OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רב נחמן בר יצחק

רב נחמן בר יצחק היה אמורא בבלי, בדור הרביעי והחמישי. היה תלמידו המובהק של רבא ונטל חלק חשוב בסידור ועריכת התלמוד הבבלי. בקיאותו במקראות הייתה שם דבר, ומכוחה יישב סוגיות רבות המסתמכות על מדרש הכתובים. שימש במשרת ראש כלה, ולאחר פטירתו של רבא עמד בראשות ישיבת פומבדיתא משנת ד'קי"ג (353) עד לפטירתו בשנת ד'קי"ז (356).

==רבותיו, חבריו ותלמידיו==
רב נחמן בר יצחק למד אצל חשובי האמוראים של הדורות שלפניו: הוא חי כבר בזמנו של רב יוסף, ונראה שלמד אצלו. למד אצל רב נחמן בר יעקב, רב חסדא ובעיקר אצל רבא.

חבריו היו אמוראי הדור החמישי מבית מדרשו של רבא: רב פפא, רב הונא בריה דרב יהושע וחבריהם. רב אחא בר יוסף היה דודו. על חבריו נמנה גם רב אדא בר אבא, על כך מסופר, כי מנהגו של רב נחמן בר יצחק היה שמדי יום לפני שנכנס לדרשה היומית הוא סיכם את יסודות הסוגיא עם רב אדא, וכך הייתה הסוגיא ברורה לו ונכנס לדרשה. באותו יום שנפטר רב אדא, עיכבו אותו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע שלא היו במעמד סיום המסכת שערך רבא למסכת, ושאלו אותו כיצד למד רבא הלכות מסוימות בהלכות מעשר בהמה. רב אדא אמר להם את תורתו של רבא, ובינתיים חיכה רב נחמן בר יצחק לרב אדא שיבוא ללמוד עמו ולסכם את יסודות הסוגיא, וכבר הגיע זמן הדרשה אך רב נחמן בר יצחק התעכב כי חיכה לרב אדא שיכין עמו את השיעור. שאלו תלמידיו את רב נחמן: מאוחר כבר, מדוע מחכה רבינו? השיב רב נחמן בר יצחק: מחכה אני שתבוא לכאן מיטתו של רב אדא בר אבא שנפטר. מיד יצא הקול שנפטר רב אדא.

תלמידיו היו אמוראי הדור השישי, רבינא וחבריו.

==אישיותו דבריו ופועלו==
סידור התלמוד שכלל הרחבת הסוגיות הקדומות ועריכתן, נעשה בחלקו הגדול על ידי רב נחמן בר יצחק. כך העיד על עצמו: "אנא לא חכימאה אנא ולא חוזאה אנא ולא יחידאה אנא; גמרנא וסדרנא אנא" (מארמית: "אינני חכם, אינני נביא ואינני יחידי; לומד ומסדר (סוגיות) אני"). אכן, בכעשרה מקומות שונים ברחבי התלמוד הבבלי חותם רב נחמן ב"י את הסוגיה בעזרת סימן המוצע לזיכרון הסוגיה ושמות החכמים הדנים בה. בכעשרה מקומות אחרים מיישב רב נחמן תמיהות המתעוררות על מדרש הפסוקים, בעזרת הקביעה שהדרשה נובעת מצורת כתיבת הפסוק, אף שקריאתו היא שונה (קרי וכתיב).

בתלמוד מסופר, כי החוזים בכוכבים חזו לאמו של רב נחמן בעודו תינוק, כי הוא עתיד להיות גנב. אמו ציוותה עליו להקפיד לכסות את ראשו, כדי שתהיה עליו יראת שמים. באחד הימים, כאשר נפלה כיפתו ארצה, התעורר בו יצר הגנבה, והוא מיהר לטפס על עץ דקל שראה ולקצוץ בשיניו אשכול של תמרים. מעשה זה הוא אחת הסיבות לכך שיהודים דתיים מקפידים ללכת בכיסוי ראש.

סבר שמידת הגאווה פסולה, ובניגוד לסוברים ששיעור קטן של גאווה נצרך, רב נחמן בר יצחק אמר שאסור שתהיה באדם גאווה כלל, ובלשונו: לא מינה ולא מקצתה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
קטגוריה:ראשי ישיבת פומבדיתא
קטגוריה:תלמידי רבא
קטגוריה:תלמידי רב נחמן
קטגוריה:תלמידי רב חסדא
קטגוריה:נפטרים ב-356
ספורט הדמים

ספורט הדמים (באנגלית: Bloodsport) הוא סרט אמנויות לחימה בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם, שיצא לאקרנים בשנת 1988. על אף שהסרט לא הצליח בקופות בשעתו, הוא מוכר בקרב חובבי אמנויות לחימה גם בראשית המאה ה-21.

== עלילת הסרט ==
עלילת הסרט מבוססת על האוטוביוגרפיה השנויה במחלוקת ולא אמינה של פרנק דוקס שטען שהתחרה בתחרות עלית לאמנויות לחימה שנשמרה בסוד המכונה קומיטה. לפי הסרט, תחרות זו התרחשה בהונג קונג פעם בחמש שנים ולה שמונה שלבים.

לפי הסרט, דוקס אומן עוד מנעוריו באומנת הלחימה עתיקה על ידי מומחה לאמנויות לחימה יפני בשם סנסו טנקה אשר בחר להנחיל את הידע הרב שלו באמנויות הלחימה לדוקס לאחר שבנו היחיד נהרג.

בתחילת הסרט דוקס משרת כחייל בצבא האמריקני. לאחר שדוקס פוגש בסנסיי שלו אשר גוסס למוות, הוא נשבע בפניו שיביא לו כבוד רב בכך שיתחרה וינצח בטורניר הקומיטה בהונג קונג. בעקבות כך דוקס מחליט להשתמט מהצבא על מנת לנסוע להונג קונג ולהשתתף בטורניר.

לאחר שהוא מגיע להונג קונג דוקס מתיידד עם מתחרה אמריקאי נוסף בתחרות בשם ריי ג'קסון. דוקס גם פוגש בעיתונאית אמריקאנית בשם ג'ניס קנט אשר מנסה לדלות מידע על הטורניר החשאי. כמו כן דוקס נאלץ להערים על שני סוכני ממשל אמריקאים אשר נשלחו במיוחד להונג קונג במטרה להחזיר את דוקס לארצות הברית. ככל שהטורניר מתקדם דוקס מצליח לגבור על כל יריביו, כולל לוחם סורי בשם חוסיין שהטריד את ג'ניס, שמומחה באיגרוף תאילנדי. ברבע הגמר הוא מנצח מתאבק סומו על ידי אגרופים במפשעה. ריי נפצע קשה ברבע הגמר על ידי צ'ונג לי המתחרה הדרום-קוריאני (מגולם על ידי בולו יאנג), לוחם אכזרי אשר נוטה להטיל מומים ואף להרוג את יריביו בקרב.

ביום השלישי של התחרות בה נערכים חצי הגמר והגמר של טורניר, דוקס מנצח בחצי הגמר את פאקו, הנציג הספרדי. בחצי הגמר השני צ'ונג-לי הורג לוחם סיני במו ידיו לזעזועם של השופטים. הם מפנים לו את הגב כאות מחאה. בגמר דוקס וצ'ונג נפגשים ולאחר קרב צמוד למדי, צ'ונג-לי מבין לבסוף כי דוקס הוא לוחם חזק יותר ומשום כך הוא מעיף סיד בפניו של דוקס על מנת לעוור אותו כדי שיוכל לנצחו. אף על פי כן, דוקס מצליח להתגבר על מכשול זה באמצעות טכניקה אותה למד באימוניו והוא זוכה לבסוף בתחרות הקומיטה- כשהוא מכריח את צ'ונג להכריז על כניעה- יותר משפיל מאיבוד הכרה.

==רימייק==
ב-2011 נמסר כי מתוכננת הפקת גרסה חדשה של הסרט, בבימויו של פיליפ נויס, ללא ואן דאם.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1988

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אמנויות לחימה
המוח הכחול

המוח הכחול הוא פרויקט שהחל במאי 2005, במהלכו מנסים מדענים לייצר סימולציה ממוחשבת של מוחות יונקים, בהם המוח האנושי. מטרת הפרויקט היא להבין את מבנה המוח ואת דרכי פעולתו. את הפרויקט יסד הנרי מרקרם, ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן, שווייץ.

הפרויקט משתמש במחשב-על מסוג Blue Gene, מתוצרת חברת IBM.

בפרויקט לוקח חלק צוות ישראלי מהאוניברסיטה העברית המתמחה בחישוביות עצבית, ובראשם פרופסור עידן שגב.
בעקבות הפרויקט נולד פרויקט המוח האנושי.

== ראו גם==
* בינה מלאכותית
* רשת עצבית מלאכותית
* רשת עצבית

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20081205002003/http://brain.mada.org.il/tools.html אודות הפרויקט] באתר מוזיאון המדע בירושלים.
* 
* Jonah Lehrer, [http://seedmagazine.com/content/article/out_of_the_blue "Out Of The Blue"], SEED Magazine, 3.3.2008.
* פרופ' הנרי מרקרם, הרצאה מצולמת: [https://web.archive.org/web/20110706225700/http://ditwww.epfl.ch/cgi-perl/EPFLTV/home.pl?page=start_video&lang=2&connected=0&id=365&video_type=10&win_close=0 "Reconstructing the Heart of Mammalian Intelligence"].
* פרופ' הנרי מרקרם, הרצאה מצולמת: [https://web.archive.org/web/20100822000357/http://www.neuroinformatics2008.org/congress-movies/Henry%20Markram.flv/view "The Blue Brain Project"].
* פרופ' עידן שגב [http://www.youtube.com/watch?v=L0AR1cUlhTk מתראיין בנושא הפרויקט] בתוכנית הטלוויזיה לונדון את קירשנבאום.
* [http://www.youtube.com/watch?gl=US&v=Bz5IUaRr8No ראיון קצר] עם עידן שגב בנושא הפרויקט.
*עידן שגב ופליקס שרמן, [https://kids.frontiersin.org/he/article/10.3389/frym.2013.00008-he מחקר המוח חושב בגדול], באתר [https://kids.frontiersin.org/he פרונטירז - מדע לצעירים], 21 בדצמבר 2018

קטגוריה:בינה מלאכותית
ﭺ

צ'ים או גים (בערבית: ﭼﻴﻢ), היא אות חיצונית לאלפבית הערבי שנוספה, כוואריאנט של ג'ים.

האות נוצרה בשפה הפרסית כשזו עברה להשתמש באלפבית הערבי כדי לייצג את העיצור /ʧ/ (כמו צד"י גרושה המשמשת בעברית למילים שאולות), שלא קיים בערבית. בהוראה זו היא משמשת ברוב השפות שבהן היא כלולה, בהן מלאית, אינדונזית, אורדו, ובכתב ג'אווי ושמה הוא צֶ'ה.

בישראל, ברשות הפלסטינית, בעיראק ובמדינות המפרץ הפרסי משתמשים בה כדי לייצג דווקא את העיצור /g/ (כמו גימ"ל) במילים משפות זרות ובשמות מקומות כמו ﺭﻣﺎت ﭼﺎﻥ (רמת גן) – כך מופיע שם העיר על תמרורי דרכים בישראל.

במצרים, האות ج נקראת "גים" ונהגית /g/ (כמו גימ"ל), ואילו האות چ נקראת "גים בשלוש נקודות" (جيم بتلات نقط) ונהגית /ʒ/, בדומה ל-ז (זי"ן גרושה) המשמשת בעברית במילים שאולות ובשמות כמו ז'בוטינסקי.

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז. 

קטגוריה:אותיות בערבית
אזולאי

אזולאי נודע גם כאסולי, אסולין, אזולאס ועוד. הוא שם משפחה יהודי נפוץ של יהדות צפון אפריקה, בעיקר בקרב יוצאי מרוקו ואלג'יריה. יש כמה סברות באשר למוצא השם ומשמעותו:
* "אזול" בשפה הברברית היא המילה לברכת שלום.
* שילוב המילים הספרדיות , שפירושה כחול ו שפירושה עיניים.
* שם המקום בוזולאי שבאלג'יריה, או מהמילה הברברית , שפירושה 
* כינוי לאנשים בעלי גבות עבותות.
* סברה עממית מקשרת בין שם המשפחה לבין פסוק המתאר את האיסורים ההלכתיים שחלים על בני מעמד הכהנים: . לפי סברה זו, ראשי התיבות של הפסוק – אזולא"י – הפכו לשם משפחה של כהנים בקרב יהודי ארצות האסלאם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות מרוקו
אקליפטוס האיים

אקליפטוס האיים (שם מדעי: Eucalyptus deglupta; ידוע גם בשם אקליפטוס קשת בענן) הוא עץ גבוה ממשפחת ההדסיים, מין האקליפטוס היחיד הגדל באופן טבעי בחצי הכדור הצפוני. בית הגידול המקורי של העץ מצוי בגינאה החדשה, בחלקים של אינדונזיה ובאי מינדנאו בדרום הפיליפינים. העץ נפוץ באופן תרבותי בכל העולם, בעיקר עבור עץ רך המשמש לתעשיית הנייר. זהו המין השולט במטעי עץ רך בפלורידה. העץ גם נטוע בפארקים רבים. הפארק הגדול ביותר שהעץ נטוע בו הוא פארק הקשת בענן (Rainbow Park) שבאוסטרליה שהוקם לפני למעלה מ-100 שנה.

קוטר הגזע מגיע עד ל-2 מטרים והעץ גדל עד לגובה של 60 מטרים.

העץ "מקושט" בפסים צבעוניים המכסים את הגזע. העץ משיר חלקים מקליפת עץ החיצונית מדי שנה בשנה בזמנים שונים, צבעו של גזע העץ שמתחת לקליפה שנשרה הוא ירוק בהיר, וככל שהזמן עובר משתנה צבעו לגווני כחול, ורוד, כתום וחום ערמוני. למעשה, העץ אינו משנה את צבעיו אלא שלאורך הזמן הקליפה החיצונית של העץ מתמלאת בצבענים של תרכובות טבעיות המגנות על העץ מפני זיהומים שונים. כאשר הקליפה הופכת חזרה לחומה, מחזור הצבעים מתחיל מחדש.<ref></ref>

====
*
*[https://web.archive.org/web/20070928042535/http://www.worldagroforestrycentre.org/SEA/Products/AFDbases/AF/asp/SpeciesInfo.asp?SpID=770 תיאור מפורט]
*אלינור אביב-שרון, [https://davidson.weizmann.ac.il/online/sciencenews/%D7%A2%D7%A5-%D7%91%D7%A7%D7%A9%D7%AA "עץ בקשת" - כיצד נוצר הגזע הצבעוני של אקליפטוס האיים?], באתר מדע גדול, בקטנה, 13 באפריל 2020.

==הערות שוליים==

גזע העץ; שלל הצבעים המופיעים באזורים שקליפות הגזע נשרו נראים בבירור

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1850
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארל לודוויג בלום
האיים
קטגוריה:קשת בענן
מתקן מנספילד

מתקן הכליאה של מדינת אוהיו (Ohio State Reformatory), המכונה גם מתקן מנספילד (Mansfield Reformatory), הוא בית כלא היסטורי הממוקם בשטחי העיר מנספילד במדינת אוהיו שבארצות הברית.

== היסטוריה ==
המתקן נבנה בין השנים 1886–1910. האדריכל המקורי של המתקן היה לוי סקופילד (Levi T. Scofield) מקליבלנד, אף על פי שהפיקוח על הליך בניית הבניין כולו הופקד בידיו של פ. שניצר (F.F. Schnitzer) אשר שמו מופיע גם על אבן הפינה של המתקן. למרות שהאדריכלות של הבניין מתוארת לעיתים קרובות כאדריכלות אשר מאפיינת טירות גרמניות, היא למעשה אדריכלות רומנסקית מחודשת. 

המתקן עצמו נשאר פעיל באופן מלא עד לשנת 1972 כאשר מתקן הכליאה של דרום אוהיו נפתח. המתקן לבסוף נסגר לחלוטין בשנת 1990. לאורך השנים חלקים מן המתקן, כולל הקיר החיצוני של המתקן נהרסו לאחר שהמתקן נסגר. בשנת 1995, הוקמה "החברה לשימור מתקן מנספילד" (Mansfield Reformatory Preservation Society). החברה הפכה את בית הכלא למוזיאון והיא אחראית לעריכת סיורים במוזיאון אשר מיועדים לסייע לממן פרויקטים שונים אשר נועדו לשיקום המתקן וכמו כן היא פועלת כיום על מנת למנוע הידרדרות נוספת במצב המבנים. 

בין השנים 1935 עד 1959 ארתור לואיס גלאטקה היה המפקח של בית הכלא. מינויו של גלאטקה היה מינוי פוליטי בעקבות מעורבותו של גלאטקה במסע הבחירות של מארטין דייבי לקונגרס. כמפקח המתקן, גלאטקה יישם רפורמות רבות במתקן לרווחת האסירים ועל כן זכה לכבוד רב מצד האסירים וסגל העובדים במתקן. אשתו של גלאטקה, הלן גלאטקה באוואר, נפטרה מדלקת ריאות שלושה ימים לאחר תאונה אשר התרחשה בנובמבר 1950, במהלכה נורתה מאקדח טעון בזמן שהיא ניסתה לפתוח את תיבת התכשיטים בדירתם אשר נמצאת בבניין מגורי הסגל של המתקן. גלאטקה נפטר מהתקף לב במשרדו ב-10 בפברואר 1959.

מתקן מנספילד הוא לכאורה רדוף רוחות ומכיל בתוכו מספר "מוקדים" על-טבעיים כגון שתי הקפלות, האזור אשר מסביב למשרד המנהל, אזור מרפאת המתקן והצינוק של המתקן. לאורך השנים בהם המתקן היה פעיל, מעל 200 אנשים מצאו את מותם במתקן, כולל מספר מאבטחים אשר נהרגו במהלך ניסיונות בריחה של אסירים.

== שחזור המתקן וסיורים מודרכים ==
החברה לשימור מתקן מנספילד פועלת כיום לשחזור המתקן למצבו המקורי. הליך השחזור נכון להיום כולל את הסרת הפסולת שהצטברה במתקן, החלפת הקירוי, השלמת שיחזור מגורי הסגל, וכן שחזור מלא של חדר המשמר המרכזי בין התאים המזרחיים ומערביים של המתקן. שחזור המתקן ממומן באמצעות תרומות וכן מהעמלות אשר נאספות מהסיורים במתקן.

== סרטים וטלוויזיה ==
מתקן מנספילד צבר חשיפה רבה יחסית כאשר שימש כבית הכלא בו צולם הסרט האמריקני "חומות של תקווה" בשנת 1994 בו כיכבו טים רובינס ומורגן פרימן.

המתקן שימש גם לצורך הפקות אחרות (אפילו כאשר עדיין היה פעיל) כגון:

* טנגו וקאש (1989) - המתקן שימש לסצנות כלא שונות.
* אייר פורס 1 (1997) - המתקן שימש לסצנות בהן האלוף איוון ראדיק שהה בכלא הרוסי.
* הווידאו קליפ "Awake" של להקת גודסמאק משנת 2000.
* במהלך העשור האחרון סדרות טלוויזיה רבות החוקרות תופעות על-טבעיות שונות, בהן התוכניות "Scariest Stories on Earth", "Scariest Places On Earth" ו-"Ghost Hunters", ו -"mindseed tv" חקרו את אמיתות התופעות העל-טבעיות במתחם המתקן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אוהיו: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: בתי סוהר לשעבר
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים
קטגוריה:בתי סוהר שהפכו למוזיאונים
חתול טאבי

חתול טאבי בעל גוון מקרל
חתול טאבי או חתול מפוספס הוא חתול בית בעל פרווה המכילה פסים, נקודות, או צורות מעגליות. חתולים אלה אינם גזע ייחודי. ולמעשה פרוותם בעלת גוון טבעי לחתולים, שמקורו ככל הנראה מאביו של חתול הבית, חתול הבר.

ניתן למצוא צורות פסים דומות בקרב גזעים רבים של חתולים, וכן בקרב חתולים בעלי גזעים מעורבים. כאשר סוגים שונים של חתולים יתרבו באופן אקראי, צאצאיהם בדרך כלל יהיו בעלי פרווה בצבע חום-אפור ובעלי עיניים ירוקות – תכונה זו הובילה את חוקרי הגנטיקה להאמין כי מדובר בפנוטיפ פראי משותף של חתול הבית. לחתולים המפוספסים ישנו בדרך כלל מעין צורת "M" על המצח שלהם.

גון הפרווה של החתולים המפוספסים איננו אחיד: צבע פרוותם יהיה לרוב אפור עם פסים שחורים, אף על פי שקיימים גם גוונים שונים של אפור-חום, חום עם פסים שחורים או צבע חום אדמדם. צבע הפרווה של החתול המפוספס קשור בדרך כלל גם לצבע עיניו: החתולים בעלי הפרווה החומה או האפורה-חומה יהיו בעלי עיניים בצבע ירוק.

לטאבי ארבע ואריאציות שונות:
*טאבי מקרל – פסים אנכיים לאורך צידי הגוף, צורת האות M על המצח ונקודות שחורות בשורשי זיפי השפם. מקור שמו בפסים האנכיים שבצידי גופו של דג המקרל.
*טאבי קלאסי נקרא גם טאבי מוכתם - פסים עבים יותר בצורת מערבולות.
*טאבי מנוקד – פסי טאבי קטועים יוצרים דוגמה של נקודות.
*טיקד טאבי – מתבטאת בצורה שונה משאר דוגמאות הטאבי והיא נפוצה ביותר בגזעים האביסיני והסומלי. הגוון הבסיסי בהיר יותר כאשר הדוגמה המפוספסת היא מינימלית ובולטת ביותר על הפנים, הרגליים והזנב. כמו כן ישנו פס בולט לאורך הגב.

==ראו גם==
*צבעי חתולים

==קישורים חיצוניים==

* 
* ניו יורק טיימס, [https://www.haaretz.co.il/science/2024-03-01/ty-article/.premium/0000018d-f624-da4e-adbf-f6bdea210000 מחקר: בני אדם אינם מפרשים נכון את קולות חתוליהם, ובפרט את סימני מצוקתם], מאתר הארץ, 1 במרץ 2024

טאבי
כריסטיאן טצלאף

כריסטיאן טצלאף (בגרמנית: Christian Tetzlaff, נולד ב-24 באפריל 1966) הוא כנר גרמני.

== ביוגרפיה ==
טצלאף נולד בהמבורג והחל את לימודי הכינור והפסנתר בגיל שש. בגיל 14 הופיע לראשונה בקונצרט. טצלאף למד אצל אובה-מרטין הייברג בבית הספר הגבוה למוזיקה בליבק ואצל וולטר לוין בקולג' למוזיקה של אוניברסיטת סינסינטי בארצות הברית.

טצלאף מבוקש מאוד כסולן עם תזמורות חשובות בעולם וזוכה לשבחים על הקלטותיו, ביניהן הקלטה מן התקופה האחרונה של יצירות מאת בטהובן, עם תזמורת טונהאלה מציריך, שווייץ בניצוח דייוויד זינמן. הוא הקים את רביעיית המיתרים משלה בשנת 1994, ומוזיקה קאמרית חשובה לו כמו עבודתו כסולן עם התזמורת ובלעדיה. רביעיית טצלאף קיבלה את פרס הדיאפסון ד'אור בשנת 2015, והשלישייה עם האחות טנג'ה טצלף והפסנתרן לארס ווגט הייתה מועמדת לפרס גראמי.<ref></ref>

טצלאף מנגן בכינור מודרני שבנה סטפן-פטר גריינר, הנמצא ברשותו מאז 2002 ומעדיף כינור זה על פני הסטרדיוואריוס הקודם שלו. הוא משתמש בקשת "פקאטה" ובמיתרי "ויז'ן" של תומאסטיק-אינפלד מווינה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כנרים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1966
סטפן-פטר גריינר

סטפן-פטר גריינר (בגרמנית: Stefan-Peter Greiner, נולד ב-1966) הוא בונה כינורות, היושב דרך קבע בבון, גרמניה.

גריינר, יליד בשטוטגרט שבגרמניה, עובד עם הפיזיקאי בתחום האקוסטיקה היינריך דינוואלד.

הדגם של גריינר מבוסס על גוארנרי.

בין האמנים המופיעים על בימות העולם עם כלים מעשה ידיו של גריינר כריסטיאן טצלאף, קים קשקשיאן, איזבלה ואן קוילן, פרנץ הלמרסון ונגנים מרביעיית האגן ורביעיית אלבן ברג.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Stefan-Peter Greiner and Florian Leonhard: Jean-Baptiste Vuillaume, Bocholt 1998; 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
 <div style="direction: ltr;">
* [http://www.greinergeigen.de greinergeigen.de]

</div>

קטגוריה:בוני כלי קשת
כינורות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1966
הושע יעקבי

הרב הושע (הרמן) יעקבי (בקרואטית: Hosea Hermann Jacobi; 3 בינואר 1841 – 21 באפריל 1925) היה הרב הראשי של קהילת יהודי זאגרב במשך כ-58 שנה, מחנך, איש ציבור ודוקטור לפילוסופיה.

==ביוגרפיה==
הושע יעקבי נולד בכפר יעקבסהגן (Jacobshagen) שבפומרניה (גרמניה). הוא היה צאצא של שושלת הרבנים ממשפחת . סבו הרב יעקב משה גולדברג היה אב"ד בקניגסברג ורב בוולוז'ין, ביאליסטוק, המבורג וברלין.

כשהיה בן עשר נפטר אביו מאיר יעקבי. בצעירותו עבר עם בני ביתו להתגורר בברלין, שם כדי לפרנס את המשפחה, הקימה אמו שרה-מרים (לבית גולדברג) מלון ברחוב יודנשטרסה (Juedenstrasse) שבברלין, שאירח מבקרים יהודים. בני משפחת יעקבי וגולדברג היו מאנשי הקהל האורתודוקסי מודרני בברלין. הרב יעקבי קיבל חינוך תורני בחינוך ביתי ומאוחר יותר היה תלמידו של הרב אלחנן רוזנשטיין. לאחר מכן למד הרב יעקבי פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטאות ברלין והאלה (Halle). ב-1865 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת האלה שכותרתה: "De loco feminarum apud Iudaeos antiuissimos maxime matrimonii contrahendi ratione habita" – על מעמד האישה ביהדות, תוך התייחסות מיוחדת לנישואין, כפי שהם מתוארים במקרא.

ב-1867 מונה לרבה הראשי של זאגרב בירת קרואטיה.

ב-1885 נשא לראשונה בשפה הקרואטית את הדרשה בבית הכנסת הגדול בזאגרב (לפני כן נישאו דרשות בגרמנית) וכן חיבר ספרי לימוד בנושאי יהדות בקרואטית. בערוב ימיו עודד את הפעילות הציונית ונתן לה חסות.

על מצבתו נחקק נוסח המבוסס על שמו בראשי תיבות.

==משפחתו==
הרב יעקבי נישא להולדה פאנדר מפוזנן והיו להם שבעה ילדים, ומהם איוואן יעקבי היה משפטן ואיש התנועה הציונית.

==לקריאה נוספת==
* אבנטוב יקיר. תולדות יהודי יוגוסלביה: מימי קדם עד סוף המאה הי"ט, כרך ראשון, תל–אביב: התאחדות עולי יוגוסלביה, 1971
* לוקר צבי (עורך). תולדות יהודי יוגוסלאוויה: יהודי קרואטיה ובוסניה הרצגובינה בעידן החדש, כרך שני, תל–אביב: התאחדות עולי יוגוסלאוויה. תשנ"א
* לוקר צבי (עורך). פנקס הקהילות – יוגוסלאוויה, ירושלים: יד ושם. 1998

<div style="direction: ltr;">
* Freidenreich H. P. The Jews of Yugoslavia, Philadelphia: JPSA, 1979
</div>

==קישורים חיצוניים==

* אוהד לוי זלוסצר, [http://www.e-mago.co.il/Editor/feminism-1868.htm "על מעמד האישה ביהדות"/ תרגום] (כולל ביוגרפיה של הרב יעקבי: "פורץ דרך, לא פורץ גבולות").
* 
* [http://zbl.lzmk.hr/?cat=10 Hosea Jacobi], באתר zbl.lzmk.hr 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים ראשיים
קטגוריה:רבנים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:זאגרב: רבנים
קטגוריה:יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים קרואטים
קטגוריה:משפחת יעקבי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מירוגוי
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:נפטרים ב-1925
קטגוריה:קרואטים שנפטרו במאה ה-20
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו במאה ה-20
אורי נאמן

אורי נאמן (נולד ב-16 במאי 1939), ראש אגף המחקר ב"מוסד" ולאחר מכן פעיל פוליטי ישראלי.

==ביוגרפיה==
נאמן גדל בשכונותיה הדרומיות של תל אביב. בגיל 18 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל ולאחר מכן בגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. את שירות המילואים, לרבות מלחמת ששת הימים, מילא בצנחנים.

בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון, אפריקה והיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן גויס לשורות "המוסד", בו מילא מגוון תפקידים ביחידה המבצעית בישראל ובחו"ל, ולאחר מלחמת יום הכיפורים היה מראשוני אגף המחקר. בשנת 1989 מונה לראש אגף המחקר ומילא תפקיד זה עד לשנת 1995.

לאחר פרישתו מ"המוסד" תפקד כיועץ אסטרטגי ולקח חלק בפרויקט של שיחות עם אישים פלסטינים, שימש כיועצו של השר שלמה בן עמי, היה חבר בצוות חשיבה מחדש בראשות השופט אליהו וינוגרד, שמינה הרמטכ"ל שאול מופז, לבירור גורלו של רון ארד וביצע תפקידים שונים בתחום המדיני. בתפקידו האחרון שימש כיועץ במשרד לעניינים אסטרטגיים ובצוות המועצה לביטחון לאומי.

נאמן, יחד עם דוד ארבל, הוציאו לאור ספר בשם שיגיון ללא כיפורים - ההפתעה שלא הייתה והאסטרטגיה שכשלה המתאר את השתלשלותם של האירועים וקבלת ההחלטות בצמרת המדינה בערב מלחמת יום הכיפורים, מנקודת מבט ייחודית, לפיה הדרג המדיני לא הופתע בפתיחתה של המלחמה עקב כשל מודיעיני, אלא החליט, חרף הידיעה שעומדת לפרוץ מלחמה, שלא לגייס את חיילי המילואים ולהימנע ממכה מקדימה, כתוצאה מהערכה שגם בתנאי פתיחה אלה יביס צה"ל את צבאות מצרים וסוריה. את דעתם על הערכה זו מביעים מחברי הספר כבר בשם שהעניקו לו - "שיגיון ללא כיפורים".

עם הקמת מפלגת "קדימה" בנובמבר 2005, הצטרף נאמן למפלגה וכשלוש שנים לאחר מכן, התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-18. נאמן נבחר למקום ה-65 הלא-ריאלי, ולא נכנס לכנסת ה-18.

בשנת 2011 יצא לאור הספר "הכרעות גבוליות", אותו כתב עם דוד ארבל.

==קישורים חיצוניים==
*[http://blog.tapuz.co.il/urineeman/ הבלוג של אורי נאמן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:ראשי אגף המודיעין במוסד
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
ויאריקה (הר געש)

ויאריקה (בספרדית: Villarrica) הוא הר געש פעיל בדרום צ'ילה, בגבול המחוזות אראוקניה ולוס ריוס, דרומית-מזרחית לטמוקו וצפונית-מזרחית לוולדיביה.
== גאוגרפיה ==
גובהו של ההר 2,847 מטר מעל פני הים, והוא המערבי ברכס הכולל שני הרי געש נוספים, לנין וקֶטְרוּפִּיָאן. צפונית-מערבית להר שוכן אגם ויאריקה, ודרומית-מערבית לו אגם קָלָפְקֶן. ויאריקה הוא אחד מהרי הגעש הבודדים בעולם שבלועם נוצר אגם לבה, האגם בוויאריקה הוא זמני. בשפת המפוצ'ה מכונה ההר רוקאפיאן (Rucapillán), שפירושו "בית הרוח".

ההתפרצויות המשמעותיות העיקריות של הר הגעש במאה ה-20 נרשמו בשנים 1948, 1963, 1964, 1971 ו-1985. בהתפרצות של 1948 מצאו את מותם כ-100 בני אדם, ואילו זו של 1964 גבתה 22 קורבנות והחריבה את העיירה קוֹנְיָארִיפֶּה. האסון החמור ביותר אירע בהתפרצות של 1971. כתוצאה מההתפרצות נמסו קרחונים בראש ההר, והתמוססותם גרמה ללהאר, שהרס כפרים שלמים, ואף חלקים מהעיירה ליקאן ראי. כ-200 איש נהרגו, ועשרות אלפים פונו מבתיהם, לאחר שעשן סמיך כיסה את האזור במשך זמן רב. התפרצויות קטנות יותר מתרחשות בתדירות גבוהה, ועשן וגופרית נפלטים מההר לעיתים תכופות.

במורדות ההר פועל אתר סקי, והטיפוס לפסגתו פופולרי בקרב מטיילים המגיעים מעיירות הנופש הסמוכות, פוקון וויאריקה. ההר מצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי ויאריקה.

באפריל 1987 נהרגו מנפילה שני מטיליים ישראלים, בעת שטיפסו סמוך לפסגת ההר.

== גלריה ==
<gallery>
Villarrica lava fountain.jpg|התפרצות בהר הגעש ויאריקה
Pucon-y-su-Volcan.jpg|הר הגעש כפי שנראה מפוקון
Vvr01.JPG|אגם הלבה שבלוע הר הגעש
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:אתרי סקי
קטגוריה:אראוקניה
קטגוריה:צ'ילה: הרי געש
שושנה (הרלדיקה)

[[שושנת טיודור]]
שושנת יורק]]
שושנת לנקסטר]]
השושנה היא סמל נפוץ בהרלדיקה האנגלית. זהו פרח בעל חמישה עלים סימטריים, חמישה קוצים ועיגול של זרעים. השושנה הייתה סמלה של שושלת טיודור והיא מיוחסת לאנגליה מאז, כפי שהדרדר מיוחס לסקוטלנד. 

==עיצוב==
עיצובה המסורתי של השושנה ההרלדית הוא בדוגמת שושנה בעלת חמישה עלים שטוחים, אולם העיצוב השתנה עם קבלתם של השושנים כסמליהם של בתי יורק ולנקסטר, שבחרו בשושנה בעלת עשרה עלים (בשני מעגלים), עיגול זרעים במרכז וחמישה קוצים ירוקים בין העלים. הערת הבלאזון נכתבה כ"זרעים וקוצים <small>(בצבעים)</small> טבעיים". הזרעים והקוצים יכולים להיצבע גם הם בצבעי השושנה ולאו דווקא בצבעיהם הטבעיים. אם לשושנה מצורפים גבעול ועלים, השושנה מייצגת כנראה ורד דמשקאי. שושנה לבנה מצוירת לפעמים כמוקפת בקרני זהב, ובמקרה כזה היא נקראת rose-en-soleil (<small>צרפתית:</small>"שושנה בשמש").

==צבעים==
על פי המסורת ההרלדית לצבעי השושנים חשיבות רבה. שושנה אדומה מסמלת מות קדושים, שושנה לבנה מייצגת אמונה ושושנה צהובה מייצגת השגיות. שושנים עשויות להופיע בכל הצבעים הטבעיים, וכן בשחור, בכחול ובירוק.

==מסורות אנגליות==
שושנים אדומות היו סמלם של בית לנקסטר בעוד ששושנים לבנות היו סמלם של בית יורק. שילובם של שתי השושנים לכדי פרח אחד יצר את שושנת טיודור; לבן על אדום עם רקע זהב, או כסף ואדום על לבן עם רקע בצבע אחר.

בקדנסיה האנגלית משמשת השושנה לייחוד השלט של בנו השביעי של נושא שלט אצולה.

==ראו גם==
* שושנת טיודור
* מלחמת השושנים
* שושנת לותר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:פרחים בתרבות
נטלי דו טואה

דו טואה (עם מדליית הזהב) לצידן של [[אלי קול (כסף) ואנאבל ויליאמס (ארד) בבייג'ינג, 2008]]
נטלי דו טואה (Natalie du Toit; נולדה ב-29 בינואר 1984) היא שחיינית דרום אפריקאית, שזכתה ב-10 מדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008) ואלופת אפריקה במשחה ל-800 מטר חופשי (אבוג'ה 2003). נוסף לכך, היא השתתפה במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים באולימפיאדת בייג'ינג (2008).

==חייה==
דו טואה נולדה וגדלה בקייפטאון. היא החלה להתאמן בשחייה בגיל צעיר, וב-1998, בגיל 14, אף השתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקואלה לומפור. בפברואר 2001 נפגעה בתאונת דרכים לאחר שרכב פגע בה בעת שרכבה על קטנוע בדרכה מאימון שחייה. בעקבות התאונה, נאלצו הרופאים לקטוע את רגלה השמאלית, מתחת לברכה. בתוך שלושה חודשים, עוד בטרם החלה ללכת על רגליה, שבה דו טואה לבריכת השחיה, והמשיכה באימוניה.

בשנת 2002 שבה דו טואה לזירה הבינלאומית, כשהשתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במנצ'סטר, וזכתה בשתי מדליות זהב במשחים ל-50 ול-100 מטר בסגנון חופשי לבעלי מוגבלויות. באחרון אף קבעה שיא עולם. היא לא הסתפקה במשחים אלה, והתחרתה במשחה הרגיל ל-800 מטרים, בו העפילה לגמר. בכך, הייתה לספורטאית הנכה הראשונה שמעפילה לשלב הגמר במסגרת זו.

===אלופת אפריקה===
בשנת 2003 המשיכה דו טואה להתחרות במסגרות הרגילות, ואף קצרה הישגים לא מעטים. במשחקי אפריקה שנערכו באבוג'ה, ניגריה זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר, ובמשחקים האפרו-אסיאתיים שנערכו בהיידראבאד, אנדרה פרדש שבהודו זכתה במדליית כסף במשחה זה ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר.

חרף הישגיה, לא הצליחה להשיג את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת אתונה (2004). היא השתתפה במשחקים הפאראלימפיים, וזכתה ב-5 מדליות זהב, במשחים ל-50, 100 ו-400 מטרים בסגנון חופשי, 100 מטרים בסגנון פרפר ו-200 מטר בסגנון מעורב. כן זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר בסגנון גב.

בשנת 2006 שמרה דו טואה על שני תואריה ב-50 וב-100 מטרים בסגנון חופשי במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן. ב-2008 סיימה במקום הרביעי במשחה ל-10,000 מטרים באליפות העולם בשחייה במים פתוחים
שנערכה בסביליה. הישג זה אפשר את השתתפותה באולימפיאדת בייג'ינג. הוועד האולימפי של דרום אפריקה בחר בה לשאת את דגל המדינה בטקס הפתיחה של המשחקים, ובכך הייתה לספורטאית הנכה הראשונה הנושאת דגל בטקס פתיחה של אולימפיאדה. בתחרויות עצמן סיימה במקום ה-16. עם סיום המשחקים, השתתפה דו טואה גם במשחקים הפאראלימפיים. היא זכתה במדליית זהב בכל חמשת המשחים בהם זכתה גם באתונה.

== השגים ותארים ==
* בשנת 2008 זכתה דו טואה בתואר שחיינית הנכה של השנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.heraldscotland.com/amputee-olympians-1.886191 קטועי גפיים במשחקים האולימפיים], באתר heraldscotland, 4 באוגוסט 2008 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחייני מים פתוחים דרום אפריקאים
קטגוריה:זוכי פרס לוריוס: הספורטאי הנכה של השנה
קטגוריה:שחייניות דרום אפריקאיות
קטגוריה:אלופות פאראלימפיות
קטגוריה:ספורטאים פאראלימפיים דרום אפריקאים
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:נושאי דגל דרום אפריקה באולימפיאדה
קטגוריה:נושאי דגל דרום אפריקה במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1984
תימן במשחקים האולימפיים

תימן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת ברצלונה (1992). בשתי האולימפיאדות שקדמו לה, אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ואולימפיאדת סיאול (1988) השתתפה צפון תימן, ובאחרונה נטלה חלק גם דרום תימן. המדינות התאחדו ב-1990, ומאז יש להן משלחת אחת.

בכל האולימפיאדות בהן השתתפה, שלחה תימן מספר מועט של ספורטאים. מספר השיא נרשם באולימפיאדת ברצלונה - 13 (אם כי באולימפיאדת סיאול עמד מספר הספורטאים משתי המשלחות על 19 - 11 מהצפון ו-8 מהדרום). לאולימפיאדת לונדון (2012) שלחה תימן ארבעה ספורטאים בלבד. אף ספורטאי תימני לא רשם הישג משמעותי במשחקים האולימפיים.

תימן מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==ראו גם==
* תימן במשחקים הפאראלימפיים
* תימן במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תימן: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
צוריאל אדמנית

צוריאל אדמנית (9 ביוני 1915, כ"ז בסיוון תרע"ה – 14 באוקטובר 1973, י"ח בתשרי תשל"ד) היה מחנך והוגה דעות בולט בתנועת הקיבוץ הדתי.

==תולדות חייו==
אדמנית נולד כפרנץ וילהלם דיאמנט לדוד וסופי בפוזן, אז בגרמניה. התייתם בגיל צעיר מאביו. למד בגימנסיה הומניסטית בברלין וסיים בה את לימודיו לקראת בחינות הבגרות. היה עדיין תלמיד בעת עלות הנאצים לשלטון בגרמניה. נמנה עם חברי תנועת הנוער הדתי-חרדי 'עזרא' והשתייך לחוג הארצישראלי שלה. למד שנה אחת בישיבת מונטרה בשווייץ ולאחר מכן שהה במשך שלוש שנים בחווֹת ההכשרה של הבח"ד באיטליה ובגרמניה (בבלנקניזה ובגרינגסהוף), בהן התכונן לעלייתו ארצה.

עלה לארץ ישראל בתשרי תרצ"ח (19 ספטמבר 1937), והצטרף לקבוצת רודגס ליד פתח תקווה. בתרצ"ט (1939) נשא את הילדה לבית הורביץ לאשה, ומנישואים אלה נולדו להם שתי בנות ושני בנים.

היה מדריך ומרכז חברות-נוער במסגרת עליית הנוער, מורה ומחנך בבית הספר; הדריך את המחזור הראשון של הכשרת בני עקיבא מצפון אמריקה, תפקיד בו קבע את דפוסי ההכשרות למחזורים הבאים. מאז שנת תש"ט שימש נציג הקיבוץ הדתי בהנהלה הארצית של 'בני עקיבא', והיה מדריך חברתי של גרעין ז' שהצטרף לימים לקיבוץ סעד, הקבוצה הראשונה של 'בני עקיבא'.

מילא שורה של תפקידים פנימיים הן בקבוצת רודגס והן בקבוצת יבנה מאוחר יותר, ובהם מזכיר פנים, פעיל בוועדות חברה, חינוך, דת ותרבות, בוועדה להכוונת החיים הדתיים ובמערכת 'עמודים'. יזם גם חוגים תורניים והיה פעיל בהם. כמו כן היה רפתן ועובד במדגריה.

שימש כמפקד אזור (מא"ז) בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות ובמהלכה. בזמנים שונים היה פעיל במזכירות המורחבת של הקיבוץ הדתי, ומילא גם תפקיד מרכז וועדת הביטחון, בו פיתח וטיפח את הקשרים ההדוקים עם בני הקיבוץ הדתי במהלך שירותם בצה"ל.

היה מרצה מבוקש בחוגים רבים, כולל בתנועה הקיבוצית במסגרת 'קירוב לבבות' ועוד, והיה מקובל כמדריך רוחני בקבוצתו, קבוצת יבנה, ובכל הקיבוץ הדתי. מאמריו הרבים התפרסמו בעיתונים ובכתבי עת שונים, כמו 'הצופה', 'מבית' (עלון קבוצת יבנה), 'עמודים', 'זרעים', ו'דעות', אחרי שנפטר קיבץ יצחק אשר את רב מאמריו, והפך אותם לספר "בתוך הזרם ונגדו".

בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים נפטר מדום לב והובא למנוחות בבית העלמין של קבוצת יבנה.

על שמו של צוריאל אדמנית נקרא שבט בבני עקיבא.

==כתבים==
* בתוך הזרם ונגדו, אסופת מאמרים בעריכת יצחק אשר, הוצאת מזכירות הקיבוץ הדתי, תל אביב, מהדורה שנייה, תשמ"א.

===שיר מתרגומו (בדד, הרמן הסה)===
:עוברים עלי אדמות
:דרכים ושבילים למרבית, 
:אך כולם מוליכים 
:אלי אותה תכלית. 
::נסע או נרכב בדרכינו
::יחד בשניים, שלושה, ארבעה – 
::אך את צעדו האחרון יצעד 
::כל אחד רק הוא לבד, לבד. 
:ולכן אין טוב
:ממוסר ההשכל: 
:בכל סבל קשה ומכאוב, 
:בן-אדם לבדך אתה הסובל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=52 מושג הערבות במצוות אצל חכמינו הראשונים] / צוריאל אדמנית
* [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=52 היחיד והציבור בחיים הדתיים של הקבוצה] / צוריאל אדמנית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:אנשי עליית הנוער
קטגוריה:קבוצת יבנה: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי ברית חלוצים דתיים
קטגוריה:בני עקיבא העולמית: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקבוצת יבנה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קלוד פרנק

קלוד פרנק (באנגלית: Claude Frank; 24 בדצמבר 1925 – 27 בדצמבר 2014) היה פסנתרן אמריקאי-יהודי. הקריירה שלו כוללת הופעות עם מיטב התזמורות הגדולות בעולם, הופעות בפסטיבלים החשובים ורסיטלים חשובים ברחבי העולם.

== חייו ==
פרנק גדל בנירנברג עד גיל 12. לאחר מכן הצטרף לאביו בבריסל. מהר מאוד הוא עבר לפריז שם למד בקונסרבטוריון המקומי. הכיבוש הגרמני דחק בו לעזוב את צרפת בשנת 1940 לספרד שם שהה באופן בלתי חוקי. הוא הופיע במסיבה של שגריר ברזיל ושם קיבל את האשרה להגיע לארצות הברית על ידי השגריר האמריקאי, שנכח במסיבה. עבד עם ארתור שנאבל וקרל אולריך שנאבל בניו יורק.

למד הלחנה וניצוח באוניברסיטת קולומביה. פריצת דרך בקריירה שלו הייתה בשנת 1959 כשהופיע עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק לראשונה בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין. בטנגלווד הוא למד עם סרגיי קוסביצקי. הופיע ברחבי העולם כסולן במזרח, באוסטרליה, באירופה, בישראל ובדרום אמריקה וכן בקונצרטים של מוזיקה קאמרית. נקודת ציון בקריירה שלו הייתה הקלטת כל 32 הסונטות לפסנתר של בטהובן עבור חברת התקליטים תקליטי RCA בשנת 1971 ונגינה שלהן ברחבי העולם. הוא הופיע עם רעייתו הפסנתרנית ליליאן קליר ואחר כך עם בתו הכנרת פמלה פרנק. פרנק לימד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, פנסילבניה, ונתן כיתות אמן באוניברסיטת ייל, באוניברסיטת דיוק, באוניברסיטת קנזס ובבית הספר לאמנויות בצפון קרוליינה.

פרנק לימד בפקולטה לפסנתר בבית הספר למוזיקה בייל מאז 1973.

נפטר ב-27 בדצמבר 2014.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20100705165951/http://saintpaulsunday.publicradio.org/artists/artist/index.php?ac=claude_frank Claude Frank (Artist Profile)], in " Saint Paul Sunday", Retrieved September 19, 2007.

קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
דברי

דַּבְּרִי הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית עלמה זהר. האלבום יצא לאור ב-17 ביולי 2008, על ידי חברת התקליטים התו השמיני. את האלבום הפיק מוזיקלית אסי איילון, שהפיק גם את האלבום מסע ומתן, של הזמר מוש בן ארי.

הסינגל הראשון מתוך האלבום, "עם הגב", שיצא ב-4 באפריל 2008, זכה להשמעות נאות בתחנות הרדיו, והסינגל השני, "אגו טריפ", שיצא בחודש יוני, זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו והטלוויזיה. השיר זכה ל-145 השמעות בשבוע אחד בכל התחנות בישראל, והפך לשיר המושמע ביותר מספר שבועות ברציפות. סך הכל, השיר הושמע 1106 פעמים בשנת תשס"ח. עקב ההצלחה הגדולה של הסינגל, הוקדמה יציאתו של האלבום, שלבסוף יצא בחודש יולי. באוגוסט של אותה שנה יצא הסינגל השלישי מהאלבום, "שיר אהבה אינדיאני (Miguel)", המבוצע באנגלית, בעברית ובמעט ספרדית. גם סינגל זה זכה לכמויות גדולות של השמעות וגם הוא הפך לשיר המושמע ביותר עד תחילת חודש אוקטובר. ב-25 בנובמבר של אותה שנה, יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שגם פותח אותו, והוא "דע".

כעבור חודשיים מצאת האלבום, זכה למעמד של אלבום זהב לאחר שמכר מעל ל-20,000 עותקים.

== רשימת רצועות ==

;הערות
* "אגו טריפ" מעוצב כ"אגו-טריפ".
* "גלות בבל השנייה" מעוצב כ"גלות בבל השנייה".
* "שיר אהבה אינדיאני (Miguel)" מעוצב כ"שיר אהבה אינדיאני (מיגל)".

== אמנים משתתפים ==
* גיטרות ובס, קלידים: אסי איילון
* כלי הקשה וקלימבה: אלון יופה
* תופים: ערן פורת
* חצוצרה: אייל יחיאלי
* צ'לו: יועד ניר
* כינור: מיכאל גריילסאמר
* קלידים: דוד עדה

== וידאו קליפים ==
*אגו טריפ (בימוי: זוהר רון)<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* מאיה קוסובר, [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=11990 שיר אהבה אינדיאני - עלמה זהר], בפודקאסט "שיר אחד" באתר "כאן"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2008
קטגוריה:אלבומי עלמה זהר
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת התו השמיני
תעלת אלברט

תעלת אלברט (בהולנדית: Albertkanaal, בצרפתית: Canal Albert) היא תעלה בצפון מזרח בלגיה הקרויה על שם אלברט הראשון, מלך הבלגים. מחברת את הערים אנטוורפן ולייז' ונהרות המז והסכלדה. עומקה 3.40 מטר, גובהה 6.70 מטר, ואורכה 129.5 ק"מ. התעלה מסוגלת לשמש להובלת ארבה בת עשרת אלפים טון.

התעלה נחפרה בין 1930 ל-1939 והשימוש בה החל בשנת 1940. בשל מלחמת העולם השנייה הניצול המלא של התעלה החל רק בשנת 1946. הבדל הגובה בין אנטוורפן ולייז' הוא 56 מטרים. שישה תאי שיט דרושים על מנת להתגבר על הבדלי הגובה. בחמישה מהתאים יש הפרשי גובה של עשרה מטרים, ובאחד של 5.35 מטרים.

המסע לאורך התעלה ארך שבוע בשנות ה-30. מאז השלמת תעלת מיין-דנובה ב-1992 יכולה אסדה לשוט כיום מאנטוורפן אל הים השחור. במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה התעלה כקו הגנה, היא שמשה להגן הן על אזור בלגיה והן על מחוזותיה הצפון מזרחיים של צרפת. במהלך המערכה על צרפת בשנת 1940 הצליחו הגרמנים לחצות את התעלה עוד ביומה הראשון של המערכה. בספטמבר 1944 חצתה את התעלה הדיוויזיה הקנדית השנייה במהלך שחרור בלגיה והולנד מהכיבוש הנאצי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תעלות
קטגוריה:פלנדריה: גאוגרפיה
קטגוריה:ולוניה: גאוגרפיה
אוסטרובסקי

אוסטרובסקי (בכתיב לועזי: Ostrovski ולעיתים Ostrovsky) הוא שם משפחה רוסי, אוקראיני, פולני, בלארוסי, המשמש גם כשם משפחה יהודי מזרח אירופי, שפירושו: "מאוסטרוב<nowiki/>סקיOstrov), כלומר "מהאי", או מאחד היישובים הקרויים אוסטרוב.

קטגוריה:שמות משפחה
אגם ויאריקה

ויאריקה (בספרדית: Lago Villarrica) הוא אגם במחוז אראוקניה בדרום צ'ילה, דרומית-מזרחית לטמוקו וצפונית-מזרחית לוולדיביה. האגם שואב את שמו מהר הגעש ויאריקה השוכן דרומית-מזרחית לאגם. בשפת המפוצ'ה שמו מיולפקן (Mallolafquén).

האגם שוכן ממערב לרכס הרי האנדים, באזור רווי אגמים. מצפון לו אגם קוליקו, מצפון-מזרח קבורגואה ומדרום קלפקן. האגם הוא אתר תיירות פופולרי, ומתקיימות בו פעילויות של ספורט ימי כגון סקי מים, שיט, קיאקים ודייג. לחופיו שתי עיירות המבוססות על ענף התיירות, ויאריקה מדרום-מערב ופוקון מדרום-מזרח.

==קישורים חיצוניים==

ויאריקה
קטגוריה:אראוקניה
פבל קוהוט (נגן עוגב)

פבל קוהוט (בצ'כית: Pavel Kohout, נולד ב-1976 בפראג שבצ'כוסלובקיה) נגן עוגב צ'כי.

קוהוט הוא בוגר הקונסרבטוריון של פראג והפקולטה למוזיקה של האקדמיה לאמנויות הבימה של פראג בהנחייתו של פרופסור יארוסלב טומה. בשנים 1999 - 2000 המשיך בלימודיו בקונסרבטוריון של אמסטרדם בהולנד אצל הפרופסור המומחה הנודע יאקה ואן אורטמרסן.

== פרסים ==
* פרס ראשון ופרס באך באחת מתחרויות העוגב הבינלאומיות הגדולות בעולם, IOCM מוזאשינו בטוקיו 2000
* פרסים ראשונים בתחרויות עוגב בינלאומיות בליובליאנה 1998 
* פרסים ראשונים בתחרות עוגב בינלאומית בווילנה 1999
* "מלאך רוקד" - פרס תחרות המוזיקה האירופאית לנוער

== קישורים חיצוניים ==
* 

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.mzv.cz/canberra/en/news_events/concert_tour_of_mr_pavel_kohout.html Concert tour of Pavel Kohout]
</div>

קטגוריה:נגני עוגב צ'כים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1976
יארוסלב טומה

יארוסלב טומה (בצ'כית: Jaroslav Tůma; נולד ב-1956) הוא נגן עוגב צ'כי.

== קריירה ==
טומה, יליד פראג, הוא נגן עוגב, צ'מבליסט ופסנתרן. הוא סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של פראג ובפקולטה למוזיקה של האקדמיה לאמנויות הבמה בפראג. הוא זכה בפרסים ראשונים בתחרויות לאלתור בעוגב בנירנברג שבגרמניה בשנת 1980 ובהארלם שבהולנד בשנת 1986. טומה גם זכה בהצטיינות יתרה במספר תחרויות פרשנות בעוגב, בשנת 1978 בלינץ שבגרמניה, בשנת 1979 בתחרות האביב הבינלאומית בפראג, ובשנת 1980 בתחרות יוהאן סבסטיאן באך בלייפציג. 

יארוסלב טומה הוא פרופסור בפקולטה למוזיקה של האקדמיה לאמנויות הבימה בפראג. בין תלמידיו שם היה נגן העוגב פבל קוהוט.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20080618101235/http://jaroslavtuma.cz/JT/en-index.php Home page of Jaroslav Tůma ]
* [http://www.bach-cantatas.com/Bio/Tuma-Jaroslav.htm Bach-cantatas.com]
</div>

קטגוריה:נגני עוגב צ'כים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1956
כביש 40 (ארגנטינה)

כביש 40 (בשמו הרשמי: הדרך הלאומית מס' 40 בספרדית: Ruta Nacional Nº 40) הוא הכביש הארוך בארגנטינה. באופן רשמי ראשיתו בכף וירחנס, בסמוך למוצאו של מצר מגלן באוקיינוס האטלנטי, וקצהו 5,194 ק"מ צפונה משם, בלה קיאקה שעל גבול בוליביה. בפועל, הדרך מתחילה בפונטה לוז'ולה, 100 ק"מ צפונית לכף וירחנס. הדרך עוברת ברובה לאורך הרי האנדים, היא חוצה 11 מהפרובינציות של ארגנטינה, ועוברת בסמוך ל-18 פארקים לאומיים ולכמה מאתרי התיירות החשובים בארגנטינה: קרחון פריטו מורנו, מערת הידיים, אגם פואלו, אל בולסון, בארילוצ'ה, צ'וס מלל, דרך היין של מנדוסה, חורבות קילמס, עמקי קלצ'אקי, ועוד. הדרך חוצה 27 מעברי הרים, הגבוה שבהם הוא אברה דל אקאי, בגובה של 4,895 מ' מעל פני הים, שנחשב למקום הגבוה ביותר בעולם שבו עובר כביש ארצי.

כביש 40 נחנך ב-1935, ובתחילה קילומטר האפס שלו היה בעיר מנדוסה, וממנה נמדדו המרחקים צפונה ודרומה. בשנת 2004 שונה המספור, וכיום ראשיתו הפורמלית בכף וירחנס, וממנה עולה צפונה. מעשית, הקילומטר הראשון בדרך הוא הקילומטר ה-100, בפונטה לוז'ולה.

נכון לשנת 2006, רק 48% מהדרך סלולה. בפרובינציות ריו נגרו ונאוקן הדרך סלולה לכל אורכה, ואילו בפרובינציות סלטה וחוחוי רק חלקים קטנים מהדרך סלולים.

==אתרים מרכזיים==
* פרובינציית סנטה קרוס (1,325 ק"מ): ריו גז'גוס, ריו טורביו, אגם ארחנטינו (באזורו כביש גישה לאל קלפטה וקרחון פריטו מורנו, אגם ויידמה, אגם בואנוס איירס). בפרובינציה זו הדרך נעה תחילה מערבה לאורך כ-390 ק"מ, עד אזור ריו טורביו, בו היא מתעקלת צפונה, ובכיוון כללי זה היא ממשיכה עד סופה.
* פרובינציית צ'ובוט (586 ק"מ): אסקל, אגם פואלו
* פרובינציית ריו נגרו (145 ק"מ): אל בולסון, הפארק הלאומי נאוול ואפי, בארילוצ'ה (הכביש עובר בתוך העיר)
* פרובינציית נאוקן (684 ק"מ): נהר לימאי, ספאלה, צ'וס מלל
* פרובינציית מנדוסה (638 ק"מ): מלרגואה, נהר אטואל, מנדוסה
* פרובינציית סן חואן (333 ק"מ): סן חואן, סן חוסה דה חאצ'ל
* פרובינציית לה ריוחה (293 ק"מ): ויז'ה אוניון, צ'ילסיטו
* פרובינציית קטמרקה (275 ק"מ): בלן, סנטה מריה
* פרובינציית טוקומאן (37 ק"מ): חורבות קילמס
* פרובינציית סלטה (356 ק"מ): עמקי קלצ'אקי, קפז'אטה, קאצ'י, אברה דל אקאי, סן אנטוניו דה לוס קוברס, סלינאס גראנדס
* פרובינציית חוחוי (352 ק"מ): לה קיאקה

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
Ruta 40.jpg|כביש 40 בחלקו הדרומי
RioCollonCura.jpg|גשר מעל נהר קוז'ון קורה, פרובינציית נאוקן
Ruta 40, Lago Gutierrez.jpg|הק"מ ה-2,024, בסמוך לאגם גוטיירס, פרובינציית ריו נגרו
Ruta 40, Salta, Argentina.jpg|הק"מ ה-4,406, בפרובינציית סלטה, בין קפז'אטה לקאצ'י
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070430081820/http://www.turismo.gov.ar/esp/atra/ruta/mruta.htm כביש 40] באתר משרד התיירות הארגנטינאי 

קטגוריה:ארגנטינה: תחבורה

קטגוריה:דרכים וכבישים

קטגוריה:חוחוי (פרובינציה)
קטגוריה:מנדוסה (פרובינציה)
קטגוריה:נאוקן (פרובינציה)
קטגוריה:סלטה (פרובינציה)
קטגוריה:סן חואן (פרובינציה)
קטגוריה:סנטה קרוס (פרובינציה)
קטגוריה:צ'ובוט
קטגוריה:ריו נגרו (פרובינציה)
קטגוריה:לה ריוחה (פרובינציה)
קטגוריה:קטמרקה (פרובינציה)
קטגוריה:טוקומאן (פרובינציה)
פולקסווגן ג'טה

פולקסווגן ג'טה (באנגלית: Volkswagen Jetta) היא מכונית משפחתית המיוצרת משנת 1979 על ידי חטיבת פולקסווגן הגרמנית. שווקה לעיתים תחת שמות אחרים: בורה, סגיטר, ונטו ואטלנטיק. השם ג'טה ניתן על שם זרם הסילון (ג'ט באנגלית) כמנהג פולקסווגן לקרוא את שמות הדגמים על שם תופעות אקלימיות עולמיות - זרמי אוויר ומים, מאז שעברו לווסת את טמפרטורת המנועים באמצעות נוזלים. מאז הדור הראשון הג'טה מבוססת על פלטפורמות A של קבוצת פולקסווגן שמזוהה יותר מכל עם הגולף, לכן הג'טה אינה אלא גרסת 4 דלתות סדאן לגולף.

הדור החמישי של הג'טה הוצג בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס ב-5 בינואר 2005 והוצע למכירה לראשונה בארצות הברית. ברוב המדינות הוא כונה "ג'טה", אך במקסיקו ובקולומביה כונה "בורה", בארגנטינה וצ'ילה כונה "ונטו" ובסין הוא נקרא "סאגיטר". במבחני בטיחות של יורו NCAP זכה הדור החמישי בארבע כוכבי בטיחות מתוך חמש.

==ביקורת בעיתונות הרכב==
מבקרי הרכב העניקו לדור החמישי ביקורות חיוביות לרוב, אך חלקם התלוננו כי הרכב איבד קצת מאופיו הייחודי ונדרש לעצבו מחדש.
== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="130">
קובץ:Techno Classica 2018, Essen (IMG 9671).jpg | "פולקסווגן ג'טה" - קבריולט 
קובץ:98jetta.jpg | "פולקסווגן ג'טה" - שנת 1998
קובץ:Car of Latvian Security Service of Parliament and State President.JPG | "פולקסווגן ג'טה" - ניידת משטרה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1979
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
ג'טה
קתדרלת מולן

הקתדרלה, מבט מכיוון מערב
קתדרלת מולן (בצרפתית שמה המלא הוא Basilique Notre-Dame de l'Annonciation de Moulins) היא קתדרלה קתולית במוּלֶן, אלייה, צרפת. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי לוהב (Flamboyant) והושלמה בגל התחייה הגותית במאה ה-19.
== היסטוריה ==
הקתדרלה נבנתה בתור כנסייה קולגיאלית בסוף המאה ה-15 בסגנון גותי לוהב (Flamboyant). ב-1822 נהפכה לקתדרלה ומושב הבישוף של מולן. בעקבות כך נבנתה הספינה הראשית מחדש בסגנון נאו-גותי ועמה חזית בעלת חלון רוזטה ושני צריחים מחודדים בידי האדריכלים ז'אן-בטיסט-אנטואן לאסיס (Lassus) ו-Millet בסוף המאה ה-19.

אוצר הקתדרלה כולל טריפטיכון מפורסם בשם Maître de Moulins מאת Jean Hey שהוזמן בסביבות 1500 על ידי דוכס בורבון.

== גלריה ==
<gallery>
Image:FR-03-Moulins14.JPG|חזית הקתדרלה, מבט מצפון מערב
Image:FR-03-Moulins13.JPG|חזית הקתדרלה, מבט מדרום מערב
Image:MoulinsCathedral001.jpg|בית המקהלה של הקתדרלה, מבט מצפון-מזרח
Image:Meister von Moulins 006.jpg|חלק מהטריפטיכון שבקתדרלה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://en.structurae.de/structures/data/index.cfm?id=s0011537 מידע ותמונות], ב-Structurae.de
* [http://www.culture.gouv.fr/culture/inventai/itiinv/cathedrale/docimage/moulins/cat_moulins.html תמונות מהמאה ה-19 של הקתדרלה], בצרפתית
* [http://www.flickr.com/photos/ana_sudani/sets/72157601692947592/ תמונות מהקתדרלה]

מולן
קטגוריה:אוברן
מרכז שיטור קהילתי

מרכז שיטור קהילתי (בראשי תיבות: מש"ק) הוא מרכז המהווה נקודת קצה מרוחקת של תחנת המשטרה. במרכז השיטור הקהילתי פועלים מפקד מרכז שיטור קהילתי, (מפקד מש"ק) שהוא שוטר בדרגת נגד ושוטר מרכז שיטור קהילתי שפועלים אף עם המתנדבים שמופעלים במש"ק, מתנדבי המשמר האזרחי בתא שטח מסוים (שכונה, ישוב, מועצה אזורית וכדומה). פעילות השוטרים והמתנדבים במרכז השיטור הקהילתי נעשית במסגרת מודל "שיטור קהילתי" - שיטור אפקטיבי לפתרון בעיות, שיפור השירות וצמצום תופעות פשיעה בשטח התחנה עליה נמנה המש"ק. מפקד המש"ק ושוטרי המש"ק כפופים פיקודית למשרד האק"מ (אגף קהילה משטרה) בתחנה, כאשר בראש משרד האק"מ עומד קצין האחראי לכל מרכזי השיטור הקהילתי בשטח התחנה ועל תפקודם התקין ולאחרונה עקב שינוי ארגוני ואיחוד האק"מ עם אגף מבצעים, נעשה כפוף לאגף זה ככל יחידות אגף הקהילה לשעבר.

==מפקדי המש"קים==
מפקדי המש"קים ושוטרי המש"ק הם שוטרי תחנה מיומנים ומקצועיים לרוב בעלי וותק בתפקידים קודמים, אשר נבחרו לתפקיד זה בוועדה מרחבית בראשות מפקד מרחב או סגנו וקציני מרחב עקב החשיבות הניתנת לתפקיד זה, ולאחר מכן דוחה או מאשרת את תפקידו והיבחרותו לשמש כמפקד מש"ק או שוטר מש"ק.

==תפקידי מרכזי השיטור==
למרכז השיטור הקהילתי תפקידים רבים: הקלת העומס על התחנות בגביית התלונות מהתושבים; גישור בסכסוכים בין התושבים; גיוס ליחידת המשמר האזרחי המקומית ופיקוד עליה; טיפול ממוקד בעבירות של איכות חיים (חנייה או רעש, לדוגמה); עזרה לפיקוח העירוני לאכוף את החוק ולשמור על הסדר, באמצעות סמכויות המשטרה (שאינן עומדות לרשות הפקחים); פיקוח על האבטחה של בתי הספר וגני הילדים; והדרכת הילדים ובני הנוער, במוסדות החינוך, לבטיחות בדרכים, לאי אלימות ולהימנעות מצריכה של סמים ואלכוהול.

עיקר עבודתם של השוטרים במרכזי השיטור הקהילתי היא באזור שעליו הם מופקדים, מול התושבים של אותו אזור ובאי האזור האחרים (עובדים, תלמידים וכו'). לכן, שוטרי המרכזים הקהילתיים מכירים היטב את האזור ואת תושביו והם משמשים גשר - מצד אחד מדריכים את כל כוחות המשטרה שפועלים באזור ומן הצד השני, מסבירים לתושבים על הפעילות של המשטרה ועל השירותים שלה לאזרח. בהתאם לכוח האדם הפנוי בכל תחנה, מפקדי התחנות משתדלים לשבץ שוטרים רבים ככל האפשר במרכזי השיטור הקהילתי. הבעיה העיקרית במימוש החזון של מרכזי השיטור הקהילתי היא המחסור החמור בכוח האדם במשטרה, אשר בגללו מתַגברים שוטרי המרכזים לעיתים קרובות את יחידות הסיור ואת יחידות התנועה במקום למלא את תפקידם בקהילה.

קטגוריה:משטרת ישראל
עופר בן-אמוץ

עופר בן-אמוץ (נולד ב-20 באוקטובר 1955) הוא מלחין יהודי ישראלי-אמריקאי ופרופסור למוזיקה בקולורדו קולג'.

== קורות חיים ==
עופר בן-אמוץ נולד בחיפה בשנת 1955. הופיע לראשונה כפסנתרן בגיל 9. בגיל 16 זכה בפרס הראשון בתחרות "חת" לפסנתר. החל ללמוד קומפוזיציה ותאוריה של המוזיקה אצל יוסף דורפמן באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, והמשיך לימודיו בקונסרבטוריון של ז'נבה בשווייץ ובאקדמיה למוזיקה בדטמולד, גרמניה. ב-1987 עבר לארצות הברית, שם למד אצל ג'ורג' קראמב באוניברסיטת פנסילבניה, וסיים את לימודי הדוקטורט בקומפוזיציה. ד"ר בן-אמוץ משמש כיום כפרופסור לקומפוזיציה ולתאוריה בקולורדו קולג'.

יצירותיו של בן-אמוץ מבוצעות בקביעות באולמות קונצרטים ובפסטיבלים ברחבי העולם. הוא זכה בתחרות בינלאומית בווינה (1994), בפרס קאוואנה (1988), בפרס הזהב בתחרות רודפורט בדרום אפריקה (1993), בתחרות הבינלאומית לקומפוזיציה לחליל בקובה, יפן (1991) ועוד. חבר המרכז ליצירה ולתרבות יהודית ומשנת 1997 משמש כמנהלו האמנותי של מרכז זה בתחומי צפון-אמריקה. כמו כן, משמש כיועץ ארכיון מילקן למוזיקה יהודית-אמריקנית.

ביצירותיו של עופר בן-אמוץ בולט ביטוי רגשי ואישי עמוק. היסודות העממיים והטקסטורות העכשוויות, בשילוב תיזמור ייחודי ורב-דמיון, יוצרים מתח דינאמי ודרמטי ומגדירים את שפתו המוזיקלית של בן-אמוץ. יצירותיו הוצאו לאור על ידי מו"לים בינלאומיים חשובים כמו ברנרייטר וקליסטי, והוקלטו על ידי חברות נודעות כמו נאקסוס, סטיילטון ופלנה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* האתר של [https://web.archive.org/web/20090515135309/http://dybbukproject.org/ אופרת הדיבוק]
* 

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955