מוזיאון האמנות של בזל

מוזיאון האמנות בזל (Kunstmuseum Basel) מכיל את אוסף האמנות הציבורי העתיק ביותר בעולם ונחשב בדרך כלל למוזיאון האמנות החשוב ביותר בשווייץ .<ref></ref> הוא רשום כאתר מורשת שווייצרי בעל משמעות לאומית .<ref>Swiss inventory of cultural property of national and regional significance (1995), p. 53.</ref>

השושלת שלו משתרעת בחזרה לקבינט אמרבך, שכלל אוסף של יצירות של הנס הולביין שנרכשו על ידי העיר בזל ואוניברסיטת בזל ב-1661, מה שהפך אותו לראשון בבעלות עירונית ולכן פתוח למוזיאון הציבורי בעולם. האוסף שלו נבדל בטווח היסטורי רחב מרשים, מתחילת המאה ה-15 ועד להווה המיידי. תחומי הדגש השונים שלו מקנים לו מעמד בינלאומי כאחד המוזיאונים המשמעותיים מסוגו. אלה כוללים ציורים ורישומים של אמנים שפעלו באזור הריין העליון בין השנים 1400–1600, כמו גם את האמנות של המאות ה-19 עד ה-21.

== אוסף ==
במוזיאון האמנות יש את האוסף הגדול ביותר של יצירות של משפחת הולביין. דוגמאות נוספות לאמנות הרנסאנס כוללות יצירות חשובות של אמנים מאסטרים כמו קונרד ויץ, הנס בלדונג (הנקרא Grien), מרטין שונגאואר, לוקאס קראנאך האב ומתיאס גרינוואלד. המאפיינים העיקריים של המאות ה-17 וה-18 הם האסכולות הפלמיות וההולנדיות (למשל פיטר פול רובנס, רמברנדט, יאן ברויגל האב ), ציור טבע דומם גרמני והולנדי. יצירות מפתח מהמאה ה-19 כוללות את האימפרסיוניסטים המיוצגים על ידי אדואר מאנה, אדמונד ז'אן דה פורי, קלוד מונה, פול גוגן, פול סזאן וכן את הציורים של וינסנט ואן גוך וארנולד בוקלין ופרדיננד הודלר משווייץ. במאה ה-20, ההתמקדות היא ביצירות של קוביזם עם פיקאסו, בראק וחואן גריס. האקספרסיוניזם מיוצג על ידי דמויות כמו אדוארד מונק, פרנץ מארק, אוסקר קוקושקה ואמיל נולדה.

האוסף כולל גם יצירות מקונסטרוקטיביזם, דאדאיזם וסוריאליזם ואמנות אמריקאית מאז 1950. דגשים נוספים הם האוסף הייחודי של יצירות של פבלו פיקאסו, פרננד לג'ר, פול קליי, אלברטו ג'קומטי ומארק שאגאל.

בתחום האמנות העדכנית והעכשווית יותר, האוסף שומר על גופים משמעותיים של אמנים שווייצרים, גרמנים, איטלקים ואמריקאים, כולל ג'וזף בויס, אנדי וורהול, ג'ספר ג'ונס, גיאורג בזליץ, AR Penck, בריס מרדן, ברוס נאומן, ג'ונתן בורופסקי, רוני הורן, פרנצ'סקו קלמנטה, מימו פלדינו, אנזו קוצ'י, מרטין דיסלר, ליקו איקמה, מרקוס ראץ, רוזמרי טרוקל ורוברט גובר.

בשנת 1975, הקרן לאמנות דיא התקינה ללא כותרת (לזכר אורס גראף) מאת דן פלבין בחצר הקדמית של המוזיאון ובגלריית ארקייד. המיצב הקבוע והחיצוני הזה מומן והותקן על ידי קרן דיא לאמנות כיצירה ציבורית מרכזית ראשונה. לאחר מכן הוא הוענק למוזיאון האמנות ב-1980.<ref name="INTRO">An Introduction to Dia's Locations and Sites. Dia Art Foundation. p. 98.</ref><ref name="KUNST"></ref>

== הִיסטוֹרִיָה ==
ימין
בשנת 1671 החליטה העיר בזל להנגיש לציבור את אוסף האמנות של ארון אמרבך. האוסף הוצג ב- ליד המונסטר של בזל והציבור יכול היה לגשת אליו פעמיים בשבוע.<ref></ref> בשנת 1823 חובר האוסף הציבורי עם מוזיאון פאש הפרטי לפני כן שהוקם על ידי רמיגיוס פאש ובשנת 1849 עבר האוסף לבניין גדול יותר גם הוא ליד המונסטר של בזל. בשנת 1859, חשבו על מבנה חדש למוזיאון, בהשראת הציורים שהפקידה הציירת השווייצרית אמילי לינדר מדי שנה במוזיאון מאז 1847. <ref></ref> כמיקום אפשרי בניין הוזכר או שנחשבה גם חזרה ל־House zur Mücke.<ref name=":1">Meier, Nikolaus (1986).p.13</ref> המוזיאון כלל עוד כמה מחלקות אקדמיות.<ref name=":1" /> נראה מהלך לתת לאוסף האמנות יותר מקום וגם לאפשר חילוץ יעיל של הציורים במקרה של שריפה.<ref name=":1" /> עד 1864 כלל המוזיאון מחלקות פיזיקליות וכימיות.<ref name=":1" /> בשנת 1866, הועברו גם המחלקות האתנוגרפיות והעתיקות למקום אחר ובעקבותיו קיבלו היצירות שני חדרים בולטים נוספים.<ref name=":1" /> קרן גוטפריד קלר הציגה את הציור של פרות שותות בהרי האלפים על ידי ג'ובאני סגנטיני בשנת 1904.<ref name=":02"></ref> קרן בירמן, שהוקמה כדי לרכוש ציורים של ציירים שווייצרים, הציגה ציירים מודרניים והציגה את Lac Leman מ-Chebrous ב-1905 ואת העלייה בחלל ב-1910 מאת פרדיננד הודלר, בהמשך הלחם מאת ג'ובאני ג'קומטי ב-1908 וגן האיכרים מאת קונו אמית. בשנת 1914. <ref>Stutzer, Beat (1981), pp. 21–22</ref> עם הכפר בפונטואיז מקמיל פיסארו, הציור האימפרסיוניסטי הראשון הוצג למוזיאון ב-1912.<ref>Stutzer, Beat (1981),p.22</ref>

בשנת 1936, המוזיאון עבר למיקומו הנוכחי. בשנת 1939 נרכשו עבור מוזיאון האמנות בפיקודו של המנהל ג'ורג' שמידט, גוף גדול של אמנים יהודים-גרמנים, שציוריהם נחשבו לאמנות מנוונת על ידי המשטר הנאצי בגרמניה .<ref></ref> הם מוצגים במוזיאון עד היום. בשנת 1980 חבר המוזיאון למוזיאון לאמנות עכשווית, המציג יצירות אמנות משנות ה-60 ואילך. זה היה המוזיאון הראשון שהתמקד באומנות עכשווית באותה תקופה.

ב-1967 היה איום במכירה של ציורי פיקאסו Les deux frères (1906) ו-Arlequin assis (1923), שהיו בהשאלה במשך שנים רבות. באמצעות משאל עם אישרה אוכלוסיית בזל-שטדט הלוואה ממשלתית של 6 מיליון פרנק שווייצרי, והאזרחים אספו גם 2.4 מיליון פרנק – ונתמכו בין היתר על ידי הקנטונים בזל-לנדשפט וסנט גאלן וכן עיריית בנינגן – לרכוש את שני הציורים עבור המוזיאון לאמנות.<ref></ref> פיקאסו כל כך התרגש מכך שהוא תרם לעיר ארבע יצירות נוספות: Homme, femme et enfant (1906), טיוטת ציור עבור Les Demoiselles d'Avignon (1907) ושתי היצירות המאוחרות הגדולות Vénus et l'amour ו-Le זוג משנת 1967 מנהל המוזיאון דאז, פרנץ מאייר, הורשה לבחור אותם בעצמו בסטודיו של פיקאסו. לבסוף השלימה מג'ה סאכר-שטלין את התרומה הזו עם היצירה הקוביסטית Le poète משנת 1912.<ref></ref>

== מבנים ==
ההרחבה החדשה מ-2016
הבניין הנוכחי והמרכזי של מוזיאון הקונסטמוזיאום תוכנן ונבנה בשנים 1931–1936 על ידי האדריכלים פול בונץ ורודולף כריסט,<ref name=":0"></ref> בסמוך לבניין לשעבר של הבנק הלאומי של שווייץ בבזל. בשנת 1980, מבנה ליד הריין בשכונת סנט אלבן נוסף כמיקום נוסף למוזיאון, המוזיאון לאמנות עכשווית .<ref></ref>
כניסה לבניין הראשי, שלושה חלונות זכוכית מהקבוצה האנטי-פשיסטית 33 (1937)
בשנת 2008 רכש המוזיאון קרקע בצד השני של דופורשטראסה ונערכה תחרות אדריכלים. עם מתחרים כוכבים בינלאומיים, כמו חמישה זוכי פרס פריצקר ( פיטר זומתור, זאהה חדיד, רפאל מוניאו, טדאו אנדו וז'אן נובל ) – כולם פרסמו, בסופו של דבר, חברה מקומית צעירה, כריסט אנד גנטנביין, זכתה בפרויקט. <ref>Cilento, Karen (21 December 2009). [http://www.archdaily.com/44267/kunstmuseum-extension-christ-gantenbein Kunstmuseum Extension / Christ & Gantenbein (competition project design)], ArchDaily.</ref><ref name="Bailey">Bailey, Martin (20 June 2014). [https://archive.today/20150722194446/http://old.theartnewspaper.com/articles/A-tale-of-two-extensions/33009 A tale of two extensions] The Art Newspaper.</ref> התכנון הסופי הוא בניין זוויתי, מול לבני בטון, ובגובה זהה למוזיאון המקורי.<ref>[http://www.archdaily.com/785910/kunstmuseum-basel-christ-and-gantenbein Kunstmuseum Basel / Christ & Gantenbein (See the project in full here)], ArchDaily, 21 April 2016</ref><ref>Patrick Lynch, [http://www.archdaily.com/787353/at-kunstmuseum-basel-iart-creates-a-frieze-with-a-technological-twist At Kunstmuseum Basel, iart Creates a Frieze with a Technological Twist], ArchDaily, 13 May 2016</ref> הבניין החדש מחובר לבניין הראשי דרך מעבר תת-קרקעי.<ref></ref>

הבניין החדש הושלם באפריל 2016 <ref></ref> ובנייתו מומנה על ידי קנטון בזל-שטדט וקרן לורנץ (Laurenz-Stiftung).<ref></ref>

הרחבה מוסיפה 2,750 מ"ר של גלריות, לסך של קרוב ל-10,000 מ"ר.<ref></ref> המוזיאון המקורי מכיל כיום אמנות מהמאה ה-15 עד 1950, עם עבודות מאוחרות יותר בהרחבה. בקומה העליונה של הבניין החדש מוצגות תערוכות מתחלפות ובקומה האמצעית וחלק מקומת הקרקע נמצא האוסף הקבוע.<ref></ref>

== מבקרים ==
בשנת 2019 היו למוזיאון האמנות 265,000 מבקרים.<ref></ref>

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Portrait of Bonifacius Amerbach by Hans Holbein the Younger (1519).jpg|טקסט=Hans Holbein the Younger Portrait of Bonifacius Amerbach|הנס הולביין הצעיר, דיוקנו של בוניפאציוס אמרבך
קובץ:Portrait of Erasmus of Rotterdam by Hans Holbein d. J. in Kunstmuseum Basel.jpg|טקסט=Hans Holbein the Younger, Portrait of Erasmus of Rotterdam (1523)|הנס הולביין הצעיר, דיוקנו של ארסמוס מרוטרדם (1523)
קובץ:Lucas Cranach (I) - Madonna mit Kind (Kunstmuseum Basel).jpg|טקסט=Lucas Cranach the Elder, Madonna with child (1529)|לוקאס קראנאך האב, מדונה עם ילדה (1529)
קובץ:Schlafender Knabe im Heu, 1897.jpg|טקסט=Albert Anker, Sleeping boy in the hay (1897)|אלברט אנקר, ילד ישן בחציר (1897)
קובץ:Vincent van Gogh - Mademoiselle Gachet au piano.jpg|טקסט=Vincent van Gogh, Marguerite Gachet at the Piano (1890)|וינסנט ואן גוך, מרגריט גאט בפסנתר (1890)
קובץ:Paul Gauguin, 1892, Ta matete (Le Marché), oil on canvas, 73.2 x 91.5 cm, Kunstmuseum Basel.jpg|טקסט=Paul Gauguin, Ta matete (The market) (1892)|פול גוגן, טא מאטה (השוק) (1892)
קובץ:Juan Gris, 1916, Woman with Mandolin, after Corot (La femme à la mandoline, d'après Corot), oil on canvas, 92 x 60 cm, Kunstmuseum Basel.jpg|טקסט=Juan Gris, La femme à la mandoline (Woman with Mandolin) (1916)|חואן גריס, La femme à la mandoline (אישה עם מנדולינה) (1916)
קובץ:The Plague, 1898.jpg|טקסט=Arnold Böcklin, The Plague (1898)|ארנולד בוקלין, המגפה (1898)
קובץ:Paul Klee, 1922, Senecio, oil on gauze, 40.3 × 37.4 cm, Kunstmuseum Basel.jpg|טקסט=Paul Klee, Senecio (1922)|פול קליי, סנציו (1922)
קובץ:Theo van Doesburg Composition 1923-1924.jpg|טקסט=Theo van Doesburg, Composition (1923–1924)|תיאו ואן דוסבורג, קומפוזיציה (1923–1924)
קובץ:Blick ins Unendliche von Ferdinand Hodler im Kunstmuseum Basel.jpg|טקסט=View to Infinity by Ferdinand Hodler|מבט אל האינסוף מאת פרדיננד הודלר
</gallery>

== ראו גם==
* ראול אלברט לה רוש, אספן ותורם אמנות שווייצרי
* לואיז בכופן-בורקהרדט, אספנית ותורמת אמנות שווייצרית

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.kunstmuseumbasel.ch/ אתר Kunstmuseum Basel]
* [http://www.museenbasel.ch/en/institution/index.php?id=78 אתר מוזיאוני בזל]
* רשימת הציורים באוסף
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:בזל: מבנים
קטגוריה:שווייץ: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים לאמנות