OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'וזפה פלאצ'ידו ניקוליני

ג'וזפה פלאצ'ידו ניקוליני (באיטלקית: Giuseppe Placido Nicolini; 1877, טרנטו – 1973, טרנטו) היה כומר, הבישוף של אסיזי משנת 1928 עד 1973, מהפעילים הבכירים של המחתרת באסיזי וחסיד אומות העולם מאיטליה.

==קורות חייו==
ניקוליני נשבע את שבועתו הדתית בשנת 1893 במנזר בג'נובה והוסמך לכהונה ככומר בשנת 1899 במסדר הבנדיקטיני. הוא למד באתנאום האפיפיורי של סנט אנסלם ברומא ונכנס למנזר בנדיקטיני בנפת פדובה. הוא כיהן ככומר בנפת סלרנו וב-1928 החל לכהן כבישוף באסיזי.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם ג'וזפה ניקוליני

===פעילותו בתקופת השואה===
ניקוליני היה מבכירי המחתרת באסיזי, והיה ראש ועדת סיוע שסיפקה סיוע למאות פליטים יהודים מהערים שהופצצו על ידי בעלות הברית ומצאו מקלט באסיזי. שותפיו באסיזי היו האב רופינו ניקאצ'י (Rufino Niccacci), אב מנזר סן דמיאנו (San Damiano) והכומר אלדו ברונצ'י (Aldo Brunacci), כומר בקתדרלת סן רופינו (San Rufino). ניקוליני החביא כמאה יהודים ב-26 מנזרים באזור, והשתמש בסמכותו כדי להורות על החבאת יהודים גם במנזרים שנקראו "clausura" - סגורים מהעולם החיצון. במנזרים אלה התחבאו היהודים כשהם לבושים בתלבושות של כמרים ונזירות, למען ביטחונם. 

כמו כן סייע ניקוליני ליהודים שעברו בעיר כפליטים וסיפק להם מסמכי זהות מזויפים ובהם שמות נוצריים.

===הכרה===
ב-1995 העניק יד ושם לניקוליני את התואר חסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: איטליה
קטגוריה:כמרים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1877
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1973
פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין

פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich Franz I., Großherzog von Mecklenburg-Schwerin; נולד ב-10 בדצמבר 1756 - מת ב-1 בפברואר 1837), היה דוכס מקלנבורג-שוורין, ובקונגרס וינה שודרג למעמד הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

== ביוגרפיה ==
===ילדותו===
פרידריך פרנץ נולד ב-10 בדצמבר 1756 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, להוריו לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין ושרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד.

===שלטונו===
ב-24 באפריל 1785 מת דודו של פרידריך פרנץ פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין, ופרידריך פרנץ עלה לשלטון במקומו.

בתקופת המלחמות הנפוליאוניות שמר פרידריך פרנץ על נייטרליות, אולם לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הצטרף פרידריך פרנץ לקונפדרציה של הריין.

בקונגרס וינה קיבל פרידריך פרנץ יחד עם בן דודו קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, מעמד של דוכס גדול. פרידריך פרנץ היה מהשליטים הגרמניים הריאקציונריים, ולא הסכים לשום רפורמה פוליטית במדינה.

פרידריך פרנץ נפטר בארמון לודוויגסלוסט ב-1 בפברואר 1837, ונכדו פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
ב-31 במאי 1775 התחתן פרידריך פרנץ עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. לזוג נולדו 6 ילדים:
* פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין (13 ביוני 1778 - 29 בנובמבר 1819), התחתן עם ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ולאחריה התחתן עם קרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ולאחריה התחתן עם אוגוסטה, רוזנת הסן-הומבורג.
* לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (19 בנובמבר 1779 - 4 בינואר 1801), התחתנה עם אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג.
* גוסטב וילהלם (31 בינואר 1781 - 10 בינואר 1851).
* קרל (2 ביולי 1782 - 22 במאי 1833).
* שרלוטה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (4 בדצמבר 1784 - 13 ביולי 1840), התחתנה עם כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק.
* אדולף (18 בדצמבר 1785 - 8 במאי 1821).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

{| class="wikitable" align="center" style="margin:auto;"
|-
| colspan="3" align="center"| פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין בית מקלנבורג-שוורין (ענף של בית מקלנבורג) נולד:10 בדצמבר 1756 מת:1 בפברואר 1837
|-
| rowspan="1" align="center"| פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין
| rowspan="1" align="center"| דוכסות מקלנבורג-שוורין 1785–1815
| rowspan="1" align="center"| שדרוג המדינה
|-
| rowspan="1" align="center"| הקמה חדשה
| rowspan="1" align="center"| הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין 1815–1837
| rowspan="1" align="center"| פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין
|}

קטגוריה:דוכסי מקלנבורג-שוורין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1756
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1837
שרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד

שרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (בגרמנית: Charlotte Sophie von Sachsen-Coburg-Saalfeld; 24 בספטמבר 1731 - 2 באוגוסט 1810), הייתה אמו של פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

==ביוגרפיה==
שרלוטה סופיה נולדה ב-24 בספטמבר 1731 בקובורג, לפרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד ולאנה סופיה משוורצבורג-רודולשטדט, בתם של לודוויג פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט ואנה סופיה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג.

ב-13 במאי 1755 התחתנה שרלטה סופיה עם לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין, שהיה בנו הצעיר של כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין, ואחיה יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד הוביל אותה לחופתה. הנישואים היו מאושרים, ונולדו להם שני ילדים. יחד עם בעלה, שרלוטה סופיה נחשבה לפטרונית של האמנויות. בשנת 1778 מת בעלה לודוויג, ובנה פרידריך פרנץ הפך לנסיך הכתר של הדוכסות. בשנת 1785 מת גיסה פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין, ובנה פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין עלה לשלטון במקומו, וב-2 באוגוסט 1810 מתה שרלוטה סופיה מתה בביתה בשוורין.

==משפחתה==
שרלוטה סופיה התחתנה ב-13 במאי 1755 עם לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין, שהיה בנו הצעיר של כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין. לזוג נולדו 2 ילדים:
* פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1756–1837).
* סופיה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1758–1794).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1731
קטגוריה:נפטרות ב-1810
רופינו ניקאצ'י

רופינו ניקאצ'י (באיטלקית: Rufino Niccacci) (1911, דרוטה – 1976) היה נזיר פרנציסקני, מפעילי המחתרת באסיזי וחסיד אומות העולם מאיטליה.

==פעילותו בתקופת השואה==
ניקאצ'י היה מבכירי המחתרת באסיזי, בשיתוף עם הבישוף ג'וזפה פלאסידו ניקוליני ואלדו ברונצ'י, כומר בקתדרלת סן רופינו. ניקאצ'י לא הכיר יהודים לפני מלחמת העולם השנייה אך מתוקף אמונתו הדתית חש כי הוא מצווה לסייע להם בעודם נרדפים. לאחר ספטמבר 1943, אז כבשו הגרמנים את צפון איטליה, החל ניקאצ'י לפעול להצלת פליטים יהודים. הוא הציל כ-100 יהודים על ידי הלבשתם בבגדים של כמרים ונזירות והחבאתם במנזרים בעיירתו אסיזי ובאזור העיירה. הוא ניסה לספק את צורכיהם הדתיים וכן ארגן שיעורים מסודרים לילדיהם. ניקאצ'י היה מבקר במנזרים לעיתים תכופות והביא עמו מזון למסתתרים ומסמכי זהות מזויפים.

ניקאצ'י נהג לשחק דמקה בכל שבוע עם ידידו לואיג'י בריצי, שבבעלותו היה בית דפוס. הוא ביקש ממנו לעזור לרשת ההברחה בהדפסת תעודות זהות מזויפות ליהודים בבית הדפוס שהיה בבעלותו. בריצי, שהיה אתאיסט ואנטי-פאשיסט הסכים לבקשה, וטען כי הוא יעשה זאת למען עתידה של איטליה, ובשם החירות והדמוקרטיה.

הוא סייע לשחרר יהודים שנכלאו על ידי המיליציות האיטלקיות הפשיסטיות ששיתפו פעולה עם שלטונות הכיבוש הגרמניים, ולאחר מכן דאג עבורם למקומות מסתור.

בנוסף למאה היהודים שלהם סייע בהסתתרות במנזרי העיירה אסיזי וסביבתה, סייע ניקאצ'י גם ליהודים נוספים שעברו בעיירה כפליטים בדרכם למקומות מסתור אחרים. הוא סיפק להם מסמכי זהות מזויפים שהעניקו להם חסות תחת שמות אריים.

פעולתו של ניקאצ'י נמשכה עד שחרור אסיזי על ידי בעלות הברית ביוני 1944.

==הכרה והנצחה==
העץ לכבוד חסיד אומות העולם רופינו ניקאצ'י ביד ושם

ב-1955 העניק איגוד הקהילות היהודיות של איטליה אות הוקרה לניקאצ'י.

ב-1974 העניק יד ושם לניקאצ'י את התואר חסיד אומות העולם.

בספרו של אלכסנדר רמתי, המחתרת באסיזי, מוזכר ניקאצ'י בתור הכוח המניע מאחורי פעילות המחתרת ומאמצי ההצלה.

בשנת 1983 אמר נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, בכינוס של ניצולי שואה בארצות הברית:

== ראו גם ==

* הצלת יהודים במהלך השואה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: איטליה
קטגוריה:כמרים איטלקים

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1911
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1976
סער בנבנישתי

סער בנבנישתי (נולד ב-26 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר.

==קריירה==
בנבנישתי התחיל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של מכבי יבנה והפועל ראשון לציון, ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל תל אביב. כשסיים את גיל הנוער שוחרר בנבנישתי מהפועל תל אביב, וחתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית. ב-9 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–1 נגד מכבי באר שבע במסגרת גביע הטוטו. ב-10 בינואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 6–2 נגד מכבי עירוני ג'ת אל-אהלי. בנבנישתי סיים את העונה עם 27 הופעות בכל המסגרות כאשר בכולן עלה כמחליף, ועזר לקבוצה לחזור לליגת העל. בעונת בנבנישתי ערך רק הופעה אחת בכל המסגרות ובתום העונה עזב את המועדון.

בקיץ חזר לליגה הלאומית כאשר חתם לשלוש שנים בהפועל בני לוד. בתקופתו בלוד כבש שני שערים ב-14 הופעות ליגה. לאחר שלא היה מרוצה ממעמדו ביקש להשתחרר ולאחר שנענה בשלילה פנה בנבנישתי לבוררות על מנת להשתחרר מהמועדון. ב-20 באוגוסט 2013 קבע הבורר כי בנבנישתי שחקן חופשי.

זמן קצר לאחר ששוחרר חתם בנבנישתי בהפועל רעננה, העולה החדשה לליגת העל. ב-29 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בית"ר ירושלים שהסתיים בתיקו 0–0. לאחר שפתח את עונתו הראשונה כשחקן ספסל, הפך בנבנישתי לשחקן הרכב בקבוצה, אך בתחילת עונת 2015/2016 איבד את מקומו בהרכב, וב-4 בינואר 2016 הושאל למכבי נתניה עד לסוף העונה. ב-3 במאי 2016 שוחרר מהקבוצה לאחר חילוקי דעות עם המועדון. ב-26 ביוני 2016 סיכם בבני יהודה תל אביב, ובמדיה שיחק חצי עונה.

ב-18 בינואר 2017 חזר בנבנישתי לקבוצת נעוריו, הפועל תל אביב. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על הפועל אשקלון. בסך הכל שותף בעשרה משחקים עד תום עונת 2016/2017, וירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-7 בספטמבר 2017 חתם בנבנישתי בהפועל אשקלון, במדיה כבש שני שערים ב-19 הופעות בעונת 2017/2018, ובסופה ירד עמה לליגה הלאומית.

ב-22 באוגוסט 2018 חתם בקבוצת הפועל קטמון ירושלים, ובעונת 2018/2019 כבש במדיה שער אחד ב-9 הופעות בליגה הלאומית. ב-10 בפברואר 2020, לאחר עונה וחצי, עבר למכבי יבנה מליגה א'.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני הפועל קטמון ירושלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי יבנה
קטגוריה:לוד: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין

לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Ludwig, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin; 6 באוגוסט 1725 - 12 בספטמבר 1778), היה נסיך הכתר של דוכסות מקלנבורג-שוורין.

==ביוגרפיה==
לודוויג נולד ב-6 באוגוסט 1725 בגרבוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לכריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין ולגוסטבה קרולינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, בתם של אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ומריה, דוכסית מקלנבורג-גיסטרוב.

לאחר מות אביו בשנת 1756, עלה אחיו פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין לשלטון, ומכיוון שלא היו לו ילדים, התמנה לודוויג ליורש העצר של הדוכסות. אולם, לודוויג מת ב-12 בספטמבר 1778 כשאחיו היה חי, ובנו פרידריך פרנץ מונה במקומו ליורש העצר, וירש את השלטון בשנת 1785.

==משפחתו==
לודוויג התחתן ב-13 במאי 1755 עם שרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, שהייתה בתו של פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד. לזוג נולדו 2 ילדים:
* פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1756–1837).
* סופיה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1758–1794).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.landesbibliographie-mv.de/REL?PPN=071924132 מידע על לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין]
* 

קטגוריה:דוכסי מקלנבורג-שוורין
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1725
קטגוריה:נפטרים ב-1778
עד אשר ישוב

"עד אשר ישוב" הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום המשותף של רמי קלינשטיין וקרן פלס. השיר נכתב והולחן על ידי קלינשטיין ופלס, ויצא ב-15 בדצמבר 2015.

השיר יצא כסינגל ראשון מפרויקט עליו עובדים פלס וקלינשטיין מזה שנתיים. השיר מתאר סיטואציה של אם וילדיה הממתינים לשובו של האב. בשיר לא נאמר היכן נמצא האב אך משתמע ממנו שהוא משרת במילואים.

השיר הגיע למקומות גבוהים במצעדים השבועיים של מדיה פורסט וכן למקום השלישי במצעד השבועי של רשת ג'.

== כתיבת השיר ==

בריאיון לאקו 99 FM סיפרו השניים כי הביטוי "עד אשר ישוב" נאמר לראשונה על ידי בוגי יעלון במהלך מבצע צוק איתן והפך לשיר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [http://www.play-list.co.il/45490/קרן-פלס-ורמי-קלינשטיין-עד-אשר-ישוב/ קרן פלס ורמי קלינשטיין - עד אשר ישוב], באתר פלייליסט, 15 בדצמבר 2015

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2015
קטגוריה:סינגלים מ-2015
קטגוריה:שירי רמי קלינשטיין
קטגוריה:שירי קרן פלס
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קרן פלס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רמי קלינשטיין
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קרן פלס
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי רמי קלינשטיין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי עמוס בן-דוד
קטגוריה:שירי מבצע צוק איתן
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
אלי בבייב

אלי בבייב (נולד ב-1 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן עבר ישראלי-אזרי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

==קריירת מועדונים==
בבייב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל רעננה. בקיץ הושאל להפועל מרמורק מליגה א'. ב-1 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1-2 נגד הפועל כפר שלם. כעבור שבועיים הבקיע את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 0-1 נגד הפועל ערד. בבייב שיחק במרמורק במשך שנתיים ובתום התקופה חזר לרעננה.

בעונת 2012/2013 השתלב בבייב בסגל הפועל רעננה, והיה ממצטייני הקבוצה שעלתה בתום העונה לליגת העל. ב-26 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני יהודה תל אביב שהסתיים בתיקו 0-0, ובסך הכל ערך 15 הופעות בעונה זו. בעונה שלאחר מכן מונה חיים סילבס למאמן הקבוצה ובבייב הפך לשחקן הרכב קבוע. כבר במשחק הפתיחה של העונה כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0-4 נגד הפועל פתח תקווה, ובסך הכל בעונה זו כבש שלושה שערים ב-26 הופעות. בעונת 2015/2016 כבש שער אחד ב-30 הופעות בליגה, והיה שותף לעונה המוצלחת ביותר בהיסטוריה של המועדון, עת העפילה לראשונה לפלייאוף העליון. ב-25 ביולי 2017 האריך בבייב את חוזהו בעונה אחת בהפועל רעננה.

ב-7 ביוני 2018 חתם בבייב לעונה אחת בסומגאיט מליגת העל האזרית, וב-14 ביולי 2019 הודיע כי ישוב לארץ ולא ימשיך בקבוצה.

ב-14 באוגוסט 2019 חתם בבייב במכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית וסייע לה לחזור לליגת העל כעבור עונה.

ב-15 בינואר 2021 חתם בבייב בהפועל רמת גן.

===קריירת נבחרת===
ב-13 במרץ 2019 זומן לראשונה לסגל נבחרת אזרבייג'ן. ב-25 במרץ 2019 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת בתיקו 0-0 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2020.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים אזרים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אזרים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:רעננה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני הפועל מרמורק
קטגוריה:כדורגלני סומגאיט
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אזרבייג'ן
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים באזרבייג'ן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
מוניטור (CRA)

מוניטור (אנגלית: Clinical Research Associate; CRA) הוא מקצוע בתחום המחקר הקליני בבני אדם המתמקד במחקר רפואי. עבודת המוניטור מתבצעת במסגרות שונות כגון חברות תרופות, מכוני מחקר רפואיים וגופים ממשלתיים. מוניטור נדרש להיות בעל תואר פרא-רפואי, לרוב ישנן דרישות להסמכה רלוונטית וכן על המוניטור להיות בקיא ברגולציה המקומית. משימות המוניטור העיקריות הוגדרו על ידי ה-GCP. 

משימתו המרכזית של המוניטור היא לנטר את המחקר הקליני, כלומר על המוניטור לוודא כי מבצעי המחקר הקליני פועלים לפי דרישות פרוטוקול המחקר, 

עליו עוד לבדוק את פעילות המרכז המבצע את המחקר (בתי חולים / מרפאות), בנוסף לבצע ביקורים במרכזי המחקר, לעבור ולאשר את המידע הנאסף במהלך המחקר - CRF) Case Report Forms) (וכן עליו להיות בקשר מתמיד עם מתאמי המחקר והחוקרים הראשיים). 

בנוסף לכך, המוניטור אחראי להבטיח הגנה על הזכויות, הבטיחות והרווחה של המטופלים בכל המחקרים הקליניים. כמו כן, על המוניטור לוודא כי הנתונים שנאספו הם מהימנים אמיתיים ונכונים וכן שכל תופעות הלוואי במהלך המחקר הקליני מתועדות ומדווחות כנדרש.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*[https://clinikal.tech/2018/cra_vs_coordinate/ מתאמת מחקר לעומת מנטרת מחקר]- תכונות לעיסוק מוצלח בתיאום מחקר קליני.
*[https://clinikal.tech/2018/excellent_cra/ מה נדרש כדי להיות מתאמת מחקר מעולה]- הבדלים עיקריים בין מתאמת (SC) למנטרת מחקר (CRA).

קטגוריה:מדעי הרוקחות
קטגוריה:מקצוע הרפואה
אברהם סכנין

אברהם (אברשה) סכנין (1 בינואר 1905, כ"ד בטבת תרס"ה – 17 במאי 1986, ח' באייר תשמ"ו) היה סגן ראש עיריית חיפה, חבר מועצת העיר, יקיר העיר חיפה ואסיר ציון.

==ביוגרפיה==
אברהם סכנין נולד בשם אברשה סכנין בפולטבה שבאימפריה הרוסית. בשנת 1920, כתלמיד בגיל 15, הצטרף לתנועה הציונית. שנתיים לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 החלו רדיפות נגד התנועה הציונית. בהיותו חבר ועד גלילי של הנוער הציוני וסטודנט באוניברסיטת חרקוב להנדסה נעצר ב-2 בספטמבר 1924 בעיר חרקוב באוקראינה, מחוסר הוכחות שוחרר אחרי שלושה חודשים בבית הסוהר באוקראינה. אחרי מספר חודשים עזב את לימודיו באוניברסיטה בחרקוב ונסע לפי הוראות של הנוער הציוני לויניצה וביקר בעשרות מקומות, בהם הייתה פעילות של הנוער הציוני. בשנת 1925 נבחר כחבר המרכז של הנוער הציוני המורכב מ-5 חברים, שמושבו היה בעיר מוסקבה. שנת 1925 הייתה שנת השיא של הנוער הציוני כאשר היו לנוער הציוני למעלה מ-5,000 חברים.

במרץ 1926 נאסר בלנינגרד, בוועידה של תנועת הנוער הציוני שבה השתתפו כ-20 צירים מאזורי ברית המועצות. שני חברי המרכז של התנועה הציונית מישה ויסברג ואברהם סכנין נאסרו לכשלוש שנים בכלא בסיביר ללא משפט. אחרי מאסרו, במאי 1929 גורש לאשחבד. במשך כמה חודשים לאחר שסירב לתת הצהרה שהוא עוזב את התנועה הציונית גורש לאזור אסיה התיכונית למשך שבע שנים יחד עם אסירי ציון נוספים. בשנת 1933, הוא הגיע לעיר טשקנט, שבה היו נפגשים עם אסירי ציון אחרים. בעיר זו הוא הכיר את מסיה דרביצקי, אסירת ציון גם היא והתחתן איתה.

בשנת 1935 נולדה בתו, ומסיה ובתו קיבלו רשות לעזוב את ברית המועצות לארץ ישראל, אך סכנין לא קיבל רשות ללוות אותן לארץ ישראל ונשאר במקום מאסרו בטשקנט, כשסיכויו להצטרף למשפחה היו קלושים. רק ב-1936 קיבל רשות לצאת מברית המועצות לארץ ישראל, לאחר 7 שנות מאסר.

===פעילותו הציבורית בישראל===
סכנין הגיע לארץ ישראל באפריל 1936. כשהגיע לארץ ישראל החל המרד הערבי הגדול. בשנתו הראשונה בארץ ישראל החל לעבוד כפועל בניין והתגורר בחיפה, אך בגלל מצב בריאותו עזב את עבודתו כפועל בניין והחל לעבוד בטכניון שבחיפה. אחרי תקופה קצרה התמנה תחילה כמזכיר הכספים ואחר כך כסגן מנהל בית הספר המקצועי של הטכניון, שבו עבד עד מאי 1964.
בשנת 1937 החל את פעולתו הציבורית, כחבר מפא"י ומספר שנים היה חבר הוועד בטכניון העברי. כנציג המפלגה נבחר למרכז הסתדרות הפקידים. בשעת הפילוג במפלגת פועלי ארץ ישראל הצטרף לסיעה ב והיה חבר מרכז האחדות ומפלגת העבודה במשך השנים 1955 עד 1986.
עם הקמת מפלגת העבודה הישראלית נבחר כחבר המרכז וגם למזכירות וללשכת המפלגה במחוז חיפה.

בשנת 1955 נבחר לראשונה למועצת העיר חיפה. במאי 1964 נבחר כסגן ראש העירייה וכיהן בתפקיד זה עד פברואר 1974 בתחילה כסגנו של אבא חושי אחר כך של משה פלימן וגם של ירוחם צייזל בזמן שהיה ראש עיריית חיפה לאחר שמשה פלימן נפטר.

בינואר 1978, קיבל אזרחות כבוד של העיר חיפה.

כיהן כנשיא מועצת קליטת העלייה של עיריית חיפה עד פטירתו בשנת 1986. נקבר בבית הקברות היהודי חוף הכרמל.

בשנת 1988 נקרא על שמו רחוב בשכונת רמת אלון שבחיפה.

==משפחתו==
סכנין היה נשוי למסיה ואב לאילנה (שהייתה לימים חברת מועצת עיריית חיפה) ולגדעון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגני ראש עיריית חיפה
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:אסירי ציון בברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
קורוסטישיב

קורוסטישיב (באוקראינית: Коростишів; ברוסית: Коростышев, קורוסטישב; ביידיש: קאָרשעוו) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, על גדות נהר טטריב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
תחילתה של קורוסטישיב ביישוב מהמאה ה-6, ואזכורה הראשון בכתבים הוא משנת 1499, עת הייתה תחת שלטון הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1779 הוענקו לקורוסטישיב זכויות עיר, ובחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה בשטחי האימפריה הרוסית.

== כלכלה ==
העיר קורוסטישיב מוקפת ביערות ובנחלים ומרוחקת כשעת נסיעה מקייב. עד אסון צ'רנוביל, הייתה קורוסטישיב יעד תיירותי במיוחד לתושבי קייב הסמוכה. במערב העיר, על גדת נחל טטריב, מצוי בית הבראה גדול בשם "סנטוריום יער טטריב" שנחשב לאחד מבתי ההבראה הגדולים באוקראינה. במערב העיר מצויה מחצבת גרניט ישנה שהתמלאה במים ומשמשת כאתר שיט ודיג. בשנים האחרונות, ירד היקף היקף התיירות באזור למרות שלא נמדדו כמויות קרינה חריגות.

==יהודי קורוסטישיב==
בעיר פעלו אדמו"רים משושלת קוריסטשוב, שראשה היה רבי משה טברסקי בנו של "המגיד מצ'רנוביל". דודו של רבי משה (חתן סבו רבי מנחם נחום מצ'רנוביל), רבי אברהם בן רבי צבי, כיהן כמגיד מישרים בעיר.

המשורר הלאומי חיים נחמן ביאליק נישא לבת הקהילה היהודית בעיר ועבר להתגורר בה בשנת 1893.

בשנת 1897 נמנו בעיר 4,160 יהודים, כמחצית מתושביה. בשל פוגרומים שהתרחשו בעיר בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה, ובשל תהליכי עיור בתקופה הסובייטית, עזבו את העיר קרוב למחצית מיהודיה, ובד בבד, סגרו השלטונות את כל בתי הכנסת בה.

ב-9 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, שריכזו תוך זמן קצר את היהודים שנותרו בה לגטו שהוקם בה. מעת לעת פשטו הגרמנים על הגטו, וביצעו בו מעשי שוד ורצח, כאשר בסוף יולי הוצאו להורג 40 יהודים מהעיר באשמת קשר עם פרטיזנים.

בסוף אוגוסט - תחילת ספטמבר 1941 נרצחו בין 1,200 ל-2,000 היהודים מהגטו המקומי עם יתר היהודים מיישובי הסביבה.

לאחר השואה חזרו היהודים לעיר ובית הכנסת נפתח מחדש בשנת 1946. בשנת 1953 נעצר השוחט באשמת יצירת קשר עם ארגון אמריקאי ובית הכנסת עצמו נסגר בשנות סוף החמישים. כמו עוד ערים במחוז ז'יטומיר, כמו בקורוסטן ואוברוץ', התקיימה בעיר פעילות יהודית עד סוף תקופת ברית המועצות ומרבית חברי הקהילה עלו לישראל בתחילת שנות התשעים. 

בשנת 2017 ידוע על כ70 יהודים המתגוררים בעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קושיצה (פולין)

קוֹשִיצֶה (בפולנית: Koszyce) הוא כפר במחוז פרושוביצה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, על גדות נהר שצ'רניאווה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1328, ובשנת 1374 הוענקו לו זכויות עיר. במאה ה-16 הגיע היישוב לשיא התפתחותו, אך באמצע המאה ה-17 הוחרב בידי השוודים.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, עקב היותו מוקד של מרד ינואר, נשלל מהיישוב מעמדו העירוני.

==יהודי קושיצה==
המבנה בו שכן בית הכנסת של קושיצה, כיום מוזיאון קושיצה.
יהודים הורשו להתגורר ביישוב רק בשנת 1862, בשל הגדרתו עד אז כעיר כנסייתית, ועם התיישבותם במקום, נטלו חלק ניכר בפיתוחו הכלכלי. עד מהרה התקיימה ביישוב קהילה עצמאית, עם בית כנסת ובית עלמין. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-900 יהודים, כמחצית מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית ופעילות של חוגים חסידיים.

ב-5 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים. בימים אלו נמלטו מהיישוב יהודים רבים מזרחה, ובד בבד, הגיעו אליו פליטים יהודים רבים ממערב פולין. בסוף 1939 נמנו ביישוב כ-1,000 יהודים, רובם פליטים, ועליהם הטילו הגרמנים גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, שהומר בהמשך בסרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר, החרמת רכוש, הגבלות תנועה וגיוס לעבודות כפייה.

בשנת 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו. בסוף אוגוסט-תחילת ספטמבר 1942 גורשו יהודי הגטו, יחד עם כל יהודי נפת מייחוב, למחנה ריכוז בסלומניקי, שם הוחזקו תחת כיפת השמיים, תוך רצח הקשישים והחולים.

ב-7 בספטמבר 1942 גורשו מהמחנה רוב יהודי היישוב למחנה ההשמדה בלז'ץ, כאשר חלקם, שעברו סלקציה, הועברו למחנה עבודה בפרוקוצ'ים שליד קרקוב. כמה עשרות יהודים שהושארו בקושיצה לאיסוף ולמיון רכוש המגורשים ביישוב, נרצחו ב-7 בנובמבר 1942 בגטו מייחוב. לאחר מכן, ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים שעוד הסתתרו בקושיצה, וב-12 בנובמבר 1942 הוציאו להורג את 7 היהודים האחרונים שאיתרו ביישוב. כמה ימים לאחר מכן נתפסו עוד 10 יהודים בכפר מלקובצה, הסמוך לקושיצה, ואלו נורו במקום.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150917125012/http://moreshet.pl/he/node/1163 קושיצה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קיברצי

קיברצי (באוקראינית: Ківерці, בפולנית: Kiwerce, קיברצה) היא עיר במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, כ-12 ק"מ צפונית מזרחית ללוצק, על גדות נהר פרודניק, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
קיברצי נוסדה בסוף המאה ה-19, אך ממטבעות רומאיים קדומים שנמצאו בה, נראה שאתרה היה מיושב עוד במאה ה-3 לפני הספירה. התפתחותו של היישוב קשור לפיתוח רשת מסילות הברזל האזורית שזה גם הייתה סיבה להקמתו בסביבות 1870.

במהלך מלחמת העולם הראשונה התנגדו תושבי היישוב לחיילים האוסטרים שכבשו אותו. בהתאם להסכם ריגה משנת 1921 נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

בשנת 1951 הוענק ליישוב מעמד עירוני, ומאז התפתח באופן משמעותי.

==יהודי קיברצי==
בין מלחמות העולם ישבו בקיברצי כ-200 יהודים, כשליש מתושביה באותה עת, והתקיימה בה פעילות ציונית, שכללה גן ילדים עברי וקיבוץ הכשרה. בספטמבר 1939 נכבשה קיברצי בידי הסובייטים.

ב-2 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה קיברצי בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו שהוקם בה, בו נרצחו עד אביב 1942 עשרות גברים יהודים.

ב-21 במאי 1942 רצחו הגרמנים את כ-270 היהודים שנותרו בגטו, מהם כ-240 נשים וילדים, ובסוף שנת 1942 נרצחו אחרוני היהודים ביישוב, קבוצת רופאים שהוחזקה במקום. בפברואר 1944 שוחררה קיברצי בידי הצבא האדום.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20160731175048/http://moreshet.pl/he/node/1168 קיברצה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ווהלין: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1870
כדור גומי (משחק)

כדורי גומי שונים
כדור גומי (באנגלית: bouncy ball או rubber ball) הוא צעצוע פופולרי העשוי מגומי אשר נרתע ממשטח קשה באופן יחסי לכמות הכוח של הזריקה. 

== היסטוריה ==
כדור הגומי הומצא על ידי כימאי קליפורני בשם נורמן סטינגלי. בשנת 1965, נורמן ניצל את זמנו הפנוי בהתנסות בגומי. הוא דחס שאריות שונות של גומי סינתטי תחת לחץ של כ-1600 ק"ג לגודל של שניים וחצי סמ"ר. התוצאה הייתה כדור גומי דחוס בעל עמידות קיצונית ויכולת קפיצה.

== ראו גם ==

* כדור גומיות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורים
קיירנוז'יה

קיירנוז'יה (בפולנית: Kiernozia) הוא כפר במחוז לוביץ' שבפרובינציית לודז' בפולין, כ-20 ק"מ צפונית ללוביץ', בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1219, ובמשך השנים היה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשל מיקומו על הדרך שבין לוביץ' ופלוצק הפך היישוב למרכז מסחר ומלאכה לסביבתו, ונקבעו בו ימי שוק. בשנת 1567 הוענקו ליישוב זכויות עיר, שניטלו ממנו בהמשך.

==יהודי קיירנוז'יה==
יהודים ישבו בכפר מהמאה ה-19. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-300 יהודים, קרוב למחצית מתושביו, ופעל בו קן של תנועת בית"ר.

[[אנדרטה לזכר יהודי לוביץ', בולימוב וקרנוז'ה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצץ הכפר בידי הגרמנים, וכ-20 מיהודיו נפגעו. בימים אלו נמלטו מהכפר יהודים רבים מזרחה. עם כניסת הגרמנים ליישוב ב-18 בספטמבר 1939, גירשו אלו את כל תושביו לז'יכלין, שם הופרדו היהודים, הוחזקו תחת כיפת השמיים, והועסקו בעבודות כפייה. כאשר הורשו היהודים לשוב לקיירנוז'יה, מצאו כי בתיהם נבזזו.

במרץ 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו צפוף ומגודר שהוקם בו, ממנו נלקחו הגברים מגיל 15 לעבודות כפייה יום-יומיות. ב-1 ביולי 1940 הובאו לגטו שבכפר 240 יהודים נוספים מהסביבה, ובדצמבר 1940 נמנו בו כ-650 יהודים. במרץ 1941 גורשו כל יושבי הגטו שביישוב לגטו ורשה, וגורלם שם היה כגורל יתר יושבי המקום.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160801042443/http://moreshet.pl/he/node/1171 קיירנוז'יה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
פרויקט F/A-XX

F/A-XX הוא שמה של תוכנית לפיתוח ורכישה של מטוס קרב מהדור השישי. הוא מתוכנן להחליף את מטוסי ה-F/A-18 סופר הורנט, החל משנת 2025.

== היסטוריה ==
ביולי 2009 חשפה בואינג קונספט למטוס קרב מהדור השישי, ה-F/A-XX. הרעיון תיאר מטוס נטול זנב, בעל שני מושבים, שני מנועי סילון וכנף גוף מעורב . אף על פי שלמטוס תא טייס בתצורת טנדם, טוענת בואינג כי המטוס יכול להיות מאויש או לא מאויש, בהתאם למשימה. מטוס ה-X-47B של נורת'רופ גראמן, שנבחר לתוכנית UCAS-D , הוצע אף הוא לענות על דרישות F/A-XX.

במאי 2011 בעת הצגה לקונגרס טען משרד ההגנה האמריקני שהוא מתכנן לרכוש עוד מטוסי F-35C כדי להחליף את 556 מטוסי F/A-18 סופר-הורנט הקיימים.

באפריל 2013 הציגה בואינג גרסה מעודכנת של מטוס העונה על דרישות F/A-XX.

קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:כלי טיס חמקניים
קאליניבקה

קאליניבקה (באוקראינית: Калинівка; בפולנית: Kalinówka, קאלינובקה; ביידיש: קאַלענעווקע) היא עיר במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
קאליניבקה נוסדה בתחילת המאה ה-18, ונזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1774. בשנת 1935 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ופיתוחו הואץ עם חיבורו לצומת של מסילות ברזל.

==יהודי קאליניבקה==
בשנת 1897 נמנו בעיר 1,052 יהודים, קרוב למחצית מתושביה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נרצחו בעיר 10 יהודים בפוגרומים שנערכו בה בידי חיילים ופורעים אוקראינים, ורבים אחרים נשדדו. בתקופה הסובייטית נמנו בעיר כ-1,000 יהודים, ופעלו בה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי. בשנת 1934 סגרו השלטונות את בית הכנסת האחרון שעוד פעל בעיר.

ב-22 ביולי 1941, חודש לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, ותוך זמן קצר ריכזו את כולם בגטו סגור שהוקם בה, בו סבלו היהודים מרעב כבד וממגפות. בהמשך, התארגנה בגטו קבוצת מחתרת, בראשות יפים קמניצקי, אשר יצרה קשר עם יחידות פרטיזנים סובייטיות, אך לא הספיקה להוציא לפועל את תוכנית ההתנגדות שלה.

ב-30 במאי 1942 רוכזו כ-500 היהודים שנותרו בגטו שבעיר, וכן כ-200 יהודים נוספים מסביבת העיר, באורווה בקולחוז סמוך, ושם נרצחו. 33 בעלי מלאכה יהודים מהעיר שהושארו בחיים הוצאו להורג באוגוסט 1942. בד בבד, ערכו הגרמנים מצוד ממושך אחר יהודים מסתתרים בעיר ובסביבתה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-18
קמאיאי

קמאיאי (בליטאית: Kamajai; בפולנית: Komaje, קומאיֶה; ביידיש: קאמיַי) היא עיירה קטנה במחוז פוניבז' שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1541, ובשנת 1635 נבנתה בה כנסיית עץ ראשונה. בשנת 1863 נטלו תושבי העיירה חלק פעיל במרד ינואר נגד האימפריה הרוסית.

==יהודי קמאיאי==
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 944 יהודים. בין מלחמות העולם פעל בעיירה בית ספר עברי מרשת תרבות, והתקיימה בה פעילות ציונית. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה כ-60 משפחות יהודיות. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940 נאסרה הפעילות הציבורית היהודית בעיירה.

ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, כאשר עוד טרם כניסתם אליה, ערכו ליטאים מקומיים פוגרום ביהודיה. לאחר הכיבוש רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם בבית המדרש בה, וכעבור כמה שבועות גורשו הגברים לרוקישקיס, והנשים והילדים לאזור אובליאי, שם נרצחו בסוף אוגוסט 1941 עם הפליטים היהודים הנוספים שרוכזו במקומות אלו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: עיירות
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:מחוז פוניבז'
קיפודן חרטומני

קיפודן חרטומני (שם מדעי: Zaglossus) הוא סוג של קדם יונקים פרימיטיביים. סוג זה חי רק באזורי יערות על האי גינאה החדשה והפרטים בו מזכירים בצורתם קיפודים גדולים. הקיפודן החרטומני הוא עיוור ובעל חוטם ארוך ולשון ארוכה. הסוג חי צפונה מקיפודן הנמלים האוסטרלי ופרטיו גדולים בגופם ממנו.

==מיון==
בסוג זה שלושה מינים, נכון לשנת 2015, שאחד מהם (המין המזרחי) נמצא במצב שימור פגיע, והשניים האחרים בסכנת הכחדה קריטית:
*קיפודן חרטומני אטנבורו (Zaglossus attenboroughi)
*קיפודן חרטומני מזרחי (Zaglossus bartoni)
*קיפודן חרטומני מערבי (Zaglossus bruijni)

ישנן עדויות לשני מינים נוספים מהסוג, שכבר נכחדו:
*קיפודן חרטומני האקטי (Zaglossus hacketti)
*Zaglossus robustus

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1877
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:קיפודניים
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו במיוקן
קרוהלה

קרוהלה (בבלארוסית: Круглае, קרוהְּלאייה; בפולנית: Kruhłe; ברוסית: Круглое, קרוגלויה; ידועה גם כקרוגלה) היא עיירה במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1524, ובמחצית השנייה של המאה ה-17 הוענקו לו זכויות עיר. במהלך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה, ובחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה בתחום האימפריה הרוסית.

==יהודי קרוהלה==
בשנת 1897 נמנו בעיירה 553 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בה כ-240 יהודים, כחמישית מתושביה, ופעל בה בית ספר יהודי.

ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ערכו רישום של יהודיה, והטילו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.

ב-15 בספטמבר 1941 ריכזו הגרמנים את הגברים היהודים מהעיירה, ואלו הוסעו באוטובוסים ליער הסמוך, ושם נורו למוות. את הגברים שלא התייצבו הוציאו הגרמנים להורג לאחר מכן, ובאוקטובר 1941 הוציאו להורג 28 נשים יהודיות מהעיירה.

בהמשך, רוכזו יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו שהוקם בה, בו שררו רעב וצפיפות, ובו הוצאו להורג בפומבי יהודים מדי יום. עם התדלדלות יושבי הגטו, צומצם שטחו, והוא גודר.

בלילה של ה-15 ביוני 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, תוך ירי בכל יושביו. מקהילת קרוהלה שרד את השואה יהודי אחד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
קטגוריה:מחוז מוהילב: ערים
הנס באואר (כדורגלן)

הנס באואר (בגרמנית: Hans Bauer, 28 ביולי 1927 – 31 באוקטובר 1997) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת המגן.

==קריירת מועדונים==
באואר שיחק כילד וכנער במועדון MTV מינכן, ובשנת 1946, כאשר היה בן 19, החל לשחק במועדון ואקר מינכן. כעבור שנתיים חתם באואר בבאיירן מינכן, ושיחק במועדון במשך 11 עונות, בהן הבקיע 12 שערים ב-259 הופעות. באואר זכה עם באיירן מינכן בגביע הגרמני בשנת 1957, ובשנת 1959 פרש מכדורגל.

==קריירה בינלאומית==
לבאואר חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. באואר נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1954, בו זכתה נבחרת גרמניה המערבית לראשונה בתואר אלופת העולם בכדורגל.

נפטר במינכן שבגרמניה ב-31 באוקטובר 1997.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
*הגביע הגרמני: 1957

עם נבחרת גרמניה המערבית:
*מונדיאל: 1954

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.weltfussball.de/spieler_profil/hans-bauer/ פרופיל השחקן] באתר weltfussball

קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1927
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1997
קטגוריה:מינכן: כדורגלנים
קרוסנו

קרוסנו (בפולנית: Krosno) היא עיר מחוז בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, על גדות נהר ויסלוק, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית בת כ-2,500 יהודים.

==תולדות היישוב==
קרוסנו נזכרת לראשונה במסמך משנת 1282, אך נראה שהייתה מיושבת מהמאה ה-10. באמצע המאה ה-14 הוענקו לקרוסנו זכויות עיר, ובאמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישות השוודים, הטרנסילבנים והטטרים.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום גליציה האוסטרית. עם גילוי בארות נפט בסביבת העיר באמצע המאה ה-19, הואץ פיתוחה התעשייתי של העיר.

==יהודי קרוסנו==
בית הקברות היהודי בקרוסנו.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1426, אך בכתב הזכויות של העיר משנת 1568 נאסר על יהודים להתגורר בה. יהודים שבו להתגורר בעיר רק באמצע המאה ה-19, ובתחילת המאה ה-20 התקיימה בה קהילה עצמאית, שרבה הראשון והיחיד היה הרב שמואל פירר (נרצח בשואה). בזמן כיבוש העיר בידי הרוסים בשנת 1914, פרעו אלו ביהודיה, ורבים מהם נספו ממגפות שפרצו בעיר באותה עת. יתר היהודים עזבו את העיר בזמן המלחמה, וכששבו אליה, מצאו כי בתיהם נהרסו ונבזזו.
 
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,500 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל, תוך קיום בית ספר עברי מרשת תרבות ובית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

===בשואה===
ב-9 בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את העיר, ועד מהרה הוטלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. פליטים יהודים שהגיעו לעיר שוכנו בה במבנה בית הכנסת המקומי. ביוני 1941 נמנו בעיר 2,072 יהודים.

ב-6 באוגוסט 1942 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, וכעבור יומיים בלבד פשטו על הגטו שוטרים גרמנים, פולנים ואוקראינים, וערכו ביהודי המקום סלקציה, שלאחריה רצחו את החולים והקשישים ביער סמוך, ושילחו כ-1,000 יהודים, בעיקר נשים וילדים, למחנה ההשמדה בלז'ץ. כ-600 צעירים הועברו למחנה עבודה. לאחר האקציה נערכה סריקה של בתי הגטו בעיר, תוך רצח מיידי של המסתתרים שנמצאו.

ב-4 בדצמבר 1942 נערכה בגטו אקציה נוספת, בה רוכזו היהודים בכיכר פרנציסקנסקה בעיר, תוך סריקת בתי הגטו, ורצח המסתתרים, ובהם ילדים. משם שולחו כל היהודים לגטו ז'שוב, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160731184159/http://moreshet.pl/he/node/1203 קרוסנו] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
מיכאל לאמק

מיכאל "אטה" לאמק (בגרמנית: Michael "Ata" Lameck, נולד ב-15 בספטמבר 1949 באסן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבוכום בעמדות המגן השמאלי והקשר השמאלי.

לאמק נחשב לאחד מגדולי שחקני בוכום בכל הזמנים, וממוקם במקום התשיעי בדירוג שיאני ההופעות בבונדסליגה, עם 518 הופעות, כולן במדי בוכום, והשלישי בדירוג שיאני ההופעות במועדון אחד.

==קריירת מועדונים==
לאמק החל את הקריירה במועדונים בעירו אסן, תחילה ב-TUS אסן-ווסט ואחר כך בשוורץ-וייס אסן, שם שיחק שלוש עונות, בין השנים 1969 ו-1972. בשנה זו עבר לאמק לבוכום, ושיחק בה במשך 16 עונות רצופות, כולן בליגת הבונדסליגה. לאמק נחשב לאחד השחקנים היציבים ביותר בקבוצה, ולמעט עונתו האחרונה בבוכום, הוא שיחק בכל עונה בשלושים משחקי ליגה לכל הפחות. לאמק מעולם לא שיחק עם הקבוצה במסגרות בינלאומיות, והישג השיא שלו עם המועדון היה הגעה לגמר הגביע הגרמני בעונתו האחרונה בקבוצה, שם הפסידה בוכום 0–1 לאיינטרכט פרנקפורט, כשלאמק מחמיץ את הגמר עקב פציעה.

בשנת 1988 עזב לאמק את בוכום לאחר שצבר 518 הופעות, בהן הבקיע 37 שערים, וחזר לשחק בליגות האזוריות, תחילה בפאדרבורן-נויהאוס ואחר כך בפ.צ. פרייבורגר, עד לפרישתו בשנת 1990.

==קריירת אימון==
לאמק שימש מאמן-שחקן בשתי הקבוצות האחרונות בהן שיחק, פאדרבורן-נויהאוס ופ.צ. פרייבורגר.

==קריירה בינלאומית==
לאמק שיחק בנבחרות גרמניה המערבית הצעירות, ובנבחרת גרמניה המערבית ב', שמטרתה היא להכשיר שחקנים לנבחרת הבכירה, אך מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה המערבית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני בוכום
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1949
לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Luise Charlotte, Prinzessin von Mecklenburg-Schwerin; 19 בנובמבר 1779 - 4 בינואר 1801), הייתה רעייתו של אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, וסבתו של הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה.

== ביוגרפיה ==
לואיזה שרלוטה נולדה ב-19 בנובמבר 1779 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין וללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג.

ב-1 בנובמבר 1795 התארסה לואיזה שרלוטה עם גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה, אולם עד מהרה ביטל גוסטב את האירוסין, מכיוון שהופעלו עליו לחצים להתחתן עם אלכסנדרה פבלובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה בתה של יקטרינה הגדולה, ומכיוון שנאמר לו על לואיזה שרלוטה שאינה יפה. עקב ביטול האירוסים דרש אביה פיצוי, ובשנת 1803 העבירה שוודיה לדוכסות מקלנבורג-שוורין את העיר ויסמר.

ב-21 באוקטובר 1797 התחתנה לואיזה שרלוטה עם קרובה הרחוק אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אולם, הנישואין לא היו מאושרים, ועל אף שלואיזה שרלוטה רצתה לעזוב אותו, היא נאלצה על ידי משפחתה להישאר עמו.

ב-21 בדצמבר 1800 ילדה לואיזה שרלוטה את בתה היחידה לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהתחתנה עם ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, אולם, כתוצאה מסיבוכים בלידה, מתה לואיזה שרלוטה שבועיים לאחר מכן ב-4 בינואר 1801.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.landesbibliographie-mv.de/REL?PPN=07192549X ספרות על לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוכסיות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1779
קטגוריה:נפטרות ב-1801
בית הדין של אבא

בית הדין של אבא (ביידיש: מיַין טאַטנס בית־דין־שטוב) הוא מקבץ סיפורים אוטוביוגרפי של סופר היידיש חתן פרס נובל לספרות, יצחק בשביס-זינגר.

הסיפורים סובבים סביב בית דינו של אבי המחבר, הרב פינחס מנחם זינגר, בבית המשפחה ברחוב קְרוֹכְמַלְנָה 10 באזור היהודי של ורשה, ובמקומות נוספים אליהם התגלגלה המשפחה.

==הספר==
60 הסיפורים שבספר פורסמו לראשונה בידי בשביס-זינגר בעיתון פארווערטס כסדרה בהמשכים תחת שם העט "יצחק ורשבסקי", וקובצו על ידו בהמשך לספר אחד בשל התיאור הייחודי של סביבת החיים היהודית במזרח אירופה. ב"דבר המחבר" שהקדים לספר, כותב בשביס-זינגר שבית הדין היהודי ותשתית כוחו הוא הדגם האידיאלי למוסד בוררות ופסיקה וכי הוא מאמין .

הסיפורים בספר מבוססים על אירועים שחווה המחבר בילדותו, אך נוסף להם נופך רב של ספרות יפה.

הספר ראה אור לראשונה בניו יורק בשנת 1956 ותורגם לאנגלית לראשונה ב-1962 (In My Father's Court). בעברית ראה הספר אור בשם "בית הדין של אבא" לראשונה ב-1979 בתרגומו של צבי ארד, בהוצאת ספרית פועלים. מהדורה זו כללה תרגום של 30 סיפורים נבחרים מתוך הספר ולא הופיע בה דבר המחבר שכתב בשביס-זינגר בראשו. תרגום מלא מחודש, של בלהה רובינשטיין, ראה אור באותה הוצאה בשנת 2011.
הספר ראה אור גם בתרגומים לספרדית ולרוסית.

==הפניות ביבליוגרפיות==
הספר בשפת המקור:
* יצחק באשעוויס, מיין טאטנס בית דין שטוב, ניו יורק: דער קוואל, תשי"ז 1956.
* יצחק באשעוויס-זינגער, מיין טאטנס בית דין שטוב, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ט 1979.
* יצחק באשעוויס-זינגער, מיין טאטנס בית דין שטוב: (המשכים-זאמלונג); איינזאמלונג און אריינפיר: חנא שמערוק; צוגעגרייט צום דרוק: ווערא סאלאָמאָן, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס (יידישע ליטעראטור), תשנ"ו 1996.

בתרגום עברי:
* יצחק בשביס-זינגר, בית הדין של אבא; עברית: צבי ארד; ציורים: יחזקאל קמחי, תל אביב: ספרית פועלים, תש"ם 1979.
* יצחק בשביס-זינגר, בית הדין של אבא; מיידיש: בלהה רובינשטיין, בני ברק: ספרית פועלים, תשע"א 2011.

==לקריאה נוספת==
* בלהה רובינשטיין, "מבט פנימה, אל שורש ה"אני"", אחרית דבר בסוף המהדורה העברית של 2011, עמ' 382–396.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://sifrutzola.co.il/content/book/בית-הדין-של-אבא סקירות על "בית הדין של אבא"] באתר "ספרות זולה"
* [http://yiddish2.forward.com/bashevis-cd קטעים מהספר, מושמעים בשפת המקור]

<div class="mw-content-ltr">
* Thomas Lask, [https://www.nytimes.com/books/98/01/25/home/singer-court.html Gone With Ninevah and Tyre], הניו יורק טיימס, May 9, 1966
</div>
* 
* 

קטגוריה:ספרי יצחק בשביס-זינגר
קטגוריה:ספרי 1956
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף

אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף (בגרמנית: Augusta Caroline Sophie, Gräfin Reuß zu Ebersdorf; 19 בינואר 1757 - 16 בנובמבר 1831), הייתה רעייתו של פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, וסבתו של הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה.

== ביוגרפיה ==
אוגוסטה נולדה ב-19 בינואר 1757 בזאלבורג-אברסדורף שהשתייכה לרוזנות רויס-אברסדורף, להוריה היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף וקרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג.

ב-9 באפריל 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של נסיכות, ואוגוסטה קיבלה יחד עם שאר המשפחה תואר נסיכה.

אוגוסטה נחשבה לאחת הנשים היפות ביותר בזמנה, ואביה נהג לישא עמו תמונת דיוקן שלה, על מנת להראותו למועמדים להתחתן עימה. ב-13 ביוני 1777 התחתנה אוגוסטה עם פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד. פרנץ כבר היה מאוהב בה קודם לכן, אולם נכפה עליו על ידי משפחתו להתחתן עם סופיה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אולם לאחר מותה הפתאומי התחתן עם אוגוסטה, ולזוג נולדו 10 ילדים.

בשנת 1824 נפרד בנה ארנסט מאשתו לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לאחר שבע שנות נישואים. לואיזה נשלחה לגור בסנקט ונדל במערב גרמניה, הרחק מהעיר קובורג, ונאלצה להשאיר את שני בניה עם אוגוסטה.

ב-16 בנובמבר 1831 מתה אוגוסטה בעיר קובורג, ונקברה לצד בעלה.

==משפחתה==
ב-13 ביוני 1777 התחתנה אוגוסטה עם פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד. פרנץ כבר היה מאוהב בה קודם לכן, אולם נכפה עליו על ידי משפחתו להתחתן עם סופיה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אולם לאחר מותה הפתאומי התחתן עם אוגוסטה, ולזוג נולדו 10 ילדים:
* סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (19 באוגוסט 1778 - 8 ביולי 1835), התחתנה עם עמנואל פון מנסדורף-פואילי.
* אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (28 באוגוסט 1779 - 14 במרץ 1824), התחתנה עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג.
* יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (23 בספטמבר 1781 - 15 באוגוסט 1860), התחתנה עם קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
* בן (נולד מת 1782).
* ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (2 בינואר 1784 – 29 בינואר 1844), התחתן עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג.
* פרדיננד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (28 במרץ 1785 - 27 באוגוסט 1851), התחתן עם מריה אנטוניה קוהארי דה צ'אבראג.
* ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (17 באוגוסט 1786 - 16 במרץ 1861), התחתנה עם הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטרת'רן.
* מריאנה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (17 באוגוסט 1788 - 23 באוגוסט 1794).
* לאופולד הראשון, מלך בלגיה (16 בדצמבר 1790 - 10 בדצמבר 1865), התחתן עם לואיז, נסיכת אורליאן.
* פרנץ, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד (12 בדצמבר 1792 - 3 בינואר 1793).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1757
קטגוריה:נפטרות ב-1831
בומרנג (ספר)

בומרנג הוא ספר עיון מאת צמד העיתונאים רביב דרוקר ששימש כפרשן פוליטי בערוץ 10, ועפר שלח, ששימש אז כפרשן ערוץ 10 ומעריב, העוסק באינתיפאדה השנייה. 

הספר דן באינתיפאדה בעיקר מזווית הראייה של מקבלי ההחלטות הבכירים שבצד הישראלי, ובהם ממשלת ישראל והמטה הכללי של צה"ל, ובוחן תהליך קבלת ההחלטות ואי קבלתן. הספר מתמקד בחמישה בכירים ובהם ראשי הממשלה אהוד ברק ואריאל שרון, הרמטכ"לים שאול מופז ומשה יעלון וראש השב"כ אבי דיכטר. אירועי האינתיפאדה מתוארים בספר בעיקר מזווית זו, זולת מספר מהלכים בולטים, אותם מנתחים הכותבים ברמה יותר פרטנית ובהם מבצע חומת מגן ותוכנית ההתנתקות. הספר כלל תחקיר מעמיק וראיונות עם בעלי תפקידים בכירים ובהם בנימין בן אליעזר וגל הירש.

לאחר פרסום הספר הוועדה לביקורת המדינה בחנה לאורו את תהליך קבלת ההחלטות של ראש הממשלה אריאל שרון על תוכנית ההתנתקות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://drucker10.net/?page_id=574 הספר בגרסה דיגיטלית], בבלוג של רביב דרוקר.
* .
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0510073 דף הספר] באתר "טקסט"
* . 
* .
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: מלחמות ישראל
קטגוריה:צה"ל: היסטוריה
קטגוריה:ספרי עפר שלח
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:רביב דרוקר
סוויש

סוויש (באנגלית: swish) הוא משחק קלפים המערב חשיבה מחוץ לקופסה. המשחק מבוסס על משחק הקלפים סט. המשחק נקרא כך מכיוון שמטרת המשחק היא לקלוע "כדורים" לתוך "סלים", כמו שבכדורסל "סוויש" הוא קליעה לסל בלי שהכדור ייגע בלוח או בטבעת של הסל.

== תיאור המשחק ==
משחק קלפים זה מתחיל בפתיחת 16 קלפים. על כל קלף מצוירים טבעת ועיגול בשני מקומות שונים על פני הקלף, יתר הקלף שקוף. השחקנים צריכים למצוא סטים של קלפים, המכונים ביחיד "סוויש", שניתן לשים אחד על השני בצורה שבה בכל טבעת יהיה עיגול באותו צבע ללא טבעות או עיגולים מיותרים. סוף המשחק הוא כשהקופה נגמרת והמנצח הוא השחקן עם המספר הרב ביותר של קלפים.

== הקלפים ==
לכל אחד מארבעת הצבעים יש מיקום ייחודי בקלף שגודלו 3 על 4 טבעות משחק:
* בפינות ממוקם הצבע הכחול (4 אפשרויות).
* בשני המקומות האמצעיים ממוקם הצבע הסגול (2 אפשרויות).
* באמצע של הצלעות הצרות ממוקם הירוק (2 אפשרויות).
* באמצע של הצלעות הארוכות יותר ממוקם הכתום (4 אפשרויות).

== ראו גם ==
* סט
* משחק קלפים

== קישורים חיצוניים ==
* [http://thinkfun.com/products/swish/ המשחק] באתר חברת המשחקים ThinkFun

קטגוריה:משחקי קלפים
צ'אויאנגזאוריים

צ'אויאנגזאוריים (שם מדעי: Chaoyangsauridae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת מרגינוצפליה, המאופיינים בבליטת עצם דמוית מדף בעורף הגולגולת שלהם. משפחת צ'אויאנגזאוריים הופיעה בתקופת יורה עליון, בסביבות 160-148 מיליון שנה לפני זמננו במזרח אסיה.

ישנה מחלוקת על השיוך המדעי של המשפחה: האם היא משפחה בתת-הסדרה צרטופסים, באינפרא-סדרה פכיצפלוזאורים או משפחה קדומה שקדמה לשתי קבוצות אלה. עם זאת, מקובל לשייכם לתת-הסדרה צרטופסים עקב דמיונם לצרטופסים המוקדמים (למשל: במקור שבחזית פיהם ובמדף העצם דמוי העטרה הננסית שבעורפם).

==מיון==
במשפחה זו ידועים כיום שלושה סוגים טקסונומיים:
* צ'אויאנגזאורוס (Chaoyangsaurus)
* הואליאנצרטופס (Hualianceratops )
* שואנהואצרטופס (Xuanhuaceratops)

==קישורים חיצוניים==

*
עמית אופיר

עמית אופיר (נולד ב-16 ביולי 1978) הוא יזם, איש עסקים, סופר, מרצה, פרזנטור, צייר, מאייר ויוצר ישראלי. ספריו תורגמו לעשרות שפות. בנוסף, הוא מנהל הוצאת רב מכר.

== ביוגרפיה ==

נולד באור יהודה. למד בבית הספר התיכון "משה שרת" בנתניה ולימודי אנימציה בבצלאל.

את ספרו הראשון "חיפוש מחפש משמעות" כתב בזמן שירותו הצבאי והוא יצא לאור כשהיה בן 21. בשנים 2002–2005 התגורר בירושלים ולמד בבצלאל במסלול אנימציה. בתקופת לימודיו כתב 6 ספרים נוספים וכן החל לפתח שיטת ציור שקרא לה "לצייר בקלות". השיטה מלמדת כיצד לצייר כל דמויות בעזרת חמישה שלבים פשוטים וקבועים. במהלך השנים הוציא לאור ספרים המלמדים לצייר בעזרת שיטת הציור "לצייר בקלות" אותה הציג בשנת 2005 במדור קבוע במגזין הילדים עולמו של דיסני.

בתחילת שנת 2013 יצא לאור ספרו הראשון "חיפוש מחפש משמעות" באנגלית.

בשנת 2014 הוציא לאור סדרת ספרים בת ארבעה כרכים בנושא התפתחות אישית ועסקית אשר חלקם תורגמו לאנגלית וגרסה מיוחדת של ספרו הראשון מתוך סדרה זו "24/8 - איך לייצר יום נוסף בשבוע ולהיות מגה-אפקטיבי" נכתבה ביחד עם איל ניר סגן נשיא איגוד הקראטה המסורתי העולמי וראה אור בשפה הפולנית בהוצאת "Wena". אופיר פעיל בתחום הקומיקס ומופיע מדי שנה במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס ומופיע מדי שנה ביום הקומיקס הבינלאומי.

בשנת 2014 הקים את הוצאת הספרים רב מכר.

בשנת 2017 הפך את הוצאת רב מכר להוצאה לאור הירוקה הראשונה בישראל כאשר החליט כי עם יציאתם לאור של ספרים חדשים בהוצאה יתרום כספים לנטיעת עצים.

בשנת 2018 החל לשמש כפרזנטור בתחום התיירות וכתב את הספר 'אי אולטימטיבי' העוסק במלטה שהוזמן עבור ממשלת מלטה.

== ספריו ==
* "חיפוש מחפש משמעות" בהוצאת גוונים, 2000
* "כשאני ואת מדברים באהבה" בהוצאת גוונים, 2001
* "סוד היחד של החיים" בהוצאת גוונים, 2002
* "משמעות מחפשת חיפוש" בהוצאת גוונים, 2003
* "לחישות" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003
* "בראשית" בהוצאת "אורנית הוצאה לאור", 2004
* "להציל נסיכה" בהוצאת "טרובדור", 2005
* "24/8 - יום נוסף בשבוע" בהוצאת רב מכר, 2014
* "איך מכרתי מיליון ספרים!" בהוצאת רב מכר, 2014
* "לטייל בעולם ולהרוויח כסף" בהוצאת רב מכר, 2014
* "תודעת שפע - להשיג את כל מבוקשך בחיים" בהוצאת רב מכר, 2014
* "פריצת דרך בחיים ובעסקים" בהוצאת רב מכר, 2015
* "לכבוש את הפחד ולהרוויח מנדל"ן" בהוצאת רב מכר", 2016
* "האיש השמח" בהוצאת רב מכר", 2017
* "אי אולטימטיבי" בהוצאת רב מכר", 2018

בין ספריו נמנים גם סדרת חוברות הציור "לצייר בקלות" הוצאת קוראים בנושאים רבים ומגוונים הכוללים גם ספרי לימוד והעשרה לילדים כגון חוברות תפזורות ותשבצים, חוברות הפעלה רבות, מילים ראשונות בשפות שונות וספרים רבים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=33892 דף הסופר של עמית אופיר באתר סימניה]
* [https://www.amazon.com/Amit-Offir/e/B00B9S1DWG/ דף הסופר של עמית אופיר באתר אמזון]
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי תיכון שרת
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב 
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978