OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אורנייה מצויה

אורנייה מצויה (שם מדעי: Suillus granulatus) היא פטריית מאכל ממשפחת הגושיתיים. האורנייה גדלה ביערות אורנים ומקיימת יחסי מיקוריזה (סימביוזה בין פטרייה לשורשי צמח) עם עצי האורן. פטריית האורנייה מלווה את עצי האורן ומקיימת אתם יחסי הדדיות הדוקים. קורי האורנייה נצמדים אל שורשי האורן הצעיר, חודרים לתוכם, ומתקיימים אתם כגוף אחד. סבך הקורים המסועף של הפטרייה מצטרף לשורשי האורן וכנראה מגדיל באופן ניכר את יכולתו של האורן לקלוט מים ומינרלים מהקרקע. האורן, מצדו, חולק עם האורנייה את הסוכר שהוא מייצר. וכך הם חיים יחדיו, בשיתוף פעולה הדוק.

בארץ ישראל גדלה האורנייה בשיתוף עם עצי אורן ירושלים, במיוחד עם פרטים צעירים של העץ. היא מופיעה בעיקר ביערות, אך ניתן למצוא אותה גם בגינות שבהן שתולים עצי אורן. הכובע יכול להופיע אחרי הגשמים הראשונים עד מרץ-אפריל. האורניות יכולות להופיע כבודדות או בקבוצות בנות פרטים אחדים.

צבע הכובע של האורנייה הוא חום מלמעלה וחום-צהוב מלמטה. קוטרו בין 4 ל-14 ס"מ, חלקו התחתון ספוגי ולעיתים דבוקים אליו מחטי אורן. הרגל גלילית ומנוקדת בנקודות אדמדמות-ערמוניות. גובה הרגל יכול להגיע עד 7 ס"מ. גודל הנבגים קטן מ-10 מיקרון. צורתם מוארכת וצבעם צהוב כהה.

האורנייה היא פטרייה נפוצה וקלה לזיהוי. היא נאספת בידי חובבים ונאכלת בצורות שונות. ביערות אלונים נמצאת פטריית ספוג הדומה לאורנייה, שנקראת גושית הזאב (Boletus lupinus). בניגוד לאורנייה, גושית הזאב רעילה למאכל. בניגוד לשאר בני משפחת הגושיתיים, אין בשר האורנייה משנה את צבעו כשהוא נחשף לאוויר. סימני זיהוי נוספים שיכולים להקל בזיהוי ודאי של אורנייה כוללים את מבנה הרגל שצורתה גלילית ולא תפוחה, והכובע הדביק, במיוחד באורניות צעירות. מצב שימור המין ללא חשש.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=34215484#65.0.7.fitwidth האורן והחיים סביבו], הספר "רמת הנדיב הדברים הנסתרים מן העין על יחסי הגומלין בפארק הטבע" עמוד 63
* [http://www.teva.org.il/?CategoryID=379&ArticleID=2199 כפטריות אחרי הגשם], אתר החברה להגנת הטבע

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1796
קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:ארץ ישראל: פטריות
קטגוריה:פטריות מאכל
דוג'ה

צעדת הדוג'ה של ונציה, המאה ה-16
ארמון הדוג'ה בוונציה
דוג'ה (באיטלקית: Doge) הוא תואר איטלקי למנהיג, צבאי או אחר, מן המקור הלטיני DUX (שממנו צמחו גם התארים דוצ'ה ודוכס) בימי הביניים ותקופת הרנסאנס. התואר הוענק במקור למנהיגים נבחרים של מדינות במספר רפובליקות-מלוכניות באיטליה, כגון ונציה, ג'נובה, אמאלפי וסנאריקה.

עם כיבוש איטליה על ידי נפוליאון ב-1797, הופסק השימוש בתואר ונשלל מעמדו.

בעת החדשה, השתמשו פוליטיקאים איטלקים רבים, בהם בניטו מוסוליני במושג דומה מאוד בשם "דוצ'ה".

==הדוג'ה של ונציה==

במשך יותר מאלף שנים שלט ברפובליקה של ונציה דוג'ה אשר נבחר לתפקיד לתקופת חיים והיה מוגדר כ"ראשון בן שווים". בדרך כלל הדוג'ה הנבחר היה ממכובדי וזקני ונציה. הדוג'ה היה השליט העליון של הצבא, הכנסייה והמדינה ברפובליקה. עם זאת הדוג'ה היה מחויב בבקרה ודיווח שוטפים על פעולותיו למועצה הגדולה של ונציה והשתכר משכורת צנועה יחסית למעמדו. כמו כן, חל איסור על הדוג'ה למנות את בני משפחתו לתפקידים לצידו או לבחור לעצמו יורש.

משרת הדוג'ה נוסדה בתחילת המאה ה-8 והחליפה את הטריבונים אשר שלטו בלגונה הוונציאנית באותה תקופה. הדוג'ה נבחר על ידי ועדה של 41 חברים שנבחרה בעצמה מתוך חברי המועצה הגדולה של ונציה בשיטה מורכבת ביותר, אשר נועדה לצמצם השפעת אינטרסים זרים על הליך הבחירה. הדוג'ה הוכתר בטקס חתונה עם הים האדריאטי על ידי השלכת טבעת זהב אל הגלים.

הדוג'ה התגורר בארמון הדוג'ה, אשר צופה על הכניסה לתעלה הגדולה של ונציה ועל כיכר סן מרקו המרכזית. הארמון היווה את המרכז המסחרי ושלטוני של הרפובליקה ובו התכנסה המועצה הגדולה של אצילי העיר, נערכו משפטים ונקבעו גזרי דין.

אזכור ידוע לדוג'ה ולתפקידו כשופט העליון ברפובליקה הוונציאנית, מופיע במחזהו של שייקספיר, "הסוחר מוונציה". במחזה זה משמש הדוג'ה כשופט בסצנת השיא במחזה ובורר במחלוקת בין שתי הדמויות המרכזיות - אנטוניו, הסוחר הוונציאני, ושיילוק, המלווה בריבית היהודי.

==הדוג'ה של ג'נובה==
בג'נובה נוסד מוסד הדוג'ה לראשונה בשנת 1339 עם מינויו של סימון בוקנגרה לתפקיד. חייו של בוקנגרה אף הונצחו במחזהו של ורדי, הנקרא על שמו. בדומה לוונציה, גם בג'נובה נבחר הדוג'ה בשיטה מורכבת על ידי חברי המועצה הגדולה של הרפובליקה. אולם סמכויותיו של הדוג'ה בג'נובה היו מוגבלות יותר והחל משנת 1528 אף קוצרה כהונת הדוג'ה לשנתיים בלבד. עם זאת התפקיד משך מאבקי כוח רבים בין משפחות האצולה בעיר, אשר לעיתים אף הסלימו לגילויי אלימות ואף לקרבות של ממש.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:איטליה: תרבות
קטגוריה:תוארי אצולה
1997–1999

1997–1999 הוא אוסף הדמואים של להקות הפולק/ויקינג הפינית אנסיפרום, האלבום נמכר דרך אתר האינטרנט של הלהקה ובקונצרטים.

== רשימת שירים ==
<div style="display:table;">
# Frost - 5:10
# Old Man (Väinämöinen) - 6:31
# Knighthood - 5:32
# Dreamer's Prelude - 0:45
# Little Dreamer (Väinämöinen part II) - 4:50
# Warrior's Quest - 5:20
# White Storm - 5:10
# Intro - 1:01
# Hero in a Dream - 3:41
# Eternal Wait - 5:21
# Battle Song - 3:36
# Guardians of Fate - 3:26
</div>
== קרדיטים ==

=== שירים 1–3 ===
* Jari Mäenpää - גיטרה, שירה
* Markus Toivonen - גיטרה
* Sauli Savolainen - באס
* Kimmo Miettinen - תופים

=== שירים 4–12 ===
* Jari Mäenpää – גיטרה, שירה
* Markus Toivonen – גיטרה
* Jukka-Pekka Miettinen – גיטרה באס
* Oliver Fokin – תופים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2005
קטגוריה:אלבומי פולק מטאל
קטגוריה:אלבומי מטאל
סם (כללי)

כדורי הסם [[אקסטזי]]
משקאות אלכוהוליים]]
סם הוא חומר שנטילתו משפיעה על גוף האדם, כדוגמה סם פסיכואקטיבי, משכר או ממכר, שהשימוש בו נועד לגרום הנאה, שינוי במצב תודעתי, ושינויים במצב-רוח.

== שימושים וחקיקה ==
קיים מגוון רחב של סמים. מיעוט מהסמים, המשמשים כתרופות או במטרה טיפולית ניתנות לנטילה בפיקוח של מוסדות רפואיים ובתי מרקחת הממונים בנושא. כך למשך הטיפול בקנאביס רפואי, באסקטמין ובתרופות אופיאוידיות משככות כאבים.

סמי ספורט הם תרופות או חומרים כימיים לרוב סינתטיים, הניתנים לא לצורך טיפולי, אלא על מנת להשיג שיפור בהישגים ספורטיביים. למשל, על ידי השפעה על הערנות, הגדלת מסת השרירים, חמצון הדם. לחלקם, כמו סטרואידים אנבוליים או אפדרין, יש גם השפעה פסיכואקטיבית.

חלקם האחר אסורים לחלוטין לשימוש כפי שמופיעים ב"פקודת הסמים המסוכנים" ולעיתים מכונים "סמי רחוב". הם מיוצרים ממקור צמחי או סינתטי ולרב אינם מיוצרים בתנאי בקרה ופיקוח כך שאין שליטה או מינון על הכמויות המסופקות מהן.

במדינות שונות קיימים מספר סמים בעלי מקובלות חברתית רחבה, למשל הטבק, אם כי בארצות רבות נלקחו צעדים להגביל את שיווקם ואת שימושם לרעה עקב מסוכנותם הבריאותית.

במדינות רבות הם נפוצים וניתנים לרכישה בחנויות השונות, למשל משקאות אלכוהליים. השימוש בקפה ובתה ובמשקאות אנרגיה וממתקים הכוללים כמויות מסוימות של קפאין ושיווקם אינו מוגבל חוקית.

==לקריאה נוספת==
* א. אליצור, ש. טיאנו, ח. מוניץ, מ. נוימן, פרקים נבחרים בפסיכיאטריה – מהדורה מחודשת ומתוקנת, הוצאת פפירוס, בית ההוצאה של אוניברסיטת תל אביב, 1990

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC197819 רופאים, דוקטרינות ותרופות בזמנים הקדומים - סקירה היסטורית מאת אתל תומפסון,. בביטאון איגוד הספריות הרפואיות באתר הספרייה הרפואית הלאומית של ארצות הברית]
* [http://www.health.gov.il/LegislationLibrary/Rokhut23.pdf פקודת הרוקחים , התשמ"א-1981] (פקודת הרוקחים בישראל)
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:רפואה
בראסלס איירליינס

[[איירבוס A330-300 של החברה]]
[[סוחוי סופרג'ט 100 של החברה]]
בראסלס איירליינס (באנגלית: Brussels Airlines), המוכרת בישראל גם בשם "בריסל איירליינס", היא חברת הדגל של בלגיה שנוסדה בסוף שנת 2006 כתוצאה מאיחודן של החברות וירג'ין אקספרס ו-SN בראסלס איירליינס (SNBA). בסיסה של החברה נמצא בנמל התעופה של בריסל.

==תולדות החברה==
החברה נוסדה ב-2006 מאיחודן של החברות וירג'ין אקספרס ו-SN בראסלס איירליינס. בנובמבר 2006 החלה החברה לטוס תחת השם בראסלס איירליינס. במרץ 2007 הסתיים המיזוג והחברה החלה לפעול רשמית תחת שמה החדש.

בספטמבר 2008 רכשה חברת התעופה הגרמנית לופטהנזה 45% ממניות החברה וכן קיבלה אופציה לרכישת שאר המניות משנת 2011. כחלק מהסכם זה הוחלט כי בראסלס איירליינס תצטרף לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס, עוד לא נקבע תאריך להצטרפות. בסוף מרס 2009 הצטרפה החברה לתוכנית הנוסע המתמיד Miles&More בחסות לופטהנזה.

החברה מפעילה מספר טיסות רב ליעדים באפריקה ולמעשה היא החברה המובילה בטיסות לאפריקה.

בשנת 2012 חידשה את המחלקות במטוסים. השינוי כלל מחלקת עסקים חדשה במטוסי האיירבוס A330-300 עם מושבים שיכולים להיפתח בלחיצת כפתור למיטה שטוחה. כמו כן החברה חידשה את תוכני הבידור והתקינה מסכי צפייה אישיים לכל נוסע במטוסי האיירבוס A330-300, גם במחלקות התיירים.

במטוסי האיירבוס A319 ובמטוסי האיירבוס A320 התקינה החברה כיסאות דקים העשויים מעור בדומה לכיסאות שבחברות לופטהנזה, סוויס וכו'.

=== פעילות החברה בישראל===
החברה מפעילה שתי טיסות יומיות בין נמל התעופה של בריסל לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעת במטוסי איירבוס A320.

החל מחודש יולי 2018 מפעילה החברה 17 טיסות שבועיות בין היעדים.

==צי המטוסים ==
צי המטוסים של החברה, נכון לדצמבר 2021 

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#24478f;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="4" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:180px;" | הערות
|- style="color:white;background:#24478f;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">C</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y+</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A319-100
|14
|—
|—
|—
|141
|141
|
|-
|איירבוס A320neo
|
|3
|
|
|
|180
|החל מ-2023
|-
|איירבוס A320-200
|16
|—
|—
|—
|180
|180
|5 מתוכם צבועים בצורה מיוחדת
|-
|איירבוס A330-200
|4
|—
|22
|—
|242
|264
|
|-
|איירבוס A330-300
|9
|
|30
|39
|219
|288
|מתוכם 2 צבועים בצבעי eurowings
|-
!סה"כ
!43
!3
! colspan="5" |
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Brussels%20Airlines&distinct_entry=true בראסלס איירליינס] באתר Airliners.net
* [http://www.brusselsairlines.com/en_il/default.aspx אתר החברה בישראל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סטאר אלייאנס
קטגוריה:בלגיה: תעופה
קטגוריה:חברות בלגיות
קטגוריה:קבוצת לופטהנזה
קטגוריה:אירופה: חברות תעופה
ארמאוויה

ארמאוויה (ארמנית: Արմավիա) הייתה חברת התעופה הלאומית של ארמניה, ובסיסה שכן בנמל התעופה הבינלאומי בירוואן.

==תולדות החברה==
ארמאוויה נוסדה בשנת 1996 אבל החלה לטוס רק בשנת 2001 ליעדים ברוסיה וטורקיה. בשנת 2002 רכשה החברה הרוסית "S7 איירליינס" את רוב מניותיה של ארמאוויה אך בשנת 2005 מכרה את מניותיה למשקיעים פרטיים. החברה הכריזה על הליך פירוק ב-29 במרץ 2013 והשעתה את כל טיסותיה.

==צי המטוסים (אוקטובר 2009)==

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse"
|- bgcolor=lightblue
| דגם || מספר מטוסים || תכולת מושבים (קונפיגורציה) || הערות
|-
|איירבוס A319||1||136||
|-
|איירבוס A320||1||148||
|-
|קנדאיר CRJ-200||2||50||
|-
|סוחוי סופרג'ט 100||0 (1)||95|| מאוחסן בשדה תעופה במוסקבה
|-
|יאקובלב יאק-42||1||120||
|-
|בואינג 737-500||2||108||
|-
|איירבוס A321||1||220||
|}

== קישורים חיצוניים ==

* אלכס לוין, [https://web.archive.org/web/20071111085239/http://kaktus.co.il/forum_thread.asp?id=427&forum=7 טיסת בכורה ארמניה ישראל], 16.1.2006, קקטוס - פורטל נתניה והסביבה
* דודי שחם, , 13.1.2006, nrg
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:ארמניה: תחבורה
קטגוריה:חברות ארמניות
נמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש

נמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש (בערבית: مطار العريش الدولي) הוא נמל תעופה הממוקם כחמישה ק"מ דרומית לאל-עריש, בסיני שבמצרים. נמל תעופה זה הוא הקרוב ביותר לרצועת עזה, והפך לנמל התעופה העיקרי של רצועת עזה לאחר שצה"ל הרס את נמל התעופה הבין-לאומי יאסר ערפאת.

בשנים האחרונות הנמל משמש בעיקר פלסטינים מרצועת עזה שטסים לג'דה בדרכם לחג' במכה.

== חברות תעופה הפעילות בנמל ==
* רויאל ג'ורדניאן (עמאן)

קטגוריה:סיני
אל-עריש
המאוזוליאום של תאודוריקוס

המאוזוליאום של תאודוריקוס (באיטלקית Mausoleo di Teodorico) הוא מבנה אבן, אשר נבנה מחוץ לעיר רוונה. המבנה הוקם בשנת 520 לספירה כקברו העתידי של המלך האריאני תיאודריך הגדול (Theoderic the Great). בשנת 526 מת תיאודריך ונקבר שם. שנים לאחר מכן הוצאו עצמותיו מהמאוזוליאום ופוזרו.

מבנה המאוזוליאום נבנה כשני מבנים דמויי גליל, המונחים האחד בתוך השני. המבנה הנמוך יותר מעוטר בסדרה של קשתות הנשענות על זוויות המבנה המתומן. גג המבנה, אשר קוטרו הוא כ-10 מטרים, עשוי מאבן יחידה השוקלת כ-300 טון.

מדרגות מובילות אל הקומה העליונה של המבנה, אשר במרכזה מוקמה מעין "אמבטיה" גדולה עשויה אבן פורפיר, אשר שימש כסרקופג של תאודוריק. שרידיו של המלך הוצאו מן המבנה במהלך התקופה הביזנטית, לאחר הפיכתה של העיר מעיר אריאנית לנצרות הקתולית. המבנה הוכר כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנות ביזנטית
קטגוריה:רוונה: מבנים
תאודוריקוס
מאוזוליאום תאודוריקוס
הבשורה של רבולה

צליבת ישו
ישו עולה לשמים
לוח קאנוני עם דמויות [[מתי ויוחנן]]
הבשורה של רבולה (באנגלית: Rabula Gospels) היא כתב יד הכתוב בסורית ומאויר מן המאה ה-6 לספירה. כתב היד מציג את הבשורות הנוצריות ונחשב לדוגמה טובה לאמנות הציור בחלקים המזרחיים של האימפריה הביזנטית.

כתב היד מציג את "מַפַּקְתָא פְּשִיטְתָא" (בסורית: ܡܦܩܬܐ ܦܫܝܛܬܐ), "הגרסה הפשוטה", תרגום לסורית של כתבי הבשורה הנוצרית. הוא הושלם בשנת 586 במנזר יוחנן הקדוש מזגבה (Zagba), אשר במסופוטמיה. הוא נושא את חתימתו של רבולה (Rabula; Rabbula), אשר היה כנראה נזיר שאין אנו יודעים עליו דבר. דפי הקובץ נכרכו כנראה מספר פעמים. גודלם הנוכחי הוא 34 ס"מ על 27 ס"מ והטקסט שבהם כתוב בדיו בצבע חום-כהה או שחור, בשני טורים. בתחתית כמה מן הדפים מופיעות הערות הכתובות בדיו אדום.

בסוף המאה ה-13 או בתחילת המאה ה-14 הגיע כתב היד למנזר קאנובין בלבנון. עד המאה ה-16 הגיע כתב היד אל ספריית מדיצ'י בבזיליקת סן לורנצו (Biblioteca Mediceo Laurenziana) שבפירנצה, שם הוא נמצא עד היום.

האיורים המופיעים בכתב היד מוגבלים ל-14 הדפים (פוליו) הראשונים של הקודקס. נושאי האיורים בכתב היד הם:
: עמוד 1: מתי והשליחים המופיעים ללא יהודה איש קריות, המדונה והילד ממוסגרים על ידי קשת.
: עמוד 2: אוזביוס ואדם נוסף; מכתב של אוזביוס בנושא הקאנון של הכנסייה (ממשיך גם בעמוד 3).
: עמוד 3-12: לוחות קאנוניים.
: עמוד 13: סצנת צליבה וסצנת תחייה; עליית ישו לשמים.
: עמוד 14: ישו מוכתר על ידי ארבעה נזירים; ירידת רוח הקודש על השליחים.

בכתב היד מופיעים "לוחות קאנוניים". אלו הם לוחות אשר ניסוחם הראשון היה בידי אוזביוס מקיסריה ושימשו כקונקורדנציה המשווה בין הגרסאות השונות של חיי ישו בספרי הבשורות. דפי הלוחות מעוצבים כמבנה אדריכלי של קשתות דקורטיביות הנשענות על עמודים. המבנה משתנה בין מבנה של ארבעה חללים מקבילים בתחילת הלוחות, המשווים בין ארבעת האוונגליונים, עד למבנה בעל חלל אחד בלבד, לאירועים הופיעים בגרסה אחת בלבד. לצד המבנים מופיעים עיטורים ובהם סצנות מינאטוריות הרשומות בקונטור של דיו כהה וצבועות בדיו צבעונית. במראן הן משלבות את מסורת האמנות ההלניסטית עם השפעות הציור המזרחי, המתבטאת בעיצוב עיניים גדולות ובסטאטיות של הדמויות. גם עיטור הקשתות בדגמים דקורטיביים ועשירים מצביע על ההשפעה של האמנות המזרחית הסאסאנית. בנוסף לקשתות מופיעים בכל דף גם תיאורים של נביאי הברית הישנה אשר צופים את אירועי הברית החדשה במסורת הפרה-פיגורציה. שני דפים נוספים בלוחות מציגים את דמויותיהם של האוונגליסטים.

בתיאור הצליבה של ישו, ישו מתואר כלובש בגד טוניקה ארוך (Collobium) בצבעי סגול וזהב וסביב ראשו הילה. בפרשנות של עיצוב הבגד הזה מוצאו חוקרים את ההשפעה של האיקונוגרפיה המזרחית, באופן הדומה לתיאור ישו על גבי אמפולות מאוסף מונזה-בוביו. משני עבריו של ישו מופיעים שני הגנבים אשר נצלבו עמו. לצד ראשו מופיעים דימויים אסכטולוגיים של שמש וירח, המוזכרים גם בשפרי הבשורה. זהו אחד מן הייצוגים המוקדמים ביותר של ישו הצלוב. תיאור זה שם את הדגש על הצגתו של ישו בכבוד, דבר המתבטא בבגד המפואר. מתחת לתיאור, באותו דף, הופיע גם תיאור של הקבר הריק של ישו.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120309184714/http://sor.cua.edu/Bible/RabbulaMs.html הלוחות הקאנוניים בבשורה של רבולה], אתר הכנסייה הסורית האורתודוקסית 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנות ביזנטית
קטגוריה:כתבי יד
קטגוריה:כתבי קודש נוצריים
קטגוריה:כתבי יד מן התקופה הביזנטית
קטגוריה:ספרי המאה ה-6
קריאה צמודה

ממוזער
קריאה צמודה היא טכניקה בביקורת הספרות, המתארת פרשנות מעמיקה של קטע קצר. קריאה כזו נותנת משקל רב יותר לפרטי על חשבון הכללי. הקריאה הצמודה מקדישה תשומת לב רבה למילים, לתחביר ולסדר שבו נפרשים משפטים ורעיונות בזמן הקריאה.

הטכניקה נכנסה לשימוש בתורת הספרות לראשונה על ידי אנשי אסכולת הביקורת החדשה במחצית הראשונה של המאה העשרים, ונמצאת בשימוש נרחב.

קריאה צמודה של פואמה בת כ-200 מילים יכולה להתפרש על פני אלפי מילים ועדיין לא לנצל את כל האפשרויות והאבחנות. דוגמה קיצונית לכך נמצאת במאמר של דרידה Ulysses Gramophone, שג'וזף היליס-מילר (J. Hillis Miller) תיאר כ"התפוצצות היפרבולית ואקסטרווגנטית של טכניקת הקריאה הצמודה". המאמר מקדיש יותר משמונים עמודים לפרשנות המילה 'כן' החותמת את הרומן המפורסם 'יוליסס' של ג'יימס ג'ויס.

לקריאה הצמודה בספרות יש היסטוריה בפרשנות של כתבים דתיים. לדוגמה, ה-Pazand, ז'אנר מהספרות הפרסית אמצעית, עוסק בטקסטים של Zend (מילולית: פרשנות או תרגום) שמציעים הסבר וקריאה צמודה של האווסטה, הכתבים המקודשים לזרתוסטראים. הפרשנויות המקראיות בתלמוד מהוות גם הן דוגמה מוקדמת לקריאה צמודה. בתקופת האסלאם, הקריאה הצמודה של הקוראן זכתה לפריחה ויצרה קורפוס רחב.

המבשר ההיסטורי העיקרי של הקריאה הצמודה הוא עליית הביקורת ההיסטורית (Higher criticism) והתפתחות ביקורת המקרא בגרמניה בסוף המאה ה-18.

== קישורים חיצוניים ==
* דב לנדאו, [http://www.daat.ac.il/daat/sifrut/darkey/darkey4-2.htm פרשנות של הקריאה הצמודה], אתר דעת

קטגוריה:תורת הספרות
קטגוריה:ביקורת ספרותית
קטגוריה:קצרמר ספרות
pt:Explicação
לאופר תעופה ג.ה.י

לאופר תעופה - GHI בע"מ (Laufer Aviation-GHI) היא חברה ישראלית העוסקת במתן שירותי קרקע לחברות תעופה הפועלות בישראל. השירותים מסופקים למגוון חברות התעופה והטיסות - טיסות נוסעים (סדיר ושכר), טיסות מטען, טיסות / מטוסים פרטיים, טיסות צבאיות, טיסות דיפלומטיות. לאופר תעופה ג.ה.י היא חברת בת של חברת ממן - מסופי מטען וניטול.

החברה מספקת שירותיי קרקע לחברות תעופה בכל נמלי התעופה בישראל. עיקר פעילות החברה מתבצע בנמל התעופה בן-גוריון. ובנמל התעופה רמון הנמצא בדרום ישראל.

החברה מספקת את השירותים הבאים:

* שירותי מבצעים ופיקוח על נותני שירותים אחרים בזמן המצאות מטוס על הקרקע
* מחלקת כירטוס
* מחלקת שירות לנוסע המספקת בין היתר שירותים לנוסעים נעזרים, מסורבים ובעלי צרכים מיוחדים
* מחלקת איתור כבודה
* מחלקה טכנית לביצוע / אספקת ציוד קרקע למטוסים (גנראטור, מתנעה אוויר, מזגן, רכב ייעודי לגרירה ודחיפת מטוסים ועוד)
* מחלקת טיסות מנהלים אשר מספקת שירותי קרקע למטוסי מנהלים
* מחלקת שירות לאח"מים – אשר מספקת שירותי הסעות וVIP בשדה התעופה
* מחלקת קונסיירג' אשר מתמחה בתחומי פעילות מגוונים, חכירת מטוסים פרטיים, הפקת אירועים מיוחדים בישראל ומחוצה לה

בשדה התעופה רמון, החברה מספקת בנוסף לרשימה מעלה גם ציוד קרקע לטיפול במטוסים כגון מדרגות, רכבי פריקה/ העמסה, רכבי ניקיון שירותים ומיי שתייה). הציוד הנוסף משמש למתן שירותיי פריקה/ העמסה, ניקיון תא הנוסעים והצוות, טיפול בכבודת הנוסעים ומיונם.

בבעלות החברה, מספר חברות בת:

* מרחבים טל - המתפעלת את חניוניי הרכבים בשדות התעופה בן-גוריון ורמון.
* לה פרינה אלטליו - המפעילה 2 מסעדות איטלקיות בטרמינל הנוסעים בנתב"ג.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בשנת 1975 על מנת לספק שירותי קרקע ישראלים לחברות תעופה זרות אשר נוחתות בנמל התעופה בן-גוריון. בשנה זו חברת לאופר סיפקה שירותים לכ־200 טיסות באמצעות שבעה עובדים.

בשנת 2004 חברת לאופר חתמה הסכם עם חברת ממן - מסופי מטען וניטול למיזוג פעילות בתחום שירותי הקרקע עם חברת GHI, כאשר כל אחת מהחברות תחזיק מחצית ממניותיה.

בשנת 2007 התמזגה לאופר עם חברת GHI ליצירת חברת Laufer Aviation-GHI.

בשנת 2011 החברה זכתה בהסמכת איגוד חברות התעופה - יאטא בתקן הבטיחות ISAGO. לאופר תעופה תעופה הייתה הראשונה הישראל בקבלת הסמכה זו שמבוקרת ונבחנת כל שנתיים מחדש.

בשנת 2019 החברה שירתה יותר מ־7 מיליון נוסעים בשנה היוצאים את ישראל באמצעות כ־26,000 טיסות בחברות תעופה המיוצגות על ידי לאופר תעופה בכל נמלי התעופה הבינלאומיים הפועלים בישראל.

==ראו גם==
* שירותי קרקע למטוס נוסעים

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:ישראל: תעופה
קטגוריה:חברות שירותי תעופה
אצנדל

אצנדל (שם מדעי: Scutigera coleoptrata) או נדל ארך רגליים הוא מין של נדל אפור צהבהב בעל 15 זוגות רגליים. מקורו מאזור הים התיכון, אך כיום נפוץ המין במקומות נוספים בעולם שם הוא חי בדרך כלל בבתים. הוא ניזון מחרקים שהוא צד.

==תפוצה ומקום חיות==
מוצאו של האצנדל הוא אזור הים התיכון, אולם הוא התפשט למקומות נוספים וכיום נפוץ באסיה, אירופה וצפון אמריקה.

מחוץ לבתים, מעדיפים האצנדלים לשכון במקומות לחים וקרים. הם נפוצים תחת אבנים, בין ערמות עצים ובחריצים קטנים בקרקע. בבתים הם עשויים להימצא כמעט בכל מקום במבנה: הם שוכנים במרתפים, חדרי אמבטיה ושירותים, שבהם כמות רבה של מים, אך עשוים להימצא גם במקומות יבשים בבתים כדוגמת משרדים, חדרי שינה ובמטבחים.

==תיאור המין==
לאצנדל בוגר יש בממוצע 15 זוגות רגליים עדינות וארוכות וגוף קשה. אלו מאפשרים לו לטפס במהירות מפתיעה על קירות ותקרות ולנוע במהירות על קרקע. לאצנדל בוגר 18 פרקי גוף. צבע גופו אפור צהבהב. על גבו שלושה פסים כהים שנמתחים לכל אורך גופו; גם על הרגליים מצויים פסים כהים.

כפעולת הגנה מסוגל האצנדל לשחרר באופן רפלקטיבי רגל תפוסה, וזאת במטרה להסיח את דעתו של התוקף. הרגל מתנתקת בנקודה מיוחדת בין קטעים מסוימים ברגל, בעקבות תגובה מהמרכז העצבי של פרק הגוף הנושא את הרגל. גם לאחר ניתוקן של מספר רגליים הוא מסוגל לנוע במהירות. הוא עובר התנשלויות בהמשך, שבהן מתחדשות הרגליים החסרות.

==תזונה==
האצנדלים ניזונים מפשפשים, טרמיטים, תיקנים, דגיגי כסף הסוכר, עכבישים וחרקי בית אחרים. הם הורגים את טרפם באמצעות הזרקה של ארס ואז אוכלים את הטרף המת.

==רבייה ומחזור חיים==
האצנדל מגורה על ידי קולות ופרומונים. הם מטילים את ביציהם באביב. בניסוי מעבדה שכלל 24 אצנדלים, הוטלו בממוצע 63 ביצים, כשהמקסימום הגיע ל-151. הצעירים בבוקעם מן הביצה הם בעלי 4 זוגות רגליים בלבד, אך בהמשך הם עוברים סדרת התנשלויות כשבכל אחת מהן הם רוכשים זוג רגליים נוסף. במשך כשבועיים לאחר הבקיעה מן הביצה חיים הצעירים בקרבת אמם.

הם חיים בין שלוש לשבע שנים, תלוי בסביבתם.

==האצנדל והאדם==
בניגוד לקרוביו הטרופיים שנעדרים רגליים ארוכות אך הגדולים ממנו בהרבה, האצנדל יכול לחיות את מלוא חייו בתוך מבנה. האצנדלים נחשבים ליצורים מועילים למשקי בית, שכן הם ניזונים ממזיקים ביתיים. ואולם מעטים הם הרואים אותם כרצויים בביתם, זאת מפאת המראה המאיים שלהם, ומהירותם המבהילה. הם אינם גורמים נזק למזון, לריהוט ולבני אדם.

אצנדל מסוגל לנשוך אדם, אולם הדבר קורה לעיתים נדירות. לרוב, כאשר אדם מנסה להחזיק את האצנדל על ידו. נשיכתם אינה מסוכנת, אך עלולה להיות מעט לא נעימה. ארסו של האצנדל חלש מכדי לגרום נזק לאדם או לחיות מחמד כגון כלבים וחתולים.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:אצנדליים
קטגוריה:בעלי חיים שוכני בית
קטגוריה:ארץ ישראל: נדלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קברי המהנדסים בשער יפו

מפת פרנס הוגנברג משנת [[1572. הקבר בפתח שער יפו מודגש בצהוב]]
אחד משני הקברים ליד שער יפו, ערב השימור. ניתן לראות את עץ התאנה, פסולת רבה וצנרת מודרנית
קברי המהנדסים בשער יפו הם שני קברים טורקיים, הצמודים לשער יפו מצדה הפנימי של החומה. קברים אלה מיוחסים למהנדסיו של הסולטאן סולימאן הראשון, שעל פי האגדה הירושלמית בנו את חומת העיר.

==תיאור==
הקברים נמצאים בשטח מוגבה בגודל של כ-3 על 3 מטרים בין החנויות במרחק של מטרים אחדים משער יפו. בשטח קטן זה צמחו (עד 2008) עצי תאנה וברוש שהתנשאו לגובה רב, ולמרגלותיהם שני קברים. העצים נעקרו כיוון שהיוו סכנה לציבור ולקברים. מצב השימור של הקבר השמאלי טוב פחות מהימני, שהשתמר במלואו. גודל הקברים הוא כמטר אורך וכחצי מטר רוחב כל אחד. הם עשויים אבן, ולראשם עיטור מסוגנן של טורבן - כובע בד טורקי. הטורבן על הקבר השמאלי לא השתמר, אך עדויות של עולי רגל במאות השנים האחרונות מלמדות על קיומו.

בינואר 2019 הפילה סופה את אחד מעצי הברוש שבמתחם הקברים על הקבר השלם, וראשו "נערף".

==תארוך==
על פי סגנונם מתוארכים הקברים לתקופה העות'מאנית והם שייכים לגברים. עד ימינו מקובל בחלקיה המסורתיים של טורקיה לעצב בראש מצבות גברים כובעים וטורבנים (בעוד אצל נשים ייראה זר פרחים או עציץ).

==זיהוי==
ב-1572, כלומר כשלושים שנה אחרי בניית חומת ירושלים העות'מאנית, ביקר הכרטוגרף הפלמי פרנס הוגנברג בעיר ובמפת ירושלים ששרטט בעקבות ביקורו, הוא הציג שטח ריק למדי המפריד בין שער יפו לבתי העיר, ובו קבר שייח'. אם הזיהוי נכון, הרי שיש להסיק כי הקברים היו נתונים בעבר במבנה מאוזוליאום שחרב ברבות השנים.

המקור היחיד השופך אור כלשהו על הקברים אותר על ידי הארכאולוג של הווקף הירושלמי, ד"ר יוסף אל-נתשה. על פי עדותו, ישנו מסמך אחד המתייחס לקברים אלה אשר מזהה אותם עם בני משפחה מוסלמית שהגיעה מהעיר צפת במאה ה-16, ומכאן שם משפחתם: א-ספדי, שהשטח הזה הוא וקף שלהם.

למרות זאת, מסורת שמקורה וזמנה לא ידועים מספרת כי זהו קברם של שני המנהדסים שבנו את חומת ירושלים עבור הסולטן סולימאן המפואר. על פי מסורת זו, ערף הסולטאן את ראשיהם של זוג המהנדסים מסיבות שונות: יש הטוענים שהיה זה בשל חששו שמא יגלו את סודותיה של החומה לאויב; אחרים טוענים כי החשש היה שמא יבנו חומה דומה לאויבים; דעה נוספת גורסת כי היה זה בשל זעמו על כי הותירו את הר ציון הסמוך והחולש מגבוה על העיר כולה מחוץ לחומה - דבר אשר נותן לאויב יתרון משמעותי בשעת מצור. מובן שלכל אלה אין כל ביסוס היסטורי, וספק שאכן קברים אלה קשורים בצורה כלשהי למהנדסי החומה, אך הכינוי "קברי המהנדסים" דבק בהם והם נקראים כך במדריכי טיולים רבים בכל השפות, מה שמעיד עד כמה חזקה מסורת זו.

==קישורים חיצוניים==

*אבי משיח, יובל אברהם, אייל כחו, מאיר (מארק) אברהמי ואריאל יוגב, [https://archive.today/20140101104044/http://www.iaa-conservation.org.il/Projects_Item_heb.asp?subject_id=10&site_id=3&id=112 פרויקטים, העיר העתיקה, רחבת שער יפו- שימור קברי המהנדסים], מינהל שימור, 2008

==הערות שוליים==

קטגוריה:העיר העתיקה
קטגוריה:ירושלים: קברים ובתי קברות
קטגוריה:שער יפו
התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

התאחדות האתלטיקה הבין־לאומית (באנגלית: World Athletics, נודעה בעבר בראשי התיבות IAAF) היא הפדרציה הבין־לאומית של ענף האתלטיקה הקלה. ההתאחדות נוסדה ב-17 ביולי 1912 במהלך הקונגרס הראשון של הארגון שנערך בסטוקהולם שבשוודיה על ידי נציגים משבעה עשר ארגוני אתלטיקה לאומיים. שמה הראשון היה "הפדרציה הבין־לאומית לאתלטיקה חובבנית" (International Amateur Athletic Federation). בשנת 2001 הוחלט להשמיט את המילה חובבני מהשם ולשנותו ל-"International Association of Athletics Federations", וראשי התיבות נותרו זהים. שם זה הוחלף בשנת 2019 לשם הנוכחי.

אחד מתחומי אחריותה של התאחדות האתלטיקה הבין־לאומית הוא האחדת שיטות מדידת הזמנים והמרחקים. תחום נוסף הוא אישור השיאים העולמיים באתלטיקה. ההתאחדות מארגנת תחרויות אתלטיקה עולמיות גדולות, ובהן אליפות העולם באתלטיקה, ליגת היהלום, ובעבר ליגת הזהב.

בקונגרס שנערך בברלין ב-1913 נבחר זיגפריד אדסטרום להיות נשיאה הראשון של ההתאחדות, בקונגרס זה נרשמו 34 התאחדויות אתלטיקה לאומיות כחברות בהתאחדות. נכון ל-2024 חברים בהתאחדות 214 ארגוני אתלטיקה לאומיים.

החל משנת 1982, אישרה ההתאחדות מספר שינויים בתקנונה, שאיפשרו לאתלטים לקבל תמורה כספית עבור השתתפותם בתחרויות אתלטיקה בין־לאומיות. 

לאמין דיאק מסנגל התמנה לנשיא בפועל סמוך לאחר פטירתו של הנשיא הקודם, פרימו נביולו מאיטליה, ב-8 בנובמבר 1999. הוא נבחר כנשיא קבע של ההתאחדות בקונגרס 2001 וכיהן בתפקיד עד לשנת 2015.

ב-19 באוגוסט 2015 נבחר לתפקיד נשיא התאחדות האתלטיקה הבין־לאומית הלורד סבסטיאן קו, אלוף אולימפי, אלוף אירופה ושיאן עולם. הוא גבר בהתמודדות על סרגיי בובקה מאוקראינה בבחירות שנערכו בבייג'ינג.

מטה ההתאחדות שוכן במונקו מאז שנת 1993 (לפני כן שכן בשוודיה ובאנגליה).

== איגודים אזוריים ==
מפת העולם עם שש איגודים אזוריים
להתאחדות האתלטיקה הבין-לאומית יש בסך הכול 214 פדרציות חברות המאוגדות בשש איגודים אזוריים:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== נשיאים ==
מאז יסודה, עמדו בראש ההתאחדות שישה נשיאים:
{| class="wikitable" border="1"
! שם
! מדינה
! תקופת כהונה
|-
| זיגפריד אדסטרום
| 
| 1913–1946
|-
| לורד ברגלי
| 
| 1946–1976
|-
| אדריאן פאולן
| 
| 1976–1981
|-
| פרימו נביולו
| 
| 1981–1999
|-
| לאמין דיאק
| 
| 1999–2015
|-
| סבסטיאן קו
| 
| 2015–הווה
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.iaaf.org האתר הרשמי של ההתאחדות]
* 

== הערות שוליים ==

אתלטיקה
קטגוריה:אתלטיקה
קטגוריה:1912 בשוודיה
ואלרי גזאייב

ואלרי גאורגייביץ' גזאייב (ברוסית: Валерий Георгиевич Газзаев; באוסטית: Валерæ Георгийы фырт Гæззаты; נולד ב-7 באוגוסט 1954) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל רוסי ממוצא אוסטי. משנת 2011 גזאייב מכהן כנשיא מועדון אלניה ולדיקווקז.

== קריירה ==
תחילת קריירת הכדורגל של גזאייב הייתה כחלוץ במועדוני כדורגל הסובייטים. בין השאר שיחק בלוקומוטיב מוסקבה, דינמו מוסקבה, עימה זכה בגביע ברית המועצות, ובדינמו טביליסי. לאורך הקריירה שלו שותף ב-283 משחקים בליגת העל הסובייטית והבקיע 89 שערים.

במדי נבחרת ברית המועצות בכדורגל היה גזאייב שותף בזכייה באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 21, אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 23 ובמדליית הארד באולימפיאדת מוסקבה.

גזאייב פרש ממשחק פעיל ב-1986 והחל בקריירת אימון, תחילה בקבוצות נוער, אך עד מהרה עבר למועדונים מקצועיים. ב-1995 נחל הצלחה גדולה כאשר נטל את תואר אליפות ליגת העל הרוסית מספרטק מוסקבה עם קבוצתו - ספרטק-אלניה ולדיקווקז. הייתה זו הפעם הראשונה שהקבוצה המוסקבאית כשלה להשיג האליפות בליגה הרוסית. גזאייב עזב לבסוף את ספרטק-אלניה ב-1999 ועבר לאמן לתקופה קצרה את קבוצתו לשעבר - דינמו מוסקבה. אחריה עבר לאמן את צסק"א מוסקבה, שם נחל שוב הצלחות רבות: ב־3 גביעים ו-3 אליפויות מקומיים וב-2004 בגביע אופ"א.

גזאייב אימן לתקופה קצרה את נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21 ואת הנבחרת הבוגרת, בין שתי תקופות כמאמן צסק"א.

==תארים==
;כשחקן
* אליפות אירופה לנוער - 1976, 1980
* מקום שלישי באולימפיאדת מוסקבה - 1980
* גביע ברית המועצות בכדורגל - 1984

;כמאמן
* גביע אופ"א - 2004
* אליפות רוסיה - 1995, 2003, 2005, 2006
* גביע רוסיה בכדורגל - 2006, 2007
* על פועלו בתחום הספורט עוטר גזאייב בשני עיטורי כבוד אזרחיים רוסיים - עיטור הידידות ועיטור הכבוד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:ולדיקווקז: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אלניה ולדיקווקז
קטגוריה:כדורגלני סק"א רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני דינמו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני דינמו טביליסי
קטגוריה:אוסטים
קטגוריה:מאמני כדורגל רוסים
קטגוריה:מאמני כדורגל סובייטים
קטגוריה:מאמני נבחרת רוסיה בכדורגל
קטגוריה:מאמני דינמו מוסקבה (כדורגל)
קטגוריה:מאמני צסק"א מוסקבה (כדורגל)
קטגוריה:מאמני דינמו קייב
קטגוריה:זוכי פרס מאמן השנה באירופה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה הוגנת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1954
רפרף מסורטט

זחל

רפרף מסורטט (שם מדעי: Hyles livornica) הוא מין של רפרף.

== מאפיינים ==
לרפרף המסורטט מוטת הכנפיים של כ-70 מילימטרים ואורך גופו כ-40 מילימטרים. הכנפיים הקדמיות חומות, כשבמרכזן נמשך פס אפור, ומשני צדיו עורקים לבנים-אפורים. מ"סרטוט" זה שעל כנפיו נגזר שמו. הכנפיים האחוריות וורודות במרכזן ויש להן כתם לבן בבסיס. פסים חומים כהים מסורטטים על גבי השפה הקדמית והאחורית של הכנפיים האחוריות. על חזה הרפרף המסורטט ערוכות ציציות שיער לבן. הבטן חומה ועליה פסים שחורים-לבנים.

הרפרף המסורטט הוא רפרף נודד, והדור המתפתח בצפון אפריקה נודד באביב לכל אירופה, עד לסיביר.

נקבת הרפרף המסורטט מטילה את ביציה על עלי גפן, חומעה, עירית, אמיך, ארכובית, דבקה ולוע הארי. הביצים עגלגלות בצורתן, בעלות צבע ירוק בהיר ומידותיהן 1.5X1.2 מילימטרים.

לאחר 4–5 ימים בוקעים הזחלים מן הביצים. אורכם לפני ההתגלמות בין 7 ל-9 סנטימטרים ורוחבם כסנטימטר אחד. הצבעים משתנים מזחל לזחל:
* הצבע היסודי ירוק, הראש אדום ולאורך הגב עובר קו לבן עם עיגולים שחורים. בצדי הגוף הצהבהבים יש קו לבן עם עיגול אדום בכל פרק. פרק החזה הראשון אדום, עטור במסגרת שחורה ו"בטן" הפרק (החלק התחתי) לבנבנה. ה"קרן", או הזנב, אורכה כסנטימטר אחד, היא אדמדמה והקצה שלה שחור עם זיזים שחורים קצרים. הרגליים האמיתיות שחורות, והרגליים המדומות (מעין בליטות חסרות פרקים מגוף הזחל שהוא נעזר בהן בתזוזתו) לבנבנות עם קו אורך שחור. הגוף גלילי וקצהו הקדמי צר יותר משאר הגוף. פתחי הטרכאות צהבהבים.
* דומה לדגם הראשון, פרט לתכונות הבאות: צבע יסוד ירוק-צהבהב. בפרק החזה השני יש שני פסים לבנים. קו בצבע קרם עובר לאורך הגוף, ומשני צדיו, מפרק החזה השלישי והלאה, שני כתמים לבנים עטורים בצבע חום-שחור.
* צבע יסודי שחור עם נקודות צהובות. הראש שחור עם קו רוחב צהוב. הרגליים האמיתיות שחורות והרגליים המדומות בצבע קרם עם קו חיצוני שחור. מעל כל הרגליים עובר קו אורך צהוב עם כתם אדמדם בכל פרק. מעל לקו זה נמשך קו נוסף בצבע צהוב עם כתמים אדמדמים, בערך אחד בכל פרק (מדי פעם פחות). ה"קרן" חומה בהירה, ויש לה קצה שחור עם זיזים שחורים. פתחי הטרכאות חומים בהירים.

רבים מהזחלים מותקפים על ידי טפילים, בעיקר זבובים ממשפחת הזריזבוביים, שזחליהם מתפתחים בזחלי הרפרף המסורטט ופרוקי-רגליים אחרים. לאחר כשלושה שבועות של אכילת עלים, הזחלים מתחפרים בשכבת האדמה העליונה, ובונים עריסה על ידי הדבקת גרגרי אדמה ועלים בעזרת טווית קורים דלילים. אחרי 3–4 ימים הזחלים מתגלמים. אורך הגולם 4-4.5 סנטימטרים ורוחבו כסנטימטר אחד, והוא בצבע חום בהיר. תקופת הגולם נמשכת כארבעה שבועות עד חודשיים ואפילו יותר.

תקופת ההתפחות הכוללת (מביצה עד בוגר) אורכת בין 45 ל-55 ימים ולעיתים אף יותר.

תפוצה: כל הארץ, הבוגרים נצפים באביב עד ראשית הקיץ.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1780
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אויגן יוהאן כריסטוף אספר
קטגוריה:רפרפיים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
קטגוריה:אירופה: חרקים
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
השאלות לראש הממשלה

[[דייוויד קמרון, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת עונה לשאלות]]
"השאלות לראש הממשלה" (באנגלית: "Prime Minister's Questions" או רשמית, "Questions to the Prime Minister"; בראשי תיבות: "PMQ") הוא שמה של מוסכמה חוקתית בממלכה המאוחדת בה מדי יום רביעי מתייצב ראש ממשלת בריטניה בפני בית הנבחרים הבריטי ובמשך מחצית השעה עונה על שאלות חברי הפרלמנט. בקנדה נקראת מוסכמה חוקתית זו בשם "זמן השאלות" והיא קיימת הן במישור הפרלמנטרי הפרובינציאלי והן במישור הפדרלי. באוסטרליה ובניו זילנד מוסכמה חוקתית זו נקראת "הזמן לשאלות" (Question Time) ובסקוטלנד ובוויילס מנהג זה נקרא "השאלות לשר הראשון" (First Minister's Questions). בבית הנבחרים של הודו, הלוק סבהה, נקרא מנהג זה "שעת השאלות" (Question Hour).

הנוהג אומץ גם בכנסת, ובכל שבוע מתקיימת שעת שאלות עם אחד השרים, לפי בחירת האופוזיציה. ראש הממשלה מתייצב לשעת שאלות אחת למושב.

==סדר השאלות==
המנהג של שאלות לראש הממשלה בממלכה המאוחדת מקורו בשנות ה-50 של המאה ה-20. חבר פרלמנט המעוניין לשאול את ראש הממשלה שאלות, ירשום את שמו. לאחר מכן מערבבים את השמות על מנת לשמור על אקראיות השאלות. שם שואל השאלה ייקרא על ידי יו"ר בית הנבחרים. 

השאלה הראשונה, המוצגת בפשטות בצורה "שאלה מספר אחת, אדוני היושב ראש" (באנגלית: "Question Number One, Mr. Speaker"), ומבלי להמשיך ולהציג את השאלה, היא השאלה, "מהו סדר יומו של ראש הממשלה?".

ראש הממשלה, בטרם השיבו לשאלה, יכול לתת הצהרה ראשונית, וכן להודיע מספר הודעות. מקורה של שאלה ראשונה זו במנהג שהיה קיים, לפיו כל שר בממשלה יכול היה לענות על כל שאלה. עוד היה נהוג כי מרגע ששר מתחיל להשיב על שאלות, יתר השאלות נענות אף הן על ידיו. על מנת למנוע מצב בו ראש הממשלה אינו עונה על שאלות, אלא השרים עונים במקומו, החל המנהג של שאלה לראש הממשלה על סדר יומו - שאלה שרק ראש הממשלה יכול לענות עליה (ואז ניתן לשאול אותו שאלות נוספות).

עם סיום מתן התשובות רשאי מנהיג האופוזיציה לשאול שש שאלות נוספות (הנשאלות בשתי קבוצות של שלוש שאלות הנענות יחד), ומנהיג המפלגה השלישית בגודלה (כיום, המפלגה הליברלית הדמוקרטית) רשאי לשאול שתי שאלות נוספות.

אם ראש הממשלה אינו יכול להשיב על שאלות של פעילות רשמית מתוקף תפקידו (לדוגמה, עקב ביקורים במדינות זרות) יענה על השאלות סגן ראש הממשלה, ואם הסגן אינו נמצא, יענה על השאלות ראש הקואליציה. מאז החלה רשת ה-BBC לשדר את השאלות לראש הממשלה, הן הפכו לתוכנית פופולרית ביותר שרבים צופים בה ובתוכניות הפרשנות בעקבותיה.

==קישורים חיצוניים==
* 
*[http://news.bbc.co.uk/media/avdb/news_web/video/9012da68003c1c8/bb/09012da68003c261_16x9_bb.ram סרט דוקומנטרי] מאתר ה-BBC הנוגע לשאלות ראש הממשלה.

קטגוריה:ממשלת בריטניה
קטגוריה:הפרלמנט של הממלכה המאוחדת
זכוכעש הצפצפה

זכוכעש הצפצפה (שם מדעי: Paranthrene tabaniformis) הוא עש ממשפחת הזכוכעשיים, בעל גלגול מלא.
== מאפיינים ==
אורך גוף הבוגר הוא כ-12 מ"מ ומוטת כנפיו נעה בין 25 ל-35 מ"מ. צבעו שחור עם פסי רוחב צהובים בבטנו. הכנפיים הקדמיות חומות. זכוכעש הצפצפה עף בשעות החמות של היום.

כמו שאר בני משפחתו, זכוכעש הצפצפה מתייחד בכך שכנפיו האחוריות שקופות וחסרות קשקשים. שקיפות-כנף זו גורמת לכנפיו להיראות ככנפיים צרות המדמות אותו לצרעה. "תחפושת" זאת מגנה עליו מפני טורפים כאשר הוא מבקר פרחים בשביל צוף.

נקבת זכוכעש הצפצפה מטילה במשך שבוע (בחודשים מאי-יולי) כמאה ביצים על הקליפה, בחספוסים, בסדקים ובפצעים של ענפי הצפצפה והערבה. הביצה שחורה, פחוסה ומוארכת. כעבור 10-12 ימים הזחלים בוקעים. גוף הזחל בתחילה לבן, ונעשה חום בהיר עם הזמן. ראשו חום. הזחל עטור בשער דליל. אורך הזחל מגיע עד 25 מ"מ לפני ההתגלמות. נבירת הזחל מתחת לקליפה גורמת להתפתחות סוג של עפץ דמוי בליטה. הזחל דוחק חלק מהפרשותיו החוצה, דרך חור הכניסה, וכך יודעים על נגיעות הצמח. הזחל מפסיק את פעילותו בחורף ומחדשה באביב. באביב, לפני ההתגלמות, הזחל חופר עוד מחילת יציאה, ואז מתגלם בתוך מחילה זו. שלושה שבועות לאחר ההתגלמות, הגולם מתקדם אל הפתח באמצעות זיזיו. כשמחציתו בולטת החוצה, הבוגר מגיח, ועור הגולם נשאר תקוע בפתח המחילה.

הגולם חום מבריק ובעל זיזים.
תפוצה: צפון הארץ ומרכזה, הבוגרים מתעופפים בחודשים מאי-יולי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זכוכעשיים

קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
מידל איסט איירליינס

מידל איסט איירליינס (ערבית: طيران الشرق الأوسط ـ الخطوط الجوية اللبنانية, אנגלית: Middle East Airlines או MEA) היא חברת התעופה הלאומית של לבנון, ובסיסה בנמל התעופה הבינלאומי רפיק אל-חרירי שבביירות. היא טסה לכ-35 יעדים באסיה, המזרח התיכון, אירופה ואפריקה, ומציעה גם טיסות שכר. לחברת התעופה המזרח תיכונית יש גם הסכמי שיתוף פעולה עם כעשר חברות תעופה אחרות. צי המונה 19 מטוסים שלו כולל שתי מחלקות: מחלקת ארזים, המקבילה למחלקת עסקים, ומחלקת תיירים. בכמה שדות תעופה, לנוסעי מחלקת ארזים ונוסעים מתמידים נבחרים יש גישה לטרקלין חברת התעופה.

==תולדות החברה==
החברה נוסדה ב-31 במאי 1945 והחלה לטוס ב-1 בינואר 1946 בקו ביירות-ניקוסיה.<ref></ref>

בשנת 2012 הצטרפה לברית חברות התעופה סקאיי טים בחסותה של אייר פראנס.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לספטמבר 2020:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#e60000;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#e60000;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">J</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A320-200
|10
|—
|24
|102
|126
|
|-
|איירבוס A321neo
|9
| -
|28
|132
|160
|
|-
|איירבוס A321XLR
|—
|4
| colspan="3" |אין מידע
|לקוח השקה, יימסר החל מ-2023
|-
|איירבוס A330-200
|5
|—
|44
|200
|244
|
|-
|איירבוס A330-900neo
|—
|4
|colspan=3|טרם נקבע
|
|-
!סה"כ
!19
!17
!colspan=4|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Middle%20East%20Airlines%20-%20MEA&distinct_entry=true מידל איסט איירליינס], באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:לבנון: תעופה
קטגוריה:התאחדות חברות התעופה הערביות
קטגוריה:סקאיי טים
קטגוריה:חברות לבנוניות
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
קולנוע (שבועון)

קולנוע היה שבועון ישראלי שעסק בבידור ובקולנוע ובמיוחד בקולנוע הוליוודי, והופיע משנת 1938 ובמהלך שנות ה-40.

הופעת השבועון החלה בשנת 1938 בתל אביב, ביזמת המוציא לאור גרשום קומרוב אשר ניסה את ידו במספר יוזמות בתחום העיתונות, לרבות הוצאת העיתון ידיעות אחרונות (אשר נקלע לקשיים כספיים, ונמכר למשפחת מוזס בשנת 1939). העורך היה י. קרקובסקי.

השבועון עסק במגוון נושאים הקשורים בקולנוע ובבידור אך במיוחד בהוליווד. השבועון התמקד במיוחד בקולנוע הוליוודי, ופרסם כתבות רכילות על כוכבי הוליווד ותקצירי סרטים שהופקו על ידי האולפנים הגדולים בהוליווד באותה התקופה.

השבועון התבסס על כתבות שהתקבלו ממערכות יחסי הציבור של האולפנים בארצות הברית, וכמעט ולא היה לו צוות כותבים משלו. החומר, תמונות, רכילות, קטעי יחסי ציבור, פורסם במדורים כגון "חוזה בכוכבים" או "שמועות ומעשים מארץ הסרטים". לעיתים היה מפרסם העיתון סיפורים בהמשכים משל אגאתה כריסטי, ואף תשבץ שכונה "חידון מילואים", אך עיקר העיתון הוקדש לכתבות שעסקו בעלילותיהם של סרטים אמריקנים חדשים, כוכבי הבד, ומילות שירים פופולריים שהושמעו בסרטים אלו.

מערכת העיתון קיימה התכתבות קבועה עם קוראיה, ושניים או שלושה עמודים מן החוברת הדקה, בת 16 העמודים, הוקדשו למכתבי קוראים ולתשובות לשאלותיהם. המכתבים עסקו בעיקר בתכני השבועון - קורות הכוכבים ועלילות הסרטים. כך, למשל, "סקר" שערכה המערכת בשנת תש"ג, לפי כמות המכתבים שהגיעו המספרים על אהדתם לכוכבים גילה כי בשנה זו היו הכוכבים האהובים על קוראי המגזין (לפי סדר הפופולריות):
#טיירון פאואר (52 מכתבים)
#ויוויאן לי (43 מכתבים)
#ארול פלין (39 מכתבים)
#רוברט טיילור (34 מכתבים)
#בטי גרייבל (32 מכתבים)
#קלארק גייבל (31 מכתבים)
#דיאנה דורבין (27 מכתבים)
#ריטה הייוורת' (19 מכתבים)
#אליס פיי (17 מכתבים)
#ספנסר טרייסי (16 מכתבים)

באופן מפתיע תפסו אירועי השעה הרי הגורל, כמלחמת העולם השנייה, מקום קטן מאוד בעולם ששיקף העיתון, וההתייחסות אל האירועים הייתה לרוב בתיאור עלילות סרטים מלחמתיים או בידיעה על כוכב שהתגייס לצבא.

העיתון משך מפרסמים רבים. השער האחורי של העיתון פרסם את תוכניות כל בתי הקולנוע בארץ, וכל התיאטראות, ובין עמודי העיתון נמצאו פרסומות רבות של מוצרים כסיגריות, בגדי נשים ובתי קפה. כפי הנראה זכה העיתון לפופולריות מסוימת שאיפשרה לו להוציא מהדורה שבועית אף בימי המלחמה בהם היה הנייר בקיצוב.

העיתון חדל מלהופיע במהלך שנות ה-40. בשנות ה-50 החל לצאת עיתון דומה בשם "עולם הקולנוע", שהתבסס אף הוא על תוכן שהתקבל ממערכות יחסי הציבור של האולפנים הגדולים, אך הוסיף לו תוכן מקורי, ותכנים מקומיים שחסרו בשבועון "קולנוע". בשנות ה-70 התמזג "עולם הקולנוע" עם להיטון. בסוף שנות ה-80 חדל גם העיתון המאוחד מלהתקיים.

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:כתבי עת לקולנוע
20 Greatest Hits

הוא אלבום אוסף של להקת הביטלס שיצא ב-11 באוקטובר 1982 בארצות הברית וב-18 באוקטובר בבריטניה. השירים באלבום הם שירים שהיו מקום ראשון גם במצעד הפזמונים האמריקאי והבריטי ובכך הוא מאוד דומה לאלבום 1 שיצא בשנת 2000.

== רשימת הרצועות ==
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.

=== מהדורה אמריקאית ===
;צד ראשון
# She Loves You
# Love Me Do
# I Want to Hold Your Hand
# Can't Buy Me Love
# A Hard Day's Night 
# I Feel Fine
# Eight Days a Week
# Ticket to Ride
# Help!
# Yesterday
# We Can Work It Out
# Paperback Writer

;צד שני
# Penny Lane
# All You Need Is Love
# Hello, Goodbye
# Hey Jude
# Get Back
# Come Together
# Let It Be
# The Long and Winding Road

=== מהדורה בריטית ===
צד ראשון
# Love Me Do
# From Me To You 
# She Loves You 
# I Want to Hold Your Hand
# Can't Buy Me Love
# A Hard Day's Night
# I Feel Fine 
# Ticket to Ride 
# Help! 
# Day Tripper 

צד שני
# We Can Work It Out 
# Paperback Writer 
# Yellow Submarine
# Eleanor Rigby 
# All You Need Is Love 
# Hello, Goodbye 
# Lady Madonna 
# Hey Jude 
# Get Back 
# The Ballad of John and Yoko

==קישורים חיצוניים==

Greatest Hits
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
איבון לוריו

ממוזער
איבון לוריו (בצרפתית: Yvonne Loriod; 20 בינואר 1924 – 17 במאי 2010) הייתה פסנתרנית צרפתייה.

לוריו הייתה אשתו השנייה של אוליבייה מסייאן וניגנה בהשמעת בכורה כל יצירה לפסנתר שמסייאן כתב החל מראשית שנות ה-40'. היא נחשבת לרוב לפרשנית החשובה ביותר של יצירות מסייאן לפסנתר. אחותה הייתה נגנית הכלי האלקטרוני אונד מרטנו, ז'אן לוריו.

==קורות חייה==
איבון לוריו נולדה בפריז, למדה בקונסרבטואר בעיר ונמנתה עם תלמידיו הנלהבים ביותר של אוליבייה מסייאן. בגיל 25 התמנתה לפרופסור בקונסרבטואר הלאומי העליון למוזיקה בפריז. לוריו הרבתה להקליט והייתה לפסנתרנית קונצרטים בעלת מוניטין לאומיים גבוהים. היא נישאה בחשאי למסייאן לאחר מות אשתו הראשונה, הכנרת קלייר דלבו. נוסף לביצוע יצירותיו, ביניהן כאלה שכתב במיוחד למענה, סייעה לו גם בעבודתו בחקר שירת ציפורים ותיעודה בכתב תווים.

סמוך למותו חיבר מסייאן קונצ'רטו לארבעה כלים ותזמורת, שהקדיש לארבעת הנגנים שהוקיר במיוחד: איבון לוריו, הצ'לן מסטיסלב רוסטרופוביץ', האבובן היינץ הוליגר והחלילנית קתרין קנטין. הוא לא הספיק לסיים את היצירה, ואיבון לוריו השלימה את תזמור הפרק האחרון בעזרת ג'ורג' בנג'מין, גם הוא מתלמידי מסייאן.

איבון לוריו נפטרה ב-17 במאי 2010.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:פסנתרניות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1924
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1924
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2010
לשכת החליפין לניירות ערך

"לשכת החליפין לניירות ערך" בארץ ישראל הוקמה בספטמבר 1935. לשכת החליפין תפקדה כבורסה קטנה בה נסחרו בתחילה כ-25 ניירות ערך, במשך שעה מדי יום, חמישה ימים בשבוע, על פי הכללים המקובלים בבורסות אירופיות. המסחר התנהל בבנק אנגלו-פלשתינה, במשרדו של מרדכי פנחס חסון. המסחר בניירות ערך בארץ ישראל החל בשנות ה־30, בעקבות עלייתם לארץ של בנקאים יהודים שנמלטו מגרמניה הנאצית.

היקף המסחר היה מצומצם. בין השאר, המניות הראשונות שנסחרו היו:

כמו כן נסחרו איגרות חוב של הממשלה המנדטורית, כולל תעודות נושאות פרסים שנמכרו בשנות מלחמת העולם השנייה. גם ניירות ערך אחדים ממצרים נסחרו בלשכה.

המומחים טענו כי למעשה לא היה מדובר בבורסה לכל דבר. היה זה שלב מוקדם של מסחר בניירות ערך של קבוצה קטנה של לקוחות באמצעות מספר מצומצם של סוחרים. עובדה, הבורסה הקטנה עברה בהצלחה וללא טלטלות את מאורעות 1936 ואת מלחמת העולם השנייה ואפילו את מלחמת העצמאות.

מסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, 1953
== מיסוד המסחר בניירות ערך ==
עם קום המדינה, על רקע הגידול במחזורי המסחר ובמספר החברות שהנפיקו לציבור, גבר הצורך במיסוד המסחר בניירות ערך. הבנקים ובתי ההשקעות שפעלו בישראל באותה תקופה, התאגדו והקימו בספטמבר 1953 את הבורסה לניירות ערך בתל אביב. הבורסה החלה לפעול ב־1 בדצמבר 1953, והמסחר המשיך להתנהל במשרדי בנק לאומי עד שנת 1960, עת עברה הבורסה למשכן עצמאי, ב"פסאז'" ברחוב אלנבי 113 בתל אביב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: היסטוריה כלכלית
קטגוריה:בורסות לניירות ערך
קטגוריה:ארץ ישראל: כלכלה
מסכת סופרים

מסכת סופרים היא אחת מהמסכתות הקטנות - קובץ דינים ופסקי הלכות העוסק בדיני כתיבת ספר תורה, מנהגי תפילה ודינים אחרים. מסכת סופרים נערכה ככל הנראה בארץ ישראל בתקופת הגאונים במאה השמינית, ויש בה מנהגים והלכות שונים שאינם מוזכרים בתלמוד הבבלי.

במחקר מקובל שמסכת סופרים מורכבת לפחות משלשה חיבורים קדומים שלא הגיעו לידינו, והפרקים הראשונים (פרקים א-ה) מורכבים מ'מסכת סופרים' הקדומה ומחיבור נוסף. ושאר הפרקים מורכבים מליקוט הלכות שקשורות לסת"ם(ו'-י<nowiki></nowiki>ח). ושאר הפרקים מורכבים מדינים בנושא תפילה, קריאה בתורה, הלכות חנוכה, פורים ואגדות. מפרקים אלו התגלגל לכלל מסכת בפני עצמו 'מסכת ספר תורה', שהיא קיצור מהלכות ספר תורה הנוגעות לסופרי סת"ם. בתלמוד בבלי במסכת מנחות בפרק הרביעי יש הרחבה של דינים אלה.

המסכת הייתה ידועה כבר לגאונים ולרבינו חננאל, ויש שכינוה 'גמרא ירושלמית', עם זאת חכמי ספרד לא הכירו אותה, עד לתקופת הרמב"ן שהכיר אותה מקשריו עם יהודי אשכנז. חלק מהראשונים והאחרונים שהכירו אותה ראו בה מקור מחייב, ואחרים לא סברו כך, כנראה על שום איחורה ביחס לתלמוד הבבלי, שנחשב ל"סוף הוראה".

בדורות האחרונים התגלה כתב יד שבו נוסח שונה של מסכת סופרים, והיו שכינו אותו "מסכת ספר תורה".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [http://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?misyzira=608000 מסכת סופרים], ב[http://maagarim.hebrew-academy.org.il/ מפעל המילון ההיסטורי] של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני
* 
* – מבוסס על מהדורת היגער

==הערות שוליים==

סופרים
קטגוריה:ספרים ארץ-ישראליים
קטגוריה:ספרות הגאונים
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
קסטרו (צ'ילה)

קסטרו היא עיר צ'יליאנית השוכנת לחופו המזרחי של האי צ'ילואה השייך למחוז לוס לאגוס, כ-1,200 ק"מ דרומית לסנטיאגו. בעיר מתגוררים כ-40 אלף תושבים וכלכלתה מתבססת בעיקר על תיירות, דיג וחקלאות.

==היסטוריה==
כשהספרדים הגיעו לראשונה לצ'ילואה ב-1540, האי היה מיושב בבני הוויליצ'ה, שהשתייכו לתרבות המאפוצ'ה. ב-12 בפברואר 1567 ייסד מרטין רואיס דה גמבואה את העיר סנטיאגו דה קסטרו. מיקומה נבחר בשל נוחות הגנתה, הימצאם של מים ראויים לשתייה וגילוי של זהב בכמויות קטנות בקרבתם. בשנת 1600 הצליח ההולנדי בלתזר דה קורדס, בסיועם של ילידי האי, להשתלט על העיר לזמן קצר. ב-1788 נושלה העיר ממעמדה כבירת האי לטובת אנקוד, ורק ב-1982 שבה לשמש כבירה.

==תיירות==
בקסטרו מספר מוזיאונים, וכן כנסיית אפוסטול סנטיאגו, שהוכרה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. הגאות והשפל הקיצוניים בחופי קסטרו אף הם מהווים מוקד משיכה לתיירים. בתי הדייגים המצויים על קו החוף נבנו על כלונסאות, על מנת להתמודד עם הפרשי הגובה של פני הים. בסמוך לעיר נמצא הפארק הלאומי צ'ילואה.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20070217125817/http://www.proturchiloe.co.cl/ אתר התיירות של קסטרו] 
שפל בקסטרו]]
* 

קסטרו
קטגוריה:צ'ילה: ערי חוף
קטגוריה:צ'ילואה
קטגוריה:לוס לאגוס
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
טסל

צילום לווין של האי טסל
טסל () הוא אי השייך להולנד ונמצא בסמוך אליה.

זהו האי הגדול והמאוכלס ביותר מתוך שרשרת האיים הפריזיים בים ואדן הרדוד בצפון הולנד, שהוא חלק מהים הצפוני, שרשרת איים המתמשכת עד דנמרק טסל הוא האי המערבי ביותר בשרשרת. שטחו כ-463.2 קמ"ר ואוכלוסייתו כ-13 אלף נפש (נכון לינואר 2007).

איותו של השם טסל בעזרת האות הלטינית "x" הוא יוצא דופן בהולנדית, ונכתב כך מסיבות היסטוריות.

טסל ידוע במה שמכונה "הקרב האחרון של מלחמת העולם השנייה": מרד של גדוד חיילים גאורגים מהלגיון הגאורגי על האי, כנגד הכוחות הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה, בקרב שנמשך, באופן יוצא דופן, אף מעבר לתאריך כניעתה של גרמניה.

== ראו גם ==
* ההתקוממות הגאורגית בטסל

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.haolam.co.il/dest/dest.asp?dest=nld&par=Off_Track_NTX הולנד - מחוץ למסלול השחוק] מדריכי שטניינהרט-קציר
* [http://www.texel.nl אתר האי] 

קטגוריה:צפון הולנד
קטגוריה:הולנד: איים
קטגוריה:איים בים הצפוני