OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חוף בריאן

חוף בריאן (באנגלית: Bryan Coast) הוא קטע החוף של אנטארקטיקה לאורך החוף הדרומי של ים בלינגסהאוזן בין צוק פרוגנר והקצה הצפוני של חצי האי רידברג. 

ממערב נמצא חוף אייטס וממזרח חוף אינגליש.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי החוף ===

הקצה המזרחי של חוף זה התגלה מן האוויר תוך כדי הטיסות של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנים 1939–1941 ומשלחת החקר האנטארקטית רון בשנים 1947–1948. 

כל החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, בשנים 1961–1967. 

=== מקור השם ===

במקור היה השם "חוף ג'ורג' בריאן", על שם אדמירל ג'ורג' ס. בריאן (George S. Bryan), הידרוגרף בצי ארצות הברית בין השנים 1946-1938, שבהנהגתו התבצעו מסעות חקר שתרמו תרומה רבת-ערך לחקר הגאוגרפיה של הקטבים. 

לימים קוצר שם החוף, למען הנוחות.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, [https://books.google.co.il/books?id=XS0ibKr4FU0C&pg=RA2-PA209&lpg=RA2-PA209&dq=%22Bryan+Coast%22&source=bl&ots=6TTlIzNk7J&sig=ACfU3U2HydwcEFZkwa9gWhMUsngmEJ0AHw&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjkyLu3g_XoAhXIyaQKHW_uD7IQ6AEwEXoECAsQKQ#v=onepage&q=%22Bryan%20Coast%22&f=false Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°], P 210</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:2065 חוף בריאן] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=1968&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR חוף בריאן] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://visibleearth.nasa.gov/images/94383/eights-coast-bryan-coast-and-bellingshausen-sea-antarctica/94386l תצלום לוויין] של חוף בריאן באתר נאס"א
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=2065&fid=antgeo_104 מפות גאוגרפיות, ים בלינגסהאוזן וחוף בריאן]

== הערות שוליים ==

בריאן
בריאן
ואקיטה

ואקיטה (שם מדעי: Phocoena sinus), או פוקנת המפרץ, היא מין נדיר של פוקנה (לויתן קטן הדומה לדולפין), והמין הקטן ביותר בסדרת הלווייתנאים. הואקיטה היא אנדמית לחלקו הצפוני של מפרץ קליפורניה. פירוש שמה הוא "פרה קטנה" בספרדית.

== תיאור ==
ואקיטה הוא המין הקטן ביותר בסדרת הלווייתנאים, הוא מצוי רק בקצהו הצפוני של מפרץ קליפורניה. לוואקיטה יש טבעות כהות מסביב לעיניים, כתמים על השפתיים ופס ארוך מסנפירי הגב עד הפה. צבע גבו אפור כהה, שהופך לכמעט לבן בבטנו. צבעו של הוואקיטה מתבהר עם התבגרותו. הנקבות גדולות מעט מהזכרים – אורכן מגיע לכ-140 ס"מ בעוד שאורכם של הזכרים הוא כ-134 ס"מ. הואקיטה היא בעל החיים שמצוי בסכנת הכחדה חמורה. משנת 2008 ועד 2023 נשארו רק 10 פריטים בטבע ועל כן היא הוגדרה כיונק הימי בעל סיכון ההכחדה הגבוה ביותר בעולם<ref></ref><ref></ref>.

== מאפיינים ==
להלן תיאור מספר מאפינים עיקריים של הואקיטה<ref></ref><ref></ref>:
* תזונה: הואקיטה אינה אכלנית בררנית וניזונה ממגוון רחב של מזונות: תמנונים, סרטנים ודגים ממינים שונים.
* נשימה: הואקיטה אינה יכולה לנשום מתחת למים והיא עולה על פני המים לצורך נשימה. בשונה מדולפינים ולווייתנים, הואקיטה עולה בגיחה מהירה לפני השטח כמעט ללא יצירה של הפרעה בפני המים, ועל כן קשה מאוד להבחין בה.
* מפגש עם בני אדם: הואקיטות הן חמקניות מאוד, חוששות מרעשים חזקים ולרוב נמנעות ממפגש עם סירות ובני אדם.
* תקשורת : הוואקיטות משתמשות בצלילים בתדר גבוה כדי לתקשר ביניהן וכדי לנווט בים, בדומה לשאר מיני הלווייתנאים. 
* חברה: הן מתבודדות יחסית ללווייתנאים אחרים, ולרוב נמצאות לבד או בקבוצות של 2–3 פרטים; אם כי לעיתים ניתן לראות קבוצות של 8–10 פרטים.

== מחזור חיים ורבייה ==
לא ידוע הרבה על מחזור החיים של הוואקיטה, ובין השאר חסרים נתונים על גיל ההתבגרות המינית, תוחלת החיים והדינמיקה החברתית שלהן. רוב ההערכות בנושא מבוססות על מינים אחרים של לווייתנאים הדומים לואקיטה.

הדעה הרווחת היא כי תוחלת חייהן היא כ-20 שנים בתנאים אידיאליים וכי ההתבגרות המינית שלהן נמשכת בין 3 ל-6 שנים. ההזדווגות מתרחשת בסוף האביב או תחילת הקיץ, והריונן נמשך בין 10 ל-11 חודשים. הנקבות מניקות את הולד במשך 6–8 חודשים.

== סכנת הכחדה ומאמצי השימור ==
הוואקיטה נמצאת בסכנת הכחדה חמורה יותר מכל בעל חיים אחר לפי הרשימה האדומה של ארגון IUCN. בשנת 2019 היו רק 10 פרטים חיים, כאשר בשנת 2005 היו כ-300. מצב חמור זה הביא את ארגון אונסק"ו להכריז על אתר המורשת העולמית במפרץ מקסיקו כאתר בסיכון. הסכנות העיקריות שלהם הם דיג לא חוקי של דג הטוטואבה באמצעות רשתות גדולות, בהן נתקעות הואקיטות. מאמצי שימור מובלים על ידי ממשלות מקסיקו, ארצות הברית וקנדה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קנט סטפורד נוריס
קטגוריה:פוקניים
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים ימיים במפרץ קליפורניה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1958
Bang Bang (שיר של ג'סי ג'יי, אריאנה גרנדה וניקי מינאז')

"Bang Bang" (בעברית: "באנג באנג") הוא שיר של הזמרת הבריטית ג'סי ג'יי, הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה והראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור כסינגל ב-28 ביולי 2014 דרך חברות התקליטים לוה רקורדס וריפבליק רקורדס, בה חתומות שלושתן.

השיר משמש כסינגל הראשון מאלבום האולפן השלישי של ג'סי ג'יי, Sweet Talker, והוא מופיע גם בגרסה המורחבת של אלבום האולפן השני של גרנדה, My Everything.

==רקע והוצאה==
את השיר כתב והפיק מקס מרטין שכבר עבד עם הזמרות בעבר, התכנון המקורי היה שג'סי ג'יי תקליט אותו לבד, אך לאחר ההקלטה אמר מרטין שהוא רוצה להוסיף את גרנדה ומינאז' לשיר. עם יציאת השיר הוא זכה לביקורות טובות, כאשר מבקרים אומרים שהוא "הלהיט של הקיץ", ומשבחים את שיתוף הפעולה בין השלוש.

השיר היה מועמד לפרס גראמי על "שיתוף הפעולה הטוב ביותר", ובכך זו הייתה מועמדות גראמי הראשונה של ג'סי ג'יי וגרנדה.

השלוש הופיעו יחד עם השיר לראשונה ב-24 באוגוסט 2014, בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV.

לאחר ההופעה פורסם הוידאו קליפ של השיר באתר MTV. הוא הועלה לאתר יוטיוב, שם הוא צבר למעלה ממיליארד צפיות, ובכך היה לשיר הראשון של ג'יי להגיע להישג זה, והשלישי של גרנדה ומינאז'. קליפ השיר בוים על ידי האנה לוקס דייוויס.

==מיקומי שיא==
השיר זכה להצלחה רבה במצעדים, הגיע למקום 3 במצעד הפזמונים האמריקאי, בילבורד הוט 100, והיה לסינגל המצליח ביותר של ג'סי ג'יי במצעד, במצעד השירים הדיגיטליים של ארצות הברית הגיע השיר למקום הראשון לאחר שמכר מעל ל-230,000 עותקים דיגיטליים בשבוע הראשון להוצאתו, השיר הגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הבריטי והיה לשיר השלישי של ג׳סי ג׳יי, השני של גרנדה והראשון של מינאז׳ לעשות זאת.

השיר זכה גם להצלחה בישראל לאחר שהגיע למקום שביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט, נכנס לפלייליסט של גלגלצ הגיע למקום רביעי במצעד השבועי ומקום 36 במצעד הבינלאומי השנתי של התחנה.

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! אוסטרליה (ARIA)
| פלטינה ×5
| 350,000
|-
! קנדה (Music Canada)
| פלטינה ×6
| 480,000
|-
! גרמניה (BVMI)
| פלטינה
| 400,000
|-
! איטליה (FIMI)
| פלטינה ×2
| 60,000
|-
! יפן (RIAJ)
| זהב
| 100,000
|-
! ניו זילנד (RMNZ)
| פלטינה ×2
| 30,000
|-
! נורווגיה (IFPI Norway)
| פלטינה ×4
| 240,000
|-
! פולין (ZPAV)
| פלטינה ×4
| 200,000
|-
! פורטוגל (AFP)
| פלטינה
| 20,000
|-
! ספרד (PROMUSICAE)
| פלטינה
| 40,000
|-
! שוודיה (GLF)
| פלטינה ×4
| 160,000
|-
! הממלכה המאוחדת (BPI)
| פלטינה ×3
| 1,800,000
|-
! ארצות הברית (RIAA)<ref></ref>
| יהלום
| 10,000,000
|-
! colspan="3" |סטרימינג
|-
! דנמרק (IFPI Danmark)
| פלטינה
| 2,600,000
|-
! יפן (RIAJ)
| כסף
| 30,000,000
|-
! ספרד (PROMUSICAE)
| פלטינה
| 8,000,000
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי ג'סי ג'יי
קטגוריה:שירי אריאנה גרנדה
קטגוריה:שירי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סוואן קוטצ'ה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ריקרד יירנסון
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי איליה סלמנזאדה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי האנה לוקס דייוויס
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
גל שוחמי

גל שוחמי (נולד ב-1975) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון כיהן כראש חטיבת תורה והדרכה באגף המבצעים במטכ"ל.

==ביוגרפיה==
עם גיוסו לצה"ל שובץ שוחמי בחיל השריון. הוא עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. בסיום הקורס שירת כמפקד מחלקת טנקים ולאחר מכן שימש כמפקד פלוגה מ' בגדוד 71, ושירת כסגן מפקד גדוד 532 בחטיבה 460. ב-2006 סיים לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ומונה לקצין אג"ם של חטיבה 188, תפקיד בו שירת במהלך מלחמת לבנון השנייה. ב-2008 מונה למפקד גדוד 53 בחטיבה 188. ב-2010 לסגן מפקד חטיבה 460, ב-2011 מונה למפקד גדוד 196 (קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון) בחטיבה 460.

ב-2013 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת קרייתי, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2015. במקביל שימש מפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י. ב-23 ביולי 2017 מונה למפקד חטיבה 188 ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2019. בספטמבר 2019 מונה למפקד אוגדת המפץ. בשנת 2020 מונה למפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים.

בספטמבר 2021 מונה לראש חטיבת התורה וההדרכה תפקיד אותו מילא עד דצמבר 2023.

שוחמי הוא גרוש ואב לשתי בנות. בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ומדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ובוגר לימודי אסטרטגיה במכללה המלכותית הבריטית.

==קישורים חיצוניים==
* .
;מפרי עטו:
* [https://www.melabes.co.il/news/55231 חיילי המילואים הם נכס לחברה הישראלית], מלאבס, 26 בפברואר 2020.
==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:מפקדי חטיבה 188
קטגוריה:מפקדי חטיבת קרייתי
קטגוריה:ראשי חטיבת תורה והדרכה
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים טקטיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
תומר יפרח

תומר יפרח (נולד ב-1973) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש קצין אג"ם של פיקוד הדרום ומפקד חטיבה 188.
==ראשית חייו==
תומר יפרח נולד וגדל באשקלון. תומר הוא בנם של מירה ויהונתן יפרח. אביו יהונתן יפרח עלה ממרוקו לארץ ישראל בשנת 1951 והיה, בין היתר, ראש עיריית שדרות השני וחבר הכנסת מטעם מפא"י. אימו מירה היא ילידת ישראל ושניהם הכירו ושירתו יחדיו בגדוד 9 של חיל השריון שלימים פיקד עליו.

==שירותו הצבאי==
תומר יפרח החל את שירותו הצבאי כלוחם בחטיבה 401 של חיל השריון ובהמשך טיפס בסולם הדרגות ופיקד על גדוד 9 בחטיבה 401, בין השאר במהלך מבצע ימי תשובה באוקטובר 2004 והוביל את הסבת הגדוד לטנקי מרכבה סימן 4. בשנת 2005 תומר יפרח התמנה למפקד גדוד 196, גדוד ההכשרה של קורס קציני השריון בשיזפון. תחת פיקודו אוחדו כלל הכשרות הפיקוד של חיל השריון תחת גדוד זה. בשנת 2007 מונה תומר לקצין המבצעים של פיקוד המרכז. ב-2009 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד עוצבת ראם, חטיבת שריון במילואים, כמו כן כיהן כראש מחלקת תורת השריון במפקדת קצין שריון ראשי ופיקד על צוות בקורס מפקדי פלוגות. במסגרת תפקידו כראש מחלקת תורת חיל השריון הוביל שינוי מהותי בתורת הלחימה והתאמתו לשדה הקרב המודרני. במאי 2013 מונה למפקד חטיבה 188 והוביל את החטיבה במהלך מבצע צוק איתן. חטיבת השריון 188 בפיקודו של תומר יפרח לקחה חלק משמעותי במאמץ לגילוי איתור והשמדת מערך המנהרות של חמאס ברצועת עזה. בספטמבר 2015 מונה לקצין אג"ם פיקוד הדרום ושימש בתפקיד עד שנת 2017. במסגרת תפקיד זה היה חלק ממאמץ התכנון והביצוע לפתרון בעיית המנהרות מעזה. בתפקידו הבא קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לנספח צבאי בסינגפור. במהלך מלחמת חרבות ברזל שימש מנהל לחימה של חטיבה בגזרת עזה.

תת-אלוף תומר יפרח מתגורר בנגבה, נשוי למאיה ולהם שלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==
*
*[https://www.israelhayom.co.il/article/301299 אלוף-משנה תומר יפרח מברך את המתגייסים החדשים לחטיבת 188]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי עוצבת ראם
קטגוריה:מפקדי חטיבה 188
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הדרום
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בסינגפור
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:נגבה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
__לחיפוש__
יחזקאל סגל

הרב יחזקאל סג"ל (תקכ"ד, 1764 - ל' בניסן תקצ"ח, 1838) היה רב הונגרי. כיהן כרבן של אונסדורף וטרנטשין. מחבר הספר "תורת יחזקאל".

==ביוגרפיה==
נולד בליפטא-סנט-מיקלוש (כיום בסלובקיה) לרבי יוסף, צאצא לשל"ה. בבחרותו למד אצל רבי שמואל קעלין, ה"מחצית השקל" בבוסקוביצה שבמוראביה. באותה תקופה התיידד ולמד עם ה"חתם סופר" שבא לבוסקוביץ' יחד עם רבו רבי נתן אדלר שהתקבל לרב העיר. בנוסף למד עם הרב חיים דייטשמן (לימים אב בית דין קעלין) ועם הרב סיני סימאנדל ("ר' סיני למדן", לימים ראב"ד מיקלוש).

נישא לשיינדל, בת הרב יצחק פריד-חיות, ראש הקהל באונסדורף וצאצא של רבי יצחק חיות. לאחר נישואיו עסק במסחר, אך לא הצליח. בשנת תקע"ח, לאחר שנפטר הרב יקותיאל זאב (ר' זלמן וואלף) רב העיר ומחוז ציפסן ומחבר "עמק המלך", מונה לממלא מקומו כרב והחל לכהן גם כראש ישיבה. בני העיר התמסרו לפרנסו ואת ישיבתו.

בשנת תקפ"ד נקרא לכהן ברבנות טרנטשין על מקום גיסו ר' אהרן סג"ל שפיץ שעבר לכהן בהאליטש. לאחר תקופה קצרה סבל מרעדה, והוא שלח את בנו ר' יוסף שמואל שיקבל היתר הוראה מהחתם סופר. בנו החל לכהן כדומ"צ ובהמשך כראב"ד. בשנת תקצ"ח נפטר ממחלה ממושכת.

הספידוהו ידידו החתם סופר ואחיינו הרב אברהם שאג. החתם סופר התבטא עליו שהוא ראוי לשבת בסנהדרין. הוא השאיר חיבורים רבים, אך רובם נשרפו בשריפה שפרצה באונסדורף. הרב אברהם זינגר רבה של ווארפלאטא (נכדו של בנו ר' יוסף שמואל) הדפיס את הספר "תורת יחזקאל" על הש"ס והשולחן ערוך.

בין תלמידיו ר' מאיר פערלס לימים רבה של קרולי, רבי דב בער וישניץ מטרנטשין ורבי נתן צבי בלומגרונד רבה של בלשוב (בנו של רבי דב בער וחתנו של חתנו ר' מרדכי שפיץ).

אחיו היה הרב אברהם, רבה של רסנביץ.

==לקריאה נוספת==
*עלים לתרופה, גיליון תתק"י, ב' באייר תשע"ד.

==קישורים חיצוניים==
* [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=29093&st=&pgnum=166 ערכו ב"מליצי אש"], באתר HebrewBooks

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים סלובקים
קטגוריה:ראשי ישיבה הונגרים
דוד צבי אוירבך

הרב דוד צבי אוירבך (בערך תק"ג, 1743 - י"ט באייר תקס"ה, 1805) היה רב גליציאני-ווהליני. כיהן ברבנות קרמניץ ומוהיליב-פודילסקי. היה מכונה "רבי דוד צבי הגדול". חמיו של רבי נתן מברסלב.

==ביוגרפיה==
נולד לר' אריה לייבוש רב העיר סטניסלב וללאה רייזל בת ר' משה מזולקיב פו"מ בלבוב ונכדו של רבי יצחק הלוי סגל אחיו של הט"ז. אחי אמו היה הרב מרדכי זאב אורנשטיין. הבעל שם טוב היה סנדק בבריתו. בגיל 7 התייתם. 

נישא להענא בת ר' אהרן כ"ץ מחכמי הקלויז בברודי, בן אחר בן ל"סמיכת חכמים". בשנת תקמ"ט מונה לרבה של שאריגראד, ובהמשך כיהן ב. בשנת תקנ"א כבר כיהן ברבנות קרמניץ שבווהלין ובהמשך מונה בנוסף לרבה של מוהילוב שבמחוז קמניץ-פודולסק. 

נפטר בגיל 65. היו לו מספר חיבורים בהם חיבור על התנ"ך וחיבור על מסכת אבות אך הם אבדו. דברי תורתו שנשארו, הודפסו ב"ליקוטי רבי דוד צבי" בתוך "נחלת אריה" (הוצאת מכון נחלת צבי, בני ברק, תשנ"ט).

בנו רבי מנחם מנדל כיהן במקומו כרבה של קרמניץ, בנו רבי נחמן זאב כרבה של מונסטריץ', בנו רבי אריה לייבוש נפטר בצעירותו. חתניו היו רבי אריה לייבוש מייזליש רבה של פרמישלא ואבי משפחת הרבנים מייזליש, רבי נתן מברסלב, רבי אהרן שמשון רבה של ימפולי, רבי חיים צבי דומ"צ בקרמניץ ורבי גדליה יונה שעלה לירושלים.

==לקריאה נוספת==
*הקדמת הספר אלפי ישראל לנכדו רבי ישראל מתתיהו אוירבך רבה של גוודז'יץ, בנו של רבי נחמן זאב.
*עלים לתרופה, תת"ס, אמור תשע"ג.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:רבנים מווהלין
קטגוריה:אבות בתי דין
פריגו (עיר)

פריגו (בצרפתית: Périgueux, באוקסיטנית: Peireguers או Periguers) היא עיר צרפתית המהווה את המרכז המנהלי של מחוז דורדון שבחבל אקיטן החדשה שבדרום-מערב צרפת. פריגו היא גם מקום מושבה של דיוקסיה.

==היסטוריה==
מקורו של השם פריגו הוא מהשם פטרוקורי (Petrocorii), שהוא גרסה לטינית של מונח בשפה קלטית שמשמעותו "ארבעת השבטים". הקלטים היו העם שישב באזור לפני הכיבוש הרומי ופריגו הייתה עיר הבירה שלהם. בשנת 200 לפנה"ס, הגיעו ארבעת השבטים מהצפון, התיישבו בפריגו והקימו מחנה בלה בווסייר (La Boissière). לאחר הפלישה הרומית, הם עזבו את המקום והקימו את העיר וסונה (Vesunna). בעיר רומית זו נבנו מקדשים, מרחצאות, אמפיתיאטרונים ופורום. בסופה של המאה השלישית לספירה, הייתה העיר הרומית מוקפת בחומות והיא קיבלה את השם קיוויטס פטרוקוריורום (Civitas Petrocoriorum).

במאה ה-10 הוקמה הקתדרלה לה פוי סן פרונט (Le Puy-Saint-Front) מסביב למנזר בסמיכות לעיר הגאלו-רומית העתיקה. בשנת 1182 לערך הוענקו לפריגו זכויות עירוניות.

במהלך שנת 1940, פונו רבים מיהודי אלזס ותושבי אלזס לפריגו.

ב-24 באוקטובר 1954 שמה קץ לחייה על ידי הצתה עצמית בכיכר המרכזית של פריגו, השחקנית סימון מרוויל (Simone Mareuil) שהתפרסמה בעיקר בתפקיד הראשי שמילאה בסרט כלב אנדלוסי.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אקיטן: ערים
מרידה (מקסיקו)

מרידה (בספרדית: Mérida ) היא בירת מדינת יוקטן במקסיקו.

==היסטוריה==
מרידה נוסדה בידי פרנסיסקו דה מונטחו אי לאון וכמה מאות ספרדים נוספים ב-6 בינואר 1542 על חורבותיו של יישוב של בני המאיה בשם "ט'חו" (T'hó), שהיה המרכז של בני המאיה באזור יוקטן. היא נקראה על שם העיר מרידה בספרד, שהייתה מקום מוצאם של חלק מהמייסדים. מרידה הפכה תוך זמן קצר למרכז המנהלי הקולוניאלי של אזור יוקטן.

העיר צמחה במאה ה-19 הודות לתעשייה מפותחת סביב גידול הצמח אנקן (henequen), שהוא מין של אגבה שמעליו מפיקים סיבים להכנת חבלים, מה שהפך אותה לאחת הערים העשירות במקסיקו.

ארצות הברית מקיימת קונסוליה כללית בעיר, בנוסף לשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי

==חינוך==
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של יוקטן, אוניברסיטת אנאוואק מאיאב והאוניברסיטה הטכנולוגית המטרופוליטנית.

==תחבורה==
את מרידה משרת נמל התעופה הבינלאומי מנואל קרסנסיו רחון, המציע טיסות לערים מרכזיות במקסיקו ולמספר יעדים נוספים באמריקה הצפונית.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:מדינות מקסיקו: ערי בירה
קטגוריה:חצי האי יוקטן: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
גיא חסון

גיא חסון (נולד ב-26 בינואר 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון בצה"ל שירת כקצין שריון ראשי. משמש כיום כרמ"ט עוצבת הבזק במילואים.

==ביוגרפיה==
חסון גדל בקריית ים ולמד בתיכון "רודמן" בעיר. ב-1990 התגייס לחיל השריון. שירת כלוחם, מפקד טנק וכקצין בגדוד 195 ("אדם") בחטיבה 500 וכקצין אג"ם בחטיבה. ביוני 2001 מונה למפקד גדוד 195 ובמהלך כהונתו בתפקיד זה היה אחראי על גזרת חומש ועל גזרת בית לחם בתקופת האינתיפאדה השנייה. לאחר סגירת חטיבה 500 בשנת 2003 מונה חסון ב-2004 שוב למפקד גדוד 195 שהוקם מחדש כגדוד הדרכה בחטיבה 460. לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה לקצין אג"ם של אוגדה 162. 

במאי 2008 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבה 130, חטיבת שריון במילואים, במקביל למד במכללה לביטחון לאומי, הדריך בקורס מפקדי פלוגות ובקורס מפקדי גדודים, בשנתיים האחרונות לשירותו כמח"ט מילואים כיהן גם כמפקד מרכז לאימון מפקדות חטיבתיות במל"י. שירת כסגן מפקד עוצבת געש. באוקטובר 2013 מונה למפקד חטיבה 460, הוא פיקד על צוות קרב חטיבתי במהלך מבצע צוק איתן, בו לחמו כוחות מהחטיבה יחד עם כוחות מיחידות אחרות באזור צפון רצועת עזה ובאזור ח'אן יונס. ב-2015 יצא לשנת לימודים בצבא ארצות הברית. ביוני 2016 מונה לקצין שריון ראשי, ושימש בתפקיד עד 3 באוקטובר 2019. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.

בשנת 2021 בעקבות מותו של שרון אסמן, מח"ט הנח"ל נבחר על ידי הרמטכ"ל לעמוד בראש צוות מומחים לבחינת אימוני הכושר בצה"ל. בשנת 2023 מונה להיות ראש המטה של עוצבת הבזק במילואים.

חסון בוגר תוכנית "אופק" המכללה לפיקוד ומטה, בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני מאוניברסיטת חיפה. 

כיום נשוי ואב לשתי בנות ובן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.idf.il/%D7%90%D7%AA%D7%A8%D7%99%D7%9D/%D7%97%D7%99%D7%9C-%D7%94%D7%A9%D7%A8%D7%99%D7%95%D7%9F/%D7%A7%D7%A6%D7%99%D7%9F-%D7%A9%D7%A8%D7%99%D7%95%D7%9F-%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%99-%D7%91%D7%98%D7%95%D7%A8-%D7%9E%D7%99%D7%95%D7%97%D7%93-%D7%9C%D7%99%D7%95%D7%9D-%D7%94%D7%9B%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%9D/ קצין שריון ראשי בטור מיוחד ליום הכיפורים], באתר צה"ל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:מפקדי חטיבה 130
קטגוריה:קציני שריון ראשיים
קטגוריה:בוגרי תיכון רודמן, קריית ים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 500
שש אחרי המלחמה

פסל של החייל האמיץ שוויק ב[[לבוב, אוקראינה]]
שש אחרי המלחמה (צ'כית: Po válce v šest hodin večer, "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!") הוא ביטוי שמשמעותו חזרה לשגרה ולמנהגים הרגילים לאחר תקופת מלחמה. מקור הביטוי בספרו של הסופר הצ'כי ירוסלב האשק, "החייל האמיץ שווייק", שיצא לאור ב-1923. בעברית ישראלית נעשה שימוש בביטוי באופן נרחב, בעיקר על רקע הופעתו התכופה בהצגה הפופולרית "החייל האמיץ שווייק" בכיכובו של מאיר מרגלית, שעלתה בתיאטרון האהל ב-1935 והוצגה במשך עשרות שנים; ומאוחר יותר, לאחר מלחמת ששת הימים, גם בעקבות ספרו הפופולרי של יוסי גמזו, "בשש אחרי המלחמה" ואזכורים נוספים של הביטוי בעקבות המלחמה.

=="החייל האמיץ שווייק"==
בספרו של האשק הופך גיבור הספר, יוזף שווייק, לאחר חיולו לצבא האוסטרו-הונגרי במסגרת מלחמת העולם הראשונה, לשמשו האישי של קצין שמטעמו הוא יוצא למסור מכתב אהבהבים לאשה הונגרייה נשואה. בדרך אל האישה עוצר שווייק לשתייה קצרה עם ידידו הטוב, החפר וודיצ'קה. השתייה מתארכת ובמהלכה מתפתחת שיחה ארוכה העוסקת בשנאתו העזה של וודיצ'קה להונגרים באשר הם הונגרים. כאשר הם מגיעים לבית האישה, יוזם וודיצ'קה באופן בלתי נמנע קטטה המונית, המובילה להשלכת שניהם למעצר צבאי. כאשר הם משוחררים מן הכלא ונשלחים ליחידותיהם, נפרדים שווייק וודיצ'קה בהסכמה להיפגש בבית המרזח ה"גביע" בנה בויישטי (Na Bojisti) "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!" (שהיא השעה הקבועה בה היו נפגשים בבית המרזח).

לקוראי הספר לא מתברר בסופו אם שווייק וודיצ'קה אכן נפגשו "בשש אחרי המלחמה", שכן האשק מת בטרם הספיק להשלים את הספר והתפרסמו ממנו ארבעת החלקים הראשונים מתוך שישה מתוכננים.

==בתרבות העולמית==
ב-1944 יצא למסכים הסרט הסובייטי "בשעה שש בערב אחרי המלחמה" (В 6 часов вечера после войны) בבימויו של איוואן פירייב ובכיכובה של מרינה לדינינה , שתיאר את קורותיו של זוג אוהבים מוסקבאי המתגייסים לצבא האדום במלחמת העולם השנייה ומבטיחים זה לזה להיפגש ב"שש בערב אחרי המלחמה" על גשר בולשוי קמני את המוזיקה לסרט הלחין טיחון חרניקוב. הסרט זכה בפרס סטלין ב-1946, ובאותה שנה יצאה למסכים גרסה אמריקאית לסרט תחת השם Six P.M.. בעקבות הסרט הפך הביטוי "בשעה שש אחרי המלחמה" לביטוי שגור ברוסית.
שם ספרו של זאב שרון, "שניים אחרי המלחמה", הוא פראפרזה לביטוי השגור "שש אחרי המלחמה".

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביטויים
ומאוד לא פשוט לחכות

ומאד לא פשוט לחכות הוא אלבום הסולו השביעי של הזמרת יהודית רביץ, שצא בספטמבר 1993 בחברת הליקון. שירי האלבום, ברובם שירי משוררים (דליה רביקוביץ, לאה גולדברג, יהודה עמיחי, שמרית אור, אסתר שמיר, צרויה להב וחוה אלברשטיין), הולחנו, עובדו ובוצעו כולם על ידי רביץ.

== רשימת רצועות ==

== משתתפים ==
*יהודית רביץ - שירה, גיטרות, קלידים, קולות, הפקה מוזיקלית
*צוף פילוסוף - גיטרה בס
*קובי איזנמן - גיטרה חשמלית, גיטרה קלאסית, קולות
*עובד אפרת - גיטרה חשמלית (בשיר "קח")
*מישל עמר - תופים
*אלון הלל - כלי הקשה
*משה לוי - פסנתר, קלידים, אקורדיון
*פטר ורטהיימר - סקסופון סופרן
*אנגוס ווך - חמת חלילים
*גיא יפה - גיטרה אקוסטית, קולות, טכנאי הקלטה ומיקס, הפקה מוזיקלית

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי 1993
קטגוריה:אלבומי יהודית רביץ
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יהודית רביץ
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
גלילאו (תוכנית טלוויזיה)

גלילאו (במקור בגרמנית: Galileo), היא תוכנית טלוויזיה ישראלית המבוססת על תוכנית כתבות בגרמנית בנושא מדע פופולרי, שעלתה לשידור בגרמניה ב-30 בנובמבר 1998, ובישראל ב-2010, שודרה בטלוויזיה החינוכית, פעמיים ביום בימים א'-ה' בשעה 18:30 ובשעה 21:00 ושידורים חוזרים בסוף השבוע. התוכנית שודרה בעבר גם בערוץ 2, ומשנת 2018 משודרת בכאן חינוכית. בשנים 2016 ו-2017 זכתה "גלילאו" בתואר התוכנית הטובה ביותר בקטגוריית מגזין ילדים ונוער על ידי האקדמיה לטלוויזיה.

== הנחיה ==
[[הילה קורח באולפן התוכנית "גלילאו", 2014]]
הילה קורח שימשה כמנחה בין הכתבות מאז עליית התוכנית לשידור בארץ בשנת 2010. החל מהעונה העשירית בשנת 2020 מנחה את התוכנית גאולה אבן סער. העורך הראשי של התוכנית מאז עלייתה הוא גידי יהושע. מאז שנת 2012 את התוכנית עורך גם אליה גרינפלד.

=== כתבים ===
ל"גלילאו" כתבי שטח רבים, המטיילים בכל העולם ובוחנים עניינים מגוונים. לא כולם מוזכרים בשמם במהלך התוכנית.

בגרסה הישראלית של "גליליאו" מתארחים באולפן "החברים של גליליאו": אנשי מדע, חוקרים, טיילים, נסיינים, רופאים, אנתרופולוגים ועוד. בין האורחים: דנדן בולוטין (חוקר תרבויות ובוטנאי), יובל מלחי ורן לוי (היסטוריה), אורי וייל (ד"ר מולקולה), ד"ר רפי קישון, ד"ר רועי צזנה, ירין קימור, ד"ר טל כהן ("טלכו") ועוד.

== נושאים בתוכנית ==
* 15 מיתוסים ב-15 דקות – מובהרים 15 מיתוסים ב-15 דקות.
* גלילאו ניסויים – ניסויים בסגנון "Brainiac" ו"מכסחי המיתוסים".
* גלילאו ניסויים היסטוריים – השוואת נושאים היסטוריים עם נושאים מודרניים.
* הסיפור מאחורי האוכל – "הסיפור" מאחורי האוכל מובהר.
* גלילאו ניסויים עצמיים – ניסויים אתגריים, המובנים תוך כדי עשייה.
* 100 שניות על... – פירוש ב-100 שניות על מושג או תופעה לא מוכרים.
* האם זה יכול להיות? – בדיקה של סרטון YouTube לא שגרתי וחקירה מדעית - האם זהו סרטון אמיתי או זיוף?
* אדם נגד מכונה – תחרויות בין יכולות של אדם לזו של מכונה (למשל, מי ינקה טוב יותר: אדם או שואב אבק רובוטי?)
* XXL – בעקבות הדברים הכי גדולים בעולם (מטרקטור ועד מלפפון ענק..)

== ראו גם ==
* החפרנים
* מה זה מוזה
* שוסטר ושוסטר

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://www.youtube.com/user/23tv/search?query=גלילאו תוכניות "גלילאו"], בערוץ החינוכית, באתר YouTube
* [https://www.kankids.org.il/program/?catId=1299 "גלילאו"], באתר כאן חינוכית

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט זר
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
The Listening Sessions

The Listening Sessions (בעברית: מושבי ההקשבה) הוא סיבוב ההופעות הראשון של זמרת הפופ-אר אן בי אריאנה גרנדה אשר נועד לקדם את אלבום הבכורה שלה Yours Truly. הסיבוב התקיים בצפון אמריקה מה-13 באוגוסט 2013 ונמשך כחודש עד ה-9 בספטמבר במהלכו גרנדה הופיעה עם כל שירי האלבום למעט "Popular Song". לאחר צאת האלבום הייתה ציפייה להגדיל את מספר ההופעות אמנם עקב לוח זמנים צפוף של הזמרת היא לא התממשה. הרווחים של סיבוב ההופעות הסתכמו ב-$679,360 מ-10 הופעות סך הכל.

== רקע ==
ב-22 ביולי 2013 ביום שיצא הסינגל השני של גרנדה "Baby I" היא הכריזה על יציאתה לסיבוב ההופעות הראשון שלה באוגוסט של אותה שנה. את הבחירה בשם "The Listening Sessions" ("מושבי ההקשבה") נימקה בכך שיהיו הופעות ספורות בלבד אשר יתקיימו באולמות קטנים ואינטימיים ושמעריצים יזכו לשמוע את השירים לפני שהאלבום יוצא. המכירה המוקדמת החלה ב-18 ביולי ונגמרה מוקדם מהצפוי לאחר שכרטיסים נמכרו במהירות, כשלמחרת היו הכרטיסים הרגילים זמינים לקהל הרחב.

== רשימת השירים ==
# Baby I
# Lovin' It
# You'll Never Know
# Honeymoon Avenue
# Tattooed Heart
# Better Left Unsaid
# 
# Almost Is Never Enough
# Piano
# Right There
# The Way

===קטעים מיוחדים===
* במהלך ההופעה בניו יורק היא הופיעה עם שיר שטרם פורסם בשם "Higher".
* במהלך ההופעות בטורונטו, רויאל אוק ורוזמונט נייתן סייקס הצטרף אליה לביצוע בדואט שלהם "Almost Is Never Enough".
* במהלך ההופעה בלוס אנג'לס הראפרים ביג שון ומק מילר הצטרפו אליה לביצועי שיתופי הפעולה שלהם "Right There" ו-"The Way" בהתאמה.

==הופעות==
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
! rowspan=2|תאריך
! rowspan=2|עיר
! rowspan=2|מדינה
! rowspan=2|אולם
! colspan=3|הכנסות
|-
! כרטיסים
! נמכרו
! רווח
|-
! colspan="7" style="background: LightGrey;"|צפון אמריקה
|-
| 13 באוגוסט 2013
| סילבר ספרינג, מרילנד
| rowspan=5|ארצות הברית
| The Fillmore Silver Spring
| 2,000
| 2,000
| $59,040
|-
| 14 באוגוסט 2013
| ניו יורק, ניו יורק
| Best Buy Theater
| 2,027
| 2,027
| $71,041
|-
| 16 באוגוסט 2013
| פילדלפיה, פנסילבניה
| Electric Factory
| 2,341
| 2,341
| $69,195
|-
| 17 באוגוסט 2013
| רד בנק, ניו ג'רזי
| Count Basie Theater
| 1,474
| 1,474
| $51,590
|-
| 18 באוגוסט 2013
| לוול, מסצ'וסטס
| Lowell Memorial Auditorium
| 2,692
| 2,692
| $79,414
|-
| 27 באוגוסט 2013
| טורונטו
| קנדה
| Sound Academy
| 2,586
| 2,586
| $79,960
|-
| 28 באוגוסט 2013
| רויאל אוק, מישיגן
| rowspan=4|ארצות הברית
| Royal Oak Music Theatre
| 1,694
| 1,694
| $50,106
|-
| 29 באוגוסט 2013
| רוזמונט, אילינוי
| Rosemont Theatre
| 2,566
| 2,290
| $80,185
|-
| 31 באוגוסט 2013
| קנזס סיטי, מיזורי
| Midland Theatre
| 2,139
| 1,545
| $50,093
|-
| 9 בספטמבר 2013
| לוס אנג'לס, קליפורניה
| Club Nokia
| 2,351
| 2,351
| $88,736
|-
! colspan=4|סך הכל
! colspan=2|21,870 / 21,000(96%)
! $679,360
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2013
קטגוריה:סיבובי הופעות של אריאנה גרנדה
קטגוריה:סיבובי הופעות בארצות הברית
קטגוריה:סיבובי הופעות בקנדה
שרה אברהם

שרה אברהם (נולדה ב-1995) היא אמנית לחימה ישראלית, אלופת ישראל ואלופת העולם באיגרוף תאילנדי.

== קורות חיים ==
אברהם נולדה ב-1995, במומבאי, הודו. יש לה אח אחד, גדול ממנה ואחות אחת, קטנה יותר. אמה, רות מלכה, הייתה נוצריה, אחות במקצועה ואביה (נולד ב-1960), דוקטור אהרון אברהם (שם מקורי: הגירדס פראדס), רופא בן הדת ההינדית, ובנו של כוהן הינדי. השניים נישאו ב-1985.

שלושת הילדים למדו בבית ספר מעורב, בו למדו עימם גם הינדים, נוצרים ומוסלמים. אברהם הייתה אלופת בית ספרה באתלטיקה קלה.

אביה של אברהם התעניין ביהדות עוד כסטודנט לרפואה במומבאי. הוא החל בקריאת התנ"ך מתוך כוונה להתנצר, למד מהתנ"ך על היהדות והחליט להתגייר ולא להתנצר. ההורים גידלו את שלושת ילדיהם כיהודים שומרי מצוות, עוד לפני הגיור ואף מלו את בנם הבכור והיחידי, וקראו לו בשם היהודי שמואל. הם התגיירו תחילה בהודו, גיור רפורמי ותכננו לעלות לישראל ולהתגייר גם גיור אורתודוקסי.

מי שטיפלו בהכנות לקראת עלייתה וגיורה האורתודוקסי של משפחת אברהם היו הרב גבריאל הולצברג ואשתו רבקה, שלוחי חב”ד במומבאי. בנובמבר 2008 נרצחו בני הזוג הולצברג בפיגוע הטרור במומבאי ודווקא אירוע זה גרם לזירוז ולהשלמת העלייה והגיור. ב-2009 עלתה אכן המשפחה לישראל, ב-2010 התגיירו, ההורים נישאו מחדש במערת המכפלה, כדת משה וישראל (הרב המחתן היה הרב דב ליאור), והם גרים כיום בקריית ארבע.

== איגרוף תאילנדי ==
ב-2011 גילתה אברהם לראשונה את האיגרוף התאילנדי, ולמרות התנגדות המשפחה והסביבה כולה, היא החלה להתאמן בהדרכת אדי יוסופוב. בספטמבר 2012, כשנה וחצי אחר כך, היא כבר זכתה באליפות ישראל לנשים באיגרוף תאילנדי. ב-2013 זכתה גם באליפות העולם באיגרוף תאילנדי לנערות, במשקל של עד 63.5 ק"ג, שנערכה בבנגקוק, תאילנד. במרץ 2014 זכתה באליפות העולם לנשים במשקל עד 67 ק"ג, שנערכה בפטאיה, תאילנד. ובין לבין גם הגיעה למקום השני באליפות אירופה.

בספטמבר 2014 זכתה אברהם במדליית זהב באליפות אירופה שנערכה ברומניה מטעם התאחדות WMF.

== ראו גם ==
* נילי בלאק
* עדי רותם
* K-1
* קיקבוקס

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.actualic.co.il/התגיירה-בעקבות-האסון-במומבאיי-והקשר-ע/ "הכבאית מקריית ארבע: הודית שהתגיירה בעקבות האסון במומבאי"], 26 במרץ 2014, ריאיון עם שרה אברהם ב"שש עם עודד בן עמי", ערוץ 2
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גרות ישראליות
קטגוריה:מתאגרפים יהודים
קטגוריה:עולות בשנות ה-2000
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:קריית ארבע: אישים
קטגוריה:אלופות עולם באיגרוף תאילנדי
קטגוריה:לוחמות איגרוף תאילנדי ישראליות
קטגוריה:אלופות עולם ישראליות
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות הודו
קטגוריה:ישראלים ילידי הודו
קטגוריה:ספורטאים יהודים הודים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1995
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
אוסקר דנון

ד"ר אוסקר (שלמה) דנון (בסרבו-קרואטית: Oskar Danon, בסרבית קירילית: Оскар Данон; 7 בפברואר 1913, סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 18 בדצמבר 2009, בלגרד, סרביה) היה מנצח ומלחין יוגוסלבי-סרבי ממוצא יהודי ומבולטי אנשי הרוח של יהדות יוגוסלביה וסרביה שלאחר מלחמת העולם השנייה.

==קורות חייו==
אוסקר דנון נולד ב-1913 בסרייבו. אביו היה תעשיין ואימו מוזיקאית. הוא רכש השכלה תיכונית בעיר הולדתו ובמקביל עסק במוזיקה והקים תזמורות חובבים. בהמשך, סיים דוקטורט במוזיקולוגיה באוניברסיטת קארל בפראג. ב-1936 כיהן כמנהל מחלקת המוזיקה של החברה האקדמית של יוגוסלביה ובהמשך נמנה עם מייסדי אגודת התרבות "קולגיום ארטיסטיקום". ב-1939, הצטרף למפלגה הקומוניסטית. דנון כיהן כמנצח והמנהל האמנותי של האופרה בספליט.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, הצטרף דנון לכוחות הפרטיזנים של טיטו. הוא כיהן כסגן מפקד במספר גדודי פרטיזנים והגיע לדרגת מאיור. ב-1944 הועבר למח' התרבות של המטה הכללי של הפרטיזנים, נמנה עם מקימי התיאטרון ומקהלת הפרטיזנים והלחין שירי לכת כגון "יחדיו עם המרשל טיטו", אשר הפכו פופולריים ביוגוסלביה הכבושה. אחיו הצעיר אשר דנון, הצטרף אף הוא לכוחות הפרטיזנים, נפל בשבי האוסטאשה והוצא להורג.

לאחר שחרור יוגוסלביה כיהן דנון במשך שני עשורים כמנצח והמנהל האמנותי של האופרה והבלט של התיאטרון הלאומי בבלגרד. בהמשך, כיהן כמנצח והמנהל האמנותי של האופרה והתזמורת הפילהרמונית של סרייבו וניצח עליה בעת חגיגות מלאת 400 שנים ליהדות סרייבו שנערכו ב-14 באוקטובר 1966 בסרייבו, בהשתתפו נציגי הממשל המקומי ונציגים מישראל. בשנים 1970–1974 כיהן כמנצחה של התזמורת הפילהרמונית הסלובנית, תזמורת הרדיו של זאגרב ומאוחר יותר ניצח על התזמורת הפילהרמונית של בלגרד.

אוסקר דנון הלך לעולמו בבלגרד ב-2009 והוא בן 96 שנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.politika.rs/rubrike/vesti-dana/Preminuo-dirigent-i-kompozitor-Oskar-Danon.sr.html נפטר המנצח והמלחין אוסקר דנון], באתר העיתון "פוליטיקה" 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרטיזנים יהודים מיוגוסלביה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מבוסניה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מקרואטיה
קטגוריה:מנצחים יהודים
קטגוריה:מלחינים יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:יהודים בוסנים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים סרבים
קטגוריה:ניצולי השואה: קרואטיה
קטגוריה:ניצולי השואה: בוסניה
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:סרבים שנפטרו ב-2009
Christmas Kisses

Christmas Kisses (בעברית: נשיקות חג המולד) הוא מיני-אלבום של הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה.

האלבום יצא לאור ב-17 בדצמבר 2013 דרך חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. שירי האלבום הם שירי חג מולד, חלקם קלאסיים בגרסה שונה מהגרסה המקורית שלהם (יותר בסגנון R&B), וחלקם שירים מקוריים של גרנדה שהיא אף הייתה שותפה בכתיבתם.

ב-2014 יצאה מהדורה מחודשת של האלבום שיצאה ביפן בלבד, הגרסה המחודשת כללה את השיר "Santa Tell Me" שזכה להצלחה גדולה בהרבה יותר מהסינגלים האחרים.

==סינגלים==
כל השירים מהאלבום יצאו כסינגלים, "Last Christmas" הוא הסינגל היחיד שהצליח להיכנס למצעד האמריקאי, כל הסינגלים הצליחו להיכנס למצעד הבריטי.
*"Last Christmas" - הסינגל הראשון מהאלבום, יצא ב-19 בנובמבר, הגרסה המקורית של השיר היא של הלהקה הבריטית "Wham!", השיר נחשב לאחד משירי חג המולד המפורסמים והמצליחים ביותר ובמהלך השנים יצאו לו גרסאות רבות, הגרסה של גרנדה הגיע למקום 96 במצעד האמריקאי ו92 במצעד הבריטי.
*"Love Is Everything" - הסינגל השני של גרנדה מהאלבום, יצא ב-26 בנובמבר, השיר נכתב על ידי גרנדה, הגיע למקום 132 במצעד הבריטי.
*"Snow in California" - הסינגל השלישי מהאלבום, יצא ב-3 בדצמבר 2013, השיר גם נכתב על ידי גרנדה והגיע למקום 151 במצעד הבריטי.
*"Santa Baby" - הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, יצא ב-10 בדצמבר 2013, הגרסה המקורית של השיר היא של הזמרת והשחקנית האמריקאית ארת'ה קיט, בשיר גרנדה משתפת פעולה עם הזמרת והשחקנית אליזבת גיליס, ששחקה איתה במחזמר "13" ובסדרת הנוער "ויקטוריוס". השיר הגיע למקום 155 במצעד הבריטי.

=== במהדורה המחודשת ===
*"Santa Tell Me" - השיר יצא לאור כסינגל ב-24 בנובמבר 2014 והגיע למקום 42 בבילבורד האמריקאי ומקום ראשון במצעד שירי החגים, גרנדה הייתה שותפה בכתיבתו והביקורות היו חיוביות בעיקר, לשיר יצא קליפ ב-12 בדצמבר.

== רשימת רצועות ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי חג המולד מ-2013
קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-2013
קטגוריה:אלבומי אריאנה גרנדה
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:מיני-אלבומי חג המולד
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת ריפבליק רקורדס
שטייר HS .50

שטייר HS .50 הוא רובה צלפים כבד ומודרני בקליבר 0.5 אינץ' (12.7x99 מ"מ נאט"ו) שיוצר על ידי חברת שטייר. הוצג לראשונה בשנת 2004 בתערוכה ShotShow 2004 בלאס וגאס, ארצות הברית. הנשק אופיין ומשווק ככלי לחיסול צלפי האויב וחדירה דרך חומרים קשים. חוץ מתחמושת הנפוצה 12.7x99 מ"מ. הרובה יכול לירות תחמושת ייחודית של שטייר, השטייר 0.406, בטווח אפקטיבי של 1,500 מטר.

== מאפיינים ==
רובה שטייר HS .50 הוא רובה בריחי, בעל הזנה ידנית של כל כדור. חלקו הקדמי של הקנה עבה ומחורץ, לצורך קירור טוב יותר, על קצה של הקנה מורכב סתרשף מסיבי ויעיל מאוד, אשר מפחית באופן משמעותי את הרתע כדי להגביר את נוחות ירי. הרובה מיוצר בלי כוונות פתוחות. הקת ניתנת להתאמה ליורה, לאורך ולגובה. מסילת פיקטיני מאפשרת הרכבה מהירה של כוונות טלסקופ שונות.

== מחלוקת ==
הרובה עלה לכותרות כאשר 800 יחידות ממנו נמכרו לאיראן ב-2005. המכירה עוררה דאגה גדולה בארצות הברית, בריטניה, ובמידה פחותה גם במדינות אחרות באירופה, שהרובים ימצאו דרכם לעיראק לשמש נגד הצבא העיראקי או כוחות הקואליציה. עם זאת, המכירה אושרה על ידי ממשלת אוסטריה בנובמבר 2004, כאשר הם ציטטו שהכוונה המוצהרת של איראן לשימוש בנשק, היא לפרישת הנשק ביחידות נגד טרור ויחידות לוחמה בסמים.

מאז העברתו לאיראן הנשק מיוצר שם, ללא רישיון, תחת השם AM-50 Sayyad ("סייד"), ומשם הרובים מועברים למיליציות כגון חזבאללה ומיליציות שיעיות שלוחמות בעיראק. בין היתר הועברו רובים לארגון החמאס, ושימשו לפגיעה בחיילי צה"ל במבצע צוק איתן. החמאס טוען שהצליח לייצר את הרובה בעצמו, בגרסה שמשתמשת בקליבר 14.5 מ"מ (מזרחי), תחת השם "ע'ול", על שמו של הטרוריסט עדנאן אל-ע'ול. ב-20 ביולי 2018 שימש רובה זה לביצוע פיגוע צליפה בו נהרג חייל צה"ל על גבול רצועת עזה. וריאציות אחרות של הנשק האיראני, חלקן בקליבר 14.5 מ"מ, נמצאות אצל לוחמי דאעש בסוריה, בחצי האי סיני, אצל המחתרת הכורדית, ואצל מיליציות סוניות וכורדיות רבות באזור סוריה.

בשנת 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, יחידות שונות של חמאס עשו שימוש ברובה זה כנגד חיילי צהל.

== משתמשים ==
רובה שטייר HS .50 נמצא על ידי כוחות צה"ל במסגרת [[מבצע צוק איתן אצל החמאס בח'אן יונס]]
רובה שטייר HS .50 של [[חמאס שהוסתר בבית החולים שיפא ונתפס במבצע ניתוח מקומי, מרץ 2024.]]
*
*
* - 800 רובים נרכשו ב-2006 ואחרי הנדסה לאחור הוא מיוצר שם ללא רישיון.
* - בשימוש הכוחות המיוחדים של צבא מקסיקו
* - בשימוש על ידי כוחות המשטרה וכוחות מיוחדים
* - בשימוש כוחות מזוינים סורים.
* - נצפה במלחמת האזרחים בסוריה.
* - בשימוש חמאס וארגוני טרור בעזה.
* - בשימוש ארגון הטרור בעזה.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Steyr HS .50-frontal-other scope.jpg| מלפנים
קובץ:Steyr HS .50-left side big-scope.jpg| צד שמאל
קובץ:Steyr HS .50-right side-other scope.jpg| צד ימין
קובץ:Steyr HS .50-left side-scope.jpg|
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רובי צלפים
קטגוריה:רובים בריחיים
קטגוריה:נשק קל אוסטרי
קטגוריה:רובים נגד ציוד
מנהרה 3 בקו הרכבת המהיר לירושלים

מנהרה 3 הדרומית, יציאה מערבית
מנהרה 3 בקו הרכבת המהיר לירושלים היא מנהרה כפולה המשמשת את הרכבת במסילת ירושלים - גנות. אורכה של המנהרה הוא 11.6 קילומטר, והיא הארוכה ביותר בישראל.

מנהרה 3 היא השלישית מתוך חמש מנהרות במסילת ירושלים גנות, והשנייה בקטע ג' של הפרויקט. פתחה האחד של המנהרה סמוך לשער הגיא ופתחה השני ממזרח ליישוב מבשרת ציון. כרייתה נעשתה באמצעות שתי מכונות TBM שיוצרו בגרמניה לצורך הפרויקט ומשאירות אחריהן מנהרה מדופנת בקוטר 10 מטר. הכרייה נעשתה במקביל, מכיוון תל אביב לכיוון ירושלים. קטע של מעל 800 מטר נחפר בכל אחת מצמד המנהרות מהכיוון הנגדי בשיטת הכרייה הקונבנציונלית (NATM) ובסופו הוקם אולם חילוץ (chamber) לטובת פירוק מכונות הכרייה שבאו מצפון. ב-25 באוגוסט 2014 הושלמה כריית המנהרה הצפונית, בתום 22 חודשי עבודה, וכריית המנהרה הדרומית הושלמה ב-6 באוקטובר אותה שנה. 

הקבלן המבצע היה שפיר הנדסה בשיתוף עם חברת Pizzarotti האיטלקית. העפר שהוצא מהמנהרות מוסע על גבי מסוע ארוך עד למתחם התפעול שהוקצה לפרויקט בסמוך לכביש 1 במחלף שער הגיא, וחלק ממנו שימש להרחבת הכביש.

בתאונת עבודה שהתרחשה במנהרה באוגוסט 2013, מצא את מותו מהנדס כרייה של שפיר הנדסה, יוסי אייבינדר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://img2.tapuz.co.il/forums/1/6f18f185-eda9-4ca3-892a-335330482314.docx הודעת רכבת ישראל על פריצת המנהרה]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: מנהרות רכבת
קטגוריה:קו הרכבת המהיר לירושלים
סקטקס (עיר)

סקטקס (בספרדית: Zacatecas) היא בירת מדינת סקטקס במרכז מקסיקו.

העיר הוכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1993.

מבט על העיר, דצמבר 2009

==היסטוריה==
האזור בו סקטקס נמצאת כיום היה מיושב על ידי ילידים זמן רב לפני בואם של הספרדים. הם עסקו בכריית כסף ומתכות אחרות.

האזור נכבש על ידי הספרדים בשנות ה-40 של המאה ה-16. לאחר שהם גילו את מצבורי הכסף באזור הם התחילו להקים במקום מכרות. בעקבות המכרות יוסדו מחנות לכורים שהתפתחו לכדי יישובים. סקטקס, שהוקמה ב-8 בספטמבר 1546 על ידי חואן דה טולוסה, הייתה אחד היישובים האלו. המכרות משכו אנשים רבים והאוכלוסייה גדלה, עד שב-1585 פליפה השני, מלך ספרד, העניק ליישוב מעמד של עיר.

במאות שלאחר מכן חשיבות העיר גדלה והיא המשיכה לשגשג. היא נהפכה לאחת הערים החשובות ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה.

ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, מקסיקו חולקה למדינות, אשר אחת מהן הייתה סקטקס, שנקראה על שמה של העיר. סקטקס נבחרה להיות בירת המדינה החדשה.

ב-23 ביוני 1914, במהלך המהפכה המקסיקנית, התרחש בעיר אחד הקרבות העקובים מדם במהלך במהפכה, בין כוחותיו של פנצ'ו וייה לכוחות הממשל. בקרב, בו ניצחו כוחותיו של פנצ'ו וייה, נהרגו אלפי אנשים ונגרם נזק למספר מבנים בעיר עצמה.

==כלכלה==
גם כיום כרייה מהווה חלק חשוב בכלכלת העיר, אם כי במידה פחותה מבעבר. בנוסף הכלכלה מסתמכת על מסחר, גידול מקנה, חקלאות, הכוללת גידול שעועית, צ'ילי ותירס, תיירות ותעשייה, הכוללת בין היתר עיבוד מזון ומתכות וייצור טקסטיל, מוצרי עץ, מוצרי נייר וציוד כרייה.

==חינוך==
בסקטקס פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטה האוטונומית של סקטקס והאוניברסיטה הטכנולוגית של מדינת סקטקס.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל לאוברדו ס. רואיס, המציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.

העיר מקושרת בקווי רכבת למספר ערים חשובות במקסיקו, כמו הבירה מקסיקו סיטי וסיודד חוארס

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* [http://whc.unesco.org/en/list/676 המרכז ההיסטורי של סקטקס] באתר אונסק"ו 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:מדינות מקסיקו: ערי בירה
במערב אין כל חדש (סרט, 1979)

במערב אין כל חדש (באנגלית: All Quiet on the Western Front) הוא סרט טלוויזיה מ-1979 בבימויו של דלברט מאן, אשר זכה בפרס גלובוס הזהב. 

הסרט מבוסס על הספר "במערב אין כל חדש" שנכתב ב-1929, על ידי הסופר הגרמני אריך מריה רמרק ומתאר את חוויותיו של חייל גרמני במלחמת העולם הראשונה. זהו הסרט השני בעקבות הספר, לאחר שב-1930 הופק סרט קולנוע באותו השם. סרט נוסף באותו השם יצא בשנת 2022.

== עלילה ==
הסרט עוקב אחר פול באומר, שבזמן מלחמת העולם הראשונה מתגייס לצבא הגרמני הקיסרי עם רבים מחבריו בתיכון, לאחר נאום פטריוטי על ידי המורה שלהם (דונלד פלזנס) על תפארתה ועליונותה של התרבות הגרמנית. לאחר ששרדו מחנה אימונים תחת רב"ט הימלסטוס האכזרי (איאן הולם), הצעירים עולים על רכבת צבאית בדרכם לחזית. באותו הרגע, הם מבחינים ברכבת אחרת שהגיעה לעיר עמוסה בחיילים פצועים חוזרים, שנשאו על גבי אלונקות. כשהגיעו לחזית, הם ממוקמים תחת פיקוחו של סטניסלב "קאט" קאטזינסקי (ארנסט בורגנין). קאט מלמד אותם איך להסתוות הכי טוב, איך למצוא מזון נוסף, וכישורי הישרדות אחרים.

בתחילה, הצבאות הצרפתיים והגרמנים תוקפים אחד את השני על 100 מטרים על אדמת טרשים וזרועת גופות. אחד מחבריו הטובים של פול, פרנץ, נפצע ומת בבית החולים הצבאי. פול חוזר לתעלות עם חייליו, הנסערים לאחר מותו של פרנץ.

כאשר חייל צרפתי נופל לתוך מכתש, פול אורב לו ופוצע אותו בבטנו. לאחר מכן, הוא נאלץ לבלות איתו לילה. פול מנסה לחבוש את פצעיו של החייל הגוסס, אך הוא מת. פול בורח מהמכתש עם רגשות אשם. חבר נוסף של פול נפצע מגז רעיל, וקאט גואל אותו מייסוריו לאחר סבל רב מאוד.

כאשר פול והגדוד שלו חוזרים לעיירה צרפתית לשבוע מנוחה, הם רואים את המתגייסים החדשים הצעירים מהם. לשמחתם, המנהיג של מגויסים החדשים אלה הוא הקצין שאימן אותם, הימלסטוס. כאשר הימלסטוס מנסה לגרום להם לציית לו, הם לא נשמעים לו. 

למרות שבשלב מסוים פול ושניים מחבריו חווים את הניסיון המיני הראשון שלהם עם כמה נערות צרפתיות מהעיירה, רוב החוויות של החיילים אינן חיוביות. לאט לאט, כמעט כל חבריו של פול מספסל הלימודים מתים בדרך כזו או אחרת. בשלב זה הקייזר הגרמני וילהלם השני, מגיע לחזית ומעניק למספר חיילים (ביניהם הימלסטוס) עיטורים וצל"שים.

לאחר מכן, האזור מופצץ ואחד מחבריו הטובים של פול נהרג ועוד רבים נפצעים. גם פול נפצע ומקבל חופשה הביתה, שם הוא מזדעזע מהניתוק שבין המבוגרים שבעורף לבין סבל הצעירים שבחזית. בנוסף, הוא מגלה כי אמו (פטרישה ניל) גוססת מסרטן. כשהוא פוגש אותה, פול בוחר לשקר ואומר לה שאינו סובל. רגע לפני סוף הסרט, פול חוזר לחזית ושומע כי קאט נפצע. הוא סוחב אותו לבית החולים הצבאי ושם קאט נפטר. 

בסוף הסרט, מספר שבועות לפני סוף המלחמה, פול כותב מכתב לחברו היחיד מהכיתה (אשר איבד את אחד מגפותיו במלחמה). פול רואה ציפור ומתחיל לשרטט אותה. הציפור עפה במעט, ופול קם בשביל לראות לאן היא עפה. ברגע זה פול נורה על ידי צלף בודד ונהרג במקום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1979
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים אנטי-מלחמתיים
קטגוריה:במערב אין כל חדש
זינוק בעלייה

זינוק בעלייה הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה קומית בבימויו של אורן שטרן, שיצא לאקרנים באוגוסט 2014. הסרט הופק בסיוע פרויקט הקולנוע של קרן רבינוביץ והמיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.

==עלילה==
הסרט מספר על משפחת גבע, משפחה ירושלמית בורגנית ותוססת מרחביה, שברגע טרגי אחד משתנים חייה. אורה (עידית טפרסון), אם המשפחה, בעקבות תאונה שנגרמה ביום החתונה של בנה בגלל כלתו שהשתכרה, שוקעת בתרדמת עמוקה. משאירה אחריה שני ילדים, ארי (איתי טיראן), ושלומית (מלי לוי גרשון) את מיכה, בעלה (שלמה בראבא) וכלתה לעתיד (רותם זיסמן כהן). אורה הייתה עמוד התווך של המשפחה, הדבק המקשר, המפשר, המפייס, בלעדיה הכל מתפרק. אף אחד מבני המשפחה לא מצליח, בדרך זו או אחרת, להחזיר את החיוך, לאסוף את השברים ולשקם את החיים במשפחה.

האב מיכה ובנו ארי, שניהם מנתחים פלסטיים באותו בית חולים ומשתפים פעולה באותם ניתוחים והדבר גורם למתחים רבים ביניהם. ארי עומד להתחתן עם ארוסתו רלי, והאב מפריע לו בדרכו, מבקרו ומנסה לשכנעו להיפרד ממנה, אלא שהסיפור לא מסתיים כלל. שלומית, הבת השנייה של משפחת גבע, היא מורה לערבית וחולמת להיות רקדנית בטן, מוטי (יוסי מרשק) ניפגש איתה ומתאהב בה עמוקות. אך שלומית מאוהבת בזמר שאליו היא עורגת בזמן שיעורי הערבית בבית הספר, כאשר היא מקרינה את סרטיו בפני תלמידיה. מנהל בית הספר גוער בה על נטייתה לעסוק בבעיות הכיבוש, ומדווח לה על תלונות ההורים, אך היא מתעלמת.

אחרי התאונה שנגרמה בידי מיכה, אבי המשפחה, רישיונו נשלל ובעזרתה של ליאת (רומי אבולעפיה) המורה לנהיגה, עוזרת למיכה לחזור לנהוג והוא עוזר לה. יחסיהם מתקרבים למצב רומנטי, אך למעשה מיכה לומד מליאת תרגילי יוגה המאפשרים לו לשלוט בעצמו. לאחר התאונה, מקבלת אורה מכתב המודיע לה על פתיחת המירוץ למורים בתה שלומית קוראת אותו ומחליטה לרוץ במקום אמה האצנית. היא נעזרת במוטי לשם כך וזה מעמיק את הקשר ביניהם. לבינתיים, רלי מדברת עם מיכה שלאחר התאונה היה לו קשה לסלוח לה ומשכנעת אותו להסכים לנישואין. בחדרה של אורה מודיעים רלי וארי שהם מתחתנים ומיכה מסכים לנישואין. לאחר מספר חודשים המירוץ מתקיים ושלומית זוכה במקום השני. באותו זמן אורה מתעוררת ולאחר מספר חודשים מתקיימת החתונה שלהם בעוד שרלי בהיריון מתקדם (שבחרה לא לבצע הפלה בגלל מיכה שדיבר איתה על כך בזמן שפגש אותה כשביקר בבית החולים את אורה) נתקפת צירים בדרך לחתונה.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! תפקיד
|-
|שלמה בראבא
|מיכה גבע
|אב המשפחה, מנתח פלסטי
|-
|איתי טיראן
|ארי גבע
|הבן של מיכה ואורה, מנתח פלסטי
|-
|עידית טפרסון
|אורה גבע
|אם המשפחה, נכנסה לתרדמת עקב תאונת דרכים
|-
|מלי לוי גרשון
|שלומית גבע
|אחות של ארי, מורה לערבית
|-
|יוסי מרשק
|מוטי
|מאמן ריצה נכה אשר מתאהב בשלומית
|-
|רותם זיסמן כהן
|רלי
|ארוסתו של ארי, חוקרת פרטית
|-
|רומי אבולעפיה
|ליאת
|מורה לנהיגה ויוגה
|-
|יוסף סוויד
|אחמד
|זמר אשר שלומית מעריצה
|-
|אלברט אילוז
|
|מנהל בית ספר
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
ביקורות
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2014
בית עיריית בת ים

בית עירית בת-ים בעת בנייתו. צילום של יהודה מה-טוב
בית עיריית בת ים הוא משכנה של עיריית בת ים, הממוקם ברחוב נורדאו 17.

==אדריכלות==
המבנה תוכנן על ידי האדריכלים צבי הקר, אלדר שרון ואלפרד נוימן. כשנבנה בין השנים 1960–1963, עמד הבניין לבדו בלב הדיונות והיה חשוף לקו החוף של בת-ים. המבנה תוכנן בצורת פירמידה הפוכה, בסגנון הברוטליסטי. על פי התוכנית מסביב לבניין העירייה הייתה כיכר ציבורית עם בנייני מסחר, אך התוכנית נזחה ורק הבניין המרכזי הוקם.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:PiBatJam048.jpg#הדקלים ליד בית העירייה
קובץ:PikiWiki Israel 7702 bat-yam municipallity.jpg
קובץ:PiBatJam047.jpg
קובץ:עריית בת ים.JPG
קובץ:PiBatJam050.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בת ים: מבנים
בת ים
קטגוריה:ברוטליזם בישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן צבי הקר
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אלפרד נוימן
קטגוריה:מבני פירמידה הפוכה
הישוב (כתב עת)

הגיליון הראשון של היישוב בעריכת בר-דרורא
הישוב היה שבועון מדיני-ספרותי, כהגדרתו, שראה אור בשנים תרפ"ה–תרפ"ז (מספטמבר 1924 עד אפריל 1927) בתל אביב.

המו"ל והעורך האחראי של שבועון "הישוב" היה יששכר-דב בר-דרורא, שגם הִרבה לכתוב בו בשמות-עט שונים, ובהם X ו-ב.ד. בערב ראש השנה תרפ"ה פרסם השבועון את מצעו הראשוני בדואר היום.

שבועון "הישוב" נוסד סמוך להתארגנותה של "הפדרציה הציונית הכללית", שביקשה ללכד את הציבור שמחוץ למסגרת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. בפתח הגיליון הראשון של "הישוב" הוצהר כי . אבל בגיליון האחרון של השנה הראשונה (כ"ח באלול תרפ"ה) סיכם העורך ש"הישוב", אף שאינו שייך לארגון או מפלגה, יש בו 

שבועון "הישוב" היווה שופר לעניינו של "המחנה האזרחי". חלק מן הכותבים, ובראשם העורך בר-דרורא, נמנו עם פעילי פדרציית הציונים הכלליים, והיו בכותבים מי שישמשו מאוחר יותר כראשי מפלגת "ההתאחדות האזרחית-לאומית" שנוסדה ב-1927, ובהם דוד איזמוז'יק, עובד בן עמ"י, זלמן דוד ליבונטין, משה סמילנסקי, זלמן אפשטיין, סעדיה שושני ויהושע סופרסקי. השבועון העניק במה לאנשי הסתדרות בני בנימין, שבר-דרורא כיהן באותה התקופה כמנהל הבנק שלה. תרמו מפרי עטם גם אנשי המושבות צבי נחמיה בוטקובסקי מחדרה ומשה איכילוב מפתח תקווה ואף אנשי התנועה הרוויזיוניסטית, ובהם ירוחם פיליפ קורנגרין, צבי אליהו כהן, וולפגנג פון וייזל ובצלאל אליצדק (קלוזנר).

השבועון היה מקורב לחוגי סופריו וקוראיו של "דואר היום", שבו הועסק בר-דרורא (בשמו – דרורי) כעורך האחראי. זיקתם של "הישוב" ושל בר-דרורא ל"דואר היום" באה לביטוי, בין היתר, בהגדרתו כ"שבועון מדיני-ספרותי" בדומה לכותר המשנה של "דואר היום" – "עיתון יומי מדיני ספרותי ומסחרי", וכן באימוץ כמה מחידושי הלשון של איתמר בן-אב"י, כגון "ירכתונים" (פיליטונים), שלא נקלטו במקומות אחרים. 

מערכת "הישוב" פעלה גם כהוצאת ספרים. במסגרתה ראו אור ספרו של י. יערי (פולסקין), "מ. דיזנגוף חייו ופעולותיו" (תרפ"ז, 1926) וכן "ביוגרפיה של סיר הרברט סמואל" מאת י. יערי (פולסקין). פרקי ספרו של אהרון אהרונסון, "עכו", לוקטו מעזבונו ופורסמו לראשונה ב"הישוב" ואחרי כן נדפסו כספר. השבועון קיים את הבטחתו לפעול בשדה הספרות. פורסמו בו שיריו של י.צ. רמון ולקטים משירי היינה בתרגום ש. בן ציון. כמו כן הופיעו בו מדור "הערות בלשניות" של י. גרזובסקי וכן סקירות ספרים מידי אברהם כהנא. ב"הישוב" ראו אור – בהמשכים – המחזות "המשיח האילם" מאת דוד פינסקי (בתרגום ק.י. סילמן) ו"חנֻכָּה" מאת ק.י. סילמן וכן פרקים מזכרונותיו של זלמן דוד ליבונטין – "לארץ אבותינו". 

==לקריאה נוספת==
* יגאל דרורי, בין ימין לשמאל: "החוגים האזרחיים" בשנות העשרים. תל אביב: מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, 1990

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nli.org.il/he/journals/NNL-Journals990019440430205171/NLI היישוב (כתב עת)], באתר הספרייה הלאומית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות בעברית ביישוב
קטגוריה:עיתונים וכתבי עת ציונים