OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שבויים בלבנון

שבויים בלבנון הוא ספר עיון מאת העיתונאי והפובליציסט עפר שלח, פרשן ערוץ 10 ומעריב אשר בעברו שימש כמפקד פלוגה בצנחנים במילואים ולחם במלחמת לבנון הראשונה, ויואב לימור, הפרשן הצבאי של ערוץ 1, העוסק במלחמת לבנון השנייה. הספר דן במלחמה בעיקר מזווית הראייה של מקבלי ההחלטות הבכירים שבצד הישראלי, ובהם ממשלת ישראל והמטה הכללי של צה"ל. אירועי המלחמה מתוארים בספר בעיקר מזווית זו, זולת מספר מהלכים בולטים, אותם ניתחו הכותבים ברמה יותר פרטנית ובהם קרב בינת ג'בייל, מבצע שינוי כיוון 11, מבצע משקל סגולי ומבצע חד וחלק.

הספר בוחן כיצד התרחשה חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון בידי מחבלי חזבאללה, והאם ניתן היה למונעה. כמו כן מתאר הספר את מה שהמחברים מתארים ככשירות לקויה של צה"ל, אי מימוש התוכנית המבצעית ללחימה בחזבאללה, והזדמנויות שהוחמצו לסיום מהיר ומוצלח של המלחמה. הרקע שהוביל למלחמה והסיבות שהביאו לכישלון המקצועי שנחלו יחידות רבות של צה"ל נבחנים אף הם. הספר מתבסס על תחקירי צה"ל, פרוטוקולים של דיונים ומאות ראיונות עם שרים בממשלה, קצינים בכירים ומומחים מישראל ומחו"ל. הספר מתאר את הפיקוד העליון של הצבא כמי שהוכה בליקוי מאורות.

לדברי המחברים, הרמטכ"ל, רב-אלוף דני חלוץ, כמעט שלא נועץ בכלל בפורום המטה הכללי ולא טרח לכנסו. לפי הספר, מוצב הפיקוד העליון לא הופעל, ובדיונים לא היה מי שהעז לצייר לנוכחים את המצב נכוחה. ראש אגף המבצעים האלוף גדי איזנקוט, בעברו מפקד חטיבת גולני אשר שירת שנים ארוכות בלבנון, מצטייר מן הספר כאחד האלופים הבודדים במטה הכללי שהעזו לחלוק על הרמטכ"ל חלוץ, ועל המהלכים שהציע. ראייתו המפוכחת גרסה כי אין להגיב בלבנון מתוך כעס וכי יש לתקוף תשתיות לבנוניות ולהפעיל את תוכנית 'שוברת הקרח' שכללה תקיפה נרחבת של יעדי חזבאללה בלבנון. הספר סוקר בין השאר את התחקירים שביצע צה"ל לאחר המלחמה, ובהם התחקיר שביצע האלוף במילואים יורם יאיר לעוצבת הגליל, והדו"ח שהגיש האלוף במילואים עמירם לוין בנוגע לתפיסת ההפעלה של צה"ל במלחמה.

הפרשן הצבאי רון בן ישי מתח ביקורת על הספר וטען כי הוא מכיל מידע סודי שחשיפתו סייעה לחזבאללה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* .
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0710047 דף הספר] באתר "טקסט"
* [https://web.archive.org/web/20131203002844/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=64927&itemId=2405&itemType=0 סקירה ביד לשריון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: מלחמות ישראל
קטגוריה:מלחמת לבנון השנייה: ספרים
קטגוריה:צה"ל: היסטוריה
קטגוריה:ספרי עפר שלח
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
ג'ף למיר

ג'ף למיר (באנגלית: Jeff Lemire; נולד ב-21 במרץ 1976), הוא אמן וכותב קומיקס קנדי. הוא חיבר בין השאר את טרילוגיית Essex County וכן את The Underwater Welder, סוויט טות' ו-The Nobody. למיר ידוע בכתיבה בעלת אווירה עגמומית ומאפיינים אנושיים וקודרים. אווירה עצובה זו, מגובה פעמים רבות באיורים משורבטים חסרי תחכום, לעיתים בקווים גסים שהולמים את העלילה. למיר מצייר את רוב יצירותיו בשחור לבן.

==חייו האישיים==
מתגורר בטורונטו, נשוי ואב לבן.

==ראשית חייו==
למיר נולד וגדל בעיירה כפרית קטנה במחוז אסקס, אונטריו בסמיכות לאגם Saint Clair. בתחילה למד קולנוע, אבל לבסוף בחר בקומיקס כשהבין שבימוי סרטים לא התאים לאופיו המתבודד.

==קריירה==
אחרי שהוציא באופן פרטי בהוצאת Ashtray Press את Lost Dogs אשר זיכה אותו בפרס Xeric ב-2005 התחיל להוציא למיר את יצירותיו ב-Top Shelf Productions. בין 2008 ל-2009 הוא הוציא את טרילוגיית Essex County בהוצאה זו. הטרילוגיה הייתה מועמדת לפרס אייזנר ולפרס Harvey.
בהמשך הקריירה שלו החל למיר לכתוב רצועת מדע בדיוני בשם Fortress ברבעון UR Magazine.
ב-2009 ורטיגו פרסמו את יצירתו של למיר The Nobody, סיפור בשני צבעים אודות זהות, פחד ופרנויה בקהילה קטנה. באותה שנה המשיך את הקריירה שלו בוורטיגו בשעה שהתחיל להוציא סדרה חודשית בשם Sweet Tooth
בניגוד לסגנונו טרם סדרה זו, סדרה זו צוירה בצבעים מלאים. אחרי כתיבת סדרה זו, החל למיר לכתוב במסגרת יקום DC. הקומיקס הראשון שכתב במסגרת זו היה החוברת החד פעמית היום הבהיר ביותר עם הדמות של Atom. את החוברת צייר האומן הטורקי Mahmud Asrar והיא נועדה לשמש כקרש קפיצה לדמות על מנת שיכנס למכלול Adventure Comics. למיר גם השיק מחדש את סדרת Superboy בשיתוף הדמות של Conner Kent. במסגרת עלילת Flashpoint הוא כתב את פרנקנשטיין (דמות של DC) ומיני סדרה בשם Creature of the unknown שנכללת בתוך Creature Commandos. במסגרת האיפוס מחדש של יקום DC ב-2011 הוא כתב את הסדרה הרצה של Animal Man. כמו כן כתב את Frankenstein, Agent of S.H.A.D.E.

== ספריו ==
=== עבודות מוקדמות ===
=== Top Shelf Production ===
*The Complete Essex County (כריכה קשה, 512 עמודים, 2009, כולל בתוכו את Tales from the Farm. Ghost Storis ואת The Essex County Boxing Club
**The Sad and Lonely Life of Eddie Elephant Ears: A Tale from Essex County (w/a, one-shot, 2008)
**The Country Nurse (w/a, graphic novel, tpb, 128 pages, 2008, )
*Awesome 2: Awesomer: "The Horseless Rider" (w/a, anthology graphic novel, tpb, 200 pages, 2009, )
*The Underwater Welder, נובלה גרפית, 224 עמודים, 2012, 

=== Vertigo === 
*The Nobody נובלה גרפית בכריכה קשה. 144 עמודים, 2009. 
*Sweet Tooth סדרה 2009–2012 נאספה בחמישה אוגדנים:
**Out of the Deep Woods מאגדת את חלקים 1-5, 128 עמודים, 2010 
**In Captivity מאגדת את חלקים 6-11, 144 עמודים, 2010, 
**Animal Armies מאגדת את חלקים #12-17, 144 pages, 2011, 
**Endangered Species מאגדת את חלקים #18-25, tpb, 176 עמודים, 2012, )
**Unnatural Habit מאגדת את חלקים #26-32,, 160 עמודים, 2012, 
*House of Mystery #18: "The Tale of Brutus the Bold" (a, with Matthew Sturges, 2009) collected in

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קומיקסאים קנדים
קטגוריה:סופרים קנדים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני קנדים
קטגוריה:סופרי פנטזיה קנדים
קטגוריה:סופרי מתח ואימה
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1976
קוובנז'ניי ווליס

קְווָבֶנְזֵ'נֵיי ווֹלִיס (באנגלית: Quvenzhané Wallis; נולדה ב-28 באוגוסט 2003) היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית. בשנת 2012, היא כיכבה בתור האשפאפי בסרט הדרמה "חיות הדרום הפראי", עליו הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר, והפכה ווליס בת ה-9 לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שקיבלה מועמדות לפרס אוסקר, כמו גם לשחקנית הראשונה ילידת המאה ה-21 שהייתה מועמדת לפרס. היא כיכבה בתור אנני בנט בעיבוד של המחזמר "אנני" ב-2014, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט - קומדיה או מחזמר.

== ביוגרפיה ==
ווליס נולדה בעיר הוּמָה שבלואיזיאנה לקולינדריה (לבית ג'קסון), מורה ולוונג'י ווליס האב, נהג משאית. יש לה שלושה אחים גדולים; אחות ושני אחים.

== קריירה ==
כשהייתה בת חמש שיקרה ווליס לגבי גילה כדי לקבל את התפקיד הראשי של הילדה האשפאפי בסרט "חיות הדרום הפראי", משום שהתפקיד הוגבל להיות מגיל שש. היא שבתה את ליבו של במאי הסרט בן זייטלין, וגברה על כ-4,000 ילדות שהתמודדו על התפקיד. ווליס זכתה להצלחה מסחררת על הופעתה, ובשנת 2013 עשתה היסטוריה כאשר הועמדה על ידי חברי האקדמיה האמריקאית לקולנוע לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. ווליס בת ה-9 הייתה לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שזכתה למועמדות לפרס אוסקר, לשחקנית הילדה האפרו-אמריקאית הראשונה שהייתה מועמדת לפרס זה, וכן לשחקנית הראשונה ילידת המאה ה-21 שהייתה מועמדת לפרס.

ווליס שיחקה גם בתפקיד הילדה מרגרט נורת'אפ בסרט "12 שנים של עבדות". בשנת 2014 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "אנני" - גרסה מחודשת לסרט "אנני" משנת 1982, לצד השחקנים קמרון דיאז, בובי קנאבלי, רוז ביירן, וג'יימי פוקס. באותה שנה דיבבה בסרט האנימציה "הנביא", המבוסס על הספר "הנביא" שכתב ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן.

בשנת 2016 דיבבה בסרט המצויר "טרולים". בשנת 2019 החלה לגלם את דמותה של קיירה בסדרת הטלוויזיה "שחור-כזה", בעונתה השישית שעלתה בספטמבר.

בשנת 2021 החלה ווליס לגלם את קריסטל ג'ארט, דמות מרכזית בסדרה הדרמה "Swagger" מבית אפל TV פלוס.

=== ספרים ===
בשנת 2017 פרסמה ווליס את ספרה הראשון; "A Night Out with Mama". ב-19 ביוני 2018 הוציאה את ספרה השני: "Shai & Emmie Star in Break an Egg!"; ב-9 באוקטובר 2018 הוציאה את הספר השני בסדרה "Shai & Emmie Star in Dancy Pants!", וב-15 בינואר 2019 שחררה את השלישי בסדרה: "Shai & Emmie Star in To the Rescue!"; כולם יצאו תחת הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטר.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2012
|חיות הדרום הפראי
|האשפאפי
|
|-
|2013
|12 שנים של עבדות
|מרגרט נורת'אפ
|
|-
| rowspan="2" |2014
|אנני
|אנני בנט סטאקס
|
|-
|הנביא
|אלמיטרה
|דיבוב
|-
|2015
|אבות ובנות
|לוסי
|
|-
|2016
|טרולים
|הארפר
|דיבוב
|-
|TBA
|Breathe
|זורה
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2019
|שחור-כזה
|קירה
|5 פרקים
|-
|2021 - הווה
|Swagger
|קריסטל ג'ארט
|תפקיד ראשי; 10 פרקים
|-
|2022
|סיפורי אימה אמריקאים
|ביאנקה
|פרק: "Bloody Mary"
|-
|TBA
|Dora the Explorer
|אלזאיה טורס
|סדרת אנימציה עתידית של פרמאונט+
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:סופרות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-2003
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2003
In Haze of Time

In Haze of Time הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם הישראלית, טרספאס. האלבום יצא בשנת 2002. האלבום הוקלט והופק על ידי מנהיג וקלידן הלהקה, גיל שטיין. האלבום כולו הוקלט בביתו של שטיין, ללא עזרת חברת תקליטים מקצועית. לאחר ההקלטה, האלבום נצרב ונשלח באינטרנט לכל מיני חברות תקליטים בעולם. הלהקה קיבלה הצעות רבות מחברות תקליטים רבות ברחבי העולם כמו קרניום (Cranium Music) בניו זילנד, פרוגרס רקורדס בשוודיה, קודה רקורדז בפלורידה, יוניקורן רקורדז בקנדה, ולייבל אמריקני ששמו קינזיס קישרו את הלהקה לחברת מיוזיאה (Musea) הצרפתית. לבסוף מיוזיאה נבחרה להוציא את האלבום. האלבום זכה להצלחה לא רעה ובאינטרנט נכתבו עליו ביקורות טובות. הסגנון המוזיקלי באלבום, מתאפיין באלתורי ג'אז פיוז'ן לצד לחנים קלאסיים. רבים אומרים שהסגנון מזכיר באופן מפתיע את אמרסון, לייק ופאלמר. באלבום מנגנים שטיין על קלידים, חלילית וגיטרה, רועי בר טור מנגן על גיטרת בס, וגבי וויסמן על התופים. האלבום מכיל 7 קטעים שמתוכם 3 קטעים אינסטרומנטליים, וארבעה קטעים ליריים.

==רשימת רצועות==
#Creatures of the Night - 8:27
#In Haze of Time - 6:53
#Gate 15 - 7:17
#City Lights - 5:09
#Orpheus Suite - 5:41
#Troya - 5:23
#The Mad House Blues - 5:17

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2002
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
תוכנית הדגל הכחול

הלוגו של תוכנית הדגל הכחול
תוכנית הדגל הכחול מעניקה לחופי רחצה ולמרינות, העומדים בתנאי התוכנית, תו איכות סביבתי בינלאומי - הדגל הכחול. התוכנית נוסדה בצרפת ב-1985, הורחבה לעשר מדינות באירופה ב-1987, ופועלת ביבשות אחרות מאז 2001. עד 2013 זכו בדגל כ-3,850 אתרים ב-46 מדינות.

התוכנית היא וולונטרית, ומופעלת על ידי הקרן לחינוך סביבתי (FEE - Foundation for Environmental Education), ארגון לא-ממשלתי וללא כוונת רווח, אשר מקדם פיתוח בר קיימא באמצעות חינוך סביבתי.

תוכנית הדגל הכחול בישראל מופעלת על ידי עמותת אקואושן (EcoOcean) מייצגת בישראל את ארגון FEE. במהלך עונת הרחצה 2012, נערכה עונת הפיילוט להפעלת התוכנית בישראל.

חוף מקבל את הדגל הכחול אחרי שהוכיח כי הוא עומד בתקן הבינלאומי של התוכנית. הדגל ניתן לשנה אחת, וכל שנה יש לחדשו. כל חוף נבחן על ידי ועדה לאומית, שחבריה הם נציגים של משרדי ממשלה שונים, ארגוני מצילים וגורמים ירוקים. המלצותיה מועברות לוועדה בינלאומית במטה הקרן בקופנהגן, המוסמכת להעניק לחוף או למרינה את הדגל הכחול.

== קריטריונים לקבלת הדגל הכחול ==
* חינוך סביבתי ומידע
** החוף יציע פעילויות חינוכיות סביבתיות לקהילה שבקרבתו.
** החוף יפרסם מידע על המערכות האקולוגיות שבו.
** החוף יפרסם מידע על השירותים הניתנים בחוף.
** החוף יפרסם כללי התנהגות בחוף.
* איכות המים
** על החוף לעמוד בדרישות לאיכות מי הרחצה הן בפרמטרים כימיים והן בפרמטרים פיזיקליים.
** על החוף לעמוד בדרישות תדירות דגימת המים, כל שלושים יום, לפחות חמש דגימות לעונה.
* ניהול סביבתי
** איסוף אשפה.
** מיחזור אשפה.
** אכיפת איסור כניסת רכבים לחוף.
** איסור לינה שאינה מותרת בחוף.
** בקרה ואכיפה של כניסת בעלי חיים לחוף.
* בטיחות ושירותים
** תחזוקה שוטפת ונאותה של מתקני החוף.
** מספר מצילים ואביזרי הצלה נאותים.
** תוכנית פעולה מוכנה למקרה של זיהום חמור.
** אכיפה
** נגישות לנכים (לפחות בחוף אחד לכל רשות).
** מי שתייה זמינים ונקיים.

==הדגל הכחול בישראל==
דגל כחול בחוף י"א שב[[אשדוד]]
עמותת אקואושן (EcoOcean) מייצגת בישראל את ארגון FEE. במהלך עונת הרחצה 2012, נערכה עונת הפיילוט להפעלת התוכנית בישראל. בשנת 2015 הורחבה התוכנית לשני חופים בתל אביב, שמונה חופים בנתניה, שבעה חופים באשדוד, חוף אחד בחיפה, שני חופים באילת, שני חופים בראשון לציון, חוף אחד בכנרת (חוף חוקוק הצפוני), שני חופים בהרצליה ובנוסף להם גם המרינות בתל אביב בהרצליה ובאילת. אלה קיבלו את הדגל עד אפריל 2016.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.ecoocean.org אתר עמותת EcoOcean], מפעילת התוכנית בישראל
* [https://web.archive.org/web/20080815203855/http://www.fee-international.org/en אתר עמותת FEE הבינלאומית]
* [https://web.archive.org/web/20131007195000/http://www.ecoocean.org/AllSites/1/Assets/critirea.pdf מסמך הקריטריונים] (52 עמודים) באתר עמותת אקו-אושן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:חופים
*
ברוזה ארנה

ברוזה ארנה (בגרמנית: Brose Arena) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי שנבנה בשנת 2001 בעיר במברג שבמדינת בוואריה, גרמניה, והוא נחשב לשלישי בגודלו בבוואריה אחרי ההיכל האולימפי של מינכן ונירנברג ארנה .

לאולם קיבולת מושבים של 6,249 איש במשחקי כדורסל והוא משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המקומית ברוזה באסקט, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג. במברג היא קבוצת כדורסל מובילה בגרמניה – בעונת 2013/2012 זכתה באליפות רביעית ברציפות, ובסך הכל באמתחתה 8 אליפויות (כולל העונה 2016/2015). 

המתקן משמש לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים: כדורסל, כדורעף, טניס, וכו'; וכן כאולם הקונצרטים. בעונת 2010/2009 שיחק בו מועדון הכדורעף פרנקן במסגרת הבונדסליגה. ב-10–12 בפברואר 2012, אירחה הארנה את משחקי גביע דייוויס של נבחרת גרמניה נגד נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה (נסתיים 1:4 לטובת האורחים). לאולם הקונצרטים קיבולת מושבים של 8,000 איש. בנוסף אוניברסיטת במברג מקיימת במתקן בחינות. 

בשמה הנוכחי נקראת מאז ה-1 באוקטובר 2013 על שם ספקית הרכיבים לתעשיית הרכב "". בתוך כך שופרה האקוסטיקה, הותקן מסך קובייה חדש עם טכנולוגיית LED חדישה והוחלפו המושבים. 

<gallery>
File:Brose-Arena-Basketball-Innenaufnahme-Suedtribuene 01.jpg|ברוזה ארנה מבפנים
File:Brose Arena Bamberg Außen.jpg|ברוזה ארנה מבחוץ
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניה: כדורסל
קטגוריה:בוואריה: ספורט
קטגוריה:גרמניה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ברוזה במברג
קטגוריה:במברג
טרה נובה (ספינה)

"טרה נובה" (Terra Nova) הייתה יכטת קיטור לציד לווייתנים שהתפרסמה כששימשה להובלת משלחת טרה נובה (הקרויה על שמה).

"טרה נובה" נבנתה ב-1884 בדנדי שבסקוטלנד. היא הותאמה להפלגה באזור הארקטי ושימשה במשך עשר שנים לציד כלבי ים בים לברדור, שבצפון האוקיינוס האטלנטי. בשנת 1903 נשלחה יחד עם אונייה נוספת לאנטארקטיקה, כדי לסייע בחילוץ משלחת דיסקברי. בשובה מהפלגה זו נרכשה הספינה על ידי התעשיין האמריקאי ויליאם זיגלר ונשלחה לחלץ משלחת אחרת, בקוטב הצפוני, את משלחת הקוטב של זיגלר.

ב-1909 נרכשה האונייה על ידי רוברט פלקון סקוט תמורת 12,500 לירות שטרלינג, כדי לשמש משלחת חקר אנטארקטית, שנקראה על שם האונייה, "משלחת טרה נובה". לאחר שובה מהמשלחת, בשנת 1913, שימשה האונייה לדיג וציד ולמטרות שונות עד ספטמבר 1943, אז טבעה בחוף גרינלנד. הצוות חולץ בשלום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ספינות מחקר גאוגרפי
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים יחידאיות
קטגוריה:יכטות קיטור
קטגוריה:חקר האזור הארקטי
*
איליה גלזונוב

איליה גלזונוב (ברוסית: Илья Сергеевич Глазунов; ) היה צייר רוסי וסובייטי. גלזונוב נמנה בין הבודדים שהוענק להם עיטור ההצטיינות למען המולדת מכל ארבע דרגות.

==ביוגרפיה==
איליה גלזונוב נולד בלנינגרד למשפחת היסטוריון. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה בלנינגרד הנצורה ממנה פונה בשנת 1942 לאחר פטירת רוב קרובי המשפחה. לאחר המלחמה הוא חזר ללנינגרד ולמד בבית הספר לציור אצל הצייר בוריס יוגנסון. עם סיומו הוא למד באקדמיה לציוד על שם רפין בלנינגרד.

בשנת 1957 התחתן ובאותה שנה עבר למוסקבה. בשנת 1957 סיים את עבודתו על ציור שעסק בנסיגת הצבא האדום בשלבים הראשונים של המלחמה. הציור הורד מתערוכות ואף הושמד בהמשך. במהלך שנות ה-60 צייר מספר ציורים בנושאי העיר לנינגרד והתושבים.

כבר בצעירותו הוא התחיל לצייר תמונות על נושא רוסיה העתיקה. כמו כן הוא ביצע מספר איורים ליצירות של פיודור דוסטויבסקי וסופרים רוסים נוספים מהמאה ה-19.

גלזונוב רכש פופולריות רבה בציור דיוקנים של ידוענים בברית המועצות וראשי מדינות שונות.

בשנת 1980 הוזמן לבצע ציור גדול על תרומת ברית המועצות לתרבות האנושית לבניין אונסק"ו בפריז. בשנת 1988 הוא צייר ציור "הרוס הנצחית" בו תיאר תוכנית רוסית ב-1000 שנים אחרונות.

בנוסף היה צייר תיאטרון והכין ציורים ותפאורה למספר הצגות.

בשנות ה-70 עמד בראש מערכת ציבורית נגד תוכנית לביצוע שינויים משמעותיים במרכז מוסקבה תוך הריסת בניינים ישנים רבים. מערכת ציבורית זו הביאה בסופו של דבר לביטול התוכנית.

בשנת 1987 הקים במוסקבה אקדמיה לציור, פיסול ואדריכלות וכיהן כנשיא המוסד. בשנת 1997 זכה בפרס רוסיה עבור השתתפותו בשחזור הקרמלין וארמונותיו.

עם תחילת הפרסטרויקה הוא היה ידוע כפעיל למען הלאומיות הרוסית ואף בעד חידוש המונרכיה ברוסיה.

גלזונוב מת מהתקף לב ב-2017 ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2017
מסדר צבאי

מסדר כבוד של [[הכוחות המזוינים של רפובליקת קזחסטן]]
מסדר ב[[חיל הנחתים האמריקני]]
מסדר צבאי הוא נוהל צבאי, שבו הציוד או החיילים נפרשים באופן מסודר, לעיני המפקד. הנוהל הזה נועד, למשל, לבדיקת קיום או תקינות הציוד, לבדיקת נוכחותם של החיילים או כחלק מטקס. מסדרים עשויים להיערך גם במסגרות דומות למסגרות צבאיות, כגון במשטרה או בשירות בתי הסוהר.

סוגי מסדרים מקובלים:

* מסדר כבוד - החיילים מוצגים במדי א' ולעיתים בדיגום קרבי מלא, חמושים בנשק, על מנת לכבד אישיות בכירה, צבאית או אזרחית (כגון נשיא)
* מסדר נוכחות - בדיקת נוכחותם של כל החיילים, השוטרים או האסירים, האמורים להימצא ביחידה.
* מסדר בוקר - מסדר נוכחות מלווה במסדר השכמה, שבודק שכל החיילים קמו והם יכולים להתחיל בעבודתם ומלווה בטקס הרמת הדגל במחנה.
* מסדר גילוח וצחצוח - בדיקה שכל החיילים הם בעלי הופעה מכובדת, בהתאם לפקודות.
* מסדר ציוד - בדיקה שכל הציוד קיים ותקין.
* מסדר יציאה - מסדר נוכחות וציוד לפני יציאה למשימה צבאית.
* מסדר בלאי - נוהל בו כל פריט ציוד מקולקל שמציג חייל, מוחלף בפריט ציוד תקין.
* מסדר חולים - נוהל בו כל חייל, הטוען שהוא חולה או פצוע, נרשם אצל החובש, המברר את תלונתו.

==ראו גם==
* מסדר זיהוי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חיי צבא
קטגוריה:לוגיסטיקה
קטגוריה:משטרה
שלמה שחורי

שלמה שְחורי (1909 – 16 במרץ 1976) היה עיתונאי ישראלי, ראש מערכת עיתון "דבר" בחיפה (1955–1975).

שחורי נולד ב-1909 בפולין, ובשנת 1930, כשהיה בן 21, עלה לארץ ישראל. בשנות ה-40 הצטרף כעיתונאי ב"דבר", ומאמצע שנות ה-50 עד פרישתו לגמלאות ב-1975 היה ראש מערכת העיתון בחיפה ובצפון. כיהן כיו"ר אגודת העיתונאים בחיפה, חבר הנהלת האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל וחבר הוועד הפועל של מועצת העיתונות בישראל.

התגורר בשדרות או"ם 38 בחיפה.
שחורי נפטר ב-1976 במרכז רפואי כרמל מסרטן, בן 67 במותו.
נקבר בבית העלמין בכפר סמיר.
הותיר אישה, אהובה, ארבע בנות: שולמית, נירה, לאה ודינה, ונכדים.

==ספר בעריכתו==
* שלמה שחורי, אריאלה ראובני, עמוס כרמלי (עורכים), חיפה: אירועי 20 שנה, תש"ח–תשכ"ח, חיפה: דבר, 1968.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית ביישוב
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי מועצת העיתונות בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
כיתה (חדר)

בתום יום הלימודים נהוג להרים את הכיסאות לפני היציאה מהכיתה.
כיתה היא חדר המשמש לצורכי הוראה.

הלמידה בכיתות מקובלת במסגרת החינוך הפורמלי ובהשכלה הגבוהה.
מבנה בית ספר כולל בדרך כלל מספר כיתות שבהן מתקיימים השיעורים במקביל. בבתי ספר, חלק מהכיתות משמשות קבוצת תלמידים מסוימת באופן קבוע ("כיתת אם"), כך שבכל שיעור מגיע מורה אחר לאותה הכיתה. כיתות אחרות מוקדשות למקצוע מסוים. בכיתות אלו מגיעה קבוצת תלמידים שונה בכל שיעור. במוסדות להשכלה גבוהה בדרך כלל השיעורים המועברים בכיתה מסוימת משתנים בין הסמסטרים, ולעיתים גם במהלך הסמסטר.

==ציוד וריהוט==
יש כיתות המצוידות בציוד נוסף בהתאם ליעוד שלהן. בתמונה נראים תלמידים ב[[כיתת מחשבים.]]
חדר הכיתה לרוב מצויד בשולחנות וכיסאות עבור התלמידים.

בכיתה יהיה גם ציוד כתיבה והצגת תוכן חזותי עבור המורה כמו לוח. בכיתות משוכללות יותר יהיו גם מחשב ומקרן. 

כיתות מיוחדות מכילות ציוד נוסף, התואם את צורכי ההוראה בהן, כגון:
* כיתת מחשבים מכילה מחשב לכל תלמיד. בעבר כיתות המחשבים נועדו בעיקר ללימוד מדעי המחשב. בעקבות התפתחויות בטכנולוגיות מידע ותקשורת החל השימוש במחשבים עבור מקצועות לימוד אחרים. השימוש במכשירים אלקטרוניים לצורכי למידה מכונה E-learning. אחד התחומים הנפוצים בתחום זה הוא למידה משולבת מחשב, אשר מתאפשר באמצעות גישה לכיתות מחשבים.
* כיתת מעבדה אשר משמשת בדרך כלל להוראת המדעים, ובדרך כלל מכילה ציוד הנחוץ לניסויים שנערכים בה. ויש בה ציוד המאפשר לסביבה בטוחה
מורה בכיתת [[מעבדה לכימיה]]

==ראו גם==
* כיתה (בית ספר)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית ספר
סתם יום של חול

"סתם יום של חול" הוא שיר עברי שכתב יוסי גמזו והלחין וביצע שמעון ישראלי ב־1960.

== היצירה ==
ישראלי חיבר את הלחן של השיר בסוף שנות ה־50, כששהה בפריז יחד עם חבריו לשלושת המיתרים, אריק לביא וצבי בורודו. במהלך שהותו בצרפת, נחשף לראשונה לשירים העוסקים בשגרת ימיהם של אנשים ובדברים פשוטים, בניגוד למקובל בזמר העברי באותה העת, שעסק בעיקר בערכים כגון עבודה, גבורה, ניצחון, רעות והתנדבות. ברוח זו חשב ישראלי על המילים "סתם יום רגיל, עם אושר וגיל", ועם שובו לישראל, ב־1960, ביקש מגמזו להרחיב את השורה לכדי פזמון שלם, בלחן שכתב. גמזו שינה את המילים ל"סתם יום של חול, עם בוקר כחול", וכתב את השיר, העוסק במודע ביום רגיל וחסר ייחוד.
לדברי יוסי גמזו, נעמי שמר כתבה מילים למנגינה לפניו, אולם שמעון ישראלי לא היה שבע רצון מהן ופנה אליו מבלי לספר לו מי המחברת המקורית.

פרט לנושא השיר, שהיווה חידוש, הוא קבע חידושים נוספים. זו הייתה אחת הפעמים הראשונות שזמר עברי ביצע שיר שהוא עצמו הלחין. נוסף על כך הוא שימש כשיר הנושא במופע יחיד שהעלה ישראלי, הראשון מסוגו בישראל. ישראלי ספג ביקורת גם על כך שכשחקן צעיר העז להעלות הצגת יחיד וגם על הסגנון המוזיקלי, שהיה בהשראת השאנסונים הצרפתיים. חרף הביקורת זכה המופע להצלחה.

ברבות השנים ביצעו את השיר אמנים נוספים, בהם גידי גוב, אריק סיני ולהקת סקסטה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1960
קטגוריה:סינגלים מ-1960
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יוסי גמזו
תומאס אלוי מרטינס

תומאס אלוי מרטינס (בספרדית: Tomás Eloy Martínez; 16 ביולי 1934 – 31 בינואר 2010) היה סופר ועיתונאי ארגנטינאי, שספריו תורגמו ל-36 שפות.

מרטינס נולד בטוקומאן, ארגנטינה ב-1934. את לימודיו האקדמיים סיים עם תואר ראשון בספרדית ובספרות באוניברסיטת טוקומאן. את התואר השני הוא סיים בסורבון אשר בצרפת. בין השנים 1957–1961 שימש כמבקר קולנוע בעיתון La Nacion ולאחר מכן הפך לעורך הראשי של המגזין Primera Plana. בין השנים 1969–1970 עבד כעיתונאי בפריז ובתקופה זו ראיין את נשיא ארגנטינה הגולה חואן דומינגו פרון, הראיונות עם פרון היוו את הבסיס לרומנים המפורסמים ביותר של מרטינס: הרומן של פרון (1985) וסאנטה אוויטה (1995). ב-1972 בהיותו עורך במגזין הפנורמה תיאר דיכוי התקוממות אסירים פוליטיים בבית כלא המצוי בפרובינציית צ'ובוט. הדיווח סתר את הגרסה הרשמית של ממשלת ארגנטינה. בין השנים 1975–1983 הוגלה מרטינס מארגנטינה והוא חי בקראקס, ונצואלה ועבד כעיתונאי עבור עיתון שייסד בוונצואלה. בשנות השמונים החל מרטינס לעבוד כמרצה באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית. כשחזר לארגנטינה שב לעבודתו ב-La Nacion וגם החל לכתוב עבור הניו יורק טיימס. ב-2010 מת תומאס אלוי מרטינס בבואנוס איירס בעקבות מחלת הסרטן.

== ספריו שתורגמו לעברית ==
* מעוף המלכה, הוצאת הקיבוץ המאוחד (סימן קריאה), מספרדית: אורי פרויס, 2002
* זמר הטנגו, מחברות לספרות, מספרדית: ליה נירגד, 2009

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.nytimes.com/2010/02/06/arts/06martinez.html?em&_r=0 כתבה על הסופר ב-ניו יורק טיימס]
* 
* 

קטגוריה:סופרים ארגנטינאים
קטגוריה:עיתונאים ארגנטינאים
קטגוריה:אסירים פוליטיים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2010
טרול (סרט)

טרול (באנגלית: Troll) הוא סרט קולנוע אמריקאי בסוגת סרטי פנטזיה. הסרט בוים על ידי ג'ון קארל ביוכלר ויצא לאקרנים ב-17 בינואר 1986.

לסרט הופקו שני סרטי המשך: "טרול 2" ו"טרול 3", אם כי אינם קשורים בעלילתם לסרט המקורי.

==תקציר העלילה==
בתחילת הסרט מגיעים בני משפחת פוטר (Potter) לדירתם החדשה בסן פרנסיסקו. בעת פריקת האריזות מותקפת הבת הצעירה וונדי על ידי יצור קטן - שהיה בעבר מכשף אולם הפך לטרול. הטרול משתמש בטבעת בדולח ירוקה כדי לקחת על עצמו את המראה של וונדי. בני המשפחה מתחילים לשים לב להתנהגות המוזרה של וונדי (הצועקת, נושכת, וזורקת אנשים מצד לצד של החדר) אולם חושבים שהדבר נובע מלחץ בשל מעבר הדירה. היחיד ששם לב שמשהו לא בסדר הוא אחיה של וונדי, הארי פוטר הבן (Harry Potter Jr.) (המגולם על ידי נואה האת'ווי).

הארי מתיידד עם אישה זקנה הגרה בבניין, יוניס סנט קלייר (המגולמת על ידי ג'ון לוקהארט), המגלה לו שהיא מכשפה. הארי מבקש כי היא תלמד אותו קסמים, אולם היא אומרת שאין זמן לכך, ומספרת לו כי בעבר היא הייתה מאוהבת במכשף בשם טורוק, וכי בעבר העולם חולק בין פיות (ובהם גם טרולים) לבין בני האדם. טורוק שינה את האיזון בין העולמות והחלה מלחמה בין בני האדם לפיות. כעונש על מעשיו טורוק הפך לטרול, ותפקידה של יוניס הוא לעמוד על המשמר מפניו.

יוניס מספרת להארי כי הטרול התחיל במלחמה והוא הופך את בני האדם ליצורים כגון גובלינים, נימפות, בני לילית בהתאם לאישיותם, והופך את דירותיהם לחדרים בעולם הפיות. כאשר כל הדירות בבניין יומרו, יתפרץ עולם הפיות לתוך עולם בני האדם.

יוניס מספרת להארי כי הוא יכול להביס את טורוק רק אם ינעץ מטה קסמים בלב עולמו של טורוק - שם יהיה יצור קסום וחזק.

הארי ויוניס יוצאים לעצור את טורוק, אולם טורוק מביס את יוניס והופך אותה לגזע עץ. הארי מוצא את אחותו בתוך ארון זכוכית, בלבוש שלגיה, כאשר עטלף ענק תוקף את הארי וגורם לו לאבד את מטה הקסמים. כאשר העטלף תוקף את וונדי, טורוק מציל אותה, והורג את העטלף ובכך משמיד את עולם הפיות שיצר, והארי ומשפחתו נמלטים מהבית.

==שחקנים==
*נואה האת'ווי בתפקיד הארי פוטר הבן.
*מייקל מוריארטי בתפקיד הארי פוטר האב.
*ג'ני בק בתפקיד ונדי אן פוטר.
*סוני בונו בתפקיד פיטר דיקינסון.
*שלי האק בתפקיד אן פוטר.
*פיל פונדאקארו בתפקיד מלקולם מאלורי, וכן בתפקיד טורוק הטרול.
*אן לוקהארט בתפקיד יוניס סנט קלייר הצעירה.
*ג'וליה לואי-דרייפוס בתפקיד ז'אנט קופר
*גארי סנדי בתפקיד בארי טבור
*ג'ון לוקהארט בתפקיד יוניס סנט קלר

==דמיון הסרט לסדרת ספרי "הארי פוטר"==
לאחר יציאת סדרת ספרי "הארי פוטר" בשנת 1997 הואשמה ג'יי קיי רולינג בהעתקת אלמנטים מהסרט אל ספריה, ובייחוד את שם גיבור הסדרה מגיבור הסרט. רולינג הכחישה, אולם ציינה כי ייתכן וראתה את הסרט בעבר.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני ופנטזיה
קטגוריה:סרטי מפלצות
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-1986
נואה האת'ווי

נואה לזלי האת'אווי (באנגלית: Noah Leslie Hathaway; נולד ב-13 בנובמבר 1971) הוא שחקן קולנוע אמריקאי-יהודי. האת'אווי נודע בגילומו את תפקיד אטריו בסרט "הסיפור שאינו נגמר" משנת 1984, ואת תפקיד בוקסי בסדרת הטלוויזיה "בטלסטאר גלקטיקה" משנת 1978.

==קורות חיים==
האת'אווי נולד בלוס אנג'לס, בקליפורניה שבארצות הברית. משפחת אימו היא יהודית.[http://www.imdb.com/name/nm0000441/bio] הוא החל להופיע בפרסומות טלוויזיה בהיותו בן 3, ובהיותו בן 6 החל להופיע בסדרות טלוויזיה, ובהם סדרת "בטלסטאר גלקטיקה", בתפקיד בוקסי, תפקיד עליו היה מועמד לפרס האמן הצעיר בשנת 1978.

בשנת 1984 גילם את התפקיד הראשי בסרט "הסיפור שאינו נגמר", עליו היה מועמד לפרס האמן הצעיר לשנת 1984, וכן זכה בפרס סטורן לשחקן הצעיר הטוב ביותר.

בשנת 1986 השתתף בסרט טרול בתפקיד "הארי פוטר הבן". לאחר מכן הפסיק את קריירת המשחק עד שנת 1994, עת השתתף בסרט "To Die, to Sleep". בשנת 2011 השתתף בסרט "Mondo Holocausto!" בתפקיד "רוגרי מרגריטי" ובסרט "Sushi Girl".

בשלהי שנות ה-80 למד האת'אווי ריקוד, ואף החל ללמד ג'אז עד שנפצע בשנת 1989 והפסיק לרקוד. בעקבות פציעתו, האת'אווי התמחה באמנויות לחימה (איגרוף תאילנדי) ויש לו חגורה שחורה בשוטוקאן וטאנג סו דו.

==פילמוגרפיה==

=== סרטי קולנוע ===
{| class="wikitable" border="1" style="font-size: 90%;" ;
|- style="text-align:center;"
! style="background:#ccc;" | שנה
! style="background:#ccc;" | שם
! style="background:#ccc;" | תפקיד
! style="background:#ccc;" | הערות
|-
| 1980
| It's My Turn
| בנו של הומר
|
|-
| 1981
| Separate Ways
| ג'יסון קולבי
|
|-
| 1982
| Best Friends
| לייל באלו
|
|-
| rowspan="2" | 1984
| הסיפור שאינו נגמר
| אטריו
|
|-
| Quest
|
| סרט קצר
|-
| 1986
| טרול
| הארי פוטר, הבן
|
|-
| 1994
| To Die, to Sleep
| פיל
|
|-
| rowspan="2" |2012
| Sushi Girl
| דג
|
|-
| Mondo Holocausto!
| רוגרי מרגריטי
|
|-
|2013
|Blue Dream
|רופר קרלסון
|
|-
|-
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable" border="1" style="font-size: 90%;" ;
!שנה
!שם
!תפקיד
!הערות
|-
| 1978–1979
| בטלסטאר גלקטיקה
| בוקסי
| 22 פרקים
|-
| rowspan="3" |1979
|Supertrain
|ילד
|בפרק "Superstar"
|-
|The Last Convertible
|טדי בן 6
|3 פרקים: "Part 2", "Part 1" ו-"Part 3"
|-
|High Midnight
|טימי
|סרט טלוויזיה
|-
| rowspan="2" |1980
|מורק ומינדי
|ג'וד
|בפרק "Little Orphan Morkie"
|-
|Eight Is Enough
|ג'רי
|2 פרקים: "And Baby Makes Nine, Part One" ו-"And Baby Makes Nine, Part Two"
|-
| rowspan="2" |1982
|לוורן ושרלי
|קווין סווישר
|בפרק "Lightning Man"
|-
|CHiPs
|טומי
|בפרק "Ice Cream Man"
|-
|1984
|Simon & Simon
|פטריק ג'ספ
|בפרק "Almost Completely Out of Circulation"
|-
| rowspan="3" |1985
|Call to Glory
|תלמיד בכיתת צרפתית
|בפרק "JFK: חלק שני"
|-
|CBS Storybreak
|
|דיבוב בפרקים: "How to Eat Fried Worms" ו-"C.L.U.T.Z."
|-
|קשרי משפחה
|אדם גלארדנר
|בפרק "Designated Hitter"
|-
| rowspan="2" |1986
|Wildfire
|
|
|-
|Casebusters
|ג'יימי
|סרט טלוויזיה
|}

==מועמדויות ופרסים==
* 1980 - מועמד לפרס האמן הצעיר בסדרת טלוויזיה
* 1985 - מועמד לפרס האמן הצעיר בסרט קולנוע
* 1985 - זכה בפרס סאטורן כ"אמן הצעיר הטוב ביותר"
* 1986 - מועמד לפרס האמן הצעיר על תפקיד דיבוב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ברזילאי-יהודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
אגם העדינות

אגם העדינות (בלטינית: Lacus Lenitatis - "לאקוס לניטאטיס") או ימת העדינות או ים העדינות הוא ימה ירחית הממוקמת באזור ארץ השלגים על פני הירח. אין מדובר בימה אלא, בדומה ליתר הימות הירחיות, מדובר בעמק נמוך המכוסה בזלת. 

האגם ממוקם, בקואורדינטות סלנוגרפיות 14.0° צפון, 12.0° מזרח.

קוטרו המרבי של האגם כ-80 ק"מ.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3210?__fsk=1654946851 נתוני אגם העדינות באתר USGS]

== הערות שוליים ==

עדינות
ים הפוריות

ים הפוריות
ים הפוריות (בלטינית: Mare Fecunditatis - "מארה פקונדיטאטיס") הוא ים ירחי המצוי על פני הירח. קוטרו 840 ק"מ.

בדומה לימות ירחיות אחרות - אין מדובר בים אלא בעמק המכוסה בזלת.

ים הפוריות נוצר בעידן הפרה-נקטריאני של הירח (בעוד שהרמות הנמצאות סביבות נוצרו בעידן הנקטריאני. שכבת הבזלת המכסה את ים הפוריות נוצרה בעידן האימבריאני העילי. שכבת בזלת זו דקה ביחס לימות אחרות (ובהם ים השלווה וים המשברים).

בקצה המזרחי של ים הפוריות מצוי מכתש פגיעה בשם מכתש לנגרנוס. במרכז ים הפוריות מצויים המכתשים מסייר A ו-B.

בגבול המזרחי של ים הפוריות מצוי מפרץ ההצלחה.

שמו של ים הפוריות ניתן לו בשנת 1935.
מיקום ים הפוריות על פני הירח.

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3673?__fsk=552924585 נתוני ים הפוריות באתר USGS]

פוריות
השיטפון בתמזה (1928)

לוחיות סימון על גדת ה[[תמזה בגריניץ' למפלס המים בשיטפונות שפקדו את האזור. הלוחית המתייחסת לשיטפון 1928 נראית מימין]]
השיטפון בתמזה היה אירוע שהתרחש בליל ה-7 בינואר 1928, כאשר נהר התמזה במרכז לונדון עלה על גדותיו והציף בה אזורים נרחבים. כתוצאה מן ההצפות נספו 14 בני אדם, אלפים איבדו את בתיהם ונגרם נזק כבד. היה זה השיטפון הגדול האחרון שפקד את מרכז לונדון עד כה.

==הגורמים לשיטפון==
בחג המולד 1927 ירד שלג כבד בגבעות הקוטסוולד שבדרום-מערב אנגליה, במקום בו נובעים מקורות נהר התמזה. בערב השנה החדשה חלה הפשרה פתאומית של השלג ולאחריה ירד גשם כבד. מאורעות אלו הביאו להכפלת נפח המים שזרמו במורד התמזה. במקביל, עקב גאות ונחשול סערה שהגיע מן הים הצפוני עלה מפלס המים בשפך הנהר ב-1.5 מטרים מעל למפלס הרגיל. זרימת המים במורד הנהר ממערב למזרח העלתה את המפלס בו עוד יותר.

מצב ההצפה בנהר הוחמר עוד יותר כתוצאה מעבודות חפירה באפיק הנהר, שנערכו מאז 1909 והעמיקו אותו בשני מטרים במטרה לאפשר לאוניות בעלות שוקע נמוך להגיע אל נמל לונדון. תוצאת הלוואי של העמקת האפיק הייתה שלמי ים קל היה יותר לזרום במעלה הנהר במהלך גאות, באופן שמפלס המים בו במהלכה עלה ב-70 סנטימטרים.

==השיטפון==
כתוצאה מפעולת הגורמים שנמנו עלה מפלס המים בנהר לשיא של כל הזמנים מאז החל התיעוד שלו. בשעה 01:30 בליל ה-7 בינואר הגיע המפלס ל-5.55 מטרים מעל קו האפס. התוצאה הייתה הצפות נרחבות של גדות הנהר לאורך כ-12 קילומטרים במרכז לונדון, מפאטני והמרסמית' במערב לונדון, דרך אזור הסיטי של לונדון, ועד הרובע המלכותי של גריניץ' שבמזרח לונדון ואף מזרחה ממנו לכיוון שפך הנהר. 

התוצאה החמורה ביותר של השיטפון הייתה באזור מילבנק, שבו התמוטט קטע של 25 מטרים ברציף צ'לסי ושילח גל של מים על בתי העניים באזור. 14 איש טבעו שם בבתיהם – בעיקר מרתפים - בטרם הספיקו להיחלץ מהם. 4,000 איש הפכו לחסרי בית לאחר שמפלס המים ברחובות עלה לגובה של 1.2 מטרים. גלריית טייט הוצפה במים שהגיעו לגובה של עד 2.8 מטרים וגרמו נזק חמור לאוספיה. הוצפו גם חלקים מארמון וסטמינסטר והפרלמנט הבריטי שבו, וכן קווים ותחנות של הרכבת התחתית של לונדון. החפיר של מצודת לונדון התמלא מים לראשונה מזה יותר מ-80 שנה. הוצפו גם מנהרות רות'רהית' ובלאקוול. 

עד צאת היום אמנם ירד מפלס המים לרמתו הרגילה, אך זמן רב בהרבה נדרש על מנת לשאוב את המים מן המנהרות והמרתפים הרבים שהוצפו.

==לאחר השיטפון==
תיקון נזקי השיטפון ארך מספר שנים. המבנים באזור שנפגע במילבנק נהרסו ברובם וניבנו מחדש. בין המבנים החדשים שניבנו שם בעקבות השיטפון היה בית התמזה, לימים מטה שירות הביטחון הבריטי. גשר למבת' נבנה מחדש, רציפי הנהר הוגבהו וחוזקו לאורך קטעים ארוכים של הנהר. 

השיטפון, ביחד עם שיטפון הים הצפוני ב-1953 ועליית מפלס המים בנהר ב-1947 וב-1959, הביאו לעליית המודעות לצורך בהתגוננות מפני סכנת ההצפה של מטרופולין לונדון. אי הרצון להגביל את גודל האוניות שיוכלו לגשת אל נמל לונדון עיכב בשנים רבות את הקמתה של מערכת מגן נגד הצפות. בעקבות העתקת מרבית הפעילות לנמל טילברי שבמזרח התמזה הוקמה המערכת לבסוף והגיעה לשיאה ב-1984 עם חנוכת מחסום התמזה.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.guardian.co.uk/theguardian/1928/jan/07/fromthearchive ידיעה על השיטפונות בבריטניה ובלונדון, 7 בינואר 1928], באתר הגארדיאן
*[http://www2.tate.org.uk/archivejourneys/historyhtml/flood.htm השיטפון בגלריית טייט], באתר הטייט

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: שיטפונות
קטגוריה:לונדון: אסונות
קטגוריה:תמזה
קטגוריה:1928 בממלכה המאוחדת
אגם האושר

אגם האושר (בלטינית: Lacus Gaudii)<ref></ref> או ימת האושר או ים האושר הוא ימה ירחית הממוקמת באזור ארץ השלגים של הירח.

אין מדובר בימה, אלא, בדומה לייתר ימות הירח, מדובר בעמק נמוך המכוסה בזלת.

האגם ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 16.2° צפון, 12.6° מזרח.

קוטרו המרבי של האגם - 113 ק"מ.

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3208?__fsk=2109554278 נתוני אגם האושר באתר USGS]

== הערות שוליים ==

אושר
אגם החורף

אגם החורף
אגם החורף (בלטינית: Lacus Hiemalis - "לאקוס היימאליס") או ימת החורף או ים החורף הוא ימה ירחית קטנה הממוקמת באזור ארץ השלגים של הירח.

בדומה לייתר ימות הירח, אין מדובר בימה, אלא בעמק נמוך המכוסה בזלת.

האגם ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 15.0° צפון, 14.0° מזרח.

קוטרו המרבי של האגם - 50 ק"מ.

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3209?__fsk=-2099184693 נתוני אגם החורף באתר USGS]
חורף
מפרץ האמון

מפרץ האמון
מפרץ האמון או מפרץ האמונה (בלטינית: Sinus Fidei - "סינוס פידיי") המכונה גם ימת האמון או ימת האמונה וכן ים האמון או ים האמונה הוא מפרץ ירחי (חלק מימה ירחית באזור ארץ השלגים של הירח.

המפרץ אינו מכוסה במים, אלא, בדומה לייתר הימות הירחיות - מדובר בעמק שטוח המכוסה בזלת.

המפרץ ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 18.0° צפון, 2.0° מזרח.

קוטרו המרבי של המפרץ - 70.7 ק"מ.

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/5563?__fsk=1307658435 נתוני מפרץ האמון באתר USGS]

אמון
ים הנחשים

ים הנחשים
ים הנחשים או ימת הנחשים (בלטינית: Mare Anguis - "מארה אנגואיס") הוא ים ירחי הממוקם על פני הירח.

בדומה לייתר ימות הירח, אין מדובר בימה אלא בעמק המכוסה בזלת.

הים ממוקם בתוך ים המשברים (אגן קריסיום), והוא חלק מהמערכת הנקטריאנית, היינו הוא נוצר במהלך התקופה הנקטריאנית. 

קוטרו המרבי של ים הנחשים - 150 ק"מ.

שמו של ים זה ניתן לו על ידי מרי בלאג (Mary A. Blagg) וק. מולר (K. Müller), בשל צורתו, בשנת 1935.

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3664?__fsk=-2095874281 נתוני ים הנחשים באתר USGS]
נחשים
עודד רסקין

עודד רסקין (נולד ב-18 במאי 1971) הוא במאי טלוויזיה ישראלי.

==ביוגרפיה==
עודד רסקין גדל בהרצליה. הוא למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמת הפקה (1998–1994). סרט הקיץ שלו אותו כתב וביים היה "קילר בייב" (1997). קומדיית אקשן בת 15 דקות. הסרט מספר על בחורה יפהפייה שלהוטה להתפרסם, נקלעת לפיגוע טרור, מצילה את המצב והופכת לגיבורה ומפורסמת כפי שרצתה. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ב-British International Film Festival וזכה בפרס הראשון בפסטיבל פוטסדאם, ברלין.

סרט הגמר של רסקין, "הקרב על תל חי" (1999), היה דרמת טלוויזיה בת 50 דקות, עבור שידורי קשת. הוא מומן על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וזכה בפרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000.

הסדרה הראשונה בה לקח חלק הייתה "טייק אווי", לה כתב וביים שלושה פרקים (2000). אחר כך כתב וביים את סרט הטלוויזיה הדרמטי "טניה 403" עבור HOT, בכיכובם של יוסי פולק ואנה סטפן. מאז ועד היום (2013) מביים רסקין עבור הטלוויזיה. כתב פרקים וביים בסדרת הדרמה הקומית "בשורות טובות", ביים את כל פרקי העונה השנייה של סדרת הדרמה הקומית "מסודרים" וביים את סדרת האקשן המשטרתית "המיוחדת".

בשנים 2010–2003 היה תסריטאי ובמאי פרומואים, ביניהם הפרומואים ל"האלופה 3", "עונת החתונות" ו"עספור - השקה", עבור HOT. ביים קליפים ופרסומות לטלוויזיה ולאינטרנט (ויראלי ואינטראקטיבי).

הוא ביים את כל פרקי העונה של הסדרה הקומית "להיות איתה", שיצר וכתב אסי עזר. הסדרה בת שלוש עונות, כאשר כל פרק הוא של חצי שעה. העונה הראשונה שודרה ב-2013 בערוץ 2, קשת. זוהי קומדיה רומנטית, בכיכובם של רותם סלע, אביב אלוש, הילה סעדה, מארק איווניר ועופר חיון.

בשנת 2015 ביים את סדרת הטלוויזיה "כפולים". וב-2018 ביים את העונה השנייה.

ב-2023 עלתה באפל TV פלוס הסדרה טיפות של אלוהים, אותה ביים.

== חיים אישיים ==
רסקין מתגורר עם בת זוגו שיר, רקדנית, מורה וכוריאוגרפית ושתי בנותיו.

==פילמוגרפיה==
* 2023 - בימוי טיפות של אלוהים.
* 2020 - בימוי - שטח הפקר. 
*2017 - בימוי הסדרה האמריקאית "אבסנטיה".
* 2012/13 - בימוי כל פרקי העונה של הסדרה "להיות איתה" עבור שידורי קשת, יוצר הסדרה - אסי עזר, קופרמן הפקות.
* 2010/11 - בימוי כל פרקי העונה של הסדרה "המיוחדת" עבור רשת, תסריטאים – עמי אמיר ומשה זונדר, מטר הפקות/מקאן.
* 2008/9 - בימוי כל פרקי העונה של "מסודרים 2" עבור שידורי קשת. מפיקה – ליאת בנאסולי.
* 2005/6 - בימוי וכתיבת פרקים לסדרה "בשורות טובות" עבור קשת. סהר הפקות – סער יוגב.
* 2002/3 - כתיבה ובימוי "טניה 403" דרמת טלוויזיה באורך מלא עבור אי.סי.פי במסגרת פרויקט "סרטים מכאן". פרלייט הפקות - אורי סבג.
* 2000 - בימוי וכתיבה 3 פרקים בסדרה "טייק אווי". סדרת דרמה עבור אי.סי.פי, שיבא תקשורת – מיכה שגריר.
* 1999 - בימוי וכתיבת הסרט "הקרב על תל-חי", דרמת טלוויזיה בת 50 דקות 16 מ"מ עבור שידורי קשת. מומנה על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. זוכת פרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000. פרלייט הפקות – אורי סבג.
* 1997 - בימוי וכתיבת הסרט "קילר בייב".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.facebook.com/video/?id=1187433371 מבחר עבודות מתחום הפרסום והפרומואים]
* [https://web.archive.org/web/20130927223201/http://kneller.co.il/person_287/%D7%A2%D7%95%D7%93%D7%93-%D7%A8%D7%A1%D7%A7%D7%99%D7%9F עודד רסקין] באתר של קנלר
* 

קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: במאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
מרדכי אליאב

מרדכי אליאב (28 בספטמבר 1920 – 20 בספטמבר 2016) היה היסטוריון של עם ישראל, חוקר תולדות היהודים בגרמניה, תולדות היישוב והציונות.

==ביוגרפיה==
אליאב נולד בפולין, וב-1934 עלה לארץ ישראל מגרמניה.

היה מראשוני החוקרים במכון לחקר הציונות וישראל באוניברסיטת תל אביב, וב-1968 הועלה לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1963 הצטרף לסגל אוניברסיטת בר-אילן, תחילה בבית הספר לחינוך, ואחר-כך במחלקה לתולדות ישראל, שגם עמד בראשה. בשנת 1968 נתמנה לפרופסור חבר. פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס. היה חבר מועצת המנהלים של הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי.

נבחר כאחד משנים-עשר יקירי העיר ירושלים לשנת תשע"ו.

אליאב הוא אחיו של פנחס אליאב, שהיה דיפלומט ישראלי וחיבר ספרים על יחסי ישראל ומדינות העולם.

ספרו, הישוב היהודי בארץ-ישראל בראי המדיניות הגרמנית: מבחר תעודות מארכיון הקונסוליה הגרמנית בירושלים, 1842–1914, פורסם בשני כרכים על ידי אוניברסיטת תל אביב, בתשל"ג.

יחד עם יצחק לב ערך את ספר הזיכרון נר למתתיהו לזכרו של מתתיהו רוטנברג, בהוצאת ההנהלה הארצית של בני עקיבא, 1967.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* 'Eliav, Mordechai,' in: Who's who in Israel and in the work for Israel abroad, 1980, p. 98.
</div>
;מבחר ספריו
* אני מאמין- עדויות על חייהם ומותם של אנשי אמונה בימי השואה, (כינס וערך מרדכי אליאב), בהוצאת מוסד הרב קוק (יצא בשלוש מהדורות, נכון לשנת 2006).
* ארץ ישראל וישובה במאה הי"ט, 1777-1917, הוצאת כתר, ירושלים, 1978.
* ספר העלייה הראשונה, עורך: מרדכי אליאב (בהשתתפות ימימה רוזנטל), בהוצאת יד יצחק בן-צבי ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ב/ (1981).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* דן מכמן, [http://jewish-history.biu.ac.il/node/800 דברי הספר לזכרו של פרופ' מרדכי אליאב ז"ל], הדברים נאמרו בהלווייתו של פרופ' אליאב, ירושלים, י"ז באלול תשע"ו-20 בספטמבר 2016.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי הציונות
קטגוריה:חוקרי יהדות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: חינוך
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: תולדות ישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה של עם ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:חוקרי היישוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
הקרב על תל חי (דרמת טלוויזיה)

הקרב על תל חי היא דרמת טלוויזיה בת 43 דקות שכתב וביים עודד רסקין והוקרן בערוץ 2, קשת, בשנת 1999. הוא מומן על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וזכה בפרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000.

==אודות ההפקה==
הרעיון לדרמת הטלוויזיה עלה במוחו של עודד רסקיו בשיעור של אתגר קרת בו השתתף במסגרת לימודיו לתואר הראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. התלמידים התבקשו לכתוב סיפור קצר. רסקין סיפור היתולי על קשיש ששרד את הקרב על תל חי ומספר שכאשר טרומפלדור אמר את המשפט "טוב למות בעד ארצנו" הוא כלל לא גסס, אבל מכיוון שהמשפט היה מוצלח הרגו אותו. בעקבות הבדיחה ערך רסקין תחקיר אודות הקרב על תל חי, בו התוודע לדמותה של דבורה דרכלר, שהייתה החלל הראשון בקרב. הוא החליט לספר את סיפור הקרב מנקודת מבטו של מתיישב אנונימי שמאוהב בדבורה דרכלר. זה היה סרט הגמר של רסקין במסגרת לימודי התואר הראשון שלו.

הסרט מצולם כמערבון מנקודת מבטן של הדמויות הלא מוכרות.

==היוצרים==
* במאי – עודד רסקין
* מפיקים – אורי סבג, עינת ביקל
* חברת הפקה – פרלייט הפקות בע"מ
* צלם – אסף סודרי
* עורך – אמיר בן סירה
* עורך פסקול ועיצוב אמנותי – אריאל גלזר
* גופים תומכים – קרן קשת

==השחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שם השחקן !! שם הדמות
|-
| אירינה שולמן
| דבורה דרכלר
|-
| שי קמינסקי
| המתיישב האנונימי
|-
| ולדימיר פרידמן
| טרומפלדור
|-
| ליאור אשכנזי
| מתיישב (ללא שם)
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטי 1999
מוריס כהן (מדען)

מוריס כהן (באנגלית: Morris Cohen; 27 בנובמבר 1911 – 27 במאי 2005) היה מטלורג אמריקאי יהודי, מומחה למטלורגיה של פלדה ופרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

==קורות חיים==
כהן נולד ב-1911 בעיר צ'לסי שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית, בנם של אליס לבית אוֹבְסון וג'וליוס כהן.

בשנת 1933 קיבל תואר בוגר במדעים ב-MIT, ובשנת 1936 קיבל תואר דוקטור למדעים מהמכון. ב-1937 הצטרף לסגל המכון כמרצה למטלורגיה במחלקה להנדסת חומרים, וב-1946 התמנה לפרופסור מן המניין למטלורגיה פיזית.

ב-1962 זכה ב-Ford professorship, וב-1974 הפך לפרופסור של המכון (Institute Professor – הדרגה הגבוהה ביותר הניתנת לחברי סגל המכון; מקביל לפרופסור מחקר). בשנת 1982 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.

במהלך מלחמת העולם השנייה היה כהן חבר הנהלת פרויקט מנהטן. הוא ועמיתיו פיתחו את מוטות דלק עבור הכור הגרעיני הראשון של אנריקו פרמי, פרופסור במכון ללימודי הגרעין באוניברסיטת שיקגו. 

בשנת 1968 זכה במדליית זהב מחברת ASM International (לשעבר האגודה האמריקנית למתכות). ב-1970 זכה במדליית זהב מהמכון למתכות של יפן. בשנת 1976 זכה במדליה הלאומית למדעים "על מחקר מקורי וקידום הידע על אודות המטלורגיה הפיזית והמכנית של ברזל ופלדה, ובמיוחד על עבודתו בתחום הטרנספורמציה המרטנזיטית בהקשחת פלדה".

ב-1987 זכה בפרס קיוטו לטכנולוגיה מתקדמת, על תרומתו היסודית לפיתוח חומרים חדשים.

===מותו===
מוריס כהן נפטר ב-2005, בביתו שבסוומפסקוט, בגיל 93. במותו הניח את בנו ג'ואל וכלתו, נכדים ונינים.

==חיים אישיים==
ב-24 בינואר 1937, נישא כהן לרות קרֶנצמן, והיה אב לשניים: ברברה נורווינד וג'ואל כהן.

בראשית שנות ה-50, היה ממייסדי בית הכנסת "סיני" (Temple Sinai) שבמַרבּלהֶד , מסצ'וסטס (המשרת את מרבלהד וסווֹמפּסקוט ), ובין השנים 1955–1957 כיהן כנשיאו.

==ראו גם==
* מטלורגיה

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* 'Cohen, Morris,' in: Who's who in world Jewry, 1978, p. 163.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.nap.edu/openbook.php?record_id=12473&page=88 דיוקנו של מוריס כהן] באתר National Academic Press

<div class="mw-content-ltr">
* Sarah H. Wright, [http://web.mit.edu/newsoffice/2005/obit-cohen.html Institute Professor Morris Cohen dies], MIT News, May 31, 2005 (נקרולוג)
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:כימאים יהודים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:מטלורגים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
רפאל דאבוש

הרב רפאל דאבוש (ה'תרכ"ד, 1864 - י' בכסלו ה'תרפ"ז, 16 בנובמבר 1926) היה מגדולי רבני יהדות לוב.

== תולדות חייו ==
נולד בעיר זליתן (Zliten) שבלוב בשנת 1864, נצר למשפחת רבנים ידועי שם מהעיר טריפולי. אביו היה הרב המקובל פרג'אללה דאבוש ששימש אב בית הדין בעיר טריפולי, אחיו הרב חיים דאבוש היה מפקח על הישיבות בלוב.

לאחר מספר שנים בהן שימש כדיין, מונה בשנת 1902 הרב דאבוש לתפקיד אב בית הדין היהודי בטריפולי (תפקיד בו החזיק בעבר גם אביו) ושימש בו עד ליום פטירתו. נחשב לאחד ממנהיגיה הרוחניים של הקהילה בעת הכיבוש האיטלקי. 

לרב דאבוש היו שמונה ילדים; חמישה בנים ושלוש בנות. בנו הרב כלאפו דאבוש כיהן כדיין בבית הדין הרבני בעיר בנגזי, בן נוסף הרב שאול דאבוש נרצח במאורעות הדמים בטריפולי בשנת 1945, בתו, מרים (רמו) נחאיסי, נישאה לרב כמוס נחאיסי, דיין בבית הדין הרבני בטריפולי, ששימש לאחר עלייתו לישראל במועצה הדתית בתל אביב וכיהן כרב שכונת שיכון דן בעיר.

בשנת 1926 נפצע הרב דאבוש קשה בעת שחיתן זוג בטריפולי, כאשר הבמה שעליה הוקמה החופה התמוטטה. לאחר כשבועיים נפטר מפצעיו בבית החולים.

==לקריאה נוספת==
* פריג'א זוארץ, פ. תייר, ארבעים שנה: תרפ"ז-תשכ"ז - ארבעים שנה להסתלקותם של ר' רפאל דאבוש זצ"ל ור' נסים זצ"ל, ירושלים, 1967
* יעקב חג׳ג׳־לילוף, תולדות יהודי לוב: מראשית התיישבות היהודים בלוב ועד עלייתם וקליטתם בארץ, המכון ללימודים ולמחקר יהדות לוב, 2000
* יהדות לוב: מאמרים ורשימות על חיי היהודים בלוב, ועד קהילות לוב בישראל, 1960

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.or-shalom.org.il/article.asp?article_id=411 ר' רפאל דאבוש זצ"ל], באתר מרכז אור שלם למורשת יהודי לוב

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים לובים
קטגוריה:דיינים

קטגוריה:ילידי 1864
קטגוריה:נפטרים ב-1926
מכת הארבה בארץ ישראל (1915)

חקלאים מנסים להדביר את הארבה, 1915
להקות ארבה בשדות [[רחובות, 1915]]
בשנת 1915 אירעה מכת ארבה חסרת תקדים באזור ארץ ישראל אשר גרמה לנזקים חמורים לחקלאות המקומית וכתוצאה מכך נוצר רעב בארץ.

==היסטוריה==
בשנת 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, פשטו נחילים גדולים של להקות ארבה על אזורים גדולים מאוד במזרח התיכון. הם פשטו על מצרים, טורקיה ומדינות אחרות והשאירו נזקים חמורים. לארץ ישראל הגיעו להקות הארבה בחודש מרץ וחיסלו כמויות גדולות של תבואה וחקלאות. הם הגיעו לכל הערים והיישובים בעיקר במרכז הארץ ובשפלה, אך גם בירושלים נצפו נחילי הארבה. החגבים הטילו ביצים ומהם בקעו עד מהרה פריטים נוספים של ארבה. ערביי הארץ ניסו לגרש את הארבה משדותיהם על ידי יצירת רעשים על ידי הקשה בכלים ובסירים ריקים. החקלאים ניסו להילחם בהם על ידי הבערת אש וחפירת תעלות מים סביב הנטיעות. אולם כל הניסיונות עלו בתוהו. 

בעקבות המחסור בתוצרת חקלאית האמירו מחירי המזון והדבר החריף את המחסור שכבר היה קיים בעקבות מלחמת העולם שניטשה אז עד שנוצר חשש להתפתחות רעב בארץ.

אהרון אהרונסון, שהיה מומחה באגרונומיה, מונה על ידי המושל הצבאי אחמד ג'מאל פאשה למפקח הכללי למלחמה בארבה, אולם התפטר בסופו של דבר אחרי שהשלטונות מצאו דרך להפיק כסף מהארבה, הם הטילו חובה על כל אדם שגילו עבר את 15 ללקט 20 ק"ג של ארבה או לשלם קנס בגובה לירה טורקית אחת. לצורך כך העמידו שוטר בכל היישובים שתפקידו היה לאסוף את שקי הארבה.

לאחר כחודש עזבו להקות הארבה את ארץ ישראל, אולם השאירו בה חותם שהשפיע על הצומח והחקלאות בארץ למשך זמן רב. ארבה נוסף נראה בירושלים בדצמבר 1915; ברם, ג'מאל פאשה טען כי מדובר בשארית הארבה הקודם בלבד.

==לקריאה נוספת==
* הארבה בארץ־ישראל, מזכרונות משה סמילנסקי, תרע"ה (1915). בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך שני, פרק צו, עמ' 1020–1038.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:1915 בארץ ישראל
קטגוריה:אסונות טבע בארץ ישראל
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה