OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נאופלפה דונלדטראמפי

נאופלפה דונלדטראמפי (שם מדעי: Neopalpa donaldtrumpi) הוא מין של עש מהמשפחה Gelechiidae שהתגלה בשנת 2016, ותואר למדע לראשונה בתחילת שנת 2017. מגלה העש, האנטומולוג הקנדי וזריק נזארי (Vazrick Nazari), בחר לקרוא לעש על שמו של נשיא ארצות הברית ה-45 דונלד טראמפ, עקב הדמיון בין ראשו של העש לתסרוקת האופיינית לנשיא. נזארי גילה את העש תוך בחינת דגימות עשים באוסף של המוזיאון לאנטומולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, וכשראה את העש הבין שמדובר במין שטרם מוכר למדע. האנטמולוג גם ציין שהוא מקווה שמתן השם יביא מודעות ציבורית מוגברת למיני בעלי חיים זעירים ונדירים.

==תיאור==
הכנפיים הקדמיות של העש בצבע חום חולי עם כתם חום כהה בחצי העליון של הכנף, והן בעלות מספר נקודות בהירות; בחצי התחתון של הכנף שולט צבע צהבהב מלבד הקצוות שבעלות צבע חום אוכרה. הכנפיים האחוריות הן מצויצות בכבדות וצבען לבנבן. הראש של העש מתאפיין בקשקשים ושערות חלקות בצבע צהבהב קרמי המזכירים בלורית גדולה שהעניקה למין את שמו. אורך הגוף של הזכרים 4.6-3.0 מילימטרים, ושל הנקבות 4.3 מילימטרים. למין יש עיניים שחורות גדולות.

==תפוצה וביולוגיה==
עש זה מצוי בכיסים קטנים בדרום-מערב ארצות הברית (קליפורניה) וצפון מערב מקסיקו (באחה קליפורניה), והוא התגלה על מקורות אור מלאכותיים בשנת 2016. הוא מאכלס מרחבי חולות יבשים במדבר סונורה. 

למין טווח מצומצם יחסית המוקף בטווח התפוצה הנרחב של המין הנפוץ יותר נאופלפה נאונאטה הנמצא אף הוא באותו סוג ומאכלס את מרבית קליפורניה ובאחה קליפורניה יחד עם סונורה ואריזונה. ניתוח DNA חשף שההבדל בין שני המינים באחוזים הוא 5.1-4.9% בערך. מבחינה חיצונית, המינים די דומים, להוציא את הראש הבהיר של נאופלפה דונלדטראמפי שאינו משולב בכתמים שחרחרים וחומים, כמו גם מחושים קדמיים קטנים יותר שפונים לאחור והבדלים נוספים. המין הוא פעיל לילה כרוב העשים, ומלבד זאת פרטים נוספים אודות אורח החיים של המין אינם זמינים כעת.

על פי וזריק נזארי שגילה את המין, יש צורך במאמצי שימור מיידיים בבית הגידול השברירי של המין, והוא מעריך שהמין בסכנת הכחדה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://zookeys.pensoft.net/articles.php?id=11411 הנתונים המלאים של האנטומולוג וזריק נזארי אודות נאופלפה דונלדטראמפי (כולל תמונות)] באתר ZooKeys.
* 

מימין: נאופלפה דונלדטראמפי. משמאל: נאופלפה נאונאטנה.
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2017
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וזריק נזארי
קטגוריה:עשים
קטגוריה:בעלי חיים הקרויים על שם מפורסמים
קטגוריה:ארצות הברית: חרקים
קטגוריה:קליפורניה: מינים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים במדבר סונורה
קטגוריה:הנצחת דונלד טראמפ
דוד סופר

דוד (דודי) סופר (נולד ב-13 באוגוסט 1976) הוא מוזיקאי, מנצח, מעבד ופסנתרן ישראלי. 

== חייו ==
דוד סופר התחיל את לימודי הפסנתר בגיל שמונה בקונסרבטוריון העירוני גבעתיים אצל אנה דורטרוט. לאחר שירותו הצבאי, המשיך את לימודי הפסנתר אצל רינה ולדמן והופיע כפסנתרן ג'אז ולאחר תקופה לא ארוכה כסולן בתוכניות קלאסיות.

את לימודי התזמור והקומפוזיציה הרחיב באופן פרטי אצל רפי קדישזון ובמקביל למד נגינה בקונטרבס אצל אלי מגן שהיה נגן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. את לימודי הניצוח סיים בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה אצל יואב תלמי, אי-אן שו, רונן בורשבסקי וואג פפיאן. הוא לקח חלק פעיל בכיתות אמן אצל פרופסור נעם שריף ואצל זובין מהטה.

משנת 2021 דוד מנהל מרכז המוזיקה- הקונסרבטוריון העירוני הרצליה. סופר מכהן כמנצח הראשי והמנהל המוזיקלי של תזמורת השרון - הרצליה, התזמורת הסימפונית הבין-דורית - הוד השרון, התזמורת הסימפונית של הטכניון ותזמורת כלי הנשיפה של הטכניון. כמו כן, הוא משמש כמנהל האמנותי של תוכנית "צלילים שלובים" של התזמורת הסימפונית חיפה, תוכנית קונצרטים לבני נוער הפעילה כל אזור הצפון במסגרת פעילות סל תרבות ארצי. 

סופר הוא גם מנהל מוזיקלי ומנצח על תוכנית "אלחאן" עם "תזמורת הגליל" - התזמורת הקאמרית הערבית יהודית מנצרת, וכמו כן מנצח ומשתף פעולה עם מגוון תזמורות ביניהן, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, תזמורת סימפונט רעננה והתזמורת הסימפונית של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה.

בנוסף מקדיש חלק ניכר מעבודתו לחינוך ועבודה עם נוער - ריכז את מגמת המוזיקה בבית הספר רעות לאמנויות ניהל מוזיקלית וניצח על התזמורת הסימפונית הייצוגית של בית הספר, ניצח על התזמורת הייצוגית של "מרכז חינוך ליאו באק" בחיפה ובעבר שימש כמנצח מקהלת תיכון "אוהל שם" ברמת גן. במסגרת תפקידיו יוצא דוד מדי שנה כראש משלחת לסיורי קונצרטים בחו"ל.

סופר כתב מוזיקה למחול – שיתוף פעולה עם הכוריאוגרפית דנה רוטנברג, מוזיקה לתוכניות ילדים יחד עם ד"ר עידית סולקין והקים את תזמורת ה"דיבנד" וה"סימפוג'אז" איתן הופיע ברחבי הארץ.

החל משנת 2024 הוא המנהל המוזיקלי והמנצח של התזמורת הסימפונית בבית הספר הארצי לאמנויות ע"ש תלמה ילין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:סגל הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל תלמה ילין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
נתיבים (כתב עת)

לוגו
נתיבים: כתב עת ליצירה ועיון הוא רבעון אינטרנטי, שמטרתו לשמש במה ליצירות אמנות בוגרות, בפרט בתחום השירה, בעידן המתמקד ב"שירה צעירה", שמרבית כותביה צעירים. מטרת כתב העת לשמש במה ליצירה שהיא נטולת גבולות ומשוכות של גיל: יצירה בשלה, חכמה, מתוחכמת ולא מתחכמת.

כתב העת משמש במה לשירה, פרוזה, מאמרים ולקריאה פרשנית ביצירות. בכתב העת נדונים שירים של משוררים ונערך ניתוח מעמיק יותר של ספרי שירה חדשים. כדי לעודד שיח בין סוגי אמנות שונים, כתב העת משמש קורת גג לפרוזה, וליצירות אמנות אחרות ביניהן יצירה ווקאלית ושירים מולחנים. יצוין כי בעקבות "נתיבים" ניסו כתבי עת מקוונים נוספים להוסיף פרשנות לשירים חדשים שפורסמו בהם. 

כתב העת נוסד בשנת 2013, ומאז הוא עלה לאור בקביעות, בדרך כלל אחת לשלושה חודשים.

==עורכי כתב העת==
*נעמה ארז - פרסמה שישה ספרי שירה וספר ילדים. בשנות ה־70 וה־80 פרסמה שירים במוספים הספרותיים "משא" ו"על המשמר", וסיפורי ילדים ב"דבר לילדים", בשנים האחרונות פרסמה שירים וסיפורים בכתב העת "עיתון 77", שירים ב"מטען", "מאזנים" ו"שבילים" וכן בכתבי עת מקוונים בהם נתיבים, ובאתרי אינטרנט שונים.

*שמעון רוזנברג - פרסם שלושה ספרי שירה. בשנות ה־70 המאוחרות וראשית שנות ה־80 פרסם חמישה סיפורי מדע בדיוני בכתב העת "פנטסיה 2000", ומאז 2007 - שירים בכתבי העת "מטעם", "מטען", "נכון", "עיתון 77", "משיב הרוח", "מאזנים", "שבילים", "לכל הרוחות", ובכתבי עת מקוונים, בהם "נתיבים". כמו כן פרסם ביקורות ספרותיות ב"עיתון 77" ובכתב העת נתיבים.

==קישורים חיצוניים==
*[https://netivimmag.wixsite.com/netivimmag אתר כתב העת נתיבים]
* [https://he-il.facebook.com/nativim/ עמוד הפייסבוק של נתיבים]
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לשירה
קטגוריה:כתבי עת מקוונים ישראליים
בלאיינה דינסאמו

בלאיינה דינסאמו (נולד ב-28 ביוני 1965) הוא אתלט אתיופי לשעבר, אשר רץ למרחקים ארוכים והתמחה בריצת המרתון. הוא החזיק בשיא העולם בריצת מרתון לאורך 10 שנים, בין השנים 1988–1998. ב-1996 ייצג דינסאמו את מולדתו אתיופיה באולימפיאדת אטלנטה.

== ביוגרפיה ==
דינסאמו נולד בעיירה דיראמו אפאררה, שבמחוז סידאמו. הוא החזיק בשיא העולם לריצת מרתון לאורך עשור (1988–1998). זהו הרצף השלישי באורכו ללא שבירת השיא מאז תחילתם של המשחקים האולימפיים ב-1896. השיא נקבע בזמן של 2:06:50 במהלך מרתון רוטרדם בהולנד בשנת 1988. בליינה שבר את שיא העולם של קרלוס לופז הפורטוגלי בהפרש של 32 שניות. שיאו של דינסאמו נשבר לבסוף על ידי רונאלדו דה קוסטה הברזילאי במרתון ברלין ב-1998.

בלאיינה דינסאמו התחרה פעם אחת בלבד במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת אטלנטה (1996), אך לא הצליח לסיים את ריצת המרתון בעקבות פציעה.

נכון לשנת 2009, בלאיינה חי באזור קיימברידג' שבמסאצ'וסטס, והוא אינו מתחרה יותר בתחרויות בין-לאומיות.

== הישגים ==
{| class="wikitable sortable"
|+
תוצאות מרוצי מרתון:
|-
! <small>שנה</small> !! <small>תחרות</small> !! <small>מקום</small> !! <small>דירוג</small> !! <small>תוצאה</small>
|-
| <small>1986</small> || <small>מרתון טוקיו</small> || <small>טוקיו, יפן</small> || <small>שני</small> || <small>2:08:29</small>
|-
| <small>1986</small> || <small>מרתון מוסקבה</small> || <small>מוסקבה, רוסיה</small> || <small>ראשון</small> || <small>2:14:42</small>
|-
| <small>1987</small> || <small>המשחקים הכל-אפריקאיים</small> || <small>ניירובי, קניה</small> || <small>ראשון</small> || <small>2:14:47</small>
|-
| <small>1987</small> || <small>מרתון רוטרדם</small> || <small>רוטרדם, הולנד</small> || <small>ראשון</small> || <small>2:12:58</small>
|-
| <small>1988</small> || <small>מרתון רוטרדם</small> || <small>רוטרדם, הולנד</small> || <small>ראשון</small> || <small>2:06:50</small>
|-
| <small>1989</small> || <small>מרתון רוטרדם</small> || <small>רוטרדם, הולנד</small> || <small>ראשון</small> || <small>2:08:39</small>
|-
| <small>1990</small> || <small>מרתון פוקואוקה</small> || <small>פוקואוקה, יפן</small> || <small>ראשון</small> || <small>2:11:35</small>
|-
| <small>1996</small> || <small>מרתון רוטרדם</small> || <small>רוטרדם, הולנד</small> || <small>ראשון</small> || <small>2:10:30</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.ethionation.com/biography/3636-belayneh-dinsamo.html דינסאמו - הישגים וביוגרפיה]

קטגוריה:רצים אתיופים למרחקים ארוכים
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלט השנה בעולם
קטגוריה:רצי מרתון אתיופים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:שיאני עולם אתיופים: אתלטיקה
קטגוריה:אתיופים שנולדו ב-1965
חטיפות אריאל קסטרו

חטיפות אריאל קסטרו הן שלוש חטיפות שבוצעו בין השנים 2002 ל-2004 על ידי אריאל קסטרו. קסטרו חטף שלוש נערות צעירות - מישל נייט, אמנדה ברי וג'ורג'ינה "ג'ינה" דחסוס -ווחזיק אותן כשבויות בביתו בקליבלנד אוהיו. ב-6 במאי 2013 ברי הצליחה להימלט מהדירה עם ילדתה בת השש ויצרה קשר עם המשטרה. נייט ודחסוס שוחררו מהדירה על ידי שוטרים וקסטרו נעצר בתוך שעות.

ב-8 במאי 2013 קסטרו הואשם בארבעה אישומי חטיפה ובשלושה אישומי אונס. כחלק מעסקת טיעון הודה באשמה ב-937 סעיפי אונס, חטיפה וניסיון לרצח. הוא נידון למאסר עולם ותוספת של 1,000 שנים בכלא מבלי יכולת לבקש חנינה. כחודש לאחר שהחל לרצות את עונשו התאבד בתאו בכלא.

==רקע==
אריאל קסטרו נולד ב-11 ביולי 1960, סן חואן שבפוארטו ריקו. הוריו התגרשו כשהיה ילד. זמן קצר לאחר מכן היגר לארצות הברית עם אימו ושלושה קרובי משפחה.

בשנות השמונים פגש את אשתו לעתיד, גרימילדה פיגוארה. הם עברו לבית בו כלא יותר מאוחר את החטופות בשנת 1992. מקום מגוריהם היה בית פרטי דו-קומתי בגודל של 130 מטרים רבועים, שכלל ארבעה חדרי שינה, חדר שירותים יחיד וחדר מחסן שבנייתו לא הושלמה בגודל של 71 מטרים רבועים. עם המעבר לדירה זו נרשם שינוי בצורת התנהגותו של קסטרו. שכניהם סיפרו שהוא תקף את פיגוארה ושבר את אפה, צלעותיה וידיה. הוא גם דחף אותה במורד המדרגות וגרם לשבר בגולגולתה. בשנת 1993 הוא נעצר בגין אלימות במשפחה, אך חבר המושבעים החליט לא להרשיע אותו. פיגוארה התלוננה על איומים ועל התנהגות אלימה נוספת מצדו והוציאה נגדו צו מניעה. היא נפטרה בשנת 2012 מגידול סרטני במוח. 

לפני מעצרו בגיל 52, קסטרו עבד בתור נהג של אוטובוס בית ספר. הוא פוטר מכיוון ש"הפעיל שיקול דעת לקוי": הוא ביצע פניית פרסה מסוכנת כשהיו תלמידים על האוטובוס, השאיר תלמיד באוטובוס בעודו מבצע קניות, וכן השאיר את הרכב פתוח בעודו ישן בדירתו. הוא התפרנס משכר שעתי של 18.91 דולרים. בתקופת המעצר דירתו הייתה מעוקלת בגין אי תשלום מיסים על הנכס.

==החטיפות==
כל אחת מהחטופות נחטפה לאחר שעלתה לטרמפ אותו הציע קסטרו. הוא הסיע כל אחת מהן לביתו הכניס אותן למחסן וקשר אותן. שכנים וחברים ששהו בבית לאחר החטיפה סיפרו כי קסטרו נהג לנעול דלתות ולמנוע גישה לאזורים מסוימים בבית.

==איתורן==

שכן צעיר שניגש לבית כדי להביא לקסטרו את הדואר שלו, שבטעות נשלח לתיבת הדואר של אותו שכן שמע מתוך הבית צעקות של אישה הקוראת לעזרה. הוא שמע את אמנדה ברי צועקת לעזרה. ברי הייתה כלואה בדרך כלל במרתף, אך היא ניצלה הזדמנות בה קסטרו יצא מן הבית והשאיר דלת פתוחה. דלת הבית עם זאת הייתה נעולה. עובר האורח שחרר את ברי שהזעיקה משטרה.

===מישל נייט===
מישל נייט (נולדה ב-23 באפריל 1981) נעלמה ב-23 באוגוסט 2002, לאחר שיצאה מדירה של קרוב משפחה. בעת חטיפה נייט הייתה בת 21. ביום החטיפה היא הייתה אמורה להתייצב בבית המשפט כדי לדון במשמורת על בנה התינוק.

לאחר גילויה ושחרורה של נייט, המשטרה הודתה כי הם הקצו משאבים מעטים כדי לאתרה והסיבה העיקרית לכך הייתה היותה בגירה. נחשד שהיא ברחה בעקבות כעס ומרמור על כך שהייתה צפויה לאבד את המשמורת על בנה. 15 חודשים לאחר חטיפתה, היא הוסרה ממאגר הנעלמים של קליבלנד ועל כך נמתחה ביקורת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://letstalkmurder.podbean.com/e/ariel_castro/ 95 - אריאל קסטרו (אוהיו סלייב גירלס)], בפודקסט "בואי נדבר רצח"

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעשי פשע בארצות הברית
קסטרו, אריאל
קטגוריה:ארצות הברית: עבירות מין
קטגוריה:אלימות נגד נשים: ארצות הברית
מאליק אבונה

מאליק אבונה (בצרפתית: Malick Evouna; נולד ב-28 בנובמבר 1992 בליברוויל, גבון) הוא כדורגלן גבוני המשחק בעמדת החלוץ בספקסיין ובנבחרת גבון.

==קריירת מועדונים==
לאחר שהבקיע 12 שערים ב-17 משחקים בעונת 2012-13 בעבור מונאנה מהליגה הגבונזית, חתם אבונה בשורות וידאד קזבלנקה המרוקאית, כאשר במדיה הבקיע 8 שערים בעונת הבכורה שלו. בקיץ 2015 הצטרף חתם לאל-אהלי המצרית. כעבור עונה הצטרף לטיינג'ין טדה הסינית.

==נבחרת גבון==
ב-9 בנובמבר 2012 ערך אבונה הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק נגד ערב הסעודית. אבונה נכלל בסגל לגביע אפריקה לאומות 2015 וכבש במשחק הפתיחה נגד בורקינה פאסו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים גבונזים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גבונזים
קטגוריה:כדורגלני וידאד קזבלנקה
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:כדורגלני טיינג'ין ג'ינמן טייגר
קטגוריה:כדורגלני קוניאספור
קטגוריה:כדורגלני סנטה קלרה
קטגוריה:כדורגלני נסיונל מדיירה
קטגוריה:כדורגלני ספקסיין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גבון
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2015
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2017
קטגוריה:ילידי 1992
משחקי הרצון הטוב

משחקי הרצון הטוב (באנגלית: The Goodwill Games) היו מפעל הספורט שנוצר על ידי טד טרנר כתגובה לחרם על אולימפיאדת מוסקבה; בשנת 1979 פלשה ברית המועצות לאפגניסטן, למרות דרישתה של ארצות הברית, ברית המועצות לא יצאה מאפגניסטן, בתגובה לכך ארצות הברית ועוד מספר מדינות החרימו את אולימפיאדת מוסקבה (1980). ובתגובה לכך, ברית המועצות ועוד מספר מדינות מהגוש המזרחי החרימו את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).

בדומה למשחקים האולימפיים, גם משחקי הרצון הטוב נערכו פעם בארבע שנים (עם יוצא דופן אחד, המשחקים האחרונים שנערכו) והיו מחולקים לעונות משחקי קיץ ומשחקי חורף. משחקי הקיץ של הרצון הטוב נערכו חמש פעמים, בין השנים 1986–2001. משחקי החורף נערכו רק פעם אחת, בשנת 2000. המשחקים בוטלו בעקבות מדרוג נמוך, על ידי טיים וורנר, שקנתה את המשחקים בשנת 1996.

== רקע ==
המשחקים הראשונים נערכו בשנת 1986 במוסקבה. 3,000 אתלטים ב-79 מדינות שונות השתתפו במשחקים. מספר שיאי עולם נקבעו באותם משחקים, על ידי סרגיי בובקה (קפיצה במוט), ג'קי ג'וינר קרסי (קרב שבע), מיכאל היבנר ואריקה סלומה (אופניים).
גם בגרסה השנייה של המשחקים שנערכה בסיאטל נשברו שיאי עולם, על ידי מייק בארומן (שחייה), ונדייז'דה ריאשקינה (הליכה תחרותית).

המשחקים שנערכו ב-1994 בסנקט פטרבורג היו המשחקים הראשונים מאז התפרקות ברית המועצות. רוסיה השיגה חמישה שיאי עולם בהרמת משקלות במשחקים האלו. משחקים אלו היו גם אירוע הספורט הגדול הראשון עם תחרות רשמית של כדורעף חופים (כדורעף החופים נכנס לאולימפיאדה באטלנטה 1996).

בשנת 1996 נקנו המשחקים על ידי טיים וורנר מטד טרנר כאשר נרכשה חברתו של טרנר, Turner Broadcasting System.

בשנת 1999, זכו משחקי הרצון הטוב בפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית הכוריאוגרפיה הטובה ביותר בגין טקס הפתיחה של האירוע .

בשנת 2001 נערכה באוסטרליה הגרסה האחרונה של המשחקים. לאחר מכן המשחקים בוטלו בעקבות מדרוג נמוך.

==טבלת המשחקים==
===משחקי הקיץ===
{| class="wikitable"
! שנה !! משחקים !! עיר מארחת !! מדינה !! הערות
|-
| 1986 
! 1 
| מוסקבה || || 3,000 אתלטים מ-79 מדינות
|-
| 1990 
! 2 
| סיאטל || || 2,300 אתלטים מ-54 מדינות
|-
| 1994 
! 3 
| סנקט פטרבורג || || 2,000 אתלטים מ-59 מדינות
|-
| 1998 
! 4 
| ניו יורק סיטי || || 1,300 אתלטים מ-60 מדינות
|-
| 2001 
! 5 
| בריזבן || || 1,300 אתלטים
|-
| 2005 
! 6 
| פיניקס || || המשחקים בוטלו
|}

===משחקי החורף===
{| class="wikitable"
! שנה !! משחקים !! עיר מארחת !! מדינה !! הערות
|-
| 2000 
! 1 
| לייק פלסיד || || משחקי החורף היחידים שנערכו אי פעם
|-
| 2005 
! 2 
| קלגרי || || המשחקים בוטלו
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=e2HjDM7huyg טקס הפתיחה של המשחקים בשנת 1986] באתר יוטיוב.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:תחרויות ספורט רב-ענפיות
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:היסטוריה של הספורט
קטגוריה:טד טרנר
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: כוריאוגרפיה
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
נעדר (סרט)

נעדר (באנגלית: Missing) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 1982 בבימויו של קוסטה גברס עם ג'ק למון וסיסי ספייסק בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת תומאס האוזר (1979) המתאר את חטיפתו ורציחתו של העיתונאי האמריקאי צ'ארלס הורמן בעת מהפכת 1973 בצ'ילה ואת מאמצי אביו ואשתו לגלות מה עלה בגורלו.

הסרט מתאר את שלטון הדמים של פינושה בצ'ילה ומעלה האשמה חמורה נגד ארצות הברית ששיתפה פעולה עם משטרו בהפיכה זו. הוא היה מוחרם בתקופת פינושה ונאסר להקרנה בארצות הברית במשך שנתיים בגלל תביעת דיבה של שגריר ארצות הברית בתקופה ההיא על סך 150 מיליון דולר. רק לאחר שהתביעה נדחתה חזר הסרט למסכי הקולנוע.

הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן (ביחד עם הסרט הטורקי "יול"). ג'ק למון זכה באותו פסטיבל בפרס השחקן הטוב ביותר.

קוסטה גברס ודונלד סטיוארט זכו בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס באפט"א לקולנוע על התסריט והעריכה.

==תקציר העלילה==
צ'ארלס הורמן (ג'ון שיאה) הוא עיתונאי אמריקאי צעיר המתגורר עם אשתו בת' (סיסי ספייסק) בסנטיאגו דה צ'ילה. הם נמצאים בחברה של עיתונאים אמריקאים הכותבים לעיתונים אמריקאיים בעלי נטיות שמאלניות.

באחד הימים נמצא צ'אלס בעיר הנופש ויניה דל מאר ונפגש עם פקיד אמריקאי המוסר לו כי הוא נמצא בשליחות חשובה עם ראשי צבא צ'ילה. צ'ארלס רושם זאת ובחוזרו לסנטיאגו הוא נחטף ונעלם. אשתו בת' שנתקעה בחוץ בגלל עוצר לילי חוזרת לדירתם ההפוכה ומתחילה לחפש את בעלה.

היא מודיעה על כך לאדמונד ("אד") הורמן (ג'ק למון), הוא מגיע בטיסה מארצות הברית ושניהם מתחילים בחיפושים אחרי צ'ארלס.

הם נפגשים מספר פעמים עם שגריר ארצות הברית בסנטיאגו הטוענים כי הם עושים את כל המאמצים למצוא את צ'ארלס וכי לדעתם הוא בחיים ומסתתר.

אד ובת' לא מאמינים להם וממשיכים בחיפושים. הם מקבלים אישור לבקר בחדר מתים בבית חולים, מסתובבים בין מאות גופות מדממות של אזרחים שנרצחו, מזהים את גופתו של פרנק טרוג'י חברו של צ'ארלס שנטען כי הוא בחיים אך לא מוצאים את גופת צ'ארלס (סצנה קשה לצפייה).

הם מקבלים אישור להיכנס לאצטדיון הלאומי של צ'ילה בו נמצאים אלפי עצורים. הם קוראים לצ'ארלס ברמקול אך ללא תשובה.

לבסוף מקבל אד ידיעה ממקור שמסרב להזדהות כי צ'ארלס נעצר והובא לאצטדיון הלאומי של צ'ילה ושם הוצא להורג.

עם הידיעה הזאת הוא חוזר לשגרירות ארצות הברית שם ממשיך השגריר לטעון כי צ'ארלס כנראה מסתתר. אד מטיח בפניו האשמות של שיתוף פעולה עם השטר פינושה והשגריר מתוודה בפניו כי הדבר חיוני וכי האמריקאים מגינים בכך על זכויותיהן של יותר מ-3000 חברות אמריקאיות הנמצאות בצ'ילי וזה נעשה לטובת העם האמריקאי.

לבסוף מודיעים לו מהשגרירות כי אכן צ'ארלס נרצח והם ידאגו להטסת הגופה תוך ימים ספורים.

הגופה מוטסת מסנטיאגו לארצות הברית רק כעבור שבעה חדשים כדי שאי אפשר יהיה לבצע בה נתיחה שלאחר המוות. בסוף הסרט נאמר שהורמן הגיש 11 תביעות נגד הממשלה בארצות הברית אך כולן נדחו בגלל חיסיון וכי עד היום לא הודתה ארצות הברית על התערבותה בהפיכה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=chLXsiIldCI קדימון לסרט "נעדר"], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=iHKO8Emj8dU ריאיון עם אשתו של צ'ארלס הורמן וקטעים מהסרט], באתר יוטיוב

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:זוכי פרס דקל הזהב
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי ג'ק למון
מרי ליינס

מרי ליינס-סמית (באנגלית: Mary Lines-Smith; 3 בדצמבר 1893 - דצמבר 1978) הייתה אתלטית בריטית, אלופת העולם (מונטה קרלו 1921 ופריז 1922) בקפיצה לרוחק, בריצות קצרות ובינוניות, בעלת 11 מדליות מהן 8 זהב. שיאנית עולם בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת 800 מטר.

== ביוגרפיה ==
ליינס נולדה בלונדון.

===אלופת עולם===
ב"משחקי מונטה קרלו" שנערכו במונטה קרלו במרץ 1921 זכתה לייס ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.70 מטר, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.2 שניות, בריצת 250 מטר בתוצאה של 36.3 שניות ובשתי ריצות שליחות 4x75 מטר ו-4x175 מטר. מדליית כסף, בריצת 800 מטר.

במשחקי העולם לנשים הראשונים שנערכו בפריז, צרפת בשנת 1922 זכתה ליינס ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.06 מטר, בריצת 300 מטר בתוצאה של 44.8 שניות ובריצת שליחות 4x110 יארד בתוצאה של 51.8 שניות. מדליית כסף, בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.7 שניות ומדליית ארד בריצת 100 יארד.

== חייה האישיים ==
היא פרשה מתחרויות בשנת 1924, והתחתנה עם מר סמית'. בעלה נפטר בשנת 1946. בשנת 1971 היא עברה מלונדון לאורת'ינג עם שתי אחיותיה הרווקות. בשנת 1978 היא נהרגה בתאונת דרכים.

== שיאים אישיים ==
* ריצת 100 מטר: 12.8 שניות (1922), שיא עולם
* ריצת 200 מטר: 26.7 שניות (1922), שיא עולם
* ריצת 800 מטר: 2:25.8 דקות (1922), שיא עולם
* ריצת 80 מטר משוכות: 13.6 שניות (1924)
* קפיצה לרוחק: 5.16 מטר (1924)
* קפיצה לגובה: 1.422 מטר (1923)

== ראו גם ==
* 
* התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר (ויקיפדיה באנגלית)
* התפתחות שיא העולם בריצת 200 מטר (ויקיפדיה באנגלית)
* התפתחות שיא העולם בריצת 800 מטר (ויקיפדיה באנגלית)

==קישורים חיצוניים==

* [http://trackfield.brinkster.net/Profile.asp?ID=3304&Gender=W&Page=Top10Yearly.asp&EventCode=WA2&Year=1921-1924&P=F מרי ליינס], באתר Track and Field Statistics 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אצניות בריטיות
קטגוריה:קופצים לרוחק בריטים
קטגוריה:רצים בריטים למרחקים בינוניים
קטגוריה:אלופות המשחקים העולמיים לנשים
קטגוריה:שיאניות עולם בריטיות: אתלטיקה
קטגוריה:הרוגות תאונות דרכים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1893
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1893
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1978
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1978
וולוו C30

וולוו C30
וולוו C30, חזית הרכב
וולוו C30
וולוו C30
וולוו C30, שנת 2011
וולוו C30, מנוע 2.4 ל׳
וולוו C30
וולוו C30 היא מכונית האצ׳בק 3 דלתות קומפקטית בתצורת קופה, אשר הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2006, לאחר שפותחה בשנת 2005 על פלטפורמה משותפת עם חברת פורד. הוולוו C30 יוצרה על ידי חברת וולוו השוודית בשנים 2006–2013 והורכבה בבלגיה. מכל הגרסאות של ה-C30 יוצרו בסה״כ 208,652 יחידות.

דגם הקונספט לינקולן C התבסס על פלטפורמת דגם "פורד פוקוס" ווולוו דגמי "וולוו C30" ו"וולווS40".

==מפרט טכני ומידות==

* 3 דלתות הצ'בק
* מנוע הנעה קדמית, 4 צילינדרים 1,596 סמ"ק המפיק 74 כ"ס ו-94 כ"ס
* מנוע 1,798 סמ"ק המפיק 92 כ"ס ו-123 כ"ס
* מנוע 1,999 סמ"ק המפיק 107 כ"ס ו-143 כ"ס
* מנוע 2,435 סמ"ק המפיק 125 כ"ס ו-168 כ"ס
* מנוע טורבו, (T5), 5 צילינדרים, 20 בוכנות בנפח 2,521 סמ"ק המפיק 162 כ"ס ו-217 כ"ס
* מנוע דיזל 1,600 המפיק 80 כ"ס ו-108 כ"ס
* מנוע דיזל 2,000 המפיק 100 כ"ס ו-134 כ"ס
* מנוע דיזל 2,400 המפיק 132 כ"ס ו-178 כ"ס
* תמסורת 5 מהירויות - ידנית
* תמסורת 6 מהירויות - ידנית
* תמסורת 5 מהירויות - אוטומטית (GearTronic)
* אורך הרכב - 4,252 מ"מ (2007-2010), 4,266 מ"מ (2011-2013)
* רוחב - 1,782 מ"מ
* גובה - 1,447 מ"מ
* משקל - 1,331-1347 ק"ג
* נפח תא מטען - 364 ליטר, (מושבים מקופלים - 894 ליטר)
* תאוצה 0-100 קמ"ש 8.8 שניות (דגם 2.435 סמ"ק, 20 שסתומים)
* אלמנטים עיצוביים לדגם ""וולוו C30"" נלקחו ממכונית הקונספט וולוו SCC שהוצגה בשנת 2001

==אמצעי בטיחות שפותחו בשנת 2005==
* אזהרת התנגשות קדימה
* מידע המוקרן על השמשה הקדמית של הרכב
* טכנולוגיה מנטרת רכבים "הכתם העיוור" והתראות הנהג
* אזהרת מערכת להתריע לנהג את הסיכון של חריגה מהנתיב
* בקרת שיוט השומרת על מרחק קבוע מאחורי הרכב מול
* אורות מהבהבים בלם במהלך בלימה קשה
* מצלמות בטיחות
* פנסים מתקדמים כי לעקוב אחר העקמומיות של הכביש כאשר המכונית פונה
* גובה מתכוונן מושב אחורי
* מוצא פותח פסיבי מנוע (קדמי)
* תקשורת עם המכונית דרך מכשיר טלפון נייד
* ארבעה גלגלי מערכת למניעת נעילת גלגלים (ABS)
* תוכנית יציבות אלקטרונית (ESP)
* כריות וילון
* חזית פטנט ומבנה אחורי באמצעות ארבע דרגות שונות של פלדה לקלוט להפיץ אנרגיית השפעה סביב הגוף של הרכב
* מותחנים לחגורות הבטיחות

==מכירות בעולם==

* 2006 - 1,596 יחידות
* 2007 - 46,726 יחידות
* 2008 - 39,966 יחידות
* 2009 - 32,409 יחידות
* 2010 - 35,981 יחידות
* 2011 - 27,090 יחידות
* 2012 - 19,256 יחידות
* 2013 - 5,628 יחידות

==לקריאה נוספת==
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=maaFNQ3A0sI וולוו C30 ] (8:58 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=rlhHQdTHKUU וולוו C30 ] (23:37 דקות), יו-טיוב
* [http://www.carbuyer.co.uk/reviews/volvo/c30/hatchback/review סקירה וולוו C30 ] (כארבויאר)
* [http://wheel.co.il/%D7%95%D7%95%D7%9C%D7%95%D7%95-c30-%D7%9E%D7%91%D7%97%D7%9F-%D7%93%D7%A8%D7%9B%D7%99%D7%9D/ וולוו C30 - מבחן דרכים ] Wheel, ששי כהן

== קישורים חיצוניים ==

C30
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2006
קטגוריה:מכוניות שוודיות
ג'ון מיליקין

ג'ון מיליקין (באנגלית: John Millikin; 7 בינואר 1888 – 6 בנובמבר 1970) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייו===
מיליקין נולד ב-7 בינואר 1888 בדנוויל, אינדיאנה, להוראס ואידה מיליקין. בשנת 1906 החל מיליקין את לימודיו באקדמיה צבאית, ובשנת 1910 סיים את לימודיו, והצטרף כלוטננט משנה לחיל הפרשים של צבא ארצות הברית.

===קריירה צבאית===
ב-1 ביולי 1916 הועלה מיליקין לדרגת לוטננט, וב-15 במאי 1917 הועלה לדרגת קפטן. במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח מיליקין לצרפת, והשתתף שם בקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. ב-22 ביוני 1918 הועלה מיליקין לדרגת מייג'ור, וב-16 בנובמבר אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל.

ב-15 במרץ 1920 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - דרגת קפטן, וב-1 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור. מיליקין מילא תפקידי מטה שונים, וב-1 בנובמבר 1934 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 ביוני 1939 הועלה מיליקין לדרגת קולונל, וב-9 בספטמבר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-6. ב-1 באוקטובר 1940 מונה מיליקין למפקד חטיבת הפרשים ה-1, ולמחרת הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ביוני 1941 מונה מיליקין למפקד דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-16 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בספטמבר 1941 הוביל מיליקין את הדיוויזיה שבפיקודו במהלך תימרוני לואיזיאנה, כחלק מקורפוס השריון ה-1 במסגרת הארמייה השנייה.

===מלחמת העולם השנייה===
ביולי 1942 מונה מיליקין למפקד הדיוויזיה ה-83, ובספטמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-33. ביולי 1943 נשלחה הדיוויזיה להוואי, ובאוקטובר אותה שנה מונה מיליקין למפקד הקורפוס ה-3. בספטמבר 1944 נחת הקורפוס בשרבור שבצרפת, והוכפף לארמייה התשיעית. במשך שישה שבועות התארגן הקורפוס, וכן סייע למערכת אקספרס הכדור האדום, ולאחר מכן הוכפף לארמייה השלישית באזור ורדן. הקורפוס השתתף בתקיפת מבצר ז'אן ד'ארק באזור מץ, וב-13 בדצמבר כבש את המבצר.

במהלך הקרב על הבליטה הצטווה הקורפוס לנוע צפונה לעבר בסטון, וב-26 בדצמבר חבר הקורפוס שכלל את הדיוויזיות ה-26, ה-80 והמשוריינת ה-4, לכוחות שהיו נצורים בבסטון. לאחר מכן הוכפף הקורפוס לארמייה הראשונה, וב-9 במרץ 1945 כבשו כוחות מהדיוויזיה המשוריינת ה-9 שהייתה תחת פיקודו את גשר רמאגן. בשל אופיו ההססני הודח מיליקין מהפיקוד על הקורפוס, ובאפריל מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-13 שמפקדה נפצע קשה בקרבות, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.

===לאחר המלחמה===
ב-30 באפריל 1946 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - קולונל, וב-24 בינואר 1948 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ב-29 בפברואר 1948 פרש מיליקין מהצבא, וב-29 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. מיליקין התגורר בוושינגטון די. סי., וב-6 בנובמבר 1970 מת בביתו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.globalsecurity.org/military/agency/army/iii-corps-history.htm היסטוריה של הקורפוס ה-3 האמריקני]
* 

קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:אינדיאנה: אישים
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מפקדי הקורפוס השלישי בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית החייל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
אידון

אידוּן (בנורווגית: Iðunn, לעיתים עם סיומת נקבית: אידונה) היא אלה במיתולוגיה הנורדית שתפקידה לחלק את תפוחי העלומים שמשאירים את האלים צעירים לנצח. אם לא יאכלו אותם האלים יזדקנו.

אשתו של בראגי (Bragi) - אל השירה והספרות.

מסופר על אידון, אלת הנעורים והאביב של עמי הצפון, שהיה לה סל מלא תפוחי קסם, כל מי שטעם מהם התחדשו נעוריו, וכמה שאכלו מהם, הסל נשאר תמיד מלא בתפוחים ולא נתמעט. בעזרת 'תפוחי הקסם' שלה שמרה האלה אידון את האלים צעירים תמיד, והם הגנו עליה מניסיונות רבים לגנוב את התפוחים.

== לוקי, הענק תְיַאצי, אידון וסְקַאלְדי ==
לוקי ואידוּן, תמונה של ג'ון באור
לוקי הוא הגורם המניע בסיפור הפותח את הסְקַאלְדְסְקַאפַּארְמַאל ("שפת השירה"), החלק השני של האדה הפרוזאית. אודין, לוקי והוֹניר יצאו למסע ונתקלו בעדר שוורים. האלים בחרו לעצמם שור, התמקמו תחת עץ אלון, הדליקו מדורה והחלו לבשל את השור. אולם, על אף כל מאמציהם הבשר לא התבשל. נשר אשר ישב על צמרת האלון פנה לאלים ומסביר כי האש לא תבשל, אם לא יתנו לו האלים מספר נתחים מהבשר. האלים מסכימים ולאחר שהבשר מוכן, הנשר לוקח לעצמו את כל החלקים הטובים. התנהגותו של הנשר הכעיסה את לוקי והוא תפס מוט חד ושיפד את הנשר. הנשר זינק למעלה והחל לעוף עם המוט התקוע בגבו ועם לוקי האוחז במוט. לוקי ניסה לשכנע את הנשר להורידו אך לשווא. לבסוף, נאלץ לוקי להישבע לנשר, הוא הענק תְיאַצי (Thiazi), כי ישכנע את האלה אידוּן לצאת מחומותיה המגינות של אסגארד. לוקי מספר לאלה כי מצא יער ובו תפוחים טובים כשלה ומציע לה לבחון אותם. אידון מקבלת את ההצעה - והענק חוטף אותה.

בלי תפוחיה הקסומים של אידון, מתחילים האלים להזדקן. לאחר דיון בעניין, מאיימים האלים על לוקי בעינויים ובמוות ודורשים שיחזיר את אידון. לוקי שאל את נוצות הבז של פריה ועף ליוטונהיים. לאחר שמצא את אידון, הפך אותה לוקי לאגוז, תפס אותה בטפריו ועף חזרה לאסגארד. כאשר שב הענק לביתו ומגלה כי אידון נעלמה, הוא שוב משנה את צורתו לצורת נשר ורודף אחרי צמד האלים. בזמן זה אוספים שאר האלים עצים ועורמים אותם על חומות אסגארד. לאחר שעוברים לוקי ואידון את החומות, מדליקים האלים את העצים, שורפים את כנפיו של הענק ולבסוף הורגים אותו.

סְקַאד'י, ביתו של תיאזי, מגיעה לאסגארד במטרה לנקום את מות אביה. האלים מציעים לה להתחתן עם אחד מהם כפיצוי וסקאד'י מסכימה, בתנאי שהאלים יגרמו לה לצחוק, משימה בלתי אפשרית לדעתה. לוקי לקח חבל וקשר אותו לזקנו של תיש מצידו האחד ואשכיו מהצד השני. התיש החל למשוך לכוון אחד בעוד לוקי מושך לכוון אחר וכך הסתובבו השניים, צווחים מכאב. לאחר שנפל לוקי על ברכיה של סקאד'י, לא התאפקה האלה והחלה לצחוק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
רנו 16

רנו 16 שנת 1975 
רנו 16 שנת 1970 
מנוע הרנו 16 
רנו 16 TS שנת 1975, מבט לתא הנהג 
רנו 16 
רנו 16 מכונית משפחתית 5 דלתות האצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1965–1980.

יוצרו 1,845,959 יחידות בצרפת, יוגוסלביה, קנדה ובאוסטרליה.

הרנו 16 זכתה בתואר מכונית השנה באירופה בשנת 1966.

==דגמים==
* דגם L (יצורו הופסק ב-1977)
* דגם TL (יצור הדגם האוטומטי הופסק ב-1979)
* דגם TS (יצורו הופסק ב-1977)
* דגם TX (יצורו התחיל באוקטובר 1973)

==מפרט טכני ומידות==
* מנוע, 4 צילינדרים, 1,470 סמ"ק, בהספק 40 כ"ס ו-54 כ"ס, בדגמי Grand Luxe וסופר 
* מנוע, 4 צילינדרים, 1,565 סמ"ק, ממרץ 1968 בדגם TS, (הגיע למהירות שיא של 160 קמ"ש)
* מנוע 1,647 סמ"ק בדגם TX
* תמסורת 4 מהירויות – ידנית
* תמסורת 5 מהירויות – ידנית (הוצגה לראשונה באוקטובר 1973 בדגם רנו 16 TX)
* תמסורת 3 מהירויות – אוטומטית (הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בז'נבה בתחילת שנת 1969)
* אורך הרכב – 4,240 מ"מ
* רוחב – 1,628 מ"מ
* גובה – 1,450 מ"מ
* בסיס גלגלים 2,650 מ"מ מימין, 2,720 מ"מ משמאל. שני צירי הגלגלים אינם זהים, כדי להתאים את ההשעיה רבת הפיתול. 
* משקל – 980–1,060 ק"ג
* בדגם TX – חלונות חשמל מקדימה, נעילת דלתות מרכזית, מגב חלון אחורי ומיזוג אוויר
* משנת 1970 – חגורות בטיחות מותקנות בכל דגמי רנו 16
* משנת 1979 – חגורות בטיחות 3 נקודות אחוריות מותקנים בכל דגמי רנו 16

==מכונית השנה באירופה בשנת 1966==

בשנת 1966 זכתה הרנו 16 במקום הראשון, בתואר מכונית השנה באירופה עם 98 נקודות. למקום השני הגיעה רולס-רויס סילבר שאדו עם 81 נקודות, ובמקום השלישי זכתה האולדסמוביל טורנדו עם 59 נקודות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=BCEY15nV4BE רנו 16 ] (2:32 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=wdrY3bt4mZY רנו 16 ] (2:04 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=P9u2-IKGGxs רנו 16, מבט מבפנים ] (1:41 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=SfvrHexr2Ig רנו 16 מפרט ותכונות ] (3:09 דקות), יו-טיוב

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
16
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1965
קטגוריה:מכונית השנה באירופה
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בקנדה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באוסטרליה
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו ביוגוסלביה
פסטיבל הוט דוקס

הפסטיבל הבינלאומי הקנדי הוט דוקס (באנגלית: Hot Docs Canadian International Documentary Festival) הוא פסטיבל הסרטים הגדול ביותר בצפון אמריקה, המתקיים מדי שנה בטורונטו, אונטריו, קנדה.
ב-2015 ביקרו בו 200,500 איש.

פסטיבל הוט דוקס הוא פרי יוזמה של וינדהם וייז , שהיה באותה עת מזכיר איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי, כיום איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי . הוט דוקס הוקם ב-1993 בידי צוות בראשותה של דבי נייטינגייל. 

הוט דוקס מפעילים את קולנוע טד רוג'רס בטורונטו.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

טורונטו
קטגוריה:טורונטו: תרבות
קטגוריה:פרסים לסרטים תיעודיים
סיימון בוליבר באקנר הבן

סיימון בוליבר באקנר הבן (באנגלית: .Simon Bolivar Buckner Jr; 18 ביולי 1886 – 18 ביוני 1945) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על הארמייה העשירית בקרב אוקינאווה, ונהרג מפגיעת פגז ארטילריה לקראת סיום הקרב, ובכך היה לגנרל האמריקני הבכיר ביותר שנהרג במלחמה מפגיעת אש אויב.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייו===
באקנר נולד ב-18 ביולי 1886 במנפורדוויל, קנטקי, לסיימון בוליבר באקנר ולדליה הייז קלייבורן. אביו היה גנרל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ולאחר מכן כיהן כמושל קנטקי בין השנים 1887–1891, ואף היה מועמד לסגן הנשיא מטעם המפלגה הדמוקרטית הלאומית (דמוקרטי הזהב).

===קריירה צבאית===
בשנת 1904 החל באקנר את לימודיו בווסט פוינט, ובשנת 1908 קיבל דרגת לוטננט משנה בצבא ארצות הברית. באקנר שירת שתי תקופות בפיליפינים, ואף לחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.

לאחר המלחמה מילא באקנר תפקידי מטה והדרכה, וב-11 בינואר 1937 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-66 (טנקים קלים). בספטמבר 1938 מונה באקנר למפקד רגימנט הרגלים ה-22, ובנובמבר 1939 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-6. ב-1 בספטמבר 1940 הועלה באקנר לדרגת בריגדיר גנרל, ומונה למפקד פיקוד ההגנה אלסקה, וב-4 באוגוסט 1941 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.

===מלחמת העולם השנייה===
במהלך המלחמה הייתה אלסקה גזרה שקטה, אולם ביוני 1942 התחולל בגזרה קרב אטו, כחלק מהקרב על האיים האלאוטיים. ב-4 במאי 1943 הועלה באקנר לדרגת לוטננט גנרל, וב-20 ביוני 1944 מונה למפקד הארמייה העשירית בהוואי. בתחילה הייתה הארמייה מיועדת לכבוש את טאיוואן, אולם לבסוף בוטלה המשימה ועל הארמייה הוטל לכבוש את אוקינאווה.

תמונתו האחרונה של גנרל באקנר, זמן קצר לפני שנהרג
הקרב שהחל ב-1 באפריל 1945 היה הגדול ביותר, הממושך ביותר, והעקוב מדם בכל ההיסטוריה הצבאית האמריקנית. ב-18 ביוני זמן קצר לפני שהוכרע הקרב, יצא באקנר לסיור בגזרת הלחימה, ובשעה שהשקיף על כוחותיו נפגע מאש ארטילרית. באקנר פונה במצב קשה מאוד, ונפטר זמן קצר לאחר מכן, ואת מקומו תפס מפקד כוחות הנחתים רוי גייגר. באקנר נקבר בבית הקברות בפרנקפורט, קנטקי, ובשנת 1954 הועלה לאחר מותו לדרגת גנרל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GRid=6925151 סיימון בוליבר באקנר]
* 
* 

קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב השירות המצוין
קטגוריה:קנטקי: אישים
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1945
קטגוריה:בוגרי מכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
שבחי הר"ן

שבחי הר"ן (שבחי הרב נחמן) הוא ספר ביוגרפי על רבי נחמן מברסלב שנכתב על ידי תלמידו רבי נתן מברסלב (שטרנהרץ). זהו אחד מספרי היסוד בחסידות ברסלב. הספר נסוב על חייו של רבי נחמן, הנהגותיו ושבח מעלותיו. תוכנו של רוב הספר הוא נסיעתו לארץ ישראל. הספר נדפס לראשונה בשנת ה'תקע"ו (1816) בסוף "סיפורי מעשיות (ספר)" על ידי רבי נתן. הספר הודפס כספר בפני עצמו לראשונה בוורשה בשנת ה'תר"י (1850) בשם "מסעות הים".

== תוכן ומבנה הספר ==
הספר מתאר את חייו של רבי נחמן, מימי ילדותו, ואדמו"רותו שהחלה בגיל 13, ובעיקר את מסעו לארץ ישראל בזמן מלחמת נפוליאון. תקופות אחרות של רבי נחמן מתוארות בספר "חיי מוהר"ן" שאף הוא נכתב בידי רבי נתן.

===== מקור הספר =====
רבי נתן ליקט מעט ממה ששמע מפי רבי נחמן בעצמו, ומעט ממה ששמע מתלמידי רבי נחמן.

== מהדורות ==
המהדורה הראשונה שיצא לאור כספר בפני עצמו הודפסה בוורשה בשנת ה'תקע"ו, מהדורה שנייה, בשם "מסעות הים", הודפסה בוורשה בשנת ה'תר"י, מהדורה שלישית הודפסה בלמברג בשנת ה'תר"ל, מהדורה רביעית בלבוב בשנת ה'תרכ"ד (נדפסה כבר בשם שבחי הר"ן), מהדורה חמישית הודפסה גם כן בלבוב, בשנת תרנ"א, מהדורה שישית בוורשה בשנת תרצ"ו, ובשנת ה'תשמ"א יצאה לאור המהדורה המנוקדת הראשונה בהוצאת "משך הנחל", ומאז יצא הספר במהדורות רבות בעיקר בהוצאות קרן רבי ישראל בער אודסר ואבן שתייה (ה'תשס"ט).
יצאה גם מהדורה של הספר בשפה האנגלית.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=47464&st=&pgnum=1&hilite= ספר שבחי הר"ן] באתר היברובוקס
* [https://ashoova.co.il/ask/k-category/sefer-shevachi-haran/ שבחי הר"ן המלא - טקסט מלא באתר אשובה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידות ברסלב
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:ניסיונות עלייה לארץ ישראל
קטגוריה:ספרי ברסלב
קטגוריה:כתבי רבי נחמן מברסלב
שירה בציבור

שירה בציבור ב[[הנובר, 2011, תוך הסתייעות בשירונים]]
שירה בציבור היא אירוע שבו קהל המשתתפים שר יחדיו. שירה בציבור היא פחות מוקפדת משירת מקהלה, ומושרים בה שירי עם, שירים פטריוטיים, שירי שתייה, המנונים ועוד. שירה בציבור מקובלת בקרב ילדים ומבוגרים.

שירה בציבור מתרחשת בהתכנסויות שזו מטרתן, וכן בהתכנסיות אחרות, כגון שירת ההמנון בסיומו של טקס, שירה כחלק ממפגש רעים או ממסיבה וכדומה.

על-מנת לאפשר שירה בציבור גם למי שאינו זוכר בעל-פה את מילות השירים משמשים שירונים שבידי הקהל, או שקופיות המוקרנות עם מילות השירים. שירה בציבור נעשית עם מנחה או בלעדיו. לעיתים בעת מופע של זמר או להקה נקרא קהל המאזינים להצטרף לשירה של שיר פופולרי של המופיעים.

בישראל שירה בציבור של זמר עברי היא מנהג רווח. לצד ריקודי עם, מקיף המנהג מגזר רחב באוכלוסיית המדינה ומעשה זה הפך לאחד מסממני החברה הישראלית ואף רווח בקהילות הישראלים בחו"ל, החל מימי היישוב וכלה בימינו.

==ראו גם==
* זיץ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פנאי
קטגוריה:זמרה
יחסי ישראל–מולדובה

[[שגרירות מולדובה בתל אביב]]
בין מדינת ישראל ומולדובה מתקיימים יחסים דיפלומטיים החל משנת 1992. מולדובה מחזיקה את שגרירות מולדובה בתל אביב, והשגרירות המואמנת על מולדובה היא שגרירות ישראל בקייב. שגריר מולדובה בישראל הוא אלכסנדר רויטמאן (מ-2022). כמו כן, ב-23 בדצמבר 2015 מונה מורן מנו כקונסול כבוד של מולדובה באשדוד.

== היסטוריה ==
ישראל הכירה במולדובה עם הצטרפותה לאומות המאוחדות ב-1992. בין שתי המדינות שוררים יחסים דיפלומטיים מ-22 ביוני 1992.

באוקטובר 2007 העניקה ישראל למולדובה סיוע רפואי, שכלל מכשור רפואי ותרופות שנתרמו לבתי החולים בקישינב.

בדצמבר 2012 ממשלת ישראל אשררה הסכם בין ישראל ומולדובה בדבר העסקה זמנית של אזרחי מולדובה בישראל.

ב-4 בנובמבר 2014 אישרה ועדת הפנים והגנת הסביבה את בקשתו של שר הפנים גדעון סער לפטור את אזרחי מולדובה מהנפקת אשרת תייר בטרם כניסתם לישראל.

ב-30 בנובמבר 2014 הוקם מיזם חקלאי משותף של ישראל ומולדובה. במיזם הוחלט על הקמת מעבדה לביולוגיה מולקולרית.

לאחר מבצע צוק איתן הוביל שר התיירות עוזי לנדאו הסכם כלכלי בין ישראל למולדובה, שנועד לשווק מוצרי תיירות ישראליים במולדובה.

=== ביקורים רשמיים מטעם שתי המדינות ===
בין 28 באפריל ל-6 במאי 1993 ביקר ראש ממשלת מולדובה בישראל.

בין 22 ל-24 ביוני 1997 ערך נשיא מולדובה ביקור רשמי בישראל.

בשנת 2011, ערך שר החוץ אביגדור ליברמן, יליד מולדובה, ביקור רשמי במולדובה. הוא נועד עם ראש ממשלת מולדובה, ולדימיר פילאט ועם שר החוץ המולדובי יורי לאנקה. ליברמן גם נפגש עם בכירים בממשלת מולדוביה. ליברמן ביקר בקישינב באנדרטאות הזיכרון לשואה ובבתי-ספר היהודיים בעיר ונפגש עם משלחת ישראל לתרגיל נאט"ו.

בדצמבר 2018, נשיא מולדובה איגור דודון ביקר בישראל. במהלך הביקור נועד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ועם יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין. במהלך אחת מן הפגישות הוא הביע תמיכה פומבית במאבק של ישראל נגד ארגון הטרור חזבאללה.

== ראו גם ==
* יחסי החוץ של ישראל
* יחסי טרנסניסטריה–ישראל

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.mfa.gov.md/bilateral-cooperation-en/5874_il/ יחסי מולדובה עם ישראל], באתר משרד החוץ המולדובני 

== הערות שוליים ==

*
קרחון ארסקין

קרחון ארסקין (באנגלית: Erskine Glacier) הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 28.2 קילומטרים.

הקרחון זורם לכיוון מערב, והוא נשפך אל מפרץ דארבל מצפון לקרחון הופקינס.

== היסטוריה == 
=== מיפוי הקרחון ===
הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.

=== מקור השם ===
הקרחון נקרא "קרחון גולד המערבי", על ידי FIDS. השם ניתן יחד עם קרחון גולד המזרחי דווח כממלא מגרעת רוחבית על פני ארץ גרהאם, אבל מדידה חוזרת בשנת 1957 לא הראתה כל הקבלה טופוגרפית קרובה בין השניים. השם גולד הוגבל אפוא לקרחון המזרחי ולקרחון המערבי ניתן שם חדש, המנציח את אנגוס ב. ארסקין, שעמד בראש הקבוצה הראשונה של FIDS שיצאה אל הקרחון למדוד ולמפות אותו בפרטי-פרטים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:4584 קרחון ארסקין] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

ארסקין
ספקטרום סנטר

מראה חיצוני של הספקטרום סנטר
ספקטרום סנטר (באנגלית: Spectrum Center) הוא אולם הנמצא בשארלוט שבצפון קרולינה. ספקטרום סנטר מארח מספר ענפי ספורט, ובו 19,077 מקומות ישיבה. בין היתר משמש האולם את קבוצת שארלוט הורנטס. הקמת האולם החלה ב-29 ביולי 2003, והוא נפתח ב-21 באוקטובר 2005. האולם אירח את משחק האולסטאר של ה-NBA לשנת 2019.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אולמות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:שארלוט הורנטס
קטגוריה:שארלוט: ספורט
1932 בקולנוע

== אירועים ==
* תחילת קריירת הקולנוע של קרי גרנט
* תחילת קריירת הקולנוע של קתרין הפבורן
* תחילת קריירת הקולנוע של שירלי טמפל
* חברת וולט דיסני מוציאה את הסרט "פרחים ועצים", סרט האנימציה הראשון בצבעי טכניקולור

== סרטים שוברי קופות ==
{| class="wikitable"
! מקום
! שם
! אולפן
! שחקנים
|-
| 1.
|שנגחאי אקספרס
|סרטי פרמאונט
|מרלן דיטריך
|-
|2.
|גרנד הוטל
|MGM
|גרטה גרבו, ג'ון ברימור, ג'ואן קרופורד, וואלאס בירי וליונל ברימור
|-
|3.
|הקץ לנשק
|פרמאונט
|גרי קופר והלן הייז
|-
|4.
|אבק אדום
|MGM
|ג'ין הארלו וקלארק גייבל
|-
|5.
|The Champ
|MGM
|וואלאס בירי
|-
|6.
|צרות בגן עדן
|פרמאונט
|מרים הופקינס, קיי פרנסיס והרברט מרשל
|-
|7.
|Love Me Tonight
|פרמאונט
|מוריס שבלייה וג'ינט מקדונלד
|-
|8.
| Dr. Jekyll and Mr. Hyde
| פרמאונט
|פרדריק מארץ' ומרים הופקינס
|-
|9.
| Red-Headed Woman
| MGM
|ג'ין הארלו
|-
|10.
|פני צלקת
|יונייטד ארטיסטס
|פול מוני
|}

== פרסי האוסקר ==
* הסרט הטוב ביותר: גרנד הוטל – MGM
בשנה זו לא חולקו פרסים לשחקן הטוב ביותר ולשחקנית הטובה ביותר.

== סרטים ==
* אמה 
* שנגחאי אקספרס
* פריקס
* פני צלקת
* גרנד הוטל

== נולדו ==
* 22 בינואר – פייפר לורי, שחקנית
* 6 בפברואר – פרנסואה טריפו, במאי קולנוע צרפתי (נפטר ב-1984)
* 14 בפברואר – אלכסנדר קלוגה, במאי גרמני
* 18 בפברואר – מילוש פורמן, במאי
* 23 בפברואר – מייג'ל בארט, שחקנית (נפטרה ב-2008)
* 27 בפברואר – אליזבת טיילור, שחקנית אנגלייה-אמריקאית (נפטרה ב-2011)
* 1 באפריל – דבי ריינולדס, שחקנית, זמרת ורקדנית (נפטרה ב-2016)
* 4 באפריל – אנדריי טרקובסקי, במאי סובייטי (נפטר ב-1986)
* 4 באפריל – אנתוני פרקינס, שחקן (נפטר ב-1992)
* 10 באפריל – עומר שריף, שחקן מצרי (נפטר ב-2015)
* 27 באפריל – אנוק איימה, שחקנית צרפתייה
* 22 ביוני – פרונלה סקיילס, שחקנית אנגלייה
* 2 באוגוסט – פיטר או'טול, שחקן אנגלי-אירי (נפטר ב-2013)
* 13 באוקטובר – דושאן מקבייב, במאי סרבי
* 10 בנובמבר – רוי שיידר, שחקן (נפטר ב-2008)
* 13 בנובמבר – ריצ'רד מאליגן, שחקן (נפטר ב-2000)
* 15 בנובמבר – פטולה קלארק, שחקנית אנגלייה
* 22 בנובמבר – רוברט ווהן, שחקן (נפטר ב-2016)
* 7 בדצמבר – אלן בורסטין, שחקנית

== נפטרו ==
* 10 באוגוסט – רין טין טין, כלב שהופיע בסרטי קולנוע
* 1 בספטמבר – גאי אוליבר, שחקן אמריקאי
* 16 בספטמבר – פג אנטוויסל, שחקנית אמריקאית ילידת בריטניה

== ראו גם ==
*1931 בקולנוע
*1932
*1933 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

== קישורים חיצוניים ==
פסיכה (אסטרואיד)

פסיכה (שם מלא: 16 פסיכה; באנגלית: 16 Psyche) הוא אחד מעשרת האסטרואידים בעלי המסה הגדולה ביותר בחגורת האסטרואידים. קוטרו של פסיכה מעל 200 קילומטר, ומסתו מהווה קרוב לאחוז אחד מהמסה הכוללת של חגורת האסטרואידים. יש אסטרונומים הסוברים שהוא מהווה גלעין חשוף של פרוטופלנטה. 

פסיכה נתגלה בשנת 1852 על ידי האסטרונום האיטלקי אניבאלה דה גאספריס. האסטרואיד נקרא על שם פסיכה, דמות מהמיתולוגיה הרומית.

תצפיות מכ"ם מצביעות על כך שפסיכה הוא מתכתי ומורכב בעיקר מברזל ומניקל. פני השטח עשויים 90% ברזל וכמויות קטנות של פירוקסן.

האסטרואיד נמצא בחגורת האסטרואידים המרכזית שבמערכת השמש, בין מאדים לצדק. הוא מרוחק בערך 370 מיליון ק"מ מכדור הארץ ורוחבו 226 ק"מ<ref></ref>.

==גשושית פסיכה==

ב-4 בינואר 2017 הודיעה נאס"א על תוכנית לשליחת גשושית לאסטרואיד פסיכה. הגשושית שוגרה ב-13 באוקטובר 2023. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* Philip Perry, [http://bigthink.com/philip-perry/nasas-asteroid-mission-likely-to-uncover-mysteries-surrounding-the-origins-of-our-solar-system NASA to Explore an Asteroid Containing Enough Mineral Wealth to Collapse the World Economy], in "Big Think" website, January 27, 2017 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חגורת האסטרואידים
מוצצי דם

יתושת הנמר האסייתי מוצצת דם של אדם.]]
עלוקה מוצצת דם.]]
מוצצי דם (באנגלית: Hematophagy) הם בעלי חיים המשיגים את מזונם משתייה או מציצת דם של בעלי חיים אחרים. למרות שטורפים רבים ואף כמה שבטים אנושיים ניזונים לעיתים מדם הם לא מסתמכים עליו.

מינים המסתמכים על תזונה מדם הם בעלי אורח חיים מתאים הכולל דרכים למצוץ דם (ובמקרה של חסרי חוליות נוזלי גוף דומים) דרך "קשית" או "לשונית" ארוכה, מבלי לצרוך בשר ואף מבלי לעורר כאב אצל הבעלים שלרוב חי במשך האכילה. מינים אלה קטנים יחסית ורבים מהם מנהלים יחסי טפילות, אם כי במספר מקרים הם עושים זאת בסימביוזה. למשל הזכר של כמה חכאים מוצץ דם מהנקבה לצורך היצמדות לרבייה. חלק מהיצורים הללו חיים רוב הזמן על הפונדקאי שלהם מבלי לעזוב אותו וחלק חיים אפילו בתוכו.

תופעה זו נפוצה בעיקר בין חסרי החוליות אך ישנם גם כמה חולייתנים הניזונים בעיקר מדם: הצמדאים, שפמנונים ערפדיים, עטלפי הערפד ואפילו כמה ציפורים כמו הפרוש הערפדי או חקיין אספניולה שפוצעים עופות ימיים. גם זרזירי הבקר ועורבים יודעים לנקר פצעי חיות גדולות שמשתמשות בהם כמנקי חרקים מגרדים. הכיאוניסיים וסינקלודה שחורה ממשפחת התנריים מנקרים עור מת מגופם של עופות ימיים וכלבי ים ולעיתים פוצעים אותם.

ליצורים אלה ישנם "קשיות" מוארכות איתם הם מסוגלים למצוץ את הדם מבלי להכאיב וליידע את הקורבן, שעלול לפגוע בהם. ליצורים אחרים יש במקום זה שפתיים יונקות חזקות הקורעות פיסות עור מעטות. לעטלפי הערפד ישנן שיניים קדמיות דמויות מחטים איתם הם נושכים את העור ואז מלקקים עם לשונם את טיפות הדם. רוקם מכיל נוגד קרישה, כך הדם ימשיך לטפטף תוך כדי אכילתם.

בעיה נוספת של יצורים אלה היא החישה בקורבן, אותה הם עושים על ידי חישה בחום גופם של פונדקיהם או על ידי הרחת נשימתם (הפחמן דו-חמצני היוצא מריאותיהם) או זיעתם. מינים אחרים מרגישים בתנועה של מינים אחרים וממהרים אליהם. חלק מיצורים אלה נכנסים לאיברי קורבנם ושם חיים. כך עושות תולעים טפיליות שונות. אחרים חיים על האיברים החיצוניים או על השערות כמו כינים או פרעושים.

יצורים אלה גורמים לנזקים לאדם, עקב הפצתם מחלות ונגיפים זעירים בגופם. היתוש אנופלס מפיץ את היצור הזעיר פלסמודיום, הגורם למחלת המלריה הקטלנית הגובה חצי מיליון קורבנות כל שנה.

==ראו גם==
*קרניבורים
*יתושים
*טפילות
*צ'ופקברה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:קרניבורים
ויליאם גוט

ויליאם הנרי אוורט גוט (; 13 באוגוסט 1897 – 7 באוגוסט 1942) היה לוטננט גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה, ונהרג כאשר מטוסו הופל בדרכו לקבל את הפיקוד על הארמייה השמינית.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
גוט נולד ב-13 באוגוסט 1897, ולמד בבית הספר הארו. הוא התגייס כלוטננט שני לקורפוס הקלעים המלכותי של צבא בריטניה ב-1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא לחם במלחמת העולם בחזית המערבית, שם העניקו לו חבריו את הכינוי "Strafer", משחק מילים על ססמת המלחמה של הגרמנים "Gott strafe England" ("אלוהים הענש את אנגליה"). בינואר 1921 הוא הועלה לדרגת קפטן, וב-1931 למד במכללת קימברלי לפיקוד ומטה. ביולי 1934 הועלה לדרגת מייג'ור, ושרת תקופה מסוימת בהודו הבריטית. ב-30 באוקטובר 1938 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, והועבר לצפון אפריקה שם קיבל פיקוד על הגדוד ה-1 של קלעי המלך, אשר היה חלק מהדיוויזיה הניידת, שמאוחר יותר הפכה להיות דיוויזיית השריון ה-7 ("חולדות המדבר").

===מלחמת העולם השנייה===
ב-1939 מונה לראש מטה דיוויזיית השריון ה-7, וב-31 בינואר 1940 מונה לממלא מקום מפקד קבוצת התמיכה ה-7. ב-16 בפברואר של אותה שנה הועלה לדרגת קולונל, ומיד לאחר מכן לדרגת בריגדיר, ומונה למפקד קבוע של קבוצת התמיכה ה-7. הוא השתתף עם הקבוצה שלו (שהייתה בגודל של בריגדה) בבלימת הפלישה האיטלקית למצרים כחלק מדיוויזיית השריון ה-7, ובדצמבר 1940 לחם עמה במבצע מצפן כנגד הארמייה האיטלקית העשירית. ב-8 באפריל 1941 הוא הועבר לפקד על קבוצת התמיכה ה-2, אולם כבר ב-16 באפריל הוחזר לקבוצה ה-7. ביוני של אותה שנה השתתף במבצע באטלקס כנגד קורפוס אפריקה הגרמני. המבצע נחל כישלון. ב-3 בספטמבר 1941 מונה למפקד דיוויזיית השריון ה-7, וב-6 בספטמבר הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בנובמבר של אותה שנה השתתפה הדיוויזיה שלו במבצע צלבן, כחלק מהקורפוס ה-13 אשר היה חלק מהארמייה השמינית. ב-9 בפברואר 1942 הועלה לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הקורפוס ה-13. הקורפוס שלו השתתף בקרב גזאלה ולאחר מכן בקרב אל-עלמיין הראשון.

===מותו===
ב-13 באוגוסט 1942 העביר וינסטון צ'רצ'יל את קלוד אוקינלק מהפיקוד על הארמייה השמינית. בהמלצתו של אנתוני אידן, מינה צ'רצ'יל את גוט כמפקד הארמייה, חרף הסתייגויותיהם של אוקינלק ואלן ברוק אשר העדיפו את ברנרד מונטגומרי. גוט נלקח מאזור הקרבות ונשלח במטוס לקהיר כדי לקבל שם את הפיקוד על הארמייה. המטוס, בריסטול בומביי של טייסת 216 של חיל האוויר המלכותי, הותקף בידי שני מטוסי מסרשמיט Bf 109 של כנף קרב 27 של הלופטוואפה. הטייס הצליח לבצע נחיתת אונס, אולם הגרמנים הפציצו את המטוס על הקרקע. גוט נהרג, וגופתו נקברה בבית הקברות הצבאי הבריטי באל עלמיין. מונטגומרי קיבל את הפיקוד על הארמייה השמינית במקומו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://generals.dk/general/Gott/William_Henry_Ewart/Great_Britain.html ויליאם גוט] באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה 

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא בריטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הארו
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1942