OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
משה פלימן

משה פלימן (20 ביולי 1905 - 25 במאי 1973) היה ראש עיריית חיפה בין השנים 1969–1973.

== ביוגרפיה ==
בית העלמין היהודי חוף הכרמל]]
פלימן נולד בסטניסלבוב (לימים איוונו-פרנקיבסק) שבגליציה (אז היה שטח זה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, וכיום באוקראינה). היה חבר בתנועת נוער ציונית והצטרף לתנועת החלוץ. בשל פעילותו הציונית נכלא על ידי השלטונות הרוסיים, אולם שוחרר לאחר מספר חודשים. עם תום לימודיו התיכוניים נסע למוסקבה שם למד הנדסת חשמל, והמשיך בפעילותו הציונית. בשנת 1929 נאסר בשל פעילותו ונשלח לכלא בסיביר לרצות עונש של שלוש שנים, אולם באוקטובר 1930 קוצרה תקופת מאסרו. הוא גורש מברית המועצות ועלה לארץ ישראל.

לאחר עלייתו עבד כפועל בבית החרושת "שטיין" ביפו ולאחר מכן כחשמלאי בניין עד שמצא עבודה כמורה לפיזיקה ומתמטיקה בתל אביב. כמורה עבד זמן קצר בטרם עבר לעבוד כחשמלאי במחצבות בעתלית. בסוף 1932 הוא אסף במקום זה תרומות עבור שובתי מפעל פרומין. באותה שנה התקבל לעבודה בחברת החשמל. בשנות ה-30 נהג לתת הרצאות בנושאי חשמל ובטיחות. ב-1957 מונה לתפקיד מנהל מחלקת הרשת הארצית של החברה ונבחר לדירקטוריון החברה כנציג פועליה.

פלימן התגורר בקריית חיים והיה חבר בוועד הקריה. הוא היה מתומכי חיפה הגדולה שכללה את סיפוח הקריות לחיפה ולאחר סיפוחה של הקריה לחיפה הפך לחבר מועצת העיר חיפה ויו"ר ועדת התחבורה העירונית. במסגרת תפקידו פעל למנוע את הפסקת התחבורה הציבורית בשבתות. בשנת 1955 נבחר לתפקיד סגן ראש העיר בלא שכר. פלימן ביקש להיות סגן בשכר כדי שיוכל להתמסר לעבודתו בעירייה, אולם בקשתו לא נתקבלה ורק ב-1959 הוא מונה לממלא מקום קבוע לראש העיר וסגן בשכר. הוא מונה אז גם ליו"ר הוועדה לבנין ערים ויו"ר ועדת הכספים. פלימן מילא את תפקיד ראש העיר לאחר מותו של אבא חושי במרץ 1969 ובאפריל 1969, לאחר שנבחר למועמד מפלגת העבודה לראשות העיר נבחר ב-27 באפריל 1969 על ידי מועצת העיר לתפקיד ראש העירייה. בבחירות באוקטובר 1969 זכתה רשימת המערך בראשותו ל-14 מנדטים והוא נבחר שוב לראשות העיר. 

בתקופת כהונתו כראש עיר הוקם המוזיאון הימי הלאומי בחיפה. כמו כן החלה בנייתו של בית חולים סיעודי שהושלם לאחר מותו ונקרא על שמו (המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן).

פלימן היה ידוע בשעות העבודה הארוכות שלו ובמשימות הרבות שנטל על עצמו. טרם מינויו לממלא מקום ראש העיר היו לראש העיר ארבעה סגנים, והחל משנת 1959, עת נתמנה פלימן לסגן בשכר היה רק סגן אחד. כראש עיר, העמיד עצמו פלימן בראש שש ועדות עיקריות של העירייה.

במרץ 1972 אושפז פלימן בבית החולים רוטשילד ונותח בריאותיו. לאחר שלושה שבועות הוא שוחרר מבית החולים, אך מצבו הרפואי לא היה שפיר והוא יצא להחלמה בשווייץ. בספטמבר 1972 הוא אושפז שוב ומאז כמעט ולא תפקיד בראשות העיר. בתחילת מאי 1972 פורסם שפלימן מתכוון להודיע שלא יתמודד על קדנציה נוספת בראשות העיר בבחירות בסוף 1973, אך בהמשך החודש הוא כבר אושפז ונפטר. 

על שמו נקראו בחיפה בית הספר תיכון עירוני ה', בית חולים ורחוב (הרחוב על שמו הוא חלקו התחתון של הכביש המכונה "דרך פרויד").

==לקריאה נוספת==

* שרה ומאיר אהרוני, אישים ומעשים בחיפה והסביבה, 1993.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית חיפה
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:סגני ראש עיריית חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:אישים שעל שמם בתי חולים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
ירוחם צייזל

ירוחם צייזל (1909 – 26 במאי 1987) היה ראש העיר חיפה בשנים 1975-1978.

== ביוגרפיה ==
ירוחם צייזל נולד בשנת 1909 בעיירה טרנוב שבגליציה (אז הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בדרום מזרח פולין). צייזל גדל בבית ציוני וכבר בצעירותו היה חבר תנועת השומר הצעיר ומדריך קבוצות נוער של תנועת החלוץ. בשנת 1932 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ עין המפרץ. כמו כן עסק בסבלות בנמל חיפה ועבד בחפירת בריכות דגים באזור בו היו ביצות נחל נעמן. בשנת 1933 עבר להתגורר בחיפה והחל לעבוד כחשמלאי בחברת החשמל.

צייזל היה חבר בארגון ההגנה, וכיהן כמזכיר אגודת פועלי המתכת. בשנת 1936 עבר להתגורר בקריית חיים.

בשנת 1961 נבחר צייזל למועצת העיר חיפה, ובשנת 1969 לסגן ראש העיר. בשל מחלתו של משה פלימן נבחר להיות ממלא מקום ראש העיר, ועם פטירתו של פלימן נבחר לראש העיר וכיהן בתפקיד עד בחירתו של יוסף אלמוגי בשנת 1974. לאחר התפטרותו של אלמוגי מראשות העיר בשנת 1975 נבחר לתפקיד ראש העיר וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1978.

בתקופת כהונתו החלה בניית הטיילת בבת גלים, וב-1977 הוקם ארכיון העיר חיפה.

בשנת 1979 נבחר לתפקיד ראש מועצת המשנה בקריית חיים - תפקיד אותו מילא עד יום מותו. כיום ישנה כיכר מרכזית ורחוב בעיר על שמו.

כיכר על שם צייזל

==לקריאה נוספת==

* שרה ומאיר אהרוני, אישים ומעשים בחיפה והסביבה, 1993.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי עיריית חיפה
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:סגני ראש עיריית חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
פמבה

פמבה, הידוע בערבית כאי הירוק (الجزيرة الخضراء, בסוואהילי: Pemba kisiwa), הוא אי בארכיפלג זנזיבר הממוקם 50 קילומטר צפונית לאי זנזיבר ו-50 קילומטר מזרחית לטנזניה. האי פמבה ביחד עם האי מפיה, דרומית לזנזיבר, מהווים את איי התבלינים. שני האיים שייכים לטנזניה.
לפי מפקד שנערך בשנת 2012, באי מתגוררים 406,808 תושבים.

גודלו של האי כ-988 קמ"ר והוא ממוקם 50 ק"מ מערבה מהאי אונגוג'ה (הגדול שבאיי הארכיפלג זנזיבר ואשר מכונה גם "האי זנזיבר"). התיירות לאי פמבה מועטה יותר מאונגוג'ה מאחר שהאי פחות נגיש וכן בשל שמועות על אלימות פוליטית במקום; האי לעומת זאת מהווה מוקד משיכה לחובבי רפואה מסורתית וכישוף. החודשים הטובים ביותר לביקור בפמבה הם יולי עד אוקטובר.

האי מחולק לשני אזורים: פמבה הצפונית ופמבה הדרומית, ול-4 מחוזות: מיצוויני, ווטה, צ'אקהצ'אקה ומקואני.

שמורת יער נגז'י, בקצה הצפון-מערבי של פמבה, היא המקום הטוב ביותר בארכיפלג לראות את חיות הבר הילידיות של זנזיבר. מרחב יער יפהפה מארח גם את השועל המעופף של פמבה (עטלף פירות אדיר אך לא מזיק לחלוטין), מינים שונים של קוף ואנטילופה מיניאטורית, ושלושת מיני הציפורים של זנזיבר - ינשוף סקופס פמבה, פמבה עין לבנה וציפת שמש עם חזה סגול.<ref></ref>

כיום באי פמבה יש קהילה ערבית גדולה שהיגרו בעיקר מעומאן שחיים לצד התושבים המקוריים של האי הנקראים Waswahili לצד חלק ניכר מהאוכלוסייה באי המזוהה בשם שירזי.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זנזיבר: גאוגרפיה
קטגוריה:איים באוקיינוס ההודי
קטגוריה:אפריקה: איים
קטגוריה:טנזניה: איים
לינדי

לינדי (Lindi) הוא אחד מ-31 מחוזות טנזניה.

מחוז זה, המחולק לשש נפות, ממוקם בחלק הדרום מזרחי של המדינה וגובל במזרחו עם האוקיינוס ההודי ובדרומו עם מחוז מטווארה.

על פי המפקד האחרון שנערך בטנזניה בשנת 2002 מנה מחוז זה 791,306 נפשות, כאשר מספר בתי האב הוא 190,761.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טנזניה: מחוזות
אדריכלות קלאסית

אדריכלות קלאסית הוא שם כולל לסגנונות אדריכליים שאפיינו את אזור הים התיכון בעת העתיקה במשך תקופה של כאלף שנה.
האדריכלות הקלאסית מתייחסת לסגנון האדריכלי אשר פותח ביוון העתיקה כבר בתקופה הארכאית, האדריכלות ההלניסטית שאפיינה את מזרח הים התיכון ואת אזור המזרח התיכון אשר נכבשו על ידי אלכסנדר מוקדון ואת האדריכלות הרומית עד לנפילת האימפריה הרומית.

האדריכלות הקלאסית היוותה בסיס לכל סגנונות הבנייה בתרבות המערב עד המאה ה-20. המבנים הקלאסיים עליהם מדובר הם בעיקר מקדשים וכן גם מוסדות שלטון ותיאטראות אשר לא היו קיימים עד אותה העת.

האדריכלות בתקופה הקלאסית של יוון העתיקה (המאה ה-5 לפנה"ס) כבר הייתה ברורה ומזוקקת. הסגנון הגדיר כללים מאוד ברורים לבנייה אשר התבססו על סדר וסימטריה. נוסחו סדרים אשר הגדירו את הפרופורציות המדויקות ואת התאמת האורנומנטיקה (קישוטים) למבנה.
ב כבש אלכסנדר מוקדון שטחים עצומים מהבלקן ועד הודו. במסגרת הפצת התרבות ההלניסטית נבנו ערים ומבנים בסגנון היווני הקלאסי. שרידים ארכאולוגיים של תיאטראות נמצאים בכל רחבי המזרח התיכון ועד לאפגניסטן.
האדריכלות הרומית אימצה את הסגנון והמשיכה לשכללו ולפתחו עד המאה ה-5 לספירה.

==ראו גם==
*אדריכלות קלאסית - מונחים
*אדריכלות יוון העתיקה
*מקדש יווני
*אדריכלות רומית
*הסדרים הקלאסיים
**הסדר הדורי
**הסדר האיוני
**הסדר הקורינטי
**הסדר הטוסקני
**הסדר המשולב

==קישורים חיצוניים==
* 

*
קלאסית
יצחק טוביה וייס

הרב יצחק טוביה וייס (לפעמים ווייס; בהונגרית: Weisz Tibor; ט"ז באלול ה'תרפ"ו, 26 באוגוסט 1926 – ב' באב תשפ"ב, 30 ביולי 2022) היה גאב"ד העדה החרדית בירושלים וראש ישיבת חכמת התורה במודיעין עילית

==ביוגרפיה==
הלווית הרב וייס מ[[סדנת ההדפס ירושלים]]
נולד בפזינוק (Pezinok), ליד ברטיסלאבה בצ'כוסלובקיה (כיום בסלובקיה), לריקל ולשלמה (סלומון) וייס, סוחר עצים. בבקרים למד בבית-הספר החילוני המקומי, ואחרי הצהריים למד עם מלמד. ב-1939 ניצל בקינדר-טרנספורט שאורגן על ידי ניקולס וינטון, והיגר ללונדון לבדו, כשמשפחתו נותרת מאחור. למד בישיבת תורת אמת של הרב משה שניידר.

לאחר נישואיו, למד בכולל גייטסהד אצל הרב אליהו דסלר, ולאחר עלייתו של הרב דסלר לארץ ישראל התמנה כאחד מהממונים על הנהלת הכולל.

כעבור מספר שנים, שב להתגורר בלונדון, שם התקבל לכהן כר"מ בישיבת הרמה בראשות הרב אליקים שלזינגר. במקביל למד הלכה למעשה אצל הרב שלמה בומגרטן. הוא התמנה לרב בית המדרש צעירי אגודת ישראל "69" (בקומה השנייה של בנין בית הכנסת "תורה עץ חיים" של הרב בומגרטן) בעיר.

בשנת ה'תשכ"ז עבר לאנטוורפן שבבלגיה, שבה גר כשלושים ושבע שנים. היה ר"מ בישיבת עץ חיים בווילרייק, ובהמשך התמנה לדיין בבית הדין שבאנטוורפן. באותן שנים כיהן כרב בית המדרש של חסידי גור בעיר.

החל לכהן כגאב"ד העדה החרדית ב-14 ביולי 2003 (י"ד בתמוז ה'תשס"ג) לאחר פטירת קודמו בתפקיד, הרב ישראל משה דושינסקי. בהתחלה התגורר בשכונת ארזי הבירה ובית מדרשו היה בבית הכנסת "גאלנטא" בשכונת בית ישראל, ולאחר זמן נקנה בית כנסת בסמוך לביתו, בשכונת גבעת משה. עם בואו לירושלים נפתח כולל אברכים תחת פיקודו, והוא היה מוסר בו שיעור מדי שבוע. כן מסר שיעור פרטי בהלכה מדי ליל ששי בביתו עבור יחידים מרבני העיר ובני תלמידיו מלונדון.

בשנת ה'תשע"ב פתחו עסקני תפארת ירושלים ישיבה לתושבי ירושלים בשם "פאר התורה", והעמידו בראשה את הרב וייס. בשנת ה'תשע"ד, עקב חובות, עברה הישיבה לראשות הרב פרץ מאירסון, חתנו של הרב רפאל סולובייצ'יק, והחלה להיקרא "חכמת התורה". הרב וייס נשאר ראש ישיבה בישיבה.

הרב וייס היה נשוי לשלוש נשים, אשתו השנייה הייתה אלמנתו של אוריאל צימר.

בשנת ה'תשפ"ב לקה בזיהום ברגלו, ובחודש סיון אושפז בבית החולים הדסה עין כרם לתקופה של עשרה ימים. כחודש לאחר שחרורו מבית החולים החריף הזיהום, והוא פונה שוב לבית החולים, שם הורדם והונשם. נפטר שם בליל שבת ב' באב תשפ"ב (30 ביולי 2022). הלווייתו התקיימה ביום ראשון, ג' באב, 31 ביולי, בירושלים, בהשתתפות עשרות אלפי אנשים.<ref></ref>

לרב וייס היו בן ושלוש בנות מאשתו הראשונה. הוא מחותן של הרב יצחק לעבאוויטש. בנו הרב שלמה זלמן נתמנה כממלא מקום אביו בבית הכנסת שלו.

==לקריאה נוספת==
*קונטרס "זכרונות ועובדות" לדמותו (מנחם אב תשפ"ב, מאת, הרב טוביה הלוי פלק בן לתלמידו הרב יצחק זוקל הלוי פלק).

==קישורים חיצוניים==

* ישראל פריד, [http://www.kikarhashabat.co.il/6688.html מי אתה הגאב"ד? פרופיל], באתר כיכר השבת, י"ג בתשרי תש"ע
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:רבנים בלגים
קטגוריה:אנטוורפן: רבנים
קטגוריה:רבני העדה החרדית
קטגוריה:בוגרי כולל הרבנים בגייטסהד
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת אמת-לונדון
קטגוריה:גבעת משה: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
ג'ון בינג

אדמירל ג'ון בינג, ציור מאת תומאס הדסון, 1749
אדמירל ג'ון בינג (באנגלית: John Byng) (29 באוקטובר 1704 - 14 במרץ 1757) היה אדמירל בריטי, אשר הועמד למשפט צבאי והוצא להורג על שכשל "לעשות ככל יכולתו" בקרב מנורקה, בתחילת מלחמת שבע השנים.

בינג, ששירת קודם לכן בתפקיד Commodore-Governor של אוניות הדיג האנגליות שפעלו במימי ניופאונדלנד, נשלח ב-1756 עם שייטת קטנה כדי להסיר את המצור שהטילה שייטת צרפתית בת 12 אניות וחמישה-עשר אלף חיילים על המבצר הבריטי סיינט פיליפ (פורט מאהון) שבאי מנורקה. במהלך הקרב הימי שהתפתח בין הצדדים ניזוקו קשות אחדות מהאניות הבריטיות, בעוד האחרות, ובהן אוניית הדגל של בינג, עודן מחוץ לטווח היעיל של התותחים. במקום לחרוג מהוראות הלחימה (Fighting Instructions), שכפו משמעת טקטית על אדמירלים ומפקדי אוניות, ולהורות לאוניותיו להסתער מיד ובאופן עצמאי על האויב, החליט בינג לשמור על שלמות המערך הקרבי. כתוצאה מכך חמקו הצרפתים ללא פגע. לאחר ארבעה ימי המתנה שבה השייטת לגיברלטר מבלי שתצליח לשחרר את המבצר, וזמן מה לאחר מכן נאלץ חיל המצב הבריטי להיכנע.

הכישלון הצבאי עורר זעם רב בבריטניה. בינג נקרא לשוב לאנגליה והועמד למשפט צבאי על שהפר את פקודות הצי. הנוסח של פקודות אלה תוקן זמן קצר קודם לכן, וקבע עונש מוות לקצינים מכל הדרגות אשר לא יעשו ככל יכולתם להכות באויב, הן בעת קרב והן במרדף אחר אוניותיו. בית הדין הרשיע את בינג, והוא הוצא להורג על ידי כיתת יורים ב-14 במרץ 1757 בפורטסמות', על סיפונה של אה"מ "מוֹנַארְק".

חומרת העונש והחשד כי שימש שעיר לעזאזל, הובילו לתגובה אוהדת לבינג בדעת הקהל. מאז מקובלת הדעה, כי הומת שלא בצדק. הוצאתו להורג קיבלה תיאור סאטירי ביצירה "קנדיד" של וולטר:

==לקריאה נוספת==
* מאיר שָׂשׂ וגרא בן-ענת. [https://2020-uploaded.fresh.co.il/2020/11/02/75548041.pdf "תעלולי הטור המקודש"]. מערכות ים - ביטאון חיל הים, חוברת 110, נובמבר 1972, עמ' 28–31.
* מאיר שָׂשׂ, המערכה על הימים – תולדות העוצמה הימית. תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"א (1991). עמ' 282–285. [https://benyehuda.org/read/12016 e-text] בפרויקט בן-יהודה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אדמירלים בריטים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: היסטוריה
קטגוריה:חברי הפרלמנט של בריטניה הגדולה
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1704
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1757
נפוטיזם

נֶפּוֹטִיזְם (בלטינית: Nepotismus) או הַעֲדָפַת קְרוֹבִים הוא כינוי לנוהגם של בעלי שררה להעדיף במינוי למשרות את קרובי משפחתם על פני אנשים אחרים. לנפוטיזם במוסדות ציבוריים נודעת בדרך כלל משמעות שלילית.

מקור המילה בלטינית של ימי הביניים בקרב הנצרות-הקתולית, שם שימש המונח קרדינל-אחיין (cardinalis nepos) לציון קרדינל שקודם למשרתו על ידי אפיפיור שהוא דודו או, בהכללה, קרוב משפחתו. פעמים רבות היו אחייני האפיפיור בניו הבלתי-חוקיים ומינוים וקידומם היה בפועל דרך להפוך את האפיפיורות למוּרשת. 

נוהג זה של מינויים החל בתקופת כהונתו של בנדיקטוס השביעי באמצע המאה ה-14 — תקופה בה הייתה האפיפיורות באביניון — ונמשך מאות שנים. במשך אותה תקופה, הפכו 15 מהקרדינלים-האחיינים לאפיפיורים ושניים הוכתרו קדושים. דעיכת הנוהג החלה בפרסום הבולה האפיפיורית Romanum decet pontificem של אינוקנטיוס השנים עשר ב-1692, שביטלה את המשרה הרשמית של קרדינל-אחיין והגבילה את האפיפיור למינוי חמישה מקרובי משפחתו למשרת קרדינל. הנוהג נותר נפוץ לכל אורך המאה ה-18, ואחרי שהאפיפיור פיוס השביעי (1800-1823) ביטל את המוסד בפועל, המשיך להתקיים גם לאורך המאה ה-19. 

שקיעת הנפוטיזם והיעלמותו מהחצר האפיפיורית הואצה באופן ניכר לאחר 1870, אז איבד הכס הקדוש את כוחו הפוליטי, כאשר ממלכת איטליה השתלטה על מדינת האפיפיור.

ההתייחסות השוללת לנפוטיזם התפתחה באופן דומה גם במוסדות חילוניים . הנוהג למנות קרובי משפחה וידידים למשרות הבכירות ביותר היה נפוץ מאוד במשטרים מלוכניים בעבר, שכן מינויים כאלו היו במובנים רבים אחת המטרות העיקריות של משטרים מסוג זה (לדוגמה, העברת כתר המלוכה מאב לבן). נהגים כאלו נפוצים במשטרים אוטוריטריים ודיקטטוריים, שרבים מהם הופכים עם הזמן למשטרים תורשתיים. הדוגמה המוכרת ביותר היא זו של נפולאון בונפרטה, שהפך מקונסול ממונה לקיסר, ומינה את בני משפחתו למלכים בארצות השונות. לנפולאון מיוחסת האמירה: "אך, לו רק הייתי האחיין שלי...".

במדינות דמוקרטיות אסור הנפוטיזם בתקנות או חוקים במוסדות ציבוריים, הנחשבים רכוש הכלל ולא רכוש העומד בראשם. למרות זאת, נפוטיזם רווח מאוד גם במוסדות ציבוריים במדינות דמוקרטיות, אף כי הוא מתקיים בדרך כלל באופן בלתי רשמי באמצעות משרות ייעוץ אישי, מינוי מקורבים למשרות אמון, מכרזים התפורים לפי מידתו של מקורב, הטבות רשמיות למחצה, וכדומה. 

מינוי צאצאים ומקורבים למשרות בכירות הוא הנוהג הרווח והמקובל בחברות פרטיות, שאחת המטרות העיקריות של מייסדיהן היא להעבירן לצאצאיהם. הנוהג לקדם קרובי משפחה וצאצאים בולט פחות בחברות ציבוריות, אך רווח בהן הנוהג לקדם חברים, בעלי רקע חברתי דומה, וכדומה.

במגזר הציבורי בישראל נאסר הנפוטיזם בתקנות החברות הממשלתיות (כללים בדבר העסקת קרובי משפחה), התשס"ה-2005, בפקודת העיריות, בכללי שירות המדינה (מינויים) (סייגים בקרבה משפחתית), תשס"ח - 2007, בצו המועצות המקומיות (נוהל קבלת עובדים לעבודה), התשל"ז - 1977, ולעיתים אף מכוח נהלים פנימיים. למרות כל זאת, דו"ח מבקר המדינה מצביע מזה שנים על העדפת קרובים בישראל.

==ראו גם==

* אפליה
* מריטוקרטיה

==קישורים חיצוניים==
אביעד הכהן, "כישורים ולא קשרים", באתר דעת: http://www.daat.ac.il/mishpat-ivri/skirot/18-2.htm

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחסי עבודה
קטגוריה:משפחה
קטגוריה:שחיתות
AGM-88 הארם

AGM-88 הארם (AGM-88 HARM), (קיצור של High-Speed Anti-radiation Missile, מאנגלית: טיל מהיר נגד קרינה), הוא טיל נגד קרינה שתוכנן להתביית על מכ"מי בקרת אש של מערכות נ"מ. הטיל פותח על ידי חברת טקסס אינסטרומנטס כמחליף לטיל ה-AGM-78 סטנדרד ארם. ייצור הטיל עבר בהמשך לחברת ריית'יאון לאחר שרכשה את טקסס אינסטרומנטס.

ההארם יכול לגלות, לתקוף ולהשמיד אנטנת מכ"ם או משדר עם התערבות מינימלית של איש צוות אוויר. מנוע דלק מוצק מניע את הטיל במהירות מאך 2 מבלי ליצור עשן. תכונות אלו מקשות על גילוי שיגור של הטיל בזמן, ובכך מגדילות את הסיכוי לפגיעה במכ"ם האויב.

טיל ההארם אושר לייצור מלא במרץ 1983 ונכנס לשירות בשלהי 1985.

== דגמים ==
טיל ה-AGM-88E
הדגם החדיש ביותר הוא AGM-88E הנקרא בקיצור גם (AARGM), קיצור של טיל מונחה מתקדם נגד קרינה. הטיל הוא מיזם משותף של משרד ההגנה האיטלקי ושל משרד ההגנה האמריקאי. 

ה-AARGM יכלול את שיפורי התוכנה המתקדמים ביותר, יכולות משופרות להתמודדות נגד מכ"מים ומערכת הנחיה של מכ"ם פאסיבי ומכ"ם מילימטרי אקטיבי. הטיל נכנס לשירות בשנת 2010.

== ראו גם ==
* נשק מונחה
* ויילד ויזל
* SkySniper

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:טילים נגד קרינה
קטגוריה:טילי אוויר-קרקע אמריקאיים
קטגוריה:טילים אמריקאיים
קטגוריה:ריית'יאון
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: אמצעי לחימה
פאול קלה

[[אנגלוס נובוס, רישום מאת קלה]]
פּאוּל קְלֶה (בגרמנית: Paul Klee; 18 בדצמבר 1879 – 29 ביוני 1940) היה צייר שווייצרי.

קלה השתמש בסגנונות רבים בעבודותיו, בדרך כלל בסוריאליזם והיה מאחרוני הציירים בז'אנר הקוביזם. מקובל לומר שבאמנותו המופשטת של קלה, כמו גם ביצירותיהם של הציירים קנדינסקי ופיקאסו, הוא פיתח לעצמו שפה ואוצר מילים משל עצמו, שפה של צורות, סמלים וצבעים, שאפשרו לבטא את חזונו הפנימי.

==ביוגרפיה==
קלה נולד בעיר מינכן-בוכזי שבשוויץ. החל את דרכו האמנותית בלימודים באקדמיה לאמנות במינכן, שם נחשף להשפעות מהתנועה האימפרסיוניסטית והפוביסטית ובהמשך הצטרף לתנועת "הפרש הכחול" ושימש כמרצה בבית הספר לאמנות ולעיצוב באוהאוס בגרמניה, שם השפיע רבות על תלמידיו ועמיתיו. קלה סבל ממחלת עור קשה בשנותיו האחרונות, אך המשיך ליצור עד יום מותו.

==ראו גם==
* קוביזם

==לקריאה נוספת==
* פאול קלה - 1940-1879, מאת: סוזנה פרטש, הוצאת ספרי טאשן

==קישורים חיצוניים==

* [http://paulkleegallery.blogspot.com גלריה ברשת של פאול קלה]
* [https://web.archive.org/web/20080719143909/http://www.zpk.org/ww/de/pub/web_root.cfm אתר מרכז פאול קלה בברן]
* חגי אולריך, [http://tohumagazine.com/he/article/%D7%99%D7%97%D7%A1%D7%99%D7%9D-%D7%A4%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%99%D7%9D יחסים פנימיים], מגזין תוהו, 22 בדצמבר 2016
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים שווייצרים
קטגוריה:אמנים אקספרסיוניסטים
קטגוריה:אמנים סוריאליסטים
קטגוריה:באוהאוס

קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1940
בית אוליפנט

בית אוליפנט המצוי במושבה הגרמנית בחיפה הוא מבנה מגורים טמפלרי אופייני שהיה שייך למשפחת אוליפנט.

המבנה, המצוי בשדרות בן-גוריון 16, כולל גמלון וגג רעפים משופע האופייניים לארכיטקטורה הטמפלרית. בקומת הקרקע מעל פתח הכניסה המקורי של הבית חקוקה כתובת בגרמנית: (מתוך תרגום מרטין לותר לפסוק בספר תהילים: .) בקומה השנייה, בין שני החלונות המרכזיים, חקוקה הכתובת "Haus Oliphant" (בית אוליפנט). כתובת זאת לא הייתה במקום בזמן שמשפחת אוליפנט התגוררה בבית, והוטבעה מאוחר יותר על ידי הטמפלרים, לאחר שמבקרים ומטיילים הגיעו למושבה וביקשו לראות את הבית.
==היסטוריה==
הכתובת מעל דלת הבית
לוח האבן עם הכתובת "בית אוליפנט"
בית אוליפנט - מבט מהרחוב
המבנה נבנה על ידי מתיישב טמפלרי בשם קרל אולדורף גרמני שהיגר לאמריקה והגיע לחיפה בשנת 1870. אולדורף היה נגר, והוא הקים בחצר הבית נגרייה ואורווה קטנה. בעקבות מעברו ליפו שם שימש כראש המושבה הטמפלרית, העמיד את ביתו בקיץ 1882 להשכרה. הבית הושכר בדצמבר 1882 ללורנס אוליפנט שלאחר מכן רכש את הבית. אוליפנט התגורר בבית זה בחורף ביחד עם אשתו אליס ומזכירו נפתלי הרץ אימבר, ובקיץ התגורר בתחילה בעוספיה ולאחר מכן בבית שבנה בשנת 1884 בדלית אל-כרמל הנקרא גם הוא בית אוליפנט. אל הבית הגיעו מבקרים רבים ביניהם היה צ'ארלס גורדון. בעקבות ריבוי המבקרים צוין הבית במרבית מדריכי הטיולים של התקופה.

ב-2 בינואר 1886 נפטרה אשתו הראשונה של אוליפנט, אליס (הקבורה בבית הקברות הטמפלרי) ואוליפנט שב לארצות הברית שם נשא את אשתו השנייה רוזמונד דייל אוון (נכדתו של האוטופיסט רוברט אוון), ונפטר שם מספר חודשים לאחר נישואיו. לאחר פטירתו של אוליפנט בדצמבר 1888 עבר הבית לבעלות אשתו. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 שימש הבית את חברת "אסיה" אשר קיבלה זיכיון לבנות את קטע המסילה מחיפה לדמשק של מסילת הרכבת החיג'אזית. עבודות המיפוי והתכנון הראשונה נעשו מבית אוליפנט.

בשנת 1892 עברה רוזמונד, אלמנתו של אוליפנט, להתגורר בבית יחד עם בעלה השני, הצייר ג'יימס מארי טמפלטון. הוא פתח אטלייה לציור בחצר הבית, אך בשנת 1892 התאבד בקפיצה מהאונייה שבה הפליג מביירות לחיפה. בשנת 1896 התגוררה בבית יחד עם בן זוגה אנטולי "קארלוס" רונזוול. הבית ננטש על ידי בעליו והושכר לאחרים. במשך השנים נמכר הבית והחליף בעלויות רבות.

בית הקיץ בדליית אל כרמל נמכר בשנת 1926 למיסיונרית פרנסיס ניוטון, וכיום משמש כבית יד לבנים הדרוזים.

==ראו גם==

* אדריכלות טמפלרית

==לקריאה נוספת==
*
*

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיפה: בתי מגורים
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:המושבה הגרמנית (חיפה)
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
בית העם הטמפלרי (חיפה)

הכתובת מעל הכניסה למבנה
בית העם הטמפלרי (גרמנית: Gemeindehaus; הגייה: גֵמַיְנְדֶהַאוּס) המצוי במושבה הגרמנית בחיפה היה המבנה הראשון שתוכנן על ידי הטמפלרים בארץ ישראל. מבנה זה, שנקרא אז "בית העם" או "אולם הכנסים" שימש מרכז הקהילה הטמפלרית בארץ.

המבנה, המצוי כיום בשדרות בן-גוריון 11, משמש כמוזיאון העיר חיפה.

==היסטוריה==
אבן הפינה למבנה הונחה ב-23 בספטמבר 1869. המבנה תוכנן על ידי פטר יוליוס לויטווד, ובנייתו נעשתה ב-1869 על ידי פועלים ערבים בהדרכתם של אנשי מקצוע טמפלרים. הוא נבנה בסגנון טמפלרי הכולל גמלון אופייני, מרפסת מעל הכניסה לבית וכתובת מעל דלת המבנה בה נחרט באבן: . על הגג הוצב מגדל פעמונים אשר קרא לקהילה להתכנסויותיה.

הבית כלל אולם גדול ששימש למפגשי הקהילה ולתפילות משותפות. כמו כן היה בקומה השנייה של המבנה בית ספר וחדרי מגורים (גם משפחת לנגה, מורה המושבה, גרה בקומה זו).

בשנת 1890 הורחב הבניין ונוסף לו אגף מזרחי ובו אולם רחב להתכנסויות, וכן נבנה גג רעפים ומגדל פעמונים חדש.

בשנת 1902, משגדלה הקהילה, נבנה בחצר המבנה מבנה בית ספר עבור ילדי הקהילה.

עד שנות ה-50 של המאה ה-20 שימש המבנה כבית ספר, ולאחר מכן הפך למחסנים של חברת אגד. המבנה שוקם במימון ממשלת גרמניה בשנת 2000 והפך למוזיאון לתולדות העיר חיפה.

בשנת 2007 כתבה הסופרת אורה מורג את הספר "הפנים שפרצו מהדף" בה הוזכר תיאורו של בית העם.

==תיאור המבנה==
בית העם הטמפלרי - מרפסת אופיינית מעל הכניסה למבנה
המבנה בנוי בסגנון טמפלרי טיפוסי הכולל גג רעפים וגמלון. למבנה שתי קומות ועליית גג מרווחת. הוא כולל שתי קשתות מחודדות וקמרון הנישא לגובה של 5.5 מטרים. 

המבנה שימש "מבנה לדוגמה" ומבנים רבים אחרים במושבה הגרמנית בחיפה, ואף במושבות אחרות נבנו כדוגמתו. המבנה אף נחשב בעת בנייתו כמבנה היפה ביותר בעיר חיפה, והיה מקור לחיקוי לבנייה הערבית והיהודית בראשית המאה ה-20.

==ראו גם==
* בית הקהילה הטמפלרית בירושלים

==לקריאה נוספת==
* שרה ומאיר אהרוני, אישים ומעשים בחיפה והסביבה, 1993

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המושבה הגרמנית (חיפה)
קטגוריה:חיפה: מבנים
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
חיפה
אדריכלות טמפלרית

סגנון בנייה טמפלרי או אדריכלות טמפלרית היא סגנון הבנייה של מבני חברי התנועה הטמפלרית שהתיישבה במושבות בארץ ישראל במחצית השנייה של המאה ה-19.

מבנים אלה התאפיינו במאפיינים קבועים, שהתבססו על מבנה בית העם הטמפלרי שנבנה במושבה הגרמנית בחיפה בשנת 1869. מבנה בית העם הטמפלרי שימש דגם לבניית המבנים הטמפלריים ברחבי הארץ.

==מאפייני המבנים==
הבנייה הייתה, כמקובל באותה עת, בנייה באבן, כאשר המוטיבים שבה כללו מוטיבים גרמניים אירופיים המשולבים במוטיבים של קשתות מזרחיות. מבין המאפיינים המקובלים היה גמלון הבית, המצוי כמעט בכל המבנים הטמפלריים, כתובת בפתח הבית - בדרך כלל ציטוט מהתנ"ך בעל משמעות למשפחה שהתגוררה בבית, וכן מרפסת מעל פתח הבית.

===גמלונים===
את הבנייה הטמפלרית אפיינו מספר סוגי גמלונים ובהם גמלון המכסה רק חלק מרוחב הבית, גמלון על צד הבית, גמלון על חזית הבית וכן צורות גמלון שונות, שהנפוצה בהן היא צורת המשולש.

<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Bet Oliphent.JPG|גמלון מעל פתח המבנה
קובץ:BeitHaam.jpg|גמלון בצד המבנה
קובץ:Gamlon_mesh.JPG|גמלון משונן דמוי חומה
</gallery>

===מרפסות===
מבנה המרפסות האופייני היה מרפסת עץ אשר קירתה את המבואה של הבית.

<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:Bethaam1.jpg|מרפסת אופיינית מעל המבואה
קובץ:Mirp_templerim.JPG|מרפסות אופייניות מעל כל פתח
</gallery>

===כתובות שונות===
הטמפלרים נהגו להציג בחזית בתיהם, מעל דלתות הכניסה לביתם כתובות. לרוב מדובר היה בפסוקים מהתנ"ך או מהברית החדשה. לעיתים היה מצוין שם המשפחה בבעלותה היה הבית, ושנת הבנייה.

====דוגמאות====
* "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני" המצוי על פתח בית העם הטמפלרי בחיפה, ומסמל את השאיפה של הטמפלרים להתיישב בארץ ישראל.

<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:Templers01 ST 07.JPG|הכתובת בבית העם הטמפלרי
קובץ:Ktovettemp.JPG|כתובת טמפלרית אופיינית - שדרות בן-גוריון בחיפה
</gallery>
הכתובת על הקיר: EBEN EZER 1893
* "EBEN EZER 1893" המצוי על בית דיק. ככה"נ משמעות הכתובת היא "אבן העזר" - ציטוט מתוך ספר שמואל א', פרק ז', פסוק י"ב: .

===מבנה מדרגות חיצוני===
מאפיין נוסף של הבנייה הטמפלרית הוא מבנה מדרגות חיצוני.

<gallery mode="packed" heights="140">
קובץ:Bet_Rachel.JPG|בית רחל - מבנה המדרגות המשוחזר (במבנה המקורי המדרגות פנו במקביל לבית ולא כפי שהן כיום, בניצב לו).
קובץ:המושבההגרמניתחיפה48.JPG|בית במושבה הגרמנית בחיפה המשמש כיום כבניין העמותה לתיירות ונופש חיפה
</gallery>

== מושבות טמפלריות בארץ ישראל ==
* המושבה הגרמנית בחיפה
* כרמלהיים (כיום מרכז הכרמל בחיפה)
* המושבה הגרמנית (ירושלים) (עמק רפאים)
* שרונה (הקריה בתל אביב)
* וילהלמה (מושב בני עטרות)
* ולדהיים (מושב אלוני אבא)
* ביתלהם (מושב בית לחם הגלילית)
* ולהאלה ביפו

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Dan Goldman, [http://lib.haifa.ac.il/www/elect_data/etexts/1102075.pdf The Architecture of the Templers in their Colonies in Eretz-Israel, 1868-1948, and thier Settlements in the united States, 1860-1925.], Union Institute and University, School of Interdisciplinary Arts and Sciences, Cincinnati, Ohaio, 2003.
</div>
* דוד קרויאנקר, המושבה הגרמנית ועמק רפאים, הוצאת כתר, 2008.

קטגוריה:טמפלרים (תנועה)
טמפלרית
ניראל קאראנתינג'י

ניראל קאראנתינג'י (בערבית: نيرال كاراناتينجي; נולדה ב-1 בספטמבר 1985) היא דוגמנית ערבייה-ישראלית. זוכת העונה השנייה של תוכנית המציאות, "הדוגמניות".

== ביוגרפיה ==
קאראנתינג'י נולדה למשפחה מוסלמית חילונית בחיפה, וניתן לה השם נג'יה. בשנת 2006, לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים, החליטה להתמודד בתוכנית המציאות "הדוגמניות". היותה של ניראל ערבייה היה אחד מהנושאים הבולטים והמיוחדים לעונה זו, ואחד מהגורמים ליצירת יחסי איבה בינה ובין חלק משאר המתמודדות בתוכנית, אשר התקשו לקבל את תרבותה ואורח חייה. הסכסוך המתמשך של ניראל קאראנתינג'י עם מימי טדסה, מתמודדת נוספת בתוכנית, היווה עניין במהלך הפרקים, כאשר מימי מתקשה לקבל את ניראל, בטענה כי היא "אגרסיבית" ו"חסרת נימוס ותרבות", טענות שהפכו במהרה לסדרת מריבות קשה. מספר פעמים הגיעה ניראל למצב בו היא מועמדת לניפוי, כאשר שאר הבנות בחרו בה לפחות מתאימה מביניהן.

התוכנית נתנה לקאראנתינג'י אפשרות להתנסות בעולם הדוגמנות והאופנה הישראליים. היא השתתפה, יחד עם שאר המתמודדות, במספר סדרות צילומי אופנה, ביניהן של הצלם עידו לביא ושל מעצבת האופנה נעמה חסין, בתצוגת האופנה של המעצב יוסף, בקליפ של סאבלימינל והצל, בפרסומת לשמלות הכלה של יאיר ז'רמון (יחד עם רודריגו גונזלס) ובמספר סדרות צילומים מיוחדות; מתחת למים, בהיכל קרח ובתלייה באוויר. בשבוע ה-9 של התוכנית שלחה הפקת התוכנית את המתמודדות למילאנו, שם כשרונה של ניראל הגיע לשיאו, כשעורכת עיתון אופנה וסוכנת דוגמניות בחרו בה כמצטיינת מבין המתמודדות, כשזכתה במשימת פרסומת מיוחדת, כשניצחה במשאל הרחוב ובצילומים מיוחדים עם צלם איטלקי. ב-5 באפריל נערך גמר התוכנית. בגמר הצטלמה קאראנתינג'י בצילומים אוויריים מיוחדים, השתתפה בתפקיד אורח ב"השיר שלנו" ובפרסומת לחברת הלבשה תחתונה. בסופו של הגמר, נבחרה ניראל כמנצחת של העונה, כאשר היא משאירה אחריה מתמודדות אהובות אחרות כמו אליסיה אסתרין ונטלי סבג. ניראל ניצחה הן בבחירת השופטים והן בבחירת הקהל.

באפריל קיבלה קאראנתינג'י את הקמפיין הראשון שלה (מחוץ למסגרת התוכנית) בחברת האיפור "מאדינה מילאנו". באותו חודש שודר סרט תיעודי מיוחד שעקב אחר מהלכיה ב"הדוגמניות" בשם "לא פראיירית, יא חביבתי!", המבוסס על משפט מפורסם שאמרה במהלך התוכנית. במאי הצטלמה קאראנתינג'י ליומן נוער בנושא דוגמנות, והשתתפה בצילומים למגזין הנשים "את". הופיעה בתפקיד אורח בטלנובלה "האלופה" כארוסתו של ג'לל קאסום (יוסף סוויד). ביולי 2006 פורסם שהחליטה לעבור ניתוח פלסטי להגדלת שדיה.

ביחד עם זאת, לא הצליחה קאראנתינג'י להמריא עם הקריירה שלה ובעקבות ראיון ביקורתי שנערך עמה בחודש נובמבר 2007 לעיתון "מעריב" שוחררה מסוכנות הדוגמנות "יולי", בה הייתה חברה מאז זכייתה בתוכנית "הדוגמניות". לפי גורמים בסוכנות ההחלטה נובעת מ"התנהלות לא מקצועית בצורה קיצונית ובעיות משמעת וגישה חריפות" של הדוגמנית.

קאראנתינג'י התחתנה בשנת 2011 עם הכדורגלן מחוף השנהב, סרג' איילי.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/667/817.html הריאיון לעיתון "מעריב" שבעקבותיו פוטרה ניראל מסוכנות הדוגמנות "יולי"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:זוכות טופ מודל
קטגוריה:מתחרות הדוגמניות
קטגוריה:דוגמניות ערביות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
קטגוריה:חיפה: אישים
אנדרה מסון

אנדרה מסון (בצרפתית: André Masson; 4 בינואר 1896 – 28 באוקטובר 1987) היה צייר צרפתי מודרני.

בתחילת המאה ה-20 היה מסון בין מייסדי החוג הסוריאליסטי, שבו היו חברים גם ז'ואן מירו, פבלו פיקאסו והמשוררים אנדרה ברטון ופול אלואר. החוג יצר את המניפסט הסוריאליסטי בפריז, שהמאפיין העיקרי שלו התבטא בכתיבה וברישום אוטומטיים. בטכניקת הציור האוטומטי, היה הצייר מטשטש את ההכרה שלו ובכך נותן דרור לאיד שלו, על פי תאוריית פרויד. הטשטוש נעשה על ידי אלכוהול או סמים. האמן אמור "לתקוף" את בד הציור ללא כל מחשבה או תכנון מוקדמים, הישר מתוך תת-המודע או מתוך עולם החלום. לאחר זמן מה, באופן הכרתי, האמן חוזר ליצירה ובאופן אסוציאטיבי מחזק את האלמנטים הרצויים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמנים סוריאליסטים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1896
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1987
ססגונית

ססגונית (שם מדעי: Dendronephthya) הוא סוג של אלמוג רך דמוי-שיח וצבעוני, אשר אינו מכיל אצות שיתופיות - זואוקסנטלות. אלמוג זה מצוי במימי שוניות אלמוגים טרופיות, בהם זרמים עשירים ויכול להימצא עד לכמה עשרות מטרים מפני הים. האלמוג ניזון בסינון חלקיקי תרחיף מהמים. הסוג מכיל מעל 250 מינים.

==תיאור==
סוג זה עשיר במינים החיים במושבות צפופות ומסועפות נמתאפיינות במגוון עשיר של צורות וצבעים. לאלמוגים מחטי שלד בגווני צהוב, אדום, כתום ועוד וכן גוונים זוהרים. הסידור סימטרי ועשוי מסדרות של מחטים. המחטים הבולטות מצויות בתוך הפוליפים ובולטות מחוץ לגוף הפוליפ.

המינים השונים נבדלים זה מזה על פי צורת ההסתעפות של האלמוג, היערכות קבוצת הפוליפים על הענפים ועל פי צורת הסידור של מחטי השלד בפוליפים.

==בים סוף==
בים סוף ישנם יותר מ-30 מינים לאורך השוניות השונות. השכיחים ביותר הם ססגונית ים-סוף (Dendronephthya eherenbergi), ססגונית מסולסלת (Dendronephthya curvata) וססגונית המפריך (Dendronephthya hemprichi). עם זאת באילת מיני הסוג נדירים בשונית הטבעית, אך שכיחים על עצמים מלאכותיים לאורך קרקעית הים הרדודה. הוא נפוץ במיוחד על עמודי פלדה התומכים במזחי נפט ועל קרקעיות כלי שיט עוגנים.

במחקר שנערך באילת על תזונת ססגונית המפריך, הגיעו החוקרים למסקנה שהאלמוג צמחוני לחלוטין וניזון בלעדית מפיטופלנקטון צמחי, מה שנחשב לגילוי מרתק לאחר שסברו שהאלמוגים ניזונים מהחי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1905
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילי קוקנטל
קטגוריה:ססגוניתיים
התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס

התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Philharmonic ובראשי תיבות: LA Phil או LAP) היא תזמורת השוכנת דרך קבע בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. משנת 1964 עד 2003 קיימה התזמורת את הקונצרטים שלה ב"ביתן דורותי צ'נדלר" במרכז המוזיקה של לוס אנג'לס. בשנת 2003 עברה אל אולם הקונצרטים וולט דיסני הסמוך. בקיץ מופיעה התזמורת תחת כיפת השמים, ב"אגן הוליווד".

התזמורת נוסדה בשנת 1919 על ידי ויליאם אנדרוז קלארק הבן. הקונצרט הראשון שלה, בניצוח וולטר הנרי רותוול, התקיים באותה שנה, אחד עשר ימים אחרי החזרה הראשונה שלה.

החל משנת 2009 המנצח הראשי של התזמורת הוא גוסטאבו דודאמל.

בפברואר 2023, דודאמל הודיע שהוא יעזוב את התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס בתום עונת 2025-2026 כדי להפוך למנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של ניו יורק.

==מנהלים מוזיקליים==
* גוסטאבו דודאמל - (2009 - ממשיך)
* אסה-פקה סאלונן (1991 - 2009)
* אנדרה פרווין (1985 - 1989)
* קרלו מריה ג'וליני (1978 - 1984)
* זובין מהטה (1962 - 1978)
* אדוארד ון ביינום - (1956 - 1959)
* אלפרד ואלנשטיין - (1943 - 1956)
* אוטו קלמפרר - (1933 - 1939)
* ארטור רודז'ינסקי (1929 - 1933)
* גאורג שנפויגט (1927 - 1929)
* וולטר הנרי רותוול (1919 - 1927)

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

לוס אנג'לס
לוס אנג'לס
קטגוריה:לוס אנג'לס: תרבות
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
סימון יאנג

סימון יאנג (באנגלית: Simone Young נולדה ב-2 במרץ 1961) היא מנצחת אוסטרלית, נודעת ביותר באופרה. מכהנת בתפקיד המנצחת הראשית של התזמורת הסימפונית של סידני.

יאנג למדה קומפוזיציה ופסנתר בעיר הולדתה, סידני, והחלה בקריירה האופראית שלה בבית האופרה של סידני בשנת 1981. בראשית הקריירה שלה הייתה אסיסטנטית לג'יימס קונלון באופרה של קלן ולדניאל בארנבוים בברלין ובפסטיבל ביירוית. מאז ניצחה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, באופרה של וינה, באופרה בסטיליה בפריז, במטרופוליטן אופרה בניו יורק ובבתי אופרה אחרים חשובים ועם תזמורות סימפוניות יוקרתיות ברחבי העולם. משנת 1999 עד 2002 הייתה סימון יאנג מנצחת ראשית של הפילהרמונית של ברגן בנורווגיה, ומשנת 2001 עד 2003 הייתה מנצחת ראשית של האופרה של סידני.

בשנת 2005 התמנתה סימון יאנג במשולב למנהלת כללית של האופרה הממלכתית של המבורג ומנצחת ראשית של התזמורת הפילהרמונית של המבורג. 

יאנג קיבלה תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות סידני ומלבורן.

בשנת 1986 נבחרה לאשת השנה הצעירה של אוסטרליה .

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים אוסטרלים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: חברים
קטגוריה:זוכי פרס איש השנה של אוסטרליה
קטגוריה:מנצחות
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1961
סטודנט

סטודנט לומד לקראת [[מבחן]]
סטודנטים בשיעור [[אלגברה ליניארית, באוניברסיטת הלסינקי לטכנולוגיה]]

סטודנט הוא תלמיד במוסד להשכלה גבוהה, כגון אוניברסיטה ומכללה.

התוצר של לימודי הסטודנט נקרא הישגים אקדמיים.
==התנהגות וניהול עצמי==
סטודנטים לומדים לקראת בחינה, [[לאוניד פסטרנק.]]

במהלך שנות הלימוד עוברת בהדרגה האחריות על תהליך הלמידה מהמורים וההורים אל הלומד עצמו, כך שבאקדמיה מצופה ממנו להתנהל באופן עצמאי.

==השפעת הסטודנטים בחברה==
סטודנטיות באוקספורד מחזור [[1907|טקסט=]]
במקרים רבים מהווים סטודנטים גורם משמעותי בפוליטיקה, כיוון שהם מהווים כוח אידאולוגי ובעל דעות מוצקות, שיכול לפעול ללא מגבלות רבות של משפחה או פרנסה. לדוגמה: המרד בהונגריה בשנת 1956 החל בעקבות מחאות לא-אלימות של סטודנטים שדוכאו.

אגודות הסטודנטים הן מסגרות פעילות מקובלות לאקטיביזם סטודנטיאלי ובדרך כלל מרכזות חלק מהפעילות החברתית והקהילתית של הסטודנטים. חלק מהאגודות הסטודנטים מפיקות מגזינים שונים המיועדים לסטודנטים, לדוגמה פי האתון, צ'ופציק, ותזה.

בישראל פועלים תאי סטודנטים בחלק מהקמפוסים, כדי לקדם מגוון רחב של דעות ופעולות. חלקם פועלים תחת מטרייה מפלגתית לדוגמה: הדור החדש, תא אופק, תא כתום, מרצ סטודנטים, שינוי בקמפוס, רוח חדשה, או תל"ם וחלקם באמצעות גיבוי של אגודות הסטודנטים למשל: קואליציית הסטודנטים וגופים עצמאיים כדוגמת מגמה ירוקה, תג מאיר ונאמני תורה ועבודה.

==שומע חופשי==
שומע חופשי הוא תלמיד שלא מן המניין במוסד להשכלה גבוהה.

שומע חופשי אינו זכאי לקבלת תואר אקדמי על לימודיו, אך הוא משתתף במספר קורסים אקדמיים, אשר לא נכללים לבסוף לכדי תואר. מדובר בדרך כלל באנשים שיש להם עניין מיוחד במספר קורסים מצומצם, ואינם מעוניינים בהשכלה אקדמית מלאה. לרוב, בניגוד לסטודנטים מין המניין, שומעים חופשיים אינם נבחנים על הידע שצברו במהלך הקורס.

==חוק זכויות הסטודנט==

בישראל עוסק חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007, בהסדרת זכויותיהם של הסטודנטים. החוק קובע: "לכל אזרח ישראלי או תושב ישראל הזכות לשוויון הזדמנויות בקבלה ללימודים במוסד לצורך רכישת השכלה גבוהה והשכלה על תיכונית, בכפוף להוראות חוק זה".

==ראו גם==
* כובע בוגרים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.huji.ac.il/huji/stud_law.htm חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007]
* [https://web.archive.org/web/20131105020557/http://www.knesset.gov.il/Laws/Data/law/2147/2147.pdf חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים, התשס"ח–2008] + [http://www.oranim.ac.il/sites/heb/SiteCollectionImages/Documents/keshet/TV141.pdf מידע שימושי אודות החוק]
* 
* .

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אקדמיה
ג'רזי גירל

ג'רזי גירל (באנגלית: Jersey Girl) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית שביים וערך קווין סמית משנת 2004. בסרט מככבים בן אפלק, ליב טיילר, ג'ניפר לופז וג'ורג' קרלין (בהופעתו האחרונה לפני מותו).

הסרט עוסק בקשיים של אב (בן אפלק) בגידול בתו לאחר מות אשתו בלידה ובמקביל הרצון שלו לחזור לעבודה שהוא כל-כך אהב. המפגש עם מיה (ליב טיילר) משנה את עולמו שוב, והוא מתמודד עם עוד שינוי.

== עלילה ==
אוליבר (אולי) טרינקי (בן אפלק) הוא איש יחסי ציבור עוצמתי של אמנים גדולים בתחום המוזיקה. כשהוא פוגש את גרטרוד (ג'ניפר לופז) חייו משתנים והזוג מתחתן.
גרטרוד מתה בלידה בשל פיצוץ מפרצת, ואולי עובר עם בתו לגור אצל אביו, שאשתו גם מתה לפני שנים רבות. כדי להימנע מליפול לדיכאון אולי קובר את עצמו עמוק בעבודה ומתעלם מבתו החדשה, גרטי, שזה עתה נולדה.

== שחקנים ==
* בן אפלק - אולי טרינקי
* ליב טיילר - מאיה הארדינג
* ראקל קסטרו - גרטי טרינקי
* ג'ורג' קרלין - ברט טרינקי
* ג'ניפר לופז - ג'רטי סטייני/טרינקי
* סטיבן רוט - גריני
* מייק סטאר - בלוק
* ג'ייסון ביגס - ארתור בריקמן
* ויל סמית' - בתפקיד עצמו
* ג'ייסון לי - איש יחסי ציבור
* מאט דיימון - איש יחסי ציבור
* ש. אפאתה מרקרסון - ד"ר
* פול ליטובסקי - בריאן
* הארלי קווין סמית' - טרייס קולאלי
* מת'יו מאהר - שליח

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי קווין סמית'
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי מיראמקס
שיחן שכיח

שיחן שכיח (שם מדעי: Stylophora pistillata) הוא מהאלמוגים הנפוצים ביותר במפרץ אילת.

== מאפיינים ==
רביית המין מתבצעת על ידי שחרור פלנולות – תוצאה של רבייה מינית מושבתית.

המושבה בנויה מקבוצת פוליפים. מקורה מפלונלה שהתיישבה על מצע נח וייצרה ריבוי א-מיני מושבתי. במושבה קיימים תאי מין זכריים ונקביים ואלה יוצרים הפריה פנימית. הפלנלות משתחררות בלילה, במאות ואלפים, בחודשים ינואר-יוני.

אלמוג שיחני זה מאופיין בקצוות מעוגלים ובהירים והסתעפויות לשני ענפים בלבד. ובגבשושים חדים או כהים. ישנם הבדלים בין עוביי הענפים ואורכם. צבעו משתנה מצהבהב בהיר עד חום. 

השיחן מקיים יחסי סימביוזה עם אצות שיתופיות הנקראות זואוקסנטלות היושבות עליו – הן מייצרות חמצן בתהליך הפוטוסינתזה והשיחן נושם אותו ומספק להן מושב מוגן. מעניין לגלות שצבעו בצל כהה יותר – האצות מכילות יותר כלורופיל כדי לבצע יותר פוטוסינתזה.

השיחן שימש "שפן ניסיונות" בניסוי שנוי במחלוקת אשר בדק את נזק כלובי הדגים באילת לאוכלוסיית האלמוגים במפרץ. אחת הטענות הייתה כי השיחן הוא אלמוג שמתפתח מהר וקצר חיים יחסית לאלמוגים איטיים יותר אך בעלי אורך חיים גדול יותר, את השיחן משווים לעיתים לעשב שוטה. בנוסף נטען שהשיחנים פוריים יותר כי ייצרו הרבה ביציות. אך לא נמדדה כמות הפלנלות אשר נוצרו, והן המדד הרלוונטי. כנגד הניסוי נטען גם כי מצעי הניסוי נתלו בגובה מעל פני הקרקע וכך נמנעו מענני האבק ועומס חומרי הדשן המתאספים בקרקעית.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1797
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אויגן יוהאן כריסטוף אספר
קטגוריה:שיחניים
קטגוריה:החי במפרץ אילת
קטגוריה:בעלי חיים ימיים במזרח התיכון
קטגוריה:בעלי חיים ימיים בדרום-מזרח אסיה
High-Speed Downlink Packet Access

HSDPA (High-Speed Downlink Packet Access) היא טכנולוגיה לתקשורת סלולרית שמרכזה תקשורת נתונים. טכנולוגיה זו נחשבת כאחת מממשיכות הדרך של ה-UMTS (דור 3) ויחד עם HSUPA ו-CDMA2000 נחשבות לדור 3.5. 

הטכנולוגיה מסוגלת להגיע רשמית לקצב נתונים מרבי של 14.4Mbps, אם כי בפועל המהירות היא לכל היותר 3.6Mbps. החברה הראשונה שהקימה פריסת HSDPA היא חברת סינגולר בארצות הברית. לשם השוואה רשת ה-UMTS מגיעה רשמית למהירות 384Kbps בזמן שהמהירות האמיתית נמוכה בהרבה.

== התפתחות הטכנולוגיה ==
תכנון רשתות הדור השלישי בעולם החלו בדצמבר 1999 במסמכי הבנות שממשיכים לעדכן שני הגופים האחראים לפעילות התקינה של הטכנולוגיה, 3GP היה אחראי על המעבר מרשתות GSM לרשתות WCDMA, ו-3GPP היה האחראי על המעבר מרשתות CDMA אל EV-DO ו-EV-DV.

טכנולוגיית ה-HSDPA משפיעה בעיקר על לקוחות המשתמשים בתקשורת נתונים סלולרית, ומאפשרת גלישה במהירות גבוהה יותר מבעבר, שיכולה אף להשתוות ולעלות על מהירות החיבור הביתי. החיסרון הוא הקצב המעשי שניתן לקבל בטכנולוגיה זו, והוא נמוך יותר מהקצב המרבי המוצהר. כמו כן, חברות תקשורת רבות גובות תשלום בהתאם לנפח הגלישה החודשי.

== טכנולוגיות מתחרות ==
מול טכנולוגיית ה-HSDPA מתחרות מספר טכנולוגיות כשהראשונה ביניהם היא WiMAX, שמציעה קצב העברת נתונים גבוה יותר, אולם עדיין אינה נפוצה בטלפונים סלולריים. טכנולוגיית ה-WiMAX דומה יותר ל-WI-FI מאשר לטכנולוגיות הסלולריות. לרשת ה-WiMAX יש חיסרון נוסף מכיוון שהיא דורשת הקמת תשתית חדשה לרשת בניגוד לרשת ה-HSDPA שדורשת עדכון תוכנה בלבד.

== HSDPA בישראל ==

לחברת פרטנר בישראל רשת HSDPA בפריסה ארצית. ב-1 בינואר 2007 השלימה חברת סלקום את הכנת התשתית בפריסה ארצית של 85% והשיקה שני מכשירים תומכים HSDPA, מוטורולה v6 ומחשב כף יד משולב סלולר - Jasjam, בניגוד לציפיות למהירות גבוהה יותר. מסלקום נאמר שהמכשירים מגיעים רק ל-1.4Mbps. כמו כן עלות הגלישה התייקרה משמעותית ונוספו הגבלות על כמות הגלישה.
נכון למאי 2010 גם פלאפון משתמשת בפרוטוקול.
בסוף שנת 2011 חברת פלאפון שדרגה את תמיכה העברת הנתונים שלה מ-21Mbps ל-42Mbps, ונכון לזמן כתיבת שורות אלו (שנת 2014), כל הרשתות בעלות התשתית תומכות במהירות מקסימלית של 42Mbps.

== ראו גם ==
* High-Speed Packet Access

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:תקשורת סלולרית: תקנים
מיזורי (נהר)

מיזורי (באנגלית: Missouri) הוא הנהר הארוך ביותר בארצות הברית. אורכו כ-3,767 קילומטרים ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ-1,376,180 קמ"ר. המיזורי מנקז כשישית מיבשת אמריקה הצפונית וספיקת מימיו ליד העיר הרמן שבמיזורי, סמוך לשפכו לנהר מיסיסיפי, היא כ-2,490 מ"ק לשנייה. מיזורי הוא יובלו הראשי של הנהר מיסיסיפי, ושניהם יחד הם הנהר הרביעי באורכו בעולם, באורך כולל של 5,971 ק"מ, לאחר הנילוס, האמזונאס והיאנגצה.

נהר מיזורי מתחיל במיזוג הנהרות מדיסון, ג'פרסון וגלטין במונטנה והוא נשפך למיסיסיפי מצפון לסנט לואיס שבמדינת מיזורי. 

כל אגן הניקוז של הנהר נקנה על ידי ארצות הברית מצרפת ברכישת לואיזיאנה ונחקר במשלחת לואיס וקלארק.

המיזורי משמש עדיין כנתיב תחבורה חשוב להובלת מטענים, אך הובלת מטענים באמצעות ארבות נמצאת בירידה מתמדת, ובין 1977 ל-2000 ירדה מ-3.3 מיליון טונות ל-1.3 מיליון טונות.

==ערים לאורך הנהר==
להלן רשימה של ערים נבחרות ששוכנות על גדות נהר המיזורי:

* סנט לואיס (מיזורי)
* ג'פרסון סיטי (מיזורי)
* המטרופולין של קנזס סיטי (משותף למיזורי ולקנזס)
* סנט ג'וזף (מיזורי)
* אומהה (נברסקה)
* סו סיטי (איווה)
* פיר (דקוטה הדרומית)
* ביסמרק (דקוטה הצפונית)
* גרייט פולס (מונטנה)

==ראו גם==
* השיטפון הגדול של 1993

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:מונטנה: נהרות
קטגוריה:דקוטה הצפונית: גאוגרפיה
קטגוריה:דקוטה הדרומית: גאוגרפיה
קטגוריה:נברסקה: גאוגרפיה
קטגוריה:איווה: גאוגרפיה
קטגוריה:קנזס: גאוגרפיה
קטגוריה:מיזורי: גאוגרפיה
קטגוריה:יובלי המיסיסיפי
קטגוריה:נהרות גבול בין-מדינתיים בארצות הברית
הר קוק

הר קוק (באנגלית: Mount Cook; במאורית: Aoraki, אַאוֹרָקִי) הוא ההר הגבוה ביותר בניו זילנד, והוא נישא לגובה של 3,724 מטר ברכס האלפים הדרומיים של ניו זילנד.

ארגון אונסק"ו הכריז בשנת 1990 על הפארק הלאומי אאורקי/הר קוק, שההר ניצב בתחומו, כעל אתר מורשת עולמית.

==מקור השם==
ההר נקרא לכבודו של ג'יימס קוק, מגלה ארצות אנגלי אשר חקר את האיים של ניו זילנד ב-1770. השם אאורקי מקורו בשפה המאורית ופירושו "מחורר עננים".

==קישורים חיצוניים==

* 

פסגת ההר

קוק
קטגוריה:קנטרברי (ניו זילנד)
קוק
Stairway to Heaven

"Stairway to Heaven" (בעברית: "מדרגות לגן עדן") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית לד זפלין. השיר לא יצא מעולם כסינגל, ועם זאת הפך לאחד השירים המוכרים ביותר של הלהקה בפרט ושל הרוק בכלל.

את השיר כתב סולן הלהקה רוברט פלאנט והלחין גיטריסט הלהקה ג'ימי פייג'. הוא הוקלט בשנים 1971-1970 ויצא בשנת 1971 כחלק מהאלבום הרביעי וחסר השם של הלהקה.

לשיר התחלה שקטה והמשך אקוסטי, שלאחריו הופך השיר לרועש יותר, בסגנון הארד רוק. השניות האחרונות של השיר שקטות, כך שהוא מסתיים באותה נימה בה החל. אורכו של השיר 8:02 דקות, משך זמן הנחשב לארוך עבור שיר רוק.

לשיר נקשר מסתורין, הן בגלל המילים המורכבות והן בגלל הטענה שלפיה אם משמיעים את השיר לאחור ניתן לשמוע מסרים שטניים. טענות אלו התיישבו עם הקשר בין פולחן השטן לרוק הכבד, אולם בניגוד ללהקות הבי מטאל שאכן הזכירו את השטן באופן מפורש בשיריהן, אין ב-Stairway to Heaven אזכור או רמז לשטן. חברי לד זפלין הכחישו את הטענות הקושרות את השיר לפולחן השטן.

נכון לאוגוסט 2013, הטאב של השיר, זכה לדירוג הגבוה ביותר לאורך השנים, באתר Ultimate Guitar Archive.

במאי 2014 הגישו נציגי להקת ספיריט, תביעה לבית המשפט, בטענה כי חלק של השיר לקוח מהשיר Taurus, אותו הקליטה בשלהי שנות השישים, אך תביעתם נדחתה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ynet.co.il/home/1,7340,L-1440,00.html שמונה דקות בגן עדן], ynet

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:לד זפלין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על גן עדן
קטגוריה:בלדות משנות ה-1970
קטגוריה:בלדות פולק
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:מחלוקות דתיות במוזיקה
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
קטגוריה:שירים המעורבים במחלוקות הקשורות לפלגיאט
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
קלוד ללוש

קלוד ללוש (בצרפתית: Claude Lelouch; נולד ב-30 באוקטובר 1937) הוא במאי ותסריטאי יהודי-צרפתי.

== קורות חיים ==
ללוש נולד בצרפת. אביו היה בן למשפחה יהודית מאלג'יריה, ואמו התגיירה. הוא נחשב לבמאי מוביל ומוערך בקולנוע הצרפתי. במהלך הקריירה הקולנועית שלו יצר ללוש למעלה מארבעים סרטים, שרבים מתוכם זכו להצלחה בינלאומית.

סרטו גבר ואישה מ-1966 זכה בשני פרסי אוסקר ובפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.

==מסרטיו==

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר במאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1937
פנינסולרים

באמריקה הספרדית הקולוניאלית היוו הפנינסולרים (בספרדית: Peninsulares) את הקטגוריה הגזעית-חברתית-תרבותית העליונה ביותר. אלו היו ספרדים ילידי המטרופולין האימפריאלי, קרי ילידי ספרד עצמה. לקבוצה זו השתייכו לעיתים גם אירופאים אחרים שהיגרו לאמריקות.

שמה של הקבוצה מעיד על מוצאה (פנינסולה הוא חצי אי, קרי חצי האי האיברי). בתקופות מסוימות, כגון בראשית המאה ה-16 עם כיבושן של האמריקות ובראשית המאה ה-19, עת התחוללו מלחמות העצמאות ברחבי היבשת, כונתה קבוצה זו בשמות הגנאי "גותים" (godos) ו-"גצ'ופינס" (gachupines) (שיבוש של שפת הנאוואטל ל"זה המשפשף בנעליו").

קטגוריות אחרות בחברה הקולוניאלית היו הקריאולים (Criollos), ספרדים ילידי אמריקה, האינדיאנים (Indios) והשחורים (Negros). בנוסף, התקיימו קבוצות שונות של בני תערובת: מסטיסוס (Mestizos) נחשבו כבני תערובת ממוצא אינדיאני ואירופי; מולטים (Mulatos) נחשבו כבני תערובת ממוצא אפריקאי ואירופאי; וסמבוס (Zambos) נחשבו כבני תערובת ממוצא אינדיאני ואפריקאי.

הפנינסולרים החזיקו ברוב המשרות החשובות במנהל האימפריאלי, בצבא ובכנסייה. המתיחות בין הפנינסולרים לקריאולים תרמה לעוינות כלפי האימפריה הספרדית ערב מלחמות העצמאות, ולנכונותה של האליטה הקריאולית להתנתק מהכתר הספרדי ולדרוש ממשל עצמי.

==ראו גם==
* קריאולים

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:האימפריה הספרדית
קטגוריה:אמריקה: היסטוריה
קטגוריה:קאסטות באמריקה הלטינית
אמריקה הספרדית

10px 50%}}

-

]]
אמריקה הספרדית (ספרדית: Hispanoamérica) הוא כינוי קיבוצי למדינות ביבשת אמריקה (אמריקה הדרומית, המרכזית והצפונית, וכן בקריביים) בהן דוברים את השפה הספרדית. מדינות אלו היו מושבות של האימפריה הספרדית בין סוף המאה ה-15 וראשית המאה ה-19 (להוציא את קובה ופוארטו ריקו, שהשתחררו מעול הקולוניאליזם הספרדי רק בסוף המאה, בשנת 1898). בשטחים אלו התקיימו מספר מלכויות משנה. לאחר קבלת עצמאות מספרד קמו בהן שמונה-עשרה רפובליקות. במונח "אמריקה הספרדית" נכללת גם פוארטו ריקו, שאינה מדינה עצמאית, אלא טריטוריה בחסותה של ארצות הברית.

המונח "אמריקה הספרדית" אינו חלופי למונח איברו-אמריקה, שכן אמריקה הספרדית אינה כוללת את ברזיל, דוברת הפורטוגזית, אשר באמריקה הדרומית. מונח דומה, אך אינו זהה, הוא אמריקה הלטינית, הכולל את איברו-אמריקה וכן את המדינות והטריטוריות דוברות הצרפתית אשר בקריביים ובאמריקה הדרומית.

== מדינות אמריקה הספרדית ==
מדינות אמריקה הספרדית הן:
{| border="0" cellpadding="2" width="75%" align="center"
| valign="top" width="33.33%" |
* 
* אל סלוודור
* 
* 
* 
* 
| valign="top" width="33.33%" |
* 
* 
* 
* 
* 
* 
| valign="top" width="33.33%" |
* 
* 
* 
* 
* 
* 
|}

קטגוריה:אמריקה 
קטגוריה:אמריקה הלטינית: טרמינולוגיה
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:אמריקה: אזורים
רגלבחנין

רגליבחנין של מספר מיני עכבישאים
אצל ה[[עקרבשוט התפתחו הפדיפלפי לרגלי צייד (בירוק)]]
רגלבחנין (פֶּדִיפַּלְפִּי; בלטינית חדשה: Pedipalpi; מלטינית: בחנין palpus, רגל pēs), לעיתים כקיצור פַּלְפִּי או רגלי בַּחְנִין, הם זוג גפיים הקבועים ליד הכליצרות בקדמת הראש של בעלי כליצרות - קבוצה של פרוקי-רגליים הכוללים את העכבישים, העקרבים, סרטני פרסה, ועכבישנים ימיים. הפדיפלפי צידיים (lateral) לכליצרות (chelicerae ,מלתעות) וקדמיים (anterior) לזוג רגלי הליכה הראשונות.

הפדיפלפי משמשות בעכבישאים רבים כבחנינים בעלי אברי חישה. במשפחות מסוימות הפכו לרגלי צייד בעלות צבטות כגון אצל העקרבים או בעלי שלפוחיות הצמדה דוגמת האקריות. אצל זכרים אחדים הן משמשות בתהליך הרבייה כאמצעי להעביר את הזרע אל הנקבה.

מבחינה אבולוציונית נהוג היה לחשוב שהפדיפלפי הומולוגים ללסתות של סרטנאים וחרקים, אך מחקרים מאוחרים יותר (בעזרת גני HOX) מציעים את סט המחושים השני שיש לסרטנאים כאיבר ההומולוגי.

אין להתבלבל בין פדיפלפי לבין בחנינים אחרים כגון הבחנינים על שפה תחתונה (labial palps) או הבחנינים על שפה העליונה (maxillary palps) שקיימים אצל פרוקי רגליים אחרים כגון חגבאים.

== ראו גם ==
* אנטומיה - מונחים

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של פרוקי-רגליים
קולינן

הקולינן
תשעת היהלומים הגדולים שלוטשו מהקולינן 
היהלומים הגולמיים שנוצרו בפיצול הקולינן
הקוּלינן (מאנגלית: Cullinan) הוא היהלום הגולמי הגדול ביותר שנתגלה עד כה. הוא התגלה ב-26 בינואר 1905 במכרה פרמייר שבעיירה קולינן שבדרום אפריקה. משקלו היה 3,106.75 קרט (כ-621 גרם). 

ממשלת הרפובליקה הדרום-אפריקאית קנתה אותו כדי להגישו מתנה לאדוארד השביעי מלך אנגליה. 

הקולינן פוצל ל-9 יהלומים מלוטשים, שנקראו בשמות: קולינן 1, קולינן 2 וכן הלאה.

קולינן 1 שובץ בשרביט אדוארד הקדוש, ועד 1985 נחשב ליהלום המלוטש הגדול ביותר בעולם.

=="רולס-רויס קולינן"==
דגם רולס-רויס קולינן קרוי על שם היהלום "קולינן". הדגם הוא SUV מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס המיוצר משנת 2018 בבריטניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:אבני חן ידועות
קטגוריה:יהלום
קטגוריה:יהלום בתרבות