OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
M41

M41 (מ-Messier 41, או NGC 2287) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים כלב גדול הנמצא במרחק של כ-2,300 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-100 כוכבים.

== היסטוריה ==
הצביר התגלה על ידי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה שכלל אותו בקטלוג ערפיליות שפורסם בשנת 1654. ב-16 בפברואר 1702 הוא התגלה בשנית על ידי ג'ון פלמסטיד, שציין שמדובר בצביר כוכבים ושוב על ידי גיום לה ז'נטיל ב-1749. הצביר נצפה על ידי שארל מסיה ב-16 בינואר 1764 והוכנס לקטלוג מסיה בו הוא מתואר כצביר של כוכבים קטנים ללא ערפילית. אריסטו ציין בשנת 325 לפני הספירה את קיומו של עצם דמוי שביט מדרום לסיריוס וייתכן שהוא למעשה הבחין בצביר, שניתן לראיה ללא ציוד עזר.

לצביר דרגת בהירות נראית 4.5 כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר כאשר תנאי התצפית הם טובים במיוחד. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכוכבי הצביר הבהירים ביותר, שלהם דרגת בהירות 6.9. מיקומו של הצביר הוא מעט יותר מ-4 מעלות מדרום לסיריוס וכ-20 דקות קשת (שליש מעלה) מצפון-מערב לכוכב 12 בכלב גדול.

== מאפייני הצביר ==
קוטרו של M41 הוא כ-25 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-38 דקות קשת – יותר מקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל כ-100 כוכבים מסוגים שונים, ביניהם ענקים אדומים וכתומים וכוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A, כך שגילו של הצביר מוערך ב-190 מיליוני שנים. הצביר מתרחק ממערכת השמש במהירות של כ-34 קילומטר בשנייה.

במרחק זוויתי של כ-4.3 מעלות מדרום מזרח ל-M41 נמצא צביר פתוח נוסף שנקרא Collinder 121. צביר זה עמום בהרבה, אך נמצא באותו המרחק ממערכת השמש כמו M41, כך שהמרחק בין הצבירים הוא כ-180 שנות אור בלבד וייתכן שנוצרו ביחד מאותה ערפילית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m041.html M41] בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

41
קטגוריה:קבוצת הכוכבים כלב גדול
41
אברהם יבין

אברהם יבין (הלפרין) (23 בספטמבר 1928, ט' בתשרי תרפ"ט – 18 ביולי 2019, ט"ו בתמוז תשע"ט) היה עורך ספרותי ומתרגם ישראלי. שימש כעורך בהוצאת עם עובד בשנים 1952–1993, ובמשך 20 שנה היה העורך הראשי של סדרת "ספריה לעם" שלה.

== תולדות חייו ==
יבין נולד בערב יום כיפור בעיר קורץ שבפולין (כיום באוקראינה) וגדל בעיר רובנו. למד בבית הספר העברי "תרבות" בעיר מגוריו. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל, התגורר תחילה בירושלים ברחוב תחכמוני ולאחר מכן בתל אביב. למד בבית הספר "תחכמוני" ובגימנסיה גורדון.

בשנים 1952–1955 שימש כעוזרו של שלמה גרודזנסקי בהוצאת עם עובד. ב-1962–1965 היה חבר מערכת כתב העת "אמות". בשנים 1968–1971 היה עורך בהוצאת הקיבוץ המאוחד, ובשנים 1971–1973 ערך את מוסף "תרבות וספרות" של "הארץ". משנת 1973 ועד פרישתו ב-1993 היה העורך הראשי של סדרת "ספריה לעם" של עם עובד. משנת 1993 היה חבר האקדמיה ללשון העברית.

מאז פרישתו ערך את ספריהם של מאיר שלו, יהושע קנז וחיים באר. על עריכתו הודה לו באר: "לעורכי הנאמן אברהם יבין בעל ביקורת התבונה הטהורה שמיטיב עמי ועם אשר יוצא מתחת ידי כל הימים".

בנוסף לעבודת עריכה עסק יבין מאז פרישתו מעריכה גם בתרגום מאנגלית ומיידיש. ערך (יחד עם יהושע קנז) גם את ספריו של יורם ברונובסקי, "החיים וכל קסמם הרע: דפי יומן 1971–1998" ו"מכתבים מדומים: מסעות, מפגשים, דיוקנאות ופולמוסים במחוזות התרבות" בהוצאת כרמל. במסגרת ספריית אופקים ערך את ספרה של אניטה שפירא, "ברנר: סיפור חיים" (2008) וספרו של אהוביה מלכין "האקטיביסט: סיפור חייו של אליהו גולומב, 1893–1929" (2007).

נפטר בט"ו בתמוז תשע"ט, 18 ביולי 2019.

== מבחר מתרגומיו ==
כל הספרים יצאו בהוצאת עם עובד, אלא אם צוין אחרת.
=== מאנגלית ===
* ג'יימס ג'ויס, דבלינאים, תש"ע
* ג'יימס ג'ויס, דיוקן האמן כאיש צעיר, תשט"ו
* רוברט לואיס סטיבנסון, סיפורים מים הדרום, תשנ"ו
* אדגר אלן פו, הבור והמטוטלת, סיפורי אימה ומסתורין, אוסף הכולל את הסיפורים החתול השחור, כת"י שנמצא בבקבוק, הבור והמטוטלת והתיבה המלבנית תשנ"ט, עם עובד
* ג'ורג' אורוול, חוות החיות, תשס"א
* ג'ון מקסוול קוטזי, נערות: תמונות מחיים קרתניים, תשס"א
* ג'ון מקסוול קוטזי, אליזבת קוסטלו, תשס"ו
* ג'ון מקסוול קוטזי, איש איטי, תשס"ח

=== מיידיש ===
* שלום עליכם, מבחר מכתבי שלום-עליכם: 1882–1916, 1998
* שלום עליכם, מוטל בן פייסי החזן, תש"ס
* יצחק בשביס-זינגר, העבד, תשס"ב

=== ספרי ילדים ===
* דייוויד מק-קי, בנצי
* ג'ק קנט, דרקון אין דבר כזה
* ביאטריקס פוטר, עלילות פיטר ארנבון ו-הברווזה ימימה
* מייקל בונד, דוב ושמו פדינגטון, הוצאת אחוזת בית, תשס"ח

===מהספרים שערך===
* קו הקץ, (אלבום מהכיבוש הנאצי ברומניה), העורכים - חיים באר, חיים גורי, אברהם יבין, רישומים - מרסל ינקו, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1981.
* סיפורו של דוידקה, דוד נמרי - מפיו ועליו, העורכים: אברהם יבין ושלמה דרך, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ד

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* נורית קדם, [http://www.biu.ac.il/hu/stud-pub/tr/tr-pub/yavin1.htm תרגומיו של אברהם יבין ל-"פנין" של נבוקוב] , מוגש לפרופ' מרים שלזינגר כסמינר בקורס "תהליך ותוצר בתרגום סיפורת", ספטמבר 2006
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:עובדי הוצאת עם עובד
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מיידיש לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (תל אביב)
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
מוצש

שער המגזין עם גרסה של [[רוזי המסמררת עם כיסוי ראש, גיליון מס' 71]]
מוצש הוא מגזין תרבות ופנאי מבית מקור ראשון, הפונה בעיקר לקהל דתי לאומי. המגזין ראה אור לראשונה במרץ 2011 כמגזין עצמאי, ועורכו הראשון היה אלעד טנא. מפברואר 2016 הוא אחד המוספים הנלווים לעיתון סוף השבוע של מקור ראשון. מאז הוא מופץ אחת לשבוע יחד עם שאר מוספי עיתון "מקור ראשון" - יומן, שבת ודיוקן.

==אופי ותוכן המגזין==
מוצש פנה בעיקר לצעירי הציבור הדתי-לאומי ועסק בין היתר בנושאי תרבות, בילוי, ספורט ופנאי, סקר מסעדות ויינות כשרים ואירועי תרבות, מופעים וסרטים המתאימים בדרך כלל לציבור הדתי.

כיום מופיעים בעיתון המדורים הבאים: ספרות, מוזיקה וקולנוע, ביקורת מסעדות, קומיקס שבועי, טריוויה, בישול, ספורט וסל תרבות - שאלות לאנשי המגזר ויוצרים שונים.

מלבד נושאי תרבות ופנאי המגזין הרבה לעסוק בענייני חברה, ובעיקר כאלה הנוגעים לציבור הדתי לאומי. בתקופת מחאת האוהלים, למשל, הוקדש גיליון לנושא יוקר הנדל"ן בריכוזים דתיים לאומיים. גיליונות אחרים עסקו בעובדים זרים, הקרע המתרחב בין דתיים לחילוניים, שליחות ציונית בתפוצות, ונושאים חברתיים אחרים.

כיום, הכותבים הקבועים במגזין הם הרב חיים נבון, הרב אברהם סתיו, רחלי מלק-בודה ויאיר אגמון. רביטל ויטלזון-יעקבס, שי גבסו, אריאל הורוביץ, אריק גלסנר, אודי דוידי, דינה אברמסון, אריאל שנבל, ג'קי לוי יחד עם שלומי צ'רקה וכן אורי אורבך היו בעלי טורים קבועים או פינות במשך תקופה ארוכה.

מספר חשיפות של המגזין זכו לפרסום, ביניהן אחת בעקבות חשיפת דבריו הביקורתיים של הרב אלי סדן בעניין מורשת רבין ואחרת בעקבות הופעה של הראל סקעת בפני בנות שירות לאומי.

יש מי שראו בו כנושא דגל של פשרנות דתית. במגזין הופיעו, בין היתר, כתבה על יוזמה שקוראת לביטול מנהג "שבעה נקיים", כתבה על הומוסקסואלים דתיים וארגונים המיוחדים להם וכתבה שמציגה באור שלילי את תופעת הגרעינים התורניים. כן פורסמו כתבות על תופעת הורדת כיסוי ראש אצל נשים דתיות, ועל אנשים המגדירים עצמם דתיים אך מסמסים בשבת.

==ה"פשקוויל"==
בשנה הראשונה לצאתו, הודפס בעמודי האמצע של המגזין המדור הסאטירי "הפשקוויל". המדור נערך על ידי גיל סלוביק ואסף וול (האחרון תחת שם העט "גורנישט") שהיו באותה עת עורכי הקריאייטיב במקור ראשון. הפשקוויל עוצב לעיתים קרובות כפשקוויל חרדי, והשתמש בשפה "פאשקווילית" טיפוסית, עם משחקי מילים שהתבססו על ביטויים הלכתיים, תלמודיים, מקראיים וכדומה. זהותו של גורנישט נותרה עלומה זמן רב (עוד בטרם כתב למגזין, ופעל בעיקר כטוקבקיסט), עד שאברי גלעד ביצע לו אאוטינג בשוגג בתוכנית הרדיו המילה האחרונה, בהתייחס ל"פשקוויל". לאחר שנה החל המדור מופיע מעת לעת, עד שירד באוקטובר 2012.

== מוצש נוער ==
החל מסוף שנת 2017 מגזין מוצש נוער יוצא אחת לחודש יחד עם מוצש, היוצא פעם בשבוע. במוצש נוער כותבים עיתונאי מקור ראשון, ונושאיו מתחלפים מדי חודש. ניתן למצוא במוצש נוער טורים של כותבים שונים על גיל ההתבגרות וכן טור של הרב אברהם סתיו.

במוצש נוער ישנה התייחסות לטרנדים של הנוער הדתי והלא דתי בישראל, ראיונות עם מפורסמים ופעילים חברתיים שונים וכן מדור אקטואליה, משחקי וחידות חשיבה ועוד.

מוצש נוער מתקבל למנויי העיתון ללא עלות נוספת.

== קישורים חיצוניים ==

* חשבון [https://twitter.com/MakorRishon טוויטר] - מקור ראשון
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: שבועונים
קטגוריה:מקור ראשון
קטגוריה:עיתונות בעברית
תומאס פינקני

תומאס פינקני (באנגלית: Thomas Pinckney; 23 באוקטובר 1750 - 2 בנובמבר 1828) היה המושל ה-36 של מדינת קרוליינה הדרומית. הוא השתתף במלחמת העצמאות של ארצות הברית כמו גם במלחמת 1812 כקצין ביחידה לוחמת. הוא היה בין חותמי האמנה החוקתית והיה פעמיים מועמד לנשיאות ארצות הברית אך הפסיד בבחירות.

==ביוגרפיה==
צ'ארלס פינקני נולד בעיר צ'ארלסטון, שבקרוליינה הדרומית, למשפחת אצולה בריטית. אביו, צ'ארלס פינקני האב, כיהן כפקיד גבוה בממשל הבריטי הקולוניאלי ונשיא מערכת המשפט, במדינת דרום קרוליינה. אחיו הצעיר, תומאס, שימש כאלקטור של דרום קרוליינה ושימש גם כדיפלומט בממשל הפדרלי, בראשות ג'ורג' וושינגטון.

פינקני יצא ללימודים באירופה וחזר לדרום קרוליינה עם סיומם.

פינקני היה נשוי לשרה מידלטון, שאביה, הנרי מידלטון, כיהן כנשיא השני של הקונגרס הקונטיננטלי ואחיה, ארתור מידלטון, היה בין חותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. לאחר ששרה נפטרה הוא נישא בשנית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מושלי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1796
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1750
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1828
שינגו קוניאדה

שִׁינְגוֹ קוּנִיאֶדָה (ביפנית: 国枝 慎吾; נולד ב-21 בפברואר 1984) הוא טניסאי יפני. קוניאדה בעל נכות ומתחרה בטניס בכיסאות גלגלים. לאורך הקריירה זכה קוניאדה ב-24 תוארי גראנד סלאם, וכיום הוא מדורג במקום הראשון בעולם.

הוא זכה ב-3 מדליות זהב אולימפיות: בשנת 2004 בתחרות זוגות, ובשנים 2008 ו-לונדון 2012 בתחרות יחידים.

בתחרויות רבות הוא שיחק לצד סטפן אודה וביחד הם זכו בפרסי גראנד סלאם לזוגות.

קוניאדה איבד את השליטה בפלג גופו התחתון כשהיה בן 9, בעקבות גידול בעמוד השדרה.

==תארים והישגים==
;אליפות צרפת הפתוחה:
:יחידים (7): 2007, 2008, 2009, 2010, 2015,2014, 2018
:זוגות (8): 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015,2016, 2019

;אליפות אוסטרליה הפתוחה
:יחידים (10): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2015,2014, 2018, 2020
:זוגות (8): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015

;אליפות ארצות הברית הפתוחה
:יחידים (7): 2007, 2009, 2010, 2011, 2014, 2015, 2020
:זוגות (2): 2007, 2014

;אליפות וימבלדון
:יחידים
:זוגות (3): 2006, 2013, 2014

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טניסאים יפנים
קטגוריה:אלופים פאראלימפיים יפנים
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:טניסאים נכים
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1984
לאסי

לאסי הוא סרט קולנוע מותחן דרמה-קומית; בריטי-אמריקאי-צרפתי-אירי עטור פרסים, שיצא לראשונה בממלכה המאוחדת ב-16 בדצמבר 2005, המבוסס על ספרו של הבריטי אריק נייט, "לאסי חוזרת הביתה". השחקנים הראשיים בסרט הם כלב רועים מסוג קולי גס-שיער המגלם את הכלבה לאסי, והילד ג'ונתן מייסון . משתתפים בו בין היתר השחקנים פיטר או'טול, סמנתה מורטון, ג'ון לינץ', סטיב פמברטון, אדוארד פוקס, ג'מה רדגרייב, קלי מקדונלד, ניקולס לינדהרסט ועוד. הסרט צולם באירלנד, בסקוטלנד ובאי מאן. 93 אחוזים מהביקורות על הסרט, היו חיוביות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לאסי
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים איריים
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים על כלבים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים צרפתיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
גשר הרכבת הבריטי על נחל אופקים

250px
250px
250px
גשר הרכבת הבריטי על נחל אופקים הוא גשר רכבת ממתכת מדרום לאופקים. הגשר עובר מעל נחל אופקים (שנקרא בתקופת הקמת הגשר "וואדי חנפיש") והיה חלק ממסילת הרכבת רפיח - באר שבע שנחנכה ב-8 במאי 1918. מסילה זו נבנתה, בהדרגה, מרפיח מזרחה, על מנת לתמוך, לוגיסטית, במאמץ של חיל המשלוח המצרי (1916) להבקיע את שערי ארץ ישראל במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה תחילה מול העיר עזה ומאוחר יותר מול באר שבע. הגשר עצמו נבנה לאחר כיבוש באר שבע על מנת להשלים את סלילת קו עד העיר. בסיום סלילתו עבר הקו בעל רוחב הפסים התקני - 143.5 ס"מ, מרפיח במערב, לצד מעיינות נחל הבשור, ומעל נחל אופקים ונחל פטיש בואכה תחנת הרכבת המנדטורית בבאר שבע.
== מבנה ==
אורכו של הגשר כ-130 מטר וגובהו המרבי מעל האפיק כ-12 מטר. הוא עשוי קורות פלדה כפולות המחוברות ביניהן בחיזוקים ממוסמרים, מונח בקצותיו על תמיכות בטון, ונשען על שבעה זוגות של עמודי פלדה בקוטר 1.3 מ' המלאים בבטון, מחוזקים ביניהם במסגרת פלדה ומונחים על יסודות בטון. המפתח בין מרכזי העמודים נע בין 3.30 מ' במקומות הנמוכים (חמישה זוגות עמודים) ל-5.50 מ' באזורים הגבוהים (שני זוגות עמודים), והמרחק בין העמודים 16 מ'. תכנונו של הגשר נעשה על ידי מחלקת הרכבות המצרית (E.S.R – Egyptain State Railway) בקהיר. 

מצפון לגשר בנו הבריטים סוללה זמנית ששימשה את הרכבת עד סיום בניית הגשר. הרכבת הראשונה בין רפיח ובאר שבע עברה ב-8 במאי 1918 על גבי הסוללה הזמנית. עם השלמת בניית גשר הברזל ב-30 ביולי 1918 הוסטה התנועה לגשר והסוללה ננטשה. ממזרח לגשר ניתן עדיין לזהות את מסלול הרכבת על בסיס סוללות ומחפורות שקיימות בשטח.

ב-1923 תכננה מחלקת ההנדסה של הרכבת המנדטורית את חיזוק תמוכות הגשר במסגרת הכוונה להחליף את הקטר שנע על הקו בקטר אמריקאי חדש מדגם "בולדוין" שהיה כבד יותר. בסופו של דבר לא יצאה התוכנית אל הפועל והקטר הישן המשיך לפעול על הקו עד סגירתו ב-1927.

מתחם הגשר הוא חלק מפארק סיירת שקד ובקצהו המזרחי של הגשר ניצבת אנדרטה לזכר חללי הסיירת.

== ראו גם ==
* הרכבת בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120504060359/http://www.shaked.org.il/apage/72646.php הגשר] באתר עמותת סיירת שקד
* [http://www.shaked.org.il/ תמונת הגשר] בדף הבית של עמותת סיירת שקד
* [https://web.archive.org/web/20161115012612/http://2nd-ops.com/mosheh/?p=4222 גשר בריטי בן 100 שנה מעל נחל חנפיש], באתר "במחשבה שנייה", 29 באפריל 2015
* 
* [http://amudanan.co.il/w/P941963 גשר הרכבת בריטי] באתר עמוד ענן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנגב: מבנים
אופקים
קטגוריה:הנגב: גשרים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז דרום
קטגוריה:בנייה ופיתוח של תחבורה בתקופת המנדט
אופקים
קטגוריה:מחוז הדרום: מבנים לשימור
חוות האלפקות

חוות האלפקות היא חווה השוכנת כשלושה ק"מ ממערב למועצה המקומית מצפה רמון, ועוסקת בגידול למות ואלפקות, בעיקר למטרות נופש ותיירות, וכן לשם הפקת צמר.

== החווה ==
החווה הוקמה על ידי אילן דביר ונעמה בזנר, לאחר שנתקלו באלפקות בעת טיול בפרו. עדר הלמות והאלפקות הראשון הובא לישראל בסוף שנת 1987 מהרי האנדים שבצ'ילה. לחווה הובאו גם סנאי דקלים, אך הם הוגדרו מין פולש.

החווה שוכנת בגובה של 900 מטרים מעל פני הים ושורר בה אקלים מדברי. לצד הלמות והאלפקות מגדלת החווה סוסים, גמלים, חמורים ועזים. צמר האלפקות הסמיך נגזז בכל שנה עם בוא האביב, ובמפעל הצמר בחווה הוא מעובד ומוצע למכירה.

בנוסף מציעה החווה פעילויות שונות ובהן רכיבה על למות וסוסים בתחום החווה ומחוצה לה, טיולי יום, חדרי אירוח, פעילות יוצרת לילדים והאכלת בעלי החיים וכן סדנאות פיתוח כישורים חברתיים.

== גלריה ==
<gallery widths="175" heights="175" perrow="4">
קובץ:Alpac434.JPG|מפת החווה
קובץ:Alpac161.JPG
קובץ:Alpaca in the Alpacas farm near Mitzpe Ramon, Israel.jpg
קובץ:Alpac421.JPG|למה בעת מפגש עם מבקרים
קובץ:Alpac418.JPG
קובץ:PikiWiki Israel 45348 Camels.JPG|גמלים בחווה
קובץ:Alpac433.JPG
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצפה רמון
קטגוריה:הנגב
קטגוריה:ארץ ישראל: חוות
מילטון הימלפרב

מילטון הימלפרב (אנגלית: Milton Himmelfarb; 21 באוקטובר 1918 – 4 בינואר 2006) היה הוגה דעות יהודי-אמריקאי נאו-שמרני.

== קריירה ==
הימלפרב נולד בברוקלין לברטה ומקס הימלפרב, שהיגרו מרוסיה לארצות הברית לפני מלחמת העולם הראשונה. אחותו הצעירה, גרטרוד הימלפרב, הייתה להיסטוריונית, בעלה, אירווינג קריסטול היה אף הוא הוגה דעות נאו-שמרני חשוב ובנם, אחיינו של הימלפרב, ויליאם קריסטול הוא עורך ופרשן פוליטי. כולם חברי קבוצת "האינטלקטואלים של ניו יורק". 

בשנת 1938 סיים הימלפרב את סיטי קולג' של ניו יורק וקיבל תואר בספרות עברית מבית המדרש לרבנים באמריקה. בין השנים 1942–1982 עבד כחוקר בוועד היהודי-אמריקני והיה לראש מחלקת המחקר והמידע. כמו כן שימש כחבר סגל בבית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת ובבית המדרש לרבנים באמריקה ומרצה אורח באוניברסיטת ייל. 

החל מ-1959 ערך את הפרסום "The American Jewish Yearbook" (ספר השנה של יהודי ארצות הברית).

אחד ממאמריו החשובים ומכי הגלים ביותר היה "No Hitler, No Holocaust" ("ללא היטלר לא הייתה השואה") שפורסם במרץ 1984 בכתב העת "קומנטרי" (שהימלפרב היה בו חבר מערכת וכותב קבוע) ובו הדגיש הימלפרב את החשיבות הקריטית שהייתה לאישיותו של היטלר במקום ובזמן כגורם מכריע להתחוללות השואה. מאמר חשוב נוסף שלו היה "On Leo Strauss" ("על לאו שטראוס") שפורסם בקומנטרי באוגוסט 1974 ובו העלה על נס את תרומתו של לאו שטראוס ושל אוניברסיטת שיקגו לליברליזם.

== אסופות מאמרים שכתב ==
<div class="mw-content-ltr">
* Jews and Gentiles, Encounter Books, 2007
* The Jews of Modernity, Basic Books, 1973 
* Jews in Unsecular America: Essays, Eerdmans Publishing Co., 1987 
* Zero Population Growth—For Whom? Differential Fertility and Minority Group Survival, Greenwood Press, 1978 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* ויליאם קריסטול, [http://www.weeklystandard.com/Content/Public/Articles/000/000/006/583rezza.asp הספד], Weekly Standard, 23 בינואר 2006
* [http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=940DE3D8143FF936A25752C0A9609C8B63 נקרולוג], הניו יורק טיימס, 15 בינואר 2006
* [http://www.firstthings.com/onthesquare/2006/01/jb-10706-milton-himmelfarb הספד], ג'וזף בוטום
* [http://www.commentarymagazine.com/search/?st=advanced&By=Milton%2520Himmelfarb מפתח לאמריו בקומנטרי]
* 

קטגוריה:פילוסופים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:הוגי דעות יהודים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:משפחת הימלפארב-קריסטול
קטגוריה:מסאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
מיוסטטין

זן "הבלגי הכחול" מושבח באמצעות מניפולציה של גן המיוסטטין]]
מיוסטטין (באנגלית: Myostatin) הוא חלבון המשתיך לקבוצת פקטורים מעוררי גדילה. מיוסטטין מגביל את גדילת תאי השריר ברקמות בהם הוא נמצא בריכוזים גדולים.

==מחקר==
הגן האחראי ליצור מיוסטטין, התגלה בשנת 1997 במחקר שיצר "עכברים רבי-עצמה" שכונו "עכברי שוורצנגר". הגן החסר בעכברים, מנע יצור של מיוסטטין ובכך מסת שריריהם הוכפלה (ביחס לגודל ממוצע של עכברים). בשנת 2001 גילה החוקר סי-ג'ין לי דרך לגדל את מסת שריר החיה באמצעות הזרקת מוטציה שעוררה יצור של מדכאי מיוסטטין.

החלבון ידוע גם בשם Growth and Differentiation Factor 8, מיוצר בתאי השריר, נקשר לקרום התא של רצפטורים ומובל לתאי שריר אחרים דרך מחזור הדם. הורמונים מגבילים את יצור החלבון ולכן מסת השריר גדלה בתקופת ההתבגרות של נשא הגן. מחקרים בתחום מחלת ניוון שרירים מערבים הזרקה של מעקבי יצור מיוסטטין. מחקרים רבים מציינים כי מעכבי מיוסטטין הם חלק מהפתרון למחלת ניוון שרירים.
 רמות המיוסטטין מופחתות בנוכחות קראטין.

==שימוש==
השיטה פותחה לשימוש בגידול ורבייה של מקנה. סוגים שונים של בקר, בודדו ומסת שריריהם הושבחה באמצעות דיכוי המיוסטטין. גלולות מעכבי מיוסטטין שימשו בעבר ספורטאים לפיתוח שרירים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנדסה גנטית
קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:סמים בספורט
רות דולורס וייס

רות דולורס וייס

רות דולורס וייס (נולדה ב־23 בפברואר 1978) היא זמרת-יוצרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
וייס נולדה באשקלון, להורים שעלו מאוקראינה ב־1973. היא חיה מספר שנים באוסטין שבטקסס. בהיותה נערה נטלה לעצמה את השם האמצעי "דולורס" שמשמעותו בלאדינו עצבות ואומללות. למדה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים. הדמות ממנה שאבה השראה הייתה הזמר טום וייטס, שהתוודעה אליו דרך האלבום "Bone Machine", שקיבלה ליום הולדתה החמישה עשר. ב־1997, בגיל 19, עברה מאשקלון לתל אביב והקימה להקה בשם "B-Blond". ב־2003 הקימה את להקת "River Styx" ("נהר סטיקס") עם חבר הלהקה, שי לוינשטיין, עם סתו נחום ועם נגן הקונטרבס יהוא ירון.

תקליטה הראשון "(Come See (Raw Versions" יצא לאור באוגוסט 2004, ובו שרה באנגלית בלבד בליווי פסנתר. תקליטה השני "בעברית", שיצא באוגוסט 2008 כלל שירים בעברית. בינואר 2012 יצא לאור תקליטה השלישי, "My Middle Name is Misery" (שמי האמצעי הוא אומללות), בו היא מבצעת בליווי בלתי־שגרתי שכולל את הקונטרבס של יהוא ירון וכלי נשיפה, גרסאות כיסוי לשירים של אלביס קוסטלו, דייוויד בואי, נינה סימון, בוב דילן, ניק קייב, בילי הולידיי, קינג קרימזון, רוברט ואייט ואחרים, בהם אף ביצוע לשיר הפופ-דאנס "Toxic" של זמרת הפופ בריטני ספירס. התקליטים זכו לאהדת הביקורת. במרץ 2014 יצא אלבומה "בשפת בני האדם". בנובמבר 2014 הופיעה עם שלמה יידוב.

לווייס קול עמוק וייחודי, בעל צרידות ומנעד רחב. סגנונה משלב בין ג'אז, בלוז, מוזיקת נשמה, פולק ומוזיקת רוק. הביצוע שלה לשיר "משירי ארץ אהבתי", למשל, מתואר על ידי מבקר המוזיקה של עיתון הארץ, בן שלו במילים "כדור שלג מתגלגל של רגש חשוף, שמאיים לקבור תחתיו את הזמרת עצמה". בפברואר 2012 כתב שלו: "רות דולורס וייס היא הזמרת הכי טובה שעלתה על במת המוזיקה הישראלית בשנים האחרונות".

ב-2020, הביצוע שלה ל"שירי ארץ אהבתי" זכה לחשיפה מחודשת עקב שימושו בסדרה "שעת נעילה".

== דיסקוגרפיה ==
* (Come See (Raw Versions (2004)
* בעברית (2008)
* My Middle Name is Misery (2011)
* בשפת בני האדם (2014)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20170101235907/http://www.hasharat.co.il/html/article_6670.php ביקורת: wanted, wanted: Dolores Haze], באתר השרת העיוור, 5 באוקטובר 2004
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות-יוצרות ישראליות
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:אשקלון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
רוז קנדי

רוז וג'וזף קנדי
רוז אליזבט פיצג'רלד קנדי (באנגלית: Rose Elizabeth Fitzgerald Kennedy; 22 ביולי 1890 – 22 בינואר 1995) הייתה נדבנית אמריקאית, בתו של ראש עיריית בוסטון, רעייתו של ג'וזף קנדי, ואימם של נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי ושל הסנאטורים רוברט וטד קנדי. לצד בעלה, הייתה אחד הכוחות המניעים החשובים בעליית כוחה של שושלת קנדי.

== ביוגרפיה ==
קנדי נולדה בבוסטון, בתם הבכורה של ג'ון פרנסיס פיצג'רלד ורעייתו (שהייתה גם בת דודתו מדרגה שנייה) מרי ג'וזפין האנון. אביה היה איש בולט בפוליטיקה בעיר וכיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית במשך שמונה חודשים, וכיהן שתי קדנציות כראש עיריית בוסטון.
ב-1914 נישאה רוז לאיש העסקים ולאחר מכן שגריר ארצות הברית בבריטניה ג'וזף קנדי, ולזוג נולדו תשעה ילדים:
*ג'וזף קנדי ג'וניור (1915–1944) - טייס קרב שנהרג במלחמת העולם השנייה
*ג'ון פ. קנדי (1917–1963) - נשיא ארצות הברית בשנים 1960–1963, נרצח על ידי מתנקש
*רוזמרי קנדי (1918–2005) - נולדה עם פיגור שכלי קל, ובגיל 23 עברה ניתוח לובוטומיה שהרע את מצבה והותיר אותה במצב מנטלי קשה וסיעודי עד יום מותה.
*קת׳לין קנדי (1920–1948) - נישאה לאריסטוקרט אנגלי, נספתה בתאונת מטוס
*יוניס קנדי (1921–2009) - מייסדת ספיישל אולימפיקס, אמה של מריה שרייבר שהייתה נשואה לארנולד שוורצנגר
*פטרישיה קנדי (1924–2006) - נישאה לשחקן הבריטי פיטר לאופורד
*רוברט קנדי (1925–1968) - התובע הכללי של ארצות הברית, נרצח על ידי מתנקש פלסטיני במהלך מסע הבחירות שלו
*ג'ין קנדי (1929–2020) - שגרירת ארצות הברית באירלנד
*טד קנדי (1932–2009) - סנאטור

ב-1984, כשהייתה בת 94, עברה קנדי שבץ מוחי שהשאיר אותה נכה. מתה בגיל 104 מסיבוכים של דלקת ריאות ב-1995, בביתה שבמסצ'וסטס.

== אילן יוחסין ==

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Rose Fitzgerald Kennedy, Times to Remember, Doubleday, 1974. 
</div>
==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אישים
קטגוריה:בוסטון: אישים
רוז
קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אנשי בוהמה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אירי
קטגוריה:אמהות של נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:נדבניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי מכללת מנהטנוויל
קטגוריה:אמריקאיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
תותח 7.5 ס"מ PaK 40

תותח 7.5 ס"מ PaK 40 (ראשי תיבות של Panzerabwehrkanone - תותח אנטי טנקים) היה תותח נ"ט מתוצרת גרמניה הנאצית שפותח בשנים 1941-1939 על ידי חברת רייהמנטל. כ-23,500 יחידות של ה-PaK 40 נבנו במהלך המלחמה, והוא היה לאחד מתותחי הנ"ט הנפוצים של גרמניה במלחמה. התותח הותקן גם על מספר כלי רכב משוריינים ביניהם המרדר 3.

==היסטוריה==
פיתוחו של ה-PaK 40 החל בשנת 1939, עת שחברת קרופ ורייהמנטל קיבלו חוזה לפיתוחו של תותח נ"ט בקוטר 7.5 ס"מ. בתחילה העדיפות לפרויקט הייתה נמוכה, אולם הופעתם של טנקי הT-34 והKV-1 במהלך מבצע ברברוסה ב-1941 נתן קדימות לפרויקט. הדגמים הראשונים של התותח נשלחו בנובמבר 1941 לחיילים בחזית המזרחית. באפריל 1942 היו לוורמאכט 44 יחידות של ה-PaK 40 בשירות.

עיצובו של ה-PaK 40 כמעט ולא נשתנה במהלך תקופת ייצורו (1941 ועד לסיום המלחמה). כ-23,500 כלים נבנו, מתוכם 11,728 ב-1944 לבדה. 6,000 תותחים שימשו כחימושם של משחית הטנקים מרדר 3 (דגם M), רק"ם הסיור Sd.Kfz. 234/4 וזחל"ם Sd.Kfz. 251. בנוסף שימש ה-PaK 40 כבסיס לפיתוחו של תותח הטנקים KWK 40, וגרסה אוטומטית קלה יותר של התותח הותקנה על מטוס הקרב הנשל HS129.

ה-PaK 40 סופק בין היתר גם לבעלות בריתה של גרמניה. מספר כלים שנשבו בחזית המזרחית הופעלו על ידי הצבא האדום. לאחר סיום המלחמה נשאר ה-PaK 40 בשירות מספר מדינות אירופיות, ביניהן אלבניה, בולגריה, צ'כוסלובקיה, פינלנד, נורווגיה, הונגריה ורומניה.

==ביצועים==
התותח היה אפקטיבי כנגד כמעט כל טנקי בעלות הברית עד לסיומה של המלחמה. התחמושת הסטנדרטית של התותח הייתה פגז חודר שריון (במשקל 6.8 קילוגרם), בעל טווח אפקטיבי של 2,542 מטר, מהירות לוע של 750 מטרים ויכולת חדירה של 132 מ"מ של פלדה (בזווית של 90 מעלות) ממרחק של 500 מטר. מאוחר יותר הוצג ה-AP40, פגז חודר שריון בעל ליבת טונגסטן (במשקל 3.18 קילוגרם) אשר היה בעל ביצועים טובים יותר, אולם הפך לנדיר ככל שהמלחמה התקדמה. בנוסף, ה-PaK 40 יכל לשמש ככלי ארטילריה למקרה הצורך ולירות פגזים נפיצים (במשקל 5.4 קילוגרם) עוצמתיים.

אחד החסרונות של ה-PaK 40 היה משקלו; הוא היה כבד בהרבה מה-PaK 38 (אותו נועד להחליף), והנעתו בשטח קשה (במיוחד בחזית המזרחית) ללא גרר היה למשימה קשה ביותר. כלים רבים ננטשו על ידי צוותיהם בנסיגות של הצבא הגרמני.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lonesentry.com/articles/75mm/index.html דו"ח מודיעין של בעלות הברית על ה-PaK 40]
* [http://www.wwiiequipment.com/index.php?option=com_content&view=article&id=130:the-pak-40-anti-tank-gun&catid=52:german-anti-tank-guns&Itemid=58 The Pak 40 Anti-Tank Gun]
* [http://ww2db.com/weapon.php?q=202 World War II Database: 7.5 cm PaK 40 Anti-Tank Gun]
==הערות שוליים==

קטגוריה:תותחים גרמניים
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:תותחים נגד טנקים
בין חולות וכחול שמיים

בין חולות וכחול שמיים הוא ספרו של נחום גוטמן אשר כתב הסופר אהוד בן עזר מפיו. ראה אור בהוצאת יבנה בתל אביב. שם הספר מוסר את חוויית הילדות הנטורלית של גוטמן בתוך מכלול ההווייה הארצישראלית, שאותה תיאר בבגרותו ביצירתו הענפה כצייר וכסופר; המילה "חולות" ששולבה בה, התייחסה בין השאר לחולות תל אביב וחוף הים שהרבה לטייל ולשוטט בהם.

הספר מוסר זכרונות אוטוביוגרפיים של גוטמן, לאור דמויותיהם של אישים ואירועים מרכזיים בתקופת ילדותו ונעוריו בעשורים הראשונים של המאה ה-20.

בן-עזר מספר כי "כתיבת הספר תחילתה בסדרת פגישות עם נחום גוטמן בראשית שנת 1974, בהן נרשמה מפיו טיוטה ראשונה של פרקי חייו"; בעבודת העריכה המורכבת טופלו הרשימות השונות עד לכדי ספר, שאירועיו מובאים בסדר כרונולוגי. כל פרק עוסק בדמות עיקרית או וגם באירוע חשוב בחייו של גוטמן, ובדרך כלל נוגע לנושאים כלליים, לאומיים או אנושיים כלליים, ובהם: אביו ש. בן-ציון, שכונת נווה צדק ותל אביב הקטנה, העלייה לארץ ישראל בנמל יפו, מאיר דיזנגוף, הסופר אז"ר, המשורר חיים נחמן ביאליק, הציירת אירה יאן, גימנסיה "הרצליה", האמן ומייסד "בצלאל" בוריס שץ, ר' בנימין, מלחמת העולם הראשונה וגירוש תל אביב, הגדודים העבריים, יוסף חיים ברנר, ברל כצנלסון, ולוי אשכול.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי נחום גוטמן
קטגוריה:ספרי 1980
קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:ספרי הוצאת יבנה
קטגוריה:סיפורי תל אביב-יפו
שמואל פרשקו

שמואל פרשקו (בפולנית: Stanisław Fereszko; 26 בפברואר 1914 – 30 ביולי 1990) היה מלחין ומוזיקאי ישראלי שזכור בעיקר משירים שהלחין בתקופת מלחמת העצמאות.

== קורות חיים ==
נולד בעיר לוצק בפולין והשתלם בקונסרבטוריון בוורשה בקומפוזיציה ונגינה בפסנתר. הוא הלחין אופרטה בשם "צייד הנמרים" שזכתה להצלחה גדולה בפולין והיו לו שם גם מספר להיטים בהם "כך זה בדרך כלל מתחיל" (1934). 

בשנת 1937 עלה לארץ ישראל והשתלם בירושלים אצל המוזיקולוג שלמה רוזובסקי. הוא הלחין הצגות רבות של המטאטא ולי לה לו למילים של נתן אלתרמן, לאה גולדברג, יעקב אורלנד ועוד. מבין השירים שהלחין יש לציין את "מכתב מאמא", "שיר השיכור", "את ארץ שלי" ועוד.

לחניו המפורסמים ביותר נכתבו בתקופת מלחמת העצמאות. לחיים גורי הוא הלחין את "שיר הוותיקים" ואת "באב אל-ואד", שהוא אולי השיר המפורסם ביותר במלחמה זו.

הוא הלחין שירים ללהקת הצ'יזבטרון למילותיו של חיים חפר: "שיר הצ'יזבטרון", היי הג'יפ", "מוטי מוטי", "האהבה", "ציפ", "שוש".

ב-1952 עבר לארצות הברית לנסות שם את מזלו. הוא ניגן במועדון סברה בניו יורק של לאו פולד וליווה שם זמרים שהגיעו מישראל כמו שושנה דמארי ויפה ירקוני. השתתף כמנגן וכמפיק מוזיקלי באירועים שונים של הקהילה היהודית.

הוא השתקע במיאמי, שם המשיך בהופעות לפני יהודים בעיקר בבתי אבות. בארץ הוא נשכח כמעט לגמרי ורק שיריו היו מושמעים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות.

יפה ירקוני זכרה אותו והזמינה אותו ב-1985 לערב נוסטלגי במרתף העליון בבית ליסין בו ניגן את שיריו המפורסמים.

הוא נפטר מסרטן ב-1990 ונקבר במיאמי ביץ'.

==קישורים חיצוניים==

* [http://onegshabbat.blogspot.co.il/2012/03/blog-post_15.html שמואל פרשקו] באתר "עונג שבת"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים יהודים פולנים
קטגוריה:מוזיקאים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:הצ'יזבטרון:יוצרים
קטגוריה:תיאטרון המטאטא
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים ביישוב
קטגוריה:נגנים ביישוב
קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
יואל ראטה

הרב יואל ראטה
הרב יואל ראטה (קרי: רוֹֹט) (נולד בי"ב בסיוון ה'תשמ"א, 1981) הוא דרשן משפיע מחסידות ברסלב, ראש ישיבת "תפארת התורה". תלמיד בולט של הרב אליעזר שלמה שיק, ורב בית המדרש "היכל הקודש" בויליאמסבורג.

==תולדותיו ופעילותו==
הוא נכדו של גאב"ד קארלסבורג, הרב יחזקאל ראטה.

זמן קצר לאחר נישואיו התוודע לספר "אשר בנחל" של הרב אליעזר שלמה שיק ומאז התקרב לחסידות ברסלב.

עוסק בטיפול בנוער חסידי שנשר ממסגרות, ובצירופם לקהילתו. בשנת תשס"ט (2009) פתח את ישיבת "תפארת התורה" שבה לומדים בחורים שגדלו בחצרות חסידיות בארצות הברית, כמו חסידות סאטמר סקווירא וחסידות פאפא. הוא מעודד את הבחורים להישאר בלבוש החסידי, אך לצד זאת הוא מנהל את ישיבתו בסגנון פתוח, המעודד בחורים להיות עצמאים, שלא כמו בישיבות רגילות. הוא עורך ערבי שירה עם תלמידיו, כשהם מנגנים בגיטרות. הוא מחבר שירי דבקות המבוססים על רעיונות ותורת ברסלב. הרבה משיריו הם תרגום מיצירותיו של ישראל דגן. רבני התאחדות הרבנים, ארגון המזוהה עם סאטמר והקרובים אליה, התנגדו לישיבתו בעת פתיחתה, אך עם השנים עברו להתעלמות.

מוסדותיו כוללים ישיבה, בית מדרש, תלמוד תורה לבנים, בית ספר לבנות, ארגון לנשות הקהילה ובית דפוס להדפסת ספרי ברסלב. 

הרב ראטה מחנך את תלמידיו להסתפקות במועט, במיוחד ביחס להוצאות חתונתם, בניגוד למקובל בציבור החרדי בארצות הברית בין היתר הוא מעודד את תלמידיו לערוך את חתונתם בישיבה בעלות נמוכה. בסיוון תשע"ט ערך חתונה לבנו בעלות של פחות מאלף דולר. כמו כן הוא מעודד את תלמידיו לשדך את בניהם בגיל צעיר.

בשנת תשע"ט הקים את קריית ברסלב בליברטי. הקהילה מונה כיום כ-100 משפחות. 

== דרשותיו ==
הרב ראטה ידוע כנואם כריזמטי וסוחף, הוא משלב בדרשותיו ניגונים. בשנת 2016 החלו להתפרסם קליפים מדרשותיו שקיבלו את הכינוי "חיזוק יומי". בהמשך פורסם גם תרגום לעברית. מוסדותיו מפעילים מערכת טלפונית לשמיעת שיעוריו. כמו כן ניתן לשמוע את שיעוריו בתרגום באתר ברסלב סיטי.

הרב ראטה נוהג למסור את דרשותיו בעיקר ביידיש אך בהמשך החל למסור מדי פעם שיעורים גם בעברית ובאנגלית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://breslevcenter.com/ האתר של הרב ראטה]
* [https://www.youtube.com/channel/UC9ByEBIWxcnjZ2w6DUOluYg?pbjreload=10 הרב יואל ראטה - החיזוק היומי המתורגם] (לעברית), ו - [https://www.youtube.com/channel/UCH2gmnAoIYWkmmR47WjrfYg breslev center], ביוטיוב
* [https://www.facebook.com/rot148/ חיזוק היומי המתורגם], בפייסבוק
* [https://twitter.com/rabbirothhebrew החיזוק היומי המתורגם], בטוויטר
* [https://web.archive.org/web/20180426002804/http://www.jdn.co.il/author/0527116040 החיזוק היומי המתורגם] באתר JDN
* [https://web.archive.org/web/20170727143449/http://www.breslevcity.co.il/איך-התקרב-הרב-יואל-ראטה-לחסידות-ברסלב איך התקרב הרב יואל ראטה לחסידות ברסלב?]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:רבני ברסלב
קטגוריה:משפיעים חסידים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
סטרטפורד (לונדון)

הכפר האולימפי בסטרטפורד
סטרטפורד (באנגלית: Stratford) היא פרבר ברובע ניוהאם, לונדון, שבעה מיילים צפונית-מזרחית למרכז העיר. פיתוח הפרבר הוא אחד המטרות העיקריות בתוכנית העירונית לפיתוח לונדון.

שם הפרבר מתועד לראשונה ב-1607 כ-"Strætforda" - הלחם של המילים "Stræt" (באנגלית עתיקה) ו-"ford", שמשמעותו, "מעברה (באנגלית: ford) על הדרך הרומית".

שורשיה של סטרטפורד נמשכים עד 1067. בעבר הייתה סטרטפורד התיישבות חקלאית בקהילה העתיקה של וסטהאם, עם התמחות עיקרית בגידול תפוחי האדמה.<ref></ref> האזור שהפך ב-1965 לחלק מרובע ניוהאם. ההכרה האמיתית הראשונה באזור הייתה כנקודה בה חצה הדרך הרומית המקורית את נהר לאה. עם חנוכתה של הרכבת ב-1839, הפכה סטרטפורד לפרבר תעשייתי. כחלק מצמיחתה של לונדון בשנות המאה התשע עשרה המאוחרות, התרחבה סטרטפורד משמעותית, אוכלוסייתה גדלה, והיא נהייתה למרכז הניהול של וסטהאם ב-1886. מאז 1965 היא הייתה לחלק מלונדון רבתי.

בשנים האחרונות המגמה הכלכלית של סטרטפורד היא הפיכתה מאזור של תעשייה כבדה ועבודות רכבת, למרכז כלכלי ותרבותי חשוב. בנייתו של הפארק האולימפי בסטרטפורד, לקראת המשחקים האולימפיים ביולי 2012, תרמה אף היא למגמת הצמיחה וההתחדשות שחווה הפרבר. בבניית המרכז הושקעו 1.4 מיליארד ליש"ט.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניוהאם
האישה באדום

האישה באדום (באנגלית: The Woman in Red) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1984, שבוים על ידי ג'ין ויילדר שגם משחק בו בתפקיד הראשי. יחד על ויילדר מככבים בסרט קלי לה ברוק, גילדה ראדנר, צ'ארלס גרודין וג'ודית לביי.

זוהי גרסה מחודשת לסרט הצרפתי Un éléphant ça trompe énormément שנקרא באנגלית "An Elephant Can Be Extremely Deceptive". את הסרט הצרפתי, שיצא לאקרנים בשנת 1976, ביים וכתב איב רובר (Yves Robert) שלקח חלק גם בגרסה הזו.

==עלילת הסרט==
טדי פירס (ג'ין ויילדר) נשוי באושר לדידי, אבל כשהוא רואה במגרש החניה במשרדו אישה יפהפייה בשמלה אדומה (קלי לה ברוק) הוא נהיה אובססיבי. הוא מזהה שהבחורה היא דוגמנית שאמורה להצטלם לפרסומות שהמשרד שלו מפיק.

בעידוד חבריו, שמזהים את ההתאהבות של פירס בדוגמנית, הוא מחליט להזמין אותה לדייט אולם בשרשרת טעויות מביכות הוא מזמין בטעות את גברת מילנר (גילדה ראדנר) לארוחת ערב רומנטית. כשפירס מזהה את הטעות הוא מנסה להפוך אותה ולעשות הכל כדי להתקרב לדוגמנית, שבשלב הזה הוא כבר יודע שקוראים לה שארלוט, אלא שגברת מילנר לא מתכוונת לוותר בקלות.

דרך רכיבה על סוסים לא מוצלחת ותחבולות שמעמידות אותו באור מגוחך, מצליח בסופו של דבר פירס לקבוע עם שארלוט בדירתה. רגע השיא של פירס הופך לסיוט. אחרי שהשניים משילים מעליהם את הבגדים ונכנסים למיטה, מגיע בעלה של שארלוט, טייס אמריקני שהקדים את חזרתו הביתה.

פירס, בחוסר ברירה מחליט להתחבא על אדן החלון, אלא שמדובר במגדל יוקרה וההמון שרואה אותו בטוח שהוא מתאבד פוטנציאלי.

עלילת המשנה של הסרט עוסקת במערכת היחסים בין פירס לבין חבריו במשרד, במערכת היחסים האינטימית שלהם עם נשותיהם ובעיקר באופן קבלת ההחלטות של אנשים מאוהבים.

==צוות השחקנים==

{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
|-
|ג'ין ויילדר
|טדי פירס
|-
|קלי לה ברוק
|שארלוט
|-
|גילדה רדנר
|גברת מילנר
|-
|צ'ארלס גרודין
|באדי
|-
| ג'ודית לביי
|דידי פירס
|}

==הפסקול==

פסקול הסרט נכתב על ידי הזמר סטיבי וונדר שזיכה אותו בפרס האוסקר ובפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר. וונדר הוציא את השיר "I Just Called to Say I Love You" אשר היה הלהיט הגדול של אותה שנה. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפופ ובצמרת מצעד הריתם אנד בלוז בארצות הברית ובבריטניה.
עטיפת האלבום
מלבד הלהיט הגדול ואולי המוכר ביותר של וונדר, כלל אלבום הסרט עוד שבעה שירים נוספים, כמעט כולם בביצועו של סטיבי וונדר.

האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד המכירות בארצות הברית ולמקום השני בבריטניה. הסינגל של I Just Called to Say I Love You נמכר בבריטניה בלבד ב-1.77 מיליון עותקים ותפס את המקום ה-13 במכירות סינגלים בכל הזמנים בבריטניה.

===שירי האלבום===

#"The Woman in Red" – 4:39
#"It's You" – 4:55
#"It's More Than You" (instrumental) – 3:15
#"I Just Called to Say I Love You" – 6:16
#"Love Light in Flight" – 6:54
#"Moments Aren't Moments" – 4:32
#"Weakness" – 4:13
#"Don't Drive Drunk" – 6:33

==ביקורות ותגובות==

הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון הנמוך של 29% מתוך 7 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=JDHhDanYAcQ The Woman in Red], קדימון באתר YouTube
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט עם השיר המקורי הטוב
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:חידושים אמריקאיים לסרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית אמריקאיים
משחק מכות (סוגת משחקי וידאו)

[[צילום מסך של משחק ה-Beat 'em up קראטקה בו השחקן נלחם ביריבים שונים הרצים לקראתו לאורך שלבי המשחק.]]
משחק מכות (באנגלית: Beat 'em up) הוא סוגה של משחק וידאו בו המטרה העיקרית היא לנהל קרבות רחוב מול מספר גדול במיוחד של יריבים, כאשר לעיתים מעורבים סוגים שונים של אמנויות לחימה. משחקים אלה בדרך כלל מתרחשים בסביבה עירונית וכוללים לרוב לחימה מול קבוצות של פושעי רחוב.

בניגוד למשחקי היריות, המטרה העיקרית במשחקי המכות היא להילחם פנים מול פנים במספר גדול במיוחד של יריבים באמצעות מכות ובעיטות או לעיתים באמצעות נשק קר כגון מקל או גרזן.

המשחקים בסוגה זו כוללים שחקן אחד או יותר הפועלים בשיתוף פעולה בעודם נעים לאורך השלב כאשר כל אחד מתקוטט עם קבוצה אחרת של יריבים הנשלטת על ידי המחשב.

תת סוגה של משחקי המכות הם משחקי ה-Hack and slash בהם השחקן מנהל קרבות מול מספר גדול במיוחד של יריבים באמצעות נשק קר (גולדן אקס הוא דוגמה למשחק בתת-סוגה זו).

== דוגמאות למשחקי מכות בולטים ==
* גולדן אקס
* קראטקה
* דאבל דראגון
* Bad Street Brawler
* Little Fighter 2
* Streets of Rage - סדרה של 4 משחקים

== ראו גם ==
* ערכים על משחקי מכות
* משחק פעולה ממוחשב
* משחק לחימה (סוגת משחקי וידאו)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משחקי Beat 'em ups
מכות
בית הספר ללוחמה נגד גרילה

בית הספר ללוחמה נגד גרילה (מכונה גם: בית הספר ללוחמה במתחם כפרי) הוא חלק מבא"פ אליקים, באזור הצפון ברמות מנשה ממערב ליקנעם ובקרבת המושב אליקים.

בית הספר ללוחמת גרילה קם בשנת 1997 כתוצאה מהחלטת של הרמטכ"ל דאז, אמנון ליפקין-שחק, אשר שינה את דפוס החשיבה הצה"לי כלפי הלחימה בלבנון וקבע כי יש לראות בחזבאללה ארגון טרור וגרילה ולפעול כנגדו בהתאם. בתפיסה זו תמך גם אלוף פיקוד הצפון דאז, עמירם לוין. בשל כך הורה שחק להקים מחדש את יחידת אגוז כיחידה ייעודית למלחמה בלבנון והוחלט להקים גוף האמון על הכשרת לוחמי החי"ר והיחידות המיוחדות ללחימה כנגד ארגון החזבאללה במתארי לוחמת הסבך והלוחמה ההררית של לבנון. הקמת בית הספר הוטלה על אל"ם שמואל זכאי, איש חטיבת גולני, אשר עבר השתלמות בצבא בריטניה, ולמד באופן יסודי על הגוף המכשיר בצבא זה את היחידות העתידות להישלח לתעסוקה מבצעית בצפון אירלנד ולפעול כנגד המחתרת האירית. עם שובו ארצה הקים זכאי בשנת 1997 את בית הספר ללוחמת גרילה. לאחר הנסיגה מלבנון בשנת 2000 נסגר בית הספר ומדריכיו נקלטו כחיילי מילואים בעוצבת הגליל והיו אמונים על הכשרת לוחמי האוגדה ללחימה אפשרית בלבנון. בשנת 2004 תחת פיקודו של אל"ם יואלי אור, מפקד בא"פ צפון, החל הקמתו של בית הספר לגרילה מחדש; והוקמו בו מדורי הכשרה בתחומי הלוחמה זעירה, הסוואה, לוחמת סבך ואימונים ייחודיים לתוואי הלחימה בגזרת הצפון. לאחר מלחמת לבנון השנייה הוקם בית הספר מחדש באופן רשמי ומלא על כל מדוריו. בנוסף, חטיבות בחיל הרגלים וגדודי חיל ההנדסה וגם פלוגות החי״ר של שריון מתאמנות רבות בבסיס זה.

על בית הספר מפקד קצין בדרגת רס"ן.

==קישורים חיצוניים==
* דניאל אדלסון, [https://web.archive.org/web/20110404132023/http://mazi.idf.il/5392-7074-he/IGF.aspx יוצאים מהסבך], ביטאון ביבשה, גיליון 7 ספטמבר 2008.
* יואב איתיאל, [http://www.magazin.org.il/inner.asp?page=23&article=3275 הדרך לחזבאללה עוברת בעמיקם], "מגזין המושבות", 13 בינואר 2012.
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:בסיסי צה"ל במחוז הצפון
קטגוריה:מועצה אזורית מגידו
בית הספר ללוחמה נגד גרילה
קטגוריה:חיל הרגלים הישראלי
נמל התעופה ורשה שופן

נמל התעופה ורשה שופן (בפולנית: Lotnisko Chopina w Warszawie) הוא נמל תעופה בינלאומי שנמצא ברובע אוקנצ'ה (Okęcie) בדרום ורשה בירת פולין. נמל התעופה הוא השער האווירי של כמעט מחצית מהטיסות בפולין, והוא מטפל בכ-300 טיסות יומיות. בשנת 2017 עברו בנמל כ-15.75 מיליון נוסעים.

== היסטוריה ==
ב-29 באפריל 1934 נפתח "נמל התעופה ורשה אוקנצ'ה" (Port lotniczy Warszawa-Okęcie) במעמד נשיא פולין. בבניית הנמל השקיעה ממשלת פולין כ-10 מיליון זלוטי, והנמל היה לאחד מנמלי התעופה המודרניים בזמנו. בשנתו הראשונה שירת הנמל כ-10,750 נוסעים. לאחר זמן קצר החל חיל האוויר הפולני להקים בנמל בסיס המשמש אותו גם כיום. ערב מלחמת העולם השנייה שירת הנמל שישה יעדים בינלאומיים, בהם גם תל אביב-יפו וביירות, ו-17 יעדים פנימיים. במהלך מבצע ברברוסה שימש נמל התעופה את הלופטוופה במלחמתו נגד הצבא האדום. 

לאחר סיום המלחמה חידשה חברת התעופה לוט פוליש איירליינס את פעילותה בנמל והייתה אחראית על שיקומו, לאחר שנהרס בחלקו בזמן המלחמה. לאחר כשנתיים עמד בנמל טרמינל חדש ומגדל פיקוח חדש ומודרני. בשנת 2001 שונה שמו של נמל התעופה על ידי נשיא פולין אלכסנדר קוושנייבסקי, והוא נקרא על שמו של המלחין הפולני פרדריק שופן. בשנת 2007 נפתח טרמינל חדש בנמל (טרמינל 2).

קיימות תוכנית לבניית נמל תעופה חדש, נמל התעופה המרכזי "סולידריות", במקום הקיים.

== דרכי גישה לנמל ==
נמל התעופה ממוקם כ-10 ק"מ ממרכז העיר ורשה, והוא נגיש באוטובוס ובמונית. בחודש יולי 2012 הושלמה תחנת הרכבת התת-קרקעית, אשר מחברת אל קו S2 של רכבת הפרוורים של ורשה.

== סטטיסטיקות נוסעים ==
{| class="wikitable"
|+תנועת נוסעים ומטוסים לפי שנים
!שנה
!נוסעים
!שינוי מספר הנוסעים מהשנה הקודמת (%)
!תנועת מטוסים
|-
!2005
|7,071,881
|
|115,320
|-
!2006
|8,101,827
|14.6%+
|126,534
|-
!2007
|9,268,476
|14.4%+
|133,146
|-
!2008
|9,460,606
|2.1%+
|129,728
|-
!2009
|8,320,927
|12.0%-
|115,934
|-
!2010
|8,712,384
|4.7%+
|116,691
|-
!2011
|9,337,734
|7.2%+
|119,399
|-
!2012
|9,587,842
|2.7%+
|118,320
|-
!2013
|10,683,706
|11.4%+
|123,981
|-
!2014
|10,590,473
|0.9%-
|121,913
|-
!2015
|11,206,700
|5.8%+
|124,700
|-
!2016 
|12,835,560
|14.5%+
|138,909
|-
!2017 
|15,750,000
|22%+
|157,044
|}

== תאונות ותקריות ==
במהלך כל שנות הפעילות של הנמל (לאחר מלחמת העולם השנייה) היו כ-7 תאונות מטוסים בו, שהאחרונה מביניהן הייתה ב-1 בנובמבר 2011 כשמטוס בואינג 767 של חברת לוט פוליש איירליינס בקו 016 (אנ') נחת ללא גלגלים לאחר טיסה מניוארק. אף אחד מנוסעי המטוס לא נפגע.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.lotnisko-chopina.pl/en/index.html אתר הנמל]

ורשה
קטגוריה:ורשה: מבנים
שופן
קטגוריה:ורשה: תחבורה
קטגוריה:פרדריק שופן
עבדול חוסיין סרדארי

עבדול חוסיין סרדארי (בפרסית عبدالحسین سرداری, תעתיק מדויק: עבדאלחסין סרדארי; 1914–1981) היה מדינאי ודיפלומט איראני שהציל חיי יהודים בשואה.

== פעילות ==
סרדארי היה הממונה על המשרד הקונסולרי האיראני בפריז הכבושה ב-1940, שם הייתה קהילה גדולה של יהודים איראנים. על פי תורת הגזע הנאצית, האיראנים הם בני הגזע הארי, ולפיכך היה הסכם בין איראן ובין גרמניה הנאצית שהגן על כל האזרחים האיראנים מפני תוקפנות גרמנית. סרדארי השתדל אצל הגרמנים ודאג לכך שגם יהודים בעלי אזרחות איראנית יזכו לאותה הגנה. אחיינו, פריידון הווידה, שהיה שגריר איראן באו"ם בשנות השבעים, סיפר כי ב-1942, לאחר שהבין סרדארי לאן מועדות פני המדיניות הנאצית ביחס ליהודים, הוא החל להנפיק מאות דרכונים איראניים ליהודים שאינם איראנים כדי להצילם מרדיפה ומשילוח למחנות הריכוז.

מעבר לכך, הוא היה מעורב בניסיונות (מוצלחים לפחות בחלקם) לשכנע את השלטונות הנאציים שיהודי איראן הם בנים לעם האיראני ולכן הם אריים. הוא ניסה גם לשכנע את השלטונות שיהודי מרכז אסיה (יהדות בוכרה ויהדות אפגניסטן) הם ג'וג'וטים, מונח שמקורו לא ברור ושהתייחס אולי במקור לקבוצות של יהודים מומרים בבוכרה. בכך הוא מילא ככל הנראה תפקיד חשוב בהצלת יהודי גאורגיה, בוכרה, איראן ואפגניסטן בצרפת הכבושה.

בשנת 1942 אדולף היטלר עצמו אמר כי סרדארי טועה ביחס למה שהוא חושב שקורה ליהודים. לאחר חתימת איראן על הסכם עם בעלות הברית והפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן בספטמבר 1941, נסגרו השגרירויות האיראניות במדינות הציר ונסגרה גם הקונסוליה בפריז. סרדארי החליט להישאר בפריז כאזרח פרטי על מנת להמשיך ולעזור ליהודים. לאחר המלחמה הורע מצבו של סרדארי. אהובתו הסינית נעלמה בעת מלחמת האזרחים הסינית ב-1948; הוא הואשם במעילה, ובילה את שנותיו האחרונות בעוני אחרי המהפכה האיראנית ב-1979: השלטון החדש שלל ממנו את תשלומי הפנסיה והחרים את רכושו. אחרי תקופה שבה חי בדירת חדר בקרוידון, הוא עבר לנוטינגהאם, שם נפטר ב-1981.

ב-1994, 13 שנה לאחר מותו, הוענק לסרדארי אות כבוד מטעם מרכז שמעון ויזנטל שבלוס אנג'לס.

==בתרבות הפופולרית==
Zero Degree Turn (בפרסית: مدار صفر درجه, נהגה: מַדָאר-י סֶפְר דַרַגֶ'ה) היא סדרת טלוויזיה משנת 2007 שהופקה בשיתוף פעולה בין איראן, הונגריה, צרפת ולבנון. היא הייתה בין היקרות והמושקעות ביותר שהופקו על ידי איראן וזכו לקהל צופים גדול שם. הסדרה מבוססת באופן רופף על סיפור חייו של סרדארי, ומציגה אותו כמי שהתאהב ביהודייה והציל יהודים בפריז של שנות הארבעים בימי הכיבוש הנאצי על ידי חלוקת דרכונים איראניים ומתן מקלט בשגרירות איראן לאותם יהודים. הסדרה, שהופקה במימון ממשלתי איראני, צוטטה כניסיון מצד המשטר האיראני להבליט את עמדתו ביחס ליהודים, שבה הפגין אהדה לעם היהודי (וכן לדעה המקובלת בעולם על לקחי השואה) ובכך להפריד את היחס האיראני ליהדות מהעוינות האיראנית לציונות.

בשנת 2014, כחלק מתערוכה שנשאה את השם "Simplemet Justes" שהתקיימה בבריסל, בירת בלגיה אודות אישים פחות מוכרים, כגון מוסלמים ואנשי המזרח התיכון, שהצילו יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, הוצגו מחקרים גם אודות סרדארי.

==ראו גם==
* הצלת יהודי גאורגיה, בוכרה, איראן ואפגניסטן בצרפת הכבושה
* מוחמד חלמי

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ushmm.org/wlc/en/article.php?ModuleId=10007452 עבדול חוסיין סרדארי] באתר מוזיאון השואה בוושינגטון
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:מצילים בשואה: מוסלמים
קטגוריה:מהגרים מאיראן לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-1981
פרארי 612 סקאלייטי

פרארי 612 סקאלייטי היא מכונית גראן טוריסמו איטלקית שיוצרה על ידי חברת פרארי בשנים 2010-2004. יש לה דלת קופה גדולה. היא תוכננה להחליף את הפרארי 456M הקטנה יותר. גודלה מאפשר נסיעה של 4 נוסעים כאשר מאחורה יש מספיק רווח על מנת להושיב 2 מבוגרים. העיצוב שלה, ובמיוחד מראות הצד והפנסים הקדמיים, נבנו בהשראת הפרארי 375MM משנת 1954 שהבמאי רוברטו רוסליני קנה לאשתו, השחקנית אינגריד ברגמן. השם של המכונית, סקאלייטי, הוא על שם מעצב העבר של פרארי סרג‘ו סקאלייטי.

לרגל חגיגות 60 שנה לחברת פרארי, נבנתה גרסה מיוחדת של ה-612 בשם 612 ססנטה (60 באיטלקית). נבנו רק 60 מכוניות מהגרסה הזו.

==נתונים טכניים==
הפרארי 612 היא הפרארי השנייה שבנויה כולה מאלומיניום, הראשונה היא הפרארי 360 מודנה. המסגרת שלה פותחה בשיתוף עם חברת ALCOA. המרכב של ה-612 מהווה את הבסיס לפרארי 599 GTB.

המנוע של ה-612 סקאלייטי הוא אותו המנוע של הפרארי 575M מראנלו. המנוע הוא בנפח 5,748 סמ"ק בתצורת V12 בעל 532 כ"ס ב-7,250 סל"ד ומומנט מרבי של 60 קג"מ ב-5,250 סל"ד. למנוע יחס דחיסה של 11.2:1. המכונית מסוגלת להאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.3 שניות ולהגיע למהירות מרבית של 315 קמ"ש. הפרארי 612 סקאלייטי מגיעה עם תיבת הילוכים ידנית בעלת 6 מהירויות או תיבת הילוכים F1A חצי אוטומטית בעלת 6 מהירויות, המהווה שיפור ניכר לתיבה F1 הקיימת בפרארי 360.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.auto.co.il/archive-634.aspx הפרארי 612 סקאלייטי באתר אוטו]
* 

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות על
612 סקאלייטי
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2004
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
הר ברך

הר ברך הוא הר, בגובה 840 מטר, בשמורת הרי אילת ממערב לבקעת תמנע. מקור השם בשמו הערבי "ג'בל אל איבריק".

מראה פסגת ההר
מבט ממצפור הר ברך
ממערב להר ברך נמצא נחל ברך הנשפך צפונה, וחלקו הצפוני נחשב כגבולה הדרומי של בקעת עובדה. מהר ברך תצפית דרומה לכיוון המשך שמורת הרי אילת - הר עתק והר בשמת, ותצפית מזרחה לכיוון בקעת תמנע ופארק תמנע. נקודת התצפית בהר ברך צוינה כאחת מנקודות התצפית היפות בישראל.

בין הר ברך להר עתק מצוי מעלה רגלי - מעלה ברך. שביל מעלה ברך סגור זמנית עקב נזקי שיטפונות, וקיימת סכנת חיים לעבור בו עד שישופץ.

אל ההר ניתן להגיע בשבילי הולכי רגל מצפון ומדרום, וכן ממערב דרך שביל נחל בוטם.

ההר נמצא בסמיכות לשביל ישראל, במרומי מצוקי תמנע. ניתן להגיע אל ההר גם ברכב מכיוון שביל המסומן בסימון שבילים כחול של החברה להגנת הטבע, היוצא מכיוון בקעת עובדה, או בשביל המתאים לכל רכב, היוצא מק"מ 32 של כביש 12 (לפי מפת סימון שבילים).

אתרי טיול נוספים בסמיכות להר ברך הם נחל מתק, באר מתק נחל מלחן ובאר מלחן.

לוחמי חיל ההנדסה הקרבית נוהגים לסיים את מסע הכומתה שלהם כשהם עולים את הר ברך עם אלונקות, ומקבלים את הכומתות הכסופות בפסגה.

==הערות שוליים==

ברך
ברך
קטגוריה:שביל ישראל