OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צבי וינברג (חוקר תנ"ך)

צבי וינברג (אפריל 1913 – 16 במאי 2011) היה ממייסדי קיבוץ חפץ חיים, היה מראשוני המתיישבים בכפר הרא"ה. מדריך עולים ומורה במוסדות החינוך בכפר הרא"ה, ומרצה בכיר לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן, מייסד המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.

== ביוגרפיה ==
וינברג נולד בפרנקפורט, רכש חינוך תורני מעמיק בבית הספר על שם הרב שמשון רפאל הירש, בישיבת "קהל עדת ישורון" ובישיבת לומז'ה בפתח תקווה.<ref name=":1"></ref> וינברג עלה ארצה ב־1933 למרות התנגדות הוריו והצטרף לקיבוץ בני עקיבא "פתח תקווה". הוא היה ממייסדי קיבוץ חפץ חיים, והתחתן שם עם סיטה, אך עם הולדת ילדיו העדיף הזוג לחפש מקום התיישבות אחר, ולאחר היוועצות עם החזון אי"ש הגיעו ב־1937 למושב כפר הרא"ה בו היו חברים עד פטירתם.<ref name=":0"></ref> וינברג היה מראשוני המורים בבית הספר במושב, והדריך החל מ־1943 נוער עולה כולל ילדי טהראן. בשנות ה־50, עם הטמעת לימודים כלליים בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה החל וינברג ללמד שם היסטוריה.<ref name=":0" /> כך סיפר אחד מתלמידיו בישיבה:

:"בראש מורכן, בזיכרון מדהים, בשפע החכמה, באנושיות מדהימה, עם מקטרת בפה, חיוך תמידי מבצבץ מזקנו, לומד תמיד, קשוב לאין קץ, שווה לכל נפש – זה היה צבי בשבילי בשעורי היסטוריה בישיבה בכפר הרא"ה".<ref></ref>

== בעולם האקדמי ==
וינברג החל בלימודים אקדמיים בשנות ה־40 לחייו והיה מחלוצי התלמידים באוניברסיטת תל אביב עם הקמתה בשנות ה־50. למרות גילו המתקדם, סיים בהצלחה תואר בוגר בחוגים להיסטוריה ולמקרא (1961), תואר מוסמך החוג למקרא (1965) ותואר דוקטור של האוניברסיטה (1972). נושא עבודת הדוקטור שלו היה "הקורבן על פי תורת הכוהנים והמנהגים של העמים השכנים"<ref name=":2"></ref> והיא פורסמה כספר.<ref name=":1" />

עם סיום הדוקטורט התקבל וינברג כמרצה במחלקה לתנ"ך של אוניברסיטת בר-אילן.<ref name=":1" />

בשנת 1973 הטיל הדיקן פרופ' יצחק גילת על וינברג להקים מחלקה חדשה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה. כמרכז המחלקה בהקמה טיפל וינברג בהשלמת האישורים האקדמיים שנדרשו, בהכנת תשתית המחלקה ובהרשמת תלמידים. הוא גם עמד בראש המחלקה בשנת הלימודים הראשונה ואז החליפו פרופ' משה גרסיאל.<ref name=":3"></ref>

בשנת 1978 מונה ד"ר וינברג למרצה בכיר במחלקה לתנ"ך ובשנת 1981 יצא לגמלאות אך המשיך ללמד במחלקה.<ref name=":3" />

=== נושאי מחקר ופרסומים ===
לוינברג היו 46 פרסומים בעברית ו־10 בגרמנית. פרסומיו בגרמנית עסקו ביחסי אבות הכנסייה עם היהדות, ביחסים בין הדתות כיום ובהסברה לציבור הגרמני.<ref name=":2" />

על נושאי מחקרו העיקריים, כפי שהם משתקפים בחיבוריו העבריים, נמנים<ref name=":2" />:

הקורבנות<ref name=":1" /> ומקומות ההקרבה.<ref></ref>

הוראת תנ"ך: עבודת יום הכיפורים,<ref></ref> הוראת התורה בבתי ספר תיכוניים,<ref></ref> הצגת דמויות ואירועים,<ref></ref> ועוד.

פרשני המקרא.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
== הערות שוליים ==

 

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: תנ"ך
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: ארץ ישראל וארכאולוגיה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חפץ חיים: אישים
קטגוריה:כפר הרא"ה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
המלחמה הספרדית-מרוקאית

המלחמה הספרדית-מרוקאית (בספרדית: Guerra de África; מלחמת אפריקה, בערבית: الحرب الإسبانية المغربية; המלחמה ההיספנית-מרוקאית) הייתה מלחמה אשר התרחשה בשנים 1859–1860 בין ממלכת ספרד לממלכת מרוקו תחת השושלת העלווית.

עם הפסדה של מרוקו בסיום המלחמה, ניתנו לספרד תשלומים כפיצויי מלחמה, כמו גם הוקרה רשמית בשטחים סאוטה, מלייה ואיפני. המלחמה החלישה את מעמדה הבין-לאומי של מרוקו ופתחה את דרכן של ספרד והקיסרות השנייה לכיבוש הסופי של הראשונה אשר יתממש רק ב-שנות ה-30.

== רקע ==
השפעתה הבין-לאומית של מרוקו נחלשה עם התקדמות העידן הקולוניאלי. בשנת 1844 הפסידו המרוקאים לצבא צרפת בעת האחרון כבש את שטחי אלג'יריה העות'מאנית ובשנת 1856 נלחצו המרוקאים לחתימת הסכמי סחר אשר קיבעו את השפעתם הכלכלית עם האימפריה הבריטית.

היחסים של מרוקו עם ממלכת ספרד היו מתוחים עוד מימיה של הרקונקיסטה. ספרד שלטה על סאוטה אשר הייתה בחלקת אדמה אפריקאית דבר שהוסיף למתח בין השתיים. העילה למלחמה בשביל ספרד הגיעה כאשר מספר פרשים מרוקאים כפריים תקפו את אזור העיר והעלו אותה באש.

== המלחמה ==
כ-14 ימים מאז פשיטת הפרשים הכפריים על סאוטה, ב-24 באוגוסט 1859, נפטר עבד-אל רחמן, סולטאן מרוקו ובנו, מוחמד הרביעי, סולטאן מרוקו בן ה-29 ירש אותו.

בתחילת אוקטובר מפרסם לאופולדו אודניל, ראש ממשלת ספרד, את עניין הפלישה וקבינט הממשלה מחליט לשלוח אולטימטום אל מקנס אשר מתפקע לבסוף ב-15 לחודש ללא תגובת צד שני.

6 ימים לתוך המלחמה והצי הספרדי חוסם את ערי הנמל טנג'יר, תטואן ולראצ'ה. בתחילת נובמבר מונה אודניל למפקד צבא אפריקה הספרדי. ב-19 בנובמבר הגיע חיל רגלים ספרדי ראשון אל סאוטה וזה מתחיל בפלישה קרקעית. בדצמבר, לאחר התקדמות מועטה בחזית ישנם כשלושה חילות ספרדים בסאוטה ואלו מתכננים פשיטה מרכזית אל עבר העיר תטואן.

עם הגעת תותחים אל המערכה נופלת תטואן לאחר קרב מתמשך מ-4 ועד 6 בפברואר 1860. הקרב על תטואן היה החשוב והקריטי שבמלחמה והביא להוכחה את העליונות הצבאית של התותחים והרובים המתועשים.

עם נפילת תטואן מתחילים הכוחות הספרדים בפשיטה מערבה עד אשר נפגשים ב-23 במרץ בקרב אוד-ראס.

עם סופו של הקרב לטובת הספרדים, מוחמד הרביעי שלח כתב כניעה הנחתם בין לאופולדו אודניל ואל-עבאס בן עבדול רחמן, אח הסולטאן ולפיו מרוקו מכירה בשליטה הספרדית על סאוטה ואתה נלקחות גם מלייה ואיפני, מוסדר כיבוש זמני על תטואן ו-100 מיליון פאסטות מועברות לספרד.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/13629387.2018.1459092 תולדות המלחמה המקוצרים]
* [https://www.youtube.com/watch?v=SeRALpXfWNo המצב שבוע שבוע במלחמה]
* 

קטגוריה:מלחמות ספרד
קטגוריה:מלחמות מרוקו
קטגוריה:1859
קטגוריה:1860
מוזיאון הכתב

מוזיאון הכתב (באנגלית: The Alphabet Museum, וגם: The Calligraphy Museum) הוא מוזיאון שנוסד על ידי פרופ' דוד דירינגר והיה מוקדש לכתב ולהתפתחותו. הוא היה המוזיאון הראשון שהוקדש לנושא, והעניק השראה למוזיאונים ותערוכות שנוסדו אחריו.

==תולדות המוסד==
ב-8 ביוני 1958 פרופ' דוד דירינגר ייסד באוניברסיטת קיימברידג' מוזיאון-כתב, בו מתוארת התפתחותו של הכתב באזורים שונים בעולם. המוזיאון הוקם בחצרו הפרטית של דירינגר, בקמפוס האוניברסיטה.

פרופסור ברגמן וחיים אלפרין, מנהל מוזיאון הארץ ביקרו בקיימברידג' וביקשו מפרופ' דירינגר להעביר את המוזיאון שלו לתל אביב. בשנת 1963 נחתם הסכם להעברת המוזיאון לישראל, וב-13 באוגוסט 1964 הגיע אוסף המוזיאון לישראל. ב-27 באפריל 1965 נפתח מוזיאון הכתב בבית שנקר ברחוב ביאליק 26, בתל אביב, כמוזיאון-משנה של מוזיאון הארץ. כעבור שלוש שנים חזר דירינגר לישראל, ונתמנה למנהל המוזיאון. בשנת 1971 צורף למוזיאון כתובת דרום-ערבית מינאית.

בשנת 1972 הועבר המוזיאון ל-'קריית המוזיאונים' ברמת אביב. בפברואר 1975 נגנב אחד המוצגים החשובים מהמוזיאון.

המוזיאון נסגר באמצע שנות ה-80. בכתב העת "אריאל" על תל אביב, שיצא בשנת 1987, נכתב: "מוצגיו מיועדים לתצוגה מחודשת בביתן "תרבות ישראל" לכשיבנה". 

פרופ' דירינגר, ויצירותיו, שימשו השראה לתערוכת "The Alphabet Museum", שהתקיימה בסאפוק, אנגליה, בקיץ 2018.

==ראו גם==
* השתלשלות כתבים מהכתב הפרוטו-סינאי

==לקריאה נוספת==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.ebay.com/itm/The-calligraphy-museum-paperback-60-pp-moseum-Haaretz-Tel-Aviv-50s-cs1954-/254419037559 סדרת צילומים של חוברת] שמוזיאון הארץ הפיק על מוזיאון הכתב

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיאון ארץ ישראל
קטגוריה:רחוב ביאליק (תל אביב)
קטגוריה:כתב
קטגוריה:טיפוגרפיה
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים שנסגרו
ג'אנג שו'ליאנג

גָ'אנְג שׂוֵּ'לְיָאנְג (במנדרינית: 張學良; ) הנודע בתואר "המרשל הצעיר" היה מצביא ואיל מלחמה סיני בתקופת המצביאים אשר ירש מאביו ג'אנג דזוו-לין את שלטון הקליקה המשפחתית על גבי מנצ'וריה. בסוף שנת 1928 הורה להוריד מהתורן בבירתו (במחוז ליאונינג) את דגל ממשלת בייאנג ולהעלות את דגל הרפובליקה הסינית, פעולה זו סימנה את איחוד צפון-מזרח סין עם שאר שטחי ממשלת הקוומינטנג וזו נחשבת לסופה של המשלחת הצפונית.

בשנת 1936 לאחר שעלה בדרגות צבא הקוומינטנג, ג'אנג איחד כוחות עם מאו דזה-דונג במסגרת מלחמת האזרחים הסינית ופיקד על תקרית שיאן בה הורה לפקודיו לחטוף את נשיא הרפובליקה הסינית, צ'יאנג קאי שק. לאחר התקרית הקוומינטנג והמפלגה הקומוניסטית של סין חברו בברית צבאית נגד האימפריה היפנית. עקב בגידתו בממשל הקוומינטנג ג'אנג נכנס ל-50 שנים במעצר בית, תחילה בסין היבשתית ומאוחר יותר באי טאיוואן.

לאחר מלחמת סין–יפן השנייה נפתחה מחדש מלחמת האזרחים הסינית. במסגרת המלחמה ממשלת הקוומינטנג אשר נסוגה עברה לאי של טאיוואן ואיתה הועבר גם ג'אנג במסגרת מעצר הבית שלו לעבר האי. לאחר 50 שנות מעצר בית ג'אנג עבר בטיסה באוקיינוס השקט לעבר הוואי בארצות הברית שם חיי עם אשתו השנייה עד למותו בגיל 100 בשנת 2001. ברפובליקה העממית של סין מוכר ג'אנג כגיבור מלחמה על פועלו בתקרית שיאן.

== לקריאה נוספת ==

* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1901
קטגוריה:סינים שנפטרו ב-2001
בית הממשלה (ברבדוס)

בית הממשלה (באנגלית: The Government House) היה מקום מגוריו הרשמי, ומשרדו של המושל הכללי של ברבדוס. המבנה ממוקם על גבעת הממשלה, בעיר ברידג'טאון, בירת ברבדוס. 

במבנה מצויים חדרי שינה שהיו שמורים לשימושה של המלכה. החל מהפיכתה של ברבדוס לרפובליקה והתנתקותה מהכתר, הפך בית הממשלה למשכנה של נשיאת ברבדוס.

== היסטוריה ==
המבנה נבנה בתקופה הקולוניאלית (שקדמה לעצמאות ברבדוס מהממלכה המאוחדת, בשנת 1966), והוא שימש את מושל ברבדוס (הקולוניאלי). 

בית הממשל היה פעם מטע של קוואקרים, ונקרא "בית פלגרים הגדול" (Pilgrim Great House), על שמו של תומאס פילגרים (Thomas Pilgrim), שבנה את המבנה.

בשנת 1703 נחכר המבנה על ידי הממשל הקולוניאלי, על מנת שישמש כבית המושל.

המבנה נרכש על ידי ממשלת המושבה בשנת 1736 על מנת לשמש כבית המושל. 

בשנת 1755 שופץ המבנה ולמעשה נבנה מחדש, ומאז לא נעשו בו שינויים, למעט תיקון ניזקי סופות הוריקן.

ב-30 בנובמבר 2021 הפך המבנה למשכנה של נשיאת ברבדוס, עקב ביטול המלוכה.

== ראו גם ==

* חצר אילארו בית המגורים הרשמי של ראש ממשלת ברבדוס 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://archive.today/20130411114239/http://www.nationnews.com/index.php/articles/view/g-gs-house-open-for-viewing/ תיאור בית הממשלה בברבדוס]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברידגטאון: מבנים
קטגוריה:ברבדוס: ממשל
קטגוריה:אמריקה: מעונות רשמיים
שדה תעופה קדמי

שדה תעופה קדמי הוא מונח צבאי למנחתים מאולתרים ושדות תעופה ארעיים שהוקמו או נתפסו בשטח אויב. הם מאותרים, מסומנים ומופעלים על ידי כוחות מיוחדים.

שדה תעופה כזה בדרך כלל אינו כולל יחידות תחזוקה ושירות של בסיס אווירי והוא מתופעל על ידי כוחות מיוחדים של חילות האוויר. הוא משמש לתובלה צבאית לקידום כוחות, לתדלוק והתחמשות, כחלק מהמהלך המלחמתי.

היתרונות בשימוש בשדות תעופה קדמיים מגוונים: תקיפות אוויריות יכולות לחדור עמוק יותר לשטח המוחזק על ידי האויב, ולהפתיע מטווח לא צפוי. כוחות אוויר המוצבים קרוב לחזית יכולים להיענות במהירות רבה יותר לצרכים של כוחות ים ויבשה ידידותיים. מטוסים פגועים יכולים לנחות בשדה התעופה הקדמי כדי להציל את הנוסעים, ואולי את המטוס. ניתן להעניק טיפול רפואי לנפגעים לפני פינוים לקבלת טיפול בעורף ועוד.

בחיל האוויר הישראלי אחראית יחידת ההנחתה הקדמית (יה"ק) על איתור, סימון והפעלת שדות תעופה קדמיים.

== ראו גם ==
* צוות בקרת קרב בחיל האוויר של ארצות הברית
* רגימנט חיל האוויר המלכותי
* יחידת ההנחתה הקדמית

קטגוריה:תעופה צבאית
קטגוריה:שדה תעופה צבאי
Black Friday (מיקסטייפ)

Black Friday (בעברית: יום שישי השחור) הוא המיקסטייפ השני של הראפרית ליל קים אשר יצא ב-14 בפברואר 2011 דרך השירות פייפאל. שם האלבום הוא עיוות של שם אלבום הבכורה של הראפרית ניקי מינאז' אשר קרוי Pink Friday (יום שישי ורוד) מכיוון שבתקופת פריצתה של מינאז' טענה כי מינאז' היא "שיבוט שלה" מה שיצר בין השתיים יריבות.

== רקע ==
באוקטובר 2010 הוציאה מינאז' את השיר "Roman's Revenge" בו הרבה אנשים סברו כי חלק ממילותיו הם מילים שליליות שמכוונות כלפי קים עצמה מה שגרם לקים להחזיר כתגובה את עיוות שם המיקסטייפ ואת השיר "Pissin' on 'Em" בו גם ישנם מילים שליליות שמכוונות כלפי מינאז'.

בנוסף לכך, במיקסטייפ ישנו גם שיר בשם "Grindin' Makin' Money" בו קים משתפת פעולה עם הראפר בירדמן ועם מינאז' עצמה. השיר הוקלט לפני הסכסוך בינה לבין מינאז' אך השיר היו לטענתה אחד הדברים שהציתו את הסכסוך ביניהן. בין שיתופי הפעולה הנוספים באלבום ניתן למנות את "", עם ויז קאליפה.<ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיקסטייפים מ-2011
קטגוריה:אלבומי ליל קים
קטגוריה:מיקסטייפים באנגלית
Hard Core (מיקסטייפ)

Hard Core (בעברית: בלתי מתפשרת; ידוע גם כ-Hard Core 2K14) הוא המיקסטייפ השלישי של הראפרית ליל קים אשר יצא ב-11 בספטמבר 2014 על ידי I.R.S Records. קים פרסמה לראשונה אודות יציאתו של המיקסטייפ ביולי 2013 כאשר אמרה כי תאריך יציאתו צפוי להיות באוקטובר אותה שנה אך בעקבות הריונה יציאתו נדחתה.<ref></ref>

== מוזיקה ומילים ==
קים אמרה כי למרות שלמיקסטייפ יש את אותו השם כמו של אלבום הבכורה שלה עדיין המיקסטייפ לא מהווה המשך לאלבום הבכורה שלה. קים אמרה כי מטרת המיקסטייפ היא שהמאזינים יקבלו את ההרגשה שקיבלו ששמעו את אלבום הבכורה שלה אותה כינתה קים כ"קוקאין של ראפ" ומכאן נגזר שם המיקסטייפ.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיקסטייפים מ-2014
קטגוריה:אלבומי ליל קים
קטגוריה:אלבומי המשך
קטגוריה:מיקסטייפים באנגלית
הלן ארוויילר

הלן ארוויילר (ביוונית: Ελένη Γλύκατζη-Αρβελέρ; נולדה ב-29 באוגוסט 1926) היא היסטוריונית יוונייה. מחקריה האקדמיים מתמקדים בעיקר בביזנטיון. בשנת 2008 נבחרה ארווילר על ידי הטלוויזיה היוונית לאחת מ-100 היווניות המשפיעות ביותר בכל הזמנים.

ארוויילר חברה במסדר האמנויות והספרות, האקדמיה הבריטית, מסדר הדקלים של האקדמאים, לגיון הכבוד. היא גם שגרירת רצון טוב של יוניסף ביוון. בנוסף על כך, אורווילר קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת לונדון ואוניברסיטת בלגרד.

== ביוגרפיה ==
ארוויילר נולדה באתונה בשנת 1926 למשפחת פליטים מאסיה הקטנה. באתונה סיימה את לימודיה התיכוניים ושם למדה גם את התואר הראשון בהיסטוריה ובארכאולוגיה. בשנת 1953 עברה לפריז על מנת להמשיך בלימודיה באקול פראטיק דה אוטז אטיד,שם קיבלה את הדוקטורט שלה בהיסטוריה ובלימודים קלאסיים. בשנת 1955 החלה לעבוד כחוקרת במרכז הלאומי למחקר מדעי בשנת 1964 החלה לנהל את המכון. בנובמבר 1958 נישאה ארוויילר לקצין צבא צרפתי. בשנת 1966, סיימה את הדוקטורט השני שלה בפילולוגיה ובשנת 1967 החלה לעבד כפרופסורית בסורבון. במהלך שנות ה-70 הייתה ארווילר ממנהלות הסורבון, ולמעשה הייתה האישה הראשונה שהחזיקה בתפקידים אלו. מפברואר 1989 עד אוגוסט 1991 היא הייתה נשיאת מרכז ז'ורז' פומפידו. לאור פועלה, היא זכתה באות לגיון הכבוד מהנשיא פרנסואה מיטראן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:היסטוריונים יוונים
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:מהגרים מיוון
קטגוריה:שגרירים של רצון טוב - יוניסף
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד
קטגוריה:ילידות 1926
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
אמה וילארד

אמה וילארד

אמה וילארד (באנגלית: Emma Willard; 23 בפברואר 1787 – 15 באפריל 1870) הייתה מחנכת ופעילת זכויות נשים אמריקאית. היא עבדה בכמה בתי ספר והקימה את בית הספר הראשון להשכלה גבוהה לנשים במדינת ניו יורק.

== ביוגרפיה. ==
וילארד נולדה ב-23 בפברואר 1787 בקונטיקט. היא הייתה השישה עשר מתוך שבעה עשר ילדים לאביה אשר היה חקלאי שחינך את ילדיו לעצמאות ולמחשבה ביקורתית. בגיל צעיר בלטה וילארד בדיונים משפחתיים בנושאים שנחשבו כ"גבריים" כמו פוליטיקה, פילוסופיה ומתמטיקה. בגיל 17 סיימה את לימודיה בבית הספר המקומי.

בשנת 1807, וילארד עזבה את קונטיקט. לתקופה קצרה היא עבדה במסצ'וסטס עד שקיבלה משרה במידלברי קולג' בורמונט. היא לא התרשמה מהחומר שנלמד שם ופתחה פנימייה לנשים בשנת 1814, בביתה שלה. הצלחתה בפנימיה עוררה בהרצון לחלוק את רעיונותיה בנושאי חינוך ולכתוב תוכנית חינוכיות לנשים. בשנת 1819 הציגה וילארד את רעיונותיה בפני בית המחוקקים של ניו יורק על מנת לחזק את החינוך לנשים במדינה. בית המחוקקים לא שעה לבקשותיה של וילארד, כאשר חלק מחברי הבית האמין כי חינוך לנשים מנוגד לרצון האל. אחד המתנגדים הבולטים לחינוך נשים בתקופה זו היה תומאס ג'פרסון. בסופו של דבר, וילארד קיבלה תמיכה חלקית מהמושל דוויט קלינטון.

וילארד הקימה בית ספר בניו יורק בספטמבר 1821 שהיה הראשון להעניק השכלה גבוהה לנשים. תוכנית הלימודים כללה מתמטיקה, פילוסופיה, גאוגרפיה, היסטוריה ומדע. בשנת 1831 כבר למדו בבית הספר למעלה מ-300 סטודנטיות, בעיקר מרקע עשיר. בתקופה זו וילארד לא הייתה קשורה באופן ישיר למאבק למען זכות בחירה לנשים, מכיוון שהאמינה כי גישת נשים לחינוך חשובה ודחופה יותר.

וילארד התחתנה פעמיים ונולד לה ילד אחד מהנישואים הראשונים.

לצד הכנסותיה מניהול בתי הספר, הרוויחה וילארד גם מכתיבת ספרי לימוד שעסקו בהיסטוריה, גאוגרפיה מוסר, מדעים ופילוסופיה..היא בילתה את שנותיה האחרונות בנסיעות ברחבי אמריקה וברחבי אירופה כדי לקדם את חינוך הנשים. בין השאר הקימה בית ספר לנשים גם באתונה שביוון.

וילארד נפטרה ב-15 באפריל 1870 ונקברה בניו יורק. בשנת 1895 נקרא בית הספר שהקימה בניו יורק על שמה. בשנת 1905 וילארד צורפה להיכל התהילה לאמריקאים הגדולים ובשנת 2013 היא צורפה גם להיכל התהילה הלאומי לנשים.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:פעילות זכויות נשים אמריקאיות
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:אנשי חינוך אמריקאים
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:ילידות 1787
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1787
קטגוריה:נפטרות ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1870
היכל התהילה לאמריקאים הגדולים

היכל התהילה לאמריקאים הגדולים (באנגלית: Hall of Fame for Great Americans) הוא גלריית פסלים הממוקמת ברובע הברונקס שבניו יורק, ארצות הברית אשר הוקמה בשנת 1900 כחלק מאוניברסיטת ניו יורק. מטרת הגלריה היא להנציח אישים אמריקאים דגולים. זהו היכל התהילה הראשון בארצות הברית ומעצביו שאבו השראה ממבנים דומים שנבנו בגרמניה.

כדי להתקבל להיכל, יש להיות אזרח ארצות הברית או אמריקאי ילידי. אזרח אמריקאי יכול להתקבל להיכל כ-25 שנים לאחר מותו (עד 1920, מועמד היה צריך להיות מת רק 10 שנים) ש"תרם תרומה משמעותית לחיי הכלכלה, הפוליטיים או התרבות של האומה".

לאורך השנים היו כאלה שהיו מועמדים להיכנס להיכל התהילה אך לא נבחרו, ובהם: ג'פרסון דייוויס, ויליאם ג'יימס, פרדריק אדווין צ'רץ', ג'ון קלהון, לואיזה מיי אלקוט, צ'סטר ארתור, קונסטנס פנימור וולסון, הנרי בארנארד, פאול ורבורג ופיורלו לה גוארדיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ניו יורק: פסלים
קטגוריה:ניו יורק: מוזיאונים
קטגוריה:הברונקס
קטגוריה:מבנים שתכנן מקים, מיד ווייט
קטגוריה:היכלי תהילה
קרו קרו בוניטו

קרו קרו בוניטו (באנגלית: Kero Kero Bonito; נכתב גם בקיצור: KKB) היא להקת אינדי פופ בריטית, אשר נוסדה בלונדון בשנת 2011. הלהקה כוללת את הזמרת שרה מידורי פרי, הידועה גם בשם הבמה שלה שרה בוניטו, ואת הנגנים גאס לובן וג'יימי בולד. שם הלהקה מעורפל בכוונה, כאשר אחד ההסברים לשמה הוא שימוש באונומטופיה של קרקור הצפרדע, והסבר נוסף מורכב משם הציפור קיווית צ'יליאנית בברזילאית ("quero-quero bird") יחד עם המילה "bonito", שמשמעותה "יפה" בפורטוגזית ובספרדית, כך שמתקבל הביטוי "קיווית צ'יליאנית יפה" או "אני רוצה, אני רוצה יפה" בתרגום גס.<ref></ref>

יצירותיה הראשונות של הלהקה הושפעו מג'יי-פופ, מאמנים כגון קיארי פאמיו פאמיו וממוזיקת משחקי וידאו.<ref></ref> עם זאת, יצירותיה לאחר מיני-אלבומה TOTEP משנת 2018 הושפעו מלהקות אינדי רוק כגון Mount Eerie ו-My Bloody Valentine.<ref></ref><ref></ref> פרי, שבמוצאה היא חצי יפנית, שרה גם ביפנית וגם באנגלית.

== חברי הלהקה ==
* שרה בוניטו (שרה מידורי פרי) - קולות
* גאס לובן - תופים, קלידים, קולות גיבוי, הפקה
* ג'יימי בולד - קלידים, גיטרה חשמלית, גיטרת בס, הפקה

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2016: Bonito Generation
* 2018: Time 'n' Place

=== מיני-אלבומים ===
* 2014: Bonito Recycling
* 2017: Bonito (Retakes)
* 2018: TOTEP
* 2019: Civilisation I
*2021: Civilisation II

=== מיקסטייפים ===
* 2013: Intro Bonito

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות בריטיות
האוניברסיטה הטכנית בבראונשווייג

האוניברסיטה הטכנית בבראונשווייג (בגרמנית: Technische Universität Braunschweig) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בבראונשווייג שבגרמניה אשר הוקמה בשנת 1745. באוניברסיטה למדו בשנת 2020, כ-20,000 סטודנטים. האוניברסיטה נחשבת לאחת מן הטובות בגרמניה בתחומי ההנדסה. התחומים המרכזיים הנלמדים באוניברסיטה טכנית הם אווירונאוטיקה, הנדסת רכב, מדעי החיים ומטרולוגיה.

האוניברסיטה חברה בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם וב-TU9. מן האישים הבולטים שלמדו או לימדו במוסד ניתן למנות את ריכרד דדקינד, מנפרד אייגן, גאורג ויטיג, קלאוס פון קליצינג, קרל פרידריך גאוס, ארנסט זאגביל וקורט טאנק.

== מבנה ארגוני ==
==== הפקולטה על שם קרל פרידריך גאוס ====
* המחלקה למתמטיקה
* המחלקה למדעי המחשב
* המחלקה לכלכלה
* המחלקה למדעי החברה

==== הפקולטה למדעי החיים ====
==== הפקולטה לאדריכלות, הנדסה אזרחית ומדעי הסביבה ====
* המחלקה לאדריכלות
* המחלקה להנדסה אזרחית ומדעי הסביבה

==== הפקולטה להנדסת מכונות ====
==== הפקולטה להנדסת חשמל, טכנולוגיית מידע ופיזיקה ====
==== הפקולטה למדעי הרוח ומדעי החינוך ====
== דירוגים בין-לאומיים ==
* דירוג שאנגחאי: מקום 701–800 (2023)
* Times Higher Education: מקום 501–600 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 751–760 (2024)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:TU9
קטגוריה:ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם
קטגוריה:גרמניה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:בראונשווייג
מוחמד מג'אדלה

מוחמד מג'אדלה (בערבית: محمد مجادلة; נולד ב-25 בדצמבר 1992) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ערבי-ישראלי. משמש כמנהל חטיבת החדשות וכמגיש בכיר ברדיו א-נאס המשדר מנצרת, משמש גם כפרשן וכפאנליסט בשידורי חדשות 12 וככתב באתר N12, ובעל טור ב"גלובס".

== ביוגרפיה ==
מג'אדלה נולד בבאקה אל-גרבייה שבמשולש, למשפחה ערבית-מוסלמית. אביו הוא הפוליטיקאי וחבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה, ראלב מג'אדלה (לימים גם שר המדע, התרבות והספורט), ואמו היא הודא גאניים מג'אדלה. התחנך בבית הספר החקלאי ימה שבכפר הערבי זמר. מאוחר יותר, החל בלימודי תקשורת במכללה האקדמית עמק יזרעאל, שסיים בשנת 2017. לו שתי אחיות ואח.

=== קריירה ===
בתחילת דרכו העיתונאית ייסד מספר אתרי חדשות מקומיים למגזר הערבי.

לקראת אמצע שנת 2013 החל להגיש את המהדורה המרכזית בערוץ החדשות i24NEWS בשפה הערבית. לצד תפקידו כמגיש שימש מג'אדלה גם ככתב שטח ונשלח לסקר אירועים רבים, בהם חתימת הסכם הגרעין עם איראן בווינה ב-2015, ואירועים נפיצים בגבול רצועת עזה במהלך מבצע צוק איתן של צה"ל. בנוסף לכך, הוביל את משדרי הבחירות לכנסת ה-20 של ערוץ i24NEWS בערבית.

ב-2017 עזב את תפקידו כעורך וכמגיש המהדורה המרכזית בערוץ i24NEWS.

==== ערוץ מוסאווא ====

לאחר מכן, מג'אדלה עבר לערוץ מוסאווא –שם ייסד וניהל את חטיבת החדשות, שהחלה לשדר מרמאללה שברשות הפלסטינית.

במקביל החל מג'אדלה להנחות את תוכנית האקטואליה המרכזית של ערוץ מוסאווא.

==== טלוויזית פלסטין ====
בשנת 2019 קריין מג'אדלה תעמולה פלסטינית בערוץ הטלוויזיה הרשמי של הרש"פ - טלוויזית פלסטין. כשהדבר נחשף לראשונה רק ב־2023 טען כי הוא מתחרט על כך.<ref>,https://twitter.com/MoranT555/status/1725407356958236674 חשיפת הסרטון]</ref> בהמשך נחשף סרטון תעמולה נוסף מ־2018 בו מקריין מג'אדלה. הסרטון הופק על ידי פורום "פלסטין" הבינלאומי לתקשורת.<ref>[https://twitter.com/MoranT555/status/1732832027899035694 חשיפת הסרטון]</ref>

==== רדיו א-נאס ====

עם פרסום תוצאות המכרז לשידורי תחנת הרדיו האזורי בשפה הערבית, רדיו א-נאס בשנת 2019, מונה מג'אדלה למנהל חטיבת החדשות ברדיו, וקיבל את המשימה להקים אותה. וכן מגיש את תוכנית הדגל של רדיו א-נאס, בשעות הבוקר.

במרץ 2021 החל לכתוב טור פרשנות פוליטית קבוע לעיתון "גלובס". באותו הזמן החל לשמש כפאנליסט ב"אולפן שישי" וב"פגוש את העיתונות" שבערוץ 12, והחל מיולי 2021 הצטרף באופן רשמי לצוות הפרשנים והכתבים של חברת חדשות 12.

בנוסף מג'אדלה קריין והפיק מספר סרטים דוקומנטריים ששודרו בחברות חדשות ואקטואליה בינלאומיים ובפרט בשפה הערבית, ובהם:

"אל-ג'זירה", "CNN" בערבית, ו"דויטשה ולה" בערבית.

==== פרסים והוקרה ====
* מג'אדלה נכלל ברשימת פורבס 30Under30 של כתב העת "פורבס ישראל" לשנת 2022<ref></ref>
* ביוני 2022 זכה בפרס אבירי התקשורת החופשית
* בפברואר 2023 זכה בפרס המכון הישראלי לעיתונות 2022<ref></ref>

=== חיים אישיים ===
מתגורר בעיר הולדתו, באקה אל-גרבייה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://lucy1on1.podbean.com/e/שיחהאישית-עםלוסיאהריש-190722העי/ שיחה אישית עם לוסי אהריש: העיתונאי מוחמד מג'אדלה], 19 ביולי 2022
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ערבים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:באקה אל-גרבייה: אישים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית עמק יזרעאל
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:פרשנים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:פורבס 30Under30: ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
קטגוריה:זוכי פרס המכון הישראלי לעיתונות
אוניברסיטת להיי

אוניברסיטת להיי (באנגלית: Lehigh University) היא אוניברסיטה פרטית ב שבפנסילבניה בארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה ב-1865 ולומדים בה כ-7,000 סטודנטים (5,000 לתואר ראשון, וכ-2,000 לתארים מתקדמים).

האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות.

== מבנה ==
אוניברסיטת להיי מורכבת מחמש מכללות<ref></ref>: מכללה להנדסה ומדע יישומי, המכללה לאמנויות ומדעים, המכללה לעסקים, המכללה לחינוך ומכללה לבריאות. המכללה לאמנויות ומדעים היא הגדולה ביותר, עם 35% מתלמידי האוניברסיטה. 

== בוגרים ידועים ==
כמה מבוגרי המוסד הידועים הם<ref></ref>:

* סי. ג'יי. מקולום - כדורסלן
* לי איאקוקה - תעשיין
* פול קורקם - פיזיקאי
* אדווין לפבר - עיתונאי ודיפלומט

== דירוגים בינלאומיים ==
* דירוג שאנגחאי: 701–800 (2019)
* Times Higher Education: מקום 601–800 (2020)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: 551–560 (2020)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
קטגוריה:פנסילבניה: אוניברסיטאות ומכללות
אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה

אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה (בגרמנית: Technische Universität Graz) היא אוניברסיטה ציבורית שממוקמת בגראץ, אוסטריה אשר נוסדה בשנת 1811. כיום (2020) לומדים באוניברסיטה כ-14,000 סטודנטים.

האוניברסיטה חברה ב. לאוניברסיטה ישנם שיתופי פעולה עם האוניברסיטה הטכנית של מינכן, האוניברסיטה הטכנית של דרמשטאדט והאוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו

== היסטוריה ==
אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה הוקמה בשנת 1811 והמקצועות הראשונים שנלמדו היו פיזיקה, כימיה, אסטרונומיה, מינרלוגיה, בוטניקה וטכנולוגיה. בשנת 1874 האוניברסיטה הולאמה.

== מבנה ==
האוניברסיטה מורכבת משבע פקולטות:
* הפקולטה לאדריכלות
* הפקולטה להנדסה אזרחית
* הפקולטה למדעי המחשב והנדסה ביו-רפואית
* הפקולטה לרפואה
* הפקולטה להנדסת מכונות ומדעי הכלכלה
* הפקולטה למתמטיקה, פיזיקה וגיאודזיה
* הפקולטה לכימיה וביוטכנולוגיה

== דירוגים בינלאומיים ==
* דירוג שאנגחאי - 401–500 (2019)
* דירוג THE - מקומות 501–600
* דירוג QS לאוניברסיטאות - 275 (2020)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם
קטגוריה:גראץ
גראץ לטכנולוגיה
Drive (שיר של אר.אי.אם.)

Drive הוא סינגל שביצעה להקת אר.אי.אם. ויצא לאור בשנת 1992.

==רקע==
השיר נכלל באלבומה השמיני של הלהקה Automatic for the People. הוא דורג במקום ה-28 במצעד בילבורד הוט 100. במצעד השירים האלטרנטיביים דורג השיר במקום הראשון, ובמקום השני במצעד הרוק מיינסטרים. במצעד הסינגלים הבריטי השיר דורג במקום ה-11.

השיר סומפל לתוך השיר Space Bound שביצע אמינם בשנת 2011.

הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי פיטר קאר וצולם בסכר ספולטובה שבעמק סן פרננדו.

המילים Hey kids, rock n' roll נלקחו מתוך השיר Rock On של דייוויד אסקס.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:שירי אר.אי.אם.
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים בשחור-לבן
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
אוניברסיטת סארי

אוניברסיטת סארי (באנגלית: University of Surrey) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בסארי שבממלכה המאוחדת, אשר הוקמה בשנת 1966. כיום לומדים בה כ-16,000 סטודנטים (מתוכם כ-13,000 לתואר ראשון וכ-3,000 לתארים מתקדמים).

נשיא האוניברסיטה הוא הנסיך אדוארד, דוכס קנט. אחד מבוגרי האוניברסיטה הבולטים ביותר הוא ראש ממשלת לבנון לשעבר חסאן דיאב.

האוניברסיטה חברה בארגונים אקדמיים רבים, ובהם ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם ואיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי. לאוניברסיטה שיתופי פעולה משמעותיים עם אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, אוניברסיטת הונג קונג, האוניברסיטה הלאומית של סיאול ואוניברסיטת סאו פאולו.

== היסטוריה ==
אמנם האוניברסיטה הוכרה כאוניברסיטה רק בשנת 1966, התקיימו מוסדות אקדמיים אזור עוד משנת 1891.

== מבנה ==
=== הפקולטה לאמנויות ולמדעי החברה ===
* בית ספר לכלכלה
* בית הספר לאירוח וניהול תיירות
* בית הספר למשפטים
* בית ספר לספרות ולשפות
* המחלקה למוזיקה ומדיה
* המחלקה לפוליטיקה
* המחלקה לסוציולוגיה
* בית הספר לעסקים
* בית הספר למשחק

=== הפקולטה להנדסה ומדעי הפיזיקה ===
* המחלקה לכימיה
* המחלקה להנדסת כימיה
* המחלקה להנדסה אזרחית וסביבתית
* המחלקה למדעי המחשב
* המחלקה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה
* המחלקה למתמטיקה
* המחלקה להנדסת מכונות
* המחלקה לפיזיקה
* מרכז לאיכות הסביבה וקיימות

=== הפקולטה למדעי הבריאות והרפואה ===
* בית הספר למדעי הביולוגיה והרפואה
* בית הספר למדעי הבריאות
* בית ספר לפסיכולוגיה
* בית הספר לוטרינריה

== דירוגים בינלאומיים ==
* דירוג שאנגחאי - 301–400 (2019)
* Times Higher Education - מקום 251–300 (2020)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - 267 (2020)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אוניברסיטת סארי
קטגוריה:ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם
קטגוריה:סארי
סארי
המרכז להכשרה ולהשתלמות שופטים

המרכז להכשרה ולהשתלמות שופטים על שם השופט זוסמן הוא מוסד במסגרת הרשות השופטת בישראל שייעודו הכשרה והשתלמות לשופטים ולרשמים, ובכלל זה הערכה למועמדים לשפיטה. 

המרכז החל בפעילותו בינואר 2017 והוא ממשיכו של המכון להשתלמות שופטים שפעל משנת 1984. הוא קרוי על שמו של השופט יואל זוסמן, הנשיא הרביעי של בית המשפט העליון.

המרכז אחראי על חניכה של שופטים ורשמים ומקדם פעילויות למידה והדרכה גם בבתי המשפט השונים. מדי שנה עורך המרכז השתלמות בה נוטלים חלק כלל השופטים שהתמנו בשנה החולפת. במרכז ההערכה מתבצע תהליך הערכה ומיון של מועמדים לתפקידי שיפוט שהופנו למרכז על ידי ועדת המשנה של הוועדה לבחירת שופטים. במרכז מועברות השתלמויות מגוונות לשופטים מכהנים הן בתחומים משפטיים מקצועיים והן בתחומי ניהול.

מנהל המרכז ומועצת המנהלים שלו נבחרים בידי נשיא בית המשפט העליון והם כפופים אליו. עם הקמתו נקבע כי בראש המרכז יכהן שופט מכהן, אם כי לא יושב בדין ולא שופט בדימוס כפי שהיה נהוג במכון להשתלמויות שופטים. תנאי ראש המרכז הם כשל שופט מחוזי עם תוספת שכר ייחודית ורכב צמוד. המרכז ממוקם בבניין בית המשפט העליון ותקציבו הוא מהנהלת בתי המשפט. 

בראש המרכז עומדת משנת 2018 השופטת דפנה בלטמן קדראי. קודם לכן כיהן בתפקיד השופט יגאל מרזל. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gov.il/he/departments/guides/judicial_training המרכז להכשרה ולהשתלמות שופטים]
* 
* 

קטגוריה:ישראל: הרשות השופטת
ג'ון נקנגאסונג

ג'ון נ. נקנגאסונג (באנגלית: John N. Nkengasong) הוא וירולוג קמרוני ומנהל מרכזי אפריקה לבקרת מחלות ומניעתן. בעבר עבד בארגון הבריאות העולמי (WHO) ובמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן. במהלך מגפת COVID-19 נקנגאסונג מונה לשליח המיוחד של ארגון הבריאות העולמי לאפריקה.

== חיים מוקדמים וחינוך ==
נקנגאסונג נולד בקמרון.<ref name=":0"></ref> הוא התחיל להתעניין בביולוגיה, כימיה ומתמטיקה בזמן שהיה בתיכון.<ref name=":6"></ref> את התואר הראשון הוא קיבל באוניברסיטת יאונדה הראשון. במהלך התואר הראשון פגש את פיטר פיוט, שעודד אותו לבקר באנטוורפן כסטודנט לתואר שני בווירולוגיה. בסופו של דבר למד מדעים ביו-רפואיים במכון לרפואה טרופית באנטוורפן.<ref name=":1"></ref> לאחר שסיים את התואר השני עבר נקנגסונג לאוניברסיטת החופשית בבריסל, שם קיבל תואר שני במדעי הרפואה. לאחר קבלת התואר השני הצטרף לקבוצת המחקר של גווידו ואן דר גרון ופיוט. מחקר הדוקטורט שלו היה הראשון שאפיין את כל תת-הסוגים הגנטיים של HIV באפריקה. הוא סיים תואר מוסמך לניהול בבית הספר לממשל של ג'ון פ. קנדי בארצות הברית.<ref name="africacdc"></ref>

== מחקר וקריירה ==
בשנת 1993 הצטרף נקנגסונג לארגון הבריאות העולמי, שם שימש כראש תחום הווירולוגיה.<ref></ref> הוא עבד במרכז השיתוף לאבחון HIV / איידס במכון לרפואה טרופית באנטוורפן. הוא עבד על אבחון, פתוגנזה ועמידות לתרופות של HIV / איידס.<ref></ref> לאחר מספר שנים עבר נקנגאסונג למרכזים לבקרת מחלות ומניעתן, שם עבד כראש הווירולוגיה באביג'אן. כהכנה לתפקיד זה הוכשר בברקלי במסגרת המרכז הבינלאומי ג'ון א. פוגארטי.<ref name=":2"></ref> נקנגאסונג עבד לצד מייק הנרי, שניהל את תוכנית אבחון HIV במעבדה המדינתית בקליפורניה.

בשנת 2011 נקנגאסונג סייע בהקמת החברה האפריקאית לרפואת מעבדות (ASLM).<ref></ref> ה-ASLM מבקש לתמוך בחוקרים אפריקאים בפיתוח יכולות רפואיות וביכולתם לטפל בחולים.<ref name=":3"></ref>

בשנת 2016 הצטרף נקנגסונג למרכזי אפריקה לבקרת מחלות ומניעתן, כאש מונה למנהל הראשון של הגוף החדש.<ref name=":4"></ref><ref></ref> במרכז האפריקאי מפקח נקנגאסונג על רשתות המעקב והמעבדה האזוריות המשולבות (RISLNET).<ref></ref> הוא מאמין שכדי לשמור על מחלות זיהומיות בבדיקה באפריקה, חיוני להעצים מנהיגות מקומית והוא עיצב את המרכז האפריקאי לבקרת מחלות ומניעתן בדמות המקבילה האמריקאית: המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן.<ref></ref>

במהלך מגפת COVID-19 נקנגאסונג מונה לשליח מיוחד של מנכ"ל ארגון הבריאות העולמי באפריקה.<ref name=":5"></ref> בתפקיד זה היה אחראי על הגברת המסרים של המנכ"ל וכן על מתן ייעוץ אסטרטגי בנושא מוכנות והתמודדות עם הנגיף.<ref></ref> נקנגסונג הוביל את תגובת אפריקה למחלת הקורונה, כולל הכשרת צוות תגובה צעיר בשם כוח האדם המתנדב לטיפול רפואי אפריקאי (African Healthcare Volunteer Workforce).<ref></ref><ref></ref> ההגנה על האוכלוסייה האפריקאית מפני מחלת הקורונה מסובכת בשל אתגרים כמו קשיים בביצוע בדיקות באזורים המושפעים מסכסוכים ובעיות עם יישום הריחוק החברתי בשכונות העוני.<ref></ref> עם זאת צוינה לטובה עידוד שיתוף הפעולה בין מדינות אפריקה במאבקן בנגיף.

==קישורים חיצוניים==

* [https://africacdc.org/people/john-nkengasong/ ביוגרפיה], באתר מרכזי אפריקה לבקרת מחלות ומניעתן

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובדי ארגון הבריאות העולמי
קטגוריה:וירולוגים
קטגוריה:אישים שהופיעו ברשימת טיים 100
ישיבת תורת משה

ישיבת תורת משה היא ישיבה ליטאית לדוברי אנגלית בירושלים. הישיבה נוסדה בשנת ה'תשמ"ב במטרה לתת מענה לתלמידי ישיבה ממדינות דוברות אנגלית. מאז למדו בה יותר מ-1,000 תלמידים.

כל תלמידי הישיבה דוברי אנגלית. הרוב המכריע של התלמידים מגיע מקנדה ומארצות הברית. ומיעוטם מגיע ממדינות אחרות כמו דרום אפריקה ואנגליה.

הישיבה אינה מתנגדת ללימודים אקדמיים כל עוד הם נועדו למטרות פרנסה בלבד, ורבים מבוגריה עוסקים במקצועות שנדרש עבורם תואר אקדמי.

== היסטוריה ==
הישיבה הוקמה בשנת ה'תשמ"ב על ידי הרב משה מיזלמן, נכדו של הרב משה סולובייצ'יק ואחיינו ותלמידו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק, יחד עם הרב דניאל לרפלד, כיום ראש ישיבת בית ישראל. הרב מייזלמן קרא לישיבה על שם סבו, הרב משה סולובייצ'יק. הישיבה שכנה תחילה במכון הארי פישל בשכונת הבוכרים בירושלים.

מאוחר יותר עברה הישיבה למרכז העיר, ובשנת ה'תשס"ט עברה הישיבה לבניין הקבע שלה בשכונת סנהדריה המורחבת. בניין הישיבה כולל בית מדרש, חדר אוכל, פנימייה ומגרש כדורסל.
תוכנית הלימודים בישיבה היא בת שלוש שנות לימוד, והיא מחולקת לשני מסלולים, אך תלמידים רבים נשארים ללמוד בה זמן רב יותר. קיים גם מסלול בוגרים המיועד לתלמידי ישיבה ותיקים.

== רבני הישיבה ==
ראש הישיבה הוא הרב משה מייזלמן. המשגיח הוא הרב אלחנן מאיר פישמן, בוגר ישיבת כרם ביבנה, ישיבת נובהרדוק, ותלמידם של הרב צבי קושלבסקי, הרב שלמה וולבה והרב שלמה ברוודה.

הרמים בישיבה הם, הרב יחיאל מיכל שורקין מחבר הספר הררי קדם תלמידו של הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, וכן הרב יהודה אברמוביץ, תלמידו של הרב נחום פרצוביץ, והרב זאב קליין, תלמידו של הרב אבא ברמן.

אחד מרבני הישיבה, הרב משה טברסקי, נרצח (יחד עם ארבעה אחרים) בפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה בשכונת הר נוף בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.tomoshiurim.org/ שיעורי ישיבת תורת משה באינטרנט] 

תורת משה
קטגוריה:סנהדריה המורחבת
תורת משה
ניסים מזרחי

ניסים מזרחי (נולד ב-13 באוגוסט 1962) הוא סוציולוג ואנתרופולוג ישראלי, פרופסור במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ברקלי. מזרחי הוא עמית מחקר בכיר וראש תחום אתגר החיים המשותפים במכון ון ליר בירושלים ומוביל את קבוצת המחקר "מסוציולוגיה של חשד לסוציולוגיה של משמעות". עוסק בסוציולוגיה של הדעת, הרפואה והתרבות; גבולות חברתיים, זהות, מוסר וצדק חברתי; מודרניות וליברליזם; לימודי אתניות וסטיגמה. מאמריו התפרסמו בכתבי עת מהמשפיעים בעולם והוא זכה בפרסים רבים.

מזרחי מקדם גישה תאורטית המכונה "פוסט-ליברליזם".

== רקע ==
מזרחי נולד לדוריס ורחמים מזרחי. שני הוריו התעוורו בינקותם כתוצאה ממחלת הטרכומה. אביו יליד הארץ, כשחלה עבר לבית חינוך עיוורים בירושלים. אמו נולדה בעיראק, ב–1951 עלתה כנערה לישראל ומעולם לא למדה בבית הספר. יש לו שתי אחיות מבוגרות ממנו. ניסים גדל בשכונת קריית היובל בירושלים. למרות הצלחותיו בלימודים, מורתו דחקה בהוריו לשלוח אותו לבית ספר מקצועי. אף על פי כן, הוא נשאר ללמוד בזכות התעקשות אמו.

למד לתואר ראשון ולתואר שני באוניברסיטה העברית. את לימודי התואר השני שלו סיים בהצטיינות יתרה. לאחר מכן זכה במלגת פולברייט היוקרתית ללימודי דוקטורט בארצות הברית. הוא למד באוניברסיטאות מישיגן, אן ארבור והרווארד. בין השנים 2013–2016 היה ראש המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2016 שימש כפרופסור אורח במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

בשנת 2007 היה שותף ביחד עם פרופ' יוסי שביט ופרופ' אדריאנה קמפ להקמת המסלול לתואר שני בסוציולוגיה של ארגוני שינוי חברתי באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 2012 שימש עורך אורח בגיליון מיוחד של כתב העת "Ethnic and Racial Studies" לצד פרופסור מישל למונט מהרווארד. השניים שיתפו פעולה פעם נוספת כאשר כתבו (בשיתוף מספר חוקרים בינלאומיים) את הספר Getting Respect שראה אור ב-2016 בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון.

ב-2024 ראה אור ספרו Beyond Suspicion: The Moral Clash Between Rootedness and Progressive Liberalism בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה.

מזרחי הוא ראש תחום אתגר החיים המשותפים במכון ון ליר בירושלים ומוביל את קבוצת המחקר "מסוציולוגיה של חשד לסוציולוגיה של משמעות".

מזרחי זכה בפרסים רבים ביניהם בפרס קליפורד גירץ לשנת 2008 עבור המאמר הטוב ביותר בסוציולוגיה של התרבות מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקנית. כמו כן זכה בפרס האגודה הסוציולוגית הישראלית עבור המאמר הטוב ביותר לשנת 2012. גם כמרצה הוא זכה להצלחה רבה וזכה בפרס מצטיין רקטור אוניברסיטת תל אביב בהוראה.

== חייו האישיים ==
מזרחי נשוי לאיריס, רופאת עיניים בבית החולים תל השומר, ולהם שלוש בנות.

== קישורים חיצוניים ==

ראיונות אתו:
*
*
*ניו יורק טיימס, 
*
*
*
*בן כספית, 
* 

מכּתביו:
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סוציולוגים ישראלים
קטגוריה:אנתרופולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון רנה קסין
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
קטגוריה:קריית היובל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
סורת א-נג'ם

סורת א-נג'ם

סורת א-נג'ם (בערבית: سورة النجم, "הכוכב") היא הסורה ה-53 בקוראן. היא מונה 62 פסוקים, ושמה נגזר מהפסוק הראשון בה.

== תוכן הסורה ==
סורת א-נג'ם עוסקת בעיקר בנושאים שלהלן:
* העולם הבא.
* גורלן של אומות קדומות, שעל פי האמונה האסלאמית נכחדו בגלל מרדנותם באל.
* מונותאיזם ופוליתאיזם.
* הקשר בין גבריאל ונביא האסלאם מוחמד.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סורות
מיילס אדמונד קוטמן

מיילס אדמונד קוטמן (באנגלית: Miles Edmund Cotman; 5 בפברואר 1810 – 23 בינואר 1858) היה אמן אנגלי מבית הספר לציירים בנוריץ', בנו הבכור של ג'ון סל קוטמן.

== ביוגרפיה ==
קוטמן נולד ב-5 בפברואר 1810, בנם של האמן ג'ון סל קוטמן ואן מיילס. הוא למד מציוריו של אביו, והציג לראשונה באגודת הציירים של נוריץ' בגיל שלוש עשרה. עד לסגירת האגודה בשנת 1833 הוא הציג שישים עבודות, חלקן בצבעי המים, כנראה על בסיס הדפסים, או על פי רישומים של חבר אביו.<ref></ref>

כשאביו עזב את תפקידו ועבר להוראה בקינגס קולג' בלונדון, מיילס קוטמן לקח על עצמו את עבודתו כמאסטר לציור בנוריץ'. לאחר שנמכר בית המשפחה בסנט מרטין בנוריץ', עבר ללונדון כדי לסייע לאביו, ואילו אחיו הצעיר, ג'ון ג'וזף, שליווה את אביו לעיר הבירה, חזר להמשיך את פרקטיקת ההוראה של המשפחה.

בתחילה לא היה למיילס קוטמן תפקיד רשמי בבית הספר, אך בדצמבר 1836 מונה לעוזר מאסטר לציור.<ref></ref> לפעמים אביו והוא שיתפו פעולה בציורים. יצירה משותפת אחת מתארת את הרס הספינה הנושא את יצירות האמנות שמכר רוברט וולפול לקתרין הגדולה - אירוע דמיוני לחלוטין. הוא עמד לצד אביו במהלך מחלות והיעדרויות, והצליח למלא את תפקידו לאחר מותו בשנת 1842.

צבעי המים שלו הושפעו מסגנון עבודותיו הצבעוניות יותר של אביו בסוף שנות ה-20 של המאה ה-19 ובתחילת שנות ה-30. אביו, ג'ון סל קוטמן, חשב כי לבנו יש סגנון נוקשה מדי, אבל סגנונו השתחרר בהדרגה. הוא אהב במיוחד לצייר סצינות מסע, לפעמים על סמך רישומים שהוכנו על גבי סירה קטנה בבעלות משפחת קוטמן בטיולים לאורך חוף משפך התמזה ועד לנהר מדוויי.

מאמצע שנות ה-30 הציג לעיתים קרובות גם בלונדון וגם בנוריץ', ורבות מהיצירות היו בצבעי שמן. במשך רוב זמנו בלונדון הוא גר ליד כיכר ברונסוויק, אולם בשנת 1851 עבר להברסטוק היל, וזמן קצר לאחר מכן עזב את לונדון בגלל בריאות לקויה. הוא עבר לגור עם אחיו ג'ון ג'וזף בת'ורפ, ליד נוריץ', מאוחר יותר הם עברו לפלומסטד.

הוא נפטר בבית החולים נורפוק ונוריץ' ב־23 בינואר 1858.

== גלריה ==
 <gallery mode="packed" heights="160">
File:Aylsham Church - Miles Edmund Cotman.jpg | כנסית היילסהם

File:Below Langley (BM 1863,0418.201).jpg | ליד לאנגלי

File:Colonel Harvey's Meadow Thorpe near Norwich (BM 1863,0418.202).jpg | חווה ליד נוריץ'

קובץ:The Red House on the Yare at Norwich (BM 1863,0418.204).jpg | הבית האדום ליד נוריץ'

 </gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1810
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1858
קאנט 6

קאנט 6 (באיטלקית: CANT 6) היה מטוס ימי דו-כנפי וחד-מנועי שהוגדר כמפציץ מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר ערך את טיסת הבכורה בשנת 1925.

מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti" .

==ממאפייני "קאנט 6"==
* יוצרו 3 יחידות 
* "קאנט 6" היה מטוס ימי בגוף אמצעי המאופיין בתא טייס פתוח בפוזיציה קדמית, תצורת כנף דו-כנפית עם כנפיים בגודל שווה המחוברות זו לזו על ידי סדרה של תמוכות ומוטות, כאשר התחתון מצויד במצופים מאזניים קטנים וזנב צלב עם מישורים אופקיים חצי תלויים והטלה חד צדדית 
* מערכת שיגור הטורפדו נקשרה לעמוד שהונח מתחת לכנף הימנית
* חימוש ההגנה כלל שתי עמדות המצוידות במקלע לואיס בגודל 7.7 מ"מ כל אחת
* מערכת ההנעה: 3 מנועים 12V צילינדרים בפוזיציה 60° מעלות, 24.4 ליטר המפיק 400 כ"ס בתצורה דוחפת מתוצרת "Lorraine-Dietrich" מסוג "Lorraine 12D" , סוג מנוע "12 Db", מנוע קרור מים 

===גרסות===
* "CANT 6" - יוצרה 1 יחידה לשירות צבאי שהוגדרה מפציץ עבור חיל האוויר המלכותי האיטלקי
* "CANT 6ter" - יוצרו 2 יחידות לשירות אזרחי כמטוסי נוסעים, 11 נוסעים, שפעלו בשירות "Società Italiana Servizi Aerei" (שם נפוץ: S.I.S.A)

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:CANT 6 ter Le Document aéronautique June,1928.jpg | "קאנט 6" בגרסה אזרחית (צולם בשנת 1928)
קובץ:Lorraine 400hp aircraft engine front-left 2010 The Sky and Space.jpg | "קאנט 6" - מבט למנוע 12V צילינדרים שהורכב ב"קאנט 3" (הורכבו 3 מנועים זהים)
</gallery>

==ראו גם==
* קאנט 7 
* קאנט 10
* קאנט 25
* קאנט Z.511

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי טיס איטלקיים
קטגוריה:מטוסים ימיים
קטגוריה:מפציצים
קטגוריה:מטוסי נוסעים
אבנר גולסה

אבנר גולסה (1957 – 24 באוגוסט 2020) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת הפועל כפר סבא.

גולסה נולד בכפר סבא, למשפחת עולים מתימן. אבנר היה אביהם של רועי גולסה, אייל גולסה, ואוראל גולסה, כולם הפכו גם לכדורגלנים מקצועיים.

== זכיות ==
=== עם הפועל כפר סבא ===
* אליפות ישראל
** זכייה: 1981/82
* גביע המדינה
** 2 זכיות: 1974/75, 1979/80

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כפר סבא: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
יונתן ריקליס

יונתן ריקליס (נולד ב-1986) הוא מלחין, מפיק מוזיקלי ופסנתרן ישראלי.

== ביוגרפיה ==
ריקליס נולד בתל אביב-יפו לבמאים ערן ריקליס ודינה צבי-ריקליס. בוגר בית הספר לג'אז, ה"ניו סקול" שבניו יורק ומגמת הג'אז של תלמה ילין.

בשנת 2011 השתתף בהפקת האלבום, "מחשב לכל ילד", של הרכב ההיפ הופ כהן@מושון, בו חבר השחקן והמוזיקאי מיכאל מושונוב, חבר ילדותו. ריקליס היה שותף בהפקת השירים: "קלאסיקלטת" ו"צלם תמונה". בהמשך השתתף גם בהפקת המיקסטייפ שלהם, "חרמויל'ה מכוכב משה".

במשך השנים, הלחין ריקליס מוזיקה לסרטים שונים אותם ביים אביו ערן ריקליס, בהם סרט הדרמה "ערבים רוקדים" מ-2014, "אשת השגריר" ו"מסתור" (2017). האחרון זיכה את ריקליס במועמדות לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2017, אך הפסיד לסרט "פוקסטרוט".

בשנת 2019 יצאו לאקרנים הסרטים "עכביש ברשת", שהיה מועמד לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2020, לו הלחין את המוזיקה, והסרט "אול אין", לו הלחין את המוזיקה יחד עם צחי הלוי. באותה השנה, הוציא יחד עם מיכאל מושונוב את האלבום "רדיקלים חופשיים".

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2020: רדיקלים חופשיים <small>(עם מיכאל מושונוב)</small>

=== אלבומי פסקול ===
* 2014: ערבים רוקדים
* 2016: מסתור
* 2020: עכביש ברשת

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחיני פסקולים ישראלים
קטגוריה:מלחיני ג'אז ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מפיקי היפ הופ ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:בוגרי ניו סקול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
אנדרטת חטיבת גולני בחרמון

אנדרטת חטיבת גולני בחרמון היא אנדרטה הנמצאת ברמת הגולן, בשולי הר החרמון, סמוך לחניון התחתון של אתר החרמון, ממזרח לכביש 98. האנדרטה מציינת את קרבות חטיבת גולני בחרמון במלחמת יום הכיפורים. באנדרטה מונצחים 82 לוחמי חטיבת גולני שנפלו בקרבות על החרמון במלחמת יום הכיפורים. האנדרטה נחנכה בתשרי תשל"ח, ארבע שנים אחרי המלחמה.

==חטיבת גולני בחרמון במלחמת יום הכיפורים==
מוצב החרמון נפל לידי הסורים ביום הראשון למלחמה, י' בתשרי תשל"ד (6.10.1973). כעבור יומיים, במסגרת הניסיון הישראלי הראשון לכיבוש החרמון במלחמת יום הכיפורים, תקפה חטיבת גולני את החרמון אך נבלמה על ידי הסורים.

רק לקראת סיום המלחמה, בליל 21.10.1973, תקף צה"ל בשנית, במסגרת מבצע קינוח: כוח צנחנים הגיע במסוקים למוצב החרמון הסורי וצר על הסורים ממזרח, כוח מחטיבת גולני עלה מכיוון מערב לאחר שמיעת תדריך מפקד החטיבה, אמיר דרורי: "הפסקת האש קרובה ויש לפעול במהירות. החרמון הוא העיניים של המדינה." לאחר שעות של לחימה כבש צה"ל את החרמון בצהרי כ"ו בתשרי תשל"ד, 22.10.1973.
בקרב הראשון נפלו 25 לוחמי גולני, בקרב השני נפלו 4 צנחנים ו-55 לוחמי חטיבת גולני.

==האנדרטה==
האנדרטה נמצאת על גבעה קטנה של עפר וסלעים, למרגלות החרמון, בשטח בו לחמה החטיבה.

האנדרטה כוללת קיר זיכרון מעוגל, השוכן בלב רחבת חצץ שחור, שלפניו מעמד ללפיד יזכור.
צידו האחד של הקיר הוא בטון חשוף ובו ציטוט מתוך המקאמה הידועה של חיים חפר "החרמון של גולני": "כאן הולכים לאט/ כאן יש אבנים שעליהן לא דורכים/ כאן מצבות מלחמה כואבות בין סלע ושיח".
הצד השני של הקיר בנוי אבני גיר מקומיות שסותתו והותאמו זו לזו, ובמרכז חלקו הימני סמל צה"ל. בחלק השמאלי של הקיר, מעל למילה "יזכור" באותיות מתכת אדומות, לוח ארד הנושא את שמות הנופלים. בראש הלוח נכתב: "לזכר בנינו שנפלו בחרמון".

הקיר מבטא עוצמה וכוח, לצד מסרים של מוות ונצחיות הטמונים באבן.
השמות הרקועים בנחושת ארד כאילו יהיו חקוקים בלב הזוכרים לנצח.
האנדרטה משקיפה על נוף רמת הגולן, בו נלחמה היחידה.

ההנצחה ביוזמת משפחות הנופלים. בוצעה על ידי האדריכל גרשון קליינמן.

בקרבת האנדרטה ניצבת אנדרטה לחללי גדוד 17 של החטיבה בקרבות החרמון.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.izkor.gov.il/en_11fa18f645d0fc28c2be3ebdc42af49f אנדרטה לזכר לוחמי גולני שנפלו בחרמון במלחמת יום הכיפורים], תיאור האנדרטה באתר "יזכור"
* [http://tourgolan.org.il/do/details/golani_hermon.aspx אנדרטה לחללי גולני בחרמון] , באתר "גולן"
* 

לוחמי גולני שנפלו בחרמון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אנדרטאות חטיבתיות בישראל
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים: אנדרטאות
קטגוריה:אנדרטאות חטיבת גולני
קטגוריה:חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:החרמון
Z39.50

Z39.50 הוא תקן בינלאומי של פרוטוקול תקשורת שרת-לקוח, לשכבת היישום המשמש לחיפוש ואחזור מידע ממסד נתונים מעל רשת תקשורת ב TCP/IP. הוא מכוסה על ידי תקן ANSI/NISO Z39.50, ותקן ISO 23950. המתחזק הרשמי של התקן היא הסוכנות האמריקאית "ספריית הקונגרס".

Z39.50 נמצא בשימוש נרחב בספריות גדולות מקוונות, לעיתים קרובות מוטמע במערכות ספרייה משולבות ותוכנות של ניהול רשומות ביבליוגרפיות. חיפושים בין-ספרייתיים הם לעיתים קרובות מיושמים עם שאילתות המבוססות Z39.50.

עבודה על פרוטוקול Z39.50 החלה בשנות ה-1970, ועודכנה עם גרסאות ב-1988, 1992, 1995 ו-2003. שפת השאילתות הנפוצה CQL (ראשי תיבות של: Contextual Query Language, נקראה בעבר Common Query Language) מבוססת על הסמנטיקה של Z39.50.<ref>[https://www.loc.gov/standards/sru/specs/cql.html CQL: the Contextual Query Language: Specifications] SRU: Search/Retrieval via URL, Standards, Library of Congress</ref>

== ניהול חומת האש ==
Z39.50 משתמש בפורט IP הרשום 210 (מתוך רשימת ה Well known ports). בפועל רוב השרתים אמנם משתמשים בפורט 210, אך, יש גם עשרות פורטים אחרים בשימוש ברחבי העולם על ידי Z39.50 (למשל 2100, 2200, 2210, 2213, 3520, או במקרה אחד, יציאות 2101 ומעלה עבור בסיסי נתונים שונים).<ref></ref><ref></ref>

== הערשות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.loc.gov/z3950/agency/ Z39.50 Maintenance Agency]
* [https://www.loc.gov/z3950/agency/Z39-50-2003.pdf Z39.50 Standard Document (pdf)]

קטגוריה:ספריית הקונגרס
קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
קטגוריה:מסדי נתונים
קטגוריה:תקני ISO
קאנט 7

"קאנט 7"
קאנט 7 (באיטלקית: CANT 7) היה מטוס ימי דו-כנפי מסוג "ספינה מעופפת" וחד-מנועי שהוגדר כמטוס אימון מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר אב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה ב-25 ביולי 1924.

מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti" .

==ממאפייני "קאנט 7"==

* בין השנים 1924 – 1933 יוצרו 34 יחידות.
* "קאנט 7" היה מטוס ימי הבנוי מגוף מרכזי בולט. גוף המטוס התאפיין בתא טייס פתוח במצב קדמי שהסתיים מאחור בזנב צלב חד צדדי ובמישור אופקי מהודק.
* תצורת הכנף הייתה דו-כנפית, עם כנפיים בגודל שווה המחוברות זו לזו על ידי סדרה של תמוכות ומוטות, כאשר התחתונה מצוידת במצוף איזון קטן.
* ההנעה הופקדה על מנוע יחיד המותקן בתצורת דחיפה על הטירה הצינורית המרכזית ומחוברת למדחף עץ דו-להבי עם גובה קבוע.

===גרסאות===
* אב טיפוס.
* "CANT 7" - יוצרו 13 יחידות, בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים בטור, מתוצרת "Isotta Fraschini V.4" , סוג מנוע "Isotta Fraschini V.4" .
* "CANT 7bis" - יוצרו 5 יחידות, בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים בטור, סוג מנוע "Isotta Fraschini V.6" .
* "CANT 7ter" - יוצרו 15 יחידות בין השנים 1925–1928, ב-11 יחידות הורכב מנוע 6 צילינדרים בטור מתוצרת "Società Piemontese Automobili" סוג מנוע "SPA 6A" , ב-4 יחידות הורכב מנוע 6 צילינדרים בטור, מתוצרת "Isotta Fraschini V.4" , סוג מנוע "Isotta Fraschini Asso 200" .

===תצורות שירות===
* מטוס אימון - עבור חיל האוויר המלכותי האיטלקי, לבית הספר לטיסה בטריאסטה הוקצבו המטוסים הראשונים.
* מטוסי נוסעים - שפעלו בשירות "Società Italiana Servizi Aerei" (שם נפוץ: S.I.S.A), עבור 1 נוסע.

==ראו גם==
* קאנט 6
* קאנט 10 
* קאנט 13 
* קאנט 18 
* קאנט 25
* קאנט Z.511

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי טיס איטלקיים
קטגוריה:מטוסים ימיים
קטגוריה:מטוסי אימון
קטגוריה:מטוסי נוסעים