OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אצטדיון נלסון מנדלה ביי

אצטדיון נלסון מנדלה ביי (באנגלית: Nelson Mandela Bay Stadium) הוא אצטדיון כדורגל בפורט אליזבת שבדרום אפריקה. האצטדיון נבנה לרגל מונדיאל 2010 בו אירח מספר משחקים, לרבות המשחק על המקום ה-3. תפוסת האצטדיון היא 48,000 אנשים והוא מיועד, בנוסף לכדורגל, גם למשחקי רוגבי ולמופעי תרבות וקונצרטים.

על אף הדבר המשתמע אולי משמו, האצטדיון איננו קרוי ישירות על שם נלסון מנדלה, מנהיג דרום אפריקה שהוביל המאבק כנגד האפרטהייד, אלא על שם המחוז בו הוא נמצא - נלסון מנדלה ביי.

==הקמת האצטדיון==
קודם להקמת האצטדיון רמת התשתית הספורטיבית בפורט אליזבת, ובמחוז כולו, הייתה נמוכה בהרבה. עם היוודע דבר בחירתה של העיר לארח משחקים בטורניר המונדיאל נפלה ההכרעה שלא לשדרג את אצטדיון הרוגבי הקיים, בן הכ-34,000 מקומות, אלא לבנות אצטדיון חדש אשר יעמוד בתקנים הבינלאומיים.

האצטדיון החדש תוכנן להדמות מבחוץ לפרח ומיקומו, אשר שימש קודם לכן כפארק ציבורי ומגרש רוגבי, נבחר בשל הנוף לאגם נורת' אנד.

הבנייה החלה ב-2007 והסתיימה ב-2009. ב-4 ביולי אותה שנה נחנך האצטדיון ונערך בו משחק הכדורגל הראשון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פורט אליזבת
נלסון מנדלה ביי, אצטדיון
נלסון מנדלה ביי, אצטדיון
נלסון מנדלה ביי, אצטדיון
אצטדיון פרי סטייט

אצטדיון פרי סטייט (באנגלית: Free State Stadium), הידוע גם כ"וודאקום פארק", על שם נותנת החסות, הוא אצטדיון בבלומפונטיין שבפרובינציית פרי סטייט שבדרום אפריקה. האצטדיון משמש למשחקי רוגבי יוניון וכדורגל ובעל תפוסה של 48,000 צופים.

האצטדיון נבנה לקראת גביע העולם ברוגבי של שנת 1995. הוא היה שותף באירוח משחקי מונדיאל 2010, ולקראתם הורחב ונוספה לו קומת יציעים נוספת. כמו-כן, שודרגו התשתיות ואמצעי האבטחה והתקשורת. בימי שגרה האצטדיון משמש כביתן של קבוצות הרוגבי יוניון פרי סטייט צ'יטס וסנטרל צ'יטס, וכן של קבוצת הכדורגל בלומפונטיין סלטיק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.fscheetahs.co.za/stadium.aspx?TID=2 האצטדיון], באתר פרי סטייט צ'יטס

פרי סטייט, אצטדיון
פרי סטייט, אצטדיון
קטגוריה:המדינה החופשית
פרי סטייט, אצטדיון
המדינה החופשית

המדינה החופשית (באנגלית: Free State) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה. בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר בה היא בלומפונטיין.

הפרובינציה שוכנת במרכזה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון בחאוטנג ובפרובינציה הצפון-מערבית, ממזרח במפומלנגה בקוואזולו-נטאל, מדרום בכף המזרחי ובמדינת לסוטו וממערב בכף הצפוני.

==גאוגרפיה==

==היסטוריה==

==דמוגרפיה==
===התפלגות גזעית===
{| class="wikitable"
|-
! colspan="5" | הקבוצות הגזעיות באוכלוסיית המדינה החופשית
|-
| שחורים || 2,405,533 || 87.61% ||width="250px"| ||rowspan="5"| x173px
|-
| לבנים || 239,026 || 8.71% || 
|-
| צבעוניים || 83,844 || 3.05% || 
|-
| אסייתים || 10,398 || 0.38% || 
|-
| אחר || 6,790 || 0.25% || 
|}

===התפלגות לשונית===
{| class="wikitable"
|-
! colspan="5" | השפות המדוברות באוכלוסיית המדינה החופשית 
|-
| סותו || 1,717,881 || 64.2% ||width="250px"| ||rowspan="5"| x173px
|-
| אפריקאנס || 340,490 || 12.72% || 
|-
| קוסה || 201,145 || 7.52% || 
|-
| צוואנה || 140,228 || 5.24% || 
|-
| אחר || 276,033 || 10.31% || 
|}

===פריסת אוכלוסין===
{| class="wikitable"
|-
! colspan="4" | פריסת אוכלוסיית המדינה החופשית
|-
| |}

==חלוקה מנהלית==
{| width="835" class="wikitable"
|-
! colspan="7" | מחוזות ומטרופולינים במדינה החופשית
|}
{| width="835"
|-
| colspan="7" | <center>470px
|}
{| width="835" class="sortable wikitable"
|-
! מפתח !! שם !! שם מלא רשמי !! בירה !! שטח<small>(בקמ"ר)</small> !! אוכלוסייה<small>(2011)</small> !! מספררשויות
|-
| bgcolor="#8DD3C7" width="40px"| <center>M</center>|| מטרופולין בלומפונטיין || <div class="mw-content-ltr">Mangaung Metropolitan Municipality</div> || בלומפונטיין || 6,284 || 747,431 || 1
|-
| bgcolor="#FB8072" width="40px"| <center>14–19</center>|| מחוז תאבו מופוטסאנייאנה || <div class="mw-content-ltr">Thabo Mofutsanyana District Municipality</div> || פהוטהאדייהאבה || 32,637 || 736,238 || 6
|-
| bgcolor="#BEBADA" width="40px"| <center>5–9</center>|| מחוז לייוולפטסווה || <div class="mw-content-ltr">Lejweleputswa District Municipality</div> || וולקום || 31,930 || 627,626 || 5
|-
| bgcolor="#80B1D3" width="40px"| <center>10–13</center>|| מחוז פזילה דאבי || <div class="mw-content-ltr">Fezile Dabi District Municipality</div> || סאסולבורג || 21,301 || 488,036 || 4
|-
| bgcolor="#FFFFB3" width="40px"| <center>1–4</center>|| מחוז קהאריאפ || <div class="mw-content-ltr">Xhariep District Municipality</div> || טרומפסבורג || 37,674 || 146,259 || 4
|}

==ראו גם==
* מדינת אורנג' החופשית (פרובינציה)

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://freestatetourism.org/ אתר רשות התיירות של המדינה החופשית] 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:דרום אפריקה: פרובינציות
מחוז וסטמית'

מחוז וסטמית (באנגלית: County Westmeath, אירית: Contae na hIarmhí) הוא אחד ממחוזות אירלנד. המחוז נמנה עם מחוזות פרובינציית לנסטר.

המחוז נוצר ב-1543 לאחר פירוק הפרובינציה החמישית של אירלנד - מיד או מית' (Mide, Meath) וחלוקתה בין יתר הפרובינציות. ב-1840, טרום רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, הגיעה אוכלוסיית המחוז לשיא - מעל 140,000 תושבים. לאחר האירועים פחתה האוכלוסייה דרמטית, ובשנות השישים של המאה העשרים הגיעה לשפל חסר תקדים של כ-53,000. משנות השבעים החלה האוכלוסייה לגדול שוב.

וסטמית' הוא אחד מהקטנים שבמחוזות אירלנד, הוא ממוקם במקום ה-23 בשטחו, 1,764 קמ"ר, ובמקום ה-22 באוכלוסייתו (כ-79,000 תושבים ב-2006). המחוז גובל בארבעה מחוזות: בדרומו במחוז אופאלי, במערב במחוז רוסקומון, בצפון מערב במחוז לונגפורד, ובמזרח במחוז מית'.

בירת המחוז היא מלינגר (Mullingar). במחוז נמצאת עיירה חשובה נוספת ושמה אתלון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לנסטר
וסטמית'
מייקרופט הולמס

מייקרופט הולמס (באנגלית: Mycroft Holmes) הוא דמות בדיונית, אחיו הבכור כביכול, של שרלוק הולמס, גיבור סדרת הספרים הבלשיים של ארתור קונאן דויל. הופעתו הראשונה היא בסיפור המתורגמן היווני שבספר "זיכרונותיו של שרלוק הולמס", שם מופיע מייקרופט כבוגר משרלוק בשבע שנים.

==תכונותיו ומאפייניו==
מייקרופט מוגדר לעיתים, על ידי אחיו שרלוק, כאדם בעל ידע רב ובלתי מוגבל, אשר יכולות הפענוח שלו (או "יכולת ההיקש" כפי שמתואר בספרים) עולות על שלו עשרות מונים. למרות זאת, מייקרופט אינו מסוגל לנהל חקירות מן הסוג שאותן מנהל שרלוק, כי אין בכוונתו להתאמץ פיזית ולחקור אם הסקותיו נכונות. מטבעו הוא אדם עצלני שמבלה את רוב ימיו במועדון לגברים בשם "בית דיוגנס" שאותו ייסד. הוא מבקר חשבונות בכמה ממשרדי ממשלת בריטניה.

מייקרופט מתואר לעיתים קרובות כאדם בגובה בינוני בעל שיער נושר, עם גזרה מעט מלאה יותר מאחיו. הדמיון המשפחתי ביניהם ניכר. הוא מופיע תדירות בעיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים של הספרים, ושם הוא מתואר לעיתים קרובות כפתי, שחצן ותאב בצע.

==הופעותיו==
זכורה במיוחד הופעתו של שחקן סרטי האימה כריסטופר לי בתפקיד מייקרופט בסרט משנת 1970 שלא התבסס על אחד מספרי קונן דויל, בשם "חייו הפרטיים של שרלוק הולמס" שביים בילי ויילדר. בסרט הוא שיחק אדם שחצן וגס שעבד בזרוע איסוף המודיעין של האימפריה הבריטית.

בשנת 1975 שיחק ג'ין ויילדר בתפקיד הראשי בסרט "הרפתקאות אחיו החכם יותר של שרלוק הולמס" (The Adventure of Sherlock Holmes' Smarter Brother). דמותו של ויילדר הושפעה מדמותו של מייקרופט, אך היא לא זהה למקור הספרותי.

דמותו של מייקרופט זכתה גם למופעים רבים ביצירות שאינן קשורות בשרלוק הולמס, וקיבלה מעמד עצמאי, מעבר למעמד של דמות המופיעה בסיפורים הנוגעים לאחיה. סופרי מתח בריטים כג'ספר פורד, קווין פאוסט ולורי ר. קינג כתבו יצירות בהן מופיע מייקרופט, אך דמותו של שרלוק אינה מופיעה, או אף יצירות בהן מייקרופט הוא הגיבור הראשי. בסדרת הקומיקס "ליגה של ג'נטלמנים מובחרים" מאת אלן מור, מופיע מייקרופט הולמס כראש המודיעין הבריטי הידוע בכינוי "M".

השפעות ישירות פחות של דמותו של מייקרופט ניכרות ביצירות נוספות. מחשב העל, המתכנן את מרד תושבי הלבנה בספר "עריצה היא הלבנה" מאת רוברט היינליין נקרא "מייקרופט הולמס". בסדרת המתח "מונק" גיבור הסדרה, אדריאן מונק, הוא בלש בעל יכולות דדוקטיביות גבוהות (בדומה לשרלוק) שסובל מהפרעה טורדנית-כפייתית ושאר הפרעות נפשיות. אחיו, אמברוז מונק, שאיתו הוא מתייעץ לפעמים, הוא נוירוטי ואגורפובי יותר ממנו אבל גם חכם יותר ממנו ובעל יכולות דדוקטיביות גבוהות יותר (בדומה למייקרופט). בדומה למייקרופט גם הוא לא מאמת את הסקותיו ולעיתים רחוקות עוזב את מקום מגוריו, אבל לא בגלל עצלות אלא בעקבות האגורפוביה החמורה שממנה הוא סובל.
אגאתה כריסטי, יוצרת הרקול פוארו, תיארה בספריה את דמותו של אחיו של פוארו, אשיל (Achille) פוארו, בצורה הנחשבת לפרודיה על דמותו של מייקרופט. דמיון רב ניכר בין דמותו של מייקרופט לדמות הבלש השמן נרו וולף בספריו של רקס סטאוט. יוצרי הסדרה האוס תכננו ליצור לדמותו של גרגורי האוס אח גדול בתבניתו של מייקרופט, אותו אמור היה לשחק הקומיקאי הבריטי סטיבן פריי. היוזמה נזנחה בשל מחויבויות אחרות של פריי, אך הופיעה בסרטו של גאי ריצ'י "שרלוק הולמס: משחק הצללים".

בסדרת הטלוויזיה "שרלוק", עיבוד מודרני לספרי שרלוק הולמס של ה-BBC משנת 2010, מגלם מארק גאטיס את דמותו של מייקרופט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרלוק הולמס: דמויות

de:Figuren der Sherlock-Holmes-Erzählungen#Mycroft Holmes
ru:Персонажи рассказов о Шерлоке Холмсе#Майкрофт Холмс
שרשרת הערך

מודל שרשרת הערך (באנגלית: Value Chain) הוא כלי ניתוח עסקי שהוצג לראשונה על ידי פרופ' מייקל פורטר בשנת 1985. המודל הפך במהירות לכלי מוביל בתהליך תכנון אסטרטגי. בבסיס המודל עומדות הטענות שמוצרים עוברים דרך שרשרת פעילויות בארגון ובכל תחנה מתווסף להם ערך עבור הארגון כיוון שערכם ללקוחות גדל או שהסיכוי שהם יהיו בעלי ערך ללקוחות גדל (הדבר נכון גם בארגוני שירותים, בהתאמת מינוחים בלבד). טענת המודל היא ששרשרת הפעילויות מוסיפה למוצר ערך העולה על סכום הערכים שהוספו בכל תחנה. 

אין לבלבל בין רעיון שרשרת הערך ובין העלויות הנצברות לאורך שרשרת הפעילויות. דוגמה להבחנה בין השניים הוא ליטוש יהלומים. פעולת הליטוש עשויה להיות בעלת עלות נמוכה, אך הפעולה עצמה מוסיפה ערך רב למוצר הסופי מכיוון שיהלום גולמי שווה הרבה פחות מיהלום מלוטש.

המודל מחלק את הפעילויות בארגון לפעילויות ראשוניות, אלו הפעילויות יוצרות הערך, בהן כלולות הפעילויות הגנריות הבאות: לוגיסטיקה נכנסת (חומרי גלם), תפעול (ייצור), לוגיסטיקה יוצאת (תוצר מוגמר), שיווק, מכירות ושירות. שאר הפעילויות הן פעילויות תמך כגון ניהול משאבי אנוש וכספים. לכל פעילות ממפים את העלויות ואת מניעי הערך. למרות שפעולות שרשרת הערך נפרדות ומהוות את אבני הבניין של היתרון התחרותי, הן אינן בלתי תלויות. הן קשורות ביחסי זיקה בתוך השרשרת, המשקפים את היחסים בין הדרך שבה פעולת ערך אחת מבוצעת והעלות (או רמת הביצוע) של פעולה אחרת. יחסי הזיקה בתוך שרשרת הערך הם קריטיים ליצירת היתרון התחרותי, וניצול נכון של הקשרים זקוק לרוב לזרימה של מידע ומאפשר אופטימיזציה.

יצירת ערך לפי מודל שרשרת הערך מצריכה תיאום ושיתוף פעולה, השקעה במערכות מידע, שינויים בתהליכים ארגוניים, מחויבות ההנהלה, משרות גמישות ומסתגלות לשינויים, עובדים בעלי יכולות וכן גישה ותרבות ארגונית תומכת.

יצירת הערך מחייבת שיתוף פעולה של ספקים, יצרנים, מפיצים ולקוחות.

היצרנים צריכים להבין ולהכיר את צורכי הלקוח, ולתת מענה לצרכים אלו באופן יצירתי, חדשני ויעיל, תוך התאמה לסביבה העסקית התחרותית והדינמית.

שיפורים מתמידים והקטנת עלויות תורמים ליצירת ערך גבוה יותר.

תפיסת שרשרת הערך הורחבה מעבר לארגון הבודד והשרשרת יכולה לכלול גם את שרשרת האספקה ואת ערוצי ההפצה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אסטרטגיה עסקית
קטגוריה:שיווק
יואל פלדשו

יואל פלדשו (נולד ב-30 במאי 1949) הוא טייס קרב לשעבר בחיל האוויר הישראלי, פיקד על להק המודיעין ולהק כוח האדם והשתחרר בדרגת תת-אלוף. ניהל את רשות התעופה האזרחית עד סוף אוקטובר 2022.

==ביוגרפיה==
פלדשו נולד בקריית טבעון, בנם של מנחם ורות, למד בבסמ"ת והתגייס לצה"ל ב-1967. הוא סיים קורס טיס ושירת כ-26 שנים בחיל האוויר, בו נחשב לאחד מהטייסים המצטיינים ששירתו בחיל ולזכותו נרשמו 4 הפלות של מטוסי אויב. במלחמת יום הכיפורים לחם עם טייסת 69, טייסת F-4 פנטום, והשתתף בגיחות הפצצה רבות, ביום השני של המלחמה רשם הפלה של מיג 21 מצרי. ביולי 1976 היה אחד מחמשת הטייסים שנשלחו להביא את מטוסי ה-F-15 איגל הראשונים לחיל האוויר, יחד עם איתן בן-אליהו, בני צינקר, משה מלניק ושאול סיימון, והיה שותף להקמת טייסת 133. ב-27 ביוני 1979 השתתף בקרב האוויר הראשון של מטוסי F-15 ורשם את הפלתו השנייה כשיירט מיג 21 סורי באמצעות טיל פיתון 3. פיקד על טייסת תעופה ונבחר לעמוד בראש טייסת ה-F-15 השנייה, טייסת 106, עליה פיקד מיוני 1982 ועד יוני 1985. במלחמת לבנון הראשונה רשם שתי הפלות נוספות במהלך קרב אוויר נגד מטוסי מיג 23 סורים, שנערך ב-24 ביוני 1982. באוקטובר 1985 השתתף כטייס מן המניין, בתקיפת מפקדות אש"ף בתוניס במסגרת מבצע רגל עץ.
בשנים 1987 עד 1989 פיקד על בסיס חצור ואחר כך יצא ללימודי תואר שני במנהל עסקים ב-MIT. במהלך מלחמת המפרץ פיקד על להק המודיעין ואחר כך עמד בראש להק כוח האדם. את שירותו הצבאי סיים ב-1993.

לאחר פרישתו מצה"ל שימש כמנכ"ל חברת אדיונטיק, העוסקת בפיתוח לומדות מחשב, וב-1994, התמנה למנכ"ל יבואנית הרכבים צ'מפיון מוטורס.

בספטמבר 1996 מונה למנכ"ל חברת אל על ועמד בראשה עד להתפטרותו בשנת 2000. בתקופתו באל על ניצח על תוכנית התייעלות מקיפה והחברה עברה מהפסד של 82 מיליון דולר ב-1996 לרווח של כ-16 מיליון דולר ב-1999.

בפברואר 2001 הצטרף לקבוצת גנדן של נוחי דנקנר, מונה למנכ"ל גנדן טכנולוגיות והקים את חברת GS-3 שעסקה בתחום האבטחה התעופתית. במקביל שימש כדירקטור בחברות הקבוצה כגון נתור, יוניטל והשטיח המעופף. במאי 2003 מונה למנכ"ל שופרסל אך עזב את תפקידו לאחר חודשיים בלבד בעקבות חילוקי דעות עם יו"ר דירקטוריון החברה. בפברואר 2004 מונה למנכ"ל חברת נשר מפעלי מלט ישראליים. בספטמבר 2014 מונה על ידי שר התחבורה, ישראל כץ למנהל רשות התעופה האזרחית.

פלדשו בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת חיפה ו-MBA מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא נשוי לסמדר, נכדתם של שושנה ואברהם האפט שהיו ממיסדי דגניה ב'. מרכז מירב לבריאות השד במרכז רפואי שיבא, נקרא על שם בתם שנפטרה בדמי ימיה מסרטן השד. פלדשו כיהן כחבר ועדת השופטים לבחירת זוכי פרס ישראל ב-2014.

==לקריאה נוספת==
* שמעון גולן, טילים על ישראל, הוצאת צה"ל/ המחלקה להיסטוריה, משרד הביטחון ומודן, 2020.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* . כנס התעופה האזרחית הבינלאומי השמיני של מכון פישר ורת"א, 2015.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס חצור
קטגוריה:ראשי להק המודיעין
קטגוריה:ראשי להק כוח אדם
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי אל על
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
צו הריסה

צו הריסה היא הוראה של השלטון להרוס מבנה.

ישנם מספר גופים המוציאים צווי הריסה בישראל. צווי הריסה שמוצאים על ידי ועדה מקומית לתכנון ובנייה נקראים צווי הריסה מנהליים. בית המשפט רשאי להוציא צו הריסה במסגרת הליך פלילי.

==צו הריסה מנהלי בישראל==
צו הריסה מנהלי הוא צו המוצא על ידי ועדה מקומית לתכנון ובנייה. הצו מוצא כנגד בנייה ללא היתר בנייה של מבנה שחורג מתוכנית בניין עיר או תוכנית מתאר מקומית או תוכנית מתאר ארצית או כנגד שימוש חורג ללא היתר או תוך סטייה מהיתר. יושב ראש הוועדה מקומית לתכנון ובנייה רשאי להוציא צו הריסה בתנאי שהוגש לו תצהיר חתום ממהנדס הוועדה המקומית או מהנדס הרשות המקומית. את צו ההריסה המנהלי יש להדביק על הקיר החיצוני של המבנה המיועד להריסה וניתן לבצע את ההריסה בתום 24 שעות משעת הדבקתו, או בכל מקרה אחר בתום 72 שעות משעת הדבקתו. למי שהוצא נגדו צו הריסה מנהלי יכול לפנות לבית משפט ולבקש למנוע את צו ההריסה.

ביהודה ושומרון כל בנייה צריכה אישור של צה"ל ושר הביטחון. כל מבנה ללא אישור שלהם מועמד להריסה. לטענת המתנחלים אי מתן האישורים נובעים מסיבות פוליטיות. על הריסות אלה יש פעמים רבות עימותים בין משטרת ישראל והמתנחלים. בהריסת המבנים בעמונה עימותים אלה יצאו מכלל שליטה.

==התמשכות ההליכים==
במקרים רבים עוברות שנים רבות מעת שהוצא צו הריסה עד שהוא מבוצע בפועל. למשל, צו הריסה שהוצא על ידי בית משפט לעניינים מקומיים בתל אביב-יפו בשנת 1994 לא בוצע עד אמצע שנת 2010.

על תופעה זאת של התעלמות מצווי הריסה במשך שנים רבות כתב השופט אליעזר ריבלין:

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
The Fat of the Land

The Fat of the Land ("משמני הארץ") הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הפרודיג'י. האלבום יצא לאור ב-30 ביוני 1997, והפך לאלבומם המצליח ביותר עם מכירות של יותר משני מיליון אלבומים בארצות הברית.

האלבום נכנס בשנת 1999 לספר השיאים של גינס בתור האלבום הבריטי שנמכר במהירות הרבה ביותר, כמו כן בשנת 1999 היה מועמד גם לפרס גראמי.

האלבום היה מועמד בשנת 1997 לפרס מרקורי.

האלבום נכלל בספר רב המכר "1001 Albums You Must Hear Before You Die" אשר מכיל סקירה של 1001 אלבומי אולפן נבחרים מהשנים 1955 - 2008.

האלבום עורר מחלוקת מסוימת כאשר יצא. הארגון הפמיניסטי האמריקאי "National Organization for Women" הביע את התנגדות לשנאת הנשים אשר לכאורה מוצגת בשיר "Smack My Bitch Up" (בתרגום חופשי: "הכה את הכלבה שלי"), על אף שהלהקה טוענת בתוקף כי הפירוש האמיתי של שם השיר הוא "doing anything intensely" (לבצע דבר מה באופן אינטנסיבי).

== רשימת שירים ==

# "Smack My Bitch Up"
# "Breathe"
# "Diesel Power"
# "Funky Shit"
# "Serial Thrilla"
# "Mindfields"
# "Narayan"
# "Firestarter"
# "Climbatize"
# "Fuel My Fire"

==משתתפים באלבום==
* ליאם האולט- קלידים, סינטיסייזר, הפקה, מיקס
* קית' פלינט - קולות ("Breathe", "Serial Thrilla", "Firestarter", "Fuel my fire")
* מקסים ריאליטי - קולות
* שיין באדר- קולות ("Smack my bitch up")
* קול קית' - קולות ("Smack my bitch up", "Diesel Power")
* קריספין מילס - קולות ("Narayan")
* גיז באט - גיטרות ("Feul my fire")
* ג'ים דייוויס - גיטרות ("Firestarter")
* מאט קמרון - תופים

==פרסים והישגים==
===מכירות===
{| class="wikitable sortable"
|-
! מדינה !! אלבומים שנמכרו !! פרס
|-
| ארצות הברית || 2,000,000^ || פלטינה*2
|-
| בריטניה || 1,392,273 || פלטינה*4
|-
| קנדה || 300,000^ || פלטינה*3
|-
| גרמניה || 250,000^ || זהב
|-
| צרפת || 200,000^ || זהב*2
|-
| אוסטרליה || 140,000^ || פלטינה*2
|-
| שוודיה || 80,000^ || פלטינה
|-
| איטליה || 50,000^ || זהב
|-
| פינלנד || 42,426 || פלטינה
|-
| שווייץ || 25,000^ || זהב
|-
| אוסטריה || 25,000^ || זהב
|-
|
|^מספר משוער
|
|}

==פסקולים==
===סרטים===
{| class="wikitable sortable"
|-
! שיר !! שנה !! סרט
|-
| Mindfields || 1999 || מטריקס
|-
| rowspan="4" | Smack my bitch up || 2000 || המלאכיות של צ'רלי
|-
| 2001 || מת לצעוק 2
|-
| 2003 || ימים נפלאים (אנימציה)
|-
| 2003 || קרוב יותר
|-
| rowspan="2" | Firestarter || 2003 || המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה
|-
| 2007 || הנידונים למוות
|-
| rowspan="2" | Breathe || 2003 || המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה
|-
| 2009 || גבר מת רץ
|-
|Funky shit||1997|| סיוט בקצה האופק
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1997
קטגוריה:אלבומי הפרודיג'י
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת מאבריק רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת אקס-אל רקורדינגס
מלון ארמון האמירויות

ארמון האמירויות (באנגלית: Emirates Palace; בערבית: قصر الإمارات; תעתיק מדויק: קַצְרֶ אלְאִמַארַאת) הוא מלון פאר הממוקם באיחוד האמירויות הערביות בעיר אבו דאבי.

==הבנייה==
הבניין תוכנן בידי וימברלי, ויזננד, אליסון, טונג אנד גו (Wimberly, Whisenand, Allison, Tong and Goo). הוא נפתח בנובמבר 2005 אבל מסעדות וספא מסוימים לא החלו לפעול עד 2006. המלון נבנה בידי ממשלת אבו דאבי והוא בבעלותה. החל משנת 2020 הוא מנוהל על ידי קבוצת המלונות מנדרין אוריינטל, ולפני כן נוהל על ידי קבוצת קמפינסקי.

עלות בנייתו של המלון הייתה 1.9 מיליארד לירות שטרלינג או 11.02 AED דירהם האמירות הערבית. סך השטח הבנוי הוא 850,000 מטר רבוע. החניה התת-קרקעית יכולה להכיל 2,500 כלי רכב. יש שתי בריכות שחייה וספא. למלון יש מעגן סירות ומנחת מסוקים משלו. לפי הניו יורק טיימס, ארמון האמירויות הוא המלון היקר ביותר שנבנה אי-פעם בעולם.

==מאפייני המלון==
===חזית המבנה===
על המלון נבנו 114 כיפות שכל אחת מהן בגובה 60 מטרים.

===פנים המלון===
רבות מהסוויטות מרוהטות בזהב ושיש. המבנה הפנימי מרוצף ברצפת ומרפסת משיש, ומקושט בדוגמאות של כיפות מעליו בצבע זהב. הקומה העליונה מכילה שש סוויטות שליטים (rulers' suites) שמוצעות רק לפקידי ממשל רמי דרג המבקרים באיחוד האמירויות הערביות. המלון גם מכיל אולם ועידות גדול.

===חדרים ומחירים===
בסך הכול מכיל המלון 302 חדרים ו-92 סוויטות. אבל, במלון יש רק 16 סוויטות ארמון (Palace Suites) בקומה השישית והשביעית. 22 סוויטות בנות שלושה חדרי שינה שמורות לאירוחם של ראשי מדינה ואורחיהם. מחירו של החדר הפשוט ביותר במלון הוא $400 ללילה עבור Coral Room (שטח רצפה של 592 רגל מרובע), ו- The Palace Grand Suite (7319 (7319 רגל מרובע) הוא היקר ביותר ומחירו $11,500 ללילה.

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="180px" perrow="4">
קובץ:The Palace Garden 2013 - panoramio.jpg|
קובץ:Night city 2013-01-19 - panoramio.jpg|
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.hotelmanagement-network.com/projects/emirates-palace/ מלון ארמון האמירויות] באתר [https://www.hotelmanagement-network.com hotelmanagement-network]
* [https://web.archive.org/web/20150509001902/http://www.emiratespalaceabudhabi.com/ ארמון האמירויות, אבו דאבי: מידע ותמונות]
* אוטו פול, [http://www.nytimes.com/2005/03/17/international/middleeast/17dhabi.html?_r=1&scp=1&sq=3%20billion%20hotel%20abu%20dhabi&st=cse/ מהי השקעה של 3 מיליארד דולר, פחות או יותר: מלון המתאים למלכים], הניו יורק טיימס, 17 במרץ 2005

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבו דאבי: מבנים
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: בתי מלון
הנסיך הפרסי: חולות הזמן (סרט)

הנסיך הפרסי: חולות הזמן (באנגלית: Prince of Persia: The Sands of Time) הוא סרט פעולה, פנטזיה והרפתקאות אמריקאי משנת 2010, המבוסס באופן רופף על עלילת משחק וידאו משנת 2003 בעל אותו השם. הסרט בוים על ידי מייק ניואל והדמות הראשית בו מגולמת על ידי השחקן ג'ייק ג'ילנהול.

עלילת הסרט אשר מתרחשת במאה השישית עוקבת אחר הרפתקאותיו של פרחח רחוב בשם דאסטאן (מגולם על ידי ג'ייק ג'ילנהול) אשר מתגורר בממלכת פרס. דאסטאן מואמץ על ידי המלך וגדל בביתו יחד עם שני הנסיכים האחרים, בניו הביולוגים של המלך. לאחר שדאסטאן מואשם ברצח המלך, הוא חובר לנסיכה טמינה (מגולמת על ידי ג'מה ארטרטון) ובורח מאחיו הרודפים אחריו ומאויבים נוספים. יחד עמה השניים נאבקים בניזאם (מגולם על ידי בן קינגסלי), אחיו של המלך הנרצח, שחפץ בפגיון עתיק המכיל בתוכו את "חולות הזמן" (פגיון אשר מעניק לבעליו את היכולת לחזור אחורה בזמן לפרקי זמן קצרים ולשנות את העבר), שימוש לא מושכל בפגיון עלול לשחרר סופת חול שעלולה להחריב את העולם.

== הפקה ==
===צילום===
במרץ 2008 נבחר הבמאי מייק ניואל (הארי פוטר וגביע האש) לביים סרט המבוסס על משחק הווידאו "הנסיך הפרסי: חולות הזמן". הצילומים החלו במרוקו ובלונדון ביולי 2008 והסרט נועד להיות הסרט הראשון בסדרת הסרטים של "הנסיך הפרסי".

=== ביקורות ===
הסרט זכה לביקורות מעורבות אבל הצליח בציבור. נחשב להצלחה בז'אנר הסרטים המבוססים על משחקי מחשב, ביחס לאחרים בתחום וזכה להצלחה רבה במיוחד בקופות כשהכניס ברחבי העולם 450 מיליון דולר.

==פסקול==
אלאניס מוריסט הלחינה את שיר הנושא של הסרט ששמו "I Remain". פסקול הסרט נכתב על ידי המלחין הארי גרגסון ויליאמס.

הנסיך הפרסי: חולות הזמן - פסקול הסרט המקורי
{| class="tracklist"
|-
|מס
|כותרת
|אורך
|-
|1.
|"The Prince of Persia"
|5:20
|-
|2.
|"Raid on Alamut"
|6:32
|-
|3.
|"Tamina Unveiled"
|2:34
|-
|4.
|"The King and His Sons"
|2:59
|-
|5.
|"Dastan and Tamina Escape"
|4:31
|-
|6.
|"Journey Through the Desert"
|2:55
|-
|7.
|"Ostrich Race"
|0:59
|-
|8.
|"Running from Sheikh Amar"
|3:27
|-
|9.
|"Trusting Nizam"
|4:37
|-
|10.
|"Visions of Death"
|1:46
|-
|11.
|"So, You're Going to Help Me?"
|2:20
|-
|12.
|"The Oasis Ambush"
|1:54
|-
|13.
|"Hassansin Attack"
|2:59
|-
|14.
|"Return to Alamut"
|3:05
|-
|15.
|"No Ordinary Dagger"
|4:39
|-
|16.
|"The Passages"
|3:09
|-
|17.
|"The Sands of Time"
|3:58
|-
|18.
|"Destiny"
|3:38
|-
|19.
|"I Remain" (מבוצע בידי אלאניס מוריסט, נכתב בידי אלאניס מוריסט ומייק אליזונדו)
|4:57
|}

==צוות השחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|-
! דמות !! שחקן
|-
|הנסיך דאסטן, הגיבור הראשי של הסרט וסדרת משחקי "הנסיך הפרסי"|| ג'ייק ג'ילנהול
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|טמינה, הנסיכה היפהפייה של אלמות שנישאת לדאסטן בסופו של הסרט|| ג'מה ארטרטון
|-
|ניזאם, אחיו של המלך, הנבל הראשי של הסרט
|| בן קינגסלי
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| השייח עמר|| אלפרד מולינה
|-
| סאסו|| סטיב טוסיינט
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| גארסיב|| טובי קבל
|-
| טוס|| ריצ'רד קויל
|}

== ראו גם ==
* הנסיך הפרסי: חולות הזמן
* הנסיך הפרסי

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי לולאת זמן
קטגוריה:סרטים שמבוססים על משחקי וידאו
קטגוריה:הנסיך הפרסי
ברונטי

ברונטי (באנגלית: Bronte) הוא פרוור בסידני, אוסטרליה. השייך מנהלית לרשות העירונית מועצת וייברלי.

==גאוגרפיה==
ברונטי ממוקם כ-8 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לאורך חופה הדרום מזרחי של סידני רבתי. לפרוור חוף מפורסם באורך 250 מטר הקרוי באותו שם, כ-2.5 ק"מ דרומית לחוף בונדיי ביץ', ובין שני החופים מחברת טיילת ציורית. ברונטי גובל מצפונו בבונדיי וטמרמה, ממזרח בווייברלי ומדרום בקלובלי.

==היסטוריה==
בשנות השלושים של המאה ה-19, רכש רוברט לאו (לימים ויקונט שרברוק) אחוזה בת 170,000 מ"ר באזור ברונטי. בשנת 1845 סיים לבנות את בית האחוזה, לו קרא בית ברונטי. שם הבית נקרא לכבודו של לורד הוריישו נלסון, דוכס ברונטה (נחלה בנפת קטניה שבסיציליה, כיום איטליה). הבית היה בונגלו בן קומה אחת, על דרך ברונטי, ושרד עד המאה ה-21. כיום הבית הוא נכס של מועצת וייברלי, ונפתח לקהל הרחב מספר פעמים בשנה. הבית רשום כנכס לאומי לשימור של ניו סאות' ויילס. 

אחד מקווי החשמליות שהתפצלו מבונדיי ג'נקשן הגיע לברונטי כתחנה אחרונה, והוביל את תושבי העיר עד קו החוף. קו זה יצא משימוש בשנת 1960 והוחלף באוטובוסים. כמו מרבית הפרוורים המזרחיים, אין כיום תחנות רכבת או חשמלית בברונטי.

==תרבות==
ברונטי הוכרז כפרוור בעל איכות החיים הטובה ביותר מבין 641 פרוורי סידני רבתי על ידי היומון סידני מורנינג הראלד, בשקלול של עליית ערכי הנכסים, איכות החיים, השקעות בחינוך ועוד. 

בברונטי תרבות גלישה ענפה, והפרוור כולל את מועדון הצלת הגולשים (surf lifesaving club) של ברונטי, שיוסד בשנת 1903. לטענת המועדון, הוא הוותיק מסוגו בעולם. מדי דצמבר מתקיימת תחרות שחייה באוקיינוס בין חוף בונדיי לחוף ברונטי. 

לאורך טיילת החוף הוקמו מספר רב של מסעדות, המתמחות במטבחים שונים. בניגוד לאזורים מסחריים בחופים סמוכים, האזור המסחרי של חוף ברונטי אינו כולל חנויות כלל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090923102317/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=960 ברונטי באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Bronte/Suburbs/16279 ברונטי באתר "Sydney Suburbs"] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרוורי סידני
כביש עכו-צפת

כביש עכו-צפת היה כביש ראשי בגליל שחיבר את עכו וצפת. תוואי הכביש בחלקו המערבי עבר בערך על תוואי כביש 85 עד צומת חנניה. מצומת חנניה עבר כביש עכו-צפת על תוואי כביש 866 עד למירון וממירון לצפת עבר הכביש על תוואי כביש 89. 

==תולדות הכביש==
הכביש נסלל בשנים 1927–1928 על ידי אסירים, על תוואי הדרך ששימש עוד במאה ה-19 למעבר מעכו לצפת. 

במרץ 1938 נרצחו שישה יהודים שנסעו במונית בכביש סמוך לכפרים ראמה וסאג'ור. 

על פי תוכנית החלוקה יועד חלקו המרכזי של הכביש לעבור בשטח המדינה הערבית, כאשר אזור עכו ומרכז הגליל יועדו למדינה הערבית, בעוד אזור צפת יועד למדינה היהודית. במהלך מלחמת העצמאות פסקה התנועה היהודית בכביש, שעבר באזור ערבי צפוף, והכביש חובל ליד מירון ובמקומות נוספים בידי ההגנה והפלמ"ח, בין השאר כדי למנוע הגעת תגבורת אויב לצפת. שטחו המרכזי של הכביש נכבש במהלך מבצע חירם בסתיו 1948, והכביש נפתח מחדש לתנועה אזרחית בראשית 1949.

==בתרבות==
הכביש מוזכר בשירו המפורסם של אהוד בנאי "עיר מקלט" בתור הכביש המתפתל בין עכו לצפת.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הגליל
קטגוריה:עכו: תחבורה
קטגוריה:צפת: גאוגרפיה
קטגוריה:כביש 85
פוקר איינדקר

פוקר איינדקר - מטוס קרב ממלחמת העולם הראשונה
פוקר איינדקר (בגרמנית: Fokker E.I-IV Eindecker) היה מטוס קרב גרמני חד-מושבי, חד-כנפי בתקופת מלחמת העולם הראשונה. המטוס היה המטוס הראשון שעליו הותקנה מערכת מתאם ירי, אשר אפשרה ירי לעבר מטוסי האויב בכינון ישיר מבעד למדחף הקדמי, ובכך העניקה עליונות אווירית מוחלטת לחיל האוויר הגרמני בשמי החזית המערבית בשנים 1915-1916.

==היסטוריה==
שיחזור מטוס מדגם פוקר איינדקר המוצג במוזיאון לתעופה צבאית בברלין
פוקר איינדקר פותח על בסיס דגם מטוס סיור בלתי חמוש של החברה. בתאריך 23 במאי 1915 הציג אנטוני פוקר בעצמו את מערכת מתאם הירי שהורכבה עליו. ההפלה הראשונה של המטוס נרשמה ככל הנראה כבר ב-1 ביולי 1915, כאשר מטוס צרפתי הופל בשמי החזית המערבית. בשלב זה של המלחמה שימשו מטוסי פוקר איינדקר כחלק ממערכי טיסה משולבים יחד עם מטוסי סיור לצורכי ליווי והגנה ולא כמערך קרבי עצמאי. 

בשלב מאוחר יותר, לאחר שהתבררה העליונות האווירית שלהם, החלו המטוסים להשתתף במלחמה גם לצורכי התקפה יזומה על מטוסי אויב. 11 טייסים רשמו יותר מ-5 הפלות כל אחד, כאשר המצטיינים שבהם היו הטייס אוסוואלד בלקה, שרשם לזכותו 40 הפלות והטייס מקס אימלמן שרשם 15 הפלות. הופעתם בזירה של מטוסים נוספים בעלי מערכת תיאום ירי ישירה בשנת 1916 שמה קץ לדומיננטיות האווירית של הפוקר איינדקר.

כיום נותר דגם מקורי אחד של המטוס אשר נפל בידי הבריטים כאשר טייס צעיר איבד את דרכו בערפל, נחת בשטח בשליטה בריטית ונתפס בטרם הצליח להשמיד את המטוס כפי שנדרש. הוא מוצג במוזיאון המדע בלונדון.

==מאפייני המטוס==

פוקר איינדקר התאפיין בכנפיים המותקנות במרכז גוף המטוס כאשר תא הטייס מוגבה מעליהן. מכל הדלק העיקרי הותקן מאחורי תא הטייס, ואילו מכל הדלק המשני, אשר הזרים דלק למנוע בכח הכבידה, מוקם בקרבת המנוע וחייב את הטייס לבצע פעולת שאיבה מדי מספר דקות. הגה הכיוון והגה הגובה פעלו ביעילות ובחדות ואפשרו למטוס לבצע תמרוני גובה וסיבוב מהירים. לעומת זאת, יכולת הגלגול של המטוס הייתה נמוכה בשל העדפת השימוש במערכת הסטת כנפיים במקום השימוש במאזנות. כך למעשה, השליטה במטוס דרשה רמה גבוהה של יכולת הטסה ושליטה בכל המכלולים הרגישים. 

המטוס הונע במנוע סיבובי אשר בדגמים הראשונים היה בן 80 כוחות סוס, ובדגמים המאוחרים יותר הגיע עד ל-160 כוחות סוס. החימוש, אשר כלל בדגמים הראשונים מכונת ירייה אחת מסוג Parabellum MG14 בקוטר 7.92 מ"מ, כלל בדגמים האחרונים שתי מכונות ירייה מסוג Spandau MG08 בקוטר 7.92 מ"מ בעלות שתי מערכות מקבילות של מתאמי ירי. סך הכול, יוצרו 416 מטוסים מדגם זה.

===נתונים טכניים===

*צוות: אחד.
*אורך: 7.2 מטר.
*מוטת כנפיים: 9.52 מטר.
*גובה: 2.4 מטר.
*שטח הכנפיים: 16 מ"ר.
*משקל ריק: 400 ק"ג.
*משקל מלא: 610 ק"ג.
*מנוע: סיבובי, 80-160 כוחות סוס (בדגמים השונים).
*מהירות מקסימלית: 140 קמ"ש.
*סייג רום: 4,000 מטר.
*טווח מקסימלי: 400 ק"מ.
*חימוש: מכונת ירייה אחת או שתיים (בדגמים השונים) בעלות מתאם ירי בכינון ישיר.

==ראו גם==

* פוקר DR.I

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת גרמניה
איינדקר
וילה קלדוניו

וילה קלדוניו (איטלקית: Villa Caldogno) היא אחת הווילות הכפריות שבנייתה מיוחסת לאדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בסמוך לעיר ויצ'נצה. וילה קלדוניו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת הווילות הפלדיאניות בוונטו.

==אדריכלות==
תוכנית המבנה לא פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות", וייחוסה לפלאדיו מושתת על הדמיון לווילות אחרות שבנה ובעיקר וילה סרצ'נו. 

הווילה רבועה במתארה ולה שלוש קומות. מעל קומה תחתונה ששימשה לחדרי שירות שונים בנויה קומת האדון בעלת חלונות מלבניים גבוהים. חדרי הקומה הזו מעוטרים בציורי קיר (פרסקו). מעליה קומה שלישית שבה חלונות קטנים, והיא נועדה לאחסון תוצרת חקלאית. לבניין שתי מבואות, אחת מכל צד. המבואות ניכרות כל אחת בשלושה פתחים סמוכים המקורים בקשתות, וכל אחת מהן נושאת גג גמלוני.

החדרים מעוטרים בציורי קיר (פרסקו) מעשי ידיו של ג'יובני אנטוניו פאסולו (Giovanni Fasolo) – אמן שעיטר גם את התיאטרון האולימפי שבנה פלאדיו בוויצ'נצה - וושל ג'ובאני בטיסטה זלוטי (Giovanni Battista Zelotti), שעיטר גם וילות אחרות שבנה פלאדיו, ובהן וילה אמו ווילה פוסקארי.

==ראו גם==
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Bruce Bucher, Andrea Paladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 85, 138, 143.
 </div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
פולוקוואנה

פולוקוואנה (Polokwane, בסותו צפונית "מקום מבטחים") היא בירת פרובינציית לימפופו שבדרום אפריקה. העיר הוקמה ב-1886 על ידי מהגרים ממושבת הכף אשר תרו אחר זהב. בעבר נקראה העיר פיטרסבורג (Pietersburg, באפריקנס פיטרסבורך), אך שמה שונה ב-2005 ללשון השבטים המקומיים (סותו צפונית, השייכת למשפחת שפות הבנטו). בשנת 1900 זו הייתה הבירה הזמנית הן של טרנסוואל והן של המדינה החופשית הכתומה במהלך מלחמת דרום אפריקה (1899–1902), והבריטים כבשו אותה בשנת 1901.

פולוקוואנה היא העיר העיקרית בצפונה של דרום אפריקה. קרבתה לגבולות עם זימבבואה, בוטסוואנה ומוזמביק הפכה אותה ליעד תיירות. ב-2010 אירחה העיר חלק ממשחקי מונדיאל 2010.

העיר ממוקמת בגובה של 1,280 מטר, באזור פורה ובמהלך השנים אוכלוסייתה שגשגה בהתבססה על חקלאות. פולוקוואנה מהווה מרכז מסחר עבור האזור החקלאי שמסביב, המייצר תפוחי אדמה, אספסת, שום, תירס, סורגום, בוטנים ופירות וכולל כמה מחוות הבקר המשובחות בדרום אפריקה. בסביבת העיר גם מחצבים עשירים של פלטינה, כרום, עפרת ברזל וטיטניום.

מצפון לעיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי פולוקוואנה (PTG), ושדה תעופה קטן יותר נמצא בחלקה הדרום מזרחי של העיר.

מאז הקמתה בעיר קיימת קהילת יהודית.
== לקריאה נוספת ==
* בריאן כריסטי, סחר קטלני, נשיונל ג'יאוגרפיק, גיליון 221, אוקטובר 2016

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100528130017/http://www.mypolokwane.com/whip פורטל עירוני] ובו מידע על העיר ואירועים בה

==הערות שוליים==

קטגוריה:דרום אפריקה: ערים
קטגוריה:לימפופו (פרובינציה): גאוגרפיה
קטגוריה:פרובינציות דרום אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1886
גחליליות

הגַּחְלִילִיוֹת (שם מדעי: Lampyridae) הן משפחה של חיפושיות ליליות, אשר ידועות בכך שמינים מסוימים מייצרים הבזקי אור כדי למשוך את בני-זוגם, ומכאן גם נובע שמם, שהוא הלחם של המילים גחלת ולילה. הבזקי האור נוצרים בעזרת איברים מיוחדים בביטנן התחתונה של הגחליליות; החלבון בעזרתו מווסתת פליטת האור הוא הלוציפראז, שהוא בעל ערך מדעי וגנים המייצרים אותו הוחדרו לתוך יצורים רבים ושונים.

== מאפיינים ומזון ==
תמונה של גחלילית שצולמה בקרית טבעון
הגחלילית היא חיפושית קטנה שאורכה לא יותר מ-2.5 סנטימטרים. מבנה גופה מאורך, צבעה הוא לרוב חום-צהבהב, בלילה נוצרים הבהובי אור מאיברי תאורה מיוחדים הנמצאים בקצה בטנה. בתהליך נדיר על האדמה (אם כי הנפוץ בקרב בעלי חיים ימיים), ה-ביולומינסנציה (אוֹרוּת בִּיּוֹלוֹגִית), נוצר האור על ידי תגובה כימית, שבה האנזים לוציפראז, מסייע לחומר לוציפירין להתחמצן במגע עם האוויר. באמצעות איתותי האור, הגחליליות מתקשרות זו עם זו ומצליחות למצוא בני זוג פוטנציאליים לרבייה, כאשר מינים שונים מאותתים באופן שונה ברצף ההבהוב ובתדירות.

קיימים למעלה מ-2,000 מינים של גחליליות, המצויים באזורים ממוזגים וטרופיים ברחבי העולם. בישראל קיימים 11 מינים, לאחר מחקר ישראלי שנערך בשנים 2020-2022 וגילה שישה מינים חדשים של גחליליות בצפון רמת הגולן, בשפלה, במישור החוף הצפוני, בכרמל וכן בגליל המערבי ובגליל התחתון. איתור המינים החדשים התאפשר בעקבות פנייה לציבור לתצפיות אחר גחליליות ברחבי הארץ, סקר שנערך בשיתוף החברה להגנת הטבע. מזונן חרקים ורכיכות, מה שעשוי לשמש כאמצעי הדברה ביולוגי של מזיקים. בנוסף, יש מינים של גחלילית, שניזונים בבגרותם מצוף ומאבקה.

בשנים האחרונות גילו חוקרים במקומות שונים בעולם כי אוכלוסיית הגחליליות מתמעטת בצורה משמעותית. לפי המחקרים שנערכו, נמצא קשר בין הרס ואובדן בתי הגידול, שינויים בשימושי הקרקע ואזורים שעברו פיתוח מואץ, שימוש בחומרי הדברה והפרעת אור מלאכותי בשטחים עירוניים ובכלל, לבין התדלדלות אוכלוסיית הגחליליות<ref></ref><ref></ref>.

מיומנויות השמיעה של העטלפים, אחד הטורפים העיקריים של הגחליליות, נחקרו ביער טרופי בתאילנד, בהובלת פרופ' יוסי יובל, מאוניברסיטת תל אביב. ממצאי המחקר פורסמו ב-פברואר 2021, בכתב העת iScience. מתוכם, עולה סברה, שהגחליליות, מייצרות קליקים קוליים בתנועת כנפיהן במהלך הטיסה, כאות נגד העטלפים. מדובר בצלילים אולטרה-סוניים (שאוזן רגילה אינה שומעת), אך הם בתדרים הדומים לאלה שהעטלפים מפיקים ושומעים<ref></ref><ref></ref>.

== מקור השם ==
חיים נחמן ביאליק חידש את המילה גחלילית מן המילה גַּחֶלֶת, בעקבות מדרש חז"ל, אשר עברה הקטנה בעזרת סיומת -ית ורמז למילה לילה.

בעלי חיים הפולטים אור (גחלילית) מוזכרים בילקוט שמעוני (ישעיהו רמז תעד): "אמר ר' יהודה בר ר"ש, למי שהיה רואה תולעת והיה ירא ממנו, רואה אותה כגחלת ונקראת גומרת לילה. א"ל מזו אתה ירא? בלילה היא גחלת ויוקדת, יבוא הבוקר ואתה רואה שאינה אלא תולעת".

גחלילית תחת [[מיקרוסקופ אלקטרונים סורק]]

== ראו גם ==
* אש השועל
* חיפושית ראש-פנס - חיפושית זוהרת הנפוצה בערבות הסראדו בברזיל

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.teva.org.il/?CategoryID=179&ArticleID=4510 מיוחד לחג האורות: מה מצב הגחליליות?], אתר החברה להגנת הטבע, דצמבר 2009
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
M19

M19 (מ-Messier 19, נקרא גם NGC 6273) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-28,000 שנות אור ממערכת השמש. זהו הצביר הכדורי הפחוס ביותר שהתגלה עד היום. 

== היסטוריה ==
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה בשנת 1764 ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כ"ערפילית עגולה חסרת כוכבים". רק בשנת 1784 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר.

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.8, דומה לבהירותם של הצבירים M10 ו-M12 הנמצאים באותה קבוצת כוכבים, וניתן להבחין בו בקלות באמצעות משקפת. על מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14 יש צורך בטלסקופ, בו ניתן גם להבחין בקלות באליפטיות של הצביר. הצביר קל לאיתור כ-8 מעלות ממזרח לאנטארס. 

כמעלה וחצי ממזרח-דרום-מזרח ל-M19 נמצא הצביר הכדורי NGC 6293 שבהירותו היא מדרגה 8.4 ובערך באותו המרחק בכיוון צפון-צפון-מזרח נמצא הצביר הכדורי NGC 6284 העמום בהרבה שבהירותו היא מדרגה 9.5 בלבד. כ-3.8 מעלות מדרום לו על הגבול עם קבוצת הכוכבים עקרב נמצא הצביר הכדורי M62.

== מאפייני הצביר ==
צורתו של M19 היא אליפטית מאוד כך שלאורך הציר הראשי שלו יש כמעט כפול כוכבים מאשר לאורך הציר המשני. קוטרו לאורך הציר הראשי כ-140 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-28,000 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-17 דקות קשת. זהו אחד מהצבירים הקרובים ביותר למרכז הגלקסיה, כ-5,200 שנות אור בלבד ועוצמת כח הכבידה של מרכז הגלקסיה הוא כנראה הגורם לצורתו הפחוסה. מכדור הארץ הוא נראה כ-9 מעלות ממזרח למרכז הגלקסיה.

צפיפותו של M19 גבוהה ועד היום התגלו בו 4 משתני RR בנבל. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא יותר מפי 120,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F5.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m019.html M19] בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

19
19
קטגוריה:קבוצת הכוכבים נושא הנחש
כרמית

כרמית הוא יישוב קהילתי בצפון הנגב הממוקם בתחומי המועצה המקומית מיתר.

==היסטוריה==
היישוב הוקם כיוזמה משותפת של המועצה האזורית בני שמעון ושל מינהל מקרקעי ישראל, במטרה להרחיב את אוכלוסיית המועצה בפרט ואת אוכלוסיית הנגב בכלל. החלטת הממשלה על הקמת היישוב התקבלה בשנת 1999, ומיד אחר כך החלו מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון בתכנונו. ב-2000, אישרה הוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה דרום את התוכנית הראשונית של היישוב שהכינה חברת "גדיש הנדסה וניהול", כחברה מנהלת של מינהל מקרקעי ישראל. בדצמבר 2001, לאחר שאושרה בוועדה המחוזית, התוכנית הועברה לאישור המועצה הארצית לתכנון ולבנייה. באפריל 2003, החליטה המועצה הארצית להקפיא את התוכנית לבניית הישוב, לטובת הקמת יישוב גדול יותר בסמוך בשם "יתיר", על ידי חברת דנקנר השקעות שזכתה במכרז להקמתו. 

ביולי 2004, לאחר הליך שנמשך מספר שנים, החליטה הוועדה המחוזית להמליץ בפני שר הפנים, אברהם פורז, על ביצוע שינויים במרחבי התכנון באזור, כך ששטחי היישובים המתוכננים "חירן" ו"יתיר" ו"כרמית" יסופחו ליישוב מיתר. צירוף שלושת היישובים החדשים למיתר נועד ליצור יישוב פרברי גדול, בו למעלה מ-10,000 יחידות דיור. ההחלטה על הקמת היישוב "יתיר" של קבוצת דנקנר לבסוף בוטלה, ותכנונה של כרמית נמשך.

בסוף שנת 2005, אושרה הקמת הקמת שלב א' של כרמית על ידי הוועדה המחוזית דרום. שלב א' של כרמית כלל את החלק הדרום מערבי של היישוב, שבו 117 מגרשים של 450 מ"ר וכן שטחים ציבוריים פתוחים. מתוך תוכנית ליישוב ששטחו 1265 דונם ובו 739 בתים על מגרשים של חצי דונם. התוכנית המפורטת אושרה באפריל 2006.

במהלך שנת 2009 החלו סלילתו של כביש הגישה ליישוב. בפברואר 2011 החל שיווק המגרשים ביישוב. בשנת 2013 נרכשו עוד כ-130 מגרשים על ידי מתיישבים משלב ב' (בנוסף ל-50 מגרשים משלב א' אשר נרכשו בעבר) ובאוגוסט אותה שנה החל שיווק שלב ג' של היישוב.

בתחילת שנת 2014 הונחו בשטח קווי הביוב והוצבו תאי החשמל במגרשים. במסגרת מעבר בסיסי צה"ל לנגב, יצאה באפריל 2014 מנהלת המגורים בצה"ל עם פרויקט מגורים לאנשי הקבע העתידים לעבור לנגב. במסגרת הפרויקט שווקו לאנשי הקבע כ-200 מגרשים. לאור הביקוש הרב לפרויקט, מנהלת המגורים יצאה לשלב ב'.

בניית הבתים הפרטיים החלה במהלך חודש מרץ 2015 כאשר המשפחות הראשונות עברו ליישוב בסוף יולי 2016.

נכון לשנת 2020 מתגוררות ביישוב כ-500 משפחות. ביישוב קיימים גני ילדים ובית ספר יסודי.

==אופי היישוב==
היישוב כיום מונה כ-500 משפחות, בשלב הסופי מתוכנן היישוב לכלול 2,500 יחידות דיור על שטח של 4,500 דונם. הקליטה לכרמית מתבצעת על ידי הסוכנות היהודית, המועצה המקומית מיתר ותנועת אור. היישוב מעורב (דתיים וחילוניים).

כרמית ממוקם בצמוד ליער כרמים שבצפון הנגב, במרחק קצר מבסיס קריית המודיעין הצפוי להיבנות באזור בשנים הקרובות. היישוב נמצא על צומת הכבישים 60 ו-31, והוא הקרוב ביותר למחלף כביש 6 המגיע לצומת שוקת, מרחק נסיעה של 15 דקות מבאר שבע, ושעה מתל אביב ומירושלים.

בתחום היישוב מצויים בית-כנסת ומרכז קהילתי אשר נבנה על ידי תורמים. ביישוב גני ילדים ובית ספר צומח.

==קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:מיתר (יישוב)
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2013
קומפלקס (כימיה)

בכימיה, קוֹמְפְּלֵקְס (לפי האקדמיה ללשון העברית: תַּצְמִיד) הוא מולקולה המורכבת מאטום או יון מרכזי, בדרך־כלל של מתכת, ומליגנדים (חומרים מקמפלקסים), המקושרים על ידי תרומה של זוג או מספר זוגות אלקטרונים של הליגנד לאטום או ליון המרכזי. תרכובות המכילות קומפלקס מכונות תרכובות קואורדינטיביות. קומפלקסים שבהם ליגנדים אורגניים קשורים לגרעין מתכתי באמצעות אטום פחמן קרויים קומפלקסים אורגנומתכתיים.

דוגמאות לחומרים שהם קומפלקסים: כחול פרוסי, נחושת גופרתית, המוגלובין, כלורופיל איי.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:תרכובות
מטריצה נורמלית

באלגברה ליניארית, מטריצה נורמלית היא מטריצה ריבועית A, המתחלפת עם המטריצה הצמודה לה, <math>\ A^*</math>, כלומר: <math>\ AA^* = A^* A</math> . חשיבותה נובעת מן המשפט המרכזי על לכסון אוניטרי: מטריצה היא לכסינה אוניטרית אם ורק אם היא נורמלית. מחלקת המטריצות הנורמליות כוללת מחלקות מרכזיות רבות: מטריצות אוניטריות, מטריצות צמודות לעצמן (הרמיטיות) ואנטי-צמודות לעצמן, מטריצות ממשיות סימטריות ואנטי-סימטריות, ועוד.

אם V מרחב מכפלה פנימית מממד סופי עם בסיס אורתונורמלי B, אז המטריצה המייצגת של העתקה ליניארית <math>\ T : V \rightarrow V</math> היא מטריצה נורמלית, אם ורק אם T היא העתקה נורמלית. במקרה כזה, המטריצה המייצגת של T ביחס לכל בסיס אורתונורמלי אחר היא מטריצה דומה אוניטרית למטריצה המייצגת ביחס ל-B, ולכן התנאי אינו תלוי בבחירת הבסיס.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מטריצות
אצטדיון מבומבלה

אצטדיון מבומבלה (באנגלית: Mbombela Stadium) הוא אצטדיון בנלספרייט (בשמה האפריקאי - מבומבלה) שבדרום אפריקה. בניית האצטדיון החלה בשנת 2007, והוא אירח מספר משחקים במסגרת גביע העולם בכדורגל 2010. פרט לכדורגל, מארח האצטדיון משחקי רוגבי.

בניית האצטדיון החלה בחודש פברואר 2007 והושלמה בחודש נובמבר 2009. במהלך הבנייה פתחו העובדים מספר פעמים בשביתות, וכתוצאה מהשביתה החמישית, פוטרו כל עובדי חברת הבנייה. בניית האצטדיון נמשכה והושלמה באמצעות קבלני משנה בלבד. בסך הכל נדרשו כ-5.5 מיליון שעות עבודה להשלמת המבנה. בהקמת האצטדיון נקשרו שערוריות של שחיתות, העלמת מס ואף רצח, בעקבותיהן נאלצה ממשלת הפרובינציה לקחת לידיה את המשך ניהול הבנייה החל מחודש ינואר 2009.

מרבית המושבים באצטדיון מקורים תחת גג זיזי. תכונתו הבולטת של האצטדיון היא 18 תומכי הגג שלו, המזכירים בצורתם ג'ירפים, בין היתר בשל קרבתו של האצטדיון לפארק הלאומי קרוגר. כמו כן, מושבי האצטדיון צבועים בפסים שחורים ולבנים, המזכירים זברות.

==מונדיאל 2010==
במהלך מונדיאל 2010, אירח האצטדיון ארבעה משחקים במסגרת שלב הבתים:
{| class="wikitable" style="text-align: right;" width="60%"
|-
!תאריך
!שעה (+2)
!קבוצה 1
!תוצאה
!קבוצה 2
!שלב
|-
|16.06.2010||13:30|| הונדורס||0–1|| צ'ילה|| שלב הבתים, בית ח'
|-
|20.06.2010||14:00|| איטליה||1–1|| ניו זילנד|| שלב הבתים, בית ו'
|-
|23.06.2010||20:30|| אוסטרליה||2–1|| סרביה|| שלב הבתים, בית ד'
|-
|25.06.2010||16:00|| קוריאה הצפונית||0–3|| חוף השנהב|| שלב הבתים, בית ז'
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

מבומבלה, אצטדיון
מבומבלה, אצטדיון
קטגוריה:מפומלנגה
מבומבלה, אצטדיון
וייסלב מניאק

וייסלב יאן מניאק (בפולנית: Wiesław Jan Maniak; 22 ביוני 1938 – 28 ביוני 1982) היה אתלט פולני, אלוף אירופה (בודפשט 1966) בריצת 100 מטר.

== ביוגרפיה ==
מניאק נולד בלבוב, אך את מרבית תקופת נעוריו העביר בבריטניה ובאירלנד. רק ב-1963 שב לפולין. הוא נכלל בסגל הפולני לאולימפיאדת טוקיו (1964), וזכה במדליית הכסף עם נבחרת השליחים במירוץ ל-100X4 מ'. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט ב-1966 זכה במדליית הזהב בריצת 100 מטר, בזמן של 10.5 שניות. באליפות אירופה באולמות סגורים שנערכה במדריד ב-1968 סיים במקום הרביעי בריצת 50 מטר. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) העפיל עם נבחרת השליחים לשלב הגמר, בו דורגו במקום השמיני.

מניאק היה אלוף פולין בריצת 100 מטר בשנים 1965, 1966, 1967 ו-1971 ובריצת 200 מטר ב-1965. ב-1965 גם קבע שיא לאומי חדש, 10.1 שניות, שהחזיק מעמד עד 1984.

מניאק מת בברית המועצות ב-1982. אצטדיון האתלטיקה בשצ'צ'ין נקרא על שמו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אצנים פולנים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1938
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1982
מכתב גלוי

"[[אני מאשים...!" (J'accuse) - מכתב גלוי מאת אמיל זולא לנשיא צרפת, בעיתון ל'אורור מ-13 בינואר 1898]]
מכתב גלוי או מכתב פתוח הוא מכתב שמיועד להקרא על ידי קהל רחב, או מכתב שמיועד לאדם פרטי, אך מופץ בתפוצה רחבה בצורה מכוונת.

מכתב גלוי נכתב, בדרך כלל, כאילו הוא מופנה לאדם מסוים, אך מפורסם בציבור באמצעות אמצעי התקשורת, כגון העיתונות או האינטרנט. לעיתים קרובות מכתב גלוי עוסק בפנייה ביקורתית אל מנהיג פוליטי.

קיימות מספר סיבות לכך שאדם יבחר לכתוב מכתב כמכתב גלוי, ובהן:
* לפרסם את עמדת הכותב בנושא מסוים
* ניסיון להתחיל או לסיים דיון ציבורי סביב נושא מסוים
* רצון למתוח ביקורת על פעולותיה של דמות ציבורית כלשהי
* ניסיון למקד את תשומת הלב הציבורית באדם אליו המכתב מיועד, וכך לאלץ אותו להגיב למכתב
* מטעמים הומוריסטיים

==מכתבים גלויים נודעים==
* רבות מהאיגרות בברית החדשה נכתבו כמכתבים גלויים, כמו למשל איגרות פאולוס.
* המאמר "אני מאשים...!" של אמיל זולא נכתב כמכתב גלוי הממוען אל נשיא צרפת פליקס פור.
* אלברט איינשטיין כתב מכתב גלוי שנקרא "מכתב לערבי" בשנת 1930.
* פיליפ רות כתב מכתב גלוי לוויקיפדיה כדי שישמש כמקור משני מכיוון שעדותו לגבי ספרו לא התקבלה בתואנה של מחקר ראשוני.
* אנטואן דה סנט-אכזופרי כתב את ספרו (1943) Lettre à un Otage - מכתב לבן ערובה, כמכתב גלוי לידידו לאון ורת שהסתתר בצרפת מאימת הכובש הגרמני. במכתב-מסה זה העלה סנט-אכזופרי על הכתב את רשמיו ממלחמת העולם השנייה ואת מחשבותיו על אודותיה. בין השאר כתב סנט-אכזופרי לידידו היהודי ורת: "אם אלחם עוד, אלחם מעט למענך [...] אני חש צורך לעזור לך לחיות. אני רואה אותך כה חלש, כה מאוים, מושך את חמישים שנותיך, במשך שעות, כדי להתקיים עוד יום אחד [...] בהיותך צרפתי, אני חש שאתה בסכנה כפולה: גם כצרפתי וגם כיהודי". ספר-מכתב זה הגיע לידי ורת רק בתום המלחמה.<ref></ref> 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

גלוי, מכתב
שמואל חכם

הפגנות תמיכה בשמואל חכם, 1969
שמואל חכם (1929 - 8 ביוני 1994) היה ראש המועצה המקומית הרביעי של רמת השרון.

== חייו ==
חכם נולד בבגדאד להוריו כדורי ומסעודה ועלה לישראל ב-1949. הוא הצטרף תחילה לקיבוץ קדמה, וב-1950 הגיע לרמת השרון, ושימש כמזכיר מועצת הפועלים. לאחר מכן התגייס לצה"ל, וב-1959 נבחר למועצת העיר מטעם מפא"י וכיהן כסגנו של ראש המועצה דוד רשף.

עם התפטרותו של רשף מראשות המועצה ב-1962 נבחר חכם לתפקיד במקומו, והוא נבחר לכהונה נוספת לאחר הבחירות ב-1964. חכם המשיך בקו שהוביל קודמו, של שינוי אופייה של המושבה ממושבה חקלאית ליישוב בעל אופי עירוני, אך ביטל את התוכנית להעברת מרכז העסקים הראשי מרחוב סוקולוב לאזור הרחובות אוסישקין-הראשונים. בנוסף, הושלמה במהלך כהונתו הקמת מערכת הביוב המרכזית.

בבחירות שנערכו ב-1969 עמד חכם שוב בראש רשימת מפא"י, אך בבחירות ניצחה רשימה עצמאית בראשות פסח בלקין שהקימה קואליציה עם גח"ל. חכם נשאר חבר המועצה עד 1974.

ב-1994 הלך חכם לעולמו ונקבר בבית העלמין הישן של רמת השרון. על שמו נקראת כיכר בשכונת נווה מגן בעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.nli.org.il/he/newspapers/?a=q&hs=1&r=1&results=1&txq=%22%D7%A9%D7%9E%D7%95%D7%90%D7%9C+%D7%97%D7%9B%D7%9D%22&dafyq=&datyq=&req=&laq=&puq=&ssnip=img&oa=1&e=-------he-20--1--img-txIN%7CtxTI--------------1 פרטי עיתונות היסטוריים על שמואל חכם] באתר עיתונות יהודית היסטורית

קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:ראשי מועצת רמת השרון
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
ביסטריצה (אלבניה)

ביסטריצה (באלבנית: Bistrica או Bistricë) הוא נהר בדרום אלבניה.

ראשיתו של הנהר במעיין הקרסטי סירי אי קלטר ברכס מאלי אי ג'רה, בגובה של כ-180 מ' מעל פני הים. הוא זורם בכיוון כללי דרום-מערב ונשפך לים היוני מדרום העיר סרנדה, מרחק 25 ק"מ ממוצאו. בעבר נשפך הנהר לאגם בוטרינט, אך ב-1958 נחפרה תעלה שהיטתה אותו ישירות לים. ביסטריצה הוא הנהר היחיד באלבניה שנשפך לים היוני ולא לים האדריאטי.

מי הנהר משמשים להשקיית השדות שסביבו, ובסמוך למוצאו יש סכר הידרואלקטרי. הדרך הראשית מסרנדה לג'ירוקסטרה עוברת לאורך תוואי הנהר, והיישובים העיקריים לאורכו הם פיניץ' ומסופוטם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבניה: נהרות
אפיסקופ

אפיסקופ אשר שימש באולם ההרצאות של [[אוניברסיטת קיימברידג' בסוף המאה ה-19]]
אפיסקופ (באנגלית: Episcope) הוא מכשיר המציג חפצים אטומים לאור על ידי הקרנה של אור עליהם באמצעות מנורה. מערכת מראות, מנסרות ועדשות ממקדות את התמונה המתקבלת על המרקע. כיוון שהם חייבים להטיל את האור המוחזר, באפיסקופים דרושות עדשות גדולות יותר מאשר במטולי שקפים ונורות בעלות בהיקות גבוהה יותר. יש לוודא שהחפצים האטומים אינם ניזוקים כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה שגורם החום שפולט מקור האור. אפיסקופים כבר אינם נפוצים בעת המודרנית. מכשירי התצפית בחלק מהטנקים ששימשו במלחמת יום הכיפורים נקראו אפיסקופים.<ref></ref>

אפיסקופים שימשו בעבר להטלת שיקופים של דפים של ספר, ציורים, מינרלים, עלים וכדומה. הם יוצרו ושווקו ככלי אומן כדי לאפשר העברת תמונות אל משטחים כמו בדים, או למען הרצאות ושיעורים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טכנולוגיות תצוגה