OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גביע העולם בכדורגל נשים 1991

גביע העולם בכדורגל נשים 1991 (באנגלית: 1991 FIFA Women's World Cup) הוא גביע העולם בכדורגל נשים הראשון שארגנה פיפ"א. הטורניר נערך ברפובליקה העממית של סין, החל ב-16 בנובמבר והסתיים ב-30 בנובמבר 1991. גביע עולם זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו בפברואר 1991, שבהם שיחקו 48 נבחרות לאומיות. 

סין נבחרה לארח את הטורניר, לאחר שאירחה בהצלחה את טורניר ההזמנה ב-1988, ששימש כאב טיפוס לגביע העולם. כל 26 משחקי הטורניר נערכו במחוז גואנגדונג, כאשר משחק הגמר נערך בבירת המחוז גואנגג'ואו. חברת מרס נתנה את חסותה לטורניר, ששמו הרשמי היה אליפות העולם הראשונה בכדורגל נשים של גביע M&M's.

משחק הפתיחה של הטורניר, בין נבחרת סין לנבחרת נורווגיה, הסתיים בניצחון 0-4 של המארחת. שחקנית ההגנה הסינית, מה לי, הייתה לכובשת הראשונה בתולדות המפעל, לאחר שכבשה את השער הראשון בדקה ה-22. למרות ההפסד, העפילה נורווגיה עד למשחק הגמר, שם פגשה את נבחרת ארצות הברית. בסיום משחק מותח, ניצחו האמריקאיות 1-2 מצמד שערים של מישל אקרס וזכו בטורניר. אקרס, ביחד עם חברותיה לחוליית ההתקפה, אפריל היינריקס וקארין ג'נינגס, זכו לכינוי "החרב בעלת שלושת הלהבים", והיו אחראיות ל-20 שערים מתוך ה-25 שכבשו האמריקאיות בזמן הטורניר.

==אצטדיונים==
שישה אצטדיונים, בארבע ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי גביע העולם. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים הקטנים של גואנגג'ואו ומשחק הגמר נערך באצטדיון המרכזי של העיר - אצטדיון טיאנחה.

{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! גואנגג'ואו
! גואנגג'ואו
! גואנגג'ואו
! פושאן
! ג'יאנגמן
! ג'ונגשאן
|-
| אצטדיון טיאנחה
| האצטדיון המחוזי
| אצטדיון יינג טונג
| אצטדיון ניו פלאזה
| אצטדיון ג'יאנגמן
| אצטדיון ג'ונגשאן
|-
| תכולה: 60,000
| תכולה: 25,000
| תכולה: 15,000
| תכולה: 14,000
| תכולה: 13,000
| תכולה: 12,000
|-
 
| 
| 
| 
| 
|}

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

===בית ג'===

==שלב הנוק-אאוט==

===רבע הגמר===
----

----

----

----

----

===חצי הגמר===
----

----

----
===מקומות 3-4===
----

----
===הגמר===
----

----

==פרסים==
===השחקניות המצטיינות===
{| class="wikitable"
|-
! כדור הזהב
! כדור הכסף
! כדור הארד
|-
| align=center | קארין ג'נינגס
| align=center | מישל אקרס
| align=center | לינדה מדאלן
|}

===הכובשות המצטיינות===
{| class="wikitable"
|-
! נעל הזהב
! נעל הכסף
! נעל הארד
|-
| align=center | מישל אקרס
| align=center | היידי מוהר
| align=center | קארין ג'נינגס לינדה מדאלן
|}

===פרסים אחרים===
{| class="wikitable"
|-
! פרס פיפ"א למשחק הוגן
|-
| align=center | גרמניה
|}

==כובשות השערים==
בסך הכל, נכבשו במהלך הטורניר 99 שערים על ידי 45 שחקניות שונות, בעוד שניים מתוכם היו שער עצמי. להלן מוצגות הכדורגלניות שהבקיעו ארבעה שערים ומעלה במהלך הטורניר:
10 שערים<br>
* מישל אקרס
7 שערים<br>
* היידי מוהר
6 שערים<br>
* קארין ג'נינגס
* לינדה מדאלן
5 שערים<br>
* לנה וידקול
4 שערים<br>
* קרולינה מוראצ'ה
* אפריל היינריקס
* ליו אילינג
* פיה סונדהאגה

==ראו גם==
* גביע העולם בכדורגל נשים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fifa.com/womensworldcup/archive/chinapr1991/index.html גביע העולם בכדורגל נשים 1991] באתר פיפ"א

==הערות שוליים==

1991
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1991
קטגוריה:תחרויות כדורגל ברפובליקה העממית של סין
קטגוריה:גואנגג'ואו: ספורט
קוריירה דלה סרה

מטה העיתון במילאנו
קוֹרִייֶרֶה דֶלָה סֶרָה (באיטלקית: Corriere della Sera – "שליח הערב") הוא עיתון יומי איטלקי, בבעלות קבוצת RCS. יוצא לאור ממרץ 1876, ונחשב לעיתון האיטלקי הנפוץ ביותר מתחילת המאה ה-20. מערכת העיתון נמצאת במילאנו.

==היסטוריה==
העיתון פורסם לראשונה ביום ראשון 5 במרץ 1876. בשנת 1899 החל העיתון להציע מוסף מאויר שבועי, La Domenica del Corriere ("יום ראשון של השליח"). 

בתחילת המאה ה-20, בניהולו של לואיג'י אלברטיני, הפך "קוריירה דלה סרה" לעיתון הנפוץ ביותר באיטליה, ומאז שמר על חשיבותו והשפעתו. "קוריירה דלה סרה" הדפיס לראשונה קומיקס באיטליה בשנת 1908 כמוסף לילדים, Corriere dei Piccoli. מטה העיתון נמצא באותם מבנים מתחילת המאה ה-20, ולכן הוא מכונה בפי העם "עיתון ויה סולפרינו" על שם הרחוב שבו הוא נמצא מאז. כפי שהשם מעיד, הוא היה היה במקור עיתון ערב.

בתקופת המשטר הפשיסטי באיטליה, העיתון מימן את פרס מוסוליני שהוענק בין היתר לסופרים עדה נגרי ואמיליו צ'קי.

מריו בורסה, אנטי-פשיסט לוחמני, מונה לעורך הראשי של העיתון במאי 1945. הוא פוטר בגלל נטיותיו הפוליטיות באוגוסט 1946 והוחלף על ידי גוגלילמו עמנואל, עיתונאי ימני. עמנואל כיהן בתפקיד עד 1952. 

בשנות ה-50 של המאה ה-20 העיתון בלט כמוקד של הממסד השמרני באיטליה, היה אנטי-קומוניסטי ובעד נאט"ו. באותן השנים הוא השפיע על עיצוב דעותיהם של המעמדות הגבוהים והבינוניים במדינה.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 בעלי העיתון, משפחת קרספי, מכרו את חלקו ל-RCS Media. בנוסף נסחרו מניות העיתון בבורסה איטליאנה. בעלי המניות העיקריים שלה היו קבוצת פיאט וכמה מהקבוצות התעשייתיות והפיננסיות הגדולות באיטליה. בשנת 1974 עברה RCS Media לבעלת השליטה בעיתון.

בשנת 1988 תפצתו של "קוריירה דלה סרה" הייתה 715,000 עותקים ביום, והוא היה לעיתון השני הנקרא ביותר באיטליה. העיתון השיק את מוסף השבת שלו, IO Donna, בשנת 1996. בשנת 1997 חזר להיות העיתון האיטלקי הנמכר ביותר עם תפוצה של 687,000 עותקים ביום.

בשנת 2003, עורך העיתון, פרוצ'יו דה בורטולי, התפטר מהתפקיד. עיתונאים ופוליטיקאים מהאופוזיציה טענו כי ההתפטרות נבעה מביקורת העיתון על סילביו ברלוסקוני.

בשנת 2004 השיקה אתר אינטרנט בשפה האנגלית, המתמקד באקטואליה ובתרבות האיטלקית. באותה שנה הוא היה העיתון הנמכר ביותר באיטליה עם תפוצה של 677,542 עותקים ביום. 

הגרסה המקוונת של העיתון היא אחד מאתרי החדשות הפופולרים ביותר בשפה האיטלקית, ומושך יותר מ-2.4 מיליון קוראים מדי יום. 

ב-24 בספטמבר 2014 שינה העיתון את הפורמט מברואדשיט לברלינר.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: עיתונים
פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים

פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים (בגרמנית: Philosophie im tragischen Zeitalter der Griechen) הוא שמו של ספר בלתי גמור אשר נכתב על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה בסביבות שנת 1873. למרות שכתיבת הספר לא הסתיימה החליט ניטשה להכין גרסה נקיה של רשמיו במטרה להוציאם לאור.

הספר דן בפועלם של חמישה פילוסופים יוונים מהמאות ה-5 וה-6 לפנסה"נ. הפילוסופים הם: תאלס, אנכסימנדרוס, הרקליטוס, פרמנידס ואנכסגורס. התכנון המקורי היה להמשיך את היצירה ולכלול גם את דמוקריטוס, אמפדוקלס וסוקרטס אך הספר נקטע לאחר הדיון בפועלו של אנכסגורס בתחום הקוסמוגוניה.

"המשימה היא לתת במה לדברים שתמיד עלינו לאהוב ולכבד..."' כתב ניטשה בהקדמה לספר. הוא רצה שהאנשים בעתיד יוכלו לומר, "זה מה שהיה - בעבר לפחות - ולכן זאת אפשרות, דרך החיים הזאת, דרך ההסתכלות הזאת בחיי אדם". 

==ראו גם==
* רשימת יצירות של פרידריך ניטשה

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Nietzsche, Friedrich, Philosophy in the Tragic Age of the Greeks, Regnery Gateway, .
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
אילניתיים

אילניתיים (שם מדעי: Hylidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. האילניתיים חיים בסביבת צמחייה לחה. מינים שונים ממשפחה זו נמצאים באזורים רבים בעולם, כולל בישראל (מין אחד), ובעיקר ביערות גשם טרופיים. במשפחה 34 סוגים ומעל ל-600 מינים.

== מאפיינים ==
אורכם נע בין סנטימטר אחד ל-10 סנטימטר. לאילניתיים צבעי הסוואה – לרוב אפור, ירוק וחום; והם ניזונים מחרקים. תוחלת חייהם מעל 20 שנה.

חלק ניכר מהמינים במשפחה חיים על גבי עצים (אילנות), ומכאן נגזר השם "אילנית" בעברית.

לפני הרבייה, הזכרים משתמשים בקולות חזקים של קרקורים על מנת לקרוא לנקבות. המינים במשפחה זו ידועים בדרכים המיוחדות בהן הם שומרים על ביציהם.

בניגוד לדמיון ולדעה העממית, משפחת האילניתיים שונה מבחינה טקסונומית ממשפחת הצפרדעיים.

המין היחיד במשפחת האילניתיים החי בישראל הוא אילנית מצויה (Hyla savignyi).

== מיון ==
לאילניתיים שלוש תת-משפחות:
*פלודריאדיים (Pelodryadinae) – בה 4 סוגים
*פילומדוסיים (Phyllomedusinae) – בה 7 סוגים
*אילניות (Hylinae) – בה 41 סוגים

==גלריה==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="5" mode="packed">
קובץ:White lipped tree frog cairns jan 8 2006.jpg| הגדולה שבמיני האילניות – Litoria infrafrenata
קובץ:Litoria phyllochroa.JPG|Litoria phyllochroa
קובץ:Litoria burrowsae.jpg|Litoria burrowsae
קובץ:Isthmohyla rivularis.jpg|Isthmohyla rivularis
קובץ:Cuban Tree Frog (Osteopilus septentrionalis) (8573972935).jpg|Osteopilus septentrionalis
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
ואנס וארפד טור

לוגו הפסטיבל
[[היילי ויליאמס, סולנית להקת הרוק פאראמור, מופיעה בפסטיבל.]]
וארפד טור (באנגלית: Warped Tour) הוא פסטיבל רוק ואקסטרים ספורט אשר נודד ברחבי ארצות הברית ובקנדה מדי קיץ. חברת ההנעלה ואנס נותנת חסות לפסטיבל משנת 1995 ולעיתים קרובות הוא מכונה ואנס וארפד טור.

== היסטוריה ==
הפסטיבל החל את דרכו בשנת 1994, כאשר קווין ליימן, בעלים של חברת תקליטים קטנה, עבד על מופעי סקייטבורד ששילבו גם הופעות של להקות פאנק וסקא.

בשנת 2018 יהיה הסיבוב האחרון של ואנס וארפד טור

הפסטיבל קיבל את שמו ממגזין אקסטרים ספורט, בשם וארפד מגזין שהיה קיים באותה תקופה.

== הפסטיבל ==
הפסטיבל נודד כל קיץ ברחבי ארצות הברית ובקנדה, כאשר הליין-אפ בערים השונות נשאר לרוב קבוע. בשנים האחרונות, הפסטיבל כולל בסביבות המאה להקות שמנגנות בעיקר: פאנק-רוק, סקא, נו-מטאל, הארדקור ופ'אנק מטאל. הלהקות מנגנות כמעט בו זמנית על פני 10 במות שונות, כאשר לכל במה ישנו נותן חסות אחר.

מלבד הופעות הפסטיבל כולל גם תחרויות סקייטבורד, רמפות וחצאי צינור. אך עם השנים קטן חלקו של האקסטרים ספורט בפסטיבל. בשטח הפסטיבל פרוסים עשרות דוכנים של הלהקות המופיעות, חברות תקליטים עצמאיות, חברות אקסטרים, מגזינים וארגונים ללא מטרת רווח. הדוכנים וריבוי הבמות יוצרים אווירה של קרנבל, כאשר הלהקות נמצאות בדוכנים ומסתובבות ברחבי הפסטיבל. בשנים האחרונות יצא הפסטיבל מגבולות צפון אמריקה ונכון ל-2008 הוא מגיע גם לאירופה וליפן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20051122072838/http://warpedtour.tripod.com/ אתר לא רשמי עם מידע רב על הפסטיבל]

קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:סקייטבורדינג
קטגוריה:סיבובי הופעות
ג'ון דייוויס

ג'ון דייוויס (באנגלית: John Davis; 1543 - 29 בדצמבר 1605) היה אחד ממגלי הארצות החשובים ביותר שפעלו בזמן שלטון אליזבת הראשונה, במיוחד באזורי הקוטב הצפוני.

דייוויס נולד בסנדרידג' שליד דארטמות' בשנת 1543. כבר מילדותו היה מלח, ואף יצא למספר מסעות עם אדריאן גילברט שחי בשכנות למשפחתו של דייוויס.

בינואר 1583 פתח את עיצוב המעבר הצפון-מערבי במפתו כדרכם של פרנסיס וולסינגהם וג'ון די וב-1585 החל במסע המחקר הראשון שלו במעבר הצפון-מערבי. המסע החל בחופה המזרחי מכוסה הקרח של גרינלנד, ולאחריו דרומה אל כף הפרידה; משם פנה צפונה בשנית וחצה את מישור החוף הגרינלנדי המערבי. כאשר מצא ים נקי מקרח, התווה מסלול לסין דרך המעבר הצפון-מערבי. דייוויס סיים מסע זה באוגוסט של אותה שנה.

דייוויס ניסה שנית ב-1586 וב-1587; במסע האחרון הוא פילס דרכו דרך המצרים שנקראו לימים על שמו במפרץ באפין, חצה את מערב גרינלנד אל 73° צ', וכמעט הגיע לאפרנאביק - חבל ארץ בצפון גרינלנד. עובדה זו גרמה לו לעשות מאמץ אחרון למצוא מעבר מערבי לאורך צפון אמריקה. נקודות רבות בקו הרוחב של ים הקרח הצפוני (מצר קאמברלנד, כף ולסינגהם, מצר אקסטר וכדומה) נושאות שמות שהעניק להן דייוויס, המדורג כאחד מגדולי מגלי הארצות של אזור ים הקרח הצפוני, יחד עם באפין והדסון.

ב-1588 היה דייוויס מפקדה של ספינת "הכלב השחור" (the Black Dog) נגד הארמדה הספרדית; ב-1589 הצטרף אל רוזן קאמברלנד למסע אל האיים האזוריים, וב-1591 ליווה את תומאס קוונדיש במסעו האחרון, במטרה לחפש מעבר צפון-מערבי בחלקיה האחוריים של אמריקה. לאחר ששאר חברי המשלחת של קוונדיש שבו ללא הצלחה, המשיך דייוויס לנסות לחצות בעצמו את מצר מגלן. למרות שיצא וידו על התחתונה בשל מזג אוויר גרוע, גילה דייוויס את איי פוקלנד באוגוסט 1592 על הספינה "Desire". צוות הספינה נאלץ להרוג כ-14,000 פינגווינים למאכל בזמן שהיו על איי פוקלנד. הם אחסנו את בשר הפינגווינים כך שיוכלו לשוט הביתה, אך הבשר התקלקל כשהגיעו אל האיים הטרופיים, והדבר גרם למסע הביתה להפוך לאסון - רק 14 מתוך 76 אנשי הצוות נותרו בחיים.

דייוויס הוציא לאור חיבור שימושי על ניווט מעשי בשם "סודותיו של יורד הים" (The Seaman's Secrets, 1594), ועבודה תאורטית ב"תיאור הידרוגרפי של העולם" (The World's Hydrographical Description, 1595), לאחר שובו ב-1593.

המצאתו, קוודראנט כפול וגבי (המכונה על שמו "קוודראנט דייוויס"), המודד את קו הרוחב, היה בשימוש רחב בקרב הספנים האנגליים גם הרבה לאחר שהקוודראנט המשתקף של הדלי הומצא. בשנים 1596–1597 הפליג דייוויס עם ראליי (כמפקד ספינתו של סר וולטר עצמו) במסע אל קדיס והאיים האזוריים ובין 1598–1600 ליווה כנווט משלחת הולנדית אל אזור דרום-מזרח אסיה.

בשנים 1601–1603 ליווה דייוויס את סר ג'יימס לנקסטר (Sir James Lancaster) כנווט ראשי במסע בשירותה של חברת הודו המזרחית, ובדצמבר 1604 הפליג שוב לאותו היעד, הפעם כנווט למען סר אדוארד מישלבורן (Sir Edward Michelborne/Michelbourn). במסע זה נהרג דייוויס על ידי שודדי ים יפניים בבינטאנג (Bintang) אשר ליד סומאט (Sumat).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מגלי ארצות בריטים
קטגוריה:ימאים אנגליים
קטגוריה:חוקרי האזור הארקטי
קטגוריה:ילידי 1550
קטגוריה:נפטרים ב-1605
1346

== אירועים ==
* הקמת אוניברסיטת ויאדוליד, ספרד.
* הקמת Pembroke College באוניברסיטת קיימברידג'.
* דנים מוכרים את צפון-אסטוניה להמסדר הטבטוני.

== נולדו ==
* פיליפ הראשון, דוכס בורגונדיה, (נפטר ב-1361).
* ג'ון הראשון, דוכס לוטרינגיה, (נפטר ב-1390).
* אסטאש דשאן, משורר צרפתי. (נפטר ב-1406).

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
רוס פרו

הנרי רוס פרו (באנגלית: Henry Ross Perot; 27 ביוני 1930 – 9 ביולי 2019) היה מיליארדר אמריקאי, שנודע בעיקר כמי שהיה פעמיים (ב-1992 וב-1996) מועמד עצמאי לתפקיד נשיא ארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
פרו נולד וגדל בטקסרקנה, טקסס. הוא למד באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס ושירת כקצין במשך ארבע שנים. ב-1957 עזב את הצי והחל לעבוד כאיש מכירות בחברת IBM. ב-1962 עזב את חברת הענק וייסד את חברת Electronic Data Systems, חלוצה בתחום מיקור חוץ, שנמכרה בשנת 2008 להיולט פקארד.

בשנות השמונים החל פרו להיות מעורב בפוליטיקה, כמבקר חריף של הממסד הפוליטי הקיים. לקראת הבחירות לנשיאות של 1992, הוא הציג את מועמדותו העצמאית, שלא במסגרת המפלגה הרפובליקנית או הדמוקרטית, על מצע שהבטיח תקציב מאוזן ודמוקרטיה ישירה באמצעים אלקטרוניים. פרו הצליח, בהשקעה של כסף רב וכישורים ארגוניים ניכרים, להירשם כמועמד בכל חמישים מדינות ארצות הברית ולהשתתף בשני עימותי בחירות משולשים. במהלך החודשים שקדמו לבחירות הודיע פרו על פרישתו מהמירוץ, אך לאחר מכן שב והודיע על התמודדותו המחודשת. עם זאת, פרישתו גרמה לו נזק ניכר באהדה הראשונית לה זכה ממצביעים רבים, שלא שבו לתמוך בו עוד. בבחירות לנשיאות זכו הוא והמועמד לסגנות ג'יימס סטוקדייל ב-18.9% מהקולות, שהפכו אותו למועמד ה"שלישי" המצליח ביותר מאז תאודור רוזוולט ב-1912. אולם הוא לא הצליח לזכות ולו בקול אחד בחבר האלקטורים.

ההשפעה שהייתה למועמדותו של פרו ב-1992, בהן קיבל פרו 18.9% ממניין הקולות, עוררה עניין רב. מהצד הרפובליקני יש שהאשימו אותו בהפסדו של בוש, אך מנגד הראו מדגמים מיום הבחירות כי לקח באופן שווה מצביעים משני הצדדים, כאשר ללא נוכחותו הפער בין המועמדים היה נשמר מלבד אוהיו שהייתה עוברת לטורו של בוש. עם זאת, השפעתו על המירוץ וכניסתו המאוחרת אליו באוקטובר אחרי שפרש ביולי נותרו שנויות במחלוקת.

לקראת בחירות 1996 ייסד פרו את המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית ורץ בשמה לנשיאות בשנית. הפעם לא הורשה על ידי קלינטון ובוב דול להשתתף עמם בעימותים, לא הצליח להעלות את מועמדותו לאותו פרופיל ציבורי שהיה לה ארבע שנים קודם לכן, וקיבל רק כ-8% מהקולות. עדיין הייתה זו תוצאה טובה עבור מועמד עצמאי. בשנת 2000 סירב להיות מועמדה של מפלגת הרפורמה לנשיאות והוחלף על ידי פט ביוקנן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1996
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1992
קטגוריה:מועמדים עצמאיים לנשיאות ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:זוכי פרס ראול ולנברג
1656

__TOC__

== אירועים ==

== נולדו ==
מרן מארה

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1656 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


* 1655 בספרות
* 1655 במוזיקה
* 1655 בפוליטיקה
* 1655 במדע

==קישורים חיצוניים==
אוג'יג'י

אוג'יג'י (Ujiji) היא עיר במערב טנזניה. היא ממוקמת בערך 10 ק"מ דרומית לקיגומה. אוג'יג'י התפתחה בעקבות הסחר בעבדים ומתיישביה הראשונים היו ערבים. ליד השוק העירוני עובר נתיב ששימש בעבר לסחר בעבדים.

ב-1858 הגיעו ספיק וברטון לחופי אגם טנגניקה לראשונה; העיר היא גם מקום המפגש של דייוויד ליווינגסטון והנרי מורטון סטנלי, ב-1871. במקום המפגש קיים כיום גלעד המנציח את הפגישה, בשם "אנדרטת ד"ר ליווינגסטון". ב-1878 הקימה החברה המיסיונרית הבריטית תחנה במקום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טנזניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1858
דינמו טביליסי

גביע המחזיקות {{כ}}1981/1980 נגד פיינורד; הסתיים בניצחון 0:2 לדינמו, שעלתה לגמר וזכתה בגביע]]
דינמו טביליסי (בגאורגית: დინამო თბილისი, דינָמוֹ תבּיליסי) או מועדון כדורגל דינמו טביליסי הוא מועדון כדורגל מהעיר טביליסי, בירת גאורגיה.

דינמו טביליסי הייתה אחת הקבוצות החזקות בתקופת ברית המועצות, כאשר שיחקה בליגת העל הסובייטית. בשנת 1981, בתקופת גאורגיה הסובייטית, זכתה הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע לאחר ניצחון 1-2 על קארל צייס יינה המזרח-גרמנית במשחק הגמר.

ההישג הבינלאומי הידוע ביותר של הקבוצה הוא ניצחון 0-3 על ליברפול ב-3 באוקטובר 1979 בסיבוב הראשון של גביע אירופה לאלופות. במשך השנים שיחקה הקבוצה בליגת האלופות (בעונת 1998/1999 בליגת האלופות הייתה על סף מעבר לשלב הבתים אך נעצרה על ידי אתלטיק בילבאו) ובליגה האירופית (בשנת 1997 עברה שלושה שלבים), אך לא הגיעה להישגים משמעותיים. בתחילת המאה ה-21 הקבוצה סבלה ממעבר כדורגלנים בולטים לאירופה והתקשתה לזכות באליפות.

==תארים ופרסים==
* אליפות גאורגיה 19): 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2003, 2005, 2008, 2013, 2014, 2016, 2019, 2020, 2022
* הגביע הגאורגי (13): 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2003, 2004, 2009, 2013, 2014, 2015, 2016
* הסופר קאפ הגאורגי (7): 1996, 1997, 1999, 2005, 2008, 2014, 2015
* אליפות ברית המועצות (2): 1964, 1978
* מדליית כסף על סגנות אליפות ברית המועצות (5): 1939, 1940, 1951, 1953, 1977
* מדליית ארד על מקום שלישי באליפות ברית המועצות (13): 1936 (סתיו), 1946, 1947, 1950, 1959, 1962, 1967, 1969, 1971, 1972, 1976 (אביב), 1976 (סתיו), 1981
* הגביע הסובייטי (2): 1976, 1979
* גביע אלופות חבר המדינות (1): 2004
* גביע אירופה למחזיקות גביע (1): 1981

==שחקנים מפורסמים==

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל סובייטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1925
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בברית המועצות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שזכו באליפות ברית המועצות
קטגוריה:טביליסי: מועדוני כדורגל
כל אנשי הקמפיין

כל אנשי הקמפיין הוא סרט תיעודי שביימה ענת גורן במהלך מסע הבחירות לכנסת ה-17. הסרט התמקד במסעי הבחירות של שלוש המפלגות הגדולות, קדימה, העבודה והליכוד, בארבעת החודשים שהובילו לבחירות, ובמיוחד באופן שבו מנסים פוליטיקאים ויועצים לעצב את סדר היום התקשורתי במהלך מסע הבחירות.

שמו של הסרט הוא פרפרזה לסרט האמריקני כל אנשי הנשיא משנת 1976, העוסק בחשיפת פרשת ווטרגייט אחרי בחירות 1972 בארצות הברית, אף כי הקשר בין הסרטים מתמצה בשמם. הסרט שודר אחרי הבחירות בערוץ 10 וזכה לתהודה תקשורתית וציבורית רחבה.

ייחודו העיקרי של "כל אנשי הקמפיין" היה בגישה שהצליחה גורן להשיג לאחורי הקלעים של המפלגות המובילות, ובמיוחד לאופן שבו יועצי פרסום ותקשורת מכתיבים את סדר היום של הפוליטיקאים ושל כלי התקשורת. בין השאר, מציג הסרט פוליטיקאים מובילים המדקלמים את המסרים התקשורתיים שאותם יצרו יועצים. נוסף על־כך, חשף הסרט את המתחים הרבים שהתעוררו במהלך מסע הבחירות, ואת מעורבותם הרבה של גורמים שאינם בעלי מעמד רשמי במפלגות בעיצובו.

אף שהסרט לא היה תיעוד ראשוני של אחורי הקלעים של מסעי בחירות בישראל (קדמו לו, לדוגמה, הספר "מכירת הליכוד" של אלכס אנסקי (על בחירות 1977) וכמה סדרות שיצר חיים יבין על מסעי בחירות קודמים), הוא הצליח לעורר סערה ניכרת בחושפו את תלותם של הפוליטיקאים ביועצי תדמית ובחירות כדוגמת אייל ארד וראובן אדלר, ואת תפישתם של האחרונים את עצמם ואת העדפותיהם כעומדים במרכז מסע הבחירות.

קטע מהסרט, שבו איל ארד מתנסח בבוטות נגד בנימין נתניהו, זכה לאזכורים רבים בכלי התקשורת וברשתות החברתיות. בקטע זה אומר ארד: "אני רוצה להוריד אותו לגמרי, הוא מדמם במים, נשים לו את הרגל פה ונלחץ, זה הופך להיות הספורט הלאומי עכשיו, יש פה הזדמנות לפרק לו את האמ-אמא של האמא שלו".

הסרט נערך על ידי טלי קורין שערכה עם ענת גורן גם את סרטה הקודם "ג'ובניקים במשימה של פעם בחיים".
==קישורים חיצוניים==

* 
* - תגובת ראובן אדלר על הביקורות

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ישראל: בחירות
קטגוריה:הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:תעמולת הבחירות לכנסת
קטגוריה:הפוליטיקה הישראלית בתרבות
קטגוריה:סרטים על בחירות ופוליטיקה
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2006
טלמיה

טלמיה (ברומנית: Telemea - מטורקית: teleme) הוא שם כללי לכמה סוגי גבינות לבנות המיוצרים ברומניה, בדרך כלל חצי-קשות או קשות ומלוחות.
הטלמיה מיוצרת מחלב פרות, נקבות תאו או כבשים ובאחת מגרסאותיה מתאפיינת במליחותה ובמרקם משחתי (קרמי).טלמיה כזאת מכילה כ-50% מים ו-25% שומן. לחלופין הגבינה יכולה לעבור תהליך הבשלה ההופך אותה ליבשה ופריכה, בשומה יותר ומלוחה יותר.

גבינת טלמיה מוכרת בארצות אחרות בצורת גבינת פטה היוונית ובצורת גבינת קוטג'. החל משנת 2007, באיחוד האירופי, רק גבינות כבשים יוכלו לשאת את השם "פטה".

החל משנת 2005 המותג "טלמיה" הוא מוגן ברומניה. הוכרו רשמית הסוגים הבאים:
 אנדריי דמירג'אן, אדנריי פופוב - בעיתון "ליברטאטיה" 28.08.2011
*טלמיה מארג'ש
*טלמיה מבראשוב
*טלמיה מקאריי
*טלמיה מהרגיטה
*טלמיה מהואדין
*טלמיה מאיבנשט - בעמק המורש והגורגיו, החל מ-2016 מוכרת על ידי האיחוד האירופי ככינוי מקור מבוקר מרומניה. בתהליך ייצורה משתמשים בתמלחת מאורשובה.
*טלמיה מאואש
*טלמיה מסיביו
*טלמיה מוולצ'ה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גבינות רומניות
הטלה סטריאוגרפית

200px
הטלה סטריאוגרפית מ[[מעגל ברדיוס R לקו ישר המשיק לו. בקואורדינטות קרטזיות נקודת ההשקה היא (0,0) והקו המשיק הוא ציר ה-x.]]
בגאומטריה, הטלה סטריאוגרפית היא העתקה מספירה למישור המשיק לה (או העובר דרך מרכז הספירה) על ידי התאמת כל נקודה על הספירה x עם הנקודה (היחידה) על המישור שנמצאת על הקו הישר שעובר דרך הנקודה x ומרכז ההטלה N שהוא הנקודה האנטיפודית לנקודת ההשקה של המישור עם הספירה. ההטלה הסטריאוגרפית יוצרת התאמה בין נקודות על ספירה, שאותן קשה לתאר על ידי קואורדינטות נוחות, לבין נקודות בקו ישר או במישור- שאותן קל לתאר על ידי קואורדינטות, ומשום כך משמשת גם בקרטוגרפיה.

ההטלה הסטריאוגרפית לא מוגדרת על מרכז ההטלה (הנקודה האנטיפודית לנקודת ההשקה) אבל ניתן לראות את ההטלה כמעבירה את הנקודה הזו לנקודת האינסוף, בהתאמה עם הגבול של ההטלה עבור סדרת נקודות שמתקרבות למרכז ההטלה. <br>
במובן הזה, נקודת האינסוף היא חסרת כיוון. לדוגמה, בהטלה הסטריאוגרפית ממעגל לקו ישר נקודות הקרובות למרכז ההטלה יעברו לנקודות שמרחקן מנקודת ההשקה גדול כרצוננו, אך הן לא יוגבלו בכיוונן- הן יעברו גם לנקודות רחוקות מאוד מימין וגם לנקודות רחוקות מאוד משמאל לנקודת ההשקה, ולא נבחין בין הכיוונים כמו שנהוג בחשבון האינפיניטסימלי על ידי הסימונים <math>\ +\infty</math> ו <math>\ -\infty</math>.

ההטלה הסטריאוגרפית היא הומאומורפיזם בין הספירה ה-n+1 ממדית (למעט מרכז ההטלה) לבין המרחב האוקלידי ה-n ממדי (שמוכל במרחב האוקלידי ה-n+1 ממדי), כאשר הטופולוגיה של הספירה מוגדרת על ידי הטופולוגיה המושרית עליה מהמרחב האוקלידי בו היא נמצאת. בצורה הזו ניתן לראות את הספירה כיריעה חלקה ואף אנליטית. 

ההטלה הסטריאוגרפית היא קונפורמית, כלומר משמרת זוויות. בנוסף ההטלה מעבירה מעגלים על הספירה למעגלים במישור, אם המעגל לא עבר דרך מרכז ההטלה, ולישרים, אם המעגל כן עבר זה מרכז ההטלה. באופן הזה ניתן לחשוב על ישרים כמעגלים בעלי רדיוס אינסופי, או לחלופין כמעגלים העוברים דרך נקודת האינסוף.

==ראו גם==
* הספירה של רימן
* משפט הכדור השעיר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאומטריה
עמנואל אמוניקה

עמנואל אמוניקה (נולד ב-25 בדצמבר 1970 בניגריה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת החלוץ ומאמן את נבחרת טנזניה.

אמוניקה השתתף עם נבחרת ניגריה בכדורגל במונדיאל 1994 ו-1998. כמו כן היה שותף לזכייה במדליית הזהב בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה (1996).

קריירת המשחק שלו לקחה אותו למצרים ולמועדוני צמרת אירופיים כספורטינג ליסבון וברצלונה. בשיאו נבחר לכדורגלן השנה באפריקה לשנת 1994.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קצרמר ניגריה
קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:חלוצי כדורגל ניגרים
קטגוריה:כדורגלני א-זמאלכ
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ניגריה
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באפריקה
קטגוריה:מאמני כדורגל ניגרים
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 1994
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2000
קטגוריה:ספורטאים ניגרים במצרים
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בספרד
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1970
גיום אוליבייה

גיום-אנטואן אוליבייה (צרפתית: Guillaume-Antoine Olivier; נולד ב-19 בינואר 1756 ליד טולון ונפטר ב-1 באוקטובר 1814 בליון), היה אנטומולוג וביולוג צרפתי.

הו אבילה כ-6 שנים במסע במזרח הים התיכון והגיע עד לאיראן. ממסעות אלו הוא חזר עם חומר רב על עולם החי והצומח של האזור.

אוליבייה חיבר את הספרים "Le Voyage dans l'Empire Othoman, l'Égypte et la Perse" ("מסע לאימפריה העות'מאנית, למצרים ולפרס" - 1807), ו"Entomologie, ou histoire naturelle des Insectes" ("אנטומולוגיה, ההיסטוריה הטבעית של החרקים" - 1808).

בספרים הוא תיאר לראשונה חרקים רבים שניתן לפגוש באזור (למשל חרוטן קוני ורבים נוספים).

אוליבייה היה חבר קרוב של האנטומולוג הדני יוהאן כריסטיאן פבריציוס, ופטרונו של האנטומולוג הצרפתי פייר לטרה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ביולוגים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:אנטומולוגים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1756
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1814
סטיקר

סטיקרים מודבקים על רכב
סטיקרים פוליטיים בישראל (2002)
סטיקר (על־פי האקדמיה ללשון העברית: דִּבְקִית) הוא מדבקה אשר מציגה בדרך־כלל עמדות מסוימות, באה לפרסם עסק או עמותה כלשהם, או כשעשוע היתולי. הסטיקרים מחולקים בדרך־כלל במפגשים או בסניפים של הארגון אותו הסטיקר מייצג. גודלו של הסטיקר אינו עולה בדרך־כלל על גודלו של חצי עמוד A4 (לאורך) וצורתו היא לרוב מלבן או מעגל.

נהוג להדביק את הסטיקרים על השמשה האחורית של הרכב או מתחתיה, על דלת הבית או על דלתות וקירות במבנים ציבוריים.

בישראל הפכו הסטיקרים למצרך פופולרי מאז שנת 1995 שבה הופץ הסטיקר "שלום, חבר" בעקבות רצח רבין בכ־750,000 עותקים.

הסטיקרים מאופיינים בסיסמאות קליטות או במשפטים קצרים הממצים בתוכם רעיון כלשהו. לרוב, הסטיקרים צבועים ומעוצבים בהתאם לתוכנם, בפוליטיקה למשל, הם צבועים בצבע של המפלגה (הליכוד והעבודה – כחול. מרצ ועלה ירוק – ירוק).

ריבוי הסטיקרים על גבי כלי רכב הביא את דויד גרוסמן לכתוב את השיר "שירת הסטיקר" שכל מילותיו לקוחות מסטיקרים. השיר מבוצע על ידי להקת הדג נחש ויצא ב-2004.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרבות: חפצים
Xinu

Xinu היא מערכת הפעלה המשמשת לצורכי לימוד. השם Xinu הוא גם ראשי תיבות של "Xinu Is Not Unix" (זינו היא לא יוניקס) וגם היפוך סדר האותיות בשם Unix.

Xinu פותחה על ידי דאגלס קומר מאוניברסיטת Purdue ב-1980.

Xinu פותחה לצורך הדגמה והוראה של מערכות הפעלה באוניברסיטה, אך מספר מוצרים מסחריים, כמו מדפסות עשו בה שימוש.
Xinu משמשת ללימוד מערכות הפעלה באוניברסיטאות ומכללות ברחבי העולם וגם בישראל.

Xinu כתובה ברובה בשפת C, אך חלקים ממנה, בעיקר כאלו הדורשים גישה ישירה לחומרה כתובים בשפת סף.

המערכת הוסבה למעבדים ומערכות שונים, בהם PDP-11, VAX, MIPS, Sun 2 ו-Sun 3, PowerPC, ו-X86 של אינטל (כלומר פלטפורמת החומרה של PC).

פיתוח המערכת וחלקים ממנה נמשך דרך פרויקטים לימודיים במחלקות מדעי המחשב באוניברסיטאות שונות, המוסיפים למערכת תכונות שונות כמו זיכרון וירטואלי, מערכת קבצים, ופרוטוקול אינטרנט.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכות הפעלה דמויות יוניקס
קטגוריה:למידה
התרבות המוסטרית

שחזור אמנותי של חיי הניאנדרטלים בתרבות המוסטרית
לוולואה ממערה בצרפת - כלי אופייני של התרבות המוסטרית]]
התרבות המוּסטֶרית היא תרבות פרהיסטורית של ציידים-לקטים, החשובה ביותר בתקופה הפלאוליתית התיכונה, מ-250,000 שנים לפני זמננו לערך, ועד לכ-40,000 שנים לפני זמננו. אתרי התרבות נפוצים במחצית המערבית של אסיה, באירופה ובצפון אפריקה. התרבות מוגדרת על ידי סגנון ייחודי של הכנת כלי צור. ההומינידים המשויכים לתרבות זו הם האדם הניאנדרטלי והאדם המודרני (הומו ספיינס). התרבות הוגדרה לראשונה בעקבות החפירות במחסה הסלע (Le Moustier) שבעמק דורדון בצרפת, ומכאן שמה.

אחד ממאפייני התרבות המוסטרית הוא שימוש נרחב בטכניקת לוולואה לסיתות כלי צור. טיפוסי כלים אופייניים הם חוד, מקרצף, סכין ומשונן. אבני היד נדירות או לא מצויות כלל. לעיתים סותתו להבים רבים, אם כי ברוב המכלולים המוסטריים הם אינם נפוצים. הכלים דקים וצורתם מוקפדת.

בתרבות המוסטרית התחוללו מספר שינויים חשובים המבדילים אותה מקודמותיה. מנהג הקבורה החל אז, כפי שמעידים ממצאי קברים נקודתיים. שני טיפוסי האדם בתקופה זאת נהגו לקבור את מתיהם לעיתים. במזרח התיכון, כולל בארץ ישראל, נמצאו קברי ניאנדרטלים והומו ספיינס, ובאירופה נמצאו קברים רבים של ניאנדרטלים. הארכאולוגיה של האתרים המוסטריים מעידה על שימוש האדם הקדמון באש ועל יכולות ציד מפותחות.

== ראו גם ==
*מערת תנור
*מערת מיסליה
*האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים
*התקופה הפלאוליתית התיכונה
*האדם הניאנדרטלי

==לקריאה נוספת==
*עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב. ירושלים, הוצאת אריאל, 2008, עמודים 85–96.
*אברהם רונן, ליאורה קולסקה הורוביץ, אהוד גלילי דב צביאלי והנק ק' מיניס, אתרים מוסטריים בחוף הכרמל, קדמוניות, 134, 2007, עמ' 75–82

== קישורים חיצוניים ==

* 
* שי שמש ויונת אשחר, [https://lbscience.org/2016/11/20/גם-ניאנדרתלים-אהבו-תכשיטים/ גם הניאנדרטלים אהבו תכשיטים], באתר מדע גדול, בקטנה, נובמבר 2016
* אברהם רונן, [http://www.hofesh.org.il/articles/science/tabun/tabun_cave.html מערת טבון (תנור)]
* [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=2801 בעקבות האדם הקדמון בנחל המערות]
* [http://misliya.haifa.ac.il/ פרויקט מערת מיסליה] האתר הרשמי של החפירות הארכאולוגיות של אוניברסיטת חיפה. 

*
בני מר

בני מֵר (Mer; בנימין מאיירסדורף; נולד ב-1971 בתל אביב) הוא סופר, עורך, מתרגם מיידיש ועיתונאי ישראלי. ערך, בין השאר, את המוסף "ספרים" בעיתון "הארץ" ואת כתב העת "דווקא", המוקדש ל"ארץ יידיש ותרבותה" בחסות בית שלום עליכם בתל אביב.

==קורות חייו==
בני מר נולד במשפחה דתית-לאומית וזכה לחינוך תורני. עד גיל הבר מצווה חי בתל אביב, אחר כך עבר עם משפחתו לבני ברק, והשלים שם את לימודיו בבית ספר תיכון ובישיבה תיכונית. עם חזרתו לתל אביב, למד באוניברסיטה הפתוחה והשלים לימודי יידיש בחוג ליידיש באוניברסיטה העברית בירושלים.

בני מר החל את דרכו הספרותית כמבקר אמנות, ופרסם שורה של מאמרי ביקורת, על ספרות בעיקר. בתוך כך גם החל לפרסם תרגומים מיידיש ומצרפתית. בשנת תשע"ה-2015 זכה בפרס מנדלי מוכר ספרים. בשנת תשפ"ב-2022 זכה בפרס מפעל חיים של הרשות הלאומית לתרבות היידיש.

==ספריו==
* רוב הלילות, נובלה ושני סיפורים, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2002. 
* סמוצ'ה: ביוגרפיה של רחוב יהודי בוורשה, ירושלים, הוצאת מאגנס, 2018.
* המועדים, תל אביב, הוצאת אפרסמון וה-21, 2022.
כמו כן פרסם סיפורים קצרים במוספי התרבות ובאנתולוגיות של סיפורת צעירה.

===מתרגומיו===
*זכרונותיו של מטורף, מאת גוסטב פלובר, מצרפתית, הוצאת כרמל, ירושלים, 2001.
*עירם של האנשים הקטנים, מאת שלום עליכם, מיידיש, פרוזה, תל אביב, 2005.
*מלכה לוקר - שירים, מהדורה דו לשונית, עם תרגומים לעברית מאת אביגדור המאירי, שמשון מלצר ובני מר, תל אביב, 2005.
*היומן של הרמן קרוק, מיידיש, יומנו של הרמן קרוק שנכתב, הוסתר ונתגלה בגיטו וילנה. יד ושם, ירושלים.
*לעמעלע, מיידיש, אלבום מאת חוה אלברשטיין, 2006.
*אף על פיל: אוצר שירי ילדים מיידיש, איורים: מיכל אריאלי, כתר, 2012.
*חרוזים שחורים: אוטוביוגרפיה מדומיינת, מאת אברהם סוצקבר, מיידיש, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2015.
*מנחם-מנדל, מאת שלום עליכם, מיידיש, עולם קטן, 2016.
*מבעד לעינית השען, מאת אלכסנדר שפיגלבלט, כרמל 2017.
*יומן לאחור, מאת בונים הלר, פרויקט בן-יהודה 2020.
*מסעות בשביס בארץ ישראל, מאת יצחק בשביס-זינגר, בלימה 2021.
*זר שלגים: מבחר משירת יידיש, אפרסמון וה-21, 2021.
*ורשה היהודית, מאת משה זונשיין, כרמל 2022.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.yadvashem.org/he/articles/interviews/beni-mer ריאיון עם בני מר] בזיקה, העיתון המקוון של בית הספר המרכזי להוראת השואה, יד ושם
* 
* 
* 
* 
* 
* בני מר, [http://www.12dakot.com/news/723 תרגום בשני נחיריים: בין יידיש ועברית]. 12 דקות.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אריאל הורוביץ, [https://www.panas.org.il/post/%D7%94%D7%A4%D7%99%D7%9B%D7%AA-%D7%9C%D7%91-%D7%91%D7%9B%D7%A4%D7%A8-%D7%94%D7%A8%D7%90-%D7%94 הפיכת לב בכפר הרא"ה], פנס מוסף לביקורת ספרות, אוגוסט 2022.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות יהודים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:עורכי כתבי עת ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס מנדלי מוכר ספרים
קטגוריה:מתרגמים מיידיש לעברית
קטגוריה:מתרגמים מצרפתית לעברית
קטגוריה:בוגרי ישיבת קריית הרצוג
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
בורנאו

בורנאו (במלאית: Borneo, באינדונזית: Kalimantan) הוא אי גדול בדרום-מזרח אסיה, המחולק בין המדינות אינדונזיה, מלזיה המזרחית וברוניי. שטחו של בורנאו הוא 743,330 קילומטר רבוע, והוא האי השלישי בגודלו בעולם. האי נמצא במרכז אינדונזיה כחלק מהארכיפלג המלאי.

השם "בורנאו" ניתן על ידי ההולנדים ומשמש כמעט רק במערב. חלקו הדרומי של בורנאו שייך לאינדונזיה, הוא מכונה "קַאלִימַנְטַן" ומחולק מנהלית לחמישה מחוזות. החלק הצפוני של האי, על שטח של 200,565 קמ"ר, שייך למלזיה ומורכב מהמדינות סבה וסאראוואק. שתי מובלעות סמוכות בתוך האזור של מלזיה, בשטח כולל של 5,765 קמ"ר, על החוף הצפוני של האי, מהוות את המדינה העצמאית בְּרוּנֵיי, סולטנות נפט עשירה.

באי מתגוררים כ-20 מיליון איש, בצפיפות ממוצעת נמוכה יחסית של כ-22 בני אדם לקמ"ר, ורובם המכריע מתגוררים בנקודות יישוב בקרבת החוף.

האי נמצא ממערב לקו וולאס, שמפריד בין הפאונה הקרובה לאוסטרלית לבין הפאונה הקרובה לאסייתית באיי אינדונזיה.

האי ידוע כאחד האזורים הרבגוניים והייחודיים ביותר על פני כדור הארץ מבחינת החי והצומח כמו: נמר ערפילי בורנאי, חתול שיש, דוב מלאי, פיל בורנאי, בנטנג, קרנף סומטרה, בינטורונג, מונטיאק מצוי, איילון בלבק, חזיר מזוקן, חתול זהוב בורנאי, חתול נמרי שטוח-ראש, חתול נמרי בנגלי, מיני עופות כמו הקלאו הקרנפי, צופיות ותוכיים שונים והפרימטים הקטנים מהסוג טרסיוס וכן מיני זוחלים ודו-חיים כמו נחשים וצפרדעים כמו גם חרקים רבים שטרם התגלו. זהו בית הגידול הטבעי היחיד של המין אורנגאוטן בורנאי ושל קוף חוטמני.

באי מצוי העץ השני בגובהו בעולם, בגובה 100.8 מטר, מסוג מרנטי צהוב (עץ ממשפחת עצי המהגוני).
העץ מכונה בשם מנארה (Menara), שמשמעו מגדל במלאית. עם זאת, מרבית שטחו של האי, שהיה בעבר מכוסה ביער גשם טרופי, משמש כיום לתעשיות הנפט, העץ, ושמן הדקלים.

הנקודה הגבוהה באי היא הר קִינַאבַּאלוּ שבמדינת סבה, והוא מתנשא לגובה 4,095 מטר.

== ראו גם ==
* מצר קארימאטה
* מצר מקאסאר

== לקריאה נוספת ==
* מל ווייט, רגע האמת של בורניאו - היערות בבורניאו נעלמים בקצב מהיר ועמם מגוון ביולוגי שאין שני לו, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 126, נובמבר 2008

==קישורים חיצוניים==

{|class="wikitable" style="float:left; text-align:right;"
|-
230px
|-
200px
|-
|colspan="2"|ארבע חיות האופייניות לבורנאו: בינטורונג, אורנגאוטן בורנאי, איילון בלבק ופיל בורנאי
|}
* 
* 

*
קטגוריה:קצרמר מלזיה
קטגוריה:אינדונזיה: איים
קטגוריה:מלזיה: איים
קטגוריה:ברוניי: איים
קטגוריה:איי סונדה
קטגוריה:איים בים סין הדרומי
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של אסיה
קטגוריה:איים מחולקים
ראשידי יקיני

ראשידי יקיני (באנגלית: Rashidi Yekini; 23 באוקטובר 1963 – 4 במאי 2012) היה כדורגלן ניגרי ששיחק בעמדת החלוץ. יקיני כבש 37 שערים במדי נבחרת ניגריה והוא הכובש המוביל בתולדות הנבחרת. יקיני שיחק עם נבחרת ניגריה באליפויות העולם בכדורגל 1994 ו-1998 וזכה עם ניגריה בגביע אפריקה לאומות 1994, בו זכה בתואר מלך השערים. יקיני גם שיחק במדי הנבחרת הניגרית באולימפיאדת סיאול 1988.
בנוסף על כך הייתה ליקיני קריירה עשירה באפריקה ואירופה. ב-1993 זכה בתואר כדורגלן השנה באפריקה.

נולד בקדונה, ניגריה.

נפטר ב-4 במאי 2012.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ניגרים
קטגוריה:קדונה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה סטובל
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג חיחון
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ציריך
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ניגריה
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באפריקה
קטגוריה:כדורגלני יוליוס ברגר
קטגוריה:כדורגלני א-שבאב (ריאד)
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1963
קטגוריה:ניגרים שנפטרו ב-2012
מרי אבן-אור

מרי אבן-אור (8 בספטמבר 1939, תל אביב - 1989) הייתה מלחינה ישראלית.

==קורות חיים==

מרי אבן-אור החלה ללמוד נגינה בפסנתר ותאוריה בגיל שמונה, בקונסרבטוריון שולמית בתל אביב. בשנת 1959 החלה ללמוד במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב ובשנה שלאחריה עברה למכון למוזיקה בסמינר אורנים בקריית טבעון (1960-1962). היא למדה קומפוזיציה אצל יחזקאל בראון ואצל עדן פרטוש. למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב (מ-1964). לאחר הפסקה ממושכת, התחילה ללמוד ניצוח וקומפוזיציה במגמת תאורטיקאים באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב (1976-1980) ובמקביל בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1984 קיבלה תואר מוסמך במוזיקה.<ref name=":0"></ref>

עבודותיה כוללות מוזיקה קאמרית, תזמורתית ווקאלית, על נושאים מן התנ"ך כמו-גם שירה עברית, קבלית ויפנית. יצירותיה בוצעו ושודרו על-ידי תזמורות שונות בישראל.<ref name=":0" />

==רשימת יצירותיה==
* "מוזיקה למיתרים" לתזמורת כלי קשת (1979)
* "אספרסיוני מוזיקלי" למקהלה בקולות שווים (1980)
* "מלוס" לחליל, כינור וצ'לו (1980)
* "אלגיה" לצ'לו סולו (1980)
* "קרדיואידה" לחמישיית כלי נשיפה ממתכת (1981)
* "אד אינפיטום" לתזמורת כלי קשת (1982)
* "מוזיקינזיס" לתזמורת סימפונית גדולה (1983)
* "פרוכת" למקהלת ילדים או למקהלה של קולות שווים (1983)
* "צנטריפוגה בסול" לשני כינורות (1984)
* "אהבה" למקהלה בקולות שווים (1987)
* A Time לקול ופסנתר (1988)
* "ששת הימים ושבעת השערים" למקהלת ילדים או קולות שווים (1988)
* "שיר אהבה" לחן: מרי אבן אור מילים: דליה רביקוביץ'

==קישורים חיצוניים==
[https://www.youtube.com/watch?v=y_ovLw3t79k פועם בלב: מרי אבן-אור - זמן]

[https://www.youtube.com/watch?v=Ju3it-tPy6U הפיוט -שלום עליכם מאת מרי אבן אור]

מקהלת מיתר - כי הנה הסתיו עבר/מרי אבן-אור - YouTube

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:בוגרות בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
מטען צינור

סוגים שונים של מטעני צינור
דוגמה למטען צינור עם הצתה אלקטרונית

מטען צינור הוא מטען חבלה מאולתר המשמש לרוב בידי ארגוני טרור ומחתרות המורכב מצינור קשיח, לרוב מפלדה, שממולא באבק שרפה או בחומר נפץ מאולתר, עם שתי אטימות בשני קצותיו וחור קטן באחת האטימות, עבור פתיל או חוט חשמל ונפץ שיצית את אבק השריפה או חומר הנפץ. 

השימוש בצינור ברזל קשיח ובאטימה בקצותיו נועד להגביר את אפקט הפיצוץ. מטעני צינור מסוכנים בעיקר בשל הקלות שבה ניתן להשיג את הרכיבים הדרושים להרכבתם. בשונה מהתקני נפץ תקניים, בהם פיזור הרסס יעיל, הרסיסים הנוצרים כתוצאה מפיצוץ מטען צינור אקראיים בגודלם ובתבנית פיזורם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תחמושת
צינור
PBS

PBS (ראשי תיבות של Public Broadcasting Service, "שירות השידור הציבורי") היא רשת הטלוויזיה הציבורית של ארצות הברית. הרשת, שבסיסה בארלינגטון, וירג'יניה, היא מלכ"ר ופועלת דרך 354 תחנות מקומיות ברחבי אמריקה. 

הרשת נוסדה ב-1969 והחלה לשדר באוקטובר 1970. לפניה הייתה קיימת רשת ציבורית אחרת, NET . 

לאורך השנים שידרה הרשת תוכניות איכות רבות, בתחומי האמנות, תרבות, מדע, טבע ועוד. בין התוכניות הידועות ביותר שלה ניתן למנות את רחוב סומסום, תוכניות החדשות והאקטואליה הוותיקות Newshour ו"קבוצת מקלכלן"; ואת סדרת קוסמוס בהגשת ועריכת קרל סייגן. כמו כן היא הביאה לארצות הברית את הטלטאביז והחברים של ברני ושידורים חוזרים של הקרקס המעופף של מונטי פייתון. בתחום הכלכלה הביאה הרשת לאמריקה בכל יום שישי במשך שלושה עשורים את "Wall Street Week", בהנחיית לו רוקייזר.הלוגו של PBS

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:שידור ציבורי
קטגוריה:זוכי פרס אמי בפריים טיים: הנדסה
קובי גנון

קובי גנון (נולד ב-17 במאי 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

== קריירה ==
קובי גנון החל לשחק בגיל 9 במחלקת הנוער של מכבי חיפה בתפקיד חלוץ, ובמהלך הופעותיו כבש עשרות שערים. במדי מכבי חיפה זכה גנון עם קבוצת הנוער בגביע המדינה, בנוסף להצטיינותו באליפויות צה"ל. בעונת הצטרף לקבוצת הבוגרים, והוסב לתפקיד המגן השמאלי על ידי המאמן גיורא שפיגל.

בשל מיעוט דקות המשחק שקיבל, הושאל בעונת להפועל בית שאן. בעונה שלאחר מכן שיחק גנון בהפועל כפר סבא, ובקבוצה זו החל גם את העונה הבאה, אולם אז קיבל פניה מבית"ר ירושלים ובהסכמת מכבי חיפה הושאל אליה והצטיין בשורותיה. בשנת 2000 רכשה בית"ר ירושלים את כרטיס השחקן שלו.

בשנת 2001 רכשה מכבי פתח תקווה את כרטיסו של גנון, ומאז שיחק בשורותיה במשך יותר מעשור בליגת העל. בקיץ 2012, לאחר שירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

== משפחה ==
גנון קרוב משפחה של אלירן אלקיים ושל האחים גץ, שכיכבו בשנות ה-80 בליגה ארצית (שהייתה אז הליגה השנייה).

גנון גרוש, ואב לשתי בנות ולבן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
להיטון

להיטון היה שבועון ישראלי בתחום המוזיקה והבידור הקל, שיצא לאור מ-1969 ועד 1989.

== היסטוריה ==
"להיטון" החל את דרכו כדו-שבועון בספטמבר 1969, מייסודם ובעריכתם של אורי אלוני ודוד פז. כעבור שנה בדיוק, בספטמבר 1970, הפך לשבועון. "להיטון", שהיה נפוץ בעיקר בקרב הדור הצעיר, יצר ז'אנר עיתונאי מהסוג שלא היה מוכר או נגיש בישראל. הוא הביא מידע נרחב על כוכבי מוזיקה ובידור של הימים ההם, דירוגים של מצעדי הפזמונים, רכילויות, ביקורת תקליטים, חדשות וכתבות על כוכבי פופ בישראל ומחוצה לה, מילים לשירים, תמונות ופוסטרים. הגיליונות הצבעוניים שימשו במה כמעט יחידה, ולבטח מרכזית, לפרסומם של כוכבי התקופה. הפוסטרים הגדולים שהפיץ, בכלל זה פוסטרים בגודל טבעי, קישטו את קירות חדרי הילדים והנוער ברחבי הארץ.

כשבועון ייחודי בתחומו, יצר "להיטון" דירוג שנתי ללהיטי התקופה, ואף יזם את מופע "תקליט הזהב של להיטון". בתחילת שנות ה-70 הביא "להיטון" לישראל, להופעות מיוחדות, את כוכבי סדרות הטלוויזיה "המלאך" (רוג'ר מור), "איירונסייד" ו"האחים" וכן את אליל-הזמר מייק בראנט (שנחשף לראשונה למעריצים בישראל מעל דפי השבועון).

בין כותביו נמנו: אהוד מנור, מני פאר (עם טורו "ממני אליכם"), הסופר יצחק בן-נר, המשורר דוד אבידן, עמוס אורן, נעמי רון, יגאל גלאי, יואל ריפל, אריה רייכמן, אביק גלבוע וג'ודי סולומון (הוליווד), שמואל שי (עם טורו "ושי לחכימא ברמיזא"), דודו דותן, פנינה רוזנבלום, יורם מארק-רייך, דב זעירא, בני דודקביץ', שאול גרוסברג, הלל אברמוב, אלי ניסמן וכתב הרכילות ג. עיטור.

בספטמבר 1976 התמזג להיטון עם השבועון "עולם הקולנוע", ונוספו לו תכנים מתחום הקולנוע והטלוויזיה, שהחל לצבור תאוצה ועניין באותם ימים. באמצע שנות ה-80 התמעטו קוראי השבועון עד שחדל להופיע, בין היתר עקב חדירת העיתונים הגדולים לתחומים זהים, הרחבת מדורי הבידור והוצאתם לאור של שבועונים דומים ובהם, שבועון הצעירים "ראש 1" (שאותו הקים וערך דוד פז, לשעבר עורך "להיטון עולם הקולנוע" ועורך "עולם האשה") ושבועון הטלוויזיה "פנאי פלוס" (שאף אותו הקים וערך דוד פז).

בהחל מ-1982 עד סגירת העיתון המעצבת גרפית הראשית שלו הייתה מרים קנדיוטי.

ב־1987 החל לערוך דודו אורן את השבועון "להיטון". את הרכילות כתב שלומי בוצ'צ'ו - שם מדור הרכילות נקרא "בINיינים". בוצ'צ'ו ערך את מדור הרכילות עד 1989.

==נערת היופי של ישראל==
"להיטון" יזם את תחרות היופי לצעירות "נערת היופי", והקפיד להביא לתחרות כוכבים נערצים באותן שנים, דוגמת השחקן ומפתח הגוף ארנולד שוורצנגר, דייוויד סול ופול-מייקל גלזר (כוכבי הסדרה "סטארסקי והאץ'") ופיטר שטראוס (כוכב הסדרה "עשיר ועני"). הזוכה בתואר נשלחה לייצג את ישראל בתחרות-היופי הבינלאומית לצעירות "Miss Teenage International".

הזוכות:
* 1977 - עדי הרצל
* 1978 - אילנה שושן
* 1979 - אורלי ברכה

מיקום:
* 1979 - היכל התרבות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת למוזיקה
ג'ילינגהאם

ג'ילינגהאם (באנגלית: Gillingham) היא עיר בדרום-מזרח אנגליה, באזור מֶדווי (Medway) שבמחוז קנט על נהר מֶדווי. מספר התושבים (נכון ל-2001) כמאה אלף. מקור השם הוא האחוזה של משפחת ג'ילה (Gylla), מהמילה באנגלית עתיקה הם (ham) שפירושה חווה/משק/אחוזה/נחלה ואינגס (ingas) שפירושה פרחים/משפחה. ג'ילינגהאם תועדה לראשונה במאה העשירית בשם Gyllingeham.

בזמן הכיבוש הנורמני ג'ילינגהאם הייתה יישוב זעיר והייתה שייכת לויליאם הכובש. זה נתן אותה לאחיו למחצה אודו (Odo). בזמנו היה האזור בעיקר אדמה חקלאית ואודו בנה ארמון לארכיבישוף.

ויליאם אדמס, סוחר ונווט, שהיה האנגלי הראשון שביקר ביפן, נולד בעיר זו. לעיר מועדון כדורגל הנקרא גם כן ג'ילינגהאם. ענפי התעשייה העיקריים של העיר הם כימיקלים וציוד חשמלי. גם לגידול פירות ישנה חשיבות.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:קנט: יישובים
פוטמוניים

הפוטמוניים (שם מדעי: Potamidae) היא משפחה של סרטני מים מתוקים אמיתיים. המינים במשפחה זו מבלים את כל מחזור חייהם במים מתוקים, שלא כמו סרטנים אחרים אשר חוזרים לים לשם רבייה.

השוני בהרגלי הרבייה מכתיב אפיונים נוספים: הנקבה מטילה כמות קטנה יחסית של ביצים, מאות בודדות לעומת אלפים אצל סרטנים המטילים את ביציהם במי ים. הביצים עצמן גדולות יותר, 1 מ"מ לעומת 0.3 מ"מ וכן הצאצאים הבוקעים מהן מתפתחים ישירות לבוגרים ללא שלבי ביניים.

==ראו גם==
*סרטן הנחלים
==קישורים חיצוניים==

*
1926 בספרות

== יצאו לאור ==
* ספרו של פרנץ קפקא – "הטירה".
* סיפורי "פו הדב", פרי יצירתו של א.א. מילן.
* קובץ סיפוריו של מיקה ולטרי – "העיניים המתות".
* ספרו של לואיג'י פיראנדלו – "אחד, אף-אחד ומאה אלף".
* ספרו של ארנסט המינגוויי – "וזרח השמש".

== פרסים ==

* מדליית ניוברי – ארתור בואי כריסמן על ספרו Shen of the Sea.
* פרס נובל לספרות – גרציה דלדה.
* פרסי פוליצר:
** לדרמה – ג'ורג' קלי על ספרו Craig's Wife.
** לשירה – איימי לואל על שירה What's O'Clock
** לנובלה – סינקלר לואיס על ספרו Arrowsmith.

==קישורים חיצוניים==

*
1925 בספרות

== יצאו לאור ==
* "גטסבי הגדול", ספרו של פ. סקוט פיצג'רלד.
* "מרת דאלווי", רומן פרי יצירתה של וירג'יניה וולף.
* "המשפט", ספרו של פרנץ קפקא.
* היהודי זיס, ספרו של ליון פויכטוונגר

==נולדו==
* 7 בינואר – ג'רלד דארל, סופר ומנחה טלוויזיה אנגלי (מת ב-1995)
* 14 בינואר – יוקיו מישימה, סופר יפני (מת ב-1970)
* 17 בינואר – רוברט קורמייר, סופר ועיתונאי אמריקאי (מת ב-2000)
* 21 במרץ – פיטר ברוק, במאי תיאטרון, במאי קולנוע ומפיק בריטי (מת ב-2022)
* 25 במרץ – פלאנרי או'קונור, סופרת אמריקאית (מתה ב-1964)
* 25 במאי – רוסריו קסטיאנוס, סופרת ומשוררת מקסיקנית (מתה ב-1974)
* 11 ביוני – ויליאם סטיירון, סופר אמריקאי (מת ב-2006)
* 16 ביוני – ז'אן ד'אורמסון, סופר, עיתונאי ומסאי צרפתי (מת ב-2017)
* 26 ביולי – אנה מריה מטוטה, סופרת ספרדייה (מתה ב-2014)
* 18 באוגוסט – בריאן אולדיס, סופר בריטי (מת ב-2017)
* 28 באוגוסט – ארקדי סטרוגצקי, סופר מדע בדיוני רוסי (מת ב-1991)
* 6 בספטמבר – אנדראה קמילרי, סופר, תסריטאי ובמאי איטלקי (מת ב-2019)
* 3 באוקטובר – גור וידאל, סופר אמריקאי (מת ב-2012)
* 8 באוקטובר – אנדריי סיניאבסקי, סופר רוסי (מת ב-1997)
* 11 באוקטובר – אלמור לנארד, סופר ותסריטאי אמריקאי (מת ב-2013)
* 19 בדצמבר – טנקרד דורסט, שחקן, סופר, תסריטאי ומחזאי גרמני (מת ב-2017)

==קישורים חיצוניים==

*
1923 בספרות

== יצאו לאור ==
* רומן מאת דורותי סאיירס, "גוף של מי?"
* קובץ סיפורים מאת פ. סקוט פיצג'רלד, "סיפורים מעידן הג'אז".
* "אלגיות דואינו" מאת ריינר מריה רילקה.

== נפטרו ==

* 3 בינואר - ירוסלב האשק, סופר צ'כי (נולד ב-1883)
* 9 בינואר - קתרין מנספילד, סופרת ניו זילנדית (נולדה ב-1888)
* 22 ביוני - מוריס רוזנפלד, סופר פולני (נולד ב-1862)
* 16 ביולי - לואי קופרוס, סופר הולדני (נולד ב-1863)
* 5 בדצמבר - מוריס בארס, סופר צרפתי (נולד ב-1862)

== פרסים ==

* פרס נובל לספרות מוענק לויליאם בטלר ייטס
* מדליית ניוברי לספרות ילדים מוענקת ליו לופטינג, על ספרו מסעות דוקטור דוליטל
* פרס גונקור מוענק ללוסיאן פאברה על ספרו Rabevel ou Le mal des ardents
* פרס פוליצר:
** לדרמה: מוענק לאוון דייוויס על ספרו Icebound
** לשירה: מוענק לעדנה סנט וינסנט מיליי על שירה The Ballad of the Harp-Weaver: A Few Figs from Thistles: Eight Sonnets in American Poetry, 1922. A Miscellany
** לסיפורת: מוענק לוילה קאתר על ספרה One of Ours

==קישורים חיצוניים==

*
1922 בספרות

== יצאו לאור ==
* הרומן "יוליסס" מאת ג'יימס ג'ויס.
* "ארץ הישימון" מאת תומאס סטרנס אליוט.
== נכתבו ==
* "אלגיות דואינו" מאת ריינר מריה רילקה.

== נולדו ==
12 במרץ - ג'ק קרואק, סופר אמריקאי (נפטר ב-1969)

16 באפריל- קינגסלי אמיס סופר בריטי (נפטר ב-1995)

16 באפריל- ג'ון כריסטופר סופר מדע בדיוני אנגלי (נפטר ב-2012)

28 באפריל- אליסטר מקלין סופר סקוטי (נפטר ב-1987)

30 במאי- האל קלמנט סופר מדע בדיוני אמריקאי (נפטר ב-2003)

19 ביולי- ג'ורג' מקגוורן סופר אמריקאי (נפטר ב-2012)

9 באוגוסט- פיליפ לרקין משורר וסופר בריטי (נפטר ב-1985)

18 באוגוסט- אלן רוב-גרייה סופר צרפתי

11 בנובמבר- קורט וונגוט סופר אמריקאי (נפטר ב-2007)

16 בנובמבר- ז'וזה סאראמאגו סופר פורטוגזי (נפטר ב-2010)

11 בדצמבר- גרייס פיילי סופרת אמריקאית (נפטרה ב-2007)

28 בדצמבר- סטן לי כותב קומיקסים אמריקאי (נפטר ב-2018)

*קישורים חיצוניים

*
1921 בספרות

== יצאו לאור ==
* "נשים אוהבות", ספרו של ד.ה. לורנס.
== נולדו ==
* 5 בינואר – פרידריך דירנמאט, מחזאי שווייצרי (נפטר ב-1990)
* 19 בינואר – פטרישה הייסמית', סופרת אמריקאית (נפטרה ב-1995)
* 4 בפברואר – בטי פרידן, סופרת אמריקאית-יהודייה (נפטרה ב-2006)
* 1 במרץ – ריצ'רד וילבור, משורר ומתרגם אמריקאי (נפטר ב-2017)
* 20 במאי – וולפגנג בורכרט, סופר ומחזאי גרמני (נפטר ב-1947)
* 12 בספטמבר – סטניסלב לם סופר מדע בדיוני פולני (נפטר ב-2006)
* 15 בספטמבר – משה שמיר, סופר ישראלי (נפטר ב-2004)

----

== נפטרו ==
* יוסף חיים ברנר, נולד ב-1881, נרצח בפרעות ב-2 במאי. 

==קישורים חיצוניים==

*
1920 בספרות

== יצאו לאור ==
* "שרי", ספרה של קולֶט. 
* "רחוב ראשי", רומן מאת סינקלר לואיס.
== נולדו ==
* 20 בינואר – אייזק אסימוב, סופר מדע בדיוני אמריקאי (נפטר ב-1992)
* 4 באוגוסט – פ.ד. ג'יימס, סופרת אנגלייה של ספרי מתח (נפטרה ב-2014)
* 22 באוגוסט – ריי ברדבורי, סופר ופובליציסט אמריקאי (נפטר ב-2012)

== נפטרו ==
* 4 בינואר – בניטו פרס גלדוס, סופר ספרדי

==ראו גם==
*1919 בספרות 
*1920
*1921 בספרות
*שנים בספרות
*ספרות

==קישורים חיצוניים==

*
1917 בספרות

== אירועים ==
* ינואר: יוצא לאור כתב העת "391", כתב העת הראשון של תנועת ה"דאדא", על ידי פרנסיס פיקבייה
* 4 ביוני: לראשונה בשנה זו מחולקים פרסי פוליצר.
* יולי: לאחר פעולת מחאה נגד מלחמת העולם הראשונה נשלח הסופר והמשורר סיגפריד ששון לבית הבראה צבאי בסקוטלנד, שבו הוא פוגש את המשורר וילפרד אוון.
* וירג'יניה וולף מקימה את בית ההוצאה לאור "הוגארת'".
* גיום אפולינר טובע את המונח "סוריאליזם".

== יצאו לאור (בשפת המקור) ==
* יוצאים לאור שני רומנים לא גמורים של הנרי ג'יימס, שנפטר ב-שנה הקודמת.
* נורמן דאגלס, "Southwind"
* קנוט האמסון, "ברכת האדמה" (עליו קיבל פרס נובל לספרות ב-1920)
* ריקרדה הוך, "Der Fall Deruga"
* פ. ג'. וודהאוס, "The Man With Two Left Feet", "פיקדילי ג'ים"; יוצר לראשונה את דמויותיהם של ג'יבס וווסטר.
* אדית וורטון, "Summer"
* אברהם קאהאן, "The Rise of David Levinsky"
* סינקלר לואיס, "Knights of Araby"
* לוסי מוד מונטגומרי, "בית החלומות של אן"
* ארתור קונאן דויל, "הקידה האחרונה"
* ג'וזף קונרד, "קו הצל"

== מחזות ==
* לואיג'י פיראנדלו, "הרי זה כך (אם כך אתם סבורים)" ("Così è (se vi pare)")

== שירה ==
* ת"ס אליוט, "Prufrock & Other Observations"
* רוברט גרייבס, "Fairies and Fusiliers"

== נפטרו ==
* 16 בפברואר – אוקטב מירבו, סופר, עיתונאי, מבקר אמנות, סאטיריקן ומחזאי צרפתי
* 14 באפריל – אליעזר לודוויג זמנהוף, יוצר שפת אספרנטו

== פרס נובל לספרות ==
* קרל גילרופ והנריק פונטופידן (דנמרק)

==קישורים חיצוניים==

*