OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שיטת הפוטנציאל

בתורת הסיבוכיות, שיטת הפוטנציאל היא שיטה לחישוב עלות לשיעורין של סדרת פעולות על מבנה נתונים.

==תיאור השיטה==
בשיטה מגדירים "פונקציית פוטנציאל", Φ, המקבלת מצב של המבנה ומחזירה מספר חיובי שבאופן אינטואיטיבי ניתן לחשוב עליו כעל "אנרגיה פוטנציאלית" של המצב.

את העלות לשיעורין מחשבים בעזרת השינוי בפוטנציאל, יחד עם העלות האמיתית. כלומר, אם נסמן את המצבים ב-D<sub>i</sub>, את העלות האמיתית של המעבר מ-D<sub>i-1</sub> ל-D<sub>i</sub> ב-c<sub>i</sub> ואת העלות לשיעורין ב-c'<sub>i</sub> אז מתקיים:
:(c'<sub>i</sub>=c<sub>i</sub>+Φ(D<sub>i</sub>)-Φ(D<sub>i-1</sub>
את העלות לשיעורין של כל סדרת הפעולות מחשבים באמצעות טור טלסקופי:
:<math>\sum_{i=1}^nc'_i=\sum_{i=1}^n(c_i+\Phi(D_i)-\Phi(D_{i-1}))=\sum_{i=1}^n(c_i)+\Phi(D_n)-\Phi(D_0)</math>

בהגדרת הפוטנציאל דורשים שהפוטנציאל של המצב ההתחלתי יהיה 0, ושל כל מצב אחר יהיה חיובי. בצורה כזאת מובטח לנו שמתקיים <math>\sum_{i=1}^nc'_i\ge\sum_{i=1}^nc_i</math>, כלומר שהניתוח יביא לנו חסם עליון על מספר הפעולות.

==דוגמה==
נניח שנתון לנו מונה בינארי, כלומר מערך שאיבריו הם 0 או 1 כך שהם מייצגים מספר בבסיס בינארי. נרצה לחשב את העלות לשיעורין של n פעולות של הוספת אחד למונה (שמאותחל בהתחלה ל-0). ניתוח נאיבי הוא שבמקרה הגרוע פעולה תחליף את כל הביטים (מעבר מרצף אחדות לאחד ואחריו אפסים) כלומר n פעמים פעולות ב-(O(n שזה (O(n<sup>2</sup>. אלא שניתוח זה הוא לא הדוק, כיוון שרוב הפעולות דורשות זמן קצר בהרבה. נחשב בעזרת שיטת הפוטנציאל: נגדיר פונקציית פוטנציאל בצורה הבאה: הפוטנציאל של מצב יהיה מספר האחדות בו. כעת, אם נסמן את מספר האחדות בקצה המצב ה-i ב-t<sub>i</sub>, אז העלות של להוסיף אחד תהיה להפוך את כל האחדות לאפסים ואת האפס שמשמאלם להפוך ל-1, כלומר c<sub>i</sub>=t<sub>i</sub>+1. נשים לב שמצב זה הורדנו t<sub>i</sub> אחדות והוספנו אחד, כלומר הקטנו את הפוטנציאל ב-t<sub>i</sub>-1. מקבלים: c'<sub>i</sub>=c<sub>i</sub>+Φ(D<sub>i</sub>)-Φ(D<sub>i-1</sub>)=t<sub>i</sub>+1-(t<sub>i</sub>-1)=2 כלומר העלות לשיעורין של כל פעולה היא 2 ולכן העלות הממוצעת היא לא יותר מ-2, כלומר ב-(O(1.

קטגוריה:סיבוכיות
הנרי תומסן

הנרי כריסטן תומסן (בדנית: Henry Christian Thomsen; 1906 – 1944) היה חסיד אומות העולם שסייע בהצלת יהודי דנמרק במלחמת העולם השנייה.

== ביוגרפיה ==
תומסן, יליד תיסטד (Thisted) שבצפון דנמרק, ואשתו, אלן מרגרט היו בעלי פונדק בכפר סנקרסטן (Snekkersten) בצפון מזרח דנמרק וחברים פעילים במחתרת הדנית. באוקטובר 1943, עם החלטת הגרמנים לגרש למחנות ריכוז את יהודי דנמרק, סייעו תומסן ואשתו למאות יהודים לעבור בסירות דיג מדנמרק לשוודיה. הפונדק של בני הזוג תומסן היה נקודת מעבר בדרך לחוף. חלק מהיהודים הבורחים הסתתרו בפונדק לפני הפגישה עם הדייגים ובעלי הסירות שהעבירו אותם על פני מיצרי הים, אל שוודיה. בשלב מסוים העביר תומסן בעצמו חלק מהיהודים לשוודיה, בסירה שקנה לצורך כך.

בסוף 1943 הוסגר תומסן למשטרה המקומית, אך זו הגנה עליו ואפשרה לו להמשיך במעשי ההצלה. 

באוגוסט 1944 עצרו את תומסן שוטרי גסטפו, בספטמבר הוא נשלח למחנה הריכוז נוינגמה ובדצמבר 1944 נספה במחנה זה.

==הנצחה==
יד ושם העניק תואר חסיד אומות העולם לתומסן ולאשתו, אלן מרגרט. 

בשנת הענקת האות, 1968, ביקרה אלן מרגרט בישראל ונטעה עץ בשדרת חסידי אומות העולם. 

סיפורו של תומסן הונצח בספרה של הסופרת הדנית סנדי טוקסוויג (Sandi Toksvig), ציפור השיר של היטלר (Hitlers Kanarienvogel).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/christen-thomsen הנרי תומסן], באתר יד ושם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:מצילים בשואה: דנמרק
קטגוריה:דנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז נוינגמה
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1906
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-1944
דוד צוריאל

דוד צוריאל (נולד ב-23 בספטמבר 1946) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן ופסיכולוג קליני. צוריאל שימש כנשיא האגודה הבינלאומית לחינוך קוגניטיבי ופסיכולוגיה "IACEP", כעורך ראשי של "JCEP" (Journal of Cognitive Education & Psychology) וכמנהל בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן. צוריאל הוא מומחה בינלאומי בתחום האבחון הדינמי של פוטנציאל הלמידה - יכולתו של האדם להשתנות וללמוד. צוריאל מבסס את גישתו על מחקריהם של ראובן פוירשטיין ושל לב ויגוצקי. 

צוריאל למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ובחינוך ותואר שני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת בר-אילן. את הדוקטורט השלים בשנת 1977, בפיבודי קולג' (שכעבור שנתיים התמזג עם אוניברסיטת ואנדרבילט), בארצות הברית. 

במשך 40 שנות עבודתו בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן, חקר ופיתח את תחום האבחון הדינמי של פוטנציאל הלמידה, תוכניות התערבות לפיתוח חשיבה, התנסות בלמידה מתווכת כמפתחת כושר השתנות שכלי, תיווך עמיתים, הבדלי מגדר בכושר מרחבי, וזהות האני בגיל ההתבגרות. מחקריו וספריו עוסקים בתהליכי התנסות בלמידה מתווכת של מורים, הורים, אחים ועמיתים. עד שנת 2014, הוא פיתח 12 מבחנים דינמיים ופרסם כ-140 מאמרים וספרים. 

צוריאל מנחה סדנאות בינלאומיות בתחומי מומחיותו. הוא משלב את הידע המחקרי עם הפרקטיקה הקלינית לרווחתם של ילדים עם צרכים מיוחדים וילדים חסרי לקות.

==ראו גם==
* ראובן כהן-רז

==קישורים חיצוניים==
* [https://faculty.biu.ac.il/~tzuried/ ביוגרפיה], אתר אוניברסיטת בר-אילן
* [http://education.biu.ac.il/tzuried עמוד אישי], אתר אוניברסיטת בר-אילן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: חינוך
קטגוריה:נשיאי אגודות מדעיות
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:פסיכולוגים חינוכיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
תא וידוי

תא וידוי ב[[בזיליקת פטרוס הקדוש, כאשר שפת הווידוי (איטלקית) רשומה על דופן התא]]
תא וידוי הוא מתקן, לרוב עשוי עץ, המוצב בכנסייה קתולית או אנגליקנית ומשמש לביצוע סקרמנט הווידוי, בו מונה חבר קהילה את חטאיו באוזניו של כומר, באופן אנונימי. השימוש בתא ייעודי לשם ביצוע הסקרמנט נקבע בהחלטות ועידת טרנטו (1545). 

== מבנה התא המסורתי ==
התא מורכב באופן עקרוני משני חלקים. הכומר יושב בתא המרכזי, הסגור מבפנים באמצעות דלת. על דופן התא המרכזי בנוי תא פתוח הכולל דרגש לכריעה, עליו כורע המתוודה ברך, דופן מסתירה את המתוודה הכורע משאר הקהל בכנסייה. לעיתים יכול המתוודה לסגור את התא שלו באמצעות וילון. פעמים רבות, לשם הסימטריה, קיימים שני תאים פתוחים למתוודים משני צדדיו של התא המרכזי, אולם הכומר מאזין רק למתוודה יחיד.

בדופן תא הכומר המרכזי הפונה אל המתוודה קבוע חלון המכוסה בשבכה צפופה, המאפשרת שמיעה אך מקשה מאוד על ראיית האדם מצידה השני, כך שהאנונימיות של המתוודה נשמרת.

תאי וידוי מודרניים כוללים תאורה כעין רמזור מעליהם, באמצעותם מסמן הכומר היושב בפנים אם הוא פנוי לשמיעת וידוי.

בכנסיות גדולות כגון בזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן, מצוי מספר רב של תאי וידוי ובהם כמרים המאזינים לווידויים בשפות שונות, כאשר שפת הווידוי רשומה על דופן תא הווידוי.

המנהג דורש מאדם העובר ליד תא וידוי בכנסייה (אף אם הוא סבור שהתא ריק) להניח יד על האוזן הפונה אל התא. 

== תא וידוי מודרני ==
בעקבות ועידת ותיקן השנייה, שניסתה להפוך את הווידוי לאירוע אנושי פתוח וטבעי יותר, הותרו תאי וידוי אליהם נכנסים הכומר והמתוודה יחדיו, עם או ללא חציצה ביניהם. בתא כזה קיימים ספסל ישיבה לכומר ודרגש-כריעה למתוודה. פעמים רבות מסופק גם כיסא למתוודים המעוניינים בכך. באופן זה הופך הווידוי לשיחה שוויונית יותר.

==בכנסיות אחרות==
בכנסיות אחרות, דוגמת הכנסייה האורתודוקסית, הווידוי נערך ללא שימוש בתא וידוי, וכוהן הדת והמאמין מנהלים אותו כשיחה פנים אל פנים. 
<gallery>
קובץ:Confessional regular.jpg|תא וידוי מסורתי
קובץ:Confessional door open.jpg|אותו תא וידוי, כאשר דלת תא הכומר פתוחה
קובץ:Confessional Modern.jpg|תא וידוי מודרני
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* Hopkins, John Henry, [https://archive.org/details/historyofconfess00hopk The history of the confessional (1850)]

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.sacredarchitecture.org/articles/the_perennial_value_of_the_traditional_confessional/ The Perennial Value of the Traditional Confessional], אתר המכון לארכיטקטורה מקודשת
* [http://forums.catholic.com/showthread.php?t=144585 שאלות ותשובות בנושא תא וידוי], פורום קתולי
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלות כנסייתית
קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:מנהגים נוצריים
ערן טמיר

הרב ערן טמיר (נולד ב-10 באפריל 1968) הוא ראש הישיבה הגבוהה 'אורות אשקלון' ומרצה ליהדות במדרשות שונות ברחבי הארץ.

== חייו ==
נולד בי"ב בניסן ה'תשכ"ח (10 באפריל 1968). למד בישיבת שילה אצל הרב מיכאל ברום. הרב ערן טמיר למד תוכנית הוראה וסמיכה לרבנות בישיבת שילה. התגורר ביישוב שבות רחל, ולאחר מכן בשכונת קריית משה בירושלים, ושימש כר"מ במכון מאיר ובמכון טל. הוא גיסם של אלחנן אתאלי ושל עמיחי אתאלי.
משנת 2017 תשע"ז מתגורר באשקלון בשכונת אפרידר ומכהן כראש 'הישיבה הגבוהה אורות אשקלון' שעובד במקביל עם הגרעין התורני שבעיר. המקום משלב את למודי הגמרא וההלכה עם תוכנית אמונה שמתאימה למסכת הנלמדת.

העביר ומעביר שיעורים לנשים וגברים כאחד, במגוון מקומות, בהם: מכון מאיר, ישיבת שעלבים, ישיבת אפיקי דעת, מדרשת הרובע, מכון אורה, מדרשת אוריה, מדרשת ממעמקים, מדרשת מעיין שדרות ובניין שלם (מרכז להעצמת הזוגיות וההורות). הוא מוזמן דרך קבע לימי עיון שונים ברחבי הארץ בעיקר לקראת חגים ואירועים. בדרך כלל שיעוריו הם מתוך ספריו ומשנתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק.

הרב טמיר מרבה להזכיר את מושג ה"כלליות" – ראיית האדם את עצמו כחלק מכלל העם היהודי והעולם כולו, ובהתייחסות לשיבת ציון כ'אתחלתא דגאולה'.

== ספרו: "בנתיבי הגאולה" ==
תוכן הספר: דרך הופעת הגאולה על אורותיה וצלליה על פי המקורות. מהלכי הגאולה המופיעים לנגד עינינו בדורות האחרונים ובפרט בשנים האחרונות על אורותיהם וצלליהם, מעוררים לא פעם סימני שאלה גדולים בקשר לתהליך כולו ולהתגלותו לפרטיו ולצדדיו השונים, מכל הזרמים ביהדות: הדתית הלאומית והחרדית מחד והחילונית מאידך.

בספר מובאים מקורות רבים מהתנ"ך, חז"ל במדרש ובתלמוד, ראשונים ואחרונים עד ימינו אנו, ובפרט מכתבי הראי"ה.

כמו כן הרב חיבר סדרת ספרים על פרשת שבוע ומועדים הנקראת "בניין אמונה – בין אידיאל למציאות" הספרים מכילים בתוכם מאמרים השוזרים את משנתו האמונית והרעיונית דרך המפגש עם פרשות התורה ומועדי ישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20140311211611/http://www.kipa.co.il/now/18/568.html מאמרים באתר כיפה]
* [http://www.meirtv.co.il/site לצפייה בשיעוריו בערוץ מאיר]
* [http://www.bneyzion.co.il/בית-המדרש/רבנים?rav=הרב%20ערן%20טמיר שיעוריו בתנ"ך] באתר התנ"ך של [http://www.bneyzion.co.il/ בני ציון]
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_ערן_טמיר/ כל הכתבות על הרב ערן טמיר], באתר ערוץ 7
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:סגל מכון מאיר
קטגוריה:קריית משה: רבנים
קטגוריה:שבות רחל: אישים
קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
עלי סלאם

עלי סלאם (בערבית: علي سلام; נולד ב-15 ביולי 1952) הוא ראש עיריית נצרת משנת 2014.

== ביוגרפיה ==
סלאם נולד בנצרת, כבן בכור לפועל במפעל דובק לסיגריות. כאשר הבין את צורכיהם של מקומות עבודה רבים, הקים בחדרה את חברת שירותי התחזוקה "בני עלי סלאם 2000 בע"מ".

סלאם הוא מוסלמי-סוני, נשוי, ואב ל-11 ילדים.

בנו באסל רצח את אשתו בשנת 2010 בירי בדירתם ונדון למאסר עולם. שנה לאחר מכן יזם עלי 'סולחה' עם משפחת הנרצחת, במסגרתה הוענקו חצי מיליון ש"ח לילדים.

== קריירה פוליטית ==
משנת 1993 הוא משמש כחבר מועצת העיר נצרת ומשנת 1998 כיהן כסגנו של ראש עיריית נצרת, ראמז ג'ראיסי. בשנת 2003 הפך גם לממלא מקומו של ראש העירייה.

בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו ב-22 באוקטובר 2013, התמודד סלאם על ראשות העירייה בראש הרשימה העצמאית "נאסרתי" (בערבית: ناصرتي, בתרגום חופשי: "נצרת שלי"). בתום ספירת הקולות הוכרז סלאם כזוכה, בהפרש של 22 קולות בלבד. יריבו, ראש העירייה המכהן ראמז ג'ראיסי, ערער לבית המשפט המחוזי על פסילתן של 47 מעטפות הצבעה, ולאחר שערעורו התקבל ונספרו הקולות שבמעטפות אלה, התברר שג'ראיסי הוא הזוכה, בהפרש של 9 קולות בלבד.

עלי סלאם ערער אף הוא, ואליו הצטרף היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, בהמלצה לערוך בחירות חוזרות בעיר, אך הערעור וההמלצה נדחו. אף על פי כן, ב-11 בפברואר 2014 הפך בית המשפט העליון את ההחלטה והורה על קיום בחירות חוזרות לראשות העיר נצרת בתוך 30 יום. הבחירות החוזרות נערכו ב-11 במרץ 2014, ובהן זכה סלאם בהפרש של כעשרת אלפים קולות.

בעקבות ההפגנות אשר בחלקן היו אלימות בנצרת שהתרחשו באוקטובר 2015 גינה סלאם את חברי הרשימה המשותפת אשר לטענתו "משלהבים את הרוחות, מתסיסים את הצעירים ופוגעים בדו-קיום ובפרנסת העיר". בתוך כך עצר סלאם את מכוניתו ליד יו"ר הרשימה המשותפת ח"כ איימן עודה בזמן שזה התראיין לתקשורת וצעק לעברו "תלך - אני לא צריך לראות אותך בנצרת! תעוף מכאן אתה ואנשים כמוך!"

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע ב-2021, הביע תמיכה בבנימין נתניהו ואכזבה מהרשימה המשותפת בעת ביקור בחירות של נתניהו בעיר נצרת. סלאם אף קיבל באותה עת הצעת שריון בליכוד.

בבחירות 2024, התמודד שוב ונבחר לכהונה שלישית לאחר שקיבל 51.5% מהקולות מול שריף זועבי שקיבל 46.4% מהקולות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנדסאים ישראלים
קטגוריה:מוסלמים סונים
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות שנבחרו ברשימה עצמאית
קטגוריה:ראשי עיריית נצרת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
נספח כלכלה וסחר

נספח כלכלי הוא דיפלומט הממונה על ניהול ענייני סחר. תפקידו העיקרי הוא לקדם הסכמי סחר ותוכניות סחר לייצוא. אם הוקצה על ידי רשות או ארגון חסרי ריבונות, או אם הוא עובד מקומי בשגרירות, עשוי שלא ליהנות ממעמד דיפלומטי. התואר נציב סחר משמש גם על ידי כמה ארגונים בינלאומיים עבור הפקיד הבכיר האחראי על הסחר. 

== נספחים כלכליים בישראל ==
הנספחים הכלכליים של מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה והתעשייה פועלים בשוקי יעד מובילים ברחבי העולם לקידום מדיניות סחר החוץ של ישראל. 

תפקידי הנספחים כוללים איתור ויצירת הזדמנויות עסקיות, קידום יצוא וסחר בינלאומי, עידוד השקעות בישראל ושל חברות ישראליות בחו"ל, טיפול וקידום של הסכמי סחר בינלאומיים, טיפול בחסמי סחר, הסברה כלכלית, עידוד מיזמים משותפים בילטרליים וסיוע פרטני לחברות ישראליות בכניסה לשווקים בינלאומיים. 

=== קורס צוערים כלכליים-מסחריים ===
מינהל סחר חוץ מקיים אחת לשנתיים קורס צוערים לנספחים כלכליים-מסחריים. המטרה היא להגביר את התחרותיות של התעשייה הישראלית אל מול השווקים הבינלאומיים, לייצר מנופי תחרותיות במשק הישראלי, ולפרוץ את הדרך עבור חברות ישראליות.

תהליך המיון נמשך כ-5-4 חודשים, ובסיומו מוזמנים לקורס המועמדים שעמדו בהצלחה בכל שלבי המיון. במהלך הקורס רוכשים הצוערים ידע נרחב בתחומי הדיפלומטיה, שיווק בינלאומי, כלכלת ישראל, כלכלות בעולם, הסכמי סחר, קידום השקעות, שיתופי פעולה במחקר ופיתוח, והכשרות במגוון מיומנויות אישיות כגון ניהול משא ומתן, העברת מצגות בפני קהל, הופעה בפני אמצעי תקשורת ועוד.

בתום קורס הצוערים משתלבים בוגריו בתפקידי מטה במינהל לסחר חוץ ולאחר תקופת הכשרה יוצאים לשליחות ממלכתית דיפלומטית כנספחי כלכלה וסחר מטעם המשרד ברחבי תבל. מרבית הנציגים פועלים מהשגרירויות והקונסוליות של ישראל בחו"ל.

==ראו גם==
* נספח צבאי
* דרג דיפלומטי

==קישורים חיצוניים==
* [http://economy.gov.il/InternationalAffairs/Pages/EconomicOffices.aspx רשימת נספחים מסחריים ונציגויות של משרד הכלכלה בחו"ל]
* [http://israel-trade.net/americas/2013/10/17/נספח-כלכלה-וסחר-הוא-התפקיד-הכי-מעניין-ו/ נספח כלכלה וסחר הוא התפקיד הכי מעניין ומגוון שיש – ריאיון עם ענת כץ, הנספחת הכלכלית בוושינגטון], 17 באוקטובר 2013
* [http://economy.gov.il/InternationalAffairs/Cadets/Documents/index.html אתר קורס צוערי מינהל סחר חוץ]
* 
* 
קטגוריה:סחר בין-לאומי
קטגוריה:משרד הכלכלה
קטגוריה:דיפלומטיה
יהודה רשף

יהודה רשף (רייף) (1926–2004) היה קצין בצה"ל ומנכ"ל רכבת ישראל. פיקד על גדוד 890 ועל חטיבת הבקעה.

==שירותו הצבאי==
רשף נולד בארץ ישראל. במלחמת העולם השנייה לחם בשורות הבריגדה היהודית. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת כרמלי כמפקד מחלקה. בחודש מרץ 1948 פיקד על פעולת תגמול על רצח ארבעה פועלים יהודים של חברת החשמל, במהלכה הרג הכוח בפיקודו 15 ערבים והצית משאיות פרי בדרך לעכו. לאחר מכן עלה בגורלו לצאת בשיירת יחיעם.

רשף הצטרף לגדוד הצנחנים 890 כמפקד פלוגת המילואים של הגדוד. לאחר מכן הצטרף לסיירת צנחנים והיה מפקדה השני, לאחר מאיר הר-ציון, בין היתר בפעולת קלקיליה. הסיירת בפיקודו הציבה מחסום ליד עזון למניעת הגעת תגבורת, ובקרב הקשה שהתפתח נפצע. בהמשך היה סגן מפקד גדוד 88 ומפקד גדוד 28 של הצנחנים. בשנים 1960–1958 היה מפקד גדוד 890. במלחמת ששת הימים היה מפקד חטיבת יפתח שהשתתפה בכיבוש המוצבים עלי אל-מונטר ואל-קובה ובכיבוש העיר עזה. לאחר מותו של אריה רגב ביולי 1968, מונה למפקד חטיבת הבקעה, ועסק עם סגנו משה לוי, בשכלול ניהול המרדפים.

לאחר מכן היה ראש מחלקת המבצעים במטה הכללי. בשנת 1971 מונה למפקד המנהל האזרחי במרחב שלמה, במטרה להניע את הקמת אופירה. לאחר פחות משנה עזב את התפקיד בביקורת על חוסר העשייה ומונה בידי שמעון פרס למנכ"ל רכבת ישראל. רשף עסק בגיבוש תוכנית חומש לפיתוח רכבת ישראל, אך לא המשיך בתפקיד זמן רב. לאחר שנתיים נקרא על ידי שמעון פרס למשרד הביטחון. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים גויס למילואים הגיע לפיקוד הצפון, שם מונה על ידי חיים בר-לב לקצין אג"ם נוסף בפיקוד הצפון.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת יפתח
קטגוריה:מפקדי חטיבת הבקעה
קטגוריה:מפקדי סיירת צנחנים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:מנכ"לי רכבת ישראל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הצנחנים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת העצמאות
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
המרכז לאמנויות באר שבע

המבנה שבו שוכן המרכז
רצפה צבעונית בדגם שטיח מזרחי שהונחה בשנות ה-20 של המאה ה-20
המרכז לאמנויות באר שבע הוא מוסד לחינוך אמנותי ברחוב אנילביץ 21 בבאר שבע אשר נוסד בשנת 1970.
על המרכז אחראים מנהל החינוך והתנ"ס (תרבות נוער וספורט) של עיריית באר שבע.

המרכז נמצא במבנה ערבי טיפוסי עם חצר פנימית ציורית ופסטורלית המשרה אווירה נעימה ההולמת את העשייה האמנותית במקום. 
המבנה מעוטר בחלונות מסורגים שנשמרו היטב מהתקופה העות'מאנית ובעל רצפה צבעונית בדגם שטיח מזרחי שהונחה בשנות ה-20. מבנה המרכז הוא אחד היחידים מסוגו שניתן לבקר בהם; שאר המבנים נמצאים ברובם בבעלות פרטית.

== היסטוריה של המבנה ==
מבנהו המיוחד של מרכז האמנויות נבנה בשנות ה-20. המבנה הוקף בחומה, דבר האופייני לבנייה הטורקית (החומה נבנתה גם למען חיזוק השליטה על המבנה). מספר החדרים במבנה גדל עם התרחבות המשפחה, עד שבסוף נעשתה החצר כולה מוקפת חדרים. משערים שבמלחמת העולם הראשונה שימש המבנה כקסרקטין לצבא העות'מאני. לאחר המלחמה נמכר המבנה למשפחה ערבית. חלק מהמבנה פורק בשנות ה-20, וחלק אחר הוכשר לחדרי מגורים. באמצע שנות ה-20 נהרסו החדרים הקדמיים (שרדו רק החלונות בקיר החיצוני),  ומשלושת צִדי החצר נבנו חדרים, שלאחד מהם הייתה גם כניסה נפרדת (מרח' החלוץ). גם הרצפה הצבעונית הנאה, בדגם שטיח מזרחי, הונחה בתקופה ההיא.

ב-20 באוקטובר 1948, לאחר כיבוש העיר באר שבע, שימש המבנה הנטוש את חטיבת הנגב.

באביב 1949, לאחר שנמסר הבית לרשות האזרחית, נפתח בו בית תרבות של משרד החינוך והתרבות. נערכו בו תוכניות אמנותיות והוקמה בו הספרייה העירונית. תפקידו העיקרי של הבית בתקופה זו היה סיוע בקליטת עולים חדשים. במקום הוקם אולפן, שבו למדו כ-400 תלמידים בשתי קבוצות. באותה תקופה כונה הבית "מרכז רוחני בזעיר אנפין לעולי באר שבע".

המבנה שימש כאולפן עד 1953, אז נפתח בו בית הספר התיכון הראשון בעיר – תיכון א', שכעבור שנים אחדות עבר למקומו הקבוע בעיר החדשה. 

ב-1970 החל לפעול במקום מרכז אמנויות לנוער. שמו הוסב ל"מרכז לאמנויות" לאור קשת רחבה של גילאי תלמידיו: ילדים, נוער ומבוגרים.

== פעילויות המרכז לאמנויות באר שבע ==
המרכז פועל להתפתחותם וחינוכם האמנותי של ילדי באר שבע מזה כארבעים שנה. במקום מגוון של תחומי פעילות אשר אוכלוסיות רבות נהנות משרותיו, ילדים, נוער ומבוגרים. במרכז מתאימים את התכנים והמסגרות לרוח הזמן ולשינויים המתרחשים בתחומי האומנות השונים. כפועל יוצא מתפיסה זו נוקט המרכז לאמנויות יוזמות לפרויקטים מיוחדים.

החוגים במרכז לאמנויות מקיפים תחומי אמנות שונים: ציור בטכניקות שונות וביניהן אקוורל, שמן ואקריליק, רישום, פיסול, עיצוב, קרמיקה, קדרות באבניים, פיוזינג בזכוכית, ויטראז', תכשיטנות, אמנות בין תחומית, אמנות בתיאטרון ועוד; ומתרכזים בנושאים מגוונים כגון "בעקבות זרמים ואמנים", "מסע בתרבויות", "צעדים ראשונים באמנות", "אשנב לאמנות מודרנית", "סדנת אמן", "טכניקות באמנות" ועוד. העבודה בסדנאות ובחוגים מאפשרת לתלמיד לרכוש כלים ומיומנויות בטכניקות שונות תוך כדי שימוש באביזרי עזר כספרים, רפרודוקציות, שקופיות, חומר ממוחשב ועוד.

==לקריאה נוספת==
* באר שבע ואתריה, הוצאת אריאל, מאי 1991

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.artbr7.org.il/ אתר המרכז לאמנויות באר שבע]

קטגוריה:באר שבע העתיקה
קטגוריה:באר שבע: מבנים
קטגוריה:באר שבע: חינוך
קטגוריה:ישראל: בתי ספר לאמנות
אנטונינה ויז'יקובסקה

אנטונינה ויז'יקובסקה (בפולנית: Antonina Wyrzykowska; 1916 – 2011) הייתה חסידת אומות העולם מחבל ידוובנה שבמחוז ביאליסטוק בפולין.

==מעשה ההצלה==
אנטונינה גדלה בבית איכרים קתולים. בגיל 16 נישאה לאלכסנדר ויז'יקובסקי (Wyrzykowski) והתגוררה עמו ביאנצ'בו (Janczewko) שליד ידוובנה.

ב-10 ביולי 1941 נרצחו כ־1600 יהודים בידוובנה - רוב יהודי העיר - על ידי שכניהם הפולנים, שריכזו אותם בכוח בחווה ושרפו אותם חיים. קבוצה של שישה ניצולים מהטבח הגיעה לגטו לומז'ה ומשם ברחו בנובמבר 1942 לביתם של אנטונינה ואלכסנדר ויז'יקובסקי וילדיהם. שם הסתירו בני משפחת ויז'יקובסקי את השישה במשך למעלה משנתיים, עד השחרור בידי הצבא האדום, בינואר 1945.

==לאחר השחרור==
לאחר השחרור נרדפו בני משפחת ויז'יקובסקי בשל הסיוע שנתנו ליהודים, ובסוף 1945 עזבה אנטונינה את פולין לאוסטריה אך שבה לאחר מספר שנים והתגוררה ביישוב מילנובק (Milanówek), סמוך לבירת פולין, ורשה. אחד מהיהודים שניצלו בזכות בני משפחת ויז'יקובסקי העיד על הטבח במשפט שנערך לאחר המלחמה. חלק מהיהודים שניצלו בזכות בני משפחת ויז'יקובסקי היגרו לארצות הברית ולארגנטינה.

==הנצחה==
בשנת 1976 הכיר יד ושם באנטונינה ובאלכסנדר ויז'יקובסקי בתור חסידי אומות העולם.

תשומת הלב הציבורית לטבח בידוובנה התעוררה בשנת 2000, אחרי פרסום ספרו של יאן תומאש גרוס, שכנים, על הטבח. גרוס תיאר בספרו גם את סיפור ההצלה של היהודים על ידי בני משפחת ויז'יקובסקי.

ב-10 ביולי 2001, בטקס שהתקיים לציון יום השנה השישים לטבח בידוובנה, הזכיר נשיא פולין אלכסנדר קוואשנייבסקי את מעשה ההצלה של בני משפחת ויז'יקובסקי, בנוכחות אנטונינה ויז'יקובסקה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/wyrzykowski "ידוואבנה – משפחה אצילית בים של בוגדנות ורצח": על אלכסנדר ואנטונינה ויז'יקובסקי] באתר יד ושם

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:ילידות 1916
קטגוריה:פולניות שנפטרו ב-2011
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2011
מצר קארימאטה

מצר קארימאטה (באינדונזית: Selat Karimata) הוא מצר ים רחב באינדונזיה, בין האיים סומטרה ובורנאו (קלימנטאן). המצר מקשר בין ים ג'אווה שמדרום לו לבין ים סין הדרומי שמצפונו.

רוחבו של המצר בין חופו המערבי של האי בורנאו לבין חופו המזרחי של האי בליטונג , השוכן מזרחית לסומטרה, הוא כ-200 ק"מ. עומקו המרבי – 36 מ'.

במצר קארימאטה, מערבית לקלימנטאן, ממוקמים איי קארימאטה , ואילו מזרחית לאי סומטרה – האי באנגקה אשר ממנו הוא מופרד על ידי מצר באנגקה. בין האיים באנגקה ובליטונג עובר מצר גאספאר.

ב-28 בדצמבר 2014 התרסקה בפתחו הדרומי של מצר קארימאטה טיסה 8501 של חברת אייר אסיה אינדונזיה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20140715005311/http://repin.info/iz-tmy-vekov/podvodnyy-klad-proliva-karimata ПОДВОДНЫЙ КЛАД ПРОЛИВА КАРИМАТА], באתר REPIN.INFO 

 

קארימאטה
קארימאטה
קטגוריה:בורנאו: גופי מים
מיזררה (אלגרי)

מיזררה (בלטינית Miserere mei, Deus, "רחם עלי, אלוהים") היא הלחנה של גרגוריו אלגרי לפרק נ"א בתהלים. אלגרי הלחין את היצירה בזמן כהונתו של האפיפיור אורבנוס השמיני, כנראה בשנות השלושים של המאה ה-17. היצירה נועדה לביצוע המקהלה של הקפלה הסיסטינית בתפילות הערב של יום רביעי הקדוש ויום שישי הקדוש בשבוע הקדוש. המילים הראשונות של הטקסט הן Miserere mei, Deus שמשמעותן בלטינית "רחם עלי, אלוהים" ובמקור המילים הן "חנני אלוהים כחסדך".

==תיאור==
היצירה נכתבה לביצוע בשתי מקהלות, אחת של חמישה קולות ואחת של ארבעה והיא דוגמה לפוליפוניה מהרנסאנס ולגרסה פשוטה של פובורדון. המקהלה הראשונה שרה את הטקסט בגרסה פשוטה והמקהלה השנייה מלווה אותה בקישוטים והן מתחלפות ביניהן בתפקידים. 

==היסטוריה==
היצירה היא אחת משתים-עשרה הלחנות של טקסט המיזררה שהולחנו מאז 1514 ושימשו את המקהלה במועדים מיוחדים.
לאחר כתיבתה של היצירה נאסר להפיץ ולהעתיק אותה וביצועה היה מותר רק בקפלה הסיסטינית ובתפילות המיוחדות של השבוע הקדוש. הפרת האיסור הייתה עשויה לגרור נידוי. שלושה עותקים של היצירה הוחזקו ברשות מיוחדת מחוץ לותיקן עד 1770: אצל לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אצל אחד ממלכי פורטוגל ואצל ג'ובאני בטיסטה מרטיני. סיפור פופולרי מספר שמוצרט, בהיותו בן 14 ביקר ברומא ושמע את היצירה בתפילת יום רביעי הקדוש. לאחר שיצא, רשם את היצירה מהזיכרון ושב לתפילה ביום שישי כדי לבצע תיקונים קטנים במה שכתב. מאוחר יותר הוא פגש את ההיסטוריון צ'ארלס ברני ומסר לו את העותק הכתוב והוא פרסם אותו בלונדון ב-1771. עם הפרסום, בוטל איסור ההפצה וההעתקה. עם זאת, הגרסה הזאת לא כללה את הקישוטים של המקהלה השנייה שהעניקו ליצירה את הנופך השמיימי. רק ב-1840 פרסם כומר קתולי בשם פייטרו אלפיירי (Pietro Alfieri) את הגרסה המוכרת כיום. עיבודים נוספים ליצירה בוצעו מוקדם יותר על ידי מנדלסון ב-1831 ועל ידי פרנץ ליסט.

בנוסף להלחנה של אלגרי, הלחנה אחת פורסמה מחוץ לוותיקן - יצירה של תומאסו באי (Tommaso Bai) מ-1713.

==קישורים חיצוניים==

* [http://imslp.org/wiki/Miserere_(Allegri,_Gregorio) היצירה באתר הספרייה החופשית למוזיקה]
* [http://ancientgroove.co.uk/essays/sources.html הסברים על היצירה באתר Ancient Groove Music]
* [https://www.earlymusicsources.com/youtube/falsobordone פובורדון, המיזררה של אלגרי והטעות המוזיקלית הביזארית] באתר Early Music Sources

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצירות ליטורגיות
קטגוריה:מוזיקה כנסייתית
ידוובנה

יֶדוַובּנֶה (בפולנית: Jedwabne, ביידיש: יעדוואבנע; שם העיר נגזר מן המילה הפולנית למשי) היא עיר במחוז לומז'ה בפולין, מרכז כלכלי ומנהלי של אזור שרובו חקלאי, ובו שירותי בריאות, עסקים ופיננסים. באזור פארק לאומי ובו ביצות בהן שוכנת אוכלוסיית בר של אייל קורא. האתר משמש לספורט נופש ובכלל זה דיג, טיולים ורכיבת אופניים.

העיר מהווה מרכז של מועצה מקומית הכוללת כמה עשרות כפרים, לרבות ליפניק.

==היסטוריה==
ידוובנה מוזכרת לראשונה במסמכים היסטוריים בשנת 1455. היישוב קיבל זכויות עיר בשנת 1736 וכן את הזכות לקיים ירידי מסחר שבועיים ושנתיים. בשנים שלאחר מכן נבנתה בעיר כנסיית עץ קתולית, ובשנת 1770 נבנה בעיר בית כנסת, גם הוא מעץ. ב-1913 נשרף בית הכנסת העתיק של ידוובנה. מהגרים יהודים שהגיעו לארצות הברית בנו העתק של בית הכנסת הזה בלואר איסט סייד בניו יורק.

בסוף המאה ה-18 נפתח בעיר מפעל טקסטיל, וב-1851 היו בה 17 מטוויות, וידוובנה הייתה יצרנית הטקסטיל מספר 11 בגודלה בפולין. לאחר התקוממות ינואר 1863 נגד הרוסים, דיכאו הרוסים את תעשיית הטקסטיל הפולנית והיהודית בפולין, ובידוובנה בפרט.

ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-2,500 תושבים.

==יהודים==
ב-1900 היו בעיר כ-1,900 יהודים. עקב ההגירה מפולין, בעיקר לארצות הברית, ירד מספרם לכ-1,000 לפני מלחמת העולם השנייה.
ביוני 1941 כבשו הגרמנים את ידוובנה והחלו פרעות של פולנים מקומיים ביהודי היישוב.

===הטבח בידוובנה===

ב-10 ביולי 1941 רצחו התושבים הפולנים של ידוובנה 1,600 מבין יהודי העיירה וכן יהודים פליטים שהגיעו מיישובים סמוכים. הם ריכזו אותם באסם ושרפו אותם חיים. אלה שנמלטו נרצחו על ידי הפולנים. יתר היהודים שנותרו בידוובנה רוכזו בגטו, ובנובמבר 1942 הועברו לגטו לומז'ה.

==ראו גם==
* בית הכנסת בידוובנה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:פודלסיה: ערים
אלכסנדר נסמיאנוב

אלכסנדר נסמיאנוב
אלכסנדר נסמיאנוב (ברוסית: Александр Николаевич Несмеянов; 9 בספטמבר 1899 – 17 ביוני 1980) היה כימאי סובייטי ונמנה עם הכימאים הסובייטים הבולטים שלמדו באוניברסיטת מוסקבה בהנחייתו של ניקולאי זלינסקי. במשך 10 שנים הוא כיהן בתפקיד נשיא של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. על תרומתו המדעית והציבורית נסמיאנוב קיבל פרס סטלין, פרס לנין, 7 פעמים עיטור לנין, פעמיים תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים.

== חייו ==
אלכסנדר נסמיאנוב נולד במוסקבה למשפחת מורה. אביו סיים אוניברסיטת מוסקבה בהצטיינות. הוא הוסמך למשפטים, אך החליט להיות מורה באחד הכפרים. בהמשך הוא היה מנהל בית יתומים במוסקבה. בשנת 1917 אלכסנדר נסמיאנוב סיים בהצטיינות את לימודיו בגימנזיה פרטית והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. למרות התנאים הקשים של מלחמת האזרחים ברוסיה, הנער התמיד בלימודים. בשנת 1922, לאחר סיום הלימודים הוא המשיך באוניברסיטה ללימודים מתקדמים ובמקביל החל במתן הרצאות לסטודנטים.

במשך שנים נסמיאנוב התקדם ובשנת 1935 מונה לפרופסור לכימיה. בשנת 1938 הוא עזב את האוניברסיטה והחל לעבוד במכון למחקר כימי של האקדמיה למדעים. בשנים 1939-1954 נסמאינוב היה מנהל מכון לכימיה אורגנית של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1939 הוא נבחר לחבר בהתכתבו ובשנת 1944 לחבר מלא באקדמיה.

לקראת סוף מלחמת העולם השנייה נסמיאנוב חזר לאוניברסיטה ובשנת 1945 מונה לראש פקולטה לכימיה. בשנת 1948 הוא מונה לרקטור של האוניברסיטה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1951. בתקופה זו הוחלט על תחילת בנייה של הקמפוס החדש ובניין ראשי חדש. עם סיום הבנייה, הבניין הראשי של האוניברסיטה הפך לסמל של האוניברסיטה ולאחד מסמלי העיד מוסקבה. בעקבות בניית הקמפוס החדש מספר סטודנטים באוניברסיטה גדל והורחב בסיס המדעי תוך פתיחת מעבדות חדשות והרחבת תחומי מחקר ולימודים בהתאם.

בשנת 1951 נסמיאנוב עזב את האוניברסיטה ובמשך עשור היה נשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1954 הוא הקים מכון חדש למחקר כימי ועמד בראשו עד יום מותו בשמשך 26 שנים. לאחר מותו המכון נקרא על שמו. החל משנת 1991 האקדמיה הרוסית למדעים מעניקה פרס על שם נסמיאנוב עבור מחקרים בתחום כימיה. במכון גדלו מדענים רבים. מארק וולפין שכמדען גדל במכון ניהל אותו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20.

המחקרים העיקריים של נסמיאנוב התרכזו בתחום כימיה אורגנומתכתית. הוא גם המשיך את המחקרים של אלכסנדר בוטלרוב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://ineos.ac.ru/en/directors/nesmeyanov.html קורות חיים]
* 

קטגוריה:כימאים רוסים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1980
אנתוני ואנדן בורה

אנתוני ואנדן בורה (בהולנדית: Anthony Vanden Borre; נולד ב-27 באוקטובר 1987 בליקאסי שבזאיר) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן הימני.

==קריירת מועדונים==
ואנדן בורה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אנדרלכט, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון כשהוא בן 16 וחצי בלבד. ואנדן בורה חתם באותו החודש על חוזה עד לשנת . ב-21 בספטמבר 2005 הוא הבקיע את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 1-5 נגד רואסלארה. מאחר שהציג יכולת טובה מספר מועדונים באירופה הביעו עניין בשחקן, אך בסופו של דבר בעונת הוא האריך את חוזהו עם אנדרלכט עד .

ב-8 במרץ 2007 סוכמה העברתו של השחקן לפיורנטינה האיטלקית עבור 3.5 מיליון אירו ל-4 שנים, וב-1 ביוני 2007 עבר לפיורנטינה. ואנדן בורה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-7 באוקטובר 2007 נגד יובנטוס. ב-19 בינואר הושאל ואנדן בורה לגנואה, כחלק מעסקת העברתו של פאפא וואיגו שעשה את המעבר ההפוך. ב-8 במרץ 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו כמחליף בהפסד 2-0 ליובנטוס. לאחר ששיחק בגנואה, התעקש להישאר בקבוצה וביוני הודיע המועדון שרכש את מלוא הזכויות של השחקן. בעונה המלאה הראשונה שלו בגנואה, ואנדן בורה ערך 25 הופעות.

ב-13 באוגוסט 2009 הושאל ואנדן בורה לפורטסמות' האנגלית עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-19 באוגוסט 2009 נגד ברמינגהאם סיטי. ב-22 בספטמבר 2009 הבקיע את השער הראשון שלו במועדון, בניצחון 1-3 נגד קרלייל יונייטד במסגרת גביע הפוטבול ליג. ב-6 בפברואר 2010 הבקיע שער עצמי בהפסד 5-0 נגד מנצ'סטר יונייטד. ואנדן בורה לא הצליח לעזור למועדון שבסיום העונה ירד לליגת המשנה ולאחר מכן עזב את המועדון.

בקיץ חזר ואנדן בורה לבלגיה כאשר חתם בגנק תמורת 350,000 אירו. למרות זאת ההסכם יצא לפועל רק בינואר . ב-22 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-3 נגד קורטרייק, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-78. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות. עונה לאחר מכן עזר לקבוצה לעלות לשלב הבתים של ליגת האלופות, ובסיום העונה עזב את המועדון לאחר סיום חוזהו.

בשנת חזר ואנדן בורה לאנדרלכט, כאשר חתם עד לסיום העונה. ב-16 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בתיקו 1-1 נגד גנט. ב-9 ביולי 2016 הושאל למונפלייה.

ב-10 בינואר 2017 הודיע ואנדן בורה על פרישה ממשחק פעיל בגיל 29. ב-2 במרץ 2017 הודיע על חזרה לכדורגל וחתם במזמבה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

==קריירה בינלאומית==
ואנדן בורה, אשר מחזיק באזרחות קונגולזית ובלגית, בחר לשחק בנבחרת בלגיה. ב-28 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-2 נגד . ב-4 ביוני 2005 פתח לראשונה בהרכב הנבחרת, בתיקו 0-0 נגד . ואנדן בורה השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת ובאולימפיאדת בייג'ינג בשנת . בשנת הודיע על פרישה מהנבחרת, אך חזר מהפרישה לאחר שנתיים מחוץ לזירה הבינלאומית ועזר לנבחרת להעפיל למונדיאל 2014.

==קישורים חיצוניים==

* [http://static.belgianfootball.be/project/publiek/jrinteren/speler_PH_5113.htm#itop פרופיל השחקן] באתר ההתאחדות לכדורגל בבלגיה
* 

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:מגני כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:כדורגלני ראסינג גנק
קטגוריה:כדורגלני טאבריה סימפרופול
קטגוריה:כדורגלני מונפלייה
קטגוריה:כדורגלני מזמבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1987
ליאם ווקר

ליאם ווקר (נולד ב-13 באפריל 1988 בגיברלטר) הוא כדורגלן גיברלטרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לינקולן ובנבחרת גיברלטר.

==קריירה==
ווקר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת אלגרייס מהליגה הרביעית בספרד בשנת . עד שנת עבר ווקר בין קבוצות רבות אך מיעט לשחק, ובינואר הצטרף לסן רוקה, ובמשחקו הראשון כבש את שער הבכורה שלו כאשר היה רק 6 דקות על המגרש. בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה החמישית, אך בעונת הפך לשחקן מרכזי בקבוצה ועם 8 שערים ב-28 הופעות באותה עונה סייע לה לחזור לליגה הרביעית.

ביולי זומן ווקר למחנה האימונים של פורטסמות' מהליגה השלישית באנגליה, וב-16 באוגוסט חתם על חוזה לחודש אחד. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו, במשחק חוץ נגד קולצ'סטר יונייטד. ווקר פתח בשני המשחקים שלאחר מכן, ולאחר מכן ירד לספסל. ב-2 בפברואר 2013 ווקר הבקיע את שער הליגה הראשון שלו, במשחק נגד סקאנת'ורפ יונייטד. ביולי 2013 חזר לסן רוקה.

ב-9 בינואר 2014 הגיע ווקר לישראל כאשר זומן למבחנים בבני יהודה תל אביב, וב-21 בינואר חתם רשמית במועדון. במשחקו הראשון בליגת העל כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0-2 על הפועל רעננה. בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית ועזב את ישראל.

ב-16 בספטמבר 2014 חתם בלינקולן רד אימפס הגיברלטרית. לאחר שתי עונות במדי הקבוצה, בה כבש 24 שערי ליגה ב-43 הופעות, עבר לקבוצת יורופה.

ב-25 ביולי 2017 חתם בנוטס קאונטי מהפוטבול ליג השנייה.

===נבחרת גיברלטר===
לפני הצטרפותה לאופ"א, ווקר היה השחקן המקצועי היחיד בנבחרת גיברלטר ורשם במדיה 11 הופעות, בהן כבש 5 שערים. ב-24 במאי 2013 הצטרפה הנבחרת לאופ"א, וב-19 בנובמבר 2013 השתתף ווקר במשחק הרשמי הראשון של הנבחרת, שהסתיים בתיקו 0-0 מול . ב-7 בספטמבר 2014 השתתף במשחקה הראשון של הנבחרת בטורניר רשמי, שהסתיים בהפסד 7-0 ל במסגרת מוקדמות יורו 2016.

ווקר היה לכובש השער הראשון של גיברלטר במסגרת רשמית של פיפ"א. ב-6 בספטמבר 2016 כבש ווקר לרשתה של במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, וקבע שוויון 1-1 בדרך להפסדה של גיברלטר 4-1 בסיום.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים גיברלטרים
קטגוריה:קשרי כדורגל גיברלטרים
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני לינקולן רד אימפס
קטגוריה:כדורגלני נוטס קאונטי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:ילידי 1988
יחסי גרין

יחסי גרין הם יחסי שקילות בסיסיים המוגדרים בחבורה למחצה, ומארגנים את המבנה שלה סביב תת-החבורות המקסימליות. את היחסים הגדיר סנדי גרין 
(1926-2014).

== הגדרה ==

תהי <math>S</math> חבורה למחצה, ויהי <math>S^1</math> המונואיד המתקבל מצירוף איבר יחידה ל-<math>S</math>. יחסי גרין הם חמישה יחסי שקילות המוגדרים על <math>S</math>: 
*<math>aJb</math> אם <math>a,b</math> יוצרים את אותו אידיאל דו-צדדי, כלומר <math>S^1aS^1=S^1bS^1</math>.
*<math>aLb</math> אם <math>a,b</math> יוצרים את אותו אידיאל שמאלי, כלומר <math>S^1a=S^1b</math>.
*<math>aRb</math> אם <math>a,b</math> יוצרים את אותו אידיאל ימני, כלומר <math>aS^1=bS^1</math>.
*<math>aHb</math> אם <math>aLb</math> וגם <math>aRb</math>.
* יחס <math>D</math> הוא יחס השקילות הקטן ביותר שמכיל את היחסים <math>R,L</math>.

== תכונות עיקריות ==

נאמר "מחלקת-<math>J</math>" במקום "מחלקת שקילות לפי <math>J</math>", וכדומה. היחס <math>H</math> הוא העדין ביותר: כל מחלקת-<math>J</math> היא איחוד של מחלקות <math>D</math>.
כל מחלקת <math>D</math> היא איחוד של מחלקות-<math>L</math> ואיחוד של מחלקות-<math>R</math>, וכל אחת מאלו היא איחוד של מחלקות-<math>H</math>.

בין מחלקות-<math>J</math> מוגדר יחס סדר (<math>[a]<[b]</math> אם <math>S^1aS^1</math> מוכל ב-<math>S^1bS^1</math>). 

מתקיים <math>D = L \circ R = R \circ L</math>. תכונה זו מאפשרת פירוק של כל מחלקת-<math>D</math> ל"תבנית ביצים", כך ששני איברים נמצאים באותה שורה אם הם שקולים-<math>R</math>, באותה עמודה אם הם שקולים-<math>L</math>, ובאותה תיבה אם הם שקולים-<math>H</math>.

איבר <math>a</math> הוא רגולרי אם קיים <math>b</math> כך ש-<math>aba=a</math> ו-<math>bab=b</math>; במקרה זה <math>b</math> הוא הפכי של <math>a</math> (למעשה, מספיק לדרוש קיום <math>b</math> כך ש <math>aba=a</math> כדי להבטיח ש <math>a</math> רגולרי, מפני ש <math>b^\prime=bab</math> יהיה הופכי מתאים). אם מחלקת-<math>D</math> מכילה איבר רגולרי, אז כל האיברים במחלקה הם רגולריים, וכל ההפכיים שלהם שייכים לאותה מחלקה.

תת-החבורות המקסימליות של <math>S</math> הן מחלקות-<math>H</math> הכוללות אידמפוטנט. אם שתי תת-חבורות מקסימליות נמצאות באותה מחלקת-<math>D</math>, אז הן איזומורפיות; מחלקת-<math>D</math> מכילה תת-חבורה מקסימלית אם ורק אם היא רגולרית.

אם <math>S</math> סופית אז מתקיים <math>D=J</math>. במקרה זה יש התאמה חד-חד-ערכית ועל בין ההצגות האי-פריקות של <math>S</math>, לבין הזוגות <math>(J,f)</math> כאשר <math>J</math> היא מחלקת-<math>J</math> רגולרית ו-<math>f</math> היא הצגה אי-פריקה של תת-החבורה המקסימלית המוכלת בה (שהיא יחידה עד כדי איזומורפיזם).

קטגוריה:חבורות למחצה
קטגוריה:יחסי שקילות
משטרת נהלל

חדר היומנאי במשטרת נהלל
משטרת נהלל הייתה תחנת משטרה שהוקמה על ידי הבריטים, בקרבת נהלל, על מנת להגן על יישובי הסביבה ועל התנועה בכביש חיפה נצרת. התחנה שוקמה על ידי המועצה לשימור אתרים ומשמשת מרכז מבקרים למורשת השוטר והנוטר העברי בארץ ישראל.

המקום הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.

== ההיסטוריה של המקום ==
משטרת נהלל הוקמה על ידי הבריטים ב-1936 עם תחילת המרד הערבי הגדול כדי להגן על יישובי האזור. המבנה הוקם בסמוך לנהלל, על כביש 75 בין חיפה לנצרת שהיווה ציר אסטרטגי.

התחנה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי אוסטין הריסון ונבנתה על ידי סולל בונה. בראשיתה נבנתה התחנה ללא מיגון בחומה היקפית אך ב-1939 היא בוצרה, נוספו שתי מצדיות ונבנתה חומת מגן.

ב-1939 מונה סרג'נט יצחק שבילי (שווילי) למפקד התחנה (בעקבות לחץ המוסדות היהודיים על השלטונות הבריטים). שבילי שירת בתחנה תקופה ארוכה והוערך מאוד על ידי ערביי הסביבה. בתחנה שירתו שוטרים יהודים וערבים, יחידת רוכבי סוסים ויחידה רכובה על טנדרים.

בנוסף לפעילות החוקית של התחנה, שנתמכה על ידי הבריטים, התקיימה במקום פעילות ביטחונית בלתי חוקית של ארגון ההגנה בתמיכת שוטרי התחנה היהודים ויצחק שבילי בראשם.

במהלך מלחמת העצמאות שימשה התחנה כמתקן מעצר וחקירה לשבויים. לאחר המלחמה הפך צה"ל את התחנה למחנה צבאי והוסיף מספר מבנים. ב-1960 ננטש המקום ועמד בשממונו שנים רבות. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 עקב מחאת תושבים נגד הכוונה להרוס את המבנה ההיסטורי וביוזמת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל שוקמה התחנה, והוקם בה מרכז מבקרים למורשת השוטר והנוטר העברי בארץ-ישראל. בנו של יצחק שבילי, רמי שבילי, תרם חפצים אישיים של אביו למוזיאון והאדריכל פרדי כהנא ביצע את תכנון עבודת חידוש המתחם. החלקים האחרים של המבנה הם בשימוש משטרת התנועה הארצית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.shimur.org/NAHALAL/ משטרת נהלל] , אתר המועצה לשימור אתרים
* [https://web.archive.org/web/20140811151010/http://emek-tour.org.il/Tayran.asp?id=44&city=6 משטרת נהלל], אתר עמותת התיירות בעמק
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20140313014032/http://www.inn.co.il/Special/Content/Tours.aspx/v/203 משטרת נהלל], אתר ערוץ 7
* [https://www.facebook.com/pages/%D7%90%D7%AA%D7%A8-%D7%9E%D7%A9%D7%98%D7%A8%D7%AA-%D7%A0%D7%94%D7%9C%D7%9C-%D7%94%D7%94%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%AA/276874559038356 משטרת נהלל] בפייסבוק
* [http://www.tzofit.co.il/id/6415073 משטרת נהלל] באתר צופית
*[https://www.archives.gov.il/archives/Archive/0b07170680022595/File/0b07170680dd48fd יומן משטרת נהלל משנות ה-40] באתר ארכיון המדינה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצודות טגארט
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:נהלל
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:סולל בונה: מבנים
קטגוריה:מחוז הצפון: מבנים לשימור
צבי רטרט

צבי רטרט (13 בנובמבר 1929 - 6 במרץ 2014) היה עסקן ספורט ישראלי יו"ר איגוד השחייה בישראל.

רטרט שימש שנים רבות חבר ועדת המאסטרס בשחייה ב-LEN (Ligue Européenne de Natation) וזכה בשנת 2012 ב"סיכת הזהב", שהיא העיטור הגבוה ביותר של איגוד השחייה האירופאי ושימש חבר בוועדת המסטרס העולמית בשחייה וכיהן בתפקיד סגן יו"ר הוועדה. 

== ביוגרפיה ==
רטרט, שנבחר בשנת 1978 באופן מפתיע לתפקיד יו"ר וועדת השחייה מטעם ההתאחדות לספורט בישראל, וחבר נשיאות ההתאחדות, תפקיד אותו מילא בהתנדבות; היה אלמוני עד אז, ועבד כמנהל סופרמרקט בסביון. בתפקידו זה הוא כיהן עד פברואר 1986. הוא הוביל את ישראל, שהורחקה בשנות ה-70 ממוסדות הספורט באסיה, אל המסגרת האירופאית, אליה היא שייכת גם במאה ה-21. בשנת 1995 הוא הביא את קונגרס איגוד השחייה האירופאי (LEN - Ligue Européenne de Natation) לישראל ופעל להבאת אירועים בינלאומיים רבים נוספים לישראל. עם הקמת איגוד השחייה בשנת 1996 נבחר כחבר הנהלה ומונה אחראי על הנושאים הבינלאומיים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20140312225321/http://isa.one.co.il/General/Announce.aspx?siteid=8&id=5488 הודעה על פטירתו של צבי רטרט] באתר isa.one

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יושבי ראש איגוד השחייה בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
טיגריס דרום-סין

טיגריס דרום-סין (שם מדעי: Panthera tigris amoyensis) הוא תת-מין נדיר ביותר של טיגריס. בתי גידולו היו מחוזות פוג'יין, גואנגדונג, חונאן, ג'יאנגשי אשר בדרום סין. תת-מין זה מסווג בסכנת הכחדה חמורה ונראה שרוב הפרטים שבטבע נכחדו.

בסוף 1990, עוד ניתן היה להבחין בטבע בכמות סבירה של פרטים. הצפיפות הנמוכה הביאה לפיצול תאי הגידול ובכך להכחדה של לא מעט מבתי הגידול המבודדים. זאת, ולחצי אדם אחרים הביאו לכך שנותרו בטבע עתה לכל היותר 40 פרטים. מרבית בני תת-המין נמצאים היום בתוכנית שימור במספר גני חיות ושמורות טבע בסין וגם בדרום אפריקה, אף שאין במדינה טיגריסים טבעיים.

== מאפיינים גופניים ==
לטיגריס דרום סין יש פרווה ארוכה המכסה את גופו, ארוכה משל הטיגריס הבנגלי אך קצרה יותר משל הטיגריס הסיבירי. גופו קטן יחסית, אורך זכר ממוצע נע בין 2.45 לבין 2.65 מטרים. זכרים גדולים יכולים להגיע גם לאורך של 2.75 מטרים. משקלו הוא 170 ק״ג.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1905
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מקס הילצהיימר
קטגוריה:טיגריס
קטגוריה:סין: יונקים
סלי מזור

זלמן "סלי" מזור (10 בינואר 1931 - 17 בפברואר 2004) היה עסקן ספורט ישראלי ויו"ר איגוד השחייה בישראל. 

בשנת 1993 זכה מזור בעיטור מכבי ישראל.

== ביוגרפיה ==
מזור בנם של אסתר ואברהם, למד רפואת שיניים בשווייץ. אל השחייה הוא הגיע בעקבות שכנתו, רבקה, ששחתה בקבוצת השחייה ברית מכבים עתיד שברבות הימים הפכה לרעייתו. בשנת 1969 הוא נבחר לוועד סניף תל אביב יפו והסביבה של ההסתדרות לרפואת שיניים בישראל.

הוא היה חבר בהנהלת אגודת השחייה ברית מכבים עתיד ובהמשך שימש בתפקיד יו"ר האגודה משנת 1975. עם כניסתו לתפקיד הוא איחד בין אגודת ברית מכבים עתיד לבין מכבי תל אביב והאגודה נקראה בשם מכבים עתיד תל אביב. במשך שנים רבות היה חבר בוועדת השחייה
ובפברואר 1986 נבחר לתפקיד יו"ר איגוד השחייה, תפקיד אותו מילא בהתנדבות עד לשנת 1992. הוא פרש מתפקידו זה בשל מחלה. בעת כהונתו בשנת 1989 נכנסה ישראל כחברה רשמית לאיגוד השחייה האירופאי (LEN - Ligue Européenne de Natation) ולראשונה השתתפה נבחרת ישראל באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשנת 1991.

בשנת 1993 זכה מזור בעיטור מכבי ישראל במכביה ה-14.

לסלי ורבקה מזור נולדו שלושה בנים, רמי, (שנהרג בהיותו בן 19 ב-19 במרץ 1978 בטיול בנחל דרגה), דני ואילן.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20140313002530/http://isa.one.co.il/General/Announce.aspx?siteID=8&id=3277 הספד על ד"ר סלי מזור מאת דוד סיבור (סוכו)] באתר isa.one 22 בפברואר 2004
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יושבי ראש איגוד השחייה בישראל
קטגוריה:רופאי שיניים ישראלים
קטגוריה:מכבי תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
פיני פלד

פיני פלד{{תמונה להחלפה}}
פנחס "פיני" פלד (1940 – אוגוסט 2011) היה מנהל חברות וארגונים מגוונים של התנועה הקיבוצית, עסקן ספורט ישראלי ויו"ר איגוד השחייה בישראל.

== ביוגרפיה ==
פלד עבר לקיבוץ עין כרמל כילד חוץ בהיותו בן 11. הוא שרת בצה"ל בסיירת שקד ובתום שירותו הצבאי התנדב במסגרת שנת שירות בקיבוץ כיסופים שבנגב. שם הכיר את זיוה, רעייתו וביחד חזרו להתגורר בקיבוצו. הוא שימש בתפקיד מזכיר הקיבוץ, מרכז משק ומנהל מפעל קל-קר עין כרמל. הוא פעל במשך שנים רבות בארגון משקי התק"ם וביסס קשרי מסחר עם טורקיה. הוא מילא מספר תפקידים ציבוריים, חבר הנהלת הפועל, יו"ר איגוד השחייה בישראל בשנים 1992, לאחר שהחליף בתפקיד את ד"ר סלי מזור ועד נובמבר 2000 וחבר הנהלת ארגון ותיקי הפועל.

פלד שימש בתפקיד מנהל התזמורת הקאמרית הקיבוצית מנובמבר 2006 ונאלץ להתמודד עם גירעון כבד. הוא הוביל לפתרון שהתבסס על שותפות בין עיריית נתניה ובין התנועה הקיבוצית בבעלות על התזמורת. במקביל שימש בתפקיד מנכ"ל ברית התנועה הקיבוצית, האחראית לגופים התרבותיים והאמנותיים של התנועה. 

לפיני וזיוה פלד נולדו, שלושה ילדים. פלד נפטר בשנת 2011 ממחלת הסרטן בהיותו בן 70, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עין כרמל.

== קישורים חיצוניים ==
* , הספד של עדנה סולודר
* נחמן גלבוע, [https://web.archive.org/web/20160303195925/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2011/dafyarok/110825_pini_peled.htm פיני פלד] באתר הזמן הירוק 25 באוגוסט 2011 
* [http://www.shaked424.co.il/124838/%D7%9C%D7%96%D7%9B%D7%A8%D7%95-%D7%A9%D7%9C-%D7%A4%D7%99%D7%A0%D7%99-%D7%A4%D7%9C%D7%93-%D7%96-%D7%9C לזכרו של פיני פלד], תמונות באתר "שקדניק" האתר של סיירת שקד 424

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עין כרמל (קיבוץ): אישים
קטגוריה:לוחמי סיירת שקד
קטגוריה:יושבי ראש איגוד השחייה בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בעין כרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
קוקה (1992)

חורחה רסורציון מרודיו (בספרדית: Jorge Resurrección Merodio, נולד ב-8 בינואר 1992; מדריד) הידוע כקוקה הוא כדורגלן ספרדי המשחק באתלטיקו מדריד ובנבחרת ספרד בעמדת הקשר. קוקה יכול לשחק הן כקשר מרכזי והן כקשר צד, בשני צדי המגרש, והוא ידוע בשל יכולת המסירה הטובה שלו, הרמותיו המדויקות וקריאת המשחק הטובה שלו.

==קריירה==
קוקה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד אליה הצטרף בגיל 8. ב-19 בספטמבר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2–5 לברצלונה. ב-26 בפברואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד סביליה. בעונתו הראשונה כשחקן הקבוצה הראשונה של המועדון שיחק 17 משחקים וסיים עם הקבוצה במקום ה-7 שמוביל לליגה האירופית. בעונת הפך לשחקן הרכב קבוע, כאשר שיחק ב-25 משחקים ליגה וב-13 נוספים בליגה האירופית. באותה עונה אף זכה עם המועדון בתואר, כאשר קוקה נכנס כמחליף בתוספת הזמן של משחק הגמר. בעונת פתח קוקה ב-38 משחקים מתוך 48 בהם שותף. קוקה היה חלק משמעותי בזכייתה של אתלטיקו מדריד באליפות ספרד בשנת 2013/14 כאשר הוא כבש 6 שערים ובישל 14. באותה עונה הוא גם היה חלק מהגעתה של אתלטיקו לגמר ליגת האלופות שם הפסידה 1–4 לריאל מדריד.

קוקה השתתף עם הנבחרת האולימפית של ספרד באולימפיאדת לונדון שנערכה בשנת , הוא שיחק בכל שלושת המשחקים שנערכו אך לא סייע לנבחרת לעבור את שלב הבתים. ביוני השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 והיה אחד השחקנים החשובים בדרך לזכייה בטורניר. ב-14 באוגוסט 2013, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד אותו ניצחה ספרד 0–2.

נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר מונדיאל 2022.

==תארים==
===קבוצתיים===
אתלטיקו מדריד
*אליפות ספרד - , 
*גביע המלך הספרדי - 
*הסופר קאפ הספרדי - 2014
*הליגה האירופית - , 
*הסופרקאפ האירופי - 
*ליגת האלופות - סגנית אלופה 2015/2016

===בינלאומיים===
*אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013
*גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 - מקום שלישי 

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140407230958/http://www.clubatleticodemadrid.com/jugadores/jorge-resurreccion-merodio-2013-2014 פרופיל השחקן] באתר הרשמי של אתלטיקו מדריד

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:מדריד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1992
אורית לביא-נשיאל

אורית לביא-נשיאל (נולדה ב-11 בינואר 1968) היא עיתונאית ואשת טלוויזיה ישראלית שעבדה כמגישת חדשות בערוץ הראשון ובערוץ הכנסת.

== ביוגרפיה ==

אורית היא בתם של יוכבד פרנץ ויעקב לביא (לוי במקור), צאצאית של הרב ישראל דב לוי שעלה במחצית הראשונה של המאה ה-19 לטבריה.

את דרכה הטלוויזיונית החלה כמגישת חדשות בערוץ הראשון. בין השנים 1997–2001 הגישה את מגזין החדשות "יומן" בימי שישי. בשנת 2003 החלה להגיש את התוכנית "מבט שני".

בשנת 2003 פורסם כי אורית לביא-נשיאל נבחרה לתפקיד המגישה הראשית של ערוץ החדשות שאמור היה לקום באותם ימים, אולם לבסוף בעקבות מאבקים משפטיים הערוץ לא עלה לאוויר.

בשנת 2004 עם עלייתו של ערוץ הכנסת הצטרפה לסגל הערוץ והחלה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית בערוץ ובהמשך הוחלפה בדפנה ליאל ועברה להגיש את מגזין הצהריים "אולפן פתוח". במשך השנים הנחתה גם את התוכניות "קו פתוח", "לקראת מליאה", "ועדת האורחים", ו"זה ראיון!" בערוץ.

נשואה לעיתונאי רון נשיאל, עורך חדשות בקול ישראל.

== קישורים חיצוניים ==

* 
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרניות ומנחות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:משפחת לוי מטבריה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
דויד ילינק

דויד ילינק (נולד ב-7 בספטמבר 1990) הוא כדורסלן צ'כי המשחק בעמדת הרכז. משחק כיום בקבוצת הכדורסל מורבנק אנדורה מליגת העל הספרדית בכדורסל. גובהו 1.96 מטרים.
== קריירה ==
דויד ילינק נולד למשפחת כדורסלן צ'כי יוזף ילינק. ילינק החל את דרכו ככדורסלן בקבוצת BBK Ives Brno מהרפובליקה הצ'כית. במהלך עונת 2006–2007 עבר לקבוצה הספרדית חובנטוד בדאלונה. בקיץ 2012 עבר לקבוצה הטורקית אולין אדירנה, אך בינואר 2013 עזב אותה וחזר לספרד, שם החל לשחק בקבוצה קאחה לבורל ויטוריה מליגת העל הספרדית והיורוליג. בקיץ 2014 עבר לשחק בקבוצה הרוסית קרסניה קריליה סמרה, ולאחר חצי שנה עזב לקבוצה הטורקית אושק ספורטיף. בקיץ 2015 עבר לקבוצה הפולנית ק.ק. וולוצ'לווק (KK Włocławek), ולאחר שנה חזר לספרד והחל לשחק במורנבק אנדורה.

דויד ילינק היה חבר הנבחרת צ'כיה לנוער בגילאים שונים. במסגרת הנבחרת הבוגרת הוא שיחק ביורובסקט 2013 ויורובסקט 2015.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1990
קטגוריה:כדורסלנים צ'כים
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני אנדורה
קטגוריה:כדורסלנים צ'כים באולימפיאדת טוקיו (2020)