OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלון רוזן

אלון איסר רוזן (נולד ב-29 בינואר 1981) הוא איש ציבור ואיש עסקים ישראלי, מייסד חב' Elements ומנכ"ל החברה. היה המנכ"ל בפועל של המשרד להגנת העורף.

== ביוגרפיה ==
רוזן נולד בכפר אז"ר ובגיל צעיר עבר להתגורר ביבנה שם התחנך בבית הספר התיכון ע"ש גינסבורג. שירת כלוחם בחיל התותחנים וסופח לתפקיד רס"פ ביחידה שהוקמה בחיל באותה תקופה. שוחרר מוקדם עקב פציעה במהלך שירותו שהצריכה ניתוח ושיקום במשך כשנה.

סיים תואר ראשון בממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ותואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.

החל את פעילותו הציבורית בגיל 22 כאשר נבחר לחבר במועצת עיריית יבנה מטעם מפלגת "יבנה שלנו" בראשות צבי גוב-ארי, ראש עיריית יבנה ובמקביל שימש במגוון תפקידים בהם- יו"ר אגודת הסטודנטים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו, סגן ומ"מ יו"ר ארגון הסטודנטים בישראל ויו"ר עמותת "אנוש" ביבנה. לאחר מכן, חבר לח"כ מתן וילנאי וליווה אותו במגוון תפקידיו בממשלת ישראל החל משנת 2007 כסגן שר הביטחוןועד פרישתו באוגוסט 2012 לאחר סיום תפקידו כשר להגנת העורף בעקבות מינויו לשגריר ישראל בסין. במסגרת תפקידו כראש המטה של השר להגנת העורף שימש רוזן כמזכיר "ועדת ליבנה" אשר בראשה עמד האלוף במיל' זאב ליבנה, הוועדה עסקה בחלוקת תחומי האחריות והסמכויות בין משרד הביטחון למשרד להגנת העורף. עם הקמת המשרד (הכפוף למשרד הביטחון) מינה וילנאי את רוזן למנכ"ל בפועל.

רוזן חבר בהנהלת עמותת "ציוני ישראל" למען קידום הגיוס של בני הקהילה האתיופית בישראל וחבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו.

רוזן חבר בלשכת המסחר ישראל קוריאה הדרומית. בין השנים 2007-2003 שימש חבר דירקטוריון בחברת "קסם – מישר בע"מ".

מכהן כמנכ"ל חברת Elements שהוקמה לאחר פרישתו של רוזן מהמשרד להגנת העורף, החברה עוסקת בניהול פרויקטים וייעוץ אסטרטגי לגופים, חברות, ממשלות וארגונים בתחומי הגנת המולדת והעורף.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יבנה: אישים
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון גינסבורג (יבנה)
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית תל אביב-יפו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
ספיי קידס

ספיי קידס (באנגלית: Spy Kids) הוא סרט מדע בדיוני אמריקני לילדים משנת 2001 בבימויו של רוברט רודריגז. הסרט בכיכובם של אלכסה וגה ודריל סברה. זהו הסרט הראשון בסדרת "ספיי קידס".

==תקציר העלילה==
כרמן וג'וני הם שני אחים אמריקאים, החיים עם ההורים שלהם אינגריד וגרגוריו קורטז. הילדים חושבים שההורים שלהם משעממים, אולם הם לא יודעים כי הם מרגלים בסוכנות OSS - Organization of Super Spies (אזכור ל-OSS). שני ההורים החליטו לפרוש מחיי הריגול כדי להתאחד עם המשפחה, אולם הם נלכדו על ידי פלופ (מייק ג'אדג') והרובוטים שלו דמויי כפות הידיים. כעת, כרמן וג'וני צריכים להציל את ההורים שלהם ואת העולם מידי פלופ וצבא הרובוטים שלו.

==הדמויות וצוות השחקנים==
* ג'וני (מגולם על ידי דריל סברה, מדובב בגרסה העברית על ידי דניאל מגון) - אחיה של כרמן
* כרמן (אלקסה וגה / יסמין עיון) - אחותו של ג'וני
* אינגריד (קארלה גוג'ינו / רמה מסינגר) - אמם של כרמן וג'וני
* גרגוריו (אנטוניו בנדרס / דני בסן) - אביהם של כרמן וג'וני
* מאקט (דני טרחו / מיכה מורים) - דודם של כרמן וג'וני
* פאגן פלופ (אלן קאמינג / אוהד שחר) - האיש הרע. כוכב תוכנית הילדים "הפוגליס של פלופ"

==סרטי המשך==
בעקבות הצלחת הסרט, יצאו שלושה סרטי המשך: ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים, ספיי קידס 3: סוף המשחק וספיי קידס 4: כל הזמן שבעולם.

בשנת 2023 עתיד לצאת בנטפליקס סרט אתחול בשם ספיי קידס: ארמגדון.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ילדים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2001
קטגוריה:ספיי קידס
קטגוריה:סרטי 2001
ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים

ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים (באנגלית: Spy Kids 2: The Island of Lost Dreams) הוא סרט הרפתקאות אמריקני משנת 2002 בבימויו של רוברט רודריגז. זהו הסרט השני בסדרת סרטי ספיי קידס.

==תקציר העלילה==
כרמן וג'וני כבר סוכנים יותר מנוסים ויותר פעילים אשר עומדים בראש מחלקת הילדים של ה<span>סוכנות OSS - Organization of Super Spies (אזכור ל-</span>OSS<span>)</span>. אולם בעקבות תקלה בלונה פארק הם מגלים שיש להם מתחרים המאיימים על מקומם גארי וגרטי גיגלס. כדי לשמור על מעמדם ולהציל את העולם, כרמן וג'וני נוסעים לאי החלומות האבודים אשר שוכן שם מדען מטורף בשם רומרו (סטיב בושמי) העושה ניסויים גנטים בחיות.

==הדמויות וצוות השחקנים==
* ג'וני (דריל סברה / דניאל מגון) - הדמות הראשית בסדרה. אחיה של כרמן ונכדו של ולנטין.
* כרמן (אלקסה וגה / יסמין עיון) - אחותו של ג'וני. נכדתו של ולנטין.
* ולנטין (ריקרדו מונטלבן / דב רייזר) - סבם של ג'וני וכרמן. יושב על כיסא גלגלים כבר 30 שנה.
* הלגה (הולנד טיילור / שפרירה זכאי) - סבתם של ג'וני וכרמן.
* אינגריד (קארלה גוג'ינו / רמה מסינגר) - אמם של כרמן וג'וני
* גרגוריו (אנטוניו בנדרס / דני בסן) - אביהם של כרמן וג'וני
* גארי גיגלס (מאט אולירי / דין ברנד) - סוכן מתחרה של ג'וני, אח של גרטי
* גרטי גיגלס (אמילי אוסמנט / שירה זמק) - סוכנת מתחרה של כרמן, אחות של גארי
* רומרו (סטיב בושמי / יורם יוספסברג)- מדען מטורף אשר עושה ניסויים גנטים בחיות האי.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:ספיי קידס
De-Loused in the Comatorium

De-Loused in the Comatorium הוא אלבום הבכורה על ידי להקת הרוק המתקדם האמריקנית, דה מארס וולטה. האלבום יצא לאור ב-24 ביוני 2003 על ידי Gold Standard Laboratories ויוניברסל רקורדס. זהו אלבום קונספט המספר על סיפור מאת סולן הלהקה, סדריק ביקסלר-זוולה יחד עם מניפולציה של צלילים מאת האמן, ג'רמי מייקל-וורד. זהו סיפור על אדם שנכנס לתרדמת שבוע ארוכה לאחר מנת יתר של תערובת של מורפיום ורעל עכברים. הסיפור גם מרמז על מותו של אחד מחבריו של סדריק, האמן מאל פאסו שבטקסס, חוליו ונגס (1972–1996). מפיקי האלבום היו ריקרובין יחד עם גיטריסט הלהקה, עומר רודריגז-לופז. זהו אלבום האולפן היחיד שבו השתתף חבר הלהקה, ג'רמי מייקל וורד שלאחר מכן נמצא מת ממנת יתר של הרואין. האלבום גם שוחרר אחרי עזיבתו של הבסיסט, מייקל באלזארי שחזר ללהקת, רד הוט צ'ילי פפרז. המוזיקה באלבום משלבת סגנונות רבים כגון: רוק מתקדם, רוק ניסיוני, פיוז'ן ומוזיקה לטינית. שם האלבום נלקח מהמילים של השיר, Eunuch Provocateur ב-מיני אלבום של הלהקה, Tremulant. עטיפת האלבום עוצבה על ידי סטורם ת'ורג'רסון.

==רשימת שירים==
כל השירים נכתבו על ידי סדריק ביקסלר-זוולה יחד עם ג'רמי מייקל וורד. כל המוזיקה הולחנה על ידי עומר רודריגז-לופז חוץ מאיפה שמצוין.
#Son et Lumière - 1:35
#Inertiatic ESP - 4:24
#Roulette Dares (The Haunt of) - 7:31
#Tira Me a las Arañas (בתרגום לעברית:זרקי אותי לעכבישים) - 1:28
#Drunkship of Lanterns (רודריגז-לופז, ביקסלר-זוולה) - 7:05
#Eriatarka - 6:20
#Cicatriz ESP - 12:29
#This Apparatus Must Be Unearthed (רודריגז-לופז, ביקסלר-זוולה) - 4:58
#Televators - 6:19
#Take the Veil Cerpin Taxt - 8:42

==נגנים==
===הלהקה===
*סדריק ביקסלר-זוולה - זמרה
*עומר רודריגז-לופז - גיטרה
*ג'ון ת'יאודור - תופים
*ישהיע "איקיי" אוונס - קלידים
*מייקל באלזארי - גיטרת בס
*ג'רמי מייקל וורד - מניפולציית צלילים ואפקטים

===נגנים נוספים===
* לני קאסרו - כלי הקשה
* ג'ון פרושיאנטה - גיטרה וסינתיסייזר ("Cicatriz ESP")
* ג'סטין מלדאל-ג'ונסן - קונטרבס ("Televators")

==קישורים חיצוניים==

* שיר דויטש, [http://www.mitkadem.co.il/reviews/mars-volta-deloused.html De-Loused in the Comatorium] ביקורת עברית, באתר [http://www.mitkadem.co.il/reviews/mars-volta-deloused.html מתקדם].

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2003
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ריק רובין
ג'יין בארנל

ג'יין בארנל (באנגלית: Jane Barnell; 3 בינואר 1871, וילמינגטון, צפון קרוליינה - 1945, ניו יורק) היא אישה מזוקנת אמריקאית שהופיעה בשם הבמה הגברת אולגה (ליידי אולגה).

== חייה ==
לפי מקורות שונים, ובהם המאמר "ליידי אולגה" בספרו של ג'וזף מיטשל Up In The Old Hotel - אמה של בארנל מכרה אותה לקרקס משפחת אוריינט הגדול (Great Orient Family Circus), שמוזג לאחר מכן תחת קרקס גדול יותר. במסע ההופעות של הקרקס הגיעה לגרמניה, ובברלין היא חלתה, ועקב כך ננטשה שם והושארה בבית יתומים. לאחר מכן מצא אותה בבית היתומים אביה.

בבגרותה, כאשר עבדה בחווה של סבתה, פגשה איש שרירים שעבד בקרקס אשר הזמין אותה להצטרף לקרקס של ג'ון רובינסון (John Robinson's Circus). היא הופיעה תחת מספר שמות במה, עד שבחרה לבסוף בשם הבמה "ליידי אולגה רודריק" (Lady Olga Roderick). באותה תקופה היה הזקן שלה באורך 33 ס"מ.

במשך תקופה מסוימת ערכה ליידי אולגה סיבובי הופעות עם מספר קרקסים, ובהם קרקס האחים רינגלינג, ולאחר מכן הצטרפה למופע המוזרויות של "מוזיאון האברט" (Hubert's Museum) בטיימס סקוור, ניו יורק. היא הופיעה בכמה סרטי קולנוע, ובהם בולט הסרט "פריקס" (1932) בבימויו של טוד בראונינג. לפי הסרט התיעודי במארז ה-DVD של הסרט (Freaks: The Sideshow Cinema, 2004), היא לא הייתה שבעת רצון מהדרך שבה הוצג עולם מופעי השוליים בסרט.

בארנל נישאה ארבע פעמים. נישואיה האחרונים היו לתומאס או'בויל (Thomas O'Boyle), מי שנחשב למנהלה, וששימש במהלך הקריירה ליצן בקרקס וכרוז במופע השוליים של מוזיאון האברט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמני מופעי שוליים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:נשים מזוקנות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951
אליזבת' גרין, אשת החסידה

אליזבת' גרין, אשת החסידה (באנגלית: Elizabeth Green the Stork Woman; 10 באוקטובר 1905, ספרינגפילד, מסצ'וסטס, ארצות הברית - 9 במאי 2001), הידועה גם בשם בטי גרין (Betty Green), הייתה אמנית מופעי שוליים אמריקאית שהוצגה לקהל כ"חסידה אנושית" במופעים בראשית המאה ה-20.

אף על פי שהפרעה גנטית היא הסיבה לעיוותה הגופני, היא סבלה גם מפיגור שכלי קל. עם זאת, לא היו לה בעיות רפואיות אחרות. הכינוי "אשת חסידה" מקורו באף הגדול והארוך שלה ובמבנה העצמות הדק.

גרין הייתה הראשונה שהופיעה במופעי השוליים בשם הבמה "קו-קו אשת הציפור", במסגרת קרקס האחים רינגלינג. המופע שלה היה בעיקרו מופע קומי, ובו רקדה בבגד גוף מכוסה בנוצות, לרגליה "רגלי ציפור" גדולות ועל ראשה נוצה ארוכה. יש הטוענים כי גרין הייתה אחת מאלו שעמדו בכניסה לקרקס והזמינו את העוברים והשבים להיכנס למופע, בשל היותה אחת מ"פריקים" שנראו יחסית "פחות מוזרים". היא כונתה גם בשם "מולינה ראש הסיכה", אם כי ייתכן ששם זה נבע רק מהרצון להבדיל בינה ובין קו-קו אשת הציפור, שהופיעה לצדה בסט של הסרט "פריקס", ושהייתה בתפקיד דומה.

היא ידועה בעיקר בשל הופעתה בסרט "פריקס" בבימויו של טוד בראונינג משנת 1932, בתפקיד "אשת החסידה". בערך בזמן שבו לוהקה לתפקיד, לוהקה לסרט גם מיני וולסי , אמנית הקרקס שהייתה ידועה בשם קו-קו אשת הציפור. לא ידוע מה הייתה תגובתה של גרין ל"תחרות" החדשה שלה, אך לאחר מכן היא חזרה להופיע תחת השם קו-קו אשת הציפור. מיני, ולא אליזבת' גרין, היא זו שמזוהה בדרך כלל עם שם הבמה "קו-קו אשת הציפור", מאחר שהיא זו שרקדה על שולחן הסעודה בסצנה המפורסמת בסרט.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20080412220437/http://www.phreeque.com/molina.html ביוגרפיה], באתר Phreeque.com

קטגוריה:אמני מופעי שוליים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:חסידה בתרבות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2001
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
צבי מזאל

צבי מַזאֵל (נולד ב-4 במרץ 1939), מזרחן ודיפלומט ישראלי כיהן כשגריר ישראל ברומניה, במצרים ובשוודיה. עמית מחקר ב.

== קורות חיים ==
מזאל נולד בבני ברק. הוא שירת בצה"ל בשנים 1956 עד 1958. לאחר שירותו הצבאי למד בצרפת תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במכון למדע המדינה פריז.

ב-1966 הצטרף לסגל הדיפלומטי של משרד החוץ. הוא שימש כחוקר במכון למחקר מדיני של משרד החוץ ומזכיר ראשון בשגרירות ישראל במדגסקר בשנים 1969 עד 1973. בהמשך שימש נספח פוליטי בשגרירות ישראל בצרפת עד 1977. לאחר שובו שימש חוקר בכיר במכון למחקר מדיני. ב-1979 מונה לסגן מנהל ענף מצרים. בשנים 1980 עד 1982 שימש יועץ מדיני בשגרירות ישראל בקהיר בירת מצרים. ב-1983 מונה לסגן מנהל מחלקת אפריקה, ובהמשך למנהל מחלקת מצרים וצפון אפריקה. במקביל עמד בראש ועד העובדים של משרד החוץ. בשנים 1987 עד 1989 כיהן כראש מחלקת מזרח אירופה במשרד. באוגוסט 1989 מונה לשגריר ישראל ברומניה. הוא כיהן בתפקיד בתקופת המהפכה הרומנית, שבה הופל המשטר הקומוניסטי והוצא להורג ניקולאה צ'אושסקו. ב-1992 מונה לסמנכ"ל משרד החוץ הממונה על אגף אפריקה. בעקבות הסכמי אוסלו חלה פריחה ביחסי ישראל עם מדינות אפריקה, ובתקופת כהונתו של מזאל חודשו היחסים עם 19 מדינות אפריקאיות. בדצמבר 1996 מונה לשגריר ישראל במצרים וכיהן בתפקיד עד 2001. שימש כמומחה מיוחד לענייני ערבים. בדצמבר 2002 מונה לשגריר ישראל בשוודיה וכיהן בתפקיד עד 2004.

בינואר 2004 התפרסם מזאל כשחיבל במיצג "שלגיה וטירוף האמת" של האמן השוודי-ישראלי דרור פיילר, בו הוצגה תמונתה של המחבלת שביצעה את הפיגוע במסעדת מקסים בטענה ש"המיצג מעודד רצח עם". בעקבות הפרשה זומן לבירור במשרד החוץ השוודי וזכה לתמיכת בכירי משרד החוץ הישראלי וכן של שר החוץ סילבן שלום וראש הממשלה אריאל שרון.

מאז פרישתו משמש עמית-חוקר ומנהל האתר בערבית במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה. כמו כן הוא כותב טורי דעות באתרי האינטרנט ynet ו-nrg מעריב.

צבי מזאל נשוי למישל, סופרת ומתרגמת שהכיר בעת לימודיו בצרפת, והוא אב לשלושה.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nrg.co.il/gevanew/owa/MORE.OPINIONS?pWriterID=203518 טוריו של צבי מזאל], באתר nrg מעריב
* [http://www.ynet.co.il/headlines/1,7340,L-3624,00.html טוריו של צבי מזאל], באתר ynet
*[https://mida.org.il/author/zvi-mazel/ טוריו של צבי מזאל], באתר מידה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירי ישראל במצרים
קטגוריה:שגרירי ישראל ברומניה
קטגוריה:שגרירי ישראל בשוודיה
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכון למדע המדינה פריז 
קטגוריה:סגל המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
זריקה (ספורט)

באתלטיקה, ענפי הזריקה הם אלה שבהם המטרה היא זריקתו של עצם מסוים למרחק רב ככל האפשר. תחרויות של הטלת אבנים או עצמים כבדים אחרים ידועות מזמנים קדומים. הומרוס סיפר על תחרויות כאלה באיליאדה.

ענפי הזריקה הם:
* הדיפת כדור ברזל: ספורט שבו אדם הודף כדור ברזל במשקל כבד (7.26 קילוגרם לגברים ו-4 קילוגרם לנשים). שיא העולם לגברים הוא 23.56 מטר, ולנשים – 22.63 מטר.
* הטלת כידון: ספורט שבו אדם מטיל כידון, אובייקט דק וארוך העשוי ממתכת, פיברגלס, ולעיתים גם מסיבי פחם. שיא העולם לגברים הוא 98.48 מטר, ולנשים – 72.28 מטר
* זריקת דיסקוס: ספורט שבו אדם זורק דיסקוס (דסקה עגולה) במשקל שני קילוגרם לגברים וקילוגרם אחד לנשים. זורק הדיסקוס אוחז בו ביד אחת מתוחה כאשר היא מורמת לצד גופו, מסתובב סביב עצמו, כדי לתת לדיסקוס תנופה, וזורק את הדיסקוס. שיא העולם לגברים הוא 74.35 מטר, ולנשים – 76.80 מטר.
* יידוי פטיש: ספורט שבו אדם זורק כדור ברזל המחובר לתיל שבקצהו ידית, המכונים "פטיש". שם הענף נובע מתחרויות מוקדמות יותר בהיסטוריה, במהלכן נזרק פטיש של ממש. הפטיש לגברים שוקל 7.257 ק"ג ולנשים – 4 ק"ג. שיא העולם לגברים הוא 86.74 מטר, ולנשים – 82.98 מטר.
*זריקת אלה: ספורט שבו אדם זורק אלה מעץ.

<gallery>
קובץ:Bundesarchiv Bild 183-44941-0006, Plihan.jpg|הדיפת כדור ברזל
קובץ:Bregje crolla Europacup 2007.jpg|הטלת כידון
קובץ:BASA-3K-7-422-22-Robert Garrett throwing the discus at 1896 Summer Olympics.jpg|זריקת דיסקוס
קובץ:Hammerthrow wire.jpg|יידוי פטיש
</gallery>

==ראו גם==
* זריקת פרסה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אתלטיקה
CiU

CiU, (ראשי תיבות בקטלנית של Convergència i Unió - התכנסות ואיחוד) היה מערך מפלגות מרכז-ימין לאומני קטלאני. המרכיב הראשי בה היא מפלגת "ההתכנסות הדמוקרטית של קטלוניה" (CDC, ראשי תיבות בקטלנית של Convergència Democràtica de Catalunya), הליברלית, והמרכיב המשני היא מפלגת "האיחוד הדמוקרטי של קטלוניה (UDC, ראשי תיבות בקטלנית של Unió Democràtica de Catalunya), הנוצרית דמוקרטית.

המפלגה החזיקה בשלטון בז'נרליטט של הקהילה האוטונומית קטלוניה מאז כינונו מחדש ב-1980 ועד שנת 2003 בהנהגתו של ז'ורדי פוז'ול. מחליפו בראשות המפלגה ארטור מאס היה ראש האופוזיציה בשנים 2003 עד 2010, כשהשלטון עבר לידי הסניף הקטלני של המפלגה הסוציאליסטית הספרדית, ומאז הבחירות לפרלמנט הקטלני ב-2010 הוא עומד בראש הממשל המקומי.

ה-CiU דגל רוב שנותיו ביתר עצמאות לקטלניה בתוך המסגרת של ספרד. אולם מאז 2012 עבר לתמוך בעצמאות מלאה של קטלוניה. מאס הקדים את הבחירות בשנתיים והבטיח שאם ייבחר מחדש יוביל את קטלוניה לקראת החלטה בנושא במשאל עם.

המפלגה הייתה הגדולה ביותר בפרלמנט הקטלוני, עם 50 נציגים מתוך 135 חבריו בעקבות הבחירות של 2012, והיא שלטה בזכות הסכם עם המפלגה השנייה בגודלה, השמאל הרפובליקני של קטלוניה (ERC), שתומך בממשל שלה מבחוץ, וביוזמה למשאל עם.

למפלגה גם נציגות בפרלמנט הספרדי, שם היא זכתה בבחירות שנערכו ב-2011 ב-15 מתוך 350 הצירים בבית התחתון, ו-9 מתוך 264 חברי הסנאט.

ביוני 2015 התפרק המערך עקב מחלוקת בין המפלגות המרכיבות אותה לגבי עצמאות קטלוניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קטלוניה
קטגוריה:ספרד: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1978
סודות מתוקים

סודות מתוקים היא סדרת ספרי בישול רבת מכר של השף קונדיטורית הישראלית קרין גורן. שם הסדרה בא מתוך התוכן הייחודי שהספרים כוללים: לצד המתכונים מכיל הספר גם פטנטים קונדיטורים שונים הרלוונטיים למתכון המופיע בעמודה, כשהם ממוסגרים תחת הכותרת "סוד מתוק". את הספרים מלווים צילומים של הצלם דניאל לילה.

גורן גם מנחה תוכנית בישול בטלוויזיה הקרויה באותו שם, "סודות מתוקים". בסדרה יצאו שני חלקים. הספר השני מכיל 100 מתכונים והוא מחולק ל-5 פרקים שונים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20170410051613/http://www.carine.co.il/sweet_secrets סודות מתוקים, באתר הרשמי של קרין גורן]
* [https://web.archive.org/web/20170406110810/http://www.carine.co.il/page_2790 סודות מתוקים 2, באתר הרשמי של קרין גורן]
* 

קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: בישול
קטגוריה:תוכניות בישול
ילדודס (אתר אינטרנט)

העמוד הראשי של האתר <small>(29 במאי 2013)</small>
ילדודס הוא אתר אינטרנט חינוכי ודתי לילדים, המכיל סרטים ושירים לצפייה ישירה (תחת הכותרת 'טלדודס'), משחקי מחשב, פורום לילדים, בדיחות ופעילויות כגון דפי ציור לצביעה עבור ילדים קטנים.

ילדודס הוא אתר מבית ערוץ 7 (בדומה לערוץ מאיר לילדים של מכון מאיר), המיועד לילדים בגילאי 5 עד 14. יוצרי התוכנית ילדודס הם הרב שלומי רוזנטל ויוני קמפינסקי.

האתר מכין תכנים חינוכיים עם מסרים יהודיים, כגון שמירת שבת, חגים ואמונה באלוהים. באתר ישנם סרטי וידאו לצפייה ישירה תחת הכותרת 'טלדודס' (הלחם המילים "טלוויזיה" ו"ילדודס"), משחקים חינוכיים, בדיחות שהילדים מעלים לאתר, פורום לילדים ודפי צביעה לילדים קטנים.

== טלדודס ==
"טלדודס" היא תוכנית טלוויזיה לילדים מבית ערוץ 7. בכ"ט בתמוז תשע"ב, 19 ביולי 2012, חגגה טלדודס מאתיים תוכניות. 

בטלדודס מספר סוגי תוכניות:
* "הרב שלומי מספר" - סיפורים מפי הרב שלומי רוזנטל, מיוצרי התוכנית. הסיפורים בעלי מסר חינוכי ואופי יהודי, ובין השאר מספרים על רבנים צדיקים, חסידים שחירפו נפשם ללימוד תורה ועוד.
* "החברים מגבעה שבע" - תוכנית בה מוצגות חידות לילדים, על ידי בובות דמויות ציפורים, בהשתתפות יוני קמפינסקי, מיוצרי התוכנית, היוצר גם את הקומיקס "אפרים" באתר. בתוכנית מוצגות שאלות לילדים הצופים בבית, בנושא פרשת השבוע, כאשר לפני כל פרשה מביאה התוכנית חידה על הפרשה.
* "תרבות, מוזיקה ופנאי" לילדים - מדור בו מוצגים הופעות, ראיונות ושירים עם אומני המוזיקה היהודית. בין הראיונות: "כוכבי יאלילי לראשונה בישראל", "שלמה כץ על הכוחות שאחרי החגים", ו"ליפא שמלצר מצדיע לחיילי הנח"ל החרדי".
* "פרקי בובות" - סדרה בה מופיעות בובות דמויות אנוש, בהשתתפות הרב בני לאו המשוחח עימן ומקריא להן סיפורים. הסדרה מותאמת גם לילדים קטנים. 
* "משפט לעם" - מדי יום שני מתפרסם סרטון ובו שאלה בתחום דיני ממונות (חפצים, כספים וכדומה) המותאמת במיוחד לילדים. הילדים מוזמנים לשלוח טופס אל מכון משפט העם (שמוציא בשיתוף ערוץ 7 את הפרקים בסדרה זו), ולהשתתף בהגרלה נושאת פרסים מתנת "כפר השעשועים". את הבובות שבחידה מפעיל הבובנאי לן לויט.

== מדורים נוספים בילדודס ==
מדורים נוספים בילדודס הם:
* משחקים - משחקים חינוכיים לילדים, עם הוראות הפעלה ומקשים הדרושים למשחקים. האתר מכיל ברובו משחקים מבית היוצר "גלים".
* ציורים לילדים - ציורי צביעה לילדים הניתנים להדפסה או לצביעה במחשב.
* בדיחות - בדיחות שילדים מעלים לאתר. בנוסף, במדור "הטוב הרע והמרקע" מועלים סרטונים משעשעים לילדים.
* פורום - פורום לילדים, בו מועלים נושאים בהם ילדים עוסקים ומתעניינים. בפורום אפשר להגיב על שרשור קיים, או ליצור שרשור חדש. 

== לקריאה נוספת ==
* כתבה על ילדודס במוסף אתנחתא של העיתון בשבע.
* העיתון בשבע, מוסף אתנחתא - מדור הילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.inn.co.il/Children/ אתר ילדודס] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערוץ 7
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט דתיים
מנחם אילן

מנחם אילן (1931 – 17 באוגוסט 2024) היה משפטן ישראלי שכיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב בשנים 1995–2000 וכשופט בפועל בבית המשפט העליון.

==ביוגרפיה==
אילן נולד בתל אביב, למד בבית הספר תחכמוני ולאחר מכן בישיבת בני עקיבא כפר הרואה. לאחר שירות בצה"ל בשנים 1949–1950 למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והוסמך כעורך דין ביולי 1958. אילן עבד מספר שנים בפרקליטות המדינה כעוזר פרקליט המחוז, ובין השאר הופיע כתובע במשפטו של שלמה וינקרוט בפני השופט אליעזר מלחי, דבר שהביא אותו לאחר שנים, בהיותו כבר שופט, להופיע כעד תביעה במשפטו של מלחי. לאחר תקופה קצרה כעורך דין פרטי בשנים 1962–1963, נתמנה בתחילת 1964 לשופט בבית משפט השלום בתל אביב. בספטמבר 1976 קודם אילן לבית המשפט המחוזי. אילן דן במספר משפטי שוחד מפורסמים, שהנודע בהם היה משפטו השני של אשר ידלין, בו זיכה אילן את ידלין מכל אשמה. במשפט נוסף זיכה אדם שהציע טובות הנאה לחבר מועצת עיריית בת ים כדי שיעבור למפלגה אחרת, מאשמת הצעת שוחד, בקובעו, על פי החוק באותם ימים, שהצעה כזאת כלל איננה שוחד. בשנת 1992 מונה אילן לסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב, ובשנת 1995 מונה לנשיא בית המשפט. בשנת 2000 פרש אילן לגמלאות. לאחר פרישתו עסק בגישור, וכיהן בוועדות ציבוריות שונות, בהן הוועדה הציבורית לפי חוק מימון מפלגות.

אילן נתמנה לשופט בפועל בבית המשפט העליון בספטמבר 1998 לתקופה של מספר חודשים. בתקופת כהונתו בעליון היה בין שופטי הרוב שהכריעו נגד הסגרתו של סמואל שיינביין לארצות הברית, עקב היותו אזרח ישראלי, למרות שהתגורר כל חייו בארצות הברית.

אילן ניהל אורח חיים דתי.

נפטר באוגוסט 2024.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-187-00.html מנחם אילן], באתר News1 מחלקה ראשונה

==הערות שוליים==

קטגוריה:שופטים במינוי זמני בבית המשפט העליון
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בתל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
דינה פלפל

דינה פלפל (נולדה בשנת 1939) היא מדענית וחוקרת ישראלית, פרופסור אמריטה במחלקה לאפידמיולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

==ביוגרפיה==
נולדה בישראל, בתו של הרב נסים דוד עזראן. אמה, אביגיל, היא בת הרב יוסף שלוש, מרבני ישיבת פורת יוסף ורב העדה המערבית בירושלים ונכדת הרב דוד שלוש, ראש ישיבה במרקש. נישאה ליהושע פלפל, לימים נשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע.

בשנת 1985 קבלה תואר דוקטור בבריאות הציבור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1975 החלה לעבוד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בין השנים 1977–2007 שימשה כמרצה וכחוקרת במחלקה לאפידמיולוגיה באוניברסיטה.

בשנת 2005 הייתה חברת ועדת ההיגוי של דו"ח כללי על מצב הבריאות בנגב. כיהנה כיו"ר האגודה הישראלית לאפידמיולוגיה.

היא אם לארבעה ומתגוררת בעומר. אחותה, חנה-צביה, היא אשת הראשון לציון והרב הראשי לישראל לשעבר הרב מרדכי אליהו. בנה הוא פרופ' יצחק (צחי) פלפל, גנטיקאי במכון ויצמן למדע.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הבריאות
קטגוריה:משפחת יוסף שלוש
קטגוריה:אפידמיולוגיות ישראליות
קטגוריה:אפידמיולוגים ישראלים
קטגוריה:משפחת עזראן
קטגוריה:עומר: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:מדענים ישראלים
יהושע פלפל

יהושע אהרון פלפל (1939 - 4 בפברואר 2016) היה שופט ישראלי, כיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים ליצחק ומרים פלפל. למד בבית הספר התיכון בית הכרם בירושלים. בוגר לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.

בין השנים 1965–1974 עבד כעורך דין. בשנת 1974 התמנה לשופט בבית המשפט השלום בבאר שבע, וכיהן בתפקיד 11 שנה. בשנת 1985 התמנה לשופט בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, ובשנת 1999 התמנה לסגן נשיא בית משפט זה.

בשנת 2003 התמנה כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע. שימש בתפקידו עד לפרישתו לגמלאות, בשנת 2009.

היה נשוי לפרופ' דינה פלפל. אב לארבעה, ביניהם פרופ' יצחק פלפל, והתגורר בעומר. בן דודו היה אלוף ישראל טל.

== הנצחה ==
כיכר בבאר שבע במרכז האזרחי במפגש הרחובות קרן היסוד והנרייטה סולד, ליד קריית הממשלה ובית המשפט המחוזי, קרויה על שמו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בבאר שבע
קטגוריה:משפחת יוסף שלוש
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בבאר שבע
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בבאר שבע
קטגוריה:משפחת עזראן
קטגוריה:עומר: אישים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
שלמה בן אליהו

שלמה בן אליהו (נולד ב-4 בנובמבר 1955) הוא איש ניהול ישראלי. כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון לאומי, מנכ"ל משרד החקלאות ופיתוח הכפר, כמנכ"ל משרד הבינוי, מנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל וראש המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית.

==ביוגרפיה==
נולד בישראל, בנם הבכור של הרב מרדכי וצביה חנה אליהו ואחיהם של הרבנים שמואל ויוסף אליהו.

שירת בצה"ל במסלול ישיבת הסדר כמפקד טנק בחיל השריון. בשירות המילואים שירת כקצין בדרגת רב-סרן ברבנות הצבאית כמפקד קורסים להכשרת קצינים. סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין ב-1983. במשך מספר שנים פעל כעורך דין עצמאי והתמחה בתחום הנדל"ן.

בשנת 1999 התמנה למנכ"ל משרד השיכון, וכיהן בתפקיד במשך שנה וחצי. בשנת 2001 התמנה למנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל, וכעבור ארבעה חודשים פרש מתפקידו לאחר שלא נענו דרישותיו לחופש פעולה וסמכויות ביצועיות.

בשנת 2002 התמנה לראשות החטיבה להתיישבות בסוכנות היהודית. בתקופתו התבצעה תוכנית ההתנתקות והוא היה אמור לקבל לידיו את הטיפול במפונים מגוש קטיף, אך הוא סירב לטפל בנושא מסיבות אידאולוגיות ובעקבות זאת הוקמה מנהלת סל"ע. בשנת 2006 פרש מתפקידו.

במשך מספר שנים עסק בייעוץ לחברות עסקיות. בשנת 2012 התמנה לממלא מקום מנכ"ל חברת מוריה - החברה לפיתוח ירושלים.

בן אליהו שימש דירקטור במספר חברות ובהן מינהל מקרקעי ישראל ורשות הנמלים והרכבות. כמו כן עמד בראשות כמה ועדות ממשלתיות.

באפריל 2013 התמנה למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון, תחת השר אורי אריאל מהבית היהודי. הוא הצהיר כי לדעתו דיור ציבורי צריך להיות מוגבל לנכים בלבד וכי הפתרון למחוסרי דיור ברשימת ההמתנה צריך לבוא באמצעות סיוע לשכירת דירה בשוק הפרטי .

ביולי 2015 מונה למנכ"ל משרד החקלאות ופיתוח הכפר. באוקטובר 2016, בעת ביקור ראש ממשלת רוסיה, דמיטרי מדבדב בישראל, המליץ שלמה בן אליהו, על פי בקשתו של השר אריאל, על מתן מזל"ט ששימש את מכון וולקני כמתנה למדבדב. החלטה זו ספגה ביקורת רבה. בן אליהו אמר שההצעה למסור את הרחפן לרוסים נאמרה על ידי אריאל בבדיחות הדעת וגם אישורו ניתן בבדיחות הדעת, ואילו הרוסים לקחו זאת ברצינות. היועץ המשפטי לממשלה המליץ לנציב שירות המדינה לפתוח בהליך משמעתי כנגד המנכ"ל.

בינואר 2017 הורשע בן אליהו בדין משמעתי ונענש בנזיפה חמורה, על שהשמיט פרטים אודות רכושו בהצהרות שהגיש לקראת כניסתו לתפקיד מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון.

בינואר 2023, עם כינונה של ממשלת ישראל השלושים ושבע, החליט השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר למנות את בן אליהו למנכ"ל המשרד. בספטמבר 2023 הודיע על התפטרותו מהתפקיד.

נשוי לטובה ואב לארבעה. מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים.

== אילן יוחסין ==
===משפחת אביו===

===משפחת אמו===

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:מנכ"לי משרד החקלאות
קטגוריה:מנכ"לי מינהל מקרקעי ישראל
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בדין משמעתי בישראל
קטגוריה:משפחת יוסף שלוש
קטגוריה:משפחת אליהו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:הר נוף: אישים
קטגוריה:משפחת עזראן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
CD+G

CD+G (ידוע גם בתור CD+Graphics) הוא סוג מיוחד של תקליטור אודיו שמסוגל להציג גרפיקה ברזולוציה נמוכה בנוסף להשמעה של רצועות האודיו המאוחסנות על גבי התקליטור, במידה שהתקליטורים מהסוג הזה מנוגנים בנגן שתומך בהתקן זה. תקליטורים מהסוג CD+G נמצאים בעיקר בשימוש במכונות קריוקי אשר מסתמכות רק על כך שהתקליטורים המנוגנים בהם יהיו בפורמט זה על מנת להציג על המסך את מילות השירים הכלולים בתקליטור.

רצוי לציין כי ניתן לנגן גם את התקליטורים מסוג CD+G בנגני תקליטורים אודיו סטנדרטיים, אך רק כאשר מנגנים אותם בנגני תקליטור מיוחדים התומכים בהתקן CD+G, ניתן לצפות גם באלמנטים הגרפיים המאוחסנים על גבי התקליטורים (לרוב נגני התקליטורים התומכים בהתקן CD+G מחוברים למסך טלוויזיה או צג מחשב).

על אף שלרוב נעשה שימוש בתקליטורים מסוג CD+G במכונות קריוקי לאורך השנים יצאו לשווקים מכשירים אחרים התומכים גם בפורמט זה. מבין המכשירים הבולטים שמסוגלים להציג את המידע הגרפי המאוחסן בתקליטורי ה-CD+G ניתן למנות מספר מכשירים בולטים שיצאו לשווקים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 בהם נגן התקליטורים CD-i מבית פיליפס, קונסולת משחקי הווידאו Sega Saturn וקונסולת המשחקים 3DO. מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 ועד היום חברות שונות מייצרות נגני DVD התומכים בפורמט זה. כמו כן, החל מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 ישנם גם תוכנות מחשב שונות המסוגלות לנגן תקליטורים בפורמט זה במחשבים הביתיים.

תקליטורי CD+G מכילים גרפיקה צבעונית בעלת 16 צבעים בלבד (4-ביט) המוצגת ברזולוציה של 300 x 216 פיקסלים. בדומה לתקליטורי אודיו סטנדרטיים, גם תקליטורי CD+G מכילים בסביבות 15–20 שירים בכל תקליטור.

תקליטור ה-CD+G המסחרי הראשון בהיסטוריה שיצא לשווקים, היה "Eat or Be Eaten" מאת The Firesign Theatre שיצא לשווקים במהלך שנת 1985.

קיימים תוכנות מחשב שונות המאפשרות למשתמשים בהם לייצר תקליטורים מסוג CD+G ולגרום לכך שהמילים של השירים יוצגו על גבי המסך במקביל להשמעת השירים שבתקליטור.

== אלבומים בולטים שפורסמו בפורמט CD+G ==
* Silvertone – אלבום הבכורה של זמר הרוק האמריקני כריס אייזק אשר יצא לשווקים בשנת 1985.
* Smash Hits – אלבום האוסף של להקת הרוק האמריקנית-בריטית The Jimi Hendrix Experience, בהנהגתו של הגיטריסט ג'ימי הנדריקס, אשר יצא לשווקים בשנת 1988.
* Naked - אלבום האולפן ה-8 והאחרון של להקת הגל החדש האמריקנית Talking Heads שיצא לשווקים בשנת 1988.
* The Breathtaking Blue – אלבום האולפן השלישי של להקת הסינת'פופ הגרמנית המצליחה אלפאוויל שיצא לשווקים בשנת 1989.
* Behind the Mask - אלבום האולפן ה-15 של להקת הרוק האמריקנית-בריטית פליטווד מק שיצא לשווקים בשנת 1990.

== ראו גם ==
* MP3+G
* קריוקי
* תקליטור

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדיה אופטית
קטגוריה:קריוקי
סוף.

סוף. (באנגלית: This Is the End) הוא סרט קומדיה אמריקאי, הסרט הראשון שבוים על ידי סת' רוגן ואוון גולדברג. הסרט יצא לאקרנים ב-12 ביוני 2013. הסרט היה לשובר קופות כבר בסוף השבוע הראשון להקרנתו והוא רווחי ביותר ביחס לתקציבו.

==תקציר העלילה==
לאחר סדרה של אירועים קטסטרופליים משונים שהרסו את לוס אנג'לס, שישה חברים נלכדים בביתו של חברם, ג'יימס פרנקו, אחרי מסיבה פרועה שערכו. כעת, כשהעולם בחוץ מתפרק, האספקה האוזלת והדיכאון בבית מאיימים לקרוע את החברות מבפנים, נאלצת בסופו של דבר החבורה לעזוב את הבית ולהתמודד עם המציאות.

==צוות השחקנים==
השחקנים ברשימה מגלמים גרסאות מוקצנות של עצמם.

===בתפקידים ראשיים===
* ג'יימס פרנקו
* ג'יי בארושל
* סת' רוגן
* ג'ונה היל
* דני מקברייד
* קרייג רובינסון

===בתפקידים משניים===
* אמה ווטסון
* מייקל סרה
* צ'נינג טייטום
* כריס מינץ-פלאס
* קווין הארט
* ג'ייסון סיגל
* ריהאנה
* פול ראד
* עזיז אנסרי
* דייוויד קרומהולץ
* הבקסטריט בויז

==ביקורות==
באתר של המבקר רוג'ר איברט ניתן לסרט 3.5 כוכבים מתוך 4 ונכתב שהסרט מצחיק, כיפי, מותח ומשוחק היטב.

גם בישראל הסרט התקבל בביקורות חיוביות. באתר seret כתב המבקר יאיר הוכנר כי הסרט פרוע וכייפי, בעיתון הארץ נכתב שזהו הסרט "המרענן" של הקיץ. באתר ynet נכתב כי הסרט הוא מאוד מצחיק ועם השנים הוא יקבל מעמד של סרט פולחן. מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות הכתיר את הסרט כאחת מקומדיות הטובות והחכמות של העשור.

==פרסים==
*טקס פרסי הקומדיה האמריקני: הסרט המצחיק ביותר – זכייה
*טקס פרסי הקומדיה האמריקני: הבמאים הטובים ביותר לסרט קומדיה (סת' רוגן ואוון גולדברג) – זכייה
*טקס פרסי הקומדיה האמריקני: התסריט הטוב ביותר לסרט קומדיה (סת' רוגן ואוון גולדברג) – מועמדות
*טקס פרסי הקומדיה האמריקני: השחקן הקומי הטוב ביותר (סת' רוגן) – מועמדות
*טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקן המשנה הקומי הטוב ביותר (ג'ונה היל) – מועמדות
*טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקן המשנה הקומי הטוב ביותר (דני מקברייד) – מועמדות
*טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקנית המשנה הקומית הטובה ביותר (אמה ווטסון) – מועמדות
*טקס פרסי ה-mtv: הרגע המוזיקלי הטוב ביותר (הבקסטריט בויז, סת' רוגן, קרייג רובינסון וג'יי בארושל) – זכייה
*טקס פרסי ה-mtv: הקרב הטוב ביותר (ג'יימס פרנקו, סת' רוגן וג'ונה היל) – מועמדות

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי אימה מ-2013
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אפוקליפטיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
MP3+G

MP3+G הוא פורמט קובץ של שירי קריוקי שנוצר במטרה שאפשר יהיה לנגן על גבי מחשבים אישיים בקלות ובזריזות קובצי אודיו מסוג MP3 בשילוב תצוגה של מידע גרפי בסיסי (כגון מילות שירים) מסוג CD+G.

הפורמט משלב שימוש בקובצי אודיו בפורמט MP3 בתוספת קובץ CD+G גולמי המכיל מידע גרפי בסיסי. כל שיר בפורמט MP3+G מורכב בפועל משני קבצים דיגיטליים שונים בעלי שם קובץ זהה וסיומת קובץ שונה - קובץ MP3 וקובץ CDG. גודלם הקטן של קובצי MP3 ואיכות השמע הגבוהה יחסית שלהם הפכה ברבות השנים את השימוש בשירי קריוקי בפורמט MP3+G לנפוץ בהרבה מאשר שירי קריוקי בתקליטורי CD+G וזאת משום שקובץ של שיר בפורמט זה תופסים בסביבות שמינית משטח האחסון אשר אותו השיר היה תופס על גבי תקליטור CD+G סטנדרטי. 

את קובצי ה-CD+G עם מילות השירים ניתן לייצר באמצעות תוכנות עריכה מיוחדות המאפשרות למשתמשים בהם ליצור אלמנטים גרפיים שונים, ובהם תצוגה של מילות השירים, על מנת שאלו ינוגנו במקביל לנגינת קובץ MP3 מסוים.

התוכנה WinCDG, אשר הייתה התוכנה הראשונה שמסוגלת לנגן קבצים בפורמט MP3+G, פורסמה לראשונה בינואר 1998. על אף שבתחילה התוכנות שמנגנות פורמט זה פעלו רק במידה שבאותה המחיצה היו מאוחסנים גם קובץ ה-MP3 וגם קובץ ה-CDG, לאורך השנים רוב התוכנות אשר מסוגלות לנגן פורמט זה תוכנתו באופן בו הם מסוגלות לקרוא קובצי ZIP בודדים המכילים הן את קובץ ה-MP3 של השיר והן את קובץ ה-CDG של השיר בצורה דחוסה.

כמו כן, ישנן גם תוכנות מחשב שונות המאפשרות לצרוב שירי קריוקי בפורמט MP3+G על גבי תקליטור CD+G (בסביבות 15-20 שירים על גבי כל תקליטור) על מנת להפעילו במכונות הקריוקי הסטנדטיות.

זהו אחד הפורמטים הנפוצים ביותר לנגינת שירי קריוקי במחשב האישי.

== ראו גם ==
* CD+G
* קריוקי

==הערות שוליים==

קטגוריה:פורמטי קבצים
קטגוריה:קריוקי
סקאומורפיזם

אפליקציית אנדרואיד המשתמשת במד חוגה אנלוגי]]
סקאומורפיזם (מיוונית: סקאוס, σκεῦος- כלי, מורפוס, μορφή - צורה) או סקאומורף הוא אלמנט בעיצוב של מוצר חדש המחקה עיצוב המדמה את הפונקציונליות של המוצר המקורי.

השימוש בסקאומורפיזם נעשה בכוונת תחילה על מנת לאפשר למשתמש, על אף השימוש במוצר חדש, להרגיש שהוא צופה ומשתמש במראה הישן והנוח שהוא רגיל אליו. דוגמה לכך היא פלסטיק דמוי עץ, המשמש לרהיטים. הגדרה אחרת למושג היא יצירת מוצר חדש מחומרים חדשים המשמש לאותם השימושים של המוצר המקורי.

== סקאומורפיזם פיזי ==

מוצרים זולים המנסים לחקות מוצרים יקרי ערך, כדוגמת חיקויי כלי אוכל ממתכת, יוצרו בעבר מקרמיקה, הזולה משמעותית.

כיום נהוג לייצר מוצרים רבים מפלסטיק ולשוות לו מראה של חומרים שונים, כגון עץ או מתכת, בעלות הנמוכה מייצור בעזרת החומר המקורי. לדוגמה, אריחי פרקט לרצפה, כפתורים לביגוד, נורות חשמל המדמות נרות, ויניל דמוי עור לריהוט וביגוד.

== סקאומורפיזם בממשק משתמש במחשב==

תוכנות מחשב רבות משתמשות בממשק משתמש סקאומורפי המדמה עצמים מהעולם האמיתי. דוגמאות לכך הן תוכנות לוח שנה המדמות לוח שנה מודפס, תוכנות ניהול רשימות המדמות לוח כתיבה צהוב או פתקים. כמו כן שימוש במדי חוגה ותצוגות אנלוגיות שונות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עיצוב תעשייתי
לאומדון

צפחת מדרום גאליה מסביבות שנת [[100 המתארת את הרקולס קוטל את לאומדון (מימין)]]
לאומדון היה מלך טרויה לפני פריאמוס בנו. הוא בנה את החומה הגדולה של טרויה.

==הרקולס ולאומדון==
על מנת לבנות את החומה הגדולה של טרויה נעזר לאומדון באלים אפולו ופוסידון. לאחר בניית החומה הוא סירב להעניק להם את הזבח המוסכם, צעד שהוביל להטלת קללות על העיר מידי האלים. אפולו הטיל על העיר מגפה קשה ופוסידון שילח בה מפלצת ים נוראה שקטלה אנשים שירדו אל החוף. בנבואה נאמר ללאומדון כי הוא צריך להקריב את בתו הסיונה למפלצת הים ובכך להסיר את הקללה.

במסעותיו עם הארגונאוטים נתקל הרקולס בהסיונה הכבולה לסלע בים, שחרר אותה והוביל אותה חזרה לטרויה. הוא כרת עם אביה עסקה בה יתן לאומדון את סוסיו בני האלמוות, אותם קיבל מזאוס, בתמורה לכך שהרקולס יקטול את מפלצת הים. הרקולס הרג את המפלצת אך לאומדון סירב לתת את הסוסים. בתגובה, כבש הרקולס את טרויה ולקח את הסיונה איתו. מאוחר יותר, הוא נתן אותה במתנה לחברו טלאמון.

בנו של לאומדון מנימפת מים (Ναϊάδες) סטרימו (Στρυμώ) הוא טיתונוס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלכים מהמיתולוגיה היוונית
גשר וילסון

[[מקווה טהרה גדול שנמצא במתחם מתחת לגשר וילסון]]
מזרקות (מודגשות בתאורה) שנמצאו בחפירות מתחת לגשר ועשו שימוש באמה שעברה עליו]]
גשר וילסון או "הגשר הגדול" הוא גשר עתיק הנמצא מצפון לרחבת הכותל המערבי בעיר העתיקה של ירושלים. הגשר קרוי על שמו של החוקר הבריטי צ'ארלס וילסון שהיה הראשון שחקר באופן מדעי את קשת וילסון, הקרויה גם על שמו, המהווה חלק מן הגשר. 

הגשר בנוי על גבי שני טורים של קמרונות, כל טור בעל שני מפלסים, והוא מחבר את העיר העליונה של ירושלים עם הר הבית. הקמרונות המחזיקים את הגשר מצויים כיום במתחם מנהרות הכותל. הקמרון המזרחי ביותר של הגשר, הוא קמרון יחיד, לא דו מפלסי כשאר הקמרונות ומשולב בכותל המערבי. קשת זו מכונה קשת וילסון, והיא כפולה בגובהה וברוחבה משאר קמרונות הגשר. מעל קשת וילסון, בקצהו המזרחי של הגשר, ניצב בימי הבית השני אחד מארבעה שערי הר הבית בכותל המערבי, המכונה שער וילסון. על גבי הגשר עובר כיום רחוב השלשלת ובסופו שער השלשלת, המשמש כיום כשער כניסה להר הבית. בימי הבית השני וכן בתקופות מאוחרות יותר עברה על הגשר אמת המים התחתונה, שהובילה מים מבריכות שלמה הסמוכות לבית לחם ועד להר הבית.

לדעת דן בהט נבנה הגשר לראשונה בתקופה החשמונאית, וחרב על ידי אנשיו של אריסטובולוס השני בעת המצור של המצביא הרומאי פומפיוס בשנת 63 לפסה"נ. הגשר שוקם בתקופה ההרודיאנית ועבר שינויים בימי הקולוניה איליה קפיטולינה. כיום ידוע כי קשת וילסון שעומדת כיום היא הקשת המקורית שנבנתה בימי בית המקדש השני והיא לא התמוטטה מעולם<ref></ref>. בעבר הוצע כי הקשת התמוטטה במהלך חורבן בית שני ושוקמה רק בתקופה האומיית. לדעת עמוס קלונר הגשר שוקם כבר בתקופה הרומית ולא בתקופה המוסלמית, והקמרונות הקיימים כיום הם מן התקופה הרומית המאוחרת ואלה איפשרו גישה בימי אליהי קפיטולינה להר הבית עליו נבנה מקדש יוליאני על ידי הלגיון העשירי שישב בעיר.

אלכסנדר און ושלומית וקסלר בדולח פרסמו מאמר ובו טענו שבימי הבית השני לא היה כלל גשר קשתות שחיבר את העיר העליונה עם הר הבית. בימי הבית השני היה במקום רק קיר סכר גדול שעליו עברה דרך. קשת וילסון לדעתם לא הייתה חלק מגשר אלא מחלף, בדומה לקשת רובינסון. לדבריהם, נבנה גשר הקשתות לראשונה בתקופה הרומית, ובמהלכה גם הוכפל רוחבו. לפי דעה זו אמת המים התחתונה לא נכנסה להר הבית דרך גשר וילסון אלא צפונה יותרבדעה זו תומך גם מאיר בן דב. 

למרגלות גשר וילסון התגלו בחפירות ארכאולוגיות מקוואות טהרה מימי הבית השני וכן מבנה מפואר מן התקופה ההרודיאנית, ככל הנראה נימפיאון.

גם כיום נמשכות חפירות ארכאולוגיות לאורך גשר וילסון במתחם מנהרות הכותל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הכותל המערבי
וילסון
נלסון דיבל

נלסון דיבל (באנגלית: Nelson W. Diebel; נולד ב-9 בנובמבר 1970). הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי, בעל שתי מדליות זהב שהתמחה בסגנון חזה.

== ביוגרפיה ==
דיבל נולד בהינדסדייל, אילינוי. הוא למד בקולג' של אוניברסיטת פרינסטון.

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה דיבל במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.94 דקות אחרי בן ארצו יריבו מייק בארומן שקבע שיא עולם חדש של 2:12.89 דקות.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה בשנת 1991 זכה דיבל במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.08 דקות.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה דיבל בשתי מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 1:01.50 דקות, לפני שיאן העולם נורברט רוז'ה מהונגריה (1:01.68 דקות) ופיל רוג'רס מאוסטרליה (1:01.76 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ג'ף ראוס, שקבע כשחיין ראשון שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב (53.86 שניות), פאבלו מוראלס וג'ון אולסן בהשוואת שיא העולם בתוצאה של 3:36.93 דקות, לפני המשלחת המאוחדת (3:38.56 דקות) וקנדה (3:39.66 דקות). הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחם" בתוצאה של 1:01.45 דקות. שיא עולם זה החזיק מעמד עוד 4 שנים ונשבר באולימפיאדת אטלנטה (1996).

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
שובו של דיסטרי

שובו של דיסטרי (באנגלית: Destry Rides Again) הוא סרט אמריקאי מסוגת מערבון משנת 1939 בבימויו של ג'ורג' מרשל. בסרט משחקים מרלן דיטריך, ג'יימס סטיוארט, מישה אוואר, צ'ארלס ווינינגר, בראין דונלוי, אלן ג'נקינס, איירין הארביי, בילי גילברט, ביל קודי ג'וניור ואונה מרקל. הסרט הוא רימייק של סרט בעל אותו שם משנת 1932 בכיכובו של טום מיקס.

ב-1996, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.

==צוות שחקנים==
* מרלן דיטריך - פרנצ'י
* ג'יימס סטיוארט - טום דיסטרי
* מישה אוואר - בוריס קאלהן
* צ'ארלס ווינינגר - "וואש" דיימאסדל
* בראין דונלוי - קנט
* אלן ג'נקינס - "גייפ" ווטסון
* וורן היימר - "באגס" ווטסון
* איירין הארביי - ג'נסי טאנדל
* אונה מרקל - לילי בלן
* בילי גילברט - לופגריו
* סמואל היינדס - סלייד
* ג'ק קארסון - ג'ק טאנדל

==הפקה==
גרי קופר היה אמור לשחק את טום דיסטרי, אך בעקבות בקשתו למשכורת גבוהה התפקיד ניתן לג'יימס סטיוארט. פולט גודארד הייתה אמורה במקור לגלם את פרנצ'י, אך לבסוף התפקיד ניתן למרלן דיטריך. דיטריך בהתחלה לא רצתה לשחק במערבון, אך לאחר שחברה אריך מריה רמרק שכנע אותה שזה יהפוך אותה ליותר אמריקאית היא הסכימה לקחת את התפקיד.

תסריט הסרט מבוסס על ספרו בעל שם זהה של מקס ברנד. במקור דמותו של דיסטרי לא הייתה פציפיסטית והוא נשא את ששת האקדחים.

הסרט היה המערבון הראשון של סטיוארט (שבעקבות כך שיחק גם ב"Broken Arrow" ו"Winchester '73") ושל דיטריך. הוא גם ידוע בעקבות סצנת הקרב בין האחרונה לבין אונה מרקל שגרמה בעיות עם צנזורה בעת שחרור הסרט לאקרנים.

==שירים==
מרלן דיטריך שגילמה את פרנצ'י ביצעה את השירים "See What the Boys in the Back Room Will Have" ו-"You've Got That Look" שנכתבו על ידי פרנק לואזר והולנו על ידי פרידריך הולנדר. השירים הפכו ללהיטים ונחשבים לגדולים בקריירה המוזיקלית של דיטריך.

==ביקורת==
הסרט קיבל ביקורות חיוביות והצלחה כלכלית בקופות. דיטריך וסטיוארט קיבלו ביקורות חיוביות על תפקידם בסרט. סרט זה החיה מחדש את הקריירה של דיטריך שהייתה בדעיכה.

הסרט צבר מספר מועמדויות לרשימות המכון הסרטים האמריקאי; "מאה שנים... מאה סרטים", "מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים", "מאה שנים... מאה שירים", "מאה שנים... עשרת הגדולים" וכדומה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1939
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי ג'יימס סטיוארט
קומנדו ארייס

קומנדו ארייס אשר הונהג על ידי אס. אס שטורמבאנפיהרר ויקטורס אראייס, הייתה יחידה שהשתייכה למשטרת המתנדבים הלטבית אשר הייתה כפופה לאס דה הנאצי. הקומנדו נכלל בין היחידות היותר ידועות לשימצה במעשי הרג ורצח במהלך השואה.

== היסטוריה ==
ב-1 ביולי 1941, לאחר כניסת האיינזנצקומנדו לריגה בירת לטביה, נוצר קשר בין ויקטורס ארייס לבריגדפיהרר פרנץ ולטר שטאלקר, שהורה לארייס להקים יחידת קומנדו. היחידה כללה סטודנטים וקציני משטרה לשעבר מחוגים בעלי אוריינטציה ימנית קיצונית. כל משרתי הקומנדו היו על תקן מתנדבים, והיו רשאים לעזוב את הכוח מתי שחפצו. ביום שלמחרת ההקמה, ב-2 ביולי, שטאלקר נתן הוראה לקומנדו לבצע פוגרום אכזרי שייראה כאירוע ספונטני.

במהלך שנות קיומו, הקומנדו השתתף באופן פעיל במגוון פעולות זוועה של המשטר הנאצי, כולל רצח יהודים, צוענים וחולי נפש, כמו כן שימש כמוציא לפועל במעשי טבח כלפי אוכלוסיות אזרחים בגבול הלטבי המזרחי על ברית המועצות. הקומנדו רצח כ-26,000 יהודים בתקופת קיומו. המעשה הנודע ביותר לשימצה שבו השתתפו מתנדבי קומנדו ארייס, היה השתתפותו בהוצאה להורג המונית של אלפי יהודים מגטו ריגה ושל כאלף יהודים מגרמניה בטבח יער רומבולה, שהתרחש ב-30 בנובמבר וב-8 בדצמבר 1941, וכן השתתפותו בטבח לייפאיה ב-24 וב-25 ביולי. חלק מאנשי הקומנדו אף שימשו כשומרים במחנה הריכוז סלספילס.

נעשה ניסיון על ידי תומכי הנאצים כיום, לתעד את שואת יהודי המדינות הבלטיות כאזורית ולאו דווקא כחלק מהוראות ישירות של השלטון הנאצי. דוגמה לכך היא שריפת בית הכנסת הגדול של ריגה ב-4 ביולי 1941, שנעשה באופן עצמאי כביכול על ידי הקומנדו. בהקשר זה, תאריך שריפת בית הכנסת נחשב לתאריך הלאומי הרשמי בלטביה כיום הזיכרון לשואת יהודי לטביה.

היחידה מנתה כ-300-500 גברים בתקופה בה השתתפה ברצח אוכלוסיית יהודי לטביה, וגדלה לסדר גודל של כ-1,500 משרתים בשיא פריחתה, בעת תקופת המבצעים ללכידת כוחות פרטיזנים ב-1942. בסופו של דבר הקומנדו התפרק בשלהי מלחמת העולם השנייה ומרבית כוח האדם שלה הועבר ללגיון הלטבי, יחידת ואפן אס אס לטבית.

==לאחר המלחמה==
אחרי שחי בזהות בדויה במערב גרמניה במשך מספר עשורים לאחר המלחמה, ויקטורס אראייס נעצר לבסוף' נידון למאסר על פשעיו במהלך המלחמה, ומת בכלא. 

הרברטס צוקורס, מהדמויות הבולטות בקומנדו, נמלט לברזיל, וסוכני המוסד התנקשו בחייו באורוגוואי ב-1965.

קונרדס קאלייס, קצין לשעבר בקומנדו, היגר לאוסטרליה ומשם לארצות הברית. הרקע הנאצי שלו נחשף ב-1984 והוא גורש לאוסטרליה. ניסה להשתקע בקנדה ובבריטניה אך גורש משתיהן, חזרה לאוסטרליה. ב-2000 הגישה לטביה בקשה להסגירו לתחומה כדי להעמידו לדין. קאלייס, שטען שלא היה מעורב בפשעי מלחמה, מת ב-2001 באוסטרליה לפני שהליכי ההסגרה הושלמו.

==לקריאה נוספת==
* "אנטון קינצלה" וגד שמרון, חיסול התליין מריגה - הסיפור המלא על המבצע הישראלי היחיד לחיסול פושע נאצי, הוצאת כתר, 1997.

קטגוריה:שואת יהודי לטביה
קטגוריה:לטביה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארגונים משתפי פעולה עם הנאצים
כוח קנייה

כוח קנייה הוא כמות הטובין והשירותים שניתן לקנות ביחידה אחת של מטבע נקוב.

למשל, בשקל אחד ב-1990 היה אפשר לקנות יותר מוצרים מאשר בשנת 2010. ומכאן שלשקל היה כוח קנייה גדול יותר ב-1990.
המטבע הנקוב יכול להיות מטבע המבוסס על סחורה, כמו למשל זהב, ויכול להיות מטבע "על פי צו" (FIAT) כמו השקל הישראלי או הדולר האמריקאי המודרני.
אדם סמית' תיאר זאת כך: בעלות על כסף מאפשרת לאדם "לצוות" על אחרים לבצע עבודה בכמות שהם יהיו מוכנים לבצע בתמורה לכסף, ומכאן המונח "כוח קנייה".

אם הכנסתו הנומינלית (כלומר סכום קבוע במונחים של המטבע הנקוב) של פלוני נשארת זהה, אבל רמת המחירים עולה, כוח הקנייה לאותה רמת הכנסה יורד.
קיומה של אינפלציה אינו מחייב ירידה בכוח הקנייה, מכיוון שההכנסה עשויה לעלות מהר יותר מרמת המחירים. 
הכנסה ריאלית גבוהה יותר פירושה כוח קנייה גבוה יותר משום שההכנסה הריאלית מתייחסת להכנסה המותאמת לאינפלציה.

כדי לחשב את מדד המחירים קובעים באופן שרירותי שנת בסיס שבה המדד הוא 100.
כוח הקנייה בשנה זו ליחידת מטבע, למשל שקל, הוא <math>100/P</math> כאשר P הוא רמת המחירים באותה שנה.
כך, על פי הגדרה, כוח הקנייה של השקל יורד ככל שרמת המחירים עולה.

את כוח הקנייה ב C שקלים של היום בעוד t שנים ניתן לחשב על פי הנוסחה הבאה:

<math>
Ct=C(1+i)^{-t}={C\over{(1+i)^t}}
</math>

כאשר במקרה זה i הוא שיעור האינפלציה השנתי הצפוי.

== ראו גם ==
* שווי כוח הקנייה
* מדד המחירים לצרכן
* סחר הוגן
* סחר חופשי
* קנייה חברתית
* כוח מיקוח

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלכלה
המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון

המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון (SICSA) הוא מכון מחקר באוניברסיטה העברית בירושלים וממוקם בקמפוס הר הצופים, המשמש ללימודים היסטוריים אקדמיים על מלחמת העולם השנייה, והאנטישמיות בעבר ובהווה בתחומים השונים.

==פעילות ==
המרכז נוסד בשנת 1982 בידי פרופסור יהודה באואר. המרכז מופקד על איסוף מידע על אנטישמיות ברחבי העולם, ניתוחו בכלים אקדמיים ופרסום מחקרים על היחסים בין יהודים ללא-יהודים.

סטודנטים ומרצים מקיימים בו קורסים וערבי דיון, בהם הם מספרים על המחקרים שלהם בנושא האנטישמיות ומעודדים את הנוכחים בהרצאות אלו להתעניין באנטישמיות בנושאי הפוליטיקה והחברה בעולם כיום.

בין השאר, ראה אור במסגרתו ספרו של פרופסור שמואל אלמוג "לאומיות ואנטישמיות באירופה המודרנית: 1815–1945" ועוד ספרים ומחקרים רבים בנושא.

המרכז מקדם מחקרים ונותן מענקים לתלמידיו החוקרים אותו, ומדי שנה מפרסם מאמרים על ידם, אשר חושפים מידע רב ובעל ערך על האנטישמיות וההיסטוריה שלנו בנושא.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: יחידות אקדמיות
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:מכוני מחקר בישראל
קטגוריה:חקר האנטישמיות
טונדז'ה ימבול

ההיכל הביתי דיאנה
טונדז'ה ימבול (בבולגרית: Тунджа Ямбол) היא קבוצת כדורסל בולגרית מהעיר ימבול. המתמודדת בליגת העל הבולגרית. 

== היסטוריה ==
מועדון הכדורסל "טונדז'ה ימבול" הוקם בשנת 1945, מאז שנת 1964, מארחת הקבוצה בהיכל דיאנה המכיל 2,600 מקומות ישיבה. הקבוצה משתתפת בליגה הראשונה מאז הקמתה. בעונת 2000/01 התמודדה על האליפות מול קבוצת לבסקי סופיה, אך הפסידה בסדרת הגמר 3-0. בעונת 2001/02 זכתה באליפות הראשונה והיחידה שלה, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת אקדמיק סופיה 0-3.

===השתתפות באירופה ===
בעונת 1999/00 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של גביע קוראץ'. בעונה שלאחר מכן הודחה על ידי קבוצת ז'לזניק בלגרד במוקדמות גביע קוראץ'. בעונת 2002/03 השתתפה הקבוצה ביורוקאפ צ'לנג', אך לא עברה את שלב הבתים.

== תארים והישגים ==
*הליגה הבולגרית:
**אליפות (1): 2002
**מקום שני: 2001
**חצי גמר: 1979, 2000, 2003, 2006, 2011, 2012
*הגביע הבולגרי:
**חצי גמר: 2001, 2002, 2006, 2011, 2012, 2013

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל בולגריות
תצוגת קסדה עילית

צבא האמריקני מטיפוס IHADSS]]
תצוגת קסדה עילית (בראשי תיבות: תק"ע) או כוונת קסדה, היא קסדת טיס שבה מוצגים נתוני הטיסה וכוונת על משקף הקסדה, ולטייס מתאפשר לכוון חימוש באמצעות כיוון ההסתכלות שלו (מבטו) דרך הכוונת. הקסדה נמצאת בשימוש חיל האוויר הישראלי במטוסי ה־F-16I סופה, וכן בשימוש חיל האוויר האמריקאי במטוסי F-22 ו־F-35 האמריקאים ובצבאות אחרים בעולם. אחדים מדגמי הקסדות המתקדמות ביותר הם פרי פיתוחה של חברת אלביט מערכות הישראלית.

על הקסדה אותה חובשים טייסי ונווטי ה"סופה" מוקרנים נתוני המטוס ובהם: גובה הטיסה, מהירות הטיסה ונתוני החימוש אותו נושא המטוס. ניתן לשעבד את החימוש (כמו טילי אוויר־אוויר) לכוונת שבקסדה המשקפת את כיוון הסתכלות הטייס, ובאופן זה לשגר אותו לעבר מטוס אויב באמצעות "מבט" בלבד, ולא על ידי כיוון אף המטוס אל המטרה. בנוסף, מצלמה אשר מותקנת על הקסדה מקליטה את מה שהטייס רואה ובכך מאפשרת יכולת תחקור חדשה – "לאן הביט הטייס בזמן הטיסה?"

למפקד הטנק של המרכבה ברק יש תצוגת קסדה עילית, המאפשרת לו מודעות מצבית רבה מבלי להוציא את הראש מהצריח, וכן מציגה נתונים ומידע ממערכת ניהול הקרב. 
==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.airspacemag.com/need-to-know/how-do-military-aircraft-helmets-track-where-a-pilot-is-looking-20246887/ how-do-military-aircraft-helmets-track-where-a-pilot-is-looking]

קטגוריה:התקני קלט-פלט
קטגוריה:טכנולוגיה צבאית: תעופה
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים