OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סימורלי

Cimorelli (בתעתיק לעברית: סימורלי) היא להקת בנות המורכבת מחמש זמרות שהן למעשה אחיות - כריסטינה, קת'רין, ליסה, איימי ולורן. הסגנון העיקרי של הלהקה הוא אקפלה. הלהקה מפרסמת בעיקר גרסאות כיסוי לשירים מפורסמים ואף שירים מקוריים. הלהקה החלה לפרסם שירים ביוטיוב בתחילת שנת 2008.

==היסטוריה==
בשנת 2007 הקימו האחיות את להקת סימורלי. הן הופיעו עם כלי נגינה עד 2009 ללא האחות דני אך עם אחיהן הגדול מייק. בשנת 2009 הן העלו את גרסת הכיסוי הראשונה שלהן ליוטיוב וזכו לביקורות חיוביות. בשנת 2010 דני הצטרפה ללהקה. בנוסף לכך הלהקה העלתה גרסאות כיסוי לשירים של אומנים מפורסמים כמו סלינה גומז, טיילור סוויפט, דמי לובאטו, ג'סטין ביבר, ואן דיירקשן ועוד. גרסת הכיסוי שלהן לשיר "What Makes You Beautiful" זכתה ליותר מ-40 מיליון צפיות. לסימורלי יש יותר משלושה מיליון רשומים בערוץ היוטיוב שלהן. בשנת 2011 חתמו הלהקה ב-Universal Music. בשנת 2013 זכתה סימורלי בפרס בחירת הנוער לכוכב הרשת הנבחר. בשנת 2014 הייתה מועמדת לאותו פרס אך לא זכתה. בשנת 2015 היו מועמדות לפרס בחירת הנוער לקבוצה מוזיקלית נשית.

==סינגלים==
* Million Bucks - יציאת הקליפ בתאריך 10 בדצמבר 2011.
* Believe It - יציאת הקליפ בתאריך 11 בדצמבר 2012.
* Made In America - יציאת הקליפ בתאריך 26 ביוני 2013.
* That Girl Should Be Me - יציאת הקליפ 16 באוקטובר 2014.

== חברות הלהקה ==
כריסטינה לין סימורלי- כוריאוגרפית, כותבת שירים, עורכת וידאו ופסנתרנית.
קתרין אן סימורלי - בסיסטית מזדמנת, כותבת שירים.
ליסה מישל סימורלי- מסדרת הרמוניה, פסנתרנית, מתופפת ועורכת וידאו.
איימי אליזבת סימורלי - גיטריסטית, פסנתרנית.
לורן כריסטין סימורלי- פסנתרנית, תוף מרים.
דניאלה "דני" ניקול סימורלי -
גיטריסטית.

==דיסקוגרפיה==
=== 2007–2008: ייסוד ===
בשנת 2008, הוציאו הבנות את המיני-אלבום הראשון שלהם. כל אחד מהשירים בו נכתב על ידי כריסטינה ולורן. הוא כלל את השירים הבאים:
* "Singing My Song"
* "On the Radio"
* "Delaney"
* "Hello There"
* "Everything Has Changed"
* "Do You Know"

=== 2009–2011: CimFam ===
סימורלי הוציאו דיסק הכולל גרסאות כיסוי לשירים נבחרים, בנוסף לשיר מקורי בשם
"Million Bucks", שנכתב על ידי קת'רין.
* "Price Tag", גרסת כיסוי לשיר של ג'סי ג'יי.
* "Dynamite", גרסת כיסוי לשיר של טיו כרוז.
* "What Makes You Beautiful", גרסת כיסוי לשיר של להקת וואן דיירקשן.
* "Skyscraper", גרסת כיסוי לשיר של דמי לובאטו.
* "All I Want for Christmas Is You", גרסת כיסוי לשיר של מריה קארי.

=== 2012: Believe It EP ===
* "Believe It"
* "You Got Me Good"
* "Wings" (acoustic)
* "Santa Claus Is Coming To Town"

=== 2013: Made in America EP ===
* "Made In America"
* "Wings"
* "The Way We Live"
* "Whatcha Think About Us

=== 2014: Renegade EP ===
המיני-אלבום יצא ב-27 באוקטובר 2014. הוא כלל את השירים:
* "I Got You"
* "Renegade"
* "That Girl Should Be Me"
* "You're Worth It"

בנובמבר של אותה שנה הוציאו מיני-אלבום שכולו א-קפלה עם שירי חג המולד בשם Christmas Magic.

=== Up at Night :2015-2016 ===
* "I Got You"
* "All My Friend Say"
* "You're Worth It"
* "Renegade"
* "Thit Girl Should Be Me"
* "Made In America"
* "The Way We Live"
* (Good Enough" (Acoustic"
* (Someone To Chase" (Acoustic"
* (Before October's Gone" (Acoustic"

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:להקות בנות אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער
בניין עיריית טאלין

בניין עיריית טאלין בשעת ערב
בניין עיריית טאלין הוא בניין היסטורי הממוקם במרכז ההיסטורי של טאלין בירת אסטוניה. בניין העירייה בנוי בסגנון גותי והוא בניין העירייה העתיק ביותר במדינות הבלטיות ובסקנדינביה.

המבנה ממוקם בכיכר העירייה (ראקויה פלאץ - Raekoja plats) שבעיר.

==היסטוריה==
האזכור הראשון של מבנה עירייה בעיר טאלין הוא משנת 1322. מבנה העירייה שופץ והורחב בין השנים 1371–1374.

המבנה הנוכחי נבנה בין השנים 1402–1404.

קצהו של צריח המבנה נבנה מחדש במאה ה-17, בשנת 1627, בסגנון רנסאנס. במסגרת שיפוץ שנערך במבנה בשנים 1650–1652 הועברה הכניסה של המבנה מצדו למרכז המבנה, ושער המבנה הקודם נאטם. במסגרת שיפוץ זה שונה אופיו הביניימי של המבנה.

הצריח נהרס במהלך הפצצה אווירית ב-9 במרץ 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה ונבנה מחדש לאחר המלחמה בשנת 1952.

המבנה שימש כמבנה העיקרי של העירייה עד שנת 1970 ומאז משמש את העירייה כאתר לטקסים ואירועים עירוניים.

בראש הצריח מצויה שבשבת המכונה תומאס הזקן (Vana Toomas) והמהווה אחד מסמליה של העיר טאלין.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טאלין: מבנים
קטגוריה:אדריכלות גותית
טאלין
BA-20

שריונית BA-20 (ברוסית: БА-20) היא רכב קרבי משוריין שפותח בברית המועצות ב-1934 והיה בשימוש הצבא האדום עד לשנת 1945. לפי הסיווג לשריוניות שהונהג בצבא האדום, הוגדרה BA-20 כשריונית קלה.

==פיתוח וייצור==
BA-20 פותחה בשנת 1934 במשרד תכנון של חברת גא"ז. היא נבנתה על בסיס מרכב של מכונית GAZ-M1 שהייתה בעלת הנעה 2X4. היא מוגנה בלוחות שריון משופע. עובי לוחות השריון הקדמי 9 מ"מ, ועובי לוחות שריון הצד 6 מ"מ. עובי שריון צריח הרכב – 9 מ"מ. חימוש השריונית כלל מקלע 7.62 מדגם DT, שהותקן בצריח המסתובב. צוות השריונית הורכב משני אנשים – מפקד (שתפקד גם כמקלען) ונהג. בדגם המשופר (BA-20M) התווסף איש צוות שלישי – קשר.

השריונית יוצרה בשנים 1936 – 1942 במפעלי חברת גאז בשלושה דגמים עיקריים:
* BA-20 – הדגם הראשון. הוחלף בדגם BA-20M בשנת 1938.
* BA-20M – הדגם המשופר. השיפורים התבטאו בהתקנת מכלי דלק בנפח גדול יותר לעומת הדגם הראשון ובהתקנת מכשיר קשר מתקדם יותר. בעקבות השינוי במכשיר הקשר הוגדל צוות השריונית ל-3 אנשים. בעקבות השינויים משקל הרכב עלה ל-2.62 טון. דגם זה יוצר משנת 1938 עד ל-1942.
* BA-20ZhD – בדגם זה הותאמו גלגלי הרכב לנסיעה על פסי הרכבת.

בסך הכול יוצרו 2,114 רכבים מכל הדגמים.

==שימוש==
השימוש הקרבי הראשון בשריוניות BA-20 היה בקרב חלקין גול בשנת 1939. השריוניות השתתפו בכל הקרבות והמבצעים של הצבא האדום בשנים 1939–1941 כרכבי סיור או רכבי פיקוד. רוב השריוניות אבדו בקרבות עם הגרמנים כבר בשנת 1941. ביחידות הצבא האדום שהיו מוצבות במזרח הרחוק של ברית המועצות (ולכן לא השתתפו במלחמה עם הגרמנים) שריוניות BA-20 המשיכו לשרת עד לסוף שנת 1945 ואף נעשה בהן שימוש במהלך הקרבות עם הכוחות היפנים בסין ובקוריאה.

הצבא הגרמני והצבא הרומני השתמשו בשריוניות BA-20, שנפלו שלל לידיהם, כרכבי שיטור ואבטחה בשטחים הכבושים.
הצבא הפיני השתמש בכ-20 שריוניות BA-20 (גם הן רכבי שלל שנלקחו מהצבא האדום) כרכבי פיקוד עד לשנת 1957. אחד מן הרכבים הללו מוצג כיום במוזיאון השריון בעיר פרולה, פינלנד.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שריוניות
קטגוריה:כלי רכב משוריינים סובייטיים
קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1936
קטגוריה:רכבי סיור
חזית ההצלה הלאומית (מצרים)

חזית ההצלה הלאומית (או החזית הלאומית להצלת המהפכה; ערבית: جبهة الإنقاذ الوطني) היא ברית של מפלגות פוליטיות מצריות, שנוסדה כדי להביס את ההצהרה החוקתית של ה-22 בנובמבר 2012 של הנשיא מוחמד מורסי. לחזית הלאומית להצלת המהפכה יש סך הכל יותר מ-35 קבוצות שמעורבות בפעילות. עם זאת, פרשנים חוששים כי החזית לא תוכל להפוך לכוח פוליטי מגובש. הקבוצות השונות מסכימות בעיקר על ההתנגדות לנשיא מורסי, אך רק על מעט נושאים מעבר לכך.

==ראו גם==
* תמרוד

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצרים: מפלגות
קטגוריה:מצרים: פוליטיקה
קטגוריה:האביב הערבי
קטגוריה:ההפיכה במצרים (2013)
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2012
יואנסו

יואנסו (בפינית: Joensuu, "שפך הנהר" על שם נהר פייליסיוקי, שהעיר שוכנת בשפכו) היא עיר במזרח פינלנד, בירת אזור צפון קרליה, והעיר הגדולה בו. העיר שוכנת לחופי אגם סאימה.

יואנסו מדורגת במקום ה-12 ברשימת הערים הגדולות בפינלנד, בעיר שנוסדה בשנת 1848, התגוררו ב-2013 74,187 תושבים.

יואנסו היא עיר צעירה ותוססת, הודות ליותר מ-15,000 הסטודנטים הלומדים באוניברסיטת מזרח פינלנד, ו-4,000 הסטודנטים הלומדים באוניברסיטת צפון קרליה למדעים.

== היסטוריה ==
יואנסו הוקמה בשנת 1848 על ידי הצאר ניקולאי הראשון. בשנת 1860 הוסרו הגבלות שהיו על התעשייה, והמנסרות המקומיות החלו לשגשג.

בשנת 1856 נפתחה תעלת סאימה, המחברת את אגם סאימה למפרץ הפיני. כתוצאה מכך, החל מסחר ער בין אזור צפון קרליה לסנקט פטרבורג ולמרכז אירופה. בסוף המאה ה-19, הייתה יואנסו אחת מערי הנמל הגדולות בפינלנד.

בעשורים האחרונים התפתחה יואנסו מעיירה חקלאית קטנה, למרכז מחוזי חיוני. הגורמים להתפתחותה של העיר היו השקעה ניכרת בחינוך, וסיפוח עיירות סמוכות.

באוניברסיטת מזרח פינלנד השוכנת בעיר, שמונה פקולטות. האוניברסיטה נחשבת לאחד מעמודי התווך של העיר ושל האזור.

קרבתה לגבול עם רוסיה, הייתה גורם חשוב להתפתחותה של העיר. בעיר שוכן מכון היעור האירופי.

== תחבורה ==
ביואנסו תחנת רכבת ממנה יוצאות רכבות להלסינקי, נורמס, לאפנראנטה, פייקסמקי, וקואובולה. הקו להלסינקי הוא הקו המחושמל היחיד.

אוטובוסים פנימיים מובלים לכל חלקי העיר, ולכמה ערים ועיירות באזור. מנמל התעופה של יואנסו פועלות טיסות סדירות לנמל התעופה הלסינקי-ונטה, המופעלות על ידי חברות התעופה פינאייר ו-Flybe נורדיק.

== ספורט ==
מועדון הכדורסל של העיר קטאיה יואנסו, משחקת בליגה הפינית וביורוצ'לנג'.

== ערים תאומות ==
ליואנסו שש ערים תאומות:

* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פינלנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1848
טוליארה

טוליארה (במלגשית: Toliara) היא עיר נמל הממוקמת בדרום מערב האי מדגסקר כ-936 ק"מ דרומית-מערבית לבירה אנטננריבו.

העיר היא בירת מחוז אצימו-אנדרפנה. העיר שוכנת על חוף מצר מוזמביק ועל פי הערכה משנת 2007 יש בה 114,400 תושבים.

העיר נקראה על ידי הצרפתים טוליאר (Tuléar) אך שמה שונה לטוליארה ב-1970, במסגרת החלפת כל שמות הערים מהשפה הצרפתית לשפה המלגשית לאחר תום השלטון הצרפתי ב-1960.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מדגסקר: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
תומאס הזקן

צריח בניין עיריית טאלין ובקצהו פסל תומאס הזקן.]]
תומאס הזקן (באסטונית: Vana Toomas) הוא פסל המהווה חלק מהשבשבת שבראש הצריח של בניין עיריית טאלין ההיסטורי, המצוי בכיכר העירייה בעיר טאלין שבאסטוניה.

הצריח מהווה אחד מסמליה של העיר טאלין, ונחשב ל"מגן העיר".

==היסטוריה==
השבשבת והפסל הוצבו בראש הצריח בשנת 1530.

הפסל מתאר את דמותו של אחד ממגיני העיר.

לפי המסורת המקומית תומאס היה נער מתושבי העיר אשר זכה בתחרות חץ וקשת אולם בשל מעמדו הנמוך לא יכול היה לקבל את הפרס, ולכן הוענק לו תפקיד שומר בניין העירייה לכל ימי חייו.

הפסל ההיסטורי ניצב בראש הצריח עד שנת 1944 עת שנפגע הצריך במהלך הפצצה אווירית ב-9 במרץ 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה. הצריח נבנה מחדש בשנת 1952 ובראשו הוצב העתק של הפסל המקורי. העתק זה הוחלף בעת שיפוץ נוסף שנערך בשנת 1996.

הפסל המקורי מוצג כיום בתוך בניין העירייה, וגרסת הפסל משנת 1952 מוצג במוזיאון העירוני של טאלין.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טאלין
קטגוריה:אסטוניה: היסטוריה
דינותריום

דינוֹתַרְיוּם (שם מדעי: Deinotherium; מילולית: "Deinos" - נורא, "Therion" - בהמה, כלומר: "בהמה נוראה") הוא סוג של פילאי קדום ממשפחת הדינותריומיים, שחי בתקופת המיוקן עד תחילת הפליסטוקן באזור אסיה (כולל בטורקיה וחצי האי ערב), אירופה (כולל בצרפת ופורטוגל) ואפריקה (כולל באתיופיה ואוגנדה).

== מאפיינים ==
יונק זה היה גדול יותר מפיל אפריקני והגיע לגובה ולמשקל . הוא הוגדר לראשונה ב-1829 בידי החוקר יוהאן יקוב קאופ ובסוג נכללו 5 מינים.

הדינותריום היה פילאי בעל חדק קצר וזוג חטים המחוברים ללסת התחתונה. תפקידם אינו ברור, וככל הנראה סייעו בחפירת שורשים מתוך האדמה או בתלישת ענפים מעצים עבים. מכמה מאובנים שנתגלו באפריקה ניתן להסיק שהדינותריום חי לצד כמה הומינידים שאולי צדו אותו. ככל הנראה נכחד הדינותריום במהלך עידן הקרח.

== בתרבות ==
יונק ענקי זה הופיע בסדרה ללכת עם חיות ובמשחק עולם היורה: המשחק.

==ראו גם==
* סטגודון
* מסטודון

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="150px">
קובץ:Deinotherium Skelton.jpg|שלד הדינותריום
קובץ:Deinotherium giganteum.jpg
קובץ:Deinotherium Warsaw.jpg
קובץ:Stamp of Moldova 347.gif|דינותריום על בול
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1829
קטגוריה:דינותריומיים
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באפריקה
קטגוריה:מגה-פאונה של הפליסטוקן באפריקה
קטגוריה:יונקים שחיו בנאוגן באפריקה
קטגוריה:יונקים שחיו בפליסטוקן באפריקה
קטגוריה:יונקים שחיו בפליסטוקן באסיה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן יקוב קאופ
שכר בטלה

שכר בטלה הוא מונח המתאר תשלום הניתן לאדם עבור ביטול זמנו הפרטי למען עניין ציבורי.

המונח מקובל במשפט העברי ובמשפט הפרוצדורלי של מדינת ישראל.

במשפט העברי תשלום שכר בטלה לדיינים ועדים מותנה בכך שהתשלום אינו עולה על השכר שמקבל התשלום יכול היה להשתכר בזמן שהתבטל לו. אם מתברר שהתשלום חורג מכך, עדותו או דינו בטלים מאחר שאסור לדרוש שכר על קיום מצווה (ולא בגלל חשש להטיית משפט). גם עבור לימוד תורה שבעל פה מותר ליטול שכר בטלה, אולם כאשר אין למלמד מקור פרנסה אחר, מותר לו ליטול שכר על עבודתו.

מונח דומה הוא "פועל בטל", המחייב אדם שמנע מחברו עבודה, לשלם לו משכורת של זמן בטלתו, אך בשכר נמוך המשולם עבור הימנעות מעבודה.

== ראו גם ==
* פרנסה מלימוד תורה#לימוד תורה בשכר
* הוצאות משפט#משפט אזרחי ומנהלי

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20160304203220/http://elyon1.court.gov.il/heb/agrot/ezrahi.htm אגרות ושכר טרחה - תקנות סדר הדין האזרחי]
* 
* [http://www.police.gov.il/Doc/pkodotDoc/sug_2/060109_1.pdf תשלום שכר בטלה לעד המופיע בפני בית הדין למשמעת או דן יחיד] באתר של משטרת ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים משפטיים
קטגוריה:משפט עברי: דיני ממונות
פסטיבל הלילות הלבנים

מופע [[זיקוקים מאיר את המשט מפרשי הארגמן - משט פריגטה בעלת מפרשי ארגמן המהווה שיאו של הפסטיבל. ברקע, מבצר פטרופבלובסקיה.]]
פסטיבל הלילות הלבנים הוא פסטיבל תרבות ואמנות המתרחש מדי קיץ בסנקט פטרבורג שברוסיה. שמו של הפסטיבל נובע מתופעת טבע בשם "לילות לבנים" המתרחשת באותה העת.
כחלק מהפסטיבל נערכים מופעי אמנות רבים ובהם מופעי אופרה, בלט, קונצרטים, מופעי חוצות, וכן נערך משט מפרשי הארגמן. 

אירועים וקרנבלים נערכים בארמונות המקיפים את העיר (פטרהוף, ארמון יקטרינה ופבלובסק), וקונצרטי להקות רוק נערכים בכיכר הארמון בחזית הארמיטאז'. בין היתר הופיעו בקונצרטים אלה פול מקרטני, האבנים המתגלגלות והסקורפיונז.

חגיגות הפסטיבל החלו ביוזמת ראש עיריית סנקט פטרבוג אנטולי סובצ'ק, והוא נערך החל משנת 1993.

==ראו גם==
* שמש חצות
* לילות לבנים

==קישורים חיצוניים==

*[http://mariinsky.us/festivals/festivals-stars-of-the-white-nights/ מידע על הפסטיבל]

קטגוריה:סנקט פטרבורג: תרבות
לילות בלנים
Hybris (אלבום)

Hybris (משוודית: היבריס) הוא אלבום האולפן הראשון של להקת הרוק המתקדם השוודית, אנגלגארד.
== הפקה ==
האלבום יצא ב-1992, והפך לאחד מהאלבום המשפיעים ביותר של הז'אנר בשנות ה-90. האלבום מתחיל עם הקטע "Jordrök" (שמשמעותו ארץ-עשן), היצירה האינסטרומנטלית היחידה במלואה באלבום.

המוזיקה של האלבום דומה לרוק המתקדם של שנות ה-70 עם השפעות כמו של יס, קתדרלה וקינג קרימזון, אך הלהקה גם הצליחה לבנות גם סגנון מוזיקלי משלה והצליחה מכך, רוב הסיבות לכך הן נגינת החליל של חברת הלהקה אנה הולמגרן בסגנון די פולקלורי ונגינתו הווירטואוזית של המתופף מטיאס אולסון (שהיה רק בן 17 ב-1992). יש האומרים כי נוצר דמיון בין המוזיקה של האלבום הזה לאלבום של קתדרלה Stained Glass Stories.
,"
השגת האלבום הייתה קשה באותה תקופה, והוא היה נדיר מאוד ברוק המתקדם, עד שהאלבום עבר רימסטר ויצא על גבי דיסק ב-2010 על ידי Alvarsdotter Music & Production.

בגרסת הרימסטר של הדיסק נכללת רצועת בונוס בשם "Gånglåt från Knapptibble" שהיא בעצם דמו (גרסה ראשונית) לקטע "Skogsranden" מהאלבום השני של הלהקה, Epilog.

==רשימת רצועות==
כל המוזיקה נכתבה ועובדה על ידי אנגלגארד. כל המילים נכתבו על ידי טורד לינדמן:
#"Jordrök (ארץ עשן)" – 11:10
#"Vandringar i vilsenhet (נדודים בבלבול)" – 11:56
#"Ifrån klarhet till klarhet (מבהירות לבהירות)" – 8:08
#"Kung Bore (מלך החורף)" – 13:04
#"Gånglåt från Knapptibble (מצעד הלחן מקנאפטיבל)" (רצועת בונוס) – 7:19

==קרדיטים==
* טורד לינמן: זמר, גיטרה אקוסטית, גיטרה קלאסית
* יונאס אנדגארד: גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה קלאסית
* תומאס ג'ונסון: מלוטרון, אורגן האמונד, סולינה, קלבינט, פיאנט, קלידי קורג, פסנתר ואורגן כנסייה
* אנה הולמגרן: חליל צד
* יוהאן הוגברג: גיטרת בס, דוושות בס, אפקטי מלוטרון
* מטיאס אולסון: תופים, מצילות, תוף בס, משולש, תוף מרים, ויברסלאפ, פו-צ'אנג, גונג, קסטנייטות, פעמונים, גלוקנשפיל, צלילי מפל, קאבאסה, קלאווה, תופים אפריקניים, ואפקטי חליל צד

==הפקה==
*הופק על ידי אנגלגארד ורוג'ר שקווק
*הנדסת קול על ידי רוג'ר שקווק

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1992
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
מפרשי הארגמן

מופע [[זיקוקים מאיר את משט הפריגטה בעלת מפרשי הארגמן.]]
[[רציף האדמירליות על גדת נהר הנייבה בסנקט פטרבורג, בשעה 23:15, באור יום מלא. המונים ממתינים למשט מפרשי הארגמן כחלק מפסטיבל הלילות הלבנים.]]
מפרשי הארגמן (ברוסית: Алые паруса) הוא משט של פריגטה הנושאת מפרשים בצבע ארגמן-שני. משט זה, הנערך מדי שנה, מהווה את שיאו של פסטיבל הלילות הלבנים בסנקט פטרבורג שברוסיה.

המונים רבים צופים במשט ובמופעים הנלווים לו מגדת הארמון, גדת האדמירליות והגדה האנגלית של נהר הנייבה החוצה את העיר. במהלך השנים כלל המשט מופעי זיקוקים, ומופעי תרבות כגון קרקס השמש ובלט מריאינסקי.

בשנת 2007 צפו במשט למעלה ממיליון צופים, ובשנת 2010 צפו במשט למעלה מ-3 מיליון צופים.

==היסטוריה==
ראשיתו של המשט בחגיגות שנערכו בעיר לנינגרד בתום מלחמת העולם השנייה. בתי הספר בעיר החליטו לחוג את תום שנת הלימודים תוך שהם מקבלים השראה מספר הילדים משנת 1922 מאת אלכסנדר גרין הנושא שם זה (הרומן "מפרשי הארגמן").

בשנה הראשונה הפליגה סירת מפרש עם מפרשים בצבע ארגמן לאורך הגדה האנגלית, גדת האדמירליות וגדת הארמון שבחזית ארמון החורף (הארמיטאז').

אירוע זה היווה למעשה תעמולה של המפלגה הקומוניסטית לציון תום המלחמה, אולם עם השנים הפך האירוע לאירוע תרבותי המציין את תום שנת הלימודים ואת אירועי התרבות הרבים שבעיר.

פופולריות המשט גברה בשנת 1961 לאחר שיצא לאקרנים הסרט "מפרשי ארגמן". המשט נערך משנת 1968 ועד 1979 כשהופסק. הוא חודש לאחר מכן רק לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 2005.

==קישורים חיצוניים==

* 

הפריגטה בעלת מפרשי הארגמן. ברקע [[מבצר פטרופבלובסקיה.]]

קטגוריה:סנקט פטרבורג: תרבות
קטגוריה:פגישות מחזור בתרבות
אורנה קופרמן

אורנה קופרמן היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים.

== ביוגרפיה ==
קופרמן נולדה בחולון ליוסף ברנהולץ המנהל הראשון של תיכון אילון ולאם מנהלת חשבונות. שירתה בצה"ל בין השנים 1986–1988. בשנת 1995 קיבלה דוקטורט מהטכניון.

בשנת 1996 הייתה חברת הסגל הטכני במעבדות בל ובין השנים 1997–1998 עשתה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ברקלי. לאחר מכן מונתה למרצה בבית הספר למדעי המחשב ולהנדסה באוניברסיטה העברית בירושלים. כהנה כראש בית הספר. תחומי מחקרה הם שיטות פורמליות לתכנון וייצור מערכות ממוחשבות ובפרט אוטומטים אינסופיים, אימות פורמלי ולוגיקה טמפורלית.

הייתה יועצת נשיא האוניברסיטה לענייני מגדר. במסגרת זו יזמה את "נוהל 15:30", לפיו מועדי ההרצאות והסמינרים המחלקתיים במרבית היחידות באוניברסיטה העברית יסתיימו עד השעה 15:30. מטרת הנוהל היא לאפשר לחוקרות וחוקרים צעירים המגדלים ילדים להשתתף בהרצאות ובסמינרים מחלקתיים מבלי שהדבר יבוא על חשבון בילוי הזמן שלהם עם ילדיהם.

הייתה סגנית רקטור האוניברסיטה העברית.

אחותה התאומה, תמי תמיר, היא פרופ' למדעי המחשב ודיקנית בית הספר למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה. בעלה, רז קופרמן, הוא פרופ' למתמטיקה באוניברסיטה העברית. לזוג ארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.coolcite.com/blog/1227/?post=109 נוהל 15:30 – תגובתה של אורנה קופרמן, יועצת הנשיא לענייני מגדר] , בבלוג של פרופ' גד יאיר
* [http://www.hahem.co.il/sartan/?p=5044 "אני מאמינה שההיסטוריה הייתה נראית הרבה יותר טוב אם השיקול של 'אם לא נעשה את זה אנחנו, יעשו את זה אחרים' היה מופעל יותר בזהירות"] – נאומה של פרופ' קופרמן בפני סנאט האוניברסיטה העברית בדיון בנושא הקמת קמפוס חרדי, בבלוג "סרטן בגב האומה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי המחשב
קטגוריה:מדעניות מחשב ישראליות
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:זוכות פרס ברונו
קטגוריה:זוכי פרס ברונו
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
דנטה ספינוטי

דַנְטֶה סְפִּינוֹטִי (נולד ב-22 באוגוסט 1943) הוא צלם קולנוע אמריקאי ממוצא איטלקי.

ספינוטי עבד רבות עם במאים כמו מייקל מאן, לו צילם, בין היתר, את "המוהיקני האחרון", "אויבי הציבור" ו"צייד אדם". כמו כן, היה הצלם הקבוע של במאי הסרטים היהודי ברט ראטנר בכל סרטיו מ-2002 עד 2006, לרבות בסרט "דרקון אדום", שהיה הרימייק ל"צייד אדם" מ־1986.

ב-1991 צילם את הסרט "פרנקי וג'וני".

ב-1994 צילם את הסרט נל בהשתתפות ג'ודי פוסטר וליאם ניסן.

בשנת 2006 צילם את סרטו הניסיוני של אנתוני הופקינס, "בין דמיון למציאות". בשנת 2011 זכה בפרס מצלמת הזהב על מפעל חיים, על צילום סרטם הקומי של ברט ראטנר ואדי מרפי, "מיליארד סיבות לשוד".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:צלמי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
מויקה

מבט על נהר המויקה מכיוון [[נבסקי פרוספקט.]]
[[הגשר הכחול החוצה את נהר מויקה.]]
מויקה (ברוסית: Мо́йка) הוא נהר העובר במרכז העיר סנקט פטרבורג שברוסיה. הנהר מכונה גם מיא וקרוי על שם הביצה (זו משמעות השם) שהייתה באזור בטרם נבנתה העיר. אורכו של הנהר כ-5 ק"מ ורוחבו 40 מטרים.

==מהלך הנהר==
הנהר בנוי בשתי גדותיו ברציפים, ומהווה למעשה תעלה החוצה את העיר. ראשיתו של הנהר בנהר פונטנקה, בסמוך לגן הקיץ. הנהר עובר ליד שדה מרס, חוצה את נבסקי פרוספקט (שדרת נבסקי) ואת תעלת קריוקוב ונשפך לנהר הנייבה.

תעלת הברבור ותעלת החורף מקשרות בין נהר המויקה לנהר הנבה.

==היסטוריה==
בשנת 1711 הורה הצאר פיוטר הגדול לדפן את גדות הנהר ולהפכו לתעלה.

בשנת 1736 נבנו רציפי עץ משתי גדות הנהר, וארבעה גשרים נבנו לאורכו: הכחול, הירוק, הצהוב והאדום. הגשר הכחול, שרוחבו 99 מטרים מצוי למעשה מתחת כיכר סנקט איזק והוא הגשר הרחב ביותר בעיר סנקט פטרבורג.

בשנת 1798 נבנו רציפים העשויים גרניט אדומה. בניית הרציפים הושלמה בשנת 1811.

על גדת הנהר נבנו מבני מגורים עבור משפחות האצולה ובהם: ארמון סטרוגנוב, ארמון רזומובסקי, ארמון יוספוב, טירת מיכאיל הקדוש (טירת המהנדסים) וכן מצוי על גדת הנהר מוזיאון אלכסנדר פושקין.

==גשרים==
כיום חוצים את הנהר חמישה עשר גשרים:
* הגשר הירוק (זליוני מוסט) (נבנה בין השנים 1806–1808 בתכנון ויליאם הסט)
* הגשר האדום (קרסני מוסט) (נבנה בין השנים 1808–1814 בתכנון ויליאם הסט)
* גשר פוצלוייב (פוצלוייב מוסט) (נבנה בין השנים 1808–1816 בתכנון ויליאם הסט)
* הגשר הכחול (סיני מוסט) (נבנה בין השנים 1842–1843 בתכנון ויליאם הסט וג'ורג' אדם)
* גשר בית הדואר (פוכטמצקי מוסט) (נבנה בין השנים 1823–1824 בתכנון וילם פון טריטור)
* גשר האורוות הגדולות (בולשוי קוניושני מוסט) (נבנה בשנת 1828 בתכנון ג'ורג' אדם)
* גשר האורוות הקטנות (מאלו-קוניושני מוסט) (נבנה בין השנים 1929–1931 בתכנון ג'ורג' אדם ווילם פון טריטור)
* גשר המהנדסים הראשון (פרווי אינז'נרני מוסט) (נבנה בין השנים 1824–1825 בתכנון ג'ורג' אדם)
* גשר הגנים הראשון (פרבי סאדובי מוסט) (נבנה בין השנים 1835–1836 בתכנון פייר דומיניק באזיין)
* גשר המקהלה (פרבצ'סקי מוסט) (נבנה בין השנים 1839–1840 בתכנון ג'ורג' אדם)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: נהרות ותעלות
קטגוריה:סנקט פטרבורג: רחובות
ריצוף אילומינה

ריצוף צבעני אילומינה (באנגלית: Illumina dye sequencing), היא שיטת ריצוף וצביעה של חברת אילומינה, המשמשת לריצוף דנ"א כלומר לקביעת הרצף של זוגות בסיסים ב-DNA. השיטה פותחה על ידי חוקרים בחברת Manteia Predictive Medicine, שנרכשה על ידי חברת סולקסה (Solexa) ב-2004. הפיתוח המשיך בחברת סולקסה, ובהמשך סולקסה נרכשה על ידי חברת אילומינה. שיטה זו מבוססת על חוסמי שעתוק מסומנים בצבע, וניתנים להסרה, שמאפשרים לזהות בסיסים בודדים בעת שהם מצורפים לרצף ה-DNA. שיטה זו מיושמת לרוב לריצוף אזורים מסובכים, כגון הומו-פולימרים ורצפים חוזרים. היא יכולה לשמש לריצוף של גנום שלם או אזור מסוים בתוכו, לניתוח של כלל ה-RNA בתא או קבוצת תאים, למטא-גנומיקה, לגילוי רצפי RNA קצרים, להכנת פרופיל מתילציה, ולניתוח אינטראקציות בין חלבונים לחומצות גרעין בכל הגנום.

== התהליך==
השיטה כוללת שלושה שלבים בסיסיים: הגברה, ריצוף וניתוח. בתחילה, מחלקים את ה-DNA שמעוניינים לרצף למקטעים, מחברים אותם לפריימרים על משטח, במרחק מסוים זה מזה, ומגבירים אותם כך שנוצרים אגדים; כל אגד מכיל כ-1,000 עותקים של אותו מקטע DNA. טכניקה זו של יצירת אגדים יוצרה ופותחה בסוף שנת 96 ב-Glaxo-Welcome's Geneva Biomedical Research Institute (GBRI), על ידי ד"ר פסקל מאייר וד"ר לורנט פארינלי והוצגה לציבור לראשונה בשנת 98'.

לאחר מכן, מוסיפים למבחנה ארבעה סוגים של בסיסים (אדנין, תימין, ציטוזין וגואנין), שכל אחד מהם מחובר לחוסם-שעתוק שמסומן פלואורסצנטית בצבע אחר. ארבעת סוגי הבסיסים מתחרים על אתרי הקישור בגדילי ה-DNA המשלימים ההולכים ונבנים על גבי גדילי המקור. חוסמי השעתוק המחוברים לבסיסים מבטיחים שלא יתווספו לאותו גדיל בבת אחת מספר בסיסים שונים וגם לא חזרות של אותו בסיס אלא רק בסיס אחד בכל פעם. מולקולות שלא נקשרו נשטפות. הצבע של חוסם השעתוק מאפשר לזהות את סוג הבסיס שהתווסף לכל אגד של גדילים, באמצעות מצלמה, לצורך ריצוף. לאחר זיהוי סוג הבסיס שהתווסף, מסירים את חוסם השעתוק בתהליך כימי (ואיתו את הצבע), ומתאפשרת הוספת הבסיס הבא. התהליך חוזר על עצמו עד שמקטעי ה-DNA מרוצפים בשלמותם. מדובר בתהליך ארוך שיכול להימשך שבועיים.

== השוואה לשיטות אחרות == 
לטכניקה זו מספר יתרונות על פני שיטות ריצוף מסורתיות כגון ריצוף סנגר. בזכות אוטומטיות התהליך, ניתן לרצף מספר גדילים במקביל בתוך אותה מבחנה ולקבל את המידע במהירות. בנוסף, שיטה זו זקוקה רק לדנ"א פולימראז בניגוד לשיטות אחרות (כגון פירוסיקוונסינג) שזקוקות למספר אנזימים יקרים.

== דוגמה לשימוש ==
שיטה זו שימשה לריצוף ה-RNA של בטטות ולניתוח הסיווג הטקסונומי של עצי הטקסוס.

== ראו גם ==
* ריצוף סנגר
*גנומיקה
*ריצוף DNA

קטגוריה:שיטות ריצוף DNA
הקורפוס הראשון (סוריה)

הקורפוס הראשון הוא קורפוס של הצבא הסורי אשר מורכב מחמש דיוויזיות ואחראי על מרחב דמשק, הגבול עם ישראל והגבול עם ירדן. הוא הוקם בשנת 1985 יחד עם שני הקורפוסים הסדירים האחרים כחלק משינוי מבני בצבא הסורי, עד לאותה השנה הדיוויזיות היו תחת פיקוד ישיר של פיקוד הצבא.

הקורפוס הוא אחד משלושת הקורפוסים העיקריים והסדירים של הצבא הסורי. ארבע הדיוויזיות של הקורפוס מוצבות לאורך הגבול עם ישראל, לאורך הגבול עם ירדן וסביב דמשק.

==מלחמת האזרחים בסוריה==

מאז שנת 2011, חלק מיחידות הקורפוס לוקחות חלק פעיל בלחימה כנגד המורדים כחלק ממלחמת האזרחים בסוריה. לפי עדויות שונות הדיוויזיה החמישית אף ביצעה פשעי מלחמה בלחימה סביב העיר דרעא (שם היא מוצבת דרך קבע), בנוסף ישנן עדויות דומות גם כנגד הדיוויזיה התשיעית לגבי לחימה של חלק מיחידותיה באזור אל-תל. ניתן להניח שבשל מיקום יחידות הקורפוס, יחידות נוספות השתתפו בלחימה לאורך אזור הגבול עם ישראל ופאתי דמשק.

בנוסף לדיוויזיות הקורפוס הראשון, ישנן שתי חטיבות עצמאיות אשר שוכנות דרך קבע לאורך הגבול עם ישראל; החטיבה הרגלית ה-90 מצפון והחטיבה הרגלית ה-61 מדרום. נכון ליוני 2014, ישנם דיווחים על כך שהחטיבה ה-61 התפוררה כמעט לחלוטין תחת הלחימה כנגד המורדים באזור הגבול עם ישראל. ב-23 ביולי 2014 מפקדת החטיבה ה-90 ממערב לעיירה אל כום הייתה יעד לתגובת נגד של צה"ל כתגובה לירי של טיל נ"ט מכיוון סוריה שהרג את הנער מומחד קראקרא.

==מבנה ויעוד==
* הדיוויזיה החמישית (משוריינת): שוכנת בדרעא, מחוז דרעא ומורכבת מהחטיבה המשוריינת ה-12, החטיבה המשוריינת ה-15, החטיבה הממוכנת ה-112, החטיבה הממוכנת ה-132 והרגימנט הארטילרי ה-175.

* הדיוויזיה השביעית (ממוכנת): שוכנת בקתנה, מחוז ריף דמשק ומורכבת מהחטיבה הממוכנת ה-68, החטיבה הממוכנת ה-121, החטיבה הממוכנת ה-88, החטיבה המשוריינת ה-78 ורגימנט ארטילריה.

* הדיוויזיה התשיעית (משוריינת): שוכנת באל שרעיה, מחוז דרעא ומורכבת מהחטיבה המשוריינת ה-33, החטיבה המשוריינת ה-43, החטיבה המשוריינת ה-34, החטיבה הממוכנת ה-52 ורגימנט ארטילריה.

* דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-15: שוכנת בהר הדרוזים ומורכבת משישה רגימנטים של כוחות מיוחדים: הרגימנט ה-35, ה-41, ה-45, ה-46, ה-47 והרגימנט ה-53.

* בנוסף, ישנם מספר יחידות עצמאיות בהם ארבעה רגימנטים של כוחות מיוחדים ושתי חטיבות חיל רגלים עצמאיות; החטיבה הרגלית ה-61 והחטיבה הרגלית ה-90.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hrw.org/node/103558/section/12 דו"ח ארגון זכויות האדם] 'Human Rights Watch'.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות צבא סוריות
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה
קטגוריה:גייסות
בין דמיון למציאות

בין דמיון למציאות הוא סרט עצמאי משנת 2007 שנכתב ובוים על ידי אנתוני הופקינס. הסרט עוסק בתסריטאי גוסס שעלילת סרטו החדש יוצרת מעין אוטוביוגרפיה שלו. כמקובל בסרטים מסוג זה, העלילה של הסרט אינה ליניארית ולא מתגלגלת בסדר המקובל של התפתחויות קולנועיות. לפרקים היא גם מתבססת על תהליך כתיבת הסרט עצמו. הסרט הופק בתקציב זעום והופץ באופן מוגבל. כמו כן, הקאסט כלל גם שחקנים רבים מתחילים, אלמונים או שאינם מקצועיים.

הסרט צולם בהבחנה גבוהה, נערך והוקרן דיגיטלית.

== תקציר העלילה ==

== הפקה והפצה ==
הופקינס הגדיר את התסריט כהרהור פילוסופי על החיים. הוא הראה את טיוטת התסריט הראשונה לסטיבן ספילברג, ששיבח אותו אך הזהירו כי לא יהיה קל להפיק ולהפיץ סרט בעל אופי שכזה. הופקינס ניסה למכור את התסריט לאולפנים שונים. כולם סירבו מאותה סיבה שציין ספילברג. אשתו של הופקינס גייסה את הסכום הנדרש להפקת הסרט באופן עצמאי, 10 מיליון דולר, ושימשה גם כמפיקה הראשית. הופקינס ליהק את השחקנים והצילומים החלו ב-12 ביוני 2006. כאנשי הצוות בסרט שימשו, בעיקר, סטודנטים לקולנוע. הופקינס גם כתב את המוזיקה לסרט וניצח על התזמורת הקאמרית שניגנה אותה.

"בין דמיון למציאות" הוצג בפסטיבל סאנדנס ב-20 בינואר 2007. הסרט הוקרן לראשונה באופן רשמי, לפי תזמון שנקבע מראש עם רשתות בתי הקולנוע שהציגו אותו, ב-26 באוקטובר 2007, והקרנתו ארכה כשבוע. הסרט היה כישלון קופתי כצפוי, לא הוקרן יותר מאז ה־1 בנובמבר 2007 ולא יצא על גבי שום מדיה אחרת באופן חוקי, כאשר סך הכנסותיו בתום הקרנתו היו 27,769 דולר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2007
מס כשר

"המס הכשר" (או "המס היהודי") הוא עלילה/אגדה אורבנית שהופצה על ידי ארגונים אנטישמיים, ארגוני "עליונות לבנה" וארגונים רדיקליים אחרים. לטענתם, חברות מזון משלמות בניגוד לרצונן, וכך גם הצרכנים משלמים בלי ידיעתם, כספים לארגונים יהודיים, שנועדו לתמוך במיזמים ציוניים ובישראל.

הרקע לטענות אלו הוא התשלום שחברות מזון משלמות כדי לקבל תו כשרות למוצריהן.

==עלילה==
גופים אנטישמיים, ארגוני "כוח לבן" וארגונים רדיקליים אחרים מפיצים את האגדה האורבנית לפיה תו ההכשר שניתן למוצרי מזון מהווה מס מיוחד שנגבה מלקוחות בלי ידיעתם. בנוסף, הם טוענים כי חברות מזון "נסחטות" ונאלצות לשלם "מס כשר" כדי למנוע חרם על מוצריהן, ושמס זה משמש לתמיכה במיזמים ציוניים ובמדינת ישראל.

לפי קתלין מ. בלי (Kathleen M. Blee), פרופסורית לסוציולוגיה מאוניברסיטת פיטסבורג, ישנן קבוצות גזעניות שמעודדות את הצרכנים להימנע מ"מס כשר" על ידי החרמת מוצרים כשרים. בכנס הביקורת השנתי לאירועים אנטישמיים (Annual Audit of Antisemitic Incidents) בשנת 2000 דווח על ידי ארגון בני ברית קנדה כי ארגונים גזעניים עודדו צרכנים לבקש מהממשלה החזר מס, בשל "המס היהודי", שהתבטא בתשלומי מס ההכנסה שלהם.

בשנת 1997 רשות המס הקנדית דיווחה על תופעה של עלונים המעודדים צרכנים לבקש ניכוי מס לתשלומי המס שלהם "מכיוון שהם תרמו לכאורה לארגונים דתיים יהודיים כאשר הם רכשו מוצרים כשרים". שרת המס הקנדית ג'יין סטיוארט ציינה כי "המסר המועבר בעלונים אלו הוא פוגעני ביותר לקהילה היהודית בפרט, ולאוכלוסייה הקנדית בכלל. "ניכוי המס" המתואר איננו אלא בדיה ואני מפצירה בכל משלמי המיסים להתעלם מהמסר המופץ בעלונים אלו".

==תו הכשרות==
תו הכשרות נועד להגדיל את היקף המכירות של המוצר, ותהליך קבלת ההכשר הוא וולונטרי. תווי הכשרות מעודדים את רכישת המוצר לא רק בקרב יהודים, אלא גם בקרב מוסלמים, מאמיני הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי וקבוצות אוכלוסייה אחרות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עלילות אנטישמיות
קטגוריה:אגדות אורבניות
כשר
דוד יעקובסון

הרב דוד יעקובסון (1852–1926) - היה רבה של העיירה לובביץ' בימי כהונתו של האדמו"ר שלום דובער שניאורסון.

==ביוגרפיה==
נולד בעיירה לובביץ' בשנת ה'תרי"ב (1852) לרב בן-ציון יעקובסון. בגיל 14 נישא ללאה - בתו של הרב אברהם זליקסון - רבה של לובביץ' דאז. לאה הייתה בת 12 ביום נישואיהם. נולדו להם 14 ילדים, מתוכם ידועים שמות של תשעה: זלמן, זלדה, לזאר, יוסף, אבא, ריסיה (ראיסה), ריבה, טאיבה, אידה.<ref></ref>

עם פטירתו של הרב זליקסון בשנת ה'תרמ"ב (1882) דוד יעקובסון מונה על ידי האדמו"ר שמואל שניאורסון, לתפקיד הרב הראשי של העיירה.המלצת הרב דוד יעקובסון לרב [[גרשון חן שנכתבה ב-12 בינואר 1912, כ"ד בטבת תער"ב|טקסט=|ימין]]

רבי יוסף יצחק שניאורסון כותב עליו: 

רוב שנות כהונתו עברו בימי כהונת האדמו"ר שלום דובער שניאורסון. בימיו העיירה הגיעה לשיא פריחתה - היא הפכה למרכז החשוב ביותר של חסידות חב"ד. העיירה הייתה יישוב גדול יחסית - על פי מרשם האוכלוסין של 1897 בלובביץ' התגוררו 2,711 תושבים, מהם 1,660 יהודים. היא הייתה אז מרכז יהודי להשכלה דתית ומקצועית, תעשייה ומסחר.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://berkovich-zametki.com/2013/Zametki/Nomer4/Okunev1.php, מאמרו של Юрий Окунев (יורי אוקונב) "Найден фотопортрет знаменитого раввина Любавичей – родины Хабада" באתר "Заметки по еврейской истории"]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1852
קטגוריה:נפטרים ב-1922
אייל באט

אייל באט (נולד ב-1966) הוא מלחין, פסנתרן ומעבד ישראלי.

==ביוגרפיה==

רוב יצירתו כתובה למקהלות, והיא כוללת יותר מ-200 יצירות ועיבודים. בין המקהלות המבצעות את יצירותיו מקהלת מורן, מקהלת העפרוני, מקהלת אנקור, המקהלה הפילהרמונית תל אביב ועוד. יצירותיו בוצעו בתחרויות ובפסטיבלים בינלאומיים בספרד ובהולנד ובפסטיבל אבו גוש בישראל. 

כתיבתו לבמה כוללות אופרה לילדים בבימוי מלא, "ברמלי", ושתי יצירות שביצעו התזמורת הפילהרמונית הישראלית והתזמורת הקאמרית הישראלית. כן חיבר מוזיקה לתיאטרון. 

אייל באט מתמחה בליווי מקהלות ומרבה להופיע עמן. בין השאר היה הפסנתרן הראשון של מקהלות מורן ובשנים האחרונות הוא מלווה בקביעות את אנסמבל זמרי מורן.

אייל הוא בעל תואר שני בהצטיינות בהלחנה מאוניברסיטת בר-אילן. בין מוריו היו אנדרה היידו, בטי אוליברו וגדעון לבינסון. בנוסף אייל הוא בוגר מכללת לוינסקי לחינוך במקצוע חינוך מוזיקלי ובהתמחות בניצוח מקהלות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://youtu.be/fUAT8BtDxbw וידאו של '1905' מאת אייל באט (שגם מנגן בפסנתר)]

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קרנית - קרן לפיצוי נפגעי תאונות דרכים

קרנית - קרן לפיצוי נפגעי תאונות דרכים היא תאגיד שהוקם ב-1975 מכוח חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים ותפקידו להבטיח פיצוי לנפגע שנגרמו לו נזקי גוף בתאונת דרכים שאינו יכול לקבל פיצוי מחברת ביטוח.

הסיבות העיקריות לאי יכולת לקבל את הפיצוי מחברת הביטוח הם:
*הנוהג האחראי לפיצוי אינו ידוע – למשל נפגעי תאונות "תאונת פגע וברח".
*אין לנוהג ביטוח לפי פקודת הביטוח – נפגעים מרכב שהיה נהוג על ידי נהג חסר רישיון נהיגה או רכב גנוב או רכב שנעשה בו שימוש בניגוד לתנאי הפוליסה (דוגמת עסק של הסעת נוסעים בשכר) נפגעים על ידי רכב שלא בוטח כחוק (עקב אי תשלום הפרמיה). במקרה זה חברת הביטוח של הרכב הפוגע אינה צריכה לפצות את הנפגע אלא קרנית, אולם קרנית יכולה לאחר מכן לתבוע בהודעת צד ג את הנהג שנהג ברכב הפוגע ו/או את בעל הרכב הפוגע עבור הסכום ששילמה לנפגע.
*המבטח עצמו חדל פירעון – נפגעים מרכב שהיה מבוטח בחברת ביטוח אשר נכנסה להליכי פירוק.

הקמת קרנית מילאה את החללים, שנותרו בהסדר הכללי של "פיצוי מהיר לכל נפגע".

במקביל להקמת קרנית הוקמה "קרנית-שטחים" שהייתה אחראית לפיצוי נפגעים מתאונות בשטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה. במסגרת הסכם אוסלו א' הועבר התפקיד של קרנית שטחים לקרן הפלסטינית לפיצוי נפגעי תאונות דרכים (THE PALESTINIAN ROAD ACCIDENT VICTIMS COMPENSATION FUND) שהוקמה על ידי הרשות הפלסטינית.

למימון פעילות הקרן משמש חלק מפרמיית ביטוח החובה, המועבר לקרן. לקרן מינהלה שאותה ממנה שר האוצר. מנכ"ל הקרן מדצמבר 2010 הוא רו"ח איתן השחר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20130824025134/http://www.ybay.co.il/imageshaifa/hagit/pizuyim.htm חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, תשל"ה-1975].

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: תאונות דרכים
קטגוריה:חברות ביטוח ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:ישראל: תאגידים סטטוטוריים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1975
אנטולי פירסוב

אנטולי וסילייביץ' פירסוב (ברוסית: Анатолий Васильевич Фирсов; 1 בפברואר 1941 – 24 ביולי 2000) היה שחקן הוקי קרח סובייטי ששיחק בעמדות חלוץ מרכזי וצד שמאל. פירסוב נחשב לאחד משחקניה הגדולים של צסק"א מוסקבה ונבחרת ברית המועצות, איתה זכה 3 פעמים במדליית הזהב אולימפית.

אנטולי פירסוב נולד במוסקבה. לאחר ששיחק בקבוצת הנוער של ספרטק מוסקבה, קודם פירבוס בשנת 1954 לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 1961 הוא עבר לצסק"א מוסקבה, והיה בין הכוכבים הגדולים של הקבוצה.

בשנת 1964 נכלל פירסוב לראשונה בנבחרת ברית המועצות בהוקי קרח והיה שותף לזכייתה באליפות עולם. הוא וקבצתו זכו באליפות ברציפות עד לשנת 1971. פירוסב היה ידוע בחבטותיו החזקות, ולעיתים נרשמו מקרים בהם שוערים נפגעו מהדיסקית אותה חבט למרות הציוד המגן.

בזירה הביתית זו הייתה תקופה של שליטה מלאה של מועדון צסק"א מוסקבה בהוקי הסובייטי. בהתאם לכך, פירסוב זכה 9 פעמים באליפות ברית המועצות. בתקופת השתתפותו בליגה הסובייטית הוא זכה 3 פעמים בתואר השחקן החשוב ביותר.

בשנת 1973 הפסיק פירסוב את השתתפותו בתחרויות והחל לאמן. בשנים 1976–1977 אימן את נבחרת הנוער של ברית המועצות, ובשנים 1972–1977 אימן את קבוצת האם שלו. בשנת 1987 עזב פירסוב את הספורט התחרותי והחל לאמן ילדים בלבד.

בשנת 2000 נפטרה אשתו של פירסוב והוא בילה ליד קברה מספר ימים. פירסוב לא התאושש מהאירוע ונפטר גם הוא זמן קצר לאחר מכן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.eurohockey.net/players/show_player.cgi?serial=27042 סיכום הופעות של אנטולי פירסוב]
* 

קטגוריה:שחקני הוקי קרח סובייטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: הוקי קרח
קטגוריה:מאמני הוקי קרח רוסים
קטגוריה:מאמני הוקי קרח סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת אינסברוק (1964)
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת גרנובל (1968)
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת סאפורו (1972)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1941
קטגוריה:נפטרים ב-2000
תעלה נגד טנקים

סק"מ.]]
תעלה נגד טנקים (תעלת נ"ט) היא תעלה שנועדה למנוע מעבר של טנקים ורכב קרבי משוריין. התעלה רחבה דייה כך שטנק לא יכול לעבור על פניה ועמוקה מספיק כך שכאשר הטנק ייפול לתוכה הוא לא יוכל לצאת (למשל: על ידי נסיעה אחורנית). חלק מתעלות הנ"ט אף מוסוות על מנת שכוח האויב לא יראה אותן ואז יוכל להתכונן אליהן בעוד מועד. כמו כן, כאשר התעלה מוסווית טנקים יכולים ליפול אל תוך התעלה, דבר שמשבית אותם בפועל. כיום רוב צבאות העולם מצוידים באמצעים לטפל בתעלות נ"ט, בהם גשרים ניידים וטנקי גישור שנועדו לגשר על התעלה, וציוד מכני הנדסי שיכול לפרוץ את התעלה ולמלא אותה בעפר. בדרך כלל, טנקי הגישור נועדו לאפשר מעבר מהיר של התעלה כדי להמשיך בהסתערות ובקרב (הנדסת סער) בעוד שתפקיד הדחפורים הוא למלא את התעלה בעפר ובכך לאפשר מעבר של כוחות גדולים בבטחה וביעילות (מעבר קבע). בצה"ל החיל האחראי על חפירת תעלות נ"ט מחד ועל פריצתן וגישורן מאידך הוא חיל ההנדסה הקרבית.

בישראל ישנן תעלות נ"ט, שנחפרו במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים כנגד חיל השריון הסורי וכיום משמשות את חיל ההנדסה לאימונים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ביצורים
קטגוריה:אמצעי לחימה נגד טנקים
אלפרין

אלפרין (הלפרין, הלפרן, היילפרין, בהגייה מזרח אירופאית נוספת גם גלפרין, אלפר, אלפרוביץ', אלפרט) הוא שם משפחה יהודי המבוסס על שם העיר היילברון שנוצר לא יותר מאוחר מסוף המאה ה-16. שם משפחה שייך לארבע משפחות רבנים מן האימפריה הרוסית, פולין ונסיכויות גרמניה בין המאות ה-16 עד ה-18.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
תיכון הלבבות השבורים

תיכון הלבבות השבורים (באנגלית: Heartbreak High) הייתה סדרת טלוויזיה אוסטרלית, ששודרה בין 1994 ל-1999. הסדרה עסקה בתלמידי בית הספר התיכון הדמיוני הארטלי שבסידני ובסוגיות המעסיקות בני נוער.

ארבע העונות הראשונות של הסדרה (עד 1996) שודרו בערוץ 10 האוסטרלי ושלוש העונות האחרונות (מ-1997 ואילך) שודרו ברשת ABC. בנוסף, שודרה במדינות רבות ברחבי העולם, בהן איחוד האמירויות הערביות, אינדונזיה, איסלנד, אסטוניה, ארגנטינה, ארצות הברית, בלגיה, בריטניה, גרמניה, הודו, הולנד, הונגריה, יוון, ליטא, מקדוניה, מקסיקו, נורווגיה, ספרד, סרביה, פולין, פורטוגל, פרו, צ'ילה, צ'כיה, צרפת, קוסובו, קנדה ורוסיה. בישראל, שודרה הסדרה בערוץ 1.

הסדרה היוותה קרש קפיצה לכמה מהשחקנים שגילמו בה את בני הנוער, ובהם אלכס דימיטריאדס (עונה 1), אדה ניקודמו (עונות 1 ו-3 עד 5), קאלן מאלווי (עונות 5 עד 7), לארה קוקס (עונות 5 עד 7) ולוק ג'ייקובז (עונה 7). סיימון בייקר גילם מורה בעונה הרביעית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.heartbreak-high.com/ אתר heartbreak-high.com] 
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות נעורים אוסטרליות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קרקטר האוריינטציות

בטופולוגיה וגאומטריה קרקטר האוריינטציות של יריעה <math>M</math> הוא קרקטר כפלי של החבורה היסודית <math>\chi:\pi_1(M) \to \{1,-1\}</math>, המודד עד כמה <math>M</math> "איננה אוריינטבילית". הקרקטר טריוויאלי אם ורק אם היריעה <math>M</math> אוריינטבילית. הגדרת הקרקטר מבוססת על כיסוי האוריינטציות.

==רקע==

תהי <math>M</math> יריעה. אוריינטציה על היריעה היא מושג מקומי: בכל נקודה <math>x \in M</math> של היריעה אפשר להגדיר את האוריינטציה בנקודה בתור אוריינטציה על המרחב המשיק <math>T_x M</math> (חיובית או שלילית). נסמן את קבוצת האוריינטציות בנקודה <math>x</math> ב <math>\operatorname{orient}_M(x)</math> (זו קבוצה בת שני איברים). ניתן לאגד קבוצות אלו למרחב כיסוי <math>\operatorname{orient}_M</math>. כיסוי דו-יריעתי זה נקרא כיסוי האוריינטציות.

אפשר לזהות דרך כיסוי האוריינטציות את כל האוריינטציות האפשריות של היריעה. ניתן להתייחס אל כיסוי האוריינטציות כאל תחליף אוריאנטבילי עבור יריעה לא אוריאנטבילית.

==הגדרה==
נקבע נקודה <math>x \in M</math>. אנו מקבלים פעולת מונודרומיה 
של החבורה היסודית <math>\pi_1(M)</math> על הסיב של <math>\operatorname{orient}_M</math>. פעולה זו מגדירה קרקטר כפלי,
<math display="block">\chi: \pi_1(M) \to \{1,-1\}.</math>

קרקטר זה נקרא קרקטר האוריינטציות. הקרקטר לוקח איבר של החבורה היסודית אל <math>1</math> אם האיבר שומר על האוריינטציה, ואחרת אל <math>-1</math>.

==אוריינטביליות==
כעת נראה כיצד ניתן לקבוע בעזרת הקרקטר האם יריעה קשירה היא אוריינטבילית. ראשית, היריעה אוריינטבילית אם ורק אם כל מסילה בה שומרת על האוריינטציה. תנאי זה שקול להיותה של כל מסילה סגורה שומרת אוריינטציה, ואפילו שקול לכך שכל מסילה סגורה סביב נקודה אחת שומרת על האוריינטציה (ללכת ולחזור). כעת, שמירה על אוריינטציה אינווריאנטית להומוטופיה (זאת משום שניתן לכסות את המסילות על ידי סביבות שהומאומורפיות לכדור, שהוא אוריינטבילי), ולכן מספיק לבדוק זאת על איברי החבורה היסודית. ולכן, יריעה קשירה <math>M</math> היא אוריינטבלית אם ורק אם קרקטר האוריינטציות שלה טריוויאלי. במקרה שיש ייצוג נוח של החבורה, מספיק לבדוק את הטענה על היוצרים, כלומר - יריעה היא אוריינטבילית אם ורק אם כל יוצר של החבורה היסודית שלה שומר את האוריינטציה. עבור יריעות רבות, החבורה מוצגת סופית, ועל כן יש לבצע את הבדיקה עבור מספר סופי של מסילות.

למעשה, ניתן לנסח טענה חזקה יותר, הקשורה לאבליניזציה של החבורה היסודית, השווה גם לחבורת ההומולוגיה הראשונה של המרחב. מפורשות, האיזומורפיזם <math>\operatorname{H}_1(X) \cong \operatorname{Ab}(\pi_1(X))</math> הוא איזומורפיזם טבעי, ולכן מספיק (והכרחי) לבדוק האם ההעתקה המושרית <math>\operatorname{H}_1(M) \to \{-1,1\}</math> היא טריוויאלית כדי לקבוע האם היריעה אוריינטבילית.

==שימושים==
בעזרת קרקטר האוריינטציות ניתן להוכיח את קריטריון האוריינטביליות הבא:

טענה: תהי <math>M</math> יריעה טופולוגית. נניח שלחבורה היסודית שלה אין תת-חבורות מאינדקס 2.
אז <math>M</math> אוריינטבילית.

מסקנה: יריעה פשוטת קשר היא אוריינטבילית.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.map.mpim-bonn.mpg.de/Orientation_character Orientation character], ב-Manifold Atlas 

קטגוריה:טופולוגיה
קטגוריה:טופולוגיה אלגברית
קטגוריה:גאומטריה
בית החולים עין גדי

בית החולים עין גדי היה בית חולים ששכן ברחוב מזא"ה 10 בתל אביב. הבניין שתוכנן על ידי האדריכל יהודה מגידוביץ בסגנון האקלקטי, נבנה בשנת 1922 כבית מגורים למשפחת ברסקי. הבניין נמכר והוסב לשימוש כבית חולים בניהולו של ד"ר חיים (אמיל) שטיין. הבניין עבר שינויים רבים ושימש בית חולים במשך עשרות שנים (בתחילה בית חולים עין גדי<ref></ref> ולאחר מכן בית החולים הגריאטרי "הדר לזקן".
לבסוף הפך המבנה עם תוספות הבניה למבנה מגורים מעורב, במסגרת מיזם שימור מבנים (בניצוח האדריכלית ניצה מצגר סמוק) שהסתיים בשנת 2012.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [https://www.nli.org.il/he/maps/NNL_MAPS_JER990023695140205171/NLI#$FL10446291 מפת תל אביב], 1930<ref></ref> (באנגלית) עם סימון הסנטוריום. באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור

== הערות שוליים ==

עין גדי
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יהודה מגידוביץ'
עין גדי
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:לב העיר
הארט (להקה)

הארט (באנגלית: Heart) היא להקת רוק אמריקנית שזכתה לפופולריות לראשונה בקנדה ולאחר מכן בארצות הברית וברחבי העולם.

== פעילות ==
לאורך ארבעת העשורים שבהם הלהקה פעילה, היא עברה שלושה הרכבים שונים, כאשר האחיות אן וילסון (סולנית) וננסי וילסון (גיטריסטית) נשארות בלהקה בכל הרכב. הלהקה התפרסמה באמצע שנות ה-70 עם שירים שהושפעו מרוק כבד ומהבי מטאל לצד מוזיקת פולק. בראשית שנות ה-80 הפופולריות של הלהקה ירדה, אך ב-1985 היא חזרה לאור הזרקורים ואף חוותה הצלחה גדולה יותר בשנות ה-90 עם בלדות רוק מצליחות. בשנות ה-2000, באלבומיה Jupiter's Darling (2004), Red Velvet Car (2010) ו-Fanatic (2012), חזרה "הארט" לסגנון הרוק הכבד והפולק האקוסטי.

אלבומיה של "הארט" נמכרו במעל ל-30 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובמעל ל-22 מיליון עותקים בארצות הברית. ב-2005 דורגה הלהקה במקום ה-57 במצעד "100 האמנים הגדולים של הרוק הכבד" של VH1. אלבומיה הגיעו לעשירייה הראשונה במצעד המכירות של בילבורד בשנות ה-70, ה-80, ה-90 ובעשור השני של המאה ה-21, והיא נמנית עם להקות הרוק הכבד המצליחות ביותר מבחינה מסחרית בתולדות הרוק. ב-2013 נכללה הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.

עם להיטיה המוכרים של הלהקה נמנים "Crazy on You" (1976), "Barracuda" (1977), "Never" (1985) ו-"Alone" (1987).

האלבום השמיני של הלהקה, Heart, נמנה במקום 44 ברשימת NPR, "150 "האלבומים הגדולים בכל הזמנים שעשו נשים".

ננסי וילסון (משמאל) ורוג'ר פישר בהופעה ב-1978

== דיסקוגרפיה ==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:להקות הארד רוק
קטגוריה:להקות פולק
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:הרכבים ולהקות שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:שישיות מוזיקליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1973
משטרת לטרון

מצודת לטרון
משטרת לטרון היא תחנת משטרה שהוקמה בשנת 1940 בלטרון על ידי שלטונות המנדט הבריטי, כאחת מ-11 מצודות טגארט שנבנו בתחילת מיזם מבני המשטרה (Police Building Programme) שיזם סר צ'ארלס טגארט. התחנה שלטה על הדרך מתל אביב לירושלים.

על פי תוכנית החלוקה היה אזור לטרון בשטח המדינה הערבית. ב-18 במאי 1948 השתלט הלגיון הערבי על בניין המשטרה הבריטית, ששלט על הכביש היחיד המקשר את אזור השפלה לירושלים והיה לפיכך בעל חשיבות אסטרטגית בקרב על ירושלים.

בין 25 במאי ו-18 ביולי 1948 התנהלה במקום סדרה של קרבות עזים בין חטיבות ההגנה וצה"ל לבין הלגיון הערבי שבהם ניסתה ישראל לכבוש את משטרת לטרון, אך נכשלה. קרבות אלה כללו את:
* מבצע בן נון א': בלילה שבין 24 במאי 1948 ל-25 במאי נערך ניסיון ראשון לכבוש את לטרון. הכוח התוקף, בפיקודו של שלמה שמיר, כלל את חטיבה שבע (1450 לוחמים), שאך זה הוקמה, מתוגברת בגדוד 32 מחטיבת אלכסנדרוני (450 לוחמים). הכוח נכשל בניסיונו לכבוש את הנקודות השולטות ברכס לטרון ונאלץ לסגת לאחר שספג אבדות קשות.
* מבצע בן נון ב': ב-30 במאי נערך ניסיון שני לכבוש את מתחם לטרון, על ידי חטיבה שבע בסיוע גדוד מחטיבת גבעתי. במהלך המבצע הצליח צוות קרב משולב מגדוד 73 של חטיבה 7 לפרוץ את טבעת ההגנה החיצונית של תחנת המשטרה, אך ניסיונו לפוצץ פרצה בקיר המשטרה נכשל, והוא נאלץ לסגת לבסוף לאחר שהושמד כמעט לחלוטין. בחצר המשטרה נותרו 31 הרוגים ישראלים וארבעה זחל"מים.
* מבצע יורם: המבצע נערך בלילה שבין 8 ביוני ל-9 ביוני 1948, בהשתתפות כוחות מחטיבת הראל ומחטיבת יפתח, שניסו לכבוש משלטים של הלגיון הערבי באזור לטרון. 
* ב-18 ביולי 1948 לקראת כניסת ההפוגה השנייה לתוקף, בוצע ניסיון לכבוש את תחנת המשטרה. המשימה הוטלה על פלוגה של חטיבת יפתח ועל מספר זחל"מים וטנק קרומוול של חטיבה 8. הטור המשוריין יצא מאל-קובאב והתקדם לעבר תחנת המשטרה בלטרון. כאשר הגיעו לתחנת השאיבה במחצית הדרך פתח הטנק באש על המשטרה. בעת שילוחו הפגז השלישי נתקע התרמיל בקנה והטנק נאלץ לסגת כדי לתקן את התקלה. קשר לקוי גרם לכך שמפקד שדרת הזחל"מים ראה בכך אות לנסיגה ופקד על הזחל"מים לסגת. מפקד הפעולה לא רצה לסכן את חיל הרגלים בהתקפה ללא סיוע ופקד על נסיגה כללית. 

לאחר כישלונות אלה נותרה לטרון בשליטת ירדן עד למלחמת ששת הימים.

ב-6 ביוני 1967, היום השני למלחמת ששת הימים, כבשה חטיבת קרייתי, בפיקודו של משה יטבת, את מתחם לטרון, בקרב שנמשך כשעתיים, ללא הרוגים לצה"ל. 

בשנת 1978 החלה היוזמה להקמת "יד לשריון" במקום - אתר הנצחה לחללי חיל השריון במערכות ישראל. לשם כך הוקמה "העמותה להקמת יד לשריון", שעסקה במימוש היוזמה במשך שנים אחדות. אתר "יד לשריון" כולל מוזיאון לתולדות השריון ואוסף של כלים משוריינים הכולל טנקים, גשרים ניידים, זחל"מים, נגמ"שים ושריוניות. אוסף זה הוא מהגדולים בעולם ומכיל מעל מאה פריטים, ביניהם טנקי המרכבה (סימן 1-4) של צה"ל, כלי שלל שנתפסו מצבאות ערב במלחמות ישראל וכלים מיוחדים שנקנו לצורך התצוגה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

לטרון
קטגוריה:לטרון
קטגוריה:לטרון במלחמת העצמאות
קטגוריה:שביל ישראל
סווארכה

א-סוארכה (בערבית: سواركة) היא חמולה בדואית בת 250,000 בני אדם (ויש הטוענים שאף 700,000 או מיליון) החיים בפזורה בין שטחי ערבות מואב, יהודה ושומרון, רצועת עזה ובחצי האי סיני.

==מוצאם==
לטענת בני השבט שהתראיינו לכתבה של ערוץ 1 על צבי מסיני מוצאם הוא מיהודים, תושבי ארץ ישראל בתקופה העות'מאנית, שאוסלמו או התאסלמו עם השנים (בקרבם יש מסורת על "רעב גדול" בו ליהודים לא היה מה לאכול שבגללו באה ההתאסלמות). לדבריהן של זקנות השבט שרואיינו בכתבה למוצאם היהודי של הסווארכה יש עדיין עדות כיום בעזרת שמירת מנהגים יהודיים כמו: הדלקת נרות בשבת, הימנעות מהדלקת אש בשבת, מנהג ברית המילה שנערך לבן הנולד ביום השביעי להיוולדו ולא בגיל 13 כנהוג באסלאם, על מנהג הייבום, שלפיו לאחיו של בעל אישה שנפטר יש זכות ראשונים לשאת אותה לאשתו (אם תרצה בכך) ומנהג הדומה להפרשת חלה. בכתבה גם נטען שבקבריהם של בני השבט ישנו כוך מיוחד להנחת נר נשמה לזכר הנפטר, מה שלא נהוג בקברי ערבים-מוסלמים.

יש מהם חלק שרואה בעצמם "יהודים לכל דבר ועניין", עשה שיבה ליהדות ועיברת את שמותיהם ואת שמות משפחותיהם וחי כיום במדינת ישראל.

==היסטוריה==
מקאם נבי סווארכה
סמוך לכפר סבא, לא רחוק מקבר בנימין בן יעקב, נמצא מקאם המכונה "מקאם נבי סווארכה", אולם לא ברור הקשר שלו לבני השבט מעבר לשם הדומה.

במסגרת מבצע חגורה שחורה ירה צה"ל טיל אל פחון בדיר אל בלח והרג 8 בני משפחה אחת מהשבט, ובהם 5 ילדים. דובר צה"ל בערבית אביחי אדרעי הודיע כי אבי המשפחה, רסמי אבו מלחוס, היה מפקד חוליית משגרי רקטות של הג'יהאד האסלאמי אולם עד מהרה התברר כי ההרוגים חפים מפשע.

==פזורת השבט בסיני==
בני הסווארכה בסיני יושבים בריכוז שבצפון חצי האי, באזור שבין רצועת עזה לסבחת אל-ברדוויל שבסיני. בשנת 1968 הוערך מספרם בכ-8,000 נפש. בני השבט משליטים את כוחם על אזור אל-עריש ועל קו צינור הגז לישראל ולירדן. שמו של שבט הסווארכה בסיני נקשר במספר פעילויות לא-חוקיות, בעיקר בנושא הברחת מסתננים מאפריקה לתוך שטחי מדינת ישראל דרך גבול ישראל-מצרים. בחודש נובמבר 2011 דווח בתקשורת העולמית על כך שבני שבט הסווארכה ביחד עם בני שבט התיאהא הבדואים בסיני מעורבים במעשי התעללות במסתננים אריתראים, ברציחתם ובעקירת איבריהם ומכירת האיברים הללו לרופאים ממצרים.

עלו טענות לפיהן בני השבט בסיני לוקחים חלק בהברחת מסתננים אפריקאים ממצרים ללוב, אותם מסתננים מהגרים בסופו של דבר מחופי לוב בספינות ובסירות מהגרים לאירופה.

לאחר המהפכה במצרים, הכריז איברהים אל-מאניי, אחד השייח'ים הבולטים של הסווארכה בחצי האי סיני, כי שבטו ישתף פעולה עם צבא מצרים וכוחות הביטחון שם.

ב-2017 הוכרז בתקשורת המצרית כי שבט הסווארכה, כמו שבטים בדואים אחרים בסיני, ייקחו חלק במאבק במחוז סיני של המדינה האסלאמית.<ref></ref>

ב-24 בנובמבר 2017 נטבחו 235<ref></ref> אנשים בעת תפילה במסגד בסיני על ידי שלוחת דאעש שם, רוב ההרוגים היו בני שבט הסווארכה. מקורות ביטחוניים במצרים סיפרו לג'קי חוגי כי הפיגוע נעשה בתגובת נקם של המדינה האיסלאמית כנגד ראשי השבט שסירבו לתת חסות ומקלט לאנשיו<ref></ref><ref></ref> ובנוסף הביעו תמיכה בצבא המצרי.<ref></ref>

==לקריאה נוספת==
*הסתננות מאפריקה לישראל
==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות הטוענות למוצא יהודי
קטגוריה:קהילות יהודיות שהמירו את דתן
קטגוריה:שבטים בדואים
קטגוריה:משפחות ערביות
קטגוריה:סיני
קטגוריה:הסתננות מאפריקה לישראל