OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יהודה כץ

יקותיאל יהודה נחמן כץ (נולד ב-18 ביולי 1959 נעדר ב-11 ביוני 1982, כ' בסיוון ה'תשמ"ב) הוא חייל צה"ל שהוגדר כאחד משלושת הנעדרים בעקבות קרב סולטאן יעקוב בלבנון, יחד עם זכריה באומל (שגופתו נמצאה בשנת 2019) וצבי פלדמן.

==ביוגרפיה==
כץ נולד ברמת-גן ליוסף ושרה כץ, ניצולי שואה. כילד גילה כישרונות בלימודים, ובעיקר ללימודי קודש.

כץ למד בישיבת נחלים ובמשך בישיבת כרם ביבנה אצל הרב חיים יעקב גולדוויכט, ובהמשך הצטרף לשירות קרבי בחיל השריון.

== קרב סולטאן יעקוב ==

כשפרצה מלחמת לבנון, הצטרף יהודה לחבריו שם ולחם בטנק יחד עם סגן [https://www.izkor.gov.il/%D7%96%D7%95%D7%94%D7%A8%20%D7%96%D7%95%D7%A8%D7%A7%D7%95%20%D7%9C%D7%99%D7%A4%D7%A9%D7%99%D7%A5/en_043e3ff3418525629939695e28a51ea2 זוהר ליפשיץ] ששימש כמפקד הטנק. הם נשלחו לקרב סולטאן יעקוב, ב-11 ביוני 1982, עשרה ימים בלבד לפני מועד שחרורו מהצבא. בקרב שנערך מספר שעות לפני הפסקת האש, נהרגו 20 חיילים ישראלים ורבים נפצעו, לאחר שכוח צה"ל נקלע לתוך מתחם סורי גדול, וחולץ בקושי בסיוע ארטילרי כבד תוך שהוא משאיר מאחוריו מספר כלי רק"מ פגועים. בסיום הקרב, שישה חיילים הוכרזו נעדרים. מתוכם היו שני שבויים, שהוחזרו מאוחר יותר בחילופי שבויים, והרוג אחד - מפקד הטנק זוהר ליפשיץ - שגופתו הוחזרה. כץ, זכריה באומל וצבי פלדמן נחשבו במשך שנים רבות כנעדרי קרב סולטאן יעקוב. בשנת 2019 אותרה גופתו של באומל והובאה לישראל במרץ. גורלם של כץ ושל צבי פלדמן לא נודע עד היום.

== מאמצי החיפוש ==
מאז הכרזתו של כץ כנעדר עסקו צה"ל ובני משפחתו בניסיונות שונים להשגת מידע על גורלו. מנגד, על פי אגף המודיעין של צה"ל, מי שהחזיקו בנעדרים ובמידע על גורלם היו גורמים פלסטיניים בסוריה, בהכוונת אש"ף ומנהיגו באותו עת, יאסר ערפאת, יחד עם סגנו לעניינים צבאים אבו ג'יהאד, שהוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של כץ.

בשנת 2004 החליט הרב הראשי הצבאי ישראל וייס להכריז על שלושת הנעדרים כ"חללים שמקום קבורתם לא נודע", אולם בעקבות מאבק המשפחות נמנע המהלך.

ב-18 בדצמבר 2010 דיווח העיתון "ג'ואיש כרוניקל" כי ברשות ממשלת בריטניה דיווח משגריר בריטניה בסוריה, איוור לוקאס, שכלל עדות על שביית החיילים בידי הכוחות הסוריים.

באב תשע"ד (2014) נפטר יוסף כץ, אביו של יהודה.

מאז ועד היום נישאת תפילה יומית למענו על ידי דורות של תלמידים בישיבת "כרם ביבנה". ארוניתו של יהודה כץ בישיבה עדיין נושאת את שמו ואיש לא נגע בה מאז היעדרותו.

בשנת תשס"ו נפתחה בתוך ספריית ישיבה כרם ביבנה ספריית "יהודה יעלה" לזכותו של יהודה, שנבנתה מספריו האישיים ומתרומת משפחתו. כמו כן משפחתו פתחה קרן לעידוד לכתיבת מאמרים תורניים אשר במסגרתה מחלקים מלגות בכל שנה בחנוכה לשלושה מתוך המאמרים הנבחרים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:חיילי חיל השריון
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:נעדרי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
פרנסואה דה מונמורנסי

פרנסואה דה מונמורנסי
פרנסואה דה מונמורנסי (בצרפתית: François de Montmorency; 7 ביוני 1530 - 6 במאי 1579) היה איש צבא ומדינאי צרפתי. בן לבית מונמורנסי.

==ביוגרפיה==
פרנסואה היה בנו בכורו של אן דה מונמורנסי, המפקד העליון של הצבא הצרפתי בתקופתם של פרנסואה הראשון, אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי מלכי צרפת. במשך 15 שנה לחם פרנסואה לצד אביו, החל במערכה בחבל לורן נגד צבאו של קרל החמישי (1552) ועד קרב סן דני במלחמת הדת השנייה בצרפת, שבו נהרג אביו (1567).

ב-1553, בקרב טרואן (באזור התעלה שבצפון צרפת) נפל בשבי הספרדים. כאשר השתחרר משביו ב-1556, התמנה למושל פריז וחבל איל-דה-פראנס. באותה שנה נשלח לעזרתו של האפיפיור פאולוס הרביעי במערכה נגד הספרדים באיטליה. ב-1557 השתתף בקרב סן-קנטן (בחבל פיקרדי שבצפון צרפת), שבו נפל אביו בשבי הספרדים, וב-1558 השתתף בכיבוש העיר קאלה שלחופי התעלה.

ב-1559 השתתף בשיחות שהביאו לשלום קאטו-קמברסיס בין פליפה השני מלך ספרד לבין אנרי השני מלך צרפת. בהתאם להסכם זה נשארו בידי צרפת ערי המבצר לאורך הנהר סום (בצפון צרפת) והערים מץ, טול וורדן שבחבל לורן. אחרי מות אנרי השני נאלץ פרנסואה דה מונמורנסי לוותר על התואר "גראנד מייטר" (ראש בית המלך) לטובת פרנסואה, דוכס גיז, אך השתתף באספת המעמדות הצרפתית שהתקיימה באורליאן ב-1560 - 1561.

פרנסואה דה מונמורנסי לחם לצד הקתולים בקרב דרה (19 בדצמבר 1562) שהיה הקרב הראשון במלחמות הדת בצרפת. אך היריבות בינו לבין בית גיז התגברה עד כדי דין ודברים וקרבות רחוב בפריז ב-1565 נגד שארל, קרדינל לורן, אחיו של פרנסואה, הדוכס מגיז. ב-1570, כמושל פריז, ניסה ללא הצלחה לשכנע את ההמון הפריזאי לתמוך בשלום סן-ז'רמן-אן-לה, שכלל ויתורים להוגנוטים.

ב-1572 נשלח אל אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה כדי לחתום על ברית בין ממלכת צרפת לבין ממלכת אנגליה, וקיבל שם את אות מסדר הבירית (מסדר אבירים אנגלי). כאשר שב לפריז היה מאוד לא פופולרי בעיני ההמון הפריזאי. באי יכולתו להשתלט על ההמון שהתקומם נגד נישואי אנרי מלך נווארה ההוגנוטי למרגריט דה ולואה הקתולית, נאלץ פרנסואה דה מונמורנסי להתפטר מתפקידו כמושל פריז, מה שהותיר את שדה הפעולה בידי בית גיז. מאורעות אלה הביאו לטבח ליל ברתולומאוס הקדוש שהחל ב-24 באוגוסט 1572.

ב-1574, המלך שארל התשיעי איפשר לפרנסואה דה מונמורנסי לתפוס את מקומו בחצר המלכות, אך היריבות עם בית גיז גרמה לו לנטוש אותה שוב. משום שלא נותר לו דבר להפסיד, הצטרף לקשר של פרנסואה, דוכס אנז'ו, נגד בית המלוכה. הקשר נתגלה והוא נעצר ונכלא בבסטיליה.

הוא השתחרר מכלאו ב-1575, ומאז התגורר בארמונו שבו נפטר ב-1579. פרנסואה דה מונמורנסי נקבר בכנסיית סן מרטן דה מונמורנסי בחבל איל-דה-פראנס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:מלחמות הדת בצרפת
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:בית מונמורנסי
קטגוריה:אישים שנכלאו בבסטיליה
קטגוריה:ילידי 1530
קטגוריה:נפטרים ב-1579
פדראו

פדראו (בפורטוגזית: Padrão; ברבים: Padrões) היה עמוד אבן גדול עליו חרוט שלט האצולה של פורטוגל ועליו צלב, אשר הוצב במקומות שונים ברחבי העולם על מנת לציין תביעה לבעלות פורטוגלית על הקרקע. הפדרוייש הוצבו בידי מספר מגלי ארצות, ביניהם דיוגו קאו, בארתולומיאו דיאש וואסקו דה גאמה, במרוצת עידן התגליות הפורטוגלי (מראשית המאה ה-15 ועד לראשית המאה ה-17).

החברה הגאוגרפית של ליסבון (Sociedade de Geografia de Lisboa) הצליחה לשחזר במהלך המאה ה-20 שלושה פדרוייש שהוצבו בידי דיוגו קאו ואחד של בארתולומיאו דיאש. אלו שהציב וסקו דה גמה נחשבים כיום לאבודים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה
רון ויליאמסון

רון ויליאמסון (3 בפברואר 1953 – 4 בדצמבר 2004) היה שחקן בייסבול ששיחק בתפקיד תופס ומגיש בליגת המשנה בארצות הברית. הוא הואשם על-לא-עוול-בכפו ברצח ובאונס, הורשע במשפטו, נדון למוות ב-1988, אך זוכה ב-1999.

== ביוגרפיה ==
ויליאמסון נולד באוקלהומה. הוא היה הבחירה ה-41 בדראפט של ליגת ה-MLB ב-1971, בחירה שנעשתה על ידי קבוצת אוקלנד אתלטיקס בסיבוב השני. ב-1972 הוא שיחק בקבוצת המשנה של אוקלנד וחבט בממוצע של 265. ב-52 משחקים. עונת 1973 הייתה גרועה מבחינתו, והוא חבט בממוצע של 0.137 בלבד בקבוצת קי וסט קונצ'ס, כאשר ב-59 משחקים היו לו רק 13 . בעונות 1976–1977 שיחק בקבוצת המשנה של הניו יורק יאנקיז בתור מגיש.

חייו של ויליאמסון החלו לנוע במעגלים לאחר מכן. הוא התמכר לאלכוהול ולסמים, וסבל ממחלות נפש, הפך לדיכאוני ועבר לגור עם אמו.

חייו עברו את השינוי הגדול ביותר כאשר ב-1982 דברה סו קרטר, מלצרית בבר בעיר עדה שבאוקלהומה שבו הוא נהג לבקר באופן תדיר, נמצאה מתה בדירתה. חמש שנים לאחר מכן טענה משטרת עדה כי ויליאמסון, ביחד עם חברו דניס פריץ, הם החשודים ברצח של דברה קרטר. בעקבות זאת נשפטו השניים בבית המשפט בעדה. גזר דינו של ויליאמסון היה מוות בזריקת רעל, ואילו פריץ נדון למאסר עולם.

לאחר 11 שנים באגף הנדונים למוות, ויליאמסון זוכה בעקבות בדיקת DNA, ושוחרר מהכלא. הוא נפטר חמש שנים לאחר שחרורו בבית חולים כתוצאה משחמת הכבד בעקבות התמכרותו ארוכת השנים לאלכוהול ולסמים. הסופר ג'ון גרישם קרא את ההספד שנכתב עליו בניו יורק טיימס וכתב עליו את ספרו הלא-בדיוני הראשון, שהפך לרב-מכר.

==לקריאה נוספת==
* ג'ון גרישם, חף מפשע, מודן הוצאה לאור, 2007 (יצא לאור באנגלית ב-2006)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מורשעים שזוכו
קטגוריה:שחקני בייסבול אמריקאים
קטגוריה:תופסים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
שוקולד (סרט)

שוקולד (צרפתית: Chocolat) הוא סרט משנת 2000 שמבוסס על ספרה של ג'ואן האריס ובוים על ידי לאסה הלסטרם. הסרט מספר את סיפורה של אם צעירה (ז'ולייט בינוש) המגיעה לעיירה בצרפת עם בתה בת השש, ופותחת בה חנות שוקולד. במהרה השוקולד משנה את חייהם של תושבי העיירה. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר.

הסרט צולם בצרפת, בעיירה פלביני (Flavigny-sur-Ozerain) ובטירת בייאנק (Château de Beynac). הסצנות באגם צולמו באנגליה.

==תקציר==
ויאן רושה (ז'ולייט בינוש), נוודת צעירה מגיעה לעיירה רגועה בצרפת עם בתה הקטנה אנוק (ויקטורי ת'יויסול) בחורף של שנת 1959. השוקולדיה החדשה שלה היא מקור לתשומת לב ופחד מכיוון שיכולתה של ויאן לעורר מחדש את התשוקה באנשי העיירה מסכנת את שימור המסורת. הרוזן דה-רנו, אציל מקומי ושמרן (אלפרד מולינה) רואה בויאן איום וחושש שהשוקולד שלה עלול להשחית כליל את הקודים המוסריים של העיירה. מלחמתו נגדה נפתחת כאשר מגיעה לעיירה חבורת צוענים השטים בנהר ומובלים על ידי רו (ג'וני דפ), שמיד נמשך לוויאן והיא אליו. בין תושבי העיירה נמצאות ג'וזפין מוסקה (לנה אולין), אישה מוכה, שבורחת מבעלה ומתחילה לעבוד בשוקולדיה של ויאן, ארמאנד, אישה מבוגרת (ג'ודי דנץ') ומתקדמת בדעותיה שניתקה קשר עם בתה, קרוליין (קארי אן מוס) ונכדה.

==שחקנים ודמויות==
* ויאן רושה - ז'ולייט בינוש
* הרוזן דה-רנו - אלפרד מולינה
* רו - ג'וני דפ
* ארמאנד- ג'ודי דנץ'
* קרוליין קלירמונט - קארי אן מוס
* לוק קלירמונט - Aurèlien Parent Koeni
* אנוק - ויקטורי ת'יויסול
* ג'וזפין מוסקה - לנה אולין
* סרג' מוסקה - פיטר סטורמר
* אלפונס מרסו - רון קוק

==לקריאה נוספת==
*ליאורה משה, "'שוקולד': פרק אוטוביוגרפי או שיעור בהיסטוריה תרבותית של הקולוניאליזם?", בתוך: חיים בראשית, שלמה זנד ומשה צימרמן (עורכים), קולנוע וזיכרון: יחסים מסוכנים?, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2004, עמ' 331–339, 

==קישורים חיצוניים==
* 

ביקורות
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
קטגוריה:סרטים בריטיים משנת 2000
קטגוריה:סרטי אוכל
טפטפת קלווין

דיאגרמה של טפטפת קלווין.
טפטפת קלווין, הקרויה על שמו של לורד קלווין, היא גנרטור אלקטרוסטטי. קלווין כינה את המכשיר מעבה טיפות מים. המכשיר מבוסס על טפטוף של טיפות מים לשם יצירת הפרשי פוטנציאלים תוך שימוש בהשראה חשמלית בין מערכות בעלות מטענים הפוכים. 

==מבנה המכשיר==
מבנהו של המכשיר מבוסס על שתי טבעות מתכת ושני מכלים העשויים מחומרים מוליכים. מכל מים מונח בראש הטפטפת. מים מטפטפים באופן קצוב משני פתחים קטנים במכל. כל זרם מים עובר דרך אחת מטבעות המתכת אל אחד מהמכלים. כל אחד מהמכלים מחובר באמצעות חוט מוליך לטבעת שבצד הנגדי. כלומר, הטבעת הימנית מחוברת אל המכל השמאלי ולהפך. שני המכלים המוליכים מופרדים במרווח קטן.

==תיאור התופעה==
כאשר מתחילה זרימת המים, יוצאים המים מן החורים וזורמים באופן חופשי דרך הטבעות אל המכלים. המכלים מתמלאים אט-אט במים. באופן ספונטני, כעבור זמן קצר (תלוי בקצב זרימת המים ובממדי המערכת) נפגעת האחידות של זרימת המים, ובמקום לזרום בקילוח אחיד, המים יורדים ברסס. זמן קצר לאחר השינוי באופן הזרימה מופיעה קשת חשמלית לשבריר שנייה בין המכלים. קשת זו נובעת מהפרש פוטנציאלים של עשרות אלפי וולט בין המכלים.

==הסבר התופעה==
למרות שמים באופן כללי אינם טעונים, מים "טבעיים" הם תמיסה של מלחים וחומרים אחרים ולכן מכילים יונים שונים. אפילו מים מזוקקים מכילים באופן טבעי יונים (הידרוניום והידרוקסידים). כיוון שבקנה מידה קטן ישנה אי הומוגניות מסוימת בחלוקת המטענים החשמליים, כאשר נפרדת טיפה מן המאגר היא לא בהכרח נייטרלית (אך גם אם אינה נייטרלית, מטענה זעיר). כשעוברת טיפה טעונה דרך אחת הטבעות, היא מגיעה למכל גורמת לטעינתו. נניח כי טיפת מים חיובית עברה דרך הטבעת הימנית. טיפה זו תנחת במכל הימני, ובגלל החיבור החשמלי בינו לטבעת השמאלית, גם היא תיטען במטען חיובי. אל הטבעת הזו יימשכו יונים בעלי מטען הפוך – כלומר יונים שליליים. משיכתם לטבעת זו גורמת להם לזרום לצידו השמאלי של המכל העליון ולהגדלת הסיכוי לטפטוף טיפות שליליות מהאביק השמאלי אל המיכל השמאלי. טעינתו של מכל זה במטען שלילי גורמת לטעינת הטבעת הימנית במטען שלילי. כעת, כאשר הטבעות טעונות (ואף במטען קטן ביותר) תימשך הפרדתם של מטענים במים: לאט לאט המים הטעונים שלילית יימשכו אל הטבעת הטעונה חיובית (כלומר הטבעת השמאלית), והמים הטעונים חיובית יימשכו אל הטבעת הטעונה שלילית (כלומר זו הימנית). כך מתרחשת הפרדה של מטענים ומתקבל הפרש פוטנציאלים גדול ביותר. הפרדת המטענים נובעת מתהליך של משוב חיובי, כלומר הפרדת המטענים מובילה לעלייה בהפרש הפוטנציאלים, ולהפרדת מטענים חזקה יותר שתוביל לעלייה גדולה יותר בהפרש הפוטנציאלים וכך הלאה. אם הפרש הפוטנציאלים גבוה די הצורך, זרם חשמלי יכול לפרוץ דרך האוויר, בין שני המכלים, ומתקבלת קשת חשמלית הנובעת מיינון האוויר. 

בהסבר זה טמון גם הגורם לשינוי באופן זרימת המים. כאשר הפרדת המטענים נעשית משמעותית, והמים שזורמים בצד כלשהו הם בעלי מטען זהה, מתבצעת דחייה חשמלית. מולקולות המים שבאותו הזרם דוחות זו את זו - כוח המתגבר על הקשרים הבין-מולקולריים הקוולנטים, וגורם לזרימה לא אחידה. דחייה חשמלית זו אף גורמת לפריסה של זרם המים. השינוי באופן זרימת המים הוא אינדיקציה להצטברות מטענים רבים ואכן לרוב לאחר שינוי זה מופיעה הקשת החשמלית.

התהליך חוזר ונשנה, כאשר לאחר כל פריקת מטענים באמצעות הקשת החשמלית, מטעני המכלים וטבעות מתאפסים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ייצור חשמל
ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט

ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, שכונה גם "הטוען הזקן לכתר" (אנגלית: James Francis Edward Stuart; 10 ביוני 1688 - 1 בינואר 1766) היה בנו של מלך סקוטלנד, אירלנד ואנגליה המודח ג'יימס השני הקתולי.

== חייו ==
בעת הולדתו ג'יימס היה במקום הראשון בסדר הירושה לשלוש הממלכות של אביו, ג'יימס השני, והחזיק בתארים המקובלים של יורש העצר נסיך ויילס, דוכס קורנוול ודוכס רות'סיי. עד להולדתו, יורשת העצר הייתה אחותו למחצה מרי שהייתה פרוטסטנטית; הולדתו הפיחה בלב הקתולים תקוות ליסוד שושלת קתולית, אך באותה מידה עוררה הסתייגות עממית רחבה. התמרמרות הציבור האנגלי ממלכו הקתולי הגיעה באותה שנה לשיא בדמות המהפכה המהוללת שבסופה ג'יימס השני אולץ לצאת לגלות עם משפחתו, ובנו ג'יימס איבד את מעמדו ותאריו וחוק הזכויות 1689 נישל אותו ואת צאצאיו ממקומם בסדר ירושת כס המלכות.

אחרי מותו ב-1701 של אביו, ג'יימס השני, תומכיו היעקוביטים מיהרו להכריז עליו כמלך ג'יימס השלישי מאנגליה ואירלנד, וג'יימס השמיני מסקוטלנד. הוא הוכר כמלך על ידי האפיפיור, על ידי צרפת, וכן על ידי מספר מדינות קתוליות נוספות שהיו עוינות לאנגליה. 

ג'יימס ניסה שלוש פעמים להשיב לידיו את הכתר שאבד לאביו: ב-1715 הוביל את המרד היעקוביטי של 1715 כנגד ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה המלך הראשון מבית הנובר שירש את הכתר אחרי אחותו אן, מלכת בריטניה, ניסיון שכשל וג'יימס נאלץ לחזור לגלותו ביבשת; הוא ניסה שוב ארבע שנים אחר כך במהלך המרד היעקוביטי של 1719 בתמיכת ספרד אך נכשל גם בפעם הזו. ב-1745 הוא מינה את בנו הבכור צ'ארלס אדוארד סטיוארט לעוצר וזה פלש לסקוטלנד במהלך המרד היעקוביטי של 1745, אך לאחר מספר הצלחות הובס בסופו של דבר בקרב קלודן.

בהמשך, התקווה לרסטורציה של בית סטיוארט נמוגה. עם מותו של ג'יימס תומכיו היעקוביטים הכירו בבנו צ'ארלס כמלך, אך בניגוד לאביו הוא לא זכה להכרה בתוארו משום מדינה זרה. לאחר מותו של צ'ארלס התואר עבר להנרי בנדיקט סטיוארט שהיה אחרון הטוענים לכתר היעקוביטי מבית סטיוארט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סקוטים
ג'יימס פרנסיס אדוארד
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:דוכסי רות'סיי
קטגוריה:דוכסי קורנוול
קטגוריה:נסיכי ויילס
קטגוריה:ילידי 1688
קטגוריה:נפטרים ב-1766
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
אוטילה

אוטילה (בספרדית: Isla de Útila) הוא האי השלישי בגודלו בקבוצת איי המפרץ שבהונדורס, אחרי רואטאן (Roatán) וגואנאחה (Guanaja). האי נמצא כ-50 ק"מ מהחוף הצפוני של הונדורס, וידוע כאזור מומלץ לצלילה בזכות שוניות האלמוגים הרבות הנמצאות בסביבתו. 

== היסטוריה ==
שרידים שנמצאו באיים מעידים שהיו מיושבים לפני שהאירופים גילו את איי המפרץ בשנת 1502, במסעו הרביעי של כריסטופר קולומבוס. הקונקוויסטדורים הספרדים שבאו אחריו הפכו את התושבים לעבדים ושעבדו אותם במטעים בקובה ובמכרות הזהב והכסף של מקסיקו. בשנת 1528 כבר חוסלה לגמרי אוכלוסיית האיים.

עד 1550 נעשה האי בסיס לפעילות של שודדי ים שניצלו את המיקום כדי לשדוד ספינות מסע שהיו חולפות באזור בדרכן לאירופה. בין השנים 1550-1700 נשלטו האיים לסירוגין על ידי האנגלים והספרדים. 

במחצית המאה התשע עשרה נאלצו האנגלים להחזיר את האיים להונדורס ששלטה כ-150 שנה באיים. במהלך אותה תקופה נלחמו הספרדים ופיראטים אנגליים על השליטה באיים, ששימשו לאספקת מזון ועצים, לסחר בעבדים ולחניות ביניים. עבדים שנשארו באיים לאחר שסירבו לחזור עם שוביהם יישבו את המקום ונקראים בני ה"גריפונה" (guarifuna). תושבים אלו הושפעו פחות מהתרבות הספרדית באזור, וההשפעה האנגלית עליהם הייתה חזקה יותר.

==שפה==
בגלל השפעתם הרבה של האנגלים באיים שפת התושבים המדוברת היא אנגלית, יותר מספרדית, אך אנגלית זו כמעט ובלתי מובנת לתיירים (דומה מאוד לאנגלית הדרומית של ארצות הברית)

==כלכלה==
עד תחילת שנות התשעים הכלכלה באי הייתה מבוססת על חקלאות ודיג.

==תיירות==
אוטילה עוברת תהליכים דומים לאלו שעברו על האי השכן רואטאן והופכת להיות אתר תיירות המושך צוללים רבים. קביעת הקונגרס הלאומי כי איים אלו יהיו חופשיים ממס, המריצה הקמת בתי ספר לצלילה. כיום ישנם באי כ-15 בתי ספר לצלילה, ועוד אתרי תיירות רבים. ישנם למעלה מ-60 אתרי צלילה הנמצאים סביב האי. קבוצת איי המפרץ ואוטילה בפרט נחשבת לאתר בו ניתן לצפות בכריש לוויתן במהלך השנה.
להבדיל מהאי השכן, רואטאן, אוטילה מושך אליו בעיקר תרמילאים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הונדורס: גאוגרפיה
קטגוריה:אמריקה המרכזית: איים
עז מבריגה

עז מבריגה (שם מדעי: Capra falconeri) או יעל הבורג הוא מין של יעל המצוי בטבע בעיקר במספר מועט של אזורים מיוערים והרריים במערב ההימלאיה ובמרכז אסיה. העז המבריגה היא החיה הלאומית של פקיסטן.

==תיאור ומאפיינים==
עז מבריגה מתנשאת לגובה של 140–180 ס"מ, ומשקלה נע בין 40 ק"ג אצל הנקבות ל-100 ק"ג אצל הזכרים, ולכן היא גדולה יחסית לשאר היעלים. לנקבות פרווה חומה-אפורה, ואילו לזכרים פרווה בגוון מעט בהיר יותר, פנים שחורות ו"זקן" גדול ומדובלל שצבעו לבן על הצוואר ובית החזה. הן לזכרים והן לנקבות בטן לבנה, דוגמה של פסים לבנים ושחורים על הרגליים וזוג קרניים מסולסלות דמויות בורג, ומכאן שם המין. קרני הזכרים יכולות להגיע לאורך של , וקרני הנקבות מגיעות לאורך של 25 ס"מ בלבד. בדרך כלל, פרוות הקיץ קצרה באופן משמעותי מפרוות החורף הקר.

בית הגידול של עז מבריגה הוא הררי ומיוער. היאם מצויה במערב ההימלאיה, ברום של 500 עד 3,500 מטרים מעל פני הים. העיזים המבריגות הסתגלו לחיים באזור הסלעי ולאוויר הדליל שבו, והן מסוגלות לדלג בקלות בין הסלעים. מזונן העיקרי הוא עשבים, עלים, שיחים וכמעט כל צמח שניתן למצוא. לעיתים הן נעמדות על הרגליים האחוריות כדי להגיע לעלווה של עצים.

עז מבריגה פעילה בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות או לפנות ערב. הנקבות והפרטים הצעירים נוהגים להתאסף בעדרים קטנים המונים עד תשעה פרטים, ואילו הזכרים הם יחידאים (מתבודדים). במהלך עונת החיזור והרבייה, הזכרים נלחמים זה בזה בעזרת קרניהם כדי לזכות בנקבות. בתחילת הקרב, הזכרים מזנקים זה אל זה עד שקרניהם ננעלות זו בתוך זו, ואז הם דוחפים זה את זה בכוח עד שאחד הזכרים נכנע. קול הפעייה של העז דומה לזה של עז הבית.

העז המבריגה נתונה בסכנת הכחדה. העז ניצודה, לרוב בצורה לא חוקית, לשם פרוותה, בשרה וקרניה.

בין הטורפים הטבעיים של יעל הבורג ניתן למנות את נמר השלג, דוב שחור אסייתי, דוב חום, שונר צפוני, זאב ההימלאיה וגם חתול נמרי בנגלי. הקטנים יכולים להיטרף גם בידי עיטים זהובים ושועלים, אך האמהות ינסו להגן עליהם בקרניהן החדות.

==תת-מינים==
החוקרים מבחינים בין שלושה תת-מינים של עז מבריגה:
* Capra falconeri falconeri - מצוי בקשמיר.
* Capra falconeri megaceros - מצוי באפגניסטן.
* Capra falconeri heptneri - מצוי בטורקמניסטן, אוזבקיסטן ובטג'יקיסטן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/3787/all יעל הבורג], באתר IUCN
== הערות שוליים ==

<gallery>
קובץ:Markhor Schraubenziege Capra falconeri Zoo Augsburg-02.jpg
קובץ:Markhor Schraubenziege Capra falconeri Tierpark Hellabrunn-1.jpg
קובץ:Capra falconeri 1 - Syracuse Zoo.jpg
קובץ:Capra falconeri at the Columbus Zoo-2011 07 11 IMG 0786.JPG
קובץ:Markhor.jpg
</gallery>

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן אנדראס וגנר
קטגוריה:יעלים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:ההימלאיה: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי פקיסטן
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:פקיסטן: יונקים
טים בורובסקי

טים בורובסקי (בגרמנית: Tim Borowski; נולד ב-2 במאי 1980 בנויברנדנבורג, שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר. את מרבית שנותיו ככדורגלן העביר בקבוצת ורדר ברמן הגרמנית.

==קריירת משחק==
בורובסקי החל את קריירת המשחק שלו בקבוצה המקומית של עיר הולדתו, נויברנדנבורג, אשר במזרח גרמניה. בגיל 16 עבר לקבוצת הנוער של ורדר ברמן, ולאחר 3 שנים בקבוצה זו של המועדון הוקפץ בורובסקי לקבוצת המילואים של ברמן.
כעבור שנה, ערך בורובסקי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של ברמן. עונת 2003-2004, בה זכתה ברמן בדאבל הגרמני, נחשבה לעונת השיא של בורובסקי.
בורובסקי החמיץ חלק ניכר מעונת 2006/2007, בגין פציעות רבות, כמו זו שנגרמה במהלך משחק חצי הגמר של מונדיאל 2006.
בורובסקי שיחק לרוב כקשר שמאלי במערך היהלום של ה-4-4-2 איתו נהגה באותה תקופה ורדר ברמן לשחק. כמו כן, בורובסקי תופקד לעיתים גם כקשר התקפי או מרכזי. לדבריו, סגנון המשחק שלו הושפע רבות מיוהאן מיקו, עמו שיחק בברמן.

ב-2008 חתם בורובסקי בבאיירן מינכן לעונה אחת, בה שיחק ב-26 משחקים והבקיע חמש פעמים. העונה של בורובסקי בבאיירן מינכן לא צלחה, וב-22 ביולי 2009 חתם בורובסקי בשנית בורדר ברמן, בה שיחק שלוש שנים נוספות עד לפרישתו.

במהלך הקריירה, זכה בורובסקי מלבד באליפות הבונדסליגה והגביע הגרמני, גם בגביע הליגה הגרמנית, בשנת 2006.

==נבחרת גרמניה==
את קריירת המשחק הבינלאומית שלו בנבחרת גרמניה החל בורובסקי במשחק נגד בולגריה בשנת 2002. המשחק הסתיים בתוצאה 2:2.
בורובסקי נבחר לסגל הנבחרת הגרמנית למונדיאל 2006 ושיחק כבר במשחקה הראשון של נבחרתו נגד קוסטה ריקה כקשר התקפי במקומו של מיכאל באלאק, כאשר בשאר משחקי המונדיאל שימש כמחליפם של טורסטן פרינגס ובסטיאן שוויינשטייגר.
במהלך משחק רבע הגמר נגד ארגנטינה בישל בורובסקי למירוסלב קלוזה את שער השוויון החשוב של גרמניה (העשירי של קלוזה במצטבר במונדיאלים), שהביא לדו-קרב פנדלים בין שתי הנבחרות. בבעיטות העונשין של אותו המשחק הוסיף וכבש בורובסקי את הפנדל הרביעי והמכריע של משחק זה שהעלה את גרמניה לשלב חצי הגמר מול נבחרת איטליה בו נפצע בורובסקי והוחלף על ידי שוויינשטייגר. את הטורניר סיימה גרמניה במקום השלישי.

בורובסקי זומן לסגל הנבחרת גרמניה גם ביורו 2008 בו הפסידה הנבחרת במשחק הגמר לנבחרת ספרד, ושותף פעמיים כמחליף.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1980
פנדר סטראטוקסטר

Fender Stratocaster
הזמר אריק קלפטון ב-2005 מנגן בפנדר סטראטוקסטר באיכות גבוהה
הפנדר סטראטוקסטר (באנגלית: Fender Stratocaster), ידועה גם בשם סטראט (Strat), היא מודל של גיטרה חשמלית תוצרת חברת פנדר, אשר עוצבה על ידי ליאו פנדר ופרדי טאווארס (Freddie Tavares) בשנות ה-50 המוקדמות, וייצורה נמשך עד היום. הסטראטוקסטר שימשה ומשמשת גיטריסטים רבים בכל העולם ונחשבת לדגם הנפוץ בעולם כולו לגיטרה חשמלית.

==המצאת הסטראטוקסטר==
לאחר שדגם האסקוויר, גיטרת הגוף המוצק (SOLID BODY) הראשונה, נחלה הצלחה רבה, ליאו פנדר החל לתכנן דגם חדש, על סמך ההערות שקיבל מנגנים ואנשי מקצוע בקשר לגיטרה. ההערות כללו:
*יותר מפיקאפ אחד, עם אפשרות להחליף בין הפיקאפים באמצעות בורר מצבים.
*גוף נוח יותר, בעל כיפוף באזור הבטן והמרפק, ובעל חיתוך כפול (CUTAWAY) באזור הצוואר, לגישה נוחה יותר.
*גשר צף (טרמולו) המאפשר שינוי טונאלי של הצליל ללא שינוי באצבוע על הגיטרה.
*צוואר בעל 22 שריגים ברוב הגיטרות אך יש דגמים בהם יש יותר.

על סמך בקשות אלו ועוד מספר שיפורים, בשנת 1954 הוצגה הסטראטוקסטר.

הגיטרה המקורית כללה צביעת זריחה בעלת שני גוונים, גוף העשוי מעץ מילה (Ash), נקודות שחורות על לוח האצבוע ומפתחות של קלאסון. כמו כן, היה ניתן לבחור צבע מקטלוג הצבעים של דופונט, בתוספת 5% מערך הגיטרה. מפרט זה נמכר עד שנת 1957, אז החלו להכין את הגיטרות מעץ אלמון (Alder), ובתוספת תשלום את עץ המילה.

==דגמים==
סקוויר: בשנת 1981 קנתה חברת פנדר את חברת גרקו היפנית, שעד אז ייצרה חיקויי סטראטוקסטר מוצלחים, ושמה שונה ל"סקוויר". היא מייצרת מאז ועד היום את הדגמים הזולים של הסטראטוקסטר: ה"בולט", ה"אפיניטי", ה"סטנדרט",וסדרת ה"מאסטר", הכוללת ייצור מיוחד במחירים יקרים יותר.

סדרת הסטנדרט: זוהי סדרת ה"כניסה" (Entry Level) של חברת פנדר. דגמי הסטנדרט מיוצרים במקסיקו, ומאופיינים בגוף מעץ אלמון ובמפרט סטראטוקסטר מקורי, אך שנחשב פשוט ונחות יותר מהדגמים האמריקאיים. המפעל המקסיקני מייצר רק דגמים תואמי פנדר.

הסדרה היפנית: ביפן מיוצרים דגמי פנדר, המתומחרים כיקרים יותר מסדרת ה"סטנדרט" אך זולים יותר מהסדרה האמריקאית. בחלק מהדגמים הם אף נחשבים לטובים יותר מהסדרה האמריקאית, נוכח איכויות בנייה יוצאות דופן במפעל היפני. המפעל גם מייצר חיקויים של גיטרות פנדר אחרות: ה"טלקסטר", "מוסטנג", "יגואר" ועוד.

הסדרה האמריקאית: מיוצרת במפעל פנדר, בעיר קורונה במדינת קליפורניה, והיא הגיטרה המקורית. כוללת מספר סדרות, ביניהן ה"אמריקן סטנדרט", הכוללת מפרט סטראטוקסטר בעל עץ אלמון או מילה (בתוספת תשלום), עם 3 מיקרופונים יחידי סליל (או בפוזיציית הגשר - מיקרופון אחד כפול-סליל - האמבקר), כמו כן גם סדרת "אמריקן דלוקס", הכוללת פיקאפים מסנני רעשים (NOISELESS), מפתחות ננעלים לשמירת כיוון, וצבעים מיוחדים שלא נכללים ברשימת הצבעים של שאר הדגמים.

כמו כן קיימת גם סדרת ה"אמריקן וינטג'"- הכוללת הוצאות מחדש (REISSUE) של גיטרות משנים מסוימות. קיימות בסדרה זו ההוצאה של הגיטרה משנת 1957, ושל זו משנת 1962.

==ראו גם==
* סופרסטראט

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.fender.com האתר של פנדר העולמית]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גיטרה
סטראטוקסטר
ג'ייסון וייד

ג'ייסון מייקל וייד (באנגלית: Jason Michael Wade; נולד ב-5 ביולי 1980) הוא הסולן, הגיטריסט וכותב השירים של להקת הרוק האלטרנטיבי לייפהאוס. וייד בעל רקע רוחני, דבר המשתקף היטב בשיריו. הוריו התגרשו כשהיה בן 12, ולאירוע זה ישנו נוכחות חזקה במילים של שיריו. ברשותו קשת רחבה של גיטרות, אך האהובה עליו ביותר, כמו גם השימושית ביותר היא גיטרה של גיבסון.

==ביוגרפיה==
=== שנותיו הראשונות ===
ג'ייסון נולד בקמרילו שבקליפורניה למשפחה נוצרית, כששני הוריו היו מיסיונרים. בשל כך, בילה ג'ייסון חלק נכבד מילדותו במסע במזרח הרחוק, שבמהלכו התגורר ביפן, תאילנד, סינגפור והונג קונג. לאחר ארבע שנים קשות מבחינתו של ג'ייסון, הוריו שבו לארצות הברית, ועברו להתגורר בפורטלנד, אורגון. כשג'ייסון היה בן 12 הוריו התגרשו, והוא עבר להתגורר עם אמו באזור העיר סיאטל שבמדינת וושינגטון. ג'ייסון קיבל קשה את גירושי הוריו, ובתקופה שלאחריה בילה זמן רב לבד בחדרו. העצבות שחש בעקבות הגירושים הביאה לו את ההשראה לכתיבת שירים, זאת אף על פי שכלל לא היה ילד מוזיקאי. ג'ייסון מצא במוזיקה את המפלט מן הצרות בחייו, והוא החל ללמוד לנגן על גיטרה והשלים עם המצב החדש. לאחר מכן החליטה אמו לעבור ללוס אנג'לס, אף על פי שג'ייסון היה מרוצה מהחיים בוושינגטון. בלוס אנג'לס הקים את להקת לייפהאוס והקריירה המוזיקלית שלו יצאה לדרך.

===קריירה מוזיקלית===
בגיל 15 עבר ללוס אנג'לס, שם הכיר את סרג'יו האנדרד, שהיה שכן שלו, ולהם היה הרבה מן המשותף. הם שיחקו כדורסל ואהבו לרוץ. סרג'יו היה נגן בס והשניים החלו לשתף פעולה בכתיבת שירים. שיתוף הפעולה ביניהם הוליד את להקת לייפהאוס אשר זכתה להצלחה רבה בעקבות הלהיט הראשון שלה "Hanging by a Moment", אשר הוביל להקלטת ארבעה אלבומי אולפן. ג'ייסון היה לחבר הלהקה היחיד הנותר מן ההרכב המקורי של הלהקה. 

ג'ייסון התנסה גם בקריירת סולו קצרה שהקליט את השיר "You Belong to Me" (קאבר ללהיט הידוע משנת 1952, אשר הוקלט עשרות פעמים, ובניהן על ידי בינג קרוסבי, בוב דילן ורוד סטיוארט), אשר הופיעה בפסקול הסרט "שרק" (2001). כמו כן הקליט ג'ייסון את השיר "Days Go By" שהופיע בפסקול הסרט "לזכות בדייט עם טד המילטון" (2004).

===חייו הפרטיים===
ב-20 בינואר 2001 התחתן ג'ייסון עם חברתו מזה שנים רבות, ברידן.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20070819075352/http://www.mostbeautifulman.com/musicians/jasonwade/bio.shtml ביוגרפיה נרחבת] באתר [http://www.mostbeautifulman.com/ www.mostbeautifulman.com]

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אמני גפן רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
יקום מחזורי

יקום מחזורי (באנגלית: cyclic model (או oscillating model), נקרא גם: היקום המתנדנד) הוא שם כולל למספר מודלים קוסמולוגיים לפיהם היקום מתפשט ומתכווץ חליפות במחזורים הנמשכים מיליארדי שנים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:היקום
שינויים בהרגלי הצריחה

שינויים בהרגלי הצריחה הוא אלבומה השני של להקת הרוק הישראלית החברים של נטאשה. הוא יצא לאור בסוף שנת 1991 והופץ על ידי חברת התקליטים הד ארצי.

האלבום זכה להצלחה עצומה והגיעה למעמד של אלבום זהב (20,000 עותקים) תוך שבוע. ב-13 באפריל 1992, נערך אירוע במשרדי חברת התקליטים הד ארצי, לציון הצלחת האלבום. האלבום נמכר בלמעלה מ-110 אלף עותקים ובעקבות ההצלחה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי המדינה.

המפיק המוזיקלי של האלבום היה יוסי אלפנט, שנפטר זמן קצר לאחר סיום הקלטת האלבום, לפני יציאתו לאור. השיר הקצר "כמעט אופטימי" נכתב לזכרו.

== רשימת רצועות ==

#בדקה אחת שפויה (מיכה שטרית) (3:45)
#אל תתפשטי לי (ארקדי דוכין ומיכה שטרית /ארקדי דוכין) (4:41)
#אני אוהב אותך (מיכה שטרית/ארקדי דוכין ומיכה שטרית) (4:04)
#עוד נגיעה (ארקדי דוכין) (5:07)
#עשי לי את המוות (ארקדי דוכין) (3:46)
#שני סיפורי אהבה קטנים (ארקדי דוכין ומיכה שטרית) (2:51)
#סדר עולמי חדש (ארקדי דוכין, יוסי אלפנט ומיכה שטרית/ארקדי דוכין) (5:23)
#על קו הזינוק (מיכה שטרית) (3:59)
#איש בלי נצח (מיכה שטרית/ארקדי דוכין) (3:49)
#על הסף (ארקדי דוכין) (1:41)
#לא שבר. משבר (ארקדי דוכין) (2:48)
#כמעט אופטימי (ארקדי דוכין) (0:12)
#אם כבר לבד... (מיכה שטרית) (5:12)

==משתתפי האלבום==
* ארקדי דוכין: שירה, פסנתר וקלידים, ניצוח
* מיכה שטרית: שירה, גיטרה אקוסטית
* מיקי הררי: גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית
* שלמה אלמקיס (קוזו): גיטרה בס
* ז'אן פול זימבריס: תופים וכלי הקשה
* יוסי אלפנט: הפקה מוזיקלית, קולות

===נגני כלי קשת ומיתר===
* כינור: מירצ'ין לב, נימלשטיין בוריס, קאופמן אריה, לובוטיסקי הרינה, גלפנד לב.
* ויולה: אקופיאן יוסף, ברוומן שי, בלנק רומן.
* צ'לו: טלל יורי, לוין רוברט.
* קונטרבס: ליטבין גנאדי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=JQTE8EGayl4 אל תתפשטי לי], מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
* [http://www.youtube.com/watch?v=tnbHTYgyNo0 אני אוהב אותך], מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
* ביקורת - 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1991
קטגוריה:אלבומי החברים של נטאשה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יוסי אלפנט
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
מיכאיל פוקין

מיכאיל פוקין בבלט של פטיפה
מיכאיל פוקין (ברוסית: Михаи́л Миха́йлович Фо́кин; 23 באפריל 1880, סנקט פטרבורג - 22 באוגוסט 1942, ניו יורק) היה רקדן,מנהל בלט וכוריאוגרף.

פוקין למד בלט בבית הספר ליד תיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג והחל משנת 1898 היה סולן בלהקת הבלט הקיסרי. הוא יצר את בלט "הברבור הגווע" עבור רקדנית הבלט הידועה אנה פבלובה, שהייתה בת זוגו. פוקין הצטרף ככוריאוגרף ללהקת הבלטים הרוסיים של סרגיי דיאגילב שם יצר את הבלטים: "דפניס וכלואה" "הסילפידות" (סולנית: אנה פבלובה) ,"שחרזאדה", "ציפור האש", "פטרושקה", רוח הורד, "תמר", "אגדת יוסף", "תרנגול הזהב", "מדיאה".

המשיך ליצור בלטים חדשים רבים אחרי מותו של דיאגילב.

לאחר מהפכת אוקטובר עזב את רוסיה ותוך זמן קצר, בשנת 1921 פוקין עבר לארצות הברית. הוא ביקר באירופה מספר פעמים עם הופעות. בין היתר עבד עם אידה רובינשטיין.

פוקין ניסה לעבוד בקולנוע אך ללא הצלחה יתרה.

עבור להקת הבלטים הרוסיים של מונטה קרלו בניהולו של רנה בלום יצר פוקין את "דון ז'ואן", עבור להקת הבלטים הרוסיים של מונטה קרלו בניהול קולונל דה בזיל העמיד שוב את יצירתו "תרנגול הזהב".

בסוף ימיו פוקין יצר לתיאטרון הבלט האמריקאי את "כחול הזקן" ו"החייל הרוסי".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:כוריאוגרפים רוסים
קטגוריה:רקדני בלט
קטגוריה:מנהלי בלט
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1880
קטגוריה:נפטרים ב-1942
ג'ורג' בלנשין

ג'ורג' בלנשין וסוזן פארל ב"דון קישוט" - 1965
ז'ורז' בלנשין או ג'ורג' בלנצ'ין (באנגלית: George Balanchine,שמו במקור בגאורגית: გიორგი ბალანჩივაძე, גיאוֹרגי באלאנצ'יוואדזֶה, בצרפתית: ז'ורז' בלנשין, 22 בינואר 1904, האימפריה הרוסית - 30 באפריל 1983, ניו יורק) היה מנהל הבלט של בלט הניו יורק סיטי ומגדולי הכוריאוגרפים הנאוקלאסיים.

==ביוגרפיה==

בלנשין נולד בסנקט פטרבורג למשפחת אמנים גאורגית. הוא למד בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. אביו מליטון בלנצ'יוודזה (1862-1937) היה מלחין ומייסד בית האופרה של כותאיסי, שנקרא על שמו. אחיו, אנדריה בלנצ'יוודזה (1906-1992), היה מלחין גאורגי נודע.

היה בין אחרוני הכוריאוגרפים שעבדו עבור סרגיי דיאגילב (אפולו מוליך המוזות, "הבן האובד",הזמיר (עיצוב תפאורה: אנרי מאטיס) ,"החתולה".) ביחד עם לינקולן קרסטיין הקים בית ספר לבלט אמריקאי ולהקה, בה כיכבה אשתו, מריה טולצ'יף, כפרימה בלרינה. באותה תקופה היה בלנשין אחראי לפיתוח הסגנון שנודע כ"בלט אמריקאי", אשר כלל טכניקות קצביות, אתלטיות, ומתואמות למוזיקה מודרנית, כדוגמת סווינג. כישוריה האקרובטיים של טולצ'יף היו מותאמים במיוחד לדרישות סגנון זה, והשניים עבדו במהלך שנים לשכללו. כשטולצ'יף רקדה בסגנון בתיאטרון בולשוי ובפריז, הוא התקבל בהתלהבות על ידי המבקרים והקהל. שיתוף הפעולה בין איגור סטרווינסקי ובלנשין אשר החל תחת ידיו של סרגיי דיאגילב נמשך עשרות שנים לאחר מותו והם יצרו יחדיו בארצות הברית עשרות בלטים. בלנשין יצר בלטים גם עבור להקת הבלט רוס דה מונטה קרלו, בלט האופרה של פריז, ותיאטרון הבלט האמריקאי. בלנשין יצר תפקידים עבור הבלרינות אלכסנדרה דנילובה, מריה טולצ'יף, מליסיה היידן, סוזן פרל, מריל אשלי ודרסי קיסטלר, אשר סוקרו בסרט Dancing for Mr. B אשר יצא מספר שנים אחר מותו. בלנשין פיתח סגנון מדויק מאוד ומושלם מקצה הבוהן ועד קצה הזרת, הראש והצוואר, תבע מרקדניו ביצוע מושלם והתמסרות מושלמת. סגנונו התפתח לסגנון מופשט מאוד, הוא בחר בתלבושות שאינן מסתירות את מבנה גוף הרקדנים ומבליטות את רצינותם, אמינותם ויושרם, ונמנע משימוש באפקטים.

==ראו גם==
*ניו יורק סיטי בלט

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* אסנת לוי, [https://web.archive.org/web/20041210225053/http://www.israeldance.co.il/balanchine_george_story.htm בזכות הפוינט]
* 
* 

קטגוריה:כוריאוגרפים אמריקאים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:רקדני בלט גאורגים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג
קטגוריה:מנהלי בלט
קטגוריה:מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1983
Tears in Heaven

Tears in Heaven (מילולית: דמעות בגן עדן) הוא שיר רוק רך שכתבו אריק קלפטון וויל ג'נינגס בשנת 1991.

== על השיר ==
השיר "דמעות בגן עדן" נכתב בדם לבו של קלפטון, ומתאר את האבל על מות בנו קונור, שנהרג בתאונה ב-20 במרץ 1991. קונור, בנו בן הארבע של קלפטון, נפל אל מותו מחלון קומה 53, בבניין רב קומות בעיר ניו יורק, מתוך דירתה של חברה של אמו. קלפטון, שהגיע לדירה זמן קצר לאחר התאונה, היה הרוס ושבור בעקבות האירוע.

השיר נכתב במשותף עם ויל ג'נינגס והיה חלק מהפסקול של הסרט "Rush". הפסקול זכה בפרס גראמי ב-1992. בשנת 1992, יצא לאור אלבומו של קלפטון Unplugged, שהיה הקלטה של הופעה חיה. באלבום זה מבצע קלפטון את השיר Tears in Heaven בדמעות ובכאב. אלבום זה הביא את קלפטון לזכייה בפרס גראמי בשנה השנייה ברציפות.

השיר זכה מאז כתיבתו לביצועים רבים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.eric-clapton.co.uk/ecla/lyrics/tears-in-heaven.html מילות השיר "דמעות בגן עדן", אריק קלפטון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי הספד
קטגוריה:פיגועי 11 בספטמבר בתרבות
קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי הנצחה
קטגוריה:שירים בהשראת המוות
קטגוריה:שירים על בכי
קטגוריה:שירים על גן עדן
קטגוריה:שירים על ילדים
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של אוריקון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לשיר השנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי להקלטת השנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר – גבר
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: קליפים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
Apoptygma Berzerk

Apoptygma Berzerk הוא הרכב מנורווגיה שהוקם על ידי גרוט וג'ון אריק מרטינסן בשנת 1989.

ההרכב זכה להצלחה מסחרית יחסית עם שירי סינתפופ רקידים, מוקם בטופ 10 בגרמניה וסקנדינביה ואף זכה בפרסים.
ההרכב, המכונה גם APB או Apop, הופיע באירופה, צפון אמריקה וישראל עם ההרכבים VNV Nation ,Beborn Beton ו-Icon of Coil.

לשם Apoptygma Berzerk אין משמעות מיוחדת - סטפן גרוט, סולן ההרכב וחברה המקורי, סיפר שבחר רנדומלית את השם מהמילון.

== חברי ההרכב ==
=== חברים נוכחים ===
* סטפן גרוט - מקים ההרכב, האחראי לצליל ה-APB.
* גייר בראטלנד - קלידים.
* פרדריק ברארוד - תופים.
* אנג'ל סטנג'ל - גיטרה.
* אנדרס אודן - גיטרה (הצטרף להרכב שוב ב-2004 לאחר שעזב אותו לכמה שנים).

=== חברים לשעבר ===
* ג'ון אריק מרטינסן - היה חבר בהרכב בשנים 1989–1990, כותב שותף באלבום "Harmonizer".
* פר אקסל לונדגרין - היה חבר בהרכב בשנים 1991–1994, קלידן בהופעות חיות, כותב שותף לשירים Wrack'em To Pieces ו-Electronic Warfare ובנוסף היה אחראי ליחסי הציבור של הלהקה בשנים אלו.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומים ואיפי ===
<div style="direction: ltr;">
* The 2nd Manifesto [EP] (1992)
* Soli Deo Gloria (1993)
* (1996) 7
* Mourn [EP] (1997)
* The Apopcalyptic Manifesto (1998)
* Welcome to Earth (2000)
* Harmonizer (2002)
* (Remastered) 7 (2002)
* Soli Deo Gloria (Remastered) (2002)
* Singles Collection (2003)
* Unicorn [EP] (2004)
* You and Me Against the World (2005)
* Black EP (2006)
* Sonic Diary (2006)
* Rocket Science (2009)
*Exit Popularity Contest (2016)
*SDGXXV (2019)
</div>

=== אלבומי הופעה חיה ===
<div style="direction: ltr;">
* APBL98 (1999)
* APBL2000 (2001)
*Imagine There's No Lennon (APBL20009)
</div>

=== סינגלים ===
<div style="direction: ltr;">
* Ashes to Ashes 12" (1991)
* Bitch (1993)
* Deep Red (1994)
* Non Stop Violence (1995)
* Paranoia (1998)
* Eclipse (1999)
* Kathy's Song (2000)
* Kathy's Song 12" I. (2000)
* Kathy's Song 12" II. (2000)
* Until the End of the World I. (2002)
* Until the End of the World II. (2002)
* UTEOTW Vinyl (2002)
* Suffer in Silence (2002)
* Suffer in Silence Trance Remixes (2002)
* Suffer in Silence 12" (2002)
* In This Together (2005)
* Shine On (2006)
* Love to Blame (2006)
* Cambodia (2006)
* Apollo (2009)
* Green Queen (2010)
*Major Tom (2013)
</div>

=== DVD ווידאו ===
<div style="direction: ltr;">
* APBL2000 (2001)
* The Harmonizer DVD (2004)
*Imagine There's No Lennon (APBL20009) DVD (2009)
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.metropolis-records.com/artists/?artist=apoptygm מטרופוליס רקורדס]

קטגוריה:להקות סינת'-פופ
קטגוריה:להקות EBM
קטגוריה:להקות רוק גותי
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1989
בייבי באש

בייבי באש (אנגלית: Baby Bash; בעבר בייבי ביש; נולד בשם רוני ריי בראיינט ב-18 באוקטובר 1975) הוא זמר ראפ אמריקאי.

== חייו ==
בייבי באש נולד בעיר ואלחו, קליפורניה, ארצות הברית וגדל עם הצד הלטיני של משפחתו. אמו המקסיקנית ואביו האנגלו-אמריקאי נאסרו כשהיה צעיר, מה שמנע ממנו להחזיק בקשר טוב איתם. באש גדל והתפתח אצל דודיו וסבתו, שם נחשף לסגנונות מוזיקה שונים. עבד עם מק דרה, ראפר שהיה פעיל משנת 1989 ועד מותו ב-2004.

הקריירה המוזיקלית של בייבי באש קיבלה תאוצה כאשר עבר ליוסטון, טקסס, שם פגש את הראפר סאות' פארק מכסיקן. לאחר מכן החליט להישאר באזור ולהתמקם בו. בעקבות היותו זמר סולו מצליח, שותף גם כחבר בלהקות ראפ כגון פוטנה דיוס, לטינו ולווט ו-N2DEEP. אלבום הבכורה של באש נקרא Savage Dreams והשתחרר בשנת 2001 בצורה לא פומבית. אלבומו ושיריו תפסו את תשומת לבם של חברת ההקלטות הבינלאומית Universal Records, אשר החתימה אותו בסוף 2001. בשנת 2003, בייבי באש הוציא לאור את אלבומו הראשון הרשמי The Smokin' Nephew ואת Super Saucy ב-2005. לאחרונה שותף בסינגל הראשון לצדה של פאולה דיאנדס "Doin' Too Much" מאלבום הבכורה שלה פאולה דיאנדס.

באוקטובר 2007 יצא אלבומו "Cyclone" שנקרא תחילה "Ronnie Ray All Day".

== דיסקוגרפיה ==
בתור בייבי ביש:
*2001: Savage Dreams
*2002: On Tha Cool
*2003: The Ultimate Cartel

בתור בייבי באש:
*2003: The Smokin' Nephew
*2006: Super Saucy

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
בית אוסבורן

בית אוסבורן, בשנת [[2002]]
בית אוסבורן בשנת [[1910]]
מאה ה-19]]
בית אוסבורן (באנגלית: Osborne House) שימש בעבר כבית מגורים מלכותי של בית המלוכה הבריטי. המבנה ממוקם באי וייט שנמצא סמוך לאנגליה.

==היסטוריה==
בית אוסבורן נבנה בין השנים 1845 עד 1851 עבור המלכה ויקטוריה ובעלה הנסיך אלברט. מתכנן המבנה היה האדריכל הלונדוני תומאס קיוביט אולם הנסיך אלברט תכנן חלק מהמבנה בעצמו. מבנה חווה שהיה באתר קודם לכן נהרס לצורך בניית בית אוסבורן.

המבנה נבנה בסגנון הרנסאנס האיטלקי. המבנה כולל שני מגדלי פעמונים ("קמפניליה") האופייניים למבני כנסייה שנבנו בסגנון זה.

המבנה כולל מספר אגפים: אגף רבוע, שכונה "הפביליון" (The Pavilion - הביתן) הכיל את חדרי המגורים של משפחת המלוכה; אגף מרכזי שהכיל את חדרי קבלת הקהל וחדרי הסעודות - אגף זה נוסף בשלב השני של הבנייה, ו"אגף דורבר" (Durbar Wing) - שנבנה בין השנים 1890–1891. אגף דורבר נבנה בסגנון הודי על ידי בעלי מלאכה שהובאו מהודו במיוחד למטרה זו. אגף זה כולל את אולם הנשפים. קומתו השנייה של אגף דורבר כולל את מגוריה של הנסיכה ביאטריס.

הבית היה בית המגורים האהוב על המלכה ויקטוריה אשר נהגה לנפוש באתר בחודשי הקיץ עם משפחתה וילדיה. המלכה הורתה על בניית בקתה שווייצרית בגני הארמון בגודל מיניאטורי עבור ילדיה אשר נהגו לשחק במבנה הקטן.

לאחר מותו של אלברט בשנת 1861 המשיכה ויקטוריה לנפוש במבנה, נהגה להתגורר בו בחג המולד מדי שנה, ואף נפטרה במבנה בשנת 1901. לאחר מותה הוריש בנה, המלך אדוארד, את המבנה לאומה הבריטית (למעט חדריה של ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת). 

המבנה היה מבנה אהוב אף על הקייזר הגרמני וילהלם השני (נכדה של המלכה ויקטוריה) ואף על אדולף היטלר אשר שאף להפוך את המבנה לביתו לאחר כיבוש בריטניה והורה שלא להפציץ את המבנה.

==מכללה ימית==
בשנת 1903 הפך חלק מהמבנה למכללת אימונים של הצי המלכותי. המכללה נקראה "המכללה הימית המלכותית, אוסבורן" (Royal Naval College, Osborne). המכללה נסגרה בשנת 1921. במכללה למדו נכדיה של המלכה ויקטוריה, לימים המלכים אדוארד השמיני וג'ורג' השישי. לאחר סגירת המכללה הפך המבנה למוזיאון. חדרי משפחת המלוכה נפתחו לקהל הרחב בשנת 1954, וחדרי הילדים נפתחו לציבור בשנת 1989. כיום המבנה מנוהל על ידי קרן אינגליש הריטג'.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://web.archive.org/web/20070807195153/http://gardenvisit.com/g/osb.htm מידע על גן הארמון]

אוסבורן, בית
קטגוריה:האי וייט (תעלת למאנש)
מרואן הראשון

מרואן בן אל-חכם (בערבית: مروان بن الحكم, מוכר גם בשם מרואן הראשון; 28 במרץ 623 - 7 במאי 685) היה הח'ליף הרביעי לבית אומיה, עלה לשלטון לאחר מותו של מועאויה השני. אף על פי שמרואן כיהן רק מספר חודשים בין 684 ועד מותו ב-685, תקופת שלטונו היא בעלת משמעות רבה כיוון שעלייתו של מרואן מבשרת את ראשיתו של המאבק ההרסני בין שבטי קייס וימן, מאבק שעתיד להיות סיבת מפתח לחיסול שלטון בית אומיה פחות משישים שנה מאוחר יותר. בנוסף מסמלת עלייתו לגדולה של מרואן את עליית ענף בני חכם במשפחת אומיה והחלפת בני אבו סופיאן (גם סופיאן וגם חכים הם נכדים לאומית, אשר על שמו קרוי בית אומיה).

בניגוד לח'ליף הקודם מועאויה השני, מרואן היה מדינאי מנוסה מאוד בתחום המדיני, עוד בתקופת שלטונו של הח'ליף עות'מאן היה מרואן יד ימינו ומושל העיר אל-מדינה. מרואן הודח על ידי הח'ליף הבא עלי בן אבי טאלב ומונה מחדש למושל מדינה על ידי קרוב משפחתו, הח'ליף מועאויה הראשון. מרד בהנהגתו של עבדאללה אבן א-זובייר שפרץ בערים הקדושות מכה ומדינה אילץ את מרואן לברוח לבני משפחתו המרוחקים - הח'ליפים לבית אומיה היושבים בדמשק.

==דרכו של מרואן לשלטון==
מרואן עזב את מדינה בעקבות מרד עבדאללה אבן א-זובייר ועבר לדמשק, בירת המדינה האומיית כאשר הוא אדם בא בימים. כאשר הגיע מרואן לדמשק מצא שם את שלטון בני אומיה שרוי באנדרלמוסיה, הח'ליף מועואיה השני, מנהיג חלש וצעיר נפטר ללא יורש, אחיו של מועויה השני, בניו של הח'ליף יזיד הראשון היו צעירים מדי מכדי ליטול את השלטון לידיהם וכל אותה העת מרד אבן אל זובייר התפשט ברחבי חג'אז ואף גלש לעיראק ומצרים ואיים על דמשק. 

אבן בחדל, ראש שבט כלב ועבדאללה אבן זיאד (מושל עיראק לשעבר שהיה אחראי שנים אחדות קודם לכן להריגתו של חוסיין אבן עלי בכרבלא) שאפו להותיר את בני אומיה בשלטון. בכינוס מועצת השורא של ראשי השבטים הסורים שנערך בג'אביה הוחלט למנות את מרואן לח'ליף, תמכו במינוי נציגי השבטים הימנים בעוד השבטים הקיס החרימו את המועצה.

מושל דמשק, אל-צחאכ אבן קיס אל-פהרי שהיה ממנהיגי שבטי הקיס, התנגד למינוי מרואן והכיר בח'ליפותו של המורד אבן אל זובייר. ביולי 684 התעמתו שני המחנות, למרות נחיתותם המספרית ניצחו כוחות הימנים את כוחות הקיס והרגו את מנהיגם אל-צחאכ. בעקבות הקרב מרואן הפך לח'ליף ופליטי הכוחות קיסיים נערכו מחדש בקרקיסיא שעל גדות הפרת בהנהגתו של זופר אבן חארת' משבט כילב.

==תקופת ח'ליפותו של מרואן==
עם עלייתו לשלטון מינה מרואן את בנו מוחמד למפקד הצבא בחזית הפרת שם מצאו שבטי הקיס מקלט. עבדאללה אבן זאיד מונה למפקד הצבא בחזית דרום עיראק ומרואן עצמו בלווית בנו עבד אל-עזיז ואבו בחדל יצאו לכבוש מחדש את מצרים משלטון נציגיו של אבן זובייר. למרות שמרואן לא הצליח לדכא את מרד אבן אל זובייר השושלת האומיית שבה לאיתנה. מרואן שקד על הכשרת בניו לתפקידים פיקודיים כדי שלא ייווצר מצב של ואקום שלטוני בעקבות שליט חסר יכולת כמו מועואיה השני. מראשית ימיו כח'ליף מינה מרואן את בנו הבכור עבד אל-מלכ ליורש, בזכות הבהירות בירושה לא הייתה לעבד אל-מליכ בעיה לעלות לשלטון עם מות אביו בשיבה טובה באפריל 685.

אחד מצאצאיו, עדי אבן מסאפר היה דרוויש סופי ומייסד הדת היזידית.

==הנצחתו==
מסגד על שם מרואן נחנך בשנת 1996 באורוות שלמה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:בית אומיה
קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 623
קטגוריה:נפטרים ב-685
לאוניד מאסין

לאוניד מאסין מאת [[ליאון באקסט]]
לאוניד מאסין (בצרפתית: Léonide Massine, ברוסית לאוניד פיודורוביץ' מיאסין -
,Леонид Фёдорович Мясин, 9 באוגוסט 1896, מוסקבה - 15 במרץ 1979, בורקן, ווסטפליה) היה רקדן וכוריאוגרף רוסי שפעל בארצות הברית ובעיקר בצרפת.

==ביוגרפיה==
מאסין נולד כלאוניד מיאסין במשפחה של מוזיקאים. אביו, פיודור אפאנסייביץ' מיאסין ניגן בקרן יער בתזמורת התיאטרון מאלי, ואמו, יבגניה ניקולאייבנה, הייתה שרה במקהלת התיאטרון בולשוי. כילד, גילה לאוניד כישרונות אמנותיים רב-גוניים והתקבל כבר בגיל 8 (בשנת 1903) במחלקת הבלט של בית הספר לתיאטרון במוסקבה. היה בהתחלה תלמידה של נ. דומשובה ובתקופת סיום הלימודים תלמידו של א. גורסקי. בעת לימודיו הופיע הרבה על במת הבולשוי, לרבות בתפקידו הראשון כצ'רנומור באופרה "רוסלאן ולודמילה" מאת גלינקה. השתתף באותו זמן גם כשחקן בהצגות של התיאטרון מאלי, למד ציור בבית הספר של א. בוליפאקוב ואף נגינה בכינור.
בשנת 1912 בתום הלימודים הצטרף ללהקת הבלט של הבולשוי, אך עדיין התלבט באשר לבחירת המקצוע. התקבל גם כשחקן מתלמד מדרגה בתיאטרון מאלי. זכה בהצלחה רבה בתפקידים של תיכוניסטים במחזות על יד שחקנים מפורסמים כמו יוז'ין, לשקובסקאיה, רושצ'ינה - איבארובה.
פרשת דרכים בקריירה שלו הייתה פגישתו עם מפיק הבלט סרגיי דיאגילב בסוף שנת 1913, כשהמפיק הגדול ראה אותו רוקד באגם הברבורים. בדיוק באותו זמן דיאגילב חיפש סולן ראשי חדש במקום ואצלב ניז'ינסקי שאיתו הסתכסך. 

עזב את רוסיה בינואר 1914 והצטרף לבלט רוס של דיאגילב. כאן השתלם אצל אנריקו צ'יקטי ורקד בתפקיד הבכורה שלו - שומר הלילה בפטרושקה מאת סטרווינסקי
לפי כוריאוגרפיה של פוקין. לאחר מכן הופיע בתפקיד הראשי בבכורת בבלט של ריכרד שטראוס, לפי הכוריאוגרפיה של אותו פוקין, "אגדת יוסף" וקטף הצלחה רבה.

ב-1948 הופיע בסרט נעליים אדומות לצידה של מוירה שירר.

יצר את הבלטים: "חנות הפנטסיות", "הכובע משולש הפינות" (את התלבושות והתפאורה יצר פיקאסו, את המוזיקה יצר מנואל דה פאיה), "המצעד" (עם תפאורה קוביסטית ותלבושות מאת פיקאסו, מוזיקה מאת אריק סאטי ועיצוב ספרותי של ז'אן קוקטו), "פולצ'ינלה" (עיצוב תלבושות ותפאורה של פיקאסו).<br />
לאחר מותו של דיאגילב היה מעורב בלהקת הבלטים הרוסיים של מונטה קארלו.

==מקורות==
*ב. שלוחאייב - האנציקלופדיה של הדיאספורה הרוסית - 1997

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:רקדנים רוסים
קטגוריה:כוריאוגרפים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1896
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1979
מפלגה לאומית ערבית

מפלגה לאומית ערבית (בערבית: الحزب القومي العربي) הייתה סיעה ערבית-ישראלית בכנסת ה-15. את הסיעה הקימו הח"כים מוחמד כנעאן ותאופיק ח'טיב לקראת סוף כהונת הכנסת ה-15, לאחר שפרשו מסיעת רע"מ (רשימה ערבית מאוחדת).

בבחירות 2003 המפלגה עדיין הייתה חלק מרע"מ ונציגה חבר הכנסת מוחמד כנעאן שובץ במקום ה-4 ברשימת רע"מ לכנסת ה-16, אך רשימת רע"מ זכתה אך ורק ב-2 מנדטים בכנסת ה-16. חבר הכנסת תאופיק ח'טיב עבר למרצ לאחר מגעים איתם ועם מפלגת עם אחד.

ח"כ לשעבר מוחמד כנעאן רצה לרוץ במשותף עם חד"ש לכנסת ה-17, אך זו החליטה לדחותו ולכן הוא התמודדו ברשימה עצמאית - המפלגה הלאומית הערבית, תחת האותיות קפ. ימים אחדים לפני הבחירות החליטה המפלגה להסיר את מועמדותה ולתמוך בבל"ד. עם זאת, הפתק של המפלגה הופיע בקלפיות, ואף נרשמו לזכותה 738 קולות.

המפלגה התמודדה בפוריידיס תחת השם "המפלגה הלאומית הערבית" בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 וגם בשנת 2008, שם היא זכתה למנדט אחד. לקראת הבחירות לכנסת העשרים התאחדה המפלגה עם מד"ע לריצה משותפת ברשימה הערבית, כשראשה מוחמד כנעאן מוצב במקום השני ברשימה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ישראל: מפלגות
קטגוריה:מפלגות ערביות בישראל
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2001
סרז' ליפר

סרז' ליפר נולד באוקראינה בשם סרגיי ליפר, אך נודע בעיקר בשמו הצרפתי "סרז' ליפר" (Serge Lifar; 2 באפריל 1905, אוקראינה - 15 בדצמבר 1986, לוזאן) היה רקדן, מנהל בלט וכוריאוגרף צרפתי ממוצא רוסי ואוקראיני.

ליפר נולד בקייב במשפחה בעלת שורשים קוזקים. ולמד בלט בבית הספר המקומי. בשנת 1923 עזב את ברית המועצות בעקבות מורתו ברוניסלבה ניז'ינסקה ועבר לצרפת. היה סולן וכוריאוגרף בלהקת הבלט רוס של סרגיי דיאגילב. רקד בתפקיד הראשי בבלט "הבן האובד" של ז'ורז' בלנשין.

היה רקדן ראשי ומנהל חזרות באופרה של פריז במשך כ-30 שנים. יצר את יצירות הבלט "רומיאו ויוליה", "הכושי מוונציה", וגרסה מאוחרת משלו ל"דפניס וכלואה" (עיצוב תפאורה: מארק שאגאל).

במהלך הכיבוש הנאצי של צרפת שיתף פעולה עם הנאצים. לאחר המלחמה נשפט ובעקבות כך פוטר מהאופרה של פריז <ref>
Franko, "Serge Lifar and the Question of Collaboration with the German Authorities under the Occupation of Paris (1940-1949)," in Dance Research 35/2 (Winter 2017): 218-257</ref>. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כוריאוגרפים צרפתים
קטגוריה:רקדנים רוסים
קטגוריה:רקדנים צרפתים
קטגוריה:רקדני בלט צרפתים
קטגוריה:מנהלי בלט
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לצרפת
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:אוקראינים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:צרפתים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1904
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1986