבל כלים שלובים של תיאטרון צוותא (2020)<ref></ref>

=== הוראת תיאטרון ===
* תיכון עירוני מקיף ה' ראשון לציון - מרכזת מגמת תיאטרון ומנחה לבגרות בתיאטרון (1984–2008)
* בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב - מרצה ללימודי תעודה בהוראת התיאטרון (1992–2011)
* מכללת סמינר הקיבוצים - מרצה במסלול הוראת התיאטרון (1993–2019), וראש מסלול הסבת שחקנים ואקדמאים להוראת תיאטרון (1996–2014)

== חיים אישיים ==
נשואה לשחקן יעקב איילי, ואימו של האמן יפתח איילי. מתגוררת בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרות תיכון חשמונאים (בת ים)
קטגוריה:בוגרי תיכון חשמונאים (בת ים)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אביה פרחי

אביה פרחי (נולדה ב-29 בפברואר 1992) היא אשת תקשורת, מנחת טלוויזיה ויוצרת תוכן ישראלית. מנחת ערוץ MTV ישראל ויוצרת הסדרות ״הקומה האחרונה״ (מועמדת פרסי האקדמיה) ו״טוק טוק״.
==ביוגרפיה==
פרחי נולדה בנס ציונה, למדה מוזיקה בתיכון בן-גוריון. התגייסה לצה״ל לתפקיד מאבחנת מדעי ההתנהגות. בגיל 22 עברה לגור בתל אביב.

==קריירה==
בשנת 2015 החלה להיות כתבת באתר mako, שם צילמה כתבות וראיונות מאחורי הקלעים של תוכניות כמו הכוכב הבא<ref></ref>, המתמחים<ref></ref>, להעיר את הדב<ref></ref> ו-2025<ref></ref>.

בשנת 2016 החלה לעבוד בענני (לשעבר ענני תקשורת) כמנהלת הדיגיטל ומנחת ערוץ MTV. במסגרת עבודתה הנחתה את חדשות MTV, בה דיווחה על חדשות המוזיקה מסביב לעולם. בשנת 2017 את תוכנית המופעים ״MTV 360״ בה אירחה מוזיקאים כמו אליעד, נצ׳י נצ׳, פלד ועילי בוטנר וילדי החוץ על הגג של מגדלי עזריאלי. בשנים אלה הנחתה ספיישלים כמו ״חנוקל״, ״המצעד השנתי״ ו״פורים ניינטיז״ (בהשתתפות עדן הראל)<ref></ref>. במסגרת עבודתה נסעה מדי שנה לפרסי המוזיקה של MTV אירופה, שם ראיינה כוכבים כמו לנה דל ריי, מונסקין ובקי ג׳י.

בשנת 2018 החלה להגיש פינה שבועית בתוכנית הרדיו הבוקר עם טל ואביעד בה סיפרה על חדשות המוזיקה.

בשנת 2019 יצרה וערכה את הסדרה ״הקומה האחרונה״ ששודרה בערוץ TeenNick, והייתה מועמדת בקטגוריה ״תוכנית בידור לילדים ונוער״<ref></ref> בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. באותה שנה מונתה להיות המנהלת של ערוץ MTV ישראל וקומדי סנטרל.

בשנת 2020 ערכה את עונתה השנייה של ״הקומה האחרונה״ ותוכנית המתיחות לנוער, ״לא לענות״, בהנחיית שירלי לוי, עדן דניאל גבאי ושירה לוי.

בשנת 2022 יצרה והנחתה את ״טוק טוק״, תוכנית הטלוויזיה הראשונה שהופקה על ידי טיקטוק<ref></ref> (ביחד עם ענני) בה היא מתארחת בבתים של אמנים, ביניהם נועה קירל, מירי מסיקה ויסמין מועלם. התכנית זכתה לביקורות חיוביות, בין היתר נכתב ב״הארץ״ כי מדובר ב״נונסנס טראש מענגים״<ref></ref>.

החל ממאי 2023 החלה להגיש את תוכנית הבוקר ברדיו 99 ביחד עם טל ברמן ותם אהרון שעלתה לאחר סיום תוכנית הבוקר של טל ואביעד. כמו כן, החלה להשתתף בכתיבת שאלות לתוכנית ״מונית הכסף״.

==קישורים חיצוניים==

*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:פרזנטוריות ישראליות
קטגוריה:בוגרי תיכון בן-גוריון (נס ציונה)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
דיישון בוקר

דיישון בוקר (באנגלית: Deishuan Booker; נולד ב-29 בדצמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בהפועל אילת.

==קריירה==
קריירת המכללות של בוקר כללה מעבר בקבוצות הכדורסל של מכללת ג'ילט, מכללת דרום איידהו ואוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'. לאחר שלא נבחר בדראפט 2019 ב-NBA, חתם בנימבורק הצ'כית. ממנה המשיך לק.ק. ולוצלאווק הפולנית, בה שיחק עשרה משחקים.<ref></ref>

ב-26 בדצמבר 2020 חתם בגטינגן הגרמנית.<ref></ref> ב-3 באוגוסט 2021 חתם בלה-מאן סארת הצרפתית.<ref></ref> ב-28 בפברואר 2022 חתם בפוס פרובנס באסקט הצרפתית.<ref></ref> ב-30 ביולי 2022 חתם בהפועל גליל עליון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:נבדה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני מכללת דרום איידהו
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'
קטגוריה:כדורסלני נימבורק
קטגוריה:כדורסלני ק.ק. ולוצלאווק
קטגוריה:כדורסלני גטינגן
קטגוריה:כדורסלני לה-מאן סארת
קטגוריה:כדורסלני פוס פרובנס באסקט
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1995

אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1995, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים השנייה שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בשיטת בית-חוץ מ-5 בנובמבר 1994 עד ה-18 במרץ 1995. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 1995, שנערך באותה שנה בשוודיה. שמונה נבחרות היו אמורות להשתתף באליפות, אך שתיים מהן פרשו (גינאה וקמרון), מה שגרם לכך שרק שש נבחרות התחרו על הזכות לייצג את אפריקה בגביע העולם.

במפגש הגמר הכפול נפגשו דרום אפריקה (בפעם הראשונה בתולדותיה) והאלופה המכהנת ניגריה. בסיכום שני המשחקים, ניצחה ניגריה 11–2, וזכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות. בעקבות זכייתה היא העפילה לגביע העולם כנציגה היחידה של קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.

==טורניר הגמר==

קטגוריה:אליפויות אפריקה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1995
ג'ונתן דייוויס (שחקן אמריקאי)

ג'ונתן דייוויס (באנגלית: Jonathan Daviss נולד ב-28 בפברואר 2000) <ref></ref> הוא שחקן אמריקאי. הוא נודע בשל תפקידו בתור פופ הייוורד בסדרת הדרמה של נטפליקס, "חופים של סודות". <ref></ref>

== ביוגרפיה ==
דייוויס גדל בקונרו , טקסס. הוא למד בתיכון קונרו שם שיחק כדורגל. יש לו אחות צעירה יותר, אמו מכרה את ביתו והם עברו לקליפורניה כדי שימשיך להתמקד בקריירת משחק. <ref></ref> הוא סיים את לימודיו בסנטה מוניקה קולג' בקליפורניה.

==קריירה==
הופעתו הראשונה הייתה בטלוויזיה בפרק בסדרה "Revolution". שנה לאחר מכן שיחק בסרט הטלוויזיה "Deliverance Creek". בשנת 2018 שיחק בסרטי הקולנוע "Edge of the World" ו-"Age of Summer". באותה שנה שיחק גם בסרט הטלוויזיה "Shattered Memories" הוא סיים את לימודיו בסנטה מוניקה קולג' בקליפורניה.

בשנת 2019 לוהק דייוויס לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "חופים של סודות".

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! סרט
!תפקיד
! הערות
|-
| rowspan="2" | 2018
|Edge of the World
| ג'יי טיבס
|
|-
|Age of Summer
| מאטיס
|
|-
|2022
| עושות נקמה <ref></ref>
| אליוט
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
!שנה
! סדרה
! תפקיד
! הערות
|-
| 2013
|מהפכה
|ילד
| פרק: "One Riot, One Ranger"
|-
|2014
|Deliverance Creek
|סמואל וושינגטון
|סרט טלוויזיה של Lifetime
|-
|2018
|Shattered Memories
|טדי
|סרט טלוויזיה של Lifetime
|-
| 2020−הווה
| חופים של סודות <ref></ref>
|פופ היוורד
|תפקיד ראשי (3 עונות); 30 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת סנטה מוניקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
Ostindustrie

Ostindustrie GmbH (בגרמנית: "תעשייה מזרחית", ובקיצור Osti GMBH = חברה בע"מ) היה אחד מפרויקטים תעשייתיים רבים שהקים האס אס תוך שימוש בעבודת כפייה יהודית ופולנית במהלך מלחמת העולם השנייה. Ostindustrie נוסדה במרץ 1943 בפולין הכבושה על ידי גרמניה, והפעילה מפעלי תעשייה יהודיים ופולניים שהוחרמו במלחמה, כולל מפעלי יציקה, מפעלי טקסטיל, מחצבות ומפעלי זכוכית. בראש Ostindustrie עמד אובר-שטורמפיהרר מקס הורן, שהיה כפוף ישירות לאובר-גרופנפיהרר אוסוולד פוהל מהמשרד הראשי למשק ומנהל של האס אס.<ref name="Dobroszycki"></ref> בשיאה עבדו בחברה כ-16,000 יהודים ו-1,000 פולנים, שנכלאו ברשת מחנות עבודה וריכוז במחוז לובלין שבשטח הגנרלגוברנמן.<ref name="Y-V"></ref><ref name="Dobroszycki" />

גרופנפיהרר אודילו גלובוצניק קיווה להפוך את Ostindustrie לחברת חימוש, אך ויתר על הרעיון כדי להמשיך במבצע ריינהרד.<ref name="Longerich" /> החברה פורקה לקראת מתקפת הנגד הסובייטית של 1944.<ref name="Longerich"></ref> כל כוח העבודה של Ostindustrie נרצח בתהליך פירוק החברה, כחלק מהשואה בפולין.<ref name="Stone"></ref>

== פעולות ==
עד 16 במאי 1943 שלטה SS Ostindustrie GmbH בכמה מפעלים ובתי מלאכה ברחבי פולין שקובצו ליחידות עבודה מנהתיות בשם Werk. בין המפעלים היו מפעל זכוכית בוולומין (Werk I), מפעל כבול בדורוהוצ'ה (Dorohucza) במסגרת Werk II, מפעל למטאטאים ומברשות בלובלין - Werk III - בתי מלאכה בבליז'ין (Bliżyn), ראדום, וטומשוב לובלסקי שהיו חלק מ-Werk IV, וכן Splitwerk - קבוצת מפעלים בהם מפעל נעליים, מפעל חייטות ונגרות בקרשניק, מפעל דשא בראדום ומפעל יציקה לברזל בלובלין (Werk V). כמה Werke נוספים היו בבנייה באותה תקופה, כולל מפעלי חלקי חילוף לרכב, בטרווניקי (Werk VI), מפעל עבודות עפר ואבן בלובלין (Werk VII), מפעל לכלים סניטריים רפואיים (Werk VIII), בתי מלאכה שונים לעבודת עבדים בלבוב, ומחנה עבודה בפוניאטובה (שמאוחר יותר הועבר לטבנס). עד אמצע 1943, גלובוצניק העריך את כוח העבודה של אוסטי בכ-45,000 יהודים שנלקחו מרשת של מחנות מקבילים לסניף הראשי במיידנק; עם זאת, התשתית הפיזית באזור לא הספיקה לאכלס מספרים כאלה.<ref name="Chmielewski"></ref><ref></ref>

== פירוק ==
מקס הורן האמין שעבודת כפייה יהודית היא הדרך לעתיד, אך תוכניותיו נעצרו על ידי המרידות בגטאות ורשה וביאליסטוק, האחרון במקום אליו נועדו לעבור מפעלי הטקסטיל והחימוש של<ref name="Datner"></ref><ref name="Megargee"></ref> בעקבות ההתקוממויות, ועם התפנית בחזית המזרחית, החליט האס אס לחסל את עובדי הכפייה היהודים שנותרו בפולין כדי למנוע תסיסה נוספת. ב-3 בנובמבר 1943, כוח העבודה של Ostindustrie חוסל בשלמותו במהלך אקציית ארנטפסט, בה נורו כ-43,000 קורבנות מרחבי מחוז לובלין בתעלות שהוסוו כתעלות נגד טנקים.<ref name="Browning"></ref> לאחר מכן, הורן התלונן בדיווח לגלובוצניק על תוצאות האקציה וטען שזו הפכה את Ostindustrie ל"חסרת ערך לחלוטין באמצעות הסגה [sic] של כוח העבודה היהודי".<ref name="NTP"></ref> החברה הוכרזה בלתי פעילה רשמית במרץ 1944.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גרמניה הנאצית: כלכלה
קטגוריה:שואת יהודי פולין
קטגוריה:מילים וביטויים בגרמנית
קטגוריה:מחנות ריכוז בפולין
קטגוריה:אס אס
אהרן וייס

הרב אהרן וייס (א' בשבט ה'תרי"א, ינואר 1851 – ה'תרצ"ג, 1932/1933) היה רב הונגרי, אב בית הדין של העיר מונקץ' (כיום מוקצ'בו באוקראינה).

== ביוגרפיה ==
נולד בראש חודש שבט ה'תרי"א (1851) במונקץ' שבהונגריה (כיום מוקצ'בו באוקראינה) לרב שמואל צבי ולצירל. בהיותו בן 3, נתייתם מאימו. בילדותו למד אצל אביו ואצל אחיו הרב יוסף מאיר וייס ואצל דודו הרב יצחק אייזיק ווייס. לאחר מכן, הלך לז'ידאצ'וב ללמוד אצל הרב יצחק אייזיק אייכנשטיין. כמו כן, למד אצל הרב חיים הלברשטאם, והרב יהושע רוקח. בגיל 17 נישא לבתו של הרב שלמה זלמן שניאורסון, האדמו"ר השני מקאפוסט. נסמך לרבנות על ידי הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים, מחבר הספר ייטב לב, הרב חיים צבי מנהיימר, רבן של מספר קהילות בהונגריה ועל ידי הרב שלמה גאנצפריד, מחבר הספר קיצור שולחן ערוך.

בשנת ה'תרמ"ט מונה לרבה של בנדיקוביץ' שם שימש גם באדמו"רות. בשנת ה'תרע"ד עבר לרסוויגף (פרבר של מונקץ') והחל לכהן כאב בית הדין בה. בשנת ה'תרע"ג מונה לראב"ד של מונקץ', עד לפטירתו.

== משפחתו ==
לרב וייס היו שתי נשים, בתו של הרב שלמה זלמן שניאורסון, האדמו"ר השני מקאפוסט, ובתו של הרב יהושע השיל פריד, ראש ישיבה ואדמו"ר. אחיו של הרב אהרן וייס היה הרב יוסף מאיר וייס, מחבר הספר "אמרי יוסף" ומייסד חסידות ספינקה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוקצ'בו: רבנים
אהרן
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1851
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1932
נעמה רוזן גרימברג

נעמה רוזן גרימברג (נולדה ב-1981) היא קצינת צה"ל בדרגת תת-אלוף המשרתת כמזכירה הצבאית לנשיא המדינה. קודם לכן שירתה בתפקידים שונים באגף המודיעין, בהם קמ"ן פיקוד המרכז.

==ביוגרפיה==

נעמה גרימברג גדלה בחיפה וסיימה את בית הספר הריאלי העברי בעיר. אביה , ששירת במילואים כקצין חימוש, נהרג ברצועת עזה בעת שהייתה בת שמונה.

היא התגייסה לצה"ל בשנת 2000 ושירתה באגף המודיעין, בין השאר ביחידה 8200, ביחידה 9900, וכקצינת מודיעין של אוגדה בפיקוד הצפון. בשנים 2015–2018 כיהנה כראש ענף ג'יהאד עולמי בחטיבת המחקר. בתפקידה הבא שימשה קצינת המודיעין של בית הספר לפיקוד, שליטה ומטה מבצעי בדרגת אלוף-משנה. באוגוסט 2020 מונתה לקמ"ן פיקוד המרכז.

ב-31 ביולי 2022 מונתה למזכירה צבאית לנשיא המדינה, האישה הראשונה בתפקיד זה.

בעלת תארים בהיסטוריה של המזרח התיכון. נשואה לקצין באגף המודיעין, ואם לשני ילדים.
נעמה רוזן גרימברג בשיחה בבית הנשיא על ציונות הלכה למעשה עם חיילים וקצינים בודדים, אשר היו אורחי רעיית הנשיא, מיכל הרצוג ורעיית הרמטכ"ל, יעל כוכבי, לקראת ראש השנה. ספטמבר 2022

הנשיא [[יצחק הרצוג, במהלך מלחמת חרבות ברזל. נעמה רוזן גרימברג עומדת מאחריו]]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מזכירים צבאיים של נשיא המדינה
קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת תת-אלוף
קטגוריה:קציני מודיעין של פיקוד המרכז
קטגוריה:חיילי חטיבת המחקר
קטגוריה:חיילות חטיבת המחקר
קטגוריה:יתומי צה"ל
קטגוריה:יתומות צה"ל
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:חיילות אגף המודיעין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
צבי הירש תאומים (קאליש)

הרב צבי הירש תאומים (תקט"ו-תקע"ה; 1755-1815) היה אב בית הדין של העיר קאליש שבפולין. חתנו של הרב יעקב לורברבוים. 
== ביוגרפיה ==
נולד בשנת ה'תקט"ו, 1755, לאביו הרב יוסף תאומים, אב בית הדין של העיר בורשטין, ולאימו שיינדל. שימש כרבה של העיר קאליש, כיום בפולין. 
== משפחתו ==
נשא לאישה את חיה, ביתו של הרב יעקב לורברבוים מחבר הספרים חוות דעת ונתיבות המשפט.

לרב צבי הירש ולאשתו היו ארבעה בנים ושלוש בנות:

* בנו הרב אברהם תאומים, מחבר הספר "חסד לאברהם". שימש ברבנות בערים זבורוב, בוטשאש וקמניץ.
* בנו הרב אפרים תאומים, אב בית הדין של קהילת קריסנפולי. אחד מבניו הוא הרב צבי הירש תאומים מחרסקוב, הקרוי על שם סבו הרב צבי הירש.
* בנו הרב יונה תאומים, אב בית הדין של קהילת פרימישלאן.
* בנו הרב דוד תאומים מקאליש.
* ביתו ראצי מירל נישאה לרב יואל אשכנזי (מהר"י שאכנזי), אב בית הדין של זלאטשוב.
* ביתו אסתר נישאה לגדליה הורוביץ.
* ביתו פרל נישאה לרב יצחק באב"ד, אב בית דין של העיר קאליש.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.geni.com/people/R-Zvi-Hirsch-Frankel-Teomim-of-Kalisz-and-Borstein/6000000004339563280 הרב צבי הירש תאומים], באתר Geni

קטגוריה:קאליש: רבנים
קטגוריה:רבנים פולנים
טיילר ביי

טיילר טאריק ביי (באנגלית: Tyler Tarik Bey; נולד ב-10 בפברואר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בהפועל חיפה מליגתה על.

==קריירה==
ביי שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קולורדו בשנים 2017–2020.<ref></ref> בתחילת שנת 2019 רשם 11 משחקי דאבל דאבל ב-16 משחקים.<ref></ref>

בדראפט 2020 ב-NBA נבחר במקום ה-36 על ידי פילדלפיה 76',<ref></ref> ומיד הועבר עם ג'וש ריצ'רדסון בטרייד לדאלאס מאבריקס תמורת סת' קרי.<ref></ref> הוא חתם על חוזה דו כיווני בקבוצה,<ref></ref> ושיחק במהלך העונה 18 משחקים ב-NBA. בקיץ 2021 הצטרף לריו גראנדה ואלי וייפרס.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

ב-31 ביולי 2022 חתם בעירוני נס ציונה.<ref></ref>

ב-4 באוגוסט 2024 חתם בהפועל חיפה וחזר לאלעד חסין אחרי שהיה איתו בעירוני נס ציונה ב2023-2022.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:נבדה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קולורדו
קטגוריה:בחירות דראפט של פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני לונג איילנד נטס
קטגוריה:כדורסלני סולט לייק סיטי סטארס
קטגוריה:כדורסלני ריו גראנדה ואלי וייפרס
קטגוריה:כדורסלני עירוני נס ציונה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
שארל-ז'אן-מלכיור דה ווגואה

שארל ז'אן מלכיאור דה ווגה (בצרפתית: Charles-Jean-Melchior de Vogüé; 18 באוקטובר 1829 – 10 בנובמבר 1916) היה ארכאולוג, דיפלומט צרפתי וחבר האקדמיה הצרפתית במושב ה-18.

== ביוגרפיה ==
נולד בפריז כבנו הבכור של לאונס ווגואה. ווגואה למד באקדמיה הצבאית סן-סיר ובאקול פוליטקניק. בשנת 1849 היה נספח בשגרירות צרפת בסנקט פטרבורג.

לאחר מעצרו של אביו במהלך ההפיכה הצרפתית של 1851, ויתר דה ווגואה על הדיפלומטיה כדי להתמקד בארכאולוגיה ובהיסטוריה בסוריה ובארץ ישראל. בשנת 1854 נסע לארץ ישראל ולירושלים, ובשנת 1864 פרסם את הספר Le Temple de Jerusalem על בית המקדש. ב-1868 הוא נקרא כחבר באקדמיה לכתובים ולספרות, והמשיך לפרסם מאמרי כתב עת אקדמיים על כנסיות ארץ ישראל, בית המקדש ומרכז סוריה.

לאחר נפילת האימפריה הצרפתית השנייה, נשיא צרפת אדולף טייר מינה אותו לשגריר צרפת בקונסטנטינופול ב-1871, ולאחר מכן בווינה ב-1875.

בשנת 1891 התקבל לאקדמיה הצרפתית, במקום אלבר, הדוכס הרביעי מברוי<ref></ref>.

== משפחתו ==
מלכיור דה ווגואה היה דודו של עמית האקדמיה אז'ן-מלכיור דה ווגואה, ששימש כחבר באקדמיה במקביל אליו במשך מספר שנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.academie-francaise.fr/les-immortels/melchior-de-vogue ביוגרפיה של דה ווגה באתר האקדמיה הצרפתית]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:ארכאולוגים צרפתים
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1829
קטגוריה:נפטרים ב-1916
דיגיטל ספיי

דיגיטל ספיי (באנגלית: Digital Spy) הוא פורום ואתר חדשות בריטי המפרסם חדשות על בידור, טלוויזיה וקולנוע.

== היסטוריה ==
האתר הוקם על ידי איאן צ'פמן בתחילת ינואר 1999 בשם digiNews.

ב-28 בפברואר 1999, האתר התמזג יחד עם אתר החדשות הבריטי ONfaq.

ב-9 באפריל 2008, הוכרז שהאתר נרכש על ידי Hachette Filipacchi UK, חברת בת של לגרדר.<ref></ref><ref name="independent"></ref>

מאז 2008, האתר אחראי על פרסי Digital Spy.<ref name="DSRA14"></ref>

במרץ 2011, העיתונאי הבריטי, דייוויד מויניהן, החליף את ניל ווילקס כעורך אתר החדשות.<ref></ref>

ב-1 באוגוסט 2011, הבעלות על Hachette Filipacchi UK נמכרה לסוכנות הידיעות הרסט .<ref></ref>

ב-2 במאי 2013, Digital Spy זכה בפרסי המדיה הבריטית בקטגוריית צוות העריכה של השנה.<ref></ref> ב-3 ביולי 2014, Digital Spy זכה בפרסי הפרסום הדיגיטלי של "AOP" בקטגוריית אתר הצרכנים של השנה.<ref></ref>

בנובמבר 2015, עורך Heat לשעבר, ג'וליאן לינלי, מונה לעורך הראשי.<ref></ref> בנובמבר 2016, העיתונאי הבריטי מאט היל, מונה לעורך אתר החדשות.<ref></ref>

באוקטובר 2017, Digital Spy זכה בפרסי PPA Digital בקטגוריית צוות התוכן הדיגיטלי של השנה, והיה מועמד בקטגוריות אתר השנה וראש צוות התוכן של השנה של פרסי PPA Digital.<ref></ref> במרץ 2018, Digital Spy היה מועמד לפרסי המצוינות בעריכה של Hearst בקטגוריית האתר הבין-לאומי של השנה.<ref></ref>

באוקטובר 2018, Digital Spy זכה בפרסי PPA Digital בקטגוריית צוות התוכן הדיגיטלי של השנה.<ref></ref>

ב-22 במרץ 2021, הודיעה Digital Spy באתר שלה כי פורומים שאינם קשורים לסרטים, בידור וטלוויזיה (כגון פוליטיקה) ייסגרו. פורומים אלו אכן נסגרו 24 שעות לאחר מכן.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1999
קטגוריה:אתרי חדשות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אינטרנט
גלב דונב

גלב ספאסוב דונב (בבולגרית: Гълъб Спасов Донев ; נולד ב-28 בפברואר 1967, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא משפטן, כלכלן, ופוליטיקאי בולגרי, שכיהן מאוגוסט 2022 עד יוני 2023 כראש ממשלת מעבר בבולגריה.

==ביוגרפיה==
גלב דונב נולד בסופיה. הוא רכש השכלה תיכונית במכללת חיל האוויר הבולגרי בדולנה מיטרופוליה ובהמשך רכש תוארי מוסמך אוניברסיטה בכלכלה באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה תוך התמחות במנהל עסקים, ובמשפטים באוניברסיטת רוסה. בין השנים 2001–2007 הועסק כמומחה לניהול משברים במשרד העבודה ומדיניות ציבורית של בולגריה. בין השנים 2014–2016 כיהן כסגן שר העבודה ומדיניות ציבורית וב-2017 כיהן מספר חדשים כשר העבודה ומדיניות ציבורית בממשלת המעבר של אוגניאן גרג'יקוב. ממאי ועד דצמבר 2021 כיהן שוב כשר העבודה ומדיניות ציבורית, וסגן ראש הממשלה בממשלת המעבר של סטפן יאנב.

דונב מקורב לנשיא בולגריה רומן ראדב, ובין ינואר לאוגוסט 2022 כיהן כמזכירו של הנשיא לענייני מדיניות ציבורית ובריאות. באוגוסט 2022 מונה על ידי הנשיא לראש ממשלת מעבר, לאחר שממשלתו של קיריל פטקוב נפלה בהצבעת אי אמון בפרלמנט הבולגרי בשל חילוקי דעות קואליציוניים בסוגיית היחסים עם רוסיה על רקע הפלישה הרוסית לאוקראינה. הנשיא הכריז על בחירות כלליות באוקטובר 2022. 

במהלך תקופת כהונתו הקצרה וכדי "להבריא את הכלכלה, דונב פיטר מעל 13,000 עובדי מדינה.<ref></ref>

ב-6 ביוני 2023 סיים את תפקידו כראש ממשלת המעבר עם השבעת ניקולאי דנקוב כראש ממשלת בולגריה.

ב 3 יולי 2023, בצו מספר 111, מונה דונב לתפקיד ראש הקבינט של נשיא בולגריה - רומן ראדב.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:פוליטיקאים בולגרים
קטגוריה:שרי ממשלת בולגריה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1967
צבי הירש תאומים (חרסקוב)

הרב צבי הירש תאומים (תקצ"ה, 1835 - י"ט בסיוון תרמ"ו, 1886) היה רבה של העיר חרסקוב (חורוסטקוב) שבאוקראינה. נכדו של הרב צבי הירש תאומים רבה של קאליש, ונינו של הרב יעקב לורברבוים ("הגאון מליסא"). חיבר את שו"ת ארץ צבי.

== ביוגרפיה ==
נולד לאימו אסתר ולאביו הרב אפרים תאומים, אב בית הדין של קריסנפולי ובנו של הרב צבי הירש תאומים רבה של קאליש. נשא לאשה את גיטל. הרב תאומים שימש כרבה של העיר חרסקוב בין השנים תרכ"א - תרמ"ו (1861-1886) עד למותו בי"ט בסיוון תרמ"ו. לזמן מה שהה גם בטרמבובלה. נפטר ללא ילדים.

מתלמידיו: הרב אברהם צבי ברגמן, רבו של הכפר יאסי שבמרמורש.<ref>אנציקלופדיה ליהדות רומניה א', עמ' 344.</ref> הרב והעסקן ר' יעקב יצחק תאומים מפשמישל (בנו של הרב אברהם תאומים ומביא ספרו 'חסד לאברהם' לבית הדפוס) ממייסדי אגודת ישראל ומנהיג התנועה בגליציה.

== ספרו ==
ספרו שו"ת ארץ צבי יצא לאור בלבוב בשנת ה'תר"מ, 1880.

== משפחתו ==
אחיו הם:
* הרב משה תאומים, אב בית דין של קהילות הורודנקה ויברוב, ומחבר הספר [http://wikigenia.org.il/index.php?title=דבר_משה דבר משה].
* הרב יצחק תאומים, אב בית דין של קהילת וויעלקאטש.
* הרב יעקב תאומים, אב בית דין של קהילת טארניגראד.
* אחותם מירל נישאה לרב יצחק הורוויץ, אב בית הדין של סטניסלב.

==לקריאה נוספת==
* ר' צבי הירש ב"ר אפרים תאומים מחרסקוב, ערכו באנציקלופדיה לחכמי גליציה, ה, עמ' 694. 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.geni.com/people/Zvi-Thumim-A-B-D-Chorostkov/6000000002802436110 הרב צבי הירש תאומים], באתר Geni

==הערות שוליים==
עמוס הוכשטיין

עמוס ג'יי הוכשטיין (באנגלית: Amos J. Hochstein; נולד ב-4 בינואר 1973) הוא איש עסקים, יועץ לענייני אנרגיה, דיפלומט ולוביסט אמריקאי-ישראלי, המשמש כיום כשליח ומתווך מטעם ממשל ביידן לסכסוך הגבול הימי שבין ישראל ללבנון ולתיווך בהסכם הגבול הימי בין ישראל ללבנון בנושא.

== ביוגרפיה ==
הוכשטיין נולד וגדל בירושלים להורים שעלו מארצות הברית. בשנת 1992 התגייס לצה"ל לחיל השריון ושירת בו עד 1995. לאחר שחרורו משירותו הצבאי היגר לוושינגטון די. סי.<ref></ref>

בין השנים 2011–2017 עבד הוכשטיין בתפקידים שונים בממשל ארצות הברית, תחת הנשיא ברק אובמה. בשנת 2014 מינה אותו מזכיר המדינה ג'ון קרי לדיפלומט האנרגיה הראשי של ארצות הברית. בשנת 2015 מינה אותו הנשיא אובמה לתת-מזכיר המדינה לענייני אנרגיה. הוכשטיין עבד בשיתוף פעולה הדוק עם סגן נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, ליווה אותו בנסיעות בינלאומיות, ופעל לקידום תחום האנרגיה ככלי לקידום מדיניות החוץ של ארצות הברית.

== פעילותו כשליח הנשיאותי המיוחד ==
הוכשטיין שימש כמתווך המרכזי בעסקת מכירת הגז שנחתמה בשנת 2014 בין ישראל לירדן. במסגרת זאת, ביקר בירדן ארבע-עשרה פעמים.<ref></ref>

בשנת 2015 נפגש עם בכירי ממשל בביירות ובירושלים בכדי לנסות למצוא פתרון לסכסוך על הגבול הימי שבין ישראל ללבנון.<ref></ref>

ב-10 באוגוסט 2021, מזכיר המדינה של ארצות הברית, אנתוני בלינקן, הודיע על מינויו של הוכשטיין לשליח מיוחד ומתאם של ארצות הברית לענייני אנרגיה בינלאומיים. במסגרת זו השתתף ביולי 2022 בביקור נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בישראל. הוא תיווך בשיחות המשא ומתן בין ישראל ללבנון על גבולן הימי שהבשילו להסכם באוקטובר 2022.

ביוני 2024 היה מעורב במאמצי ההרגעה והתיווך בין ישראל לחזבאללה בעקבות המתיחות בגבול ישראל–לבנון במלחמת חרבות ברזל.

== חיים אישיים ==
הוכשטיין דובר עברית ומגדיר את עצמו כיהודי אורתודוקסי מודרני.<ref></ref> נשוי לג'ולי ריי רינגל ואב לארבעה. בני הזוג מתגוררים בוושינגטון די. סי..

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:סגל מחלקת המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:יחסי ישראל–לבנון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
Ready for Your Love

"Ready for Your Love" (בעברית: מוכן לאהבתך) הוא סינגל של הצמד הבריטי, גורגון סיטי, בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר הבריטי, MNEK. השיר יצא, על ידי חברות התקליטים וירג'ין EMI רקורדס ובלאק באטר רקורדס, ב-26 בינואר 2014, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הראשון של הצמד, Sirens.<ref name="Amazon"></ref> השיר נכתב על ידי גורגון סיטי ו-MNEK, והופק על ידי גורגון סיטי.

נכון לאוגוסט 2022, השיר הושמע למעלה מ-109 מיליון פעמים בספוטיפיי.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ של השיר יצא בערוץ היוטיוב של גורגון סיטי ב-19 בדצמבר 2013. נכון לאוגוסט 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-52 מיליון פעמים.<ref></ref>

== ביקורת ==
רוברט קופסי, מ-דיגיטל ספיי, נתן לשיר דירוג של 3.5 מתוך 5 כוכבים.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!אזור
!תואר
!מכירות
|-
!הממלכה המאוחדת (BPI)
|פלטינה
|600,000
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2013
קטגוריה:סינגלים מ-2014
קטגוריה:שירי גורגון סיטי
קטגוריה:שירי MNEK
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי MNEK
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וירג'ין EMI רקורדס
ניקולאי מילקוב

ניקולאי מילקוב מילקוב (בבולגרית: Николай Милков Милков; נולד ב-2 באוגוסט 1957, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא דיפלומט בולגרי אשר כיהן במספר תפקידי שגריר, וכיהן מאוגוסט 2022 ועד מאי 2023 כשר החוץ של בולגריה בממשלת המעבר של גלב דונב.

==קורות חייו==
ניקולאי מילקוב נולד בסופיה. הוא רכש השכלה אקדמית ביחסים בין-לאומיים באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בעיר הולדתו. בהמשך רכש דוקטורט בהיסטוריה של המדע. בין השנים 1992–1997 הועסק בשורת תפקידים במשרד ההגנה של בולגריה ובכללם, קצין קישור לנאט"ו ועוזר לראש אגף המודיעין הכללי. בין השנים 1997–2001 כיהן כראש מנהלת התאום והתכנון במשרד החוץ הבולגרי וחבר המשלחת הבולגרית לאו"ם. בין השנים 2002–2004 כיהן כשגריר בולגריה ברומניה ובין 2004–2005 כיהן כסגן שר החוץ הבולגרי.

בין השנים 2005–2009 כיהן כקונסול הכללי של בולגריה בניו יורק שבארצות הברית, ובהמשך בין 2010–2013 כיהן כמזכיר הראשון של משרד ההגנה. בין 2013–2017 כיהן כשגריר מיוחד של בולגריה בקנדה. בשלהי 2017 מונה למזכירו של נשיא בולגריה רומן ראדב למועצת אירופה ובהמשך מזכירו של הנשיא לענייני יחסי חוץ. ב-31 בינואר 2021 מונה לשגריר בולגריה בצרפת ומונקו וב-2 באוגוסט 2022 מונה לשר החוץ של בולגריה בממשלת המעבר של גלב דונב. מילקוב כיהן במשרתו עד 3 במאי 2023 והוחלף על ידי איוואן קונדוב אשר כחודש ימים, עד לכינונה של ממשלת ניקולאי דנקוב ומינויה של מריה גבריאל לסגנית ראש הממשלה ושרת החוץ.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיפלומטים בולגרים
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:שגרירי בולגריה בצרפת
קטגוריה:שגרירי בולגריה ברומניה
קטגוריה:שגרירים בקנדה
קטגוריה:מונקו: יחסי חוץ
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1957
שני נחשוני

שני נחשוני (נולדה ב-29 ביולי 1985) היא עיתונאית ישראלית העובדת בערוץ הטלוויזיה האינטרנטי "רלוונט".

==קריירה==
ב-1995, כשהייתה בת 10, הייתה חברה בלהקת השכנים של צ'יץ'.

נחשוני היא בעלת תואר ראשון בעיצוב פנים מבנה וסביבה ממכללת שנקר.<ref></ref>

את שירותה בצה"ל עשתה בתחנת הרדיו הצבאית גלי צה"ל ובתחנת הבת גלגלצ והגישה מספר תוכניות בתחנות. ב-2005 עזבה את גלי צה"ל וגלגלצ, ועברה לרדיו ירושלים. במקביל לעבודתה ברדיו ירושלים, שימשה כתחקירנית בהעולם הבוקר וכמגישת "המהדורה" בערוץ הראשון.

ב-2007 עברה לרדיו תל אביב והגישה את התוכנית "משהו משהו". ב-2010 עברה להגיש את התוכנית "זורמות" עם עדי שילון, וב-2012 החלה לשמש כמגישה מחליפה בתוכנית הבוקר עם סלוצקי ודומינגז.

ב-2013 עזבה את תוכניתה עם שילון, אולם המשיכה לעבוד ברדיו תל אביב עד 2015. אז החלה לעבוד בערוץ 2 ככתבת דיגיטל בתוכניות שיחת היום ומדברים על זה, וככתבת בחטיבת החדשות האנגלית ב-I24NEWS.

ב-2017 עזבה את תפקידיה בערוץ 2 וב-I24NEWS והצטרפה לתאגיד השידור הישראלי, שהיה בשלבי הקמה. שם שימשה ככתבת תרבות בכאן חדשות, מבזקנית ומגישה מחליפה בתוכנית "חדשות הלילה".

ב-2023 הצטרפה לערוץ הטלוויזיה האינטרנטי "רלוונט".

נחשוני נשואה ואם לבת. מתגוררת בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - כתבי כאן חדשות
קטגוריה:בוגרות תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:חברי להקת השכנים של צ'יץ'
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרות מכללת שנקר
קטגוריה:בוגרי מכללת שנקר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
פרס אייברי פישר

פרס אייברי פישר (אנגלית: Avery Fisher Prize) הוא פרס הניתן לנגנים אמריקאים על הישג יוצא-דופן במוזיקה קלאסית.

הפרס, שייסד הפילנתרופ אייברי פישר בשנת 1974, נחשב לאחד מאותות ההוקרה החשובים ביותר לנגנים אמריקאים. על מתן הפרס מחליטים "חברי תוכנית האמנים של אייברי פישר", בהנהלת מרכז לינקולן לאמנויות הבמה; אמנים אינם מגישים מועמדות, ורשימת הזוכים נשמרת בסוד. לפרס נלווה תחילה מענק בסך $10,000 בשנים האחרונות עלה סכום הפרס ל-$75,000 ואחר ל-$100,000.

== רשימת זוכים ==
הרשימה שלהלן כוללת רק את הזוכים בפרס אייברי פישר. היא איננה כוללת את מקבלי מלגת הקריירה של אייברי פישר או פרס הרסיטל של אייברי פישר. תוכנית האמנים של אייברי פישר מעניקה את הפרס.
* 1974 - אין זוכה; ראו הערה ב-1976
* 1975 - לין הארל, מארי פרחיה
* 1977-1976 - אין זוכה; ייתכן שהפרסומים לפיהם אני קוואפיאן, היידי ליהוואלדר, אורסולה אופנס או פאול שנלי זכו בפרס אייברי פישר
הם מטעים: מסתבר שכל אחד מהם זכה בפרס קטן יותר ($1000) מן הקרן בשנת 1976; אפשר, שבאותו זמן פרס כזה נקרא באמת "פרס אייברי פישר". אבל מאמר בניו יורק טיימס מ-1999 (חופשי לקריאה ב-http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9902E2DA153CF936A35756C0A96F958260 מבהיר, שאיש מאלה לא זכה בפרס "הגדול", ושהזוכות ב-1999 - צ'אנג, פרנק וסאלרנו-זוננברג - היו הנשים הראשונות שזכו בו.
* 1978 - יו-יו מא
* 1979 - עמנואל אקס
* 1980 - ריצ'רד גוד
* 1981 - אין
* 1982 - הוראשו גוטיירז
* 1983 - אלמר אוליביירה
* 1985-1984 -0 אין
* 1986 - ריכרד שטולצמן
* 1987 - אין
* 1988 - אנדרה ואטס
* 1990-1989 - אין
* 1991 - יפים ברונפמן
* 1993-1992 - אין
* 1994 - גאריק אולסון
* 1998-1995 - אין
* 1999 - נדיה סלרנו-זוננברג, פמלה פרנק, שרה צ'אנג
* 2000 - דייוויד שיפרין, אדגר מאייר
* 2001 - מידורי גוטו
* 2003-2002 - אין
* 2004 - רביעיית אמרסון
* 2006-2005 - אין
* 2007 - ג'ושוע בל
* 2008 - גיל שחם
* 2010-2009 - אין
* 2011 רביעיית קרונוס
* 2013-2012 - אין
* 2014 - ג'רמי דנק
* 2016-2015 - אין
* 2017 - קלייר צ'ייז
* 2018 - ליילה יוזפוביץ' * 2020 - אנתוני מקגיל

==הערות שוליים==

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20060223093332/http://newyorkmetro.com/nymetro/arts/music/classical/reviews/n_10169/ Article on The Avery Fisher Prize and The Emerson String Quartet]
</div>

אייברי פישר
Hot Stuff

"Hot Stuff" הוא סינגל של הזמרת האמריקאית, דונה סאמר, שנמצא באלבום האולפן השביעי שלה, Bad Girls. נחשב לאחת הקלאסיקות של הדיסקו<ref></ref>. 

השיר הופק על ידי פיט בלוט וג'ורג'ו מורודר, ונכתב על ידי פיט בלוט, הרולד פאלטרמאייר וקית' פורסי . השיר יצא, על ידי חברת התקליטים קזבלנקה רקורדס, ב-13 באפריל 1979. "Hot Stuff" זיכתה את סאמר בפרס הגראמי להופעת הרוק הנשית הטובה ביותר ב-1980.

בשנת 2010, השיר דורג במקום ה-104 ברשימת "500 השירים הגדולים של כל הזמנים" של רולינג סטון.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!אזור
!תארים
!מכירות
|-
!קנדה (Music Canada)
|פלטינה
|150,000
|-
!איטליה (FIMI)
|זהב
|35,000
|-
!הממלכה המאוחדת (BPI)
|כסף
|200,000
|-
!ארצות הברית (RIAA)
|פלטינה
|2,000,000
|}

== גרסת EliZe ==
זמרת הפופ ההולנדית, EliZe , הוציאה גרסת כיסוי לשיר בספטמבר 2008.

=== מיקומי שיא ===

== גרסת קייגו ==

ב-18 בספטמבר 2020, הדי ג'יי הנורווגי, קייגו הוציא גרסת רמיקס לשיר.<ref name="Kygo"></ref><ref></ref>

נכון לאוגוסט 2022, גרסת הרמיקס הושמעה למעלה מ-89 מיליון פעמים בספוטיפיי.<ref></ref>

=== וידאו קליפ ===
הווידאו קליפ של גרסת הרמיקס, שבויים על ידי בו וב, יצא בערוץ היוטיוב של קייגו ב-18 בספטמבר 2020. נכון לאוגוסט 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-29 מיליון פעמים.<ref></ref><ref></ref>

=== מיקומי שיא ===

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1979
קטגוריה:סינגלים מ-1979
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי קייגו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:שירי דיסקו אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של אוריקון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
אשרף דארי

אשרף דארי (בערבית: أشرف داري; נולד ב-6 במאי 1999 בקזבלנקה שבמרוקו) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת שרלרואה מליגת העל הבלגית ובנבחרת מרוקו.

== קריירת מועדונים ==
דארי גדל במחלקת הנוער של וידאד קזבלנקה מליגת העל המרוקאית. הוא ערך 91 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.

ב-30 ביולי 2022 חתם דארי על חוזה לארבע עונות בברסט מליגת העל הצרפתית. ב-21 באוגוסט כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על אנז'ה.

ב-1 בפברואר 2024 הושאל לשרלרואה מליגת העל הבלגית.

== קריירה בינלאומית ==
ב-7 בדצמבר 2021 ערך דארי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 0–1 על נבחרת ערב הסעודית במסגרת הגביע הערבי .

נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022.

== תארים ==
;וידאד קזבלנקה
* אליפות מרוקו (3): 2018/2019, 2020/2021, 2021/2022
* ליגת האלופות האפריקאית (1): 2021/2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים מרוקאים
קטגוריה:בלמי כדורגל מרוקאים
קטגוריה:קזבלנקה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני וידאד קזבלנקה
קטגוריה:כדורגלני ברסט
קטגוריה:כדורגלני שרלרואה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מרוקו
קטגוריה:ספורטאים מרוקאים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:מרוקאים שנולדו ב-1999
אוון אנדיקה

אוביטה אוון אנדיקה (בצרפתית: Obite Evan Ndicka; נולד ב-20 באוגוסט 1999 בפריז שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-איווארי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רומא מהסרייה א'.

== קריירת מועדונים ==
אנדיקה גדל במחלקת הנוער של אוסר. ב-27 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית השנייה, בניצחון 0–1 על קלרמון פוט במסגרת המחזור ה-22 לעונת . בסך הכל ערך 14 הופעות ליגה במועדון.

ב-5 ביולי 2018 חתם אנדיקה על חוזה לחמש עונות באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על פרייבורג במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. ב-30 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על הנובר 96 במסגרת המחזור השישי בליגה. בארבע העונות הראשונות שלו במועדון ערך 104 הופעות ליגה, והבקיע תשעה שערים. בעונת 2021/2022 זכה עם איינטרכט פרנקפורט בליגה האירופית.

ב-21 ביוני 2023 חתם אנדיקה לחמש שנים ברומא.

== קריירה בינלאומית ==
ב-9 בספטמבר 2023 ערך אנדיקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בניצחון 1-0 על נבחרת לסוטו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.

נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.

== תארים ==
;איינטרכט פרנקפורט
* הליגה האירופית (1): 2021/2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב
קטגוריה:בלמי כדורגל צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל מחוף השנהב
קטגוריה:פריז: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אוסר
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת חוף השנהב
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2023
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים איבוארים באיטליה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1999
קטגוריה:איבוארים שנולדו ב-1999
חרבויה סמולצ'יץ'

חרבויה סמולצ'יץ (בקרואטית: Hrvoje Smolčić; נולד ב-17 באוגוסט 2000 בגוספיץ' שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.

== קריירת מועדונים ==
סמולצ'יץ' גדל במחלקות הנוער של גוספיץ' 91 ושל רייקה. ב-17 במרץ 2019 ערך סמולצ'יץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של רייקה, בניצחון 3-1 על אוסייק במסגרת המחזור ה-25 בליגת העל הקרואטית לעונת . בסך הכל ערך 68 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-1 ביולי 2022 חתם סמולצ'יץ' באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.

== תארים ==
;רייקה
* אליפות קרואטיה (1): 2018/2019, 2019/2020

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:בלמי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני רייקה
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בגרמניה
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-2000
הר פרונטיר (אנטארקטיקה)

הר פרונטיר (באנגלית: Frontier Mountain מילולית: הר הגבול) הוא הר באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

גובהו של הר פרונטיר 2,805 מטרים מעל פני הים. ההר ברובו חשוף מקרח.

הר פרונטיר ממוקם 37 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מכפתור רוברטס;

הר פרונטיר ממוקם 20 קילומטרים מערבית - צפון מערבית מגבעות סיקוונס;

הר פרונטיר ממוקם בסמוך לקצה של מישור הקרח הפנימי של אנטארקטיקה (interior ice plateau of Antarctica) - בו אין אתרים בולטים.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1963 – 1964.

ההר קיבל את שמו בשל מיקומו הגאוגרפי.

"פרונטיר" באנגלית משמעו "גבול" - כאשר הכוונה היא הגבול של מישור הקרח הפנימי של אנטארקטיקה (interior ice plateau of Antarctica).

פרונטיר
פרונטיר