OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הנתניהוז

הנתניהוז: אפיזודה שולית ובסופו של דבר אף זניחה בתולדות משפחה מפורסמת מאוד (באנגלית: The Netanyahus: An Account of a Minor and Ultimately Even Negligible Episode in the History of a Very Famous Family) הוא רומן משנת 2021 מאת ג'ושוע כהן. הספר המגולל את סיפור המפגש בין הרולד בלום להיסטוריון בנציון נתניהו, כאשר בנציון נתניהו חיפש עבודה באוניברסיטת קורנל ב-1959 ובלום נתבקש לשפוט את מועמדותו. כהן טוען כי שמע את הסיפור מבלום עצמו לפני שמת, והחליט להפוך את הסיפור לאלגוריה על יחסי ישראל ויהדות ארצות הברית. ברומן מופיעים בשמותיהם בנציון נתניהו, אשתו צילה ושלושת בניהם הקטנים – יוני נתניהו, בנימין נתניהו ועדו נתניהו.

הספר זיכה את מחברו בפרס פוליצר לספרות לשנת 2022.

==עלילה==
הספר מתאר מפגש בדיוני של הרולד בלום עם פרופסור בנציון נתניהו ומשפחתו, בקולג' בצפון מדינת ניו יורק בסוף שנות ה-50. הספר המשלב היסטוריה, בדיון והומור.

המפגש מתרחש בקולג' בעיירה הבדיונית קורבינדייל במדינת ניו־יורק, ובה נמצא הקולג' הבדיוני קורבין. המארח רובן בלום – (הרולד בלום) הוא מרצה יהודי בקולג' הבדיוני, המתבקש ללוות את ד"ר נתניהו, היסטוריון, בביקורו במוסד האקדמי כדי לבדוק את ההיתכנות להעסקת נתניהו כחבר סגל.

נתניהו מגיע עם משפחתו, רעייתו צילה ושלושת בניהם: יוני נתניהו, בנימין נתניהו ועדו נתניהו. בלום, המופנם והנחבא אל הכלים נתקל ביחסי משפחה מורכבת.

בנציון נתניהו מוצג בספר כאיש אשכולות ועקשן. דמותה של אם המשפחה מוצגת לקורא כדמותה של שרה נתניהו כפי שהיא מתוארת בתקשורת ובאור שלילי. שני הבנים הבוגרים יונתן ובנימין מוצגים כחוצפנים העושים ככל העולה על רוחם בבית משפחת בלום.

== ספר מוקלט ==
כהן הקליט גרסת ספר שמע עם חברת ההפקה של מלקולם גלדוול "פושקין תעשיות". הוקרא על ידי דייוויד דוכובני.<ref></ref>

== ביקורת ופרסים ==

=== ביקורת ספרותית ===
הרומן קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרים.<ref></ref> בביקורת חיובית, שכתבה עבור ה-New York Times Book Review, התייחסה טפי ברודסר-אקנר לרומן כאל "יצירה מקוממת, מתסכלת, יומרנית - וגם סופגת, מענגת, מצחיקה, עוצר נשימה והרומן הטוב והרלוונטי ביותר שאני קראתי במה שמרגיש כמו נצח".<ref></ref>

=== פרסים ===
הספר זכה בפרס פוליצר לספרות לשנת 2022. ועדת הפרס פוליצר תיארה אותו כ"רומן היסטורי חריף ומיומן על אי הבהירות של החוויה היהודית-אמריקאית, המציג רעיונות ומחלוקות הפכפכים כמו עלילתו הצפופה".<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרים בדיוניים
קטגוריה:ספרים המתרחשים בארצות הברית
קטגוריה:ספרים שזכו בפרס פוליצר לסיפורת
קטגוריה:בנימין נתניהו בתרבות
קטגוריה:משפחת נתניהו
סנטה במשרה חלקית – ההרפתקה ממשיכה

סנטה במשרה חלקית – ההרפתקה ממשיכה (באנגלית: The Santa Clauses) היא סדרת קומדיית חג מולד אמריקאית שנוצרה עבור שירות הסטרימינג "דיסני+", שמהווה המשך לעלילות סדרת סרטי "סנטה במשרה חלקית". בסדרה מככבים טים אלן, אליזבת מיטשל, אריק לויד ודייוויד קרומהולץ, ששבים לגלם את דמויותיהם מסרטים קודמים בזיכיון.

המיני-סדרה עלתה לשירות "דיסני+" ב-16 בנובמבר 2022. בינואר 2023 היא חודשה לעונה שנייה. 

==תקציר העלילה==
כשסקוט קלווין נמצא על סף יום הולדתו ה-65, הוא מבין שלא יוכל להיות סנטה לנצח – עקב איבוד אמונת האנשים בחג המולד, הוא מתחיל לאבד את יכולותיו ומתקשה לעמוד בדרישות תפקידו, וחשוב מכך, להיות נוכח עבור משפחתו ושני בניו, אחד שגדל בלייקסייד, אילינוי ואחד שגדל בקוטב הצפוני. לאחר שהוא מגלה סעיף המאפשר לו להעביר את חובותיו כסנטה הלאה, סקוט יוצא למסע למצוא יורש מתאים.

==צוות השחקנים והדמויות==
* טים אלן – סקוט קלווין / סנטה קלאוס / טוי סנטה
* אליזבת מיטשל – 
* קאל פן – סיימון צ'וקסי, ממציא משחקים, מפתח מוצרים ואב יחידני, ששואף להפוך לג'ף בזוס הבא.
* אריק לויד – צ'ארלי קלווין, בנו היחיד של סקוט מנישואיו הראשונים.
* אוסטין קיין – באדי "קאל" קלווין-קלאוס, בנם של סקוט וקרול ואחיו למחצה של צ'ארלי, שמעוניין לצאת לדרך עצמאית בכוחות עצמו.
* אליזבת אלן-דיק – סנדרה קלווין-קלאוס, בת זקונם של סקוט וקרול, ואחותו למחצה של צ'ארלי.
* מטילדה לולר – בטי, ראש הסגל של סנטה.
* רפאלי רד – גרייס צ'וקסי, בתו טובת הלב של סיימון.
* דווין ברייט – נואל, אלף ויד ימינו הנוכחי של סנטה.
* דייוויד קרומהולץ – ברנרד, אלף ויד ימינו לשעבר של סנטה.
* לורה סאן ג'אקומו – בפאנה, מכשפת חג המולד מהפולקלור האיטלקי, שחיה ביער המתנודד.
בנוסף, בסדרה מופיע פייטון מאנינג בתפקיד עצמו כמועמד פוטנציאלי לרשת את תפקידו של סנטה.

==הפקה==
===פיתוח===
בינואר 2022, נמסר לראשונה על פיתוחה של מיני-סדרה שתשמש כהמשך לסרטי "סנטה במשרה חלקית", ושעל הפקתה בפועל יהיה אמון טים אלן. עוד נמסר כי המיני-סדרה תופק בלעדית עבור שירות "דיסני+".
===ליהוק===
לצד ההכרזה על פיתוח המיני-סדרה, נמסר כי אלן ואליזבת מיטשל ישובו לגלם את דמויותיהם כסקוט קלווין / סנטה קלאוס ו. בנוסף, נמסר על ליהוקו של קאל פן לצוות השחקנים הראשי. באפריל 2022, נמסר על ליהוקה של אליזבת אלן-דיק, שזהו לה הופעת בכורתה כשחקנית, לגילום בתם של סקוט וקרול; ועל ליהוקם של אוסטין קיין, רפאלי רד, דווין ברייט ומטילדה לולר לצוות השחקנים הראשי. בשלהי יולי 2022, אושר שובו של דייוויד קרומהולץ לגילום דמותו של ברנרד, וחודש שלאחר מכן, נמסר על ליהוקה של לורה סן ג'אקומו לגילום דמותה של מכשפת חג המולד האיטלקית. בספטמבר 2022, אור שובו של אריק לויד לגילום דמותו של צ'ארלי, בנו הבכור של סקוט מנישואיו הראשונים.
===צילומים===
צילומי המיני-סדרה החלו במרץ 2022 בלוס אנג'לס, והסתיימו ביוני 2022.

==הפצה==
המיני-סדרה עלתה לשירות "דיסני+" ב-16 בנובמבר 2022.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות קומדיה אמריקאיות
קטגוריה:סנטה קלאוס בטלוויזיה
קטגוריה:דיסני+: תוכניות וסדרות
Celestial

"Celestial" הוא סינגל של הזמר-יוצר הבריטי, אד שירן, שיצא, על ידי חברות התקליטים אסיילום רקורדס ואטלנטיק רקורדס, בשיתוף פעולה עם The Pokémon Company , ב-29 בספטמבר 2022. השיר יופיע בפוקימון שני ופוקימון ארגמן.<ref name="NME"></ref> השיר נכתב על ידי אד שירן, סטיב מק וג'וני מקדייד, והופק על ידי אד שירן וסטיב מק.

נכון לאוקטובר 2022, השיר הושמע למעלה מ-29 מיליון פעמים בספוטיפיי.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ לסינגל, בבימויו של הבמאי היפני, יואצ'י קודמה , יצא בערוץ היוטיוב של אד שירן ב-29 בספטמבר 2022.<ref></ref> בווידאו קליפ ניתן לראות את אד שירן באינטראקציה עם מספר פוקימונים, שצוירו על ידי המנהל האמנותי, יו נגאבה. נכון לאוקטובר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-11 מיליון פעמים.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!אזור
!תואר
!מכירות
|-
!צרפת (SNEP)
|זהב
|100,000
|-
!איטליה (FIMI)
|זהב
|50,000
|-
!הממלכה המאוחדת (BPI)
|זהב
|400,000
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col" | אזור
! scope="col" |תאריך
! scope="col" |פורמט
! scope="col" |חברת תקליטים
! scope="col" |הערות
|-
! scope="row" |עולמי
| 29 בספטמבר 2022
|הורדת מוזיקה, הזרמת מוזיקה
|אסיילום רקורדס, אטלנטיק רקורדס
|
|-
! scope="row" |איטליה
| 30 בספטמבר 2022
|איירפליי
|וורנר רקורדס
| <ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי אד שירן
קטגוריה:פוקימון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אד שירן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סטיב מק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי סטיב מק
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אסיילום רקורדס
פונצ'ה

פונצ'ה (בפורטוגזית: Poncha) הוא משקה אלכוהולי מסורתי הנפוץ בארכיפלג הפורטוגלי מדיירה.

המשקה עשוי מאלכוהול מזוקק העשוי מקני סוכר, דבש, סוכר, מיץ לימון או תפוזים, אותם מערבבים עם כלי בשם מקסלוטה (Mexelote)<ref></ref><ref></ref>.

שם המשקה נגזר מהמילה ההינדית פאנץ', שפירושה "חמש", על שם חמשת המרכיבים מהם עשוי המשקה פונץ'.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://justcookwithmichael.com/recipes/poncha/ מתכון להכנת פונצ'ה], באתר Justcookwithmichael

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משקאות
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח הפורטוגזי
קטגוריה:המטבח המדיירני
Old Thing Back

"Old Thing Back" הוא סינגל משנת 2015 של התקליטן הנורווגי, מטומה, והראפר האמריקאי, הנוטוריוס בי. איי. ג'י., בשיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי, ג'ה רול, והזמר-יוצר האמריקאי, ראלף טרסוונט . הסינגל הוא רמיקס EDM לשיר "Want That Old Thing Back" של הנוטוריוס בי. איי. ג'י., בשיתוף פעולה עם ג'ה רול וראלף טרסוונט.

נכון לאוקטובר 2022, השיר הושמע למעלה מ-353 מיליון פעמים בספוטיפיי,<ref></ref> ולמעלה מ-7 מיליון פעמים ביוטיוב.<ref></ref>

== פופולריות ==
הרמיקס נהיה לראשונה פופולרי בקיץ 2014, לאחר שהגיע למקום הראשון במצעד מוזיקה של בלוג המוזיקה הייפ מאשין . בזכות הרמיקס, חברות תקליטים רבות היעו עניין בעבודתו של מטומה. כמו כן, ג'ה רול, שמופיע בשיר המקורי, צייץ בטוויטר כי הוא אוהב את הרמיקס.<ref></ref>

השיר יצא באופן רשמי ב-24 בפברואר 2015, על ידי ביג ביט רקורדס.

גרסה אינסטרומנטלית של הרמיקס הופיעה בסרט Shredbots The Movie.

הרמיקס הופיע גם כשיר הרשמי של שיקגו בלאקהוקס, בעיקר במהלך גביע סטנלי לשנת 2015.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!אזור
!תואר
!מכירות
|-
!קנדה (Music Canada)
|זהב
|40,000
|-
!דנמרק (IFPI Danmark)
|פלטינה
|60,000
|-
!נורווגיה (IFPI Norway)
|פלטינה
|40,000
|-
!שוודיה (GLF)
|פלטינה
|40,000
|-
!הממלכה המאוחדת (BPI)
|זהב
|400,000
|-
!ארצות הברית (RIAA)
|פלטינה
|1,000,000
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2014
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2015
קטגוריה:סינגלים מ-2015
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר מיוזיק גרופ
קטגוריה:שירי מטומה
השתתפות המגזר הפרטי בפשעי הנאצים

השתתפות המגזר הפרטי בפשעי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה הייתה נרחבת וכללה שימוש רב ונרחב בעבודות כפייה בגרמניה הנאצית ובשטחים שכבשה באירופה.

בין הפשעים איתם שיתף פעולה המגזר הפרטי ניתן למנות החרמת רכוש מיהודים, "העסקת" אנשים בעבודת כפייה, הובלת אנשים למחנות ריכוז ומחנות השמדה נאצים באמצעות רכבות.

עם זאת, חברות רבות טענו לאחר תום מלחמת העולם השנייה כי הן היו קורבנות לטוטליטריות נאצית, וכי השתתפות בפשעי הנאצים נכפתה עליהם.

== אריזציה ==
תאגידים רבים השתתפו בתהליך האריזציה שהונהגה על ידי ממשלת גרמניה הנאצית. כחלק מהתהליך, יהודים רבים פוטרו ורוכשם הוחרם. בנוסף לכך, בנקים גרמניים סייעו לממשלה להשתלט על חברות יהודיות רבות (וזאת על אף שמרבית העסקאות הללו לא היו רווחיות עבור הבנקים). בעקבות סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, סיפוח חבל הסודטים לגרמניה הנאצית והפלישה לפולין דחפו הבנקים הגרמניים להשתלטות ממשלתית על החברות היהודיות גם במדינות אלו (וזאת תוך שיתוף פעולה אדוק עם הגסטפו).

בנובמבר 1941 נצטוו חברות הביטוח לדווח על נכסיהם של יהודים שהיגרו או גורשו ולהעביר את הכסף שלהם ואת הנכסים לרשות המדינה. החברות התלוננו כי אין ברשותן מספיק כוח אדם לבצע זאת אך בפועל לא התנגדו להחרמת הרכוש היהודי.

מלבד זאת, חברות רבות עסקו לאס אס למכור זהב ורכוש אחר שהוחרם מיהודים שהגיעו למחנות הריכוז וההשמדה ברחבי אירופה. דויטשה בנק ובנק דרזדנר הלבינו לפחות כ-744 קילוגרם של זהב שהיה שייך ליהודים. מלבד זאת, דויטשה בנק היה מעורב ב-363 החרמות רכוש של יהודים עד 1938. במהלך המלחמה, השתלט דויטשה בנק על בנקים אחרים שנפלו לידי השליטה הגרמנית בזמן ההחזקה במדינות מזרח אירופה, הבנק גם סיפק שירותי בנקאות לגסטפו והלווה את הכספים ששימשו לבניית מחנה אושוויץ ואת מתקני חברת הכימקלים אי גה פארבן שהוקמו בצמוד למחנה.

== עבודת כפייה ==

החל מ-1941, חברות במגזר הפרטי שכרו אסירים ממחנות ריכוז לפרויקטים של החברות תחת עבודת כפייה. הדוגמה הידועה ביותר היא המפעל של חברת אי גה פארבן באושוויץ מונוביץ. על פי ההערכות, כ-35,000 אסירים יהודים ולא-יהודים נאלצו לעבוד שם, מתוכם מתו במהלך המלחמה כ-25,000. חברות אחרות שעשו שימוש מרכזי היו משפחת קרופ, הוגו בוס, פולקסווגן (בחברה פולקסווגן למשל בתקופת המלחמה, היוו עובדי כפייה יהודים ארבעה מכל חמישה עובדים בה).

== תביעות ומשפטי נירנברג ==

אנשים וחברות במגזר הפרטי התמודדו לאחר כניעת גרמניה הנאצית עם תביעות רבות על מעשיהם הפסולים. שלושה ממשפטי נירנברג הנוספים (משפט פליק, משפט אי גה פארבן ומשפט קרופ) התעסקו בהשתתפות המגזר הפרטי בפשעי המלחמה של גרמניה הנאצית. במשפטי פליק ומשפט אי גה פארבן קיבלו השופטים את מרבית הטענות של מרבית הנאשמים בדבר ההכרח בשימוש בעבודות הכפייה.

אלו שכן הורשעו ונכנסו לכלא, שוחררו על ידי הנציב העליון של ארצות הברית בגרמניה, ג'ון ג'יי מקלוי עד 1951 ומרבית הנכסים שהוחרמו מהתעשיינים הגרמנים הוחזרו להם. רבים מאנשי העסקים שהורשעו במשפטים אלו חזרו לעולם העסקי.

במשפט שהתרחש עשרות שנים לאחר המלחמה, הוכח כי פורד גרמניה (אשר העניקה להיטלר מענק סמלי של כ-35 אלף רייכסמארק לקראת יום ההולדת ה-50 שלו) קיבלה דיווידנד של כ-60 אלף דולרים בסיום המלחמה על רווחיה בגרמניה בין השנים 1943 ל-1945 וזאת בנוסף לכ-1.1 מיליון דולר שקיבלו מממשלת ארצות הברית כפיצוי על כך שהצבא האמריקאי הפציץ את מפעלי החברה, מלבד פורד גרמניה, גם ג'נרל מוטורס גרמניה קיבלה מהממשלה האמריקאית פיצויים על סך 32 מיליון דולרים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:גרמניה הנאצית: כלכלה
רצועה נסתרת

בתחום המוזיקה המוקלטת, רצועה נסתרת הוא שיר או קטע אודיו באלבום מוזיקה שאינו מופיע בפירוט שירי האלבום, ובכך "מפתיע" את המאזין. במקרים נדירים, "רצועה נסתרת" הוא למעשה שגיאה שהתרחשה במהלך המאסטרינג של האלבום.<ref></ref> עם זאת, מאז עלייתם של שירותי סטרימינג דיגיטליים, כגון אייטונס וספוטיפיי, בתחילת המאה ה-21, רצועות נסתרות לא מופיעות יותר באלבומי מוזיקה.

מדי פעם לא ברור אם קטע מוזיקלי כזה או אחר הוא "נסתר". לדוגמה, השיר "Her Majesty" של הביטלס, שלפניו 14 שניות של שתיקה, לא היה במקור באלבום האולפן ה-11 שלהם, Abbey Road.<ref></ref> לפיכך, ישנו חוסר קונצנזוס על מה שנחשב לרצועה נסתרת. לחלופין, דברים כאלו מתוייגים כניסויי אודיו מעורפלים, שגיאות או פשוט חלק בלתי נפרד משיר סמוך בתקליט.<ref></ref>

== ראו גם ==
* ביצת פסחא (מדיה)
* צד א' וצד ב'
* מסרים סודיים בשירים
* דגימה (מוזיקה)
* רצועת בונוס

== קישורים חיצוניים ==
* עינב שיף, [https://e.walla.co.il/item/2503163 אקסל רוז מחביא רוצח: הרצועות הנסתרות הגדולות במוזיקה], וואלה תרבות, 27 בינואר 2012
* בריאן קלארק, , מוזיקאנויין, 6 בינואר 2022

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירים
פסטל דה נאטה

פסטל דה נאטה (בפורטוגזית: Pastel de Nata) הוא מאפה פורטוגזי מתוק במילוי רפרפת וקינמון הנפוץ בפורטוגל ובקרב מדינות הדוברות פורטוגזית<ref></ref><ref></ref>.

הקינוח מורכב ממעטפת דקה של בצק עלים דמוית טארט שעליה מוסיפים רפרפת המבוססת על חלמון ביצה וקינמון<ref></ref>.

נהוג לצרוך את הפסטל כארוחת בוקר בצירוף כוס תה, או קפה<ref></ref><ref></ref>.

מלבד שמו המקורי, לקינוח שמות נוספים המוכרים בעולם, פסטל דה בֶּלֶן (Pastéis de Belém), מגדנאות בית לחם (Pastries of Bethlehem) ופו-טה (葡撻) בשפה הקנטונזית.

== היסטוריה ==
פסטל דה נאטה מוזכר לראשונה במאה ה-18, לאחר שנוצר במנזר ז'רונימוש על ידי נזירים קתולים בעקבות סחר של חלבוני ביצה עבור עמילן בגדים והרגלים דתיים<ref></ref>.

חלמוני הביצה שלא נמכרו, שמשו את הנזירים ליצירת מתכונים שונים להכנת עוגות ומאפים שאותם חילקו ברחבי המדינה.

בעקבות פירוקם של המסדרים הדתיים וסגירתם של מנזרים רבים בזמן המהפכה הליברלית, החלו נזירים למכור את הקינוח לבית הזיקוק לסוכר על מנת לייצר הכנסות<ref></ref>.

בשנת 1834, נסגר מנזר ז'רונימוש והמתכון של הקינוח נמכר לבית הזיקוק לסוכר, שבעליו פתחו בשנת 1837 את מאפיית פבריקה פסטל דה בלן (Fábrica de Pastéis de Belém) שפעיל עד היום<ref></ref>.

מאז שנת 1837, נשמר המתכון המקורי של הקינוח בחדר סודי ומאפיית פבריקה היק המקום הפופולרי ביותר בפורטוגל לקניית פסטל דה נאטה, המוכרת יותר מ-20 אלף יחידות ביום<ref></ref>.

בשנת 2009, הכריז הגרדיאן על הקינוח כאחד מחמישים הדברים הטובים ביותר לאכילה<ref></ref>.

בשנת 2011, הוכרז הקינוח כאחד משבעת פלאי הגסטרונימיה של פורטוגל ובכך חיזק את מעמדו כאחד ממאכליה הלאומיים של המדינה<ref></ref>.

== גלריה ==
<gallery>
Pastel de Nata Pastéis de Belém (3780458880).jpg|פסטל דה נאטה לצד קפה
Pastel de nata (18616473070).jpg|פסטל דה נאטה בחלון ראווה
Pastel de nata septembre 2015.jpg|פסטל דה נאטה צילום עילי
Pastel de Nata Guangzhou China.jpg|פסטל במאפייה סינית
Pastel de natas - Lisbon 2021.jpg|קינוח במסעדה בליסבון
Manteigaria pastel de nata (42262710314).jpg|מאפיה המגישה פסטל
Pasteis de nata from Belem (21848817309).jpg|אפיה של הקינוח
Pastéis de Belém - 20140911.jpg|הקינוח במאפייה הרשמית
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://pasteisdebelem.pt/ האתר הרשמי של מאפיית פבריקה פסטל דה בלן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הפורטוגזי
קטגוריה:מאפים
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:קינוחי ביצים
רצועת בונוס

רצועת בונוס הוא קטע מוזיקלי שנכלל במהדורות ספציפיות או מהדורות מחודשות של אלבום מוזיקה או יצירה מוזיקלית. רצועת הבונוס עשויה להתווסף כחלק מקידום מכירות, כתמריץ להגדלת הערך המוסף של חברות התקליטים, ללקוחות לרכוש אלבומים שאולי לא ירכשו אחרת, או לרכוש מחדש אלבומים שכבר בבעלותם. בניגוד לרצועות נסתרות, רצועות בונוס נכללות ברשימת ההשמעה של אלבום המוזיקה, ואין בהן פער של שתיקה בין רצועה לרצועה.<ref>[https://www.gigwise.com/photos/98462/the-14-greatest-japanese-bonus-tracks 14 Truly Amazing Japanese Bonus Tracks] . Gigwise, 26 February 2015.</ref>

אין זה נדיר לכלול סינגלים כרצועות בונוס בהוצאות חוזרות של אלבומי מוזיקה ישנים, כאשר רצועות אלו לא נכללו במקור.

רמיקסים או טייקים חלופיים של שיר (או גרסה בשפה אחרת, כגון השפה המדוברת במדינה שבה מופצת מהדורת הבונוס) נכללים לעיתים קרובות כרצועות בונוס.

== קישורים חיצוניים ==
* קרוליין סאליבן, , הגרדיאן, 4 במרץ 2008
* כריס ויטלי, [https://loudwire.com/why-japanese-bonus-tracks-exist-explained/ Why Japanese Bonus Tracks Are a Thing – Explained], לאודוייר, 4 במאי 2022

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירים
Destiny Fulfilled... and Lovin' It

Destiny Fulfilled... and Lovin' It (בעברית: הגורל התגשם... ואוהבות את זה) היה סיבוב ההופעות האחרון של להקת ה-R&B האמריקאית דסטיניז צ'יילד, שנערך באסיה, אוסטרליה, אמריקה הצפונית ואירופה.<ref name="quote"></ref>

== פיתוח ==
סיבוב ההופעות התחיל בהירושימה שביפן ב-9 באפריל 2005, והסתיים בוונקובר, קנדה, ב-10 בספטמבר אותה השנה.

הדסטיניז צ'יילד יצאה לסיבוב הופעות עולמי בחסות חברת מקדונלד'ס, וביצעה מתוכו מספר להיטים, דוגמת "No, No, No", "Survivor", "Say My Name", "Independent Women Part I" ו-"Lose My Breath". בנוסף לכך, בוצעו מספר שירים מקריירות הסולו של אחת מחברות הלהקה, בעיקר מתוך אלבום הבכורה של ביונסה, Dangerously in Love. כמה הפסקות ביניים בין הלגים של סיבוב ההופעות אפשרו את החלפת התלבושות, שעוצבו כולן על ידי טינה נואלס, אמה של ביונסה.

== רשימת שירים ==
#"Say My Name"
#"Independent Women Part I"
#"No, No, No"
#"Bug a Boo"
#"Bills, Bills, Bills"
#"Bootylicious"
#""
#"Soldier"
#<li value="9">"Dilemma" <small>(שיר של קלי רולנד)</small>
#"Do You Know" <small>(שיר של מישל ויליאמס)</small>
#<li value="11">"Baby Boy" <small>(שיר של ביונסה)</small>
#"Naughty Girl" <small>(שיר של ביונסה)</small>
#<li value ="13">"Cater 2 U"
#"Girl"
#"Free"
#"If"
#"Through With Love"
#"Bad Habit" <small>(שיר של קלי רולנד)</small>
#<li value="19">"Dangerously in Love 2" <small>(שיר של ביונסה)</small>
#"Crazy in Love" <small>(שיר של ביונסה)</small>
#<li value ="21">"Survivor"
הדרן
#<li value="22">"Lose My Breath"</li>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2005
קטגוריה:סיבובי הופעות של דסטיניז צ'יילד
טמס

טמילייד אופניי (באנגלית: Temilade Openiyi; נולדה ב-11 ביוני 1995), הידועה בשם הבמה טמס (Tems), היא זמרת, פזמונאית ומפיקה מוזיקלית ניגרית.

==ביוגרפיה==
טמילייד אופניי נולדה ב-11 ביוני 1995 בלאגוס שבניגריה לאם ניגרית ואב בריטי-ניגרי.<ref name=":3"></ref><ref name=":4"></ref> משפחתה עברה לבריטניה זמן קצר לאחר לידתה. בגיל 5, הוריה התרגשו. טמס עברה לניגריה עם אימה ואחיה, והם התגוררו באילופג'ו, ולאחר מכן עברו ללקי ואז לאג'ה.<ref name=":4" /> טמס למדה בדאון קולג', והמשיכה ללמוד כלכלה ב-MSA בדרום אפריקה לצורך השכלתה השלישונית.<ref name=":0"></ref> בבית הספר הבחינה בה המורה שלה למוזיקה והיא למדה לנגן בפסנתר. היא התאמנה בשירה עם אחיה והשתמשה לעיתים קרובות בליווי הגיטרה שלו.<ref name="reb"></ref>

בשנת 2018, טמס עזבה את עבודתה לטובת הקריירה המוזיקלית שלה. היא החלה ללמוד מיומנויות הפקה עצמית ביוטיוב. ב-18 ביולי 2018 הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Mr Rebel", אותו הפיקה בעצמה.<ref name="reb" /> ב-2020, נבחרה על ידי DJ Edu לאחת מ"עשרת האמנים לצפות להם" באותה השנה.<ref></ref> ב-23 באפריל, השתתפה לצד הזמר הניגרי דוידו בגרסה מחודשת לשירם של הזמר האמריקאי חאליד והצמד האלקטרוני האנגלי דיסקולושור , "Know Your Worth".<ref></ref>

ב-25 בספטמבר 2020 הוציאה טמס את מיני-אלבום הבכורה שלה, For Broken Ears, שהופק ברובו על ידה. הסינגל "Damages" מתוך המיני-אלבום היה ללהיט והגיע למקום הראשון במצעד אפל מיוזיק הניגרי. ב-30 באוקטובר, השתתפה טמס בסינגל של הזמר הניגרי ויזקיד, "Essence". באוגוסט 2021, פורסמה גרסה מחודשת של השיר בהשתתפות ג'סטין ביבר. גרסה זו הכניסה את השיר למצעד הבילבורד הוט 100 במקום התעישי.<ref></ref> טמס קיבלה מועמדות לפרס גראמי על השיר בקטגוריית "ביצוע מוזיקת העולם הטוב ביותר".<ref name=":8"></ref>

בספטמבר 2021 השתתפה בשירו של דרייק, "Fountains", מתוך Certified Lover Boy, שהגיע למקום ה-26 בבילבורד הוט 100.<ref></ref><ref></ref> עוד בחודש זה הוציאה טמס את המיני-אלבום השני שלה, If Orange Was a Place, אותו הוציאה לאחר שהוחתמה ב-RCA רקורדס.<ref></ref> הסינגל "Crazy Things" פורסם חמישה ימים לפני האלבום והגיע בשיאו למקום השלישי במצעד הסינגלים מסוגת האפרוביטס בבריטניה.<ref></ref><ref name=":2"></ref>

ב-29 באפריל 2022, טמס השתתפה לצד דרייק בשירו של הראפר פיוצ'ר, "Wait for U", מתוך אלבומו של האחרון, I Never Liked You. השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, מה שהפך את טמס לאמנית הניגרית הראשונה שהכניסה שיר למקום הראשון במצעד.<ref name=":9"></ref><ref></ref> בשיר דגימה מ-"Higher" מתוך For Broken Ears.

ביולי 2022 פורסמה גרסת כיסוי של טמס לשירו של בוב מארלי, "No Woman, No Cry" כחלק מפסקול הסרט של מארוול, "הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח".<ref name=":10"></ref> ב-26 ביולי, כשנתיים לאחר צאתו, נכנס שירה, "Free Mind" מ-From Broken Ears למצעד הבילבורד הוט 100.<ref name=":112"></ref> בנוסף, בחודש זה, התארחה טמס בשירה של ביונסה, "Move", מתוך אלבומה השביעי Renaissance, לצד גרייס ג'ונס.<ref></ref> באוקטובר, השתתפה בכתיבתו של השיר "Lift Me Up" של ריהאנה, גם הוא מתוך פסקול "הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח".<ref></ref>

==דיסקוגרפיה==
===מיני-אלבומים===
* 2020: For Broken Ears
* 2021: If Orange Was a Place

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ניגרים
קטגוריה:זמרות ניגריות
קטגוריה:פזמונאים
קטגוריה:פזמונאיות
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים
קטגוריה:מפיקות מוזיקליות
קטגוריה:אמני RCA רקורדס
קטגוריה:ניגריות שנולדו ב-1995
קלרה אשכנזי

קלרה אברם אשכנזי (בבולגרית: Клара Аврам Ешкенази; 2 בנובמבר 1922, צ'ירפאן, ממלכת בולגריה – 3 בספטמבר 1944, הכפר פופובו, מחוז פלובדיב, ממלכת בולגריה) הייתה פרטיזנית יהודייה, חברת המפלגה הקומוניסטית של בולגריה. אשכנזי, שכינויה המחתרתי היה "איסקרה", השתתפה במספר קרבות עם המשטרה הבולגרית באזורי פלובדיב וצ'ירפאן ושמעה יצא למרחוק. היא נרדפה על ידי כוחות הביטחון הבולגריים, ובראשית ספטמבר 1944, מספר ימים לפני הפיכת חזית המולדת של בולגריה נהרגה בקרב.

==קורות חיים==
קלרה אשכנזי נולדה בצ'ירפאן לאברהם שהיה גבאי בית הכנסת המקומי, ולליזה לבית בז'רנו. המשפחה היגרה בשלהי המאה ה-19 מהעיר אדירנה, ובצ'ירפאן עסקה בסחר זעיר של מוצרי סדקית. מ-1938 הייתה קלרה ראש תא הנוער של המפלגה הקומוניסטית בצ'ירפאן. בעת ההיא הייתה המפלגה הקומוניסטית מחוץ לחוק. ב-1941 עברה לפלובדיב, ובה הפכה לחברה מלאה במפלגה הקומוניסטית והצטרפה לתנועת ההתנגדות למשטר המלוכני. בסתיו 1941 נעצרה אשכנזי על ידי המשטרה הבולגרית בחשד לפעילות מחתרתית. היא עברה עינויים קשים, אך לא הודתה בפעילותה ולבסוף שוחררה. היא הצטרפה לחטיבת הפרטיזנים השנייה "רודופי" והשתתפה במספר קרבות נגד המשטרה הבולגרית, ופעולות חבלה נגד תשתיות של הצבא הגרמני. בעקבות תעוזתה בקרבות נודע שמה בקרב יהודי בולגריה ובקרב האוכלוסייה הכללית. בראשית ספטמבר 1944 נקלעה פלוגתה למארב של המשטרה הבולגרית ליד הכפר פופובו. 16 חברי הפלוגה סירבו להיכנע וניהלו קרב עם הכוחות העדיפים אשר כיתרו אותם, עד למות כולם ובהם קלרה אשכנזי. מותן בקרב של קלרה אשכנזי, ויולטה יאקובה, אנה ונטורה, ומתי רובנובה הבליט והעצים את חלקן הגדול של הנשים בקהילה היהודית, במאבק הפרטיזני נגד המשטר המלוכני משתף הפעולה עם גרמניה הנאצית.

==הנצחתה==
ב-1950 שונה שם הכפר פופובו לאיסקרה על שם כינוייה המחתרתי של קלרה אשכנזי, והוקמה אנדרטה לזכרה. בעיר צ'ירפאן נקרא רחוב על שמה של אשכנזי.

==משפחתה==
סבה של קלרה, [https://gravez.me/en/deceased/3D7C2E45-659D-42FF-8F6F-B2FE1DD50D20 אליהו חייא בן משה בג'רנו] (1862–1949) עלה לארץ ישראל עם אשתו וארבעת בנותיו ב-1924 והתיישב בפתח תקווה. דודה מואיז בג'רנו עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1936 והתגורר בפתח תקווה. הוריה ואחיה של אשכנזי עלו לישראל ב-1949, במהלך העלייה ההמונית והתגוררו בירושלים. לקלרה היו שתי אחיות [https://gravez.me/en/deceased/720FA7D7-D738-445B-8269-69978678F89E שושנה (רוזה) יעקב] (1912–2000), דונקה (דונקה אטנסובה שהייתה פרטיזנית אף היא ונשארה להתגורר בבולגריה, ילידת 1920), ודוד (1929–2019). ב-1976 נפל בנו של דוד, שהיה פרח טיס בתאונת אימונים. בתו של דוד קלרית, נקראה על שם דודתה, קלרה אשכנזי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20221028205509/http://www.thepartisan.org/document/68555,0,2078.aspx קלרה אשכנזי], באתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות
* [https://duma.bg/?go=news&p=detail&nodeId=2900 מתים ונשכחים, על הימים הטרגיים של ספטמבר 1944 לפני השחרור], באתר duma.bg 
* [https://www.youtube.com/watch?v=teHQfN1bVcQ עדותו של דוד אשכנזי, אחיה של קלרה], 2015, בדף היוטיוב של יד ושם

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בולגרים
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מבולגריה
קטגוריה:פרטיזניות יהודיות
קטגוריה:בולגרים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמי מחתרת יהודים בשואה
קטגוריה:אנשי מחתרת שנספו בשואה
קטגוריה:ילידות 1922
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1922
קטגוריה:נפטרות ב-1944
קטגוריה:נפטרים ב-1944
ויזקיד

איודג'י איברהים באלוגון (באנגלית: Ayodeji Ibrahim Balogun; נולד ב-16 ביולי 1990), הידוע בשם הבמה ויזקיד (Wizkid), הוא זמר ופזמונאי ניגרי.

==ביוגרפיה==
ויזקיד החל להקליט מוזיקה בגיל 11. הוא הוציא אלבום משותף עם "הגלוריוס פייב", הרכב שהוא ושניים מחבריו הקימו. ב-2009, הוא חתם על חוזה הקלטות עם Empire Mates Entertainment. מאוחר יותר, עלה לאור הזרקורים כשהוציא את הסינגל המוביל מאלבום הבכורה שלו, "Holla at Your Boy", מ-2011. האלבום יצא ב-12 ביוני 2011, וזכה בפרסי הבידור של ניגריה 2011 בקטגוריית אלבום השנה.<ref name="Pulse444"></ref>

בספטמבר 2014 יצא אלבום האולפן השני שלו, Ayo. האלבום נתמך על ידי שישה סינגלים, בהם הסינגל המוביל "Jaiye Jaiye", שזיכה אותו במועמדות לקליפ השנה בפרסי הבידור של ניגריה 2014. לאחר צאת האלבום, ויזקיד עזב את EME בתום החוזה שלו. ב-2016, ויזקיד זכה להכרה בינלאומית בעקבות שיתוף הפעולה שלו עם דרייק בלהיט "One Dance", שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ולראש המצעדים ב-14 מדינות נוספות. השיר שבר מספר שיאים, שהפכו את ויזקיד לאמן האפרוביטס הראשון שהופיע בגינס שיאי עולם.<ref></ref>

במרץ 2017 חתם ויזקיד על חוזה הקלטות ב-RCA רקורדס והוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Other Side.<ref></ref> בין הסינגלים שיצאו מהאלבום נמנה הלהיט "Come Closer" בהשתתפות דרייק. בשנת 2018, הופיע בשיר "Checklist" של נורמני וקלווין האריס, שהגיע למקום הראשון במצעד המכירות הדיגיטלי העולמי של בילבורד. שנה לאחר מכן, השתתף בשירה של ביונסה, "Brown Skin Girl" מתוך The Lion King: The Gift, שהגיע גם הוא למקום הראשון במצעד, וזיכה אותו בפרס גראמי לווידאו קליפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-63.<ref></ref>

באוקטובר 2020 יצא אלבומו הרביעי, Made in Lagos, שזכה להצלחה מסחרית ולשבחים,<ref></ref> והגיע למקום הראשון במצעד אלבומי העולם של בילבורד.<ref name="pitchfork.com"></ref><ref></ref> מתוך האלבום יצא הסינגל "Essence" בהשתתפות טמס. ב-2021, בזכות רמיקס בהשתתפות הזמר הקנדי ג'סטין ביבר, הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשירו השני בעשירייה הפותחת במצעד.<ref name="Billboard"></ref> השיר אף הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע מוזיקת העולם הטוב ביותר".

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
* 2011: Superstar
* 2014: Ayo
* 2017: Sounds from the Other Side
* 2020: Made in Lagos
* 2022: More Love, Less Ego

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ניגרים
קטגוריה:פזמונאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1990
אסתר הורנשטיין סמטניק

אסתר הורנשטיין סמטניק (3 באוגוסט 1908 – 30 באפריל 1986; ו' באב, תרס"ח - כ"א ניסן, תשמ"ו) הייתה פסנתרנית ישראלית שניגנה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, מורה לסולפג' במכון להשכלה וחינוך מוזיקליים בהנהלת דוד שור וחלק מהגרעין התרבותי של תל אביב הקטנה בתחילת המאה העשרים.

== ביוגרפיה ==
נולדה ב-1908 בצ'רקאסי שבאוקראינה לאריה לייב ויהודית הורנשטיין. בזמן מהפכת אוקטובר עברה המשפחה להתגורר באודסה, בהמתנה לסרטיפיקטים לעליה לארץ ישראל. ב-1924 עלתה המשפחה לארץ והשתקעה בתל אביב-יפו. ב-1937 נישאה לד"ר שמואל סמטניק, רופא פנימי. בתם, נילי, נישאה ליקיר אהרונוב.

== קריירה מוזיקלית ==

החלה ללמוד פסנתר בעיר הולדתה בגיל 7 והמשיכה את לימודיה באודסה בתנאים הקשים שלאחר המהפכה הקומוניסטית. עם העלייה לארץ הפכה לתלמידתו של דוד שור. בהיותה בת 17 החלה להופיע ברסיטלים לפסנתר, באירועים תרבותיים כמו הופעה עם הבאריטון י. הר-מלח במה שכונה "קונצרט גדול" וברסיטל ב"בית מדרש לנגינה בית לויים". כמו כן ליוותה את הרקדניות האחיות אורנשטיין, ולהשלמת הכנסה ליוותה סרטים אילמים בקולנוע עדן. עם חבריה הקרובים נמנו יוסף גולנד, ב. לונדון, יעקב טימן, גרשון פלוטקין וסשה ארגוב. בשנת 1930 נסעה לפריז ולמדה באקול נורמל דה מוזיק אצל אלפרד קורטו וסיימה עם דיפלומה ״licence de concert״. עם שובה ב-1934 לארץ ישראל הופיעה ברסיטלים, בעיקר בתל אביב, ובאחד מהם הכירה את בעלה לעתיד. בתקופה זו הצטרפה לסגל המורים של "המכון להשכלה וחינוך מוזיקליים" בהנהלת דוד שור, שם לימדה סוֹלפַג'. בשנת 1935 הופיעה עם התזמורת הפילהרמונית הא"י בניצוחו של אליו פיאטלי. בשנות מלחמת העולם השנייה סיירה ברחבי המזרח התיכון בהופעות מול הצבא הבריטי, שכללו גם קונצרטים לשני פסנתרים עם בעלה, שהיה קפטן בצבא זה. ההופעות התקיימו בלבנון, מצרים, סודאן וקפריסין. עם תום המלחמה המשיכה בפעילותה המוזיקלית: רסיטלים חיים ורסיטלים ששודרו בשידור חי מאולפן קול ישראל; הופעה עם התזמורת הפילהרמונית הארץ ישראלית בניצוחו של גאורג זינגר, עמו גם הופיעה בקונצרט לשני פסנתרים; הופעות בתזמורת קול ישראל, בקונצרטים קאמריים בארץ ובחו"ל, וכן בסיבוב הופעות בחוף המזרחי של ארצות הברית.

== סגנון ==
המלחינים האהובים עליה היו אלכסנדר סקריאבין, סרגיי רחמנינוב, יוהנס ברהמס, רוברט שומאן ופרנץ ליסט. בנוסף בחרה גם לנגן מלחינים אימפרסיוניסטים כגון קלוד דביסי ומוריס ראוול, ואף את הקונצרט לפסנתר ותזמורת מאת אראם חאצ'טוריאן.
סגנון נגינתה הושפע מהחינוך המוזיקלי הרוסי שקיבלה ומאהבה עזה למוזיקה רומנטית. לדברי סשה ארגוב, שספד לה לאחר פטירתה, "היא הייתה מן הבולטות והפעילות ביותר בין הפסנתרניות בישראל. אוריגינלית מאד. הביצוע שלה היה שונה מאחרים בגלל הטמפרמנט שלה".

מסמכים המתעדים את הקריירה הענפה שלה נמסרו לארכיון עיריית תל אביב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1986
Prima

Prima הוא ערוץ טלוויזיה צ'כי לקליטה חופשית שפועל משנת 1993.

הרישיון לערוץ בשם FTV Premiéra היה הרישיון הפרטי הראשון שהופק במדינה. הוא התקבל בשנת 1992 ושידורים החלו בשנת 1993. תחילה השידורים נקלטו בפראג בלבד, אך תוך מספר חודשים הורחבו לערים נוספות. בשנת 1994 החלו שידורי לוויין. בתקופה זו הערוץ סבל מתחרות עם ערוץ פרטי TV Nova שהקדים אותו בשידורים כלל ארציים. בשנת 1997 הוחלט לשנות מתכונת השידורים ולשנות את שם הערוץ לשם הנוכחי.

בשנת 2004 החלו שידורים של אופרת סבון Rodinná Pouta, שהייתה אופרת סבון צ'כית ראשונה שהופקה על ידי גורם פרטי. בשנת 2005 הערוץ לראשונה בצ'כיה שידר תוכנית ריאליטי. התוכנית הופקה בשיתוף פעולה עם ערוץ סלובקי ושיתוף פעולה בין הערוצים נמשך עד היום. התוכנית האחרונה של העונה נצפתה על ידי כ-2.2 מיליון צופים.

בשנת 2005 50% ממניות הערוץ נרכשו על ידי Modern Times Group. הערוץ הרחיב שימוש בסדרות מתוצרת ארצות הברית דוגמת האנטומיה של גריי, עקרות בית נואשות, בונז, מחשבות פליליות וקיבל בלעדיות לשידורי יורו 2008. כמו כן הערוץ החל לשדר בערוצים שהוקדשו לנושא ספציפי או לקהל ייעודי.

בשנת 2011 הנהלת הערוץ פנתה עם בקשה לשנות תנאי הרישיון שהיו בתוקף עד לשנת 2018. הבקשה התקבלה ובשנת 2012 התקבל רישיון חדש תוך ביטול סעיף לתוכניות אזוריות. באותה שנה החלו שידורים של סדרת טלוויזיה Obchoďák שהוגדרה כתוכנית היקרה בתולדות הטלוויזיה הצ'כית. היא הייתה מתוכננת ל-2 עונות, אך שידוריה הופסקו לאחר העונה הראשונה לאור אחוזי צפייה נמוכות.

בשנת 2017 הערוץ נמכר לאיש עסקים צ'כי איוואן זך. הוא המשיך במדיניות פתיחת ערוצי אחות בחלקם בשיתוף פעולה עם הטלוויזיה הסלובקית. באותה שנה נפתח ערוץ Prima PLUS המשדר לסלובקיה בהתאם לתנאי רגולציה שלה. כמו כן נפתח ערוץ חדשות CNN Prima News. בשנת 2020 החלו שידורים של "Masked Singer". למרות פרסום רב התוכנית לא צלחה וירדה מהמסך לאחר 10 שידורים בעונה הראשונה.

במאי 2021 נפתחו שידורים של ערוץ Prima STAR בו משודרים תוכניות מוצלחות מהעבר.
== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה
קטגוריה:צ'כיה: תרבות
אוקאז אמס

אוקאז אמס (ברוסית: Эмский указ) היה צו שלטוני של האלכסנדר השני, קיסר רוסיה, שנכתב בבאד אמס ומכאן שמו. הצו נועד לשמש לצורכי רוסיפיקציה של אוקראינה ועסק באיסור השימוש באוקראינית באימפריה הרוסית.

ב-18 במאי 1876 חתם קיסר רוסיה על צו, שהוכן לו על ידי ועדה, הקובע איסורים בקשר לשימוש בשפה האוקראינית או כפי שכונתה אז האוקראינית, "ניב רוסיה הקטנה". הצו הזה הוא השלמה להאוקאז של ואלוייב מ-1863. הצו הופק לאחר שגורמי שלטון באוקראינה הרוסית הזהירו מכך שהמשכילים האוקראינים רוצים רפובליקה אוקראינית עם הטמאן בראשה.

הצו קבע איסור מלא על ספרים ושירים, שנכתבו בניב המאלורוסי (אוקראיני) ונאסר גם ייבוא של ספרים כאלה. נאסרו הצגות מופעים מוזיקליים והרצאות באוקראינית. פרופסורים אוקראינים חשודים סולקו ממשרותיהם. כתבי עת וארגונים שונים, שנחשדו, נסגרו.

ב-1881, הקיסר החדש, אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, שינה מעט את הצו, שירים ומילונים הותרו, אך בכתיב רוסי, האלפבית האוקראיני נאסר עדיין. לאחר כישלון מהפכת 1905 האקדמיה האימפריאלית למדעים המליצה על ביטול האיסורים. התחילו מחדש להופיע כתבי עת באוקראינית, בקייב הועסקו פרופסורים, שלימדו באוקראינית ובכנסיות התחילו לערוך טקסים באוקראינית. ב-1910, שר הפנים דאז, פיוטר סטוליפין, השיב את איסורי הצו, כתבי העת באוקראינית נסגרו ואינטלקטואלים רוסים יצאו במסע נגד אוטונומיה או היפרדות של אוקראינה.

הצו התבטל סופית לאחר מהפכת פברואר 1917.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://shron1.chtyvo.org.ua/Solchanyk_Roman/Mykhailo_Drahomanov_And_The_Ems_Ukase_anhl.pdf?PHPSESSID=3trmqpso7v2mmu09lijghclf43 MYKHAILO DRAHOMANOV AND THE EMS UKASE: A NOTE ON THE UKRAINIAN QUESTION AT THE 1878 INTERNATIONAL LITERARY CONGRESS IN PARIS] 

קטגוריה:האימפריה הרוסית: היסטוריה
קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
קטגוריה:אוקראינית
קטגוריה:צווים
בית הספר מונטסורי השישי ע"ש אנה פרנק

בית הספר מונטסורי השישי ע"ש אנה פרנק (בהולנדית: 6e Motessorischool Anne Frank) הוא בית ספר יסודי ציבורי הפועל בשיטת מונטסורי בשכונת ריביירנבורט , אמסטרדם, הולנד.<ref name="english"></ref>

== היסטוריה ==
אנה פרנק בבית הספר המונטסורי השישי ב-1940
בית הספר נוסד בשנת 1933 כבית הספר השישי בהולנד על פי המתודולוגיה החינוכית של מריה מונטסורי. במקור, הוא נקרא בית הספר מונטסורי השישי.

אנה פרנק למדה בגן הילדים המסונף לבית הספר מאפריל 1934, ולאחר מכן למדה בבית הספר. בכיתתה היו תלמידים יהודים נוספים, ובהם חנה גוסלר, שבדומה לאנה פרנק, ברחו עם משפחותיהם מגרמניה הנאצית לאחר עליית הנאצים לשלטון. בתקופת מלחמת העולם השנייה ומהלך שנות הכיבוש הנאצי של הולנד ושואת יהודי הולנד, ננקטו צעדים אנטי-יהודיים. לאחר חופשות הקיץ של 1941 קבעו כוחות הכיבוש כי על 151 התלמידים היהודים לעזוב את בית הספר ובמקום זאת ללכת לבית ספר יהודי. אנה פרנק עזבה את בית הספר היסודי ב-1941 והמשיכה את לימודיה בליציאום היהודי.<ref name="geschiedenis"></ref>
טקס שינוי השם ב-1957
ב-1956 ביקשה ועדת אנה פרנק מעיריית אמסטרדם שתשנה את שם בית הספר לזכרה של אנה פרנק. בשנת 1957, עשר שנים לאחר פרסום יומנה של אנה פרנק, נקרא בית הספר על שמה.<ref></ref><ref></ref>

האמן הארי ויסר צייר ציור קיר עם קטעים מיומנה של אנה פרנק על חזית בניין בית הספר בשנת 1983.

בסרט התיעודי "חברי הכיתה של אנה פרנק" נפגשים ששה חברי כיתתה של אנה פרנק עם תלמידים בבית הספר הזה ומשוחחים אתם על אנה פרנק ועל גורל יהודי הולנד בשואה.

בשנת 1995 שופץ בית הספר. הכיתות בקומה הראשונה נשמרו במצבן המקורי ככל שניתן. גם בכיתה האחרונה יש עדיין תנור מקורי. זו הייתה אחת הכיתות שבהן למדה אנה פרנק את השיעורים שלה. בבית הספר ישנו לוח זיכרון לזכר 130 ילדי היהודים שגורשו ונרצחו מבית הספר.

== תלמידים בולטים ==
* אנה פרנק
* חנה גוסלר

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנצחת אנה פרנק
קטגוריה:נשים: מקומות ואתרים
קטגוריה:בתי ספר
קטגוריה:אמסטרדם: חינוך
אדית הופמן-בירקין

"היום הראשון בגטו", 1990
"גטו לודז', עגלת המוות", סביבות 1980
אדית הופמן-בירקין (באנגלית: Edith Hofmann-Birkin; 13 בנובמבר 1927 – 20 בספטמבר 2018) הייתה אמנית יהודייה-בריטית, ניצולת השואה.

==חייה ופועלה==
נולדה בפראג, צ'כיה, למשפחת הופמן. ב-1941, והיא בת 13, נכלאה עם משפחתה בגטו לודז' בפולין. הוריה מתו שם בתוך שנה, והיא התקיימה בכוחות עצמה. בעת חיסול הגטו ב-1944 הועברה למחנה הריכוז אושוויץ מונוביץ וממנו נשלחה למחנה עבודה כריסטיאנשטט (מחנה-משנה של גרוס-רוזן) והועבדה במפעל תחמושת תת-קרקעי.
בהתקרב הצבא האדום הובלה בצעדת המוות לפלוסנבירג ולברגן-בלזן, משם שוחררה ב-15 באפריל 1945. בשובה לפראג גילתה שבני משפחתה נספו.
ב-1946 עברה לאנגליה. הוכשרה ועבדה כמורה, נישאה ואימצה שלושה ילדים. בשנות ה-70 למדה אמנות מודרנית לתואר אקדמי.

אדית בירקין כתבה על קורותיה מיד לאחר השחרור, והדברים עובדו על ידיה אחרי שנים לסיפורת (Unshed Tears) באנגלית. ספרהּ, שפורסם ב-2001 וזכה למהדורות נוספות, הופיע בשם נעוריה – אדית הופמן. עיקר יצירתה היו הציורים שבהם תוארו חוויותיה בשנות השואה. ב-2012 פרסמה ספר שירה גדוש בציוריה (The Last Goodbye), גם הוא בשם אדית הופמן.

אדית בירקין נפטרה ב-20 בספטמבר 2018 בגיל 90. הציורים שהותירה נמסרו מידי משפחתה למוסדות שונים: מוזיאון המלחמה האימפריאלי בלונדון, גלריית בן אורי, מוזיאון אושוויץ בירקנאו, קרן המוזיאונים של בירמינגהם , מוזיאון מחוז הרפורד , ועוד.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Unshed Tears: a novel – but not a fiction, Newark, Nottinghamshire: Quill Press, 2001
* The Last Goodbye, Cirencester, Gloucestershire: Memoirs Publishing, 2012 
 </div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://artuk.org/discover/artists/birkin-edith-19272018 מבחר מציוריה]
* [https://www.benuricollection.org.uk/intermediate.php?artistid=237 עבודותיה] בגלריית בן אורי, לונדון
* [https://www.amazon.ca/Unshed-Tears-Edith-Hofmann/dp/1909874337 תמצית קורותיה] על גב ספרהּ באתר הספרים של אמזון
* [https://buru.org.uk/record.php?id=237 על אודותיה] באתר גלריית בן אורי
* [https://web.archive.org/web/20220921021209/https://sounds.bl.uk/Oral-history/Jewish-Holocaust-survivors/021M-C0410X0030XX-0500V0 קטעים מוקלטים מעדותה], מדור "קולות מהשואה" בספרייה הבריטית

160px
160px

קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:ציירות יהודיות
קטגוריה:יהודים צ'כים
קטגוריה:סופרות יהודיות בריטיות
קטגוריה:מהגרים מצ'כיה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:מהגרות לממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1927
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1927
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2018
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2018
פונס הזכרן

פונס הזכרן (בספרדית: Funes el memorioso) הוא סיפור קצר מאת חורחה לואיס בורחס, המספר על אירנאו פונס, צעיר הזוכר כל פרט ממה שחווה בחייו. הסיפור פורסם לראשונה ביוני 1942 בעיתון "La Nación", וב-1944 נכלל בקובץ סיפורים קצרים של בורחס, Ficciones ("בדיונות").

==תמצית העלילה==
המספר פגש לראשונה את הנער אירנאו פונס בעת ששהה בחופשת קיץ בפראי בנטוס שבאורוגוואי בשנת 1884. דודנו של המספר שאל את פונס מה השעה, וזה ענה את השעה המדויקת ללא שבדק בשעון. בשנת 1887 חזר המספר לביקור בפראי בנטוס, ונודע לו שפונס הפך למשותק לאחר שהושלך מסוסו. לפי בקשתו של פונס המספר השאיל לו ספרי לטינית אחדים. לאחר ימים אחדים המספר סר לביקור אצל פונס, ושמע אותו מדקלם בלטינית פרק מספרו של פליניוס הזקן, "תולדות הטבע". פונס מונה באוזניו אנשים בעלי זיכרון מופלא, המוזכרים בספר זה. הוא מגלה למספר שמאז תאונת הרכיבה הוא הפך לבעל זיכרון מושלם, והוא זוכר כל פרט מחייו, למשל צורת העננים בכל רגע נתון.

פונס מבלה במיטתו במשימות כגון שחזור כל המאורעות ביום מסוים בחייו, משימה שדרשה ממנו יום שלם. הוא המציא שיטת ספירה שבה נתן שם לכל אחד מהמספרים הטבעיים – במקום שבעת אלפים וארבע עשרה, למשל, אמר "הרכבת". המספר מציין: "תוך ימים אחדים עבר את העשרים וארבעה אלף. הוא לא רשם אותה, מכיוון שכל דבר שחשבו פעם אחת שוב לא היה מסוגל למחותו." המספר מעיר על כך: "ניסיתי להסביר לו שאותה רפסודיה של תיבות נטולות הקשר היא בדיוק ההפך משיטת מיספור. אמרתי לו שלומר 365 משמע לומר שלוש מאות, שש עשרות, חמש יחידות; ניתוח שאינו אפשרי ב'מיספרים' דוגמת 'הכושי טימוטאו' או 'שמיכת בשר' פונס לא הבין אותי, או לא רצה להבין."

המספר מציין כי פונס "ללא מאמץ למד אנגלית, צרפתית, פורטוגלית, לטינית. ועם זאת חוששני שלא היה מוכשר ביותר לחשיבה. לחשוב משמע לשכוח הבדלים, להכליל, להפשיט. בעולמו הגדוש מדי של פונס לא היו אלא פרטים, מיידיים כמעט."

אירנאו פונס מת בגיל 21, מגודש בריאות.

==פרשנות==
בורחס ציין שהסיפור "פונס הזכרן" הוא "מטפורה ארוכה לנדודי שינה".

תיאורו של פונס אופייני לתסמונת סוואנט נרכשת – מצב רפואי נדיר, שבו בעקבות פגיעה במוח אדם מבטא יכולות מנטליות יוצאות מגדר הרגיל בקרב בני אנוש. יכולת הזיכרון של פונס מכונה היפרתימזיה – תופעה נדירה הגורמת לאנשים הלוקים בה לזכור לפרטי פרטים, לטווח הקרוב והרחוק, אירועים שחוו בחיי היומיום.

סולומון שרשבסקי (1886–1958) היה עיתונאי רוסי שערך מופעי ראווה של זיכרונו המופלא. יכולת זו שלו נחקרה ותוארה בספר על ידי הנוירופסיכולוג אלכסנדר לוריא. יש המשערים שספר זה היווה השראה לסיפורו של בורחס.
הנוירולוג אוליבר סאקס ציין את ספרו של לוריא כהשראה לספרו "יקיצות", המוקדש ללוריא. סאקס הזכיר את סיפורו של בורחס באחדים מפרקי ספרו "האיש שחשב שאשתו היא כובע". היבטים של מדעי המוח בסיפור "פונס הזכרן" מנותחים בהרחבה בספרו של רודריגו קוויאן קירוגה " Borges and Memory: Encounters with the Human Brain".

==קישורים חיצוניים==
* חורחה לואיס בורחס, "[http://prdupl02.ynet.co.il/ForumFiles/3603070.doc פונס הזכרן]", באתר ynet
* 
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
* 
* 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:חורחה לואיס בורחס
שירות העבודה של הרייך

שירות העבודה של הרייך (בגרמנית: Reichsarbeitsdienst) הייתה סוכנות שהוקמה בגרמניה הנאצית כדי לסייע בהפחתת השפעות של אחוזי האבטלה הגבוהים על הכלכלה הגרמנית והיא פעלה להכניס את המובטלים למעגל העבודה ולעודד אותם לתמוך באידאולוגיה הנאצית.

מיוני 1935 ואילך, ככל הנראה גברים בגילאי 18 עד 25 שירתו שישה חודשים בשירות העבודה של הרייך לפני שירותם הצבאי. במהלך מלחמת העולם השנייה, שירות החובה בשירות העבודה של הרייך כלל גם נשים צעירות.

הסוכנות פורקה לאחר כניעת גרמניה הנאצית.

== היסטוריה ==
במהלך השפל הגדול, הקים הקנצלר של רפובליקת ויימאר, היינריך ברינינג את ארגון העבודה הממלכתי ב-5 ביוני 1931 (שנתיים לפני עליית הנאצים לשלטון). הארגון עסק באותם ימים בשירות לפרויקטים אזרחיים. ראש ארגון העבודה הממלכתי היה קונסטנטין הירל.

הרעיון לארגון שיטפל בשירות עבודה אומץ על ידי הקנצלר החדש, אדולף היטלר אשר מינה את הירל למזכיר המדינה במשרד העבודה של הרייך תחת פרנץ זלטה, ומטרתו הייתה להקים ארגון שירות עבודה רב עוצמה. היטלר גם שינה את השם של ארגון העבודה הממלכתי ל"Nationalsozialistischer Arbeitsdienst" (או בקיצור ה-NSADׁ).

בעקבות התנגדותו של השר זלטה לפעולותיו של הירל, עבר הירל בשנת 1934 למשרד הפנים של הרייך תחת וילהלם פריק בדרגת רייך-קומיסר. בסופו של דבר, ב-11 ביולי 1934, שונה הוחלף ל"שירות העבודה של הרייך". הירל פיתח את המודל של שירות העבודה של הרייך בדומה לצבא רפובליקת ויימאר, הרייכסווהר והחליט על שירות חובה בשירות העבודה של הרייך.

ב-26 ביוני 1935 נחקק ברייכסטאג חוק שירות העבודה של הרייך, החוק הסדיר את פעילות הארגון וכלל הארבעה סעיפים<ref></ref>:

# שירות העבודה של הרייך הוא שירות כבוד לעם הגרמני.
# כל הצעירים הגרמנים משני המינים מחויבים לשרת את בשירות העבודה של הרייך.
# שירות העבודה של הרייך אמור לחנך את הנוער הגרמני ברוח הנציונל-סוציאליזם.
# שירות העבודה של הרייך מיועד לביצוע עבודת צדקה.

=== במלחמת העולם השנייה ===
אנשי שירות העבודה של הרייך עובדים בשדה ב[[פרוסיה המזרחית, 1935]]
שירות העבודה של הרייך סיפקה עזרה כה חיונית לכוחות הגרמניים עד שניתנה להם את ההגנות שניתנות לחיילים במסגרת אמנות ז'נבה.

במהלך המערכה בנורווגיה והמערכה בחזית המערבית מאות יחידות של שירות העבודה של הרייך עסקו באספקת מזון ותחמושת לכוחות בחזית ובתיקון כבישים ומסלולי תעופה שניזוקו במהלך הפצצות של בעלות הברית. בנוסף לכך, אנשי שירות העבודה של הרייך היו מעורבים בפרויקטים רבים כמו הנחת שדות מוקשים, איוש ביצורים, שמירה על מקומות חיוניים ואף בניית החומה האטלנטית.

== הארגון ==
דגל מחלקת הנשים של שירות העבודה של הרייך, הדגל היה בשימוש בין השנים 1935–1945
שירות העבודה של הרייך היה מחולק לשני חלקים עיקריים, שירות העבודה לגברים ושירות העבודה לנשים, שהיה התנדבותי עד 1939 ומאז נשים חויבו לשרת בו.

מנובמבר 1933 עד יוני 1935 חברי ארגון העבודה הממלכתי ומיוני 1945 עד 1945 חברי שירות העבודה של הרייך קיבלו תוכנית ביטוח חיים למקרה והם יחלו, יפצעו או יהרגו בזמן העבודה. הארגון מימן חינוך והכשרה לחברים עניים כדי שיוכלו ללמוד מקצוע מסוים או לקבל תואר אוניברסיטאי, אנשי שירות העבודה של הרייך נשאו "כרטיס חבר" שכלל מידע אישי (שם, תאריך ומקום לידה) וכלל גם באיזו קבוצה הם משרתים במסגרת שירות העבדה של הרייך.
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גרמניה הנאצית: כלכלה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: ארגונים
I Really Want to Stay at Your House

I Really Want to Stay at Your House (בתרגום חופשי לעברית: אני ממש רוצה להישאר בביתך) הוא שיר מאת הזמרת הבריטית רוזה וולטון, שהוקלט בחברת התקליטים לייקשור רקורדס ונכתב עבור משחק הווידאו Cyberpunk 2077. השיר מושמע בתחנת הרדיו הבדיונית במשחק ונכלל באלבום הפסקול "Cyberpunk 2077: Radio, Vol. 2 (Original Soundtrack)", אשר יצא לאור ב-18 בדצמבר 2020. השיר זכה לפופולריות רבה בשנת 2022, לאחר שהושמע רבות באנימה של נטפליקס, Cyberpunk: Edgerunners וזכה במקום ה-68 במצעד הסינגלים הבריטי השבועי.

== וידאו קליפ ==
הוידאו קליפ של השיר יצא לאור ב-3 באוקטובר 2022. הקליפ נערך על ידי ניקולס פונג ומציג אוסף של סצנות מסדרת האנימה Cyberpunk: Edgerunners אשר מדגישות את מערכת היחסים הרומנטית בין שתי הדמויות הראשיות, דייויד מרטינז ולוסינייה קושינאדה.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:Cyberpunk
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי נושא: אהבה
טופ 100 ברזיל

טופ 100 ברזיל (באנגלית: Top 100 Brasil) או ברזיל הוט 100 איירפליי (Brasil Hot 100 Airplay) הוא מצעד מוזיקה בברזיל, המדרג 100 שירים, בהסתמכות על נתוני איירפליי של 256 תחנות רדיו מקומיות, שנאספו על ידי Crowley Broadcast Analysis . בתחילה, מאז אוקטובר 2009, המצעד פורסם מדי חודש על ידי בילבורד ברזיל. מאז אפריל 2014, המצעד מתפרסם מדי שבוע.<ref></ref><ref>[http://www.billboard.biz/bbbiz/content_display/genre/e3i62edbb41c75b175b9852b112f3aa5ea3%7Ctitulo=Billboard Brazil Launches Monthly Magazine With Local Charts.] Billboard.biz. Published by Nielsen Business Media, Inc. Retrieved 09-24-2009.</ref>

ב-2018, מצעד המוזיקה התחיל להופיע באתר Crowley Charts, שנוצר על ידי Crowley Broadcast Analysis. כמו כן, באתר מתפרסמים גם מצעדי מוזיקה של 10 שירים המחולקים לפי ז'אנר מוזיקלי (פופ לאומי, פופ בין-לאומי, פופ/רוק לאומי, פאגודה , סטראנג'ו , פוחו, פאנק/מוזיקה שחורה, וגוספל).<ref></ref> בינואר 2019, בילבורד ברזיל הפסיק את פעילותו, ולכן אך ורק Crowley Charts מפרסם את המצעד השבועי.<ref></ref>

השיר הראשון שהופיע במקום הראשון במצעד המוזיקה היה "Halo" של ביונסה. גרסתה של מריה קארי לשיר "I Want to Know What Love Is" הוא השיר שהופיע לזמן הארוך ביותר במקום הראשון במצעד (27 שבועות).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצעדי הבילבורד
בילבורד רדיו מוניטור

בילבורד רדיו מוניטור (באנגלית: Billboard Radio Monitor) או איירפליי מוניטור (Airplay Monitor) היה כתב עת מקצועי שבועי אמריקאי, שעקב אחר תעשיית הרדיו , ועקב אחר הניטור של שירים נוכחיים לפי פורמט, תחנה וקהל. כתב העת הוא למעשה ספין אוף למגזין בילבורד, והיה זמין בעיקר באמצעות מינוי לאנשים שעובדים בתעשיית הרדיו, וכן לחובבי מצעדי מוזיקה. המגזין הוקם לראשונה ב-1993 בקולומביה , מרילנד, על ידי אלן סמית' וג'ונאס קאש.

הגיליון האחרון של כתב העת פורסם ב-14 ביולי 2006, לאחר שכתב העת התמגז יחד עם כתב העת האמריקאי, רדיו & רקורדס, לתוך כתב העת R&R. הגיליון האחרון של כתב העת הממוזג פורסם ב-5 ביוני 2009.<ref>[https://web.archive.org/web/20090607223305/http://www.edisonresearch.com/home/archives/2009/06/the_end_of_rr_some_personal_thoughts.php "The End Of R&R: Some Personal Thoughts" by Sean Ross from Edison Research (June 5, 2009)]</ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://worldradiohistory.com/Archive-All-Music/Billboard_Airplay_Monitor.htm גיליונות של כתב העת ב-1996–2006], באתר World Radio History

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתבי עת העוסקים בתקשורת המונים
קטגוריה:כתבי עת למוזיקה
קטגוריה:כתבי עת באנגלית
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
מסאטו קודו

מסאטו קודו (ביפנית: 工藤 壮人; 6 במאי 1990 – 21 באוקטובר 2022) היה כדורגלן יפני ששיחק בעמדת החלוץ.

== קריירת מועדונים ==
קודו גדל במחלקת הנוער של קאשיווה רייסול. בשנת 2009 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל היפנית. הוא ערך 189 הופעות ליגה במדי המועדון, רובן בליגת העל היפנית וחלקן בליגת המשנה היפנית, בהן הבקיע 66 שערים.

בחודש ינואר 2016 חתם קודו בוונקובר וייטקאפס מה-MLS. הוא ערך 16 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-5 בינואר 2017 חזר קודו ליגת העל היפנית, כשחתם בסאנפרצ'ה הירושימה. הוא ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים. ב-1 בפברואר 2019 חתם קודו ברנופה ימאגוצ'י מליגת המשנה היפנית, במדיה ערך 27 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים.

ב-10 בדצמבר 2020 חתם קודו בבריזבן רואר מליגת העל האוסטרלית. הוא ערך 14 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-7 בינואר 2022 חתם קודו בטגבג'ארו מיאזאקי מהליגה היפנית השלישית. עד למותו ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.

== קריירה בינלאומית ==
ב-21 ביולי 2013 ערך קודו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בתיקו 3-3 נגד נבחרת סין במסגרת אליפות מזרח אסיה . במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. בסך הכל ערך ארבע הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע שני שערים.

== חיים אישיים ==
ב-21 באוקטובר 2022 מת קודו כתוצאה מסיבוכי ניתוח מוח.

== תארים ==
;קאשיווה רייסול
* אליפות יפן (1): 2011
* גביע הקיסר (1): 2012
* גביע הליגה היפנית (1): 2013
* הסופר קאפ היפני (1): 2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים יפנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל יפנים
קטגוריה:כדורגלני קאשיווה רייסול
קטגוריה:כדורגלני ונקובר וייטקאפס
קטגוריה:כדורגלני סאנפרצ'ה הירושימה
קטגוריה:כדורגלני בריזבן רואר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יפן
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1990
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2022
דניאל שמידט

דניאל שמידט (ביפנית: シュミット・ダニエル, באנגלית: Daniel Schmidt; נולד ב-3 בפברואר 1992 באילינוי שבארצות הברית) הוא כדורגלן יפני-אמריקאי יליד ארצות הברית המשחק בעמדת השוער בקבוצת סנט טרוידן מליגת העל הבלגית ובנבחרת יפן.

== חיים אישיים ==
שמידט נולד בארצות הברית לאב אמריקאי ולאם יפנית. בגיל שנתיים עבר עם משפחתו לסנדאי שביפן.

== קריירת מועדונים ==
שמידט החל את הקריירה המקצוענית שלו בווגאלטה סנדאי מליגת העל היפנית, במדיה ערך 57 הופעות ליגה. במהלך תקופתו במועדון הושאל לרואסו קוממוטו ולמצומוטו ימאגה מליגת המשנה היפנית.

ב-18 ביולי 2019 חתם שמידט בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית. ב-2 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–6 לקלאב ברוז' במסגרת המחזור השני בליגה לעונת . בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון ערך 75 הופעות ליגה.

== קריירה בינלאומית ==
ב-16 בנובמבר 2018 ערך שמידט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ונצואלה במשחק ידידות.

הוא היה חלק מסגל נבחרת יפן בטורניר גביע אסיה 2019, וערך הופעה אחת בטורניר.

נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר מונדיאל 2022.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים יפנים
קטגוריה:שוערי כדורגל יפנים
קטגוריה:כדורגלני סנט טרוידן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יפן
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2019
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1992