OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Gag Order

Gag Order הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קשה. האלבום יצא לאור ב-19 במאי 2023, על ידי חברות התקליטים RCA רקורדס וקימוסבי רקורדס.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==רקע והכרזה==
ב-25 באפריל 2023, הכריזה קשה על צאת אלבומה האולפן חמישי הנקרא Gag Order.<ref></ref> האלבום כולו הופק על ידי ריק רובין.<ref></ref> שם האלבום משקף את המצב בו קשה נתונה עקב התיק המשפטי המתמשך נגד המפיק ד"ר לוק, מה שמשאיר אותה לא מסוגלת לדברת או להגיב בנושא.<ref></ref> הפרויקט שכותרתו "פוסט פופ" ו"גירוש שדים רגשי", מציג את קשה כהכי חשופה ופגועה מכל אלבומיה.<ref></ref> במהלך ראיון למגזין "רולינג סטון", קשה חשפה שהוצאת האלבום מרגישה כמו "ללדת את הדבר הכי אינטימי" שיצרה אי פעם, תוך שהיא מציינת את החרדה שהייתה לה במהלך מגפת הקורונה וחוויות רוחניות של שלוש השנים הקודמות כהשפעות העיקריות עליה. לדבריה, האלבום מכיל את כל התחושות "של כעס, של חוסר ביטחון, של חרדה, של אבל, של כאב, של חרטה". באלבום ישנם הופעות אורח כוללות את אמה פב סברט ואת אחייניתה בת ה-8 לונה בשיר "Only Love Reprise".<ref></ref>

==קידום והוצאה==
בחודשים שקדמו ליציאת השיר, קשה חשפה חלקים מהשיר למעריצים. בתחילת 2023, היא הזרמה בשידור חי חלקים מכמה שירים בעמוד האינסטגרם שלה, וכן הוציאה גרסאות של השרים "Eat the Acid" ו-"Fine Line" לעמוד ה"סאונדקלאוד" שלה, לאחר מספר ימים הוסרו השירים.<ref></ref>

ב-17 במאי 2023, יצא לאור הסינגל השלישי, "Only Love Can Save Us Now".<ref></ref>

== רשימות סוף שנה ==
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|רולינג סטון
|100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2023
|24
|<ref name=":02"></ref>
|}

==רשימת רצועות==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Gag Order
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!rowspan="2" |כלל העולם
|19 במאי 2023
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט
|RCA • קימוסבי
|<ref>Release formats for Gag Order on April 25, 2023:
* 
* 
* 
* 
* </ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2023
קטגוריה:אלבומי קשה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
קטגוריה:אלבומים שהושפעו בעקבות מגפת הקורונה
בית הקברות הצבאי בחיפה

בית הקברות הצבאי בחיפה שוכן ליד הכניסה המערבית לעיר. הוא השלישי בגודלו בישראל מבחינת מספר החללים הטמונים בו – 1,780.

==בית הקברות==
בית הקברות ממוקם בפאה הצפון-מערבית של מתחם בתי הקברות של חיפה בחוף הכרמל, ממערב לרכס הכרמל.

ראשיתו של בית הקברות הייתה בחלקה שהוקצתה בתחילת 1948 בשולי בית הקברות האזרחי של העיר לקבורת הנופלים במערכה החדשה שהחלה אז – מלחמת העצמאות. קבורים בה במעורב אזרחים וחללים שהוכרו כחיילים לאחר מותם. על קברי האזרחים מונחות כריות מצבה בתבנית צבאית, שעליהן חרותים שמותיהם בלבד.

מתחם בית הקברות הוא צר וארוך, ומשתרע לאורך של כ-380 מטר מצפון לדרום וכ-45 עד 100 מטר ממזרח למערב. מעבר סלול להולכי רגל במרכז וכביש פנימי במערב מתמשכים לכל אורכו.

חלקת מלחמת העצמאות ממוקמת כיום בעברו המזרחי של האתר, ובה טמונים כ-280 חללים (לא כולל אזרחים). החלקות האחרות בבית הקברות הוקמו מצפון, ממערב ומדרום-מערב לה.

בפינה הצפון-מזרחית של האתר ממוקמת חלקה שבה נקברו בקבר אחים חללים מאסון המשחתת אילת באוקטובר 1967. לידה מוצבת מצבת זיכרון לצוללת דקר, שאבדה בים התיכון בינואר 1968.

רחבת הטקס בבית הקברות ממוקמת מעט מצפון למרכזו, ליד חלקת תש"ח. על פי המסורת מנהל חיל הים את טקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל המתקיים בבית הקברות ומציב את חייליו למשמר הכבוד בטקס.

עשרות מהחללים הקבורים בבית הקברות עוטרו בעיטורי מערכת הביטחון.

==גלריה==
<gallery widths="250px" heights="250px" perrow="2">
תמונה:YR-HMC-12.9.22-34.jpg|חלקת תש"ח
תמונה:חלקת נעדרי המשחתת אחי אילת שנפלו ב-1967. בית הקברות הצבאי בחיפה (1).jpg|חלקת חללי המשחתת אילת
תמונה:YR-HMC-GR-1.jpg|המעבר המרכזי בבית הקברות
תמונה:YR-HMC-12.9.22-21.jpg|רחבת הטקסים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.izkor.gov.il/en_ad48e1ba5bb616b0b6f0106136d78bff בית הקברות], באתר יזכור

==הערות שוליים==

חיפה
צבאי
יוז'ף גאטי

יוז'ף גאטי (בהונגרית: József Gáti; בודפשט, 24 במאי 1915 – בודפשט, 21 באפריל 1998) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-הונגרי עטור פרסים זוכה פרס אוזי, פרס האמן המצטיין, פרס האמן הדגול, מורה למשחק.

==קורות חיים==
יוז'ף גאטי נולד במשפחה יהודית ולאחר לימודיו התיכוניים סיים את האקדמיה לאמנויות ב-1934 (שמה היום האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע). באוקטובר 1932 ערכה האקדמיה הלאומית לאמנויות דרמטיות טקס אבל, שבו תלמיד דיקלם - כפי שדיווחה אחד העיתונים - "בפאטוס רב" - את שירו של המשורר הלאומי ההונגרי שנדור פטפי: חיים או מוות. התלמיד היה יוז'ף גאטי, שרבים העריצו את דיקלום שירתו עשרות שנים מאוחר יותר.

== קריירה ==
* בתחילה, הוא היה חבר ב"תיאטרון רויאל" (Royal Színház)
* לאחר מכן ב"תיאטרון כיכר בתלן" (Bethlen téri Színház)
* אחר כך בתיאטרון הלאומי של פץ' (שם גם ביים)
* בשנים 1936-1937 ב"תיאטרון הקאמרי תאליה" (Thália Kamaraszínház)
* מ-1937 בתיאטרון מישקולץ
* בין השנים 1938-1940 ב"תיאטרון תאליה" (Thália Színház)

בהופיעו במחזה המלך אדיפוס בפץ' נכתב עליו:

בתקופת השואה לא היה יכול לעלות על הבמות הכלליות בשל יהדותו והחוקים ה (אנטי)יהודיים, אלא רק בתיאטרון גולדמארק במסגרת פעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך ורק לפני קהל יהודי. הוא הצליח לשרוד את השואה.
* מ-1945 היה חבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט
* מ-1949 בחברת התיאטרון של הרדיו ההונגרי
* מ-1950 בתיאטרון הפיונירים (Úttörő Színház)
* מ-1951 בתיאטרון צבא העם ההונגרי
* מ-1957 בתיאטראות פטפי ויוקאי
* מ-1959 בתיאטרון הלאומי
* משנת 1984 שוב ב-תיאטרון הקומדיה

בשנת 1950 הפך למורה לדיבור ולמשחק באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. אמנות המיצג שלו התאפיינה בסגנון מעודן. ספרו "דיקלום שירה" (A versmondás) ראה אור ב-1965, שהיה אחד הספרים הראשונים שנילווה אליו תקליטור שמע בנוסף לידע התאורטי.

== תפקידי תיאטרון עיקריים ==

== סרטיו ==
=== סרטים עלילתיים ===

=== סרטי טלוויזיה ===

== משחקי רדיו ==
<div class="mw-content-ltr">

== פרסים ==
* פרס האמן המצטיין (1975)
* פרס האמן הדגול (1986)
* פרס אוזה (1994)

== לקריאה נוספת ==
* Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 ([https://mek.oszk.hu/02100/02139/html/sz08/93.html לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרי])
* Magyar nagylexikon VIII. (Ff–Gyep). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 1999. 497–498. o. ISBN 963-85773-9-8 (הלקסיקון ההונגרי הגדול)

== ראו גם ==
* יוז'ף גאטי ב-PORT.hu (בהונגרית)
* Gáti József az Internet Movie Database oldalain
* [https://web.archive.org/web/20091001070101/http://www.filmtortenet.hu/object.ee7a8b2a-a158-4f11-a77f-28933a178ea6.ivy Filmtörténet online]
* [http://archivum.omike.hu/omike/muveszek/gati-jozsef/242 יוז'ף גאטי בדף הפעילות האמנותית של אומיקה]

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
קטגוריה:משתתפי פעילות האומנות אומיקה
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1998
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1915
Ella Baila Sola

"Ella Baila Sola" הוא שיר של ההרכב המקסיקני האזורי אזלבון ארמדו והזמר המקסיקני פסו פלומה. הוא יצא לאור ב-17 במרץ 2023, באמצעות DEL רקורדס ופראג'ין פארליי. השיר נכתב על ידי הסולן של הלהקה פדרו ג'וליאן טובאר. הוא הפך לוויראלי בטיקטוק והפך לשיר המקסיקני האזורי הראשון בהיסטוריה שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100, וכן למקום הראשון במצעד הבילבורד גלובל 200.<ref name="Hot 100"></ref>

==רקע==
הסולן פדרו טובאר תיאר את העבודה עם פלומה כ"כנראה אחד משיתופי הפעולה הטובים ביותר" שלו, שכן הם הסתדרו היטב באולפן, והצהיר כי הוא מעריך את שיתוף הפעולה מכיוון ש"זה הועיל" לשניהם. שני האמנים אף הביעו את הפתעתם מהצלחת השיר.<ref></ref>

== ביקורות ==
=== רשימות ודירוגים ===
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!ארגון
!רשימה
!דירוג
!מקור
|-
|רולינג סטון
|100 השירים הטובים ביותר לשנת 2023
|1
|<ref></ref>
|-
|בילבורד
|100 השירים הטובים ביותר של 2023: בחירות הצוות
|31
|<ref></ref>
|}

==הצלחה מסחרית==
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים הלטיניים האמריקאי ב-15 באפריל 2023, והפך לשיר המקסיקני האזורי הראשון שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100 בשבוע שלאחר מכן, וכן לשיר הראשון של האמנים שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד. הוא הגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100,<ref name="Hot 100 peak"></ref> ולמקום הראשון במצעד הבילבורד גלובל 200 בשבוע שלאחר מכן.<ref name="Global"></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! ארצות הברית (RIAA)
| פלטינה ×4 (לטיני)
|240,000
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד גלובל 200
מבצע סדן

מבצע סדן (באנגלית: Operation Anvil) היה מבצע צבאי בריטי במהלך מרד המאו מאו בקניה ומטרתו הייתה להעביר חשודים מקרב תנועת המאו מאו מניירובי למחנות מעצר ולשמורות. המבצע החל ב-24 באפריל 1954 וארך כחודש, בסופו נשלחו 20 אלף איש למחנות מעצר ו-30 אלף גורשו לשמורות.

== רקע ==
ג'ורג' ארסקין (במרכז) משקיף על פעולות בריטיות נגד מאו מאו. ארסקין היה בעל תפקיד מפתח בהוצאה לפועל של מבצע סדן.
בתחילת שנות ה-50 החלה תסיסה לאומית בקניה שהייתה עד אז מושבה בריטית. ב-1952 החלו פעולות גרילה נגד לבנים ומקומיים מטעם מחתרת המאו מאו. ב-20 באוקטובר הוכרז במושבה מצב חירום והצבא הבריטי החל בפעולות לדיכוי המרד, אולם בחודשים הראשונים, עקב בעיות משמעת, מודיעין ואסטרטגיה לקויה לא הושגה הצלחה משמעותית. תקיפת תחנות משטרה וטבח בכפר לארי שהתרחשו במרץ 1953 הביאו להסלמה חריפה. פעולות של המורדים החלו להתרחש גם בניירובי, בה הייתה אוכלוסייה גדולה של הקיקויו שהיוו חלק גדול מהמאו מאו.

ביוני הגיע לאפריקה ג'ורג' ארסקין במטרה לפקד על הכוחות הבריטיים. הוא החל לבצע רפורמות בצבא והוציא מתקפות נגד המאו מאו. בינואר 1954 נעצר ורוחיו איטוטה, מנהיג מקרב המורדים, שמסר בחקירתו מידע מודיעיני יקר.

== תכנון המבצע ==
ארסקין רצה להעביר ממקומם את כל אנשי הקיקויו, האמבו והמרו מניירובי, אך הממשלה הבריטית דחתה כוונה זו בשל הפגיעה בתושבים ובכלכלה. במקום זאת, תוכנן מבצע שהתבסס על פעולות בריטיות בארץ ישראל בימי המנדט. כהקדמה למבצע, הועברו תקנות שהתירו גירוש ומעצר של אנשים מהעיר לצורך בדיקת הקשר שלהם למאו מאו. לצורך הפעולה הזו הקצו הבריטים ארבעה גדודים. בשבועות שקדמו למבצע נפוצו שמועות בדבר סגר אפשרי בניירובי, וחלק מהמורדים הצליחו לעבור לפאתי העיר, שם לא נלכדו.

== המבצע ==
ב-24 באפריל 1954 בשעה 4:30 בבוקר פתחו הכוחות הבריטיים במבצע סדן וחסמו את כל הכניסות והיציאות מניירובי. במהלך הסריקות, מודיעים עם ברדסים זיהו חשודים והסגירו אותם לבריטים. בתוך 48 שעות נעצרו 206 חשודים. בשבועות אחר כך נעצרו ותושאלו 50 אלף תושבים. למרות המאמצים הבריטיים, מספר רב של מורדים הצליחו להימלט. המבצע הסתיים ב-26 במאי.

== אחרית דבר ==
המבצע היווה נקודת מפנה ביחס הבריטי למאו מאו, ולאחריה נותרו המורדים מבודדים בהרי ניאודרווה וקיריניאגה, ללא גישה לאספקה ולסיוע. בשבועות אחר כך נותרה פעילות המאו מאו בניירובי מינורית, אם כי חלק מהמורדים הצליחו שוב להתבסס בפאתיה, והבריטים החזיקו כוח גדול בעיר. הם ערכו סריקות במחוזות השונים ועקבו אחר התנועה לניירובי וממנה עד אוקטובר.

במהלך המבצע גורשה מניירובי רוב האוכלוסייה המובטלת והנודדת. בחודשים שלאחר המבצע טיפל ביהמ"ש לנוער ב-2,700 אסירים, לעומת 558 בתשעת החודשים שקדמו לכך.

בנוסף, הבריטים פיתחו מערכת לסיווג אסירים. בעלי ציון "לבן" הורשו לשוב לניירובי או לשמורות, וקיבלו אותו מי ששירתו בצבא הבריטי או בממשל הקולוניאלי, ובהדרגה אחרים קיבלו אותו. ציון "אפור" ניתן למי שנחשדו כתומכים פסיביים אשר אין ראיות מספיקות להרשיעם. ציון "שחור" ניתן למי שזוהו על ידי המודיעים או מי שהוגדרו כטרוריסטים שעלולים להיות אלימים. מיעוטם הועמדו לדין, ורובם עברו דרך מחנות עבודה עד שהורשו לגור בשמורות.

== קישורים חיצוניים ==
*
*
* 
* 
* 
* 
*[http://www.britishpathe.com/video/operation-anvil-in-nairobi Operation Anvil newsreel report]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קניה: היסטוריה
קטגוריה:מרידות
קטגוריה:התנגדות לאימפריה הבריטית
קטגוריה:מזרח אפריקה הבריטית
קטגוריה:1954
קטגוריה:1954 בממלכה המאוחדת
סירו גרה

סירו גרה (בספרדית: Ciro Alfonso Guerra Picón; נולד ב-6 בפברואר 1981) הוא במאי ותסריטאי קולומביאני. הוא ידוע בעיקר בזכות סרטו "חיבוק הנחש", משנת 2015, שהיה מועמד לפרס הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-88, וסרטו דובר האנגלית "מחכים לברברים" (2019) בכיכובם של מארק ריילנס, ג'וני דפ ורוברט פטינסון.

הוא כתב וביים את סרטו הראשון "צללים נודדים" ב-2004 בגיל 23. הסרט הוגש למקצה הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-78, אולם הוא לא זכה למועמדות. סרטו הבא "מסעות הרוח" התחרה במסגרת מבט מסוים בפסטיבל קאן 2009<ref name="festival-cannes.com"></ref> ונבחר כהגשה קולומביאנית לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-82; אך גם הוא לא נבחר.

סרטו "חיבוק הנחש" משנת 2015 הוקרן במדור שבועיים של הבמאים בפסטיבל קאן 2015,<ref name="Quinzaine"></ref><ref name="Variety"></ref> שם זכה בפרס CICAE. הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבלי הסרטים הבינלאומיים של אודסה ולימה, שם הוא גם קיבל פרס מיוחד מוועדת המבקרים. הסרט היה גם מועמד לפרס הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-88, וזהו הסרט הקולומביאני הראשון שקיבל מועמדות לאוסקר.<ref name="88nom"></ref>

ב-22 בנובמבר 2017, נטפליקס הזמינה להפקה את המיני סדרה "Green Frontier, הסדרה" מבוססת על רעיון מקורי של דייגו רמירז שרמפ וג'ני סבאלוס מ-Dynamo Producciones.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> גרה רשום כמפיק בפועל של הסדרה, לצד דייגו רמירז שרמפ, אנדרס קלדרון, חורחה דוראדו וכריסטיאן קונטי. הסדרה בוימה על ידי גרה, Laura Mora Ortega וז'אק Toulemonde Vidal ונכתבה על ידי מאוריסיו לייבה-קוק, אנטון גונצ'אה, קמילה ברוז'ה, ג'יברן פורטלה, חאבייר פניאלוסה, מריה קמילה אריאס, נטליה סנטה וניקולס סראנו.<ref></ref><ref></ref> המיני-סדרה עלתה לראשונה בנטפליקס ב-16 באוגוסט 2019.<ref></ref>

בשנת 2018, גרה הוציא את סרטו העלילתי הרביעי, ציפורי מסע, הסרט צולם במדבר לה גוואג'ירה, קולומביה, גרה הצהיר שהסרט הוא "כמו סרט גנגסטרים, אבל שונה לחלוטין מכל סרט גנגסטרים שאי פעם ראית".<ref></ref><ref></ref>

גרה גם ביים עיבוד לרומן של ג'ון מקסוול קוטזי, "מחכים לברברים", בכיכובם של מארק ריילנס, ג'וני דפ, רוברט פטינסון, גאנה באירסייקאן וגרטה סקאקי. הסרט (באותו שם) הוקרן בבכורה בפסטיבל ונציה ב-6 בספטמבר 2019, ויצא לאקרנים ב-7 באוגוסט 2020 על ידי סמואל גולדווין סרטים.<ref></ref>

הוא היה נשיא חבר השופטים של מדור שבוע המבקרים הבינלאומי של פסטיבל קאן 2019.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
בשנת 2020, כתב העת הפמיניסטי של אמריקה הלטינית "וולקאניקס" פרסם תחקיר מעמיק שבו שמונה נשים האשימו את גרה בהטרדה מינית.<ref></ref> הוא הכחיש את ההאשמות והבטיח לנקוט בצעדים משפטיים נגד המתלוננות.<ref></ref> במאי 2021, בית משפט בבוגוטה, קולומביה, פסק לטובת גרה, והורה לכתב העת לתקן את הפרסום שלו בטענה שההאשמות חסרות פירוט וראיות.<ref></ref> בתגובה, באותו חודש פרסמו "וולקאניקס" פרטים נוספים והאשמות חדשות מחקירתם.<ref></ref> לאחר מאבק משפטי, בית המשפט החוקתי של קולומביה חזר בו וביטל את פסיקתו הקודמות, ודחה את קבילותיו של גרה, בשם חופש הביטוי.<ref></ref>

== מסרטיו ==
* דממה (סרט קצר) – 1998
* Alma (נשמה), סרט קצר – 2000
* צללים נודדים – 2004
* הרוח הנודדת – 2009
* חיבוק הנחש – 2015
* ציפורי מסע – 2014
* Green Frontier (מיני סדרה) – 2019
* מחכים לברברים – 2019

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קולומביאנים
קטגוריה:תסריטאים
קטגוריה:במאי קולנוע
קטגוריה:ילידי 1981
יאנה יאנבסקי

יאנה (אלכסנדר) יאנבסקי (במקדונית: Александър Јане Јаневски; 1 בינואר 1920, ממלכת יוגוסלביה – ?) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יוגוסלבי ששיחק בעמדת החלוץ ומזוהה עם קבוצת וארדאר סקופיה. אימן בישראל את קבוצות שמשון תל אביב, מכבי יפו ומכבי שעריים.

==קריירה==
===קריירת משחק===
יאנבסקי החל את קריירת המשחק שלו לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. בעונת 1946–1947 שיחק כחלוץ בקבוצת פרטיזן בלגרד וזכה עמה באליפות ליגת העל היוגוסלבית ובגביע היוגוסלבי. ב-1947 עבר לשחק בווארדאר סקופיה וכיכב בשורותיה עד 1955. הוא שיחק ב-242 משחקים בשורות הקבוצה ומהם 120 משחקי ליגה, ובהם כבש למעלה מ-100 שערים ומתוכם 27 שערי ליגה. יאנבסקי היה קפטן קבוצתו וב-1949 נבחר לספורטאי השנה במקדוניה תחת יוגוסלביה.

===קריירת אימון===
ב-1949 בעודו שחקן פעיל בווארדאר סקופיה, אימן יאנבסקי את קבוצת הנוער וזכה עימה באליפות הנוער של יוגוסלביה. בעונת 1964/1965 בליגה הלאומית של ישראל, אימן יאנבסקי את קבוצת שמשון תל אביב אשר סיימה את העונה במקום התשיעי. בעיצומה של עונת 1965/1966 בליגה הלאומית שוחרר יאנבסקי מתפקידו ובמקומו מונה עמי פזטל. בראשית עונת 1966/1968 בליגה הלאומית "העונה הארוכה", אימן יאנבסקי את מכבי שעריים מתחתית הליגה הראשונה. מייד לאחר מלחמת ששת הימים ניתקו מדינות הגוש המזרחי ובכלל זה יוגוסלביה את יחסיהן הדיפלומטיים עם ישראל, ויאנבסקי נקרא לשוב לארצו. בעונת 1967–1968 אימן יאנבסקי בטורקיה את קבוצת בשיקטש ובעונת 1968–1969 אימן ביוון את קבוצת פאוק סלוניקי. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 שב לישראל. מכבי יפו אשר אומנה בעונת 1970/1971 בליגה א' על ידי משה וארון, עלתה לליגה הלאומית לאחר עונה אחת. לקראת תחילת עונת 1971/1972 בליגה הלאומית פיטרה הנהלת יפו את וארון, ויאנה יאנבסקי מונה למאמן הקבוצה. יפו הציגה יכולת טובה לאורך העונה וסיימה אותה במקום החמישי, שמונה נקודות מתחת לאלופה מכבי תל אביב. בסיום העונה קיים יאנבסקי משא ומתן עם בית"ר ירושלים, אך זו לא הסכימה לדרישותיו הכספיות. יאנבסקי עזב את ישראל ועבר לאמן ביוון עד ל-1977. בסיום עונת 1979/1980 בליגה הלאומית אומנה מכבי יפו על ידי שמואל פרלמן וניצלה במחזור האחרון מירידה לליגה השנייה בזכות הפרש שערים. בראשית עונת 1980/1981 בליגה הלאומית פיטרה הנהלת יפו את פרלמן ובמקומו נקרא יאנבסקי לאימון הקבוצה. עונת 1980/1981 הייתה עונתה הטובה ביותר של מכבי יפו בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובסיומה התברגה במקום השלישי בטבלה, ארבע נקודות פחות מהאלופה הפועל תל אביב. בהמשך, שב יאנבסקי ליוגוסלביה ואימן את קבוצת נעוריו וארדאר סקופיה.

==הישגים==
===כשחקן===
;פרטיזן בלגרד
* אליפות יוגוסלביה: 1946–1947
* מחזיקת הגביע היוגוסלבי: 1947

===כמאמן===
;וארדאר סקופיה
* אלופת הנוער של יוגוסלביה: 1949

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.besoccer.com/coach/jane-janevski-45028 פרופיל המאמן], באתר besoccer.com
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים יוגוסלבים
קטגוריה:כדורגלנים מקדונים
קטגוריה:חלוצי כדורגל יוגוסלבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מקדונים
קטגוריה:מאמני כדורגל יוגוסלבים
קטגוריה:מאמני כדורגל מקדונים
קטגוריה:מאמני בשיקטש
קטגוריה:מאמני פאוק סלוניקי (כדורגל)
קטגוריה:כדורגלני וארדאר סקופיה
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:מאמני מכבי שעריים
קטגוריה:מאמני שמשון תל אביב
קטגוריה:מאמני מכבי יפו
קטגוריה:ילידי 1920
הגן הלאומי (טהראן)

הגן הלאומי (בפרסית: میدان مشق; בתעתיק לעברית מפרסית: באק-י מלי) או שער משרד החוץ הוא מתחם היסטורי וממשלתי בטהראן שבאיראן.

בעבר נקרא מידאן-י משק (בעברית: כיכר המצעד), המתחם שימש בעבר מטווח ירי צבאי בתקופת הקג'אר. לאחר מכן הוא הפך לפארק ציבורי לתקופה קצרה, ובסופו של דבר נבנו סביבו משרדים ממשלתיים חשובים ומוזיאונים.<ref>Iranshahr Encyclopedia of Architectural History (): The National Garden ()</ref>

במתחם נמצאים בניין מספר 9 של משרד החוץ (לשעבר "בית המשטרה"), האוניברסיטה לאמנות (לשעבר "בית הקוזקים"), המוזיאון הלאומי מאלכ, מוזיאון הדואר והתקשורת והמוזיאון הלאומי.

== היסטוריה ==
השדה נבנה לראשונה כמטווח ירי, בתקופת שלטונה של השושלת הקאג'ארית. הוא שימש לחיל המצב הצבאי, והקוזאקים תרגלו בו מצעד צבאי. המקום התפתח בתקופת שלטונו של נאסר א-דין שאה קאג'אר, עם בניין חדש בשם "בית הקוזקים", שלאחר מכן עבר שינוי בתקופת שלטונו של מוזפר א-דין שאה קאג'אר.

תחת שלטונו של רזא שאה פהלווי משושלת פהלווי, המקום הפך לתקופה קצרה לפארק ציבורי, והשער המפורסם של המתחם נבנה על ידי מירזה מהדי חאן שאגגי לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן נבנו סביב המתחם מבנים ממשלתיים חשובים, כמו: "בית המשטרה" (או "בית שהרבני") שנבנה עבור שהרבני , ארגון האחראי על שמירת הביטחון בעיר.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Bagh-e_Melli.jpg|הגן הלאומי בשנות ה-60
File:پاییز_و_سردر_باغ_ملی.jpg|השטח מול השער
קובץ:Meydan_Mashgh_Tehran.jpg|האוניברסיטה לאמנות בטהראן (לשעבר "בית הקוזקים")
קובץ:Gazzaghkhaneh_Tehran.jpg|חלק מהמתחם של "בית הקוזקים" לשעבר
קובץ:Ministry_of_Foreign_Affairs_building_in_Tehran.jpg|משרד החוץ (לשעבר "בית המשטרה")
קובץ:Compounds_of_the_Foreign_Ministry_of_Iran_in_Tehran.jpg|מתחמי משרד החוץ
קובץ:Ministry_of_MFA_Iran.JPG|משרד ה-MFA איראן
קובץ:National_Garden_gates.jpg|שערי הגן הלאומי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טהראן: מבנים
אגם פונטצ'רטריין

אגם פונטצ'רטריין הוא אגם הממוקם בדרום מזרח לואיזיאנה בארצות הברית. הוא משתרע על שטח של כ-1,600 קילומטרים רבועים עם עומק ממוצע של כ-4 מטרים. צורתו אובלית ומידותיו הם כ-64 קילומטר ממערב למזרח ו-39 קילומטר מדרום לצפון.

את האגם חוצה הגשר הרציף הארוך ביותר בעולם על פני המים ששמו Pontchartrain Causeway<ref></ref> גם קו מתח חשמלי גבוה חוצה את האגם. המגדלים שלו ניצבים על בסיסים יצוקים באגם, וניתן להשתמש באורכו של קו המתח כדי להדגים חזותית את עקמומיות כדור הארץ<ref></ref>.

אגם פונטצ'רטריין נקרא על שמו של לואי דה-פונטשרטריין שנשא בתפקידים בכירים ביותר בממשלו של מלך צרפת לואי ה-14 שעל שמו נקראה המושבה לואיזיאנה הצרפתית<ref></ref>.

אגם פונטצ'רטריין נשפך, באמצעות מיצר ריגולֶץ ומעבר שף מֶנְטֶר אל אגם בּוֹיְן , ומשם למפרץ מקסיקו. הוא מקבל מים מתוקים מ-6 נהרות ו-2 ביצות. זהו אחד משטחי הביצה הגדולים ביותר לאורך חוף המפרץ של צפון אמריקה, והוא כולל יותר מ-125,000 דונם של ביצות<ref></ref>.

לאגם תפקיד חשוב ושלילי בהחמרת השיטפונות שנגרמים לערים הסמוכות לו, כתוצאה מסופות ההוריקן שמגיעות ממפרץ מקסיקו<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים

המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים (בנורווגית: enter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter) הוא מוסד מחקר נורווגי המאורגן כקרן עצמאית ומסונף לאוניברסיטת אוסלו.

== היסטוריה ==
המרכז הוקם בשנת 2001. בשנת 2006 הוא עבר מקמפוס אוניברסיטת אוסלו לווילה גרנדה, ביתו לשעבר של וידקון קוויזלינג.

ההקדש של המרכז נתרם על ידי ממשלת נורווגיה בהוראת הקהילה היהודית של נורווגיה כחלק מההחזר שניתן להם בגין החרמת רכושם כשנורווגיה נכבשה במהלך מלחמת העולם השנייה.

המרכז הוקם בחסות אוניברסיטת אוסלו ויש לו משימה כפולה:
# חינוך הציבור על השואה, במיוחד בהקשר הנורווגי. בפירוט בכל הקשור לפעולות שבוצעו כנגד ליהודים: שלילת זכויות, רדיפה, מעצרים, כליאה, החרמה וגירוש למחנות מחוץ לנורווגיה, במיוחד לאושוויץ. המוסד מתמקד גם במחקרים על אנטישמיות בנורווגיה ומחוצה לה בעבר, בהווה ובעתיד.
# לימודים ומחקר על מיעוטים אתניים ודתיים בעולם ובמיוחד בנורווגיה.

לשם כך מציע המרכז חומרים חינוכיים, תוכניות חינוכיות, תערוכות, מוזיאון ואוספי ספרייה. המכון משתף פעולה עם אוניברסיטת אוסלו, יד ושם והמוזיאון היהודי בטרונדהיים.

ב-23 בינואר 2008 הודיע המרכז כי חפץ בעל חשיבות מסוימת נגנב ממוזיאון המרכז ב-23 בנובמבר 2007 או לפני כן. המוזיאון נסגר זמנית לאחר מכן כדי לשפר את מערכת האבטחה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שואת יהודי נורווגיה
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:אוסלו: מבנים
תערוכת הכלבים

תערוכת הכלבים (באנגלית: Society Dog Show) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1939 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי RKO Radio Pictures.<ref name="bcdb1">"[http://www.bcdb.com/cartoon/3977-Society_Dog_Show.html Society Dog Show]". www.bcdb.com</ref> בסרט, שביים ביל רוברטס, מככבים מיקי מאוס ופלוטו כשלצידם מופיעה פיפי, כלבה פקינז המשמשת כמושא אהבתו של פלוטו.<ref></ref> זהו הסרט הקצר ה-104 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והראשון באותה השנה.<ref></ref>

== עלילה ==
מיקי מאוס נכנס עם פלוטו לתערוכת כלבים ראוותנית. השניים מגיעים לשם במכונית עץ מאולתרת. בזמן שמיקי מטפח את מראהו של פלוטו, האחרון מוצף באושר כשהוא מניח את מבטו על פיפי הפקינזית. כאשר פלוטו נקרא לדוכן השופטים, מיקי גורר אותו לשם במהירות. דברים לא נראים טוב עבור מיקי ופלוטו לאחר שהוא תוקף את השופט (עקב גסות רוח שלו כלפי פלוטו), וכתוצאה מכך השניים מסולקים החוצה.

למשמע הכלבים פעלולנים העולים לבמה להופיע, מיקי מחליט להכניס מחדש את פלוטו לתערוכת הכלבים בתור כלב פעלולים, אך פלוטו אינו מרוצה מהרעיון. כאשר הצלם מצלם את כלבי הפעלולנים, אבקת הפלאש של המצלמה מציתה המסך, גורמת לשריפה לפרוץ בבניין. פיפי נתקעת מתחת למעמד מיקרופון שנפל. כשמיקי עומד לחזור פנימה עם פלוטו ככלב הסקטים, קהל של אנשים וכלבים עובר על פניהם ונמלט החוצה. פלוטו שומע את פיפי ובאומץ רב נכנס פנימה, עדיין עם הגלגיליות שלו, ובעוד מיקי מנסה לעקוב אחריו דרכו נחסמת עקב פסולת שנפלה מהשריפה. לאחר דרך מפרכת ומסוכנת להגיע אל פיפי, פלוטו מצליח להציל אותה רגע לפני שהיא נופלת לתוך הלהבות. הזוג בורח מהבניין הבוער דרך החלון ונוחת על צינור ניקוז שמתקפל מטה כמו קפיץ ומשגר אותם החוצה לרחוב. מיקי והשאר מתאספים סביב פלוטו והשופט אף מעניק לו מדליה כאשר כל הקהל מריע לו, מברך אותו כגיבור. לאחר מכן פלוטו משתמש באוזן שלו כדי למשוך את פיפי מאחורי המדליה, ככל הנראה בכדי לחלוק איתה נשיקה.

== דמויות ומדבבים ==
* מיקי מאוס – וולט דיסני
* פלוטו – לי מילר
* שופט – בילי בלטשר
* פיפי הפקינזית – ג'ון פורי
* פותח המכוניות – ג'ון מקליש
* מגוון קולות – ג'יי. דונלד וילסון

הסרט הופץ בישראל בדיבוב עברי, כשעל מלאכת הדיבוב הייתה אחראית שפרירה זכאי.

== טריוויה ==
* הסרט בולט בכך שזו הייתה הופעתו האחרונה של מיקי בעיצובו הישן יותר שהיה קיים כעשר שנים מאז "בית האופרי" משנת 1929.
* זוהי ההופעה הראשונה של פלוטו כשהוא עם קולר ירוק במקום אדום.
* מאוחר יותר הייתה רצועת קומיקס המבוססת על סרט זה מאת פלויד גוטפרדסון, אם כי רצועת הקומיקס הוצגה בצורה שונה לגמרי מהסרט המצויר.
* ייתכן שהסרט שימש השראה ל"תצוגת כלבים", הפרק ה-11 מהעונה הראשונה של "מיקי מאוס" (2013).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיקי מאוס
קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
דרור לבן-כתר

דרור לבן-כתר (שם מדעי: Zonotrichia leucophrys) הוא מין של ציפור שיר אמריקאית בעלת תפוצה רחבה בין אלסקה למרכז מקסיקו וחלק מהאוכלוסיות הצפוניות החיות בטונדרה וצפון הרי הרוקי נודדות בחורף דרומה. לעיתים נדירות פרטים תועים הגיעו עד לאירופה. למרות שהיא מכונה דרור היא למעשה שייכת למשפחת הפסרליים ובעבר לגבתוניים.

==מאפיינים==
הדרור מגיע לאורך של 15 עד 16 סנטימטרים, למשקל 25 עד 28 גרם בקירוב ובעל מוטת כנפיים של 21 עד 24 סנטימטרים. הוא בעל גוף אפור או אפרפר עם פסים שחורים-לבנים לאורך ראשם והמצח הגדול לבן והוא בעל נוצות חומות-לבנות לסירוגים על הכנפיים והזנב. המקור חרוטי וצבעו צהוב עד ורדרד ומתחתיו סינר לבן.

הדרור הוא אוכל זרעים במהותו והוא ניזון הן על הקרקע והן על צמחייה נמוכה מזרעים וגרגרים שונים אך גם יצוד חרקים בהינתן אפשרות מוצלחת. בחורפים הם מחפשים מזון יחדיו. ציפור זו מקננת על שיחים או על הקרקע ומטילה שלוש עד חמש ביצים כחולות או אפורות.

מחקר מציג שהדרור יכול לישון במהלך הנדידה בגלים קצרים ייחודיים (USWS) .

הציפור אינה מצויה בסכנה, אך נפגעת מפעילות האדם, בעיקר מהפרעה להתנהגות הרבייה שלה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1772
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן ריינהולד פורסטר
קטגוריה:פסרליים
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:קנדה: עופות
מרסל לאבה

מרסל ארנסט לאבה (בצרפתית:Marcel Ernest Labbé; 4 בדצמבר 1870 – 29 במאי 1939 ) היה רופא פנימי צרפתי, יליד ברטאן, שהתמחה בעיקר בסוכרת ובמחלות מטבוליות אחרות, בהמטולוגיה, עבד בעיקר בבתי החולים לה פיטייה וקושן בפריז, וכיהן בפרופסור לקליניקה רפואית באוניברסיטת פריז. ב-1922 תיאר יחד עם ז'ול טינל וארנסט דומר את הגידול פאוכרומוציטומה.

==ביוגרפיה==
===ילדות וצעירות===
מרסל לאבה נולד ב-1870 בעיר לה האבר שבנורמנדיה בצרפת. אביו היה החל מ-1871 מורה תיכון בעיר נאנט שבברטניה. לאבה למד בעצמו מאוחר יותר בתיכון ובבית הספר לרפואה של אוניברסיטת נאנט וראה בנאנט את מולדתו.

===הקריירה המקצועית והאקדמית===
לאבה השתלם בבתי החולים של נאנט ועבד לאבה כמדריך לאנטומיה בבית הספר לרפואה בנאנט. בהמשך ב-1897 הצטיין בהתמחות בבתי החולים של פריז. היה למדריך לסמיולוגיה (תורת האבחון הרפואי) בבית החולים לאנק בקליניקה של הפרופסור לנדוזי. ב-1898 סיים בהצטיינות את התואר דוקטור לרפואה עם עבודה על בלוטות הלימפה בזיהומים החריפים
מאוחר יותר התמנה לפרופסור בפקולטה לרפואה ובקולז' הרופאים ועבד בבית החולים לה פיטייה ואחר כך בית החולים קושן, שניהם בפריז.

מוריו הראשונים בפריז היו דבאב ולנדוזי. מחקריו הראשונים עסקו בזיהומי הסטפילוקוק,
הכימיה של מיץ הקיבה, זיהום השושנה של הילוד, מערכת הלימפה, הדם, הבלוטות האנדוקריניות ושנים רבות בהמשך הקדיש לחקר הסכרת, המחלות המטבוליות והתזונה לרבות השמנת היתר והתת-משקל.
לאבה הקים בבית החולים לה פיטייה מרכז לסכרת ובמסגרתו ארגן ביקורי בית של תזונאיות בבתי המטופלים העניים לצורך המאבק בסכרת. לאבה נמנה עם מקדמי הטיפול על ידי דיאטה בסוכרת והתזונה הרציונלית.
יחד עם אחיו אנרי השתתף המחקר של לנדוזי על תזונת הפועלים והפקידים.
בימי מלחמת העולם הראשונה ארגן את החיסון נגד טיפוס הבטן (חוק לאבה משנת 1914) ועבד כרופא ראשי בבית החולים למחלות זיהומיות בטיו בהרי הווז'.

===חייו הפרטיים===
מרסל לאבה היה נשוי והיו לו ילדים.
אחיו, אנרי-אמיל לאבה (21 באוגוסט 1874 - 1942) היה כימאי ואחר כך ביוכימאי ומומחה ברפואת מעבדה, כיהן גם הוא כפרופסור בפקולטה לרפואה בפריז. מרסל ואנרי שיתפו ביניהם פעולה במחקרים רבים. בזמנו הפנוי היה לאבה, בין היתר, צייר חובב.
בנוסף עמד בראש איגוד הברטונים של פריז.

==פרסים ואותות הוקרה==
*1926 חבר באקדמיה לרפואה של צרפת - במחלקה לפתולוגיה רפואית

==תגליות==
===מחלות ותסמונות הנושאות את שמו===
כיום השמות האלה אינם בשימוש.
*תסמונת לאבה - התסמונת הפארא-בזדובי - תסמונת עצבית אוטונומית ומטבולית המופיע ב"שלב הנוירוהורמוני" ההתחלתי של ההירפתירואידיזם, מתאפיין בתסמינים של היפרסימפתוטוניה, הפרעות וזומוטוריות ונפשיות.
*התסמונת הנוירוצירולקטורית לאבה - סוג של הפרעת חרדה

==ספרים==
בשותפות:
*1904 - Traité d'hématologie (ספר מקיף להמטולוגיה) יחד עם פרנאן בזנסון
*Glandes endocrines. Maladies de la nutrition
(בלוטות אנדוקריניות. מחלות התזונה) (בעריכתו ושל א. סזארי, יחד עם א. עזרד ואחרים)
*1927 - Métabolisme de l'eau : œdèmes -- diurèse -- les thérapeutiques hydriques
(המטבוליזם של המים:בצקות - הטלת השתן - טיפולים במים) (יחד עם P.L.Violle)
*1928 - Acidose et alcalose : physiologie - pathologie - thérapeutique
( עם Floride Nepveux) - (חמצת ובססת:פיזולוגיה - פתולוגיה טיפול)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים פנימיים צרפתים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1870
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1939
נברן שדה קצר-זנב

נברן שדה קצר-זנב (שם מדעי: Microtus agrestis) הוא מין נברן ממשפחת האוגריים החי לאורכה של אירופה ומזרח אסיה בין חופי האוקיינוס האטלנטי לימת באיקל. הוא תואר בידי קארולוס לינאוס ב-1761.

==מאפיינים==
הנברן מגיע לאורך של 8 עד 13 ס"מ והוא בעל זנב קצר באורך של 3 עד 4 ס"מ, ממנו קיבל את שמו. משלקו כ-20 עד 50 גרם בקירוב כשאין הבדל גדול בין הזוויגים. צבע פרוותו אפור-חום והוא בעל שפמות ארוכים ואוזניים קצרות. הוא משמיע שריקות חלשות ונמוכות.

תפוצתו היא בחורשות, בתות, ביצות וגדות נהרות לאורך אזורים צפוניים עד לנורווגיה, שוודיה ופינלנד ומזרחה עד סיביר וכן באזורים ממוזגים לאורך מרבית אירופה, למעט דרומה ובאסיה מדרים עד צפון-מערב סין.

הנברן הוא אוכל צמחים הניזון מעשבים, פקעות, פרחים ונבטים ולעיתים גם מזחלי חרקים. הנקבות ממליטות עד שבע פעמים בכל שנה לעיתים קרובות בין האביב לקיץ, ובכל אחת בממוצע נולדים 4 עד 6 גורים, הנגמלים לאחר כ-14 יום.

מכרסם זה נפוץ מאוד ונחשב למזיק לחקלאות, אף שהוא כמעט ולא נראה על פני השטח. הוא עצמו משמש כמזון מועדף לתנשמת מצויה ועוד ינשופים וכן לבזים, סמוריים שונים, שועלים ונחשים, אך לאלה יש השפעה מועטה מאוד על כמותם. נברנים מצליחים להתבסס באזורים מסוימים עד להתפרצות מגפה, המחזירה אותם לכמות קטנה יותר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:אוגריים
קטגוריה:גרמניה: יונקים
קטגוריה:אוקראינה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1761
בית הסוהר באדר

באדר הוא בית סוהר במחוז אל-בחירה שבפאתי קהיר שבמצרים, שנפתח בשנת 2021, למטרות כליאה ושיקום<ref name=":0"></ref>.

בית סוהר שהוצג במצרים כחדשני וכחלק מרפורמה שאמורה לשקף את "מידת ההתקדמות והמודרניזציה" של מערכת הכליאה המצרית, ובמקביל להשקת הנוסח החדש של "אסטרטגיית זכויות האדם הלאומית" במצרים. עם זאת, בית הסוהר ספג מארגוני זכויות אדם ביקורת רבה על זכויות האסירים בפועל<ref name=":1"></ref><ref name=":0" />.

אסירים רבים הועברו לכלא מכלא טורה, בית סוהר ישן יותר הנמצא באזור<ref name=":1" />. בית הסוהר מכיל גם אסירים המוכרים לציבור הרחב, ביניהם מנהיגי האחים המוסלמים שהוצעו מחוץ לחוק, ופעילים פוליטיים אחרים.

== הטענות לפגיעה בזכויות האדם של אסירים ==
קרובי משפחה של אסירים וארגוני זכויות אדם סיפרו לכלי תקשורת מערביים על מקרים בהם הכלא מנע מאסירים טיפול רפואי או מזון ראוי<ref name=":1" />, שהאמצעים והציוד שעומדים לרשות האסירים שהועברו לבאדר דלים לעומת אלו שעמדו לרשותם בבתי הסוהר הקודמים שלהם<ref name=":1" /> וכן שהיכולת של משפחותיהם של האסירים להיות איתם בקשר נפגעה מאוד. במקרים מסוימים אף העידו משפחות שלא יכלו לבקר את האסירים במשך כל תקופת שהותם בבאדר, ושבית הסוהר לא מאפשר החלפת מכתבים בין האסירים לבני משפחותיהן, או העברת חבילות עם מצרכים בסיסיים כמו תרופות ומזון מבני המשפחה. על פי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל אף נמנעת כניסה של עורכי הדין של האסירים לבית הסוהר<ref name=":1" />. בדיווח אחר סיפר אסיר לשעבר לגארדיאן על עינויים שמבצעים הסוהרים באסירים בכלא. ארגוני זכויות אדם שניסו להעריך את מצבם של האסירים בפועל דיווחו לכלי תקשורת מערביים כי קשה מאוד לקבל מידע אמין על המתרחש בבאדר, אך לצד זאת מייחסים כמה מהארגונים ארבעה מקרי מוות של אסירים לתנאי הכליאה הירודים ורשלנות רפואית, ביניהם אסיר ששבת רעב במחאה על תנאי הכליאה<ref name=":0" />. בהדלפות שבכל זאת הוצעו לתקשורת מהאסירים עצמם, טענו האסירים כי מי שמוחה נגד תנאי הכליאה, או מגיש בקשה לשיפור תנאים, סופג עונשים קשים והתעללויות<ref name=":1" /><ref name=":0" />. חוסיין באומי, האחראי מטעם אמנסטי אינטרנשיונל לבירור מצב זכויות האדם במצרים ולוב, העריך כי רשויות מצרים פוגעות בזכויותיהם של האסירים באופן מכוון בגלל זהותם והרקע הפוליטי שלהם. כחלק מההתמודדות עם הביקורת, מספר פעמים הזמינה מצרים עיתונאיים מערביים לסיור בבית הסוהר, אולם לא השיבה לשאלות מכלי התקשורת וארגוני זכויות אדם. אגנס קלמרד, מזכ"לית אמנסטי אינטרנשיונל, התבטאה כי על פי הראיות שאסף הארגון, הסיורים לעיתונאים בבתי הסוהר והמידע שמפיצים השלטונות אודות הכלא, אינם אלא יחסי ציבור שנועדו לטשטש את מצבם העגום של האסירים<ref name=":1" />.

ארגוני זכויות אדם סיפרו כי לפי המידע שבידם אסירים רבים מוחזקים לאורך זמן בכלא כעצורים זמניים לפני משפט, מבלי שבית המשפט האריך באופן רשמי את שהותם בכלא, כלומר, באופן המנוגד לחוק המצרי<ref name=":0" /><ref name=":1" />. אמנסטי אינטרנשיונל דיווחו על מקרה בו נעצר אדם, לטענתם, רק מכיוון שאביו היה חבר במפלגת האחים המוסלמים<ref name=":1" />. הארגון העולמי נגד עינויים העריך את מספרם של אסירים אלו בכלמעלה מ־900. בנוסף על פי הארגון, ישנם אסירים בכלא אשר מקבלים תנאים טובים יותר, ואחרים שבאופן שרירותי נמנעים מהם תנאי מחיה בסיסיים<ref name=":0" />.

AFTE, ארגון זכויות אדם ממצרים, הגיש תלונה משפטית כנגד בית הסוהר בעקבות תקרית בה העיד אסיר כי איבר מינו נתפס באלימות במהלך חיפוש. גם תלונה זו טרם טופלה בידי ברשויות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצרים: מבנים
קטגוריה:בתי סוהר
טריסטן ווקצ'ביץ'

טריסטן טסאליקיס ווקצ'ביץ (בסרבית: Тристан Чаликис Вукчевић; נולד ב-11 במרץ 2003) הוא כדורסלן סרבי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בוושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA.

==קריירה==
אביו, דושאן ווקצ'ביץ', הוא כדורסלן עבר, וטריסטן נולד באיטליה, בעת שאביו שיחק במונטפסקי סיינה. אמו, ג'ייד, היא אשת עסקים שוודית־יוונית ודוגמנית בגדי ים לשעבר. ווצ'ביץ' מחזיק בדרכון סרבי, שוודי ויווני, וזכאי לייצג גם את נבחרות בוסניה והרצגובינה, איטליה וספרד.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

ווקצ'ביץ' גדל באיטליה, שם שיחק אביו עד לפרישתו ב-2012, ואז שבה המשפחה לאתונה וטריסטן החל לשחק במחלקת הנוער של אולימפיאקוס. בשנת 2018 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד,<ref></ref> ושנה לאחר מכן החל לשחק בקבוצת המילואים הבוגרת של המועדון, ואף התאמן עם הקבוצה הבכירה. ב-2 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק קדם־עונה נגד ריאל בטיס, וקלע 8 נקודות בניצחון קבוצתו 68–66.<ref></ref><ref></ref> ב-11 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה המקצוענית הראשונה שלו בניצחון קבוצתו 90–65 על גראן קנריה, ובמהלך המשחק קלע 2 נקודות והוסיף 2 ריבאונדים ב-4 דקות משחק.<ref></ref>

ב-27 בינואר 2022 חתם בפרטיזן בלגרד הסרבית.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים סרבים
קטגוריה:כדורסלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורסלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-2003
יחיאל כלב

יחיאל כלב (27 במאי 1923 – 16 בינואר 1948) היה רץ למרחקים ארוכים ארץ-ישראלי. בתחילת שנות ה-40 היה לרץ הישראלי הטוב בארץ ישראל, וכן היה כדורסלן בהפועל ירושלים. נהרג במלחמת העצמאות בשיירת הל"ה לגוש עציון.

== ביוגרפיה ==
כלב נולד בצנעא, בירת תימן, בנם של רומיה ומנחם. בהיותו תינוק בן שנה עלה עם משפחתו לישראל. המשפחה התיישבה בירושלים. עד גיל 8 למד ב"חדר תימני" ובגיל 9 עבר לבית ספר יסודי לבנים. בגיל 12 הצטרף ל"משמר הבריאות". בצעירותו התאמן בריצה ושיחק כדורסל בקבוצת הפועל ירושלים. הוא השתתף בתחרויות רבות והתפרסם בארץ כ"אלוף הריצה הארצי". הוא למד לבגרות בקורס ערב. הוא עבד בבניין ועזר בפרנסת המשפחה. בשנת 1940 הצטרף למשטרת היישובים העבריים.

באליפות הפועל שנערכה בירושלים בסוף יוני 1940 הוא זכה במדליית זהב בריצת 1000 מטר בתוצאה של 2:53.6 דקות.

בתחרות שנערכה ב-1941 קבע בריצת 1000 מטר שיא הפועל לנוער, שיא שהחזיק שנים רבות.

במרוץ האביב שנערך באפריל 1942 הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 17:54.4 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בהשתתפות אנשי צבא מאוסטרליה, אנגליה, דרום אפריקה, יוון וניו זילנד, וכן עובדי משטרת המנדט ואתלטים ממצרים הוא זכה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 17:05.3 דקות, אחרי סליסבורי בסטרט (16:24 דקות) ודאו ממשטרת ארץ ישראל (16:52 דקות).

===מחלקת הל"ה ומותו===
עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס והשתתף כמקלען בקרבות רבים בסביבות ירושלים. הוא נאסר כשבוע על ידי הבריטים ושוחרר מבית הסוהר בעזרת ההגנה. ימים מעטים לאחר מכן נמנה עם אנשי מחלקת הל"ה, לוחמי פלמ"ח וחי"ש שנשלחו כתגבורת לגוש עציון לאחר ההתקפה הגדולה על הגוש ב-14 בינואר 1948. הלוחמים יצאו לדרכם מהרטוב בליל 15–16 בינואר והם עמוסים בנשק, תחמושת וציוד, אך בשל שעת היציאה המאוחרת וקשיי הדרך לא הצליחו להגיע לגוש. עם שחר התגלתה המחלקה על-ידי כפריים באזור הכפרים בית נטיף, ג'בע וצוריף, שהזעיקו את ערביי הסביבה למקום ואלה כיתרו את המחלקה. הלוחמים התארגנו על אחת הגבעות ("גבעת הקרב" כיום) ולחמו בהמוני הערבים עד שנהרגו כולם בקרב ביום ה' בשבט תש"ח (16 בינואר 1948).

הוא נקבר בכפר עציון. בכ"ה בחשוון תש"י (17 בנובמבר 1949) הועבר, עם חללי גוש עציון, לקבר-אחים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.

== הנצחה ==
לאחר מותו נערכו תחרויות ספורט לזכרו. בדצמבר 1948 נערך מרוץ קטמון על שם יחיאל כלב, באוגוסט 1949 נערך טורניר גביע ירושלים בכדורסל לנוער על שם יחיאל כלב ובמאי 1950 הוענק על ידי מ.ס ירושלים גביע על שמו במסגרת תחרויות הפועל לנוער.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתלטים ארץ-ישראלים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:חללי ההגנה
קטגוריה:חללי מחלקת הל"ה
קטגוריה:ספורטאים שנפלו במערכות ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948
יואן מקונדו

יואן מקונדו (בצרפתית: Yoan Makoundou; נולד ב-9 באוגוסט 2000) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד במונקו.

==קריירה==
מקונדו החל לשחק כדורסל במועדונים מקומיים, וב-2017 הצטרף למחלקת הנוער של שולה באסקט, וזכה עם קבוצת הנוער בשתי אליפויות רצופות, ב-2018 וב-2019. לאחר שהתאמן עם הקבוצה הבכירה, ב-10 ביולי 2020 חתם על חוזהו המקצועני הראשון, חוזה לשלוש שנים בקבוצה הבכירה.<ref></ref> ב-20 בינואר 2021 קלע 20 נקודות והוסיף 8 ריבאונדים בהפסד 71–89 להפועל חולון בליגת האלופות.<ref></ref> לאחר שהעמיד בטורניר ממוצעים של 10.4 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק, זכה בתואר השחקן הצעיר הטוב ביותר בליגת האלופות לעונת 2020/2021.<ref></ref> ב-23 ביולי 2022 חתם על חוזה לארבע עונות במונקו.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים צרפתים
קטגוריה:כדורסלני שולה באסקט
קטגוריה:כדורסלני מונקו
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-2000
אהרן בוטבול

רבי אהרן בוטבול
הרב אהרן בוטבול (כ"ב אדר ב' ה'תרכ"ז, 29 במרץ 1867 – ה' תשרי ה'תש"ז,<ref name=":0" /> 30 בספטמבר 1946) היה דרשן, פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של פאס באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20.

== קורותיו ==
נולד בפאס לאביו רבי אברהם, ולמד אצל חכמי עירו. נשא את רבקה סירירו. כבר בשנת תר"ס נמנה עם חכמי העיר.<ref>ראו 'תולדות אליהו' (ילוז) עמ' 41.</ref> שימש כחזן בבית הכנסת 'צלא דלחכם' של רבי אליהו הצרפתי. בשנת תרצ"ג ערך חוברת פזמונים שנהגו לומר בבית הכנסת של רבי אליהו הצרפתי.<ref>ראו: בני מלכים עמ' 171.</ref> היה עשיר, ובעקבות כך קיבל פניות מחכמי מרוקו לעזרה כספית בהדפסת ספרים וצדקה.<ref>ראו מכתבים בעניינים אלו מאת הבבא סאלי ורבי יוסף בירדוגו באור המערב כ, עמ' לו-ז.</ref> נמנה עם דרשני העיר.<ref>ראו הקדמת הרב פרופ' משה עמאר ל'נוהג בחכמה' עמ' 11.</ref> כמו כן היה אחד מרבני הישיבה בפאס, ואחד מתלמידיו הוא רבי יצחק סיסו.<ref>ראו: מלכי רבנן ערך רבי יצחק סיסו.</ref>

בט"ו בשבט תרע"ט התמנה לדיין שלישי בפאס בבית הדין בראשות רבי וידאל הצרפתי ורבי מתתיה סירירו.<ref>ראו: פאס וחכמיה ח"א עמ' 142.</ref> בהמשך כיהן בבית הדין בראשות הרב שלמה אבן דנאן והרב מתתיה סירירו, אותו החשיב לרבו. היה אחראי על סידור הגיטין, ורבי יוסף בן נאיים למד ממנו מקצוע זה. היה ידוע כמומחה בהלכות שחיטה וטריפות.

בשנת תרצ"ט לאחר פטירת רבי מתתיה סירירו, שימש כאב בית הדין של פאס לימים מועטים, אך בעקבות בואו של רבי משה בן סמחון, פינה לו את תפקיד אב בית הדין, ורבי אהרן המשיך לכהן כדיין. בשנת תש"א יצא רבי משה בן סמחון לגמלאות, ורבי משה אבן דנאן החליפו בתפקיד אב בית הדין.<ref name=":1">ראו: מלכי רבנן ח"ב בערך ר' אהרן בוטבול. (נדפס בסוף ספר 'תקנות חכמי מכנאס' ח"ב).</ref> רבי אהרן המשיך לשבת בבית דינו של רבי משה אבן דנאן לצד ידידו רבי ידידיה מונסונייגו.<ref>ראו שו"ת פאת י"ם סימן כב.</ref>

בסיוון תש"ד, לאחר פטירתו של רבי משה אבן דנאן, התמנה הרב אהרן בוטבול לתפקיד אב בית הדין ורבה של פאס. בתפקידו עמד בקשרי מכתבים עם רבנים נוספים, כדוגמת רבי יוסף משאש,<ref>ראו: אוצר המכתבים ח"ב סימן אלף רמב, אלף שג.</ref> רבי יוסף בירדוגו<ref>ראו 'שופריה דיוסף' אגרות עמ' רסט-ער.</ref> ורבי אבא אלבאז.<ref>ראו: מילי דאבא, מכתבים ג; כא.</ref> בתפקיד זה כיהן עד כסלו תש"ו, עת יצא לגמלאות. הרב חיים דוד סירירו החליפו בתפקיד.<ref name=":1" />

נפטר ונקבר בפאס בה' תשרי ה'תש"ז.<ref name=":0">ע"פ נוסח מצבתו שנדפסה ב'אור המערב' חלק כ' עמ' לט. ויש שטעו לכתוב שנפטר בג' תשרי או בו' תשרי.</ref>

=== משפחתו ===
לרב בוטבול שמונה ילדים, שבעה מתוכם נולדו לו מאשתו השלישית. גיסו הוא הרב מתתיה סירירו - אב בית הדין של פאס.

== חיבוריו ==
* מזכרת הגיטין - בכ"י, חלקים ממנה נעתקו בספר 'יבין לאחריתו' על ידי רבי יוסף בן נאיים.
* פסקי דין - בכתבי יד.<ref>חלק מפסקיו יצאו לאור בקובץ 'אבקת רוכל' יד עמ' כג-לו.</ref>

== לקריאה נוספת ==
* מאמרו של הרב נתנאל אביטל, תולדות רבי אהרן בוטבול<nowiki/>', אור המערב חלק כ' עמודים לה-מב.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
טיילור הנדריקס

טיילור הנדריקס (באנגלית: Taylor Hendricks; נולד ב-22 בנובמבר 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד, בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA.

==קריירה==
הנדריקס גדל בפלורידה ושיחק כדורסל בתיכונים מקומיים.<ref></ref><ref></ref> לאחר שקיבל הצעות ממספר אוניברסיטאות,<ref></ref> בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרכז פלורידה.<ref></ref> במשחקו הראשון בקבוצה, ב-8 בנובמבר 2022, קלע 23 נקודות והוסיף שתי חטיפות ושלוש חסימות בהפסד קבוצתו בהארכה 95–98 לאוניברסיטת צפון קרוליינה באשוויל.<ref></ref> ב-26 בפברואר 2023 קלע שיא קריירה של 25 נקודות והוסיף 8 ריבאונדים בניצחון קבוצתו 68–49 על טולסה.<ref></ref> במהלך העונה זכה הנדריקס 9 פעמים בתואר "רוקי השבוע" בקונפרנס שבו התחרתה הקבוצה.<ref></ref><ref></ref> בתום עונה אחת, הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA.<ref></ref> הוא נבחר מהמקום התשיעי על ידי יוטה ג'אז.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:פלורידה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מרכז פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2003
ג'ט הווארד

ג'ט הווארד (באנגלית: Jett Howard; נולד ב-14 בספטמבר 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד, בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA.

==קריירה==
הווארד הוא בנו של כדורסלן העבר ומאמן הכדורסל ג'וואן הווארד. הוא גדל בפלורידה, בעת שאביו שיחק ואימן במיאמי היט, ושיחק כדורסל בתיכונים מקומיים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> לאחר שקיבל הצעות ממספר אוניברסיטאות,<ref></ref> בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן.<ref></ref><ref></ref> למרות שאביו הוא מאמן הקבוצה, עבר הווארד בהצלחה תהליך מיון רגיל.<ref></ref> במשחקו הראשון בקבוצה, ב-7 בנובמבר 2022, קלע 21 נקודות בניצחון קבוצתו 75–56 על פרדו פורט ויין.<ref></ref> ב-12 בינואר 2023 קלע שיא קריירה של 34 נקודות בהפסד קבוצתו בהארכה 84–93 לאיווה.<ref></ref> בתום עונה אחת, הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:אילינוי: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2003
Taste

Taste הוא סינגל של הראפר האמריקאי טייגה בהשתתפות הראפר האמריקאי אופסט ממיגוס. הוא יצא לאור ב-16 במאי 2018, לסטרימינג והורדה דיגיטלית באמצעות לאסט קינגס מיוזיק ואמפייר דיסטריביושן כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השביעי שלו, Legendary (2019).<ref></ref> השיר הופק על ידי די. איי. דומאן. הסינגל הגיע בשיאו למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100, כך שהפך לשירו הראשון שנכנס למצעדים מזה שלוש שנים. השיר סימן חזרה לגדולה בקריירה של טייגה כאמן סולו, והוא השיר השני המצליח שלו ביותר במצעדי המוזיקה, אחרי "Rack City" מ-2011.

==רקע==
לדברי טייגה, סשן ההקלטה של השיר נמשך כ-30 דקות באווירת "מסיבה" שכללה אנשים רבים. הוא החליט להאיץ מקצב "ממש איטי" שהמפיק די. איי. דומאן שלח לו. טייגה המשיך לפריסטייל ראפ על המקצב המותאם שהביא ליצירת ארבע התיבות הראשונות של השיר. השיר היה "השני או השלישי" שהקליט באותו הלילה.<ref name="auto"></ref>

במקור, אופסט לא הופיע בשיר. טייגה יצר קשר עם אופסט יום לפני צילום הווידאו קליפ הראשוני של השיר, וביקש ממנו להשתתף בשיר. אופסט שלח לטייגה את הוורס שלו לאחר צילומי הקליפ הראושניים בלוס אנג'לס. באותו השבוע, טס טייגה לאטלנטה וצילם חלק נוסף מהקליפ עם אופסט במשטח החלקה.<ref name="auto"/>

==וידאו קליפ==
הווידאו קליפ יצא לאור ב-16 במאי 2018 באתר יוטיוב. הוא בוים על ידי טייגה ואראד והוא כולל הופעות קמע של 2 צ'יינז, ויז קאליפה, ג'וינר לוקאס, YK אוסיריס, רוני ג'יי וקינג באץ'. לקליפ מעל למיליארד צפיות באתר יוטיוב.

==הצלחה מסחרית==
בארצות הברית, "Taste" נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 במקום ה-82 והגיע בשיאו למקום השמיני. הוא הפך לשיר הראשון של טייגה במצעד כאמן מוביל מאז "Ride Out" ב-2015.

בדצמבר 2018, מגזין בילבורד דירג את השיר כשיר ה-20 הטוב ביותר של השנה.<ref></ref>

==רשימת השמעה==
*הורדה דיגיטלית<ref></ref>
#"Taste" (בהשתתפות אופסט) – 3:52
*ויניל 7"<ref></ref>
#"Taste" (בהשתתפות אופסט) – 3:52
#"Swish" – 3:15

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! דנמרק (IFPI Danmark)
| פלטינה ×2
| 180,000
|-
! צרפת (SNEP)
| זהב
| 100,000
|-
! איטליה (FIMI)
| פלטינה
| 50,000
|-
! ניו זילנד (RMNZ)
| פלטינה ×2
| 60,000
|-
! הממלכה המאוחדת (BPI)
| פלטינה ×2
| 1,200,000
|-
! ארצות הברית (RIAA)
| פלטינה ×7
| 7,000,000
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2018
קטגוריה:סינגלים מ-2018
קטגוריה:שירי טייגה
קטגוריה:שירי אופסט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פלטינה בניו זילנד
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי פלטינה מרובעת ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אמפייר דיסטריביושן
יחסי אקוודור–קולומביה

יחסי אקוודור–קולומביה הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת אקוודור לבין רפובליקת קולומביה. שתי המדינות היו בעבר חלק מהאימפריה הספרדית, ושתיהן קיבלו ממנה עצמאות במאה ה-19, אחרי מלחמות עצמאות שהוביל סימון בוליבר ושהכריז על הקמת רפובליקת קולומביה הגדולה ב-1819, שכללה את אקוודור, ונצואלה, קולומביה ופנמה. הרפובליקה סבלה מחוסר יציבות, וב-1830 התפרקה למדינות שהרכיבו אותה. 

== היסטוריה ==
אקוודור וקולומביה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-8 בדצמבר 1832, אחרי חתימת הסכם פסטו בו הכירו האחת בשנייה כמדינה ריבונית. אקוודור פתחה נציגות דיפלומטית בקולומביה ב-1837, ורק ב-1939 היא שודרגה לרמת שגרירות. קולומביה פתחה שגרירות באקוודור ב-1940. 

=== המשבר באנדים (2008) ===
ב-1 במרץ 2008, פתח צבא קולומביה בהתקפה נגד FARC, ארגון טרור מרקסיסטי שפעל בקולומביה, בסמוך לגבול עם אקוודור, שהסתיימה בהרג 19 לוחמי גרילה וביניהם ראול רייס, מנהיג בארגון, וחייל אחד מצבא קולומביה. בהתקפה סומן בסיס גרילה בעומק של 1.8 ק"מ בשטח אקוודור.

נשיא קולומביה, אלווארו אוריבה, שוחח עם נשיא אקוודור, רפאל קוראה, וטען כי כוחות קולומביה חצו את הגבול כחלק מהמרדף אחר לוחמי הגרילה. קוראה בתגובה האשים את נשיא קולומביה בכך ששיקר לו. הוא התבסס על מידע של צבא אקוודור שהגדיר את הנעשה כ"טבח". לדברי נשיא אקוודור, נמצאו במחנה גופות בפיג'מה, מה שהעיד על כך שהם ישנו בזמן הפשיטה וכי לא היה מדובר במרדף. עקב האירוע החליטה אקוודור להחזיר את השגריר מבוגוטה להתייעצויות. ממשלת קולומביה בתגובה התנצלה על הפעולה תוך שהאשימה את אקוודור במתן מקלט ל-FARC.

אחרי האירוע אמר נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס כי במידה וקולומביה תבצע פעולה דומה בשטח מדינתו, הוא יראה זאת כעילה למלחמה ותקף מילולית את נשיא קולומביה. בנוסף, ונצואלה הציבה עשרה גדודי משמר לאומי בגבול עם קולומביה והציעה את עזרתה לאקוודור.

=== התוכניות לערעור יציבות קולומביה ===
במסיבת עיתונאים שהתקיימה ב-3 במרץ 2008, טען מפקד המשמר הלאומי של קולומביה כי שירות המודיעין החרים מחשבים ובהם מידע על קשר בין ראול רייס לבין נשיאי ונצואלה ואקוודור, וכי מסמכים אלה מצביעים על הסכמת אקוודור לספק מקלט ל-FARC. בנוסף, הוא האשים את ונצואלה בכוונה לספק אורניום ל-FARC במטרה לייצר פצצה מלוכלכת.

טענות אלו הוכחשו על ידי אקוודור שהסבירה מצידה כי הקשר בינה לבין FARC היה הומניטרי בלבד וכי קולומביה הייתה מודעת אליו. ונצואלה גם היא דחתה את ההאשמות.

=== חידוש היחסים ===
בתגובה למשבר הודיעה ממשלת אקוודור על ניתוק היחסים עם קולומביה, וגירשה את השגריר במדינה. ב-6 ביוני 2008 הודיעו נשיאי שתי המדינות על חידוש מיידי של היחסים כחלק מהסכם שתיווך נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ימי קרטר. לאחר הפשרת היחסים, הוחזרו גם השגרירים.

בתקופת כהונתו של לנין מורנו כנשיא אקוודור, היחסים בין המדינות השתפרו משמעותית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
נחל הגדי

נחל הגדי הוא נחל אכזב במערב הנגב הצפוני. אורכו כ־5.5 קילומטרים.

== תוואי הנחל ==
מוצא הנחל בגובה של כ־160 מטרים מעל פני הים, כחצי קילומטר מכביש 293 וכשני קילומטרים מהמושב בית הגדי. בתחילתו זורם הנחל דרומה ואז משתנה כיוון הזרימה לדרום־מערב. בגובה של כ־100 מטרים מעל פני הים, בקצהו הצפוני של המושב תדהר, נשפך הנחל אל נחל גרר.

הגדי
נחל קמה

נחל קמה הוא נחל אכזב בנגב הצפוני. אורכו כ־10.3 קילומטרים.

== תוואי הנחל ==
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־210 מטרים מעל פני הים בסמיכות לכביש 293, כקילומטרים מדרום־מערב לקיבוץ בית קמה. הנחל זורם דרומה ועובר בגבול המערבי של הקיבוץ שובל. לאחור מכן פונה תוואי הנחל לכיוון דרום־מערב. בסמיכות לתוואי הנחל ממוקם תל שרע, ומייד לאחר מכן הוא נשפך לנחל גרר (האחרון נשפך לנחל הבשור וזה מסתיים בים התיכון).

קמה