אסון המוקש בחוות הלימוד

מצבת החניך יונתן בן-שמעון בבית הקברות שייח' באדר. מצבות ההרוגים באסון עוצבו בתבנית אחידה]]
אסון המוקש בחוות הלימוד בירושלים התרחש ב-13 במרץ 1950. נערים חניכי החווה הביאו אליה מוקש שמצאו, והוא התפוצץ וגרם למותם של שבעה נערים בגילאי 16 עד 18.

==האסון==
המוסד החינוכי "חוות הלימוד" מצא עצמו לאחר מלחמת העצמאות בשטח מפורז בדרום מזרח ירושלים, כ-500 מטר מקו הגבול. לאחר המלחמה למדו בחווה עשרות חניכים, רובם עולים מטורקיה.

ביום האסון יצאו כמה מחניכי החווה, לאחר תום לימודיהם, לקטוף כלניות בשטח שבין החווה והגבול. הם מצאו חפץ מתכתי שסברו שהוא נראה כפרימוס ונטלו אותו עמם בחזרה לחווה. הנערים הכניסו את החפץ למטבח החווה. אחת מעובדות המטבח חשדה בחפץ והזעיקה למקום מדריך של החווה, שהיה קצין לשעבר בצה"ל.

המדריך הרחיק את המוקש לשטח הפתוח, כמאה מטר מחדר האוכל של החווה. שם ירה לעברו ארבע יריות מאקדח שהיה ברשותו במטרה לפוצצו, אך המוקש לא התפוצץ. המדריך החל ללכת חזרה לחווה, ואז הרים אחד מהנערים שנמצאו במקום את המוקש והשליך אותו אל סלעים בשטח. כתוצאה מכך התפוצץ המוקש.

עקב ההתפוצצות והרסיסים שהמטירה נפגעו המדריך ועמו 17 מהנערים שנמצאו בקרבת המוקש. שניים מהנערים נהרגו במקום. רוב הפצועים נפצעו פצעים קשים.

האסון אירע בשעה 17:30. קול ההתפוצצות נשמע למרחוק וענן עשן היתמר מעל מקום האסון. במקום נראה מחזה קשה וקמה מהומה.

משקיפי האו"ם מארמון הנציב הסמוך נזעקו למקום והחלו להעביר במכוניותיהם את הנפגעים לבתי החולים הדסה ושערי צדק במרכז העיר. פצועים אחרים הועברו לשם באמבולנסים של מגן דוד אדום.

לאחר האסון באו לחווה השרים גולדה מאיר ודוד רמז וכן חברי הכנסת בבה אידלסון ויצחק בן-צבי, שאשתו רחל ינאית בן-צבי הייתה מנהלת החווה.

הטרגדיה שאירעה הסלימה לאחר ששלושה מהפצועים מתו מפצעיהם ביום האסון ועוד שניים מתו בימים הבאים. הנערים שנהרגו הובאו לקבורה בבית הקברות בשיח באדר בירושלים. אנדרטה הוקמה לזכרם, והם הוכרו לימים כחללי פעולת איבה.

==חקירת האסון==
משקיפי האו"ם החלו לחקור ראשונים את האסון. לאחריהם חקרה אותו משטרת ישראל באמצעות ועדת בדיקה שהוקמה ובה שלושה קצינים. מסקנות הוועדה הוגשו לכנסת ב-20 במרץ. הוועדה מצאה כי המוקש היה מדגם ששימש את צה"ל ומשקלו היה חמישה קילוגרם. היא קבעה שהחניכים שהביאו את המוקש אל החווה נהגו בחוסר זהירות, שכן הוזהרו מפני הימצאות מוקשים בשטח. כמו כן קבעה כי המדריך שטיפל במוקש התרשל כאשר לא הרחיק ממנו את החניכים.

==ראו גם==
* אסון הילדים

==קישורים חיצוניים==

* ידיעות באתר עיתונות יהודית היסטורית:
** [https://www.nli.org.il/he/newspapers/hrt/1950/03/14/01/article/12 5 נהרגו ו-12 נפצעו ממוקש בחוות הלימוד בירושלים], חרות, 14 במרץ 1950
** [https://www.nli.org.il/he/newspapers/hbkr/1950/03/14/01/article/7 5 נערים נהרגו, 12 נפצעו בהתפוצצות מוקש], הבקר, 14 במרץ 1950
** [https://www.nli.org.il/he/newspapers/hbkr/1950/03/14/01/article/10 שמות ההרוגים והפצועים], הבקר, 14 במרץ 1950
** [https://www.nli.org.il/he/newspapers/mar/1950/03/14/01/article/1 מזועזעים חידשו ילדי חוות-הלימוד עבודתם הבוקר], מעריב, 14 במרץ 1950
** [https://www.nli.org.il/he/newspapers/hzh/1950/03/21/01/article/27 מסקנות הוועדה לחקירת אסון המוקש הובאה לכנסת], הצופה, 21 במרץ 1950
* [http://www.israelalbum.org.il/יישובים/ארכיון-יד-בן-צבי/חוות%20הלימוד%20בשכונת%20תלפיות%20ירושלים/P135560 תמונת האנדרטה שהוקמה לזכר שבעת הנערים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: התפוצצויות
קטגוריה:ירושלים: אירועים
קטגוריה:ירושלים המחולקת: היסטוריה
קטגוריה:ירושלים: חינוך
קטגוריה:1950 בישראל
קטגוריה:אסונות בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שייח' באדר
קטגוריה:ישראל: תאונות