OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחיאל בר לב

הרב ד"ר יחיאל אברהם הלוי בר לב (נולד באפריל 1943) הוא רב ומחנך ישראלי, מחבר סדרת ספרי "ידיד נפש" על הקבלה (זוהר ועוד) ועל התלמוד הבבלי והירושלמי.

==ביוגרפיה==

נולד בכ"ז באדר ב' ה'תש"ג (1943) בתל אביב לבנימין הלוי ומרים בר לב.

למד בישיבת תל אביב, בישיבת היישוב החדש ובישיבת פוניבז' בבני ברק. את חינוכו האקדמי השלים בארצות הברית ובשנת 1975 קיבל תואר דוקטור בפסיכולוגיה חינוכית מאוניברסיטת אריזונה.
 
בשנת 1967 נסע לשיקגו ועסק בהוראה. בשנת 1968 חזר ארצה והתחתן עם רבקה. בשנת 1970 לימד בבי"ס הלל בלוס אנג'לס. בשנים 1971–1973 לימד בסן פרנסיסקו, כיהן כרב ביהכ"נ "רומניין אנשי ספרד", ושם קיבל תואר שני בחינוך מאוניברסיטת סן פרנסיסקו. בשנת 1973 חזר ארצה לתקופה קצרה והוסמך לרבנות מהרב עובדיה יוסף. לאחר מכן שב לסן פרנסיסקו ומשם המשיך ללמד בבי"ס היהודי בפניקס אריזונה. בשנת 1975 סיים את התואר השלישי באוניברסיטת אריזונה ועם תום לימודיו חזרו הוא, אשתו ושלושת ילדיו (אסף, דפנה וענת) ארצה.

בארץ המשיך לעסוק בהוראה ובמקביל למד אצל הרב חיים פרידלנדר (המשגיח של ישיבת פוניבז') את קבלת הרמח"ל. בעצתו של הרב פרידלנדר, כתב את החומר שהם למדו ביחד. ימים ספורים לפני פטירת הרב פרידלנדר, ביקר אצלו יחיאל בר לב, והראה לרב את מה שכתב. הרב פרידלנדר נתן ליחיאל כמה עצות, והספר "ידיד נפש, מבוא לתורת הקבלה" זכה להצלחה עצומה. (הספר תורגם לאנגלית, ספרדית, פולנית ורוסית).

בהמשך כתב עוד כמה ספרים, ביניהם שלושה חלקים של "ידיד נפש כוונות התפילה", וכמו כן ערך את הספר "מגיד מישרים" לרב יוסף קארו. לאחר מכן כתב פירוש "ידיד נפש" על ספר הזוהר, ו"ידיד נפש" על התלמוד הירושלמי והבבלי. 

על מפעלו התורני כותב זאב גלילי:

במשך 30 שנה מסר שיעורים בדף היומי בביכ"נ "מקור חיים" בפתח תקווה. 
כיום מתגורר בפתח תקווה ואב לחמישה. לפני מספר שנים התעוור כתוצאה מהסתבכות של גלואקמה, אך דבר זה לא מנע בעדו מלהמשיך את מפעלו.

==ספריו==
*ידיד נפש על התלמוד הירושלמי (14 כרכים) - הוא הסבר הכולל את כל הפרשנים הקלאסיים על הירושלמי.
*ידיד נפש על התלמוד הבבלי - פירוש לתלמוד הבבלי, ביאור משולב במילות התלמוד (מול תלמוד בבלי ב'צורת הדף' של דפוס וילנא) בתוספת 'עיונים'. העיצוב של הפירוש דומה למדי לעיצוב המודרני של פירוש שוטנשטיין לתלמוד הבבלי (בהוצאת ארטסקרול), שיצא לאור מעט לפניו; אבל הסגנון קצר יותר וקלאסי יותר.
*ידיד נפש מבוא לתורת הקבלה (כרך אחד) מבוא לתורת הקבלה על פי שיטתו של הרמח"ל
*ידיד נפש ביאור כוונות התפילה מהאריז"ל ומהרמח"ל (3 כרכים), כולל ביאור לכוונות תפילות ימי החול, שבת, חגי ישראל ספירת העומר וכו'.
*ידיד נפש סידור כוונות התפילה מהאריז"ל ומהרמח"ל - (2 כרכים) ימי החול, שבת.
*ידיד נפש על ספר הזוהר (14 כרכים) - פירוש הכולל תרגום מארמית וליקוט ממספר מפרשים. מלבד הליקוט ממפרשים אחרים, הפירוש כולל הסבר של הרב בר לב.
*נחלת בנימין - הלכות שבת וקרבנות.

* "ההיגיון שבתלמוד" - דוגמאות להכרת סוגיות בתלמוד, בקבלה, בחסידות, בהגות וחוויות וסיפורים אישיים.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.chabad.org.il/Magazines/Article.asp?CategoryID=818&ArticleID=2757 ד"ר לחינוך מבאר את התלמוד והזוהר], כתבה משיחת השבוע גיליון 999
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך דתיים
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:פרשני ספר הזוהר
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
מגדל ברודוויי

המגדל והנוף תחתיו
מגדל ברודוויי (באנגלית: Broadway Tower) הוא פולי ראוותני שעוצב כתרגיל אדריכלי הממוקם בראש גבעת ברודוויי, כ-1.6 קילומטר דרומית מזרחית לכפר ברודוויי וכ-30 קילומטרים מהעיר ווסטר במחוז ווסטרשר, אנגליה. בסיסו נמצא בגובה 312 מטרים מעל פני הים. ביום בהיר ניתן לראות מראש הגבעה שלושה עשר מחוזות שונים של אנגליה וויילס. המגדל מהווה מוקד משיכה לתיירים ומתקיימות בו תצוגות שונות שהכניסה אליהן בתשלום. גובה המגדל שבעה עשר מטרים.

המגדל, הבנוי בסגנון האדריכלי הסקסוני, תוכנן על ידי האדריכל ג'יימס ויאט בשנת 1794. הוא נבנה עבור ליידי קובנטרי בשנת 1797. הגבעה עליה ניצב המגדל היא גבעה בולטת באזור שבראשה נהגו להדליק משואות באירועים מיוחדים. הליידי, שתהתה האם ניתן יהיה להבחין במשואה דולקת על ראש הגבעה מביתה בווסטר, מימנה את בניית המגדל כדי לברר את הסוגיה. עם סיום הקמתו התברר כי אכן ניתן לראות את המשואה על נקלה. 

מסלול ההליכה הארוך דרך הקוטסוולדס חולף בסמוך למגדל.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080130143403/http://www.oldstratforduponavon.com/broadway.html גלויות נוף ישנות של ברודוויי ומגדל ברודוויי]

קטגוריה:אנגליה: מבנים
קטגוריה:מבני שטות
ברודוויי
תוכנייה

כרטיס ותוכנייה לקונצרט של הרכב כלי הקשה, 2006]]
עטיפת התוכנייה של עונת 1919–1920 של בית האופרה ברובע הצרפתי בניו אורלינס]]
תוכנייה היא מסמך המכיל פרטים על אירוע שנועד לציבור של משתתפים. התוכנייה נערכת על ידי מפיקי האירוע, היא כוללת פרטים על האירוע, ומטרתה ליידע את המשתתפים בו. תוכנייה מופקת להצגת תיאטרון ומופעים אחרים של אמנות הבמה ולכנסים. על פי רוב התוכנייה מודפסת על נייר, וכן היא מוצגת באתרי האינטרנט הרלוונטיים לאירוע.

לעיתים מופקת תוכנייה לסדרה של מופעים (כגון תוכנייה של פסטיבל).

תוכנייה מהווה גם אמצעי קידום מכירות, לקראת האירוע, ומוצעת למשתתפים פוטנציאלים.

==התוכנייה בתחומי האמנות==
התוכנייה מהווה חלק בלתי נפרד ממופעים בתחומי אמנות הבמה השונים, ובהם הצגת תיאטרון, קונצרט, מופע בלט. היא מוצעת לצופים בדרך כלל במבוא האולם בו מתקיים המופע.

תוכנייה עשויה להיות קצרה ומתומצתת, או נרחבת ומפורטת. תוכנייה נרחבת מכילה דפים אחדים ובהם פרטים על המופע ומשתתפיו, כמו:
*תוכן המופע, הרקע ליצירתו, התקופה בה נוצר ופרטים על היוצרים.
*לוח זמנים המתאר את אורכו של כל קטע מוצג.
*קורות חיים של האמנים המשתתפים.
*פרטים על מרכיבים שונים הקשורים למופע – אנשי מקצוע ומנהלה, נותני חסויות וכדומה.
בתוכנייה נרחבת ניכרת ההשקעה באיכות ההדפסה, בתמונות ותצלומים ובפירוט של הטקסטים. תוכנייה מסוג זה עשויה להיות בגודל של ספרון קטן, ובדרך כלל נמכרת לצופים ומכילה גם פרסומות.

==תוכנייה באירוע עם משתתפים פעילים==
תוכנייה כזו מפיקים לקראת כנס, אירוע ספורטיבי או פעילות אחרת שיש בה משתתפים פעילים (להבדיל מצופים). מטרתה היא ליידע את המשתתפים על סדר היום הצפוי, על האירועים שיתקיימו בכל עת, ועל הנושאים שיועלו בהם.

==ראו גם==
* כרזה
* קטלוג

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.habima.co.il/articles/מאחורי-התוכנייה מאחורי התוכנייה] באתר תיאטרון הבימה
* 
* 

קטגוריה:כתיבה
קטגוריה:אמנות הבמה
ריצ'רקר

העמוד הראשון של כתב היד של ה-"Ricercar a 6" BWV 1079 מאת יוהאן סבסטיאן באך.ריצ'רקר (ricercar, ricercare, recercar) הוא סוג של יצירה אינסטרומנטלית מסוף הרנסאנס ומתחילת הבארוק. משמעות המונח "ריצ'רקר" באיטלקית היא "לחקור". הריצ'רקר חוקר לרוב פרמוטציות שונות של נושא, והנושא יכול להתבסס לפעמים על יצירה אחרת. כך למשל Ricercar sopra Benedictus יהיה ריצ'רקר שהנושא בו לקוח ממוטט בשם "בנדיקטוס". המונח יכול לציין לעיתים גם אטיוד או יצירה לימודית שחוקרת טכניקת נגינה בכלי או בשירה.

בימינו, כאשר מזכירים את השם "ריצ'רקר" מתייחסים ליצירה פוליפונית הדומה לפוגה, בעלת אופי רציני ונושא הכתוב בערכים ריתמיים ארוכים.

במאה ה־16 המילה התייחסה לסוגים שונים של יצירות, ובאופן כללי באותה תקופה המינוח היה גמיש. השמות "קנצונה", "טוקטה" ו"פנטזיה" יכלו כולם להתייחס לאותו סוג של מוזיקה, וההחלטה כיצד לקרוא ליצירה הייתה בידי המלחין. למרות זאת, ריצ'רקרים משתייכים לשני סוגים כלליים: האחד, הומופוני ברובו, הכולל מדי פעם מעברים, קצת בדומה לטוקטה; הסוג השני, יצירה פוליפונית הבנויה לרוב בצורת וריאציות וכוללת כניסות חיקוייות. ניתן למצוא דוגמאות לשני סוגי הריצ'רקרים ביצירותיו של ג'ירולאמו פרסקובלדי. בראייה היסטורית, הסוג השני של הריצ'רקר, זה הפוליפוני, הוא החשוב יותר והוביל להתפתחות הפוגה.

אותו סוג שני פוליפוני של ריצ'רקרים החל להתפתח באמצע המאה ה־16 והתפתח במקביל למוטט, וחלק עם המוטט את דרכי הטיפול החיקוייות בנושאים. טרנסקריפציות אינסטרומנטליות של מוטטים היו עניין נפוץ בסוף המאה ה־16, ומלחינים החלו ליצור יצירות לכלי נגינה דוגמת לאוטה או מקלדת שהיו דומות באופיין למוטטים.

במהלך תקופת הבארוק, הריצ'רקר התפתח בהדרגה לפוגה, בדיוק כפי שהקנצונה התפתחה לסונאטה. יצירות מסוימת, שלא ניתן להבדיל בינן לבין פוגות, נקראות "ריצ'רקר", לרוב בשל הערכים הריתמיים הארוכים והסגנון הרציני. דוגמאות טובות לכך הן הריצ'רקרים ב־3 וב־6 קולות מאת י"ס באך מתוך "המנחה המוזיקלית".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
גלויה

גלויה מבוילת סטנדרטית של [[דואר רוסיה, 2005]]
גלויות, 2012
גלויה או גלוית דואר היא פיסת נייר עבה או קרטון דק, מלבנית לרוב, המיועדת לכתיבת מסר ומשלוחו באמצעות הדואר ללא צורך במעטפה.

מקור המונח ״גלויה״ בהתקצרות הצירוף "איגרת גלויה", אך היום הצירוף המקורי לא נמצא בשימוש בכלל.

לרוב מופיעה תמונה יפה בצדה האחד של הגלויה ומקום לכתיבת מסר קצר בצדה השני. לעיתים קרובות, גלויות נמכרות לא רק בסניפי דואר, אלא גם באתרי תיירות פופולריים עם תמונות נוף של האזור.

לעיתים קרובות, משלוח הגלויה זול יותר ממשלוח המכתב, אם כי העלות בישראל זהה הן למכתבים והן לגלויות (1.55 ש"ח בתעריפים של תחילת 2008).

תקופת השיא של הייצור והצריכה של גלויות מאוירות הייתה בין השנים 1898–1918, וסחף שכבות רחבות של הציבור, אם כי גם במאה ה-21 הוסיפו אנשים, בייחוד תיירים, שלחו גלויות או שמרו אותן כמזכרת.

הגלויה הראשונה הונפקה ב-1869 באוסטרו-הונגריה והן נמצאו בשימוש נרחב עד סוף המאה העשרים.

בארצות הברית הוצגו גלויות לראשונה בתערוכה העולמית של שיקגו (1893) וזמן קצר אחר כך אישרה ממשלת ארצות הברית להדפיס גלויות במחיר סנט אחד ("גלויות פני"). בעקבות כך חברת "Detroit Publishing Company" ייצרה גלויות פוטוכרום נושאות צילומים ריאליסטיים-למראה בצבעוניותם, בעיקר של נופים עירוניים וטבעיים, העתקי יצירות אמנות ונושאי פולקלור. הגלויות שיוצרו בתהליך זה זכו לתפוצה של מיליונים והמונח "פוטוכרום" משמש עד היום באנגלית לאפיון מהותן של גלויות מצולמות.

מלבד שימוש בגלויות למשלוח, הן מהוות גם אובייקט לאספנות.

אליעזר בן-יהודה היציע את המילה "קֶלֶף" במקום "גלויה", אבל המילה לא נקלטה בשפה. על פי האגדה, משפחתו של בן-יהודה התנגדה כי המילה נשמעת כמו "כלב."

==גלויות ביהדות==

הגלויות וכרטיסי הברכה היהודיים הם אומנם חלק קטן מכלל הגלויות והכרטיסים הקיימים בעולם, אך יש בהם חומר בעל ערך המאיר היבטים מגוונים בתרבות היהודית. המכלול הגדול ביותר של גלויות יהודיות פורסם עד היום בידי אספן פרטי בשם ז'ראר סילון מפריז, בעל אוסף של יותר מ־40 אלף גלויות.

איורי הגלויות היהודיות, בהינתן פומביות המדיום הזה משקפים את החברה היהודית אשר יצרה וצרכה אותן, הדימוי העצמי אשר ביקשה להציג לציבור הרחב, ואת האידאולוגיה והעקרונות שהנחו אותה. כתוצאה מכך, הגלויות שימשו ומשמשות עדות רבת ערך אודות חיי היהודים באותן השנים - חזותם ולבושם, כליהם ותשמישי הקדושה שלהם, הריהוט בבתים ובבתי הכנסת ועוד.

הגלויות היהודיות הכילו סמלים מסורתיים ואידאולוגיים כמו הכותל המערבי, קבר רחל, המנורה, מגן הדוד, עבודה חקלאית ודימוי החייל הישראלי, וכן איורים שציינו אירועים שפקדו את העם היהודי. עם התגבשות ועליית התנועה הציונית, גלויות הברכה היו פלטפורמה להעברת מסרים אידאולוגיים. לדוגמה, הופקו גלויות עם דיוקנם של המנהיגים הציוניים בנימין זאב הרצל ומקס נורדאו, ואף גלויות שביקשו להעביר מסרים הנוגעים לפרשת דרייפוס. וכן גלויות עם סממנים אנטישמיים.

==ראו גם==
* גלוית מרב
* כרטיס ברכה
* פוסטקרוסינג

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071213095948/http://web01.postil.com/madrich.nsf/DefDocs/53?opendocument גלויות באתר דואר ישראל]
* 
* 
* [https://haifa-primo.hosted.exlibrisgroup.com/primo-explore/collectionDiscovery?vid=HAU&inst=972HAI_MAIN&collectionId=81175373340002791&lang=iw_IL אוסף גלויות] מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דואר
קטגוריה:אספנות
מחלבה

חליבה ידנית
מחלבה תעשייתית ב[[אוסטרליה]]
מַחְלָבָה היא מתקן לעיבוד חלב בעלי חיים לצריכה אנושית. החלב מופק בעיקר מעזים או פרות (למעשה, חלב, ללא ציון מיוחד, הוא בדרך-כלל חלב פרה), אבל גם מתאו, יאק הבית, כבשים, סוסות או נאקות. במחלבות מופקים ומיוצרים מוצרי חלב כמו חמאה, חובצה וגבינה. 

מחלבות ביתיות היו קיימות בחברה האנושית עם המעבר לחברה חקלאית. בדרך כלל, תוצרי המחלבה היו מיועדים לצריכה מקומית והחיות שימשו למספר מטרות (עבודה בשדה, ייצור חלב, שימוש בבשר ובעור). החליבה הייתה ידנית וגודל העדר היה קטן מספיק, כך שכולו יוכל להיחלב במהלך שעה אחת, בדרך כלל כ-10 פרות על כל אדם שיחלוב אותן. 

עם תהליך התיעוש, עבר גם תהליך החליבה וגם תהליכי הייצור מיכון וצמיחה. המחלבות הפכו למרכזים אזוריים (ולעיתים על-אזוריים). גודלן של מחלבות יכול לנוע בין מספר מועסקים מצומצם ("מחלבת בוטיק") למפעלי ענק כדוגמת מחלבות חברת "תנובה". גודל המפעל קשור גם לרמת המיכון. בעוד שמחלבות קטנות רבות מייצרות מוצרי חלב וחלב בעבודת יד (או כזו המשולבת בשימוש במכונות); ייצור מוצרי החלב במחלבות תעשייתיות גדולות מותנה בשימוש במכונות. לכן המחלבה היא מתקן נפרד מהרפת או הדיר שבהם נחלב החלב.

== מחלבות בישראל ==

בישראל שולטות בענף החלב ומוצריו שלש מחלבות גדולות: תנובה, שטראוס וטרה. ענף המחלבות אינו תחרותי: השוק מאוד מפוקח וקטן, מאופיין בריכוזיות גבוהה ביותר, ובהתבדלות בין החברות לגבי סוג המוצרים בהם כל אחת מתמחה. על פי ממצאי דו"ח חברת הייעוץ שייעצה לוועדת המזון, נתח השוק של שלושת השחקנים הגדולים בענף המחלבות עומד על 90%. 

שלוש היצרניות הגדולות קולטות כ-96% מהחלב הגולמי:
*תנובה לבדה עם מספר מחלבות מתועשות בבעלותה (מחלבת תל יוסף, מחלבת רחובות, מחלבת טנא נגה, מחלבת אילון תבור) קולטת כ-75% מהחלב הגולמי. מעבר להיותה מונופסון בתחום החלב הגולמי, תנובה היא מונופול מוכרז ב"חלב ומוצריו" בין היתר בגבינות קשות, ומרבית המוצרים המפוקחים - לבן, שמנת, יוגורט לבן וחלב ניגר. בנוסף, תנובה היא המחלבה היחידה שבבעלותה מפעל ליבוש חלב. יבוש חלב מאפשר להעביר כמויות חלב המיוצר בחורף לצריכה בקיץ וכך להתאים את ההיצע (שמשתנה עונתית) לביקוש בתחום החלב. הבלעדיות של תנובה ביבוש חלב יוצר בה תלות של כלל משק החלב.
*שטראוס - עם מספר מחלבות מתועשות (מחלבה ראשית באזור תעשייה בר-לב מחלבת יטבתה - בבעלות חלקית (50%)) היא מונופול מוכרז בתחום מעדני החלב ואינה מייצרת את מרבית המוצרים המפוקחים.
*טרה (בבעלותה גם מחלבות "משק צוריאל"), במתכונתה הנוכחית על קווי המוצרים שהיא מציעה, היא חדשה יחסית בתחום והיא בבעלות החברה המרכזית לייצור משקאות קלים.

== קישורים חיצוניים ==

* "מן הרפת לצרכן" - [https://www.youtube.com/watch?v=sRCm8A9-8Xs ייצור חלב בארץ ישראל] (1940)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חקלאות
קטגוריה:חלב
קטגוריה:תעשיית החלב

lt:Pieninė
נדידה (תקשורת)

נדידה (Roaming) הוא מושג מתחום התקשורת האלחוטית אשר מתייחס ליכולת של מנוי לקבל שירות באתר אותו הרשת המקומית שלו אינה מכסה על ידי התקשרות לרשת משלימה.<br />
מקור המושג הוא מעולם ה-GSM בו הוא מוגדר כיכולת של מנוי סלולר לקבל ולענות באופן אוטומטי לשיחות טלפון, לשלוח נתונים או לגשת לשירותים אחרים כאשר הוא נמצא באזור בו אין כיסוי לרשת המקומית שלו, על ידי שימוש ברשת אחרת.<br />
על מנת לאפשר יכולת זו יש צורך במערכת מורכבת הכוללת זיהוי, אישור הרשאות לשימוש ותמחור.

==קישורים חיצוניים==
[https://esimscompare.com/he/%d7%9e%d7%93%d7%a8%d7%99%d7%9a-%d7%a0%d7%93%d7%99%d7%93%d7%aa-%d7%a0%d7%aa%d7%95%d7%a0%d7%99%d7%9d-%d7%9c%d7%9e%d7%98%d7%99%d7%99%d7%9c/ נדידת נתונים בחו"ל]

קטגוריה:תקשורת סלולרית
קטגוריה:קשר רדיו
מסתרי ארבעת הגדולים

מסתרי ארבעת הגדולים (באנגלית: The Big Four) הוא ספר מתח שנכתב על ידי אגתה כריסטי וראה אור בשנת 1927. גיבורו הראשי של הספר הוא החוקר הרקול פוארו. הסיפור כולו מתואר לא מבעד לעיני הגיבור (פוארו) אלא מבעד לעיני ידידו, הייסטינגס. זהו אחד הידועים שבספרי המתח שנכתבו על ידי אגתה כריסטי, מתוך 80 ספריה שתורגמו לעברית.

== עלילת הספר ==
בספר מסתרי ארבעת הגדולים מתואר ארגון פשע שמנהיגיו הם ארבעה אנשים הידועים בכינוי "ארבעת הגדולים". הראשון ביניהם, "מספר אחת", הוא סיני בשם לי צ'אנג יאן, מנהיג פוליטי בסין (כמובן, אדם דמיוני). הוא נחשב למוחם של ארבעת הגדולים. "מספר שתיים" הוא אמריקאי עשיר, וסימנו הוא $ – כסימן הדולר האמריקאי. "מספר שלוש" היא אישה צרפתייה, ואילו "מספר ארבע" הוא "המשחית" – אדם שאינו משתמש בשמו ומסוגל ללבוש כמעט כל צורה ודמות שהיא. אדם זה הוא רוצח מתוחכם ביותר. כאשר מיארלינג, איש השירות החשאי שסברו שנעלם, מוסר לחוקר הרקול פוארו את המידע שברשותו על ארבעת הגדולים (ונרצח על ידי "מספר ארבע") פותח פוארו בחקירה שמטרתה לגלות מיהם "ארבעת הגדולים" ומהם תוכניותיהם.

== הוצאות בעברית ==
הספר נדפס בעברית בשנת 1960 בהוצאת מ. מזרחי, ותורגם על ידי ג. אברהם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי אגתה כריסטי
קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי 1927
קטגוריה:רומנים המתרחשים בלונדון
קטגוריה:ספרי הוצאת מ. מזרחי
קטגוריה:הרקול פוארו
מטריצה משולשית

מטריצה משולשית עליונה
מטריצה משולשית תחתונה
מטריצה משולשית היא מטריצה ריבועית שכל האיברים שמתחת לאלכסון הראשי או מעליו שווים לאפס. כלומר, האיברים היחידים במטריצה שאינם שווים בהכרח לאפס מופיעים או במשולש שמעל האלכסון הראשי או במשולש שמתחתיו. אם האפסים במשולש שמתחת לאלכסון הראשי המטריצה תיקרא מטריצה משולשית עליונה. באופן דומה, אם האפסים במשולש שמעל לאלכסון הראשי, המטריצה תיקרא מטריצה משולשית תחתונה. מטריצה שהיא גם משולשית עליונה וגם משולשית תחתונה נקראת מטריצה אלכסונית. 

כל מטריצה משולשית תחתונה היא מטריצה משוחלפת של מטריצה משולשית עליונה מתאימה ולהפך. לכן ניתן להמיר כמעט כל תכונה של המטריצות המשולשיות עליונות לתכונה מתאימה של המשולשיות תחתונות. 

החישובים העוסקים במטריצות משולשיות הם נוחים יחסית. למשל, הדטרמיננטה של מטריצה משולשית היא מכפלת איברי האלכסון שלה. מכפלה של שתי מטריצות משולשיות עליונות היא מטריצה משולשית עליונה, ואיברי האלכסון שלה הם מכפלת איברי האלכסון של שתי המטריצות. מטריצה משולשית עליונה היא הפיכה אם ורק אם כל איברי האלכסון שלה שונים מ-0. תכונה זו נותנת מאפיין פשוט לנילפוטנטיות של מטריצה משולשית מעל חוג קומוטטיבי - המטריצה נילפוטנטית אם ורק אם כל איברי האלכסון שלה הם איברים נילפוטנטיים. בפרט, כאשר עוסקים במטריצות מעל שדה המטריצה נילפוטנטית אם ורק אם כל איברי האלכסון הם אפסים.

מטריצה שהיא גם משולשית עליונה וגם משולשית תחתונה היא מטריצה אלכסונית ולהפך. ומכך פועלים עליה כל תכונות המטריצה האלכסונית.

==ראו גם==
*פירוק LU

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מטריצות
כביש 264

כביש 264 הוא כביש אזורי המחבר בין כביש 25 בצומת הנשיא לכביש 293 בצומת קמה. אורכו 14.5 ק"מ.

הכביש היווה את החלק הדרומי של הכביש החדש לבאר שבע, שנסלל בין יולי 1949 ליולי 1951, וחיבר את צומת מלאכי לכביש 25 שהוביל לבאר שבע. באותה תקופה היווה הכביש חלק מהדרך הראשית לבאר שבע.

==צמתים לאורך הכביש==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!קילומטרים
!שם
!סוג
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="6" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 264 מדרום לצפון
|-
| align="center" | 0
| align="center" | צומת הנשיא
| align="center" align="center" | אשל הנשיא
| align="center" | , 
|-
| align="center" | 5
| align="center" | צומת משמר הנגב
| align="center" align="center" | משמר הנגב
| align="center" | כביש פנימי
|-
| align="center" | 6.5
| align="center" | צומת רהט דרום
| align="center" align="center" | רהט
| align="center" | רחוב יצחק רבין
|-
| align="center" | 10.5
| align="center" | צומת שובל
| align="center" פיקסלים
| align="center" | שובל, רהט
| align="center" | כביש פנימי
|-
| align="center" | 14.5
| align="center" | צומת קמה
| align="center" פיקסלים
| align="center" | בית קמה
| align="center" | 
|-
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:רהט: תחבורה
קטגוריה:בית קמה
ברי גורדי

ברי גורדי השלישי (Berry Gordy III), הידוע גם כברי גורדי ג'וניור (נולד ב-28 בנובמבר 1929) הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקני. שמו של גורדי נקשר בפעולת חברת מוטאון, שהחל משנת 1959 יצרה צליל ייחודי וסגנון שקירב אמנים אפרו אמריקנים אל הקהל הרחב בארצות הברית ובעולם. ביכולתו לזיהוי כישרון מוזיקלי, ביכולת הניהול שלו, ובכישרונו ליצירת תדמית של המוזיקאים שעבדו במסגרת חברתו, הפך גורדי את חברת מוטאון, ואת המוזיקאים שפעלו במסגרתה להצלחה עולמית. הוא היה אחראי לגילויים ולקידומם של אומנים כסופרימס, הטמפטיישנס, מרווין גיי, ארבע הפסגות, סטיבי וונדר וחמישיית הג'קסונים. ב-1988 מכר גורדי את חלקו בחברת מוטאון לתאגיד המוזיקה האמריקני MCA.

בנו השמיני והצעיר ביותר הוא סטפן גורדי, המוכר כחבר LMFAO רדפו (Redfoo).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:בכירים בתעשיית המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
הדוגמה של אנפינסן

הדּוֹגְמָה של אנפינסן (ידועה גם בתור ההיפותזה התרמודינמית) היא הנחה בביולוגיה מולקולרית שנתמכה על ידי זוכה פרס נובל כריסטיאן ב. אנפינסן. בהתבסס על עבודתו על חלבון הריבונוקלאז, קבע אנפינסן שלפחות עבור חלבונים קטנים וכדוריים, המבנה המרחבי הטבעי נקבע אך ורק על ידי רצף חומצות האמינו המרכיבות את החלבון. כלומר, לכל רצף חומצות אמינו קיים קיפול מרחבי ייחודי אשר נוצר באופן ספונטני. קיפול ייחודי זה הוא הקיפול הטבעי של החלבון.

==ניסוי המפתח==
המבנה השלישוני ("מקופל") של החלבון ריבונוקלאז]]
הניסויים של אנפינסן עם ריבונוקלאז הראו כי חלבון לא מקופל (שעבר דנטורציה) מסוגל להתקפל מחדש (בתהליך הקרוי רנטורציה) באופן ספונטני לקיפול הטבעי. תוצאה זו מראה כי לרצף פוליפפטידי ספציפי קיים גם קיפול מרחבי ייחודי, אליו השרשרת הפוליפפטידית מתקפלת באופן ספונטני. מבנה זה זהה למבנה הפעיל, הקרוי גם המבנה הטבעי (המבנה נטיבי). מבחינה סטטיסטית מדובר במבנה אחד מתוך אינסוף מבנים תאורטיים אפשריים, אך החלבון תמיד מתקפל למבנה ייחודי זה. לפיכך, הדּוֹגְמָה של אנפינסן מצביעה על כך שתהליך הקיפול אינו אקראי, אלא מוכתב על ידי שיקולי אנרגיה שמוכתבים מהרכב ורצף חומצות האמינו של החלבון.

==התנאים בבסיס הדּוֹגְמָה==
מקובל להניח כי בתנאים בהם מתרחש קיפול החלבון המבנה הטבעי הוא ייחודי, יציב ונוצר ספונטנית כך שמתקבל המבנה המרחבי בעל האנרגיה הנמוכה ביותר.<br />
שלושה תנאים עומדים בבסיס הדּוֹגְמָה של אנפינסן:
* יחודיות - לרצף חומצות האמינו של החלבון לא תהיה קונפורמציה נוספת עם אנרגיה חופשית דומה, כמו האנרגיה של הקיפול הטבעי. בכך הקיפול הטבעי הוא ייחודי מבחינה אנרגטית לעומת מצבי קיפול אחרים. לפיכך, קיימת אנרגיה חופשית מינימלית שאין דומה לה (מינימום כללי או באנגלית global minimum).
* יציבות - הקיפול יהיה יציב מבחינה קינטית, כלומר שינויים קטנים, יחסית, בסביבה לא יגרמו לשינויים בקונפורמציה הבסיסית של הקיפול (שינויים מסוימים אפשריים). קיפול החלבון יהיה בעל אנרגיה נמוכה, בשווי משקל יציב עם תנאי הסביבה. האנרגיה החופשית של מצבי הקיפול בסביבות הקיפול הטבעי תהיה גבוהה, כדי לספק יציבות ראויה של הקיפול הטבעי (פונקציית האנרגיה של הקיפול הטבעי תזכיר משפך, ולא את תחתיתה של קערת מרק). 
* נגישות קינטית - שינוי האנרגיה החופשית מהצורה הלא מקופלת של החלבון למצב המקופל, חייב להיות סביר מבחינה קינטית. כלומר, בתהליך קיפול השרשרת למבנה הנטיבי לא יתקיימו מצבי קונפורמציה לא סבירים מבחינה אנרגטית (לא יתקבלו שינויים מסובכים מאוד בצורת החלבון).

כיצד החלבון מגיע למבנה הטבעי, הוא נושא של התחום קיפול חלבונים, שיש לו דּוֹגְמָה קרובה הנקראת פרדוקס לוינתל. על פי פרדוקס זה, מספר הקונפורמציות התאורטי לחלבון גדול באופן אסטרונומי. המשמעות של מספר גדול כל כך של קונפורמציות אפשריות היא כי, גם עבור חלבונים קטנים יחסית, לא ניתן לחזות באופן חישובי את מבנה החלבון על ידי הערכת כל הקונפורמציות האפשריות.

חלבונים מסוימים זקוקים לעזרתו של חלבון נוסף הנקרא שפרון על מנת להתקפל כראוי. הוצע כי יש בעובדה זו כדי להפריך את הדּוֹגְמָה של אנפינסן, ואולם, נראה כי השפרונים אינם קובעים את קונפורמצית קיפול החלבון, אלא מסייעים לתהליך הקיפול הספונטני בכך שהם מונעים אגרגציה של חלבונים לא מקופלים, ומאפשרים להם להגיע למצב הקיפול הטבעי להם מבלי להשפיע בעצמם על המבנה המרחבי של הקיפול הטבעי.

== ראו גם ==
*מבנה ראשוני
*מבנה שלישוני
*כריסטיאן אנפינסן
*ריבונוקלאז

קטגוריה:ביוכימיה
בנג'מין ברנלי

בנג'מין ברנלי
בנג'מין ג'קסון ברנלי הרביעי (באנגלית: Benjamin Jackson Burnley IV; נולד ב-10 במרץ 1978) הוא סולן וגיטריסט להקת ברייקינג בנג'מין.
== חייו ==
ברנלי נולד באטלנטיק סיטי בניו ג'רזי. הוא לימד את עצמו לנגן על גיטרה על ידי האזנה לאלבום Nevermind של נירוונה.

לפני שנוסדה ברייקינג בנג'מין, הופיע ברנלי בבתי קפה שונים תחת השם "בנג'מין".

ברנלי וג'רמי האמל היו באותה להקה בתיכון. הם הקימו יחד את להקת ברייקינג בנג'מין, שנקראה כך כיוון שבאחת ההופעות הפיל בנג'מין מיקרופון ושבר אותו. לאחר מכן, הוחלף השם לזמן מה ל-Plan 9, אבל אחרי כמה שינויי הרכב חזרה הלהקה לשם ברייקינג בנג'מין. ב-2001, חתמה הלהקה בהוליווד רקורדס. לאחר שהוציאו שני אלבומים, עזב האמל את הלהקה והוחלף בצ'אד סזליגה. לאחר שעזב, תבע האמל את ברנלי על כך שלא נתן לו זכויות יוצרים על שירים שהיה שותף ליצירתם.

לברנלי יש כמה פוביות, עובדה שהיוותה השראה לשם האלבום משנת 2006, "Phobia". עטיפת האלבום, המראה אדם מכונף המרחף מעל פני האדמה, מייצגת את הפחד של ברנלי מטיסה, שבעבר מנע בעבר מברייקינג בנג'מין לסייר מחוץ לארצות הברית וקנדה. במאי 2016 הוא וחברי הלהקה שטו לאירופה בספינה ועשו את סיבוב ההופעות המוזיקלי הראשון שלהם מחוץ לצפון אמריקה. ברייקינג בנג'מין סיירה שוב באירופה בשנת 2017. ברנלי סובל גם מהיפוכונדריה ופחד מהחושך. הוא אומר שהוא רוצה לדחות את המוות כל עוד הוא יכול, וזו הסיבה שהוא לא טס ואפילו לא נסע במכונית אלא אם הדבר נחוץ. קיימת התייחסות לפוביות שלו באלבום We Are Not Alone בשיר "Break My Fall", בו נשמע טייס האומר: "Mayday, Mayday. Request permission to land. I cannot control the plane. We are in danger of crushing." ("מצב חירום מצב חירום, בקש רשות לנחות. אני לא יכול לשלוט במטוס. אנו בסכנת התרסקות.").

ברנלי הוא גיימר מושבע, והגה את הרעיון של ברייקינג בנג'מין לכתוב ולהקליט את השיר "Blow Me Away" לפסקול של Halo 2. השיר "Polyamorous" מופיע במשחקים Run Like Hell, WWE SmackDown! vs. Raw ו- WWE Day of Reckoning (יחד עם השיר שלהם "Firefly"). השיר "The diary of Jane" מופיע ב-NASCAR 07.

ברנלי הוא אלכוהוליסט מחלים. לדבריו הוא רצה "לשתות את עצמו למוות" וכיום הוא מתחרט על כך שאי פעם שתה טיפת אלכוהול. לטענתו, שתייתו המופרזת בעבר גרמה לו לחלות בתסמונת קורסקוף. Dear agony היה התקליט הראשון של ברייקינג בנג'מין אי פעם שכתב ברנלי ללא שימוש באלכוהול.

לברנלי בן אחד. הוא גרוש ונשוי פעם שנייה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרי מטאל אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
ארנסט סטאברו בלופלד

ארנסט סטאברו בלופלד (באנגלית: Ernst Stavro Blofeld) הוא דמות רשע דמיונית מסדרת ג'יימס בונד שנכתבה על ידי איאן פלמינג. בלופלד הוא גאון רשע העומד בראש ארגון הפשע העולמי SPECTRE (ראשי תיבות של SPecial Executive for Counter-intelligence, Terrorism, Revenge and Extortion - הנהלה מיוחדת למודיעין נגדי, טרור, נקמה וסחיטה) ואויבו המושבע של סוכן השירות החשאי הבריטי. בנסיונותיו להשתלט על העולם, הוא ושליחיו, משתמשים בטרור, סחיטה ונקמנות. הוא מופיע בתור האנטגוניסט הראשי והעיקרי של כל סדרת ג'יימס בונד של איאן פלמינג וסדרת הסרטים.

בלופלד מופיע או נשמע בשמונה סרטי ג'יימס בונד רשמיים: "מרוסיה באהבה" (1963), "כדור הרעם" (1965), "אתה חי רק פעמיים" (1967), "בשרות הוד מלכותה" (1969), "יהלומים לנצח" (1971), "לעינייך בלבד" (1981), בסרט "ספקטר" (2015), שם התגלה שהוא אחיו החורג של בונד, ובסרט "לא זמן למות" (2021). הוא מופיע גם בסרט ג'יימס בונד הלא־רשמי "לעולם אל תאמר לעולם לא" (1983). ריבוי הופעותיו של בלופלד הופך אותו לרשע המתמיד ביותר מכל הרשעים בסרטי ג'יימס בונד ואויבו המושבע של בונד עצמו.

בלופלד ידוע בעיקר כגיבור קירח, אולם הודות לטבען של מזימותיו המרושעות הוא מסוגל לשנות את הופעתו החיצונית. בלופלד מופיע כמעט תמיד עם חתול פרסי לבן. לתקופה קצרה הייתה זו כמעט מוסכמה לא להראות את פניו של בלופלד ורק להראות תקריב שלו מלטף את החתול שלו. מוסכמה זו נשברה בסרט "אתה חי רק פעמיים" ובסרטים שלאחריו.

בלופלד חזר לסדרת הסרטים ב-2015 עם גילומו של השחקן האוסטרי המפורסם כריסטוף ואלץ, שגילם גרסה מודרנית יותר וחדשה יותר של בלופלד הנקראת "פרנץ אוברהאוזר" בסרט "ספקטר".

בלופלד וחתולו שימשו כהשראה לדמויות נבלים רבות (בעיקר פארודיות). בין היתר בסדרות המצוירות "חוש-חש הבלש" (דוקטור רשע) ו"דיינג'רמאוס" (ברון סילס גרינבק). פארודיות נוספות לדמותו מופיעות בסדרת סרטי אוסטין פאוורס (Dr Evil), בסרט זולנדר (Mugatu), מר הודו (Mogambo), ספייס וורלד (צ'יף) ואף במערכון מתוך העונה הראשונה של הקרקס המעופף של מונטי פייתון.

קטגוריה:ג'יימס בונד
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות קולנועיות
de:Figuren aus James-Bond-Filmen#Blofeld
ث

תַ'א/תַֿא (בערבית: ثَاء) היא האות הרביעית באלפבית הערבי. לפניה באה האות תא ואחריה האות ג'ים.

האות ת'א מייצגת את העיצור /θ/ (כצירוף th במילה האנגלית think. זוהי גם ההגייה המקורית של ת"ו רפה). התעתיק המקובל שלה לעברית הוא "ת'". בערבית לבנטינית ת'א נהגית כעיצור /s/ (כמו סמ"ך), וברוב הניבים המצריים והצפון אפריקאים היא נהגית כעיצור /t/ (כמו ת"ו). יוצאים מן הכלל הם הניבים הפלסטיניים הכפריים, התוניסאיים, האלג'יראים הכפריים וחלק מהלוביים, שם ת'א נותרת כהגייתה התקנית.

ת'א היא אחת משש האותיות הערביות שאין להן מקבילה באלפבית הפיניקי (האחרות הן ח'א, ד'אל, דֿאד, ט'א וע'ין). על אף שבאלפביתים פרוטו-שמיים, כמו האלפבית הדרום-ערבי, מופיעה אות לייצוג הפונמה הזו, באלפבית הפיניקי, שהוא המקור לאלפבית הערבי, כבר לא הייתה אות לייצוג הפונמה הזו. כך עוצבה ת'א כגרסה של תא, ללא שום מקבילה פיניקית. (הסיבה שת'א עוצבה דווקא כתא היא כנראה עקב דמיון פונטי של העיצור /θ/ לעיצור /t/, ואולי גם בהשפעת הארמית והעברית, שבהן כבר קרה תהליך בג"ד כפ"ת, כך שאותה האות – תי"ו – שימשה בהן לייצוג שני העיצורים הללו).

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין ומצד שמאל, כשאר האותיות למעט "דוד'ארז".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אותיות בערבית
הילד הבוכה

אחת הגרסאות הידועות של "הילד הבוכה"
"אל תהרסו לו את השכונה" ([[2008), גרפיטי המוחה נגד בנייה בשכונת פלורנטין.]]
"הילד הבוכה" הוא כינוי לציור שהיה נפוץ ומוכר מאוד בישראל, בו מוצגת דמותו של ילד לבוש מעיל, שדמעות זולגות על לחייו. ציור זה הוא אחד מתוך סדרת דיוקנאות של ילדים (ברובם בנים, אך גם בנות) בעלי הבעה רצינית או עצובה ודמעות על פניהם, שהיו נפוצים ברחבי העולם בשנות ה-70 וה-80.

הציור מיוחס לצייר האיטלקי ברונו אמאדיו (Bruno Amadio) שנודע גם בשם ג'ובאני בראגולין (Bragolin). בראגולין צייר מאות ציורים בסגנון זה. הציורים ברובם אינם חתומים ותאריכיהם אינם ידועים. התמונות היו מן הראשונות ששוכפלו בצבע בקנה מידה רחב כבר בשנות ה-60, וככל הנראה צוירו שנים לפני כן. ציורי הילדים הבוכים היו פופולריים באירופה ובדרום אמריקה, ונמכרו על פי ההערכה במיליוני עותקים, ללא תמלוגים כלשהם לצייר.

==אגדה אורבנית==
החל משנות ה-80 התפתחו אגדות אורבניות סביב ציורי הילד הבוכה, הקושרות אותם לקללות ולמאגיה. בספטמבר 1985 פרסם ג'ון מרפי בעיתון הבריטי "דיילי סטאר" סיפור על שרפה שפרצה ברותרהאם שבדרום חבל יורקשייר. אחד השרידים היחידים שנותרו בלא פגע אחרי השרפה הייתה תמונת "הילד הבוכה". בני המשפחה היו משוכנעים שהסיבה לדליקה לא הייתה רשלנותם אלא דווקא התמונה המקוללת. הצהובון הבריטי "סאן" אימץ את הסיפור ופרסם ב-4 בספטמבר 1985 כתבת שער על הציור ה"מקולל", בה ציטט כבאים שגרסו כי בידם רשימה של 50 מקרים של דליקות בהן שרדה תמונת "הילד הבוכה". הכבאים האמינו כי התמונה מקוללת וסירבו להכניסה אל בתיהם. ה"סאן" המשיך לפרסם סיפורים ברוח דומה, במטרה לעורר היסטריה המונית סביב הציור ועורכו של העיתון, קלווין מקנזי, אף ארגן טקס שרפה פומבית של ציורי "הילד הבוכה".

שירות כיבוי האש של דרום יורקשייר פרסם מאוחר יותר הודעה שגרסה כי אין שום קשר בין תמונות "הילד הבוכה" שהיו נפוצות במקומות רבים ובין הדליקות. הסיבה לדליקותם הנמוכה של הציורים הייתה, ככל הנראה, העובדה שהודפסו על גליונות קרטון דחוס עבים, שדליקותם נמוכה.

== התייחסות בתרבות ==
* בברזיל הופיע בשנות ה-80 בתוכנית הטלוויזיה "פנטסטיקו" אדם שטען כי הוא ג'ובאני בראגולין, וכי הציורים אכן מקוללים, כל זאת כיוון ש"כרת ברית עם השטן" להטמין מסרים מרושעים בתמונות.
* בשנת 2002 הופיעה בישראל פרסומת של חברת פלאפון בה שימשה תמונת הילד הבוכה כמוטיב העיקרי.
* בקומדיית המצבים הישראלית "הפיג'מות" הופיעה תמונת הילד הבוכה בדירתם של אילן, קובי ועודד, ופעמים רבות נעשתה התייחסות לתמונה שהפכה לסמל מזהה לסדרה (בעונה הרביעית ההסבר לתפאורה החדשה היה שרפה שפרצה בדירה בין העונות).
* על כריכת ספרו של אתגר קרת, "געגועי לקיסינג'ר" מופיעים פני ילד בוכה המזכירים בבירור את פני הילד שבתמונה.
* בטלנובלות לילה מטורף בפסטיגל ופריסטייל פסטיגל הופיעה תמונת הילד הבוכה במלון "קיסר" ולפעמים נעשתה התייחסות לתמונה שהפכה לסמל המזוהה לקומדיית המצבים הישראלית "הפיג'מות".

==קישורים חיצוניים==
* 
*
* 
* 
* ענת קורול-גורדון, [https://youtu.be/jqkVJxn2PtI מה הסיפור של תמונת הילד הבוכה], בערוץ כאן, מאי 2019
* [https://horror-world.co.il/the-crying-boy/ על המסתורין מאחורי ציור הילד הבוכה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיוקנאות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
רעידת האדמה בג'יג'י (1999)

רעידת האדמה בג'יג'י (בסינית: 集集大地震, בפין-יין: jíjí dàdìzhèn), הידועה גם כ"רעידת אדמה 921" (九二一大地震) התרחשה ב-21 בספטמבר 1999 במרכז טאיוואן בשעה 1:47 שעון מקומי (ה-20 בספטמבר שעה 17:47 על פי שעון גריניץ') וגודלה נמדד כ-7.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט. המוקד היה בעיירה ג'יג'י במחוז נאנטואו, כ-12.5 קילומטר מערבית לאגם השמש והירח (סאן מון לייק, האגם הגדול ביותר בטאיוואן) ובעומק של 7 קילומטרים.

==היקף הנזק==
על פי הסוכנות הלאומית לטיפול באש של הרפובליקה הסינית היקף הנזקים שנגרמו על ידי רעידת האדמה הוא 44,338 בתים שנהרסו לחלוטין ו-41,336 בתים שנפגעו בצורה חמורה.

רעידות אדמה המשיכו לזעזע את טאיוואן במשך כל הלילה. אחת האנקדוטות מספרת על בית שלא נהרס אבל גלש ממחוז אחד למחוז אחר במהלך רעידת האדמה, דבר שאילץ את בעליו להחליף כתובת.

==שבר צ'לונגפו==

מוקד הרעש היה העיירה ג'יג'י. רעידת אדמה 921 התרחשה לאורך שבר צ'לונגפו (Chelungpu) בחלקו המערבי של האי טאיוואן. השבר משתרע למרגלות הרי המרכז במחוזות נאנטואו וטאיצ'ונג. במקומות אחדים התרוממה האדמה לגובה של 7 מטרים. בסמוך לדונגשה (Dongshih), בקרבת הקצה הצפוני של ההעתק יצרה רעידת האדמה מפל מים שגובהו 7 מטרים. לאורך חלקו המרכזי-מערבו של האי נהרסו גשרים והתחבורה בחלק זה הושבתה למשך שבועות.

הנזק היה הרסני במיוחד בווּפנג, כפר בדרום מחוז טאיצ'ונג. בית הספר התיכון גואנגפו (Guangfu) נבנה ישירות על קו השבר ונפגע קשה מאוד מרעידת האדמה. כיום משמש בית הספר התיכון כאתר מוזיאון רעידת האדמה 921.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טאיוואן: גאולוגיה
ג'יג'י (1999)
קטגוריה:רעידות אדמה ב-1999
אוניברסיטת אופסלה

אוניברסיטת אופסלה (בשוודית: Uppsala universitet; בראשי תיבות: UU) היא אוניברסיטה ציבורית באופסלה, שוודיה הממוקמת כ־78 ק"מ מצפון־צפון מערב לסטוקהולם. הוקמה ב־1477 והיא האוניברסיטה העתיקה ביותר בכל סקנדינביה. האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאות מטאריקי (MNU), בקבוצת קוימברה (GC) ובגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר (The Guild) ובהתאחדות האוניברסיטאות האירופאיות (EUA). 

לאוניברסיטה למעלה מ־30,000 בוגרים ביותר מ־150 מדינות ברחבי העולם.
בתחומי האוניברסיטה תיאטרון אנטומי שנבנה ב־1660 לערך, מהעתיקים שהשתמרו, וכיום הוא מוזיאון.

== ארגון אקדמי ==
לאוניברסיטה תשע פקולטות המאורגנות על פני שלושה תחומים דיסציפלינריים: מדעי הרוח והחברה, רפואה ורוקחות ומדע וטכנולוגיה:
=== פקולטות ===
* הפקולטה לאמנויות 
* הפקולטה למדעי החברה 
* הפקולטה לשפות 
* הפקולטה לתאולוגיה 
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה למדעי החינוך
* הפקולטה לרפואה
* הפקולטה לרוקחות
* הפקולטה למדע וטכנולוגיה

== דירוגים ==

=== דירוג בין־לאומי === 
* דירוג שאנגחאי - מקום 82 (2023)
* דירוג Times Higher Education - מקום 140= (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 105 (2024)

=== דירוג אזורי - שוודיה ===
* דירוג שאנגחאי - מקום 2 (2023)
* דירוג Times Higher Education - מקום 3 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 3 (2024)

== בוגרים ידועים ==
לאוניברסיטה מקום ייחודי בחיי הרוח והמדע בשוודיה. בין המדענים הבולטים אשר למדו ולימדו בה נמנים קארולוס ליניאוס מייסד הטקסונומיה, האסטרונום והפיזיקאי אנדרס צלזיוס אשר על שמו קרויה שיטת מעלות צלזיוס אותה הציע, והפיזיקאי מייסד הספקטרוסקופיה אנדרס יונאס אונגסטרם. בין אנשי האוניברסיטה חתני פרס נובל, כגון נתן סודרבלום חתן פרס נובל לשלום לשנת 1930 וסוונטה אוגוסט ארניוס, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1903. בוגר נוסף של האוניברסיטה הוא אכסל מונתה, רופא וסופר שוודי, מחבר הספר "מגילת סן מיקלה".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:קבוצת קוימברה
קטגוריה:רשת אוניברסיטאות מטאריקי
קטגוריה:גילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר
ג'ימילה

התיאטרון הרומי
שרידי העיר הרומית
ג'ימילה (בערבית: جيميلة, בלטינית: Cuicul או Curculum) הוא כפר הררי באלג'יריה השוכן במחוז סטיף באלג'יריה, השוכן במרחק של 240 ק"מ מזרחית לאלג'יר וכ-45 ק"מ דרומית לחופי הים התיכון. הכפר ניצב באזור בו נמצאות הריסות מתקופת הברברים והאימפריה הרומית. ג'ימילה הוכרז ב-1982 כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. הכפר זכה למעמד זה בשל ההתאמה שיש בו בין האדריכלות הרומית לבין הסביבה ההררית. הבניינים המפורסמים בג'ימילה הם התיאטרון, שני פורומים, מקדשים, בזיליקות, קשתות, רחובות ובתי מגורים.

==היסטוריה ותיאור==
האתר הארכאולוגי נמצא במרחק קצר מהעיר קונסטנטין, והוא נחשב לאתר ארכאולוגי חשוב באלג'יריה בזכות חשיבותו ההיסטורית, חשיבות שזכתה להכרה רשמית בידי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים.

העיר הרומית קויקול (לטינית Cuicul) הוקמה בתקופת שלטונו של הקיסר הרומי נרווה. למיקומה של העיר הייתה חשיבות אסטרטגית, כיוון שהיא הייתה ממוקמת בעמדה הגנתית טובה על דורבן (פסגה משנית של הר) בגובה 900 מטרים, בין ואדי גוארגור ובטאמה.

סגנון הבנייה באדריכלות הרומית הותאם למגבלות הגאוגרפיות של האזור. בשני הקצוות של הקארדו נבנו שערים. במרכז העיר נבנה הפורום שהוא כיכר עירונית בגודל 48X44 מטרים, ומסביב לפורום נבנו בניינים ששימשו למטרות אזרחיות שונות. במערב העיר נבנתה הבזיליקה, הקפיטולין (על שם גבעת הקפיטולין ברומא העתיקה) בצפון, ובמזרח נבנתה הקוריה. 

המגורים המלכותיים קושטו בפסיפסים מורכבים, והם נקראו על שמם (בית אירופה וכדומה). המגורים הורחבו מאוד במהלך המאה ה-2 לעבר הרובע המרכזי של העיר, היכן ששכנו מקדש ונוס והמאקלום (מתחם שוק).

אולם, המגבלות הגאוגרפיות הקשו על העיר להתפתח. העיר החלה להתפתח החל מהמאה ה-2, כאשר החלה בנייתו של רובע חדש בחלקה הדרומי. ברובע נבנו מבנים ציבוריים ופרטיים כאחד: קשת קרקלה (216), המקדש של משפחתו של ספטימיוס סוורוס שהיה סוג חדש של פורום, תיאטרון שהושלם בתקופת אנטונינוס פיוס ובתי מרחץ שנבנו בתקופת שלטונו של קומודוס. המבנים הבולטים שנבנו בסגנון קלאסי הם בזיליקת הבגדים שבה נערך המסחר בבדים, ומזרקה שנבנתה בסגנון מזרקת מטא סודנס ברומא.

הרובע הדרומי היה המקום שבו התבססה הנצרות, וישנם אזכורים לבישוף פודנטיאנוס מקויקול המתוארכים לשנת 255). ברובע זה נמצאים גם השרידים של מספר מבנים הקשורים לנצרות: שתי בזיליקות, קפלה, אגן טבילה (המקום שבו עורכים טבילה לנצרות) ומספר בתי מגורים ששימשו את הבישוף והכמרים.

באופן כללי, המשאבים שסייעו לפריחתה של העיר היו חקלאיים (דגנים, עצי זית וחוואות). העיר ננטשה בין המאה ה-5 למאה ה-6, לאחר נפילתה של האימפריה הרומית. הוונדלים שלטו בעיר במשך תקופה קצרה מאוד, וב-553 הביזנטים כבשו אותה בחזרה. בתקופה מאוחרת יותר האזור היה נתון לשליטת המוסלמים שלא אכלסו את קויקול מחדש, אך שינו את שמה לג'ימילה, שם שמשמעותו בערבית היא יפה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lexicorient.com/algeria/djemila.htm מידע על העיר באתר lexicorient.com]
* [http://www.pbase.com/cyrilp/djemila תמונות מג'ימילה]

חצר המוזיאון בג'ימילה

קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
כריסטיאן אנפינסן

כריסטיאן בוהמר אנפינסן, הבן (באנגלית: Christian Boehmer Anfinsen Jr; 26 במרץ 1916 – 14 במאי 1995) היה ביוכימאי אמריקאי-יהודי, חתן פרס נובל לכימיה בשנת 1972 (לצד סטנפורד מור וויליאם סטיין) על עבודתו על האנזים ריבונוקלאז, ובייחוד על תרומתו בהבנת הקשר שבין סדר חומצות האמינו בפפטיד לבין הקיפול המרחבי של החלבון, בעל הפעילות הביולוגית.

== קורות חיים ==
אנפינסן נולד בעיר מונאסאן שבמדינת פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה ממוצא נורווגי. תחילת הכשרתו האקדמית נעשתה בקולג' של סווארטמור ואת המאסטר בכימיה אורגנית קיבל בשנת 1939 באוניברסיטת פנסילבניה. ב-1941 נישא לפלורנס קננגר (בן ושתי בנות). בשנת 1943 קיבל תואר דוקטור בביוכימיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, שם עסק כמרצה עד לשנת 1950.
משנת 1950 עד לשנת 1981 עבד במכונים הלאומיים לבריאות. מ-1981 עד 1982 היה פרופסור אורח במכון ויצמן למדע ברחובות ומשנת 1982 ועד למותו בשנת 1995 כיהן כפרופסור לביולוגיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.

בשנת 1978 הותרו נישואיו הראשונים, וכעבור כשנה, ב-1979 הוא עבר גיור אורתודוקסי ונישא בשנית לליבי שולמן איליי.

==הדּוֹגְמָה של אנפינסן==

בשנת 1961 אנפינסן הראה, בניסוי שערך על האנזים ריבונוקלאז, כי לאחר דנטורציה של החלבון שבה החלבון מאבד את מבנהו המרחבי ולכן את פעילותו, החלבון הפרוש מסוגל לשוב לקיפול הנכון שלו באופן ספונטני. ניסוי זה הוכיח את הדּוֹגְמָה של אנפינסן, הקובעת כי הרכב ורצף חומצות האמינו בפפטיד קובע ומקודד למבנה המרחבי הפעיל של החלבון.

==ראו גם==
*מבנה ראשוני
*מבנה שלישוני

== קישורים חיצוניים ==

* [http://profiles.nlm.nih.gov/KK/Views/Exhibit/narrative/biographical.html ביוגרפיה של אנפינסן]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביוכימאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:גרים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:ביולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בוגרי מכללת סווארת'מור
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
הרובע הארבעה-עשר של פריז

הרובע הארבעה-עשר של פריז (בצרפתית: XIVe arrondissement), הממוקם בגדה השמאלית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. הרובע כולל חלק גדול מאזור מונפרנאס, שהיה בעבר אזור משכנם של אמנים רבים וכן של קהילת ברטן. הרובע מפורסם כיום בעיקר בגורד-השחקים שבו, מגדל מונפרנאס, ובתחנת הרכבת הלאומית גאר מונפרנאס. 

ברובע הארבעה-עשר של העיר נמצאת הקיריה האוניברסיטאית הבינלאומית של פריז (Cité Universitaire) (CIUP), שממוקמת ליד פארק מונסורי ואצטדיון שרלטי.

שטח הקרקע של הרובע הוא 5.621 קמ"ר.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית הרובע הארבעה-עשר הגיעה לשיאה בשנת 1954, אז מנתה האוכלוסייה 181,414 איש. כיום נותר הרובע צפוף מאוד באוכלוסייה ובפעילות עסקית, עם 132,844 תושבים ו-71,836 משרות, על פי מפקד האוכלוסין משנת 1999.

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===
{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1872 
| 69,611
| 12,384
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1954 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 181,414 
| 32,274
|- 
| 1962
| 178,149
| 31,693
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1968
| 167,093
| 29,727
|- 
| 1975
| 149,137
| 26,532
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1982
| 138,596
| 24,657
|- 
| 1990
| 136,574
| 24,297
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|1999
|132,844
|23,634
|- 
| 2005 (הערכה) 
| 134,200
| 23,875
|}
מראה לילי של [[הסיטה האוניברסיטאית הבינלאומית של פריז]]

==הרבעים הפנימיים==
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע הארבעה-עשר הם:
* רובע מונפרנאס (Quartier du Montparnasse)
* רובע פארק מונסורי (Quartier du Parc Montsouris)
* רובע פטי-מונרוז (Quartier du Petit-Montrouge)
* רובע פלסאן (Quartier de Plaisance)

==אתרים מרכזיים==
* מתחת לרוב חלקי הגדה השמאלית מצויות הקטקומבות של פריז, ואולם, הן פתוחות לציבור במסלול מיוחד שנמצא מתחת לרובע הארבעה-עשר בלבד.
* פארק מונסורי
* אזור מונפרנאס
* מגדל מונפרנאס
* בית הקברות מונפרנאס
* הסיטה האוניברסיטאית הבינלאומית של פריז

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
14
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
דורה מאר עם חתול

דורה מאר עם חתול (בצרפתית: Dora Maar au Chat) הוא ציור משנת 1941 של הצייר פבלו פיקאסו. הוא מראה את דורה מאר, המאהבת הארגנטינאית-צרפתיה של פיקאסו, ישובה על כיסא עם חתול קטן נח על כתפיה. הציור מפורסם בעיקר בשל היותו אחד מהציורים היקרים ביותר בעולם.

בציור, דורה מאר ישובה על כיסא עם חתול שחור על כתפיה. פיקאסו אהב להשתמש במשטחי צבע גדולים ובצבעים ניגודיים כדי ליצור את הרושם העז והמיוחד של ציוריו. הציור מדגים את סגנון החיים באותה התקופה. למשל, אופן לבושה של דורה מאר, ציפורניה החדות והכחולות כשל ציפורני חתול, מדגימים את סגנון ציוריו של פיקאסו באותה תקופה. ציור קוביסטי זה מראה את דורה מאר כאישה כפולת פנים" – הוא מראה את חוכמתה ואת נטייתה לבכות. מאר לא אהבה חתולים, והכללתו של חתול בציור מראה את שליטתו של פיקאסו בה. "ציפורני החתול" שנוספו למאר מראים שהיחסים שלה ושל פיקאסו הגיעו לסופם. בנוסף, מלחמת העולם השנייה, שהתחוללה באותה תקופה, ומשתקפת בזמן הקשה שעבר על בני הזוג שחיו בפריז.

==היסטוריה==
הבד, 128.3 על 95.6 ס"מ גודלו, הוא אחד ממספר רב של פורטרטים של דורה מאר שצייר פיקאסו לאורך יחסיהם שנמשכו כמעט כעשור. 
פיקאסו התאהב במאר בת ה-29 כשהיה בן 55 שנים, והם עברו במהרה לגור יחדיו. ציור זה נעשה במהלך שנת 1941, בעת שהנאצים כבשו את צרפת. בשנות ה-40 של המאה ה-20 נרכש הציור על ידי האספנים לי ומארי בלוק משיקגו. הם מכרו את הציור בשנת 1963. לאחר שנה זו לא הוצג עוד הציור, אלא רק בתחילת המאה ה-21.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20060520052456/http://www.news-antique.com/?id=781079&keys=Pablo-Picasso-Dora-Maar-sotheby סותביס: על הציור ומאפייניו] 
* [https://web.archive.org/web/20070301211112/http://www.news-antique.com/?id=781416 סותביס: הסיפור המלא של המכירה הפומבית בניו יורק, ב-3 במאי 2006] 

קטגוריה:ציורים משנות ה-1940
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:חתולים באמנות
קטגוריה:פבלו פיקאסו: ציורים
טסוס פפדופולוס

טסוס ניקולס פַּפַּדוֹפּוּלוֹס (ביוונית: Τάσσος Νικολάου Παπαδόπουλος; 7 בינואר 1934 – 12 בדצמבר 2008) היה מדינאי קפריסאי, נשיא קפריסין בשנים 2003–2008.

==חייו==
נולד בניקוסיה. התחנך בגימנסיה בניקוסיה ולמד משפטים בלונדון. בסוף שנות החמישים של המאה ה-20 היה פפדופולוס פעיל בפיק"א, הסיעה הפוליטית של אאוקה. הוא לקח חלק בכנס לונדון בשנת 1954, והיה אחד משני הצירים שהתנגדו להסכמי ציריך.

שירת 12 שנה כשר הפנים, שר האוצר, שר העבודה והביטוח הסוציאלי, שר הבריאות ושר החקלאות ומשאבים טבעיים.

פפדופולוס שירת כיועץ לנציג של קפריסין בשיחות הבין-עדתיות, גלפקוס קלירידיס, עד אפריל 1976, ולאחר מכן שירת במשרה הזו בעצמו עד ליולי 1978. ייצג את קפריסין בהרבה אירועים בינלאומיים, ובפרט בקונגרס השנתי של ארגון העבודה הבינלאומי (ILO). עד לבחירתו התמחה במשפטים בניקוסיה.

בבחירות לפרלמנט של קפריסין, שנערכו ב-15 ביולי 1970 נבחר לחבר בפרלמנט, מטעם מפלגת אניון (המפלגה המאוחדת) של ציבור הבוחרים של ניקוסיה. בתור מועמד עצמאי הוא נבחר מחדש בבחירות ב-5 בספטמבר 1976. מ-22 ביולי עד ל-20 בספטמבר (1976) שירת כנשיא הפרלמנט. בבחירות לפרלמנט שנערכו ב-19 במאי 1991 נבחר שוב להיות חבר בפרלמנט, כמועמד המפלגה הדמוקרטית במחוז ניקוסיה. הוא נבחר מחדש ב-26 במאי 1996.

ב-7 באוקטובר 2000 נבחר, בלי מתנגדים לבחירתו, למשרת נשיא המפלגה הדמוקרטית. ב-27 במאי 2001 נבחר מחדש להיות ראש המפלגה הדמוקרטית.

פפדופולוס ניהל תעמולת בחירות לבחירות לנשיאות של שנת 2003. הצלחה גדולה בקמפיין הבחירות שלו הייתה המשא ומתן הממושך על עתיד האיים המחולקים של קפריסין והשגת עסקה טובה יותר ליוונים, משא ומתן רציני יותר מאשר של הנשיא שלפניו – גלפקוס קלירידיס. פפדופולס קיבל באופן רשמי את הנשיאות ב-1 במרץ 2003, לאחר שניצח בבחירות בסיבוב יחיד ברוב של 51.51% קולות.

לפני משאל העם על תוכנית אנאן על קפריסין, בשנת 2004, דרבן פפדופולוס את תושבי קפריסין להצביע "לא". דרבון זה היה ככל הנראה אחד הגורמים לתוצאה השלילית במשאל העם מצד קפריסין היוונית וזאת בנוסף לתחושה שהורגשה בציבור לאחר כישלון השיחות והמשא ומתן עם הגורמים הטורקיים.

פפדופולוס כשל בהתמודדות הצמודה על כהונה שנייה, לאחר שבסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות שנערכו ב-17 בפברואר 2008 קיבל 31.82% מן הקולות לעומת 33.34% ו-33.4% של שני יריביו העיקריים, יאניס קסולידס ודמטריס כריסטופיאס, שהבטיחו להדק את הקשרים עם אירופה ועם קפריסין הטורקית.

נפטר ממחלת הסרטן בדצמבר 2008. היה נשוי ואב לארבעה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/europe/2769789.stm כתבה על פפדופולוס], באתר BBC
* [http://www.voanews.com/greek/archive/2007-09/2007-10-01-voa7.cfm?CFID=263790918&CFTOKEN=89489908 כתבה על פפדופולוס ב-voanews. בתחילת הכתבה יש קישור לצפייה בראיון שנעשה עם פפדופולוס ל-voanews]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאי קפריסין
קטגוריה:שרי הבריאות של קפריסין
קטגוריה:שרי החקלאות של קפריסין
קטגוריה:שרי האוצר של קפריסין
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:ילידי 1934
קטגוריה:נפטרים ב-2008
קטגוריה:קפריסאים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:קפריסאים שנפטרו במאה ה-21
Hidden Treasures

Hidden Treasures (בתרגום חופשי: "אוצרות מוסתרים") הוא אלבום EP של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. האלבום יצא לאור בשנת 1995 ומאגד בתוכו את שירי הלהקה שלא נכללו באלבומים עד אז.
במקור יצא האלבום כדיסק בונוס לאלבום Youthanasia, ומאוחר יותר נמכר גם כאלבום עצמאי. האלבום יצא בהוצאה מחודשת בשנת ב-30 באפריל 2007, אשר לא יצאה לאור באופן רשמי בארצות הברית, עקב הכללתם של רוב שירי האלבום ב-Warchest, אלבום האוסף של הלהקה.

על עטיפת האלבום מאוירת מפת צפון-מזרח אריזונה, כשחלק משמות הערים הם למעשה שירי האלבום.

== רשימת השירים ==

== משתתפים ==
* דייב מאסטיין - שירה, גיטרה חשמלית
* מרטי פרידמן - גיטרה חשמלית, קולות רקע
* דייוויד אלפסון - גיטרה בס, קולות רקע
* ניק מנזה - תופים, קולות רקע

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
מחלף שורק

מחלף שורק הוא אחד המחלפים הגדולים בשפלה הדרומית. הוא סמוך לנחל שורק ומכאן שמו. המחלף מחבר את כביש 3, כביש 6 וכביש 7 שחלקו המזרחי מסתיים במחלף.

המחלף מורכב משני חלקים, וכל אחד מהם מורכב ממחלף יהלום ולולאה. הוא נפתח לתנועה בשנת 2004 עם פתיחת החלק המרכזי של כביש 6 והוא מהווה את קצהו הדרומי של קטע זה. בשנת 2007 נפתח לתנועה קטע נוסף בכביש 6 הממשיך מן המחלף דרומה.

==ראו גם==
* כבישי ישראל

קטגוריה:כביש 6: מחלפים
קטגוריה:מחלפי יהלום
קטגוריה:כביש 7: מחלפים
קי

האי הרון באוסטרליה]]
קי (ספרדית: Cayo, אנגלית בריטית: Cay או אמריקאית: key) הוא אי אלמוגים נמוך הנמצא באזורי אקלים טרופי ונפוץ בעיקר בים הקריבי, בשונית המחסום הגדולה הסמוכה לאוסטרליה, ובשונית המחסום של בליז.

פירוש המילה קי בספרדית ובאנגלית הוא אי קטן. מקור המילה "קי" הוא במילה "קַיִי" בשפות האינדיאניות של שבטי האראוואק והקאריבּ שבקריביים, משם עברה ונטמעה בכל שפות העמים הכובשים באזור זה: ספרדית, פורטוגזית, אנגלית ועוד.

==היווצרות==
קי נוצר באזור טרופי בו נפוצות שוניות אלמוגים. זרמי הים, והרוח מביאים להצטברות חול על השוניות. בהגיען לגובה מסוים, גדלים בשוניות עצי מנגרוב. רקב עלי העצים וכן לשלשת הציפורים מצטברים בין שורשי העצים ומגדילים את שטח האי. סופות הוריקן יכולות להגדיל את האי (באמצעות הבאת חול וסחופת ימית של ענפי עצים) או לחלופין לצמצמו ואף להעלימו.

==ראו גם==
* פלורידה קיז שבמדינת פלורידה שבארצות הברית
* האי הרון שבאוסטרליה
* חוף החזירים באיי הבהאמה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:צורות נוף
קטגוריה:איים לפי סוג
סונאטת קרויצר (טולסטוי)

"סונאטת קרויצר", ציור של רנה פרנסואה זביאר פרינה (1901)
סונטת קרויצר היא נובלה מפורסמת מפרי עטו של טולסטוי, שיצאה לאור ב־1889, והכתה גלים בחברה הרוסית עם צאתה.

העלילה מתרחשת בתוך קרון רכבת נוסעים, בו פוגש המספר בנוסע זר המציג עצמו כבעל שרצח את אשתו לאחר שזו בגדה בו. הנוסע מגולל באוזניו של המספר את סיפור נישואיו, עד לסופם הטראגי.

הנובלה מציגה תפיסות עולם חדשניות ומהפכניות, שחלקן היו אופנתיות מאוד בקרב האינטליגנציה הרוסית בשלהי המאה ה-19. 

ערכיה של החברה המערבית, בכל הנוגע ליחסים שבין המינים, מביאה, לפי השקפה זו, לטראגדיה המנציחה את עצמה. הגברים, המצויים במאבק קבוע בין יצריהם ובין תחושות המוסר שלהם, נידונים לבלבול ולצער מתמיד כבר משחר התבגרותם המינית, ומוסד הנישואים משמש מסווה לדיכויה האלים של האישה לטובת סיפוק דחפיו של הגבר. ביומניה, מתייחסת רעיתו של טולסטוי, הרוזנת סופיה טולסטוי, פעמים רבות ליצירה זו. 

בשיאו של הסיפור, מתוארת, בצורה חיה וסוחפת, הקינאה המעוורת את עיניו של הבעל הנבגד. עומק הבנתו של טולסטוי את נפש האדם משתקפת היטב בחלק הזה.

שם הנובלה לקוח מ"סונאטת קרויצר" - כינויה של הסונאטה לכינור ופסנתר מס' 9 מאת בטהובן. גיבור הנובלה מתמלא קנאה למשמע היצירה אותה מנגנים בסיפור אשתו ומאהבה הכנר.

הנובלה ראתה אור בעברית בתרגומו של פטר קריקסונוב בקובץ 'איוואן איליץ' ואחרים', הספריה החדשה, 1999. נוסח מעודכן של התרגום ראה אור ב-2006 בסדרת הספרייה הקטנה.

ב-2010 העלה תיאטרון גשר את העיבוד לסיפור זה כהצגת יחיד בביצועו של משה איבגי.

==ראו גם==
* סונאטת קרויצר (יאנאצ'ק)

==קישורים חיצוניים==

*[https://benyehuda.org/read/15997 הטקסט המלא של סונטת קרויצר בעברית] (תרגום של צבי ארד), פרויקט בן יהודה
*[http://www.gutenberg.org/etext/689 הטקסט המלא של סונטת קרויצר באנגלית]
*[http://www.gutenberg.org/etext/689 הטקסט המלא של סונטת קרויצר וסיפורים אחרים, מתורגמים לאנגלית]
*[http://ilibrary.ru/text/1009 הטקסט המלא בשפת המקור] 
* 
* [https://web.archive.org/web/20220120223944/https://www.hafatzim.com/סיפור-לוהט-כוחה-של-אהבת-גבר-ואישה-וקנא/ "חפצים", ד"ר יואל גרינברג, על הנובלה ועל כוחה של המוזיקה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרי לב טולסטוי
קטגוריה:ספרי 1889
קטגוריה:ספרים שצונזרו