OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ווטסונס ביי

ווטסונס ביי (באנגלית: Watsons Bay) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וולהרה (Municipality of Woollahra).

==גאוגרפיה==
ווטסונס ביי ממוקם 11 ק"מ צפון מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, על קצהו של חצי האי "סאות' הד" (הראש הדרומי). הפרוור היחיד הגובל בו הוא וקלוז מדרום. ווטסונס ביי הוא אחד מהפרוורים הבודדים המוקפים ים משלושה כיוונים: ממזרח הוא גובל בים טסמן ובצפון ובמערב במפרץ ג'קסון. הפרוור נקרא על שם אחד מהמפרצונים שמצויים לחופו המערבי.

==היסטוריה==
ווטסונס ביי נקרא על שם רוברט ווטסון, שהגיע עם אוניית ה"מ סיריוס לחופי אוסטרליה. ווטסון החל כמשגיח על ספינות עגונות בנמל קמפ, שמצוי בשטחי הפרוור. מאז הגעתו הספיק ווטסון להיות המפקח של מגדלור מקוורי ומנהל נמל סידני. אדוארד לאנג היה המתיישב הראשון שקיבל נחלה במקום, על סף 20,000 אקרים, בשנת 1793.

בשנת 1857 הספינה דאנבר החמיצה את הכניסה למפרץ ג'קסון, הצפונית לווטסונס ביי, ובטעות ניסתה להיכנס לפתחה (The Gap), מפרצון בעל צוק תלול ושרטונים רבים. הספינה נטרפה ו-121 נוסעיה אבדו בים.

כיום צוק הפתחה הוא אתר ידוע לשמצה להתאבדויות, וכ-50 איש כל שנה משליכים את עצמם אל מי האוקיינוס. בין המתאבדים המפורסמים נמנית מגישת החדשות של ערוץ 10 שרמיין דרייגון. המקום גם מושך גורמי פשע שונים - כך למשל נזרקה מהצוק למותה הדוגמנית קרוליין ביירן, במה שהפך לאחת מפרשיות הרצח המפורסמות בשנות התשעים באוסטרליה.

בווטסונס ביי הוקמה סוללת הגנה בשנת 1892, שעיקרה ביצורים ותותחים. מטרת הסוללה הייתה להגן על העיר סידני מפני ארטילריה המגיעה מהים. הסוללה נבנתה בסמוך למגדלור הבולט שעל קצה חצי-האי. התותחים הראשונים עם הביצור היו מוזנים באבק שרפה בדומה לרובי מוסקט, ואלו הוחלפו בשנת 1890 בתותחים המוזנים בפגזי 5 אינץ' (BL 5 inch gun). בתקופת מלחמת העולם השנייה הוקמה במקום תחנת אי-מיגנוט, שסייעה להפחית את השדה המגנטי של ספינות מלחמה ולהסיר איום מוקשים ממוגנטים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הותקנה לרוחב מפרץ ג'קסון רשת נגד צוללות, שתחנת המתיחה שלה הייתה בווטסונס ביי. במהלך המתקפה על מפרץ סידני ב-31 במאי 1942, אחת מהצוללות היפניות נלכדה ברשת, ומלחיה נאלצו לפוצץ את עצמם ואת הצוללת כדי לא ליפול בשבי האוסטרלים.

==תרבות==
מגדלור ווטסונס ביי
בווטסונס ביי מספר חופי רחצה פופולריים, בין השאר במפרצון קמפ (Camp Cove) וחוף ליידי ביי, שהוא חוף מוכרז לרחצה בעירום. במפרץ הגדול של הפרוור, מפרץ ווטסון, עוגנת מעבורת המגיעה למרבית תחנות הביניים לאורך קו החוף של סידני, עד לסירקולר קי.

סביב הפתחה הוקם פארק, המשמש את הנופשים במקום ומהווה נקודת תצפית לעבר ים טסמן והאוקיינוס השקט. 

בפרוור הוקמו כנסייה קתולית ("גבירתנו כוכב הימים") וכנסייה אנגליקנית על שם פטרוס הקדוש.

המגדלור הבולט בקצהו הצפוני של הפרוור, צבוע באדום ולבן, מהווה נקודת משיכה לתיירים בזכות הנופים הנשקפים ממנו לעבר נורת' הד, צוקי מנלי והמפרץ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110309002428/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=6140 ווטסונס ביי באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Watsons_Bay/Suburbs/16294 ווטסונס ביי באתר "Sydney Suburbs"] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרוורי סידני
רבי חנינא בר פפי

רבי חנינא בר פפי היה אמורא בדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל.

== מתולדותיו ==
היה מצעירי תלמידיו של רבי יוחנן. 

חבריו היו רבי אבהו, רבי יצחק נפחא, רבי אמי, ורבי זירא. על תלמידיו נמנו רבי אילעא ורב אדא בר אבימי ייתכן כי הוא האמורא המוזכר בשם "רבי חנינא בר פפא", המוזכר תמיד באגדות הש"ס, שכן הוא מוזכר יחד עם רבי אבהו ורבי יצחק נפחא.

הוא שימש כדיין, ובהזדמנות אחת אף הכריע דין תורה בין שנים מחבריו, רבי יצחק בר יוסף ורבי אבא. רבי יצחק טען שרבי אבא הוא חייב לו כסף, אך אבד לו השטר בו הייתה מתודעת ההלוואה. רבי אבא לא רצה להחזיר את הכסף מבלי שיקבל את השטר, שכן חשש שמא השטר נמצא בין גנזיו של רבי יצחק, ובניו שימצאו את השטר לאחר פטירתו ולא ידעו שהחוב נפרע כבר, יתבעו ממנו את הכסף שוב. רבי יצחק הציע לכתוב שובר (שטר נגדי בו הוא חותם כי קיבל את הכסף מהלווה), אך רבי אבא סירב מכיוון שחשש שמא השובר יאבד לו בעתיד, וטען שכן פסקו רב ושמואל, אך רבי חנינא הכריע כרבי יוחנן וריש לקיש שפסקו כי המלווה יכול לתבוע את הכסף מהלווה אם הוא כותב לו שטר.

היה מפורסם כדוגמה לאדם צדיק שאינו חשוד על שום חטא, וכאשר רב הלך עם תלמידו רב יהודה, הוא אמר לתלמידו: בואו ונתרחק מאותה אשה ההולכת לפנינו, כדי שלא נענש באש הגיהנום. שאלו תלמידו: הרי נאמר ששני אנשים כשרים מותרים להתייחד עם אשה? אמר לו רב: ומניין שאנחנו נחשבים אנשים כשרים, שמא רק אנשים כרבי חנינא בר פפי נחשבים 'כשרים' לעניין זה?.

המעשה בו התפרסם כצדיק, אירע כאשר אחת משרות המלוכה תבעה ממנו לקיים עימה יחסים אסורים, ומכיוון שמדובר היה באשה שיכולה הייתה להמיתו, הוא עשה תחבולה וגרם לעצמו להמלא שחין, אך אותה אשה הסירה ממנו את השחין על ידי כישוף. בראותו זאת, הוא נמלט ממנה לבית בו היו שדים, ביודעו שהשרה לא תרדוף אחריו למקום כזה, שכן מדובר היה בבית שכל מי שנכנס לשם היה ניזוק, גם אם היו נכנסים שני אנשים יחד, וגם אם היה זה ביום. לאחר מכן שאלוהו חבריו: מי שמרך מהמזיקים? השיב להם רבי חנינא: שני מלאכים באו ושמרוני כל הלילה.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
1902 ברוסיה

1902 ברוסיה הייתה שנה ה-289 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה.

== הנהגה ==
* הצאר: ניקולאי השני 
* יושב ראש מועצת השרים: איוואן דורנובו

== אירועים בולטים ==
* ינואר - הקמת המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית
* 22 בינואר – הוקמה ועדה מיוחדת לבדיקת צורכי החקלאות בראשות סרגיי ויטה 
* 25 בינואר – ביטול עונש מוות
* 7 במרץ – 3 באפריל - מהומות חקלאים באוקראינה. מעל 1000 משתתפי המהומות נעצרו מתוכם 836 נשפטו לתקופות מאסר שונות.
* 20 במרץ – רוסיה וצרפת מכירות בהסכם בין בריטניה לבין יפן אך מכריזות על הזכויות שלהם להגן על האינטרסים בסין וקוריאה.
* 2 באפריל – בארמון מרינסקי נהרג שר הפנים ד. סיפיאגין.
* 8 באפריל – רוסיה וסין חותמות על הסכם לפיו רוסיה תוציא את כוחותיה ממנצ'וריה.
* 15 באפריל – טרוריסט התנקש והרג את שר הפנים דמיטרי סיפיאגין
* 7 במאי – תחילת ביקור של נשיא צרפת אמיל לובה שנמשך 3 ימים.
* 16 בדצמבר – רעידת אדמה באנדיז'ן (אז חלק של האימפריה הרוסית, היום באוזבקיסטן). כ-4500 אנשים נהרגו

== ללא מועד ==
* ולדימיר לנין פרסם את עבודתו "מה לעשות" בה הניח יסודות עקרוניות לארגון המפלגה מטיפוס חדש.

== נולדו ==
* 8 בינואר – גאורגי מלנקוב, מדינאי סובייטי (נפטר ב-1988)
* 29 בינואר – ליובוב אורלובה, שחקנית סובייטית (נפטרה ב-1975)
* 26 בפברואר – ניקולאי סטרוסטין, כדורגלן סובייטי, ממייסדי ספרטק מוסקבה (נפטר ב-1996)
* 14 באפריל – יעקב סמושקביץ', מפקד חיל האוויר הסובייטי (הוצא להורג ב-1941)
* 11 במאי – קיריל מוסקלנקו, מרשל ברית המועצות (נפטר ב-1985)
* 10 ביולי – סרגיי למשב, זמר סובייטי (נפטר ב-1977)
* 14 בספטמבר – ניקולאי קאמוב, מתכנן מסוקים סובייטי (נפטר ב-1973)
* 11 באוקטובר – ולדימיר מיאסישצ'ב, מתכנן מטוסים סובייטי (נפטר ב-1978)
* 21 בנובמבר – מיכאיל סוסלוב, מדינאי סובייטי (נפטר ב-1982)

== נפטרו ==
* 9 ביולי – מרק אנטוקולסקי, פסל רוסי-יהודי (נולד ב-1843)

== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:שנות ה-1900 ברוסיה
קטגוריה:שנים באימפריה הרוסית
עין יהודה

עין יהודה (בערבית: עין אום אל עמוד) הוא מעיין בשולי קיבוץ עין הנציב, הקרוי על שמו של הרב נפתלי צבי יהודה ברלין, שעל שמו קרוי גם הקיבוץ.

מי המעיין צלולים ומליחים. לפיכך, אינם מתאימים לשתייה או חקלאות, ומנוצלים לבריכות הדגים שבקרבת הקיבוץ מכיוון שטמפרטורת המים גבוהה במשך כל השנה. דבר זה עוזר לשמור על הדגים בעיקר מסוג אמנון שפגיעים מאוד למחלות בקור.

אזור המעיין הוכרז כגן לאומי, והחל מ־2021 עד ל־2023 המעיין נמצא בשיפוץ ומגודר על ידי רשות הטבע והגנים.<ref></ref>

==מקורות המעיין==
עמק בית שאן מחולק לשלושה מפלסים: עליון, תיכון ותחתון. המעין נמצא במפלס התיכון ומקורות המעין מחלחול המעיינות שנמצאים במפלס העליון כגון: עין שוקק, הסחנה, נחל הקיבוצים ועוד. מקורותיהם של מעיינות אלה מאקוויפר עבדת שמתנקז ממרכז השומרון צפון מזרחה (באזור שכם וג'נין) ומאקוויפר יהודה שמתנקז מהרי בית אל בדרום צפונה לעמק בית שאן.

==נתונים==
* ספיקה: על פי נתונים מלפני עשרות שנים, ספיקתו של המעין היא בינונית, 151 מ"ק לשעה. להשוואה, הספיקה של המעיין גן השלושה-סחנה היא 2331 מ"ק לשעה.
* גובה: 152 מ' מתחת לפני הים.
* גודל: בערך כגודל בריכת שחייה באורך 25 מ' בצורה אליפטית.
* עומק: 3.5-4 מ'
* טמפרטורת המים: נעה בין 24 מעלות בקיץ ל-22 מעלות בחורף.
* צבע המים: תכלת.

== חי וצומח ==
* דגים במקור: נווית כחולה, חפפים ועגלסת ממשפחת הביניות. דגים כיום: אמנון, קרפיון, קרפיון שחור, דגי נוי, סרטן הנחלים, צבים ועוד.
* ציפורים: שלדג לבן-החזה, שלדג גמדי, פרפור עקוד ועוד.
* צמחייה: קנה, צפצפות, תמר, אקליפטוס, חצבים ושיזף (דומים).

== לקריאה נוספת ==
* [https://www.kibutz-poalim.co.il/page_57872 דב ניר ועשהאל פשחור, בקעת בית שאן]
* אורי מאור, ארץ המעיינות - המדריך השלם לנקודות המים הקסומות בישראל, הוצאת ספריית בית אל, 2011, עמ' 22 23

==קישורים חיצוניים==
* [https://nelech.co.il/2020/04/26/עין-יהודה-המעיין-בעין-הנציב/ עין יהודה], באתר הטיולים "נלך"
* [https://www.tiuli.com/points-of-interest/153/עין-הנציב-עין-יהודה עין יהודה], באתר טיולי
* [http://israelin360.co.il/trip/עין-הנציב/ עין יהודה], באתר "ישראל ב-360" - סיור וירטואלי
* 
* 

==הערות שוליים==

יהודה
קטגוריה:עין הנצי"ב
קטגוריה:עמק בית שאן
מדליית אדינגטון

מדליית אדינגטון, הקרויה על שמו של האסטרונום הבריטי ארתור אדינגטון מוענקת על ידי החברה המלכותית לאסטרונומיה של בריטניה, על מחקר איכותי בתחום האסטרופיזיקה התאורטית. המדליה מוענקת פעם בשנתיים החל מ-1953.

בין הזוכים הבולטים במדליה היו ז'ורז' למטר (1953), הנס בתה (1961), סטיבן הוקינג ורוג'ר פנרוז (1975), ויליאם אלפרד פוֹלֶר (1978) ואלן גות' (1996).

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:פרסים לאסטרונומיה
אלן מנדלבאום

אלן מנדלבאום (באנגלית: Allen Mandelbaum; 1926 באולבני, מדינת ניו יורק - 27 באוקטובר 2011) היה פרופסור אמריקאי לספרות ושירה איטלקית ומתרגם.

אביו, הרב אלתר נפתלי מנדלבוים, נולד בארץ ישראל לעסקן הירושלמי שמחה מנדלבאום. אביו שימש כרב בכמה קהילות קטנות בארצות הברית. מנדלבאום הוא בוגר הקולג' של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק. הוא שימש כפרופסור למדעי הרוח באוניברסיטת פורסט ווייק בצפון קרוליינה.

פרופסור מנדלבאום היה בעלה של אחות אמו של הסופר היהודי האמריקאי פול אוסטר ואף תמך בסופר בתחילת דרכו, מפני שהאמין בו ובכתיבתו. מכאן בין השאר, נבעה התייחסותו האוהדת של אוסטר למנדלבאום בספרו האוטוביוגרפי "דוח מן הפנים" שתרגומו לעברית יצא בשנת 2013 בהוצאת "עם עובד". עיקר פרסומו נבע מתרגומו החדש לאנגלית לקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי. התרגום הופיע בין 1982 ל-1986 מלבד זאת הוא תרגם ספרים נוספים מאיטלקית, ופרסם ספרים על דנטה ותחומים נוספים בספרות האיטלקית. כמו כן הוא תרגם עוד יצירות קלאסיות ובהם האודיסיאה של הומרוס מיוונית.

הוא זכה בפרסים רבים בארצות הברית ובאיטליה על מחקריו ותרגומיו. בשנת 2000 נסע מנדלבאום לפירנצה, איטליה, לכבוד חגיגות ה-735 להולדתו של דאנטה, וזכה במדליית זהב של כבוד של העיר פירנצה, לכבוד התרגום שלו של הקומדיה האלוהית. בשנת 2003 הוא קיבל מנשיא איטליה את פרס הנשיא עבור תרגום, וכן קיבל את הפרס הגבוה ביותר של איטליה - הצלב הנשיאותי של מסדר הסולידריות האיטלקית.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20050111093440/http://dante.ilt.columbia.edu/new/comedy/ הקומדיה האלוהית בתרגומו של מנדלבאום] לצד תרגומו של הנרי וודסוורת' לונגפלו והמקור האיטלקי
* [https://web.archive.org/web/20170830160755/http://www.worldofdante.org/ מצגת מולטימדיה] של הקומדיה האלוהית בליווי תרגומו לאנגלית של מנדלבאום
* [http://www.wfu.edu/wowf/2008/20080519.retiring.mandelbaum.html כתבה על מנדלבאום] לרגל פרישתו מעבודתו באוניברסיטת לייק פורסט

קטגוריה:מתרגמים לאנגלית
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
אלן
קטגוריה:מתרגמים מאיטלקית
קטגוריה:מתרגמים מיוונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:מתרגמי דנטה אליגיירי
טאשן

טאשן (בגרמנית: Taschen) היא הוצאה לאור גרמנית המתמחה בספרי אמנות, אלבומים וקטלוגים. הוקמה בשנת 1980 על ידי בנדיקט טאשן בקלן שבגרמניה. ההוצאה מתמחה בהצגה של אמנות מודרנית ולא שגרתית שבדרך כלל אינה חשופה לציבור הרחב, כמו אומנות קווירית וארוטיקה, וגם נושאים שגרתיים יותר כמו צילום, ציור, עיצוב, אופנה, תעמולה, קולנוע, ארכיטקטורה וקומיקס.

בסדרה המתורגמת לעברית מופיעים, בין השאר, הספרים הבאים:
{|
|
* מאוריץ קורנליס אשר
* גוגן
* סלבדור דאלי 
* ואן גוך
* אנרי מאטיס
* מגריט
* קלוד מונה
* מיכלאנג'לו

| valign="top" |
* פאול קלה
* קלימט
* קנדינסקי
* רנואר
* שאגל
* אגון שילה
* ויקטור וסרלי
* גויה

| valign="top" |
* ורמיר
* בוטיצ'לי
* גאודי 
* ז'ואן מירו
* פיקאסו
* ורמיר
* פרידה קאלו
* רמברנדט

| valign="top" |
* קוביזם
* פופ ארט
|}

ספר תמונות בהוצאת טאשן היה בסיס לכתיבת התסריט לסרט "ביפקייק" שיצא בשנת 1999.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:הוצאה לאור
1903 ברוסיה

1903 ברוסיה הייתה שנה ה-290 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה.

== הנהגה ==
* הצאר: ניקולאי השני 
* יושב ראש מועצת השרים: איוואן דורנובו (עד-11 ביוני), סרגיי ויטה (מ-29 באוגוסט)

== אירועים בולטים ==
* 11 בפברואר – 13 בפברואר - נשף חגיגי בארמון החורף בסנקט פטרבורג. נחשב לאירוע מיוחד והנשף הגדול של תקופת שלטונו של ניקולאי השני.
* 12 במרץ – הצאר הרוסי פרסם צו על מתן חופש דתי לכל אזרחי המדינה.
* 13 במרץ – פיזור אלים של צעדת הפועלים בעיר זלטואסט באזור אופה. כוחות צבא החלו בירי בהתאם לפקודת מושל גוברניית אופה ניקולאי בוגדנוביץ'
* 19 באפריל – 20 באפריל - פרעות קישינב
* 6 במאי – הטרוריסט יגור דולבוב התנקש והרג את מושל גוברניית אופה, ניקולאי בוגדנוביץ'
* 16 במאי – חגיגות נרחבות לציון 200 שנים ליסוד סנקט פטרבורג.
* 14 ביוני – סיום בניית מסילת רכבת במזרח סין. מסילת ברזל זו עברה בשטח סין, אך קיצרה באופן משמעותי את הדרך לולדיווסטוק. 
* 30 ביולי – 23 באוגוסט - הוועידה השנייה של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. פילוג המפלגה למנשביקים ובולשביקים
* 12 באוגוסט – יפן מוחה על כך שרוסיה לא מוציאה את כוחותיה ממנצ'וריה בהתאם להסכם שנתחם.
* 28 באוגוסט – תחילת פרסום של פרוטוקולים זקני ציון בעיתון "זנמיה".
* 12 בנובמבר – הצפות בסנקט פטרבורג. מפלס המים עלה 258 ס"מ מעל התקן.

== נולדו ==
* 12 בינואר – איגור קורצ'טוב, פיזיקאי סובייטי (נפטר ב-1960)
* 23 בינואר – גריגורי אלכסנדרוב, במאי קולנוע סובייטי (נפטר ב-1983)
* 10 בפברואר – מטוויי בלנטר, מלחין סובייטי ממוצא יהודי (נפטר ב-1990)
* 13 בפברואר – אנטולי אלכסנדרוב, פיזיקאי סובייטי, 3 פעמים גיבור העמל סוציאליסטי (נפטר ב-1994)
* 18 בפברואר – ניקולאי פודגורני, מדינאי סובייטי (נפטר ב-1983)
* 16 באפריל – ניקולאי קרילוב, מרשל ברית המועצות (נפטר ב-1972)
* 25 באפריל – אנדריי קולמוגורוב, מתמטיקאי סובייטי (נפטר ב-1987)
* 4 ביוני – יבגני מראווינסקי, מנצח סובייטי (נפטר ב-1988)
* 6 ביוני – אראם חאצ'טוריאן, מלחין סובייטי ממוצא רמני (נפטר ב-1978)
* 27 ביולי – ניקולאי צ'רקסוב, שחקן סובייטי (נפטר ב-1966)
* 17 באוקטובר – אנדריי גרצ'קו, מצביא סובייטי (נפטר ב-1976)
* 1 בדצמבר – מיכאיל צריוב, שחקן סובייטי (נפטר ב-1987)
* 1 בדצמבר – ניקולאי ווזנסנסקי, מדינאי סובייטי (נפטר ב-1950)
* 15 בדצמבר – יולי רייזמן במאי סרטים סובייטי ממוצא יהודי (נפטר ב-1995)

== נפטרו ==
* 11 ביוני – איוואן דורנובו, מדינאי רוסי (נולד ב-1834)
* 8 בנובמבר – ואסילי דוקוצ'ייב, גאולוג רוסי (נולד ב-1846)

== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:שנות ה-1900 ברוסיה
קטגוריה:שנים באימפריה הרוסית
קונסטנטינה דיטה-טומסקו

קונסטנטינה דיטה-טומסקו או קונסטנטינה דיטה (ברומנית: Constantina Diţă-Tomescu ; נולדה ב-23 בינואר 1970) היא אתלטית רומניה. היא אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008) בריצת מרתון. 

דיטה-טומסקו מחזיקה בשיאי רומניה לריצות כביש למרחקים של 5 ק"מ, 10 ק"מ, חצי מרתון ומרתון.

== ביוגרפיה ==
דיטה-טומסקו נולדה בטורבוריאה, מחוז גורג'.

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 סיימה דיטה-טומסקו במקום 17 בתוצאה של 2:34:35 שעות.

באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיימה דיטה-טומסקו במקום 19 בריצת מרתון בתוצאה של 2:36:28 שעות.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 סיימה דיטה-טומסקו במקום 10 בריצת מרתון בתוצאה של 2:30:38 דקות. אותה שנה היא סיימה במקום רביעי במרתון טוקיו בתוצאה של 2:26:39 שעות.

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2002 סיימה דיטה-טומסקו במקום שביעי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 31:53.61 דקות.

באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 היא לא סיימה את ריצת המרתון.

באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה דיטה-טומסקו במקום 20 בריצת מרצון בתוצאה של 2:37:31 שעות. 

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:23:19 דקות, אחרי פולה רדקליף מבריטניה (2:20:5 דקות) וקתרין נדרבה מקניה (2:22:01 שעות). אותה שנה בתחרות מרתון שיקגו היא זכתה במדליית זהב בשיא אישי של 2:21:30 שעות.

באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיימה דיטה-טומסקו במקום 11 בריצת 10000 מטר בשיא אישי חדש של 31:49.47 דקות.

בתחרות מרתון לונדון שנערכה בשנת 2007 זכתה דיטה-טומסקו במדליית ארד בתוצאה של 2:23.55 שעות.

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה דיטה-טומסקו במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:26:44 שעות, לפני קתרין נדרבה (2:27:06 שעות) וז'ו שונקסיו מסין (2:27:07 שעות), אותו השיגה בגיל 38, ובכך הפכה לרצה המבוגרת ביותר שזוכה במדליית זהב אולימפית בריצת המרתון.

== תארים והישגים ==
* בשנת 2008 זכתה דיטה-טומסקו בתואר אתלט השנה ברומניה

== שיאים אישיים ==
* ריצת 5000 מטר: 15:28.91 דקות (2000)
* ריצת 10000 מטר: 31:49.47 דקות (2006)
* ריצת חצי מרתון: 1:08:10 שעות (2002)
* ריצת מרתון: 2:21:30 שעות (2005)

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20180923202226/http://marathoninfo.free.fr/athletes/dita.htm קונסטנטינה דיטה-טומסקו] באתר marathoninfo

קטגוריה:רצות למרחקים ארוכים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אלופות אולימפיות רומניות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת מרתון
קטגוריה:רומניות שנולדו ב-1970
אמנת הנשק הביולוגי

לא חתמו}}
האמנה על איסור הפיתוח, יצור ואגירה של כלי נשק בקטריולוגיים (ביולוגיים) ורעלנים ועל השמדתם (באנגלית: The Convention on the Prohibition of the Development, Production and Stockpiling of Bacteriological (Biological) and Toxin Weapons and on their Destruction, ר"ת BWC) הידועה בשם אמנת הנשק הביולוגי, הייתה ההסכם הבינלאומי הראשון לפירוק נשק האוסר על יצור קטגוריה שלמה של כלי נשק. ההסכם הוא פרי מאמצים ממושכים של הקהילה הבינלאומית ליצירת מנגנון משפטי חדש אשר יתווסף לפרוטוקול ז'נבה משנת 1925.

האמנה נפתחה לחתימת מדינות ב-10 באפריל 1972 ונכנסה לתוקף ב-26 במרץ 1975, לאחר ש-22 ממשלות הגישו את מסמכי אשרור האמנה. נכון לשנת 2011, 159 מדינות אשררו את אמנת הנשק הביולוגי, 15 מדינות נוספות חתמו על האמנה וטרם אשררו אותה. נכון לחודש דצמבר 2019, מדינת ישראל היא אחת מתוך 10 מדינות בלבד בעולם כולו שאינה חתומה על האמנה, ארבע מדינות נוספות חתמו על האמנה, אולם לא אשררו אותה. ישראל גם מטילה ספק ביעילות האמנה, בהיעדר מנגנון פיקוח רשמי המאפשר ניטור הפעילות במדינות החברות.

תחולת האיסור הקבוע באמנת הנשק הביולוגי מוגדר בסעיף 1. האיסור חל על כל נשק ביולוגי או רעלנים ואמצעי השימוש בהם (להוציא שימוש לצרכים רפואיים וצורכי הגנה בכמויות קטנות). בוועידות שנערכו במהלך השנים לאחר ניסוח ההסכם, אושר כי אמת המידה המנוסחת בסעיף 1 כוללת את כל ההתפתחויות המדעיות והטכנולוגיות העתידיות הרלוונטיות לאמנה. אין אלה החומרים עצמם (מרכיבי הנשק הביולוגי או רעלנים) האסורים על פי האמנה, אלא המטרות לשמן הם נמצאים בשימוש, זאת בדומה לסעיף II לאמנת הנשק הכימי. מטרות שלשמן ניתן להשתמש בחומרים ביולוגיים ורעלנים הן לצורכי מניעה, הגנה וצורכי שלום. לא ניתן לאגור כמויות שאין להן הצדקה, או שאינן עולות בקנה אחד עם שימושים אלה.

כפי שנקבע בסעיף 1 לאמנת הנשק הביולוגי:

==ראו גם==
*פירוק נשק ביולוגי

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.unog.ch/80256EE600585943/(httpPages)/04FBBDD6315AC720C1257180004B1B2F?OpenDocument אתר אמנת הנשק הביולוגי] 
* [https://web.archive.org/web/20101229234941/http://www.opbw.org/convention/conv.html נוסח אמנת הנשק הביולוגי] 
* [http://www.unog.ch/80256EDD006B8954/(httpAssets)/699B3CA8C061D490C1257188003B9FEE/$file/BWC-Background_Inf.pdf רקע ומידע על אמנת הנשק הביולוגי], באתר האו"ם 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נשק ביולוגי
קטגוריה:אמנות והסכמים להגבלת אמצעי לחימה
ביולוגי
נשק ביולוגי
נשק ביולוגי
נשק ביולוגי
נשק ביולוגי
קטגוריה:נשק ביולוגי
נשק ביולוגי
פסטיבל סמילנסקי

פסטיבל סמילנסקי הוא פסטיבל דרומי לתרבות ואמנות שנתי המתקיים ברחובות העיר העתיקה של באר-שבע. הפסטיבל התקיים לראשונה בשנת 2006 כיוזמה עצמאית מחתרתית של קבוצת אמנים ויזמי תרבות אשר רצו לייצר מציאות תרבותית חדשה בדרום על ידי מתן חשיפה ומקום להצגת יצירות אמנות ותרבות מקוריות עצמאיות בפינות רחוב סמילנסקי הוותיק בעיר העתיקה בבאר שבע. 

במרוצת השנים, הפסטיבל אומץ על ידי עיריית באר-שבע ואגף האירועים של חברת כיוונים - החברה לתרבות ופנאי של העיר. 

מאז הפסטיבל מתקיים ברצף בכל שנה בחודשי הקיץ, כאשר הוא הפך לסמל לאלטרנטיבה תרבותית איכותית של העיר באר-שבע ושל העיר העתיקה בפרט. 

משנתו הראשונה ועד השנה הנוכחית, הפסטיבל תמיד היה אירוע תרבותי רב-תחומי המתקיים באזור העיר העתיקה של באר-שבע. הפסטיבל שילב לאורך כל שנותיו הופעות מוזיקה לצד הופעות מחול, תיאטרון, תוכני ילדים ומופעי רחוב.

== מבנה הפסטיבל ==

* במת סמילנסקי (מוזיקה)
* הבמה המרימה (מוזיקה)
* הבמה האדומה (מוזיקה)
* במת המחול
* מתחם מופעי רחוב
* פארק קרסו פופאפ
* מתחם יריד דוכנים
* מתחם מזון ואלכוהול

== השנים הראשונות ==
פסטיבל סמילנסקי הראשון התקיים בשנת 2006 וכלל אירועי מוזיקה, תיאטרון, קולנוע ואמנות, ובתוך בתי הקפה והבתים (בעיקר) ברחוב סמילנסקי, כיוזמה עצמאית-חתרנית של קבוצת שבא - לתרבות באר-שבעית חדשה (אורן עמית, בתי רוטנשטרייך, שירה חן צחור, אילנה קוריאל, דויד פרץ, שגית בכר ותומר ירון). 

קבוצה זו הייתה מורכבת מאמנים, עיתונאים ויזמים מקומיים, שרצו לייצר מציאות תרבותית חדשה בבאר שבע על ידי מתן חשיפה ליצירה מקורית - מקומית. 

== פסטיבל סמילנסקי 2022 ==
פסטיבל סמילנסקי 2022 נערך בתאריכים ה-9-11 בחודש אוגוסט ברחובות העיר העתיקה. 

ליינאפ:
להקת שפתיים, פלד, טדי נגוסה, עדן דרסו, קורל ביסמוט, MALOX,TAPASH, נומקה,Pulkes, קובארי, Side, חנוך טיאר, איתי בלטר, צליל דיין, נדב דלומי, MONOLYT, יפעת ישראל, אור מרציאנו, אורן כץ מארח את קולורידס, אביגיל כוכבי, גלעד ירושלמי, שרון פרידמן, בשמת נוסן, הילה כהן, רוני חדש, רביד אברבנל, אורי שפיר, עירד בן גל, תמר לרנר, אנדראה קוסטנזו מרטיני,איתי אקסלרד Unstoppabullz, נגב ברייקרס, B-family, דן אודיז קולג', רועי קורקין, קונטרפונקט, רון חיון, פרידום, אליעד פרץ ולהקה, אירו, Klller Gozlllan, ארז פרביאש, חג'בי, דריה טרסוב, DeDiz Brass Band ,Fanfara

== פסטיבל סמילנסקי 2023 ==
פסטיבל סמילנסקי 2023 נערך בתאריכים ה-15-17 בחודש אוגוסט ברחובות העיר העתיקה. 

== פסטיבל סמילנסקי 2024 ==
פסטיבל סמילנסקי 2024 ייערך בתאריכים ה-20-22 בחודש אוגוסט ברחובות העיר העתיקה. 

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:באר שבע העתיקה
קטגוריה:באר שבע: אירועים
סמילנסקי
המנון צ'ילה

ההמנון הלאומי של צ'ילה (בספרדית: Himno Nacional De Chile) נכתב על ידי אאוסביו ליו והולחן על ידי רמון קרניסר. לשיר שלוש גרסאות שונות. על אף שצ'ילה הוכרזה כמדינה עצמאית ב-1810, הגרסה הנוכחית אומצה בשנת 1828. כיום שרים את הבית החמישי מהשיר המלא כהמנון.

== מילים ==
{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! ספרדית
|-
| <poem>טהורים, צ'ילה, הם השמיים הכחולים שלך,
משבים טהורים נושבים בך גם,
והשדה של הפרחים הרקומים
הוא ההעתק השמח של גן העדן.
מלכותי הוא ההר הלבן
שנתן לך האל כמעוז
שנתן לך האל כמעוז,
והים אשר בשקט שוטפך
מבטיח לך עתיד מפואר
והים אשר בשקט שוטפך
מבטיח לך עתיד מפואר.

פזמון:
מולדת מתוקה, קבלי את הנדרים
בהם בצ'ילה נשבעה לכבודך
היי קבר לחופשיים
או מקלט מפני הדיכוי
היי קבר לחופשיים
או מקלט מפני הדיכוי
היי קבר לחופשיים
או מקלט מפני הדיכוי
או מקלט מפני הדיכוי
או מקלט מפני הדיכוי.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Puro, Chile, es tu cielo azulado.
Puras brisas te cruzan también.
Y tu campo de flores bordado
Es la copia feliz del Edén.
Majestuosa es la blanca montaña
Que te dio por baluarte el Señor
Que te dio por baluarte el Señor,
Y ese mar que tranquilo te baña
Te promete un futuro esplendor
Y ese mar que tranquilo te baña
Te promete un futuro esplendor.

Estribillo:
Dulce Patria, recibe los votos
Con que Chile en tus aras juró:
Que o la tumba serás de los libres
O el asilo contra la opresión
Que o la tumba serás de los libres
O el asilo contra la opresión
Que o la tumba serás de los libres
O el asilo contra la opresión
O el asilo contra la opresión
O el asilo contra la opresión.</poem>
|}

==השיר המלא==

פזמון:<div dir="ltr" style="font-family: Georgia, Palatino, Palatino Linotype, Times, Times New Roman, serif;"><blockquote><poem>
:Dulce Patria, recibe los votos
:con que Chile en tus aras juró
:que o la tumba serás de los libres 
:o el asilo contra la opresión.

</poem></blockquote></div>

בתקופת הדיקטטורה הצבאית, נהוג היה לשיר את הבית השלישי אחרי החמישי כחלק מההמנון.

==מדיה==

==ראו גם==
* דגל צ'ילה
* סמל צ'ילה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'ילה: סמלים לאומיים
צ'ילה
גילה כליפי-אמיר

גילה כליפי-אמיר (נולדה ב-7 בדצמבר 1963) היא תת-אלוף במילואים, לשעבר יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים. כלפי-אמיר היא האישה הראשונה במגוון נרחב של תפקידים בצה"ל בהם חניכה בקורס מגדים, סגנית מפקד מגל, מפקדת בית הספר לפיקוד, מפקדת מגל וראשת מחלקת תשתית ופריסה - תחום אותו הקימה יחד עם מנהל להגנת הסביבה בצה"ל. 

==ביוגרפיה==
למדה בתיכון "הולץ". בשנת 1981 התגייסה לצה"ל. היא הקצינה הראשונה שסיימה קורס מפקדי גדודים והיא בוגרת המכללה לביטחון לאומי.

שירתה בתפקידי פיקוד במערך הכשרת הטירונים. בשנת 2003 מונתה למפקדת מערך גיבוי הלחימה (מג"ל) בזרוע היבשה, בדרגת אלוף-משנה, והיא האישה הראשונה בתפקיד זה. בשנים 2006 - 2009 שימשה ראש מחלקת התשתית והפריסה באגף התכנון. היא האישה הראשונה גם בתפקיד זה. מדובר בתחום אותו יזמה והקימה לצד המנהל להגנת הסביבה בצה"ל. ביולי 2009 מונתה ליועצת הרמטכ"ל לענייני נשים והועלתה לדרגת תת-אלוף. כלפי-אמיר פרשה מצה"ל בדצמבר 2011, וכיום עוסקת בתחום היזמות וייעוץ לחברות בתחום התשתית והאנרגיה.

נשואה לאלוף במיל' מאיר כליפי, שבתפקידו האחרון בצה"ל היה המזכיר הצבאי של ראש הממשלה. לזוג שלושה ילדים. היא בעלת תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי תיכון הולץ
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת תת-אלוף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:יועצות הרמטכ"ל לענייני מגדר
קטגוריה:קיסריה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
סוגרים שבוע

סוגרים שבוע הייתה תוכנית אירוח ששודרה בערוץ הראשון בשנים 1995–1998. אחר כך שודרה במסגרת שידורי טלעד בערוץ 2 בשנים 1998–2001.
==היסטוריה==
התוכנית עלתה לשידור במקום תוכנית האירוח המרכזית הקודמת של הערוץ בערבי שישי, "סופשבוע", אותה הנחו בין היתר ירון לונדון, ולאחר מכן אהוד מנור ולסירוגין ורבקה מיכאלי, ואחריהם דודו טופז. לאחר מעברו של טופז לערוץ 2, החל יאיר לפיד להגיש את התוכנית. בינואר 1995 עלתה התוכנית תחת השם החדש "סוגרים שבוע", אותה המשיך להגיש לפיד.

בסוף 1996 פרש לפיד מהגשת התוכנית והחליף אותו אמנון לוי. ביולי 1998 חתם אמנון לוי חוזה בלעדי עם שידורי "טלעד" בערוץ 2, והתוכנית עברה עמו. בסוף 1998 החל שידורה בימי ראשון בשם "פותחים שבוע". עם חילופי ימי השידור בין זכייני ערוץ 2, באוקטובר 1999, עברה התוכנית לימי שישי וחזרה לשם "סוגרים שבוע". בתחילת 2001 עברה התוכנית לימי חמישי בשם "השבוע". בסוף 2001 ירדה התוכנית מלוח השידורים, כשלוי עבר להגיש את תוכנית התחקרים "שומר מסך".

==פורמט ופינות קבועות==
בתוכנית התארחו זמרים, שחקנים, ספורטאים ומפורסמים נוספים.

במהלך 1995, הוצגה בתוכנית סדרת מערכונים בשם "סוגרים חשבון", בהשתתפות טוביה צפיר, שרית סרי, רמי ברוך וצופית גרנט.

ב-1996 (תקופת יאיר לפיד כמנחה) החל גיל קופטש להגיש בתוכנית את הפינה "פרשת השבוע", בה הציג קופטש סוגיות מפרשת השבוע וחיבר אותן למציאות היומיומית. בעקבות הפינה המפלגות החרדיות איימו להפיל את הממשלה אם פינתו של קופטש לא תרד מהמסך. אך בשל הפגנות תמיכה רבות של קהל חילוני, קופטש המשיך להגיש את הפינה ואף המשיך עמה גם לאחר שאמנון לוי החליף את יאיר לפיד בהגשת התוכנית וגם לאחר מעבר התוכנית לערוץ 2. קופטש אף הגיש פינות במתכונת דומה בתוכניות נוספות במשך השנים. ב-1996 הוזמן ארקדי דוכין להתארח בתוכנית, אך כשהגיע לאולפן אנשי הערוץ הראשון דרשו כי אנשי הסאונד של רשות השידור יפיקו את הופעתו במקום הצוות של דוכין. תקרית זו הביאה את יאיר לפיד להתפטר מהגשת התוכנית.

בשנים 1997–1998 שודרה בתוכנית פינה קבועה של להקת בנות פסיה עם קטעי מוזיקה סאטיריים על אירועים בולטים בחדשות הרלוונטיים לאותו שבוע ולעיתים בעלות מסר פוליטי או פרו-להט"ב. בין השאר בוצעה גרסה לשיר "מה עושות האיילות בלילות" כשיר הלל לעיתונאית איילה חסון ובו ארבעת חברי הלהקה התחפשו באותו ביגוד, שיער ואיפור של איילה, וזאת בעקבות חשיפת פרשת בר-און חברון. בין השאר בוצעו גם גרסאות מחרוזת עם היוודע ייצוגה של דנה אינטרנשיונל באירוויזיון 1998 ולאחר זכייתה. אחת התוכניות הבולטות הייתה בספטמבר 1995 (בהגשת יאיר לפיד) לאחר פטירתו של סשה ארגוב, בה אמנים שונים ביצעו את השירים שהלחין, ועוד תוכנית מאותה השנה בה ביצעה חוה אלברשטיין כמה משיריה לקראת המופע החדש "לונדון".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:טלעד: תוכניות וסדרות
קטגוריה:יאיר לפיד
אגודת הזמר הווינאית

[[מקהלת הנערים של וינה, אגודת הזמר הווינאית, המקהלה הפילהרמונית ברטיסלאבה, התזמורת הממלכתית של ברלין – מוזיקפראיין]] 
אגודת הזמר הווינאית (בגרמנית: Wiener Singverein) היא מקהלה המונה כ-230 זמרות וזמרים המופיעה על פי רוב באולם ה"מוזיקפראיין" שבווינה, אוסטריה.

==היסטוריה== 

בשנת 1812 יזם אנטוניו סליירי את ביצוען של יצירות מקהלתיות רבות משתתפים בווינה, כגון האורטוריות של גאורג פרידריך הנדל. יוזמה זו הובילה לייסודה של "אגודת ידידי המוזיקה" הווינאית ("Gesellschaft der Musikfreunde"). 

בשנת 1858 הוקמה אגודת הזמר הווינאית על ידי יוהאן פון הרבק ועמיתים נוספים. אגודה זו, הקיימת ופעילה גם כיום, הופיעה עם מספר רב של תזמורות מפורסמות, כגון הפילהרמונית של וינה והתזמורת הסימפונית של וינה, ושרה תחת שרביטם של חשובי המנצחים. בין מנצחי המקהלה במאה התשע-עשרה היה יוהנס ברהמס. 

בין השנים 1947 ועד-1989 עבדה המקהלה באופן הדוק עם המנצח הרברט פון קאראיין, עמו הופיעה גם במסגרת מסעות קונצרטים ברחבי העולם.
החל מ-1991 מנהלה האומנותי של אגודת הזמר הווינאית הוא יוהנס פרינץ.

המקהלה הופיעה עם שורה של מנצחים מישראל, כגון יוזף קריפס, אישטוון קרטס, יורי אהרונוביץ', אליהו ענבל ודניאל בארנבוים, והופיעה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית תחת שרביטו של זובין מהטה במרץ 1993 בווינה. 

ביוני 1993 התארחה המקהלה בירושלים, שם השתתפה בקונצרט של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון עם הסימפוניה השנייה ("התחייה") מאת גוסטב מאהלר בניצוחו של גילברט קפלן.

==רפרטואר==

המקהלה השתתפה בביצוע יצירות מפרי עטם של מלחינים כפרנץ שוברט, אנטון ברוקנר, יוהנס ברהמס וגוסטב מאהלר, יצירות שהן מעמודי התווך של הרפרטואר המקהלתי. עם זאת, המקהלה נטלה חלק גם בביצוען של היצירות "הספר בעל שבע החותמות" (1938) ו"תחייה גרמנית" (1940) מאת פרנץ שמידט, מלחין השנוי במחלוקת בשל קשריו עם המשטר הנאצי. 

רפרטואר המקהלה כולל מספר נכבד של יצירות מאת מלחינים יהודים, בין היתר ג'אקומו מאיירבר, פליקס מנדלסון-ברתולדי, ארנולד שנברג ("שירי גורה" ו"ניצול מגטו ורשה"), אריק צייסל (רקוויאם עברי) וליאונרד ברנשטיין (מזמורי צ'יצ'יסטר).

== לקריאה נוספת ==

<div style="direction: ltr;">
* August Böhm, [http://www.archive.org/stream/geschichtedessi00bhgoog#page/n9/mode/1up| Geschichte des Singvereines der Gesellschaft der Musikfreunde in Wien. Wien 1908.]
* Joachim Reiber, Wiener Singverein – Menschen Stimmen Götterfunken (2007)
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.residenzverlag.at/?m=30&o=2&id_program=24&id_title=1073 האגודה באתר residenzverlag] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקהלות
קטגוריה:מוזיקה אוסטרית
ג'יימס סילק בקינגהאם

ג'יימס סילק בקינגהאם, ציור של קלרה ס' ליין
 ג'יימס סילק בקינגהאם (באנגלית: James Silk Buckingham , 25 באוגוסט 1786 – 30 ביוני 1855) היה סופר אנגלי ותייר שכתב ספרי מסעות על סיוריו במזרח התיכון.

בקינגהאם נולד בפלשינג שבמחוז קורנוול בדרום מערב אנגליה. הוא היה בנו של חקלאי שלא זכה להשכלה רבה. בצעירותו הוא עבד כספן בים, בשנת 1797 הוא נלכד על ידי הצרפתים והוחזק כשבוי בגליסיה שבצפון ספרד. בסוף שנת 1815 יצא למסע למזרח התיכון. הוא תיעד את מסעו בפרטי פרטים ביומן מסע יומיומי, בו תיאר בכל יום מקומות אותם עבר ופגישותיו עם אנשים. במסעו זה נסע ממצרים ללבנון, עבר בצור, עכו, נצרת, הר תבור, הכרמל, דור, קיסריה, יפו, רמלה, ירושלים, בית לחם, בריכות שלמה, יריחו, נהר הירדן, הבשן, ג'רש, טבריה, שומרון ועוד. את יומן המסע פרסם בספרו "Travels in Palestine" שיצא לאור בשנת 1821. בשנת 1825 פרסם ספר נוסף בשם "Travels Among the Arab Tribes" המתחיל במסעו מנצרת לעמק הירדן, ורובו עוסק במסעותיו בעבר הירדן ובסוריה.

לאחר שנות נדודים רבות התיישב בהודו שם ייסד בשנת 1818 כתב עת בשם "Calcutta Journal". בתחילה כתב העת הצליח, אבל לאחר שפרסם בשנת 1823 ביקורת בוטה על חברת הודו המזרחית הבריטית הוא גורש מהודו וסולק מהעיתון על ידי המושל בפועל של הודו. המקרה שלו הובא לבוררות בשנת 1834 בפני ועדה של הבית התחתון, והוא זכה לגימלה של 500 ליש"ט לשנה מהחברה.

בשנת 1824 לאחר שחזר לאנגליה, הוא ייסד את כתב העת "Oriental Herald and Colonial Review" שיצא לאור עד שנת 1829. בשנת 1828 ייסד כתב עת נוסף בשם "Athenaeum", אותו מכר לאחר שבועות ספורים לסופר ג'ון סטרלינג. בין השנים 1832–1837 ייצג את מחוז שפילד בפרלמנט, שם פעל בנושא רפורמות סוציאליות, כגון הפסקת הלקאה בצבא, ביטול חוקי הדגן ועוד.

הוא הרבה לטייל באירופה, אמריקה ובמזרח וכתב ספרי מסעות רבים. בשנת 1851 הוכרה עבודתו על ידי הממשלה הבריטית והוא זכה לגמלה של 200 ליש"ט לשנה.

בעת שנפטר בשנת 1855 הוא היה באמצעה של כתיבת האוטוביוגרפיה שלו, הוא הספיק להשלים שני כרכים מתוך ארבעה מתוכננים. כרכים אלה פורסמו בשנת 1855.

==מספריו==
<div style="direction: ltr;">
* [http://books.google.co.il/books?id=ou-bF_a8a2cC&printsec=frontcover&dq=Travels+in+Palestine+through+the+countries+of+Bashan+and+Gilead,+east+of+the+...&source=bl&ots=abi1l4z9It&sig=d_alg9PNm_20TKQl6y81WjjwU_o&hl=iw#v=onepage&q&f=false Travels in Palestine Through the Countries of Bashan and Gilead, East of the River Jordan, Including a Visit to the Cities of Geraza and Gamala in the Decapolis], 1821, בגוגל ספרים
* [http://books.google.com/books?id=SSYAAAAAQAAJ Travels among the Arab Tribes Inhabiting the Countries East of Syria and Palestine.] טקסט מלא באתר גוגל ספרים, 1825
* National Evils and Practical Remedies. With the Plan of a Model Town. Jackson, Fisher, Son, London, 1849.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.npg.org.uk/collections/search/person.php?LinkID=mp00618 דיוקנאות של ג'יימס סילק בקינגהאם] באתר גלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון
*[http://aleph.nli.org.il/F/P7T8IAJSARG3KBJ8G8SD1HTS8BYRNJNEH9Q8LYI45XKCJ1U61K-11042?func=short-sort&set_number=001991&sort_option=01---A03---A עבודותיו של ג'יימס סילק בקינגהאם] בקטלוג הספרייה הלאומית
* 

קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים נוצרים
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:חברי פרלמנט בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1786
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1855
סנדאי

סנדאי (ביפנית: 仙台; תעתיק לטיני: Sendai) היא עיר נמל ביפן הנמצאת באי הונשו, לחוף האוקיינוס השקט ומשתרעת עד להרי הו. היא העיר הגדולה ביותר בחבל טוהוקו ועיר הבירה של מחוז מיאגי. אוכלוסייתה מונה מעל מיליון בני אדם.

==היסטוריה==

העיר נוסדה בשנת 1600 על ידי הדאימיו דטה מסמונה (1567–1636).

=== רעידת האדמה (2011) ===

ב-11 במרץ 2011 התרחשה רעידת אדמה בסנדאי בשעה 14:46 (שעון יפן) מול חופי צפון-מזרח האי הונשו. רעידת האדמה הכתה בעוצמה 9.0 בסולם ריכטר, ונחשבת לרעידה החזקה ביותר שפקדה את יפן ב-140 השנים האחרונות והשביעית בעוצמתה בעולם מאז החלו המדידות.

== תחבורה ==
===שדה תעופה===
שדה התעופה סנדאי נמצא בנטורי, פרבר הסמוך לסנדאי.

===רכבות===
מערכת הרכבות היא אמצעי תחבורה ראשי בסנדאי. בתחנת סנדאי של חברת הרכבות מזרח יפן (החברה הגדולה בעולם בהסעת נוסעים) עוברים קווי רכבת לאורכה של יפן:
*קן טוהוקו שינקנסן - המחבר בין טוקיו לשין-אאומורי שבצפון יפן.
*קו טוהוקו הראשי - המחבר בין טוקיו למוריאוקה שבצפון יפן. 
*קו ג'ובאן
*קו סנזאן
*קו סנסקי

===רכבת תחתית===
מערכת הרכבת התחתית של סנדאי, קו נאנבוקו (צפון-דרום), בעלת 17 תחנות לאורך 14.8 ק"מ.

==השכלה==
העיר סנדאי זכתה לכינוי "עיר אקדמית", בשל מספר האוניברסיטאות הגדול שבה, יחסית לגודל האוכלוסייה:

*אוניברסיטת טוהוקו - נוסדה בשנת 1907, לומדים בה כ-18,000 סטודנטים ב-10 פקולטאות. דורגה במקום חמישי ביפן, במקום 20 בעולם בתחום ההנדסה והטכנולוגיה ובמקום 39 בעולם במדעי הטבע.
*אוניברסיטת טוהוקו גקווין
*אוניברסיטת מיאגי
*אוניברסיטת מיאגי גקווין לנשים
*אוניברסיטת מיאגי לחינוך
*אוניברסיטת טוהוקו פוקושי

==תרבות==
בקיץ, נערך בסנדאי פסטיבל טנבטה, פסטיבל הטנבטה הגדול ביפן עם יותר מ-2 מיליון מבקרים. בחורף, העצים ברחובות מקושטים באלפי נורות ותיירים רבים נוהרים לצפות באירוע המכונה חזיון אור כוכבים.

סנדאי ידועה כאחת הערים ה"ירוקות" ביפן, בשל מספר העצים והצמחים הרב בשטחה. כינויה, עיר העצים, היה נכון לפחות בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. השלטון בסנדאי עודד את בעלי האחוזות לגדל עצים בשטחם וכך בתים, מקדשים ומקומות קדושים במרכז סנדאי היוו מעין יערות פרטיים אשר שימשו כמקור לעץ ולחומרים אחרים. במלחמת העולם השנייה מרביתם של העצים נכרת לצורכי המלחמה וגם בתהליך שיקום העיר שלאחר המלחמה. למרות כל זאת עדיין העיר נחשבת כעיר העצים בעיקר בשל מאמץ השימור.

=== ספורט ===
שיזוקה אראקאווה ויוזורו האניו אלופים אולימפיים בהחלקה אמנותית (טורינו 2006 וסוצ'י 2014 בהתאמה) גדלו והתאמנו בסנדאי.

במסגרת אליפות העולם בכדורסל שנערכה ביפן בשנת 2006 אירחה סנדאי את המשחקים המוקדמים של בית א'.

==ערים תאומות==
לסנדאי יש ברית ערים תאומות עם הערים:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== תמונות ==
<gallery>
תמונה:Sendai sta08s3872.jpg|תחנת הרכבת של סנדאי
תמונה:SendaiFromAtagoJinja2005-5.jpg| מרכז סנדאי
תמונה:SendaiCityHall.jpg|בית העירייה של סנדאי
תמונה:The miyagi museum of art01s3872.jpg|מוזיאון מיאגי לאמנות
תמונה:SendaiTanabata1.jpg|פסטיבל טנבטה
תמונה:2005 Sendai Pageant of Starlight in Jyozenji-dori Avenue 02.jpg|פסטיבל האורות בסנדאי
תמונה:Sendai_Mediatheque_2009.jpg|בניין המדיאטק בסנדאי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יפן: ערי חוף
קטגוריה:יפן: ערי נמל
קטגוריה:טוהוקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1600
ג'רון לנייר

ג'רון לנייר
ג'רון (ירון) צפל לנייר (בשם מלא באנגלית: Jaron Zepel Lanier; נולד ב-3 במאי 1960) הוא מדען מחשבים יהודי-אמריקני, הידוע במיוחד בשל כך שהפך לפופולרי את המונח מציאות מדומה.

==ביוגרפיה==
כחלוצים בשדה המציאות המדומה, לנייר ותומס צימרמן עזבו את אטארי ב-1985 וייסדו את VPL Research, Inc., החברה הראשונה ששיווקה משקפיים וכפפות של מציאות מדומה. בשלהי שנות ה-90, עבד לנייר על פיתוח יישומים של אינטרנט2 ובשנות האלפיים, הוא שימש כמרצה אורח בחברת סיליקון גרפיקס ובאוניברסיטאות שונות. לאחרונה, הוא פעיל כיועץ ל-Linden Lab בעולם הווירטואלי שלהם, Second Life, וכמעצב שותף במשחק Kinect של מיקרוסופט עבור קונסולת Xbox 360.

לנייר ידוע גם כמלחין של מוזיקה קלאסית ואספן של כלים נדירים; האלבום הכלי שלו Instruments of Change (1994) מציג כלי מיתר כמו אורגן הפה khene, חליל suling אינדונזי, ו-esraj הודי הדומה לגיטרה. לנייר ומריו גריגורוב הלחינו את הפסקול של הסרט התיעודי "The Third Wave" משנת 2007.

לנייר כותב טור בכתב העת Discover; ספרו You Are Not a Gadget (2010), מבקר את אתרי הווב 2.0. במאמריו מבקר לנייר גם את התאוריות בדבר חוכמת ההמונים, מתוך התמקדות ספציפית ביישום ויקיפדיה, עליו הוא מדבר תוך שימוש ספציפי במושג "טפשות ההמונים". עיקר הביקורת כנגד האנציקלופדיה החופשית היא בהיעדר קישור לדמותו של מחבר מוסמך ידע.

לנייר נבחר בידי טיים מגזין כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם בשנת 2010.

בשנת 2020 התראיין לסרט התיעודי "מסכי עשן: המלכודת הדיגיטלית" של נטפליקס.

==פרסים==
* 2001 - פרס ווטסון מאוניברסיטת קרנגי מלון
* 2005 - הגיע לגמר תחרות המחשוב Edge of Computation הראשונה.
* 2006 - תואר דוקטור לשם כבוד מהמכון לטכנולוגיה של ניו ג'רזי.
* 2009 - פרס על מפעל חיים בתחום המציאות המדומה מאת Institute of Electrical and Electronics Engineers
* 2010 - טיים מגזין בחר בו כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר על העולם בשנת 2010.
* 2014: פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית

==ספריו==
<div style="direction: ltr;">
* Information Is an Alienated Experience, Basic Books, 2006. 
* [http://books.google.com/books?id=sqNWqEB8Ie0C&printsec=frontcover You Are Not a Gadget: A Manifesto], New York : Alfred A. Knopf, 2010, 
* Who Owns the Future?, Allen Lane, 2013. 
* Dawn of the New Everything: Encounters with Reality and Virtual Reality, New York: Henry Holt and Co., 2017, 
* Ten Arguments for Deleting Your Social Media Accounts Right Now, New York: Henry Holt and Co., 2018, 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.mobygames.com/developer/sheet/view/developerId,284828/ דיוקן של ג'רון לנייר] באתר MobyGame 
* 
* [http://bloggingheads.tv/diavlogs/15555 דיון וידאו עם ג'רון לנייר על אינטליגנטציה ואינטליגנציה מלאכותית] עם אליעזר יודקאוסקי באתר Bloggingheads 
* 
* 
* 
* 
* דן בורנשטיין, "[https://danbornstein.com/2020/09/01/social-media-delete-lanier איך להיות אאוטסיידר בצעד אחד פשוט]", מאמר על טיעוניו של לנייר נגד השימוש ברשתות חברתיות
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס השלום של התאחדות הסופרים הגרמנית
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
טוטוספורט

טוטוספורט (באיטלקית: Tuttosport) הוא עיתון ספורט איטלקי שנוסד ב-30 ביולי 1945. העיתון נוסד על ידי רנאטו קסלבורה כדו-שבועון.

ב-1946 הוא החל לצאת שלוש פעמים בשבוע, ומ-12 במרץ 1951 הוא מפורסם במהדורה יומית. לעיתון 4 מהדורות ראשיות, לערים טורינו, מילאנו, רומא וג'נובה ולכל מהדורה בין 28 ל-32 עמודים.

בשנת 2008 עמדה תפוצת העיתון על 115,533 עותקים.

בשנת 2003 החל העיתון לחלק את "פרס נער הזהב (Golden Boy)", לכדורגלן הצעיר (מתחת לגיל 21) הטוב ביותר שמשחק באירופה. בשנת 2020 החל העיתון לחלק גם את פרס "כדורגלן הזהב (Golden Player Man Award)" ושנה לאחר מכן את פרס "כדורגלנית הזהב (Golden Player Woman Award)" לכדורגלן והכדורגלנית הטובים ביותר שמשחקים באירופה. בשנת 2022 החל העיתון לחלק גם את "פרס נערת הזהב (Golden Girl)", לכדורגלנית הצעירה (מתחת לגיל 21) הטובה ביותר שמשחקת באירופה.

==פרסים לכדורגלנים==
===פרס "נער הזהב"===

פרס "נער הזהב" מוענק לכדורגלן המבטיח ביותר שגילו נמוך מ-21 ומשחק באירופה. להלן טבלת זוכי הפרס:

===פרס "כדורגלן הזהב"===
פרס "כדורגלן הזהב" מוענק לכדורגלן הטוב ביותר שגילו מעל 21 ומשחק באירופה. הפרס הוענק לראשונה ב-2020 והזוכה הראשון היה רוברט לבנדובסקי. להלן טבלת זוכי הפרס:
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! שחקן !! מדינה !! קבוצה
|-
| 2020 || רוברט לבנדובסקי || || באיירן מינכן
|-
| 2021 || רוברט לבנדובסקי || || באיירן מינכן
|-
| 2022 || קארים בנזמה || || ריאל מדריד
|}
===פרס "כדורגלנית הזהב"===
פרס "כדורגלנית הזהב" מוענק לכדורגלנית הטובה ביותר שמשחקת באירופה. הפרס הוענק לראשונה ב-2021 והזוכה הראשונה הייתה ליקה מרטנס. להלן טבלת זוכות הפרס:
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! שחקנית !! מדינה !! קבוצה
|-
| 2021 || ליקה מרטנס || || ברצלונה
|-
| 2022 || אלכסיה פוטיאס || || ברצלונה
|}

===פרס "נערת הזהב"===
פרס "נערת הזהב" מוענק לכדורגלנית המבטיחה ביותר שגילה נמוך מ-21 ומשחקת באירופה. הפרס הוענק לראשונה ב-2022 והזוכה הראשונה הייתה ג'ול בראנד. להלן טבלת זוכות הפרס:
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! שחקנית !! מדינה !! קבוצה
|-
| 2022 || ג'ול בראנד || || וולפסבורג
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איטליה: עיתונים
קטגוריה:עיתוני ספורט
אנדורה במשחקים האולימפיים

אנדורה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מונטריאול (1976) ובמשחקי החורף מאז אולימפיאדת אינסברוק (1976). השתתפותה במשחקים עד כה סמלית בעיקרה. איש מהספורטאים שייצגו את אנדורה לא זכה במדליה אולימפית, והישגיהם היו נמוכים למדי.

==ראו גם==
* אנדורה במשחקים הפאראלימפיים
* אנדורה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.coa.ad/ אתר הוועד האולימפי של אנדורה] 

אולימפיאדת לונדון]]

קטגוריה:אנדורה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
ויקטור מרעי

ויקטור מרעי (בערבית: فيكتور مرعي; נולד ב-31 במאי 1989) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ באיחוד בני בקה מליגה ב' צפון ב'.

==קריירה==
מרעי נולד בערערה, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של בית"ר טוברוק, שם התגלה כישרונו והוא עורר עניין מצד קבוצות באירופה, ביניהן בירסחוט מבלגיה ואף אינטר האיטלקית, אך מרעי נשאר בקבוצת הנוער עד שעבר במהלך עונת 2008/2009 להפועל תל אביב. ב-16 במרץ 2009 הופיע מרעי לראשונה בקבוצת הבוגרים בהפסד הקבוצה 1–2 לבית"ר ירושלים באצטדיון טדי. מרעי נכנס כמחליף ולאחר 8 דקות כבש את שערו הראשון בקריירה בליגת העל.

בעונת 2009/2010 היה מרעי שותף לזכייתה של קבוצתו בדאבל (גביע המדינה ואליפות המדינה). בשנת 2011 מרעי כבר עמד לעזוב את הפועל תל אביב בשל מיעוט בדקות משחק, ואף הגיע לסיכום עם בני יהודה, אולם פציעתו של חלוץ הפועל תל אביב, איתי שכטר, השאירה אותו לבסוף בקבוצה עד סוף עונת 2010/2011. באותה עונה היה שותף לזכייה שנייה ברציפות בגביע המדינה.

בעונת 2011/2012 היה מרעי מבוקש בהפועל חיפה, אך על אף רצונו של השחקן לעבור לשורותיה, חתם לבסוף בקבוצת מכבי פתח תקווה לעונה אחת, במסגרת העסקה שהעבירה את חלוץ מכבי פתח תקווה, עומר דמארי, להפועל תל אביב. בפתח תקווה הפך מרעי לראשונה לשחקן הרכב קבוע ושם שיתף פעולה עם טל בן-חיים בחוד ההתקפה. במהלך העונה הבקיע מרעי 9 שערים ובסיומה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

לקראת עונת 2012/2013 חזר מרעי לסגל הפועל תל אביב, אך שוב לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ובחלון ההעברות של חודש ינואר 2013 שוחרר מהקבוצה, וחזר למכבי פתח תקווה בליגה הלאומית. בסך הכל הופיע מרעי ב-95 משחקים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, מתוכם ב-20 פתח בהרכב, כבש 10 שערים והוסיף 6 בישולים.

לאחר שעלה עם מכבי פתח תקווה בחזרה לליגת העל, בעונת 2013/2014 כבש שער אחד בליגה ושני שערים בגביע המדינה. ב-2 באוקטובר 2014 חתם מרעי בקבוצת עירוני טבריה מהליגה הלאומית. ארבעה ימים מאוחר יותר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, ובדקה האחרונה של המשחק כבש את שער הניצחון (1–2) מול עירוני קריית גת. בסך הכל כבש בעונה זו שישה שערים ב-18 הופעות בליגה הלאומית, אך במרץ 2015 נפצע בברכו, וסיים את העונה, בסופה ירד עם קבוצתו לליגה א'.

ב-2016 לאחר שהתאושש מהפציעה, מרעי חתם במדי שאבאב דורה מליגת העל הפלסטינית.

ב-8 באוקטובר 2016 חתם מרעי בהכח עמידר רמת גן מליגה א' דרום. עד תום העונה כבש מרעי 11 שערים ב-23 הופעות בליגה א' דרום. בקיץ 2017 חתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית, ובעונת 2017/2018 כבש שישה שערים ב-30 הופעות ליגה. בעונת 2018/2019 כבש חמישה שערים מתוך 30 הופעותיו בליגה הלאומית.

==תארים==
;הפועל תל אביב
* אליפות: 2009/2010
* גביע המדינה: 2009/2010, 2010/2011

==קישורים חיצוניים==

*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ערבים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר טוברוק
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני עירוני טבריה
קטגוריה:כדורגלני הכח עמידר רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי בני ריינה
קטגוריה:ערערה: אישים
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
יקב יתיר

יקב יתיר הוא יקב ישראלי המצוי בדרום הרי יהודה בלב יער יתיר.
יקב יתיר נוסד בשנת 2000 כמיזם משותף של כורמי הסביבה ויקבי כרמל, הוא בבעלות כרמל מזרחי אך זוכה לעצמאות מלאה. היינן הוא ערן גולדווסר שהשתלם באוסטרליה. ליקב שתי סדרות יינות: יער יתיר ויתיר. היינות הראשונים של היקב ששווקו הם מבציר 2001. היקב מייצר כ-150,000 בקבוקים בשנה.

במדריך רוגוב ליינות ישראל 2011 דירג מבקר היינות דניאל רוגוב את יקב יתיר כיקב השני בטיבו בישראל. בטעימות שונות זכו יינות היקב להימנות בין היינות הישראליים שקיבלו את הציונים הגבוהים ביותר ממבקר היינות מארק סקוויארס, שעובד עבור רוברט פארקר.

==לקריאה נוספת==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* אופירה בירון, [https://web.archive.org/web/20101216132052/http://israelwines.co.il/ArticleItem.aspx?id=448 סוד ההצלחה של יקב יתיר], IsraelWines, אפריל 2007
* רוברמן גיתית, [http://www.2live.co.il/modules/article/view.article.php/83 יקב יתיר - מועדף הגרמנים!]
* 
* 
* הילה איל, [https://web.archive.org/web/20101216183633/http://israelwines.co.il/ArticleItem.aspx?id=2011 טעימת עשרת הטובים על פי רוגוב], IsraelWines, 1 בפברואר 2010
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יקבים בישראל
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:הנגב
אינגריד ואנג ניימן

אינגריד ואנג ניימן (בדנית: Ingrid Vang Nyman; 21 באוגוסט 1916 – 13 בדצמבר 1959) הייתה מאיירת דנית, הידועה באיוריה לספר בילבי מאת אסטריד לינדגרן.

ואנג ניימן נולדה בדנמרק וב-1935 החלה בלימודי אומנות באקדמיה המלכותית לאומנות בקופנהגן, אך אלו לא היו לרוחה והיא לא סיימה אותם. בשנת 1940 נישאה לארנו ניימן, אך הנישואים לא עלו יפה, ולאחר לידת בנם התגרשו, והיא עברה עם בנה לסטוקהולם שם התפרנסה מאיור ספרי ילדים. בשנת 1945 איירה את הספר בילבי מאת אסטריד לינדגרן. איוריה הפכו לאיורים המזוהים עם הספר, והופיעו במהדורותיו הרבות ברחבי העולם.

בשנותיה האחרונות הידרדר מצב בריאותה, והיא נאלצה לגור עם קרובי משפחה בדנמרק. בשנת 1959 התאבדה. בנה פדר היה גם הוא למאייר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astridlindgren.se/mer-fakta/illustratorer/ingrid-vang-nyman אינגריד ואנג ניימן] באתר אסטריד לינדגרן.

קטגוריה:ילידות 1916
קטגוריה:מאיירים דנים
קטגוריה:נפטרות ב-1959
המוזיאון היהודי העכשווי

מבט מלמעלה על המוזיאון, בו ניתן לראות את מבני "חי"ת" ו"יו"ד" ממתכת המשולבים במבנה הלבנים האדומות העתיק
המוזיאון היהודי העכשווי (באנגלית: Contemporary Jewish Museum) הוקם ב-1984 בסן פרנסיסקו, קליפורניה במטרה להעניק פרספקטיבה מודרנית ועכשווית לתרבות, היסטוריה, אמנות ורעיונות יהודיים. ביוני 2008 העתיק המוזיאון את משכנו לאזור SOMA (South of Market), לבניין חדיש שעוצב על ידי האדריכל דניאל ליבסקינד.

==היסטוריה==
המוזיאון החל את דרכו ב-1984 כמוזיאון קהילתי יהודי, והיה ממוקם במרכז העסקים של סן פרנסיסקו. עשר שנים לאחר מכן, החליט הוועד המנהל של המוזיאון להעביר את מקום מושבו לרחוב מישן (Mission), מול מתחם Yerba Buena Gardens. הארכיטקט פיטר אייזנמן הציע תוכנית לעיצובו של המבנה החדש, אך בעלי המוזיאון והתושבים המקומיים התנגדו לכך. ב-1998 שכר המוזיאון את שירותיו של דניאל ליבסקינד לטובת עיצוב המבנה החדש והבניה החלה ב-2006.

המוזיאון לא מחזיק בתערוכות ובאוספים קבועים, והוא מארח ומציג תצוגות ותערוכות משתנות. מנהל המוזיאון החל משנת 1999 הוא קוני וולף, שהיה בעבר אוצר מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית.

== ארכיטקטורה==
המבנה, שנפרש על פני כ-5,900 מטרים רבועיים, מבוסס ברובו על מבנה תחנת הכוח שניצב במקום מאז 1907. כהרחבה למבנה העתיק, עיצב ליבסקינד קובייה חלולה מפלדת אל חלד בצבע כחול-כהה אשר משקפת את מערכת היחסים בין העבר להווה. עיצוב המוזיאון שימר את האפיון והצביון של הבניין העתיק, ושימר במלואן את חזית הבניין הבנויה לבנים אדומות. על גגו של המבנה העתיק ממוקם מבנה מלבני מוטה ממתכת, אשר מאכלס את הלובי, מרכז לימודי וחלק מן הגלריות של הקומה השנייה. 36 חלונות בצורת מעוין מאירים את הקומה העליונה של קוביית המתכת, אשר מאכלסת בעיקר מיצגים הכוללים הופעות ומוזיקה חיה. כמו כן, כולל מבנה המוזיאון אולם לאירועים, אודיטוריום, בית קפה וחנות מזכרות.

בדומה למוזיאון היהודי הדני בקופנהגן, שילב ליבסקינד במוזיאון היהודי העכשווי כתובות עבריות כחלק מעיצוב המבנה. ליבסקינד טען כי מבני המתכת הגדולים מבוססים בצורתם על האותיות חי"ת (המבנה המלבני) ויו"ד (הקובייה), ויוצרים יחד את המילה "חי". כמו כן, במבואת הכניסה למבנה מוטבעת המילה פרדס על הקיר.

בניית המוזיאון הושלמה בשנת 2008, ועלותה מוערכת ב-47.5 מיליון דולרים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.sfgate.com/cgi-bin/article.cgi?f=/c/a/2007/05/06/PKG3DPFC6A1.DTL& כתבה אודות הקמתו של המבנה החדש] 

יהדות
מוזיאון
עכשווי
קטגוריה:מבנים שתכנן דניאל ליבסקינד