OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דוזה ניו

דוזה ניו או נְיוֹ צֶ'נְגְדְזֶה (בסינית:鈕承澤, בכתב פין-יין: Niǔ Chéngzé, בכתב Wade–Giles :Niu Ch'eng-tse, נולד ב-22 ביוני 1966 בטאיפיי) הוא שחקן ובמאי קולנוע, תסריטאי, מארח תוכניות טלוויזיה ומפיק טאיוואני. כבמאי קולנוע נודע, בין השאר בסרטו "מונגה".

== קורות חיים ==
דוזה ניו נולד בטאיפיי במשפחה עם שורשים מנצ'וריים ומביז'ין. שיחק בתיאטרון מגיל 9 וסבל בצעירותו ממצוקות חברתיות ומדיכאונות. בגיל 12 אביו לקה בטרשת אמיוטרופית צידית ורותק למיטה למשך 25 שנה. בגיל 17 היה מועמד לפרס לתפקיד משנה בתחרות הסרטים "סוס הזהב" בטאיוואן (1983) בגלל משחקו בסרט Xiǎo bì de gùshì (לגדול Growing Up ). הפך בעקבות הסרט הזה לכוכב בעל דימוי מרדני. אולם אחרי שנת 1989 תקופה ארוכה לא קיבל תפקידים בקולנוע.

בשנת 2002 הקים דוזה ניו חברת הפקות Red Bean Productions שהפיקה את שלושת הסרטים שביים ובהם שיחק.
הסרט הראשון שלו, קומדיה עם צביון אוטוביוגרפי, Which on Earth Have I Done Wrong, שזכה בפרס של הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הקולנוע FIPRESCI. בשנת 2009 ביים את הסרט "מונגה" (Monga) שגבוריו חברי כנופיות בעולם התחתון ברובע וואנהואה של טאיפיי. הסרט היה הצלחה קופתית והיה מועמד לקטגורית הסרט הזר בתחרות האוסקר בארצות הברית.

בשנת 2012 הוא סיים סרט Love עם צ'ז'או ווי בתפקיד הראשי. הסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה.

בשנת 2014 הסרט "גן עדן בצבא" (Paradise in Service) פתח את פסטיבל הסרטים האסייאתיים בבוסאן, קוריאה הדרומית.

דוזה ניו מדבר כמה ניבים סיניים, כולל הוקיין.

==סרטים בהם שיחק==
{| class="wikitable"
|-
! שנה
! שם הסרט באנגלית
! שם הסרט בסינית
|-
| 1983
| The Boys From Fengkuei
| 風櫃來的人
|-
| 1983
| Growing Up
| 小畢的故事
|-
| 1985
| Tong Chee yi li nan
| 唐朝綺麗男
|-
| 1987
| The Game They Called Sex
| 黃色故事
|-
| 1987
| Yes,Sir
| 報告班長
|-
| 1989
| Fang cao bi lian tian
| 芳草碧連天
|-
| 1989
| Banana Paradise
| 香蕉天堂
|-
| 1996
| Fei tian
| 飛天
|-
| 1997
| Hak gam
| 黑金
|-
| 1997
| Rainy Dog
| 雨狗
|-
| 1998
| The Personals
| 徵婚啟事
|-
| 1999
| March of Happiness
| 天馬茶房
|-
| 1999
| A Chance to Die
| 想死趁現在
|-
| 1999
| Jingtian dongdi
| 驚天動地
|-
| 1999
| Hidden Whisper
| 小百無禁忌
|-
| 2001
| Millennium Mambo
| 千禧曼波
|-
| 2007
| What on Earth Have I Done Wrong?!
| 情非得已之生存之道
|-
| 2010
| Monga
| 艋舺
|-
| 2012
| Love (סרט סיני)
| 愛
|}

==סרטי טלוויזיה בהם שיחק==
{| class="wikitable"
|-
! שנה
! שם באנגלית
! שם בסינית
|-
| 1987
| After the game
| 遊戲之後
|-
| 1989
| Awakening
| 甦醒
|-
| 1999
| Mulan
| 花木蘭
|-
| 2000
| Xiaoguang
| 曉光
|-
| 2001
| Story of a stone
| 石頭的故事
|-
| 2001
| Kiss of the toast
| 吐司男之吻
|-
| 2004
| Say Yes Enterprise
| 求婚事務所
|-
| 2007
| Wayward Kenting
| 我在墾丁*天氣晴
|-
| 2007
| My lucky star
| 放羊的星星
|}

==פרסים ואותות כבוד==
*1983 - פרס שחקן המשנה הטוב ביותר - בפסטיבל הסרטים "סוס הזהב" בטאיוואן - על משחקו בסרט Growing Up) (小畢的故事)
*1984 - מדליה על המשחק בסרטים אמנותיים סיניים
*מועמדות לפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל "פעמון הזהב" (1987,After the game) (遊戲之後) 2008, Awakening](甦醒) Wayward Kenting (我在墾丁*天氣晴)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20141101011108/http://www.third-ear.com/Title/48858/What+On+Earth+Have+I+Done+Wrong על הסרט "מה בכלל עשיתי What On Earth Have I Done Wrong באתר האוזן השלישית]

קטגוריה:קצרמר טאיוואן

קטגוריה:טאיוואנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סינים
קטגוריה:במאי קולנוע סינים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סינים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה
קטגוריה:ילידי 1966
מוריץ לוי

הרב ד"ר משה מוריץ לוי (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: Moric Levi, בסרבו-קרואטית בכתב קירילי: Мориц Леви; 1879 סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 1941, זאגרב, המדינה העצמאית של קרואטיה) היה סופר, היסטוריון והרב הראשי הספרדי ליהודי סרייבו מ-1917 ועד לתקופת השואה.

==קורות חייו==
מוריץ לוי נולד בסרייבו וב-1901 סיים את הגימנסיה בעירו. ב-1906 רכש דוקטורט מאוניברסיטת וינה בפילולוגיה של שפות שמיות. ב-1907 סיים את בית המדרש התאולוגי לרבנים בווינה. לאחר שובו לסרייבו עסק בהוראה ובפרסום מאמרים בעיתונות היהודית בעירו. ב-1911 פרסם את ספרו "הספרדים מבוסניה" אשר נדפס בגרמנית ויצא לאור בסרייבו. הספר תיעד את הקהילה היהודית בסרייבו בהתבסס על פנקסי הקהילה מ-1720 ועל מסמכים עות'מאניים. ב-1917 נבחר ד"ר לוי לרב הראשי של הקהילה הספרדית בסרייבו. במשרה זו כיהן גם כרב הראשי הספרדי ליהדות בוסניה והרצגובינה.
ביחד עם עמיתו הינקו אורבך רב הקהילה האשכנזית פעל לייסוד "בית המדרש הדתי (התאולוגי) היהודי" בסרייבו. ב-1928 נחנך בית המדרש ומוריץ לוי מונה לרקטור המוסד. מוריץ לוי היה בן דודו של קאלמי ברוך והם שיתפו פעולה בתחום חקר השפה הספרדית-יהודית.

באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והוחל ברדיפת יהודי הממלכה. במאי 1941, בעת שהותו בבלגרד, נעצר הרב מוריץ לוי על ידי הגסטפו ביחד עם רבה האשכנזי של העיר יצחק הכהן שלאנג ונשיא איגוד הקהילות הד"ר פרידריך פּוֹפְּס. השלושה הועברו לחקירה בעיר גראץ ונכלאו. במהלך מעצרו עבר עינויים. 

במאי 1941, שוחרר הרב לוי מכלאו כשאר הוא במצב גופני קשה מאד. לאחר שחרורו מבית המעצר בגראץ הועבר לזאגרב ובה נפטר תוך זמן קצר. בראשית אוגוסט 1941 לאחר פעולת חבלה במתקני הרכבת בעיר סרייבו הוציאו שלטונות האוסטאשה להורג 20 מתושבי העיר חלקם ממוצא סרבי וחלקם יהודים. בין המוצאים להורג היה בנו יחידו של הרב מוריץ לוי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ומשוררים שנספו בשואה
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:סרייבו: רבנים
קטגוריה:יהודים בוסנים
קטגוריה:ילידי 1879

קטגוריה:נפטרים ב-1941
קוורטו (משחק לוח)

לוח קוורטו במצב ההתחלתי של המשחק
קוורטו הוא משחק לוח לשני שחקנים, שפותח על ידי המתמטיקאי השווייצרי בלייס מולר בשנת 1991.

==כלי המשחק==
לוח המשחק הוא של 4X4 משבצות. במשחק יש 16 כלים ייחודיים, שלכל אחד מהם ארבעה מאפיינים, כאשר מכל מאפיין יש 2 אפשרויות:
* צורה - ריבוע או עיגול
* צבע - אדום או כחול
* גודל - גדול או קטן
* נפח - חלול או מלא

אפשרויות המאפיין עשויות להשתנות בגרסאות שונות של המשחק, לדוגמה בגרסה מסוימת למאפיין הצבע יש אפשרויות של 2 גוונים שונים של חום.

==מהלך המשחק==
שני השחקנים משחקים לסירוגין, כאשר אין חשיבות לזהות השחקן המתחיל. בכל תור, אחד מהשחקנים בוחר את אחד מ-16 כלי המשחק ונותן אותו לשחקן היריב. השחקן שקיבל כלי, מניח את הכלי שקיבל על אחת המשבצות הפנויות שעל הלוח, לבחירתו. מטרת המשחק היא להניח את הכלי הרביעי בשורה, טור או אלכסון, כך שייווצר רצף של 4 כלים בעלי מאפיין משותף אחד לפחות. כאשר נוצר רצף כזה, המשחק נגמר והשחקן שהניח את הכלי הרביעי הוא המנצח.
לדוגמה, שחקן 1 בוחר את הכלי העגול, הכחול, המלא והקטן, ומעניק אותו לשחקן 2. שחקן 2 לוקח את הכלי ומניח אותו על המשבצת שבפינה הימנית העליונה של הלוח. שחקן 2 בוחר את הכלי המרובע, הכחול המלא והגדול, ומעניק אותו לשחקן 1. שחקן 1 לוקח את הכלי ומניח אותו על המשבצת השנייה מימין בשורה העליונה של הלוח. כעת יש אפשרות לנצח במשחק על ידי השלמת השורה העליונה בעזרת שני כלים כחולים או שני כלים מלאים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://quarto.freehostia.com/en/ משחק קוורטו נגד המחשב (באנגלית)]
* [https://web.archive.org/web/20141101205911/http://www.lifeishao.com/quarto/ משחק קוורטו ברשת נגד שחקנים אחרים]

קטגוריה:משחקי לוח
קתרין הלמונד

קתרין הלמונד ב-1979
קתרין מרי הלמונד (באנגלית: Katherine Marie Helmond; 5 ביולי 1929 – 23 בפברואר 2019) הייתה שחקנית אמריקאית, זוכת שני פרסי גלובוס הזהב על תפקידיה בסדרות "בועות" ו"מי הבוס?". היא השתתפה בסרטים "ברזיל", "שודדי הזמן" ו"נשואה לשניים".

== ביוגרפיה ==
הלמונד נולדה בעיר גלווסטון שבטקסס. בתם היחידה של תלמה וג'וזף הלמונד. היא גדלה כנוצרייה קתולית לצד אמה וסבתה. בצעירותה נסעה לפתח את קריירת המשחק שלה בבמות תיאטרון בניו יורק.

== קריירת משחק ==
===טלוויזיה===
הלמונד נודעה כאחת מהשחקניות הקומיות הטובות ביותר על מסך הטלוויזיה בשנות ה-80. היא הופיעה בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "בועות" בתור ג'סיקה טייט, וזכתה על תפקידה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית בשנת 1980.

בשנת 1984 לוהקה הלמונד לסיטקום מצליח נוסף בשם "מי הבוס?" לתפקיד מונה רובינסון, אמה של אנג'לה באוואר (שגולמה על ידי ג'ודית לייט). הלמונד שיחקה בסדרה לאורך שמונה עונות, ובשנת 1988 זכתה על תפקיד זה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית.

===קולנוע===
הלמונד החלה את הקריירה שלה בקולנוע בתפקידי משנה בסרטים "מזימות" (סרטו האחרון של אלפרד היצ'קוק), בתפקיד גברת מלוני, ו"ההינדנבורג" של רוברט וייז, בתפקיד מילדרד ברסלאו.

בשנות ה-80 השתתפה הלמונד בשניים מסרטי "טרילוגיית הדמיון" של טרי גיליאם: "שודדי הזמן" בתפקיד גברת אוגר ו"ברזיל" בתפקיד איידה, אמו של סם לורי. היא שיחקה בקומדיה "נשואה לשניים" בתפקיד אדית', אמה של ג'ואנה סטייטון (גולדי הון), ובסרט האימה "גברת בלבן" בתפקיד אמנדה הרפר עליו הועמדה לפרס סאטורן.

ב-1998 השתתפה הלמונד בקומדיה השחורה "פחד ותיעוב בלאס וגאס", בתפקיד הפקידה בבית המלון.

הלמונד דיבבה בסרטי האנימציה המצליחים: "מכוניות", "מכוניות 2" ו-"מכוניות 3" את דמותה של מכונית הפורד ליזי.

== חיים אישיים ==
הלמונד נישאה פעמיים במהלך חייה, בשנת 1957 לגורג' מרטין ממנו התגרשה וב-1962 לדייוויד כריסטיאן, לו הייתה נשואה עד לפטירתה. מנישואיה לא נולדו לה ילדים.

נפטרה ב-23 בפברואר 2019 בביתה בלוס אנג'לס כתוצאה מסיבוכים של מחלת אלצהיימר. דבר מותה פורסם כשבוע לאחר פטירתה.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
*בית חולים (1971)
*ההינדנבורג (1975)
*מזימות (1976)
*שודדי הזמן (1981)
*ברזיל (1985)
*נשואה לשניים (1987)
*גברת בלבן (1988)
*מתי אני אהיה נאהבת? (1990) - סרט טלוויזיה 
*הונאה: סוד של אם (1991) - סרט טלוויזיה 
*בתוך מונקי זטרלנד (1992)
*פחד ותיעוב בלאס וגאס (1998)
*בטהובן 5 (2003)
*מכוניות (2006)
*מכוניות 2 (2011)
*הלורקס (2012)
*מכוניות 3 (2017)

== טלוויזיה ==
*בועות (1977–1981)
*מי הבוס? (1984–1992)
*המאמן (1997-1995)
*כולם אוהבים את ריימונד (1996-2005)

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית בתוכנית מוזיקלית או קומית
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן בתוכנית מוזיקלית או קומית
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן משנה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
במת מיצג

במת מיצג הוא מרכז ישראלי לאמנות בינתחומית העוסק באמנות המיצג. במרכז שוכן אנסמבל 209 ומתקיים בו פסטיבל זז.

==אנסמבל 209==
בשנת 1988 הקימו דן זקהיים, תמר רבן וענת שן את עמותת "מקלט 209" אשר שכנה במקלט ציבורי 209 ברמת אביב. העמותה יצרה אירועי מיצג עצמאיים ואירחה אמנים נוספים. אמני מקלט 209 פעלו בפסטיבל ישראל, מוזיאון ינקו דאדא והמוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן. לאחר מותו של זקהיים ב-1994 שונה שם העמותה ל'עמותת מקלט 209 ע"ש דן זקהיים'. 

בשנת 2001 הקימה העמותה את "אנסמבל 209" ואת במת מיצג אשר משמש לו בית. האנסמבל הוא קבוצת יוצרים בינתחומיים. מבין יצירותיהם לאורך השנים "החוק התרמודינמי השני", "סיפורי סבתא", "Cookies", "תחת השמש", "דינג דונג", "בית רבנדרה אבלה" ועוד, שהוצגו בישראל ובעולם.

==במת מיצג==
במת מיצג הוקמה תחילה ב"בית מרכזים" בדרום תל אביב כ"מרכז לאמנות בינתחומית המשתמש כבית לאמני מיצג בישראל". לאחר שריפת המקום ביוני 2003, עברה הפעילות לתחנה המרכזית החדשה של תל אביב במרץ 2004. הבמה מקיימת ערבי מיצגים הפתוחים לקהל הרחב ואת פסטיבל זז. בבמת מיצג ישנם ספרייה וארכיון לתיעוד אמנות המיצג, היחידים מסוגם בישראל. המנהלת האמנותית של במת מיצג מאז הקמתו ועד 2018 הייתה תמר רבן.

בשנת 2015 במת מיצג הייתה בסכנת סגירה, לאחר שמשרד התרבות, בהוראת הדרה מירי רגב, הפסיק להעביר את כספי התמיכה שהיוו את עיקר המימון של הפעילות של המקום. לאחר גיוס כספים בתערוכת מכירה של יצירות אמנות, המרכז הצליח להמשיך לפעול.

==פסטיבל זז==
פסטיבל ZAZ הוא פסטיבל בינלאומי לאמנות המיצג אשר הושק ב-2006. הפסטיבל "נועד ליזום עשייה אמנותית של אמני מיצג במרחבים גאוגרפים ותרבותיים-חברתיים משתנים ברחבי ישראל". בפסטיבל משתתפים דרך קבע אמני מיצג מרחבי העולם.

==ראו גם==
* שנות השמונים באמנות החזותית בישראל
* אמנות המיצג בישראל

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.miklat209.org.il/ אתר במת מיצג]
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:התחנה המרכזית החדשה של תל אביב: גופים וארגונים
חוקת רומניה 1923

חוקת 1923 אושרה על ידי האספה הלאומית המתמדת של הסנאט של רומניה ב-27 במרץ 1923, ברוב של 137 בעד, שני מתנגדים ושני נמנעים ולמחרת חתם עליה פרדיננד הראשון, מלך רומניה. יום לאחר חתימת המלך פורסמה החוקה בביטאון הרשמי, Monitorul Oficial.

חוקת 1923 החליפה את חוקת 1866 והכילה 138 סעיפים (בחוקת 1866 היו 128 סעיפים). השינוי הבולט בחוקה החדשה היה ביטול הסעיף המונע התאזרחות ברומניה ממי שאינו נוצרי. חוקת 1923 הייתה בתוקף עד 27 בפברואר 1938, עת הוחלפה על ידי חוקת רומניה 1938. 

שבוע לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944, ב-31 באוגוסט 1944, בוטלה חוקת 1938 והוחזרה לתוקף חוקת 1923 עד סוף 1947, כשרומניה הוכרזה כרפובליקה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://legislatie.resurse-pentru-democratie.org/constitutie/constitutiunea-din-1923.php חוקת 1923] 

==הערות שוליים==

1923
קטגוריה:ממלכת רומניה
ירון אברהם

ירון אברהם (נולד ב-11 בדצמבר 1984) הוא עיתונאי, משמש ככתב המדיני של חברת החדשות של ערוץ 12 ומגיש מחליף של תוכניות אקטואליה מרכזיות בערוץ וביניהן שש עם וחמש עם רפי רשף בקשת 12.

== ביוגרפיה ==
אברהם נולד בירושלים לאב נהג אגד ולאם אחות. גדל במבשרת ציון.

את שירותו בצה"ל עשה ביחידה 8200 של חיל המודיעין.

לאחר שירותו הצבאי למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים תקשורת ועיתונאות ויחסים בינלאומיים. מיד לאחר סיום התואר הראשון, המשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטה העברית במגמה לתקשורת פוליטית. הוא סיים את שני תאריו בהצטיינות.

במהלך לימודיו לתואר השני החל לעבוד בערוץ הכנסת ככתב מדיני, ולאחר מספר חודשים ככתב פוליטי-פרלמנטרי.

בשנת 2012 החל להגיש את התוכנית "כנסת ברשת", המסקרת את האירועים הפוליטיים במרחב האינטרנטי.

בשנת 2014 ביים את הסרט "פרלושה", המסקר את נסיעת חברי הכנסת ה-19 לפולין, 69 שנה לשחרור מחנה אושוויץ-בירקנאו.

ב-2015 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 12 ככתב לענייני ירושלים וכמגיש חדשות. בספטמבר 2017 מונה גם לכתב מדיני.

אברהם משמש עמית במכון גשר למנהיגות של עמותת גשר מפעלים חינוכיים.

אברהם דובר ערבית רהוטה.<ref></ref>

אברהם נשוי ליעל, הוא אב לשני בנים ובת ומתגורר במודיעין.

== קריירה ==

===עבודתו העיתונאית===
באוקטובר 2015 חשף הקלטה של יצחק תשובה טוען שמתווה הגז יאושר בוודאות על ידי הממשלה.

ביוני 2017 חשף את מסכת ההתעללות כלפי בעלי מוגבלות נפשית ומנטלית במכון פוירשטיין בירושלים.

ביולי 2018 חשף תמלילים מהקבינט המדיני-ביטחוני בין הרמטכ"ל גדי איזנקוט לשר נפתלי בנט סביב אופן הטיפול במשגרי עפיפוני תבערה מרצועת עזה. בעקבות הפרסום קראו שרים בממשלה לחקירת שב"כ בקבינט לאיתור המדליף והשר זאב אלקין אף הציע להוציא את פלט השיחות של אברהם, במטרה לברר עם מי הוא שוחח.

באוגוסט 2019 חשף את מסמך הביקורים המלא של חברי כנסת אצל אסירים ביטחוניים, מחבלים ורבי מרצחים בבתי הכלא הביטחוניים בישראל, בהם כאלה שמרצים שנים ארוכות של עונשי מאסר בגין רצח ישראלים רבים בפיגועים שהותירו רושם.

בפברואר 2020 חשף הקלטה של שיחות טלפון בין איתמר בן גביר לנתן אשל, שמנסה לשכנע אותו לפרוש מהמרוץ לכנסת בתמורה לשריון בליכוד.

באוקטובר 2020 חשף הקלטת שיחות בין אנשי הפלג הירושלמי למשטרה על אי־אכיפת תקנות הקורונה.

באוגוסט 2021 פרסם כי שרת התחבורה מרב מיכאלי נסעה לחופשה בארצות הברית בניגוד להנחיות משרד הבריאות, נסיעה שאותה הגדיר אברהם "שערורייתית". לאחר שהתברר כי מיכאלי נסעה יחד עם בן זוגה ליאור שליין להביא את בנם שנולד בהליך פונדקאות, אברהם התנצל.

בינואר 2022 חשף אברהם כי ראש הממשלה בנימין נתניהו פנה אל נשיא בית העליון לשעבר אהרן ברק, שנגדו התבטא בחריפות במשך שנים כאחד ממנהיגי הדיפ סטייט של ישראל, בבקשה שסייע לו משפטית בהשגת הסדר טיעון.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mako.co.il/news-team/Editor-47ffbd2cefc0931017.htm הכתבות והפרשנויות של ירון אברהם] ב-N12
* [https://www.youtube.com/playlist?list=PLCDB2D9A676678350 "כנסת ברשת" ביוטיוב]
* [https://web.archive.org/web/20141101211011/http://ice.co.il/article/view/330511 "גם למחוקקים יש צינור: ערוץ הכנסת יעלה תוכנית על ססטוסים וסרטונים ברשת"], באתר אייס, 7 באוגוסט 2012
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:כתבים מדיניים ישראלים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:חיילי יחידה 8200
קטגוריה:בוגרי תיכון הראל (מבשרת ירושלים)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
הבריחה למצרים

הבריחה למצרים בציור של [[ג'וטו די בונדונה, מוצג בקפלת סקרובני, פדואה]]
הבריחה למצרים של [[אלברכט דירר, מוצג בפינקוטק הישן, מינכן]]
אזולז'וס הלאומי בליסבון]]
מנוחה בעת הבריחה למצרים של [[קאראווג'יו]]
הבריחה למצרים מאת לוקה ג'ורדנו ב[[מוזיאון המטרופוליטן]]
הבריחה למצרים בתבליט מלח ב[[מכרות המלח בווייליצ'קה]]
הבריחה למצרים הוא אירוע המתואר בבשורה על-פי מתי שבו ברח יוסף, אבי ישו יחד עם משפחתו למצרים, לאחר שהוזהרו שהורדוס עומד להרוג את כל התינוקות באזור בית לחם. האירוע מתואר באמנות הנוצרית כחלק מתיאורי חיי ישו.

==בברית החדשה==
תיאור הבריחה מופיע רק בבשורה על פי מתי. על פי הבשורה, כששלושת האמגושים הגיעו לחפש את ישו, הם פגשו בהורדוס וסיפרו לו ש"מלך היהודים" עומד להיוולד בבית לחם. הורדוס שואל אותם מתי נראה הכוכב המבשר על לידת המשיח ואיפה הוא עומד להיוולד. מיד לאחר ביקורם אצל מרים וישו, נגלה מלאך ליוסף ומצווה עליו לברוח למצרים ולהישאר שם עד שיורה לו המלאך לחזור, כי הורדוס רוצה להרוג את התינוק. מיד קם יוסף ובאותו לילה לקח את אשתו ובנו למצרים, שם נשארו עד מות הורדוס.
לאחר מות הורדוס, שב ונגלה המלאך ליוסף ואומר לו שאלו המבקשים להרוג את הילד מתו וכי עליו לחזור לארץ ישראל. כיוון שיורשו של הורדוס היה בנו ארכלאוס, לא חזר יוסף אל יהודה, אלא אל הגליל, לנצרת.

מתי מקשר את הסיפור לכמה נבואות מהברית הישנה על מנת להוכיח את אמיתות שליחותו של ישו. הוא מצטט את הנביא הושע בפסוק "ממצרים קראתי לבני" כדי להראות שבן האלוהים ייקרא לבוא ממצרים. את תיאור טבח החפים מפשע הוא מסיים בהערה "אז נתקיים הנאמר בפי ירמיהו הנביא: קול ברמה נשמע, נהי בכי תמרורים, רחל מבכה על-בניה, מאנה להנחם כי אינם". את המעבר של יוסף ומשפחתו לנצרת הוא מסיים "למען יתקיים הנאמר על-פי הנביאים כי נצרי יקרא לו", אם כי פסוק כזה לא מופיע בתנ"ך.

==מקורות חוץ-קאנוניים==
"עץ מרים" במַטַרִיָה, מצרים, שם, לפי המסורת, חסו בני [[המשפחה הקדושה; דייוויד רוברטס (1838)]]בעוד מתי לא מפרט על המאורעות בדרך למצרים, על השהות בה ועל הדרך חזרה, בשורות אפוקריפיות שונות מרחיבות על כך. הן מספרות על מפגש עם שני הגנבים שנצלבו עם ישו, על פסלים שנשברו לפניו והתפוררו ועל נביעת אפרסמון מעץ סרק.
במצרים קיימות מספר כנסיות ומקומות קדושים לנצרות, באתרים שעל פי המסורת שהתה בהם המשפחה הקדושה. האתר הידוע שבהם הוא הכנסייה הקופטית "סרגיוס ובכחוס הקדושים" שנקראת גם "אבו סרגא". על פי המסורת, הכנסייה בנויה באתר בו התגוררה המשפחה הקדושה תקופה מסוימת בעת שהותה במצרים.

==באמנות==
הבריחה למצרים היא נושא פופולרי לציורים על חיי ישו, כשרבים מהציורים מראים את מרים רוכבת על חמור ומחזיקה את ישו, כשיוסף מוביל את החמור. הצגה זו שאולה מהתיאור הביזנטי למסע של יוסף ומרים לבית לחם. מהמאה ה-15 ואילך הציגו בדרך כלל הציורים באמנות מערב אירופה, את המשפחה הקדושה נחה בעת המסע, פעמים רבות עם מלאך או נער צעיר. בציורים מוקדמים של אותה תקופה נראים ברקע הניסים המסופרים בבשורות האפוקריפיות, כחלק מציורי נוף שנעשו פופולריים אז. הניסים המצוירים כוללים את הפסלים שנשברו לפני ישו, עץ דקל שצמח כדי שיוכלו לאכול מפירותיו, עץ אפרסמון שגדל בשבילם ושודדים שנמנעו מלשדוד אותם.
ציורים נוספים מראים את מפגשם של התינוקות ישו ויוחנן המטביל במצרים, כשהמפורסמים שבהם הם המדונה בין הסלעים של לאונרדו דה וינצ'י ו"המשפחה הקדושה פוגשת את יוחנן הילד" של רפאל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישו
חוקת רומניה 1938

[[קרול השני, מלך רומניה חותם על החוקה ב-1938]]
חוקת רומניה 1938 הייתה בתוקף מסוף פברואר 1938 עד לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944. היא שינתה את המשטר ברומניה לדיקטטורה מלכותית חד-מפלגתית, ונתנה העדפה רשמית לאזרחים רומנים. 

==היסטוריה==
החוקה של 1938 אושרה ב-20 בפברואר 1938 על ידי מועצת השרים של רומניה, פורסמה ב-21 בפברואר 1938 והועמדה לאישור במשאל עם ב-24 בפברואר 1938, בה נדרשו המצביעים להודיע את עמדתם בעל פה. במשאל העם הצביעו בעד 4,297,221 ונגד 5,843. החוקה פורסמה למתן תוקף ב-27 בפברואר. במרץ 1938 התפטרה הממשלה בנימוק שאת תפקידה היא מלאה בכך שנתקבלה חוקה חדשה והסדר הושב על כנו. 

לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 בוטלה חוקת 1938 והושבה לתוקף חוקת רומניה 1923.

==תוכן חוקת 1938==
חוקת 1938 נוסחה על ידי המשפטן איסטרטה מיצ'סקו והתבססה על עקרון הקורפורציה, בדומה למשטר באיטליה הפשיסטית. חוקת 1938 ביטלה את חוקת רומניה 1923 ושינתה את המשטר ברומניה ממונרכיה חוקתית עם משטר רב מפלגתי, לדיקטטורה מלכותית וביטול כל המפלגות, פרט למפלגה שהקים המלך. 

בהארץ נכתב על החוקה החדשה:
:"אשר ליהודים אין הבדל בינה ובין הקונסטיטוציה הקודמת. משפט הבכורה הניתן בה לרוב הרומני בעניין משרות ממשלתיות, נוגע רק במעט במיעוטים האתניים ובייחוד ביהודים, מכיוון שאין החוקה אלא מאשרת להלכה דבר שהיה נהוג למעשה שנים על שנים. לתשומת לב מיוחדת ראוי הסעיף האומר כי נתינים רומנים המבקשים חסות מאת זרים, מאבדים את נתינותם. אין ספק שזהו עניין גמיש ומסוכן ביותר. פטיציה לחבר הלאומים, למשל, האם פירושה בקשת חסות זרה?"

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.monitoruljuridic.ro/act/constitutia-din-27-februarie-1938-emitent-regele-carol-publicat-n-monitorul-oficial-nr-48-din-27-februarie-14930.html חוקת רומניה 1938] 

==הערות שוליים==

1938
קטגוריה:ממלכת רומניה
דניאל מהורדנה

רבי דניאל מהורדנה (ה'ת"ק – בשביעי של פסח תקס"ז, 29 באפריל 1807) היה רב ופוסק הלכה ליטאי, מו"צ בהורדנה שבבלארוס. נודע על שם ספרו "חמודי דניאל" על יורה דעה.

==תפקידו כמורה הוראה בהורדנה==
התמנה כמורה הוראה בהורדנה, בערך בשנת תק"ל (1770), ושימש בתפקידו כמעט ארבעים שנה. הוא התפרסם ברחבי ליטא, ורבים פנו אליו בשאלות הלכתיות.

אנקדוטה שהתפרסמה מתקופת כהונתו, הייתה כאשר בשנת 1794 נפטר הרב אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא, בעל "יסוד ושורש העבודה", שהיה מקובל וביקש בצוואתו להיקבר כשהוא עטוף בטלית כשרה, בניגוד למנהג המקובל לפסול את ציציות הטלית שבה עוטפים את הנפטר. הוראתו הייתה, כי אף שבכל נפטר אחר היה מורה שלא לקיים את צוואתו בניגוד למנהג, אך מפני כבודו של הנפטר הוא נאלץ שלא להתערב. לפי הסיפור, נפסלו הציציות לבסוף כאשר הסתבכו בדבר מה בשעת הקבורה ונתלשו.

מחידושיו בהלכה התפרסמו: הוראתו לברך מספק על אתרוגי קורפו, בלא הזכרת "שם ומלכות" אלא בנוסח חילופי ארמי: "בריך רחמנא אשר קדשנו במצוותיו וציוונו..."; הוראתו לחייב מבואה לבית ("בית שער") במזוזה, גם כאשר אין במבואה עצמה שטח של ארבע על ארבע אמות.

==כתביו==
לפי עדות ראש בית הדין בהורדנה, רבי תנחום, בהסכמתו לספר "חמודי דניאל" (הורדנה תק"ע), הוא השאיר אחריו יותר מ-3000 עמודים של חידושי תורה בכתב יד, אך רובם לא הגיעו לדפוס, ורבים מהם נשרפו. פסקי הלכה רבים שלו משוקעים בספר ההלכה הפופולרי "פתחי תשובה". אחד מצאצאיו של רבי דניאל, הרב מנחם קרקובסקי מווילנה, ליקט מתוך 11 כרכי כתב ידו, שני כרכים של פסקי הלכה מחודשים, והם נמצאים בכתב יד בבית הספרים הלאומי בירושלים.

מספריו שבדפוס:
* חמודי דניאל - הלכות בשר בחלב, מליחה ותערובות. הספר זכה למספר מהדורות, אחת מהן (וויטצן תרס"ח) עם ביאור בשם "רחבת ידיים" שכתב הרב חיים יהודה סגל דייטש ממאקווא.
* מוצל מאש (וילנה תרצ"א) - על מסכת ערכין. חיבור זה הוא חלק מחיבור גדול יותר שכלל חידושים גם למסכתות: מעילה, תמורה והוריות.
* חמודי דניאל - על הלכות נדה, הוצאת הרב בניהו עטיה, ישיבת החיים והשלום, ירושלים תשע"ב.

==משפחתו==
שמות אביו ואמו לפי מקור אחד, היו יעקב ואיטה, אך גרסה זו בעייתית ויש שפיקפקו בה.

בניו היו: רבי דובער, רבי יעקב, רבי צבי הירש הורודנר שהיה מו"צ בווילנה, ובת שנישאה לאדם בשם מצקביץ'.

==לקריאה נוספת==
* הרב בצלאל דבליצקי, על ה"חמודי דניאל", הקדמה למאמר הלכתי מכתביו, בתוך: עץ חיים (קובץ תורני), גיליון ו', סיון תשס"ח, עמ' כב-כז.

==קישורים חיצוניים==
;מהדורות ספריו
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:גרודנו: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1807
אבימי בריה דרבי אבהו

אבימי בריה דרבי אבהו היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור הרביעי, חי בסביבות שנת 323 (ד'פ"ג).

היה עשיר גדול ועסק בסחורה עם בני בבל ואנשי העיר מחוזא. בתלמוד הבבלי מובא שנצרך לשלוח לשם כסף, גלה לבבל יחד עם אמוראים ארץ ישראלים נוספים בשל רדיפות על רקע דתי ומשערים כי לכן לא מוזכרות מימרות בשמו במקורות הארצישראלים כמו התלמוד הירושלמי ומדרשים אחרים, ומוזכרות מימרות שהשמיע בחזרתו ממחוזא.

כמו כן היה מפורסם בכיבוד אב. אביו התפאר בו ואמר כיצד מצוות כיבוד אב כגון אבימי בני.

==משפחתו==
אביו היה רבי אבהו, שהיה עשיר גדול. מסופר שרבי אבהו היה שוחט עגל בכל מוצאי שבת והיה אוכל ממנו רק כליה אחת, וכשגדל אבימי הציע לו במקום לשחוט עגל נוסף במוצאי שבת לשמור כליה מהעגל ששוחטים ביום שישי לכבוד שבת, וכשעשו כן בא אריה וטרף עגל מהעדר.

בתלמוד מוזכר שהיו לו חמישה בנים, אך דעת הרב אהרן היימן בספרו תולדות תנאים ואמוראים כי אלו היו אחיו בני רבי אבהו ולא בניו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי אבהו
שלמה אבן איוב

רבי שלמה בן יוסף אבן אַיוּב (ראשית המאה ה-13, רמון ספרד, גרנדה – ?), מדען, פילוסוף, רופא ומתרגם יהודי-ספרדי שפעל בפרובאנס במאה ה-13.

==תרגום ספר המצוות לרמב"ם==
אבן איוב עזב את ספרד לפני שנת 1240, ועקר לבדרש, שבפרובאנס. לבקשת חכמי בדרש, תרגם את ספר המצוות לרמב"ם לעברית.

תרגומו של אבן איוב לא נדפס בשלמותו, אך חלקים ממנו ובעיקר הקדמתו לתרגומו נדפסו בידי מהדירי ספר המצוות. ההקדמה נדפסה בפני עצמה בידי משה שטיינשניידר בכרך ה' של הסדרה "קובץ על יד" (תרנ"ג), עמ' 21–23. בהקדמתו כתב כי תרגם את הספר "אות באות תיבה בתיבה" לבקשת חכמי בדרש, והתנצל על שניגש גם הוא לתרגם את הספר למרות שכבר תרגומוהו אחרים (משה אבן תיבון). הרב חיים הלר הוכיח שקטעים מתרגומו נכנסו למהדורות ספר המצוות המודפסות המבוססות על תרגומו של אבן תיבון.

==תרגומים נוספים==
תרגומים נוספים של אבן איוב, הם:
* ספר ההגיון של אל-פאראבי
* ביאורו האמצעי של אבן רושד לספר "השמים והעולם" של אריסטו (ה'י"ט, 1258)
* "ספר החרוזים", תרגום של "עיקרי חכמת הרפואה" או "קנון הרפואה" בן 11 הכרכים של אבן סינא, בצורת שיר, עם ביאור (ה'כ"א, 1261)
* שני חיבורים קצרים של רבי יונה אבן ג'נאח (1264)

==כתבים רפואיים שלו==
ידועים שני כתבים רפואיים שלו: האחד, שר המשקים: אוסף של משחות, משקאות, סמים, תחבושות ומרקחות. ומאמר בטחורים. 

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:רופאים יהודים ספרדים
קטגוריה:רבנים פרובנסלים
קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:ספר המצוות לרמב"ם: פרשנים, מתרגמים ומהדירים
קטגוריה:רופאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים ספרדים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתרגמים יהודים ספרדים
קטגוריה:מתרגמים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתרגמים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:פילוסופים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:רופאים יהודים בימי הביניים
אליהו שווי

הרב אליהו שֹוֵויי (י"ג באדר ב' ה'תרפ"ד, 19 במרץ 1924 - א' בניסן ה'תשס"ט, 26 במרץ 2009,) היה ראש ישיבת פילדלפיה ונשיא מועצת גדולי התורה בארצות הברית.

==תולדות חייו==
נולד בקובנה שבליטא לרב שמואל ליב שוויי שהיה מתלמידי כולל קובנה שהונהג על ידי רבי ישראל סלנטר, אבי תנועת המוסר. ושם העביר את שנות ילדותו.

הגיע לארצות הברית כנער צעיר ובתחילה למד בבית ספר של רבי יעקב יוסף ולאחר מכן בישיבת תורה ודעת שם קיבל תורה מהרב שלמה היימן, בהמשך עבר ללמוד בישיבת לייקווד והפך לתלמידו המובהק של הרב אהרן קוטלר ראש הישיבה.

נישא לדבורה (נפטרה בו' באדר א' ה'תשע"ט, 11 בפברואר 2019) בתו של הרב אברהם קלמנוביץ מייסד ישיבת מיר בארצות הברית. 

בשנת 1955 מונה לראש ישיבת פילדלפיה, שנוסדה שנתיים קודם לכן בהוראת רבו הרב קוטלר, במקום הרב דב שוורצמן ולצידו של הרב שמואל קמנצקי, תפקיד אותו מילא עד פטירתו.

לאחר פטירת הרב משה פיינשטיין בי"ג באדר ב' ה'תשמ"ו, 24 במרץ 1986, נהיה למנהיג היהדות החרדית בארצות הברית ולנשיא מועצת גדולי התורה האמריקאית עד לשנת ה'תשנ"ט אז חלה והוחלף על ידי הרב יעקב פרלוב האדמו"ר מנובומינסק.<ref></ref>

נפטר ב-26 במרץ 2009. הלווייתו יצאה מישיבת פילדלפיה והשתתפו בה עשרות אלפים, לאחר מכן המשיכה לנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי שם נערך טקס קצר ומשם המשיכה לישראל ויצאה מישיבת מיר בירושלים בהשתתפות עשרות אלפים נוספים. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.<ref></ref>

==משפחתו==
גיסו היה הרב שמואל בירנבוים ראש ישיבת מיר בארצות הברית.

======בניו======
* הרב יהודה שווי - ראש ישיבת פילדלפיה
* הרב מלכיאל שווי - לייקווד.
* הרב מאיר שמחה שווי - לייקווד.
* הרב אברהם שווי -ירושלים.
* הרב אהרן שלמה שווי - לייקווד.
* הרב חיים יוסף - לייקווד.

======חתניו======
* הרב איסר גורליק - ר"מ ישיבת סאות' פולסבורג.
* הרב מוטל דיק - ראש ישיבת היכל התורה סטטן איילנד.
* הרב יוסף ליפשוץ - ר"מ ישיבת נחלת צבי טורונטו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה בארצות הברית
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת לייקווד
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורה ודעת
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
אברהם אבן חסדאי

רבי אברהם הלוי בן שמואל אבן חסדאי (בקטלאנית: Abraham ben Selomó ibn Hasday; חי בברצלונה במחצית הראשונה של המאה ה-13), איש מדע, פילוסוף משורר ומתרגם, מראשי הקהילה היהודית בברצלונה, כונה "הנשיא".

==פילוסופיה ומעורבותו בפולמוס על מורה הנבוכים לרמב"ם==
אבן חסדאי היה פילוסוף יצירתי, השתייך לזרם הרציונליסטי של הפילוסופים בימי הביניים. השתתף באופן פעיל בפולמוס שהיה סביב הספר "מורה נבוכים" לרמב"ם, פולמוס שהתנהל בקרב הקהילה היהודית בספרד ובדרום צרפת בשנים 1235-1232. 

אבן חסדאי נמשך לפילוסופיה ושאף להרים את כבודה, גם בדרך ישירה וגם בדרך עקיפה. על כך מעידים הקטעים מהמקאמה העברית שכתב ואשר התגלו בגניזת קהיר ופרסם אותם י' דוידזון. 

הוא האמין בצדקת דעותיו של הרמב"ם ותמך בהן, שיגר איגרות תמיכה ברמב"ם לאחדים ממתנגדיו המובהקים בטולדו. כמו כן, במכתביו הגן על הפרשן והמדקדק הישיש הרד"ק שנמנה עם חסידי הרמב"ם המובהקים, והותקף על ידי מתנגדיו בשל תמיכתו ברמב"ם. הוא ניסה לשדל בדברים את יהודה אלפכאר ואת רבי מאיר הלוי אבולעפיה שנמנו עם המתנגדים ושלח אליהם איגרות.

==אבן חסדאי כמתרגם==
אבן חסדאי היה מתרגם רב פעלים, וכך זיכה את בני דורו בתרגומים שונים. הוא תרגם חיבורים של הרמב"ם ותירגם גם חיבורים פילוסופיים שכתבו מחברים מוסלמים ויהודים.

;תרגומיו
* ספר התפוח – מיוחס (בטעות) לאריסטו (דפוס ראשון, ונציה רע"ט)
* מאזני צדק - מיוחס לאבו חאמד אל-ע'זאלי (לייפציג תקצ"ט)
* ספר היסודות - רבי יצחק בן שלמה הישראלי (דרוהוביץ תר"ס) לבקשת רד"ק
* ספר המצוות לרמב"ם - תרגום זה לא שרד.
* איגרת תימן – רמב"ם
* בן המלך והנזיר- תרגום-עיבוד ספר 'ברלעאם ויואסף' הנוצרי

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:מתרגמים יהודים ספרדים
קטגוריה:פילוסופים יהודים ספרדים
קטגוריה:סופרים יהודים ספרדים
קטגוריה:ספר המצוות לרמב"ם: פרשנים, מתרגמים ומהדירים
קטגוריה:משוררים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:משוררים יהודים ספרדים
סקילה (עונש מוות)

כיוון=שמאל}}</small>
סקילה או סקילה באבנים היא שיטה להוצאה להורג באמצעות רגימת אדם כפות באבנים עד להמתתו.

הסקילה היא פעולת הריגה איטית, מכאיבה ומשפילה ביחס לשיטות הריגה אחרות. היא מתבצעת על ידי קבוצה של בני אדם באופן שבו לא ניתן לייחס את ההריגה לאדם מסוים.

קיימים הבדלים בין שיטות הסקילה בתקופות שונות ובין עמים ותרבויות שונים. בחלק מהתרבויות נוהגים לקבור את הנידון בבור עד למותניו או עד לחזהו כך שפלג גופו העליון יזדקר מהקרקע ויהיה חשוף לפגיעת אבנים שיושלכו אליו. בחלק מהתרבויות נהוג לקבוע את גודל האבנים שישמשו לסקילה בהתאם למהירות ההמתה הנדרשת. בחלק מהשיטות מנוהל תהליך הסקילה על ידי איש דת, שמפקח שהעונש יבוצע על פי הכללים. בחלק מהתרבויות נהוג להלביש את הנידון למוות בלבוש מסורתי.

== הסקילה ביהדות ==
[[מקושש העצים נסקל בידי ההמון. ציור מאת ג'יימס טיסו, סוף המאה ה-19]]

על פי התורה וההלכה היהודית, אנשים העוברים עברות מסוימות נענשים בסקילה. לדוגמה: מחללי שבת חייבים סקילה על פי ההלכה. כך גם דינם של עובדי עבודה זרה, מכשפים, עוברי עברות אישות מסוימות וחוטאים נוספים. כך למשל נגזר דינו של מקושש העצים:

.

ושל עכן בן כרמי ומשפחתו בספר יהושע:

על פי ההלכה במסכת סנהדרין, הסקילה היהודית מתבצעת בשלושה שלבים: בשלב הראשון הנידון נזרק ממקום גבוה; אם לא מת בכך, זורקים עליו אבן גדולה; ורק לאחר מכן, רוגמים אותו כל העדה באבנים.

על פי ההלכה היהודית צריך לבצע את הסקילה כך שהמוות יהיה מהיר ויסב כמה שפחות צער לנסקל. לפי זה עיקר המשמעות של עונש הסקילה זה היותו של המעמד אירוע ציבורי שבו הציבור לוקח חלק בהוקעת החוטא. יש לציין שלפי הדעה המקובלת בין התנאים, סקילה היא העונש החמור ביותר בתורה. בהתאם לכך- עונש זה מגיע רק כאמצעי להוקעת חטאים חמורים במיוחד שפוגעים ביסודות העולם הערכי של התורה.

==הסקילה כיום==
סקילה עודנה משמשת כשיטה חוקית להוצאה להורג בכמה שלטונות מוסלמיים ברחבי העולם: איראן, סומליה, קטר, מאוריטניה, ערב הסעודית, סודאן, תימן, פקיסטן ומחוזות מסוימים של ניגריה, מלזיה ואינדונזיה.

יחד עם זאת, רק באיראן וסומליה שיטה זו מתבצעת בפועל.

==ראו גם==
* סקילתה של סוראיה M

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיטות הוצאה להורג
קטגוריה:עינויים
ראובן מטרני

ראובן מטרני
ראובן (רובי) מטרני (3 במאי 1942 - 30 ביוני 2014) היה פיזיותרפיסט, מנהל בית הספר לפיזיותרפיה במכון וינגייט ומחבר ספר הדרכה לציבור הרחב בנושא פציעות בספורט.

בצעירותו היה שחקן כדורגל במכבי נתניה בליגה הלאומית, כשזו הייתה הליגה הגבוהה ביותר.

בשנים 1991, 1993, 2000, 2003, 2004 החזיק בתואר אלוף ישראל בסקווש.

== ביוגרפיה ==
מטרני נולד בישראל בשנת 1942, בנם של יוסף ובלה שעלו מבולגריה בעליה לא חוקית במהלך משחקי המכביה. ראובן הוא האמצעי מבין 3 אחים. בשנת 1966 סיים לימודי תעודה בבית הספר לפיזיותרפיה במכון וינגייט. בשנת 1974 קיבל תואר בוגר בפילוסופיה ומדעי החינוך, אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1977 תואר שני בפיזיותרפיה מאוניברסיטת ניו יורק. בעל תואר ד"ר מהחוג לאנטומיה ואנתרופולוגיה, הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב (1990). בשנות ה-60 שימש פיזיותרפיסט מוסמך בבתי החולים סורוקה, תל השומר והעמק. בין השנים 1975–1977 ניהל את המחלקה לפיזיותרפיה בבית חולים גרין פוינט בניו יורק.

בסוף שנות ה-70 הצטרף לסגל מכון וינגייט, שימש מנהל בית הספר לפיזיותרפיה במכון (1984–1994) ומנהל בית הספר למאמנים ולמדריכים על שם נט הולמן בווינגייט (1997–2009). בין השנים 1996–2012 עמד בראש תחום הפיזיותרפיה באגף הרפואה של קופת חולים מאוחדת.

בשנת 1971 נישא לדבורה ארזי. לשניים נולדו שלושה ילדים. התגורר בכפר נטר.

נפטר ב-30 ביוני 2014 ממחלת ה-ALS.

== תפקידים בקהילה ==
* חבר בהנהלת איגוד הפיזיותרפיסטים בישראל (1985–1988)
* חבר בוועדה להתנהגויות בריאות ועידוד פעילות גופנית של משרד הבריאות
* יו"ר התאחדות הסקווש בישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיותרפיסטים ישראלים
קטגוריה:סגל קופת חולים מאוחדת
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:סגל מכון וינגייט
קטגוריה:סגל מרכז רפואי העמק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חולי ALS ישראלים
קטגוריה:מועצה אזורית חוף השרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
ויל טאטל

ויל טאטל
ויל טאטל (מאנגלית, Will Tuttle) הוא סופר ומרצה, מוזיקאי, ואיש חינוך אמריקני טבעוני, אשר כתב את הספר דיאטת השלום העולמי, רב מכר בדירוג אמזון. טאטל הוא בעל תואר דוקטור בחינוך.

יחד עם ג'ודי קארמן, ייסד טאטל את הארגונים "מעגל החסד" (Circle of compassion), ואת "מעגל התפילה העולמי למען בעלי חיים" (Worldwide Prayer Circle For Animals) המיועדים לקידום רווחת בעלי חיים.

מאז 1990, הרצה בכנסיית האיחוד (Unity Church) ובארגוני חסד אחרים ברחבי ארצות הברית ובעולם.

לראשונה זכה טאטל בהכרה בינלאומית נרחבת בשנת 1995 כשהשתתף [http://www.ivu.org/vuna/vegan95/others.html בפסטיבל הטבעוני הבינלאומי השמיני בסן דייגו], שם ניגן מוזיקה אינספרציונלית (מוזיקה שמטרתה לעורר השראה ומוטיבציה לפעילות חסד) והרצה אודות שלום והרמוניה עולמיים בהקשר של תזונה טבעונית.

טאטל הוא נזיר זן לשעבר אשר למד תורה זו, בין היתר, בהיותו בקוריאה.

== השכלה אקדמית ==
טאטל הוא בוגר תואר ראשון במדעי הניהול (Adminstrative Science), עם חטיבה במוזיקה וספרות מקולבי קולג' אשר בווטרווייל, מיין, משנת 1975. בנוסף לכך הוא בוגר תואר שני במדעי הרוח מאוניברסיטת סן פרנסיסקו, וכן תואר דוקטור לפילוסופיה של החינוך מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

== דיסקוגרפיה ==
*Ascension
*Islands of Light
*AnimalSongs
*The Call
*Ocean Prayer
*SkyHigh
*Four Viharas
*Living in Harmony with All Life: A Discourse on the World Peace Diet
*The World Peace Diet Audio Book

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.willtuttle.com/ דף הבית של ד"ר טאטל]
* [http://worldpeacediet.org/ דף הבית של הספר "דיאטת השלום העולמי"]
* [http://www.eugeneveg.org/willtuttle.htm ריאיון עם טאטל, באתר Even]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:טבעונים אמריקאים
קטגוריה:פעילי זכויות בעלי חיים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת קולבי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סן פרנסיסקו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
דוד כהנא (חוקר)

דוד בן יצחק כהנא (31 במאי 1838–24 באוגוסט 1915) חוקר והיסטוריון עברי, ומהדיר ספרות תורנית. נולד באודסה ובילדותו קיבל חינוך דתי. בגיל 14 התחיל ללמוד תרבות ימי הבינים ושפות מודרניות, באודסה עבד כ"גבאי בתלמוד תורה". בתקופה זה חיבר מאמרים וספרים ללמד את נערי ישראל.

התפרסם במאמריו בהם הגן על המסורת היהודית, ועל מחקריו בקבלה, שבתאות, וחסידות. את מאמרו הראשון פרסם בהמליץ בשנת 1866, מבין הכותבים בהשחר, ומאוחר יותר בכנסת ישראל והשילוח, יצירתו העיקרית במחקר היא שני כרכים תולדות המקובלים, השבתאים והחסידים. ההדיר את כתבי הרב אברהם אבן עזרא. חלק מספריו נדפסו בהוצאת אחיאסף בווארשה.

==ספריו==
* אבן נגף: והוא תולדות המקובלים הרבים מצפת ומירושלים, וויען, תרל"ג [1873]
* ספר אבן התועים: והוא תולדות המשיח השקר שבתי צבי וסיעתו, וויען, תרל"ג [1873]
* אמרי חכמה ומוסר, אדעסא, תרל"ט / 1879
* אור חדש, ווארשא, 1880 [תר"מ]
* ספר מחקרי קהלת בן דוד: והוא מבוא לספר קהלת, ווילנא, תרמ"א / 1881
* ספר דבר אסתר: והוא מבוא למגלת אסתר, ווארשא, תרמ"א / 1881
* ספר מסרת סיג למקרא, וויען, תרמ"ב [1882]
* מבוא לפרשת בלעם, לעמבערג, תרמ"ג / 1882
* ספר תולדות שלמה: והוא תולדות שלמה המלך, וויען, תרמ"ג [1883]
* ראש פתנים: ספור קורות אייזענמענגער, ס. פטרבורג, תרמ"ג / 1883
* ספר מעשי אבן רשף, וויען, תרמ"ד [1884]
* ספר אור וחשך, פשמישל, [תרמ"ז / 1887]
*שם ושארית לגאון נעלם: ... על דבר גאון קדמון ... וספרו "היחוד", קראקוי, תרמ"ח / 1888
* ספר לתולדות רס"ג, קראקא, תרנ"ב (1891)
* תולדות המקובלים, השבתאים והחסידים, 2 כרכים, אודיסה: מוריה, תרע"ג–תרע"ד [1913–1914]

==ספרים שההדיר==
* ספר חכמת יהודה: והוא ויכוחים שונים בין יהודים ונוצרים, נויארק, תרמ"ט [1889]
* רבי דונש בן לברט: קובץ שיריו נערך עם תולדות המשורר, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ד / 1894
* רבי אברהם אבן עזרא: קובץ חכמת הראב"ע: שיריו ומליצותיו, חידותיו ומכתמיו, 2 כרכים, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ד / 1894
* מגלת ספר, לרב יעקב עמדין, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ז / 1896
* שאלות עתיקות, מהגניזה הקהירית, ברדיטשוב, תרס"ו [1906]
* חכמת שמעון בן סירא: ספר בן סירא במקורו העברי ... עם מבוא ופירוש, ורשה: תושיה, תרע"ב (1912)

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://polona.pl/item/rabi-abraham-ibn-ezra-kubuc-hokhmat-ha-ra-baa-shirav-ve-melicotav-hidotav,OTgwNjgzMTE/4/#info:metadata רבי אברהם אבן עזרא : קובץ חכמת הראב"ע], ורשה תרפ"ב. במאגר ספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית של פולין.
* 
* ערן ויזל, 'חיבור התורה והתגבשות הנוסח שלה לדעת דוד כהנא: פרק בדמותה של ביקורת המקרא היהודית-אורתודוקסית במזרח אירופה בתקופת ההשכלה', שרה יפת וערן ויזל (עורכים), ליישב פשוטו של מקרא: אסופת מחקרים בפרשנות המקרא, ירושלים: מאגנס, 2011, עמ' 274-248

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוקרי יהדות
קטגוריה:חוקרי קבלה
קטגוריה:חוקרי חסידות
קטגוריה:חוקרי שבתאות
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:חוקרי תפילה ופיוט
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1915
עמי טיר

עמי טיר (נולד ב-1 באוגוסט 1968) הוא שואו ראנר, עורך, במאי ותסריטאי ישראלי. זוכה פרס אופיר 2010 על עריכת הסרט "המדריך למהפכה".

==ביוגרפיה==
לטיר תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוא סמנכ"ל תוכן של חברת התקשורת "קודה תקשורת". טיר נשוי ואב לשניים.

במהלך השנים 1997 עד 2001 שימש כעורך הסדרה "שמש", ששודרה בערוץ 2 עבור שידורי קשת. בין השנים 1999-2000 שימש כעורך של קומדיית המצבים "פאזל". בשנים 2003-2004 ערך וביים את סדרת התעודה "במדינת היהודים" עבור הערוץ הראשון.

משנת 2001 עד שנת 2009, שיתף פעולה עם היוצרת והבמאית אורנה בן דור בסדרות וסרטים דוקומנטריים, כמו ״סקס ישראלי״ שעסקה במעמד הנשים וביחסי מגדר מתחילת הציונות ועד ימינו, ו״בלונד״ - סדרה החוקרת את תרבות הבלונד. שתי הסדרות שודרו בערוץ 8.
בשנת 2007 עבד עם בן דור על הסדרה ״אשם במותו״ שעסקה בתאונות צבאיות
בסדרת התעודה "אשם במותו", אשר תיעדה וחקרה תאונות צבאיות, שיתף פעולה עם בן דור כבמאי שחזורים ועורך ראשי, הסדרה שודרה בערוץ 10. ב-2008 שודר באותו ערוץ סרט דוקומנטרי בשם "אמא, לא הרגתי את הבת שלך", אחד הסרטים הישראלים הראשונים העוסקים בסיפורם של טרנסג'נדרים FTM (female to male), הסרט הוקרן בפסטיבל ירושלים 2007. בסרט שימש כתסריטאי, במאי ועורך.
בשנת 2009 הוקרן ב״דוק אביב״ ושודר ביס דוקו וערוץ 10, סרט שביימו במשותף שנקרא ״אמא תגידי״, העוסק ביחסיים בין אורנה בן דור לאימה.

בשנת 2010 ערך את הסרט "המדריך למהפכה", סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי עלילתי. על עריכת הסרט הוא זכה בפרס אופיר יחד עם מאור קשת בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר".

הוא הבמאי והעורך הראשי של סדרת הדוקו-ריאליטי של הוט 3 "מחוברים". בשנת 2014 שימש כעורך התוכנית "המתנחל" המשודרת בערוץ 10 בהנחייתו של חנוך דאום.

==פרסים==
==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:במאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: עורכים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
אריה פישביין

אריה פישביין (נולד 25 באוקטובר 1954) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד מערך ההגנה האווירית בחיל האוויר.

== שרותו הצבאי ==
פישביין התגייס לצה"ל בשנת 1973 עשה את כל שרותו במערך הנ"מ
במלחמת יום הכיפורים השתתף כחייל בתפקיד טכנאי מכ"ם בסוללת טילי הוק שהוצבה בשארם א-שייח'.
בשנת 1975 סיים קורס קצינים והחל תפקידו כקצין זוטר ובשנת 1977 מונה לשמש כמפקד סוללת טילי הוק משופר בסיני.

במהלך שירותו ביצע תפקידים נוספים וביניהם ראש מדור כשירות וכוננות, סמג"ד יחידת הוק, קצין מבצעים של מערך הנ"מ, מפקד בית הספר להוק, מפקד גדוד הוק וקצין הדרכה ראשי בבית הספר לנ"מ.

בשנת 1990 יצא כראש משלחת בת 50 קצינים וחיילים לארצות הברית ללימוד וקליטת סוללות הפטריוט. עם חזרתו מונה למפקדה הראשון של יחידת הפטריוט בישראל. סוללות הפטריוט פעלו לראשונה בישראל במהלך מלחמת המפרץ ב-1991. הסוללות הופעלו מכמה אזורים ברחבי הארץ ושיגרו טילי פטריוט להגנה כנגד טילי סקאד, שנשלחו לישראל מעיראק במהלך מלחמת המפרץ.

פישביין היה ממניחי היסודות בחיל האוויר לגיבוש תורת הלחימה וכתיבת הנהלים המבצעיים ליירוט טילים ורקטות. בתפקידו החל שיתוף פעולה מבצעי עם ארצות הברית להגנה מפני טילים.

בשנת 1995 מונה למפקד כוחות הנ"מ במרכז הארץ ומפקד בסיס רב חיילי בסירקין בתפקידו היה אחראי להגנה בפני טילים ומטוסים בגזרת המרכז. בשנת 1998 מונה לתפקיד מפקד מערך ההגנה האווירית (נ"מ) ובתפקיד זה קיבל החלטה על סיום הניסוי לקליטת נשים מקורס טיס למערך הנ"מ שהחל שנתיים קודם לכן ומעבר לקליטה מלאה של בנות לשירות כלוחמות נ"מ רגילות בתקן במקום בנים. מאז מהוות הנשים חלק נכבד מהמערך הלוחם במערך ההגנה האווירית.

בשנת 2000 בתוקף תפקידו הכריז על כניסה לכשירות מבצעית של סוללת החץ הראשונה בחיל האוויר.

== תפקידי ניהול ==
פישביין פרש מצה"ל בשנת 2001. לאחר פרישתו ביצע מספר תפקידים אזרחיים וניהל מספר פרויקטים אזרחיים וביטחוניים כשהבולטים בהם היה תפקיד ראש הפרויקט לפיתוח המכ"ם לסוללות כיפת ברזל בחברת אלתא ושילובו במערכת כיפת ברזל ופרויקט פיתוח נוסף אחריו. בנוסף ניהל פישביין את אגף המכירות הביטחוני בחברת מירס ושימש כמנכ"ל האגודה למען החייל.

הוא בעל עסק עצמאי לייעוץ ארגוני עסקי ואסטרטגי ולמתן שירותי ניהול, "אפיק ייעוץ וניהול" ובמקביל משמש כמנכ"ל עמותת ידידי בית החולים מאיר.

בעבר מילא כמה תפקידי דירקטור במספר ארגונים כגון החברה הכלכלית במודיעין, חברת הנדל"ן נח ( נכסי חייל) וחברת שירן.

== השכלה ומשפחה ==
פישביין בעל תואר דוקטור Ph.D בניהול ומנהיגות מאוניברסיטת SWU. BL במסגרתו פיתח את מודל "אפיק" לבדיקת תכונות מנהיגות אנושית אצל מנהלים לצורך שיפור הישגים ארגוניים. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במינהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון.
מרצה ומנחה פרויקטי גמר לסטודנטים בתואר ראשון במכללת ספיר. בנוסף, מרצה לתואר שני בפקולטות לחינוך ולמינהל עסקים בקריה האקדמית אונו ומעביר קורסי הסמכה מלאים ליועצים ארגוניים במכללת גישות ברחובות. בנוסף מעביר סדנאות בניהול ומנהיגות, ניהול פרויקטים ונותן הרצאות לארגונים שונים ברחבי הארץ.

הוא נשוי ואב לשלושה.

== לקריאה נוספת ==
* אריה פישביין, המפתח למנהיגות אנושית, הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2019.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:יועצים ארגוניים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:מפקדי מערך ההגנה האווירית
קטגוריה:עובדי אלתא
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:סגל הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
מאור קשת

מאור קשת (נולד ב-25 ביולי 1965) הוא עורך ישראלי. זוכה פרס אופיר 2010 על עריכת הסרט "המדריך למהפכה".

==ביוגרפיה==
במהלך השנים ערך קשת מספר סרטים. בשנת 1995 שימש כעורך הסרט הדוקומנטרי "באבא לובה", אשר מתעד את הזמר דני בסן וחיפוש אחר אביו אותו נטש לפני כ-40 שנה. בשנת 1997 שימש כעורך הסרט "עפולה אקספרס", בו כיכבו צביקה הדר ואסתי זקהיים. 

בשנת 1999 שימש כעורך הסרט הדוקומנטרי "מנליק - נסיך יהודי שחור", אשר מתעד בחור כבן 23, יוצא אתיופיה שאימו נשארה באתיופיה ומתגורר בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב. הסרט מלווה את הבחור במהלך נסיעתו לאתיופיה על מנת לפגוש את אימו. 

בשנת 2010 ערך את הסרט "המדריך למהפכה", סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי, עלילתי. על עריכת הסרט הוא זכה בפרס אופיר יחד עמי טיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר". 

ב-2016 הוא ערך את סרטו של נוני גפן, "הכל שבור ורוקד".

כמו כן, הוא ערך פרסומות למספר חברות מוכרות, כמו "פלאפון", "אורנג'", "בזק בינלאומי", "האגיס", "פרוקטר אנד גמבל", "תנובה", "שטראוס", "עלית", "אסם", "יונדאי" ו"מפעל הפיס".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:עורכי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: עורכים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
יצחק צחייק

יצחק צחייק (נולד ב-1 בפברואר 1952) הוא עורך ומפיק קולנוע ישראלי. זוכה פרס אופיר לשנת 2012 על עריכת הסרט "רוק בקסבה".

==ביוגרפיה==
במהלך השנים ערך צחייק מספר סרטים.

את הקריירה החל בשנת 1976 כעורך סאונד בסרטו של אסי דיין "גבעת חלפון אינה עונה". בשנת 1977 לקח חלק בעריכת הסרט "מבצע יונתן" בבימויו של מנחם גולן.

בשנת 1978 ערך את סרטו של אבי נשר "הלהקה". בשנת 1979 שימש כעורך הסרט "דיזנגוף 99", בו כיכבו גידי גוב, ענת עצמון, גלי עטרי ומאיר סוויסה. בשנת 1980 ערך את הסרט "פצעי בגרות 80". באותה שנה הפיק וערך את הסרט "הפחדנים", בבימויו של אבי נשר. בשנת 1981 שימש כעורך הסרט "סיפור אינטימי". בשנת 1984 הפיק וערך את הסרט "זעם ותהילה". בשנת 1985 הפיק וערך את הסרט "שוברים", בכיכובם של יזהר אשדות וגלי עטרי.

בשנת 1998 ערך את סרטו של זאב רווח "פעמיים בוסקילה". בשנת 1999 ערך את הסרט "צור הדסים". ב-2001 שימש כעורך הסרט "שישה מיליון רסיסים", בו כיכבו ענת לירי וישי גולן. בשנת 2003 ערך את הסרט "איש החשמל", בבימויו של אלי כהן. בשנת 2004 ערך את הסרטים "האושפיזין" ו"סוף העולם שמאלה", וכן את סדרת הדרמה "מעורב ירושלמי". בין השנים 2007-2005 ערך את הסדרה "מילואים". בשנת 2006 שימש כעורך הסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב", בו כיכבו אדם הירש וטינקרבל. באותה שנה ערך את הסרטים "אדמה משוגעת" ו"מכתבים לאמריקה". 

בשנים 2014-2007 שימש כעורך הסדרה "הבורר". בשנת 2007 ערך את הסרט "הסודות". בשנת 2008 שימש כעורך הסרטים "חסר מנוחה" ו"איים אבודים". ב-2009 ערך את הסרט "אילי ובן". בשנת 2010 שימש כעורך הסרט "פעם הייתי", בו כיכבו אדיר מילר, מיה דגן ותובל שפיר. בשנת 2012 ערך את הסרט "הדילרים" ואת הסרט "רוק בקסבה". על עריכת הסרט זכה בפרס אופיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר". 

בשנת 2013 ערך את הסרטים "רימון הזהב", "לצוד פילים" "ופלאות". בשנת 2014 ערך את הסרט "שושנה חלוץ מרכזי", בכיכובם של אושרי כהן וגל גדות.

היה מועמד לפרס אופיר 2015 על העריכה הטובה ביותר של הסרט "ציפורי חול".

צחייק משמש יו"ר איגוד העורכים מהקמת האיגוד בשנת 2008.[https://editors.org.il/page/%D7%93%D7%91%D7%A8-%D7%94%D7%99%D7%95%D7%A8]

==פילמוגרפיה חלקית==
===סרטים שערך===

===עריכה קולית===
*1976 גבעת חלפון אינה עונה
===סרטים שהפיק===
*1980 הפחדנים
*1984 זעם ותהילה 
*1985 שוברים

===סדרות שערך===
*1996 כסף קטלני
*1998-1996 קפה פריז
*2004 מעורב ירושלמי
*2007-2005 מילואים 
*2014-2007 הבורר
*2020-2018 שנות השמונים

==מועמדויות ופרסים==
{| class="wikitable sortable"
|-
! width=5%|שנה
! style="width:30%;"| יצירה
! style="width:20%;"| ארגון
! style="width:30%;"| קטגוריה
! style="width:10%;"| תוצאה
|-
| 2005 || בקרוב יקרה לך משהו טוב || פרס אופיר || פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר || 
|-
| 2006 || אדמה משוגעת || פרס אופיר || פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר || 
|-
| 2007 || הסודות || פרס אופיר || פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר || 
|-
| 2008 || איים אבודים || פרס אופיר || פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר || 
|-
| 2010 || פעם הייתי || פרס אופיר || פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר || 
|-
| 2012 || רוק בקסבה || פרס אופיר || פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר || 
|-
| 2015 || ציפורי חול || פרס אופיר || פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר || 
|-
|2020
|המוסד
|פרס אופיר
|פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר
|
|-
|2021
|תמונת הניצחון
|פרס אופיר
|פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:עורכי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: עורכים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
הפינג'אן

"הפינג'אן" הוא שיר ישראלי שכתב חיים חפר למנגינה של שיר ארמני. הביצוע המפורסם ביותר של שיר זה הוא של יפה ירקוני.

חפר כתב את השיר עוד בעת שירותו בפלמ"ח, ככל הנראה בשנת 1945. השיר ראה אור בשנת 1946 בחוברת שירי הפלמ"ח "לפתח אוהלינו: צרור פזמונים", והוא הודפס שוב בשנת 1949 בספרו של חפר "תחמושת קלה".
השיר מתאר את הווי הפלמ"ח היושבים מסביב למדורה ומעבירים ביניהם פינג'אן.

בפרסום הראשון של השיר נכתב כי הלחן מבוסס על לחן רוסי, אך בפרסומים מאוחרים יותר נכתב כי המנגינה היא עממית-ארמנית. עובדה זו אומתה כשבשנות השבעים הביא אליהו הכהן לתוכניתו "על הדשא" להקת פולקלור ארמנית ששרה את השיר בגרסתו המקורית, "Hingala", שהושרה על ידי הזמר הארמני רובן סחקיאן (Ruben Sahakyan). חיים חפר עצמו העיד כי הלחן הושר בפלמ"ח ללא מילים, ולאחר מכן הוא חיבר את מילות השיר וצירף אותן ללחן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שירי 1945
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חיים חפר
פונקציית החלק הסטנדרטי

פונקציית החלק הסטנדרטי

באנליזה לא סטנדרטית, פונקציית החלק הסטנדרטי, או צל, היא פונקציה מהמספרים הסופיים ההיפר-ממשיים למספרים הממשיים. פונקציית החלק סטנדרטי "מעגלת" מספר סופי היפר-ממשי למספר ממשי הקרוב ביותר. היא מייחסת לכל <math>x</math> היפר-ממשי את המספר הממשי היחיד <math>x_0</math> כאשר <math>x-x_0</math> הוא אינפיניטסימל.

היחס הזה מתבטא על ידי נוסחה <math>\mathrm{st}(x)=x_0</math> .v החלק הסטנדרטי של כל אינפיניטסימל הוא 0. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חשבון אינפיניטסימלי
קטגוריה:אנליזה לא סטנדרטית