OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לוי יצחק הורוביץ

הרב לוי יצחק הלוי הורוביץ (כ"ז בסיוון ה'תרפ"א, 3 ביולי 1921 - י"ח בכסלו ה'תש"ע, 5 בדצמבר 2009) היה האדמו"ר השני של חסידות בוסטון וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית ולאחר מכן בישראל.

== חייו ==
נולד בכ"ז בסיון ה'תרפ"א (3 ביולי 1921) לשרה סאשא ולרב פינחס דוד הלוי הורוביץ. בשנת ה'תש"ג (1943) התחתן עם רייכל אונגר. היה פעיל בארצות הברית בנושאים יהודיים ונפגש עם הנשיא ג'ון קנדי ועם פוליטיקאים מקומיים אחרים במסצ'וסטס ובברוקליין בפרט. בבוסטון הקים מספר ארגונים לעזרה קהילתית, ביניהם הארגון רופא.

עסק בקירובם של סטודנטים יהודים שלמדו באוניברסיטאות בבוסטון ליהדות וערך להם "שבתונים" שבהם חוו שבת בחצרו.

עלה לארץ לאחר מלחמת ששת הימים ורצה להקים קהילה על אדמות שאביו רכש בשכונת שועפאט. בעקבות הצעת עיריית ירושלים החליף אותן בקרקעות בשכונת הר נוף, שם הקים בשנת ה'תשמ"ד קהילה חסידית ואת בית מדרשו שהפך לבית הכנסת מרכזי בשכונה. לאחר עלייתו ארצה נהג לשהות בקיץ בירושלים ובחורף בבוסטון. בשנת ה'תשנ"ט (1999) הוקמה קהילה נוספת בביתר עילית.

בשנת ה'תשמ"ט (1989) מונה לחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. הוא דגל בעמדות ניציות בכל הקשור לנושאי ארץ ישראל, וקולו הכריע בכמה דיונים חשובים לקבלת החלטות ניציות של מועצת גדולי התורה. בתקופת ההכנות לביצוע תוכנית ההתנתקות ביקר בגוש קטיף והביע את מחאתו על ביצוע המהלך.

הרב הורוביץ נפטר בי"ח בכסלו ה'תש"ע (5 בדצמבר 2009), שבת פרשת וישלח, ונקבר באותו לילה בבית הקברות בהר הזיתים.

אחרי פטירתו מונו שלושת בניו לאדמו"רים: הרב פינחס דוד כיהן בניו יורק, הרב מאיר אלטר בהר נוף, והרב נפתלי יהודה בבוסטון. השלושה מונו ע"פ צוואת אביהם.

== משפחתו ==
* בנו, רבי פינחס דוד, האדמו"ר מבוסטון חוסט בניו יורק
:*בנו, רבי משה שמעון, האדמו"ר מבוסטון בביתר עילית
:*בנו, רבי יהושע, האדמו"ר מבוסטון במונסי
* בנו, רבי מאיר אלטר, האדמו"ר מבוסטון בהר נוף
* בנו, רבי נפתלי יהודה, האדמו"ר מבוסטון בבוסטון
* בתו, שיינא עלקא, נשואה לרב יוסף פרנקל - האדמו"ר מוויאלפולי
* בתו, טויבא לאה, נשואה לרב משה חיים גלדציילר - רב קהילת בית שלמה ודיין בית הדין לממונות בהר נוף

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* The Bostoner Rebbetzin Remembers, Rebetzin Raichel Horowitz of Boston Har Nof recalls Jewish life in Poland, America, and Israel, Artscroll, 1996
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוסטון: רבנים
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:ירושלים: אדמו"רים
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:הר נוף: רבנים
קטגוריה:משפחת בידרמן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
מחם

מחם חשמלי המצויד בכפתור הרתחה, [[פיקוד שבת ובחוגה לשליטה על עוצמת החום של פיקוד השבת וכן ברז מזיגה]]
מֵחַם (או בכתיב השגוי "מיחם") הוא כלי להרתחת מים בעל קיבול גבוה בהשוואה לקומקום. המחם משמש להרתחת מים לצרכים שונים כגון משקאות חמים, בישול וניקיון. מחמים נמצאים בשימוש הן בבתי עסק והן בבתים פרטיים, ובפרט בקרב אוכלוסייה שומרת שבת, בשל פיקוד שבת המאפשר שמירה על חום המים באופן קבוע ללא הדלקה. השימוש במחם שכיח במיוחד גם בקרב גופים מוסדיים וציבוריים כגון מסעדות, חדרי מורים, חדרי אוכל ומשרדים.

== מבנה ==
המחם עשוי לרוב ממכל פלדת אל-חלד (נירוסטה) או ממתכת אחרת בעלת עמידות גבוהה למים וחלודה. צורת המכל גלילית, ולעיתים קיים בצידו מחוון המראה את גובה המים במחם. גוף חימום מצוי בתחתית המכשיר, ומכוסה לעיתים קרובות במסגרת פלסטיק קשיחה. סנטימטרים ספורים מעל תחתית המחם נמצא ברז המשמש למזיגת המים, גובה הברז מאפשר הצבת כוס מתחתיו. למחמים קיבולת גבוהה, בין שני ליטרים במחמים הקטנים עד ל-60 ליטרים בגדולים.

חלק מהמחמים מצוידים בתרמוסטט אשר מווסת פעולה של גוף חימום. מחמים מודרניים כוללים מערכת בקרה ותצוגת טמפרטורה דיגיטלית.

== השבתה פתאומית של מחם ==

עקב נוכחות מים במכשיר ומיקומו בסביבה לחה (כגון מטבח), עלול המחם לסבול מרגישות לתקלות. בכל מחם קיים תרמוסטט אשר ביכולתו להשבית את המכשיר. לרוב ימוקם כפתור התרמוסטט בתחתית המכשיר. התקלה הנפוצה ביותר במחמים היא קפיצת התרמוסטט, אשר ניתנת לתיקון פשוט בעזרת החזרת הזיז הקטן למקומו. לא בכל מחם קיים תרמוסטט בעל זיז פלסטיק.

טעות נפוצה נוספת היא הדלקת המחם ללא מים. פעולה זו עלולה לגרום לשריפת גוף החימום של המכשיר, ואף להריסתו. זאת מפני שהמחם בנוי כך שהוא "מזהה" מתי המים רותחים וכך יכול להפסיק את פעולת גוף החימום. ללא מים עלול גוף החימום לשרוף את המחם ולהשביתו כליל.

בדגמים בהם אין תרמוסטט בכלל, ההפעלה והפסקת הרתחת המים מתבצעת ידנית על ידי כפתור ההרתחה, מה שמאלץ לאחר מכן, להשתמש בפיקוד השבת, כדי לשמור על חום המים. אם משאירים את כפתור ההרתחה דלוק כאשר המים רותחים, גופי החימום לא יכבו, מה שעלול לגרום להתאדות כל המים ולשריפת גוף החימום.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמצעי חימום והכנת מזון
קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:מכשירי חשמל משרדיים
קטגוריה:חימום
קטגוריה:טכנולוגיה והלכה: שבת
חדר שינה

חדר שינה לדוגמה, בתוך [[קאזה מילה, ברצלונה]]
חדר שינה, או חדר מיטות, הוא חדר המשמש למטרות שינה בשעות הלילה, ולהירגעות בשעות היום.

במקרים בהם יש במבנה יותר מחדר שינה אחד, משמש אחד החדרים לחדר השינה הראשי, שהוא לרוב גדול יותר במידותיו, בו לנים ההורים, או הדיירים המכובדים יותר.

חדרי שינה יכולים להיות מעוצבים ברמות שונות, יש מהם פשוטים במיוחד ויש מורכבים למדי. ריהוט סטנדרטי אופייני לחדר שינה הוא בדרך כלל מיטה ועליה מזרן, ארון, שידה, ושולחן איפור. בבתים מודרניים נבנים לעיתים קרובות בצמוד לחדר השינה של ההורים גם חדר אמבטיה וחדר ארונות, ומכלול זה נקרא סוויטת הורים או "מאסטר בדרום".

אצל אנשים מבוגרים משמש לרוב חדר המיטות גם לחדר בבית בו מקיימים יחסי מין.

== עיצוב חדר השינה ==
ברוב התרבויות משמש חדר השינה כחדר האינטימי יותר בבית. עיצובו משתנה מתרבות לתרבות, וקיימים סגנונות שונים בהן ניתן לעצבו. סגנונות העיצוב הנפוצים הם:

==== הסגנון הקלאסי ====
הסגנון העתיק מבוסס על עיצוב חדרי השינה בארמונות ובבתי אצילים בימי הביניים. מאחר שהיה נהוג בבתי האוכלוסייה האמידה באירופה בימי הביניים, הוא לא היה נפוץ בעבר. סגנון זה מתאים בעיקר לחדרי שינה גדולים, מאחר שהוא כולל פריטי ריהוט עתיקים, שהם לעיתים גדולים יותר מאלה הנבנים כיום. הווילונות המתאימים לחדר בעיצוב זה הם וילונות כבדים ואטומים מבדים קטיפתיים, הנקשרים, בדרך כלל בצדדים, כשמתחתם וילון דק ואוורירי. מיטות גדולות גם מסוג אפריון, על הרצפה משתלבים שטיחים עתיקים, ארוגים בעבודת יד, בצבעים כהים התואמים את הצבעים בחדר. הנברשות ומנורות הקריאה בחדר משלבות לעיתים קרובות זכוכית אטומה וברונזה, והן פריט עיצובי מפוסל בפני עצמו.

==== הסגנון הרומנטי====
הסגנון הרומנטי הוא שילוב בין השפעת הסגנון העתיק לסגנון מודרני יותר. זהו הסגנון הנפוץ ביותר, והוא הסגנון בו נהוג לעצב חדרי שינה בבתי מלון, למשל. סגנון זה מתאפיין בצבעים פסטליים רכים, מיטה רחבה, ווילונות שופעים, לרוב שקופים או שקופים בחלקם, ושטיחים בצבעים כהים. מושם דגש על התאורה, שניתן לעמעמה ולהפכה לרומנטית, ועל מנורות קריאה שניתן לעצבן באופנים שונים. בחדר בסגנון הרומנטי היה נהוג בעבר להציב גם שולחן איפור בסמוך לארון הבגדים.

==== סגנון כפרי ====
למרות שמו, הסגנון הכפרי כיום אינו דומה לחדרי השינה בהם גרו אכרים או חוואים בעבר. אולם נעשה בו שימוש בבדים, בעץ, ובחומרים האמורים להזכיר את הטבע ואת אווירת הכפר. החומר הבסיסי בסגנון זה הוא עץ, הבדים על החלונות מעוצבים בדרך כלל בצבעים עליזים ופרחוניים והפריטים המשלימים יכולים להיות עשויים קש. הקירות שאינם מכוסים בעץ יכולים להיות מכוסים בטפטים, או בצבעים תואמים. רצפת החדר יכולה להיות עשויה מעץ, מצופה בפרקט או בשטיח דק מקיר לקיר.

====הסגנון המודרני ====
הסגנון המודרני משקף אופנה צעירה ועכשווית, ומעוצב בקווים ישרים ונקיים. בסיס המיטה וגב המיטה בעיצוב המודרני חשופים, בדרך כלל, והחומרים הנפוצים בסגנון זה הם ברזל ועץ מעובד, מלוטש וצבוע. הוילונות הם וילונות גלילה או רפפה אופקיים או אנכיים, הקירות לבנים בוהקים והקישוטים העיקריים הם תמונות מודרניות צבעוניות. המנורות לצד המיטה ובשאר חלקי החדר הן מנורות בעלות קווים ישרים ונקיים המשלבים בעיקר מתכות. בחדרי שינה בעיצוב מודרני מוצבים לעיתים גם מחשב וטלוויזיה.

== ראו גם ==
* חדר השינה של לינקולן
* חדר שינה בארל

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

שינה, חדר-
קטגוריה:שינה
ביטול תורה

ביהדות, ביטול תורה הוא הימנעות מתלמוד תורה ללא סיבה מוצדקת, חרף מצוות תלמוד תורה, עליה נאמר .

==הצדקה לביטול תורה==
יש תשובות שונות לשאלה מהי פעילות חיונית המהווה הצדקה להיבטל מתורה ומהי פעילות שאינה חיונית. יש המחמירים ומצמצמים בפעילות המותרת, ויש המרחיבים. לכל הדעות צרכים בסיסיים של אדם, כגון אכילה ושתייה, הן בגדר פעילות חיונית. יש הרואים בפעילות פוליטית להצלחת רשימות מתמודדים בבחירות לכנסת ישראל מטרה חשובה המצדיקה ביטול תורה מצד העוסקים בה, בשל ציפייה לתוצאות חיוביות ליהדות במדינת ישראל בעקבות הצלחת רשימת מתמודדים בבחירות.

===ביטול תורה ולימודי חול===
יש הרואים בלימודי חול (לימודים שאינם לימודי קודש) ביטול תורה, ויש אומרים כי לימודי החול הכרחיים להבנת התורה. הגר"א למשל, בהשראתו של רמב"ם, טען כי ידיעת כל החכמות מסייעת לתורה: . כך שלימודי החול יכולים להוות חלק ממצוות תלמוד התורה. אך לפי פרשנותו של רב יוסף קאפח על תפיסת הרמב"ם בעניין זה, לא קיים ביהדות כלל מושג "לימודי חול" מול "לימודי קודש", אלא "לימוד מועיל" מול "לימוד סרק"; כאשר "לימוד מועיל" אלה לימודי תורה ומדעי טבע ו"לימודי סרק" הם פחות או יותר הנקראים היום מקצועות הומניים.

===ביטול תורה ותפילה===
רוב החסידויות, למעט כמה בודדות, הדגישו את נושא הדבקות בה', והמאמצים הגדולים שצריכים להיות בתפילה. באופן טבעי, אריכות התפילה באה על חשבון לימוד התורה, דבר שנתפס אצל המתנגדים כביטול תורה. בקרב ישיבות ליטאיות רבות, נפוץ המנהג לקצר בחזרת הש"ץ בתפילת מנחה, בנימוק שהתפילה הארוכה גורמת לביטול תורה.

==דברי חז"ל על ביטול תורה==
* אמר רבא, ויש אומרים רב חסדא: אם רואה אדם שייסורין באין עליו – יפשפש במעשיו, שנאמר "נחפשה דרכינו ונחקורה ונשובה עד ה'" ( ); פשפש ולא מצא – יתלה בביטול תורה, שנאמר: "אשרי הגבר אשר תיסרנו יה ומתורתך תלמדנו" (). ואם תלה ולא מצא - בידוע שייסורין של אהבה הם, שנאמר: "כי את אשר יאהב ה' יוכיח" ().
* יוסי בן יוחנן איש ירושלים אומר, יהי ביתך פתוח לרווחה, ויהיו עניים בני ביתך. ואל תרבה שיחה עם האישה - באשתו אמרו, קל וחומר באשת חברו; מכאן אמרו חכמים, כל המרבה שיחה עם האישה- גורם רעה לעצמו, ובטל מדברי תורה, וסופו יירש גיהינם.
* בעון עינוי הדין ועיוות הדין וקלקול הדין וביטול תורה חרב וביזה רבה ודבר ובצורת בא ובני אדם אוכלין ואינן שבעין ואוכלין לחמם במשקל דכתיב () והבאתי עליכם חרב נוקמת נקם ברית וגו'.
* כל שאפשר לו לעסוק בתורה ואינו עוסק הקב"ה מביא עליו יסורין מכוערין ועוכרין אותו שנאמר: () נאלמתי דומיה החשיתי מטוב וכאבי נעכר.
* אם תעזבני יום יומים אעזבך - ספרי

==ראו גם==
* התמדה (לימוד תורה)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.kipa.co.il/ask/show/89943 ביטול תורה], באתר "כיפה"
* הרב עידו פכטר, "[http://alonshabbat.com/2013/06/10/גדר-ביטול-תורה-הרב-עידו-פכטר/ גדר ביטול תורה] ", פורסם בעלון "מסביב לשולחן".
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצוות תלמוד תורה
קטגוריה:מניין מצוות שמירת הלשון לפי החפץ חיים
לסלו לובאס

לסלו לובאס (בהונגרית: Lovász László; נולד ב-9 במרץ 1948 בבודפשט) הוא מתמטיקאי הונגרי, הידוע בעיקר בזכות עבודותיו בקומבינטוריקה, שעליהן קיבל את פרס וולף.

==ביוגרפיה==

כשהיה תלמיד תיכון זכה לובאס במדליית זהב באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית (בשנים 1964, 1965 ו-1966). הוא סיים דוקטורט במתמטיקה בשנת 1970 באקדמיה ההונגרית למדעים, בהנחיית טיבור גאלאי. משנת 1990 שימש לובאס כפרופסור באוניברסיטת ייל והיה חבר במעבדות המחקר של מיקרוסופט עד שנת 2006. כיום הוא ראש המחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בודפשט.

בשנת 1975, בעבודה משותפת עם המתמטיקאי פול ארדש, הוכיח לובאס את למת המקומיות של לובאס (lovász local lemma), שהוא משפט מרכזי בתורת ההסתברות.

בשנת 1978 הוכיח את השערת קנזר בתורת הגרפים באמצעות משפט בורסוק-אולם הטופולוגי. צעד מפתיע זה נחשב לראשיתו של ענף הקומבינטוריקה הטופולוגית.

בשנת 1982 זכה בפרס פולקרסון עם עמיתים נוספים.

בשנת 2001 זכה בפרס גדל על עבודה משותפת עם קבוצת מדעני מחשב שהובילה לפיתוח משפט ה-PCP.

בשנת 2006 זכה בפרס ג'ון פון נוימן.

בשנים 2007–2010 שימש לובאס כנשיא האיחוד המתמטי הבינלאומי (IMU). הוא קיבל את פרס בויאי בשנת 2007, ונבחר כחבר בחברה המדעית המלכותית השוודית. הוא זכה גם בחברות כבוד בחברה המתמטית של לונדון. בשנת 2010 זכה בפרס קיוטו על תרומתו למדעי המתמטיקה בתחום אלגוריתמי מיטוב בדידים.

בשנת 2012 זכה בשנית בפרס פולקרסון.

בשנת 2021 זכה בפרס אבל (יחד עם אבי ויגדרזון).

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.cs.elte.hu/~lovasz אתר הבית של לובאס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:מתמטיקאים הונגרים
קטגוריה:חוקרי תורת ההסתברות
קטגוריה:זוכי פרס גדל
קטגוריה:זוכי פרס קנות'
קטגוריה:זוכי פרס ג'ון פון נוימן (INFORMS)
קטגוריה:חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס וולף למתמטיקה
קטגוריה:זוכי פרס פוליה
קטגוריה:זוכי פרס פולקרסון
קטגוריה:זוכי פרס אבל
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1948
ממפיס בליק

מליק טוסטון קוקס (אנגלית: Malik Thuston Cox; נולד ב-23 ביוני 1978) ידוע יותר בכינויו ממפיס בליק (Memphis Bleek) או בליק הוא ראפר ומפיק מוזיקלי בעל חברת תקליטים גט לואו רקורדס. נכון ל-2024, בליק הוציא ארבעה אלבומים. פירוש שמו של ממפיס הוא: "Making Easy Money Pimping Hoes In Style".

==קריירה==
בליק הוא חבר ילדות של ג'יי זי. הוא היה אחד האמנים הראשונים לחתום ברוק-א פלה, חברת התקליטים שג'יי זי ייסד. הוא הופיע לראשונה באלבומו הראשון של ג'יי זי, "Reasonable Doubt" שיצא בשנת 1996. באלבום זה ג'יי זי כתב לו את הטקסטים. בשנת 1998 בליק הקים לייבל משלו, "Get Low Records". לאחר הצלחת האלבום "Hard Knock Life" של ג'יי זי קיבלה חברת התקליטים שלו חשיפה, מה שנתן את האפשרות לשחרר את אלבום הבכורה של בליק "Coming of Age". האלבום הצליח מאוד, מכר 118,000 העתקים בשבוע הראשון והגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד. האלבומים הבאים שלו,, "The Understanding" שיצא בשנת 2000 ו-"M.A.D.E." שיצא בשנת 2003 מכרו זהב. בין שני האלבומים עברו שלוש שנים בהן הוא השקיע את מירב זמנו בטיפול באחיו שנפצע קשה לאחר שהתרסק עם אופנוע. האלבום הרביעי שלו, "534" שנקרא על שם מס' הבית בו הוא וג'יי-זי גדלו לא הצליח כמו קודמיו. זה היה האלבום האחרון שלו בחברת התקליטים של ג'יי זי, רוק-א פלה. השניים החליטו שבליק יכול לצאת לעולם החופשי ולא להישאר תחת חסותו של ג'יי זי. זמן קצר לאחר מכן בליק חתם במס אפיל אנטרטיינמנט. האלבום הבא שלו, "The Process" אמור לצאת בשנת 2010.

במהלך הקריירה שלו הקליט שירים עם DMX, ג'ה רול, טריק דאדי, מיסי אליוט ואמנים החתומים ברוק-א פלה כמו בני סיגל, פריוואי, קמרון, אמיל, יאנג גאנז ועוד.

== דיסקוגרפיה ==
* 1999- Coming of Age
* 2000- The Understanding
* 2003- M.A.D.E.
* 2005- 534

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן

מונומנט פרידריך הראשון מאת קרל פרידריך מוסט ב[[באדן-וירטמברג]]
פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן (גרמנית Großherzog Friedrich I. von Baden , 9 בספטמבר 1826 - 28 בספטמבר 1907) היה הדוכס הגדול השישי של באדן ודודו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. הוא נודע בתולדות הציונות כאחד מתומכיו של בנימין זאב הרצל.

==ביוגרפיה==
פרידריך נולד בקרלסרוהה ב-9 בספטמבר 1826, והיה בנו השלישי של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן והדוכסית הגדולה סופיה, נסיכת שוודיה, בתו של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה. הוא היה ליורש העצר של הדוכסות הגדולה מבאדן לאחר מות אביו ועליית אחיו לודוויג לכתר הדוכסות. בעקבות מחלת הנפש בה לקה אחיו הפך פרידריך לעוצר הדוכסות ובשנת 1856 מונה באופן רשמי לדוכס, עוד לפני מות אחיו בשנת 1858.

פרידריך תמך במונרכיה חוקתית ואף הנהיג נישואים אזרחיים בבאדן בעת כהונתו. בשנת 1856 הוא נישא לנסיכה לואיזה מפרוסיה, בתו של יורש העצר דאז לכתר הגרמני וילהלם, נסיך פרוסיה, ואחותו של פרידריך, נסיך פרוסיה.

בשנת 1866 הצטרף פרידריך לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, על אף קרבת המשפחה עם ממלכת פרוסיה. לאחר התבוסה האוסטרית, לא נאלצה באדן לשלם פיצויים גבוהים בעקבות קשרי המשפחה של פרידריך עם וילהלם הראשון, מלך פרוסיה. בשנת 1870 הצטרף פרידריך לפרוסיה במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, ולאחר המלחמה צירף את הדוכסות הגדולה של באדן לאימפריה הגרמנית.

קרבתו של פרידריך לקיסר הגרמני, הביאה את מחנך ילדיו, ויליאם הכלר, שהיה ציוני נוצרי, לארגן פגישה בינו לבין חוזה מדינת ישראל בנימין זאב הרצל, במטרה לנסות ולהביא לפגישה בין הרצל לקיסר וילהלם, שאכן התקיימה לבסוף באיסטנבול ובעת מסעו של הקיסר לארץ ישראל ב-1898. תמיכתו של פרידריך ברעיון הציוני גרמה לפגישות אלו להתקיים. פרידריך אף פנה לצאר הרוסי ניקולאי השני בבקשה שיקבל את הרצל לפגישה, אך בקשתו לא התקבלה.

ב-28 בספטמבר 1907 מת פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן.

==משפחתו==
בשנת 1856 התחתן פרידריך עם לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן (1857–1928)
* ויקטוריה, נסיכת באדן (1862–1930), התחתנה עם גוסטב החמישי, מלך שוודיה.
* לודוויג, נסיך באדן (1865–1888)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

{| class="wikitable" align="center" style="margin:auto;"
|-
| colspan="3" align="center"| פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן בית צרינגן 9 בספטמבר 1826 - 28 בספטמבר 1907
|-
| rowspan="1" align="center"| לודוויג השני
| rowspan="1" align="center"| הדוכסות הגדולה של באדן 1858–1907
| rowspan="1" align="center"| פרידריך השני
|}

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:דוכסי באדן
קטגוריה:בית צרינגן
קטגוריה:וילהלם השני, קיסר גרמניה
קטגוריה:קרלסרוהה: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1826
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1907
מאיר פנים

מאיר פנים - כח לתת הוא ארגון חסד ישראלי המספק מענה לצרכים שונים של האוכלוסייה הנזקקת, ופועל לפיתוח מעורבות ואחריות חברתית בדאגה לחלשים. נכון ל-2009, הארגון מפעיל 40 מוקדי פעילות ברחבי ישראל, מתוכם 14 בתי תמחוי המשרתים אלפי נזקקים מלמעלה ממאה יישובים ברחבי ישראל. יתר המוקדים הם מחסני ציוד יד שנייה, מועדוני נוער ומרכזי השמה.

== הקמת הארגון ==
הארגון הוקם בשנת 2000 על ידי דודי זילברשלג ואשתו רבקה לזכרו של בנם מאירק'ה שנפטר בגיל 13 ממחלת כבד ממנה סבל מעת לידתו. הארגון מתאפיין בשירות אוכלוסיות מגוונות בישראל, בהקפדה על שמירת כבודם ומניעת תיוגם של הנזקקים ובפעילות למען השבתם למעגל העצמאות. פעילויות הארגון ממומנות מתרומות פרטיות, אך נעשות בשיתוף עם שירותי הרווחה והקליטה הציבוריים. לאחר כ-7 שנים של הפעלת הארגון, עזב זילברשלג את תפקידו. נכון ל-2016, העומדת בראש הארגון היא חיה מורגנשטרן.

== מזון והסעדה ==
בתי התמחוי של מאיר פנים מעוצבים כמסעדות לכל דבר על מנת להעניק לסועד חוויה שוות ערך לארוחה במסעדה טיפוסית, במטרה לשמור על כבוד הנזקקים. התפריט השבועי בנוי על פי המלצתו של תזונאי, וכולל את כל אבות המזון וויטמינים חיוניים. המתנדבים המגישים את הארוחות מונחים להעניק גם חום ותמיכה רגשית לנזקקים.

בתי התמחוי מספקים מנות חמות לבתי קשישים או אנשים בעלי מוגבלות על בסיס יומי. המתנדבים המחלקים מונחים להתעניין במצבו הבריאותי של הקשיש, ומעניקים לו סיוע כגון קניית תרופות, תיקון מכשירי חשמל ועוד.

הארגון מספק ארוחות חמות לבתי ספר וגני ילדים שמנוהג בהם יום לימודים ארוך, על מנת להבטיח לילדים לפחות ארוחה אחת ביום בעלת ערך תזונתי גבוה. הארוחות ניתנות תמורת 3 שקלים לארוחה או ללא תמורה כלל למשפחות שאינן יכולות לשלם סכום מועט זה.

לקראת חגים או אירועים מיוחדים אחרים, הארגון מחלק חבילות מזון לנזקקים בשיתוף גורמי הרווחה בערים השונות.

== מועדוני נוער ==
הארגון מפעיל רשת מועדוני נוער המעניקה לילדי רווחה תמיכה רגשית ומקצועית במגוון תחומי החיים. המועדוניות מופעלות בשעות אחר הצהריים בשיתוף תנועות הנוער ושירותי הרווחה. במסגרת המועדוניות הילדים מקבלים עזרה בשעורי הבית, שיעורי העשרה, חזרה לקראת מבחנים ותמיכה רגשית. התוכנית מותאמת אישית לכל ילד בתיאום עם המוסד החינוכי בו הוא לומד. במהלך השהות במועדוניות הילדים מקבלים ארוחת צהרים מזינה, וארוחה קלה נוספת בטרם היציאה לביתם.

במהלך חופשות בתי הספר, המועדוניות מפעילות מערך של פעילויות מגוונות הכוללות משחקים וטיולים.

== שיקום תעסוקתי ==
הארגון מעניק אפשרות תעסוקתית לקשישים ולפגועי נפש בסניפיו השונים. השיקום המקצועי כולל הכנת מזון, עריכת שולחנות והגשת המזון לנזקקים. תמורת עבודתם מקבלים המשוקמים מלגה סמלית שאינה פוגעת בזכאותם הסוציאלית לתשלומים. כמו כן מועסקים בסניפים עובדי שירות מטעם שירות בתי הסוהר ועובדים המחויבים בשירות מבחן.

==כח לתת==
כח לתת הוא מפעל התנדבותי המספק ציוד ביתי כרהיטים ומוצרי חשמל שנתרמו על ידי הציבור למשפחות נזקקות. הציוד שנאסף עובר תהליך של מיון, ניקוי והתאמתו לשימוש באמצעות מתנדבים. הציוד נמסר לנזקקים תמורת סכום סמלי. הארגון מפעיל כ-15 סניפים של "כח לתת" ברחבי הארץ.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני סיוע כלכלי בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות לתועלת הציבור
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2000
גלריית הדיוקנאות הלאומית (וושינגטון)

גלריית הדיוקנאות הלאומית (אנגלית: National Portrait Gallery) היא מוזיאון הממוקם בוושינגטון בירת ארצות הברית. המוזיאון מנוהל על ידי מכון הסמית'סוניאן ומהווה אחד ממוזיאוני המכון. המוזיאון מתמקד בהצגת דיוקנאות של אמריקאים מפורסמים בעלי חשיבות היסטורית או תרבותית.

==מבנה המוזיאון==
המוזיאון ממוקם בבניין הפטנטים הישן של וושינגטון - מבנה בעל חשיבות אדריכלית והיסטורית. המבנה ממוקם דרומית לרובע צ'יינהטאון שבעיר, בשכונת פן, והוא המבנה הפדרלי השלישי שנבנה בעיר. המבנה הוקם בין השנים 1836–1837 והוא עשוי שיש וגרניט. חזית המבנה נבנתה בהשראת הפרתנון שבאתונה.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית שימש המבנה כבית חולים, ובתום המלחמה עברה אל המבנה הלשכה לענייני אינדיאנים של מחלקת הפנים של ארצות הברית. וולט ויטמן עבד במבנה כמזכיר בין השנים 1865–1867 ופוטר לאחר שהתגלה כתב היד של ספרו "עלי עשב" על שולחנו.

המבנה נועד להריסה בשנת 1958 אולם ביוזמת נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר ניצל, והוענק למכון הסמית'סוניאן במטרה שישמש כמוזיאון הלאומי לאמנות אמריקאית. בשנת 1968 נפתחה במבנה גלריית הדיוקנאות הלאומית.

כיום נקרא המבנה בשם "מרכז דונלד ו. ריינולדס לאמנות אמריקאית ולדיוקנאות" (Donald W. Reynolds Center for American Art and Portraiture).

המוזיאון נסגר בשנת 2000 לצורך שיפוץ נרחב שהסתיים ב-1 ביולי 2006. השיפוץ כלל קירוי בגג זכוכית של החצר הפנימית של המבנה בתכנונו של האדריכל נורמן פוסטר.

המוזיאון מציג דיוקנאות רבות של מנהיגים אמריקאים ואישי תרבות, ובהם דיוקנאות נשיאי ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מוזיאוני הסמית'סוניאן

קטגוריה:מוזיאונים לאמנות בוושינגטון די. סי.
מוזיאון הדואר הלאומי

חזית בניין המוזיאון בשנת 2008
מוזיאון הדואר הלאומי (באנגלית: National Postal Museum) הוא מוזיאון הממוקם בוושינגטון בירת ארצות הברית, המוקדש להצגת ההיסטוריה של שירות הדואר של ארצות הברית. המוזיאון מנוהל על ידי שירות הדואר ומכון הסמית'סוניאן ומהווה אחד ממוזיאוני המכון.

המוזיאון ממוקם בבניין שירות הדואר אשר נבנה בשנת 1914 בתכנונו של האדריכל ארנסט גרהם ושימש את שירות הדואר עד שנת 1986. המוזיאון נפתח במבנה בשנת 1993.

המוזיאון מציג אוסף נרחב של בולי דואר וכן מוצגים נוספים הנוגעים להיסטוריה של הדואר בארצות הברית וברחבי העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוזיאוני הסמית'סוניאן
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאוני דואר ובולאות
קטגוריה:ארצות הברית: דואר
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית:אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
סיגהרה, מלך אסקס

סיגהרה (באנגלית: Sighere) היה מלך ממלכת אסקס בין השנים 664 עד 683 או 688.

סיגהרה מלך לצד אחיו סאבי, אשר ירש אותו במותו והפך לשליט יחיד.

סיגהרה וסאבי היו אחייניו של קודמם, סוויתהלם ועלו יחד לשלטון לאחר מותו. לפי סברה אחרת היו סיגהרה וסאבי בנים של סיגברט הקטן או של סיגברט הטוב.

במהלך המגפה שפגעה בממלכה בשנת 664 התנצרו סיגהרה וסאבי אולם לאחר המגפה, בעוד שסיגהרה שב לדת הקלטית הפגאנית, סאבי נותר נוצרי, וזמן קצר לאחר עלייתם לשלטון, המחלוקות הדתיות הביאו לסכסוך מזוין. סיגהרה מצא בן ברית בממלכת וסקס הפגאנית, ואילו סאבי מצא תמיכה בממלכת מרסיה. בשל מחלקותיהם השתלט וולפיר, מלך מרסיה על ממלכת אסקס ושלט למעשה על שניהם. וולפיר השיא את סיגהרה לאחייניתו אוסית' (Osyth), בתו של פירות'וולד, מלך סארי שהיה ואסל שלו. בדה ונרביליס מספר בכתביו כי סיגהרה שב לנצרות ביוזמת ההגמון יארומן (Jaruman) אשר נשלח על ידי וולפיר, ורק לאחר המרתו המחודשת לנצרות נשא לאישה את אוסית' הנחשבת לקדושה נוצרייה.

בשנת 673 עזב סיגהרה את נישואיו הכפויים לאוסית' ונאלץ להימלט מהממלכה. הוא מצא מחסה אצל ההגמון בידווין (Beaduwine) בצפון אלמהאם.

לפי גרסה אחרת הייתה זו אשתו שעזבה אותו ונמלטה למנזר, ובשנת 686 פלש עם בן בריתו קאדוואלה, מלך וסקס לממלכת קנט ושלט בה עד מותו.

סיגהרה נפטר בשנת 683 (או 688) והותיר את סאבי כשליט יחיד של ממלכת אסקס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bbc.co.uk/dna/h2g2/A948800 קורות חיים] באתר ה-BBC
* [https://web.archive.org/web/20090130133931/http://worldtimelines.org.uk/world/british_isles/england/eastern/AD410-1066 ממלכת אסקס באתר worldtimelines]
* [http://www.earlybritishkingdoms.com/adversaries/kingdoms/650.html הממלכות האגלו סקסיות הקדומות]

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:מלכי אסקס
עות'מאן נורי פאשא

עות'מאן נורי פאשא (בטורקית: Osman Nuri Paşa; 1832, טוקט – 5 באפריל 1900, איסטנבול, האימפריה העות'מאנית) היה קצין עות'מאני בדרגת פילדמרשל (בטורקית: Müşir) ונחשב לגיבור מלחמה בשל תעוזתו בעת המצור על פלבן, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). נורי פאשא זכה לתואר ראזי, המהווה תואר כבוד של "לוחם קודש" הניתן ללוחמים עתירי ניסיון שהוכיחו את גבורתם בקרב.

== חייו ==
עות'מאן פאשא נולד למשפחה מיוחסת מהעיר טוקט. אביו היה פקיד ממשל עות'מאני ועם מינויו של האב לתפקיד בבירה העות'מאנית, עברה המשפחה לעיר זו. ב-1852, סיים עות'מאן פאשא סיים את האקדמיה הצבאית, הצטרף לחיל הפרשים ולחם במלחמת קרים. הוא הצטיין בתפקידו וזכה לקידום מהיר. ב-1861 פיקד על הכוחות העות'מאנים אשר דיכאו את המרד בכרתים וב-1864 טיפל במהומות בתימן. עם שובו מתימן, זכה לתואר פאשא ומונה למפקד הצבא העות'מאני בחבל שקודרה שבאלבניה. באפריל 1876 היה עות'מאן פאשא דמות צבאית מרכזית בדיכוי מרד אפריל הבולגרי, אשר בעקבותיו קודם לדרגת מושיר.

במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית 1877–1878, בעת המצור על פלבן, גילה עות'מאן פאשא תעוזה והקרבה אישיים כאשר בניגוד לסיכויים, ניסה לפרוץ עם כוחותיו את המצור. לאחר הצלחה ראשונית נפצע עות'מאן פאשא ממספר כדורים ברגלו, המשיך לנהל את הקרב כאשר הוא פצוע ומדמם והצליח להסיג את כוחותיו באופן מסודר יחסית, בחזרה לפלבן. ב-10 בדצמבר 1877 נכנע עות'מאן פאשא עם כוחותיו ונלקח בשבי הרוסים.

עות'מאן פאשא נלקח לחרקוב ושם הוחזק עד לסיום המלחמה. בשובו משביו, זכה עות'מאן פאשא לקבלת פנים השמורה לגיבורים כאשר קהל המונים הריע לו. מאוחר יותר העניק לו הסולטאן עבדול חמיד השני תואר כבוד של מרשל ארמון הסולטאן.
בעשרים השנים הבאות, כיהן עות'מאן פאשא ארבע פעמים כשר המלחמה העות'מאני. הוא הלך לעולמו ב-5 באפריל 1900 ונקבר באיסטנבול. אחד מפרברי העיר איסטנבול (בחלק האירופי), מכונה על שמו ובעיר הולדתו טוקט, הוקמה ב-1992 אוניברסיטה הנושאת את שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים במלחמת קרים
קטגוריה:שרי ממשלת האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1832
קטגוריה:נפטרים ב-1900
מפלגת החברה הדמוקרטית

מפלגת החברה הדמוקרטית (בטורקית: Demokratik Toplum Partisi; בראשי תיבות: DTP) הייתה מפלגה כורדית בטורקיה אשר נוסדה בשנת 2005. המפלגה הזדהתה כסוציאל-דמוקרטית והייתה בעלת מעמד של משקיפה באינטרנציונל הסוציאליסטי. המפלגה נחשבה כממשיכת דרכה של מפלגת העם הדמוקרטית. ב-11 בדצמבר 2009 אסר בית המשפט לחוקה של טורקיה על קיומה של המפלגה, וקבע כי הפכה למוקד של פעילות כנגד האחדות הבלתי ניתנת לחלוקה של המדינה, הארץ והאומה.

==השתתפות המפלגה בבחירות==
בעת ההכנות לבחירות הכלליות בטורקיה בשנת 2007 טענה מפלגת החברה הדמוקרטית כי אחוז החסימה הנדרש, 10% מכלל הקולות, לצורך הכנסת נציג לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה נועד כדי למנוע את כניסת נציגיה לאספה, אף שמפלגות קטנות רבות אחרות כשלו במעבר אחוז החסימה. לאור זאת החליטה המפלגה כי נציגיה ינהלו את מסע הבחירות כעצמאים ולא כנציגי המפלגה. עשרים מחברי המפלגה (מתוך 550 חברי האספה) נבחרו לאספה הלאומית.

בשנת 2009 נערכו בטורקיה בחירות מוניציפליות ותשעה מחברי המפלגה נבחרו לעמוד בראש ערי מחוז במדינה ובסך הכל עומדים חברי המפלגה בראש 54 רשויות מקומיות בטורקיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:טורקיה: מפלגות
קטגוריה:כורדיסטן הטורקית
קטגוריה:כורדיסטן: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2005
קטגוריה:2005 בטורקיה
חושן (פסל)

"חושן" הוא פסל עשוי פליז מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. 

הפסל תוכנן עבור חזית בית הכנסת שבטכניון בשנת 1969. הפסל נועד לעמוד מעל לכניסה למבנה, אולם, בסופו של דבר לא הוצב הפסל במקום. הפסל עוצב כעיבוד מודרניסטי של נושא מטאפיזי, האופייני ליצירתו המאוחרת של דנציגר. החושן מן הפולחן היהודי הועתק בעבודה זו אל מבנה מופשט, עשוי פליז מוזהב. בשנת 1975 הציע דנציגר גרסה גדולה של הפסל עבור עיצוב כיכר באוניברסיטת בן-גוריון, אולם גם הצעה זו לא התממשה. עותקי הפסל מצויים באוספים שונים כגון אוסף בנק דיסקונט, אוסף הפניקס חברה לביטוח ועוד. עותק מוקטן של העבודה מצוי באוסף גבי ועמי בראון.

הפסל בנוי כמבנה מתכת גאומטרי מוזהב בעל זוויות היוצר תחושה של דיאלקטית בין פנים לחוץ על ידי משטחי הפסל. הוא מזכיר בעיצובו פיסול קונסטרוקטיביסטי. משחקי התאורה שבו יוצרים, על פי מרדכי עומר, "מתח בין הסטטי לדינאמי, הנראה כמשתקף, מחזיר את הצופה למקור הפולחני-דתי של 'חושן המשפט' (שמות כ"ח, 29)". 

אחד מהעתקי הפסל מוצג בבניין בנק דיסקונט ברחוב יהודה הלוי בתל אביב-יפו. עותק נוסף נמצא באוסף מוזיאון ישראל. 

<gallery>
קובץ:Danziger hosen 003.JPG
קובץ:Danziger hosen 004.JPG
</gallery>
==קישורים חיצוניים==
*"[http://www.imj.org.il/imagine/collections/itemH.asp?itemNum=341795 חושן]" באתר מוזיאון ישראל
==הערות שוליים==

קטגוריה:יצחק דנציגר
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
שלום צברי

ממוזער
שלום צברי מעניק שיר לנשיא יצחק נבון.
שלום בן יחיא בן יחיא בן הארון צברי (1935 - 23 ביוני 2002) היה זמר ופייטן, משורר, מלחין וחוקר שירת יהודי תימן. צברי נחשב לאחר מגדולי הזמר התימני בישראל והקריירה המוזיקלית שלו השתרעה על פני 4 עשורים לערך: מסוף שנות ה-50 עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, עת הפחית את פעילותו המוזיקלית לטובת התמקדות בחקר שירת הקודש של יהדות תימן.

==ביוגרפיה==
שלום צברי נולד בתימן, בכפר ג'לבּה (Jalabe) שבנפת טווילה, מחוז אל-מחוית, הנמצאת צפונית-מערבית לבירה צנעא.

בילדותו נשלח ללימודי תורה ביישוב שאחד'ייה, שהיה מרכז תורני גדול, ובמווארה. צברי הילד התחנך אצל מארי נתן ג'ולי, ממנו שאב לראשונה את הלחנים התימניים האותנטיים. בגיל 8 כבר עלה לתורה, והרשים את המתפללים בקולו הערב. אביו יחיא, ייעד אותו להיות שוחט, שלח אותו ללמוד שחיטה ואף קנה לו כלי שחיטה. עם הידיעה על הקמת מדינת ישראל והתחלת העלייה ההמונית מתימן התכוננו הוריו של צברי לעלות גם הם. לאחר מסע ארוך ומפרך שעשו שלום, הוריו ושלוש אחיותיו עד שהגיעו לעדן, למחנה העולים חאשד, הם המשיכו לישראל במטוס במסגרת מבצע על כנפי נשרים.

===בישראל===
משפחתו של צברי עלתה לישראל ב-1950, ושוכנה במעברת ראש העין. לאחר פירוק המעברה והקמת יישוב קבע, עברה המשפחה להתיישב בצפון העיר. בשנת 1953 התגייס צברי לצה"ל, שם שירת כסייר. הגם שבצבא גילו חבריו את כישרונו לשירה והוא אף הוזמן לשיר באירועים, הוא לא הפך זאת למקצועו עם השחרור, אלא למד חשמלאות בניין ונעשה לחשמלאי מוסמך. בתחילת דרכו, השתלב כמתופף בלהקתו של אהרן עמרם, והקליט איתו דואט, בשיר "איומה המשי" של שלום שבזי. לאחר מכן התפצלה דרכם של השניים, ובשנת 1959 צברי הקים את "להקת שבזי". בשנת 1962 ייצג את ישראל בפסטיבל האתני בפינלנד, שם זכה במקום השני, וזכייה זו הפכה לנקודת מפנה בקריירה המוזיקלית שלו. שלום צברי בלט במיוחד בהופעותיו החיות, בהן רקד על הבמה תוך כדי שירה והלהיב את הקהל. בשנת 1978 כתב את השיר "שלומי לך" אותו הקדיש לחברו הזמר שמעון משרקי. כמו כן כתב שיר לנשיא יצחק נבון כאות הוקרה על פועלו. צברי נהג להופיע בכל יום הולדת של מנחם בגין. בשנת 1989 המועצה המקומית ראש העין ערכה מופע הצדעה לשלום צברי ופועלו בתחום השירה התימנית, בו השתתפו אמנים רבים. בשנת 1997 סייע לזמרת גילה בשארי בהפקת אלבומה כשייעץ לה בנושא פולקלור תימני. בשנת 2001 הקליט את שירו האחרון, דואט עם ציון גולן לנאשיד "אני היום".

השיר שלומי לך אותו כתב והקדיש לחברו הזמר שמעון משרקי. חתם את שמו בשיר באקרוסטיכון (האותיות המודגשות):

התימניאדה ה-16 שנפתחה באילת כחודשיים לאחר פטירתו הוקדשה לו, ונפתחה בדקת דומיה לזכרו. בתחילתה נערך כנס לזכרו בהנחיית העיתונאי איתמר פנחס ובהשתתפות אחיו של שלום, ד"ר אבינועם צברי.

===חקר ותיעוד שירת תימן===
שלום צברי העלה על כתב במחברתו שירי עם תימניים (שירת נשים) כמו שירי חתונה, שירי יולדת, שירי טחינת החיטה באבני ריחיים ושירי מקוננות, בעיקר מפי אימו רומיה ואחיותיה חממה, זהרה ובתיה חיימי, שהיו בקיאות בשירת הנשים. בין השירים ניתן למנות את "טלעת ראס אלג'בל", "כלוני אסלא לי", "יא ולידה" ועוד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי יהדות תימן
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים ממוצא תימני
קטגוריה:ראש העין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
עקלתון (פסל)

"עֲקַלָּתוֹן" הוא פסל מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסל נמצא בפארק הירקון בתל אביב-יפו.

פסלו "עקלתון", שיוצר ב-1975, היה אחד הפרויקטים הבודדים שהצליח יצחק דנציגר להציב במרחב הציבורי. המימון לפרויקט ניתן בעזרת קרן תל אביב לספרות ולאמנות. "עקלתון" נבנה כחומת בטון מתפתלת שגבהה המרבי 370 ס"מ. הפסל, שצבעו הלבן הבוהק מזכיר משהו מן הקברים הפולחניים שעניינו את דנציגר, מתפקד כיצירה מופשטת שהאור הנופל עליה משנה את צורתה ללא הפסק. הצללים מודגשים על ידי משחקי הגבהים שבחומה ובניגוד שבין צבעה הלבן לבין הדשא.

==הנצחת הפסל על גבי בול דאר ישראלי==

ב- 7 בפברואר 1995, השירות הבולאי הנפיק בול דאר שעליו הופיע פסל העקלתון שפיסל דנציגר. על השובל הופיע הכיתוב: פארק הירקון תל אביב. הבול נכלל בסדרה של שלושה בולים שנקראה "פסלי חוצות" שעוצבה על ידי האמן אד ואן אויין. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:יצחק דנציגר
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסלים
קטגוריה:פארק הירקון
האחד והיחיד

האחד והיחיד (באנגלית: My One and Only) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה, בבימויו של ריצ'רד לונקריין. הסרט יצא לאקרנים ב-21 באוגוסט 2009. בסרט משתתפים השחקנים רנה זלווגר, לוגן לרמן, מארק רנדל, ניק סטאל וקווין בייקון.

הסרט מבוסס על ילדותו של השחקן ג'ורג' המילטון, שבה אביו בוגד באימו והם יוצאים למסע לחפש מישהו שיעזור להם. המילטון סיפר את הסיפור למרב גריפין, והלה השתתף בהפקת הסרט עד מותו ב-2007, אך חברתו המשיכה להפיק את הסרט.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי 2009
אהמט מוחתאר פאשא

אהמט מוחתאר פאשא (בטורקית: Ahmet Muhtar Paşa; 1 בנובמבר 1839, בורסה, האימפריה העות'מאנית – 21 בינואר 1919, איסטנבול) היה גנרל, מפקד הכוחות העות'מאניים באזור הקווקז בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ומדינאי אשר לתקופה קצרה בשנת 1912 כיהן כווזיר הגדול, מורה ומחנך.

== חייו ==
מוחתאר פאשא נולד בעיר בורסה, התחנך באקדמיה הצבאית באיסטנבול, מונה לתפקידי הוראה באקדמיה ולבסוף ניהל אותה. ב-1856, במהלך מלחמת קרים, שירת בתפקידי שלישות, ב-1862 שימש כקצין מטה בעת המלחמה במונטנגרו, ובשנים 1870–1871 השתתף בדיכוי המרידה בתימן.

ב-1873, הוא הועלה לדרגת גנרל, מונה לפאשא וקיבל פיקוד על הקורפוס השני העות'מאני. ב-1875 הוא פיקד על הכוחות העות'מאניים בעת ההתקוממות בבוסניה והרצגובינה, ובפרוץ המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הוצב לפקד על חזית ארזורום. אמנם עם תום הקרבות נוצחו העות'מאנים, אולם סדרת הניצחונות שלו בתחילת הקרבות זיכתה אותו בתואר "ראזי", תואר כבוד של "לוחם קודש", הניתן ללוחמים עתירי ניסיון שהוכיחו את גבורתם בקרב.

ב-1879 מונה מוחתאר פאשא למפקד החזית היוונית וב-1885 לנציב העליון העות'מאני במצרים, אף על פי שרשמית, עוד ב-1882 הכריזו הבריטים על מצרים כמושבה בריטית. ביולי 1912 מונה לווזיר הגדול של האימפריה הדועכת. ב-8 באוקטובר 1912 פרצה מלחמת הבלקן הראשונה, העות'מאנים ספגו תבוסות קשות ונתפסו לא מוכנים ברמת הפיקוד והמטה וברמת החיילות. האחריות לכשלונות הוטלה על מוחתאר פאשא והוא התפטר מתפקידו ב-29 באוקטובר של אותה השנה.

מוחתאר פאשא הלך לעולמו באיסטנבול בראשית 1919.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידי 1832
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:דיפלומטים עות'מאנים
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:מפקדי גייסות
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים במלחמת קרים
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:נפטרים ב-1919
אניס פארקר

אניס דאנֵט פארקר (באנגלית: Annise Danette Parker; נולדה ב-17 במאי 1956) היא פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כראש עיריית יוסטון, טקסס, בשנים 2010–2016. היא כיהנה בתפקיד מבקרת העיר משנת 2003, וחברה במועצת עיריית יוסטון משנת 1997. פארק היא לסבית מוצהרת הראשונה לכהן בתפקיד.

== ביוגרפיה ==
אניס פארקר נולדה וגדלה בספרינג בראנץ' שביוסטון לאב שעבד בצלב האדום ולאם מנהלת חשבונות. בשנת 1971, בהיותה בת 15, עברה עם משפחתה לבסיס צבאי אמריקאי שבמנהיים שבמערב גרמניה למשך שנתיים. בגרמניה היא התנדבה בבית חולים, ועבדה בספרייה הצבאית במסגרת ארגון נוער של הצלב האדום.

בשנת 1978 סיימה את לימודיה לתואר ראשון באנתרופולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת רייס שביוסטון. לפני כניסתה לחיים הציבוריים עבדה פארקר בתעשיית הדלק (נפט וגז) במשך למעלה מ-20 שנה, מהן 18 שנים בחברת האנרגיה מוסבצ'ר (Mosbacher Energy). בנוסף, הייתה שותפה עסקית בחנות ספרים. בשנת 1986 הייתה נשיאת הוועידה הפוליטית של קהילת הלהט"ב ביוסטון. משנת 1995 עד 1997 שימשה כנשיאת המינהל האזרחי בנירטאון יוסטון. פארקר חברה במועצת המנהלים של מוזיאון השואה שביוסטון. פארקר ובת זוגה משנת 1990, קאתי הובארד, מגדלות יחד את שני ילדיהן אשר אימצו.

בבחירות לראשות עיריית יוסטון שנערכו בנובמבר 2009 זכתה פארקר במקום הראשון אך לא זכתה ברוב של הבוחרים. בדצמבר נערך הסיבוב השני שבו התמודדה מול היועץ המשפטי של העיר, ג'ין לוק. היא זכתה בתמיכתם של 53% מהבוחרים, ובכך הייתה ב-2 בינואר 2010 לאישה השנייה בהיסטוריה של העיר הרביעית בגודלה בארצות הברית המכהנת בתפקיד, וראש העיר הראשונה שהיא לסבית מוצהרת בעיר בסדר גודל כזה בארצות הברית.

סיימה את תפקידה בינואר 2016, ובמקומה נבחר הדמוקרט סילבסטר טרנר.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת רייס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת רייס
קטגוריה:ראשי עיריות בטקסס
קטגוריה:פוליטיקאיות לסביות אמריקאיות
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
מהמט עלי פאשא

מהמט עלי פאשא (בטורקית: Mehmet Ali Paşa; 18 בנובמבר 1827, ברנדנבורג, פרוסיה - 7 בספטמבר 1878, דאקוביצה, קוסובו, האימפריה העות'מאנית) היה איש צבא עות'מאני ממוצא גרמני, עם שורשים צרפתיים, אשר כיהן בין השאר כמפקד הכוחות העות'מאניים באזור בולגריה של ימינו, בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), בטרם הוחלף על ידי סולימאן חוסני פאשא.

==ביוגרפיה==
עלי פאשא נולד במגדבורג שבפרוסיה בשם לודוויג קארל פרידריך דטרואה (Ludwig Karl Friedrich Detroit או Detroy), עזב את ביתו בגיל צעיר, נסע לשטחי האימפריה העות'מאנית, התאסלם ונשלח ללימודים באקדמיה הצבאית. הוא קיבל מינוי לצבא העות'מאני וב-1853 השתתף במלחמת קרים. ב-1865 קודם עלי פאשא לדרגת בריגדיר גנרל וזכה לתואר פאשא. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית פיקד על הכוחות העות'מאניים בגזרת בולגריה, והוחלף על ידי סולימאן חוסני פאשא. 

בהמשך, מונה מהמט עלי פאשא לאחד משלושת נציגי האימפריה העות'מאנית לקונגרס ברלין. לאחר מכן נשלח לפקד על הכוחות באזור אלבניה של ימינו, שם ב-7 בספטמבר 1878 בעיר דאקוביצה, נרצח בלינץ' שביצעו מתקוממים. 

מהמט עלי הוא הסבא רבא של המשורר והמחזאי הטורקי הנודע נאזים היקמט .

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.deutsche-biographie.de/sfz9771.html מהמט עלי פאשא] במהדורה המקוונת של הביוגרפיה הגרמנית החדשה

קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:מתאסלמים
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים במלחמת קרים
קטגוריה:ילידי 1827
קטגוריה:נפטרים ב-1878
ויטסאנדיי

מפרץ היל באי וייטסאנדיי
האי ויטסאנדיי (אנגלית: Whitsunday) הוא הגדול ביותר בקבוצת איי ויטסאנדיי, הממוקם באוקיינוס השקט סמוך לחופה של קווינסלנד, במזרח אוסטרליה.

האי, כשאר האיים בקבוצה, עשוי חול לבן, שנוצר כתוצאה מסחיפה של אלמוגים משונית המחסום הגדולה. המים הרדודים במפרץ היל שלחופו של האי, מאפשרים ניווט כלי שיט בין דיונות החול הלבן, החורצות את השטח הימי. המראה הנאה הפך את האי ויטסאנדיי ואת קבוצת האיים שסביבו ליעד מבוקש לתיירים ושייטים. היעדים הנודעים של האי הם מפרץ היל, מפרץ גלנר וחוף וייטהֵבֵן (Whitehaven Beach). 

האי התגלה על ידי ג'יימס קוק בתחילת יוני 1770, והוא קרא לו בשם זה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:אוסטרליה: איים לא מיושבים
קטגוריה:קווינסלנד: גאוגרפיה
קטלאז

מבנה רביעוני של קטלאז
קטלאז הוא אנזים המצוי כמעט בכל האורגניזמים הנחשפים לחמצן, המפרק מי חמצן (H<sub>2</sub>O<sub>2</sub>), שהם תרכובת המזיקה לאורגניזם, למים ולחמצן. הקטלאז נמצא בבעלי חיים, בצמחים, בפטריות ובמיקרואורגניזמים רבים. באדם מצוי הקטלאז כמעט בכל תאי הגוף ואיבריו, ונמצא בכמות גדולה בכבד, בכליות ובדם.

קטלאז הוא אחד האנזימים בעלי זמן המחזור (turnover number) הגבוהים ביותר: מולקולת קטלאז אחת מסוגלת לפרק מדי שנייה עד ל-200,000 מולקולות מי חמצן. הקטלאז הוא חלבון המורכב מארבע תתי-יחידות (טטרהמר), כל אחת באורך של יותר מ-500 חומצות אמינו. הוא מכיל ארבע קבוצות הם (ברזל) המאפשרות לאנזים להגיב עם מי חמצן. ה-pH האופטימלי לקטלאז באדם הוא 7. במינים אחרים משתנה ה-pH האופטימלי ועשוי לנוע בטווח של 4 עד 11, תלוי במין.

כאמור, קטלאז מכיל קבוצת הם, ולפיכך מיוצג בנוסחת התגובה כ-FeCat. לימין סימון הברזל (Fe) מצוין מספר החמצון שלו בספרות רומיות. תגובה זו מתרחשת בשני שלבים:

#<math> \ \mathbf{H_2O_2 + Fe(III)Cat \rightarrow H_2O + OFe(IV)Cat} </math> 
#<math> \ \mathbf{H_2O_2 + OFe(IV)Cat \rightarrow H_2O + Fe(III)Cat + O_2} </math>

בשלב הראשון של התגובה אטום חמצן מתנתק ממי החמצן ונקשר לאנזים; מי החמצן הופכים למים. בשלב השני אטום חמצן מתנתק ממולקולה אחרת של מי חמצן, וכן אטום החמצן הקשור לאנזים מתנתק ממנו; שני האטומים חוברים ליצירת מולקולת חמצן, מי החמצן שוב הופכים למים. התוצאה הסופית היא שתי מולקולות מים ומולקולת חמצן אחת:

<math> \ \mathbf{H_2O_2 + H_2O_2 \rightarrow 2H_2O + O_2} </math>

==היסטוריה==
לואי ז'אק טנאר אשר גילה את מי החמצן היה הראשון שהבחין ב-1811 בקיומו של חומר האחראי לפירוק מי החמצן. ב-1900 הכימאי הגרמני אוסקר לאו העניק לקטלאז את שמו, וכן גילה כי האנזים נמצא בצמחים ובבעלי חיים רבים. ב-1937 ג'יימס בטשלר סאמנר גיבש קטלאז מבקר וב-1938 פרסם את משקלו המולקולרי של האנזים. ב-1969 רוצף קטלאז של בקר. המבנה התלת־ממדי של החלבון התגלה ב-1981.

==ראו גם==
* מבחן קטלאז

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנזימים
קטגוריה:זרזים
קטגוריה:חלבונים בעלי קבוצת הם
מסורן ארוך-שן

מסורן ארוך-שן (שם מדעי: Pristis perotteti) הוא מין של דג במשפחת המסורניים. עיקר תפוצתו היא באזור האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. לעיתים מזדמן לו להגיע לחופי ישראל. רובץ רוב הזמן בלא תנועה במים רדודים בקרבת החוף.

שמו ניתן לו בשל אורכה הייחודי (בקרב מיני הסוג מסורן) של לסתו התחתונה שעשויה סחוס. הלסת דומה ללהב שטוח, וקבועה בה שורת בליטות, הדומות לשיניים חזקות, אשר בולטות בצדדים. אורכו של מסורן ארוך-שן מגיע עד כ-, רוחבו עד 30 סנטימטרים, ומשקלו המקסימלי כ-. צבע גבו אפור בהיר וזנבו דומה לזנב כריש. החרטום מוארך מאוד ודומה ללהב שטוח. קבועה בו שורת בליטות, מעין שיניים חזקות, הבולטות מכל הצדדים. החרטום עצמו עשוי מסחוס.

המסורן ארוך-השן משתמש בחרטומו לחיטוט בקרקעית בשעת חיפוש אחר מזון. הוא ניזון מרכיכות, מסרטנים ומקיפודי ים. שיניו דומות לכתרים זעירים והן ערוכות שורות שורות. הוא ניזון גם מדגים שהוא לוכד תוך כדי שחייה אל תוך להקה והכאה במסורו מצד אל צד. הדגים ההמומים והפצועים משמשים לו טרף.

הנקבה משריצה בין 15 ל-25 דגיגים. ההיריון נמשך כשנה. החרטום מתפתח אצל העובר בחודשי ההיריון האחרונים, ובשעת הלידה הוא רך וגמיש ובעל שיניים לא מפותחות. למרות זאת, מכוסה החרטום בקרום מגן עד הלידה, כדי למנוע את פציעתה של האם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מסורנאים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
יהושע בכרך

הרב יהושע בכרך (3 באוקטובר 1914 - 15 במאי 2002) היה רב ואיש חינוך, חתן פרס ישראל לספרות תורנית.

==ביוגרפיה==
יהושע בכרך נולד בוהלין, צאצאו של הרב יאיר חיים בכרך ותלמידו של הרב שמעון שקופ. לאחר עלייתו לארץ ישראל ניהל את מוסד עלייה בפתח תקווה לעולים יתומים וניצולי שואה. בשנים הראשונות לאחר הקמת מדינת ישראל החל בהוצאה מחדש של ספרי הרב יאיר חיים בכרך והוסיף בהם חלקים שנשמרו במשפחה ולא פורסמו מסיבות שונות במועד כתיבתם.

במהלך השנים הורה תנ"ך במוסדות שונים - ישיבות ובתי ספר תיכוניים. לאחר שהוקמה מכללה ירושלים צירף הרב יהודה קופרמן את הרב בכרך לצוות המרצים במכללה. עיקר עיסוקו היה בהוראת נביאים ראשונים.

כמורה נהג בכרך לדון בסיפורי התנ"ך ולפרשם. במאמר פרי עטו כתב כי "בלימוד זה אני רוצה להביא את תלמידי לידי הכרה, כי את אשר למדו בתורה אשתקד, וגם יפים היו הדברים בשעתם, הנה היום הם נראים באור חדש, מסביר יותר, מעניין ומוסיף. כי הלא זאת הכוונה וזאת החובה בעברנו שנה שנה על התורה — להתרומם בלימודנו ולראות בה תמיד אופקים חדשים מאירים ושמחים".

הוציא סדרת ספרים העוסקים בפירושו הפשוט אך המעמיק לספרי הנביאים והכתובים, עליהם זכה בפרס ישראל לספרות תורנית. 

לימד בין היתר בישיבת מרכז הרב, בישיבת אור עציון, ובכולל מר"ץ. הוא זכה בפרס הרב בר שאול.

חי בערוב ימיו בקרית משה, נפטר בחיפה ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

== ספריו ==
=== כתבי החוות יאיר ===
=== ספרי הרב בכרך על נביאים וכתובים ===
בעקבות עידודו של הרב קופרמן פרסם הרב בכרך סדרת ספרים לביאור התנ"ך לאור מדרשי חז"ל, ובהם: 
* "אמה של מלכות" - על מגילת רות 
* כתבוני לדורות - על מגילת אסתר 
* יונה בן אמיתי ואליהו - על ספר יונה 
* אחד היה אברהם 
* יפיות מלכות וזמירות - על שירת דוד וספר תהלים
* מה בין שאול לדוד - על ספר שמואל ומלכים, 
* מחר חדש
* מן הרמתים צופים. 
עבור סדרת ספרים זו זכה בפרס ישראל לספרות תורנית לשנת ה'תשנ"ז (1997).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=33649&pgnum=25 מעשי אבות], בתוך חמיאל, חיים, מאסף לענייני חנוך והוראה: חלק א
* 
* [https://www.inn.co.il/news/26158 הספד הרב דרוקמן לרב בכרך] על ההקשר של פטירתו ערב חג השבועות, וגילוי משמעות מגילת רות, בספרו "אמה של מלכות". (אתר ערוץ שבע)
* [https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/04045-files/04045200.pdf חלק מספרו מה בין שאול לדוד] במאמר המשך בתוך המעיין (כתב עת), עיתון פועלי אגודת ישראל, כרך ט' גיליון ד' ה'תשכ"ט (דעת (אתר אינטרנט))
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות תורנית
קטגוריה:רבני ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:פרשני מגילת אסתר
קטגוריה:רבני ישיבת אור עציון
קטגוריה:קריית משה: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:תלמידי רבי שמעון שקופ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
דגש (מעבד תמלילים)

דגש הוא מעבד תמלילים בעל תמיכה בריבוי שפות, שהיה נפוץ בישראל בשנות השמונים ובראשית שנות התשעים.

יתרונותיה של דגש על תוכנות עיבוד תמלילים אחרות, מתבטאים בעיקר בתמיכה בריבוי שפות ובכתיבה דו-כיוונית, בניקוד אוטומטי (תוכנת הניקוד של דגש היא חצי אוטומטית) ובתמיכה בטעמי המקרא, במאגר טקסטים יהודיים ובמיקום ניקוד מדויק.

מעבד התמלילים פותח בחברת "אקסנט תוכנה" על ידי ג'פרי רוזנשיין ואחיו בוב רוזנשיין, והיה הראשון שפעל בעברית על מערכת ההפעלה Microsoft Windows וגם מעבד התמלילים הישראלי הראשון שתמך בעריכת מסמכים בשיטת WYSIWYG, בניגוד למקביליו מבוססי ה-DOS בהם היה ניתן לראות את המסמך הסופי רק לאחר הדפסתו.

הפורמט הסטנדרטי לשמירתם של מסמכי דגש הוא פורמט DGS, אם כי היא מאפשרת לקרוא ולשמור מסמכים בפורמטים אחרים כגון DOC, HTML, איינשטיין ו-Qtext.

כבכל מעבד תמלילים, גם דגש תומך בתכונות אלו: עיצוב טבלאות, סידור מלל בטורים, יצירת קובצי תבנית, הערות שוליים והערות סיום, יצירת טפסים ושדות, חיפוש והחלפת טקסט, בדיקת איות ושגיאות כתיב.

תכונות ייחודיות, המקנות יתרונות לדגש על פני מעבדי תמלילים אחרים הן:
*בדגש מוטמעת התוכנה AutoNikud המאפשרת לנקד טקסטים שלמים בצורה חצי אוטומטית (דהיינו באופן שהתוכנה מנקדת מילה-מילה לפי בחירת המשתמש, לעומת ניקוד אוטומטי מלא בו מנקדת התוכנה את כל הטקסט בהתאם להקשר, ולמשתמש נותר רק להגיהו)
*ניתן להוסיף טעמי המקרא ללא צורך בגופנים מיוחדים.
*ניתן למקם את הניקוד בצורה מדויקת, ללא תלות בגופני OpenType
==הערות שוליים==

קטגוריה:מעבדי תמלילים
סולימאן חוסני פאשא

סולימאן חוסני פאשא
סולימאן חוסני פאשא (בטורקית: Süleyman Hüsnü Paşa; 1838, איסטנבול האימפריה העות'מאנית - 11 באוגוסט 1892, בגדאד, האימפריה העות'מאנית) היה גנרל בצבא העות'מאני ומפקד גיזרת הבלקן בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878).

==ביוגרפיה==
סולימאן פאשא נולד באיסטנבול ובה התחנך באקדמיה הצבאית. ב-1867, כשהוא בדרגת רב-סרן, הוצב חוסני פאשא בכרתים והשתתף בדיכוי המרד באי. ב-1873, הועלה לדרגת קולונל ומונה למדריך באקדמיה הצבאית ושנה מאוחר יותר לסגן המנהל בדרגת בריגדיר גנרל. בקיץ 1876, קיבל סולימאן פאשא את הפיקוד על גזרת הבלקן, לא בשל יכולתו הצבאית אלא כאות הוקרה מצד הסולטאן מוראט החמישי על סיועו להדחת הסולטאן אבדילאזיז ותמיכתו בו. כישוריו המוטלים בספק נחשבים לאחד הגורמים העיקריים לכישלון ולקיבעון הפיקודי ברמת מטה שהפגין הצבא העות'מאני במהלך המלחמה. עוד יוחס לו כישלון אישי בשל התבוסה בקרב על מעבר שיפקה. לאחר המלחמה הודח מהצבא, נכלא למשך שנה, דרגותיו ועיטוריו נשללו ממנו והוא נדון למוות בסופו של משפט צבאי ארוך ומתוקשר. גזר הדין הומתק על ידי הסולטאן עבדול חמיד השני והומר לגלות בבגדאד, שם הלך לעולמו ב-1892 ונקבר בסמוך למסגד אבו יוסף שבעיר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1892