אברהם שריר

אברהם (אַבּרָשָה) שָריר (23 בדצמבר 1932 – 24 במרץ 2017) היה חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.

==ביוגרפיה==
אברהם שריר (שרייר) נולד ביאשי שברומניה, ובילדותו, בשנות ה-40, עלה לארץ ישראל ובה החל ללמוד בבית ספר בורוכוב בגבעתיים. לאחר מכן למד בתיכון חדש בתל אביב. מיד לאחר שחרורו מהצבא עבר לגור בירושלים ונרשם ללימודים בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית והוסמך כעורך דין. הוא היה מתומכיו של שמחה ארליך והתקדם עימו במפלגה הליברלית. הוא היה המזכיר הפרלמנטרי של סיעת הציונים הכלליים בכנסת בשנים 1954–1964, תפקיד בו החל לעבוד בהיותו סטודנט שנה ראשונה למשפטים.

בשנים 1964–1967 היה מנהל המחלקה הכלכלית של הסוכנות היהודית בארצות הברית תפקיד בו עסק בעליית בני המעמד הבינוני לישראל. בשובו לישראל, בשנים 1967–1970 עבד כמנהל לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים. עם הקמת בית הדין לעבודה ב-1969 נכלל שריר ברשימת נציגי המעסיקים בבית הדין הארצי לעבודה, על פי המלצת לשכת התיאום.

בשנים 1970–1974 כיהן כקונסול כלכלי של ישראל באטלנטה ובמערב ארצות הברית. בשנת 1974 התמנה למזכ"ל המפלגה הליברלית, תפקיד שכיהן בו עד כניסתו לכנסת ב-1977. באותן השנים תמכו בשריר אנשי העסקים מיכאל אלבין ומנחם עצמון, וסייעו לפלג במפלגה הליברלית שהיה בראשותו של שריר. אלבין סיפק לשריר משרדים בבית אסיה אותו ניהל עבור איש העסקים שאול אייזנברג. שריר, בתמורה, עזר לאלבין במאבקו בהנהלת הבורסה כשהיה חבר ועדת הכספים של הכנסת. לאחר מותו של אלבין בשנת 1985, נחקר שריר במשטרה לגבי הכספים שקיבל לחשבונו מאלבין, להגנתו אמר שאלו היו כספי מתנה לחתונת בתו.

בשנת 1977 נבחר לכנסת התשיעית מטעם הליכוד. באותה הכנסת היה חבר בוועדת הכנסת, ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים. בכנסת ה-10 היה גם חבר בוועדת החוץ והביטחון.

בשנת 1981 מונה לשר התיירות, ובשנת 1986 כיהן גם כשר המשפטים, נוסף על תפקידו כשר התיירות. באותה תקופה נפוצה ביקורת על נהנתנותו, לכאורה – הוא היה חבר הכנסת ששהה בחו"ל הכי הרבה פעמים, ונטען שהשתמש בתפקידו כשר התיירות כדי להתארח במלונות יוקרה. שריר בנה קשרים טובים עם חברי מועצת המפלגה הליברלית ודאג לרבים מהם לתפקידים בחברות ממשלתיות שנמצאו בשליטתו. לאחר הבחירות של נובמבר 1988, בישיבת מרכז הליכוד שנערכה בהיכל יד אליהו, ישב שריר על הבמה ביחד עם כל השרים המיועדים בעת שיצחק שמיר הקריא את שמות חברי ממשלתו. שריר נדהם לגלות שהוא אינו נמנה עם השרים המיועדים. בינואר 1990 עזב שריר את הליכוד ביחד עם ארבעה חברים נוספים מהמפלגה הליברלית, אשר לא היו מרוצים מהאיחוד הסופי של המפלגה הליברלית לתוך הליכוד, והם הקימו את "המפלגה לקידום הרעיון הציוני".

שריר נודע בציבור כ"גיבור" "התרגיל המסריח". בעת ששמעון פרס ניסה להקים ממשלה, לאחר שמפלגת ש"ס הודיעה בלחצו של הרב שך שתתמוך בשמיר, הוא נזקק לעריק מהליכוד והצליח להשיג הסכם עם שריר על הצטרפותו לממשלתו. ההסכם הושג בתיווכו של אברהם בריר, ידיד של שריר, וכלל הבטחה לכך ששריר יהיה שר בממשלה האחראי על שני משרדים, שריון מקום עבור שריר ברשימת המערך לכנסת ה־13, מינוי של מקורבים של שריר למשרות בכירות בחברות ממשלתיות, תמיכה בהקמת מפלגה חדשה בראשות שריר וסיוע כספי למפלגה שתקום. שריר הסביר את חבירתו למפלגת העבודה בכך שנפגע כששמיר לא צירף אותו לממשלתו האחרונה, ולא הכין אותו לצעדו מראש ובכך נגרמה לו עוגמת נפש. לאחר כישלון "התרגיל המסריח" שב לליכוד לאחר קריאתו של שמיר: "אברשה, חזור הביתה!". הקריירה הפוליטית שלו באה אל סיומה למרות היענותו לשמיר. שנים לאחר מכן אמר שריר כי הוא "שמח שהתרגיל התמסמס", טען כי לא יכול היה לחיות עם זה, וכי הוא מניח שהיה מתפטר מממשלתו של פרס תוך זמן קצר אילו קמה.

ב-24 במרץ 2017 שריר הלך לעולמו בבית החולים איכילוב. הותיר אחריו את אשתו רבקה שריר, יושבת ראש קופת חולים מאוחדת לשעבר, ילדים ונכדים.

==עמדותיו==
שריר היה ידוע בעמדותיו הנוקשות כלפי המחבלים. הוא התבטא בממשלה נגד עסקת ג'יבריל, לאחר שקבוצת מטיילים הותקפה בעת מעבר ליד הכפר ביתא, הוא דרש גירוש מחבלים ואף את מחיקת הכפר כליל וצוטט כאומר שהערבים שקרנים מלידה. כשר משפטים סירב להסגיר את ויליאם נקש לצרפת, שהיה עבריין נמלט, לאחר שהורשע ברצח בצרפת וברח לישראל. שריר סירב לאשר את ההסגרה בטענה שלחייו של נקש נשקפת סכנה אם יוסגר, למרות שבית המשפט המחוזי ובית המשפט העליון אישרו שהוא בר הסגרה. כנגד החלטה זאת הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי שולמית אלוני ודדי צוקר ומספר פרופסורים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובתחילה אנשי פרקליטות המדינה סירבו לייצג את שריר בפני בית המשפט. לבסוף הסכימה נילי ארד לייצג את עמדת שר המשפטים, אך בג"ץ הכריע שהחלטתו של שריר לא נשענה על בירור עובדתי ועל כן בטלה.

==לקריאה נוספת==
* יאיר קוטלר, הנבחרת הלאומית, ב, פרק א'(1), תל אביב: ירדן, 1988, עמ' 12–37.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפלגה לקידום הרעיון הציוני
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי בית ספר בורוכוב (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל התשע עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:נציגי הממשלה בוועדה לבחירת שופטים
קטגוריה:חברי הכנסת: פקידים
קטגוריה:נציגי ציבור בבית הדין הארצי לעבודה
קטגוריה:נציגי ציבור (מעסיקים) בבתי הדין לעבודה