OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אינגיביורג פינסדוטר

אינגיביורג פינסדוטר (באנגלית: Ingibiorg Finnsdottir, בנורדית: Ingibjörg Finnsdóttir - "אינגיביורג בתו של פין") הייתה המלכה הרעיה של מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד.

==קורות חיים==
אינגיביורג הייתה בתם של הרוזן פין ארנסון ושל ברגליוט האלבאנדסוטיר, אחייניתם של אולף השני ושל הרולנד השלישי מלכי נורווגיה.

אינגיביורג נישאה לתורפין סיגורדסון, רוזן אורקני. מועד החתונה לא ידוע, וככל הנראה נערך בין 1035–1047, שנות מלכותו של מגנוס הראשון. לאחר מותו של תורפין (ככל הנראה בשלהי מלכותו של הרולנד השלישי) נישאה אינגיביורג למלקולם השלישי, ונולדו להם שני בנים, בהם דאנקן, לימים "דאנקן השני" מלך סקוטלנד.

אינגיביורג נפטרה בשנת 1069 לערך, ומלקולם השלישי נישא למרגרט הקדושה מסקוטלנד בשנת 1070 לערך, אולם ישנם היסטוריונים הסבורים כי אינגיביורג נפטרה לפני שנת 1058, ולמעשה מעולם לא הייתה מלכה רעיה של סקוטלנד, מאחר שנפטרה לפני הכתרתו של בעלה, וזאת בהסתמך על רישום ב-"Liber Vitae Ecclesiae Dunelmensis" רשימת אנשים שלזכרם נאמרו תפילות בדורהם משנת 1058 המזכירה אישה בשם "אינגבורג קומיטיסה" (Ingeborg comitissa).

קטגוריה:מלכות רעיות סקוטיות
קטגוריה:בית דאנקלד
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-11
קטגוריה:נפטרים ב-1069
ויליאם פיץ דאנקן

ויליאם פיץ דאנקן (באנגלית: William fitz Duncan - "ויליאם בנו של דאנקן", בצרפתית: Guillaume fils de Duncan, ובאירית מוקדמת: Uilleam mac Donnchada) היה בנו מחוץ לנישואים של מלך סקוטלנד דאנקן השני, ושל רעייתו את'לדה מדנבאר.

==ביוגרפיה==

לאחר מות אביו בשנת 1094 על ידי מאל פטייר ממרנס (ביוזמת דונלד השלישי) נאלצו ויליאם ואמו להימלט מסקוטלנד לאלרדייל שבקמברלנד. רק כעבור עשר שנים שב ויליאם לחצר המלוכה הסקוטית.

בתקופת כהונתו של דודו למחצה אלכסנדר הראשון, ראו בוויליאם אחד מיורשי הכתר הסקוטי, אולם בשל תמיכתו של הנרי הראשון, מלך אנגליה בדייוויד, זכה הלה בכתר לאחר מותו של אלכסנדר, ולא ויליאם. דייוויד העניק לוויליאם תוארי כבוד שונים על מנת לקנות את הסכמתו להמלכתו, וככל הנראה קיבל את התואר מורמאר מוריי (שליט מוריי), וכן הוענקו לו תארים ושטחים בבאלרדייל, בסקיפטון ובקרייבן שבצפונה של אנגליה.

בשנת 1138 הנהיג ויליאם את הצבא הסקוטי בקרב קלית'רו שבו הובס צבא ממלכת אנגליה.

ויליאם נישא מספר פעמים. רעייתו הראשונה נפטרה בשנת 1137 (שמה אינו ידוע כיום). רעייתו השנייה הייתה אליס דה רומילי, שלה נישא באותה שנה, ונולד להם בן בשם ויליאם. כמו כן היו לוויליאם מספר רב של צאצאים מחוץ לנישואים.

ויליאם נפטר בשנת 1147 ושטחי מוריי שבו לחזקתו של דייוויד הראשון.

קטגוריה:בית דאנקלד
קטגוריה:ילידי 1090
קטגוריה:נפטרים ב-1147
הפאראן גופרתי

הפאראן גופרתי (באנגלית: Heparan sulfate, בר"ת: HS) הוא רב-סוכר קווי המצוי בכל הרקמות בבעלי חיים. הוא מופיע כפרוטאוגליקן שבו שתיים או שלוש שרשראות HS קשורות לקרום התא או למטריצה החוץ-תאית. בצורה זו נקשר ה-HS למגוון ליגנדים חלבוניים, ומסייע בוויסות מגוון תהליכים ביולוגיים, ובהם תהליכי התפתחות, אנגיוגנזה, קרישת דם וגרורות שאת.

==פרוטאוגליקנים==
הפרוטאוגליקנים ההפאראן-גופרתיים (HSPG) העיקריים בקרום התא הם ה-Syndecans חוצי-הממברנה והגליפיקנים (Glypicans) המעוגנים לקרום התא באמצעות הגליקוליפיד Glycophosphatidylinositol (GPI). עם צורות משניות אחרות של HSPG ממברנלי נמנים betaglycan ואיזופורם V-3 של החלבון CD44, המצוי בקרטינוציטים ובמונוציטים שעברו שפעול.

במטריצה החוץ-תאית, בעיקר בקרום הבסיס (Basement membrane), הסוגים העיקריים נושאי-ה-HS הם החלבונים המרכזיים רבי-המתחמים פרלקן (perlecan), אגרין (Agrin) וקולגן מסוג XVIII.

==מבנה הפאראן גופרתי וההבדלים בינו ובין הפארין==
הפאראן גופרתי שייך למשפחת גליקוזאמינוגליקן בקבוצת הפחמימות, וקרוב מאוד במבנהו להפארין. שתי התרכובות בנויות משרשרת של יחידות דו-סוכר מגופרתות בצורות מגוונות. יחידות הדו-סוכר העיקריות המופיעות בהפאראן גופרתי מוצגות להלן.

יחידת הדו-סוכר השכיחה ביותר בהפאראן גופרתי מורכבת מחומצה גלוקורונית לחד-הסוכר N-Acetylglucosamine, ומהווה כ-50% מכלל היחידות. לעומת זאת, בהפארין IdoA(2S)-GlcNS(6S))&lrm; מהווה 85% מהפארין הלקוח מבקר וכ-75% מזה הלקוח מריר המעיים של חזיר. הבעיה מתעוררת כאשר מבקשים להגדיר גליקוזאמינוגליקן מעורב, המכיל הן מבנים דמויי-הפארין והן מבנים דמויי-HS. הוצע כי יש לאפיין גליקוזאמינוגליקן כהפארין רק אם מספר קבוצות N-sulfate שבו עולה במידה ניכרת על קבוצות N-acetyl, וריכוז קבוצות O-sulfate עולה על זה של N-sulfate.

באיורים שלהלן לא מופיעות יחידות דו-סוכר נדירות המכילות 3&lrm;-O-sulfated glucosamine (GlcNS(3S,6S)&lrm; או קבוצת אמין חופשית (GlcNH<sub>3</sub><sup>+</sup>&lrm;). בתנאים פיזיולוגיים נמצאות קבוצות האסטר והאמיד הגופרתיים במצב של דה-פרוטונציה ומושכות יונים נגדיים טעונים חיובית בשאיפה ליצור מלח. משערים כי זו הצורה שבה מתקיים ה-HS בקרום התא.

<center>
<gallery>
תמונה:GlcA-GlcNAc.png|<center>GlcA-GlcNAc</center>
תמונה:GlcA-GlcNS.png|<center>GlcA-GlcNS</center>
תמונה:IdoA-GlcNS.png|<center>IdoA-GlcNS</center>
תמונה:IdoA(2S)-GlcNS.png|<center>IdoA(2S)-GlcNS</center>
תמונה:IdoA-GlcNS(6S).png|<center>IdoA-GlcNS(6S)&lrm;</center>
תמונה:IdoA(2S)-GlcNS(6S).png|<center>IdoA(2S)-GlcNS(6S)&lrm;</center>
</gallery>
</center>

==ביוסינתזה של הפאראן גופרתי==

==היקשרות ליגנד==

==ראו גם==
*הפארין
*תסמונת סנפליפו

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גליקוזאמינוגליקנים
לאריסה לטינינה

לאריסה סימנובה לאטינינה (ברוסית: Лари́са Семёновна Латы́нина; נולדה ב-27 בדצמבר 1934) היא מתעמלת סובייטית, האישה הראשונה שזכתה ב-9 מדליות זהב אולימפיות ומחזיקה במקום השני בכל הזמנים במספר המדליות האולימפיות שצברה (18 מדליות), אחרי מייקל פלפס (28 מדליות) ולפני ניקולאי אנדריאנוב (15 מדליות).

==נעוריה==
נולדה בשם לריסה דיריג' בחרסון, אוקראינה (אז תחת שלטון ברית המועצות). בילדותה למדה בלט אך עברה להתעמלות לאחר עזיבת הכוריאוגרף שלה. אחרי סיום התיכון ב-1953 עברה לקייב שם למדה במכון הפוליטכני על שם לנין במקביל לאימוניה. הופעתה הבינלאומית הראשונה הייתה באליפות העולם להתעמלות ברומא, 1954 בה זכתה במדליית זהב אחת בתחרות הקבוצתית.

==קריירה כמתעמלת==
לאטינינה כיכבה באולימפיאדת מלבורן (1956), היא זכתה בתחרות הקרב-רב אישי כשהיא מנצחת את יריבתה העיקרית אגנס קלטי היהודיה מהונגריה, ובמדליית זהב בתחרות הקבוצתית עם הנבחרת הסובייטית. כמו כן זכתה במדליות זהב בסוס הקפיצות ובתחרות תרגילי הקרקע (במשותף עם קלטי), השיגה מדליית כסף במקבילים מדורגים ומדליית ארד בתחרות הקבוצתית עם מכשירים ניידים (תחרות שקדמה לתחרויות בהתעמלות אמנותית הנהוגות כיום). סך הכל זכתה בשש מדליות מהן ארבע מוזהבות. 

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה במוסקבה, 1958 התחרתה לאטינינה כשהיא בהריון, אף על פי כן זכתה בחמש תחרויות מתוך שש בהן השתתפה. באולימפיאדת רומא (1960) זכתה שוב בשש מדליות מהן שלוש מזהב, תוך שהיא שומרת על תוארה בקרב רב, ובתחרות תרגילי הקרקע. באליפות העולם בפראג 1962 התחרתה מול היריבה המקומית ורה צ'סלבסקה, והצליחה לזכות בשלוש מדליות זהב כולל התחרות בקרב רב ותרגילי קרקע, שתי מדליות כסף ואחת ארד. באולימפיאדת טוקיו (1964) הפסידה לצ'סלבסקה בתחרות הקרב רב, אך זכתה בשתי מדליות זהב נוספות בתחרות הקבוצתית ובתרגילי הקרקע. סך הכל זכתה באולימפיאדה זו ב-6 מדליות, מהן 2 זהב, 2 כסף ו-2 ארד. 

לאחר אליפות העולם בהתעמלות בדורטמונד 1966 בה זכתה במדליית זהב עם הנבחרת הסובייטית, פרשה לאטינינה מתחרויות, והפכה למאמנת נבחרת ההתעמלות של ברית המועצות, תפקיד בו שימשה עד 1977. באולימפיאדת מוסקבה (1980) הייתה אחראית מטעם המארגנים על תחרויות ההתעמלות. נבחרה להיכל התהילה של ההתעמלות ב-1998.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.olympic.org/uk/athletes/profiles/bio_uk.asp?PAR_I_ID=11260 לאריסה לטינינה באתר הרשמי של התנועה האולימפית]
* 

קטגוריה:אלופות אולימפיות: קרב-רב
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קרקע
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצות
קטגוריה:אלופות האוניברסיאדה: מתעמלות
קטגוריה:אלופות עולם בהתעמלות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:ילידות 1934
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1934
סטנלי פרוזינר

סטנלי בן פרוזינר (באנגלית: Stanley B. Prusiner; נולד ב-28 במאי 1942) הוא נוירולוג וביוכימאי יהודי-אמריקאי, מנהל המכון למחלות נוירודגנרטיביות באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו (UCSF). גילה את הפריונים – גורמי מחלה מדבקים ובעלי יכולת רבייה המורכבים מחלבון בלבד. על תרומתו בגילוי הפריונים זכה בפרס לסקר בשנת 1994, פרס וולף לרפואה לשנת 1996 ובפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1997.

נולד בדה מוין שבאיווה, למד לתואר בוגר בכימיה באוניברסיטת פנסילבניה וקיבל תואר דוקטור לרפואה מבית הספר לרפואה הסמוך. סיים התמחות בנוירולוגיה ב-UCSF בשנת 1974 והצטרף שם למחלקת הנוירולוגיה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://ind.ucsf.edu/ind/ המעבדה של פרוזינר] באתר UCSF
* 

קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:זוכי מדליית בנג'מין פרנקלין
קטגוריה:זוכי פרס וולף לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:נוירולוגים אמריקאים
קטגוריה:נוירולוגים יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:עמיתים יהודים בחברה המלכותית
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון ברפואה
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:זוכי פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי
תיפאזה

הקארדו
תיפאזה (בערבית تيبازة; בצרפתית Tipaza; בברברית ⴱⴰⵣⴰⵔ - "בַּזַר") הוא אתר ארכאולוגי השוכן לחופי הים התיכון בעיר תיבאזה שבאלג'יריה, כ-70 ק"מ מערבית לאלג'יר. העיר נוסדה במקור על ידי הפונים ולאחר מכן הייתה לעיר ברברית ורומית. במקום השתמרו מבנים מתרבויות אלה, ומבנים נוצרים מוקדמים רבים. בשנת 1982 הוכרזה תיפאזה כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
העיר נוסדה כמרכז מסחרי פוני במאה ה-6 לפנה"ס, ושוכן בה נקרופוליס שתיפקד ממועד זה ועד המאה ה-2 לפנה"ס, והנחשב לאחד הגדולים מסוגו. לאחר מכן הייתה העיר חלק מממלכת מאוריטניה הברברית. הרומאים כבשו את תיפאזה בתקופתו של הקיסר קליגולה בשנת 39 שעשה אותה למושבה צבאית, ובשנת 46 העניק לה קלאודיוס מעמד של מוניקיפיום. העיר שימשה כנקודת המוצא לכיבוש הרומי של מאוריטניה. העיר הרומית הגיעה לשיא פריחתה בסוף המאה ה-2, ולפי ההערכות התגוררו בה כ-20,000 תושבים. היא השתרעה על שלוש גבעות קטנות לחוף הים, והוקפה בשנת 147 בחומה באורך של 2.3 ק"מ ובה שלושה שערים עיקריים. אותה עת הוענק לעיר מעמד של קולוניה והיא זכתה לשם "קולוניה אליה טיפסנסיס" (colonia Aelia Tipasensis). לנמלה של תיפאזה נודעה חשיבות והיא הייתה למרכז מסחרי אזורי חשוב, אם כי לא הצטיינה כמרכז לימודי או אומנותי.

הנצרות הגיעה לעיר בשלב מוקדם, ובמאה ה-3 כבר שימשה כמקום מושבו של בישוף. עם זאת, לפי מסורת אחת נותרו רוב תושבי העיר עובדי אלילים, עד שבמאה ה-4 השליכה סאלסה הקדושה את ראש הנחש ששימש כאליל מקומי אל הים. בשל כך נסקלה סאלסה למוות, אך גופתה נמשתה מהים באורח נס ונקברה על גבעה בעיר. במקום קמה קפלה קטנה שהייתה מאוחר יותר לבזיליקת סאלסה הקדושה. הכנסייה הייתה לאתר עלייה לרגל ותושבי העיר התנצרו. במחצית השנייה של המאה ה-4 סבלה טיפזאה מהתקפות הברברים.

בשנת 430 כבשו הונדלים בהנהגת גאיזריק את האזור, וב-484 שלח המלך הונריק בישוף אריאני לעיר, ורבים מתושביה נמלטו לספרד או נרדפו באכזריות. העיר ידעה תקופת פריחה קצרה לאחר הכיבוש הביזנטי בשנת 534, אך שקעה במהלך המאה ה-6. לאחר הכיבוש הערבי ניתן לאתר הכינוי טפאסאד. העיר המודרנית של טיבאזה, שבה כ-10,000 תושבים, קמה בסמוך ועל האתר הארכאולוגי ב-1857. האתר שופץ בין 1968 ל-1973, ובמקום שוכן מוזיאון קטן המציג ממצאים מהמקום.

==האתר==
מהתקופה הרומית השתמרו שרידיהן של ארבע כנסיות - הבזיליקה הגדולה והבזיליקה של הבישוף אלכסנדר על הגבעה המערבית ובזיליקת סאלסה הקדושה וכנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים על הגבעה המזרחית. סביב הכנסיות בתי קברות שבהם סרקופגים מצופים בפסיפסים. בזיליקת סאלסה הקדושה עשויה מספינה ומשני מעברי צד, ורצפת הפסיפס שלה השתמרה. חומרי הבנייה של הבזיליקה הגדולה נלקחו ממנה במשך השנים, אך תוואי המבנה על שבעת מעבריו עדיין ניכר. מתחת למבנה שוכנים קברים שנחצבו בסלע, ואחד מהם בקוטר של 18 מטר הכיל 24 סרקופגים. עוד השתמרו בתיפאזה שרידים של שני בתי קברות, מרחצאות, נימפאום, תיאטרון ואמפיתיאטרון. עקבות קו הביצורים הרומי ניכרים בצידה המזרחי של העיר והנמל העתיק בצפונה. כ-10 ק"מ ממזרח לעיר שוכן המאוזוליאום המאוריטני העתיק "קבור א-רומייה", הכלול גם הוא בהכרזה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.pbase.com/cyrilp/ruinet תמונות מתיפאזה]
* [https://web.archive.org/web/20061017062552/http://www.musee-tipasa.art.dz/ מוזיאון תיפאזה]
* 

קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
צ'זארה לומברוזו

צ'זארה לומברוזו
צ'זארה לומברוזו (באיטלקית: Cesare Lombroso, נולד כאזקיה מרקו לומברוזו; 6 בנובמבר 1836 – 19 באוקטובר 1909) היה קרימינולוג יהודי-איטלקי ומייסד האסכולה האיטלקית בקרימינולוגיה.

לומברוזו דחה את ההנחה העומדת ביסוד הקרימינולוגיה הקלאסית של ימיו, לפיה הפשע הוא נטייה המצויה בטבע האדם. במקומה הגה תאוריה מורכבת, השואבת אלמנטים מהפיזיונומיה, האאוגניקה, הפסיכיאטריה והדרוויניזם החברתי. התאוריה של לומברוזו (השייכת כיום לתחום הקרימינולוגיה האנתרופולוגית) טוענת כי הנטייה לפשע היא מורשת וכי מי ש"נולד פושע" ניתן לזיהוי על ידי מאפיינים חיצוניים, שבבסיסם ההנחה כי הנטייה לפשע היא אטביסטית.

התאוריה זכתה בזמנה להצלחה, ובמשך זמן מה היוותה בסיס למחקרים נוספים, ולחקיקה שהתקבלה במדינות שונות שנועדה להגביל ולסמן את הפושעים מטבעם. הנחות היסוד שלה הם: האדם הוא יצור דטרמיניסטי; העבריין נולד עבריין (עבריינים מלידה) והעבריין סובל מאטביזם.

בשנת 1885 הצליח לומברוזו לפתח מכשיר שקלט והציג שינויים בלחץ הדם, וזכה להצלחה מסוימת בסיוע לפיענוח תיקים במשטרה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרימינולוגים יהודים
קטגוריה:מדענים יהודים איטלקים
קטגוריה:פשע באיטליה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טורינו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1835
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1909
עמוס 5

עמוס 5 הוא לוויין תקשורת שפיתח התאגיד הרוסי NPO PM (הקרוי על שם רשטניוב) עבור חברת חלל תקשורת. לוויין זה הוא החמישי בסדרת לווייני התקשורת "עמוס". הלוויין שוגר ב-11 בדצמבר 2011, מאתר השיגור בייקונור שבקזחסטן, ותוכנן לשהות בחגורה הגיאוסטציונרית מעל יבשת אפריקה ולשרת לקוחות, אשר בהיעדר תשתיות כבלים מפותחות באפריקה, תהווה עבורם התקשורת הלוויינית תחליף חשוב. ב-21 בנובמבר 2015 אבד הקשר עם הלוויין. ב-15 בדצמבר הודיעה חברת חלל תקשורת כי אירע בלוויין כשל מוחלט וסופי ותפעול נוסף שלו יהיה בלתי אפשרי, ככל הנראה כתוצאה מקריסת מערכת אספקת החשמל.

==חתימה על הסכם לבניית הלוויין==
ב-31 ביולי 2008, פורסם כי חלל תקשורת, המספקת שירותי תקשורת לוויינים באמצעות לווייני עמוס, חתמה על הסכם לבנייה של הלוויין עמוס 5. המחיר עבור אספקת הלוויין במועד הוא כ-157 מיליון דולר. זו הפעם הראשונה בה חברת חלל תקשורת לא מזמינה את לוויין התקשורת מהתעשייה האווירית, שבנתה את לווייני עמוס 1, 2, 3, 4 ו-6. חברת NPO PM הרוסית, יצרנית הלוויין, הייתה אחראית לתכנון, בניה ושיגור של יותר מ-1,160 לוויינים, כולל מערך לווייני הניווט של ברית המועצות (ואחר כך של רוסיה), גלונאס. בחירת יצרנית שונה גרמה לכך שעמוס 5 שוגר לפני עמוס 4.

==מיקום בחלל ותחומי תדרים==
מיקומו של הלוויין בחלל בקו האורך 17° מזרח, מעל יבשת אפריקה. המטע"ד של הלוויין עמוס 5 נבנה, כקודמיו בלווייני עמוס, על ידי חברת טאלס אלניה ספייס. ללוויין 18 משיבים בתחום C ו-18 משיבים בתחום Ku.

==עמוס 5i==
ב-25 בנובמבר 2009 הודיעה חברת חלל תקשורת כי על מנת לענות לביקושים מוקדמים עבור שירותי עמוס 5 באפריקה, הגיעה החברה להסכם להעברה ולהצבת לוויין תקשורת שכור מתוצרת אמריקאית באופן זמני, למתן שירותים באפריקה בהקדם עד ששוגר עמוס 5 ב-2011. הלוויין שכינויו עמוס i5, הוצב בדצמבר 2009, בנקודה בחלל אליה הגיע בהמשך הלוויין עמוס 5. החברה החלה לספק באמצעותו שרותי תקשורת לוויינית מוקדמים באפריקה בינואר 2010, ללקוחות הממתינים להפעלתו המסחרית של עמוס 5 ששוגר בסוף 2011. הלוויין איבד את אמינותו התפעולית לפני שעמוס 5 שוגר וחלל תקשורת העבירה את הלקוחות שקיבלו באמצעותו שרות, ללוויינים אחרים. לאחר שהושלמו בדיקות המערכות של עמוס 5, הועברו אליו הלקוחות.

== תקלות ==
במאי 2012 התגלתה תקלה בספק הכוח מספר 1 שגרמה לירידה בביצועי הלווין. בעקבות התקלה החלו בשימוש בספק כוח מספר 2.

בספטמבר 2012 דיווחה חברת חלל תקשורת שהתגלתה תקלה בספק כוח מספר 2, אשר מונעת ממנו להפעיל חלק ממנועי הלוויין, אשר אחראים על יציבותו ושמירת מיקומו בחלל, וכי יש חשש לקיצור חיי הלווין.
תקלה שלישית, אשר דווחה באוקטובר 2013, התגלתה שוב בספק כוח 2 של הלוויין. תקלה זו פוגעת ביכולת להעביר מתח חשמלי לשני מנועים של הלוויין והייתה עלולה, על פי חוות דעתו של היצרן ISS, לגרום לקיצור של 11 חודשים או יותר באורך חיי הלוויין (שתוכנן ל-15 שנים).

ב-21 בנובמבר 2015 בשעה 06:45 בבוקר שעון ישראל אבד הקשר עם הלווין ובעקבות כך הופסקו השירותים שסופקו דרכו. חלל תקשורת מסרה שהלוויין מבוטח בסכום של 158 מיליון דולר. לאחר כשלושה שבועות הודיעה החברה כי הכשל הוא מוחלט וסופי ותפעול נוסף של הלוויין יהיה בלתי אפשרי. על פי תצפיות אופטיות שנערכו, הלוויין נצפה בנקודת המסלול והוא מסתובב בקצב אופייני ללוויין שמערכותיו אבדו באופן מוחלט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20061223002130/http://www.amos-spacecom.com/ חברת חלל תקשורת] - האתר הרשמי 
* [http://www.iss-reshetnev.com/ חברת רשטנב] - האתר הרשמי 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית החלל הישראלית
קטגוריה:לווייני עמוס
גלישה זוויתית

ילדה גולשת באומגה בפארק האתגרים שליד רמת השופט
גלישה זוויתית מעל אגם בעזרת מתקן אומגה
גלישה זוויתית או אומגה היא מתקן בידורי הנמצא בגני משחקים, ובגרסאות מקצועיות הפך לתת-ענף בספורט אתגרי. בעברית, הכנוי הנפוץ למתקן הוא "אומגה", בשל צורת הגלגלת וידיות האחיזה, המזכירה את האות היוונית אומגה, Ω.
== מבנה ==

המתקן בנוי מכבל (בדרך כלל מפלדה) המקשר בין שתי נקודות בגבהים שונים. הגולש עומד בקצה הגבוה, נרתם או מחזיק בגלגלת אשר מורכבת על הכבל, ומחליק עליו בכוח המשיכה.

== בישראל ==
האומגה הארוכה בישראל נמצאת באתר "חוות ארץ האיילים" שבגוש עציון. גובהה מעל פני הקרקע הוא 150 מטרים ואורכה 400 מטרים.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספורט אתגרי
קטגוריה:מתקני שעשועים
דוכס קלרנס

דוכס קלרנס (באנגלית: Duke of Clarence) הוא תואר אצולה המוענק באופן מסורתי בממלכה המאוחדת (ולפניה בממלכת אנגליה) לבני משפחת המלוכה הזוטרים. תואר זה הוענק שלוש פעמים בממלכת אנגליה, פעם אחת בממלכת בריטניה הגדולה ובפעם החמישית בממלכה המאוחדת.

==דוכסי קלרנס==
ויליאם הרביעי היה דוכס קלרנס בין 1789 ועד הכתרתו בשנת 1830.]]
תואר "דוכס קלרנס" הוענק לראשונה לליונל מאנטוורפן, בנו השלישי של מלך אנגליה אדוארד השלישי, בשנת 1362. לאחר מותו של ליונל בלא בנים, בוטל התואר.

התואר הוענק בפעם השנייה עבור תומאס מלנקסטר, בני השני של המלך הנרי הרביעי בשנת 1412. לאחר מותו בלי בנים, בוטל התואר.

התואר הוענק בפעם השלישית עבור ג'ורג' פלנטג'נט, אחיו של אדוארד הרביעי, בשנת 1461. ג'ורג' איבד את התואר בשנת 1478 לאחר שהורשע בבגידה ובקשירת קשר נגד אחיו.

התואר היה אמור להיות מוענק בפעם הרביעית עבור גילפורד דדלי, בעלה של ליידי ג'יין גריי, לאחר הכתרתה, אולם היא הודחה והוצאה להורג יחד עם בעלה לפני מתן התואר.

התואר הוענק בפעם הרביעית לנסיך ויליאם (לימים המלך ויליאם הרביעי), בשנת 1789. ויליאם היה בנו השלישי של המלך ג'ורג' השלישי. לאחר הכתרתו בשנת 1830 שבה הדוכסות להיות רכוש הכתר.

התואר הוענק בפעם החמישית לנסיך אלברט ויקטור, נסיך ויילס - בנו הבכור של אלברט אדוארד, נסיך ויילס (לימים המלך אדוארד השביעי). אלברט ויקטור נפטר מדלקת ריאות בשנת 1892 והדוכסות שבה להיות רכוש הכתר.

תואר משני הכפוף לתואר זה הוענק על ידי המלכה ויקטוריה לבנה, לאופולד, דוכס אולבני ולבנו, הנסיך צ'ארלס אדוארד.

==דוכסות קלרנס==
מקור שם הדוכסות בעיר קלייר שבסאפוק, שהייתה בבעלותו של ליונל מאנטוורפן, הדוכס הראשון מקלרנס. רעייתו של ליונל, אליזבת דה בורג, רוזנת אלסטר הייתה יורשת של משפחת דה קלייר, והייתה הבעלים של אחוזת קלייר ואדמותה האחוזה, בה התגוררה עם בעלה.

לאחר איחוד הכתרים בשנת 1603 החל הנוהג להעניק את התואר המשולב - "דוכס קלרנס ואבונדייל" או "דוכס קלרנס וסנט אנדרוז", וזאת מאחר שאבונדייל וסנט אנדרוז הן עיירות בסקוטלנד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המלוכה הבריטית
קלרנס
*
ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס

ליונל מאנטוורפן (באנגלית: Lionel of Antwerp; 29 בנובמבר 1338 - 17 באוקטובר 1368) היה בנו השלישי של אדוארד השלישי מלך אנגליה ושל פיליפה מאנו. ליונל היה השני מבין שני הבנים שהגיעו לבגרות (אחד מאחיו נפטר בינקותו). ליונל כונה "מאנטוורפן" מאחר שנולד בעיר זו.

==ביוגרפיה==
עוד בהיותו ילד הוחלט שליונל ינשא לאליזבת דה בורג, רוזנת אלסטר, בתו ויורשתו של ויליאם דון דה בורג, רוזן אלסטר. ליונל ואליזבת נישאו בשנת 1352, אבל בשל האירוסים הוא הוכרז כרוזן אלסטר כבר בשנת 1347. לבני הזוג נולדה בת אחת - פיליפה.

בשנת 1345 הכריז עליו אביו כנציגו הרשמי, ובשנת 1355 נסע ליונל לצרפת כנציג המלך, אולם פרט לביקור זה שהה באירלנד כנציגה של אנגליה. בשנת 1361 מונה למושל אירלנד, ובנובמבר באותה שנה קיבל את התואר דוכס קלרנס.

בשנת 1363 נפטרה אליזבת בעת שבני הזוג שהו בדבלין.

ליונל ניסה לבסס את השלטון האנגלי באירלנד אולם זכה להצלחה מועטה. לאחר שקיים פרלמנט (כינוס אצילים) בקילקני שהעביר את חוק קילקני בשנת 1367 הפסיק בניסיונותיו ושב לאנגליה.

ב-28 במאי 1368 נשא ליונל לאישה את ויולנטה (1353 לערך - נובמבר 1386) בתו של גלאצו ויסקונטי השני, שליט פאביה. ליונל נסע לאיטליה על מנת לפגוש את רעייתו, טקס הנישואין נערך ברוב פאר במילאנו והחגיגות נמשכו מספר חודשים. במסגרת החגיגות הוגשו המנות לשולחן מוזהבות באמצעות משחה של חלמון, זעפרן וקמח מעורב בעלי זהב אמיתיים. למוזמנים חולקו מתנות כגון סוסים, כלבי ציד, שריונות, גלימות יקרות ועוד. עם המוזמנים נמנו המשוררים פטרקה וג'פרי צ'וסר וההיסטוריון ז'אן פרואסאר. ארבעה חודשים לאחר החתונה, בעת ששהה באלבה חלה ליונל ונפטר. ישנה סברה לפיה ליונל הורעל על ידי אביה של ויולנטה. היא נישאה מאוחר יותר לבן-דודה, לודביקו ויסקונטי.

==צאצאיו של ליונל==
בתו היחידה, פיליפה, נישאה בשנת 1368 לאדמונד מורטימר, רוזן מרץ', ונכדתם אן מורטימר נישאה לריצ'רד מקוניסבורג, רוזן קיימברידג'. טענת בנם, ריצ'רד, דוכס יורק ויורשיו לבית יורק לכתר האנגלי התבססה למעשה על היותו של ליונל בנו של מלך אנגליה.וכשאדוארד הרביעי עלה לשלטון, הוא התבסס בעצם על ייחוסו לליונל.

==קישורים חיצוניים==

שלט האצולה של ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס]]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:בית פלנטג'נט
קטגוריה:דוכסי קלרנס
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות מלכותיים
קטגוריה:ילידי 1338
קטגוריה:נפטרים ב-1368
גדליהו בן פשחור

גְּדַלְיָהוּ בֶּן פַּשְׁחוּר הוא דמות מקראית מספר ירמיהו. מוזכר כאחד מאויביו הפוליטיים של ירמיהו שקראו למותו בעקבות נבואותיו על חורבן ירושלים בידי הבבלים:

באוגוסט 2008 פורסם כי התגלתה בעיר דוד טביעת חותם על גבי בולה שמו של גדליהו בן פשחור בחפירותה של הארכאולוגית אילת מזר. הבולה נמצאה במתחם מבנה האבן הגדול, לא רחוק מהמקום בו נחשפה, מספר שנים קודם לכן, בולה עם שם של אויב פוליטי נוסף של ירמיהו, המוזכר באותו פסוק, יהוכל בן שלמיה.

גדליהו הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

==קישורים חיצוניים==
*עידן יוסף, [http://www.nfc.co.il/Archive/001-D-169485-00.html?tag=12-45-02 השרים שרצו לחסל את ירמיהו השאירו חתימות], nfc, 1 באוגוסט 2008
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר ירמיהו
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:אישי תנ"ך שממצאים ארכאולוגיים פורשו כשייכים להם
תומאס מלנקסטר, דוכס קלרנס

תומאס מלנקסטר (באנגלית: Thomas of Lancaster ;29 בספטמבר 1388 - 22 במרץ 1421) היה בנו השני של הנרי הרביעי, מלך אנגליה ושל רעייתו הראשונה מרי דה בוהון.

==קורות חיים==
החל משנת 1399 נשא תומאס במשרת הלורד השרת העליון (Lord High Steward) של אנגליה - והיה האחרון שנשא במשרה זו.

בין השנים 1401–1413 שימש המושל העליון של אירלנד ובשנים 1405–1406 כיהן כלורד האדמירל העליון (מפקד הצי המלכותי האנגלי).

בנובמבר או בדצמבר 1411 נשא תומאס לאישה את מרגרט הולנד, אלמנתו של ג'ון בופורט, רוזן סומרסט. מרגרט הייתה בתו של תומאס הולנד, רוזן קנט. לתומאס ולמרגרט לא נולדו צאצאים (אף שלמרגרט היו שישה ילדים מנישואיה הקודמים).

בשנים 1412–1413 כיהן כמושל אקוויטיין ובשנת 1415 מונה לדייל העליון של צ'סטר.

בשנת 1417 מונה למפקד הצבא האנגלי, ובהמשך גם פיקד על צבאות אנגליה בצרפת. בין יולי 1418 עד 19 בינואר 1419 לחם תומאס ברואן שבצרפת ופיקד על הכוחות הצרים על העיר. כמו כן תומאס השתתף בקרב בוג'ה ב-22 במרץ 1421, שבו מצא את מותו. ככל הנראה תומאס נהרג על ידי סר אלכסנדר ביוקנן או על ידי סר ג'ון דה לה קרויס, ונקבר בקתדרלת קנטרברי.

==תארים==
ב-9 ביולי 1412 הוענק לתומאס תואר דוכס קלרנס אותו נשא עד מותו. כמו כן ב-9 במרץ 1421 הוענק לו התואר רוזן אומיל.

תומאס נשא תואר אביר מסדר האמבט (מ-12 באוקטובר 1399) ואביר מסדר הבירית (משנת 1400) ועד ליום מותו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית לנקסטר
קטגוריה:דוכסי קלרנס
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות מלכותיים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים
קטגוריה:דמויות ביצירות שייקספיר
קטגוריה:ילידי 1388
קטגוריה:נפטרים ב-1421
כונדרויטין סולפט

כונדרויטין סולפט (באנגלית: Chondroitin sulfate) הוא גליקוזאמינוגליקן (GAG) הקשור לקבוצת סולפט. מורכב מרצף חוזר של סוכרים (אצטילגלוקוזאמין וחומצה גלוקורונית). בדרך כלל מחובר לחלבון כחלק מפרוטאוגליקן (רב סוכר עם חלק חלבוני). שרשרת כונדרויטין יכולה להגיע עד לרצף של מאה סוכרים עם אפשרות לקבוצות סולפט בכמויות ומקומות שונים. מדע הגליקוביולוגיה מנסה להבין, בין השאר, את מגוון הגליקוזאמינוגליקנים הגדול הזה. כונדרויטין סולפט משמש רכיב חשוב בסחוס ונותן לו את היכולת להתנגד לדחיסה. מסיבה זו, כונדרויטין סולפט וגלוקוזאמין משמשים כתוספי תזונה לטיפול בדלקת מפרקים ניוונית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* פרופ' רפאל סגל, [http://www.harofeh.co.il/ContentData/Default.aspx?CdID=1679 כונדרואיטין סולפאט עשוי להאט אוסטאוארתריטיס של הברך], אתר הרופא.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גליקוזאמינוגליקנים
לואיס אייזנברג

לואיס אייזנברג (באנגלית: Louis R. Eisenberg; 1876, אודסה – ?), שחמטאי יהודי-אוקראיני-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
אייזנברג למד בקולג' ניקולס ולאחר מכן למד עיתונאות. בשנת 1902 נסע למונטה קרלו כדי להשתתף בתחרות האמנים הבינלאומית לשחמט ובמקביל סיקר את התחרות עבור עיתונו Odesskiya Novosti
. אייזנברג הגיע למקום ה-18 אך חולל סנסציה בגוברו על שחקן הצמרת הרי נלסון פילסבורי. בתחרות עצמה ניצח גזה מארוצי.

ידיעה מיום 16 באוגוסט 1903 בעיתון New York Tribune מציגה את אייזנברג כשחקן המייצג את שיקגו בדו-קרב טלגרפי נגד מועדון השחמט של ברוקלין וכי קבע את משכנו בעיר פיטסבורג.
הוא ייצג את שיקגו בדו-קרבות נוספים בשנים 1904 ו-1909.

אייזנברג חלק מקום חמישי בתחרות סנט לואיס בשנת 1904 (הקונגרס האמריקאי השביעי). בתחרות ניצח פרנק מרשל. אייזנברג השתתף באליפות מדינת ניו-יורק לשנת 1909 וחלק מקום ראשון עם הובל וצירן. בפלייאוף ניצח הובל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.chessgames.com/perl/kibitzing?kid=P39147&reply=44 משחקי השחמט של לואיס אייזנברג], באתר צ'סגיימס 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1876
תוסף תזונה

סופרמרקט בארצות הברית]]

תוסף תזונה הוא מוצר הנמכר בצורה של כמוסות, טבליות, משקאות או צורות אחרות, המכיל ויטמינים, מינרלים, חומצות אמינו, חומצות שומן, רכיבים צמחיים או רכיבי תזונה אחרים שמטרתם לספק למשתמש חומרים חיוניים החסרים או לא מספיקים, בדיאטה הרגילה. יש תוספי תזונה שמומלצים לציבור מסוים, כגון צמחוניים, תינוקות, נשים בהריון וכדומה.

תוספי תזונה אינם נחשבים לתרופה. תוספי תזונה מיוצרים במפעלים ייעודיים ונדרשים לקבל אישור שיוצרו בתנאי ייצור נאותים (GMP). בין התוספים הנפוצים ניתן לציין ויטמינים ומולטיוויטמינים, מינרלים, ברזל, חומצה פולית פרוביוטיקה, חומצות שומן כגון אומגה 3, תוספי תזונה טבעיים המומלצים ברפואה האלטרנטיבית, ותוספים ייעודיים לאתלטים .

נכון ל-2015 שוק תוספי התזונה בארצות הברית מוערך ב-37 מיליארד דולרים וישנם 50,000 תוספי תזונה שונים למכירה בארצות הברית לבדה<ref></ref>.

אין להתבלבל בין תוסף תזונה לבין "תוסף מזון", הכולל רכיבים המוספים למוצרי מזון כגון צבעי מאכל, ממתיקים וכדומה.

== תוספי תזונה ובריאות ==
ישנם מספר תוספי תזונה, שמחקרים קליניים מובהקים הראו תועלת ברורה אצל הנוטלים אותם. כך לדוגמה נטילת ויטמין D<ref></ref>, חומצה פולית<ref></ref>, וברזל לנשים בהריון<ref></ref>.

מחקרים מדעיים אחרים מצאו קשר בין צריכה נבונה של תוספי תזונה לבין שיפור באיכות החיים. לדוגמה מחקר בארצות הברית, מצא שיפור משמעותי באיכות החיים של שחקני פוטבול מקצועיים לאחר פרישתם. תוספי התזונה הקלו על כאבים כרוניים, וגרמו לשיפור בבריאות הנפש והזיכרון.

עם זאת, מרבית החוקרים והרופאים מסתייגים מהמלצות לכלל האוכלוסייה על נטילת תוספי תזונה מסוימים, ומזהירים שכדאי לצרוך אותם רק בנסיבות בריאותיות מסוימות, לאחר היוועצות עם רופא, ואך ורק דרך בתי המרקחת ומפיצים מורשים. חוקרים אלו נתלים במחקרים שונים על השפעות שליליות שעלולות להיגרם כתוצאה מנטילת תוספי ויטמינים ללא סיבה מיוחדת, ביניהם מחקר מטא-אנליזה שאוגד בתוכו 277 מחקרים, שהראו ששילובים מסוימים של תוספי ויטמינים עם הרגלי תזונה עלולים להגביר סיכון לשבץ<ref></ref>.

=== פיקוח ורגולציה ===
סופר פארם של אור יהודה]]
שלט הסבר על תוספי תזונה ב[[בית מרקחת של קופת חולים מאוחדת בתל אביב]]

בארצות הברית, מנהל התרופות והמזון האמריקאי, ה-FDA, אוסר על משווקי תוספי תזונה לציין כי הם יכולים לרפא או לסייע למנוע מחלות. הם יכולים לציין כי לתוסף עשוי להיות השפעה חיובית על הבריאות, אך ורק אם יש מחקרים מדעיים שתומכים בכך.

עם זאת, יש מבקרים רבים הטוענים כי החוק הנוכחי והפיקוח רופף מדי והיכולת לקנות תוספי תזונה באינטרנט מסכנת את הציבור. משרד המבקר בארצות הברית, המספק לקונגרס נתונים, דיווח כי בבדיקות שונות של תוספי תזונה נמצאו חומרים שעלולים להיות מסוכנים — ובהם ארסן, כספית וקדמיום, 59% מהתוספים הכילו סוגי צמחי מרפא השונים מאלה שצוינו בתווית והמינונים שנמצאו בפועל בגלולות ששווקו היו שונות משמעותית מאלו שצוינו על התווית.

ב-2015 בפשיטה של משטרת ישראל, בשיתוף האגף לאכיפה ופיקוח במשרד הבריאות, נתפסו תוספי תזונה מזויפים מסין והודו שהבטיחו לסייע בהרזיה, לטפל באין אונות וסטרואידים אנאבוליים ל"ניפוח" שרירים. המוצרים הכילו חומרים תרופתיים פעילים ומסוכנים שאסורים לנטילה ללא מרשם רופא, ואף עשויים לגרום לשבץ ופגיעה בכבד<ref></ref>.

==ראו גם==
* רפואה אלטרנטיבית
* טיפול תרופתי עצמי
*

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.health.gov.il/LegislationLibrary/health-mazon31A.pdf תקנות בריאות הציבור (מזון) (תוספי תזונה), התשנ"ז-1997], באתר משרד הבריאות
*
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
ג'ון אוהנלון

ג'ון אוהנלון (באנגלית: John O'Hanlon; 23 באפריל 1876 – 20 בפברואר 1960) היה שחמטאי אירי.

== קריירה ==
אוהנלון זכה תשע פעמים באליפות השחמט של אירלנד. בפעם הראשונה בשנת 1913 ובפעם האחרונה בשנת 1940. הוא גם שיחק באליפות בריטניה שם חלק מקום 8–9 בתחרות אוקספורד בשנת 1910 וחלק מקום 7–9 בתחרות סטרטפורד בשנת 1924; בשתיהן ניצח הנרי ארנסט אטקינס.

אוהנלון חלק מקום ראשון עם מקס אויבה בתחרות ברודסטיירס בשנת 1921, הגיע למקום השמיני בתחרות הייסטינגס 1921/22 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום 1–3 עם מרסל דושאן וויטלי הלברשטט בתחרות בדרום צרפת בשנת 1928 והגיע למקום ה-12 בתחרות ניס בשנת 1930 (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר).

אוהנלון השתתף בנבחרתה האולימפית של אירלנד במספר אולימפיאדות, אך ללא הצלחה יתרה.

==השתתפות באולימפיאדות==
ג'ון אוהנלון השתתף ב-2 אולימפיאדות השחמט כחלק של קבוצת אירלנד.
{| class="sortable wikitable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || קבוצה|| מד יכולת|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1935||3 ||אירלנד|| ||1.5 מ-19||0+ 3= 16-||7.9|| 20 קבוצתי
|-
| 1939||1 ||אירלנד|| ||1 מ-5||1+ 0= 4-||20|| 23 קבוצתי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.olimpbase.org/players/ddrph73e.html תוצאות ג'ון אוהנלון באולימפיאדות השחמט] מאתר olimpbase.org
* [http://www.olimpbase.org/1924x/1924ec.html תוצאות אוהנלון במוקדמות 1924]
* [http://www.olimpbase.org/1924x/1924fb.html תוצאות אוהנלון בבית הניחומים 1924]
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S094378000000141000000000021310100 מידע כללי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים אירים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אירים שנולדו במאה ה-19
קטגוריה:אירים שנפטרו ב-1960
ru:О'Хэнлон, Джон
הפארין

יחידת מבנה בהפארין
הפארין (באנגלית: Heparin) הוא גליקוזאמינוגליקן הקשור למספר רב של קבוצות סולפט. להפארין יש צפיפות מטען שלילית הגבוהה ביותר מכל מולקולה ביולוגית ידועה. נעשה בו שימוש נרחב בהזרקה כחומר נוגד קרישה וביצירת משטחים נוגדי קרישה בציוד רפואי. הפארין רפואי מסונתז מרקמות של חזירים ופרות.

באבולוציה, ההפארין נשמר בבעלי חיים מגוונים ביניהם חסרי חוליות שאין להם מערכת קרישה כמו לבני האדם. לכן, משוער כי בגוף האדם הפארין משמש לתפקידים אחרים ולא לקרישה. רוב ההפארין בגוף נשמר בתאי פיטום והוא מופרש למחזור הדם רק בשעת פציעה. ייתכן ומדובר במנגנון המגן מפני חדירת גורמים מזהמים.

בשנת 2024 גילו צוות מדענים אוסטרלי קנדי ובריטי כי ההפארין מועיל לניטרול ארס של נחש קוברה וכי הוא יכול להציל חיים רבים באזורים אלו שאין להם גישה לנסיוב הארס מנטרל - הטיפול המקובל עד כה.<ref></ref>

==ראו גם==
*הפאראן גופרתי

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גליקוזאמינוגליקנים
מבצר סמאיפאטה

250px
מבצר סמאיפאטה (בספרדית: Fuerte de Samaipata) שוכן במחוז סנטה קרוס בבוליביה, כ־120 ק"מ דרומית־מערבית לסנטה קרוס. המבצר ממוקם במורדותיהם המזרחיים של הרי האנדים, בגובה 1,970 מטר מעל פני הים. פירוש שמו בקצ'ואה: "מקום מנוחה בין ההרים". ב־1951 הכריזה עליו ממשלת בוליביה כאתר לאומי, ובשנת 1998 הוכרז כאתר מורשת עולמית.

אף שהוא מכונה "מבצר", הוא לא שימש ככזה, והוא זכה לכינוי בציבור הרחב בשל מיקומו בראש גבעה. בפועל, שימש סמאיפאטה כמקום בעל חשיבות טקסית־דתית בתקופה הפרה־קולומביאנית, וייתכן כי היו לו גם שימושים בתחום האסטרונומיה.

הראשונים לקיים פעילות דתית בסמאיפאטה הם בני המוחוקויה, בסביבות שנת 300, והם גם היו הראשונים לחצוב בסלע. בתקופה מאוחרת יותר, המקום שימש כבירת מחוז של אימפריית האינקה, והוא אף סימן גבולה המזרחי בשיא התפשטותה. השפעת בני האינקה ניכרת בכיכר המרכזית שסביבה מבני ציבור, האופיינית לעריהם, ובטראסות שהיו בסביבה.

==המבנים==
סמאיפאטה מורכב משני חלקים עיקריים. החלק הראשון כולל סלע חצוב שאורכו 250 מטר ורוחבו 60 מטר, שהוא ככל הנראה הפטרוגליף הגדול בעולם. בסלע, שסוגו אבן חול, נחצבו גם ציורים בדוגמות יגוארים, נחשים, פומות וכן צורות גאומטריות שונות. בחלק השני, דרומית לסלע, שכנו מבני המגורים והמבנים האדמיניסטרטיביים.

בני האינקה הקימו שלוש במות גדולות מדרום לסלע, העיקרית שבהן, ה־Kallanka, בגודל 68×16 מ', בגובה 12 מטר, ועובי בסיסי הקירות התומכים בה 1.4 מטר. מערבית ל־Kallanka במה נוספת, הידועה כ־Akllawasi, ועליה 12 מבנים בצורת האות H. מבנים אלה טרם נחקרו, אך על פי המסורת המקומית נמצאו בהם שריד בגדי נשים. ככל הנראה מדובר בשרידי אריגים ששימשו למטרות פולחן. על הבמה השלישית שבעה בתים, שתחתיהם נמצאו שרידים להימצאותם המוקדמת יותר של המוחוקויה.

==סמאיפאטה בעידן הספרדי ואילך==
לא ברור מתי השתלטו הספרדים על סמאיפאטה. מלכות המשנה של פרו התפשטה לאזור בשנות ה־60 של המאה ה־16, אך ייתכן שבשל חשיבותו האסטרטגית, הוא נכבש עוד קודם לכן, לאחר הקמת העיר פוטוסי בסמוך למרבצי הכסף שבסרו ריקו ב־1546.

עם הקמת עיירה חדשה באותו שם 8 ק"מ למרגלות המבצר במאה ה־16, הוא ננטש, וצמחייה החלה לכסותו. חוקרים החלו לגלות בו עניין החל מסוף המאה ה־18. מאז שנות ה־60 נערכו בסמאיפאטה חפירות ארכאולוגיות, ומ־1992 במיוחד בידי חוקרים מאוניברסיטת בון.

הפסבדו־מדען השווייצרי אריך פון דניקן ביקר בסמאיפאטה פעמיים, ותיאר את המקום בספרו "מרכבות האלים". פון דניקן סבר שהסלע הגדול שימש כמנחת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אינקה
קטגוריה:בוליביה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:בוליביה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:בוליביה: מבנים
אגם קרקול

קרקול (באנגלית: Karakul Lake; בקירגיזית: Каракөл; בסינית: 喀拉库勒湖) הוא אגם בקצה המערבי של סין.

אגם קרקול (משמעות השם בקירגיזית: האגם השחור) ממוקם במחוז שינג'יאנג, ברמת פמיר, בגובה 3,600 מטר, במרחק 200 קילומטרים מקאשגאר, בירת האויגורים. האגם נמצא בחלק העליון של רמת פמיר, בקרבת הרי פמיר, ואורכו 33 ק"מ מצפון לדרום ו־24 ק"מ ממזרח למערב. שטחו הוא 380 קמ"ר. אי גדול ממוקם במרכזו של האגם ומחלק אותו לשני חלקים. המים בקרקול מלוחים. בקיץ טמפרטורת המים מגיעה ל־12 מעלות צלזיוס, ובחורף היא יורדת לאפס והאגם מכוסה בקרח שעוביו מטר. מהאגם ניתן לראות את ההרים המקיפים את הרמה, ובהם טיין שאן והרי קונלון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

[[הר קונגור ואגם קרקול בסין|ימין|]]

קרקול
קטגוריה:שינג'יאנג
קינגפישר (אונייה)

קינגפישר (Kingfisher) הייתה אוניית מפרש עם מנוע עזר, ממעט ספינות הצי העברי המתהווה בימיו הראשונים. עם עיקול הספינה על ידי משטרת המנדט נמכרה ליהודים ונרשמה תחת השם "ציפור הקרח" בנמל יפו שבפלשתינה-א"י כנמל בית, ופעלה בשנים 1932–1933. מאז נרכשה שימשה את בית הספר הימי יומי ואת "בית"ר הימית" ללימודי ימאות ושיט בשילוב דיג.

==תולדותיה==
האונייה הייתה בבעלות ערבים שהשתמשו בה להברחת סחורה גנובה ונתפסה בידי שוטרי מכס המנדט הבריטי והועמדה למכירה. היא נרכשה על ידי פעילים מהתנועה הציונית שגייסו כסף בקרב אמידי היישוב במטרה להקים צי עברי. מאיר גורביץ, ראשון מייסדי האגודה הימית "זבולון" היה נחוש להכשיר ימאים עבריים ופעל לרכישתה. האונייה נרשמה בשמה העברי 'ציפור הקרח'.

גורביץ סבר כי אוניית לימוד תייצר הכנסה עצמית מדיג תוך כדי לימודי תורת הימאות והשיט. בחזונו ראה ימאים עברים מתפרנסים מהים, מייצרים מקומות עבודה נוספים, ותורמים בכך להתפתחותו הכלכלית של היישוב. היה זה ניסיון להמשיך ולקיים את בית הספר הימי יומי של האגודה הימית 'זבולון'. ציפור הקרח הועמדה לרשות תלמידי בית הספר עד שנסגר 'זמנית' מחוסר אמצעי מימון ובשל לחץ הפיכתו ל"מועדון שיט וספורט עממי עם בית ספר ערב לימאות".

רב החובל אריה באייבסקי ממייסדי "זבולון", שימש בה כמפקד וכמורה לימאות ולשיט וכראש קבוצת הדיג כשותפו של גורביץ בכיבוש הים. באייבסקי, שהיה בעל חזון להקמת צי עברי במזרח התיכון, היה רוסי שערק מחיל הים הרוסי בו שירת על אוניית הקרב אברורה ובהמשך, אחרי שרות על אונייה אחרת עלה ערק ולאחר תקופה עלה לארץ ישראל בה נישא והתגייר. הוא ראה בכיבוש העבודה בים ניצול משאבי טבע שיביא לחיסכון גדול למשק העברי ביישוב, ולשחרור הסחר הימי העברי מתלותו בימאים ובכלי שיט זרים. תחת פיקודו כאיש תנועת בית"ר, עסקה האונייה גם בהבאת מעפילים והפליגה הלוך ושוב בציר ביירות-חיפה-יפו.

ציפור הקרח הייתה בבחינת ניסיון הצלה של משימת כיבוש הים, אך לאסונם של היזמים ומפעילי האונייה, נשארה ברשותם רק חודשים ספורים ונטרפה בליל סערה על סלע אנדרומדה בחג פורים שנת 1933. על פי ההשערה לא נקשרה כיאות לרציף הנמל. אחרים סבורים שחבלי הקשירה לרציף הותרו מהמעגן בנמל יפו בפעולת חבלה מכוונת.

==לקריאה נוספת==
* ירמיהו הלפרין, תחיית הימאות העברית, (עורך: אפי מלצר), רעות: אפי מלצר בע"מ-מחקר צבאי, עיתונאות והוצאה לאור, 2001.
* אנציקלופדיה תדהר, "אריה באייבסקי" - עמודים 3603-4 ארכיון עיריית תל אביב.
* יעל ויילר ישראל, "אגדת האחים אליהו: מסורת, רפואה ושליחות ציבור", האומה, 169, סיון תשס"ח 2008, עמ' 96-81.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:כלי שיט בתקופת היישוב
אפורימק

נהר האַפּוּרימָק (בספרדית: Río Apurímac) הוא המקור המרוחק ביותר לנהר האמזונס.
== גאוגרפיה ==
מקור האמזונאס, כפי שאומת בשנת 2001, הוא במוצא נהר האפורימק בהר נבאדו [[מיסמי (Nevado Mismi) בשלשלת הרי האנדים, כ-700 ק"מ מדרום־מזרח ללימה, פרו]]
מקור נהר האפורימק הוא במים המגיעים מהקרחון שבפסגת נבאדו מיסמי, הר בגובה 5,597 מטרים הנמצא במחוז ארקיפה שבפרו. תחילתו בשרשרת ההרים שבדרום-מערב פרו, 10 ק"מ מהכפר קאיומה, ופחות מ-160 ק"מ מחוף האוקיינוס השקט.

הנהר זורם בעיקר בצפון-מערב קוסקו, בתוך ערוץ בעומק 3,000 מטרים, כפול מעומקו של הגרנד קניון בארצות הברית. מתוך ששת הניסיונות לעבור את הנהר לכל אורכו, רק שניים צלחו.

לאחר 730 ק"מ, נהר האפורימק מתחבר עם נהר מנטארו והופך לנהר אנה. לאחר מכן הוא מתחבר אל נהר פרניה ומשם לנהר טמבו. כאשר הטמבו מתחבר עם נהר אורובמבה, הם הופכים לנהר אוקיאלי, הנשפך לנהר האמזונס. ניתן להגיע אל נהר האפורימק בדרך צרה והררית, בנסיעה מהעיר קוסקו.

הנהר הוא אתר מצוין לרפטינג בדרגות 3 עד 5.

==קישורים חיצוניים==

* [http://todos.co.il/index.php?/gallery.php?id=1225402citydetails תמונות מנהר האפורימק]
* 

קטגוריה:פרו: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
דער פריינד

לוגו כתב העת
דער פֿרײַנד (נכתב גם פְרַיינְד; יידיש: "הידיד") היה עיתון יומי ביידיש שראה אור באימפריה הרוסית. העיתון נוסד בשנת 1903 על ידי שאול גינזבורג בסנקט פטרבורג, שבה יצא לאור עד לשנת 1908, אז עבר לוורשה והמשיך להתפרסם בה עד לשנת 1913.

על אף שקדמו לו עיתונים ביידיש, היה "דער פֿרײַנד" הראשון שראה אור באימפריה הרוסית, והיווה תקדים מבחינת היקף קוראיו, וסימן את הדרך לעבר תרבות היידיש התוססת שבין מלחמות העולם.

העיתון עשה את צעדיו הראשונים באווירה ציונית מתונה – עמדה אשר אינה עומדת בקנה אחד עם ההנחה הקונוונציונלית שהיידישיסטים באשר הם נטו חסד לערכי הבונד דווקא.

במהלך מהפכת 1905 והפוגרומים אשר ליוו אותה, הפך העיתון כיוון ואימץ עמדה שמאל-רדיקלית, אשר תמכה במהפכנים הרוסים. ב-12 בדצמבר 1905 הופסקה הוצאתו ידי השלטונות, אך הוא המשיך לצאת במשך ארבעה חודשים תחת השם "דאָס לעבן", שמו של מדורו הספרותי.

בשנת 1909 עבר העיתון לוורשה.

עם עורכי העיתון נמנה הסופר אלתר קציזנה.

העורך הראשון של המדור הספרותי בעיתון היה העיתונאי ד"ר יוסף לוריא, אשר פרש ממנו כאשר מגמת העיתון הפכה שמאל-רדיקלית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://web.nli.org.il/sites/JPress/Hebrew/Pages/DFR.aspx דער פריינד] באתר הספרייה הלאומית
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/?action=tab&tab=browse&pub=DFR דער פריינד] באתר עיתונות יהודית היסטורית (גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון)
* סקוט אורי (Ury), 
* 
* 
* [http://yiddish-periodicals.huji.ac.il/RusisheImperye/FrayndPeterburg.html דער פריינד], במפתח עיתונות יידיש של האוניברסיטה העברית בירושלים
* [https://web.archive.org/web/20130103055531/http://leb.nlr.ru/collections/70/%D0%9F%D0%B5%D1%80%D0%B8%D0%BE%D0%B4%D0%B8%D1%87%D0%B5%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B5%20%D0%B8%D0%B7%D0%B4%D0%B0%D0%BD%D0%B8%D1%8F#scope=collection&sid=70&lid=173 דער פריינד], האוסף האלקטרוני של הספרייה הלאומית של רוסיה
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: עיתונים
קטגוריה:1903 ברוסיה
הטרדה מאיימת

הטרדה מאיימת (באנגלית: Stalking, סְטוֹקינג) היא התנהגות המורכבת ממגוון פעולות שתכליתן לרדת לחייו של אדם, לערער את ביטחונו העצמי, לשבש את שגרת חייו ולגרום לו לחוש ניצוד, בעיקר בדרכים שונות של הפחדה . התנהגות זו עלולה להסתיים בפגיעה ברכושו, בנפשו ובגופו של הקורבן, ועל כן היא נתפסת כהתנהגות בעלת פוטנציאל מסוכנות גבוה.

הטרדה מאיימת מהווה עבירה פלילית על פי חוקיהן של מדינות רבות, ובהן ארצות הברית, קנדה, יפן, ובריטניה, וכן מהווה עוולה אזרחית ונזיקית בחלק מהמדינות כגון בריטניה וגרמניה.

במדינת ישראל החוק העוסק בעבירה זאת הוא חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"ב-2001, המגדיר הטרדה מאיימת: "הטרדתו של אדם בידי אחר בכל דרך שהיא או נקיטת איומים כלפיו, בנסיבות הנותנות בסיס סביר להניח כי המטריד או המאיים עלול לשוב ולפגוע בשלוות חייו, בפרטיותו או בחירותו של האדם או כי הוא עלול לפגוע בגופו". החוק מאפשר לבית המשפט להוציא צו מניעת הטרדה מאיימת. הפרת הצו מהווה עילת מעצר של המפר על ידי המשטרה, וכמו כן מהווה עבירה בפני עצמה - עבירה של "הפרת הוראה חוקית" לפי סעיף 287(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977.

==ראו גם==
* סייבר-סטוקינג

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Orit Kamir, Every Breath You Take; Stalking Narratives and the Law, U. of Michigan Press, 2001
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פרטיות
קטגוריה:אלימות במשפחה
באמאלכי

כת הבאמלאכי (באנגלית: Bamalaki) הייתה כת נוצרית פרוטסטנטית באוגנדה שפרשה בשנת 1913 מהכנסייה הרשמית בשל דבקות חבריה במצוות המקרא שאינן מקוימות על ידי הנוצרים.

הכת, שנקראת על שם מייסדה, מלאכי מוסאג'קאווה (Malaki Musajakawa) הצליחה לסחוף רבים באוגנדה ובשנת 1921 היו בה כ-100,000 חברים.
בין חברי הכת היה סמיי קאקונגולו, מצביא משבט הבוגנדה אשר לאחר מכן הקים את קהילת האבאיודאיה שמקיימת אורח חיים יהודי.

==עקרונות הכת==
הכת מסתמכת על מצוות מקראיות שנשכחו או הודחקו על ידי הנצרות ובהן:
* שמירת יום השבת ככתוב בתורה ודרישה להכרה רשמית ביום זה כיום מנוחה.
* איסור אכילת חזיר.
* איסור על הסתייעות ברופאים או שימוש בתרופות – האל הוא המושיע את האדם בעת מחלה ואסור לנסות להשפיע על תוצאות מעשיו. עיקרון זה נשאב מספר דניאל, פרק ג', שבו הקב"ה מציל אדם מאש התופת ולכן, אם ירצה יציל גם את החולה ביותר. 
:עמוד תווך נוסף לעיקרון זה נמצא בספר ירמיהו: "עֲלִי גִלְעָד וּקְחִי צֳרִי בְּתוּלַת בַּת מִצְרָיִם לַשָּׁוְא הרביתי [הִרְבֵּית] רְפֻאוֹת תְּעָלָה אֵין לָךְ".
* התרת פוליגמיה בטענה שאברהם אבינו נשא מספר נשים.

==מתח עם השלטונות==
התנגדותם של חברי הכת לחסן את הבקר מפני מגפות גרמה למאבקים קשים בינם לבין השלטונות הבריטיים באותה תקופה. ב-1926 הוגלה מאלכי לצפון אוגנדה ומת שנה לאחר מכן לאחר שביתת רעב.

== לקריאה נוספת ==
* עודד, אריה. יהדות בתוככי אפריקה, ירושלים - האגודה לידידות ישראל-אפריקה. 2003

==הערות שוליים==

קטגוריה:דתות מונותאיסטיות
קטגוריה:אוגנדה: דמוגרפיה
ארץ בראשית

ארץ בראשית הוא סרט-טבע תעודי ישראלי וסרט הטבע הישראלי הראשון באורך מלא, והראשון שהופץ באופן מסחרי. הסרט בוים על ידי משה אלפרט, הופק על ידי אפיקים הפקות ויצא לאקרנים בשנת 2010.

הסרט הופק במשך 18 שנה, ומתמקד במספר בעלי חיים: זוג חתולי ביצות באזור הכנרת, זוג זאבים ברמת הגולן ועדר יעלים במדבר יהודה לצד בעלי חיים ממינים אחרים וצילומי נופים. הוא עוקב אחריהם במשך שנה, החל מתקופת הייחום וההזדווגות בסתיו ובחורף, דרך היוולדם של הצאצאים באביב, ועד ליציאתם לדרך חדשה בסוף הקיץ. במקביל, נראים גם בעלי חיים אחרים החיים בארץ ישראל או פוקדים אותה, ובהם טורפים, מכרסמים, עופות, זוחלים וחרקים.

אלפרט ביים וצילם את הסרט. הוא מלווה בקטעי קריינות של ירון לונדון, שכתבו אפרים סידון ועידית חכמוביץ, וכן בקטעי מוזיקה שהלחין אורי אופיר בביצועה של התזמורת הסימפונית ירושלים וכן בשירים של אחינועם ניני וגילי דור.

== ראו גם ==

*סרטים וסדרות אודות החי בארץ ישראל

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.afikimproductions.com/Site/pages/inPage.asp?catID=44 ארץ בראשית] באתר "אפיקים הפקות"
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטי טבע
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטים על זאבים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2010
אלבטרוס צהוב-חרטום

אלבטרוס צהוב-חרטום (שם מדעי: Thalassarche chlororhynchos) הוא עוף ימי גדול השייך למשפחת האלבטרוסיים. בעבר נקרא בשם זה גם האלבטרוס צהוב-החרטום ההודי, אולם מאוחר יותר הם פוצלו למינים נפרדים (שמו המדעי של המין ההודי: Thalassarche carteri). ניצויו הוא בעיקר בצבעי שחור ולבן, צבע ראשו אפור, ומסביב לעיניו כתמים גדולים. הקצוות התחתונים של כנפיו הם בצבע שחור. צבע ראשו כהה יותר מזה של מקבילו ההודי, וכך גם נהוג להבדיל ביניהם. הוא קטן יותר מחבריו לסוג - "Thalassarche" - וכנפיו צרות יותר.

אלבטרוס צהוב-חרטום נוהג לקנן על איים במרכז האוקיינוס האטלנטי. לכן לעיתים הוא נקרא "אלבטרוס צהוב-חרטום אטלנטי", להבדילו ממקבילו ההודי. הוא מקנן באיים כדוגמת טריסטן דה קונה, האי גוף ועוד. הקינון הוא במושבות, ואת קניו נוהג להקים בסבכי שיחים או בינות עצים נמוכים והם עשויים מבוץ וחומרים צמחיים. הנקבה מטילה ביצה אחת בלבד.
באזורים הימיים האלבטרוס נפוץ בדרום האוקיינוס האטלנטי לרוחבו, החל מדרום אמריקה ועד אפריקה. 

מין זה ניזון מדיונונים, דגים וסרטנים.

מצב השימור שלו הוא בסכנת הכחדה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.birdlife.org/datazone/search/species_search.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=3965&m=0 גיליון עובדות] באתר BirdLife International

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
צהוב-חרטום
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:עופות האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:עופות האיים הסאב-אנטארקטיים
Birdland (מועדון ג'אז)

נגן הג'אז [[לואי ארמסטרונג בהופעה במועדון ה־Birdland]]
Birdland (בעברית: בירדלנד בתרגום חופשי "ארץ הציפור", או "ארץ הציפורים") הוא מועדון ג'אז ניו יורקי שהוקם לראשונה ב-15 בדצמבר 1949. המועדון המקורי היה ממוקם בין רחוב 52 ורחוב 53 במנהטן. המועדון נסגר ב-1965 עקב עלייה בדמי השכירות, ונפתח מחדש ב-1979 ללילה אחד. תחייתו החלה ב-1986 עם פתיחת מועדון שני באותו שם, באזור ברודוויי לא רחוק מהמיקום המקורי.

== שם המועדון ==
המועדון הוקם על ידי מוריס ואירווינג לוי, כאשר המוזיקאי שהיה בראש היוזמה, ולאחר מכן שימש כמוביל האמנותי של המועדון היה סקסופוניסט האלט צ'ארלי פארקר. בעלי המקום בחרו את השם על פי כינויו של פארקר - Bird, שנודע בשם הזה בשל סגנון החיים החופשי שבחר לעצמו מגיל צעיר.

על שלט הניאון שבכניסה למועדון היה כתוב "בירדלנד פינת הג'אז של העולם". נושא השם נמשך גם בפנים - המועדון היה מעוצב בצורה של כלוב ענק.

השם "בירדלנד" מופיע באינספור אזכורים, החל מהאלבום של שליחי הג'אז "לילה בבירדלנד" דרך אלבומים נוספים של ג'ון קולטריין, קני דורהם ועוד, ועד אזכורים בשירים של הלהקה U2. ההתייחסות המפורסמת ביותר היא בסטנדרט של ג'ורג' שירינג "Lullaby of Birdland" (שיר ערש בבירדלנד) אשר הפך אחד מהסטנדרטים המפורסמים והמנוגנים ביותר בג'אז. ללהקת Weather Report קטע בשם Birdland באלבום Heavy weather מ-1977, שהוא הקטע המוצלח ביותר מבחינה מסחרית של הלהקה. הקטע בוצע בגרסת כיסוי על ידי מנהטן טרנספר ב-1979, וזכה לפרס גראמי.

== המועדון המקורי ==
למועדון היה מקום חשוב בפיתוח סוגות הבי בופ וההארד בופ. כאמור רבים הקליטו שם, כולל ארט בלייקי עם שליחי הג'אז בתחילת דרכו של ההרכב (1954). בין המופיעים הקבועים של המועדון, מלבד פארקר, אפשר למנות את דיזי גילספי, ת'לוניוס מונק, באד פאוול, מיילס דייוויס, סטן גץ, לסטר יאנג ורבים אחרים.

== ההקמה מחדש ==
ה"בירדלנד" אשר קיים כיום הוקם לראשונה בברודוויי, בשנת 1986, אך עבר לרחוב 44. במקום ניגנו מוזיקאים מובילים מעולם הג'אז העכשווי, וכן מתחומים משיקים. בין הנגנים ניתן למנות את: לי קוניץ, מייקל ברקר, פט מתיני, דיאנה קראל, דייב הולנד, רג'ינה קרטר וכן טיטו פואנטה. תזמורת הג'אז של הפסנתרנית טושיקו אקיושי הופיעה שם בפעם האחרונה על במה. אקיושי ניגנה גם במועדון המקורי, כמה עשורים מוקדם יותר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: מועדוני ג'אז ומוזיקה קלה
קטגוריה:בי בופ
קטגוריה:ניו יורק: תרבות
תגובה אלדולית

מנגנון תגובה אלדולית בסביבה חומצית (למעלה) ובסיסית (למטה)
תגובה אלדולית (או דחיסה אלדולית) היא תגובה כימית בין שני קרבונילים המתרחשת בסביבה בסיסית או חומצית ומובילה ליצירת בטא-הידרוקסי-קטון, או "אלדול". בסביבה בסיסית, התגובה מתרחשת לאחר יצירת אניון אנולט, כתוצאה מיציאת פרוטון מפחמן אלפא לקרבוניל. האנולט מבצע התקפה נוקלאופילית על קרבוניל במולקולה אחרת ובכך מוביל לפתיחת הקשר הקרבונילי לכהל וליצירת קשר פחמן-פחמן. בסביבה חומצית מתקיים שיווי משקל אנול-קטון, והאנול הוא שתוקף את הפחמן הקרבונילי במולקולה שנייה, לאחר שהקרבוניל עבר פרוטונציה.

התגובה האלדולית עשויה להמשיך ולהוביל ליציאת מים ולאלימינציה של הכהל ליצירת קשר כפול. על כן נחשבת תגובה זו לתגובת דחיסה.

התגובה התגלתה לראשונה על ידי אלכסנדר בורודין ב-1872.

המבנה של האלדול, תוצר התגובה, שכיח בחומרי טבע רבים, כולל רבים המשמשים כתרופות. על כן חשיבותה של תגובה זו בסינתזה כימית היא רבה. 

==קישורים חיצוניים==

אלדולית
קטגוריה:כימיה אורגנית
תגובת דחיסה

תגובת דחיסה או קוֹנדֶנסָציה, היא תגובה כימית בה נוצר קשר כימי חדש תוך פליטה של מולקולה קטנה. על פי רוב, התגובה היא בין שתי מולקולות נפרדות, והמולקולה הקטנה היא מים (במקרה זה התגובה נקראת גם תגובת עיבוי), אמוניה או חומצה כלורית. תגובות הדחיסה נפוצות בטבע, למשל בעת יצירת קשר פפטידי, בעת יצירת טריגליצריד מגליצרול ומשלוש חומצות שומן, בעת צירוף סוכר פשוט לפחמימה או באסטריפיקציה של כהל וחומצה קרבוקסילית.
==קישורים חיצוניים==

* 

דחיסה
תגובת התמרה

תגובת התמרה היא תגובה כימית בה קבוצה כלשהי הנמצאת על גבי המולקולה מוחלפת בקבוצה אחרת. ישנם ארבעה סוגים עיקריים של תגובות התמרה: התמרה רדיקלית, התמרה נוקלאופילית מסדר ראשון, התמרה נוקלאופילית מסדר שני והתמרה אלקטרופילית.

== התמרה רדיקלית ==
תגובת התמרה רדיקלית כוללת רדיקלים. דוגמה לכך היא תגובת הונסדיקר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

התמרה