OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
FAST

טלסקופ כדורי בעל המפתח של 500 המטר (באנגלית: Five-hundred-meter Aperture Spherical Telescope או בר"ת: FAST; במנדרינית תקנית: 五百米口径球面射电望远镜), המכונה טיאניאן (בסינית: 天眼; מילולית: עין שמיימית או העין של גן עדן) הוא מצפה הרדיו-טלסקופ הגדול בעולם, הממוקם בשקע דאוודנג שבפינגטאנג, גוויג'ואו, הרפובליקה העממית של סין.

הבנייה של FAST החלה ב–2011 והושלמה ביולי 2016. הטלסקופ החל לפעול בספטמבר 2016. עלות הבנייה הייתה כ–1.2 מיליארד ¥(כ–690 מיליון שקל חדש).

== היסטוריה ==

הרעיון להקמת המצפה הוצע לראשונה ב–1994. הוא אושר ב–2007. כפר בן 65 איש הועבר על מנת לבנות את הטלסקופ, ועוד 9,110 הועברו מהסביבה על מנת ליצור דממת רדיו. אבן הפינה למבנה הונחה בדצמבר 2008. הבנייה החלה במרץ 2011 והסתיימה ב–3 ביולי 2016, אז הונח הפאנל האחרון.

בסוף חודש אוגוסט ותחילת ספטמבר של שנת 2019 זיהו חוקרים באמצעות הטלסקופ יותר ממאה פרצי רדיו קצרים המסווגים כ-FRB 121102 וזוהו לראשונה בשנת 2012 במדע.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:רדיו-טלסקופים
קטגוריה:אסיה: מצפי כוכבים
הארמייה ה-11 (האימפריה הרוסית)

הארמייה ה-11 (ברוסית: ) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה אנדריי סליבנוב. משימתה הראשונית של הארמייה הייתה כיבוש עיר המבצר פשמישל. סליבנוב הטיל מצור על פשמישל אבל במקום להתקיף הוא העדיף להדק את המצור ולהרעיב את הנצורים. בהמשך קיבל סליבנוב תגבורת ארטילריה והחל להפגיז ולמוטט את ביצורי המבצר. ב-22 במרץ 1915 נכנעה העיר. ביולי 1917 השתתפה הארמייה במתקפת קרנסקי. ב-1 ביולי פתחה הארמייה במתקפה לכיוון לבוב. תוך יומיים הצליחה להתקדם ולעבור שני קווי ביצורים. ב-19 ביולי החלו יחידות גרמניות בתמיכת יחידות אוסטרו-הונגריות במתקפה נגד הארמייה ה-11 לכיוון טרנופול. תוך מספר ימים נפרץ קו ההגנה הרוסי וב-22 ביולי החלה הארמייה ה-11 בנסיגה. הארמייה זו איבדה למעשה כל יכולת לחימה ונסוגה לעומק ללא סיבה ממשית. בעקבות הנסיגה של הארמייה ה-11 נסוגו גם הארמיות ה-7 וה-8. כוח משולב גרמני-אוסטרי התקדם ללא לחימה של ממש עד שנעצר. הארמייה המשיכה להילחם עד שפורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918.

==מפקדים==
* גנרל חיל הרגלים אנדריי סליבנוב (21 באוקטובר 1914 - 5 באפריל 1915)
* גנרל חיל הרגלים דמיטרי שצ'רבצ'וב (5 באפריל 1915 - 19 באוקטובר 1915)
* גנרל חיל הרגלים ולדימיר זכארוב (19 באוקטובר 1915 - 25 באוקטובר 1916)
* גנרל חיל הרגלים ולדיסלב קלמבובסקי (25 באוקטובר 1916 - 20 בדצמבר 1916)
* גנרל חיל הרגלים דמיטרי באלאנין (20 בדצמבר 1916 - 5 באפריל 1917)
* לוטננט גנרל אלכסיי גוטור (5 באפריל 1917 - 21 במאי 1917)
* גנרל חיל הרגלים איוואן פיידוטו (21 במאי 1917 - 4 ביוני 1917)
* גנרל חיל הפרשים איוואן איירדילי (4 ביוני 1917 - 9 ביולי 1917)
* גנרל חיל הרגלים פיוטר ביילוייב (9 ביולי 1917 - 19 ביולי 1917)
* לוטננט גנרל פיודור ררבג (19 ביולי 1917 - 29 באוגוסט 1917)
* לוטננט גנרל מיכאיל פרומוטאו (29 באוגוסט 1917 - 1 בדצמבר 1917)
* לוטננט גנרל ולדימיר טוקרוובסקי (1 בדצמבר 1917 - עד הפירוק)

==ראו גם==
* החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה

11
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
M90

M90 (נקראת גם NGC 4569) היא גלקסיה ספירלית הנמצאת במרחק של כ-55 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים בתולה. גלקסיה זו נמצאת במרכזו של צביר הבתולה והיא אחת מהגלקסיות הבהירות שבו.

==היסטוריה==
M90 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שהיא עמומה כמו M89 שאותה גילה מעט מוקדם יותר. מסיה חיפש באותו לילה ערפילית, שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85), וגילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה. (האחרות הן M84 - M88 ו-M91). ויליאם הרשל צפה ב-M90 ב-9 באפריל 1784 וציין שהיא גדולה למדי ועם ליבה דמוית שביט, אבל אור הירח מפריע לו לראות אותה בבירור. הוא צפה בה שוב 9 ימים מאוחר יותר, אבל לא ציין שום דבר חדש לגביה.

==תצפית== 
M90 נמצאת קרוב למרכז צביר הבתולה ועם דרגת בהירות נראית 9.5 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים או אפילו באמצעות משקפת כשתנאי הצפייה טובים. ניתן לאתרה כ-3.15 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה וכ-6.5 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8. כ-40 דקות קשת מדרום-דרום-מערב ל-M90 נמצאת M89, כ-1.4 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת M58 ובאותו מרחק בכיוון ההפוך נמצאת M91, כך ש-M90 נמצאת בערך באמצע הקו שמחבר אותן. כ-1.7 מעלות ממערב-דרום-מערב לה נמצאת M87, באותו מרחק מצפון-מערב ל-M90 נמצאת M88 ובכיוון ההפוך, מדרום-מזרח לה, נמצאות M59 ו-M60 במרחק של כ-2 מעלות ו-2.3 מעלות בהתאמה.

==תכונות==
גודלה הזוויתי של M90 הוא כ-9.5 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-152,000 שנות אור (פי 1.5 מקוטר שביל החלב) והיא הגלקסיה הספירלית הגדולה ביותר שבצביר הבתולה. למרות גודלה, מסתה של M90 מוערכת בכ- מסות שמש בלבד (כרבע מסת שביל החלב), כך שצפיפותה נמוכה מאוד. זרועותיה של M90 הדוקות וקרובות זו לזו ונראה שבניגוד לרוב הגלקסיות מסוגה, אין בהן יצירת כוכבים חדשים. עם זאת באזור הליבה עדיין מתרחשים תהליכי יצירת כוכבים וניתן למצוא שם כוכבים מסיביים וצעירים שנוצרו במיליוני השנים האחרונות. ל-M90 הסחה לכחול חריגה ביחס לגלקסיות הצביר ומהירותה הרדיאלית בכיוון מערכת השמש היא 235 קילומטר לשנייה, בעוד הצביר עצמו מתרחק במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה, כלומר M90 נעה במהירות של למעלה מ-1,300 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שבו היא נמצאת. מהירות זו גורמת להתנגשות חזקה עם החומר הבין-גלקטי וכתוצאה מכך איבדה M90 את רוב המימן הנייטרלי שבה וככל הנראה זאת הסיבה שאין יותר יצירת כוכבים בזרועותיה. בשנת 2016 התגלה שלגלקסיה שובל של גז מימן שמשתרע למרחק של כ-260,000 שנות אור (פי 3.4 מרדיוסה) בכיוון הפוך לכיוון התנועה שלה מה שמחזק את ההסבר לאובדן הגז הנייטרלי של M90.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m090.html M90 בדפי מסיה של SEDS]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצת הכוכבים בתולה
90
90
קטגוריה:צביר הבתולה
הארמייה ה-12 (האימפריה הרוסית)

הארמייה ה-12 (ברוסית: ) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
הארמייה הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1915, ולמפקדה מונה פאבל פלווה. בפברואר של אותה שנה הארמייה לקחה חלק בקרב השני על האגמים המזוריים, והצליחה לארגן מתקפת נגד מוצלחת שבלמה את המתקפה הגרמנית. בספטמבר 1917 היא השתתפה בקרב ריגה. הארמייה פורקה לקראת סוף שנת 1917.

==מפקדים==
* גנרל חיל הפרשים פאבל פלווה (14 בינואר 1915 - 8 ביוני 1915)
* גנרל חיל הרגלים אלכסיי קזורין (8 ביוני 1915 - 20 באוגוסט 1915)
* גנרל חיל הרגלים ולדימיר גורבטובסקי (20 באוגוסט 1915 - 20 במרץ 1916)
* גנרל חיל הרגלים ראדקו דימיטרייב (20 במרץ 1916 - 20 ביולי 1917)
* לוטננט גנרל דמיטרי פארסקי (20 ביולי 1917 - 9 בספטמבר 1917)
* לוטננט גנרל יאקוב ג'וזפוביץ' (9 בספטמבר 1917 - 19 בנובמבר 1917)

==ראו גם==
* החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה

12
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה ה-13 (האימפריה הרוסית)

הארמייה ה-13 (ברוסית: ) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
הארמייה הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-12 ביוני 1915, ולמפקדה מונה ולדימיר גורבטובסקי. הארמייה הייתה קצרת ימים, והיא נועדה בסך הכל להוות חוליה מקשרת בין החזית הצפון מערבית לבין החזית הדרום מערבית. ב-20 באוגוסט של אותה שנה, פוצלה החזית הצפון-מערבית לשתי חזיתות נפרדות, החזית הצפונית והחזית המערבית, ובהתאם לכך פורקה הארמייה ה-13. יחידותיה שולבו במסגרת הארמייה ה-3 והמטה שלה הועבר לארמייה ה-12.

==ראו גם==
* החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה

13
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
היד הפתוחה

מונומנט היד הפתוחה הוא פסל הממוקם בקריית הממשל בעיר צ'אנדיגאר שבהודו. מעצב המונומנט הוא האדריכל המודרניסטי הידוע לה קורובזיה. צורת הפסל היא כשל כף יד פתוחה. על הפסל חרותות המילים "פתוח לתת, פתוח לקבל", וצורתו נועדה לסמל את "היד לתת והיד לקבל, את השלום, השגשוג ואת אחדות האנושות".

המונומנט נמצא בתוך מרכז השלטון של צ'אנדיגאר, בירת המדינות פנג'אב והריאנה שבצפון הודו. המתחם תוכנן כולו על ידי לה קורבוזיה, וכולל את בנייני הממשלה, הפרלמנט ובית המשפט העליון. זהו העותק הגדול ביותר של היצירה, אותה ביצע לה קורבוזיה במקומות שונים. ציור הפסל הפך לסמל העיר צ'אנדיגאר.

בסיס הפסל עשוי בטון, שנותר חשוף על פי עקרונות הברוטליזם, וגובהו 12 מטרים. הפסל עצמו עשוי מתכת וגובהו 14 מטרים, כך שהגובה הכולל של המונומנט הוא 26 מטרים. הפסל תוכנן כך שחלקו המתכתי יוכל להסתובב על פי כיוון הרוח.

== גלריה ==
<gallery mode="nolines" widths="200px">
קובץ:Open Hand monument, Chandigarh.jpg|
קובץ:OpenHand.JPG|
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מבנים שתכנן לה קורבוזיה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:יצירות משנת 1964
קטגוריה:פסלים קינטיים
קטגוריה:פנג'אב
קטגוריה:הודו: מבנים
אלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג

אלברכט הדב (בגרמנית: Albrecht der Bär; 1100 לערך – 18 בנובמבר 1170) היה אציל גרמני אשר נמנה עם בית אסקניה, רוזן אנהלט (1123 - 1170, דוכס סקסוניה (1138–1142) ומרקיז ברנדנבורג (1157 - 1170).

==ביוגרפיה==
אלברכט נולד בשנת 1100 לאוטו, רוזן באלנשטדט ולאיליקה מסקסוניה, בתו של מגנוס, דוכס סקסוניה. בשנת 1123 מת אביו אוטו, רוזן באלנשטדט, ואלברכט עלה לשלטון במקומו והפך לרוזן אנהלט. בשנת 1138 הדיח קונראד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את היינריך העשירי, דוכס בוואריה מנחלותיו, ומסר לאלברכט את דוכסות סקסוניה, אולם, בשנת 1142 חזר היינריך והשתלט על הדוכסות.

בשנת 1147 השתתף אלברכט במסע הצלב הוונדי, וכבש שטחים באזור ברנדנבורג מידי הסלאבים, ובשנת 1157 קיבל את התואר מרקיזות ברנדנבורג. בשנת 1164 השתתף אלברכט במסע נגד היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, וב-13 בנובמבר 1170 מת אלברכט, ובמקומו עלו לשלטון בניו ברנהרד באנהלט, ואוטו בברנדנבורג.

==משפחתו==
בשנת 1124 התחתן אלברכט עם סופיה מוינצנבורג, ממנה היו לו 13 ילדים:
* אוטו.
* הרמן.
* זיגפריד.
* היינריך.
* אלברכט.
* דיטריך.
* ברנהרד.
* הדוויג.
* אדלייד.
* גרטרוד.
* זיבילה.
* איליקה.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| אלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג בית אסקניה נולד:1100 מת:13 בנובמבר 1170
|-
| rowspan="1" align="center"| אוטו
| rowspan="1" align="center"| רוזנות אנהלט 1123–1170
| rowspan="1" align="center"| ברנהרד
|-
| rowspan="1" align="center"| היינריך השני
| rowspan="1" align="center"| דוכסות סקסוניה 1138–1142
| rowspan="1" align="center"| היינריך השלישי
|-
| rowspan="1" align="center"| הקמה חדשה
| rowspan="1" align="center"| מרקיזות ברנדנבורג 1157–1170
| rowspan="1" align="center"| אוטו הראשון
|}

קטגוריה:דוכסים גרמנים
קטגוריה:סקסוניה: היסטוריה
קטגוריה:אנשי ימי הביניים
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:מרקיזי ברנדנבורג
קטגוריה:בית אסקניה
קטגוריה:נפטרים ב-1170
מרכז ווהאן

מרכז ווהאן (בסינית: 武汉中心; בסינית מסורתית: 武漢中心) הוא גורד שחקים בעיר ווהאן אשר נמצאת בדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין. בניית המגדל החלה בשנת 2009 והיא הסתיימה בסוף שנת 2016. לאחר שעקף ב 16 באפריל 2015 גורד שחקים אחר במרכז סין הוא הפך לגורד השחקים הגבוה ביותר במרכז סין והיחיד שעבר את רף 400 מטרים (1,312 רגל).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ווהאן: גורדי שחקים
שאול בוסתן

שאול בוסתן (נולד ב-2 בינואר 1983) הוא מוזיקאי, מעבד מוזיקלי, מלחין ומנצח ישראלי.

== חייו ==
בוסתן נולד בבאר שבע והוא בוגר תואר ראשון ושני מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בקומפוזיציה, ניצוח ומנדולינה. למד בכיתתו של אהרון חרל"פ ובין מוריו נמנים חיים פרמונט ומוטי שמידט.

בוסתן זכה בתחרות הקומפוזיציה ע"ש חנה אבני-ידור (תשס"ח), במלגת הצטיינות בחינוך מוזיקלי ע"ש דבורה גרוסמן (תשס"ו), ובמלגות קרן התרבות אמריקה ישראל במנדולינה ובקומפוזיציה החל משנת 2002.

בוסתן ניגן כסולן וכנגן אורח (במנדולינה) עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת הבמה הישראלית, ואנסמבל "קפריזמה".

הוא נמנה עם המייסדים של ה"מרכז למוזיקה ולמחול גוננים" – בית ספר למוזיקה בשכונת קטמונים בירושלים, שאותו ניהל בשמונה השנים הראשונות לקיומו (2003–2011).

יצירותיו נוגנו על ידי רוב התזמורות והאנסמבלים בישראל, בהם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, אנסמבל "קפריזמה" ואנסמבל מיתר. בחו"ל ביצעו אותן התזמורת הסימפונית היהודית של לוס אנג'לס (ארצות הברית) והאנסמבל הטירולי למוזיקה חדשה (אוסטריה) ובתיאטראות בגרמניהובהולנד.

יצירותיו הושמעו בתחנת הרדיו "קול המוסיקה" ונוגנו בפסטיבל "צלילים במדבר" משנת 2001. בוסתן מרבה לנצח על יצירותיו ובאפריל 2008 ניצח על "סיפורו של התו סול", אופרה לילדים פרי עטו.

בשנת 2011 עבר בוסתן להתגורר בברלין ומאז הוא מרבה לכתוב מוזיקה לתיאטרון. הוא מנצח על מספר מקהלות בעיר ברלין וכן כתב מוזיקה לגיורא פיידמן.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
הקורפוס ה-20 (ורמאכט)

הקורפוס ה-20 (בגרמנית: XX. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-17 באוקטובר 1940, וכמפקדו מונה פרידריך מטרנה. במהלך מבצע ברברוסה פיקד מטרנה על הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמו בקרב סמולנסק. בקרב על מוסקבה היה הקורפוס חלק מהארמייה הרביעית, במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. הקורפוס לחם במהלך השנים הבאות במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, כשהוא לוחם לסירוגין כחלק מארמיות הפאנצר השנייה והשלישית, והארמיות הרביעית והתשיעית. ב-10 בספטמבר 1942 מונה רודולף פון רומן למפקד הקורפוס, והוא פיקד עליו אף במהלך קרב קורסק ובמהלך מבצע בגרטיון. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ולחם עימה במבצע פרוסיה המזרחית. ב-1 באפריל 1945 מונה קרל-אריק קלר למפקד הקורפוס, והוא פיקד עליו עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
* פרידריך מטרנה (17 באוקטובר 1940 - 10 בספטמבר 1942)
* רודולף פון רומן (10 בספטמבר 1942 - 10 בפברואר 1943)
* ארווין פירוב (10 בפברואר 1943 - 14 במרץ 1943)
* רודולף פון רומן (14 במרץ 1943 - דצמבר 1943)
* אדגר רהריכט (דצמבר 1943 - ינואר 1944)
* רודולף פון רומן (ינואר 1944 - 1 באפריל 1945)
* קרל-אריק קלר (1 באפריל 1945 - 1 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===מבצע ברברוסה===
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-162
* הדיוויזיה ה-256

===הקרב על מוסקבה===
בקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-268
* הדיוויזיה ה-292
* הדיוויזיה ה-78

===קרב קורסק===
בקרב קורסק כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-45
* הדיוויזיה ה-72
* הדיוויזיה ה-137
* הדיוויזיה ה-251

===מבצע פרוסיה המזרחית===
במבצע פרוסיה המזרחית כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית פולקסגרנדיר ה-558
* הדיוויזיה ה-21
* הדיוויזיה ה-102
* הדיוויזיה ה-292

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/XXKorps.htm הקורפוס ה-20] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
20
קורפוס 20
גם זה יעבור

גם זה יעבור הוא אלבום ראפ והיפ הופ של הראפר והזמר הישראלי טונה. האלבום כולל בו רצועה המורכבת מ-10 שירים, ואורכו עומד על 48 דקות ו-4 שניות. זהו אלבום הבכורה של הזמר, והוא הוקלט תחת חברת התקליטים "עננה" בהפקתם של ניר דנן ויקיר בן טוב. האלבום יצא לאור ב-22 באוגוסט 2015.

מתוך האלבום יצאו כסינגלים "גם זה יעבור" ו"רוק 30", שזכו להצלחה ולהשמעות רבות בתחנות הרדיו. נֶצ'י נֶצ' מבצע קולות רקע בכמה שירים, ומתארח בשיר "עולם משוגע" אותו הוא כתב והלחין עם טונה. גם שי 360, סול ג'יי, אורטגה ושלומי סרנגה מתארחים בשירים שונים.

== רצועות ההשמעה ==
את כל שירי האלבום הפיקו ניר דנן ויקיר בן טוב.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2015
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי טונה
לוסי סקוט

לוסי סקוט (באנגלית: Lucy Scott; נולדה ב-19 בינואר 1971) היא שחקנית בריטית. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד שרלוט לוקאס בסדרת הדרמה "גאווה ודעה קדומה" עיבוד של ה-BBC משנת 1995 לרומן באותו שם.

==ביוגרפיה==
סקוט נולדה בלונדון. היא מופיעה מאז תחילת שנות התשעים של המאה העשרים בסרטי קולנוע ובטלוויזיה. בתיאטרון שיחקה במחזה "אמה", עיבוד לרומן מאת ג'יין אוסטן, בתיאטרון טריסייקל שבלונדון, כחלק מצוות של שבעה שחקנים. במחזה "Search and Destroy" הופיעה בתפקיד מרי בתיאטרון ניו אנד בהמפסטד שבלונדון, ובמחזה "Things We Do for Love" מאת אלן אייקבורן שיחקה בתפקיד ניקי.

עוד שיחקה בפרק "Modern Toss" בסדרה הקומית "Comedy Lab".
בנוסף למשחק היא עבדה כמפקחת על התסריט בסיטקום "Popetown" בפרק "The Double".

===חיים אישיים===
סקוט נשואה לשחקן אליסטר פטרי.

==פילמוגרפיה==
{| class="wikitable"
! שנה
! שם
! שם באנגלית
! תפקיד
! הערות
|-
| 1993
|
| dir="ltr" | Micky Love
| המזכירה של מרטין
|
|-
| 1995
| גאווה ודעה קדומה
| dir="ltr" | Pride and Prejudice
| שרלוט לוקאס
| מיני-סדרה
|-
| 2000
| לבבות ועצמות
| dir="ltr" | Hearts and Bones
| פיליפה ביץ'
|
|-
| 2002
| חקירות המפקח לינלי
| dir="ltr" | The Inspector Lynley Mysteries
| ברנדט
| בפרק "For the Sake of Elena"
|-
| 2003
|
| dir="ltr" | Perks
| אלכס רייט
|
|-
| 2005
|
| dir="ltr" | Tom Brown's Schooldays
| גברת ארתור
|
|-
| 2005
|
| dir="ltr" | Comedy Lab
|
| בפרק "Modern Toss"
|-
| 2006
|
| dir="ltr" | Elizabeth David: A Life in Recipes
| פטרישה
| סרט טלוויזיה
|-
| 2006
|
| dir="ltr" | Rosemary & Thyme
| קרוליין פרג'טר
| בפרק "Seeds of Time"
|-
| 2006
| ספוקס
| dir="ltr" | Spooks
| ספרנית
| סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
|-
| 2015
|
| dir="ltr" | The Law of Moments
| הלן
| סרט קצר
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1971
שפה תקנית

[[מילון דודן, המקובל כמקור הרשמי לדקדוק, לאיות ולאוצר המילים של הגרמנית התקנית בגרמניה.]]
שפה תִּקְנִית או סְטָנְדַרְטִית היא הגרסה של שפה מסוימת המקובלת כנכונה וכראויה ביותר לשימוש, הן על ידי הממסד האחראי והן על ידי הציבור, כולל אלו שאינם דוברים או כותבים אותה. השפה התקנית נחשבת יוקרתית יותר, משתמשים בה לצרכים רשמיים כמו חיבור ספרות או טופסי מנהלה והשכבות המשכילות באוכלוסייה אמורות לשלוט בה. היא מאופיינת בקיומם של כללי דקדוק, איות והגייה אחידים ובהיותה קודם כל שפת כתיבה, בניגוד לגרסאות מדוברות של כל לשון המתפתחות מאליהן בקרב העם ושקיימים בתוכן מגוון נרחב ואי-סדר בהיבטים אלו. שפות תקניות הן תמיד תוצר של תהליך תכנון שפה, והן מפוקחות לרוב על ידי גופים רשמיים האמונים על כך, דוגמת האקדמיה הצרפתית; אוצר המילים והדקדוק שלהן מתפרסם במילונים יוקרתיים כמו מילון דודן הגרמני והן מוקנות לתלמידים במערכת החינוך ועל ידי גופי התקשורת הממסדיים. כמו כן, כפי שהבחינו חוקרים רבים, עצם המושג "שפה סטנדרטית" תמיד ביטא אידאולוגיה יותר מאשר היה ממשות נתונה, משום שתמיד קיים מתח בין הצורות המדוברות והיום-יומיות הנקוטות בפועל לבין הגרסה הפורמלית. רק שפה מתה יכולה להיות תקנית לגמרי.

יצירה של שפות תקניות מבין מגוון הדיאלקטים הלא-אחידים והמתמזגים זה בזה הייתה תהליך ממושך וסבוך, שעירב שיקולים פוליטיים ואידאולוגיים. עוד ב-1302 הבחין דנטה בחיבורו De vulgari eloquentia בין הלשון הטבעית והמדוברת שאדם רוכש מסביבתו לבין "הלשון הדקדוקית" (בימיו, לטינית) המשמשת לצרכים פורמליים. בניגוד לכל בני זמנו, ראה דווקא בראשונה שפת יצירה עדיפה אך הסכים שהניבים האיטלקיים המרובים אינם יאים לכתיבה ספרותית. הוא וממשיכיו התווכחו איזו גרסה של האיטלקית צריכה להיבחר להיות התקנית. הרפורמציה, שתרגום הביבליה ללשונות המקומיות היה אחד ממפעליה הגדולים, העניקה תנופה רבתי להאחדת השפות הספרותיות. במאה ה-19 התקשר הדוקות תקנוּן השפה מתוך הדיאלקטים העממיים לצמיחת הלאומיות; קביעת תקן אחיד לשפה סטנדרטית וזיקוק הניבים העממיים כדי לייצר אותה היה מרכיב חשוב בהעלאת תביעה להכרה בקבוצות אתניות רופפות כלאום פוליטי.

נהוג גם לחלק שפות לפְּלוּריצנטריות, כלומר כאלו שיש להן יותר מגרסה תקנית אחת, ומונוצנטריות, עם לשון סטנדרטית אחת בלבד. גרמנית, לדוגמה, שיש לה גרסאות מוכרות רשמית שונות בגרמניה, באוסטריה ובשווייץ, היא פלוריצנטרית; הונגרית היא מונוצנטרית.

==לקריאה נוספת==
*Andrew Linn, Vernaculars and the Idea of Standard Language, בתוך: Keith Allan, The Oxford Handbook of the History of Linguistics, Oxford University Press, 2013. עמ' 359-374.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלשנות חברתית
הקורפוס ה-23 (ורמאכט)

הקורפוס ה-23 (בגרמנית: XXIII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-18 בספטמבר 1939, על בסיס מפקדת הכוחות בהרי אייפל, וכמפקדו מונה אריך ראשיק, שהוחלף ב-26 באוקטובר 1939 על ידי אלברכט שוברט. במהלך הקרב על צרפת פיקד שוברט על הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-12 במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה פיקד שוברט על הקורפוס שהיה בתחילה בעתודת קבוצת ארמיות צפון, ולאחר מכן הועבר לקבוצת ארמיות מרכז, עימה לחם במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מהארמייה התשיעית. ב-25 ביולי 1942 מונה קרל הילפרט למפקד הקורפוס, וב-19 בינואר מונה יוהנס פריסנר למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך קרב קורסק. ב-25 ביולי 1942 מונה הנס פון פונק למפקד הקורפוס, ובינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה. ב-2 בפברואר 1944 מונה אוטו טימן למפקד הקורפוס, וב-12 באוקטובר 1944 מונה ולטר מלצר למפקד הקורפוס. הקורפוס לחם בפרוסיה המזרחית כחלק מהארמייה השנייה, ולאחר מכן כחלק מארמיית מזרח פרוסיה, עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
* אריך ראשיק (18 בספטמבר 1939 - 26 באוקטובר 1939)
* אלברכט שוברט (26 באוקטובר 1939 - 25 ביולי 1942)
* קרל הילפרט (25 ביולי 1942 - 19 בינואר 1943)
* יוהנס פריסנר (19 בינואר 1943 - 7 בדצמבר 1943)
* הנס פון פונק (7 בדצמבר 1943 - 2 בפברואר 1944)
* אוטו טימן (2 בפברואר 1944 - 12 באוקטובר 1944)
* ולטר מלצר (12 באוקטובר 1944 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===הקרב על צרפת===
בקרב על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-34
* הדיוויזיה ה-58
* הדיוויזיה ה-76
* הדיוויזיה ה-26

===מבצע ברברוסה===
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-251
* הדיוויזיה ה-206

===הקרב על מוסקבה===
בקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-251
* הדיוויזיה ה-102
* הדיוויזיה ה-256
* הדיוויזיה ה-206

===קרב קורסק===
בקרב קורסק כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הסער ה-78
* הדיוויזיה ה-216
* הדיוויזיה ה-383

===מבצע פרוסיה המזרחית===
במבצע פרוסיה המזרחית כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-542
* הדיוויזיה ה-232
* הדיוויזיה ה-35
* הדיוויזיה ה-357
* הדיוויזיה ה-83
* הדיוויזיה ה-23

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/XXIIIKorps.htm הקורפוס ה-23] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
23
קורפוס 23
אדולף קורט בהם

אדולף קורט בהם (בגרמנית: Adolph Kurt Böhm; 27 ביולי 1926 – 3 בפברואר 2020) היה מתנגד המשטר הנאצי והוא סופר, צייר, פסנתרן, מוזיקאי, מלחין, וחסיד אומות העולם מגרמניה.

==קורות חיים==
בהם נולד בשנת 1926 באוברלנגנשטט שבצפון בווריה, גרמניה. אמו של בהם, מארי האגן (Marie Hagen) נולדה באוסטריה למשפחה קתולית. היא נישאה לתעשיין יהודי גרמני, יוזף בהם. בשנת 1933 נכלא יוזף במחנה הריכוז דכאו אך מארי הצליחה להביא לשחרורו לאחר מספר חודשים. 

לאחר שחרורו של אביו היגר בהם לפריז עם הוריו ואחיו ג'ררד, ושם גודל לאור עיקרי הדת הקתולית. במאי 1940, בעת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה נכלא בהם האב במחנה המעצר גירס, מכיוון שהיה אזרח גרמני וגרמניה הייתה מדינת אויב. לאחר כניעת צרפת ביוני 1940 השתחרר האב והגיע לשווייץ.

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
במשך כל תקופת המלחמה התגורר בהם עם אמו ואחיו הצעיר ג'ררד בפריז. ביתם הפך למקום מקלט עבור פליטים רבים ממוצא זר, בהם יהודים רבים. אמו של בהם ארגנה קבוצת נשים לשם הצלת יהודים. עקב קשריה עם המחתרת הצרפתית הצליחה לקבל התרעות על פעילות הגסטפו והמשטרה הצרפתית, וכך הייתה מזהירה יהודים מסתתרים ומודיעה להם שעליהם להימלט ממקומות המסתור עם הגעת ז'נדרמים צרפתים לאזור.

בתקופה זו למד בהם ציור, והשתמש בכישרון הציור שלו כדי לזייף חותמות בהן נעשה שימוש לשם יצירת מסמכים מזויפים עבור מתנגדי הנאצים, פליטים ויהודים נרדפים.

בתקופת המלחמה היה בהם ידידו של השחקן הצרפתי מישל סרו .

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התאחד בהם עם אביו, ששהה בשנות המלחמה בשווייץ. בהם היה חברם של מוזיקאים רבים, בהם מוריס ראוול וגיורגי סיפרא . לימים ייחס את השפעתם להתפתחותו המוזיקלית. בין היתר הלחין מיצירותיהם של היינריך היינה, הרמן הסה, רוברט פרוסט, פול ורלן, וילהלם בוש, יוזף פון אייכנדורף, תאודור שטורם, אנטה פון דרוסטה-הילסהוף, אויגן דרוורמן , מנפרד קיבר , אלברכט גראף פון רכברג ואחרים. בהם כתב למעלה מ-450 שירים ויצירותיו הופקו בשיתוף פעולה עם זמרים, בהם זמרי אופרה, ומוזיקאים אחרים. בין היתר מופיעות יצירותיו ברשת השידור הבווארית Bayerischer Rundfunk .

==הכרה והנצחה==
בשנת 2006 קיבל בהם את אות מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה מנשיא גרמניה הורסט קלר.

בשנת 1994 הכיר יד ושם באדולף קורט בהם ובאמו מריה בתור חסידי אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==

* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4042976 פעילותו של אדולף בהם] להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם 

קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:מלחינים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1926
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2020
M91

M91 (נקראת גם NGC 4548) היא גלקסיית מוט ספירלית הנמצאת במרחק של כ-54 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי. גלקסיה זו נמצאת בחלקו הצפוני של צביר הבתולה הגולש לתחומי קבוצת הכוכבים שערות ברניקי. זהו גרם השמיים עם הבהירות נראית הנמוכה ביותר שבקטלוג מסיה.

==היסטוריה==
M91 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שהיא עמומה יותר מ-M90, שאותה גילה מעט מוקדם יותר. מסיה חיפש באותו לילה ערפילית, שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85), וגילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה. (האחרות הן M84 - M89). במיקום שאותו רשם מסיה עבור M91 לא נמצא כלום והיא נחשבה לאבודה במשך שנים רבות. ויליאם הרשל גילה באופן בלתי תלוי את M91 ב-8 באפריל 1784 וציין שהיא גדולה ועגולה. ב-1787 הוא צפה בה שוב וציין בנוסף שהיא עמומה מאוד, אבל נהיית בהירה יותר במרכזה. ג'ון הרשל צפה בה מספר פעמים בין השנים 1826 ו-1832 וציין גם כן שהיא עגולה וגדולה. בשנת 1830 הוא ניסה לאתר את M91 על פי המיקום שרשם מסיה. הוא מצא בסמוך כוכב עם בהירות מדרגה 9 ומספר כוכבים עמומים יותר סביבו ושיער שאולי מסיה צפה בהם וחשב שהוא רואה ערפילית, אבל ציין שזה לא סביר. בשנת 1969 אסטרונום חובב בשם ויליאמס כתב למגזין "Sky & Telescope" שהקואורדינטות שמסיה ציין עבור M91 הן בהפרש של - בעלייה הישרה ו- בנטייה מהמיקום של M58. אם לוקחים את אותו ההפרש מהמיקום של M89 מגיעים בדיוק למיקום של NGC 4548, שהתגלתה כביכול על ידי הרשל, כך שככל הנראה מסיה מדד את מיקומה של M91 ביחס למיקום של M89 שאותה גילה באותו לילה, אבל בטעות רשם את הקואורדינטות ביחס למיקום של M58 ולמעשה M91 היא NGC 4548.

==תצפית== 
M91 נמצאת בחלקו הצפוני של הצביר ועם דרגת בהירות נראית 10.2 היא ניתנת לצפייה רק באמצעות טלסקופ ומכיוון שאין כוכבים בהירים בסביבתה, קשה לאתרה. היא נמצאת כ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה, כ-7.4 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8 וכ-8.8 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב α בשערות ברניקי. על מנת להבחין במוט המרכזי ובמבנה הספירלי של הזרועות יש צורך בציוד מקצועי או בצילום ארוך חשיפה. כ-50 דקות קשת ממזרח ל-M91 נמצאת M88, כ-1.4 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת M90 ובאותו הכיוון עוד 1.4 מעלות מעבר ל-M90 נמצאת M58. במרחק של כ-1.7 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-M91 נמצאת NGC 4459, כ-1.9 מעלות מדרום לה נמצאת M89, כ-2.7 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאת NGC 4651, M87 נמצאת במרחק של כ-2.4 מעלות מדרום-דרום-מערב לה ובמרחק של כ-2.8 מעלות מדרום-מערב נמצאות M84 ו-M86, כולן שייכות גם כן לצביר הבתולה.

==תכונות==
גודלה הזוויתי של M91 הוא כ-5.4 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-85,000 שנות אור, זרועותיה פתוחות ומאפשרות להבחין בבירור במוט המרכזי, ומסתה מוערכת בכ- מסות שמש. בדומה ל-M90, היא ענייה במימן נייטרלי ולכן כמעט שאין בה יצירת כוכבים חדשים. על פי ההסחה לאדום של אורה היא מתרחקת במהירות של כ-480 קילומטר לשנייה ממערכת השמש, אך מכיוון שמהירות התנועה של צביר הבתולה היא כ-1,100 קילומטר לשנייה ביחס למערכת השמש, M91 נעה במהירות של למעלה מ-600 קילומטר לשנייה ביחס לצביר. תנועה מהירה זו גורמת להתנגשויות עם התווך הבין-גלקטי וזה ככל הנראה הסיבה לאובדן המימן של הגלקסיה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m091.html M91 בדפי מסיה של SEDS]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצת הכוכבים שערות ברניקי
91
קטגוריה:צביר הבתולה
91
הג'וב הצרפתי

הג'וב הצרפתי (באנגלית: Bastille Day - יום הבסטיליה) הוא סרט פעולה אמריקאי-בריטי-צרפתי משנת 2016 בבימויו של ג'יימס וואטקינס ובכיכובם של אידריס אלבה, ריצ'רד מאדן, שרלוט לה בון, אריק איבוני וג'וזה גרסיה.

עלילת הסרט עוקבת אחר סוכן CIA (אידריס אלבה) שנאלץ להיעזר בכייס-רחוב (ריצ'רד מאדן) על מנת לאתר חוליית טרור הפועלת בפריז ואשר מאיימת להוציא לפועל פיגוע.

בעקבות פיגוע הדריסה בניס, הופסקה הקרנת הסרט בבתי הקולנוע בצרפת.

==תקציר העלילה==
מייקל מייסון (ריצ'רד מאדן), כייס אמריקאי המתגורר בפריז, גונב תיק ובו דוב צעצוע, מבלי לדעת שבתוכו מוטמנת פצצה, ומשליך את הצעצוע ברחוב סואן. כעבור מספר שניות, המטען מתפוצץ, והורג ארבעה בני-אדם. צילומי טלוויזיה במעגל סגור חושפים את פניו ומשטרת פריז פותחת במצוד אחריו. שון בריאר (אידריס אלבה), סוכן CIA המוצב בפריז, מגלה כי מי שעומדים מאחורי הפיצוץ הם סוכנים ממשלתיים צרפתיים מושחתים, שהשתמשו בפיגוע ככיסוי, על מנת לגנוב חצי מיליארד דולר מהבנק המרכזי של צרפת במהלך יום הבסטיליה. בריאר חובר למייסון, והשניים משתפים פעולה יחד, על מנת לחשוף את השחיתות.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|אידריס אלבה
|שון בריאר
|סוכן CIA המוצב בפריז
|-
|ריצ'רד מאדן
|מייקל מנסון
|כייס ממוצא אמריקאי המתגורר בפריז
|-
|שרלוט לה בון
|זואי נוויל
|סייענית של חולית הטרור
|-
|קלי ריילי
|קארן
|סוכנת CIA הממונה על בריאר
|-
|ג'וזה גרסיה
|ויקטור
|
|-
|אנטול יוסף
|תום
|
|-
|אריק איבוני
|
|
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 51% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 47 ביקורות.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי פעולה בריטיים
קטגוריה:סרטי פעולה צרפתיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
בלה סטולר

בלה שטולאר (בהונגרית: Stollár Béla; 1917, זאלאגרסג – 1944, בודפשט) היה עיתונאי וחסיד אומות העולם מהונגריה.

==קורות חיים==
לאחר תום לימודיו התיכוניים היה שטולאר פקיד בבנק. בשנת 1940 זכה שטולאר בתחרות כתיבה ומאז היה עיתונאי ספורט וכתב עבור עיתון הספורט ההונגרי "פשטי הירלפ" . 
לוחית זיכרון מוטבעת על בית ברחוב סטולר 22 בודפשט לזכרו של בלה סטולר (רחוב קלוטילד לשעבר)

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
בשנת 1943 גויס סטולר לצבא הונגריה ועבד במטה משרד ההגנה. את עבודתו ניצל לשם השגת טפסים רשמיים וציוד משרדי שסייע לו לסייע ליהודים שנשלחו לעבודות כפייה ויועדו להישלח לעבודות אלה. עם עליית פרנץ סלשי לשלטון באוקטובר 1944, סייע שטולאר ליהודים רבים שהיו בין מכריו. הוא סיפק להם מסמכים מזויפים, שלח מזון וכסף ליהודים במחנות לעבודת כפייה ואף ניסה להציל קשישה יהודייה, סבתה של מכרה יהודייה, מצעדות המוות. 

שטולאר ארגן קבוצת התנגדות חמושה נגד הגרמנים וכוחות צלב החץ. קבוצת המחתרת בראשותו של שטולאר פעלה מתוך דירה ברחוב קלוטילד 22 בבודפשט בעזרת מסמכים מזויפים, פקודות צבאיות מזויפות ונשק. בין חברי הקבוצה היו יהודים וכן עריקים מהצבא ההונגרי.

ב-25 בדצמבר 1944 איתרו אנשי צלב החץ את הקבוצה בדירה ברחוב קלוטילד עקב הלשנה. רוב חברי הקבוצה נמלטו אך שטולאר ומספר חברים בקבוצתו נלחמו נגד אנשי צלב החץ ונהרגו לאחר קרב קצר.

==הכרה והנצחה==
בשנת 2003 הוכר שטולאר בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.

רחוב קלוטילד בבודפשט, הרחוב שבאחד מבנייניו פעלה קבוצת המחתרת של שטולאר בתקופת המלחמה, נקרא לאחר המלחמה על שמו של שטולאר .

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-sportsmen/stollar.asp פעילותו של שטולאר להצלת יהודים], באתר יד ושם
* 

קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:עיתונאים הונגרים
קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1917
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1944
ארמון אל-עלם

ארמון אל-עלם (בערבית: قصر العلم; תעתיק מדויק: קצר אלעלם; בתרגום לעברית: ארמון הדגל) הוא הארמון הטקסי של סולטאן עומאן, הממוקם במסקט, עיר הבירה של עומאן. הארמון המקורי נבנה על ידי סולטן עומאן אבן אחמד בתחילת המאה ה-19 אך הוא נבנה מחדש כבית מלוכה בשנת 1972. אף שאין זה משכנו הקבוע של הסולטן אין כניסת מבקרים לארמון, אך למרות זאת הוא מהווה יעד תיירותי ותיירים מרבים להצטלם בחזיתו. סמוך לארמון נמצאים שני מבצרים, מבצר אל-ג'לאלי ומבצר אל-מיראני, שנבנו על ידי האימפריה הפורטוגזית במאה ה-16. הארמון משמש בעיקר לקבלות פנים ממלכתיות כמו קבלת הפנים של מלכת הולנד ביאטריקס בעומאן בשנת 2012.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Sultánův palác, Starý Maskat.jpg
קובץ:Qasr Al Alam Royal Palace (8).JPG
קובץ:Defense.gov News Photo 101205-F-6655M-007 - Secretary of Defense Robert M. Gates talks with Omani Sultan Qaboos at the Bait Al Baraka Palace in Muscat, Oman, on Dec. 5, 2010.jpg
קובץ:Muttrah-Muscat مطرح، مسقط 01.jpg
קובץ:Oman Mascat Qasr al-ʿAlam Königspalast.jpg
קובץ:Qasr Al Alam Royal Palace by night 07.jpg
קובץ:Qasr Al Alam Royal Palace by night 5.jpg
קובץ:Qasr Al Alam Royal Palace by night 01.jpg
קובץ:Qasr Al Alam Royal Palace by night 05.jpg
קובץ:Defense.gov photo essay 080405-F-6655M-168.jpg
קובץ:Gates & Qaboos of Oman 2.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מסקט: מבנים
קטגוריה:עומאן: ארמונות
מרטין אוהר

מרטין אוהר (בצ'כית: Martin Uher; (26 ביוני 1905 – 17 באפריל 1991) היה כדורגלן וחסיד אומות העולם מסלובקיה.

==קורות חיים==
אוהר נולד בעשור הראשון של המאה העשרים בסלובקיה. בצעירותו היה שחקן במועדון הכדורגל סלובן ברטיסלאבה וכן שחקן בנבחרת הכדורגל הלאומית של צ'כוסלובקיה. לאחר תום הקריירה הספורטיבית שלו היה שותף בחנות למכירת מוצרי טקסטיל בברטיסלאבה.

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
לאוהר היו חברים יהודיים רבים. באביב 1942, כאשר גורשו יהודים מסלובקיה למחנות ההשמדה הציע אוהר לאחת מידידותיו, אליזבת פליישר, מחסה בבית קרוביו. בשנת 1943 הבריח חלק מבני משפחתה להונגריה, שבאותה עת עוד הייתה חופשייה, ולאחר הפלישה הגרמנית להונגריה במרס 1944 שב אוהר להונגריה והבריח את בני משפחת פליישר בחזרה לסלובקיה.

בעת המרד הסלובקי החביא אוהר את בני משפחת פליישר וכן כחמישה יהודים נוספים במספר מקומות, בהם חנות הטקסטיל שלו.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה נישאו אוהר ואליזבת פליישר, אותה הציל בתקופת השואה. לבני הזוג נולד בן. בני הזוג התגרשו מספר שנים לאחר מכן.

==הכרה==
בשנת 1990 הכיר יד ושם באוהר בתור חסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-sportsmen/uher.asp פעילותו של אוהר] להצלת יהודים, באתר יד ושם

קטגוריה:סלובקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:צ'כוסלובקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:כדורגלני סלובן ברטיסלאבה
קטגוריה:ילידי 1905
קטגוריה:סלובקים שנפטרו ב-1991
הדנובה החדשה

נקודת הפיצול של הדנובה החדשה מהדנובה
הדנובה החדשה (בגרמנית: Neue Donau) היא תעלת מים מלאכותית שמקורה בנהר הדנובה אשר בווינה שבאוסטריה וממוקמת מזרחית לו. התעלה נבנתה במאה ה-19 כדי להכיל עודפי מים מהדנובה על מנת למנוע הצפה של וינה בזמנים בהם הזרימה בדנובה היא חזקה, דבר שקרה מספר פעמים בהיסטוריה. האדמה שנחפרה מהדנובה החדשה יצרה את "אי הדנובה", רצועת אדמה באורך של 21.1 ק"מ וברוחב משתנה של 70-120 מטר, המפרידה בין הדנובה לדנובה החדשה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תעלות
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:וינה: גאוגרפיה
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)

הקורפוס הרביעי (בגרמנית: IV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הקורפוס הוקם בדרזדן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס הרביעי", ולמפקדו מונה וילהלם ליסט, שהוחלף ב-2 בפברואר 1938 על ידי ויקטור פון שבדלר.

בפרוץ המלחמה היה פון שבדלר מפקד הקורפוס ה-4 שהיה חלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן נשאר כחיל כיבוש בצרפת. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב אומן.

בקיץ 1942 השתתף הקורפוס במתקפת הקיץ הגרמנית כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך הסתיו הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. ב-1 בנובמבר 1942 פרש פון שבדלר מתפקידו, עקב פציעתו בקרבות, וארווין ינקה מונה למחליפו. ב-17 בינואר 1943 נפצע ינקה והוטס אל מחוץ לכיס סטלינגרד, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס מקס פפר. ב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הקורפוס לרוסים, יחד עם רוב שרידי הארמייה השישית.

===הקמה שנייה===
בדצמבר 1942 הוקם צוות קרב מית, בפיקודו של פרידריך מית, שהשתייכה לפלגת הארמייה הולידט, שהפכה בהמשך להארמייה השישית החדשה, וב-21 ביולי 1943 הפך צוות הקרב לקורפוס הרביעי החדש. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השישית ומהארמייה השמינית לסירוגין בקרבות באוקראינה, וב-10 באוקטובר 1944 הפך לקורפוס הפאנצר הרביעי, תחת פיקודו של אולריך קלימן. הקורפוס שהפך בפברואר 1945 לקורפוס הפאנצר פלדהרנהאלה, פעל כחלק מהארמייה השישית ומהארמייה השמינית בקרבות בסלובקיה ובאוסטריה עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
===הקמה ראשונה===
* וילהלם ליסט (1 באוקטובר 1934 - 2 בפברואר 1938)
* ויקטור פון שבדלר (2 בפברואר 1938 - 1 בנובמבר 1942)
* ארווין ינקה (1 בנובמבר 1942 - 17 בינואר 1943)
* מקס פפר (17 בינואר 1943 - 31 בינואר 1943)

===הקמה שנייה===
* פרידריך מית (דצמבר 1942 - 10 באוקטובר 1944)
* אולריך קלימן (10 באוקטובר 1944 - 1 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===המערכה בפולין===
במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-4
* הדיוויזיה ה-46

===המערכה בצרפת===
במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-15
* הדיוויזיה ה-205

===מבצע ברברוסה===
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-24
* הדיוויזיה ה-71
* הדיוויזיה ה-262
* הדיוויזיה ה-295
* הדיוויזיה ה-296

===קרב סטלינגרד===
בקרב סטלינגרד כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה הממונעת ה-29
* הדיוויזיה ה-297
* הדיוויזיה ה-371

===קרב קייב===
בקרב קייב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-17
* הדיוויזיה ה-111
* הדיוויזיה ה-258
* הדיוויזיה ה-79
* 1/3 מהדיוויזיה ה-335
* הדיוויזיה ההררית ה-3
* דיוויזיית הפאנצר ה-24
* הדיוויזיה ה-302

===מבצע יאשי-קישינב===
במבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-79
* הדיוויזיה ה-376

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/IVKorps.htm הקורפוס ה-4] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/KorpsPz/IVPzKorps-R.htm קורפוס הפאנצר ה-4] באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
4
מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג

מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג (בגרמנית: ADAC Zurich 24h-Rennen) הוא מרוץ סיבולת למכוניות טורינג ולמכוניות GT המתקיים בנורבורגרינג החל משנת 1970.

במרוץ משתתפים למעלה מ-200 מכוניות ו-700 נהגים, וכיום המכוניות המתחרות במשך 24 שעות ישלימו מרחק של כ-4,000 ק"מ בקירוב לאחר שיקיפו את המסלול באורך 25 הק"מ כ-155 פעמים בממוצע. המרוץ נחשב לאחד מאירועי הספורט המוטורי הגדולים בעולם. בשנת 2016 חזו במרוץ למעלה מ-200,000 צופים ביציעים.

==היסטוריה==
המרוץ נוסד בשנת 1970 בהשראת מרוץ 24 השעות של לה מאן ובמקור נועד לתת מענה לנהגים חובבנים הנוהגים במכוניות ייצור סדרתיות כחלופה למרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג, המיועד לקבוצות מרוץ מקצועניות ולנהגים מקצוענים אשר חלקם נוהגים במכוניות אב טיפוס ייעודיות בקטגוריות בכירות. המרוץ מתקיים עם כיוון השעון במסלול באורך 25.378 ק"מ המהווה שילוב של מסלול הנורדשלייפה יחד עם מסלול הגרנד פרי של המתחם בו נערך בין היתר מרוץ הפורמולה 1.

כיום עדיין ישנם נהגים חובבנים המתחרים במרוץ עם מכוניתם הפרטית אולם בעשורים האחרונים החלה הנורמה של התארגנות קבוצות מרוץ תחת חסות מסחרית של חברות גדולות אשר התכנסו כדי לנצח את המרוץ עבור שותפיהן, ובנוסף החלו להשתתף במרוץ קבוצות מרוץ מקצועניות של מותגי רכב מובילים ונהגים מקצוענים. ייחודו של המרוץ הוא שבניגוד לתקנות המחמירות והנוקשות של אליפות העולם במרוצי סיבולת של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), תקנות ארגון ה-ADAC למרוץ 24 השעות של נורבורגרינג גמישות ולעיתים עממיות ומאפשרות כמעט לכל רכב בייצור סדרתי להשתתף במרוץ בתנאי שהוא תואם את תקנות הבטיחות.

כל מכונית המעוניינת להשתתף במרוץ משלמת דמי כניסה של כ-7,500 אירו, מתוכם 3,000 אירו משמשים כמקדמה עבור בנזין. נהגים המחזיקים ברישיון נהיגה בין-לאומי רשאים להשתתף במרוץ בתנאי שיעברו קורס חובה המתקיים בשבוע שלפני המרוץ. בכל מכונית חייבים לנהוג בין שניים לארבעה נהגים וכל נהג רשאי לנהוג במהלך המרוץ בשתי מכוניות שונות. כל רכב החל משנת הייצור 1996 רשאי להשתתף במרוץ כאשר באפשרות כלי רכב שיוצרו בין השנים 1990–1995 להגיש בקשה מיוחדת שאישורה תיבחן בנפרד. כלי הרכב המתחרים במרוץ מחולקים לקטגוריות נפרדות ומסווגים על פי נתונים דומים.

האירוע מתקיים מדי שנה בדרך כלל בחודש מאי או יוני ונמשך על פני יממה שלמה בין שבת לראשון. המרוץ זוכה לפופולריות רבה בגרמניה במהלכו מגיעים מאות אלפי צופים, רבים מהם מגיעים למתחם הכולל בתוכו כרי דשא גדולים ושטחים פתוחים נרחבים עם ציוד מחנאות כולל מחוללים חשמליים ניידים, מקימים אוהלים, עוסקים בפעילויות פנאי רבות כגון ברביקיו וכדומה, כאשר ההרגשה הכללית במקום במשך כל סוף השבוע היא של יריד לשם הנאה, דבר המדגיש את ייחודיות המרוץ.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי
קטגוריה:תחרויות ספורט בגרמניה
לינקולן פירס

לינקולן פירס (באנגלית: Lincoln Peirce; נולד ב-23 באוקטובר 1963) הוא צייר קומיקס אמריקאי.

נולד באיווה שבארצות הברית, ובתור ילד אהב לצייר. כשהיה בקולג' במיין צייר רצועת קומיקס שבועית בשם "Third Floor" עבור עיתון הקולג'. לאחר מכן למד ציור ופיסול בבית הספר סקוהיגן לציור ולפיסול. לימד אמנות ואימן את נבחרת הבייסבול של בית הספר התיכון קסבייר בניו יורק במשך שלוש שנים לפני שעבר ב-1992 במיין.

ב-7 בינואר 1991 החל לכתוב ולצייר את רצועת הקומיקס "נייט הגדול", שמופיעה מדי יום בכ-300 עיתונים ברחבי ארצות הברית. כמו כן צייר אנימציות עבור ניקלודיאון ו-Cartoon Network.

בעקבות רצועת הקומיקס "נייט הגדול", החל לכתוב ב-2009 את סדרת הספרים המצליחה העוסקת ב"נייט הגדול". עד כה יצאו שמונה ספרים. הסדרה היא רב-מכר של "הניו יורק טיימס". 

לאחר השלמת סדרת הרומנים של "נייט הגדול" בשנת 2016, הוא החל לעבוד על סדרה חדשה בת שלושה ספרים "מקס ואבירי הביניים" בהוצאת Crown Books. הספר הראשון בה פורסם ב-8 בינואר 2019.

כיום חי עם אשתו ושני ילדיהם במיין.

== קישורים פנימיים ==

* מקס ואבירי הביניים, בן שמן: הוצאת כתר, 2019.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bignatebooks.com אתר סדרת "נייט הגדול"]
* 
* 

קטגוריה:קומיקסאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת קולבי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
ספר חנוך ג'

חנוך ג הנקרא גם ספר היכלות, או חנוך העברי, הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך אשר נכתב בשפה העברית. בספר נרמז שהוא נכתב במאה השנייה לספירה, אולם ניתן למצוא לו מקורות רק במאה החמישית.

==תיאור הספר==
בחנוך ג' יש מילים רבות ביוונית ולטינית. לעומת חנוך א', ספר זה ככל הנראה נכתב במקור בעברית. בספר מספר עובדות המצביעות על ההשערה שכותבי הספר קראו את "חנוך א'".

שמות אחרים עבור "חנוך ג'" הם "הספר השלישי של חנוך", "ספר היכלות" ו"ההתגלות של מטטרון".
הספר נקרא בעברית גם "ספרו של רבי ישמעאל הכהן הגדול" או "ספר חנוך לר' ישמעאל כהן גדול" (אולי לייחס אותו לרבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול). הכינוי "חנוך ג'" מופיע לראשונה במהדורה שהוציא בשנת 1928.

==== השוואות לחנוך א' ====
* חנוך עולה לשמים בסערת המרכבה (חנוך ג' 6:1; 7:1)
* חנוך הופך למלאך (חנוך ג' 9:1-5; 15:1-2)
* חנוך הוא המלאך הנעלה השולט בשמים (3 חנוך 10:1-3; 16:1)
* חנוך מקבל בהתגלות את הסודות הקוסמיים של הבריאה (חנוך ג' 13:1-2)
* הסיפור על מתכות יקרות ואיך הן לא יפיקו תועלת עבור המשתמשים בהן והיוצרים מהן אלילים (חנוך ג' 5:7-14)
* המלאך העוין עזאזל ושניים כמותו (חנוך ג' 4:6; 5:9)
הנושאים העיקריים שבהם עוסק הספר הם עלייתו של חנוך השמיימה והפיכתו למלאך מטטרון.

== ראו גם==
* ספרות ההיכלות והמרכבה

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* 3 Enoch : or, The Hebrew book of Enoch / edited and translated for the first time with introd., commentary and critical notes by Hugo Odeberg,Cambridge University Press, 1928
</div>
** 
** 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

חנוך גחנוך ג הנקרא גם ספר היכלות, או חנוך העברי, הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך אשר נכתב בשפה העברית. בספר נרמז שהוא נכתב במאה השנייה לספירה, אולם ניתן למצוא לו מקורות רק במאה החמישית.

==תיאור הספר==
בחנוך ג' יש מילים רבות ביוונית ולטינית. לעומת חנוך א', ספר זה ככל הנראה נכתב במקור בעברית. בספר מספר עובדות המצביעות על ההשערה שכותבי הספר קראו את "חנוך א'".

שמות אחרים עבור "חנוך ג'" הם "הספר השלישי של חנוך", "ספר היכלות" ו"ההתגלות של מטטרון".
הספר נקרא בעברית גם "ספרו של רבי ישמעאל הכהן הגדול" או "ספר חנוך לר' ישמעאל כהן גדול" (אולי לייחס אותו לרבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול). הכינוי "חנוך ג'" מופיע לראשונה במהדורה שהוציא בשנת 1928.

==== השוואות לחנוך א' ====
* חנוך עולה לשמים בסערת המרכבה (חנוך ג' 6:1; 7:1)
* חנוך הופך למלאך (חנוך ג' 9:1-5; 15:1-2)
* חנוך הוא המלאך הנעלה השולט בשמים (3 חנוך 10:1-3; 16:1)
* חנוך מקבל בהתגלות את הסודות הקוסמיים של הבריאה (חנוך ג' 13:1-2)
* הסיפור על מתכות יקרות ואיך הן לא יפיקו תועלת עבור המשתמשים בהן והיוצרים מהן אלילים (חנוך ג' 5:7-14)
* המלאך העוין עזאזל ושניים כמותו (חנוך ג' 4:6; 5:9)
הנושאים העיקריים שבהם עוסק הספר הם עלייתו של חנוך השמיימה והפיכתו למלאך מטטרון.

== ראו גם==
* ספרות ההיכלות והמרכבה

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* 3 Enoch : or, The Hebrew book of Enoch / edited and translated for the first time with introd., commentary and critical notes by Hugo Odeberg,Cambridge University Press, 1928
</div>
** 
** 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

חנוך ג'
2031

__TOC__
==אירועים צפויים==
* 21 במאי - ליקוי חמה טבעתי ממחזור סארוס 138 צפוי להגיע לשיאו בשעה 07:16:04 ויראה באנגולה, הרפובליקה של קונגו, זמביה, טנזניה, דרום האוקיינוס ההודי, מלזיה ואינדונזיה.
* 14 בנובמבר - ליקוי חמה מעורב (בחלק מהמקומות ליקוי מלא ובחלק ליקוי טבעתי) ממחזור סארוס 143 צפוי להגיע לשיאו בשעה 21:07:31 ויראה באוקיינוס השקט ופנמה. ליקויים מעורבים הם די נדירים.

==לוח שנה==








==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==
פרח המדבר

פרח המדבר (בגרמנית: Wüstenblume; באנגלית: Desert Flower) הוא סרט ביוגרפי גרמני משנת 2009, בבימויה של שרי הורמן. הסרט מספר את סיפורה של ואריס דירי, פליטה מסומליה שהפכה לדוגמנית צמרת באנגליה, ופעילה נגד השחתת איבר המין הנשי. הסרט מבוסס על האוטוביוגרפיה של דירי, ומככבות בו ליה קבדה וסאלי הוקינס.

== עלילה ==
ואריס נולדה למשפחת נוודים בסומליה. בגיל שלוש עברה השחתת איברי מינה, בתנאי שדה, ופיתחה בעקבות זאת זיהום, וחוותה כאבים עד שעברה ניתוח באנגליה בבגרותה. 

בגיל 13, ברחה מנישואי כפייה, והגיעה למוגדישו, לסבתה מצד אימה. הסבתא סידרה לה עבודה כמשרתת בביתו של השגריר הסומלי באנגליה, וואריס הגיעה יחד עם המשפחה ללונדון. כשפרצה מלחמת האזרחים, כעבור שש שנים, ואריס עמדה בפני גירוש חזרה לסומליה, ובמקום זאת החליטה לברוח. 

השנה היא 1987, ועם אנגלית מינימלית וחוסר מוחלט בכישורים חברתיים ואחרים, ואריס מסתובבת בלונדון, ופוגשת בחנות כלבו במרילין, רקדנית שעובדת שם כמוכרת. מרילין מציעה לוואריס - נטולת התעודות או סטטוס רשמי - מקום לחיות וסיוע במציאת מקום עבודה במסעדת המבורגרים. כשמגיע למסעדה הצלם הידוע טרי דונלדסון, הוא מציע לוואריס שתבוא להצטלם אצלו, וכל כך מתרשם ממנה שהוא מכיר לה את סוכנת הדוגמניות לוסינדה. 

ואריס מוצאת הצלחה בתחום הדוגמנות, אך עדיין נמצאת תחת איום של גירוש, ונכנסת לנישואים פיקטיביים עם ניל, שרת בפנסיון בו היא מתגוררת עם מרילין, כדי לקבל אישור עבודה. ניל בעצם מאוהב בוואריס, ומוציא עליה את האלימות הרגשית והפיזית שלו כשהיא לא מעוניינת ביחסים איתו.

למרות הצלחתה, ואריס ממשיכה לסבול פיזית ונפשית בשל המום שהוטל בה בילדותה. במהלך ראיון מסוג "הנוודת שהפכה לדוגמנית צמרת", היא מחליטה לספר את סיפורה האמיתי למראיינת. כשהסיפור מגיע לכותרות, ואריס ממשיכה לפעול נגד השחתת איבר המין הנשי. בסיום הסרט, היא נושאת דברים בפני מליאת האו"ם, וחושפת את המציאות הקשה של נשים וילדות במקומות שהמנהג הזה קיים. 

היא הייתה האישה הראשונה שדיברה על המנהג באופן גלוי, ובעקבות גילוייה, מזכ"ל האו"ם קופי ענאן בחר בה כשגרירת האו"ם בנושא, ובעקבות הפרסום והפעילות שבאה אחריו, מדינות רבות העבירו חוקים נגד השחתת איבר המין הנשי .

== השחקנים ==
* ליה קבדה - ואריס דירי
* סאלי הוקינס - מרילין 
* קרייג פרקינסון - ניל 
* מירה סיאל - פושפה פאטל 
* אנתוני מאקי - הרולד ג'קסון 
* ג'ולייט סטיבנסון - לוסינדה 
* טימותי ספול - טרי דונלדסון
* סוראיה עומר-סקגו - ואריס בגיל 12
* תרזה צ'רצ'ר - האחות אן 
* אקארט פריץ - ספייק 
* פרשאנט פראבהקר - קאמי 
* אנה הילגדיק - טילדה 
* מאט קאופמן - מנהל המסעדה
* אמה קיי - קצינת ההגירה 
* אלי - איש אירופאי 
* ניק ראיו - נהג משאית 
* רוברט רובלינו - בעלי בית הקפה
* כריס וילסון - פקיד השגרירות

== פרסים ==
* פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן 2009

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים
יהושע מרדכי ליפשיץ

יהושע מרדכי ליפשיץ (1829? – 2 באוגוסט 1878) היה מילונאי, בלשן וסופר יהודי יליד רוסיה. ליפשיץ היה אבי היידישיזם והראשון שקרא להעניק לניב היהודי-גרמני מעמד של שפה בפני עצמה.

== חייו ==
ליפשיץ נולד ככל הידוע בברדיצ'ב שבתחום המושב. מעט ידוע על ראשית חייו, אך ברור שהשתייך לתנועת ההשכלה, שאנשיה הקפידו על כתיבה בעברית צחה ובזו לניב היהודי כז'רגון בלול. במקביל רכש חינוך כללי מקיף במדעים ובשפות זרות, והשתלם בכימיה, פיזיקה, מתמטיקה, צרפתית, גרמנית ורוסית. הוא אף ערך ניסויים מדעיים בביתו, ופעם כמעט התעוור בפיצוץ. עוד בשלהי שנות ה-50 הפגין עמדה שחרגה מאוד מהיחס המשכילי המזלזל ללשון המדוברת בפי היהודים. בעוד שהם שאפו להקנות לעם הפשוט עברית מטוהרת מחד ושפות אירופאיות מאידך, הוא השתכנע שהפצת תרבות וחינוך בקרב ההמונים תעשה בצורה מיטבית בשפתם שלהם והחל לייקר אותה: הוא ראה בה את שפת-האם האותנטית של העם, בעלת חשיבות גדולה משלה, הרבה יותר מהמליצות העבריות המצועצעות שנקטו משכילי דורו והיו מובנות בקושי לבכירי תלמידי הישיבות. משכילים אחרים השתמשו ביהודית אף הם לצרכים כאלו, אך הקפידו להדגיש כי הם עושים זאת מחוסר ברירה. ב-1861 ניסה להשיג רישיון להדפסת עיתון בלשון, ושלח איגרת לכמה משכילים על חשיבות הניב.

באותה תקופה הגיע לברדיצ'ב הסופר המשכילי הצעיר שלום יעקב אברמוביץ'; ידוע שהיה זה ליפשיץ ששכנע אותו להרפות מן הכתיבה העברית ולהקדיש מקום גם ללשון העם, שאברמוביץ' הפך לאבי הספרות המודרנית שלה. אז חברו שניהם ללחוץ על אלכסנדר הלוי צדרבוים, עורך עיתון "המליץ", להוציא מוסף בניב היהודי. צדרבוים השתכנע שלדבר היה פוטנציאל כלכלי ניכר וב-1862 החל לצאת המדור "קול מבשר", שאכן היה להצלחה גדולה. ב-18 ביוני 1863 פרסם בו ליפשיץ מאמר סמינלי, "דיא 4 קלאסען" ("ארבע הממלכות", במובן של מיון עולם הטבע). הוא קבע שם , "הלשון היהודית היא שפת אמנו", והדף את הטענות שמדובר בדיאלקט נשחת בנימוק שלפי קו מחשבה זה, הצרפתית היא לטינית וולגרית משובשת. כך הפך ליפשיץ, כדברי דוד כ"ץ, ל"יידישיסט המודע הראשון."

לפני ואחרי "קול מבשר" היה ליפשיץ פעיל כמעט יחיד להפיכת הלשון לשפה תקנית, שהוא גם היה הראשון לכנות "יודיש" באופן שיטתי (קודם נקראה בשלל שמות כולל "עברי-טייטש", "לשון אשכנז" וכו'). במאמציו לשם כך סקר את היידיש המדוברת בחבל הולדתו ווהלין וניסה להפוך אותה לבסיס לשפה המְתוּקנֵנֶת ששאף לזקק. הוא חקר את הדקדוק וביקש לנסח איות אחיד. ב-1867 הוציא לאור את עבודתו המקיפה במילון גרמני-יידי, המילון המודרני הראשון לשפה. ב-1869 חיבר גם מילון רוסי-יידי. שנות ה-70 עמדו בסימן התחדדות המתח בין קנאי תחיית השפה העברית והיידישיסטים הקיצונים, ששללו איש את מפעל רעהו. בהקדמה למילונו היידי-רוסי מ-1876 תקף ליפשיץ בשצף את מחיי העברית והכריז עליה כשפה ספרותית מתה ומנוונת. הוא היה פרוגרסיבי והתקרב לרעיונות הסוציאליזם, ופתח מתפרה בעירו כשהוא חולק ברווחים עם הפועלות העניות.

ליפשיץ נפטר מסרטן בברדיצ'ב ב-1878.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.highbeam.com/doc/1G2-2587512527.html Lifshits, Shiye-Mordkhe] באנציקלופדיה יודאיקה, מהדורת 2007.
* יהושע מרדכי ליפשיץ, [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=KMV%2F1863%2F06%2F18&id=Ar00201&sk=7035B685 די 4 קלאסען]. קול מבשר, 18 ביוני 1863.
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=43606&st=&pgnum=1&hilite= מהדורה מיוחדת של "יידישע שפראך"], ביטאון ייווא, לזכרו. 1986.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:יידישיזם ויידישיסטים
קטגוריה:מילונאי יידיש
קטגוריה:ילידי 1829
קטגוריה:נפטרים ב-1878