קלמן ליבסקינד

קלמן ליבסקינד (נולד ב-2 במאי 1970) הוא עיתונאי חוקר, פובליציסט ואיש תקשורת ישראלי. בעל טור שבועי בעיתון "מעריב סופהשבוע" ותוכניות אקטואליה יומיות בכאן ב' ובכאן 11.

==ביוגרפיה==
ליבסקינד נולד במושב ניר גלים להורים ניצולי שואה מזרם הציונות הדתית. הוא התייתם מאביו צבי בגיל צעיר. למד במסגרות חינוך דתיות לאומיות בקבוצת יבנה ובישיבת אור עציון. הוא התגייס לצה"ל לחטיבת גולני ולאחר זמן קצר, עבר לחיל המודיעין.

לאחר שחרורו, עבד כחוקר פרטי במשרד חקירות בתל אביב והיה פעיל בתנועת "התחיה", ואף היה מועמד מטעמה בבחירות לכנסת השלוש עשרה, במקום ה-86 הלא ריאלי. סיים לימודי משפטים בקריה האקדמית אונו.

בשנת 1997 החל לעבוד בעיתון "מקור ראשון" כתחקירן. בשנת 2002 הזמין אותו עורך מעריב, אמנון דנקנר לכתוב ב"מעריב"<ref></ref>. כיום הוא כותב ב"מעריב השבוע" ובעל טור שבועי במוסף הפוליטי של "מעריב סופהשבוע".

בין השנים 2011–2016 הגיש תוכנית רדיו יומית בגלי ישראל. באוקטובר 2016 הצטרף לתאגיד השידור הציבורי ומגיש בכאן ב' תוכנית אקטואליה יומית בשם "קלמן-ליברמן", יחד עם העיתונאי אסף ליברמן. השתתף כחבר פאנל קבוע בתוכנית הפאנליסטים "הפטריוטים" בערוץ 20 בטלוויזיה.

בין השנים 2019-2020 הגיש תוכנית אקטואליה יומית בערוץ כאן 11 יחד עם אראל סג"ל בשם קלמן וסג"ל. בין השנים 2020-2023 הגיש לבדו תוכנית אקטואליה יומית בערוץ כאן 11 בשם "עצם העניין".

===תחקירים בולטים===
* בשנת 1999 פרסם סדרת כתבות על פרשת עמותות ברק.
* בשנת 2002 פורסמה בעיתון "מעריב" כתבת תחקיר של ליבסקינד אודות האשמות של שתי נשים כנגד הרב שלמה אבינר, שעל פי הכתבה עברו "מעשי הטרדה מינית לכאורה" כשבאו לייעוץ אצלו. מאות רבנים הביעו אמון פומבי ברב אבינר. היועץ המשפטי לממשלה החליט לסגור את תיק החקירה מחוסר אשמה. בורר שמונה בפרשה מטעם עורך "מעריב" ומקורבי הרב אבינר, הפסיכיאטר פרופ' נתנאל לאור, קבע "שהמאפיין המרכזי בעניין היה ליקויי תקשורת הנובעים מהעדר ליווי מקצועי צמוד בתחום הנפש" וש"אין להאשימו בהטרדה מינית, אלא לבקרו על כך שנכנס לשדה המקצועי ללא גיבוי". אחת המתלוננות פנתה לבית הדין הרבני האזורי בירושלים באומרה שבוצע נגדה מסע הכפשה. בית הדין הרבני האזורי פסק כי "אין ממש בתביעה, והיא בנויה כולה על דמיונות של התובעת". ערעור שהוגש לבית הדין הרבני הגדול נדחה והוא אישר את פסיקת בין הדין האזורי.
* ב-2008 החל בסדרת תחקירים על התנהלותו של האלוף יואב גלנט בנושא שימוש לא מורשה בקרקעות ציבוריות וחשף שהוא השתלט, לכאורה, על עשרות דונמים במושב עמיקם. בעקבות החשיפה קיבלו מפקדיו של ליבסקינד הנחיה שלא לזמנו לשירות מילואים ביחידתו, המשתייכת לפיקוד הדרום. ב-2010, לאחר ששר הביטחון אהוד ברק וממשלת נתניהו החליטו למנות את גלנט לרמטכ"ל, ביקש השר מיכאל איתן ממבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס לבדוק את הפרשה, ובמקביל עתרה התנועה הירוקה לבג"ץ נגד המינוי. על רקע הפרשה. בדיקת המבקר הסתיימה בתחילת 2011, כשבועיים לפני שהמינוי אמור היה להיכנס לתוקף. בעקבות דו"ח המבקר הודיע היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין לבג"ץ שקיימים קשיים משפטיים משמעותיים באשר לסבירות ההחלטה למנות את גלנט לרמטכ"ל, ושיש לשקול את המינוי מחדש. כתוצאה מכך הודיעו נתניהו וברק על ביטול המינוי.
* בשנת 2011 פרסם כתבת תחקיר, המציגה את התנהלותו של השופט ורדי זיילר כאדם פרטי במסגרת תביעה של קרובי משפחתו נגד קבלן. בתחקיר מוצג זיילר כמי שעושה שימוש פסול בתפקידו ובקשריו במערכת המשפט, עד כדי שיבוש הליכי משפט, לכאורה.
* בנובמבר 2014 חשף הקלטות שמוכיחות שמשטרת ישראל ידעה שיש איומים ברצח כנגד יהודה גליק, שנורה בידי מחבל פלסטיני ב-29 באוקטובר.
* ביולי 2018 חשף את תוכנו של "מסמך יצחקי", מסמך שחיבר ניצב מני יצחקי ומכיל ריכוז חשדות פליליים לכאורה, נגד עשרות חברי הכנסת ואנשי ציבור.
* בספטמבר 2019 חשף שב (אפריל 2019) מתוך 82 קלפיות שבהן היה חשד לזיופים רק 2 נבדקו על ידי ועדת הבחירות המרכזית והמשטרה. בעקבות התחקיר יצא ראש הממשלה בנימין נתניהו בהכרזה, ש"גנבו את הבחירות" ודרש מחנן מלצר, יו"ר הוועדה, להיפגש איתו כדי לדון בנושא.
*בשנים 2018–2020 פרסם סדרת כתבות שטענו לניגודי עניינים של שופטי בית המשפט העליון. בעקבות תחקירו של ליבסקינד בנושא ניגוד עניינים של השופטים אסתר חיות ומני מזוז הודיעה הרשות השופטת כי תפרסם מעת לעת את רשימת ניגודי העניינים של כלל השופטים. ביולי 2020 נידונה בכנסת הצעה להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת ניגוד העניינים של שופטי בית המשפט העליון, אך לא זכתה לרוב. בעקבות זאת, באוגוסט 2020 פרסמה נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות הנחיות לכלל השופטים והרשמים בעניין גיבוש רשימות המניעויות שלהם.
* ב-21 ביולי 2023 פרסם תחקיר על האכיפה נגד המחאה נגד תוכנית ההתנתקות ב-2005 וכתב כי הייתה שם אכיפה בררנית ודרקונית נגד המוחים, בהובלת מערכת המשפט - פרקליטות המדינה, היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז ובית המשפט העליון לרבות בג"ץ. הוא השווה זאת לאכיפה נגד המחאה נגד הרפורמה המשפטית ב-2023 וטען לאכיפה בררנית, בפרט בנוגע למעצרים וענישה על חסימת כבישים, ועדויות שקר מטעם בכירי מערכת המשפט בנוגע להבדלים באכיפה.
* ב-2023 פרסם, כי בספרו של עמי איילון, בשם "אש כוחותינו – איך נהפכה ישראל לאויבת של עצמה והתקווה לעתידה", הוקדש פרק שלם לשיח שקיים איילון עם הרב יצחק שפירא, אולם, מתחקיר שערך עולה כי דבריו של הרב שפירא - אשר הוקלטו על ידי שני הצדדים - שובשו וסולפו, וציטוטים רבים שייחס לו איילון כלל לא נאמרו<ref></ref>. במאמר תגובה אומר איילון: <ref></ref>.

===ביקורת כלפי התקשורת===
ליבסקינד מרבה לבקר חלק מעמיתיו העיתונאים ולהציג מקרים שבהם הם מטעים את הציבור. בשתי כתבות בשנת 2002 טען שמרדכי גילת האשים באופן בלתי מבוסס אישי ציבור, בהם נציב שירות המדינה שמואל הולנדר. על כתבות אלה זכה ליבסקינד באותה שנה ל"פרס האגודה לזכות הציבור לדעת"<ref></ref>. במקרה אחר טען שעקיבא אלדר הציג את העובדות באופן מגמתי במאמר שכתב כנגד מועמדותו של השופט נעם סולברג לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה. בנובמבר 2011 ביקר את העיתון "הארץ" על שהוא מנהל קמפיין, ובו הטעיות וסילופים, לפסילת מינויו של נעם סולברג לשופט בית המשפט העליון, מאחר שסולברג הוא מתנחל מגוש עציון שגם פסק נגד עקיבא אלדר בתביעת לשון הרע שהוגשה נגדו.

ליבסקינד כותב גם נגד הטיות פוליטיות בתקשורת ועיתונאים המערבים את עמדתם הפוליטית בכתבות ובראיונות עיתונאים. כך, למשל, כתב נגד עודד בן-עמי ויעל דן שתקפו את הזמר עמיר בניון בראיונות עמו בעקבות שירו "אני אחיך", המוחה נגד ארגוני שמאל ישראליים שהגישו תביעות בחו"ל כנגד קציני צה"ל באשמת פשעי מלחמה. בפברואר 2014, בעקבות פרשת אקו"ם ואריאל זילבר, ביקר ליבסקינד את התקשורת על כך שבעוד שלזילבר היא התייחסה כאל גזען וכהניסט קיצוני, היא הייתה הרבה יותר סלחנית כלפי התבטאויות קיצוניות ומסיתות של אנשי שמאל דוגמת שולמית אלוני, שלמה גזית, יגאל תומרקין וזאב שטרנהל. ביקורת דומה מתח ליבסקינד על תגובת התקשורת כלפי שיר נוסף של עמיר בניון שנכתב בעקבות הפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה, ועל יחס סלחני שלה ושל מערכת המשפט להתבטאויות מסיתות וגזעניות של שולמית אלוני, עמוס עוז, יצחק לאור ומוקי (דני ניב) נגד ימנים, דתיים ומתנחלים.

במאי 2014 ביקר ליבסקינד את התקשורת על התעלמותה מפשעי שנאה (הכוללים ונדליזם וריסוס צלבי קרס על רכוש יהודי) ו"טרור עממי" (הכולל יידוי אבנים ובקת"בים) שמבצעים ערבים ישראליים ופלסטינים כנגד יהודים. בנובמבר 2014 ביקר ליבסקינד את היחס הסלחני לכאורה של השמאל והתקשורת לאלימות הערבית והמהומות של ערביי ישראל והסביר זאת בגזענות של ציפיות נמוכות: "יש משהו מקומם גם בהתייחסות הסלחנית של השמאל אל ערביי ישראל, סלחנות שנובעת קודם כל מתפיסת עולם גזענית. [...] הן התקשורת והן השמאל לא יקבלו אף פעם התפרעות קולקטיבית שכזו אצל יהודים, לא ביצהר, ולא בבאר שבע. הם יקבלו אותה אצל הערבים מתוך ראייה גזענית שרואה בערבי יצור נחות ואלים, שאי אפשר לצפות ממנו להתנהגות אנושית סבירה ושקולה".

באפריל 2015, על רקע אי שידור מערכון של "הכל שפיט" המבקר את היחס לנשים במגזר הערבי, ביקר ליבסקינד את התקשורת על היעדר פלורליזם וחופש ביטוי, ועל כך שהיא סותמת פיות לתכנים ימניים לעומת מתן ביטוי לתכנים מקבילים או דומים מהצד השמאלי. כמו כן ביקר את מדור ביקורת הטלוויזיה של "הארץ" על התנכרותו לסמליים לאומיים ויהודיים.

בפברואר 2016, בעקבות תחקיר עד כאן על עזרא נאווי וארגוני שמאל רדיקלי ומנגד קמפיין ה"שתולים" של אם תרצו, מתח ביקורת על השימוש באשמת ה"הסתה" כדי להשתיק ביקורת פוליטית מצד ארגוני ימין בישראל, לעומת יחס סלחני להתבטאויות חמורות יותר משמאל. כן ביקר את ההתנגדות לתת לאראל סג"ל לשדר בגלי צה"ל.

ביוני 2019 כתב שקיים בישראל עיסוק לא פרופורציונלי בזכויות להט"ב, ושקהילת הלהט"ב סותמת פיות של מי שלא תומך בה.

בספטמבר 2020 פרסם ליבסקינד מאמר שבו קרא לעסקה שבה יפרוש בנימין נתניהו מכהונתו כראש הממשלה, ובתמורה ייסגרו התיקים הפליליים נגדו. בעקבות זאת טענו שמעון ריקלין, יעקב ברדוגו ואנשי תקשורת אחרים שליבסקינד, ועיתונאים נוספים שיצאו בקריאה דומה, פעלו לפי תדרוך של היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט. בתגובה פרסם ליבסקינד מאמר ובו ביקורת חריפה על עיתונאים אלה והסטנדרטים המקצועיים שלהם.

=== ביקורת התקשורת נגד קלמן ליבסקינד ===
בעקבות הכוונה למנות את חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי לקונסולית בשנגחאי, היא התראיינה אצל קלמן ליבסקינד בתוכנית הבוקר, בעקבות זאת כתב עודה בשאראת<ref></ref>: , ובהמשך, לאחר ראיון נוסף של ליבסקינד בתוכנית הערב עם ד"ר ת'אבת אבו ראס, הוא כותב כי שיטת הפעולה שלו מבוססת על המוטו .

לאחר ראיון עם זהבה גלאון כותבת שני ליטמן על שיטת ליבסקינד להוצאת המרואיין משלוותו<ref></ref>: .

בעקבות הפיגוע המשולב בבאר שבע ב-22 במרץ 2022, פיגוע הירי בחדרה ב-27 במרץ 2022 ופיגוע הירי בבני ברק ב־29 במרץ 2022, פרסם קלמן ליבסקינד במעריב טור תחת הכותרת "סוכני השקר: הקונספציה על ערביי ישראל והדו-קיום שוב מתפוצצת לנו בפרצוף". בטורו מאשים ליבסקינד את התקשורת והפוליטיקאים וכותב<ref></ref>: . העיתונאית קרן הבר הגיבה במאמר בעיתון הארץ, "מעשיות ופחדים קמאיים מאת קלמן ליבסקינד"<ref></ref>, ובו בין השאר כתבה: .

במאמר "קלמניזם" מאוגוסט 2020 כותב אמיר בן דוד על ה"בכיינות של ליבסקינד" ומתייחס לטורו של ליבסקינד במעריב "אמצעי התקשורת לא מסקרים את ההפגנות, הם משתתפים בהן"<ref></ref>. בן דוד כותב כי המאמר צוטט בהרחבה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו בפתח ישיבת הממשלה השבועית ביום ראשון, אחרי שהצהיר שהוא בכלל לא התכוון להתייחס בדבריו למחאה: . ועוד כותב בן-דוד: .

==חיים אישיים==
ליבסקינד נשוי לאילנה, אחות במקצועה, ואב לחמישה. מתגורר ביישוב הקהילתי נחושה.

==פרסים==
* פרס ביקורת התקשורת (2002)
* אות אומ"ץ (2007)
* אות אביר איכות השלטון (2009)

==קישורים חיצוניים==

* [https://podcasts.center/podcast/kalman-interviewing/ פודקאסט קלמן ליבסקינד מראיין], 5 בפברואר 2017
* [http://www.maariv.co.il/Author/Kalman-Liebskind קלמן ליבסקינד], ארכיון טורים ומאמרים באתר מעריב אונליין של מעריב השבוע/מעריב סופהשבוע
* [https://www.makorrishon.co.il/nrg/app/index.php?do=blog&encr_id=79974780b5e0d394fddbd1a00f4f21d3 הבלוג של קלמן ליבסקינד] באתר nrg, בימים שהיה שייך למעריב
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים חוקרים ישראלים
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל מעריב השבוע
קטגוריה:זוכי הפרס הישראלי לביקורת התקשורת
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:סגל גלי ישראל
קטגוריה:תחקירנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:ציונות דתית: אישים
קטגוריה:סגל ערוץ 20
קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הטלוויזיה
קטגוריה:סגל מידה
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:פעילי מפלגת התחיה
קטגוריה:ניר גלים: אישים
קטגוריה:גמזו: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970