OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הפועל פתח תקווה (כדורסל)

הפועל פתח תקווה היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר פתח תקווה, המשחקת בליגה א' מחוז מרכז. ומארחת באולם ספורט ע"ש נחום סטלמך. הקבוצה שיחקה בעבר בליגה הראשונה בשתי קדנציות.

==היסטוריה==
הקבוצה הופיעה לראשונה בליגת העל בעונת 1970/71, אך לא שרדה ונשרה לליגה השנייה מהמקום האחרון עם מאזן של 2 ניצחונות בלבד מ-22 משחקים.

הקדנציה השנייה בעונת 1975/76 אמנם הייתה יותר מוצלחת והקבוצה סיימה במקום ה-7, עם מאזן של 10 ניצחונות ו-14 הפסדים. אך לא שרדה את תחילת העונה שלאחר מכן וביטלה את השתתפותה בליגה. ומאז שיחקה הקבוצה בליגות נמוכות עד לפירוקה בשנת 2000.

בתחילת עונת 2010/11 רשמו אוהדי הפועל פתח תקווה את הקבוצה לליגה ב' מחוז פתח תקווה.
כעבור עונה אחת העפילה הקבוצה ליגה א' מחוז מרכז תחת המאמן יאיר קלס, אך בתום עונה זאת שוב ירדה חזרה הקבוצה לליגה ב', ב-03/04/2013 הבטיחה הקבוצה בפעם השנייה תוך שלוש עונות את עלייתה לליגה א' מחוז מרכז לעייני כ-200 צופים כאשר ניצחה בדרבי את אליצור פתח תקווה/עלי, בעונת 2013/14 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה א', את עונת 2014/15 התחילה הפועל בניצחון אך במהלכה פורקה ובכל המשחקים שלה נרשמו הפסדים תכנים, לקראת עונת 2015/16 נרשמה הקבוצה מחדש באיגוד הכדורסל בליגה ב' מחוז פתח תקווה, כאשר איגוד אוהדי הפועל פתח-תקווה העביר חלק מזכויות הבעלות לעורך הדין אבי והכניש
ובסיום אותה עונה הקבוצה עלתה לליגה א'. ונכון לסיבוב הראשון בעונת 2017/18 הקבוצה היא בין שלוש הקבוצות היחידות בעלות הסיכוי לעלות לליגה הארצית.
את הקבוצה מאמן פול דילייני בעל עבר בקבוצות ליגת העל.

==שחקנים בולטים בעבר==

עשרת הקלעים הבולטים של הקבוצה בליגת העל:
# רוני לנג - 395
# גרשון דקל - 372
# ארנולד וינשטיין - 367
# עמיקם ריקלין - 278
# עקיבא פרדקין - 275
# יעקב אפלשטיין - 226
# אילן פלג - 208
# אורי זילברמן - 182
# נחום מנבר - 165

קטגוריה:קבוצות כדורסל ישראליות
קטגוריה:קבוצות ספורט ישראליות בבעלות אוהדים
כדורסל
פתח תקווה
מלאכת ממחק

שימוש בסבון קשיח בשבת, היא בכלל מלאכת ממחק
מלאכת ממחק היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת, עיקרה העברת שער וצמר מעל גבי העור, ומהותה כל החלקת פני חפץ או עור הגוף. מלאכה זו הייתה במשכן, כאשר עיבדו את עורות האילים לצורך יריעות המשכן.

==המלאכה==
מלאכה זו, עיקרה החלקת פני חפץ, כך למשל מריטת שער מנוצות כנף עוף כדי לשימם בכסת, וסיתות אבן כדי להחליק את פניה. האיסור הוא גם כאשר מבצע חלק מההחלקה, למרות שלא השלים אותה לחלוטין.

אין מגרדין בסכין ובצפורן נעל מפני שעל ידי הגירוד הוא קולף את עור הנעל, אבל מותר לקנחו ללא גירוד הנעל בחרס המותר בטלטול, בנייר, או בכל דבר שאינו ממחק.

בכלל המלאכה, מריחת משחה על רטייה כדי לתת על מכה או פצע, ולכן אסרו חכמים, שאפילו אם נתמרח מערב שבת, או שכבר היה על המכה ונפלה לגמרי על הארץ, שאסור להחזירה. באופן מיוחד התירו חכמים לכוהן שעובד בבית המקדש להחזיר רטייה על הפצע למרות החשש שמא יבוא למרח את הרטייה. הסיבה לכך היא, מכיוון שחכמים חששו שכוהן שיפצע, ולא תהיה בידו האפשרות להחזיר את הרטייה, הוא לא יוריד את הרטייה מהפצע, ומכיוון שאסור לעבוד בצורה כזו בבית המקדש שכן הרטייה חוצצת בין ידו לעבודה, הוא ימנע ממצוות העבודה בבית המקדש, ולכן התירו לו באופן חריג להניח רטייה בשבת.

===המלאכה באוכלים===
כשם שאין עיבוד באוכלין כך אין ממחק באוכלין, והמחמיר תבוא עליו ברכה. אם כי, דווקא במאכל שדרכו להחליק כדי ליפות ולהחליק יש להחמיר, אבל למרח תפוחים מבושלים על הלחם או שומן וחמאה שאין כוונתו לעצם המירוח רק למלא מקום הריקן מותר. אך דבר שאי אפשר לאכול בלי מירוח, אסור מדרבנן.

==תולדת ממרח==

עיקר התולדה הוא ממריחת שעווה שנאסר בגמרא וניגזר גם על שמן עב שאסור למורחו גזירה שמא יבוא למרוח שעווה.
יש האוסרים לרחוץ ידים או כלים בסבון קשיח, אבל בסבון נוזלי כמים מותר, אם צריך את הכלים לשבת. אם כי רבי משה פיינשטיין אוסר אפילו בסבון נוזלי.

==תולדת מפרק==

לפי שיטת רבינו תם בתוספות איסור מפרק הוא תולדה של מלאכת ממחק. רבינו תם מסביר שהחולב, ממחק את הדד ומחליקו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ל"ט מלאכות שבת
מלאכת מחתך

חיתוך נייר טואלט בשבת יש אוסרים מצד מלאכת מחתך
מלאכת מחתך היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת, והוא חיתוך עץ או מתכות או אריגים לפי מידה והגודל הדרוש לו.

עם זאת, חכמים תיקנו, שדבר שדרך להקפיד על מידתו, אין לחתכו גם בדרך הפסד, מתעסק או שחוק.

==בדברי מאכל==
הכלל הוא, שאין מלאכת מחתך באוכלים, אך דווקא דבר שהוא מאכל גמור לאדם או בהמה, כגון עשבים ותבן, אבל חיתוך ענף, שאינו משמש למאכל בהמה אינו מאכל בהמה, הוא בכלל המלאכה. לעומת זאת, תיקון כלי באמצעות אוכל, למשל אם יש חומר בכלי ונוטל חתיכת לחם, חותכה לפי מידת החור ומניחה בחור כדי לסותמה, עובר על מלאכת מחתך.

==התייחסויות אקטואליות==
גם בחגים ומועדים, שהעישון מותר לפי רבים מהפוסקים למי שמורגל בו משום מלאכת אוכל נפש, החותך את קצה הסיגריה עובר על איסור זה. כך גם כאשר לאחר האכילה נוטל קיסם שיניים קטן לצחצח את השיניים משיירי אכילה, יש להקפיד שלא לעבור על האיסור בכך שחותך את קצה הקיסם כדי לחדדו.

לדעת חלק מהרבנים חיתוך הנייר בבית שימוש אסור גם בגלל איסור מחתך (ולא רק משום קורע ומתקן), ולמרות שהנייר כבר חתוך ונקוב במידה מסוימת ויש רק להשלים את החיתוך.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ל"ט מלאכות שבת
קאבוסי

קאבוסי
מלגשי, מצולם בפור-דופן, מנגן ב"מנדוליני" או קאבוסי של שיחים]] 
קאבוסי (באנגלית: Kabosy) הוא כלי פריטה הדומה לגיטרה קטנה, כפרית ועתיקת ימים, אופיינית למוזיקה העממית במדגסקר.

== מבנה ==
כעת אורך הכלי הוא בדרך כלל של 70 ס"מ. תיבת התהודה שלה היא בצורת קופסה מלבנית (לפעמים בצורת סגלגל) עשויה מעץ או מג'ריקן. יש לה פתח תהודה גדול במרכז. במקור ייצרו אותה משריון של צב שעליו נמתח עור של זבו. 

לצוואר הקאבוסי יש ארבעה עד שישה מיתרים שנקבעים על ידי מפחתות כיוון מן הסוג הישן.
הפסקיים (פרֶטים) הם מיוחדים - חלק גדול מהם הם חלקיים ואינם מכסים את כל רוחב הפינגרבורד. הכלי מכוונן בדרך כלל למיתר פתוח.
נחשבת לצאצאת של העוד הערבי.

ה"קאבוסי" מיוצר עבודת יד, לעיתים קרובות מחומרים טריוויאליים וצורתם תלויה בבונה ובחומרים הזמינים לו. המיתרים יכולים להיות מניילון (תכופות - חוטים של חכה) או מפלדה
(לעיתים קרובות מחוטי גרוטאות ממתכת או כבלים - כמו כבלים לבלמים של אופניים). 
הקאבוסי אופייני במיוחד לאוכלוסיית בטסימיסאראקה Betsimisaraka ממזרח האי.
סוג אחר, דומה לקאבוסי, אבל עם פסקים או "פרטים" סטנדרטים, ונפוץ אצל האוכלוסייה אנטאנדרוי Antandroy בחלק הדרום-מערבי של מדגסקר הוא המנדוליני mandôliny או מנדולינה mandôlina

== שימוש ==
אחרי "ואליחי", הקאבוסי הוא הכלי השני בחשיבותו בליווי המוזיקה האתנית המלגשית. 
בסמטאות בכפרים או בפינות רחוב בערים ניתן לפעמים לראות להקות קטנות של נערים המנגנים בקאבוסי או במנדוליני.

במחצית השנייה של המאה ה-20 -21 היו מפורסמים נגני קאבוסי באבאטה (מהחוף המערבי) וז'אן אמיליין, הנעזר בנגינה גם מפוחית פה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dannycarnahan.com/writing/music_g_1197_01.html Danny Carnahan. Guitar Masters of Madagascar]
* Ian Anderson -"Madagascar" in the Rough Guide of World Music vol 1, 1999, p.525 (איין אנדרסון - "מדגסקר" - במדריך "ראף גייד" של מוזיקת עולם, כרך א, לונדון 1999) 

* [https://web.archive.org/web/20070505045929/http://www.afropop.org/multi/interview/ID/10/Hanitra+(of+Tarika) ריאיון עם חניטרה ראסואנאיבו, ראש הלהקה המלגשית "טאריקה" באתר "אפרופופ"]
* [http://www.luth.org/backissues/al33-36/al35.htm פול הוסטטר על קאבוסי בכתב העת "אמריקן לותרי", סתיו 1993]
* [https://archive.today/20121129213745/http://www.flickr.com/photos/larrymastria/1354827168/ תמונה של נגן עם קאבוסי]
* [http://www.taoravao.com/ האתר של המוזיקאי טאו ראוואו עם הדגמה של נגינה בקאבוסי]
* - Ron Emoff - Recollecting from the past:musical practice and spirit possession on the East Coast of Madagascar, Wesleyan University Press, Middletown CT, 2002
:(זכרונות מהעבר: הפרקטיקה המוזיקלית ומצבי שליטה על ידי שדים possession על החוף המזרחי של מדגסקר)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלי פריטה
קטגוריה:מדגסקר: תרבות
סיטי איירליין

סיטי איירליין (באנגלית: City Airline) הייתה חברת תעופה שוודית, שביצעה טיסות שכר ומטען ליעדים באירופה. לחברה היו כ-110 עובדים. החברה נוסדה בשנת 1997 והחלה לפעול בשנת 2001. באפריל 2006 נחתם הסכם שותפות קוד עם סקנדינביאן איירליינס. בשנת 2011 נרכשה החברה על ידי חברת התעופה השוודית "סקיי וויז". בשנת 2012 החברה המאוחדת פשטה את הרגל ופעילותה הופסקה.

== צי המטוסים ==
באוגוסט 2010 גילם הממוצע של המטוסים היה 12.2 שנים.
{| class="wikitable"
|-
! דגם !! מספרם בצי!! תכולת מושבים!! הערות 
|-
| אמבראר ERJ 135 || 2 || 37 ||
|-
|אמבראר ERJ 145|| 7|| 48-49||
|-
| מקדונל דאגלס MD-87||3 ||125 ||מופעלות על ידי סקנדינביאן איירליינס
|}

== יעדים ==
סיטי איירליין מפעילה טיסות למדינות הבאות:
* שוודיה
* נורווגיה
* אנגליה
* טורקיה
* ספרד
* איטליה
* צרפת
* יוון
* פינלנד
* שווייץ
* צ'כיה
* אסטוניה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות תעופה שוודיות
תחנת פנסילבניה

תחנת פנסילבניה (באנגלית: Pennsylvania Station, מוכרת יותר בשם המקוצר תחנת פן, באנגלית Pen Station) היא תחנת מעבר תת-קרקעית במערב מנהטן. המבנה המקורי של התחנה נבנה בשנת 1910 ונהרס בשנת 1963, המבנה הנוכחי הושלם ב-1968. על מקומה של התחנה המקורית נבנה המדיסון סקוור גארדן. התחנה נקראת על שם חברת הרכבת פנסילבניה, בונת התחנה ובעליה המקוריים, שם זה משותף לתחנות נוספות בערים אחרות.

התחנה נמצאת מתחת לפנסילבניה פלאזה, קומפלקס בניינים הממוקם בין השדרה השביעית לשמינית, בין רחוב 31 לרחוב 33 באזור מידטאון מנהטן, במרכזו של המסדרון הצפון מזרחי, קו רכבת מחושמלת המשתרע מוושינגטון די. סי. בדרום, ועד בוסטון בצפון, המופעל על ידי אמטרק. את התחנה משרתים גם שישה קווים של הרכבת התחתית של ניו יורק. בתחנה 21 רציפים, המשמשים את לונג איילנד ריילרוד, ניו ג'רזי טרנזיט ואמטרק.

התחנה היא העמוסה ביותר בארצות הברית ומהעמוסות ביותר בצפון אמריקה. בתחנה עוברים בממוצע כ-600,000 נוסעים ביום (לעומת כ-140,000 בגרנד סנטרל) ועד אלף נוסעים בכל 90 שניות בזמני השיא.

בשנת 2008 עברו בתחנה 8.7 מיליון נוסעי אמטרק, כפול מעומס התנועה מהתחנה העמוסה השנייה, תחנת יוניון בוושינגטון די סי.<br />

התחנה סובלת כיום מעומס כרוני, ומוגדרת כ"כישלון לוגיסטי". כרגע קיימת תוכנית לשינוי והרחבת התחנה על ידי הכללת משרד ג'יימס פרלי הסמוך והוספתו לשטח התחנה כדי לשפר את תפקוד התחנה ולהגדיל את קיבולת הנוסעים. על פי החלטתו מ-2004 של ראש העירייה, מייקל בלומברג, התחנה החדשה תיקרא על שם דניאל פטריק מויניהאן שנפטר ב-2003.

==ראו גם==
*תחנת גרנד סנטרל
*תחנת אטלנטיק טרמינל
*רכבת פנסילבניה
*תחנת פנסילבניה (ניוארק)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.architectureweek.com/2003/0723/building_1-1.html Photos and commentary documenting the demolition, by Norman McGrath]
* [https://web.archive.org/web/20060417080242/http://www.forgotten-ny.com/STREET%20SCENES/Penn%20Station/penn.html Remnants of the old Penn Station]
* [http://www.gutenberg.org/files/18408/18408-h/18408-h.htm American Society of Civil Engineers paper 1157: The New York tunnel extension of the Pennsylvania Railroad describes]
* [http://nymag.com/daily/entertainment/2008/07/filmmaker_stephen_kellam.html A short featuring 3D model of old New York Penn Station.]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פנסילבניה
קטגוריה:ניו יורק: תחבורה ציבורית
קטגוריה:השדרה השמינית
מלאכת מוחק

מחיקת אות כתובה
שלוק עליה מסומן מקווקו ו-"לפתיחה בשבת" היכן מותר לגזור, כיוון שמדרבנן אסור למחוק בכל אופן.]]
מְלֶאכֶת הַמּוֹחֵק (מוחק על מנת לכתוב) היא אחת מהמלאכות האסורות בשבת ויום טוב. המלאכה נעשתה במשכן בזמן שהותאמו הקרשים זה לזה, היו כותבים אות אחת על קרש זה ואות אחת על הקרש השני וכך ידעו להתאימם זה לזה. כאשר כתבו על אחד מהקרשים בטעות אות לא נכונה, היו מוחקים אותה, כדי שיוכלו לכתוב במקומה אות אחרת.

==גדר המלאכה==
גדרה - הכשרת נייר או שאר דבר לכתיבה, על ידי מחיקה, למשל באופן שנפל דיו או שעווה ומוחקו כדי שיהא המקום ראוי לכתיבה, ולכן כאשר אדם מוחק אות אחת, שניתן לכתוב במקומה שתי אותיות, הוא עובר על המלאכה למרות שלא מחק שתי אותיות, שכן מחיקה היא הכשרת כלי לכתיבה, ומכיוון שמלאכת כותב היא כתיבת שתי אותיות, גם מלאכת מוחק היא הכשרת מקום לכתיבת שתי אותיות. 

עם זאת, מדרבנן אסור למחוק בכל אופן, גם באופן שאינו מכשיר מקום לכתיבה. ולכן כאשר פותחים בשבת למשל עטיפות במבה או ביסלי, יש להזהר שלא לפתוח את העטיפה על מקום האותיות, שכן קריעת מקום האותיות נחשבת כמחיקתם.

==יישומים==
בכלל המלאכה, אם נפל דיו או שעווה וחלב על אותיות שלא למחוק הטשטוש, כי על ידי מחיקתו ניכרים האותיות ונחשב למוחק על מנת לכתוב. נפל דיו או שאר דבר לח על ספר, אל ילחכנו בלשונו ואל ירחצנו במים, מפני שמוחק.

אותיות המרוחות על העוגה לתפארת, ועשויות מחומר אחר שלא ממנו עשויה העוגה, כנהוג לכתוב מזל טוב על עוגה חגיגית המיועדת לחתן בר מצווה או לחתן יום הולדת, אסור לשברן לפני האכילה, ויש מהפוסקים המקילים לשברם בדרך אכילה. וכן מותר ליתנו לתינוק או ילד שיאכלו, אבל אם הכתיבה היא מאותו חומר שהעוגה עשויה, וכן אם כתב האותיות בדבש המעורב במים או שאר מי פירות אין להחמיר, ומותר לשברו אף בידיים. החזון איש בדעת יחיד מצדד לאסור את כל הנ"ל.

קינוח עצמי בבית שימוש, בנייר שיש עליו אותיות הוא בכלל חשש מוחק. כך גם ספר שכתוב על ראשי דפיו אותיות או תיבות, יש האוסרים לפתוח, ויש מתירין, ובמשנה ברורה נפסק להחמיר כשאין לו ספר אחר. אמנם בשולחן ערוך הרב כתב שנוהגים להתיר דף של ספר הקרוע באמצעו לחצאין, יש ליזהר מלקרב חציו אחד לשני - מלאכת כותב או מלרחק חציו אחד מהשני - שהוא בכלל מלאכת מוחק, ודבר זה אסור לכל הפוסקים. זהירות מיוחדת נדרשת מחתיכת החלות או הלחם במקום הפתקה המדובקת. 

אסור לשבור את הביצים בשבת כשכתוב עליהם מבחוץ אותיות לסימן, בצורה ששובר את האותיות. אם התחממה ידו בשבת משחרות הסיר, לא ינגב ידו לאחר הנטילה במגבת או במפיון, משום שהוא נחשב למוחק את השחרורית שעל ידו, ולכן טוב שיטול ברביעית, שאז אין צריך לנגב את ידיו. מסיבה זו יש גם יש להזהר מערב שבת שלא יהיו על ידיו שום צבע.

==קישורים חיצוניים==
* הרב אליעזר מלמד, [https://ph.yhb.org.il//12-04-08/ הלכות מוחק ביום טוב] באתר פניני הלכה

==הערות שוליים==

קטגוריה:ל"ט מלאכות שבת
רב עמרם חסידא

רב עמרם חסידא (=החסיד) היה אמורא בבלי בן הדור השני (המאה ה-3), שהתפרסם בחסידותו ובמעשיו הטובים. מאמריו בתלמוד מועטים.

==קורותיו==
היה תושב נהרדעא. הוא עורר את חמתם של אנשי ראש הגולה, והללו עינו אותו בשכיבה על שלג, עד שילתא, אשת רב נחמן, שהייתה מקורבת לראש הגולה, טיפלה בו והצילה אותו. המלבי"ם משער שהיה זה בנערותו.

התפרסם במיוחד עקב מעשה שאירע לו: כמה בנות ישראל שנשבו הגיעו לעיר נהרדעא, וכשניפדו על ידי יהודי המקום - שוכנו בביתו של רב עמרם, בקומה העליונה. גרם המדרגות הכבד ששימש לעליה לקומה זו הורחק משם, כדי שאף אחד לא יגש אליהן ללא רשות. אחת השבויות הייתה יפה מאוד, ורב עמרם ראה אותה ונתאווה לה, ומעוצמת תאוותו הרים לבד את גרם המדרגות על מנת לעלות אליה. באמצע עלייתו התעשת, והחל לזעוק "אש בבית עמרם", על מנת שיבואו אנשים וימנעו אותו מן העבירה. תלמידיו מיהרו למקום, וכשהבינו את שאירע - התביישו בו, ואמר להם: מוטב שתתביישו בי בעולם הזה מאשר בעולם הבא. מעשה זה שימש מופת מוסרי לדורות, כמאמר הגמרא "כל הגדול מחברו יצרו גדול הימנו" (סוכה דף נ"ב ע"א), וכדברי ספר מנורת המאור (פרק ו): "ואם יש אדם שיצרו מתגבר עליו - יזכור את רב עמרם חסידא".

אמו ציותה לו בעל פה לפני מותה רכוש רב יותר מחלקו היחסי, ורב נחמן, דיין מפורסם בדורו, נתן לצוואתה תוקף חוקי, על פי הכלל: "דברי שכיב מרע - ככתובין וכמסורין דמו".

אחרי פטירתו אשתו מכרה תכלת לציצית, וחכמים סמכו עליה שלא זייפה את התכלת בתחליפים זולים הרבה יותר, על פי הכלל: "אשת חבר - כחבר".

ידוע שנפטר לפני שנת ד'פג (323).

יש אומרים שרב עמרם סתם הוא רב עמרם חסידא, אך הדעה המקובלת היא שאלו שני אישים שונים.

==מאמריו בהלכה==
* כשות נחשבת כסוג של עץ, ולא כירק, ולכן אסור לנטוע אותה בכרם, משום איסור כלאי הכרם. לדעתו הדבר אסור בהחלט, אפילו בחוץ לארץ, וכדיין היה עונש את העושים זאת. יש אומרים שעשה כן משום שבמקום מגוריו ההמון היו עמי הארץ, וחשש שההיתר יהווה פרצה באיסור כלאים.
* שם ציצית בבגדיה של אשתו. יש אומרים שלדעתו זוהי חובה, משום שסבר שמצוות ציצית נוהגת גם בלילה, ולכן אין זו מצוות עשה שהזמן גרמה, שאשה פטורה ממנה. ויש אומרים שעשה זאת כמידת חסידות בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
הפרקליטות הצבאית הכללית של רוסיה

סמל משרד התובע הכללי הצבאי של רוסיה
מבנה הפרקליטות הצבאית במוסקבה
משרד התובע הצבאי הראשי של רוסיה (ברוסית: Главная военная прокуратура Российской Федерации) הוא גוף פיקוח ואכיפת חוק בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.

הפרקליט הצבאי הראשי הנוכחי הוא ולרי פטרוב, המכהן בתפקיד מאז יוני 2017.

==רקע==
מינויו ופיטוריו של התובע הראשי הצבאי נעשה על ידי מועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית בהמלצת התובע הכללי של רוסיה. התובע הכללי הצבאי הוא גם סגן התובע הכללי הרוסי.

משרד התובע הראשי הצבאי שימש כמשטרה צבאית והוא אחראי להעמדתם לדין של חיילים שסרו מדרך הישר עד 2017. בעקבות הרפורמה הצבאית (שיצאה לדרך ב-2007 והסתיימה ב-2017) שיזמו הנשיא דמיטרי מדבדב ושר ההגנה שלו, אנאטולי סרדיוקוב הועלה רעיון להקים בנפרד מהפרקליטות הצבאית, את המשטרה הצבאית הרוסית.

==היסטוריה==
משרד התובע הכללי הצבאי הוקם לראשונה ברוסיה ב-1 בספטמבר 1867, על ידי הצאר אלכסנדר השני שמינה לתפקיד התובע הכללי הצבאי הרוסי הראשון את הגנרל-אדיוטאנט ולדימיר דמיטרייביץ' פילוסופוב. משרד התובע הכללי הצבאי ביצע את תפקידו ופיקח על הצבא הרוסי עד 1917, כשאז הוקמו בתי דין שדה נפרדים שהוענקה להם סמכות לגזור את דינם של חיילים בוגדים.

ב-1957 מונה ארטיום גריגורייביץ' גורני לפרקליט הצבאי הראשי של ברית המועצות - תפקיד שמילא במשך 29 שנים רצופות, עד שנת 1986 והוא היה לדמות המשפיעה ביותר בתולדות משרד התובע הצבאי הרוסי.

ב-2006 מונה סרגיי פרידינסקי לתובע הכללי הצבאי, תפקיד שמילא במשך 11 שנים, עד אפריל 2017.

==ראו גם==
*התובע הכללי של רוסיה
*המשטרה הצבאית הרוסית

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://grani.ru/War/m.176808.html סתיו 2010: ניסיון להקים משטרה צבאית ברוסיה] 
*[http://www.rg.ru/2009/12/02/policia.html משרד ההגנה הרוסי מכין את הקרקע להקמת משטרה צבאית] 

קטגוריה:משפט צבאי ואתיקה צבאית
קטגוריה:הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
Impossible Creatures

Impossible Creatures או יצורים בלתי אפשריים הוא משחק אסטרטגיה בזמן אמת ובתלת-מימד, המתרחש בשנות ה-30 של המאה העשרים. השחקן ניצב במשחק אל מול מטורף מרושע המבקש להשתלט על העולם, ונדרש להיאבק בשורה של קרבות נואשים על שרשרת איים מרוחקים. השחקן נדרש להשתמש בבעלי חיים מהנועזים ביותר עלי אדמות כאבני בניין, ובאמצעותן ליצור צבא מפלצות מוטנטיות ייחודיות למאבק במטורף המרושע.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2002
קטגוריה:משחקי אסטרטגיה ממוחשבים (זמן אמת)
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקנדה
בריאן מולקו

בריאן מולקו (באנגלית: Brian Molko; נולד ב-10 בדצמבר 1972 בבריסל, בלגיה) הוא זמר, כותב שירים, גיטריסט בריטי-אמריקאי יליד בלגיה, וסולן להקת פלסיבו,

==ביוגרפיה==
מולקו נולד לאב בנקאי אמריקני ממוצא יהודי ספרדי - אלג'יראי-איטלקי ולאם סקוטית. שם המשפחה של היה במקור מולכו. בילדותו עברה משפחתו מדינות באופן קבוע, ביניהן סקוטלנד, ליבריה, לבנון ולוקסמבורג. מולקו מתייחס לעיירת הולדתה של אימו בסקוטלנד, דנדי, כ"מקום בו גדלתי". הוא מתאר את ילדותו כתקופה בה הרגיש מבודד נורא. הופעתו הראשונה כשחקן הייתה בבית הספר לדרמה בו למד.
<br/>
בזמן שגדל בבית שלא תומך בביטוים אמנותיים (אביו רצה שיגדל להיות בנקאי), מרד מולקו בכך שיצר לעצמו מראה אנדרוגיני, החל להתאפר ולשמוע מוזיקת פאנק (Punk). בריאן החל ללמוד בבית הספר האירופי של לוקסמבורג, אך נאלץ לעזוב בעקבות הטרדות מתלמידי בית הספר. לאחר מכך עבר לבית הספר האמריקאי הבינלאומי של לוקסמבורג, שם פגש לראשונה את בסיסט הלהקה- סטפן אולסדל. ולאחר מכן החל ללמוד דרמה במכללת גולדסמית' בלונדון.

==קריירה==
מולקו וסטפן אולסדל למדו יחדיו בבית הספר האמריקאי של לוקסמבורג (אך לא היו חברים). כאשר עבר בריאן ללונדון, הוא נתקל באולסדל בתחנת הרכבת התחתית של דרום קנזינגטון והזמין אותו לאחת מהופעותיו במועדון שבו ניגן.

תחילה, הקימו אולסדל ומולקו את הלהקה בשם ״Ashtray Heart״, ולאחר שכתבו ארבעה שירים, כדי להפוך את הלהקה לרצינית יותר, הזמינו את רוברט שולצברג לנגן איתם.

במהלך הנחיית תוכנית בתחנת XFM בדצמבר 2009, ציין מולקו שהשפעתו הגדולה ביותר היא להקת סוניק יות' ושכנראה פלסיבו מעולם לא היו קמים בלעדיהם. בנוסף לכך, הוא ציין שבגיל שבע להקת קיס הייתה הלהקה הראשונה בה הוא התאהב. השפעות מוזיקליות אחרות דפש מוד, דייוויד בואי, איגי פופ, דאוס, דד קנדיז, הביסטי בויז, סרז' גינסבורג, פי ג'יי הארווי, הוולווט אנדרגראונד, ג'וי דיוויז'ן, הסטוג'ז, והפיקסיז.

מולקו לימד את עצמו לנגן בגיטרה; כשהגיע לגיל 16 קיבל העתק של גיטרת הטלהקאסטר. לאחר זמן מה קנה לעצמו טלהקאסטר אמיתית. הוא מנגן על כלים אחרים, ביניהם גיטרה בס, מפוחית, קלידים, סקסופון, תופים ופונוגרף. מולקו דובר צרפתית כשפת אם והוא כותב ושר כמה משירי פלסיבו בצרפתית וגם באנגלית. מדי פעם מתקלט כ-DJ במועדונים.

==חיים אישיים==
מולקו הוא ביסקסואל, ואב לבן משנת 2005.
ב-2012 קיבל מולקו מלגת כבוד מקולג' גולדסמית, האוניברסיטה של לונדון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים סקוטים
קטגוריה:ביסקסואלים בריטים
קטגוריה:זמרים להט"בים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1972
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
ליבר הגדול מברדיצ'ב

רבי אליעזר ליבר מברדיצ'ב (כונה רבי אליעזר הגדול או רבי ליבר הגדול ; ה'תכ"ח בערך - כ"ח בחשוון ה'תקל"א, 1770), היה מקובל במאה ה-18. לפי האגדה היהודית היה מייסד העיר ברדיצ'ב.

==חייו==
נולד לרבי אברהם אשכנזי, שהיה תלמיד חכם ועשיר גדול, שנמלט מקראקא בשנת 1670 עקב פרעות ביהודי העיר, ועבר להתגורר בעיר בוסטריך שם קיבלו אותו תושבי המגיד כ"מגיד" של העיר. בשנת תנ"א (1691), כאשר רבי אברהם הסתלק לבית עולמו, מונה רבי ליבר לשמש כ"מגיד" העיר, ומכאן שמו רבי ליבער הגדול.

על פי האגדה, רבי ליבר גר בצעירותו בעיירה סמוכה למקום בו נבנתה העיר ברדיצ'ב מאוחר יותר, והיה מתבודד ביערות סמוך לעירו. בעקבות תקרית שהייתה לו עם פריץ העיר, הבטיח לו הפריץ להקים עיר מיוחדת ליהודים - והיא העיר ברדיצ'ב.

==הנהגתו==

רבי ליבר היה דור רביעי למקובלים רבי שמשון מאוסטרופולי ורבי יחיאל מיכל מנמירוב, וכן היה מיוחס לרבי נתן נטע שפירא, בעל "מגלה עמוקות",
והיה בעל השפעה רוחנית גדולה. הוא חי בודד ונבדל מיתר אנשי העיר, שקוע תמיד בלימוד הקבלה. יהודי ברדיצ'ב התייחסו אליו כאל קדוש. היה מקפיד על גינוני קדושה. מסופר, כי רבי ליבר היה גבוה משכמו ומעלה מסובביו, גבותיו עבותות עד כי כיסו את עיניו, וכאשר היה צריך להביט במישהו, היה מרים את גבותיו בעיניו, מעיף מבט, וסוגר שוב, כדי לא להיכשל במראה אסור. בעל זקן עבות היורד על פי מידותיו עד לאבנטו, ומעולם לא סרק את זקנו, מחמת יראתו שמא בטעות יתלוש שערה בודדת.

מקובל, כי הבעל שם טוב נהג לנסוע לברדיטשוב כמה פעמים בשנה, על מנת להתראות עם רבי ליבר, ובעיקר כדי לטבול במקוה של רבי ליבר. מפורסם היה כי המים במקוה של רבי ליבר הם סגולה לחולי עיניים, ואנשים חולי עיניים הגיעו גם ממרחקים על מנת לטבול במקוה.

נפטר בכ"ח בחשון תקל"א ונטמן בברדיצ'ב.

==צאצאיו==

בנו היה רבי יחיאל מיכל. נכדו של רבי יחיאל מיכל היה רבי אליקים געציל חתן רבי יוסף יונגרלייב מיאמפולה. בניו של רבי אליקים געציל היו רבי לייביש מפרוסקורוב אבי חסידות פרוסקורוב ורבי ישראל מליטשניץ חותן רבי מנחם נחום מלויעב. בנו של רבי ישראל היה רבי יוסף מטיברוב חותן רבי משה צבי מסטנביץ.

==לקריאה נוספת==
* רבי אליעזר הגדול: והוא אוסף של כל המאמרים והסיפורים של ... רבי אליעזר ליבר הגדול, מגיד מישרים דק"ק בארדיטשוב, חד מבני היכלא... של... רבי ישראל בעש"ט..., בני ברק : מכון להפצת תורת החסידות נחלת צבי, תש"ס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.zadikimtours.com/ArticlesPage.asp?articleID=64&tableName=articles_table קברו של רבי ליבר הגדול מברדיטשוב]
* תולדותיו של [http://www.barditchev.co.il/רבי-ליבר-הגדול/תולדותיו/ רבי ליבר הגדול] - באתר הנצחה לקהילת [http://www.barditchev.co.il ברדיצ'ב]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:ברדיצ'ב: רבנים
קטגוריה:תלמידי הבעל שם טוב
קטגוריה:רבנים שהגיעו לגיל מאה
הילדה חיותה רואה ממותה

הילדה חיותה רואה ממותה הוא ספר סאטירי מאת חנוך לוין ובאיורה של רותו מודן הכתוב בצורה של ספר ילדים, אך תוכנו מיועד למבוגרים. הספר יצא לאור בשנת 1999 בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם ספרי תל אביב ומכיל עשרות שירי איגיון והומור שחור תחת שלושה שערים: "שירי ילדים", "שירי אבא" ו"כתובות על מצבות". שלושתם מייצגים את שלושת שלביו העיקריים של אדם: ילדותו, בגרותו ומותו. על אף שמו, איוריו ושם שערו הראשון, "הילדה חיותה רואה ממותה" הוא ספר למבוגרים, בו לוין משתמש בדימויי ילדות כדי לחשוף אמת כואבת ומזוקקת בחסות לשון מצועצעת וילדותית. שילוב זה הפך את הספר לדוגמה לספרות ילדים מפתיעה, פרועה וחסרת מעצורים שאינה מיועדת לילדים. 

ספר זה הוא אחד משני ספרי הילדים שכתב לוין, השני הוא "מסע הדוד מקס". רבים מהשירים שהופיעו בספר הופיעו בכרכים אחרים של כתביו "מה אכפת לציפור" ו"אחרון" שיצא לאחר מותו של לוין ואיגד טקסטים מכל תקופותיו. 

"חיותה" גם היה לשמו של פנטזיה מוזיקלית תיאטרלית שהועלתה בשנת 2005 וכללה שירים וטקסטים אחרים של לוין ללחניו של רוני פורת.

==שערי הספר==
===שירי ילדים===
שירי השער הראשון עוסקים אכן בילדים וניחנים בחריזה ואופטימיות המסתירות מאחוריהן סיפורים טרגיים. אחד השירים נושא את שם הספר ומתאר בחרוזים ילדה הנוסעת ללונדון לראות ממותה, אך הממותה מתרסקת והורגת אותה. שיר אחר הוא "הילד שלנו" המהווה פרפרזה למילותיו של שיר הילדים המוכר "האוטו שלנו גדול וירוק", אך כעת הצבע הירוק נושא קונוטציה של מדי צה"ל המעניקה לכל השיר משמעות פציפיסטית:
 

===שירי אבא===
שירי השער השני עוסקים אמנם בדמות האב, אך ברובם הוא מוצג כחולה, גוסס, נכה, נבגד וכיוצא בזה. לדוגמה בשיר "אבא מחרחר במיטה", בו האב מוצג כגוסס בשתי השורות הראשונות ובשתיים האחרות נרמז כי האם בוגדת:

===כתובות על מצבות===
השער האחרון כולל חמישה טקסטים קצרים הכתובים על גבי מצבות.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חנוך לוין
קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:ספרי 1999
קליפורניה דרימס

קליפורניה דרימס (באנגלית: California Dreams, בתרגום חופשי: "חלומות קליפורניה") היא סדרה קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת NBC ברצועת הצעירים T-NBC בין השנים 1992–1996. היא מספרת על שבעה תלמידי תיכון שמקימים להקה בשם "קליפורניה דרימס" ומנסים להתמודד עם בעיות של תיכון. הסדרה ידועה בשל שימוש אלמנטים מסדרת נעורים המצליחה "הצלצול הגואל" שגם שודרה באותה הרשת ובאותה תקופה.

הסדרה התחילה בתור קומדיה משפחתית, התמקדה על המשפחת גרייסון, אבל המפיקים לא התרשמו וחששו שזה יפגע באחוזי הצפייה במיוחד לנוער. לאחר תום העונה הראשונה, שלוש הדמויות (סליי, טוני וטיפאני) התחילו כדמויות משנה והפכו לדמויות ראשיות ביחד עם עוד ארבע דמויות נוספות.

==סקירת סדרה==

== דמויות ראשיות ==
* מאט גרייסון (ברנט גור) - סולן/פסנתרן בלהקה והדמות הראשית בשתי העונות הראשונות, עזב בתום העונה השנייה.
* ג'ני גרייסון (היידי נואל לנהארט) - אחותו של מאט שגם הייתה סולנית/פסנתרנית בלהקה, עזבה בתחילת העונה השנייה.
* סילבסטר "סליי" וינקל (מייקל קייד) - מנהל להקת "קליפורניה דרימס", התחיל כדמות משנה והיה השכן של מאט גרייסון בעונה הראשונה ולאחר מכן הפך לדמות ראשית מאז העונה השנייה.
* טיפני סמית' (קלי פיקארד) - חברה של ג'ייק, נגנית גיטרה בס בלהקה.
* אנטוני "טוני" ויקס (ויליאם ג'יימס ג'ונס) - מתופף אפרו-אמריקאי בלהקה, מחבב את סמנת'ה וחברו הטוב של סליי.
* ג'ייק סומארס (ג'יי אנטוני פרנק) - בתור הגיטריסט והסולן בלהקה, שרירן חובב אופנועים שמאוהב בטיפני.
* סמנת'ה "סאם" וו (ג'ני קוואן) - סולנית בלהקה, היא קצת שתלטנית שמאוהבת בטוני.
* מארק וינקל (אהרון ג'קסון) - הבן דוד של סליי שהצטרף ללהקה בתור מחליפו של מאט, הוא פסנתרן וסולן מילדות אך ביישן. 
* לורנה קוסטה (דיאנה אוריב) - החלה להופיע מעונה השלישית, היא בה ממשפחה עשירה שעוזרת ללהקה להתרחב וגם חברה טובה של סאם.

== דמויות משנה ==
* ריצ'רד גרייסון (מייקל קאט) - אביו של מאט וג'יני, עזב בתום העונה הראשונה.
* מלוני גרייסון (גייל רמזי) - אימו של מאט וג'יני, עזבה בתום העונה ראשונה.
* דניס גרייסון (ריאן אוניל) - אחיו הקטן של מאט וג'יני, עזב בתום העונה הראשונה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:יוניברסל טלוויזיה: סדרות טלוויזיה
להקת חינוך מיוחד

להקת "חינוך מיוחד" היא להקה צבאית שהוקמה בינואר 1994. הלהקה השתייכה לחיל החינוך והיו בה שישה חברים: ליאת אחירון (מפקדת הלהקה), טל מוסרי, רוני אבני וניר גדסי, הגיטריסט רוביק רוזנברג והקלידן אבי קוצקי. הלהקה הייתה הראשונה זה שנים מבין הלהקות הצבאיות שהופיעה עם חומר מקורי. חומר זה כלל שירים מקוריים שנכתבו עבורה על ידי הבמאי והמחזאי שמואל הספרי, שגם ביים את תוכנית המופע, והמלחין אורי וידיסלבסקי, שכתב את רוב הלחנים לשירי הלהקה. השיר הידוע ביותר של הלהקה, "חורף 73'", אשר בוצע לראשונה בטלוויזיה בערוץ הראשון ביום העצמאות 1994, נבחר למקום הראשון במצעד שירי הלהקות הצבאיות, ולמקום השני במצעד שיר ה-60 של רשות השידור. 

בנוסף, ראה אור השיר "אבינו אברהם", אשר נכתב בעקבות הטבח במערת המכפלה באותה תקופה בה נכתב השיר "חורף 73", אך נאסר לביצוע במסגרת צה"ל.

הלהקה הופיעה בהרכבה המקורי כשנה. לאחר מכן הבנות השתחררו, והבנים המשיכו להופיע עם זמרות חדשות: זוהר עטר ואפרת כהן.

==קישורים חיצוניים==

* להקת חינוך מיוחד, [http://www.youtube.com/watch?v=b2tYCvLUriU "אבינו אברהם" בביצועו המקורי,] לשמיעה.

חיל חינוך
אייר מדיטרנה

אייר מדיטרנה (בצרפתית: Air Mediterranée) הייתה חברת תעופה זולה צרפתית שהנהלתה שכנה בעיר לה פוגה (Le Fauga) שבקרבת טולוז. החברה ביצעה טיסות צ'רטר וסדירות, בעיקר במדינות הים התיכון.

החברה הוקמה בשנת 1997. 

החברה הפסיקה את פעילותה בתאריך ה-15 לפברואר 2016 לאחר שנקלעה לחובות של 60 מיליון אירו. החברה הכריזה על הליך פירוק וכל מטוסיה הוחזרו לחברות שמהן הם הושכרו.

== יעדים ==
החברה הפעילה טיסות צ'רטר ל-36 יעדים ב-17 מדינות, בהן: מצרים, אלג'יר, לבנון, ירדן, צרפת, ישראל וספרד.

== פעילות החברה בישראל ==

החברה הפעילה 3 טיסות שבועיות סדירות בקו נמל התעופה שארל דה גול (פריז) לנמל התעופה בן-גוריון.

נכון למאי 2015 החברה צמצמה את פעילותה בישראל 2 טיסות שבועיות עונתיות בקיץ לפריז וללא טיסות סדירות כלל. החברה הפסיקה את הפעילות בשנת 2016.

== צי המטוסים ==
הנתונים שלהלן נכונים ל-15 בפברואר2016.
{| border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse"
|- bgcolor=lightblue
! דגם !! מספר מטוסים !! תכולת מושבים (קונפיגורציה) 
|-
|בואינג 737-500||1||131
|-
|איירבוס 321-100||3||220
|-
|איירבוס 321-200||2||220
|-
|סה"כ
|6
|
|}

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברות תעופה צרפתיות שנסגרו
אמריקאים למען שגשוג

אמריקאים למען שגשוג (באנגלית: Americans for Prosperity) הוא ארגון פוליטי שמרני בארצות הברית אשר פועל מוושינגטון די. סי. ומקדם רעיונות של ממשלה קטנה, כלכלה חופשית וצמצום מיסים. הארגון הוקם בשנת 2004 על ידי המיליארדר דייוויד קוֹק, בן למשפחת קוק, בעליה של קוק תעשיות. קוק הקים בשנת 1984 את "אמריקאים למען כלכלה יציבה" אשר היה קודמו של הארגון הנוכחי.

הארגון נחשב לאחד הגופים המרכזיים המספקים מימון והדרכה לתנועת מסיבת התה בארצות הברית. עם זאת, המתנדבים והעובדים האחרונים של AFP מתחרים באלה של המפלגה הרפובליקנית עצמה. עם זאת, הארגון אינו מפלגה פוליטית חופשית - אלא במקום זאת ארגון חוץ-מפלגתי המקביל וממנף את הרפובליקנים.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.sourcewatch.org/index.php?title=Americans_for_Prosperity אודות הארגון] באתר SourceWatch
* [http://www.npr.org/templates/transcript/transcript.php?storyId=129425186 The Brothers Koch: Rich, Political And Playing To Win]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:תנועת מסיבת התה
עד הנה (קובץ סיפורים)

"עד הנה" הוא קובץ סיפורים מאת ש"י עגנון שהתפרסם בשנת 1952 בהוצאת שוקן. בסדרת "כל ספריו של שמואל יוסף עגנון" הספר הוא הכרך השביעי. בספר שבעה סיפורים, בהם כמה מהסיפורים המוכרים של עגנון דוגמת "תהילה" ו"פרנהיים". הקובץ מורכב מסיפורים קצרים ומנובלות.

הספר זכה לביקורות טובות. טלילה ני מידיעות אחרונות כתבה עליו הספר קרוי על שם הסיפור הראשון שבו.

==הסיפורים==
רבים מהסיפורים בכרך עוסקים ביהודים שבגרמניה ובעלייה לארץ ישראל. הסיפורים כולם מתארים עולמות פסיכולוגיים מורכבים, ומציגים דילמות שונות של יהודי גרמניה על רקע מלחמת העולם הראשונה ועל רקע העליות.
*עד הנה (סיפור) - סיפור על יהודי מישראל שנאלץ עקב המלחמה וסגירת הגבולות להאריך שהותו בגרמניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה וחוזה בהתפרקות החברה הגרמנית ולבסוף חוזר לארץ ישראל.
*עם כניסת היום- סיפור על יהודי שהאויבים מחריבים את ביתו, והוא בורח משם עם בתו הקטנה ומגיע לעיר בערב יום הכיפורים, שעה אחת לפני החשיכה. בבית הכנסת, נשרפת הכותונת של בתו והוא הולך לחפש לה בגד אחר.
*תהלה - סיפורה של תהילה - זקנה צדקת מירושלים, המתרפקת על זיכרון רחוק ועסוקה במעשי צדקה וטיפול בקשישה הצעירה ממנה. במשך העלילה מגלה המספר פרטים על עברה של תהילה שכוללים הסכם אירוסין שבוטל בלי בקשת מחילה, ואת כל האסונות הנובעים מכך.
*לילה מן הלילות
*שבועת אמונים - סיפור אהבה על זוג, יעקב רכניץ ושושנה אהרליך, אשר עולים ארצה לאחר שהם נשבעים אמונים זה לזה. בסיפור מתחרות שבע נערות על אהבתו של יעקב רכניץ בתחרות ריצה על חוף הים ביפו.
*ותרב חכמת שלמה
*המלבוש - סיפורו של ישראל החייט, שמקבל בפיקדון בדים, כדי לעשות מהם מלבוש לכבוד השר, אך מתעצל במלאכתו, מקלקל את המלבוש ואובד יחד איתו.
*פרנהיים - סיפור המתרחש כולו בגרמניה שלאחר המלחמה, חייל השב לביתו מוצא אותו ריק ומגלה שבנו מת ואשתו עזבה אותו לטובת אהוב נעוריה.
*אבי השור - מעשה בזקן מירושלים ששורו האהוב נשחט בידי שכנו.
*עידו ועינם

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:ספרי 1952
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:אוספי סיפורים קצרים
מרכז מרקטוס

מרכז מרקטוס
מרכז מרקטוס הוא מכון חשיבה שמרני הפועל במסגרת אוניברסיטת ג'ורג' מייסון בארצות הברית. המכון חוקר נושאים כלכליים הקשורים בתעשייה, מסחר ושווקים ובהשפעת תקנות ממשלתיות על אלה.

== אודות ==

המכון הוקם באוניברסיטת ראטגרס על ידי ריץ' פינק, סגן נשיא קוק תעשיות ונשיא קרן קוק, ותחילה נקרא Center for the Study of Market Processes. בתחילת שנות השמונים המכון עבר לאוניברסיטת ג'ורג' מייסון. בשנת 1998 הוא התמזג עם Center for the Study of Public Choice ובשנת 1999 שונה שמו ל"מרכז מרקטוס" (מרקטוס, מילה הלטינית שפירושה מסחר). מטרתו של המכון הוא לחקור ולייצר ידע אודות הדרכים שבהן ארגונים יכולים לפעול בחופשיות כדי לשגשג ולמצוא דרכים להתגבר על מכשולים המונעים מפרטים ומארגונים לצמוח ולשגשג. 

המכון מוציא לאור פרסומים, מפעיל תוכניות שונות, מקיים כנסים ופורומים. הוא מציע מסלולים לסטודנטים וכן מקבל לשורותיו עמיתי מחקר אשר עורכים מחקרים.

התורם העיקרי לארגון הם האחים קוק, בעליהן של תעשיות קוק. בין השנים 1997 ל-2008, תרמו ממוסדות התמיכה של האחים כ-9,874,500 דולר. בין החברות התורמות כסף לארגון הוא תאגיד הנפט אקסון מוביל.

ארגון איכות הסביבה גרינפיס האשים את הארגון כי הוא מכחיש את תופעת התחממות עולמית.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://mercatus.org/ אתר המרכז]
* [http://www.youtube.com/user/MercatuscCenter דף הארגון] באתר יוטיוב
* [http://www.sourcewatch.org/index.php?title=Mercatus_Center אודות המרכז] באתר SourceWatch
* [http://mercatus.org/all-publications פרסומי המכון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:אוניברסיטת ראטגרס
יזי

יֶזי (באיטלקית: Jesi) היא עיר בנפת אנקונה במחוז מארקה שבאיטליה. 

דבר איננו ידוע על ייסוד העיר, ככל הנראה נוסדה על ידי העם האומברי. בשנת 247 לפנה"ס הפכה יזי לחלק מהאימפריה הרומית בשם אסיס (Aesis).

התפוררות האימפריה הרומית הביאה לכיבוש העיר על ידי שבטים גרמאניים, תחילה על ידי אודואקר בשנת 476, ולאחר מכן בשנת 493 על ידי אוסטרוגותים בראשות מנהיגם תאודוריק הגדול. במאה השישית עברה העיר לשליטת האימפריה הביזנטית.

בשנת 1194 נולד בעיר פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

בפאתי יזי מצוי בית הקברות העירוני המורכב ממספר מתחמים, כשאת המתחם הבולט שבהם תכנן האדריכל לאונרדו ריצ'י והוא מדמה עיר מתים שכולה מבטון חשוף.

העיר היא מרכז חקלאי וכלכלי אזורי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2024/05/26/%d7%a1%d7%99%d7%91%d7%95%d7%91-%d7%91%d7%91%d7%99%d7%aa-%d7%94%d7%a7%d7%91%d7%a8%d7%95%d7%aa-%d7%9e%d7%91%d7%98%d7%95%d7%9f-%d7%a9%d7%9c-%d7%99%d7%96%d7%99-%d7%91%d7%90%d7%99%d7%98%d7%9c%d7%99%d7%94/ סיבוב בבית הקברות מבטון של יזי באיטליה], באתר 'חלון אחורי', 26 במאי 2024

קטגוריה:מארקה: ערים
כילפריך הראשון

כילפריך הראשון (בערך 539 - ספטמבר 584) היה מלך נויסטריה מ-561 עד מותו.

== חייו ==
ספרו של גרגוריוס מטור "היסטוריה של הפרנקים" הוא מקור רוב הידוע אודות כילפריך הראשון. בספר, בין היתר, מתואר כילפריך כמשכיל שחיבר חרוזים לטיניים וניסה להוסיף ארבע אותיות יווניות לאלף-בית הלטיני. 

כילפריך היה אחד מבניו של כלותאר הראשון, מלך סואסון. ב-561, עם מות אביו, הוא נכנס לפריז, תפס את האוצר המלכותי וניסה להשתלט על כל ממלכת הפרנקים. אולם, אחיו אילצו אותו להתחלק אתם בנחלותיה של הממלכה. מלבד העיר סואסון, גם הערים אמיין, אראס, קמברה, טורנה ובולון-סור-מר נפלו בחלקו. אחיו כריברט הראשון קיבל לידיו את פריז, אחיו גונתרם - את ממלכת בורגונדיה ובירתה אורליאן, ואילו אחיו זיגיברט הראשון קיבל את אוסטרזיה.

זמן לא רב אחרי מות אביהם, כילפריך הראשון החל ללחום באחיו זיגיברט הראשון, שגבר עליו, התקדם אל עבר סואסון ולקח בשבי את בנו בכורו של כילפריך. ב-567, עם מותו של כריבר, מלך פריז, אחרי שכילפריך פלש שוב לנחלותיו של זיגיברט ללא הצלחה, הם חילקו ביניהם את פריז. ב-573, כילפריך וגונתרם שיתפו פעולה נגד אחיהם זיגיברט, אולם גונתרם הצטרף לפתע אל זיגיברט, וכילפריך הפסיד שוב במערכה.

כילפריך הראשון, שהיה נשוי לאודוברה, בגד בה ולקח לעצמו מאהבת בשם פרדגונד. אחרי כן, הוא נישא לגאלסווינת, אחותה של ברונהילדה מאוסטרזיה אשת זיגיברט הראשון. אחרי זמן מה, גאלסווינת נמצאה חנוקה במיטתה, וכילפריך נישא למאהבתו פרדגונד. רצח זה שימש עילה לשרשרת מלחמות עקובות מדם בין כילפריך לבין זיגיברט המושפע מאשתו שרצתה לנקום על מות אחותה, שביניהן היו הפסקות אש אחדות.

ב-575 זיגיברט הראשון נרצח בידי אנשיה של פרדגונד, והערים טור ופואטייה עברו לרשותו של בעלה, כילפריך הראשון, שניסה להשתלט על כל ממלכת אוסטרזיה, אך ללא הצלחה. כילפריך לחם באחיו גונתרם, שניסה להגן על אלמנתו ובנו של זיגיברט הראשון. כילפריך תקף את הברטונים וכבש את ארצם (מאוחר יותר חבל ברטאן). כעדות לכך תשמש פואמה שנכתבה על ידי ונאנטיוס פורטונאטוס כדי לחגוג מאורע זה.

בספטמבר 584, כאשר כילפריך הראשון ניסה לרדת מעל סוסו בשובו מצייד בין הערביים, הוא נרצח בידי אדם בשם פאלקו, שתקע פגיון מתחת לבית השחי שלו, ואחר כך בבטנו. הרוצח הצליח להימלט ולא נתפס מעולם. גרגוריוס מטור ייחס רצח זה לברונהילדה, אלמנתו של זיגיברט הראשון. המלכה פרדגונד הפכה לעוצרת בשם בנה כלותאר השני שנולד קצת אחרי רצח אביו.

בספרו "היסטוריה של הפרנקים", גרגוריוס מטור, שיחסיו עם כילפריך הראשון היו בכל רע, כינה אותו בשמות "נירון" ו"הורדוס" של תקופתו. בין היתר, הוא האשים אותו בכך שהפריד את העיר טור מממלכת אוסטרסיה, תפס את רכושה של הכנסייה הקתולית, ומינה את אנשי חצרו לבישופים. הוא התנגד גם למאמציו של כילפריך הראשון ללמד תורה חדשה בדבר השילוש הקדוש.

גרגוריוס מספר על יהודי ושמו פריסקוס (Priscus) שהיה מיודד עם המלך ושימש סוכן בעבור חלק מן הרכישות שביצע. גרגוריוס מספר על ויכוחים בין כילפריך לפריסקוס בשאלות של אמונה, שגרגוריוס עצמו השתתף באחד מהם.

גרגוריוס מתאר גם את רמת האלימות שהייתה בחברה המרובינגית בתקופתו של כלפריק: 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:השושלת המרובינגית
קטגוריה:נפטרים ב-584
כל נדרי (מקס ברוך)

כל נדר - United States Marine Band, 2013
כל נדרי, אופוס 47 (Kol Nidrei), היא יצירה לצ'לו ותזמורת מאת המלחין הגרמני מקס בְּרוּך.

ברוך סיים את כתיבת היצירה ב-1880 בליברפול שבאנגליה בטרם פורסמה לראשונה בברלין בשנת 1881. מתכונת היצירה היא "אדג'ו על שתי נעימות עבריות לצ'לו ותזמורת עם נבל" והיא מורכבת מסדרות של וריאציות על שני נושאים עיקריים מן המוזיקה היהודית. הנושא הראשון, המעניק ליצירה את שמה, מקורו בתפילת כל נדרי, הפותחת את תפילות יום הכיפורים. בעיבוד של ברוך לנעימה, הצ'לו מחקה את קולו הרפסודי של החזן המזמר את נוסח התפילה בבית הכנסת. הנושא השני הוא ציטוט מתוך החלק האמצעי של המוזיקה שכתב אייזק נייתן לשירו של לורד ביירון "Oh! Weep for Those that Wept by Babel's Stream" ("בָּכוּ בָּכוֹ להולך", בתרגומו של שלמה מאנדלקרן) – על היושבים בגלות על נהרות בבל, מתוך הקובץ "מנגינות עבריות" (הכולל גם את הפואמה המפורסמת "ביופי תהלך" ).

ברוך היה פרוטסטנטי, והוא התוודע לראשונה לנעימת כל נדרי כשמורו פרדיננד הילר הביאו אל משפחת ליכטנשטיין, שראשה כיהן כחזן הראשי של ברלין. החזן אברהם יעקב ליכטנשטיין היה ידוע בקשריו הטובים עם מספר רב של מוזיקאים נוצרים, ועודד את התעניינותו של ברוך במוזיקת עם יהודית. יש אומנם המבקרים את היעדר הרגש היהודי ב"כל נדרי" הקונצרטנטי של ברוך, אך חשוב לזכור שברוך לא התיימר מעולם לכתוב מוזיקה יהודית; כל רצונו היה למזג השראה יהודית ביצירותיו הוא.

היצירה כתובה לכלים הבאים:
* צ'לו סולו
* 2 חלילי צד
* 2 אבובים
* 2 קלרינטים
* 2 בסונים
* 4 קרנות
* 2 חצוצרות
* 3 טרומבונים
* טימפני
* נבל
* כלי קשת

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.chazzanut.com/bruch.html חומר רקע על המוזיקה של ברוך ל"כל נדרי" ודיון ביהדות של אופיו]
* [http://imslp.org/wiki/Hebrew_Melodies_(Nathan,_Isaac התווים של יצחק נתן לסופרן, מקהלה בארבעה קולות ופסנתר, בעמ' 70 עד 75 בקובץ]
* [http://imslp.org/wiki/Kol_Nidrei,_Op.47_(Bruch,_Max התווים של יצירתו של ברוך]
* 

ברוך
ברוך
קטגוריה:יצירות לצ'לו
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:יצירות משנת 1880
לאוס במשחקים האולימפיים

לאוס השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מוסקבה (1980). היא נעדרה מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ברית המועצות על המשחקים, ומאז אולימפיאדת סיאול (1988) היא משתתפת בהם ברציפות. עד כה, אף ספורטאי מלאוס לא זכה במדליה אולימפית, והישגיהם של הספורטאים הלאוסים במשחקים היו נמוכים למדי. לאוס מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==ראו גם==
* לאוס במשחקים הפאראלימפיים
* לאוס במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לאוס: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
שמואל-לייב בלנק

לתמונת הכותבים המלאה לחצו כאן</small>]]
שמואל-לייבּ בְּלַנְק (או בלאנק) (ידוע לרוב כש"ל בלנק; באנגלית: Samuel Leib Blank; 20 באוקטובר 1891, דונייבצי, אוקראינה (האימפריה הרוסית) – 16 באוקטובר 1962, פילדלפיה) היה מורה לעברית וסופר עברי.

==קורות חיים==
שמואל-לייב בלנק נולד בשנת 1891 בדונייבצי שבאוקראינה, באימפריה הרוסית, ובגיל 18 עבר לבסרביה. הוא עבד כמורה לעברית שעבר בין היישובים החקלאים של יהודי בסרביה. ב-1917 התחיל לפרסם סיפורים מהווי יהודי היישובים האלה ומתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר סיפוח בסרביה לרומניה ב-1923, היגר לארצות הברית, שם לימד עברית בגראץ קולג' שבפילדלפיה.

בלנק המשיך לפרסם יצירות ספרותיות, למבוגרים ולילדים, כולל רומנים, סיפורים ומחזות לבני הנעורים. יצירתו סובבת סביב מפעל ההתיישבות של יהודי בסרביה, שעברו מעיסוקים גלותיים אופייניים, לעיסוק בעבודת האדמה והתחברות לטבע תוך כיבוש הערבה המזרח-אירופית.

== מספריו ==
* "ערבה" (ניו יורק : ההסתדרות העברית באמריקה, תרפ"ו)
* "צאן" (ברלין-שרלוטנבורג ; ווילנא : א"י שטיבל : דפוס ראם, תר"ץ)
* "בלילה ההוא", קומדיה לפורים, (ניו יורק ; ירושלם : שילה : דפוס ארץ ישראל, תרצ"א)
* "יום הפרחים" (ניו יורק : חמו"ל, תרצ"א)
* "אם הבנים" חיזיון מימי החשמונאים במערכה אחת (ניו יורק ; תל אביב : שילה : דפוס הארץ, תרצ"א)
* "ילדי ירושלים", חיזיון לחנכה, (ניו יורק ; ירושלים : שילה, 1931)
* "אדמה", רומן, (תל אביב : מצפה, תרצ"ב 1931)
* "בשעת חירום", סיפורים מימי מלחמת העולם הראשונה עם הקדמה מאת מנחם ריבולוב, (פילדלפיה : הר ציון, תרצ"ב)
* "נחלה", רומן, (תל אביב : א"י שטיבל, תרצ"ג)
* "מיסטר קוניס", רומן מן ההווי האמריקאי, (תל אביב : א"י שטיבל, תרצ"ד)
* "מושבה", סיפור, (תל אביב : א"י שטיבל, תרצ"ו)
* "אי הדמעות", סיפורים, (ניו יורק : עגן, על יד ההסתדרות העברית באמריקה, 1941)
* "ביד הגורל", שלשה ספורים (ניו יורק : עגן, 1944)
* "במערבלת החיים", סיפורים, (ניו יורק : עגן, 1954)
* "על אדמת אמריקה", סיפור, (תל אביב : א' ציוני, תשי"ח)
* "עץ השדה", ספורים, (ירושלים : קריית ספר, 1961)

==לקריאה נוספת==
* "שמואל ליב בלאנק", הדואר, י"ח, תשכ"ג.
* חיים ליף, "בלאנק המספר" (קווים לדמותו), בספרו כתבים ודיוקנאות, תל אביב: טרקלין, תשנ"ח 1998, עמ' 218–223. (הרשימה פורסמה במקור ב"בצרון", 1963.)
* אהרן בן-אור (אורינובסקי), תולדות הספרות העברית בדורנו, תל אביב: יזרעאל, תשט"ו 1955, כרך ב: "מספרים, מבקרים, פובליציסטים".
* יעקב קופל מיקלישנסקי, תולדות הספרות העברית באמריקה, ניו יורק: עוגן שליד ההסתדרות העברית באמריקה, תשכ"ז 1967.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-no96-25388 שמואל ליב בלאנק] באתר worldcat
* (עם מותו)
* 

קטגוריה:יהודים מבסרביה
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1891
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1962
פאול בקר

פאול בקר (בגרמנית: Paul Eugen Max Bekker 11 בספטמבר 1882 – 7 במרץ 1937) היה מבקר מוזיקה יהודי-גרמני, מן הרהוטים ורבי ההשפעה ביותר במאה ה-20.

== ביוגרפיה ==

בקר נולד בברלין ב-11 בספטמבר 1882. אביו היה חייט יהודי ואמו תופרת. הוא למד כינור וניגן תקופה מסוימת ככנר עצמאי בברלין וכן הופיע כמנצח באשאפנבורג (1903-1902) ובגרליץ (1904-1903). בשנת 1906 החל בקריירה העיתונאית כמבקר מוזיקה, בעיתונים Berliner Neueste Nachrichten ו-the Berliner Allgemeine Zeitung. בשנת 1909 עבר ל"ברלינר אלגמיינה צייטונג" ובשנת 1911 התמנה למבקר הראשי של ה"פרנקפורטר צייטונג", שם נשאר עד 1923. מעמדו של בקר היה איתן, הודות לסגנונו המזהיר ולידע התאורטי והמעשי המקיף שלו. בכתיבתו העיתונאית היה תומך נלהב במאהלר ובשרקר אך פחות מכך בריכרד שטראוס ובאלבן ברג.

ב-1911 התפרסם ספרו על בטהובן שזכה להצלחה רבה. במהלך חיו פרסם כשלושים ספרים. בשנת 1925 הגשים שאיפה רבת-שנים לנהל בית אופרה, תחילה בקאסל ואחר, מ-1927, כמנהל מוזיקלי של התיאטרון הממלכתי של ויסבאדן. בתקופת כהונתו, שנמשכה עד 1932 וכללה גם עבודת בימוי, העלה בקר הפקות שאפתניות, בהן יצירות שלא היו ברפרטואר השגור מאת ברליוז, בואלדייה, צ'ימרוזה, דיטרסדורף ועוד, נוסף לבכורות, עולמיות ומקומיות, של יצירות מאת אלפאנו, קאזלה, הינדמית, מיו, שנברג, סטרווינסקי, וייל ואחרים. בשנת 1933 עזב בקר, שאביו היה יהודי, את גרמניה הנאצית והתיישב בפריז, משם עבר כעבור שנה לניו יורק, וכתב בעבור New Yorker Staatszeitung עד למותו בשנת 1937.

ספריית המוזיקה של אוניברסיטת ייל בארצות הברית מחזיקה ב"אוסף פאול בקר", המכיל מגוון מכתבים, מסמכים, מתכונים, תצלומים, פרטיטורות מודפסות ועוד, שלחלקם ערך היסטורי ומוזיקולוגי רב.

ספרו של פאול בקר, "בטהובן", יצא בעברית בהוצאת ניב בשנת 1962, בתרגומו של יצחק הירשברג.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Das deutsche Musikleben (1916)
* Franz Schreker, Studie und Kritik der modernen Oper (1919)
* Gustav Mahlers Sinfonien (1921),
* Wagner, das Leben im Werke (1924)
* Intendant in Kassel (1925–27)
* Wiesbaden (1927–32),
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://hdl.handle.net/10079/fa/music.mss.0050 The Paul Bekker Papers] מספריית אירווינג ס. גילמור, אוניברסיטת ייל
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבקרי מוזיקה יהודים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:היסטוריונים של המוזיקה
קטגוריה:בטהובן

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1937
תומאס ודג'ווד

תומאס ודג'ווד (באנגלית: Thomas Wedgwood; 14 במאי 1771 – 10 ביולי 1805), צלם בריטי. היה, ביחד עם האמפרי דייווי, מראשוני נסייני הצילום.

==ביוגרפיה==
ודג'ווד נולד ב-1771 באטרוריה, סטפורדשייר. בן למשפחה עם היסטוריה מפוארת בייצור כלי חרס, וכבר בילדותו ספג את אהבת האמנות. אביו היה הקדר ג'וזאיה ודג'ווד. את מרבית חייו הקצרים בילה בקשר עם ציירים, פסלים ומשוררים, להם היה פטרון, אחרי שירש את הונו של אביו ב-1775.

כאדם צעיר, ודג'ווד עסק בנושא חינוך ילדים, ובילה זמן רב בלימודים על תינוקות. מתצפיותיו הוא הגיע למסקנה כי מרבית המידע שהמוח הצעיר אוסף מגיע מהעיניים, ולפיכך קשור לאור ולתמונה. ניסיונותיו ליצור תמונה "קבועה" על ידי אור נבעו ככל הנראה מרצון לנסות לשפר את שיטות ההוראה, אך הובילו בסופו של דבר להמצאת הצילום עצמו. 

ודג'ווד לא התחתן ולא היו לו ילדים. הביוגרף שלו העיר כי "לא נמצאו מכתבים או עדויות מהמשפחה לכך שהוא היה בקשר רומנטי כלשהו עם אישה."

==מחקרו בצילום==
לזכותו של ודג'ווד נזקפת תרומה משמעותית לטכנולוגיה, על היותו הראשון שפיתח שיטה להעתקת תמונה למדיה קבועה באמצעים כימיים. 

בניסוייו הרבים עם חום ואור, וייתכן גם בעזרת עצות על כסף חנקתי מן המורה שלו אלכסנדר צ'ישולם, וג'ווד יצר תחילה סירי חרס מצופים בכסף חנקתי וכן נייר ועור לבן כמדיה להדפסה. להצלחה הגדולה ביותר זכה עם העור הלבן. אף על פי שבמקור ניסה ליצור תמונות בעזרת "קמרה אובסקורה", ניסיונותיו לא צלחו. ההישגים הגדולים ביותר שלו היו ההדפסה של פרופיל של אובייקט באמצעות מגע ישיר עם נייר, ובעזרת שיטה דומה העתיק ציורים שקופים על זכוכיות, בעזרת מגע ישיר וחשיפה לאור השמש. 

לא ידוע בדיוק באיזו תקופה ביצע את ניסוייו, אך ידוע שייעץ לג'יימס ואט על תהליך הצילום בערך בשנת 1790. ואט כתב לוודג'ווד:
:"אדוני היקר, אני מודה על ההוראות שלך לגבי תמונות הכסף, שאיתן אני אנסה לעשות כמה ניסויים".

בערך ב-1790 המציא ודג'ווד שיטה שמבוצעת בעזרת כתמים כימיים שיוצרים צללית של האובייקט, בעזרת כיסוי הנייר בכסף חנקתי, וחשיפת הנייר, עם האובייקט כלפי מעלה, אל אור טבעי, ואחר כך לשמר בחדר חושך. ביסוס תהליך זה, שניתן לחזור עליו, היווה את תחילת הצילום כפי שהוא מוכר כיום. בכך הפך ודג'ווד לאחד הנסיינים הראשונים בצילום, ולראשון שראוי לתואר "צלם". 

ודג'ווד פגש בכימאי צעיר בשם האמפרי דייווי במרפאה פנאוטמית בבריסטול, בזמן שוודג'ווד שהה שם בגין מחלת השחפת. דייווי כתב עבור ודג'ווד עבודה שמסכמת את מחקריו. העבודה פורסמה בעיתון של המכון המלכותי של בריטניה הגדולה, ונקראה "דין וחשבון על שיטת ההעתקת ציורים לזכוכית, באמצעות אור על כסף חנקתי. הומצא על ידי ת. ודג'ווד הנכבד." המאמר תיאר את פרטי התהליך וההישגים של ודג'ווד, אך העיתון לא היה באותה עת נפוץ כפי שהוא כיום. באותו זמן המגזין היה נייר קטן אשר היה מודפס מעת לעת, וסיפר בעיקר על מחקרים חדשים בתחום התינוקות, ומתוך הקהל המצומצם שקרא את העיתון, מעטים אף יותר היו אנשים בעלי השפעה. 

עם זאת, עבודתו של ודג'ווד הגיעה לאוזניהם של כימאים אחרים. דייוויד ברוסטר, שהיה מאוחר יותר חבר קרוב של ויליאם הנרי פוקס טלבוט, חקר גם הוא את הנושא. המחקרים החלו להניב תוצאות יותר ויותר מפותחות, כשכולם מבוססים על הידע הראשוני שהציע ודג'ווד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממציאים בריטים
קטגוריה:צלמים בריטים
קטגוריה:חלוצי הצילום
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1771
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1805
קים יו-נה

קים יון-אה בקוריאנית:김연아; באנגלית: Yuna Kim; (), הידועה גם בתור יונה קים בסדר שם מערבי, היא מחליקה אומנותית דרום קוריאנית בעבר. קים היא אלופה אולימפית (ונקובר 2010), סגנית אלופה אולימפית (סוצ'י 2014), פעמיים אלופת העולם (2009 ו-2013), ואלופת תחרות ארבע היבשות לשנת 2009. כמו כן, זכתה שלוש פעמים בגמר הגרנד פרי להחלקה אומנותית, הייתה אלופת העולם לצעירים לשנת 2006, זכתה בגמר הגרנד פרי לצעירים בעונת 2005–2006, והייתה האלופה הדרום-קוריאנית שש פעמים.

==קריירה==
קים יון-אה נולדה בבוצ׳ון. בהיותה בת 6, עברה משפחתה להתגורר בעיר גונפו, פרובינצת קיונגי. יון-אה החלה להחליק על הקרח בגיל 7 בהדרכת אמה.

בשנת 2003, בגיל 12, זכתה באליפות קוריאה הדרומית להחלקה אומנותית, והייתה לזוכה הצעירה ביותר בתחרות.

לפני עונת 2006–2007 שהייתה לעונת הבוגרים הראשונה שלה, יו-נה עברה להתגורר בטורונטו, קנדה. המחליק לשעבר מקנדה, בריאן אורסר, זוכה מדליית הכסף באולימפיאדות החורף 1984 ו-1988 היה מאמנה בשנים 2007–2010.

קים היא המחליקה הדרום קוריאנית הראשונה שזכתה במדליה באירוע של איגוד ההחלקה הבינלאומי. היא אחת מהספורטאיות ומהדמויות הציבוריות המזוהות ביותר בקוריאה הדרומית, ונחשבת לאחת המחליקות האומנותיות הטובות ביותר בהיסטוריה. 

קים קבעה בשנת 2010 שלושה שיאי ניקוד ליחידות: בתוכנית הקצרה, בתוכנית הארוכה, ובניקוד הכולל. שיא הניקוד שקבעה בתוכנית הקצרה נשבר בשנת 2014 על ידי המחליקה מאו אסדה מיפן. בנוסף, היא המחליקה הראשונה שעברה את ספי 200, 210, ו-220 הנקודות בשיטת השיפוט של איגוד ההחלקה הבינלאומי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח דרום קוריאניות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: החלקה אמנותית
קטגוריה:אלופות עולם בהחלקה אמנותית
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת ונקובר (2010)
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת סוצ'י (2014)
קטגוריה:דרום קוריאניות שנולדו ב-1990
קטגוריה:שגרירים של רצון טוב - יוניסף
קטגוריה:מדליקי הלפיד האולימפי
קטגוריה:משתתפות אולימפיאדת ונקובר (2010)
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מקוריאה הדרומית
קטגוריה:אלופות אולימפיות מקוריאה הדרומית
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית: החלקה אמנותית