OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שפות סלאביות דרומיות

תפוצה של שפות סלאביות דרומיות. מקדונית ובולגרית בגווני סגול, סרבו-קרואטית בגווני תכלת וצהוב וסלובנית בגווני אדום

השפות הסלאביות הדרומיות הן השפות הסלאביות המדוברות במדינות חבל הבלקן – בולגריה ומדינות יוגוסלביה לשעבר – סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, סרביה, מונטנגרו ומקדוניה הצפונית.

מספר הדוברים בשפות אלה הוא כ־30 מיליון.

את השפות הסלאביות הדרומיות המודרניות ניתן לחלק לשתי קבוצות: הראשונה כוללת את מקדונית ובולגרית והשנייה כוללת את הסרבו-קרואטית ואת הסלובנית.

בולגרית ומקדונית קרובות מאוד אחת לשנייה עד כדי כך שלדעת בלשנים רבים הן שפה אחת וההפרדה ביניהן פוליטית בלבד; זוהי הדעה הרווחת בבולגריה. לשתי השפות תכונות דקדוקיות משותפות המיוחדות רק להן בכל מכל השפות הסלאביות: בשתי השפות האלה קיים תווית יידוע שנצמדת לסוף מילה – <span dir="ltr">-ът/-та</span> בבולגרית ו־<span dir="ltr">-от/-та</span> במקדונית. תכונה דומה קיימת בניבים צפון-רוסיים, אך בכל שאר השפות הסלאביות אין תווית יידוע בכלל. כמו כן, בשתי השפות האלה, להבדיל משאר השפות הסלאביות לא קיימות ביחסות שם וצורה של שם הפועל. שתי השפות נכתבות באלפבית קירילי, אך במקדונית נוספו לו כמה אותיות. לעיתים קרובות נשמעת טענה, כי הדבר נעשה על ידי שלטונות יוגוסלביה כדי לקרב את המקדונית התקנית באופן מלאכותי לסרבו-קרואטית ובכך לתת לגיטימציה לשליטתה של יוגוסלביה בחבל זה.

סרבו-קרואטית הוא שם כולל לשפות המדוברות בקרואטיה, בוסניה והרצגובינה, סרביה, מונטנגרו וקוסובו. לכולן תכונות דקדוקיות זהות וההבדלים ביניהן מצויים בעיקר באוצר המילים ובהגיה של הצליל שהתפתח מהצליל הסלאבי העתיק שנכתב באות ѣ ("יאט") – e, je או ije. למרות ההבדלים האלה, תושבי כל המדינות הללו מבינים אחד את השני רוב הזמן ללא צורך בתרגום ויש לשפות אלה תרבות משותפת של ספרות, קולנוע, מוזיקה וכיוצא בזה. בסרביה השפה הזו נכתבת באלפבית הקירילי והלטיני, בקרואטיה רק בלטיני ובבוסניה ומונטנגרו – בעיקר בלטיני, אך לעיתים גם בקירילי. בתקופת יוגוסלביה הסוציאליסטית סרבו-קרואטית הייתה אחת השפות הרשמיות של המדינה (בנוסף לסלובנית ומקדונית) והשפה הנפוצה בה, אך עם פירוק יוגוסלביה, החל גם תהליך של התרחקות, לעיתים מלאכותית, בין השפות.

השפה הסלובנית קרובה לסרבו-קרואטית בדקדוק ובאוצר המילים, אך לכל הדעות היא שפה נפרדת. יש לה מספר תכונות דקדוקיות ייחודיות, ביניהן מספר זוגי פרודוקטיבי, שאין בשום שפה סלאבית אחרת. סלובנית נכתבת באלפבית לטיני.

השפה הסלאבית הראשונה שהועלתה על הכתב נקראת סלאבית כנסייתית עתיקה; גם היא שפה סלאבית דרומית. כיום זוהי השפה הליטורגית בכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ethnologue.com/show_family.asp?subid=373-16 שפות סלאביות דרומיות], באתר "אתנולוג"

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ריח מנטה

ריח מנטה היא תוכנית זמר מזרחי, ים-תיכוני ישראלית ששודרה בערוץ 33 בין השנים 1997–2006. לאורך כל שנות התוכנית הנחה אותה המנחה ושדרן הרדיו ירון אילן.

התוכנית שמה דגש על מתן הזדמנות לאמנים לא מוכרים מתחום הזמר הים-תיכוני ודומה בסגנונה לבטברנה שהנחה שמעון פרנס. בין אלו שרשמו בה את ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלהם נמנים הזמרים: שרית חדד, מושיק עפיה, אתי לוי, שלומי סרנגה, מאיה בוסקילה ועוד. כמו כן, הצמד סטאלוס ואורן חן חברו לראשונה כצמד בתוכנית ובעקבות החיבור המוצלח הוציאו כעשרה תקליטים יחדיו. חיבור נוסף בתוכנית היה בין להקת המטאל הישראלית "ריח מטאל" לבין אמני הז'אנר המזרחי, כמו מרגלית צנעני, אביבה אבידן, אלי לוזון, אבנר גדסי ועוד.

בשנת 2002 החלה התוכנית להיות משודרת בימי שישי בערב בערוץ הראשון, ושם זכתה להצלחה יחסית ולמדרוג של כ-11 אחוזים. בשנת 2005 הייתה התוכנית מועמדת לפרס מסך הזהב בקטגוריה "חביבת הקהל". עם הפסקת הפקת התוכניות המקוריות בערוץ 33 בשנת 2006 הסתיימה התוכנית.

שם התוכנית "ריח מנטה" נקראה כך, כשירה של הזמרת מרגלית צנעני, מתוך האלבום "מנטה" שיצא בשנת 1989.

המנחה ירון אילן החל להגיש בשנת 2007 בערוץ 24 תוכנית דומה הנושאת את השם, "מנטה ב-24" ובשנת 2009 עבר אילן לערוץ 10 שם הוא הגיש את תוכנית דומה בשם, "מנטה".

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:ערוץ 33: תוכניות וסדרות
קטגוריה:מוזיקה מזרחית
אצטדיון ז'וזה אלבלדה

אצטדיון ז'וזה אלבלדה (בפורטוגזית: Estádio José Alvalade) הוא אצטדיון כדורגל בליסבון, מגרשה הביתי של ספורטינג ליסבון, אחד המועדונים הגדולים בפורטוגל. האצטדיון נבנה במקום האצטדיון הישן של ספורטינג ליסבון שנפתח ב-1956 ונשא את אותו השם. אופ"א העניקה לאצטדיון דירוג של 5 כוכבים שמאפשרים לו לארח משחקי גמר חשובים.

האצטדיון הוא חלק ממתחם גדול בשם Alvalade XXI המכיל גם קניון, בית קולנוע בעל 17 אולמות, מכון כושר, מוזיאון של הקבוצה, מרפאה ובניין משרדים. האצטדיון והמתחם כולו תוכננו בידי האדריכל הפורטוגזי Tomás Taveira.

האצטדיון תוכנן להכיל רק 40,000 מקומות, אך כולל למעשה 50,466 מקומות. הפתיחה הרשמית שלו הייתה ב-6 באוגוסט 2003 במשחק בין ספורטינג למנצ'סטר יונייטד בו ניצחה הקבוצה המקומית 1–3.

האצטדיון אירח מספר משחקים ביורו 2004, ביניהם חצי הגמר שבו ניצחה פורטוגל את הולנד 1-2. אלבלדה אירח גם את גמר גביע אופ"א 2005 בין ספורטינג ליסבון וצסק"א מוסקבה בו ניצחה צסק"א 1–3.

האצטדיון כולל חניון תת-קרקעי עבור אוהדים למשחקים מיוחדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/portugal/lisbon_alvalade.shtml האצטדיון] באתר World Stadiums 
* [http://www.stadiumguide.com/josedealvaladenew.htm האצטדיון] באתר Stadium Guide 
* [http://www.stadionwelt.de/sw_stadien/index.php?folder=sites&site=stadionfotos_d&id=926 האצטדיון] באתר Stadionwelt 
* [http://stadiony.net/stadium.php?s=121 תמונות נוספות]

ז'וזה אלבלדה
קטגוריה:ליסבון: מבנים
קטגוריה:ספורטינג ליסבון
קטגוריה:ליסבון: ספורט
ולז' מוסטאר

מועדון הכדורגל וֶלֶז' מוֹסְטאר היא קבוצת כדורגל מבוסניה והרצגובינה, המשחקת בליגת העל הבוסנית. הקבוצה נקראת על שם ההרים המקיפים את העיר מוסטאר, ממנה מגיעה הקבוצה.

== היסטוריה ==
ולז' נחשבת לאחת הקבוצות המצליחות בבוסניה. בתקופת יוגוסלביה, שיחקה בקביעות בליגה היוגוסלבית הראשונה, ולרוב סיימה בעשיריה הראשונה, כאשר היא מסיימת כסגנית האלופה בעונות 1972/73, 1973/74 ו-1986/87 ועוד מספר פעמים במקום שלישי בטבלה. היא הייתה הקבוצה הפופולרית והידועה ביותר בליגה שהגיעה מהרצגובינה.

הקבוצה משחקת כיום בליגה הבכירה בבוסניה והרצגובינה ובשונה מהליגה היוגוסלבית, ממנה לא ירדה מעולם לליגת המשנה, הקבוצה נשרה מהליגה הבכירה בבוסניה הרצגובינה בעונת 2004/05 אך לאחר שנתיים בליגת המשנה העפילה חזרה לליגה הבכירה.

האוהדים של המועדון נקראים "הצבא האדום", על צבע הקבוצה, אדום. במוסטאר הקרואטים שולטים במערב העיר, ואילו הבוסנים, אוהדי ולז', במזרח העיר. סמל הקבוצה מאז 1922 הוא כוכב אדום, כשלזמן מה הוא לא נחשב על ידי הקבוצה כסמל הרשמי, אך בשנת 2005 הוא הוחזר.

אף שהקבוצה מעולם לא הוכתרה כאלופת יוגוסלביה, היא זכתה בגביע היוגוסלבי פעמיים, בעונות 1981 ו-1986, כאשר היא מנצחת בגמר את קבוצות ז'לייזניצ'אר סרייבו ודינמו זאגרב בהתאמה. כמו כן, הקבוצה סיימה פעמיים כסגנית מחזיקת הגביע היוגוסלבי, בעונות 1958 (הפסידה בגמר לכוכב האדום בלגרד וב-1989, אז הפסידה בגמר לפרטיזן בלגרד.

==תארים==
* ליגת העל היוגוסלבית:
**סגנית האלופה: 3
***1972/73, 1973/74, 1986/87
**מקום שלישי: 4
***1965/66, 1969/70, 1985/86, 1987/88
* הגביע היוגוסלבי:
**מחזיקת הגביע: 2
***1981, 1986
**סגנית מחזיקת הגביע: 2
***1958, 1989
* ליגת המשנה של בוסניה והרצגובינה: 1
**2006

==כדורגלנים מפורסמים בעבר ובהווה==
* דושאן באייביץ'
* פראניו ולאדיץ'
* אנבר מאריץ'
* סמיר טוצה
* מוחמד מויץ'
* ואהיד חלילודז'יץ'
* בלאז' סלישקוביץ'
* ולדימיר גודלי
* בורו פרימורץ
* סרגיי ברברז
* גוראן יוריץ'
* מהו קודרו

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.fkvelez.ba/ ולז' מוסטאר], האתר הרשמי
* [https://web.archive.org/web/20070930161442/http://www.rodjeni-mostar.com/infoportal/ הצבא האדום], אתר אוהדי ולז' מוסטר

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל מבוסניה והרצגובינה
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1922
קטגוריה:מוסטאר: ספורט
צבא האסלאם

מתקני קידוח הנפט סמוך לבאקו עולים באש בעת קרב באקו
צבא האסלאם (בטורקית: İslam Ordusu) היה כוח צבאי שהקימה האימפריה העות'מאנית בשלהי מלחמת העולם הראשונה בהוראתו של שר המלחמה איסמאיל אנוור פאשה. צבא האסלאם הוקם בחודש מרץ 1918 והתקיים עד לאוקטובר 1918. 

חלקם של הרוסים במלחמת העולם הראשונה החל להצטמצם בשל מצב התוהו שהשתלט על רוסיה לאחר מהפכת פברואר. במשך שנת 1917 הלך הצבא הרוסי בן חצי מיליון החיילים והתפזר, עד שבראשית 1918 נותרו ממנו כמה אלפי חיילים וכמאתיים קצינים. ב-3 במרץ 1918 נחתם הסכם ברסט-ליטובסק ולפיו פרשה רוסיה מהשתתפותה במלחמת העולם הראשונה וויתרה על כל השטחים שנמסרו לה בקווקז מכוחו של קונגרס ברלין. למרות מחלוקת בעניין בין הממשלה העות'מאנית לבין בת בריתם גרמניה, החליט אנוור פאשה לקדם את תוכניתו ולכבוש את דרום הקווקז תוך ניצול התוהו שפקד את רוסיה. לשם כך הקים את צבא האסלאם שמנה בין 14,000 ל-25,000 חיילים, כולם מוסלמים ומכאן שמו של הכוח. באופן מכוון לא כלל הכוח קצינים גרמנים, דבר שהיה מקובל בצבא העות'מאני משך כל שנות המלחמה, שכן אנוור פשה סבר כי לגרמניה ולאימפריה העות'מאנית שוב אין מטרות משותפות לאחר פרישת רוסיה מהמערכה. 

צבא האסלאם לא נתקל בהתנגדות ממשית בדרכו מזרחה דרך הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז, ובשורה של קרבות שברובם ניצח הגיע עד לבאקו שלחופי הים הכספי. בינתיים הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז התפרקה לשלוש ישויות שונות - הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה והרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן. ב-4 ביוני 1918, לאחר שצבא האסלאם הגיע למרחק של שבעה ק"מ הלבד מירוואן, נחתם הסכם בתומי אשר סיים את מצב הלוחמה עם הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה, אם כי כוחות ארמנים פורשים המשיכו להילחם בעות'מאנים גם לאחר מכן. קרב באקו שנערך באזרבייג'ן בין 26 באוגוסט 1918 ו-14 בספטמבר 1918, בין צבא האסלאם וכוחות לא סדירים אזרים לבין כוח בריטי, חיילים ארמנים, כוחות אזרים אנטי-קומוניסטים וחיילים מהצבא הלבן הסתיים בניצחונם של הראשונים. בקרב זה איבד צבא האסלאם כ-2,000 לוחמים.

זירת הקווקז הייתה לזירה היחידה, למעט הדרדנלים, בה הגיעה האימפריה העות'מאנית להישגים צבאיים בני קיימא במלחמת העולם הראשונה. ואולם זמן קצר לאחר מכן, עם כניעת העות'מאנים בהפסקת האש של מודרוס ב-30 באוקטובר 1918, פורק גם צבא האסלאם והעות'מאנים נסוגו מכל השטחים שכבשו. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:אזרבייג'ן: היסטוריה
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה
מעריב הבוקר

שער הגיליון הראשון של העיתון, בשם "מטרו ישראל"

מעריב הבוקר הוא עיתון יומי ישראלי המחולק בחינם (חינמון), נמצא בבעלות איש העסקים אלי עזור, ומהווה גרסה מקוצרת של היומון מעריב השבוע. הפצתו ברחבי ישראל החלה ב-5 באוגוסט 2007 תחת המותג "מטרו ישראל", ולאחר מכן "ישראל פוסט" עד שנת 2016. 

==היסטוריה==
לוגו ישראל פוסט
החינמון הוקם בשנת 2007, על ידי קבוצת ג'רוזלם פוסט שבשליטת אלי עזור ואלון רבוע כחול ישראל, שבניהולו של דודי ויסמן. העיתון מחולק חינם לקוראים בנקודות ההפצה. שם העיתון בחודשיים הראשונים להפצתו, "מטרו ישראל", דמה לשמם של עיתוני "מטרו" המופצים באירופה בהצלחה רבה. בעקבות תביעה של חברת מטרו העולמית, שינה העיתון את שמו ל"ישראל פוסט".

בחודשים הראשונים לקיומו הופץ "ישראל פוסט" בשעות הצהריים (הוא הדגיש זאת בכיתוב בראש העיתון "עיתון הצהריים היחיד של ישראל"). לאחר מכן עבר להיות מופץ בבוקר, כמרבית העיתונים בישראל. הוא מופץ בכ-200 אלף עותקים כיום, כאשר בהתחלה הפצתו הייתה בכ-56,600 עותקים בלבד בימי חול ולהפצתו משמשות רשתות השיווק שבשליטת אלון רבוע כחול ישראל, ובהן רשתות הסופרמרקטים AM:PM, "מגה" ו"מגה בעיר" ורשת תחנות הדלק "דור אלון". חלק ניכר מהפרסומות בעיתון היה של רשתות שיווק אלה.

עם רכישת "מעריב" על ידי קבוצת "ג'רוזלם פוסט" שבשליטת אלי עזור, החל "ישראל פוסט" לפרסם תכנים מ"מעריב". 

ב-30 באפריל 2014 זכה העיתון לזריקת עידוד משמעותית מבחינה כספית, כאשר שר הפנים גדעון סער החליט להכניס אותו במקום עיתון "הארץ" לרשימת העיתונים הנפוצים ביותר, שבהם יש לפרסם מודעות שמחייב החוק.

בעקבות המשבר שפקד את רשת "מגה" בשנת 2015 צומצם הפרסום שלה בחינמון, וקבוצת אלון נערכה ליציאה מהשותפות.

בינואר 2016 שינה העיתון את שמו ל"מעריב הבוקר" - מהדורה מקוצרת של "מעריב השבוע".

==מבנה העיתון==

העיתון כולל חלק יחיד, הכולל בתוכו חדשות ומדורים קבועים:

דעות, בידור, טלוויזיה, פנאי (תשבצים, הורוסקופ יומי), ספורט ורכילות.

==עורכי העיתון ומנהליו==

*מנכ"ל העיתון: צחי שואקה
*עורך העיתון: גולן בר יוסף

==קישורים חיצוניים==
* 
* אתר האינטרנט של [http://maarivhaboker.co.il/ מעריב הבוקר]: http://maarivhaboker.co.il/

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ישראל: חינמונים
קטגוריה:ג'רוזלם פוסט
קטגוריה:אלון רבוע כחול ישראל
All My Loving

"All My Loving" (בעברית: "כל אהבתי") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס מאלבומם השני, With the Beatles, משנת 1963. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (קרדיט ניתן ללנון-מקרטני), והופק על ידי ג'ורג' מרטין. אף על פי שלא יצא באופן רשמי כסינגל בבריטניה או בארצות הברית, השיר זכה להשמעות רבות ברדיו, מה שגרם ל-EMI להוציא אותו כשיר הנושא של המיני-אלבום All My Loving. השיר יצא כסינגל בקנדה, שם הפך ללהיט מספר אחת. הסינגל הקנדי יובא לארצות הברית בכמויות מספיקות כדי להגיע למקום ה-45 במצעד הבילבורד הוט 100 באפריל 1964.

== הקלטה ==
הביטלס הקליטו את השיר ב-30 ביולי 1963 באחד-עשר טייקים עם שלושה אוברדאבים. המאסטר טייק היה טייק ארבעה-עשר שאוברדאב על טייק אחד-עשר. השיר עבר רמיקס ב-21 באוגוסט (מונו) וב-29 באוקטובר (סטריאו).

מהדורת סטריאו מעט ארוכה יותר של השיר, הכוללת מבוא לכלי הקשה היי-האט שלא נמצא במיקסים הסטריאופוניים או המונו הנפוצים, שוחררה בגרסת הסטריאו הגרמנית של With the Beatles בשנת 1963. מאוחר יותר, הוא יצא בגרמניה ובהולנד בשנת 1965 באלבום אוסף בשם Beatles' Greatest. גרסה זו שוחררה מאוחר יותר בבריטניה, אך רק כחלק מ-The Beatles Box מ-1980. האלבום הופיע גם בהוצאת בוטלג אירופאית של האלבום Rarities האמריקאי עם רצועות בונוס אחרות שלא נכללו באלבום המקורי.

== משתתפים ==
* ג'ון לנון - גיטרת ליווי וקולות רקע.
* פול מקרטני - שירה וגיטרת בס.
* ג'ורג' האריסון - קולות רקע וגיטרה ראשית.
* רינגו סטאר - תופים.

== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|30
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1963
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:בלדות משנות ה-1960
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
קלפי

ועדת קלפי במסגרת [[הבחירות לרשויות המקומיות בישראל]]
פרגוד שנועד לאפשר חשאיות למצביע
בתור לקלפי, קיבוץ [[געש]]
תיבת קַלְפּי (מיוונית: κάλπη) היא קופסה המשמשת בבחירות, לאחסון זמני של מעטפות המכילות פתקי הצבעה, שהוכנסו לתוכן על ידי הבוחרים. התיבה סמוכה לחברי ועדת הקלפי, והמשקיפים הנוכחים באולם. בדרך זו ניתן למנוע החדרה של מעטפת בחירה לתיבה שלא בהתאם לחוק. במדינות מסוימות, כגון אירלנד ורוסיה נוהגים להביא את תיבת הקלפי אל בית הבוחר במקרה שהבוחר אינו מסוגל להגיע לחדר ועדת הקלפי.
הצבעה בקלפי
== קלפי בישראל ==
בתיבות הקלפי בישראל פתח צר בחלקן העליון. גודלו של הפתח נקבע כך שניתן יהיה לשלשל בו את המעטפה, שבה ימצא פתק ההצבעה שבחר בו הבוחר. לעיתים יש מכסה נייד על הפתח, כך שניתן להכניס מעטפה לתיבה רק באישורו של הממונה על התיבה: יושב ראש ועדת הקלפי. התיבה נפתחת במלואה רק בחלקה התחתון. 

לפני פתיחת תהליך הבחירות, יושב ראש ועדת הקלפי נוהג לפתוח את התיבה מלמטה, להפוך אותה על פניה ולהראות לכל חברי ועדת הקלפי שהיא ריקה. לאחר מכן נוהגים לנעול את התיבה במנעול מיוחד.

בסיום הבחירות פותחים את התיבה. סופרים את מספר המעטפות שנמצאו בקלפי. מספר המעטפות מושווה עם מספר המצביעים כפי שנרשמו ביומן ההצבעות. אם קיים הפרש בין שתי הספירות, מבוצעת ספירה נוספת. אם גם אז נותר ההפרש, מבצעים את מיון הפתקים ורושמים את תוצאות ההצבעה. בדין וחשבון לוועדת הקלפי האזורית מדווחים על ההפרש שהתגלה וממציאים לוועדה את יומן ההצבעה ואת הפתקים. לוועדה המרכזית יש שיקול דעת להחליט מה לעשות. במידה ואחד הבוחרים אינו מרוצה מהחלטת ועדת הבחירות הוא רשאי לפנות אל מוסדות שיפוטיים. כמובן, השאלה היא קריטית, כאשר ההפרש במספר הקולות, בין המספר הרשום ביומן לבין מספר המעטפות בקלפי, עשוי לקבוע איזה מן המועמדים ייבחר.

== הקלפי ביהדות ==

בתלמוד מוזכרת הקלפי כאמצעי להגרלות שונות, כגון בבחירת השעיר לעזאזל ובמחלוקות על נחלות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בחירות
קטגוריה:דמוקרטיה
קטגוריה:קופסאות
קטגוריה:כלי קיבול בעת העתיקה
מיכאיל איפוליטוב-איוואנוב

מיכאיל מיכאילוביץ' איפוליטוב-איבנוב (ברוסית: Михаил Михайлович Ипполитов- Иванов; 19 בנובמבר 1859, רוסיה - 28 בינואר 1935) היה מלחין, מנצח ומורה רוסי, שבין תלמידיו היה גם אראם חאצ'טוריאן. אחת היצירות הידועות שלו היא "מצעד הסרדר", כחלק מן הסוויטה "רישומים קווקזיים".

==חייו==

איפוליטוב-איבנוב נולד בגטצ'ינה, סמוך לסנקט פטרבורג, לאב מכונאי מעובדי ארמון הצאר. איפוליטוב-איבנוב למד מוזיקה בבית והיה נער מקהלה בקתדרלה, שם המשיך בלימודי המוזיקה לפני שנכנס בשנת 1875 לקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בשנת 1882 השלים את לימודי ההלחנה אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב, שהשפעתו ניכרת ביצירותיו.

משרתו הראשונה הייתה מנהל הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי שבגאורגיה ומנצח תזמורת העיר. במשרה זו התמיד בשבע השנים הבאות. העניין שפיתח בתקופה זו במוזיקה של האזור משקף את העניין הכללי במוזיקה של מיעוטים שאינם סלאביים ושכנים אקזוטיים יותר, עניין כללי שהיה קיים ברוסיה בשנים ההן וזכה לעידוד רשמי גלוי, מסיבות אחרות, לאחר המהפכה.

בשנת 1893 התמנה איפוליטוב-איבנוב לפרופסור בקונסרבטוריון במוסקבה וניהל אותו משנת 1905 עד 1924. הוא היה מנצחן של האגודה הכוראלית הרוסית ושל להקות האופרה של מאמונטוב ושל זימין, ואחרי 1925 ניצח גם על תיאטרון בולשוי. הוא נודע כתורם לשידורי מוזיקה ולעיתונאות מוזיקלית.

מבחינה פוליטית, איפוליטוב-איבנוב שימר מידה של עצמאות. הוא היה נשיא אגודת הסופרים והמלחינים בשנת 1922, אבל לא היה שותף למריבות בין מוזיקאים, שרצו לעודד התפתחויות חדשות לבין אלה, שרצו לטפח אמנות פרוליטרית. סגנונו הוא נוצר בשנות ה-80' של המאה ה-19 בהדרכת רימסקי-קורסקוב, ואליו צירף עניין דומה במוזיקה עממית, בעיקר של גאורגיה, לשם חזר ב-1924 לשנה אחת לארגן מחדש את הקונסרבטוריון בטיביליסי. איפוליטוב-איבנוב מת במוסקבה בגיל 75.

==יצירותיו==

הסוויטה "רישומים קווקזיים", שנכתבה בשנת 1894, גם היא דוגמה למורשת רימסקי-קורסקוב, כמו גם להשפעת שיר העם, במקרה זה המוזיקה של גאורגיה, במוזיקה של איפוליטוב-איבנוב. יסוד זה ניכר ב"פתיחה אביבית" משנת 1882 ובסצינות התנכ"יות היוצרות את האופרה "רות".

יצירותיו של איפוליטוב-איבנוב כוללות אופרות, מוזיקה קאמרית ומספר רב של שירים. סגנונו דומה לזה של מורו, רימסקי-קורסקוב. פרט לסוויטה "רישומים קווקזיים" (1894), הכוללת את "תהלוכת הסרדר", קטע שמרבים להשמיע בנפרד, כמעט אין משמיעים את המוזיקה שלו כיום.

נוסף ליצירותיו המקוריות, השלים איפוליטוב-איבנוב את האופרה של מודסט מוסורגסקי, "הכלולות".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:מורים למוזיקה ברוסיה
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1859
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1935
הוסטל (סרט)

הוסטל (באנגלית: Hostel) הוא סרט אימה שיצא בשנת 2005, והוא הסרט השני של אלי רות' כתסריטאי וכבמאי. במספר מדינות, ובכללן ישראל, הוגבל הסרט לצפיית בני 18 ומעלה, בשל תכנים שאינם נחשבים ראויים לצפיית קטינים (מין, אלימות קיצונית ושימוש בסמים). לדברי רות ההשראה לתסריט באה מדיווח שקרא על אב תאילנדי שמכר את בני משפחתו לארגוני פשע עבור כסף, וכי אירופאים ואמריקאים שילמו 10,000 דולר להוציאם להורג.

ב-2007 יצא לאקרנים סרט המשך, "הוסטל: חלק 2". שנכתב ובוים על ידי אלי רות והופק על ידי בועז יכין.

ב-2012 יצא "הוסטל: חלק 3", שבניגוד לקודמיו, צולם בדטרויט שבארצות הברית. אלי רות סירב בתחילה לקחת חלק בפרויקט, אך לבסוף קיבל על עצמו את תפקיד המפיק. הסרט יצא ישירות ל-DVD.

==עלילה==
פקסטון וג'וש הם שני חברים מארצות הברית, שיצאו לטיול תרמילאים ברחבי אירופה. בטיול הם פוגשים את אולי, תרמילאי מאיסלנד, ושלושתם תרים אחר נערות לבלות עימן. באמסטרדם הם פוגשים את אלכסיי, רוסי שמספר להם שבסלובקיה הצלחתם עם הנערות המקומיות מובטחת. הם נוסעים לסלובקיה, שם הם פוגשים את נטליה וסבטלנה. בלילה הראשון אולי נעלם, פקסטון וג'וש מניחים שהוא נטש אותם וחזר לאיסלנד, כאשר למעשה הוא נלקח למפעל בו פסיכופתים בעלי אמצעים רוכשים את הזכות לענות למוות בני אדם, תיירים או מקומיים. לאחר מכן נטליה מסממת את ג'וש וגם הוא נלקח, ומוצא שם את מותו. פקסטון, כשלא מוצא את חברו ג'וש, מתעמת עם נטליה והיא לוקחת אותו למפעל, שם גם הוא נלכד. לאחר שכורתים שתיים מאצבעות ידו, מצליח פקסטון לברוח ומציל גם את איקאנה, בחורה נוספת שהייתה בשבי, והורג את המענה שלה. בדרכם פקסטון דורס את אלכסיי שסיפר להם על הבחורות בסלובקיה ואת שתי הבנות שפיתו אותם. לאחר שברחו משוביהם, הם מגיעים לתחנת רכבת, שם איקאנה רואה שפניה הושחתו במפעל, קופצת אל המסילה ומתאבדת, ואילו פקסטון בורח. בדרך הוא מזהה את ההולנדי שקנה ורצח את ג'וש, ופקסטון מחליט לנקום בו בדרך מיוחדת. הוא עוקב אחריו לשירותים שם הוא כורת שתיים מאצבעותיו, כפי שעשו לו, ורוצח אותו על ידי שיסוף גרונו.

==שחקנים==
* ג'יי הרננדז – פקסטון
* דרק ריצ'רדסון – ג'וש
* איית'ור גאג'ונסון – אולי
* ברברה נדליקובה – נטליה
* ג'ניפר לים – קאנה

==המחלוקת שנוצרה בעקבות הסרט==
עוד לפני יציאתו לאקרנים, קיבל הסרט תלונות רבות מסלובקיה ומצ'כיה, שמתוארות בסרט. בכירים בסלובקיה הסתייגו מהדרך שבה הוצגה ארצם בסרט כמדינה לא מפותחת ולא מתורבתת, שבה שיעורי הפשיעה והזנות כה גבוהים. הם חששו שהסרט יפגע במוניטין של ארצם ובתיירות אליה, משום שתיירים יחשבו שהיא מדינה מסוכנת. במאי הסרט, רות', הוזמן לסלובקיה על ידי לשכת התיירות הסלובקית על מנת לסתור את הדימוי של המדינה כפי שהוצג בסרט.

== ראו גם ==
* קדחת הבקתה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי אימה מ-2005
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על נקמה
קטגוריה:זוכי פרס אמפייר לסרט האימה הטוב ביותר
רכב אספנות

[[לוחית רישוי ישראלית של רכב אספנות]]
פורד מודל T
רפליקה של [[דוזנברג מודל J 1930 (יוצרה בשנות ה-70) של משה לוי]]
חיפושית - רכב האספנות הנפוץ בישראל]]
רכב אספנות בחיפה

רכב אספנות הוא כלי רכב שגילו עולה על הגיל שבו בדרך כלל מופסק השימוש של כלי רכב מסוגו, ונשמר למטרות אספנות. במדינות שונות ישנן הגדרות שונות לפרטים המדויקים המגדירים רכב כ"רכב אספנות". כמו כן קיימת רגולציה המגבילה רכבי אספנות שעדיין משמשים לנסיעה בכבישים רגילים כדי לשמור על בטיחות נוסעי הרכב ושאר משתמשי הדרך.

מכוניות אספנות נרכשות, מתוקנות ומתוחזקות על ידי חובבים ואספנים למטרות תחביב ולא על מנת להגיע ממקום למקום. רבים מהחובבים משקיעים מאמץ וכסף רב ברכישת וייצור חלקי החילוף. פעמים רבות למכוניות אלו יש ערך היסטורי, תרבותי ואסתטי. 

מוזיאון הרכב בפארק התעשייה תפן בגליל, שהכיל מכוניות אספנות רבות, נסגר ב 2020 ואוסף המכוניות נתרם למוזיאון שאמור לקום באילת<ref></ref>. 

==בישראל==
בישראל מוגדר רכב אספנות ככלי רכב שחלפו למעלה מ-30 שנים משנת ייצורו, כפי שנרשם במשרד התחבורה, והוא אופנוע, מכונית, אוטובוס או משאית שמשקלם אינו עולה על 12 טון. מסוף שנת 2010 הותר רישום רכב אספנות גם לכלי רכב המוגדר כ"רכב ביטחון" כגון אמבולנסים וכבאיות.

בישראל זוכה רכב אספנות למספר הטבות המקלות על שימור הרכב כפריט אספני: העברת בעלות גם ללא רישיון רכב תקף, הנחה בסך 75% בביטוח החובה, ביצוע מבחן רישוי שנתי (טסט) אחד בהשוואה לשני מבחנים לרכב מיושן, ופטור מבדיקת מעבדה מוסמכת אם רישיונו אינו תקף בתקופה העולה על 24 חודשים. כמו כן יכול רכב אספנות הרשום על שמו של נכה להשתמש בהטבותיו של הנכה, גם אם אדם אחר משתמש ברכב. מנגד, רכב אספנות אינו רשאי לנוע בדרכים בין השעות 7 עד 9 בבוקר בימי חול. בשנת 2018 שונו תקנות התעבורה והוסרו שתי מגבלות נוספות מרכבי אספנות, האחת היא איסור שימוש ברכב לצורך עיסוקו של בעליו, וההגבלה השנייה שהוסרה היא איסור הובלת מטען ברכב אספנות מסחרי.

[https://5club.org.il/about-us/ על פי נתוני "מועדון ה-5"], מועדון חברים בעלי רכב אספנות, בישראל רשומים אלפי כלי רכב בקטגוריית "רכב אספנות". חלקם מיובאים כרכבי אספנות וחלקם השתמרו לאחר שימוש בישראל. כמו כן בישראל מספר מועדוני אספנות רכב כאשר המוביל והגדול הוא "מועדון החמש" המאוגד במסגרת עמותה רשומה ובו יותר מ-900 חברים. כמו כן מפרסם המועדון את "האבטומוביל" – ביטאון העוסק ברכבי אספנות.

==ראו גם==
* צולם בישראל 1930 Buick Series 60 Sedanרכב מיושן

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.5club.org.il מועדון החמש - מועדון הרכב הקלאסי והאספנות בישראל]
* [https://israeljeeps.co.il ג'יפי אספנות בישראל] - קבוצת ג'יפאי אספנות
* [http://www.ivc0707.org אספני כלי הרכב הארצישראלים] מועדון אספני כלי רכב בישראל
* [http://www.collect.co.il/content.aspx?id=87 מאמרים בנושא רכבי אספנות] באתר קולקט
* [https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-5134086,00.html הקלות לרכבי אספנות ביטול איסור שימוש לעבודה והובלת מטען ברכב מסחרי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות
קובר

החאן קוּבֶּר (בבולגרית Кубер; 650 – 707 משוער), היה מנהיג שבטי בקרב הבולגרים, אחיו של הנסיך אספרוך מייסד האימפריה הבולגרית הראשונה ובנו של קובראט מייסד בולגריה הישנה ובולגריה של הוולגה ומוצאו מ שושלת דולו שמקורה בחבל גאנסו שבסין. לאחר מותו של קובראט הפכה בולגריה הישנה לוסלית של ממלכת הכוזרים. ב-670 הנהיג קובר קבוצת שבטים מעורבת שהורכבה מבולגרים, סלאבים, יוונים וגרמאניים שהתיישבו באזור פאנוניה בלחצם של האווארים שפשטו על שטחי הבולגרים. ב-680, לאחר פשיטה אווארית נוספת, הנהיג קובר קבוצת שבטים בת כ-70,000 נפשות אשר נדדו דרומה לאזור מקדוניה ואלבניה המודרניות, שם התערו בקרב השבטים הסלאבים שכבר התגוררו במקום. חלק מהשבטים שסרו למרותו החזיקו בדת הנוצרית וחלקם היו פגאנים. הביזנטים כינו שבטים אילו בשם קֶרָאמִיסִיאָנִים על שם האזור במקדוניה בו התיישבו.

הצורך להרחיב את תחום המחיה של השבטים השונים הוביל לעימות בין קובר לבין קונסטנטינוס הרביעי קיסר האימפריה הביזנטית. קובר תקף ללא הצלחה את העיר סלוניקי. חלק מהמקורות מציינים שקובר הקים ישות מדינית באזור מקדוניה במקביל לממלכה הבולגרית שייסד אחיו בצפון מזרח בולגריה והיא שימשה ככלי משחק במאבק בין הביזנטים לאווארים. לאחר שנת 680 אין תיעוד ישיר בכתובים לפועלו של קובר, אך במקורות בולגריים מצוין שבראשית המאה ה-7, בין 705 ל-707 שיתף טרבל (שליט בולגריה) פעולה עם "דודו ממקדוניה". בראשית המאה ה-9 כבש פרסיאן הראשון (שליט בולגריה) את שטחי מקדוניה וצירף אותם לאימפריה הבולגרית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שליטי הבולגרים (עם טורקי)
M1917 בראונינג

בראונינג מודל 1917 הוא מקלע כבד שהיה בשימוש כוחות צבא ארצות הברית במספר רב של קרבות ומלחמות, ביניהם מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ובמספר חזיתות במלחמת וייטנאם. מכונת הירייה הייתה בשימוש בארצות נוספות. מכונת הירייה הייתה מוזנת על ידי שרשיר. קירור הקנה נעשה באמצעות מים שהקיפו אותו בשרוול עבה חיצוני. המים הוזנו לשרוול הקרור באמצעות צינורית ממכל מים נפרד. 

המכונה הייתה בשימוש לצד מכונת הירייה M1919 בראונינג שהייתה קלה יותר ומקוררת על ידי אוויר. מכונת הירייה הייתה בשימוש ברמה הגדודית ולעיתים קרובות מוקמה על כלי רכב.

למכונת הירייה היו שני דגמים מרכזיים, ה-M1917 שהיה בשימוש במלחמת העולם הראשונה וה-M1917A1 שהיה בשימוש בזמן מלחמת העולם השנייה. ה-M1917 היה בשימוש על הקרקע ועל מספר כלי טיס, קצב האש עמד על 450 כדורים לדקה; ל-M1917A1 היה קצב אש של 600 כדורים לדקה.

==תמונות==
<gallery>
Browning M1917 Marine Korea.jpg|מקלע M1917 במלחמת קוריאה
Browning M1917 Marine Iwo Jima.jpg|נחת אמריקאי יורה במקלע במהלך קרב איוו ג'ימה
AA machine guns on Drottning Victoria.jpg|מקלעי M1917 בירי נ"מ (הצי המלכותי השוודי)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקלעים אמריקאיים
קטגוריה:נשק קל אמריקאי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקלעים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אמצעי לחימה אמריקאיים במלחמת העולם הראשונה
Lazarus

Lazarus היא סביבת פיתוח משולבת גרפית המיועדת למהדר הקוד הפתוח Free Pascal. מטרתה לספק סביבת פיתוח מהירה דמויות דלפי למתכנתי פסקל. Free Pascal הוא מהדר מרובה פלטפורמות שיכול להדר את הקבצים לסביבות שונות ובהן חלונות, לינוקס, OS/2, מק ועוד רבים, בניגוד לג'אווה שהקונספט שלו הוא "כתוב אחת, הרץ בכל מקום" (WORA), מהדר Free Pascal חותר ל"כתוב אחת, קמפל בכל מקום".

במערכת הפעלה חלונות סביבת דלפי היא סביבת פיתוח יציבה ומתועדת יותר מאשר לזרוס, אבל חסרה את היכולת של ריבוי פלטפורמות, שקיפות והתאמה אישית שיש ללזרוס. בסביבת לינוקס פרויקטים של דלפי יכולים להיות מקומפלים בלזרוס, לאחר התאמה מסוימת.

בין חבילות תוכנה שפותחו בעזרת "לזרוס" נמנית EPANET.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:סביבות פיתוח משולבות
אלצק

אלצק היה מנהיג בולגרי, מחמשת בניו של קובראט.

לאחר מות קובראט התפצלו הבולגרים לחמש חטיבות נפרדות בראשות חמשת בניו. אלצק הוביל את אנשיו, יחד עם האווארים למרכז אירופה. לאחר שהסתכסך עם האווארים המשיך לכיוון בוואריה ושם נוצח על ידי מלך הפרנקים Dagobert הראשון ומ-9000 אנשיו ניצלו רק 700, אותם הוביל אמנצור להתיישבות באיטליה, מצפון מזרח לנאפולי.

==קישורים חיצוניים==
כ

קטגוריה:שליטי הבולגרים (עם טורקי)
קרב סאסירתי

thumb
קרב סאסירתי (בגאורגית: სასირეთის ბრძოლა, סאסירֶתיס בּרדזוֹלַה) היה קרב שהתרחש בשנת 1042 בקרבת הכפר סאסירתי, לא הרחק מקאספי, במהלך המרד של ליפריט הרביעי דוכס קלדקארי, בממלכת גאורגיה. הקרב הסתיים במפלה מוחלטת של הצבא המלכותי בפיקודו של בגרט הרביעי ובניצחון המורדים הגאורגים.

== רקע ==

הסכסוך בין בגרט הרביעי למצביאו לשעבר, ליפריט הרביעי, הדוכס רב העוצמה של דוכסות קלדקארי, התגלע עוד במהלך המערכה על טביליסי (1037–1040), שנשלטה בידי אמירות טביליסי. בשנת 1041 חתם המלך, בעצת יריביו של ליפריט, על הסכם שלום עם האמיר ג'עפר השלישי (1032–1046), יריב מושבע של הדוכס. בתגובה מרד ליפריט, ועזר לטוען לכתר, אחיו למחצה של בגרט, דמטרה, לנסות ולתפוס את כס המלוכה. מאמציו של ליפריט עלו בתוהו, והוא סיים את פעולות האיבה כנגד בגרט כשהוא מקבל את התואר "הדוכס גדול של כארתלי" והותיר את בנו כבן ערובה למלך.

זמן קצר לאחר מכן חידש ליפריט את המרידה, כשהוא מבקש את עזרת האימפריה הביזנטית. בעזרת התמיכה של הביזנטים וצבא ממלכת קאחתי-הרתי, שחרר ליפריט את בנו, והזמין את הטוען לכתר, הנסיך דמטרה, לרשת את כס המלוכה. הנסיך דמטרה נהרג בתחילת המלחמה, אך למרות זאת המשיך ליפריט להילחם בצבא המלך.

== הקרב ==

הצבא המלכותי הונהג על ידי המלך בגרט עצמו וכלל גם גדוד ורנגים שמנה כ-700 חיילים, שהיו ככל הנראה חלק מהמשלחת של הוויקינג ממוצא שוודי, אינגבר המרחיק נדוד. על פי כרוניקה גאורגית עתיקה, התמקמו הוויקינגים בבאשי, שליד מקור נהר הריוני במערב גאורגיה. מטרת המשלחת הייתה, כפי הנראה, מציאת דרכי מסחר, אולם ייתכן כי למשלחת הייתה מטרה הקשורה למלחמה בין רוס של קייב לקונסטנטינופול שהתקיימה באותו זמן. מאחר שבגרט הרביעי היה אויב הביזנטים, חברו אליו הוויקינגים (הידועים לגאורגים כוורנגים) במטרה ללחום לצידו.

ההערכה כי שנת הקרב הייתה ב-1042 תואמת את זמן ההגעה המשוער לגאורגיה של משלחת הוויקינגים, הנזכרים בכתובים הגאורגיים כמי שעזרו לבגרט בקרב זה.

הקרב התקיים ליד הכפר סאסירתי והכוחות המלכותיים נחלו תבוסה ונסוגו מערבה. ליפריט השתלט על מצודה אסטרטגית, מצודת ארטנוג'י (כיום בטורקיה), והפך לשליט בפועל של המחוזות הדרומיים והמזרחיים של גאורגיה.

רק בשנת 1059 הצליח בגרט להחזיר את שליטתו בממלכה ולהחיל בה את ריבונותו, כשהוא מכריח את הדוכס המורד לצאת לגלות בקונסטנטינופול.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070311201104/http://www.bakutoday.net/view.php?d=9333 ויקינגים בגאורגיה], <SMALL>(אנגלית)</SMALL>
* [http://www.vittfarne.com/uk_newsletter01.htm ויקינגים נחתו בגאורגיה], <SMALL>(אנגלית)</SMALL>

== הערות שוליים ==

סאסירתי, קרב
סאסירתי, קרב
קטגוריה:הסכסוך הביזנטי-גאורגי
חסידות בישטינא

[[התוועדות י"ט בכסלו אצל האדמו"ר מבישטנא]]
 חסידות בישטינא היא חצר חסידית, ענף מגזע נדבורנא ופרמישלן. האדמו"ר הראשון ששימש בעיר זו, הוא האדמו"ר רבי מרדכי מנדבורנא בישטינא. אחריו שימש בה נכדו האדמו"ר רבי איתמר לייפר מבישטינא.

==תולדות החסידות==
חסידות נדבורנא מקורה מרבי מאיר הגדול מפרמישלאן תלמידו של הבעל שם טוב. בן נינו של רבי מאיר היה רבי מרדכי מנדבורנא. רבי מרדכי עבר באמצע חייו לבישטינא שבחבל מרמרוש, שם המשיך לנהל את חצרו.

===רבי איתמר לייפר מבישטינא===
לאחר פטירת רבי מרדכי מנדבורנה בט"ו בתשרי תרנ"ה מילא את מקומו בבישטינא נכדו רבי איתמר לייפער, בן לבנו רבי ישכר בער לייפר. רבי איתמר נחשב לתלמיד חכם וגאון. היה חתנו של הרב ישראל חיים פרידמן רבה של ראחוב ובעל החיבור ההלכתי ליקוטי מהרי"ח. פתח בעיר בישטינא ישיבה לבחורים ושימש שם כמורה הוראה לכל עיירות הסביבה. בימי חייו כתב רבי איתמר חידושי תורה ותשובות רבות בהלכה, אשר רובם אבדו בשואה. נהרג על ידי הנאצים בח' בסיוון תש"ד. חתנו היה הרב ישכר בער לייפר מזאלינא (נכדו של רבי יוסף מנירדהז-דברצין).

===רבי מרדכי לייפר מבישטינא===
בנו רבי מרדכי לייפר נישא לפני מלחמת העולם השנייה, והיה לעזר לאביו בהנהגת העיר. רבי מרדכי ניצל מהמלחמה ועבר לגור בברוקלין שבניו יורק. רוב ימיו סירב לנהוג כאדמו"ר על אף שהיה עני ועל אף בקשותיו של האדמו"ר רבי אהרן רוקח מבעלזא שימשיך את הנהגת אבותיו באדמורו"ת והבטחותיו שיהיו לו חסידים, וכן פרנסה מכך. רבי מרדכי חי בפשטות ועסק בתורה. בסוף ימיו, כשהוקשתה עליו היציאה מהבית, נעתר לבקשת מעריציו ופתח בביתו בית המדרש. נפטר בכ"ה בטבת תשנ"ב, ועל פי בקשתו הועלתה מיטתו לקבורה בארץ ישראל בבית הקברות העתיק שבעיר טבריה, בקרבה לחלקת תלמידי הבעל שם טוב.

=== רבי יששכר בר לייפר מבישטינא ===
רבי יששכר בר לייפר, בנו השלישי של רבי מרדכי הוא האדמו"ר הנוכחי מבישטינא. בתחילה התגורר בבני ברק ובשנת תשנ"ט עבר לשכונת הדר גנים שבפאתי העיר פתח תקווה, שם פתח את בית מדרשו. רבי יששכר בר מנהל חצר חסידית בעלת מאפיינים כלליים, ובין מעריציו נמנים גם כאלו שאינם דתיים. הרב ישכר בער היה חתנו של הרב נפתלי מוסקוביץ, ולאחר פטירת אשתו נישא לבתו של הרב משה חיים מקובר. הרב יששכר בר הולך במשנתה החסידית של חסידות חב"ד, רואה עצמו כתלמיד של רבי מנחם מנדל שניאורסון, ומקיים התוועדויות בתאריכים המקובלים בחב"ד. היה חסידם של הרב צבי הירש רוזנבוים מקרעטשניף והרב משולם פייש לאווי מטאש בקנדה, עד לפטירתם.

אחיו, הרב חיים ברוך, מתגורר בקריית טאהש בקנדה, ומכהן שם כמשפיע בחסידות טאהש.

קטגוריה:חסידויות בית נדבורנה
קטגוריה:חצרות חסידיות
ניקוס גאליס

ניקוס "ניק" גאליס (ביוונית: Νίκος Γκάλης; נולד ב-23 ביולי 1957 בשם ניקולאוס גיאורגאליס) הוא כדורסלן עבר יווני. גובהו 1.83 מטר. שיחק בקבוצות אריס סלוניקי (1979–1992) ופנאתינייקוס אתונה (1992–1995). נחשב לאחד משחקני הכדורסל הטובים ביותר של יוון והיה פעיל בזכייתה של נבחרת יוון באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1987 לאחר ניצחון בגמר על נבחרת ברית המועצות, רגע השיא בקריירה שלו בו גם נבחר למצטיין הטורניר.

גאליס נולד בניו ג'רזי, ארצות הברית למשפחת מהגרים מיוון וכיכב באוניברסיטת סיטון הול. נבחר בסיבוב הרביעי בדראפט על ידי בוסטון סלטיקס. לאחר שנבחר בסיבוב הרביעי בלבד פציעה מנעה ממנו להצטרף לקבוצה מבוסטון, לכן החליט להגר למולדת הוריו והפך לגיבור לאומי ולאחד הקלעים הבולטים בכדורסל האירופאי. העפיל ארבע פעמים לפיינל פור האירופאי (1988, 1989, 1990, 1994) אך מעולם לא זכה בגביע אירופה לאלופות.

ב-2017 נבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.thedraftreview.com/index.php?option=com_content&task=view&id=5076 פרטים עליו בדראפט ב-NBA]

קטגוריה:כדורסלנים יוונים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת יוון
קטגוריה:כדורסלני אריס סלוניקי
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:גיבורים לאומיים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת סיטון הול
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של פיב"א
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלנים שגופייתם הופרשה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יווני
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1957
מכלן (כדורגל)

מועדון הכדורגל המלכותי מכלן (בהולנדית: Koninklijke Voetbalclub Mechelen או בקיצור KV Mechelen) היא קבוצת כדורגל בלגית מהעיר מכלן, המשחקת בליגת העל הבלגית.

מכלן זכתה ארבע פעמים בתואר האליפות (1943, 1946, 1948, 1989), ובשני גביעים ב-1987 ו-2019, אך בשנים אחרות לא נחלה הצלחה רבה.

רגע השיא של הקבוצה היה בשנת 1988, כאשר זכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע אחרי ניצחון 1–0 במשחק הגמר על אייאקס אמסטרדם. בקבוצה שיחק באותה עונה הישראלי אלי אוחנה, שבישל את שער הניצחון, וזכה בפרס בראבו לצעיר המצטיין והמבטיח באותה השנה. שנה לאחר מכן זכתה הקבוצה באליפות בלגיה אחרי 41 שנים של הפסקה. באותה שנה הגיעה מכלן עד לשלב חצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, בו הודחה על ידי סמפדוריה האיטלקית.

בשנות התשעים חזרה מכלן לאפרוריות שליוותה את הקבוצה במרבית שנותיה. הקבוצה נשרה פעמיים לליגה הבלגית השנייה בסוף שנות התשעים ותחילת המאה ה-21. בשנת 2003 שוב נשרה מכלן לליגה השנייה, והתאחדות הכדורגל הבלגית הורידה את הקבוצה באותה עונה ליגה נוספת עקב חובות כבדים. בשנת 2007 חזרה מכלן לליגה הבלגית הראשונה אחרי היעדרות של 4 שנים. בשנת 2018 ירדה לליגה השנייה. בשנת 2019 זכתה בגביע הבלגי, 32 שנה לאחר זכייתה האחרונה, ו-30 שנה לאחר זכייתה האחרונה בתואר כלשהו. המועדון היה מעורב בפרשת שחיתות בכדורגל הבלגי. כתוצאה מכך נשלל ממנו השתתפות בתחרויות אירופאיות, למרות הזכייה הגביע. עם חלק משחקניו (למשל מייקל וריפס) החוזה הופסק חד-צדדי.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בלגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1904
סוחומי (מחוז)

מחוז סוחומי (באבחזית: Аҟәа араион; בגאורגית: სოხუმის რაიონი, סוֹחוּמיס מוניציפליטי; ברוסית: Сухумский район) הוא מחוז באבחזיה בפועל או נפה במחוז אבחזיה שבגאורגיה. לאחר התפרקות ברית המועצות, הכרזת העצמאות של גאורגיה והמלחמה שבאה בעקבותיה הפכה אבחזיה לרפובליקה בדלנית ולא הייתה תחת שליטת גאורגיה. העיר סוחומי משמשת כעיר הבירה של המחוז האבחזי, וגם כבירת אבחזיה כולה. מחוז/נפה זה הוא גובל מצפון-מערב במחוז גודאותה, מדרום-מערב בים השחור, מדרום-מזרח במחוז גולריפש ומצפון-מזרח ברוסיה. אוכלוסיית המחוז מונה 55,463 תושבים.

הרפובליקה של אבחזיה היא אוטונומיה דה פקטו אבל איננה מוכרת בעולם. מכאן שגם החלוקה המינהלתית של אבחזיה למחוזות אינה מוכרת בעולם. מצד שני מוכרת החלוקה המנהלתית של גאורגיה, שעל פיה נחשבת אבחזיה עצמה למחוז בגאורגיה, וחלוקתה הפנימית לנפות, המקבילה כמעט לגמרי לחלוקת אבחזיה למחוזות, הם במעמד יתר נפות גאורגיה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
סוחומי, נפת
סוחומי
אברהם בן חנניה

רבי אברהם בן חנניה (סביב ה'שמ"ה, 1585 – סביב ה'תכ"ד, 1664) היה ראש רבני חברון, פוסק הלכה, מקובל ושד"ר צפת.

== חייו ==
נולד בסלוניקי, שם למד בישיבת חייא מפי רבי מרדכי קלעי. משם עבר לקושטא בה למד תורה מפי רבי יוסף מטראני, בן המבי"ט. בהמשך עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת.

בשנים ה'ת"י–ה'תי"א, יצא בשליחות העיר צפת כשד"ר אל טורקיה וארצות הבלקן. במסעו זה הגיע לבלגרד, בה כיהן הרב שמחה בן גרשון הכהן כרב העיר. רבי אברהם העניק לרביש שמחה את חוברת 'שמות הגיטין' של הרב יוסף מטראני. בשבתו בבלגרד, השיב תשובות בהלכה, והתכתב עם רבי משה בנבנישתי, רבי דניאל אישטרושה, ועוד. 

בהמשך עבר לגור בירושלים ונמנה בין חכמיה אשר חתמו בשנת 1657 על איגרתו המפורסמת של השד"ר ר' ברוך גד בעניין עשרת השבטים. בעקבות התעללות מושל העיר בתושבי וחכמי ירושלים ברח מהעיר ועבר יחד עם חכמים נוספים לרמלה ומאותה סיבה עבר אחר כך לחברון, שם היה ראש חכמי העיר.

בשנת ה'תכ"ב פרצה מגפה בחברון ולכן הוא ברח לעזה, שם נפטר.

מכתביו וחיבוריו נשארו כתבי היד: "בית אברהם", "ברית אברהם" ו"מים חיים".

ידוע שעסק גם בקבלה, כארבע שנים לאחר מותו של ר' אברהם, האשים ר' משה חגיז את נתן העזתי שהוא גנב את כתב ידו של ר' אברהם ורק משם למד את הקבלה מעשית.

חתנו של ר' אברהם בן חנניה היה ר' משה הלוי נזיר שיצא אף הוא כשד"ר בשליחות העיר חברון.

בידינו מצויות כמה וכמה תשובות שכתב ר' אברהם בענייני הלכה. ספרו בית אברהם העוסק בהלכות עגונות ובביאורים למסכת ברכות נדפס מחדש בשנת תשד"מ על ידי מכון אור המזרח.

ע"פ צוואתו הובא לקבורה בעיר חברון, הספד למעלתו וכבודו נכתב בסוף ספר בן הא הא לרבי דוד בן אהרן הכהן.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברון: אישים בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:בלגרד: רבנים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-17
שלבי טאנר

שלבי טאנר (אנגלית Tanner stages), הידועים אף בשם דירוג טאנר, הם שלבים בהתפתחות הפיזיולוגית של בני אדם בתקופות הילדות, התבגרות ובגרות. השלבים מגדירים מדדים פיזיולוגיים של התפתחות המתבססים על מאפיינים מיניים חיצוניים, עיקריים ומשניים, כגון גודל השדיים, אורך הפין והתפתחות שיער ערווה. שיטת שלבי ההתפתחות הוגדרה לראשונה על ידי ועל כן נושאת את שמו.

עקב הבדלים טבעיים בין בני אדם, אנשים שונים עוברים את שלבי טאנר בקצב שונה התלוי בתזמון תחילת ההתבגרות המינית. שלבי טאנר משמשים לקביעת סוג הטיפול שיינתן לילדים ונערים חולי HIV וכן בקביעת גיל אצל נערים שגילם אינו ברור.

==מדדי שלבי טאנר==
שלבי טאנר בזכר
שלבי טאנר בנקבה
===שיער ערווה (זכר ונקבה יחד)===
* שלב טאנר ראשון – אין שיער ערווה כלל (גיל 10 ומטה – טרום התבגרות מינית).
* שלב טאנר שני – שיער דליל ארוך וקטיפתי, עם מעט צבע, בבסיס הפין ושק האשכים, ועל השפתיים הגדולות של הפות (Labia majora) (גיל 10–11.5).
* שלב טאנר שלישי – השיער גס יותר ומתולתל ומתחיל להתפשט לרוחב (גיל 11.5–13).
* שלב טאנר רביעי – השיער בוגר במראהו ומפושט במפשעה אולם אינו מגיע לירכיים (גיל 13–15).
* שלב טאנר חמישי – השיער מגיע לירכיים (גיל 15 ומעלה). שלב זה הוא האחרון ומעיד על סוף ההתפתחות המינית.

===איברי המין (זכר)===
* שלב טאנר ראשון – טרום התבגרות מינית, נפח נוזל האשכים פחות מ-1.5 סמ"ק; פין קטן באורך 3 ס"מ או פחות (גיל 9 ומטה).
* שלב טאנר שני – נפח נוזל האשכים 1.6 עד 6 סמ"ק; העור על שק האשכים דק יותר, אדמדם ומורחב; אין שינוי באורך הפין (גיל 9–11).
* שלב טאנר שלישי – נפח נוזל האשכים 6 עד 12 סמ"ק; התרחבות נוספת של שק האשכים; הפין מתארך לכ-6 ס"מ (גיל 11–12.5).
* שלב טאנר רביעי – נפח נוזל האשכים 12 עד 20 סמ"ק; שק האשכים גדל וצבעו מתכהה; אורך הפין כ-10 ס"מ וקוטרו גדל (גיל 12.5–14).
* שלב טאנר חמישי – נפח נוזל האשכים גדול מ-20 סמ"ק; שק האשכים בוגר והפין באורך כ-15 ס"מ (גיל 14 ומעלה).

===שדיים (נקבה)===
* שלב טאנר ראשון – אין בלוטת שד בולטת, העטרה אינה בולטת מעל עור החזה (גיל 10 ומטה – טרום התבגרות מינית).
* שלב טאנר שני – ניצני שדיים, עם אזורים קטנים של רקמת בלוטת שד; העטרה מתחילה להתרחב (גיל 10–11.5).
* שלב טאנר שלישי – השד מתחיל להתרומם מעל החזה ולהתרחב מעבר לגבולות העטרה הממשיכה אף היא להתרחב אולם אינה בולטת מעל רקמת השד (גיל 11.5–13).
* שלב טאנר רביעי – גידול בגודל השד ובגובהו מעל החזה; העטרה והפיטמה בולטים מעל רקמת השד (גיל 13–15).
* שלב טאנר חמישי – השד מגיע לגודלו הסופי; העטרה שבה להיות בגובה רקמת השד עם פיטמה בולטת (גיל 15 ומעלה).

== ראו גם ==
* התבגרות מינית

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070928020707/http://www.unsystem.org/scn/archives/adolescents/p08.gif איורים להדגמת שלבי טאנר בזכרים ונקבות]

קטגוריה:מיניות
מנהל כללי

מנהל כללי (בראשי תיבות: מנכ"ל) הוא אדם המחזיק במשרה ניהולית בגוף פרטי, ציבורי או ממשלתי. מעל למנכ"ל בהיררכיה הניהולית יכולים להימצא רק הדירקטוריון (בחברה עסקית), המייצג את הבעלים או את בעלי המניות, שבראשו עומד יו"ר הדירקטוריון; ועד ההנהלה (בעמותה או במלכ"ר אחר), המייצג את חברי העמותה; ופוליטיקאי, דוגמת שר או ראש עירייה או מועצה (בגוף ממשלתי או ציבורי), הנבחר על ידי הציבור. במדינות דוברות אנגלית ייקרא המנכ"ל CEO, קיצור של Chief Executive Officer, או Managing Director. לעיתים התואר המקביל למנכ"ל הוא President. כאשר מדובר במשרה ציבורית נקרא התפקיד Director General.

מנכ"ל של חברה פרטית הוא ראש החברה ועליו מוטלת האחריות הגדולה ביותר לביצועיה. עיקר פעילותו של המנכ"ל היא קבלת ההחלטות וקביעת אסטרטגיה להנהלת החברה, שעל פיהן יפעלו העובדים תחתיו. דאגתו של המנכ"ל נתונה לכול: החל במימון תפעולו השוטף של העסק, עבור בייצור המוצר (בחברה תעשייתית) ובניהול מערך העובדים ונכסיה של החברה, וכלה בשיווק המוצר.

קיים גם התואר "מנכ"ל משותף" (באנגלית, "Partner-CEO"). הגדרה זו ניתנת לכל אחד מראשי החברה (בדרך כלל, שניים) בארגונים בהם ישנם מספר מנהלים כלליים שווי זכויות וחובות.

התואר "מנכ"ל זמני" או "מנכ"ל בפועל" מתייחס לאדם שבעלי החברה מגייסים לראש צוות ההנהלה במקום מנכ"ל שהתפטר או כזה שפוטר, בדרך כלל לתקופה קצרה יחסית ולמטרה מוגדרת. תפקיד זה קיים בעיקר בארצות הברית ובאירופה (Acting CEO) ופחות בישראל.

סגנו של המנכ"ל הוא סמנכ"ל (ראשי תיבות של "סגן מנהל כללי"). כאשר ישנם מספר סמנכ"לים, כל אחד יקבל תוספת לתואר בהתאם לתפקידו בארגון: "סמנכ"ל ייצור" הוא האחראי על הייצור, "סמנכ"ל שיווק" הוא האחראי על השיווק, "סמנכ"ל טכנולוגיות" הוא האחראי על הנושאים הטכנולוגיים, וכדומה. 

==קישורים חיצוניים==

* ליאב גפן, [http://haroov.blogspot.co.il/2009/07/1.html הגדרת תפקיד המנכ"ל – חלק 1], [http://haroov.blogspot.co.il/2009/07/2.html חלק 2], 9 ביולי 2009
* 
* 
* 

קטגוריה:תפקידי ניהול ראשיים
בלוז 16 תיבות

בלוז 16 התיבות הוא מבנה בלוז מקובל בעל 16 תיבות. המבנה יכול להיות וריאציה על בלוז 8 התיבות או בצורה היותר מקובלת שלו על בלוז 12 התיבות.

בלוז 16 התיבות יכול להיות בבסיסו תבנית של בלוז 8 תיבות המנוגנן במהירות כפולה וכל תיבה חוזרת פעמיים.

אך בלוז 16 התיבות לרוב מרחיב את בלוז 12 התיבות בכך שהאקורד התשיעי והעשירי מנוגנים בו פעמיים.
כך:

<div style="direction: ltr;">

{|class="wikitable" style="text-align:center; width:110px;"
|+בלוז 12 התיבות
| T ||T ||T ||T
|-
| S ||S ||T ||T
|-
| D ||S ||T ||T
|-
|}
{|class="wikitable" style="text-align:center; width:110px;"
|+בלוז 16 התיבות
| T ||T ||T ||T
|-
| S ||S ||T ||T
|-bgcolor="gainsboro"
| D ||S ||D ||S
|-
| D ||S ||T ||T
|-
|}
</div>
:*T – טוניקה
:*S – סובדומיננטה
:*D – דומיננטה

קטגוריה:בלוז
קטגוריה:הרמוניה
קטגוריה:מבנים מוזיקליים
רצח שלהבת פס

ציון מקום הרצח ב[[שכונת אברהם אבינו, חברון]]
רצח שלהבת תחיה פס, שבוצע ב-26 במרץ 2001, היה פיגוע ירי שבו מחבל פלסטיני צלף למוות בשלהבת פס, תינוקת בת עשרה חודשים, בעת ששכבה בעגלת תינוק, קרוב לפתח ביתה בשכונת אברהם אבינו בחברון.

== הפיגוע ==
ב-26 במרץ 2001 בשעה 16:00, ירה מחמוד עמרו, צלף פלסטיני מארגון הטרור תנזים, משכונת אבו סנינה בחברון אל עבר יצחק פס ובתו התינוקת שלהבת, שעמדו בפתח ביתם בשכונת אברהם אבינו. שלהבת נפגעה בראשה ומתה ואילו יצחק נפצע באורח בינוני. עמרו נמלט מזירת הפיגוע בעזרת פעילי תנזים, ארגון הטרור המסונף לפת"ח. הפיגוע גרר זעזוע עמוק היות שהצלף הפלסטיני, מוחמד עמרו, התביית על התינוקת בטרם ירה.

== בעקבות הפיגוע ==
ראש הממשלה דאז אריאל שרון גינה את הפיגוע ושלח את תנחומיו למשפחה. שרון אמר שהוא רואה ברשות הפלסטינית אחראית לפיגוע.
מצבת קברה של שלהבת פס ב[[בית העלמין העתיק בחברון]]
בסיס צה"ל שהוקם בראש גבעת אבו סנינה שממנה ירה צלף פלסטיני ורצח את התינוקת שלהבת פס
ביישוב היהודי בחברון דרשו מצה"ל לכבוש מחדש את שכונת אבו סנינה, ומשפחת פס הודיעה שלא תקבור את התינוקת עד שצה"ל יכבוש מחדש את השכונה. בתגובה לרצח, התנחלו תושבים מהיישוב היהודי בחברון בשוק הסיטונאי בעיר והקימו בו שכונה בשם "מצפה שלהבת" על שם התינוקת שנרצחה. החלקה שעליה נמצא השוק הייתה בבעלות יהודית לפני הטבח בחברון במאורעות תרפ"ט (1929), ופונתה לאחר טבח מערת המכפלה.

לאחר רצח התינוקת בזזו יהודים חנויות ערביות בחברון ושרפו מבנים של הווקף. בחודשים שלאחר רצח התינוקת בוצעו שלושה פיגועי ירי לעבר כלי רכב פלסטינים. מהירי נהרג פלסטיני אחד ושבעה נפצעו. גוף לא מוכר בשם "שלהבת גלעד" לקח על עצמו את האחריות לפיגועים בנימוק שמדובר בפיגועי נקמה.

בשנת 2003 נתפס אבי התינוקת יצחק פס יחד עם גיסו, מתתיהו שבו, כאשר ברשותו לבנות חבלה. הוא הורשע בהחזקת אמצעי לחימה ונשפט למאסר של שנתיים. בית המשפט ציין כי לא הוכח שמטרתם של פס ושבו הייתה לשם "עבריינות אידאולוגית שנועדה לנקום בערבים", אולם כיוון שהם לא סיפקו הסבר למעשיהם הסיק בית המשפט כי החזקת לבנות החבלה הייתה למטרה לא חוקית.

ביולי 2012 נפצעה אחותה של שלהבת מיידוי אבנים של פלסטינים. במרץ 2021, במלאת עשרים שנה לרצח, פורסם תיעוד וידאו של הקרב שהתנהל לאחר הירי, ושל הטיפול באב ובתו.<ref></ref>

===תפיסת הרוצח ומשפטו===
הרשות הפלסטינית עצרה את מבצע הפיגוע אך שחררה אותו לאחר זמן קצר. ב-9 בדצמבר 2002 נתפס רוצח התינוקת, מחמוד עמרו, על ידי השב"כ. בדצמבר 2004 הרשיע בית משפט צבאי את הרוצח וגזר עליו שלושה מאסרי עולם.<ref></ref>

בפסק הדין הביעו השופטים את זעזועם ממעשה הרצח:

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.laad.btl.gov.il/show_item.asp?itemId=38675&levelId=28553&itemType=10&template=3 עמוד ההנצחה לשלהבת פס], ב"אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה"
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי בחברון
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני בחברון
קטגוריה:טרור פלסטיני
קטגוריה:יהודה ושומרון: פיגועי ירי
קטגוריה:רצח ילדים באינתיפאדה השנייה
קטגוריה:חברון: פיגועים
LASEK

LASEK (באנגלית, ראשי תיבות של Laser-Assisted Subepithelial Keratectomy - כריתת קרנית תת-אפיתלית בסיוע לייזר) הוא ניתוח לתיקון הראייה בלייזר. מטרתו לתקן ליקויי ראייה ולהקטין את תלותו של המנותח במשקפיים או בעדשות מגע. 

את ההליך ביצע לראשונה דימיטרי אזר, רופא ומנתח עיניים במרפאת עיניים ואוזניים במסצ'וסטס שבארצות הברית. את הניתוח הפכה לפופולרי חברת קמלין, שטבעה את המושג "LASEK" להליך של "שיוף" הקרנית. הליך זה משנה בצורה בלתי הפיכה את צורת הקרנית הקדמית המרכזית בעזרת קרן לייזר, לשם התכת כמות רקמה קטנה של תאי חיבור בקרנית, מתחת לאפיתל בקרנית. לפני ההתכה מסירים את השכבה העליונה של הקרנית. מערכת ממוחשבת עוקבת אחרי תנועות עינו של המנותח, בקצב של בין 60 ל-4000 פעם בשנייה (משתנה בין יצרני מכשירים שונים) ומכוונת את קרן הלייזר לשם דיוק בליטוש. מרבית הלייזרים מתמרכזים אוטומטית על ציר הראייה. הם מפסיקים את פעולת המכשיר לשבריר שנייה כאשר העין זזה מחוץ לטווח המכשיר, וממשיכים כאשר העין שוב במוקד. 

האפיתל, השכבה החיצונית של הקרנית, היא שכבה רכה שבכיסוי מלא שלה על ידי דמעות יכולה להתחדש לחלוטין מתאי הגזע בחיבור שבין הקרנית ללובן העין, ללא אובדן של בהירות בראייה. בניגוד לשכבה החיצונית, השכבות התחתונות בקרנית נוצרות ומעוצבות בשלב מוקדם של החיים ותכונות ההתחדשות שלהן מוגבלות מאוד. אם השכבות הנמוכות יותר מעוצבות על ידי לייזר או נבצעות על ידי מיקרוקרטום, שינוי זה הוא בלתי הפיך. בהליך ה-LASEK מסירים את שכבת האפיתל, מניחים אותה בתמיסה כימית משמרת למשך ההליך, ומחזירים אותה למקומה לאחר ההתכה.

== ראו גם ==
* LASIK
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רפואת עיניים
UNOMIG

פריסת כוח האום באבחזיה וגאורגיה
כוח המשקיפים של האו"ם בגאורגיה (באנגלית: United Nations Observer Mission in Georgia; בראשי תיבות: UNOMIG) נוסד ב-24 באוגוסט 1993 כתוצאה מהחלטה 858 של מועצת הביטחון, במטרה לפקח על הפסקת האש ולוודא את קיום הסכם הפסקת האש מ-27 ביולי 1993, בין הרפובליקה של גאורגיה לבין אבחזיה הבדלנית, עם 
תשומת לב מיוחדת למצב בעיר סוחומי, לחקור דיווחים על הפרות הפסקת האש, ולטפל במקרים של הפרה כזו עם הגופים המעורבים. דיווח למזכ"ל האו"ם ביישום המנדט שניתן להם. 

הכוח כולל 88 יועצים צבאיים החופשיים להתפרש בכל האזור. 

במאי 1994, חתמו שני הצדדים על הסכם הפרדת כוחות. החלטה 937 של מועצת הביטחון של האו"ם מה-27 ביולי 1994 מאפשרת להגדיל את כמות המשקיפים באזור, וזאת עקב הגדלת המנדט שניתן לכוח המשקיפים, והכוח הופך להיות כוח של שמירה על השלום. במהלך תפקידם, אף מסיגים המשקיפים, חיילים גאורגיים מעמק קודורי מחוץ לשטחי הבדלנים האבחזים. בינואר 1995 מנדט של הכוח הוארך בהתאם להחלטה 971 של מועצת הביטחון של האו"ם. בהמשך הוא קיבל הארכות תקופתיות נוספות.

ב-10 בדצמבר 1996 נוסד "הארגון לזכויות האדם של האו"ם באבחזיה" (OHCHR) בטביליסי, כדי להבטיח את קיום החלטת האו"ם מספר 1077 מה-22 באוקטובר של אותה שנה. 

בשנת 2001 הופלו מסוקים של המשקיפים באבחזיה, כאשר המבצעים לא נמצאו מעולם. בשנת 2002 התנגד כוח המשקיפים בתוקף לחידוש מסילת הברזל בין סוחומי שבאבחזיה לסוצ'י שברוסיה. 

ב-30 ביולי 2003, אושרה באו"ם, בהמלצת מזכ"ל האו"ם קופי ענאן, משלוח 20 שוטרים אזרחים, על מנת לחזק את יכולתה לדאוג למנדט שניתן להם. 

ב-30 בינואר 2004 קיבלה מועצת הביטחון של האו"ם את החלטה 1524, שהאריכה את המנדט של המשקיפים בחצי שנה.

עד לשנת 2006 בכפר צ'ובורחינג'י התקיימו מפגשים של נציגי הצדדים.

בשנת 2009 רוסיה ניצלה את זכות וטו שלה במועצת הביטחון תוך הצבעה נגד הארכת מנדט המשקיפים. בהתאם לכך, בסוף יוני 2009 כל המשקיפים עזבו את האזור. 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20120520192402/http://www.unomig.org/ אתר כוח המשימה] 
* [https://web.archive.org/web/20080820043959/http://www.unomig.org/data/file/343/24aug93.pdf החלטת מועצת הביטחון 858], <SMALL>(אנגלית)</SMALL>
* [https://web.archive.org/web/20071010022515/http://www.unomig.org/data/file/345/4nov93.pdf החלטת מועצת הביטחון 881], <SMALL>(אנגלית)</SMALL>

קטגוריה:הסכסוך האבחזי-גאורגי
קטגוריה:גאורגיה: פוליטיקה
קטגוריה:אבחזיה: פוליטיקה
קטגוריה:כוחות שמירת שלום של האומות המאוחדות