פליטווד מק

פליטווד מק (באנגלית: Fleetwood Mac) היא להקת רוק אנגלית-אמריקאית, אשר נוסדה בלונדון בשנת 1967 על ידי הגיטריסט והזמר פיטר גרין.<ref></ref>

הלהקה עברה גלגולים רבים במהלך תקופת פעילותה, עם תחלופה רבה של חברי להקה ושינויים משמעותיים בסגנונה המוזיקלי - מבלוז רוק שורשי בשנותיה הראשונות לפופ-רוק (לאחר עזיבת פיטר גרין את הלהקה, והצטרפותם של לינדזי בקינגהאם וסטיבי ניקס), סגנון שאפיין את התקופה המצליחה ביותר של הלהקה.

בשנת 1977 הוציאה הלהקה את אלבומה המצליח ביותר Rumours, אשר נמכר בלמעלה מארבעים מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. האלבום נשאר במקום הראשון בבילבורד 200 למשך 31 שבועות, הגיע לראשי המצעדים ברחבי העולם וזכה בפרס גראמי לאלבום השנה ב-1978.

המתופף מיק פליטווד והבסיסט ג'ון מקווי הם חברי הלהקה היחידים שנשארו לאורך כל הדרך. שותפיהם להרכב הקלאסי של הלהקה, שפעל משנות השבעים של המאה העשרים ועד העשור השני של המאה העשרים ואחת, היו כריסטין מקווי (קלידים), לינדזי בקינגהאם (גיטרות) והזמרת סטיבי ניקס. לאור מותה של כריסטין מקווי ב-2022, ניקס הצהירה ב-2024 שהלהקה לא תמשיך בלעדיה.

הלהקה נחשבת לאחת מלהקות הפופ-רוק המפורסמות והמצליחות בהיסטוריה של המוזיקה; היא מכרה 120 מיליון תקליטים ברחבי העולם, מה שהופך אותם לאחת הלהקות שיאניות המכירות. בשנת 1979 הם כובדו בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. ב-1998 הם התקבלו להיכל התהילה של הרוק אנד רול<ref></ref> וקיבלו את פרסי המוזיקה הבריטית על תרומה יוצאת מן הכלל למוזיקה. <ref></ref> ב-2018 הם קיבלו את אות האיש של השנה של מיוזיקרז מטעם אקדמיית ההקלטות על ההישגים האומנותיים שלהם ועל פעילותם הנדבנית.

==תולדות הלהקה==
=== הקמה ושנותיה הראשונות (1967–1970) ===
הלהקה הוקמה ביולי 1967 בלונדון על ידי הגיטריסט פיטר גרין, הגיטריסט ג'רמי ספנסר, הבסיסט בוב ברונינג והמתופף מיק פליטווד, כאשר בראנינג התקבל ללהקה "על תנאי" – עד שג'ון מקווי יסכים להצטרף. הלהקה הופיע לראשונה ב-13 באוגוסט 1967 במה שהיה גלגול מוקדם של פסטיבל רדינג. לאחר מספר שבועות מקווי הסכים להצטרף ללהקה כבסיסט קבוע ובראנינג הוחלף.<ref name="Darlington2001"></ref><ref name="Petersen2011"></ref> במהלך שנים אלו הלהקה הוציאה שלושה אלבומי אולפן, מספר אלבומי אוסף (קומפילציות) מספר סינגלים שזכו להצלחה. אל הלהקה הצטרף הגיטריסט דני קירוון – מהלך שהחל את המעבר של הלהקה אל סגנון הרוק. באפריל 1970, לאחר שהתמכר ל-LSD, עזב פיטר גרין את הלהקה.
[[מיק פליטווד, 18 במרץ 1970]]
פיטר גרין, 18 במרץ 1970.]]

=== תקופת מעבר (1970–1974) ===
ספסנר, פליטווד, מקווי וקירוון, החברים הנותרים, החלו לעבוד על אלבום נוסף שיצא לאור ב-1970 וקיבל ביקורות חיוביות.<ref></ref> כריסטין פרפקט, שהתחתנה עם ג'ון מקווי ושינתה בהתאם את שם משפחתה, תרמה (ללא קרדיט) לאלבום זה, ולאחר יציאתו לאור הוזמנה להצטרף ללהקה.<ref name="Fleetwood2014"></ref> במהלך סבב הופעות בארצות הברית ג'רמי ספנסר נעלם, ורק לאחר חיפושים אינטנסיביים התגלה שהוא הצטרף לכת דתית.<ref></ref> פיטר גרין וחבר נוסף שהביא הסכימו למלא את מקומו עד לסוף הסבב, ולאחר מכן החל חיפוש אחר גיטריסט קבוע.<ref>SPL 1046 Stony Plain Records LP "White Skies" 1981 liner notes</ref> לאחר מספר מבחנים הוחלט לקבל ללהקה את הגיטריסט בוב וולץ'.<ref name="Brunning, B 1998 p37">Brunning, B (1998): Fleetwood Mac – The First 30 Years.</ref>

הלהקה הוציאה בשנתיים הבאות עוד שני אלבומים: Future Games ו-Bare Trees. בתקופה זו פיתח קירוון התמכרות לאכוהול ולבסוף פוטר מהלהקה לאחר שלא הסכים להופיע עימם.<ref name="brunning"></ref> קירוון הוחלף על ידי הגיטריסט בוב ווסטון, שפוטר לאחר צאת האלבום Penguin לאור.<ref></ref> הלהקה הוציאה את אלבומם השמיני, Mystery to Me, לאור ב-1973.

במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית באותה שנה, נתגלה כי ווסטון קיים רומן עם אשתו של פליטווד, דבר שגרם לביטול המשך הסיבוב, ולבסוף גם להתפרקות הראשונה של הלהקה.

=== מחלוקת על השם ו"פליטווד מק המזויפת" (1974) ===
אחרי ההתפרקות הזמנית של הלהקה, מנהל הלהקה, קילפורד דייוויס, נותר עם התחייבויות להופעות אבל ללא להקה. דייוויס, שדאג שהפרשה תהרוס את שמו הטוב, שלח ללהקה מכתב בו נזף בהם על כך ש"הוא לא השתעבד במשך שנים רק כדי שגחמותיהם של כמה מוזיקאים חסרי אחריות יורידו את עבודתו לטמיון".<ref name="Fleetwood1990"></ref> דייוויס טען ששם הלהקה נמצא ברשותו ושהוא יכול להרכיב את הלהקה כרצונו, ולכן הוא גייס מספר מוזיקאים תחת השם "פליטווד מק החדשה".<ref></ref> הלהקה הופיעה מספר פעמים, עד שהתרמית נתגלתה והקהל לא הסכים להגיע להופעות. תביעה שהוגשה נגד דייוויס בהקשר של הזכויות לשם הלהקה יושבה מחוץ לבית המשפט.

=== חזרת הלהקה המקורית (1974) ===
מגעים לחיבור הלהקה מחדש התקיימו בזמן שהלהקה המזויפת עדיין הופיעה. הלהקה המקורית הצליחה לחזור להקליט תחת שמם, והם עברו לנהל את עצמם – דבר שלא נעשה על ידי אף להקת רוק גדולה באותו הזמן.<ref></ref> בחודש ספטמבר חתמה הלהקה על חוזה הקלטה מחודש, והציאה את האלבום התשיעי שלה – Heroes Are Hard to Find, כאשר לראשונה יש בלהקה גיטריסט יחיד.

=== הצטרפותם של ניקס ובקינגהאם והצלחה בינלאומית (1975–1987) ===
חברי הלהקה היו מותשים מהעבודה הקשה שהשקיעו בלהקה, ושלפי דעתם לא קיבלה הערכה מספקת – בעיקר בהתייחס להצלחה המועטה של האלבום התשיעי. בוב וולץ' שקל לעזוב את הלהקה בשלב זה.<ref></ref>

בעת סיור באולפנים בקליפורניה הכיר מיק פליטווד את לינדזי בקינגהאם וחברתו סטיבי ניקס. הוא התרשם מנגינת הגיטרה של לינדזי וביקש לצרפו ללהקה. בקינגהאם התנה את הצטרפותו בכך שניקס, זוגתו ושותפתו המוזיקלית, תצורף גם היא. מיק הסכים ושניהם הצטרפו בערב השנה החדשה של 1974, בעת שוולץ' גמר אומר לעזוב.<ref></ref><ref></ref>

האלבום הראשון של ההרכב המחודש נקרא, כמו אלבום הבכורה של הלהקה, Fleetwood Mac ויצא לאור בשנת 1975. האלבום, שהיה בעל צליל יותר פופי ומלודי ודמה יותר לרוק קלאסי מאשר לבלוז רוק זכה להצלחה עצומה בארצות הברית. מתוך האלבום התפרסמו בעיקר הסינגלים "Over My Head" ו"Say You Love Me" שנכתבו על ידי כריסטין מקווי, ושירה של סטיבי ניקס "Rhiannon". שיר נוסף מהאלבום, שנכתב גם הוא על ידי ניקס – "Landslide" זכה להערכה מרובה, ובעיקר לאחר שהתפרסמה גרסה חיה שלו מתוך האלבום The Dance.

בשנת 1976 החיים האישיים של חברי הלהקה העיבו פעם נוספת על ביצועיהּ; נישואיהם של ג'ון וכריסטין התפרקו, הקשר הזוגי בין ניקס לבקינגהאם נגמר, ומיק פליטווד החל בתהליכי גירושין מאשתו כאשר בה בעת הוא מקיים רומן עם ניקס.<ref name="Play On"></ref> הציפייה האדירה לאלבום להיט נוסף, בשילוב עם חייהם האישיים ועם תצרוכת גבוהה של אלכוהול וסמים גרמה למתחים אישיים גדולים בין חברי הלהקה.<ref name="Rock Nuns"></ref>

==== Rumours ====
בשנת 1977 הוציאה הלהקה לאור את אלבומה ה-11 Rumours, אשר זכה בפרס גראמי לאלבום השנה. האלבום הכיל 4 להיטים שהגיעו לראשי המצעדים: "Go Your Own Way" של בקינגהאם, "Dreams" של ניקס ו-"Don't Stop" ו-"You Make Loving Fun" של קריסטין. השיר "The Chain" מתוך האלבום הוא היחיד שנכתב על ידי כל 5 חברי הלהקה. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי "בילבורד 200" ושהה בו למשך 31 שבועות. בנוסף, הוא מכר 40 מיליון עותקים ברחבי העולם.

הלהקה כובדה בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-1979.<ref></ref><ref></ref>

לאור הצלחת האלבום, ביקש בקינגהאם מפליטווד שעבודתו על האלבום הבא תהיה נסיונית יותר – מה שהניב את האלבום הכפול Tusk, עם 20 רצועות, שיצא לאור ב-1979. האלבום הניב שלושה להיטים: "Tusk" של בקינגהאם, "Think About Me" של כריסטין ו-"Sara" של סטיבי ניקס. פיטר גרין לקח חלק בהכנת האלבום, אך לא ניתן לו על כך קרדיט.<ref></ref> פליטווד ציין את Tusk כאלבום האהוב עליו, והודה ללינדזי על כך שלא נתן להם לייצר "חיקוי של Rumours".<ref></ref> כדי לתמוך ביציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בכל העולם במשך כשנה, במהלכו הוקלט אלבום הלייב הראשון שלהם.<ref></ref>

האלבום ה-13, Mirage, יצא לאור ב-1982 לאחר שמרבית חברי הלהקה עבדו על אלבומי סולו. ההצלחה המועטה של Tusk הובילה לניסיון לשחזר את ההצלחה העצומה של Rumours ב-Mirage. להיטי האלבום כוללים את "Hold Me" ו-"Love in Store" של כריסטין,"Gypsy" של סטיבי ו-"Oh Diane" של בקינגהאם. האלבום קיבל עיטור פלטינום כפול בארצות הברית.

לאחר צאת האלבום, ניקס, בקינהאם וכריסטין פנו לטפח את קריירות הסולו שלהם, וזכו להצלחה מרובה בכך. בה בעת מיק פליטווד פשט רגל, ניקס נכנסה למכון גמילה בשל בעיות ההתמכרות שלה וג'ון סבל מבעיות בריאותיות בשל התמכרויותיו שלו – כל אלו יוחסו לסגנון החיים המוחצן והמוגזם אליו התרגלו בשל הצלחתם המסחררת. בעת ההיא החלו שמועות שהלהקה התפרקה, אך בקינגהאם לא רצה שכך יסתיים סיפורם.<ref></ref>

הרכב זה, של בקינגהאם, ג'ון, כריסטין, ניקס ופליטווד הקליט אלבום אחרון יחד – Tango in the Night ב-1987. ההקלטה החלה כאלבום סולו של בקינגהאם אך נהפכה לפרויקט של הלהקה כולה. האלבום היה למוצלח ביותר אחרי Rumours והכיל ארבעה להיטים: "Little Lies" ו-"Everywhere" של כריסטין, "Seven Wonders" של ניקס ו"Big Love" של בקינגהאם.

=== עזיבתם של בקינגהאם וניקס (1987–1995) ===
בקינגהאם סירב ברגע האחרון להופיע בסיבוב הופעות שנקבע, דבר שהוביל לוויכוחים עזים ולמתחים בין החברים – ולבסוף גם לעזיבתו של לינדזי. מיק גייס שני גיטריסטים חדשים במקומו: בילי ברנט וריק ויטו, והם יצאו לסיבוב הופעות ראשון במבנה החדש.

ב-1990 הוציאה הלהקה לאור את האלבום ה-15 Behind the Mask, שסימן סטייה מהכיוון האומנותי של בקינגהאם. האלבום לא הצליח כמו קודמיו, וקיבל עיטור זהב בארצות הברית. בהופעה האחרונה בסיבוב ההופעות של אלבום זה הצטרף בקינגהאם ללהקה על הבמה. כריסטין וניקס החליטו שיהיה זה סיבוב ההופעות האחרון שלהן. ב-1991 עזבו ניקס, כריסטין ווויטו את הלהקה.

ב-1992 פליטווד ארגן מארז של ארבעה דיסקים לכבוד 25 שנים להקמת הלהקה. למארז הוכנס גם השיר "Silver Springs" שהוקלט במהלך ההקלטות של Rumours אבל לא הוכנס לאלבום. ניקס ביקשה ממיק להשתמש בשיר זה לאוסף שהכינה לעצמה, אך הוא סירב – דבר שעורר סיקור תקשורתי ונחשב לסיבה העיקרית לעזיבתה את הלהקה.<ref></ref> האוסף הכיל גם שני חיבורים חדשים של כריסטין, אחד של בקינגהאם ועוד אחד של ניקס ווויטו. האוסף יצא לאור יחד עם ספרון של מיק שהכיל את הערותיו על ההיסטוריה של הלהקה ותצלומים נדירים.

ההרכב הקלאסי של הלהקה התאחד בעקבות בקשת נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, שיופיעו בנשף ההשבעה שלו. קלינטון בחר ב"Don't Stop" של הלהקה להיות שיר הקמפיין שלו.<ref></ref>

ב-1995 מיק, ג'ון, ברנט ושני זמרים נוספים הוציאו לאור את האלבום ה-16 Time, שבהקלטתו השתתפה גם כריסטין אך לא יצאה להופיע עם הלהקה. האלבום לא הצליח וכריסטין הודיעה ללהקה על עזיבתה, מה שגרם לפירוק הלהקה.

=== איחוד ועזיבתה של כריסטין מקווי (1995–2007) ===
שבועות ספורים אחרי התפרקות הלהקה, החל מיק לעבוד עם בקינגהאם שוב וג'ון מקווי צורף גם להקלטות. באותה העת סטיבי עבדה עם בקינגהאם על פרויקט אחר. במאי 1996 הופיעו רוב חברי הלהקה, בלי בקינגהאם, במסיבה פרטית, ושבוע לאחר מכן בקינגהאם וניקס הוציאו דואט שבו הופיע גם מיק. כל האירועים הללו הובילו לאיחוד של החמישה במרץ 1997.<ref></ref>

פליטווד מק המאוחדת הופיעה בהופעה חיה באולמות האחים וורנר בברבנק, קליפורניה. ההופעה הוקלטה וצולמה ואלו נהפכו לאלבום הלייב The Dance שיצא לאור ב-1997. האלבום החזיר את הלהקה לראש מצעדי האלבומים והם נהנו מיחס שלא קיבלו כבר שנים רבות. הלהקה דהרה על גלי ההצלחה של האלבום והמשיכה להופיע זמן רב בתגבור של נגנים רבים. זו תהיה הפעם האחרונה למשך 16 שנים שהלהקה תופיע בהרכב זה.

ב-1998 התקבלה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול. החברים שהתקבלו הם פיטר גרין, ג'רמי ספנסר, מיק פליטווד, דני קירוון וג'ון מקווי מההרכב הישן וכריסטין מקווי, סטיבי ניקס ולינדזי בקינגהאם מההרכב החדש. בוב וולץ' לא התקבל למרות חלקו הגדול בהיסטוריה של הלהקה. בטקס הקבלה הופיע ההרכב החדש. פיטר גרין הופיע בנפרד עם חברי להקת סנטנה שהתקבלו להיכל התהילה באותו לילה.

ב-2002 הוציאה הלהקה את האוסף The Very Best of Fleetwood Mac. ב-2003 הוציאו בקינגהאם וניקס את האלבום ה-17 והאחרון של הלהקה, Say You Will, בו השתתפה כריסטין כאורחת אף על פי שעזבה את הלהקה. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד בילבורד 200, והביא את הלהקה לצאת לסיבוב הופעות שנמשך רוב שנת 2004.

בתקופה זו החלו שמועות על איחוד ההרכב המקורי של הלהקה, דבר שחלק מחברי ההרכב תמכו בו אך לא קרה בסופו של דבר.

=== סיבובי הופעות (2008–2013) ===
במרץ 2009 החלה הלהקה להופיע יחד בסיבוב הופעות, בלי כריסטין מקווי. באותה שנה שודר סרט דוקומנטרי על הלהקה שהכיל ראיונות עם כל החברים בהווה, בו סיפרה ניקס על היחסים הקרים בינה לבין בקינגהאם.<ref></ref> בהופעה האחרונה באירופה בסבב זה הופיע הלהקה באצטדיון ומבלי, שם נכחה כריסטין בקהל. ניקס התייחסה לכריסטין והקהל כולו נעמד לכבודה. הביצוע של "Landslide" הוקדש לכריסטין. ההופעות האחרונות בסבב זה מכרו את כל הכרטיסים בדקות בודדות.

ב-2011 שודר פרק בסדרה Glee שנקרא "Rumours" ובו והופיעו שישה שירים מהאלבום של פליטווד מק.<ref></ref> הפרק הצית עניין חדש באלבום והוא חזר למקום 11 במצעד בילבורד 200.

בראיון ב-2012 אישרה ניקס שהלהקה תתאחד לסיבוב הופעות ב-2013.<ref></ref>

הבסיסט לשעבר בוב ברונינג, מת ב-18 באוקטובר 2011.<ref></ref> בוב ווסטון, הגיטריסט והזמן לשעבר נמצא מת ב-3 בינואר 2012.<ref></ref> בוב וולץ' נמצא מת מירי עצמי ב-7 ביוני 2012.<ref></ref> בזירה נמצא מכתב התאבדות.

סיבוב ההופעות החל ב-2013 באוהיו. באותה שנה הוציאה הלהקה את המיני-אלבום Extended Play שזכה להצלחה מוגבלת.<ref name="Fleetwood Mac EP"></ref> כריסטין הצטרפה לשתי הופעות של הלהקה, לשיר "Don't Stop".<ref name="Christine McVie Joins Fleetwood Mac Onstage"></ref> בקינגהאם כעס על כך שכריסטין "באה והולכת", והוא לא רצה שכל הפוקוס ילך אל השיר היחיד שביצעה במקום הסט שעליו הם התאמנו חודשים.<ref></ref>

בסוף שנת 2013 ביטלה הלהקה את ההופעות שלהם בניו זילנד ובאוסטרליה לאחר שג'ון מקווי אובחן עם סרטן והיה זקוק לטיפול.<ref name="Cancel2013"></ref> כריסטין מקווי הביעה רצון לחזור לפליטווד מק ואישרה שמצבו של ג'ון טוב מאוד.<ref></ref>

=== השנים האחרונות (2014–הווה) ===
בתחילת 2014 אישר מיק פליטווד שכריסטין תחזור ללהקה.<ref></ref> מאוחר יותר השנה הם החלו סיבוב הופעות בצפון אמריקה. ההופעות הגדולות מכרו את כל הכרטיסים תוך דקות אחדות, והביקוש הגדול גרם להגדלת הסיבוב. במהלך שנת 2015 ציין בקינגהאם שהלהקה עובדת על אלבום וסיבוב הופעות אחרונים.<ref>[https://www.theguardian.com/music/2015/jan/02/lindsey-buckingham-says-fleetwood-mac-to-enter-last-act Fleetwood Mac: new album and tour will be our swansong] , The Guardian (London), 2 January 2015.</ref> פליטווד אמר שייקח כמה קנים ליצור אלבום חדש, ושחברי הלהקה מחכים שסטיבי ניקס גם תתרום את חלקה, ושהיא לא הראתה רצון להתחייב לאלבום נוסף.<ref>[https://www.theguardian.com/music/2015/mar/10/fleetwood-mac-album-may-take-a-couple-of-years-to-finish Fleetwood Mac album may take 'a couple of years' to finish] , The Guardian (London), 10 March 2015.</ref>

באוגוסט 2016 אמר פליטווד שללהקה יש חומר רב מוקלט אך שניקס אינה מופיעה בו. ניקס הסבירה שהיא אינה רוצה להקליט עם הלהקה מכיוון שהדבר יגרור ריבים רבים שרק יגרמו לעוד ריחוק ביניהם ולקושי לעבוד יחד ולהופיע יחד.<ref></ref> החומר שהקליטה הלהקה הפך לאלבום משותף לבקינגהאם ולכריסטין.<ref></ref>

באפריל 2018 נפרד בקינגהאם מהלהקה שוב, ולפי דיווחים הוא פוטר בשל אי הסכמות לגבי הכנסת חומרים חדשים לסיבוב ההופעות שתוכנן.<ref name="fired"></ref><ref name="campbellfinn"></ref><ref></ref> פליטווד נמנע מלהצהיר שבקינגהאם פוטר ואמר שהוא לא יצטרף לסיבוב ההופעות המתוכנן.<ref name="CBSThisMorning"></ref> בקינגהאם תבע את הלהקה בגין הפרת חובת נאמנות, הפרת חוזה בעל פה והתערבות מכוונת למטרת יתרון כלכלי, ולאחר מכן הגיע איתם לפשרה.<ref></ref><ref></ref> לפי דבריו, הוא פוטר בשל דבריה של ניקס נגד גישתו אליה במהלך אחת ההופעות, ובשל אולטימטום שהציבה: או שהוא יפוטר או שהיא תעזוב.<ref></ref>

מיק קמפבל וניל פין מילאו את מקומו של לינדזי ויצאו לסיבוב הופעות, והלהקה תכננה להקליט גם חומר חדש בעתיד.<ref></ref>

ב-8 ביוני 2018 הגיטריסט לשעבר דני קירוון מת בהוסטל לחסרי בית ואלכוהוליסטים.<ref></ref> ניל פין, ניקס, קמפבל ומקווי הוציאו לאור שיר בשביל בית מחסה לחסרי בית.<ref></ref>

פיטר גרין, מייסד הלהקה, מת ב-25 ביולי 2020.<ref></ref>

ב-20 בנובמבר 2022 מתה כריסטין מקווי בגיל 79.<ref></ref> פליטווד ציין שכרגע חברי הלהקה מעסיקים את עצמם בפרויקטים מוזיקליים עצמאיים ושהם אינם חושבים לאחד את הלהקה.<ref></ref> ניקס ציינה גם היא שהיא לא רואה סיבה להמשיך את הלהקה לאחר מותה של כריסטין, דבר שחזרה וציינה ב-2024.<ref></ref><ref name="mehr1"></ref>

== דיסקוגרפיה ==
===אלבומים===
{| class="wikitable"
!align="right" valign="top" width="40"|שנה
!align="right" valign="top" width="340"|אלבום
!align="center" valign="top" width="40"|במצעד הבריטי

!align="center" valign="top" width="40"|במצעד האמריקני
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1968
|align="left" valign="top"|Peter Green's Fleetwood Mac
|align="center" valign="top"|4

|align="center" valign="top"|198
|-
|align="left" valign="top"|1968
|align="left" valign="top"|Mr. Wonderful
|align="center" valign="top"|10

|align="center" valign="top"|-
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1969
|align="left" valign="top"|English Rose
|align="center" valign="top"|-

|align="center" valign="top"|184
|-
|align="left" valign="top"|1969
|align="left" valign="top"|The Pious Bird Of Good Omen
|align="center" valign="top"|18

|align="center" valign="top"|-
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1969
|align="left" valign="top"|Then Play On
|align="center" valign="top"|6

|align="center" valign="top"|109
|-
|align="left" valign="top"|1970
|align="left" valign="top"|Kiln House
|align="center" valign="top"|39

|align="center" valign="top"|69
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1971
|align="left" valign="top"|Future Games
|align="center" valign="top"|-

|align="center" valign="top"|91
|-
|align="left" valign="top"|1972
|align="left" valign="top"|Bare Trees
|align="center" valign="top"|-

|align="center" valign="top"|70
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1973
|align="left" valign="top"|Mystery To Me
|align="center" valign="top"|-

|align="center" valign="top"|67
|-
|align="left" valign="top"|1973
|align="left" valign="top"|Penguin
|align="center" valign="top"|-

|align="center" valign="top"|49
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1974
|align="left" valign="top"|Heroes Are Hard To Find
|align="center" valign="top"|-

|align="center" valign="top"|34
|-
|align="left" valign="top"|1975
|align="left" valign="top"|Fleetwood Mac
|align="center" valign="top"|23

|align="center" valign="top"|1
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1977
|align="left" valign="top"|Rumours
|align="center" valign="top"|1

|align="center" valign="top"|1
|-
|align="left" valign="top"|1979
|align="left" valign="top"|Tusk
|align="center" valign="top"|1

|align="center" valign="top"|4
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1980
|align="left" valign="top"|Live
|align="center" valign="top"|31

|align="center" valign="top"|-
|-
|align="left" valign="top"|1982
|align="left" valign="top"|Mirage
|align="center" valign="top"|5

|align="center" valign="top"|1
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1987
|align="left" valign="top"|Tango In The Night
|align="center" valign="top"|1

|align="center" valign="top"|7
|-
|align="left" valign="top"|1988
|align="left" valign="top"|Greatest Hits
|align="center" valign="top"|3

|align="center" valign="top"|14
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1990
|align="left" valign="top"|Behind The Mask
|align="center" valign="top"|1

|align="center" valign="top"|18
|-
|align="left" valign="top"|1992
|align="left" valign="top"|25 Years - The Chain
|align="center" valign="top"|-

|align="center" valign="top"|-
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|1995
|align="left" valign="top"|Time
|align="center" valign="top"|47

|align="center" valign="top"|-
|-
|align="left" valign="top"|1997
|align="left" valign="top"|The Dance
|align="center" valign="top"|15

|align="center" valign="top"|1
|-
|----- bgcolor="#f0f0ff"
|align="left" valign="top"|2002
|align="left" valign="top"|The Very Best Of Fleetwood Mac
|align="center" valign="top"|7

|align="center" valign="top"|12
|-
|align="left" valign="top"|2003
|align="left" valign="top"|Say You Will
|align="center" valign="top"|6

|align="center" valign="top"|3
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

=== כתבות ===
* 

=== מידע כללי ===
* 

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות פופ אמריקניות
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:להקות פופ בריטיות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:הרכבים ולהקות שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד
קטגוריה:שישיות מוזיקליות
קטגוריה:רביעיות מוזיקליות
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:אמני אפיק רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1967