OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סברני

האי סֶבֶרנִי (ברוסית: о́стров Се́верный, האי הצפוני) הוא האי הצפוני מבין שני האיים הגדולים של ארכיפלג נובאיה זמליה, הממוקם באוקיינוס הקרח הצפוני, במחוז ארכנגלסק שברוסיה. האי נמצא כ-400 קילומטרים צפונית לחלקה היבשתי של רוסיה.

==גאוגרפיה==
כחלק מארכיפלג נובאיה זמליה, סברני הוא המשך של הרי אורל. שטחו הוא 48,904 קמ"ר, ומכאן שהוא האי הגדול מבין איי הארכיפלג והאי ה-30 בגודלו בעולם. משום שהארכיפלג נחשב כחלק מאירופה, ניתן לומר כי האי הוא הרביעי בגודלו באירופה (לאחר בריטניה הגדולה, איסלנד ואירלנד<ref></ref>). הוא מופרד מהאי הדרומי המרכזי של נובאיה זמליה, יוז'ני (ברוסית: "דרומי"), על ידי מצר מטוצ'קין, שרוחבו בנקודה הצרה ביותר שלו כ-600 מטרים בלבד. ממערב לאי נמצא ים ברנץ וממזרחו ים קארה.

האי הררי וידוע בקרחונים הרבים שבו. למעשה, 40% משטח האי מכוסה על ידי כיפת הקרח סברני, שהיא הקרחון היבשתי הגדול באירופה (כ-20,500 קמ"ר). קרחון זה גדול משמעותית מואטנאיוקול שבאיסלנד (כ-7,900 קמ"ר). בקרחון נונאטאקים אחדים.
תצלום לווין של נובאיה זמליה, סברני בצפון הארכיפלג

בחלק הצפוני של האי, במקום הקרוי "כף המשאלה" (ברוסית: Мыс Желания), פועלת תחנה מטאורלוגית.

==היסטוריה==
סברני נקרא בעבר ארץ ליטקה, על שמו של פיודור ליטקה, מגלה ארצות רוסי שחקר אותו.

לשון היבשה סוּחוֹי נוֹס (Сухой Нос) נמצאת בחלקו הדרומי ביותר של האי. המקום מפורסם משום שהיה אתר לניסויים בנשק גרעיני של ברית המועצות בין 1958 ל-1961. ב-30 באוקטובר 1961 נוסתה על האי "פצצת הצאר", פצצת המימן הגדולה ביותר שיוצרה אי פעם, שהייתה בעלת מטען פוטנציאלי של 100 מגהטון TNT (בפועל, בשל בעיות טכניות השתחרר מטען חלש יותר, של 50–57 מגהטון). הפצצה הוטלה ממטוס Tu-95, שהותאם במיוחד לשאתה במנשא חיצוני, זאת משום שבתא הפצצות של המטוס לא היה די מקום עבורה. הפצצה הוטלה מגובה 10,500 מטר, הוצנחה עד לגובה של 4,000 מטר, ואזי התפוצצה.

כיום בסברני בסיס צבאי ימי של הצבא הרוסי, והוקם בו נמל.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Kap Zhelanyia 2 2014-09-03.jpg|תצפית מכף המשאלה
קובץ:Inostrantsewa-Gletscher 1 2014-09-05.jpg|קרחון במערב האי
קובץ:QP8A9524.jpg|ניבתנים נחים על חופיו של סברני
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://nuclearweaponarchive.org/Russia/TsarBomba.html Big Ivan, The Tsar Bomba (“King of Bombs”)]
*[http://www.geodoi.ac.cn/weben/doi.aspx?Id=1427 Severny Island]

==הערות שוליים==

קטגוריה:איים באוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
קטגוריה:נשק גרעיני: אתרי ניסויים
קטגוריה:רוסיה: איים לא מיושבים
קטגוריה:נובאיה זמליה
ראף טרייד

ראף טרייד (באנגלית: Rough Trade) הוא שמה של חברת תקליטים עצמאית ורשת חנויות תקליטים בלונדון, אנגליה.

==היסטוריה==
החנות הראשונה של ראף טרייד נפתחה ברחוב פורטובלו בלונדון ב-1976 על ידי המייסד ג'ף טרוויס. ב-1978 החנות הולידה גם חברת תקליטים ידועה שהפכה בהמשך לביתן של להקות כמו הסמית'ס והליברטינז. החנות והלייבל הופרדו ב-1982, אך הקשרים ביניהן נשארו חזקים עד היום.

===חנויות התקליטים===
עם הפרדת החנות מחברת התקליטים ב-1982 הועברה הסניף ממיקומו ברחוב פורטובלו לדרך קנסינגטון פארק בלונדון. ב-1988 נפתחה חנות נוספת בקובנט גארדן. בעבר נפתחו סניפים של החנות גם בסן פרנסיסקו, טוקיו ופריז, אשר נסגרו עם עליית מכירות המוזיקה ברשת. ראף טרייד החליפה את הסניפים הללו בחנות מוזיקה אינטרנטית.

חנויות ראף טרייד מתמחות בז'אנר הפוסט פאנק, אך מחזיקות בסחורה ממגוון ז'אנרים אלטרנטיביים ומחתרתיים. בשנים האחרונות החנויות היו אחראיות על הוצאתם של מספר אלבומי אוסף המתמקדים בז'אנרים שונים, כמו אינדי פופ, אלקטרוניקה, קאנטרי, רוק אנד רול ופוסט פאנק.

בכל חודש ינואר מאז 2003 מוציאה החנות אוסף של מיטב המוזיקה מהשנה החולפת, לפי בחירת צוות העובדים, הנקרא Counter Culture. ב-2007 יצא אוסף נוסף בשם Counter Culture 76 המשקף את השנה בה החנות נוסדה.

ב-2007 נפתח סניף נוסף של ראף טרייד בבריק ליין, מזרח לונדון. הסניף ממוקם במבשלת יין לשעבר של סטלה ארטואה ומארח הופעות מוזיקה בחינם המוגבלות ל-200 צופים בכל פעם. בסניף נמכרים בין היתר אלבומים של להקות ללא חוזה הפצה וכרבע מהסחורה מוצעת בתקליטי ויניל.

===חברת התקליטים===
החנות המקורית שפתח ג'ף טרוויס בפברואר 1976 במערב לונדון אופיינה באווירה קהילתית והתמחתה בתקליטי גראז' רוק ורגאיי. לאחר שלהקת פאנק צרפתית בשם מטאל אורבן הגיעה לחנות וביקשה עזרה בפרסום המוזיקה שלה, החלו טרוויס והעובדים האחרים בחנות להפיק לראשונה אלבום עבורה.

ב-1978 החנות החלה לארגן רשת הפצת תקליטים בשם "הקרטל", בשיתוף עם חנויות תקליטים עצמאיות אחרות בבריטניה. הרשת איפשרה ללייבלים קטנים, כמו פקטורי רקורדס ו-2 טון רקורדס למכור את ההוצאות שלהם בהפצה לאומית. הרשת התמחתה בעיקר בפוסט פאנק אירופאי וסוגים שונים של רוק אלטרנטיבי מסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 והפיצה גם מגוון פאנזינים בריטיים, דוגמת No Cure.

הלייבל ראף טרייד הוציא סינגל עבור זמר הרגאיי הג'מייקני אוגוסטוס פאבלו, את סינגל הבכורה של קברט וולטייר משפילד ואת הסינגל השני של סטיף ליטל פינגרס, Alternative Ulster. במהלך 1978 הלייבל הוציא סינגלים עבור המונוכרום סט, סאבווי סקט, סוול מאפס, אלקטריק אילס, ועוד. ב-1979 הגיע האלבום הראשון שיצא בראף טרייד, Inglammable Material של סטיף ליטל פינגרס, למקום ה-14 במצעד הבריטי והפך לאלבום העצמאי הראשון שמכר מעל 100 אלף עותקים בבריטניה.

ב-1982 הופרדו החנות והלייבל זה מזו. חטיבת ההפצה נקלעה לקשיים עם הזמן אשר הובילו את הלייבל להכריז על פשיטת רגל עד 1991. החברה כולה הגיעה לבסוף למצב של כינוס נכסים.

בשנת 2000 ראף טרייד רקורדס הושקה מחדש כגוף בבעלות עצמאית, שיתוף פעולה בין ג'ף טרוויס, ג'נט לי (חברת להקת פאבליק אימג' לשעבר) וחברת התקליטים Sanctuary, אשר נקנתה על ידי חברת התקליטים הגדולה BMG ולאחר מכן, ב-2007, נמכרה מחדש לקבוצה עצמאית.

מאז הקמתה המחודשת הוציאה ראף טרייד אלבומים עבור להקות כמו הסטרוקס, הליברטינז, בייבישמבלס, אלילה דיאן ובל וסבסטיאן.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:מוזיקת אינדי
קטגוריה:חברות בריטיות
המקום האמיתי

מימין, [[רוני דואני, אלון גור אריה, מושיק גלאמין ודון לני-גבאי, במהלך הנחייתה בתוכנית "המקום האמיתי" בערוץ הילדים, 5 באוקטובר 2010]]
המקום האמיתי הייתה רצועת שידור ותוכנית טלוויזיה לילדים ונוער ששודרה בשעות הצהריים המוקדמות בערוץ הילדים בשנים 2010–2012. התוכנית כללה קאסט מורחב של משתתפים שהשתנה בהמשך, ושודרו בה כ-700 פרקים. הרצועה שודרה בימים א'-ה', וכללה תוכניות זרות מדובבות, תוכניות מקור ואת "המקום האמיתי", שהייתה אז תוכנית המרכז של ערוץ הילדים. ב"מקום האמיתי" שודרו פינות שונות בהשתתפות הקאסט, מערכונים על אירועי היום-יום והשבוע ופינה מרכזית קבועה בה שני מנחים של כל שידור התווכחו על נושא כלשהו, הצופים בבית הצביעו באתר האינטרנט של הערוץ מי צודק ומי לא ובסוף השידור המפסיד צריך היה למלא משימה כלשהי. התוכנית זכתה להצלחה רבה, והורחבה לתוכניות-בת בהמשך, אך ב-2012 ירדה מהמסך עם שידור תוכניתה האחרונה לאחר שיקולי ההפקה והערוץ, ובכך תם עידן השידורים החיים של הערוץ. בתקופת החופש הגדול שודרה תוכנית בת בשם חופש במקום האמיתי.

==צוות==
===מנחים===
*טל מוסרי 
*רוני דואני 
*דון לני-גבאי 
*עודד פז (עונות 2–4)
*דנה פרידר (עונות 2–4)
*קובי מחט

===מנחים (ילדים)===
*נוי קרקו: חלק מהדאבל לייק.
*הדר קרקו: חלק מהדאבל לייק.
*תום גורביץ: פינת המלצות על סרטים וספרים.

===דמויות===
*צ'ובה (יוסף סוויד): המנהל הרגזן של הערוץ.
*שראל (שראל פיטרמן): ילד שרוצה להנחות בערוץ.
*שולמית היועצת (מושיק גלאמין): שולמית היועצת, צמחונית ואוהבת במיוחד ברוקולי, אמא של שראל.
*ירדן הבלוגרית (רז שפירא): בלוגרית מצחיקה ומוזרה.
*אביעד בנטוב: חלק מסבבנט.
*אודי גוטשלק: חלק מסבבנט.

== היסטוריה ==
התוכנית עלתה לראשונה ב-2010 כתוכנית מערכונים קצרה בהשתתפות מנחי הערוץ. בסוף 2010 שונה הפורמט עם פרישתם של רוב מנחי הערוץ והקאסט הורחב. התוכנית המחודשת זכתה להצלחה רבה. תוכניות בת כמו "המלאכיות של צ'ובה" ו"הסיפור האמיתי" עלו לצד הרצועה. עם פרישתה של עדי הימלבלוי מהערוץ ב-2010 ירדה תוכנית "המלאכיות של צ'ובה", והמקום האמיתי סיימה בהתאם את עונת השידור הראשונה שלה.
לפני עליית העונה השנייה, פרש הצמד אודי ואביעד מהמקום האמיתי וכך הגיעו לסופם פינות רבות, ואיתם פרשה מהקאסט גם המנחה רז שפירא, ששיחקה את ירדן הבלוגרית ב"מקום האמיתי", ב"מלאכיות של צ'ובה" וב"סיפור האמיתי". את מקומם תפסו עודד פז ודנה פרידר, שנכנסו לדמויות חדשות. העונה השנייה עלתה בספטמבר 2010, וזכתה גם היא להצלחה, אך לא כמו ההצלחה המקורית של העונה שעברה. פינות חדשות ומצליחות נוספו ביניהן פינות ששיתפו את הקהל בבית.

== סיום התוכנית ==
העונה השנייה של המקום האמיתי לא צלחה כמתוכנן, וב-2012 שודרה התוכנית האחרונה של הסדרה ושל הרצועה. לכבוד סיום הסדרה, השתתפו בתוכנית זו כל המשתתפים בשתי העונות, כל המנחים והקאסט המורחב. בסיום שר הקאסט השלם של שתי העונות את שיר הנושא של התוכנית, ובכך הסתיימה הרצועה. לאחר מכן, לא חזרו רצועות של שידורים חיים לערוץ הילדים ובכך תם עידן זה בערוץ.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קוני בות'

קונסטנס "קוני" בות (באנגלית: Constance "Connie" Booth; נולדה ב-2 בדצמבר 1940) היא פסיכותרפיסטית בריטית-אמריקאית, ובעברה תסריטאית ושחקנית. בות' התפרסמה בסדרת הטלוויזיה הקומית "המלון של פולטי", אותה כתבה עם בעלה דאז ג'ון קליז, ובה גם כיכבה לצידו.

==ביוגרפיה==
בות' נולדה באינדיאנפוליס לאב ברוקר בשוק ההון ולאם עקרת בית. בנערותה עקרה המשפחה לעיר ניו רושל, פרוור של ניו יורק. בניו יורק למדה בות' דרמה. בעיר גם פגשה את ג'ון קליז, והשניים נישאו ב-1968.

באותה שנה הופיעה בות' בסרט הטלוויזיה "איך להרגיז אנשים" לצידם של קליז ומייקל פיילין, לימים חברו של קליז לחבורת מונטי פייתון. לאחר הקמת החבורה השתתפה בות' בתפקידי אורח שונים בסדרת הטלוויזיה של החבורה, הקרקס המעופף של מונטי פייתון, ולאחר מכן גם בסרטי הקולנוע שלה "ועכשיו למשהו שונה לגמרי" ו-"מונטי פייתון והגביע הקדוש", בו גילמה באחת הסצינות המפורסמות בסרט אישה המואשמת בהיותה מכשפה.

ב-1975 כיכבה בות' בסדרה הקומית של ה-BBC, "המלון של פולטי", אותה כתבה יחד עם קליז בהשראת מלון בו שהו השניים בחופשה. בות' כיכבה בסדרה בתפקיד חדרנית המלון, פולי שרמן, אשת סודו של בעל המלון (אותו גילם קליז) שבהיותה ניגוד שפוי והגיוני לדמותו האימפולסיבית והמוחצנת חילצה אותו ממצבים שונים אליהם נקלע. העונה הראשונה ארכה שישה פרקים והסדרה הפכה ללהיט עולמי.

בות' וקליז התגרשו ב-1978. למרות זאת המשיכו לעבוד במשותף, וכתבו ביחד עונה שנייה לסדרה, שהוקרנה ב-1979.

בות' המשיכה בקריירת משחק טלוויזיונית בעיקרה, עם מספר מועט של תפקידים קולנועיים. ב-1995 נטשה סופית את קריירת המשחק והחלה ללמוד פסיכותרפיה. מאז 2000 ועד יציאתה לגמלאות עבדה כפסיכותרפיסטית בלונדון. במשך שנים רבות סירבה לדבר על קריירת המשחק שלה ועל "המלון של פולטי" בפרט, עד שהשתתפה בסרט תיעודי על הסדרה ב-2009.

נשואה לג'ון לאר, סופר ומבקר תיאטרון במגזין "הניו יורקר". יש לה בת אחת מנישואיה לג'ון קליז, סינתיה, ששיחקה לצד אביה בסרטיו "דג ושמו וונדה" ו-"חיות רעות".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה בריטיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:פסיכותרפיסטים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:פסיכותרפיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
Land of Confusion

Land of Confusion הוא שיר רוק שנכתב ובוצע על ידי להקת ג'נסיס מאלבומם Invisible Touch אשר יצא ב-1986. זהו השיר השלישי באלבום, והשיר הרביעי מהאלבום שיצא כסינגל.

השיר הגיע למקום ה-4 בארצות הברית ומקום ה-14 בבריטניה. השיר הגיע למקום ה-8 בהולנד.

המוזיקה נכתבה על ידי הלהקה והמילים נכתבו על ידי הגיטריסט, מייק ראת'רפורד. השיר עוסק בנשק גרעיני ובמלחמות ראת'רפורד כותב בכך שבני אדם גורמים ליותר בעיות רבות בעולם.

הוידאו קליפ ההומוריסטי של הלהקה נוצר בעזרתם של צוות הסדרה Spitting Image אשר כולו כלל בובות דמויות אנשים מפורסמים. הווידאו קליפ היה מועמד לפרס גראמי בווידאו הקונספט הטוב ביותר אך הלהקה הפסידה לסולן שלהם לשעבר, פיטר גבריאל בווידאו לשירו, "Sledgehammer".

עטיפת הסינגל, היא פרודיה לעטיפת האלבום השני של הביטלס, With the Beatles משנת 1963.

השיר זכה למספר קאברים, בין הבולטים בהם זה של להקת Disturbed משנת 2005.

==ביצוע==
*פיל קולינס - שירה, תופים, כלי הקשה
*טוני בנקס - קלידים, דוושות בס
*מייק ראת'רפורד - גיטרה, גיטרת בס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1986
קטגוריה:סינגלים מ-1986
קטגוריה:שירי ג'נסיס
קטגוריה:שירי דיסטרבד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פיל קולינס
קטגוריה:וידאו קליפים מונפשים
קטגוריה:שירים על מלחמה גרעינית ונשק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רפרייז רקורדס
לוי אריה אריאלי

לוי אריה אריאלי (אורלוף) (יום הכיפורים ה'תרמ"ז, 9 באוקטובר 1886 – ט' בשבט ה'תש"ג, 1943) היה סופר ומחזאי עברי. נולד באוקראינה, עלה לארץ ישראל וממנה היגר לארצות הברית.

==קורות חיים==
לוי אריה אורלוף נולד בשישאק שבאוקראינה לקלמן אורלוף ולחנה בת יצחק סמילנסקי. אביו היה סוחר תבואה וחוכר אחוזות.

קיבל חינוך מסורתי, ובגיל 13 עבר למירגורוד להמשך לימודיו. רכש השכלה כללית וידיעת רוסית וצרפתית. עסק בהוראה במושבות יהודיות במחוז חרסון והשתתף בהגנה העצמית היהודית. בגיל 21 גויס לצבא ונשלח לטולה. עקב קשריו עם המהפכנים הרוסים הועמד למשפט צבאי. בעזרת ידידיו נמלט מהכלא ובשנת תרס"ט עלה לארץ ישראל. עבד בשמירה ברחובות ובכפר סבא. בשנת 1911 נשא לאישה את חיה-בלה ואגר מירושלים (בת אשר זאב וואגער). היה מורה בבית הספר לבנים של כי"ח ובבית הספר לספרדים.

בעידודו של יוסף חיים ברנר פרסם סיפורים ונובלות בכתבי עת עבריים: "הפועל הצעיר", "האחדות", "השילוח" ועוד. פרסם גם מחזה בשם "אללה כרים", הדן בשאלת הזהות היהודית בארץ ישראל, ביחסי היישוב עם הערבים והגשמת חיים ציוניים באדמה הנכספת, ומגולל סיפור אהבה יהודי-ערבי בלתי אפשרי.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה התעתמן כדי לא להיות מגורש מהארץ. הוא גויס לצבא הטורקי ושירת בתזמורת צבאית. לאחר המלחמה היה מורה בטבריה ובירושלים.

בשנת תרפ"ג (1922) ירד לארצות הברית והיה מורה בסנט לואיס ובערים אחרות. מונה למורה לספרות בבית המדרש למורים שליד ישיבת רבי יצחק אלחנן ובבית המדרש למורות עבריות בניו יורק.

בארצות הברית המשיך לפרסם סיפורים בכתבי עת עבריים, ובהם "התורן", "הדואר" ואחרים.

מחזהו "אללה כרים" הועלה בשנת 1982 בפסטיבל עכו, בבימויו של אורי פסטר.

==לקריאה נוספת==
* גילה רמרז-ראוך, ל"א אריאלי (אורלוף) - חייו ויצירתו, פפירוס, 1992.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 

מיצירתו:
* 
* , , , , (לקריאת הסיפור כולו ניתן לדפדף קדימה ואחורה בכל אחד מחלקיו באמצעות החצים שבקצה השמאלי התחתון של הדף)
* , , , , , , , , , , (לקריאת הסיפור כולו ניתן לדפדף קדימה ואחורה בכל אחד מחלקיו באמצעות החצים שבקצה השמאלי התחתון של הדף)
* , , (לקריאת הסיפור כולו ניתן לדפדף קדימה ואחורה בכל אחד מחלקיו באמצעות החצים שבקצה השמאלי התחתון של הדף)

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אוקראינים
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל בתי ספר של כל ישראל חברים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ביישוב
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחזאים כותבי עברית
קטגוריה:מחזאים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:יהודים בצבא העות'מאני
קטגוריה:יורדים מארץ ישראל
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1943
Domino

Domino הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי להקת ג'נסיס מאלבומם Invisible Touch אשר יצא ב-1986. השיר הוא השישי באלבום. המוזיקה נכתבה על ידי חברי הלהקה והמילים נכתבו על ידי הקלידן, טוני בנקס. השיר מחולק לשני חלקים "In the Glow of the Night" ו-"The Last Domino".

אף על פי שלא יצא כסינגל, השיר הגיע למקום ה-29 במצעד Hot Mainstream Rock Tracks שבארצות הברית.

ה"בי-סייד" של השיר Tonight, Tonight, Tonight, כלל את החלק הראשון של השיר "In the Glow of the Night" והבי-סייד של השיר Invisible Touch היה החלק השני של השיר "The Last Domino".

בשנת 2014 דירג הגרדיאן את השיר כאחד מעשרת השירים הטובים ביותר של ג'נסיס.<ref></ref>

==ליריקה==
ב-DVD ההופעה של הלהקה When in Rome 2007, נראה וידאו קצר שבו הקלידן טוני בנקס מדבר על השפעותיו של שירי ג'נסיס הווידאו נקרא "Tony talks about his inspiration". בנקס סיפר שהשיר היה השפעה ממלחמת לבנון הראשונה על חדר במלון בביירות לפני שהעיר מופצצת.

==הופעות==
לפני שהשיר נוגן, המתופף והסולן פיל קולינס סיפר על אפקט הדומינו אשר עלול לקרות לקהל בקטע הראשון או שעלול לקרות לאנשים בקטע השני (עם האורות שנדלקו על קטע זה שלהקהל) פעמים רבות.

השיר בוצע בסיבובי ההופעות של Invisible Touch, The Way We Walk, Calling All Stations ו-Turn It On Again.

השיר בביצוע חי נמצא בשני אלבומי הופעה של הלהקה The Way We Walk, Volume Two: The Longs ו-Live Over Europe 2007. אולם השיר גם מבוצע בסרטי ההופעות של הלהקה Genesis Live at Wembley Stadium, The Way We Walk - Live in Concert, ו-When in Rome 2007.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1986
קטגוריה:שירי ג'נסיס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פיל קולינס
קטגוריה:שירים המבוססים על אירועים אמיתיים
נמל התעופה הבין-לאומי סונאן

נמל התעופה הבין-לאומי סונאן שוכן כ-25 ק"מ מפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית והוא שער הכניסה הראשי למדינה. הנמל הוא בסיס פעולה מרכזי של חברת התעופה הלאומית של קוריאה הצפונית, אייר קוריאו.

שדה התעופה הראשון בפיונגיאנג שכן ממזרח לנהר הטאדונג, אך עם הופעת מלחמת העולם השנייה הובהר הצורך בבניית נמל תעופה חדש, ונמל התעופה סונאן נבנה.

במהלך מלחמת קוריאה, נכבש נמל התעופה על ידי כוחות האו"ם למשך 7 שבועות עד סוף 1950, שם הם אחסנו כמות גדולה של ארטילריה. ב-13 במאי 1953, הוצף נמל התעופה בעקבות הפצצת סכר טוקסאן על ידי כוחות חיל האוויר האמריקאי. חודשיים לאחר החתימה על שביתת הנשק, החלה ממשלת קוריאה הצפונית בבניית נמל התעופה מחדש והרחבתו.

בשנת 2000 הפסיקה חברת אירופלוט הרוסית להפעיל את טיסותיה ממוסקבה, ומאוחר יותר אף את טיסותיה מחברובסק. באמצע שנות ה-2000 תפעלה חברת Russian Sky Airlines טיסות שכר לפיונגיאנג ממגוון יעדים מרוסיה באמצעות מטוסי איליושין Il-62 ואיליושין Il-86. באוקטובר 2006 הציעה חברת צ'יינה סאות'רן איירליינס מספר טיסות שכר מבייג'ינג לפיונגיאנג ובחזרה בעונות השיא בלבד. במרץ 2008 חברת אייר צ'יינה הפעילה מחדש את קו הטיסות מבייג'ינג באמצעות מטוס הבואינג 737, בתדירות של 3 פעמים בשבוע, אך טיסות אלו הופסקו ב-22 בנובמבר 2017 בשל חוסר התעניינות וביקוש. חברות התעופה אייר קוריו, קוריאן אייר ואסיאנה איירליינס, תפעלו אף הן טיסות שכר, לסיאול ולמחוז יאנגיאנג שבפרובינציית גאנג וואן בחופיה המזרחיים של קוריאה הדרומית. טיסות אלה שימשו בני משפחה שבאו לבקר את קרובי משפחתם הפרודים מעבר לגבול. הן הושעו עם תום מדיניות אור השמש בשנת 2008. ביוני 2018 המשיכה חברת אייר צ'יינה את שירות טיסותיה מנמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל לפיונגיאנג.

==חברות תעופה ויעדים==
{| class="wikitable"
|-
! חברות תעופה !! יעדים
|-
| אייר צ'יינה || נמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל
|-
| אייר קוריו || נמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל, שאנגחאי פודונג, נמל התעופה הבינלאומי שן-יאנג, ולדיווסטוק
עונתי: נמל התעופה הבינלאומי ג'נג'וו שינג'נג, נמל התעופה הבינלאומי ינג'י צ'אויאנגצ'וואן, נמל התעופה הבינלאומי חרבין טאיפינג, נמל התעופה הבינלאומי דאליין ג'וושוויזי
|}

==ראו גם==
* תיירות בקוריאה הצפונית

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קוריאה הצפונית: תעופה
סונאן
קטגוריה:פיונגיאנג
קטגוריה:קוריאה הצפונית: מבנים
פתאום, בקיץ האחרון

פתאום, בקיץ האחרון (באנגלית: Suddenly, Last Summer) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1959 בבימויו של ג'וזף ל. מנקייביץ'. תסריט הסרט נכתב על ידי גור וידל ומבוסס על מחזה בעל אותו שם של טנסי ויליאמס. בסרט משחקים אליזבת טיילור, קתרין הפבורן ומונטגומרי קליפט.

==צוות שחקנים==
* מונטגומרי קליפט - ד"ר קוקרוויזט 
* קתרין הפבורן - ויילוט ויינבול
* אליזבת טיילור - קתרין הולי
* אלברט דקר - ד"ר לורנס הוקסטנדר 
* מרסדס מקמברידג' - גרייס הולי
* גרי ריימונד - ג'ורג' הולי

==הפקה==
הסרט מבוסס על מחזה בעל אותו שם של טנסי ויליאמס. גור וידל עיבד את המחזה לתסריט, אך הוא לא קיבל קרדיט בסרט.

זהו המחזה השלישי של טנסי שעובד לסרט, אחרי "חשמלית ושמה תשוקה" (1951) ו"חתולה על גג פח לוהט" (1958). כמו האחרונים גם סרט זה עסק בהומוסקסואליות, ואף יותר בגלוי.

זהו סרטה הראשון של אליזבת טיילור אחרי עזיבתה את אולפני "מטרו גולדווין מאייר". טיילור שהייתה השחקנית הרווחית ביותר בזמנו שכנעה את מפיקי הסרט ללהק מונטגומרי קליפט.

קליפט, שהיה מכור לאלכוהול עקב תאונה, התקשה לעמוד בקצב הצילומים, ובעקבות זאת עיכב את צילומי הסרט. במאי הסרט ג'וזף ל. מנקייביץ' ביקש ממפיק הסרט סם שפיגל להחליף את קליפט. אך רוב צוות השחקנים צידד בקליפט. קתרין הפבורן כעסה על התנהגותו של מנקייביץ' ולאחר סיום צילומי הסרט היא ירקה על פרצופו כאות סלידה.

הפקת הסרט נערכה בין מאי לספטמבר 1959. צילומי הסרט נערכו באנגליה, באיים הבלאריים, בקוסטה בראווה ובספרד.

==הכרה==
===הכנסות===
הסרט הצליח בקופות עם הכנסות גבוהות של כ-6.4 מיליון דולר בהשוואה לתקציב המוערך בכשלושה מיליון דולר.

===מועמדויות ופרסים===
אליזבת טיילור וקתרין הפבורן היו מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, אך הן הפסידו לסימון סיניורה על תפקידה בסרט "מקום בצמרת". הסרט היה גם מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר. טיילור והפבורן היו מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר, והראשונה זכתה בו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1959

קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:פסיכולוגיה בקולנוע
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי קתרין הפבורן
קטגוריה:סרטי אליזבת טיילור
רשות התקשורת הבריטית

רשות התקשורת הבריטית, הידועה יותר בכינויה Ofcom או Office of Communications, היא רשות פיקוח רגולטורית בריטית הממונה על שמירת עקרונות התחרותיות בשוקי השידור, התקשורת והדואר בבריטניה. הרשות הוקמה בשנת 2003 מתוקף חקיקה, והחליפה את משרד התקשורת הממשלתי שקדם לה.

לרשות יש סמכויות ביצוע מגוונות בתחומי הטלוויזיה, הרדיו, התקשורת הטלפונית, האינטרנט ושירותי הדואר. היא בעלת סמכות סטטוטורית לייצג את אינטרס צרכני התקשורת על ידי קידום תחרותיות והגנה על הציבור מפני תכנים לא ראויים באמצעי התקשורת. פעילויותיה כוללות עריכת מכרזים, מתן זיכיונות ורישיונות, מחקר, קביעת מדיניות ותקנות, טיפול בתלונות, וניהול ספקטרום. הרשות אינה ממומנת מכספי מיסים, אלא מדמי תמלוגים שמחויבות להעביר לה כל חברות התקשורת בבריטניה.

Ofcom היא גוף מקביל בבריטניה לרשות הלאומית לתקשורת בישראל, אשר נמצאת בתהליכי הקמה מאז שנת 1996.

==היסטוריה==
הקמת הרשות הוכרזה על ידי המלכה אליזבת השנייה בנאום לפרלמנט ביוני 2001. הגוף החדש, אשר יועד להחליף מספר גופים שונים, הוצג כ"רגולטור-על" לתחום התקשורת המתפתח במהרה. עקרון מנחה בהקמת הרשות החדשה היה ניתוקה של עבודה רגולטורית מהשפעות של לחצים פוליטיים, ומתן עצמאות לרגולטור לפעול לפי שיקולים מקצועיים בלבד. עיקרון זה, הזהה לעקרון שמאחורי עצמאות הרשות להגבלים עסקיים, אמור לאפשר לרגולטור לעשות את עבודתו בצורה יעילה יותר ללא תלות בבעלי עניין שעלולים להיות מעוניינים בצמצום התחרות, דוגמת פוליטיקאים ובעלי חברות תקשורת.

הרשות החלה בפעילות ב-29 בדצמבר 2003, וירשה את תפקידיהם של חמישה גופים רגולטוריים שונים:
* משרד התקשורת
* הוועדה לתקני שידור
* הוועדה לטלוויזיה עצמאית
* הרשות לרדיו
* הרשות לגלי רדיו

בשנת 2011, ירשה גם את תפקידו של גוף שישי, הוועדה לשירותי דואר.

בעשור הראשון לפעילותה עמדה הרשות בפני לחצים פוליטיים וסכנת סגירה. ביולי 2009, הכריז המועמד השמרני לראשות הממשלה, דייוויד קמרון, ש"Ofcom כפי שאנו מכירים אותה תחדל מלהתקיים" במידה והוא יבחר לשלטון. לדידו, עצמאותה של הרשות הייתה גדולה מדי ורוקנה את תפקידה של הממשלה בענייני מדיניות פיתוח בתחום התקשורת. בתגובה, הצהיר מנכ"ל הרשות לשעבר, לורד סטפן קרטר, שהתבטאות זו היא "שטחית או חסרת הבנה", כיוון שהסיבה להקמת רשות עצמאית נובעת דווקא מהצורך בקבלת החלטות באופן עצמאי ומקצועי שלא תמיד מתאפשרים במסגרת משרד ממשלתי. לאחר היבחרו, חזר בו קמרון מתוכניתו ואף הגדיל את תחומי האחריות הרשות כשהעביר את הרגולציה על שירותי הדואר לידיה.

==ביקורת==
הרשות הייתה נתונה לביקורת ציבורית לפרקים על המשכורות הגבוהות שניתנו לעובדיה, יחסית לעובדי השירות הציבורי; על הבניין היוקרתי שבו שוכן מטה הרשות, על גדות נהר התמזה במרכז לונדון; על טיב החלטותיה הרגולטריות, דוגמת רפורמת הרגולציה על שירותי הרדיו בשנת 2007; ועל טיב שירות הלקוחות שהיא מעניקה לאזרחים הפונים אליה בתלונות על גופי תקשורת.

הרשות שיחקה תפקיד מרכזי בחקר פרשיית ההאזנות של עיתון ניוז אוף דה וורלד. הרשות נדרשה לקבוע האם חברת ניוז אינטרנשיונל, בבעלות איל ההון האוסטרלי רופרט מרדוק, ראויה להמשיך לשלוט על חברות תקשורת רבות בבריטניה, ביניהן ענקית התקשורת BSkyB. הרשות הייתה חשופה לביקורת משני צידי המפה הפוליטית על אופן החקירה בפרשה זו.

==ראו גם==
*ועדת התקשורת הפדרלית של ארצות הברית

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.rashut2.org.il/info_report.asp סקירה חודשית] של פעילות Ofcom ורשויות תקשורת בעולם, אתר הרשות השנייה

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: טלקומוניקציה
קטגוריה:רשויות פיקוח
רפאל אנחל קלדרון פורנייר

רפאל אנחל קלדרון פורנייר (נולד ב-14 במרץ 1949) הוא פוליטיקאי קוסטה ריקני שכיהן כנשיא קוסטה ריקה בשנים 1990–1994. התמודד גם בבחירות לנשיאות ב-2010 מטעם מפלגת האיחוד הנוצרית החברתית (PUSC), אך נאלץ לפרוש ממועמדותו בבחירות בגין האשמה בשתי עבירות של שחיתות.

קלדרון נולד בניקרגואה להורים קוסטה-ריקאים שברחו מקוסטה ריקה לניקרגואה בשנת 1948 בשל מלחמת האזרחים שפרצה במדינה. בשנת 1958 חזר עם הוריו לקוסטה ריקה. קלדרון בוגר קולג' "לה סאל" והאוניברסיטה של קוסטה ריקה. בשנים 1978–1980 כיהן בתפקיד שר החוץ של קוסטה ריקה. לאחר מכן בשנים 1980–1983 הוא עמד בראש המפלגה הנוצרית חברתית. הוא התמודד בבחירות לנשיאות בשנת 1986, אך הפסיד לאוסקר אריאס. הוא רץ בשנית לבחירות בשנת 1990 ונבחר עם 51% קולות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי קוסטה ריקה
קטגוריה:ילידי 1949
Throwing It All Away

Throwing It All Away הוא השיר השביעי באלבומם של ג'נסיס, Invisible Touch שיצא ב-1986. זהו הסינגל השני שיצא מהאלבום והגיע למקום ה-2 במצעד הבילבורד הוט 100 ובמקום ה-22 בבריטניה שם יצא השיר כסינגל האחרון מהאלבום ב-1987. בארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד של הadult contemporary וה-Album Rock Tracks chart ב-1986. השם המקורי שניתן לשיר היה "Zephyr and Zeppo".

השיר הוא בלדת רוק קל. בשיר, ריף הגיטרה על ידי מייק ראת'רפורד הוא הקטע הדומיננטי בשיר. ראת'רפורד גם כתב את מילות השיר. הסינגל האמריקאי כלל את הקטע האינסטרומנטלי, "Do the Neurotic" כ-בי-סייד, והסינגל הבריטי כלל את הבי-סייד "I'd Rather Be You".

גרסת ה-CD של Invisible Touch מציינת כי אורך השיר הוא 4:41, אך זו טעות והאורך האמיתי הוא 3:50.

==ביצוע בהופעות והווידאו קליפ==
ג'נסיס מבצעים את השיר בהופעה בפיטסבורג, 2007
Throwing It All Away בוצע בסיבובי ההופעות של Invisible Touch, The Way We Walk, Calling All Stations, ו-Turn It On Again. גם בהופעות אלו הצליל השתנה לנמוך יותר כדי להעמיק את קולו של המתופף והסולן, פיל קולינס. השיר בהופעות מופיע באלבומים כגון: The Way We Walk, Volume One: The Shorts, ו-Live Over Europe 2007. גם בסרט ההופעה When in Rome 2007, השיר מבוצע.

במהלך הפתיחה וממש לפני תום ההופעות החיות, קולינס השתמש בקריאה ובתגובה עם הקהל באמצעות שפה שטותית (במכוון).

הוידאו קליפ לשיר היה בעצם נראה כשהלהקה עושה בדיקת סאונד. כמו כן, הקליפ נכלל במארז ה-DVD אשר מראה את 33 הווידאו קליפים של הלהקה, The Video Show.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1986
קטגוריה:סינגלים מ-1986
קטגוריה:שירי ג'נסיס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פיל קולינס
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
The Brazilian

The Brazilian הוא קטע אינסטרומנטלי אשר נכתב ובוצע על ידי להקת ג'נסיס מאלבומם Invisible Touch מ-1986. השיר כולל צלילים ניסיוניים ואפקטים מה שהופך אותו ליותר אוונגרדי.

חברי הלהקה כתבו שני קטעים אינסטרומנטליים לאלבום הקטע הזה, והקטע "Do The Neurotic". "Do The Neurotic" לבסוף לא נכנס לאלבום, אך הוא הפך לבי-סייד של השיר Throwing It All Away בארצות הברית והבי סייד של In Too Deep. הקטע יצא לבסוף על המארז תקליטורים, Genesis Archive #2. וגם נוגן באלבום ההופעה, Live at Wembley DVD.

הלחן של The Brazilian נכנס לסרט, "כשהרוח נושבת" שהמוזיקה לסרט, נכתבה על ידי רוג'ר ווטרס. הקטע גם שימש בדרמת הפשע, Magnum, P.I. בפרק "Unfinished Business".

השיר שימש גם את-BBC אשר שידר את השיר באליפות העולם באתלטיקה 1987.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1986
קטגוריה:שירי ג'נסיס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פיל קולינס
הצדעה וולקנית

השחקן [[לנרד נימוי מדגים הצדעה וולקנית]]
הצדעה וולקנית היא מחווה גופנית המתבצעת באמצעות היד. היד (אחת משתי הידיים או שתיהן ביחד) מורמת כלפי מעלה, כף היד פרושה לפנים, באופן שנוצר רווח גדול ככל האפשר בין האמה (אצבע) לקמיצה, וכאשר האגודל פרוש לצד. בתרבות המערבית, לרוב נלווית להצדעה הקריאה: "חיים ארוכים ופוריים!", בהשראת סדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים מסוף שנות השישים, שם נוצרה המחווה על ידי דמותו של הוולקן ספוק, בגילומו של השחקן לנרד נימוי.

==הולדת ההצדעה==
ההצדעה הופיעה לראשונה בשנת 1967, בפרק הפתיחה של העונה השנייה של מסע בין כוכבים. ההצדעה נחשבה בין השחקנים כקשה לביצוע ללא אימון מוקדם, או הפרדה של האמה מהקמיצה לפני ביצוע ההצדעה; וחלק מהשחקנים נאלצו להכין את היד להצדעה בהחבא, בעזרת היד השנייה, לפני שהניפו את היד המצדיעה מול המצלמה. כפי הנראה, הבעיה נובעת מהצורך במוטוריקה עדינה לביצוע ההצדעה. בסרט מסע בין כוכבים: המפגש נעשית פרודיה על העניין, כאשר דמותו של זפרם קוקרן פוגשת וולקן בפעם הראשונה, ומפאת הקושי לבצע את ההצדעה, קוקרן פשוט לוחץ את ידו של הוולקן.

צורת הידיים בעת ברכת הכהנים בבית הכנסת היהודי
באוטוביוגרפיה שלו, אינני ספוק, מספר נימוי שהרעיון להצדעה נולד אצלו כשהלך עם סבו לבית כנסת, שם ראה ברכת כהנים. בעת הברכה מפסקים הכהנים את אצבעות שתי ידיהם העטופות בטלית, כך שהאצבעות יוצרות את צורת האות <big>ש</big>, המסמלת את המילה שדי. נימוי הקטן התרשם מאוד, ונצר את המראה עד בגרותו.

===הברכה הנלווית להצדעה===
נוסח הברכה "חיים ארוכים ופוריים!" (אנגלית: "!Live Long and Prosper") הופיע גם הוא באותו פרק של מסע בין כוכבים (ובסרט מסע בין כוכבים: הסרט היא נאמרה בשפת הוולקנים: "Dif-tor heh smusma"). פחות ידועה היא התשובה לברכה: "שלום וחיים ארוכים" (אנגלית: "Peace and Long Life"), הדומה לברכות עתיקות שמקורן במזרח התיכון, 
כמו בערבית: السلام عليكم, או "שלום עליכם" בעברית, והתשובה: "עליכם שלום".

==ראו גם==
*מספריים, נייר, אבן, לטאה, ספוק בערך אבן נייר ומספריים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:ברכות ואיחולים
קטגוריה:מסע בין כוכבים - וולקנים - מונחים
קטגוריה:סמלים יהודיים
ניליקס

ניליקס (באנגלית: Neelix) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר". את דמותו מגלם השחקן אית'ן פיליפס.

==ביוגרפיה בדיונית של הדמות==
===רקע===
ניליקס הוא חייזר מגזע הטלאקסיאנים, במקור מרינאקס, ירחו של כוכב הלכת טלאקס שברביע דלתא. סבא של סבא שלו הוא מגזע המיילינים. כל משפחתו נהרגה בעימותים עם "סדר ההרקוניאן". ניליקס נרדף לנצח, למרות שהוא מסווה זאת באישיותו הקלילה והעליזה תמידית. יש לו מראה פיזי אופייני לטלאקסיאני, עם רכסים מנומרים באזור רקותיו ו"צינור שיער" בלונדיני, המסודר בקפידה על פדחתו.

===מסע בין כוכבים: וויאג'ר===
בפרק הפיילוט "Caretaker", ניליקס, יחד עם שותפתו קס האוקמפה, מחולצים על ידי ספינת החלל וויאג'ר מידי הקייזון, ומצטרפים לצוות הספינה. ניליקס מציע את שירותיו לקפטן קתרין ג'יינוויי כמדריך לרביע הדלתא. הוא מייד ממנה את עצמו ל-"קצין מורל ראשי" ועד מהרה משתלט על חדר האוכל והופך לטבח, שכן השימוש במשכפלים מוגבל, לאור משאבי הכוח של וויאג'ר. למרות שבתחילה ג'יינוויי לא מעריכה את ניליקס במיוחד, בסופו של דבר היא חולקת לו כבוד ומעריכה אותו כחבר חשוב בצוות שלה, ואף ממנה אותו לבסוף לשגריר הלא-רשמי של הספינה, לאחר שהוא מוכיח את יכולותיו הדיפלומטיות.

כאשר הם מגיעים לראשונה לוויאג'ר, ניליקס וקס נמצאים במערכת יחסים רומנטית, אולם זו מסתיימת על ידי קס, הנמצאת תחת השפעתו של חייזר מורד במהלך משימה מחוץ לספינה. עם יישוב הסכסוך, קס מחליטה שלא לחדש את האינטימיות ביניהם (הרציונל המקורי של החייזר היה מבוסס על התת-מודע של קס עצמה), אם כי השניים עדיין נותרו חברים טובים לאחר מכן.

ניליקס רואה בקצין האבטחה הראשי טובוק חבר, והוא תמיד מנסה לעודד את הוולקני. טובוק, מצידו, סובל את נוכחותו של ניליקס; גישה אשר לא השתנתה אפילו לאחר שהשניים התמזגו יחיד ליצירת כלאיים בשם "טוביקס", בעקבות תקלת טרנספורטר . בסופו של דבר, השניים מיישבים את הבעיות שלהם, והופכים לחברים. ניליקס מיודד גם עם סמנתה וויילדמן והבת שלה נעמי. במהלך אירוע, כאשר טובוק נפצע קשה ואיבד את יכולתו לשלוט ברגשותיו, הוא בילה כל רגע עם ניליקס, ואמר לו שהוא מכבד אותו ורואה בו ידיד עמוק. בתחילה, הוא סירב לעבור הליך כדי להשיב את שליטתו, ואומר לניליקס שהוא לא רוצה לחזור לפשוט "לסבול" אותו אלא להיות החבר שלו. כאשר ניליקס מחליט לעזוב את הספינה, להישאר עם בני-מינו, טובוק מפגין בפניו כבוד והערכה על ידי פיזוז קטן ברגלו, לאחר שמוקדם יותר ניליקס הכריז כי בכוונתו "לגרום לוולקני לרקוד" בטרם מסתיים מסעם.

ההשקפות הדתיות של ניליקס מעולם לא נידונו באופן מלא, אבל במהלך רוב הסדרה הוא מאמין בגרסה הטלאקסיאנית של החיים שלאחר המוות. בפרק "Mortal Coil" אמונתו מתערערת, לאחר שהוא נמצא מצב של מוות קליני במשך כמה שעות, ובמהלכם לא היה לו חזון של חיים שלאחר מוות. לאחר שהובא חזרה לחיים, עם טכנולוגיית בורג שהופעלה על ידי שבע מתשע, ניליקס כל כך נסער מכך והוא שוקל לבצע התאבדות, אבל צ'קוטי משכנע אותו ששווה לחיות את החיים, ללא קשר לחיים בעולם הבא.

ניליקס עוזב את וויאג'ר לקראת סוף העונה האחרונה, בפרק "Homestead", בו הוא עובר לגור על אסטרואיד בו נמצאת מושבת טלאקסיאנים גולים. קפטן ג'יינוויי ממנה את ניליקס לשגריר "הרשמי" של צי הכוכבים לרביע דלתא, והוא נפרד בידידות מכל חברי הצוות. בפרק סיום הסדרה, "Endgame", ניליקס חוזר, ונראה כי מי שאכן נשאר בקשר עם חבריו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://en.memory-alpha.org/wiki/Neelix Neelix] באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)
==הערות שוליים==

קטגוריה:מסע בין כוכבים: וויאג'ר - דמויות
קטגוריה:חוצנים
קטגוריה:שפים בדיוניים
קמפהנג פט

קמפהנג פט הייתה אחת משלוש הערים המרכזיות של ממלכת סוקהוטהאי, הממלכה הראשונה בסיאם, במאה ה-13 וה14.

==רקע==
תחילתה של האומה התאית היה במאה ה-12, עם נדידתו של עם מיונאן שבסין אל האזורים הצפוניים של האימפריה הקמרית, ששלטה באותה תקופה על רוב דרום-מזרח אסיה. עם זה נקרא ת'אי, "אנשים חופשיים". אחד מנסיכיו נישא לאשה קמרית, ולאחר מכן התקומם כנגד השלטון החמרי המרכזי ויצר את הממלכה הסיאמית הראשונה. ממלכה זו נקראה ממלכת סוקהוטהאי, על שם בירתה. בנו השני של מייסד הממלכה, ראמחאמהאנג (Ramkhamhaeng, ראם החזק; בערך 1280–1318), היה אחד מן השליטים החשובים בתולדות תאילנד העתיקה. הוא הרחיב את גבולות ממלכתו בשורה של מלחמות, שהסתיימו בניצחונו; ובתחום החברתי, הוא ייסד ארגונים צבאיים וחברתיים, שנבנו על פי המבנים הארגוניים שהיו קיימים באימפריה הקמרית. הוא הנחיל את כתב הקמר העתיק, וכן הקפדה רבה על שמירת הבודהיזם. 

שלושת מרכזיה של הממלכה החדשה היו סוקהוטהאי, עיר הבירה; סי סצ'נלאי, וקמפהנג פט. סגנון הבנייה שנוצר בערים אלה היה תוצר של השפעות תרבותיות שונות, שהוטמעו בסגנון החדש. המבנים שהתאפיינו בסגנון זה נבנו מלבנים ועוטרו בקישוטי טיח ועץ; העיטורים השונים מגוונים מאוד, ומעידים על השפעה קמרית או ציילונית.

==קמפהנג פט==
העיר העתיקה קמפהנג פט נמצאת בגדה המזרחית של הנהר פינג, כ-360 קילומטרים מצפון לבנגקוק. ממצאים ארכאולוגיים מעידים שהעיר הייתה מיושבת עוד בזמנים פרהיסטוריים, אך מניחים שהעיר הנוכחית הוקמה במהלך שלטונו של המלך לי ת'אי משושלת סוקהוטהאי (1347–1371). העיר נקראה לפני כן מואנג צ'ה קאנג ראו ונא קון צ'ום, והייתה אחת הערים החשובות בממלכת סוקהוטהאי מן המאה ה-13 ועד המאה ה-15.

העיר הייתה בנויה כטרפז, במקביל לנהר; הצלעות הארוכות, מצפון ומדרום, היו באורך 2,200 ו-2,000 מטרים, בהתאמה, והצלעות הקצרות, ממזרח וממערב, היו באורך 500 ו-250 מטרים, בהתאמה. מיקומה האסטרטגי של העיר הביא להקפתה בחומות, שהיו במקור סוללות עפר מוקפות בחפיר, אך בשלב מאוחר יותר נבנו מחימר, ולמיגונה בביצורים, שערים ומגדלי שמירה. מיקומה של העיר במישור הביא לגישה נוחה, ולפריחת המסחר.

בלב העיר היו שני מקדשים בודהיסטיים חשובים, ואט פרא קאו (Wat Phra Kaeo) וואט פרא ת'אט (Wat Phra That). מבנים חשובים נוספים הם הארמון העתיק, סא מון, ומקדש שיווה. ואט פרא קאו מקיף קבוצה של מונמנטים עתיקים, המסודרים כמלבן. המקדש השני בגודלו, ואט פרא ת'אט, נמצא ממזרח לואט פרא קאו. במרכזו נמצאת פגודה הבנויה מאבן חול ולבנים, ומוקפת בחומה מאבני חול עם שער בכל צד. 

שרידי קמפהנג פט ההיסטורית הוגדרו כפארק לאומי בתאילנד ב-1983, ושימורם מופקד בידי הממשלה בסיוע אונסק"ו. הפארק ההיסטורי קמפהנג פט הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1991, יחד עם הפארקים ההיסטוריים סוקהוטהאי וסי סצ'נלאי.

<gallery>
Wat Phra Kaeo3.jpg|ואט פרא קאו
Kamphaeng Phet15.JPG|שרידי מונומנט בקמפהנג פט
Wat Phra That.jpg|ואט פרט ת'אט
Wat Sing.jpg|ואט סינג, בפארק ההיסטורי קמפהנג פאט
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://whc.unesco.org/en/list/574 סוקהוטהאי] באתר [http://whc.unesco.org/ אונסקו]
* [https://web.archive.org/web/20121229065110/http://www.thaiwaysmagazine.com/thai_article/2217_kamphaeng_phet/kamphaeng_phet.html קמפהנג פט] באתר [https://web.archive.org/web/20121226050134/http://www.thaiwaysmagazine.com/index.html Thayways]

קטגוריה:תאילנד: אתרי מורשת עולמית
סימן השאקה

סימן השאקה, הנפוץ כברכה בתרבות הגלישה בים
סימן השאקה, הידוע גם בשם "היה רגוע" (אנגלית: "Hang Loose"), הוא מחווה גופנית המתבצעת באמצעות יד אחת. היא נפוצה בעיקר באיי הוואי בארצות הברית, אך ניתן לראותה לרוב כברכה אילמת, המקובלת בין גולשי גלים וגולשי רוח ובעיקר בקרב הצוללים בכל העולם.

סימן השאקה נוצר על ידי כף היד, כשהאגודל והזרת נמתחים לצדדים בכיוונים הפוכים, ושלוש האצבעות האחרות מכופפות כלפי פנים כף היד. לעיתים, מסובבים את היד סביב צירה הלוך וחזור, לצורך הדגשה.

==מקור המחווה==
אין ודאות באשר למקורו של הסימן. הסבר אחד גורס, שתנוחת האצבעות נוצרה כאשר תושבים מקומיים ענדו "לאי" , שהיא שרשרת של פרחים, על כתפי אורחיהם, כסימן לאווירת האלוהה המקומית; כדי להשחיל את השרשרת מעבר לראש האורח ביד אחת, שימשו שלוש האצבעות המרכזיות לאחיזת השרשרת, ואילו האגודל והזרת נפסקו לצדדים כדי להרחיב את טבעת הזר.

על פי גרסה אחרת, דייג מקומי בשם האמאנא קאלילי, שאיבד את שלוש אצבעות כף ידו בתאונת עבודה, נהג לנפנף בידו ובה אגודל וזרת בלבד; ילדים שחיקו את תנועתו יצרו את ה"שאקה". גרסאות אחרות טוענות שמתיישבים ספרדים יצרו את התנועה כהזמנה למשקה; וגרסה אכזרית במיוחד טוענת, שאחד מראשוני גולשי הגלים נופף בידו לעזרה בתנועה דומה לסימן השאקה, אחרי שכריש נגס באצבעותיו האמצעיות.

הסימן החל להיות נפוץ לראשונה בהוואי בשנות השישים בקרב גולשים בים, ובמסגרת תרבות הגלישה, ולאחר מכן חדר לתרבות הכללית ונעשה לסימן נפוץ של ידידות באיי הוואי.

==משמעות הסימן==
תושבי מדינת הוואי בארצות הברית נוהגים להשתמש בסימן השאקה כהמחשה לרוח האלוהה, כלומר כאות לידידות ולאחווה בין הגזעים השונים (לבנים, פולינזים, סינים ועוד) המתגוררים באיים. על כן אין לסימן תרגום מילולי מדויק. בהתאם להקשר, הסימן יכול לבטא הבעת תודה, קריאת "שלום", או סתם נפנוף לברכה.

מחוץ להוואי, הסימן נפוץ גם בקרב ספורטאי גלישה אווירית בארצות הברית, וכן בחופי ברזיל; אך הוא מוכר בקרב חובבי ספורט אתגרי בכל העולם.

===משמעויות אחרות ברחבי העולם===
רצוי לדעת, שבהקשרים אחרים, או בתרבויות אחרות מאשר במערב, ביצוע סימן זהה בידיים עשוי להתפרש באופן שונה לחלוטין:
*כאשר האגודל קרוב לאפרכסת האוזן, והזרת מונחת מול הפה, משמעות הסימן היא: "התקשר אלי!..."
*בשפת הסימנים האמריקאית, כאשר כף היד פונה קדימה, הסימן מייצג את האות Y. צורה דומה מאוד, עם אצבע מורה זקורה, מהווה את הסימן "אני אוהב/ת אותך" (אנגלית: ILY, קיצור של "I Love You").
*באיים הקריביים, הסימן עשוי לייצג הצעה לקיום יחסי מין: כאשר האגודל פונה אל גוף המציע/ה, והזרת פונה אל יעד ההצעה, והיד מתנענעת קדימה ואחורה.
*בסין הסימן מבטא את הספרה 6.
*ברוסיה הסימן מייצג הזמנה לשתיית אלכוהול.
*באוסטרליה ובניו זילנד הסימן עשוי להתפרש כהזמנה לעשן מריחואנה: כאשר האגודל מאוזן כלפי הפה, והזרת מאונכת באוויר, בתנוחה המזכירה מקטרת.

*באיטליה הסימן מייצג בגידה של האישה בבעלה מאחורי גבו וכולם יודעים על כך.

== ראו גם ==
* כיף מרפק
* כיף
* לחיצת יד

==קישורים חיצוניים==

*[http://tzalam.streamer.co.il/articles/view/106/ ש, שאק, שאקה - סימן שאתה גולש], מאמר באתר צלם ים, מאת יואב נקש, יולי 2011
* [https://web.archive.org/web/20160303205110/http://surfinisrael.net/ISM/%D7%93%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%99%D7%99%D7%9F/%D7%9E%D7%AA%D7%97%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%9D/299-%D7%A9%D7%90%D7%A7%D7%94-%D7%A9%D7%90%D7%A7%D7%94.html שאקה-שאקה], באתר Israeli surf magazine

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:הוואי
יוסף קיסטר

יוסף קיסטר
יוסף (יוסי) קיסטר (נולד ב-15 באוגוסט 1944) הוא חוקר תולדות כוח המגן העברי בתקופת המנדט והארגונים: אצ"ל ולח"י ועורך. עמד בראש מוזיאוני האצ"ל במשרד הביטחון.

==ביוגרפיה==
נולד בתל אביב. למד ב"תיכון גאולה" וב"תיכון ריאלי טכני מונטיפיורי" בתל אביב. שירת בגדוד 12 "ברק" בחטיבת גולני בצה"ל. בוגר ומוסמך של אוניברסיטת תל אביב בחוגים היסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל. שימש כמורה להיסטוריה ב"כפר הנוער ע"ש יוהנה ז'בוטינסקי" בבאר יעקב בשנים 1972-1971, 1975-1974. היה שליח מטעם "מחלקת הנוער והחלוץ" של הסוכנות היהודית בצרפת ובלגיה בשנים 1973–1974. כיהן כמנהל מדור בתי הספר של עיריית ראשון לציון, מזכיר התחנה הפסיכולוגית העירונית ומנהל היחידה לחינוך מבוגרים בשנים 1975-1978, ודובר ועורך "תכלת-לבן", ביטאון סיעת תכלת לבן (הליכוד) בהסתדרות הכללית בשנים 1978- 1982.

התמנה כמנהל מוזיאון ז'בוטינסקי בשנים 1982-1992, מנהל מוזיאון האצ"ל בתש"ח ע"ש עמיחי פאגלין בשנים 1992-1994, מנהל מוזיאון האצ"ל בשנים 1994-2011, והחל משנת 1998 ניהל את שני המוזיאונים של האצ"ל במשרד הביטחון. משנת 2011 עובד במחקר במכון ז'בוטינסקי בתל אביב.

פרסם מאמרים וספרים בנושאי התמחותו. הוא ערך את העיתונים: "ידיעות ראשוניות", ביטאון עיריית ראשון לציון (1976–1978), "תכלת לבן", ביטאון סיעת תכלת לבן (הליכוד) בהסתדרות הכללית, "בארץ ישראל" - ירחון הליכוד (1985- 1989), ו"קירות מדברים", ביטאון יחידת המוזיאונים של משרד הביטחון. הוא יושב ראש מועצת מערכת כתב העת "האומה", בו פרסם מאמרים רבים.

== מפרסומיו==
*יוסף קיסטר, האצ"ל : הארגון הצבאי הלאומי בארץ-ישראל, יחידת המוזאונים, משרד הביטחון, 1994, 1998.
*יוסף קיסטר, נאמנים לדגל : של הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל. תל אביב : הוצאת ברית חיילי הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל, תשע"ו 2016.
*יוסף קיסטר (עורך), נתן פנץ : כדורגלן, לוחם ואדם, תל אביב: המרכז למורשת ירושלים ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2002.
*יוסף קיסטר (עורך), גבורה ביום עברה: לקחים מהשואה, תל אביב: היקב מועדון לתרבות לאומית, תשמ"ה-1985.
*יוסף קיסטר (עורך), נחמיה בן-תור, מאופל מחתרת : רומן, תל אביב: המרכז למורשת ירושלים ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2002.
*יוסף קיסטר (עורך), יוחנן בדר, אסופת מאמרים, תל אביב: המרכז למורשת ירושלים ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2006.
*יוסף קיסטר (עורך), אנדרטת גן השלושה, פרדס חנה-כרכור, תשנ"ט-1999.
*יוסף קיסטר (עורך), מדם גדעון נזרעתי, (ספר שהוצא לזכרו של ברוך גלעדי), 1995
; מאמרים
*גיבורים ולא קדושים, בתוך: יוסף אחימאיר (עורך), אב"א אחימאיר והציונות המהפכנית : קובץ מאמרים, תל אביב ורמת גן: מכון ז'בוטינסקי ובית אבא, תשע"ג-2012, עמ' 105-77.
*יוסף קיסטר, מבוא: לך השיר - החולם והלוחם, בתוך: זאב ז'בוטינסקי, אילן מצל בגיא : זאב ז’בוטינסקי ושירתו, (הקדמה: דן מירון), תל אביב: מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2005.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:היסטוריונים של ישראל
קטגוריה:מנהלי מוזיאונים בישראל
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:בוגרי תיכון מונטיפיורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:פעילי הליכוד
סאווראן

סאווראן (באוקראינית וברוסית: Саврань) היא עיירה בדרום מערב אוקראינה, במחוז אודסה, כ-200 קילומטר צפונית לעיר אודסה. בעיירה 6,342 תושבים (נכון לשנת 2017).

מוצאה של חסידות סאווראן הוא מעיירה זו, שהתקיימה בה בעבר קהילה יהודית משמעותית: במפקד של 1900 נמנו בה 3,918 יהודים.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,400 יהודים, כמחצית מתושביה. בשנת 1920 נערכו בעיירה מספר פוגרומים, בהם נרצחו יהודים.

ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובחודש ספטמבר שלאחר מכן הועברה לתחום טרנסניסטריה הרומנית. בחודש נובמבר שלאחר מכן, גורשו יהודי העיירה למחנה עבודה במחוז ויניצה, שם רבים מהם נספו.

כ-150 יהודים ששבו לעיירה רוכזו בגטו שהוקם בה, אליו הובאו בהמשך יהודים נוספים, ואשר מעת לעת נכנסו לשטחו אוקראינים, והתעללו ביושביו. עם שחרור העיר בידי הצבא האדום ב-27 במרץ 1944 נותרו בסאווראן יהודים בודדים.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מחוז אודסה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות באוקראינה
אוקמפה

אוקמפה הוא כוכב לכת בדיוני המשמש כוכב הבית של האוקמפה, גזע בדיוני של דמויי-אדם הדומים לאלפים, ביקום של סדרת המדע בדיוני הטלוויזיונית "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".

במקור, האוקמפה היה גזע של שוכנים על פני הקרקע, והמין הדומיננטי על עולם הבית שלהם. הם הפגינו כוחות נפשיים פנומנליים, הרבה מעבר לכל גזע דומה בקאנון של "מסע בין כוכבים". היכולות המנטליות שלהם קוזזו, עם זאת, עם תוחלת חיים קצרה במיוחד של 9 שנים בלבד (בניגוד בולט לנוהג הרגיל, של עשיית גזעי חייזרים עם תוחלת חיים ארוכה יותר מזו של בני אדם).

==היסטוריה==
התפתחותו של מין האוקמפה נקטעה כאשר ספינת גישוש מגלקסיה אחרת ביקרה בכוכב הבית של האוקמפה. הטכנולוגיה של כלי השיט הבין-גלקטי גרמה לתגובת שרשרת בלתי הפיכה באטמוספירה של כוכב הלכת, הורסת את היכולת של האטמוספירה לייצר גשם. לדברי קפטן ג'יינוויי, האטמוספירה של כוכב הלכת הייתה ריקה לגמרי מחלקיקים ניוקליאוג'נים. החוקרים הבין-גלקטיים, כאשר הבינו את הטעות שלהם, לקחו על עצמם את האחריות לדאוג לאוקמפה. ה-"Caretakers" בנו מערכת מסיבית של מערות תת-קרקעיות, עם גישה למקור המים הטבעיים האחרון שנותר על פני כוכב הלכת, וסיפקה להם אנרגיה באמצעות שידורים מתחנת חלל ענקית המקיפה את הכוכב. מתחנה זו, ה-"Caretaker" שמר בצייתנות על האוקמפה, וסיפקה עבורה את כל אשר היו צריכים וכן הגנה עליהם מפני כל סכנה. כתוצאה מחיים של נוחות מוחלטת, האוקמפה בסופו של דבר הפסיקן להשתמש בכוחותיהם הנפשיים ואיבדו אותם, אם כי האגדות, אודות היכולות הקוגניטיביות של אבותיהם, עדיין מסופרות מדור לדור. במשך הזמן, הפכו האוקמפה לתלויים לחלוטין ב-"Caretaker" לכל צורכי החיים. פני השטח של כוכב הלכת שלהם, למרות שנהרס על ידי מדבור, היה מיושב בדלילות על ידי הקייזון-אוגלה, תת-מין של גזע קייזון.

האוקמפה נשארו במצב זה עד שה-"Caretaker" שנותר לבדו על תחנת החלל החל למות (שניים מהחוקרים הבין-גלקטיים נותרו מאחור לדאוג לאוקמפה, ואילו האחרים עזבו כ-300 שנה לפני האירועים המתרחשים בפרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר"). ה-"Caretaker" סבר כי רק אחד מצאצאיו יוכל להמשיך בעבודתו להגן על האוקמפה, והוא החל בחיפוש ברחבי הגלקסיה אחר גזע תואם גנטית, איתו יוכל להתרבות. חיפוש זה הורכב מסדרה של חטיפות טראנס-גלקטיות של ספינות חלל, וכך ספינת החלל של הפדרציה וויאג'ר הגיע אל רביע דלתא. ספינת חלל אחרת, האקווינוקס, נמשכה לרביע דלתא זמן קצר לפני שוויאג'ר נמשכה.

==ראו גם==
* קס

==קישורים חיצוניים==
* [http://en.memory-alpha.org/wiki/Ocampa Ocampa] באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)

קטגוריה:מסע בין כוכבים - גזעים

it:Specie di Star Trek: Voyager#Ocampa
והזהיר

והזהיר הוא ספר פרשנות ופסיקת הלכה מסוף תקופת הגאונים. ישנה מחלוקת בין החוקרים אודות זהות מחברו.

== הוצאת הספר לאור ==
ספר והזהיר יצא לאור בסוף המאה ה-19 על ידי הרב ישראל מאיר פריימן (חתנו של הרב יעקב אטלינגר), שההדיר את הספר מתוך כתב יד שמצא בספריית מינכן. הכרך על ספר שמות יצא לאור בשנת 1873 בעיר לייפציג והכרך על ספרים ויקרא ובמדבר יצא לאור בשנת 1880 בעיר ורשה.

== שם הספר והמחבר שלו ==
הספר מכיל קבצים של פסקי הלכה ושל דרשות על פי סדר הפרשות. חלק מקבצי ההלכה מתחילים במילה "והזהיר" או "והזהיר הק'[דוש]" - ומכאן קיבל הספר את שמו. מהדיר הספר, הרב ד"ר ישראל מאיר פריימן הוא אשר קבע את שם הספר וכן את ייחוסו למחבר חפץ אלוף. את ההוכחות לשם הספר ולייחוסו הוא מפרט במבוא לספר שמות, אך יש חולקים על הייחוס למחבר הנ"ל. אודות מר חפץ אלוף לא ידוע לנו הרבה אך הרי"ף מצטט משמו הלכה במקום אחד.

== תוכן הספר ==
ניכר בספר שהוא מרבה בציטוטים מקבצי הלכות או מדרשים שקדמו לו, וכנראה שלא עבר עריכה מדוקדקת, שכן הוא מביא לעיתים יותר מפתיחה אחת לפרשה או לנושא, ונראה שהעתיק את מקורותיו לנושא מסוים בזה אחר זה ולא טרח לשלב ביניהם. חשיבותו של הספר היא בעיקר בהבאת פסקי הלכה שאינם מוכרים מימי הגאונים, וכן בעדות על נוסח של פסקים ומדרשים, כגון המכילתא דרבי ישמעאל לספר שמות, שישה פרקים של הירושלמי על מסכת שקלים ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://hebrewbooks.org/38577 ספר והזהיר על שמות], באתר היברובוקס
* [http://hebrewbooks.org/38576 ספר והזהיר על ויקרא ובמדבר] באתר היברובוקס
* [http://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?misyzira=613000 והזהיר], ב[http://maagarim.hebrew-academy.org.il/ מפעל המילון ההיסטורי] של האקדמיה ללשון העברית, על פי כתב יד מינכן 205, כולל ניתוח מילוני

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי הלכה: גאונים
אברהם פרסטר

אברהם פרסטר (נולד בשנת תשל"ו, 1976) הוא עיתונאי ואיש רדיו חרדי לשעבר. בשנת 2014 יצא בשאלה.

== ביוגרפיה ==
נולד בירושלים למשפחה מחסידות בעלז. אביו, מרדכי פרסטר, כיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים מטעם דגל התורה. למד במוסדות בעלז בירושלים, תל אביב ואשדוד. בין השנים 2000–1998 שימש תחקירן בשבועון משפחה. לאחר מכן עסק בפעילות הסברה ומסירת הרצאות על המגזר החרדי. תקופה מסוימת ניהל את המרכז העולמי ובית המדרש של חסידות בעלזא בירושלים.

בשנות 2000–2010 העביר שיעורים בגמרא ובמחשבת ישראל ופעל בתפקידים קבועים בישיבות צאנז בבני ברק ופיטסבורג באשדוד.

בתחילת שנת 2010 הוא התחיל להגיש ולהנחות תוכניות ושידורים חיים ברדיו קול חי. הוא הנחה את המגזין "הילוך שישי" בימי שישי. כמו כן הוא מופיע כפרשן לנושאי חרדים בתחנות רדיו ישראליות. במהלך שנות עבודתו הגיש את "המהדורה המרכזית" ברדיו קול חי ונגע גם בנושאים שהמגזר החרדי נוטה שלא לעסוק בהם.

הוא מרצה לחניכי קורסים קדם-צבאיים על המגזר החרדי במסגרת סיורים בשכונות החרדיות בהשתתפות חיילות וחיילים שהתגייסו לגלי צה"ל.

ציוני דרך בקריירה הרדיופונית שלו: תחקיר מקיף על הרב ניר בן ארצי, שבו תקף קשות הראשון לציון הרב שלמה משה עמאר את בן ארצי. הוא ראיין את הרב אמנון יצחק לאחר שנים שבהן החרים את התקשורת החרדית. הראיון גרר תגובות קשות מצד תנועת ש"ס.

בשנת 2014 יצא בשאלה עם אשתו ושמונת ילדיו. לדבריו, תהליך התרחקותו מהציבור החרדי ומהדת התחזק בעקבות רצונו בחינוך שונה לילדיו. ביולי 2016 זכתה בתו ריקי באליפות ישראל עד גיל 17 בהרמת משקולות.

בינואר 2018 פרסמו עובדים של העיתון החרדי יום ליום שתבעו את העיתון טענות שפרסטר ערך את העיתון תחת השם "יוסי בן אבו". הבעלים החדש של העיתון, נעמה עידן, אמרה שהוא ייעץ לה במשך זמן קצר לאחר שקנתה את העיתון.

לאחר יציאתו בשאלה עסק בייעוץ ואבחון נומרולוגי. כיום הוא יועץ משכנתאות ואשראי.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.93fm.co.il/radio/296/בהילוך-שישי/ 'בהילוך שישי'] באתר "רדיו קול חי"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל רדיו קול חי
קטגוריה:חסידי בעלז
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:עיתונאי קווי הנייעס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
מרב גריפין

מרב גריפין (באנגלית: Merv Griffin; 6 ביולי 1925 – 12 באוגוסט 2007) היה מנחה טלוויזיה, מוזיקאי, שחקן תיאטרון וקולנוע, ואיל תקשורת אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
גריפין נולד בסן מטאו, קליפורניה, למרווין אדוארד גריפין האב, סוכן בורסה, וריטה אליזבת גריפין (לבית רובינסון), עקרת בית. המשפחה הייתה ממוצא אירי-אמריקאי. גריפין, שגדל כקתולי, התחיל לשיר במקהלת הכנסייה שלו כילד, ובגיל ההתבגרות שלו הרוויח כסף נוסף כאורגניסט של הכנסייה. יכולותיו כפסנתרן מילאו חלק בכניסתו המוקדמת לעסקי השעשועים.

בראשית הקריירה היה זמר בתסכיתי רדיו ובביג בנד של פרדי מרטין. בהמשך הופיע במספר סרטים ובהופעות שונות בתיאטראות ברודוויי. מ-1965 ועד 1986 הנחה את הטוק שואו "המופע של מרב גריפין", ששודר בערוצי חטיבת השידורים של וסטינגהאוס.

את עיקר הונו עשה באמצעות חברת ההפקות שהקים, "Merv Griffin Enterprises", במסגרתה יצר את התוכניות "גלגל המזל", "ג'פרדי!" (מלך הטריוויה) ומספר שעשועוני טלוויזיה נוספים. 

במאי 1986 מכר את החברה, לחטיבת הטלוויזיה של סרטי קולומביה, שהייתה אז בבעלות חברת קוקה קולה, תמורת 250 מיליון דולר. זו הייתה הרכישה הגדולה ביותר של חברת בידור בבעלות אדם יחיד עד אז. בעקבות המכירה, המגזין פורבס כינה אותו כפרפורמר ההוליוודי העשיר בהיסטוריה. הוא שמר על תואר "היוצר" של שתי תוכניות המשחק שלו, שהמשיכו להיות משדורים ברחבי העולם.

אחר כך העביר את מוקד עסקיו לנדל"ן ומלונאות. בשנת 2003 הוערך הונו בכ-1.2 מיליארד דולר. בין השאר החזיק במלון בברלי הילטון היוקרתי, שמארח את טקס חלוקת פרסי גלובוס הזהב.

גריפין שב לקריירת השירה בשנת 2001, שבה הוציא את האלבום "It's Like a Dream".

ב-1998 נוסף כוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.

ב-1996 אובחן כחולה בסרטן הערמונית. התפרצות חוזרת של המחלה הובילה לבסוף למותו בשנת 2007.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:מלונאים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: מפעל חיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007