OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מוזיאון מלחמת יום הכיפורים (סוריה)

מוזיאון מלחמת יום הכיפורים, רשמית פנורמת מלחמת אוקטובר (בערבית: بانوراما حرب تشرين) הוא מוזיאון לאומי הממוקם בדמשק, סוריה, המנציח את מלחמת אוקטובר 1973 בין מצרים לסוריה נגד ישראל מנקודת מבט סורית.<ref name="obscura"></ref>

== היסטוריה ==
המוזיאון, כמו פנורמת 6 באוקטובר במצרים, נבנה בסיוע צפון קוריאה, כפי שעולה מהתבליטים הסוציאליסטים-ריאליסטים במוזיאון וציור קיר גדול המציג את אסד יד ביד עם המנהיג העליון של קוריאה הצפונית קים איל-סונג. המוזיאון נחנך בשנת 1998 על ידי הנשיא חאפז אל-אסד.
== תערוכות ==
שרידי מטוסים ישראליים שהופלו על ידי מערכות ההגנה האווירית הסורית וכלי רק"ם ישראלים שהוחרמו על ידי הסורים.
המוזיאון מציג את הטנקים, המטוסים והנשק שהיה בשימוש סוריה במהלך המלחמה, רובם מתוצרת ברית המועצות, נשק ישראלי שנלקח, כגון טנקים ישראליים,<ref name="wien"></ref> רובם נתפסו במהלך מלחמת 1973, עם חריגות לממצאים כמו טנק שנלקח מישראל בקרב סולטן יעקוב שהתרחש במהלך מלחמת לבנון 1982<ref name="ACIG"></ref>, כמו גם הריסות ושרידי המטוסים הישראליים שהופלו על ידי חיל ההגנה האווירית הסורי. המוזיאון מכיל גם אולמות גלריות גדולים הכוללים ציורים גדולים וציורי קיר המתארים את נשיא סוריה לשעבר חאפז אל-אסד, ובעיקר ציור של 238 מ"ר של הנשיא.

בפנורמה ישנם ציורים גדולים המתארים את קרבות המלחמה וחיילים סורים. נאמר כי ציירי ציורי הקיר המוצגים בגלריות השתמשו בחיילים ותיקים אמיתיים כמודלים לעבודתם ובילו תקופות זמן ממושכות במקומות המתוארים בציורים.

ציורים שונים מתארים את ההיסטוריה של סוריה, בשילוב של לאומיות ערבית וסורית. אלה כוללים הנצחה של אבלה, מלכת זנוביה מתדמור שהתייעצה עם הסנאט שלה, אל-וליד הראשון, מוקף על ידי מוסא בן נציר וטאריק בן זיאד והציור האחרון שמציג את צלאח א-דין בירושלים, מוקף בצלבנים שהביס.

== פנורמה תלת־ממדית ==
החלק העיקרי של המוזיאון הוא הפנורמה התלת־ממדית. הצופה יושב על רציף מסתובב, שקוע בתיאור הקרב על קוניטרה ברמת הגולן, בעוד שסיפורי המלחמה והקרב שהוקלטו מראש מושמעים ברמקולים.
== ראו גם ==
* פנורמת ה-6 באוקטובר (מצרים)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mod.gov.sy/index.php?node=554&cat=733 משרד ההגנה הסורי - פנורמת מלחמת אוקטובר (בערבית)]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיאונים לאומיים
קטגוריה:דמשק: מוזיאונים
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:יחסי סוריה – קוריאה הצפונית
מוזיאון הצבא הלאומי (מצרים)

המוזיאון הצבאי הלאומי המצרי הוא המוזיאון הרשמי של צבא מצרים.

== מיקום ==
המוזיאון הצבאי הלאומי ממוקם באזור הצפון מערבי של שלושת ארמונות הרם, בתוך מצודת קהיר.<ref name="richard-seaman"></ref> הוא משקיף על גבעות מוקטאם ועל הכניסה למצודה. ארמונות הרם הוקמו במקור על ידי מוחמד עלי פאשה בשנת 1872.

== המוזיאון ==
המוזיאון הוקם בשנת 1937 בבניין הישן של משרד המלחמה המצרי במרכז העיר קהיר. מאוחר יותר הוא הועבר למיקום זמני ברובע גארדן סיטי בקהיר. בנובמבר 1949 הועבר המוזיאון לארמון הרם במצודת קהיר. הוא שופץ מספר פעמים מאז, בשנת 1982 וב-1993.<ref name="ask-aladdin"></ref>

== אולמות ==
מיג -21 F במוזיאון הצבאי הלאומי של מצרים.]]
* אולם התהילה הצבאי המצרי
* אולם המכס הצבאי המצרי
* אולם התותחנים המצרי
* אולם חימוש
* אולם הצבא הפרעונית
* אולם הצבא האסלאמי
* אולם הצבא העות'מאני ומוחמד עלי פשה
* אולם המלחמה הערבית–ישראלית 1948 (היא מלחמת העצמאות)
* אולם המלחמה על סואץ
* אולם מהפכת 1952

* אולם מלחמת 1967
* אולם מלחמת 1973 (לא מוצג באופן מפורט בשל הקדשת פנורמה 6 באוקטובר כמוזיאון למלחמת 1973)
* אולם החללים המצרי
* אולם השטח הפתוח

== ראו גם ==
* מוזיאון מלחמת יום כיפור (מצרים)
* מוזיאון מלחמת יום הכיפורים (סוריה)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:קהיר: מבנים
קטגוריה:מצרים: מוזיאונים
קטגוריה:צבא מצרים
כלא תדמור

כלא תדמור (בערבית: سجن تدمر) היה בית סוהר בתדמור במדבריות מזרח סוריה, כ-200 קילומטר צפונית מזרחית לעיר דמשק.

כלא תדמור היה ידוע בתנאים הקשים שבו, בפגיעה נרחבת בזכויות אדם, עינויים והוצאות להורג שבוצעו בו. דו"ח של אמנסטי אינטרנשיונל משנת 2001 כינה אותו מקור ל"ייאוש, עינויים ויחס משפיל". הכלא נכבש והושמד על ידי חמושים של ארגון הטרור המדינה האסלאמית במאי 2015.

== היסטוריה ==
=== הקמה ===
המבנים נבנו במקור כצריפים צבאיים על ידי כוחות המנדט הצרפתי.

=== טבח בכלא ===
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, כלא תדמור אכלס אלפי אסירים סורים, פוליטיים ופליליים כאחד וזה היה גם זירת הטבח של אסירי הכלא ב-27 ביוני 1980 בידי רפעת אל-אסד, יום אחרי שהענף הסורי של האחים המוסלמים האיסלאמיסטיים נכשל בקושי בניסיון להתנקש בחיי הנשיא חאפז אל-אסד. חברי יחידות גדודי ההגנה, בפיקודו של ריפעת אל-אסד, נכנסו עם שחר לכלא תדמור ורצחו כאלף אסירים בתאיהם.

=== סגירה ופתיחה מחדש ===
כלא תדמור נסגר בשנת 2001 וכל העצורים שנותרו הועברו לבתי כלא אחרים בסוריה. כלא תדמור נפתח מחדש ב-15 ביוני 2011, על רקע מלחמת האזרחים בסוריה ו-350 אנשים שנעצרו בגין השתתפות בהפגנות נגד השלטון הועברו לשם לחקירה ומעצר.

=== הריסה ===
בחודש מאי 2015 נכבשה תדמור על ידי המדינה האסלאמית שכוחותיה השתלטו גם על הכלא ושחררו סרטון של מראה הפנים. חמושי הארגון השתמשו בחומרי נפץ כדי לפוצץ את מתחם הכלא ולהשמידו ב-30 במאי.<ref name="destroy"></ref>

== ראו גם ==
* טבח חמה
* זכויות האדם בסוריה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://hrw.org/reports/1996/Syria2.htm דו"ח Human Rights Watch משנת 1996 על כלא תדמור]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מבנים ובניינים שנהרסו על ידי ארגון המדינה האסלאמית
קטגוריה:תדמור
קטגוריה:בתי סוהר
ארמון הנשיאות (סוריה)

ארמון הנשיאות (בערבית: قصر الشعب, מילולית: "ארמון העם") הוא מקום מגוריו של נשיא סוריה, הממוקם במערב העיר דמשק, על הר מאזה מצפון לשכונת מאזה, ליד הר קאסיון ומשקיף על העיר. הבניין הראשי משתרע על 31,500 מ"ר. הרמה כולה של הר מאזה היא חלק משטח הארמון ומוקפת בחומת ביטחון ובמגדלי שמירה. בחזית הבניין מזרקה גדולה והארמון עצמו מורכב במידה רבה מחדרים ריקים עם שיש קרארה<ref></ref><ref></ref>.

אף על פי שהאדריכל היפני קנזו טנגה נרשם כמתכנן, הוא עזב את הפרויקט לפני תחילת בניית הארמון<ref></ref>. שערי הפליז הקדמיים נוצרו על ידי אמן עבודות המתכת הסורי-יהודי המפורסם מוריס נסיירי<ref name="huffpo"></ref>.

שטח הארמון משתרע על כ-510,000 מ"ר (5,500,000 רגל) וכולל גם בית חולים נשיאותי פרטי ומטה משמר הרפובליקה. חאפז אל-אסד הזמין לראשונה את תוכניות הבניין בשנת 1979. הבניין תויג כצורה של "אדריכלות פיאודליסטית"<ref></ref>.

הארמון משמש לעיתים קרובות לאירוח משלחות ממשלתיות ומבקרים ממשלתיים זרים<ref></ref><ref></ref>. ב-27 באוקטובר 1994 נפגש ביל קלינטון עם חאפז אל-אסד בארמון כדי לנהל משא ומתן על תוכנית שלום בין סוריה לישראל<ref></ref><ref></ref><ref></ref>. נכון לעכשיו, משפחתו של בשאר אל-אסד מתגוררת במעון, אך מדי פעם הם מתגוררים גם בארמון תשרין הוותיק יותר בשכונת אר רבווה בעיר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסיה: מעונות רשמיים
קטגוריה:דמשק: מבנים
קטגוריה:נשיא סוריה
לאון ז'ואו

לאון ז'ואו (בצרפתית: Léon Jouhaux; 1 ביולי 1879 – 28 באפריל 1954) היה מנהיג איגודים מקצועיים צרפתי, שזכה בפרס נובל לשלום בשנת 1951.<ref name="nobel">[https://www.nobelprize.org/prizes/peace/1951/jouhaux/facts/ Nobel Committee information on Jouhaux]</ref>

== ביוגרפיה ==
ז'ואו נולד בפנטין, סן-סן-דני, צרפת. אביו של ז'ואו עבד במפעל גפרורים באוברוויליארס. לימודיו התיכוניים הסתיימו כאשר הכנסות אביו הופסקו כתוצאה משביתה. הוא התחיל לעבוד במפעל בגיל שש עשרה והפך מיד לחלק חשוב מהאיגוד העובדים. בשנת 1900 הצטרף ז'ואו לשביתה נגד השימוש בזרחן לבן שעיוור את אביו. הוא פוטר ועבד במספר משרות.

בשנת 1906 הוא נבחר על ידי האיגוד המקומי כנציג הקונפדרציה הכללית של העבודה (CGT). ב־1909 הוא הפך לגזבר זמני, וזמן קצר לאחר מכן הפך למזכיר הכללי של הארגון, תפקיד אותו החזיק עד 1947. הוא קידם בתפקידו באיגוד המקצועי כמה מטרות בהן: שמונה שעות עבודה ביום, הזכות לייצוג האיגודים, הסכמים קיבוציים, וחופשות בחגים בתשלום. הוא חתם על הסכם מתיניון מ-1936, בזמן איחוד החזית העממית, אשר העניק רבים מזכויות אלה לעובדים צרפתים.

בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה ארגן כמה הפגנות המוניות, והארגון שהוביל מחה נגד המלחמה. עם זאת, ברגע שהמלחמה החלה, ז'ואו תמך במדינתו והאמין שניצחון גרמניה הנאצית יוביל להרס הדמוקרטיה באירופה. במהלך המלחמה הוא נעצר ונכלא במחנה הריכוז בוכנוואלד.

לאחר המלחמה ז'ואו עזב את ה-CGT והקים את כוח העובדים הסוציאל-דמוקרטים (CGT-FO). בשנת 1951 הוענק לו פרס נובל לשלום.

בהקשר בינלאומי, עבודתו שימשה להקמתו של ארגון העבודה הבינלאומי (ILO). הוא נבחר לתפקידי ניהול בגופי איגודים מקצועיים בינלאומיים, כולל הפדרציה הבינלאומית של איגודים מקצועיים הפדרציה העולמית של איגודי העובדים עד שהגוף הזה התפצל.

עם פטירתו בשנת 1954, לאון ז'ואו נקבר בבית העלמין פר לשז בפריז.

== הנצחה ==
* רחובות בכמה ערים בצרפת נקראו על שמו, באקס-אן-פרובאנס, גרנובל, ליון, ז'אנאס, וילפרנש-סור-סון ובפריז.<ref>[https://maps.google.com/maps?hl=en&q=rue+leon+jouhaux,+aix-en-provence&ie=UTF-8 Aix Google Map]</ref><ref>[https://maps.google.com/maps?hl=en&q=Rue+Léon+Jouhaux,+Grenoble,+France&ie=UTF-8 Grenoble Google Map]</ref><ref>[https://maps.google.com/maps?hl=en&q=Rue+Léon+Jouhaux,+Lyon,+France&ie=UTF-8 Lyon Google Map]</ref><ref>[https://maps.google.com/maps?hl=en&q=Rue+Léon+Jouhaux,+Genas,+France&ie=UTF-8 Genas Google Map]</ref><ref>[https://maps.google.com/maps?hl=en&q=Rue+Léon+Jouhaux,+Villefranche-sur-Saône,+France&ie=UTF-8 Villefranche-sur-Saône Google Map]</ref><ref>[https://maps.google.com/maps?hl=en&q=Rue+Léon+Jouhaux,+Paris,+France&ie=UTF-8 Paris Google Map]</ref>

== ציטוט ==
 <ref>[http://www.brainyquote.com/quotes/authors/l/leon_jouhaux.html Léon Jouhaux Quotations]</ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:זוכי פרס נובל צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:פעילים בארגוני עובדים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1879
קטגוריה:נפטרים ב-1954
עולם חדש (אלבום)

עולם חדש הוא אלבום האולפן השני של הזמרת נרקיס שיצא לאור באוקטובר 2020. נרקיס כתבה תשעה מתוך עשרת השירים שבאלבום. ניר מימון הפיק את האלבום.

==הפקה==
האלבום נוצר לאורך תקופה של למעלה משנתיים. השיר הראשון שיצא מהאלבום הוא "ממה אתה בורח" בו שיתפה פעולה עם רביד פלוטניק (נצ'י נצ'). השיר יצא לאור באוקטובר 2018, שנתיים לפני יציאת האלבום. אחריו יצא לאור השיר "גלבי", שמשמעותו הוא "הלב שלי" בתימנית, משלב הקלטות של סבתה של נרקיס. ארבעה חודשים לאחר מכן יצא לאור השיר השני מתוך האלבום "כל מה שקורה". השיר עוסק בניגודים ובלבטים שבין עולם הבמה ובין עולמה הדתי וכולל סימפול של מרטין לותר קינג. השיר "שישמור לי עליך" נכתב על בנה הבכור, שגם מופיע בצילומי הוידאו קליפ.

"עולם חדש", שיר הנושא של האלבום, נכתב כחלק מפרויקט "יצירת חיי" של ידיעות אחרונות ו-ynet להנצחתו של גבריאל חוטר שנרצח בפיגוע בישיבת עתניאל. השיר יצא לאור בסמוך ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. חודשיים לאחר מכן יצא לאור השיר "משה", דואט עם מירי מסיקה.

האלבום המלא יצא לאור ב-19 באוקטובר 2020. במקביל ליציאתו יצא לאור הסינגל "אביא לו" והשיר "אם ננעלו", העוסק בחווית פינוי גוש קטיף שעברה עליה ועל משפחתה בשנת 2005. בקליפ לשיר, שיצא בפברואר 2021, מופיעים בני משפחתה של נרקיס לצד משפחות אחרות ממפוני גוש קטיף.

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2020
קטגוריה:אלבומי נרקיס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת ארומה מיוזיק
ויליאם ארמפילד הובדיי

ויליאם ארמפילד הובדיי (באנגלית: William Armfield Hobday; 1771 – 17 בפברואר 1831) היה צייר פורטרטים ומיניאטוריות אנגלי, שבקהל לקוחותיו נכללו בני המלוכה ומשפחת רוטשילד.

== ביוגרפיה ==
הובדיי נולד בבירמינגהם, הבכור מבין 4 בניו של סמואל הובדיי (1746–1816), יצרן כלי אוכל עשיר בבירמינגהם.<ref></ref> כשהוא הראה יכולת ציור, הוא נשלח ללונדון כשהיה עדיין ילד, אל חרט בשם ויליאם בארני, שאיתו שהה שש שנים, ולמד במקביל בבית הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות. לאחר מכן התבסס ברחוב צ'ארלס, ליד בית החולים מידלסקס, כצייר מיניאטורות ודיוקנאות בצבעי מים, והחל להציג באקדמיה המלכותית בשנת 1794. הוא היה בר מזל שמשך במהרה קהל לקוחות אופנתי.<ref>Arnold, M. Memoir of William Armfield Hobday (from No. 11, volume 2 of Arnold's library of the fine arts, 1831) pp. 384–91.</ref>

הוא התחתן עם אליזבת' אייבורי (מווסטר) ובשנת 1800 עבר לכיכר קוונדיש, שם, בתמיכת אביו בעיקר, הוא חי תקופה קצרה בצורה בזבזנית וראוותנית.

בשנת 1804 הוא עזב את לונדון לבריסטול, שם עבד במשך כמה שנים בעיקר בציור דיוקנאות של קצינים שיצאו למלחמות בתקופת נפוליאון בספרד. אף שהובדיי הרוויח סכומים גדולים, הוא המשיך לחיות בצורה בזבזנית ונקלע לקשיים כלכליים. בשנת 1817, לאחר סיום המלחמה, חזר הובדיי ללונדון וקנה בית גדול ברחוב ברוד בתקווה לחדש את קשריו האמנותיים והחברתיים הקודמים.

אבל הוא התאכזב אף שנתמך על ידי רוטשילד, שעבורו צייר תמונה משפחתית במחיר של אלף גינאות .<ref></ref>

בשנת 1821 הוא פתח מיזם ספקולטיבי בתערוכה פנורמית, שנקראה "פואסילורמה". אף על פי שנתמך על ידי אמנים אנגלים וצרפתים מובילים רבים, המיזם נכשל באופן מוחלט, ובשנת 1820 הובדיי פשט את הרגל.

בשנת 1831 התחתן הובדיי עם מריה פירס אוסטונסון (נולדה כמריה פירס באקסטר בשנת 1784).
הובדיי נפטר ב־17 בפברואר באותה שנה.

אחד מבניו של הובדיי היה ג'ורג' ארמפילד סמית' (1808–1893) שהפך לצייר כלבים מהולל. בתו, הרייט אליזה, נישאה למלחין האנגלי רוברט לוקאס דה פירסאל (1795–1856).

== יצירתו ==
לאורך הקריירה המגוונת שלו הובדיי היה מציג באופן קבוע באקדמיה המלכותית, ותרם תמונות לעיתים קרובות אפילו במהלך מגוריו בבריסטול. בשנת 1819 הציג דיוקן של הדוכס מסאסקס. יצירתו הטובה ביותר הייתה תמונה של "קרולוס הנזיר מטונג" - שמקום הימצאה לא ידוע. דיוקנו של ריצ'רד ריינולדס, הפילנתרופ של בריסטול, נחקק על ידי ויליאם שארפ.

הובדיי תמיד בלט היטב, והשיג מחירים טובים ליצירותיו, אך איכות עבודותיו סבלה מאוד מהרגליו חסרי המנוחה ואורח חייו הסוער.

הלקוחות החשובים ביותר של הובדי כללו את ד"ר אדוארד ג'נר (מפתח החיסון), המלך ג'ורג' הרביעי ומשפחת רוטשילד.

הובדיי היה גם חבר קרוב של האמן ג'ורג' מורלנד, וצייר את דיוקנו.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:EdwardRolleClayfield ByWilliamArmfieldHobday (1771–1831) BristolCityLibrary.png |אדוארד קלייפילד

File:Mary English (née Ballard, later Greenup) by William Armfield Hobday.jpg | מרי אינגליש

File:William Armfield Hobday (1771-1831) - Anne Matthews (1793–1864), Mrs A. Robinson - 998455 - National Trust.jpg | אן מתיוס

File:Captain William Hay, 1815.jpg | קפטן ויליאם היי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1771
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1831
Onshape

פלטפורמת Onshape (בעברית: אונשייפ) היא תוכנת תיב"ם (CAD) (תכנון בעזרת מחשב) תלת־ממדי בטכנולוגית סוליד בענן אשר מחברת את כל שרשרת התכנון בסביבת עבודה אחת מאוחדת ומאובטחת, ומקלה על צוות פיתוח המוצרים בקושי הקיים בעבודה עם מערכות מבוססי קבצים. הפלטפומה מסופקת במודל שלתוכנה כשירות (SAAS) ועושה שימוש בטכנולוגית ענן

Onshape אינה דורש הורדות או התקנות. ניתן לגשת לפלטפורמה מבוססת הענן של Onshape עם כל דפדפן אינטרנט מודרני מכל מחשב או טאבלט שמריצים ווינדוס, macOS או לינוקס. מנהלים יכולים להזמין ולהוסיף באופן מידי משתמשים כדי להגדיל את צוות התכנון שלהם ולענות על הצרכים העסקיים המשתנים. בקרת גרסאות מובנית מבטלת את הצורך במערכות PDM עם שרתים ייעודיים ותשתית רשת, שדרוג תוכנה ורישוי. Onshape משחררת את צוות ה-IT מתחזוקת CAD ו-PDM ומאפשרת למהנדסים להקדיש זמן רב יותר לתכנון ופחות זמן לטיפול בבעיות תוכנה, קבצים נעולים וסוגי קבצים שאינם תואמים.

מבט פיצוץ והוספת בלונים בהרכבה

== היסטוריה ==
Onshape נוסדה בשנת 2012 על ידי צוות שכלל ברובו את אותם המהנדסים שעמדו מאחורי ההצלחה של תוכנת SolidWorks, כולל שני המנכ"לים הראשונים של SolidWorks D ג'ון הרשטיק וג'ון מקאלני.

בנובמבר 2019 נרכשה Onshape על ידי חברת התוכנה PTC בסכום שיא של 470 מיליון דולר.

בישראל Onshape מופצת על ידי חברת מטריקס מוצרי תוכנה אשר מפיצה גם את מוצרי PTC.

== תיאור ==
Onshape היא הפלטפורמה היחידה לפיתוח מוצרים שניתנת לשימוש באופן מידי בכל מחשב או מכשיר נייד, מה שמאפשר לצוותים לעבוד יחד ומהר, מכל מקום ובכל אתר.
מתכננים יכולים להתנסות בחלופות עיצוב ביחד או באופן עצמאי מבלי להשפיע או להפריע לעבודתה השוטפת. ניתן לבצע ביקורות על התכנון בזמן אמת עם מתן ערות ועריכה בו זמנית מאפשרות זרימת עבודה משותפת והשלמה של מספר סבבי תכנון במקביל. לאחר האישור, ניתן למזג את האלמנטים הטובים ביותר לתכנון הסופי ולשתף מפרט ושרטוטים באופן מידי עם שרשרת האספקה והייצור כדי להשיג את המוצר הטוב ביותר האפשרי לשוק בזמן הקצר ביותר.

== Onshape בישראל ==
אונשייפ מציעה מודל שימוש חינמי לחובבים, סטודנטים ומוסדות אקדמאים. היכולת לרוץ על כל חומרה יחד עם יכולות השיתוף והמודל החינמי הפכו את אונשייפ לאחת מתוכנות התלת־ממד האהובות על קהילת המורים, בונים וחובבים ( Makers). בשנת 2020 קבוצה של מחנכים הקימה [https://sites.google.com/view/onshape1/%D7%93%D7%A3-%D7%94%D7%91%D7%99%D7%AA אתר בעברית] להעברת ושיתוף ידע לשימוש בתוכנה ככלי לתכנון תלת־ממדי ושרטוט<ref></ref>

באוקטובר 2020 קבלה חברת מטריקס, נציגת PTC, את השיווק בישראל של תוכנת Onshape במטרה להקים גוף תמיכה והדרכה מקומי לקידום התוכנה ופתרונות משלימים בתחומים שונים<ref name=":0"></ref>

== פתרונות משלימים ==
ל Onshape חנות אפליקציות והיא מזמינה מפתחי פתרונות שונים להוסיף ערך לתוכנה על ידי פתרונות משלימים.<ref name=":1"></ref>

הפתרונות מחולקים לקטגוריות כגון: סימולציה, ניהול מידע, ספריות ועוד..

==קישורים חיצוניים==
* 
* גל רז, [https://addmanufacturing.blogspot.com/2017/03/CAD2017.html מבוא לתוכנות תלת־ממד], תכנון והדפסה בתלת־ממד

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחשוב ענן
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2015
קטגוריה:תוכנה לתכנון בעזרת מחשב
יגואר XK150

יגואר XK150 (באנגלית: Jaguar XK150) היא מכונית ספורט מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה יגואר, אשר יוצרה בין השנים 1957–1961 בבריטניה.

==דגמים ותאוצות==
* "Roadster 3.4", תאוצה בין 0–100 היא 7.6 שניות.
* "Drophead Coupé 3.4", תאוצה בין 0–100 היא 8.7 שניות.
* "Fix Head Coupé 3.4", תאוצה בין 0–100 היא 8.3 שניות.
* "Roadster 3.4S", תאוצה בין 0–100 היא 7.3 שניות.
* "Drophead Coupé 3.4S", תאוצה בין 0–100 היא 7.4 שניות.
* "Fix Head Coupé 3.4S", תאוצה בין 0–100 היא 7.6 שניות.
* "Roadster 3.8", תאוצה בין 0–100 היא 7.4 שניות.
* "Drophead Coupé 3.8", תאוצה בין 0–100 היא 7.5 שניות.
* "Fix Head Coupé 3.8", תאוצה בין 0–100 היא 7.8 שניות.
* "Roadster 3.8S", תאוצה בין 0–100 היא 7.2 שניות.
* "Drophead Coupé 3.8S", תאוצה בין 0–100 היא 7.3 שניות.
* "Fix Head Coupé 3.8S", תאוצה בין 0–100 היא 7.5 שניות.

=="יגואר XK140"==
* יוצרו 7,929 יחידות.
* תצורות: 2-3 מושבים קבריולה, 2-3 מושבים קופה 2 מושבים רודסטר.
* 2-3 מושבים.
* מנוע קדמי, מנוע בנזין, הנעה אחורית.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="110">
קובץ:1959 Jaguar XK150 (25460836533).jpg | "יגואר XK150", שנת 1959
קובץ:1960 Jaguar XK150 (20537963695).jpg | "יגואר XK150", שנת 1960
קובץ:Jaguar XK150 (1958) - 7819029352.jpg | "יגואר XK150", שנת 1958
קובץ:Jaguar XK150 3.4 Convertible (1961) - 14567467092.jpg | "יגואר XK150", שנת 1961
קובץ:005 7875E Jaguar (8327701472).jpg | "יגואר XK150" - קופה
קובץ:Jaguar XK150 (15900461357).jpg | "יגואר XK150" - קופה
קובץ:1958 Jaguar XK150 (16933072944).jpg | "יגואר XK150", שנת 1958 - קופה
קובץ:Jaguar XK150, 1960 (1).jpg | "יגואר XK150", שנת 1960
קובץ:1958 Jaguar XK150 drophead coupé interior (8772504011).jpg | "יגואר XK150", שנת 1958 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
</gallery>

==ראו גם==
* יגואר (יצרן רכב)
* יגואר XKSS
* יגואר E-Type
* SS 90
* SS יגואר 100
* יגואר XK120
* יגואר XK140
* יגואר XK180
* יגואר R-D6

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

XK150
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1957
קטגוריה:מכוניות בריטיות
שלישיית מפלסים

שלישיית מפלסים הייתה הרכב מוזיקלי, שמנה בשלבים שונים 3–5 חברים ילידי ארגנטינה מקיבוץ מפלסים, ואשר שר שירי פולקלור ארגנטינאים, ושירים פופולריים בספרדית משנות ה-1950 וה-1960.

==ראשית הלהקה==
הלהקה מקורה במקהלה משנת 1964 ששרה מוזיקה קלאסית כחלק מחיי התרבות בקיבוץ מפלסים, וממנה צמח ההרכב שהתמקד במוזיקה ארגנטינאית.
חברי הלהקה והכלים בהם ניגנו:
* דוד ארז (גיטרה)
* חנן (פוצ'ו) בראודה (זמר)
*מרדכי (מוטה) ידלין (גיטרה)
* יוסף (José Orlando) חלפין (בומבו לגוארו)
* יעקב ויינר (חליל צד)
* פבלו סוסניצקי (כלי נגינה אינדיאנים)
כמקובל בהרכבים מוזיקליים בהתיישבות העובדת, ההופעות היו לאחר שעות העבודה במשק, והם היו מוזיקאים חובבים.

==מוזיקה דרום אמריקאית==
ב-1966, על פי בקשת שגריר ארגנטינה בישראל, הלהקה הכינה מספר שירים ארגנטינאים לאירוע התרמה; ובעקבות הצלחת האירוע – הלהקה החלה להתמקד בשירים ארגנטינאים ודרום אמריקאים פופולריים מאותה תקופה.
היא הוזמנה לאחר מכן להופיע ברדיו, בתוכנית תשואות ראשונות, בקיבוצים, וגם בפני עולים חדשים מארגנטינה – בעיקר בראשון לציון.

==הופעות בפני חיילים==
במלחמת ששת הימים (1967) הלהקה סופחה לפיקוד הדרום, הופיעה בפני חיילים, ובעיקר בפני חיילים פצועים בבית חולים סורוקה.
אחד הפצועים בפניהם הם הופיעו ניהל מאוחר יותר את מועדון צוותא דרום, ושם הם הרבו להופיע.

==שנות ה-1970 וה-1980==
עיקר פעילותה של הלהקה הייתה בשנות ה-1970 וה-1980: הם הופיעו בטלוויזיה, באירועים מוזיקליים לכבוד נשיאים מדרום אמריקה שהגיעו לביקור, וגם יצגו את ישראל בחוץ לארץ.
ישראל הדר, חבר הקיבוץ, ששימש כמנחה בחלק מהופעותיה; הפך למקור לדמותו של פוגי של להקת כוורת.

===ביקור נשיא מקסיקו – אצ'ווריה===
באוגוסט 1975 הגיע נשיא מקסיקו לואיס אצ'ווריה אלברס לביקור רשמי בישראל.
הלהקה הוזמנה להופיע בפניו, והוא עצמו ביקר עם הפמליה שלו בקיבוץ מפלסים.
בעקבות הצלחת האירוע והקשרים שנרקמו, הלהקה הוזמנה לביקור במקסיקו, הופיעה שם באירועי יום העצמאות של מקסיקו, ובפני הקהילה היהודית המקומית.

===מסע הופעות בברזיל===
ב-1976 הלהקה יצאה למסע הופעות בברזיל בפני הקהל המקומי, והקהילות היהודיות שם.

===מסע הופעות בארגנטינה===
ב-1989 הלהקה יצאה למסע הופעות בארגנטינה, בפני הקהילות היהודיות שם.

===ביקור נשיא ארגנטינה – מנם===
ב-1991 הלהקה הופיעה באירוע שנערך לכבוד נשיא ארגנטינה קרלוס מנם שהגיע לביקור רשמי.

==הרפרטואר של הלהקה==
שירי פולקלור ארגנטינאים כמו Paisajes de Catamarca, El humahuaqueño.
שירים מהמיסה קריאוז'ה.
שירים מקסיקניים כמו El preso numero nueve, La llorona.
שירים דרום אמריקאיים פופולריים כמו Bésame mucho, Moliendo café, Guantanamera.

==דיסקוגרפיה==
* רביעיית מפלסים בשירים דרום אמריקאיים, 1970.
* שלישיית מפלסים, 1986.

== לקריאה נוספת ==
* בין המיתרים, סיפורה של שלישיית מפלסים; דוד ארז.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
קטגוריה:מוזיקה ספרדית
קטגוריה:מפלסים
מפלסים
בלטונאדריץ'

בלטונאדריץ (בהונגרית: Balatonederics) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בבלטונאדריץ' מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,176 תושבים, ובשנת 2020 רק 979 תושבים.

==יהודי בלטונאדריץ'==
בבלטונאדריץ' חיו יהודים במאה ה-19 והמאה ה-20. בשנת 1944 נרצחו רבים מהם בשואת יהודי הונגריה. במקום קיימים שאריות של בית קברות יהודי.
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|65
|993
|-
|1910
|27
|
|-
|1920
|15
|
|-
|1930
|10
|
|-
|1941
|4
|1,191
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אדוארד פרנסיס בלוויט

אדוארד פרנסיס בלוויט (באנגלית: ; 2 בינואר 1859 – 26 במאי 1926) היה מהנדס ערים, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, בלוויט היה חבר בסנאט של מדינת פנסילבניה בין השנים 1907–1910<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
בלוויט נולד בניו אורלינס שבלואיזיאנה לפטריק ולקתרין (לבית סקאנלון) בלוויט, שהיו מהגרים מאירלנד<ref></ref><ref></ref>. בלויט למד בקולג' לפאייט וסיים תואר ראשון במדעים והנדסה אזרחית בשנת 1879<ref name="PASenateBio"></ref>.

בלויט עבד כמהנדס בעמק להי, פנסילבניה<ref name="Hudson"></ref> ולאחר מכן עבד כמהנדס העיר של סקרנטון שבפנסילבניה ואף היה אחראי על מערכת הביוב של גוודלחרה שבמקסיקו בין השנים 1883–1893, כמו כן הוא הועסק כמהנדס מדינת חליסקו בין השנים 1900–1901<ref></ref><ref name="Leonard"></ref>.

בין השנים 1907–1910 שימש בלוויט כחבר בסנאט של פנסילבניה, כנציג המחוז ה-22 של המדינה. בלוויט היה אחד האירי-קתולי הראשון שנבחר לאספה הכללית של פנסילבניה<ref></ref>.

בלוויט התחתן עם מרי אלן סטנטון בשנת 1879. נולדו להם ארבעה ילדים - גרטרוד, פטריק, ארתור וג'רלדין, רעייתו נפטרה בשנת 1887<ref name="Chapman"></ref> ובלוויט נישא בשנית למרי אן בלקוול בשנת 1891.

בלוויט נפטר ב־26 במאי 1926, ונקבר בבית העלמין של סנט קתרין במוסקבה, פנסילבניה<ref></ref>.

בלוויט הוא סבא רבא של ג'ו ביידן, נשיא ארצות הברית ה-46.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:פוליטיקאים אמריקאים
קטגוריה:פנסילבניה: אישים
קטגוריה:יזמים אמריקאים
קטגוריה:משפחת ביידן
קטגוריה:סקרנטון: אישים
קטגוריה:מהנדסי ערים
קטגוריה:בוגרי מכללת לפאייט 
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי האספה הכללית של פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1859
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926
בלטונהניה

בלטונהניה (בהונגרית: Balatonhenye) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. עד
כמו כפרים רבים באירופה גם בבלטונהניה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 209 תושבים, ובשנת 2020 רק 127 תושבים.

==יהודי בלטונהניה==
בבלטונהניה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|22
|
|-
|1880
|14
|789
|-
|1920
|1
|
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
חסן מוסתוופי אל-ממאלכ

מִירְזָא חַסַן אשתיאני (נודע יותר בתוארו חַסַן מוּסְתוֵוִפי אל-מַמָאלֶכּ, בפרסית: مستوفی‌الممالک – "קנצלר הממלכה"; 5 באוקטובר 1871 – 28 באוגוסט 1932) היה מדינאי ופוליטיקאי איראני, אשר שירת כראש ממשלת איראן בשש קדנציות בתקופת המדינה הנשגבת של פרס והמדינה האימפריאלית של איראן. נודע בהיותו מראשי התמיכה במהפכה החוקתית נגד שלטונו של מוחמד עלי שאה קאג'אר.

== ביוגרפיה ==
=== תחילת הדרך ===
משפחת אשתיאני הייתה מקורבת זה זמן רב למלוכה הקאג'ארית, התואר המלכותי 'מוסתוופי אל-ממלאכ' ניתן להם בידי מוחמד שאה קאג'אר לקראת אמצע המאה ה-19. מירזא חסן היה יליד טהראן, בירת השושלת הקאג'ארית וכמו רוב המלומדים של התקופה, הוא קיבל את הכשרתו הדתית הגבוהה בנג'ף.

לאחר סיום לימודיו, שב לטהראן והחל בקריירה פוליטית ממנה התפרסם לראשונה עקב תמיכתו במרד הטבק באיראן. עם הבנתו של נאסר א-דין שאה קאג'אר כי פעולה צבאית לא תביא לסיום המרד, שליחיו נפגשו עם מירזא חסן למען משא ומתן. מירזא חסן התעקש לא רק על ביטול זכויות האימפריה הבריטית על סחר הטבק באיראן אלא גם על כל היתרונות הכלכליים האחרים שהוענקו למעצמות זרות; כל הדרישות הללו נענו, למעט ביטול זיכיונות פרט לוויתור הטבק, אך רק ב-25 בינואר 1892 הותר העישון בכל המדינה.

=== פוליטיקה ===
עם חלוקת איראן לאזורי השפעה של האימפריה הבריטית והאימפריה הרוסית בשנת 1907 והסדר הפרלמנט (מג'לס) לאחר הפיכה נגד מוחמד עלי שאה קאג'אר, הפוליטיקה המדינית גערה בסכסוכים פנימיים, חלוקת סמכויות לא סדירה ועוד. עם הזמן, תחת שלטונו הרעוע של אחמד שאה קאג'אר היה מוסתוופי אל-ממלאכ חמש פעמים ראש ממשלת איראן והסדיר מרכז כוח במשהד. עם ההפיכה הצבאית של רזא ח'אן ועליית שושלת פהלווי, מחשש לכוחו, מוסתוופי אל-ממלאכ נשלח זמן מה לבית סוהר אך כאשר שוחרר ניתן לו לשוב מתפקיד ראשות הממשלה פעם שישית ונוספת.

בשלטונו תמך בשמרנות ולאומיות איראנית אך מעבר לכך ידע את הצורך במודרניזציה נגד השפעות הקולוניאליזם ועל כן הצטרף אל המפלגה הדמוקרטית האיראנית.

=== מורשתו ===
לאחר סיום חייו הפוליטיים בשנת 1927, מוסתוופי אל-ממלאכ פעל להעשרת הערך הספרותי, התרבותי והלימודי באיראן, בכך הוא אף הקים את אוניברסיטת א-זהרא אשר הייתה בנויה על רעיונות החינוך המערביים ובה הוא למסוף נקבר עם פטירתו עקב התקף לב ב-28 באוגוסט 1932.

האגודה למורשת לאומית הוקמה בשנת 1921 במטרה לשמר, להגן ולקדם את "האבות של איראן". החברה בנתה מוזיאון ממלכתי, ספרייה ממלכתית וכמה אתרי שימור ומורשת לאומיים, ששילבו מוטיבים מהאדריכאלות האיראנית העתיקה. החברה הוקמה על ידי פקידי ממשל מודרניסטים ואינטלקטואלים מערביים, ומוסתוופי אל-ממלאכ היה ביניהם.

מורשתו הגדולה ביותר של מוסתוופי אל-ממלאכ נגעה לספרי ההיסטוריה והתרבות אשר כתב.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://iranicaonline.org/articles/astiani-hajj-mirza-hasan-or-mohammad-hasan-b ביוגרפיה], באתר אנציקלופדיה איראניקה
* [https://www.britannica.com/topic/Tobacco-Riots מרד הטבק באיראן], באתר אנציקלופדיה בריטניקה

קטגוריה:איראן בימי שלטון השושלת הקאג'ארית
קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:ראשי ממשלת איראן
קטגוריה:ילידי 1871
קטגוריה:נפטרים ב-1932
ג'ון וורוויק סמית'

ג'ון וורוויק סמית (באנגלית: John Warwick Smith;26 ביולי 1749 – 22 במרץ 1831) היה צייר ומאייר בריטי של נוף בצבעי מים.<ref></ref>

== ביוגרפיה ועבודה ==
סמית' נולד באירטינגטון, ליד קרלייל, קמברלנד, בנו של גנן למשפחת גילפין, והתחנך בסנט ביז.<ref></ref> הקשר המשפחתי איפשר לו ללמוד אמנות אצל צייר בעלי החיים סווריי גילפין.

בהיותו מפורסם כשרטט טופוגרפי מיומן, הוא הועסק בתצוגות נבחרות של סמואל מידמן בבריטניה, והשיג את חסותו של ג'ורג' גרנוויל, הרוזן השני של וורוויק, שאיפשר לו לנסוע לאיטליה בין השנים 1776–1781. בזמן שהיה שם נפגש עם אמנים בריטים אחרים כמו פרנסיס טאון, תומאס הרן, ויליאם פארס. הוא התפרסם בשם "וורוויק". בעבודותיו שלאחר מכן, שהיו בעיקר מראות באיטליה, הוא זנח בהדרגה את הגוון הפשוט שאליו הוגבלה בעבר עבודת צבעי מים, לצורך צביעה יעילה יותר, שחידושה ויופייה זכו להערכה רבה.

הוא שב לאנגליה בשנת 1781 בחברת פרנסיס טאון, ונסע דרך האגמים האיטלקיים ושווייץ. התיישב בוורוויק, וערך ביקורים תכופים בויילס. הוא גם סייר במחוז האגמים בסוף 1780 ובתחילת 1790.<ref>Glorious Nature:British Landscape painting 1750–1850. London: Zwemmer. 1993. pp. 148–51.</ref>

בשנת 1783 התחתן עם אליזבת ג'רארד בכנסיית סנט מרי, וורוויק. הוא ביקר שוב באיטליה בשנים 1785–1786, הפעם בחברת לורד וורוויק. לורד וורוויק רכש אוסף גדול מעבודותיו, שבסופו של דבר התפזר במכירה פומבית בשנת 1936.

באחד מסיוריו בוויילס, זמן מה לאחר 1788, ליווה את סמית אחיו של לורד וורוויק, רוברט פולק גרוויל, והאמן יוליוס סיזר איבטסון. הם בילו זמן ניכר בהאפוד, ליד אברסטוויט, ביתו של הביבליופיל תומאס ג'ונס האפוד נהרסה בשריפה בשנת 1807, ושלוש שנים מאוחר יותר פרסם סר ג'יי סמית' את הספר "סיור בהאפוד", שאוייר בחמישה עשר ציורים בצבעי מים על פי ציוריו של וורוויק סמית', שאולי צוירו במהלך הביקור אצל איבטסון.

ספרים אחרים המאויירים בחריטות בעקבות עבודות של סמית' כוללים "תמונות נבחרות מאיטליה" (1792–1796); "נופים באגמי קמברלנד", עם עשרים ציורי מים מאת ג'יימס מריגוט (1791–1795); "סיור בריטניה דפיקטה" (אטלס דרכים מאוייר) של ויליאם בירן, ו"סיור בוויילס" מאת ויליאם סותבי (1794).

סמית' עבר ללונדון בשנת 1807. באותה שנה החל להציג עם אגודת צבעי המים, אליה הצטרף שנתיים לפני כן. הוא נשאר תורם מרכזי בתערוכות שלה עד 1823, אז התפטר מחברותו. הוא נבחר לנשיא האגודה בשנים 1814, 1817, 1818, מזכיר בשנת 1816, וגזבר בשנים 1819, 1821 ו-1822.

סמית' נפטר במידלסקס פלייס, לונדון, ב־22 במרץ 1831.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="160">

File:John Warwick Smith - Lake Windermere from Calgarth with Belle Isle - Google Art Project.jpg

File:John Warwick Smith - Castle Point - Google Art Project.jpg

File:Port at Terracina - John Warwick Smith - circa 1795 - Warwick-Smith-96546.jpg

File:The Woods of Hafod-JohnWarwickSmith 1795.jpg

File:John Warwick Smith - Saint Michael's Mount, Cornwall - Google Art Project.jpg

File:John Warwick Smith - The Lakes of Llanberis - from the Road from Carnarvon Going to Llanberis, Carnarvonshire, July 14, 1... - Google Art Project.jpg

File:John Warwick Smith - Bay Scene in Moonlight - Google Art Project.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיירים בריטים
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1749
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1831
ניליה האנטר

ניליה האנטר ביידן (באנגלית: ; 28 ביולי 1942 – 18 בדצמבר 1972) הייתה מחנכת אמריקאית ואשתו הראשונה של ג'ו ביידן, לימים נשיא ארצות הברית. האנטר מתה בתאונת דרכים ב-1972 בעת שנסעה יחד עם בתה התינוקת נעמי, אשר גם נהרגה וגם עם שני בניה, בו והאנטר שנפצעו אנושות אך נשארו בחיים.

== ביוגרפיה ==
ניליה האנטר נולדה ב־28 ביולי 1942 בסקניאטלס, ניו יורק ללואיז (לבית בזל) ורוברט האנטר<ref name="NHJBNJ"></ref>. היא למדה בפן הול, פנימייה שמכילה בית ספר תיכון ושוכנת בפנסילבניה. הייתה פעילה במועדון הצרפתית של בית הספר, שיחקה בהוקי ונהגה לשחות באופן תדיר<ref name="JBM6Y"></ref>. לאחר הלימודים התיכוניים למדה באוניברסיטת סירקיוז והייתה מורה בבית באותה העיר.

ניליה האנטר פגשה את ג'ו ביידן בנסאו שבאיי בהאמה כשביידן היה בחופשת האביב<ref name="OEJBNYR"></ref>. זמן קצר לאחר מכן עבר גם ביידן לסירקיוז ולמד בבית ספר למשפטים במקום. בני הזוג נישאו ב־27 באוגוסט 1966. לאחר החתונה עברה המשפחה הטרייה לווילמינגטון, דלאוור, שם היה ביידן חבר במועצה המחוזית של מחוז ניו קאסל. לזוג נולדו שלושה ילדים: ג'וזף רובינט "בו", רוברט האנטר ונעמי האנטר<ref></ref>. ביידן התמודד מול הסנאטור האמריקני מדלאוור, ג'יימס קיילב בוגס וניליה תוארה כ"מוח" מאחורי הקמפיין של ביידן.

=== מותה ===
ב־18 בדצמבר 1972, זמן קצר לאחר שבעלה נבחר לסנאט, נסעה ניליה עם שלושת ילדיה לקנות עץ חג המולד<ref name="MJJBH"></ref>. אך במהלך הנסיעה המכונית נפגעה על ידי משאית<ref name="Hamilton"></ref> ניליה ונעמי נהרגו, ושני בניה שרדו את התאונה עם פציעות קשות<ref></ref>, ביידן סבר כי נהג המשאית, קרטיס דאן היה שיכור בזמן התאונה אך סברות אלו התגלו כשגויות במהרה<ref name="Hamilton"/>.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרוגות תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:משפחת ביידן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:וילמינגטון (דלאוור): אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1972
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
עונת 2018/2019 בליגה הבלקנית בכדורסל

עונת 2018/2019 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-11 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.

המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-16 באוקטובר 2018 והגמר ב-7 באפריל 2019. בתחרות השתתפו 7 קבוצות, 2 מבולגריה, 2 מצפון מקדוניה, 1 מאלבניה, 1 מקוסובו ו-1 מקזחסטן.

== מתכונת התחרות ==
7 הקבוצות שיחקו בבית בודד במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-12 משחקים כאשר 4 הראשונות העפילו לפינל פור. לאחר הפינל פור שתי הקבוצות שהפסידו בחצי הגמר התמודדו במשחק בודד על המקום השלישי. כל משחקי הפינל פור התקיימו באולימפיק פארק שבטירנה, אלבניה.

==שלב הבתים==
{| class=wikitable style="text-align:right"
!width=15|
!width=180|קבוצה
!width=20|משחקים
!width=20|ניצחונות
!width=20|הפסדים
!width=20|סלי זכות
!width=20|סלי חובה
!width=20|הפרש
!width=20|נקודות
|- style="background: #ccffcc;"
| 1. || ברואה
| 12 || 11 || 1 || 1156 || 925 || 231+ || 23
|- style="background: #ccffcc;"
| 2. || בלוקוטחנה
| 12 || 9 || 3 || 1029 || 905 || 124+ || 21
|- style="background: #ccffcc;"
| 3. || אקדמיק פלובדיב בולטקס 99
| 12 || 8 || 4 || 1067 || 910 || 157+ || 20
|- style="background: #ccffcc;"
| 4. || טאוטה דורס
| 12 || 8 || 4 || 953 || 977 || 24- || 20
|-
| 5. || קוז'וב גבגליה
| 12 || 3 || 9 || 918 || 984 || 66- || 15
|-
| 6. || בשקימי פריזרן
| 12 || 2 || 10 || 889 || 1162 || 273- || 14
|-
| 7. || ברסי אטיראו
| 12 || 1 || 11 || 859 || 1008 || 149- || 13

|}
===פינל פור===

קטגוריה:תחרויות כדורסל באירופה
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2018
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2019
קטגוריה:עונות בליגה הבלקנית בכדורסל
קץ לגלות

קץ לגלות הוא אלבום סולו מספר 4 של הזמר יוצר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא ב-1985 בחברת גל פז והוא מורכב משירים שאת רובם הלחין יוסי גרין.

== רקע ==
האלבום יצא ב-1985 ובו 10 רצועות עם שירים חסידיים בעברית ואנגלית של גדולי המלחינים במוזיקה החסידית.

את השיר "וניקיתי" מבצע אברהם פריד בדואט עם עצמו כילד. השיר "שבח" הוא ביצוע מחדש של שיר מבית חסידות ויז'ניץ.

== רשימת רצועות ==

== השתתפו בהקלטות ==
*אברהם פריד - שירה
==קישורים חיצוניים==
*[https://open.spotify.com/album/4FBFD8Cfg1Tgp7igxEVC5J קץ לגלות] באתר spotify
*[https://youtube.com/playlist?list=OLAK5uy_lVmR81ziWb3LafxQ2_uxYt3KcCHRLfXrY קץ לגלות] באתר יוטיוב

קטגוריה:אלבומי אברהם פריד
קטגוריה:אלבומי 1985
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים חסידיים
קיתרה

קיתֵירה (ביוונית: Κύθηρα) הוא אחד מהאיים היוניים, בקצה הדרום־מזרחי של חצי האי פלופונסוס כאשר מצר קיתרה מפריד ביניהם.

== היסטוריה ==
קיתרה הייתה בתקופות קדומות תחת השפעה כנענית – באי נחשף כלי שעליו כתובת מצרית מוקדשת לאל רע מן המאה ה־25 לפנה"ס (אולם ייתכן שהכלי הובא לשם מאוחרת יותר),<ref name=":0"></ref> וכן כתובת באכדית מהמאה ה־18 לפנה"ס המוקדשת לאלוהות לחיי מלך אשנונה האמורי נרם־סין.<ref name=":0"/><ref></ref><ref></ref> ייתכן שה"כפסלנים"<ref>UT 1087 שורה 6: 𐎋𐎔𐎒𐎍𐎐𐎎 (כפסלנמ)</ref> המוזכרים בכתבי אוגרית הם תושבי נמל כַּפְּסֶלִי באי.<ref></ref> קסנופון (המאה ה־4 לפנה"ס) מתאר מקום שנקרא "מפרץ הפיניקים בקיתרה".<ref>קסנופון, הלניקה, ספר 4, פרק 8, 7 (4.8.7). ראו המקור ביוונית וכן תרגום לאנגלית</ref> שמו של האי הוא גלגול יווני של השם הפיניקי "אי־כתר" (שכן ביוונית קדומה הועתקה האות הפיניקית כ' לקפא, והאות ק' לקופא).<ref></ref>

הרודוטוס (המאה ה־5 לפנה"ס) כתב שפולחן אפרודיטה־אוראניה נפוץ לאי מאשקלון (שמקדשה שם היה העתיק ביותר), דרך קפריסין, ואף המקדש בקיתרה נבנה על־ידי פיניקים מאזור אשקלון. גם פאוסניאס (המאה ה־2) מציין שהפיניקים מאשקלון לימדו את פולחנה בקיתרה.<ref>פאוסניאס, תיאורה של יוון, ספר 1, פרק 14, פסקה 7 (1.14.7)</ref> פולחן זה הוא הצורה היוונית לפולחן הפיניקי של עשתרת־שמים ("עשתרת שמם" הנזכרת בכתובת אשמנעזר), ובין מקדשיה העתיקים נמנה מקדשה בקיתרה .<ref></ref>

בקרקעית הים בקרבת האי (ושכנו אנטיקיתרה) נמצא מנגנון אנטיקיתרה, מכונת חישוב אנלוגית קדומה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האיים היוניים
קטגוריה:יוון: איים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
הדוויג פורשוץ

הדוויג פורשוץ (בגרמנית: Hedwig Porschütz לבית וולקר, 10 ביוני 1900 – 26 במרץ 1977) הייתה פעילה בהתנגדות הגרמנית לנאציזם. היא הוכרה לאחר מותה כחסידת אומות העולם על סיוע והצלת יהודים בתקופת השואה.

הדוויג וולקר נולדה בשנת 1900 בברלין-שנברג. בשנת 1926 התחתנה עם וולטר פורשוץ, שהיה אז נהג ובהמשך גויס לורמאכט. בתקופת השפל הגדול נאלצה לעבוד בזנות, ובשנת 1934 הואשמה בסחיטה באיומים ונידונה לעשרה חודשי מאסר.

=== מלחמת העולם השנייה ===
החל משנת 1940 עבדה פורשוץ בבית המלאכה לעיוורים של אוטו ויידט כקצרנית. הם היו בקשר הדוק, והיא סייעה לו להגן על עובדיו על ידי הסתרת נשים יהודיות בביתה וסחר בלתי חוקי במצרכי מזון.

התאומות מריאן ואנליז ברנשטיין הוסתרו בדירתה של פורשוץ במשך שישה חודשים החל מינואר 1943. במרץ הצטרפו אליהן גרטה סליג ולוסי באלהורן. מדי פעם זונות היו משתמשות בדירה, ואז הדיירים נדרשו להמתין בחוץ עד שהלקוחות יעזבו. כשהמצב בסופו של דבר הפך מסוכן מדי, עקב פשיטה של שוטרים על דירה אחרת באותו בניין באמצע שנת 1943, התאומות ברנשטיין עברו להתגורר בווילמרסדורף ואילו אמה של פורשוץ הגנה על שתי הנשים האחרות. שלוש נשים מתוך הארבע שרדו את השואה .

סחורות שפורשוץ קנתה בשוק השחור היא נתנה ליהודים נרדפים. היא גם נהגה לשחד את קציני הגסטפו. בעזרתה וויידט שלח יותר מ -150 חבילות מזון לגטו טרזינשטט כדי לספק מזון לפחות 25 איש שנכלאו שם. פורשוץ גם רכשה מסמכים מזויפים עבור אינגה דויטשקרון. בגלל מסחר בשוק השחור, פורשוץ נידונה ל 18 חודשי מאסר באוקטובר 1944. תקופה מסוימת נכלאה בזילרטל-ארדמנסדורף, מחנה משנה של מחנה הריכוז גרוס-רוזן.

=== אחרי המלחמה ===
פעילותה במלחמה לא נודעה לאחר המלחמה. בקשותיה לקבל פיצוי בגין רדיפה פוליטית נדחו על ידי שלטונות מערב ברלין בשנת 1959. באותם ימים הרשויות לא שקלו תמיכה כספית לאנשים שנתנו עזרה ליהודים. היות שנאלצה לעסוק בזנות, פורשוץ נחשבה לאדם לא מוסרי ולא מכובד. פסק הדין משנת 1944, אף על פי שניתן על ידי בית משפט פוליטי, שימש נגדה. היא נפטרה ענייה ובודדה בשנת 1977.

לוח זיכרון לזכרה נתלה בכתובתה לשעבר.
== הנצחה ==
בנובמבר 2010 פורשוץ זכתה לכבוד על ידי העיר ברלין. לוח זיכרון אשר ניתלה בכתובתה לשעבר ( Feurigstraße 43 ). בשנת 2011 בוטל פסק הדין משנת 1944 שנקבע על ידי בית הדין הנאצי. יד ושם הכיר בה כחסידת אומות העולם בשנת 2012. טקס הנצחה נערך כעבור שלוש שנים. רחוב בשכונת מיטה נקרא על שמה בשנת 2018 (הדוויג-פורשוץ-שטראסה).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.museum-blindenwerkstatt.de/en/ausstellung/themen/the-helpers-circle-around-otto-weidt/hedwig-porschuetz/הדוויג פורשוץ. דף מידע. מוזיאון אוטו ויידט בברלין]

קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז גרוס-רוזן
קטגוריה:גרמניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1977
מאין באתי

מאין באתי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי אור עמרמי ברוקמן, מתוך אלבום הבכורה העתידי שלו. השיר יצא לאור ב-11 באוקטובר 2020, כסינגל הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות.

== רקע ==
בשנת 2019, לאחר שהוציא את סינגל הבכורה שלו, "אין סוף מחשבות", השתתף עמרמי ברוקמן בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון", שם חשף כי נולד באוקראינה ואומץ על ידי זוג הורים הומוסקסואלים. באודישן, ביצע עמרמי ברוקמן את השיר "מה אתה רוצה ממני" של חנן בן ארי ושבר את שיא מספר האחוזים הרב ביותר בתוכנית, עם 97%. במהלך התוכנית, הכיר את חבר ההרכב עילי בוטנר וילדי החוץ אוהד שרגאי, שהתמודד בתוכנית. ברוקמן העפיל בתוכנית לגמר וזכה במקום השלישי. לאחר מכן, הוחתם בחברת טדי הפקות המפיקה את התוכנית, וכתב והלחין את "מאין באתי", יחד עם אוהד שרגאי. החיבור ביניהם נוצר במהלך התוכנית.

== תוכן השיר ==
בשיר עוסק עמרמי ברוקמן בשאלות המעסיקות אותו בהיותו ילד מאומץ לזוג הורים הומוסקסואלים ועל החוסר באהבת דמות אם.

== וידאו קליפ ==
לשיר הופק וידאו קליפ רשמי אשר פורסם בערוץ היוטיוב של עמרמי ברוקמן בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי יעקב אסרף.

== הצלחה ==
השיר הופיע לראשונה במקום החמישי במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, עם כ-83 השמעות בתחנות הרדיו בישראל.

== ביקורת ==

מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית: "ברוקמן הוא מסוג זמרי הבלדות שהטקסט לא יפיל אותו. תוגת המנגינה הנגישה נושאת את הנרטיב אל מקום עמוק בביצוע שלו. מפתיע עד כמה בחור צעיר מצליח להקרין אנרגיות רגשיות בצורה אותנטית. אור שולט בקול, מטפס בצורה הדרגתית מבוקרת בסולם הרגש, ומחפשי הריגושים בשירי אהבה לא יוכלו להישאר אדישים".

גם דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת חיובית, ואמר כי "הכנות והרגש המוגשים למאזין בטוטאליות מצליחים לרגש, לגעת ולהוציא מברוקמן את המיטב שבו" ו"הוא מביא את כל מה שיש בו לתוך השיר והמלנכוליה הבוקעת מקולו לא משאירה אף אוזן אדישה", וסיים באומרו כי "ללא ספק מדובר ביריית פתיחה מוצלחת עבור הזמר הצעיר".

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL997009085248205171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי אור עמרמי ברוקמן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:בלדות פופ
הקרב על בייג'ינג-טיינג'ין

הקרב על בייג'ינג-טיינג'ין (במנדרינית: 平津作战; "מבצע פֵּאִי-גִ'ינְג") היה הקרב הראשון במלחמת סין-יפן השנייה לאחר תקרית גשר מרקו פולו, אשר במסגרתו כבש הצבא היפני הקיסרי את הערים הסיניות המרכזיות בייג'ינג וטיינג'ין ביחד עם ממשלת בובות במזרח חביי.

== רקע ==
היחסים בין ממשלת הקוומינטנג השלטת על הרפובליקה הסינית והאימפריה היפנית הורעו זה זמן מה עקב עליית הדרישות הקולוניאליות של יפן. בשנת 1931, תקרית מוקדן שימשה כתירוץ למספר קצינים רדיקלים בתוך הצבא היפני הקיסרי במטרה לפלוש למנצ'וריה נגד דרישות הממשלה בטוקיו ולהשליט בה את מנצ'וקוו, מדינת חסות תחת קיסר סין לשעבר, פויי. עם משבר פנימי התבצעו מספר התנקשויות פוליטיות אשר העלו את הכוח הרדיקלי בתוך הצבא לראשות הממשלה היפנית והותירו את הקיסר הירוהיטו רק כחותמת גומי.

לבסוף, לאחר מספר התנגשויות צבאיות אשר נגמרו ברגיעה כגון תקרית שאנגחאי, תקרית גשר מרקו פולו, מצפון לעיר בייג'ינג, הביאה להסלמה ולבסוף לתחילתה של מלחמת סין–יפן השנייה, בניסיון של הכוחות הרדיקלים השלטים בממשל היפני להשליט ממשלות בובות על כל מזרח אסיה, ובראשם סין.

== הקרב ==
ב-25 ביולי הגיע הגדוד היפני ה-20 לעיר לנגפאנג, שהייתה על מסילת הברזל בין בייג'ינג לטיינג'ין, שם התרחש הקרב הגדול הראשון. ב-26 ביולי תקפה חטיבה יפנית את שער גואנגהואה המרכזי בחומות העיר בייג'ינג, בתמיכת הפצצת מטוסים. ב-27 ביולי, כאשר היפנים הטילו מצור על כוחות סיניים בטונגצ'וב, עיר בפריפריה של בייג'ינג, פרץ גדוד סיני אחד את המצור וישר נסוג חזרה לעבר בייג'ינג.

ב-28 ביולי, החטיבה היפנית ה-20 ושלוש חטיבות משולבות עצמאיות, עם תמיכה אווירית, פתחו במתקפה נגד בייג'ינג. המטרה העיקרית הייתה נאניואן, מדרום לעיר, והמשנית הייתה ביי-יואן ממזרח. בלחימה זו נהרגו גנרל טונג לינגה (סגן מפקד צבא הדרך ה-29) וגנרל ג'או דנגיו (מפקד אוגדה 132). הכוחות הסיניים ספגו בדרך כלל תבוסה בזה אחר זה, אם כי הושגו ניצחונות טקטיים קטנים שהאטו את ההתקדמות היפנית.

בליל 28 ביולי הכריז הגנרל סונג ג'ה-יואן, ראש המועצה הפוליטית בחביי-צ'הר וקצין מפקד צבא הדרך ה-29 של מסילת הברזל, על תבוסה והורה לחייליו לסגת דרומה במטרה להימנע מכיתור. ראש העיר האזרחי של טיינג'ין נותר בבייג'ינג לקחת את האחריות על העניינים הפוליטיים במחוזות חביי וצ'אר עם אך ורק החטיבה ה-29 של הגנרל ליו רוז'ן לתמיכה בשמירה על הסדר הציבורי.

ב-27 ביולי בוצעה התקוממות אזרחית מרכזית בעיר טונגג'ואו נגד הכיבוש היפני.

ב-29 ביולי, הותקפה העיר טיינג'ין לחופי הים הצהוב בנפרד על ידי הגדוד החמישי של הצבא היפני וכוחות הצי הקיסרי היפני. חיילים סיניים בטיינג'ין החזיקו בעיר עד 30 ביולי לפני שנצטוו לסגת. ב-4 באוגוסט נסוגה החטיבה ה-29 של הגנרל ליו רוז'ן מבייג'ינג. כעת חסרת כל הגנה. היפנים נכנסו לבייג'ינג ב-8 באוגוסט.

== ראו גם ==
* הקרב על שאנגחאי
* תקרית גשר מרקו פולו
* הקרב על נאנג'ינג
* הקרב הראשון על צ'אנגשה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://ww2db.com/battle_spec.php?battle_id=25 תקרית גשר לוגואו והקרב השני על חביי], באתר מלחמת העולם השנייה
* [https://www.britannica.com/event/Marco-Polo-Bridge-Incident תקרית גשר מרקו פולו], באתר אנציקלופדיה בריטניקה

קטגוריה:בייג'ינג
קטגוריה:מלחמת סין–יפן השנייה
קטגוריה:1937
תנו שבח

תנו שבח הוא אלבום סולו מספר 3 של הזמר יוצר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא ב-1983 בחברת גל פז והוא מורכב משירים של גדולי המלחינים כגון: יוסי גרין ששיתף פעולה פעמים רבות עם אברהם פריד.

== רקע ==
האלבום יצא ב-1983 ובו 10 רצועות עם שירים חסידיים בעברית ואנגלית של גדולי המלחינים במוזיקה החסידית.

האלבום הניב מספר להיטים, כגון "ענבי הגפן", "אחינו" ו"טאטעניו" שכתב אברהם פריד בעצמו, והולבש על הלחן של הניגון החבד"י "יעלה תחנונינו" שהלחין שלום חריטונוב.

== רשימת רצועות ==

== השתתפו בהקלטות ==
*אברהם פריד - שירה
==קישורים חיצוניים==
*[https://open.spotify.com/album/7fFbVBxYk4EB1en7PjWyuh תנו שבח] באתר spotify
*

קטגוריה:אלבומי אברהם פריד
קטגוריה:אלבומי 1983
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים חסידיים
ג'ורג' גאררד

ג'ורג' גאררד (באנגלית: George Garrard; 13 במאי 1760 – 8 באוקטובר 1826) היה צייר בעלי חיים, נוף ודיוקן אנגלי, פסל, חרט ומדפיס. הוא מילא תפקיד מרכזי בלובי להכנסת חקיקה להגנה על זכויות היוצרים על יצירותיהם של דמויות בעלי חיים ואנשים.<ref></ref>

== ביוגרפיה ועבודה ==
גאררד הגיע ממשפחת אמנים, שמגיעה עד מרקוס ג'יררטס הצעיר (בערך 1561 / 62–1636) שהיה צייר של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, ויורשתה אן, נסיכת דנמרק. הוא למד אמנות תחילה אצל אמן הרישום ג'וזף סימפסון, ואז אצל סווריי גילפין, ובשנת 1778 הפך לתלמיד האקדמיה המלכותית לאמנויות, שם, בשנת 1781, הציג לראשונה כמה תמונות של סוסים וכלבים.<ref></ref> שלוש שנים אחר כך הוא שלח תמונה אחרת "נוף לחצר מבשלת בירה", שמשכה את תשומת ליבו של סר ג'ושוע ריינולדס, שהזמין אותו לצייר תמונה דומה. בשנת 1793 הציג "גז כבשים באסטון קלינטון, בקינגהמשייר", אך בתחילת 1795 עלה בדעתו כי דגמי בקר (מבטון) עשויים להועיל לציירי הנוף, ומאותה תקופה הוא שילב ציור עם דוגמאות.<ref></ref>

הכנת הדגמים הובילה את גארארד בשנת 1797, בהסכמת האקדמיה המלכותית וכמה מהפסלים המובילים של אותם ימים, לעתור לפרלמנט בתמיכה להצעת חוק להבטחת זכויות יוצרים על יצירותיהם של דמויות אנושיות ובעלי חיים. למעשה משנת 1798 - "חוק לעידוד אמנות ליצירת דגמים חדשים ויציקות של חזה, ודברים אחרים המוזכרים בו" ("מעשה הדגמים והחזה"). לראשונה, נחקק חוק זכויות יוצרים בריטי שהעניק הגנה למדיום שאינו מודפס.<ref></ref>

בשנת 1800 נבחר גאררד לעמית של האקדמיה המלכותית לאמנויות, ובאותה שנה פרסם כרך פוליו עם לוחות צבעוניים, "תיאור של הזנים השונים של השוורים הנפוצים באי הבריטי. בשנת 1802 הציג "איכר מותקף על ידי זאבים בשלג" אך נראה כי לאחר 1804 הוא הגביל את עצמו כמעט לחלוטין לפיסול.

גאררד צייר הן בשמן והן בצבעי מים, ותרם גם לתערוכות השנתיות פסלים, מדליונים, תבליטים, וקבוצות בעלי החיים, כמו "שוורים נלחמים" ו"אייל נרדף על ידי זאבים", לפעמים בשיש או ארד, אך לעיתים קרובות יותר בטיח. הוא הציג סך הכל 215 עבודות באקדמיה המלכותית, מלבד כמה אחרות במוסד הבריטי ובחברת האמנים הבריטית.

הוא צייר תמונה גדולה בשם "גז כבשים וובורן בשנת 1804" שהכילה שמונים ושמונה דיוקנאות של איכרים מפורסמים באותה תקופה (היא נתלתה במנזר וובורן). התמונה נחרטה על ידי האמן עצמו.

גאררד התחתן עם מטילדה גילפין, בתו הבכורה של מורו סוורי גילפין.<ref></ref>
הוא נפטר בברומפטון, לונדון, ב־8 באוקטובר 1826.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="160">
File:George Garrard (1760-1826) - Saltram - RCIN 400133 - Royal Collection.jpg

File:George Garrard - A Marmoset in Three Attitudes - Google Art Project-2.jpg

File:George Garrard - One of George Lane Fox's Winning Greyhounds- the Black and White Greyhound Bitch, Juno, also called ... - Google Art Project.jpg

File:George Garrard - Ranger, a setter, the property of Elizabeth Gray - Google Art Project.jpg

 File:Garrard, George - Hunter and Huntsman - Google Art Project.jpg

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1760
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1826