סן אנטוניו ספרס

סן אנטוניו ספרס (באנגלית: San Antonio Spurs) היא קבוצת כדורסל מהעיר סן אנטוניו שבטקסס, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הדרום-מערבי שבאזור המערב, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם פרוסט בנק סנטר בסן אנטוניו.

ראשית דרכה של הקבוצה הייתה בליגת ה-ABA בשנת 1967, בתור דאלאס צ'אפרלס. הקבוצה עקרה לסן אנטוניו ושינתה את כינויה לספרס ב-1973, והייתה אחת מארבע קבוצות שהתאחדו עם ליגת ה-NBA בשנת 1976 (האחרות הן דנוור נאגטס, אינדיאנה פייסרס וניו יורק נטס). הקבוצה ממוקמת במקום השלישי בין המועדונים הפעילים ביחס ניצחונות–הפסדים, והחמיצה חמש פעמים בלבד את הפלייאוף בכל שנותיה בליגת ה-NBA.

הספרס זכו חמש פעמים באליפות ה-NBA (בעונות , , , ו-), בהובלתם של השחקנים טים דאנקן, דייוויד רובינסון, טוני פארקר, מאנו ג'ינובילי וקוואי לנארד.

== הספרס בסן אנטוניו ==
הספרס היא קבוצת הספורט המקצוענית היחידה של העיר סן אנטוניו מבין ארבע הליגות המקצועניות האמריקאיות בענפי הכדורסל, פוטבול, בייסבול והוקי קרח.

שחקני הקבוצה לאורך ההיסטוריה הם משתתפים פעילים בפעילויות קהילתיות בעיר, ושחקני עבר רבים עדיין מתגוררים בה כמו דייוויד רובינסון שייסד ביחד עם אשתו בית ספר פרטי בעיר עבור אוכלוסיות מרקע סוציו-אקונומי נמוך, וג'ורג' גרווין שהקים בעיר מרכז לנוער.

אולם הקבוצה בין 1993–2002, האלמודום

הספרס קבעו מספר שיאי NBA לנוכחות קהל כאשר שיחקו באולמם הביתי הקודם האלמודום כולל כמות הקהל הגדולה ביותר לסדרת גמר בעונת כאשר שיחקו מול פורטלנד טרייל בלייזרס. הספרס המשיכו למלא את אולמם בקביעות גם כאשר עברו לאולמם החדש הקטן והאינטימי יותר, ה-AT&T סנטר.

מאז 2003 הקבוצה נאלצת לקיים מסע ארוך של משחקי חוץ בחודש פברואר המכונה "מסע הרודיאו" ("Rodeo Road Trip") מכיוון שבאולמם הביתי מתקיימות תחרויות מסורתיות של רכיבה על סוסים. למרות זאת באופן מסורתי הספרס מצליחים בדרך כלל במשחקים אלו ואף קבעו שיא NBA לניצחונות חוץ רצופים כאשר ניצחו 8 כאלו בעונת .

==היסטוריית הקבוצה==
===ליגת ה-ABA - דאלאס צ'אפאראלס (1967–1973)===
הספרס החלו את דרכם בשנת 1967 כקבוצה בשם דאלאס צ'אפאראלס בליגת ה-ABA שהוקמה כליגה מתחרה לליגת ה-NBA. הקבוצה שהונהגה על ידי קליף הייגן הייתה אחת מ-11 הקבוצות שהרכיבו את הליגה המפתיעה בהצלחתה כמתחרה לגיטימית לליגת ה-NBA. העונה השנייה של הקבוצה הייתה מעט מאכזבת כשהקבוצה סיימה במקום הרביעי והפסידה בפלייאוף בסיבוב הראשון לניו אורלינס. הקבוצה סבלה ממיעוט קהל ואי התעניינות ברחבי העיר דאלאס. למעשה בעונת נעשה ניסיון להחליף את שם הקבוצה לטקסס והקבוצה שיחקה באולמות שונים ברחבי המדינה במטרה להופכה לקבוצה המייצגת את כלל המדינה, אך הניסיון הסתיים בכישלון והקבוצה חזרה לדאלאס בעונת .

===ליגת ה-ABA – המעבר לסן אנטוניו (1973–1976)===
בעוד הקבוצה משיגה הישגים דלים על המגרש, בעונתם השלישית הם שקעו גם מבחינה פיננסית בעיקר בשל סירוב קבוצת הבעלים להשקיע כספים רבים בקבוצה. לאחר שלראשונה החמיצו את הפלייאוף בעונת כמעט כל חברי קבוצת הבעלים נטשו את הקבוצה. בשלב זה קבוצה של 36 אנשי עסקים תושבי סן אנטוניו פנו לבעלים והגיעו איתם להסכם כך שהקבוצה תעבור לעירם למשך 3 שנים במהלכם תוענק להם אופציה לקנות את הקבוצה, ואם הקנייה לא תתבצע תחזור הקבוצה לדאלאס. לאחר שההסכם נחתם הקבוצה שינתה את שמה לסן אנטוניו ספרס, וצבעי מדי הקבוצה שונו לשחור, כסף ולבן, שהם צבעי הקבוצה עד היום.

כבר במשחקם הראשון בסן אנטוניו הגיעו כ-6,000 אוהדים אך הקבוצה הפסידה לסן דייגו. הקבוצה התפרסמה במהרה בזכות ההגנה היעילה שלה וקבעה שיא ליגה כאשר עצרה את יריבותיה על פחות ממאה נקודות 49 פעמים לאורך אותה עונה. הקבוצה הונהגה על ידי שחקן הליגה הוותיק ג'יימס סיילאס, ובמשך העונה התחזקה בשחקנים סוון נייטר, שזכה בסוף העונה בתואר רוקי השנה ב-NBA, ובכוכב העולה ג'ורג' גרווין שאת מעברו לקבוצה ניסתה בתחילה הנהלת הליגה למנוע בטענה שהדבר פוגע באינטרס הליגה. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במאזן 39–45 שהספיק למקום השלישי באזור המערבי. במשחקי הפלייאוף הקבוצה התמודדה מול אינדיאנה פייסרס והפסידה לה לאחר סדרה מותחת של 7 משחקים. בסיכום העונה המעבר לסן אנטוניו התברר כהצלחה גדולה כאשר העיר קיבלה את הקבוצה בזרועות פתוחות וכ-6,000 אוהדים בממוצע פקדו את משחקיה כל משחק, זאת בהשוואה לתקופתם בדאלאס אז לעיתים רחוקות הגיעו למשחקיה מספר תלת ספרתי של אוהדים. קבוצת אנשי העסקים שזיהו את הצלחת הקבוצה, החליטו כבר בסוף אותה עונה לרכוש את המועדון לצמיתות ולהשאיר את הספרס בסן אנטוניו.

למרות מאזן חיובי של 10–17 בתחילת עונת , פוטר המאמן טום ניסאלקי על ידי הבעלים שלא היו מרוצים מסגנונה ההגנתי והאיטי של הקבוצה, והוחלף על ידי בוב באס שהצהיר שהספרס יאמצו סגנון חדש והתקפי יותר. ג'ורג' גרווין וג'יימס סיילאס מילאו אחר רצון מאמנם והספרס הפכה לקבוצה שמתבססת על משחק מהיר והתקפי, ובסיום העונה השיגה מאזן של 33–51 שהקנה לה את המקום השני במערב. גרווין הצהיר כי "התאוריה שלנו היא שאם הקבוצה מולנו תזרוק 100 פעמים לסל, אנחנו נזרוק 107 פעמים". אולם למרות העונה הטובה, הספרס הפסידו שוב לאינדיאנה פייסרס בשישה משחקים במשחקי הפלייאוף.

למרות חוסר הצלחתם במשחקי הפלייאוף, הספרס התבססו כאחת מהקבוצות המובילות בליגת ה-ABA ולמרות גודל השוק הקטן יחסית של סן אנטוניו הקבוצה הפכה לאחת מעוגני הליגה הצעירה והמרעננת. ביוני 1976 בוצע איחוד בין ליגת ה-ABA לליגת ה-NBA והספרס ביחד עם דנוור נאגטס, אינדיאנה פייסרס והניו ג'רזי נטס עברו ל-NBA החל מעונת . הספרס ושאר שלוש הקבוצות נאלצו לשלם לשתי קבוצות ABA חזקות אחרות תמורת הזכות לעבור לליגת ה-NBA.

===עידן ה-NBA: השנים של ג'ורג' גרווין===
ג'ורג' גרווין
אף על פי שנשמעו ספקות ברחבי הליגה לגבי יכולת השתלבותם מבחינה מקצועית של הקבוצות החדשות ב-NBA, הספרס השתלבו היטב כבר מעונתם הראשונה והשיגו מאזן של 38–44 שהקנה להם את המקום הרביעי בקונפרס המערבי. כל זאת למרות קשיים שהערימה הליגה על קבוצות ה-ABA כולל הגבלה על בחירות הדראפט שלהם ומניעת רווחים המגיעים להם מזכויות שידור. בליגה המאוחדת הם פגשו לראשונה קבוצה יריבה ממדינת טקסס, היוסטון רוקטס שהחלו לשחק בליגת ה-NBA חמש שנים לפני האיחוד בין הליגות.

לאורך עונת , ג'ורג' גרווין מהספרס ודייוויד תומפסון מקבוצת דנוור נאגטס נלחמו על תואר מלך הסלים של ה-NBA. ביום האחרון של העונה הסדירה נטל תומפסון את ההובלה לאחר שקלע 73 נקודות נגד דטרויט פיסטונס. גרווין ידע שהוא חייב לקלוע 58 נקודות נגד ניו אורלינס כדי לעקוף אותו. הוא פתח את המשחק היטב כאשר קלע 20 נקודות כבר ברבע הראשון. ברבע השני, גרווין שכינויו ה"אייסמן" היה אפילו טוב יותר וקבע שיא ליגה של 33 נקודות ברבע (שיא שנשבר מאוחר יותר על ידי קליי תומפסון מגולדן סטייט ווריורס). כבר בתחילת הרבע השלישי הגיע גרווין לנקודה ה-58 שלו וסיים את המשחק עם 63 כאלו ותואר מלך הסלים של העונה. בסך הכל הספרס סיימו את העונה עם מאזן מצוין של 30–52 וזכו באליפות הבית המרכזי, אך נכשלו שוב במשחקי הפלייאוף כאשר הפסידו לוושינגטון בולטס בשישה משחקים למרות יכולת מצוינת של גרווין שקלע 33.2 נקודות בממוצע בסדרה.

בעונה העוקבת, עונת הקבוצה התמודדה שוב מול קבוצת וושינגטון בולטס במעמד גמר המזרח ואף הובילה בסדרה 1–3 והייתה קרובה להגיע למעמד גמר הפלייאוף, אך הפסידה בשלושת המשחקים הבאים כולל הפסד שובר לב במשחק המכריע בתוצאה 105–107. מנקודת זמן זו לקח לספרס 20 שנה עד שהצליחו להעפיל לסדרת הגמר של הליגה.

בתחילת שנות ה-80 הספרס עברו לחלק המערבי של הליגה. במהלך 7 העונות הבאות, הספרס זכו 5 פעמים באליפות הבית המרכזי ונטלו חלק במשחקי הפלייאוף, אך הפסידו שם לקבוצות שונות.

בעונת השיגה הקבוצה מאזן של 30–52 אך הפסידה בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף מול יוסטון רוקטס.

בשתי העונות הבאות השיגו מאזנים דומים בעונה הסדירה אך הפסידו פעמיים במעמד גמר המערב לקבוצת לוס אנג'לס לייקרס וכוכביה מג'יק ג'ונסון וכרים עבדול-ג'באר. הספרס לא הגיעה למעמד גמר המערב שוב עד שנת 1995.

לאחר עונת ג'ורג' גרווין כוכבה הגדול של הקבוצה הועבר ב לקבוצת שיקגו בולס, מה שסימל את סופו של העידן שהחל עם מעברה של הקבוצה לסן אנטוניו.

=== השנים הקשות (1985–1989) ===
ארבע השנים הבאות הן שנים שחורות בהיסטוריה של הקבוצה. הספרס השיגו במצטבר בארבע עונות אלו מאזן גרוע של 115–213. עונות רעות אלו בשילוב עם התמעטות במספרי הקהל באולמה הביתי הובילו לספקולציות על מעבר אפשרי של הקבוצה לעיר אחרת. נקודת אור בעונות אלו הייתה זכייתה של הקבוצה בבחירה הראשונה בהגרלת הלוטרי של שנת 1987. הספרס השתמשו בבחירה זו לבחירת שחקנה המצטיין של האקדמיה הימית של ארצות הברית, הסנטר דייוויד רובינסון.
אף על פי שרובינסון נבחר כבר בדראפט של שנת 1987 הספרס נאלצו להמתין שנתיים בהם השחקן השלים את התחייבותו לצי האמריקני. ההמתנה השתלמה והשחקן הצטרף לקבוצה בעונת למרות שמועות על כך שהשחקן יבחר שלא לחתום בספרס אלא יהפוך לשחקן חופשי בתום התחייבותו לצי.

אף על פי שעונת הייתה השנייה הכי גרועה בהיסטורית הקבוצה עם מאזן של 21–61, היא מהווה סימן דרך משמעותי עבור המועדון. זו הייתה העונה הראשונה בבעלות בלעדית של איש העסקים המקומי רד מקק'ומבס שהיה חלק מקבוצת המשקיעים המקורית שהביאה את הקבוצה לסן אנטוניו. בנוסף זו הייתה עונתו הראשונה של המאמן היהודי המצליח לארי בראון שהגיע לקבוצה לאחר זכייה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, ה-NCAA, עם אוניברסיטת קנזס.

=== עידן דייוויד רובינסון (1989–1997) ===
רובינסון, אחד משחקני הספרס הבולטים בכל הזמנים
דייוויד רובינסון הצטרף לקבוצה בעונת לאחר שהשלים את חובותיו לצי האמריקני. אמנם הציפייה הרווחת הייתה שהצטרפותו לקבוצה תשפר באופן משמעותי, אך אף אחד לא חזה את מה שהתרחש בעונת הרוקי של השחקן. בהנהגתו של רובינסון, ובעזרתם של רוקי נוסף שהקבוצה בחרה בדראפט האחרון, שון אליוט, ושחקן חופשי שהקבוצה החתימה, טרי קאמינגס, הקבוצה השיגה שיא של שיפור ניצחונות לעונה בודדת וסיימה במאזן יוצא דופן של 26–56 שהקנה לה את ראשות הבית המערב תיכוני לראשונה מזה שבע שנים.

הקבוצה העפילה למשחקי הפלייאוף והפסידה בחצי גמר המערב לפורטלנד טרייל בלייזרס בתום סדרה מרתקת של שבעה משחקים. רובינסון סיים את אחת מעונות הרוקי המרשימות עבור סנטר בהיסטורית הליגה וזכה בתואר רוקי השנה ב-NBA עם ממוצעים של 24.3 נקודות ו-12 ריבאונדים.

הקבוצה התחילה את שנות ה-90 עם הרבה אופטימיות להמשך הדרך. הקבוצה הופיעה בקביעות במשחקי הפלייאוף אך לא הצליחה לעבור את מחסום הסיבוב השני תחת הדרכתו של המאמן היהודי לארי בראון. לקראת סוף עונת הבעלים מקק'ומבס פיטר את בראון ומינה במקומו את בוב באס שסיים את העונה כמאמן הראשי אך הקבוצה הפסידה ב לקבוצת פיניקס סאנס כבר בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף. לקראת עונת מינה הבעלים מקק'ומבס את מאמן הקולג'ים המצליח ג'רי טרקניאן מאוניברסיטת UNLV אך פיטר אותו 20 משחקים בלבד לתוך העונה לאחר שהקבוצה השיגה מאזן בינוני של 9–11. במקומו מינה את שחקן העבר ג'ון לוקאס שהתפרסם בליגה בעבודתו המוצלחת בשיקום שחקנים עם בעיות סמים. ללוקאס זה הייתה פעם ראשונה כמאמן ראשי בליגה. עידן לוקאס התחיל ברגל ימין כאשר הקבוצה השיגה עד תום העונה מאזן מוצלח של 22–39 תחת שרביטו והקבוצה העפילה לסיבוב השני במשחקי הפלייאוף אך הפסידה שם בשנית לפיניקס סאנס. בתום העונה קבוצת אנשי עסקים בראשותו של פיטר הולט רכשה את הקבוצה ממקק'ומבס תמורת 75 מיליון דולר.

בעונה הבאה עברה הקבוצה למשכנה החדש, האלאמודום. בתחילת העונה ביצעה הקבוצה טרייד במסגרתו עבר שון אליוט לדטרויט פיסטונס בתמורת לשחקן ההגנה המצטיין ומלך הריבאונדים דניס רודמן. תחת שרביטו של לוקאס השיגה הקבוצה מאזן של 27–55 בעונה הסדירה אך הפסידה כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף ליוטה ג'אז, מה שהוביל לפיטוריו של לוקאס.

לקראת עונת חזר לקבוצה שון אליוט שלא השתלב היטב בדטרויט. לאימון הקבוצה מונה המאמן בוב היל. העונה הסדירה הייתה הצלחה מפתיעה והספרס השיגה את המאזן הטוב בליגה עם 60 ניצחונות לראשונה בהיסטוריה של הקבוצה וכוכב הקבוצה דייוויד רובינסון זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA. במשחקי הפלייאוף הקבוצה הצליחה לראשונה מזה 20 שנה להעפיל למעמד גמר המערב של ה-NBA אך הפסידה לאלופה העתידית, היוסטון רוקטס, בתום שישה משחקים בתוצאה 2–4. אף על פי שיתרון הביתיות היה בידיה הקבוצה הפסידה בכל משחקיה הביתיים, וכוכבה דייוויד רובינסון לא הצליח לגבור בדו-קרב האישי מול הסנטר המצטיין האקים אולאג'ואן. במהלך משחקי הפלייאוף התעוררו בעיות עם שחקן הקבוצה דניס רודמן שלא הסתדר עם רובינסון ועם שחקנים נוספים, ובסיומה של אותה עונה הועבר רודמן בטרייד לשיקגו בולס עבור הסנטר המזדקן ויל פרדו.

את העונה הבאה סיימה הקבוצה עם מאזן דומה של 21–59 אך הפסידה כבר בסיבוב השני ליוטה ג'אז. עקב הכשלונות החוזרים ונשנים בפלייאוף נמתחה ביקורת רבה על רובינסון ונטען כי הוא, בניגוד להאקים אולאג'ואן שזכה פעמיים רצופות באליפות עם קבוצתו היוסטון רוקטס, לא מסוגל להוביל את קבוצתו לתואר האליפות למרות ההצלחה מתמשכת בעונה הסדירה.

עונת תיזכר כציון דרך בתולדות המועדון. מנהיג הקבוצה רובינסון נפצע ברגלו והחמיץ כמעט את כל העונה, ושחקנים נוספים כמו שון אליוט נפצעו לתקופות ממושכות. את המועדון הוביל בהיעדרם השחקן הוותיק דומיניק וילקינס אך הספרס סיימו את העונה עם מאזנם הגרוע בהיסטוריה, 20-62. מאמן הקבוצה בוב היל פוטר כבר לאחר 18 משחקים והוחלף בידי הג'נרל מנג'ר גרג פופוביץ'. בשל העונה הגרועה, הספרס שסיימו עם המאזן השלישי הכי גרוע בליגה, זכו בבחירה הראשונה של הדראפט ובאמצעותה בחרו בסנטר המצטיין מאוניברסיטת וייק פורסט, טים דאנקן.

===מגדלי התאומים: דאנקן ורובינסון (1997–2003)===
כוכב הקבוצה בעבר [[טים דאנקן]]
דאנקן הטביע את חותמו בליגה כבר בעונתו הראשונה, עונת , כאשר השיג ממוצעים יוצאי דופן עבור רוקי של 21.1 נקודות ו-11.9 ריבאונדים מעמדת הפאוור פורוורד. עם סיום העונה הסדירה נבחר לרוקי השנה ב-NBA ולחמישיית העונה ב-NBA, הישג שרק בודדים בעבר השיגו בעונתם הראשונה בליגה. הקבוצה סיימה עם מאזן של 26–56 ושברו בכך את השיא של שיפור בטור הניצחונות לעונה שהם בעצמם העמידו בעונת . במשחקי הפלייאוף הקבוצה הפסידה בסיבוב השני ליוטה ג'אז. אף על פי שגם דאנקן וגם רובינסון התבססו במשחקם בעיקר על יכולתם באזור הצבע, השניים הציגו תיאום יוצא דופן ביניהם. במהלך העונה נשבר שיא קהל למשחק בודד כאשר 37,492 אוהדים הגיעו לצפות במשחק הקבוצה נגד שיקגו בולס וכוכבה מייקל ג'ורדן בעונתו האחרונה בה הוליך את שיקגו לאליפות שישית.

עם דאנקן בעונתו השנייה, רובינסון הבריא, ותוספות חשובות של שחקנים ותיקים כמו מריו אלי וג'רום קרסי הספרס התכוננו לעונת , אך בטרם החלו מחנות האימונים לעונה, בעלי הקבוצות באמצעותו של הקומישינר דייוויד סטרן הודיעו על השבתת הליגה במטרה להביא להסכם עבודה חדשה בין ארגון השחקנים ובעלי הקבוצות. הליגה הושבתה לשלושה חודשים עד שבסופו של דבר נחתם הסכם בינואר 1999. עקב השביתה הליגה הסדירה התקצרה ובמקום 82 משחקים התקיימו 50 משחקים בלבד בצפיפות גבוהה.

הספרס שנהנו מהמשכיות רבה בסגל התאמנו ביוזמת השחקנים גם במהלך השביתה וכך הגיעו לפתיחת הליגה במצב עדיף ביחס לקבוצות אחרות בליגה. בסופו של דבר סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במאזן של 13–37. במשחקי הפלייאוף הפגינו הספרס דומיננטיות מרשימה והגיעו לגמר ה-NBA עם הפסד בודד מול 11 ניצחונות. בסדרת הגמר התמודדה הקבוצה מול הניו יורק ניקס המפתיעה שהגיעה למעמד מהמקום השמיני במזרח (היחידה בהיסטוריה לעשות זאת) וללא כוכבה הפצוע פטריק יואינג שנפצע במהלך העונה הסדירה. גם בסדרה זאת שלטה הקבוצה וניצחה 1–4 בסדרה כולל ניצחון במשחק החמישי והמכריע במגרשה הביתי של הניקס, המדיסון סקוור גארדן. טים דאנקן נבחר לMVP של סדרת הגמר ב-NBA. הספרס קבעו בסדרה את שיא האוהדים למשחק בסדרת גמר עם 39,554 צופים במשחק השני בסדרה. כמו כן הספרס הם הקבוצה הראשונה מליגת ה-ABA שהגיעו לסדרת הגמר, והיחידים מליגת ה-ABA שזכו בתואר האליפות של ה-NBA.

כמחזיקי תואר האליפות הספרס נמנו בין קבוצות הצמרת של הליגה בעונת ונאבקו על המקום הראשון של הבית הדרום מערבי ב-NBA. לקראת משחקי הפלייאוף תקוות האליפות של הקבוצה קיבלה חיזוק עם חזרתו למדי הקבוצה של שון אליוט שעבר ניתוח להשתלת כליה במהלך הפגרה שקדמה לפתיחת העונה, אך עם סיום העונה הסדירה נפצע כוכב הקבוצה טים דאנקן בברך. הקבוצה סיימה עם מאזן של 29–53 שהספיק למקום הרביעי במערב, אך בלעדי דאנקן הובסה הקבוצה בסיבוב הראשון 1–3 מול הפיניקס סאנס.

בשתי העונות הבאות, 2000–2002 השיגה הקבוצה מאזן זהה של 24–58, אך הפסידה לאלופה הנכנסת הלוס אנג'לס לייקרס במשחקי הפלייאוף במעמד גמר המערב וחצי הגמר בהתאמה.

====2002/2003: אליפות שנייה====
עם תחילתה של עונת ידעה הקבוצה כי העונה תהיה יוצאת דופן משתי בחינות: הראשונה היא הודעתו של הסנטר הוותיק דייוויד רובינסון כי זוהי עונתו האחרונה לפני פרישה, והשנייה היא בשל העובדה שהקבוצה החלה לראשונה לשחק באולמה החדש, ה-AT&T סנטר.

סגל הקבוצה היה שונה משמעותית מהסגל שזכה באליפות שנים מספר קודם לכן. שחקן העונה השנייה, הרכז הצרפתי טוני פארקר שנבחר בסוף הסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA לשנת 2001 קיבל את תפקיד הרכז הפותח. לקבוצה הצטרפו מספר קלעי שלשות מנוסים כמו סטיב סמית', סטיב קר ודני פרי. בנוסף הצטרף לקבוצה הכדורסלן הארגנטינאי מאנו ג'ינובילי, בחירה מספר 57 בדראפט של 1999 ששיחק בהצלחה באירופה בקבוצת קינדר בולוניה עד כה.

הקבוצה פתחה את העונה בצורה בינונית עם מאזן של 13–19 והייתה 7 משחקים מאחורי מובילת הבית הדרום מערבי ב-NBA. המשך העונה היה מוצלח בהרבה: הספרס השיגה מאזן של 1–8 בסיבוב משחקי החוץ המסורתי בתקופת הרודיאו השנתי והחלו לצמצם את הפער במאבק על ראשות הקונפרס המערבי. בסופו של דבר עם סיום העונה הסדירה השיגה הקבוצה הישג זהה לזה של דאלאס מאבריקס עבור המאזן הטוב בליגה, אך הודות לשובר שוויון פנימי זכו במקום הראשון הכללי. הקבוצה זכתה בראשות הבית הדרום מערבי ב-NBA בפעם השלישית ברציפות וכוכבה טים דאנקן זכה בפעם השנייה ברציפות בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA. בפלייאוף הקבוצה פסחה מעל הפיניקס סאנס, הלוס אנג'לס לייקרס והדאלאס מאבריקס בדרך לסדרת גמר מול הניו ג'רזי נטס וכוכבה ג'ייסון קיד. הסדרה היוותה ציון דרך בכך שבפעם הראשונה נפגשו במעמד זה שתי קבוצות עבר של ליגת ה-ABA. הספרס ניצחו בסדרה בתוצאה 2–4 וזכו בתואר אליפות שני בתולדות המועדון כאשר דאנקן זוכה גם בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA. עם סיום העונה דייוויד רובינסון פרש לאחר שנים רבות של משחק במדי הקבוצה.

===הטריו: דאנקן, פארקר וג'ינובילי (2003–2016)===
<div class="mw-content-ltr">
{| class="wikitable" style="float: left; text-align: center;"
|-
| colspan="3" | "הטריו"
|-
טוני פארקר
מאנו ג'ינובילי
טים דאנקן
|}</div>

====2003/2004====
לאחר פרישתו של רובינסון נוצר חור משמעותי בהגנת אזור הצבע של הקבוצה. בנוסף עזבו את הקבוצה מספר שחקנים כמו סטיבן ג'קסון, סטיב קר והרכז המחליף "ספידי" קלקסטון. במהלך פגרת הקיץ החתימה הקבוצה מספר שחקנים על מנת למלא את החסר בסגל השחקנים. הסנטר הסלובני ראשו נסטרוביץ' ממינסוטה הוחתם כמחליפו של דייוויד רובינסון. הסמול פורוורד הטורקי הידו טורקוגלו הצטרף במטרה למלא את חסרונו של ג'קסון. אך ההחתמה המשמעותית של הקיץ הייתה הבאתו של הפאוור פורוורד הוותיק רוברט הורי בעל 5 טבעות אליפות שהתפרסם ביכולתו בטובה ברגעי של המשחק.

הספרס, שצירפו 9 שחקנים חדשים לקבוצתם, סבלו בפתיחת העונה מיכולת חלשה ונאלצו להתגבר על חסרונו של רובינסון, כאשר השחקנים החדשים התקשו להשתלב במערך המשחק של הקבוצה. הקבוצה ניצחה רק 10 משחקים מתוך 20 הראשונים של עונת . אולם המשכה של העונה היה מוצלח בהרבה: הקבוצה ניצחה 13 משחקים ברציפות וטיפסה במהירות במעלה טבלת הליגה. לקראת סיום העונה הקבוצה נאבקה על ראשות הקונפרס המערבי, אך סיימה עם מאזן 25–57, ניצחון אחד פחות מהמובילה. בסיבוב הראשון בפלייאוף המשיכו הספרס להציג את יכולתם הטובה וגברו ב על הממפיס גריזליס. בסיבוב השני התמודדה הקבוצה מול יריבתם הוותיקה הלוס אנג'לס לייקרס. שני המשחקים הראשונים התקיימו בטקסס והספרס ניצחו בהם ללא קושי, ובכך השיגו את ניצחונם ה-17 ברציפות. אולם כאשר הסדרה עברה ללוס אנג'לס, הספרס ירדו ביכולתם והתקשו ליצור נקודות בהתקפה. הלייקרס ניצחו בשני המשחקים הבאים והישוו את הסדרה. המשחק החמישי התקיים בטקסס מול אולם מלא והוא אחד המשחקים הזכורים בהיסטוריית ה-NBA. בשניות הסיום של המשחק קלע טים דאנקן סל דרמטי תוך כדי נפילה והעלה את קבוצתו ליתרון נקודה כאשר נותרו 0.4 שניות בלבד על שעון המשחק. לאחר פסק זמן קיבל רכז הלייקרס דרק פישר את הכדור באוויר והצליח לשחרר זריקה שנכנסה לסל ואושרה על ידי השופטים. הספרס טענו כי שעון המשחק לא הופעל בזמן אך טענתם לא התקבלה. הלייקרס השלימו בכך מהפך בסדרה ועלו ליתרון 2–3. המשחק השישי התקיים שוב בלוס אנג'לס והספרס השפופים הפסידו בו וסיימו את העונה עם טעם מר.

====2004/2005: אליפות שלישית====
בית הלבן לאחר האליפות השלישית]]
אחרי ההפסד שובר הלב בסיבוב השני הספרס התכוננו שוב לעונה החדשה במטרה להחזיר לעצמם את תואר האליפות. הגארד הוותיק ברנט בארי הוחתם, אך לא בוצעו שינויים משמעותיים נוספים. הספרס פתחו את העונה בצורה טובה עם מאזן 2–13 בחודש נובמבר. גם ההמשך היה מוצלח והקבוצה סיימה את 2003 במאזן 6–25. בשלב זה של העונה ביצעה הקבוצה עם הניו יורק ניקס והביאה את הסנטר נאזי מוחמד תמורת מאליק רוז ובנוסף החתימה את הפאוור פורוורד הוותיק גלן רובינסון. הללו הצטרפו לשלד שכלל את הטריו דאנקן, פארקר וג'ינובילי, ואת שחקן ההגנה המצטיין ברוס בואן. הקבוצה נאבקה מול הפיניקס סאנס על ראשות המערב, אך נאלצה להתמודד עם פציעה של דאנקן שהחמיץ את הרבע האחרון של העונה. למרות זאת זכתה הקבוצה פעם נוספת בראשות הקונפרס המערבי, ודאנקן חזר מפציעתו למשחקי הפלייאוף.

בסיבוב הראשון התמודדה הקבוצה מול הדנוור נאגטס, והפסידה במפתיע את המשחק הראשון, אך התאוששה וניצחה בכל ארבעת המשחקים הבאים. דאנקן שחזר מהפציעה הפגין יכולת מצוינת בסדרה ואף קלע 39 נקודות במשחק הרביעי שהסתיים . בסיבוב השני התמודדה הקבוצה מול סיאטל סופרסוניקס וניצחה באולמם הביתי בשני המשחקים הראשונים בהפרש דו ספרתי. המשחק השלישי שהתקיים בסיאטל היה צמוד והסתיים בניצחון הסוניקס לאחר שדאנקן החמיץ זריקה מנצחת בשניות הסיום. הסוניקס ניצחו גם במשחק הבא בתור והישוו את הסדרה. במשחק החמישי בטקסס הספרס שאיבדו מביטחונם נהנו ממשחק יוצא דופן של הארגנטינאי מאנו ג'ינובילי שקלע 39 נקודות במשחק והוביל את הקבוצה לניצחון קל. הספרס המשיכו לניצחון בסדרה במשחק השישי שהסתיים בתוצאה 96–98. בגמר המערב פגשו הספרס את הפיניקס סאנס שבשורתם שיחק ה-MVP סטיב נאש והסנטר המצטיין אמארה סטודמאייר. אף על פי שהסאנס נהנו מיתרון ביתיות, הספרס הפתיעו וניצחו בחוץ בשני המשחקים הראשונים בסדרה. גם את המשחק השלישי בביתם ניצחה הקבוצה, אך החמיצו הזדמנות לסיים את הסדרה כאשר הפסידו בטקסס את המשחק הרביעי. במשחק החמישי השתלט דאנקן על העניינים והוביל את הקבוצה לניצחון חוץ עם 31 נקודות ו-15 ריבאונדים.

בגמר ה-NBA פגשה הקבוצה את האלופה הדטרויט פיסטונס שהתבססה על משחק הגנה קשוח ומשחק מתואם בהתקפה. הספרס שהחזיקו ביתרון ביתיות ניצחו בקלות בשני המשחקים הראשונים בטקסס בניצוחו של ג'ינובילי שקלע 26 ו-27 נקודות בשני המשחקים. אולם כאשר הסדרה עברה לדטרויט היו הפיסטונס הפעם אלו שניצחו בקלות את שני המשחקים הבאים והצליחו להשוות את הסדרה. בעומדם מול הפסד שלישי רצוף בדטרויט הספרס העלו את רמת משחקם במשחק החמישי שהסתיים רק לאחר הארכה נחשב לאחד המשחקים המותחים בהיסטוריית הליגה. רוברט הורי הוותיק שלא קלע כלל במחצית הראשונה, קלע 21 מ-35 הנקודות האחרונות של הספרס, כולל שלשה מנצחת שהעלתה את הספרס ליתרון 95–96 שניות ספורות לסיום ההארכה. עם הזדמנות פז לזכות באליפות במשחק השישי, הפסידה הקבוצה 86–95 ובכך הגיעה סדרת הגמר למשחק שביעי לראשונה מזה 11 שנים. המשחק השביעי שעורר עניין רב מסביב לגלובוס התאפיין בעצבנות רבה ותוצאת סיום הרבע השלישי הייתה שוויון 57-57. הרבע האחרון היה זמנו של טים דאנקן שהפגין במשחק זה את יכולתו הטובה ביותר בסדרה והוביל את הקבוצה לאליפות שלישית כאשר הוא קולע 25 נקודות. דאנקן נבחר לMVP של סדרת הגמר ב-NBA והצטרף בכך למג'יק ג'ונסון, מייקל ג'ורדן ושאקיל אוניל כשחקנים היחידים שזכו 3 פעמים בתואר זה. בנוסף במהלך הפלייאוף קיבע מאנו ג'ינובילי בתודעת הציבור את מעמדו ככוכב עולה בליגה.

====2005/2006====
האצטדיון הנוכחי של הקבוצה, ה-AT&T סנטר
לאחר שזכו בשלוש אליפויות בשש השנים האחרונות, הספרס קיבעו את מעמדם בליגה כקבוצה שיש לעבור על מנת לזכות בתואר (באנגלית: Team to beat). במהלך הפגרה הספרס החתימו את הסקורר המצטיין מהדאלאס מאבריקס, מייקל פינלי ואת הרכז המחליף הוותיק ניק ואן אקסל.
שלא במפתיע הקבוצה פתחה בצורה טובה את עונת וניצחה 16 מתוך 19 המשחקים הראשונים. הקבוצה נאבקה כרגיל על ראשות המערב מול דאלאס, והודות לניסיונם הצליחו לבסוף להשיג את המאזן הטוב בליגה של 19–63 תוך קביעת שיא מועדון.

הספרס הגיעו למשחקי הפלייאוף בפעם התשיעית ברציפות ופגשו בסיבוב את קבוצת סקרמנטו קינגס. באופן מפתיע התקשו הספרס בהתמודדות זו, ניצחו בקושי את שני המשחקים הראשונים בטקסס והפסידו בשני הבאים בסקרמנטו. אך בשלב זה נכנסה הקבוצה לקצב וניצחה בשני המשחקים הבאים בקלות ובכך דילגה מעל המשוכה הראשונה. הסיבוב השני הפגיש את שתי הקבוצות היריבות מטקסס כאשר הספרס התמודדו מול המאבריקס וכוכבה הגרמני דירק נוביצקי. הספרס ניצחו במשחק הראשון 85–87 לאחר שדאנקן קלע 31 נקודות וגבר בדו-קרב האישי על נוביצקי, אולם דאלאס לקחו את יתרון הביתיות אליהם וניצחו בקלילות במשחק השני. שני המשחקים הבאים התקיימו בדאלאס שניצחה בשניהם ביתרון קטן ועלתה ליתרון 1–3. במשחק הרביעי, עם הגב לקיר הספרס התעשתו והצליחו לנצח 87–98 כאשר בשניות הסיום ג'ייסון טרי שהפגין יכולת טובה בסדרה נתן מרפק לחברו לשעבר לקבוצה פינלי. טרי הושעה מן המשחק הבא והספרס ניצלו זאת כדי להשיג ניצחון חוץ יקר בדאלאס והצליחו להשוות את הסדרה. המשחק השביעי והמכריע התקיים ב-AT@T בסן אנטוניו. דאנקן הפגין בו יכולת מצוינת, קלע 41 נקודות עם 15 ריבאונדים והספרס הצליחו למחוק פיגור מוקדם של 20 נקודות ולהביא את המשחק להארכה. אולם בהארכה הייתה זו דאלאס ששלטה במתרחש והמשחק הסתיים בתוצאה 111–119 והמשיכה לגמר.

====2006/2007: אליפות רביעית====
מאוכזבים מכישלונם לשמור על תואר האליפות הספרס התכוננו לעונת בכוחות מחודשים. הקבוצה קיימה מחנה אימונים בצרפת במטרה לגבש את הסגל ולהרחיב את החשיפה לקבוצתם בעולם.

משחק פתיחת העונה הפגיש את הקבוצה עם הפיינליסטית דאלאס מאבריקס וסיפק הזדמנות לספרס להשיג נקמה מסוימת לאחר ההדחה שוברת הלב. לאחר ניצחון במשחק זה המשיכו הספרס לפתיחת עונה טובה של 3–11. ברצף זה הפך דאנקן להית השחקן ה-98 בתולדות הליגה לחצות את קו 15,000 הנקודות. בהמשך העונה הספרס קבעו שיא מועדון של 12 ניצחונות חוץ רצופים. ב-2 בדצמבר הספרס עברו את הבוסטון סלטיקס במקום השני כקבוצה עם אחוזי הניצחון הגבוהים בהיסטוריית הליגה עם 59.5% אולם בהמשך העונה הקבוצה נקלעה למשבר, הפסידה במשחקים רבים ונפלה למקום השלישי במערב מאחורי דאלאס ופיניקס. בתקופה זו שמועות על טריידים ריחפו מעל הקבוצה ולקראת תום תקופת הטריידים המאמן גרג פופוביץ' עמד בפני ההחלטה האם לבצע שינויים בקבוצה או לא. בסופו של דבר החליט פופוביץ' שלא לבצע שינויים, החלטה שהתבררה כמכריעה. הקבוצה לפתע נכנסה לכושר מצוין, ניצחה 13 משחקים ברציפות וסיימה את העונה עם 25 ניצחונות ב-31 המשחקים האחרונים כאשר הם מחזיקים את היריבים על 87.9 נקודות בלבד. למרות סיום העונה החזק עם מאזן 24–58 הספרס לא הצליחו להשיג את דאלאס במאבק על ראשות המערב, אולם נכנסו מעודדים ובכושר טוב למשחקי הפלייאוף.

בסיבוב הראשון התמודדה הקבוצה מול הדנוור נאגטס וניצחה ללא קשיים מיוחדים 1–4. באותו זמן דאלאס שסיימה את העונה עם מאזן מצוין של 15–67 הפסידה במפתיע למדורגת השמינית במערב גולדן סטייט ווריורס לאחר 6 משחקים, בפעם הראשונה בהיסטוריית הליגה שמדורגת ראשונה מפסידה בסיבוב הראשון בסדרה של 7 משחקים. הפסדם המרעיש של דאלאס הפך את הסדרה בסיבוב השני מול פיניקס סאנס למאבק המכריע של הפלייאוף שהפגיש את שתי הקבוצות עם המאזן הטוב במערב מאחורי דאלאס. הספרס הצליחו לנצח את הסדרה 2–4 לאחר מאבק מתמשך ושנוי במחלוקת. הסדרה זכורה בעיקר בעקבות המשחק הרביעי בו ביצע הפורוורד הוותיק רוברט הורי פאול מכוער על כוכבה של פיניקס סטיב נאש. הורי הורחק לשני משחקים, אולם הנהלת הליגה בצעד מעורר מחלוקת הרחיקה בנוסף להורי גם את אמארה סטודמאייר ובוריס דיאו למשחק אחד אחרי שקמו מהספסל בזמן הקטטה שהתפתחה לאחר העבירה הקשה ועברו בכך על חוקי הליגה. הספרס שנהנו מההרחקות ניצחו במשחק החמישי בפיניקס והמשיכו לניצחון בטקסס במשחק השישי והאחרון. בגמר המערב התמודדו הספרס נגד היוטה ג'אז וכוכביה הצעירים דרן ויליאמס וקרלוס בוזר. לאחר הסדרה המתישה בסיבוב הקודם הפעם לא התקשתה הקבוצה מול שחקניה חסרי הניסיון של יוטה וניצחה בתום חמישה משחקים בלבד 1–4. גמר ה-NBA הפגיש את הספרס עם קליבלנד קאבלירס וכוכבה הצעיר לברון ג'יימס שהפתיעו את דטרויט פיסטונס והצליחו להעפיל למעמד החשוב, אולם קליבלנד שהתבססה בעיקר על יכולתו של ג'יימס נתקלה בהגנה חזקה של הספרס בכלל וברוס בואן בפרט על הכוכב הצעיר, והספרס ניצחו בסדרה ב קליל וזכו באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון. אליפות זו הייתה הראשונה בה דאנקן לא נבחר למצטיין סדרת הגמר. הפעם נבחר הצרפתי טוני פארקר לMVP של סדרת הגמר ב-NBA והיה האירופאי הראשון לעשות זאת. בסך הכל השיג פארקר ממוצעים של 24.5 נקודות למשחק ב-57% אחוזי קליעה, נתון יוצא דופן עבור גארד.

====2007/2008====
את עונת פתחו הספרס בצורה טובה עם מאזן 3–17 אך בסופו של דבר סיימה הקבוצה עם מאזן 26–56 שהעניק להם את המקום השלישי במערב, בעונה יוצאת דופן בה הפרידו בין המקום הראשון והשמיני במערב 7 ניצחונות בסך הכל. העונה עמדה בסימן טריידים גדולים שהתבצעו ובעיקר טריידים שהביאו את קווין גארנט וריי אלן לחבור לפול פירס ולהרכיב הרכב שכונה "the big 3" בבוסטון סלטיקס. בנוסף הפאוור פורוורד הספרדי פאו גאסול הצטרף לקובי בראיינט בלוס אנג'לס לייקרס. אף על פי שהספרס נמנעו מלבצע עסקאות משמעותיות הם הצליחו להחתים את הפורוורד הוותיק קורט תומאס במהלך העונה.

בסיבוב הראשון שחזרה הקבוצה את מפגשם הזכור והמעורר מחלוקת מול הפיניקס סאנס. מעודדים מניצחון במשחק הראשון שהושג באמצעות שלשה נדירה של טים דאנקן בסוף ההארכה המשיכו הספרס לניצחון 1–4. הסיבוב השני הפגיש את הספרס עם ניו אורלינס הורנטס וכוכבם הרכז הצעיר כריס פול. למרות פתיחה טובה של ההורנטס שניצלו את הביתיות לעלות ליתרון 0–2 מוקדם בסדרה הצליחו הספרס להשוות את הסדרה במשחק השישי. המשחק השביעי התקיים בניו אורלינס והספרס ניצלו את ניסיונם והצליחו לנצח ובכך לזכות בסדרה. ניצחון זה היה הפעם הראשונה בהיסטוריית המועדון שהקבוצה ניצחה סדרה במשחק שביעי שמתקיים בחוץ. בגמר המערב פגשו הספרס את קובי בראיינט והלוס אנג'לס לייקרס שגילו עליונות מוחלטת וניצחו בסדרה בתום חמישה משחקים בלבד.

====2008/2009====
הספרס פתחו את עונת עם שלושה הפסדים רצופים וקבעו בכך את פתיחת העונה הגרועה ביותר שלהם מאז 1973. ג'ינובילי נאבק עם פציעה בקרסול הימני לאורך העונה ושיחק 44 משחקים בלבד. כתוצאה מכך הספרס נאלצו להסתמך על פארקר ודאנקן שיובילו את המועדון לאורך העונה. פארקר נענה לאתגר והציג שיאי קריירה בממוצעי נקודות ואסיסטים. הספרס סיימו עם מאזן 24–58 ותפסו שוב את המקום השלישי במערב עם סיום העונה הסדירה. הפציעה של ג'ינובילי גרמה לו להחמיץ את כל משחקי הפלייאוף וכפועל יוצא מכך הספרס הפסידו כבר בסיבוב הראשון לדאלאס מאבריקס 1–4. הפסד זה בסיבוב הראשון היה הראשון של המועדון מאז הצטרפותו לקבוצה של טים דאנקן.

====2009/2010====
לקראת פתיחת עונה הג'נרל מנג'ר של המועדון אר.סי. ביופורד החליט להצעיר במעט את סגל הקבוצה. השחקנים המבוגרים ברוס בואן בן ה-38, קורט תומאס בן ה-34 ופבריסיו אוברטו בן ה-34 נשלחו למילווקי באקס בתמורה לסמול פורוורד ריצ'רד ג'פרסון בן ה-29. בבחירת דראפט שנחשבה כ"גניבה" בסיבוב השני בחרה הספרס בבחירה ה-37 את הסנטר המצטיין דואן בלייר שהידרדר במיקום בשל פציעות ברכיים שעבר. בנוסף הצליחה הקבוצה להחתים את הפאוור פורוורד המבוקש אנטוניו מקדייס לחוזה של שנתיים תמורת 11 מיליון דולר.

הספרס נאלצו להתמודד עם עונה רווית פציעות של שחקניה אך הצליחה לסיים את העונה הסדירה עם יותר מ-50 ניצחונות. בסיבוב הראשון שחזרה הקבוצה את המפגש מהפלייאוף הקודם עם הדאלאס מאבריקס אך הפעם הצליחה לצאת כשידה על העליונה עם ניצחון 2–4 למרות הפסד במשחק הראשון. בסיבוב השני התמודדה הקבוצה מול הפיניקס סאנס אך הופתעה והודחה בסוויפ 0–4 אף על פי שתוצאות כל המשחקים היו צמודות למדי.

====2010/2011====
הסנטר הברזילאי [[טיאגו ספליטר]]
בדראפט ה-NBA לשנת 2010 הספרס בחרו את בחירתם הגבוהה ביותר מאז דאנקן שנבחר במקום הראשון בשנת 1997 ובחרו בבחירה ה-20 את הרוקי ג'יימס אנדרסון, אולם אנדרסון נפצע במהרה ונאלץ להחמיץ את מחציתה הראשונה של עונת . בפעם הראשונה מזה זמן רב הטריו המוביל של הקבוצה הצליח לשמור על פתיחת עונה נטולת פציעות והודות לכך הספרס פתחו בצורה טובה את העונה והגיעו לערב חג המולד עם מאזן 4–25. ריצ'רד ג'פרסון שעבר עונת התאקלמות לא פשוטה, שחתם על חוזה לשלוש עונות נוספות והתאמן בקיץ באופן אישי עם המאמן גרג פופוביץ', השתפר אף הוא בצורה משמעותית בהשוואה לעונתו הראשונה בקבוצה. גורם משמעותי נוסף בהצלחת הקבוצה היה הסנטר הברזילאי טיאגו ספליטר, בחירת דראפט קודמת של הספרס שנשאר מספר עונות בספרד בקבוצת טאו ויטוריה בטרם הצטרף לקבוצה. ספליטר שהחמיץ עקב פציעה את אליפות העולם בכדורסל 2010 שהתקיימה בקיץ בטורקיה שולב בהדרגה לתוך סגל הקבוצה על ידי פופוביץ' והצליח להתאים את משחקו לרמת המשחק הפיזית ב-NBA בהשוואה לאירופה. שחקן משמעותי נוסף שפופוביץ' שילב בהצלחה הוא הקלע גארי ניל ששיחק מספר עונות באירופה לפני שהצליח לקבל חוזה בספרס והפתיע רבים ביכולת הטובה שהפגין במשחקו. לאורך כל העונה התמידו הספרס ביכולתם הטובה ופופוביץ' קצר מחמאות רבות על השינוי הבולט שהקבוצה הפגינה. הקבוצה שהתפרסמה בעבר בעיקר אודות להגנתה הטובה ומשחקה המסודר בהתקפה שהתבסס על שחקן הפנים טים דאנקן החלה לשחק משחק יותר מהיר בהתקפה שהתבסס בעיקר על יכולתו של טוני פארקר לרוץ את המגרש ביעילות. עם סיום העונה סיימה הספרס במקום הראשון במערב עם מאזן של 21–61 והפתיעה רבים שהספידו את הקבוצה לאחר ההדחה המוקדמת בפלייאוף האחרים והתבגרותם של כוכבי הקבוצה דאנקן וג'ינובילי.

בסיבוב הראשון של הפלייאוף התמודדה הקבוצה מול הממפיס גריזליס וכוכבה זאק רנדולף. רבים ציפו כי ממפיס שאיבדו במהלך העונה את רודי גיי עקב פציעה לא יהוו יריב משמעותי עבור הספרס. המשחק הראשון שהתקיים בטקסס התנהל בשליטה ברורה של קו הפנים של ממפיס שקיבלו מראנדולף וממארק גאסול 49 נקודות במשותף ובסיומו יצאה ממפיס עם ניצחון צמוד 98–101. המשך הסדרה לא היה מוצלח יותר עבור הספרס שלא הצליחו להתמודד על רנדולף שהוביל את הגריזליס לניצחון שישה משחקים כולל שיא פלייאוף אישי במשחק השישי והמכריע עם 31 נקודות. הפסד זה בסיבוב הראשון היה הפעם רביעית בלבד בהיסטוריית הליגה שקבוצה במקום הראשון מפסידה לקבוצה במקום השמיני.

==== 2011/2012====
לקראת עונת הספרס לא ערכו שינויים רבים בסגל. השינוי המשמעותי ביותר היה טרייד במסגרתו נשלח הרכז המחליף יליד אינדיאנפוליס, ג'ורג' היל, לאינדיאנה פייסרס תמורת בחירה מספר 15 של דראפט 2011, קוואי לאונרד. העונה הסדירה נפתחה באיחור עקב השביתה עליה הכריזו בעלי הקבוצות. בתום דיונים ממושכים נפתחה העונה בסוף דצמבר וקוצרה ל-66 משחקים בעונה הסדירה. במהלך השביתה שיחקו מחוץ לארצות הברית טוני פארקר בוילרבאן, דני גרין בליובליאנה ודואן בלייר בסמארה הרוסית. הקבוצה החתימה את הרכז טי. ג'יי. פורד כרכז מחליף לטוני פארקר, אולם פורד שעבר קריירה רוויות פציעות נפצע פעם נוספת במהלך העונה והודיע על פרישה בגיל 28 בלבד. הספרס פתחו את העונה כשהם מנצחים בכל משחקיהם הביתיים ומפסידים בכל משחקי החוץ. אף על פי שג'ינובילי נפצע בשני אירועים שונים וגם טיאגו ספליטר החמיץ מספר משחקים הספרס נכנסו תוך זמן קצר לכושר והעפילו למקום הראשון במערב בעזרתם של דני גרין שהפתיע ביכולתו הטובה, הרוקי קוואי לאונרד שקיבל דקות רבות והמאמן פופוביץ' אף טען שהוא יכול להיות יורשו של שחקן ההגנה המצטיין ברוס בואן, וגארי ניל. מעל כולם התבלט והנהיג טוני פארקר את המכונה המשומנת ובסיומה של העונה הצליחה הקבוצה להשיג את המאזן הטוב במערב בהקדימם את האוקלהומה סיטי ת'אנדר. בפלייאוף העפילה הקבוצה לגמר המערב, שם הפסידה 2–4 לאוקלהומה סיטי.

==== עונות 2012–2016 ====
את עונת סיימה הספרס במקום השני במערב, אחרי אוקלהומה עם מאזן 24–58 לטובתה. בסיבוב הראשון הדיחו הספרס את לוס אנג'לס לייקרס בסוויפ 4–0, בחצי גמר המערב גברו הספרס על גולדן סטייט בתוצאה 2–4 ובגמר המערב הדיחו בסוויפ 0–4 את ממפיס גריזליס. בסדרת הגמר התמודדו הספרס מול מיאמי היט שסיימה את העונה הסדירה במקום הראשון הכללי, אך הגיעה לסדרת הגמר אחרי סדרה צמודה בגמר המזרח מול אינדיאנה פייסרס. סדרת הגמר הייתה צמודה, כשעד למשחק השביעי לא הצליחה שום קבוצה לחבר שני ניצחונות רצופים. לספרס הייתה הזדמנות לזכות באליפות כשבמשחק השישי, במצב של 3–2 לזכותה בסדרה, הובילו הספרס בשלוש נקודות, חמש שניות לסיום, אך מאמנה בחר שלא לבצע עבירה. כנהוג ב-NBA ריי אלן קלע שלשה שהשוותה את התוצאה והובילה להארכה שבה הפסידו הספרס. במשחק השביעי הפסידו הספרס במיאמי את המשחק ובפעם הראשונה בהיסטוריה הפסידו בסדרת גמר.

בעונת זכתה סן אנטוניו ספרס בתואר האליפות החמישי שלה, לאחר שניצחה את מיאמי היט 1–4 בסדרת הגמר. בתואר ב-MVP של סדרת הגמר ב-NBA זכה קוואי לאונרד, שתרם 17.8 נקודות ב-61% מהשדה, 58% בזריקות לשלוש ו-6.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.

את עונת סיימה הספרס במקום השישי במערב עם מאזן של 27–55 לטובתה והודחה כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף, על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס שגברה עליה בסדרה 3–4. לקראת עונת הצטרף לקבוצה למרכוס אולדרידג' מפורטלנד טרייל בלייזרס.

את עונת סיימו הספרס במאזן של 67 ניצחונות מול 15 הפסדים בלבד, מאזן שיא למועדון. באותה עונה השוו את שיאה של בוסטון סלטיקס מעונת 1985\1986 עם מאזן ניצחונות ביתי של 1–40 (ההפסד הביתי היחיד היה לקבוצת גולדן סטייט ווריורס לקראת סיום העונה). למרות מאזן השיא סיימה הספרס את העונה הסדירה במקום השני במערב לאחר גולדן סטייט ווריורס שסיימה עם מאזן 9–73. בסיבוב הראשון של פלייאוף המערב התמודדו הספרס מול קבוצת ממפיס גריזליס, גברו עליהם 0–4 בסדרה ועלו לחצי גמר המערב מול קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר, בסדרת חצי הגמר הודחו הספרס במפתיע לאחר שהפסידו בתוצאה 2–4. בסיום העונה פרש דאנקן לאחר 19 עונות עם הספרס.

===בהובלת קוואי לאונרד (2016–2018)===
בעונת סיימו הספרס במקום השני במערב, עם מאזן 61-21. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הקבוצה ניצחה 4–2 את ממפיס בקרב של האחים גאסול. בחצי הגמר הם ניצחו 4–2 את הרוקטס, ובגמר המערב הקבוצה פגשה את גולדן סטייט. במשחק הראשון הספרס הובילו ב-25 נקודות וברבע השלישי קוואי לאונרד נפצע בעקבות צעד מעורר מחלוקת של זאזה פאצ'וליה. גולדן סטייט ניצחו במשחק בתוצאה 113–111, ובהמשך הסדרה התקשו הספרס בלי לאונרד והודחו בסוויפ.

== מדי הקבוצה וסמלה==
מאז הפכה לסן אנטוניו ספרס ב-1973 צבעי הקבוצה נקבעו לשחור, כסף ולבן. הלוגו המובהק עם המילה "Spurs" בפונט מיוחד עם הלוגו של הדורבן (התרגום של המילה דורבן באנגלית הוא "spur") הפך לסימן ההיכר של הקבוצה במשך שנים רבות. הלוגו ששילב את הצבעים ורוד, כתום וירוק-כחול היה בשימוש עד 2002 ובתחילת עונת צורת הכתב שונתה מכיתוב ישר לקשתי.

הספרס תמיד לבשו מדים שחורים במשחקי החוץ ולבן במשחקי הבית מלבד השנים 1973–1975 בליגת ה-ABA כאשר המדים הביתיים היו תמיד בצבע כסף. עד עונת מדי החוץ הכילו את הכיתוב "San Antonio" בחזית הגופייה בעוד במדים הביתיים הכיתוב אומץ ישירות מלוגו הקבוצה. בין השנים 1973–1982 הכיתוב במדי החוץ היה שחור עם עיטור כסוף. החל מוענת מדי הקבוצה בבית ובחוץ הפכו לזהים כאשר הכיתוב נלקח גם במדי החוץ מהלוגו. שינוי זעיר שכלל תוספת של עיטור שחור למדי החוץ ולבן למדי הבית מעבר לעיטור הכסוף הקיים החל בעונת .

הספרס משתמשים בנעליים ובגרביים שחורים במשחקי החוץ ולבנים בבית. לעיתים במהלך העונה הקבוצה בדומה לקבוצות אחרות ב-NBA משתמשת במדים עם הכיתוב "Los Spurs" כמחווה לקהילה הלטינית בארצות הברית.

===לוגואים===
<gallery>
קובץ:Dallas Chaparrals 1967.gif|לוגו הקבוצה בין השנים 1967–1970
קובץ:Dallas Chaparrals 1970.gif|לוגו הקבוצה בין השנים 1970–1973
קובץ:San Antonio Spurs 1973.gif|לוגו הקבוצה בין השנים 1973–1976
קובץ:San Antonio Spurs 1976.gif|לוגו הקבוצה בין השנים 1976–1989
קובץ:San Antonio Spurs 1989.png|לוגו הקבוצה בין השנים 1989–2002
קובץ:San Antonio Spurs logo.png|לוגו הקבוצה בין השנים 2002–2017
קובץ:San Antonio Spurs.svg|לוגו הקבוצה מאז שנת 2017
</gallery>

==מאמני הקבוצה==
*הנתונים מעודכנים לסוף עונת :

===בליגת ה-ABA===
{| class="wikitable sortable"
|-
! width="100" rowspan="2"| מאמן
! width="90" rowspan="2"| שנים
! colspan="4"| עונה סדירה
! colspan="4"| פלייאוף
! rowspan="2" class=sortable| הישגים
|- class="sortable"
! משחקים
! ניצחונות
! הפסדים
! % הצלחה
! משחקים
! ניצחונות
! הפסדים
! % הצלחה
|-
| קליף הייגן
| 1967–1970
| 199
| 109
| 90
| 0.548
| 15
| 7
| 8
| 0.467
| —
|-
| מקס ויליאמס
| 1970
| 60
| 28
| 32
| 0.467
| 6
| 2
| 4
| 0.333
| —
|-
| ביל בלייקלי
| 1970–1971
| 65
| 25
| 40
| 0.385
| 4
| 0
| 4
| 0.000
| —
|-
| טום ניסאלקי
| 1971–1972
| 84
| 42
| 42
| 0.500
| 4
| 0
| 4
| 0.000
| זכייה בפרס מאמן העונה ב-ABA <small>(1972)</small>
|-
| בייב מקארתי
| 1972–1973
| 72
| 24
| 48
| 0.333
| —
| —
| —
| —
| —
|-
| דייב בראון
| 1973
| 12
| 4
| 8
| 0.333
| —
| —
| —
| —
| —
|-
| טום ניסאלקי (2)
| 1973–1974
| 112
| 63
| 49
| 0.563
| 7
| 3
| 4
| 0.429
| —
|-
| בוב באס
| 1974–1976
| 140
| 83
| 57
| 0.593
| 13
| 5
| 8
| 0.385
| —
|-
|}

===בליגת ה-NBA===
{| class="wikitable sortable"
|-
! width="100" rowspan="2"| מאמן
! width="90" rowspan="2"| שנים
! colspan="4"| עונה סדירה
! colspan="4"| פלייאוף
! rowspan="2" class=sortable| הישגים
|- class="sortable"
! משחקים
! ניצחונות
! הפסדים
! % הצלחה
! משחקים
! ניצחונות
! הפסדים
! % הצלחה
|-
| דאג מו
| 1976–1980
| 312
| 177
| 135
| 0.567
| 22
| 9
| 13
| 0.409
| —
|-
| בוב באס (2)
| 1980
| 16
| 8
| 8
| 0.500
| 3
| 1
| 2
| 0.333
| —
|-
| סטן אלבק
| 1980–1983
| 246
| 153
| 93
| 0.622
| 27
| 13
| 14
| 0.481
| —
|-
| מוריס מקהון
| 1983
| 31
| 11
| 20
| 0.355
| —
| —
| —
| —
| —
|-
| בוב באס (3)
| 1983–1984
| 51
| 26
| 25
| 0.510
| —
| —
| —
| —
| —
|-
| קוטון פיטסימונס
| 1984–1986
| 164
| 76
| 88
| 0.463
| 8
| 2
| 6
| 0.250
| —
|-
| בוב וייס
| 1986–1988
| 164
| 59
| 105
| 0.360
| 3
| 0
| 3
| 0.000
| —
|-
| לארי בראון
| 1988–1992
| 284
| 153
| 131
| 0.539
| 14
| 7
| 7
| 0.500
| —
|-
| בוב באס (4)
| 1992
| 44
| 26
| 18
| 0.591
| 3
| 0
| 3
| 0.000
| —
|-
| ג'רי טרקניאן
| 1992
| 20
| 9
| 11
| 0.450
| —
| —
| —
| —
| —
|-
| רקס יוז
| 1992
| 1
| 1
| 0
| 1.000
| —
| —
| —
| —
| —
|-
| ג'ון לוקאס
| 1992–1994
| 143
| 94
| 49
| 0.657
| 14
| 6
| 8
| 0.429
| —
|-
| בוב היל
| 1994–1996
| 182
| 124
| 58
| 0.681
| 25
| 14
| 11
| 0.560
| —
|-
| גרג פופוביץ'
| 1996–הווה
| 2,209
| 1,388
| 821
| 0.628
| 284
| 170
| 114
| 0.599
| 5 זכיות באליפות ה-NBA <small>(1999, 2003, 2005, 2007, 2014)</small>3 זכיות בפרס מאמן העונה ב-NBA <small>(2003, 2012, 2014)</small>
|}

==מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)==
{| class="wikitable"
! ג'נרל מנג'ר !! תקופה !! הישגים
|-
| מקס ויליאמס || 1967–1971 || –
|-
| בוב ברינר || 1971–1973 || –
|-
| ג'ק אנקרסון || 1973–1974 || –
|-
| ג'ון בגזוס || 1974–1979 || –
|-
| בוב באס || 1979–1994 || זכייה בפרס מנהל העונה <small>(1990)</small>
|-
| גרג פופוביץ' || 1994–2002 || זכייה באליפות ה-NBA <small>(1999)</small>
|-
| אר. סי. ביופורד || 2002–2019 || 4 זכיות באליפות ה-NBA <small>(2003, 2005, 2007, 2014)</small> 2 זכיות בפרס מנהל העונה <small>(2014, 2016)</small>
|-
| בראיין רייט || 2019–הווה || –
|}

==הישגים ופרסים==
===שיאים למשחק בודד===
*חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת .
נקודות: 71, דייוויד רובינסון מול לוס אנג'לס קליפרס, 24 באפריל 1994.

ריבאונדים: 32, דניס רודמן מול דאלאס מאבריקס, 22 בינואר 1994.

אסיסטים: 24, ג'ון לוקאס מול דנוור נאגטס, 15 באפריל 1984.

חטיפות: 11, לארי קינון מול קנזס סיטי קינגס, 26 בדצמבר 1976.

חסימות: 12, דייוויד רובינסון מול מינסוטה טימברוולבס, 23 בפברואר 1990.

===שיאי קריירה בקבוצה===
*הנתונים מעודכנים לסוף עונת , ומתייחסים לעונה הסדירה בלבד. חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת .

===פרסים אישיים===

=== שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות ===
{| class="wikitable sortable"
! מספר !! שחקן !! עמדה !! שנים בקבוצה !! שנת הפרשה
|-
| 00 || ג'וני מור || רכז || 1980–1988, 1989–1990 || 1998
|-
| 6 || אייברי ג'ונסון || רכז || 1991, 1992–1993, 1994–2001 || 2007
|-
| 9 || טוני פארקר || רכז || 2001–2018 || 2019
|-
| 12 || ברוס בואן || סמול פורוורד || 2001–2009 || 2012
|-
| 13 || ג'יימס סיילאס || רכז || 1972–1981 || 1984
|-
| 20 || מאנו ג'ינובילי || קלע || 2002–2018 || 2019
|-
|21 || טים דאנקן || |פאוור פורוורד, סנטר || 1997–2016 || 2016
|-
| 32 || שון אליוט || סמול פורוורד || 1989–1993, 1994–2001 || 2005
|-
| 44 || ג'ורג' גרווין || קלע, סמול פורוורד || 1974–1985 || 1987
|-
| 50 || דייוויד רובינסון || סנטר || 1989–2003 || 2003
|}

== סגל שחקנים בעונת ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל אמריקאיות
קטגוריה:טקסס: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות ABA
קטגוריה:סן אנטוניו: ספורט