OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אג'קס (קומיקס)

אג'קס (באנגלית: Ajax) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ודדפול ביקום מארוול קומיקס. אג'קס הראשון הופיע לראשונה בחוברת Incredible Hulk #379 ממרץ 1991, ונוצר בידי הכותב פיטר דייוויד והמאייר דייל קאוון. אג'קס השני הופיע לראשונה בחוברת Deadpool #14 ממרץ 1998, ונוצר בידי הכותב ג'ו קלי והמאייר וולטר מקדניאל.

אג'קס הוא אלטר אגו אותו חלקו שתי דמויות - אג'קס הראשון ופרנסיס פאני. אג'קס הראשון הוא חבר בקבוצת "פנתאון" אשר חבריה מושפעים מגיבורי המיתולוגיה היוונית, ואילו אג'קס השני היה חבר בפרויקט נשק אקס. את דמותו של אג'קס השני מגלם בסרט הלייב אקשן "דדפול" השחקן והראפר אד סקריין.

== ביוגרפיה בדיונית ==
=== אג'קס הראשון ===
שמו האמיתי של אג'קס הראשון לא ידוע, והוא מצאצאיו של אגממנון האלמותי אשר נקרא על שמו של איאס וגדל בטקסס. הוא הצטרף לקבוצת "פנתאון" של אגממנון לצד צאצאיו הנוספים של אגממנון אשר כולם נקראים על שמם של גיבורים מן המיתולוגיה היוונית - אכילס, אטלנטה, דלפי, הקטור, קסיופיאה, פאריס, פרסאוס, פרומתאוס ויוליסס. הוא נלחם בענק הירוק במפגשם הראשון של הקבוצה עמו, וליווה את הקבוצה בהובלת הענק השבוי להר המשמש כבסיסם, והובס בידי הענק בקרב גומלין כאשר הוא השתחרר. כאשר הענק הצטרף לפנתאון, אטלנטה עזרה לאג'קס להתפייס עמו.

=== פרנסיס פאני ===
פרט לכך שהיה חבר בסגל ההנהלה המקורי של צוות נשק אקס, דבר אינו ידוע על חייו הקודמים של אג'קס . בהופעתו הראשונה, הוא היה עוזרו של דוקטור קילברו בהוספיס אליו נשלחו סוכני ממשל כושלים, כשאחד מהם היה שכיר החרב וייד וילסון. במהלך שהותו כעוזרו של קילברו, האחרון מסיר את עצביו, ומשתיל בעורו שתלים המעניקים לו כוח על אנושי וזריזות גבוהה, דבר שהופך אותו ליריב עוצמתי אך מכריח אותו להיעזר בחליפת שאריון. לאחר מסכת התגרויות גדולה מצד וילסון, אג'קס קיבל אישור מד"ר קילברו להורגו. אג'קס החליט לענות את חברו של וילסון, המבצע המתת חסד על חברו הגוסס. בהתאם לחוקי ההוספיס הרג אג'קס את וילסון בכך שעקר את ליבו ממקומו.

בהפעלה ראשונה של יכולת הריפוי העצמי שלו, וילסון מחדש את פעולת ליבו, אם כי שפיותו אובדת בתהליך זה. וילסון הזועם הורג לכאורה את אג'קס, ומאמץ את הכינוי דדפול. מאוחר יותר מתגלה כי אג'קס שרד, והוא חלק מצוות הניהול של נשק אקס הרודף אחר שאר חברי הפרויקט. אג'קס זוכה לנקמה ומענה את קילברו, אך מת שנית כשנופל מצוק. הוא שב פעם נוספת ורודף אחר דדפול, שהורס את בית שכנתו כדי להאט את התקדמותו. אג'קס לוכד את דדפול ואת קילברו, השופך דלי חומצה על ראשו של אג'קס ומצלק אותו. הוא רודף אחר דדפול עד לאגם, שם דדפול הורג אותו בכך שהוא זורק אותו לאגם ומנצל את התחשמלות שריונו כדי לשבור את מפרקתו. 

כאשר הישות הקוסמית ליידי מוות נעלמה, אג'קס הוקם לתחייה והחל לצוד את דדפול ותאנוס, שיצאו למסע חיפושים בעקבותיה. הוא איתר אותו בחלליתו של תאנוס הטיטאן המטורף, אשר חבר לדדפול נגד אג'קס והעיף אותו מחלליתו. הוא הובא חזרה לספינתו של תאנוס לצורכי עינויים. תאנוס ודדפול חשבו שמפיסטו הוא העומד מאחורי חטיפתה של מוות, ואג'קס הוקרב בריטואל פתיחת שער לגיהנום.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/ajax-francis דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Ajax דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
Rumors (שיר של לינדזי לוהן)

Rumors (בעברית: שמועות) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית לינדזי לוהן, מתוך אלבום הבכורה Speak. השיר יצא לאור ב-21 בספטמבר 2004, כסינגל ראשון מתוך האלבום על ידי חברת תקליטים יוניברסל וקזבלנקה רקורדס.

== וידאו קליפ ==
צילום הקליפ בוים על ידי ג'ק נאווה, שהפיק באותה העת את הקליפ ללהיט My Prerogative של בריטני ספירס ונראה לעיני הקהל בפעם הראשונה ב-14 באוקטובר 2004 בערוץ המוזיקה MTV.
בתחילת הקליפ נראית לוהן נעקבת על ידי פפראצי ונכנסת למכונית שלה ומתברר שזוהי כפילה שלה, בהמשך רואים את לוהן נמצאת במועדון ומצולמת על ידי מצלמה, בסצנות מסוימות רואים את לוהן רוקדת בתוך כלוב, מתנשקת עם בחור שאינה מכירה, רוקדת על הבמה עם קבוצת בנות ולקראת סוף הקליפ נראית לוהן מוקפת בפפראצי ובורחת במסוק מהמועדון וכך מסתיים הקליפ.
בשנת 2005 הקליפ היה מועמד בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV בקטגוריית "קליפ הפופ הטוב ביותר" אך לא זכה.
מצד מבקרי המוזיקה זכה הקליפ לביקורות מעורבות וברובן טובות.

==הצלחה במצעדים==
מבחינת מצעדים זכה השיר להצלחה נאה, השיר נכנס למקום עשירי באוסטרליה ונשאר במצעד חמישה עשר שבועות וקיבל מעמד זהב (35,000 עותקים), בארצות הברית נכשל השיר ולא נכנס לבילבורד הוט 100 אך בכל זאת קיבל מעמד זהב (500,000 עותקים).
באוסטריה, גרמניה ושווייץ נכנס הסינגל לשלושים המובילים ובמדינות נוספות הגיע לדירוגים גבוהים מהמקום ה-30.
בישראל נכנס השיר למקום הראשון בגלגלצ.
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2004
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2004
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קורי רוני
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי ג'ייק נאוה
קטגוריה:שירים על המדיה
טירת קנוסה

טירת קנוסה (באיטלקית: castello di Canossa) ממוקמת בקרבת העיירה בעלת אותו השם במחוז אמיליה-רומאניה, צפון איטליה. 

הטירה מוכרת בעיקר בשל הפגישה בין היינריך הרביעי קיסר האימפריה הרומית הקדושה והאפיפיור גרגוריוס השביעי שנערכה בין כתליה בשנת 1077 במהלך מאבק האינווסטיטורה בעניין הזכות למנות אנשי דת לכהונות כנסייתיות, ואשר ממנה נגזר הביטוי הליכה לקנוסה.

==המבנה==
טירת קנוסה ממוקמת במרכזה של שרשרת טירות וביצורים בשיפולי הרי האפנינים, בין בולוניה ופארמה, כ-18 קילומטרים מדרום מערב לבירת המחוז רג'ו אמיליה ועל גבול ממלכת טוסקנה.

הטירה נבנתה בשנת 940 לערך על ידי אדלברטו אוטו, בנו של זיגיפרדו מלוקה נסיך לומברדיה, בפסגתה של גבעה סלעית בגובה 576 מטרים. המתחם כלל מבנה מגורים, כנסייה, ומנזר ל-12 נזירים בנדיקטינים. הטירה הייתה מוגנת בחומה משולשת כאשר בין השתיים התחתונות נבנו מגורי השומרים והמשרתים.

==היסטוריה==
במהלך ימי הביניים נחשבה הטירה לבלתי חדירה ובשנת 950 עמדה תחת מצור שנמשך 3 שנים ולא נפרצה. 

האפיפיור גרגוריוס השביעי היה מיודד עם מטילדה רוזנת טוסקנה, בת אצילים מטוסקנה שתמכה בו בתקופת האינבסטיטורה, העמידה את הטירה לשימושו, והורישה את כל רכושה לטובת הכנסייה. פגישת הפיוס בין קיסר האימפריה והאפיפיור בשנת 1077 היה האירוע המשמעותי ביותר בתולדות הטירה. 

בשנת 1255 נהרסו הטירה והכנסייה בידי אנשי רג'ו אמיליה והשטח הוחזר לבעלות משפחת קנוסה. בשנים 1321-1402 שוב עברה הטירה לשליטתה של רג'ו אמיליה, ובשנים שלאחר מכן ועד 1409 חזרה לבעלות המשפחה. משנת 1409 ועד 1796 הייתה הטירה בבעלות הענף הדרומי של שושלת הנסיכים מבית אסטה (Este). במשך השנים קבעו בטירה את משכנם מספר רוזנים ואצילים אחרים שהיו מקורבים לבית אסטה עד שסולקו במרד עממי של האוכלוסייה שתמכה בהקמת הרפובליקה של רג'ו אמיליה.

==כיום==
בשנת 1846 התמוטט ונהרס חלק מן המבנה כתוצאה ממפולת סלעים. בשנת 1878 נרכשה הטירה על ידי ממלכת איטליה אשר הכריזה עליה כעל אתר מורשת לאומי. כיום הטירה עדיין עומדת בהריסותיה אם כי מספר פעולות שימור מנעו את המשך התדרדרות המבנה. במתחם פועל מוזיאון המציג את ההיסטוריה של הטירה וממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בשטחה ובין הריסותיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20131029201619/http://www.castellodicanossa.it/home.html אתר הבית של מוזיאון הטירה] 
* 

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קנוסה
קטגוריה:אמיליה-רומאניה
מיחזור פלסטיק

איסוף בקבוקי פלסטיק מהמכולה למשאית המיחזור
צלמיות מיחזור שונות על אריזה אחת, לזכוכית פלסטיק ונייר. סמלילים אלו מודפסים באריזות שונות בישראל, על מנת ליידע את הציבור לאיזה מיכל מיחזור יש להשליך את המוצר לאחר תום השימוש. סמליל מיחזור הפלסטיק הוא בצבע כתום.]]
תהליך של מיחזור פלסטיק משתנה על פי סוג הפולימר הממוחזר. ישנם שישה סוגי פולימרים עיקריים הניתנים למיחזור. פלסטיק ניתן למיחזור 2-3 פעמים, ולאחר מכן איכותי יורדת לרמה שלא ניתן למחזרו יותר.

== סוגי מיחזור ==
מחזור של פלסטיק מתחלק לארבעה סוגים:

#מיחזור ראשוני, שכולל עיבוד מכני ליצירת מוצר בעל תכונות דומות לחומר שמוחזר. זה סוג המיחזור היעיל ביותר, אך הצלחתו מותנית בהפרדה ומיון מוקפדים של הפסולת.

#מיחזור שניוני, שכולל עיבוד מכני ליצירת מוצר עם תכונות "נמוכות" יותר מהמוצר המקורי. זהו סוג המיחזור הנפוץ ביותר.

#מיחזור שלישוני מפרק את הפלסטיק פירוק כימי למרכיבים בסיסיים כמו נפט, שמהם אפשר לייצר פלסטיק חדש או חומרים סינתטיים אחרים. מיחזור כזה, בשיטת הפירוליזה למשל, הוא הכלכלי ביותר - שכן עלוית המיון, השטיפה והעירבוב זניחות.

#מיחזור רביעוני הוא שריפה של הפלסטיק ליצירת אנרגיה (חשמל, למשל.) פעולה זו הכי פחות יעילה משום שאינה מפחיתה את צריכת הנפט הגולמי לצורך ייצור פלסטיק והיא מלווה בפליטה של פחמן דו-חמצני וחומרים מזהמים.

== בישראל ==
עיקר מיחזור הפלסטיק בישראל הוא של פלסטיק מסוג פוליאתילן טרפתאלט (P.E.T), המשמש לרוב בייצור בקבוקי שתייה חד פעמיים. בתהליך המיחזור, הבקבוקים נשטפים, נגרסים ועוברים עיבוד, עד לקבלת פתיתים (Flakes). מפתיתים אלו מיוצרים מוצרים כגון סלסילות לפירות וירקות, תבניות לביצים, סרטי קשירה ומוצרי טקסטיל שונים, וכן בד פליס המשמש לייצור שטיחים, שמיכות מעילים וכובעים.

מפלסטיק שאינו P.E.T (כגון הפקקים של בקבוקי השתייה, בקבוקי חלב, בקבוקי חומרי ניקוי וכדומה) מפיקים לוחות דמויי-עץ, מהם מייצרים ריהוט גן וריהוט רחוב (ספסלים, פחי אשפה, גדרות, אדניות, שולחנות פיקניק, פרגולות ומתקנים מיוחדים). יתרון הלוחות בהיותם עמידים מאוד בתנאי מזג אוויר משתנים, וכן שאינם דורשים תחזוקה לאורך זמן.

== ראו גם ==
* סמל מיחזור

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיחזור
קטגוריה:טכנולוגיה סביבתית
קטגוריה:פולימרים
ישראל פרוש

ישראל (שרוליק) פרוש (נולד ב-28 בספטמבר 1980, י"ח בתשרי ה'תשמ"א) הוא פוליטיקאי חרדי־ישראלי, ששימש ראש עיריית אלעד מ־2013 עד 2024.

==ביוגרפיה==
ישראל פרוש נולד בירושלים, בן בכור מתוך 12 ילדים למאיר פרוש, יו"ר מרכז אגודת ישראל בירושלים וחבר הכנסת מטעם סיעת אגודת ישראל ביהדות התורה, ולרחל, בת נחום יואל הלפרין ונכדת יעקב הלפרין.

פרוש למד בישיבת סלבודקה בבני ברק ובישיבת לוצרן בשווייץ בראשות הרב יצחק דוב קופלמן. לאחר נישואיו, שירת ביחידה לזיהוי חללים וכן ביחידת קצין העיר. לאחר מכן למד בכולל.

ב-2006 הקים את עמותת "חיים לנפש" המסייעת לנוער נושר, לאסירים ולחולים סופניים. באותה שנה החל לשמש כמנכ"ל אגודת ישראל בירושלים.

בשנת 2008 עבר להתגורר באלעד ונבחר לכהן כסגן ראש עיריית אלעד מטעם סיעת שלומי אמונים. בבחירות לעירית אלעד בשנת 2013 נבחר לראש עיריית אלעד.

== פעילותו כראש עיריית אלעד ==
ב-22 באוקטובר 2013 נבחר פרוש כראש עיריית אלעד כמועמד שלומי אמונים ודגל התורה לאחר מערכת בחירות סוערת, שבה התמודד מול מועמד סיעת ש"ס צוריאל קריספל.

בספטמבר 2015 פרסם העיתון ידיעות אחרונות תחקיר ובו טענות כלפי התנהלותם של פרוש ושל העירייה.

ב-30 באוגוסט 2018 הודיעה סיעת שלומי אמונים כי פרוש יתמודד לכהונה נוספת בראשות העיר,, למרות ההסכם שנערך בין סיעתו למפלגת דגל התורה בבחירות הקודמות. דגל התורה ומפלגת ש"ס ביקשו להעמיד מולו את יצחק פינדרוס, אך מועמדותו נפסלה. בבחירות שנערכו ב-30 באוקטובר ניצח פרוש את ברק צברי וזכה בקדנציה נוספת.

בבחירות לעיריית אלעד שהתקיימו ב־27 בפברואר 2024 התמודד פרוש מול מועמד ש"ס יהודה בוטבול. ערב הבחירות חתם פרוש הסכם קואליציוני עם מפלגת דגל התורה ומפלגת יחד שבטי ישראל של ברק צברי שהתמודד מולו בבחירות שנערכו ב־2018. בפברואר 2024 הודיע איתמר בן גביר על תמיכתו בפרוש בבחירות. בבחירות הפסיד פרוש לבוטבול, ברוב של 55% מול 45% ובפער של כ-2,326 קולות. לאחר הבחירות התראיין וחשף שהציעו לו לפני הבחירות דיל ולעבור ולהתמודד בירושלים או בבית שמש אך בחר להישאר באלעד.<ref></ref>

==אילן יוחסין משפחת פרוש==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם אגודת ישראל
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:חסידים
ישראל
קטגוריה:ראשי עיריית אלעד
קטגוריה:משפחת הלפרין
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלבודקה (בני ברק)
קטגוריה:ראשי עיריות חסידים
קטגוריה:ראשי עיריות חרדים
קטגוריה:בוגרי ישיבת לוצרן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
אייגוספוטמוי

הכרסונסוס התראקי (חצי האי גליפולי)
אַייגוֹסְפּוֹטָמוֹי (ביוונית: Αἰγὸς Ποταμοί, בלטינית: Aegospotami) הוא שמו הקדום של נהר קטן בכרסונסוס התראקי (גליפולי של ימינו), צפונית־מזרחית לססטוס, הנשפך אל ההלספונטוס (דרדנלים). פירוש שמו ביוונית הוא "נַהֲרֵי הַעִזִים". שמו המודרני בטורקית: צָ'נָקָלֶה בּוֹאזִי (Çanakkale Boğazı). סמוך לו שכנה עיר יוונית קטנה בעלת אותו שם, ממנה נותרו לימינו שרידים בלבד. כיום שוכן במקום כפר בשם קרקובה (Kara-kova).

קסנופון כותב כי אייגוספוטמוי נמצאה מול למפסקוס , מעברו השני של המצר, במקום בו רוחבו הוא סטדיון אחד (כ-600 רגל), וכי החוף במקום זה פתוח, ללא נמל. סטראבון, הגאוגרף היווני, מספר כי המרחק בין אייגוספוטמוי לססטוס הוא שמונים סטדיון וכי בימיו הייתה העיר חָרֵבָה.

ב-405 לפנה"ס התחולל במימי המצר ליד אייגוספוטמוי קרב אייגוספוטמוי, קרב ימי חשוב, שהכריע את המלחמה הפלופונסית בין אתונה לספרטה.

ב-467 לפנה"ס נפל לאדמה לא הרחק מאייגוספוטמוי מטאוריט גדול, אשר לדברי פליניוס הזקן היו ממדיו כגודל מטענה של עגלה וצבעו חום, ושימש ציון דרך לבני המקום.

==מקורות==
* פלוטארכוס. חיי אישים - אנשי יוון. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א. (הביוגרפיות של סולון, תמיסטוקלס ואלקיביאדס תורגמו על ידי מ"ה בן שמאי.)
<div class="mw-content-ltr">
* Xenophon, Hellenica. Translated by H. G. Dakyns. London and New York, Macmillan and Co., 1897. Digitized copy in: [http://ebooks.adelaide.edu.au/x/xenophon/x5he/ ebooks.adelaide.edu,]
* Strabo, Geography. Edited and translated by Horace L. Jones. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press and London, William Heinemann, 1917-32. Digitized copy in: [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Strabo/1A*.html LacusCurtius].
* Aristotle, Meteorology. Translated by E.W. Webster. Digitized copy in: [http://classics.mit.edu/Aristotle/meteorology.html Internet Classics Archive].
* Pliny the Elder, The Natural History. Translated by J. Bostock and H.T. Riley. London, Taylor and Francis,1855. Digitized copy in: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Plin.+Nat.+toc&redirect=true Perseus].
* Plinius, Naturalis Historia. Edited by Karl Mayhoff. Teubner Edition. (בלטינית). Digitized copy in: [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Pliny_the_Elder/home.html Perseus].
</div>

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* E. Th. Theodossiou, P.G. Niarchos and V.N. Manimanis. "The fall of a meteorite at Aegos Potami in 467/6 BC". Journal of Astronomical History and Heritage 5(2) (2002), pp. 135-140. Digitized copy in: [http://eprints.jcu.edu.au/4968/1/4968_Theodossiou_et_al...2002.pdf eprints.jcu.edu.au]
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון העתיקה: ערים בטורקיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
אלף עגורי אוריגמי

עגורי אוריגמי
אלף עגורי אוריגמי (ביפנית: 千羽鶴, senbazuru) הם קבוצה של אלף עגורים מנייר מקופלים בטכניקת האוריגמי ומחוברים בעזרת חוט העובר ביניהם. אגדה יפנית עתיקה מבטיחה כי עגור יעניק משאלה למי שיקפל אלף עגורי אוריגמי. על פי גרסאות אחדות של האגדה הקיפול מעניק מזל טוב נצחי ולא רק משאלה בודדת, כדוגמת חיים ארוכים או החלמה ממחלה או פציעה, מה שהופך את הקיפולים למתנה פופולרית.

ביפן העגור הוא אחד היצורים המיתיים או הקדושים, יחד עם הדרקון והצב, ומאמינים כי הוא חי במשך אלף שנים, לכן מקפלים אלף עגורים, עגור עבור כל שנה מחייו.

על פי אחת המסורות של אגדה זו יש לסיים את קיפול העגורים בתוך שנה אחת והוא חייב להתבצע על ידי האדם שיממש בעזרתו משאלה.

==חשיבות תרבותית==
באופן מסורתי נהוג לקבל מהאבות של זוג הנישא אלף עגורי נייר כמתנת חתונה, הסמליות של המתנה היא הדרך לאחל אלף שנים של אושר ושגשוג משותף לבני הזוג. במקרים נוספים מקובל להעניק את העגורים כמתנה לתינוק שנולד במטרה לאחל לו חיים ארוכים ומזל טוב. תליית העגורים בבית נחשבת לקמע בעל עוצמה המשפר את המזל.

במספר מקדשים בטוקיו והירושימה ניצבת אש תמיד כתפילה לשלום עולמי. את המקדשים פוקדים תלמידי בית ספר ומניחים שרשראות של עגורים הנחשפות לאיתני הטבע והתפוררותן משחררת את המשאלה בדומה לדגל תפילה טיבטי.

הסוכנות היפנית לחקר החלל משתמשת בקיפול אלף עגורים בתוך ימים אחדים כאחד המבחנים עבור האסטרונאוטים הפוטנציאליים שלה. עשרת העגורים האחרונים שמקפל המועמד מושווים לעשרת העגורים הראשונים שקיפל, בשאיפה לאמוד כיצד הלחץ לעמוד ביעד בזמן דחוק משפיע לרעה על איכות הקיפול.

קיפול העגורים הפך לסמל בעקבות הילדה סדקו ססקי שהייתה מנפגעי המתקפה האטומית על הירושימה וגיבורה לאומית ביפן שהחלה בקיפולי עגורי האוריגמי מתוך משאלה לשלום עולמי. ססקי הצליחה לקפל אלף עגורים ומשראתה שמשאלתה להבריא לא מתגשמת, המשיכה לקפל עגורים נוספים עד יום מותה. באנדרטה לזכרה בפארק השלום בהירושימה נמצא פסלה בו היא אוחזת בעגור אוריגמי.
<gallery mode="packed" heights="140">
קובץ:Peace flame in Tokyo.jpg|אש התמיד וקיפולי העגורים במקדש טושוגו בטוקיו
קובץ:Hiroshima senzaburu.jpg|האנדרטה לזכרה של סדקו ססקי בפארק השלום בהירושימה
קובץ:折鶴 WUXGA.jpg|עגורים מאוריגמי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131102011529/http://www.buddhistcouncil.org/bodhitree/Books/Story_of_the_Peace_Crane.pdf סיפורו של עגור השלום] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוריגמי
קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:מיתולוגיה יפנית
קטגוריה:קמעות
עמליה דואק

עמליה דוּאֶק (נולדה ב-17 במאי 1990) היא עיתונאית, אשת רדיו וטלוויזיה ישראלית. משמשת כתבת לענייני כלכלה ומגישת "מהדורת היום" בחברת החדשות. מגישה מחליפה בחדשות סוף השבוע של חדשות 12.

==ביוגרפיה ==
עמליה דואק, 2018
דואק נולדה בישראל. אמה היא העיתונאית נחמה דואק ואביה הוא אלוף (במיל') יוסי בן-חנן.

החלה את דרכה העיתונאית בילדותה, כאשר בשנת 2002 הגישה את מהדורת החדשות "חמש וחצי" בערוץ הילדים לצדו של ירון לונדון, בעריכת מיקי רוזנטל ועבדה במעריב לנוער ככתבת אורחת. ב-2003 הגישה פינה בתוכנית "שישי בגאון" ששודרה בערוץ הראשון.

דואק שירתה בגלי צה"ל בשנים 2008–2011, ומילאה בתחנה מספר תפקידים, בהם כתבת לענייני תקשורת, תחבורה, תעופה, תיירות ותחום המשפט. בנוסף, הגישה בגלי צה"ל מהדורות חדשות ופינות כלכלה בתוכניות שונות בתחנה ושימשה גם כעורכת משנה של יומני חדשות בגלי צה"ל.

בשנת 2011 הצטרפה לחברת החדשות של ערוץ 2 ככתבת בתוכנית הצרכנות "תוכנית חיסכון", ובשנת 2012 מונתה לכתבת לענייני תחבורה של חברת החדשות. בשנת 2013 מונתה לכתבת הכלכלית של חדשות 2.

בשנת 2016 נבחרה על ידי המגזין "פורבס ישראל" לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל, ועוד קודם לכן הוגדרה על ידי המגזין כאחת מ-30 הצעירים המשפיעים בישראל.

בקיץ 2017 הנחתה לסירוגין את "הבוקר של קשת" בערוץ 2 של קשת, לצד יואב לימור.

משנת 2017 הגישה את התוכנית "לילה טוב ישראל" לסיכום חדשות היום.

כיום היא מגישה מחליפה בחמש עם רפי רשף, שש עם ובחדשות סוף השבוע.

החל ממלחמת חרבות ברזל משמשת כמגישת "מהדורת היום" לצידו של עופר חדד מדי יום.

דואק היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב בהצטיינות במשפטים (LL.B) ובוגרת תואר שני במנהל עסקים במסלול למנהלים, גם הוא באוניברסיטת תל אביב. 

== חיים אישיים ==

דואק נשואה לאיש העסקים משה גליקסמן. הזוג הורים לשני בנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* דליה בן ארי, [https://atmag.co.il/אנשים/סלבס/עמליה-דואק "מקצוע העיתונות הוא מקצוע בודד, סוליסטי ותחרותי" – עמליה דואק מספרת מה למדה על החיים], באתר את, 12 באפריל 2018
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:כתבי תיירות ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:פורבס 30Under30: ישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
מו סיזלאק

מו סיזלאק (באנגלית: Moe Szyslak) הוא דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון". מו הוא הברמן והבעלים של "הטברנה של מו", בר המשקאות של ספרינגפילד. מו הוא אדם אלים בעל אישיות מעורפלת, עבר פלילי ונטיות אובדניות (כולל ניסיונות התאבדות רבים).

== אישיות ==
מו הוא אדם הגר לבדו ברחוב אגוז 87, החש כי הקרובים אליו ביותר הם לקוחות הבר אותו הוא מנהל. הוא יתום, ואת זעמו על יתמותו הוציא כחבר בכנופיית "הפרחחים הקטנים" עד שגורש ממנה בעקבות הרג אחד מחברי הכנופיה. היתמות שלו כמעט ולא מוזכרת בסדרה. יש לו תואר בהצטיינות בברמנות מאוניברסיטת סוויגמור.

אופיו של מו אובדני והוא אף ניסה להתאבד מספר פעמים. מוצגות התפרצויות זעם רבות שלו, אלימות מצידו, התנהגות כפייתית, מרמור וחמדנות. הוא חוטא אף בהתנהגויות פליליות: הטרדה מינית של נשים, מסחר בפנדות וחיות בסכנת הכחדה, הימור בתחרויות איגרוף ועוד. בנוסף, בבר שלו הוא איפשר קיום אירועי רולטה רוסית ומסתיר מהגר הולנדי לא-חוקי.

תחת המעטפת האלימה מסתיר מו לב זהב, שנגלה מעט בעקבות העצות שהוא נותן ללקוחותיו הנאמנים בבר. יש לו חתול ששמו "מר פיק", אליו הוא קרוב מאוד. מו הציל מספר פעמים את חייה של מגי סימפסון והתגלה כשמרטף מוצלח עבורה. הוא עוסק גם בפעולות צדקה בדרום אמריקה ובאפריקה, כאשר הוא מספק ציוד רפואי לנפגעי שיטפונות ושריפות. מו מקריא ספרים לילדים חולים בבית החולים לילדים בספרינגפילד. למו ידע רב במכונאות רכב ובמחול.

באחד הפרקים בעונה ה-11, לאחר ניתוח פלסטי ששינה את פניו, הפך לזמר אופרת סבון והחל לצאת עם נשים אך חזר למצבו הרגיל לבסוף. למו היו מספר מערכות יחסים קצרות, שנגמרו בעקבות פניו ה"מכוערות". במספר הזדמנויות הוא חמד אף את מארג'.

== הבר של מו ==
הבר של מו מתואר בדרך כלל כמקום מדכא, חשוך ומלוכלך. לקוחותיו הקבועים היחידים הם הומר סימפסון, קארל קרלסון, לני לאונרד, בארני גאמבל ושניים נוספים. המשטרה מסרה למו כי 91% מסך כל תאונות הדרכים בעיר ספרינגפילד נגרמות על ידי ששת לקוחותיו אלה. מפעם לפעם ניסה מו לשנות את הבר שלו ולהפוך אותו ליותר אטרקטיבי עבור לקוחות חדשים, אך כל הניסיונות הללו נכשלו והסתיימו בחזרתו של הבר למצבו הקודם: למשל, בעונה 6 מו ניסה להפוך את הבר למסעדה משפחתית בשם "שק האוכל המשפחתי של הדוד מו" אך לא הצליח לעמוד לאורך זמן בהתנהגות החייכנית והסובלנית שנאלץ לגלות בפני הילדים שנכנסו למסעדה, ובעונות 2–3 החל למכור משקה הנקרא "מו הבוער", שאת המתכון לו גנב מהומר, שבעצמו כינה אותו "הומר הבוער". הבר עבר כתובות שונות במהלך הסדרה (בעונה תשיעית הבר בדרך התעשייתית נשרף כליל). בסרט נראה שהוא צמוד ל"כנסייה הראשונה".

== דיבוב ==
את מו מדבב האנק עזריה, והוא גם הדמות הראשונה בתוכנית שדובבה על ידו. במהלך האודישן לקולו של מו, ביצע עזריה קול של "סוחר סמים מהמערב הפרוע", יוצרי התוכנית חשבו שזהו הקול המתאים לדמות. עזריה נודע לא רק כמדבבו של מו, אלא גם ככותב שלו. ב-2001 ו-2003 זכה האנק עזריה בפרס אמי על הדיבוב שלו למו ועוד מספר דמויות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imdb.com/character/ch0002982/ מו סיזלאק], במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דמויות משפחת סימפסון
איפראטרופיום

איפרטרופיום (ipratropium), או איפרטרופיום ברומיד היא תרופה אנטי-כולינרגית לטיפול במחלות ריאה כגון התקף אסתמה חריף ונפחת (Chronic obstructive pulmonary disease, COPD).

התרופה חוסמת את הקולטנים המוסקריניים לאצטילכולין בשרירים החלקים של סימפונות הריאה, פותחת את דרכי הנשימה, ומקילה את הנשימה בעת התקף.

התרופה משווקת בפני עצמה בשמות המסחריים: aerovent ,atrovent ו-otrivin complete, או בשילוב עם סאלבוטאמול בשם המסחרי "קומביוונט" (combivent).

במאמר מתאריך יוני 2013, מאת cochrane library נכתב כי השימוש באיפטרופיום ברומיד מקל על סימפטומי השפעת כאשר נלקח כספריי לאף.

==מנגנון פעולה==

איפרטרופיום חוסם את הרצפטורים המוסקריניים לאצטילכולין, ובכך מקדם דגרדציה של ג'י-אמ-פי ציקלי (cGMP) ,אשר גורם לירידה בריכוז cGMP בתוך התא.
כתוצאה מירידת ה-cGMP בתוך התא, יורד ריכוז הסידן, ותהיה ירידה בהתכווצות השריר החלק בריאות. מכניזם זה מונע את הכיווץ הברונכי והפרשת הריר ובכך מאפשר פתיחה של דרכי האוויר.

איפרטרופיום הוא אנטגוניסט לא סלקטיבי לקולטני המוסקרין. בשאיפה, הוא אינו חודר למחזור הדם, ובכך נמנעות תופעות לוואי מערכתיות. איפרטרופיום הוא נגזרת של אטרופין עם אמין רבעוני טעון, ולכן אינו חודר את מחסום הדם-מוח, ולא גורם לתופעות לוואי במערכת העצבים המרכזית (anti cholinergic syndrome).
איפרטרופיום נחשב כמרחיב דרכי נשימה לטווח קצר.

==דרך מתן==

איפרטרופיום ניתן באינהלציה או במשאף יבש (DSI).

למבוגרים:
* להתקף אסתמה חריף: באינהלציה 500 מק"ג כל 20 דקות כפול 3 פעמים. לאחר מכן, בהתאם הצורך. הערה: יש לתת עם אגוניסט מסוג ביתא.
* למקרי מחלה חסימתית כרונית של הריאות (COPD): 500 מק"ג 3–4 פעמים ביום בהפרש של 6–8 שעות.

לילדים:
* להתקף אסתמה:
** מתחת לגיל 12: 250–500 מק"ג כל 20 דקות, כפול 3. לאחר מכן, בהתאם הצורך. הערה: יש לתת עם אגוניסט מסוג ביתא.
** מעל גיל 12: יש לעיין במינוני מבוגרים.

==תופעות לוואי==
אם איפרטרופיום נלקח בשאיפה, יש לו תופעות לוואי של תרופות אנטי-כולינרגיות אחרות, אך בצורה מינימלית.
אולם, דווחו מקרים בעבר של יובש בפה. בנוסף תופעות לוואי כמו סומק בעור, טכיקרדיה, גלאוקומה צרת זווית, בחילות, פעמת וכאבי ראש אשר נצפו במקרים מסוימים.
בחולים שמקבלים את התרופה דרך משאף, תיתכן לעיתים אצירת שתן (urine retention), ולכן יש לנקוט ביתר זהירות בגברים שסובלים מהגדלה שפירה של הערמונית (benign prostatic hypertrophy).

==שימוש בהריון==
לפי ה-FDA התרופה מוגדרת בקטגוריה B, כלומר מותרת בהריון.
לא נצפו תופעות טרטוגניות במהלך הריון בניסויים בחיות.

==התוויות נגד==
אין התוויות נגד במקרה של לקיחת איפרטרופיום במשאף, מלבד לבעלי רגישות לאטרופין וחומרים הדומים לו.

==פרמקוקינטיקה==
לתרופה ספיגה סיסטמית מינימלית. שיא ריכוזה בפלזמה מגיע לכ-0.06ng/mL אחרי 1–3 שעות.
נפח פיזור התרופה הוא כ-338 ליטר. אחוז הקשירה לחלבונים בדם הוא נמוך ועומד על בין 0 ל-9 אחוזים.
המטבוליזם קורה בכבד ונעשה על ידי אנזימים שונים (כגון N-isopropylnortropium methobromide, a-phenylacrylic acid-N-isopropylnortropine-ester methobromide נוספים).
זמן מחצית החיים של האיפרטרופיום הוא שעתיים וסילוקו מתרחש בעיקר דרך הכליות (כ-46%).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרופות
קטגוריה:אנטגוניסטים מוסקרינים
נורברט ביסקי

נורברט ביסקי (גרמנית: Norbert Bisky; נולד ב-10 באוקטובר 1970) הוא צייר גרמני המתגורר בברלין. ידוע בעיקר בזכות ציורי הפרסקו שלו המתארים נערים.

== ביוגרפיה ==
ביסקי נולד בלייפציג שבגרמניה המזרחית. כבנו של הפוליטיקאי הקומוניסט לותאר ביסקי, מראשי מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי ו"די לינקה", ביסקי גדל בבית שבו הקומוניזם תפס מקום של דת. בשנים 1994–1995 למד באקדמיית הקיץ של זלצבורג בכיתתו של ג'ים דיין, ובשנים 1994–1999 – בבית הספר הגבוה לאמנויות בברלין, שם היה סטודנט לתואר שני של גאורג בזליץ .

עבודתו הושפעה רבות מהריאליזם סוציאליסטי שזו הייתה האומנות הרשמית של גרמניה המזרחית. אך עבודתו השתנתה והיא מציגה נושאים כמו: אסונות, מחלות ועריפת ראשים.
בו בעת ממשיך ביסקי לשמר את קווי הציור המציאותיים שלו שהם סימן ההיכר שלו. הדמויות שלו לרוב נופלות, מרחפות, רועדות ללא צירי כבידה.

ההמולה הסובבת את הדמויות בציוריו של ביסקי מוקפת ברמיזות לאידאולוגיה הנוצרית, תולדות האמנות, התרבות הגאה, פורנוגרפיה וחזיונות אפוקליפטיים. ביסקי מעביר רושם של אי-יציבות על בד הציור שמדגיש באופן שונה את הלך תקופתו.

במהלך הקריירה שלו הראה ביסקי התעניינות בישראל, והשתתף בשתי תערוכות בארץ:
* "נורברט ביסקי: ציורים", מוזיאון חיפה לאמנות (24 בינואר – 20 ביוני 2009).
* "אני ברלינאי", מוזיאון תל אביב לאמנות (21 בינואר – 24 במרץ 2012).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:להט"בים גרמנים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לאמנויות בברלין
קטגוריה:לייפציג: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1970
האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון

האקדמיה הרוסית לאומנויות התיאטרון - גיטיס (ברוסית: Российский университет театрального искусства — ГИТИС) נוסדה ב-22 בספטמבר 1878 בשם "בית הספר למוזיקה על שם שסטקובסקי", נקראה אחר-כך "בית הספר למוזיקה ודרמה של החברה הפילהרמונית של מוסקבה" ב-1883, והועלתה למעמד של קונסרבטוריום ב-1886. הייתה ידועה בשם מכון המדינה על שם "לונצרסקי לאומנויות התיאטרון (גיטיס)", בו כונתה בשנים 1934 עד 1991, זהו בית הספר לאומנויות התיאטרון הגדול והוותיק ביותר ברוסיה והוא ממוקם במוסקבה.

==משימה ורקע==
גיטיס מלמד את הסטודנטים במספר מקצועות באמנויות התיאטרון (בכללם בלט, משחק ועוד) ובה בעת מספק חינוך אוניברסיטאי מסורתי באמנויות חופשיות ובמדעי הרוח. כאלף וחמש מאות סטודנטים, סטודנטים מתקדמים וסטודנטים לאחר סיום לימודיהם מארצות שונות לומדים בגיטיס.

==המאה התשע עשרה==
האוניברסיטה נוסדה כבית הספר למוזיקה על שם שסטקובסקי עבור אנשים שהגיעו למוסקבה בשלהי המאה ה-19, בחסותה של אגודת אוהבי המוזיקה ואמנויות הדרמה. ב-1883 האגודה שינתה את שמה לאגודה הפילהרמונית של מוסקבה ובית הספר התמחה במוזיקה ודרמה, תחת חסות האגודה. המצנט היה הדוכס הגדול ניקולאי ניקולאייביץ' הבן. כתוצאה מכך בית הספר הושווה במעמדו למוסדות השכלה גבוהה אחרים ורכש מעמד של אקדמיה למוזיקה שנקבע על פי כתב זכויות חדש שאושר בידי הקיסר, על פי בקשתה של הקיסרית אליזבת פדורובנה.

שחקנים ידועים, מורים ודמויות מתחום התיאטרון העבירו שיעורי דרמה בבית הספר למוזיקה ודרמה. בין המורים היו 
אלכסנדר יוזין (1883–1889), אוסיפ פרבדין (1889–1891) וולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו (1891–1901). בין בוגרי מחזור 1898 נמנו אולגה קניפר, מרגריטה סביטסקאיה ווסבולוד מיירהולד.

==בוגרים ידועים==
* יבגני חורושבצב - קריין רדיו
* ניקולאי אוזרוב - שחקן תיאטרון ושדרן ספורט
* פיוטר פומנקו - במאי תיאטרון
* אנטולי אפרוס - במאי תיאטרון
* אנטולי וסילייב - במאי תיאטרון
* יז'י גרוטובסקי - במאי תיאטרון, תאורטיקן
* גאורגי טובסטונוגוב - במאי תיאטרון
* Eimuntas Nekrošius - במאי תיאטרון
* טטיאנה סמוילובה - שחקנית
* אנדריי זוויאגינצב - שחקן ובמאי סרטים
* אלם קואילב - שחקן ובמאי תיאטרון
* ילנה יאקובלבה - שחקנית 
* צ'ולפן חמאטובה - שחקנית
* לב לשצ'נקו - שחקן וזמר
* יפים שיפרין- במאי תיאטרון ואופרה
* אלכסנדר מרין - שחקן ובמאי תיאטרון

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תיאטרון רוסי
קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:בתי ספר לאמנות
יחסי ישראל–מאוריטניה

בין מדינת ישראל והרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. עם זאת, בין השנים 1995–2010 התקיימו בין שתי המדינות מגעים הדדיים, אשר במסגרתם הכירה מאוריטניה בישראל בשנת 1999, ואיפשרו את תחילתם של יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, אשר נותקו בשנת 2010 בעקבות מבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה.

==היסטוריה==
המגע הראשון בין שתי המדינות החל בשנת 1967, בעקבות פרוץ מלחמת ששת הימים, כאשר מאוריטניה הכריזה מלחמה על ישראל, וזאת כהבעת הזדהות עם שאר מדינות ערב, ובהיענות לקריאתה של הליגה הערבית. באופן רשמי, מצב המלחמה בין שתי המדינות נמשך ברצף עד לשנת 1999, אך בפועל להכרזה הפורמלית הייתה השפעה מועטה על המצב בשטח, ובין השנים הנ"ל מספר אנשי עסקים מישראל אף נסעו למאוריטניה וקיימו מגעים עם נציגי השלטון.

החל משנת 1995, זמן קצר לאחר החתימה על הסכמי אוסלו והשיפור ביחסים בין ישראל למדינות העולם הערבי, ולאורכה של שנת 1996, התקיימו מספר פגישות חשאיות בין בכירים במשטר הישראלי למקביליהם במשטר המאוריטני. במסגרת הפגישות, אשר לפי הסברה היוזם העיקרי שלהן היה נשיא מאוריטניה מעאוויה ולד סידאחמד טאייע, נידונו נושאים אשר היוו מוקד עניין עבור שתי המדינות, וכן נבחנו אפשרויות לסיום מצב המלחמה בין שתי המדינות, וכינון יחסי מסחר הדדיים, ברמה זו או אחרת.

בשנת 1996, במסגרת הדיונים החשאיים, הוחלט לראשונה לקיים מגע פומבי ישיר בין שתי המדינות, וזאת על ידי פתיחת "משרדי אינטרסים" של שתי המדינות, בחסות שגרירויות ספרד בשתי המדינות. במהלך שנת 1999 הוחלט לכונן יחסים רשמיים בין שתי המדינות, ובאותה השנה נשלחו נציגים דיפלומטיים רשמים מטעם שתי המדינות לבירת המדינה השנייה, צעד שגרר בפועל את ביטול הכרזת המלחמה של מאוריטניה משנת 1967, ואת ההכרה ההדדית של כל מדינה בעצמאותה של המדינה השנייה. היחסים מוסדו רשמית בתאריך 28 באוקטובר 1999, עם חתימת נציגי שתי המדינות, במסגרת פגישה בוושינגטון, על הסכם בדבר כינון יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהן. בשלב זה מאוריטניה הייתה המדינה השלישית מבין חברות הליגה הערבית אשר הכירה בישראל כמדינה ריבונית (יחד עם מצרים וירדן, איתן חתמה ישראל הסכמי שלום מלאים). היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות המשיכו להתקיים בין השנים 2009-1999, וזאת חרף זעזועים מדיניים, כדוגמת פרוץ האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000, וההפיכה הצבאית במאוריטניה באוגוסט 2005.

בפברואר 2008, דווח כי אנשי אל-קאעידה במגרב האסלאמי תקפו את השגרירות הישראלית שבנואקשוט.

עם זאת, מבצע עופרת יצוקה הוביל למשבר חמור ביחסי שתי המדינות, בדומה ליחסיה של ישראל עם מדינות רבות במרחב הערבי-אסלאמי, כאשר עם תחילתו של המבצע מאוריטניה הודיעה על השעיית היחסים עם ישראל. בהמשך, במהלך חודש פברואר 2009, מאוריטניה החזירה את שגרירה מישראל, ובתחילת מרץ 2009 גירשה את סגל השגרירות הישראלית בנואקשוט, בהעניקה להם 48 שעות לצאת מגבולות מאוריטניה.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות הגיעו לסופם הרשמי בתאריך 21 במרץ 2010, עם הכרזת מאוריטניה על ניתוקם המוחלט של היחסים בין שתי המדינות.

באוגוסט 2020 תמכה מאוריטניה בהסכם הנורמליזציה בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות.

החל מאוקטובר 2023, עקב התקדמות המגעים בין סעודיה לישראל ועקב רצון לקידום אינטרסים מאוריטנים, החלה מאוריטניה במגעים לחידוש יחסים מלאים עם ישראל.

== הערות שוליים ==

*
לכידה (כרטיס חיוב)

לכידה (באנגלית: Capture) היא פעולה בנקאית בה בעל עסק מחייב כרטיס חיוב, ובפועל מתחיל את תהליך הסליקה והעברת הכספים מחשבון בעל הכרטיס לחשבון בעל העסק. ניתן ללכוד תשלום בכרטיס אשראי (Credit Card) או כרטיס חיוב מיידי (Debit Card). לכידה היא פעמים רבות התהליך העוקב אחר אישור מוקדם של הכרטיס: בעל העסק לרוב מאשר את הכרטיס כדי לראות שהבנק המנפיק/חברת האשראי מוכנים לכבד את התשלום, ולאחר בדיקות שונות (למשל בדיקת סיכון כנגד הונאה, בדיקת מלאי וכדומה) מורה בעל העסק על לכידה - חיוב בפועל.

דוגמה להפרדה בין אישור ולכידה היא במילוי דלק בכרטיס אשראי. המתדלק מעביר את הכרטיס בתחנת התדלוק וזה מאושר ראשית על סכום קבוע ונמוך (למשל 10 שקלים) כדי לוודא כי הכרטיס תקין וכשר לפני תחילת התדלוק; לאחר סיום התדלוק כשסכום הרכישה ידוע, מבוצעת לכידה של הסכום הסופי מול חברת האשראי. לחלופין, אם התשלום מוגבל לסכום מסוים, למשל 100 שקלים, יכולה תחנת הדלק לבצע אישור עבור הסכום המרבי, ואז בסיום התדלוק, לבצע לכידה של סכום העסקה בפועל בלבד, ושחרור המסגרת הנותרת.

ניתן ללכוד תשלום בכרטיס אשראי גם ללא אישורו מבעוד מועד. (אך לכידה זו עשויה להיכשל ממגוון סיבות, למשל חריגה ממסגרת)

==קישורים חיצוניים==
* [http://help.yahoo.com/l/us/yahoo/smallbusiness/store/order/order-21.html Credit Card Payment Processing--How It Works], Yahoo

קטגוריה:כרטיסי תשלום
טנק שיוט סימן 3

טנק השיוט סימן 3 (A13 סימן 1) היה טנק שיוט בריטי אשר פותח החל משנת 1936 והשתתף בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה. הסימן 3 היה למעשה טנק השיוט הבריטי הראשון אשר עשה שימוש במזקו"ם 'קריסטי'. 

הוא שירת באופן מצומצם במלחמת העולם השנייה בעיקר במערכה על צרפת והוחלף על ידי הסימן 4 שהיה כמעט זהה לו אך בעל שריון עבה יותר. 

הסימן 3 פותח כטנק שיוט המתבסס כאמור על מזקו"ם קריסטי. כבר בשנת 1929 גיפרד מרטל צפה בתמרוני טנקים רוסים אשר עשו שימוש בסוג כזה של מזקו"ם, בשנת 1936 כסגן מנהל הפיתוח המשוריין במשרד המלחמה הבריטי, החליט מרטל להתחיל בפיתוח טנק קל, מהיר ובעל עבירות גבוהה שיעשה שימוש במזקו"ם זה.

סך הכל כ-65 סימני 3 יוצרו, רובם אבדו במערכה בצרפת ובהמשך ייתכן ומספר כלים בודדים שירתו גם במערכה בצפון אפריקה.

==ראו גם==
* טנק שיוט סימן 1
* טנק שיוט סימן 2
==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* George Forty, World War II Tanks, London: Osprey Automotive, 1995.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tanks-encyclopedia.com/ww2/gb/A13_Cruiser_MkIII.php אודות הסימן 3] באתר 'אינציקלופדית הטנקים'.
* [https://web.archive.org/web/20131014202610/http://www.wwiivehicles.com/unitedkingdom/cruiser/cruiser-mk-iii-a13.asp אודות הסימן 3] באתר 'רכבי מלחמת העולם השנייה'.

קטגוריה:טנקי שיוט
קטגוריה:טנקים בריטיים במלחמת העולם השנייה
לוראזפאם

לוראזפאם (Lorazepam) "לוריוון", היא תרופה ממשפחת הבנזודיאזפינים הנמצאת בשימוש מאז שנת 1971 ומשמשת כטיפול אקוטי לסטרס, להרפיית שרירים תפוסים שלא הגיבו היטב לטיפול תרופתי ממשפחה תרפויטית סבירה אחרת וכן להשראת שינה במקרי אינסומניה (בכל הנוגע לאינסומניה כרונית טיפול בלוראזפאם ניתן כחלק מטיפול משולב, כלמר לא כטיפול יחידני וזאת כדי למנוע תלות פיזולוגית לפחות).

התרופה היא אגוניסט של רצפטור מסוג GABA.

==פרמקוקינטיקה==
התרופה נספגת בקלות ממערכת העיכול לאחר ארוחה. ריכוזי שיא בפלזמת הדם מושגים כשעתיים לאחר מתן אוראלי. פרופיל הקליטה לאחר הזרקה תוך שרירית דומה לזה שאחרי נטילת התרופה דרך הפה.
לוראזפאם חוצה את מחסום הדם-מוח וגם את השליה. כמו כן הוא מתערבב בחלב האם. התרופה מפורקת בכבד לגלוקורניד לא פעיל, ומופרשת בשתן.

==שימושים רפואיים==
לוראזפאם הוא בנזודיאזפין קצר טווח עם תכונות כלליות דומות לאלה של דיאזפאם. הוא משמש לטיפול בטווח הקצר של הפרעות חרדה, בנדודי שינה, תסמונת התשישות המוחית ובמקרים נדירים כנוגד פרכוסים. התרופה משמשת גם לבקרה של בחילות והקאות הקשורות לסרטן וכימותרפיה.

==פיתוח תלות ושימוש לרעה==
פיתוח תלות שכיח לאחר שימוש קבוע בבנזודיאזפינים, אפילו במינונים טיפוליים לתקופות קצרות, אפילו ממינון של 1 מ"ג בלבד לתקופה שמעל ל-3 שבועות. תלות היא סבירה במיוחד בחולים עם היסטוריה של שימוש תדיר באלכוהול או בסמים, ובחולים עם הפרעות אישיות. מסיבה זו, אם פותחה תלות, יש צורך בהפחתה הדרגתית של המינון, גם אם נעשה שימוש קבוע אך ורק לזמן קצר של מספר שבועות.

==תופעות לוואי==
נמנום, ישנוניות, חולשת שרירים, ואטקסיה הן תופעות הלוואי השכיחות ביותר של התרופה, והן חולפות בדרך כלל. תופעות לוואי שכיחות פחות כוללות סחרחורת, כאבי ראש, בלבול, דיכאון, דיבור לא ברור או קשיים בהגייה, שינויים בחשק המיני, רעד, הפרעות בראייה, אצירת שתן או בריחת שתן, הפרעות במערכת העיכול, שינויים בהפרשת הרוק ואמנזיה. 

==קישורים חיצוניים==

* [https://shvilhaderech.co.il/%D7%90%D7%A0%D7%A6%D7%99%D7%A7%D7%9C%D7%95%D7%A4%D7%93%D7%99%D7%94/%d7%9e%d7%93%d7%9b%d7%90%d7%99%d7%9d/%d7%91%d7%a0%d7%96%d7%95%d7%93%d7%99%d7%90%d7%96%d7%a4%d7%99%d7%a0%d7%99%d7%9d/ בנזודיאזפינים], האנציקלופדיה של שביל הדרך לחיים

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרופות נוגדות חרדה
קטגוריה:תרופות נוגדות פרכוסים
קטגוריה:בנזודיאזפינים
חיים משה כ"ץ

חיים משה כ"ץ (משמאל), 1935, בשדות זיכרון רוטשילד
חיים משה כ"ץ (לעיתים נכתב משה חיים כ"ץ או הימן כ"ץ; 18 בדצמבר 1884 - 26 באוגוסט 1965) היה פרדסן וסוחר קרקעות בארץ ישראל, מייסד שכונת פרדס כץ בבני ברק הקרויה על שמו. ב-1938 הקים, בתאום עם הארגון הצבאי הלאומי, בית ספר פרטי לטיסה, שהכשיר בשני קורסים טייסים מחברי הארגון.

==חייו==
כ"ץ נולד ב-1884 בפולין, בעיירה רוזאני שבפלך לומז'ה, ליצחק כ"ץ ואשתו פרידה לבית גולדברג. למד בחדר ובישיבה. ב-1903 היגר לארצות הברית, שם היה סוחר ויצרן שמלות. כ"ץ היה אב לשלושה וחבר בארגון הבונים החופשיים בלשכת ברקאי מס. 3077 בחסות המזרח הגדול של צרפת<ref>הזמנה למסיבה בלשכה באולם של משה כ"ץ - ארכיון המסונים [https://drive.google.com/file/d/1y61D-MboDG7YmzeTn-vgCkp6iZ_6fNF0/view?usp=sharing מסמך מקוון]</ref>.

===פרדס כ"ץ===
כ"ץ עלה לארץ ישראל ב-1926 ורכש פרדס בשטח 173 דונם על אם הדרך מתל אביב לפתח תקווה, צפונית לבני ברק. בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של 1929 נעקרו חלקים מן הפרדס, והחל מאוקטובר 1933 הוצעו בו מגרשים לבניה פרטית. בשלב השני של הקמת השכונה, בנובמבר 1934, ניתן לה השם תל אפרים, על שם בנו של כ"ץ, אפרים (פרדי) כ"ץ. ביתו של כ"ץ בשטח הפרדס הושכר ביולי 1936 למחלקת הבריאות של ממשלת המנדט, והוקם בו בית חולים ממשלתי למחלות מידבקות.

===זיכרון רוטשילד===
ב-1934 רכש כ"ץ שטח של 400 דונם מערביי מג'דל יאבא, וב-1935 פעל להקים בו יישוב בשם זיכרון רוטשילד. הפעולה עוררה מחלוקת, בגלל ניסיון קודם של מועצת פועלי פתח תקווה לרכוש את אותו שטח. באוגוסט 1935 הודיעה החברה על מציאת מים בקידוח באתר, ששמו הוסב ל"ראש העין" ועל הקמת מבנה לדואר. בתחילת 1936 נסללו במקום כבישים פנימיים בעבודות שנעשו על ידי פועלי פתח תקווה דרך מועצת פועלי פתח תקווה. התוכנית לא מומשה, ככל הנראה בגלל פרוץ המרד הערבי הגדול. ב-1952 הוקם באותו מקום קיבוץ עינת.

===בית ספר לטיסה===
ב-1938 הקים כ"ץ חברת תעופה בשם שרות ארץ-ישראל לתעופה. החברה החזיקה ארבעה מטוסים קלים והפעילה בשדה התעופה בלוד בית ספר לטיסה, שהתקיימו בו שני קורסים. אחד המדריכים היה בנו של כ"ץ, פרדי, שהשלים באותה שנה את הכשרתו כמדריך טיסה. בעיני השלטונות המוסד היה אזרחי, והנציב העליון הרולד מק-מייקל אף השתתף בטקס הסיום ב-21 באפריל 1939 והעניק לבוגרים את רישיונות הטיסה הראשונים שהוצאו בארץ ישראל. למעשה, רוב חניכי הקורסים (וכל הבוגרים) היו אנשי הארגון הצבאי הלאומי, בפיקודו של אברהם שכטרמן.

===העברת רכושו לקק"ל===
כ"ץ פרש מעסקיו ב-1946 והעביר את רכושו בחייו לקרן הקיימת לישראל, תמורת קצבה שנתית בסך 4,000 לירות. הוא לא דאג להצמיד את הסכום למדד, וב-1960 העניין הגיע לדיון בבית המשפט העליון, אחרי שכ"ץ תבע להתאים את הסכום לירידת ערך המטבע.

כ"ץ נפטר בתל אביב ב-1965.

==ראו גם==
* חברות תעופה עבריות ביישוב

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/27188-2/98091-2/ פתיחת בית ספר לטיסה בלוד, 1939], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:גואלי אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:מייסדי שכונות בארץ ישראל
קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל
קטגוריה:בני ברק: אישים
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1884
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
מיחזור מים

ניתן להשקות בעזרת המים [[צמחייה, לרוב מים אלו הם מים ממוחזרים.]]
מי שופכין ניתנים למיחזור חלקי, שאחריו הם אינם ניתנים לשתייה, אך יכולים לשמש בהשקיה, והמשקע שבהם ליצירת קומפוסט.

מים אפורים הם מים שנעשה בהם שימוש בפעולות ביתיות של מקלחת, מי כיורים ושטיפת כלים, וכביסה, והם מהווים כ-50-80 אחוזים מהשפכים הביתיים. מים אפורים אינם מכילים פסולת אנושית.
מערכות מחזור מים אפורים ביתיות יודעות לאסוף מים אפורים מהבית, לבצע בהן תהליך של סינון וטיהור ולהביא אותן לטובת שימוש שני- הדחת אסלות, השקיה ועוד.
ישנן גם מערכות מחזור מים תעשייתיות המובילות מים משימוש ראשוני כמו קירור וקיטור לשימוש חוזר או לשימוש של שטיפה ותחזוקה. כמו כן, ברמה העירונית מוסדית ישנן מערכות מחזור מים לעיריות, בתי ספר ומתקנים ציבוריים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.recycling.co.il/מיחזור-מים/ מיחזור מים- מידע באתר "פורטל מיחזור"]
* 

קטגוריה:שימור מים
קטגוריה:מיחזור
קטגוריה:טכנולוגיה סביבתית
מקדש איסנא

מקדש איסנא הוא מקדש לאל ח'נום השוכן בעיר איסנא במצרים העליונה כ- 55 ק"מ דרומית ללוקסור. האתר מוכר כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
זהו אחד המקדשים האחרונים שנבנו במצרים העתיקה. המקדש נבנה בתקופת בית תלמי במאה ה-2 לפנה"ס במקום בו שכן אתר קדום. באתר נמצאה אסטלה שנשאה את שמו של אמנחותפ השני מלך השושלת ה-18 שמלך במאה ה-15 לפנה"ס. לאורך השנים נוספו עוד חלקים למבנה, בעיקר בימי קיסרי רומא קלאודיוס (המאה הראשונה לספירה) ומרקוס אורליוס (המאה ה-2) שהטביעו את חותמם על המבנה, כל אחד בתקופתו.

כיום המקדש ממוקם כ-9 מטרים מתחת לגובה העיר המודרנית. המקדש נחפר על ידי האגיפטולוג הצרפתי אוגוסט מרייט (1821–1881). המבנה ששרד הוא אולם ההיפוסטיל, זהו אולם גדול ובו 24 עמודים מרשימים בגובה 20 מטרים - הוא רק אולם הכניסה, שגודלו כנראה כרבע מגודלו של המקדש המקורי. יתר חלקי המקדש עדיין קבורים מתחת לבנייני העיר המודרנית.

בשנת 2003 הוכרז המבנה כאתר מורשת עולמית כאחד מסדרה של מקדשים שהוגדרו המקדשים הפרעוניים במצרים העלינה מהתקופה התלמיית והרומית. המקדשים האחרים הם מקדש דנדרה, מקדש אדפו ומקדש קום אומבו.

==המקדש==
המקדש הוקדש לאל ח'נום (במצרית עתיקה: 40px) - אל בעל ראש של אייל, שעל-פי אמונת המצרים העתיקים הוא זה שיצר את גופם של בני האדם מתוך בוץ הנילוס. המקדש הוקדש גם לאלים נוספים - ניית, הקא, סטט, מנחיט.

החזית דומה מאוד למקדשים בדנדרה ובאדפו.

כתובות רבות על הקירות, על העמודים ועל התקרה, מוקדשות לנושאים מיתולוגיים, לחישובים אסטרונומיים, והקדשות למלכים שבנו את המקדש. ביניהן הכתובות הידועות המאוחרות ביותר שנכתבו עדיין בכתב הירוגליפי - מהמאה ה-3 לספירה. בחצר שלפני המקדש - פסל של מנחיט - אלה דמוית לביאה, אשתו של ח'נום.

המקדש הממוקם מתחת לפני הקרקע במרכז העיר מועד לנזקים הנגרמים ממי השפכים של העיר, ועל כן מועצת העתיקות של מצרים שוקלת להעביר את המקדש למקום אחר.

==גלריית תמונות==

<gallery>
Temple khnum esna.jpg|מבנה המקדש
Lepsius-Projekt tw 1-2-098-2.jpg|מקדש איסנא כפי שצויר על ידי מישלחתו של קארל ריכרד לפסיוס בין השנים 1845-1842
Esna Tempel 13.jpg|טיבריוס מובל על ידי האלות וואדג'ת ונחבת אל האל ח'נום
Esna Tempel 27.jpg|הקיסר הרומי דומיטיאנוס הורג לפני חנום ואל המלחמה מנהית (Menhit) את אויביו. תחריט על הקיר החיצוני של אולם ההיפוסטיל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.egyptsites.co.uk/upper/esna/esna.html Esna Temple].
* [http://touregypt.net/featurestories/templekhnum.htm The Temple of Khnum at Esna] - Mark Andrews.

קטגוריה:מקדשים במצרים העתיקה
קטגוריה:מצרים: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מצרים: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מצרים התלמיית
קטגוריה:מצרים הרומית: אתרים ארכאולוגיים
מחר תמות

מחר תמות (באנגלית: Gone Tomorrow) הוא הספר השלושה-עשר בסדרת הספרים של הסופר הבריטי לי צ'יילד אודות ג'ק ריצ'ר, אשר יצא לאור בשנת 2009.

==עלילה==
ספר זה הוא השלושה עשר בסדרת הספרים אודות ג'ק ריצ'ר, החייל לשעבר וחוקר פרטי. עלילת הספר מתרחשת בניו יורק. בנסיעת לילה שגרתית ברכבת התחתית עד ריצ'ר להתאבדות אישה ביריית אקדח. ריצ'ר, שהיה משוכנע שמדובר במחבלת מתאבדת, מתחיל לחקור את הנסיבות שהובילו את האישה להצמיד אקדח לראשה וללחוץ על ההדק. עד מהרה מתברר לו כי בפרשה מעורבים סנטור אמריקני, אשר שירת ביחידת הקומנדו כוח דלתא, משימה סודית במיוחד שבוצעה בימי ממשל רייגן ותא טרור של אל-קאעידה שבראשו אויב חסר מעצורים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
קטגוריה:לי צ'יילד
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:ספרי 2011
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
מיגרי צור-קמפינלה

מיגרי צור-קמפנילה (באנגלית: Migry Zur Campanile נולדה ב-1960) היא שחקנית ברידג' ישראלית שהיגרה לארצות הברית. צור-קמפנילה זכתה פעמיים באליפות העולם.

== ביוגרפיה ==
מיגרי צור-קמפנילה נולדה וגדלה בבוקרשט ברומניה. כשהייתה בת שלוש נפרדו הוריה, וסבתה גידלה אותה עד שנפטרה. כשהייתה בת 14 חזרו הוריה להתגורר יחדיו, ואז למדה מהם לשחק ברידג'. היא התקשתה להסתגל לגבולות שהציבו לה הוריה. בגיל 17 וחצי נישאה ועלתה עם בעלה לישראל. כעבור שנתיים הם התגרשו. לאחר גירושיה הפכה לשחקנית ברידג' מקצוענית, והייתה לחברת נבחרת ישראל בברידג' לנשים. בגיל 29 התחתנה בפעם השנייה, והתגרשה שוב לאחר שנתיים.
עשר שנים מאוחר יותר הכירה את בעלה הנוכחי, פייטרו קמפנילה, איטלקי שחי בלונדון. לאחר נישואיהם הוא עבר לגור איתה בישראל. בשנת 2006 עברו להתגורר בארצות הברית בגלל קריירת הברידג' המקצוענית שלה. היא גרה בניו יורק ועובדת כשחקנית ברידג' מקצוענית וכמורה לברידג'.

==הישגים בולטים==
* מקום ראשון ב-Venice Cup (אליפות העולם לקבוצות נשים) בשנת 2013 בנבחרת ארצות-הברית. שותפתה הייתה Jill Meyers. התחרות התקיימה בבאלי באינדונזיה. שלטונות אינדונזיה סירבו לאפשר לה להיכנס למדינה בגלל דרכונה הישראלי, ורק לאחר המתנה של מספר ימים, אפשרו לה להיכנס.
* מקום ראשון באליפות טרנסנשיונל לקבוצות מעורבות בשנת 2000. בקבוצה השתתפו גם שמואל (סם) לב שחקן ישראלי לשעבר שהיגר לארצות-הברית. ואירינה לויטינה, אלופת עולם יהודיה שהיגרה מברית המועצות לארצות הברית.
* זכייה באליפות העולם לקבוצות מעורבות בשנת 2000. שותפה היה Piotr Gawrys. הם שיחקו בקבוצת “Team E-Bridge” באולימפיאדה שהתקיימה במסטריכט שבהולנד.
* זכייה במקום ראשון ב World Generali Masters בשנת 1998 בקורסיקה.
* זכייה במקום ראשון בתחרות הזוגות באליפות השוק האירופי המשותף באתונה בשנת 1991. היא זכתה גם במקום השני בתחרות לזוגות נשים באותו אירוע.
* זכתה במקום שלישי באליפות אירופה בפורטוגל בשנת 1995 בתחרות הקבוצות ובתחרות הזוגות
* מקום שלישי באליפות אירופה לקבוצות בשנת 1997.
* זכתה שלוש פעמים באליפות ישראל לקבוצות (ליגה לאומית)
* זכתה פעמיים באליפות ישראל לזוגות נשים
* זכתה גם באליפויות ישראל לזוגות מעורבים

==ראו גם==
* ריקסי מרקוס
* אירינה לויטינה
* זיא מחמוד

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.worldbridge.org/Data/Sites/1/media/documents/tourn/13bali/onlinebulletin/Migry.pdf Migry Zur-Campanile – the Colour of Bridge], WBF
* [http://www.migry.com/ Migry Zur-Campanile's site]
* [http://www.wbfmasterpoints.com/playerdetail.asp?Code=1748 PLAYER MASTER POINT HISTORY Migry Zur-Campanile USA]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני ברידג' ישראלים
קטגוריה:שחקניות ברידג'
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
ארדיפו

ארדיפו (ביוונית: Αραδίππου) היא עיירה בדרום קפריסין, הממוקמת בפאתי העיר לרנקה. העיירה הוקמה ב-1986 בעקבות משאל עם של התושבים המקומיים. גודל האוכלוסייה הוא כ-20,000 איש.

==ראשי העיירה==
* אנדריאס טראט, 1986–1996
* כריסטאקיס ליברו, 1996–2011
* אוואנגלוס אבגלידיס, 2011–היום

== ערים תאומות ==

* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

 
קטגוריה:קפריסין: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1986
קודרינגטון

קודרינגטון (באנגלית: Codrington) היא העיירה הראשית באי ברבודה שבאנטיגואה וברבודה, השוכנת בים הקריבי.

העיירה הוקמה בשנת 1685 על ידי המושל הקולוניאלי וסוחר העבדים הבריטי כריסטופר קודרינגטון ומשפחתו. על מנת לשלוט באי, בנתה משפחת קודרינגטון טירה במרכז היישוב העיקרי. הטירה חרבה ברעידת אדמה בשנת 1843, שרידים ממנה נותרו עד היום.

בשנת 1741 התחולל בעיירה מרד עבדים גדול, בעקבות אכזריותו של המושל תומאס ביצ'ס.

על פי מפקד האוכלוסין שהתקיים בשנת 1904, התגוררו בעיירה כ-700 תושבים, ובמפקד שהתקיים ב-1991, התגוררו בה 1,252 תושבים.

דרומית לעיירה נמצא שדה התעופה ברבודה-קודרינגטון. בשדה אין טרמינל נוסעים, ובו מסלול טיסה שאורכו 500 מטרים. 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אנטיגואה וברבודה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1685
מוריס קרנו

מוריס קרנו (באנגלית, Maurice Karnaugh; 4 באוקטובר 1924 – 8 בנובמבר 2022) היה פיזיקאי וממציא אמריקאי שהתפרסם בזכות מפת קרנו הנמצאות בשימוש באלגברה בוליאנית.
== חייו ==
קרנו נולד בניו-יורק. למד מתמטיקה ופיזיקה בסיטי קולג' (1944–1948) ועבר לאוניברסיטת ייל לשם השלמת לימודיו אשר כללו תואר ראשון (1949), תואר שני (1950) ודוקטורט (1952). קרנו עבד במעבדות בל (1952–1966), ובמהלך עבודתו פיתח את מפת קרנו (1954) ופטנטים לקידוד PCM. מאוחר יותר הוא עבר לעבוד בחברת IBM.

קרנו הלך לעולמו ב-8 בנובמבר 2022.

==פרסומים==
* The Map Method for Synthesis of Combinational Logic Circuits, Trans. AIEE. pt I, 72(9):593-599, November 1953
* A New Class of Algorithms for Multipoint Network Optimization, IEEE Trans. Comm., May 1976, pp. 505–505
* Issues in Computer Communications, IEEE Trans. Comm., pp. 495–498, 1972
* Generalized quicksearch for expert systems, in Proc. Artificial Intelligence for Applications, pp. 30–34. 1992

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:עמיתי IEEE
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022
פלאפל הזקנים

פלאפל הזקנים

פלאפל הזקנים (בערבית: فلافل نجلاﺀ, פלאפל נג'לה) היא פלאפליה פופולרית ותיקה הממוקמת בשכונת ואדי ניסנאס בחיפה ברחוב הוואדי ונחשבת לאחת מחנויות הפלאפל הטובות בישראל. המסעדה מופיעה במשך שנים ברשימות עשר הפלאפליות הטובות ביותר בישראל. שמה של המסעדה ניתן לה על שם שני מייסדיה.

==היסטוריה==
המסעדה נוסדה ב-1950 על ידי זוג אנשים מבוגרים תושבי הואדי, ג'ורג' ונג'לה עפארה, והיא התמקדה במכירת מנה בסיסית של פלאפל שכללה פיתה עם סלט ירקות, מלפפון חמוץ וסלט כרוב. על המסעדה לא הונח מעולם שלט עם שם החנות. התושבים הערבים קראו למקום "נג'לה" על שם האישה. היהודים שקנו בה נהגו להגיד "נלך לזקנים", ושם זה נדבק למקום. הזוג השתמש במתכון סודי לייצור הפלאפל, ונהג לכבד כל קונה בכדור פלאפל חם עם טחינה.

בעת פתיחתה הייתה המסעדה קטנה מאוד, למעשה דוכן שיש בכוך, בעלי המסעדה גרו בקרבת המקום בסמטה צמודה. העיסה הוכנה בביתם והטיגון נעשה במסעדה, שירות איטי הביא להשתרכות תור ארוך ברחוב, והיא נסגרה מדי יום בשעה 13:00 או כאשר נגמרה העיסה (המוקדם מביניהם). פרסומה של המסעדה הביא אליה לקוחות שהגיעו במיוחד מהמרכז ומהגליל. בשנת 1984 החליטו הבעלים לפרוש ומכרו את הדוכן לבעליה הנוכחי עפיף סבית שהיה לקוח שלהם. הוא רכש מהם גם את המתכון הסודי. סבית קיבע את שם המקום כששם בחזית המסעדה שלט "פלאפל הזקנים" בנוסף לשם "נג'לה".

סבית הרחיב את המסעדה, בנה מטבח שבו הוא מכין את העיסה והרחיב את שעות הפתיחה של החנות עד שעות הערב, הוא המשיך את המסורת של קודמיו ומקבל פני כל קונה בכדור פלאפל עם טחינה. בנוסף הרחיב קצת את המגוון והוסיף גם קובה בורגול במילוי בשר וצנוברים. הדוכן נמצא בתוך המסעדה, לרשות המעדיפים לאכול במקום עומדים כיסאות בר גבוהים ודלפק צר הצמוד לקיר.

בתחילת שנות ה-2000 הוקם סניף בשם "סביח ופלאפל הזקנים" ברחוב מוריה (ליד הכניסה לכרמליה) ופעל בשם זה כמה שנים. העסק עדיין קיים אבל כבר אינו סניף של פלאפל הזקנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
*רותי רוסו, [http://www.nrg.co.il/online/55/ART2/096/457.html העם אמר את דברו: 10 הפלאפלים הכי טובים בארץ], Nrg מעריב, 20 באפריל 2010
* 

קטגוריה:חיפה: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:ואדי ניסנאס
קטגוריה:חיפה: תרבות
זקנים