OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קנטרברי

השער המערבי של קנטרברי
קנטרברי (באנגלית: Canterbury) היא עיר במזרח מחוז קנט בדרום־מזרח אנגליה המפורסמת בעיקר בזכות הקתדרלה שלה ובזכות היותה מושבו של הארכיבישוף מקנטרברי, הבישוף הבכיר ביותר ב.

השם קנטרברי נובע מהשם באנגלית עתיקה קַנְטווָרַה בּוּרְג (Cantwara burg), שמשמעותה באנגלית עתיקה "מצודת בני קנט".

==היסטוריה==

===היסטוריה מוקדמת===
כבר בתקופה הפרהיסטורית היה יישוב בקנטרברי. באזור נמצאו ממצאים מתקופת הברונזה; ומעגלי אבנים מתקופת האבן. העיר שנקראה דורוברנון (Durovernon - דורו - מצודה; וורנו - ביצה) הייתה ההתיישבות החשובה ביותר בקנט עוד לפני הגעת הרומאים לאזור.

בתקופת הרומאים הייתה העיר ידועה כ-Durovernum Cantiacorum, והפכה למרכז מנהלי של הרומאים, מכיוון שעמדה בצומת של הדרכים המובילות לשלושת הנמלים שלהם. שער העיר ואחת מחומות העיר מתקופה זו נותרו קיימים. לאחר שננטשה על ידי הרומאים, התיישבו בה סקסונים.

לאחר הכיבוש הנורמני הוקמה בעיר טירה שהייתה מורכבת מתל שהשקיף על חצר (שיטת Motte-and-bailey, תל וחצר חיצונית), שהוחלפה ב"טירת קנטרברי" הקיימת עד היום.

בשנת 596 שלח האפיפיור גרגוריוס הראשון את הנזיר אוגוסטין על מנת שינצר את בריטניה. המלך אתלברט מקנט הסכים להעניק לאוגוסטין מרחב פעילות. אוגוסטין ארגן ב-597 את בנייתה של הקתדרלה של קנטרברי (שרידים מן הקתדרלה המקורית נמצאו בחפירות ארכאולוגיות שנערכו אחרי מלחמת העולם השנייה). אוגוסטין גם בנה מנזר מחוץ לחומות העיר, שבו לאחר מכן הוא נקבר; במנזר קבורים גם ארכיבישופים אחרים של קנטרברי. למרות שגרגוריוס התכוון בהתחלה לחלק את בריטניה לאזורים, עם בסיס כוח בלונדון וביורק, הצלחתו של אוגוסטין בקנטרברי הפכה אותה למושב העיקרי של הכנסייה.

ב-842 ושוב ב-851 סבלה העיר מפלישות דניות. ב-978 הארכיבישוף דאנסטן הקים מחדש את המנזר שהקים אוגוסטין וקרא לו מנזר סנט אוגוסטין. ב-991 החל גל שני של תקיפות דניות ובשנת 1011 נחרבה הקתדרלה והארכיבישוף אלפה (Ælfheah) נרצח. בשל ההרס שחוללו שתי הפלישות הדניות, תושבי העיר לא התנגדו לפלישה של ויליאם הכובש ב-1066 והוא בנה בעיר טירת "מוט וביילי". בתחילת המאה ה-12 הטירה נבנתה מחדש, באבן.

== אתרים מרכזיים ==
המוקד העיקרי בעיר הוא קתדרלת קנטרברי - קתדרלה גותית גדולה ומפוארת, שאף נרשמה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו לצד כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין. המנזר הוקם במאה ה-5 לספירה בידי אוגוסטין מחוץ לחומות העיר, אך המבנה המקורי לא שרד.

בכניסה לעיר נמצא השער המערבי, שריד לביצוריה של העיר מ-1379. השער המבוצר, בגובה של כ-18.28 מטר (60 רגל), מכיל מוזיאון וכן מאפשר תצפית נאה על העיר והקתדרלה.

בעיר נמצאים שרידיה של טירת קנטרברי הנורמנית.

בית הכנסת העתיק של קנטרברי הוא בית כנסת הבנוי בסגנון התחייה המצרית והוא אחד משניים כאלה בעולם שעדיין ניצבים על תילם. כיום בית הכנסת משמש כחדר מוזיקה בבית הספר "קינג'ס סקול".

בנוסף בעיר יש מספר מוזיאונים.

== ערים תאומות ==
* 
* 

== גלריה ==

<gallery>
File:River Stour in Canterbury, England - May 08.jpg|השער המערבי ונהר הסטור
File:Canterbury Cathedral - Portal Nave Cross-spire.jpeg|קתדרלת קנטרברי
File:Norman Castle at Canterbury.jpg|שרידים של טירת קנטרברי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

*
קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:נצרות: אתרי עלייה לרגל
קטגוריה:קנט: יישובים
קטגוריה:דרום-מזרח אנגליה: ערים
מצפה אבי"ב

מִצְפֵּה-אָבִי"ב הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון, בתחומי המועצה האזורית משגב. היישוב נוסד בל"ג בעומר 1981, בסמוך ליישובים הערבים טמרה ואעבלין.

היישוב נקרא על שם הגאוגרף וההיסטוריון אברהם יעקב ברוור.

== היסטוריה ==
המצפה הוקם לצד עשרות יישובים קהילתיים נוספים, חלקם בשטח המועצה האזורית "משגב", כחלק ממבצע "יהוד הגליל" ובשלב הראשון התגוררו בו שלוש משפחות. 

במרץ 1988 החלו בבניית בתי הקבע של היישוב. מספר המשפחות בתכנון הסופי הוא כ-600 משפחות. הכבישים המובילים למצפה אביב הם מפותלים, לא נוחים והכשרתם הייתה בעייתית ויקרה.

== חברה ותרבות ==
במצפה אביב ישנו מספר קטן של מבנים ציבוריים לרווחת התושב כמו שני מגרשי ספורט רב-תכליתיים, מבנים קהילתיים, שירותי מכולת ודואר. ביישוב ישנה חוות סוסים וכן חוות כבשים קטנה. בקרבת היישוב ממוקם [https://dialogtogether.com/organisations/%D7%A0%D7%95%D7%A3-%D7%9E%D7%A9%D7%95%D7%AA%D7%A3/ בוסתן נוף משותף] שנוסד על ידי "קרן עמרי" לזכרו של עמרי גולדין ז"ל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090914044407/http://www.maviv.org.il/ מצפה אבי"ב] - דף הבית
* [https://web.archive.org/web/20131008215141/http://www.misgav.org.il/page_13940 מצפה אבי"ב] באתר המועצה האזורית משגב
* [http://www.romgalil.org.il/cds/204/ מצפה אבי"ב] באתר הרשות לפיתוח הגליל

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1981
קטגוריה:תוכנית המצפים
תזונאי

תזונאי או דיאטן הוא מקצוע פרא-רפואי המתמקד בהתאמת התזונה על פי צורכיהם האישיים של בני אדם. ההתאמה מתחשבת במאפיינים הפיזיולוגיים, בגיל, ובמצב הבריאותי והאסתטי של הגוף.

תזונאים עובדים במערכות הבריאות (קופות חולים, בתי חולים, בתי אבות, לשכות בריאות הציבור ועוד), במועדוני כושר ובמגזר הפרטי.

== בישראל ==
בישראל, נלמד המקצוע בחמישה מוסדות לימוד: הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת אריאל, המכללה האקדמית תל חי, המכללה האקדמית אשקלון והמרכז האקדמי פרס. בוגרי מוסדות אלה מקבלים את התואר בוגר אוניברסיטה בתחום מדעי התזונה (.B.Sc).

לאחר סיום התואר הבוגרים נדרשים לעבור הכשרה מעשית מטעם משרד הבריאות (סטאז') במשך חצי שנה נוספת.

על פי חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, אדם רשאי לכנות את עצמו "תזונאי", "תזונאית", "דיאטן קליני" או כל שם שהמילה "תזונה" מופיעה בו, רק אם מילא את הכללים הבאים:
* סיים תואר ראשון במדעי התזונה באקדמיה מוכרת
* עבר הכשרה מעשית (סטאז') מטעם משרד הבריאות
* נבחן במבחן ממשלתי.

תזונאים שעמדו בתנאים אלה מקבלים הרשאה רשמית לעיסוק בתחום, רישיון עם מספר סדור ממשרד הבריאות אגף לרישוי, בדומה ליתר מקצועות פרא רפואיים, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, ועוד

מי שלמד תזונה אך אינו בעל הרשאה רשמית לעיסוק בתחום (רישיון) ממשרד הבריאות, ולא עמד בתנאים לעיל, יכול לכנות את עצמו בשם שאינו כולל את המילה "תזונה" ונגזרותיה, כמו למשל "יועץ לאורח חיים בריא" או "יועץ בריאות".

הביטוי "דיאטן קליני" היה מוגדר בחוק מקצועות הבריאות עד שנת 2008, ואז נעשה שינוי בנוסח החוק, והביטוי יצא מכלל שימוש. שם המקצוע כיום הוא "תזונאי" או "דיאטן".

== מקצועו של התזונאי==
התזונאי עוסק בעיקר בהתאמה והמלצה ללקוח על תזונה, מזון ועל פעילות גופנית מיטבית, שתתאים ללקוח ולמטבוליזם בגופו, על-מנת לשפר את איכות החיים ולהאריך את תוחלת החיים של הלקוח, וכן לקדם את השקט והבריאות הנפשית, ולקיים אורח חיים בריא.

התזונאי עוסק גם בייעוץ למפעלי מזון ומשקאות, לסוגיהם, כדוגמת: אסם, עלית, באשר להרכב המזון המיוצר, לטובת אורח חיים בריא. 

להלן תחומי העיסוק של הדיאטנים בישראל, כפי שפורסמו על ידי עמותת עתיד (עמותת הדיאטנים בישראל): ילדים, פגים, גריאטריה, חינוך וקידום בריאות, בריאות האישה, סוכרת, אורח חיים בריא, אונקולוגיה, ספורט, הריון, הנקה, הפרעות אכילה ודימוי גוף, נפרולוגיה, בריאות הלב (קרדיולוגיה), גסטרו (מערכת העיכול), ניתוחים בריאטריים, אוכלוסיות עם מוגבלויות, בריאות נפשית, שינוי ושיפור הרגלי אכילה, אנדוקרינולוגיה, צמחונות וטבעונות, בררנות אכילה בילדים ובמבוגרים, פיקוח תזונה ומזון, פוריות, הנחיית קבוצות, שיקום והחלמה, ביטחון תזונתי, הזנות מורכבות, טיפול נמרץ, סיעוד מורכב, אקדמיה הייטק ופודטק, תעשייה, בריאות הציבור, מדיניות תזונתית וכן דיאטניות עירוניות.

== ראו גם ==
* דיאטה
* תוסף תזונה

==קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:מקצועות הבריאות
קטגוריה:תזונה
פרויקט פדורה

[[סמליל פרויקט פדורה]]

פרויקט פדורה הוא ארגון שאחראי בין היתר לפיתוח הפצת הלינוקס פדורה.

יסודו של הפרויקט בספטמבר 2003, כאשר מוזגו Red Hat Linux ופרויקטי Fedora linux הישנים. הפרויקט ממומן רשמית על ידי רד האט, שמעסיקה עובדים רבים בעבודה על התכנות של פרויקט פדורה.

תחת פרויקטי Fedora Linux פותחו מספר הרחבות עבור הגרסאות הישנות של Red Hat Linux (לגרסה 8,9 ולגרסאות 1,2 של Fedora Core) לפני שצורף ל-Fedora Project.

הפסקת הפיתוח של Red Hat Linux לטובת Fedora Core עוררה מחלוקת בקהילת הלינוקס. בעוד שרד האט מציגה את הפיצול כחלוקה להפצה יציבה המיועדת לשרתים ולהפצה חדשנית נתמכת קהילה, רבים סוברים כי רד האט זנחה במהלך זה את בסיס המשתמשים הנרחב שלה לטובת השוק העסקי, והותירה בכך משתמשים רבים ללא אפשרות שדרוג.

הנהלת פרויקט פדורה מורכבת מחברי קהילה ומעובדי רד האט. בעבר הקימה רד האט את מוסד פדורה כדי לנהל את הפרויקט, אך חזרה לרעיון ההנהלה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://fedoraproject.org/wiki/Fedora_Project_Wiki אתר הוויקי של פרויקט פדורה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנה חופשית
מרקורי האדום

150px
המרקורי האדום הוא הבול הנדיר ביותר מבין בולי העיתון (בולים שנועדו לשליחת עיתונים) של אוסטריה.

בולים אלו הופיעו לראשונה בשנת 1851. הם הציגו פרופיל של מרקוריוס, האל הרומי. צבע הבול הצביע על ערכו. צבע כחול היה שווה ערך ל-6/10 מדד קרוצר לעיתון אחד, צהוב - 6 קרוצר ל-10 עיתונים, ורוד - 30 קרוצר ל-50 עיתונים.

בשנת 1856 הודפס העיצוב מחדש באדום ויחד עם הוורוד הפך לשווה ערך ל-6 קרוצר. אולם הוא הוחלף בעיצוב חדש שיצא לאור בשנת 1858 ורק עותקים ספורים ממנו שרדו.

במכירות פומביות שנערכו לאחרונה נמכר הבול בכ-40,000 דולרים אמריקאים. עותקים לא משומשים של הבול שווים עשרה אחוזים פחות ממשומשים.

== ראו גם ==
* (Linn's, 1989) Philatelic Gems 1

קטגוריה:בולי דואר
רוח קטבטית

300px
כיוון נשיבת הרוח הקטבטית, בעמק ישנו ערפל
רוח קָטָבַּטִית (מיוונית: κατὰ - "מטה" βαίνω - "ללכת") היא רוח הנושבת כלפי מטה במורדות הרים כתוצאה מהפרש לחצים הנוצר מתנאים טופוגרפיים.

==היווצרות==
הטמפרטורה באטמוספירה במצב רגיל יורדת ככל שעולים בגובה, עקב הירידה בלחץ עם הגובה והריחוק מהקרקע, שמתחממת משמעותית יותר מאשר האטמוספירה. השכבה הנמוכה של האטמוספירה, הטרופוספירה מתערבלת ונוצרים בה מפלי טמפרטורה שונים, כלומר ירידה בטמפרטורה עם הגובה. שינוי טופוגרפי מקומי משפיע על מאזן הלחצים, וכפועל יוצא - הרוחות. ביום, ההר מתחמם מקרינת השמש, וכתוצאה מכך גם האוויר הצמוד אליו. עם זאת, באותו הגובה, בריחוק קל מההר האוויר קר יותר, על פי מפל הטמפרטורה, ללא האילוץ הטופוגרפי. האוויר החמים שלמורדות ההר דליל יותר מהאוויר הקריר - ולכן נוצר גרדיאנט לחץ, אשר קובע את עוצמת הרוח (היחסית לרוח הממוצעת באזור). עוצמת הרוח קשורה גם לזווית המדרון. האוויר הדליל והחמים עולה מעלה לכיוון הפסגה - זוהי הרוח האנאבטית, והיא חמימה.

הרוחות הקטבטיות הן המצב ההפוך, שמתרחש בשעות הלילה. הקרקע מתקררת מהר יותר ביחס לאוויר, וכך גם האוויר שמעליה. כאשר יש אילוץ טופוגרפי כגון הר, האוויר שעליו קר ודחוס יותר מהאוויר שלצידו, ולכן ישנן רוחות קרירות במורד. כשהרוח נושבת בנקיקים היא מתחזקת, בשל עקרון ברנולי, כשם שנהר המגיע לחלק צר יותר זורם מהר יותר ובעוצמה רבה יותר (תופעה הנקראת "תיעול"). לרוב, הרוח הקטבטית אינה חזקה, ומגיעה עד ל-18 קמ"ש בלבד. אף על פי כן, בתנאים מסוימים, הרוח הקטבטית עשויה להגיע לעוצמה הרסנית מאוד של אף יותר מ-185 קמ"ש. רוח כזו עשויה לגרום לעקירת עצים, לנזק ולאובדן בנפש.

יש לציין כי שמיים בהירים מאפשרים את חימום הקרקע המדובר, ובכך גם את הרוח הקטבטית. עננים מרובים בשמים מפחיתים בצורה ניכרת את התחממות הקרקע הישירה, ולכן במצב זה הרוח הקטבטית תיחלש ואף לא תנשב. יתרה מזו, הרוח הקטבטית היא תופעה מקומית. אם יש גורם אחר לרוח, כמו בריזה או מערכת סינופטית, וגורם זה משמעותי יותר, מבנה הסירקולוציה שתואר יכול להתערבל, ולמנוע או להפחית את הרוח.

==דוגמאות==
לרוחות הקטבטיות יש שמות שונים בעולם. הרוח ידועה כ"בורה" בסלובניה ובקרואטיה. ברוסיה, אזור של לחץ אוויר גבוה יוצר רוחות קטבטיות אשר מגיעות עד הים האדריאטי, רוחות אלה עשויות להגיע עד למהירות של 220 קמ"ש.

כמו כן, הרוחות הקטבטיות נפוצות גם בצרפת. שם, הרוחות יורדות מן רצועות ההרים אל מקומות נמוכים יותר ומביאות איתן גל קור. גם בתקופות בהן הטמפרטורה נוחה יחסית, באביב ובסתיו, הרוחות שמגיעות מההרים הקפואים כל ימות השנה גורמות לקרה אשר מהוות איום על יבול חקלאי. בקיץ, הרוחות גורמות להתפשטות מהירה של שריפות הקשות לכיבוי.

התופעה מוכרת גם בישראל, במיוחד רוחות צפוניות הנושבות בבקעת הירדן ובאילת המגיעות ל-80 קמ"ש. כמו כן, רוחות אלו נושבות גם במפרץ חיפה - תופעת התיעול. הרוחות מגיעות כתוצאה מתיעול מכיוון עמק יזרעאל, הגליל התחתון והכרמל. רוחות אלו עשויות להגיע ל-90 קמ"ש.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטבטית
סרג' אנקרי

סרג' אנקרי (נולד ב-1949 בתוניסיה) הוא במאי קולנוע ישראלי, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

אנקרי למד בצרפת תיאטרון וספרות באוניברסיטה. הוא עלה לישראל ב-1973. לאחר לימודיו עבד בטלוויזיה כצלם וככתב. משנת 1977 הוא עוסק בבימוי סרטים. כמו כן הוא מרצה בבית צבי, ראש מחלקה בקמרה אובסקורה ומרצה באמנות לעם.

==פילמוגרפיה==
*1979 - "אהבה וכדורגל" (דב גליקמן וג'יטה מונטה), פסטיבל ויטל בצרפת
*1982 - "אשר" (שלמה בראבא ונטע פלוצקי), פסטיבל קמארינה
*1984 - "אדמה חמה" (מאיר סוויסה ודליה בגר), פסטיבל ברלין
*1993 - "זרים בלילה" (אנטוני דלון ושרלוט ורי)
*1994 - "הקוסקוס של אמא" (דוקומנטרי)
*2005 - "שאלה של זמן" (דוקומנטרי), הפסטיבל היהודי בניו יורק

==פרסים==
*"אדמה חמה" - פרס הביקורת, פסטיבל טורינו באיטליה
*"הקוסקוס של אמא" - פרס תרבות הים התיכון במרסיי, צרפת

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים ילידי תוניסיה
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
צלווח נתונים

צִלְווּחַ נתונים או לִווּחַ מֻצְלָב של נתונים (באנגלית: Data Tabulation, Cross Tabulation או בקיצור Crosstab) היא שיטה להצגת ההתפלגות המשותפת של שני משתנים או יותר. בעברית, המילה היא הלחם של המילים "הצלבה" ו-"לִיוּוּחַ". בשיטה זו, המשתנים מוצגים כלוח שכיחות בצורה של מטריצה.

בדוגמה הבדיונית הבאה מוצג לוח שכיחות בגודל 2x3. למשתנה "גיל" יש שלוש קטגוריות: עד 18, בין 18 ל-36 ומעל 36. הקטגוריות כוללות את כל האוכלוסייה ולכן העמודות מסתכמות ב-100%. למשתנה האחר, נעליים, יש שתי קטגוריות: נעלי ספורט וסנדלים. הקטגוריות אינן מציגות את כל סוגי הנעליים ולכן העמודות אינן מסתכמות ב-100%. כל תא בטבלה מציג את אחוז האוכלוסייה שחולק את שתי התכונות. 
<center>
{| class="wikitable"
! !!נעלי ספורט !!סנדלים
|-
!עד 18
|50% 
|21%
|-
!בין 18 ל-36
|35%
|52%
|-
!מעל 36
|15%
|27%
|}
</center>

==יתרונות==
* קל להבין את הנתונים המוצגים. צלווח נתונים מסייע להבנה גם למי שאינו בקיא בכל הנתונים המורכבים יותר.
* ניתן להשתמש בנתונים מכל סולם מדידה, שכן צלווח נתונים מתייחס לכל הנתונים כאילו הם נומינליים.
* טבלה עשויה לספק תובנה עמוקה יותר מאשר נתון סטטיסטי יחיד.
* צלווח נתונים פותר את בעיית התאים הריקים או המיותרים.
* קל לערוך את הנתונים באופן הנדרש.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגון מידע
קטגוריה:סטטיסטיקה

de:Chi-Quadrat-Test#Vierfeldertest
אטריום

אטריום בווילה רומית ב[[פומפיי]]
איור של אטריום קורינתיום גדול ומפואר
אטריום (בלטינית: Atrium) הוא חלל גדול ומרכזי במבנה, לעיתים בעל תקרה שקופה או עם פתח בתקרה.

==האטריום הרומי==
במבנה של הווילות הרומיות הטיפוסיות המכונות "דומוס" (Domus), האטריום הוא חלל אשר סביבו מעבר מקורה המאפשר גישה לחדרים וחלקים שונים של הבית ומרכזו פתוח לשמים. בווילות הרומיות שימש האטריום להחדרת אור אל מרכז המבנה, כחצר פנימית, ובאטריומים רבים גם ניקז את מי הגשמים אל בריכה מרכזית המכונה . התקרה שמסביב לפתח המרכזי נתמכה על ידי עמודים היקפיים או שנשענה על אגדי גג הרעפים עצמו.

בווילות הרומיות הטיפוסיות מתקופת האימפריה הרומית, כגון אלה שנשתמרו היטב תחת האפר הוולקני של פומפיי, ניתן למצוא כמה סוגים של אטריומים:
*אטריום אימפלוויאטום (אוסף מי גשם): בעל פתח המחדיר אור, אוויר ומי גשם על ידי שיפועי הגג הפונים כלפי פנים המבנה.
*אטריום דיספלוויאטום (ללא מי גשם): בעל פתח המחדיר בעיקר אור ואוויר ואינו מיועד לאגור את הגשמים. שיפועי הגג פונים כלפי חוץ המבנה.
*אטריום טוסקניום: בעל פתח מרכזי בתקרה ללא עמודים סביב האימפלוויום.
*אטריום טטרה-סטילון: בעל ארבעה עמודים בפינותיה של הבריכה המרובעת מתחת לפתח.
*אטריום קורינתיום: דומה לטטרה-סטילון אך נתמך על ידי הרבה עמודים קישוטיים מסביב והפתח היה גדול ומפואר יותר.
*אטריום טסטדינטום: חלל דמוי אטריום בבתים קטנים ובעלי חשיבות פחותה ללא צוהר עליון בכלל.

<gallery>
תמונה:Atrium tetrastylicum.png|אטריום טטרה-סטילון
תמונה:Atrium corinthicum.png|אטריום קורינתיום
תמונה:Atrium displuviatumum.png|אטריום דיספלוויאטום
תמונה:Atrium impluviatumum.png|אטריום אימפלוויאטום
</gallery>

לאטריום היה תפקיד חשוב מאוד בחייה של המשפחה הרומית. הוא היה החלל המפואר והמקושט ביותר בבית ובו גם נבנתה פעמים רבות קפלה קטנה עם פסלוני אלילים. האירוח בווילות הגדולות התבצע סביב האטריום והוא הכיל ריהוט מתאים.

פונקציה נוספת ששימש האטריום היה מיזוג אוויר במקומות בהם האקלים חם. בשעות הלילה, האוויר הקריר היה יורד ונכלא באטריום בעוד דלתות החדרים סגורות והחום בהם נשמר. בתחילת היום האוויר הקר זורם אל תוך החדרים ומצנן אותם ובמהלכו, אידוי המים באימפלוויום משמש כמזגן טבעי גם כן. באופן זה שמר הבית על טמפרטורה קרירה ונעימה גם במקומות חמים ולחים של אזור אגן הים התיכון. טכניקות דומות קיימות גם בחצרות פנימיות האופייניות לבנייה הוורנקולרית הערבית והצפון אפריקאית אשר אימצה במקומות מסוימים את אופן התפקוד של האטריום הרומי.

== שימוש מודרני במונח ==
אטריום בבית דירות ב[[מיאמי]]
כיום, עושים שימוש במונח זה גם לתיאור של חללים גדולים ומרכזיים במבני ציבור, בנייני משרדים ומלונות בעלי תקרה שקופה. אטריום מודרני משמש כחלל מרכזי אשר שאר החללים וחלקי המבנה מאורגנים לפיו ובו גם נמצאת לרוב כמות האור הרבה ביותר בזכות חלונות עליונים (סקיי-לייט), תקרות שקופות בצורות אחרות או כיפות מסוגים שונים. אטריומים אשר נבנים במוזיאונים, בתי מלון, קניונים וכדומה מסייעים בדרך כלל להתמצאות במבנה ומכילים בחללם גם מערכות תנועה ורטיקליות (מדרגות, דרגנועים, מעליות).

ב-2015 נחנך מגדל אמות אטריום ברמת גן ובו אטריום המשתרע לגובה של 150 מטר. 
 
==ראו גם==
* אדריכלות רומית
* חצר פנימית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:אדריכלות רומית
קטגוריה:איטליה: וילות רומיות
ולדימיר דמיחוב

ולדמיר פטרוביץ דמיחוב (ברוסית: Владимир Петрович Демихов; ) היה מדען סובייטי, מחלוצי השתלות האיברים.

== חייו ==
דמיחוב נולד למשפחת איכרים בכפר במחוז וולגוגרד ולמד מסגרות בבית ספר מקצועי. בהמשך, בשנת 1934 נרשם לאוניברסיטת מוסקבה לפקולטה לביולוגיה שם החל לעסוק במחקר. עיקר מחקריו נעשו בין שנות השלושים והחמישים, כשאלו נקטעו עקב מלחמת העולם השנייה, בה שירת כרופא בחזית.

ניסוייו בכלבים כללו את השתלת הלב הראשונה, השתלת מערכת הלב-ריאה הראשונה, השתלת לב מלאכותי והשתלת כליות. הוא ידוע ביותר בזכות השתלת ראש שביצע, בה הושתל ראש גור לכלב בוגר. פרסום השתלה זו הוביל לניסויים מקבילים בקופים אותם ביצע רוברט ג. וייט. דמיחוב זכה לדוקטורט על מאמר בנושא השתלות, וטרם מותו, לעיטור משני, אך ככלל מת עני, אלמוני ולא מוערך.

במהלך שנות ה-60 ביקר הרופא הדרום אפריקאי כריסטיאן בארנרד פעמיים בברית המועצות שם העריך מאוד את העבודות של דמיחוב.

בשנת 1988 זכה לפרס המדינה על הישגיו בתחום ההשתלות.

דמיחוב נפטר בשנת 1998 ממפרצת בביתו שבפאתי מוסקבה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060923093501/http://tvdata.ru/catalog.php?dir=11&did=365&lang=eng תמונות] מניסוי השתלת הראש
* 

קטגוריה:היסטוריה של הרפואה
קטגוריה:מדענים סובייטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1916
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1998
התגרענות

התגרענות של פחמן דו-חמצני במשקה מוגז סביב שתי טבעות. על הטבעת הימנית יש יותר אתרי התגרענות משום שהיא מחוספסת יותר ושטח הפנים שלה גדול יותר
התגרענות של פחמן דו-חמצני במשקה מוגז סביב אצבע. שטח הפנים הגדול של האצבע יוצר מספר רב של אתרי התגרענות
הִתְגַּרְעֲנוּת (בלועזית: נוּקְלֵאַציה) היא תופעה פיזיקלית המאפיינת את תחילתו של תהליך מעבר פאזה או של תהליך היפרדת לפאזות. התופעה מתאפיינת בכך ששינוי הפאזה מתחיל בנקודות מסוימות במרחב, והחומר סביב אותן נקודות עובר למצב הצבירה החדש. לנקודות אלו, שבהן מתחיל מעבר הפאזה, קוראים אתרי התגרענות.

==הסבר פיזיקלי==
מעבר פאזה יכול להתרחש רק כאשר התנאים התרמודינמיים (לחץ וטמפרטורה) מתאימים. אולם, משיקולים אנרגטיים, התהליך יתרחש בסבירות גבוהה רק בסמיכות לחומר שנמצא כבר בפאזה החדשה. אם לא קיים עדיין חומר במצב הצבירה החדש, צפוי להתרחש קירור יתר, שבו נוזל מקורר מתחת לנקודת הקיפאון שלו, אך איננו קופא. באופן דומה, בתנאים מסוימים ניתן ליצור תמיסה במצב של רוויית יתר, כלומר כמות החומר המומס בה גדולה מהכמות המרבית שמתאימה לתנאים הפיזיקליים. גם למצב שבו לחץ האדים באוויר גדול מלחץ האדים המתאים לטמפרטורה הנמדדת, קוראים רוויית יתר.

מבחינה אנרגטית, לנוזל שקורר מתחת לנקודת הקיפאון שלו, יש עדיפות לעבור למצב צבירה מוצק. הכוח שמונע מתהליך זה להתרחש בתנאים מסוימים, הוא כוח הקוהזיה, כלומר המשיכה בין מולקולות הנוזל. אם קיים אתר התגרענות בנוזל, כלומר מוצק נקודתי, אז נוכחותו של המוצק תקטין את עצמת כוח הקוהזיה בסביבתו. מעל לגודל מסוים של אתר ההתגרענות יהיה יתרון אנרגטי למעבר הפאזה, אשר יתרחש סביב אתר זה. שיקולים פיזיקליים דומים מעורבים בהתגרענות הקשורה למעברי פאזה אחרים.

התגרענות הטרוגנית היא תהליך התגרענות שבו אתרי ההתגרענות עשויים מחומר שונה מאשר החומר שעובר מעבר פאזה, כמו למשל חלקיקי אבק זעירים במים שסביבם מתחיל להיווצר קרח. לעומת זאת, אם אתרי ההתגרענות אינם מורכבים מחומר שונה, תתרחש התגרענות הומוגנית. כך למשל, גבישי קרח מתחילים להיווצר במים נקיים לחלוטין, בתהליך של התגרענות הומוגנית, רק כאשר המים מקוררים עד לטמפרטורה של 38°C-. המים יכולים להישאר במצב נוזלי בצורת טיפות זעירות עד לטמפרטורה של כ-41°C-.

מבחינים בין שני סוגי נוקלאציה:

1. נוקלאציה הומוגנית (אחידה)- הגרעין מתפתח בנפח באופן אחיד במטריצת האם.

2. נוקלאציה הטרוגנית (רבגונית)-מתרחשת על פני משטח מועדף באזורי אי רציפות של מטריצת אם. לדוגמה:גבולות גרעין.

==דוגמאות==
*מים נקיים לחלוטין קופאים בטמפרטורה של 38°C-. קיומם של חלקיקים זעירים במים תעלה את טמפרטורת הקפיאה, ואם כמות החלקיקים מספיקה אז הקפיאה תתרחש ב-0°C.
*זריעת עננים היא שיטה שבה מפזרים חומר, בדרך-כלל יודיד הכסף, בתוך עננים, וכך יוצרים אתרי התגרענות שבהם מים שנמצאים במצב של קירור יתר יקפאו, והסבירות לירידת גשם מהענן תעלה.
*בועות של פחמן דו-חמצני במשקה מוגז נוצרות בכמות גדולה סביב אתרי התגרענות מוצקים. זאת דוגמה לתהליך הפרדת פאזות בתמיסה. ניתן להדגים את האצת התהליך בעזרת ניסוי ביתי המכונה התפרצות מנטוס.
*היווצרות כפור בתהליך ריבוץ תתרחש על פני עצמים מוצקים.
*היווצרות בועות של אדי מים בתהליך רתיחה של נוזל אשר נמצא במצב של חימום יתר תחל סביב אתרי התגרענות.
*תהליך הפילמור, כלומר יצירת פולימר ממונומרים, מתחיל סביב אתרי התגרענות. בתהליך זה אין שינוי של מצב צבירה, אך המנגנון הפיזיקלי דומה.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מעבר פאזה
קטגוריה:תרמודינמיקה
שיטת ברינל

200px
שיטת ברינל (Brinell Scale) היא שיטה לבדיקת קשיות מתכות. השיטה בודקת את התנגדות המתכת לחדירת חומר זר (חודרן) לתוכה. באמצעות בדיקה זו ניתן לקבוע תכונות טכנולוגיות ומכניות של החומר.

שיטת ברינל קרויה על שם ממציאה, המהנדס השוודי יוהאן אוגוסט ברינל (Johan August Brinell). היא הומצאה בשנת 1900 והייתה השיטה הראשונה לבדיקת קשיות החומר.

בשיטת ברינל, בדומה לשיטת ויקרס, המדידה מתבצעת עבור העקבה שמשאיר החודרן במשטח הנבדק, ועל פי קוטרה ניתן לקבוע את קשיות החומר ביחידות BHN (Brinell Hardness Number, מסומן גם כ-HB).

החודרן הסטנדרטי בשיטה זו הוא כדור פלדה בקוטר של 10 מ"מ הפועל בכח של 3000 קג"כ למשך 30 שניות. עומס הפעולה של החודרן משתנה לפי קשיות החומר; עבור חומרים רכים העומס המופעל נמוך, ועבור חומרים קשים משתמשים בחודרן העשוי מקרביד הטונגסטן במקום חודרן הפלדה.

שיטה זו מאפשרת לחשב את קשיות החומר, והיא מהירה, זולה ופשוטה יחסית לשיטות אחרות. חסרונה העיקרי הוא שמדידת קוטר העקבה נעשית על ידי הבודק ואינה בהכרח מדויקת.

הנוסחה המשמשת לחישוב קשיות לפי מספר ברינל היא:
:<math>\mbox{BHN}=\frac{2P}{\pi D ({D-\sqrt{(D^2-d^2)})}}</math>

כאשר: 
*<math>\ P</math> - העומס המופעל - [Kg]
*<math>\ D</math> - קוטר החודרן [mm]
*<math>\ d</math> - קוטר העקבה [mm] (ממוצע חשבוני בין d1 ל-d2)

על מנת לקבל תוצאות אמינות בשיטה זו, יש להקפיד על כך שפני השטח יהיו נקיים וניצבים לחודרן, ועובי המשטח הנבדק יהיה גדול מ-10 פעמים עומק העקבה. המדידות צריכות להתבצע רחוק משולי המשטח ובמרחק מה בין שתי בדיקות מכיוון שבדיקה אחת משפיעה על חברתה מבחינת הקשיית מעוותים, והחודרן בו משתמשים חייב להיות קשה יותר מהחומר הנבדק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מטלורגיה
קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:קשיות

de:Härte#Härteprüfung nach Brinell
בוקונוניזם

קורט וונגוט

בוקונוניזם (אנגלית: Bokononism) היא דת בדיונית שבה מאמינות רבות מדמויות ספרו של קורט וונגוט, "עריסת חתול". 

ה"בוקונוניזם" הוצג לראשונה באחד הרומנים הראשונים של וונגוט, "עריסת החתול", רומן שעשה לו שם בספרות העולמית ושהקים לו קהל מעריצים מאז שנות השישים. מאמיני דת ה"בוקונוניזם" דוגלים בשקרים המסבים אושר, הקרויים "פומה". רבים מן הכתבים הקדושים של הבוקונוניזם הם בצורת מוזיקת קליפסו. המצאתה של דת זו תרמה למעמדו של וונגוט כגורו של מאוכזבי הציוויליזציה. הבוקונוניזם היא בעצם דת פרודית שמטרתה ללעוג לדתות השולטות בעולם המודרני ולהציג אותן בעירומן המביך וחסר ההיגיון. 

בוקונון, מייסד הדת, נולד כליונל בויד ג'ונסון. שמו החדש ניתן לו כיוון שתושבי סאן לורנצו, האי הקריבי הבדיוני שבו מתרחש הסיפור, ביטאו את שם משפחתו כ"בוקונון".

== מושגים ==
וונגוט יצר מגוון מושגים, המצוינים במילים "טיפשיות", כדי לשרטט את האמונה הבוקונוניסטית כרקע לסיפורו. בין החשובות שבהן:
* קאראס - קבוצת אנשים המבצעים יחדיו, מבלי שהם מודעים לכך, מטלה אחת מיוחדת שניתנה על ידי האל. המתח שבקאראס מניע אותו בזמן ובמרחב.
* בוקו-מארו - איחוד שתי נשמות המושג דרך הצמדת כפות רגליהם של שני האנשים. זהו פולחן בוקוניסטי האסור בסאן לורנצו.
* גראנפאלון - קאראס שקרי. אנשים המזהים את עצמם כבני ארץ, מדינה או כחברים בכל מיני קבוצות. העולם מלא בגראנפלונים.
* דופרס - קאראס המורכב משני אנשים. החברים בו ימותו באותו השבוע.
* וואמפטר - עצם המהווה את מוקד הקאראס, כלומר, חיי אנשים שבלעדיו לא היה קשורים, נעים סביבו (למשל, קרח תשע). לכל קאראס שניים בדיוק: האחד עולה והשני דועך. המונח אנלוגי למקגאפין.
* ווראנג-ווראנג - "אדם המסיט אנשים ממסלול ההרהור, על ידי צמצום מסלול זה באמצעות דוגמת חיי הווראנג-ווראנג עצמו, לאבסורד".
* וין-דיט - הכוח הראשוני שדוחף אדם בדרך לקבלת הבוקונוניזם.
* פומה - "שקרים לא מזיקים" (למשל, "השגשוג הוא ממש מעבר לפינה"). כך מתאר בוקונון את דתו, כשמטרתה היא גרימת נחמה לאנשי סאן לורנצו החיים במדינת עולם שלישי דיקטטורית ומוכת עוני. הודות לשקריו המנחמים של בוקונון הם מסוגלים להתמודד טוב יותר עם המציאות.
* סין-וואט - אדם הרוצה לזכות בכל אהבתו של מישהו. בוקונוניסטים מאמינים שאת האהבה יש לחלוק בין כולם.
* קאן-קאן - המכשיר שמביא אותך לקאראס שלך.

קטגוריה:ספרי קורט וונגוט
קטגוריה:דתות פרודיות
פיטר בויל

פיטר בויל (באנגלית: Peter Boyle; 18 באוקטובר 1935 – 12 בדצמבר 2006) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. זכור בעיקר כפרנק ברון, אביו של ריי, בסדרה "כולם אוהבים את ריימונד".

==ביוגרפיה==
===ילדות ותחילת הקריירה===
בויל נולד בנוריסטאון, פנסילבניה, ומאוחר יותר עבר לפילדלפיה השכנה. הוא למד בבית הספר התיכון West Philadelphia Catholic High School, ובשנת 1957 סיים את לימודיו באוניברסיטת לה סאל בפילדלפיה. הוא שירת בחיל הים האמריקני, אולם הקריירה הצבאית שלו נקטעה בשל התמוטטות עצבים. בויל עסק בהוראת דרמה בבתי ספר קתוליים בפיטסבורג לפני שפנה למשחק בעצמו. לאחר מכן למד משחק בניו יורק והחל לשחק בתור מורי השוטר בגרסה הנודדת של "הזוג המוזר" של ניל סיימון, תפקיד אותו עזב בשיקגו על מנת להצטרף לאנסמבל אלתור בעיר. בויל הופיע בתפקיד קצר בסרט "מדיום קול" בשנת 1969.

===קולנוע ותיאטרון===
בויל כיכב לראשונה בסרט "ג'ו" בשנת 1970. בתקופה זו הוא התיידד עם השחקנית ג'יין פונדה, ואף השתתף עמה בהפגנות רבות נגד מלחמת וייטנאם. תפקידו הבא בקולנוע היה לצדו של רוברט רדפורד בסרט "המועמד" (1972). בשנת 1974 שיחק בויל בתפקיד המפלצת של פרנקנשטיין בסרט "פרנקנשטיין הצעיר" של מל ברוקס.

בויל קיבל את מועמדותו הראשונה לפרסי אמי בשנת 1997, על תפקידו בסרט הטלוויזיה "Tail Gunner Joe". במהלך השנים הוא הופיע בסרטים רבים נוספים, בהם "נהג מונית" של מרטין סקורסזה (1976), "מלקולם אקס" (1992), "ירח דבש בלאס וגאס" (1992) ו"מונסטר בול" (2001).

בתקופה זו השתתף בויל גם בהפקות תיאטרון שונות ובמספר סדרות טלוויזיה, שהמוכרת ביניהן היא, ככל הנראה, כולם אוהבים את ריימונד.

ב-1990 עבר בויל שבץ שהותיר אותו אילם למשך חצי שנה. לאחר התאוששותו, הוא זכה בפרס אמי בשנת 1996 על תפקיד אורח שגילם בפרק "מנוחתו האחרונה של קלייד ברוקמן" של הסדרה "תיקים באפלה". אולם כאמור, הוא התפרסם במיוחד על גילום תפקידו של פרנק ברון הנרגן בקומדיית המצבים "כולם אוהבים את ריימונד", בשנים 1996–2005. על תפקידו זה היה בויל במשך מספר שנים מועמד לפרסי אמי, אולם מעולם לא זכה בפרס. לעומתו, כוכבי הסדרה האחרים - ריי רומנו, פטרישיה היטון, בראד גארט ודוריס רוברטס - זכו כל אחד בפרס אמי אחד לפחות על תפקידיהם בסדרה.

==מותו==
בשנת 1999 לקה בויל בהתקף לב על הסט של "כולם אוהבים את ריימונד", אולם התאושש במהרה ושב לשחק.

ב-12 בדצמבר 2006 נפטר פיטר בויל בבית חולים בניו יורק, לאחר מאבק במיאלומה נפוצה ובמחלת לב. הוא השאיר אחריו אלמנה, לוריין, ושתי בנות, לוסי ואיימי. דרך לוריין וחברתה יוקו אונו התחבר בויל עם ג'ון לנון, ולנון אף שימש שושבין בחתונתו של בויל בשנת 1977.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לה סאל
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן אורח בדרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
הצוללת

הצוללת (בגרמנית: Das Boot) הוא סרט גרמני משנת 1981 המתאר את משימתה של הצוללת הגרמנית U-96 בזמן מלחמת העולם השנייה, המבוסס על ספרו של לותר-גונתר בוכהיים.

== תקציר העלילה ==
הסרט מספר את סיפור הפלגתה של הצוללת הגרמנית U-96 מסוג VII תחת פיקודו של קפטן היינריך להמן-וילנברוק (יורגן פורכנאו) בשנת 1942 מנקודת ראותו של לויטננט ורנר (הרברט גרונמייר), כתב צבאי שסופח לצוות הצוללת כדי לתעד את הפלגתה.

ורנר, המגלה בתחילה התלהבות מהמסע הצפוי, לומד עד מהרה על החיים בתוך צוללת: הצפיפות, השגרה, השעמום תוך צפייה לקרב והלחץ הנפשי הרב השורר בקרב הצוות בעת הקרב.

כחלק מהמערכה באוקיינוס האטלנטי, נקלעת הצוללת לקרב עם משחתת בריטית, ומצליחה להתחמק ממנה תוך שהיא סופגת פגיעות מפצצות עומק. הצוות מצליח לתקן את הפגיעות.

לאחר 23 ימים בהם הצוללת סובלת מים סוער, היא נכנסת לקרב עם שיירה בריטית ומצליחה לפגוע בשתי אוניות. המשחתות הבריטיות המלוות את השיירה מנסות לאתר את הצוללת ומסבות לה נזק כבד באמצעות פצצות עומק אולם הצוללת מצליחה להתחמק באמצעות צלילה ותמרון בעומק רב של 190 מטרים, מעבר לעומק הצלילה המותר תוך סיכון לקריסת מעטפת הצוללת. לאחר מספר שעות, שבה הצוללת לציפה ונתגלה שמכלית הדלק שנפגעה בקרב, לא טבעה ונותרה לבדה בעוד השיירה המשיכה בדרכה. קפטן להמן מחליט להטביע את המכלית הפגועה באמצעות טורפדו. לאחר הפגיעה נאלץ צוות הקצינים לצפות בחיילים בוערים ובניצולים הזועקים לעזרה ושוחים לכיוון הצוללת. המחזה הקשה והפקודה להתרחק מבלי לסייע לניצולים גורמים לתחושה קשה בקרב הקצינים.

הצוללת אמורה לחזור לבסיסה בלה רושל, צרפת אולם הקפטן מקבל פקודות חדשות המורות לו להיפגש עם ספינת מטען גרמנית בספרד למען הצטיידות מחדש ואז להפליג ללה-ספציה, איטליה.

כדי להגיע לבסיס באיטליה הצוללת צריכה לעבור דרך מצר גיברלטר, שבו ממוקם אחד הבסיסים הגדולים ביותר של הצי המלכותי הבריטי, הצוללת מתגלה על ידי הבריטים והם מסבים לה נזקים כבדים וגורמים לה לשקוע ללא שליטה למצולות, למזלו של הצוות, גחון הצוללת פוגע בתלולית חול בקרקעית המיצר ובכך נמנע ביקועה. במשך שעות ארוכות כאשר החמצן שבצוללת הולך ואוזל מצליח צוות הטכנאים בעבודה מאומצת לתקן את הנזק הרב למערכות ומצליח להעלותה שוב לפני המים.

הצוללת וצוותה חוזרים לבסיסם וזוכים לקבלת פנים של גיבורים. תוך כדי ירידת הצוות מן הצוללת, מופצץ הבסיס על ידי מטוסי בעלות הברית. כמה מחברי הצוות נהרגים במתקפה. הקפטן שנפצע קשה וברגעיו האחרונים חוזה בשקיעת הצוללת עליה פיקד.

== גרסאות ==
לסרט קיימות מספר גרסאות: הגרסה המקורית בת 149 דקות, שיצאה כסרט קולנוע בשנת 1981; מיני-סדרה באורך של חמש שעות, בתוספת סצנות שלא נכנסו לסרט המקורי, נעשתה בשנת 1985; וגרסה של הסרט באורך 216 דקות יצאה בשנת 1997.

== טריוויה ==
* תקציב ההפקה של הסרט עמד על 30 מיליון מארק גרמני. הסרט נחשב ליקר ביותר בהיסטוריה של הקולנוע הגרמני עד אז.
* תמונתו של מפקד צי הצוללות הגרמני, קרל דניץ, תלויה בצוללת.
* במציאות באמת הייתה צוללת בשם U-96 שהייתה תחת פיקודו של קפטן היינריך להמן-וילנברוק, שאף שימש כיועץ לסרט.
* צוות הצוללת שר את השיר הבריטי מימי מלחמת העולם הראשונה "ארוכה הדרך לטיפררי".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:זוכי פרס אמי הבין-לאומי: דרמה
קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי צוללות
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים אנטי-מלחמתיים
קטגוריה:סרטים גרמניים מבוססי ספרים
פטריוטיות

פטריוטיות (מיוונית: πατρίς [פַּטְרִיס], אב, מולדת) או מוֹלַדְתָּנוּת היא שם כולל לאהבה ונאמנות שאדם חש כלפי המדינה שבה הוא חי. גישה זו מתבטאת במסירות, בנאמנות ובמוכנות להקרבה למען המדינה. הרגש הפטריוטי (או המולדתני) נובע מהרגשת זיקה, שייכות, הזדהות ומחויבות. פטריוטיות יכולה להתבטא לא רק כלפי המדינה, אלא גם כלפי עיר מגוריו של האדם, או כלפי אזור מגוריו. פטריוטיות קשורה בתרומה של אזרחים למדינה בה הם חיים, ולתחושת הקולקטיב והסולידריות.

== ראו גם ==
*לאומיות
*אנטי-פטריוטיות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לאומיות
קטגוריה:רגשות
מחוז קדיס

מחוז קדיס (בספרדית: Provincia de Cádiz) הוא מחוז בקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבדרום־מערב ספרד. 

המחוז גובל במחוז אואלבה ובמחוז סביליה מצפון, במחוז מאלגה במזרח, כמו גם באוקיינוס האטלנטי בדרום־מערב ובים התיכון בדרום־מזרח, ובמצר גיברלטר ובטריטוריה הבריטית גיברלטר מדרום.

בירת המחוז בעיר קדיס ושטחו 7,435.85 קמ"ר. בשנת 2005 מנתה אוכלוסיית המחוז 1,180,817 איש, כאשר כ-600,000 מהם התגוררו באזור מפרץ קדיס, וצפיפות האוכלוסייה במחוז היא 158.80 איש לקמ"ר. במחוז 44 עיריות, ומלבד קדיס הבירה, נמנות גם חרס דה לה פרונטרה ואלחסירס (Algeciras) עם עריו החשובות; העיירה סטניל דה לאס בודגאס היא אתר תיירות ידוע.

כלכלת המחוז מתבססת ברובה (67%) על מתן שירותים כגון תיירות, הארחה ומנהל, אך גם על תעשייה (28%) וחקלאות (4%) (נתוני 2003). ההכנסה הממוצעת לנפש במחוז בשנת 2003 הייתה 9,076 אירו, אשר היוותה 76.15% מהממוצע הלאומי. ככזו היא הייתה הנמוכה ביותר באנדלוסיה והשלישית בעוניה בספרד כולה. שיעור האבטלה במחוז עמד על 17.22%, והיה השלישי בגובהו בספרד בשנת 2006.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.cadizturismo.com/ אתר התיירות הרשמי של מחוז קדיס]
* [http://www.mundocultural.net/museo.htm מוזיאון מחוז קדיס] 

*
קטגוריה:אנדלוסיה
קטגוריה:ספרד: מחוזות
חבית

עץ מסורתיות]]
איטום חביות ה[[מיץ בבית החרושת]]
חבית היא מכל גלילי העשוי, באופן מסורתי, אך לא בלעדי, מלוחות עץ קמורים המחושקים יחדיו בחישוק ברזל. חביות מודרניות עשויות גם ממתכת ופלסטיק. בעל המלאכה היוצר את החבית נקרא חבתן.

לחביות גוף קמור. הן רחבות במרכז וצרות יותר בקצוות. צורה זו מאפשרת את גלגולן על צדן ותמרונן בקלות יחסית, וכן תורמת לחלוקה מאוזנת יותר של הלחץ על גוף החבית, שכן כך צורת המכל כדורית יותר.

בעת העתיקה באירופה הובלו נוזלים כגון שמן ויין בכלי קיבול אטומים בשרף אורני, כדים למשל. הרומאים החלו להשתמש בחביות במרוצת המאה ה-3 לפנה"ס, כתוצאה ממגעיהם הצבאיים והמסחריים עם הגאלים, אשר עשו שימוש בחביות מאות שנים.

משך כ-2,000 שנים הייתה החבית מכל האחסון וההובלה הנוח ביותר, למי שעמד בעלותה. מני טובין, החל במסמרים וכלה במטבעות זהב, אוחסנו בחביות. אמנם, שקים ותיבות היו זולים יותר, אולם החביות היו חסונות יותר, וקלות יותר לניוד, ביחס למשקל. החבית החלה לאבד מחשיבותה באטיות במהלך המאה ה-20 עם הנהגת השימוש במשטחים ומכולות. החל ממחצית המאה ה-20 החל השימוש בחביות מתכת גדולות, בנות כ-200 ליטרים, לאחסון והובלה של נוזלים ותרכיזים.

בתעשיית המשקאות משמשות חביות עץ הן לתהליך התסיסה והן לתהליך היישון, של יין. משקאות רבים אחרים, כמו ברנדי, שרי, פורט וויסקי, עוברים גם הם תהליכי התיישנות בחבית. בשנים האחרונות של המאה ה-20 החלו להשתמש יותר ויותר בחביות גם למשקאות כהילים שמסורתית לא שהו בחביות, למשל גראפה (תזקיק דורכאות ענבים).

המילה האנגלית העתיקה tun, שפירושה "חבית גדולה", היא מקור השם של יחידת המידה ton, המשמשת למדידת התפוסה (tonnage) של אוניות מסחריות, כלומר למדידת נפח המטען שהן מסוגלות להכיל.

בלשון חכמים חבית היא שם לכלי הגדול מכד וקטן מפיטס. בדרך כלל מדובר בכלי מחרס, אך הוא יכול להיות גם מחומרים אחרים (כגון מתכת)<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071020033429/http://bakbuk.co.il/htmlpage/internal.asp?cat=1&nam=1934 סרטון וידאו: ייצור חבית ויסקי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסחר
קטגוריה:שינוע
קטגוריה:מכלים
קטגוריה:העץ בשירות האדם
קטגוריה:אחסון
קטגוריה:כלי קיבול בעת העתיקה
פלור (שמרים)

שרי עם חזית שקופה, כך שהמבקרים יכולים לצפות בתהליך ההתפתחות של הפלור]]
פלור (בספרדית: flor; פרח) הם מגוון שמרים ייחודיים לאנדלוסיה שבדרום ספרד, הממלאים תפקיד חשוב בתהליך ייצור השרי.

בתהליך ייצור היין יש חשיבות לשימור יינות צעירים מחשיפה לאוויר באמצעות איטום בחביות על מנת למנוע זיהום של בקטריות ושמרים אשר יקלקלו אותו. עם זאת, בתהליך ייצור יינות השרי ממולאות חביות האלון הנקבוביות רק כחמש שישיות מנפחן במכוון. אופן מילוי זה מותיר "מרווח של שני אגרופים" המאפשר את גדילת שמרי הפלור. ציפוי הפלור נראה כספוג לבן.

הפלור מעדיף אקלים קריר ולחות גבוהה, כך שלשרי המיוצר בסנלוקר דה ברמדה (Sanlúcar de Barrameda) ואל פווארטו דה סנטה מריה (El Puerto de Santa María) יש שכבת פלור עבה יותר מזו שבשרי המיוצר בפנים הארץ, בחרס דה לה פרונטרה. הפלור מעניק לשרי את טעמו הרענן הייחודי, עם משקעי טעם של לחם טרי.

בהתאם להתפתחות היין נקבע אם המשך התיישנותו תעשה כליל תחת מעטה הפלור על מנת ליצור שרי מזן הפינו או המנסאנייה, או שיחוזק על מנת להגביל את התפתחות הפלור, ויעבור יישון תוך כדי חמצון על מנת לייצר שרי מסוג אמונטייאדו או אולורוסו.

== ראו גם ==
* שרי (יין מחוזק)

קטגוריה:יין
קטגוריה:פטריות
אדם טיהאני

אדם טיהאני (באנגלית: Adam Tihany; נולד ב-1948), הוא אדריכל ומעצב פנים ישראלי-אמריקני.

== קורות חיים ==
טיהאני נולד בטרנסילבניה שברומניה. ב-1950 עלה עם הוריו לישראל, הוא גדל בירושלים. בשנת 1968 למד אדריכלות ועיצוב במילאנו שבאיטליה. שימש כשוליה במספר חברות איטלקיות והתמחה בעיצוב רהיטים. ב-1976 החל לעבוד בסניף הניו יורקי של חברת יוניגרם האיטלקית והתמקד בעיצוב עילי עבור משרדים, בתי יוקרה ואולמות אירועים.

בשנת 1978 פתח טיהאני משרד משלו במנהטן ועיצב מבנים בארבעה קצוות תבל ביניהם בתי מלון ומסעדות מובילים. ב-1996 עיצב את מלון דן אילת. שיפץ ב-1998 את מלון המלך דוד בירושלים.

טיהאני עיצב בשנת 1997 את מסעדת ז'אן ז'ורז' של השף ז'אן ז'ורז' וונגריכטן במגדל טראמפ שבמנהטן. עיצוב המסעדה הוא בצבעי בז' ואפור, חלונות חדר אוכל המתחילים ברצפה ונגמרים בתקרה הגבוהה, שמהם ניבטת פנורמת הסנטרל פארק, מפות שולחן לבנות, כיסאות חומים ובגדי מלצרים בחום כהה.

בשנת 2002 עיצב טיהאני את מלון הבוטיק אלף Aleph שברומא, והוא זכה על כך בפרס האירופי לעיצוב פנים של מלונות. טיהאני עיצב את המלון באופן אשר נועד לדמות בית מרחץ רומי בעל אופי נהנתני לעילא. כאשר נכנסים ללובי בולטים צבעי שחור ואדום המזכירים גיהנום. באמצע הלובי ניצבת קוביית משחק ענקית, שקשורה לחלק התחתון של הבניין המדמה גן עדן. על מנת להיכנס לספא למטה יש ללבוש טוגה. טיהאני בחר במוטיב של דאנטה אליגיירי שבו ניצב הגיהנום אל מול עולם התענוגות.

ב-2004 עיצב את מסעדת פר סה של בכיר השפים באמריקה תומאס קלר במרכז טיים וורנר שבכיכר קולומבוס במנהטן שעלותה שנים עשר מיליוני דולרים. הוא הביא במסעדה אלמנטים מהסגנון המאפיין את קלר, מוטיבים ממסעדתו השנייה של קלר הפרנץ לונדרי, מסעדת הדגל שלו. בעיצוב פשוט אך אלגנטי, דלת כניסה כחולה המזכירה את דלת הכניסה הכחולה בפרנץ לונדרי, עיצוב האח, האבנים הלא מסותתות, רצפת השיש המבריקה המרמזת על האר דקו המקנים לסועד תחושה כאילו סעד בגרסה אורבנית של הפרנץ לונדרי. חדר האוכל המונה חמישה עשר שולחנות משקיף על הנוף בסנטרל פארק.

טיהאני אף עיצב את מסעדת One c.p.s במלון פלאזה שבעיר ניו יורק. הוא הסיר את הווילונות המליטים את החדר האדוארדי האפל על מנת שיוכלו האנשים לראות את הפנורמה הניבטת מבחוץ, והאיר את החדר תוך שימוש מגוון בעץ ואלמנטים גאומטריים עזים. טיהאני כיסה את מנורות הקריסטל באהילים אדומים ענקיים.

טיהאני עיצב את מסעדות מלון הבוטיק Exedra שברומא בצבעים מנוגדים של שחור ולבן המושפע מפליני וסגנון הדולצה ויטה של שנות השישים.

טיהאני אף עיצב את הבר במלון Mandalay Bay בלאס וגאס ואת ה-Grill House בכפר המרינה באי פראדייז שבאיי בהאמה, מסעדת Neyla שבמלון MGM Grand שבלאס וגאס, את מסעדתו של מייקל ג'ורדן One Sxty Blue שבשיקגו, את מלון The Time בניו יורק.

מבין תלמידיו הבולטים ניתן למנות את המעצב הישראלי רן לרנר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070311040313/http://www.israelidesign.org.il/articlesDetails.asp?PageID=7&tt=1&scat=16 תקציר הרצאתו של אדם טיהאני בבצלאל מאת אפרת שקד]
* מיה דבש, [https://web.archive.org/web/20100328063805/http://www.bvd.co.il/article_691/עיצוב-חושני-עם-אוכל.html עיצוב חושני עם אוכל, ראיון בלעדי עם האדריכל אדם טיהאני], בניין ודיור
* 

קטגוריה:אדריכלים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
מנטליסט

מנטליסט הוא אדם העושה שימוש בקריאת שפת גוף, קריאת ושידור מחשבות, טלקינזיס, חיזוי עתיד ואיתור חפצים מוסתרים.

בתחום הפאראפסיכולוגיה מנטליסט מוגדר כמי שמסוגל לקרוא מחשבות של אדם על-סמך חיצוניותו, שפת גופו ואלמנטים טבעיים אחרים, כמו כן להטמין סוגסטיות במוחו של אדם באמצעים כגון היפנוזה.

בעוד מדיומים טוענים שהם מתקשרים באמצעים על-טבעיים (לדוגמה: עם עולם הרוחות), מנטליסטים דווקא בוחרים להגדיר את תחומם כיכולת להשפיע על המציאות של קהלם.

== מפורסמים ==
מספר מנטליסטים מפורסמים מופיעים בתוכניות אירוח במופעים של קריאת מחשבות. ביניהם: אורי גלר, ליאור סושרד, חזי דין, נבו אבוטבולהישראלים, ודרן בראון הבריטי.

==ראו גם ==
* המנטליסט - סדרה אמריקאית
* פאראפסיכולוגיה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:על-טבעי
קטגוריה:מקצועות הבידור
קטגוריה:קוסמים
נתי מאיר

נתן (נתי) מאיר (נולד ב-23 במאי 1955) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים רומני ממוצא ישראלי, היה חבר בפרלמנט הרומני מטעם המפלגה "רומניה הגדולה", בעלת צביון ימני לאומני, אחר כך מטעם רשימה עצמאית.

== חייו ==
מאיר נולד בעפולה, להורים שעלו מרומניה ב-1951. אימו במקור מן העיר טולצ'ה.
מאיר היה מעורב בפלילים בישראל בשנים 1987-1985 וריצה עונש מאסר על מעשי מרמה.
בשנת 1996 היגר לרומניה וב-1999 קיבל אזרחות רומנית. ברומניה ייסד חברה להשמת עובדים לשוק הישראלי.

בשנת 2002 הפגיש ראש מפלגת רומניה מארה ("רומניה הגדולה") את מאיר עם איש קשר איראני, שהבטיח לספק לו דגימות דם ורוק של רון ארד. המבצע המורכב ארך כחצי שנה, באישור גורמי הביטחון בישראל, אולם התברר שהדגימות שהועברו לא היו מגופו של ארד.

ברומניה הוצב מאיר ב-2004 בראש רשימת מפלגת "רומניה מארה" במחוז טולצ'ה. שבוע לאחר בחירתו ברומניה, בדצמבר 2004, הורשע בבית המשפט בחיפה, במסגרת עסקת טיעון, בעבירות מרמה. נגזרו עליו שלוש שנות מאסר על תנאי וקנס של מיליון שקלים. כמו כן, חויב גם לפצות את קורבנותיו בסך של חצי מיליון שקלים.

בשנת 2005 פרש ממפלגתו וכיהן כציר עצמאי בפרלמנט הרומני. בדצמבר 2006 היה מאיר מעורב ביוזמה להצעת חוק ברומניה לשחרור אסירים שהורשעו בעבירות קלות. הוא נחשד במעשים פליליים ברומניה, מעשים המקושרים לתשלומי עובדים רומנים שנועדו לצאת לעבודה בישראל. בשנת 2008 מסר התפטרותו מהפרלמנט ובמרץ 2010 נידון מאיר לארבע שנות מאסר בגין הונאה והעלמת מס. באפריל 2011 שוחרר מהכלא על תנאי. הרשעה זו אושררה ב-28 בפברואר 2014. כמו כן, הורשע גם בנו ונידון לשנתיים מאסר על תנאי.

מאיר נעצר ברומניה והתנהל נגדו משפט על כך שרימה שמונה אנשים במטבע זר מזויף. במהלך המשפט טען מאיר שהכסף המזויף מקורו במוסד הישראלי ושבמהלך חמשת חודשי מעצרו חלה באפילפסיה ובפרקינסון.

בספטמבר נשפט בבית הדין של בוקרשט בעבירות הונאה, הורשע ונידון ל-7 שנות מאסר בפועל.
בית הדין לערעורים אישר פסק דין זה והחליט על ריצוי העונש בחפיפה לעונש מאסר קודם נגד מאיר (גם הוא ל-7 שנים). בסך הכל חויב מאיר בתקופת מאסר של שמונה שנים..

במרץ 2016 השתחרר מבית הכלא הרומני והגיע לישראל כתושב חוזר, לדבריו הוא חסר כל ובישראל יש לו חובות גדולים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מסוג סחיטה, מרמה ועושק בישראל
קטגוריה:מורשעים בדין ברומניה
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרומני
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:מהגרים לרומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
יאללה ביי

יאללה ביי היא ברכת פרידה שנמצאת בשימוש שגור בעברית הישראלית החל מסוף המאה ה-20 (שנות ה-80 לכל המאוחר) ועד ימינו. נהוג להשתמש בביטוי על מנת להביע פרידה פמיליארית פרגמטית, או כדי לסיים שיחה שהתארכה יתר על המידה. עם השנים הברכה הפכה נפוצה אף בקרב דוברי ערבית בישראל.

==אטימולוגיה==
הביטוי מורכב מהמילה הערבית "ילא" (בסלנג בעברית: יאללה), המשמשת לדירבון, והמילה האנגלית "ביי" המסמנת פרידה. הרכב זה משקף שני מקורות בולטים של הסלנג העברי: הערבית והאנגלית. קדם לו המעבר, בקרב דוברי עברית רבים, בעיקר צעירים, לשימוש במילה "ביי" כתחליף למילה העברית "להתראות".

מקור המילה "ביי" (bye) באנגלית תיכונה, שדוברה באנגליה בימי הביניים המאוחרים ובתקופת הרנסאנס (המאות ה-11 עד ה-16). בתקופה זו נהגו לברך איש את רעהו בברכת הפרידה "יהא אלוהים איתך", ובאנגלית – "God be with ye". עם השנים התקצרה הברכה והפכה ל-good bye (גוּד בָּיי), ואחר כך התקצרה עוד יותר והפכה ל-bye (בָּיי).

מקור המילה "יאללה" במילת הזירוז הערבית "ילא" (يَلا). המילה נתפסה כקשורה לביטוי "יא אללה", ומכאן הכתיב הרווח בעברית בלמ"ד כפולה.

==ייצוגים תרבותיים==
היוצר אריאל הורוביץ כתב בשנת 1998 פזמון בשם "יאללה ביי" (הנכלל באלבום בעל שם זהה) העוסק בצורך להפרד מקשר זוגי ללא הסתבכויות מיותרות. הבית החוזר בפזמון זה הוא:

נעמי שמר, אמו של הורוביץ, הביעה את הערכתה לשם האלבום ושיר הנושא, שלדבריה - בשילוב אנגלית וערבית לביטוי סלנג אחד - מייצג את הישראלי העכשווי. בשירו של אהוד מנור "שלום היא מילה שימושית" (הולחן על ידי קובי אושרת) מופיעה בין היתר השורה "כי שלום זה לא רק 'היי' ו'יאללה ביי' ו'מה נשמע?' שלום זה גם ההפך ממלחמה". בספר "כתבים" שהוציאו בני משפחתו של מאיר אריאל לאחר מותו מופיע בין היתר, השיר שהוצג גם בסדרת הטלוויזיה של מיכה קירשנר "הישראלים" ובו נאמר: "איניות סחבקסיטית, אאוטיות בארדית, חארטה פוסטמודרנית, מבסוטית הוירצ'ואל, שארמוטית הויז'ואל, אהלן - היי, יאללה - ביי". שירו של יענקל'ה רוטבליט "חוזרת ערב החג חכו לי בנתב"ג" נפתח במילים "ייאללה ביי אמריקה היית גדולה / צ'או אירופה כל הכבוד".

בתוכנית הטלוויזיה העולם הערב, אשר שודרה בתחילת שנות התשעים, נודעה דמות של זמרת מזרחית בשם נאוה רן (גולמה על ידי שרית ברוך סרי), בין היתר, בזכות הלהיט "יאללה ביי". המקפלות, דמויות פופולריות בתוכנית ארץ נהדרת אופיינו בנטייתן לסיים שיחות ב"טוב יאללה ממממ ביי".

ב-2019 הוציא קובי מרימי סינגל בשם Yalla Bye.

ב-2022 יצא שירה של הזמרת מאיה דדון, יאללה ביי.

==ביקורת==
הפילוסוף אסא כשר אינו מוצא טעם בשימוש בביטוי זה:

בישיבה מיוחדת של הכנסת לציון יום השפה העברית, שנערכה ב-4 במאי 2004 נדרש גם ראש הממשלה אריאל שרון לביטוי זה, ואמר:

הלשונאי מוטי רוזן ביקר אף הוא את השימוש בביטוי: 

מאידך גיסא, יש הסבורים כי ביטוי זה עדיף על ביטויי פרידה פחות "עממיים" שגם מקורם למעשה בשפות זרות, כגון "שיהיה לך יום נעים".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://hebrewlog.blogspot.co.il/2004/05/blog-post_20.html "יאללה ביי"], בבלוג עברית שפה קשה, 20 במאי 2004
* רוביק רוזנטל, [https://blog.ravmilim.co.il/2012/10/24/seeya/ יאללה ביי 'תראות], בבלוג השפה העברית של מילון רב-מילים, 24 באוקטובר 2014

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:ברכות ואיחולים
פרדריק טרבס

סר פרדריק טרבס (באנגלית: Frederick Treves; 15 בפברואר 1853 - 7 בדצמבר 1923), רופא בריטי בכיר בן העידן הוויקטוריאני.

== חייו ==
הברון סר פרדריק נולד באנגליה בעיר דורצ'סטר שבחבל דורסט. כשגדל היה לרופא בכיר בבית החולים המלכותי בלונדון והתמחה בטיפול בדלקת הצפק. ב-1877 נישא לאן אליזבת. 

ב-1886 החל לטפל בג'וזף מריק ("איש הפיל") והסדיר עבורו חדר בבית החולים הלונדוני, שבו חי כארבע שנים עד מותו. טרבס הוא גם זה שמצא את ג'וזף מריק, מטופלו, שוכב בחדרו על הרצפה כשראשו מדמם, וניסה להחיותו אך בלא הצלחה. לאחר מכן ערך בגופה ניתוח שלאחר המוות. הניתוח הראה כי מריק מת מחנק שנגרם כתוצאה מכובד ראשו. טרבס סיפר על מקרהו של מריק בספרו "איש הפיל וזכרונות אחרים" (The Elephant Man and other reminiscences). 

מטופל מפורסם אחר של טרבס היה המלך אדוארד השביעי. זמן קצר לפני הכתרתו ב-1902 ניתח אותו טרבס וניקז מגופו את התוספתן שלו, שנקרע. הניתוח, שבזמנו נחשב למסוכן, בוצע בניגוד לדעת המלך, שרצה להמתין עד לאחר ההכתרה, לאחר שטרבס הזהיר כי ללא הניתוח, תיערך הלוויה במקום. על שירותו הטוב זכה טרבס לכבוד רב מאת המלך, כמו גם לתואר אצולה ולאחוזה.

טרבס עבד שנים אחדות באיים קריביים והעלה את זכרונותיו מתקופה זו על הכתב.

בשנת 1920 עקר לשווייץ. בגיל 70 חלה בדלקת הצפק, שהייתה תחום התמחותו, ומת כעבור זמן קצר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:חברים במסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:מסדר האמבט: עמיתים
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1853
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1923
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-20
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
השריר מרים השכם

השריר מרים השכם (TA: Musculus levator scapulae) נמצא בחלקו האחורי הצידי של הצוואר. השריר משתתף בהרמת עצם השכם ובסיבובה כך שהחלל הגומתי של עצם השכם יפנה מטה (תנועה המשולבת בקירוב של הזרוע או בפשיטתה בחגורת הכתף).

== תיאור ==
תחילתו של השריר מרים השכם בגבשושיות האחוריות של הזיזים הרוחביים של החוליות הצוואריות הראשונה עד הרביעית (C1-C4).

השריר נאחז בחלקו העליון של הגבול השדרתי של עצם השכם.

== עצבוב ==
השריר מרים השכם מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי החמישי (C5) דרך עצב השכם הגבי (Nervus dorsalis scapulae) ועל ידי עצבי הצוואר (C3, C4).

== ראו גם ==
* אנטומיה - מונחים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מרים השכם
עמיקם קימלמן

עמיקם קימלמן (נולד ב-8 בינואר 1956 בירושלים) הוא נגן סקסופון, מעבד ומלחין. כיהן כמנכ"ל בית הספר למוזיקה רימון. היה חבר בהרכבי הג'אז "משיכת יתר" ו-"Hard Jazz Knights".
== קריירה ==
קימלמן שירת בצה"ל כנגן ומעבד בתזמורת חיל האוויר. בוגר האקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב ומכללת ברקלי למוזיקה. קימלמן ניגן, הלחין ועיבד מוזיקה למוזיקאים רבים בישראל, כגון גידי גוב, יהורם גאון, אלון אולארצ'יק, שלום חנוך, נורית גלרון ועוד. קימלמן שימש גם כמעבד מוזיקלי ליצירות מחול לבמה ולריקודי עם של הכוריאוגרף שלמה ממן.

עבד בבית הספר רימון מיום הקמתו. בשנת 1990 מונה למנהל האקדמי של בית הספר. בשנת 2001 מונה גם למנהל הכללי של בית הספר, תפקיד אותו נשא עד 2014. לאחר מכן ממשיך להימנות עם צוות המורים בבית הספר. משמש גם כמנצח וכמנהל המוזיקלי של תזמורת הג'אז של תל אביב. קימלמן מוביל את חמישיית "The Human Factory", ומשמש כמנהל האמנותי של לייבל הג'אז הישראלי "Jazz972".
מכהן גם כראש מגמת המוזיקה "ביכורים" בחבל אשכול.

ב-1992 הלחין את פסקול הסרט "קיץ אצל אריקה".

ב-2015 יזם את הפסטיבל הבינלאומי יפוג'אז ומנהלו האומנותי.

== דיסקוגרפיה ==
* אלטונאליות (1987)
* משיכת יתר (1988), במסגרת להקת משיכת יתר
* The Human Factory (2006)
* ג'אז ביטלס (2010)
* המנגינות הגדולות של מיקי גבריאלוב (2010), בהרכב "חמישיית עמיקם קימלמן"

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071018232220/http://www.rimonschool.co.il/rimon/teachers.asp?sid=9 עמיקם קימלמן] באתר בית ספר רימון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סקסופוניסטים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:נגני תזמורת חיל האוויר
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:סגל בית הספר רימון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956