OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוניברסיטת בוסטון

אוניברסיטת בוסטון (באנגלית: Boston University; בראשי תיבות: BU) היא אוניברסיטה פרטית השוכנת בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית.

== היסטוריה ==
אוניברסיטת בוסטון נוסדה ב־1839 כבית ספר ללימודי תאולוגיה על ידי שליחי הכנסייה מזרם המתודיזם, והוכרה כאוניברסיטה על ידי רשויות מסצ'וסטס בשנת 1869.

19 בתי ספר וקולג'ים עם מעל 300 תוכניות לימוד. עם 4,309 חברי סגל ו־37,557 סטודנטים (נכון ל־2023), אוניברסיטת בוסטון היא האוניברסיטה הפרטית הרביעית בגודלה בארצות הברית והמעסיק הרביעי בגודלו בעיר.

האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA) ובאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU).

חלק מבנייני האוניברסיטה ממוקמים בפנוויי-קנמור

== בתי ספר וקולג'ים ==
בתי הספר והקולג'ים באוניברסיטת בוסטון<ref></ref>:

* (1839)
* (1848)
* (1872)
* (1873)
* בית הספר למוסמכים באמנויות ומדעים באוניברסיטת בוסטון (1874)
* (1881)
* ע"ש (1913)
* ע"ש וילוק (1918)
* (1940)
* (1947)
* (1950)
* (1952)
* (1954)
* ע"ש הנרי גולדמן (1963)
* (1965)
* (1976)
* בית הספר למינהל אירוח (1981)
* קולג' הצטיינות באוניברסיטת בוסטון ע"ש ארווינד וצ'אנדן ננדלאל קילאצ'נד (2010)
* ע"ש פרדריק פארדי (2014)

== דירוגים בין-לאומיים ==
* דירוג שאנגחאי: מקום 101–150 (2024)
* דירוג Times Higher Education: מקום 78 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 93= (2024)
* דירוג U.S. News & World Report: מקום 73 (2024)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

*
בוסטון
קטגוריה:בוסטון: אוניברסיטאות ומכללות
בוסטון
קטגוריה:איגוד האוניברסיטאות האמריקניות
קטגוריה:איגוד אוניברסיטאות המחקר
אנתוני סנטאסירה

אנתוני סנטאסירה (באנגלית: Anthony Edward Santasiere; 9 בדצמבר 1904, ניו-יורק – 13 בינואר 1977, הוליווד) היה שחמטאי אמריקאי.

== קריירת השחמט ==
בשנת 1923 חלק סנטאסירה מקום 13-14 בתחרות אגם הופטקונג (ניצחו: אברהם קופצ'יק ופרנק מרשל). בשנת 1924 הגיע למקום השלישי בתחרות ניו יורק אחרי פרנק מרשל וקרלוס טורה רפטו . בשנת 1927 חלק מקום שלישי-רביעי בתחרות ניו יורק (ניצח: אלברט פינקוס). בשנת 1928 ניצח סנטאסירה בתחרות בופלו, ובשנת 1929 הגיע למקום השלישי אחרי הרמן שטיינר ויעקב ברנשטיין. בשנת 1930 חלק מקום ראשון בתחרות אוטיקה עם נורמן לסינג. 

בשנת 1931 הגיע למקום השביעי בתחרות ניו יורק (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה) וחלק מקום שלישי-רביעי בתחרות רומא (אליפות מדינת ניו-יורק- ניצח: פרד ריינפלד).
בשנת 1934 חלק מקום 9-10 בתחרות סירקוז (ניצח: שמואל רשבסקי).
בשנת 1935 הגיע למקום השביעי בתחרות מילווקי (ניצח: ראובן פיין).
בשנת 1938 חלק מקום 10-11 באליפות השנייה של מדינת ניו-יורק (ניצח: שמואל רשבסקי). באותה שנה הגיע למקום החמישי בתחרות בוסטון (ניצחו: ישראל הורוביץ ויצחק קשדן).

בשנת 1944 סנטאסירה הגיע למקום השני, אחרי שמואל רשבסקי באליפות הפתוחה ה-45 של ארצות הברית שהתקיימה בבוסטון, וניצח בתחרות הפתוחה ה-46 שהתקיימה בשנת 1945. 

בדו-קרב ההיסטורי של שנת 1945 בין נבחרות ארצות הברית וברית המועצות, דו-קרב שהתקיים באמצעות הרדיו שיחק סנטאסירה נגד דוד ברונשטיין והפסיד בשני משחקיו. בשנת 1949 הגיע למקום השני, אחרי סנדרין באליפות הפתוחה של ארצות הברית. 

סנטאסירה ניצח בתחרות באיטליה בשנת 1953, וניצח את בובי פישר הצעיר בשנת 1957 בתחרות פתוחה. באותה שנה בובי פישר כבר היה אלוף הנוער של ארצות הברית וכן ניצח באליפות הפתוחה של ארצות הברית לבוגרים.

==תחרויות בהן השתתף==
* תחרות ניו יורק 1931

== עיסוקים מעבר לשחמט תחרותי ==
סנטאסירה היה מורה למתמטיקה בתיכון. תחביביו כללו כתיבה יצירתית וציור תמונות שמן. בנוסף כתב בצורה נרחבת על נושאי שחמט בביטאון American Chess Bulletin.

== ספרים שכתב ==
<div style="direction: ltr;">
*The Futuristic Chess opening: Santasiere's Folly (Paperback) by Anthony E Santasiere 
*King’s Gambit - Analysis and Games, Anthony Santasiere
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wtharvey.com/sant.html תחבולות ממשחקיו של סנטאסירה ], wtharvey.com
* Dario Mione, [http://midaschess.blogspot.com/2007/03/tribute-to-anthony-santasiere.html מוקדש לסנטאסירה בעקבות ניתוח פתיחה שביצע], midaschess.blogspot.com
* [http://www.rci.rutgers.edu/~goeller/urusov/urusov_images/santasiere.jpg תמונה של סנטאסירה], rci.rutgers.edu

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט אמריקאים
קטגוריה:מורים למתמטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
גבעת וימינאלה

גבעת וימינאלה (באיטלקית: Viminale; בלטינית: וימינאליס Collis Viminalis) היא הקטנה מבין שבע גבעות רומא. צורתה כצורת אצבע המשתפלת לכיוון דרום מהרמה הנמצאת צפונית לרומא. הגבעה נמצאת בין גבעת הקווירינאלה בצפון-מערב לגבעת אסקווילינו בדרום-מזרח. 

אורכה של הגבעה מצפון לדרום כ-700 מטרים, שטחה כ-240,000 מ"ר, וגובהה מעל פני הים נע בין 50 ל-57 מטרים. בעת העתיקה היא הייתה גבוהה יותר.

מקור שמה של הגבעה בערבות (בלטינית "וימינה") שצמחו שם.

הגבעה הפכה חלק מהעיר רומא בעת בניית חומת סרוויוס, והייתה המחוז השישי של רומא בתקופת אוגוסטוס.

גבעה זו הייתה לאורך השנים הפחות חשובה מבין שבע הגבעות, ולא נבנו עליה אתרים בעלי חשיבות.

כיום מצויות על הגבעה תחנת רומא טרמיני ובית האופרה של רומא.

==קישורים חיצוניים==

* [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/.Texts/PLATOP*/Viminalis.html סמיואל בל פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
וימינאלה
שען

שען בישראל
[[זכוכית מגדלת של שענים]]
מגדל העיר [[פראג - השעון האסטרונומי בכיכר העיר העתיקה]]
שען בעבודתו (סביבות שנת [[1900)]]
חלון ראווה של שען וצורף, רחוב אלנבי 60 תל אביב (2019)

שען הוא אומן מומחה לתיקון ובניית שעונים מכניים. כיום, כאשר רוב השעונים מיוצרים ביצור תעשייתי מדובר במקצוע הולך ונעלם, במיוחד בתחום הייצור.

השעון המכני מורכב מעשרות גלגלי שיניים וקפיצים זעירים. על מנת שהשעון יתפקד בדיוק לאורך זמן על הגלגלים לנוע בתיאום מושלם. לפיכך, כדי לטפל בגלגלי השיניים, עונד השען על עינו זכוכית מגדלת ייחודית, ומטפל בגלגלי השיניים באמצעות מלקטת (פינצטה) ומברגים זעירים ייחודיים. עבודתו דורשת ריכוז, סדר והקפדה רבה על הפרטים. 

השענות נחשבה מתקופת הרנסאנס (המאה ה-15) ועד ראשית המאה ה-20 למקצוע מתוחכם, הדורש תשומת לב רבה לפרטים, יצירתיות ויכולת טכנית ברמה הגבוהה ביותר. ניתן להשוות את תדמית המקצוע דאז לתכנות מחשבים במחצית השנייה של המאה ה-20. שענים ידועים נדדו בין ערי העולם, בנו שעונים על מגדלים מרכזיים וזכו לכבוד ולתהילה. למשל השען שבנה את השעון האסטרונומי בפראג, הצרפתי אברהם לואי ברגה, האחים רושט השווייצרים או ר' משה שפירא, שהתקין את השעונים בבית הכנסת זהרי חמה בירושלים. שענים אלה התחרו זה בזה ביצירתיות ובתחכום על ידי הוספת בובות מכניות או הוספת חוגות מדידה (למשל - תצוגה אסטרונומית של מצב כוכבים שונים וכדומה). בתי-מלוכה הזמינו שעונים מיוחדים משובצי יהלומים או בנויים באופן מיוחד, במאה ה-19 נפוצה אופנה החושפת את מנגנון השעון ומפארת את עבודתו של השען. מאידך טרחו שענים על המצאת שעונים קלים ונוחים לאדם הפשוט. כך הומצאו שעון הכיס ושעון היד.

נוסף על השימוש בשעונים למדידת הזמן, נעשה שימוש בכרונומטר (שעון בעל דיוק רב) לצורכי ניווט ימי, לאחר שכרונומטר מדויק מספיק פותח על ידי בונה השעונים האנגלי ג'ון הריסון.

לאחר שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר ייצור שעונים עבר לייצור תעשייתי ובמיוחד לאחר שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר עלות הייצור של שעונים הוזלה מאוד ונכנסו שעונים דיגיטליים זולים יחסית, הפכו ייצור שעונים מכניים באופן ידני ותיקון שעונים לבלתי כדאיים כלכלית. כתוצאה מכך שענים רבים הפסיקו לייצר שעונים מחוסר ביקוש ומגמות ללימוד שענות נסגרו.

פעילות תיקון שעונים נעשית בימינו במעבדות משוכללות של מותגי השעונים המובילים. מעבדות אלה מצוידות בציוד ייעודי לשעוני המותג.

==בתרבות==
* אנלוגיית השען במאות ה-18 וה-19 היה נפוץ הדימוי של העולם ושל גוף האדם לשעון ושל אלוהים לשען. כיוון שהשעון היה המערכת המורכבת והמתוחכמת ביותר שבנמצא, עצם קיומן של מערכות כה מורכבות מעיד על קיום האל. (ר' Watchmaker analogy). 
* השען העיוור ספר של פילוסוף תורת האבולוציה, ריצ'רד דוקינס הממשיך את דימוי השען וטוען שאכן גוף האדם והעולם הם שעונים מורכבים מאין כמותם אך הם נוצרו כביכול על ידי "שען עיוור" - יד המקרה והברירה הטבעית.

== ראו גם ==
* שעון
* ההיסטוריה של השעונים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.haaretz.co.il/hasite/images/printed/P111107/a.0.1111.40.2.9.jpg תמונות שעונים ייחודיים] מהמוזיאון לאמנות האסלאם
* כתבה מאתר ynet
* [http://news.walla.co.il/?w=//793541 מה עושה השען הרשמי של ארמון ורסאי?] כתבה שהתפרסמה בעיתון הארץ
* 

קטגוריה:מקצועות המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:שעונים
טלה (קבוצת כוכבים)

טלה הוא המזל הראשון בגלגל המזלות, סמלו הוא ♈︎ והוא אחד המזלות המוכרים העתיקים ביותר. הוא נקבע להיות הראשון מכיוון שבעבר, השמש נמצאה בו בנקודת השוויון האביבית, כך שהכוכב הבהיר שבו זרח מעט לפני זריחת השמש. כיום, עקב נקיפת ציר כדור הארץ ונדידתן של נקודות השוויון, השמש נמצאת ביום השוויון האביבי במזל דגים, ובמזל טלה היא נמצאת מסוף אפריל ועד לאמצע מאי.

==כוכבים מעניינים==
α בטלה (המל) הוא ענק צהוב במרחק של כ-60 שנות אור ובהירות נראיתו היא מדרגה 2.0. בעבר זה היה הכוכב הבהיר הסמוך ביותר לשמש בנקודת השוויון האביבית. פירוש שמו, ראס אל המל, בערבית הוא "ראש הכבש".

β בטלה (שרטן) הוא כוכב לבן במרחק של כ-60 שנות אור עם בהירות מדרגה 2.6. לכוכב יש בן זוג קטן יותר שלא ניתן לצפייה ישירה וקיומו התגלה על ידי ניתוח ספקטרוסקופי.

γ בטלה ("משרתים") הוא כוכב כפול במרחק של 204 שנות אור, המורכב משני כוכבים לבנים המקיפים זה את זה במחזוריות של למעלה מ-5,000 שנים וניתנים להפרדה בטלסקופ קטן. בהירותם המשותפת היא מדרגה 4, והם מהווים דוגמה יפה לכפול מסוג המכונה "עיני נחש" (snake eyes). את השניים מקיף כוכב שלישי קטן ועמום יותר עם דרגת בהירות 9.

λ בטלה הוא כוכב כפול נוסף במרחק של 133 שנות אור המורכב מכוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב עם בהירות מדרגה 5 ובן זוג עמום עם דרגת בהירות 7, שניתן לצפייה במשקפת.

==מיתולוגיה==
במיתולוגיה היוונית סימלה הקבוצה את הטלה שמצמרו הוכנה גיזת הזהב אותה יצאו להשיב הארגונאוטים.

==הצגה גרפית נוספת==
תצוגה גרפית יותר של הקבוצה הוצעה על ידי האנס אוגוסטוס ריי.
הציור של ריי לקבוצת טלה

==ראו גם==
* מזל טלה

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
קטגוריה:טלה בתרבות
גבעת אוונטינו

שבע גבעות רומא
גבעת אוונטינוס/אוונטינו (לטינית: Aventinus, איטלקית: Aventino) היא אחת משבע גבעות רומא.

==מקור השם==
מקור שמה של הגבעה אינו ברור. יש הסוברים שהגבעה נקראת על שמו של אוונטינוס המלך, שנקבר, על פי האמונה הרומית, על הגבעה. הסבר חלופי קושר את המקום באוונטינוס , בן הרקולס וריאה במיתולוגיה היוונית. סרוויוס, בספרו על האנאידה, טוען כי מקור השם בציפורים (בלטינית: aves) המקננות בה. 

==היסטוריה==
לפי המסורת הרומאית קללה רבצה על גבעת האוונטין: משם ניסה רמוס לנבא את העתיד על ידי התבוננות במעוף הציפורים, כשל, ובסופו של דבר, כתוצאה מהתחרות עם אחיו רומולוס, נרצח על ידיו. מסיבה זאת שום שליט רומאי לא הכניס את הגבעה לשטח הפומריום (שטחה המקודש של העיר).

גבעת האוונטין הפכה חלק מהעיר רומא רק בתקופת אנקוס מארקיוס מלך רומא הרביעי (בין השנים 640 - 616 לפנה"ס), על מנת לחזק את ביצורי העיר באמצעות הכנסת הגבעה הגבוהה לתוכה. בעת העתיקה האמינו שהגבעה הוכללה לתוך שטח העיר עם בניית חומת סרוויוס בתקופת שלטונו של סרוויוס טוליוס, אולם ככל הנראה החומה נבנתה רק לאחר שנת 387 לפנה"ס, ועד אז הייתה הגבעה פרוור של רומא. במהלך המאה החמישית לפנה"ס גדלה העיר רומא אף מעבר לגבעת האוונטין והתפשטה לעבר שדה מרס.

בתקופה הרומית הייתה הגבעה בעלת אוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, והתנקזו אליה מהגרים שהגיעו אל העיר רומא. המילה אוונטינים משמשת עד היום לתיאור מעמד נמוך או עממי או תיאור משהו כגס וולגרי.

בתקופה המודרנית הגבעה היא אחת משכונותיה של העיר רומא, ומתגוררת בה אוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי גבוה.
מרכז

==קישורים חיצוניים==

אוונטין
קטגוריה:ריפה
דניאל השטר

דניאל השטר (נולד ב-30 ביולי 1938) הוא מעצב אופנה יהודי-צרפתי ועסקן כדורגל. היה ממקימיה ונשיאה של קבוצת הפאר הצרפתית פריז סן-ז'רמן.

==מעצב אופנה==
השטר, יליד פריז, הוא בעל חברת האופנה "דניאל השטר" שהוקמה בשנת 1962 ומתמקדת בלבוש אלגנטי ובחליפות לגברים ונשים. לה סניפים רבים בעולם, לישראל סחורתה מיובאת בלעדית על ידי רשת החנויות פולגת. השטר עיצב את חליפותיהם של אלופי מונדיאל 1998, נבחרת צרפת בכדורגל. באביב 2012 נבחר השחקן ג'יימס דנטון לדגמן את בגדי המותג.

==פריז סן-ז'רמן==
הקבוצה הוקמה בשנת 1971, ונחשבת לאחת הצעירות בכדורגל האירופאי. השטר שימש כיו"ר דירקטוריון הקבוצה ולאחר מכן כנשיא שלה. באותה תקופה, שיחק הכדורגלן הישראלי מרדכי שפיגלר בקבוצתו ונרקמו בין השניים קשרי חברות הדוקים. את הקבוצה עזב בשלהי 1978.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.danielhechter.net/intro_flash.html אתר לחברת דניאל השטר]
* [http://danielhechter.teknivision.com/ אתר נוסף לחברת דניאל השטר]
* [http://switzerland.isyours.com/e/celebrities/bios/172.html אודות המעצב דניאל השטר]

קטגוריה:מעצבי אופנה צרפתים
קטגוריה:עסקני כדורגל
קטגוריה:עסקני ספורט צרפתים
קטגוריה:מעצבי אופנה יהודים
קטגוריה:עסקני ספורט יהודים
קטגוריה:אנשי אופנה יהודים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1938
אלמנך

אלמנך עתיק מקרקוב לשנת 1474, המתאר לוח שנה אסטרונומי.
אלמנך ניווט, Almanach Perpetuum של אברהם זכות]]
אַלְמָנָךְ (אולי מערבית: المناخ. תעתיק מדויק: אלמנאח') או ספר שנה הוא כרונולוגיה או לוח שנה עם תוספת מידע בתחומים שונים. האלמנך מתאר בדרך כלל את המתרחש בתחום מסוים בתקופה קצובה וערוך בטבלאות. האלמנך כולל מראי מקומות, קטעי פרשנות וניתוחים סטטיסטיים בתחום שהוא סוקר בהרחבה. אלמנך יכול להכיל מידע אסטרונומי כמו זמני הזריחה והשקיעה של השמש או הירח, ליקוי חמה או ירח וכן זמני גאות ושפל, רשימות מסוגים שונים, "קוי הזמן" בתחומים שונים ועוד.

==אטימולוגיה==
השימוש הראשון הידוע במילה אלמנך הוא בכתבי רוג'ר בייקון בלטינית משנת 1267. מקור המילה הוא לטינית, mānǎchus. התחילית ״אל-״ נפוצה במילים שמקורן בשפה הערבית כמו אלגברה ואלכוהול, אך מילה זו אינה קיימת בערבית הספרותית ואין הסבר אטימולוגי ברור שמקשר את המשמעות המקובלת למילה דומה בערבית.

קיימים הסברים משוערים למקור ערבי, אך גם השערות למקור ספרדי, יווני או למילה שהומצאה באירופה עם צלצול ערבי מכוון (בימי הביניים ערבית הייתה שפתם של מתמטיקאים ומדענים ידועים במערב).

== אלמנכים מוקדמים ==
* Almanach Perpetuum, האסטרונום וההיסטוריון היהודי אברהם זכות חיבר אלמנך ניווט ובו לוחות אסטרונומיים.

==אלמנכים מודרניים==
*החל משנת 1938 חברת אנציקלופדיה בריטניקה מפרסמת בכל שנה אלמנך המסקר את אירועי השנה החולפת. האלמנכים זמינים ברשת האינטרנט החל ממהדורת שנת 1994 (המסקרת את אירועי שנת 1993).
* האלמנך האסטרונומי : מתפרסם על ידי המצפה הימי של ארצות הברית (USNO) ומשרד האלמנך הימי של הוד מלכותו (HMNAO) . הוא כולל נתונים נוספים שמספקים מדענים רבים מרחבי העולם ונחשב למקור עולמי לנתונים אסטרונמיים יסודיים. לעיתים קרובות הוא הראשון שמפרסם את החלטות האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
* אלמנך GPS: אלמנך המערכת GPS מכיל – כחלק מן המידע המשודר מכל לוויין GPS – נתוני מסלול ומצב עבור כל לווייני המערכת הפרושים, מודל יונוספירה ומידע לגבי זמן GPS כדי לסנכרן עם זמן UTC. בכך הוא עונה על צרכים דומים לאלו שעבורם נבנה האלמנך הבבלי הקדום, אשר איפשר לאתר גרמי שמיים. מידע נוסף על אלמנך GPS בערך אותות GPS.
===אלמנכים היוצאים לאור בישראל===
* לוח דבר בעתו: מתמקד בענייני הלכה ומנהג, אסטרונומיה וימי שנה של רבנים. יוצא לאור בבני ברק החל משנת ה'תשמ"ו (1986) בעריכת מרדכי גנוט. לדעת מומחים הלוח הוא המרשים והמקיף בלוחות היוצאים לאור בישראל. במהדורתו הנוכחית הלוח מחזיק כ-1500 עמודים מדי שנה.
* ספר השנה האסטרונומי: ספר אלקטרוני המתעד אירועים אסטרונומיים הניתנים לצפייה מישראל, מידע על פעילויות ומוסדות אסטרונומיים ציבוריים בישראל, וכן מילון, פרקי מבוא ומידע אסטרונומי כללי, בעריכת יגאל פת-אל. עד שנת 2012 הספר יצא לאור בשם "אלמנך שמי ישראל" על ידי האגודה הישראלית לאסטרונומיה. החל משנת 2012 יוצא הספר לאור באופן פרטי על ידי היל"א – המרכז הישראלי למידע אסטרונומי ויבואן הטלסקופים "קוסמוס".

==ראו גם==
* ספרי השנים
* טונאלמאטל
* אלמנך (ניווט)
* ספר העובדות העולמי
* סדר הדורות
* ספר היובלים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* פרופ' יהושע ליברמן, [http://www.aron-hasfarim.co.il/product.asp?productid=1408 אלמנך התנ"ך]
* .
* .
* . 
* יגאל פת-אל, 
* יגאל פת-אל, 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
*
קטגוריה:מידע
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:זמן
קטגוריה:ספרי עזר
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
לה אל

אזור לה אל. בצד השמאלי, [[כנסיית סנט אסטאש]]

לה אל (בצרפתית: Les Halles) הוא אזור ברובע הראשון של פריז, בירת צרפת. האזור נקרא על שם שוק סיטונאי גדול ומרכזי ששכן במקום עד 1971, אז נהרס ותחתיו נבנה מתחם קניות תת-קרקעי מודרני, פורום דה אל. השטח המרכזי בפורום מצוי תחת כיפת השמים אך משוקע מתחת למפלס הרחוב, ויש בו פסלים, מזרקות ופסיפסים.

מתחת לאזור לה אל נמצאת תחנת הרכבות שאטלה-לה אל, אחד הצמתים החשובים של רשת המטרו וה-RER.

==היסטוריה==
לה אל היה במשך מאות שנים השוק המרכזי של פריז. בשנת 1183 הגדיל המלך פיליפ אוגוסט את שטח השוק של פריז ובנה מחסה להגנת הסוחרים, שהגיעו מכל עבר למכור את מרכולתם. בשנות החמישים של המאה ה-19 הוקמו מבני זכוכית ופלדה מאסיביים, שהפכו לסמלו של אזור לה אל, שזכה לכינוי "הכרס של פריז".

עד 1780 שכן במקום הגדול בבתי הקברות של פריז, "בית הקברות של התמימים" (Cimetière des Innocents). באותה שנה פונה בית הקברות ושרידי הנקברים בו הועברו אל הקטקומבות של פריז.

ספרו של אמיל זולא, "Le Ventre de Paris" (הכרס של פריז) מתרחש באזור לה אל.

באמצע המאה ה-20 כשל מתחם לה אל בתחרות עם כלכלת השוק החדשה ונזקק לשיפוצים יסודיים. השוק נהרס ב-1971, ועימו נעלמה האווירה הצבעונית והרועשת שנקשרה בו. השוק הסיטונאי הועתק לפרבר רנז'יס, ונקרא כיום השוק הבינלאומי של רנז'יס. 

המתחם הפך לצומת מרכזי של רכבות RER, רשת מסילות תת-קרקעיות של רכבות מהירות שהוקמה בשנות השישים של המאה ה-20. במשך מספר שנים היה במקום בור ענק (שכונה "החור של אל", Le Trou des Halles), במקום שבו עמד מבנה השוק, ונחשב למפגע אסתטי בפתחה של כנסיית סנט אסטאש. 

הבנייה הושלמה בשנת 1977, עם חנוכת תחנת הרכבת התחתית שאטלה-לה אל, טבורה של רשת תחנות המטרו של פריז. פורום דה אל, מרכז מסחרי גדול ותת-קרקעי בחלקו, נפתח ב-1979, ובו מגוון רב של חנויות, בתי קולנוע, תיאטראות, מסעדות ובתי-קפה. המבנה ספג ביקורת על עיצובו, ובשנת 2004 ערכה עיריית פריז תחרות אדריכלית לעיצוב האזור מחדש. ארבע הצעות עלו לשלב בגמר, של המתמודדים: רם קולהאס (OMA), ז'אן נובל, ויני מאס (MVRDV) ודוד מנז'ן (David Mangin). האחרון זכה בתחרות, ועל פי תכנונו עתיד האזור להיבנות מחדש. 

אזור לה אל מוכר גם כאזור סחר בסמים, ונחשב למסוכן בלילות, אף על פי שבעיה זו דעכה בשנים האחרונות.

פנורמה של פורום לה אל

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.insecula.com/musee/M0104.html/ שאטלה-לה אל באתר Insecula] 
* [http://www.projetleshalles.com/index/index1.htm פרויקט לה אל: תחרות תכנון האזור מחדש] 
* [http://tip2trip.com/france/paris/les-halles/ תמונות של לה אל]
* [http://paris1900.lartnouveau.com/cartes_postales_anciennes/les_halles_de_paris.htm Les halles Baltard גלויות מלה אל בשנת 1900]
* [http://www.france-pittoresque.com/anecdotes/78.htm "שרפה באזור לה אל": כתבה מ-1906] 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: שכונות
קטגוריה:הרובע הראשון של פריז
קטגוריה:גיי וילג'
סום

סום (בצרפתית Somme) הוא מחוז בצרפת, וחלק מחבל או-דה-פראנס. שמו של המחוז נגזר משם נהר הסום אשר חוצה אותו.

מחוז סום ידוע בשל הקרב על הסום שהתרחש במלחמת העולם הראשונה, בו נפגעו כמיליון איש.

==ראו גם==
* הקרב על הסום

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיקרדי
קטגוריה:או-דה-פראנס: מחוזות
נוריאל טוביאס

נוריאל טוביאס (נולד ב-1968) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי.

==ביוגרפיה==
טוביאס גדל בחיפה, ובנעוריו עבד בתיאטרון חיפה כשחקן, מוזיקאי ובמאי משנה. שיחק בין השאר בהצגות "נישואי פיגארו", "מר מאני" ו"משפט הקופים". 

החל מראשית שנות התשעים עוסק בכתיבת מחזות. מחזהו הראשון שהועלה הוא "אולם מספר 6" (1992), על פי סיפור קצר מאת אנטון צ'כוב, שהוצג בתיאטרון חיפה. מחזהו "מעיין הגפרית" (1999), העוסק בסיפורם של צעיר חוזר בתשובה ואמו שרוקמת מזימה להחזיר אותו אליה (בכיכובם של לאורה ריבלין ואלון אופיר) הועלה בתיאטרון הקאמרי בתל אביב ועורר סערה ציבורית בשל טיפולו החריף בסוגיית החזרה בתשובה. מחזהו "הגברת הראשונה של הרייך השלישי", הצגת יחיד על שעתה האחרונה של מגדה גבלס, אשתו של יוזף גבלס, בכיכובה של דליה שימקו ובבימוי משותף של טוביאס ושל שימקו, הועלה לראשונה בפסטיבל תיאטרונטו 2006. 
מחזהו "אחוזת וייס", סיפורה של משפחת פשע יהודית מתפוררת בטורונטו, הועלה לראשונה ביולי 2010 על ידי אנסמבל "אספמיה", בבימויה של דליה שימקו. בשנת 2014 הועלה במוזיאון תל אביב מחזהו "וינסנט" בבימויה של דליה שימקו ובכיכובו של תומר גלרון.

==מחזותיו שהועלו==
* אולם מספר 6, תיאטרון חיפה, 1992.
* תשובה, תיאטרון חיפה, 1996.
* מעיין הגפרית, תיאטרון הקאמרי, 1999.
* יעקב השקרן, תיאטרון חיפה, 2005. 
* הגברת הראשונה של הרייך השלישי, פסטיבל תיאטרונטו ותיאטרון גבעתיים, 2006.
* אחוזת וייס, אנסמבל אספמיה, 2010.
* וינסנט, מוזיאון תל אביב, 2014.

==תרגום==
בריאת העולם ועסקים אחרים מאת ארתור מילר, תיאטרון חיפה.

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
גבעת קווירינאלה

חצר החוקה ב[[פאלאצו דלה קונסולטה.]]
גבעת קווירינאלה (או, על פי השם הלטיני: גבעת קווירינאליס – Collis Quirinalis; באיטלקית: colle Quirinale; גבעת קווירינאלה) היא אחת משבע גבעות רומא. הגבעה נמצאת צפון-מזרחית למרכז רומא ההיסטורית. כיום נמצא על הגבעה ארמון הקווירינאלה - מעונו הרשמי של נשיא איטליה. בעבר הייתה הגבעה תלולה יותר, אולם עבודות בנייה במהלך השנים העלימו את קצוותיה. כיום, הנקודה הגבוהה ביותר שעל הגבעה מצויה בגני ארמון הקווירינאלה - 50 מטרים מעל פני הים, ובניין משרד האוצר של ימינו - 60 מטרים מעל פני הים.

== היסטוריה==
על פי המסורות של רומא העתיקה, הייתה הגבעה מקום מושבו של שבט הסבינים, ועליה התגורר המלך טיטוס טאטיוס. הגבעה נקראה על שמו של אלם של הסבינים - קווירינוס, לכבודו הוקם מקדש בראש הגבעה. עם זאת, ישנם אזכורים של שמות נוספים עבור חלקי הגבעה: "גבעת לטיאריס" לחלקה הדרומי (collis Latiaris), "גבעת מוקיאליס" לחלקה המרכזי (collis Mucialis), ו"גבעת סאלוטריס" לחלקה הצפוני (collis Salutaris), כאשר חלקה המזרחי נקרא "גבעת קווירינאליס". ישנה סברה אחרת לפיה מקור שם הגבעה במילה "אלון" בלטינית ("quernus" - "קוורנוס"), בשל העצים שצמחו על הגבעה.

קברים שהתגלו בגבעה מעידים על היותה מקום יישוב החל מהמאה השמינית לפנה"ס. 

בשנת 446 לפנה"ס הוקם על הגבעה מקדש לסנקוס, ככל הנראה במקום בו עמד מקדש קדום יותר. בתקופת אוגוסטוס הייתה הגבעה חלק מהרובע השישי של רומא, אזור שכונה מאוחר יותר "אלטה סמיטה" (Alta Semita). אוגוסטוס אף הקים על הגבעה מקדש לאל מרס.

הקיסר קונסטנטינוס הראשון הקים על הגבעה את מרחצאות קונסטנטינוס - המרחצאות האחרונים שנבנו בתקופת האימפריה. לא נותרו שרידים של מרחצאות אלה.

במהלך ימי הביניים נבנו על הגבעה מנזר פטרוס הקדוש ודומיניק, ובסמוך לו נבנה הטורה דלה מיליציה. במהלך המאה ה-19 שונה אופי השכונה, הורחבו רחובותיה, נהרסו מבנים רבים וזאת על מנת לתת לה אופי מודרני המתאים לאופייה של רומא כבירת איטליה (מגמה שנמשכה באזורים אחרים של רומא במהלך השלטון הפשיסטי).

== אתרים בעלי חשיבות==
במרכז הגבעה נמצא ארמון הקווירינאלה, המשמש בית המגורים הרשמי של נשיא איטליה. לפני ביטול המלוכה בשנת 1946, שימש הארמון כארמונו של מלך איטליה, וסימל את המלוכה, ולפני הקמת המלוכה האיטלקית בשנת 1871 שימש הארמון את מגורי האפיפיור.

על הגבעה כמה אתרים נוספים בעלי חשיבות:
איור של ארמון הקווירינאלה בשנת 1827.
* כנסיית סנט'אנדראה אל קווירינאלה מעשה ידי האדריכל ג'ובאני לורנצו ברניני.
* כנסיית סאן קארלו אלה קווטרו פונטנה של בורומיני.
* כנסיית סאן סילבסטרו אל קווירינאלה שהוקמה בשנת 1000 לערך, נבנתה מחדש במאה ה-16 ושופצה במאה ה-19.
* פאלאצו וולפי די מיסוראטה, שנבנה במאה ה-18.
* פאלאצו אלבאני דל דראגו, שנבנה על ידי האדריכל דומניקו פונטנה והורחב על ידי אלסנדרו ספצ'י עבור האפיפיור קלמנס ה-11.
* פאלאצו ברארצ'יני שנבנה בין השנים 1876–1883 ומשמש כיום את משרד ההגנה אל איטליה.
* הפאלאצו דלה קונסולטה - בית המשפט לחוקה של איטליה, אשר הוקם על ידי האדריכל פרדיננדו פוגה עבור האפיפיור קלמנס ה-12 בסמוך לארמון הקווירינל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/.Texts/PLATOP*/Quirinalis.html סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה]
* [http://www.quirinale.it/palazzo/mostre/2002_PalazzoQuirinale/foto_html/foto48.htm איורים של ארמון הקווירינאלה]
* [http://www.quirinale.it/palazzo/luoghi/arte_luoghi.htm אתר רשמי של ארמון הקווירינאלה] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קווירנאליס
קטגוריה:טרווי
הקאנון של פכלבל

קנון של פכלבל.]]
הקאנון ברה מז'ור מאת פכלבל הוא היצירה המוכרת ביותר של המלחין, ואחת היצירות המוכרות ביותר מתקופת הבארוק. הקאנון נכתב בסביבות שנת 1680, והגרסה המקורית היא לשלושה כינורות וקונטינואו, אם כי בתקופה המודרנית נכתבו לו מאות עיבודים להרכבים אחרים. קו הבאס של היצירה הוא קבוע (באסו אוסטינאטו), וחוזר על עצמו שוב ושוב ללא שינוי; שלושת הכינורות נכנסים זה אחר זה, ומנגנים – כל אחד בתורו – את אותו קו מלודי. במדינות שונות, בעיקר ארצות הברית, מקובל לבצע את הקאנון כמוזיקת רקע בחתונות. ביצירה המקורית של פכלבל מופיע אחרי הקאנון גם ג'יג (מחול מהיר במקצב משולש), אבל כיום הוא מוכר פחות מהקאנון, ומבוצע לעיתים רחוקות.
9 התיבות הראשונות ביצירה: ניתן לראות את מבנה הקאנון אותו מנגנים שלושת הכינורות מעל הבס החוזר ונשנה. כל צבע מסמל מוטיב עליו חוזרים הנגנים זה אחר זה.

== בתרבות הפופולרית ==
הקאנון של פכלבל מצוי במספר רב של נעימות ושירים, בהם מוכרים מאוד. לעיתים הוא מופיע בחלק מן היצירה (למשל בפתיחתה) ולעיתים הוא מהווה נעימת רקע שחוזרת על עצמה לאורכה. בשנת 2006 יצר הסטנד-אפיסט רוב פרבוניאן מחרוזת מוזיקלית המשלבת מספר רב של שירים המסתמכים על הקאנון של פכלבל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=8Af372EQLck הקאנון מבוצע על ידי התזמורת הסימפונית של לונדון] (יוטיוב)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה של תקופת הבארוק
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
גבעת אסקווילינו

גבעת אסקווילינו (באיטלקית: Esquilino) או גבעת אסקווילינוס (בלטינית: mons Esquilinus) היא אחת משבע גבעות רומא והמזרחית שבהן, השם ניתן בתקופה מאוחרת יחסית לשתי הגבעות: גבעת אופיוס (Mons Oppius) וגבעת סיפיוס (Mons Cispius). בכניסה לגבעה התנוסס שער אסקווילינו.

==מקור השם==
ישנה מחלוקת בין המלומדים בדבר מקור שם הגבעה. לפי אחת הסברות הגבעה קרויה על שם עצי האלון (exculi) הגדלים עליה. סברה אחרת גורסת שהגבעה הייתה מיושבת בצפיפות בראשיתה של רומא, ומשמעות שמה "inquilini" - "בתוך העיר", בניגוד לאלו שמתגוררים מחוץ לעיר "exquilini". סברה שלישית גורסת משמעות הפוכה - שמקור השם בביטוי "ex colo" - מחוץ לעיר.

==היסטוריה==
הגבעה נמצאת בסמוך לעמק בו לימים נבנה הקולוסאום. גבעה זו הייתה פרוור מגורים אופנתי בשלהי הרפובליקה הרומית וראשית הקיסרות הרומית. באזור גבעת אופיאן, המהווה חלק מהאסקווילינו, בנה הקיסר נירון את הדומוס אורה - "בית הזהב" שלו, שעליו בניה הקיסר טראיאנוס לימים את מרחצאות טראיאנוס. בראש הגבעה ניצבת בזיליקת סנטה מריה מג'ורה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/_Texts/PLATOP*/Esquiliae.html סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אסקווילינו
סמי די

סמי די (.Samy D) (נולד ב-1968) הוא אמן קרמיקה ומעצב ישראלי, יליד צרפת.
==ביוגרפיה==
סמי די נולד במרסיי בשנת 1968, בשם שמואל דויד כהן, כבנם של גילה ארקין וג'ורג'-אדוארד דה קזאלה, נהג מרוצים ממשפחת בנקאים צרפתית. רק אחרי מותו בשנת 1988 גילה שאביו אלברט כהן אינו אביו הביולוגי. באותו שנה גם נפטרה אחותו.

בצבא שירת במשטרה הצבאית ואחר כך במערכות, בית ההוצאה לאור של צה"ל. אחרי שהשתחרר מהצבא, למד ריקוד בלהקת בת דור אך החליט לוותר על קריירת ריקוד.

את השכלתו רכש במסלול לעיצוב תעשייתי ועיצוב פנים במכון הטכנולוגי חולון. עבודותיו מאופיינות בשימוש בפורצלן לימוז' ובשימוש בעיטור זהב וכן שימוש בקיטש כמקור לעיצוב יצירותיו. עד לשנת 2011 פעלה ברחוב שבזי בנווה צדק חנות שמכרה את יצירותיו של די. במשך השנים עיצב סדרות כלים ייחודיות לחברות שונות, ביניהן סט כלים עבור המחלקה הראשונה של אל על.

יצירותיו הוצגו בגלריות בישראל ובעולם כגון מוזיאון חיפה לאמנות, במוזיאון ארץ ישראל ובתערוכת SOFA בשיקגו.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:SnakeCup2007.jpg|ספל בעיצוב נחשפורצלן ולסטר זהב
קובץ:Blueteapot.jpg|קנקן תה מן "הסדרה הגורגוניאנית"פורצלן ולסטר זהבאוסף The Kamm Teapot Foundation
קובץ:Ceramicab04.jpg|קנקן תה שהוצג במסגרת הביאנלה הרביעית לקרמיקה ישראלית, 2008
</gallery>

==פרסים==
*1999 - פרס ראשון בתחרות ע"ש אליכס דה רוטשילד לאמנות ועיצוב

==היסטורית תערוכות==
{|width="100%" style="background-color: transparent;"
|- "valign=top border="0|
| width=45% valign=top|
===תערוכות יחיד===
*2008 - גלריה פריסקופ, תל אביב-יפו
*2008 HETOME, גלריה עדן לאמנות, ניו יורק

===תערוכות קבוצתיות===
*1998 - גלריה יובל לעיצוב מודרני
*1999 - גלריה חנקין לעיצוב, חולון
*2000 - גלריה ילון קולטון לאמנות קרמית, תל אביב-יפו
*2000 - גלריה חנקין לעיצוב – חולון
*2001 - גלריה הוראס ריכטר, תל אביב-יפו
*2001 - גלריית החלונות, רמת אביב, תל אביב-יפו
*2002 - הביאנלה השנייה לעיצוב קרמי בישראל, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו
*2002 - אמנות על הקו, מוזיאון חיפה, חיפה
| width=45% valign=top|
*2002 - WGA, ניו יורק, ארצות הברית
*2004 - הביאנלה השלישית לעיצוב קרמי בישראל, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו
*2007 - SOFA, שיקגו אילינוי, ארצות הברית, בסיוע קרן AIDA
*2007 - ניסוי כלים מס' 5, מרכז ביכורי העיתים, תל אביב-יפו
*2008 - "צבעים אמיתיים", גלריה שורשים, תל אביב-יפו
*2008 - Vered Gallery, איסט המפטון ניו יורק, ארצות הברית
*2008 - SOFA – שיקגו אילינוי, ארצות הברית בשיתוף גלריה עדן, ניו יורק, ארצות הברית
*2008 - Craft Show, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, בסיוע קרן AIDA
*2008 - הביאנלה החמישית לעיצוב קרמי בישראל, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו
*2009 - צבעים אמיתיים, גלריה שורשים, תל אביב-יפו.
*2010 - תערוכת האמנות הישראלית ה-11, למען הוועד למלחמה באיידס בישראל
*2011 - תערוכת האמנות הישראלית ה-12, למען הוועד למלחמה באיידס בישראל
*2014 - "תור הזהב" - שיתוף פעולה עם והאמן הרב תחומי רונן שהרבני, במסגרת שבוע העיצוב חולון.
|}
===אוספים===
*אוסף רודין – ניו-יורק ארצות הברית
*אוסף קאם לקומקומים - ספרטה, ארצות הברית
*אוסף רן רהב – תל אביב
*אוסף שטראוס - תל אביב

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.samy-d.com אתר הבית] של סמי די
* [http://cafe.mouse.co.il/view.php?u=290260 הבלוג] של סמי די
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי חולון HIT
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
גוגיטה גוגואה

גוֹגיטָה גוֹגוּאָה (בגאורגית: გოგიტა გოგუა; נולד ב-4 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בקבוצת סאמגרלו צ'חורוצקו ובנבחרת גאורגיה. הוא משחק בעיקר כקשר אך לעיתים הוא מתפקד כבלם.

==קריירת משחק==

גוגואה נולד בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). לפני הפרסום לו זכה בזכות הופעותיו במדי ספרטק נלצ'יק, שיחק בחימקי ובאולימפי רוסתווי. הוא הצטיין במדי ספרטק נלצ'יק בעונתה הראשונה בפרמייר ליג הרוסי ובתום העונה היה מבוקש על ידי קבוצת הארטס הסקוטית אך המעבר לא התאפשר בשל בעיות בקבלת רישיון עבודה. עם חזרתו לרוסיה, שיחק בסאטורן ראמנסקו במשך עונה אחת. בעונת הוא חתם בפעם השנייה בספרטק נלצ'ק.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.newsgeorgia.ge/sport/20070115/597045.html שחקן הנבחרת הלאומית, גוגיטה גוגואה, מנהל משא ומתן עם הארטס הסקוטית], כתבה מתוך חדשות הספורט באתר www.newsgeorgia.ge, בגאורגית

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:קשרי כדורגל גאורגים
קטגוריה:טביליסי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני רוסתווי
קטגוריה:כדורגלני חימקי
קטגוריה:כדורגלני ספרטק נלצ'יק
קטגוריה:כדורגלני סאטורן
קטגוריה:כדורגלני אחמט גרוזני
קטגוריה:כדורגלני וולגה ניז'ני נובגורוד
קטגוריה:כדורגלני דינמו טביליסי
קטגוריה:כדורגלני סק"א חברובסק
קטגוריה:כדורגלני אירטיש
קטגוריה:כדורגלני אורדבסי
קטגוריה:כדורגלני אוקז'טפס
קטגוריה:כדורגלני קיזילז'אר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאורגיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1983
אל עצמי (סרט)

אל עצמי הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1988, המבוסס על ספרה של גלילה רון פדר, "אל עצמי", אך עם שינויים מהסיפור המקורי.

שיר הנושא של הסרט, בוצע על ידי מיכה ביטון, נכתב על ידי חנה גולדברג, הולחן על ידי אילן וירצברג וזכה להצלחה עם יציאת הסרט.

==עלילה==
גיבור הסרט הוא ציון כהן (אריק אוחנה), ילד אשר גדל בשכונת מצוקה בבית שאן ונשלח בגיל שמונה על ידי סבתו בסיועה של עובדת סוציאלית למשפחה אומנת בחיפה בסוף שנות השבעים.

המשפחה האומנת היא משפחת שרוני - משפחה אמידה הכוללת את האם (תחיה דנון), פסיכולוגית במקצועה, האב אלימלך (רוברטו פולק) ובנם הצעיר ניר (רועי בר-נתן), אשר עושים כל שביכולתם לתמוך בציון. הסרט מציג את הקשיים השונים בהם נתקל ציון בחייו החדשים כבן למשפחה אומנת ואת הרגשתו כלא שייך; הוא מנסה לא פעם לחזור אל שכונת ילדותו, ואל חבריו, דבר שממנו סבתו והעובדת הסוציאלית מנסים להרחיקו.

== הפקת והפצת הסרט==
עם יציאתו לאקרנים, שודר הסרט בתדירות גבוהה בערוץ הראשון של רשות השידור, וכן גם במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית. הסרט שודר מספר פעמים בערוץ 2 על ידי הזכיינית טלעד, והופץ בקלטת וידאו. בשנים האחרונות סרט זה לא שודר בטלוויזיה, ואף לא הופץ בגרסת DVD. הסרט הופק כסרט יחיד על ידי חברת "אבא הפקות ותקשורת" של המפיקה אלונה אבט ובעלה תמיר פאול, שאף ביים את הסרט.

==קישורים חיצוניים==

* 
ביקורת
* 
קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:חיפה בקולנוע
קטגוריה:גלילה רון־פדר-עמית
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1988
טפיוקה

טפיוקה מעובדת
[[פודינג טפיוקה]]
פרסומת צרפתית לטפיוקה (1895)
פרסומת אמריקאית לאינסטנט פודינג טפיוקה (וג'לטין) (1919)
מפעל טפיוקה ב[[באנדונג, אינדונזיה בסביבות 1920]]
טפיוקה (Tapioca) הוא חומר גלם עמילני דל טעם המשמש להכנת מזון והמיוצר משורש שיח המניהוט. מקורו בברזיל, ומשם הופץ לארצות טרופיות נוספות ונפוץ היום במיוחד בדרום-מזרח אסיה.

מקור השם טפיוקה מהמילה tipioca בשפת טוּפּי, שפירושה "לחם הבית", ביטוי המתאר את אופן הכנתה משורש המניהוט. בברזיל משמש השם טפיוקה ככינוי למאכלים נוספים המיוצרים ממניהוט, ואילו בכמה מארצות דרום-מזרח אסיה הוא ניתן למאכלים המיוצרים בתהליך דומה מצמחים אחרים, כגון דקל הסאגו.

גרגרי הטפיוקה הם כדורונים לבנים דמויי פנינים, שקוטרם, בדרך כלל, כשני מילימטרים. קיימת גם טפיוקה במרקם של קמח דק, דומה לקורנפלור, המשמש להכנת דייסות, ובברזיל נפוצה גם טפיוקה במרקם של קמח גס יותר, המשמש להכנת חביתיות. בישראל משווק טפיוקה בעיקר בחנויות של מוצרי מזון ממזרח אסיה.

==כשרות==
הטפיוקה אינו מחמשת מיני דגן ולכן הוא כשר לפסח גם לנמנעים מקטניות.

==מאכלי טפיוקה==
* חביתיות טפיוקה, בעלות מרקם צמיגי יותר מאשר חביתיות מקמח חיטה.
* פודינג דומה לפודינג אורז: כדורי הטפיוקה מבושלים במים, מתרככים והופכים שקופים למחצה. לאחר מכן מוסיפים להם סוכר וחלב או נוזל אגוזי קוקוס, ומגישים קר בתוספת פרי.
* קמח טחון דק ביותר (דומה במרקמו לעמילן), איתו מכינים את הלחם הברזילאי - רוסקה.
* קמח טחון גס (דומה במרקמו לקמח מצה) אותו ניתן להוסיף לאוכל מטוגן ואף כרוטב לשורש הטפיוקה עצמו.
* כדורי טפיוקה / פניני טפיוקה שחורים - תוסף למשקאות תה פנינים/בועות (Bubble tea) אשר מקורם בטיוואן. הכדורים שוקעים לתחתית הכוסות ועולים בלגימה בקשית עבה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.bazekalim.com/2010/03/26/pomegranate-tapioca-soup/ מרק רימונים וטפיוקה] באתר בצק אלים
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
דגל קטלוניה

דגל קטלוניה (קטלאנית Bandera de Catalunya) המכונה גם סניירה (La Senyera - הסימן) מבוסס על סמלם ההיסטורי של ממלכת אראגון ושל דוכסי ברצלונה, ובו ארבעה פסים מאוזנים בצבע אדום על רקע זהב. הדגל אומץ כדגלה של קטלוניה עם התחייה הלאומית הקטלאנית ב, וכיום מוסדר מעמדו בסעיף 8.1 לחלק המקדמי של חוקת קטלוניה, הקובע:

==אסטלדה==
ה"אסטלדה" - הדגל הבדלני
החוגים הבדלניים בקטלוניה מניפים גרסה שונה של הדגל המכונה "אסטלדה" ("Estelades"). בדגל זה מופיע בצד שמאל של הדגל משולש כחול המוטען בכוכב מחומש לבן. הנפת דגל זה נתפסת בעיני ממשלת ספרד כעבירה על חוקת ספרד והמשטרה הספרדית מנהלת מאבק נגד הנפתו.

דגל זה ליווה את משאל העם על עצמאות קטלוניה שנערך באוקטובר 2017.

==ראו גם==
* סמל קטלוניה

==קישורים חיצוניים==

*

== הערות שוליים ==

קטלוניה
קטלוניה
קטגוריה:קטלוניה
יפעת בן דרור

יפעת בן דרור (נולדה ב-17 במאי 1967 בחיפה) היא יוצרת מוזיקאית ואנתרופולוגית ישראלית.

==ביוגרפיה==
בן דרור גדלה בבית מוזיקלי במכמורת, בתחילת שנות ה-70, בו נחשפה למגוון סגנונות מוזיקליים, למדה נגינה על פסנתר וגיטרה. ב-1989 נרשמה ללימודי תיאטרון במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע, במהלך לימודיה הופיעה עם הרכבי ג'אז ורוק ניו יורקיים.

ב-2001 יצא אלבום הבכורה של בן דרור, "מחול השפיות", בהפקתו והשתתפותו של המוזיקאי והמתופף ז'אן פול זימבריס, שהיה גם אחראי לעיבודים ולהלחנת השיר "חיבוק". החיבור המוזיקלי של בן דרור וזימבריס הניב אלבום בעל סאונד וינטאג' - וצ'ילאאוט אלקטרוני רך. אחד משירי האלבום הבולטים ביותר "כמו באירופה" הפך מיד ללהיט רדיופוני.

ב-2007 הופיעה עם המוזיקאי נימרוד לב. במהלך 2008 הוציאה לאור מיני אלבום בו מתארח המוזיקאי שם טוב לוי.

בהמשך פנתה ללימודים אקדמיים וכיום היא בעלת תואר שני באנתרופולוגיה מאוניברסיטת חיפה.

==דיסקוגרפיה==
* מחול השפיות, 2001
* מיני-אלבום, 2008

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
אוניברסיטת ז'וזף פורייה

אוניברסיטת ז'וזף פורייה (בצרפתית: Université Joseph Fourier) היא אוניברסיטה צרפתית הממוקמת בעיר גרנובל ומתמקדת בתחומי המדעים, הטכנולוגיה והבריאות. היא נקראת על שמו של הפיזיקאי ז'וזף פורייה (1768–1830). 

לפי דירוג אוניברסיטאות העולם לשנת 2005 צוינה אוניברסיטת ז'וזף פורייה כאחת מחמש האוניברסיטאות המדעיות הטובות ביותר בצרפת. ניתן להתחקות על ראשיתה של האוניברסיטה עד לשנת 1811 כאשר המדען ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה ייסד אותה בגרנובל כפקולטה למדעים.

מדי שנה לומדים באוניברסיטת כ-18,000 סטודנטים. למעלה מ-2,000 מהם הם סטודנטים זרים שחלקם לומדים במסגרת תוכניות לחילופי סטודנטים. מסופח לאוניברסיטה המכון למחקר מתקדם (Observatoire des Sciences de l'Univers de Grenoble (OSUG המתמחה בחקר כדור הארץ, היקום, האטמוספירה ומדעי הסביבה.

המוסד נקרא בעבר Université Grenoble I (אוניברסיטת גרנובל 1), שם שאין משתמשים בו עוד. ב-2016 אוחדו שלוש האוניברסיטאות בגרנובל רבתי לאחת בשם .

בקמפוס האוניברסיטה: מימין – הספרייה למדעים, משמאל – אולם ההרצאות

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20060512092213/http://www-valence.ujf-grenoble.fr/index.htm המרכז האוניברסיטאי דרוהם-ארדש]
* [https://web.archive.org/web/20060622200040/http://w3houches.ujf-grenoble.fr/ בית הספר לפיזיקה דה האוס]

==הערות שוליים==

ז'וזף פורייה
קטגוריה:רון-אלפ
קטגוריה:גרנובל
מפרץ פורטו קונטה

קאפו קאצ'ה (בקדמת התמונה) ופונטה ג'יליו (בחלקה העליון) משני צדדיו של מפרץ פורטו קונטה. אלגרו שוכנת על החוף שבאופק (מימין למעלה)
מפת צפון מערב סרדיניה: מפרץ פורטו קונטה (1), פונטה ג'יליו (2), קאפו קאצ'ה (3) והעיר אלגרו (4)
מפרץ פורטו קונטה (באיטלקית: Baia di Porto Conte) הוא מפרץ בים התיכון, בצפון-מערבה של סרדיניה. 

== גאוגרפיה ==
המפרץ שוכן בנפת סאסארי במרחק של 11 ק"מ ממערב למרכזה של העיר אלגרו ובתחום השיפוט שלה, והוא תחום על ידי שני חצאי האיים הקרסטיים של פונטה ג'יליו (Punta Giglio) ממזרח וקאפו קאצ'ה (Capo Caccia) ממערב. אורכו של המפרץ הוא 6 ק"מ ורוחבו כ-2.5 ק"מ.

המפרץ היה ידוע לרומאים כנימפארום פורטוס (Nimpharum Portus), היינו "נמל הנימפות", ושימש כנמל טבעי המוגן על ידי שני חצאי האיים מפני הרוחות המערביות והצפון-מערביות הנושבות באזור. הקטלאנים הקימו מגדל תצפית בפונטה ג'יליו במאה ה-14 הידוע כיום בשם "טורה נואובה" (Torre Nuova - "המגדל החדש"). במאה ה-16 הוקמו 54 מגדלים נוספים לאורך החוף שנועדו להגן עליו מפני שודדי ים. תשעה ממגדלים אלה עדיין קיימים. ב-1943, בזמן מלחמת העולם השנייה, הוקמה בפונטה ג'יליו עמדת נ"מ ומבניה ועמדות התותחים שלה עדיין שוכנים במקום.

המפרץ והאזור הסמוך לו מוגנים במסגרת "הפארק המחוזי של פורטו קונטה" (Parco regionale di Porto Conte) ששטחו 53.5 קמ"ר ו"השמורה הימית קאפו קאצ'ה-איזולה פיאנה" (Area naturale marina protetta Capo Caccia Isola Piana) המשתרעת על שטח של 26.31 קמ"ר. האזור המוגן כולל גם את האיים איזולה פיאנה (Isola Piana) ואיזולה פורדאדה (Isola di Foradada) השוכנים מחוץ למפרץ סמוך לחופיו המערביים של קאפו קאצ'ה.

האזור הוא יעד תיירותי הידוע בעיקר בשל מספר מערות השוכנות בקאפו קאצ'ה, ובהן מערת נפטון (Grotta di Nettuno) ומערת נראוס (Grotta di Nereo) התת-ימית, הקרויה על שם אביהן של הנראידות ונחשבת למערה התת-ימית הגדולה ביותר בים התיכון. מערת נפטון היא מערת נטיפים אליה ניתן להגיע בשייט מאלגרו, או בירידה מראש הצוק בגרם מדרגות בן 656 מדרגות הידוע בשם "אסקאלה דל קבירול" (Escala del Cabirol - "מדרגות העז"). במערה נתיב הליכה באורך של 580 מטר המתפתל בין הבריכות טבעיות, הנטיפים והזקיפים. האזור ידוע גם באלמוגים האדומים (Corallium rubrum) שבו, ששימשו משך מאות שנים באמנות המקומית ושהעניקו את שמם לחוף כולו המוכר כ"ריוויירת האלמוגים" (Riviera del corallo).
== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px">
Alghero Grotta di Nettuno Stairways.jpg|גרם המדרגות המוביל אל מערת נפטון בקאפו קאצ'ה
Grotta di nettuno sardinien.jpg|במערת נפטון
Alghero Grotta di Nettuno Ship.jpg|בכניסה למערה
Porto Conte da Capo Caccia.jpg|מפרץ פורטו קונטה במבט לכיוון צפון-מזרח מקאפו קצ'יה
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.parcodiportoconte.it/ אתר הפארק המחוזי פורטו קונטה]
* [http://www.ampcapocaccia.it/ השמורה הימית קאפו קאצ'ה-איזולה פיאנה]

קטגוריה:נפת סאסארי
קטגוריה:אלגרו (עיר)
פורטו קונטה
פורטו קונטה
רחל שור

רחל שוֹר בן צוּר (ה' באייר תש"ה, 18 באפריל 1945 – ח' באב תשע"ד, 4 באוגוסט 2014) הייתה שחקנית, מורה למשחק, משוררת וסופרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
ילידת תל אביב. מילדותה שיחקה בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. בוגרת המחזור הראשון של סטודיו למשחק ניסן נתיב. נמנתה על הצוות המקורי של תיאטרון החאן בהנהלתם של מייקל אלפרדס ואילן רונן. מאוחר יותר הייתה מורה למשחק ולטכניקת אלכסנדר (הנחיית כיוונים) בסטודיו למשחק ניסן נתיב. הופיעה בתוכנית הטלוויזיה ניקוי ראש. עבדה כהומיאופתית מ-2002.

ב-1989 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "הצטמצמות" לפי סיפור של רות אלמוג.

הייתה נשואה לגדעון גנני מייסד קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה. לשניים בן ובת משותפים. בנם הוא השחקן אילן גנני.

הלכה לעולמה ב-2014 לאחר מאבק של כשנה במחלת הסרטן. נטמנה בבית העלמין קריית שאול.

==תפקידים בולטים==
* פיטר פן (1957)
* טיטניה (חלום ליל קיץ, 1961)
* ג'ני (אופרה בגרוש, 1966)
* קלייר (המשרתות, 1966-67)
* אלמיר (טרטיף, ת. חיפה, 1969-70)
* אסתר/ושתי (ת. החאן, 1972)
* אשת פוטיפר (קאקויאניס 1973, סרט קולנוע ודרמה לטלוויזיה האמריקאית)
* איזבלה (דון קרלוס, ת. הקאמרי, 1976)
* שרה אהרנסון (גיבורת ניל"י, תיאטרון אורנה פורת, 1976-7)
* אמה צונץ (בורחס במוזיאון תל אביב, 1978)
* יילנה אנדרייבנה (צ'כוב – הדוד וניה, ת. הקאמרי, 1978)
* הלן (ז'אן קלוד גרומברג - בית מלאכה, ת. הבימה, 1981-2)
* רומן זעיר (סרט קולנוע בבימויו של דן וולמן, 1983)
* בר 51 (בבימויו של עמוס גוטמן 1986)
* מריה (וויצק במנזר רטיסבון, פסטיבל ישראל, 1989)
* החתול (פרודו, 1990-1991)
* אביגיל (הצטמצמות - רות אלמוג, 1989, דרמה לטלוויזיה הישראלית)
* וויני (בקט - אח, הימים היפים, 1998)
* ד"ר קרפלר (ברכה רוזן, פסטיבל עכו 1999)
* דוכסית יורק (ריצ'רד השלישי, 2008)

==שירה ומחזות==
* חיים על העצים (הוצאת עקד, 1970)
* קיץ אינדיאני ועוד שירים (סימן קריאה, 1979)
* עמק המצלבה (רבעון פרוזה, 1981)
* חיי חתול (מוזיאון ת"א, 1985)
* אני המפלצת (תיאטרונטו, 1992)
* סיפורי תשוקה ודיכאון (קברט הכפפה, בית ציוני אמריקה, 1997)
* ברכה רוזן (פסטיבל עכו, 1999)

==ספרה==
* חיים על העצים: שירים, תל אביב: עקד, תש"ל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20071025052253/http://raquelshore.com/ רחל שור - תיאטרון חי וריפוי דינאמי]
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20140812213119/http://www.hasifria.org.il/heb/authors/authorframe/?Id=24455 רחל שור] באתר "הספרייה"
* 
* [https://web.archive.org/web/20140812210852/http://www.nissan-nativ.org.il/מורים/תל-אביב/item/113-רחל-שור.html?tmpl=component רחל שור] באתר סטודיו למשחק ניסן נתיב
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:מורות למשחק בישראל
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
קטגוריה:סגל הסטודיו למשחק ניסן נתיב
מפגש רכבות

מפגש רכבות על הגשר בין נתב"ג ולוד: הרכבת מימין (מנתב"ג ללוד) ממתינה שהרכבת משמאל (מלוד לנתב"ג) תפנה את המסילה היחידה בין נתב"ג ובין לוד על מנת שתוכל להמשיך בדרכה
מפגש רכבות הוא מצב בו שתי רכבות צריכות להשתמש במסילה יחידה. מפגש כזה קורה בדרך כלל כאשר הרכבות נעות בכיוונים מנוגדים, אך לפעמים גם כאשר רכבת מהירה צריכה לחלוף על פני רכבת איטית.

==מיקום המפגש==
מפגש רכבות יתבצע בדרך כלל בתחנת רכבת תפעולית שבה קיים עקלתון מקביל למסילה הראשית ומחובר אליו במסוטים, כך שהרכבות שנוסעות על המסילה הראשית יכולות לעבור אליו, להמתין בו ולחזור למסילה הראשית על מנת להמשיך בדרכן. עם זאת, ניתן לבצע מפגשי רכבות גם במקום בו מסילה כפולה מסתיימת והופכת למסילה יחידה.

==תנועה דו־כיוונית על מסילה בודדת==
כאשר קטע מסילה שבו מסילה יחידה צריך לשרת תנועת רכבות בשני הכיוונים, יש לתאם את זמני נסיעת הרכבות כך שיפגשו במקומות בהם יש מסילה נוספת (בדרך כלל תחנת רכבת תפעולית), על מנת שיוכלו לעבור זו על פני זו. הרכבת הראשונה שמגיעה לנקודת המפגש עוברת למסילה הנוספת וממתינה שם עד שהרכבת הבאה ממול תחלוף על פניה במסילה הראשית. לאחר מכן הרכבת הממתינה יכולה להמשיך בדרכה על קטע המסילה שהתפנה. תאומים אלו מטילים מגבלות קשות על הפעלת הרכבות במסילה בודדת וגורמים לכך שמסילה בודדת יכולה לשמש רק כשביעית ממספר הרכבות שיכולה לשמש מסילה כפולה. בנוסף, כל איחור של רכבת אחת, גורר איחורים נוספים מצד הרכבות שנעות מולה בגלל הצורך להמתין לה בנקודות המפגש, דבר שגורר איחורים נוספים ברכבות נוספות. ככלל, ככל שיש יותר תחנות תפעוליות לאורך המסילה היחידה, הגמישות התפעולית גדלה ואיתה קיבולת הרכבות בקו והיכולת להתמודד עם איחורים.

==עקיפה על מסילה בודדת==
אם רכבת איטית (למשל רכבת משא) נוסעת על מסילה בודדת לפני רכבת מהירה (למשל רכבת נוסעים ישירה) היא מעכבת אותה. אם רוצים להפעיל על אותה מסילה רכבות איטיות ומהירות באותו זמן, צריך לאפשר לרכבות המהירות לעקוף את האיטיות. דבר זה נעשה בתחנות התפעוליות, שם הרכבת האיטית עוברת מהמסילה הראשית לעקלתון וממתינה שהרכבת המהירה תעבור אותה ותפנה את קטע המסילה הבא, רק אז יכולה הרכבת האיטית להמשיך בדרכה.

קטגוריה:תפעול רכבות
סאסארי (נפה)

נפת סאסארי (באיטלקית: Provincia di Sassari; בסרדו: Provìntzia de Tàtari; בסאסארזה: Prubìnzia di Sàssari; בקטלאנית: Província de Sàsser) היא נפה בצפון-מערב מחוז סרדיניה באיטליה, ובירתה בעיר סאסארי. שטחה של הנפה הוא 4,281 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה 333,785 תושבים בשנת 2007, היינו כחמישית מתושבי האי. בנפה 66 מועצות מקומיות והגדולה שבהן היא הבירה סאסרי בה התגוררו 129,072 איש בשנת 2007. ערים חשובות נוספות הן אלגרו, פורטו טורס, סורסו ואוציירי. 

הנפה הוקמה בשנת 1859 במסגרת הארגון מחדש של ממלכת סרדיניה. יחד עמה הוקמה נפה שנייה באי - נפת קליארי. שתיהן היו, לפי שטחן, הנפות הגדולות של איטליה: סאסארי - 13,415 קמ"ר וקליארי - 10,674 קמ"ר.

באזור יש שני גנים בוטניים: האחד, בעיר סאסארי באוניברסיטה המקומית והשני, בנפה, "שמורת יער ים תיכונית של הר לימבארה" (Arboreto Mediterraneo del Limbara) ובו אוסף של מינים מקומיים לאזור אגן הים התיכון. בכפר סיליגו פועלת עד היום כנסייה מהתקופה הביזנטית.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:סרדיניה: נפות
שלימזל

שְלִימַזֶל הוא כינוי ביידיש לאדם חסר מזל. מקבילו הארמי הוא הביטוי "ביש-גדא" (בארמית: רע-מזל).

==אטימולוגיה==
המילה "שלימזל" היא מילת הלחם, אך יש גרסאות אחדות באשר לאופן יצירתה:
* הגרסה המקובלת, המובאת במילון ובסטר ובמילון אבן שושן, גורסת כי מדובר בהלחם בין המילה הגרמאנית עילית-תיכונה "schlim", שפירושה עקום, והמילה מזל בעברית; ביחד: "עקום־מזל". מילון אבן שושן מקפיד על הכתיב "שלים-מזל". 
* פירוש אחר להלחם שלים-מזל מתבסס על כך שפירוש המילה "שלים" בארמית הוא שלם – כלומר, "שלים-מזל" הוא "אדם שמזלו שלם" (לשון סגי נהור).
* לפי גרסה אחרת, מדובר בהלחם של המילים העבריות "שלא-עם-מזל", אשר בהגיה היידישאית נשמעות כ"שלוימזל", ומכאן להגייה שהשתרשה, שלימזל.

==שימוש רב לשוני==
כריכת הספר "דער מזל און דער שלימזל" ("Mazel and Shlimazel") מאת [[יצחק בשביס-זינגר]]
המילה "שלימזל" היא דוגמה מובהקת לשאילת מילים מיידיש: היא נמצאת בשימוש אצל דוברי שפות שונות, וגם בקרב לא יהודים – בתצורה Shlimazl או Shlimazel באנגלית (שבה היא נחשבת כמילה ביינגליש); Slemázli בהונגרית; Schlamassel בגרמנית ועוד. 

הטיימס של לונדון הכתיר בשנת 2004 את הביטוי כשני מבין עשר המילים הנבחרות (שאינן מקור אנגלי) הקשות ביותר לתרגום ("Top ten non-English words voted hardest to translate") זאת בעקבות סקר בעל אופי מחקרי שנערך על ידי המכון הבריטי "Today Translations" (תרגומי היום), בקרב אלף בלשנים ומתורגמנים.

דוגמה מעניינת לקושי בתרגום המילה ניתן למצוא בספרו של חתן פרס נובל הסופר יצחק בשביס-זינגר, "דער מזל און דער שלימזל" (יידיש: "המזל והשלימזל"), אשר תורגם בשנת 1967 לאנגלית תחת השם "Mazel and Shlimazel". בגרסה העברית, תורגם השם באמצעות שימוש במקבילה הארמית של הביטוי: "גדא וביש-גדא".

==הביטוי בשימוש בספרות ובשפה==
גם בספרות התורנית מצא הביטוי מקום. ר' נחמן מברסלב מביא בספרו ליקוטי מוהר"ן את המשפט הבא: . הביטוי מופיע גם בספרים נוספים של ר' נחמן.

בדיחה עממית ממחישה את משמעות המונח:

או בגרסה מעט שונה: 
בנוסף נמצא הביטוי ביש-גדא בשירו של נתן אלתרמן - אליפלט, "כאשר עוד היה הוא רק ילד, כבר היה הוא ביש גדא גדול". לפי ההקשר גם שם התכוון אלתרמן לשלימזל.

==קישורים חיצוניים==

* הערך שלימזל בויקימילון הפולני

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:סלנג
דוכס ולינגטון

הדוכס מוולינגטון (Duke of Wellington) על שם ולינגטון שבסאמרסט, הוא תואר אצולה עובר בירושה בבריטניה. הראשון שנשא בתואר היה ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, המצביא והמדינאי הבריטי יליד אירלנד, שנודע יחד עם בליכר בזכות הניצחון על נפוליון בקרב ווטרלו. משפחת ולסלי היא במקור שושלת אריסטוקרטית אנגלו-אירית.

==היסטוריה==
הדוכס הראשון מוולינגטון.]]
התארים "דוכס ולינגטון" ו"מרקיז דורו" הוענקו לארתור ולסלי ב-11 במאי 1814. התארים המשניים לתואר דוכס ולינגטון הם: "מרקיז ולינגטון" (1812), "מרקיז דורו" ([1814), "רוזן מורנינגטון" (1760, הועבר בירושה לדוכסי ולינגטון בשנת 1863), "רוזן ולינגטון" (1812), ""ויקאונט ולסלי" (1760, הועבר בירושה בשנת 1863), "ויקאונט ולינגטון" (1809), "ברון מורנינגטון" (1746, הועבר בירושה בשנת 1863) ו"ברון דורו" (1809). הווקאונטיות של ולסלי והברונות והרוזנות של מורנינגטון הן במסגרת האצולה האירית, והשאר הן באצולה של הממלכה המאוחדת.

דוכסי ולינגטון אוחזים גם בתארים הזרים "נסיך וטרלו" (של שושלת אורנז' של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, על שם מקום הקרב, אשר הפך אחר כך לשטח בלגי, 1815), "דוכס סיודאד רודריגו" (ספרד, 1812), "דוכס הניצחון" (פורטוגל, 1812), "מרקיז טורס ודרס" (פורטוגל, 1812) ו"רוזן וימיירו" (פורטוגל, 1811). אלו הוענקו לדוכס הראשון כתוארי ניצחון על שירותו היוצא-דופן כגנרל במלחמת חצי האי (בספרד ופורטוגל) ובקרב ווטרלו.

מושב המשפחה הוא ב-Stratfield Saye, ליד בייסינגסטוק שבהמפשייר. בית אפסלי (Apsley, בית מגוריו של הדוכס הראשון בלונדון, שנודע גם ככתובת Number One, London) נמצא כיום בבעלות גוף השימור הבריטי English Heritage, אך המשפחה עדיין מחזיקה בבעלותה דירה בבניין.

==רשימת הדוכסים מוולינגטון==
דוכס ולינגטון השמיני וברקע אחוזת הדוכסות (מאז 1817) [[בית סטרטפילד סי.]]
* ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון (1769 - 1852), בנו השלישי של גארט וסלי, הרוזן הראשון של מורנינגטון
* ארתור ריצ'רד ולסלי, הדוכס השני מוולינגטון (1807 - 1884)
* הנרי ולסלי, הדוכס השלישי מוולינגטון (1846 - 1900)
* ארתור צ'ארלס ולסלי, הדוכס הרביעי מוולינגטון (1849 - 1934)
* ארתור צ'ארלס ולסלי, הדוכס החמישי מוולינגטון (1876 - 1941)
* הנרי ולריאן ג'ורג' ולסלי, הדוכס השישי מוולינגטון (1912 - 1943)
* ג'רלד ולסלי, הדוכס השביעי מוולינגטון (1885 - 1972)
* ארתור ולריאן ולסלי, הדוכס השמיני מוולינגטון (1915- 2014)
* ארתור צ'ארלס ולריאן ולסלי, הדוכס התשיעי מוולינגטון (נולד ב-19 באוגוסט 1945).

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.dwr.org.uk/ הרגימנט של הדוכס מוולינגטון]

ולינגטון