OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פרוטאום

פרוטאום (באנגלית: Proteome) הוא מונח המתאר את כלל החלבונים המתבטאים בגנום, בתא, ברקמה או באורגניזם השלם. הגדרה אחרת של המונח היא כלל החלבונים המתבטאים בנקודת זמן נתונה תחת תנאים מסוימים. השם הוא שילוב של המילים "פרוטאין" (חלבון) ו"גנום".

המונח מתייחס לכמה סוגים שונים של מערכות ביולוגיות:
* פרוטאום תאי הוא כלל החלבונים שמקודדים בסוג מסוים של תא, תחת מכלול מסוים של תנאים סביבתיים, כמו למשל חשיפה לגירוי הורמונלי.
* פרוטאום שלם של אורגניזם, כמכלול השלם של החלבונים מתוך כלל הפרוטאומים התאיים השונים. ניתן לומר כי זו המקבילה של החלבונים לגנום.

ביצורים איקריוטיים הפרוטאום עשוי להיות נרחב יותר בהשוואה לגנום, כיוון שביצורים אלה יש שחבור חלופי של גנים ותהליכים נוספים המגדילים את מספר החלבונים האפשריים. 

לפרוטאום יש שתי רמות ארגון נוספות לעומת הגנום, כיוון שהגנום מוגדר על ידי סדר הנוקלאוטידים שלו, ואילו הפרוטאום מוגדר על ידי גורמים נוספים. הכרת הפרוטאום דורשת הכרה של מבנה החלבונים בפרוטאום ושל האינטראקציה התפקודית בין החלבונים.

פרוטאומיקה (חקר החלבונים) מתבצעת בעיקר על ידי הפרדת חלבונים בג'ל אלקטרופורזה דו־ממדי. בממד האחד מתקיים מיקוד איזואלקטרי, על פי גודל המטענים. בממד השני חלבונים מופרדים על פי משקל מולקולרי בשיטת SDS-PAGE. הג'ל נצבע בצבע קומסי כחול או בכסף כדי שיהיה ניתן לצפות בחלבונים, שמופיעים כנקודות במיקומים שאליהם נדדו. ספקטרומטר המסה עודד את הפרוטאומיקה. בשיטת Peptide mass fingerprinting קוטעים את החלבון לפפטידים קצרים, בודקים את המסות שלהם, מזינים אותן במאגר הנתונים ומשווים למסות ידועות לקביעת זהות החלבון.

קטגוריה:ביוכימיה
יעקובסון

יעקובסון (וכן יעקבסון, יעקבזון, יעקובזון, יאקובסון ויאקובסן) הוא שם משפחה שפירושו הוא "בן יעקב".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם יעקב
יגאל ברוכי

יגאל ברוכי (נולד ב-1944) הוא לשעבר מנכ"ל ונשיא "אלביט" וחתן פרס ביטחון ישראל.

==ביוגרפיה==
ברוכי נולד בחיפה, בוגר בית הספר בסמ"ת ובשנים 1965–1968, בתום שירותו הצבאי, למד לימודי הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. לאחר קבלת התואר הוא הצטרף לחברת "אלביט" כמהנדס פיתוח ובמהלך השנים קודם לתפקידי ניהול ברמות שונות, בהם מנהל פיתוח של פרויקטים ביטחוניים ובשנת 1981 למנהל חטיבת הפיתוח וההנדסה בדרג סמנכ"ל. בשנים 1983–1984 הוא עמד בראש פעילות החברה בארצות הברית.

בשובו לישראל מונה ברוכי לתפקידי מנכ"ל שונים בחברות-בנות של אלביט. בשנת 1989 הוא מונה לסמנכ"ל תפעול בחברה ואחראי על תחומי מערכות היבשה והים.

בנובמבר 1996 פוצלה חברת אלביט לשלוש חברות: "אלביט מערכות בע"מ", שריכזה את הפעילות הביטחונית; "אלביט הדמיה רפואית בע"מ", שקלטה את עסקי הרפואה; ו"אלביט בע"מ", שנותרה עם פעילות אלקטרוניקה אזרחית (שהנכס העיקרי בה באותה עת היה קו הייצור לטלוויזיות). המניות של כל שלוש החברות נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובנאסד"ק.

לאחר הפיצול מונה ברוכי למנכ"ל "אלביט בע"מ", תחת הנהגתו הפכה החכרה לחברת השקעות בתחומי התקשורת, והמסחר האלקטרוני באמצעות חברות בנות, שהמהותית בהן הייתה חברת הסלולר פרטנר תקשורת. אלביט הייתה שותפה בקבוצת פרטנר שזכתה במכרז של משרד התקשורת להפעלת רשת סלולרית שלישית בישראל. באוקטובר 1999, פחות משנתיים לאחר שהוקמה, הונפקה פרטנר בהצלחה רבה, תוך יצירת רווח ניכר לבעלי המניות.

לבד מפרטנר השקיעה אלביט בתקופתו של ברוכי במספר חברות הזנק, בהן: סלניום (Cellenium), חברת בת שפיתחה מערכות לגביית תשלומים באמצעות הרשת הסלולרית, סלאקט (CellAct) שפיתחה מערכת לבניית אפליקציות סלולריות בטכנולוגיית מסרים קצרים (SMS), דיליג'נס (Dealigence) שפיתחה פלטפורמה לניהול שווקים אלקטרוניים, פיץ' נטוורקס (Peach Networks) שנמכרה למיקרוסופט תמורת 43 מיליון דולר, והיינקס (Hynex) שנמכרה לסיסקו תמורת 129 מיליון דולר. אלביט גם השקיע בחברת ישראסט לשירותי תקשורת לוויינית, ומכרה אחר כך את חלקה לחברת גילת תקשורת.

בספטמבר 2001 פרש ברוכי מתפקידיו בעקבות המיזוג עם חברת האם אלרון, ונותר חבר מועצת המנהלים.

לאחר פרישתו מונה למנהל חברת ההשקעות אליס לאב, אחר כך מונה כיושב ראש פעיל של חברת טלרד, תפקיד ממנו פרש בשלהי 2003. כמו כן הוא עמד בראש ועדת ההשקעות של "כור הון סיכון".

==פרסים והוקרה==
בשנת 1984 הוענק לברוכי יחד עם אריה פיינגולד ומאיר בוטבול פרס ביטחון ישראל עבור הישגיו בפיתוח ייחודי עבור חיל הים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:משקיעי הון סיכון ישראלים
קטגוריה:ישראלים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:מנכ"לי אלביט מערכות
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:סמנכ"לי תפעול ישראלים
אריאל רוט

אריאל רוט (ט"ז בתמוז תש"ג, 19 ביולי 1943 - כ"ז באלול תשנ"ט, 18 בספטמבר 1998) היה מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

== ביוגרפיה ==
רוט נולד בעפולה וסיים את לימודיו בתיכון "אורט" בנתניה במגמת חשמל. בשנת 1960 התגייס לצה"ל ושירת כקשר בחיל הקשר וכאלחוטן בחיל השריון. לאחר שירותו הוא המשיך לעסוק בתחום הקשר והאלקטרוניקה, בהם עסק כתחביב משנות ילדותו, ולמד לימודי הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, אותם סיים בשנת 1969. במקביל ללימודיו הוא הועסק כטכנאי ברשות הדואר ובתחנת הרדיו "קול ישראל".

בשנת לימודיו האחרונה התקבל רוט לשירות הביטחון הכללי והיה ממקימי יחידת הטכנולוגיה במסגרתו. בשנות עבודתו הוא עסק בפיתוח מכשור תקשורת, מחשבים ואלקטרוניקה ובאבטחת מידע ובשנת 1985 זכה על פועלו בפרס ביטחון ישראל. במהלך שנים אלו הוא למד לימודי תעודה במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב והיה מראשי אגודת חובבי הרדיו.

רוט נפטר לאחר מחלה בשנת 1998.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.shabak.gov.il/memorial/names/Pages/093.aspx קורות חייו] באתר שירות הביטחון הכללי

קטגוריה:בוגרי אורט יד ליבוביץ
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי שירות הביטחון הכללי
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
יעקב אינגרמן

אינגרמן שני משמאל בישיבת מפקדת יחידת חצב בשנת 1972
פרס ביטחון ישראל 1961
יעקב אינגרמן (ברוסית: Яков Ингерман; 5 במאי 1919 – 15 בנובמבר 2007) היה מרגל יהודי סובייטי בצבא גרמניה הנאצית, איש מודיעין ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

==ראשית חייו==
אינגרמן נולד בשפטיבקה שבאוקראינה, למד מתמטיקה באוניברסיטת קייב בשנים 1937–1940 ולאחר מכן עבד כמורה.

==במלחמת העולם השנייה==
במלחמת העולם השנייה גויס לצבא האדום, השתתף בבלימת המתקפה הגרמנית, נפצע, ובבית חולים ברוסטוב גויס למודיעין. לאחר קורס של חצי שנה הוא הופעל במסגרת המודיעין הקרבי לגיוס פעילים בארצות הכבושות על ידי גרמניה הנאצית לפעילות פרטיזנית מחתרתית. הוא הוצנח בשנת 1942 באזור טגנרוג, בזהות בדויה של טרקטוריסט שאמו גרמנייה ואביו קוזאק שנשפט בטיהורים הגדולים. בשל ידיעותיו בשפה הגרמנית התקבל כמתורגמן ביחידה גרמנית ולאחר מכן עבר ליחידה טכנית של הוורמאכט שחיברה קווי חשמל וקווי אספקת מים ושירת בה במשך שנתיים וחצי. במקביל פעל לגיוס פרטיזנים והבריח לרשותם נשק. באוגוסט 1943, כשהוא בדרגת רב"ט, הועבר עם היחידה לאיטליה, שם השתתף בפעולות חבלה של פרטיזנים איטלקים ויוגוסלבים בסמוך לעיר טרנטו, שם הצליח להבריח קבוצת שבויים סובייטים. במאי 1945 הכוחות האמריקאיים הגיעו לאזור.

==לאחר מלחמת העולם השנייה==
באיטליה נישא לאלברטה, בתה של הדוכסית האיטלקייה שעזרה לפרטיזנים אולגה מָארִיני, היה פעיל בתנועת הבריחה בראשותו של מאיר דודזון, ובשנת 1946 עלו בני הזוג לארץ ישראל, באונייה "יאשיה ווג'ווד" במסגרת ההעפלה, והתיישבו בקיבוץ אילון, שם נולדה בתם, מרים. כעבור זמן קצר שבה רעייתו עם בתם לאירופה.

אינגרמן התגייס לחיל המודיעין ושירת ביחידת ההאזנה 515 (לימים יחידה 8200), בה הכיר את רעייתו שולה הלפרין, ויחד עמה זכה בשנת 1961 בפרס ביטחון ישראל. במסגרת יחידת ההאזנה הוקם על ידי אינגרמן "המדור הרוסי", ובמסגרת יחידת חצב הוקם בפיקודו מדור מזרח אירופה למודיעין ממקורות גלויים ברוסית. לאחר פרישתו מצה"ל הצטרף לארגון נתיב וערך את דברי הסאמיזדאט שנכתבו על ידי יהודי ברית המועצות והופצו ביניהם.

==משפחתו בישראל==
בתו היא ענת מטר, ונכדו הוא חגי מטר.

== לקריאה נוספת ==
* יעקב אינגרמן, יהודי ב"שירות" הרייך, הוצאת ביתן, 2001.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20200605224730/http://www.thepartisan.org/document/68555,0,870.aspx דף פעולותיו ברשימת הלוחמים של אתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות]
* [https://web.archive.org/web/20080413121601/http://www.palyam.org/Hakhavura/ujvYI משירות בצבא הגרמני למוסד לעליה ב' - סיפורו של יעקב אינגרמן], באתר הפלי"ם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי נתיב
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:חיילי יחידה 8200
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:מרגלים יהודים
קטגוריה:מרגלים למען ברית המועצות
קטגוריה:מרגלים שפעלו נגד גרמניה הנאצית
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מברית המועצות
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מאיטליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
שריף (אסלאם)

שָׁרִיף (בערבית شريف, שפירושו "מכובד", "אציל") הוא תואר שבטי ערבי מסורתי הניתן למגן נכסי השבט כגון רכוש, בארות ואדמה.

הסונים ייחדו בעבר בתואר "שריף" את צאצאיו של חסן בן עלי, כדוגמת בני שבט הטבאטבאי . בעוד צאצאיו של חוסיין בן עלי מכונים "סייד". לאחר סיום שלטון ההאשמים במכה כונו גם צאצאיו של חסן בכינוי "סייד". חסן וחוסיין הם נכדיו של הנביא מוחמד דרך נישואיו של עלי בן אבי טאלב לבתו פאטמה.

בין 1201 ועד כיבוש מכה על ידי אבן סעוד בשנת 1925 המשפחה ההאשמית, ששלטה בערים הקדושות מכה ומדינה, החזיקה בתואר "השריף של מכה", ואיתו לעיתים גם בתואר "מלך החיג'אז". לעיתים פעלה המשפחה ההאשמית בחסות שושלות מוסלמיות ששלטו על שטחים נרחבים במזרח התיכון, כגון בית עבאס, האיובים, הממלוכים והחל מ-1517 הסולטאן העות'מאני; יחד עם זאת, תנאי השטח הקשים בחצי האי ערב והאוכלוסייה השבטית מנעו שלטון אפקטיבי של המעצמות האזוריות, והשריף שמר על מידה רבה של אוטונומיה.

תפקידו הרשמי של השריף של מכה הוא להגן על הערים הקדושות ולהבטיח את ביטחונם של עולי הרגל בחאג'.

לתואר שַריף אין קשר לשוני לתואר שֵריף באנגלית. המילה האנגלית שריף היא התפתחות לשונית של תואר האנגלי העתיק shire-reeve שמשמעותו "אוכף חוק מחוזי".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תארים
קטגוריה:תארים ותפקידים באסלאם
קטגוריה:תוארי אצולה
חדר אדום

"חדר אדום (הרמוניה באדום)", הוא שמו של ציור פוביסטי, משנת 1908, מאת הצייר הצרפתי אנרי מאטיס. הציור נקרא במקומות שונים גם "הקינוח".

הציור מתאר פנים חדר ובמרכזו שולחן אוכל גדול. מצד ימין של השולחן מתוארת אישה הלבושה שמלה שחורה וסינר לבן, דבר העשוי להעיד על היותה עובדת בית. האישה מניחה צלחת ועליה פירות שונים. על השולחן מונחים גם פירות נוספים, שני קנקני משקה מזכוכית וקערת פירות על רגל גבוהה, שבמרכזה אגרטל פרחים. 

קירות החדר, כמו גם מפת השולחן, מעוטרים בדגם אורנמנטי כחול, על רקע צבע אדום עז. דגם זה יוצר השטחה של תחושת המרחב. אלמנט נוסף הקיים ביצירה הוא מעין חלון או ציור של נוף התלוי בצידו השמאלי של החדר. בידי הצופה אין מספיק כלים להכריע האם אלמנט זה יוצר אשליה של מרחב ממשי או רק מסמן את ייצוגו. 

מרטין פוקס, חוקר אומנות, מתייחס לציור זה<ref></ref> 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:אנרי מאטיס
קטגוריה:פוביזם
קטגוריה:ארמיטאז': ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
קטגוריה:1908 בצרפת
יצחק קירשנבאום

יצחק (איציק) קירשנבאום, איש תכנה ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

קירשנבאום סיים את שירותו הצבאי בדרגת אלוף-משנה. במסגרת תפקידיו באגף המודיעין הוא פיקד על יחידות טכנולוגיות שונות וזכה על פועלו בפרסי ביטחון ישראל לשנים 1988 ו-1995.

בשנת 2000 היה קירשנבאום שותף להקמת חברת "אנוורה" (Envara) לייצור שבבים ל-Wi-Fi. הוא שימש מנכ"ל החברה עד לרכישתה בשנת 2004 בידי אינטל ולאחר מכן עמד כשנתיים בראש חטיבת הפס הרחב האלחוטי באינטל. לאחר עזיבתו את החברה הוא ייסד בשנת 2006 את חברת "סיקלו" (Siklu), המפתחת טכנולוגיה חדשנית לחיבור תחנות ממסר סלולריות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים בתעשיית השבבים
אילן שפילינגר

אילן שפילינגר (נולד ב-1960 בערך), מהנדס ישראלי, חתן פרס ביטחון ישראל.

שפילינגר למד במסגרת העתודה האקדמית. בשנת 1984 קיבל תואר שני בהנדסת חשמל בהנחייתו של פרופ' רן גינוסר, ובהיותו בן 26 קיבל תואר דוקטור בהנדסת חשמל מהטכניון. במהלך שירותו הצבאי היה שותף לפיתוחים טכנולוגיים עבורם זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1993.

בסיום שירותו הצבאי הצטרף שפילינגר לחברת אינטל ישראל כמנהל מעבדת מחקר, שם עסק, בין השאר, בפיתוח המעבד סנטרינו למחשבים ניידים. בשנת 2001 עבר לחברת יבמ, בה שימש עד סוף שנת 2007 כמנהל מעבדת המיקרואלקטרוניקה והוא בעל הדרגה הבכירה הניתנת לאנשי הטכנולוגיה בחברה (Distinguished Engineer). בשנת 2006 הושק על ידי צוות הפיתוח בראשותו המעבד שמשמש את קונסולת המשחקים Xbox 360 של מיקרוסופט.

בשנת 2008 החל לכהן כסגן נשיא מיקרוסופט לחומרת ה-Xbox.

אילן שפילינגר כתב עשרה מאמרים מחקריים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* עודד חרמוני, [http://news.walla.co.il/?w=/4/842143/@@/item/printer הוא משלנו], וואלה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:אינטל ישראל: עובדים
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:עובדי מיקרוסופט
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:ישראלים בתעשיית השבבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אנרגיה רדיואקטיבית

אנרגיה רדיואקטיבית, או "אנרגיית דעיכה", היא האנרגיה המשתחררת כתוצאה מדעיכה גרעינית. דעיכה גרעינית הוא תהליך בו גרעין אטום לא יציב מאבד אנרגיה על ידי שחרור חלקיקים יוניים וקרינה. סופה של הדעיכה, או איבוד האנרגיה, היא שינוי האטום לאטום מסוג שונה.

== חישוב הדעיכה ==
הפרש האנרגיה בין המגיבים והתוצרים מצוין לרוב באות Q:
<div style="width: 100%; direction: ltr;">
:Q = (האנרגיה הקינטית של התוצרים) - (האנרגיה הקינטית של המגיבים)
</div>
הפרש אנרגיות אלה ניתן להחליף על ידי נוסחתו של אלברט איינשטיין - E=mc²:
<div style="width: 100%; direction: ltr;">
:Q = (מסת מנוחה של מגיבים × c<sup>2</sup>) - (מסת מנוחה של תוצרים × c<sup>2</sup>)
</div>
אנרגיה רדיואקטיבית תהיה לרוב ביחידות האנרגיה MeV (מיליון אלקטרון וולט) או KeV (אלף אלקטרון וולט).
<div style="width: 100%; direction: ltr;">
Q(MeV) = -931.5ΔM(Da)
:ΔM(Da) = (סכום מסות התוצרים) - (סכום מסות המגיבים)
</div>
סוגים קשורים של רדיואקטיביות:
*קרינת אלפא
*קרינת בטא (האנרגיה הרדיואקטיבית מתחלקת בין האלקטרון הנפלט ובין הנייטרינו הבלתי נראה, הנפלטים באותו הזמן)
*קרינת גמא

==ראו גם==
*רדיואקטיביות
*אנרגיה
*אנרגיה כימית

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20120904051510/http://www.science.uwaterloo.ca/~cchieh/cact/nuctek/decayenergy.html אוניברסיטת המדע של ווטרלו] 
* 

קטגוריה:אנרגיה
קטגוריה:כימיה פיזיקלית
קטגוריה:רדיואקטיביות
בנימין בלומנפלד

בנימין בלומנפלד (ברוסית: Бениамин Маркович Блюменфельд; 24 במאי 1884, בוולקוביסק שבבלארוס –5 במרץ 1947, מוסקבה) היה שחמטאי יהודי-רוסי. למד משפטים באוניברסיטאות ברלין ומוסקבה. 

נולד בוולקוויסק שבאימפריה הרוסית, כמו דוד ינובסקי המבוגר ממנו ב-16 שנים. בשנת 1905/6 חלק בלומנפלד מקום 2-3 עם עקיבא רובינשטיין אחרי גרז סלווה בתחרות סנקט פטרבורג (האליפות הרביעית של רוסיה). בשנת 1907 חלק מקום 2-3 עם גאורג מרקו אחרי מיכאיל צ'יגורין בתחרות מוסקבה. 

בשנת 1920 הגיע בלומנפלד למקום השמיני בתחרות מוסקבה (אליפות ברית המועצות הראשונה, ניצח: אלכסנדר אלכין. בשנת 1925 חלק מקום 2-3 עם בוריס ורלינסקי אחרי אלכסנדר סרגייב באליפות מוסקבה. 
 
בלומנפלד פיתח את הגמביט הנגדי הקרוי על שמו. 1. ד4 פו6 2. ג4 ג5 3. ד5 ה6 4. פו3 ב-5.

== ספרים שכתב ==
<div style="direction: ltr;">
* Rol endschpila w schachmatnoj parti [תפקיד הסיום במשחק השחמט], Leningrad 1931
* Matsch Alexander Aljechin - Efim Bogoljubow , Moskau 1931
* Kombinazja w schachmatnoj parti [התחבולות במשחק השחמט], Moskau 1938
</div>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחמטאים יהודים רוסים
קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בלארוסים
קטגוריה:ילידי 1884

קטגוריה:נפטרים ב-1947
Derwent Cumberland Pencil Company

Derwent Cumberland Pencil Company, או בקיצור Derwent, היא חברה בריטית לייצור עפרונות וכלי כתיבה. 

== היסטוריה ==
מפעל העפרונות הראשון באנגליה נוסד ב-1832 בצפון מערב האי, במחוז קאמבריה. בקאמבריה נתגלה עוד במאה ה-14 המצבור הגדול ביותר (נכון עד היום) של גרפיט טבעי. 

מפעל זה עבר מספר בעלים, עד שנוסד תחת השם Cumberland Pencil Conpany ב-1916. החברה הוסיפה את מותג עפרונות החובבים LakeLand ב-1930, ואחריו את מותג העפרונות הצבעוניים המקצועיים Derwent ב-1938. בשנת 2007 חגג מפעל Derwent את שנתו ה-175, כשתחום התמחותו העיקרי הוא עפרונות צבעוניים לאמנים.

מפעל Derwent המשיך להחליף ידיים, ונכון ל-2008 נמצא בבעלות Acco UK (המחזיקים במותג עפרונות השרטוט Rexel). כחלק מהחלפת בעלות זו, מפעל העפרונות בקאמבריה החל מייצר את סדרת עפרונות Rexel, ללא שינוי שם המותג.

המפעל מחזיק במוזיאון העפרונות של קאמברלנד (Cumberland Pencil Museum) בקנסוויק, קאמבריה, ובו מוצגים התפתחויות ייצור העפרונות במחוז מאז המאה ה-14.

== על השם ==

שמות המותגים הראשונים של החברה התבססו על המיקום הגאוגרפי בו מצוי המפעל הראשי. Cumberland (תרגום מילולי קאמברלנד) הוא כינוי לאזור סובב מחוז קאמבריה, בה מבוססת החברה. באותו אזור מצוי גם הנהר דרוונט, הנשפך אל ומנקז את אגם דרוונט ואזור האגמים (LakeLand).

== תקנים ==

המפעל מייצר בתקן ISO 9001, מודל להבטחת איכות בתיכון (Design), פיתוח, ייצור, התקנה, מתן שירות ותחזוקה של המוצרים השונים. הדבר בין השאר מבטיח עקביות באיכות העפרונות ותכונותיהם, כגון הגוונים המסומנים. הניהול במפעל הוא על פי תקן נוסף, ISO 14001.

בנוסף, זכה המפעל בפרס סביבתי מאת ארגון BOSS (British Office Supplies and Services) במשך 11 שנים רצופות ובעוד מספר פרסים שוליים יותר, על תרומתו לסביבת עבודה בטוחה.

== מוצרים ==

כיום (2008) Derwent מייצרת קו מוצרים רחב, הכולל עפרונות, עפרונות צבעוניים, גירי פסטל, עפרונות מסיסים במים, פנקסים ויומנים לאיור ועוד.

קו המוצרים העיקרי כולל:
{|
|-
|width="33%" valign="top"|

*עפרונות מסיסים במים:
**Inktense
**Graphitint
**Watersoluble sketching
**Aquatone
**graphitone
**Watercolour
*עפרונות גרפיט:
**Sketching
**Rexel
**Graphic
|width="33%" valign="top"|
*עפרונות צבעוניים:
**ColourSoft
**Artist
**Drawing
**Studio
**Pastel Pencils
*מקלות רישום:
**Graphite Blocks
**Charcoal Blocks
**Pastel Blocks
**Drawing Blocks
|width="33%" valign="top"|
*פחם:
**Tinted Charcoal
**Charcoal Pencils
|}

== בישראל ==

Derwent הוא אחד ממותגי העפרונות לאמנים הזמינים בישראל. מותגים מתחרים כגון Prismacolor האמריקאית אינם מיובאים לארץ, מה שמבליט את מעמדה של Derwent בשוק המצומצם באופן לא פרופורציוני. מתחרים אירופאים כגון Lyra ו-Faber-Castell הגרמניים, Caran d'Ache ועוד כוללים מספר קטן יותר של סוגי עפרונות זמינים. 

עם זאת, לא כל מוצרי החברה מיובאים לישראל: מותגים כגון Graphitint מעולם לא יובאו, ומותגים שבעבר יובאו כגון Studio כמעט ונעלמו מהשוק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברות בריטיות
סאולה

סאולה (שם מדעי: Pseudoryx nghetinhensis) הקרוי גם שור וו קואנג, הוא מין יחיד בסוגו. הסאולה, אחד מהיונקים הנדירים ביותר בעולם, הוא מין בקר שוכן יערות המצוי רק בווייטנאם (שמורת הטבע וו קואנג) ובלאוס קרוב לגבול ווייטנאם-לאוס. שמו הנפוץ, סאולה, משמעו, "בעל קרניים דקות-גזרה". החלק השני של שמו המדעי, nghetinhensis בא משני שמות של פרובינציות בווייאטנם, נגה אן והא טין בזמן ש־pseudoryx מעיד על הדמיון בינו ובין הראם. בני שבט מונג קוראים לחיה זו "סאט-סופאפ" משמע, "החיה המנומסת" מפני שהיא נעה בשקט דרך היער.

הזואולוגיה התוודעה לסאולה רק בשנת 1992, בעיקר מקרניים בלתי-רגילות שתועדו בווייטנאם. לא ידוע כמה פרטים קיימים, מפני שרק 11 תועדו חיים.

הסאולה הוא בן-בקר קטן יחסית שאורכו 80-90 ס"מ ומשקלו 90 ק"ג בממוצע.

==תפוצה==
הסאולה מצויה ביערות הלחים של רכס אנאמייט ומזרח הודו-סין ויערות מונסון. סאולות אותרו בעמקי נהרות ערבה בגובה של בערך 300 עד 1,800 מטרים מעל פני הים. מקומות אלה רחוקים מהתיישבות בני-אדם, המכוסה בעיקר ביערות ירוקי-עד ויערות ממוזגים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בקר
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:וייטנאם: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:וייטנאם: יונקים
קטגוריה:לאוס: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1993
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
רבקה מדר

רבקה ליי מדר (באנגלית: Rebecca Leigh Mader; נולדה ב-24 באפריל 1977) היא שחקנית אנגלייה המתגוררת בארצות הברית. היא מוכרת בעיקר בזכות תפקידיה כשארלוט לואיס בסדרה "אבודים", וזלינה, המכשפה המרשעת מן המערב, בסדרה "עד עצם היום הזה".

== ביוגרפיה ==
מדר נולדה בקיימברידג' שבאנגליה. במשך שנה הייתה דוגמנית בניו יורק, והופיעה במודעות עבור לוריאל.

== קריירה ==
ב-2003 גילמה את מורגן גורדון ב-17 פרקים של אופרת הסבון "כל ילדיי". ממרץ עד יוני 2004 הופיעה בתפקיד מרגרט קוקרן באופרת הסבון "One Life to Live". באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה של רשת The WB "סמנתה: חופשה של ילדה אמריקאית" המבוססת על בובת אמריקן גירל. 

בסתיו 2006 שובצה מדר כשחקנית קבועה בסדרה "צדק" של רשת FOX. הופקו 13 פרקים, אך הפרק האחרון כלל לא שודר בארצות הברית עקב אחוזי מדרוג נמוכים.

ב-2012 הופיעה מדר בתפקיד ראשי בסדרה הקומית "Work it". צולמו 13 פרקים, אך רק שניים מהם שודרו בארצות הברית.

בשנים 2008–2010 הופיעה מדר ב-17 פרקים בסדרה "אבודים", בתפקיד שארלוט לואיס.

בשנים 2014–2017 שיחקה מדר בתפקיד זלינה, המכשפה הרעה מהמערב, בסדרה "עד עצם היום הזה". הדמות הופיעה במחצית השנייה של העונה השלישית במחצית השנייה של העונה הרביעית, וגם בעונה החמישית השישית והשביעית. ב-12 במאי 2017 פרסמה בחשבון האינסטגרם שלה כי לא תמשיך לשחק בעונה השביעית של הסדרה. אבל זמן קצר לאחר מכן התברר כי היא כן תחזור לעונה השביעית למספר פרקים.

בשנת 2023 גילמה את דמותה של פיי סטון בסדרת הפעולה "כבאי קליפורניה" של רשת CBS. 

==חיים אישיים==
מדר התארסה לבן זוגה, המפיק מרקוס קיין, ב-29 בדצמבר 2014, הם נישאו ב-23 בנובמבר 2016. בנם הבכור של השניים נולד בנובמבר 2019.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:דוגמניות אנגליות
קטגוריה:מהגרות מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1977
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1977
סטיב פרי

סטיב פרי (אנגלית: Steve Perry; נולד ב-22 בינואר 1949) הוא זמר אמריקאי, סולנה לשעבר של להקת הרוק המצליחה Journey. פרי נודע בקולו הייחודי וזכה לכינוי "הקול" (The voice) בקרב מעריצי הלהקה.

== חייו ==
פרי נולד בקליפורניה. אביו, שעסק בתחום המוזיקה, היה השראה עבור סטיב לכניסה לתחום זה עוד מגיל צעיר. 
בתחילת דרכו הוביל את להקת Alien Project אך עקב מות בסיסט הלהקה בתאונת דרכים החליט סטיב פרי לוותר על קריירת זמרה באותה עת.

בשנת 1977, וולטר הרברט, מנהלה המוזיקלי של להקת Journey, האזין במקרה להקלטה מלהקתו הקודמת של סטיב וקרא לו לפגישה עם ניל שון, מנהיגה של להקת Journey. ניל התרשם מקולו הייחודי והעמוק של פרי והחליט לצרפו ללהקה בתור סולן. 

יחד עם פרי, זכתה הלהקה להצלחה והפיקה להיטים רבים שצעדו תקופות ארוכות במצעדי הלהיטים האמריקאי והעולמיים. להצלחה מיוחדת זכתה הבלדה "Don't Stop Believing", שיר ששובץ כפסקול בסרטים ובסדרות טלוויזיה לרבות הסרט מונסטר ובסדרה "הסופרנוס" בסצנת סיום הסדרה בפרקה האחרון.

להקת Journey הוציאה יחד עם סטיב פרי תשעה אלבומים, שהמצליח מביניהם הוא Escape.

בשנת 1984 החל פרי בקריירת סולו והוציא את האלבום Street Walk שכלל את הלהיט המצליח "Oh Sherrie", שנכתב על אהובתו של סטיב באותם הימים. האלבום זכה להצלחה רבה. בהמשך, בשנת 1994 הוציא אלבום נוסף - For the Love of Strange Medicine, שזכה גם הוא להצלחה, מבין שירי האלבום הצליח במיוחד הלהיט "You Better Wait".

ב-1996 חזר פרי להרכב וביחד הם הוציאו את האלבום Trial By Fire. עם זאת, הוא לא יכל להשתתף בהופעות החיות עקב תאונת דרכים שמנעה זאת ממנו. הלהקה מצידה המתינה להחלמתו אך שנתיים לאחר מכן, ב-1998, החליטה להמשיך הלאה בלעדיו ויצאה לסיבוב הופעות לאחר שגויס סולן חלופי.

כיום פועל פרי בעיקר בהפקות בתחום המוזיקה והקולנוע.

בשנת 2005 הגיע פרי באופן מפתיע יחד עם שאר חברי להקת Journey לקבלת כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד שהוענק ללהקה על היותה פורצת דרך ומובילה מוזיקלית בתחום הרוק בשנות ה-80 והלאה. בשנת 2017 זכה סטיב ביחד עם הלהקה במקום בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.

בשנת 2018, לאחר 2 עשורים בהם נעדר מאור הזרקורים, הוציא לאור את אלבום הסולו השלישי שלו - "Traces".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
האי של יום האתמול

האי של יום האתמול (באיטלקית L'isola del giorno prima) הוא ספרו השלישי של אומברטו אקו, אשר יצא לאור ב-1994. 

הספר מספר על אציל איטלקי בן המאה ה-17. האציל הוא ניצול יחיד מספינה שניזוקה קשות בשל סופה. בתחילת הספר הוא מוצא עצמו על הספינה כשמולו נמצא אי אשר הוא משוכנע שעליו עובר קו התאריך הבינלאומי. הוא מסוגל לראות את האי אך אינו מצליח להגיע אליו. בקטע זה של הסיפור, מתחיל הגיבור לשקוע בזכרונות על חייו ואהבותיו והוא נהיה אובססיבי לגבי התאום המרושע שלו אשר התפצל ממנו כתוצאה מתהליך הדמה את אפקט דופלר. הגיבור משוכנע כי כל דבר רע אשר התרחש בחייו, קרה כתוצאה ממעורבות של האח המרושע. כעת, בתהליך שכנוע עצמי, הוא בטוח שאם בכל זאת יצליח להגיע לאי, כל צרותיו עד אותו הרגע ייפסקו.

הסיפור מסופר מנקודת ראות של עורך מודרני אשר הדברים נודעו לו כתוצאה מקריאה ביומניו של גיבור הסיפור.

הספר יצא בעברית ב-1995. הוא תורגם לעברית על ידי אריה אוריאל ויצא בהוצאת כנרת.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי אומברטו אקו
קטגוריה:ספרות איטלקית
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1994
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
איים אבודים (סרט)

איים אבודים הוא סרט קולנוע ישראלי של התסריטאי והבמאי רשף לוי, שיצא לאקרנים בשנת 2008. הסרט נקרא על שם סדרת הטלוויזיה האוסטרלית "האיים האבודים", ששודרה בישראל בשנים שבהן מתרחשת עלילת הסרט. הסרט היה מועמד ל-14 פרסי אופיר, מתוכם זכה לבסוף בארבעה.

עלילת הסרט מתרחשת בתחילת שנות השמונים בכפר סבא, ומספרת את סיפורה של משפחת לוי, ובעיקר של שני בניה התאומים הלא-זהים המתאהבים באותה נערה.

לדברי לוי, הסרט מבוסס בחופשיות על חוויות אישיות שלו ושל משפחתו מרובת הילדים.

==דמויות==
*ארז לוי (מיכאל מושונוב): הבן הפחות אהוב, אחיו התאום של עפר, ביישן ומעריץ את אחיו, מאוהב בנטע בסתר.
*עפר לוי (אושרי כהן): אחיו התאום והכריזמטי של ארז.
*נטע (יובל שרף): תלמידה חדשה בבית הספר, בהמשך הופכת להיות חברתו של עפר, אף על פי שיש לה חבר בארצות הברית.
* בועז "סבתא" (עפר שכטר): חברם הטוב ביותר של ארז ועפר. יש לו יחסים מסובכים עם אביו.
*דוד לוי (פיני טבגר): אחיהם הבכור של ארז ועפר.
*אברהם לוי (שמיל בן ארי): אב המשפחה.
*סימה לוי (אורלי זילברשץ): אם המשפחה. תמיד העדיפה את עפר על פני ילדיה האחרים, אך לא מסוגלת להודות בכך.
*אבנר לוי (יגאל עדיקא): דודם של ארז ועפר.
*גילה לוי (גילת אנקורי): אשתו של אבנר.
*גל (גל זייד): אביו של בועז.
*לנסקי (יונתן רוזן): המפקד של ארז.
*מוסטפא (יוסוף אבו ורדא): לבנוני בנבטיה.
*מיכל מזרחי (נועה מימן): אשתו של דוד.
*שמחה (מיכל לוי): בת זוגו של דוד.

==פסקול==
* The Lost Islands
* Abracadabra
* Love Boat Theme
* Aquarius
* Only You
* Don't You Want Me
* I Ran
* Forever Young
* Will You
* Moonlight Shadow
* Total Eclipse of the Heart
* (Alone Again (Naturally
* Come On Eilleen
* I Want to Know What Love Is
* Mad World
* It Must Be Love

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* ליבי בנגו, [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=564580&sid=123 שוב האייטיז כאן], באתר נענע 10, 5 ביולי 2008
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי מלחמה ישראליים
קטגוריה:סרטים תקופתיים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2008
מרי מחלדר

מרי מחלדר או מרי מחלרה או מרי מגולדרס (באנגלית: Mary of Guelders; נולדה בשנת 1434 לערך – 1 בדצמבר 1463) הייתה המלכה הרעיה של מלך סקוטלנד ג'יימס השני.

==קורות חיים==
מרי הייתה בתם של ארנולד, דוכס חלדר וקתרין (בתו הבכורה של אדולף הרביעי, דוכס קליווס (קלווה)).

מרי נישאה לג'יימס השני מלך סקוטלנד בכנסיית הולירוד שבאדינבורו ב-3 ביולי 1449 ונולדו להם שבעה ילדים:
* בן שלא זכה לשם, מאחר שנפטר זמן קצר לאחר לידתו ב-19 במאי 1450
* ג'יימס (1451–1488), לימים המלך ג'יימס השלישי.
* אלכסנדר סטיוארט, דוכס אולבני (1454–1485)
* דייוויד סטיוארט, רוזן מוריי (1456–1457)
* ג'ון סטיוארט, רוזן מאר (1459 לערך - 1479)
* הנסיכה מרגרט סטיוארט, נישאה לוויליאם קריצ'טון, לורד קריצ'טון ואוכינגול.
* הנסיכה מרי סטיוארט (נפטרה בשנת 1488), נישאה לתומאס בויד, רוזן אראן, ובשנית לג'יימס המילטון, לורד המילטון.
לאחר מותו של בעלה, ובשל גילו הצעיר של בנה, הייתה מרי עוצרת סקוטלנד עד הגיעו של ג'יימס השלישי לגיל הבגרות.

מרי הייתה קתולית אדוקה, וייסדה את כנסיית טריניטי קולג' במייל המלכותי של אדינבורו, בשנת 1460, לזכרו של בעלה. הכנסייה נהרסה בשנת 1848 על מנת להקים את תחנת וייברלי, אולם נבנתה בחלקה מחדש בשנת 1870.

מרי נפטרה בשנת 1463 בטירת רייבנסקרייג שבפיף, ונקברה בכנסייה שייסדה. בעת הריסת הכנסייה בשנת 1848 הועבר ארונה של מרי למנזר הולירוד שבו נישאה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.geo.ed.ac.uk/scotgaz/people/famousfirst1256.html קורות חיים]
* 

קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:מלכות רעיות סקוטיות
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1434
קטגוריה:נפטרים ב-1463
אבא-סאווא

אַבָּא-סָאוָא, או אַבָּאסוּבּוֹ (Аба-Сава, המעיין היהודי) היה כפר יהודי ששכן כשבעה וחצי קילומטר דרומית מערבית לדרבנט ברפובליקת דאגסטן שברוסיה. הכפר, שישב במישור הררי, הוקם בשוליה הצפוניים של האימפריה הפרסית בשנת ה'תמ"ה (1685). 

אבא-סאווא היה הכפר היהודי השני מבין שלושה שהוקמו בדאגסטן, לאחר הכפר קולקאת (על נהר קודיאל). סיפור הקמתם וקורותיהם של יהודי ההרים תואר לראשונה על ידי הרב יעקב יצחקי, על פי בקשה של השלטונות הרוסיים. בין יתר דבריו הוא מספר כי בשנת ה'תקצ"א (1730), עת נלחם נאדיר שאה, מלך ממלכת פרס, עם החאנים הקווקזים, פגע גם בכפר היהודי קולקאת והחריבו עד היסוד. נאדר שאה היה זה שתקף גם את יהודי אבא-סאווא. היהודים, על פי המסופר, עמדו על נפשם, אבל הוכרעו. בקרב ההוא נפלו מהם 157 נפש; השאר מצאו להם מקלט בדרבנט.

ידוע כי במאה ה-17 לא ישבו יהודים בדרבנט. אחת הסברות גורסת כי יהודי דרבנט יצאו מהעיר מרצונם . 

במהלך המאה ה-18 יושבו בנסיכות דרבנט יוצאי פנים פרס נוספים מדתות שונות, בהם גם יהודים, על מנת לחזק נוכחות פרסית סביב למבצר דרבנט (שער החישוק), שהוא בעל חשיבות אסטרטגית – מעבר מישורי כ-3 ק"מ, שהוא הצר ביותר בין הרי קווקז לים הכספי. בנסיכות דרבנט בקרב דוברי פרסית בעלי דתות שונות נוצר ניב פרסי–דרבנטי, ובקרב יהודי הנסיכות – ניב פרסי-דרבנטי-יהודי. היישוב היהודי המשיך להתרחב גם צפונית לנסיכות דרבנט. ב-1742 הופיעו מצבות יהודיות בח'אנתה כייטג. ובשנת 1799 התיישבו יוצאי אבא-סאווא בעיר דרבנט.

הקהילה בכפר חדלה מלהתקיים לאחר החורבן שזרע בה הח'אן סורחיי מהח'אנתה השכנה ב-1799 (או 1797), ולאחר ששבה חלק מהיהודים. אולם בשנת 1799 קיבלו תושבי אבא סאווא היהודים אישור להתיישב בדרבנט מהשייח' עלי-ח'אן, נסיך דרבנט, שהיה בן לאם יהודייה. האחרון השתדל לטובת היהודים אצל השר סורכאיי-כאן שישחרר את השבויים היהודים. בקשתו נענתה חלקית והיהודים התיישבו בדרבנט באזור שהוקצה עבורם.

הקהילה התפרנסה מגידול פירות, כרמים, שורשים ליצור צבע (מרנה), יצור יין ודיג.
== לקריאה נוספת ==
* יצחק בן-צבי (1963),נידחי ישראל, בהוצאת משרד הביטחון, עמ' 85
* צבי כשדאי ויוסף יהודה טשארני (1912), ממלכת אררט, דפוס מוריה, עמ' 9, 77.
* יוסף יהודה טשארני (1884), ספר המסעות בארץ קוקז ובמדינות אשר מעבר לקוקז: וקצת מדינות אחרות, החברה ״להרות השכלה אצל יהודי רוסיא״ בפטרבורג, עמ' 41, 281, 318.
* גאופרי ויגודר, פרן סאקבצ' והילל ויסברג (1994), אנציקלופדיה יודאיקה: אירועי 1982-1992, , עמ' 284, 
*מרדכי אלטשולר, יהודי מזרח קווקז, ירושלים, 1990 
* אריאל ונועה ישי, [http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_81.6(1).pdf היישוב היהודי במזרח קווקז], פעמים מס' 81, ירושלים, 2000.
*
*[http://www.kehilatderbend.co.il קהילת דרבנד] - אתר אינטרנט
== קישורים חיצוניים == 
* 

קטגוריה:יהודי ההרים
קטגוריה:דגסטן: היסטוריה
קטגוריה:דגסטן: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בקווקז
הייסורים בגן (בליני)

"הייסורים בגן" הוא שמו של ציור מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס ג'ובאני בליני. 

האיקונוגרפיה של הציור לקוחה מן הברית החדשה, ומתארת את "הייסורים בגן" - בתקופת הזמן שבין הסעודה האחרונה לבין מאסרו של ישו. על פי המתואר בברית החדשה, כרע ישו על ברכיו בגת שמנים שבהר הזיתים והתפלל אל האלוהים-האב. ישו השתמש בפניתו במטפורה של כוס, המסמלת את ייסוריו העתידים לבוא, וביקש להעביר אותה מעל פניו במידת האפשר. לאחר התפילה גילה ישו כי התלמידיו שהיו עמו - פטרוס, יוחנן ויעקב בן זבדי נרדמו.

בליני מתאר את האירוע כמתרחש בשעת הזריחה, בתוך נוף כפרי פתוח. המישור הקדמי של הציור מתאר מעין גבעה או משטח אדמה מוגבה, שסלע מזדקר בקצהו. ישו מתואר כורע על ברכיו ומפנה את גבו בזווית כלפי הצופה. מולו מתואר ילד-מלאך מכונף (פוטי) לבן, האוחז בידו גביע. הוא מופיע יחף ולובש בגד טוניקה אדום ומעליו טוגה כחולה. שלושת תלמידיו מתוארים בזוויות שונות. האחד נשען על גבי סלע וגופו מתואר בפרופיל, השני נשען על ברכו, ואילו האחרון מתואר שוכב בהקצרה חריפה. ברקע הנוף מופיע תיאור יהודה איש קריות הפונה אל קבוצת חיילים ובכך מוליך אל מאסרו של ישו.

ציורו של בליני דומה לציור מאת אנדראה מנטניה (Andrea Mantegna), שהיה גיסו של בליני. על פי הערכת חוקרי תולדות האמנות, שואבים שני הציורים את השראתם מרישום בנושא זה מאת יאקופו בליני (Jacopo Bellini), אביו של ג'ובאני.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20070629125817/http://www.nationalgallery.org.uk/cgi-bin/WebObjects.dll/CollectionPublisher.woa/wa/work?workNumber=ng726 הייסורים בגן], באתר הגלריה הלאומית, לונדון 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:אוספי הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ג'ובאני בליני
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-15
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:שינה בתרבות ובספרות
קטגוריה:ציורי טמפרה
קטגוריה:מלאכים באמנות
סנוקוולמי

סנוקוולמי (באנגלית: Snoqualmie) היא עיירה בעמק סנוקוולמי, במחוז קינג שבמדינת וושינגטון שבארצות הברית הממוקמת ליד מפלי סנוקוולמי. בעיירה שוכן מוזיאון הרכבות של אזור צפון-מערב ארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2009 אוכלוסיית העיירה מנתה 8,692 תושבים.

הסדרה טווין פיקס של דייוויד לינץ' צולמה בעיקרה בסנוקוולמי ובעיירה הסמוכה נורפ-בנד.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.intwinpeaks.com/ תמונות מהסדרה טווין פיקס בסנוקוולמי]

קטגוריה:מדינת וושינגטון: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1889
חרטום בולבוסי

חרטום בולבוסי של אוניית מכולות
חרטום בולבוסי של האונייה "מרקו פולו"
חרטום בולבוסי הוא מאפיין מבני של גופי אוניות רבים. זוהי בליטה עגלגלה, דמוית בולבוס, בחרטום (קדמת האונייה) מתחת לקו המים. החרטום נראה לעין רק כאשר האונייה נמצאת במבדוק, או כאשר היא צפה ללא זבורית. החרטום הבולבוסי משנה את תבנית זרימת המים סביב גוף האונייה, מפחית את הגרר, מגביר את מהירות האונייה וטווח הנסיעה שלה, ומייעל את צריכת הדלק. באוניות שבהן חרטום בולבוסי צריכת הדלק יעילה ב-12 עד 15 אחוז מאוניות דומות ללא מאפיין מבני זה.

יעילותו של החרטום הבולבוסי היא מרבית מעל מהירות של 6 קשר. במהירויות נמוכות יותר חרטום כזה עשוי להגביר את הגרר. לחרטום בולבוסי השפעה רבה יותר על אוניות גדולות, כגון אוניות משא ונוסעים, הנוסעות למרחקים גדולים במהירות קבועה. מאפיין זה נדיר בין ספינות קטנות.

==אופן פעולה==
כשאוניה נעה במים נוצרים גלי חרטום שמאטים את התקדמותה, וככל שהספינה גדולה יותר ונעה מהר יותר, כך הגלים גדולים וחזקים יותר. התוספת הבולבוסית בתחתית החרטום נועדה ליצור גלים בפאזה הפוכה לאלה שנוצרים מעל, והתוצאה היא התבטלות חלקית של הגלים בגלל התאבכות הורסת. 
השפעה משולבת של חרטום בולבוסי וחרטום מסורתי על היווצרות גלים, כך שהגל הנוצר על ידי החרטום הבולבוסי, מתחת לפני המים, מבטל את הגל שיוצר החרטום המסורתי{{ש}}1. חתך צד של חרטום בולבוסי{{ש}}2. חתך צד של חרטום מסורתי ללא בולבוס{{ש}}3. הגל הנוצר על ידי הבולבוס{{ש}}4. הגל הנוצר על ידי החרטום המסורתי{{ש}}5. קו המים באזור [[התאבכות הגלים]]

הפחתה זו של גלי החרטום והשיפוליים כבר בנקודת החרטום משנה את חלוקת לחץ המים לאורך הספינה ומפחיתה את התנגדות הגלים לתנועתה.

צורתו של הבולבוס מותאמת לצורת החרטום ושונה מספינה לספינה.

יש המציינים כי חרטום בולבוסי אף גורם להגבהת החרטום מעל קו המים. כיוון שחרטומים בולבוסיים רבים הם סימטריים ואף בנויים בזווית העולה כלפי מעלה, הדבר תורם להתרוממות החרטום מעל המים.

==פיתוח==
החרטום הבולבוסי הראשון הותקן באוניית המערכה האמריקאית USS Delaware אשר הוכנסה לשירות בשנת מבצעי בשנת 1910 ואשר תוכננה על ידי המהנדס הימי דייוויד וו. טיילור. בשנות ה-20 ניסו אף אומות אחרות לבנות אוניות עם חרטומים בולבוסיים, ביניהן שתי אוניות הנוסעים הגרמניות "ברמן" (נכנסה לשירות בשנת 1929) ו"אירופה" (1930). שתי האוניות אף החזיקו בשיא המהירות לחציית האוקיינוס האטלנטי בין השנים 1929–1933. בשנת 1935 שברה את שיא המהירות בחציית האטלנטי האונייה הצרפתית "נורמנדי" אשר אף היא הייתה בעל חרטום בולבוסי. אף שאוניית הנוסעים הבריטית Queen Mary, אשר חרטומה לא היה בולבוסי, השיגה מהירות דומה, נורמנדי עשתה זאת עם מנוע שהספקו היה פחות בשליש מזה של האוניה הבריטית ובצריכת דלק קטנה יותר.

מחקרים מדעיים ראשונים באשר לתכונות החרטום הבולבוסי פורסמו בשנות ה-50. מחקרים אלה נמשכים עד היום ובזכותם שוכללה צורתו של החרטום הבולבוסי כדי להפחית את כוח הגרר על הספינה.

==כיפת סונאר==
בחלק אוניות המערכה, המצוידות בנשק ללוחמה בצוללות, בנוי חרטום הדומה לחרטום בולבוסי ובו מכשיר סונאר, אולם תפקידה ההידרודינמי של בליטה זו הוא משני בלבד לפעולת הסונאר. בליטה זו מלאה במים ודרכה משגר המכשיר את גלי הקול לאיתור צוללות.

קטגוריה:חלקי כלי שיט

de:Bug (Schiffbau)#Wulstbug
תום בארי

תום בארי (נולד ב-17 במאי 1986), הוא שחיין עבר ישראלי. אלוף ישראל ושיאן ישראל במשחה ל-200 מטר בחזה. אלוף המכביה, בעל שתי מדליות זהב. ייצג את ישראל במשחקים האולימפיים (בייג'ינג 2008) וב-3 אליפויות עולם (מונטריאול 2005, מלבורן 2007 ורומא 2009).

== ביוגרפיה ==
בארי נולד וגדל בקיבוץ יגור.

בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו בווינגייט ביולי 2005 זכה בארי במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.27 דקות, לפני דני מלניק (2:19.82 דקות) ודניאל ולז מארצות הברית (2:20.98 דקות).

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 2006 זכה בארי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי בינלאומי חדש של 2:15.88 דקות, לפני דני מלניק מהפועל ירושלים (2:19.32 דקות) ואביב סלע מהפועל גליל עליון (2:20.22 דקות).

בתחרות גביע האיחוד האירופי שנערכה בפריז צרפת ב-5 באוגוסט 2007 קבע בארי במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:14.01 דקות, שיפור לשיאו בן ה-13 שנים של ודים אלכסייב (2:15.47 דקות). באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדברצן הונגריה בדצמבר 2007 הוא סיים במקום 14 במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:10.47 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 34 במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:01.32 דקות

כדי להשיג את הקריטריון להשתתפות במשלחת הישראלית לאולימפיאדת בייג'ינג, היה עליו לסיים בין 12 הראשונים באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן הולנד במרץ 2008, אך הוא סיים במקום 13 במשחה ל-200 מטר חזה בשיא איש חדש של 2:13.95 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 29 במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:02.73 דקות. עם זאת, פחות משבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפורטוגל, שיפר את שיאו האישי בשיא ישראלי חדש, והעמידו על 2:13.34 דקות. לאור הישג זה, החליט הוועד האולימפי לאשר את השתתפותו במשחקים האולימפיים.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שבר את השיא הישראלי בן 13 השנים של ודים אלכסייב במשחה ל-100 מטרים חזה, הנחשב למשחה הפחות חזק שלו, והעמידו על 1:02.42 דקות. שחיין איראני שהיה אמור להתחרות אף הוא באותו מקצה נעדר ממנו, על פי גורמים במשלחת האיראנית, בטענה של מחלה. גם במשחה ל-200 מטרים חזה שבר בארי את השיא הישראלי והעמיד אותו על 2:11.44 דקות, תוצאה שהספיקה לו למקום ה-20.

בתחרויות השחייה של המכביה ה-18 שנערכו בווינגייט בסוף חודש יולי 2009 הגן בארי על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.94 דקות, לפני דני מלניק (2:17.50 דקות) וג'והן קופטי (2:24.43 דקות).

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט באוגוסט 2010 סיים בארי במקום 55 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.18 דקות ופסל במשחה ל-200 מטר חזה.

בארי משתייך למועדון מכבי קריית אונו.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייני חזה ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:שיאני ישראל בשחייה
קטגוריה:שחיינים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:בוגרי בית חינוך כרמל זבולון
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
ג'וינט (עישון)

ג'וינט
מרכיבי הג'וינט לפני גלגולו לסיגריה
ג'וֹיְנְט (מאנגלית: Joint), מכונה גם צִינְגָּלֶה או פייסל, הן מילות סלנג המתארות סיגריית קנאביס המגולגלת ביד באמצעות נייר גלגול. לעיתים קרובות, הג'וינט מכיל תערובת של טבק ומריחואנה.

גלגול הג'וינט נעשה באופן ידני לגמרי או באמצעות מכונת גלגול סיגריות. בדרך כלל הנייר המשמש לגלגול הסיגריה הוא נייר אורז. להכנת הג'וינט משתמשים במריחואנה נקייה או בחשיש מפורר. לאחר שפורר, מעורבב החשיש עם טבק או עם תחליפים אחרים. הסיגריה מכילה פילטר ומעשנים אותה כסיגריה רגילה.

==אטימולוגיה==
מקורה של המילה "ג'וינט" בצרפתית, שבה המילה joint (צורת העבר של הפועל joindre) היא תואר שפירושו "מחובר" (בדומה ל-joined באנגלית). הפועל הצרפתי בתורו נגזר מן המילה הלטינית junctus. השימוש הראשון במילה לתיאור סיגריית מריחואנה מתוארך לשנת 1938.

קודם לכן, היו למילה ג'וינט משמעויות שונות. בשנת 1821 הפכה המילה למונח אנגלי-אירי לאגף, או חדר צדדי אשר "נספח" ("joined") לחדר מרכזי. ב-1877 הפכה 'ג'וינט' למילת סלנג אמריקני המתארת מבנה או מקום "חשוד", כאשר הכוונה בדרך הכלל הייתה למאורת אופיום (Opium den). בשנת 1935 התייחסה המילה 'ג'וינט' למזרק תת-עורי המשמש להזרקת הרואין וסמים אחרים; התפתחות זו הושפעה אולי מהמשמעות המשנית הנלווית למילה 'ג'וינט', כפעולה הנעשית "במשותף". 

בעברית ישנם כינויים נוספים לג'וינט, כגון 'פייסל', 'טִילוֹן', 'ספליף', 'קטנה', וכן המילה 'שָׁאכְטָה' (שאיפה אחת) שמשמעותה התרחבה גם לתיאור ג'וינט. בעבר היה נהוג להשתמש בכינוי "צִינְגָּלֶה" שהגיע לעברית מן המילה היִידִּיתָ "צִינְגָּלֶע" שפירושה "לשון קטנה". 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.xn--4dbcyzi5a.com/2013/03/איך-לגלגל-גוינט-מדריך-גלגול-למתחילים/ איך לגלגל ג'וינט - מדריך למתחילים]
* [https://web.archive.org/web/20160207222709/http://he.cannabis-marijuana-hashish.com/ אתר הספר "כאנאביס מריחואנה וחשיש"]
*[https://www.youtube.com/watch?v=3Ua0XbNHNTk סרטון YouTube: איך לגלגל ג'וינט]

קטגוריה:עישון
קטגוריה:קנאביס
קטגוריה:סמים
עמנואל פרת

עמנואל (מנס) פרת (פרנסקי) (3 ביוני 1911 – 8 במרץ 1987) היה ממייסדי חיל החימוש הישראלי ומפקדו. המדען הראשי של מערכת הביטחון וחתן פרס ביטחון ישראל עבור חלקו בהקמת הקריה למחקר גרעיני - נגב.

==ביוגרפיה==

פרת נולד בפולין בשנת 1911 ועלה לארץ ישראל בשנת 1936. הוא הצטרף לארגון ההגנה בסמוך לעלייתו ובמלחמת העולם השנייה הצטרף אל הצבא הבריטי, ועסק בארגון יחידת ההנדסה של הבריגדה היהודית. בשנת 1944 הוא הוסמך כמהנדס בניין.

לאחר הקמת צה"ל, הצטרף פרת לשורותיו כסגן קצין חימוש ראשי תחת אשר פלד. בשנת 1949 מונה פרת לראש שירותי הנדסת חימוש, בדרגת סגן-אלוף, ובשנת 1950 פרש מהשירות. כעבור חודשים ספורים הוא נקרא לשוב לשירות במטרה לארגן את חיל החימוש המתהווה, אשר פעל עד אותה עת כמסגרת אחת לשירות החימוש, שירות הנדסת חימוש, חיל חימוש וציוד, חיל הטכנאים, שירות הובלה ויחידות נוספות. במסגרת עבודתו לאיגוד היחידות, נקבעו לראשונה נהלים קבועים ואחידים לטיפול ואחזקת כלי נשק והוקם לראשונה מערך ההדרכה של החיל להפצת הנהלים. בתחום הפיתוח נקשרו באותה עת קשריו הראשונים של החיל עם התעשיות הצבאיות.

בשנים 1951–1954 כיהן פרת כקצין חימוש ראשי, בדרגת אלוף-משנה. בשלהי כהונתו, בשנת 1954, אוחדו באופן רשמי כלל יחידות הסמך והוקם חיל חימוש. לאחר סיום תפקידו הוא התמנה לנספח צה"ל בבורמה ובשובו לישראל, בשנת 1957, פרש מצה"ל.

פרת שימש לאחר שירותו הצבאי בתפקידים שונים במערכת הביטחון: מנהל החטיבה התעשייתית לאנרגיה אטומית, מקים ומנהל הכור הגרעיני בדימונה ובשנת 1976 הוא התמנה למדען הראשי של מערכת הביטחון. עבור חלקו בהקמת קריה למחקר גרעיני - נגב הוענק לפרת פרס ביטחון ישראל לשנת 1965.

פרת נפטר ב-1987 מהתקף לב. ב-2008 כתב עליו העיתונאי איתן הבר:

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.himush.co.il/?item=10&section=81 קורות חייו] באתר עמותת חיל החימוש

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי מערכת הביטחון
קטגוריה:מנהלי הקריה למחקר גרעיני – נגב
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד הביטחון
קטגוריה:קציני חימוש ראשיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים במיאנמר
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
יגאל רוזן

הרב יגאל רוזן (נולד בי"א באייר ה'תש"ד, 4 במאי 1944) הוא ראש ישיבת אור ישראל הגדולה בפתח תקווה.

== ביוגרפיה ==
נולד בתל אביב במשפחה דתית ציונית לאביו הסופר דב רוזן ואימו בת-ציון (אחות הרב פנחס קהתי). למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ובישיבת פוניבז' בבני ברק. בשנת 1964 זכה בפרס משרד הדתות לבני ישיבה מצטיינים. נישא להינדה, בתו של משגיח הישיבה רבי ראובן גינזבורג ונכדתו של רבי יחזקאל לוינשטיין.

לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה. עם נפילתו למשכב של הרב יוסף רוזובסקי, שהיה מגיד השיעור הבכיר בישיבת אור ישראל הקטנה, ובעצתו של רבו הרב שמואל רוזובסקי, נקרא הרב רוזן להחליפו. עומד בראשות הישיבה הגדולה מאז הקמתה בשנת 1982. בשנת 1990 יזם הרב רוזן את הקמת שכונת גני הדר בפתח תקווה. בשנת 2007 עברה הישיבה הגדולה לשכונה זו.

הרב רוזן נודע בגישה חינוכית קפדנית. הוא מקפיד על שמירת סדרי הישיבה והתפילות. גם באורח חייו שלו עצמו בולטת ההקפדה על דיוק בסדר ובזמנים.

שיעוריו היומיים והכלליים נכתבים על ידי תלמידיו ומופצים מדי סוף זמן.

בעשור השני של המאה ה-21 פעיל הרב רוזן בנושא הסדרת מעמדם של בחורי הישיבות מול הצבא. על רקע זה הותקף כמה פעמים על ידי פעילים מן הפלג הירושלמי, הטוענים שהוא מעודד את מילוי מכסות הגיוס בעזרת נערים מן השוליים החרדיים. בסוף שנת 2017 הושחתה דלת ביתו והתארגנה עצרת קבלת שבת המונית מתחת לביתו במחאה על פעילותו. לאחר שבמסגרת המחאה הופרע שיעורו בשני מקרים, הוציא הרב חיים קניבסקי מכתב תמיכה בו. מאות חרדים המזוהים עם הפלג הפגינו מתחת לביתו בבני ברק בקריאות גנאי.

הרב רוזן הוא תושב בני ברק, נשוי ואב לחמישה. בנו הבכור, הרב אפרים מרדכי, נשוי לבתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק (ראש ישיבת מאור התלמוד ברחובות), והוא משמש כר"מ בישיבת אור ישראל הגדולה. חתנו, הרב מנחם כהן, משמש כר"מ בישיבת נתיב הדעת ובישיבת יסודות. חתן נוסף, הרב יהודה הילדסהיימר, מחבר הספרים "מהדורא קמא" ו"מהדורא בתרא", כיהן כמשיב בישיבת "באר ישראל" של הרב דוד מילר, ומקיץ תש"ע מכהן כמשיב בישיבת אור ישראל.

אחיו הוא הרב ישראל רוזן שייסד את מכון צומת ועמד בראשו עד לפטירתו ב-2017.

אחד מתלמידיו הוא הרב נועם אלון, ראש ישיבת מיר ברכפלד.

==ספריו==
כל ספריו הוצאו לאור על ידי תלמידיו שכתבו את שיעוריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.beinenu.com/faceted_search/results/יגאל%20רוזן משיעורי הרב יגאל רוזן], לצפייה באתר "בינינו"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פתח תקווה: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
יגאל רוזן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
ארצ'ר (תותח מתנייע)

ארצ'ר (ARCHER Artillery system) הוא מיזם בינלאומי לפיתוח תותח מתנייע (תומ"ת) עבור שוודיה, דנמרק ונורווגיה. מערכת "ארצ'ר" כוללת תותח אוטומטי בקוטר 155 מ"מ ובאורך 52 קליבר, המותקן על גבי משאית 6x6. בנוסף, המערכת כוללת רכב נושא תחמושת, רכב לשימוש כללי (תמיכה) ויכולת ירי של פגזים מונחים מסוג "אקסקליבר".

== פיתוח ==
המיזם החל בשנת 1995. תכלית המיזם הייתה התקנת תותח מסוג FH 77 ע"ג משאית. בשנת 2004 הוזמנו שני אבות-טיפוס המבוססים על תותח FH 77B ע"ג משאית מדגם A30D מתוצרת חברת וולוו.

== מאפיינים ==
* אורך: מעל 14 מטר
* רוחב: 2.74 מטר
* גובה: 2.89 מטר
* משקל: 13.1 טון (תותח בלבד) 
* מהירות מקס': 70 קמ"ש
* טווח פעילות: 500 ק"מ
* צוות: 4 (נהג, 3 מפעילים). אפשרות לצוות של שני אנשים (נהג, מפעיל) בחירום
* סוג תותח: 155 מ"מ, 52 קליבר
* קצב אש: 8-9 פגזים/דקה
* טווח מקס' לירי: 30 ק"מ (פגזים סטנדרטיים), 40 ק"מ (פגזים בעלי שתת-אחורי), 60 ק"מ (פגזים מסוג "אקסקליבר")

== מדינות מפעילות ==
מספר מדינות שוקלות את רכישת המערכת:
* שוודיה (תחילת הצטיידות ב-2009)
* נורווגיה
* דנמרק
* אוסטרליה
* קרואטיה
* קנדה
* הודו

== קישורים חיצוניים ==

* 
קטגוריה:תותחים
אפרים ביגון

אפרים (פרויקה) ביגון (15 ביולי 1932 - 13 ביוני 2007) היה איש מערכת הביטחון ומייסד חברת "ביפר".

== ביוגרפיה ==
ביגון גדל בתל אביב ובשנות ילדותו החל לעסוק בתחום האלקטרוניקה. בהיותו תלמיד בית הספר היסודי "לדוגמה" הקים תחנת רדיו חובבים. כנער פרסם מאמרים טכניים בנושאי רדיו בכתב העת "טכניקה ומדע לנוער"

בשירותו הצבאי שירת בחיל הקשר ולאחר שחרורו נשלח על ידי איסר הראל להשתלם בטכנולוגיות מודרניות בארצות הברית.

עם שובו לישראל, בשנת 1954, שירת במחלקה הטכנית של שירות הביטחון הכללי. בשנת 1957 יצא ללימודי הנדסה באנגליה ובשנים 1960–1970 עמד בראש המחלקה הטכנית בשב"כ. בשנת 1966 זכה בפרס ביטחון ישראל.

בשנת 1970 נשלח כנציג הלשכה לקשרי מדע ושימש קונסול לענייני מדע בניו יורק. שימש בתפקיד זה עד 1977 ולאחר שובו ארצה פרש משירות הביטחון. לאחר מכן ייסד את חברת "ביפר" ובשנת 2004 הוא נבחר ליו"ר הראשון של "קרן עמוס לחקר המודיעין והחלל".

ביגון היה חובב רדיו בעל אות קריאה 4X4AF.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==
 

קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי לדוגמה (תל אביב)
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי שירות הביטחון הכללי
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי השב"כ
קטגוריה:חובבי רדיו ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
טל קלם

טל קלם הוא עיתונאי, סופר ואיש שיווק, מייסדו ועורכו הראשון של המגזין "מסע אחר". 

==ביוגרפיה==
בשנת 1987 יסד קלם את המגזין מסע אחר, יחד עם גיל אל-עמי והיה אחראי לתכניו ולהתוויית דרכו של המגזין בשנותיו הראשונות. תחילה יצא לאור אחת לחודשים, ושווק כ״כתב־עת לתרמילאים", במשך הזמן הרחיב המגזין את נושאי הסיקור והחל לפעול תחת הסיסמה "מגזין חובק עולם". בשנת 1992 פרש טל קלם מניהול ומעריכת המגזין.

כעיתונאי עצמאי כתב ופרסם מאמרים בעיתונים "ידיעות אחרונות", "מעריב", "העיר", "טלגרף" ו"חדשות".

קלם ביקר והתגורר באסיה במשך שמונה שנים, מראשית שנות ה-80, ושירת כנספח הכלכלי של ישראל בטאיוואן ובסין בין השנים 1996–2000. בהמשך עבד בחברת ההיי-טק קומברס והיה חבר הנהלת החברה להגנת הטבע בתפקיד מנהל השיווק והפיתוח העסקי. 

כחלק מעיסוקו בתחום היזמות הטכנולוגית הקים וניהל את האקסלרטור TheHive Ashdod וליווה את הקמתן של עשרות חברות סטארט-אפ. אחר כך עסק בקידום שיתופי פעולה טכנולוגיים בין חברות ישראליות ואמריקאיות.

בשנת 2018 הוציא לאור את ספרו "נשותיו של קונפוציוס" בהוצאת דרך. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
הבמוס פאפאם

הכרזת הבמוס פאפאם עם בחירתו של האפיפיור [[פיוס העשירי ב-1903]]
הכרזת האפיפיור [[פיוס ה-11 בשנת 1922]]
"הַבֶּמוּס פָּאפָּאם" (בלטינית: Habemus Papam – "יש לנו אפיפיור") היא ההכרזה המסורתית בלטינית, הניתנת מפיו של החשמן הבכיר עם בחירתו של אפיפיור חדש עם סיום הקונקלווה. ההכרזה נעשית ממרפסת בזיליקת פטרוס הקדוש בקריית הוותיקן, ולאחריה מוצג האפיפיור בפני הקהל ומעניק לו את ברכת "אוּרבִּי אֶט אוֹרבִּי" (Urbi et Orbi) – "לעיר (רומא) ולעולם".

==היסטוריה ומקור==
השימוש בנוסח ההכרזה עתיק מאוד. אף כי אין מידע באשר למועד המדויק בו הוכרז לראשונה אפיפיור חדש בדרך זו, ידוע בוודאות כי כך נעשה ב-1484, עם בחירתו של האפיפיור אינוקנטיוס השמיני לתפקיד.

מקור נוסח ההכרזה ניטל בחלקו מתיאור סגידת הרועים בבשורה על-פי לוקס:

בשנת 2005 חידש החשמן הבכיר והקדים להכרזה על בחירתו של בנדיקטוס השישה-עשר את הברכה "אחים ואחיות יקרים" באיטלקית, ספרדית, צרפתית, גרמנית ובאנגלית.

==נוסח ההכרזה==
{| class="wikitable" cellspacing="0"
! עברית
! לטינית
|-
| style="vertical-align:top;" |
"הנני מבשר אתכם שמחה גדולה;
יש לנו אפיפיור;
האדון רם המעלה והנערץ ביותר;
האדון (שמו הפרטי של האפיפיור)
קרדינל הכנסייה הרומית הקדושה (שם המשפחה של האפיפיור);
הנוטל לעצמו את השם (שם הכהונה שנוטל לעצמו האפיפיור)".
| style="direction:ltr;" |
"Annuntio vobis gaudium magnum;
Habemus Papam;
Eminentissimum ac reverendissimum Dominum;
Dominum ...;
Sanctæ Romanæ Ecclesiæ Cardinalem ...;
Qui sibi nomen imposuit ..."
<poem dir="ltr">
</poem>
|}

== בתרבות ==
* הסרט "יש לנו אפיפיור" מאת נני מורטי משנת 2011

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.vatican.va/holy_father/benedict_xvi/elezione/index_en.htm נוסח ההכרזה על בחירתו של האפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר באתר הוותיקן]
* [http://www.youtube.com/watch?v=jP-d2h0R4Nw&feature=related סרטון דיווח ההכרזה על בחירתו של האפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר ב-TG1]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:הליכי בחירת אפיפיור