אריה שיף

אריה שיף (נולד ב-1950) הוא פעיל חברתי ישראלי תושב ערד, שהתפרסם לאחר שירה למוות בפורץ לרכבו.

==ביוגרפיה==
שיף נולד בשנת 1950, בן לניצולי השואה ששרדו את גטו טרזיינשטט שבצ'כיה. בין השנים 1967–1970 שירת בצה"ל בחיל השריון והשתחרר בדרגת סמל ראשון. בשנת 1973 חזר לשירות צבאי בחיל האוויר עד שחרורו בשנת 1990 בדרגת רב-סרן.

בשנת 1997 שכל את בנו הבכור בתאונת דרכים ומאז הפך לפעיל חברתי<ref></ref> ובין היתר: ריכז תוכנית חינוך לנוער בסיכון בנושא זהירות בדרכים, התנדב במשטרת התנועה הארצית, התנדב בעמותת אור ירוק, שירת 30 שנה כשוטר מתנדב בדרכים, מתנדב בעמותת "ידידים", ומתנדב ב"יד שרה". מאז שנת 2016 משמש כיו"ר סניף צוות - ארגון גמלאי צה"ל בערד. בשנת 2015 תכנן ובנה את "פארק עופר" בעיר והקים את הספרייה העירונית והחינמית בפארק<ref></ref>.

בשנת 2009 בנה (בסיוע של חברים מהמגזר הבדואי וחתנו), אוהל בדואי מפואר בחצר ביתו שבערד, עבור שבילנים – צעירים אשר חוצים את "שביל ישראל" ומחפשים מקום להתרעננות – עד היום עברו במאהל מעל 10,000 מטיילים<ref></ref>. בשנת 2020 השתלב בלימודי מורה דרך.

שיף נשוי ללאה, הוא אב ל־4 ילדים.

==פרשת שיף==
פרשת שיף התרחשה בלילה של 28 בנובמבר 2020, במהלכו ירה שיף ברעולי פנים והרג את מוחמד אל-אטרש, עבריין רכוש מהפזורה הבדואית שפרץ לרכבו יחד עם שניים נוספים. מעצרו של שיף עורר דיון וסערה ציבורית סביב הצורך בהגנה עצמית, אל מול אוזלת היד של משטרת ישראל בפשיעה בדרום הארץ. ביולי 2021 הרשיע בית המשפט המחוזי בבאר שבע את שיף, במסגרת עסקת טיעון, בהמתה בקלות דעת.

===הריגת הפורץ===
על פי כתב האישום, במוצאי שבת – הלילה שבין 28 ו-29 בנובמבר 2020 – בשל שיפוצים אותם ערכו בביתם, ישן שיף עם אשתו בקרוואן שחנה מאחורי רכבו בסמוך לביתם שבערד. לקראת חצות, למשמע רחשים התעוררו השניים וזיהו שלושה רעולי פנים מנסים לגנוב את רכבם. שיף שיצא עם נשקו האישי – אותו הוא מחזיק ברישיון מאז שירותו הצבאי – קרא מספר קריאות "עצרו", ירה לעבר הרכב ופגע פגיעה קטלנית בראשו של מוחמד אל-אטרש בעוד שני חברי החוליה האחרים נמלטים. מיד לאחר מכן התקשר שיף למשטרת ישראל לדווח על האירוע וביקש סיוע רפואי ומשטרתי באומרו "מהר, יריתי בבן אדם יריתי בבן אדם באוטו". עם הגעת השוטרים למקום נמצא אל-אטרש בחיים והועבר לטיפול רפואי בבית החולים סורוקה בבאר שבע. שיף עוכב לחקירה במשטרת ערד בחשד להמתה, אך לאחר שנאספו ראיות ממצלמת האבטחה שבביתו, שונה החשד לרצח. מהרגע בו יצא שיף מהקרוואן ועד הרגע בו ירה בפורץ מנשקו האישי עברו 9 שניות.

במהלך החקירה הגיעה הידיעה כי אל-אטרש נהרג מפצעי הירי ושיף ביקש ואמר קדיש על בנו המנוח עופר ועל אל-אטרש בו ירה ירייה קטלנית שהביאה למותו.

לאחר סיום החקירה נלקח שיף לבצע שחזור, בסיומו הועבר אל בית המעצר שבכלא באר שבע, שם שהה שבעה ימים ונאסר עליו לחזור לביתו עד הגשת כתב האישום. ב־12 בינואר הגישה הפרקליטות את כתב האישום באשמת המתה בקלות דעת – עבירה שהעונש המרבי שלה הוא 12 שנות מאסר.

===הדיון הציבורי לאחר האירוע===
פרשת שיף הציתה סערה ציבורית בסוגיית הגנה עצמית אל מול אוזלת היד של משטרת ישראל בפשיעה בדרום ישראל. פוליטיקאים טענו לחפות הנאשם הרבה לפני שהחל הדיון הראשון בבית המשפט, בהם: חה"כ עמיחי שיקלי, השר אמיר אוחנה השרה איילת שקד, חה"כ בצלאל סמוטריץ' ועוד.

הסברה הרווחת לחפותו של שיף במרחב הציבורי התמקדה בטענה כי "באזור בו חי שיף אין שלטון חוק ועל כן הגיוני שיגן על עצמו ועל משפחתו" וזאת בנוסף לשאלה המרכזית שנידונה: "האם אריה שיף הוא רוצח או גיבור?"

השר לביטחון הפנים, אמיר אוחנה, יצא בפוסט בפייסבוק נגד משטרת ישראל ונגד הפרקליטות תוך שימוש בסעיף 34 לחוק העונשין – הגנה עצמית. חה"כ סמוטריץ' יצא באמירה כי "הסיפור של אריה שיף הוא הסיפור של כולנו"<ref></ref> וחלק מתושבי ערד העניקו לשיף חיבוק ויצאו להפגנות תמיכה "כולנו אריה שיף". אזרחים רבים הגדירו את שיף כקורבן של המציאות בדרום וטענו כי נכון להעניק לו תעודת הוקרה על פני כתב אישום.

מנגד, הגדירו אזרחים אחרים את שיף אדם קר מזג שלקח חיים של אדם שכל חטאו היה עבריינות רכוש שנגרמה בשל המציאות העגומה אותה חיים הבדואים בדרום. פרופ' מרדכי קרמניצר מחה על העונש הקל מדי, לטעמו, שקיבל שיף. בפברואר 2020 הוקם קמפיין מימון המונים "עוצרים את הטירוף! לא מפקירים את אריה שיף" שהשיג 1,207,441 ש"ח<ref></ref>.

===פסק הדין במשפטו של שיף===

ביולי 2021 הרשיע בית המשפט המחוזי בבאר שבע את שיף במסגרת הסדר טיעון בהמתה בקלות דעת עם סייג לקרבה לבית מגורים, על פי התיקון לחוק העונשין. על אף שהפרקליטות ביקשה להטיל על שיף עונש של 4–6 שנות מאסר, קבעה השופטת רויטל יפה כץ בנובמבר 2021 עונש של תשעה חודשי עבודות שירות ופיצוי עונשי של 10,000 ש"ח למשפחת ההרוג. במהלך קביעת גזר הדין התאסף בין כותלי בית המשפט ציבור שביקש לתמוך בשיף בהם חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מדבריה של השופטת רויטל יפה-כ"ץ: "הנאשם נגרר לאירוע שלא יזם ולא תכנן, דבר שנעשה דווקא על ידי המנוח ושותפיו; הנאשם עמד לבדו, בשעת לילה מאוחרת, מול המנוח ושותפיו – כולם רעולי פנים, שדי בחזותם כדי להטיל אימה ופחד; המנוח ושותפיו נתפסו 'על חם' על ידי הנאשם כשהם מבצעים עבירה פלילית שכוונה כלפי רכושו, והחשש שמא יפגעו בו וברעייתו, כדי שיתאפשר להם לממש כוונתם לגנוב את רכבו – היה סביר; ומעל לכל, כל האירוע נמשך שניות מעטות, כאשר בדיעבד ניתן לנתח כל צעד או כל תנועת יד שעשה הנאשם, אך לא הרי מי שנתון בנסיבות של תחושת סכנה ומצוקה, כהרי מי שבוחן דברים בחכמה שלאחר המעשה, באווירה השקטה יחסית של אולם בית המשפט"<ref></ref>.

===התנצלותו של שיף===
בצאתו ממעצר אמר שיף "אני רוצה להביע את צערי העמוק על זה שלקחתי חיים לבן אדם ללא כוונה וללא התכוונות". "אמרתי קדיש לעילוי נשמתו של המנוח ולעילוי נשמתו של הבן שלי שנהרג לפני 24 שנה. צר לי מאוד על האירוע הטרגי שהסתיים בצורה טרגית. אין לי מה להוסיף חוץ מזה שאת העונש שלי כנראה קיבלתי וכל החיים אצטרך לחיות עם זה שהרגתי אדם בלי כוונה"<ref></ref>.

===תביעת נזיקין===
בינואר 2022 הגישו אלמנתו ושמונת ילדיו של ההרוג, מוחמד אל-אטרש, תביעת נזיקין נגד שיף, ובה דרשו פיצוי בסך 4.3 מיליון ש"ח על הנזק שנגרם להם בהריגתו. בית המשפט דחה את תביעתם.
== ראו גם ==
* פרשת שי דרומי

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורשעים בעבירות המתה בישראל
קטגוריה:2020 בישראל
קטגוריה:ערד: אישים
קטגוריה:ערד: היסטוריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950