OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחסי ברזיל–ונצואלה

יחסי ברזיל–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים בין ברזיל וונצואלה.

== היסטוריה ==
בשנת 2001, ונצואלה וברזיל פתחו קו מתח גבוה בין שתי המדינות לאספקת חשמל מוונצואלה לצפון ברזיל מורעבת האנרגיה. הקו מספק חשמל הידרואלקטרי זול לברזיל וגם מכניס לוונצואלה עשרות מיליוני דולרים מדי שנה.<ref></ref>
מפגש נשיאי דרום אמריקה בברזיל בשנת [[2009. לולה דה סילבה מברזיל נמצא במרכז, והוגו צ'אווס מוונצואלה הכי ימני.]]
בשנת 2007, ברזיל וונצואלה התחייבו לקשרי סחר ואנרגיה הדוקים יותר, כולל בניית בית זיקוק חדש בברזיל. תוכנית בתי הזיקוק של 4.5 מיליארד דולר שהושלמה ב-2010 היא בבעלות של 40% על ידי חברת הנפט הממשלתית של ונצואלה PDVSA, בעוד שחברת הנפט הלאומית של ברזיל Petrobras מחזיקה בשאר.<ref></ref>

ונצואלה רכשה 1,500 טונות של פולי קפה מברזיל ב-10 באוגוסט 2009, לאחר שהסתכסכה עם קולומביה בשל החלטתה לאפשר נוכחות מוגברת של ארצות הברית בבסיסיה הצבאיים.<ref name="Venezuela shops in Argentina after Colombia spat"></ref>

ב-18 ביוני 2015, משלחת של סנאטורים ברזילאים בראשות הסנאטור. אאסיו נווס (המורכבת בעיקר על ידי מחוקקים מהאופוזיציה לנשיאה דילמה רוסף) טסה לקראקס כדי לבקר את האסיר הוונצואלי לאופולדו לופס ומשפחות של קורבנות ההפגנות נגד הנשיא ניקולאס מדורו. במרחק של כקילומטר מנמל התעופה הבין-לאומי סימון בוליבר, נמנע מהרכב שהוביל את הסנטורים להמשיך בנסיעה לאחר שנעצר והוקף על ידי מפגינים ממשלתיים.<ref></ref> לבסוף, הסנאטורים הברזילאים החליטו לחזור לברזיל באותו יום. הבתים המחוקקים Câmara dos Deputados ו-Senado Federal של ברזיל הוציאו הצעות דחייה לאירועים כאלה. משרד החוץ של ברזיל פרסם הערה רשמית המביע את רוגזו על "מעשי העוינות הבלתי מקובלים" שאירעו באותו יום וביקש הסברים רשמיים מממשלת ונצואלה.

במהלך שלטונו של הנשיא ז'איר בולסונארו מאז 2019, ברזיל ניתקה את היחסים עם ממשלת ונצואלה הנוכחית של הנשיא ניקולאס מדורו. ברזיל הורידה את דירוג יחסיה הדיפלומטיים עם ממשלת ונצואלה השלטת. במשבר הנשיאותי בוונצואלה, ברזיל הכירה במנהיג האופוזיציה בוונצואלה חואן גואידו כנשיא הלגיטימי של ונצואלה.<ref></ref> באפריל 2020, ברזיל סגרה את השגרירות שלה בוונצואלה.

בשנת 2023 ברזיל חידשה את יחסיה עם ונצואלה<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
הטבח בנונג בואה למפו

הטבח בנונג בואה למפו הוא פיגוע ירי, דקירה ודריסה שהתרחש ב-6 באוקטובר 2022 במחוז נונג בואה למפו שבתאילנד, ובו נהרגו לפחות 38 בני אדם, מתוכם 24 ילדים.

== הטבח ==
ב-6 באוקטובר 2022, בסביבות השעה 11:24 (שעון תאילנד), המפגע, פניה חמרב, יצא מאזור מגוריו כשהוא נוהג בטנדר לבן. הוא הגיע למעון הילדים בשעה 12:50, זמן קצר לאחר ארוחת הצהריים, והחל בטבח. כשהוא חמוש באקדח, רובה ובסכין, הוא ירה באב ובבנו מחוץ לבניין מעון הילדים. לאחר מכן תקף ארבעה או חמישה אנשי צוות, מתוכם שלושה נהרגו. אחת מההרוגות הייתה מורה בחודש השמיני להריונה. מספר אנשי צוות ברחו מהזירה.

לאחר מכן נכנס חמרב לחדר בו ישנו הילדים ותקף אותם בסכין. במהלך הטבח היו 30 ילדים במעון הילדים. גופותיהם של 19 ילדים ושלוש ילדות נמצאו במעון הילדים, וגופותיהם של ילד ושל מבוגר נמצאו בבניין ממשלתי סמוך.

בסיום הטבח במעון ברח חמרב מהזירה בטנדר. כאשר עבר באזור נונג קונג סי , ירה חמרב למוות בשבעה אנשים. בנוסף, דרס עוברי אורח באמצעות הטנדר, ופצע שניים. בכפר תה אוטאי נואה (Tha Uthai Nuea) הוא הכה למוות את תושב הכפר. כאשר הגיע לביתו שרף את הרכב. בביתו הוא רצח את אשתו, בנו והתאבד<ref></ref> 

== הקורבנות ==
36 בני אדם נהרגו בטבח, מתוכם לפחות 24 ילדים. טווח הגילאים של ההרוגים נע בין 3 ל-69. עשרה בני אדם נוספים נפצעו. חקירה משטרתית העלתה שרוב הקורבנות נהרגו כתוצאה מירי ופצעי דקירה.

== המפגע ==
היורה זוהה על-ידי המשטרה כפניה חמרב (באנגלית: Panya Khamrab, בתאית: ปัญญา คำราบ) בן ה-34. חמרב היה תושב מחוז נונג בואה למפו, והיה שוטר לשעבר במשטרת נה ואנג .. הוא היה מכור לסמים שנים רבות וגם טופל על מחלת נפש.

== ראו גם ==
* הירי בנאקון ראטצ'אסימה

==הערות שוליים==

קטגוריה:פשע בתאילנד
קטגוריה:מעשי טבח
קטגוריה:פעולות טרור ב-2022
קטגוריה:רצח ילדים
קטגוריה:אירועי דקירה המוניים
יחסי ונצואלה–טורקיה

יחסי ונצואלה–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים בין טורקיה לוונצואלה, אשר כוננו ב-1950.

== היסטוריה ==
בשל המרחק הגאוגרפי והעובדה ששתי המדינות התמקדו יותר בגאוגרפיה משלהן, היחסים נותרו מוגבלים עד 2016.<ref></ref> לאחר מותו של הוגו צ'אווס במרץ 2013, סגן ראש הממשלה הטורקי, בשיר אטליי, השתתף בהלוויה ואמר כי מותו של נשיא ונצואלה המנוח רעד ברחבי אמריקה הלטינית. הביקור בוונצואלה של סגן ראש הממשלה אטליי סומן כחשוב ביותר ליחסיה העתידיים עם ונצואלה.<ref></ref>

בעקבות השותפות הכלכלית הגוברת בין ונצואלה וטורקיה באוקטובר 2016, טורקיש איירליינס החלה להציע טיסות ישירות מדצמבר 2016 המקשרות בין קראקס לאיסטנבול (דרך הוואנה, קובה) במאמץ "לקשר ולהרחיב את המגעים" בין שתי המדינות.<ref></ref>

היחסים החלו להתפתח עם ההתפתחויות האחרונות וביקורים הדדיים ברמה גבוהה. הביקור הרשמי הראשון בין שתי המדינות ברמה הנשיאותית היה באוקטובר 2017 כאשר נשיא ונצואלה ניקולאס מדורו ביקר בטורקיה. בדצמבר 2018, נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ביקר בוונצואלה ולא תמך בטענתו של חואן גואידו חודש לאחר מכן.<ref></ref>

רויטרס דיווחה כי בשנת 2018, 23 טונות של זהב כרוי נלקחו מוונצואלה לאיסטנבול.<ref name="8tons"></ref> בתשעת החודשים הראשונים של 2018, יצוא הזהב של ונצואלה לטורקיה עלה מאפס בשנה הקודמת ל-900 מיליון דולר.<ref name="CNBCGold"></ref>

בעקבות ניסיון ההתקוממות בוונצואלה ב-2019, ארדואן גינה את מעשיו של גואידו, וצייץ בטוויטר "מי שמנסה למנות מושל קולוניאלי פוסט-מודרני בוונצואלה, שם הנשיא ממונה בבחירות ובמקום שבו העם שולט, צריכים לדעת שרק בחירות דמוקרטיות יכול לקבוע כיצד מדינה מנוהלת".<ref name="Yahoo"></ref><ref></ref>

טורקיה וונצואלה פיתחו יחסים טובים בשנים האחרונות. בנובמבר 2021, טורקיה שיבחה את ונצואלה על הבחירות האזוריות השנויות במחלוקת האחרונות שלה, אם כי מחלקת המדינה האמריקאית כינתה את הבחירות בוונצואלה "פגומות"<ref></ref> על פי דו"ח מרכז וילסון על היחסים בין טורקיה לוונצואלה: הנשיא רג'פ טאיפ ארדואן התקרב למדורו "מבוסס על הסלידה ההדדית של שני המנהיגים מהמערב ותסכול מהסנקציות של ארצות הברית. למרות ההבדלים האידאולוגיים ביניהם, שני המנהיגים האוטוריטריים פיתחו קשרים אישיים חזקים".<ref></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
* טורקיה מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס וקונסוליית כבוד במרקאיבו.
* ונצואלה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה באיסטנבול.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי ונצואלה–מלזיה

יחסי ונצואלה–מלזיה הם יחסי החוץ בין ונצואלה ומלזיה. למלזיה שגרירות בקראקס, בירת ונצואלה, מאז 1990,<ref name="my"></ref> ולוונצואלה שגרירות בקואלה לומפור, בירת מלזיה.<ref></ref> יחסים דיפלומטיים כוננו ב-18 בדצמבר 1986.<ref name="my" /> שתי המדינות חברות מלאות ב-G77.

== היסטוריה ==
הנשיא הוגו צ'אווס ביקר לראשונה במלזיה ב-1999,<ref></ref> וביקר שוב באוגוסט 2006 כדי לדון בהשקעות בתעשיית שמן הדקלים של מלזיה ולגוון את תעשיית האנרגיה של ונצואלה.<ref name="visit"></ref> מלזיה הבטיחה לתמוך בהצעה של ונצואלה למושב במועצת הביטחון של האו"ם.<ref></ref><ref></ref> במהלך הטיול נחתם הסכם הימנעות מכפל מס.<ref></ref>

== יחסים כלכליים ==
צ'אווס הציע בדצמבר 2006 כי ונצואלה תקים בית זיקוק במלזיה,<ref></ref> וגולדן הופ, חברת שמן דקלים בבעלות ממשלתית של מלזיה, הסכימה עם חברת הנפט הממשלתית של ונצואלה לגדל 40,000 דונם של שמן דקלים בוונצואלה,<ref name="gateway"></ref> בעוד שהחברה המלזית Petronas תתחיל בחיפושי נפט בוונצואלה.<ref></ref> מלזיה גם הסכימה לעזור לוונצואלה בתכנון עיר.<ref></ref>

מועצת עסקים מלזיה–ונצואלה הוקמה ביולי 2008,<ref></ref> בין השאר כדי שוונצואלה תוכל ללמוד מהניסיון המלזי בהפחתת העוני.<ref></ref> הסחר הדו-צדדי היה רק 6.6 מיליון דולר ב-1990, כאשר המדינות חתמו על הסכם סחר דו-צדדי,<ref></ref> 30.6 מיליון דולר ב-1998, כאשר ונצואלה הקימה הגנות משפטיות על השקעות זרות,<ref></ref> 19.8 מיליון דולר ב-2004, מיליון דולר ב-2005, ו-61.68 מיליון דולר ב-2007, כאשר רק 250,000 דולר הם יצוא מוונצואלה. שגריר ונצואלה במלזיה הציע בפברואר 2009 לשתי המדינות להקים מוסד פיננסי חדש למדינות מתפתחות.<ref> </ref>

מלזיה ערכה "שבוע ונצואלה" ביולי 2006,<ref></ref> 2007,<ref></ref> ו-2008.<ref></ref><ref></ref>

== הערות שוליים ==
אקווהשילד מדיקל

אקווהשילד מדיקל בע"מ, המוכרת במותג Equashield, היא חברת מכשור רפואי ישראלית שהוקמה בשנת 2009.

החברה מעסיקה נכון לאוקטובר 2022, כ-460 עובדים, מתוכם כ-380 בישראל, בפארק התעשייה תפן שבגליל המערבי והיתר בארצות הברית ובאירופה.

לחברה שני מסלולי פעילות:
* ייצור מזרקים חד-פעמיים אטומים (CSTD ) להולכת תרופות מסוכנות, כך שנוזל התרופה לא יסכן את המטפלים בתרופה (רוקחים ואחיות).
* ייצור מערכות רובוטיות המשמשות להכנה של תרופות להזרקה בבתי מרקחת ובבתי חולים.

לחברה פטנטים רשומים אחדים.

==היסטוריה==
חברת אקווהשילד מדיקל הוקמה באפריל 2009 על-ידי אריק שם טוב, המשמש מנכ"ל החברה, ומרינו קריחלי. יו"ר החברה הוא מירון מן. המשרד הראשי של החברה שוכן ב שבמדינת ניו יורק והמפעל שלה שוכן במגדל תפן. 

באוקטובר 2022 רכשה קרן ההשקעות הפינית מבעלי החברה 25% ממניותיהם תמורת 300 מיליון דולר. בכך הפכה החברה לחד-קרן.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצרני מכשור רפואי ישראלים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2009
קטגוריה:מגדל תפן: חברות
קטגוריה:חברות חד קרן ישראליות
יחסי ונצואלה–פקיסטן

יחסי ונצואלה–פקיסטן הם יחסי החוץ בין ונצואלה ופקיסטן.

== סקירה כללית ==
בשנת 2008 פקיסטן וונצואלה הסכימו לקיים משא ומתן על אמנה למניעת כפל מס החל על סחר, מסחר ושירותים בין שתי המדינות. הקבינט הפקיסטני אישר את תחילת המשא ומתן להסכם על הימנעות מכפל מס עם ונצואלה בשנת 2008.

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2020, פקיסטן ייצאה בשווי 814 אלף דולר לוונצואלה. המוצרים העיקריים שפקיסטן ייצאה לוונצואלה הם בדי כותנה סינתטית קלה (146 אלף דולר), צמיגי גומי (130 אלף דולר) וכותנה מעורבת קלה (124 אלף דולר). במהלך 25 השנים האחרונות ירד היצוא של פקיסטן לוונצואלה בשיעור שנתי של 4.78%, מ-2.77 מיליון דולר ב-1995 ל-814 אלף דולר ב-2020. בשנת 2020, פקיסטן לא ייצאה שום שירות לוונצואלה.

באותה שנה, ונצואלה ייצאה בשווי 793 אלף דולר לפקיסטן. המוצרים העיקריים שוונצואלה ייצאה לפקיסטן היו גרוטאות ברזל (479 אלף דולר), קטניות מיובשות ( 313 אלף דולר) וחולצות גברים לא סרוגות (1.71 אלף דולר). במהלך 25 השנים האחרונות גדל הייצוא של ונצואלה לפקיסטן בשיעור שנתי של 8.87%, מ-94.8 אלף דולר ב-1995 ל-793 אלף דולר ב-2020. בשנת 2020, ונצואלה לא ייצאה שירותים כלשהם לפקיסטן.

== הערות שוליים ==
טירת שלושת הדרקונים

טירת שלושת הדרקונים (בקטלאנית: Castell dels Tres Dragons, בספרדית: Castillo de los Tres Dragones), הוא השם הפופולרי שניתן לבניין בסגנון מודרניזם קטלאני שנבנה בין השנים 1887–1888 כבית קפה-מסעדה עבור התערוכה העולמית של ברצלונה ב-1888 ותוכנן בידי ליואיס דומנק אי מונטנר. שם זה אומץ כנראה מהמחזה משנת 1865 מאת Serafí Pitarra.

==היסטוריה==
בתקופה זו הייתה אחד המבנים המרכזיים של התערוכה, בהשוואה לארמון האמנויות שפורק לאחר התערוכה. הטירה מוקמה בקצה הרחוב הראשי שעובר משער הניצחון לפארק המצודה. העבודות החלו בספטמבר 1887, אך בשל עיכובים רבים, היא לא היה מוכנה ביום הפתיחה הרשמי של התערוכה, ב-8 באפריל, ופתיחתה נדחתה עד ל-17 באוגוסט. 9 ימים לאחר פתיחת התערוכה. מסיבה זו התפטר דומנק אי מונטנר מתפקיד האדריכל האחראי.

בתום התערוכה, דומנש ייסד בטירה סדנה לאמנות תעשייתית הקשורה לאדריכלות, בשיתוף פעולה אפשרי עם אנטוני מריה גאליסה אי סוקה. מאוחר יותר הוא הקדיש אותה לשמש כמוזיאון להיסטוריה, ארכאולוגיה, ביולוגיה ומדעי הטבע. במהלך מלחמת האזרחים בספרד היא נסגרה, לאחר שספגה נזקים מסוימים בעקבות הפצצה שבוצעה בידי חיל האוויר של פרנקו. בין השנים 1942 ל-1945 שימשה כחדר אוכל לסיוע סוציאלי, ולאחר מכן חזרה לתפקד כמוזיאון הזואולוגיה של ברצלונה, בהתאמות מסוימות, בין השנים 1920 ל-2010, כאשר האוסף פורק והועבר למוזיאון החדש למדעי הטבע (בקטלאנית: Museu de Ciències Naturals de Barcelona) בבניין הפורום . בבניין בוצעו עבודות שיקום יסודיות בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי האדריכלים כריסטיאן צ'יריצ'י, פפ בונט וקרלס באסו.

==מבנה==
טירת שלושת הדרקונים בחורף.
המבנה עשוי מלבנים וחיפויי פח, והוא בנוי בצורת טירה עטורת קרבות. צורתה כמעט ריבועית, עם ארבעה מגדלים בפינות ושבילים היקפיים העוברים בין קירות כפולים. יש לה מבנה חדשני ברור של לבנים וברזל, הדומה לזו שהופיעה בהצעה של הנדריק פטרוס ברלחה בפרויקט שלו עבור בניין הבורסה של אמסטרדם.

העיטור, ברובו קרמי, כולל ציורים מאת ג'ואן לימונה ואלכסנדרה דה ריקר (1888), ופיוס פונט אי קוואר וחואן בפטיסטה אגוילר אמת (Joan Baptista Aguilar-Amat; 1927), פסלים שעוצבו על ידי אנטוני וילנובה ובוצעו על ידי אלפונס ג'ויול (1888) האחים גונזלס (1927), וקרמיקה ממפעל Pujol i Bausis הסמוך. ניתן לראות אלמנטים דקורטיביים על הקרבות, על לוחות כחול-לבן בצורת מגן מתארים סדרה של צמחים ובעלי חיים, כולל מספר משקאות ומשקאות חריפים. חלונות הוויטראז', שאבדו חלקית, היו פרי עבודתו של אנטוני ריגלט אי בלנש.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברצלונה: מבנים
מוזיאון מדעי הטבע של ברצלונה

מוזיאון מדעי הטבע של ברצלונה (בקטלאנית: Museu de Ciències Naturals de Barcelona; בספרדית: Museo de Ciencias Naturales de Barcelona) הוא מוזיאון להיסטוריה של הטבע הממוקם בברצלונה, ספרד.

==היסטוריה==
המוזיאון נוסד בשנת 1882 בעקבות העזבון, החסות והצוואה של מתווך עסקי מקומי, פרנססק מרטורל אי פניה (1822–1878), אשר השאיר לצורך זה לעיר ברצלונה את אוספי הארכאולוגיה וידיעת הטבע האישיים שלו. עם הקמתו בשנת 1882 נקרא "מוזיאון מרטורל לארכאולוגיה ומדעי הטבע" (בספרדית: Museo Martorell de Arqueologia y Ciencias Naturales) והיה הבניין הראשון בהיסטוריה של ברצלונה שתוכנן כמוזיאון. זמן לא רב לאחר מכן, האוספים הארכאולוגיים, הבוטניים והזואולוגיים הועברו למקום אחר והשם שונה ל"מוזיאון מרטורל לגאולוגיה" (Museo Martorell de Geologia). בניין נוסף שנמצא גם הוא בפארק המצודה, טירת שלושת הדרקונים הסמוכה, שנבנתה ב-1888 עבור התערוכה העולמית של ברצלונה, הוקצה למוזיאון למדעי הטבע של ברצלונה ב-1917 והחל להציג את האוספים הזואולוגיים החל מ-1920. שני המבנים, המוזיאון הגאולוגי במוזיאון מרטורל והמוזיאון הזואולוגי בטירת שלושת הדרקונים, סגרו את שעריהם לציבור בשנת 2010, למרות שהם עדיין משתייכים לאותו מוסד, המוזיאון למדעי הטבע. בינתיים, שני הגנים הבוטניים העיקריים של העיר, הגן הבוטני ההיסטורי של ברצלונה (נוסד ב-1930) והגן הבוטני של ברצלונה (נוסד ב-1999), הצטרפו למוזיאון ב-2008. בשנת 2010 הוקצה גם בניין הפורום למוזיאון. הוא נועד להציג לציבור תערוכת קבע מרכזית של המוסד, שנפתחה לקהל במרץ 2011. בתחילה נקרא "המוזיאון הכחול" (בקטלאנית: el Museu Blau), ובדצמבר 2017, בניין הפורום שינה את שמו לפונקציה שהוקצתה לו והחליך לשם הרשמי של המוסד - מוזיאון מדעי הטבע של ברצלונה.

==המוזיאון כיום==
מאז שנת 2011 הגיע מיזוג הגופים הללו לחמישה אתרים שונים, כולם מוכרים כמושבים רשמיים של המוזיאון:
* מוזיאון מרטורל, מקום מושבו המקורי של המוזיאון למדעי הטבע, שנבנה בשנת 1882. בניין זה סגור לציבור מאז 2010.
* מעבדת הטבע (Laboratori de Natura), בטירת שלושת הדרקונים, שאירחה את מוזיאון הזואולוגיה משנת 1920 עד 2010. גם בניין זה סגור לציבור מאז 2010.
* הגן הבוטני ההיסטורי של ברצלונה (שוכן במונז'ואיק, נוסד ב-1930, הצטרף למוזיאון למדעי הטבע ב-2008).
* הגן הבוטני של ברצלונה (נמצא גם הוא במונז'ואיק, נוסד ב-1999, הצטרף למוזיאון למדעי הטבע ב-2008).
* "מוזיאון מדעי הטבע של ברצלונה", בבניין הפורום, שהוקם בשנת 2004. כאשר נחנך בשנת 2011, מוזיאון זה נקרא "המוזיאון הכחול" אך שמו שונה בדצמבר 2017.

==קישורים חיצוניים==

* 

<div class="mw-content-ltr">
* [https://welovebarcelona.de/museu-blau-barcelona/ Architecture and concept] (German)
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברצלונה: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה של הטבע
מקס פרוידנטל

מקס פרוידנטל (בגרמנית: Max Freudenthal; 12 ביוני 1868, באד נוישטאדט אן דר זאלה – 11 ביולי 1937, מינכן) היה רב רפורמי יהודי גרמני, היסטוריון של היהדות בבוואריה.

עבודתו ההיסטורית התמקדה בהיסטוריוגרפיה אזורית עם דגש על תולדות יהודי המקום, כך כתב את עבודותיו על משתתפיו היהודיים של יריד הסחר של לייפציג, על הקהילות היהודיות בנירנברג ובדסאו ועל משפחת גומפרץ (יחד עם דוד קאופמן).

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Eugen Pessen: Freudenthal, Max. In: Jüdisches Lexikon, Band II., Berlin 1927.
* Bernhard Vogt: Freudenthal, Max. In: Julius Hans Schoeps (Hrsg.): Neues Lexikon des Judentums. Bertelsmann Lexikon Verlag, Gütersloh/München 1992, -X (identisch in Neuauflage Gütersloh 2000).
* Jeannette Strauss Almstad / Matthias Wolfes : Max Freudenthal. In: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 19, Bautz, Nordhausen 2001, , Sp. 448–452.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.alemannia-judaica.de/bad_neuhaus_synagoge.htm על משפחת פרוידנטל], בדף על בית הכנסת של באד נויהאוס, עיירת הולדתו
* 

קטגוריה:רבנים רפורמים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1937
נוזלי גוף

תאי נוזלים תוך-תאיים וחוץ-תאיים. תא הנוזלים החוץ-תאי מחולק לנוזל הבין-תאי ולתאי הנוזלים התוך-וסקולריים.
נוזלי גוף או נוזלים ביולוגיים הם נוזלים הקיימים בתוך גוף האדם. בגברים מבוגרים בריאים רזים, אחוז המים בגוף נע בין 60 ל-67 ממשקל הגוף הכולל. האחוז מעט נמוך יותר אצל נשים (52–55%).<ref></ref><ref name="lote"></ref> אחוז הנוזל המדויק ביחס למשקל הגוף, עומד ביחס הפוך לאחוז השומן בגוף. לגבר רזה במשקל 70 ק"ג, למשל, יש כ-42 (42–47) ליטר מים בגופו.

גוף המים הכולל מחולק לתאי נוזלים,<ref name="Tabers_BodyFluid"></ref> בין תא הנוזל התוך תאי ותא הנוזל החוץ-תאי היחס הוא שניים על אחד.

== תאים לפי מיקום ==
* נוזל תוך תאי (ICF) , המורכב מציטוזול ונוזלים בגרעין התא<ref name="Liachovitzky2015"></ref>
* נוזל חוץ תאי
** נוזל תוך פלזמה (דם)
** נוזל חוץ תאי
** נוזל לימפה 

== בריאות ==
נוזל גוף הוא המונח המשמש לרוב בהקשרים רפואיים ובריאותיים. שיטות רפואה, בריאות ציבוריות והיגיינה אישית מודרניות מתייחסות לנוזלי הגוף כלא נקיים. הסיבה לכך היא שהם יכולים להיות וקטורים למחלות זיהומיות, כגון מחלות המועברות במגע מיני או מחלות הנישאות בדם . אמצעי זהירות אוניברסליים ומין בטוח מנסים להימנע מחילופי נוזלי גוף. ניתן לנתח נוזלי גוף במעבדה רפואית על מנת למצוא חיידקים, דלקות, סרטן ועוד.

=== דגימות קליניות ===
דגימות קליניות מוגדרות בדרך כלל כחומרים לא זיהומיים של בני אדם או בעלי חיים, כולל דם, רוק, הפרשות, רקמות גוף ונוזלי רקמות, וגם תרופות שהן מוצרי דם .<ref>[http://www.fedex.com/us/packaging/guides/Clinical_fxcom.pdf Packaging Guidelines for Clinical Samples] - Retrieved 7 August 2014.</ref> בהקשרים רפואיים, מדובר בדגימה שנלקחת לאבחנה, ולזיהוי מחלה או מצב.<ref>[http://www.thefreedictionary.com/specimen specimen] - www.thefreedictionary.com. Retrieved 7 August 2014</ref>

=== דגימה ===
דגימה של נוזלי גוף כוללות:
* דגימת דם בבדיקת דם, כולל:
** דגימת דם עורקית, כמו ניקור עורק רדיאלי 
** נטילת דם ורידי
* ניקור מותני לדגימת נוזל מוחי
* Paracentesis לדגימת נוזל הצפק 
* Thoracocentesis לדגימת נוזל פלאורלי 
* בדיקת מי שפיר לדגימת מי שפיר

== ראו גם ==
* מספר ההתרבות הבסיסי
* ברבק
* ארבע הליחות
* היגיינה
* דרכי היטהרות מטומאה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:אבחנה רפואית
משפחת גומפרץ

משפחת גומפרץ (בגרמנית: Gomperz וגם: Gumperts, ו-Gumprechts) היא משפחה יהודית ותיקה, חשובה ומפורסמת בגרמניה.

ראשיתה המתועדת של המשפחה ב (השם הפרטי גומפרכט, נפוץ כבר ב) באזור הריין התחתון , בערים אמריך , קלווה ווזל . במאות הבאות שגשגה המשפחה ובניה התגוררו ברחבי גרמניה: בברלין, ברסלאו, המבורג ופירת וערים נוספות. ענף של המשפחה השתקע באמסטרדם שבהולנד וענף נוסף בלונדון, שממנו מקורם של בני המשפחה שהתיישבו בארצות הברית.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* David Kaufmann, Max Freudenthal: Die Familie Gomperz, Zur Geschichte jüdischer Familien III. J. Kauffmann, Frankfurt a.M. 1907.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.deutsche-biographie.de/gnd132593742.html Gomperz (Gumperts, Gumprechts)] באתר הביוגרפיה הגרמנית החדשה

קטגוריה:משפחות יהודיות בגרמניה
גן החיות של ברצלונה

גן החיות של ברצלונה (בקטלאנית: Parc Zoològic de Barcelona; בספרדית: Parque Zoológico de Barcelona) הוא גן חיות בפארק המצודה בברצלונה, קטלוניה, ספרד. גן החיות היה ידוע בעולם כביתו של "פתית שלג" (Snowflake), הגורילה הלבקנית היחידה הידועה, שמתה ב-2003.

==בעלי חיים ותערוכות==
האטרקציות של גן החיות כוללות בית פרימטים, טרריום, "ארץ הדרקונים" הכוללת דרקוני קומודו ו"אקוורמה" למופעי דולפינים.

בפארק יש 4 דולפינים: אנאק (נקבה), בלאו (זכר), טומאי (זכר) ו-נויק (זכר).

==חילוץ==
ב-8 בדצמבר 2014 קפץ גבר בן 45 לתוך מתחם האריות. הוא ננשך ונשרט, אך חולץ ובסופו של דבר החלים מפציעותיו.

==מגפת הקורונה==
ב-8 בדצמבר 2020, ארבעה אריות בגן החיות נמצאו חיוביים לקורונה .

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברצלונה: מבנים
ברצלונה
יחסי ונצואלה–תאילנד

תאילנד מסומנת בירוק, ונצואלה מסומנת בכתום
יחסי ונצואלה–תאילנד הם יחסי החוץ בין ונצואלה ותאילנד.

== סקירה כללית ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 באוגוסט 1982. בשנת 2017 הגיעו לתאילנד 2,956 תיירים מהרפובליקה הבוליברית של ונצואלה (עלייה של 6% לעומת 2016).

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2018 הסתכם הסחר בין המדינות ב-50.88 מיליון דולר. תאילנד ייצאה בשווי 46.88 מיליון דולר בעיקר, מקררים, מקפיאים, גומי, מכוניות, מכונות ורכיבים מכניים ומוצרי גומי, וייבאה בשווי 4 מיליון דולר בעיקר, עפרות, מתכות, גרוטאות מתכת, בעלי חיים ומוצרים מהחי, משקאות, מים מינרליים, משקאות קלים ומשקאות חריפים, כימיקלים ומכשירים שונים.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ונצואלה מיוצגת בתאילנד אמצעות שגרירותה בקואלה לומפור, מלזיה.
* תאילנד מיוצגת בוונצואלה באמצעות שגרירותה בלימה, פרו, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בקראקס.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יוסף (ג'וג'ו) אוחנה

יוסף (ג'וג'ו) אוחנה (1 בינואר 1954 – 13 בנובמבר 1973) היה חייל צה"ל, בעל עיטור המופת על מעשה הגבורה שגילה בקרב, במהלך מבצע קינוח לכיבוש מוצב החרמון לקראת סופה של מלחמת יום הכיפורים בחזית הסורית.

==ביוגרפיה==
אוחנה נולד במרוקו בשנת 1954 לסולטנה ואברהם. הוא עלה ארצה בשנת 1955 עם משפחתו. הוא למד בבית-הספר היסודי "חוני המעגל" וסיים את לימודיו התיכוניים בחצור הגלילית.

אוחנה התגייס לצה"ל בתחילת נובמבר 1971 והוצב בחטיבת גולני, בגדוד "הבוקעים". על שירותו הוענק לו "אות השירות המבצעי".

ב-22 באוקטובר 1973, השתתף אוחנה בקרב על החרמון. הוא התרומם כשהמאג בידו וירה לעבר הכוחות הסורים. כשהוא ללא מחסה ירה לכיוון הצבא הסורי. במעשהו אפשר לפנות את הפצועים ולטפל בהם. משאזלה התחמושת שלו, חזר להביא תחמושת והמשיך לחפות על חבריו שפינו את הפצועים, וכך עמד שעה וחצי עד כניעת הצבא הסורי בצהריים.

כשלושה שבועות לאחר מכן, ב-13 בנובמבר 1973, במהלך מלחמת ההתשה במובלעת הסורית, נורה אוחנה ונהרג בעת קרב יריות שהתחולל באזור מזרעת בית ג'ן.

אוחנה הובא למנוחות בבית-העלמין בנהריה. הוא השאיר אחריו אב, אם, שלושה אחים ואחות. לאחר מותו הועלה לדרגת רב-טוראי.

בחודש מאי 1975 הוענק לו עיטור המופת על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור:

==הנצחה==
לאחר מותו תרמו הוריו ספר תורה לזכרו, לבית הכנסת "עץ חיים" בחצור הגלילית. שבועון "במחנה" פרסם כתבה אודות מעשה גבורתו, ושמה "חיפוי עד הסוף".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמי חטיבת גולני
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בנהריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
יחסי ונצואלה – ניו זילנד

יחסי ונצואלה–ניו זילנד הם יחסי החוץ בין ונצואלה וניו זילנד.

== סקירה כללית ==
ניו זילנד לא הכירה בתוצאות הבחירות לנשיאות בוונצואלה 2018, שבהן הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח. בשנת 2019, במהלך המשבר הנשיאותי של ונצואלה, שר החוץ של ניו זילנד, וינסטון פיטרס, הביע כי המדינה צריכה "להחליט על עתידה באמצעות בחירות חופשיות והוגנות", וסירב לקחת צד בסכסוך או להציע הכרה רשמית למדורו או לחואן גואידו.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ניו זילנד מיוצגת בוונצואלה באמצעות שגרירותה במקסיקו סיטי, מקסיקו.
* ונצואלה מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה, אוסטרליה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
לוליטה (שיר של גידי גוב)

לוליטה הוא שיר שכתב מאיר אריאל, הלחין יהודה פוליקר וביצע הזמר הישראלי גידי גוב. הוא נכלל באלבום הסולו הרביעי של גוב, "דרך ארץ", שיצא לאור ב־1987.

== רקע ==
השם "לוליטה" לקוח מהיצירה הקלאסית בעלת אותו השם של הסופר הרוסי ולדימיר נבוקוב, יצירה שעסקה בקשר האובססיבי בין מבוגר לנערה בת 12, שדמותה הפכה למושג וארכיטיפ לנערה פתיינית. מילותיו של אריאל משקפות במדויק את התמה של הספר, כפי שנשקפת מעיניו של הומברט.

== הצלחה ==
"לוליטה" הוצג ב"פינה לשיפוטכם" כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־1 בספטמבר 1987. הוא זכה להצלחה וצעד עד 5 בינואר 1988, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום הראשון, לשבוע אחד, ב־22 בספטמבר 1987. במצעד השנתי של התחנה (תשמ"ח) הוא דורג במקום ה־31.

== מיקומי שיא ==
=== מצעדים שבועיים ===

=== מצעדים שנתיים ===

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1987
קטגוריה:סינגלים מ-1987
קטגוריה:שירי גידי גוב
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מאיר אריאל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יהודה פוליקר
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
יחסי ונצואלה–קטר

יחסי ונצואלה–קטר הם יחסי החוץ בין ונצואלה וקטר. שתי המדינות חברות בארגון אופ"ק.

== סקירה כללית ==
בינואר 2015, במהלך המשבר הכלכלי בוונצואלה והצניחה במחירי הנפט הבינלאומיים, סייר הנשיא ניקולאס מדורו בשבע מדינות בחיפוש אחר משאבים ותמיכה למימון הוצאות הממשלה; בין המדינות בהן ביקר הייתה קטר. מדורו הצהיר כי כרת בריתות עם בנקים קטרים למימון של "כמה מיליארדי דולרים", אם כי מבלי לספק פרטים על ההסכמים.

ב-2016 ערך מדורו סיור נוסף במטרה לקדם את עליית מחירי הנפט, שהסתיים בקטר. במהלך ביקורו, הוא היה אמור להיפגש עם אמיר המדינה, שייח' תמים בן חמד אאל ת'אני, כדי לבחון את היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות ולקבוע סדר יום לייצוב מחירי הנפט.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* קטר מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
* ונצואלה מחזיקה בקטר שגרירות בדוחה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
מועצת המאה

אולם המאה.
הכתר של אראגון מבוססים על דגל "ארבעת הפסים".]]
מועצת המאה (בקטלאנית: Consell de Cent, נהגה [kunˈsɛʎdə ˈsen], קונסל דה סנט) היה מוסד ממשלתי של ברצלונה. הוא הוקם במאה ה-13 והתקיים עד המאה ה-18.

שמו נובע ממספר חבריו: מאה (בקטלאנית: cent; סנט).

בשנת 1249 יצר חיימה הראשון, מלך אראגון, את המבנה הבסיסי של הממשל המוניציפלי של ברצלונה: מועצה של 4 חברים, בסיוע 8 יועצים ואספת מנהיגים (probi homines; פרובי הומינס), כולם חברים במעמד הגבוה של סוחרים עשירים (mà major).

לאחר מספר התאמות ושינויים, עד שנת 1265, קיבל הארגון העירוני מבנה מבוסס יותר: הרשות העירונית נשענה על 3 יועצים שנבחרו על ידי מועצה של מאה אנשים.

בשנת 1335 התיר פדרו הרביעי, מלך אראגון, למועצת המאה להשתמש בסמל המלכותי של ארבעת הפסים (האדומים) .

החשיבות של מועצת המאה בהיסטוריה ובממשלת נסיכות קטלוניה נתמכת במקרים רבים. לדוגמה, בשנת 1464 היא הכריזה על פטר החמישי של אראגון (הידוע כפטר השוטר מפורטוגל) כרוזן ברצלונה . דוגמה נוספת היא הדחייה של מועצת המאה ב-10 בינואר 1401 לקרן מרטין ההומני , לבית הספר לרפואה כללית בברצלונה עם אותן זכויות יתר כמו אוניברסיטת מונטפלייה , כי הם חשו שהדבר פוגע בסמכות השיפוט המוניציפלית שלהם. זה הוביל בסופו של דבר להקמת אוניברסיטת ברצלונה בשנת 1450.

בעשורים האחרונים של המאה ה-17 היא הייתה מיוצגת בוועידת שלושת הנבחרים (בקטלאנית: Conferència dels Tres Comuns). מועצת המאה בוטלה על ידי פליפה החמישי עם צו Nueva Planta ועם כיבוש ברצלונה לאחר המצור על ברצלונה בשנת 1714. מאז אותו רגע, הממשלה החדשה של העיר נשלטה ישירות על ידי המלוכה.

רחוב ראשי בעיר ברצלונה, "רחוב מועצת המאה" בשפה הקטלאנית (Carrer del Consell de Cent), נקרא על שם מוסד זה. לפני 1978 הוא היה ידוע בשם "רחוב מועצת המאה" בשפה הספרדית (Calle del Consejo de Ciento)).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כתר אראגון
נג אנג הן

נג אנג הן (באנגלית: Ng Eng Hen, במנדרינית: 黄永宏; נולד ב-10 בדצמבר 1958) הוא פוליטיקאי סינגפורי ממפלגת הפעולה העממית (מפלגת השלטון במדינה) אשר משמש כשר ההגנה החל מ-21 במאי 2011. בעבר שימש גם כשר החינוך, שר כוח האדם וכמנהיג הבית (יו"ר הפרלמנט).

==ביוגרפיה==
נג נולד בסינגפור ב-10 בדצמבר 1958 למשפחה ממוצא סיני. הוא למד בבית הספר האנגלו-סיני, ולאחר מכן בקולג' הלאומי לצעירים. לאחר מכן החל ללמוד רפואה באוניברסיטה הלאומית של סינגפור. כמו כן עבר הכשרה באונקולוגיה כירורגית במרכז מ' ד' אנדרסון לסרטן באוניברסיטת טקסס. לאחר מכן הוסמך כמנתח ועבד בבית החולים הכללי של סינגפור בין השנים 1992–1997, ולאחר מכן בקליניקה הפרטית מאונט אליזבת' עד 2001.

נג הצטרף למפלגת הפעולה העממית - מפלגת השלטון בסינגפור, והתמודד מטעמה על מקום בפרלמנט במהלך הבחירות של 2001. הוא נבחר ברוב גדול כנציג שכונת טואה פאיה בפרלמנט. ב-12 באוגוסט 2004 מונה נג לסגן שר החינוך ולשר כוח האדם. ב-30 ביוני 2005 הוא ויתר על תפקיד סגן שר החינוך ונכנס לתפקיד סגן שר ההגנה. ב-2007 נוסף לו גם תפקיד מנהיג הבית (יו"ר הפרלמנט). ב-31 במרץ 2008 הוא פרש מתפקיד שר כוח האדם ומונה לשר החינוך.

במרץ 2010 חולל נג סערה כאשר הכריז כי חשיבותן של הבחינות בשפת האם בבחינות הסיום של בתי הספר היסודיים, תופחת על חשבון הבחינות באנגלית. הצהרה זו חוללה סערה בקרב המיעוטים האתניים בסינגפור שחששו מאובדן החשיבות של שפות האם שלהם. בעקבות כך, נאלץ נג לבטל את התכנית. ב-20 במאי 2011 פרש נג מתפקיד שר החינוך ומונה ליושב ראש הפרלמנט. במקביל, הוא מונה גם לשר ההגנה. ב-30 בספטמבר 2015 פרש מתפקיד יו"ר הפרלמנט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים סינגפורים
קטגוריה:שרי הגנה
קטגוריה:ילידי 1958
קטגוריה:סינגפורים שנולדו במאה ה-20
גבול פרו–צ'ילה

גבול פרו–צ'ילה נמשך לאורך 617 קילומטרים, מהם 169 כגבול יבשתי ו־448 כגבול ימי.

== היסטוריה ==
בעקבות מלחמת האוקיינוס השקט שהחלה בשנת 1879, ב־20 באוקטובר 1883 נחתם בין המדינות הלוחמות (בוליביה, פרו וצ'ילה) הסכם אנקון שנועד להסדיר את הגבולות שלהן. בכך למעשה איבדה בוליביה את המוצא לים והשטח נחלק בין פרו לצ'ילה.

ב־3 ביוני 1929 נחתם הסכם לימה בו הוסכם כי העיר אריקה תישאר בתחומי צ'ילה אך טאקנה תוחזר לשלטון פרו. טאקנה הוחזרה לפרו ב־28 באוגוסט של אותה שנה.

ב־27 בינואר 2014 פסק בית הדין הבין־לאומי בהאג על הסדר הגבול הימי בין המדינות , זאת לאחר מחלוקת שהתעוררה ביניהן בנושא. הגבול נקבע במדויק ואושרר כחודשיים לאחר מכן, ב־25 במרץ.

== תיאור ==
הגבול היבשתי מתחיל במזרח במשולש הגבולות בוליביה–פרו–צ'ילה ויורד מהרי האנדים מערבה לכיוון האוקיינוס השקט. מעט לפני שהגבול מגיע לים, קיים מעבר גבול בין המדינות, על כביש אריקה–טאקנה.
הגבול הימי נע מערבה ולאחר מכן לדרום־מערב. בקטע האחרון, הגבול עובר במרחקים שווים מקווי החוף של המדינות.

קטגוריה:פרו: גאוגרפיה
קטגוריה:צ'ילה: גאוגרפיה
קטגוריה:גבולות
סבוי (סרט, 2022)

סבוי הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דוקו דרמה משנת 2022, בבימויה של זהר וגנר ובכיכובה של דאנה איבגי.

== תקציר העלילה ==
לאורך שנות ה־70, מדינת ישראל הוכתה בשורת פיגועי טרור שביצעו מחבלים: חטיפות מטוסים, פיגועי חבלה וחדירות ליישובים. אחד הפיגועים המדממים בכרוניקת הטרור בשנים ההן היה הפיגוע במלון סבוי בתל אביב.

ב־5 במרץ 1975, בשעה 11 בלילה, חוליית מחבלים הגיעה בסירה אל חוף הים בתל אביב והשתלטה על המלון. הסרט "סבוי" חוזר אל הלילה ההוא, דרך נקודת מבטה של כוכבה לוי, אחת מבנות הערובה בפיגוע.

כוכבה לוי (דאנה איבגי), גיבורת ליל הפיגוע והסרט, אישה בשנות השלושים לחייה מגיעה לבית המלון "סבוי" בתל אביב בחברת המאהב שלה, אברהם עזריקי (אימרי ביטון). במהלך שהותם שם, פורצת חוליית מחבלים למקום. כוכבה לוי, כדוברת ערבית, ומתוך תושייה וקור רוח בלתי רגילים, משמשת כמתורגמנית במשא ומתן המתנהל בין המחבלים לכוחות הביטחון שנמצאים מחוץ לזירה.

לאורך הסרט אנחנו נחשפים לרגעי האימה בתוך המלון, לדילמות המוסריות איתן התמודדה כוכבה לוי ולמערכת היחסים שהתפתחה בינה לבין אחד מהמחבלים, אותו כינתה ביומנה "שן זהב" (עלא דקה).

== שחקנים ודמויות ==
{| class="wikitable"
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!אודות הדמות
|-
|דאנה איבגי
|כוכבה לוי
|
|-
| עלא דקה
| מנהיג חוליית המחבלים
|-
|אימרי ביטון
| עזיקרי
|
|-
|ג'לאל מסראווה
| פלסטיני
|
|-
|אדם גבאי
| פלסטיני
|
|}

== מועמדויות ופרסים ==
{| class="wikitable"
!שנה
!ארגון
!קטגוריה
!מועמד/ת
!תוצאה
|-
| rowspan="7" |2022
| rowspan="7" |פרס אופיר
|פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר
|זהר וגנר
|
|-
|פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר
|דאנה איבגי
|
|-
|פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר
|נילי פלר ושאולי מלמד
|
|-
|פרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר
|שקד נאור
|
|-
|פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר
|מאיה לבוביץ
|
|-
|פרס אופיר לאיפור הטוב ביותר
|רונית דוגו ארביב
|
|-
|פרס אופיר לפסקול הטוב ביותר
|שחף וגשל
|
|-
| rowspan="2" |2022
| rowspan="2" |פרס פסטיבל הקולנוע ירושלים
| פרס דיאמונד לעריכה
| נילי פלר ושאולי מלמד 
|
|-
|פרס דיאמונד לבימוי לסרט תיעודי
|זהר וגנר
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2022
קטגוריה:הפיגוע במלון סבוי
יחסי ונצואלה–מצרים

יחסי ונצואלה–מצרים הם יחסי החוץ בין ונצואלה ומצרים.

== סקירה כללית ==
לאחר הבחירות לנשיאות בוונצואלה ב-2018, שבהן הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח, נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי, שלח הצהרה המכירה בתוצאות והעביר את ברכותיו למדורו.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* מצרים מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
* ונצואלה מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר.

== הערות שוליים ==
יחסי ונצואלה–מרוקו

יחסי ונצואלה–מרוקו הם יחסי החוץ בין ונצואלה ומרוקו.

== סקירה כללית ==
מרוקו התעלמה מתוצאות הבחירות לאספה המכוננת הלאומית בוונצואלה ב-2017 ומתוצאות הבחירות לנשיאות בוונצואלה ב-2018, אז הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח. בשנת 2019, במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, הכירה מרוקו בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* מרוקו החזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס, אולם סגרה אותה ב-2009.
* ונצואלה מחזיקה במרוקו שגרירות בקהיר.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יאסוקזו האמאדה

יאסוקזו האמאדה (ביפנית: 浜田 靖; נולד ב-21 באוקטובר 1955) הוא פוליטיקאי יפני מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית אשר משמש כשר ההגנה החל מ-10 באוגוסט 2022.

==ביוגרפיה==
האמאדה נולד בעיר פוטסו שבמחוז צ'יבה. הוא למד מנהל עסקים באוניברסיטת סנשו. לאחר סיום לימודיו קיבל עבודה במשרדו של הפוליטיקאי מיצ'יו ווטאנבה שהיה ידיד קרוב של אביו. בשנת 1980, לאחר שווטנאבה מונה לשר האוצר בממשלתו של זנקו סוזוקי, הוא מונה למזכיר במשרד האוצר. ב-1993 הוא התמודד בבחירות לדיאט מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית, והפך לנציג מחוז הבחירה ה-3 של צ'יבה בדיאט. בבחירות של 1996 הוא התמודד במחוז הבחירה ה-12 של צ'יבה ונבחר שוב. ב-1998 הוא מונה לסגן שר ההגנה בממשלתו של קייזו אובוצ'י.

בשנת 2003 האמאדה נבחר לדיאט פעם נוספת מטעם מחוז הבחירה ה-12 של צ'יבה. ב-2005 הוא נבחר פעם נוספת כמעט ללא התנגדות לאחר שמועמד המפלגה הדמוקרטית פרש ברגע האחרון בגלל מצבו הגופני הירוד. ב-24 בספטמבר 2008 הוא מונה לשר ההגנה בממשלתו של טארו אסו. בספטמבר 2009 הוא נבחר מחדש לדיאט, אולם מפלגתו הפסידה בבחירות וממשלת אסו התפרקה. באוקטובר 2011, הוא נכנס לתפקיד סגן יו"ר הוועדה הלאומית למדיניות הדיאט. בבחירות לנשיאות המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-2012, הוא תמך בשיגרו אישיבה, אך זה האחרון הפסיד לשינזו אבה. לאחר הבחירות לנשיאות, הוא מונה ליו"ר ועדת התזונה של המפלגה הליברלית-דמוקרטית. בדצמבר אותה שנה הוא מונה למזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-דמוקרטית.

ב-10 באוגוסט 2022 הוא מונה לשר ההגנה בממשלתו של פומיו קישידה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:שרי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי הגנה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1955
יחסי דרום אפריקה – ונצואלה

יחסי דרום אפריקה–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים בין דרום אפריקה וונצואלה.

== היסטוריה ==
בזמן שהיה נשיא מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, שגריר ונצואלה באו"ם, דייגו אריה, מיסד את הפגישות של נוסחת אריה במועצה, מה שאפשר גישה והתערבות של אישים מחוץ למועצה, כולל נשיא דרום אפריקה נלסון מנדלה.

ב-4 ביולי 1998, לאחר שסגר את עצרת הקהילייה הקריבית באי סנט לוסיה, נשיא ונצואלה רפאל קלדרה ניצל את ההזדמנות להיפגש לארבעים דקות עם עמיתו הדרום אפריקאי, נלסון מנדלה, אורח מיוחד באירוע אזורי. קלדרה הדגיש שמנדלה היה דוגמה מצוינת להתמדה במאבק על אידיאלים, והזכיר את מאבקו באפרטהייד.

נשיא דרום אפריקה, סיריל רמפוזה, העביר את ברכותיו בשנת 2018 לניקולאס מדורו, שהוכרז כמנצח בבחירות לנשיאות 2018. במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה ב-2019, דרום אפריקה הביעה את תמיכתה במדורו.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* דרום אפריקה מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
* ונצואלה מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
ריד יואינג

ריד יואינג (באנגלית: Reid Ewing; נולד ב-7 בנובמבר 1988) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר מגילום דמותו של דילן מרשל בקומדיית המצבים של ABC "משפחה מודרנית" בשנים 2009–2020.

== ביוגרפיה ==
יואינג למד בבית הספר לאמנויות דרייפוס בווסט פאלם ביץ' וב. הוא שיחק בהפקות תיאטרון מקומיות בדרום פלורידה בטרם עבר ללוס אנג'לס.<ref></ref>

== קריירה ==
בשנת 2009 החל לגלם את דמותו של דילן מרשל בסיטקום "משפחה מודרנית" ברשת ABC. הוא זכה בפרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית (לשנים 2011–2012) בשיתוף עם שאר חברי הקאסט.

יואינג שיחק בתפקידים מרכזיים ומשניים בסרטים וסדרות טלוויזיה נוספות, כגון "ליל האימה", "גוד לאק צ'ארלי", "ערים כל הלילה" ועוד.

==חיים אישיים==
יואינג מנגן על פסנתר, גיטרה ובנג'ו, ואף כתב שירים שביצעה דמותו בסדרה "משפחה מודרנית".

ב-2015 חשף כי סבל מהפרעת גוף דיסמורפית, שהובילה אותו לבצע מספר ניתוחים קוסמטיים. באותה שנה יצא מהארון כגיי.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
יחסי איחוד האמירויות הערביות – ונצואלה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות וונצואלה.

== היסטוריה ==
ב-20 באפריל 1977, נשיא ונצואלה קרלוס אנדרס פרס החל בסיור רשמי ב, כולל איחוד האמירויות הערביות.

ישיבת השרים ה-16 של ועדת המעקב המשותפת של מדינות אופ"ק התקיימה בשנת 2019 באבו דאבי, בירת איחוד האמירויות הערביות. מנואל קובדו, שר הנפט של ונצואלה, נשיא פטרולאוס דה ונצואלה ולאחר מכן נשיא ועידת אופ"ק, ניהל את ישיבת השרים. 

== יחסי תרבות ==
ונצואלה השתתפה בתערוכת Expo 2020 בדובאי עם עבודתו של האמן הקינטי Juvenal Ravelo "Chromatic Modules 2020–2021", המבוססת על הג'ונגל של ונצואלה. שר התיירות של ונצואלה, אלי פדרון, ביקר בתערוכה בנובמבר 2021.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* איחוד האמירויות הערביות מיוצגת בוונצואלה באמצעות שגרירותה בבוגוטה, קולומביה.
* ונצואלה מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות בדובאי.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי ונצואלה – ערב הסעודית

יחסי ונצואלה–ערב הסעודית הם יחסי החוץ בין ונצואלה וערב הסעודית. שתי המדינות חברות בארגון אופ"ק.

== סקירה כללית ==
ב-20 באפריל 1977, נשיא ונצואלה קרלוס אנדרס פרס החל בסיור רשמי ב, כולל ערב הסעודית.

בינואר 2015, במהלך המשבר הכלכלי בוונצואלה והצניחה במחירי הנפט הבינלאומיים, הנשיא ניקולאס מדורו סייר בשבע מדינות בחיפוש אחר משאבים ותמיכה למימון הוצאות הממשלה, כולל ערב הסעודית.

ב-2016 חזר מדורו לעשות סיור נוסף במטרה לקדם את עליית מחירי הנפט, ושוב ביקר בסעודיה. לפי אאולוחיו דל פינו (Eulogio del Pino), שר הנפט של ונצואלה, ערב הסעודית הצטרפה להצעתו של מדורו להשיג את התאוששות המחירים.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ערב הסעודית מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
* ונצואלה מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
ג'רמי מגווייר

ג'רמי מגווייר (באנגלית: Jeremy Maguire; נולד ב-10 באוגוסט 2011) הוא שחקן אמריקאי, אשר התפרסם מגילום דמותו של ג'ו פריצ'ט בקומדיית המצבים "משפחה מודרנית" <small>(2015–2020).</small>

== קריירה ==
בשנת 2015 החל לגלם בקביעות את דמותו של ג'ו פריצ'ט בסיטקום "משפחה מודרנית" ברשת ABC.

בשנת 2016 שיחק בסרט הטלוויזיה "Untitled Sarah Silverman Project".

בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "I'm Not Here" בכיכובו של ג'יי קיי סימונס. 

בשנת 2018 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "הספינה האחרונה".

בשנת 2021 החל לשחק את דמותו של מת'יו גרלנד בסדרת הטלוויזיה "טרנר והוץ'" של דיסני+.

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2017
|I'm Not Here 
|טרבור
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2015–2020
|משפחה מודרנית
|ג'ו פריצ'ט
|תפקיד ראשי (עונות 11-7); 91 פרקים 
|-
|2016
|ג'נרל הוספיטל
|מורגן
|פרק: "#1.13666"
|-
|2018
|הספינה האחרונה
|פרנקי גרין
|פרק: "Warriors"
|-
|2021
|טרנר והוץ'
|מת'יו גרלנד 
|תפקיד ראשי; 12 פרקים
|-
|2023
|S.W.A.T.
|מיכה
|פרק: "Witness"
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2011
נובו קישי

נובו קישי (ביפנית: 岸 信夫; נולד ב-1 באפריל 1959) הוא פוליטיקאי יפני מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית אשר שימש כשר ההגנה בין 2020–2022.

==ביוגרפיה==
נובו קישי נולד בטוקיו ב-1 באפריל 1959. שמו מלידה הוא נובו אבה והוא בנם של שינטארו אבה ויוקו אבה. אחיו הוא ראש ממשלת יפן לשעבר שינזו אבה. זמן קצר לאחר לידתו, הוא אומץ בידי דודו מצד האם נובוקאזו קישי, אשר לא היה מסוגל להביא ילדים לעולם. נובו לא היה מודע לזהותו האמיתית עד שעמד להיכנס לאוניברסיטה.

את עשר שנותיו הראשונות, בילה נובו קישי בטוקיו, תחת חסותו של סבו מצד האם נובוסוקה קישי. הוא למד כלכלה באוניברסיטת קיו וב-1981 החל לעבוד בתאגיד שומיטומו. בשנת 2004, הוא התמודד בבחירות לדיאט היפני בתמיכתו של אחיו שינזו אבה, ונבחר כנציג מחוז ימאגוצ'י. הוא נבחר מחדש ב-2008 וב-2012. באותה שנה, הפך אחיו לראש הממשלה, וקישי מונה לסגן שר החוץ. בתקופה זו, הוא נודע בשל פעילותו הרבה לקידום היחסים בין יפן לטאיוואן. הוא ארגן פגישה היסטורית בין שינזו אבה למנהיגת האופוזיציה הטאיוואנית צאי יינג-ון. לאחר שצאי הפכה לנשיאת טאיוואן, קישי נסע להיפגש עמה בארצה. כמו כן, קישי קרא לממשלת יפן לא להסתמך על ארצות הברית בכל הקשור להגנה מפני קוריאה הצפונית, אלא להגדיל את יכולותיה הצבאיות בעצמה.

ב-16 בספטמבר 2020 מונה קישי לשר ההגנה בממשלתו של יושיהידה סוגה. בחירתו נחשבה למפתיעה ולא צפויה, ונטען שזכה בתפקיד רק בשל קשריו המשפחתיים. בעקבות מינויו, דובר משרד החוץ של הרפובליקה העממית של סין הביע תקווה שיפן לא תכונן יחסים רשמיים עם טאיוואן. באוקטובר של אותה שנה, פרסם קישי הצהרה משותפת יחד עם לינדה ריינולדס, שרת ההגנה של אוסטרליה, על פיה יפן תורשה להגן על נכסיה של אוסטרליה.

קישי המשיך לכהן כשר ההגנה גם לאחר שסוגה פרש מתפקיד ראש הממשלה והוחלף בפומיו קישידה. עם זאת, ב-8 ביולי 2022 נרצח אחיו שינזו אבה בידי אזרח יפני שביצע את הרצח כנקמה על תמיכתו של אבה בכת הנוצרית "כנסיית האיחוד". בעקבות הרצח, החליט קישידה לנקות את המפלגה מכל פוליטיקאי המזוהה עם הכת. במהלך טיהור זה, נאלץ קישי להודות כי קיבל בעבר תמיכה כספית מהכת, ובעקבות כך פוטר מתפקידו בידי קישידה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:שרי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי הגנה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1959
יחסי ונצואלה–שוודיה

יחסי ונצואלה–שוודיה הם היחסים הבילטרליים בין ונצואלה לשוודיה.

== היסטוריה ==
שוודיה הייתה בין 28 מדינות האיחוד האירופי שהתעלמו מתוצאות הבחירות לאספה המכוננת הלאומית של ונצואלה ב-2017. שוודיה התעלמה גם מתוצאות הבחירות לנשיאות בוונצואלה ב-2018, שם הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח.

בשנת 2019, במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, שוודיה הכירה בחואן גואידו כנשיא ונצואלה והבטיחה לשתף פעולה עם שליחת הסיוע ההומניטרי באותה שנה.

ב-31 בינואר, הנציגה העליונה של האיחוד האירופי לענייני חוץ, פדריקה מוגריני, הודיעה על הקמת "קבוצת קשר לוונצואלה" שתורכב בתחילה משמונה מדינות אירופיות וארבע מדינות אמריקה הלטינית, כולל שוודיה, שיקיימו את פגישתם הראשונה באורוגוואי ב-7 בפברואר ושהם עובדים במשך 90 יום על האפשרות לאפשר דיאלוג ששיאו בבחירות עם ונצואלה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* שוודיה מיוצגת בוונצואלה באמצעות שגרירותה בבוגוטה, קולומביה, ובנוסף מחזיקה קונסוליה כללית בקראקס, וקונסוליה בפורלמר שבאיסלה מרגריטה.<ref></ref>
* ונצואלה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי ונצואלה–פורטוגל

יחסי ונצואלה–פורטוגל הם היחסים הבילטרליים בין ונצואלה לפורטוגל.

== היסטוריה ==
הקונסוליה הכללית של ונצואלה בליסבון
פורטוגל וונצואלה נפגשות באופן קבוע בפסגה האיברו-אמריקאית ובוועדת הניטור הבילטרלי ונצואלה-פורטוגל שהוקמה ב-2008.<ref></ref> קשרי כלכלה, דיפלומטיים וידידות בין ונצואלה ופורטוגל התפתחו באופן משמעותי במהלך נשיאות הוגו צ'אווס. צ'אווס גם הכיר בחשיבותה של הקהילה הפורטוגזית הגדולה בוונצואלה.<ref></ref> במהלך כהונתו ערך ארבעה ביקורים רשמיים בפורטוגל.<ref></ref> בשנת 2018, פורטוגל וונצואלה חתמו ביניהן על 22 הסכמים דו-צדדיים, שר החוץ של ונצואלה, חורחה אריאסה, תיאר את פורטוגל כבעלת ברית בסיסית בתמיכה בממשלת ונצואלה במהלך "המצור הכלכלי שניהלה ארצות הברית נגד ונצואלה".

בפברואר 2019, פורטוגל הכירה במנהיג האופוזיציה חואן גואידו כנשיא הזמני של ונצואלה. פורטוגל הצטרפה למדינות אחרות באיחוד האירופי כמו ספרד, בריטניה ושוודיה, שכבר הכירו בגואידו כנשיא זמני.<ref></ref>

בפברואר 2020, ונצואלה השעתה את טיסות טאפ אייר פורטוגל למדינה וממנה למשך 90 יום, והאשימה את החברה בכך שהיא מאפשרת לדודו של מנהיג האופוזיציה חואן גואיידו להעלות חומר נפץ לטיסה לקראקס. גואידו חזר לנמל התעופה הראשי של ונצואלה בטיסת טאפ לאחר סיבוב הופעות בינלאומי בן שלושה שבועות שמטרתו להשיג תמיכה בקמפיין שלו להדחת הנשיא הסוציאליסט ניקולאס מדורו. לאחר מכן עצרו הרשויות את דודו של גואידו, שנסע איתו בטיסה מפורטוגל, והאשימו אותו בהכנסת חומר נפץ למדינה. גואידו דחה את ההאשמות הללו כחסרות בסיס.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
תעלת אגם ביווה

תעלת אגם ביווה ביאמאשינה
תעלת אגם ביווה (ביפנית: 琵琶湖疏水 או 琵琶湖疎水) היא תעלת מים היסטורית ביפן, המחברת בין אגם ביווה לעיר קיוטו הנמצאת בקרבתה. התעלה נבנתה במהלך תקופת מייג'י ונועדה במקור להעברת מי האגם לשתייה ותעשייה בקיוטו, ואף כנתיב שיט להעברת מטענים. מאז 1895, מי התעלה משמשים לצורך תחנת הכוח ההידרואלקטרית הראשונה ביפן, ומספקת חשמל לתעשייה, תאורת רחוב ולרכבת החשמלית של קיוטו.

== היסטוריה ==
כחלק מרסטורציית מייג'י, קיוטו איבדה את מעמדה כבירת יפן לטובת טוקיו. כתוצאה מכך, סבלה העיר קיוטו מירידה בפעילות המסחרית ומהתדלדלות אוכלוסייה. כדי לטפל בבעיה זו, מושל המחוז השלישי של קיוטו, קיטקאגי קונימיצ'י, החל בבניית תעלה מאגם ביווה כדי לספק מים להשקיה ולשימוש תעשייתי, כמו גם להקל על הובלת סחורות באמצעות שיוט על נתיב מים.

ההיתכנות לבניית תעלת השקיה לקיוטו מאגם ביווה נדונה לפחות מאז המאה ה-17, אך תוכניות כתובות ועבודות תכנון ראשוניות החלו לראשונה ב-1873. בשנת 1882, מינאמי איצ'ירובה, שעבד עם קורנליס יוהנס ואן דורן על תעלת אסאקה במחוז פוקושימה, הוזמן מטעם עיריית קיוטו לערוך בדיקות עבור התוואי של התעלה המוצעת.<ref></ref><ref name="Meiji"></ref> מינאמי נתמך בעבודת הסקר שלו על ידי סטודנט בשם טנבה סקורו, אשר בהמשך נעשה למהנדס הראשי של פרויקט התעלה.

=== התעלה הראשונה ===
עבודות הבנייה של התעלה הראשונה, שהגיעה עד לנקודת המפגש בין אוצו (עיר בירה של מחוז שיגה) לנהר קאמו, החלו באוגוסט 1885. לאחר חמש שנים, באפריל 1890, הושלמה בנייתן של שתי התעלות הראשיות והן התעלות המסועפות כיסו מרחק של 11.2 קילומטרים.

עלות הפרויקט כולו נאמדה בכ-1,250,000 דולר, כאשר רבע מהסכום שולם על ידי ממשלת יפן, שליש שולם על ידי מוצוהיטו, קיסר יפן, והיתר ממסים מקומיים.<ref name="East Meets West"></ref>

בשנת 1894 הושלם נתיב המים של נהר קאמו – שהחל ב-1892 – המאחד את נהר קאמו ומחוז פושימי.

=== התעלה השנייה ===
בשל התגברות הביקוש למי ברז וחשמל באותה תקופה, עיריית קיוטו החלה לתכנן את בניית התוואי השני (תעלה מספר 2) של תעלת אגם ביווה, באופן שבו ייבנה ללא תלות בתעלה הראשונה. עבודות הבנייה של התעלה השנייה החלו באוקטובר 1908, והסתיימו באפריל 1912. כתוצאה מכך, הוקמו בקרבת התעלה תחנת טיהור מים ותחנת כוח הידרואלקטרית משודרגת.
באוגוסט 1989 הוקם בקיוטו מוזיאון תעלת אגם ביווה, לציון מאה שנה לפתיחה. המוזיאון נפתח מחדש לאחר שיפוץ בשנת 2009.<ref name="Museum"></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יפן: מבנים
קטגוריה:קיוטו: מבנים
קטגוריה:יפן: תחבורה
קטגוריה:תעלות
אווה צ'נינג

אווה צ'נינג (באנגלית: Eva Channing; 1854 – 1930) הייתה פעילה סופרג'יסטית וסופרת אמריקאית.

== ביוגרפיה ==
אווה צ'נינג נולדה בשנת 1854 לוויליאם פרנסיס צ'נינג וסוזן אליזבת' ברדיק צ'נינג.<ref name=":0"></ref> אמה הייתה פעילה בתנועת זכות הבחירה לנשים, וסבה, ויליאם אלרי צ'נינג, היה מטיף אוניטרי ידוע.<ref name=":0" /> אווה צ'נינג למדה באוניברסיטת בוסטון במחזור 1877.<ref name=":0" />

== קריירה ==
צ'אנינג הייתה פעילה במספר ארגוני בחירה באזור בוסטון, כולל האגודה לבחירה לנשים של מסצ'וסטס והאגודה לבחירה בבתי ספר של מסצ'וסטס. בנוסף, היא כתבה מאמרים ל-"Women's Journal", בהם תמכה בזכויות הנשים לבחור הן באירופה, במיוחד בגרמניה, והן בארצות הברית.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:נשים אמריקאיות במאה ה-19
קטגוריה:נשים אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:סופרג'יסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1854
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1930
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1930
יחסי ערב הסעודית – פורטוגל

שגרירות ערב הסעודית בליסבון
יחסי ערב הסעודית–פורטוגל הם היחסים הבילטרליים בין ערב הסעודית לפורטוגל.

== סקירה כללית ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 ביולי 1980. פורטוגל מינתה את השגריר הראשון שלה בערב הסעודית ב-16 בדצמבר 1980, וערב הסעודית פתחה את שגרירותה בפורטוגל ב-1995. ביוני 2021 בכירים המייצגים את ערב הסעודית ופורטוגל בחנו דרכים לחזק את היחסים הכלכליים בין שתי המדינות במהלך ישיבת הוועדה המשותפת החמישית של הוועדה הסעודית-פורטוגזית במטה משרד הכלכלה והתכנון הסעודי בריאד. את הפגישה ניהל תת-מזכיר משרד הכלכלה והתכנון לעניינים כלכליים בינלאומיים בנדר בן עבדול מוחסן אל-ח'מיס, בעוד שר החוץ לבינאום יוריקו ברילהנטה דיאס עמד בראש הצד הפורטוגלי.

== יחסים כלכליים ==
סעודיה מייבאת הרבה מוצרים מפורטוגל כמו קרמיקה, אבן, חומרים בסיסיים, קרטון, ועוד. בנייה, טלקומוניקציה, אנרגיה, שירותי בריאות, סיבים אופטיים, עיצוב ופיתוח אנרגיה, ארגון תערוכות ואירועים, תעשיית המזון והפלסטיק, בנקאות ונדל"ן הם בין הזדמנויות עסקיות טובות אחרות לחברות פורטוגזיות להשקיע בהן. מצד שני, פורטוגל מייבאת מסעודיה נפט, פטרוכימיקלים ומוצרים אחרים שמקורם בנפט.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ערב הסעודית מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון.
* פורטוגל מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
זיניארה

זיניארה (בצרפתית: Ziniaré) היא עיירה המשמשת כעיר הבירה של מחוז הרמה המרכזית במרכז בורקינה פאסו.

נכון לשנת 2019, בעיירה מתגוררים מעל 33,000 תושבים. גובהה הממוצע עומד על 335 מטרים מעל פני הים. היא ממוקמת כ־20 קילומטרים צפונית־מזרחית מפאתי עיר הבירה, ואגאדוגו וכ־60 קילומטרים דרומית־מערבית לעיר קאיה, על הכביש המחבר בין הערים הללו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בורקינה פאסו: ערים
אודנה

אֻדְנָה (שם מדעי: .Otostegia Benth) הוא סוג של שיחים ובני-שיח מדבריים ואזורים יובשניים, הנמנה עם משפחת השפתניים ומונה 7 מינים ו-5 תת-מינים<ref></ref>. שלושה מינים אנדמיים לסומליה, שני מינים גדלים מדרום אתיופיה עד מרכז סומליה. מין נוסף גדל בארצות אתיופיה סומליה וסודן. והמין הנפוץ ביותר, אֻדְנָה שִׁיחָנִית, גדל מצפון קמרון ועד דרום ירדן: בארצות הללו צפון קמרון, ג'יבוטי, סומליה, סודאן, אריתריאה, אתיופיה, תימן, ערב הסעודית, מצרים, סיני ודרום ירדן. טיפוס תפוצה: סהרו-ערבי - סודאני.

== מאפייני הסוג ==
אודנה שיחים או בני שיח שפרחיהם לבנים. העלים דלילי שיער או קירחים או צפופי שיער ומלבינים.

הפרחים דו-מיניים ודו-שפתניים באופן ברור. הפרחים נישאים בדורים לאורך הגבעול. כל דור הרבה פרחים או 2 או 3 פרחים. הגביע בעל 10 עורקים, והוא דו שפתני ומסתיים באוגן של שתי שפות רחבות קרומיות ובלתי שוות זו לזו. השפה התחתונה בעל 7 אונות מעוגלות והיא רחבה וגדולה פי 2 עד 3 מהשפה העליונה בעל 3 אונות. הכותרת דו-שפתנית לבנה. צינור הכותרת בעל טבעת שערות ואינו בולט מהגביע. השפה העליונה של הכותרת זקופה ושעירה מאוד. האבקנים עולים מתחת לשפה העליונה. הפרודות קטועות בראשן<ref></ref>.

== אודנה שיחנית ==
אֻדְנָה שִׁיחָנִית (שם מדעי: Otostegia fruticosa (Forssk.) Schweinf. ex Penzig) היא בן-שיח מדברי שגדל בסודן, באריתריאה, בתימן, בערב הסעודית, סיני, ובדרום ירדן. העלים נגדיים, פשוטים, עגולים וחרוקים. הפרחים ערוכים בדורים מדומים מרוחקים זה מזה. הגביע בעל 10 עורקים ואוגן קרומי מורחב ששפתו העליונה קטנה באופן ניכר משפתו התחתונה. הכותרת לבנה, צינור הכותרת אינו בולט מן הגביע. השפה העליונה זקופה ושעירה מאד. הפרודות קטועות בראשן.

למין אודנה שיחנית 2 תת-מינים, בישראל גדל תת-המין שימפר (Otostegia fruticosa subsp. schimperi (Benth.) Sebald)<ref></ref>.

אודנת קייזר (Otostegia kaiseri) ואודנת שימפר (Otostegia schimperi) נחשבו למינים שעומדים בפני עצמם. כיום הם משויכים למין אודנה שיחנית וליתר דיוק לתת-מין שימפר<ref></ref>.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1834
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' בנתם
קטגוריה:שפתניים