OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בית הקברות הצבאי סן קרלוס

שמאל
בית הקברות הצבאי סן קרלוס הוא בית קברות צבאי בריטי באיי פוקלנד שבדרום האוקיינוס האטלנטי. נקברו בו 14 חיילים בריטים, שנפלו במלחמת פוקלנד בשנת 1982.

==רקע==

ב-2 באפריל 1982 כבשו כוחות ארגנטינה שבשליטת החונטה הצבאית את איי פוקלנד שבריבונות בריטית, על רקע טענה רבת שנים של ארגנטינה לריבונות באיים אלו. בריטניה הגיבה במשלוח כוח משימה לדרום האוקיינוס האטלנטי, אשר כלל מאה כלי שיט צבאיים וכ-9,000 חיילי רגלים. לאחר קרבות אוויר עם הארגנטינים פלשו הבריטים ב-21 במאי לאי המזרחי באיי פוקלנד ובתום קרבות כבדים השלימו עד ה-14 ביוני את הכנעת הכוחות הארגנטינים באיים כולם.

המלחמה עלתה בחייהם של 257 אנשי הכוחות המזוינים של בריטניה ו-649 חיילים ארגנטינים. 174 מן ההרוגים הבריטים הם חללים שמקום קבורתם לא נודע, או שנקברו בים. 67 מן החללים הוחזרו לקבורה במולדתם. קברי יתר 16 החללים נותרו באיי פוקלנד, לבקשת בני משפחותיהם. כולם למעט שניים נקברו בבית הקברות הצבאי סן קרלוס.

==בית הקברות==
בית הקברות שוכן ליד היישוב סן קרלוס שלחופו הצפון-מערבי של האי המזרחי. הוא שוכן בקרבת החוף הכחול – אחד משבעת חופי הנחיתה שבהם נחתו הכוחות הבריטים ב-21 במאי 1982. 

בית הקברות מוקף חומת אבן מעגלית בגובה של מטר, בסגנון הדומה לחומות מכלאות הצאן הנוהגות באיים. הוא כולל שתי חלקות קבורה, שבכל אחת מהן נקברו שבעה מן החללים. על קבריהם הוצבו מצבות מאבן גיר.

הכניסה לבית הקברות פונה אל הים. מולה נקבעה בחומת האתר אנדרטה הנושאת שבעה לוחות לווחה. על גבי הלוח המרכזי נחרתו סמלי החילות שנטלו חלק בלחימה וכתובת זו:

<center>1982</center>

<center>אפריל-יוני</center>

<center>לכבודו של כוח המשימה הדרום-אטלנטי</center>

<center>ולזכרם המתמיד של המלחים, החיילים והאוויראים</center>

<center>שנתנו את חייהם ושלהם אין קבר זולת הים</center>

<center>כאן בצד קברי חבריהם לנשק נושא גלעד זה את שמותיהם</center>

<center>יָשִׂימוּ לַיהוָה כָּבוֹד וּתְהִלָּתוֹ בָּאִיִּים יַגִּידוּ</center>

על גבי הלוחות שמשני צידי הלוח המרכזי נחרתו שמות החללים הנעדרים הבריטים במלחמה.

בבית הקברות נקבר סגן-אלוף הרברט ג'ונס, מפקד הגדוד השני של הרגימנט המוצנח. הוא עוטר בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הצבאי הבריטי הרם ביותר - על פעולתו בקרב גוז גרין ב-28 במאי 1982, שבו נהרג.

בית הקברות תוכנן על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה על פי בקשת משרד ההגנה הבריטי. הקמתו הייתה כרוכה בקשיים בהובלת חומרי הבנייה אליו, והושלמה בסיוע חיילי חיל ההנדסה הבריטי. בית הקברות והאנדרטה נחנכו ב-10 באפריל 1983.

ב-21 במאי 2002, במלאת 20 שנה לנחיתה הבריטית באיים נערך בבית הקברות טקס זיכרון לנופלים במעמד מושל האיים וכ-300 מתושבי האיים ואנשי חיל המצב המוצבים בהם.

בבית הקברות האזרחי של העיר סטנלי, בירת האיים, קבורים 33 חיילים בריטים שנפלו בשתי מלחמות העולם. מקצתם נפלו בקרב איי פוקלנד בשנת 1914.

==ראו גם==
* אנדרטת השחרור 1982
* בית הקברות הצבאי הארגנטיני באיי פוקלנד

==קישורים חיצוניים==

*[http://webarchive.nationalarchives.gov.uk/20140805143920/http://www.veterans-uk.info/remembrance/san_carlos.html עמוד בית הקברות] בארכיון אתר Veterans UK
*[http://www.fostlong-photography.com/Falkland-Islands-Blue-Beach-Cemetery-San-Carlos- תמונות בית הקברות] באתר fostlong-photography

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי קברות צבאיים
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי בריטניה
קטגוריה:איי פוקלנד
קטגוריה:ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
קטגוריה:בעקבות מלחמת פוקלנד
סן קרלוס
מישל בן ברוך

מישל בן ברוך (נולד ב-20 בנובמבר 1963) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כקצין תותחנים ראשי וכמזכיר צבאי לשר הביטחון.

== חייו ==
בן ברוך נולד במרוקו. בנם של ברוריה וארמנד. בגיל שנה עלה עם משפחתו לישראל וגדל בקריית מלאכי. למד בבית ספר יסודי אחים בקריית מלאכי ובפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב.

באוקטובר 1981 התגייס לצה"ל, לאחר שנשר מקורס טיס הצטרף לחיל התותחנים. שירת בגדוד 402, פיקד על סוללה ועל גדוד 402, שימש ראש זירת צפון באגף המבצעים ושימש סגן מפקד עוצבת גולן. פיקד על עוצבת אדירים, אגד ארטילרי במילואים של עוצבת הגליל. בשנים 1999 עד 2001 פיקד על עוצבת גולן, האגד הארטילרי של עוצבת געש. בהמשך שירותו שימש קצין התותחנים הפיקודי של פיקוד הצפון וסגן מפקד אוגדה 162. ב-2005 קודם לדרגת תת-אלוף ושירת כראש חטיבת היבשה בזרוע היבשה. ב-2008 מונה לקצין תותחנים ראשי, תחילה כמינוי זמני לשלושה חודשים שהוארך לשנה עד ינואר 2009 ופיקד על החיל במהלך מבצע עופרת יצוקה. הוא פרש משירות הקבע, אך בדצמבר אותה שנה חזר כשמונה למזכיר צבאי לשר הביטחון אהוד ברק. בינואר 2012 סיים את כהונתו.

לאחר שחרורו מונה לראש תחום מערכות רקטיות מתקדמות בתעשייה הצבאית, ב-2014 מונה לראש סיב"ט, אגף היצוא הביטחוני במשרד הביטחון. ביוני 2019 מונה לראש מחלקת הרכש בארצות הברית.

בן ברוך בוגר תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי, בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.

==קישורים חיצוניים==

* טקס חילופי [[קצין תותחנים ראשי. בתמונה (מימין): קצין התותחנים הנכנס, תא"ל דוד סויסה וקצין התותחנים היוצא, תא"ל מישל בן ברוך, ינואר 2009]].
* שחר הלוינג, [https://web.archive.org/web/20160303172736/http://mazi.idf.il/3834-7648-he/IGF.aspx מסיבת סיום] אתר זרוע היבשה, 05.03.2009.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד תל אביב
קטגוריה:תתי אלופים בצה"ל בוגרי הפנימיות הצבאיות לפיקוד
קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:סגל התעשייה הצבאית
קטגוריה:מפקדי עוצבת אדירים
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 282
קטגוריה:ראשי חטיבת היבשה
קטגוריה:מזכירים צבאיים של שר הביטחון
קטגוריה:ראשי סיב"ט
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
חיווי

בדקדוק, חִיוּוּי (באנגלית: Indicative) הוא מודוס בשפה שנועד להציג עובדה שאליה מתייחס הדובר.

==ראו גם==
* תילוי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:מורפולוגיה (בלשנות)
Earth Angel (Will You Be Mine)

"" הוא שיר דו-וופ שבוצע במקור בשנת 1954 על ידי להקת הדו-וופ האמריקאית The Penguins . גרסת הכיסוי של להקת The Crew-Cuts שפורסמה בשנת 1955 הפכה ללהיט גדול ואף הגיעה למצעד הבילבורד האמריקני ב-29 בינואר 1955 – בשיאו הגיע השיר למקום ה-3 במצעד הדיסק ג'וקי של בילבורד, למקום ה-8 במצעד הסינגלים הנמכרים ביותר ולמקום ה-8 במצעד הג'וק בוקס.

בשנת 2003, השיר דורג במקום ה-152 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.

== רקע ==
השיר נכתב על ידי ג'סי בלוויין וקרטיס ויליאמס בשנת 1954.

השיר הוקלט לראשונה על ידי להקת הדו-וופ האמריקנית The Penguins, בביתו של אחד מחברי הלהקה שגר בחלקה הדרומי של לוס אנג'לס.

== גרסאות כיסוי בולטות ==
* בובי וינטון
* אלביס פרסלי
*ארון נוויל 
* הפלאטרס
* Death Cab for Cutie
* בלינק-182
* גרין דיי

== אזכורים בולטים ==
* השיר מבוצע בסרט הראשון בטרילוגיית סרטי בחזרה לעתיד (1985), אשר במהלכו הגיבור של הסרט, הנוסע בזמן מרטי מק'פליי (בגילומו של השחקן מייקל ג'יי פוקס), מנגן את השיר בנשף ריקודים בשנת 1955, לאחר שהוא מתנדב להחליף את הגיטריסט מרווין ברי אשר נפצע בידו, וזאת על מנת לוודא כי הוריו יפגשו ויתאהבו בנשף.
* סצנה זו משוחזרת בסרט השני בטרילוגיית סרטי בחזרה לעתיד (1989).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.songfacts.com/detail.php?id=4142 עמוד השיר באתר songfacts.com] 

קטגוריה:שירי 1954
קטגוריה:סינגלים מ-1954
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על מלאכים
קטגוריה:בלדות משנות ה-1950
קטגוריה:בלדות R&B
אירווין שו

אירווין שו (באנגלית: Irwin Shaw; 27 בפברואר 1913 – 16 במאי 1984) היה סופר ומחזאי יהודי-אמריקאי, הנחשב לאחד מטובי כותבי הסיפור הקצר בשפה האנגלית.

== ביוגרפיה ==
שו נולד ברובע הברונקס, להורים יהודים ממוצא אוקראיני, בשם ארווין גילברט שאמפורוף. המשפחה, שראתה בתחילה הצלחה ושגשוג באמריקה, התדרדרה לחיי עוני ודחק - דבר שהשפיעה רבות על שו האדם והסופר.

שו הצטיין יותר כאתלט מאשר כתלמיד ונמשך לעולם התיאטרון האמריקאי - שהיה רדיקלי ותוסס מאוד בשנות ה-30 של המאה העשרים, עם הופעת כוחות מהפכניים ויצירתם כ"קבוצת התיאטרון" של הרולד קלורמאן ואילייה קאזאן.
מחזהו הראשון -"קבור את המתים" - שהועלה ב-1936 היה לסנסציה ומיצב את שו הצעיר כאחת ההבטחות הגדולות של התיאטרון האמריקאי. הייתה זו הבטחה חד-פעמית, ללא מימוש. כל מחזותיו האחרים - "אנשים עדינים", "המתנקש", "השורדים" ועוד, נחלו כישלון חרוץ.
שו עבר לכתיבת סיפורים קצרים (מרביתם הופיעו בכתב-העת היוקרתי "הניו-יורקר") ובהם נתגלה כאחד מרבי-האמן הגדולים של הסוגה. במהרה החל גם לפרסם רומנים - עם הפתיחה המזהירה של "כפירי אריות" שיצא ב-1948, הנחשב עד היום לאחד מספרי המלחמה הטובים ביותר.
גם הרומנים שהתפרסמו לאחר מכן - "משהו רע באוויר", "קולות של יום קיץ", "לוסי קראון" ו-"שבועיים בעיר זרה", ביססו את מעמדו כסופר מוכשר ומבריק, שספריו נוחלים גם הצלחה מסחרית רבה.
במקביל נשמעו קולות על כי שו "מכר עצמו" וכי כתיבתו החלה מאבדת מיופייה וחיוניותה.
שו היה אף פעיל מאוד בכתיבת תסריטים בהוליווד ובכתיבת מאמרים בוטים וחריפים.
עידן המקארתיזם באמריקה, ורדיפת השמאלנים למיניהם, בצד אנטישמיות הביא לבחירתו בחיי גלות בצרפת ובשווייץ. הוא שב לארצות הברית רק בשנים האחרונות לחייו.

באירופה המשיך שו לכתוב, בצד חיי הוללות, ואף שנחל הצלחות מסחריות כבירות - דוגמת "עני ועשיר", שהיה אבן-פינה בשידוך בין ספרות לסדרות טלוויזיה, סר חינו בעיני הביקורת שקרעה לגזרים את יצירותיו. גם ספרים בשלים ומרתקים כ-"אבדות סבירות" או "לחם על פני המים", לא חמקו מיחס זה. בשנת 1967, לאחר הניצחון במלחמת ששת הימים, הגיע שו לישראל, בחברת הבמאי הנודע ז'יל דאסן (יהודי אף הוא), וסייע בצילום הסרט "המלחמה על השלום", שהוקרן בעולם כולו. שו היה נשוי לשחקנית מאריין אדוורדס ואב לבן - אדם. הנישואים היו סוערים, עם בגידות משל שני הצדדים. שו ומאריאן התגרשו (ובמשך קרוב לעשור חי עם בודיל נילסן) ולאחר מכן נישאו מחדש. אחיו הבכור, דייוויד, היה אף הוא סופר ותסריטאי.

הביוגרפיה של מייקל שניירסון חושפת איש תוסס ורב-פעלים ואהבות שהתקשה להתמודד בין שני הקטבים של אמנות רצינית והצלחה מסחרית.

רוב ספריו תורגמו לעברית.

== מספריו שתורגמו לעברית ==
* כפירי אריות, בתרגומו של מאיר אגסי
* ראש הגבעה, בתירגומם של יואב לביא ושלמה גונן
* לוסי קראון, בתרגומו של זרובבל ברל
* מלאכת לילה, בתרגומו של אריה קרישק
* לחם על פני המים, בתרגומו של חיים גליקשטיין
* אבדות סבירות, בתרגומו של ארז לבנון
* שבועיים בעיר זרה, בהוצאת מ. מזרחי
* רוח זלעפות בתרגומו של בי טל בהוצאת טברסקי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי ברוקלין קולג'
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחזאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס או. הנרי
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984
יעקב פאסקאל

יעקב פאסקאל (נולד בשם האגופ מורדיאן; 1832–1911) היה קונסול אוסטרו-הונגריה בארץ ישראל (ירושלים ויפו), שותף בבנק חיים אהרון ולירו, איש עסקים וקבלן שהקים, בין השאר, את בית הדואר האוסטרי וסייע רבות ליהודי ירושלים ויפו במגעים מול השלטונות, בהסדר להקמתו מחדש של בית כנסת החורבה, רכישת מערת שמעון הצדיק, רכישת מגרשי נוה צדק וניסיון רכישת קברי המלכים. רוב היהודים האשכנזים בירושלים חסו בחסות הקונסוליה האוסטרו-הונגרית.

== תולדות חייו ==
האגופ (=יעקב) מורדיאן נולד בירושלים למשפחה ארמנית שמוצאה מאיסטריה, פרובינציה אוסטרית על חוף הים האדריאטי. הוא שלט בשפות רבות, אך כמעט כל מכתביו המרובים שבארכיון הקונסוליה כתובים באיטלקית. כבן למשפחה מרובת עסקים, נכנס בשותפות שקטה עם הבנקאי חיים אהרון ולירו לשם הקמת סניף בנק ולירו. כמו כן היה מתורגמן הקונסוליה האוסטרית, וניהל את סניף הדואר האוסטרי בירושלים. ב-1870 הקים את בית הדואר האוסטרי ברובע הארמני, ברחבת שער יפו. בקומה התחתונה פעל סניף הדואר ובקומה העליונה התגוררו הוא ומשפחתו. 

ב-1869 העלה אותו פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, במסגרת ביקורו בירושלים, לדרגת סגן-הקונסול בירושלים וביפו (וויצע קאנזול), וב-1872 התמנה לאחראי על הקונסוליה ביפו. עקב כך שינה את שם משפחתו לצליל אירופי - פאסקאל. ב-1881, במסגרת ביקורו של רודולף, נסיך הכתר האוסטרי בירושלים, הועלה למשרת קונסול.

פאסקאל פרש לגמלאות בשנת 1905 ונפטר בשנת 1911. הוא נקבר בבית הקברות הארמני בירושלים בהר ציון. אחותו המשיכה להתגורר בבית הדואר האוסטרי עד שנות השישים.

== סיוע ליהודים ==
פאסקאל פעל רבות לטובת יהודי ירושלים ויפו. הדבר עלה בקנה אחד עם מדיניות הקיסר פרנץ יוזף. ב-1872 סייע למאיר אוירבאך, יואל משה סלומון, יהושע ילין ובנימין סלנט לרכוש את אדמות כיכר הירדן, במסגרת החברה לקניית אדמת יריחו.

ב-1874 ניסו יהודי ירושלים לרכוש את מתחם "קברי המלכים" כדי למנוע חילול קברים בעבודות ארכאולוגיה. יהודיה צרפתייה עשירה בשם ברטה אמליה ברטראנד העבירה לפאסקאל 30,000 פרנק, אך לאחר משא ומתן כושל עם הבעלים הערבים החזיר לה פאסאקל את הכסף. לבסוף נרכש השטח באמצעות ממשלת צרפת. 

ב-1876 סייע ליהודי ירושלים לרכוש את מערת שמעון הצדיק והשדה שסביבה:

.

ב-1889 סייע לשמעון רוקח ברכישת אדמות נוה צדק, כנאמן אצלו הופקדו כספי הרכישה. ב-1899 רכש רוקח מידי פאסקאל את ביתו שניצב בגבול יפו (כיום - מתחם "בית התעשיינים" סמוך למסגד חסן בק) תמורת 75,000 פרנק, עבור בית חולים שער ציון.

הידידות בין השניים ידעה אמנם עליות ומורדות, אך רוקח מונה באחד מרגעי הקרבה בין השניים, ב-1903, לסגן-קונסול אוסטרו-הונגריה ביפו.

עיתוני התקופה מכילים סיפורים רבים נוספים אודות הרתמותו של פאסקאל להצלת יהודים, הן בני חסות אוסטריה (אשכנזים) והן ספרדים משרירות לבם של השלטונות .

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:קונסולים בארץ ישראל
קטגוריה:ארמנים
כחום הלילה

כחום הלילה (באנגלית: In the Heat of the Night) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1967 בבימויו של נורמן ג'ואיסון. הסרט מבוסס על נובלה בעלת אותו שם של ג'ון בול משנת 1965. הסרט מגולל את סיפורו של וירג'יל טיבס, שוטר אפרו-אמריקאי, המסתבך בפרשת רצח בעיירה גזענית במיסיסיפי. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר ובתוכם הסרט הטוב ביותר. בסרט מככבים סידני פואטייה, רוד סטייגר ו-וורן אוטס.

לסרט יצאו שני סרטי המשך; "They Call Me MISTER Tibbs!" (1970) ו-"The Organization" (1971). בנוסף, הסרט עובד לסדרת טלוויזיה בעלת אותו שם.

==הפקה==
במהלך השנים פורסמו דבריו של פואטיה, שגילם את טיבס, לפיהם בתסריט המקורי וירג'יל טיבס לא היה אמור לסטור לאריק אנדריקוט בחזרה, אך הסצנה שונתה בשל התעקשותו. העיתונאי מארק האריס חשף שהתסריט המקורי כבר כלל את מתן הסטירה בחזרה ושפואטייה לא אחראי לשינוי התסריט.

הסרט יצא בתקופת מתיחות בארצות הברית כאשר האזרחים האפרו-אמריקאים נלחמו על זכויותיהם. הסרט נחשב לפורץ דרך בנוגע לייצוג שחורים בקולנוע האמריקאי.

==צוות שחקנים==

==פרסים ומועמדויות==

===הכרה ומעמד הסרט===
הסרט דורג בשלוש רשימות של מכון הסרטים האמריקאי; מאה שנים... מאה סרטים - הגרסה המעודכנת במקום ה-75, מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים במקום ה-19 עם הגיבור וירג'יל טיבס ומאה שנים... מאה ציטוטים במקום ה-16 עם הציטוט "They call me Mister Tibbs!".

ב-2002, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.

נכון לשנת 2012 הסרט זכה לדירוג של 96% באתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 28 ביקורות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: העריכה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: מיקס הסאונד הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי יונייטד ארטיסטס
קטגוריה:סרטי מסתורין אמריקאיים
קטגוריה:סרטי משטרה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים זוכי גלובוס הזהב - התסריט הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי נורמן ג'ואיסון
קטגוריה:סרטי 1967
קז'ימייש ברטל

קז'ימייש ולדיסלב ברטל (בפולנית: Kazimierz Władysław Bartel; 3 במרץ 1882 - 26 ביולי 1941) היה מתמטיקאי ופוליטיקאי פולני, שכיהן כראש ממשלת פולין שלוש פעמים בשנים 1926-1930.

== חייו ==
נולד בלבוב (אז למברג באוסטרו-הונגריה, כיום באוקראינה), סיים לימודי הנדסת מכונות במכון הטכנולוגי של לבוב בשנת 1907 ומונה לפרופסור בשנת 1914. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא אוסטרו-הונגריה, בשנת 1919 מונה לשר לענייני תחבורה מסילתית ומשנת 1922 היה חבר הסיים. בעקבות הפיכת מאי שהוביל יוזף פילסודסקי בשנת 1926 מונה לראש הממשלה, ובשנים 1926-1928 היה סגן ראש הממשלה ושר לענייני דתות ול"הארה ציבורית", אך למעשה היה ראש הממשלה בפועל. 

בשנת 1930 פרש מהפוליטיקה וחזר לאקדמיה. הוא מונה לרקטור המכון הטכנולוגי של לבוב, קיבל תואר דוקטור כבוד ונעשה חבר באגודת המתמטיקאים הפולנית. בשנת 1937 מונה לסנאטור. בעקבות פלישת ברית המועצות לפולין במלחמת העולם השנייה, סירב להצעה לכהן בפרלמנט הסובייטי בשנת 1940. בעקבות פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות נעצר בלבוב בידי הגרמנים, סירב לשתף איתם פעולה ונרצח בירי ב-26 ביולי 1941, במקביל לרצח עשרות אנשי אקדמיה אחרים מלבוב - פשע שנידון במהלך משפטי נירנברג. מקום קבורתו לא נודע.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ראשי ממשלת פולין
קטגוריה:חברי הסיים הפולני
קטגוריה:חברי הסנאט של פולין
קטגוריה:פולנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:מעוטרי צלב הגבורה
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1941
אלי להב

אליעזר (אלי) להב (נולד ב-14 במאי 1952) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. בעל השליטה לשעבר בחברה הציבורית "להב אל.אר רילאסטייט בע"מ" העוסקת בנדל"ן, ו"להב הרים ירוקים", העוסקת בפרויקטים בתחום האנרגיה.

==ביוגרפיה==
להב נולד בבאר שבע. 

להב יזם את הקמת מרכז הקניות "חוצות להב" הנמצא מדרום מזרח לבאר שבע. הוא יזם את הקמת הקניון "גרנד קניון" במערב באר שבע, יחד עם קבוצת בריטיש ישראל, שבהמשך עברה לשליטת מליסרון ואת הקמת רשת המרכולים מחסני להב. בשנת 2016 מכר את חלקו ב"גרנד קניון" ברווח של כ-150 מיליון ש"ח. 

בשנות ה-90 היה מעורב בניהול קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע והיה הבעלים של הקבוצה עד עונת 1996/1997 בה גם זכתה הקבוצה בגביע המדינה. בתום אותה עונה מכר את רוב כוכביה לקבוצות אחרות ומכר את הקבוצה לאיש העסקים הבאר שבעי, אלי ז'ינו. התדרדרותה של הקבוצה בשנה העוקבת הביאה למתיחת ביקורת קשה על להב על ידי אוהדי הקבוצה.

ביולי 2017 קנה להב את אולמות הדר סיטי טאוור ברמת גן ב-39 מיליון ש״ח.

בשנת 2018 הקים את רשת "בום".

מתגורר בהרצליה פיתוח, נשוי לחגית ואב לחמישה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורגל בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אסטוניה במשחקים הפאראלימפיים

אסטוניה השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992). עד משחקים אלו, התחרו הספורטאים האוקראינים במסגרת המשלחת הסובייטית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו, לצד ספורטאים ממדינות נוספות שהרכיבו בעבר את ברית המועצות, במשלחת מאוחדת (Unified Team). גם במשחקי החורף הפאראלימפיים לקחה אסטוניה חלק מאז המשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992), שלחה משלחות גם למשחקים אלו עד המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) וחזרה להתחרות ב.

==היסטוריה==
הופעת הבכורה של אסטוניה כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו בברצלונה 1992, כששלחה משלחת של שני גברים וארבע נשים. המשלחת שבה מהמשחקים עם 3 מדליות פאראלימפיות.

הספורטאית האסטונית המצליחה בתולדות המשחקים הפאראלימפיים היא השחיינית מרקה קורקיאס שזכתה בשבע מדליות פאראלימפיות, בהן שתי מדליות זהב, ארבע מדליות כסף ומדליית ארד אחת.

==מדליות לפי אולימפיאדה==
===משחקי הקיץ===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) || 0 || 2 || 1 || 3
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 3 || 4 || 2 || 9
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 1 || 1 || 3 || 5
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 0 || 1 || 0 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| סה"כ || 4 || 8 || 6 || 18
|}

===משחקי החורף===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
| המשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| סה"כ || 0 || 0 || 1 || 1
|}

==ראו גם==
* אסטוניה במשחקים האולימפיים
* אסטוניה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.paralympic.org/npc/estonia אסטוניה] באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:אסטוניה: ספורט
גאורגי סקלרוב

גאורגי סקלרוב הוא ספורטאי בולגרי שהתחרה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת הבולגרית. הוא מחזיק בחמש מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב, והיה לספורטאי הבולגרי הראשון שזכה במדליית הזהב במשחקים.

==ביוגרפיה==
סקלרוב התחרה לראשונה בהופעת הבכורה של המשלחת הבולגרית ב. הוא התחרה בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל (קטגוריה B2) וזכה בשתי מדליות זהב. סקלרוב ניצח בתחרות הדיסקוס עם שיא פאראלימפי של 38.74 מטרים, לפני ריימו הייקינן הפיני שזכה בכסף עם 38.08 מטרים, ואנדז'יי גודלבסקי הפולני שסיים במקום השלישי בתוצאה של 33.68 מטרים. בתחרות הדיפת כדור הברזל זכה סקלרוב במדליית זהב נוספת כששבר שיא פאראלימפי נוסף עם תוצאה של 13.36 מטרים, לפני אורפו ואיניו הפיני שהדף למרחק של 12.45 מטרים וגודלבסקי שזכה במדליית ארד נוספת עם תוצאה 12.38 מטרים.

ב התחרה סקלרוב בשני המקצים בהם התחרה בסיאול, ונרשם גם לתחרות בתחרות הטלת הכידון. סקלרוב לבסוף לא לקח חלק בתחרות הכידון, אולם בתחרות הדיפת כדור הברזל הצליח לשמור על תארו עם תוצאה של 13.35 מטרים, לפני סרגיי חודקוב האוקראיני שסיים שני עם 13.30 מטרים וקרל מאייר האוסטרי שזכה במדליית הארד עם תוצאה של 12.53 מטרים. בתחרות זריקת הדיסקוס הוא סיים עם מדליית הכסף עם תוצאה של 40.50 מטרים, שני רק לחודקוב שקבע שיא עולם של 40.82 מטרים.

ב הצליח סקלרוב להוסיף מדליה נוספת כשזכה במדליית הארד בתחרות הדיסקוס עם תוצאה של 38.56 מטרים. הוא שב והתחרה ב אך לא הצליח לזכות במדליה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתלטים בולגרים
קטגוריה:ספורטאי ספורט נכים
קטגוריה:אלופים פאראלימפיים
קטגוריה:זורקי דיסקוס
קטגוריה:הודפי כדור ברזל
שיבון פטון

שיבון בת'אני פטון (באנגלית: Siobhan Bethany Paton; נולדה ב-28 באוגוסט 1983) היא שחיינית אוסטרלית. פטון השתתפה במשלחת האוסטרלית למשחקים הפאראלימפיים ב ומחזיקה ב-6 מדליות פאראלימפיות, כולן מזהב. פטון התחרתה בקטגוריה S14, לבעלי לקות אינטלקטואלית.

==סידני 2000==
פטון השתתפה במשחקים פעם אחת בלבד, כשאוסטרליה ארחה את המשחקים בסידני בשנת 2000. היא התחרתה בשבעה מקצים, וזכתה בשש מדליות זהב פאראלימפיות.

במשחה ל-100 מטר בסגנון חופשי, קבעה פטון שיא פאראלימפי במקצה המוקדם כשסיימה בזמן של 1:03.79 דקות. במקצה הגמר שיפרה פטון את שיאה, וזכתה במדליית הזהב עם תוצאה של 1:03.35 דקות, לפני בת ארצה אלישיה אברלי והבריטית טרייסי ויסקומב. במקצה ל-200 מטרים חופשי, שברה שיא פאראלימפי נוסף במקצה המוקדם כשעצרה את השעון על 2:21.60 דקות, במקצה הגמר היא ניפצה אף אותו וקבעה שיא עולם של 2:14.90 דקות, לפני ויסקומב הבריטית שזכתה במדליית הכסף עם 2:15.97 דקות, ואברלי שהסתפקה בארד עם תוצאה של 2:20.64 דקות. במשחה ל-50 מטר חופשי קטפה מדליית זהב נוספת כשגברה בשיא פאראלימפי של 29.13 שניות על הבריטית אמה מונקלי שזכתה בכסף עם 29.37 שניות, וויסקומב שסיימה שלישית עם 29.55 שניות.

במשחה ל-50 מטרים פרפר קבעה מונקלי שיא עולם של 31.44 במקצה המוקדם. במקצה חצי הגמר המקביל, שברה פטאון את שיאה של מונקלי והעמידה אותו על 31.15 שניות. השתיים נפגשו במקצה הגמר, בו גברה פטאון כשקבעה שיא עולם שלישי במשחה עם תוצאה של 31.05 שניות, רק מאית השנייה לפני מונקלי שזכתה במדליית הכסף עם 31.06 שניות. גם במשחה ל-50 מטר גב קבעה פטון שיא עולם הן במקצה המוקדם והן במקצה הגמר. במקצה המוקדם היא קבעה 32.62 שניות, אותו שיפרה בגמר וניצחה בתוצאה של 32.56 שניות. במשחה ל-200 מטר מעורב היא קבעה שיא עולם של 2:33.40 דקות במקצה המוקדם, אותו לא הצליחה לשחזר במקצה הגמר. בגמר היא סיימה בתוצאה של 2:33.44 דקות, וזכתה במדליית זהב שישית, לפני אברלי שזכתה בכסף עם 2:35.59 דקות ומונקלי שהסתפקה במדליית הארד כשסיימה בתוצאה של 2:38.53 דקות.

פטון השתתפה גם במשחה ל-50 מטר חזה, וסיימה את מקצה הגמר בתוצאה של 38.51 שניות, שהספיקו לה למקום הרביעי. 34 מאיות השנייה בלבד אחרי בת ארצה אלישיה אברלי שזכתה במדליית הארד.

==לאחר האולימפיאדה==
פטון לא יכולה הייתה לקחת חלק ב ובייג'ינג משום שהוועד הפאראלימפי הבינלאומי השעה את שיתופם של ספורטאים בעלי לקות אינטלקטואלית עד ל בעקבות שיתופם שלא כחוק של ספורטאים שאינם בעלי לקות במשלחת הספרדית לסידני.

עקב הצלחתה הרבה במשחקים, זכתה פטון בתואר "הספורטאית הפאראלימפית של השנה" באוסטרליה, ודיוקנה הונצח בבול דואר מיוחד שיצא לצורך האירוע.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי מדליית הספורט האוסטרלית
קטגוריה:נכים אוסטרלים
קטגוריה:אלופות פאראלימפיות
קטגוריה:ספורטאיות פאראלימפיות אוסטרליות
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:שחייניות חופשי אוסטרליות
קטגוריה:שחייניות גב אוסטרליות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1983
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1983
בולגריה במשחקים הפאראלימפיים

בולגריה השתתפה לראשונה ב בסיאול (1988), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף משתתפת בולגריה מאז המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994).

==היסטוריה==
בולגריה שלחה לראשונה משלחת למשחקים שהתקיימו בסיאול בשנת 1988 שכללה שמונה ספורטאים, גברים כולם. כבר המשלחת הראשונה אותה שלחה, הצליחה לשוב למולדתה עם שלוש מדליות פאראלימפיות במקצועות האתלטיקה. דונקו אנגלוב זכה במדליית הכסף בקפיצה משולשת (קטגוריה B3) עם תוצאה של 12.95 מטרים, ואילו גיאורגי סקלרוב זכה שבר שני שיאים פאראלימפיים (קטגוריה B2), כשזכה במדליית הזהב בזריקת דיסקוס עם תוצאה של 38.74 מטרים, ובמדליית זהב נוספת בהדיפת כדור ברזל עם תוצאה של 13.36 מטרים.

אל המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) שלחה בולגריה משלחת של שבעה ספורטאים, חמישה גברים ושתי נשים. המשלחת הצליחה לזכות בשלוש מדליות פאראלימפיות נוספות, כשאנגלוב זכה במדליית כסף נוספת בקפיצה המשולשת, עם תוצאה של 13.16 מטרים, שני רק לשיא עולם של אנריקה קפדה הקובני, ושתי מדליות נוספות של סקרלוב - מדליית הכסף בזריקת הדיסקוס, כשנכנע רק לשיא עולם, ומדליית זהב נוספת בהדיפת כדור ברזל, עם תוצאה של 13.35 מטרים.

ב זכה סקרלוב במדליה נוספת בזריקת הדיסקוס, כשקטף את מדליית הארד עם תוצאה של 38.56 מטרים, ואילו פולינה דז'ורובה הייתה לבולגרית היחידה בתולדות המשלחת הבולגרית שזכתה במדליה מחוץ לתחרויות האתלטיקה, כשזכתה במדליית הארד במקצה השחייה ל-100 מטר בסגנון גב (קטגוריה S6) בתוצאה של 1:42.26 דקות.

ב זכתה המשלחת הבולגרית במדליה אחת בלבד כשהודפת כדור הברזל איוונקה קולבה זכתה במדליית הזהב עם שיא עולם (קטגוריה F53) של 7.85 מטרים. וב לא הצליחה המשלחת לזכות במדליה כלל. 

ב שבה בולגריה אל הפודיום עם מדליית ארד אחת, ומדליית כסף אחת של האתלטית סטלה אנווה, וב קטפה שלוש מדליות נוספות, כשאנווה מצטיינת במשלחת עם שתי מדליות כסף אישיות.

==מדליות לפי אולימפיאדה==
===משחקי הקיץ===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) || 2 || 1 || 0 || 3
|-
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) || 1 || 2 || 0 || 3 
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 0 || 1 || 1 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 1 || 0 || 0 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 0 || 1 || 1 || 2 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 0 || 2 || 1 || 3 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 1 || 0 || 0 || 1 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 0 || 2 || 0 || 2
|-
| סה"כ || 5 || 9 || 3 || 17
|}

==ראו גם==
* בולגריה במשחקים האולימפיים
* בולגריה במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:בולגריה: ספורט
בלארוס במשחקים הפאראלימפיים

בלארוס השתתפה לראשונה ב באטלנטה (1996). עד משחקים אלו, התחרו הספורטאים הבלארוסים במסגרת המשלחת הסובייטית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו, לצד ספורטאים ממדינות נוספות שהרכיבו בעבר את ברית המועצות, במשלחת מאוחדת (Unified Team). גם במשחקי החורף הפאראלימפיים לוקחת בלארוס חלק מאז המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) ושולחת משלחות גם למשחקים אלו דרך קבע.

==היסטוריה==
הופעת הבכורה של בלארוס כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו באטלנטה 1996, כששלחה משלחת של 11 גברים וארבע נשים. המשלחת שבה מהמשחקים עם 13 מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב. נושא הדגל של המשלחת היה אלכסנדר מדבד, שבתקופת ברית המועצות זכה ב-3 מדליות זהב אולימפיות. 

להישג השיא שלה הגיעה המשלחת הבלארוסית בהמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) כשקטפה 29 מדליות פאראלימפיות, מהן עשר מדליות זהב. הספורטאים הבולטים בתולדות המשלחת הם השחיין רמאן מקראו שזכה בתריסר מדליות פאראלימפיות, בהן חמש מדליות זהב, חמש מדליות כסף ושתי מדליות ארד, והשחיין סרגיי פונקו שזכה בעשר מדליות, בהן שלוש מדליות זהב פאראלימפיות.

במשחקי החורף זכתה המשלחת הבלארוסית בסך של 35 מדליות, בהן ארבע מדליות זהב פאראלימפיות. הספורטאית הבולטת ביותר במשלחת היא לודמילה ואוצ'וק שזכתה בעשר מדליות, בהן שלוש מדליות זהב פאראלימפיות.

ב נעדרה מהשתתפות בעקבות התנגדות של מדינות רבות להשתתפות רוסיה ובלארוס בעקבות מלחמת אוקראינה-רוסיה. 

==מדליות לפי אולימפיאדה==
===משחקי הקיץ===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 3 || 3 || 7 || 13
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 5 || 8 || 10 || 23
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 10 || 12 || 7 || 29
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 5 || 7 || 1 || 13
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 5 || 2 || 3 || 10
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 8 || 0 || 2 || 10
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 5 || 1 || 1 || 7
|-
| סה"כ || 41 || 33 || 31 || 105
|}

===משחקי החורף===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) || 1 || 1 || 0 || 2
|-
| המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006) || 1 || 6 || 2 || 9
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010) || 2 || 0 || 7 || 9
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014) || 0 || 0 || 3 || 3
|-
|המשחקים הפאראלימפיים פיונגצ'אנג (2018) || 4 || 4 || 4 || 12
|-
| סה"כ || 8 || 11 || 16 || 35
|}

==ראו גם==
* בלארוס במשחקים האולימפיים
* בלארוס במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.paralympic.org/npc/belarus בלארוס] באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:בלארוס: ספורט
מקדוניה הצפונית במשחקים הפאראלימפיים

מקדוניה הצפונית השתתפה לראשונה ב באטלנטה (1996). עד משחקים אלו, התחרו הספורטאים המקדונים במסגרת המשלחת היוגוסלבית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו ספורטאים מקדונים, לצד ספורטאים ממדינות סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, כמשתתפים עצמאיים. במשחקי החורף לא נטלה מקדוניה הצפונית חלק מעולם.

==היסטוריה==
לפני עצמאות המדינה, נציגים של מקדוניה זכו בשתי מדליות ב ובמדליה נוספת ב, זכיות שנזקפו תחת המשלחת היוגוסלבית (1980) ומשלחת המשתתפים העצמאיים (1992).

הופעת הבכורה של מקדוניה הצפונית כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו באטלנטה 1996, כששלחה משלחת ספורטאי יחיד, הספורטאי שנשלח היה הקלע ברנימיר יובנובסקי, שזכה במדליית הזהב ב בירי ברובה אוויר, אולם הוא לא הצליח לשחזר את ההישג, ולא שב למולדתו עם מדליה פאראלימפית. 

לאורך ההיסטוריה השתתפו רק שלושה ספורטאים מקדונים במשחקים הפאראלימפיים. הספורטאים המקדונים השתתפו בתחרויות הקליעה בלבד, וזכו בשתי מדליות פאראלימפיות. ונקו קרנפילוב זכה במדליית הכסף ב, ואוליברה נקובסקה-ביקובה זכתה במדליית הזהב ב בירי מ-10 מטרים.

==ראו גם==
* מקדוניה הצפונית במשחקים האולימפיים
* מקדוניה הצפונית במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: ספורט
רומניה במשחקים הפאראלימפיים

רומניה השתתפה לראשונה ב בהיידלברג (1972), ולאחר מכן נעדרה עד המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף החלה רומניה להשתתף החל מהמשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010).

הספורטאי הבולט בתולדות המשלחת הרומנית, הוא רוכב האופניים אדוארד נובאק, שזכה במדליית כסף ראשונה ב וזכה בשלוש מדליות נוספות בהמשך: זהב וכסף ב ומדליית כסף נוספת ב. הג'ודוקא אלכס בולוגה זכה בשתי מדליות כסף.

==מדליות לפי אולימפיאדה==
===משחקי הקיץ===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
|המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) || 0 || 0 || 0 || 0 
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 0 || 0 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 0 || 1 || 0 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 1 || 1 || 0 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 0 || 1 || 1 || 2
|-
| סה"כ || 1 || 3 || 2 || 6
|}

==ראו גם==
* רומניה במשחקים האולימפיים
* רומניה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.paralympic.org/npc/romania רומניה] באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:רומניה: ספורט
גמביה במשחקים הפאראלימפיים

גמביה השתתפה לראשונה ב בלונדון (2012) כששלחה למשחקים משלחת של שני ספורטאים, גבר ואישה. במשחקי החורף לא נטלה גמביה חלק מעולם.

הספורטאים אותם שלחה גמביה למשחקים בשנת 2012, התחרו שניהם במרוץ ל-100 מטר והמרוץ ל-800 מטר (שניהם בקטגוריה T54) אך לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.

==ראו גם==
* גמביה במשחקים האולימפיים
* גמביה במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:גמביה: ספורט
קרואטיה במשחקים הפאראלימפיים

קרואטיה השתתפה לראשונה ב באטלנטה (1996). עד משחקים אלו, התחרו הספורטאים המקדונים במסגרת המשלחת היוגוסלבית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו ספורטאים קרואטים, לצד ספורטאים ממדינות סלובניה, מקדוניה ובוסניה והרצגובינה כמשתתפים עצמאיים. במשחקי החורף לוקחת קרואטיה חלק מאז המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002).

==היסטוריה==
הופעת הבכורה של קרואטיה כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו באטלנטה 1996, כששלחה משלחת של חמישה ספורטאים, שלוש נשים ושני גברים. המשלחת שבה עם מדליה פאראלימפית ראשונה, כשהאתלטית מילקה מילינקוביץ' זכתה במדליית הארד בהטלת כידון.

המשלחת הקרואטית נאלצה לחכות עד המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) בטרם זכתה במדליה פאראלימפית נוספת. באתונה, קטפה קרואטיה ארבע מדליות ארד, כשילנה וקוביץ' סיימה במקום השלישי בתחרות זריקת הדיסקוס, ואילו השחיין מיהוביל ספניה קטף שלוש מדליות ארד (קטגוריה S8) במקצים ל-100 מטר גב, 200 מטר מעורב אישי, ו-400 מטר חופשי.

ב הצליחה קרואטיה לזכות לראשונה במדליית זהב. דארקו קרלי ניצח בתחרות הדיפת כדור הברזל וקבע שיא עולם (קטגוריה F42) של 14.43 מטרים, ואילו אנטוניה באלק זכתה בשתי מדליות זהב נוספות, כשקבעה שני שיאי עולם בתחרות הדיפת כדור ברזל, ובתחרות הטלת הכידון.

==מדליות לפי אולימפיאדה==
===משחקי הקיץ===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 0 || 0 || 4 || 4
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 3 || 1 || 0 || 4
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 0 || 2 || 3 || 5
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 2 || 2 || 1 || 5
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 0 || 3 || 4 || 7
|-
| סה"כ || 5 || 8 || 13 || 26
|}

===משחקי החורף===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|המשחקים הפאראלימפיים פיונגצ'אנג (2018) || 1 || 0 || 1 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| סה"כ || 1 || 0 || 1 || 2
|}

==ראו גם==
* קרואטיה במשחקים האולימפיים
* קרואטיה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.paralympic.org/npc/croatia קרואטיה] באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:קרואטיה: ספורט
עמי שלף

עמי שלף (20 בספטמבר 1936 – 24 בדצמבר 1988) היה כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדת הסנטר בהפועל גבעת ברנר, הפועל תל אביב ונבחרת ישראל. שלף, שהיתמר לגובה של 1.94 מטר, הופיע 56 פעמים במדי נבחרת ישראל.

== קריירה ==
שלף נולד בחיפה, ובצעירותו היה שחיין מצטיין. הוא שיחק כדורסל ובמקצועו היה מורה לחינוך גופני.

בשנים 1958–1964 היה שלף מהשחקנים הבולטים של הפועל גבעת ברנר. בעונת 1959 הוכתר כמלך הסלים של הליגה. בשנת 1961 הגיע לגמר גביע ריד לאחר שקבוצתו גברה במפתיע על הפועל תל אביב. באוקטובר 1964 עבר שלף להפועל תל אביב. שלף שיחק במשך 11 עונות בליגה הלאומית, בהן שש עונות בגבעת ברנר, וחמש עונות בהפועל תל אביב, עימה זכה באליפויות בשנים 1965–1966. הוא רשם 190 הופעות בליגה, בהן קלע 2,740 נקודות.

במקביל שיחק שלף במדי נבחרת ישראל בשנים 1960-1967. בשנת 1962 הוא צורף למכבי תל אביב כשחקן חיזוק במשחקה נגד פולין.

בשנת 1968 פרש ממשחק והחל לאמן נבחרות שונות. בתחילת 1969 החל לאמן את נבחרת ההתיישבות העובדת. באוקטובר 1969 הוא אימן את שער הנגב. ביולי 1970 נתמנה למאמן הפועל פתח תקווה. בשנת 1972 החל שלף לאמן את הפועל תל אביב. באוקטובר 1975 החל לכהן כרכז הכדורסל של הפועל ובמקביל כיהן כיושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד הכדורסל, ויושב ראש ועד העובדים של הפועל. בשנת 1985 מונה לנציג ישראל בוועדת פיב"א לקט סל.

בשנת 1985 מונה למנהל אגף הספורט באיגוד הפועל ובנובמבר 1985 נבחר ליו"ר התאחדות הספורט.

בניו אורי וגור שלף היו כדורסלנים אף הם, ובתו, אלה, נשואה לכדורסלן העבר אורן אהרוני. בנו הבכור ענבל שלף הוא בנו מנישואיו הראשונים. שלף נפטר ממחלת הסרטן בגיל 52.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cadursela.co.il/Dictionary_Value.asp?id=266&Category=167&Dad=167 עמי שלף באתר "כדורסלע"]
* [http://www.safsal.co.il/hplayer.aspx?id=2046 עמי שלף באתר "ספסל"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
אברהם שניאור

אברהם שניאור (יושב שלישי מימין) יחד עם סגל נבחרת ישראל בכדורסל ל[[אולימפיאדת הלסינקי (1952)]]
אברהם שניאור (9 בדצמבר 1928 – 23 בפברואר 1998) היה כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדת הסנטר.

== קריירה ==
שניאור, שיחק כשחקן פנים והיתמר לגובה של 1.86 מטר. הוא היה לקפטן הראשון של נבחרת ישראל, במדיה הופיע 29 פעמים, ושימש גם כקפטן מכבי תל אביב.

בצעירותו היה שניאור ספורטאי רב תחומי, והצטיין גם בענפי האתלטיקה הקלה והכדוריד, ואף היה אלוף ישראל לנוער בהדיפת כדור ברזל והטלת כידון. שניאור החל את הקריירה כשהיה בן 16 כשהחל לשחק במדי קבוצת הבוגרים של מכבי תל אביב.

הוא שיחק במדי נבחרת ישראל שהשתתפה בטורניר הכדורסל באולימפיאדת הלסינקי (1952) ושסיימה במקום החמישי באליפות אירופה בכדורסל 1953 והיה השחקן המצטיין של הנבחרת בטורניר. שנה לאחר מכן באליפות העולם בכדורסל 1954, סייע לנבחרת לסיים במקום השמיני. 

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, שימש שניאור כמאמן בהפועל חיפה, לתקופה קצרה, ואף ישב בבית סוהר לאחר שהורשע בזיוף שטרות.

ב-10 בינואר 2013, לפני משחקה של מכבי תל אביב נגד פנרבחצ'ה במסגרת היורוליג הוענק לנכדו של אברהם שניאור פרס לאות הוקרה על שנותיו במכבי תל אביב. הפרס הוענק על ידי קבוצת מכבי תל אביב, כמו כן הועלה לגג היכל יד אליהו דגל עם מספרו של אברהם שניאור באותן השנים - 3.

==קישורים חיצוניים==

* אברהם שניאור, [http://www.jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1959%2F01%2F04&id=Ar00509&sk=3B00A113 על ותיקים וצעירים], מעריב, 4 בינואר 1959
* [http://www.cadursela.co.il/Dictionary_Value.asp?id=220&Category=167&Dad=167 פרופיל באתר "כדורסלע"]

קטגוריה:מאמני הפועל חיפה בכדורסל
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:מורשעים בדין בישראל
קטגוריה:ספורטאים רב תחומיים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:נושאי דגל ישראל באולימפיאדה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
קונבאייר F-106 דלתא דארט

קונבאייר F-106 דלתא דארט הוא מטוס יירוט על-קולי מהדור השני וחלק ממטוסי סדרת המאה שפותח על ידי חברת קונבאייר בארצות הברית באמצע שנות ה-50. המטוסים הראשונים נכנסו לשירות באוקטובר 1959, והתמידו בשירות עד 1988. חיל האוויר האמריקאי היה המפעיל העיקרי של כלי הטיס, ובשיא השימוש בו הופעלו 13 טייסות בו זמנית.

== היסטוריה ==
המטוס הוא פרי פיתוחו של מטוס קודם של החברה, הקונבאייר F-102 דלתא דאגר. פיתוחו של ה-F-106 דלתא דארט החל בעקבות בקשת חיל האוויר האמריקאי למיירט על קולי בעל יכולת טיסה במהירות 2 מאך בגובה 35,000 רגל (10,670 מטרים). כמו כן, נדרש כי למטוס תהיה יכולת לפעול בכל מזג אוויר וסייג רום של 70,000 רגל (21,335 מטר).

במהלך טיסת המבחן הפגין המטוס ביצועים מאכזבים, וחיל האוויר האמריקאי כמעט והחליט על ביטול הפיתוח. במקום ביטול התוכנית, צומצמה הזמנתם של כ-650 מטוסים כדי לחסוך בהוצאות, כך שבמקום 1,000 כלי טיס מתוכננים, נרכשו רק 350. מתוך 350 המטוסים שנרכשו, 277 מתוכם היו מדגם A ו-63 מתוכם היו מדגם האימון B, הדו-מושבי.

התאמה טובה יותר של ה-F-106, מקודמו, ה-F-102 לחוק השטחים האווירודינמי החיוני, בתוספת שיפורים שבוצעו במנוע ואוויוניקה הביאו את המטוס לסטנדרט הרצוי, והמטוס נכנס לשירות פעיל באוקטובר 1959. המטוס זה היה מהמטוסים היחידים שהפעילו את רקטת האוויר-אוויר הגרעינית, AIR-2 ג'יני. המטוס הוצב באלסקה, איסלנד, ארצות הברית, ולפרקים גם בגרמניה ובקוריאה הדרומית.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:ConvairF-106DeltaDart01.JPG
קובץ:F-106A 102FIW Tu95D CapeCod 1982.jpeg
קובץ:F-106 Delta Dart 87th FIS.JPEG
קובץ:F-106 unmanned landing.jpg
קובץ:F-106A from rear right.jpg
קובץ:F-106B Delta Dart.jpg
קובץ:QF-106 aircraft taking off.jpg
קובץ:F-106A Chase Dart.JPEG
קובץ:Convair F-106A Delta Dart 1.jpg
קובץ:The Mercury Seven Astronauts - GPN-2000-001286.jpg
</gallery>

==ראו גם==
*קונבאייר F-102 דלתא דאגר
* סדרת המאה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.f-106deltadart.com אתר על המטוס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קונבאייר
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:כלי טיס בעלי כנף דלתא
גיטל מייזל

גיטל מייזל (מייזיל) (בן חיים) (1898 / י"ג באב תרנ"ט, יולי 1899 – כ"ח בחשוון תשמ"ו, 12 בנובמבר 1985) הייתה מתרגמת יידית ומבקרת ספרות ישראלית.

==ביוגרפיה==
גיטל מייזל נולדה ב-1898 בבית כפרי ליד העיר קייב שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה) במשפחה יהודית אדוקה ואמידה, בתם של שרה חנה ור' ישראל, ואחותו הצעירה של נחמן מייזל (לימים עורך ומבקר ספרות).
בשנת 1917 סיימה לימודיה בגימנסיה בקייב. הייתה פעילה בחוגים מהפכניים יידיים. ב-1921 עברה למוסקבה, וב-1922 עזבה את רוסיה ועברה לוורשה, שם עבדה בחינוך. לאחר מכן עברה לפריז, ולבסוף עלתה לארץ ישראל והצטרפה להוריה.

תרגמה יצירות רבות לילדים ליידיש, בעיקר מפולנית ומרוסית.
בשנת 1935 ערכה ופרסמה את הקובץ "הילד בארץ ישראל", שבו אספה יצירות ואמרות של ילדי הארץ.

כתבה ביקורות ספרות, בעיקר בכתבי העת היידיים, ותקופה מסוימת גם בעברית ב"על המשמר".

בשנת 1974 ראה אור בהוצאת י"ל פרץ הקובץ מפרי עטה "עסייען" (מסות), שבו בעיקר מאמרים על גדולי הספרות היידית והעברית. הספר זיכה אותה ב-1975 בפרס לספר המצטיין מטעם הקרן לחינוך יידי חילוני.

הייתה נשואה לשחקן "הבימה" צבי בן-חיים (1898–1957) עד מותו. בני הזוג היו הורים לבת.

גיטל מייזל נפטרה ב-1985 בתל אביב, בגיל 86. נקברה בבית העלמין קריית שאול לצד בן-זוגה.

==ספריה==
* עסייען, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ד.

===בעריכתה===
* הילד בארץ ישראל: צרור יצירות של ילדים, מבני שנה וחצי עד שלוש עשרה וחצי שנה, בעל פה, בכתב, בציור ובנגינה; בצירוף צילומים של טפוסי ילדים וילדות; לוקטו וסודרו ע"י גיטל מייזיל, תל אביב: ג’ מייזיל, תרצ"ה.

===תרגומיה===
* פ"מ דאָסטאָיעווסקי, פאר יוגנט: אויסדערוויילטע דערציילונגען; יידיש: גיטל מייזיל, ורשה: יאטשקאווסקי, 1924. (לנוער)
* יצחק באבעל, די געשיכטע פון מיין טויבענשלאק: און אנדערע דערציילונגען; פון רוסיש: גיטל מייזיל, וילנה: קלעצקין, 1927.
* לעוו טאָלסטאָי פאר קינדער; איבערזעצט: ג. מייזיל, וילנה: טאמאר ('קינדער ביבליאטעק טאמאר'), 1928. (לילדים)
* נ. אָגניעוו [Н. Огнёв], דאָס טאָגבוך פון קאָסטיא ריאבצעוו; פון רוסיש: גיטל מייזיל, 2 כרכים, וילנה: ב’ קלעצקין, 1930.
* וואנדא וואסילעווסקא, רעגנבויגן; פון פויליש: גיטל מייזיל, תל אביב: ניי-לעבען, 1946. (רומן)
* לאָרד ראסעל אף ליווערפול , די בייטש פון האקנקרייץ: קורצע געשיכטע פון די נאצישע קרינס-פארברעכנס אין דער צווייטער וועלט-מלחמה; פון ענגליש: גיטל מייזיל, תל אביב: גלויות, 1956.

==קישורים חיצוניים==

* (קורות חייה עד שנת 1927)

מפרי עטה:
* 
* 
* (על ספרה של אמה תלמי-לוין "בין גבולות")
* 
* 
* (על ספרו של רובר מרל )
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתרגמים ליידיש
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:סופרות כותבות יידיש
קטגוריה:מבקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:מסאיות ישראליות
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
Workgroup

Workgroup (מילולית מאנגלית: קבוצת עבודה) הוא המונח בו משתמשות חברת מיקרוסופט, חברות מחשבים אחרות ובעקבותיהן הקהל הרחב, לתיאור רשת מחשבים בטכנולוגיית עמית לעמית (P2P). מערכת ההפעלה של מיקרוסופט למשל מאפשרת הרשאת גישה לקבצים, מדפסות, חיבורי אינטרנט ומשאבים משותפים אחרים לכל אחד מחברי קבוצת העבודה.

בתחילת שנות ה-90 הוציאה מיקרוסופט גרסאות Microsoft Windows מסדרת Microsoft Windows 3.x שנקראו Windows for Workgroups על מנת להדגיש את תכונת שיתוף המשאבים לקבוצות עבודה שנכללו בהן.

בין יתרונות המערכת: נוחות השימוש, העובדה שכל המחשבים החברים ברשת הם "עמיתים" ואין לאף מחשב שליטה על מחשב אחר ברשת. 

עלו מספר חסרונות כמו חוסר האפשרות להגן באמצעות סיסמה, הגבלה בכמות המחשבים שיכולים להות חברים באותה רשת והעובדה שכל המחשבים חייבים להיות על אותה רשת.

==קישורים חיצוניים==
* [http://compnetworking.about.com/cs/design/g/bldef_workgroup.htm Workgroup]

קטגוריה:ארכיטקטורת רשת
קטגוריה:Windows
שטח פנים סגולי

שטח פנים סגולי הוא שטח פנים ליחידת מסה, או ליחידת נפח, של חומר. המונח משמש בעיקר לתיאור אבקות וחומרים ספוגיים. שטח הפנים הסגולי של חומר קובע עד כמה החומר חשוף לסביבתו, ולכן קובע עד כמה החומר יגיב עם גזים או נוזלים עימם הוא בא במגע. לדוגמה, חומר עם שטח פנים סגולי גבוה יספח אליו בקלות מים או חמצן. חומר שבבסיסו הוא דליק, יהיה דליק בהרבה עם שטח פנים גבוה.

עבור חומר עם חלקיקים בצורה כלשהי קבועה, שטח הפנים הסגולי גדל ביחס הופכי לגודל החלקיקים. לדוגמה אם החומר מורכב מחלקיקים כדוריים זהים, הקטנת הרדיוס פי שניים תגדיל את שטח הפנים הסגולי פי שניים.

==שיטות מדידה==
קיימות מספר שיטות מדידה לשטח פנים סגולי, אולם לא קיימת שיטה ישירה המתאימה לכל חומר.

===ספיחת חנקן===
אחת השיטות הנפוצות מסתמכת על ספיחת גז חנקן, תוך שימוש בחומר שהוא נקי מחנקן והנחה של כמות החנקן ליחידת שטח הנספחת לחומר.

==ראו גם==
* דוגמה לשטח פנים סגולי.

קטגוריה:כימיה פיזיקלית
כפר השעשועים

כפר השעשועים היא רשת חנויות צעצועים ומשחקים ישראלית. הרשת משווקת צעצועים ומשחקים, מכשירי כתיבה ומוצרי פופ, מוצרים לימי הולדת ומסיבות, גאדג'טים ועוד. הרשת מפעילה 48 סניפים ברחבי הארץ. הסלוגן של הרשת היא "הכי זולים בלי בלבולים".

== היסטוריה ==
הרשת הוקמה ב-1993 על ידי אבי כץ ורונן לוי. נסיבות הקמת הרשת היו בעסקה כושלת בה רכש אבי כץ מחברה איטלקית תכולה של מפעל צעצועים שנסגר, בתמורה למיליון דולרים; את הסחורה היה אמור לקבל ב-75 מכולות, אך הגיעו רק 13, שהכילו סחורה בשווי של 300 אלף דולרים בלבד. כץ נאלץ למכור את כל רכושו כדי לכסות את החובות. הוא פנה לרונן לוי, בעל חנות צעצועים בכפר סבא בשם "כפר השעשועים", והציע לו לפתוח ביחד רשת, תוך שימוש ב-13 המכולות.

קבוצת כפר השעשועים התרחבה לאורך השנים, וכללה גם רשתות שיווק כגון "ששת" ו"הכול בדולר".

ב-1995 רכשו הרולד ומייקל זקס, משקיעים דרום-אפריקנים, 50% ממניות הקבוצה מהאחים כץ ומרונן לוי, שעד אז החזיקו כל אחד בשליש מהחברה.

ב-2002 רכשה קבוצת גאון אחזקות של בני גאון 50% מהקבוצה, לפי שווי חברה של 50 מיליון ש"ח. האחים כץ מכרו אז כ-16% מהמניות והרוויחו סכום של כ-8 מיליון ש"ח.

בתחילת שנת 2005, 50% מאחזקות הרשת היו בידי רונן לוי, האחים שמואל ואבי כץ ודורון ינאי, וה-50% הנותרים בידי גאון אחזקות. בפברואר 2005 רכשה הריבוע הכחול את חלקה של גאון אחזקות ברשת תמורת 30 מיליון ש"ח. ב־2010 מכרו לוי וכץ את יתרת מניותיהם בחברה.

בשנת 2011 החזיקה הרשת בנתח של 19% מענף הצעצועים, עם הכנסות של כ-192 מיליון ש"ח; הרשת הוצבה במקום השני בהחזקת נתח שוק (החברות האחרות היו טויס אר אס עם 21%, וכן הפיראט האדום, הפנינג ועידן 2000).

בפרסומות הרשת כיכב החל מ-2012 השחקן והבדרן יובל שם-טוב (יובל המבולבל).<ref></ref>

ב־2013 מכר דודי וייסמן, שהיה אז הבעלים של הריבוע הכחול, 65% מהמניות חזרה לרונן לוי. ב-2015 רכש לוי את מלוא המניות מהריבוע הכחול, והפך לבעלים של הרשת.

במרץ 2017, קבוצת אנשי עסקים בראשות מנכ"ל הרשת גל אלון רכשה את החברה תמורת כ-10 מיליון ש"ח. באפריל ביקש בנק לאומי למנות כונס נכסים לרשת, בעקבות חוב של 9 מיליון ש"ח.<ref></ref> ביוני 2017 נמכרה הרשת שוב, לאנשי העסקים חנן אסיאג ויובל עיני, יחד עם קבוצת משקיעים נוספת, שכללה את האחים ניסנוב ומשקיעים נוספים, במחיר של 6.5 מיליון ש"ח.

בינואר 2019 רכשו אסיאג ועיני את מלוא השליטה ברשת מקבוצת המשקיעים הנוספת, במחיר של 6 מיליון ש"ח.<ref></ref>

ב-2020 הרשת נרכשה על ידי רשת הצעצועים הרשת המתחרה, "עידן 2000". עקב זאת הפך בני גרינאפל למנכ"ל משותף של שתי הרשתות.

באותה שנה שב יובל המבולבל לככב בפרסומות הרשת. בנוסף, הרשת בחרה בסמליל בשם "מג'יק".

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* [http://www.bhol.co.il/forums/topic.asp?topic_id=807868&forum_id=771 המיליונר אבי כץ בהצופה], באתר בחדרי חרדים

==הערות שוליים==

קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1993
תיכון לוסטיג

תיכון לוסטיג הוא בית ספר תיכון חרדי לבנות ברמת גן. נקרא על שם מייסדו הרב שאול לוסטיג.
== היסטוריה ==
התיכון נוסד בשנת 1960 על ידי הרב שאול לוסטיג, איש חינוך חרדי יוצא גרמניה. לאחר פטירתו התמנה חתנו הרב בנימין מצגר כמנהל התיכון.

חלק ניכר מבוגרות התיכון ממשיך במסגרת ההמשך של התיכון – "מכון לוסטיג".

בשנת 2014 פרש לגמלאות המנהל הרב מצגר, הוא שימש כרב חינוכי של מכון לוסטיג, אך נפטר בשנת תשע"ט, זמן קצר לאחר פטירת רעייתו. 

את מקומו בניהול התיכון ממלא הרב משה לוסטיג, נכדו של המייסד.

הבנות ההולכות לתיכון הן לרוב חרדיות אך ישנן גם דתיות.

בניגוד לבתי ספר חרדיים אחרים תיכון לוסטיג מגיש לבגרות.

==קמפוס לוסטיג==
קמפוס (מכון) לוסטיג הוא מסגרת המשך לתיכון לוסטיג, שהוקם בשנת 1989 ופועל כמוסד אקדמי לבנות בית יעקב - כשלוחה של המרכז האקדמי לב (לשעבר בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים). הקמפוס שוכן בבניין של תיכון לוסטיג ברמת גן ומהווה מסגרת המשך לרוב תלמידותיו. כמו כן לומדות בו תלמידות מסמינרים חרדיים ומתיכונים ממלכתיים דתיים.

עד הקמתו התקיימו לימודי המשך על-תיכוניים בתחום ראיית חשבון ולאחר הקמתו נוספו בו לימודי מחשב. חלק משעות הלימודים מוקדש ללימודי מקצועות קודש.

קטגוריה:רמת גן: תיכונים
קטגוריה:חינוך חרדי
קטגוריה:מוסדות חינוך לנשים בישראל