OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איגרת אוויר

איגרת אוויר שהייתה בשימוש ב[[עיראק, ב-1933]]
איגרת אוויר שהייתה בשימוש ב[[ארצות הברית, ב-1947]]

איגרת אוויר או אארוגרמה (באנגלית: Air Letter או Aerogramme) היא מכתב בצורת דף נייר דק וקל מהרגיל, המתקפל לצורת מעטפה והנשלח בדואר אוויר ללא מעטפה נוספת. בדרך כלל דף הנייר המרכיב את איגרת האוויר מודפס חלקית, באותם מקטעים, שנועדו להימצא בחלק החיצוני של האיגרת, שם נכתבות כתובת הנמען וכתובת השולח.

יש איגרות אוויר עליהן מודפסים בולים בערכים המתאימים ויש איגרות אוויר עליהן צריך להדביק בולים. שינויים בתעריפי דואר האוויר יכולים לייצור מצבים בהם צריך להוסיף בולים גם לאיגרת אוויר עליה כבר מודפס בול.

השימוש באיגרות אוויר הפך לנפוץ במהלך מלחמת העולם השנייה, בעיקר באימפריה הבריטית, אולם המושג aerogramme אושר רשמית בקונגרס איגוד הדואר, שהתקיים ב-1952 בבריסל ובהדרגה נפסק השימוש בכינוי Air Letter.

הכנסת נייר או דבר מה אחר לתוך המעטפה שנוצרה מקיפול איגרת האוויר מבטל את המעמד המעטפה כאיגרת אוויר והופכת אותה למעטפת דואר רגילה, שאינה נשלחת בדואר אוויר.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.israelpost.co.il/madrich.nsf/ItemsTree/488F75D5EB4D8FD142256CF9002AEC11?opendocument איגרת אוויר] באתר של דואר ישראל

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוגי מכתבים
קטגוריה:דואר אוויר
גביע דייוויס 1965

גביע דייוויס 1965 הייתה התחרות ה-54 במניין מאז ייסוד התחרות.

מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך בסידני, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 45 נבחרות שחולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.

המשחק על התואר נערך ב-29-27 בדצמבר 1965 בסידני, אוסטרליה. המשחק נערך בין אוסטרליה לבין ספרד והסתיים בניצחון של נבחרת אוסטרליה עם התוצאה 1:4. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-20 בסך הכל.

==משחקי פלייאוף==
===בית אמריקה===
הבית כלל 5 קבוצות כולל ניו זילנד. במשחק המוקדם נבחרת האיים הקריביים הפסידה לנבחרת ניו זילנד.

===בית אירופה===
הבית כלל 31 קבוצות כולל ברזיל, צ'ילה, מצרים, דרום אפריקה, מרוקו, רודזיה וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.

===בית המזרח===
הבית כלל 9 נבחרות שחולקו ל-2 תת-בתים.

בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך חודש אפריל.

תת-הבית השני כלל 6 קבוצות.

המשחק בין מנצחי תת-הבתים התקיים בטוקיו ונבחרת יפן הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 4:1.

===משחקים בין מנצחי הבתים===
המשחקים נערכו במהלך אוגוסט-נובמבר 1965.

===משחק על התואר===
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | אוסטרליה 4
! colspan="2" align="center" |סידני, אוסטרליה 29-27 בדצמבר 1965 דשא 
! colspan="5" align="center" | ספרד 1
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
| 4
| 5
|-
! rowspan="2"| 1 
| || פרד סטולי || || 10||3||6 ||6 || 6 
|-
| || מנואל סנטנה || ||12||6||1||4 ||5 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || רוי אמרסון || ||6 ||6||6|| || 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| ||חואן חיסברט || ||3 ||2 ||2|| || 
|-
! rowspan="2"| 3
| || ג'ון ניוקומב/טוני רוץ || ||6||4 ||7|| 6 || 
|- 
| || חוסה לואיס ארייה/מנואל סנטנה || ||3 ||6||5 || 2 || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| ||רוי אמרסון|| ||6||3 ||4||13 || 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| ||מנואל סנטנה|| ||2||6 || 6||15 || 
|-
! rowspan="2"| 5
| || פרד סטולי|| ||6 ||6|| 8 || || 
|- 
| || חואן חיסברט|| ||2||4 ||6|| || 
|}

==ישראל בגביע דייוויס==
בשנת 1965 נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת בריטניה. 

{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | בריטניה 4
! colspan="2" align="center" |לונדון, בריטניה 28 - 30 באפריל 1965 חימר
! colspan="5" align="center" | ישראל 1
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
| 4
| 5
|-
! rowspan="2"| 1 
| ||רוג'ר טיילור|| || 6|| 6||6|| || 
|-
| || עודד שי|| ||1|| 0||1|| || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || מייק סנגסטר || ||6||6||5|| 5 ||4
|- bgcolor= #EAE3D8 
| ||אלעזר דודמן|| ||3 ||2 ||6|| 6 || 6 
|-
! rowspan="2"| 3
| || מייק סנגסטר/בובי וילסון || ||6||6 ||6|| || 
|- 
| ||דוד אש/אלעזר דודמן || ||1||1|| 3|| || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| ||מייק סנגסטר|| ||6||6||6|| || 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || עודד שי || ||1 || 1||0 || || 
|-
! rowspan="2"| 5
| || רוג'ר טיילור || || 6||8 || 7|| || 
|- 
| ||אלעזר דודמן|| ||1 ||6||5|| || 
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.daviscup.com/en/draws-results/tie/details.aspx?tieId=10000579 נתונים על התחרות]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
1965
חני לוז

חנה רינה (חני) לוז (נולדה ב-27 בדצמבר 1965, ד' בטבת ה'תשכ"ו) היא מייסדת ועומדת בראש מרכז תדמי"ת – לתגבור הדמוקרטיה במדיה הישראלית, מיסודו של הפורום המשפטי למען ארץ ישראל, וכלת הפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' לשנת 2013.

== ביוגרפיה ==
לוז נולדה בניו יורק לאליהו קנובסקי, לימים פרופסור לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, ולתמר קנובסקי. עלתה עם משפחתה לישראל בשנת 1973 והם התיישבו ברחובות.

לוז היא בוגרת אולפנת הרב בהר"ן, בעלת תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני (בהצטיינות) בתקשורת ועיתונות מהאוניברסיטה העברית. לאחר לימודיה, עבדה מספר שנים בחברת הייטק.

נשואה למכבי, אם לשישה. התגוררה בבית אל מאז שנות התשעים של המאה העשרים ועד 2015, אז עברה לגור בלוד.

== עבודתה בתקשורת ==
לוז עבדה כעיתונאית בהצופה, אנשים ומחשבים, מקור ראשון, ערוץ 7 ובשבע ושידרה פינות העוסקות בביקורת התקשורת גם בגלי ישראל.

פרסמה מאמרים בעיתונים ואתרים רבים ובהם ynet, מעריב, דה-מרקר, News1, שורש, סרוגים, ישראלי פטריוטי -KR8, ובביטאוני שבת מובילים כגון עולם קטן, מעייני הישועה, ומעט מן האור.

מייסדת ועומדת בראש מרכז תדמי"ת – לתגבור הדמוקרטיה במדיה הישראלית, מיסודו של הפורום המשפטי למען ארץ ישראל. המרכז עוסק במעקב תקשורת, בשמירת זכויות הפרט והכלל מול כלי התקשורת, ובפעילות לקידום מדיניות "שמיים פתוחים" והורדת חסמים המונעים את פתיחת שוק התקשורת.

בשנת 2013 זכתה לוז בפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' מטעם האגודה לזכות הציבור לדעת.

במסגרת הפעילות הציבורית היא השתתפה בדיוני וועדות כנסת שעסקו בתקשורת. בין השאר בדיונים על חוק רשות השידור, חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, ובדה-לגיטימציה של ישראל בתקשורת העולמית.

בשנת 2015 התמודדה לוז במסגרת הפריימריז במפלגת הבית היהודי לקראת הבחירות לכנסת העשרים, אולם הגיעה למקום לא ריאלי והוצבה לבסוף במקום ה-32 ברשימה לכנסת.

== קישורים חיצוניים ==
* 

*[https://web.archive.org/web/20150104214622/http://www.tadmit.org.il/newsite/default.asp אתר תדמי"ת]
*[http://www.galaz.co.il/BRPortal/br/P100.jsp מעקב גלי צה"ל]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרות אולפנות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי הפרס הישראלי לביקורת התקשורת
קטגוריה:סגל בשבע
קטגוריה:סגל גלי ישראל
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:פעילות הבית היהודי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
אות מערכת צוק איתן

אות מערכת צוק איתן הוא אות מערכה ישראלי שהוענק על ידי צה"ל או משרד הביטחון למשתתפים במבצע צוק איתן, מכוח החלטת ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים ובהתאם לתקנות העיטורים בצבא הגנה לישראל (אות מערכת צוק איתן – קביעת זכאים), תשע"ה-2015 ותקנות העיטורים בצבא הגנה לישראל (אות מערכת צוק איתן – קביעת אזרחים זכאים), תשע"ה-2015.

שר הביטחון, משה יעלון, המליץ לוועדת השרים לענייני סמלים וטקסים להורות על חלוקת האות אף על פי שהמבצע צוק איתן לא הוכר כמלחמה, בשל "היקף הכוחות שהיו מעורבים במערכה ובשל משך הזמן שלה". זהו אות המערכה הישראלי השמיני בסדר החלוקה, התשיעי בסדר הכרונולוגי ובסדר הענידה והראשון המוענק לעימות צבאי שלא הוגדר כמלחמה.

== עיצוב האות ==
במרכז האות מופיעים הצבעים כחול ולבן - המסמלים את דגל המדינה. בנוסף מופיעים הצבעים: אדום – מסמל את דם הנופלים והפצועים, חום בהיר – צבע החול ברצועת עזה ובנגב, וכתום – צבעו של פיקוד העורף, מסמל את עמידת אוכלוסיית העורף במהלך המבצע.

ככל אותות המערכה בישראל, האות מעוצב בצורת סרט בגודל 40×10 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד. האות מיוצר ממתכת מצופה אמייל.

האות יוצר על בסיס הצעתו של המעצב יגאל גבאי.

== זכאות לאות ==
תעודה הנלווית לאות מערכת צוק איתן – מטעם צה"ל
תעודה הנלווית לאות מערכת צוק איתן – מטעם צה"ל
האות הוענק בליווי תעודה ומכתב לחיילי צה"ל בסדיר ובמילואים שהשתתפו במערכה במשך חמישה ימים לפחות בתקופה הקובעת (התקופה שמיום 7 ביולי עד 26 באוגוסט 2014), וכן לאנשי שירות הביטחון הכללי, "המוסד", משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר. 

בנוסף לגופים אלה, העניק שר הביטחון (בכפוף לאישור ועדת החוץ והביטחון) את האות לקציני הביטחון ורכזי הביטחון ביישובי עוטף עזה, לאנשי הרשות הארצית לכבאות והצלה, מגן דוד אדום, אזרחים עובדי צה"ל ועובדים אזרחיים של מנהלת התיאום והקישור לרצועת עזה ביחידת מתאם פעולות הממשלה בשטחים.

גופים אזרחיים נוספים שנטלו חלק במערכה בדרום, כגון משרדי ממשלה, בתי החולים הציבוריים וארגוני מתנדבים, קיבלו, בכפוף לאישור ועדת החוץ והביטחון, אותות מערכה קבוצתיים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.nevo.co.il/law_word/law06/tak-7497.pdf תקנות העיטורים בצבא הגנה לישראל (אות מערכת צוק איתן - קביעת זכאים), התשע"ה-2015], ק"ת 7497 מ-3 במרץ 2015
* [http://index.justice.gov.il/SitePages/OpenFile.aspx?d=KVryoXRv40u7s%2FOpPj7hOBA%2B5tar%2Fuc8onhMQgF8P5I%3D תקנות העיטורים בצבא הגנה לישראל (אות מערכת צוק איתן - קביעת אזרחים זכאים), התשע"ה-2015], ק"ת 7535 מ-22 ביולי 2015
* 

== הערות שוליים ==

צוק איתן
+
מלחמה בטרור (ספר)

מלחמה בטרור: כיצד יביסו המשטרים הדמוקרטיים את הטרור המקומי ואת הטרור הבינלאומי הוא ספר משנת 1996<ref></ref> מאת בנימין נתניהו. בספרו מציג נתניהו מנקודת מבטו כראש ממשלת ישראל את משנתו המדינית בסוגיית המלחמה בטרור.

הספר מבוסס ברובו על ספרו של נתניהו (בעריכת יורם חזוני), "Fighting Terrorism: How Democracies Can Defeat Domestic and International Terrorists", שנכתב בשנת 1995 בארצות הברית (180 עמודים). זהו ספר המשך והשלמה לספרו הטרור: כיצד יוכל המערב לנצח, שערך נתניהו ב-1987.

בספר מנתח בנימין נתניהו את הגילויים החדשים של הטרור. הוא חושף את שורשיה ושיטות פעולותיה של רשת הטרור של האסלאם הפונדמנטליסטי, ומציע דרכים להדוף את גלי הטרור המופנים כלפי מדינות המערב, וביתר שאת כלפי מדינת ישראל.

==ראו גם==
* הטרור: כיצד יוכל המערב לנצח
*מקום תחת השמש
*ביבי - סיפור חיי

==קישורים חיצוניים==
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי עיון בעברית: טרור
קטגוריה:ספרי 2004
קטגוריה:ספרי בנימין נתניהו
קטגוריה:ספרי הוצאת משכל
אות מלחמת סיני

אות מלחמת סיני הוא אות מערכה המוענק על ידי צה"ל או משרד הביטחון למשתתפים במבצע קדש (מלחמת סיני), מכוח החלטות ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים.

==הזכאות לאות==
את האות קיבלו האנשים הבאים:

* חיילים ששירתו בצה"ל בסדיר או במילואים לתקופה רצופה של 72 שעות לפחות, בתוך פרק הזמן בין 29 באוקטובר 1956 ל-6 בנובמבר 1956.
* חיילים שנהרגו במהלך המלחמה.
* מי שנמנה עם הסגל הפיקודי של הג"א.
* אזרחים עובדי צה"ל.
* אזרחים שהתנדבו לשרת כנהגים של רכב אזרחי מגויס.

בני משפחה של זכאים שנפטרו יכלו להגיש בקשה ולקבל את העיטור בשמם.

ב-1958 הוחלט להעניק את האות גם לשוטרים, עובדי שב"כ ועובדי התעשייה הצבאית.

==עיצוב האות==
במרכז האות פס רחב בצבע תכלת כצבע דגל המדינה, המוקף פסים דקים בצבע אדום כדם הנופלים והפצועים ובפסים כחולים. בצדדים מופעים פסים רחבים של חום בהיר כצבע החול בסיני.

ככל אותות המערכה בישראל, האות מעוצב בצורת סרט בגודל 40×10 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד. לאחר מלחמת לבנון השנייה החל ייצור האות ממתכת מצופה אמייל.

באות המקורי מבד היו חוטים לבנים שזורים לסירוגין מעל ומתחת לפסים החומים ובאופן לא אחיד. כאשר האות הוחלף למתכת מצופה אמייל הם נקבעו באופן קבוע ואחיד באותות כמלבנים לבנים אופקיים.

חייל שקיבל צל"ש במהלך המלחמה עונד אותו על גבי האות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.mod.gov.il/Citizen_Service/clalim/otot/Pages/sing-war.aspx אותות מערכה], באתר משרד הביטחון

סיני
קטגוריה:מלחמת סיני
אפטוסטיכוס ברקאובמהי

אפטוסטיכוס ברקאובמהי (Aptostichus barackobamai) הוא מין של עכביש הקרוי על שמו של הנשיא ה-44 של ארצות הברית, ברק אובמה. המין דווח לראשונה בדצמבר 2012 על ידי פרופסור ג'ייסון בונד מאוניברסיטת אובורן כאחד מ-33 מינים חדשים בסוג אפטוסטיכוס שחלקם נקראו על שמם של מפורסמים.

==תפוצה==
המין אנדמי לחלקה הצפוני של קליפורניה, ובעיקר במחוזות מנדוסינו, נאפה, שסטה, סאטר, וטהאמה.

==מצב שימור==
בשל תפוצתו הרחבה של המין הוא נחשב למין שאינו נמצא בסכנת הכחדה, יחד עם זאת חלק מהאוכלוסיות, כמו זו בגבעות סאטר, הן פגיעות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://species-id.net/wiki/Aptostichus_barackobamai תיאור מפורט] באתר species-id.net
* 
* [http://zookeys.pensoft.net/articles.php?id=3454&display_type=element&element_type=7&element_id=0&element_name=Aptostichus%20barackobamai המאמר על גילוי המין] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2012
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ייסון בונד
קטגוריה:אוקטניזיים
קטגוריה:קליפורניה: מינים אנדמיים
קטגוריה:ארצות הברית: עכבישים
קטגוריה:בעלי חיים הקרויים על שם מפורסמים
קטגוריה:הנצחת ברק אובמה
ג'ון וו. מאייר

ג'ון וו. מאייר (באנגלית: John W. Meyer; נולד ב-1935) הוא סוציולוג אמריקני, אבי תאוריית החברה העולמית (World Society Theory או World Polity Theory), חוקר פורץ דרך בתחום התאוריה המוסדית ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה. מאמריו משנת 1977 עם בראיין רואן (Brian Rowan), על "ארגונים ממוסדים: המבנה הפורמלי כמיתוס וכטקס" ועל החינוך כמוסד חברתי, היו אבן היסוד בהתפתחות התאוריה המוסדית, ומאז הציבה עבודתו עקרונות מעצבים לחקר ארגונים, לחקר החינוך, לסוציולוגיה טראנס-לאומית ועולמית ולאחרונה גם לחקר זכויות האדם. בשנת 2015 זכה מאייר בפרס ע"ש דו בויז (Du Bois) מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקנית לציון תרומתו המצטברת לפיתוח הסוציולוגיה.

== מחקריו ותורתו ==
על בסיס תובנות מחקר מערכת החינוך שירטט מאייר בשנות השבעים עקרונות שהנחו את המהפכה המוסדית בחקר ארגונים. בשנים אלה הגדירו מאמריו עקרונות פנומנולוגיים, ממסורתם של הוסרל (Husserl) ושל ברגר ולאקמן (Berger and Luckmann) לחקר ארגונים וסביבתם. עיקר טיעוניו של מאייר קובע שסביבתם המוסדית של ארגונים מטביעה חותמה על עיצובם, ומכאן שארגון איננו אי לעצמו, אלא ארגונים משוקעים בסביבתם, והם מעוצבים על פי עקרונותיה ובהתאם למערך היחסים שבה. בכך קרא מאייר תגר על התאוריות הפונקציונליסטיות ועל תפיסת הארגון הסגור, שהיו מקובלות בתקופה זו, בעיקר בסוציולוגיה האמריקנית.

מחקריו של מאייר הגדירו מונחי יסוד לתאוריה המוסדית: על התנהלות מוסדית בחינוך (1977), מיתוס וטקס בארגונים (עם רואן 1977), תפוצת פרקטיקות (עם סטראנג 1993), רציונליזציה והתמקצעות (עם דרורי והואנג 2006), שחקנוּת (עם ג'פרסון 2000), גלובליזציה (עם דרורי, רמירז ושופר 2003) ומידוּע (עם דרורי 2006). מתוך למעלה מ-200 מאמרים וספרים שחיבר עד כה, באו ההצהרות הכוללניות של גישתו לביטוי מובהק בחיבורו מ-1997 (עם רמירז) על החברה העולמית ומדינת הלאום, בחיבורו מ-2010 על החברה העולמית, התאוריות המוסדיות והשחקן וכמו כן באסופה רטרוספקטיבית של כתביו, הכוללת גם פרק סקירה מפרי עטו, שהתפרסמה בשנת 2009 בעריכת קרוקן ודרורי.

במהלך העשורים של הוראה ומחקר באוניברסיטת סטנפורד (מאז הצטרפותו לסגל המחלקה לסוציולוגיה בשנת 1966, ואף לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 2001) העמיד מאייר דורות של חוקרים מהעולם כולו, בהם הישראלים אהרון בן-אבות, ניצה ברקוביץ וגילי דרורי.

== לקריאה נוספת ==

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולורדו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
ג'רום קרל

ג'רום קרל (באנגלית: Jerome Karle; ) היה חוקר כימיה פיזיקלית יהודי-אמריקאי. זכה ביחד עם הרברט האופטמן בשנת 1985 בפרס נובל לכימיה, על הישגיהם בפיתוח שיטות ישירות לקביעת מבנה גבישי.

<syntaxhighlight lang="text">
טקסט
</syntaxhighlight>
==ביוגרפיה== 
קרל נולד בניו יורק שבארצות הברית, למשפחה יהודית. ב-1937 קיבל תואר ראשון בסיטי קולג' של ניו יורק וב-1938 תואר שני באוניברסיטת הרווארד. פיתח שיטה למדידת הפלרת מי שתייה.

ב-1940 החל ללמוד באוניברסיטת מישיגן, שם פגש את רעייתו, איזבלה קרל, חוקרת קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, עימה התחתן ב-1942 ולהם 3 בנות. ב-1943 קיבל תואר דוקטור. הוא עבד שנים רבות במעבדת המחקר של צי ארצות הברית

קרל היה נשיא האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה בשנים 1981–1984. נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) והחברה הפילוסופית האמריקאית.

==מחקר==

השילוב בין לימודי הכימיה הפיזיקלית של קרל ללימודי המתמטיקה של הרברט האופטמן, הניבו תוצאות שאיפשרו להתמודד עם בעיית המופעים (Phase problem) בהקשר של קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, וזאת באמצעות השיטה הישירה שפיתחו. ב-1953 פרסמו קרל והאופטמן את המאמר "Solution of the Phase Problem I. The Centrosymmetric Crystal", ובו העקרונות של השיטה ההסתברותית, שעומדת בבסיס משוואת סאייר .

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כימאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:כימאים פיזיקליים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
לאודנום

לַאוּדַנוּם (Laudanum) היא טינקטורה (מיצוי אלכוהולי) המכילה כ-10% אופיום. צבעו של המיצוי הוא אדום-חום וטעמו מר. הלאודנום מכיל אלקלואידים של האופיום, כמו קודאין ומורפין, ונחשב לסם ממכר.

במהלך ההיסטוריה שימש הלאודנום כתרופה עבור מגוון רחב של מחלות, ובעיקר כתרופה כנגד שיעול ועבור שיכוך כאב. עד תחילת המאה ה-20 נמכר הלאודנום ללא מרשם, אולם כיום הוא נמכר בפיקוח הדוק בבתי מרקחת, והוא בשימוש לעיתים נדירות.

הרופא השווייצרי בן המאה ה-16 פאראצלסוס גילה שאלקלואידים של אופיום מתמוססים היטב באלכוהול. הוא גילה שהתמיסה עוזרת בשיכוך כאבים, וטבע את השם "לאודנום", המגיע מן הפועל הלטיני laudare, שמשמעו "להלל".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רפואה עתיקה
קטגוריה:סמים
קטגוריה:שווייץ: המצאות
קטגוריה:נוגדי שלשול
יוהאן יעקובי

יוהאן יעקובי
יוהאן יעקובי (בגרמנית: Johann Jacoby; 1 במאי 1805 קניגסברג - 6 במרץ 1877 שם) היה רופא ופוליטיקאי יהודי פרוסי, פעל למען השגת אמנציפציה ליהודים. היה חבר באספה הלאומית של פרנקפורט.

==קורות חיים==
אביו של יעקובי היה סוחר בשם גרשון, לאמו קראו לאה יונס.

הוא למד רפואה באוניברסיטת קניגסברג. הוא החל את התמחותו הרפואית ב-1830 בעיר הולדתו, במהרה הוא החל להתעניין בפעילות פוליטית ונעשה יותר ויותר מעורב בהגנה על הנרדפים.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית<ref></ref>.

==פעילות פוליטית==
יעקובי נמנה עם התומכים ברעיון הפרדה בין דת למדינה.

האספה הלאומית בכנסיית סנט פאול בפרנקפורט
ב-1848 באירופה פורץ גל התקוממויות שנודעו בשם כולל "אביב העמים". המהומות התחילו בפברואר אותה שנה בצרפת, שם הודח המלך לואי פיליפ. בגרמניה שתי השאיפות העיקריות היו לאחד את גרמניה ולדרוש חוקה שהובטחה על ידי מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי עוד בימי כיבושי נפוליון.

בעקבות "אביב העמים" ב-1 באפריל 1848 התכנס "קדם-פרלמנט", בין הנציגים שישבו שם היו 5 יהודים, בין אותם היהודים היה גם יוהאן יעקובי. "קדם-פרלמנט" קיים ישיבות מ-1 באפריל עד 4 באפריל 1848.

במאי 1848 בפרנקפורט על נהר מיין בכנסיית סנט פאול מתכנסת האספה הגרמנית הראשונה, שם היו 7 יהודים גרמנים ו-2 אוסטרים, היהודים הבולטים ביותר בחבורה הזאת היו גבריאל ריסר ויוהאן יעקובי. עמוס אילון טוען כי בין היהודים האלו גבריאל ריסר היה הנחרץ ויעקובי המבריק.

השקפותיו של יעקובי היו רדיקליות יותר מאלו של ריסר. יעקובי נהיה חבר פרלמנט של פרנקפורט החל מאפריל 1849 לפני כן היה חבר באספה הלאומית הפרוסית בברלין. הוא השתתף במשלחת שניסתה לשכנע את המלך פרידריך וילהלם הרביעי לתמוך באינטרסים של האספה בפרנקפורט.

בשנות השישים היה חבר הפרלמנט הפרוסי כנציגה של המפלגה הפרוגרסיבית. לאחר כינונו של הרייך השני הוא נבחר לפרלמנט כנציג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

==לקריאה נוספת==
* תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ב', הוצאת מרכז זלמן שזר, 2000.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הגרמני
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של פרנקפורט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1805
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1877
קדה

קֶדַהּ (במלאית: Kedah) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. קדה נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בפרליס בצפון, בתאילנד בצפון ובמזרח, בפרק בדרום-מזרח, בפננג הדרום ובמצר מלאקה במערב. בירתה היא אלור סטר והבירה המלכותית שלה (מקום מושבו של הסולטאן) היא אנק בוקיט.

שמה המורחב של המדינה הוא קדה דרול אמן (במלאית: Kedah Darul Aman, בג'אווי: قدح در الامن).

==היסטוריה==
שטחי קדה נשלטו על ידי אימפריות אזוריות שונות, כמו סריביג'איה (Srivijaya) שמרכזה היה באי סומטרה, עד שב-1136 הוקמה סולטנות קדה, הסולטנות הראשונה בדרום-מזרח אסיה ואחת הראשונות בעולם כולו.

בשלב מסוים סיאם השתלטה על האזור ושמו שונה לסייבורי (ไทรบุรี). במאה ה-15 קדה נכבשה על ידי סולטנות מלאקה. לאחר שמלאקה נכבשה על ידי פורטוגל ב-1511, האחרונה נלחמה על האזור מול סולטנות אצ'ה וסיאם במאות שלאחר מכן.

בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 סולטאן קדה העביר לידי חברת הודו המזרחית הבריטית את שטחי מדינת פננג של היום בתקווה שהם יקבלו הגנה מהבריטים במקרה של פלישה סיאמית. למרות זאת סיאם כבשה את קדה ב-1821. ב-1909 נחתם חוזה בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם קדה, לידי הבריטים.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, קדה נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את קדה עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד שהשיבה את השם סייבורי. ב-1945, עם סיום המלחמה, קדה הוחזרה לבריטניה.

ב-1946 קדה צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.

==כלכלה==
כלכלת קדה מתבססת בעיקר על גידול אורז, תעשייה ותיירות, שמתרכזת בעיקר באי לנגקאווי (Langkawi).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלזיה: מדינות
סורקובה

סורקובה על [[בול דואר רומני]]
סורקובה (ברומנית: Sorcova) הוא מנהג עממי רומני הבא לידי ביטוי בראש השנה הנוצרי, ב-1 בינואר.

סורקובה הוא ענף ירוק עם ניצני פרחים או מקל שקושט בפרחי נייר. ילדים יוצאים עם הענפים ומצביעים על אנשים ושרים את שירי סורקובה שבדרך כלל הם ברכות לכיוונו של מי שמצביעים עליו, אך יכול להיות גם קללה.

השם "סורקובה" נגזר מהמילה הבולגרית "סורוב" שמשמעותה הוא ירוק מלבלב.

הטקס כולל את הכנת הענף הירוק או המקל המקושט בפרחי נייר צבעוניים. הילדים, בעיקר הבנים, עוברים מבית לבית עם הסורקובה בידם, ומברכים את הדיירים בברכות לשנה טובה ומלאת בריאות, הצלחה ושגשוג. השירים שהם שרים כוללים בדרך כלל איחולים לבריאות, לפריון ולשגשוג כלכלי.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.crestinortodox.ro/datini-obiceiuri-superstitii/sorcova-68818.html Sorcova], 3 ביולי 2012, CrestinOrtodox.ro

קטגוריה:מנהגים רומניים
אחים וחיות אחרות

אחים וחיות אחרות (באנגלית: Wild Kratts) היא סדרת אנימציה אמריקאית לילדים שמשודרת בישראל בערוץ לוגי החל משנת 2011.

== סקירת סדרה ==

==עלילה==
האחים מרטין וכריס קראט, לאחר הופעתם בסדרה "זובומפו", נוסעים מסביב לעולם עם חבריהם בחיפוש אחר חיות מזן נדיר, ומגנים עליהן מפני מזימותיהם של זק, דוניטה, גורמנד ופייסלי פייבר.

==דמויות==
*מרטין קראט (סער בדישי) - חוקר טבע, אחיו הגדול של כריס, אוהב לשחות ולובש חולצה כחולה.
*כריס קראט (מיכאל עינב/גילן שחף) - חוקר טבע, אחיו הקטן של מרטין, אוהב לטפס על עצים ולובש חולצה ירוקה.
*אביבה (מאיה בר שלום) - בנתה את כל ההמצאות של האחים קראט. אחראית על ההמצאות
*קוקי (שרון עזריה/הילי ישראל) - עוזרת לאחים קראט. אחראית על המחשבים ועל התקשורת. חברה טובה של אביבה.
*ג'ימי (בר כספי/גיא רושיניאק/ערן מור) - עוזר לאחים קראט. הוא הנהג של טורטוגה, ספינתם. אוהב לאכול.

== <big>נבלים</big> ==
*זק ורמיטק (יובל סגל/אלדד פריבס/ליאור חקון/איתי חיון/ערן מור) - ממציא הרוצה להרוס את אזור המחיה של בעלי החיים ומשתמש בחיות להמצאות שלו.
*גורמנד השף (יובל סגל/אלדד פריבס/ליאור חקון/ערן מור) - טבח אשר רוצה לבשל חיות נדירות לארוחתו.
*דוניטה דונטה (אפי בן ישראל/ענת ניב) - מעצבת אופנה המשתמשת בחיות כחלק הבגדים והאביזרים הייחודיים שלה.
*דביו - (יובל סגל/אלדד פריבס/ליאור חקון/ איתי חיון/ ערן מור) - העוזר של דוניטה. גדול וחזק, ולא מאוד חכם.
*פייסלי פייבר - (אפי בן ישראל/ענת ניב) - בנאית אשר בונה בשטחי החיות

==ראו גם==
*זובומפו

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ לוגי: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות PBS Kids
אסף שוסטר

אסף שוסטר (נולד ב-6 ביולי 1958) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי המחשב בטכניון ומחזיק הקתדרה על שם ג'וזף וסיידי דנציגר, שתחומי מחקריו הם: חישוב מקבילי ומבוזר, כריית מידע, סילומיות והגנה על פרטיות. בשנת 2015 קיבל מעמד של עמית ACM.

==ביוגרפיה==
אסף שוסטר נולד בשנת 1958 בקיבוץ גבעת ברנר לציפורה ויוחנן שוסטר. הוא למד בבית הספר של הקיבוץ והיה בין ראשוני הלומדים שם.

את לימודיו האקדמיים התחיל באוניברסיטה העברית בשנת 1981, ובשנת 1984 סיים תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב. ב-1986 סיים תואר שני במדעי המחשב. לאחר קבלת התואר, ובמקביל להמשך לימודיו, אסף שוסטר עבד זמן מה כמורה למחשבים במכללת אורט שבגבעת רם, ירושלים. ב-1991 קיבל שוסטר דוקטורט באוניברסיטה העברית במדעי המחשב. נושא הדוקטורט שלו עסק בתצורה דינמית של רשתות תקשורת עבור חישוב מקבילי, בהנחייתו של אלי שמיר. לאחר השלמת הדוקטורט, עבר לפקולטה למדעי המחשב בטכניון, ומאז מלמד בה.

ב-1996 הקים את המעבדה למערכות מחשבים בטכניון, ובשנת 2011 הקים את המרכז להנדסת מחשבים בטכניון,<ref></ref> בראשו עמד עד שנת 2014.

במהלך לימודיו שימש שוסטר כעוזר הוראה באוניברסיטה העברית. לאחר סיום הדוקטורט החל לעבוד כמרצה בטכניון; בשנת 1996 קיבל תואר של מרצה בכיר, בשנת 2000 הפך פרופסור חבר ובשנת 2007 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.

בשנת 2016 הקים יחד עם נתן בנדלר ודניאל מוסקוביצ'י סטארטאפ שנקרא CYIOT - Cyber of Things,<ref name=":0"></ref> העוסק בנושא בטיחות סייבר והגנה על הטווח האלחוטי בתקשורת הארגונית, ושימש שם כמנהל טכני ראשי עד למכירתה לחברת אורקסטרה בשנת 2019.<ref></ref>

כיום, שוסטר מלמד קורסים בטכניון בנושא מערכות מחשבים ובחישוב מקבילי ומבוזר, ומנחה סטודנטים לתארים שני ושלישי. במקביל הוא מנהל מחקרים בנושא של ניתוח, אנליטיקה, וניטור של זרמי מידע מסיביים.

== מחקר ==
מאז שהצטרף לטכניון, מתמקד שוסטר במחקריו בתחום חישוב מקבילי ומבוזר (חישוב הנעשה על ידי מספר מחשבים שונים בו זמנית), ובשנים האחרונות החל לעסוק גם בעיבוד נתוני עתק (Big Data). מחקריו עסקו במציאת שגיאות בתוכניות מקביליות, ניתוח של מחירים בענן של אמאזון, אלגוריתמי למידה מבוזרים, מודלים מקביליים ומבוזרים, מערכות חישוב מדומות, מערכות זיכרון מבוזר-משותף, עיבוד מידע עשיר מסנסורים, אלגוריתמים לעיבוד שטפי מידע, ועוד. חלק גדול מהבעיות שדורשות שיתוף פעולה של מחשבים רבים, מצריכות שיטות חדשות למזעור של האינטראקציה בין המחשבים או של כמות המידע שהם מעבירים ביניהם, כך ששיתוף הפעולה יהיה יעיל יותר. את השיטות האלו מפתח שוסטר במחקריו.

==פרסים==
במסגרת פעילותו, זכה שוסטר במלגות ופרסים רבים<ref name=":0" />, בניהם:
* פרס קליין למחקר (1999)
* פרס הרשל ריץ על חדשנות (2004)
* פרס קפלן על תוכנית עסקית (2005)
* עמית ACM: אות הוקרה להישגים במדעי המחשב ובטכנולוגיית המידע, אותו קיבל על תרומה בנושא חישוב ענן (2015)
* פרס הנרי טאוב למצוינות אקדמית (2016)
* עמית IEEE על "תרומתו למחשוב ענן" (2017)<ref></ref>

==פרסומים==
שוסטר פרסם יותר מ-200 מאמרים בתחומי החישוב המקבילי, כריית מידע והגנה על פרטיות. מאמריו זכו לציטוטים רבים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://assaf.net.technion.ac.il/ האתר האישי של שוסטר], באתר הטכניון

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל הטכניון: מדעי המחשב
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי ע"ש ברנר בגבעת ברנר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:גבעת ברנר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
נשפון גדות

נשפון גדות (שם מדעי: Myotis capaccinii) הוא מין של עטלף במשפחת נשפוניים. נשפון הגדות הוא עטלף חרקים שנמצא באגן הים התיכון, דרום אירופה, אסיה, צפון אפריקה והמזרח התיכון, מישראל ועד אוזבקיסטן. נשפון הגדות נמצא גם בארץ ישראל אך נתון בה בסכנה, ומספר הפרטים נאמד בפחות מ-10,000. בישראל נפוץ נשפון הגדות באזור הצפון, בעיקר בחרמון, אצבע הגליל, הגליל ורכס הכרמל.

== מאפיינים ==
נשפון הגדות הוא עטלף חרקים קטן-בינוני עם אוזניים בינוניות ושיניים חדות. הוא שעיר למדי ופרוותו אפורה, צבע גחונו בהיר.
נשפון הגדות הוא עטלף קטן יחסית לעטלפי פירות: אורך גופו 5 ס"מ ללא הזנב ו-8.5 ס"מ עם הזנב, ומשקלו הוא 6-10 גרם. אקולוקציה במין זה מאופיינת באות FM בתדרים 70–40 קילו-הרץ. זהו עטלף קטן הניזון מחרקים וכפי ששמו מרמז הוא פעיל בעיקר סביב מקווי מים כגון נחלים, אגמים, ברכות ושלוליות גדולות. הטרף שלו כולל בעיקר פרוקי-רגליים עם דגש על עכבישים וחרקים קטנים המעופפים מעל המים. בנוסף, הוא טורף גם דגיגונים קטנים, בעיקר מהמין גמבוזיה, ובכך הוא ייחודי בין עטלפי המזרח התיכון. 

נשפון הגדות חי בלהקות ולן במערות. הוא פעיל בעיקר בלילה ולן ביום. ההריון של נשפוני הגדות באירופה אורך 50-60 יום, ובארץ - שבה חם יותר - משך ההריון אינו ידוע אך תלוי בטמפרטורה של הסביבה.

בעבר היה נשפון הגדות נפוץ מאוד בצפון ישראל אך נפגע קשות כאשר מערות עטלפים רבים הודברו בגז רעיל בשנות ה-60 של המאה ה-20. כיום אוכלוסייתו מתחילה להתאושש ומונה פחות מ-10,000 פרטים. מצבו בארץ עדיין מוגדר כ"נתון בסכנה".

== מקורות ==

* - עמ' 102.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wildisrael.com/?q=content/%D7%A0%D7%99%D7%A9%D7%A4%D7%95%D7%9F-%D7%92%D7%93%D7%95%D7%AA נישפון גדות] באתר עמותת מן השדה
* [http://www.iucnredlist.org/details/14126/0 מידע] באתר IUCN

<gallery widths=280 heights=200>
File:Myotis capaccinii 0105b.jpg|נשפון גדות
</gallery>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:ארץ ישראל: נשפוניים
קטגוריה:מרוקו: יונקים
קטגוריה:צרפת: יונקים
קטגוריה:איטליה: יונקים
קטגוריה:נשפוניים
GRB 090423

GRB 090423 הייתה התפרצות גמא שנצפתה ב־23 באפריל 2009 בשעה 07:55:19 UTC על ידי לוויין המחקר Swift Gamma-Ray Burst Mission. תוצאות ההתפרצות נצפו מאוחר יותר בתחום התת־אדום ואפשרו לאסטרונומים לקבוע כי העצם שיצר את התפרצות הגמא הוא בעל הסחה לאדום של 8.2 ולפיכך הוא העצם המרוחק ביותר שנתגלה אי פעם, מרחק של 13.035 מיליארד שנות אור מכדור הארץ.

התפרצות גמא היא אירוע קוסמולוגי של התפרצות קרינת גמא. אלה הם האירועים האנרגטיים ביותר הידועים כיום באסטרונומיה. הן קורות בתדירות של כ־1–2 ליום בפיזור אקראי במרחב הקוסמולוגי, כשמשך ההתפרצות הוא בין שברירי שנייה לדקות ספורות ולכן קשה לבצע מדידות שונות בזמן ההתפרצות. ואולם לעיתים קרובות משאירה ההתפרצות קרינת המשך (Afterglow או הבזק משנה) בגלים אלקטרומגנטי ארוכים יותר שאפשר לצפות בהם שעות רבות ולעיתים ימים אחר כך. גלים אלה, ובהם קרינת רנטגן, קרינה על סגולה, אור נראה, קרינה תת־אדומה וקרינת רדיו מאפשרים את מחקר האירוע.

היקום היה רק בן 630 מיליון שנים כאשר GRB 090423 התפרץ, והתפרצות זו מוכיחה כי כוכבים מסיביים ביותר נולדו ומתו כבר בשלב כה מוקדם של היקום. התפרצות זו, ודומות לה, נותנות לנו הזדמנות ייחודית ללמוד את היקום הקדמון משום שיש מעט מאוד עצמים בוהקים דיים מתקופה זו שאורם חזק מספיק להגיע אלינו ולהיצפות בטלסקופ או טלסקופ חלל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=vKfmGQ_SqJA סרטון הסבר על ההתפרצות], באתר YouTube
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התפרצויות גמא
פרוס העצרת

פרוס העצרת (או בפרוס העצרת) הוא מועד מיוחד ביהדות, שזוהה במהלך הזמן עם ל"ג בעומר.

==מקור המונח==

המונח מופיע מספר פעמים במשנה ובתלמוד, בשתי משמעויות.

המשמעות הראשונה היא של תרומת הלשכה ומעשר בהמה, המתרחש לפני כל אחד משלושת הרגלים:

כמו כן, בגמרא קיים נימוק מדוע פרוס המועד הוא הזמן להפרשת מעשר הבהמה:

לפי רבי יוחנן, מדובר בזמנים בשנה בהן הבהמות רגילות ללדת. לפי רבי אחא ורבי תנחום בר חייא בשם רבי שמעון בן לקיש, מדובר בתקופה שבה נהגי בעלי הבהמות לכנס את בהמותיהם לקראת השחיטה, על מנת למכור את הבשר לעולי הרגל. לפי רבי יודן, נקבע המועד על מנת למנוע איחור בהבאת המעשר, ורבי יוסה מרחיב שהמועדים נבחרו להיות קרובים למועד על מנת למנוע שכחה, וכן כי מועד אחד (ולא שלושה) היה בלתי אפשרי לבעלי הבהמות.

המשמעות השנייה היא תאריך שבו מתריעים על מחסור במי שתייה במאגרים:

על פי מקור מהמאה ה-12, פרוס העצרת הוא המועד בו הפסיקו למות תלמידי רבי עקיבא, שלזכרם נהוגים מנהגי אבלות בימי ספירת העומר. מדובר בצידוק למנהג בחלק מהעדות באותה התקופה להקל במנהגי האבלות בל"ג בעומר:

==משמעות השם==
עצרת הוא כינויו של חג השבועות, אך ניתן לפירוש גם כחג סוכות או פסח. 

המילה "פרוס" עשויה להתפרש כ"ערב החג", כיוון שביוונית קיימת מילה דומה שמשמעותה "לפני", "בכיוון" או "לקראת". עם זאת, ב מפורשת המילה כ"חצי משלושים יום לפני החג", כנגזרת של המילה "פרס", שמשמעותה "חצי". לפי דברי רבי יוסי ברבי יהודה שם, משמעות הביטוי אינה בהכרח חמישה עשר יום, אלא גם שישה עשר.

==התאריך של פרוס העצרת==

כאמור, שלוש אפשרויות הן שהתאריך המקורי של פרוס העצרת הוא ערב חג השבועות, ערב סוכות או ערב פסח. עם זאת, אין מקור ישיר התומך באחת מאפשרויות אלו.

לטענת רחל אליאור, מדובר בא' בסיוון, שחל חמישה ימים לפני חג השבועות בתאריכו כיום (ו' בסיוון) וארבעה עשר יום לפני חג השבועות על פי לוח השנה במגילות קומראן (ט"ו בסיוון):

גם הרמב"ם מתייחס לכך, במשנה תורה. הוא מוסר שמדובר בחמישה-עשר יום לפני העצרת שהוא כ' באייר:

תאוריה שונה טוענת שב"פרוס העצרת" מדובר בעשרים וחמישה ימים לפני עצרת (מחצית ספירת העומר). כלומר, כ"ה בעומר. על פי תיאוריה זאת, במעבר מלוח השנה הקדום ללוח השנה העברי במאה ה-4 לפסה"נ, הוקדמה מנחת העומר בשבוע וכך יום אמצע הספירה הפך ל-33.

לפי אפשרות אחרת, היא הפרשנות המקובלת היום, מדובר בחמישה-עשר יום לפני חג השבועות בתאריכו היום (ו' בסיוון), הוא ל"ג בעומר. המקור הראשון הידוע אשר נוקט בגישה זו הוא מהמאה ה-12:

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלוח העברי
קטגוריה:ל"ג בעומר
אברהם טיקטין

רבי אברהם טיקטין (ל' בכסלו תקכ"ה 1764, שוורזנץ ליד פוזנה – כ"ב בטבת תקפ"א, 27 בדצמבר 1820) היה רב אשכנזי, רבן של ערים שונות ברחבי גרמניה ובסוף ימיו רבה של ברסלאו. בן דורם וידידם של רבי עקיבא איגר ורבי יעקב לורברבוים.

==ביוגרפיה==
נולד לרב גדליה טיקטין רבה של שוורזנץ ולפריידל. התייתם בגיל 9 (תקל"ד, 1774) ולמד מאז אצל גיסו, בעל אחותו ותלמיד אביו, רבי מרדכי מגריידיץ. בצעירותו למד בליסא ובה הכיר את רבי עקיבא איגר, רבי יעקב לורברבוים ורבי חיים אוירבך, ולמד עמם. כיהן בתחילת דרכו ברבנות על מקומו של אביו בשוורזנץ, ואחר כך גם כרבן של לונטשיץ וגלוגאו, בה כיהן שלוש עשרה שנים. בשנת תקע"ו התמנה כרבה של ברסלאו, בה כיהן עד פטירתו בכ"ב בטבת תקפ"א, 27 בדצמבר 1820.

נשא את אסתר בת ר' ארון קוטנר. ושם חמותו פריידל.

בנו רבי שלמה זלמן טיקטין מילא את מקומו כרבה של ברסלאו. בן נוסף שלו היה רבי יצחק טיקטין, ובנו ר' משה טיקטין הוציא לאור את ספרו "פתח הבית", וחתם על הספר "קורא הדורות", ווארשא תקצ"ח, עם אחיו רבי שלמה זלמן.

רבי אברהם טיקטין היה מגדולי דורו, רעו של רבי עקיבא איגר, שכתב עליו: "אך לאשר אני רואה דגם מסברא לא ניחא ליה [=שגם מסברה אין נוח לו] להגאון אבד"ק גלוגא נ"י חילוקי בזה, בטלה דעתי הנמוכה והחלושה נגד דעתו הגדולה של הגאון נ"י".

מתלמידיו:
*רבי שלמה פלסנר (תקנ"ז–תרמ"ז), מחבר "כה לחי" וחיבורים רבים נוספים, ביניהם "עדות לישראל" - ספר אפולוגטי בעברית ובגרמנית העוסק בהגנה תדמיתית על התלמוד באמצעות ציטוטים חיוביים של חכמים נוצריים עליו. תרגם מיוונית וארמית את "כתובים אחרונים" מימי בית המקדש הראשון ובית המקדש השני. היה גם תלמידו של רבי עקיבא איגר.
*רבי ברוך בנדיט גליקסמן, רבה של טוּרֶק, מחבר "נחלת ברוך", "טעם ברוך" ו"בריחי זהב".

==ספריו==
חיבר לפחות עשרים ושבעה חיבורים, רובם לא נדפסו. ספרו היחיד שנדפס בחייו הוא "פתח הבית" (דיהרנפורט תק"פ). רבים מכתביו מצויים באוסף הרב רפאל רייכמן בירושלים, ומהם מתפרסמים מעת לעת קטעים בכתבי עת תורניים ובספרי זיכרון שונים. חידושיו על מסכת קידושין והלכות קידושין בשולחן ערוך נדפסו מכתב ידו על ידי הרב יחיאל מיכל דזימיטרובסקי בשם "פתח הבית", ובתוספת הערות וציונים בשם "מלואי הבית".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

;ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:לונטשיץ: רבנים
קטגוריה:ברסלאו: רבנים
קטגוריה:גלוגוב: רבנים
קטגוריה:ילידי 1764
קטגוריה:נפטרים ב-1820
משרט

משרטים חד ודו צדדיים
מחוגת משרט]]

משרט הוא כלי ידני המשמש בעיבוד מתכות. הוא משמש לסימון, בעיקר של קווים, על החומר, לפני עיבוד נוסף שלו. המשרט הוא עזר חשוב בהעברת התוכנית, או תבניות התכנון, אל החומר הגולמי. הוא משמש במקום סימונים בעפרון או בדיו מפני שבמתכות סימונים כאלו פחות מדויקים בגלל הרוחב שלהם, מטשטשים ונמחקים מהר. בניגוד לכך, סימוני המשרט הם באופן ניכר מאוד דקים ועמידים יותר. כאשר המתכת אינה מצופה, סימני צבע יכולים להגדיל את הניגודיות של סימוני המשרט, בלי לפגוע בדיוק ובעמידות של הסימון.

המשרט עשוי ממוט מתכת עם קצה מפלדה יצוקה, מוקשחת, ומעובדת בחום. החוד בקצה, המיצר את הסימון בפועל, מחודד לזווית של 30 או 40 מעלות. יש משרטים עם קצה מחודד יחיד, וישנם שבכל קצה שלהם יש נקודת חוד. משיכת חוד המשרט על פני המתכת מייצרת שריטה שטחית מאוד על פני השטח. בשימוש בסיסי, כדי לסמן קו, מושכים את המשרט לאורך מוט, למשל סרגל מתכת.

==משרט גרירה==
משרט גרירה
הכלי משמש לסימון קווים במרחק שנקבע מקו הבסיס. החלק המעובד מושם על יחידה משופעת, כך שהאזור בו נדרש הסימון יהיה מאונך לפני משטח קבוע (למשל שולחן עבודה) והקו שיש לסמן יהיה מקביל למשטח של שולחן העבודה. את משרט הגרירה מכוונים לגובה הקו הרצוי. קו הסימון מתקבל על ידי גרירת משרט הגרירה על שולחן העבודה במקביל לאזור בו נדרש הסימון, באופן שהחוד יצור את קו הסימון הרצוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי עבודה
קטגוריה:עיבוד מתכת
בית הכנסת אבוהב

בית כנסת אבוהב הוא בית כנסת מהמאה ה-16 השוכן בלב העיר העתיקה של צפת. על פי המסורת, בית הכנסת קרוי על שמו של רבי יצחק אבוהב, מחבר הספר מנורת המאור, אולם סביר יותר כי בית הכנסת קרוי על שם רבי יצחק אבוהב מקסטיליה, שבין תלמידיו היה רבי יעקב בירב שעלה לארץ והתיישב בצפת.

בקיר הדרומי, הפונה לירושלים, ממוקמים שלושה ארונות קודש. בארון הימני נמצא ספר תורה אשר נכתב על פי המסורת על ידי רבי יצחק אבוהב, ותלמידיו העלוהו לצפת. ספר זה הוא אחד מהעתיקים שבספרי התורה המצויים בצפת, ומוציאים אותו לקריאה בשלושה מועדים: ראש השנה, יום כיפור ושבועות. ספר נוסף אשר נמצא בבית הכנסת הוא ספרו של רבי סולימאן אוחנה, מקובל שעלה לצפת מפאס שבמרוקו והתחבר עם גורי האר"י. ספרים אלו העניקו לבית הכנסת משנה חשיבות, ולכן נהגו יהודי צפת לחגוג בו את ליל חג מתן תורה.

הנוסע שמחה בן יהושע מזאלאזיץ שביקר בצפת בשנת 1764, כתב כי עד לרעידת האדמה שהתרחשה ב-1759, שכן בית הכנסת במבנה אחר, צמוד לבית הכנסת האר"י הספרדי. בית הכנסת חרב לחלוטין ברעש, ומחוסר אמצעים לא שוקם. "ספר אבוהב" הועבר לבית הכנסת הגדול של קהילת הספרדים שנותר על תילו. למשימת העברת הספר נבחרו עשרה מבני הקהילה, ועל פי האגדה, איש מהם לא השלים את שנתו. במרוצת הדורות נשתכח מקומו של בית הכנסת המקורי, ושמו של בית הכנסת הגדול הוסב ל"בית כנסת אבוהב".

ברעידת האדמה בצפת שהתרחשה בשנת תקצ"ז (1837), חרב בית הכנסת, ורק הכותל הדרומי נותר בשלמותו; יהודי העיר ייחסו זאת לקדושתו של "ספר אבוהב".

כיפת בית הכנסת מעוטרת בסמלי שנים עשר השבטים, בציורים של כלי נגינה ששימשו בבית המקדש, וכן בחמישה כתרים: כתר תורה, כתר כהונה, כתר מלכות, כתר שם טוב, וכתר ייחודי; כתר קרובה הישועה. בצידה הדרומי, הפונה לירושלים, של כיפת בית הכנסת מצוירת כיפת הסלע ותחתיו הכיתוב "מקום בית המקדש". הציור נמחק בשנת 2012 על ידי אלמונים, ושוחזר חמישה חודשים לאחר מכן. על קירות בית הכנסת תלויים ציורים של הציירת הארצישראלית, ציונה תג'ר.

בלילות החורף מתאספים בבית הכנסת תושבים ואורחים לקריאת שירת הבקשות.

בית הכנסת מופיע על גב שטר ה-200 שקלים מסדרה ב' של השקל החדש.

==ראו גם==

* צפת
* גלריית בית קסטל
* האר"י
* גירוש ספרד
* הצייר יצחק פרנקל
* בית כנסת

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ascent.co.il/cp20_המלצת-החודש.aspx בית הכנסת אבוהב] באתר אסנט
* 
* כאן 11, 

== הערות שוליים ==

אבוהב
קטגוריה:צפת העתיקה
אבוהב
טיטניק (סרט, 1943)

טיטניק (גרמנית: Titanic) הוא סרט תעמולה גרמני נאצי המתאר את טביעתה של טיטניק. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 1943 בשטחים הכבושים של גרמניה בזמן המלחמה. הסרט לא שודר בגרמניה עצמה. מטרתו של הסרט, כפי שיוזף גבלס תיאר אותו היה להרים את המורל של העם הגרמני. אך לאחר הקרנה אחת הובהר כי הסרט לא ביצע את פעולתו והוא לא חזר להקרנה נוספת. הסרט משתמש בסיפור טביעתה של טיטניק כרקע לסיפור גבורתו של הקצין הנאצי פטרסון ואהובת ליבו.

==עלילה==
הסרט מציג את בעלי המניות של חברת האוניות וייט סטאר ליין. המניות של החברה ירדו והנשיא ברוס איזמי וחבריו מחליטים לנצל את הפלגת הבכורה כדי לבצע הונאה. הם מוכרים את המניות שלהם, במטרה להמשיך ולהוריד את המניות ואז לרוכשן שוב בזול לפני שהטיטניק תגיע ליעדה. כאשר הטיטניק תגיע לניו יורק יום לפני התאריך המצופה המניה תחזור למחירה המקורי וכך ירוויחו הון. על מנת להשיג את התוצאה הרצויה חיוני שטיטניק תפליג במהירות שיא, ובקו ישר ליעדה. זאת למרות הסכנה ההולכת וגוברת של קרחונים. הקצין הראשון הגרמני פטרסון מתחנן בפני איזמי, והקברניט להאט את הקצב אך הם לא מקשיבים. הוא מנסה לשכנע גם את הנוסעים החשובים של הספינה אך נתקל רק בתגובות המדברות על חוזקה של הטיטניק והיותה בלתי ניתנת לטביעה. בינתיים רואים את הנוסעים הבריטים, מתנהגים בצורה נלוזה, רודפי בצע, ובוגדניים. לבסוף הטיטניק פוגעת בקרחון. הם מתחילים בפינוי האנשים. הגרמנים מהמחלקה השלישית דואגים אחד לשני ומסרבים לעזוב בלי לנסות לעזור לאחרים. בעוד שאנשי המחלקה הראשונה מאבדים את עשתונותיהם. פטרסון מסכן את חייו פעמים רבות כדי להציל את חייהם של נשים וילדים רבים, כמו גם את אהובתו, אשת חברה רוסית שירדה מנכסיה. 

==הפקה==
הפקת הסרט הייתה קשה. ההפקה התחילה ב-1942 כשמצבה של גרמניה היה טוב. אך ככל שהזמן עבר המצב בחזית השתנה. המתח והקשיים הנובעים ממצב המלחמה שגרמניה הייתה בו השפיעו על כל המעורבים בסרט. סט הסרט הושפע ממזג האוויר, ומהפצצות של בעלות הברית. המורל היה נמוך ורבים שתו. הבמאי סלפין קיבל תלונות כי המלחים הטרידו את הנשים השחקניות בסרט. לאחר שהעז להתלונן על המצב, הבמאי נעצר על ידי גבלס, ונרצח בתאו. השחקנים מרדו כנגד גבלס אך הוא איים עליהם וכך השתיק אותם. גבלס הביא את ורנר קלינגלר כבמאי וכך הסתיימה הפקתו. 

לקראת סיום המלחמה הספינה בה השתמשו לצלם את הסרט, קאפ ארקונה, שימשה להרג אסירי מחנות הריכוז. הנאצים מלאו את הספינה בחמשת אלפים אסירים, ביניהם יהודים לא מעטים, ושלחו אותה לשוט באוקיינוס עד שהופצצה. 

==ראו גם==
התעמולה הנאצית

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיטניק
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1943
קטגוריה:סרטי תעמולה נאצית
קטגוריה:תעמולה במלחמת העולם השנייה
ישעיהו אלבאום

ישעיהו אלבאום (צמבאי) (1930–1992) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל (לשנת 1952) ושיאן ישראל בשחייה.

== ביוגרפיה ==
אלבאום נולד בגרמניה ועלה ארצה עם משפחתו כשהיה בן 3. בשנת 1947 התגייס לגדוד השלישי של הפלמ"ח. התאמן בקבוצת ברית מכבים עתיד.

בתחרות פתיחת העונה בשחייה שנערכה בבריכת השחייה "גלי גיל" שברמת גן באוגוסט 1948 זכה אלבאום במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.0 דקות, אחרי חברו לקבוצה איתן פרויד (1:07.2 דקות).

===מדליית זהב מהמכביה===
בתחרויות השחייה של המכביה השלישית שנערכו בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1950 זכה אלבאום במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם איתן פרויד, נחום בוך וארנון טורין בתוצאה של 10:07.6 דקות, לפני אוסטריה והודו.

===אלוף ישראל===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1952, זכה אלבאום במדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 5:27.9 דקות, שיפור לשיא בן ה-13 שנים של פאול ואגו ממכבי חיפה, לפני ארנון טורין מהפועל חיפה (5:36.2 דקות) ונחום בוך חברו לקבוצה (5:43.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי יורם מנדלבאום (5:23.5 דקות).

== תארים ==
בשנת 1997 זכה אלבאום בעיטור מכבי ישראל במכביה ה-15.

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
ריקושט (רשת שיווק)

ריקושט היא רשת שיווק ישראלית לציוד תרמילאות, נסיעות ומוצרים לחיילים, אשר הוקמה בשנת 1989 במטרה לענות על צורכי החיילים והמתגייסים לצה"ל. בשנת 1993 הוחלט להקים רשת חנויות ולהרחיב את פעילותה לתחום תנועות הנוער וציוד לטיולים, מחנאות ותרבות הפנאי.

== היסטוריה==
סניף ריקושט בקניון עזריאלי תל אביב
רשת ריקושט נוסדה בשנת 1989 והוקמה במטרה לספק את צורכיהם של החיילים והמתגייסים לצה"ל, כאשר שיווקה באופן מרוכז את כל הציוד הנדרש לחיילים לקראת ובתקופת הגיוס, כמו גרביים צבאיים וטי-שירטס, לצד ציוד שהצבא לא סיפק, כגון כיסויים לדיסקיות, פאוץ' למחסניות, רצועות לרובים וכדומה.

במהלך 4 השנים הראשונות נתקלה הרשת בקשיים לשווק את מוצריה, שכן רשתות הפארם והשק"ם לא הסכימו להציג אצלן את המוצרים. בשל כך, בשנת 1993 הוחלט להקים רשת חנויות (בשם ריקושט 3000 בע"מ) ולהרחיב את פעילותה מעבר לציוד לחיילים, למתן מענה לכל צורכי היציאה מהבית, בכלל זה ציוד תרמילאות ונסיעות לכל הגילאים

הסניף הראשון של הרשת הוקם ביבנה ואחריו הוקם סניף בהדר בחיפה.
בשלב השני הוקמו חנויות של הרשת בפריפריות ולאחר מכן התפרסה הרשת לערים מרכזיות אחרות.

נכון לשנת 2020 מונה רשת ריקושט כ-50 סניפים בפריסה ארצית. בסניפיה משווקת הרשת ציוד תרמילאות, טיולים, נסיעות, נופש ופנאי, מוצרי חיילים וביטוחי נסיעות. חלק מסניפי הרשת משווקים גם ציוד לסקי וישנם מספר סניפים המתמחים גם בציוד לדיג.

===ריקושט ואופיר טורס===
בשנת 1998 נכנסה חברת אופיר טורס בבעלותו של בועז וקסמן לשותפות של 50% לצד דודי פלד (ממייסדי הרשת) ובנובמבר 2009 השלימה את מלוא רכישת הבעלות על הרשת.

בעקבות כניסתה של אופיר טורס כשותפה לבעלות, ביולי 2009 החלה הרשת לשווק בסניפיה גם טיסות ונופשונים בישראל ומחוצה לה, וביטוחי נסיעות של חברת הביטוח הראל.

===התפתחות הרשת===
בשנת 2007 השיקה הרשת לראשונה מותג בלעדי הנקרא DESERT SNOW, המתאפיין במוצרים שפותחו במיוחד לאנשים העוסקים בפעילות גופנית ופעילות שטח.

בשנת 2009, לצד הכנסת תחום הנסיעות, הרחיבה הרשת את פעילות המותג הפרטי שהיווה כ-9% ממכירותיה. המותג, שעד אז התמקד בציוד מחנאות, הורחב גם לתחום האופנה וההלבשה התחתונה על ידי השקת מותג הבגדים הפרטי "אקוספירה" בשנת 2010 ובהשקעה של כ-4 מיליון ש"ח. ייחודו של המותג בכך שמוצריו מורכבים מרכיבים ידידותיים לסביבה. באותה השנה (2010) הוערך מחזור המכירות של הרשת בכ-100 מיליון ש"ח.

בשנת 2013 החלה הרשת לייבא לישראל את מותג הטיולים ג'ק וולפסקין (JACK WOLFSKIN) ביבוא בלעדי ובהשקעה שנאמדה בכ-2 מיליון דולרים להחדרתו. המותג, המתמחה במוצרי ספורט וטיולים, משווק במחלקות ייעודיות בסניפי ריקושט, ובשנת 2015 מתוכננת פתיחת חנויות עצמאיות של המותג.

לצד אלו, בשנת 2013 קיבלה הרשת זיכיון לשיווק מוצרי נשיונל ג'יאוגרפיק. בנובמבר 2016 השיקה רשת ריקושט מועדון לקוחות בשם "ריקושט CLUB".

==ריקושט בקהילה==

החל משנת 2001 מקיימת הרשת שיתוף פעולה הדוק עם האגודה למען החייל ומועדון יותר, המתרכזת בהסתגלות ושירות קל יותר עבור המתגייסים והחיילים בצה"ל. במסגרת שיתוף הפעולה ובאמצעות "קרן יותר", מעניקה הרשת מדי שנה הטבות למאות מתגייסים המוגדרים על פי אכ"א כמיעוטי יכולת, במטרה לאפשר להם רכישת ציוד טרם הגיוס ובכך להקל עליהם את התהליך.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rikushet.co.il/ אתר ריקושט]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1989
טאו תשואות

טאו תשואות בע"מ המוכרת בשם המקוצר טאו הייתה חברת השקעות ציבורית שמניותיה נסחרו בבורסת תל אביב. כיום החברה נמצאת בפירוק.

==היסטוריה==
טאו הוקמה על גבי החברה ירדן בע"מ שהתאגדה בשנת 1944 ובשנת 1956 הציעה החברה לראשונה את ניירות הערך שלה לציבור בבורסה. פעילות החברה משנת 1990 ועד לשנת 2001 התמקדה בהחזקת נכסי מקרקעין להשכרה ובהחזקת תיק השקעות בניירות ערך. בשנת 2001 רכשה גבור ספורט החזקות בע"מ את גרעין השליטה בחברה.
במרץ 2005, רכש אילן בן דב מידי חברת גבור ספורט את השליטה בחברת ירדן השקעות, ביולי 2005 שינה את שמה של החברה לשם טאו תשואות בע"מ (טאו הואחברת הש קיצור של טאואיזם, אחת מדתות סין ומשמעותה היא "דרך".) ורכש עמה את תיק ההשקעות הפיננסיות של סאני אלקטרוניקה.
ביולי 2012 בית המשפט נתן צו הקפאת הליכים לטאו. במרץ 2013 החליט בית המשפט שלא להאריך את צו הקפאת ההליכים, ומינה מפרק לטאו.

נכון למרץ 2013 לטאו [http://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1000839698 חוב] של יותר מ-400 מיליון שקל למחזיקי האג"ח.

בהסדר חוב שגובש ביולי 2018 נקבע שבגין איגרות חוב של החברה בסך 330 מיליון ש"ח יפרעו רק 110 מיליון ש"ח.

==השקעות החברה==

* יולי 2005, טאו רכשה מחברת סאני אלקטרוניקה, שבשליטת בן דב, תיק ניירות ערך תמורת 350 מיליון שקל.
* נובמבר 2006, טאו רכשה 22.5% ממניות חברת הנדל"ן דרבן שבשליטת אליעזר פישמן תמורת 184 מיליון שקל.
* נובמבר 2006, טאו רכשה 25% מההחזקות בקניון מול הים באילת.
* אפריל 2007, טאו רכשה 2.3% ממניות חברת DGRE תמורת 98 מיליון שקל.
* יולי 2007, טאו רכשה 35% מהחזקות בבניין ליפסטיק, אותם מכרה בהפסד לאחר כשנה.
* בשנת 2007 טאו רכשה 5% ממניות דלק נדל"ן. ביוני 2008 מכרה אותם לחברת דלק בבעלות יצחק תשובה.

==בעלי עניין==
עד לפירוק החברה, מנכ"ל החברה היה יוסי ארד ויושב הראש היה אילן בן דב.
בנובמבר 2014 בית המשפט הורה על השעיית עו"ד יוסי שגב מתפקידו כמנהל המיוחד של טאו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://maya.tase.co.il/bursa/CompanyDetails.asp?CompanyCd=637 טאו תשואות באתר מאיה]
* 
* 
* [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=866836 איך ממנף אילן בן דב את הנכסים שלו דרך כספי הציבור?] המקור ערוץ 10

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות החזקות ישראליות
קטגוריה:פתח תקווה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1944
בית הכנסת העתיק בשפרעם

פנים בית הכנסת
בית הכנסת מחנה שכינה הוא בית כנסת עתיק בשפרעם. בית הכנסת נבנה במאה ה-17 על חורבות בית כנסת קדום.

== תולדות בית הכנסת ==
בשפרעם חייתה בתקופת בית שני קהילה יהודית והיא אף מוזכרת כאחד המקומות אליהם גלתה הסנהדרין. הקהילה ידעה עליות ומורדות במהלך השנים ובמאה ה-17 בנתה בית כנסת במקום שבו, על פי המסורת, היה מושב הסנהדרין. 

במאה ה-18 השתלט דאהר אל-עומר על אזור הגליל ושפרעם בתוכו, והזמין את היהודים לבוא ולחדש את הקהילה בשפרעם. לשפרעם הגיעו הרב חיים אבולעפיה (השני) ותלמידיו ושיפצו את בית הכנסת.

יהודי שפרעם עזבו את העיר בעשורים הראשונים של המאה ה-20 בשל קשיי פרנסה והתגברות המתח הלאומי בין יהודים לערבים בארץ ישראל. כאשר היהודי האחרון עזב את העיר בשנת 1920, הוא השאיר את מפתחות בית הכנסת בידי משפחה ערבית מקומית שאחראית על בית הכנסת עד היום.

=== בית הכנסת לאחר הקמת המדינה ===
בשנת 1956, הוחל בתכנון וביצוע שיפוץ בית הכנסת ועיצובו מחדש על ידי אדריכל מאיר בן אורי ובמימון משרד הדתות. במסגרת זו עוצבה החזית בדומה לעיצובו של בית הכנסת העתיק בפקיעין עם גמלון וקרניים ומנורה גדולה בראש הגמלון, וכן תכנון ארון הקדש. העבודה הסתיימה ב 1958. בשנת 1988 בוצע שיפוץ בבית הכנסת על ידי משרד הדתות ומשרד הבינוי והשיכון ונקבעה טבלת שיש גדולה המספרת על כך.

במהלך אירועי אוקטובר 2000, הושחת בית הכנסת ובו נקרעו ונשרפו ספרי תורה.

בשנת 2006 שופץ בית הכנסת על ידי חניכי המרכז ללימודי משטרה הנמצא בשפרעם. בטקס שבוצע לרגל סיום השיפוץ הובעה תקווה על ידי השוטרים וראש העירייה שיהודים ישובו להתגורר בשפרעם.

ביוני 2014 שיפצו כמאה בני נוער תלמידי חטיבות הביניים והתיכונים בעיר את בית הכנסת. לדבריהם, השיפוץ נעשה כתגובה ל"פעולות תג מחיר" והם קראו "לאותם משחיתים לבוא לשפרעם ולראות את בית הכנסת העתיק שנשאר קיים ועומד". בחודש נובמבר באותה שנה נזרק בקבוק תבערה על בית הכנסת וגרם לו לנזק קל.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20150115072111/http://www.goisrael.gov.il/tourism_heb2/Tourist%20Information/Ethnic%20Groups/Tzadikim/Pages/Shfaram%20Synagogue.aspx בית הכנסת העתיק בשפרעם] באתר משרד התיירות
* [http://www.moreshetgalil.co.il/BRPortal/br/P102.jsp?arc=66382 בית הכנסת העתיק בשפרעם] באתר "מורשת הגליל"
*שפרעם ואדריכל מאיר בן אורי- מיפגשים ועבודות באתר מוזיאון בן אורי לאמנות יהודית דתית

== הערות שוליים ==

שפרעם
קטגוריה:ארץ ישראל: בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:שפרעם: מבנים
שירי כוכב

ילדים עם כוכב על בול של [[מולדובה המוקדש לחג המולד]]
ילדים עם כוכב ב[[בוקרשט, ב-1842]]
שירי כוכב או שירים של ילדים ההולכים עם כוכב, הוא מנהג נוצרי, שבא לידי ביטוי ערב חג המולד ומועד להזכר את הליכת שלושת האמגושים בעקבות הכוכב ובואם לבשר על לידת ישו. במערב אירופה מופעל המנהג ערב חג ההתגלות.

המנהג כולל יציאת קבוצות ילדים עם חפץ דמוי כוכב לחוצות היישובים תוך שירת שירים התואמים לאירוע וקבלת תרומות. באוסטריה ובגרמניה הצעירים היוצאים עם הכוכב חברים בארגון האוסף תרומות למען מדינות עניות.

== ראו גם ==
* קולינדה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנהגים נוצריים
קטגוריה:מסורות חג המולד