OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קולמוס (גופנים)

גופני קוּלְמוּס (או פרויקט קוּלְמוּס) הוא מיזם קהילתי של קהילת התוכנה החופשית בישראל, אשר מטרתו לעצב גופנים עבריים ולהפיצם תחת הרישיון החופשי LGPL. הגופנים הראשונים שהיו זמינים כחלק מחבילת הגופנים "קולמוס" עוצבו על ידי מעצב הגופנים מקסים יורש. בשנת 2004 זכה יורש בפרס המקור על יוזמה זו.

== רקע ==
פרויקט קולמוס נוצר במטרה לספק לקהילת התוכנה החופשית, ובעיקר למשתמשי מערכות ההפעלה החופשיות על בסיס יוניקס (כדוגמת לינוקס), חבילת גופנים בסיסית שמופצת תחת רישיון חופשי המתאים לשימוש במערכות ההפעלה החופשיות. עד אז, נאלצו משתמשי מערכות ההפעלה החופשיות לעקוף מגבלות שונות בנוגע לזכויות היוצרים על גופנים פופולריים, ולהתקין אותם ידנית.

== פיתוח ==
במהלך השנים, נוספו לחבילת הגופנים של קולמוס מגוון גופנים נוספים. פיתוח הגופנים נעשה, בדרך כלל, באמצעות ביצוע שינויים מסוימים בגופנים הקיימים, תוך שימוש ב־, תוכנה המיועדת ליצירת גופנים.

== ראו גם ==
* פרויקט הסידור הפתוח

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גופנים עבריים
קטגוריה:תוכנה חופשית
ויאלה

ויאלה (Whyalla) היא העיר השלישית בגודלה במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה. זוהי עיר נמל השוכנת על חופו המזרחי של חצי האי אייר (Eyre). אוכלוסיית העיר מנתה 20,088 תושבים במפקד 2011.

==היסטוריה==
העיר נוסדה בשם האמוקס היל (Hummock's Hill) ב-1901 על ידי חברת כרייה כתחנה סופית למסילה שהובילה עפרת ברזל ובמקום הוקם מזח להעמסת העפרה ונפתח סניף דואר. עקב הסביבה הצחיחה והמחסור במי שתייה היה צורך להוביל מים על גבי דוברות מפורט פירי. ב-1905 נפתח בית הספר הראשון בעיירה. בשנת 1919 שונה שם העיירה לוויאלה. המסוע על גבי המזח להעמסת עפרת הברזל שופר והעפרה הובלה למפעל הפלדה שהוקם אז בניוקאסל שבניו סאות' ויילס. העיר גדלה בקצב איטי עד 1938.

ב-1937 החלו להיבנות בעיר כבשן ונמל. ב-1939 החלו להניח צינור להובלת מים מנהר מוראי (Murray ). מספנה נבנתה כדי לשרת את ספינות הצי המלכותי האוסטרלי. אוכלוסיית העיר החלה לגדול באופן דרמטי ונבנו בית חולים ובית מטבחיים.

ב-1941 הושקה הספינה הראשונה שנבנתה במספנה (HMAS Whyalla). כיום הספינה עוגנת בנמל ויאלה כאטרקציה תיירותית לאחר שהוצאה מהשירות. באותה שנה החל כבשן התכת העפרות לפעול. ב-1943 מנתה אוכלוסיית העיר יותר מ-5,000 תושבים. במרץ 1943 החל לפעול צינור המים. ב-1948 החלה העיר לקלוט פליטים שהגיעו מאירופה.

ב-1958 החלה בנייתו של מפעל פלדה בעיר והבנייה הושלמה ב-1965. שנה לאחר מכן החלו בכריית מלח ונבנו תנורי קוק. האוכלוסייה גדלה במהירות ובמקביל גם קצב הבנייה למגורים. הוכנו תוכניות אב לעיר בת 100,000 תושבים והונח צינור שני לאספקת מים. 

בשנות השבעים ירד היקף הפעילות במספנה, שהייתה אז הגדולה באוסטרליה, עקב תחרות מול יפן והיא נסגרה ב-1978. משיא של 33,000 תושבים בעיר בשנת 1976, צנחה האוכלוסייה במהירות. במקביל החל מפעל הפלדה להוריד את תפוקתו החל משנת 1981. החל משנת 2004 החלה העיר להתאושש לאט עקב גילוים של מרבצי מחצבים בסביבה.

==ערים תאומות==
* .
* .

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה הדרומית: ערים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1901
ריב הליצנים

ריב הליצנים (בצרפתית: Querelle des Bouffons או מלחמת הליצנים Guerre des Bouffons) היה השם שניתן לקרב בין תורות מוזיקליות יריבות, שהתנהל בפריז בין 1752 ל-1754. המחלוקת עסקה ביתרונות היחסיים של אופרה צרפתית בהשוואה לאופרה איטלקית. 

הניצוץ שהבעיר את המריבה הייתה תגובת החוגים הספרותיים בפריז לביצוע האינטרמצו הקצר "השפחה הגברת" של ג'ובאני בטיסטה פרגולזי באקדמיה המלכותית למוזיקה בפריז ב-1 באוגוסט 1752. את היצירה ביצעה להקה איטלקית נודדת של שחקנים קומיים, שנודעו בשם "בופוני", שפירושו "ליצנים", ומכאן השם שניתן למחלוקת. לא הייתה זו הפעם הראשונה ש"השפחה הגברת" בוצעה בפריז, אבל בפעם הקודמת, בשנת 1746, לא עוררה תשומת לב של ממש. הפעם, לעומת זאת, חוללה מלחמת מילים רבתי בין מגיני המסורת האופראית הצרפתית לתומכי המוזיקה האיטלקית. במחלוקת שנמשכה ממנה השתתפו מבקרי מוזיקה כמו ז'אן-ז'אק רוסו ופרידריך מלכיור גרים, שהיללו, יחד עם סופרים אחרים שהיו קשורים באנציקלופדיה הצרפתית, את האופרה בופה האיטלקית ותקפו את סגנונות הטרגדיה הלירית הצרפתית, סגנון שיצר ז'אן-בטיסט לולי והמשיכו בו מלחינים שהיו בחיים בתקופת ריב הליצנים, בהם המלחין הצרפתי ז'אן-פיליפ ראמו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אופרה
קטגוריה:היסטוריה של המוזיקה
קטגוריה:מוזיקה צרפתית
פורט הדלנד

פורט הדלנד (באנגלית: Port Hedland) היא עיר נמל בצפון מדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. אוכלוסיית העיר מנתה 15,044 תושבים במפקד 2011. נמל העיר הוא הגדול ביותר באוסטרליה מבחינת כמות המטען בתפזורת שעובר דרכו.

לעיר יש נמל טבעי עמוק המשמש כשער הכניסה הראשי של האזור למכולות ולדלקים וכנמל יצוא לעפרות ברזל הנכרות בתוככי האזור בו שוכנת העיר. העפרה מועברת באמצעות רכבות מארבעה אזורים של מרבצי ברזל מדרום וממזרח לעיר. 

ענפי כלכלה עיקריים של העיר הם שדות גז טבעי מול חופי העיר, הפקת מלח, כריית מנגן וגידול בהמות. בעבר היו גידול הצאן והבקר הענף הכלכלי העיקרי של האזור, אך במשך השנים חלה ירידה בהיקפם. בעבר גם הייתה פורט הדלנד התחנה הסופית של קו רכבת ששירת את אזור כריית הזהב באזור מרבל בר (Marble Bar), 150 ק"מ מדרום-מזרח לעיר.

==היסטוריה==
המקום נקרא על ידי השבטים האבוריג'ינים בשם מאראפיקוריניה (Marapikurrinya) שמשמעותו "מקום מים טובים". האזור נסרק במהלך המאה ה-18 ובאפריל 1863 הגיעה למקום ספינה בפיקודו של פיטר הדלנד (Peter Hedland) שקרא למקום מנגרוב הארבור (Mangrove Harbour) ודיווח כי המקום יצלח להקמת נמל וכי מצויים בו מקורות מים מתוקים. מה שהדלנד שכח לציין הוא שהכניסה לנמל הטבעי קשה עקב שרטוני החול שחוסמים את הכניסה שלו שאפשרית רק כאשר הגאות גבוהה וכשמזג האוויר מאפשר זאת.

ב-1866 נערך במקום סקר שהתייחס לאתר בו שוכן היום הנמל בצורה פסימיסטית. בשנות התשעים בוצעו סקרים נוספים וב-1895 הוקם במקום מזח. בראשית שנות השישים של המאה ה-20 התפתח ענף כריית עפרות הברזל באזור השוכן 100 ק"מ ממזרח לפורט הדלנד. לנמל נסללה מסילת ברזל ובוצעו עבודות להעמקתו ולהרחבתו. ב-1966 החל יצוא עפרות הברזל. בעשורים הבאים התגלו מרבצי ברזל נוספים באזור, היקף היצוא עלה והנמל הורחב שוב כדי לאפשר לספינות גדולות לעגון בו.

בשנת 1991 נפתח בפורט הדלנד מרכז מעצר למסתננים מבקשי מקלט שהגיעו לאוסטרליה בסירות. מיקומו של המתקן נבחר עקב היות העיר במרכז האזור בו נחתו המסתננים ועקב קיומו של נמל תעופה בינלאומי שדרכו ניתן לגרש את המסתננים לארצות מוצאם. בשנת 2004 נסגר המתקן עקב הירידה במספר המסתננים והוא הוסב למקום מגורים לכוח האדם העצום שמועסק בתעשיית המכרות המתפתחת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.porthedland.wa.gov.au/ אתר הבית של מועצת העיר]
* [http://www.phpa.com.au/ אתר הבית של נמל פורט הדלנד]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה המערבית: יישובים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-19
לחם תירס

לחם תירס במחבת ברזל

לחם תירס הוא שם כללי ללחם שהוכן מקמח תירס.

לחם תירס נחשב ל"אוכל נשמה" ואנשים רבים נהנים מהמרקם והארומה שלו.

==אופן ההכנה==
אפשר ליצור לחם תירס על ידי אפייה, טיגון או אידוי. אפשר גם לאפות את לחם התירס לעוגת תירס.

ניתן להכין לחם תירס ללא קמח חיטה, כך שאנשים אשר נמנעים מגלוטן (כמו חולי צליאק) יוכלו לאכול אותו ללא חשש.
בגרעיני התירס יש גרעין שכותשים ומכינים ממנו את הקמח.

==ראו גם==
* צ'אדי
* ממליגה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאכלי תירס
תירס
קטגוריה:מאכלי חג ההודיה
הגמד והענק (משחק)

עמיתים לעבודה מחליפים מתנות במשחק "הגמד והענק"
הגמד והענק הוא משחק חברתי שמטרתו העיקרית היא גיבוש חברתי בקבוצה כלשהי.

== מהלך המשחק ==
כל משתתף במשחק מקבל על עצמו שני תפקידים. תפקיד ה"גמד" ותפקיד ה"ענק". למשתתף משודכים שני משתתפים אחרים במשחק. אחד בתפקידו כ"גמד" ואחד בתפקידו כ"ענק". כל משתתף יודע מי ה"ענק" שלו, אך לא יודע מי ה"גמד" שלו. המשחק מתאים לכל קבוצות גיל, ומקובל מאוד בקבוצות סגורות כגון מקומות עבודה, בתי ספר ותנועות נוער. עם זאת יש אף משחקי "גמד ענק" המוניים באינטרנט.

בתפקיד ה"גמד", צריך המשתתף לשלוח ל"ענק" שלו מתנות באופן אנונימי. המתנה אמורה להביע תשומת לב, ומטרתה לשמח את ה"ענק". במשחקים רבים מגבילים את המשתתפים בערך כספי מקסימלי. בתפקידו כ"ענק" מקבל המשתתף מתנות משחקן אחר, מבלי לדעת מי שולח את המתנה.

בקבוצות קטנות, בהן המשתתפים מכירים זה את זה, גורם המשחק לגיבוש חברתי, ומהווה מקור לשיחה ושעשוע.

בשנת 2014 יצרו אליה גרינפלד, מגיש בתאגיד השידור הישראלי, ודוקטור יפעת מור, גרסה למשחק שהוגדרה כ"משחק הגדול בישראל" וזכתה לשם "גמד ענק בין חברים, מכרים וזרים גמורים". במשחק זה השתתפו כ-2,000 אנשים.

===שלבי המשחק===
* הרשמה - כל משתתף במשחק נרשם אצל מנהל המשחק.
* יצירת זוגות "גמד-ענק" - מנהל המשחק יוצר זוגות, כאשר לכל משתתף משודך "גמד" ו"ענק". מנהל המשחק דואג ששני השחקנים המשודכים לשחקן מסוים, יהיו אנשים שונים. יצירת הזוגות יכולה להתבצע באופן אקראי או באופן יזום.
* שלב שליחת המתנות.
* שלב הגילוי.

==שמות בתרבויות אחרות==
* במספר ארצות דוברות אנגלית, כגון ארצות הברית, קנדה ואוסטרליה, מקובל השם "סנטה הסודי" (Secret Santa) על שם סנטה קלאוס
* בפורטוגל וברוב מדינות אמריקה הדרומית מקובל השם "החבר הסודי" (Amigo secreto או Amigo oculto)
* בספרד ובארגנטינה מקובל השם "החבר הבלתי נראה" (Amigo invisible)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי חברה
קטגוריה:מסורות חג המולד
קטגוריה:סנטה קלאוס
Teamcenter

מחזור חיי מוצר
Teamcenter היא חבילת פתרונות תוכנה של ניהול מחזור חיי מוצר (PLM) של חברת Siemens. היא נוצרה במקור על ידי EDS PLM Solutions.

בשנות התשעים עסקה החברה בפתרונות Control Data, SDRC ו UGS. 

רוב מוצרי החבילה הם שדרוג של מוצרים קודמים:
* Teamcenter Enterprise - פיתוח של Metaphase
* Teamcenter Engineering - פיתוח של iMAN
* Teamcenter Project - פיתוח של Inovie Software TeamCenter
* Teamcenter Requirements - פיתוח של Slate
* Teamcenter Visualization - פיתוח של Viz
* Teamcenter Manufacturing - פיתוח של IMAN + Tecnomatix MPM suite
* Teamcenter Integrator
* Teamcenter Community - פיתוח של e-Viz

בשנת 2010 הודיעה Siemens ש Teamcenter עברה את רף 5 מיליון הרישיונות ובשימוש של יותר מ 6,400 לקוחות.

התוכנה זכתה בפרס "היוזמה הטכנולוגית של השנה" לשנת 2005 מאת המגזין "IndustryWeek"

== ראו גם ==
* Application lifecycle management

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.plm.automation.siemens.com/en_us/products/teamcenter/ דף המוצר של Teamcenter] ב[http://www.siemens.com/entry/cc/en/ אתר Siemens].

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכנות עסקיות
סולנין

סולנין הוא רעל שנמצא בחלק מבני משפחת הסולניים.

הרעל משמש כמנגנון הגנה של הסולניים. כשצמח ממשפחת הסולניים לוקה במחלה או טפיל כלשהו, או כשהוא נמצא זמן רב בשמש, הוא מפיק סולנין על מנת שלא ייפגע או ייאכל על ידי חיה. הסולנין משפיע תוך מספר שעות מתחילת תהליך העיכול. בדרך כלל תופעות הלוואי הן שלשול, הקאות ותחושת נימול. במקרים קיצוניים ישנן הפרעות בקצב הלב, שיתוק ומוות. כיוון שהסולניים מפרסמים את רעילותם בצבע ירקרק וטעם מריר, מקרי הרעלה הם נדירים.

== לקריאה נוספת ==
*רן לוי, האוניברסיטה הקטנה של המדעים, עמוד 192

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סולניים
קטגוריה:רעלים
בנברי (אוסטרליה המערבית)

בנברי (באנגלית: Bunbury) היא עיר נמל במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיר שוכנת במרחק 175 ק"מ מדרום לבירת המדינה פרת'. נמל העיר משרת את ענפי החקלאות והכריה ואת תעשיית העץ של דרום מערב המדינה ומקושר לרשת הרכבות. אוכלוסיית העיר מנתה 64,385 תושבים במפקד 2011.

==היסטוריה==
האירופאי הראשון שביקר במקום היה הימאי הצרפתי לואי דה פריסינה (Louis de Freycinet) בשנת 1803. הוא קרא לאזור פור לשנו (Port Leschenault) על שם הבוטנאי של המשלחת והמפרץ במקום נקרא גאוגרף (Geographe) על שם אחת הספינות של המשלחת.

ב-1829 הגיעה למקום בדרך היבשה משלחת סקר בראשות דר' אלכסנדר קולי (Collie). בהמשך ביקר במקום סגן מושל המושבה והוקמה בו עמדה צבאית. המקום נקרא בנברי על שם לוטננט ויליאם בנברי שגילה את אחת הדרכים המובילות למקום. ב-1898 מנתה אוכלוסיית היישוב 2,970 תושבים.

ב-1893 הושלמה סלילת מסילת הברזל שחיברה את בנברי לפרת' ולאזורי המכרות והאזורים החקלאיים שמצפון וממזרח לה והעיר הייתה לצומת תחבורתי חשוב.

==אקלים==

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.bunbury.wa.gov.au/SitePages/Home.aspx אתר הבית של העיר בנברי]
* [http://www.bunburyhistorical.org/ אתר על ההיסטוריה של העיר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה המערבית: ערים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1836
קבורת ישו

קבורת ישו, ציור של [[קאראווג'יו]]
קברו של ישו ב[[כנסיית הקבר]]
ה[[פסיפס בכנסיית הקבר המתאר את ההורדה מהצלב מימין, בישום הגופה בתווך, ואת קבורת ישו משמאל]]
קבורת ישו היא אירוע בתולדותיו של ישו לאחר שנצלב. על פי הבשורות, הוא הורד מהצלב ונקבר על ידי יוסף הרמתי.

==הקבורה בארבע הבשורות==
על פי כל ארבע הבשורות, פנה יוסף הרמתי אל פונטיוס פילאטוס לפנות ערב ביום הצליבה וביקש ממנו את גווית ישו. פילטוס הסכים, ויוסף הרמתי הורידו מן הצלב, עטף אותו בסדין והניחו בקבר. על פי הבשורה על-פי יוחנן, עזר לו נקדימון לעטוף את הגווייה בסדין ולבשמה. בשאר הבשורות לא מוזכר נקדימון ולא בישום הגווייה.

הבשורות מתארות את הקשר בין יוסף הרמתי לישו בצורה שונה זו מזו. על פי לוקס ומרקוס, הוא מתואר כיועץ נכבד ואדם צדיק, אך לא כתלמיד של ישו. על פי יוחנן הוא היה תלמידו של ישו בסתר ומתי מתאר אותו בפשטות כתלמיד ישו. 

הבדל נוסף בין הבשורות הוא בתיאור רמת הקבורה. מרקוס מספר שיוסף קנה סדין חדש שישמש כתכריך, אך לא מתאר את הקבר מעבר לעובדת היותו חצוב בסלע. על פי לוקס ומתי היה זה קבר חדש שלא נטמן בו אדם לפני כן ומתי מוסיף שיוסף חצבו לצורך זה. על פי יוחנן הגופה והתכריכים בושמו "כמנהג היהודים" והקבר היה בתוך גן. מרקוס ומתי מוסיפים שלאחר הקבורה, הניח יוסף אבן גדולה על פתח הקבר.

==חשיבות דתית==
אירוע הקבורה הוא אחד מהאירועים החשובים בתולדות ישו ובעיקרי האמונה הנוצרית. באיגרת הראשונה אל הקורינתים מזכיר פאולוס את הקבורה כחלק מהצהרת הבשורה שלו. הקבורה גם מוזכרת בתפילת אני מאמין כבר מגרסת השליחים. קטכיזם היידלברג מהמאה ה-16 מסביר שהקבורה נועדה להעיד שישו אכן מת, ולפיכך תחייתו היא אמיתית.

==באמנות==
קבורת ישו היא נושא פופולרי באמנות שהחל להתפתח במאה ה-10 במערב אירופה. בתחילה הופיעה הקבורה כחלק מסדרות ציורים או ויטראז'ים של "חיי ישו", לאחר ההורדה מהצלב או האבל על ישו. מהרנסאנס ואילך היא הופיעה בפני עצמה. ביצירות מופיעות בדרך כלל דמויותיהם של יוסף הרמתי, מרים, אם ישו ומריה מגדלנה ולעיתים דמויות נוספות.

מהיוצרים הבולטים שעסקו בנושא ניתן למנות את מיכלאנג'לו, רפאל, דירק בוטס, טיציאן, קאראווג'יו ורוחיר ון דר ויידן.

==ראו גם==
* קבר ישו

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישו
קטגוריה:קבורה
אוסי רונה

אוסוולד "אוֹסִי" רוּנֶה (בפינית: Osvald "Ossi" Runne; 23 באפריל 1927, ויפורי, פינלנד – 5 בנובמבר 2020, הלסינקי, פינלנד) היה חצוצרן, מנצח, מוביל הרכבים, מלחין ומפיק מוזיקלי פיני.

== ביוגרפיה ==
אוסי רונה נולד ב-1927 כאוסוולד רונדברג בעיר ויפורי בעת שהייתה תחת שליטת פינלנד (בימינו ויבורג ברוסיה). בראשית הקריירה נודע כחצוצרן ומוביל הרכבים מוזיקליים ובאמצע שנות ה-50 עבר לסטוקהולם שבשוודיה ובה עסק בניצוח. בהמשך, שב לפינלנד וב-1964 מונה למנצח תזמורת הרדיו הציבורי הפיני ומאוחר יותר גם למנצח ערוץ הטלוויזיה הציבורי.

ב-1966, השתתף אוסי רונה לראשונה בתחרות האירוויזיון ובמהלכה ניצח על השיר "Playboy" אשר ייצג את פינלנד ואותו גם הלחין. רונה המשיך לנצח על שיריה של פינלנד באירוויזיון עד 1989 והפך לאחד מסמליה של התחרות. ב-1992 פרש מתפקידיו כמנצח תזמורת הרדיו והטלוויזיה הפיניים. לאורך הקריירה היה רונה מוביל הרכב, מנצח, או נגן חצוצרה ב-10 תזמורות שונות, וכן היה אחראי על הפסקול של סרטי וסדרות טלוויזיה רבות עד לפרישתו ב-2003. בשנה זו כתב אוטוביוגרפיה שנקראה "עם החצוצרה ומקל המנצח".

נפטר בהלסינקי ב-5 בנובמבר 2020.

==ראו גם==
* פינלנד באירוויזיון

==קישורים חיצוניים==

* [http://pomus.net/001667 ביוגרפיה], באתר pomus.net 

קטגוריה:מנצחים פינים
קטגוריה:מלחינים פינים
קטגוריה:משתתפי האירוויזיון
קטגוריה:חצוצרנים
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1927
קטגוריה:פינים שנפטרו ב-2020
עקיבא פיינשטיין

עקיבא פיינשטיין במסיבת העיתונאים לאחר שחרורו ב-20 בינואר 1950{{תמונה להחלפה}}
עקיבא פיינשטיין (4 בספטמבר 1923 – 16 בנובמבר 1975) היה חבר המחלקה הסורית בפלמ"ח ופעיל המוסד לעלייה ב'. פיינשטיין פעל במדינות ערב להעלאת יהודים לארץ ישראל, עד שנתפס ונכלא בלבנון ובסוריה. שוחרר לאחר קום המדינה.

== ביוגרפיה ==
פיינשטיין נולד בראש פינה ב-1923 למשה ומלכה פיינשטיין. ב-1941 גויס לפלמ"ח על ידי יגאל אלון והוצב במחלקה הסורית. הקבוצה עברה קורס בסיסי בבית אורן וקורס ימי בתל אביב. מימון האימונים נעשה על ידי הבריטים. בסיום הקורס ב-1942 קיבלו המשתתפים זהות ערבית ונשלחו ללבנון וסוריה על מנת להשתלב במדינות אלו, לאסוף מודיעין ולחבל במתקנים חיוניים במקרה הצורך. בנוסף עסקה הקבוצה ברכישת נשק והברחתו.

ב-1943 החליטו הבריטים, שתמכו בקבוצה, להפסיק את פעילותה. רוב חברי הקבוצה חזרו לארץ אך חלקם, ופיינשטיין ביניהם, בחר לסייע בהבאת עולים במסגרת המוסד לעלייה ב'. כינוס המועמדים לעליה נעשה על ידי ארגון החלוץ ותפקידו של עקיבא פיינשטיין היה אז לקלוט את קבוצות העולים ולהעבירם את גבול לבנון וסוריה לארץ ישראל. לרוב עברו מסלולי העלייה דרך קוניטרה לחולתה או מלבנון לכפר גלעדי. בתקופה זו עבד עם מנשה הראל ויאני אבידוב. בין חברי הפלמ"ח שקלטו את העולים לאחר חציית הגבול היה חיים חפר.

עבודתו של פיינשטיין בלבנון הסתיימה ב-26 במאי 1946 כשנתפס על ידי משטרת לבנון (ייתכן שעקב הלשנה). לאחר שנחקר בעינויים בכלא בביירות הועבר ב-1947 להמשך חקירות בכלא בדמשק. למרות העינויים הקשים לא נשבר ולא הסגיר את חבריו. נעשו ניסיונות לשחררו בעזרת שיחוד הסוהרים הסורים. בסופו של דבר שוחרר לאחר מלחמת העצמאות בשנת 1950, במסגרת חילופי שבויים.

לאחר קום המדינה מונה פיינשטיין לתפקיד מושל נצרת ולאחר מלחמת ששת הימים מונה למושל הצבאי הראשון של קוניטרה ורמת הגולן בדרגת סא"ל.

בשנות ה-70 מינה אותו שר השיכון אברהם עופר לתפקיד האחראי לטיפול בבעיית הדיור של הבדואים.

פיינשטיין התחתן עם לינדה זאגה (שגם היא הייתה מעורבת בהעלאת היהודים מארצות ערב) ולהם ארבעה ילדים. עם תחילת עבודתו הממשלתית עברה המשפחה לירושלים.

עקיבא פיינשטיין נפטר בירושלים ב-1975 ונקבר בהר הזיתים, על מצבתו נחקק המשפט "פעלו בסתר גולה ומעשיו לעמו גאולה". רעייתו נפטרה ב-1995.

== ראו גם ==
* העפלה מארצות המזרח

== לקריאה נוספת ==
* יחזקאל המאירי, שבויי סוריה א, בוסתן, 1974
* יאני אבידוב, נתיבים נעלמים, הוצאת ספריה לעם - הוצאת עם עובד, תל אביב, 1955
* שלמה הלל, רוח קדים: בשליחות מחתרתית לארצות ערב, הוצאת ספריית יהודה דקל, ירושלים, הוצאה מחודשת, 2013. (תורגם לאנגלית בשם "Operation Babylon", ומשם גם לצרפתית; בנוסף, הספר זכה לעיבוד: עמוס כרמל, תחנת בגדאד אינה עונה (ציורים: אבי כץ), תל אביב: עידנים/ידיעות אחרונות, תשמ"ט).
* חיים גורי, 'דפים ירושלמיים'. נושאה של אחת הרשימות המכונסות בספר היא שיחה שקיים גורי עם עקיבא על עשייתו בלבנון וסוריה ועל העינויים שעבר. השיחה התקיימה ב-1967, לפני המלחמה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/hbe/hbe00563.php עקיבא פיינשטיין], ב"עיתון של אהוד בן עזר"
* [https://web.archive.org/web/20160303225615/http://www.irgon-haagana.co.il/Info/hi_show.aspx?id=48278&design&levelId=59855& עקיבא פיינשטיין], באתר ארגון ההגנה (אורכב)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:ראש פינה: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
קמח תירס

קמח תירס
שקית קמח תירס
פרובינציית פונו טוחן גרגרי תירס לקמח תירס]]
קמח תירס הוא קמח אשר נטחן מתירס מיובש.

קמח התירס נחשב למזון בסיסי, ומשמש להכנת מאכלים כמו לחם תירס, פולנטה, ממליגה, טורטייה, טאקו, צ'אדי ועוד. משמש גם להכנת משקאות כגון אטולה.

קמח התירס הוא אחד מחומרי הגלם העיקריים של המטבח המקסיקני, ומשמש גם תחליף לקמח חיטה לחולי צליאק.

== סוגי קמח תירס ==
קמח תירס נמכר היום במגוון רחב של צורות. מוצרים מסווגים לפי מינים, שכן המגדלים יוצרים כל הזמן זנים חדשים. ישנם כמה קריטריונים שלפיהם מחלקים את הקמח לסוגים:<ref> (תרגום מכונה)</ref>

=== מידת הטחינה ===

# טחינה גסה – גרגרי התירס נמחצים באמצעות אבני ריחיים גדולות.
# טחינה בינונית – סוג זה של קמח משמש לאפייה, במיוחד ללחמים ולחמניות.
# טחינה דקה – באמצעות שימוש בציוד מודרני המבוסס על גלגלות ממתכת המאפשרות טחינהעד לקבלת מרקם עדין ורך. קמח כזה מתאים לבצק רך ולהכנת פודינגים שונים.

=== צבע ===

# כחול גוון כחלחל וסגול מעט מתקבל באמצעות שימוש בסוג מסוים של תירס מתוק.
# אדום נפוץ בשימוש להכנת פולנטה.
# צהוב זהו הסוג הנפוץ ביותר של קמח תירס. משמש לבישול סוגים שונים של מאפים.
# לבן נפוץ באפריקה ובדרום ארצות הברית.

לכל סוג של קמח תירס יש תכונות וצורת שימוש המתאימה לו.

==ראו גם==
* עמילן תירס

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://he.how-what-woman.com/12629302-corn-flour-benefits-harms-recipes קמח תירס: יתרונות, נזקים, מתכונים], 2023, באתר how-what-woman.com (תרגום מכונה)
* [https://lifestyle.cosmetius.com/iw/pitanie/prochie-produkty/chem-polezna-kukuruznaya-muka-dlya-organizma.html מדוע קמח תירס מועיל לגוף], באתר lifestyle.cosmetius.com (תרגום מכונה)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תירס
תירס
קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
קטגוריה:מוצרי יסוד
פרנק ווגל

פרנק פול ווגל (באנגלית: Frank Paul Vogel; נולד ב-21 ביוני 1973) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, אשר משמש כמאמן הראשי של קבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA.

==ראשית חייו==
ווגל גדל בניו ג'רזי, והתעניין בכדורסל מגיל צעיר. בהיותו בבית ספר, אירח אותו דייוויד לטרמן בתוכנית הלילה הפופולרית שלו כשהוא מבצע פעלול - מסובב כדור על מברשת שיניים תוך כדי שהוא מצחצח את שיניו.

ווגל שיחק כרכז במכללת חואניטה מפנסילבניה. בשנת 1994 עבר לאוניברסיטת קנטקי, שיחק בקבוצה המשנית של האוניברסיטה וסיים תואר ראשון בביולוגיה. לאחר הלימודים עבד בצוות האימון של קבוצת הכדורסל הראשית.

== קריירת אימון ==
=== השנים הראשונות ===
ווגל החל לעבוד בבוסטון סלטיקס ב-1997 כאנליסט וידאו ראשי. ב-2001 קודם לעוזר מאמן וב-2004 עבר לשמש עוזר מאמן בפילדלפיה 76'. ב-2005 מונה לסקאוט בלוס אנג'לס לייקרס וב-2006 לסקאוט בוושינגטון ויזארדס. ב-2007 מונה לעוזר מאמן באינדיאנה פייסרס.

=== אינדיאנה פייסרס ===
ב-2011, לאחר שג'ים אובריאן פוטר מתפקידו, ווגל מונה כמאמן זמני של הפייסרס. הוא הוביל את הפייסרס לפלייאוף בפעם הראשונה מאז 2006. ווגל הוכרז באופן רשמי כמאמן ראשי ב-6 ביולי 2011, לאחר ששחקנים ביקשו מהמנהל המקצועי לארי בירד למנותו לתפקיד. הישג השיא של הקבוצה תחת ווגל היה העפלה לגמר המזרח בעונות ו-, בהן הפסידה למיאמי היט. ב-6 במאי 2016, למרות שהקבוצה הגיעה לשלב הפלייאוף, הודיעה הנהלת הקבוצה כי חוזהו של ווגל לא יוארך ומאמן אחר ימונה במקומו.

===אורלנדו מג'יק (2016-2018)===
בעונות ו- אימן את אורלנדו מג'יק, אשר רשמה תחתיו מאזן מצטבר של 54 ניצחונות ו-110 הפסדים.

===לוס אנג'לס לייקרס (2019-2022)===
במאי 2019 מונה למאמנה הראשי של לוס אנג'לס לייקרס, במקומו של לוק וולטון. בעונתו הראשונה עם הלייקרס הוליך אותה למקום הראשון באזור המערבי, עם מאזן ניצחונות 52–19, בהובלתם של השחקנים לברון ג'יימס ואנתוני דייוויס. בפלייאוף גברו הלייקרס על פורטלנד טרייל בלייזרס (4–1), יוסטון רוקטס (4–1), דנוור נאגטס (4–1) ומיאמי היט (4–2), בדרך לזכייתה ה-17 של הקבוצה באליפות ה-NBA.

ב-11 באפריל 2022 פוטר ווגל לאחר סיום העונה הסדירה בה סיימו הלייקרס במקום ה-11 במערב ולא הצליחו להעפיל לפליי-אין עם מאזן 33–49 שלילי.

=== פיניקס סאנס (2023- הווה) ===
ב6 ביוני 2023 מונה ווגל למאמנה הראשי של קבוצת פיניקס סאנס.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קנטקי
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:מאמני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:מאמני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
קלגורלי

קלגורלי (באנגלית: Kalgoorlie), או כפי שהיא נקראת כיום קלגורלי-בולדר (Kalgoorlie-Boulder), לאחר שהערים קלגורלי ובולדר התאחדו, היא עיר במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיר שוכנת 595 ק"מ מצפון-מזרח לבירת המדינה פרת', בקצהו של הכביש המהיר המחבר בין שתי הערים. העיר הוקמה בשנת 1893 במהלך הבהלה לזהב באוסטרליה המערבית והיא שוכנת בקרבת מה שקרוי "מייל הזהב" ("Golden Mile"). אוכלוסיית העיר מנתה 31,107 תושבים על פי מפקד 2011.

==היסטוריה==
בינואר 1893 עשו את דרכם לכיוון הר יאול (Mount Youle) שלושה מחפשי זהב: פטריק הנאן (Patrick Hannan), טום פלאנגן (Tom Flanagan) ודן או'שיה (Dan O'Shea). באמצע הדרך נשרה פרסה מרגלו של אחד מסוסיהם. במהלך העצירה הם הבחינו במקום בסימני זהב והם החליטו להישאר במקום. ב-17 ביוני 1893 הם תבעו את זכות הכרייה במקום באופן רשמי ועד מהרה נהרו לאזור מאות מחפשי זהב והעיירה קלגורלי, שבתחילה נקראה הנאנס (Hannan's), נוסדה.

ב-1898 מנתה אוכלוסיית העיירה 2,018 תושבים (1,516 גברים ו-502 נשים). כריית הזהב, ומתכות נוספות כמו ניקל, היה מאז היווסדה של קלגורלי, מרכיב עיקרי בכלכלת העיירה. גם כיום ענף כריית המתכות מעסיק רבע מכוח העבודה של העיר ומהווה מרכיב חשוב בהכנסותיה. האזור סביב למקום התגלית המקורית של הנאן מכונה "מייל הזהב" ונחשב לאחד מהמיילים המרובעים העשירים ביותר בעולם. בשנת 1903 גדלה אוכלוסיית העיירה ל-30,000 תושבים והחלה לבלוע את העיירה בולדר הסמוכה.

בשנת 1896 נסללה לעיירה מסילת ברזל וקו הלילה מפרת' המשיך לפעול לאורך המסילה עד לשנות השבעים של המאה ה-20. ב-1917 נסללה מסילה באורך 2,000 ק"מ לאורך המדבר, שחיברה את קלגורלי לפורט אוגוסטה שבאוסטרליה הדרומית ומשם המשיכה הדרך לחלקיה המזרחיים של אוסטרליה. עד שנת 1968 הייתה המסילה בין קלגורלי לפרת' ברוחב צר וכאשר היא הורחבה באותה שנה, הושלמה המסילה החוצה את כל היבשת וניתן היה לעשות בנסיעת רכבת את כל הדרך בין סידני לבין פרת'.

האזור של קלגורלי היה ידוע לשמצה כאזור "המערב הפרוע" הרוחש שודדים ויצאניות. הגידול המהיר באוכלוסיית האזור יחד עם הטענות על הזנחתו מצידה של ממשלת אוסטרליה המערבית, הובילו להצעה להקים מדינה חדשה בשם אורליה (Auralia), אך עם חלוף הבהלה לזהב ירדה ההצעה מעל הפרק.

==כריית זהב==
מאז 1992 מארחת קלגורלי את הכינוס השנתי של הכורים באוסטרליה (Diggers & Dealers). כמו כן העיר היא מקום משכנו של היכל התהילה של מחפשי וכורי הזהב של אוסטרליה (Australian Prospectors & Miners' Hall of Fame).

בשוליה הדרום-מזרחיים של קלגורלי נמצא מכרה הזהב שנקרא "הבור הגדול" (Super Pit). זהו מכרה פתוח שאורכו 3.6 ק"מ, רוחבו 1.6 ק"מ ועומקו מעל 500 מטרים. השטח נרכש על ידי איש עסקים בשם אלן בונד (Alan Bond) שרכש את הזכויות של כמה מכרות ישנים צמודים כדי ליצור את הבור הענקי. עד היום, ככל שהחפירה מתקדמת כלפי מטה, ניתן למצוא בשכבות העמוקות של המכרות הישנים, שאריות ציוד. המכרה פועל 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע ובמקום קיים מרכז מבקרים. כל יום בשעה 1:00 בצהריים מתבצע פיצוץ, אלא אם כן כיוון הרוח עלול להעיף את האבק לכיוון העיר. כל אחת מהמשאיות הענקיות שעובדות במכרה נושאת 225 טונות של סלעים. המכרה צפוי להיות רווחי עד שנת 2029.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.kalgoorlietourism.com/ אתר התיירות הרשמי של קלגורלי]
* [http://www.kalgoorlieaustralia.com/ אתר תיירות על קלגורלי]
* 

==הערות שוליים==

מראה פנורמי של קלגורלי

קטגוריה:אוסטרליה המערבית: ערים
קטגוריה:בהלות זהב
קטגוריה:מכרות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1893
קמילבקה

[[דיאקון יווני אורתודוקסי בכנסיית המולד בבית לחם חובש לראשו קמילבקה]]
איש הכנסייה המזרחית אורתודוקסית, בירושלים, חובש קמילבקה
קמילבקה, היא כיסוי ראש קשה וגלילי, המשמש בנצרות האורתודוקסית ובכנסייה הקתולית המזרחית.

==בכנסיות השונות==
הקמילבקה דומה בצורתה לכובע צילינדר ללא שוליים. את הקמילבקה חובשים בשעת תפילות, בשאר היום חובשים את כובע הסקופיה הרך יותר. צורתה וצבעה המדויקים של הקמילבקה שונים במסורות האתניות השונות:

* בכנסייה הקתולית המזרחית הקמילבקה מיוחדת לנזירים, וצבעה שחור. לעיתים מוענקת הקמילבקה גם לכמרים, לאות כבוד, ובמקרים אלו צבעה בדרך כלל אדום או סגול.
* בכנסייה האורתודוקסית היוונית, נזירים חובשים קמילבקה פשוטה בצבע שחור, מכוסה ברעלה שחורה (אפנוקמלבקיון). כמרים מוסמכים, (נזירים ונשואים כאחד), חובשים קמילבקה בעלת שוליים בצורת קונוס מיושר בקצה העליון. הרודיאקונים (דיאקונים שהם גם נזירים), מסירים את הרעלה כאשר הם לובשים את בגדי הליטורגיה, אולם ההרומונקים (כמרים שהם גם נזירים) לא מסירים. במסורת היוונית, נזירות אינן חובשות קמילבקה, אלא רק רעלה.
* בכנסייה הרוסית האורתודוקסית, הכמרים בכל הרמות חובשים קמילבקה, הגבוהה בדרך כלל מזו שבסגנון היווני, ומתרחבת ומתיישרת בצדה העליון. נזירים חובשים קמילבקה בצבע שחור עם רעלה שחורה. נזירות רוסיות חובשות גם כן את הקמילבקה עם הרעלה. בישופים, שהם לעולם נזירים, חובשים שחורה ורעלה שחורים. ארכיבישופים, מובחנים על ידי תכשיט (צלב) זהב בקדמת הרעלה. בישופים מטרופוליטנים חובשים רעלה לבנה על גבי הקמילבקה, עם תכשיט דומה לזה של הארכיבישופים. הפטריארך של מוסקבה, חובש קוקוליון בצבע לבן שהוא כובע בצורה קונית, מכוסה ברעלת נזירות, במקום הקמילבקה.
* בכנסייה האורתודוקסית הסרבית, הכמרים מכל הדרגות חובשים קמילבקה בצבע שחור בעלת קצה עליון חלק. נזירים מכסים את הקמילבקה ברעלה שחורה בשעת התפילות. בישופים חובשים קמילבקה עם רצועה רחבה בצבע סגול בתחתיתה, ומסירים את הרעלה כשהם מחוץ לכנסייה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לבוש מסורתי
קטגוריה:כובעים
קטגוריה:סמלים נוצריים
קטגוריה:בגדי גברים
נשפוניים

הנִּשְׁפּוֹנִיִּים (שם מדעי: Vespertilionidae) היא משפחה של יונקים בסדרת העטלפים (עטלפאים). זוהי המשפחה הגדולה ביותר בסדרת העטלפאים – היא כוללת 44 סוגים טקסונומיים ובהם 300 מינים. פירוש השם, הן בעברית והן בלטינית, הוא "עטלפי ערב" או "עטלפי לילה" (המילה "נשפון" מקורה ב"נשף", מילה נרדפת לערב או לילה).

== מאפיינים ==
הנשפוניים היא משפחה של עטלפי חרקים קטנים ובינוניים. מידותיהם: אורכם נע בין 3 ל-10.5 סנטימטר (ס"מ), אורך זנבם עוד 2.5–7.5 ס"מ ומשקלם 4–40 גרם. מבנה הראש פשוט, ללא קרומים שונים דוגמת אלה שיש לפרספיים. סגנון התעופה שונה מגוון ושונה ממין למין.

עיניהם קטנות וראייתם חלשה. לעומת זאת אוזניהם גדולות ובעלות צפיר. שמיעתם מצוינת והם משדרים קולות בתדרים על-קוליים לצורכי אקולוקציה ותקשורת. הם משתמשים באיכון באמצעות הד כדי לנווט וכדי לצוד טרף. הם טורפים בעיקר פרוקי-רגליים (ובהם גם חרקים גדולים), ולעיתים טורפים גם חולייתנים קטנים (בהם דגים, זוחלים ואף יונקים זעירים). המין נשפון דייג ניזון בעיקר מדגים וסרטנים ימיים. חלק ממיני הנשפוניים צדים בקבוצות ומשתפים פעולה בציד.

ההתמודדות עם החורף שונה בין המינים השונים של הנשפוניים: יש כאלה שאוגרים שומן ונכנסים לתרדמת חורף ומקטינים את קצב חילוף החומרים (הפרעה לנשפוניים בתרדמת החורף שלהם עלולה להיות קטלנית לגביהם: כאשר הם מתעוררים, קצב חילוף החומרים עולה לרמה גבוהה והם "שורפים" את עתודות השומן שלהם, דבר שגורם להם אחר כך לגווע מרעב. לכן, אסור להיכנס למערות בהם לנים הנשפוניים), ואחרים נודדים למקומות חמים יותר בהם יש מזון.

רבייה: עונת ההזדווגות ועונת הלידה תלויות באקלים של אזור המחיה. בחלק מהמינים ההפריה מושהית עד לסוף החורף. ההריון נמשך 40–100 יום ובכל לידה נולד רק גור אחד או שניים לכל היותר.

הנשפוניים נפוצים בכל העולם למעט בקטבים. בארץ ישראל 18 מיני נשפוניים: נשפון דק-אוזן, נשפון פגום אוזן, נשפון גדות, נשפון משופם, נשפון גדול, נשפון מצוי, אפלול מצוי, אפלול הנגב, עטלפון אירופי, עטלפון לבן-שוליים, עטלפון אריאל (בודנהיימר), עטלפון סאבי, עטלפון ריפל, אודנן, אוזנן הנגב, אוזנן החרמון, בלומף שחור, רמשן לילי - כמעט כולם נדירים ונתונים בסכנת הכחדה מנופי ישראל.

== תת-משפחות ==
*נשפונים (Vespertilioninae)
*Kerivoulinae - בה 2 סוגים ומצוי בה עטלף שעיר הארדוויק
*Murininae - בה 3 סוגים
*מיוטיים (Myotinae) - בה בין 4 ל-5 סוגים

== גלריה ==
<gallery widths=200 heights=200>
קובץ:Myotis myotis (5394846011).jpg|נשפון גדול Myotis myotis
קובץ:Myotis-blythii-cropped.jpg|נשפון מצוי Myotis blythii
קובץ:Myotis capaccinii 0117b.jpg|נשפון הגדות Myotis capaccinii
קובץ:Bat-belly side.jpg|עטלפון לבן-שוליים Pipistrellus kuhlii
קובץ:Pipistrellus kuhlii adult.jpg|עטלפון לבן-שוליים Pipistrellus kuhlii
קובץ:Plecotus auritus.jpg|אוזנן אפור Plecotus austriacus
קובץ:US Army 52613 Grosse Abendsegler.jpg|רמשן לילי Nyctalus noctula
קובץ:FileNyctalus noctula - -Großer Abendsegler 03 (HS).jpg|רמשן לילי Nyctalus noctula
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
*, עמודים 98–119

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.wildisrael.com/?q=content/נישפוניים-vespertilionidae נשפוניים Vespertilionidae] באתר עמותת מן השדה

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
זאב צוק

זאב צוק (26 באפריל 1953 - 13 בנובמבר 2020) היה צייר ישראלי.

סגנונו היה סוריאליסטי-פיגורטיבי.

== ביוגרפיה ==
זאב צוק עסק באמנות משחר ילדותו, היה תלמידם של הציירים אבשלום עוקשי ועמנואל סלע. התמחותו העיקרית הייתה בעבודות שמן על קנבס ואקוורל.

צוק הציג בתערוכות יחיד וקבוצתיות, ציוריו זכו להכרה וכמה מהם הוענקו על ידי גורמים ציבוריים כמחוות אמנותיות לדיפלומטים ומדינאים:
* ציורו חאן אל-עומדאן (אקוורל) הוענק על ידי עיריית עכו לשר התרבות והתיירות הצרפתי, מישל קריפו.
* יצירתו חומות עכו (שמן על קנבס), הוענקה ב-1984 לראש הממשלה שמעון פרס. היצירה התנוססה בטרקלין בית ראש הממשלה שנים רבות.

בשנת 1992 סיים את כתיבת רומן ביכוריו מכת מבכירות, רומן אוטוביוגרפי, העוסק בנישואיו לעלמה צרפתייה, צעירה ממנו בשנים, נדודיהם על-פני שלוש יבשות, התלאות והאסונות הפוקדים אותם עד לשובו לישראל. הספר יצא לאור בהוצאות ירון גולן ועלים, על כריכת הספר הודפסה יצירתו של צוק "אפוקליפסה".

בשנת 2020 יצא לאור ספרו השני [http://www.children-holocaust2.co.il/%D7%A2%D7%A5-%D7%94%D7%A2%D7%A8%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%9D-%D7%A1%D7%A7%D7%99%D7%A8%D7%AA-%D7%A1%D7%A4%D7%A8-%D7%97%D7%93%D7%A9-%D7%A2%D7%9C-%D7%A0%D7%A2%D7%A8-%D7%91%D7%A9%D7%95%D7%90 עץ הערמונים] המשלב בין סיפור חיים אמיתי של אביו יצחק קונציצקי בשואה לבין רומן היסטורי המבוסס על תחקיר היסטורי אודות הפרטיזנים בבלארוס וספינות המעפילים של ניצולי השואה בדרכם לארץ-ישראל.

החל משנות ה-80, עסק בהתנדבות בהדרכת ילדים ובני נוער בתחום התמחותו, הציור.

== גלריה ==
{| align=center
|<gallery widths="130px" heights="150px" perrow="4">
הנעת גלגלי המחשבה.jpg|הנעת גלגלי המחשבה
אפוקליפסה.jpg|אפוקליפסה
המטיף מסנטה אניזה.jpg|המטיף מסנטה אניזה
רוקמת התחרה.jpg|רוקמת התחרה
מונומנט לננסי.jpg|מונומנט לננסי
מדבר.jpg|מדבר
המלאך השומר.jpg|המלאך השומר
החומה המערבית.jpg|החומה המערבית
</gallery>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20200531110230/https://www.all-art.co.il/ זאב צוק - פרופיל אמן] באתר all-art
* מכת מבכירות 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות תל רגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
בסלטון

בסלטון (באנגלית: Busselton) היא עיר בדרום-מערב מדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיר נוסדה ב-1832 על ידי משפחת בסל (Bussell) והחל מראשית המאה ה-21 היא נמצאת בצמיחה מתמדת. אוכלוסייתה מנתה 21,898 תושבים במפקד 2011. העיר שוכנת 220 ק"מ מדרום-מערב לבירת המדינה פרת'. בסלטון נבחרה שלוש פעמים כעיירה התיירותית ביותר באוסטרליה המערבית.

==היסטוריה==
גילויו של אזור בסלטון החל עם מסעו של החוקר הצרפתי ניקולה באודין (Nicolas Baudin) שהגיע למקום ב-1801 עם שתי ספינות, "גאוגרף" (Géographe) ו"נאטורליסט" (Naturaliste). על שם הראשונה הוא קרא למפרץ שגילה במקום מפרץ גאוגרף ולכף שגילה קרא כף נטורליסט. לנהר שנשפך לים ליד בסלטון של היום הוא קרא נהר וסה (Vasse) על שם אחד ממלחיו שטבע בים.

משפחת בסל הגיעה למקום ב-1834 והקימה חוות גידול בקר שעד מהרה הפכה לאחת מהחוות המשגשגות ביותר במושבה ועד מהרה נמשכו למקום מתיישבים רבים. העיירה הוקמה בשם בסלטון על שמה של משפחת בסל והשימוש הרשמי בשם החל ביוני 1835. משפחת בסל, שלא נועצו בה על שם העיירה, העדיפה את השם קפל (Capel) על שם קרוב משפחה שלהם מאנגליה. אך השם בסלטון השתרש. יישוב בשם קפל הוקם מאוחר יותר מצפון לבסלטון.

בהיותה קרובה מאוד לאזור מיוער, התבססה העיירה כנמל ליצוא עצים. ב-1850 החלו לייצא עצים מנמלה של העיירה והיא החלה לשגשג. למטרה זו נבנו מזחים בבסלטון ובעיירות שכנות. עד היום רק המזח בבסלטון שרד.

במהלך מלחמת העולם השנייה התגייסו 476 מבניה של בסלטון. 20 לצי המלכותי האוסטרלי, 110 לחיל האוויר המלכותי האוסטרלי ו-346 לצבא אוסטרליה. שמם של הנופלים מונצח באנדרת הזיכרון בעיר יחד עם אלה שנפלו במלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה הייתה העיר משכנו של בסיס של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי שאת שרידיו ניתן לראות עד היום. לאחד ממטוסי המוסטנג של החיל ניתן השם "בסלטון" לכבודם של תושבי העיר וכאות תודה לתרומות שגייסו לטובת המאמץ המלחמתי.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה המערבית: ערים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1832
קראטה (אוסטרליה המערבית)

קראטה (Karratha) היא עיירה במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיירה הוקמה בשנות השישים של המאה ה-20 על מנת לשכן את עובדי תעשיית כריית עפרות הברזל ובהמשך, בשנות השמונים, את עובדי תעשיית הנפט והגז הטבעי. אולוסיית העיירה מנתה 16,475 תושבים במפקד 2011.

שם העיירה הוא השם האבוריג'יני המקורי של המקום ומשמעותו הוא "ארץ טובה" או "קרקע רכה". קארטה שוכנת במרחק 1535 ק"מ מצפון לבירת המדינה פרת' ו-528 ק"מ מדרום לעיר ברום והיא נמצאת בתחומי אזור פילבארה.

ענפי הכלכלה העיקריים של העיירה הם: כריית עפרות ברזל, כריית מלח ים, ייצור אמוניה והפקת גז טבעי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.discoveraustralia.com.au/western_australia/karratha.html אתר תיירות על קראטה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה המערבית: ערים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1960
קרנרבון

קרנרבון (באנגלית: Carnarvon) היא עיירת חוף במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיר שוכנת במרחק 900 ק"מ מצפון לבירת המדינה פרת', על שפך נהר גאסקויין (Gascoyne) לחוף האוקיינוס ההודי. מדרום לעיירה משתרע מפרץ הכרישים שהוא אתר מורשת עולמית ושונית נינגלו, גם כן אתר מורשת עולמית, משתרעת מצפון לעיירה. אוכלוסיית העיירה מנתה 4559 תושבים במפקד 2011. קרנרבון נוסדה בשנת 1883 כנמל וכמרכז אספקה לאזור הסובב אותה. העיירה נקראה על שם הנרי הרברט (Henry Herbert), הרוזן מקרנרבון, לשעבר שר המושבות בממשלת בריטניה.

ענפי הכלכלה העיקריים של העיירה הם: 
* כריית מלח.
* חקלאות (בעיקר בננות ועגבניות).
* גידול בקר, כבשים ועיזים.
* דיג (בעיקר פראוניים)
* תיירות.
במהלך שנות השישים של המאה העשרים הציבה נאס"א תחנת מעקב ליד העיירה כדי לתת תמיכה לתוכנית אפולו ולתוכנית ג'מיני. התחנה נסגרה באמצע שנות השבעים ורק היסודות של מתקני התחנה שרדו. בשנות השבעים בנתה תחנת רדיו אוסטרליה במקום משדר בגלים קצרים ששידר לאירופה ולאסיה.

== אקלים ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.carnarvon.wa.gov.au/| אתר הבית של מחוז קרנרבון]
* [http://shawfactor.com/gazetteer/western-australia/carnarvon/ מידע על קרנרבון מתוך אתר אוסטרלי על מקומות יישוב]
* [http://www.abc.net.au/news/2010-12-21/floods-dampen-australian-christmas/2382640 תמונות משיטפונות בשנת 2010 מתוך אתר www.abc.net.au]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה המערבית: יישובים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1883
פרי גנך

"פרי גנך" הוא שיר שכתב והלחין יוני רועה ב-1989. הוא התפרסם בביצועה של אביבה אבידן משנת 1991, והפך לאחד משירי הזיכרון הידועים בישראל.

== היצירה ==
השיר עוסק בבן שהלך ולא חזר, בעוד אמו יושבת ומחכה לו. היא משתוקקת שיחזור בחזרה כפי שהבטיח לה, כואבת, בודדה ולמרות הזמן הרב שחלף, היא מתקשה להאמין שלא ישוב מן המתים ("את פרי גנך את תבקשי", "עודך זוכרת ולא מאמינה").

השיר נכתב בשנת 1989 בעקבות פגישה של היוצר יוני רועה עם חבר ילדות שלו במסעדה בנתניה. החבר הסב את תשומת לבו לאשה שעברה לידם, עליזה, אמו של חן ברוד, חברו של רועה מבית הספר היסודי, ששירת כלוחם ומפקד בחטיבת גולני ולאחר מכן עבר לפקד על מחלקה בגדוד "צבר" של גבעתי, ונהרג בתאונה מבצעית על יד גדר המערכת בצפון ב-24 באוקטובר 1985. לדבריו, "פשוט לא זיהיתי אותה בהתחלה. השיער שלה האפיר והמבט בעיניה שיקף את העצב הגדול שהיא חשה". באותו רגע קם ונסע לביתו, התיישב ליד הפסנתר והשיר יצא במכה אחת.

בשיר הוכנסו הרמזים מקראיים. הביטוי "פרי גנך" ("את פרי גנך את תבקשי") מאזכר את שיר השירים ד טז: "הָפִיחִי גַנִּי יִזְּלוּ בְשָׂמָיו יָבֹא דוֹדִי לְגַנּוֹ וְיאכַל פְּרִי מְגָדָיו" (על פי רבי יוסי, הפסוק מדבר על הקרבת קורבנות: הגן זהו אוהל מועד, ופרי מגדיו הם הקרבנות למזבח). המילה "תוגה" ("בדומיה עוטפת התוגה, ובליבך נותרה המשאלה") נלקחה בספר משלי יא: "בֵּן חָכָם, יְשַׂמַּח-אָב; וּבֵן כְּסִיל, תּוּגַת אִמּוֹ".

את השיר ביצעה במקור אביבה אבידן באלבומה "יהיה בסדר". רועה, שעבד איתה על האלבום, אמר לה שיש לו שיר שמאוד יקר ללבו, סיפר לה על מהותו, והבהיר לה כי הוא מוכן לתת לה אותו רק בתנאי שהביצוע שלה ירגש אותו עד דמעות, ואם לא - השיר לא יהיה שלה. היא אכן עמדה במשימה, והשיר נכנס לאלבום. באחת מהופעותיה ביקש ממנה הזמר אלי לוזון לשיר איתה את "פרי גנך". הדואט המוצלח הוביל את השניים לאולפן ההקלטה, והפך לביצוע המוכר ביותר של השיר. ביצועים נוספים היו של רועה עצמו, שימי תבורי ולהקת סינרגיה. לחן השיר משלב, על פי מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי, בין מזרח ומערב: "יוני רועה... יצר שיר עממי בסינתזה מופלאה בין מזרח למערב בלי שזה יישמע קלישאה-מניירה של זמר מזרחי מכל סוג. שיר שנכנס ללא ספק למדור הקלאסיקה של השיר הישראלי".

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://103fm.maariv.co.il/programs/media.aspx?ZrqvnVq=FIDLFJ&c41t4nzVQ=MG הסיפורים שמאחורי השירים - יוני רועה מספר על השיר "פרי גנך"], עם גבי זהר ועופר גביש, רדיו ללא הפסקה, 25 באפריל 2012
* שיר אחד, [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=13188 פרי גנך - אביבה אבידן ואלי לוזון], הסכת באתר תאגיד השידור הישראלי

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1989
קטגוריה:סינגלים מ-1989
קטגוריה:שירי אביבה אבידן
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יוני רועה
קטגוריה:שירי זיכרון חללי מערכות ישראל
קטגוריה:שירים על בדידות
קטגוריה:שירים על בכי
קטגוריה:שירים על געגוע
קטגוריה:שירים על מוות
טאיווק

חליפות סרבל טאיווק
טאיווק (באנגלית: Tyvek) הוא שם המותג של אריג סינתטי מסיבי פוליאתילן בצפיפות גבוהה, אשר פותח ומיוצר על ידי חברת דופונט. אריג הטאיווק קשה מאוד לקריעה אבל קל לחיתוך, אטום למים אבל חדיר לאדים. בשל תכונותיו המיוחדות הוא משמש ביישומים רבים כגון מעטפות לבניינים בעת בנייה, כיסוי למכוניות, חומר בידוד בקירות חיצוניים, איטום מבנים, מדבקות וגרפיקה. החומר ניתן למיחזור.

==היסטוריה==
התגלה לראשונה בשנת 1955, על ידי חוקר דופונט ג'ים וייט (Jim White), שראה חומר פוליאתילן יוצא מצינור במעבדה ניסיונית של דופונט. על פי אתר האינטרנט של דופונט, הסיבים הם בעובי של 5 - 10 מיקרומטר (לעומת 75 מיקרומטר לשיער אדם). כיווני הסיבים מסודרים בשתי וערב ומאוגדים בכבישה על ידי חום ולחץ.

==מאפיינים==
בין המאפיינים של טאיווק הם: 
*קל משקל. 
*עמידות כימית. 
*יציבות ממדית. 
*אטימות - הוא עמיד בפני מים נוזליים אבל אדי מים יכולים לעבור דרכו (חומר נושם).
*pH נייטרלי.

==שימושים==
גיליונות גדולים של טאיווק משמשים לעיתים קרובות בכיסוי מבנים כדי לספק מחסום מים בין חיפוי החיצוני של מבנה המסגרת והבידוד. טאיווק משמש את שירות הדואר בארצות הברית עבור חלק מעטיפות הדואר שלה. ניו זילנד השתמשה בו לרישיונות הנהיגה שלה בשנים 1986-1999.

==אתר החברה==

*[http://www2.dupont.com/Tyvek/en_US/index.html DuPont™ Tyvek]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חומרי גלם
מצר לומבוק

מצר לומבוק (באינדונזית: Selat Lombok) הוא מצר ים באינדונזיה (בארכיפלג המלאי) בין האי באלי ממערב לאי לומבוק ממזרח. המצר מקשר בין האוקיינוס ההודי שמדרום לו לבין ים באלי (שבאוקיינוס השקט) שמצפונו.

רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר, בדרום, הוא 18 קילומטר – בין קצהו המזרחי של האי נוסה פנידה לקצהו הדרום-מערבי של האי לומבוק. האי נוסה פנידה למעשה מחלק את המצר לשני נתיבי שיט: הנתיב המערבי או מצר באדונג שמפריד את נוסה פנידה מבאלי, והנתיב המזרחי – ואילו בצפון המצר מתרחב ונפתח לכדי רוחב של 40 קילומטר.

עומקו של המצר בחלקו הדרומי אינו עולה על 100 מטר בנתיב המערבי, ועל 250 מטר בנתיב המזרחי, בעוד שבצפון הוא מגיע לכ-1,400 מטר. המצר היה מוצף גם בתקופת הקרח הפלייסטוקנית.

דרך המצר שאורכו 60 קילומטר עובר קו וולאס המפריד בין הפאונה האסייתית לפאונה האוסטרלית (בהמשך וצפונה יותר עובר הקו בין האי בורנאו לאי סולאווסי – דהיינו דרך מצר מקאסאר). הקו קרוי על שמו של חוקר טבע בריטי וידידו של צ'ארלס דרווין, אלפרד ראסל וולאס שחקר את איי אינדונזיה במחצית השנייה של המאה ה-19.

בשל עומקו, נחשב המצר לנתיב תחבורה נוח עבור צוללות גרעיניות העוברות בו בדרכן מהאוקיינוס ההודי לאוקיינוס השקט.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

[[קו וולאס]]

לומבוק
לומבוק
לומבוק
פופר (מטבע)

[[מטבע זהב בן 5 גרם שהטביע יוליוס פופר]]
[[יוליוס פופר, מהנדס יהודי יליד רומניה, שגילה מקור זהב בארץ האש והמציא מתקן להפקת זהב]]
פופר (בספרדית: Popper) הוא כינוי מקובל בנומיסמטיקה עבור מטבעות זהב שנטבעו על ידי יוליוס פופר בתקופת הבהלה לזהב בארץ האש.

יוליוס פופר גילה חולות עשירים בזהב באי הגדול, בארכיפלג ארץ האש, המציא מכשיר להפקה יעילה של זהב מהחולות והפיק כמויות משמעותיות של זהב. פופר השתמש בחלק מהזהב שהפיק להטבעת מטבעות זהב ששימשו אותו לתשלום בטריטוריה שנשלטה על ידו בארץ האש.

בשנת 1889 הטביע פופר מטבעות באי הגדול של ארץ האש וגם בבואנוס איירס. בארץ האש ההטבעה הייתה של חמשת אלפים מטבעות בערך נקוב של גרם אחד ואלף מטבעות בערך נקוב של חמישה גרמים. הטבעה זו הייתה גסה למדי. בבואנוס איירס הטביע מטבעות מתוך 175 קילוגרמים של זהב.

מחירו של מטבע זהב פופר בערך נקוב של גרם אחד מוערך ב-650 דולרים של ארצות הברית ומטבע בערך נקוב של חמישה גרמים מוערך במחיר 3,000 דולרים.

כמה מהתבניות, ששימשו להטבעת המטבעות, שמורות ב-Museo del Fin del Mundo (מוזיאון סוף העולם) באושואיה וב-Museo Numismatico del Banco de la Nacion (מוזיאון הנומיסמטי של הבנק הלאומי) בבואנוס איירס. התאחדות HANIS (התאחדות למען היסטוריה, אנתרופולוגיה, והתחום הטבעי של איי הדרום ואנטארקטיקה) בשיתוף פעולה עם מוזיאון סוף העולם שחזרו ב-1994 את התבניות והטביעו סדרת מטבעות מוגבלת של גרם אחד. מטבעות מסדרה זו נמכרות באופן שוטף במוזיאון בצירוף תעודה המעידה על מקורן.

== ראו גם ==
* הבהלה לזהב (ארץ האש)

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20140302105906/http://tierradelfuego.org.ar/museo/virtual/moneda.htm המטבע של ארץ האש] 

קטגוריה:מטבעות זהב
קטגוריה:ארץ האש
אלעד לנדמן

אלעד לנדמן (נולד בשנת 1992) הוא אלוף ישראל ואלוף המכביה התשע-עשרה בשחייה. הוא בעל 3 מדליות מהמכביה, מהן 2 זהב.

== ביוגרפיה ==
לנדמן מתאמן בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכת ערן גורל.

===2010===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי 2010 זכה לנדמן במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.85 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור מירושלים רבתי (3:59.98 דקות) ויובל ספרא מנצרת עילית (4:02.57 דקות).

===2011===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2011, סיים לנדמן במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:34.50 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.57 דקות.

===2012===
====אלוף ישראל====
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד, בפברואר 2012, זכה לנדמן ב-3 מדליות אישיות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:51.23 דקות, לפני איתן הולדר מהפועל בני הרצליה (3:55.42 דקות) וחברו לאגודת השחייה עידו הבר (3:53.42 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:24.43 דקות, לפני יובל ספרא (15:37.65 דקות) ויעקב גליקמן מהפועל עמק חפר (15:43.80 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.91 דקות.
 
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה, זכה לנדמן ב-3 מדליות ארד אישיות. מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:00.20 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור (3:58.64 דקות) ויובל ספרא (3:59.00 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:21.27 דקות, אחרי מיכאל דמיטרייב מבית שמש (8:19.28 דקות) ויובל ספרא (8:19.61 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 16:07.46 דקות, אחרי מיכאל דמטרייב (15:56.86 דקות) ויובל ספרא (16:03.20 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:52.92 דקות.

===2013===
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2013, זכה לנדמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:50.15 דקות, לפני עידו הבר (3:50.28 דקות) ומרק חינאווי מהפועל בת ים (3:53.79 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:25.86 דקות, אחרי מרק חינאווי שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 ו-17 חדש של 15:18.57 דקות ולפני עידן מורדל מהפועל דולפין נתניה (15:47.01 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.05 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.54 שניות.

====אלוף המכביה====
בתחרויות השחייה של המכביה ה-19 שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכה לנדמן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:12.88 דקות, לפני עידן מורדל (16:14.51 דקות) ועמית אזולאי (16:16.07 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.58 דקות.

===2014===
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, סיים לנדמן פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.05 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:35.11 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.54 דקות.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=4300660 אלעד לנדמן] באתר Swimrankings 

קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:בוגרי אורט קריית מוצקין
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
סאגנה (עיר)

סאגנה (בצרפתית: Saguenay) היא עיר הממוקמת במרכז פרובינציית קוויבק שבקנדה. היא נמצאת במרכז עמק על גדת נהר סאגניי. בעיר 147,100 תושבים והיא העיר השביעית בכמות האוכלוסייה בקוויבק. 

סאגנה נוסדה ב-18 בפברואר 2002 כאיחוד של הערים שיקוטימי (Chicoutimi), ז'וקייאר (Jonquière) ולה ביי ושל העיירות לאטריאר, לאק-קנוגאמי, שיפשאו וחלק מטרומבליי. העיר מחולקת לשלושה רבעים, שיקוטימי שכולל את הערים הקודמות שיקוטימי, לאטריאר וטרומבליי, ז'וקייאר שכולל את הערים הקודמות ז'וקייאר, לאק-קנוגאמי ושיפשאו, ולה ביי.

שמה של העיר נבחר במשאל עם שנערך באפריל 2002 ובו נבחר השם סאגנה ברוב של 52.23% מול השם שיקוטימי. השם מגיע משמו של הנהר העיקרי העובר בעיר וכן משמה של ממלכת סאגנה שלא הייתה ממלכה אמיתית אלא המצאה של הצ'יף האירוקוי דונקונה ("Donnacona") ככל הנראה כדי לפתות את ז'אק קרטייה לסחור עם שיבטו. מקור המילה היא בשפה האינו-אמון (Innu-aimun) בה הנהר נקרא "saki-nip" שמשמעותו "המקום בו המים יוצאים".

==דמוגרפיה==
במפקד האוכלוסין שנערך ב-2011 מנתה העיר 141,335 תושבים לפי החלוקה:
* רובע שיקוטימי: 68,097
* רובע ז'וקייאר: 60,289
* רובע לה ביי: 18,714

האוכלוסייה מונה:
* דוברי צרפתית כשפת אם - 98%
* דוברי אנגלית כשפת אם - 0.6%
* דוברי צרפתית ואנגלית כשפת אם - 0.3%
* אחר - 0.5%

* 94% מתושבי העיר הם קתולים.

==ראו גם==
* ממלכת סאגנה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוויבק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2002
Süddeutsche Zeitung

Süddeutsche Zeitung (או SZ, "זידדויטשה צייטונג"; תרגום מילולי: "העיתון של דרום גרמניה") הוא יומון היוצא לאור במינכן שבגרמניה. זהו אחד העיתונים היומיים הנפוצים ביותר בגרמניה.

== פרופיל ==
העיתון מציג את עצמו כ"ליברלי-כלכלי". תשומת לב מיוחדת מוקדשת לחיי התרבות. בכל גיליון העיתון מדור התרבות בא מיד לאחר מדור הפוליטיקה. בימי שני העיתון יוצא עם מוסף מיוחד הכולל מאמרים נבחרים מן העיתון האמריקני "הניו יורק טיימס" המתפרסמים בשפה האנגלית. בימי שישי יוצא המגזין "SZ-Magazin". בימי שבת יוצא מוסף סוף השבוע. כמו כן, במינכן יוצא לאור המוסף "SZ-Extra" בו מתפרסמות תוכניות ההצגות של תיאטראות ובתי אופרה.

== היסטוריה ==
ב-6 באוקטובר 1945, חמישה חדשים לאחר סוף מלחמת העולם השנייה, היה SZ העיתון הראשון שקיבל רישיון מהממשל הצבאי האמריקאי בבוואריה. העיתון הראשון פורסם עוד באותו ערב.

הכותרת הראשונה שלו הייתה:

באביב 2004 SZ הוציא לאור את Süddeutsche Bibliothek. כל שבוע אחד מחמישים רומנים מפורסמים של המאה העשרים בכריכה קשה היה יוצא לחנויות הספרים. לאחר מכן סדרה של 50 סרטים משפיעים בפורמט DVD. בסוף 2004 יצא גם המגזין המדעי SZ Wissen.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:גרמניה: עיתונים
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
קטגוריה:מינכן: תרבות
ממלכת סאגנה

ממלכת סָאגנֶה (בצרפתית: Royaume de Saguenay) היא אגדה של האירוקווים של סנט לורנס מקנדה. הצ'יף דונקונה (Donnacona) סיפר אותה לז'אק קרטייה, אולי כדי לעודדו ליצור קשרים כלכליים עם השבט. לפי התיאור, הממלכה הצפונית הייתה מאוכלסת באנשים בלונדינים, ועשירה בפרוות וזהב. תיאור זה עזר כדי לשכנע את פרנסואה הראשון, מלך צרפת, לשלוח משלחות לכיבוש קנדה.

ז'אק קרטייה יצא לראשונה למצוא את הממלכה במסעו השני ב-1536. בהגיעו לנהר סאגנה, דומאגאיה (Domagaya) בנו, או אחיינו, של דונקונה אמר לו כי הנהר מוביל לממלכה, אולם בגלל השלג הכבד, לא יכול קרטייה להמשיך צפונה. הוא ניסה שנית להגיע לסאגנה במסעו השלישי ב-1541 אולם גם באותו מסע לא הצליח לעבור את הוכלגה (Hochelaga, היום מונטריאול). כל המשלחות הצרפתית לצרפת החדשה לא מצאו את הממלכה, והיום מקובל להניח שממלכה כזו לא הייתה קיימת והיא הייתה או אי-הבנה של הצרפתים או בדייה של דונקונה בניסיון לייסד קשרי מסחר עם צרפת.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנדה: תרבות
קטגוריה:מיתולוגיה אינדיאנית