אירמגרד פורכנר

אירמגרד פורכנר (נולדה ב-29 במאי 1925) היא גרמנייה נאצית שבגיל 18, בין השנים 1943–1945 במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה, גויסה לאס אס והייתה מזכירתו האישית של פאול ורנר הופה מפקד מחנה הריכוז שטוטהוף.

במסגרת תפקידה היא הייתה האחראית על הסטנוגרפיה, ההקלטות והעברת דוחות למטה האס אס מטעם מפקד המחנה. על כך, בשנת 2021 בהגיעה לגיל 96, הואשמה בגין שיתוף פעולה עם הנאצים, אחראית להרג וברצח 11,412 יהודים במחנה ועוד 18 מקרים של ניסיונות לרצח. האשמה כנגד פורכנר התאפשרה בזכות שינוי בחוק העונשין הגרמני, פסקי דין תקדימיים שנקבעו במערכת המשפט הגרמנית משנת 2011 ובשינוי בהגדרה של שיתוף פעולה ואחריות למעשי ההרג (במחנות הריכוז) גם על אלו שסייעו במערך התומך בהשמדה, גם אם אין כל ראיה לכך שהם היו מעורבים ישירות בפשע ספציפי ולא רק על אלו שביצעו את המעשים עצמם.

ב־20 בדצמבר 2022, הכריז בית המשפט לנוער שהנאשמת אירמגרד פורכנר, ששרתה במחנה הריכוז שטוטהוף כשהיא הייתה מתחת לגיל 21 נמצאה אשמה ונידונה למאסר של שנתיים על תנאי, בהתחשב בגילה המתקדם, שהיה ביום גזר הדין 97. פורכנר הייתה עובדת המדינה והאזרחית הגרמנית הראשונה שהואשמה בסיוע ובשיתוף פעולה בפשעי הנאצים במחנות הריכוז בזמן השואה.

== המשפט ==
=== אירועים מקדימים ===
לאחר חמש שנות חקירה שבהן בית המשפט חיפש עדויות ותצהירי ניצולים ממחנה הריכוז שטוטהוף, נעשו גם פניות לאיש "המוסד" לשעבר אבנר אברהם ולד"ר אפרים זורוף, צייד הנאצים הראשי של מרכז ויזנטל, שאיתר את חיים גולני שהעיד בזום במשפט. פרקליטות העיר איצהו, הגישה כתב אישום נגד אירמגארד בפברואר 2021. בכתב האישום צוין כי פורכנר "סייעה לאחראים על המחנה בביצוע הרג השיטתי של אסירים". לפרקליטות הועברה החקירה מהמשרד המרכזי של מינהל המשפטים הגרמני לחקירת פשעי הנאצים ועוזריהם.<ref>Fabian Hillebrand: (S+) Nazi crimes: How prosecutor Thomas Will brings the last Nazis to justice. In: Der Spiegel. December 21, 2022, </ref> המשפט התנהל בפני בית המשפט לנוער, בבית הדין האזורי איצהו, כי פורכנר הייתה בת 18 בלבד בעת ביצוע הפשעים שבהם הואשמה. לפני תחילת המשפט היא הצהירה שאינה רוצה להתייצב בבית המשפט וביקשה מהשופט שלא יצפה ממנה לעשות כן. אף על פי שסדר הדין הפלילי בגרמניה קובע כי אין להתחיל את הדיון העיקרי בהליך בהיעדר הנאשם. אירמגרד פורכנר הייתה האישה ועובדת המדינה הראשונה שהואשמה בשיתוף פעולה עם הנאצים בשעה שגויסה להיות המזכירה של מפקד מחנה ריכוז.

ב-30 ספטמבר 2021, בשעת בוקר מוקדמת של היום הראשון במשפט, נמלטה פורכנר מבית האבות בקוויקבורן-הייד (Quickborn-Heide) שבו היא התגוררה, לקחה מונית לתחנת הרכבת התחתית נורדשטדט מיטה (Norderstedt Central Station) ושם נעלמה. מדיווחים בכלי התקשורת בגרמניה עלה שב-8 בספטמבר הודיעה פורכנר באמצעות הסנגור שלה שלא תתייצב למשפט. במכתב היא ציינה: "בשל גילי ומגבלותיי הגופניות, לא אגיע במועד שנקבע לי לבית המשפט ואבקש מהסנגור לייצג אותי". במכתב היא התייחסה לשלל המחלות שמהן היא סבלה והוסיפה: "הייתי רוצה לחסוך מעצמי את המבוכות האלה ולא להפוך את עצמי ללעג לאנושות".

מאחר שהיא לא התייצבה למשפט להפתעת המעורבים בתיק, בית המשפט הוציא צו מעצר מיידי כנגדה; משטרת מדינת שלזוויג-הולשטיין מצאה אותה תוך כ-5 שעות כשהיא משוטטת ברגל ברחובות ועצרה אותה.<ref>Julia Jüttner: Itzehoe: Former concentration camp secretary escaped before trial began. In: Der Spiegel. September 30, 2021, </ref><ref>Trial against former concentration camp secretary: 96-year-old arrested after escape. In: Der Spiegel. September 30, 2021, </ref><ref></ref> חמישה ימים לאחר מכן, היא שוחררה מהמעצר בתנאים מגבילים ועם אזיק אלקטרוני צמוד לקרסול רגלה.<ref></ref>

=== הדיון המשפטי ===
על פי החוק הגרמני כל אדם מתחת לגיל 21 יישפט בפני בית משפט לנוער. אירמגרד פורכנר, שהייתה בגיל 18 עד 19 בשנים שבהן יוחסו לה האשמות, הועמדה לדין בפני בית משפט לקטינים ונוער. בנוסף, האשמת פורכנר התאפשרה בזכות שינויים בחוק העונשין הגרמני, פסקי דין תקדימיים שנקבעו במערכת המשפט הגרמנית משנת 2011 ובשינוי בהגדרה של שיתוף פעולה עם הנאצים והאחריות למעשי ההרג (במחנות הריכוז) גם לאלו שסייעו במערך התומך של ההשמדה, גם אם אין כל ראיה לכך שהם היו מעורבים ישירות בפשע ספציפי ולא רק לאלו שביצעו את המעשים עצמם.

בתאריך 30 באוקטובר 2021 נפתח בשנית משפטה של פורכנר בעיר איצהו, היא הגיעה לבית המשפט כשהיא יושבת ומרותקת לכיסא גלגלים, חובשת מסכת פנים כנגד קורונה, צעיף גדול שהסתיר את פניה ועל ראשה מטפחת גדולה שהסתירה לחלוטין את פניה. עמדת הנאשמת הייתה בתוך תא ממוגן בקירות זכוכית.

התביעה במשפט הודיעה לבית המשפט: "שאירמגרד פורכנר מתוקף תפקידה כמזכירות מפקד מחנה הריכוז, קיבלה מידע עד הפרט האחרון על כל שיטת רצח במחנה הריכוז שטוטהוף, הכינה רשימת אסירים שנשלחו לאושוויץ והקלידה דיווחים שנשלחו למטה האס-אס".

למרות השינויים בחוק העונשין, הסנגור של פורכנר טען לאורך המשפט שהלקוחה שלו אינה אשמה כי לא ידעה על הנעשה במחנה. העדים, ניצולי השואה שהעידו במשפט הפריכו את דברי הסנגור. ניצול השואה ממחנה שטוטהוף, מנפרד גולדברג אמר, "אי אפשר היה שלא לדעת מה קרה", "היו גופות שהועברו בגלוי דרך המחנה". ניצול נוסף מהמחנה שהעיד במשפט, יוזף סלומונוביץ', היה רק בן שש כשאביו נורה למוות בשטוטהוף בספטמבר 1944, אמר "היא אשמה גם אם היא פשוט ישבה במשרד והדביקה את הבול על תעודת הפטירה של אבי". ניצול השואה בן ה-92 חיים גולני, ממייסדי קיבוץ האון, שהיה בן 15 כששהה במחנה, זכר את הנאשמת מאותם הימים, תיאר במשפט כיצד הצעידו אותו מול המשרד של אירמגרד פורכנר בשעה שהובילו אותו כל בוקר לעבודה במשרפות.

באמצעות עורך דינה הכחישה אירמגרד "שנשאה באופן אישי כל אשמה פלילית". בפועל לאורך כל המשפט היא שתקה. רק בתום המשפט היא שברה את שתיקתה והכריזה: "אני מצטערת על מה שקרה. אני מתחרטת שהייתי באותם ימים בשטוטהוף. אני לא יכולה לומר יותר".<ref></ref> השופט השופט דומיניק גרוס שסייר במחנה קבע: אי-אפשר היה שלא להבחין בזוועות שהתחוללו במחנה ואפילו מתוך המשרד. ב-20 בדצמבר 2022, בית המשפט האזורי לנוער, באיצהו, מצא את אירמגרד אשמה באשמת סיוע לרצח של יותר מ-11,412 בני אדם, רובם יהודים, ועוד 18 מקרים של ניסיונות רצח. היא נידונה לעונש שהוטל על בני נוער שכלל, שנתיים מאסר על תנאי, בהתחשב בגילה המתקדם ומפסיקות אחרות של צעירים משתפי פעולה עם הנאצים.<ref></ref><ref></ref>

פסק הדין לא היה סופי מכיוון שאירמגרד פורכנר ערערה עליו.<ref></ref> פסק הדין הועבר לבית המשפט הפדרלי לצדק שבחן אותו בהתייחס לטענות של טעויות פרוצדורליות.<ref></ref>

ב-1 בפברואר 2024, הודיע בית המשפט הפדרלי לצדק כי "התובע הכללי הפדרלי מאשר עקרונית את האחריות הפלילית של הנאשמת בגין סיוע לרצח כי הייתה בשירות האס אס במחנה הריכוז".<ref></ref>

== חיים אישיים ==
אירמגרד נולדה ב-29 במאי 1925, בשם אירמגרד דירקסן (Irmgard Dirksen),<ref></ref> בעיר המחוז קלטוף Kalthof קרוב לנמל גדנסק, פולין.<ref></ref> היא למדה בבית ספר יסודי בין השנים 1931 ועד 1939 ולאחר מכן שרתה בשירות לאומי חובה שנקרא "שנת הארץ או המדינה". בתום השירות הלאומי למדה את מקצוע המזכירות בבית ספר למסחר. עבודתה הראשונה הייתה כקלדנית וקצרנית בבנק דרזדנר במאלבורק.<ref></ref>

במהלך מלחמת העולם השנייה, בגיל 18, היא גויסה ל-SS ובין התאריכים 1 ביוני 1943 ועד 1 באפריל 1945 שרתה כמזכירתו האישית של מפקד המחנה בתפקיד ראש לשכתו, כקצרנית וכקלדנית במחנה הריכוז שטוטהוף הנמצא ליד עיר הנמל גדנסק בפולין.<ref></ref> בשנת 1954 היא העידה כעדה במשפטו של מפקד מחנה הריכוז פול ורנר הופה שכל ההתכתבויות עם המשרד הכלכלי והמנהלי הראשי של האס-אס עברו דרכה. בשטוטהוף היא פגשה קצין אס-אס בדרגת Oberscharführer בשם היינץ פורכטסם (Heinz Furchtsam, שמאוחר יותר הוא החליף את שמו לפורכנר Furchner), היינץ היה מבוגר מאירמגרד ב-19 שנים. לאחר המלחמה, בשנת 1954, הם נישאו.<ref name=":0"></ref><ref></ref> מ-1960 עד 2014 היא התגוררה בבניין דירות בעיר שלזוויג שבמדינת שלזוויג-הולשטיין שבצפון גרמניה, ועבדה כעובדת מדינה אדמיניסטרטיבית עד שפרשה לגמלאות. לאחר שפרשה לגמלאות, עברה לגור בבית אבות בשם Quickborn-Heide בעיירה Quickborn, הנמצאת כ-25 קילומטרים צפונית מזרחית מהעיר המבורג. בשנת 1972 בעלה היינץ נפטר.<ref name=":0" /><ref></ref>

==ראו גם==
* ג'ון איוון דמיאניוק
* ישראל קסטנר
* אדולף איכמן

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://kenes-media.com/זמן-קיבוץ-עיתון-הקיבוצים/לעולם-לא-תבינו-קצה-קצהו-של-מה-שעברנו/ "לעולם לא תבינו קצה קצהו של מה שעברנו"]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1925
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1925
קטגוריה:נאציות