מגאדת'

מגאדת (באנגלית: Megadeth) היא להקת הבי מטאל ות'ראש מטאל אמריקאית, הנחשבת לאחת מלהקות המטאל המצליחות והמשפיעות ביותר, ולאחת מ"ארבע גדולות הת'ראש" יחד עם מטאליקה, סלייר ואנתרקס, ולשנייה בגודלה במכירותיה רק למטאליקה. הלהקה הוקמה בשנת 1983 על ידי הגיטריסט והסולן דייב מאסטיין, אשר פירק אותה בשנת 2002 ואיחד אותה מחדש בשנת 2004.

מגאדת' החלה כלהקת ת'ראש מטאל, ועד וכולל האלבום Rust in Peace מ-1990 היא ניגנה ודבקה בסגנון זה.<ref name=":0" /> האלבומים Countdown to Extinction מ-1992 ו-Youthanasia מ-1994 שמרו על מספר אלמנטים של ת'ראש, אך היו יותר בסגנון של הבי מטאל מסורתי.<ref name=":1" /><ref name=":2" /> שני האלבומים הבאים של מגאדת', Cryptic Writings מ-1997 ו-Risk מ-1999, התרחקו מסגנון הת'ראש, ועל פי רוב מתוארים כהבי מטאל ו/או הארד רוק.<ref name=":3" /><ref name=":4" /> בהמשך הלהקה חזרה לשורשי הת'ראש שלה, כאשר כל האלבומים המאוחרים יותר תוארו כסגנון שבין ת'ראש מטאל לבין הבי מטאל מסורתי.

הלהקה מכרה למעלה מ-50 מיליון עותקים מאלבומיה, כאשר תשעה מתוכם הגיעו לרשימת 40 האלבומים הטובים ביותר של הז'אנר ו-18 מסינגלים שהוציאה הגיעו לרשימת 40 השירים הגדולים ביותר של הז'אנר. בשנת 2016 זכתה מגאדת׳ בפרס גראמי כאשר הייתה מועמדת לגראמי 12 פעמים בסך הכל<ref></ref>.

מגאדת' הייתה חלוצית בתחומה, וסללה את הדרך ללהקות מטאל מצליחות רבות כדוגמת פנטרה, ארץ' אנמי ואין פליימס.

==היסטוריה==
===תחילת הלהקה===
זמן קצר לאחר שהגיטריסט הראשי של להקת מטאליקה, דייב מאסטיין, פוטר עקב סכסוכים אישיים בשל מה שתואר בזמנו כהתנהגות בעייתית, ושימוש מוגבר למדי בסמים, הוא הקים את מגאדת' יחד עם שכנו, הבסיסט דייוויד אלפסון. מאסטיין הפך למחבר המילים, המלחין הראשי בלהקה, הגיטריסט המוביל, ולאחר שלא מצא סולן שהתאים לדרישותיו, גם לסולן הלהקה. תוך זמן קצר, הלהקה הוסיפה את המתופף לי ראוש (שהוחלף בגאר סמואלסון) והגיטריסט קארי קינג (מלהקת סלייר), שהוחלף בכריס פולאנד.

===האלבומים הראשונים (1985-1989)===
{|class="wikitable" style="clear:left;float:left; text-align:right;"
|-
200px
|-
|colspan="2"| דייב מאסטיין (ימין) ודייוויד אלפסון (שמאל), ממקימי הלהקה.
|}
בסוף 1984, מגאדת' הייתה חתומה בחברת ההקלטות קומבט רקורדס, ובמאי 1985 הוציאה את אלבומה הראשון, Killing Is My Business... And Business Is Good!. ללהקה הוקצב סכום של 8,000 דולר להקלטת ולהפקת האלבום, אך חברי הלהקה בזבזו יותר ממחצית הסכום על סמים, מה שבא לידי ביטוי באיכות הסאונד הנמוכה של האלבום. אך למרות הפקה גרועה יחסית ותמונת עטיפה עלובה (לדבריו של מאסטיין, ברגע שראה את התמונה הוא חשב "רימו אותנו!"), האלבום היה מוצלח ביותר ושילב אלמנטים של ת'ראש מטאל, פאנק וג'אז. "Killing is My Business" זהו אלבום טכני מאוד, עם דגש חזק על גיטרה בס, הכולל סולואים ארוכים ומהירים מאוד של גיטרה חשמלית, ואף מזכיר את Kill 'Em All של מטאליקה (אשר מאסטיין השתתף בכתיבת רובו). למעשה, השיר "Mechanix" מתוך "Killing is My Business" זהו בעצם השיר "The Four Horsemen" מתוך "Kill 'Em All" עם מילים אחרות. את השיר כתב מאסטיין לפני שהצטרף למטאליקה, מטאליקה הופיעו איתו, ולאחר שמאסטיין פוטר מהלהקה, מטאליקה שינו את המילים, והוסיפו גשר מלודי. בגרסה של מגאדת, הגביר מאסטיין את קצב השיר.

בנובמבר 1986 מגאדת' הוציאו את אלבומם השני, Peace Sells... But Who's Buying?&lrm;, שהביקורות היללו כאלבום ת'ראש מטאל מעולה, המאופיין בהפקה משופרת וכתיבה מתוחכמת. מאוחר יותר באותה שנה, מגאדת' הוחתמו בחברת קפיטול רקורדס, שגם רכשו את הזכויות לאלבום "Peace Sells" מחברת קומבט רקורדס.

גאר סמואלסון וכריס פולנד פוטרו מהלהקה לאחר סיבוב הופעות בהוואי, והיו שמועות בדבר שימוש בסמים על ידי כל חברי הלהקה. המחליפים היו צ'אק בהלר על התופים וג'ף יאנג על הגיטרה. במרץ 1988 ההרכב החדש הוציא את האלבום השלישי של הלהקה, So Far, So Good... So What!, שקיבל ביקורות שליליות ונכשל בשחזור ההצלחה של קודמו, "Peace Sells". החידוש של שירם של הסקס פיסטולז, "Anarchy In The UK" שנכלל באלבום זכה לביקורות מלגלגות במיוחד וראו בו סימן לכשלונו של האלבום כולו.

===שנות התשעים===
חייו של ההרכב שהקליט את "So Far, So Good... So What" היו קצרים, היות שיאנג ובהלר פוטרו ב-1989, והוחלפו בהתאמה על ידי ניק מנזה ומרטי פרידמן. הרכב זה (מאסטיין, אלפסון, מנזה ופרידמן) היה היציב ביותר בקריירה של הלהקה, הקליט ארבעה אלבומים מוצלחים, ויצר למגאדת' תדמית של להקה שביכולתה לנגן לא רק מטאל איכותי, אלא גם ליצור יצירות קבילות יותר מבחינה מסחרית. כיוון הלהקה כולה השתנה בתכיפות רבה לאורך העשור, היות שמגאדת' עשתה מאמצים להביס את מטאליקה, יריבתה, על ידי "ריכוך" למען רכישת שם מרכזי של להקת מטאל מלודית, דבר שהביא לתלונות מצד המעריצים שעמדו לצדה לאורך השנים וראו בה כאחת הלהקות המובילות בת'ראש מטאל.

למרות זאת, ב-1990, מגאדת' לא הראתה סימני חולשה. אלבומה הרביעי של הלהקה, Rust in Peace, עדיין נחשב בעיני רבים כאחד מאלבומי הת'ראש מטאל המלהיבים והמתוחכמים ביותר מבחינה טכנית. הליריקה הקליטה והעוקצנית האופיינית למאסטיין, והריפים המחוספסים והמהירים הונצחו בהפקה ברורה ודייקנית, דבר שאפשר לשמוע את כל הניואנסים של לחני הגיטרה של מאסטיין. האלבום כולל את השיר "Holy Wars" ("מלחמות קדושות") - שיר ת'ראש טכני וכבד, העוסק במלחמות הדת במזרח התיכון, ואף כולל סולו קצרצר של גיטרה חשמלית בסגנון מוזיקה ים תיכונית. בדומה ל-&lrm;...And Justice for All של מטאליקה שנתיים קודם, Rust In Peace המחיש היטב רמה של מורכבות טכנית, שהזכיר מטאל פרוגרסיבי.

ביולי 1992, מגאדת' הוציאו את האלבום Countdown to Extinction, שהפך להצלחה מיידית, הגיע למקום השני במצעד הבילבורד והיה למולטי-פלטינום: מאסטיין עצמו אמר, שהצלחותיה הבאות של מגאדת' ימדדו בהשוואה להצלחה של Countdown To Extinction. באלבום זה מבנה השירים היה פשוט יותר, מוזיקה "קליטה" יותר, והושם דגש חזק יותר על קולו של הסולן: אלו הם הצעדים שגם מטאליקה נקטה בהאלבום השחור שלה במטרה להעצים את הצלחתו הרווחית של האלבום. מאסטיין ושאר חברי הלהקה חשו מתוסכלים, כאשר בילי ריי סיירוס מנע מהם את המקום הראשון במצעד הבילבורד כאשר זכה עם שירו Achy Breaky Heart.

האלבום הבא, Youthanasia, יצא בשנת 1994 וגם הוא נחל הצלחה. באמצעות דבקותם בכיוונם החדש, שנקבע על ידי האלבום הקודם, האלבום הכיל בתוכו סאונד יותר רגוע, שקט ואטי. במהלך מסע ההופעות הופיעה מגאדת' גם בישראל.

האלבום הבא, שנקרא Cryptic Writings, שוחרר ב-1997 ונטה יותר לכיוון ההארד רוק, אם כי עדיין הכיל את הצליל המיוחד המזוהה עם מגאדת'. ניק מנזה עזב את הלהקה בשנת 1998 והוחלף על ידי ג'ימי דגראסו.

סגנון ההארד רוק ניכר עוד יותר באלבום הבא, Risk, משנת 1999. היקף מכירותיו היה נמוך יחסית. זמן קצר לאחר שחרורו, פרש מרטי פרידמן מהלהקה והוחלף על ידי אל פיטרלי. הלהקה חיפשה דרך לסיים את החוזה עם חברת ההקלטות קפיטול רקורדס, לכן הוציאה לאור אלבום אוסף בשם Capitol Punishment: The Megadeth Years. האוסף כלל בתוכו שני שירים חדשים, שעליהם מגאדת' התחייבו לפי החוזה עם קפיטול.

===שנות ה-2000===
הרכב הלהקה מ-[[2005 ועד פברואר 2006. משמאל לימין: שון דרובר, ג'יימס מק'דונו, דייב מאסטיין וגלן דרובר.]]
המתופף שון דרובר.

בשנת 2001, מגאדת' חתמו על חוזה עם חברת התקליטים סנקצ'וארי רקורדס, ולאחר זמן קצר הוציאו אלבום חדש, בשם The World Needs a Hero שהוכרז על ידי המעריצים כחזרה מוצלחת לשורשי הת'ראש המוכרים של הלהקה.

ב-3 באפריל 2002, מאסטיין הכריז בפומבי על עזיבתו את הלהקה. הסיבה הרשמית הייתה פגיעה עצבית בידו השמאלית. החברים האחרים החליטו לפרק עקב זאת את הלהקה. הדבר נראה כסופה של להקה בת כמעט 20 שנה.

בהדרגה, הפיזיותרפיה עזרה לידו של מאסטיין להחלים. לאחר שלמד מחדש לנגן על הגיטרה, הוא כתב את אלבום הסולו הראשון שלו ותכנן הנפקה מחודשת של הקטלוג של מגאדת'. בשנת 2004 הוא יצר קשר עם חברי הלהקה המוקדמת עם בקשה לעזרה בהקלטת האלבום החדש שלו שנקרא במקור Blackmail The Universe (שמו של השיר הפותח את האלבום), אך שמו שונה ל-The System Has Failed (ביטוי מתוך השיר השלישי, Kick The Chair שמבקר את מערכת המשפט). בגלל ההסכם עם חברת ההקלטות שלפיו מגאדת' מתחייבת לאלבום נוסף, האלבום היה חייב להשתנות מאלבום סולו לאלבום האחרון של מגאדת'. האלבום הוקלט עם ויני קוליוטה על התופים, כריס פולאנד (שניגן עם מגאדת' בשנות ה-80) על גיטרה מלווה וג'ימי לי סלואס על גיטרת הבס. כמו שדייב מאסטיין אמר: "מגאדת' באיטיות קמה לתחייה".

לאחר צאת האלבום בתחילת יולי 2004, The System Has Failed זכה לביקורות טובות כאלבום שמחזיר את מגאדת' ל"תור הזהב" מסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, ואף הגיע למקום ה-18 ברשימת הבילבורד האמריקני. לאחר הוצאת האלבום הוחלפו פולאנד, סלואס וקוליוטה בבסיסט ג'יימס מקדונו והאחים גלן ושון דרובר על הגיטרה והתופים. במהלך השנתיים העוקבות חברי הלהקה יצאו לסיבובי הופעות ברחבי העולם ולאחר מכן לסיבוב הופעות שנקרא בשם Gigantour, שהתמקד בארצות הברית וקנדה והשתתפו בו להקות נוספות. מאסטיין יזם את הפסטיבל על מנת לעודד הופעות מטאל ואת פעילותן של להקות אחרות. סיבוב ההופעות הגיע לממדים כאלו שהוא הצטייר כאירוע המתחרה ב"Ozzfest", אותו ארגן אוזי אוסבורן. בהופעה בארגנטינה, מאסטיין הפתיע את הקהל והודיע שמגאדת' תמשיך לפעול ותוציא אלבום נוסף.

במהלך התקופה שלאחר הוצאת "The System Has Failed", מגאדת' בהרכבה החדש הגבירה את פעילותה: מאסטיין עבר להשתמש בגיטרות של חברת "Dean" ובעקבותיו גם עבר גלן דרובר. ב-21 במרץ 2006 יצא מארז האוסף "Arsenal of Megadeth" ב-DVD, וב-15 במאי 2006 מגאדת' חתמה עם חברת הפקות המטאל הידועה Roadrunner Records. ב-10 בפברואר 2006 הבסיסט ג'יימס מקדונו הוחלף בג'יימס לומנזו וב-15 במרץ, הקמע המצויר של מגאדת' "Vic Rattlehead" עוצב מחדש בתחרות מעצבים גרפיים באתר DeviantArt.com. ב-22 באוגוסט וב-5 בספטמבר הלהקה הוציאה אלבום הופעה כפול ו-DVD של סיבוב ההופעות Gigantour משנת 2005. ב-2 בדצמבר יצא אלבום ההופעה "That One Night: Live in Buenos Aires" שצולם בהופעה בבואנוס איירס, ארגנטינה.

לאחר גיבושם של שירים חדשים, ב-19 באפריל 2006 חברי הלהקה החלו להקליט באנגליה את אלבומם האחד עשר. במספר קטעי תיפוף שהוקלטו, שון דרובר השתמש בציוד של ג'ון בונהאם מלד זפלין. לאחר הפסקה לסיבוב ההופעות Gigantour 2006, הלהקה חזרה ב-21 בנובמבר להקלטת האלבום בקליפורניה. ב-4 במרץ 2007 שוחררה רשימת השירים שתופיע באלבום. לבסוף, ב-15 במאי 2007 יצא לאור האלבום החדש של מגאדת', United Abominations, כשעל עטיפתו ניתן לראות את ויק בגרסתו החדשה על רקע בניין האו"ם המותקף (שהופיע גם על עטיפתו של Peace Sells...But Who's Buying?). האלבום כלל 11 שירים, שחלקם הושמעו מוקדם יותר בהופעות חיות, ברדיו או ניתנו לשמיעה או הורדה מאתר הלהקה. האלבום עוסק כקודמיו בנושאים פוליטיים שונים (United Abominations, שם האלבום, הוא עיוות של United Nations) ומסתמן כאחד המוצלחים ביותר של מגאדת', שהגיע למקום השמיני ברשימת הבילבורד האמריקני.

ב-9 באוקטובר 2007 הוציאה הלהקה מארז מיוחד הנקרא Warchest ("תיבת מלחמה"). על עטיפת המארז צויר איור ממוחשב של שרשיר כדורי רובה, אשר מובלט החוצה מהמארז. המארז מכיל חמישה דיסקים: שלושת הראשונים מכילים שירים ודמואים אותם הקליטה הלהקה בין השנים 1985 ל-2004, הרביעי מכיל הקלטה של הופעה חיה שנערכה ב-1990 באנגליה והחמישי הוא DVD של הופעה שהוקלטה ב-1992 באולם ההאמרסמית' אפולו שבלונדון.

הגיטריסט כריס ברודריק.
ב-15 בספטמבר 2009 יצא אלבומם הבא של הלהקה, Endgame, הפעם עם כריס ברודריק כגיטריסט מוביל. האלבום הגיע למקום התשיעי ברשימת הבילבורד 200, למקום הראשון ברשימת אלבומי ההארד רוק ולמקום שני ברשימת אלבומי הרוק. הוא קיבל ביקורות טובות ונחשב לממשיך את הצלחתו של האלבום הקודם. יש שהשוו את האלבום עם אלבום מוקדם של הלהקה, So Far, So Good... So What!.

===העשור השני של המאה ה-21===

בפברואר 2010 חזר ללהקה הבאסיסט לשעבר של מגאדת', דייוויד אלפסון, וזאת ביוזמתו של המתופף שון דרובר.

ב-16 באפריל 2011 הלהקה הופיעה בישראל בפעם רביעית בתולדותיה. בהופעה שנערכה בגני התערוכה צפו כ-6,000 איש. בסוף ההופעה מאסטיין אמר שהם רוצים לחזור פעם נוספת לישראל.

אלבום האולפן ה-13 של הלהקה, TH1RT3EN, שוחרר ב-1 בנובמבר 2011. זה האלבום הראשון מאז איחוד הלהקה ב-2004, שבו משתתף הבסיסט דייוויד אלפסון.

השירים Sudden Death ו-Public Enemy No.1 מהאלבום TH1RT3EN בנוסף לשיר Head Crusher מהאלבום Endgame היו מועמדים לפרס גראמי בתואר ביצוע המטאל הטוב ביותר.

ב-2011 הלהקה הוציאה גרסה מחודשת לאלבום Peace Sells... But Who's Buying?, לכבוד חגיגות ה-25 שנים לצאתו לראשונה.

מגאדת' הודיעה על חידוש סיבוב ההופעות GiGantour בשנת 2012. סיבוב ההופעות יכלול את מגאדת', להקת ההבי מטאל הבריטית מוטורהד, להקת המטאל גותי האיטלקית לקונה קויל ולהקת ההבי מטאל הדנית VolBeat. בקיץ 2012 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם הבדרן רוב זומבי.

לאחר כעשור בו ניגן דרובר בלהקה, הוא הודיע על עזיבתו בשל רצונו לנסות אפיקים חדשים. עד מהרה עזב גם ברודריק, בשל חילוקי דעות אומנותיים (ושניהם אגב הצטרפו ללהקת Act of Defiance). ב-29 במרץ 2015 נודע כי המתופף כריס אדלר מלהקת Lamb of God יעבוד עם מגאדת' על אלבומה החדש של הלהקה, ה-15 במספר. ב-2 באפריל נודע כי הגיטריסט הברזילאי קיקו לוריילו, לשעבר מלהקת אנגרה, הצטרף באופן רשמי ללהקה.

בשנת 2021 בעיצומי העבודה על אלבום החדש, פוטר דייוויד אלפסון מהלהקה עקב שערורייה מינית<ref></ref>. את מקומו של אלפסון החליף באסיסט הלהקה לשעבר ג'יימס לומנזו שהצטרף לסיבוב הופעות, ולאחר כשנה במאי 2022, הודיעה הלהקה באופן רשמי כי ג'יימס לומנזו יצטרף באופן קבוע<ref></ref>.

==סגנון מוזיקלי==
מגאדת' בהופעה חיה, 2010. מימין לשמאל: כריס ברודריק, שון דרובר, דייב מאסטיין ודייוויד אלפסון
מגאדת' היא להקת הבי מטאל<ref></ref>. אף על פי שהלהקה מוכרת על פי רוב כלהקת ת'ראש מטאל, חלק מאלבומיה אינם שייכים לסגנון זה.

=== ת'ראש מטאל ===
מגאדת' החלה כלהקת ת'ראש מטאל, ועד וכולל האלבום Rust in Peace מ-1990 היא ניגנה ודבקה בסגנון זה.<ref name=":0"></ref> שני האלבומים הבאים של מגאדת', Countdown to Extinction מ-1992 ו-Youthanasia מ-1994, שמרו על מספר אלמנטים של ת'ראש, אך היו יותר בסגנון של הבי מטאל מסורתי.<ref name=":1"></ref><ref name=":2"></ref> כמו כן, הלהקה נחשבת לאחת מ"ארבע הגדולות" - הלהקות המרכזיות בסגנון הת'ראש מטאל, לצד מטאליקה, סלייר ואנתרקס.

=== התרחקות מסגנון הת'ראש ===
שני האלבומים הבאים של מגאדת', Cryptic Writings מ-1997 ו-Risk מ-1999, התרחקו מסגנון הת'ראש, ועל פי רוב מתוארים כהבי מטאל,<ref name=":3"></ref> כאשר לעיתים Risk מתואר כהארד רוק יותר מאשר כהבי מטאל.<ref name=":4"></ref>

=== חזרה לשורשי הת'ראש/הבי מטאל ===
אלבום האולפן התשיעי של הלהקה, The World Needs a Hero מ-2001, מציג חזרה מסוימת לשורשי הת'ראש מטאל של הלהקה, אף על פי שהוא הושפע יותר מהבי מטאל רגיל<ref></ref>. באופן דומה, גם האלבומים הבאים של הלהקה תוארו כסגנון שבין ת'ראש מטאל לבין הבי מטאל מסורתי.

==נושאי שירים==
ישנם מספר נושאי שירים החוזרים שוב ושוב באלבומים. נושאי מלחמה וצבא - במיוחד מלחמה גרעינית - הוא נושא משותף להרבה משירי הלהקה. למעשה שם הלהקה הוא עיוות של המילה Megadeath, מונח שהומצא בצבא ארצות הברית ומשמעותו - "מוות של מיליון אנשים". לבד ממלחמה גרעינית ישנם נושאים לשירים כמו קונספירציות ממשלתיות, שחיתות וצביעות השלטון והחברה, מלחמות קדושות (השיר "Holy Wars") ואפילו הסכסוך הישראלי-פלסטיני. שירים בולטים הם Architecture of Aggression, Rust In Peace... Polaris, Peace Sells, Blackmail The Universe, Symphony of Destruction וUnited Abominations.

בנוסף שירים רבים עוסקים בנושאים חברתיים ופוליטיים כגון התמכרות להימורים, הכחדת חיות בר, ורודנות. שירים כדוגמת Countdown To Extinction, Foreclosure of a Dream, Family Tree, Sweating Bullets, FFF.

כמו כן, למגאדת' ישנם שירים רבים בנושאים הקשורים למערכות יחסים, כולם מדברים על פרידה/בגידה או בעלי "טוויסט" אפל. שירים כדוגמת Trust, A Tout Le Monde.

== "ארבע גדולות הת'ראש" - סיבוב ההופעות ==
בספטמבר 2009 הודיע לארס אולריך מלהקת מטאליקה כי הוא מתכוון לאגד את ארבע להקות הת'ראש הגדולות - מטאליקה, מגאדת', סלייר ואנתרקס - ולצאת לסיבוב הופעות. סדרת הופעות אלו, שבעה במספר, החלה ב-16 ביוני 2010 בוורשה, פולין והסתיימה ב-27 ביוני 2010 באיסטנבול, טורקיה. ההופעה שהתקיימה בסופיה, בולגריה ב-22 ביוני הועברה בשידור חי דרך לוויין לכ-450 תיאטראות ברחבי ארצות הברית ולמעל 350 ברחבי אירופה, קנדה ואמריקה הצפונית.

==הופעות בישראל==
ב-1995 הופיעה הלהקה בארץ כחלק ממסע הופעות בינלאומי לקידום האלבום Youthanasia שיצא באותה שנה. שתי הופעות של הלהקה התקיימו באולם הסינרמה שבתל אביב.

ב-22 ביוני 2005 שוב הופיעה מגאדת' בישראל במסגרת פסטיבל מטאליסט בחוף פלמחים בראשון לציון, לצידה של להקת הת'ראש הגרמנית דסטרקשן ולהקות נוספות; אך לצערם של המעריצים המשטרה נאלצה להפסיק את ההופעה לאחר ארבעה שירים בלבד עקב קריסת גדר הלחץ בתקרית נפצעו מאבטח ואדם מהקהל.

במרץ 2007 הודיע דייב מאסטיין כי הלהקה תשוב לישראל "להשלים את מה שהתחילו" ולהופיע מול הקהל הישראלי. ההופעה התקיימה ב-2 ביולי 2007 בהאנגר 11 בנמל ת"א, הפעם ללא פסטיבל ולהקות חימום רבות אלא אחת בלבד - Betzefer. במהלך ההופעה דייב דיבר רבות עם הקהל, ציין את אהדתו הרבה לקהל המעריצים בארץ. בסיום ההופעה הודיע דייב, שהוא תמיד מקיים הבטחות ושההופעה היא קיום ההבטחה, לחזור ולנגן בתל אביב, לאחר הפסקת ההופעה הקודמת בפסטיבל מטאליסט 2005.

ב-16 באפריל 2011 הופיעה מגאדת' בפעם הרביעית בישראל והפעם בביתן 1 שבגני התערוכה בתל אביב. ההופעה הייתה המופע האחרון במסגרת ה-"Endgame Tour" שהחל ב-2009. בהופעה צפו כ-6,000 אנשים.
בסיום ההופעה הודיע מאסטיין כי ייתכן שהלהקה תחזור להופעה נוספת עוד כמה שנים.

הופעתה המתוכננת של הלהקה בתל אביב ב-6 באוגוסט 2014 בוטלה עקב המצב הביטחוני לאחר מבצע צוק איתן.

ב-2 ביולי 2016 הופיעה הלהקה בפעם החמישית בישראל, במתחם הלייב פארק בראשון לציון, במסגרת סיבוב ההופעות לקידום האלבום Dystopia שיצא באותה השנה.

==חברי ההרכב==
* דייב מאסטיין - שירה, גיטרה מובילה (1983–2002, 2004 ואילך)
* קיקו לוריירו - גיטרה מלווה (2014 ואילך)
* דירק ורביורן - תופים (2016 ואילך)
* ג'יימס לומנזו - גיטרה באס (2006–2008, 2022 ואילך)

===חברי הרכב לשעבר===
{|
| valign=top |

====גיטרה מלווה====
* גרג הנדוויט (1983)
* קארי קינג (1984)
* כריס פולאנד (1984–1987, 2004)
* ג'ף יאנג (1987–1989)
* מרטי פרידמן (1990–2000)
* אל פיטרלי (2000–2002)
* גלן דרובר (2004–2008)
* כריס ברודריק (2008–2014)
| valign=top |
====גיטרה בס====
* דייוויד אלפסון - (1983–2002, 2010–2021)
*ג'ימי לי סלואס (2004)
* ג'יימס מקדונו (2004–2006)
| valign=top |
====תופים====
* דיז'ון קרות'רס (1983)
* לי ראוש (1984)
* גר סמואלסון (1984–1987)
* צ'אק באלר (1987–1988)
* ניק מנזה (1989–1998)
* ג'ימי דגראסו (1998–2002)
* ויני קוליוטה (2004)
* שון דרובר (2004–2014)
* כריס אדלר (2015–2016)
|}

<div style="float:center;">

</div>

==פרסים ומועמדויות==
{| class="wikitable"
|+מועמדויות לפרס גראמי על ביצוע המטאל הטוב ביותר
! שנה !! טקס מס. !! אלבום/שיר !! הערות
|-
| 1991 || 33 || Rust in Peace || מקום 23 בבילבורד 200 האמריקני, אלבום פלטינה
|-
| 1992 || 34 || Hangar 18 || מתוך האלבום Rust in Peace
|-
| 1993 || 35 || Countdown to Extinction || מקום 2 בבילבורד 200 האמריקני
|-
| 1994 || 36 || Angry Again || מתוך פסקול הסרט אחרון גיבורי הפעולה
|-
| 1995 || 37 || 99 Ways to Die || מתוך הפסקול "החוויה של ביוויס ובאטהד"
|-
| 1996 || 38 || Paranoid || גרסת כיסוי לבלאק סבאת', מתוך אלבום האוסף Hidden Treasures
|-
| 1998 || 40 || Trust || מתוך האלבום Cryptic Writings, מקום 1 בבילבורד מיינסטרים רוק
|-
| 2010 || 52 || Headcrusher || מתוך האלבום Endgame
|-
| 2011 || 53 || Sudden Death || מתוך האלבום TH1RT3EN
|-
| 2012 || 54|| Public Enemy No.1 || מתוך האלבום TH1RT3EN
|}

{| class="wikitable"
|+מועמדויות נוספות
! שנה !! פרס !! קטגוריה !! הערות
|-
| 1993 || ג'נסיס || ההרכב || זכייה, פרס המוזיקה ע"ש דוריס דיי
|-
| 2007 || פרס אלי הזהב, מגזין מטאל האמר || לורד הריפים || מועמדות, דייב מאסטיין
|-
| 2008 || פרס אלי הזהב, מגזין מטאל האמר || לורד הריפים || זכייה, דייב מאסטיין
|-
| 2008 || פרס אלי הזהב, מגזין מטאל האמר || הלהקה החיה הטובה ביותר || מועמדות
|-
| 2009 || פרס אלי הזהב, מגזין ריבולבר || אל הזהב || זכייה, דייב מאסטיין

|}

==דיסקוגרפיה==
=== אלבומי אולפן ===
<div style="direction: ltr;">
* 1985 Killing Is My Business... And Business Is Good!
* 1986 Peace Sells... But Who's Buying?&lrm;
* 1988 So Far, So Good... So What!
* 1990 Rust in Peace
* 1992 Countdown to Extinction
* 1994 Youthanasia
* 1997 Cryptic Writings
* 1999 Risk
* 2001 The World Needs a Hero
* 2004 The System Has Failed
* 2007 United Abominations
* 2009 Endgame
* 2011 TH1RT3EN
* 2013 Super Collider
* 2016 Dystopia
* 2022 The Sick, the Dying... and the Dead!

</div>

=== אלבומי EP ===
<div style="direction: ltr;">
* 1995 Hidden Treasures
* 1998 Cryptic Sounds: No Voices in Your Head
* 1997 Live Trax
* 1998 Live Trax II
</div>

=== אלבומי אוספים ===
<div style="direction: ltr;">
* 2000 Capitol Punishment: The Megadeth Years
* 2005 Back to the Start
* 2007 Warchest
</div>

=== הופעות חיות ===
<div style="direction: ltr;">
* 1997 Live Trax
* 1998 Live Trax II
* 2002 Rude Awakening
* 2002 Still Alive... And Well?
* 2006 Unplugged In Boston
* 2007 That One Night: Live in Buenos Aires
* 2013 Countdown To Extintion: Live
</div>

===וידאוגרפיה===
<div style="direction: ltr;">
* 1991 Rusted Pieces
* 1993 Exposure of a Dream
* 1995 Evolver: The Making of Youthanasia
* 2001 Behind the Music
* 2002 Rude Awakening
* 2004 Video Hits
* 2006 Arsenal of Megadeth
* 2007 That One Night: Live in Buenos Aires
* 2010 The Big 4 Live from Sofia, Bulgaria
</div>

===השתתפות בפסקולים===
כל הסינגלים המופיעים בפסקולים אוגדו יחדיו באלבום Hidden Treasures:
* 1989 "סיוט חשמלי" - הסינגל No More Mr. Nice Guy
* 1991 "מסע הכזבים של ביל וטד" - הסינגל Go To Hell
* 1993 "אחרון גיבורי הפעולה" - הסינגל Angry Again
* 1993 "החוויה של ביוויס ובאטהד" - הסינגל 99 Ways to Die
* 1993 "האחים סופר מריו" - הסינגל Breakpoint
* 1995 "סיפורים מהצד האפל" - הסינגל Diadems
* 1999 "חייל אוניברסלי 2" - הסינגל Crush 'em

==קישורים חיצוניים==

* 

* כתבות לקראת ההופעה בישראל ביולי 2007 ולאחריה:
** 
** 
** 
* כתבות לקראת ההופעה בישראל ביולי 2016 ואחריה:
** 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות ת'ראש מטאל
קטגוריה:להקות מטאל
קטגוריה:להקות הארד רוק
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
*
קטגוריה:אמני קפיטול רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1983