OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מהא שיוורטרי

פסל של [[שיווה בעיר בנגלור]]
חגיגות מהא שיוורטרי במקדש פשופטינאט ב[[נפאל (2015)]]
מהא שיוורטרי (הינדי: महाशिवरात्रि; אנגלית: Maha Shivaratri; בתרגום חופשי לעברית: "הלילה הגדול של שיווה") הוא אחד החגים הגדולים במסורת היוגה.

על פי המסורת ההינדית, בלילה הזה מזמנים את האנרגיה של שיווה, המהות הזיכרית בטנטרה, הסמל לתודעה והאנרגיה של ההרס בטבע, ביקום ובנו, זאת שהורסת את הישן, האנרגיות השליליות, על מנת לפנות מקום לצמיחה והתחדשות. האל הבורא, ההורס, היוגי, הסגפן והרקדן. מקובל גם לראות ביום זה את יום האיחוד של שיווה עם שאקטי, האספקט הנקבי של שיווה שהם למעשה אחד.

==מסורת==
סדהו (כהן) במקדש במהלך מהא שיוורטרי
פסטיבל מהא שיוורטרי מתקשר להצלת היקום על ידי שיווה באמצעות שתיית רעל שיצא מה"סמודרה מנתן" (הים).

הפסטיבל קשור גם לנישואי שיווה עם שאקטי והלילה שבו ביצע את ה"טאנדבה", הריקוד הקוסמי.

האגדות מספרות שהיום הזה הוא האהוב ביותר על שיווה ושופכות אור על גדולתו של שיווה על פני כל האלים והאלות האחרות במסורת ההינדית.

על פי מסורת ה"סמודרה מנתן", שיווה הציל את העולם מהרס של רעל שיצא מהים על ידי שתיית הרעל כולו. שיווה היה יכול לעצור את הרעל בגרונו באמצעות הכוחות היוגיים שלו וכך מנע ממנו לרדת בגרונו. צווארו הפך לכחול עקב שתיית הרעל ומאז נודע ברבים כ"נילה קנטה" או ה"גרלה קנטה" (בעל הצוואר הכחול).

==מנהגים==
מוקדם בבוקר, גודשים את המקדשים רבבות מאמינים, צעירים ומבוגרים, הבאים לערוך את טקסי השיוולינגה המסורתיים בתקווה לטובות מהאל שיווה. נאמנים רוחצים את עצמם עם שחר, בעדיפות לנהר הגנגס או בכל מקווה מים מקודש אחר. לטקס טיהור זה חשיבות בכל החגים ההינדיים. כשהם לבושים בבגדים נקיים, סוחבים המאמינים כדים עם מים למקדש ורוחצים את אבן השיוולינגה. נשים וגברים כאחד מתפללים לשמש, לאל וישנו ולאל שיווה. במקדש מהדהדים צלילי פעמונים וקריאות "שנקרג'י קי ג'אי" (יחי שיווה). המאמינים מקיפים את האבן שלוש או שבע פעמים ואז שופכים עליה את המים. חלק שופכים עליה חלב.

על פי השיווה פראנה, יש לבצע את התפילה שש פעמים:
* בעת שפיכת המים, החלב והדבש על אבן השיוולינגה. מסמל את טיהור הנשמה.
* בעת מריחת ששר על האבן לאחר רחיצתה. מסמל מעלה.
* בעת הבאת ביקורים של פירות. מסמל אריכות ימים וסיפוק הרצונות.
* בעת שריפת קטורת. למען עושר.
* בעת הארת המנורות. מסמל את הקניית הידע.
* בעת פיזור עלי הבטל. מסמל את הסיפוק מהנאות גשמיות.

ה"טריפונדה" מיוחס לשלושת פסי האפר הקדוש אשר מורחים מאמיני שיווה על מצחם. שלושת הפסים האלה מסמלים ידע רוחני, טוהר, ותשובה (תרגול רוחני של יוגה). הם גם כן מסמלים את שלושת עייניו של שיווה.

לבישת "מאלה" (מחרוזת תפילה), העשויה מזרעיו של עץ הרדרקשה (שעל פי המסורת צמח מדמעותיו של שיווה), בעת התפילה היא אידיאלית. זרעי הרדרקשה הם חומים אך לעיתים יכולים להיות שחורים. ייתכן ובמחרוזת יהיו גם אלמוגים, כורכום, קונקום ואפר קדוש.

==קישורים חיצוניים==

*[http://isha.sadhguru.org/mission/reviving-tradition/significance-of-mahashivarathri/ הייחוד של פסטיבל המהא שיוורטרי] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הודו: חגים ופסטיבלים
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:נפאל: תרבות
קטגוריה:נפאל: דת
עקיבא איגר (הראשון)

רבי עקיבא איגר מהלברשטאדט (ה'תפ"א, 1721 – ט"ו באלול ה'תקי"ח, 18 בספטמבר 1758) היה רב וראש ישיבה אשכנזי, רבן של צילץ (Zülz) ופרשבורג. סבו של רבי עקיבא איגר שנקרא על שמו.

==ביוגרפיה==
נולד בהלברשטאדט לפרנס הקהילה היהודית המקומית. מגיל שש למד אצל רבי צבי הירש חריף מחבר "כוס ישועות" ו"עטרת צבי" שהגיע אז לכהן כרב העיר. בצעירותו נסע לפרנקפורט ולמד בישיבתו של רבי יעקב כ"ץ פופרש מחבר "שב יעקב". הוא נישא לייטל בתו של הרב זאבל לייטרסדורף מווינה.

לאחר נישואיו הקים בהסכמת רבו, הרב המקומי, ישיבה בהלברשטאט. הישיבה משכה אליה צעירים רבים ושמו התפרסם. בשנת ה'תק"ח, 1748, והוא בן 27 בלבד התמנה לכהן כרבה של צילץ () ומדינת שלזיה. בשנת ה'תקט"ו, 1755, עבר לפרשבורג לכהן כממלא מקומו של הרב משה חריף, רב ואב"ד פרשבורג, שבשל זקנותו נבצר ממנו למלא את כל תפקידיו. הוא שימש כראש בית הדין המקומי וכראש הישיבה בעיר. לאחר פטירת הרב חריף, התמנה כרבה של פרשבורג, אך חלה מיד ונפטר לאחר 11 ימים בלבד בט"ו באלול ה'תקי"ח, 18 בספטמבר 1758 בגיל 37.

לאחר פטירתו הודפסו חלק מכתביו בספר "משנת דרבי עקיבא".

==משפחתו==
אלמנתו, ייטל לבית לייטרסדורף, נישאה לאחר פטירתו לרב מאיר פישלס.

;ילדיהם
* הרב יהודה לייב איגר, כיהן כרבה של הלברשטאט בין השנים תקל"ד, 1774 - תקע"ג, 1813. בנו היה הרב פרץ זאבל איגר מבראונשווייג
* הרב בנימין וולף איגר, חתנו של רבי יצחק יוסף תאומים. עמד בראשות ישיבת ברסלאו וכיהן כרבן של צילץ, לייפציג, ולייפניק שבמוראביה. בנו היה הרב עקיבא איגר שמילא את מקום דודו ברבנות הלברשטאט משנת תקע"ד, 1814, ועד לפטירתו בשנת תקפ"ד, 1823.
* גיטל, נישאה לרב משה גינז, נכדו של רבי משה ברודא. בנם היה רבי עקיבא איגר שנקרא על שם סבו והיה מגדולי התורה הבולטים בתקופת האחרונים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
;ספרו
* 
* 

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ראשי ישיבה גרמנים
קטגוריה:הלברשטאדט: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה הונגרים
עקיבא
קטגוריה:פרשבורג: רבנים
קטגוריה:ילידי 1721
קטגוריה:נפטרים ב-1758
מייקל פאלון

מייקל קתל פאלון (באנגלית: Michael Cathel Fallon; נולד ב-14 במאי 1952) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית, לשעבר שר ההגנה של הממלכה המאוחדת בשנים 2014–2017 וחבר במועצה לביטחון לאומי, ונציג מחוז סבנאוקס בפרלמנט הבריטי תחת ראשת ממשלת בריטניה תרזה מיי. פאלון כיהן בעבר כסגן יו"ר המפלגה השמרנית (2010–2012), השר לענייני עסקים וארגונים (2012–2014), שר המדינה לענייני אנרגיה (2013–2014), ושר המדינה לענייני פורטסמות' (2014).

ב-1 בנובמבר 2017 התפטר מתפקידו כשר הגנה בשל טענות על התנהגות מינית בלתי-הולמת ב-2002.

==ביוגרפיה==
פאלון נולד בפרת' שבסקוטלנד, הוא למד בבית הספר הפרטי אפסום קולג' בסארי וסיים תואר שני בהצטיינות בלימודים קלאסיים ובלימודי העולם העתיק באוניברסיטת סנט אנדרוז.

ב-1983 נבחר לפרלמנט הבריטי כנציג מחוז דרלינגטון שבמחוז דרהאם בצפון-מזרח אנגליה. הוא שימש עוזר מצליף השמרנים וכיהן כסגן שר במשרד החינוך והמדע בשנים 1990 עד 1992. בבחירות ב-1992 הפסיד את מושבו למועמד מפלגת הלייבור אלן מירבון. הוא שימש דירקטור ברשת מכוני כושר, בתי אבות ומכוני בריאות. 

ב-1997 נבחר שוב לפרלמנט הבריטי, הפעם כנציג מחוז סבנאוקס שבקנט בדרום-מזרח אנגליה. הוא שימש חבר בוועדת הכספים של הפרלמנט בשנים 1999 עד 2012 ובשנים 2010 עד 2012 שימש סגן יושב ראש המפלגה השמרנית. ב-2012 מונה לשר זוטר לענייני עסקים ויזמות, ב-2013 לשר זוטר לענייני אנרגיה.

בתחילת 2014 מונה על ידי ראש הממשלה דייוויד קמרון לשר זוטר לענייני העיר פורטסמות', זאת בעקבות משבר שפקד את העיר בשל קיצוץ נרחב בעובדים שהועסקו בבסיס הצי המלכותי בעיר. ביולי 2014 מונה לשר ההגנה וחבר קבינט ממשלת בריטניה. הוא המשיך לכהן בתפקיד זה גם תחת ראש הממשלה תרזה מיי, עד התפטרותו בנובמבר 2017 על רקע חשדות להטרדה מינית של עיתונאית ב-2002. 

פאלון נשוי לוונדי ואב לשני בנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.gov.uk/government/people/michael-fallon מייקל פאלון], באתר ממשלת בריטניה
* [http://www.parliament.uk/biographies/commons/michael-fallon/88 מייקל פאלון], באתר הפרלמנט הבריטי

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי המפלגה השמרנית (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:שרי ההגנה של בריטניה
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1983–1987)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1987–1992)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1997–2001)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2001–2005)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2005–2010)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2010–2015)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2015–2017)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2017–2019)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1952
מאיר פישלס

רבי מֵאִיר פִישֶׁלְס (~ה'תס"ג, 1713 - י"ז בכסלו ה'תק"ל, 16 בדצמבר 1769) היה רב, ראש ישיבה ודיין אשכנזי, ראב"ד פראג וראש הישיבה בה במשך ארבעים שנה. מכונה לעיתים מהר"ם בומסלא על שם עיר הולדתו.

==ביוגרפיה==

נולד לרב אפרים פישל מרגליות בבומסלא הסמוכה לפראג, ועל שמו מכונה בשם "פישלס". למד בילדותו מפי רבי שמואל קרקויער ולאחר שרבו נפטר בצעירותו היה מתלמידיו ומקורביו של רבי יהונתן אייבשיץ.

הוא היה חבר בבית הדין של רבי יחזקאל לנדא רבה של העיר. כיהן כראב"ד פראג וכראש הישיבה הגדולה בה במשך ארבעים שנה, ורבים מתלמידיו התפרסמו וכיהנו ברבנות. בין תלמידיו: רבי אלעזר פלקלס ורבי יעקב גינצבורג. לצד הרבצת תורה, עסק הרב פישלס שהיה עשיר גדול גם בצדקה; הוא פרנס משפחות רבות ותלמידי חכמים בפראג.

רוב כתביו אבדו בשריפה שפרצה בפראג בשנת 1754, חלק מכתביו נדפסו לאחר פטירתו בספר "הסברות מהר"ם בומסלא". תלמידו רבי בצלאל רנשבורג כתב בהקדמת ספרו "חכמת בצלאל - פתחי נדה" שהיה לפניו כתבי רבו.

נפטר בי"ז בכסלו ה'תק"ל, 16 בדצמבר 1769. בהלווייתו ספד לו ה"נודע ביהודה" שהקריא דברים שלדבריו נמסרו לו בחלומו בשבוע שלפני פטירת הרב פישלס, לומר בהספדו כשימות.

==משפחתו==
רבי מאיר פישלס נישא לייטל בת ר' משה גינזבורג. לאחר פטירתה נישא בשנית לריצ'ל בת ר' שמעון פרנקל שפירא, ראש הקהל בפראג, שהייתה אלמנת ר' ברוך שפיץ. לאחר פטירתה נישא בשלישית לייטל לבית לייטרסדורף, אלמנת רבי עקיבא איגר מפרשבורג.

בניו היו רבי ליב פישלס שכיהן אחרי אביו בראשות הישיבה, ורבי משה פישר מחותנו של הרב שמואל לנדא, בן הנודע ביהודה, רבה של פראג. חתנו הרב ברוך בנדט דושנית, היה רבה של ניימכן שבהולנד. נכדו, דוד פישל, היה גביר מנכבדי הקהילה בפראג.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפטרים ב-1769
קטגוריה:ילידי 1703
קטגוריה:ראשי ישיבה בוהמים
קטגוריה:פראג: רבנים
מאיר ברבי

רבי מאיר ברבי (ה'תפ"ה, 1725 - ה' באב ה'תקמ"ט, 28 ביולי 1789) היה רב וראש ישיבה אשכנזי, אב"ד פרשבורג במשך עשרים ושש שנים.

==ביוגרפיה==
נולד בהלברשטאדט לרב שאול. למד בצעירותו אצל רבי צבי הירש חריף מחבר "עטרת צבי", ואחר כך נסע לפרנקפורט ולמד בישיבתו של רבי יעקב כ"ץ פופרש מחבר "שב יעקב". בין השנים ה'תצ"ח, 1738 - ה'תקכ"ג, 1763, כיהן כראש ישיבה בהלברשטאט וכראש בית הדין בעיר.

בשנת ה'תקכ"ג (1763) לאחר פטירת רבי יעקב יצחק דוקלא, התמנה כרבה של פרשבורג וכראש הישיבה בעיר. בין תלמידיו מתקופה זו: רבי דניאל פרוסטיץ, רבי מרדכי בנט, והרב יהודה לייב קארלבורג. הוא נשא במשרותיו אלו במשך עשרים ושש שנים עד לפטירתו לאחר מחלה בה' באב ה'תקמ"ט, 28 ביולי 1789.

חידושי תורתו נדפסו בספר "חידושי הלכות מהר"ם ברבי".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
;ספרו
* 

קטגוריה:ראשי ישיבה גרמנים
קטגוריה:ראשי ישיבה הונגרים
קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:הלברשטאדט: רבנים
קטגוריה:פרשבורג: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:אבות בתי דין
נוסחת לייבניץ ל-π

תמונתו של גוטפריד וילהלם לייבניץ
במתמטיקה, נוסחת לייבניץ ל-π,ידוע גם כנוסחת לייבניץ גרגורי על שם גוטפריד וילהלם לייבניץ וג'יימס גרגורי, היא הנוסחה:
:<math>1 \,-\, \frac{1}{3} \,+\, \frac{1}{5} \,-\, \frac{1}{7} \,+\, \frac{1}{9} \,-\, \cdots \;=\; \frac{\pi}{4}.\!</math>
או ברישום מקוצר:
:<math>\sum_{n=0}^\infty \, \frac{(-1)^n}{2n+1} \;=\; \frac{\pi}{4}.\!</math>
==הוכחה==
ניתן להוכיח טענה זו בקלות על ידי טור טיילור של פונקציה הופכית של טנגנס (נקראת טור גרגורי) שאומרת:
: <math>\int_0^x \, \frac{du}{1+u^2} = \arctan x = x - \frac{x^3}{3} + \frac{x^5}{5} - \frac{x^7}{7} + \cdots </math>
ולהציב x = 1 ונקבל בקלות את הנוסחה.
הנה הוכחה נוספת:
:<math>
{\begin{align}
\frac{\pi}{4} & = \arctan(1)\;=\;\int_0^1 \frac 1{1+x^2} \, dx \\[8pt]
& = \int_0^1\left(\sum_{k=0}^n (-1)^k x^{2k}+\frac{(-1)^{n+1}\,x^{2n+2} }{1+x^2}\right) \, dx \\[8pt]
& = \sum_{k=0}^n \frac{(-1)^k}{2k+1}
+(-1)^{n+1}\int_0^1\frac{x^{2n+2}}{1+x^2} \, dx.
\end{align}}
</math>
ניתן להבין מהשורה האחרונה כי:
:<math>0 < \int_0^1 \frac{x^{2n+2}}{1+x^2}\,dx \;<\; \int_0^1 x^{2n+2}\,dx \;=\; \frac{1}{2n+3} \;\rightarrow\; 0 \text{ as } n \rightarrow \infty.\!</math>
מכאן עבור n שואף לאינסוף, ניתן לראות כי:
<math>\frac{\pi}4\;=\;\sum_{k=0}^\infty\frac{(-1)^k}{2k+1}.</math>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פאי
קטגוריה:הוכחות
מצעים

מצעים בחנות
מצעים יפניים מסורתיים, צולם לפני 1902]]
מיטה ב[[בית מלון בארצות הברית, מוצעת עם סדין, שמיכה וכריות מצופות, חצאית מיטה, כיסוי מיטה וכרית נוי]]
מצעים או כלי מיטה הם מוצרי טקסטיל המונחים מעל המזרן במיטה לצורכי היגיינה, חימום, הגנה על המזרן ועיצוב. מצעים ניתנים להסרה ולכביסה ומוחלפים מעת לעת על מנת לשפר את נוחות השינה, בפרט בעונות השונות. 

מצעים כוללים: כיסוי מזרן, סדין המונח על כיסוי המזרן או מכסה את המזרן ישירות, שמיכה, ציפה לפוך, ציפית לכרית, כיסוי מיטה (פריט טקסטיל המכסה את המיטה גם למטרת נוי), חצאית מיטה (פריט עיצובי המונח תחת המזרן ומכסה את דפנות המיטה ורגליה). קיימים סטים של מצעים עבור מיטת יחיד או מיטה זוגית, הכוללים סדין, ציפה (או שתי ציפות) וציפית (או שתי ציפיות). גודל המצעים מותאם לממדי המיטות והמזרנים. במדינות שונות יש תקנים וטרמינולוגיה שונים לממדים אלו. 

מצעים עשויים בדים כגון כותנה, סאטן, פלנל, פוליאסטר, ושילוב של כותנה ופוליאסטר. יש גם מצעי פשתן או משי. כריות ושמיכות ממולאות בחומרים סינתטיים או טבעיים, כגון כותנה, צמר או פלומת אווז וברווז, המשמשת כמילוי קל ומחמם אך יש אנשים האלרגיים לה. שמיכות עשויות אריגים או סריגים מצמר, כותנה, סיבים אקריליים (אקרילן) או מיקרופייבר.

==היסטוריה==
באנגלית, כלי מיטה או מצעים נקראים גם Linen שמשמעותו גם בד פשתן, היות שכלי המיטה באירופה נוצרו באירופה, מפשתן גולמי. הפשתן הוא עמיד מאוד ונארג בשלל דוגמאות. נערות נהגו לתפור את כלי המיטה, המפות, המפיות ומגבות הכלים, כבר מגיל צעיר. לאחר אירוסיהן הן רקמו על כל פריט מונוגרמה ולעיתים אף הוסיפו רקמה קישוטית נוספת או תוספת (בעיקר בשוליים) של תחרה ארוגה, סרוגה או מצונרת כגון שרוך זיגזג. צבעי טקסטיל היו יקרים, לכן לא נהגו לבזבז אותם על כלי המיטה. אי לכך הם אף כונו "כלי לבן". החל מן המחצית השנייה של המאה ה-20 נפוצים מצעים בשלל צבעים, הדפסים ודוגמאות. בעבר מצעים גוהצו באמצעות מגהץ או מעגילה, כיום מצעים העשויים מבדי אל-קמט סינתטיים מפחיתים או מייתרים את הצורך בגיהוץ. המצאה מודרנית המקלה על הצעת המיטה היא סדינים אשר בשוליהם מושחל גומי תפירה.

בחברות מסורתיות רבות, בין השאר בקהילות יהודיות, היו מצעים חלק מהנדוניה שהוכנה עבור הכלה, לרוב על ידי הכלה ובנות משפחתה, שתפרו ורקמו את פריטי הנדוניה, לעיתים ברקמה עם ראשי התיבות של שמות החתן והכלה. הרקמה הלבנה שרקמו הכלות על גבי המצעים הלבנים כונתה "תך כלה". במשפחות אמידות הוזמנו מצעי הנדוניה מתופרות מקצועיות. בחברות שעדיין מקיימות את מנהג הנדוניה כיום, למשל בחברה החרדית, המצעים לנדוניה הם לרוב מוצר צריכה שנרכש ולא פריט בעבודת יד.
==מיחזור משביח==
באשר מצעי המיטה מתבלים חלקית, אפשר לשוב ולהשתמש בחלקים מהם. בגלל גודלם לרוב נוצרים חורים או קרעים רק במקומות שעליהם ישנו -הכי הרבה באמצע או בשוליים שלעיתים נתפסים במשהו ונפרמים.

כיסויי המיטות שהם צבעוניים ולעיתים תכופות גם בעלי שוליים יצירתיים, הופכים לעיתים לשמלות וחצאיות מקוריות<ref></ref>. שמיכות שהן חמות הופכות לעיתים לגלימות או מעילים<ref></ref>.
==ראו גם==
*מיחזור משביח לבגדים
*שימוש משני

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

*
המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית

המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית - מרכז מורשת הייקים הוא מוזיאון שהוקם בשנת 1968 ומציג את התרבות של היהודים דוברי הגרמנית באירופה עד מלחמת העולם השנייה וכן את תרומתם לחברה ולתרבות בישראל לאחריה. המוזיאון היווה אחד ממכלול של ארבעה מוזיאונים שבגן התעשייה מגדל תפן שבגליל ונסגר בשנת 2021.

==היסטוריה== 
החל מסתיו 1942 ובמהלך שנות ה-40, התקיים במוזיאון הקטן של נהריה במגדל המים, תערוכה לזכר יהדות מרכז אירופה. בתחילת 1944 פורסמה תוכנית להקים אתר הנצחה וזיכרון ליהדות גרמניה בנהריה.

המוזיאון נוסד ב-1968 על ידי ישראל שילוני ונפתח לקהל בשנת 1971 בבית עיריית נהריה, עיר אליה הגיעה קבוצה גדולה של יהודי גרמניה במהלך העלייה החמישית. 

ב-1996 עבר המוזיאון לגן התעשייה מגדל תפן. 

ב-2005 נפתח המוזיאון מחדש כשיתוף פעולה בין המוזיאון לבין הנהלת ארגון יוצאי מרכז אירופה. המוזיאון הקיף שטח של כ-400 מ"ר והציג תצוגת קבע כרונולוגית של יהדות גרמניה לצד תערוכות מתחלפת. בין תצוגות הקבע בולטת תצוגת יצירות וחפצים מעיזבונו של הרמן שטרוק, תצוגת "הייקים בחינוך: ערכים אחרי 70 שנה", צריף מגורים מראשית ימי נהריה ועוד. המוזיאון עוצב על ידי המעצב דודיק גל.

ב-2021 נסגר המוזיאון ותוכנו אמור להקלט לאוסף אוניברסיטת חיפה ומוזיאון הכט.

==קישורים חיצוניים==

* מיכאל יעקובסון: [http://www.xnet.co.il/architecture/articles/0,14710,L-3087925,00.html?path=3377.Archi-3590.Architecture.News היקים שבנו את המדינה], Xnet, 5 בספטמבר 2011
* [http://www.a-z.digital/nli_archives/%D7%94%D7%9E%D7%95%D7%96%D7%99%D7%90%D7%95%D7%9F-%D7%9C%D7%99%D7%94%D7%93%D7%95%D7%AA-%D7%93%D7%95%D7%91%D7%A8%D7%AA-%D7%92%D7%A8%D7%9E%D7%A0%D7%99%D7%AA/?q=&arc_filter=IL-MTFN-001 ארכיון המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית - המרכז למורשת היקים] באתר "אז - רשת ארכיוני ישראל" של הספרייה הלאומית
*
*

==הערות שוליים==

יהדות
יהדות
גרמנית
יהדות
מוזיאון
גרמניה
מוזיאון
אמנדין אנרי

אמנדין שאנטל אנרי (בצרפתית: Amandine Henry; נולדה ב-28 בספטמבר 1989) היא כדורגלנית צרפתייה המשחקת כקשרית אחורית.

==קריירה==
אנרי נולדה בספטמבר 1989 בעיר ליל שבצפון צרפת. כשהייתה בת 16 היא החלה לשחק בקבוצת הכדורגל של הנין בומונט, ושנה אחר כך הצטרפה לאקדמיית הכדורגל של קליירפונטיין. היא שיחקה בקבוצת האקדמיה במשך שתי עונות, וב-32 משחקים כבשה 22 שערים. לקראת עונת 2007/2008, היא חתמה באולימפיק ליון, שבדיוק זכתה באליפות ראשונה מזה תשע שנים. בעונותיה הראשונות בקבוצה, שימשה אנרי בעיקר כשחקנית ספסל, אך ככל שעברו השנים מעמדה התחזק.

באפריל 2009 ערכה אנרי את הופעת הבכורה שלה בנבחרת צרפת הבוגרת. מספר חודשים לאחר מכן, היא זומנה לסגל הנבחרת שהשתתף באליפות אירופה שנערכה בפינלנד. באליפות עצמה, שובצה צרפת ל"בית המוות" ביחד עם אלופת העולם, נבחרת וביחד עם הסקנדינביות, ו. למרות התחזיות המוקדמות, העפילה צרפת בפעם הראשונה בתולדותיה לרבע הגמר, שם הפסידה בדו-קרב פנדלים ל. אנרי שיחקה רק במשחק רבע הגמר, ואף כבשה את הפנדל השלישי של הצרפתיות בדו-קרב.

ב-2011 ו-2012 זכתה אנרי פעמיים ברציפות בליגת האלופות עם ליון, לאחר ניצחונות בגמרים על טורבינה פוטסדאם ופרנקפורט, בהתאמה. למרות הצלחתה הרבה בליון, אנרי כמעט ולא זומנה לסגל הנבחרת, ושיחקה רק שני משחקים בינלאומיים בין 2011 ל-2013. אף על פי כן, לאחר החלפתו של מאמן הנבחרת, ברונו ביני בספטמבר 2013, היא כבר תפסה מקום קבוע בהרכב הראשון של הנבחרת.

אל גביע העולם שנערך בקנדה ב-2015 הגיעה צרפת כאחת הפייבוריטיות לזכייה בטורניר. בשלב הבתים של הגביע, הייתה אנרי אחת מהשחקניות הבולטות בנבחרת, ואף נבחרה למצטיינת משחק הניצחון על , בו היא כבשה את השער האחרון. לאחר שעברו את קוריאה הדרומית בשלב שמינית הגמר, הודחו הצרפתיות ברבע הגמר על ידי גרמניה. בסיום הטורניר ולמרות הדחתה המוקדמת יחסית, זכתה אנרי בפרס כדור הכסף, המוענק לשחקנית השנייה בטיבה במונדיאל ואף נבחרת להרכב הטורניר.

זמן קצר לאחר תחרות גביע העולם, נכללה אנרי ברשימת שלוש המועמדות הסופיות לפרס כדורגלנית השנה של אופ"א, לצידן של סליה סאסיץ' וג'ניפר מרוז'אן הגרמניות. בעקבות מועמדותה היא הפכה לכדורגלנית הצרפתייה הראשונה אי פעם שמגיעה לשלב שלוש האחרונות בפרס זה. למרות זאת, סיימה אנרי רק במקום השני, לאחר שקיבלה ארבע נקודות בהצבעה הסופית.

==תארים==
===תארים קבוצתיים===
;אולימפיק ליון
* ליגת העל הצרפתית (8): , , , , , , , 
* הגביע הצרפתי (4): , , , 
* ליגת האלופות לנשים (2): , 

===תארים אישיים===
* כדור הכסף של הגביע העולמי: 2015
* נבחרת הטורניר של הגביע העולמי: 2015

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fifa.com/fifa-tournaments/players-coaches/people=254965/index.html רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א]

קטגוריה:כדורגלניות צרפתיות
קטגוריה:קשריות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלניות אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלניות פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלניות צרפתיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1989
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1989
ת'ורסטיין פאלסון

ת'ורסטיין פאלסון (באיסלנדית: Þorsteinn Pálsson; נולד ב-29 באוקטובר 1947) היה ראש ממשלת איסלנד בין יולי 1987 לספטמבר 1988. בשנים 1991-1983 הוא כיהן גם כיו"ר מפלגת העצמאות (מפלגת ימין). פאלסון נשוי למשפטנית ואב לשלושה.

==ביוגרפיה==
פאלסון למד במכללה המסחרית של איסלנד (גימנסיה פרטית) ובהמשך קיבל השכלה משפטית באוניברסיטת איסלנד. עוד לפני סיום לימודיו האקדמאיים ב-1974, הוא עבד ככתב בעיתון השמרני "מורגונבלאדיד", ואילו אחר כך היה העורך הראשי של העיתון "ויסיר". בשנים 1987-1979 פאלסון עמד בראש התאחדות אנשי העסקים של איסלנד.

בבחירות הכלליות שנערכו באפריל 1983, פאלסון נבחר לראשונה לאלת'ינגי (פרלמנט) מטעם מפלגת העצמאות הימנית במחוז הדרום (אחד מששת מחוזות הבחירה במדינה). למרות שמפלגתו הייתה הגדולה ביותר בבית הנבחרים, הוא לא נבחר לראש הממשלה, אך מפלגת העצמאות נכנסה לממשלתו הראשונה של סטינגרימור הרמנסון — יו"ר המפלגה הפרוגרסיבית (מרכז-ימין). פאלסון לא כיהן כשר בממשלה עד 1985. בנובמבר 1983 הוא נבחר לתפקיד יו"ר מפלגת העצמאות.

בשנים 1987-1985 פאלסון היה שר האוצר ושר רשות הסטטיסטיקה בממשלתו של הרמאנסון. בחודשים האחרונים לכהונתה של ממשלה זו ב-1987, פאלסון כיהן במקביל גם כשר התעשייה.

מיולי 1987 עד ספטמבר 1988 פאלסון כיהן כראש הממשלה, אחרי שבבחירות שנערכו באפריל 1987 מפלגתו נותרה הגדולה ביותר באלת'ינגי. עם זאת, מפלגת העצמאות איבדה שלושה מושבים ופאלסון הקים קואליציה רחבה, שכללה שלוש מפלגות נוספות — שתיים מהן מהשמאל.

בספטמבר 1988 שותפותיה הקואליציוניות של מפלגת העצמאות הפילו את ממשלתו של פאלסון ומנהיג הפרוגרסיבים, הרמאנסון, הקים ממשלת שמאל-מרכז בלי השותפה הימנית הבכירה. מפלגתו של פאלסון נותרה גם מחוץ לממשלתו השלישית של הרמאנסון, שהוקמה עם צירופה של מפלגת האזרחים הימנית-פופוליסטית לקואליציית השמאל-מרכז ב-1989.

במרץ 1991 פאלסון הפסיד את תפקיד יו"ר מפלגת העצמאות למי שכיהן כסגנו והיה גם ראש עיריית רייקיאוויק — דוד אודסון. בבחירות הכלליות שנערכו באפריל של אותה שנה, מפלגת העצמאות הגדילה את כוחה באלת'ינגי. בשנים 1999-1991 פאלסון כיהן כשר הדיג ושר המשפטים והכנסייה בשתי ממשלותיו הראשונות (מתוך ארבע) של אודסון.

במאי 1999 פאלסון סיים את הקריירה הפוליטית שלו. בהמשך הוא מונה לשגרירהּ של איסלנד בבריטניה, ואילו מאוחר יותר בדנמרק. בשנים 2009-2006 פאלסון היה העורך הראשי של העיתון הנפוץ ביותר באיסלנד — החינמון "פרטאבלאדיד".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.althingi.is/altext/cv/is/?nfaerslunr=606 מידע אודותיו באתר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי)] 

קטגוריה:ראשי ממשלת איסלנד
קטגוריה:שגרירי איסלנד בדנמרק
קטגוריה:שגרירים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:איסלנדים שנולדו ב-1947
המפלגה הלאומית היהודית

המפלגה הלאומית היהודית (בגרמנית: Jüdischnationale Partei) הייתה מפלגה פוליטית אוסטרית של המיעוט היהודי.
==היסטוריה==
המפלגה נוסדה ב-1892 בלבוב, אז עיר הבירה של הממלכה של גליציה ולודומריה, כחלק מהתנועה הציונית באימפריה האוסטרו-הונגרית. היא לקחה חלק בבחירות בדיאט של גליציה ולודומריה ובבחירות למועצה הקיסרית של אוסטריה ב-1907, שם הם זכו בארבעה מושבים:
*בנו שטראוכר
*אדולף שטנד
*ארתור מאהלר
*היינריך גבל

רק שטראוכר נבחר שוב בבחירות למועצה ב-1911.

המפלגה הלאומית היהודית לקחה חלק בבחירות שנערכו ב-16 בפברואר 1919 וקיבלה 7,760 קולות (0.26%). נבחרה היחידי היה רוברט שטריקר חבר מועצת קהילת הישראליטים בווינה ('ישראליטים' היה מושג-נרדף ל'יהודים' ובמאה ה-19 הוא הועדף על ידי יהודים ולא-יהודים תומכי אמנציפציה, כדי להבחין בינו לבין 'יהודים' שנשא קונוטציה של ימי הביניים)<ref>ראו למשל בשמו של ארגון הסיוע היהודי הבינלאומי הראשון, 'כל ישראל חברים', אשר שמו בצרפתית הוא alliance israelite universelle</ref>. בבחירות הבאות ב-17 באוקטובר 1920 שינוי בחוק הבחירות ביטל את כל המפלגות הקטנות בפרלמנט. בבחירות הבאות ב-23 באוקטובר 1923 מפלגות יהודיות חדשות נוספות לא הצליחו לקבל ייצוג בפרלמנט.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהדות אוסטריה
קטגוריה:אוסטריה: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:ציונות באוסטריה
יהושע זליג תרשיש

קברו בהר הזיתים
הרב יהושע זליג תרשיש סג"ל מקלם (ר' זעליג'ל קֶלְמֶר; ~ה'תרכ"ב, 1862 - ט"ז בתשרי ה'ת"ש, 29 בספטמבר 1939) היה רב וראש ישיבה, למדן ודרשן ליטאי שהתפרסם בקרב יהודי ליטא כצדיק ופרוש.

==ביוגרפיה==
יהושע זליג, לעיתים זליק, נולד בקובנה לרב ישעיה בינוש הלוי תרשיש. הוא נישא למרים בת של רבי שלמה זלמן זיו-הורביץ רבה של קורטביאן, גיסו הסבא מנובהרדוק בחר בו כחתן לאחותו היתומה והוא שימש בתקופת נישואיו הראשונה כרבה של קורטביאן על מקומו של חמיו כתשע שנים. הוא כיהן כרב בעיירות קטנות נוספות, אך בשלב מסוים בחר לעזוב את הרבנות.

ב-1890 נשלח ביוזמת גיסו על ידי רבי יצחק אלחנן ספקטור לייסד ישיבה בעיר ברדיצ'ב ולעמוד בראשה. פתיחת הישיבה, לימים אחד הסניפים הגדולים של ישיבת נובהרדוק, זכתה לתמיכתם ולסיועם של הדיינים המקומיים ר' יוזפא אפרתי ור' דוד אורטנברג.

התפרסם ביושרו המוסרי, וביחסו הלבבי לכל אדם, אלו הקנו לו בקרב האוכלוסייה היהודית והגויית בסביבת מגוריו שם של קדוש. בראשית דרכו התלהב מרעיונות חיבת ציון ונהג לעבור בין בתי הכנסת ולנאום למען הרעיון הציוני, בשלב מסוים למד כי הציונות מכילה גם תפיסת עולם תרבותית רחבה יותר מרעיון השיבה לארץ ישראל עצמו, והשתכנע מדעתם של רבנים חרדים נגד הציונות, הוא החל לנאום נגד התנועה הציונית. נראה כי בשבתו מאוחר יותר בקלם (אחרי 1894) שב ונעשה מתומכי הציונות ואף תרם מכספו לקק"ל.

בשנת ה'תרצ"ג, 1933, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, והתגורר בשכונת אחווה בירושלים עד פטירתו ביומו השני של חג הסוכות ה'ת"ש, 29 בספטמבר 1939. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

==משפחתו==
* בנו ר' אליעזר יהודה לייב היה רב בגרמניה בבחרותו ונמלט לאנגליה לפני מלחמת העולם השנייה, אחר כך היגר לארצות הברית וכיהן כדיין בקהילת הרב ברויאר בוושינגטון הייטס
* בנו ר' פרץ היה נכה כל ימיו ומרותק לכסאו, למרות נכותו עסק בתורה וחידש חידושים ורעיונות. הוא נפטר בירושלים בשנת ה'תשי"ד.
* בנו משה צבי תרשיש נפטר בט' בסיוון ה'תשמ"ד ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
* חתנו, הרב יעקב אבלסון רבה של לאצקאווע, נספה בשואה.
* בתו בתיה נישאה לרב אפרים מיכאל גרבר, רבה של ארזווילקי. הוא עלה לארץ ישראל, התגורר בכרם אברהם בירושלים והיה חבר מכון הרי פישל בעיר. הוא חיבר את הספר "הגיון התלמוד". בסוף ימיו התגורר בקריית ישיבת פוניבז' בבני ברק, טבע למוות בזיכרון מאיר בשנת ה'תש"ד. בתיה עסקה במכירת יין.
* בתו חנה פעשא (נפטרה ה'תשנ"ח) עלתה בבחרותה לארץ ישראל, נישאה לרב אברהם דוב אברמסון (נפטר ה'תשל"ז, 1977), תלמיד ישיבת נובהרדוק שהמשיך את לימודיו בישיבת 'בית יוסף' בתל אביב. בשנת ה'תרצ"ט ירדו לארצות הברית. הם חזרו לישראל כעבור שנים, בעקבות ילדיהם.

==כתביו==
* 
* 
* 

==לקריאה נוספת==
* ישראל מינצר, ר' זעליג'ל קעלמער, חייו ומשפחתו, ברוקלין תשמ"ה

==קישורים חיצוניים==
* 'תרשיש, ר' זליג', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 104 טור 2 (, תמונה 1302)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:ראשי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
הופבורג

ארמון הופבורג, מואר בלילה
ארמון הופבורג (בגרמנית: Hofburg) הוא ארמון הממוקם במרכזה של וינה. היה משכנם של בית הבסבורג שליטי האימפריה הרומית הקדושה ומאוחר יותר שליטי האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית בתקופת החורף, ואילו בתקופת הקיץ הם שכנו בארמון שנברון. כיום חלק מהקומפלקס משמש בתור משכנו של נשיא אוסטריה. בארמון כ-2,600 חדרים ואולמות. כיום ממוקמים בארמון שלושה מוזאונים שבהם מבקרים כ-600,000 איש מדי שנה והספרייה הלאומית של אוסטריה.

בארמון נמצאת נשקיית הופבורג, ארסנל ומוזיאון צבאי גדול המכיל את אחד האוספים הגדולים של כלי נשק ושריון מימי הביניים והרנסאנס.

==היסטוריה==
בין השנים 1438–1583 ושוב בין השנים 1612–1806 שימש הארמון בתור משכנם של שליטי האימפריה הרומית הקדושה.

בניית הארמון החלה עוד בתקופת שלטונו של לאופולד השישי. שליטים מבית הבסבורג המשיכו להרחיב את הקומפלקס של הופבורג.

כיום משמש הארמון, בין השאר, כמקום משכנו של נשיא אוסטריה.

== תוכנית הארמון ==
outline=#beff81}}
אחד מאגפיו החדשים של ארמון הופבורג (Neue Burg) ופסלו של [[הארכידוכס קרל, דוכס טשן כפי שנראה מכיכר הגיבורים (Heldenplatz)]]
1 האגף השווייצרי; 2a הכנסייה האוגוסטינית; 2b המנזר האוגוסטיני; 3 סטאלבורג; 4 אמלינבורג; 5 אגף לאופולדן; 6 אגף רדוטנסלה (אולמות ריקודים); 7 בית ספר החורף לרכיבה; 8 הספרייה הקיסרית; 9 האגף האוגוסטיני; 10 ארמון ארכידוכס אלברכט (ארמון טארוקה דה סילבה לשעבר); 11 אגף ראש הממשלה הקיסרי; 12 אולם הנשפים – אגף אולם הפסטיבלים; 13 אגף מיכאל הקדוש; 14 אגף הטירה החדש; 15 בית המגורים; 16 בית הדקלים או בית הפרפרים;
A כיכר הטירה הפנימי

B כיכר בית הנשפים

C כיכר מיכאל הקדוש

D החצר השווייצרית

E כיכר יוזף

F כיכר אלברטינה

G גן הטירה

H כיכר הגיבורים (כיכר הטירה החיצוני לשעבר). 

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.hofburg-wien.at/en.html מידע על הופבורג] 
* [https://www.wien.info/en/sightseeing/sights/imperial/hofburg-vienna מידע על ארמון הופבורג] 
* צחי אבנור, [https://www.flickr.com/photos/zachievenor/sets/72157648498360539/ הנשקיה ואוסף השריונות של הופבורג], פליקר

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:וינה: מוזיאונים
הופבורג
קטגוריה:אינרה שטאדט
קווינטוס פאביוס מקסימוס (קונסול בשנת 213 לפנה"ס)

גנאיוס פולביוס פלאקוס (בלטינית: Quintus Fabius Maximus; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, אשר לקח חלק פעיל במלחמה הפונית השנייה. בנו של פאביוס מאקסימוס, אשר התפרסם כאבי האסטרטגיה הפביאנית.

==ביוגרפיה==
הוא נזכר לראשונה בשנת 217 לפנה"ס, בהקשר לעסקת חילופי שבויים שערך אביו, הדיקטטור פאביוס מאקסימוס, עם מפקד צבא קרתגו, חניבעל. על פי ההסכם, כנגד כל שבוי רומאי יקבל חניבעל שבוי קרתגי, ואם יהיו לצד מסוים יותר שבויים מלצד השני אז כנגד כל שבוי ישלם הצד השני 250 דינרים. לחניבעל היו 240 שבויים יותר מלפאביוס, אולם הסנאט הרומי, שכעס על ההסכם, סירב לשלוח את הסכום לפדיונם. בלית ברירה שלח פאביוס את בנו לרומא כדי שימכור את קרקעותיו ובכסף הזה פדה את השבויים. אם כי שמו של אותו בן אינו נזכר במקורות, ולפיכך ייתכן שאין מדובר בקווינטוס אלא בבן אחר. 

הוא שימש כטריבון צבאי בשנת 216 לפנה"ס, והיה אחד מהניצולים המעטים מקרב קאנאי. הוא נסוג עם הכוחות שבפיקודו אל קנוסיום (Canusium), והוא ועוד שלושה טריבונים צבאיים אחרים בחרו בפובליוס קורנליוס סקיפיו (לימים אפריקנוס) כמפקדם. בשנת 215 לפנה"ס נבחר לתפקיד איידיל קוריולי. בשנת 214 לפנה"ס הוא נבחר לפראיטור וקיבל פיקוד על שני לגיונות שחנו בפוליה. במסגרת תפקידו זה, הוא כבש באותה שנה את העיר אקואה (Accua).

בשנת 213 לפנה"ס נבחר לתפקיד הקונסול יחד עם טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס. ידועה אנדקוטה על פיה אביו, שרצה לנסותו או שהתקשה ללכת מחמת גילו, הגיע לבקרו במחנהו כשהוא רכוב על סוסו. מה שלא היה מקובל לעשות בפני קונסול. על פי המסופר קווינטוס שלח ליקטור אל אביו וציווה עליו לרדת מסוסו ולבוא אל הקונסול ברגל. אביו שמח על כך, ושיבח את בנו על תבונתו. במסגרת תפקידו כקונסול, הוא קיבל פיקוד על הצבא של אביו בפוליה וכבש את העיר ארפי (Arpi). אצל סיליוס איטליקוס נרמז שהוא נשאר בארפי במהלך שנת 212 לפנה"ס.

בשנת 210 לפנה"ס הותקף הפרוקונסול גנאיוס פולביוס קנטומלוס בקרב הרדוניה. הקרב הסתיים בתבוסה רומאית מוחצת. בשנת 209 לפנה"ס נבחר אביו לקונסול פעם חמישית, והוא הורה לבנו לאתר את שרידי הצבא של קנטומלוס ולהוביל אותם אל סיציליה. בשנת 208 לפנה"ס הוא נזכר כאחד מהשליחים ששלח הסנאט אל הקונסול הפצוע טיטוס קווינטיוס קריספינוס שחנה ב-ונוסיה. הוא נזכר פעם אחרונה בשנת 207 לפנה"ס כשליחו של מרקוס ליוויוס סלינטור אל הסנאט. אם כי פרידריך מינצר סבור שאין ודאות שאכן מדובר באותו אדם, וייתכן שזהו בנו של קווינטוס.

הוא מת על פי ההערכות באזור שנת 203 לפנה"ס. אביו נשא נאום הספד בו שיבח את בנו, ועל פי עדות פלוטרכוס העלה את הנאום על הכתב ופרסם אותו. הנאום לא שרד עד ימינו, אולם הוא היה זמין בידי קיקרו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה 
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
אנציקלופדיה לחכמי גליציה

שנים מכרכי האנציקלופדיה
אנציקלופדיה לחכמי גליציה (נקראת גם מאורי גליציה) היא אנציקלופדיה ביוגרפית, גנאלוגית וביבליוגרפית של רבני יהדות גליציה והספרות תורנית שלהם.

מחבר האנציקלופדיה הוא חוקר יהדות גליציה ורבניה, מאיר וונדר, שהאנציקלופדיה היא מפעל חייו.

==האנציקלופדיה==
באנציקלופדיה תמונות, צילומי מסמכים, מפות, תרשימים, איורים, לוחות ומפתחות. בראש כל כרך מופיעה רשימת שמות המשפחה שנסקרים בו, בתעתיק עברי - יידי ולטיני. בסוף כל כרך נוסף אינדקס לפי שמות הקהילות היהודיות בגליציה שהוזכרו בכרך, מלבד מפתח אישים ומפתח ספרים.

האנציקלופדיה ראתה אור בשישה כרכים שנדפסו בין השנים ה'תשל"ח, 1978 - תשס"ה, 2005, ומכסה את תולדות חכמי ורבני גליציה בטווח השנים שבין 1772 עד לשואת יהודי אירופה.

לפי דברי העורך, הנחו את עבודתו לעיתים שיקולים חינוכיים-חרדים, הוא לא פגע בדיוק הנתונים. אך למשל, השמיט את הערך על הרב מרקוס אהרנפרייז, לפי המלצתו של הרב ברוך שמעון שניאורסון.

==קישורים חיצוניים==
* [http://jgaliciabukovina.net/he/139347/article/meorei-galicia כרכי האנציקלופדיה], באתר יהדות גליציה ובוקובינה (העיון בגרסה המלאה כרוך בהרשמה)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות גליציה
קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:אנציקלופדיות יהודיות
זוג יונים (בלט)

זוג יונים הוא בלט בשתי מערכות שהולחן על ידי אנדרה מסג'ר, המבוסס על האגדה "זוג יונים" של ז'אן דה לה פונטן.
הופעת הבכורה הייתה באופרה הלאומית של פריז ב-18 באוקטובר 1886 ובוצעה על ידי הרקדנים רוסיטה מאורי כ'גורולי' ומרי סאנלביל כ'פפיו', על פי כוריאוגרפיה של לואיז מרנטה.
הופעת הבכורה לגרסתו של הכוריאוגרף פרדריק אשטון הועלתה ב-14 בפברואר 1961 בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובוצעה על ידי הרקדנים לין סיימור וכריסטופר גאבל.

==עלילה==
בבלט המקורי מהמאה ה-19, פפיו (דמות ראשית שגולמה אז על ידי רקדנית) אינו מרוצה מחייו המשעממים בין ארבעה קירות ביתו ולצד ארוסתו גורולי.
מערכת היחסים ביניהם מתוארת בפה דה דה בתחילת המופע, על ידי תנועות ראש חדות ומהירות של מריבה ולאחר מכן התקרבות והתפייסות, כחיקוי של זוג יונים בהם הבחינו.
כשמגיעה קבוצת צוענים לבקר בכפרם, פפיו מתרשם מאוד מריקוד הצ'רדש האנרגטי אותו הם רוקדים, מפלרטט עם דג'לי השחרחרה ומצטרף לנדוד עם הצוענים, משאיר את אהובתו מאחור.
סבתה של גורולי מייעצת לה להתחפש לצועניה וללכת בעקבות אהובה (ובכך לספק לבלרינה תפקיד כפול). כשהיא מגיעה למקום בו עצרו, היא גורמת לכל הגברים להתאהב בה ומשחדת אחד מהם לגרום לפפיו חיים קשים. 
החגיגה נגמרת כשפפיו נשדד ומוברח על ידי הצוענים והוא חוזר אל ביתו מלא חרטה ומתחנן למחילה.

==פרדריק אשטון==
גרסתו של פרדריק אשטון לבלט מתרחשת בסטודיו קטן בעליית גג בפריז ומבוצעת על ידי שתי דמויות ראשיות אנונימיות, צעיר וצעירה.
הבלט מתחיל כשצייר צרפתי מנסה לצייר מודל חסרת סבלנות, אהובתו, הישובה על כיסא ברזל מצועצע.
הניסיון נכשל כשנכנסת קבוצת חברים של המודל וביניהם צעירות ששובות את לבו של הצעיר המתגלה כקל לפיתוי. להקת צוענים הנשקפת מבעד לחלון עליית הגג, ומחווה מצדו שאינה מתפרשת נכון, מובילים למריבה בין אהובתו ובין כרמן הצועניה חמת המזג איתה הוא מפלרטט, מי תשב על הכיסא כמודל.
משהרגיש שאינם רצויים, עוזב מנהיג הלהקה את הסטודיו והצעיר ממהר להצטרף אליהם, מוקסם מאורח חייהם האקזוטי לכאורה. אולם הצטרפותו ללהקה לא עולה יפה, והוא מושלך אל מחוץ למאהל. 
כששב הצעיר אל ביתו ואל אהובתו שהשאיר מאחור, הם מתפייסים ומתיישבים על כיסא הברזל המצועצע במרכז החדר.

שני יונים אמיתיים משתתפים במופע ומייצגים את האוהבים; בלחן עצמו ליונים יש קטע משלהם. 
במערכה הראשונה היונים נצפים יחד כשהצעיר והצעירה מבצעים פה דה דה, וברגע של פרידה לפני סוף המערכה, בה הצעירה עוזבת, יונה אחת עפה אל מחוץ לבמה.
במערכה השנייה, חזרתו של הצעיר אל ביתו מתחילה בנחיתת יונה על כתפו וברגע הפיוס והתאחדות הצעירים, שני היונים מתיישבים מעליהם, על משענת הכסא.

בדרך כלל, הבלט יוצג לצד בלט קצר נוסף באותו ערב. בעונת החורף 2015-2016 הציג הבלט המלכותי את 'זוג יונים' לצד 'רפסודיה', אף הוא של אשטון.

קטגוריה:בלט
גאווה ודעה קדומה (סדרה, 1967)

גאווה ודעה קדומה (באנגלית: Pride and Prejudice) היא סדרת טלוויזיה של ה-BBC משנת 1967, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן שיצא לאור לראשונה בשנת 1813.

הפקת גרסה זו נעשתה לציון 150 שנה למותה של ג'יין אוסטן. את הסדרה ביימה ג'ואן קראפט וכיכבו בה סיליה בנרמן ולואיס פיאנדר בתפקידים הראשיים כאליזבת בנט ומר דארסי.

==צוות השחקנים==
* סיליה בנרמן - אליזבת בנט
* לואיס פיאנדר - מר דארסי
* מייקל גוף - מר בנט
* ויוויאן פיקלס - גברת בנט
* לוסי פלמינג - לידיה בנט
* שרה טונטון - קיטי בנט
* פולי אדמס - ג'יין בנט
* דיאנה קינג - ליידי לוקאס
* קרין מקרתי - לואיזה הרסט
* דייוויד סאביל - מר בינגלי
* ג'ורג'ינה וארד - קרוליין בינגלי
* רוברט דורנינג - סר ויליאם לוקאס
* ריצ'רד המפטון - מר ויקהם
* ויוויאן ג'יימס - מר הרסט
* סילביה קולרידג' - ליידי קתרין דה ברג
* יו קרוס - מר גרדינר
* איית'ן דאן - גברת גרדינר
* קייט לנסברי - שארלוט לוקאס
* ג'וליאן קארי - מר קולינס
* סטיבן גרייבס - אדוארד לוקאס
* מוריס קוויק - משרת
* רובין צ'דוויק - קולונל פיצוויליאם
* יוברט היל - משרת
* ראלף קאטרנס - משרת
* ג'נו לג - מיס אן דה ברג
* טסה וייאט - ג'ורג'ינה דארסי

בגרסה זו השמיטו את דמותה של מרי, הבת האמצעית במשפחת בנט.

==פרקים==
תאריכי השידור המקוריים
# שכנים" - 10 בספטמבר 1967
# "גאווה" - 17 בספטמבר 1967
# "הצעת נישואים" - 24 בספטמבר 1967
# "דעה קדומה" - 1 באוקטובר 1967
# "בריחה" - 8 באוקטובר 1967
# "גורל" - 15 באוקטובר 1967

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1960
קטגוריה:סרטים לפי ספרי ג'יין אוסטן
כוח החולות

כוח החולות (שם מדעי: Varanus gouldii) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה במערב אוסטרליה המותאמת לסביבת חולות ומדבריות.
== מאפיינים ==
כוח זה קצר יותר מהכוח אוסטרלי ומכוח התחרה. אורכו 140 ס"מ בלבד והוא בעל זנב שרירי גדול ביותר ובעל טפרים גדולים המסייעים לו לטפס על עצים וכן להרוג את טרפו. צבעו כתום בהיר, ראשו אפור וזנבו מפוספס.

הם לעיתים מצויים בערבות או ביערות פתוחים אך מצויים גם בחולות ובמדבריות של מרכז היבשת החמה. הכוח מחפש למאכל יצורים קטנים כמו חרקים, זוחלים שונים כולל נחשים ארסיים (הנפוצים מאוד באוסטרליה) ולטאות, עכברים ועופות קטנים וכן גם נבלות.

את ביציהם לטאות הכוח מטילים בקיני טרמיטים ואחר כך הם עוזבים את הביצים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:כוחיים
קטגוריה:אוסטרליה: זוחלים
קטגוריה:זוחלים: טורפי-על
פיתון עצים ירוק

פיתון עצים ירוק (שם מדעי: Morelia viridis) הוא מין של נחש עצים ממשפחת הפיתוניים החי באינדונזיה, גינאה החדשה והקצה הצפוני של מדינת קווינסלנד באוסטרליה. 

נחש זה ירוק כמעט לגמרי בצבעו למעט כתמים לבנים לאורך הגב, הבולטים בעיקר אצל צעירים, והלסתות שלו לבנות. חוטמו מוארך והעיניים בעלות קרום שקוף וכתום. לנחשים אלה ישנן גומות החשות בחום גוף של חיות אחרות, מה שמכוון אותם לטרפם גם בחשיכה מוחלטת. הם פחות ארוכים משאר מיני הסוג ואורכם 150–180 ס"מ בממוצע. 

נחשים אלה נכרכים על ענפי העצים ביער ואורבים לטרף לא זהיר אותו הם יחטפו מהענפים הסמוכים ואף מהאוויר. לעיתים נחש זה נצפה גם על קרקע היער. הטרף העיקרי שלו כולל חיות בעלות דם חם כמו עופות, יונקים קטנים שונים וגם זוחלים קטנים. 

פיתון עצים ירוק מזכיר את הנחש ממין רב חנק איזמרגדי (Corallus caninus) מאמריקה הדרומית שכמותו חי על העצים וצבעו ירוק, אך שניהם שייכים למשפחות נפרדות: הראשון לפיתוניים והאחרון לחנקיים.

נחשים אלה משמשים גם כחיית מחמד מוצלחת ופופולרית שאינה מצריכה גידול מיוחד, ואינם נחשבים מסוכנים לאדם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1872
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן שלגל
קטגוריה:פיתוניים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: זוחלים
קטגוריה:זוחלים ביערות הגשם של אוקיאניה
פיתון השטיחים

פיתון השטיחים (שם מדעי: Morelia spilota) הוא מין של נחש גדול ממשפחת הפיתוניים החי באוסטרליה, גינאה החדשה ובכמה איים באינדונזיה.
== מאפיינים ==
פיתון השטיחים מגיע לאורך של 2–4 מטרים ולמשקל של 15 קילוגרם, והוא בעל צבעים משתנים מזית ואפור עד לזהוב או לצבע שמנת. הרצועות חומות או על רקע אפור. כמו לקרוביו למשפחה גם לנחש זה חיישנים ליד פיו, החשים בחום גופם של היצורים סביבו, דבר המאפשר לו לכוון לטרפו.

הם חיים באזורים טרופיים, בעיקר יערות ומגיעים גם לאזורים עירוניים, והם פעילים בשעות הערב ומטפסים על העצים כדי לחפש את טרפם הכולל יונקים קטנים, עטלפים, עופות ולטאות החיות על עצים, וכבר היו שמועות שהפיתון הזה טרף כלבים קטנים.

===תת-מינים===
לנחש זה 7 תת-מינים:
*M. s. cheynei - מצוי בקווינסלנד
*M. s. imbricata - מצוי בדרום מערב אוסטרליה
*M. s. mcdowelli - מצוי בקווינסלנד ובניו סאות' ויילס
*M. s. metcalfei - מצוי מקווינסלנד, ניו אות ווילס, אגן מארי-דרלינג, ויקטוריה ובדרום אוסטרליה
*M. s. spilota - מצוי ניו סאות ווילס ובויקטוריה
*M. s. variegata - מצוי בצפון מערב אוסטרליה ובטריטוריה הצפונית
*M. s. harrisoni - מצוי בפפואה ניו גיני ובאינדונזיה

== גלריה ==
<gallery>
Python Australia Zoo.JPG
Morelia spilota 2.jpg
Carpet Python - AndrewMercer IMG22422.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנר-ז'רמין דה לספד
קטגוריה:פיתוניים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: זוחלים
קטגוריה:אינדונזיה: זוחלים
פיתון ברדלי

פיתון ברדלי (שם מדעי: Morelia bredli) הוא נחש ממשפחת הפיתוניים המצוי בטבע בערבות אוסטרליה. הוא קיבל את השם מחוקר התנינים ג'וזף ברדל.

רוב הנחשים בטבע מגיעים לאורך 2 מ' אך בשבי הופיעו גם נחשים באורך 3 מ'. הצבע העיקרי הוא חום אדמדם עם רצועות צהובות בהירות.

נחש זה מצוי באזור הטריטוריה הצפונית של אוסטרליה בעיקר בערבות צחיחות ואף במדבר ומצוי גם ביערות פתוחים ובאזורים סלעיים. מזונו העיקרי הוא יונקים ועופות אותם הוא הורג בחניקה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גריים פרנסיס גו
קטגוריה:פיתוניים
קטגוריה:אוסטרליה: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים בערבות אוסטרליה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1981
פיתון השיחים

פיתון השיחים או פִּיתוֹן אַחְלָמִי (שם מדעי: Morelia amethistina) הוא מין של נחש גדול ביותר החי בטבע ממזרח אינדונזיה וגינאה החדשה עד לאוסטרליה ולאיים ממזרח לה. הוא מגיע לאורך מאומת של 5 מטרים ונטען שהוא מגיע גם עד 8.5 מטרים.

רוב הפיתונים מגיעים רק לאורך 2–4 מטרים והם שוקלים 10–20 קילוגרם, אם כי נצפו כאלו גם במשקל 30 ואף 90 קילוגרם. פיתון זה הוא הנחש השישי באורכו בעולם. צבעו העיקרי הוא צהוב וירוק בהיר עם פסים חומים.

זהו טורף על באזור מחייתו הכולל ערבות שיחים, ביצות ומישורים כולל בתוך ערים. במדינת קווינסלנד ובאינדונזיה הוא מעדיף יערות גשם טרופיים, שם הוא מטפס ואורב לטרפו. הטרף שלו מורכב מעופות שונים, עטלפי פרי, חולדות, פוסומים והפרטים הגדולים יותר יארבו במסתור לקנגורו קטנים ולקוסקוסיים. הם מחכים לטרף בעיקר בתוך המים ומנצלים את העונה החמה שמביאה חיות צמאות אל המים.

מספר חוקרים החליטו להפריד ממין זה 5 מינים נפרדים: Simalia amethistina, Simalia clastolepis, Simalia kinghorni, Simalia nauta ו-Simalia tracyae.

==גלריה==
<gallery widths="200px" heights="150px">
קובץ:Simalia amethistina - 2.jpg
קובץ:Moreliaamethistina.jpg
קובץ:Amethystine Python.jpg
קובץ:Amethystine Python visiting.JPG
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1801
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גוטלוב שניידר
קטגוריה:פיתוניים
קטגוריה:זוחלים: טורפי-על
קטגוריה:אוסטרליה: זוחלים
קטגוריה:מגה-פאונה של אוסטרליה
קטגוריה:זוחלים ביערות הגשם של אוקיאניה
פיתון בולן

פיתון בולן (שם מדעי: Morelia boeleni) הוא מין של פיתון עצים ממשפחת הפיתוניים המצוי בהרים של גינאה החדשה ובאינדונזיה. הוא נחשב למין מוגן.

פיתון זה בעל גוף כחול-שחור, גב אדמדם ורצועות פסים צהובות עם ראש שחור מגודל. אורכו מגיע עד 2.75 מ' ואף עד 2.8 מ'.

הוא מצוי בהרים של גינאה החדשה וגם באיי גודאינף שממזרח לה עד לגובה של 1,000 מ' וכן ביערות וחי רוב הזמן על הקרקע. לתזונתו הוא מחפש יונקים קטנים, עופות קטנים וזוחלים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לאו ברונגרסמה
קטגוריה:פיתוניים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1953
סמל ניואה

סמל ניואה הוא הסמל של ניואה. הסמל אומץ בשנת 2021.

הגרסה הראשונה של הסמל המבוססת ברובה על סמל ניו זילנד נוצרה ב-1974 עת זכתה ניואה לעצמאות חלקית מניו זילנד.

==היסטוריה==
עד שנת 1974 שימש סמל ניו זילנד כסמלה הרשמי של ניואה. חוקת ניואה, שנכנסה לתוקף ב-19 באוקטובר 1974, קבעה כי לניואה יהיה סמל ייעודי שיהיה תחת אחריותו של יושב ראש הרשות המחוקקת של ניואה וייעשה בו שימוש על מסמכים רשמיים. בשנת 1977 הכירה ניו זילנד רשמית בסמל, והתייחסה אליו בחוקיה. עד שנת 2007 נעשה בסמל שימוש גם בטוקלאו בשנת 2007 הוחלף הסמל.<ref></ref>.

בשנת 2021 אושר סמל חדש למדינה וחוק לשימוש בו נחקק ב-29 בספטמבר 2021, עם זאת עיצוב זה כבר שימש כחריטה על מטבעות הנצחה שאינם במחזור שהופקו עבור ניואה על ידי המטבעה הניו זילנדית לפחות כבר בשנת 2019, כתחליף לדמותה של המלכה המנוחה אליזבת השנייה, בשנת 2023 הסמל נשאר על אף הכתרתו של צ'ארלס השלישי.

==עיצוב==

=== הסמל משנת 2021 ===
העיצוב של 2021 מורכב מכתר אדוארד הקדוש, מתחתיו עיגול חיצוני כחול בצורה של זר ״ניואי״ מסורתי המורכב מ-14 צדפים (המייצגים את 14 הכפרים של ניואה). העיגול החיצוני מקיף עיגול פנימי ירוק של עיצובי ״הייפו״ ( hiapo ), המייצגים את ה״פונואה״ (אדמה), ובתוכו עיצובים מסוגננים של עץ, המייצגים את החיים ואת ״טאגטה ניוה״ (אנשי ניואה). מתחת הסמל הפנימי ישנו של מעוקל הנושא את המוטו "Atua, Niue Tukulagi" (אלוהים, ניואה לנצח) ושני ״קטואה״ (אלות) מוצלבים, המייצגים הגנה וביטחון. בין המעגל החיצוני והפנימי מופיעות המילים "חותם ציבורי של ניואה" בצבע ירוק.

=== הסמל משנת 1974 עד 2021 ===
עיצובו של סמל ניואה הישן מבוסס ברובו המוחלט על סמל ניו זילנד. הוא מורכב מסמל ניו זילנד המוצג במלואו על מעגל לבן התחום בקו שחור דק. בחלק העליון של המעגל, מעל סמל ניו זילנד, נכתב "Public Seal of Niue" ("החותם הציבורי של ניואה"), ובחלקו התחתון נכתב "Niue" ("ניואה").

סמל ניו זילנד מורכב ממגן המחולק ל-4 רביעים בצבעי כחול ואדום, עליהם מעוטרים:
* כוכבי הצלב הדרומי (בדומה לדגל ניו זילנד)
* גיזת זהב (מסמלת את ענף גידול הצאן)
* אלומת שיבולי חיטה (מסמלת את ענף החקלאות)
* שני פטישים (מסמלים את ענפי הכרייה והתעשייה)
במרכז המגן רצועה אנכית לבנה, ועליה מעוטרות שלוש ספינות המייצגות את חשיבות הסחר הימי ואת ההגירה של המתיישבים לניו זילנד. למגן שני תומכים: מתיישבת אירופאית בהירת שיער הנושאת את דגל ניו זילנד, ולוחם מאורי הנושא מוט לחימה. מעל המגן ממוקם כתר אדוארד הקדוש, ומתחת למגן שני ענפי שרך וסרט עליו כתוב שם המדינה New Zealand.

== ראו גם ==
* דגל ניואה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניואה: סמלים לאומיים
ניואה
ניואה
חתונה על תנאי

"חתונה על תנאי" (באנגלית: "The Family Man") הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה קומית ורומנטיקה משנת 2000 בכיכובם של ניקולס קייג' וטיאה ליאוני. הסרט מתמקד באיש עסקים שרואה את המציאות שהייתה יכולה להיות לו אילו היה בוחר להתחתן לפני 13 שנה.

== עלילת הסרט ==
ג'ק קמפבל (ניקולס קייג') הוא מנהל עשיר מוול סטריט, ניו יורק. הוא באמצע תהליך של מיזוג חברות בעסקה של מילארדי דולרים. לערך של חיי משפחה אין משמעות רבה עבורו. בערב חג המולד הוא מופתע לשמוע שחברתו לשעבר, קייט (טיאה ליאוני), מנסה להתקשר אליו אחרי הרבה שנים, אך מתעלם. ביציאתו מהמשרד באותו ערב, הוא נכנס לחנות נוחות ומגלה אדם בשם קאש שמאיים באקדח על המוכר שלא מקבל את כרטיס הלוטו שלו שלטענתו שווה 238 דולר. ג'ק מציע לקנות את הכרטיס וביחד הם יוצאים החוצה. ג'ק מציע לקאש עזרה אך הוא מפקפק בג'ק ושואל אם הוא מרגיש שפספס משהו בחייו. ג'ק עונה שיש לו כל מה שהוא צריך. קאש מבשר במסתוריות "אתה הבאת את זה על עצמך" והשניים נפרדים.

בבוקר למחרת של חג המולד, ג'ק קם ומגלה שהוא נמצא בבית הממוקם בפרוור של ניו ג'רזי יחד עם קייט ושני ילדים. מבוהל ומבולבל, הוא ממהר למשרדו בניו-יורק אבל אף אחד לא מזהה אותו שם. ג'ק נתקל בקאש שמסביר שג'ק חווה הצצה למציאות אלטרנטיבית כדי ללמוד שיעור.

ג'ק מבין שהוא נמצא בחיים שהיו יכולים להיות לו אם לא היה טס ללונדון במסגרת ההתמחות שלו ב-1987 לפני 13 שנה, אלא היה נשאר עם חברתו קייט. כעת יש לו משפחה והוא איש מכירות של צמיגים. קייט היא אשתו והיא עורכת דין ללא מטרות רווח. מהר מאוד בתו מגלה שג'ק הנוכחי הוא אינו אביה האמיתי ומאמינה שהוא חייזר שהתחזה אבל מחליטה לעזור לו להסתגל לחייו החדשים. ג'ק מתאמץ להיכנס לתפקיד של איש משפחה ועושה כמה טעויות בדרך כמו פספוס פתיחת המתנות בחג המולד ושכחה של יום הנישואים שלו. למרות הקשיים, הוא מתחיל להצליח בחייו. הוא מתחבר לילדיו, מתאהב באשתו מחדש וקם כל בוקר לעבוד בעבודתו החדגונית.

בשרשרת של אירועים, ג'ק מוצא את עצמו לבסוף מקבל הצעת עבודה בחברת ההשקעות מחייו האמיתיים אחרי שהרשים את המנכ"ל. למרות השכר הגבוה וההטבות הרבות, קייט מתווכחת איתו וטוענת ששניהם מאושרים כבר עכשיו ושהם צריכים להיות אסירי תודה על חייהם המאושרים.

בדיוק שג'ק מבין לבסוף את הערך האמיתי של חיי המשפחה, הוא רואה את קאש פעם נוספת ודורש ממנו להישאר במציאות הנוכחית אך מגלה שחזר לחייו הקודמים והבודדים ביום למחרת. ג'ק הולך לפגוש את קייט שהשאירה לו הודעה ביום הקודם. הוא מוצא אותה באמצע אריזות כדי לעבור לפריז. כמו ג'ק, גם היא התרכזה במהלך השנים בקריירה ולא נישאה. הוא מגלה שהיא התקשרה אליו רק כדי להחזיר לו כמה חפצים שהשאיר אצלה בתקופה שבה היו חברים. ג'ק עוזב את דירתה בדרכו לטיסה שתוכננה לו במסגרת העבודה אך ברגע האחרון מתחרט ומפספס את הטיסה שלו. הוא מורה לנהג לנסוע לנמל התעופה מאיפה שקייט אמורה לטוס לפריז באותו ערב. הוא רץ אליה ומספר לה על המשפחה שהייתה להם במציאות האלטרנטיבית כדי לזכות באהבתה מחדש. מופתעת ומבולבלת, היא מסכימה לבסוף לדבר עם ג'ק ומפספסת את הטיסה שלה. הסרט מסתיים בסצנה בה ג'ק וקייט יושבים על כוס קפה ומדברים באחת המסעדות שבנמל התעופה ברמיזה לכך שהם הולכים לעבר עתיד משותף.

== צוות השחקנים ==
* ג'ק קמפבל: ניקולס קייג'
* קייט רינולדס: טיאה ליאוני
* קאש: דון צ'ידל
* ארני (חברו הטוב של ג'ק במציאות האלטרנטיבית): ג'רמי פיבן
* אנני קמפבל: מקנזי וגה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
סימונה אמנאר

סימונה אמנאר-טברה (ברומנית: Simona Amânar-Tabără; 7 באוקטובר 1979) היא מתעמלת רומניה בעבר, היא אלופה אולימפית בעלת 7 מדליות מהן 3 זהב (אטלנטה 1996 וסידני 2000), אלופת עולם בעלת 10 מדליות מהן 6 זהב (1994 - 1999) ואלופת אירופה בעלת 12 מדליות מהן 6 זהב (1994 - 2000).

== ביוגרפיה ==
אמנאר נולדה בקונסטנצה.

===אלופת עולם בתחרות קבוצתית===
באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה, בשנת 1994 זכתה אמנאר במדליית זהב בתחרות הקבוצתית.

===אלופת עולם===
באליפות העולם שנערכה בסבאה, יפן, בשנת 1995 זכתה אמנאר בשתי מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל קפיצות.

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה אמנאר ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, בתחרות קפיצות בתוצאה של 9.825 נק', לפני מו הוילן מסין (9.768 נק') ובת ארצה ג'ינה גוג'ן (9.750 נק'). מדליית כסף, בתחרות קרקע בתוצאה של 9.850 נק', אחרי ליליה פודקופייבה מאוקראינה (9.887 נק') ולפני דומיניק דווז מארצות הברית (9.837 נק') ומדליות ארד, בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 388.246 נק', אחרי ארצות הברית (389.225 נק') ורוסיה (388.404 נק') ובתחרות קרב-רב אישי ביחד עם בת ארצה לוויניה מילושוביץ' בתוצאה של 39.067 נק', אחרי ליליה פודקופייבה (39.255 נק') וג'ינה גוג'ן (39.075 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתרגיל מקבילים מדורגים (9.787 נק').

===אולימפיאדת השיא===
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה אמנאר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בתחרויות החשבות ביותר, בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 154.608 נק', לפני רוסיה (154.403 נק') וארצות הברית (152.933 נק') ובתחרות קרב-רב אישי בתוצאה של 38.642 נק', לפני בת ארצה מריה אולרו (38.581 נק') וליו שואן מסין (38.418 נק'). מדליית ארד, בתרגיל קרקע בתוצאה של 9.712 נק', אחרי ילנה זמולודצ'יקובה (9.850 נק') וסבטלאנה חורקינה (9.812 נק') שתיהן מרוסיה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בתרגיל קפיצות בתוצאה של 9.537 נק'.

==קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלופות עולם בהתעמלות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קרב-רב
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצות
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אלופות אולימפיות רומניות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית רומניות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית רומניות: התעמלות
קטגוריה:רומניות שנולדו ב-1979
ניווט מקורב

הנווט מסמן את המיקום ב-9 במשולש ועל סמך הדרך והמהירות הידועה מעריך את מיקומו בשעה 9:30 ו10:00
בניווט, חישוב-מיקום מקורב או ניווט מקורב (באנגלית: Dead reckoning) הוא חישוב רציף של מיקום, כיוון ומהירות ללא כל צורך במידע חיצוני, אלא על סמך מיקום שנקבע קודם לכן (קבע) וחישוב התקדמות על סמך מהירות ידועה או משוערת, דרך וזמן שעבר.

סכנה נפוצה בניווט מקורב היא הנטייה לטעויות נגררות והנחות לא נכונות על תנאי הדרך (מהירות רוח לדוגמה) - מה שמטעה את המנווט בנוגע למיקומו ועלול להוביל לתאונות קשות כמו התרסקות טיסת 571 של חיל האוויר האורוגוואי.

==קישורים חיצוניים==
* "[http://www.kachol.com/ContentPage.aspx?id=1464 ככה בערך... ניווט טרום עידן ה-.G.P.S]." כחול- מגזין השיט והספורט הימי.
* האקדמיה ללשון העברית, מילון לתחבורה אווירית, תשס"א: [https://terms.hebrew-academy.org.il/munnah/86551_1 נִוּוּט חִשּׁוּבִי].
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניווט