OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ישיבת נווה הרצוג

ישיבת בני עקיבא נווה הרצוג היא ישיבה תיכונית בתחומו של המושב ניר גלים. ממוקמת בין המושבים בני דרום וניר גלים מצפון-מזרח לעיר אשדוד, בשטח המועצה אזורית חבל יבנה. הישיבה השייכת למרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא, הוקמה בשנת 1964 על שמו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. עד שנת 2023 הרב מאיר אדרי עמד בראשות הישיבה, ואז החליף אותו אל"ם (במיל') הרב שרון צברי.

הישיבה משרתת את חניכי בני עקיבא ועזרא מאשדוד ומיישובי הסביבה, ולומדים בה כארבע מאות תלמידים. הישגי הלימוד במוסד מתבטאים באחוזי הצלחה גבוהים בבחינות הבגרות, והישגיה החינוכיים בהתגייסות ליחידות מובחרות בצה"ל, התנדבות בקהילה ומעורבות חברתית ועוד.

במסגרת ההווי החברתי הישיבה מוציאה לפועל ימי כיף, סיורים חוויתים, וטיולים רגליים להכרת הארץ. בנוסף הישיבה מפעילה חוגים בקפוארה, מוזיקה, ופעילות בחדר כושר.
הישיבה מקדישה תשומת לב רבה למעורבות ופעילות חברתית בקרב הקהילה הדתית באשדוד, תוך דגש על קשר מתמיד עם הסניפים שבהם תלמידי הישיבה מדריכים, ועם בתי הספר הדתיים באשדוד. ובנוסף, חברותות עם תלמידי ישיבת ההסדר נוה דקלים, הובלת ריקודי יום העצמאות, לימודי ליל שבועות המוניים, עידוד הדרכה במסגרת עזרא ובני עקיבא ויציאה לאירועים של הציבור הדתי לאומי אליו היא משתייכת כגון: שבת חברון, ריקוד דגלים בירושלים ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

נווה הרצוג
נווה הרצוג
נווה הרצוג
קטגוריה:מועצה אזורית חבל יבנה
קטגוריה:ניר גלים
אצטדיון הקופסה

אצטדיון הקופסה, או בשמו הרשמי אצטדיון שר-טוב, היה אצטדיון כדורגל בנתניה אשר הכיל כ-7,500 מקומות ישיבה. האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל מכבי נתניה. ב-4 בנובמבר 2012 עברה הקבוצה לאצטדיון נתניה החדש שבעיר.

==היסטוריה==
האצטדיון נחנך באוגוסט 1943 במשחק מול קבוצת נאשה קארילה, קבוצת הצבא היוגוסלבי. המשחק, שנערך לעיני יציעים מלאים, והסתיים בתוצאת תיקו 1-1, כשלטובת נתניה הבקיע יצחק כספי, שהפך למבקיע הראשון בתולדות האצטדיון. כספי היה לימים הראשון מבין שחקני נתניה שכבש שער בליגה הבכירה בישראל, כאשר עשה זאת בשנת 1948.

בשנות ה-70 וה-80 זכתה מכבי נתניה בחמש אליפויות, עת ששימש האצטדיון כמגרשה הביתי. הייתה תקופת הזוהר של הקבוצה, הזכורה בשל אמירתו של מוטל'ה שפיגלר שהליגה מחולקת ל"נתניה ועוד 15".

ב-12 במאי 2012 התקיים המשחק האחרון באצטדיון בו גברה מכבי נתניה על בני סכנין בתוצאה 3-2 משער של עומרי בן הרוש בתוספת הזמן של המשחק.

כשנתיים לאחר שהושלמה בנייתו של אצטדיון נתניה החדש, 71 שנה מאז שנפתח באוגוסט 1943, נהרס אצטדיון הקופסה ב-6 באוגוסט 2014. על פי התוכנית, בשטח האצטדיון יוקמו 4 בנייני מגורים שיכילו 350 דירות ומתחם חנויות קטן במפלס הרחוב.

==שם האצטדיון==
דגם האצטדיון המוצב במשרדי הנהלת [[אצטדיון נתניה]]
שמו הרשמי של האצטדיון הוא "אצטדיון שר טוב" והוא מכונה כך על שמו של יוסף שר טוב, שהיה ממקימי אגודת מכבי נתניה ואף כיהן כיו"ר הראשון שלה. כמו כן, היה שרטוב מפקד פלוגת הסדרן, פלוגה שהכילה מתנדבים שעזרו בארגון המשחקים ודאגו לאבטחת המשחקים ושמירת הסדר הציבורי בהם.

האצטדיון זכה לאורך השנים גם לכינויו "הקופסה", בשל גודלו הקטן יחסית, וכן בשל העובדה, שבמשך שנים הוקף ביציעים אשר יצרו יחדיו צורה של קופסה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120425113048/http://fcmn.co.il/index.php?dir=site&page=content&cs=3012 האצטדיון באתר מכבי נתניה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכבי נתניה
קטגוריה:נתניה: אצטדיונים ומתקני ספורט
הקופסה
בצקת ריאות

בצקת ריאות
בצקת ריאות היא הצטברות נוזלים בחלל הריאה, העשויה להוביל להפרעה בחילוף הגזים בריאה ועד לכשל נשימתי. 

==פתופיזיולוגיה==

חלל הריאה בנוי ממיליוני נאדיות, העטופות בנימים קטנים ודרכן מתבצע חילוף הגזים אל תוך הגוף ומחוצה לו. הנאדיות מלאות אוויר כל הזמן, כאשר אחוזי הגזים בהן משתנים בהתאם לשלב בנשימה (שאיפה או נשיפה). הצטברות נוזלים בחלל הריאה יוצרת מחסום בפני מעבר הגזים, וגורמת לכך שלא מגיע די חמצן למערכת הדם, וכן פחמן דו-חמצני אינו יכול להשתחרר אל מחוץ לגוף.

==גורמים==

לבצקת ריאות מספר גורמים, הנובעים מנזק ישיר לריאות או מליקוי בפעילות הלב או כלי הדם:

*מחלת לב - הגורם העיקרי, ובעיקר אי ספיקת לב שמאלית. התכווצות לקויה של החדר השמאלי גורמת להצטברות נוזל הדם בכלי הדם הנכנסים אל הלב מכיוון הריאות, וכתוצאה יוצרת עומס נוזלים על כלי הדם הריאתיים. המים שבנוזל הדם עוברים באוסמוזה אל הנאדיות, ויוצרים בצקת ריאות.
*אוטם חמור בשריר הלב
*צבירת נוזלים כתוצאה מכשל כלייתי
*טביעה במים מלוחים - אחוז המלח במים המלוחים גבוה יחסית לאחוז המלח בדם. לפיכך במצב בו נמצאים בריאות מים מלוחים עוברים מים ממחזור הדם באוסמוזה אל הריאות.
*שאיפת גזים רעילים
*זיהום חמור
*הסתגלות לקויה לגבהים
*בצקת ריאות תלוית גובה - עלולה להופיע בגובה מעל ל-2500 מ'.
*לחץ דם גבוה ממאיר (מלחץ של 220/120)

==סימנים==

סימני בצקת ריאות כוללים קוצר נשימה, קרפיטציות (חרחורים), ושיעול. ייתכן קצף מהפה, חיוורון לחץ דם גבוה דופק מהיר והזעה. בנוסף קיימת חרדה אצל החולה.

==סכנות==

בהיעדר טיפול בצקת הריאות מחמירה וגורמת למוות, בעיקר כתוצאה מתסמונת הכשל הנשימתי החריף, שהוא הסיבוך הנפוץ ביותר שלה.

==אבחנה==

האבחנה נעשית בדרך כלל על סמך ממצאי הבדיקה הגופנית וההיסטוריה הרפואית של החולה: בבדיקה הגופנית - חרחורים בסוף הנשיפה בהאזנה בעזרת מסכת, זאת בנוסף לסימנים שצוינו. צילום רנטגן של הריאות, המראה עלייה במילוי כלי הדם הריאתיים ונוזלים בריאה, עשוי לאשר את האבחנה. בנוסף תיתכן רמת חמצן נמוכה בדם בבדיקת ריווי החמצן, וכן בבדיקת גזים בדם עורקי. 

==טיפול==

הטיפול המיידי, מתן חמצן במסיכה 90%. בנוסף ישקול הצוות הרפואי על הנשמה בלחץ חיובי, בין אם לא פולשנית, כדוגמת CPAP, או הרדמת החולה וצנרור קנה. במצבים בהם הגורם הוא לבבי, כלומר, אי ספיקה שמאלית, הטיפול התרופתי, לרוב יכלול, מרחיבי כלי דם, מתוך מטרה להוריד את ה-PRE-LOAD. תרופות הבחירה יהיו ניטרוגליצרין, בצורות מתן שונות ומינונים משתנים, ומשתני לולאה כדוגמת פוסיד, אשר מרחיבים את ורידי הריאות. בנוסף, נהוג לתת מורפין, עקב תכונותיו המרגיעות, למרות שמחקרים הראו כי הוא מעלה את שיעור ההנשמה הפולשנית בחולים הקשים. כאשר מדובר בגורם זיהומי, יילקחו תרביות דם למעבדה, ויינתנו תכשירים אנטיביוטיים רחבי-טווח, תוך כדי פיקוח על נתיב האוויר, מצב הנשימה, והערכה המודינאמית.

==קישורים חיצוניים==

 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחלות ריאה המשפיעות על הנוזל הבין-תאי
קספר ואן דיין

קספר ואן דיין
קספר ואן דיין (באנגלית: Casper Van Dien; נולד ב-18 בדצמבר 1968) הוא שחקן אמריקאי.

==ביוגרפיה==
קספר נולד במילטון, פלורידה, וגדל בניו ג'רזי. משפחתו של דיין היא בעלת מסורת צבאית וזו הייתה גם שאיפתו בילדותו. כאשר התבגר חזרה משפחתו לפלורידה, והוא הלך ללמוד באקדמיה צבאית.
לאחר מכן הוא למד קדם רפואה באוניברסיטת המדינה של פלורידה, הנמצאת בטאלאהאסי. כאשר היה צריך לבחור קורסים נוספים, הוא בחר בשיעורי תיאטרון. לאחר מכן התיאטרון עניין אותו יותר מאשר הרפואה, והוא נשר מהלימודים כדי לפתח קריירת משחק.

== קריירה ==
ב-1988 עבר קספר להתגורר בלוס אנג'לס וביצע תפקידים שוליים בסרטים, סדרות טלוויזיה, כגון דרמת הנעורים בוורלי הילס 90210 ואת האופרת סבון "לחיות את החיים", אך עד מהרה הפך לשחקן קולנוע מוכר, בעיקר עקב השתתפותו בסרטי שוליים.

תפקידו הידוע מכל היה בסרט המדע הבדיוני עתיר האקשן - גברים בחלל (1997) של פול ורהובן. בנוסף, הופיע בתפקיד משני בשובר הקופות של טים ברטון סליפי הולו (1999). בתפקידים אחרים גילם את ג'יימס דין וטרזן. ב-2008 דיין חזר לגלם את דמותו בסרט השלישי של "גברים בחלל".

ב-2000, הופיע בסדרה "Titans" של ערוץ NBC.
ב-2005, הוא הופיע בסדרת הריאליטי "I Married a Princess", על חייו האישיים והמקצוע שלו.
ב-2006, הוא לוהק לטלנובלה "Watch Over Me".

== חייו האישיים ==
קספר היה נשוי לקארי מיצ'ם (נכדתו של רוברט מיצ'ם) מ-1993 עד 1997. לזוג שני ילדים: קאפי וגרייס. כששיחק קספר בסרט "המחסלים", הוא פגש את קתרין אוקסנברג. השניים התחתנו במאי 1999. לזוג שתי בנות: מאיה וסלסטה, ואן דיין הוא בעל משמורת מלאה על ילדיו מנישואיו הראשונים והוא מתגורר במליבו ביחד עם כל ילדיו ובתה של אוקסנברג. ב-2006, כאשר התארח ואן דיין אצל "Larry King Live", הוא הודה שעבר התעללות מינית על ידי השמרטפית שלו בגיל 8. הוא שמר על זה בסוד עד גיל 32.

==פילמוגרפיה==
* מסלול קטלני (1996)
* צעקה בעלטה (1997)
* גברים בחלל (1997)
* ג'יימס דין: להתחרות בגורל (1997)
* ערפדים מודרניים (1998)
* על סף תהום (1998)
* טרזן והעיר האבודה (1998)
* על גבול הסכנה (1998)
* המחסלים (1999)
* קוד אומגה (1999)
* מתקפת כרישים
* המאתר (2000)
* מרדף דרכים (2000)
* שותפים (2000)
* מרדף אחר הגורל (2001)
* בחזרה לווייטנאם (2001)
* תיק וקטור (2002)
* ביג ספנדר (2003)
* דרקולה 3000 (2004)
* ימים של הרס (2006)
* גברים בחלל 3 (2008)
* נובס (2012)
* avengers grimm (2015)
* כלב צבאי (2016)
*שוטרי החלל: בוגדי מאדים (2017)
* אליטה: מלאך קרב (2019)
*מים מתים (2019)
*The 2nd (2020)
*Roped (2020)
*Murder at Hollow Creek (2024)
*Hunt Clubr(TBA)
*Occupation Rainfall: Chapter 2 (TBA)
*The Flood (TBA)

=== טלוויזיה ===
*Freshman Dorm (1992)
*Titans (2000)
*איש השלד (2004) - סרט טלוויזיה של Syfy
*The Fallen Ones (2005) - סרט טלוויזיה של Syfy
*שמור עליי (2007-2006)
*Aces 'N' Eights (2008) - סרט טלוויזיה של ION
*מסכת הנינג'ה (2008) - סרט טלוויזיה
*כל האמריקאים (2018-הווה)
*The Warrant (2020) - סרט טלוויזיה של INSP

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
קטגוריה:מאליבו: אישים~
פארמה

פַּארְמָה (באיטלקית: Parma) היא עיר במחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה, בין הערים מילאנו ובולוניה. עם אוכלוסייה של 196,764 תושבים נכון לינואר 2023, פארמה היא העיר השנייה בגודלה במחוז אמיליה-רומאנה אחרי בולוניה. על אף גודלה הקטן יחסית, העיר נחשבת כמרכז אומנויות משמעותי. בין 1545 לאיחוד איטליה (1859) העיר הייתה מרכזה של דוכסות פארמה.

בפארמה נולד ארטורו טוסקניני, מגדולי המנצחים במאה ה-20, וקבור בה המלחין ניקולו פאגאניני. במאה ה-19 חי בעיר המלחין וגדול מחברי האופרות ג'וזפה ורדי. בזכותם נחשבת העיר כמרכז מוזיקלי, ובית האופרה "תיאטרו רג'ו" הוא מקום ידוע לחובבי האופרה. גם מבחינה קולינארית יש לפארמה תרומה נכבדה: מפארמה הגיעה גבינת הפרמזן, ששמה נגזר משם העיר. זוהי גבינה קשה העוברת תהליך התיישנות עד לקבלת מרקם מוצק, וידועה בריחה ובטעמה החזקים. הפרושוטו מאזור פארמה נחשב למשובח באיטליה.

בעיר נמצאת קתדרלה עתיקה, שנבנתה במאה ה-11, ובתוכה ציורי קיר פרי מכחולו של קורג'ו (1494-1534), מגדולי ציירי הרנסאנס בתקופה המוקדמת.

בעיר שוכנת אוניברסיטת פארמה, אשר נוסדה עוד במאה ה-11 והיא אחת האוניברסיטאות העתיקות בעולם. בעיר גם ממוקמת ספריית פאלאטינה.

== היסטוריה ==

=== העת העתיקה ===
אזור פארמה כבר יושב בתקופת הברונזה, בין יתר אתרי טרמרה העתיקים שיושבו באזור. ככל הנראה העיר נוסדה ונקראה בשמה על ידי האטרוסקים.

=== התקופה הרומית ===
המושבה הרומית נוסדה בשנת 183 לפני הספירה, יחד עם מודנה, והתיישבו בה כ-2,000 משפחות. באפריל 43 לפנה"ס העיר חרבה, ולאחר מספר שנים הקיסר אוגוסטוס בנה אותה מחדש. בתקופת האימפריה הרומית העיר זכתה בתואר הכבוד "יוליה", על נאמנותה לבית הקיסרות.

אטילה שליט ההונים ביטל את תואר העיר מפארמה בשנת 452, אך מספר שנים לאחר מכן החזיר המלך אודואצ'ר הגרמני את תואר זה לפארמה. במאה ה-6, במהלך המלחמה הגותית שנערכה בין האימפריה הביזנטית לממלכה האוסטרו-גותית, ביטל טוטילה מלך הגותים שוב את תוארה, אך זה הושב לה לאחר הבסת הגותים.

עד תקופה זו פארמה נכללה במחוז רוונה של האימפריה הביזנטית, ומשנת 569 השתייכה לממלכת איטליה הלומברדית.

=== ימי הביניים ===
במהלך ימי הביניים התפתחה קהילה יהודית בעיר. בספריית פאלאטינה שבעיר נמצא האוסף הגדול ביותר של כתבי יד עבריים מאיטליה, והשני בגודלו בעולם אחרי הספרייה הבודליינית באוקספורד שבבריטניה.

בשנת 774, תחת שלטון הפרנקים הפכה פארמה לבירת מחוז. כמו רוב ערי צפון איטליה, היא הייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה שייסד קרל הגדול, אך נשלטה בפועל על ידי הבישופים המקומיים.

== ספורט ==
העיר היא ביתו של מועדון הכדורגל פארמה קאלצ'יו 1913 המשחק כיום בסרייה ב'.

== ערים תאומות ==

* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

בית הכנסת בפארמה
הקתדרלה הימי-ביניימית בפארמה

*
קטגוריה:אמיליה-רומאניה: ערים
בצרה (ישראל)

בָּצְרָה (הגייה: בוצרה) הוא מושב שיתופי באזור השרון מצפון לעיר רעננה השייך למועצה אזורית חוף השרון.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם בשנת 1946, על האדמת הקרן הקיימת בכספי קרן היסוד.

המייסדים היו קודם לכן חיילים ישראליים, בחיל ההנדסה הקרבית של הצבא הבריטי, ששרתו בסמוך לעיר בצרה בעיראק, ומכאן נגזר שמו של המושב.

בשנותיו הראשונות היה יישוב חקלאי שיתופי. עם הקמת המדינה בשנת 1948 הפך למושב עובדים במתכונת של אגודה שיתופית.

בשנת 1974 בוצעה הרחבה ביישוב על ידי בנים ממשיכים. בשנות ה-90 הורחב היישוב בשנית על ידי חברי האגודה השיתופית. במרכז המושב מצויים מספר מוסדות ציבור ובהם בית כנסת שאותו תכננו בני הזוג האדריכלים ארתור ובלהה שרגנהיים. ובית כנסת ספרדי בהנהגת רב היישוב הרב עזרזר.

<gallery widths="160" heights="160" perrow="3">
קובץ:בצרה - חגיגת העליה לבצרה - ארגון שתופי לחיילים משוחררים - חריש ראשון.-JNF002337.jpeg|חגיגת העלייה לבצרה -ארגון שתופי לחיילים משוחררים - חריש ראשון
קובץ:מבט על הפרדסים של בצרה ממערב.JPG|שדות באזור היישוב בצרה
קובץ:בצרה.jpg|בצרה, רחוב בשכונת ההרחבה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130927000211/http://bazra-vaad.co.il/html/about.htm אתר ועד מקומי מושב בצרה] בארכיון האינטרנט
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1946
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית חוף השרון
אודים

אוּדִים הוא מושב הנמצא מדרום לנתניה ומשתייך למועצה אזורית חוף השרון. זהו מהיישובים היהודים הראשונים שהוקמו בישראל לאחר קום המדינה. כיום מתגוררים במושב כ-1,400 תושבים.
== היסטוריה ==
המושב הוקם באוגוסט 1948 על ידי ניצולי השואה, בסיוע חברת רסקו. שם היישוב נסמך על ספר זכריה (ג, ב): "אוּד מֻצָּל מֵאֵשׁ" כסמל לניצולי השואה. ב-1950 עבר המושב למיקומו הנוכחי, על גבעה ממזרח למיקום המושב הראשוני. המיקום הראשוני נמצא בשמורת שער פולג, סמוך לאגם יקום, ונותרו ממנו מספר מבנים ישנים. 

ענפי המשק העיקריים במושב הם הדרים ופקאן, ובתחומי המושב מצוי אתר ארכאולוגי ובו מצודה ישראלית עתיקה. 

ילדי המקום לומדים בבית הספר היסודי על שם ויצמן בבית יהושע, ובבית החינוך המשותף בשפיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://hof-hasharon.co.il/אודים/ אודים] באתר המועצה האזורית חוף השרון
* 

==הערות שוליים==

שלט הכניסה למושב אודים
אנדרטה לנופלים במערכות ישראל באודים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית חוף השרון
קטגוריה:שביל ישראל
*
סיוע בין-לאומי

סיוע בין־לאומי או סיוע חוץ, הוא העברת משאבים (בדרך כלל העברה של כסף) ממדינה למדינה. המניעים להענקת סיוע הם מגוונים:
* זולתנות וסולידריות עם מדינות הסובלות מעוני או מדינות שנפגעו באסון טבע
* רצון לרכוש השפעה מדינית, כלומר להשפיע על ההחלטות שמקבלות מדינות שונות, לאו דווקא המדינה שמקבלת את הסיוע.
* רצון לחזק את מעמדן של בעלות ברית צבאיות.
* מניעים כלכליים של גופים בתוך המדינה המסייעת: כך למשל תאגידים אמריקניים המייצרים נשק יוצאים נשכרים מהענקת סיוע צבאי אמריקני למדינות שונות.

סיוע בין-לאומי עשוי להוות פתרון קצר-טווח בלבד אך בהחלט היו מקרים בהם העזרה לשיקום הכלכלה הייתה מהותית, למשל במקרה של תוכנית מרשל. לעיתים גורם הסיוע למקבלי ההטבות להימנע מליטול אחריות על שינוי מצבם.

סיוע החוץ עשוי לפגוע במדינות נתמכות, בכך שהוא מדכא פיתוח תעשיות ושירותים.

כספי סיוע יכולים להיות מועברים לתקציב המדינה המקבלת לשימוש כללי, או לממן מטרות שנקבעו מראש. למשל, מדינה עשירה יכולה לממן פרויקט של סלילת כביש מהיר במדינה מתפתחת.

הצד המסייע והצד המקבל של סיוע חוץ יכולים להיות ממשלות, ארגונים לא-ממשלתיים או פרטים.

==לקריאה נוספת==
* אפרת רם טיקטין, קביעת קדימויות בין מטופלים בתנאים של מחסור חמור במשאבים - משלחת צה"ל להאיטי כמקרה מבחן, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 4 עמוד 116, 2011

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

*
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
רוג'ר הרגריבס

צ'ארלס רוג'ר הרגריבס (באנגלית: Charles Roger Hargreaves; 9 במאי 1935 – 11 בספטמבר 1988) היה סופר ילדים ומאייר בריטי, הידוע בזכות סדרת ספרי "מר וגברת" (Mr. Men) שכתב, המיועדים לגיל הרך. ספרי סדרה זו וסדרות נוספות של הרגריבס תורגמו בין השאר לעברית. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הופקו גם סדרות טלוויזיה על פי הספרים. בנוסף, הרגריבס כתב סדרה קצרה של "גברת אישה" (ובה: גב' שובבה, גב' פגע, גב' נהדרת).

== ביוגרפיה ==
=== לידה ===
הרגריבס נולד בבית חולים פרטי בעיירה קלקהיטון שבמערב יורקשייר לאפלרד רג'ינלד ואת'ל מארי הרגריבס.

=== קריירה ===
הרגריבס עבד במשך שנה בעסק הכביסה וניקוי יבש של אביו לפני שהחל לעסוק בפרסום. שאיפתו המקורית הייתה להיות צייר קומיקס. בשנת 1971, במהלך עבודתו כמנהל קריאייטיב של חברה לונדונית, הוא כתב את ספרו הראשון בסדרת הספרים מר איש, ספר בשם מר דגדוג. בתחילה התקשה למצוא מוציא לאור, אך מיד עם שמצא הפכו הספרים להצלחה מיידית, עם מכירות של מעל מיליון עותקים במהלך שלוש שנים. ב-1974 הומרה סדרת הספרים לסדרת טלוויזיה ב-BBC, אשר קוריינה על ידי ארתור לואו.

ב-1976 עזב הרגריבס את עבודתו היומית. ב-1981 יצאה לאור סדרת הספרים גברת אישה, אשר ב-1983 הומרה גם היא לסדרת טלוויזיה מצוירת אשר קוריינה על ידי פאולין קולינס ובעלה ג'ון אלדרטון.

אף על פי שכתב עוד ספרי ילדים רבים, הרגריבס ידוע בעיקר בזכות 46 ספרי מר איש ו-33 ספרי גברת אישה.

=== מוות ===
לאחר מותו של הרגריבס משבץ מוחי ב-1988 אייר בנו אדם הרגריבס ספרים נוספים בסדרה, בהם הופיעו 10 דמויות חדשות. באפריל 2004 מכרה אלמנתו של הרגריבס, כריסטין, את הזכויות על הסדרה לתאגיד הבידור הבריטי "כוריון" תמורת 28 מיליון לירות שטרלינג.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=18270 רשימת הספרים שכתב הרגריבס], מתוך אתר סימניה
* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער בריטים
קטגוריה:מאיירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1935
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1988
נור, מלכת ירדן

המלכה נור (שמה המקורי: ליסה נג'יב חלבי, נולדה ב-23 באוגוסט 1951) היא אלמנתו של חוסיין מלך ירדן. היא הייתה אשתו הרביעית והמלכה הרעיה של ירדן עד מותו ב-7 בפברואר 1999.

== ביוגרפיה ==
המלכה נור נולדה בארצות הברית בשם ליסה נג'יב חלבי לאב טייס ממוצא סורי ולאם ממוצא שוודי ואנגלי. אביה שירת כטייס ניסוי בצי האמריקני, כמנהל חברת תעופה וכפקיד ממשל אמריקני בכיר. בתקופת הנשיא הארי טרומן הוא שימש עוזר למזכיר ההגנה האמריקני. בתקופת הנשיא ג'ון פ. קנדי הוא מונה לעמוד בראש רשות התעופה הפדרלית. בין השנים 1969 ל-1972 הוא ניהל את חברת התעופה פאן אם. סבא-רבא של נור, אליאס חלבי, היגר לארצות הברית בשנת 1891.
לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת פרינסטון נור עבדה שנה באוסטרליה בתכנון ערים. בשנת 1975 החלה לעבוד בחברת אדריכלות בריטית אשר עסקה בתכנון מרכז העיר טהראן באיראן, עד אשר המצב הפוליטי באיראן לא איפשר את המשך עבודתה שם. התענינותה במתרחש במזרח התיכון הביאה אותה להגיש מועמדותה ללימודי תואר שני בעיתונות באוניברסיטת קולומביה ובינתיים קיבלה משרה זמנית במתקן מחקר תעופתי בעמאן. היא עזבה משרה זו לאחר שמונתה למנהלת מחלקת תכנון מתקנים ועיצוב בחברת התעופה עאליה. היא הכירה את המלך חוסיין עוד בשעה שהתאבל על מות אשתו, עאליה, מלכת ירדן.

נור, אשר הייתה נוצרייה עד לנישואיה למלך חוסיין, התאסלמה ושינתה את שמה ל"נור אל-חוסיין". פירוש שמה (נור) בערבית הוא "אור". ב-15 ביוני 1978 נישאה למלך חוסיין. היא דוברת אנגלית, ערבית וצרפתית.

לזוג נולדו ארבעה ילדים: חמזה (1980), האשם (1981), אימאן (1983) וראיה (1986).

המלכה נור אינה אמו של המלך הנוכחי, עבדאללה, ולכן אינה נושאת בתואר המלכה האם. עם זאת, גם אחרי מות המלך חוסיין הפנייה אליה היא "הוד רוממותה, המלכה נור". לאחר מות המלך חוסיין היא מחלקת זמנה בין בתיה בעמאן, בלונדון ובוושינגטון די. סי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אישים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
נור
קטגוריה:מסדר ג'ון הקדוש
קטגוריה:מתאסלמות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:מתאסלמים אמריקאים
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:חוסיין, מלך ירדן
קטגוריה:נשים סוריות
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:ילידות 1951
קטגוריה:ילידי 1951
מחלת בירגר

מחלת בירגר (שם מדעי: Thromboangiitis obliterans) היא מחלה דלקתית, מענף מחלות כלי הדם. המחלה מאופיינת בפקקת ובדלקת חריפות בעורקים ובוורידים בידיים וברגליים, ובפרט בעורקי הרגליים של גברים צעירים מעשנים. מחלת בירגר התגלתה על ידי הרופא ליאו בירגר בשנת 1908. 

== מאפייני המחלה ==

התסמין העיקרי במחלה הוא כאב באזורים הנגועים. עורקי הגפיים מודלקים וחסומים ותיתכן צליעה סירוגית. לעיתים נגרמים נמק או כיבים (פצעים פתוחים ברקמות שונות בגוף).

== אבחון ==

אבחון המחלה נעשה בעיקר בדרך השלילה. נוסף על שלילת מחלות כלי דם נפוצות יותר אמורים להתקיים מספר מאפיינים לאבחון המחלה:
:1. גיל צעיר מ-40.
:2. היסטוריה של עישון.
:3. איסכמיה בקצות הגפיים.
:4. שלילה מעבדתית של סוכרת, הפרעות בקרישת הדם ומחלות אוטואימוניות.
:5. שלילה של תסחיף.
:6. מופע עקבי בכלי הדם הפגועים.

== טיפול ==

עם התקדמות המחלה יש מקרים שבהם יש צורך בכריתת היד או הרגל, או חלקים ממנה, על מנת למנוע התפשטות הנמק. בחלק מן המקרים מבוצעים ניתוחים בכלי הדם לשיפור זרימת הדם בגפיים.

המחלה היא חשוכת מרפא, ואין בה טיפול. מצד שני, הפסקת העישון עשויה למנוע, באופן דרסטי, את התקדמות המחלה. באופן פרדוקסלי הלוקים במחלה מתקשים מאוד לחדול מן העישון חרף הסימנים הקליניים הקשים.

טיפול באילופרוסט יכול להקל על החולים באופן משמעותי ולהביא לריפוי הפצעים.

== אפידמיולוגיה ==

המחלה נפוצה יותר בישראל (אצל בני העם היהודי, ועל כן בטעות יוחסה כמחלה המיוחדת לעם זה), ביפן ובהודו מאשר בארצות הברית ובאירופה. המחלה נפוצה ביותר אצל תושבי בנגלדש המעשנים סיגריות מיוחדות העשויות מטבק חי.

קטגוריה:מחלות עורקים ונימים
קטגוריה:מחלות חשוכות מרפא

==קישורים חיצוניים==

*
פרנסואה השני, מלך צרפת

פרנסואה השני (בצרפתית: François II; 19 בינואר 1544 – 5 בדצמבר 1560), בן לשושלת ולואה, היה מלך צרפת בשנים 1559–1560.

== חייו ==
פרנסואה היה בנם הבכור של אנרי השני וקטרינה דה מדיצ'י, וירש את הכתר אחרי מותו של אביו ביולי 1559. הסכם הנישואין של פרנסואה למרי מלכת הסקוטים נעשה בידי אביו, המלך אנרי השני ב-1548 כאשר פרנסואה היה בן ארבע שנים בלבד. מרי סטוארט הוכתרה למלכת סקוטלנד ב-14 בדצמבר 1542, כשהייתה בת שישה ימים בלבד. לאחר שאושר הסכם הנישואין, המלכה בת השש מרי סטיוארט נשלחה לצרפת כדי לקבל את חינוכה בחצר המלכות הצרפתי. הנישואין נערכו ב-24 באפריל 1558, כאשר פרנסואה היה בן 14 ומרי סטיוארט בת 15.

שנה מאוחר יותר מת אנרי השני ופרנסואה הוכתר בשם פרנסואה השני. היות שנישא למלכת סקוטלנד, פרנסואה השני היה מלך צרפת וסקוטלנד. אך מכיוון שהיה בן 15 בלבד, אמו, קטרינה דה מדיצ'י, שמשה כעוצרת בשמו. בתקופה זו נמשכו רדיפות ההוגנוטים (הפרוטסטנטים הצרפתיים) ורבים מהם נידונו למוות, אם כי קטרינה דה מדיצ'י עשתה ניסיונות להגיע עמם לפשרה.

פרנסואה מת ב-5 בדצמבר 1560 בשל קדחת במוח. אחיו שארל ירש את הכתר בשם שארל התשיעי, אבל היות שהיה בן עשר בלבד, המשיכה אמו של שארל, קטרינה דה מדיצ'י לשמש כעוצרת בשמו.
פסל קבורה ב[[בזיליקת סן-דני]]

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:בית ולואה
קטגוריה:מלכי צרפת מהמאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1544
קטגוריה:נפטרים ב-1560
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת סן-דני
מרק רוזנבאום

מרק רוזנבאום (נולד ב-19 במרץ 1952) הוא במאי, מפיק קולנוע ושחקן ישראלי, פסיכולוג בהשכלתו. יושב ראש האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בין השנים 2001–2011.

==ביוגרפיה==
רוזנבאום נולד בפולין ועלה ארצה בשנת 1968. בשנת 1972 החל ללמוד במחזור הראשון של החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב לצד לימודי עבודה סוציאלית. בשנת 1975 התגייס לצבא ושירת בתיאטרון צה"ל.

הוא אביו של המפיק מיכאל רוזנבאום. חמישה מהסרטים בהפקתו של רוזנבאום, חלקם עם מפיקים שותפים (כמו משה לוינסון ואורי סבג), זכו בפרס אופיר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר: "מעבר לים" (1992), "קלרה הקדושה" (1996), "קרקס פלשתינה" (1998), "החברים של יאנה" (1999) ו"חתונה מאוחרת" (2001).

הסרט הישראלי הראשון אותו הפיק נקרא "גרין" (1984). סרטיו הנוספים: "אש צולבת" (1989), "אהבתה האחרונה של לורה אדלר" (1990), "אזרח אמריקאי" (1992), "הירושה" (1993), "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש" (1994), "הגמל המעופף" (1994), "נקמה יהודית" (1997) ו"מתנה משמיים" (2003), "שרמן בחורף" (2001).

בשנים 1999-1995 שימש כיו"ר איגוד המפיקים והוביל את המאבק על הפקות מקור בכבלים ועל חקיקת חוק הקולנוע.

בשנת 2000 התנסה רוזנבאום גם בבימוי ("הבולשת חוקרת") שהניב לו שתי מועמדויות לפרס אופיר (כמפיק וכבמאי).

בשנת 2004 הפיק רוזנבאום 3 סרטים שזכו להצלחה אף מחוץ לישראל: "אור", "אבנים" ו"ולקחת לך אישה" וזכו במספר פרסים בינלאומיים. 

בשנת 2005 הפיק את הסרט התיעודי "18 קילו של אהבה" שזכה בפרס אופיר, ואף התנסה במשחק, במיני סדרת דרמה הישראלית "בסימן ונוס" ובסרט "החשוד האחרון".

ביולי 2006 יצא לאקרנים סרטו השני כבמאי, קומדיית הפשע הרומנטית "לרקוד". ב-2014 השתתף בהפקת הסרט "פנסיון פראכט".

ב-2013 שיחק והשתתף בהפקת הסרט "מעל הגבעה" בבימויו של רפאל נג'ארי.

בשנת 2016 הפיק את אבינו של מני יעיש. בשנת 2018 הפיק את גאולה בבימוי יוסי מדמוני ובועז יהונתן יעקב. בשנת 2019 שיחק בסדרה "עיר מקלט" ששודרה ביס. בשנת 2020 שיחק בסדרה "אחד על אחד" בערוץ כאן 11.

בשנת 2020 שיחק בסרט "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם". הסרט זכה בפרס הראשון בתחרות הקולנוע העלילתי בפסטיבל ירושלים. על תפקידו בסרט קיבל רוזנבאום מועמדות לפרס השחקן הראשי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2021.

==פרסים והוקרה==
בשנת 2001 זכה בפרס הוקרה על מפעל חיים, בפסטיבל הקולנוע בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.transfax.co.il/ אתר חברת טרנספקס של מרק רוזנבאום]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אגם ניוס

אגם ניוס (בצרפתית: Nyos) הוא אגם לוע הממוקם בצפון-מערב קמרון. אורכו המרבי של האגם 2,000 מטר, רוחבו 1,200 ועומקו 208 מטר.

== אסון ההתפרצות המימית ==

כיס מאגמה הנמצא מתחת לאגם משחרר פחמן דו-חמצני (CO<sub>2</sub>) לתוך האגם. ב-21 באוגוסט 1986 התרחשה באגם התפרצות אגמית, המכונה גם בכינוי "היפוך אגמי": ענן של פחמן דו-חמצני בנפח של מעל לקילומטר מעוקב השתחרר מהאגם. ענן הפחמן אפף את הכפרים והישובים באזור האגם וגרם למותם מחנק של כ-1,700 בני אדם. הסיבה להתפרצות האגמית אינה ברורה, אולם מרבית החוקרים סבורים כי היא התרחשה בעקבות מפולת בוץ באגם, שהביאה לשחרור מצבור הפחמן הדו-חמצני בתחתית האגם אל האוויר.

האסון הפנה את תשומת לב הקהילה המדעית לאגמים בהם כלוא מצבור של פחמן דו-חמצני. עד כה ידועים שני אגמים נוספים המסכנים את החיים שסביבתם: אגם מונון (Monoun) הנמצא כ-100 ק"מ דרום מזרחית לאגם ניוס וגרם גם הוא למותם של 37 איש מחנק ב-15 באוגוסט 1984, ואגם קיוו (Kivu) שבין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לרואנדה, המכיל בנוסף לפחמן גם גז מתאן.

כדי למנוע התפרצויות אגמיות נוספות, הותקן באגם בשנת 2001 צינור המעלה מים רווים בפחמן מתחתית האגם. ירידת הלחץ מהמים מביאה לשחרור הפחמן המומס במים בצורה מבוקרת, ובכך מונע הצטברות כמויות גדולות של פחמן בתחתית האגם. בשנת 2011 הותקנו שני צינורות נוספים.

==קישורים חיצוניים==

*
* [http://www.mako.co.il/hix-bizarre/die-from-it/Article-8dd75d521589251006.htm האגם הזה הרג 1,700 אנשים בפחות משעה], באתר מאקו
* דורון פישלר, [https://www.osimhistoria.com/theanswer/ep64-chizbat זה בא מהאגם: סיפור אימה], בפודקאסט "התשובה", פברואר 2021

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ניוס
קטגוריה:קמרון: גאוגרפיה
קטגוריה:אסונות טבע
ניוס
אדרת (מושב)

אדרת הוא מושב שממוקם מעל עמק האלה. נמצא דרומית־מזרחית לעיר בית שמש מול קיבוץ נתיב הל"ה בחבל עדולם. משתייך למועצה אזורית מטה יהודה.

== היסטוריה ==
בשנת 1959 נעשה ניסיון ראשון על ידי המדינה להקים את היישוב והוא יושב בעולים מרומניה. המושב הוכן מראש עם בתים מוכנים לקראת הגעת המתיישבים, שיועדו להתפרנס מגידול טבק וגפנים. התושבים היו חסרים כל רקע חקלאי והתפרנסו מעבודה בקק"ל או בעבודות מחוץ למושב. בזו אחר זו עזבו כל המשפחות את המושב, חלקן אף וויתרו על הזכויות שהיו להן על הבתים והנחלות שניתנו להן על ידי הסוכנות היהודית. ועדה של משרד החקלאות קבעה בתחילת 1961 כי אין כל טעם בהמשך קיומו של המושב כמושב חקלאי. בשנת 1963 הוקם המושב מחדש ויושב על ידי עולים ממרוקו. העולים עסקו בחקלאות, בעיקר בענף הלולים, עד לשנות התשעים. תושבי המושב עובדים בירושלים, בית שמש, גוש עציון, קריית גת, דורות, גוש דן ועוד.

בהשראת הכרמים בסביבה, נלקח שם המושב מספר יחזקאל, בו מופיע הביטוי "גפן אדרת". גפן אדרת היא גפן אדירה וענפה.

בשנת 1997 נבנתה במושב אחת מהרחבות המושבים הראשונות בארץ (במסגרת החלטת מ.מ.י 612). ההרחבה הייתה חלק מתוכנית "מפנה 97" שיזמה הסוכנות היהודית במטרה להזרים דם חדש למושבים, במסגרת התוכנית הסוכנות ומשרד השיכון השתתפו במימון עליות הפיתוח דבר שאיפשר לזוגות צעירים לרכוש מגרשים. במסגרת זו נוספו למושב 49 יחידות של חצי דונם שאוכלסו על ידי זוגות צעירים ישראלים (בעיקר מירושלים ומגוש עציון) וכן עולים מארצות הברית, בריטניה וקנדה.

בשנת 1999 תושבי הרחבה א' יזמו והקימו (בהובלתם של שמריהו בן פזי, גיל מסטיי, איתן הוניג ודני פרטקין) מכינה קדם צבאית אשר פעלה ברצף במושב עד לשנת 2016. המכינה עזבה את המושב ב-2016 בשל העדר תמיכה מצד הוועד החקלאי אשר מנע מהמכינה מושב קבע וטירפד תוכניות שעמדו על הפרק.

בשנת 2005 יזמו תושבי ההרחבה ביצוע של הרחבה נוספת בת 71 מגרשים. חברי ההרחבה הראשונה פעלו כייזמים במסגרת מלכ"ר, השקיעו את הכספים הנדרשים ושיווקו בעצמם את המגרשים, וזאת במטרה לשמר את אופיו הייחודי של המושב המתאפיין בקהילה דתית פתוחה ובזוגות מעורבים. במסגרת ההרחבה השנייה הגיע דור צעיר למושב. בין התושבים החדשים, ישראלים ותיקים, משפחה שגרה באוטובוס וכן עולים מצרפת, גרמניה, ארגנטינה ואורוגוואי.

ביולי 2019 התחוללה באזור שרפת יער גדולה, שחרבה חלקים נרחבים מהיער הסובב את המושב. המושב פונה מתושביו ולוחמי האש הצליחו לעצור את הלהבות בקו הבתים הראשון. לא היו פגיעות בנפש או ברכוש.

<br />

==בסביבת המושב==
מושב אדרת נמצא כ-300 מטר ממערב למערת עדולם, בה, לפי המסורת, נחבא דוד בזמן בריחתו משאול, ולחורבת עדולם. מתחתיה משתרע עמק האלה. כשני ק"מ מערבית שוכנת חורבות שוכה המקראית, הידועה היום כגבעת התורמוסים, וכחמישה ק"מ מערבית לה נמצאת מקום המאבק בין דוד וגוליית. בקרבת המושב אתרים ארכאולוגיים נוספים, ובהם חורבת עתרי, חורבת ריבוא, חורבת בורגין וחורבת מדרס. חווה חקלאית מהתקופה ההלניסטית נמצאת מטרים ספורים מהשער הדרומי של המושב.

דרומית למושב, בסמוך למערת עדולם, ישנה נביעה השופעת מים בחורף גשום ויוצאת אל נחל עציונה.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.m-y-net.co.il/מטה-יהודה/מטה-יהודה/שריפה-בעמק-האלה-המושבים-אדרת-ונווה-מיכאל-פונו/ שרפה בעמק האלה: המושבים אדרת ונווה מיכאל פונו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובים במחוז ירושלים
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1961
קטגוריה:חבל עדולם
בר גיורא (מושב)

בר גיורא הוא מושב בהרי יהודה בין הערים ירושלים ובית שמש השייך למועצה אזורית מטה יהודה.

היישוב ממוקם בפרוזדור ירושלים ליד הקילומטר ה-2 בכביש 386 מצומת צור הדסה לצומת עין כרם, כ-15 ק"מ (כביש) דרומית-מערבית לירושלים, בגובה של 715 מטר מעל פני הים. 

== מקור השם ==
המושב נקרא על שם שמעון בר גיורא, מגיבורי היהודים בימי המרד הגדול ברומאים (מופיע במקורות שונים גם כ"בר-גיורה"), שכפר מולדתו הוא גרשה ובעבר הוא זוהה עם המצויה בנחל גרס, יובלו של נחל סנסן הסמוך.

== היסטוריה ==
המקום נוסד ב-18 באוקטובר 1950 על ידי עולים ממרוקו. היישוב משתייך לארגון משקי חרות בית"ר, והוקם בתחילה כמחנה עבודה בשם "איתנים" שהפך למושב בשנת 1954. המושב נכלל במועצה אזורית האלה (בהמשך התמזגה המועצה לתוך מועצת מטה יהודה). ועדה של משרד החקלאות קבעה בתחילת 1961 כי אין כל טעם בהמשך קיומו של המושב כמושב חקלאי. בבר גיורא פעלה אכסניית נוער וכן בית ספר שדה של החברה להגנת הטבע. שני מוסדות אלו כבר לא פועלים במקום.
בית העם

== סביבת היישוב ==
צפונית למושב תחנת מידע של קרן קיימת לישראל המשולבת עם קפה־מסעדה בשם "בר בהר". המקום משמש כמרכז למטיילים ונקודת מוצא למספר מסלולי טיול באזור. אחד המסלולים הוא שביל מסומן בנחל קטלב שבתחילתו מעיין "עין גיורא". נחל קטלב יורד בירידה תלולה כשני קילומטר בקניון נאה לנחל שורק, שם עוברת מסילת הרכבת לירושלים. במקום יש את בניין תחנת הרכבת בר גיורא. בעבר הייתה זו תחנה תפעולית עם מסילה כפולה למפגש בין רכבות והיה במקום מתקן לאספקת מים לקטרי קיטור, המים הגיעו בצינורות מעין גיורא.

מתחנת הרכבת לכיוון מערב עובר שביל המסומן בצבע ירוק המוביל אל שרידי הכפר דיר א-שיח', שם יש מבנה קבר שייח' יפה, בדר אלג'מלי, הידוע גם בשם שיח' סולטאן בדר. ביישוב שוכן יקב הבוטיק סוסון ים.

== היסטוריה מקומית ==
המקום בו נמצא היום המושב היה בתקופת המנדט מחנה נופש צבאי בריטי בשם "מחנה עַלַאר" כשמו של הכפר הערבי הסמוך עַלַאר. שמיקומו בגבולו של מושב מטע הסמוך למושב בר גיורא.

שמה של "תחנת הרכבת בר גיורא" עד סיומה של תקופת המנדט היה "תחנת דִיר אֶ-שֵיח'", כשמו של הכפר הערבי דיר א-שיח' ששכן סמוך לתחנה הרכבת. תחנת בר גיורא היא תחנת רכבת תפעולית על מסילת הרכבת לירושלים. התחנה שוכנת בקטע המסילה מנען דרך בית שמש לירושלים, בערוץ נחל שורק כשני קילומטר צפונית למושב בר גיורא.

שני הכפרים הללו נכבשו במלחמת העצמאות במבצע ההר על ידי חטיבת הראל של הפלמ"ח והיום הם כפרים נטושים.

== תחנת מדידת השדה המגנטי ==
מדידת עוצמת השדה המגנטי של כדור הארץ וכיוונו מבוצעות באמצעות מגנטומטר, מכשיר שמודד ורושם את עוצמת השדה המגנטי המקומי ואת כיוונו לאורך הזמן. בישראל קיימות כיום שלוש תחנות מדידה (המכונות "מצפים מגנטיים") המופעלות על ידי המרכז למיפוי ישראל: בהר חרמון, בבר גיורא ובהרי אילת. 

==ראו גם==
*תחנת הרכבת בר גיורא

== לקריאה נוספת ==
* כל מקום ואתר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, 1978. עמ' 76.
* זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד - תרבות וחינוך, 1986. עמ' 1020.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.inature.info/wiki/נחל_שורק_הררי_(מזרח) בר גיורא - עין גיורה], טבע ונופים בישראל
* 

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
קובץ:BarGiora07.jpg|מראה כללי במושב
קובץ:BarGiora01.jpg|בית הכנסת קהילת בני ישראל - אהבת שלום
קובץ:BarGiora06.jpg|בניין הספרייה התורנית
קובץ:BarGiora04.jpg|גן שעשועים
</gallery>

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
שירתה של טרויה

שירתה של טרויה (באנגלית: The Song of Troy) הוא רומן מודרני שנכתב על ידי הסופרת האוסטרלית קולין מקאלוג בשנת 1998, ועלילתו מציגה עיבוד חופשי של אגדת טרויה.

הסופרת הסתמכה בין השאר בכתיבתה על יצירותיו של הומרוס, האיליאדה והאודיסיאה וכן על כתבי אוריפידס, הסיודוס, ורגיליוס ועוד. בנוסף, שולבו בספר פרשנויות מודרניות למאורעות מלחמת טרויה, חלקן מתבססות על ממצאים ארכאולוגיים וניתוח של כתבי הומרוס.
 
הספר כתוב בצורת "רשומון", כאשר העלילה מתוארת בכל פרק מנקודת תצפית של גיבורים שונים. בין מאפייני הספר – הצגה נבדלת של האלים השונים, כאשר קיימות גרסאות יוניות וטרויאניות של כל אל.

בין הגיבורים שמופיעים כבעלי נקודת תצפית אפשר למנות את: פריאמוס מלך טרויה, הנסיכה היוונית הלנה, אכילס, הקטור, אודיסאוס, אגממנון ונאופטילמוס.

הספר תורגם לעברית על ידי עדי גינצבורג הירש, ויצא לאור בעברית בשנת 2000.

==עלילה==

הספר מתאר את המלחמה האפית בין השבטים ההלניים של יוון העתיקה לבין העיר טרויה שבאסיה הקטנה. עלילת הסיפור מתחילה דרך עיניו של פריאמוס הצעיר, שנים רבות לפני מאורעות טרויה, כאשר הגיבור האגדי הרקולס מגיע לעיר טרויה. בואו של הרקולס מניע שורה של מהלכים, שבסופם אביו של פריאמוס נרצח, פריאמוס מומלך למלך טרויה, ואיבת דורות ניצתת בין יוון לטרויה.

במהלך הספר מתוארת האגדה המוכרת של טרויה בהרחבה ובנופך רב. הסיפור מסתיים בחורבן טרויה, וחזרתם של ההלנים לביתם. הדפים האחרונים של הרומן נראים דרך עיניו של נאופטילמוס, בנו של אכילס. ההרס של טרויה מתואר בהרחבה. בסופו של הספר נאופטילמוס עולה על ספינתו ונוסע הרחק מהעיר החרבה בחזרה ליוון.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:מלחמת טרויה
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
יצחק אנגלנדר

יצחק (איציק) אנגלנדר (נולד ב-30 באוגוסט 1946) הוא כדורגלן עבר ישראלי, מהבולטים בשחקני הפועל חיפה בכל הזמנים, ושחקנה של נבחרת ישראל. לאחר פרישתו ממשחק פעיל עסק באימון ואף שימש יו"ר הפועל חיפה.

== קריירה ==
אנגלנדר נולד בהונגריה, בגיל שנתיים עבר עם משפחתו לאוסטריה, וכעבור חצי שנה עלה לישראל והשתכנה בשכונת בת גלים שבחיפה.

אנגלנדר שיחק בהפועל חיפה בשנים 1963–1977 כקשר התקפי וניחן בראיית משחק יוצאת דופן, במסירות מדויקות ובבעיטה שמאלית חזקה ומצוינת. שימש שנים רבות כמנהיג החברתי של הקבוצה וכעוגן שלה. כיהן שנים רבות כקפטן הפועל חיפה וזכה לכינוי "המהנדס". אנגלנדר הוביל את הפועל חיפה לזכייה בשני גביעי מדינה, המפורסם בהם בשנת 1974, תחת הדרכתו של יעקב גרונדמן, לימים מאמן נבחרת ישראל.

אנגלנדר, הדובר ערבית, סיים בזמנו תואר M.A במזרחנות ובלט בכישוריו המנהליים. בשנת 1977, משלא הסכימו עם החלטות ניהוליות שהתקבלו במועצת הפועלים ונדחתה דרישתם של אנגלנדר ויוחנן וולך לנהל את הקבוצה בצוותא, עברו וולך ואנגלנדר, שכונו ה"קוסמים של חיפה", שניהם כבר מעל עשור מהכוכבים הגדולים של הכדורגל הישראלי, אל היריבה העירונית מכבי חיפה ששיחקה דאז בליגת המשנה. בשנת 1979, לאחר שנתיים ששיחק במדיה של מכבי חיפה, פרש ממשחק.

=== נבחרת ישראל ===
היה מכוכבי נבחרת הנוער של ישראל, בה הופיע 25 פעמים וזכה בשלוש אליפויות אסיה רצופות לנוער.

אנגלנדר זומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן, מילובן צ'יריץ', וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנובמבר 1965, במשחק בו נוצחה ישראל 0–5 על ידי נבחרת בלגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1966. אנגלנדר שיחק במשחקי אולימפיאדת מקסיקו (1968), עת הגיעה הנבחרת לרבע גמר והודחה בהגרלה, והופעתו האחרונה בנבחרת הייתה במסגרת זו, בתיקו 1-1 מול נבחרת בולגריה. לזכותו שבע הופעות בינלאומית בנבחרת ישראל. אנגלנדר הופיע 360 פעמים בליגה במדי הפועל חיפה והבקיע 46 שערים, כמו גם הופיע עשרות פעמים במשחקי גביע.

== אחרי הפרישה ==
לאחר פרישתו אימן את הפועל חיפה ועשה קריירה קצרה באימון קבוצות. בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 שימש כיו"ר הפועל חיפה. אנגלנדר נבחר לנבחרת היובל של חיפה.

אנגלנדר נשוי לזלמה ולהם שלושה ילדים. כיום עוסק בעיקר בעסק המשפחתי כבעלים ומנכ"ל חברת ברזל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hhaifa.com/modules/Gallery/gallery/20062007/redmagazine/red22out.jpg נוסטלגיה באדום, והפעם - יצחק אנגלנדר] - ראיון ב"בתוכניה האדומה" של הפועל חיפה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל חיפה
קטגוריה:עסקני כדורגל ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
גומר בן יפת

גֹּמֶר הוא דמות מקראית, בנו הבכור של יפת ונכדו של נח. השמות המוזכרים בפסוקים אלו הפכו ברבות הימים לשמות עמים וארצות. לדברי חז"ל, "גומר - זה גרממיא", וכן נראה מתוך נבואת יחזקאל . 

השם "גומר" גם מתייחס לעם הנקרא ה"גימירי" על ידי האשורים או "קימירי" על ידי היוונים. הגימירי הופיעו לראשונה בקצווי גבולות ממלכת אשור זמן קצר לאחר גלות עשרת השבטים. 

== צאצאי גומר ==
בני גומר היו אשכנז, וריפת ותוגרמה.

על פי המסורת, הארמנים הם צאצאיהם של אשכנז ותוגרמה, בני גומר. ראוי לזכור שבעבר הייתה ארמניה גדולה יותר, ושטחה כלל חלקים מטורקיה של ימינו. רבים סבורים שמקורו של השם טורקיה הוא תוגרמה.

על פי מסורת האגדה הבריטית, אשר הייתה נפוצה בימי הביניים ועד התקופה האליזבתנית, הבריטים הקדומים הם צאצאיו של גומֶר בן יפת. בספרה "התנ"ך והחרב" סוקרת ברברה טוכמן את מקור האגדה, מצטטת את ההיסטוריון האליזבתני ויליאם קמדן (1586) ואומרת: הוא פסל את ברוטוס ופסק לטובתו של גומֶר, שלדבריו "נתן גם מקור וגם שם לגומריים שלימים נקראו קימבּרים או קימֵרים... הבריטים או הקימֵרים שלנו הם זרעו הנאמן והאמיתי של גומֶר. זו דעתי באשר למוצא הבריטים; ליתר דיוק, זו השערתי".

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני יפת
איגוד ערים

איגוד ערים היא התאגדות של רשויות מקומיות מכוח חוק איגודי ערים, התשט"ו-1955.

מטרת ההתאגדות היא לקדם מטרות משותפות של חברות האיגוד. האיגוד מספק שירותים תפעוליים ומקצועיים לחברות בו וכן לרוכשי שירותים במרחב האיגוד.

סמכויותיו של איגוד ערים נגזרות מהיקף סמכויותיהן של הרשויות המאוגדות בו וכל הדינים החלים על רשויות מקומיות חלים על איגוד ערים. איגוד ערים עונה על תבחינים מרכזיים של תאגיד ציבורי: מוקם מכוח חיקוק לתכלית ספציפית, נוהג על פי כללי המשפט הציבורי, אינו מורכב מנבחרי ציבור ונציגיו מתמנים על ידי שר הפנים.

בישראל פועלים כיום 29 איגודי ערים. הם פרוסים ברוב אזורי הארץ.

בין סוגי האיגודים: ביוב ומים, תבואה, איכות סביבה, וטרינריה, חינוך ורווחה, בריאות ושיתוף פעולה כלכלי.

במשך שנים נהגו איגודי ערים לספק שירותים גם לרשויות מקומיות שאינן חברות באיגוד, ללא מכרז. בשנת 2016 קבע בג"ץ שנוהג זה, אינו מוסדר בחוק ועל כן אם לא יוסדר פטור מפורש מחובת מכרז לאיגודי ערים בתקנות, נוהג זה ייפסק.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.sviva.gov.il/subjectsEnv/local_Authorities/Documents/local-environmental-units2018.xlsx רשימת יחידות ואיגודי ערים לאיכות הסביבה (עדכני ל-2018)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:איגודי ערים
איגוד ערים לאיכות סביבה

מרכז למחקר וחינוך סביבתי, איגוד ערים לאיכות סביבה בית נטופה, במבואות סח'נין
איגודי ערים לאיכות סביבה הם תאגידים סטטוטוריים בישראל העוסקים בקשת רחבה של שירותים: ביוב, תכנון סביבתי, ניטור, רישוי, פיקוח ואכיפה, חינוך וכן טיפול במפגעים ומקרי חירום כגון חומרים מסוכנים. האיגודים הוקמו מכוח חוק איגודי ערים, תשט"ו-1955, על-פי צווים שהוציא שר הפנים.

איגודים אלה מושתתים על זיקה מקצועית מובהקת למשרד להגנת הסביבה ועל מיומנות רב מקצועית.

קיימים אחד עשר איגודי ערים לאיכות סביבה: [https://www.sakhnin.muni.il/he/305/ אגן בית נטופה], אשדוד וחבל יבנה, [https://www.e-a.org.il/ אשקלון], גוש דן, גליל מערבי, [https://sviva.org/ דרום יהודה],יהודה, מפרץ חיפה, משולש דרומי, משולש צפוני, שרון-כרמל, ושומרון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.ecowest.co.il/ איגוד ערים לאיכות הסביבה גליל מערבי]
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ישראל: תאגידים סטטוטוריים
שדה סקלרי

במתמטיקה ובפיזיקה, שדה סקלרי הוא פונקציה המתאימה לכל נקודה במרחב ערך מספרי.

== הגדרה==
פונקציה <math>f: \mathbb{R}^{n} \to \mathbb{R}</math> המתאימה לכל נקודה במרחב האוקלידי ה-<math>\,n</math> ממדי מספר ממשי תיקרא שדה סקלרי.

== דוגמאות == 
# מפה טופוגרפית – לכל נקודה על פני המפה (מרחב מממד 2) משויך גובה (סקלר). 
# טמפרטורת המים בנהר - לכל נקודה בנהר (המרחב) מותאמת הטמפרטורה באותה נקודה (סקלר). 
# <math>\ f(x,y,z) = x^2 + 3yz^5 - 4ze^{(x-y)} </math>
# <math>\ f({x}_{1}, {x}_{2}, {x}_{3}, {x}_{4})={x}_{1} + 2{x}_{2} + {\pi}^ + ^{3} </math>

== ראו גם ==
* שדה וקטורי 
* אנליזה וקטורית 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנליזה וקטורית
סופרוניוס

סוֹפְרוֹנְיוּס (ביוונית: Σωφρόνιος; 560, דמשק – 11 במרץ 638, ירושלים) היה הפטריארך ירושלים בין השנים 634–638, בסוף תקופת השלטון הביזנטי בארץ ישראל.
זכרונותיו מהווים מקור היסטורי חשוב ביותר לתקופה זו.

בעת כיבוש ירושלים בידי הפרסים בשנת 614, ברח סופרוניוס ממדבר יהודה למצרים. בשנת 619 הוא הצטרף למנזר תאודוסיוס שבמדבר יהודה. בשנת 634 התמנה לפטריארך ירושלים (במקום מודסטוס) והחזיק בתפקיד זה בזמן הכיבוש הערבי של ארץ ישראל בשנת 636.
נאמר עליו כי מת מצער מיד לאחר כניעתה של ירושלים למוסלמים בשנת 638, בתחילתה של התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל. סופרוניוס עמד בראש מקבלי פניו של הח'ליפה עומר בן אל-ח'טאב, שהגיע לירושלים כדי לקבל את כניעתה.

סופרוניוס כתב שתי קינות ("אנאקראונטיקון", Anacreontica) על ירושלים בעקבות הכיבוש הפרסי, שמשמשות מקור להבנת מאורעות הכיבוש. בקינה אחת הוא מתאר את הקרב ואת הטבח שעשו הפרסים בתושבי העיר, ובקינה השנייה הוא מתאר את נפילת הצלב הקדוש בידי כוסרו ואת החזרתו לירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר היסטוריה
קטגוריה:סופרים ביזנטים
קטגוריה:ירושלים: היסטוריה
קטגוריה:הפטריארכים של ירושלים
קטגוריה:תאולוגים ביזנטים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:ילידי 560
קטגוריה:נפטרים ב-638
עול

שוורים ועליהם עול
עול (בכתיב חסר: עֹל) הוא כלי רתמה לבקר עובד. העול עשוי על פי רוב משני מוטות, העליון הרחב מונח על עורף הבהמה, המוטות מחוברים ביתדות. לעול מחוברים מוסרות, מושכות ושאר אביזרי רתמה למשיכת עגלה, מחרשה וכדומה. כפי הנראה, היה העול עשוי מעץ, בגלל שעול ברזל היה גורם סבל רב לבהמה.

העול נזכר כבר בתורה: "פרה תמימה אשר אין בה מום, אשר לא עלה עליה עול" (). לפי , כשחורשים בשתי בהמות הרתומות לאותו עול, אסור לחרוש בשור ובחמור יחדיו, משום שכוחם שונה ורתימה משותפת עלולה להסב להם צער.

מסופר במשנה שבשעת הבצורת, כאשר סדקי העץ של העול התייבשו, השקיעו את כלי הבקר במים, כדי שהסדקים יתמלאו.

ספרות חז"ל מבחינה בין עול של בהמה יחידה לבין עול של שתי בהמות, הנקרא צמד: "מכר את הצמד, לא מכר את הבקר. מכר את הבקר, לא מכר את הצמד. רבי יהודה אומר: הדמים מודיעין" (מסכת בבא בתרא, פ"ה). כלומר, כשאדם מוכר לחברו בקר, אין משמעו שהוא מוכר לו בסכום כסף זה גם את הצמד, שהוא העול לשתי הבהמות. לפי ספרי פרשת האזינו, כבר שהיה הבקר עגל, הרגילו אותו בנשיאת עול קל. אף על פי משהתבגר ונעשה לשור, "קרטע ושבר את העול".

בשפה המודרנית, המילה עול משמשת כנטל או מטלה מעיקה וקשה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ציוד לבעלי חיים
זכריה (מושב)

זְכַרְיָה הוא מושב ליד העיר בית שמש, השייך למועצה אזורית מטה יהודה. "לפי המסורת נקרא הכפר על שמו של זכריה הנביא שאת קברו מראים בכפר" ושמו נשתמר בשם הכפר הערבי זכריא<ref></ref>.

מקורו של היישוב בתקופה הביזנטית, והוא מופיע במפת מידבא. על פי המסורת הנוצרית נקבר במקום זכריה, אבי יוחנן המטביל והישוב נקרא על שמו. המוסלמים שמחשיבים את זכריה לאחד מנביאי האסלאם אימצו את המסורת, ובנו מסגד במקום הקבר. מבנה המסגד הנטוש שוכן עד היום במרכז היישוב. במסמך משנת 1309 התחייבו תושבי כפר זכריה להעביר כסף להקדש כיפת הסלע.

עד מלחמת העצמאות התגוררו במקום כ-1,200 תושבים שהתפרנסו בעיקר מחקלאות וגידול בקר וצאן. בסופה של מלחמת העצמאות נשארו בכפר כ-600 מתושביו. בדצמבר 1949 הוכנה תוכנית לגירוש תושבי כפר זכריה הערבים, יחד עם יישובים ערביים נוספים, אך היא לא יצאה לפועל עקב התנגדותם של משה שרת ואליעזר קפלן.

היישוב היה יישוב ספר, וסבל מהתנכלויות רבות מצד מסתננים, וכן מבעיות כלכליות וחברתיות קשות. בינואר 1950 הוחלט בהחלטת ממשלה לפנות את תושבי הכפר הערבים וליישב במקומם אוכלוסייה יהודית בלבד. בסוף שנת 1950 יושבו בכפר עולים מכורדיסטן מאזור ברזן שבעיראק.

על פי דו"ח של ארגון GlobalSecurity, בסיס חיל האוויר כנף 2 שוכן בסביבות המושב.

<gallery>
תמונה:Zekharia Community Center 2.JPG|בית העם בזכריה
תמונה:Zekharia Mosque Survivors 2.JPG|שרידי המסגד מהכפר זכריא שקדם למושב
תמונה:Zakkaryya2012.jpg|מבנה ערבי מהכפר זכריא המשמש גם היום למגורים
תמונה:Zekharia Memorial Site.JPG|אנדרטה לזכר הנופלים בני המושב
תמונה:Zekharia Synagoge.JPG|בית הכנסת בזכריה
תמונה:Zekharia Office.JPG|מזכירות מושב זכריה
</gallery>

==ראו גם==
*כנף 2

==קישורים חיצוניים==

*מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2012/05/04/סיבוב-במסגד-של-מושב-זכריה/ על המסגד ביישוב שנותר מהכפר הערבי ששכן במקום], 'חלון אחורי', 4.5.12
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:חבל עדולם
מבוא ביתר

מבוא ביתר הוא מושב שיתופי בפרוזדור ירושלים בהרי יהודה, כ-10 ק"מ דרומית-מערבית לירושלים. המושב נמצא על כביש 375, העובר בין צומת האלה לבין ביתר עילית, כקילומטר ממערב לקו הירוק. גובה המושב הוא כ-750 מ' מעל פני הים והוא שייך למועצה אזורית מטה יהודה.

המושב הוקם ב-24 באפריל 1950 בידי יהודים ילידי הארץ ועולים מארגנטינה, אנשי תנועת בית"ר, במסגרת התנועה המיישבת משקי חרות בית"ר. בתחילה הוא נכלל במועצה אזורית האלה, שהתמזגה בשנת 1964 לתוך מועצת מטה יהודה. עד למלחמת ששת הימים היה זה יישוב ספר הקרוב לגבול עם ירדן. במקום היו תקריות גבול עם מסתננים ובהן שישה מחברי המושב נהרגו. במושב קיימת מצבת זיכרון לנופלים בפעולת התגמול מבצע לולב, נגד מצודת המשטרה הירדנית (בניין מסוג מצודות טגארט שנהרס כליל). בניין המשטרה היה ליד הכפר הערבי הסמוך חוסאן.

מבוא ביתר היה מושב שיתופי עד המשבר הכלכלי שפקד את המגזר החקלאי בשנות ה-80. מאז, מבוא ביתר ארגן מחדש את עצמו באמצעות הרחבה פיזית ושינויי קהילה. 

ב-2021 חצה מספר התושבים ביישוב את ה-1,000.

==גלריה==
<gallery widths="150" heights="150" perrow="4">
קובץ:MevoBeitar06.jpg|בית העם
קובץ:MevoBeitar05.jpg|בית הכנסת אהל השישה
קובץ:MevoBeitar03.jpg|טרקטור ומחרשה ישנים בתצוגה
קובץ:RasAbuAmmarJuly072023 07.jpg|עין יואל, על-שם יואל בן יהודה פוטפוביץ, חבר בגרעין שעלה למבוא ביתר, ושנרצח במעיין בשנת 1950. המעיין היה עד 1948 המעיין של הכפר 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
לנתניד

{| class=wikitable style=font-size:95%; white-space:nowrap style=text-align:center style=float:left;margin-right:1em
! שם
! מספר אטומי
! סמל
|-
| לנתן
| 57
| La
|- bgcolor="#EFEFEF"
| צריום
| 58
| Ce
|-
| פרסאודימיום
| 59
| Pr
|- bgcolor="#EFEFEF"
| נאודימיום
| 60
| Nd
|-
| פרומתיום
| 61
| Pm
|- bgcolor="#EFEFEF"
| סמריום
| 62
| Sm
|-
| אירופיום
| 63
| Eu
|- bgcolor="#EFEFEF"
| גדוליניום
| 64
| Gd
|-
| טרביום
| 65
| Tb
|- bgcolor="#EFEFEF"
| דיספרוסיום
| 66
| Dy
|-
| הולמיום
| 67
| Ho
|- bgcolor="#EFEFEF"
| ארביום
| 68
| Er
|-
| תוליום
| 69
| Tm
|- bgcolor="#EFEFEF"
| איטרביום
| 70
| Yb
|-
| לוטציום
| 71
| Lu
|}
הלנתנידים הם קבוצה של 15 מתכות מעבר, עם מספרים אטומיים של 57–71, מלנתן ועד לוטציום. 

אצל כל הלנתנידים חוץ מלוטציום, ענן האלקטרונים שמתמלא הוא ענן האלקטרונים f. הקבוצה קרויה על שמו של היסוד הראשון בקבוצה, לנתן. כל הלנתנידים דומים מאוד ללנתן. הם מבריקים וצבעם כסוף-לבן, והם מתכהים בחשיפה לאוויר. רבים מהם משמשים להכנת פלדה, ויש להם נקודות היתוך ורתיחה גבוהות. הם רכים באופן יחסי, אולם ככל שהמספר האטומי גדל כך גם הם פחות רכים. 

הלנתנידים ממוקמים מתחת לגוף המרכזי של הטבלה המחזורית. הם משמשים ברובם בהיקף נרחב בלייזרים.

==ראו גם==
*אקטיניד
*יסודות נדירים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:יסודות כימיים
סנצ'ו הראשון, מלך אראגון

250px
דמותו של סנצ'ו הראשון על גבי מטבע דינרו
סַנצ'וֹ הראשון, מלך אראגון (1042 - 4 ביוני 1094) היה מלך אראגון (1063–1094) ונווארה (1076–1094), בה כונה סנצ'ו החמישי מנווארה.

==ביוגרפיה==
סנצ'ו הראשון היה בנם של רמירו הראשון מלך אראגון (לכן כונה גם סנצ'ו רָמִירֶס), ואשתו ארמסינדה (במקור חיסברגה). הוא עלה לשלטון באראגון עם מות אביו, וב-1076, לאחר שבן דודו סנצ'ו הרביעי, מלך נווארה נרצח בידי אחיו, נבחר גם למלך נווארה.

סנצ'ו הראשון התחיל במסע דרומה לכיבוש השטחים המוסלמיים במסגרת מה שכונה הרקונקיסטה. הוא כבש את גראוס (Graus) ב-1083 ואת מונסון (Monzon) ב-1089, אך לא הצליח לכבוש את טודלה (1087). כמו כן בנה מצודות במונטאראגון (Montearagón) ובקסטייר (Castellar), והשתתף לצד אלפונסו השישי, מלך קסטיליה בקרב א-זלאקה, שבו הפסידו כוחותיהם למוראביטון המוסלמים.

הוא נישא פעמיים, מאשתו הראשונה איסבל מאורז'ל, נולד לו פרו הראשון, ומאשתו השנייה נולדו אלפונסו הראשון ורמירו השני. שלושת ילדיו היו מלכי אראגון.

ב-1094 נהרג סנצ'ו מפגיעת חץ בזמן המצור על ווסקה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלכי אראגון
קטגוריה:מלכי נווארה
קטגוריה:רקונקיסטה: אישים
קטגוריה:ילידי 1042
קטגוריה:נפטרים ב-1094