OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פס התעבות

פסי התעבות אשר נוצרו על ידי [[איירבוס A380]]
ממוזער
פס התעבות הוא שובל שמשאיר מטוס סילון בעת טיסתו בגובה רב באטמוספירה.

שבלים אלו הם עננים המורכבים מגבישי קרח. צורתם ומשך קיומם תלויים בטמפרטורה ובלחות היחסית בגובה שבו המטוס טס.

==סיבת היווצרות==
הדלק שבו נעשה שימוש במטוסי הסילון הוא פחמימן. כאשר הוא נשרף הוא פולט פחמן דו־חמצני ואדי מים כחלק מהתהליך הכימי. הגזים נפלטים מן המטוס כאלומה אשר נוצרת בחום רב. המטוס טס בגובה רב שם הטמפרטורה נמוכה מ־40 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. האלומה מספיקה להתפשט מעט מאוד לפני שהיא קופאת והופכת לענן גבישי קפוא. אלומה זו היא פס ההתעבות.

==תוחלת החיים של פס ההתעבות==
מספר גורמים עשויים להשפיע על משך קיומו של פס ההתעבות:
* עוצמת הרוחות שמפזרות את הענן תוך זמן קצר למרחב הגדול עד להיעלמותו.
* ערבול האוויר – באוויר יש מערבולות קטנות, כתוצאה מזרימה טורבולנטית. מערבולות אלו מביאות את הענן לערבול מהיר עם האוויר במרחב עד שפס ההתעבות נגוז.
* טמפרטורה ולחות שמביאות את פסי ההתעבות לידי המראה, כלומר, מעבר ישיר ממוצק לגז. ככל שהסביבה לחה יותר כך משך קיומו של השובל ארוך יותר.

===חשיבות צבאית===
לפסי ההתעבות משמעות צבאית שכן הם יכולים לחשוף פעילות חשאית או לספק מודיעין טכנולוגי. 

כאשר מטוס סילון טס בגובה מסוים בשטח האויב, האויב עלול להבחין בפסי ההתעבות שמייצר המטוס וליירט אותו ביתר קלות. לכן, חשוב לדעת את תנאי האטמוספירה כדי לדעת באיזה גובה כדאי לטוס, על מנת שלא ייווצרו פסי התעבות המגלים את מיקום המטוס לאויב. 

החשיבות הגבוהה ביותר היא בתחום טיסות הריגול והצילום בגובה רב, כפי שביצעו (וחלקם מבצעים עד היום) מטוסי U-2, מיג 25 ("פוקסבט") ומטוס ה־SR-71 ("הציפור השחורה").

==תאוריות קונספירציה==

קיימות תאוריות קונספירציה שונות ברחבי העולם בנוגע לפס ההתעבות, הקרויות "כמטרייל". בין השאר יש הטוענים כי זוהי דרך להשתמש בחומרים שיחזירו את קרינת השמש מכדור הארץ וכך לפעול כנגד ההתחממות הגלובלית.

==תמונות נוספות==
<gallery>
תמונה:C-141 Starlifter contrail.jpg|מטוס משאיר שבלים מעל אנטארקטיקה
תמונה:Contrails.jpg|שובלי התעבות מעל אזור עם תנועת מטוסים מרובה
תמונה:Contrails over Nova Scotia.jpeg|תמונת לווין של פסי התעבות</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עננים
קטגוריה:תעופה
חולה אהבה בשיכון ג'

חולה אהבה בשיכון ג הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של שבי גביזון. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1995.

לאחר יציאתו זכה הסרט להצלחה רבה ולביקורות משבחות. בטקס פרסי אופיר לאותה שנה גרף הסרט שמונה פרסים, בהם לשחקן הראשי, העריכה, הלחן (עבור אהוד בנאי), הפסקול, וכן התסריט, הבימוי והסרט עצמו, שלושתם הוענקו לגביזון עצמו. במהרה ביסס הסרט את מעמדו כסרט פולחן ישראלי, וזכה לקהל מעריצים וצופים רחב. בחו"ל השתתף בפסטיבל הקולנוע של גרמניה, בו זכו גביזון והשחקן הראשי, משה איבגי, בפרסים מיוחדים, ובפסטיבל הקולנוע של ברזיל, בו זכה גביזון בפרס הסרט הזר. לאחר מכן השתתף בעוד מספר פסטיבלים בארצות הברית. בשנת 2015 הועלתה הצגה המבוססת על הסרט בתיאטרון "הקאמרי".

אהוד בנאי הלחין את פסקול הסרט, שזכה בפרס אופיר, ושיר הפתיחה הוא טיפ טיפה שהתפרסם וזכה להצלחה.

==עלילת הסרט==
ויקטור (משה איבגי), רווק כבן 40, מנהל תחנת כבלים פיראטית מדירת אימו, עימה הוא גר בשיכון קשה יום בקריית ים. הוא נוהג לספר לתושבי שיכונו סיפורים בדויים על רומנים סוערים שהיו לו עם נשים רבות. חייו משתנים כאשר הוא מתאהב במיכאלה (אביגיל אריאלי), שחקנית צעירה מתל אביב, אשר עוברת לגור בקרבתו עם בן זוגה (מנשה נוי). ויקטור מחזר אחרי מיכאלה, אך למרות אהבתו של ויקטור אליה, מיכאלה אינה מחזירה לו אהבה ואף דוחה אותו מעליה. ויקטור מפסיק בחיזוריו ומתחיל להטריד את מיכאלה כמטרה עיקרית בחייו. אז מתחילים ההליכים העלילתיים כשחייו של ויקטור סופגים מפנה, שלאחריו הוא מבין שאין לו סיכוי שמיכאלה תאהב אותו, עד שהוא מתחיל להשתגע. 

{| class="wikitable"
!שחקנ/ית
!דמות
|-
|משה איבגי
|ויקטור
|-
|חנה אזולאי-הספרי
|לבנה
|-
|שמיל בן ארי
|חרפוף
|-
|אביגיל אריאלי
|מיכאלה
|-
|אורי גבריאל
|אליהו
|-
|ראובן דיין
|דוד
|-
|אלברט אילוז
|שוטר
|-
|טוביה גלבר
|פסח
|-
|מנשה נוי
|גדי
|-
|יצחק (בבי) נאמן
|מוריס
|-
|אברהם סלקטר
|הרב שמואל
|-
|נסים זוהר
|ד"ר אקסלדור
|-
|דן וולמן
|נתן
|-
|יהודה כהן
|ניסים
|-
|פנינה טורנה
|אוולין
|-
|נאזי רבאח
|אח ראשי
|-
|דוד דנינו
|אבנר
|}

==ההצגה בקאמרי==
בשנת 2015 עלתה ההצגה בתיאטרון הקאמרי בבימויה של עדנה מזי"א.

{| class="wikitable"
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| שלום מיכאלשווילי || ויקטור
|- 
| אולה שור-סלקטר || לבנה
|- 
| קובי פרג' || חרפוף, שוטר
|-
| דנה מיינרט || מיכאלה
|- 
| יואב לוי || אליהו, שומר
|- 
| ליאור זוהר || דוד, פסח
|-
| אסף סולומון || גדי, ד"ר לוי
|-
| עזרא דגן || ניסים, הרב שמואל, נגן אקורדיון
|- 
| תחיה דנון/שושה גורן || שולי, שכנה
|-
| הגר דנון || מוכרת בספריית וידאו, שכנה, אוולין
|-
| אורטל חאיק || מוכרת בספריית וידאו, דליה
|-
| אסף שגב || אבנר, שליח פרחים
|-
| ליאור חקון || בבר, אח
|-
| דורון צפריר || זקן מקשיב, נתן, נגן אקורדיון
|}

==לקריאה נוספת==
*

==קישורים חיצוניים==

* [https://jfc.org.il/movie/25116-2/ הסרט המלא לצפייה בתשלום] באתר [https://jfc.org.il/ ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
* "[https://web.archive.org/web/20070927223759/http://www.filmfund.org.il/page.aspx?section=625&mode=movie&itemid=2019 חולה אהבה בשיכון ג']" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* 
*[https://srita.net/2023/08/31/ophir-winners-project-1995/ פרויקט זוכי האופיר בפרס הסרט הטוב ביותר – פרק 6: "חולה אהבה בשיכון ג'" (1995)], בלוג הקולנוע "סריטה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטי שבי גביזון
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:קריית ים בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1995
הדרוט

הדרוט היה מחוז בנגורנו קרבאך, היוצר את גבולה הדרומי. זהו אזור הררי מאוד והכפרים בו מצויים בעיקר לאורך שני עמקי הנהר ומפוזרים במורדות הרמות בקצה הדרומי. לאחר סיום מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה ועד לשנת 2020 הוא כלל בתוכה גם שטחים של אזרבייג'ן שנכבשו בזמן המלחמה.

שטח המחוז 1,877 קמ"ר ונכון ל-2005 התגוררו בו 12,000 תושבים. 

חפירות של מערת אזוק (Azokh Cave) מלמדות כי בני אנוש יישבו את האזור לאורך עשרות אלפי שנים, והוא ניחן בהיסטוריה עשירה. 

האזור מורכב מהחצי הדרום-מערבי של המחוז האזרי חוג'אבנד והחצי השני הוא של המחוז מרטוני. האזור היה תחת שליטה מוחלטת של הארמנים.

במסגרת מלחמת נגורנו קרבאך השנייה נכבש כל השטח של המחוז בידי אזרבייג'ן, ומאז טוענות שלטונות ארצאך לריבונות עליו מחדש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.armeniapedia.org/index.php?title=Rediscovering_Armenia_Guidebook ארמניאנפדיה - אזור הדרוט]

קטגוריה:נגורנו קרבאך: מחוזות
שחור (סרט)

שְחוּר הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של שמואל הספרי על פי תסריט של חנה אזולאי הספרי. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1994.

הסרט זכה להצלחה רבה ולשבחים בביקורות. בשנת יציאתו גרף שישה פרסי אוסקר ישראלי בקטגוריות המשחק (רונית אלקבץ ועמוס לביא), הצילום (דוד גורפינקל), העיצוב האמנותי, הבימוי ובקטגוריית המנצחת, הסרט הטוב ביותר. כמו כן זכתה השחקנית הצעירה המשחקת בסרט, אורלי בן-גרטי, במועמדות לפרס אוסקר ישראלי ובפרס תגלית השנה עקב משחקה. לאחר מכן השתתף הסרט בפסטיבל ברלין וזיכה את הספרי בפרס מיוחד לסרט הזר הטוב ביותר. כמו כן השתתף בפסטיבלים לקולנוע בארצות הברית, צרפת וסינגפור.

==עלילה==

חלי (חנה אזולאי-הספרי) היא מגישת תוכנית ראיונות לילית בערוץ טלוויזיה מסחרי. במהלך שידור חי של תוכניתה היא מקבלת טלפון מאחיה (יעקב כהן), המבשר לה כי אביהם (עמוס לביא) נפטר. רחל, בליווי ביתה רות, מוציאה את אחותה הגדולה פנינה (רונית אלקבץ) ממוסד לחולי נפש בו היא מאושפזת, ושלוש הנשים נוסעות יחדיו, לטקס ההלוויה של האב. לאורך הדרך צפים ועולים ברחל זיכרונות מילדותה בישראל: כיצד כילדה בת שלוש-עשרה בשנת 1972 - אז כונתה בשמה המלא רחל (אורלי בן-גרטי) - התקשתה לקבל בהיגיון את הכישוף הלבן, השחוּר, טקס קסמים הנערך באופן קבוע על ידי משפחתה המרוקאית-מסורתית כפתרון לבעיות יומיומיות. רחל הצעירה עוברת תהליכים בהבנת סוג כישוף זה, בעודה עוקבת בפחד אחר כוחותיה המאגיים של פנינה, וכן אחר המסורת המשפחתית העל-טבעית של אמה (גילה אלמגור) ושל אביה אליהו.

==שחקנים==

==ראו גם==
* שחור (כישוף)

== לקריאה נוספת ==
* 
* חנה אזולאי הספרי, שחור - תסריט ושבע קריאות על הסרט, הוצאת משכל (ידיעות ספרים), 2009.
* 

==קישורים חיצוניים==

* [https://jfc.org.il/movie/37324-2/ הסרט המלא לצפייה בתשלום] ב[https://jfc.org.il/ אתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
* [https://web.archive.org/web/20070312233628/http://www.filmfund.org.il/page.aspx?section=625&mode=movie&itemid=1184 "שחוּר"] באתר קרן הקולנוע הישראלי

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטים עם עלילה לא ליניארית
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1994
יוטקה טניאמה

יוטקה טניאמה (ביפנית: 谷山 豊; 12 בנובמבר 1927 - 17 בנובמבר 1958) היה מתמטיקאי יפני, ידוע בעיקר בזכות השערת טניאמה-שימורה, שאותה העלה, בספטמבר 1955, בשיתוף פעולה עם גורו שימורה, לאחר שפגש את אנדרה וייל. השמות טניאמה, שימורה ווייל נקשרו כולם להשערה זו, אבל הרעיון בעיקרו נזקף לזכותו של טניאמה. 

בשנת 1986 הוכיח קן ריבט שאם ההשערה נכונה אז גם המשפט האחרון של פרמה נכון, רעיון שנתן השראה לאנדרו ויילס לעבוד במשך מספר שנים בסודיות על ההשערה, ולהוכיח אותה במידה מספקת כדי להוכיח את המשפט האחרון של פרמה. הודות לתרומה החלוצית של ויילס ומאמצים של מתמטיקאים נוספים, ובראשם ריצ'רד טיילור, ההשערה הוכחה לבסוף בשנת 1999. 

מסיבות שהוא עצמו לא היה יכול להסביר, התאבד טניאמה. הוא השאיר אחריו פתק המסביר את מצבן של חובות ההוראה שלו, והתנצל בפני עמיתיו על הצער שהוא גורם להם. במכתב ההתאבדות שלו הוא כותב: .

למרות שהמכתב שלו לא ברור ברובו הוא מציין את עייפותו ואת אובדן הביטחון בעתידו. גורו שימורה ציין שהוא סבל מדיכאון. טניאמה גם ציין במכתב ההתאבדות שלו את הדאגה שלו שמא אנשים ייפגעו מההתאבדות שלו ושהוא מקווה שמעשה זה לא יטיל "צל חשוך על אותם אנשים".

כחודש לאחר שהתאבד, התאבדה גם מיסאקו סוזוקי, האישה שאותה הוא התעתד לשאת. במכתב שהשאירה כתבה: .

לאחר מותו של טניאמה אמר עליו עמיתו גורו שימורה: 

==לקריאה נוספת==
* סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000.

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* Goro Shimura, [https://academic.oup.com/blms/article/21/2/186/370779 Yutaka Taniyama and His Time - Very Personal Recollections], Bulletin of the London Mathematical Society, olume 21, Issue 2, March 1989, Pages 186–196
</div>

קטגוריה:מדענים יפנים
קטגוריה:מתאבדים: מדענים
קטגוריה:מתמטיקאים יפנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1927
קטגוריה:נפטרים ב-1958
אנדרטת הקרון

אנדרטת הקרון ביד ושם - מבט ממעוף הציפור
אנדרטת הקרון ביד ושם - מבט מלמטה
אנדרטת הקרון היא אנדרטה לזכר השואה הניצבת באתר הזיכרון יד ושם בהר הזיכרון שבירושלים.
== הקמה ==
האנדרטה, שעוצבה על ידי האדריכל משה ספדיה, נבנתה בשנת 1995<ref>https://michaelarch.files.wordpress.com/2012/07/img_8233.jpg שנת בנייה</ref>. היא הוקמה לזכר היהודים שנשלחו למחנות ההשמדה. האנדרטה מורכבת מקרון רכבת וממסילת רכבת הניצבים על גשר שבור. 

קרון הרכבת שימש במקורו להובלת בהמות ובמהלך תקופת מלחמת העולם השנייה שימש הקרון להובלת יהודים למחנות ההשמדה. הקרון נשמר מאז תום המלחמה והוענק ליד ושם על ידי חברת הרכבות הפולנית.

מיקום האנדרטה מאפשר צפייה בה גם ממרחק, ולנוסעים בכביש העולה לירושלים מכיוון עין כרם נדמה הקרון כאילו פורץ מתוך העצים שבפסגת ההר - דבר המעצים את המשמעות של האנדרטה.

רעיון דומה שימש כבסיס לאנדרטת קרון הרכבת בלווצובשטראסה שבברלין, לציון 63 משלוחים של יהודי ברלין, בעיקר לאושוויץ.

== טקסטים ==
מעל האנדרטה מופיע שירו של דן פגיס "כתוב בעיפרון בקרון החתום".

על הקיר ליד האנדרטה חרוט ציטוט מעדותו של יעקב קשפיצקי שגורש לטרבלינקה, הצליח לברוח מהמחנה אך נהרג כלוחם במחתרת אי"ל במהלך מרד גטו ורשה.

=== על קשפיצקי ===
קשפיצקי נולד ב-1915, גורש מגטו ורשה לטרבלינקה באוגוסט 1942, בסלקציה נבחר לעבודה במחנה ולאחר 18 ימים הצליח לברוח כשהוא מתחבא בקרון בגדים. קשפיצקי חזר לוורשה ומסר בגטו את עדותו על השילוח וטרבלינקה. רחל אוירבך, מן המתעדים בארכיון עונג שבת, תיעדה במשך כשלושה חודשים את עדותו שפירטה את התנאים בקרונות, ההפרדה בין בני משפחה עם ההגעה למחנה, תהליך הרצח ותנאי חייהם של האסירים.

בגטו ורשה הצטרף קשפיצקי למחתרת הארגון היהודי הלוחם (אי"ל), ובמרד גטו ורשה לחם כחבר בקבוצת הנוער הציוני בראשותו של יעקב פרשקר. ב-22 באפריל 1943, ביום הרביעי למרד גטו ורשה, נהרג.

עדותו הוטמנה באדמת הגטו עם חומרי תיעוד נוספים בחלק השני של ארכיון עונג שבת, בפברואר 1943. חומרי התיעוד נמצאו בשנת 1950.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.yadvashem.org/he/visiting/map-of-yad-vashem.html אנדרטת הקרון במפת יד ושם], סעיף 24.
==לקריאה נוספת==
* אייל מירון, ירושלים וכל נתיבותיה, הוצאת יד בן-צבי, 1996.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה ספדיה
קרון, ה-
קרון
אנדרטת יאנוש קורצ'אק ותלמידיו

אנדרטת יאנוש קורצ'אק ותלמידיו היא אנדרטה המצויה באתר ההנצחה יד ושם שעל הר הזיכרון בירושלים.

== הקמה ==
בשנת 1977 זכה ברוך סקציאר בתחרות ליצירת אנדרטה לזכרו של יאנוש קורצ'אק, ובשנת 1978 יצר את אנדרטת יאנוש קורצ'אק ותלמידיו, שמוצגת דרך קבע ביד ושם שעל הר הזיכרון בירושלים. 

==תיאור==
האנדרטה מנציחה את זכרו של ד"ר הנריק גולדשמיט, שהתפרסם בכינויו "יאנוש קורצ'אק" - איש הרוח, הרופא והמחנך שנולד למשפחה יהודית מתבוללת בוורשה שבפולין. קורצ'אק כתב ספרי חינוך רבים וניהל בתי יתומים. במהלך השואה סירב לנטוש את הילדים היהודים שבבית היתומים, עבר עמם לגטו ורשה, ונלקח עמם אל מותם במחנה ההשמדה טרבלינקה.

הפסל מתאר את יאנוש קורצ'אק (בפסל ניתן לראות את ראשו) המחבק את הילדים ומנסה לגונן עליהם. ראשו של קורצ'אק גדול מהילדים ואף ידו גדולה, ומקיפה אותם. הפסל ברוך סקציאר רצה להדגיש בכך את אהבתו של קורצ'אק לילדים ואת מנהיגותו. ראשו של קורצ'אק באותו גובה כמו ראשי הילדים על מנת להראות את משנתו, לפיה יש להתייחס אל ילדים כאל אנשים מבוגרים.

פסל דומה מעשה ידי אותו פסל נמצא בבית הקברות בוורשה, אולם שם דמותו של קורצ'אק גבוהה ביחס לראשי הילדים.

==לקריאה נוספת==
* אייל מירון, ירושלים וכל נתיבותיה, הוצאת יד בן צבי, 1996

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ירושלים: פסלים
קורצ'אק
קטגוריה:יאנוש קורצ'אק
אנסיפרום

אנסיפרום היא להקת פולק מטאל מהלסינקי שבפינלנד.

==היסטוריה==
אנסיפרום נוסדה ב-1995 על ידי מרקוס טויונן (גיטרה חשמלית), סאולי סבוליינן (גיטרה בס) וקימו מייטינן (תופים). שם הלהקה לקוח מהשפה הלטינית ופירושו "חוגר חרב". ב-1996 הצטרף ללהקה יארי מאנפה, בגיטרה ובשירה). הדמו הראשון של הלהקה אשר הכיל שלושה שירים יצא בשנת 1997 .

בשנת 1998 עזבו סאולי וקימו את הלהקה והוחלפו באחיו של קימו, יוקה-פקה, ואוליבר פוקין. ב-1999 יצאו עוד שני דמואים אשר הכילו תשעה שירים, ובשנת 2000 חתמו על חוזה עם ספיינפארם רקורדס (Spinefarm Records) והחלו לעבוד על האלבום המלא הראשון שלהם Ensiferum שיצא באוגוסט 2001. באותה שנה הצטרפה ללהקה מייו אנהו (קלידים).

ב-2003 סיימו את העבודה על האלבום המלא השני Iron. יארי עזב את הלהקה כדי לעבוד על הפרויקט שלו, וינטרסן. לסיבוב ההופעות אשר תוכנן עם פינטרול, הצטרף פטרי לינדרוס מנורת'ר ללהקה כדי להחליף את יארי בגיטרה ובשירה, ולאחר הסיבוב החליט להישאר בלהקה באופן קבוע. בדצמבר 2004 החליט יוקה לעזוב את הלהקה והוא הוחלף על ידי סמי הינקה על הבס. אוליבר עזב ב-2005 והוחלף על ידי יאנה פרוויאנן בתופים.

בפברואר 2006 יצא המיני-אלבום "Dragonheads", שכלל ביצוע מחודש לשירים מהדמואים, מוזיקה פינית עממית, גרסת כיסוי לאמורפיס ושיר חדש אחד, כשמו נקרא האלבום. ביוני של אותה שנה יצא לאור ה-DVD של הופעת העשור של אנסיפרום, אשר הוקלטה בהלסינקי ב-31 בדצמבר 2005.

ב-7 בפברואר 2007 יצא סינגל מהאלבום השלישי המלא של אנסיפרום, Victory Songs. האלבום עצמו יצא ב-21 בפברואר. זמן קצר לאחר מכן יצא וידאו קליפ לאחד השירים באלבום, Athi.

ב-10 בספטמבר 2007 הודיעה הקלידנית מייו אנהו על פרישתה מהלהקה ([https://web.archive.org/web/20070927004906/http://www.ensiferum.com/e_html/e_news_meijustatement.htm מכתב הפרישה]). היא הוחלפה על ידי אמי סילבנוינן, שמלווה את ההופעה בסיבובי ההופעות.

ב-5 בנובמבר 2010 הגיעה הלהקה להופעה הראשונה שלה בישראל.
ההופעה התקיימה במועדון "הבארבי" בתל אביב. היא כללה שירים מכל האלבומים של "Ensiferum" מאלבום הדמו הראשון שיצא ועד לאלבום "From Afar"

==מאפיינים מוזיקליים==
* שירת גראולינג וצעקות אשר משולבים לעיתים עם קולות רגילים בשביל הפזמון.
* גיטרות ודיסטורשן משולבות עם גיטרה אקוסטית.
* מלודיות עממיות אשר מנוגנות בגיטרה המובילה ובקלידים, כאשר ברקע מתנגנת מוזיקת הבי מטאל.
* שימוש בדאבל בס.
* סולואים מהירים אופייניים למטאל.
* נושאי המילים העיקריים לרוב הם פנטזיה וסיפורים הרואים.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* (2001) Ensiferum
* (2004) Iron
* (2007) Victory Songs
* (2009) From Afar
* (Unsung Heroes (2012
* (2015) One Man Army
* (2020) Thalassic

===מיני אלבומים===
* (2006) Dragonheads
* (2014) Suomi Warmetal
* (2017) The Live Path

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20200218150654/https://myspace.com/ אנסיפרום באתר My Space]

קטגוריה:להקות פולק מטאל
קטגוריה:להקות דת' מטאל
קטגוריה:להקות פאוור מטאל
קטגוריה:להקות פיניות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1995
דייוויד קרוננברג

קרוננברג, 2002
דייוויד פול קרוננברג (באנגלית: David Paul Cronenberg ; נולד ב-15 במרץ 1943), הוא שחקן ובמאי קולנוע יהודי-קנדי, בולט בסוגת האימה, זוכה פרס ג'יני.

ברבים מסרטיו היבט האימה הפיזי נשזר בהיבט הפסיכולוגי של הדמות. בתחילת הקריירה שלו הוא חקר את השינויים הפיזיים והפסיכולוגיים בעיקר בז'אנר האימה ובשנים האחרונות הוא אף יוצר סרטים בז'אנר זה.

==קורות חיים==
קרוננברג נולד בקנדה, למשפחה ממוצא יהודי ליטאי שהיגרה לטורונטו. אמו הייתה נגנית פסנתר מפורסמת בעיר ואביו היה עיתונאי בעיתון המקומי. קרוננברג סיים את לימודיו באוניברסיטת טורונטו עם תואר בספרות, במקום לסיים את לימודיו בחוג למדעים מדויקים. הוא טען שהסיבה לכך הייתה ההתוודעות שלו לוויליאם ס. בורוז וולדימיר נבוקוב האמריקאיים.

לאחר שני סרטונים קצרים ושני סרטי סטודנטים עצמאים. בשנות השבעים החל ליצור סרטי אימה, שהביאו משב רוח רענן לז'אנר. הסרט הראשון היה "צמרמורת" והשני שבא בעקבותיו היה "התקף טירוף". "התקף טירוף" היה הסרט שאיתו פרץ לתודעה העולמית ובעיקר לתודעה האמריקאית. 
לאורך הקריירה שלו התפתח קרוננברג מנקודת המבט שלו. בסרטיו הראשונים מדענים חיצוניים ועלומים מבצעים ניסויים בבני אדם ובגופות וגורמים למהומות ולהדבקה של אוכלוסיות שלמות בווירוסים (צמרמורת, התקף טירוף). לאחר מכן, מדענים מנצלים את היכולת כדי לפגוע באינדיבידואלים (וידאודרום, הסורקים) ואז מגיעים לתקופה שבה הם פוגעים בעצמם (הזבוב, תאומי המריבה). בסרטיו האחרונים, האדם חווה התעללות פסיכולוגית עצמית (ספיידר, אקזיסטנז). בסרטיו, עבד יחד עם המלחין הווארד שור.

בשנת 2006 זכה בפרס הוקרה בפסטיבל קאן. ואף זכה בעיטור מאת ממשלת קנדה בתחום המדע והאומנות.

==קרוננברג והוליווד==

קרוננברג ביים שני סרטים בתקציב הוליוודי ענק. הניסיון הראשון היה "החצי האפל" בשנת 1983 והשני - "הזבוב" בשנת 1986. חוץ משני סרטים אלו, את שאר סרטיו הוא עשה במסגרת עצמאית, למרות שהיו פרויקטים רבים שהוא סופח אליהם בהתחלה. הוא היה אחד מהמועמדים של ג'ורג' לוקאס לביים את הסרט השלישי בטרילוגיית מלחמת הכוכבים, מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי. אך לוקאס בחר לבסוף בריצ'רד מרצ'אנד. קרוננברג אף עבד במשך שנה על "זיכרון גורלי" אך עזב את הסט לאחר חילוקי דעות עם מפיקי הסרט. בתחילת שנות ה-90 היו שמועות בהוליווד שהוא מביים את ההמשך לאינסטינקט בסיסי. סרטיו היסטוריה של אלימות וסימנים של כבוד הם סרטים הוליוודיים בהפקת ענק.

==פילמוגרפיה==
* (1966) Transfer
* (1967) From the Drain
* סטריאו (1969)
* פשעי העתיד (1970)
* צמרמורת (1975)
* התקף טירוף (1977)
* חבורה מהירה (1979)
* צאצאים (1979)
* סורקים: שלטון המוח (1980)
* וידאודרום (1982)
* החצי האפל (1983)
* הזבוב (1986)
* תאומי המריבה (1988)
* ארוחה עירומה (1991)
* מ. באטרפליי (1993)
* קראש (1996)
*אתמול בלילה (1998)
* אקזיסטנז (1999)
* ספיידר (2002)
* היסטוריה של אלימות (2005)
* סימנים של כבוד (2007)
* שיטה מסוכנת (2011)
* קוסמופוליס (2012)
* מפות לכוכבים (2014)
* פשעי העתיד (2022)
* התכריכים (2024) 

=== טלוויזיה ===
* עיירה שמחה (2010)
* לטענת גרייס (2017)
* מסע בין כוכבים: דיסקברי - עונה 3 (2020) 
* סלאשר <small>(אנ') (2021)</small>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:זוכי פרס ג'יני
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר אונטריו
קטגוריה:אתאיסטים קנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים קנדים
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - מפעל חיים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1943
לילסדה

לילסדה - קדחת אביב הוא סרט קולנוע אנסמבל ישראלי, בבימויו של שמי זרחין, שיצא לאקרנים בשנת 1995.

עם יציאתו זכה הסרט בביקורות משבחות. הסרט הוצג בפסטיבלים רבים בחו"ל ובפסטיבל הקולנוע של מונטריאול 1995 הוא אף גרף את פרס "התסריט הטוב ביותר".

זהו סרט הביכורים של שמי זרחין והוא היה מועמד לפרס אופיר על הבימוי והתסריט שלו ואסתי זקהיים על תפקיד שחקנית המשנה.

הסרט צולם באחת מן הווילות במושב מגשימים.

בשנת 2016 הוציא זרחין לאור את הספר "ההגדה של לילסדה: רומן עם תסריט" בהוצאת "כתר".

==עלילה==
על רקע ארוחת ליל הסדר המשפחתית מתרחשות דרמות קטנות בחיי משפחה המתכנסת בבית ההורים לקראת החג.

אם המשפחה יונה (גילה אלמגור) חושדת שבעלה מיכאל (יוסף שילוח) בוגד בה, אך הוא למעשה מכין לה הפתעה ללא ידיעתה. 

בנם של יונה ומיכאל נתנאל (אלון אבוטבול) מגיע עם חברתו החדשה מרגו (דנה ברגר), כדי לנקום בגרושתו גילה (ענת וקסמן). כמו כן מגיעים בתם דורונה (מיקי קם) עם בעלה ריקי (אריה מוסקונה), המתמודדים עם הבעיות הנפשיות של בתם שאינה מדברת עם אף אחד. 

בנם אלחנן (איצ'ו אביטל) מגיע עם אשתו דליה (אסתי זקהיים) שסובלת מבעיות השמנה ועקב כך נחשדת בגנבת אוכל המיועד לארוחת החג, וכן גם האח הצעיר שי (דרור קרן).

במהלך הסרט נאלצים כל בני המשפחה להתמודד עם סודות מן העבר, קונפליקטים ועימותים משפחתיים, וכל זאת על רקע ההתמודדות עם מותו של יזהר אחיו התאום של שי שנהרג במהלך שירותו הצבאי מספר שנים קודם לכן, והכאב עדיין מלווה את כל בני המשפחה.

==שירים==
#שיר השמנה - בביצוע אריה מוסקונה ומיקי קם
#השיר של יזהר - בביצוע דרור קרן
#הלילה הזה - בביצוע להקת אבטיפוס - 

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקן
!width=80|תפקיד
|-
| גילה אלמגור || יונה סתר
|-
| יוסף שילוח || מיכאל סתר
|-
| אלון אבוטבול || נתנאל סתר, בנם של יונה ומיכאל
|-
| איצ'ו אביטל || אלחנן סתר, בנם של יונה ומיכאל
|-
| דנה ברגר || מרגו, חברתו של נתנאל
|-
| שושנה דואר || הסבתא, אמו של מיכאל
|-
| איילת הרדון || בשמת, בתם של דורונה וריקי
|-
| מיקי קם || דורונה, בתם של יונה ומיכאל
|-
| דרור קרן || שי/יזהר סתר, בניהם התאומים של יונה ומיכאל
|-
| אריה מוסקונה || ריקי, בעלה של דורונה
|-
| עפר סקר || מיקי, בנם של נתנאל וגילה
|-
| מיכל שר || נועה, בתם של דורונה וריקי
|-
| יותם שאו || כפיר, בנם של דורונה וריקי
|-
| ענת וקסמן || גילה, גרושתו של נתנאל
|-
| אסתי זקהיים || דליה, אשתו של אלחנן
|}

==לקריאה נוספת==
* שמי זרחין, ההגדה של לֶילָסֶדֶה: רומן עם תסריט, הוצאת כתר, 2016.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.filmfund.org.il/films/?id=&nom=2042&film=לילסדה "לילסדה"] באתר קרן הקולנוע הישראלי

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי שמי זרחין
קטגוריה:מגשימים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1995
זכויות מגדבורג

זכויות מגדבורג (בגרמנית: Magdeburger Recht) היא כינוי לזכויות ממשל עצמי שניתנו לתושבי ערים רבות ברחבי מרכז אירופה, בהתאם לדגם שהנהיג אוטו הראשון, קיסרה הראשון של האימפריה הרומית הקדושה ב-1188 במגדבורג המבוסס על החוק הפלמי. כתב זכויות זה התבסס על חוקי "המראה הסכסונית" , ולאחר מכן היווה בסיס לקובצי חוקים אזרחיים שהתגבשו בעקבותיו ברחבי האימפריה הרומית הקדושה וגם מחוצה לה, בבוהמיה, הונגריה, ובאיחוד הפולני - ליטאי. זכויות מגדבורג מהוות אבן דרך בהתפתחות ערים וכפרים ובתופעה העיור בכלל. 

הזכויות הקנו לעיר שקיבלה אותן אוטונומיה בנושאים של זכויות נכסים, זכויות קהילתיות, פוליטיות וכלכליות. בין השאר הן הגדירו מעמד של ארגון בעלי מלאכה, סוחרים, ואיגודי אומנים, וכן את אופן הבחירה של ראשי העיר. 

עיר שקיבלה את זכויות מגדבורג, קיבלה איתן את החוקים של מגדבורג כפי שנהגו בעת קבלת הזכויות. לרוב, בעת קבלת הזכויות, היו פונים פרנסי העיר שקיבלה את הזכויות אל פרנסי מגדבורג ומבקשים מהם עותק של החוקים הנוכחיים שלהם. לעיתים קרובות היו פונים השופטים של העיר מקבלת הזכויות אל שופטי מגדבורג בבקשה לפסוק בתיק מסוים. 

חוקי מגדבורג היו חוקי הערים שאומצו באופן הרווח ביותר ברחבי מרכז ומזרח אירופה, אך לא היו היחידים. גם חוקי פרנקפורט, המבורג, פרייבורג וליבק אומצו כל אחת על ידי עשרות ערים אחרות.

זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה, קבע שהיהודים כפופים ישירות למלך ואינם כפופים לשלטונות ערים שנקבעו על פי זכויות מגדבורג.

היהודים נהנו מזכויות מגדבורג רק בעיר טרקאי שבליטא, וכן בקז'ימייז'. בשאר המקומות היו נהוגים חוקים אחרים ביחס אליהם, שבהם הייתה אפליה מסוימת.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
קטגוריה:ליטא: היסטוריה
מגדבורג
קטגוריה:שיטות משפט
קטגוריה:מסמכים משפטיים
קטגוריה:מסמכים היסטוריים
קטגוריה:מגדבורג
יום-טוב עהרליך

יום-טוב שמחה עהרליך (תרע"ה, 1914 – כ"ז בתמוז תש"ן, 1990) היה מלחין, משורר עממי וזמר חסידי ביידיש.

==קורות חיים==
נולד בעיירה קוז'נהורודוק וגדל בעיר דויד-הרדוק. היה דור שביעי של חסידי קרלין-סטולין. אביו, משה, היה אף הוא מוזיקאי ובעל תפילה בחצר קרלין.

במלחמת העולם השנייה, כשנכבשה מזרח פולין בידי הרוסים, הוגלה עהרליך עם רבים אחרים לסמרקנד שבאוזבקיסטן, שם שהה בשנות המלחמה. המאורעות שחווה בשנים אלו מצאו את ביטויים בשיריו, בעיקר באלבום חבלי משיח.

לאחר המלחמה היגר לארצות הברית ושם נישא לחנה ונולדו להם חמישה ילדים.

בשנת תשמ"ז (1986) עלה לישראל והתיישב בירושלים, שבה גר עד פטירתו בתמוז תש"ן (1990) מהתקף לב ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

==השקפותיו==
עהרליך הרבה להביע בשיריו געגועים לעיירה היהודית הישנה ויצא כנגד נזקי הטכנולוגיה המודרנית. כמו כן, הוא התנגד לקומוניזם. והשקפות אלו מוצאות את ביטוין בשיריו.

==יצירותיו==
עהרליך הוציא לאור סדרת קלטות תחת השם "יידיש נחת" הכוללת 36 תקליטים של שירים שרובם הולחנו על ידו. שיריו הם כולם ביידיש, ותוכנם גדוש סיפורי חסידים. הוא ביקש מבנו, אלימלך, להפיק תקליט משיריו בעברית תחת השם "הלו זאת ירושלים?". מבחר משיריו יצא לאור בתקליט "איך האב געװאַרט" של הזמר החסידי מרדכי בן-דוד. תשעה עשר משיריו הושרו על ידי הזמר החסידי אברהם פריד בשני תקליטים בשם "יידישע אוצרות" ובתרגום לעברית בתקליטים "אוצרות יהודיים". בשנת תש"ע הוציא ירמיה דמן אוסף משיריו בתקליט בשם "עהרליכע ניגונים" (במשמעות כפולה ביידיש, ניגוניו של עהרליך וניגונים כשרים).

בשנת תשפ"ג הזמר לוי פולקוביץ הוציא אלבום בשם "א עהרליכן ליד", ובו 10 משירי יום טוב עהרליך.

שיריו של עהרליך הפכו לנכסי צאן ברזל בעולם הזמר היידישאי. האדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים התבטא עליו: "היכן שהולך נהיה יום טוב (=חג), ובכל מקום שהוא נמצא כולם ב"שמחה" וכל מעשיו כראוי ביראת שמים (ביידיש: עהרליך)".

== תקליטים ==
* נחת יהודי
* תורה
* תשובה
* שמע בני
* אמריטשקע
* אמונה
* שבת
* לוקסוס (2 חלקים)
* חבלי משיח (2 חלקים)
* שבחי ירושלים
* מידות
* די
* שלא עשני גוי
* קול מבשר
* יציאת מצרים (2 חלקים)
* חסד
* אליהו הנביא
* שבת עם האדמו"ר
* האדמו"ר מסאטמר (2 חלקים)
* ביטחון
* הבעל שם טוב (3 חלקים)
* אשרינו (2 חלקים)
* שושנת יעקב
* אמונת צדיקים (2 חלקים)
* רננו צדיקים (2 חלקים)

== קישורים חיצוניים == 
[https://www.kolhalashon.com/New/Ravs.aspx?Lang=Hebrew&RavID=-1&ROrder=-1&FID=249457&HideMenus=False שירי ר' יום טוב באתר קול הלשון]

קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:חסידי קרלין
קטגוריה:משוררים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:פליטים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
ארבע האמיתות הנאצלות

ארבע האמיתות הנאצלות (בסנסקריט: चत्वारि आर्यसत्यानि catvāri āryasatyāni) הן בסיס הבודהיזם. תבנית ארבע האמיתות הנאצלות היא הדהרמה כפי שלימד גאוטמה הבודהה. לכל אחת מן האמיתות משויכת משימה שאותה ניתן להשלים באופן מעשי.

==ארבע האמיתות==
האמיתות הן:
#דוקהה (duḥkha) - האמת בדבר קיומו של הסבל: לידה, זקנה, מוות, צער, מצוקה, פרידה וייאוש הם דוגמאות לסבל. 
#סמודיה (samudaya) - האמת בדבר מקור הסבל: השתוקקות, דחייה ובורות, המובילות לתהפוכות נפש מתמשכות בתודעה.
#נירודהה (nirodha) - האמת בדבר הכחדת הסבל: הסבל אינו גזירת גורל. ניתן להשתחרר ממנו ולהגיע לשלוות אמת (נירוואנה).
#מרגה (mārga) - האמת בדבר הדרך לשחרור מסבל: זו הדרך בת שמונת העיקרים שהתווה הבודהה, "הדרך המתומנת הנאצלת".

ניתן להסביר את ארבע האמיתות באמצעות משל לתחום הרפואה, כפי שמקובל לתאר ברפואת האיור ודה:
*האמת הראשונה היא האבחון - המחלה היא הסבל (דוקהה).
*האמת השנייה היא אטיולוגיה - המזהה את גורמי המחלה (דחייה; השתוקקות; בורות).
*האמת השלישית היא הפרוגנוזה - מצביעה על האפשרות להתגבר על המחלה.
*האמת הרביעית היא המרשם לטיפול במחלה - הליכה בדרך המתומנת הנאצלת (הדארמה) תביא לרפואה שלמה.

===דוקהה===
האמת הנאצלת הראשונה של הקיום היא הסבל השזור בתוכו; דחק (סטרס), מועקה, חוסר נחת, חוסר שביעות רצון, או היעדר-סיפוק. בכתבים הקנוניים (דוגמת הסאטיפטהאנה) מוזכרות חוויות לידה, זקנה, מוות, צער, אבל, כאב, מצוקה, ייאוש, מגע/התקשרות עם מושאים לא אהובים, ופרידה ממושאים אהובים, כגורמים מרכזיים המפגישים עם סבל זה. גורם נוסף הוא ההצמדות לחמשת הסקהנדות ("מצרפים", "מצבורים") וההיאחזות בהן - גוף, צורה וחומר; חוויות חושיות; תפישות קוגניטיביות; תגובות מותנות (רגשיות ופיזיות כאחד); ומצבי תודעה.

המשימה המשויכת לאמת זו היא פיתוח הבנה מעמיקה ומלאה אודות מהות הסבל, והבאתה לידי שלמות.

===סמודיה=== 
האמת הנאצלת השנייה עוסקת במקור הסבל והדחק: הכמיהה למושאי התשוקות (טנהא, מילולית: צימאון), הכמיהה להמשיך ולהתקיים בעולם (סמסרה, מלכודת ההתהוות המותנית של חוויות בתודעה), והכמיהה להפסיק מלהתקיים בעולם. ההשתוקקות להעלים את הסבל נתפשת גם היא כגורם סבל בפני עצמו.

המשימה המשויכת לאמת זו היא נטישה לצמיתות הן של ההשתוקקות והן של הדחייה, המהווות את שני צדדיו של אותו המטבע.

===נירודהה===
האמת הנאצלת השלישית עוסקת באפשרות להכחדה מלאה, סופית ומוחלטת של כל סבל או דחק מהחוויה המודעת. ניתן לטהר את התודעה באופן מושלם מכל תאווה, תשוקה, סלידה, אשליה או בורות. 

המשימה המשויכת לאמת זו היא הגשמתה, המסמנת את ההגעה לנירוואנה, ואת ההארה שנלווית אליה.

===מרגה===
האמת הנאצלת הרביעית היא שישנה דרך לשחרור מכל סבל: הדרך המתומנת הנאצלת, בה מתוארים שמונה עקרונות חיים ההופכים את האדם המאמץ אותם לאדם נאצל. המשימה המשויכת לאמת זו היא פיתוח עקרונות אלו בחיי האדם (מוסר, ריכוז וחכמה), והבאתם לידי שלמות.

==ראו גם==
*גלגל (בודהיזם)
*אקסיומה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:מונחים בבודהיזם
אדם ססלר

אדם ססלר
אדם ססלר (באנגלית: Adam Sessler; נולד ב-29 באוגוסט 1973 בברקלי שבקליפורניה) הוא מנחה טלוויזיה. ססלר התפרסם בזכות הנחייתו את התוכנית X-Play יחד מורגן ווב (בעבר נקראה Gamespot TV ולאחר מכן Extended Play) בערוץ הגיימרים האמריקני G4 (בעבר TechTV). ססלר היה אחד היחידים אשר המשיכו לעבוד בערוץ הגיימרים בעוד שזה שינה מספר פעמים בעלות והנהלות.

ססלר מוערך עקב הבנתו ופרשנותו בתחום משחקי וידאו ודומיהם וצבר לעצמו מעריצים רבים בתחום, הרואים בו אחת מהסמכויות העליונות בנושאים אלה. פופולריות זו הודגמה כאשר מתיחה עבור אחד באפריל הציגה אותו מככב בתוכנית לילה, בה הוא מגדף את אורחיו עד אשר אלו מתחילים לספק לו מידע על משחקים, הוצף הערוץ בשאלות מתי תעלה התוכנית, על אף שהיה מדובר במתיחה בלבד. במקרה אחר פתח מעריץ של ססלר אתר בו התחזה לו ורכש את אמונם של מספר מעריצים אחרים.

בנוסף לתוכנית X-Play ססלר הופיע גם בתוכנית הטכנולוגיה והמחשוב Attack of the Show! בפינה שבועית בה סוקר את חדשות עולם המשחקים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
ילדי המחשבה

ילדי המחשבה (באנגלית: Children of the Mind) (1996) הוא הספר הרביעי (והשמיני מבחינה כרונולוגית) בסדרת המדע הבדיוני 'המשחק של אנדר' מאת אורסון סקוט קארד.

==עלילה==

הספר מתאר את פתרון הסיבוך העלילתי שאליו נקלעה פלנטת לוזיטניה עם סיום הספר הקודם, "קסנוסייד": צי התקיפה של הקונגרס הבין-כוכבי מתקרב אל השלמת משימתו – השמדת הפלנטה, שעליה חיים לצד בני האדם שני גזעי חייזרים תבוניים המתקיימים על פלנטה זו בלבד: הבאגים והחזרזירים (Pequeninos). במקביל, מתכנן הקונגרס להשמיד את התוכנה התבונית ג'יין – צורת חיים ייחודית נוספת – המסייעת לאנדר ולידידיו בלוזיטניה.

שני הגופים המופעלים על ידי נשמתו של אנדר (העתקים של אחיו פיטר ואחותו ולנטיין) פועלים במטרה להשפיע על הקונגרס לעצור את שתי התקיפות ובמטרה להפיץ את גזע החייזרים בפלנטות נוספות, כדי למנוע את הכחדתו. פיטר וויגין פועל בעזרת סי-וונג-מו על מנת להשלים את המשימה הראשונה, בעת שוולנטיין פועלת בלוזיטניה ביחד עם בני משפחת ריברה, מדעניה האנושיים של לוזיטניה, על מנת להשלים את המשימה השנייה. במקביל הם מחפשים דרך להציל את ג'יין במקרה שהקונגרס יצליח לפעול למחיקתהּ.

בסופו של דבר נכשלים פיטר וסי-וונג-מו במשימתם, אך היות שג'יין ניצלת ממוות בעזרת מלכת הבאגים, רשת העצים של החזרזירים ורשת גיבוי בין-עולמית של בני האדם, עולה בידהּ לקבל את גופהּ של ולנטיין מידי אנדר, וכך לשרוד. בעזרת ג'יין עוצר פיטר את מתקפת צי הקונגרס על לוזיטניה. במהלך חיפושיה אחרי עולמות ראויים ליישוב מוצאת הקבוצה את עולם הבית של הגזע שהפיץ את וירוס הדסקולדה ההרסני, ומחליטה להטיל עליו הסגר עד אשר יתאפשר דיאלוג עם בני הגזע.

אנדר, שבמהלך כל הספר שוהה במנזר מקומי בלוזיטניה, מת מעט לפני תום הספר; הוא מוותר על גופה של ולנטיין לטובת ג'יין, ואת נשמתו מעביר לגופו של פיטר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.opus.co.il/?id=showbook&catnum=365 ילדי המחשבה], באתר אופוס
קטגוריה:ספרי 1996
קטגוריה:ספרי אורסון סקוט קארד
קטגוריה:ספרי הוצאת אופוס
קטגוריה:המשחק של אנדר
ניו סקוור

ניו סקוור או שיכון סקווירא או סקווירה (באנגלית: New Square), מוכר כשיכון החסידי הראשון שנבנה בארצות הברית. הוא נוסד בשנת 1956 (תשי"ז) על ידי רבי יעקב יוסף טברסקי, האדמו"ר מסקווירא, כדי לאפשר לחצרו להתבודד מהשפעות חיצוניות. השיכון, שבו גרים חסידי סקווירא בלבד, נמצא במחוז רוקלנד במדינת ניו יורק והתגוררו בו בשנת 2022 כ-10,800 תושבים.

השיכון מנוהל בנשיאותו של האדמו"ר מסקווירא, הרב דוד טברסקי.

בתפקיד דומ"ץ (דיין ומורה צדק) של המקום שימש הרב משה ניישלאס, אב"ד סרדאהלי. כיום משמש הרב יוסף ישראל אייזנברגר. חברי הבד"ץ הם הרב שלום פולק והרב זאב נחום גולדמינצר.

הגיל החציוני בעיירה הוא 14 שנה, השביעי הנמוך ביותר מבין כל היישובים בארצות הברית. העיירה היא הענייה ביותר בארצות הברית במונח הכנסה לנפש.

רחובות השיכון ברובם הגדול נושאים את שמם של נשיאי ארצות הברית לדורותיהם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינת ניו יורק: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בארצות הברית
קטגוריה:חסידות סקווירא
סקווירא
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
דוד טברסקי (ניו סקוור)

הרב דוד טברסקי (נולד ב-כ"ו בתשרי ה'תש"א - 28 באוקטובר 1940) הוא האדמו"ר הנוכחי מסקווירה שמרכזה ניו סקוור שבניו יורק.

== ביוגרפיה==
נולד ביאשי כבן זקונים אחרי 3 בנות, לרבי יעקב יוסף טברסקי שהיה האדמו"ר מסקווירה ולרבנית טראני, בת האדמו"ר פינחס מאוסטילה, חתנו של רבי ישכר דב רוקח מבעלז. עם תום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, עבר עם משפחתו לבוקרשט. בכ"ט אדר א' תש"ח הגיע לארצות הברית עם הוריו.

נישא בשנת 1959 לחנה חיה, בתו של האדמו"ר מויז'ניץ, הרב משה יהושע הגר.

לאחר פטירת אביו הוכתר באפריל 1968 לאדמו"ר.

==כאדמו"ר==

האדמו"ר ממעט לשאת דברים בפני החסידים, בליל שבת הוא נוהג למסור שיחה בת כחצי שעה בדברי תורה וחסידות.

החל משנת תשנ"ג יוצא עלון שבועי בשם "בחצר הקודש" המפרט את השיחות, הפגישות והאירועים של האדמו"ר.

הקים מערך של "חבורות", קבוצות לימוד ותמיכה לחסידים, כל קבוצה בין 10 ל-30 אברכים, כשעליהם מופקד "ראש חבורה" המדריך אותם בדרכי החסידות.

בהוראתו הוקמה בעיירה סקווירא חברת "הצלה" המורכבת מנשי המקום, המיועדת לסייע לנשים הזקוקות לשירותי בריאות דחופים, וזאת בנוסף לחברת ההצלה הרגילה של העיירה.

ידוע בהקפדתו לשימור מנהגי סקווירא ולא לשנות מהם מאומה.

החל משנת תשע"ז (2017) החל לערוך "מעמד הדלקה" ביום ל"ג בעומר, על אף שלא נהגו כך בסקווירא.
===בפוליטיקה===
הרב טברסקי מעניק [[חנוכיה לנשיא ארצות הברית ביל קלינטון]]
על אף שבאופן מסורתי הציבור החרדי בארצות הברית מזוהה עם הרפובליקנים, הרב טברסקי מתבלט בתמיכתו בדמוקרטים.

בחנוכה שנת 2000 הוא נפגש עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בחדר הסגלגל כדי לבקש ממנו שיחון ארבעה מחסידי סקווירה שנשפטו למאסר בגין הונאה.<ref></ref> קלינטון חנן אותם כשסיים את תפקידו.

באוקטובר 2022 שוחח טלפונית עם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן שביקש את תמיכתו במועמד הדמוקרטי לקראת הבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית.

==ילדיו==
* הרב אהרן מנחם מנדל טברסקי, נשוי לבת דודתו חוה רייזל בת הרב מרדכי הגר האדמו"ר הקודם מויז'ניץ מונסי.
* הרב יצחק, נשוי לבת דודתו מלכה העניא, בתו של הרב ישראל הגר האדמו"ר מויז'ניץ.
* הינדא, נשואה לבן דודה הרב אברהם יהושע העשיל טברסקי, בנו של רבי חי יצחק מרחמסטריווקא ארצות הברית.
* ציפורה (נפטרה ח' באלול ה'תשפ"ב), הייתה נשואה לרב אליעזר גולדמן, האדמו"ר מזוויהל ארצות הברית.
* סימא מירל, נשואה לרב יעקב יוסף, בן דודה רבי ישראל הגר, האדמו"ר הנוכחי מויז'ניץ מונסי.
* הרב יעקב יוסף, היה נשוי לחנה יענטא, בתו של רבי ישעיה טברסקי, האדמו"ר מצ'רנוביל בורו פארק. בני הזוג התגרשו בכסלו ה'תשפ"א. בנשואין שניים חתן האדמו"ר רבי ישכר שלמה הלברשטם מקאלושיץ.
* הרב חיים מאיר, נשוי לרחל דינה בתו של בן דודו הרב צבי אלימלך הלברשטאם בן רבי משה מקיוויאשד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==לקריאה נוספת==
*מאמענט פסח ה'תשפ"ב. בעריכת רבי יואליש הלוי קרויס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:משפחת רוקח
קטגוריה:אדמו"רי סקווירא
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:משפחת הגר
קורלאונה

קוֹרְלֵאוֹנֶה (באיטלקית: Corleone, בסיציליאנית: Curliuni) היא עיירה קטנה המונה כ-12,000 תושבים במחוז פלרמו שבסיציליה, אי בדרום איטליה. היא ידועה בעיקר בשל היותה מקום הלידה של ראשי מאפיה: מיקלה נווארה, לוצ'אנו לג'ו, לאולוקה בַגארלה, סלבטורה רינה ובֵרנרדו פְּרובנצאנו. המאפיה שלטה בציבור המקומי שנים, ורק לאחרונה החלו תושבים אחדים להתקומם נגד השפעה זו. נוסף על כך, הסופר מַרְיוֹ פּוּזוֹ כתב ספר המספר על המאפיה קורלאונה, בשם "הסנדק", ומאוחר יותר גם סרט שמבוסס עליו.

== היסטוריה ==
העיירה בעבר נשלטה על ידי הערבים, אשר הוסיפו לכלכלה ולפוליטיקה באזור, ונתנו לה את השם קוּרְלָיוּן (قُرْلَيُون), ולאחר מכן הנורמנים השיגו הכרה.

מגדל פיקוח שנבנה בין המאות ה-11 וה-12, הידוע בשם סַרַצֵנָה, עדיין עומד. הנוף הנראה מן המגדל כולל את הקסְקטָה דֶלֶּה דוּאֶה רוֹקֶה (Cascata delle Due Rocche), סטייה קלה ממסלול נהר הקורלאונה.

בעבר הוקפה העיירה בכותלי הגנה אשר חיברו בין הקסטלו סוֹפְּרָנוֹ והקסטלו סוֹטָנוֹ. הקסְטֵלוֹ סוֹטָנוֹ היה משומר יותר מהקסְטֵלוֹ סוֹפְּרָנוֹ, אך לא איפשר ביקור מאז ששימש כמפלט פרנציסקני.

קורלאונֵה היו ידועים כ"אזרחים אמיצים" בשל עמידתם בחזית ראשונה בכל מאבקי סיציליה. במחצית הדרך בין פלרמו ואַגְרִיקֵנְדוֹ, העיירה שלטה באחד מן העורקים הראשיים ולכן הייתה לאחד המקומות האסטרטגיים הטובים ביותר באי.

קורלאונה הפכה לנכס מלכותי בסביבות סוף המאה ה-14, ומאוחר יותר עמדה במבחן בנכסים של סכסוך בין משפחות של פֵדֵרִיקוֹ וֵנְטִימִילְיָה.

צמיחה דמוגרפית גדולה מאוד דווחה במאות ה-15 וה-16, עקב הופעתם של כמה מסדרים דתיים.

== כנסיות ==
"כנסיית האם" (Chiesa Madre), המוקדשת למרטין בישוף הקדוש, התחילה בסוף שנת 1300. המראה שלה כיום הושפע מהרבה שיפוצים ושינויים.
במרכז הכנסייה ישנם מקומות ישיבה המחולקים לקפלות שונות הכוללות עבודת אמנות יקרה, אנדרטה העשויה מעץ לזכרו של סַאן פיליפּוֹ דַאגִירָה משנת 1600, אנדרטה נוספת לזכר סַאן בִּיַאג'וֹ משנת 1500 ופנל משיש משובח המתאר את טבילתו של ישו מאותה התקופה.

"כנסיית האבל" (Chiesa dell'Addolorata) משנת 1700, המוקדשת לבַּסִילִיאָן, אב המנזר והקדוש המגן סַאן לֵאוֹלוּקָה, "כנסיית סַנְטָה-רוֹזלִיָה", ולכנסייה הקטנה סַנְט-אַנְדרֵאָה (משנת 1600), יחד עם ציורים ואיורי פְרֶסְקו (ציורי קיר בצבעי מים).

ה"סַנְטוּאָרְיוֹ דֶלָּה מַדוֹנָה דֵל רוֹזָרְיוֹ דִי טַלְיָאבִיָּה" (Santuario della Madonna del Rosario di Tagliavia), מבנה דתי מהמאה ה-19, המשמש כעת כיעד לצליינים ביום העלייה לשמיים.

קורלאונה הוא שם נפוץ למהגרים של סיציליה שבאים לאליס איילנד, ומספר רב של איטלקים נקראים על שם העיירה הזו. שמות נוספים מסתעפים מקורלאונה: קוֹלֵיאוֹן, קוֹלֵיאָנוֹ, קוֹנְדוֹ, קוֹנְדוֹן וקוֹרְלֵיאוֹנֶי.

בנוסף, קורלאונה היא גם מרכז פנטקוסטליזם סיציליאני.

== קורלאונה כיום ==
בתחילתה של שנת 1960, העיירה הפכה להיות מפורסמת (או ידועה לשמצה) בשל המאפיה שלה, בהיותה העיירה אשר בה כמה משפחות ידועות הקימו את מפקדותיהן (הקלאן דֵיי קורלאונֵזי). אחד מן המאפיונרים הידועים הוא טוֹטוֹ רינָה.

האירוע הידוע ביותר בקורלאונה הוא מאסרו של פרובנצאנו, שנחשב ל"בוס של הבוסים", למשך יותר מארבעים שנה. מאסרו הביא לחגיגות רבות. "יום החירות" ב-11 באפריל (התאריך שבו פרובנצאנו נתפס) וקריאת רחוב בשם ה-11 באפריל מראים עד כמה מאסרו השפיע על קורלאונה.

== בספרים ובסרטים ==
שֵם העיירה אומץ כשמה של הדמות הראשית בספרו של מריו פוזו ובסרטו של פרנסיס פוֹרד קוֹפּוֹלָה, "הסנדק". בשיווקם של הספר והסרט יחד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סיציליה: ערים
איסקיה

איסקיה, או אנאריה (איטלקית: Ischia, לטינית: Anaria) הוא אי געשי בדרום איטליה בקצה הצפוני של מפרץ נאפולי, השייך לנפת נאפולי במחוז קמפניה שבאיטליה.

אוכלוסיית האי מונה כ-58,000 נפשות נכון ל-2006. העיר המרכזית באי היא איסקיה, שאוכלוסייתה מונה כ-17,000 נפשות. ערים נוספות באי הן קאזאמיצ'ולה ופוריו. האי מהווה מרכז תיירות משמעותי.

שטח האי הוא 46 קמ"ר, והוא הררי ברובו. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הר הגעש אמפאו , המתנשא לגובה 789 מטרים. אדמת האי מורכבת בעיקר מבזלת וטוף. איסקיה הוא חלק מהקשת הגעשית של קמפניה, שגעשיותה פעילה.
ב - 21 באוגוסט 2017 ארעה רעידת אדמה קלה באי ובה שני אנשים נהרגו וכמה עשרות נפצעו, כשמספר בתים קרסו על יושביהם.

==היסטוריה==
האי יושב בימי קדם על ידי המיקנים והיוונים בסביבות המאה ה-6 לפנה"ס. לפי המסורת, התפרצותו של הר הגעש מונטה אמפאו גרמה לנטישת מתיישבים אלה. בני סירקוסאי השתלטו על האי לאחר קרב קומי בשנת 474 לפנה"ס, אולם התפרצות געשית הובילה לנטישתו בשנית לתקופה ארוכה. 

בסוף המאה ה-5 לפנה"ס עבר האי לרשותה של נאפולי, וכאשר זו נשתעבדה על ידי הרפובליקה הרומית בשנת 326 לפנה"ס השתעבד גם האי. שמו הלטיני של האי, Anaria, קרוב לשמו הפיניקי "ינר" (כלומר "אי נֻר"). לאחר נפילתה של האימפריה הרומית עבר האי ידיים רבות, בין השאר היה תחת שליטתם של הביזנטים הגותים, הצרפתים, פיזה, נאפולי ועוד. הר הגעש התפרץ שוב בשנת 1299, מה שהוביל למנוסה של אוכלוסיית האי ולהרס רב. 

עם הקמתה של ממלכת איטליה המודרנית עבר האי לשליטתה. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איים בים התיכון
קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:איטליה: הרי געש
קטגוריה:איטליה: איים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:מפרץ נאפולי
המוליזה

המוליזה (Hemolysis) או תמס דם, הוא מצב בו מפורקים תאי הדם האדומים, וכתוצאה מכך משוחרר המוגלובין אל נוזל הפלזמה. המוליזה מתרחשת באופן טבעי בטחול, שם מפורק בכל יום כאחוז אחד מכלל תאי הדם האדומים שבגוף. במצבים פתולוגים מסוימים נהרסים תאי הדם בדרך שאינה טבעית. מצבים אלו עלולים להוביל להמוליזה אנמית.

לדוגמה, אחד המצבים שבהם מתרחשת המוליזה הוא כאשר אדם טובע במים מתוקים והמים חודרים לריאותיו. ריכוז המלחים גדול יותר בדם (0.9%) מאשר אחוז המלחים שמילאו את נאדית מערכת הנשימה (0.45%) ולשם השוואת הריכוזים, מתרחש תהליך של אוסמוזה ומים עוברים מחלל הנאדית לדם שבנימים העוטפים את הנאדית. בכך נגרם פירוק של כדוריות דם אדומות.

==המוליזה אנמית כתסמין רפואי==

אנמיה המוליטית (בעברית: תמס-דם) היא אנמיה הנגרמת כתוצאה מהמוליזה בלתי תקינה: פירוק לא נורמלי של תאי דם אדומים. תופעה זו יכולה להיגרם במספר מצבים: אנמיה נרכשת כתוצאה משימוש בתרופות שונות, כתוצאה ממחלה זיהומית כגון מונונוקלאוזיס, או כתוצאה מעירוי דם לא תואם. או אנמיה המוליטית גנטית יכולה להיגרם כתוצאה ממחלות גנטיות בכדוריות הדם כמו אנמיה חרמשית, חוסר G6PD, או ספרוציטוזיס תורשתית. תיתכן המוליזה אנמית כתוצאה מתגובה אוטואימונית, במחלות כגון זאבת (לופוס). מכיוון שברוב המחלות האוטואימוניות מעורבים גם גורמים גנטיים וגם גורמים סביבתיים, קשה להגדירה כנרכשת או כגנטית.

==בדיקת המוגלובין בהמוליזה==

ניתן לקבוע את ריכוז ההמוגלובין בדם על ידי המוליזה. כתוצאה מהרחפת תאי דם אדומים במים מזוקקים, תאי הדם מתפוצצים כתוצאה מלחץ אוסמוטי ומשחררים את תכולתם. לאחר סרכוז, שוקעים בתחתית המבחנה ממברנות ואברונים אחרים שאינם מסיסים והנוזל העליון שנוצר מכיל המוגלובין חופשי.
==ראו גם==
* תגובה המוליטית חדה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בדיקות רפואיות
קטגוריה:מערכת הדם
פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באשדוד

פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באשדוד היה אירוע שנתי שהתקיים בעיר אשדוד, מידי בחול המועד פסח. במסגרת פסטיבל זה מוקרנים סרטים ישראלים וזרים מן העולם במסגרת תחרותית, כמו כן נערכות רטרוספקטיבות ליוצרים ישראלים ומחוץ לישראל ומוצגים סרטים בנושאים נבחרים. את הפסטיבל יזם המפיק דורון ערן, ונשיא הכבוד של הפסטיבל היה הבמאי מנחם גולן. במסגרת התחרות מוענקים פרסים לסרטים וליוצרים בקטגוריות שונות - משחק, בימוי, תסריט ותחומים משיקים נוספים. בנוסף, מוענק פרס מיוחד לקולנוען הצעיר המצטיין של השנה.

* בשנת 2005 נפתח הפסטיבל לראשונה בחול המועד פסח. בפרס הסרט הטוב ביותר זכה הסרט "איפה פירוזה" של הבמאי אזאל אקאי. בפרס הקולנוען הצעיר זכה הסרט "אנטרופיה" של הבמאי שרון מימון.

* בשנת 2006 נערך הפסטיבל השני. בשנה זו זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, הסרט "טביליסי-טביליסי" של הבמאי הגאורגי לֶבאן זָכַּרֶיישווילי . בפרס הקולנוען הצעיר זכה הסרט "נעילה" בבימויו של זוהר מרקמן. פרס מיוחד ניתן לקולנוען מרק רוזנבאום.

* בשנת 2007 נערך הפסטיבל בפעם השלישית. בפסטיבל זה נוסף קטע מוזיקלי (פס-קול הסרטים) והוא נקרא 'הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע ומוזיקה'. 

* בשנת 2008 נערך הפסטיבל הרביעי בחוה"מ פסח. טקס הפתיחה התקיים באמפי מונארט, אותו הנחה השחקן אריה מוסקונה וניתנו פרסים למלחין יונתן בר גיורא, לשחקנית גאולה נוני ולשחקן, יקיר העיר זאב רווח.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20080218120411/http://www.news-israel.net/Article.asp?Code=4589 פסטיבל הקולנוע הבינלאומי השלישי באשדוד]-איריס לקנר, עניין מרכזי

קטגוריה:אשדוד: תרבות
אשדוד
קטגוריה:אשדוד: אירועים
ראובן ברקת

ראובן בָּרְקַת (בורשטיין) (25 באוקטובר 1906 – 5 באפריל 1972) היה חבר הכנסת ויושב ראש הכנסת ושימש כמזכ"ל מפא"י.

==ביוגרפיה==
ברקת נולד בטבריג, שבליטא. אביו הרב אברהם אהרון בורשטיין כונה ברבים "הגאון מטבריג". ברקת למד בחדר ובישיבה, ולאחר מכן בגימנסיה העברית בפוניבז' (ליטא). ברקת למד ספרות ומשפטים בסורבון (פריז) ובאוניברסיטת שטרסבורג, והיה ממייסדי "החלוץ הצעיר" ויו”ר "העברי הצעיר" בליטא. כמו כן כיהן כיו"ר ארגון הסטודנטים העבריים בגולה.

ברקת עלה לארץ ישראל בשנת 1926. במאי 1951 עיברת את שמו מבורשטין לברקת.

בארץ ישראל שימש ברקת בתפקידים רבים ביישוב טרם קום מדינת ישראל:
* מזכיר מחלקת ההתיישבות של המרכז החקלאי (בין השנים 1928–1933)
* מנהל מחלקת הקשרים הציבוריים ב"העברה" של רכוש יהודי גרמניה לארץ-ישראל (בין השנים 1933–1938)
* מזכ"ל הוועד הארצי למען החייל היהודי (בין השנים 1940–1946).

בשנת 1946 הצטרף ברקת למחלקה המדינית של ההסתדרות.

משנת 1949, עד התפטרותו בשנת 1960, היה חבר הוועדה המרכזת של הוועד הפועל של ההסתדרות. בנוסף נשא בתפקידים שונים בהסתדרות. בספטמבר 1949, עם הקמת מחלקת הארגון בהסתדרות, הועמד ברקת בראשה. היה גם יושב ראש המחלקה הערבית בהסתדרות, ובמהלך שנות ה-50 כיהן כראש המחלקה המדינית של ההסתדרות והיה לו חלק חשוב בכינון קשרים בין ההסתדרות לבין תנועות עממיות באסיה ובאפריקה. בנוסף היה נציג מפא"י בארגון האינטרנציונל הסוציאליסטי, ארגון בינלאומי של מפלגות סוציאל-דמוקרטיות ותנועות פועלים. באפריל 1960 הוא פרש מכל תפקידיו בהסתדרות על רקע מתיחות עם מזכ"ל ההסתדרות, פנחס לבון.

במאי 1960 מונה ברקת לשגריר ישראל בנורווגיה, וכעבור שנה וחצי, הוכרז שמונה לשגריר במוסקבה. אך בינואר 1962 שב לישראל, ומונה להיות המזכיר הכללי של מפא"י, תפקיד בו כיהן בין השנים 1962–1966.

בשנת 1965 נבחר ל מטעם המערך, ובראשית ימי הכנסת השביעית (1969) נבחר לתפקיד יושב ראש הכנסת, שבו כיהן עד יום פטירתו. בעקבות מותו הפתאומי, במהלך כהונתו כיו"ר, נערכה ישיבת אבל בכנסת במעמד נשיא המדינה, משפחתו, חברי הממשלה והכנסת. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים, ועל שמו רחובות בחולון ונתניה.

אשתו מרים (1912–2005), הייתה בתו של ד"ר יעקב שלום אנגל, ואחותו של הקולונל מאיר אנגל שנפטר ב-1964 מהתקף לב בעת שירותו כרב בצבא ארצות הברית במלחמת וייטנאם.

במלאת שנה למותו נערך בירושלים סימפוזיון בינלאומי, על בעיות הפרלמנטיזם הדמוקרטי בזמן החדש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20070928000139/http://www.oranim.ac.il/teachers/yair/hebrew%20dr%20abstract.htm יאיר בוימל, יחסו של הממסד הישראלי לערבים בישראל: מדיניות, עקרונות ופעולות: העשור השני, 1958 – 1968], אתר אורנים
* ארכיונו האישי של ראובן ברקת שמור ב[http://www.archavoda.org.il/AvodaArch/Home/Main.asp ארכיון מפלגת העבודה].
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שיצאו בשאלה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך מפא"י-אחדות העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:שגרירי ישראל בנורווגיה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:ראשי האגודה למען החייל
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חולון: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
תיקון שפרד

בסטטיסטיקה, תיקון שפרד הוא תיקון נפוץ לאומד המקובל לשונות <math> \operatorname {s^2}</math>, כאשר התצפיות מגיעות ממכשיר מדידה שמעגל אותן ליחידות בגודל h. לדוגמה, במכשיר המחזיר מדידה מעוגלת לעשרות, יש לקחת h=10. התיקון הוצע על ידי ויליאם פליטווד שפרד בסוף המאה התשע-עשרה.

כשמכשיר מדידה מודד תהליך <math>\operatorname{X}</math>, הוא קולט את הערך האמיתי של תצפית <math>\operatorname{x_i}</math>, ומחזיר מדידה מעוגלת <math>\operatorname{y_i}</math>. ניתן להסתכל על זה כאילו מכשיר המדידה מוסיף לכל תצפית <math>\operatorname{x_i}</math> גודל מסוים, שנסמנו ב <math>\operatorname{a_i}</math>, כך שלבסוף מתקבלת מדידה מעוגלת <math>\operatorname{y_i}</math>.

הגדלים <math>\operatorname{a_i}</math> חסומים בקטע <math>[\frac{-h}{2},\frac{h}{2}]</math>, וההנחה של שפרד הייתה שהם מתפלגים (בקירוב) באופן אחיד בקטע הזה. ההנחה השנייה של שפרד הייתה שטעות העיגול <math>\operatorname{a_i}</math> וערך התצפית האמיתית <math>\operatorname{x_i}</math> בלתי תלויים בקירוב, ועל כן השונות של המדידות שיוצאות ממכשיר המדידה היא הסכום שלהן:
<math>\operatorname{V_y=V_x+V_a}</math>; השונות של <math>\operatorname{a}</math> ידועה ושווה ל <math>\frac{h^2}{12}</math>.
ולכן תיקון שפרד לאומד לשונות הוא: <math>s^2 - \frac{h^2}{12}</math> .

יתרונו הגדול של תיקון שפרד מתבטא בכך שהוא א-פרמטרי, כלומר, הוא אינו מניח דבר על ההתפלגות המקורית של התהליך הנמדד. התיקון תלוי בדיוק מכשיר המדידה ולא בהתפלגותו של הנמדד.

==קישורים חיצוניים==
* אריק וייסשטיין, [http://mathworld.wolfram.com/SheppardsCorrection.html תיקון שפרד], באתר MathWorld

קטגוריה:סטטיסטיקה