OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מדברית עינונית

מדברית עינונית (שם מדעי: Mesalina guttulata) היא אחת הלטאות של ארץ ישראל ושייכת למשפחת לטאיים. אורך מדברית עינונית הוא עד 18 ס"מ (כולל הזנב). נפוצה בחבל המדברי ובספר המדבר, מכאן נגזר השם העברי של הסוג מדברית.
== מאפיינים ==
צבעה הוא בגוני חום ואפור, והגב מגובב בכתמים עגלגלים, קטנים ובהירים, בחלקם דמויי עיניים קטנות ומכאן נגזר השם העברי של המין. לעיתים נוצרות מספר שורות (לרוב 6) על ידי הכתמים, שחלקן מגיעות עד הרגליים.
מאפיין של הסוג מדברית הוא צורתו של האף. ישנן שתי התרחבויות, מעין תפיחות על האף, כאשר על כל אחת מהן יש נחיר. אורך חייהם הוא כשנה.
המדברית ניזונה מחרקים ומשאר פרוקי רגליים קטנים.

פעילותה יומית. בשעות הבלתי נסבלות בקיץ מקפידה המדברית לשהות במקום מסתור מהשמש, כגון מתחת לאבנים, בתוך מחילה וכדומה. מדברית עינונית איננה מצויה בחולות אלא רק בבתי גידול סלעיים בחבל המדברי ובספר המדבר - דרום בקעת הירדן, ככר ים המלח, מדבר שומרון, מדבר יהודה, הנגב, הערבה, הרי אילת וכן בחצי האי ערב, חצי האי סיני ומדבר סהרה. בנגב ובדרום מישור החוף ניתן למצוא מין קרוב אליה, מדברית פסים (שם מדעי: Mesalina olivieri) על קרקעות של חולות מיוצבים (לא נודדים) ולס.

== רבייה ==
עונת החיזור באביב. הנקבה מטילה בקיץ 2-4ביצים פעם או פעמים בשנה. הצעירים בוקעים אחרי 5-7שבועות ואורכם 5 סנטימטרים. רק מעטים מגיעים לבגרות.

== קריאה נוספת ==
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 111-112

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מרטין ליכטנשטיין
קטגוריה:ארץ ישראל: לטאיים
קטגוריה:לטאיים
קטגוריה:בעלי חיים במדבריות המזרח התיכון
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1823
קטגוריה:אלג'יריה: זוחלים
קטגוריה:הסהרה: בעלי חיים
ג'לי

קינוח ג'לי צבעוני
גֵ'לִי (בעברית: מִקְפָּא או קְרִישׁ) הוא מאכל מתוק במרקם ג'ל, בדרך כלל בטעמי פירות. את הג'לי מכינים בדרך כלל באמצעות הוספה של ג'לטין או פקטין לנוזלי מאכל, לרוב מיצי פירות. הג'לי יכול להוות מרכיב בקינוח אחר, אך גם להיאכל לבד כקינוח בפני עצמו. הוא לרוב מוגש קר או בטמפרטורת החדר, זאת מכיוון שבמהלך הכנתו יש לקרר ואף להקפיא אותו.

==משמעות השם==
"תינוקות ג'לי" (Jelly babies)
סוכריות ג'לי בתוצרת חברת [[ג'לי בלי]]

למילה "ג'לי" (jelly) משמעויות שונות באנגלית בריטית ובאנגלית אמריקנית. 

בבריטניה, "ג'לי" הוא שמו של קינוח מבוסס ג'לטין, המכונה בארצות הברית "ג'לו" (jello) או "ג'לטין" (gelatin). בארצות הברית, המונח "ג'לי" מתאר כמעט באופן בלעדי ממרח המורכב ממיץ פירות שהתמצק באמצעות פקטין, מוצר המכונה בבריטניה spread או preserves. בכך הופכת המילה "ג'לי" (jelly) לאחת מהמילים הבולטות ביותר המייצגות את ההבדלים הלשוניים בין ארצות הברית ובריטניה.

בדרך כלל, ההבדל בין ג'לי וריבה באנגלית האמריקנית הוא שהריבה מכילה זרעי פרי וחתיכות פרי הנראים לעין, בעוד שהג'לי לא מכיל אותם. ריבה גם בדרך כלל סמיכה יותר וניתנת למריחה בקלות רבה יותר. בתהליך הייצור המסורתי של הג'לי, שמים את מרכיביו בתוך שק: נוזל זורם פנימה, ולא נלחץ פנימה ונהפך לג'לי שקוף. בניגוד לכך, את הריבה מכינים מפרי שלם ומהנוזל שהנותר לאחר בישולו.

==סוגי ג'לי==
בבישול, מספר מושגים נמצאים בשימוש כדי לסווג מיני מקפא מבוססי פקטין:

*מקפאים "אמיתיים" הם בעלי מרקם חלק שעשוי ממיץ פירות, כמו ג'לי ענבים.
*ריבות, המכילות גם מיץ פרי וחתיכות פרי.
*קריש פירות (נקרא בקיצור גם: קריש או: בצק פירות) ממתק צבעוני במקור העשוי מפירות טחונים. במטבח העיראקי נהוג להכין ממתק מפירות הדר טחונים שנקרא גם: "לוזינה".
*מרמלדה, סוג של ריבה שמכילה גם חלק מקליפת הפרי. פירות הדר משמשים פעמים רבות כבסיס למרמלדות.
*חמאות מפירות, כמו חמאת תפוחים, הן ממרחים מתוקים עשויים מפירות, שממותקים באופן קל לאחר שבושלו לממרח.

צמחונים וטבעונים (ולעיתים גם שומרי כשרות) מכינים ג'לי באמצעות אגר, בניגוד לג'לי הנפוץ שעשוי מג'לטין, המופק מעצמות ומעור של בהמות או דגים.

==מאכלי ג'לי==
מאכל אמריקאי נפוץ בקרב ילדים: כריך Peanut Butter & Jelly (חמאת בוטנים וג'לי).
"תינוקות ג'לי" (Jelly babies) הן ממתקים עבים דמויי-ג'לטין הנפוצים בבריטניה. סוכריות ג'לי (Jelly beans) הן ממתק נפוץ בארצות הברית ודומות לריבה בטעמן ובהרכב שלהן.

בבריטניה, "גלידה וג'לי" היה בעבר קינוח פופולרי שנאכל לאחר ארוחת הערב, אך מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 חלה ירידה בפופולריות הקינוח. בארצות הברית, אכילת ריבה עם קלי שכיחה, וקלי עם ריבה נחשב לאחד מסמלי ארוחת הבוקר האמריקנית.

==כימיה==
פירות מסוימים מכילים אנזימים שכאשר הם מתערבבים עם תערובת ג'לי, הם שוברים את הג'לטין ובכך הורסים את מבנה הג'לי. פירות אלה הם אננס המכיל את האנזים ברומליאן (bromelain), פפאיה ופאו פאו (pawpaw) המכילים את האנזים פפאין, קיווי המכיל אקטינידין (actinidin) ותאנים המכילות פיסין (ficin).

כדי להכין מפירות אלו מקפא, מבשלים אותם, ובכך הופכים את האנזימים ללא-פעילים.

==קישורים חיצוניים==

* רונית ורד, [https://web.archive.org/web/20100912224502/http://food.walla.co.il/?w=%2F906%2F1731458 הרטיטי את לבי], וואלה, 11 בספטמבר 2010
* 

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מאכלי פירות
פירות יבשים

דוכן פירות יבשים בשוק ב[[פירנצה]]
עוגת פירות יבשים]]
פירות יבשים בשוק מחנה יהודה

פירות מיובשים (נקראים גם פירות יבשים) הם פירות או אגוזים שיובשו באופן טבעי על ידי ייבוש בשמש למשך כמה שעות או כמה ימים, או באמצעות מיכון והוספת חומרים משמרים, בצורה מודרנית. פירות יבשים נפוצים הם צימוקים, תמרים, תאנים ושזיפים. ניתן לייבש פירות נוספים, כגון תפוח, אפרסק, בננה, קיווי, מנגו, אננס, אגס, חבוש, פפאיה, משמש, אפרסמון, חמוציות, תות שדה, עגבנייה.

לפירות יבשים חיי מדף ארוכים, ובכך הם עשויים להוות חלופה לפירות מחוץ לעונה, בעיקר בהיעדר אמצעי קירור.

את הפירות היבשים אוכלים כחטיף, כתוספת לגרנולה, ליוגורט ולדגני בוקר, והם משמשים באפייה כתוספת לתערובות של עוגות או עבור בישול כגון ליים פרסי.

בתהליך הייבוש הפירות מאבדים מים רבים ומצטמקים עד כדי שביעית ממשקלם המקורי. עקב איבוד המים טעמם מודגש ועז יותר משל פרי טרי. תהליך הייבוש גורם לאובדן מרבית ויטמין C שהיה בפרי. ריכוז הסוכר בפרי יבש גבוה הרבה יותר מזה שבפרי טרי, כך שהם מקור מזון עתיר אנרגיה ולפיכך גם עתיר קלוריות.

לפירות יבשים המשווקים לצרכנים מוסיפים לעיתים גופרית דו-חמצנית, ל"תיקון" צבעו של הפרי. תוסף זה עלול לעורר אסתמה אצל הרגישים לו. פירות יבשים אורגניים מיוצרים בלעדיו, ולכן צבעם כהה יותר וטעמם דומה יותר לזה של הפרי הטרי. ישנם פירות שניתן "לתקן" את צבעם על ידי הוספת מיץ לימון, העשיר בוויטמין C, לפני ייבושם.

תוסף אחר שמוסיפים לפירות יבשים כגון צימוקים הוא חומר זיגוג, למשל E905 – תוצר של תעשיית הנפט. תוסף זה נקשר לסרטן הקיבה.

פירות יבשים נחשבים מאכל מסורתי בט"ו בשבט, כיוון שבעבר, לפני שהיו קיימים אמצעי קירור, הייתה זו הדרך היחידה בה יהודי הגולה המרוחקים (כגון ארצות אשכנז) יכלו לאכול מפירות ארץ ישראל בחג. יש האופים בט"ו בשבט עוגת פירות יבשים דחוסה מאוד, שלאחר אפייתה פורסים אותה לפרוסות דקיקות. ובקרב קהילות אחרות היו נוגים מאכלים דומים כגון הבולו שהוא לחם מתוק המלא בפירות הנהוג בקרב קהילות איטליה לוב ופרס.

עוגיות פלורנטין מהמטבח האיטלקי מבוססות על שקדים ופירות יבשים.

==ראו גם==
* לדר

==קישורים חיצוניים==

* 
* דנה ויינר וד"ר גילה רוזן, [https://web.archive.org/web/20120516071810/http://thepulse.co.il/index.php/2012020710010/2012-02-07-09-49-27.html פירות יבשים: ממה כדאי להיזהר ומה כדאי לצרוך יותר], באתר The Pulse, 7 בפברואר 2012
* 

*
*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:ט"ו בשבט
קטגוריה:מזון מיובש
גבינה מעושנת

גבינת גרוייר מעושנת
גבינה מעושנת היא גבינה קשה שעברה תהליך עישון. כתוצאה מתהליך זה, צבעה החיצוני של הגבינה בדרך כלל זהוב. עם הגבינות שמקובל לעשן ניתן למנות את הגאודה, הסקאמורצה והצ'דר. בישראל מייצרת חברת "תנובה" את הגבינה המעושנת "בשן" שהיא גרסה מקומית לגבינת הפרובולונה האיטלקית.

עישון גבינות מתבצע בשתי דרכים אפשריות - עישון קר (בטמפרטורה של 32°-21°) ועישון חם (בטמפרטורה של 88°-38°). על מנת להוזיל את העלויות, יצרנים מסוימים כלל לא מעבירים את הגבינות בתהליך עישון, אלא מוסיפים חומרי טעם וצבעי מאכל שמעניקים לגבינה ארומה של עשן ומראה של גבינה מעושנת.

==קישורים חיצוניים==

מעושנת
קטגוריה:מזון מעושן
*
מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים

מרכז בֶּגין-סַאדאת למחקרים אסטרטגיים (בֶּסַ"א) הוא גוף אקדמי עצמאי ישראלי השואף לתרום לקידום הביטחון והשלום במזרח התיכון באמצעות מחקרים בנושאי ביטחון לאומי במזרח התיכון. המרכז פועל ליד המחלקה למדע המדינה של אוניברסיטת בר-אילן. מנהלו של המרכז הוא ד"ר איתן שמיר, מרצה בכיר במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.

==המרכז==

המרכז הוקם בשנת 1993 על ידי ד"ר תומאס הכט, ממנהיגי הקהילה היהודית בקנדה, כמכון עצמאי ולא-מזוהה פוליטית, המסונף למחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן. הוא מוקדש לזכרם של מנחם בגין ואנואר סאדאת, אשר חתמו על הסכם השלום בין ישראל למצרים - הסכם השלום הראשון בין ישראל לבין מדינה ערבית. לדעת מקימי המכון, ההסכם מהווה את אבן הפינה לפתרון הסכסוכים במזרח התיכון. במהלך 24 השנים לקיומו, המרכז הפיק כ -750 מחקרים ומסמכי מדיניות וכן 25 ספרים. הארגון ערך למעלה מ-600 ועידות בינלאומיות וימי עיון בתחום ההגנה, התעשייה הצבאית, מודיעין ומדיניות חוץ, דיפלומטיה, עסקים, אקדמיה ופוליטיקה.

ב-14 ביוני 2009 בחר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, במתחם המרכז כאתר הסכמתו לפתרון שתי המדינות בנאום בר-אילן.

פרסומי המרכז והמלצות המדיניות מכוונים למספר קהלים, כולל מקבלי החלטות בכירים בישראל, אנשי צבא ואזרחים, בממסד הביטחוני ובמשרד החוץ, הסגל הדיפלומטי, הקהילה האקדמית, התקשורת, הקהל הרחב, ומנהיגים בקהילות היהודיות בעולם.

כמו כן מארגן בס"א כנסים, סדנאות, הרצאות, סימפוזיונים ותדריכים עבור קהלים בינלאומיים ומקומיים, ומקבץ מומחים מהשטח ומהאקדמיה, מישראל ומחו"ל. מרכז בס"א פיתח קשרי שיתוף פעולה עם מרכזי מחקר מובילים בעולם, מאנקרה ועד וושינגטון, ומלונדון ועד סיאול. מרכז בס"א מקושר עם מומחים עולמיים בתחום היחסים הבינלאומיים, החברים בוועדה האקדמית המייעצת הבינלאומית שלו. מאז היווסדו, פרסם המרכז מעל 60 פרסומים בעברית ובאנגלית.

==תחומי המחקר==
# חשיבה אסטרטגית ישראלית
# הרתעה וביטחון אזורי
# אלטרנטיבות אסטרטגיות בתהליך השלום
# מדיניות חוץ ופנים של הרשות הפלסטינית
# דעת קהל בישראל על ביטחון לאומי
# יחסי ישראל-ארצות הברית
# טרור ואלימות בעצימות נמוכה
# היחסים האסטרטגיים בין ישראל וטורקיה
# ביטחון באזור המזרח התיכון
# מקורות מים במזרח התיכון
# תפוצת נשק להשמדה המונית
# בקרת נשק במזרח התיכון
# תעשיות צבאיות
# צה"ל בעתיד
# יחסי ישראל-אסיה

==פרסומי המרכז==

מרכז בס"א מפיץ שתי סדרות של פרסומים:
*עיונים בביטחון המזרח התיכון
*דיונים בביטחון לאומי

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20070704183657/http://www.biu.ac.il/Besa/publications_hebrew.html פרסומי המרכז]
* 

*
קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן: יחידות אקדמיות
בגין
קטגוריה:הנצחת מנחם בגין
קטגוריה:ישראל: צבא וביטחון
קטגוריה:אנואר סאדאת
קטגוריה:מנחם בגין
המרכז לחקר הביטחון הלאומי

המרכז לחקר הביטחון הלאומי (NSSC) נוסד באוניברסיטת חיפה בשנת 2000 בידי צוות חוקרים שבראשו פרופסור גבריאל בן דור מהחוג למדע המדינה ופרופסור ארנון סופר מהחוג לגאוגרפיה. צוות החוקרים המגוון של המרכז, המורכב מחוקרים בכירים מתחומי האקדמיה בשילוב עם אנשי שטח מזרועות הביטחון השונות, מכשיר את הקרקע לפעילות המחקרית של המרכז הן בתחום התאורטי והן בתחומים השונים של המחקר היישומי.

המרכז לחקר הביטחון הלאומי מעורב בתוכניות מחקר, מפיק תוכנית פרסומים ומקיים פעילות במסגרת ימי עיון וכנסים תוך שילובם של אנשי מחקר ומומחים מהארץ ומהעולם. אחת ממטרות המרכז היא לסייע למקבלי החלטות וגורמים ציבוריים המעצבים את תפישת הביטחון של ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 

ביטחון
קטגוריה:אוניברסיטת חיפה: יחידות אקדמיות
ריקוד מצווה

ריקוד מצווה (ביידיש מצווה טאנץ) הוא מנהג שבו בני משפחה רוקדים לפני הכלה בחתונה. המנהג מקובל בקרב רוב החצרות החסידיות, למעט חסידות חב"ד.

המנהג לרקוד לפני הכלה עתיק ונכתב עליו עוד בתקופת הגמרא "כיצד מרקדין לפני הכלה? כלה נאה וחסודה". לאורך השנים התפתח מסורת של "ריקודי מצווה" במגוון צורות. המהרי"ל מזכיר מנהג זה כבר בספר המנהגים שלו בסוף המאה ה-14, וכן הוא מוזכר במחזור ויטרי.

את הריקוד הנפוץ המכונה בפשטות "ריקוד מצווה", נהוג לערוך אל מול מעגל המשפחה הקרוב בלבד, לאחר שרוב אורחי החתונה עזבו את האירוע. אבי הכלה, אבי החתן, הסבים והדודים ולעיתים רבנים ומכובדים אחרים, וכן החתן עצמו רוקדים לפני הכלה. אב החתן ושאר הקרובים לא נוגעים בידי הכלה, אלא היא מחזיקה אבנט הנקרא גרטל בצד אחד והקרובים בצד השני. יש נוהגים שגם אב הכלה רוקד בלי לגעת בכלה, אלא עם אבנט. כך למשל בחסידות ויז'ניץ, שבה משתמשים באבנט באורך 54 טפחים (כחמישה מטרים). לעומת זאת, יש שנהגו שאב הכלה רוקד לפני בתו כשהוא אוחז בידיה. בחלק מהזרמים רוקדים לפני החתן והכלה, ולא רק לפני הכלה.

לרוב מתקיים המצווה טאנץ לאחר ברכת המזון והשבע ברכות, אך קיימים גם מנהגים שונים בחצרות חסידיות שונות לגבי זמן הריקודים, כך למשל בחסידות באבוב נהוג ה'מצווה טאנץ' לא רק בערב החתונה אלא גם בשבת שבע ברכות לאחר הטיש. בחסידויות מסוימות נהוג ה'מצווה טאנץ' גם ביום לפני החתונה בסעודה הנקראת "חתן מאהל".

ריקוד מצווה הקרוי "חתן מאהל"- במשפחות רבות של אדמו"רים ובמיוחד בקבוצות שבמקורן מגזע עץ צ'רנובל, כמו סקווירא, רחמיסטריווקא, צ'רנובל, וגם בבעלזא, וישניץ ועוד . מנהג ריקודי "חתן מאהל" היה גם לאדמו"ר האחרון מחב"ד<ref></ref>. נוהגים שבלילה שלפני החתונה החתן הופך לנשיאה. הריקוד בהקפות ובליווי שירה של המחותנים ברחבי העיר או סביב בית המדרש של בית הדין. לאחר מכן יש סעודה חגיגית לחסידים בבית המדרש . האירוע נחתם בריקוד מצווה של החתן עם הכלה דרך חגורה, מול הרב, המחותנים והחסידים, למעט נערים שאינם רשאים להיות נוכחים במעמד מטעמי צניעות.

==ניגוני מצווה טאנץ==
בחצרות רבות ישנו ניגון מיוחד למצווה טאנץ של האדמו"ר. בחלק מהחצרות נהוג לשיר את ניגון הקפה שישית, הנחשבת אצל חסידים כהקפה החשובה ביותר.

בין ניגוני המצווה טאנץ הבולטים:
*בחסידות בעלז ורוב חצרות בית צ'רנוביל - ניגון הקפה שישית, המיוחס למגיד ממזריטש
*בחסידות ויז'ניץ - ניגון הקפה שישית
*בחסידות סאטמאר וצאנז (נתניה) - ניגון הקפה שישית של חסידות סאטמאר שהלחין ר' אברהם לויאש
*בחסידות באבוב - ניגון שמקורו בחצרו של רבי חיים מצאנז. אחריו מושר ניגון המצווה טאנץ של רבי שלום מקאמינקא ונכדו רבי אלעזר מאושפיצין
*תולדות אהרן ושומרי אמונים - ניגון מיוחד למצווה טאנץ שמקורו בבלאז'וב
* בחסידות קרלין - ניגון הקפה שישית (מוכר גם כ"מי יתן לי אבר כיונה" של חסידות ברסלב)
*חצרות בית נדבורנה - אחד יחיד ומיוחד, ניגון המיוחס לרבי מרדכי מנדבורנה
*בחסידות סלונים ישנו ניגון מיוחד להקפה זו
*בחסידות פשעווארסק וחצרות נוספות - ניגון הקפה שנייה של חסידות בעלז, המיוחס למגיד ממזריטש או למגיד מקוז'ניץ.
*בחסידות ז'מיגראד - ניגון "אל מסתתר" מבית צאנז.

==לקריאה נוספת==
* מרדכי ציון, הלכות מצווה טאנץ - לימודים, הלכות, הנהגות והדרכות, ספריית חוה, 2021.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.daat.ac.il/daat/toshba/minhagim/pru-mish.htm מנהגי נישואין], אתר דעת, סעיף 28
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידות
קטגוריה:מחול
קטגוריה:נישואים ביהדות
צ'אדי

צ'אדי (בגאורגית: ჭადი) או מצ'אדי (მჭადი) הוא מאפה מקמח תירס (ללא שאור/שאינו תפח) נפוץ בעיקר בסמגרלו שבגאורגיה. נקרא גם לחם תירס. 

צבעו בדרך כלל הוא צהוב אלא אם משתמשים בקמח תירס לבן. נהוג לאכול אותו יחד עם גבינה (סולוגוני למשל). המושג אכילת צ'אדי וגבינה ("ჭადი და ყველი", "צ'אדי דא קווֶלי") מציין אכילת ארוחה פשוטה ומשביעה.

== ראו גם ==
* המטבח הגאורגי

==קישורים חיצוניים== 
* דרה גולדשטיין, [http://books.google.com/books?id=3PM_FnWgPBAC&pg=PA32&ots=uZbjD8wrho&dq=Mchadi&sig=mtj9gm0fzZj3FXe1HCbwxY7pXrg#PPA32,M1 הסעודה הגאורגית:התרבות מלאת החיים והאוכל הטעים של הרפובליקה של גאורגיה] עמ' 32, , 

קטגוריה:סוגי לחם
קטגוריה:המטבח הגאורגי
אקמאיזם

אקמאיזם (Acmeism; אקמֶה ביוונית: נקודת השיא, הפיסגה) הוא זרם בשירה הרוסית שניסה להשתחרר מזרם השירה הסימבוליסטית, ששלט תקופה ארוכה בשירה הרוסית בפרט ובשירה האירופית בכלל. מובילי זרם זה, ובהם המשורר ניקולאי גומיליוב, רעייתו המשוררת אנה אחמטובה והמשורר היהודי אוסיפ מנדלשטם, ראו בסימבוליזם מיסטיקה וערפול-יתר.

שירה זו התאפיינה בדיבור ישיר ומאופק, תוך שימת דגש על מילה בודדת. מאחר שסגנון זה ביטא, בראש ובראשונה, את תחושותיו של המשורר כאדם יחיד ואף בודד, נאסר השימוש בה לאחר מהפכת אוקטובר שחוללו הקומוניסטים (שביקשו להדגיש את הכלל והקולקטיב). 

אקמאיזם כסגנון שירה השפיע רבות על שירתן של משוררות עבריות כגון רחל בלובשטיין (רחל) ולאה גולדברג.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.poets.org/poetsorg/text/brief-guide-acmeism A Brief Guide to Acmeism], 2004, poets.org
* 

קטגוריה:שירה
מפרום

מַפרוּם (מערבית: مفروم - "טחון") הוא מאכל טריפוליטאי (הנפוץ גם בתוניסיה) מסורתי העשוי מבשר בקר וירקות שורש, המתובל בתבלינים שונים ומבושל ברוטב אדום.

שיטת ההכנה של המפרום אינה אחידה, אך היא כוללת ערבוב בשר בקר טחון בתוספת תבלינים (מלח, פלפל שחור, בצל, פטרוזיליה, קינמון, ביצים, תבלין לקציצות טריפולטאי הנקרא "חראראת" ופירורי לחם) לכדי עיסה אחת. לאחר לישת העיסה יוצרים קציצות בינוניות ומטגנים אותן. לאחר הטיגון מכניסים לסיר את הקציצות המטוגנות, לאחר שבתחתית הסיר הונחו תפוחי אדמה חתוכים לעיגולים כדי להגן על המפרום לבל יישרף (בערבית נקראת התחתית 'כער'). נהוג להוסיף מעט פפריקה וירקות נוספים לסיר כדי להעניק טעם עשיר יותר למפרום.

גרסה נפוצה של המפרום היא יצירת חתכים בפרוסות תפוחי-האדמה (כמעט עד לניתוק לשתי פרוסות) כשברווח שנוצר מוסיפים בשר, טובלים את החתיכה הממולאת בבלילה, מטגנים, ובסוף מבשלים הכל ברוטב, רצוי בישול ממושך. כדי לגוון אפשר להחליף את תפוחי האדמה בפרוסות חציל, גזר או כרובית.

המפרום נולד כאוכל עממי אך עם השנים הפך למעדן שמוגש במסעדות גורמה ברחבי ישראל ואף בעולם, לעיתים בשמות שונים. את המפרום נהוג להגיש ביחד עם קוסקוס.

על פי הנהוג לרוב מכינים מפרום לארוחת יום שישי, אך לעיתים גם לארוחת צהריים בשאר השבוע.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח הלובי
קטגוריה:המטבח התוניסאי
קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:מאכלי שבת
קטגוריה:יהדות לוב
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:מאכלי חצילים
חריימה

חְרַיְימֶה (בערבית: حرايمي) הוא תבשיל צפון-אפריקאי מסורתי, העשוי לרוב מדג בעל תכולת שומן גבוהה יחסית, ומבושל ברוטב עגבניות חריף. חריימה נפוץ בעיקר במטבח היהודי הלובי והתוניסאי. אופן הכנת התבשיל אינו אחיד, אך הוא כולל בבסיסו דג שומני, דוגמת דקר או ספרוס זהוב (המכונה דניס), המבושל ברוטב אדום חריף כמו פלפלצ'ומה. הפלפלצ'ומה הוא רוטב מטוגן, שמכינים מפלפל אדום חריף כתוש ושום. לאחר הכנת הרוטב מבשלים בו את הדג, בתוספת תבלינים ורסק עגבניות.

התבשיל הוא גרסה מתקדמת ופשוטה יותר של התבשיל המקורי, המוכן עם רוטב שרמולה.

לפי המסורת, בימים שהיה בהם עומס רב וזמן מועט, נהגו לדלג על שלב הטיגון והכניסו את הירקות בעודם טריים לתוך הרוטב. עקב כך כונה התבשיל "שרמולה חריימה". פירוש המילה חריימה בערבית הוא אסור/ממזר/לא־חוקי – כלומר השרמולה שבושלה אינה "חוקית" לפי המתכון המקורי. לימים נותר השם חריימה בלבד, והוא התבשיל המוכר לנו כיום.

נהוג לאכול שרמולה חריימה בערב שבת כמנה ראשונה, בתוספת פלפלים חריפים וחלה טרייה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.bishulchic.co.il/?p=796 חריימה של בישולצ'יק]
* [http://food.walla.co.il/?w=/903/420395 חריימה], וואלה אוכל
*[https://www.goodlifetv.co.il/food/charya-original/ מתכון חריימה של ג'קי אזולאי] – אתר החיים הטובים
* 

קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:יהדות לוב
קטגוריה:המטבח הלובי
קטגוריה:המטבח התוניסאי
קטגוריה:מאכלים חריפים
קטגוריה:מאכלי עגבניות
קטגוריה:מאכלי שבת
אנטים האיברי

שלט האצולה של אנטים האיברי - כתב יד מהמאה ה-18]]
אנטים האיבֶרי (ברומנית: Antim Ivireanul, בגאורגית: ანთიმოზ ივერიელი, אנתימוּז איווֶריאֶלי, 1650–1716) או בשמו החילוני אנדריה, היה אחד מהדמויות הכנסייתיות של ולאכיה (כיום רומניה), תאולוג מפורסם של הנצרות האורתודוקסית ופילוסוף, מנהל של בית הדפוס הנסיכותי של ולאכיה, והמיטרופוליט של בוקרשט, בשנים 1708–1715.

== חייו ==
אנטים נולד בממלכת כארתלי שנקראה בעבר איבריה, ומכאן כינויו "האיברי". הוא נלקח בשבי על ידי חיילי האימפריה העות'מאנית ונמכר כעבד בשוק העבדים בקונסטנטינופול. הוא הוכשר כאומן, למד פיסול בעץ, ציור, רקמה וקליגרפיה. בשלב מסוים הוא נפדה על ידי הפטריאך של קונסטנטינופול. הוא הפך לנזיר וקיבל הנחיות מאיסטנבול, כאשר הוא עצמו התגורר בשטח חסותו של פטריארך קונסטנטינופול. בשנת 1689 או 1690, נדרש, על ידי נסיך ולאכיה, קונסטנטין ברנקוביאנו, להתיישב בוולאכיה, ולהיות האחראי על בית הדפוס המלכותי החדש בבוקרשט, שהיה שייך לנסיך. לאחר שמונה לאב הבכיר ("אגומן") של מנזר סנאגוב, הוא העתיק את מושבו לשם.

בשנת 1705, מונה אנטים לבישוף רמניקו ולצ'ה, ובשנת 1708 מונה לארכיבישוף המטרופוליטני (מיטרופוליט) של ולאכיה. אנטים היה דובר שפות מזרחיות ואירופאיות רבות. למרות שהיה זר, רכש במהירות ידע מעמיק בשפה הרומנית, והוביל את השימוש בה בכנסייה המקומית, והפך אותה לשפה הרשמית שלה. בשנת 1693 פרסם את הברית החדשה ברומנית.

בשנת 1709 עזר אנטים להקמת בית הדפוס הראשון בטביליסי. הוא גם אימן את הגאורגים באומנות הדפוס, ובשנת 1710 הנהיג את הגופן שבאמצעותו הדפיס תלמידו הרומני מיכאיל אישטוואנוביץ' את ספר הברית החדשה לראשונה בגאורגית. הוא גם פרסם 25 ספרים אחרים ברומנית, כמו גם בשפה הסלבונית, יוונית, וערבית (בדרך כלל הוציא לאור ספרים דו-לשוניים כמו: ספר ליתורגיה ביוונית וערבית משנת 1702. בספר זה נעשה השימוש הראשון באלפבית הערבי בוולאכיה.

ספרו המקורי "דיאדוכיה", היה אוסף של הטפות, שדרכו מתח ביקורת חריפה על ההרגלים והמוסר המודרניים. פרט למקורות הנוצריים, התייחס בו גם אל הפילוסופיה הקלאסית. אנטים ייסד את "מנזר כל הקדושים" בבוקרשט, שנודע כיום כמנזר אנטים לזכרו.

המדיניות האופוזיציונית הגלויה של אנטים לפטרונות העות'מאנית על ולאכיה, הפכה אותו ליריב המשטר הפנריאוטי. הנסיך החדש, ניקולאיה מברוקורדט, אסר אותו, ובסופו של דבר הגלה אותו להר סיני. בדרכו לשם נתפס אנטים על ידי העות'מאנים ונרצח בשטח בולגריה של ימינו. גופתו הושלכה לנהר מריצה או אולי לנהר הטונג'ה. יש שסברו כי רציחתו הוזמנה על ידי הנסיך מברוקורדט עצמו.

==הנצחה==
*בשנת 1992 הוכרז אנטים כקדוש, על ידי הכנסייה האורתודוקסית הרומנית.<ref></ref>
*בשנת 2000 הוקמה תחרות "גביע אנטים", מפעל ספורט לרוגבי, משותף לשחקני רוגבי מגאורגיה ורומניה.

== לקריאה נוספת ==
* אנציקלופדיה בריטניקה ברשת: [http://www.britannica.com/eb/article-9007772/Anthimus-Of-Iberia אנטימוס מאיבריה]
* האנציקלופדיה הגאורגית, כרך 1, עמ' 158
* אותר גווינצ'ידזה, "אנטימוז איווריאלי", טביליסי, 1973

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ולאכיה
קטגוריה:כמרים רומנים
קטגוריה:גאורגיה: דת
קטגוריה:קדושים גאורגים
קטגוריה:ארכיבישופים אורתודוקסים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באירופה
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:קדושים רומנים
קטגוריה:ילידי 1650
קטגוריה:נפטרים ב-1716
קרב טיפקאנו

קרב טיפקאנו היה קרב שנערך ב-7 בנובמבר 1811 בין כח בפיקודו של ויליאם הנרי הריסון, מושלה הצבאי של מדינת אינדיאנה ואינדיאנים בני שבט השוני (Shawnee) בהנהגתו של צ'יף טקומסה (Tecumseh). הקרב התרחש בעיירה פרופטסטאון, כיום מחוז טיפקאנו שבאינדיאנה. 

לאחר שנודע לממשל האמריקני כי טקומסה מתכנן את הקמתה של קונפדרציה אינדיאנית, שלח הממשל את הריסון, ב-6 בנובמבר 1811, בראש כוח של כ-1,000 חיילים, למקום. הריסון ביקש להיפגש עם טנסקאווטאווה (Tenskawatawa), אחיו למחצה של טקומסה, שנודע בכינוי "הנביא", ולהציג לו את דרישות הממשלה, מאחר שהצ'יף טקומסה עצמו נעדר מהאזור.

למחרת, 7 בנובמבר 1811, בשעה ארבע לפנות בוקר, תקפו האינדיאנים את מחנהו של הריסון. הריסון היה זהיר מספיק והציב זקיפים רבים בשטח מחנהו. כמו כן הורה לחייליו להישאר בכוננות בלילה ולישון בבגדיהם. התקפת האינדיאנים הביאה לכ-70 הרוגים בקרב חייליו, ולכ-120 פצועים, אך גם האינדיאנים סבלו אבדות כבדות אם כי פחותות. ב-8 בנובמבר 1811 פשט צבאו של הריסון על פרופטסטאון, וגילה שהעיירה ננטשה. החיילים העלו את העיירה באש ועזבו את המקום. ניצחונו של הריסון הקנה לו את הכינוי "טיפקאנו".

תוצאות הקרב הביאו לקיצן את שאיפות האינדיאנים לעצמאות בחבל ארץ זה, אך גם היוו את אחת העילות לפריצתה של מלחמת 1812, בה נהרג טקומסה בקרב תיימז בשנת 1813.

== ראו גם ==
* קללת טיפקאנו

== קישורים חיצוניים ==

* 

טיפקאנו
קטגוריה:1811 בארצות הברית
קטגוריה:ויליאם הנרי הריסון
גרגוריוס השני

גרגוריוס השני (בלטינית: Gregorius II) היה אפיפיור בין 19 במאי 715 ל-11 בפברואר 731. קיימים תיארוכים שונים לבחירתו ומינויו כאפיפיור, לאחר שירש את האפיפיור קונסטנטינוס: חלק מן המקורות מציינים את 19 במאי שנת 715 בעוד שמקורות אחרים מציינים את 21 במרץ שנת 716. נטען כי גרגוריוס השני שילם ללומברדים 30 ליטראות זהב על מנת שלא יפריעו להתפשטות הכנסייה בגרמניה, וכך יכול היה לחזק גם את סמכות הכנסייה באנגליה ובאירלנד.

מהלך חשוב אחר שבו היה מעורב היה נידוי קיסר ביזנטיון לאו השלישי. המתיחות בין השניים החלה בשנת 722 כאשר הקיסר ניסה להעלות את מיסי מדינת האפיפיור. הנידוי הגיע לאחר שהקיסר נקט במדיניות תאולוגית עצמאית ותמך באיסור על כל עבודת פסל וצלמיות האל (איקונוקלאזמה). הקרע בין שני האישים החשובים הוביל לשורה של מרידות ומלחמות אזרחים, אשר במידה רבה הובילו ליצירת מדינת האפיפיור וסמכותו כשליט חילוני.

גרגוריוס השני מת ב-731 ולאחר מותו הפך לקדוש נוצרי, אשר יום הקדוש שלו מצוין ב-13 בפברואר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים

קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-8
קטגוריה:ילידי 669
קטגוריה:נפטרים ב-731
My December

My December הוא אלבומה השלישי של הזמרת קלי קלרקסון. הוא יצא ב-22 ביוני 2007 בארצות הברית ונכנס למקום השני במצעד הבילבורד, עם מכירה של 291,000 עותקים בשבוע.<br />זהו האלבום הראשון שבו קלרקסון הייתה שותפה לכתיבת כל השירים.

האלבום דלף לראשונה לאינטרנט ב-8 ביוני 2007 וזכה לביקורות נלהבות מצד מעריציה של קלרקסון ומגזין Elle על טקסטים רבי משמעות ומורכבים, אך לביקורת על "טקסטים לא בשלים" מצד פוקס ניוז.
חברת התקליטים של קלרקסון לא רצתה להפיץ את האלבום בשל טקטסים אפלים מדי והעדר סינגלים קליטים.

== רשימת רצועות ==
{| class="wikitable" border="1"
! #
! שם השיר
! זמן
|-
| 1.
| "Never Again"
| 3:36
|-bgcolor="#EFEFEF"
| 2.
| "One Minute"
| 3:05
|-
|3.
| "Hole"
| 3:01
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 4.
| "Sober"
| 4:50
|-
| 5.
| "Don't Waste Your Time"
| 3:35
|- bgcolor="#EFEFEF"
|6.
| "Judas"
| 3:36
|-
| 7.
| "Haunted"
| 3:18
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 8.
| "Be Still"
| 3:24
|-
| 9.
| "Maybe"
| 4:22
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 10.
| "How I Feel"
| 3:40
|-
| 11.
| "Yeah"
| 2:41
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 12.
| "Can I Have a Kiss"
| 3:29
|-
| 13.
| "Irvine"
| 4:15
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 14.
| "Chivas"(שיר חבוי)
| 3:31
|-
|}

== סינגלים ==
* Never Again - הסינגל הראשון הרשמי מתוך האלבום. את השיר כתבה עם מפיק האלבום. מועד יציאתו של השיר לתחנות הרדיו היה ה-13 באפריל 2007. הקליפ לשיר שודר לראשונה ב-1 במאי וכלל סצנות אפלות, באופן יחסי, לקליפים הקודמים של קלרקסון. הוא נפתח בצילום בו חברה לחיים של קלי מטביע אותה, ולאחר מכן רוחה רודפת אחריו.
* Sober - הסינגל השני מהאלבום. יצא לרדיו ב-6 ביוני 2007 עקב ההצלחה הבינונית של Never Again יחסית ללהיטיה של קלרקסון מאלבומה הקודם. השיר הוא בלדת רכה בליווי גיטרה אקוסטית.

קלרקסון הצהירה שהשיר One Minute יהיה הסינגל השני, אך מסיבות לא ידועות בסופו של דבר הוחלט לבחור ב-Sober. בנוסף סיפרה קלרקסון, שהיא הייתה רוצה שהשיר Judas יצא כסינגל, אך היא לא בטוחה מה תהיה תגובת הקהל אליו, כי הוא שיר מאוד אישי.

== תאריכי יציאת האלבום בעולם ==
* איטליה, גרמניה ומקסיקו: 22 ביוני 2007.
* אוסטרליה: 23 ביוני 2007.
* בריטניה ופולין: 25 ביוני 2007.
* ארצות הברית, קנדה וסין: 22 ביוני 2007.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי קלי קלרקסון
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
דגנים מלאים

פירוט על הרכב גרעיני חיטה. הקליפה נקראת גם [[סובין. מהעובר נובט הנבט.
]]
לחם העשוי חיטה מלאה בלבד (ללא שיפון, או דגנים אחרים). ללחם חיטה מלאה יש, באופן טבעי צבע-חום בהיר.
דגנים מלאים הם גרעיני דגנים (כגון גרעיני חיטה), המכילים את גרעין הדגן במלואו, כלומר את ארבעת רכיבי הגרעין, הנקראים נבט, אנדוספרם, מעטפת פנימית, ומעטפת חיצונית (הנקראת גם "סובין"). זאת בניגוד לגרעינים מעובדים המכילים בדרך כלל רק את האנדוספרם.

מוצרים הנקראים מוצרי מזון מלא מיוצרים מקמח או גרעינים של דגנים מלאים. הדגן הנפוץ ביותר הוא החיטה אך נפוצים גם מוצרי מזון מלא מדגנים אחרים דוגמת כוסמין, שעורה, שיפון, שיבולת-שועל, אורז, ועוד.

דוגמה למזון מלא נפוץ הוא לחם חיטה מלאה.

==השפעות בריאותיות==
גרעיני דגנים מלאים עדיפים מבחינה תזונתית על גרעינים מעובדים משום שהם עשירים יותר למשל בסיבים תזונתיים, נוגדי חמצון, חלבונים (במיוחד חומצת האמינו ליזין), מינרלים (כולל מגנזיום, מנגן, זרחן וסלניום) וויטמינים (כולל ניאצין, ויטמין B<sub>6</sub>, וויטמין E).

דגנים מלאים לא מעובדים הם בעלי מדד גליקמי נמוך משמעותית מדגנים לא מלאים, כלומר הפחמימות שבהם מתפרקות לאט יותר, ומשחררות גלוקוז באופן הדרגתי למערכת הדם. אולם יתרון זה לא בהכרח נשמר כאשר טוחנים את הגרעינים לקמח. קמח מלא בכל מקרה נחשב פחות מזיק עקב תכולת ויטמינים, מינרלים וסיבים תזונתיים גבוהה יותר.

בחוק לא קיימת אסדרה למונחים "קמח מלא" ו"דגן מלא", וכך נוצר מצב בו "חיטה מלאה" יכולה להיות עם סובין או ללא סובין (כלומר עם או ללא המעטפת החיצונית), כאשר הסובין עצמו יכול להימכר על ידי היצרנים הן כתוסף מזון עצמאי והן כמספוא במחיר גבוה יותר.

לפעמים החוק מחייב יצרני מזון להוסיף למוצריהם רכיבים של גרעינים מלאים כדי לפצות על התזונה החסרה של ויטמינים ומינרלים.

אחד הראשונים להמליץ על אכילה של דגנים מלאים במקום דגנים מעובדים היה הרופא הבריטי תומאס אלינסון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.efsharibari.gov.il/eat-healthy/healthy-nutrition/bread-and-grains/bread-and-whole-grains/ דגנים מלאים באתר "אפשרי בריא" (משרד הבריאות)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגניים
קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
.cn

cn. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בסין. הסיומת נרשמה בשנת 1990, ומנוהלת על ידי "מרכז המידע הסיני לרשת האינטרנט" (CNNIC). חברת הטכנולוגיה האמריקאית Neustar נכנסה לשותפות עם CNNIC על מנת לשווק את סיומת האינטרנט cn. מחוץ לגבולות הרפובליקה הסינית.

==סיומות אינטרנט משניות==
===כללי===
* ac.cn. - מוסדות אקדמיים
* com.cn. - מסחרי, תעשייתי, יזמות פיננסית
* edu.cn. - מוסדות חינוך
* gov.cn. - גופים ממשלתיים
* mil.cn. - גופים צבאיים
* net.cn. - רשתות
* org.cn. - ארגונים ללא כוונת רווח

===שמות תחום אזוריים===
* ah.cn. - אנחווי
* bj.cn. - בייג'ינג
* cq.cn. - צ'ונגצ'ינג
* fj.cn. - פוג'יין
* gd.cn. - גואנגדונג
* gs.cn. - גאנסו
* gz.cn. - גוויג'ואו
* gx.cn. - גואנגשי
* ha.cn. - חנאן
* hb.cn. - חוביי
* he.cn. - חביי
* hk.cn. - הונג קונג
* hl.cn. - חיילונגג'יאנג
* jl.cn. - ג'ילין
* js.cn. - ג'יאנגסו
* jx.cn. - ג'יאנגשי
* ln.cn. - ליאונינג
* mo.cn. - מקאו
* tj.cn. - טיינג'ין
* tw.cn. - טאיוואן
* xj.cn. - שינג'יאנג
* xz.cn. - המחוז האוטונומי הטיבטי
* yn.cn. - יונאן
* zj.cn. - ג'ג'יאנג

===סיומות אינטרנט עם אותיות סיניות===
בשנת 2003 השיק ארגון המחקר והפיתוח הפולני NASK את טכנולוגיית IDN , המאפשרת להשתמש באותיות לטיניות, יווניות, עבריות, סיניות או קיריליות בשמות התחום. ב-25 ביוני 2010, אישרה חברת ICANN את השימוש בטכנולוגיית IDN תחת סיומת האינטרנט הסינית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.iana.org/domains/root/db/cn.html מידע על הסיומת cn. באתר IANA]
* [http://www1.cnnic.cn/ אתר "מרכז המידע הסיני לרשת האינטרנט" (CNNIC)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: טלקומוניקציה
חומצה חנקיתית

חומצה חנקיתית, או חומצה ניטריטית, היא חומצה חלשה חד בסיסית המתקיימת רק בתמיסה ובצורה של מלחי חנקית.

חומצה חנקיתית משמשת להכנת דיאזידים מֵאָמִינִים; תגובה כימית זו היא מסוג התקפה נוקליאופילית של האמין על החנקית, רה־פרוטונציה על ידי הממס, ויציאה של שתי מולקולות מים. הדיאזיד יכול להשתחרר כיון קְרְבֶּניוּם.

==הכנה==
ניתן להכין חומצה חנקיתית על ידי הוספת מינרל חומצי כלשהו לנתרן חנקיתי.

==פירוק==
חומצה חנקיתית מתפרקת במהירות לחנקן דו־חמצני, חד תחמוצת החנקן ומים כאשר היא בתמיסה.

2HNO<sub>2</sub> → NO<sub>2</sub> + NO + H<sub>2</sub>O

כמו כן, חומצה חנקיתית מתפרקת לחומצה חנקתית חמצן דו־חנקני ומים.

4HNO<sub>2</sub> → 2HNO<sub>3</sub> + N<sub>2</sub>O + H<sub>2</sub>O

==תגובות כימיות נפוצות==
ניתן לעשות שימוש בחומצה חנקיתית על מנת להכין מלחי דיאזוניום שמגיבים עם אנילינים ופנולים ליצירת תרכובות אזו כמדד איכותי לבדיקת אמינים ארומטיים. תגובה כימית זו משמשת גם ליצירת צבעי־אזו. משתמשים בחומצה חנקיתית כדי להרוס תמיסות נתרן אזיד שהן בעלות פוטנציאל פיצוץ ורעילוּת. חומצה חנקיתית נוצרת בדרך כלל על המקום באמצעות התגובה של חומצה מינרלית עם נתרן חנקיתי.

==הקשר לאטמוספירה==
חומצה חנקיתית היא חומר ביניים אטמוספירי חשוב. היא נוצרת על ידי התגובה ההטרוגנית של דו־תחמוצת החנקן ומים על פני משטחים שונים כגון גז אטמוספירי. החומצה עוברת מיד פוטוליזה והופכת לרדיקל הידרוקסיל המהווה חלק גדול משכבת האוזון שבטרופוספירה (האטמוספירה התחתונה).

==ראו גם==
* חומצה חנקתית

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חומצות
קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
קטגוריה:חנקן: תרכובות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
שקיעת תרבות המערב

שקיעת תרבות המערב (באנגלית: The Decline of Western Civilization) הוא סרט דוקומנטרי משנת 1981, בבימויה של פנלופה ספיריס. הסרט מתעד את סצנת הפאנק בלוס אנג'לס בשנים 1979–1980, וצבר לעצמו עם השנים מעמד של סרט פולחן.

==תקציר העלילה==
הסרט מורכב מצילומים מהופעות חיות של להקות פאנק מובילות בלוס אנג'לס, ומראיונות עם חברי הלהקה ועם הצעירים הפוקדים את הופעותיהם. הוא מציע מבט ייחודי לתת-תרבות הפאנק, ממנה הממסד התקשורתי נהג להתעלם לחלוטין עד אז, ומכיל כמה סצנות מזעזעות בכנותן. כך, למשל, הריאיון עם להקת Black Flag מתקיים בבית אליו פלשו, ובו חברי הלהקה ישנים בחללים דמויי-ארונות. בסצנה אחרת מספרים חברי להקת X כי צרכו תרופות שהיו מיועדות לחולה סרטן.

הלהקות המתועדות בסרט הן Black Flag, The Germs, X, The Bags, Circle Jerks, Catholic Discipline, ו-Fear.

==הפסקול==

הפסקול של הסרט יצא ב-1981 על גבי תקליטים ותקליטורים. כיום כבר לא מדפיסים את הפסקול.
על עטיפת הפסקול מופיעה תמונה מטרידה של דרבי קראש, סולן ה-Germs, כשהוא שוכב על הבמה בעיניים עצומות ונראה כמת. התמונה מטרידה בעיקר לאור העובדה שקראש התאבד באמצעות הזרקת הרואין זמן קצר לפני יציאת הסרט לאקרנים. (יש לציין כי עטיפת האלבום עוצבה לפני מותו של קראש).

===רשימת השירים===
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
# "White Minority" – Black Flag
# "Depression" – Black Flag
# "Revenge" – Black Flag
# "Manimal" – The Germs
# "Underground Babylon" – Catholic Discipline
# "Beyond And Back" – X
# "Johny Hit And Run Paulene" – X
# "We're Desperate" – X
# "Red Tape" – Circle Jerks
# "Back Against The Wall" – Circle Jerks
# "I Just Want Some Skank" – Circle Jerks
# "Beverly Hills" – Circle Jerks
# "Gluttony" – The Bags
# "I Don't Care About You" – Fear
# "I Love Livin' In The City" – Fear
# "Fear Anthem" – Fear
|}
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פסקולים מ-1981
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:פאנק (Punk)
קטגוריה:סרטים תיעודיים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
שריר הירך הדו-ראשי

שריר הירך הדו-ראשי (TA: Musculus biceps femoris) הוא אחד משרירי מיתר הברך. השריר ממוקם בחלקה האחורי של הירך ובנוי משני ראשים: ראש ארוך (Caput longum musclusbicipitis femoris) וראש קצר (Caput breve musclusbicipitis femoris). הפעלתו של השריר תביא לכיפוף של הברך וכאשר הברך כפופה, גם לסיבוב חיצוני של השוק. הראש הארוך של השריר משמש גם כפושט של מפרק הירך.

==תיאור==
שריר הירך הדו-ראשי ממוקם בחלקו הצידי של המדור האחורי של הירך.
תחילתו של הראש הארוך של שריר הירך הדו-ראשי בגבששת השת ושל הראש הקצר מהשפה הצידית של רכס הירך.

חלקו המרוחק של השריר נאחז בחלק של הצידי של ראש השוקית. באזור האחז, מתפצל גיד השריר מסביב לרצועה העקיפה הצידית של הברך.

==עצבוב==
שריר הירך הדו-ראשי מעוצבב על ידי שורש העצב החמישי של המותן (L5) ועל ידי שורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1, S2) דרך חטיבת השוקה של עצב השת (לראש הארוך) ודרך חטיבת השוקיתי המשותף של עצב השת (לראש הקצר).

== ראו גם ==
* אנטומיה טופוגרפית (גפה תחתונה במבט אחורי, שוק במבט צידי)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
העגורים של איביקוס

להקת עגורים
העגורים של איביקוס הוא ביטוי שלפי פירושו מענישים האלים את העבריינים בדרכים שאין אדם יכול לצפותן מראש.
לפי האגדה, המשורר היווני איביקוס (תעתיק: Ibykos) שחי במאה ה-6 לפנה"ס, הותקף בדרך על ידי שודדים שפצעוהו פצעי מוות. בו בזמן חלפה מעליו להקת עגורים, ובטרם נפח את נשמתו קרא בקול חיוור: "נקום ינקמו העגורים את נקמתי". השודדים עזבוהו שם בלא לייחס לדבריו האחרונים כל חשיבות. 

חלפו שבועות אחדים, והנה בשבתו בתיאטרון הפתוח בקורינת, הבחין אחד הרוצחים בעגורים המתקרבים, ומתוך סערת נפש, ואולי בגלל ייסורי מצפון, זעק: "אלו הם הנוקמים ששלח איביקוס". מיד נפתחה חקירה. הרוצח הודה באשמתו, והסגיר לרשויות גם את שמות שאר חברי הכנופיה. 

האגדה הפכה במרוצת הדורות למטבע לשון, ואף שימשה יסוד לאחד משיריו של פרידריך שילר, "Die Kraniche des Ibykus" .

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.fln.vcu.edu//schiller/ibykus_e.html שירו של פרידריך שילר]
* [http://www.online-mythology.com/ibycus/ הסיפור המיתולוגי]

קטגוריה:יוון העתיקה: ספרות והיסטוריוגרפיה
קטגוריה:ביטויים
.uk

uk. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של הממלכה המאוחדת, ביחד עם הסיומת .gb, שכמעט ואינה נמצאת בשימוש.

הסיומת .uk נרשמה ב-1985, והייתה הסיומת השנייה שנרשמה, לאחר שבאותה שנה נרשמה הסיומת us.

בסוף שנת 2006, הסיומת הייתה בין הפופולריות ביותר, (אחרי .de, .com ו-.net), עם כ-5 מיליון הרשמות. (5,215,373)

== תתי סיומת ==
* ac.uk - אקדמיה, ומחקר
* co.uk - חברות מסחריות, כללי
* gov.uk - משרדי ממשלה
* ltd.uk - חברה בערבון מוגבל
* me.uk - אישי
* mod.uk - משרד ממשלתי וצבאי
* net.uk - ספקיות אינטרנט
* nic.uk - רשת של קשרים עסקיים וחברתיים
* nhs.uk - שירותי בריאות ממלכתיים
* org.uk - ארגונים
* plc.uk - חברה ציבורית
* police.uk - משטרה
* sch.uk - בתי-ספר ומוסדות חינוך.

=== תתי סיומת של ארגונים בריטיים ===
* bl.uk ו .british-library.uk - הספרייה הבריטית
* icnet.uk - ארגון מחקר (בריטי) למחלת הסרטן
* jet.uk - ארגון בנייה אירופי
* nel.uk - מעבדת תכנון לאומית
* nls.uk ו .national-library-scotland.uk - הספרייה הלאומית של סקוטלנד
* parliament.uk - הפרלמנט של בריטניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אינטרנט
.us

us. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של ארצות הברית, ופועלת מאז 1985, והיא הראשונה שנרשמה כסיומת לאומית.
<br />
מרבית האתרים בארצות הברית משתמשים בסיומות .com .net ו.org, הסיומת us. משמשת בעיקר למדינות ולאזורים בארצות הברית, (אף על פי שכל תתי הסיומות, של המדינות פתוחות לכולם)
בתוך הסיומות יכולות להיות תתי הסיומות .gov ו.mil השמורות לשימוש אזרחי ארצות הברית בלבד.

== תתי הסיומות של המדינות ==
{|
|-
|
* .ak.us: אלסקה
* .al.us: אלבמה
* .ar.us: ארקנסו
* .az.us: אריזונה
* .ca.us: קליפורניה
* .co.us: קולורדו
* .ct.us: קונטיקט
* .dc.us: וושינגטון הבירה
* .de.us: דלאוור
* .fl.us: פלורידה
* .ga.us: ג'ורג'יה
* .hi.us: אוהיו
* .ia.us: איווה
* .id.us: איידהו
* .il.us: אילינוי
* .in.us: אינדיאנה
* .ks.us: קנזס
* .ky.us: קנטקי
| width="20" |
| valign=top |
* .la.us: לואיזיאנה
* .ma.us: מסצ'וסטס
* .md.us: מרילנד
* .me.us: מיין
* .mi.us: מישיגן
* .mn.us: מינסוטה
* .mo.us: מיזורי
* .ms.us: מיסיסיפי
* .mt.us: מונטנה
* .nc.us: קרוליינה הצפונית
* .nd.us: דקוטה הצפונית
* .ne.us: נברסקה
* .nh.us: ניו המפשייר
* .nj.us: ניו ג'רזי
* .nm.us: ניו מקסיקו
* .nv.us: נבדה
* .ny.us: ניו יורק
* .oh.us: אוהיו
| width="20" |
| valign=top |
* .ok.us: אוקלהומה
* .or.us: אורגון
* .pa.us: פנסילבניה
* .ri.us: רוד איילנד
* .sc.us: קרוליינה הדרומית
* .sd.us: דקוטה הדרומית
* .tn.us: טנסי
* .tx.us: טקסס
* .ut.us: יוטה
* .va.us: וירג'יניה
* .vt.us: ורמונט
* .wa.us: וושינגטון
* .wi.us: ויסקונסין
* .wv.us: מערב וירג'יניה
* .wy.us: ויומינג
 |}

== טריטוריות ובעלויות ==
* as.us: סמואה האמריקנית (בנוסף לסיומת האזור .as)
* gu.us: גואם (בנוסף לסיומת האזור .gu)
* pr.us: פוארטו ריקו (בנוסף לסיומת האזור .pr)
* vi.us: איי הבתולה של ארצות הברית (בנוסף לסיומת האזור .vi)

== סיומות נוספות ==
* dni.us: מוסדות לאומיים
* fed.us: משרד פדרלי ממשלתי (חלופה ל.gov)
* isa.us: משרד בין-ארצי (רק www.imcc.isa.us)
* kids.us: לילדים מתחת לגיל 13
* nsn.us: שלטון מקומי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
פייטה

הפייטה של מיכלאנג'לו (1499), בוותיקן.]]
[[הפייטה הפלורנטינית (מיכלאנג'לו, 1555) בפירנצה]]
פייטה (באיטלקית: Pietà; רחמים) היא שם כולל ליצירות אמנות שנושאן הוא הצגת מרים המערסלת את בנה ישו המת, לאחר שהורד מן הצלב. באמנות בכלל, וברחבי העולם הנוצרי בפרט, רווחות יצירות אמנות שנושאן הוא תחנות בחייו של ישו, כפי שמתוארות בברית החדשה על ידי השליחים (ארבע הבשורות על פי מתי, לוקס, מרקוס ויוחנן).

יצירות אמנות המתארות את הפייטה התפתחו במאה ה-14 בגרמניה (למשל בעיר אשוויילר מוצגת בכנסייה יצירה משנת 1360). המפורסמת ביותר היא הפייטה של מיכלאנג'לו, שנמצאת בקריית הוותיקן. היא הושלמה בשנת 1499, כשמיכלאנג'לו היה בן 24, והיא נחשבת בקרב רבים לאחת מיצירותיו הגדולות ביותר. מיכלאנג'לו יצר בתקופה מאוחרת פייטה נוספת, הפייטה הפלורנטינית.
הפייטה (Lederpieta) באשוויילר משנת 1360 לערך

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנות נוצרית
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
גיהוק

גִּהוּק או גיסוּי (בלשון הדיבור נקרא גם גְרֶפְּס או גרפץ, נכתב גם ״גרעפץ״) הוא שחרור גז האגור בקיבה ובוושט דרך הפה, המלווה בקול אופייני.

==פיזיולוגיה==
גיהוק נגרם בדרך-כלל על ידי אכילה או שתייה מהירה מדי, הגורמים לבליעת אוויר (אירופגיה) ולשחרורו בזמן מאוחר יותר. גיהוק עלול להיגרם גם על ידי צריכה של משקאות מוגזים כמו בירה, משקאות קלים מוגזים ושמפניה, שמשחררים לאחר שתייתם גז פחמן דו-חמצני. רפלוקס קיבתי-ושטי עלול אף הוא לגרום לגיהוק בלתי רצוני. מחלות והפרעות שונות במערכת העיכול יכולות לגרום לגיהוק עם ריח אופייני. קול הגיהוק נגרם על ידי רטט בסוגר הוושט העליון כשהגז עובר דרכו.

==גיהוק אצל תינוקות==
תינוקות נוטים לצבור גז בקיבה בעודם מואכלים, וצבירה זו עלולה לגרום לאי נעימות ניכרת לתינוק אלא אם כן הוא מוגהק. פעולת הגהקת התינוק כוללת הצבת התינוק בתנוחה הנוטה לגרום לשחרור הגז, למשל על כתף ההורה, או כשבטן התינוק מונחת על חזה ההורה. לעיתים טפיחה בעדינות על הגב התחתון מעודדת את הגיהוק.

כיוון שגיהוק עלול להיות מלווה בפליטת חלק מהמזון, "מטלית פליטה" (חיתול בד) לעיתים מונחת על כתף ההורה על מנת להגן על בגדיו.

==דיבור ושטי==
ניתן להניע גיהוק בצורה רצונית על ידי בליעת אוויר ואז שחרורו, ועל ידי תפעול מערכת הקול ניתן להפיק דיבור ושטי. בעוד שלעיתים קרובות הדיבור הוושטי מבוצע על ידי ילדים כאמצעי לבידור או לתחרות, זה יכול גם לשמש בתור אמצעי חלופי לדיבור עבור אנשים שעברו ניתוח כריתת בית הדיבור, כשגיהוק מחליף את הוצאת הקול מבית הדיבור כאשר הרטט של חלקו העליון של הוושט מחליף את הרטט של מיתרי הקול.

==גיהוק אצל חיות==
יונקים נוספים כגון פרות, כלבים וכבשים מגהקים גם הם. במקרים אלו, הגז המשוחרר הוא מתאן, תוצר לוואי מתהליך העיכול בגופם. גורמים לכך יצורים אל-אווירנים במערכת העיכול, כגון אי קולי וחיידקים קדמונים מייצרי מתאן.

פליטת המתאן היומית של פרה מוערכת בכ-300-350 גרם או כ-20 גרם לקילוגרם מזון יבש, מתוכם כ-95% בגיהוקים.

דגים מסוימים ידועים גם כפולטים אוויר מהזימים שלהם. כאן הגיהוק מיוצר על ידי גז המשוחרר משלפוחית אוויר.

בעלי חיים אחרים, כגון סוסים ועכברושים, חסרים לגמרי את היכולת לגהק.

==ראו גם==
* שיהוק

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת העיכול ולבטן
קטגוריה:מערכת העיכול
קטגוריה:רפלקסים
לפני החוק

לפני החוק (או "לפני שער החוק", בגרמנית: Vor dem Gesetz) הוא סיפור קצר מאת פרנץ קפקא, המופיע ברומן "המשפט" לקראת סופו, כסיפור שמספר הכומר ליוזף ק'. הסיפור הופיע כסיפור עצמאי במהדורת השנה חדשה 1915 של השבועון היהודי "Selbstwehr", ולאחר מכן ב-1919 הופיע באוסף הסיפורים רופא כפרי, ופורסם כחלק מהרומן "המשפט" רק כאשר פורסם הרומן, ב-1925.

"לפני החוק" הוא משל שעוסק בשאלה קיומית שאיתה צריך להתמודד האדם בחייו.

נושא הסיפור הוא השאיפה לקבל רשות להיכנס לתוך החוק, שאיפה שאינה מתממשת עד מותו של בן הכפר. הוא מציג בן כפר שיושב לפני החוק ומחכה שהשומר בשער יתן לו רשות להיכנס. בן הכפר יושב וממתין לקבלת רשותו של השומר מתוך אמונה בכך שסיכוייו לעבור בשער בלא רשות כזו קלושים, לנוכח יתרונו הפיזי של השומר והעובדה שעל פי דברי השומר מצויים בהמשך הדרך שומרים נוספים חזקים עוד יותר. בן הכפר מנסה לשדל את השומר לאפשר לו להיכנס, אך אינו מנסה לעבור בשער בדרכים אחרות. בהיעדר רשות הוא יושב ורוטן במשך שנים. בערוב ימיו הוא מגייס את כל כוחותיו האינטלקטואליים ושואל את השומר הכיצד ייתכן שאף על פי שכל בני האדם רוצים להיכנס אל החוק אף אחד זולתו לא בא בשער במשך כל השנים. השומר משיב כי השער היה מיועד אך ורק לבן הכפר וכי עתה יש לסוגרו.

==לקריאה נוספת==
* פרנץ קפקא, המשפט, תרגם מגרמנית אברהם כרמל, הוצאת שוקן, 1992. הסיפור "לפני החוק" מופיע בעמודים 205–206.
* גלילי שחר, שארית ההתגלות - החוק, הגוף ושאלת הספרות, מוסד ביאליק, 2011, הפרק "על הסף".
* עלי אלון, פרנץ קפקא - לפני החוק - עם פירוש "הפרעושים", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000.
* מרדכי שלו, גונבים את הבשורה, הוצאת דביר ומכון הקשרים, 2018, הפרק "'מעשה התאבדות הוא לא ללכת לבית הכנסת'", עמ' 527–538.
* מרדכי שלו, גונבים את הבשורה, הוצאת דביר ומכון הקשרים, 2018, הפרק "ובשערו הפתוח אינך חפץ לבוא", עמ' 553–561.

==קישורים חיצוניים==
* פרנץ קפקא, [http://www.snunit.k12.il/shireshet/kafka.html לפני החוק], תרגמה אילנה המרמן, באתר סנונית
* 
* 
* נמרוד לין, [http://www.hotem.org/יצירות/עיון-בקפקא-לפני-החוק/ עיון בקפקא "לפני החוק"], באתר "החוטם"
* רבקה ברגר, [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Mazkirut_Pedagogit/Sifrut/sugot/SipurKatzar/EyunYezirut.htm עיון ביצירות: "אל מול שער החוק", "קפקא על החוף" ו"ארמון הירח"], באתר של משרד החינוך
* 

קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:ספרות צ'כית
קטגוריה:סיפורי פרנץ קפקא
קטגוריה:משלים
קטגוריה:משפט וספרות
חלב מרוכז

וייטנאמי עם חלב מרוכז]]
חָלָב מְרֻכָּז אוֹ חָלָב מְשֻׁמָּר הוא מוצר חלב המבוסס על חלב פרה וסוכר לבן. חלב מרוכז מוכן על ידי אידוי הנוזלים מחלב ממותק, הוא סמיך ומתוק מאוד וחיי המדף שלו ארוכים מאוד, דבר המאפשר לשמור חלב בקופסת שימורים לאורך תקופה של מספר שנים. בעבר היו גם מוצרים דומים ללא סוכר, אולם כיום הם אינם נפוצים.

המוצר נמכר באופן מסחרי במקומות רבים בעולם. לרוב חלב מרוכז נארז בקופסאות שימורים ובשפופרות. הוא משמש במתכוני קינוחים בתרבויות רבות.

==היסטוריה==
את החלב המרוכז המציא גייל בורדן ג'וניור בארצות הברית בשנת 1856 בגלל הקושי לאחסן חלב טרי. קודם לפיתוח זה נשמר חלב טרי שעות אחדות בלבד, ולכן הוא היה זמין רק באזורים שהיו בהם רפתות לחלב.
בורדן הושפע ממותם של ילדים אחדים בשנת 1851, כנראה עקב מחסור בחלב. לאחר כשנה של ניסויים וסדרת כישלונות, קיבל בורדן השראה ממחבת אידוי בלחץ ששימשה את השייקרס לריכוז מיצי פירות. כך הצליח לבסוף לרכז חלב מבלי לחרכו או להקרישו. ואולם גם אז שני המפעלים הראשונים שהקים כשלו, ורק במפעל השלישי הוא הצליח ליצור חלב מרוכז שמיש ובעל חיי מדף ארוכים ללא צורך בקירור.

לא פחות חשובה מהמצאת התהליך עצמו, היו דרישותיו של בורדן מהאיכרים שרצו למכור לו חלב גולמי: הוא דרש לרחוץ את עטיני הפרות לפני החליבה, להקפיד על ניקיון הרפתות ולהרתיח ולייבש את המסננות בבוקר ובערב.

עד 1858 המוצר של בורדן זכה למוניטין בשל טוהרו, אורך חיי המדף שלו והכדאיות הכלכלית שלו. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הממשלה הפדרלית של ארצות הברית הזמינה כמויות עצומות ממנו עבור מנות הקרב של החיילים. הייתה זו מנת קרב יוצאת דופן במאה ה-19: פחית במשקל 400 גרם הכילה 1,300 קלוריות, 30 גרם חלבון, 30 גרם שומן ויותר מ-200 גרם של פחמימה. החיילים שחזרו מהקרב והכירו את המוצר תרמו להגדלת תפוצתו. עד סוף שנות ה-60 של המאה ה-19, חלב מרוכז היה למוצר בולט.

==שימושים==
חלב מרוכז משמש במתכוני פאי מרנג לימון, ממתקי קרמל, ריבת חלב וקינוחים נוספים. בחלקים מאסיה זהו החלב המועדף כתוספת לקפה. המשקה הוייטנאמי "קפה סואה דה" הוא קפה עם חלב מרוכז.

==תחליפים==
חלב מרוכז בתוספת שמן צמחי הנמכר בסופרמרקט בישראל
כיום נמכרים בשוק תחליפים זולים יותר לחלב מרוכז. התחליפים הנמכרים המכילים כמויות גדולות של רכיבים נוספים מלבד רכיבי חלב וסוכר, בעיקר שמן צמחי (לרבות שמן דקלים). הוספת שמנים צמחיים מורידה בצורה ניכרת את עלות המוצר, עם פגיעה קטנה בטעמו. בנוסף, הערך התזונתי של חלב מרוכז כזה ירוד ביחס למקור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.tapuz.co.il/tapuzforum/main/viewmsg.asp?forum=75&msgid=91327788 עוגת בנופי], מפורום מתכונים בתפוז אנשים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוצרי חלב
קטגוריה:חלב
פרנצ'סקו סאקראטי

פרנצ'סקו סאקראטי (איטלקית: Francesco Sacrati; 1605–1650) היה מלחין איטלקי מתקופת הבארוק, שמילא תפקיד חשוב בראשית תולדות האופרה. 

סאקראטי כתב לתיאטרו נוביסימו בוונציה ויצא לסיורי הופעות עם האופרות שלו ברחבי איטליה. יצירתו המפורסמת ביותר היא "לה פינטה פאצה" ("המטורפת המדומה") משנת 1641, הנחשבת לאופרה הראשונה שבוצעה בצרפת (בשנת 1645). כתב היד של יצירה זו נחשב במשך שנים רבות לאבוד, אך המוזיקולוג לורנצו ביאנקוני גילה אותו מחדש בשנת 1984. חלק מן המוזיקה נושא דמיון בולט לפרטיטורה של "הכתרת פופיאה" מאת מונטוורדי וגילוי זה הביא מלומדים להשערה, כי סאקראטי היה שותף לחיבור הגרסה ששרדה לאופרה זו.

==מקור==
מדריך ויקינג לאופרה (בעריכת הולדן, 1993)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1605
קטגוריה:נפטרים ב-1650
צ'ימיצ'ורי

צ'ימיצ'ורי הוא רוטב ומשרה (מרינדה) לבשר צלוי על הגריל. מקור הרוטב במטבח הארגנטינאי, אך הוא מקובל במדינות רבות. ברוטב זה ניכרות השפעות מהמטבח הספרדי והמטבח האיטלקי, כמו במטבח הארגנטינאי ככלל. בפרט, קיימת השפעה של רוטב הפסטו על מרכיבי הצ'ימיצ'ורי ואופן הכנתו.

==מקור השם==
ישנן טענות המייחסות את השם צ'ימיצ'ורי לשם ממציאו, קולוניאליסט דובר אנגלית. אך אלו ככל הנראה שגויות. גרסה אחת טוענת כי היה זה אירי בשם ג'ימי מק'קארי, שהיה חייל בצבאו של מנואל בלגראנו במאה ה-19, אשר צידד בעצמאות לארגנטינה. בגרסה שונה מסופר על ג'ימי קארי, יבואן בשר אנגלי. גרסה שלישית מספרת על סקוטי בשם ג'יימס צ. הארי שנדד עם הגאוצ'וס.

טענות מבוססות יותר הן שמקור המילה מספרד, מהמילה הספרדית "צ'יריבּוּרי" (בספרדית: chirriburri) שמשמעותה בקירוב הוא "המולה", או מהמילה הבסקית טסימיטסורי, שמשמעותה "ערבוב של מרכיבים ללא סדר מיוחד" או "בלגאן". <ref></ref>

==מרכיבי הרוטב והשימוש בו==
מרכיבי הצ'ימיצ'ורי הם שמן זית (או שמן אחר), פטרוזיליה קצוצה, אורגנו יבש, שום, מלח, פלפל שחור, מים, חומץ. לעיתים מתווספים בצל, פפריקה או פלפל אדום. בארגנטינה מקפידים להשתמש בפפריקה טחונה באופן גס שמכונה "אחי מולידו" (Ají molido).

בארוחת אסאדו ארגנטינאית זהו לרוב הרוטב היחיד לאומצות, לצ'וריסו ולשאר מיני הבשר הצלוי על הגריל. לעיתים הוא משמש כמשרה לבשר לפני צלייתו. קיים גם צ'ימיצ'ורי מוכן בבקבוקים וצנצנות, וכן אבקת צ'ימיצ'ורי, להכנה עם מים ושמן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רטבים
קטגוריה:המטבח הארגנטינאי