OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קנוזואיקון

חיות מסוף ה[[פליסטוקן רבות ליד בור טובעני. בתמונה סמילודונים, פרמילודונים והדורסים טרטורניסים. מרחוק נראים ממותות קולומביאניות.]]
עידן הקנוזואיקון (מיוונית: καινός (קיינוס - חדש) + ζωή (זוי - חיים)) הוא העידן הנוכחי בלוח הזמנים הגאולוגי. תחילתו עם היכחדות הדינוזאורים בסוף הקרטיקון, לפני 65 מיליוני שנים. אירוע ההכחדה של סוף הקרטיקון תרם להתרבות היונקים והפיכתם לבעלי החיים השליטים על האדמה יחד עם העופות השולטים בשמיים והכרישים השולטים בימים. בסופו של העידן הופיע האדם.

בקנוזואיקון נמצאים התורים: רביעון, הנחלק לפליסטוקן ולתקופה הנוכחית הולוקן, וכן השלישון הנחלק לתקופות נאוגן ופלאוגן.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Coelodonta antiquitatis 01.jpg|קרנף צמרי
קובץ:Deinotherium bozasi.jpg|דינותריום
קובץ:Phenacodus.jpg|פינקודוס
קובץ:Nothotherium mitchelli.jpg|נוטותריום
קובץ:Giant Moa model.jpg|דינורמיס
קובץ:Megalodon NT.jpg|מגלודון
קובץ:Smilodon populator rec.jpg|סמילודון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:פנרוזואיקון
קרבון

עצים ושרכים מתקופת הקרבון
דו-חי קדום מקבוצת הלפוספונדילים.]]
קַרבּוֹן הוא תור בעידן הפלאוזואיקון הנמשך מסוף תקופת הדבון, לפני 359.2±2.5 מיליון שנה, ועד לתחילתה של תקופת הפרם, לפני 299.0±0.8 מיליון שנה.

הקרבון התאפיין בקרחונים, ירידה בגובה פני הים והיווצרות שרשראות הרים (כמו הרי האפלצ'ים בצפון אמריקה והרי הארץ בגרמניה). באמצע התקופה התרחש אירוע הכחדה מינורי של בעלי החיים הימיים. בתור זה היו בכדור הארץ ביצות רחבות ידיים, שהצמחייה העשירה שהורבדה בהן הפכה למרבצי פחם המורכבים ברובם מפחמן (carbon) ומכאן שמו. אבותיהם הראשונים של היונקים התפצלו משאר הזוחלים בתור זה.

בארצות הברית נהוג לחלק את התקופה לשני פרקי זמן: קרבון פנסילבני וקרבון מיסיסיפי.

== בעלי חיים מתקופת הקרבון ==
*הילונומוס
*מגאנוירה
*פולידרפטון
*ארכאותיריס
*פולומונוסקורפיאוס

==ראו גם==
* לוח הזמנים הגאולוגי
==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:פלאוזואיקון
עיתונאי

ריאיון]]
עיתונַאי הוא אדם העוסק בעיתונאות, כלומר עובד עבור אמצעי התקשורת וכותב, מכין או מגיש מאמרים וכתבות בנושאים מגוונים או בתחום מסוים שבו הוא מתמחה.

== סוגי עיתונאים ==
נשיא [[רוסיה, ולדימיר פוטין, בעת תדריך לעיתונאים]]
נהוג לעשות הבחנות בין סוגים שונים של עיתונאים.

=== בתקשורת הכתובה ===
* כתב: עיתונאי האחראי על השגת ידיעות חדשותיות ופרסומן בעיתון.
* פרשן: עיתונאי המתמקד בניתוח המצב ובהסברתו לקהל הרחב שלא בקיא בכל המתרחש. לדוגמה: פרשן צבאי, פרשן פוליטי, פרשן כלכלי.
* פובליציסט: עיתונאי המפרסם מאמרי דעות, שתפקידם לעורר דיון ולהוות במה לדעות שונות, הפובליציסט מבטא את דעותיו האישיות.
* כתב צבע: עיתונאי האחראי על "כתבות שטח" או "כתבות צבע" עבור מוספי העיתון ומגזינים שונים. כאשר הכתב מספק בדרך כלל כתבות קוריוז (למשל כתבות על טיפוסים צבעוניים ומוזרים) הוא נקרא "כתב צבע".
* צלם: עיתונאי האחראי על צילום תמונות של אירועי חדשות ופרסומן בעיתון.
* עורך: עיתונאי האחראי על עריכת העיתון, קביעת הכתבות והמאמרים שיפורסמו, עיצובי העמודים, עריכה לשונית וגרפית, קביעת הכותרות וכדומה.

=== בתקשורת האלקטרונית ===
* כתב: עיתונאי האחראי על השגת ידיעות חדשותיות ועל דיווחן.
* תחקירן: עיתונאי האחראי על השגת מידע מקיף על מושאי החדשות.
* מגיש תוכניות: עיתונאי האחראי על ניווט תוכנית האקטואליה, ביצוע ראיונות בשידור-חי והפניה לכתבות והדיווחים השונים.
* קריין: עיתונאי האחראי על הקראת כותרות, בדרך כלל בזמן מבזקי החדשות.

==הכשרה ויחסי עבודה==
אין חובה בהכשרה מקצועית ספציפית כדי להיות עיתונאי, אך פועלות מסגרות שונות להכשרת עיתונאים ולקידומם המקצועי. מסגרות אלה כוללות:
* השתלמויות פנימיות באמצעי התקשורת, לשם הכשרת עובדים לעצמם. בישראל עיתונאים רבים מתחילים דרכם עוד בשירות הצבאי, בגלי צה"ל ובעיתון במחנה, ומקבלים שם הכשרה לתפקידם.
* לימודים בבתי ספר מקצועיים, המעניקים מיומנות בסיסית לעבודת עיתונאי.
* לימודים לתואר ראשון בתקשורת במכללות ובאוניברסיטאות.

בישראל מעניקה לשכת העיתונות הממשלתית תעודת עיתונאי, המאפשרת כניסה לאירועים ממשלתיים הפתוחים רק לאנשי תקשורת, ויש בה יתרונות נוספים מבחינתו של העוסק בתקשורת המונים. ללשכת העיתונות הממשלתית אין מעמד חוקי מחייב, וקבלת תעודת עיתונאי ממנה אינה מהווה תנאי לעיסוק בעיתונאות בישראל.

עיתונאים בישראל מאוגדים במסגרת ארגון העיתונאים. ככל חברות באיגוד מקצועי, גם החברות בארגון העיתונאים היא וולונטרית.

בין העיתונאים יש המועסקים במשרה מלאה באמצעי תקשורת מסוים, ויש המועסקים כפרילנסרים, הנותנים שירותיהם לאמצעי תקשורת אחדים.

מרבית העיתונים נותנים קרדיט לעיתונאי על כל ידיעה או מאמר שמסר לפרסום (יוצא דופן בולט הוא השבועון האקונומיסט, שמרבית תוכנו מתפרסם ללא קרדיט), ושמו של העיתונאי מתנוסס בראש הכתבה. שותפים נוספים לכתיבת הכתבה, כגון עורך שיזם את כתיבתה, עורך לשוני שסגנן אותה ואחרים, אינם מקבלים קרדיט לכתבה הספציפית, אך לעיתים הם מוזכרים באזור קרדיטים כללי בעיתון.

==פרסים==

* פרס פוליצר: פרס אמריקני שנתי לתקשורת המונים, שנחשב לפרס החשוב ביותר לעיתונות הכתובה.
* פרס סוקולוב לעיתונות הכתובה והאלקטרונית ע"ש נחום סוקולוב: מוענק מטעם עיריית תל אביב-יפו.

== ראו גם ==
* רשימת עיתונאים מפורסמים
* עיתון
* חדשות
* עורך ראשי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:מקצועות המדיה
מרגל

מרגל הוא אדם העוסק בריגול. במהלך ההיסטוריה הופעלו מרגלים כחלק ממדינאות וניהול מלחמות.

קיימים מרגלים מסוגים רבים:
* מרגל העושה זאת למען עמו, במדינה זרה ובדרך כלל עוינת.
* מרגל הבוגד בעמו, מסיבות אידאולוגיות או תמורת בצע כסף, ומעביר מידע לאויב.
* מרגל משוטה: מעביר מידע בלי לדעת מי באמת מפעיל אותו.
* "מרגל" שמרגל אחר ארצו בידיעתה ובהכוונתה, במטרה למסור מידע שיטעה את האויב.
* סוכן כפול, שעובד עבור שני הצדדים בו זמנית.
* חפרפרת – מרגל מטעם מדינה זרה, המשרת בשירות המדינה או בארגוני הביטחון של המדינה שאחריה הוא מרגל, ונאמנותו נתונה להם למראית עין.

ערוץ זה של איסוף מידע נקרא יומינט, מלשון human intelligence. למרגלים חשיבות עצומה באיסוף מידע, מכיוון שהם יכולים להתקרב למוקדי הכוח, ולהוציא מידע שאי אפשר להשיג בדרכים אחרות. המרגלים בדרך כלל מופעלים על ידי אנשים הנמצאים בשטח, ויש להם בדרך כלל מגוון סיפורי כיסוי ודרכי העברת מידע. הפעלת מרגלים נחשבת להתמחות בפני עצמה. מקצוע זה מכונה לרוב "מפעיל סוכנים". במינוח של שירות הביטחון הכללי מתייחסים למקצוע בשם "רכז מודיעין". בניגוד להפעלת סוכנים אופיינית, במרחב ירושלים והגדה (להבדיל מהמרחב הצפוני והמרחב הדרומי הכולל את רצועת עזה) רכזי השטח פועלים בגלוי, מנהלים קשר שוטף עם הקהילה בשטח עליו הם אחראים ונותנים מענה לבעיות יומיומיות. יחד עם זאת, הפעלת הסוכנים וקבלת המידע עצמה נעשות באופן סמוי.

במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, מפעיל הסוכנים קרוי קצין איסוף (קצ"א).

כאשר מרגל מעביר מידע, עליו לבצע זאת כך שגורמים עוינים לא יקראו את המסר, לכן מרגלים משתמשים לפעמים בהסתרת מידע (סטגנוגרפיה) ובהצפנה (קריפטוגרפיה).

לעיתים כאשר מרגל נחשף, הוא אינו נעצר מיד, אלא נמשך מעקב אחריו, כדי לגלות את כל רשת הריגול והאנשים העוזרים לו.

בעת מלחמה, מרגל שנתפס ייענש בחומרה רבה, וייתכן אף שיוצא להורג. בעתות שלום הוא נידון בדרך כלל לתקופת מאסר מסוימת, עד ריצוי העונש או עד הסכם על חילופי שבויים.

==ריגול בתנ"ך==
בתנ"ך ישנם סיפורי ריגול מרובים. אחי יוסף נחשדים על ידיו בריגול. בני ישראל שולחים 12 מרגלים לארץ כנען לפני כיבוש הארץ. משה שולח מרגלים לפני כיבוש יעזר. יהושע בן נון שולח מרגלים ליריחו לפני כיבושה. בני שבט דן שולחים מרגלים כדי למצוא מקום חדש להתגורר בו. דוד שולח מרגלים כאשר שאול מנהל מרדף אחריו. אבשלום שולח מרגלים בתוך העם, כדי לבדוק את הלך הרוחות בקשר למרידתו.

==ראו גם==
*רשימת מרגלים
* סוכן כפול
* משתף פעולה
* חטא המרגלים
* מודיעין אנושי

==קישורים חיצוניים==

* 
*
* 
* 

==הערות שוליים==

* מרגל
קטגוריה:ביון
קטגוריה:מקצועות
אוגר

[[אוגר סורי במתקן לאוגרים.]]
האוגר (שם מדעי: Mesocricetus) הוא סוג מכרסם בתת-משפחת האוגרים ממשפחת האוגריים. הסוג כולל ארבעה מינים ונפוץ באזור דרום-מזרח אירופה. האוגרים הם בעלי חיים ליליים.

== מיני הסוג==
* אוגר זהוב (Mesocricetus auratus) - המין המוכר ביותר בסוג זה.
* Mesocricetus brandti - נפוץ בטורקיה, הקווקז, ארמניה, גאורגיה ואזרבייג'ן.
* Mesocricetus raddei - נפוץ במורדות הצפוניים של הרי הקווקז
* Mesocricetus newtoni - נפוץ ברומניה ובבולגריה. בשנת 1995 נאמדה סך האוכלוסייה בכ-3,000 פרטים בוגרים.

== תיאור ==
האוגר קיבל את שמו עקב נטייתו לאגור מזון. הוא נוהג להסתייע בכיסי הלחיים שלו למטרה זו. את המזון שאגר הוא מרגיש בנוח לפלוט רק במקום מוכר לו. שקי הלחיים של האוגר יכולים להכיל אף שגר גורים (האימהות נוהגות לעשות פעולה זו כאשר הן חוששות) אך פעולה זו יכולה להיגמר בחניקה או עריפת ראשיהם של הגורים.

לאוגר גוף קטן מאוד כ-17 ס"מ בלבד אורכו, הזכר קטן אך במקצת מן הנקבה. אוזניו קטנות אך חוש השמיעה שלו מפותח מאוד. גם חוש הריח שלו מפותח מאוד. לעומתם, חוש הראייה אינו מפותח. שיני האוגרים, כדרכם של המכרסמים, צומחות כל הזמן.

האוגר בטבע אוכל בעיקר זרעים אך הוא לא יבחל גם בחרקים ובפירות למיניהם.

האוגר מגיע לבגרות מינית בגיל 11 שבועות בערך. עונת הייחום בטבע היא בחורף. ההריון הוא הקצר ביותר במחלקת היונקים - 16 עד 18 יום בלבד. האוגרות ממליטות פעמים אחדות בשנה; בכל המלטה יופיעו בין שניים לשישה גורים (תלוי בסוג האוגר) חסרי ישע ועיוורים.

==ראו גם==
* ביות האוגר הזהוב

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.pinat-hay.com/dh/dwarfham.htm גידול אוגרים גמדיים (סיבירים)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1898
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלפרד נרינג
קטגוריה:אוגריים
קטגוריה:חיות מחמד
1999

__TOC__

== אירועים בולטים בעולם ==
[[רעידת האדמה באיזמיט (1999)]]
גוש האירו
24 במרץ – 10 ביוני: [[מלחמת קוסובו]]

== נולדו ==
[[לוקה דונצ'יץ']]

== נפטרו ==
[[חוסיין מלך ירדן]]
[[ג'ון קנדי ג'וניור]]
[[חנוך לוין]]
[[וילט צ'מברלין]]
[[חסן השני]]

* 30 בדצמבר – שרה קנהאוס שהגיעה לגיל 119, והייתה לאדם השני הכי מבוגר אי פעם שגילו ידוע בוודאות (כיום היא מוכרת בתור האדם השלישי הכי מבוגר שגילו ידוע בוודאות), והאדם האמריקאי הכי מבוגר אי פעם שגילו ידוע בוודאות; הלכה לעולמה פחות מ-48 שעות לפני כניסת שנת 2000 (נולדה ב-1880)

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
גיבון לבן-יד

גיבון לבן-יד או גיבון לאר (שם מדעי: Hylobates lar) הוא מין בסוג גיבון, השייך למשפחת ההילובטידים-גיבונים.

== מאפיינים ==
תפוצתו של יונק זה ביערות הגשם הטרופיים של דרום ודרום-מזרח אסיה, כולל תאילנד, מלזיה, אינדונזיה ובורמה.
משקלו נע בין 4 ל-6 ק"ג, בממוצע 5.5 ק"ג. צבע הפרווה חום-כהה עד שחור עם טבעות לבנות מסביב לפנים, ידיים ורגליים. צבע העור אדמדם. ההופעה אינה קשורה לזוויג הפרט.

גיבון לבן-יד, בררני ביותר בנוגע למזונו, הוא יאכל פרות טריים בלבד, שורשים ועלים חדשים. אופן ניודו הייחודי, באמצעות קפיצות מהירות בין ענפי העצים עם ידיו הארוכות, מסייע לו להגיע למזון אליו קופים אחרים לא מגיעים. את עיקר חייו הוא מבלה בענפים העליונים של צמחיית היער ולעיתים כלל אינו מגיע לקרקע היער.

לגיבון אין עונה קבועה לרבייה. תקופת העיבור אורכת כשבעה חודשים, עובר יחיד נולד כל שנתיים. הגיבון הוא מין מונוגמי ונע בקבוצה קטנה של זוג וילדיהם. זוגות אינם נוהגים להיפרד ולהתרחק מהטריטוריה שלהם בכל ימי חייהם, הצאצאים הבוגרים עוזבים את הקבוצה בעוד חדשים נולדים אליה. ישנן מספר עדויות ל"גירושים" בהן עוזב אחד הפרטים ללא סיבה נראית ומזדווג עם פרט אחר.

המין נמצא בסכנת הכחדה מכמה סיבות. הוא ניצוד למטרות מזון במספר אזורי מחיה. לעיתים נלקח חי כחיית שעשועים, דבר הנחשב במספר ארצות אסייתיות לדבר אופנתי. הרס היערות וניצול משאבי הטבע, גורם לבידוד אוכלוסיית הגיבון בקצב מדאיג. הפרט חלש ונמצא כי אינו שורד ומתרבה לאורך זמן בשביה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/10548/summ גיבון לבן-יד] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]
גיבון על עץ בתאילנד

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:גיבונים
קטגוריה:תאילנד: יונקים
קטגוריה:מלזיה: יונקים
קטגוריה:אינדונזיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1771
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
1994

__TOC__

== אירועים בולטים בעולם ==
6 באפריל - 4 ביולי: [[רצח העם ברואנדה]]

== נולדו ==

== נפטרו ==
[[ריצ'רד ניקסון]]
[[קורט קוביין]]
[[קים איל-סונג]]

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
גיבון קלוס

גיבון קלוס (שם מדעי: Hylobates klossii) מין בסוג גיבון שבמשפחת הגיבונים. המין מתאפיין בזרועותיו הארוכות העוזרות לו בצורת התניידותו על ידי נדנוד בין הענפים (suspensory behavior). הגיבון חסר זנב. משקל זכר בוגר הוא 5.6 ק"ג ונקבה בוגרת 5.9 ק"ג. צבע הפרווה שחור ואינו קשור למין.

תפוצת המין באיי מנטאווי שמיקומו מערבית לאיי סומטרה, ביערות הגשם וביערות טרופיים ירוקי עד. המין מעדיף את צמרות העצים ומבלה בהם את חיו, הוא נח וישן בעצים רחבים בעלי ענפים מתפרסים, שעליהם מעט חרקים נושכים. הוא אוכל בעיקר פרות אך לא יבחל גם בפרחים ובחרקים. פרות בעלי תכולת סוכר גבוהה חביבים עליו במיוחד. הגיבון נע על האדמה למרחקים קצרים בלבד, הוא מטפס רק בעת עייפות ואחרי אכילה, רוב ניידותו היא על ידי קפיצות ארוכות מרחק (10 מטרים) בין ענפי העצים.

גיבון קלוס הוא מונוגמי. הקבוצה מורכבת מזוג ומצאצאיהם. המין טריטוריאלי ופריטים מתבגרים ובוגרים מספקים הגנה מפני טורפים וגיבונים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/10547/summ גיבון קלוס] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גריט סמית מילר
קטגוריה:גיבונים
קטגוריה:סומטרה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:סומטרה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1903
גיבון גמיש

גיבון גמיש (שם מדעי: Hylobates agilis), מין בסוג גיבון שבמשפחת הגיבונים.

== מאפיינים ==
צבע הפרוות הגיבון נע מצהוב חום עד גוון חמרה, לעיתים גם חום כהה ושחור. לנקבות גבות ולחיים לבנות בעוד לזכרים גבות לבנות בלבד. משקל זכר בוגר כ-5.8 ק"ג, נקבה בוגרת 5.4 ק"ג. תפוצת המין באינדונזיה, מלזיה ותאילנד, ביערות הגשם וביערות טרופיים ירוקי עד. המין מעדיף את צמרות העצים ומבלה בהם את חיו, הוא נח וישן בעצים רחבים בעלי ענפים מתפרסים. המין אוכל בעיקר פירות אך לא יבחל גם בפרחים ובחרקים. פרות בעלי תכולת סוכר גבוהה חביבים עליו במיוחד. הגיבון נע על האדמה למרחקים קצרים בלבד, הוא מטפס רק בעת עייפות ואחרי אכילה, רוב ניידותו היא על ידי קפיצות ארוכות מרחק (10 מטרים) בין ענפי העצים.
הגיבון הגמיש מונוגמי, כאשר הקבוצה מורכבת מזוג ומצאצאיהם. המין טריטוריאלי ופריטים מתבגרים ובוגרים מספקים הגנה מפני טורפים וגיבונים אחרים. בתקופת הייחום מתקשרים בני הזוג על ידי קולות וצווחות מרובות, הדבר תורם לחיזור הקשר ומרחיק טורפים ושכנים לא רצויים מהטריטוריה החדשה שנבנית. הגיבון מוליד צאצא אחד להריון.

==קישורים חיצוניים==

קובץ:Possible-Role-of-Mother-Daughter-Vocal-Interactions-on-the-Development-of-Species-Specific-Song-in-pone.0071432.s006.oga

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרדריק קיוויה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:גיבונים
קטגוריה:מלזיה: יונקים
קטגוריה:סומטרה: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
טפיריים

מאובנים של Plesiotapirus.

טפיריים (שם מדעי: Tapiridae) היא משפחה של יונקים מהסדרה מפריטי פרסה, בה ישנם 4 או 5 מינים מהסוג טפיר (Tapirus), החיים כיום באמריקה הדרומית, המרכזית ובדרום-מזרח אסיה. עם זאת בעבר תפוצתם השתרעה גם על רוב אירואסיה ואמריקה הצפונית, ממנה נכחדו. הם הופיעו לראשונה במשך תחילת האוליגוקן לפני כ-34 מיליון שנה מזמננו.

הטפיריים מזכירים מעט חזירים אף הם קרובים יותר לסוסיים והקרנפיים. הם חיים לרוב ביערות או ביצות והם אוכלי צמחים מובהקים בעלי חדק קצר המשתרע מקדמת לסתם העליונה ועוזר להם לאסוף עלים. הם גדולים יחסית בגודל של 150 עד 300 ק"ג, אם כי הם הקטנים שבמפריטי הפרסה החיים. לצעירים מבנה בעל נקודות לאורך גופם העוזר בהסוואתם.

==מיון==
* Eotapirus - נכחד
* Hesperaletes - נכחד
* Heteraletes - נכחד
* Miotapirus - נכחד
* נקסואוטפירוס (Nexuotapirus) - נכחד
* Palaeotapirus - נכחד
* Paratapirus - נכחד
* Plesiocolopirus - נכחד
* Plesiotapirus - נכחד
* פרוטפירוס (Protapirus) - נכחד
* Selenolophodon - נכחד
* Tapiravus - נכחד
* Tapiriscus - נכחד
* Teleolophus - נכחד
* טפיר (Tapirus)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
*
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו באוליגוקן
טפיר

גור של [[טפיר ברזילאי.]]
[[סיר בישול בצורת טפיר של בני ה-Mapulu Waura המתגוררים ב- Alto Xingu, מאטו גרוסו, ברזיל. הסיר הוא מתוך אוסף פרטי המוצג ביד הזיכרון לעמים הילידים, ברזיליה, ברזיל. מתוארך לשנת 1994]]
טפיר (שם מדעי: Tapirus) הוא סוג של יונק מהסדרה מפריטי פרסה והוא הסוג היחיד ששרד במשפחת הטפיריים. 

כיום בסוג זה נכללים חמישה מינים, מתוכם ארבעה חיים באמריקה הלטינית שמדרום מקסיקו ולאורך אמריקה המרכזית והדרומית עד לדרום ברזיל. המין החמישי - טפיר מלאי, חי בדרום-מזרח אסיה. לרוב הטפירים חיים ביערות גשם ויערות ירוקי עד, לרוב בקרבת מקור מים או בביצות, אך גם ביערות הרריים ויערות יבשים.

== מאפיינים ==
הטפירים קרובים בגודלם לסוסיים. גופם מעוגל ומתחדד עד לקדמת הגוף, דבר המאפשר תנועה מהירה ביערות הסבוכים, הם גם בעלי זנב קטן. לטפירים שערות סבוכות על כל גופם, שני מינים אף בעלי רעמה נוכחת. למינים הדרום אמריקאים עור בגוון חום כהה ואפור, למין האסייתי עור שחור במרבית גופו ומעט גוון לבן קרמי באמצע גופו. פיהם של הטפירים מאפיין אותם ומייחד אותם. הוא כעין דבלול עורי הכונס את אפם ואת שפתיהם העליונות. עייני הטפיר קטנות ובצידי ראשו. אוזניו אובאליות זקורות וכמעט חסרות תזוזה.

הטפירים מולידים צאצא אחד לאחר תקופת הריון של 14-13 חודשים. הוולדות מאופיינות בפסים לבנים על גבן הנעלמים לאחר שישה חודשים, הם נגמלים מיניקה לאחר 12-10 חודשים ומגיעים לבגרות מינית לאחר 4-2 שנים. הטפירים חיים כ-30 שנה.

הטפירים הם אוכלי עשב שקטים וביישנים, היוצאים לחפש מזון בלילות. הם ניזונים מעלים, עשבים, שורשים ומענפי פרות הצמודים לקרקע. הטפירים שחיינים מצוינים, הנהנים מהתפלשות בבוץ ומהתזות מים. הטפיר הוא יצור מתבודד, למעט נקבות עם צאצאים צעירים.

באזורים רבים ניצודו הטפירים לשם מזון וספורט, אולם מספר שבטים אינדיאנים רואים בטפיר חיה קדושה. באמריקה המרכזית הם ידועים ביכולתם להרוס יבולי תירס אולם לא נחשבים כמזיקים. חלה ירידה דרסטית במספרם של הטפירים בשל דילול העצים בידי האדם למטרות חקלאות ותעשייה, כל המינים נמצאים בסכנת הכחדה. לטובת ניסיונות שימורו של הטפיר, נקבע "יום הטפיר העולמי" בתאריך 27 באפריל.

== מינים ==
מינים נכחדים

מינים קיימים
{| cellspacing="0" class="wikitable sortable"
! שם !! שם מדעי !! תמונה!! מצב שימור !! אורך ממוצע !! משקל ממוצע
|-
| טפיר בירדי ||Tapirus bairdii || שימור EN || 1.8-2.5 מטר || 150-400 ק"ג
|-
| טפיר הרים ||Tapirus pinchaque || שימור EN || 1.8 מטר || 150-225 ק"ג
|-
| טפיר ברזילאי ||Tapirus terrestris || שימור VU || 1.8-2.5 מטר || 150-320 ק"ג
|-
| טפיר אסייתי ||Tapirus indicus || שימור EN || 1.8-2.4 מטר || 250-320 ק"ג
|-
| טפיר קבומני ||Tapirus kabomani || || שימור NE || 1.3 מטר || 100 ק"ג
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://hazanav.co.il/%D7%AA%D7%92%D7%9C%D7%99%D7%AA-%D7%93%D7%A8%D7%9E%D7%98%D7%99%D7%AA-%D7%9E%D7%99%D7%9F-%D7%97%D7%93%D7%A9-%D7%A9%D7%9C-%D7%98%D7%A4%D7%99%D7%A8_2257/ תגלית מרעישה: טפיר חדש באמזונס], מתוך "הזנב הארוך" 17 בדצמבר 2013
* 

* טפיר באתר [http://www.copywise.co.il copywise] (בעברית)

קטגוריה:טפיריים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1762
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מטוראן ז'אק בריסון
קרנף צמרירי

קרנף צמרירי (שם מדעי: Coelodonta), הידוע גם כקרנף צמרי וקרנף שעיר הוא סוג קדום במשפחת הקרנפיים. יצור זה חי באירואסיה, בעידן הקרח האחרון, בתקופת הפליסטוקן.

== מאפיינים ==
לקרנף זה היה גוף אדיר ממדים: גובהו היה כ-2 מטרים, אורכו כ-3 מטרים וחצי ומשקלו כ-2–3 טון. פרוותו העבה הגנה עליו מהאקלים העוין של הטונדרה. היו לו זוג קרניים גדולות באורך כמטר וחצי. הוא ניצוד על ידי האדם הקדמון לפני 30,000 שנה, ועדויות לכך נראות כיום במערות בצרפת. גילויים ארכאולוגים חדשים מראים כי התקיימה אוכלוסיית קרנפים צמריריים בסיביר עוד בשנת 8,000 לפני הספירה.

הקרוב החי בעל הקשר האבולוציוני הקרוב אליו ביותר הוא הסוג דיצרורינוס, בו המין קרנף סומטרה. סוג נוסף בעל שיער שקרוב אליו, אך נכחד, הוא הסטפנורינוס שהתקיים ברחבי אירואסיה, ועצמות של אחד ממיניו נמצאו אף באתרים ארכאולוגיים בארץ ישראל.

הקרנף הצמרירי הופיע באירואסיה לפני כ-3.5 מיליון שנה ונכחד לפני כ-10,000 שנה. ישנה מחלוקת האם הוכחד עקב התחממות האקלים או עקב ציד-יתר של האדם. טווח הזמן הארוך בו שרד הסוג, שהתאפיין אף בטמפרטורות קיצוניות יותר מאלו ששררו בזמן הכחדתו, מרמזים כי דווקא חדירת האדם הקדמון לאזורי מחייתו והציד שחולל בו משך עשרות אלפי שנים לפחות, הם הגורם המכריע שגרם לצמצום באוכלוסייתו מעבר ליכולת הריבוי הטבעי ועד להכחדתו המלאה מכל אזורי מחייתו.

==מיני הסוג==
* Coelodonta antiquitatis <small>Blumenbach, 1799</small>
* Coelodonta nihowanensis <small>Chow, 1978</small>
* Coelodonta thibetana <small>Deng, et al., 2011</small>
* Coelodonta tologoijensis <small>Beliajeva, 1966</small>

== בתרבות ==
קרנף זה הופיע בסדרות "ללכת עם חיות" ו"ענקי עידן הקרח" ובמשחק "Jurassic World: Alive".

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Wooly Rhino15.jpg|איור
קובץ:Woolly rhinoceros (Coelodonta antiquitatis) - Mauricio Antón.jpg|איור של קרנף צמרירי בקרח
קובץ:Rhinocéros grotte Chauvet.jpg|ציור של קרנף צמרירי במערת שובה, דרום-מזרח צרפת
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרנפיים פרהיסטוריים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפליסטוקן באירואסיה
קטגוריה:יונקים שחיו בפליסטוקן באירופה
קטגוריה:מפריטי פרסה שחיו בפליסטוקן
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1831
דביבון מצוי

דביבון מצוי או רָקוּן רַחֲצָן או דביבון רוחץ (שם מדעי: Procyon lotor) הוא מין בסוג דביבון, שמצוי באמריקה. הדביבון המצוי הוא מין הראקון הנפוץ ביותר בצפון אמריקה. מקום המחיה המועדף עבור הדביבון המצוי הוא יערות בקרבת המים, אך הוא חי גם באדמות מעובדות, אזורי ערים ופרברים. בעבר דביבון גוואדלופ, נחשב מין בפני עצמו, אבל מחקרים עדכניים מראים שהוא בעצם תת-מין של הדביבון המצוי.

== מאפייני המין ==
על אף שידועים מקרים של דביבונים מצויים שחיו בשבי יותר מ-20 שנים, בדרך כלל הם חיים 1.8–3.1 שנים. פרט יכול לשקול בין 5 ל-26 ק"ג. בפניו סביב עיניו יש צבעים שחורים. הוא בעל זנב עבה עם טבעות כהות ובהירות לסירוגין (5–7 טבעות שחורות). צבע פרוותו של הדביבון המצוי הוא תערובת של אפור, חום ושחור. במקרים נדירים הדביבון המצוי יכול להיות לבקן. אורך גופו 40–70 ס"מ ואורך זנבו 24–26.5 ס"מ.

ההזדווגות בדרך כלל מתרחשת בינואר או בפברואר (משך ההריון בין 60–70 יום), והנקבה ממליטה 4–7 גורים באפריל או במאי (משתנה בהתאם לאקלים). דביבונים מתגוררים בדרך כלל בעצים חלולים, מאורות קרקע או במערות. הזכר אינו משתתף בגידול הגורים. לקראת סוף הקיץ הגורים נגמלים מיניקה ומתחילים להאכיל את עצמם.

הדביבון המצוי פעיל בדרך כלל בלילה. הוא אוכל-כול. תזונתו מורכבת מכ-40% חסרי חוליות, 33% צמחים (למשל גרגרים) ו-27% בעלי חוליות. פירוש המילה lotor בשמו הלטיני היא "רוחץ". הדביבון המצוי נודע כ"רוחץ" את מזונו לפני אכילתו, אך הוא לא באמת רוחץ אותו, אלא המים עוזרים לו להרגיש את המזון (ישנם חוקרים הטוענים כי התנהגות זאת נובעת מכך שלפני אלפי שנים הדביבון היה רוחץ את הצפרדעים הרעילות שאכל במים כדי שייצא מהן הרעל, ובמשך השנים התחיל לרחוץ כל מזון מתוך אינסטינקטים).

בתקופות של חורף קשה הוא עשוי לישון במשך תקופות ממושכות, אך לא לישון שנת חורף.

== בריאות ==
הדביבונים יכולים לחלות בכלבת, ולהדביק בני אדם על ידי נשיכות. בשנת 2021, מתוך 3,663 בעלי חיים שדווחו כחולים בכלבת בארצות הברית, כ-28% היו דביבונים.

דביבונים סובלים מפטוגנים נוספים, כגון נגיף הפארוו הכלבי, כלבלבת, וסוגים של תולעים נימיות (Baylisascaris procyonis).

== גלריה ==
<gallery widths="200" heights="150">
קובץ:Procyon lotor (Linnaeus 1758).jpg|דביבון מצוי
קובץ:Three raccoons in a tree.jpg
קובץ:Raccoon (Procyon lotor).JPG
קובץ:20110709 Harry Malter (0019).jpg
קובץ:Meškėnas.jpg
קובץ:2023_06_08_Raccoon2.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ראקוניים
קטגוריה:פארק לאומי ילוסטון: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים ביערות ממוזגים באמריקה הצפונית
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:קנדה: יונקים
קטגוריה:אוכלי נבלות
קטגוריה:ארצות הברית: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
זרם סילון

איור של זרם הסילון הצפוני
במטאורולוגיה, זרם סילון הוא זרם אוויר חזק וצר יחסית בשכבות הגבוהות של הטרופוספירה, בגובה 11 קילומטר לערך מגובה פני הים. זרם הסילון נוצר מניגודי טמפרטורה. הזרם מקיף את כדור הארץ כולו והוא מצוי בעיקר בשכבת הטרופופאוזה של האטמוספירה. רוח תחשב כזרם סילון רק אם מהירותה תעלה על 75 קשר (כ-139 קמ"ש).

בכל המיספירה, כלומר חצי כדור, שני זרמי סילון. הסילון הסובטרופי והסילון הפולארי, כאשר שני אלה נמצאים בגבול בין אזורי האקלים בעולם וזורמים באופן כללי ממערב למזרח. הסילון הסובטרופי נוצר בשל ההבדלים בטמפרטורה שבין האזור הסובטרופי לבין הטמפרטורה באזור הממוזג, בעוד שהסילון הפולארי נוצר בשל ההבדלים בטמפרטורה שבין האזור הממוזג לבין אזור הקוטב. זרמי הסילון מדרימים ומצפינים בהתאם לתנועת גושי האוויר הגורמים להם. בקיץ בהמיספירה הצפונית, זרמי הסילון חלשים משום שניגודי הטמפרטורה בין האזור הפולארי לבין האזור הממוזג ובין האזור הממוזג לבין האזור הסובטרופקי אינם גדולים כל-כך, וצפוניים מפאת התפשטות האוויר החם צפונה. רוחב הזרם נע בין 100 ל-500 ק"מ והוא נמצא לרוב ברוחב של 200 ק"מ.

מדען יפני בשם ואסאבורו אואישי גילה את זרמי הסילון כבר ב-1920. את ממצאיו הוא פרסם באספרנטו ולכן הם לא זכו לתפוצה נרחבת.

זרמי הסילון התגלו במלחמת העולם השנייה על ידי טייסים שטסו מארצות הברית לאירופה, בעיקר לאנגליה. אלה שמו לב כאשר טסו לאנגליה שמהירות המטוס גדולה מהמהירות הפוטנציאלית לכאורה שיכול המטוס לטוס בה. במהלך המלחמה ניצלו היפנים את זרם הסילון לתקוף את ארצות הברית בעזרת כדורים פורחים הנושאים חומרי נפץ. נשלחו 9,000 בלונים מסוג זה, אך מלבד ניסיון כושל של זריעת טרור פסיכולוגי, גבה המבצע רק שש נפשות בצורה ישירה.

כיום נעשה מחקר בתחום זה כדי להפיק אנרגיה מתחדשת באמצעות טורבינות שיועלו לגובה של זרם הסילון באמצעות עפיפוני ענק או צפלינים ויהיו מחוברים בכבל חשמלי לאדמה.

==ראו גם==
* מטאורולוגיה - מונחים
* מערבולת פולארית

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סינופטיקה
קטגוריה:מטאורולוגיה
אדמית

אֲדָמִית הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, השייך למועצה האזורית מטה אשר.

הקיבוץ ממוקם בגליל המערבי בסמוך לגבול עם לבנון, מזרחית לעיר נהריה, בגובה של כ-474 מטרים מעל פני הים.

==היסטוריה==
המתיישבים בקיבוץ, בוגרי תנועת השומר הצעיר ילידי הארץ ועולים מצרפת, הגיעו למקום למחרת יום הכיפורים, בספטמבר 1958. בתי היישוב נבנו לפני הגעת המתיישבים למקום. הקיבוץ הוקם כיישוב ספר בסמוך לגבול לבנון מול הכפר הבדואי ערב אל-עראמשה. הוא נקרא על שמה של חורבה סמוכה בשם אִידְמִית.

בשנת 1969 ננטש הקיבוץ והמקום הוחזק על ידי בני קיבוצים מהקיבוץ הארצי בשנת שירות.

בשנת 1971 יושב הקיבוץ מחדש על ידי עולים חדשים מאנגליה, ארצות הברית וקנדה, לאחר שעברו שנת הכשרה במשמר העמק. באותה העת התפרנסו חברי הקיבוץ בעיקר מענפי החקלאות אשר היה מבוסס על גידולי שדה, מטעי עצים נשירים, פרדסים, גידולי אבוקדו, גידולי טבק, חומוס, לול, בננות וענבים. בהמשך התרחב הקיבוץ, עם קליטתם של גרעינים נוספים.

במהלך שנות השמונים הורע מצבו הכלכלי של הקיבוץ כתוצאה מהצטברות חובות כספיים, והוחל בהליך של הסדר חובות מול הבנקים שהסתיים בשנת 2011. בשנת 2003 יזם הקיבוץ את הקמתה של שכונת ההרחבה, שכוללת 187 מגרשים לבניה עצמית, והיא כיום בתהליך מואץ של אכלוס.
כלכלת הקיבוץ מבוססת היום על לולי פיטום, מטעי נשירים, מטע אבוקדו וגידולי שדה. במקום גם המפעל "מתאד", לעיבוד שבבי.
הקיבוץ עבר תהליך של הפרטה ופתח את שעריו לקליטה. בקיבוץ בריכת שחייה. בעבר פעלה בקיבוץ מרפאה של שירותי בריאות כללית.

החל משנת 2016 פועלת בקיבוץ שלוחה של המכינה הקדם-צבאית רבין.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:Admit2015.JPG|חזית בניין חדר האוכל
קובץ:ADMIT 1.jpg|חדרי אירוח שהיו ביישוב
קובץ:A Pools אדמית 2.jpg|בריכת היישוב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/226/ אדמית], באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2017/09/23/סיבוב-בשלושה-חדרי-אוכל-בקיבוצים-גדות-ש/ סיבוב בשלושה חדרי אוכל בקיבוצים גדות, שמרת ואדמית], באתר 'חלון אחורי', 23 בספטמבר 2017
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1958
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:יישובים עבריים המשמרים שם ערבי
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
אליפז (קיבוץ)

חדר האוכל בקיבוץ אליפז|שמאל]]
אֱלִיפַז הוא קיבוץ בדרום הערבה. הקיבוץ שייך לזרם הקיבוץ הארצי, וממוקם בשטח השיפוט של המועצה האזורית חבל אילות.

== היסטוריה ==
באפריל 1982 הוקמה במקום היאחזות נח"ל בשם "נחל אליפז" על ידי גרעין קוצן של השומר הצעיר, והיישוב אוזרח בינואר 1983.

במרץ 2012 התקבל זוג דרוזי לחברות בקיבוץ.

==כלכלה==
הענפים העיקריים הם: רפת, מטע תמרים, פרדס פומלות וחדרי אירוח.

==אנרגיה סולארית==
בשטח קיבוץ אליפז פועל שדה סולארי בינוני של חברת ערבה פאוור בשם אליפז סאן. השדה בעל כושר ייצור של 7 מגוואט, ומשתרע על שטח של 96 דונם, הוא מורכב מ-24,000 פאנלים פוטו-וולטאיים של חברת JA Solar. עלות הפרויקט הייתה: 105 מיליון ש"ח, כולל השקעה של 21 מיליון ש"ח הון עצמי על ידי ערבה פאוור קומפני, קרן נוי וקק"ל.
במשך 20 שנות הפעילות של השדה 'אליפז סאן' הוא צפוי לחסוך הפקה של כ-177,000 טון מטרי של פחמן דו-חמצני. מאז 2013 פועלות בקיבוץ 4 טורבינות רוח.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20120825094101/http://www.eilot.org.il/ישובים/אליפז/ אליפז], באתר מועצה אזורית חבל אילות

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:בקעת תמנע
קטגוריה:הערבה: יישובים
בית ניר

בֵּית נִיר הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי הממוקם בחבל לכיש.
חדר האוכל של הקיבוץ]]
מגדל המים בקיבוץ]]
נקרא על שם מַקס אִיזִידוֹר בּוֹדנְהיימֶר (לפי תרגום שמו מגרמנית לעברית), מעוזריו הראשונים של בנימין זאב הרצל, ממייסדי ההסתדרות הציונית וממנהליה הראשונים של קק"ל.

הקיבוץ שוכן בסמיכות למספר אתרים ארכאולוגיים מרכזיים בשפלת יהודה. כקילומטר מדרום לו נמצא תל בורנה, המזוהה עם העיר המקראית לבנה, וכקילומטר מצפון מערב לו נמצאת חרבת ד'כרין, המזוהה עם העיירה התלמודית הגדולה כפר דיכרין.

==היסטוריה==
היישוב הוקם לראשונה ביולי 1955 כמושב שיתופי על ידי גרעין של בני הארץ בלתי מפלגתיים בני חקלאים מאזור ראשון לציון ובאר יעקב. היישוב עסק בגידול בקר, והתושבים התייחסו לתפקיד הבוקרים בצורה רומנטית ובמקום נתלו שלטים: "מסבאה", "באר" ו-"שריף".. במקום היו זוג אחד, בחורים ומעט בחורות.

במקום התעוררו קשיים חברתיים קשים, לפי גרסה אחת בגלל פיצול לשתי קבוצות יריבות, ולפי גרסה אחרת בגלל שלטון יחיד של אחד החברים. על כל פנים, רוב החברים עזבו ונשארו רק 13 מהם. ב-10 באוקטובר 1956 הודיעו 9 מהם להנהלת החבל שהם מסתלקים מהמקום ומאחריותם עליו. בעקבות זאת הוחלט בסוכנות להעביר את המקום לידי השומר הצעיר, שתבעו לקבל את המקום. ארבעת החברים שנותרו לא ויתרו, וניסו להביא גרעין אחר השייך לתנועת חירות. כעבור כשבוע, 10 אנשים מתנועת החירות נכנסו למקום ללא רשות המחלקה להתיישבות, הם פונו לבסוף בהתערבות המשטרה, ובו ביום נמסר המקום לגרעין של השומר הצעיר. גרעין הקבע של השומר הצעיר עלה על הקרקע ב-11 באוגוסט 1957.

== כלכלה ==
כלכלת הקיבוץ נשענת בעיקר על חקלאות, ומתחלקת לענפים אחדים: גידולי שדה ומטעים" לקיבוץ ענף גידולי שדה גדול מאוד, שכולל גידולי פלחה כגון חיטה וחמצה, וגידולי שלחין, כגון כותנה.
גידולי השדה מתפרסים על שטחים נרחבים (מעל 10,000 דונם) ומהווים חלק מכלכלת הקיבוץ. בנוסף לגידולי השדה, לקיבוץ גם פרדסים וכרמי זיתים.

;גידול בקר: ענף הבקר הוא חלק בלתי נפרד מהקיבוץ עוד מראשית דרכו. לקיבוץ עדר בקר גדול בן כ-700 אמהות הרועה בשטחי המרעה המקיפים את הקיבוץ ומתפרסים על פני עשרות אלפי דונמים.
בנוסף לעדר הבקר במרעה ישנה גם מפטמה.

;שמן זית: בקיבוץ נמצא בית בד המפיק שמן זית באיכות גבוהה מהזיתים מכרמי הקיבוץ וממגדלים נוספים.

;מפעל "גניר": לקיבוץ מפעל משותף עם קיבוץ גת, בשם "גניר" המייצר מיצים טבעיים ומוצרי פרי שונים לשוק המקומי ולייצוא. בשוק המקומי נמכרים המיצים תחת המותג "פרימור" אשר הוקם ביחד עם גת, וב-2007 נכנס לשותפות גם קיבוץ גן שמואל. המפעל הווה את מקור ההכנסה העיקרי של הקיבוץ.

בנוסף לענפי החקלאות והייצור, בקיבוץ קיימים גם מספר ענפי שירות הנותנים שירות לתושבי הקיבוץ והסביבה כגון מוסך וכלבו (מינימרקט).

בקיבוץ נמצא מוזיאון משה שק, גלריה לאמנות להנצחת הפסל הישראלי משה שק, שהעביר בקיבוץ את מרבית שנותיו

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://books.google.co.il/books/about/בין_מטאטא_לשוקת.html?id=HFopAQAAIAAJ&redir_esc=y "בין מטאטא לשוקת"], ספר אודות ההיסטוריה של בית ניר
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2019/05/01/סיבוב-בחדר-האוכל-בקיבוץ-בית-ניר/ סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ בית ניר], באתר 'חלון אחורי', 1 במאי 2019
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:מועצה אזורית יואב
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1957
בית קמה

בֵּית קָמָה הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי במועצה אזורית בני שמעון בנגב הצפוני שעלה על הקרקע בשנת 1949 על ידי עולים מהונגריה ופולין. הקיבוץ נמצא כ-4.5 ק"מ צפונית לרהט וכ-20 ק"מ צפונית לבאר שבע.

==היסטוריה==
קיבוץ בית קמה עלה על הקרקע בתאריך 19 באפריל 1949 במסגרת "הקיבוץ הארצי" ונקרא תחילה בשם "ספיח"<ref></ref>. המייסדים עלו מהונגריה במסגרת תנועת "השומר הצעיר" וישבו, לפני עלייתם על הקרקע, במושבה הדר (כיום חלק מהוד השרון).

בטקס העלייה על הקרקע, נכתב במגילת העלייה של הקיבוץ:.

ביוני 1951 הוחלף שם הקיבוץ ל"בית קמה". השם בית קמה מציין את שדות הקמה, התבואה המשתרעים בסביבה זו. בנוסף, השם סמלי, על פי הפסוק "והיה כאסוף קציר קמה" (ישעיהו ז')<ref></ref>.

ביולי 1951, נחנך בקיבוץ מפעל "אשלים" המייצר ציוד משרדי ממתכת. באוגוסט 1951 צורף למועצה האזורית בני שמעון שזה עתה הוקמה.

בשנים שלאחר הקמתו קלט הקיבוץ קבוצות השלמה ("גרעינים") מפולין, ארגנטינה, צרפת וישראל. כמו כן, נקלטו בקיבוץ בוגריהן של שתי חברות נוער שהתחנכו בקיבוץ ובני קיבוץ, שהצטרפו אליו כחברים.

==אופי היישוב==
בשנות ה-2000 גדל מספר התושבים בבית קמה. התושבים החדשים השתלבו היטב בחברה הקיבוצית ורבים מהם פעילים בחיי התרבות והחברה בבית קמה.

בית קמה הוא קיבוץ מופרט. חדר האוכל בקיבוץ פעיל ומתפקד וכך גם המועדון, המשמש לפעילות תרבותית ופעולות חברתיות שונות. כיום נמצא הקיבוץ בעיצומו של מהלך הרחבה קהילתית.

חדר האוכל של הקיבוץ]]
שנות ה-50]]

==חינוך==
במסגרת מערכות החינוך הרך והחינוך החברתי ביישוב מתחנכים כ-700 ילדים.

בית הספר היסודי האזורי "ניצני הנגב", השייך למועצה האזורית "בני שמעון", נמצא בשטח הקיבוץ וכולל את הכיתות א'-ו'. ילדי הקיבוץ בגילאי ז'-י"ב מתחנכים בבית הספר התיכון "מבואות הנגב" בקיבוץ שובל. ילדי הקיבוץ בשכבות ד'-י"ב פעילים בקן המקומי של תנועת השומר הצעיר, בו פעילים כ-350 חניכים ומדריכים.

==חקלאות, שירותים ותעסוקה==
ענפי החקלאות של הקיבוץ כוללים שני תאגידים בשיתוף עם קיבוץ משמר הנגב. תאגיד גידולי השדה "שקמה" ותאגיד הרפת "משמר קמה". רפת החולבות המשותפת נמצאת בבית קמה. ענף חקלאי נוסף בבית קמה הוא לול פיטום.

בקיבוץ פועלים כסדרם כל ענפי השירותים המסורתיים: נגריה, חשמליה, מסגריה, נוי, מכבסה, מרפאה, מרפאת שיניים וחנות כל-בו.

בקיבוץ פעלה חברת קמהפארם אשר נרכשה על ידי חברת קמהדע בשנת 1990. בשנת 1999 מכר הקיבוץ את מניותיו בחברה. פעילות הייצור של חברת קמהדע ממשיכה להתבצע במתקנים בשטח הקיבוץ.

מספר רב מחברי הקיבוץ מועסקים בעבודות חוץ שונות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://moreshet.beitkama.org מורשת קיבוץ בית קמה]
* 
* [https://web.archive.org/web/20131009020755/http://bns.org.il/he-IL/96/beit_kama/ בית קמה] באתר המועצה האזורית בני שמעון
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
ברקאי

חדר האוכל]]
הדשא הגדול
בַּרְקַאי הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, נוסד בשנת 1947 על ידי עולים מרומניה ומפולין, ועלה על הקרקע בתאריך 10 במאי 1949. הקיבוץ ממוקם בפתח המערבי של בקעת עירון ובסמוך לחריש ופרדס חנה-כרכור.

ב-1950 הצטרף לקיבוץ גרעין גדול של בוגרי תנועת השומר הצעיר מצפון אמריקה. חבריו השפיעו רבות על אופי הקיבוץ והם מהווים הגוף הגדול ביותר באוכלוסייה.

שמו של הקיבוץ הוצע על ידי פרופ' נתן מארק מרומניה, ויש לו שני פירושים. הראשון הוא ראשי תיבות ל"בני עבודה, רומניה, קיבוץ, ארץ ישראל", לכבוד הגרעין המייסד של הקיבוץ. השני מסמל את ברקאי, כוכב השחר, שזרח מחשכת האימה של מלחמת העולם השנייה.

==כלכלה==
ב-1971 נוסד בקיבוץ מפעל הפלסטיקה "פוליאון ברקאי" המייצר מוצרי בידוד תרמי ובידוד אקוסטי, מוצרי אריזה למזון, ויריעות ללמינציה. זהו המפעל היחיד בקיבוץ.

ב-1979 יצא הקיבוץ ממסגרת הסוכנות היהודית, והיה לעצמאי מבחינה כלכלית. ב-2000 הופרד המשק מהקהילה, והקיבוץ חתם על הסדר הקיבוצים. ב-2003 התקבלה בקיבוץ החלטה על שיוך נכסי ייצור (מתן זכויות קניין לחברי הקיבוץ בנכסים היצרניים של הקיבוץ) וב-2004 שונה מודל ההשתכרות של חברי הקיבוץ למודל משולב - "מודל ברקאי". במודל זה תקציבו החודשי המשולב של כל חבר נקבע כסכום בסיס (הנגזר ממספר החברים בתא המשפחתי) בתוספת אחוז מסוים משכרו ברוטו, ותוספת ותק. כמו כן נקבע "תקציב קיום הוגן" - כעין שכר מינימום, שתקציבם של חברים שיהיה קטן ממנו, יקבל השלמה לסכום זה. חלק משירותי הקיבוץ הופרטו לחלוטין (ביניהם הצרכנייה וחדר האוכל), באחרים ישנה השתתפות חלקית של החברים בעלות השירות. בקיבוץ גם כן גן אירועים וכנסים הנבנה סביב מצודה ארכאולוגית עתיקה. 

===חקלאות כיום===
* רפת
* לול
* אבוקדו
* גידולי שדה

===חקלאות בעבר===
ענפי חקלאות שהיו בעבר בקיבוץ, אך הוא כבר אינו עוסק בהם כיום, כללו:
* פלחה – גזר, תפוחי אדמה, אספסת ועוד
* מטעים – שזיפים, הדרים, בננות ועוד
* משק חי – לול מטילות ודיר צאן
* ענפים נוספים – כוורות דבש, חממת ורדים ועוד

==ממצאים ארכאולוגיים==
בשטח הקיבוץ נחשפו ממצאים ארכאולוגיים המוצגים במבנה ערבי שנשאר מיישוב ערבי קטן בשם "ואדי עארה" שננטש במלחמת העצמאות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ד"ר זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת עם עובד, כרך א' (1969)
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:קיבוצים במחוז חיפה
געתון (קיבוץ)

גַּעְתּוֹן הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי בגליל המערבי, ממזרח לעיר נהריה וממערב לעיר מעלות-תרשיחא.

== היסטוריה ==
הקיבוץ הוקם בשנת 1948 על ידי חברי גרעין העלייה "אחד במאי" מהונגריה. גרעין "שדה", שהתהווה מלהבות צעיר מירושלים, רחובות וחולון, היה ההשלמה הראשונה של קיבוץ געתון ב-1953. כמו כן קלט הקיבוץ עולים מאמריקה הלטינית.

שמו ניתן לו על שם היישוב "געתון" הנזכר בתלמוד עם היישובים שאכלסו עולי בבל בגבול הצפוני, ונשתמר כנראה בשם ח'רבת גיעת'ון הסמוכה. בסמוך, לחורבת געתון, גבעה טבעית שטוחה כ-2 ק"מ ממערב לקיבוץ ובה שרידי מחנה ואמת מים מהתקופה ההלניסטית, שרידי ח'אן ומרתפים חצובים מן התקופה הערבית<ref></ref>. את השם קיבל גם הנחל העובר סמוך לקיבוץ, נחל געתון, החוצה את העיר נהריה לרוחבּה. השדרה המרכזית של העיר נקראת "שדרות הגעתון" ובקצה שלה נשפך הנחל לים התיכון.

חברת הכנסת לשעבר יעל רון בן משה נולדה בגעתון והיא חיה בו.

בקיבוץ "כפר מחול" ובית הספר למחול בו פועלת להקת המחול הקיבוצית, שנוסדה על ידי חברת הקיבוץ יהודית ארנון, ומנוהלת אמנותית על ידי חבר ובן הקיבוץ רמי באר. 

ילדי הקיבוץ מתחנכים בבית חינוך אופק שבקיבוץ עברון.

בקיבוץ געתון פועלת תנועת הנוער השומר הצעיר.

=== חדר האוכל של הקיבוץ === 
לאחר הפרטת ענף המזון וסגירתו של חדר האוכל ניתנה לו הזדמנות שנייה והוא הוסב לאולם מחול, אחר שרמי באר, הכוראוגרף ומנהל להקת המחול הקיבוצית, החליט להמשיך ולפתח את כפר המחול שפועל בקיבוץ מאז 1970. את ההסבה ביצע המתכנן המקורי של חדר האוכל – האדריכל מנחם באר.

<gallery>
קובץ:PikiWiki Israel 4379 Architecture of Israel.jpg|alt=|חדר האוכל בגעתון, 1942
קובץ:GAATON2015.JPG|בניין חדר האוכל בתכנון מנחם באר
קובץ:GAATON51.JPG|חזית צריף עם ציורים שיצר חבר הקיבוץ שמואל כץ 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.romgalil.org.il/cds/230/ געתון] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/05/14/סיבוב-בחדר-האוכל-בקיבוץ-געתון-שהפך-לאו/ סקירה על אדריכלות חדר האוכל בגעתון שהוסב לאולמות מחול], אתר 'חלון אחורי', 14 במאי 2016
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
גשור

גְּשׁוּר הוא קיבוץ של תנועת הקיבוץ הארצי בדרום רמת הגולן, בגובה 345 מטרים מעל פני הים, בסמוך לנחל סמך. הוא קרוי על שם הממלכה ההיסטורית ממלכת גשור, ששכנה באזור הגולן בתקופת המקרא.

==נח"ל גשור==
היאחזות נח"ל גשור הוקמה ב-8 באפריל 1968 על ידי שני גרעינים של השומר הצעיר בצמוד להר פרס מדרומו ליד צומת רפיד, והיה אז נקודת היישוב המזרחית ביותר בישראל. טקס רשמי לציון הקמת ההיאחזות התקיים לאחר חצי שנה באוקטובר 1968. ההיאחזות שכנה באופן ארעי בבסיס של חיל האספקה הסורי עד לסיום הקמת נקודת הקבע שלה.
במקום היו מבנה גדול ושני צריפים שהיוו את כל ההיאחזות. במרץ 1970 כבר הייתה ההיאחזות בנקודת הקבע שלה במרחק של ק"מ מהמקום הקודם. בינואר 1970 חוברה ההיאחזות לרשת הטלפון. 

ההיאחזות סבלה מהפגזות ויריות מסוריה. ביוני 1970 נהרגה אחת מחיילות ההיאחזות מהפגזה פתאומית שגם גרמה נזק כבד לבתי היישוב. בעקבות ההפגזה נחפרו תעלות בתוך היישוב ונבנו מבנים חדשים במקום אלו שניזוקו קשות. בפברואר 1971 עברה ההיאחזות למקום חדש במרחק 7 ק"מ מערבה, כדי להתרחק מהגבול ומההפגזות..

אזרוח היישוב נדחה על ידי תנועת הקיבוץ הארצי בגלל אי רצונה להקים יישובי קבע בשטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים. חברי הגרעין במקום התווכחו ביניהם האם ראוי לאזרח את המקום. במרץ 1973 הוחלט לאזרח את היאחזות גשור ובמאי 1973 הוקצה שטח להקמת היישוב האזרחי במקומו הנוכחי, צפונית מזרחית לקיבוץ אפיק. באוקטובר 1973 הבטיח שר השיכון שבניית מבני הקבע של היישוב תחל עוד באותה שנה תקציבית. עם פרוץ המלחמה פונתה ההיאחזות ובחודשים שלאחר מכן שימשה את חיילי צה"ל שנערכו ברמה. חיילי הנח"ל לא שבו אל ההיאחזות לאור הסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה, על פיה נכלל צומת רפיד בשטח המפורז. אולם התוכניות להקים את יישוב הקבע גשור נמשכו. ב-30 ביוני 1974 אישרה מועצת הקיבוץ הארצי להתיישב בגשור במיקומו החדש.

==קיבוץ גשור==
הגרעין של מקימי היישוב האזרחי גשור התיישב במחנה פיק ב־15 באפריל 1975, ועבר למקומו הנוכחי ב־22 בנובמבר 1976. בשנת 1979 יצא הקיבוץ למסע פרסום לגיוס חברים נוספים

כלכלת היישוב מבוססת על חקלאות שלחין (ענבים לייצור יין, זיתים עבור שמן זית, אבוקדו, תפוחים), כותנה וכן גידול בקר לבשר ולולי עופות לפיטום. חלק מחברי הקיבוץ עובדים במפעל בת של טל-דור (בשיתוף עם קיבוץ עין דור) המייצר כבלי חשמל למטוסים.

במקום פועל בר מצליח בשם "פאס"(Fass). הבר מושך אנשים הבאים אליו מכל אזור דרום רמת-הגולן, ועמוס בעיקר בימי חמישי ומוצאי שבת.

==לקריאה נוספת==
* מיכה לבנה, גולן - 20 שנה ועוד 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20090523184518/http://www.golan.org.il/555/438.htm גשור] - באתר הגולן
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1968
גת (קיבוץ)

גַּת הוא קיבוץ במחוז הדרום בישראל, בגבול מישור חוף יהודה ושפלת יהודה. הקיבוץ ממוקם כ-3 קילומטרים צפונית מזרחית לקריית גת.

מייסדי הקיבוץ הם אנשי הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, רובם הגיעו מפולין, מיוגוסלביה ומאוסטריה. גרעין הקיבוץ היה בכפר סבא ונקרא "המנוף". בט"ו בשבט תש"ב, 2 בפברואר 1942 עלה הקיבוץ על הקרקע אל מול אל-פאלוג'ה (סמוך לקריית גת של היום) ושמו שונה לגת על שם העיר הפלשתית המקראית ששכנה באזור.

קיבוץ גת שימש בסיס חשוב במלחמת השחרור ללוחמים היהודים נגד המצרים שהתבצרו בפלוגות (פלוג'ה) הסמוכה.

גת נמצאת כ-100 מטר מעל פני הים.

כלכלת הקיבוץ מבוססת בין השאר על מפעל "גניר", מפעל למיצים ורכזים המייצר בין היתר את המותג "פרימור". המפעל התאחד ב-2007 עם גן שמואל. הכלכלה בקיבוץ מבוססת גם על גידולי שדה, פרדס, רפת וגני ילדים הפתוחים לתושבים מהאזור.

עד קיץ 2018, פעל בקיבוץ "קלאב גת", הכולל בריכה ומתקני ספורט שהיווה הכנסה נוספת לקיבוץ. אולם מקיץ 2018 ואילך, המקום פתוח לתושבי הקיבוץ בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

[https://gat.localtimeline.com/index.php?lang=he# סיפור מקומי - קיבוץ גת], ארכיון קהילתי מבוסס תמונות, סרטונים וזכרונות מהווי הקיבוץ
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2018/11/07/סיבוב-בחדר-האוכל-בקיבוץ-גת/ סקירה על אדריכלות בקיבוץ גת], באתר 'חלון אחורי, 7 בנובמבר 2018

קיבוץ גת היישוב הזמני מול [[עיראק אל-מנשייה]]
חדר האוכל שהחליף את הצריף הישן שנשרף, היה במקור מוסך ועבר הסבה, 1953]]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1942
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
העוגן

העוגן (הָעֹגֶן) הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי השייך למועצה אזורית עמק חפר.

== היסטוריה ==
גרעין קיבוץ העוגן נוסד בשנת 1939 על ידי עולים יוצאי צ'כוסלובקיה. הגרעין שהה כ-8 שנים במחנה ליד גן חיים, על הדרך בין כפר סבא לרמת הכובש. בשנת 1944 מנה הקיבוץ 137 נפש, בהם 17 תינוקות. באוגוסט 1945 הצטרפו לקיבוץ 10 מגולי מאוריציוס.

הקיבוץ עלה על הקרקע ב-28 באוגוסט 1947. מקור השם סמלי: "הטלנו עוגן במולדת".
לקיבוץ הייתה חשיבות בתקופת מלחמת העצמאות שפרצה כמה חדשים לאחר מכן, בהיותו נקודת משמר על כביש השרון, שהיה אחד מעורקי החיים החשובים של היישוב היהודי דאז.

===מפעלים===
בשנותיו הראשונות הקיבוץ הקים מפעל לחידוש צמיגים ועבודות גומי. לאחר קום המדינה הורחב הייצור לצינורות וצמיגי אופניים והוקמה מעבדה למחקר ופיתוח.
הקיבוץ היה הבעלים של מפעל "העוגנפלסט" המייצר יריעות PVC, המשמשות בין היתר לאיטום בריכות מים וגגות, לריצוף, לציפוי דלתות פלדה ופרופילי אלומיניום לחלונות, ועוד. בדצמבר 2021 נמכר המפעל לחברת קאפ הגרמנית 150 מיליון ש"ח, מהם קיבל הקיבוץ 63 מיליון ש"ח על חלקו בבעלות.

ב-1984 הוקם בקיבוץ אולפן הקלטות.

==קישורים חיצוניים==
* 

*העמותה לשימור התרבות של קיבוץ העוגן הקימה במלאת לו שישים שנה [http://www.myhaogen.org.il/index.php אתר לתולדות המקום] 
* [https://www.youtube.com/watch?v=-pyiVu-OKbI ילדי קיבוץ העוגן בכרם], שנה?
* 

==הערות שוליים==

<gallery>
קובץ:העוגן01.JPG|מדשאות הקיבוץ
קובץ:עוגן02.JPG|חדר האוכל בלב הקיבוץ
קובץ:PikiWiki Israel 86002 the old dining room at kibbutz haogen.jpg|alt=|חדר האוכל הישן בקיבוץ
קובץ:העוגן03.JPG|הפעמון ההיסטורי של הקיבוץ המוצב בצמוד לחדר האוכל
קובץ:העוגן05.JPG|חזית מעוטרת של אחד ממבני הציבור בקיבוץ המתאר הווי רומנטי
קובץ:PikiWiki Israel 11429 an anchor at the entrace to kibbutz haogen.jpg|עוגן, בכניסה לקיבוץ העוגן
קובץ:PikiWiki Israel 11420 war memorial in kibbutz haogen.jpg|אנדרטה לנופלים במערכות ישראל, בקיבוץ העוגן
קובץ:WikiAir IL-13-10 A014.jpg|תצלום אוויר
</gallery>

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1947
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
הראל (קיבוץ)

הַרְאֵל הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי שהקימו יוצאי חטיבת הפלמ"ח הראל שנלחמה על פריצת הדרך לירושלים ולשיחרור פרוזדור ירושלים במלחמת העצמאות. הקיבוץ נוסד ב-27 באוקטובר 1948 על אדמות הכפר הערבי בית ג'יז, שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור. האדמות הוכרזו נכסי נפקדים ועליהן הוקם הקיבוץ. שטחו של הקיבוץ - כ-12,000 דונם.

הקיבוץ נמצא על כביש 44, מזרחית לגיזו, צפונית לכפר אוריה ומערבית למושב תעוז.

== מקור השם ==
על שם חטיבת הפלמ"ח הראל שרבים ממקימי הקיבוץ שרתו בה.

== היסטוריה ==
רוב המייסדים היו ישראלים, משוחררי פלמ"ח, ומיעוטם עולים מפולין ומהונגריה.

בראשית ימיו היה הקיבוץ שרוי בתהפוכות פוליטיות על רקע הקרע האידאולוגי בין תומכי האגף השמאלי במפ"ם בראשותו של משה סנה לבין שאר התנועה. בתחילת 1953 סולקו ממפ"ם ומהקיבוץ הארצי ראשי האגף השמאלי, גירוש שגרר בעקבותיו משבר בקיבוץ הארצי והוביל להרחקתם מהקיבוצים של כ-250 חברים שתמכו בעמדותיו של סנה, בהם מספר חברי הראל. המשבר הביא לבסוף להתפרקותו הזמנית של הקיבוץ ב-1955. גרעיני נח"ל רבים של השומר הצעיר הוצבו בקיבוץ הראל: גרעין מורג, גרעין שורק, גרעין אל הר, גרעין ברקן. גרעין אל הר היה גרעין גדול ובו 60 חברים שבאו מקיני השומר הצעיר: נהריה, קריית חיים, קריית אתא, קריית טבעון, ירושלים ובאר שבע. הגרעין החל את השל"ת המוקדם מיד לאחר מלחמת ששת הימים ביולי 1967. לאחר השחרור מצה"ל נשארו רבים מחברי גרעין אל הר בקיבוץ, שהחל לעלות על דרך המלך, אך בעקבות משבר חברתי שוב פורק הקיבוץ זמנית ב 1978.

בשנת 1978 החל גלגול שלישי של הקיבוץ. הקיבוץ נותר קטן למרות שבמשך השנים עברו בו מאות אנשים, רובם עולים ובני גרעינים ישראלים, לתקופות ארוכות.

בשנת 2004 מונה לקיבוץ ועד ממונה מטעם רשם האגודות השיתופיות,

בשנת 2005 עבר הקיבוץ למתכונת של <nowiki></nowiki>קיבוץ מתחדש<nowiki></nowiki>.

בשנת 2007 החל הקיבוץ בקליטתם של בנות ובני החברים כחברי קיבוץ בעצמאות כלכלית.

בשנת 2008 הוחל בתהליך קליטת משפחות צעירות לחברות בקיבוץ במתכונת החדשה<ref></ref>.

ב-23 במאי 2019 גרמה שרפה גדולה לפינוי כל התושבים מהקיבוץ ולנזק לאחדים מבתי הקיבוץ ולרכוש בו.

== אישים ==
בין חברי הקיבוץ בראשיתו היו מספר אישים שהתבלטו אחר כך באמנות והתקשורת הישראלית ובהם יעקב אגמון, אלימלך רם, בני אמדורסקי, עמיקם גורביץ' ודני קרוון.<ref></ref>

== אתרים ==

* יקב קלו דה גת נמצא בשטח הקיבוץ.
* בתחום הקיבוץ נמצא "בית הקשתות" - שריד לכפר הערבי בית ג'יז. בבית זה הוצא להורג מאיר טוביאנסקי שהואשם בשוגג בריגול ב-1948.
*מצפה הראל נמצא כקילומטר מזרחית לקיבוץ. בתקופת מלחמת השחרור שכן כאן מוצב של חטיבה 7, שאבטחה את התנועה בדרך בורמה. ליד המצפה מוצב דגם גדול, שממחיש את דרך בורמה ואתריה<ref></ref>.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:Harel2015.JPG|בניין חדר האוכל בתכנון האדריכל חיליק ערד
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2015/03/17/סיבוב-בחדרי-האוכל-הנטושים-בקיבוצים-מש/ סקירה אדריכלית על בניין חדר האוכל], באתר 'חלון אחורי', 17 במרץ 2015
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:הנצחת הפלמ"ח
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:קיבוצים במחוז ירושלים
קטגוריה:הראל (קיבוץ)
חורשים

חוֹרְשִׁים הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, במועצה אזורית דרום השרון. הקיבוץ שוכן במרכז השרון כ־5 ק"מ צפונית לראש העין ודרומית־מזרחית לכפר סבא, בין ג'לג'וליה לכפר קאסם. מקור השם בכפר בשם "חירבת חרש", שיבוש השם "חירבת קורייש".

==היסטוריה==
הקיבוץ עלה על הקרקע בינואר 1955 כקיבוץ ה-69 של הקיבוץ הארצי. מקימיו היו גרעין של חברי השומר הצעיר ילידי ישראל, רובם מאזור חיפה. בשנת 1957 נכנסו שש המשפחות הראשונות לבתי הקבע הראשונים. על פי ההזמנה לטקס העלייה על הקרקע בדצמבר 1954 (בגלל גשם שוטף נדחה והתקיים ב-13.1.55), בתחילה נקרא הקיבוץ החורשים. בכתבה משנת 1956 כבר קוצר שמו לחורשים (בשני השמות במשמעות "לחרוש"). טעות קריינית בהודעות תנועה ברדיו יצרה בטעות את השיבוש חורָשים (במשמעות "חורשה"). שטח הקיבוץ בעת הקמתו היה כ-1,400 דונם. 

שטח הקיבוץ הוא כ-3,000 דונם. ממזרח לקיבוץ שוכן יער חורשים.

בקיבוץ פועלים מספר מפעלי תעשייה לרבות "תרמוקיר" לקידום בנייה ירוקה ושיטות מתקדמות בבנייה. המפעל הוקם בשנת 1980 והחל משנת 2002 בראשו עומד אלי כהן.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
קובץ:Corshim inside the Kibutz.jpg|מדשאה בקיבוץ
קובץ:Corshim inside the Kibutz 4.jpg|בית מגורים בקיבוץ
קובץ:Corshim cowshed.jpg|רפת חולבות
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://horshim.localtimeline.com/index.php?lang=he סיפור מקומי קיבוץ חורשים] - סיפור התפתחות הקיבוץ בארכיון קהילתי מבוסס ציר זמן
*
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:יישובי חורשים
1907

רוברט באדן פאוול, צולם ב-1919

__TOC__

== אירועים ==

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1907 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
1908

__TOC__

== אירועים בולטים בעולם ==
30 ביוני: [[אירוע טונגוסקה פקד את המחוז הפדרלי הסיבירי שברוסיה וגרם להרס סביבתי עצום. הנזק נגרם ככל הנראה כתוצאה מפגיעת מטאוריט.]]
22 בספטמבר: [[בולגריה מכריזה על עצמאותה מהאימפריה העות'מאנית.]]

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1908 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
1909

__TOC__

== אירועים ==

== נולדו ==

== נפטרו ==

אוגוסט 

30 באוגוסט - הבן איש חי מבגדאד (נולד ב 2 באוגוסט 1835)
== לוח שנה ==







=== שנת 1909 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
1913

__TOC__

== אירועים ==

== נולדו ==
[[ריצ'רד ניקסון]]
[[מנחם בגין]]
[[ג'סי אוונס]]

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1913 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
1915

קרב גליפולי

__TOC__

== אירועים ==

== נולדו ==
[[אבא אבן]]
[[משה דיין]]
[[גדעון האוזנר]]
[[יצחק שמיר]]

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1915 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
1922

ב-30 בדצמבר 1922 נוסדה ברית המועצות

== אירועים ==

== נולדו ==
[[יצחק רבין]]
[[אמיל חביבי]]
[[ג'ודי גרלנד]]
[[סטן לי]]
[[כריסטופר לי]]

== נפטרו ==
[[אהרן דוד גורדון]]

== לוח שנה ==







=== שנת 1922 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
1923

__TOC__

== אירועים ==

== נולדו ==
[[מרסל מרסו]]
[[שושנה דמארי]]
[[גרשון אדלשטיין]]
[[שמעון פרס]]
[[חנה מרון]]

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1923 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==