OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארוחת טלוויזיה

נקניקיות קארי וטוגנים]]

ארוחת טלוויזיה (נקראת גם ארוחה קפואה, ארוחה מוכנה או ארוחת מיקרוגל) היא ארוחה שלמה לאדם יחיד, מוכנה מראש, קפואה או מצוננת, הארוזה כך שניתן לחממה ולהגישה באריזתה. האריזות לרוב מתאימות לחימום בתנור אפייה (אם הן מיריעת אלומיניום) או בתנור מיקרוגל (אם הן מחומר פלסטי).

השם "ארוחת טלוויזיה" הוא שם גנרי, במקור היה שמה של ארוחה שפותחה ב-1953 בחברת "C.A. Swanson & Sons" האמריקאית. חברת סוונסון הפסיקה להשתמש בשם זה ב-1962 אך בארצות הברית עדיין קוראים כך לכל סוגי הארוחות המוכנות הנקנות קפואות בסופרמרקטים ומחוממות בבית.

מקור השם "ארוחת טלוויזיה" הוא בהיותה של הארוחה מהירה וקלה להכנה ולהגשה, כך שניתן לחממה בזריזות בהפסקות בין תוכניות טלוויזיה ולאוכלה מול הטלוויזיה. חלק מהארוחות מכילות מגשית עם מוצר בודד (למשל פסטה ברוטב), וחלקן מכילות מגשית מחולקת עם 3–4 מאכלים כגון מנת בשר, תפוחי אדמה, ירקות מבושלים וכדומה.

ארוחת טלוויזיה הכוללת קינוח

==היסטוריה==
ארוחת הטלוויזיה הראשונה הייתה ארוחה לחג ההודיה שכללה תרנגול הודו, רוטב תירס, אפונים ובטטה, שנארזה במגשיות של ארוחת טיסה. מגשיות אלו הוכחו כיעילות - ניתן היה לשלוף את הארוחה בשלמותה מהאריזה החיצונית, לחמם את מגשית האלומיניום ישירות בתנור ללא צורך בכלי אוכל נוספים ולאכול את הארוחה ישירות מהמגשית. גודל המגשית גם התאים לשולחן צד קטן. ארוחה זו דרשה חימום של 25 דקות בטמפרטורה של 220 מעלות צלזיוס.

ציוני דרך בהתפתחות ארוחות הטלוויזיה:
* ב-1960 נוספו קינוחים כגון מאפה תפוחים ובראוניס, במגשית בת ארבעה מדורים.
* ב-1969 נוספו ארוחות בוקר כגון פנקייק ונקניקיות. מאוחר יותר נוספו גם כריכים.
* ב-1986 הופצה לראשונה ארוחה במגשית המתאימה לתנור מיקרוגל.

כיום מרבית הארוחות נארזות במגשיות המיועדות למיקרוגל.

בממלכה המאוחדת ארוחות טלוויזיה מופצות בתפוצה רחבה מסוף שנות ה-70. ב-2003 הוצאו במדינה זו 5 מיליון ליש"ט ביום על ארוחות מוכנות - הצריכה הגדולה ביותר באירופה. מגוון הארוחות הקפואות או מצוננות כולל בין השאר מזון גורמה, תבשילים אורגניים וצמחוניים, מתכונים מסורתיים מהמטבח הבריטי וממטבחים זרים וארוחות מוקטנות לילדים.

==בישראל==
בישראל ארוחות טלוויזיה מלאות אינן נפוצות, אך מנות בודדות להכנה מהירה מקובלות הרבה יותר. מנות כאלו ארוזות בגביע פלסטיק, ומצריכות הוספת מים רותחים לשם הכנתן. בין המאכלים הללו נכללים מרקים להכנה מהירה, מאכלי אטריות, פירה ועוד. מנות אלו, הנקראות לעיתים בשם הגנרי "מנה חמה", כשם מותג של חברת אסם, ונאכלות פעמים רבות כארוחת צהריים המובאת לעבודה או ללימודים. הן גם נלקחות על ידי מטיילים שומרי כשרות לטיולים בחו"ל.

==סוגיות בריאותיות==
הקפאת המזון פוגעת בטעמו, כדי לפצות על כך הארוחות המוכנות כוללות תוספות של מלח ושומן. בנוסף, כדי להאריך את חיי המדף, היצרניות מוסיפות שמנים צמחיים מוקשים למחצה - בעלי ריכוז גבוה של שומני טראנס, שהם בעלי השפעה שלילית על מערכת הדם והלב. הארוחות המוכנות הן לרוב בעלות ערך תזונתי נמוך משל מזון טרי, ומכילות לעיתים חומרים משמרים.

בשנים האחרונות, עקב הגברת מודעות הציבור לסוגיות בריאותיות, ישנן ארוחות מוכנות המכילות פחות מלחים, שומנים וחומרים מלאכותיים. בישראל משווקות גם ארוחות מוכנות לדיאטה (בשיווק ישיר על ידי היצרניות ולא במרכולים).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

טלוויזיה
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
ידובנו

מחנה ידובנו (Logor Jadovno) היה מחנה ריכוז שהקימו הקרואטים ב-23 ביוני 1941 עבור יהודי זאגרב. נכלאו בו גם אסירים קרואטים וסרבים. המחנה הוקם בלב יער עבות, בהרי ולביט (Velebit), ליד העיירה גוספיץ'. המחנה חוסל ב-11 באוגוסט 1941.

==רקע==
ביוני 1941 פתחו האוסטאשים במצוד הגדול אחר יהודי זאגרב. ב-22 ביוני רוכזו כ-200 יהודים במגרש הירידים של העיר, הועלו על משאיות והובלו לסביבות כפר קטן בשם ידובנו, לא הרחק מהעיירה גוספיץ', שבה פעל מחנה ריכוז, דרכו עברו המשלוחים לאי פאג ולידובנו.
באזור הכפר ידובנו, בלבו של יער עבות, הורו האוסטאשים ליהודים לגדר שטח בן 500 מ"ר. מחוץ לגדר נבנו שני צריפים. אחד עבור שומרי המחנה והשני למגורי המפקד וסגנו. על מרפסת צריף המפקדה הוצבה מכונת ירייה, שכוונה אל לב "המחנה", השטח המגודר.

האסירים היהודים רוכזו בשטח המגודר מתחת לכיפת השמיים. בהיעדר צריפי מגורים הם נאלצו לישון על האדמה, לעיתים תחת גשם עז. המחנה שכן בגובה של 1,200 מטר, ובלילות סבלו היהודים מקור עז ומרטיבות כתוצאה מהגשם, מה שגרם לרבים מהם לחלות בדלקת ריאות ובדלקת מפרקים. רבים מתו כתוצאה מכך.
מפקד המחנה והשומרים נהגו מדי פעם להשתעשע ולירות על האסירים שהסתובבו בתוך האזור המגודר. אחת המטרות של האוסטאשים הייתה להרעיב את היהודים עד מוות. האסירים ניזונו מעשב, אותו בישלו ביחד עם קליפות תפוחי אדמה שהוציאו מערימות הזבל. 
האסירים המורעבים הועסקו בעבודת פרך, חטיבת עצים ביער והעברת אדמה ממקום למקום, ללא שום מטרה. העבודה נמשכה 12 שעות תוך הכאות והתעללות בלתי פוסקים.

==השמדת היהודים==
חיסול המחנה על יושביו החל ב-11 באוגוסט 1941. מרבית האסירים הקרואטים שוחררו או הועברו למחנות אחרים, אך היהודים והסרבים נרצחו כולם. מספר הקורבנות נע בין עשרת אלפים ל-35 אלף. הרצח בוצע בהרים. שיטת הרצח: האסירים נורו ואחר כך הושלכו גופותיהם לתהום. על פי עדויות אחרות, האסירים הושלכו לתהום בעודם בחיים, ואחר כך הושלכו בעקבותיהם רימוני יד. עדות על כך מסר סלאבקו רדי, שהיה חבר ועדת החקירה הממלכתית היוגוסלבית לחקר פשעי הנאצים, ואחד הפעילים בקהילת זאגרב. 

ממחנה ידובנו לא נותרו ניצולים פרט לכמה בני נוער שהופרדו משאר האסירים בדרך למחנה והובאו לעיירה גוספיץ'. אחדים מהם שרדו את המלחמה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.ithaca.edu/dani/croatia/zagreb1_nov_05/Jadovno/Jadovno.html תמונות מאתר ידובנו] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שואת יהודי קרואטיה
קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
קטגוריה:מחנות ריכוז של האוסטאשה
בלו בנד

חפיסת מרגרינה בלו-בנד
בלו-בנד הוא מותג של מרגרינה, שהושק בשנת 1923 על ידי חברת ואן דן ברג (Van den Bergh) ההולנדית. בשנת 1927, התמזגה חברת ואן דן ברג עם חברת האחים לוור האנגלית, כדי ליצור את יוניליוור, ומותג בלו בנד עבר לידי יונילוור, הגם שהמשיך לפעול תחת השם ואן דן ברג. סמואל ואן דן ברג (6 באפריל 1864, הולנד – 4 בפברואר 1941, ניס, צרפת) היה תעשיין ופוליטיקאי יהודי-הולנדי, בן למשפחה יהודית מהעיר אוס שבדרום הולנד, שם התגוררה מאז המאה השמונה-עשרה.

המותג של בלו בנד הוכנס לאינדונזיה החל משנת 1936 ובשנת 1939 הוא החזיק ב-60% משוק המרגרינה.

בשנות ה-20 של המאה ה-21 דעך השימוש בישראל במרגרינה עקב העדפות בריאותיות וצריכה מוגברת של חמאה תחתיה.

==בישראל==
חיילי נח"ל מסייעים למשאית בלו-בנד שהתחפרה בחולות, 18 באוקטובר 1951
מרגרינה בלו בנד נמכרה בארץ ישראל כבר בסוף שנות ה-20, ותפוצתה גברה בשנות ה-30.

מרגרינה של מותג בלו בנד הייתה הראשונה שיוצרה בארץ ישראל. מרגרינה בלו בנד יוצרה החל מסוף שנת 1938 בחיפה, על פי זיכיון מחברת יוניליוור, על ידי חברת תוצרת מזון ישראלית של ד"ר ארנולד הילדסהיימר, אשר התמחה בייצור מרגרינה במפעל יוניליוור בגרמניה. מותג בלו בנד נחשב ליוקרתי והיה יקר יותר ממותגי מרגרינה אחרים שנמכרו בארץ ישראל.

ב-1961 פותחה מרגרינת בלו-בנד למותג גולד-בנד – מרגרינה עם חלב ארוז בנייר אלומיניום מוזהב. שמו ואריזתו של המוצר שידרו יוקרתיות ואיכותיות למוצר צריכה בסיסי, וזאת הפעם הראשונה בארץ בו נעשה פרסום דרך מיתוג מוצר.

שלושה מוצרים נמכרים בישראל תחת המותג בלו-בנד:
* בלו-בנד: מרגרינה לאפיה ולבישול, ללא תוספת מלח.
* גולדבנד: מרגרינה עם חלב
* מחמאה: מרגרינה בטעם חמאה
המוצרים נמכרים בחבילות לאפייה ובגביעים למריחה ולטיגון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.unilever.co.il/our-brands/bluband.aspx בלו בנד], באתר יוניליוור ישראל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מותגי יוניליוור
שון פול

שון פול ראיין פרנסיס הנריקז (באנגלית: Sean Paul Ryan Francis Henriques; נולד ב-8 בינואר 1973), הנודע בקיצור שמו שון פול כשם הבמה שלו, הוא זמר ומפיק מוזיקלי ג'מייקני.

פול מתמחה בעיקר בסגנון הדאנסהול, שמקורו בג'מייקה, ושאיתו הוא משלב בשיריו מקצבי R&B, ראפ, היפ-הופ ואף רגאיי.

== ביוגרפיה ==
שון פול ראיין פרנסיס הנריקז נולד וגדל בעיר הבירה קינגסטון שבג'מייקה, למשפחה נוצרית-קתולית בעיקרה. שני הוריו הם ספורטאים ילידי-ג'מייקה. סבו של אביו הגיע ממשפחה יהודית-ספרדית מפורטוגל שהיגרה למקום במאה ה-17 ואשתו (סבתא רבתא של שון) הייתה ממוצא גרמני, אנגלי ואפרו-ג'מייקני. אמו, פרנס, היא ציירת, ושחיינית פרפר בעברה. רבים מבני משפחתו הם שחיינים ושחקני כדורמים.

אף על פי שהתחנך כקתולי, פול למד גם בבית הספר הפרטי היהודי "הלל אקדמי" שבג'מייקה.

== קריירה ==
סינגל הבכורה של שון פול הוא ""(Baby Girl (Don't Cry" שיצא ב-1996. הסינגל זכה להצלחה בג'מייקה ובעקבותיו הוציא להיטים נוספים. בשנת 1999 החל שון פול למשוך גם תשומת הלב של הקהל האמריקאי.

ב-28 במרץ 2000, הוציא פול את אלבום הבכורה שלו Stage One, שנמכר ב-190,000 עותקים.

ב-26 בנובמבר 2002, יצא אלבומו השני "Dutty Rock", שזכה להצלחה רבה, מכר למעלה מ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם, הגיע למקום ה-9 במצעד אלבומי הבילבורד האמריקאי ושהה בו במשך 85 שבועות. הסינגל "Get Busy" מתוך האלבום והסינגל המשותף שכתב ושר עם ביונסה, "Baby Boy", מאלבומה Dangerously in Love, כבשו את ראשות מצעד להיטי הבילבורד האמריקאי.

ב-27 בספטמבר 2005 יצא אלבומו השלישי, "The Trinity", שכלל את הלהיטים: "We Be Burnin'", "Ever Blazin'", "Give It up to Me". האלבום מכר למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית, וכמיליון עותקים גם באירופה.

פול הפיק את כל אלבומיו ואת אלבומה השני של הזמרת ריהאנה, A Girl Like Me.

ב-28 ביוני 2007 הגיע שון פול להופעת יחיד בישראל. ב-23 בינואר 2016 חזר לישראל, והופיע בהיכל מנורה מבטחים.
ב-22 באוגוסט 2017 הופיע בלייב פארק ראשון לציון. בשנת 2011, הוציא שון פול את השיר "Got 2 Luv U", ביחד עם אלקסיס ג'ורדן, שהפך ללהיט בינלאומי.

בשנת 2018, הוציא את השיר "Mad Love", ביחד עם דייוויד גטה ובקי ג'י. במקור, השיר היה מיועד עבור הזמרת הקולומביאנית שאקירה, אשר הייתה אחת מן הכותבים שלו, אך לבסוף החליטה כי היא לא תשתתף בו. בשנת 2021 הוציא עם איימנבק וסופיה רייס את "Dancing on Dangerous".<ref></ref>

== חיים אישיים ==
פול שיחק בנבחרת הפולו מים הלאומית של ג'מייקה מגיל 13 עד 21, אך לאחר מכן ויתר על הספורט כדי לפתח קריירה מוזיקלית.

ב-2012 נישא לג'ודי סטיוארט, מנחת טלוויזיה ג'מייקנית, ולהם שני ילדים.

== דיסקוגרפיה ==
===אלבומי אולפן===
* 2000: Stage One
* 2002: Dutty Rock
* 2005: The Trinity
* 2009: Imperial Blaze
* 2012: Tomahawk Technique
* 2014: Full Frequency

===מיני-אלבום===
* 2018: Mad Love the Prequel

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://lyrics.jaffters.com/paul/paul.html מילים לשירים של שון פול]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים ג'מייקנים
קטגוריה:מוזיקאים ג'מייקנים
קטגוריה:זמרי רגאיי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד
קטגוריה:אמני איילנד רקורדס
קטגוריה:ילידי 1973
ג'וני לוגן

שון פטריק מייקל שררד (באנגלית: Seán Patrick Michael Sherrard; נולד ב-13 במאי 1954), הידוע בשם הבמה ג'וני לוגן (באנגלית: Johnny Logan), הוא זמר אירי, שזכה פעמיים במקום הראשון באירוויזיון; מכונה בפי מעריצי התחרות "מר אירוויזיון".

==ביוגרפיה==
לוגן נולד בפרוור של העיר מלבורן שבאוסטרליה תחת השם שון פטריק מייקל שרארד. אביו, פטריק או'הייגן, היה טנור ידוע אשר הופיע שלוש פעמים בבית הלבן. בגיל שלוש משפחתו של לוגן עברה להתגורר באירלנד. הוא התחיל לשיר בגיל תשע, לנגן בגיטרה ולכתוב שירים בגיל 13. בהמשך למד הנדסת חשמל ועבד במשך חמש שנים כחשמלאי, כשבמקביל הופיע במועדוני פולק ובלוז.

את הקריירה המוזיקלית שלו החל לוגן על הבמה, כשהופיע בשנת 1976 במיוזיקל "אדם וחוה", בו גילם את אדם. שנה אחר כך התפרסם במיוזיקל "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" מאת טים רייס ואנדרו לויד ובר. ב-1979 הוציא את אלבומו הראשון הנקרא "In London". באותה שנה השתתף לראשונה בקדם-אירוויזיון האירי, עם השיר "Angie" וסיים במקום השלישי.

ב-1980 ייצג לוגן את אירלנד באירוויזיון 1980 עם השיר "What's Another Year" והגיע למקום הראשון. השיר היה ללהיט גדול ברחבי אירופה והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, ומכירותיו של הסינגל ברחבי העולם מסתכמות בשלושה מיליון עותקים. ארבע שנים אחר כך כתב והלחין את השיר "Terminal 3", שייצג את אירלנד באירוויזיון 1984 בביצוע לינדה מרטין, שסיים במקום השני בתחרות, שמונה נקודות מהמקום הראשון. ב-1987 ייצג פעם נוספת את אירלנד באירוויזיון כמבצע, עם השיר "Hold Me Now", וכמו כן גם ניצח, בפער של 31 נקודות מהמקום השני, והיה לאומן הראשון שזוכה פעמיים באירוויזיון כמבצע. השיר הגיע למקום השני במצעד הבריטי, וכמו קודמו, זכה להצלחה רבה ברחבי אירופה עם מכירות של מיליוני עותקים מהסינגל. ב-1992 שב למסגרת התחרות כשכתב והלחין את השיר "", שייצג את אירלנד באירוויזיון 1992, פעם נוספת בביצוע לינדה מרטין. הפעם השיר זכה בתחרות והיה לניצחון הראשון מתוך שלושה ניצחונות רצופים של אירלנד באירוויזיון.

בתחרות "שיר היובל באירוויזיון" שהתקיימה באוקטובר 2005 הגיעו שני השירים הזוכים של לוגן ל- TOP 14, כש-"Hold Me Now" סיים במקום השלישי.

לוגן הוא אמן בעל קריירה מוזיקלית עשירה הכוללת 28 אלבומים (נכון ל-2007), ובהם אלבומים שיצאו בלעדית בגרמניה, הממלכה המאוחדת, דנמרק והולנד, עשרות סינגלים שיצאו ברחבי אירופה, עשרות הופעות טלוויזיוניות ושיתופי פעולה מוזיקליים עם אמנים אירופאים. כמו כן, כתב ארבעה שירים שהתמודדו בקדם-אירוויזיון האירי, ושני שירים שהתמודדו בקדם-אירוויזיון ההולנדי (בשנים 2004 ו-2005).

מתגורר באשבורן שבמחוז מית' עם אשתו איליס ושלושת ילדיו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרי פופ אירים
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: אירלנד
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1980
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1987
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1954
דגל איי אורקני

דגל אורקני
דגל אורקני הנוכחי הוא הדגל הבלתי רשמי של איי אורקני. בראשית שנת 2007 נערך באיים משאל עם לבחירת דגל רשמי לאורקני. התושבים בחרו את הדגל מבין חמישה דגלים שהוצעו על ידי חצר הלורד ליון. הדגל שנבחר היה הדגל שעוצב על ידי דאנקן טאלוק (Duncan Tullock) מבירסיי שזכה ב-53% מקולות 200 בעלי זכות הבחירה.

הדגל טרם קיבל תוקף רשמי בהיעדר אישור סופי מחצר הלורד ליון.

הצבעים האדום והצהוב בדגל - הם הצבעים הלאומיים של הנס המלכותי של סקוטלנד, וכן של סמל נורווגיה. כך מסמל הדגל המוצע את הקשר ההיסטורי של אורקני הן לסקוטלנד והן לנורווגיה. הצבע הכחול שבדגל מקורו בדגל סקוטלנד ומסמל גם את הים ואת הקשר של האיים לים.

==הדגל הבלתי רשמי של האיים==
הדגל הבלתי רשמי של האיים 
קודם לבחירת הדגל, נעשה באיים שימוש בדגל בלתי רשמי המכונה "דגל מגנוס הקדוש" (אף שאין ראיה לקשר כלשהו בין מגנוס הקדוש, שהיה רוזן אורקני בין השנים 1108–1117 לדגל זה). דגל זה מכיל צלב אדום על רקע צהוב - צבעים נורדיים מסורתיים המסמלים את הקשר של האיים לנורווגיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אורקני
אורקני

אורקני
שלושת ימי ההגבלה

מעמד הר סיני, תחריט מ-[[1723]]
משה על הר סיני. ציור מאת [[ז'אן-לאון ז'רום, סוף המאה ה-19]]
שלושת ימי ההגבלה הם שלושת הימים שלפני מתן תורה (חג השבועות), בהם הכינו בני ישראל את עצמם לקבלת התורה בהר סיני. ימים אלו נקראו "ימי ההגבלה" על שם האיסורים המיוחדים שנהגו בהם, ועל פי הפסוק בו ציווה ה' את משה שיגביל את העם מלהתקרב להר סיני בימים אלו: "והיו נכונים ליום השלישי... והגבלת את העם סביב".

כיום חלים ימים אלה בתאריכים ג'–ה' בחודש סיוון, והם קרויים גם כן 'ימי ההגבלה', על שם ימים אלו בעבר, אף שאין נוהגים בהם האיסורים שנהגו בעבר.

== מקור ימי ההגבלה ==
ביום ד' בסיוון בשנה שבה יצאו בני ישראל ממצרים, ציווה הקב"ה את משה להכין את בני ישראל לקבלת התורה:

כן נאסר על עם ישראל לקיים יחסי אישות, על מנת שלא ייטמאו ולא יוכלו לקבל את התורה, וכן הם נצטוו לטהר עצמם מטומאות קודמות.

== מספר הימים ==
יש מחלוקת בין חכמים לרבי יוסי, האם היו שלושה ימי הגבלה או רק שניים. לדעת חכמים, נהגו רק שני ימי הגבלה ובבוקר היום השלישי, ניתנה התורה במעמד הר סיני. לדעת רבי יוסי, היו שלושה ימי הגבלה, והתורה ניתנה בבוקר היום הרביעי.

== ימי ההגבלה בזמננו ==
בימים אלו שהם ימי הכנה לקבלת התורה, אין נוהגים כיום מנהגי האבלות של ספירת העומר (לנוהגים את מנהגי האבלות של ספירת העומר עד שבועות) וכן מותר להסתפר ולעשות שמחת נישואין. יש הנוהגים בימים אלו להשתדל יותר ולהימנע מדיבורים אסורים ומשיחות בטלות ולהרבות בלימוד תורה, כדי להתכונן כראוי ליום קבלת התורה. בימים אלו אין אומרים תחנון בתפילה.
בג' בסיוון יש הנוהגים לעלות אל ציונו של ר' עובדיה מברטנורא הקבור בסמוך למרגלות הר הבית ועיר דוד, בטענה כי נפטר ביום זה, אך אין לדבר מקור מוסמך. ר' עובדיה מברטנורא היה מגדולי דורו ומנהיג קהילת ירושלים במאה ה-16 ומוכר במיוחד בשל פירושו על המשנה המודפס תמיד לצידה.

=== יום המיוחס ===

יום לפני שלושת ימי ההגבלה נקרא "יום המיוחס". נראה שהוא קרוי כך משום שלפי המסורת, ביום זה, שבו הגיעו בני-ישראל למרגלות הר סיני, והיו מאוחדים "כאיש אחד בלב אחד", יוחסו בני ישראל משאר אומות העולם.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=2518 שלושת ימי ההגבלה], באתר "דעת"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שבועות
קטגוריה:אירועים בחודש סיוון
קטגוריה:פרשת יתרו
קטגוריה:מתן תורה
פקלניצה

הפארק הלאומי פקלניצה (בקרואטית: Nacionalni park Paklenica) הוא פארק לאומי ברכס ולביט, כ-40 ק"מ מצפון לזאדר בדלמטיה שבקרואטיה. שטחו של הפארק הוא 96 קמ"ר והוא נמצא במרחק של קילומטר בודד מהעיר סטאריגרד-פקלניצה שעל חוף הים האדריאטי. האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1949 ומשמעות שמו בקרואטית היא "נקרה קטנה", באה מנוף הקרסטי שמאפיין את השטח. 

שטחו של הפארק הלאומי סב סביב שני קניונים - הגדול (Velika Paklenica) באורך של 14 ק"מ והקטן (Mala Paklenica) שאורכו 12 ק"מ, ובתחומו נמצאות שתי הפסגות הגבוהות ביותר ברכס ולביט - וגאנסקי ורח (Vaganski vrh) בגובה של 1,757 מטר וסווטו ברדו (Sveto brdo) שגובהה 1,753 מטר. בפארק נמצאות כ-70 מערות שהידועה שבהן היא מאניטה פצ' (Manita Peć), מערה באורך של 175 מטר ובה נטיפים ותצורות גאולוגיות שגילן עד 80,000 שנים. במערות נמצאו עדויות להתיישבות בתקופת האבן ובתקופת הברונזה, והעיר סטאריגראד-פקלניצה שוכנת על שרידיה של העיר הרומית ארגירונטום (Argyruntum) שהתקיימה עד המאה ה-4. בשנות ה-40 ו-50 של המאה ה-20 הורה שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו, על חפירת מנהרות תת-קרקעיות בקניון הגדול ששטחן הכולל 1,730 מ"ר. המנהרות נחפרו על ידי הצבא היוגוסלבי ונועדו לשמש מקלט למנהיגי המדינה. 

בפארק שבילי הליכה באורך כולל של 150 ק"מ, ו-400 מסלולי טיפוס הצוקים שבו מושכים מטפסים מכל העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קרואטיה: גאוגרפיה
קטגוריה:מערות נטיפים
קטגוריה:אירופה: מערות
יודנשטרסה (ברלין)

יודנשטרסה 
יודנשטרסה (באותיות לטיניות: Jüdenstraße – "יידנשטראסה", שם הרחוב במבטא העתיק של גרמנית מרכזית, בגרמנית הסטנדרטית השם יהיה Judenstraße – "יודנשטראסה" ,"רחוב היהודים") הוא רחוב במרכז ברלין, בשכונת מִיטֶה.
יודנשטרסה תחום בין הרחובות ראטהאוסשטרסה ושטראלאואר שטרסה. בפינת יודנשטרסה וראטהאוסשטרסה נמצא בנין העירייה של ברלין.
יודנשטרסה הוא אחד הרחובות העתיקים של ברלין, הוא קיים מהמאה ה-13. פעם הייתה באזור זה שכונה יהודית, כפי שמשתמע משם הרחוב. בצד המזרחי של הרחוב, בין רחובות גרונרשטראסה ופארוכיאלשטראסה היה מבוי סתום בשם "גרוסר יידנהוף" (באותיות לטיניות: Großer Jüdenhof – חצר־היהודים הגדולה) שבו היו בית הכנסת, מקווה ובית הספר היהודי של ברלין עד פרעות שנת 1510.

ברחוב זה התגוררה משפחתו של הורסט וסל, אחד מהפעילים הידועים של המפלגה הנאצית.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברלין: רחובות ושדרות
קטגוריה:יהדות ברלין
ניסן ב"ק

'[[בתי ניסן ב"ק' לפני חורבנם]]
[[בית הכנסת תפארת ישראל בבניינו, לפני 1948]]
קבר ניסן ב"ק ב[[הר הזיתים]]
ניסן בָּ"ק (תקע"ה/ 1815, ברדיצ'ב - י' בכסלו תר"ן/ דצמבר 1889, ירושלים) היה מדפיס ספרים ואיש ציבור בישוב הישן בארץ ישראל במאה התשע עשרה. 

המסורת המשפחתית רואה בשם ב"ק את ראשי התיבות 'בעל קורא', תפקיד בו שימש אחד מאבות המשפחה. על פי גרסה אחרת, ב"ק הוא ראשי תיבות: "בן קדושים", כי אחד מאבות המשפחה נהרג על קידוש השם.

==ביוגרפיה==
ב"ק נולד בברדיצ'ב ועלה לארץ עם אביו ישראל ב"ק לארץ ישראל בהיותו נער. יחד עם משפחתו התגורר בעיר צפת ועזר לאביו בבית הדפוס המשפחתי. בראשית שנות העשרים לחייו עמד בראש המשק החקלאי שהקים אביו בג'רמק שבהר מירון. במשק זה נולד בנו בכורו ובברית המילה של בנו השתתפו משה מונטיפיורי (שהתכבד לשמש סנדק) ואשתו יהודית שסיירו באותה העת בארץ. באמצע שנת 1839 הפך המצב הביטחוני בג'רמק לקשה מנשוא והמשק נעזב. גם רעידת האדמה שפקדה את צפת והאזור ב-1837 תרמה לעזיבתם את האזור. 

ב-1839 עבר ניסן ב"ק, כמו אביו ישראל ב"ק, לגור בירושלים. בירושלים הצטרפו השנים לחוגי החסידים. הוא בלט כעסקן בחוגי החסידים הירושלמים ושמש נציגו של האדמו"ר מרוז'ין בירושלים. 

הוא יזם את הקמת השכונה 'קריה נאמנה' שליד שער שכם, צפונית לחומת העיר העתיקה. שמה הראשון של השכונה היה 'אהלי משה ויהודית' על שם משה מונטיפיורי ואשתו יהודית. לימים נקראה השכונה בפי תושבי ירושלים 'בתי ניסן ב"ק'. שכונה זאת הייתה השכונה הראשונה בירושלים שנבנתה על ידי חסידים ולא על ידי הפרושים.

מפעל ירושלמי נוסף בו היה מעורב ניסן ב"ק ולימים נקרא על שמו הוא בית הכנסת תפארת ישראל ברובע היהודי שבעיר העתיקה. ניסן ב"ק היה הרוח החיה בהקמת בית הכנסת זה והיה גבאי ראשי בבית הכנסת עד למותו. עקב כך נקרא בית הכנסת 'תפארת ישראל' בפי תושבי ירושלים 'נישה"ס שול' כלומר בית הכנסת של ניסן. 

כמו כן, פעל להפצת ההשכלה בירושלים אך עם זאת היה יהודי שומר תורה ומצוות. כמו כן, הוא פעל במסגרת אגודת 'עזרת נדחים' שלחמה במיסיון שבירושלים וסייעה להקמת כפר התימנים בשילוח שליד הכפר סילואן.

==לקריאה נוספת==
* "חסיד של ארץ ישראל" - חייו ופועלו של ר' ניסן ב"ק, הוצאת שערים לחקר ירושלים ומדרשת ראשית ירושלים
==קישורים חיצוניים==

* [https://www.jerusalem.muni.il/he/city/streetnames/streets/?street=104 רחוב ע"ש ר' ניסן בק] מאתר עיריית ירושלים
* ישי הבלין, [https://hamakom.social/magazine/4974/ החלוצים מברדיצ'ב: סיפורם של ישראל וניסן ב"ק,] מגזין המקום
* 

קטגוריה:חסידי בית רוז'ין
קטגוריה:חסידי סדיגורה
קטגוריה:חסידי בויאן
קטגוריה:דפוס עברי
קטגוריה:תנועת החסידות בארץ ישראל
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:משפחת ב"ק
קטגוריה:ילידי 1815
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1889
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
ריצ'רד דונר

ריצ'רד דונר (באנגלית: Richard Donner; 24 באפריל 1930 – 5 ביולי 2021) היה במאי קולנוע יהודי-אמריקאי ומפיק בחברת הפקות שבבעלותו ובבעלות אשתו, לורן שולר דונר.
על אף שדונר ידוע כבמאי הסרט "אות משמיים" (The Omen, שנעשה לו עיבוד מחודש בשנת 2006), סדרת סרטי "נשק קטלני", והסרט "הגוניס", הוא מפורסם ביותר בעקבות יצירת סרט הקומיקס המודרני הראשון, "סופרמן: הסרט", בכיכובו של כריסטופר ריב. ההשפעה הרחבה של הסרט עזרה במידה רבה לבסס את ז'אנר הפנטזיה כסוגה קולנועית מכובדת.

== ביוגרפיה ==
דונר נולד כריצ'רד דונלד שוורצברג ברובע הברונקס, ניו יורק, להייטי ופרד שוורצברג, ולו אחות בשם ג'ואן. הוא החל לעבוד כבמאי פרסומות ובסוף שנות ה-50 עבר לבימוי סדרת המערבונים בכיכובו של סטיב מקווין, "Wanted: Dead or Alive".

דונר שימש כבמאי ליותר מ-25 סדרות טלוויזיה, בהן "הנמלט" (הסדרה המקורית לסרט בכיכובם של האריסון פורד וטומי לי ג'ונס), "האיש השווה מיליונים", "קוז'אק", "סיפורים מהצד האפל", ופרק מפורסם מ"אזור הדמדומים" שנקרא בשם "Nightmare at 20,000 Feet".

בשנת 1978 דונר התעקש ליצור סרט סופרמן רציני מאשר סרט קאמפ. החלטה זו היוותה השראה ליוצרים מאוחרים יותר כטים ברטון ("באטמן"), בריאן סינגר ("סופרמן חוזר"), סם ריימי ("ספיידרמן") וכריסטופר נולאן ("באטמן מתחיל", "האביר האפל") בבואם ליצור סרטים המבוססים על קומיקס.

בשנת 2006, כמעט שלושים שנה לאחר צאת הסרט "סופרמן 2" – סרט שאותו ביים דונר בו זמנית יחד עם סרט "סופרמן" הראשון אך פוטר בטרם סיים את עבודתו עליו – יצא הסרט בגרסתו של דונר הודות להשפעתם הרבה של מעריצי הקומיקס, בשם "סופרמן 2: הגרסה של ריצ'רד דונר." הסרט כלל 15 דקות נוספות ועריכה שונה לגמרי מזו של הבמאי ריצ'רד לסטר. הסרט זכה לביקורות טובות ולהצלחה רבה ובעיני רבים אף נחשב ליותר טוב מהסרט "סופרמן 2" המקורי.

ב-5 ביולי הלך לעולמו והוא בן 91 במותו.

== פילמוגרפיה ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2021
שדרות מדיסון 550

שדרת מדיסון 550 (בעבר: בניין AT&T ולאחר מכן בניין סוני) הוא גורד שחקים הנמצא במנהטן, ניו יורק. המגדל בן ה-37 קומות נמצא על שדרת מאדיסון בין הרחובות 55 ו-56 ובנייתו הושלמה בשנת 1984. הוא שימוש תחילה את משרדי תאגיד התקשורת האמריקאי AT&T וכיום את חברת סוני בארצות הברית.

==אדריכלות==
הבניין תוכנן על ידי האדריכל פיליפ ג'ונסון (יחד עם שותפו הידוע פחות, ג'ון ברגי) ונחשב לאבן דרך בהתפתחות הסגנון הפוסט-מודרני באדריכלות האמריקאית. העיצוב השנוי במחלוקת של כותרת המגדל, אשר זכה לכינוי "גמלון צ'יפנדייל" על שם מעצב הרהיטים תומאס צ'יפנדייל, יחד עם האורנמנטיקה הכללית של הבניין הפכו אותו לנושא מרכזי בשיח האדריכלי הפוסט מודרני. הבניין שעיצב ג'ונסון, שנחשב כמי שהשפיע רבות על הסגנון הבינלאומי בארצות הברית, בהשפעת ידידו האדריכל מיס ון דר רוהה, שונה מאוד מתכנוניו המוקדמים ויחד עם מספר מבנים נוספים מסמל את מעברו לסגנון זה.

עיצוב הגמלון בעל החור העגול בכותרת, עיצוב החזית המצופה בגרניט כתומה-ורודה ובולטת לעין ותכנון הכניסה המקושתת בגובה של כ-7 קומות בקומת הקרקע יוצרים מבנה בעל עיצוב המשתמש בצורות הלקוחות מן האדריכלות הקלאסית ומזכיר גם את עיצוב הארונות הקלאסיים. עם זאת, המבנה הוא חדיש ובנוי בטכנולוגיה של סוף המאה ה-20, והקישוטים שנוספו לו הם סממנים פוסט מודרניסטים מובהקים. המחלוקת סביב עיצוב המגדל הייתה לאור הסגנון שהפך מקובל לבניית גורדי שחקים בארצות הברית, החל משנות ה-60 שהושפעו רבות מבניין סיגראם של מיס ון דר רוהה.

==ראו גם==
* בניין סוני (טוקיו)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנהטן: מגדלי משרדים
נוירוטיפיקליות

נוירוטיפיקל (מאנגלית - Neurotypical, 'נוירוטיפוסי') הוא נאולוגיזם המתאר אנשים שמצבם הנוירולוגי נתפס בעיני רוב האנשים כנורמלי מבחינת יכולתם לעבד מידע מילולי, חושי וחברתי. המונח נטבע לראשונה בקרב אנשי הקהילה האוטיסטית, כתווית לתיאור אנשים שאינם אוטיסטים. מאוחר יותר, נפוץ השימוש במונח גם בקרב תנועת הגיוון העצבי ובקהילה המדעית.

בממלכה המאוחדת, האגודה האוטיסטית הלאומית ממליצה לעיתונאים לאמץ את המונח.

לעיתים משתמשים במונח באופן סרקסטי, כגון במאמר "המכון לחקר הנוירוטיפיקלים" מאת קבוצת האוטיסטים autistics.org.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הקשת האוטיסטית
קטגוריה:נוירולוגיה
מטריצה סקלרית

מטריצה סקלרית היא מטריצה ריבועית ואלכסונית המתקבלת מכפל של מטריצת היחידה בסקלר. הגדרת כפל סקלר במטריצה היא למעשה כפל של כל שורה במטריצה בסקלר, ובמקרה של מטריצת היחידה, כפל זה יניב מטריצה שבה האלכסון הראשי מורכב מאיברים שכל אחד מהם הוא הסקלר עצמו.
== תיאור מתמטי ==
ניתן להגדיר את איבריה של מטריצה סקלרית <math>\,[\alpha_{ij}]_{n\times n}</math> כך:<br />
עבור <math>i=j</math> מתקיים: <math>a_{ij}=\lambda</math>(*)<br />
ועבור <math>i\neq j</math> מתקיים: <math>a_{ij}=0</math>.<br />(*) כאשר <math>\lambda</math> הוא סקלר מסוים.

להמחשה:<br /><math>\left[
\begin{array}{ccccccc}
\lambda & 0 & 0 & \cdots & 0 & 0 & 0 \\
0 & \lambda & 0 & \cdots & 0 & 0 & 0 \\
0 & 0 & \ddots & & & \vdots & \vdots \\
\vdots & \vdots & & \lambda & & \vdots & \vdots \\
\vdots & \vdots & & & \ddots & 0 & 0 \\
0 & 0 & 0 & \cdots & 0 & \lambda & 0 \\
0 & 0 & 0 & \cdots & 0 & 0 & \lambda
\end{array}
\right]</math>

== כפל של מטריצות סקלריות ==
ניתן להוכיח בקלות כי מטריצה סקלרית שכל איברי האלכסון שלה שונים מאפס, היא גם מטריצה הפיכה, שכן לכל סקלר <math>\lambda</math> קיים סקלר הפכי <math>\frac{1}{\lambda}</math> ומכפלה של שתי מטריצות סקלריות עם סקלרים הפכיים תיתן למעשה את מטריצת היחידה. (כפל של מטריצות ריבועיות המניב את מטריצת היחידה הוא תנאי מספיק לכך שהמטריצות הכופלות הפיכות).

אוסף המטריצות הסקלריות מעל שדה k איזומורפי לשדה עצמו. כמו כן, המרכז של חבורת המטריצות הריבועיות הפיכות הוא בדיוק אוסף המטריצות הסקלריות. במילים אחרות, מטריצה ריבועית A היא סקלרית אם ורק אם לכל מטריצה ריבועית B (מאותו הסדר) מתקיים AB=BA.

==קישורים חיצוניים==
* 
קטגוריה:מטריצות
סרנגטי

גנואים בסרנגטי]]
[[ברדלס וצבי תומסון בנוף הסרנגטי]]
סֵרֵנְגֵטִי היא סוואנה אפריקאית גדולת ממדים, המשתרעת על כ-30,000 קילומטרים רבועים בטנזניה ובקניה.

==תיאור==
האזור מכיל מספר פארקים לאומיים, וביניהם הפארק הלאומי סרנגטי, המשתרע על שטח של יותר מ-14,000 קילומטרים רבועים. השם "סרנגטי" מקורו בשפתם של בני המסאי, ופירושו "ערבות אין-סופיות". עולם החי שבסרנגטי עשיר, ומצויים בו למעלה מ-2 מיליוני פרטים של פרסתנים אוכלי עשב לצד אלפי טורפים ממינים שונים, בעיקר חתוליים. גנואים כחולים, צבאים, זברות ותאו אפריקני הם מבעלי החיים הנפוצים ביותר באזור.

בסמוך לסרנגטי נמצא אתר מורשת עולמית אזור השימור נגורונגורו, בו נמצאו מאובני האדם הקדומים ביותר.

באזור נפוץ מנהג ניומבה נטובהו.

==הנדידה הגדולה==
בסרנגטי מתקיימת "הנדידה הגדולה" הדו-שנתית של לוחכי עשב; אחת מהנדידות היבשתיות הגדולות ביותר של בעלי חיים בכדור הארץ. בסביבות חודש אוקטובר, כשני מיליון פרסתנים נודדים מהגבעות הצפוניות של הסרנגטי אל עבר הערבות הדרומיות, תוך כדי חציית נהר המארה, בעקבות הגשמים והעשב הטרי, שצומח בזכות מימיהם. בערבות הדרומיות הפוריות מעמידים רבים מהפרסתנים צאצאים. בחודש אפריל הפריטים חוזרים בנדידה לצפון, וחוצים את נהר המארה פעם נוספת. הנדידה מעמידה לבעלי החיים תלאות רבות, ורבים מהם אינם שורדים אותה. כ-250,000 גנואים מתים מדי שנה במהלך המסע מטנזניה אל מסאי מארה, מרחק של כ-800 קילומטרים. סיבות המוות הנפוצות ביותר בעת זו הן פציעות, אפיסת כוחות, או נפילה כטרף. החתולים הגדולים המצויים בסרנגטי ותניני היאור השורצים בנהר המארה מהווים עבורם טורף עיקרי. אחד ההסברים המשוערים למנגנון הניווט של בעלי החיים הנודדים הוא אוזן רגישה, המסוגלת לקלוט את התדרים הנמוכים שמחוללים גשמים וסערות, גם כאשר הללו רחוקים מהם עשרות קילומטרים.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Serengeti plains.jpg|מרכז|נוף אופייני בסרנגטי - מישור מכוסה בעשב גבוה
קובץ:Serengeti National Park 22 - lion - Panthera leo.jpg|זוג אריות במישורי הסרנגטי
קובץ:Spotted Hyena, Seronera Valley, Serengeti, Tanzania (33293497963).jpg|שני צבועים נקודים בסרנגטי
קובץ:Zebra in the Serengeti Wildebeest Migration.jpg|עדרי של זברות וגנואים בסרנגטי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.serengeti.org/ פארק סרנגטי], האתר הרשמי - באנגלית ובגרמנית

קטגוריה:קניה: גאוגרפיה
קטגוריה:טנזניה: גאוגרפיה
קטגוריה:ערבות
אינדקס מילר

דוגמאות לכיוונים
בקריסטלוגרפיה, אינדקס מילר הוא שיטת סימון המשמשת לתיאור מישורים וכיוונים בסריג של גביש. הסימון קרוי על-שמו של המינרלוג ויליאם האלוס מילר.

כדי לתאר באופן חד-משמעי סריג תלת-ממדי, יש לקבוע את נקודת הראשית, ואז לבחור לסריג בסיס. הבסיס כולל שלוש נקודות במרחב, והחצים המוליכים מן הראשית לנקודות אלה הם וקטורי הסריג, <math>\ v_1,v_2,v_3</math>. כל נקודה של הסריג אפשר להציג, באופן יחיד, כצירוף ליניארי <math>\ x = a_1 v_1 +a_2 v_2 + a_3 v_3</math>, כאשר המקדמים <math>\ a_1,a_2,a_3</math> הם מספרים שלמים. הסימון <math>\ [a_1 a_2 a_3]</math> מתייחס לישר העובר דרך הראשית ודרך הנקודה x לעיל, וכולל, לפיכך, גם את נקודות הסריג <math>\ 2x,3x,\dots</math>, וכן את <math>\ -x,-2x,-3x,\dots</math>.

כדי לאתר את הישר <math>\ [a_1 a_2 a_3]</math> על הסריג, יש לדעת מהם וקטורי הבסיס שנבחרו. בדרך כלל בוחרים בסיס פרימיטיבי; עם זאת, כאשר מדובר בסריגים קובייתיים, מקובל לבחור בסיס אורתוגונלי, שבו הווקטורים מאונכים זה לזה, למרות שביחס לבסיס כזה יש נקודות בעלות מקדמים הרחוקים כדי 1/2 ממספר שלם. ניתן להבטיח שהמקדמים באינדקס מילר יהיו תמיד שלמים וזרים הדדית, משום שהישר תלוי רק ביחסים שבין המקדמים; כך גם עבור הסימונים הנוספים, המתוארים להלן.

הביטוי <math>\ (a_1 a_2 a_3)</math> (סוגריים עגולים, במקום מרובעים) מתאר מישור. באופן פורמלי, זהו מישור האפסים של הפונקציונל <math>\ x^* = a_1 v_1^* +a_2 v_2^* + a_3 v_3^*</math>, כאשר <math>\ v_i^*</math> הם הפונקציונלים הבסיסיים, המוגדרים על ידי <math>\ v_i^*(v_j)=\delta_{ij}</math>, כאשר <math>\ \delta</math> היא הדלתא של קרונקר. במכפלה הפנימית של הסריג, זהו המישור המאונך לווקטור x; הוא כולל את כל הנקודות <math>\ n_1 v_1 + n_2 v_2 + n_3 v_3</math> שמקדמיהן מקיימים את המשוואה <math>\ a_1 n_1 + a_2 n_2 + a_3 n_3</math>. באינדקס מילר מקובל לכתוב <math>\ \bar{a}</math> במקום <math>\ -a</math>, כאשר a מספר חיובי. כך למשל, <math>\ (2 0 \bar{5})</math> מייצג את המישור הנפרש על ידי הווקטורים <math>\ 5v_1+2v_3</math> ו- <math>\ v_2</math>.

בנוסף לסימון שהוצג לעיל, מקובל להשתמש בסימון <math>\ {a_1 a_2 a_3}</math> כדי לייצג את כל המישורים המתקבלים מ- <math>\ (a_1 a_2 a_3)</math> על ידי פעולת חבורת הסימטריות של הסריג; בדומה, <math>\ \langle a_1 a_2 a_3 \rangle</math> מתייחס לכל הישרים המתקבלים על ידי סימטריות מ- <math>\ [a_1 a_2 a_3]</math>.

== ישרים ומישורים בגביש ==
הישרים והמישורים בסריג הם אמנם פיקטיביים (שהרי האטומים בגביש אינם מחוברים זה לזה במוטות קטנים), אולם לצפיפות האטומים במישור יש חשיבות מרובה בנוגע לתכונות הפיזיקליות של הגביש. בין אלה, אפשר למנות את התכונות האופטיות, את תכונות ההולכה, הריאקטיביות, מישורי השבירה, ועוד.

== ראו גם ==
* מבנה גבישי

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060208140059/http://www.ece.byu.edu/cleanroom/EW_orientation.phtml הסברים ודיאגרמות לאינדקס מילר]
* 
קטגוריה:גאומטריה
קטגוריה:קריסטלוגרפיה
תחנת הרכבת באר יעקב

תחנת הרכבת באר יעקב היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את העיר באר יעקב. התחנה ממוקמת בקילומטר ה-3.751 של מסילת לוד - אשקלון.

==היסטוריה==
תחנת הראשונים ליד תחנת הרכבת, אוגוסט 2020]]
במסגרת הנחת מסילת הברזל חיפה-קנטרה של הרכבת המנדטורית, הונחה מסילה בין ראשון לציון ולוד דרך חוות שפון, היא "ביר סאלם" (بئر سالم). בתחילה הוקמה תחנה ליד חוות שפון, אולם לבקשת תושבי באר יעקב הועברה התחנה יותר קרוב למושבתם.

ב-2022 החלו להתבצע בתחנה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית וב-10 בספטמבר 2022 התבצעה נסיעה ראשונה של רכבת חשמלית בתחנה<ref></ref>. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.

==תיאור התחנה==
בתחנה קיימים שני רציפי צד, ושתי מסילות המשרתות אותם. התחנה היא תחנת ביניים והתנועה ממנה אפשרית לשני הכיוונים. הכניסה לתחנה והיציאה ממנה אפשרית משני הצדדים באמצעות מעבר תת-קרקעי.

תרשים התחנה

==שירות הרכבת בתחנה==
* בתחנת עוצרת בשעות השפל רכבת אחת בשעה לכל כיוון בקו באר שבע - בנימינה. בשעות השיא בנוסף לרכבת זו מופעלת רכבת נוספת לכל כיוון מרחובות לבנימינה.
* בתחנה בנוסף פועלות 2 רכבות לכיוון נתניה ולכיוון רחובות.

== קווי אוטובוס לתחנה ==
{| class="wikitable"
|+
!קו
!מפעילה
!מסלול
!הערות נוספות
|-
|1
| rowspan="3" |קווים
|ראשון לציון, רכבת ראשונים - בית עלמין באר יעקב - רכבת באר יעקב - מרכז בריאות הנפש - כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי - ישיבת באר יעקב - מועצה מקומית - תלמי מנשה
|♿
|-
|2
|בית חולים שמואל הרופא - מרכז בריאות הנפש - רכבת באר יעקב - כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי - רמב"ם - נוה דורון
|♿
|-
|247
|ראשון לציון, תחנה מרכזית - מרכז הספורט - בנות חיל - הרצל - רכבת ראשונים - נס ציונה - בית עלמין באר יעקב - רכבת באר יעקב - מרכז בריאות הנפש - בית חולים שמואל הרופא - נוה דורון - רמלה, תיכון מקיף - אשכול - גיורא - משכנות - עירייה - תחנה מרכזית רמלה - בית סוהר נווה תרצה - כלא איילון - לוד, קניון לוד - החשמונאים - תחנה מרכזית לוד
|
|}
{|
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.rail.co.il/?page=stationinfo&stationname=5300 תחנת הרכבת באר יעקב], באתר רכבת ישראל.

==הערות שוליים==

באר יעקב
קטגוריה:באר יעקב: תחבורה
רומן גרינברג

רומן גרינברג, 1999
רומן גרינברג (ברוסית: Роман Гринберг; נולד ב-18 במאי 1982), מתאגרף במשקל כבד בעל אזרחות ישראלית.

==ביוגרפיה==
גרינברג עלה לישראל בתחילת שנות ה-90 מרוסיה. וכעבור תקופה קצרה, בגיל 13 היגר עם משפחתו לאנגליה.

התאמן בישראל במועדון האיגרוף של קריית מוצקין. בדצמבר 2008, עמד מאזנו על 27 ניצחונות, מתוכם 18 בנוקאאוט, והפסד אחד. דורג במקום ה-74 בעולם במשקל כבד.
החזיק בתואר הבין יבשתי של איגוד ה-IBO. בנוסף זכה במדליית ארד באליפות אירופה לקדטים ובמדליית כסף באליפות העולם לנוער.

בתחילת 2013 הוגשו כתבי אישום נגד מספר אנשים שהואשמו בייבוא נשים מאוקראינה לישראל לצורך עיסוק בזנות. כתב האישום ייחס לגרינברג שותפות בעבירות, אולם גרינברג לא נלכד. ביוני 2014 גרינברג נעצר בחשד להפעלת רשת שסחרה בנשים אוקראיניות וסרסרה בהן בישראל. גרינברג הודה במסגרת הסדר טיעון ונשלח לכלא לתריסר חודשים ושנה נוספת על תנאי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתאגרפים ישראלים
קטגוריה:מתאגרפים יהודים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:מורשעים בדין בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
מלכה (שחמט)

מלכה לבנה

{| class="toccolours" style="float: left;margin-left: 1.5em" 
|

|-
|הנקודות מסמנות את הערוגות
שהמלכה יכולה לנוע אליהן
|}
המלכה היא הכלי החזק ביותר במשחק השחמט. ערכה מוערך ב-3נקודות. לכל שחקן יש מלכה אחת, אך ניתן להכתיר רגלים ולקבל בצורה זו מלכות נוספות במקום המלכה שנלקחה או בנוסף למלכה הקיימת. המלכה יכולה לנוע באלכסון, אופקית או אנכית, אך איננה יכולה לדלג מעל כלים אחרים. לרוב אין המלכה זזה ממקומה בפתיחה, או נעה מרחק קצר ויוצאת למרכז הלוח רק באמצע המשחק. בתחילת המשחק, המלכה ניצבת בשורה הראשונה, במשבצת בצבע "שלה" ד1 ללבן ו-ד8 לשחור.

במשחק צ'טורנגה העתיק המלכה הייתה כלי חלש למדי והייתה יכולה לנוע באלכסון בלבד למרחק של ערוגה בודדת. התנועות המודרניות של המלכה הופיעו לראשונה במאה ה-15 באירופה. המלכה יכולה לנוע בקו ישר בכל כיוון למספר בלתי מוגבל של ערוגות, בתנאי שהן לא תפוסות על ידי כלים אחרים. בהכאה המלכה עוברת למקומו של הכלי המוכה.

המלכה חזקה מעט משילוב של צריח ורץ וחלשה מעט משני צריחים. בגלל ערכה הרב, המלכה משמשת מטרה מועדפת להתקפות היריב. בדרך כלל לא מחליפים את המלכה באף כלי אחר זולת מלכת היריב, למעט מצבים נדירים שבהם הקרבת המלכה יכולה להביא לשיפור בעמדת השחקן או לכפיית מט על היריב. איבוד מלכה במהלך המשחק (שלא בהקרבה יזומה) מביא פעמים רבות לכניעת השחקן שהפסיד את מלכתו.

המלכה נמצאת בשיא כוחה כשהלוח מדולדל מכלים או כשהמלך היריב לא מוגן כהלכה. בדרך כלל המלכות מוחלפות עד לסיום ולכן היא משמשת בעיקר בשלב המציעה. בגלל יכולת התנועה הרבה שלה המלכה היא אחד הכלים האידיאליים לביצוע תכסיסי מזלג מורכבים ותחבולות אחרות. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי שחמט
קרין מגריזו

קרין מגריזו (נולדה ב-8 במאי 1977) היא מגישת טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
מגריזו נולדה בלוס אנג'לס, ארצות הברית, ועלתה ארצה ב-1981 בגיל ארבע. עם סיום שירותה הצבאי בחיל האוויר, עבדה כדיילת, מפיקה וסטודנטית לפרסום וליחסי-ציבור במכללה למנהל. בהמשך התמקדה מגריזו בתחום הבידור, החלה ללמוד משחק ופיתוח-קול, לעסוק בדוגמנות ולהשתתף בפרסומות.
לאחר גירושי הוריה נישאה אמה של מגריזו למפיק והסופר מיקי גולדנברג, אחיו של דודו טופז. מנישואים אלו נולדו לה שלושה אחים למחצה.

בשנת 2003 נחשפה מגריזו ככתבת-שטח בתוכנית הבידור "ערב טוב עם גיא פינס" בערוץ 3 של הטלוויזיה בכבלים ובאותה שנה הופיעה בתוכנית קחי אותי שרון, בה השתתפה עד שנת 2005. ב-2006 השתתפה מגריזו בתוכנית המציאות של ערוץ 10, "השואו", עד שזו ירדה בפתאומיות. במהלך אותה שנה הגישה פינה בתוכנית "פספוסים", לצד יגאל שילון, ב"רשת" של ערוץ 2, ובתוכניתו של דודה, דודו טופז, "הכל עשר עם דודו טופז". כן השתתפה בתוכנית המציאות "פעם בחיים", לצד יעל בר-זוהר ב"יס", והגישה את מגזין הבוקר "יופי של יום" ב"קשת" בערוץ 2.

ב-2011 הנחתה מגריזו את "לחיות טוב", תוכנית אירוח ב"רשת".

==חיים אישיים==
מגריזו ניהלה בעבר יחסי זוגיות מתוקשרים עם אסי ישראלוף, איתי תירוש, עפר שכטר, ציון ברוך וקובי אפללו.

ב-22 ביולי 2010, נישאה מגריזו לניב רן ונולדו להם שתי בנות. ב-5 בדצמבר 2016 פורסם כי השניים התגרשו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:משתתפי פעם בחיים
קטגוריה:בוגרות פנימיית הדסים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1980
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:דיילות אוויר ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
אדנומיוזיס

אדנומיוזיס (באנגלית: Adenomyosis) הוא מצב רפואי בו בדומה לאנדומטריוזיס, רירית הרחם גדלה מחוץ לרחם, במקרה זה בתוך שריר הרחם. הרירית הנמצאת שלא במקומה נוטה לדמם בזמן הווסת כשאר הרירית, אולם הדם אינו יוצא לגמרי בזמן הווסת ויוצר כיסי דם המתבטאים ברחם מוגדל.

אדנומיוזיס יכול להתקיים ללא סימפטומים כלל, אך ברוב המקרים הוא מלווה בסימפטומים הדומים לאלו של אנדומטריוזיס: כאבים קשים במהלך הווסת ו/או הביוץ, כאבי אגן קשים לאורך כל המחזור החודשי, כאבים ביחסי מין, בעיות עיכול וכדומה. לעיתים קרובות גורם האדנומיוזיס גם לדימום ווסתי מוגבר עם קרישי דם, שהוא סימפטום הנפוץ יותר לאדנומיוזיס מאשר לאנדומטריוזיס. 

אבחון של אדנומיוזיס, כמו אבחון של אנדומטריוזיס, מבוסס על שיחה עם המטופלת, בדיקה גופנית ובדיקות הדמיה נלוות. בדיקות ההדמיה החשובות ביותר במקרה זה הן אולטראסאונד אגני ו/או בדיקת MRI של האגן. בדומה לאנדומטריוזיס, לא תמיד קל לזהות באולטרסאונד אדנומיוזיס, ובדיקת MRI מאפשרת זיהוי טוב יותר.

הגורמים למצב אינם ידועים, בדומה לגורמים לאנדומטריוזיס, ונכון להיום אין לו תרופה יעילה.

בניגוד לאנדומטריוזיס, הטיפול היעיל היחיד לאדנומיוזיס הוא כריתת רחם, אך זהו טיפול שאינו מתאים לנשים רבות בהתאם לשלב בחייהן ולרצונן ללדת. מתוך כך, אפשרויות הטיפול האחרות הרלוונטיות לאנדומטריוזיס יכולות לסייע גם כאן: טיפולים הורמונליים (כגון גלולות למניעת היריון או התקן תוך-רחמי), תרופתיים (כגון שימוש במשככי כאבים מסוג NSAIDS ואופיואידים) וכן פיזיותרפיה לרצפת אגן.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://web.archive.org/web/20060426214020/http://althysterectomy.org/adenomyosis.htm אדנומיוזיס] 
*[https://endoisrael.org/ עמותת "קהילת אנדומטריוזיס ישראל"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעות לא דלקתיות של מערכת המין הנשית
.tv

tv. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של טובאלו.

כל אדם בעולם יכול לרכוש שם מתחם עם הסיומת tv. תמורת תשלום (מלבד סיומות שמורות, כמו com.tv ,.net.tv ,.org.tv. ודומיהן). ממשלת טובאלו מקבלת קרוב למיליון דולר אמריקני מדי רבעון תמורת היתר השימוש בסיומת הפופולרית, בגלל היות הצירוף TV קיצור למילה האנגלית Television (טלוויזיה). התוצר המקומי הגולמי של טובאלו הוא 12.2 מיליון דולר בלבד (נכון ל-2005) ולכן הכנסה זו מהווה חלק מרכזי מאוד בכלכלת המדינה הקטנה. כיום שייכת הסיומת ל-dotTv שבבעלות חברת וריסיין (VeriSign). הממשלה הטובאלית מחזיקה בעשרים אחוז ממניות החברה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.namepros.com/dot-tv פורום בנושא tv.]
* [http://www.iana.org/root-whois/tv.htm .tv] באתר ה-IANA
* אושרי אלקסלסי, [https://www.geektime.co.il/tuvalu-makes-millions-from-selling-domains/ איך מדינה של 11 אלף איש מרוויחה מיליוני דולרים ממכירת דומיינים?], גיקטיים, 29 בדצמבר 2019

קטגוריה:טובאלו: מדע וטכנולוגיה
קובי לוריא

קובי (יעקב) לוריא (נולד ב-5 במרץ 1949 בתל אביב) הוא פזמונאי ומלחין ישראלי.

==ביוגרפיה==
השיר הראשון שכתב, הלחין ואף ביצע לוריא היה "שיר פשוט" (1980). בהמשך כתב ללהקת "סרט" של גרי אקשטיין, וכתב את השירים "יא ליל" ו"שיר הסלנג" ללהקות צבאיות, "הם בזמר הזה" למתי כספי (ללחן של סשה ארגוב), "בוא שיר עברי" לדודו אלהרר, "מז'ור מינור" לגילה חסיד, "אמרת אמרת" ליהודית רביץ, "סלסלה" לגשש החיוור ו"כנפיים" ללהקת חיל האוויר. שיר זה מלווה את כל טקסי הענקת הכנפיים לבוגרי קורס הטיס מאז כתיבתו (ב־1986) ועד היום.

לוריא כתב קטעים מוזיקליים וקומיים רבים לטלוויזיה, לתוכניות כמו סיבה למסיבה (כולל "עם אחד שר אחד", פרודיה על "עם אחד שיר אחד") ושעה טובה, פינות רבות לתוכנית "זהו זה!", וכן חיבר מספר שירי ילדים עבור סדרת הטלוויזיה "פרפר נחמד". כן כתב את תוכנית הטלוויזיה "שלמה בראבא מנצח" עם שלמה בראבא והתזמורת הסימפונית תל אביב.

בשנת 1999 זכה לוריא בפרס אקו"ם (נוצת-הזהב) על יצירתו המוזיקלית "הדיבוק מכה שנית".

לוריא כתב מחזה על גטו טרזין בשם "לחיי החיים" שהוצג בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר. הוא תרגם ועיבד את המחזמר "פצצת תום", וחיבר את המחזה ביידיש לתיאטרון היידישפיל, "דז'יגאן ושומאכר לנצח".

בשנת 2006 ערך והגיש בגלי צה"ל את הסדרה "השירון עשה היסטוריה", ששילבה בין שירים לסיפור ההיסטוריה הציונית (את הסדרה ערך יורם רותם). הסדרה זיכתה את לוריא בפרס מפקד גלי צה"ל. בעקבות הסדרה החל להופיע בהרצאות מוזיקליות המשלבות היסטוריה וסיפורים מאחורי השירים.

בעשור השני של המאה ה-21 הוא החל לשתף פעולה עם בית שלום עליכם בהחייאת שירי היידיש וסיפור תרבות היידיש העומדת בסכנת הכחדה, באמצעות השירים. לוריא פרסם כמה מאמרים בכתב העת "דווקא" ובכתב העת של הסתדרות המורים.

בעקבות המחזה "לחיי החיים" חקר והפיק לוריא בשיתוף עם "בית טרזין" ועם "יד ושם" והמעבד משה זורמן תקליטור ששחזר את שירי קארל שוונק "מלך הקברט של גטו טרזין". התקליטור, בשפת המקור, צ'כית, יצא לאור בביצוע ניצולים שחלקם הופיעו על במת הגטו, שסייעו לשחזר ולהציל חלק מן החומר.

מאז תחילת העשור השני של המאה ה-21 עיקר פעילותו היא בכתיבת שירי מחאה. תחילה עבד עם שייקה לוי לו כתב את "נומי ארץ" בעקבות המחאה החברתית בשנת 2011, את "שיר לא מזרחי" על השתלטות הזמר המזרחי ואת "שירת נשים" כשיר מחאה על הדרת נשים<ref></ref>. ברוח זאת כתב לוריא גרסה מחודשת לשיר "כנפיים" עם בית הכתוב בלשון נקבה, ומוקדש לטייסות. השיר המשופר הושמע לראשונה במסדר כנפיים. כן כתב והלחין לדני ליטני שיר מחאה בשם "הפרעת קשב" (תודה לאל, אני חירש), לדורי בן זאב את כתב את השיר הסאטירי "בארץ אחת" (השיר על הקוסם שידע לדבר מבלי לומר כלום) ובו ביקורת על ראש הממשלה. בהמשך הקים הרכב מוזיקלי בשם "הלובי של קובי" כמסגרת לשירי מחאה אותם כתב והלחין. במסגרת זאת הוציא את השיר על היורדים לברלין ("גרה בברלין") שהוא מבצע עם רעות יהודאי. "אין לי דרכון שני" בביצוע שייקה לוי על הבהלה לדרכון זר, "שיר ערש לטייקון" עם הסולנית גילה חסיד כנגד הטייקונים, "מסרב לשנוא" הקורא לפיוס בין ישראלים ופלסטינים ו"ראש הממשלה ובעלה" -שיר על משפחתו של בנימין נתניהו.

קובי לוריא הוא אביו של שאול לוריא, סולן להקת המטאל "קין והבל 90210".

לוריא למד מזרחנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nillydagan.com/מלחיני-משוררים-אלול-התשעו/2206-קובי-לוריא קובי לוריא באסופת "מלחיני משוררים ישראלים"] בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
מישל לגראן

מישל לגראן ב-2008
מישל לגראן (בצרפתית: Michel Legrand; 24 בפברואר 1932 – 26 בינואר 2019) היה מלחין, מעבד, מנצח ופסנתרן צרפתי. כתב את המוזיקה לסרטים "העלמות מרושפור", "מטריות שרבורג", "מעבר לחצות", ולסדרות מזיכיון "היה היה": "החלל", "החיים", "ממציאים" ו"מגלי ארצות". חיבר יותר מ-200 פרטיטורות לסרטי קולנוע וטלוויזיה וכמה מחזות זמר.

זכה בשלושה פרסי אוסקר (מתוך 13 מועמדויות) וחמישה פרסי גראמי והיה מועמד לפרס אמי.

==ביוגרפיה==
לגראן, נולד בפריז, צרפת. היה בן 22 כשאלבומו הראשון, I Love Paris, היה לאחד האלבומים האינסטרומנטליים הנמכרים ביותר שיצאו בזמן מן הזמנים. היה פסנתרן וירטואוז, ג'אז וקלאסי, מעבד מוכשר ומנצח מצליח, שהופיע עם תזמורות בכל העולם.

בראשית שנות ה-50 היה אחד האירופאים הראשונים שעבדו עם נגני הג'אז החדשניים דיזי גילספי, מיילס דייוויס, ג'ון קולטריין, סטן גץ וביל אוונס.

במהלך תקופות שונות של עבודה יוצרת, ניצח על תזמורות בסנקט פטרבורג, ונקובר, מונטריאול, אטלנטה ודנוור. הוא הקליט יותר מ-100 אלבומים עם כוכבי מוזיקה בינלאומיים בסוגות שונות, מן הג'אז ועד המוזיקה הקלאסית. בין השאר עבד עם הזמרים פרנק סינטרה, שרה ווהן, ג'ק ג'ונס, רג'ינה ולאסקז, אלה פיצג'רלד, פרי קומו, קירי טה קאנאווה, ג'וני מאתיס וברברה סטרייסנד.

אחותו, כריסטיאן לגראן, הייתה חברה בסווינגל סינגרס.

בשנת 2014 ביקר בישראל וערך קונצרט בהיכל התרבות.

נפטר בפריז ב-26 בינואר 2019.

==מוזיקה לסרטים==
לגראן מוכר ביותר כמלחין חדשני לסרטים, שחיבר מוזיקה ליותר מ-200 סרטים, משל הבמאים ז'ן לוק גודאר, ריצ'רד ברוקס, ג'וזף לוסי (לסרט המקשר), ג'ון סטרג'ס (תחנת זברה אינה עונה), קלוד ללוש, קלינט איסטווד ורבים אחרים. אחרי ששיריו הופיעו בסרטיו של ז'אק דמי, "מטריות שרבורג" ו"העלמות מרושפור", יצאו ללגראן מוניטין בעולם כולו. "מטריות שרבורג" היה סרט מוזיקלי מושר מראשית ועד אחרית, כולל הדיאלוגים, תפיסה מהפכנית שהקנתה לו למעשה צביון של אופרה מצולמת.

הוליווד לא איחרה לגלות עניין בלגראן בעקבות "מטריות שרבורג" והמטירה עליו הזמנות לחבר מוזיקה לסרטים. הוא החל לעבוד עם הוליווד והמשיך בכך שנים רבות. חילק את זמנו בין ארצות הברית לצרפת.

==פרסים==
לגראן זכה בשלושה פרסי אוסקר (מתוך 13 מועמדויות) ובחמישה פרסי גראמי, והיה מועמד לפרס אמי. להלן חלק מן הפרסים והמועמדויות שהוענקו ליצירותיו של לגראן:

===מועמדויות לפרס האקדמיה===
* פרטיטורה מקורית בעיקרה: "מטריות שרבורג" (1965)
* פרטיטורה מקורית לסרט קולנוע שאינו מחזמר: "פרשת תומאס קראון" (1968)
* פרטיטורה לסרט מוזיקלי, מקור או עיבוד: "העלמות מרושפור" (1968)
* פרטיטורה דרמטית מקורית: "הקיץ של 42'" (1971) (זכה)
* פרטיטורת שירים מקורית או מעובדת: "ינטל" (1983)
שיר מקורי:
* "אחכה לך" מתוך "מטריות שרבורג" (1965)
* "The Windmills of Your Mind" (זכה) מתוך "פרשת תומאס קראון" (1968)
* "What Are You Doing the Rest of Your Life?" מתוך "הסוף המאושר" (1969)
* "קטעי חלומות" מתוך Pieces of Dreams משנת (1970)
* "How do You Keep the Music Playing?" מתוך "חברות טובות" (1982)
* "Papa, Can You Hear Me?" ו"The Way He Makes Me Feel" שניהם מתוך "ינטל"

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:צרפתים ממוצא ארמני
קטגוריה:מלחינים ארמנים
קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי אוסקר: כותבי השיר המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-21
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1932
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2019
פייר-ז'ול הצל

פייר-ז'ול הצל (נהגה :"אֵצֵל"; בצרפתית: Pierre-Jules Hetzel; 15 בינואר 1814 – 17 במרץ 1886) היה מו"ל ועורך צרפתי נודע. התפרסם במיוחד בזכות פרסום יצירותיו המאוירות של ז'ול ורן. הצל ערך גם את עבודותיהם של ויקטור הוגו, אמיל זולא, אונורה דה בלזק ושל סופרים צרפתים אחרים.

==ביוגרפיה==
הצל נולד ב-1814 בעיירה שארטר, כבנם של ז'אן ז'אק הצל (1781–1852), מייצר אוכפים ורתמות של גדוד הפרשים הקלים בעיר, צאצא למשפחה אלזסית פרוסטסטנטית משטרסבורג. ולואיז ז'קלין לבית שבלייה, מיילדת.
למד משפטים בשטרסבורג. לאחר מכן ייסד בשנת 1837 חברה להוצאה לאור של ספרים. בשנת 1841 החל לפרסם את "הקומדיה האנושית" של בלזק ולאחר מכן את יצירותיהם של ויקטור הוגו ואמיל זולא. שנתיים מאוחר יותר, ב-1843, ייסד מגזין לנוער בשם "Nouveau magasin des enfants" ("המגזין החדש לילדים").
דעותיו של הצל היו ליברליות, ובשנת 1848, לאחר נפילת המלוכה בצרפת, הפך לראש לשכתו של אלפונס דה למרטין שהיה בתקופה זו שר החוץ של צרפת ולאחר מכן קיבל את משרד הצי. הצל יצא לגלות מרצון לבלגיה אחרי הפיכה ביוזמתו של נפוליאון השלישי וכינון האימפריה השנייה. הצל המשיך בפעילותו הפוליטית מחוץ לצרפת, אך לא זנח את הוצאת הספרים שלו ופרסם פמפלטים של הוגו שכוונו נגד נפוליאון.

עם חזרתו של המשטר הליברלי שב הצל לצרפת והוציא לאור את יצירותיהם של פייר-ז'וזף פרודון ושל שארל בודלר. כמו כן, הוציא מחדש קובץ אגדות וסיפורים פרי עטו של שארל פרו. האיורים הוכנו במיוחד למהדורה זו על ידי גוסטב דורה. הוא יזם את הקמתו של מגזין בשם "הספרייה המשפחתית המאוירת" ("Bibliothèque illustrée des Familles"), שבהמשך שונה שמו ל"מגזין החינוך והבידור" ("Magasin d'éducation et de récréation"). הרעיון היה לקבץ יחד סופרים ומדענים לכתיבת תוכן חינוכי.

כריכת "מסעות מופלאים"
תהילתו יצאה בעיקר על הוצאת קובץ סיפוריו של ז'ול ורן בשם "מסעות מופלאים". הסיפורים ראו אור במגזין שיזם הצל. הסיפורים פורסמו בחלקים על בסיס דו-שבועי. לאחר שכל הפרקים פורסמו, הם קובצו לספר ויצאו לחנויות. היציאה לחנויות הייתה בדרך כלל לקראת סוף השנה, על מנת לאפשר את קניית הספר כמתנת חג המולד לילדים. הספרים פורסמו בשלושה פורמטים עיקריים: חסכוני ללא איורים, ספרים בפורמט קטן עם איורים אחדים, וספרים בפורמט גדול יותר עם איורים רבים יותר. הסוג השלישי הוא הפופולרי ביותר בקרב אספנים.

הצל כתב כמה יצירות לילדים תחת שם העט פ' ז' סטאל (P.J. Stahl).

פייר-ז'ול הצל נפטר במונטה קרלו בשנת 1886. לאחר מותו המשיך בנו לנהל את עסקי ההוצאה לאור שלו, ולאחר מכן ירשה אותם הוצאת הספרים "אשט" (Hachette Livre) בשנת 1914.

==קישורים חיצוניים==

* [http://hetzel.free.fr/index.html Les Cartonages Hetzel] 
* [https://www.gutenberg.org/author/Stahl,+P.-J. עבודות שכתב] באתר פרויקט גוטנברג
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מו"לים צרפתים
קטגוריה:עורכים ספרותיים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער צרפתים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים הידועים בשם עט
קטגוריה:צרפתים ממוצא גרמני
קטגוריה:ז'ול ורן
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1814
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1886