OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ציטוזול

ציטוזול, או מטריצה ציטופלסמטית (באנגלית: Cytosol) הוא הנוזל הציטופלזמתי הנמצא בתוך התאים, אשר אינו מהווה חלק מאברוני התא ואינו תחום על ידי ממברנות פנימיות בתוך התא. 

התוכן של תא איקריוטי בתוך קרום התא (לא כולל גרעין התא), מכונה ציטופלזמה. בתאים פרוקריוטים רוב התגובות הכימיות של חילוף החומרים מתרחשות בציטוזול, בעוד שמיעוטן מתרחש בממברנת התא או בחלל הפריפלסמטי. בתאים אאוקריוטים קיימים תהליכים המתרחשים בציטוזול, אך יש גם המתרחשים באברונים. 

הציטוזול הוא תערובת מורכבת של חומרים המומסים במים. אף על פי שהמרכיב העיקרי של הציטוזול הוא מים, מבנהו ותכונותיו בתוך התאים אינם מובנים לגמרי.
הריכוזים של יונים כמו נתרן ואשלגן הם שונים בציטוזול מאשר בנוזל הבין תאי, החשיבות של הבדלים אלו באה לידי ביטוי בתהליכים כמו אוסמורגולציה ואיתות התא. 
הציטוזול אף מכיל כמויות גדולות של מקרומולקולות, אשר משנות את התנהגות מולקולות שונות בסביבה בעזרת שינוי בצפיפות המקרומולקולות.
למרות שפעם הציטוזול נחשב לבעל מבנה פשוט של מולקולות, קיימות בו כמה רמות של ארגון, אלה כוללים ריכוזים שונים של מולקולות קטנות, כגון; סיד. 

קומפלקסים גדולים של אנזימים פועלים יחד כדי לבצע תהליכים מטבוליים, וכן מתחמי חלבון כגון proteasomes ו-carboxysomes התוחמים ומפרידים בין חלקים שונים בציטוזול.

==הגדרה ==

המונח ציטוזול הוצג לראשונה בשנת 1965 על ידי ה.א. לארדי. המונח התייחס תחילה לנוזל שהופק משבירת תאים והרצתם בצנטריפוגה תוך מיצוי החלק הנוזלי שאינו שוקע והפרדתו מכל המרכיבים הבלתי מסיסים.

המונח ציטוזול מתייחס כיום לפאזת הנוזל של הציטופלסמה בתא שלם, ואינה כוללת את חלק הציטופלסמה המצוי באברונים. בשל האפשרות לבלבול בין השימוש במושג ציטוזול לבין הציטופלסמה, הציטוזול הוכר גם בשם הציטופלסמה המימית, על מנת לתאר את נוזל הציטופלסמה של תאים חיים.

== תפקוד ==
לציטוזול אין תפקיד אחד מוגדר, ומתרחשים בו שלל תהליכים החשובים לתפקוד התא. בין היתר, קיימים מגוון תהליכים של מעבר אותות בין קרום התא לבין גרעין התא והאברונים.

תפקיד נוסף של הציטוזול הוא לשמש כתווך בתוכו מטבוליטים עוברים מהמקום בו נוצרו אל אתר היעד שלהם. מולקולות שהן מסיסות במים, כגון חומצות אמינו, יכולות לעבור דרכו בדיפוזיה מהירה. לעומת זאת, מולקולות הידרופוביות, כמו חומצות שומן או סטרולים, צריכות להיקשר לחלבונים על מנת לחצות את הציטוזול.

הציטוזול הוא אתר חילוף החומרים הפעיל ביותר בתאים פרוקריוטיים, ואתר מרכזי של חילוף חומרים גם בתאים אאוקריוטים. למשל אצל היונקים כמחצית החלבונים בתא ממוקדים בציטוזול. גם בשמרים, נמצא כי מרבית המטבוליטים והתהליכים המטבוליים הם בציטוזול. בבעלי חיים, תהליכים מטבוליים מרכזיים שמתרחשים בציטוזול הם ביוסינתזה של חלבונים, מסלול הפנטוז פוספט, גליקוליזה וגלוקונאוגנזה. עם זאת, המיקום של תהליכים מטבוליים אינו בהכרח זהה באורגניזמים שונים.

טיפול בחלבונים פגומים נעשה על ידי JUNQ ו-IPOD שנמצאים בתוך הציטוזול.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה תאית
ח'ירבת צ'רקס

ח'ירבת צ'רקס
ח'ירבת צ'רקס הוא כפר נטוש בתחומי שמורת אלון שבשרון, בסמוך ליישוב גן שמואל.

הכפר, ששמו המקורי היה כפר מאז (באדיגית: Мэз), נמצא כחצי קילומטר מדרום-מערב לשמורה. הוא הוקם בשנת 1880 לערך בקרבת יער האלונים הגדול. הכפר הוקם על ידי צ'רקסים שהובאו למקום מבולגריה על ידי השלטונות העות'מאנים, כפליטי המלחמות העות'מאניות נגד רוסיה בבלקן, כ-15 שנים לאחר שנפלטו מהקווקז בנסיבות דומות.<ref></ref><ref></ref> הגירתם לארץ הייתה חלק מגל הגירות טרנס-לאומי נרחב מאזורי הספר של האימפריה העות'מאנית לצפון השרון שכללה גם את ההתיישבות הבוסנית בקיסריה, ואת מושבות העלייה הראשונה.

הכפר היה המאוחר שבכפרי הצ'רקסים בארץ ונבנה אחרי שכפר כמא וריחניה כבר היו מיושבים מספר שנים. עם זאת הכפר היה הגדול שבכפרי הצ'רקסים בארץ. לורנס אוליפנט כתב בשנת 1884 על "שניים או שלושה יישובים צ'רקסיים במישור השרון", אך כנראה התכוון לשני היישובים שהיוו את ח'ירבת צ'רקס, שהיה שם מאוחר יותר.<ref></ref> חלק מהצ'רקסים התיישבו גם בקיסריה וביישובים אחרים בסביבה.

קיימות עדויות אודות סכסוכים ומגפות, והכפר אכן נעזב בשנת 1910 עקב מחלת המלריה. מרבית העוזבים פנו לכפרים הצ'רקסיים בירדן ומיעוטם פנו לכפר כמא וריחנייה. לאחר נטישת הצ'רקסים, אוכלס הכפר בידי ערבים מבאקה אל-גרבייה שכינו את המקום "ח'רבת סרכס". ב-15 באפריל 1948, בזמן מלחמת העצמאות, הוצאו לכפר צווי גירוש על ידי אנשי ההגנה והוא פונה מיושביו.

מהכפר נותרה באר המים שעומקה 12 מטרים ושימשה את חקלאי גן שמואל להשקיה עד שנות ה-60 של המאה ה-20, כמו כן בית הקברות שהפך ל"שמורת אלון".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:העדה הצ'רקסית
קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:השרון: קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:גן שמואל
חיים דוד זילבר-מרגליות

הרב חיים דוד זילבר־מרגליות (תרכ"ד- כ' בכסלו תש"א) היה רבה של קויל בפולין.

==תולדותיו==
נולד בזליחוב לרב נפתלי צבי נכדו של רבי אלכסנדר מרגליות, מחבר הספר תורת הרא"ם וצאצאו של רבי אלכסנדר סנדר שור. אביו היה חסידו של רבי יהודה לייב איגר ותלמידו של רבי יצחק מאיר אלתר מגור ואמו עסקה במסחר. בגיל 16 נישא לצירל דבורה בתו של הרב אביגדור יהודה לייביש לוינטל רבה של קויל (הסמוכה לקאליש). קיבל היתר הוראה מרבי שניאור זלמן מלובלין, רבי יהושע מקוטנא ומרבי אברהם בורנשטיין, ה"אבני נזר" מסוכטשוב. רבי יהושע מקוטנא כתב בכתב הסמיכה, שהוא בקי בארבעת חלקי השולחן ערוך. היה חסידו רבי לייב איגר ולאחר פטירתו היה לחסידו של רבי יהודה אריה לייב אלתר, ה"שפת אמת" מגור ושל בנו רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת".

לאחר פטירת חמיו בשנת תרנ"ג, התבקש על ידי בני הקהילה למלא את מקומו. רבי חיים דוד סירב אך נענה למכתב שהביאו בני הקהילה ממספר רבנים. בתחילת כהונתו אסר את השחיטה בעיר לשלוש שנים עד שהקצבים הסכימו לקבלו את סמכותו בהכרעת הטרפת בהמות. עקב זאת חי בדחקות גדולה, מכיוון שפרנסת רב העיר הייתה מדמי שחיטה. כמו כן סגר את החדרים הפרטיים שקיבלו רק בני עשירים ופתח תלמוד תורה כללי בשם "עץ חיים" בו קיבלו את כל ילדי העיר והתשלום היה לפי יכולת ההורים. היה חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל והיה בעל דעות חריפות נגד הציונות. הוא חסך כסף על מנת לעלות לארץ ישראל, אך במלחמת העולם הראשונה איבד כספו את ערכו, ותוכניתו ירדה לטמיון.

בשנת תרצ"ט נמלט מקויל ללובלין, ללא מטלטלין. בלובלין התארח אצל בתו אך נחלש ונפטר בערב שבת וישב, כ' בכסלו תש"א. נקבר בחלקת הרבנים בבית הקברות של לובלין. חיבר את הספר "דבר ישרים" על התורה.

בנו רבי נפתלי צבי, כיהן כרבה של בארנוב. נרצח בשואה. חתנו היה רבי משה ברוך מורגנשטרן, האדמו"ר מליקוב ורבה של ולודאבה, נרצח במחנה ההשמדה סוביבור. ארבע בנותיו ובעליהן, נרצחו בשואה. בן נוסף, אלכסנדר, עלה לארץ ישראל. הדפיס את ספרו של אביו מחדש.

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבני גור
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:רבנים בשואה
אהוד בן ש"ך

אהוד בן-ש"ך (נולד ב-29 באוגוסט 1953) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. יו"ר קבוצת פטרולגז, קרן פועלים נדל"ן, קבוצת השקעות הנדל"ן נאוסיטי, ומבעלי חברת האנרגיה גלובל פאוור ומפעל קניאל אריזות.
==ביוגרפיה==
נולד בגבעתיים לנחמה ולאבנר בן ש"ך, צאצא למשפחת שכביץ, שנמנתה עם מייסדי המושבה גדרה, ומייסד חברת האנרגיה פטרולגז. בן ש"ך למד בתיכון בליך ברמת גן.

שירת כקצין בחיל השריון, ונפצע במהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר תהליך שיקום, שב לשרת עד לשחרורו בדרגת סרן. לאחר מכן המשיך לשרת במילואים כקצין בעוצבת הגליל.

בשנת 1978 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. שנה לאחר מכן נפטר אביו, והשליטה בחברת פטרולגז עברה לידיהם של אהוד ואחיו הבכור, מרדכי (מודי) בן ש"ך. בשנת 1986 השלים בן ש"ך לימודים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.

תחת שליטתם של אהוד ואחיו מודי, מוזגה חברת פטרולגז עם חברת פזגז, שבבעלותו של צדיק בינו, בשנת 1993. המיזוג בין החברות הפך את פז גז לחברה המובילה בתחום הגז הביתי בישראל. בן ש"ך התמנה ליו"ר הנהלת פז גז ב-1997, ובנוסף כיהן כיו"ר סהר פיתוח, חטיבת הנדל"ן של חברת פז. שנה לאחר מכן מונה ליו"ר דירקטוריון פי גלילות. במקביל רכש בן ש"ך, יחד עם שותפיו צדיק בינו ואברהם ביגר, את מפעל האריזות קניאל.

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היה בן ש"ך מעורב בתחילת השידורים של ערוץ 10, אך הזכיינית שידורי עדן, שבראשה עמד, מוזגה ב-2002 עם חברת ישראל 10. בעקבות המיזוג החליט בן ש"ך לשוב לתחום הנדל"ן, השקיע בצרפת ובישראל, והקים את חברת [http://www.neocitygroup.com/ נאוסיטי], המתמחה בהשקעות נדל"ן במזרח אירופה.

בשנת 2004, מתוקף תפקידו כיו"ר פי גלילות, ניהל משא ומתן עם שר האנרגיה, אביגדור ליברמן, על פינוי חוות הגז. בתום ההידברות סוכם על פינוי פי גלילות תמורת פיצוי עתידי של 10 מיליון דולר לחברת פז גז.

בשנת 2007 מכרו אהוד ומודי בן ש"ך את מניותיהם בחברת פז גז לצדיק בינו. אהוד בן ש"ך שב לעסקי האנרגיה ב-2010, והקים יחד עם רואה החשבון ואיש העסקים ניסן כספי את חברת "גלובל פאואר", אשר יוזמת פרויקטים לייצור חשמל פרטי. החברה מתעתדת לבנות 15 תחנות כוח מופעלות בגז ברחבי הארץ.

מתגורר בכפר אז"ר, נשוי ואב לשלושה.

==פעילותו הציבורית==
במשך 13 שנים כיהן כיו"ר בית הספר לג'אז ולמוזיקה רימון, ובמשך 10 שנים הגיש את התוכנית "רדיו פרטי" ברדיו 88FM. בשנת 2010 הקליט בתחנת הרדיו גלי צה"ל את סדרת התוכניות "צבעי המוזיקה", שבה ראיין את מיטב אומני ישראל. בן ש"ך הוא גם צייר חובב, ואחד מציוריו, "סערה בגן" נתרם לתערוכת האמנות Imagination 2011 של בנק הפועלים ונמכר תמורת 16,000 ש"ח.

ב-1986 הפיק את הסרט "נאדיה" בבימויו של אמנון רובינשטיין.

בן ש"ך עמד בראש העמותה לחינוך ולמנהיגות אזרחית. במסגרת פעילותו בעמותה, הפיק סרט תיעודי, "כאילו לא הייתה מלחמה", אשר עוסק במלחמת יום הכיפורים, ומשמש במוסדות חינוך, עסקים ובצבא, כבסיס לדיונים על אחריות אישית, אחריות מנהיגים ומגבלות הכוח.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
אהוד
קטגוריה:כפר אז"ר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
טרנס פרקין

טרנס מייקל פרקין (באנגלית: Terence Michael Parkin; נולד ב-12 באפריל 1980), הוא שחיין דרום אפריקאי חירש בעבר, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת סידני (2000) במשחה ל-200 מטר חזה.

==ביוגרפיה==
פרקין נולד בבולאוואיו, זימבבואה. החל לשחות בהיותו בן 12. בתחילה לא הצליח בשחייה, אך הוא היה נחוש להצליח, לכן הלך כל יום חמישה קילומטרים לאימון השחייה שלו.

בהיותו בן 15, בשנת 1995, זכה לראשונה במדליות בתחרויות. מאז, החל להתאמן במשך כשש שעות ביום. בשל חירשותו, לא היה מסוגל לשמוע את שריקת הפתיחה של התחרויות, לכן מאמנו השתמש באור על מנת לסמן לו לזנק לשחייה (כגון אור פלאש ממצלמה). 

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני, אוסטרליה בשנת 1999 זכה פרקין במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.12 דקות, אחרי סיימון קאולי מאוסטרליה (2:12.98 דקות) וטום וילקינס מארצות הברית (2:13.97 דקות).

באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 זכה פרקין בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.91 דקות, אחרי רומן סלודונוב שקבע שיא עולם חדש של 2:07.59 דקות ולפני אנדריי איוונוב (2:09.90 דקות) שניהם מרוסיה ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של, אחרי יאני סייבינן מפינלנד (4:09.54 דקות) ולפני מיקי חליקה מישראל (4:10.90 דקות).

===סגן אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סידני (2000) זכה פרקין במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.50 דקות, אחרי דומניקו פיורבנטי (2:10.87 דקות) ולפני דוויד רמולו (2:12.73 דקות) שניהם מאיטליה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:16.92 דקות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.33 דקות, במקום 28 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.11 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.28 דקות, כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.25 שניות. 

במשחקי הרצון הטוב שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 2001 זכה פרקין במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.21 דקות.

במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, בריטניה בשנת 2002 זכה פרקין במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.34 דקות.

באולימפיאדת אתונה (2004) סיים פרקין במקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.58 דקות, במקום 24 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.05 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.94 דקות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=4042308 טרנס פרקין], באתר Swim Rankings 

קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחיינים אולימפיים דרום אפריקאים
קטגוריה:ספורטאים לקויי שמיעה
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1980
משפט מיטאג-לפלר

משפט מיטאג-לפלר הוא משפט באנליזה מרוכבת, הקובע את קיומן של פונקציות מרומורפיות עם קטבים שנקבעו מראש. המשפט קרוב ברוחו למשפט הפירוק של ויירשטראס הקובע קיומן של פונקציות הולומורפיות עם אפסים שנקבעו מראש. המשפט נקרא על-שם המתמטיקאי השוודי גוסטה מיטאג-לפלר .

== ראו גם ==
* משפט רימן-רוך
* משפט הפירוק של ויירשטראס

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מיטאג-לפלר
זאב גרין

זאב ועלוול גרין (5 ביולי 1928 - 21 בנובמבר 2011) היה פרופסור וראש המחלקה לאפידמיולוגיה ובריאות הציבור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ומנהל מרכז יעקובוביץ לאתיקה רפואית ביהדות.

== ביוגרפיה ==

גרין נולד בויניפג שבקנדה בשנת 1928, בן למשפחה חילונית ציונית שבה שתי אחיות מבוגרות ממנו. למד לתואר ראשון בחקלאות באוניברסיטת מניטובה. המשיך באותה אוניברסיטה לתואר שני בבקטריולוגיה וקיבל תואר דוקטור לבקטריולוגיה מאוניברסיטת מינסוטה.

הוא הצטרף לסגל אוניברסיטת מינסוטה בשנת 1959. לאחר שנתיים קיבל פניה להצטרף לצוות המחקרי של נאס"א, לצורך כך לקח חופשה מהאקדמיה. לאחר חמש שנים החלה אוניברסיטת מינסוטה בשיתוף-פעולה עם נאס"א, ופרופ' גרין חזר לאקדמיה ומונה למנהל המחקרים המשותפים.

בשנת 1963 הצטרף לקהילת חב"ד במיניאפוליס, והתקרב לרבי מנחם מנדל שניאורסון, ואף קיים אתו קשרי מכתבים. בשנת 1986 עלה לישראל.

בשנותיו האחרונות הרצה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והתגורר בבאר שבע.

בשנת 2015 יצא לאור ספרו " Curiosity and the Desire for Truth: The spiritual journey of a NASA scientist".

גרין נפטר מהתקף לב בגיל 83, בדרך להרצאה.

השאיר אחריו את אשתו, גייל, וחמישה ילדים.

==לקריאה נוספת==
* פרופסור גרין שלום וברכה, התכתבות הרבי מליובאוויטש עם וולול גרין, 2012, ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>
* [http://www.col.org.il/%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA_%D7%97%D7%91%D7%93_%D7%AA%D7%A4%D7%A7%D7%99%D7%93%D7%99_%D7%90%D7%99%D7%A0%D7%95_%D7%9C%D7%A0%D7%A6%D7%97_%D7%91%D7%95%D7%95%D7%99%D7%9B%D7%95%D7%97%D7%99%D7%9D_%D7%9B%D7%AA%D7%91_%D7%94%D7%A8%D7%91%D7%99_%D7%9C%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%A4_%D7%92%D7%A8%D7%99%D7%9F_%D7%94%D7%94%D7%9E%D7%95%D7%9D_65176.html "תפקידי אינו לנצח בוויכוחים", כתב הרבי לפרופ' גרין ההמום]
* [http://www.col.org.il/show_news.rtx?artID=65173 באופן פתאומי: נפטר הפרופסור וולול גרין ע"ה]
* [http://www.israelnationalnews.com/News/News.aspx/150024 Velvl Greene, Head of BGU Jewish Medical Ethics, Dead at 83], באתר ערוץ 7 באנגלית
* [https://70years.com/topic.html#the-honest-truth האמת הכנה]
* [http://jemedia.org/heres_my_story/PDF/he/color/10-16-15.pdf מדע יהודי] - ריאיון עם פרופסור גרין, עלון 'הסיפור שלי', jem, ג' מרחשוון, תשע"ו 
* [https://he.chabad.org/multimedia/media_cdo/aid/712332 מדע יהודי - חלק ראשון] • [https://he.chabad.org/multimedia/media_cdo/aid/712338 מדע יהודי - חלק שני] - פרופסור גרין מתראיין לתוכנית 'המפגש שלי' של חברת jem 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מניטובה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הבריאות
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:מדענים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:תורה ומדע
קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
מחנה הריכוז אורניינבורג

אסירים תחת פיקוח באורניינבורג
מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה <small>(לחצו להגדלה)</small>
מחנה הריכוז אורניינבורג (בגרמנית: Konzentrationslager Oranienburg) היה מחנה ריכוז נאצי בעיר אורניינבורג שבקרבת ברלין, אחד ממתקני המעצר הראשונים שהוקמו על ידי הנאצים בגרמניה עם עלייתם לשלטון בשנת 1933. נכלאו בו יריבים פוליטיים של הנאצים מאזור ברלין, מרביתם חברי המפלגה הקומוניסטית של גרמניה וסוציאל-דמוקרטים, כמו גם הומוסקסואלים.

== היסטוריה ==
המחנה הוקם במרץ 1933 במרכז העיר אורניינבורג, שבועות אחדים לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה על ידי כוחות אס אה שהשתלטו על מפעל נטוש. העצירים הושמו ב"מעצר מגן" בלי מעורבות של מערכת המשפט, ולרוב אף בלי שיוחסה להם עבירה מסוימת. מרבית העצורים שוחררו לאחר מספר שבועות, אחרים הועברו למחנות ריכוז אחרים.

ב-16 במאי 1933 אושר המחנה כמחנה ממשלתי, ותוקצב ככזה.

אורניינבורג שימש כמחנה בעיקר עבור אסירים מברלין ומברנדנבורג. האסירים הראשונים שהגיעו אליו היו 40 צעירים יהודים בגילאי 13- 20, שהגיעו מפנימיית וולציג (Wolzig) והואשמו בהסתה קומוניסטית.

החל מ-27 במרץ 1933 ניתנו מספרים לאסירים. המספר האחרון שתועד במסמכי המחנה היה 2874. מספרים של אסירים ששוחררו לא ניתנו לאסירים אחרים.

בכל תקופת המחנה נרשמו רק שתי בריחות מוצלחות ממנו. אחת מהן הייתה של גרהרט סיגר (Gerhart Seger), שהצליח להימלט לפראג וכתב על המתרחש במחנה; היינריך מאן הוסיף הקדמה לדבריו. היה זה אחד המסמכים הראשונים שתיארו את פעולותיהם של הנאצים במחנות הריכוז. 

המחנה מילא תפקיד חשוב במסע הטרור של המשטר הנאצי כנגד האופוזיציה בתקופה הראשונה להתבססותו בברלין. מתנגדים פוליטיים שהצליחו להימלט מגרמניה הפיצו ידיעות על הזוועות המתחוללות במחנה אורניינבורג, ומכונת התעמולה הנאצית גויסה להזמתם. לאחר חיסולו המעשי של האס אה בליל הסכינים הארוכות, עבר מחנה אורניינבורג לידי האס אס, שהחליט על סגירתו ב-13 ביולי 1934 והחליפו במחנה הריכוז זקסנהאוזן. 

בעת פירוקו של המחנה ביולי, הוחזקו בו למעלה מ-3,000 אסירים, מתוכם מתו לפחות ששה עשר, בהם המשורר והאנרכיסט אריך מיזם. בנוסף הוחזקו בו גם פרידריך אברט הבן וקורט הילר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

אורניינבורג
קטגוריה:ברנדנבורג
בית ספר תיכון נופי גולן

בית הספר התיכון "נופי גולן", [[פברואר 2012]]
בית הספר התיכון נופי גולן, [[ספטמבר 2016]]
בית הספר התיכון "נופי גולן" הוא בית ספר ממלכתי על יסודי וארבע-שנתי בבעלות משותפת של המועצה המקומית קצרין ומועצה האזורית גולן, ובפיקוח משרד החינוך, המחוז ההתיישבותי. בית הספר נוסד ב-1985 בקצרין, רמת הגולן. בית הספר הוא בית הספר התיכון היחיד בקצרין. לומדים בו כ-500 תלמידים בכיתות ט' עד יב' מכל רחבי הגולן. מנהלת בית הספר היא הילי מרום.

בית הספר עלה לכותרות בעקבות פרשיית רצח תאיר ראדה.

==מיזמים==
בבית הספר ישנם מיזמי העשרה רבים:
*תוכנית "קדם עתידים" - תוכנית אשר פועלת בבית הספר ומטרתה לעזור לתלמידים בלימודי המדעים על מנת שיגיעו לתעודת בגרות איכותית, ומעודדת אותם לפנות בצבא לעתודה אקדמית.
*"משולש המוחות" - תוכנית שבה קבוצה של כעשרים וחמישה תלמידים מצטיינים מכיתות ח' מבתי הספר האזוריים, לומדים מקצועות נוספים כגון מתמטיקה, פיזיקה, כימיה, אנימציה ורובוטיקה, בעזרת מורי בית הספר.
*תוכנית "מול"א" במכללה האקדמית תל-חי - פעם בשבוע, לומדת קבוצה של תלמידים במכללת תל חי, מקצועות כגון מתמטיקה, כימיה, גרפיקה, ועוד. השיעורים מועברים על ידי מומחים אשר מלמדים במכללת תל-חי. מלבד השיעורים, התלמידים משתתפים בקבוצות מחקר.

* גוונים - תוכנית שמטרתה היא לימוד בצורה שאינה פרונטלית. השכבה הראשונה שכללה בתוכה את כיתת גוונים היא מחזור ל' בבית הספר (ילידי שנת 1999 ו-2000).

==תחרויות==
מדי שנה נשלחות קבוצות תלמידים מבית הספר לתחרויות בתחומים שונים.
* תחרות בינלאומית ברובוטיקה - קבוצה של תלמידים אשר לומדים במגמת אלקטרוניקה, ובונים רובוטים לפי תנאי התחרות.
* תחרות בינלאומית בבניית כספות - קבוצת תלמידים אשר לומדים במגמת הפיזיקה, בונים כספת בעצמם, לפי ידע שצברו במהלך הלימודים, ונוסעים להתחרות במכון ויצמן למדע נגד קבוצות אחרות. המטרה בתחרות היא ליצור כספת אשר תהיה קשה לפרוץ בזמן מוגבל, ולפרוץ כספות של קבוצות אחרות.
* תחרות ארצית לסרטים דוקומנטריים ועלילתיים - במהלך הלימודים במגמת התקשורת, התלמידים משתתפים בתחרות עם סרטים שהכינו בעצמם.

==רצח תאיר ראדה==

ב-6 בדצמבר 2006 נרצחה במהלך יום הלימודים התלמידה תאיר ראדה בשירותי בית הספר, פשע שזכה לחשיפה תקשורתית רבה. בעקבות הרצח בית הספר רושת במצלמות אבטחה<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nofey-golan.org.il אתר בית הספר תיכון "נופי גולן"]
* [https://web.archive.org/web/20120206225641/http://www.newsnogo.net/ המגזין המקוון של בית הספר]
* 

==הערות שוליים==

נופי גולן
קטגוריה:קצרין: חינוך
יואל שוהם

יואל שוהם (נולד ב-9 באפריל 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. כמו כן, בשנות ה-60 היה שוהם גם טניסאי שולחן בולט, סגן אלוף המכביה (השביעית 1965).

==ביוגרפיה==
שוהם נולד וגדל בקיבוץ מעיין צבי ולמד בבית הספר החקלאי כפר גלים. בהמשך למד שנתיים במדרשה לחינוך גופני וינגייט. שוהם היה פעיל בנעוריו בטניס שולחן, ובגיל 15 צורף לנבחרת ישראל בטניס שולחן. במקביל היה פעיל גם בכדורגל, ובגיל 16 החל לשחק כשוער בקבוצה הבוגרת של מכבי חדרה.

בגיל 18 צורף לנבחרת הנוער של ישראל בכדורגל, ועבר לשחק בליגה הבכירה, במדי מכבי פתח תקווה. בשנת 1963 הצטרף להפועל תל אביב, כמחליפו של יעקב חודורוב שעזב את הקבוצה באותה שנה. ב-25 בינואר 1964 היה לכדורגלן הראשון בישראל שקיבל את הציון 10, על משחקו בניצחון 3–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד.

בשנת 1964 התגייס לצה"ל, ליחידת מדס"ים (מדריכי ספורט) בפיקוד הצפון, ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצת הפועל רמת גן. ב-7 בדצמבר 1966 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה. בכך הפך שוהם לספורטאי הישראלי הראשון שמייצג את נבחרת ישראל בשני ענפי ספורט שונים (שנים לאחר מכן עשה זאת גם נמרוד דרייפוס). לאחר מכן שימש שוהם כשוער המחליף של חיים לוין ויצחק ויסוקר, אך לא צבר הופעות נוספות בנבחרת.

לאחר מלחמת ששת הימים עזב שוהם את ישראל, וטס לארצות הברית לצורך לימודים לתואר ראשון ושני בחינוך גופני. לאחר מכן חזר לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. כעבור שנה חזר להפועל רמת גן, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל כפר סבא, הפועל חדרה ובני יהודה תל אביב, במדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 1976.

כיום מנהל את בית הספר לטניס שולחן בכפר סבא.

==קישורים חיצוניים==

* אשר גולדברג, [https://www.football.org.il/magazine/?itemid=%7B4DF8522C-D1BA-4025-BF33-474E54BF3300%7D השוער הראשון שזכה לציון 10], באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 1 בדצמבר 2011
* [http://www.youtube.com/watch?v=SSO7kH-Oks8 ריאיון לטלוויזיה משנת 1970], באתר YouTube

קטגוריה:ספורטאים רב תחומיים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער כפר גלים
קטגוריה:מעין צבי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
סלט טורקי

סלט טורקי (בטורקית: Ezme) הוא סלט של ירקות קצוצים דק במיץ עגבניות, הנפוץ במטבח הישראלי.

הסלט לרוב עשוי מפלפל אדום, בצל, שום, עלי פטרוזיליה וכוסברה קצוצים דק ומושרים ברסק עגבניות.
הסלט מתובל בלימון, שמן זית, כמון, מלח ופלפל.

יש המוסיפים למתכון הבסיסי עגבניות טריות וקצוצות, אריסה או פלפל אדום קלוי במקום טרי.

==ראו גם==
* מטבוחה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.matkonim.info/matkonim/showarticle.asp?aid=117 מתכון], באתר "מתכונים"
* [http://www.matkonela.co.il/Recipes/Recipe589.aspx מתכון] באתר "מתכונלה"
* [http://www.petersommer.com/turkey-travel-country/turkish-food-cuisine/ezme-tomato-pepper-salad/ מתכון טורקי] 
* 

טורקי
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:מאכלי ירקות
קצויה אוקאדה

קצויה אוקאדה (ביפנית: 岡田 克也; נולד ב-14 ביולי 1953) הוא פוליטיקאי יפני וסגן ראש ממשלת יפן. הוא חבר בבית הנבחרים, משמש מזכיר כללי של המפלגה הדמוקרטית ובעבר היה נשיאהּ. מספטמבר 2009 ועד ספטמבר 2010 כיהן אוקאדה בתפקיד שר החוץ של יפן.

==ראשית חייו==
אודאדה הוא בנו השני של טקויה אוקאדה, מייסד הרשת הקמעונאית AEON. אחיו הבוגר, מוטויה אוקאדה, הוא מנכ"ל ונשיא החברה. לאוקאדה גם אח צעיר ואחות חורגת. הוא נולד בעיר יוקאיצ'י, שבמחוז מיה, והוא בוגר אוניברסיטת טוקיו עם תואר במשפטים. הוא גם למד בבית הספר ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד, ובראשית דרכו הפוליטית עבד במשרד התעשייה והמסחר הבינלאומי.

==קריירה פוליטית==
אוקאדה התמודד על מושב בבית הנבחרים בבחירות הכלליות של 1990 מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית. אחר כך הוא חבר לצוטומו האטה ולאיצ'ירו אוזאווה בהקמת מפלגת ההתחדשות של יפן ב-1993. לאחר סדרה של מיזוגים והפרדות, בהן היה אוקאדה חבר במפלגת האופק החדש, במפלגת השמש ובמפלגת הממשל הטוב, שנטעמה במפלגה הדמוקרטית ב-1998.

אוקאדה הפך לנשיא המפלגה הדמוקרטית ב-18 במאי 2004 והוביל אותה לאחד הניצחונות הגדולים שלה בבחירות לבית היועצים של יפן באותה שנה. אף על פי כן, אוקאדה התפטר לאחר שמפלגתו ספגה תבוסה בבחירות הכלליות של 2005.

אוקאדה התמודד לנשיאות המפלגה ב-2009 אך הפסיד ליוקיו הטויאמה, ובעקבות הצלחת המפלגה הדמוקרטית בבחירות הכלליות של 2009 מינה הטויאמה את אוקאדה לשר החוץ.

כשהודיע הטויאמה על התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה ומהנהגת המפלגה הדמוקרטית ביוני 2010, נחשב אוקאדה למועמד המוביל להחליפו, אך אוקאדה תמך בשר האוצר נאוטו קאן. לאחר שנבחר קאן לראשות הממשלה, הוא מינה את אוקאדה לתפקיד שר החוץ.

בתור שר החוץ של יפן, מילא אוקאדה תפקיד מרכזי במשא ומתן עם ארצות הברית בנושא העתקת בסיס האוויר של חיל הנחתים פוטנמה, ממקומו שבאוקינאווה. משרד החוץ אישר את קיומו של הסכם סודי בין יפן לארצות הברית המתיר לאחרונה להכניס נשק גרעיני לתחומי יפן, וזאת על אף האמור בסעיף 9 לחוקת יפן.

בספטמבר 2010 עזב אוקאדה את משרד החוץ והפך למזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית. עם היבחרו של יושיהיקו נודה לראשות הממשלה ב-2011, התמנה אוקאדה לתפקיד סגן ראש הממשלה. נוסף על היותו סגן ראש הממשלה, אוקאדה אחראי גם על רפורמה מנהלית, רפורמה כוללת בביטוח הלאומי ובמסים, רפורמה בשירות הציבורי, פיתוח ממשלתי, עניינים ציבוריים חדשים וצעדים נגד שיעור הילודה היורד ולמען שוויון מגדרי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:סגני ראשי ממשלות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1953
מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק

מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק (באנגלית: Madrid Deep Space Communication Complex ובראשי תיבות: MDSCC) הוא מרכז תקשורת רדיו ורדיו-טלסקופים הנמצא ברובלדו דה צ'אוולה, ספרד. המרכז מופעל על ידי תאגיד INSA עבור המכון הלאומי לטכנולוגיה וחלל (בספרדית: Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial) ומשמש בעיקר למעקב ותקשורת עם משימות חלל. המרכז משמש כחלק מרשת החלל העמוק, המתופעלת על ידי המעבדה להנעה סילונית עבור נאס"א, ונחשב אחד משלושה מרכזים מסוגו בעולם (השניים האחרים הם מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק בקליפורניה ומרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק בקנברה).

האנטנות במרכז גולדסטון שימשו גם כרדיו-טלסקופים למיפוי קוואזרים ומקורות רדיו שמימיים נוספים; מיפוי רדארי של כוכבים, הירח, שביטים ואסטרואידים; איתור שביטים ואסטרואידים העלולים לפגוע בכדור הארץ; וחיפוש אחר אינטראקציות של נייטרינו בירח על ידי שימוש באנטנות.

במרכז קיימות 7 אנטנות:
* DSS-53 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna. בבנייה, פעילות מסוף 2021.
* DSS-54 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna.
* DSS-55 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna.
* DSS-56 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna. פעילה החל משנת 2021.
* DSS-63 - נבנתה ב-1974 כאנטנה בקוטר 64 מטר ושודרגה ל-70 מטר בסוף שנות ה-80. האנטנה שוקלת כ-8,000 טון, מתוכם 3,500 טון הם הצלחת עצמה. שטח המראה הוא 4,180 מ"ר.
* DSS-65 - נבנתה ב-1987 ובעלת קוטר של 34 מטר. האנטנה שוקלת 400 טון מתוכם 350 הם הצלחת עצמה.
* DSS-66 - בקוטר 26 מטר, תומכת את רשת החלל הקרוב ומשמשת גם בשלבים המוקדמים של משימות לחלל העמוק. האנטנה הועברה למרכז מדריד ב-1983 מתחנת העיקוב פרסנדילאס של נאס"א שנסגרה ב-1985.

==ראו גם==
* רשת חלל עמוק
* מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mdscc.org/web/index.php אתר מרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק] 
* [https://web.archive.org/web/20031224023141/http://csoc-dsn-web.jpl.nasa.gov/ מערכת התקשורת לחלל העמוק של נאס"א] 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רדיו-טלסקופים
קטגוריה:טלקומוניקציה
קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): מבנים
קטגוריה:ספרד: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:ספרד: טלקומוניקציה
טכניקת לוולואה

הדגמת הטכניקה
טכניקת לוולואה היא טכניקה פרהיסטורית לסיתות אבנים ליצירת כלים ששימשו ככלי נשק, חיתוך, שחיטה וקרצוף עורות. טכניקה זאת הופיעה בשלהי התקופה הפלאוליתית התחתונה אך נכנסה לשימוש נרחב בתקופה הפלאוליתית התיכונה ומאפיינת את התרבות המוסטרית. השיטה הוגדרה לראשונה באתר ארכאולוגי בלוולואה-פרת, פרוור של פריז שבצרפת, ומכאן שמה. 

הטכניקה יושמה בעיקר על סלעים חדים כצור וכוללת סיתות מוקפד של בולבוס הצור והכנתו לקראת המכה הסופית, שתפיק נתז דק וחד בצורה הרצויה.

==לקריאה נוספת==
Dibble, H. L., & Bar-Yosef, O. (1995). The definition and interpretation of Levallois technology (Monographs in World Archaeology 23). Prehistory Press.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי אבן פרהיסטוריים
קטגוריה:התרבות המוסטרית
קטגוריה:אירופה: ארכאולוגיה
טצואו קוובאטה

טָצוּאוֹ קוובאטה (ביפנית: 川端 達夫; נולד ב-24 בינואר 1945) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר הפנים והתקשורת בממשלת יפן וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.

קוובאטה נולד בעיר אומיהאצ'ימן שבמחוז שיגה. הוא בוגר אוניברסיטת קיוטו, ואחיו הבכור כיהן בעבר בתפקיד ראש עיריית אומיהאצ'ימן. הוא נבחר לבית הנבחרים ב-1986, וב-2011 התמנה לשר הפנים והתקשורת בממשלת יפן תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה. במסגרת תפקידו היה אחראי גם על אוקינאווה והטריטוריות הצפוניות, על קידום משילות מקומית ועל פיתוח אזורי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1945
ספר תאגי

ספר תאגי (ספר תגי או ספר תגין או ספר התגין) הוא חיבור שחובר בתקופה קדומה, ועוסק באותיות בספר תורה שיש לכותבן בכתב שונה מהמקובל ואותיות שצריך להוסיף להן תגים שונים מהרגיל.

== זמן חיבורו ומחברו ==
האזכור הוודאי הראשון של הספר, הוא בפירושו של רב סעדיה גאון לספר יצירה. אזכור קדום בהרבה, אך ספק אם מדובר בספרנו, קיים בשיר השירים רבה, שם הוא מוזכר על ידי לוי בר סיסי. כמו כן מוזכר הספר בכתבי הרמב"ן בהקדמתו לפירוש התורה.

זהות מחבר הספר אינה ידועה אך בפתיחה לספר נכתב שמקורו של הספר הוא מאותן י"ב אבנים שהניחו בני ישראל בירדן בימי יהושע:

== הספר ==
כאמור, בספר נזכרות אותיות שונות שיש לכותבן בצורה שונה מהרגיל. אמנם כיום לא נוהגים לכתוב את ספרי התורה על פיו, אלא כותבים את כל האותיות כרגיל, אבל קיימות ראיות לכך שעד סוף תקופת הראשונים נכתבו רוב ספרי התורה על פיו.

ביהדות תימן נהגו לשמר את צורת האותיות המשונות, אך לא היו מתייגים את האותיות בשל המחלוקות ההלכתיות. מאז העלייה ארצה הצטמצמה הכתיבה של האותיות המשונות בקרב התימנים, והיא נשמרת בעיקר בחומשים.

ספר תורה מזרחי בן כ-850 שנה שנמצא באוניברסיטה בבולוניה נכתב, ככל הנראה, על פי מסורת הספר. ישנו ספר תורה אשכנזי עתיק, מהמאה ה-14-15 (משוער) בספרייה הלאומית שגם הוא נכתב על-פי ספר תגין.
=== מהדורות של ספר תאגי ===
* דוב גולדברג, ספר תגין, פריס, תרכ"ו/ 1866. עם מבוא ארוך מאת שניאור זק"ש, ועם מבוא בלטינית מאת י.ל. ברגיס.
* כריסטיאן דוד גינצבורג, המסורה על פי כתבי יד עתיקים, לונדון תר"מ/ 1880, ח"ב עמ' 680-701.
* שמעון הורביץ, בתוך מחזור ויטרי, ברלין תרנ"ג/ 1893, עמ' 674-683.
* יעקב בסר, ספר תגי, ישראל תש"ע/ 2010.
* , בתוך: , חלק שמיני, (צפת תשע"ט), עמ' לה-ע.
* Marc Michaels, Sefer Tagin Fragments from the Cairo Genizah, Leiden and Boston 2020

הדפסות נוספות (בתוך אוצר המדרשים, ניו יורק תרע"ה 1915, עמ' 564-569; ובתוך חיבור ילקוט הרועים הגדול בהוצאת נזר שרגא, ירושלים תש"ס/ 2000) אינן אלא העתקה מדפוס פריס.

==לקריאה נוספת==
*הרב יצחק רצאבי, האותיות המשונות בתורה, בתוך מנחם מנדל כשר, תורה שלמה חלק ל, עמ' 82-90.
*שלמה צוקר, האותיות המשונות כגון הלפופות והעקומות, על ספרים ואנשים 12 (תשנ"ז), עמ' 5-12.

==קישורים חיצוניים==

* 
;הספר
*ָ
*אפרים בנימין כספי ומרדכי דב וינטרויב, [https://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=58220&st=&pgnum=298 על זמנו של ספר תגין], ירושתנו ה (תשע"א), עמ' ש-שי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סת"ם
קטגוריה:ספרות יהודית של העת העתיקה
קטגוריה:ארון הספרים היהודי
קטגוריה:ברייתות
טושיו אוגאווה

טושיו אוגאווה (ביפנית: 小川 敏夫; נולד ב-18 במרץ 1948) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר המשפטים בממשלת יפן וחבר בית היועצים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.

אוגאווה נולד ברובע נרימה שבטוקיו. הוא בוגר אוניברסיטת ריקיו ועבד כתובע. ב-1996 התמודד על מושב בבית הנבחרים של יפן מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך נכשל. ב-1998 הוא התמודד על מושב בבית היועצים, ונבחר, ואף נבחר מחדש ב-2004. הוא התמנה לשר המשפטים בינואר 2012, בממשלתו של יושיהיקו נודה. ביוני 2012 ירש את מקומו בתפקיד למקוטו טאקי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרי המשפטים של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1948
קואיצ'ירו גמבה

קוֹאִיצִ'ירוֹ גֶמְבָּה (ביפנית: 玄葉 光一郎; נולד ב-20 במאי 1964) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר החוץ של ממשלת יפן וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.

גמבה נולד בעיר טמורה, שבמחוז פוקושימה, והוא בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת סופיה. הוא נבחר לבית הנבחרים לראשונה ב-1993, לאחר שהשלים כהונה אחת באספה של מחוז פוקושימה. בספטמבר 2011 התמנה גמבה לשר החוץ תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2012.

==קישורים חיצוניים==

* 

 
קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1964
ג'ון אזומי

ג'ון אזומי (ביפנית: 安住 淳; נולד ב-17 בינואר 1962) הוא פוליטיקאי יפני, שר האוצר בממשלת יפן לשעבר, וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.
== ביוגרפיה ==
אזומי נולד במחוז מיאגי, והוא בוגר אוניברסיטת ואסדה. לאחר סיום לימודיו עבד אזומי ב-NHK, גוף השידור הציבורי של יפן, מ-1985 ועד 1993. בשנה זו הוא התמודד על מושב בבית הנבחרים בתור עצמאי, אך נכשל. לאחר מכן הצטרף ל"מפלגה החדשה המובילה" והיה שותף לייסוד המפלגה הדמוקרטית ב-1996. בבחירות הכלליות של אותה שנה קיבל אזומי מושב בבית הנבחרים מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובספטמבר 2011 התמנה לשר האוצר תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה.

ב-24 בספטמבר 2012 הודיע אזומי שהוא פורש מתפקיד שר האוצר, וזאת על מנת להתמנות לתפקיד סגן המזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית. ב-1 באוקטובר החליפו קוריקי ג'וג'ימה בתפקיד שר האוצר של יפן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואסדה
קטגוריה:שרי האוצר של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1962
לייבוש לייזר

האדמו"ר מפשעווארסק בתפילה
רבי חיים אריה לייבוש לייזר (נולד: 23 באוגוסט 1938 כ"ו אב ה'תרצ"ח) הוא האדמו"ר השלישי מפשעווארסק.

==תולדותיו==
נולד בפשבורסק (אז בגליציה, כיום בפולין) לרבי יעקב לייזר, לימים האדמו"ר השני מפשעווארסק, ולאלטא בינה, בתו של רבי משה יצחק גווירצמן, לימים האדמו"ר הראשון מפשעווארסק. בשנות השואה שהה בסיביר. לאחר המלחמה שהה עם הוריו בדרום פולין בעיר קראקוב. שם היה תלמידו של הרב עקיבא גרוס רבה של גלייביץ. ב-1948 עברה משפחתו לפריז וב-1957 לאנטוורפן. בשנת ה'תשט"ו (1955) החל ללמוד בישיבת בעלז בירושלים. כאביו וסבו, היה לחסידו של רבי אהרן מבעלז<ref>archive.jdn.co.il/breakingnews/1190324/</ref> על אף חילוקי הדעות ביחס למדינת ישראל<ref></ref>.

בשנת ה'תשי"ח, נשא לאישה את מלכה מינדל חנה, בתו של רבי אלתר יעקב יצחק וגשל, האדמו"ר מלנצהוט, והתגורר בוויליאמסבורג, שם היה קשור אל רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מקלויזנבורג, רבי יואל טייטלבוים מסאטמר, ולרבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירה, לחצרו בניו סקוור היה נוסע בשמחת תורה מדי שנה.

בשנת ה'תשל"ה התאלמן מאשתו ונשא בשנית את אחייניתה שלאמצא, בת רבי יהושע מרדכי אלעזר וגשל, האדמו"ר מלנצהוט. ב-1992 חזר להתגורר לצד אביו באנטוורפן, ולאחר פטירת אביו בכ"ז חשוון ה'תשנ"ט (נובמבר 1998) מונה לאדמו"ר במקומו.

==דרכו ושיטתו==
רבי לייבוש מחזיק בדעות רבו, רבי יואל טייטלבוים, מתנגד לציונות וקרוב לעדה החרדית. הוא אינו הולך לכותל המערבי ומקפיד על דיבור בשפת יידיש.

בשנת ה'תשע"ז ערך עם רבי יקותיאל יהודה מסאטמר מסע לצרפת, במטרה לעודד את יהודי המקום לא לעלות לישראל, בנימוק שהם יידרדרו שם מבחינה רוחנית.

בניגוד לאביו ולסבו התחיל הרב לייזר להקפיד על תפילה בזמנה גם בשבתות וחגים. הוא צמצם את עריכת הטיש בליל שבת לפעם בחודש. 

הוא משמש גם כנשיא כולל חבת ירושלים - צדקת רבי מאיר בעל הנס באירופה.

==משפחתו==
מאשתו הראשונה יש לו חמישה ילדים. בהם:
* בנו רבי נפתלי אלימלך דוד, רב החסידות בלונדון
* בנו רבי אלתר יהושע העשיל, רב החסידות בוויליאמסבורג.
* חתנו רבי יוסף נפתלי וגשל, מו"ל ספרי י"ג אורות

מאשתו השנייה יש לו 12 ילדים. בהם:
* בנו רבי יוסף צבי, רב החסידות במונסי
* חתנו רבי אלעזר פרידמן דיין בקהילת סאטמר אנטוורפן
*בנו שלום, יצא בשאלה מתגורר בישראל 
*בנו מאיר נתן אברך באנטורפן

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* שלמה זינגר, [http://www.jdn.co.il/קהילות/590434 הן הן זכרונם • הילולת הרה"ק מפשעווארסק זי"ע בצל בנו האדמו"ר שליט"א], ג' בכסלו ה'תשע״ו. ו[http://www.jdn.co.il/tag/האדמור-מפשעווארסק תמונות נוספות], באתר jdn

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:אנטוורפן: רבנים
קטגוריה:נשיאי כולל חבת ירושלים
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:ילידי 1938
יואל ואביה בני שמואל

יוֹאֵל וַאֲבִיה(לפי ספר דברי הימים: וַשְׁנִי וַאֲבִיָּה) הם דמויות מקראיות, בני שמואל הנביא אשר שפטו את ישראל בבאר שבע בעת זקנת אביהם. בנו של יואל, הימן, היה משורר בימי דוד המלך<ref></ref>.

== רקע ==
בספר שמואל מתואר שעלי הכהן ביקש משמואל שיספר לו את נבואתו הראשונה, שעסקה בעונש בני עלי. עלי הוסיף וקילל ש אזי <ref></ref> – גם בניך יהיו בלתי הגונים<ref>לפי רש"י</ref> ולא ירשו את מקומך<ref>לפי רד"ק</ref>. ועל־אף ששמואל סיפר את הנבואה התקיימה הקללה בבניו, ומכאן למד רבי אבהו ש<ref></ref>.

== תקופת שפיטתם ==
כאשר הזדקן שמואל ולא יכול היה לשאת עוד בתפקיד השופט, הוא מינה את שני בניו לשופטים במקומו. על פי הרמב"ם, שמואל עשה מינוי זה בהתאם להלכה האומרת <ref name=":0"></ref>.

יואל ואביה חטאו בתפקידם, ובספר שמואל, המיוחס לאביהם, נכתב: <ref></ref>. על פי התלמוד, בני שמואל לא לקחו שוחד ממש, אלא רק נטו אחר הבצע. הובאו מספר אפשרויות לחטאם:
*שמואל, היה הולך במקומות שונים בארץ ולא ישב במקום קבוע, כדי שיקל לעם להשיגו, אך יואל ואביה ישבו בבאר שבע וכך פרנסו סביבם חזנים וסופרים.
*היו מבקשים את המעשר הראשון בפיהם, ואפילו שהם לוויים לא היה ראוי שידרשו כסף המגיע להם.
*השקיעו כספם אצל סוחרים, ואפילו שלא קבלו מהסוחרים מתנות, בכל זאת נטה לבם לטובת הסוחרים כשבאו לדון אצלם.
*לקחו יותר מעשר מהמגיע להם.
*יש אומרים שלקחו מתנות כהונה אף שלא היו כוהנים.
בעקבות התנהגות זו, טענו זקני העם, שיש צורך להחליף את יואל ואביה. גם על פי ההלכה, אם בני השופט אינם צדיקים כמותו, אין להם אפשרות למלא את מקומו:<ref name=":0" />. זקני ישראל, לא הסתפקו בהדחת השופטים, אלא דרשו גם את שינוי שיטת הממשל לשיטה מלוכנית. התנהגות הנטייה אחר הבצע של בני שמואל הייתה כנראה רק אחד הגורמים לשינוי שיטת הממשל, שכן גורם נוסף ניתן למצוא בספר שמואל, בדברי ה' לאחר תפילה של שמואל לה', בהם מפרט ה' סיבה אחרת - מיאוס במלכותו של האל::

בהמשך הפרק, מתוארת גם שאיפה למנהיגות ביטחונית כנימוק לדרישה למלך:

== בתקופת שאול ==
בנאום הפרידה של שמואל, לאחר ביסוס מלכות שאול, מזכיר שמואל את בניו ביחס אליו עצמו: 

הרד"ק מפרש את הביטוי "ובניי הינם אתכם" לחיוב: אף אם אני קרוב להיפטר מן העולם, בניי יהיו עמכם, ותוכלו לשאול אותם על שקבלו ממני. הרב בעל המצודות פירש שהם "אתכם" – מוכנים לעבוד את המלך וחפצים בו, כשאר העם. לעומתם פרש הרב חיד"א, שהם "אתכם" – דומים לכם, ואינם צדיקים כאביהם.

== זיהוי ==
על־פי מדרש רות רבה, יואל בן שמואל מזוהה עם יואל הנביא. לעומתו מדרש במדבר רבה (י', ה') קושר את יואל הנביא עם אביו – שמואל: .

=== קבלה ===
על פי רבי חיים ויטאל, נשמת אביה היא משורש נשמת קין.

הרב מנחם עזריה מפאנו כתב בספרו "גלגולי נשמות", שיואל הנביא הוא גלגול של יואל בן שמואל, ופתואל שמצוין כאביו, הוא אביה. על פי הנחה זו, ולפי פתיחת ספר יואל: , יש ראיה לכך שיואל ואביה חזרו בתשובה, שכן נאמר במדרש שבכל מקום שמוזכר בתנ"ך שם נביא ושם אביו ידוע שגם אביו נביא, אלא שלא נחשב מספיק כדי שנבואותיו תיכתבנה.

== לקריאה נוספת ==
*ר' ישראל יעקב קלפהולץ, אוצר אגדות נ"ך, בני ברק: המסורה, ה'תש"ם־1980, כרך א', פרק שלישי ח.

== קישורים חיצוניים ==

* אראל סגל־הלוי, [http://tora.us.fm/tnk1/nvir/jmuela/bny_jmuel.html מה הקשר בין בניו של שמואל לבין שיטת הממשל?], אתר הניווט בתנ"ך
* אראל סגל־הלוי, [http://tora.us.fm/tnk1/nvir/jmuela/trmit.html שמואל חושף את התרמית הגדולה], אתר הניווט בתנ"ך

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:לוויים בתנ"ך
קטגוריה:שמואל הנביא
קטגוריה:משפחת שמואל הנביא
קטגוריה:אישים בספר שמואל
סדקזו טאניגקי

סדקזו טאניגקי (ביפנית: 谷垣 禎一; נולד ב-7 במרץ 1945) הוא פוליטיקאי יפני ששימש שר אוצר בממשלתו של ג'וניצ'ירו קואיזומי בין השנים 2003 ו-2006. טאניגקי גם שימש שר הבינוי והתחבורה בממשלתו של יאסואו פוקודה, והא חבר בבית הנבחרים של יפן, שם הוא מייצג את הרובע החמישי של קיוטו. הוא נבחר לנשיאות המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-28 בספטמבר 2009, לאחר תבוסתה בבחירות הכלליות של אותה שנה. הוא מנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית השני בלבד שלא כיהן במקביל בתפקיד ראש ממשלת יפן.

==ראשית חייו==
טאניגקי נולד בעיר פוקוצ'יאמה שבמחוז קיוטו. הוא סיים את לימודי המשפטים שלו, עם התמחות במסים, באוניברסיטת טוקיו ב-1974, ועבד כמזכירו של אביו, שהיה שר החינוך של יפן.

==קריירה פוליטית==
לאחר מותו של אביו ב-1983, החליט טאניגקי לוותר על קריירה במשפטים, ותחת זאת התמודד על מושבו של אביו בבית הנבחרים בתור נציג המחוז השני של קיוטו.

תחת קויזומי, כיהן טאנגקי במספר תפקידים, בהם חבר בוועדה לשיקום כלכלי, חבר בוועדה הלאומית לביטחון הציבור, ובסופו של דבר, שר האוצר מ-22 בספטמבר 2003 עד 26 בספטמבר 2006. החל ב-2002 הוביל טאניגקי את סיעת קוצ'יקאי במפלגה הליברלית-דמוקרטית, שמנתה ארבעה חברים בבית היועצים ואחד עשר חברים בבית הנבחרים.

טאניגקי הכריז על התמודדותו על נשיאות המפלגה ב-28 ביולי 2006, אך סיים את ההתמודדות במקום השלישי, אחרי שינזו אבה וטארו אסו. טאניגקי נחשב למועמד מתון בשל השקפותיו בנושא מדיניות החוץ: בניגוד למתחרים האחרים, הוא הכריז שאם יבחר לרשות הממשלה לא יבקר במקדש יסוקוני.

טאניגקי התמנה לקובע המדיניות של המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-24 בספטמבר 2007, על ידי נשיא המפלגה דאז, יאסואו פוקודה. כעבור שנה הוא קיבל את תפקיד שר הבינוי והתחבורה ולאחר התפטרותו של אסו, נבחר טאניגקי למנהיג המפלגה ב-28 בספטמבר 2009.

על אף הצהרותיו הקודמות, ביקר טאניגקי במקדש יסוקוני ב-19 באוקטובר 2009. המקדש, בייחוד בתקופת כהונתו של קויזומי, הפך לסלע מחלוקת מכיוון שבו מונצחות ומקודשות נשמותיהם של חיילי האימפריה היפנית - רבים מהם הורשעו בביצוע פשעי מלחמה. סין וקוריאה הדרומית מוחות תכופות על ביקורים רשמיים של מדינאים יפנים במקדש זה.

טאניגקי הכריז על מחויבותו להימנע משיחות רב-מפלגתיות בנושאי רווחה חברתית ורפורמות מס עם מפלגות האופוזיציה. הוא אף ביקר את המפלגה הדמוקרטית על תמיכתה בהעלאת מס הקנייה על אף הגירעון התקציבי בו שקועה המדינה.

על מנת ליצור קואליציה בהנהגת המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ולאחר שסירב להצעת ממשלת אחדות לאומית, ניסה טאניגקי לערוך הצעת אי אמון בראש הממשלה דאז נאוטו קאן ביוני 2011, אך הניסיון נכשל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרי האוצר של יפן
קטגוריה:שרי התחבורה של יפן
קטגוריה:שרי התיירות של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1945
מפלגות פוליטיות ביפן

==מפלגות מרכזיות==
{| class="wikitable"
|-
! rowspan=2|מפלגה 
! colspan=2|יצוג בדיאט 
! rowspan=2|יושב ראש המפלגה 
! rowspan=2|הערות
|-
!בית הנבחרים
!בית היועצים
|-
| המפלגה הדמוקרטית <br />
民主党
| 306<br />
| 106<br />
| יושיהיקו נודה 
| המפלגה הדמוקרטית היא המפלגה הגדולה ביותר. היא נוסדה ב-1998 עם מיזוגן של מספר מפלגות אופוזיציה. החברים במפלגה מייצגים קשת רחבה של השקפות פוליטיות, אך המפלגה נחשבת מפלגת מרכז-שמאל.
|-
| המפלגה הליברלית-דמוקרטית<br />
自民党
| 116<br />
| 84<br />
| סדקזו טאניגקי 
| המפלגה הליברלית-דמוקרטית היא המפלגה השנייה בגודלה ביפן. זוהי מפלגה ימין שמרנית והיא מורכבת מסיעות שמרניות ומרכזיות. עד 2009 הייתה המפלגה בשלטון כמעט ברציפות משנת 1955, אז נוצרה עם מיזוגן של שתי מפלגות שמרניות.
|-
|}
==מפלגות משניות==
{| class="wikitable"
|-
! rowspan=2|מפלגה 
! colspan=2|יצוג בדיאט 
! rowspan=2|יושב ראש המפלגה 
! rowspan=2|הערות
|-
!בית הנבחרים
!בית היועצים
|-
|מפלגת קומייטו החדשה<br />
公明党
|21<br />
|19<br />
|נצואו ימגוצ'י
|המפלגה השלישית בגודלה ביפן. נקראה בעבר בשם "האספה הפוליטית לממשל נקי" ו"קומייטו". בעת יסודה, הייתה המפלגה ממוקמת במרכז-שמאל, אך לאחר שהצטרפה לקואליציה בראשות המפלגה הליברלית-דמוקרטית נעה ימינה (כיום מפלגת מרכז).
|-
|המפלגה שלך<br />
みんなの党
|5
|11
|יושימי וטנאבה
|מרכז-ימין, ליברליזם שמרני, ליברליזם כלכלי
|-
|המפלגה הקומוניסטית של יפן<br />
共産党
|9
|6
|קזואו שיאי
|המפלגה הרביעית בגודלה ביפן. דוגלת בקומוניזם ומשתייכת לשמאל הפוליטי.
|-
|המפלגה הסוציאל-דמוקרטית<br />
社民党
|6
|4
|מיזוהו פוקושימה
|מפלגת מרכז-שמאל. יורשת המפלגה הסוציאלית של יפן, מפלגת האופוזיציה הגדולה בעבר.
|-
|מפלגת האזרחים החדשה<br />
国民党
|3
|3
|שיזוקה קמיי
|מפלגה שמרנית.
|-
|מפלגת הזריחה של יפן<br />
たちあがれ日本
|3
|3
|טקאו הירנומה
|שמרנות לאומית, שמרנות חברתית, לאומיות יפנית, ימין פוליטי.
|-
|מפלגת ההתחדשות החדשה<br />
新党改革
|0
|2
|יואיצ'י מסוזואה
|שמרנות, נאו-ליברליזם.
|-
|}

==מפלגות זוטרות==
===מפלגות בעלות יצוג בדיאט===
*פורשים מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית הקימו מפלגות אלה ב-2005:
**מפלגת יפן החדשה (מרכז)
** מפלגת דאיצ'י החדשה (הוקאידו, שמרנות)
**הקבוצה הפוליטית להפיכת אוקינאווה (אוקינאווה, שמרנות)
*מפלגת הגוש הסוציאלי של אוקינאווה (אוקינאווה, ליברליזם חברתי, פרוגרסיביות)
*מפלגת קיזונה (ליברליזם, הוקמה על ידי פורשים מהמפלגה הדמוקרטית ב-2012)

==מפלגות שהתפרקו==
* קנסייטו
* ריקן סייוקאי
* ריקן דושיקאי
* טאיסיי יוקוסאנקאי

==ראו גם==
* פוליטיקה של יפן
* הדיאט של יפן

==קישורים חיצוניים==

*
מוחמד אבן עבד אל-והאב

מֻחַמַּד אִבְּן עַבְּד אלוַהָאבּ (בערבית: محمد بن عبد الوهاب , 1703 – 20 ביולי 1792) היה תאולוג אסלאמי, מייסד התנועה הווהאבית. הוא הקים את התנועה במטרה "לטהר את האסלאם מן האמונות התפלות שדבקו בו מאז המאה ה-9". אבן עבד אלוהאב היה בעל בריתו של מוחמד אבן סעוד ועזר לו להקים את המדינה הסעודית. בכך נוצרה ברית בין השושלות אשר נמשכת עד היום. צאצאי אבן עבד אלווהאב, משפחת אל-א-שיך, הובילו ומובילים את העולמא השולטים במוסדות הדת בסעודיה.

==רקע==

אבן עבד אלוהאב נולד ככל הנראה בשנת 1703 לשבט הערבי בנו תמים באלעוינה, כפר באזור נג'ד בסעודיה. הוא החל ללמוד אסלאם בגיל צעיר, בעיקר עם אביו, עבד אלוהאב. משפחתו הייתה חברה באסכולה החנבלית של המשפט המוסלמי. הוא למד בבצרה (בדרום עיראק) עם מלומדים מוסלמים, הוא העיד על עצמו שביקר בערים הקדושות מכה ואלמדינה ואף ביצע את מצוות העלייה לרגל ולימוד עם חכמים אסלאמיים שם.

במכה, המופתי החנבלי, אבן הומאידי, הבחין באבן עבד אלוהאב כתלמיד עני, יהיר והתריס מול מוריו, דבר שהדאיג את אביו. כתוצאה מכך, אבן עבד אלווהאב לא סיים את לימודיו, אך לא ידוע האם סולק מבית הספר או שפשוט נשר.

באלמדינה, למד תחת מוחמד חיה אלסינדהי אותו הכיר דרך מורה שנה קודם לכן. היה זה אלסינדהי שלימד את אבן עבד אלוהאב לדחות את ההערצה הפופולרית לקדושים וקבריהם. אף על פי כן, כמעט כל המקורות ההיסטוריים מסכימים כי הרעיונות הרפורמיסטיים שלו גובשו בתקופתו בבצרה. בשנת 1740 הוא חזר לבית בו גדל והחל לגבש סביבו מעגל של מאמינים, ביניהם השליט המקומי, עת'מאן אבן מועמר. בתמיכתו של אבן מעמר, החל אבן עבד אלוהאב ליישם כמה מהרעיונות שלו לרפורמה. ראשית, בצטטו תורת האסלאם האוסרת תפילה בקבר, הוא שכנע את אבן מעמר להרוס את קברו של זיד אבן אל ח'טאב, בן לוויה של מוחמד, אתר שהיה נערץ על ידי המקומיים. שנית, הוא הורה על מוות בסקילה על ניאוף, מנהג שנעשה נפוץ באזור והוא עצמו ארגן את סקילתה של אישה שהודתה בניאוף.

פעולות אלה זכו לתשומת לב של סולימאן אבן מוחמד אבן ג'וריר משבט בני חאלד, העומד בראש שבטי אלחאסה וקטיף, שהחזיק השפעה משמעותית בנג'ד. אבן ג'וריר איים על אבן מועמר שהוא לא יאפשר לו לגבות מס קרקעות תמורת כמה נכסים שהיו בבעלותו של אלחאסה אם הוא לא יהרוג את אבן עבד אלוהאב. אמנם אבן מעמר סירב לעשות זאת, אך אבן עבד אלוהאב נאלץ בכל זאת לעזוב.

==ההסכם עם אבן סעוד==
לאחר סילוקו מן אלעוינה, אבן עבד אלוהאב הוזמן להתיישב בא-דרעיה השכנה על ידי השליט שלה מוחמד אבן סעוד. עם הגיעו לא-דרעיה, הסכימו מוחמד אבן סעוד ומוחמד אבן עבד אלווהאב כי יחד, הם יחזירו את הערבים אל עקרונות ה"אמת" של האסלאם כפי שהם ראו אותם. ההסכם, שנחתם בשנת 1744 ובעקבותיו נכבש חבל נג'ד, היווה את תחילתה של המדינה הסעודית הראשונה (אמירות א-דרעיה) והמנוע הדתי-אידאולוגי לפעולתה. אמירות זו פעלה עד לשנת 1818 והיוותה את הבסיס לערב הסעודית של היום.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנשי דת מוסלמים סונים
קטגוריה:תאולוגיה אסלאמית
קטגוריה:ילידי 1703
קטגוריה:נפטרים ב-1792
מוקד אבטחה

מוקד אבטחה הוא מוקד של חברת אבטחה העוסק בפיקוח, ניטור, והפעלה של אמצעי אבטחה פיזית ואלקטרונית. 

מוקד אבטחה כולל מגוון של מערכות תקשורת כמו תקשורת קווית, תקשורת סלולרית, רשת אינטרנט סלולרית מאובטחת (GPRS) תקשורת לווינית, והרכבים של המוקד מחוברים אליו באמצעות GPS. במוקד אבטחה טיפוסי ישנו מערך של מחשבים עם תוכנות מיוחדות והוא מאויש 24 שעות ביממה במטרה לתת שירות ללקוחות החברה בעת הצורך. לרוב, המכשור והמחשוב מגובה על ידי שרתי גיבוי במוקד. במאה ה-21 רוב חברות האבטחה הגדולות מחזיקות במוקד אבטחה גדול ומתקדם שיכול לתת מענה למספר רב של אירועים חריגים כגון אזעקה, מצוקה, מוקד צופה/רואה וגילוי אש. 

אתרים המחוברים למוקד אבטחה מקושרים אליו באמצעות חיוג מספר מקוצר ולעיתים גם באמצעות מצלמות אבטחה. כמו כן ניתן לחבר לרשת התקשורת של המוקד לחצני מצוקה. 

מוקד האבטחה מפעיל סיירים ואנשי ביטחון חמושים ולא חמושים אותם הוא יכול להקצות לאתר מסוים בשעת הצורך. מאבטחים ושומרים של חברת אבטחה יכולים להתקשר למוקד על מנת לדווח על אירועים שונים כגון פריצות, שריפות, אלימות וכו'.

המוקד חייב להיות בעל יכולת קליטה של שני ערוצי אותות דיגיטליים מהמנויים של המוקד, קווי ואלחוטי, או קווי וסלולרי, וכדומה. כיום ערוץ הקליטה המרכזי הוא קווי, כלומר באמצעות קווי טלפון סטנדרטיים של חברת בזק. הסדרת נושא של קליטת מידע על תשתיות כגון כבלים או אינטרנט מהיר לא נכנס עדיין לתקן. כל ערוץ קליטה חייב להיות עם ציוד גיבוי כלומר, שני מכשירים דיגיטליים המפענחים קודים הנשלחים אליהם מיחידות הקצה קרי מערכות האזעקה, וכל אחד מהם מחובר ל-2 קווי טלפון לפחות. 

בישראל מוקדי אבטחה מפוקחים על ידי משטרת ישראל, משרד התקשורת ומכון התקנים הישראלי. בין מוקדי השמירה הנמצאים בישראל, ניתן למנות את מיקוד, חברת השמירה ומודיעין אזרחי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבטחה
יהושע איכילוב

יהושע איכילוב (נולד ב-30 באוקטובר 1939) הוא כלכלן ואיש עסקים ישראלי, כיהן כמנכ"ל הבנק לפיתוח התעשייה בישראל.

==ביוגרפיה==
נולד בישראל, בנו של משה איכילוב. בשנות ה-60 השלים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ולימודי מנהל עסקים באוניברסיטת העיר ניו יורק (City University of New York (CUNY)). לאחר מכן שימש כלכלן במשרד המסחר והתעשייה והיה חבר בצוות שהכין את תוכנית פיתוח התעשייה בישראל. בין השנים 1966–1971 עבד בנציגות משרד האוצר בארצות הברית ובין השאר טיפל בתרומות המגביות בתקופת מלחמת ששת הימים.

בשנות ה-70 וה-80 כיהן בתפקידי ניהול שונים, ובהם: מנכ"ל ענבל חברה לביטוח, שהוא נמנה עם מקימיה; מנכ"ל ינאי חברה לביטוח השקעות; מנכ"ל נכסים מ.י., שהחזיקה עבור המדינה את מניות הבנקים שבהסדר; מנהל מורשה של ארד חברה לביטוח. עסק בניהול חברת טתא (חברת הבת של אתא) מטעם כונס הנכסים של חברת אתא.

בשנת 1990 מונה למנכ"ל בנק לפיתוח התעשייה בישראל, וכיהן כיו"ר ודירקטור חברת ההשקעות של הבנק. בשנת 2003, לאחר קריסת הבנק, הוגשה תביעת ענק בסך 400 מיליון ש"ח על ידי בעלי מניות בבנק כנגד ראשי הבנק, ובהם איכילוב, באשמת רשלנות.

נשוי לפרופ' אורית איכילוב, ואב לבן ובת. בנו הוא עורך הדין ואיש העסקים ארז איכילוב, הנשוי לסופרת יעל איכילוב.

דודו היה עזרא איכילוב.

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנהלי בנקים ישראלים
יהושע
קטגוריה:עובדי משרד האוצר
קטגוריה:עובדי משרד המסחר והתעשייה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939