OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סויוז 29

סויוז 29 (ברוסית: Союз-29) היא חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-15 ביוני 1978 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 6.

==צוות==
===צוות המראה===
* ולדימיר קובליונוק - מפקד
* אלכסנדר איוואנצ'נקוב - מהנדס טיסה
===צוות נחיתה===
* ואלרי ביקובסקי - מפקד
* זיגמונד יאן - מהנדס טיסה

===צוות גיבוי===
* ולדימיר ליאחוב - מפקד
* ואלרי ריומין - מהנדס טיסה

==תיאור טיסה==
"סויוז 29" שוגרה ב-15 ביוני 1978 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת מס' 2. החיבור לתחנת החלל התבצע ב-17 במרץ. עד אז לא הייתה התחנה מאוישת במשך 96 ימים. הקוסמונאוטים חידשו את פעילות התחנה והפעילו מחדש את כל המערכות הנדרשות לשהיית האנשים. הם תיקנו ליקויים במערכות תחנת החלל, בעיקר במערכת העגינה השנייה כדי לאפשר חיבור חללית נוספת. התיקון בוצע בעזרת חלקים שהובאו מכדור הארץ. לאחר סיום התיקונים החלו הקוסמונאוטים בביצוע מחקרים שונים בהתאם לתוכנית. לצורך בדיקה חיצונית של תחנת החלל וביצוע תיקונים בוצעה יציאה מתחנת החלל.

הקוסמונאוטים שהגיעו על סיפון "סויוז 29" חזרו לכדור הארץ על סיפונה של סויוז 31 ב-2 בנובמבר 1978.

"סויוז 29" נותרה מחוברת לתחנת החלל ושימשה חללית חירום.

החללית "סויוז 29" התנתקה מתחנת חלל "סליוט 6" כאשר על סיפונה ואלרי ביקובסקי ו-זיגמונד ורנר פאול ייאן (גרמניה המזרחית). היא חזרה לכדור הארץ ב-3 בספטמבר 1978.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronautix.com/s/soyuz29.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-29.htm נתוני המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1978 בברית המועצות
ליפניק (גמינה וישניובה)

ליפניק (בפולנית: Lipnik) הוא כפר בגמינה וישניובה, במחוז מישלניצה, בפרובינציית פולין קטן, בדרום פולין.

הכפר ממוקם כ-3 קילומטרים ממערב לווישניובה, 12 קילומטר מדרום-מזרח למישלניצה, ו-33 קילומטר דרומית לבירת הפרובינציה קרקוב.

נכון ל-2008 מונה אוכלוסיית הכפר כ-1,600 נפש.

==היסטוריה==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa נתונים סטטיסטיים רשמיים של ממשלת פולין] (מעודכנים ל-2014)

 
קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): יישובים
מגדל סונול

מגדל סונול הוא מגדל רב קומות שהוקם בשנת 2004 ברחוב דוד חכמי פינת דרך בגין בתל אביב-יפו.

==היסטוריה==
במגרש עליו הוקם המגדל הייתה תחנת דלק של חברת סונול. ביוני 1998, לאחר שהוגשה לאישור תוכנית להקמתו של מגדל משרדים בן 25 קומות במקום, רכשה קבוצת רובינשטין 50% מהזכויות במגרש מחברת גרנית הכרמל (חברת האם של "סונול"), תמורת 7.8 מיליון דולר. בדצמבר 1999, נחתם הסכם מימון להקמת המגדל בעלות של 60 מיליון דולר עם בנק הפועלים, אך תחילה הוחלט להקים רק 20 קומות. העבודות להקמת הבניין החלו בסוף שנת 2000. במרץ 2001 זכה הקבלן אבי ארונסון במכרז לבניית שלד המגדל תמורת כ-6 מיליון דולר.

במהלך הקמת המגדל, במאי 2003, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב תוספת של 5 קומות למגדל בשטח של כ-2,800 מ"ר. בארבע קומות משרדים וקומה טכנית. זאת על פי התוכנית שהוגשה במקור. הקמת המגדל הסתיימה בסוף שנת 2004 ואכלוסו החל בתחילת שנת 2005. באוגוסט 2004 תבעו היזמים את עיריית תל אביב יפו על גביית יתר של היטל השבחה בפרויקט. 

בין השוכרים הראשונים במגדל היו חברת "סולומון שוקי הון", משרד רואי החשבון שיף-הזנפרץ ושות' (RSM ישראל), סוכנות הביטוח "בית הביטוח הפנסיוני", בנק הפועלים ומספר משרדי עורכי דין.

בדצמבר 2005 רכשה "קבוצת רובינשטיין" את חלקה של חברת "גרנית הכרמל" במגדל, תמורת 28.5 מיליון דולר.
==מבנה==
המגדל תוכנן על ידי משרד האדריכלים "יסקי מור סיון אדריכלים". גובהו כ-98.5 מטר ויש בו 25 קומות מעל לקרקע. צורת תוכניתו אובלית וקצהו של המגדל חתוך באלכסון. שטח קומה טיפוסית במגדל הוא 1,260 מטר רבוע. המגדל מחופה כולו בזכוכית רפלקטיבית בגוון כחול כהה.

במגדל חניון שבו 600 מקומות חניה. בקומת רחוב דוד חכמי, שהיא במפלס מינוס אחת ביחס לכניסה הראשית מכיוון דרך בגין, נמצאת במגדל תחנת דלק שהיא חלק אינטגרלי מעיצובו.

==ראו גם==

* גורדי שחקים בישראל

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140227215336/http://www.telavivinf.com/info/infoitem.asp?item=62&lang=heb מגדל סונול], תל אביב במבט חדש
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אברהם יסקי
סונול, מגדל
קטגוריה:דרך בגין (תל אביב)
צ'יקלאיו

צ'יקלאיו (בספרדית: Chiclayo) היא בירת מחוז למבייקה בפרו, והעיר הרביעית בגודל אוכלוסייתה במדינה. העיר נמצאת במרחק של כ-13 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט, כ-770 קילומטרים מלימה, בירת פרו.

==היסטוריה==
ב-1585 שבטי הילידים נתנו שטח לאנשי המסדר הפרנציסקני לבניית מנזר. לאחר הקמתו התפתח יישוב שלם באזור. בניגוד לערים קולוניאליות אחרות שנבנו על ידי הספרדים בפרו, כמו לימה וטרוחיו, צ'יקלאיו יושבה בעיקר על ידי אוכלוסייה ילידית.

במהלך מלחמת העצמאות של פרו (מ-1811 עד 1824) צ'יקלאיו תמכה במבקשי העצמאות וסיפקה חיילים, נשק ואספקה לצבא השחרור הארגנטינאי-צ'יליאני בהנהגת חוסה דה סן מרטין שלחם בספרדים. גם לאחר קבלת העצמאות צ'יקלאיו נותרה כפר קטן, אך בעשורים הבאים, עקב מיקומה האסטרטגי, צ'יקלאיו הפכה למרכז תחבורתי ותקשורתי בפרו. ב-15 באפריל 1835 צ'יקלאו קיבלה מעמד של עיר.

==חינוך==
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הקתולית של סנטו טוריביו דה מוגרובחו והאוניברסיטה הפרטית של חואן מחיה בקה.

==תחבורה==
נמל התעופה הבינלאומי קפטן חיל האוויר הפרואני חוסה א. קיניונס גונסאלס משרת את העיר ומציע בעיקר טיסות לערים מרכזיות בתוך פרו, בהן לימה וטרוחיו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פרו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1835
Happy (שיר)

"Happy" (בתרגום חופשי: שמח) הוא שיר של הזמר והמפיק האמריקאי פארל ויליאמס, מתוך פסקול הסרט "גנוב על המיניונים". השיר יצא גם כסינגל הראשי מאלבומו השני של ויליאמס, G I R L. השיר דורג בראש מצעדי הפזמונים של מספר מדינות ברחבי העולם והיה מועמד בטקס פרסי אוסקר ה-86 בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר בפסקול לסרט.

"Happy" נכתב, הופק ומבוצע על ידי ויליאמס, עם קולות רקע של רעה דומט, טרוון הנדרסון, אשלי לי, שמיקה הייטאוור, ג'סמין מוריי וטרנס רול.

השיר יצא ב-21 בנובמבר 2013, ושלושה ימים לאחר מכן יצא גם הווידאו קליפ לשיר, שאורכו 24 שעות. בקליפ משתתפים מספר ידוענים בהם מג'יק ג'ונסון, סטיב קארל, ג'ימי קימל, ג'יימי פוקס, סטיב מרטין, ג'אנל מונה, טיילר, דה קריאייטור, ארל סווטשירט ומירנדה קוסגרוב.

השיר יצא לאור מחדש ב-16 בדצמבר 2013, על ידי קולומביה רקורדס. הוא דורג במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית ובראש המצעדים של אוסטרליה, צרפת, גרמניה, אירלנד, ניו זילנד, הולנד ובריטניה. בנוסף, הגיע למקום השני באוסטריה, איטליה וספרד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שירי פארל ויליאמס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פארל ויליאמס
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פארל ויליאמס
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי יואן למואן
קטגוריה:שירים על אושר
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בדנמרק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בהונגריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ביוון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ברומניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד קנדה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לביצוע סולו הפופ הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לווידאו קליפ הקצר הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד: שירים
קטגוריה:שירי פלטינה מחומשת ומעלה באוסטרליה
קטגוריה:שירי פלטינה מחומשת בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:שירי יהלום במקסיקו
קטגוריה:שירי יהלום בקנדה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:גנוב על הירח
חנות הספרים ללא הפסקה של מר פנומברה

חנות הספרים ללא הפסקה של מר פֶנוּמְבְּרָה (באנגלית: Mr. Penumbra’s 24-Hour Bookstore) הוא ספר הביכורים של רובין סלואן שיצא לאור ב-2012. זהו רומן בלשי ופנטסטי המתרחש בסן פרנסיסקו בת זמננו בחנות ספרים מוזרה, הגדושה סודות ותעלומות. זהו סיפורו של קליי ג'אנון שנכנס לחנות הקטנה והופך למוכר בה במשמרת הלילה. בחנות מבקרים טיפוסים משונים המעוררים את סקרנותו של קליי. עד מהרה הוא מתחיל לחקור ומנסה לגלות תעלומה בת מאות שנים.

הספר תורגם לעברית בשנת 2013 על ידי רוני בק.

== עלילה ==
הספר עוקב אחר קליי ג'אנון אשר נכנס לחנות הספרים של מר פנומברה בעקבות מסעו לחיפוש עבודה. הוא התקבל לעבודה בחנות המשונה במשמרת הלילה - בה נכנסים טיפוסים שונים ומשונים להשאיל ספרים, ומקצתם לקנות. עד מהרה מגלה קליי שהטיפוסים המוזרים הם בעצם חברים באגודה המכונת "השדרה השלמה" שנועדה לפענח את הצופן לחיי נצח מתוך ספר עתיק שכתב מייסדה. עוזרו הנאמן היה גריטזון, שהנפיק גופן שכיום משתמשים בו בכל רחבי העולם.

ג'אנון מחליט לקחת את אחד הספרים מהחנות לסורק הספרים של גוגל, בעזרת חברתו קאט, אשר עובדת שם. בניגוד להוראתו של פנומברה, קליי פותח וסורק את הספר ומגלה שם את הפתרון לחידת האגודה הראשונה.

עם הזמן, קליי ג'אנון מבין את עוצמתה וגודלה של אגודת "השדרה השלמה" ומנסה לפתור את כל חידותיה. למורת רוחו של הקורא הראשון, קורבינה, ראש האגודה, קליי משתמש במחשבים לפתרון הצפנים השונים. לעומתו, פנומברה תומך במחשבים ובשילובם באגודה - ויכוח שמגיע לכדי שריפתו של "ספר החיים" של פנומברה בידי קורבינה - ספר בו כתובים קורות חייו וסודותיו של האדם, הנקרא רק לאחר מותו.

הסכסוך המעמיק בין תומכי הקידמה ובין מתנגדיה מגיע לקיצו, כאשר קליי מגיע בחיפושו לתבנית הייצור המקורית של הגופן של גריטזון, אשר נגנבה שנים רבות לפני-כן. בהגדלת תבניות אלו, מגלה ג'אנון בליטות קטנות באותיות המצויות כמעט בכל מקום בעולם ובעזרתן מפענח צופן החלפה פשוט שהצפין מייסד האגודה.

הספר מסתיים בכך שקליי ופנומברה חוברים יחדיו כשותפים לעסקים היוצאים לחקור את החיים שלהם ושל אחרים.

== ביקורת ==
הספר זכה להצלחה רבה ולביקורות משבחות ברחבי ארצות הברית, כאשר הופיע ברשימת מאה הספרים המומלצים של 2012 על פי עיתון ה- San Francisco Chronicle כמו גם לבחירת העורך של ה-New York Times. נוסף לכך, הוא נכנס לרשימת הסיפורת המומלצת בכריכה קשה של ה-New York Times ואף לרשימת רבי המכר של הרדיו הלאומי הציבורי של ארצות הברית.

כריכתו האנגלית הזוהרת בחושך שעוצבה על ידי רודריגו קוראל אף נבחרה לאחת מ-25 הכריכות הטובות ביותר של אתר BookPage.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.robinsloan.com/ האתר הרשמי] של הכותב רובין סלואן
* הספר בתור [http://www.robinsloan.com/penumbra/short-story/ סיפור קצר] באתרו של רובין סלואן
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 2012
קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
וורנמבול

וורנמבול (אנגלית: Warrnambool) היא עיר השוכנת על החוף הדרום-מערבי של מדינת ויקטוריה שבאוסטרליה. אוכלוסיית העיר מנתה 29,284 תושבים במפקד 2011. העיר שוכנת במרחק 265 ק"מ מדרום-מערב לבירת המדינה מלבורן.
==היסטוריה==
שם העיר לקוח מהשם שנתנו השבטים האבוריג'ינים לחרוט הגעשי הסמוך. פרוש השם הוא "אדמה בין שני נהרות" או "שתי ביצות" או "מים רבים".

המקום זכה לביקורים רבים על ידי ספנים פורטוגזים, צרפתים ואנגלים החל מהמאה ה-16. הביקור המתועד הראשון היה זה של ג'יימס גרנט (James Grant) בדצמבר 1800 ואחריו של מתיו פלינדרס ב-1802. במהלך המאה ה-19 פקדו את המקום באופן תדיר ציידי ליוויתנים. בשנות הארבעים של המאה ה-19 הגיעו המתיישבים הראשונים. האתר עליו ממוקמת וורנמבול נסרק לראשונה ב-1846 והיא הוקמה זמן קצר לאחר מכן. ב-1849 נפתח סניף דואר.

במהלך הבהלה לזהב וורנמבול הפכה לנמל חשוב וגדלה בקצב מהיר בשנות החמישים של המאה ה-19. היא הוכרזה כעיירה ב-1883 וכעיר ב-1918.
==כלכלה==
את וורנמבול פוקדים כ-715,000 תיירים בשנה. מוקדי המשיכה התיירותיים שלה הם הנופים הנשקפים מדרך האוקיינוס הגדולה והחופים הסמוכים לה שחלקם משמשים לגלישת גלים. בחודשי החורף ניתן לראות לווייתנים מסוג אובלנה דרומית בחופים הסמוכים לעיר וסירות מבצעות סיורים לצפייה בליוויתנים.

הענף הכלכלי העיקרי של וורנמבול הוא ענף החקלאות והתעשיות הנלוות אליו, כמו משק החלב וייצור מוצרי חלב. ענפים אחרים הם ענפי התעשייה והשירותים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.warrnambool.vic.gov.au/ אתר מועצת העיר]
* [https://web.archive.org/web/20160301131048/http://www.warrnamboolinfo.com.au/VisitWarrnambool.asp האתר של מועצת התיירות המקומית]
* [http://www.visitvictoria.com/Regions/Great-Ocean-Road/Destinations/Warrnambool.aspx דף על וורנמבול באתר התיירות של מדינת ויקטוריה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ויקטוריה (אוסטרליה): ערים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1855
גיטרנאים

גיטרנאים (שם מדעי: Rhiniformes) היא סדרה בעל-סדרה בטאים, ממחלקת דגי סחוס. הגיטרנים אוהבים מים רדודים וחמים. לעיתים ניתן לראותם על החוף, כשחלק מגופם מחוץ למים. שמם ניתן להם בשל מבנה גופם המשונה המזכיר את כלי הנגינה גיטרה. 

בקדמת גופם חוטם מחודד וגוף רחב דמוי מעוין. מאחור גופם דק ומסתיים בזנב בשרני בעל סנפירים קטנים. גופו חלק ומכוסה קשקשים קטנטנים. רק על גבו הם יוצרים שורה קוצנית חדה. כלפי מעלה, מעל חלקו הקדמי של הראש, בולטות העיניים הגדולות, וכלפי מטה מתפתחים הפה הרחב ופתחי הזימים. צבעם של הגיטרנים וצורתם מותאמים לקרקעית החולית של הים, שבה הם נוברים ומוצאים את מזונם שמורכב מרכיכות, תולעים וסרטנים שונים. אורך גיטרן מצוי הנפוץ בים התיכון מגיע ליותר ממטר. במקומות שונים הוא משמש למאכל אדם. התפתחות ביצי הגיטרן אחרי ההפריה נעשית בתוך רחם הנקבה. כעבור 7-8 חודשים מסתיים ההריון, והנקבה משריצה מספר גיטרנים קטנים, המתחילים מיד בחיים עצמאים.

מיונים מחודשים מחשיבים את כל בני המשפחה לחלק מהסדרה רינופריסטיים (Rhinopristiformes).

==מיון==
*סדרת גיטרנאים (Rhiniformes)
** משפחת כנוריתיים (Rhinidae)
** משפחת גיטרניים (Rhinobatidae)
** משפחת גלאוקוסתגיים (Glaucostegidae) - בה סוג אחד: גלאוקוסתגוס (Glaucostegus). בעבר היו חלק ממשפחת הגיטרניים.
** משפחת טריגונוריניים (Trygonorrhinidae) - בעבר היו חלק ממשפחת הגיטרניים.

בעבר בני הסוג כינורן (Rhynchobatus) היו נחשבים למשפחה נפרדת, אך כיום הם חלק מהכנוריתיים.

ייתכן שכל בני הסדרה שייכים כיום לרינופריסטיים.

==קישורים חיצוניים==

*
אברהם בן דוד יצחקי

רבי אברהם בן דוד יצחקי (תכ"א, 1661 - י"ג בסיוון תפ"ט, 1729) היה הראשון לציון בשנים 1715–1722. מחבר שו"ת זרע אברהם.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת 1661 בירושלים (יש הסוברים שנולד בחברון). אביו ר' דוד יצחקי היה רבה הראשי של ירושלים, וסבו מצד אמו היה ר' אברהם אזולאי. בנעוריו למד בישיבות ירושלים בהם ישיבת בית יעקב. והיה תלמידם של ר' משה גאלנטי (השני) ור' ישראל יעקב חגיז, וכן למד את חכמת הקבלה עם אבי אמו של החיד"א, רבי יוסף בייאליר. בין חבריו ללימודים היו ר' חזקיה די סילוה ור' משה חיון. חותנו הוא הרב אברהם ישראל זאבי רבה של חברון שהיה גם בן דודו ומחותנו.

בבגרותו מונה לעמוד בראש ישיבה בירושלים. בין תלמידיו נמנים, ר' יצחק הכהן רפפורט, ר' משה חגיז, ר' יצחק זרחיה אזולאי, רבי ישראל מאיר מזרחי ור' משה ישראל. בשנת תס"ח (1709), כאשר מצבם הכלכלי של יהודי ירושלים התדרדר, יצא כשד"ר לשליחות בין הקהילות היהודיות באזור טורקיה, איטליה והולנד. באותה שנה הוציא מכתב גינוי נגד תומך השבתאות נחמיה חיון. הוא ניצל את נסיעותיו בין הקהילות השונות לא רק כדי לגייס תרומות עבור היישוב היהודי בארץ ישראל, אלא גם כדי להאבק בגילויים המתחדשים של התנועה השבתאית. באיזמיר בשנת ת"ע אף שכנע את הקהילה המקומית לשרוף את ספריהם של השבתאים ולהוקיעם. בסלוניקי בשנת תש"א (1711) עשה תעמולה רבה כדי לשכנע את הקהילה להוקיע את נחמיה חיון. ר' יעקב עמדין (היעב"ץ), מתנגד שבתאות ידוע, התלהב מאישיותו של ר' אברהם לאחר שפגש בו באמסטרדם ותיאר אותו כ

בשנת תע"ו שב לירושלים וחזר ללמד תורה. בין תלמידיו נמנו ר' משה חגיז, חתנו, ר' רפאל יצחק זרחיה אזולאי (אביו של החיד"א) ועוד. הוא חיבר מספר חיבורים הלכתיים, ביניהם נדפס ספר השו"ת הגדול שלו "זרע אברהם". מתוך כתביו שנותרו בכתב יד כלולים חיבור גדול על הרמב"ם, על הלכות גיטין וכן חידושים על השולחן הערוך.

בשנת 1715 נבחר לכהן בתור הראשון לציון, תפקיד בו כיהן 7 שנים עד פרישתו בשנת תפ"ב (1722). הוא נפטר בירושלים בי"ג בסיוון תפ"ט (1729), ונקבר בהר הזיתים בחצר קבר זכריה. הרב יצחקי היה הראשון שנקבר בחלקה זו, שם נותר עד שבשנת 1960 הוסרו כל הקברים והמצבות מחלקה זו בידי משלחת ארכאולוגית בריטית-ירדנית.

==מחיבוריו==
כתב חיבור גדול על הרמב"ם וכן חיבורים על יורה דעה, מסכת גיטין, וספרי שאלות ותשובות אך רובם לא הודפסו.

ספר השו"ת שלו, זרע אברהם, הודפס בשני חלקים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* יעקב גליס, "[http://www.otzar.org/wotzar/Book.aspx?10946&$201402272151093 אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל]", ירושלים, 1974, עמ' 48-51.
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=36922&hilite=1f78c984-efdf-497a-99b4-871987468287&st=יצחק+הכהן+רפופורט&pgnum=349 קורות היהודים בטורקיה וארצות הקדם - חלק ד - רוזנס, שלמה אברהם, 1862-1938], באתר היברובוקס.
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=1749 אברהם יצחקי: מרבני ירושלים במאה ה-17 (1729-1661)] אתר דעת
* 
;ספרו
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=843&st=&pgnum=1&hilite= זרע אברהם], איזמיר, 1732. [http://www.hebrewbooks.org/45428 חלק ב'] (1733).
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד
קטגוריה:משפחת אזולאי
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:ילידי 1661
קטגוריה:נפטרים ב-1729
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-17
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-18
אילן גנני

אילן גנני (נולד ב-7 ביוני 1973) הוא שחקן, סטנדאפיסט, כותב ומדבב ישראלי.

==ביוגרפיה==
גנני, בנם של רחל שור וגדעון גנני, הוא בוגר בית הספר למשחק של ניסן נתיב. הוא שיחק במחזות, סרטים וסדרות טלוויזיה. בין השנים 1996-1999 שיחק בתיאטרון הבימה במחזות "ערב אימפרוביציה", "לה מנדראגולה", "מלכוד 22" ו"מלחמת אחים". בשנת 1999 דיבב את דמותו של חזי פיפוש במשחק המחשב "פיפוש", וחזר לדבב אותו בשנת 2019 במשחק "פיפוש - האודישן".

בשנת 2001 כתב (עם ערן שדר) ושיחק במחזה "הקרפדים" בתיאטרון צוותא. הוא היה שותף ליצירה ולכתיבה של סדרת האנימציה "זולגאר ופופקין" ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 2003 שיחק בסרט מספר סרטי קולנוע בניהם: "סימה וקנין מכשפה", "איש החשמל" ו"שתיקת הצופרים". בנוסף באותה השנה השתתף במספר פרקים בודדים בעונה השנייה של סדרת הנוער ״הילדים מגבעת נפוליאון״ ששודרה בערוץ הילדים גילם את יוסף צלינקר. בשנת 2004 שיחק בסדרת הנעורים "אדומות", ששודרה בערוץ הילדים, וכן שיחק בסרט הקולנוע "האושפיזין". בשנת 2011 שיחק בסדרת הדרמה "פלפלים צהובים" בערוץ 2. ב-2017 שיחק בסרטו של צחי גראד, "הבן-דוד".

גנני הוא היוצר, המופיע והכותב של "המופע של פיצי ג'י", מופע קומי מוזיקלי בהפקתו המוזיקלית של תום מוכיח. הוא כותב ומדבב בסדרת האנימציה "מיקמק", וכן דיבב בסרט האנימציה, המבוסס על הסדרה, "המסע לכוכב המינימיקים". כמו כן, שיחק בתיאטרון צוותא במחזות "התשמע קולי" ו"מה הסיפור שלך". בתיאטרון הנפש הוא לקח חלק במחזה "סיזווה בנזי מת". לאחר מכן שיחק בתיאטרון הרצליה במחזה "אלוהים".

כמו כן, שיחק בתיאטרון ארצי לנוער במחזה "שמוליק חבר חדש" במחזה "פח" בפסטיבל תיאטרון קצר ובהצגה "רעב" בתיאטרון תמונע. שיחק בעונה השלישית של "שכונה".

מאז 2019 מופיע כסטנדאפיסט במסגרות שונות, ובשנת 2022 העלה את מופע הסטנדאפ "גנני".

היה שותף לכתיבת מופע הסטנדאפ של לירית בלבן.

בשנת 2020, עקב השפעות נגיף הקורונה, החל לצד עיסוקו כשחקן לשמש כמורה לשפה האנגלית בבית הספר טרגט', וכמו כן החל לעבוד כמדריך בצהרון בתל אביב.

בשנת 2022 שיחק בעונה החמישית של רצים למשנה, מתנ"ס חל"ם. 

בשנת 2024 החל לעבוד לצד עבודתו כשחקן כמורה לאנגלית בבית הספר יגאל אלון גבעתיים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:רצים למשנה: שחקנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
שמואל דוד וולקין

הרב שמואל דוד וולקין (בין 1890 ל-1910 – תשל"ט, 1979) היה רבה של לוקאטש, ולאחר מלחמת העולם השנייה רב קהילת "בית אהרן" בקווינס שבניו יורק.

==תולדותיו==
נולד בבלארוס, לרב אהרן וולקין שהיה לאחר מכן רבה של פינסק. למד בישיבות מיר, סלבודקה וראדין והיה מתלמידי החפץ חיים. נישא לצביה, בתם של הרב אברהם סחרוב, אב"ד טרובי שליד וילנה, ודאבא, בתו של הרב משה לנדינסקי, ראש ישיבת ראדין. לאחר נישואיו כיהן כרבה של לוקאטש.

במלחמת העולם השנייה הצטרף עם אשתו לתלמידי ישיבת מיר בווילנה, משם נסעו ליפן ולאחר מכן לשאנגחאי שבסין. הוא ואשתו היו היחידים ששרדו את השואה מכל משפחתם. בשלהי המלחמה נולד בנו, חיים.

לאחר המלחמה היגר לארצות הברית והתיישב בשכונת קראון הייטס שבברוקלין. סיפורו של בנו, הנער הפליט שנולד בדרכי הנדודים ושרד, התפרסם בתקשורת האמריקנית.

במשך שנות מלחמת העולם השנייה ולאחריה היה הרב וולקין פעיל בוועד ההצלה. לאחר הגירתו לארצות הברית הקים בה בית כנסת לניצולי השואה. בשנות ה-50 היה חבר נשיאות פועלי אגודת ישראל בארצות הברית וקרא לרבנים "להתמסר בעוד לתעמולה לבנין הארץ". באוגוסט 1960, הוא הביע תמיכה בכניסת פועלי אגודת ישראל לממשלה.

בשנות ה-60 הוא היה אחראי להשגחה על הכשרות באוניות שונות שהפליגו בין ישראל וארצות הברית. בסוף שנות ה-60 היה סגן נשיא אגודת הרבנים.

כיהן כרב קהילת "בית אהרן" בקווינס, שהקים על שם אביו. כמו כן ההדיר את ספרי אביו. חיבר את הספר "רמת שמואל" על התורה שבו מביא עדויות ופירושים מרבו החפץ חיים.

בנובמבר 1978 בכינוס רבנים נגד לחצים של נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר על ישראל צוטט כאומר: "ווי גיוואלד, קורעים חתיכות מארצינו, ארץ ישראל, ואנחנו מחשים".
נפטר בניו יורק בשנת תשל"ט.

בנו, הרב חיים וואלקין, מכהן כמשגיח בישיבת עטרת ישראל. בתו נישאה לרב יחיאל מיכל הלוי שמול משיקגו.

==ספריו==
* רמת שמואל – על התורה
* שביבי אור – דברי תורה מהחפץ חיים ומהרב אלחנן וסרמן

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:פעילי הצלה בשואה
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:משפחת וולקין
קטגוריה:תלמידי החפץ חיים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:פעילי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1979
ראובן טרופ

הרב ראובן טרופ (תרס"א, 1901 – ו' באייר תשי"א, 12 במאי 1951) היה ראש ישיבת היישוב החדש בתל אביב.

==ביוגרפיה==
נולד בעיירה ינישוק שליד שאוול שבליטא, בנו של הרב נפתלי טרופ. בשנת 1911 עברה המשפחה לראדין, שם התמנה אביו על ידי החפץ חיים לכהן כראש ישיבתו. בתחילה למד אצל אביו. במשך תקופה קצרה למד בישיבה בווידז' אצל הרב יוסף שלמה כהנמן. בהיותו כבן שמונה עשרה היה ממלא מקום של מגיד השיעור בישיבה לצעירים בראדין. למד גם בישיבת מיר.

בשנת 1925 עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת חברון בעיר חברון. בשנת 1930 נישא ליהודית, בת הרב ישעיהו זאב וינוגרד, ראש ישיבת עץ חיים ומחבר ספר "שערי זיו". לאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבה שעברה לירושלים לאחר פרעות תרפ"ט. כעבור זמן התמנה על ידי הרב יהודה לייב חסמן לשמש כראש ישיבה בישיבת תפארת צבי, שהייתה ישיבה מכינה לישיבת חברון. הוא גם שימש כ'נושא ונותן' בישיבת חברון, ובין תלמידיו היו רבי שמחה זיסל ברוידא והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.

בשנת 1935 עבר לתל אביב, שם התמנה לרב שכונה ב' בבית הכנסת ישורון. באותה שנה הזמינו רבה של תל אביב, הרב משה אביגדור עמיאל, לעמוד בראשות הישיבה שייסד ואשר נקראה על שמו - "ישיבת הרב עמיאל". הישיבה פנתה לבני היישוב החדש והלימודים בה התקיימו בשפה העברית. הוא כיהן בתפקידו שש עשרה שנה.

בשל מחלת כליות קשה נאלץ לנסוע לטיפולים בארצות הברית. בשובו מארצות הברית מצא שהרב יהודה קולודצקי כבר עומד בראשות הישיבה, והרב טרופ נאלץ לפרוש מתפקידו. עזיבת הישיבה דרדרה את בריאותו, והחזון איש הורה לתלמידיו לדבר עמו בדברי תורה כדי לעודד את רוחו. ובעצת החזון איש נענה להצעה לעמוד בראש ישיבת תומכי תמימים חב"ד בעיר לוד, אך בטרם החל להעביר בה בפועל את שיעוריו, התדרדר מצבו והוא נפטר. בעקבות פרישת הרב טרופ עזבו חלק מהתלמידים את הישיבה וסייעו לביסוסה של מדרשית נעם בפרדס חנה..

נפטר בבית החולים בילינסון ביום שבת, ו' באייר תשי"א, בגיל 50, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

לאחר פטירתו הוציאו בניו את חידושיו בסדרת ספרי "בינת ראובן" (שלושה כרכים) על מסכתות בבא מציעא, בבא קמא, בבא בתרא וסדר נשים.

==צאצאיו==
בנו הרב פרופ' משה מרדכי טרופ, פרופסור אמריטוס לביוכימיה באוניברסיטת בן-גוריון. חתנו של הרב משה לוין, רבה של נתניה. כתב את הספר "חידת הקיום" על תורת האבולוציה.

בתו לאה, נישאה לרב ישראל הכהן זינגר, תלמיד חכם משקדני ירושלים. בעבר היה בעלים של טחנת הקמח בפתח תקווה.

נכדיו הם הרב אהרון טרופ, ראש ישיבת בני צבי בבית אל, הרב אביעד טרופ, ראש ישיבה בשכונת הר נוף בירושלים, מחבר סדרת ספרי "ודברת בם" והרב אברהם ישעיהו טרופ, מחבר ספרי "דעה את ה'" ו"צופן ימי עולם". אחת מנכדותיו היא חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

==לקריאה נוספת==
* 'טרופ, ר' ראובן ב"ר נפתלי־צבי', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 53 (, תמונה 1251).

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה ארץ-ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
ראובן
קטגוריה:רבני ישיבת ראדין
קטגוריה:רבני ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
דוונפורט

דֶווֹנְפּוֹרְט (באנגלית: Devonport) היא עיר על חופו הצפון-מערבי של האי (והמדינה) טסמניה שבאוסטרליה. העיר שוכנת על שפך נהר מרסי (Mersey), כ-50 ק"מ ממזרח לעיר בורני ו-277 ק"מ מצפון לבירת המדינה הובארט. העיר היא המרכז האורבני העיקרי של צפון האי. אוכלוסיית העיר על פרבריה מנתה 24,615 תושבים במפקד 2011.

==היסטוריה==
במהלך שנות החמישים של המאה ה-19 הוקמו שני יישובים בשם פורמבי (Formby) וטרוקווי (Torquay) על שתי גדות שפך נהר מרסי. טורקווי היה היישוב הגדול מבין השניים ופעלו בו תחנת משטרה, דואר, בית משפט, לפחות שלושה מלונות, מספנה וחנויות. בשנות השבעים של המאה ה-19 ענף הספנות התפתח ובוצעה עבודה כדי להעמיק את שפך הנהר. בשלב זה החל לפעול קו ספינות קיטור למלבורן.

ב-1889 הושלמה בנייתו של מגדלור ובסוף המאה חוברה פרומבי לרשת רכבות והיא החלה להתפתח והוקם בה נמל. ב-1890 החליטו תושבי שתי הערים בהצבעה לאחד אותם וכך הוקמה העיר דוונפורט.

== אקלים ==

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.devonport.tas.gov.au/home אתר הבית של מועצת דוונפורט]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה: ערי נמל
קטגוריה:טסמניה: ערים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1890
סויוז 30

סויוז 30 (ברוסית: Союз-30) היא חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-27 ביוני 1978 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס.

==צוות==
* פיוטר קלימוק - מפקד
* מירוסלב הרמשבסקי - קוסמונאוט-חוקר

===צוות גיבוי===
* ואלרי קובסוב - מפקד
* זנון יאנקובסקי - קוסמונאוט-חוקר

==תיאור המשימה==
"סויוז 30" שוגרה ב-27 ביוני 1978 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור השלישית, והעגינה בוצעה ב-28 ביוני לתא העגינה האחורי. לאחר העגינה עבר הצוות לתחנת החלל בה שהו כבר באותה העת ולדימיר קובליונוק ואלכסנדר איוואנצ'נקוב במסגרת פעילות של משלחת מס' 2. במשך שבוע ביצע הצוות שמנה ארבעה אנשים מספר ניסויים בתחומי הטכנולוגיה, הביולוגיה והרפואה. בנוסף בוצעו צילומי פולין מהחלל. 

ב-5 ביולי 1978 הקוסמונאוטים חזרו לחללית סויוז 30 נכנסו לתא החללית התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ. הנחיתה עברה ללא בעיות והם נחתו בשטח קזחסטן של כיום כמתוכנן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronautix.com/s/30.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-30.htm נתוני המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1978 בברית המועצות
בורני

בורני (באנגלית: Burnie) היא עיר נמל על החוף הצפון-מזרחי של האי (והמדינה) טסמניה שבאוסטרליה. העיר שוכנת במרחק של כ-50 ק"מ ממערב לדוונפורט ו- כ-300 ק"מ מצפון מצפון לבירת המדינה הובארט. העיר נוסדה ב-1827 ונקראה בראשיתה אמו ביי (Emu Bay), אך שמה שונה לבורני על שמו של וויליאם ברוני שבשנות הארבעים של המאה ה-19 היה מנהלה של חברת ארץ ואן דיאמן (שמה הקודם של טסמניה). אוכלוסיית העיר מנתה 19,329 תושבים במפקד 2011.
==כלכלה==
ענפי הכלכלה העיקריים של בורני הם תעשייה כבדה, יערנות וחקלאות. נמלה של העיר יחד עם ענף היערנות מספקים את מקור ההכנסה העיקרי של העיר. לאחר שבורני חוברה למסילת הברזל ב-1897 היא הייתה לנמל הראשי בחוף המערבי של טסמניה. רוב התעשייה בעיר קשורה לרשת הרכבות ולנמל.

ענף היערנות מהווה חלק חשוב של כלכלת העיר. ב-1938 הוקם בה מפעל לייצור נייר, שפעל עד לשנת 2010.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.burnie.net/Home אתר הבית של מועצת העיר בורני]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה: ערי נמל
קטגוריה:טסמניה: ערים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1827
סטרון

סטרון (באנגלית: Strahan) היא עיירה קטנה על חופו המערבי של האי (והמדינה) טסמניה שבאוסטרליה. העיירה היא מרכז תיירות חשוב בסביבתה. העיירה שוכנת במרחק של 300 ק"מ מצפון מערב לבירת המדינה הובארט. אוכלוסיית העיירה מנתה 660 תושבים במפקד 2011.

נמל סטרון הוקם במקור כדי לשרת את תעשיית המכרות באזור. המיקום של הנמל היה חיוני לענף היערנות שפעל סביב למפרץ מקקוורי (Macquarie Harbour). בחלק ניכר של המאה ה-19 ושל ראשית המאה ה-20 שימש הנמל גם לקווי נוסעים ומטען. בראשיתו היה נמל סטרון גם בסיס לצי קטן של סירות דיג שפעל בתנאים הקשים של החוף המערבי של טסמניה. העיירה משמשת כשער מעבר לאזור הפרא הדרום-מערבי של האי. סירות, מטוסים ומסוקים משתמשים בעיירה כבסיס לתיירות באזור.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.strahantasmania.com/ אתר על העיירה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרליה: ערי נמל
קטגוריה:טסמניה: יישובים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי חוף
טלסקופ החלל פלאנק

טלסקופ החלל פלאנק (Planck) הוא טלסקופ חלל של סוכנות החלל האירופית המודד את קרינת הרקע הקוסמית, עם רזולוציה אופטית גבוהה במיוחד. מצפה החלל קרוי על שמו של הפיזקאי הגרמני, זוכה פרס נובל לפיזיקה מקס פלאנק.

הטלסקופ שמשקלו 1,950 קילוגרם, נבנה במרכז החלל שבקאן, ושוגר מבסיס החלל האירופי קורו שבגיאנה הצרפתית ב-14 במאי 2009 יחד עם טלסקופ החלל הרשל. הוא סיים את תפקודו ב-23 באוקטובר 2013, לאחר השלמת מטרותיו.

בניית החללית בוצעב על ידי Thales Alenia Space. חלק מהמכשירים סופקו על ידי המעבדה להנעה סילונית.

תצפיות בוצעו במקביל לפעילות של לוויין המחקר WMAP. שיתוף פעולה זה גרם לשיפורים בקבלת ועיבוד מידע.

נתונים שהתקבלו באמצעות הטלסקופ היו בין המקורות לגילוי "ציר הרשע הקוסמולוגי".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.esa.int/Our_Activities/Space_Science/Planck אתר המשימה] באתר סוכנות החלל האירופית

פלאנק
קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
ירון רוזן

ירון רוזן (נולד ב-26 בנובמבר 1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון שירת כראש מטה הסייבר בצה"ל, קודם לכן שירת כראש להק השתתפות ומסוקים, מפקד טייסת וטייס מסוקים בחיל האוויר.

==ביוגרפיה==
רוזן נולד ברחובות, סבו מצד אמו הוא ד"ר שנהרג במלחמת העצמאות. בגיל שלוש עבר ליפן והתגורר שם במשך שש שנים במסגרת שליחות של משפחתו. כשהיה בכיתה י"א עברה המשפחה שוב ליפן שם סיים את לימודיו התיכוניים ולאחר מכן שב לישראל להתגייס כחייל בודד לצה"ל. 

בינואר 1986 התגייס לקורס טיס 115 אותו סיים במגמת מסוקים ב-1988. שירת כטייס יסעור בטייסת דורסי הלילה. ב-1995 מונה לסמ"ט ב' בטייסת (סגן מפקד הטייסת האחראי בין השאר על תוכניות, תרגילים ולוחות זמנים) ומילא תפקיד זה בעת אסון המסוקים בפברואר 1997. בעקבות התאונה ומסקנות ועדת החקירה הודח מתפקידו ונקבע שבמשך שלוש שנים לא ישרת בתפקיד פיקודי. בתקופת השעייתו שירת בחטיבת המבצעים.

רוזן עבר הסבה למסוקי AH-1 קוברה ואפאצ'י AH-64, הוא שירת בטייסת 190 ("מגע הקסם") במהלך מלחמת לבנון השנייה. בהמשך שירותו פיקד על טייסת 190, על מגמת מסוקים בבית הספר לטיסה, שימש ראש ענף השתתפות במטה חיל האוויר ופיקד על היחידה לשיתוף פעולה. בנובמבר 2013 מונה לראש להק השתתפות ומסוקים ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2016. בתפקידו הבא מונה לראש מטה הסייבר באגף התקשוב וההגנה בסייבר.

== חיים אישיים והשכלה ==
רוזן בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בלימודים אסטרטגיים מאוניברסיטת חיל האוויר האמריקאי. נשוי ואב לארבעה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי להק האוויר למסוקים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי היחידה לשיתוף פעולה
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
סויוז 31

סויוז 31 (ברוסית: Союз-31) היא חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-26 באוגוסט 1978 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס.

==צוות==
* ואלרי ביקובסקי - מפקד
* זיגמונד יאן- קוסמונאוט חוקר
 
==צוות גיבוי==
* ויקטור גורבטקו - מפקד
* אברהארד קולנר- קוסמונאוט חוקר
==תיאור המשימה==
"סויוז 31" שוגרה ב-26 באוגוסט 1978 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור הרביעית, והעגינה בוצעה ב-27 באוגוסט לתא העגינה האחורי. לאחר העגינה עבר הצוות לתחנת החלל בה פעלה משלחת מס' 2. במשך שבוע ביצע הצוות שמנה ארבעה אנשים מספר ניסויים בתחומי הטכנולוגיה, הביולוגיה והרפואה. הקוסמונאוט הגרמני התרכז במחקרים בתחום הנדסת חומרים. 

ב-3 בספטמבר 1978 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית נכנסו לתא החללית סויוז 29, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.

חללית "סווז 31" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.

החללית "סויוז 31" חזרה לכדור הארץ ב-2 בנובמבר כאשר על סיפונה ולדימיר קובליונוק ואלכסנדר איוואנצ'נקוב (הגיעו לחלל בחללית סויוז 29).

לאחר עזיבת החללית תחנת החלל נותרה במשטר לא מאויש.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronautix.com/s/31.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-31.htm נתוני המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1978 בברית המועצות
זיקית (סיפור)

זיקית (ברוסית: Хамелеон) הוא שמו של סיפור קצר שנכתב על ידי הסופר והמחזאי הרוסי אנטון צ'כוב בשנת 1884.
הסיפור הוא סאטירה המעלה את נושא אי-השוויון בין המעמדות. הוא מציג את פחדו של אדם בפני סמכות, בפני אדם בעל מעמד גבוה יותר, התנהגות המביאה לידי שינוי עמדות באופן קיצוני ונלעג.

==עלילה==
הסיפור מדבר על דמותו של מפקח המשטרה, אוצ'ומלוב, אשר נקלע למצב בו הוא צריך להחליט בין אם לשפוט לטובת חריוקין, אדם ממעמד נמוך אשר כלב נשך אותו באצבעו, לבין בעליו של הכלב הנושך. במהלך הסיפור עולה השאלה האם הכלב שיך לגנרל ז'יגאלוב, או לא. אוצ'ומלוב, אשר פוחד להסתבך עם הגנרל, ממהר לשנות באופן קיצוני את עמדותיו, בכל פעם שעולה השערה אחרת בקשר לזהות הכלב.
ישנו גם קשר למעמדות בסיפור מכיוון שככה מסופר בסיפור שמפקד המשטרה אוצ'ומלוב פעל לפי כך: הוא שינה את דעתו בגלל שהוא נקלע למצב שבו עלולה הכרעתו לפגוע באדם ממעמד גבוה (לדוגמה: הגנרל, אחיו של הגנרל).

הסיפור מדבר על הצביעות של אוצ'ומלוב ולכן קוראים לסיפור זיקית

==קישורים חיצוניים==
* הסיפור 

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אנטון צ'כוב
אלי דראי

אלי דראי (נולד ב-30 במאי 1966) הוא תסריטאי, מוזיקאי, מפתח פטנטים ואדריכל נוף ישראלי, בוגר הטכניון.

==ביוגרפיה==
לאחר שעבד שנים רבות בתחום האדריכלות, בתחילה במשרד דן צור כשכיר ובהמשך כעצמאי, בפרויקטים שונים – כגון פיתוח מכון ויצמן, פארק נחל אלכסנדר, פארק נחל הירקון ראש העין, חוף בית ינאי, הגוש הגדול תל אביב, הטיילת בנתניה ובתי החולים הדסה עין כרם ואסף הרופא – החל דראי לפתח קריירה בתחום הטלוויזיה. בתחילה עבד כסאונדמן, בתוכניות כגון "שמש" ו"ארץ נהדרת" וכן בסרטים ובפרסומות, וזאת בד בבד עם עבודתו באדריכלות כעצמאי. בהמשך התחיל לעבוד כתסריטאי והצטרף, באופן לא רשמי, לצוות הכותבים ב"שמש" וב"ארץ נהדרת". לאחר מכן החל לכתוב תסריטים לסדרות הטלוויזיה "סברי מרנן", "הפיג'מות", "מנדלבאום בלש פרטי" ו"משפחה שולטת".

דראי עובד זה זמן רב בשיתוף פעולה עם רובי דואניאס מחברת טדי הפקות. הוא יצר, ביים וערך את הסרט התיעודי "הנני חי", שעסק בתחום הפטנטים ובעולמם של ממציאי הפטנטים. דראי גם משמש שחקן בתפקידי אורח בסדרות שונות. נוסף על כך היה המתופף בלהקה "שלום גד והיהלומים" והקליט כעשרה אלבומים במשך כ־18 שנה. כמתופף השתתף דראי גם ב"העבד", פרויקט של שלום גד, שבו ניגן ולעיתים שר.

בשנת 2016 הוציא את אלבום הסולו ״מזמן״, ובשנת 2018 הוציא את הסינגל ״בסוף״ מתוך האלבום השני ״עלה ברוח״.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מתופפים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קיפודן חרטומני מערבי

קיפודן חרטומני מערבי (שם מדעי: Zaglossus bruijni) הוא מין של קיפודן נמלים, ואחד משלושה מינים בסוג קיפודן חרטומני שחיים בגינאה החדשה. קיפודן הנמלים החרטומני סווג לראשונה טקסונומית כ-Tachyglossus bruijni, ורק לאחר מכן הועבר לסוג קיפודן חרטומני.

==תיאור ותפוצה==
קיפודן הנמלים החרטומני חי בגינאה החדשה, בגבהים של בין 1,300 עד 4,000 מטרים מעל לגובה פני הים. הוא נפוץ מהמישורים הדרומיים עד לחוף הצפוני של גינאה החדשה. הוא חי בעיקר באזורי הטונדרה ההררית וביערות הרריים. בשונה מקיפודן הנמלים האוסטרלי, שניזון מנמלים וטרמיטים, קיפודן הנמלים החרטומני ניזון משלשולים. קיפודן הנמלים החרטומני גם גדול יותר מקיפודן הנמלים האוסטרלי, ומגיע למשקל של כ-16.5 ק"ג. גם החרטום ארוך יותר, ומתעקל כלפי מטה. פרוותו הארוכה כמעט שמסתירה לחלוטין את הקוצים. הוא נבדל משאר המינים בסוג קיפודן חרטומני במספר הציפורניים שברגליו: שלוש ציפורניים (לעיתים רחוקות ארבע). הוא המין הגדול ביותר במשפחה.

==אנטומיה==
קיפודן הנמלים החרטומני שייך לסדרת יונקי הביב, שהמינים בה נבדלים משאר היונקים ביכולתם להטיל ביצים. למרות זאת, הם חולקים עם היונקים מאפיין חשוב משותף: הם מניקים את צאצאיהם בחלב. לקיפודן הנמלים החרטומני יש יכולת נדירה בקרב היונקים היבשתיים לחישה חשמלית, רק ארבעה מקרובי משפחתו המהווים את סדרת יונקי הביב כולה מחזיקים ביכולת זו.

==מצב שימור==
קיפודן הנמלים החרטומני רשום כמין בסכנת הכחדה חמורה (מצב CR) על ידי ארגון IUCN, מכיוון שפעילות אנושית כמו ציד, אכלוס וכריתת יערות פגעו במספר הפרטים ממין זה ובתחום התפוצה שלו. בשרו של קיפודן הנמלים החרטומני נחשב למעדן, ולמרות שציד מסחרי נאסר על ידי חוק, ציד מסורתי הותר.

בינואר 2013, משלחת מצאה אוכלוסייה של קיפודן הנמלים החרטומני בהרי Foja, שנמצאים במחוז פפואה, אינדונזיה. לפי מחקר נוסף, ניתן להוכיח שאוכלוסייה של קיפודן הנמלים החרטומני הייתה קיימת גם בצפון-מערב אוסטרליה, לפחות עד תחילת המאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* אורלי פיישטר, [http://gifted.cet.ac.il/CETHandler.ashx?n=CetEntities.FileViewer&i=7b6c26a9-ffd0-426d-b508-19d6c9d151f1&id=135670 שובו של קיפודן הנמלים החרטומני], ראש גדול, פברואר 2013.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:קיפודניים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אוקיאניה
קטגוריה:אינדונזיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
האקדמיה לערפדים

האקדמיה לערפדים (באנגלית: Vampire Academy) היא סדרת רומנים על טבעיים רבת מכר בעלת שישה חלקים מאת רישל מיד . הסדרה פורסמה במקור בין השנים 2007–2010.

== עלילה ==
הסדרה עוקבת אחר רוזמרי "רוז" האת'וויי, מתבגרת דמפירית (חצי אדם חצי ערפד) שמאומנת להיות שומרת הראש של חברתה וסיליסיה "ליסה" דרגומיר, שמשתייכת לקבוצת הערפדים מורוי. רוז לומדת כיצד להביס את הסטריגוי (הערפדים האל-מתים הרעים) ב"אקדמיית סנט ולדמיר לערפדים", ומוצאת את עצמה לכודה ברומן אסור עם המורה והמאמן שלה - דימיטרי בליקוב, ובקשר נפשי בלתי-מוסבר עם ליסה.

== רשימת הספרים ==
* האקדמיה לערפדים (Vampire Academy)
* דם קר (Frostbite)
* נשיקת צללים (Shadow Kiss)
* Blood Promise
*Spirit Bound
*Last Sacrifice

שלושת הספרים האחרונים לא תורגמו לעברית.

==דמויות==

* רוזמרי "רוז" האת'וויי - דמפירית (ערפדית למחצה) בת 17, הדמות הראשית בסדרת הספרים "האקדמיה לערפדים", וחברתה הטובה ביותר של ליסה דרגומיר. מתאהבת במנטור המבוגר שלה, דימטרי. המגינה של ליסה 

* וסליסיה "ליסה" סבינה רייה דרגומיר - נערת מורוי בת 18, האחרונה משושלת האצולה של משפחת דרגומיר, וחברתה הטובה ביותר של רוז. ליסה, ששולטת בקסם נדיר ביותר (נשמה), יכולה לרפא ולהשיב את המתים לחיים.
*דימיטרי בליקוב - דמפיר ומגן רוסי בן 24. מאוהב ברוז ומשמש כמורה והמאמן שלה. הופך לסטריגוי בסוף הספר השלישי רוז הולכת לחפש אותו בשביל להרוג אותו ליסה מחזירה אותו להיות דאמפיר בעזרת כוח הנשמה .הופך להיות המגן של כריסטיאן 
* כריסטיאן אוזרה - נער מורוי משושלת האצולה של משפחת אוזרה . בן זוגה של ליסה .כשהיה קטן הוריו הפכו הוריו מרצונם לסטריגוי, מה שמוביל אנשים לחשוד בו. שולט ביסוד האש.
* אדריאן איבשקוב - מורוי משושלת האצולה איבשקוב אחיין של המלכה טטיאנה, שניהל מערכת יחסים עם רוז. כמו ליסה, גם הוא שולט ביסוד הנשמה.
* מיה רינלדי - נערת מורוי, שאינה משושלות המלוכה. שולטת ביסוד המים.
*איברהים "אייב" מאזור - מורוי בעל השפעה, אביה של רוז, שאל קיומו היא מתוודעת רק בספר הרביעי.
*ג'אנין האתוויי- דמפירית .אמא של רוז ומגינה מפורסמת 
*טטיאנה איבשקוב - מורוי המלכה .
*טאשה אוזרה - מורוי דודה של כריסטיאן .מאוהבת בדימיטרי .רוצחת את המלכה .
*ויקטור דאשקוב_ מורוי היה חבר טוב של הוריה של ליסה המכנה אותו דוד מנסה לנצל אותה בשביל הכוחות שלה .אבא של נטלי
*נטלי דאשקוב-מורוי הבת של ויקטור הופכת לסטריגוי בספר הראשון דימיטרי הורג אותה .
*מייסון -דאמפיר לומד עם רוז להיות מגן מאוהב בה ונמצא איתה בסוגיות בספר השלישי אך מת רוז ממשיכה לראות אותו בתור רוח רפאים
*ג'יל מסטראנו-מורוי אחות למחצה של ליסה מאותו אבא
*סוניה קראפ-מורוי מורה בבית ספר סנט ולדימיר משתגעת והופכת לסטריגוי בת זוגו של המגן מיכאיל אל של ויקטור דאשקוב מחזיר אותה להיות מורוי באמצעות כוח הנשמה 
*
*

==הסרט==
ב-2010 הוכרז על סרט המבוסס על הספר הראשון בסדרה. ב-2013 נבחרו השחקנים זואי דויטש, דנילה קוזלובסקי ולוסי פריי לגלם את רוז, דימיטרי וליסה, בהתאמה. הסרט יצא לאור לבתי הקולנוע ב-7 בפברואר 2014, נחשב לכישלון מסחרי ונקטל על ידי המבקרים. בסך הכל גרף הסרט 15.4 מיליון דולר לעומת תקציב של 30 מיליון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.us.penguingroup.com/static/packages/us/yreaders/vampireacademy/home.html אתר הסדרה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות ספרי פנטזיה
קטגוריה:ערפדים בתרבות ובאמנות
טאקנה

טאקנה (בספרדית: Tacna) היא בירת מחוז טאקנה בדרום פרו, במרחק של 35 קילומטרים מצפון לגבול עם צ'ילה.

==היסטוריה==
עד מלחמת העצמאות של פרו טאקנה הייתה עיירה קטנה. ב-1811 פרנסיסקו אנטוניו דה סלה, רואה חשבון מלכותי, למעשה התחיל את המלחמה בטאקנה עם פתיחת מרד נגד השלטון הספרדי.

מ-1836 על 1839 טאקנה הייתה בירת הקונפדרציה הפרואנית-בוליביאנית קצרת הימים. ב-1841 העיר נכבשה על ידי הצבא הבוליביאני, אך הוחזרה לפרו כעבור שנה בהתאם להסכם שנחתם.

העיר החלה לשגשג כלכלית עד מלחמת האוקיינוס השקט. במהלך המלחמה, שהחלה ב-1879, צ'ילה פלשה לערים טאקנה ואריקה, שהיו אז תחת שלטון פרואני. עם סיום המלחמה ב-1883 נחתם חוזה אנקון, אשר בו נאמר שצ'ילה תשלוט באזור למשך עשר שנים, שלאחריהן ייערך משאל עם שייקבע את עתיד האזור, אך משאל העם לא התקיים בסופו של דבר. טאקנה נותרה תחת שליטה צ'יליאנית בסביבות 45 שנה, במהלכן ניסה השלטון הצ'יליאני לשכנע את האוכלוסייה המקומית לנטוש את עברה כחלק מפרו ולהשתלב לצ'ילה. לבסוף, ב-1929 הצדדים הגיעו להסכמה, כך שצ'ילה תמשיך להחזיק באריקה, בעוד טאקנה תוחזר לפרו אשר קיבלה גם פיצוי בגודל של כ-6 מיליון דולר.

באזור נמצא הר געש טוטופאקה שהתפרץ בעבר מספר פעמים.

==כלכלה==
כלכלת טאקנה מתבססת בעיקר על חקלאות. היא מייצרת למעלה ממחצית יבול הזיתים במדינה. בנוסף פועל באזור מכרה נחושת חשוב.

==חינוך==
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הלאומית חורחה בסדרה גרומן והאוניברסיטה הפרטית של טאקנה.

==תחבורה==
העיר מקושרת במסילת רכבת לעיר אריקה בצ'ילה.

נמל התעופה הבינלאומי קורונל חיל האוויר הפרואני קרלוס סיריאני סנטה רוסה נמצא במרחק של 5 קילומטרים מהעיר ומציע טיסות לערים אחרות בפרו, כמו לימה, בירת המדינה.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פרו: ערים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: ערי בירה לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1875
אורורה (אילינוי)

אורורה (באנגלית: Aurora) היא העיר המאוכלסת ביותר במדינת אילינוי שבארצות הברית אחרי שיקגו והיא העיר ה-19 בגודלה במערב התיכון. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2012, אוכלוסיית העיר עמדה על 199,932 תושבים.

אורורה גדלה מאוד ב-50 השנים האחרונות, נוסדה במקור בתוך מחוז קיין. בין השנים 2000 עד 2003 לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית דירגה את אורורה במקום ה-34 מבחינת גידול אוכלוסייה בארצות הברית. משנת 2000 עד 2009 לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית דירגה את העיר במקום ה-46 מבחינת גידול אוכלוסייה, אוכלוסייה של מעל 100,000 תושבים.

בשנת 1908, העיר אימצה רשמית את הכינוי "עיר האורות", בגלל שהייתה אחת מהערים הראשונות בארצות הברית אשר יישמה מערכת תאורת רחוב חשמלית מלאה בשנת 1881. מרכז העיר של אורורה ממוקם על אי קטן בשם סטולפ בנהר פוקס, בעיר נמצאים אוספים מרשימים של ארכיטקטורה, כולל מבנים שעוצבו על ידי פרנק לויד רייט, לודוויג מיס ון דר רוהה, ברוס גוף, וג'ורג' גרנט אלמסיל.

==היסטוריה==
לפני הגעתם של המתיישבים האירופאים, היה שם כפר אינדיאני, מה שהיום הוא מרכז אורורה. בשנת 1834 הגיעו האחים מקרתי לאזור ותחילה לקחו בעלות על שני צדי נהר פוקס אך מכרו את האדמות לאחים לייק. האחים לייק הקימו טחנת מים בצד השני של הנהר. בשנת 1837 הוקם שם סניף דואר. אורורה הייתה במקור שני כפרים, מזרח אורורה שנוסדה בשנת 1845 בצד המזרחי של הנהר, ומערב אורורה אשר נוסדה בצד המערבי של הנהר בשנת 1854. בשנת 1857 התאחדו שני הכפרים והקימו את העיר אורורה.

==גאוגרפיה ואוכלוסין==
על פי לשכת האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, השטח הכולל של העיר הוא 118.6 קמ"ר אשר מתוכם 116.4 קמ"ר אדמה ו-2.2 קמ"ר מים. העיר נחשבת באופן מסורתי כעיר בתוך מחוז קיין, אך גבולות העיר מתפרסות לעוד שלושה מחוזות אחרים, דופייג', קנדל וויל.

נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2000, בעיר היו 142,990 תושבים, 46,489 משקי בית ו-34,215 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,433.0 נפש לקמ"ר. בעיר היו 48,797 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 489.0 דירות לקמ"ר.

בעיר התגוררו 68.07% לבנים, 11.06% אפרו-אמריקאים, 0.36% אינדיאנים, 3.06% אסיאתים, 0.03% פאסיפים, 14.52% מגזעים אחרים ו-2.0% משני גזעים או יותר.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:File Aurora sunken gardens.jpg|פארק פיליפס אשר בעיר
קובץ:Wparamount.jpg|תיאטרון סרטי פרמאונט תחת שיפוץ, מרכז העיר.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אילינוי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1835
מנדה נאזר

מנדה נאזר (נולדה ב-1982) היא תושבת בריטניה, מחברת סודאנית ופעילה לזכויות אדם. במשך שמונה שנים, היא הייתה שפחה בסודאן ובלונדון. נאזר נולדה וגדלה בכפר בהרי נובה בסודאן. בגיל שתים עשרה או שלוש עשרה (תאריך לידתה המדויק אינו ידוע), היא נחטפה ונמכרה לעבדות בסודאן לאחר פשיטה על הכפר שלה. משפחתה הצליחה לברוח מהפושטים אל ההרים, אולם היא נלכדה ונמכרה לעבדות. במשך שש שנים, מנדה שימשה כשפחה במשפחה ערבית בח'רטום שם עברה התעללות פיזית.

== בריחה ומקלט ==
לאחר שש שנות שבי, נאזר נשלחה ללונדון כדי להיות משרתת בית לדיפלומט סודאני, עבד אל אל-קורונקי, הממונה בפועל של סודאן, שהתגורר בווילסדן גרין. לאחר שלושה חודשים, היא הצליחה להימלט בעזרת אחד מבני הקהילה הסודנית בלונדון. עם הימלטה, היא בקשה מקלט. משרד הפנים האנגלי דחה את בקשתה שנתיים לאחר שהוגשה. דחיית הבקשה הביאה לעליה בתמיכה בנאזר, הן מצד ארגוני זכויות אדם והן מצד של ארגונים המתנגדים לעבדות. בין לבין פרסמה נאזר את האוטוביוגרפיה שלה בגרמניה, בשיתוף פעולה עם עיתונאי בריטי מקצועי. 

בנובמבר 2002, משרד הפנים שינה את החלטתו וקיבל את בקשתה.. 

בשנת 2005 פורסמה המהדורה האנגלית לאוטוביוגרפיה שלה. בשנת 2010, סיפור חייה הומחז בתוכנית של ערוץ 4, "אני שפחה", בכיכובם של וונמי מוסקו (Wunmi Mosaku), ובמחזה "עבדים - שאלה של חופש".

==תביעת דיבה בידי דיילי טלגרף==
לאחר שהסאנדיי טלגרף פרסם בשנית את סיפורה בספטמבר 2000, אל קורונקי הגיש תביעת דיבה כנגד העיתון. בחודש יולי 2002, לפני שהמקרה הגיע לבית המשפט, העיתון חזר בו מהסיפור, והסכים לשלם פיצויים. נאזר והמחבר המשותף של האוטוביוגרפיה שלה טענו כי תוצאה זו נבעה מאוזלת היד המקצועית של הסאנדיי טלגרף. בפרט, הכתב מעולם לא פגש או דיבר עם נאזרה טרם פרסום המאמר.

עוד נטען כי העיתון חזר בו מהסיפור כולו, מבלי לתת לנאזר ההזדמנות להבהיר את אי הדיוקים הנטענים, ולהצביע על האמיתות שבו.

==מקורות מידע==
* 
* 
* 
* 
* 

==לקריאה נוספת==
*
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפחות
קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:מהגרות לממלכה המאוחדת
קטגוריה:מהגרים מסודאן לממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1982
מבחן בקדל

דמות בקומיקס של אליסון בקדל הביעה לראשונה את תנאי המבחן לייצוג נשים בסרטים, [[1985]]
מבחן בקדל (באנגלית Bechdel test; ידוע גם בתור כלל בקדל, חוק בקדל או מבחן בכדל) בודק את רמת הייצוג הנשי ביצירות (כגון בסרטי קולנוע). על מנת שסרט יעבור את המבחן עליו לקיים את התנאי שבסרט קיימת סצנה שבה לפחות שתי נשים משוחחות ביניהן על נושא שאינו גבר.

המבחן קרוי על שמה של הקריקטוריסטית האמריקאית אליסון בקדל, אשר ברצועת קומיקס שלה "Dykes to Watch Out For", שהתפרסמה ב-1985, מספרת אחת הדמויות על העיקרון שלה, לפיו היא הולכת רק לסרטים שמקיימים שלושה תנאים:
# יש בסרט לפחות שתי דמויות של נשים
# הן משוחחות ביניהן
# נושא השיחה אינו גברים
בהמשך הקומיקס, הגיבורה מציינת שהסרט האחרון שיכולה הייתה לצפות בו על פי הקריטריונים שהציבה לעצמה היה "הנוסע השמיני" מ-1979 (בו שתי נשים משוחחות על חייזר).

בקדל נתנה את הקרדיט לרעיון לחברתה ליז וואלאס, וכן לכתביה של וירג'יניה וולף.

==היסטוריה==
בשנת 1929, במאמרה "חדר משלך", מתייחסת וירג'יניה וולף לספרות של זמנה בבדיקה מקבילה לזו שתוגדר בעתיד כמבחן בקדל:
:.

==מבחן בקדל והרחבות שלו==
לעיתים מוסיפים למבחן את הדרישה שלשתי הדמויות יהיה שם פרטי, ושהן לא תהיינה רק דמויות כמו "פקידת קבלה" או "מוכרת בחנות".

המבחן יושם במספר בתי קולנוע בשוודיה ובסקירות הסרטים ברשת הטלוויזיה בכבלים השוודית Viasat. על פי מחקר שנעשה על סרטי 2013, מתוך 50 הסרטים המכניסים ביותר, רק 36% עברו את מבחן בקדל, אך אלו שעברו את המבחן רשמו הכנסות גבוהות יותר מאלו שכשלו בו. מעבר לסרטי קולנוע, יושם המבחן גם על סדרות טלוויזיה, ובין הסדרות שנכשלו בו היו גם סדרות בהן ישנה נוכחות נשית בולטת, כמו סקס והעיר הגדולה והאנטומיה של גריי. המבחן למעשה מייצג דיון רחב יותר על הטיה נגד נשים (סקסיזם) בסרטים, דיון הנטען במיוחד לגבי סרטי הוליווד<ref></ref>, סרטי ספורט<ref></ref> וסרטים באופן כללי.<ref></ref><ref></ref>

בהשראת המבחן נוסחו מבחנים גם לבחינת אפליות נוספות, כגון "מבחן רוסו" לנושא הצגת דמויות להט"ב בקולנוע, לפיו על סרט לכלול לפחות דמות להט"ב אחת, שאינה מוגדרת אך ורק על פי נטייתה המינית ושמשולבת בעלילה כך שהוצאתה מהסרט תפגע בו באופן משמעותי, ומבחן דגאנס, לפיו על סרט או סדרה שאינם בנושא גזע לכלול שתי דמויות שאינן לבנות בצוות השחקנים הראשי.

==ראו גם==
*נספח ייצוג

==קישורים חיצוניים==

* 
* ליאור אלפנט, [http://politicallycorret.co.il/%D7%98%D7%91%D7%9C%D7%AA-%D7%94%D7%9E%D7%91%D7%A7%D7%A8%D7%95%D7%AA-04-09-16/ טבלת המבקרות 04.09.16] - אתר אינטרנט ישראלי הבוחן האם סרטי קולנוע עוברים או נכשלים במבחן
* [http://bechdeltest.com/ bechdeltest.com] אתר אינטרנט הבוחן אילו סרטי קולנוע עוברים או נכשלים במבחן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פמיניזם בקולנוע
קטגוריה:נשים בקולנוע
קטגוריה:אפליה מינית
העתקה בזמן כתיבה

Copy-on-write (נקראת גם COW ולעיתים גם Implicit Sharing<ref></ref> או Shadowing<ref></ref>) היא אסטרטגיית אופטימיזציה לניהול משאבים, אשר נעזרים בה בתכנות על מנת "להעתיק" אובייקטים גדולים ביעילות (למשל דפי זיכרון, קבצים, אובייקטים גדולים)<ref></ref>.

== ניהול זיכרון וירטואלי ==
אסטרטגיית Copy-on-write נפוצה ביותר בניהול זיכרון על ידי מערכת ההפעלה בעת שיתוף זיכרון בין תהליכים שונים. יעילותה נובעת מההבנה שמספר משימות שונות יכולות להשתמש בעותקים זהים של מידע, כלומר אין צורך לבצע עותק של המידע לכל תהליך. במקום זה, ניתן להצביע על אותו המשאב מכל התהליכים הדורשים עותק זה. ורק כאשר אחד התהליכים מנסה לעדכן את המידע פרדיגמת COW תבצע את ההעתקה בפועל כדי לספק שני עותקים שונים לשני התהליכים.

דוגמה ל-COW במערכת linux:
כאשר קריאת המערכת fork מופעלת, עותק של כל הדפים התואמים לתהליך האב נוצרים ונטענים לאזור זיכרון נפרד על ידי מערכת ההפעלה לטובת תהליך הבן. פעולה זו אינה נדרשת במקרים מסוימים.
למשל, במקרה שנבצע דרך התהליך הבן את קריאת המערכת execv או בזמן יציאה לאחר זמן קצר מרגע ה-fork.
כאשר תהליך הבן צריך להריץ פקודה לטובת תהליך האב, אין צורך להעתיק את דפי הזיכרון של האב, זאת מפני ש-execv מחליף את כל הזיכרון בכל מקרה.

במקרים כאלו, טכניקת COW באה לידי ביטוי.
בעזרת טכניקה זו, כאשר מתרחש ה-fork, דפי תהליך האב לא מועתקים לתהליך הבן. במקום זאת, הדפים משותפים בין תהליך האב ותהליך הבן.
בכל פעם שתהליך (אב או בן) משנה דף, נוצר עותק נפרד של הדף הספציפי אשר שונה לתהליך הרלוונטי.
תהליך זה ישתמש בדף החדש במקום הדף המשותף בכל הפעולות העתידיות.
התהליך האחר (זה אשר לא שינה את הדף) ממשיך להשתמש בעותק המקורי של הדף (אשר לא משותף יותר).
זוהי בדיוק טכניקת COW מפני שהדף מועתק בזמן שכותבים אליו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תכנות