OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוצר ויכוחים

ספר אוצר ויכוחים הוא אסופה של ויכוחים בין יהודים לנוצרים לאורך הדורות. אסופת הוויכוחים לוקטה על ידי יהודה דוד אייזנשטיין ופורסמה על ידיו בניו יורק בשנת 1922. בשנת 1969 הודפס הספר בשנית בירושלים. בנוסף לכך הודפס הספר בשנת 1996 על ידי המוסד לעידוד לימוד התורה בירושלים.

אסופת הוויכוחים כוללת שני חלקים. 

==חלק א==
החלק הראשון כולל את ספרו של יוסף בן מתתיהו 'נגד אפיון' ובעיקר ויכוחים מימי הביניים בין יהודים לנוצרים. ויכוחים אלו נכפו על יהודים על ידי הממסד הכנסייתי והמלוכה. לרוב נאלצו חכמים יהודיים בולטים להתווכח עם יהודי מומר אשר ניצל את שליטתו היחסית במקורות היהודים על מנת להקשות על חכמים אלו. כך למשל, נאלצו רבי יחיאל מפריז ואחרים להתעמת עם תלמידו לשעבר של רבי יחיאל מפריז, ניקולס דונין. גם פאבלוס כריסטיאני אשר התווכח עם הרמב"ן בויכוח ברצלונה היה מומר. לצד הוויכוח של יוסף בן מתתיהו עם אפיון והוויכוחים בימי הביניים, מצויים אף מספר ויכוחים מהעת החדשה ובהם חלופת מכתבים בין משה מנדלסון לכומר נוצרי בן דורו.

==חלק ב==
החלק השני כולל מאמרים הדנים בתולדותיו של ישו הנוצרי ובאמיתותה של הברית החדשה. כמו כן, החלק השני מכיל גם התמודדות עם שנאת ישראל ואנטישמיות מודרנית. כך למשל מובאים בספר קורות המאבק של יהודים בארצות הברית כנגד התעמולה האנטישמית שהפיץ הנרי פורד. 

חלק זה בעצם מהווה סוג של ויכוח יזום על ידי יהודים עם הנצרות וגורמים אנטישמיים בארצות הברית של ראשית המאה העשרים. את האפשרות לפרסם בגלוי מקורות אלו צריך לייחס לחופש הדת בארצות הברית. אייזנשטיין עצמו כותב בהקדמה לספר זה (עמ' 6): 
עם זאת, במקום אחר (בהקדמה לאוצר פירושים וציורים להגדה של פסח) טרח איזנשטיין להדגיש שגם בארצות הברית, למרות שוויון הזכויות לו זוכים היהודים, עדיין מדובר בגלות ולא בהתגשמות המאוויים הלאומיים של עם ישראל כעם.

== קישורים חיצוניים== 
*
*[http://www.daat.ac.il/daat/mahshevt/vikuhim.htm מקבץ פרוטוקולים של ויכוחים מתוך חלק א של הספר 'אוצר ויכוחים' אשר מופיעים באתר 'דעת']
*
* 

קטגוריה:תאולוגיה
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ויכוחי יהודים–נוצרים
קטגוריה:ספרי יהודה דוד אייזנשטיין
קטגוריה:ספרי 1928
בוריאטיה

רפובליקת בּוּרְיָאטְיָה (רוסית: Респу́блика Буря́тия, בוריאטית: Буряад Республика) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית.

שטחה של הרפובליקה משתרע על כ-351,300 קילומטר רבוע. אוכלוסייתה מונה כ-978,495 תושבים (2015).

==היסטוריה==
===היסטוריה מוקדמת===
בתקופה הקדומה התגוררו בשטחה של בוריאטיה שבטים נוודים. לפי ממצאים בני ימינו הם יצרו כלים מנחושת, ארד וזהב והתקיימו בעיקר מציד איילים ודיג. מתקופתם נותרו ציורי קיר במערות קבורה.

במאה האחרונה לפני ספירת הנוצרים התחזקו באזור שבטי ההונים שהקימו לראשונה ממלכה עצמאית וכבשו את כל שטחי השבטים האחרים. כעבור 300 שנה החלו ההונים בפלישה לאירופה ועזבו את האזור, שבו נשארו שבטי המונגולים והאבנקים.

בשנת 1206 התחיל יליד האזור ג'ינגיס חאן במלחמה עם השבטים השכנים ועד מהרה הקים אימפריה שהשתרעה מגבולה המזרחי של סין עד פולין והונגריה באירופה, ובדרום עד איראן. תושבי האזור נטלו חלק פעיל בכיבושי ג'ינג'יס חאן והובילו ליצירת העמים המונגוליים של אסיה המרכזית ואירופה, כדוגמת הקלמיקים. לאחר מותו של ג'ינג'יס חאן התפרקה הקיסרות שלו לחאנויות קטנות, שהחשובה בהן באזור סיביר הייתה אורדת הזהב.

במאה ה-16 החלו הרוסים (המוסקבאים), שהשתחררו מעול אורדת הזהב, במסע כיבושים משלהם, ולאחר שהכניעו את חאנות קאזאן ב-1552 ואת חאנות סיביר, הגיעו ב-1582 למזרח סיביר ואזור ימת באיקל והתחילו בקולוניזציה של האזור והעמים היושבים בו.

בשנת 1666 הוקם אוסטרוג "ורחניאודינסק" שעם הזמן התפתח לעיר אולן-אודה. בהתאם להסכם נרצ'ינסק שנחתם בשנת 1689 השטח עבר לשליטת רוסיה הצארית.

===במהפכה הרוסית ובמלחמת אחים 1917-1920===

===היסטורית החבל בגבולותיו הנוכחיים===

==ממשל ופוליטיקה==
בראש בוריאטיה עומד נשיא, כיום אלכסיי צידנוב שמונה למלא את מקומו של ויצ'סלב נגוביסין, שכיהן בתפקיד במשך עשור בשנים (2007 - 2017). הנשיא נבחר בבחירות כלליות של הרפובליקה (מצב זה היה מוגבל עקב הרפורמה של ולדימיר פוטין בשנים 2003–2012). לבוריאטיה פרלמנט (המכונה חורל) בן 65 מושבים.

==מיקום גאוגרפי==
הרפובליקה נמצאת בדרום מזרח סיביר דרומית ומזרחית לימת באיקל. המרחק ממוסקבה הוא כ-5,532 קילומטר. הרפובליקה גובלת בצפון ובמערב במחוז אירקוטסק, בדרום-מערב ברפובליקת טובה, בדרום במונגוליה ובמזרח במחוז צ'יטה.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית הרפובליקה מנתה בשנת 2021 כ-985,400 תושבים. צפיפות האוכלוסייה הייתה 2.8 איש לקילומטר רבוע והקבוצות האתניות הגדולות ביותר ברפובליקה היו בוריאטים (29.5%) ורוסים (64.9%). השפות הרשמיות בבוריאטיה הן בוריאטית ורוסית. הרפובליקה כוללת 21 אזורים, 6 ערים, 17 יישובים עירוניים. בירתה של בוריאטיה היא אולן-אודה. ערים גדולות נוספות הן סברובייקלסק, גוסינואוזיורסק וקיאחטה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
סמל קוסטה ריקה

סמל קוסטה ריקה משמש רשמית כסמל המדינה החל מה-21 באוקטובר 1964, אף שהסמל הוצג לראשונה כבר ב-27 בנובמבר 1906.
הסמל שונה בשנת 1964 כאשר נוספו לחמשת הכוכבים בראש הסמל, המייצגים כיום את מחוזות קוסטה ריקה, שני כוכבים נוספים, על מנת לסמל את שבעת מחוזות המדינה. במהלך שינוי זה הוכרז הסמל כסמל רשמי.

==תיאור הסמל==
הסמל מתאר הפשטה של הטופוגרפיה של קוסטה ריקה. הספינות משני הצדדים מייצגים את הים הקריבי ואת האוקיינוס השקט המצויים משני צידי המדינה. הספינות מייצגות גם את ההיסטוריה הימית של המדינה ואת חשיבות הסחר הימי להקמת המדינה וכלכלכתה. חמשת הכוכבים המקוריים שהיו בסמל ייצגו את חמש המדינות המאוחדות של מרכז אמריקה - מראשית המאה ה-19.

שלושת ההרים מייצגים את שלושת הרי הגעש העיקריים שבמדינה, וברקע הסמל זורחת השמש המסמלת את הקדמה והעתיד.

בראש הסמל, על קלף לבן רשום שם המדינה בספרדית, ומעליו, על קלף כחול, רשום בספרדית: America Central - "מרכז אמריקה".

==קישורים חיצוניים==

קוסטה ריקה

קטגוריה:קוסטה ריקה: סמלים לאומיים
קוסטה ריקה
איולים

איולים היו אחד מהשבטים הקדומים ביוון העתיקה. מקור שמם הוא מהעובדה שבני-שבט זה נחשבו לפי האגדות לצאצאיו של איולוס (שאביו הלנוס הוא האב הקדמון המיתולוגי של כל היוונים).

מקור השבט הוא בתסליה, אבל האיולים עברו למקומם הסופי אחרי ששבט הדורים התקיף את האכאים ואז נטש את רוב השטחים שכבש. האיולים השתלטו על חלק מהשטחים הנטושים ובנה בהן מספר ערים, ביניהם דלפי. בני השבט אף עזרו לאחיהם האיונים לבנות את העיר אתונה. הם החלו לבנות את עריהם בצורה טובה יותר רק אחרי שהמיקנים הובסו, והחלו להפיץ את שפתם - הניב האיולי.

==ראו גם==
* דלפי
* לסבוס
* אתונה
* איולית

קטגוריה:יוון העתיקה: עמים
המנון קוסטה ריקה

המנון קוסטה ריקה (בספרדית: Himno Nacional de Costa Rica) הוא השיר Noble patria, tu hermosa bandera - מולדת אצילה, דגלך היפה. המנון זה אומץ בשנת 1853 כאשר הוא כלל רק מוזיקה שנכתבה על ידי מנואל מריה גוטיירס (Manuel María Gutiérrez). בשנת 1900 נוספו להמנון מילים מאת חוסה מריה סלדון ברנס (José María Zeledón Brenes).

==מילות ההמנון==
Noble patria, tu hermosa bandera <br>
Expresión de tu vida nos da:<br>
Bajo el límpido azul de tu cielo<br>
Blanca y pura descansa la paz. <br>

En la lucha tenaz de fecunda labor<br>
que enrojece del hombre la faz,<br>
Conquistaron tus hijos, labriegos sencillos,<br>
Eterno prestigio, estima y honor.<br>

¡Salve, oh tierra gentil! ¡Salve, oh madre de amor!<br>
Cuando alguno pretenda tu gloria manchar,<br>
verás a tu pueblo, valiente y viril<br>
La tosca herramienta en arma trocar.<br>

¡Salve patria! tu pródigo suelo<br>
Dulce abrigo y sustento nos da;<br>
Bajo el límpido azul de tu cielo<br>
¡Vivan siempre el trabajo y la paz!

===תרגום לעברית===
מולדת אצילה, דגלך היפה<br>
מהווה ביטוי לחיים שאת נותנת לנו<br>
תחת שמייך הכחולים,<br>
השלום שולט, לבן וטהור.<br>

בקרב העיקש לעמל פורה,<br>
המאיר את פני אנשייך,<br>
בנייך, חקלאים פשוטים,<br>
זוכים לתהילת נצח וכבוד.<br>

שלום, ארץ עדינה! שלום, אם אוהבת!<br>
אם איש ינסה להכתים תהילתך,<br>
תראי את בנייך, אמיצים וזריזים,<br>
להחליף כלי מחרשה בחרב.<br>

שלום, ארץ מולדת! מאדמתך, <br>
תני לנו מחייתנו ומחסה.<br>
תחת שמייך הכחולים,<br>
ישכנו שלום ועמל לנצח!

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 

קוסטה ריקה
קטגוריה:קוסטה ריקה: סמלים לאומיים
נירית הקמה

נִירִית הַקָּמָה (שם מדעי: Ridolfia segetum) היא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת הסוככיים. מוצאו באזור אגן הים התיכון.
== מאפיינים ==
גובהה של הנירית עשוי לעלות מעל למטר. הנירית נפוצה בארץ ישראל בשדות במרכז ובצפון. עליה מנוצים לאונות דקות. הצמח מכיל שמן אתרי בעל ריח, ולכן משמש כתבלין בתעשיית הכבושים. הצמח מכונה לעיתים גם "שמיר". תפרחתו מרובת פרחים אשר צבעם צהוב. כל חלקי הצמח העל-קרקעיים נאכלים מבושלים או כשהם לא מבושלים. 

הנירית אינה רק צמח החשוב לתעשיית המזון אלא גם משמשת ברפואה. הערבים השתמשו בצמח כתרופה להסדרת המחזור החודשי לנשים, להגדלת כמות החלב בבלוטות החלב של האישה המיניקה, כתרופה נגד עצירות, לטיפול ולמניעת שיעול. כמו כן, שימשה גם כדי להפיג גזים מהבטן ולרפא מחלות דרכי הנשימה ולטיפול בכינים.

נירית היא יחידה ממינה בישראל. הפריחה בארץ ישראל היא בחודשים אפריל עד יוני. היישוב הקהילתי נירית באזור השרון קרוי על שם הצמח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ארץ ישראל: סוככיים
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
אכאים

שחזור העיר [[ארגוס, בירת האכאים]]אכאים (ביוונית: Aχαιοί) היו שבט יווני מרכזי (לפי הרודוטוס יחד עם האיולים, האיונים והדורים).

השם ניתן לכוחות יווניים באיליאדה ובאודיסיאה של הומרוס (הומרוס השתמש בשם זה 598 פעמים באיליאדה); שמות חלופיים באיליאדה הם דנאים (Δαναοί; בשם זה השתמש 138 פעמים) ואַרְגֵּאִים (; בשם זה נעשו 29 שימושים). ה"ארגאים" הוא שם פוליטי, שנלקח משמה של בירת האכאים – ארגוס. ה"דנאים" הוא השם שניתן לשבט ששלט בפלופונסוס ובאזור שמסביב לארגוס. ה"אכאים" הוא השם של השבט ששלט לראשונה בשטחי יוון, וחי מסביב לבירתו – מיקנה.

אכאיה ביצירות הומרוס היא הממלכה של אגממנון, מפקד הכוחות היוונים. ממלכתו שכנה בצפון הפלופונסוס, שטח שכיום מהווה את המחוזות היווניים אכאיה, קורינתוס וארגוליס. האכאים ההומריים היו חלק מהתרבות המיקנית ששלטה ביוון מהמאה ה־16 לפנה"ס.

== בתעודות היסטוריות ==
=== תעודות חיתיות ===
נמצאו מסמכים חִתיים המזכירים אומה במערב (ביחס לחת) בשם אָחִיַוָה. הבולט בהם הוא מכתב טאוואגאלאווה, שחובר על ידי מלך חתי לא ידוע מתקופת האימפריה החתית (המאה ה־14 לפנה"ס), ומוען אל מלך אחיאווה, בהתייחסו אליו כאל שווה, ושממנו משתמע שהעיר מילאוואנדה (כנראה מילטוס) נמצאת בשליטת הנמען. המכתב אף מתייחס ל"אירוע וילושה" מוקדם יותר, שהיה כרוך בפעילות עוינת מצד אחיאווה. ההתייחסות המוקדמת ביותר לאותה ארץ מופיעה בתעודה שמתארת הפרות ברית מצד הווסאל החתי מַדוּאָטָה, ובו היא נקראת "אָחִיָה". את השמות הללו זיהו חוקרים עם האכיים ממלחמת טרויה, ואת וילושה עם טרויה (דרך שם האקרופוליס של טרויה, איליון). על אף הקרבה הפונֶטית, עדיין ניטש ויכוח על זיהוי זה.

=== תעודות מצריות ===
בשנה החמישית לשלטון פרעה מרנפתח, קמה ברית בין תושבי לוּב ועממים צפוניים ותקפה את אזור הדלתה המערבית. בין שמות העממים הפולשים היו האֶקְוֶושׁ, שאף אותם מזהים חוקרים עם האכיים. גם אצל הומרוס מוזכרת מתקפה אכיית על הדלתה, ואודיסאוס מזכיר זאת בשוחחו עם נשמת מנלאוס בשאול. מיתוסים יווניים מאוחרים יותר גורסים שהלנה בילתה את שנות מלחמת טרויה במצרים העתיקה, ולא בטרויה, ושלאחר המלחמה הגיעו האכיים למצרים כדי לקחתה, מה שאולי משקף מסורת עמומה על אותה מתקפה.

אותו מקור מציין שמרנפתח הביס את הפולשים, לאחר שהרג 6,000 חיילים ושבה 9,000 איש. כדי לספור במדויק, מסופר שציווה ליטול את אברי המין של כל המתים שלא היו נימולים, ואת ידי המתים הנימולים; תיאור זה הוביל חוקרים לפקפק בזיהוי האקווש עם האכיים, מכיוון שככל הידוע, מילה לא הייתה נהוגה בקרב היוונים בעת ההיא. לפי משה עמית, אין למנהג המילה עדות ביוון בתקופת הברונזה ולאחר מכן אבל קיימת השערה כי האכאים שחיו במזרח קיבלו כמה ממנהגי המקום וביניהם המילה.<ref>משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, תשנ"ח, 51</ref> השערה זאת יכולה לקבל חיזוק מכך שהמילה הייתה קיימת גם אצל הקולכים, שישבו בחוף המזרחי של הים השחור.<ref>הרודוטוס, היסטוריה, ספר ב, פרק 104</ref>

=== תעודות פיניקיות-לוויות ===
ה"חִיַוַ" מוזכרים בגרסה הלווית של הכתובת הדו-לשונית מצ'ינקיי; בגרסה הפיניקית השם המקביל הוא "דננים". בכתובת אזתוד המאוחרת מעט לכתובת מצ'ינקיי מוזכרים בפיניקית ה"דננים" ובלווית ה"אַדַנַוַ". ה"חִיַוַ" קרובים אטימולוגית לשם קוה.<ref name=":1"></ref>

==ראו גם==
* יוון המיקנית
* מלחמת טרויה
* הליגה האכאית

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה
קטגוריה:יוון העתיקה: עמים
קטגוריה:יוון המיקנית
ריצ'רד רוג'רס (אדריכל)

בניין לוידס בנק (עם המנופים הכחולים) של רוג'רס ומאחוריו [[בניין סוויס רה של נורמן פוסטר]]
ריצ'רד רוג'רס (באנגלית: Richard Rogers; 23 ביולי 1933 – 18 בדצמבר 2021) היה אדריכל בריטי שנודע בזכות עיצוב מודרניסטי ופונקציונלי של בנייניו. סגנונו התאפיין גם בהחצנה של הסטרוקטורה ופרטי בניין עתירי טכנולוגיה שהיו מוחצנים אף הם. הוא היה בכיר במשרד האדריכלים , הידוע עד יוני 2020 בשם שותפות ריצ'רד רוג'רס.

==ביוגרפיה==
רוג'רס נולד בפירנצה ולמד תחילה ב בלונדון מ-1954 עד 1959, שם קיבל את הדיפלומה של האיגוד (AA Dipl), ולאחר מכן סיים את לימודיו לתואר שני (M.Arch) ב באוניברסיטת ייל ב-1962 על מלגת פולברייט.

== קריירה מקצועית ==
בייל הכיר רוג'רס את נורמן פוסטר כשותף ללימודים עמו הקים בשנת 1963 את המשרד המשותף עם חזרתם לבריטניה יחד עם נשותיהם ו (בהתאמה). המשרד שנקרא , זכה להצלחה רבה בשנותיו הראשונות והתפרסם כמוביל בסגנון ההיי-טק התעשייתי. 

ב-1971 הקים שותפות אחרת עם האדריכל רנצו פיאנו עמו תכנן את מרכז פומפידו בפריז שנחשב לאחת מפריצות הדרך הגדולות של השניים, ומבנה פורץ דרך גם באדריכלות המאה ה-20.

במרץ 2006, קראו פוליטיקאים בניו יורק להפסיק את עבודתו על פרויקט תכנונו מחדש של מרכז קונגרסים על שם ג'ייקוב יעבץ בניו יורק, בשל חברותו בארגון שקרא להחרים את ישראל. בעקבות כך החליט רוג'רס לנתק את קשריו עם הארגון, כדי שעבודתו בפרויקט שעלותו 1.7 מיליארד דולר, לא תיפגע. הארגון, "ארכיטקטים ומתכננים למען צדק בפלסטין", קבוצה של 60 ארכיטקטים שקראו לישראל להפסיק את הקמת גדר ההפרדה ואת הבנייה בהתנחלויות, והשווו את החברות המשתתפות בבנייה בגדה המערבית לאלה שפעלו בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד.

== פרסים ==
רוג'רס זכה לפרסים רבים על תרומתו לאדריכלות, ביניהם של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים ב-1985 ופרס סטירלינג על תכנון טרמינל 4 החדש של נמל התעופה מדריד-בראחס במדריד ב-2006. ב-2007 זכה בפרס פריצקר. הוא גם זכה לתואר אבירות מהמלכה אליזבת' השנייה בשנת 1981.

== חיים אישיים ==
רוג'רס היה נשוי ואב לבן. נפטר ב-18 בדצמבר 2021.

== פרויקטים נבחרים ==
* בית רוג'רס בווימבלדון, 1967
* מרכז ז'ורז' פומפידו, פריז, 1971
* , לונדון, 1979–1984
* , שטרסבורג, 1984
* כיפת המילניום, לונדון, 1999
* טרמינל 4 של שדה"ת בראחס, מדריד, 2005
* מגדל משרדים , לונדון, 1993–2001
* , בניין האספה הלאומית של ויילס, קארדיף, 2006
* (מגדל ה"פומפייה"), הסיטי של לונדון, 2014

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20181214175214/http://www.richardrogers.co.uk/ Richard Rogers Partnership UK ]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:זוכי פרס פריצקר
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:חברים במסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-20
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-21
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1933
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2021
דגל בונייר

דגל בונייר כולל משולש כחול גדול בחלקו התחתון של הדגל המרוחק מהניצב, ומשולש צהוב קטן בחלקו העליון של הדגל הקרוב לניצב. בין המשולשים מצוי פס לבן שבמרכזו מצפן שחור שבו כוכב אדום בן שישה קצוות.

המשולש הצהוב מסמל את השמש והכחול מסמל את הים הקריבי. הפס הלבן מסמל את השמים. הצבעים אדום, לבן וכחול מסמלים גם את הנאמנות של בונייר להולנד, שאלו הם צבעי דגלהּ. המצפן השחור מסמל את תושבי האי, אשר הגיעו אליו מכל קצווי הארץ. הכוכב בן שישה קצוות מסמל את ששת האיים המקוריים שהיו חלק מהאנטילים ההולנדיים: בונייר, ארובה, קורסאו, סאבא, סנט מארטן וסנט יוסטטיוס. 

הדגל עוצב בעצתו של הוקסילולוג ויטני סמית.

==ראו גם==
*דגל האנטילים ההולנדיים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:האנטילים ההולנדיים
בונייר

בונייר
קליין בונייר

האיים בונייר וקליין בונייר בצילום אוויר.
האי קליין בונייר במבט מהאי.
קליין בונייר (בהולנדית: Klein Bonaire, מילולית: "בונייר הקטן") הוא אי לא מיושב סמוך לחופו המערבי של האי בונייר בים הקריבי. שטחו של האי 6 קמ"ר, וגובהו של האי השטוח - מטר אחד מעל פני הים. שרידי המבנים היחידים באי הם שרדי בקתות עבדים שהיו באי.

המרחק מחופי בונייר לקליין בונייר הוא כ-750 מטרים, בנקודה הקרובה ביותר, ותיירים נוהגים לשכור סירות ולהפליג לאי לצורכי צלילה בשוניות האלמוגים המקיפות את האי.

בשנת 1868 נמכר האי לאנג'ל ג'סרון (Angel Jeserun) ובשנת 1999 נרכש האי על ידי ממשלת בונייר והועבר לידי קרן הטבע העולמית (the World Nature Fund) אשר הקימה את הקרן לשימור קליין בונייר (the Foundation to Preserve Klein Bonaire). עלות רכישת האי הייתה 9 מיליון גילדנים (כ-5 מיליון דולרים).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kleinbonaire.org/ הקרן לשימור קליין בונייר] 
* [http://www.virtualbonaire.com/KleinBonaire.html תמונות של האי] 
* [http://www.oceandots.com/atlantic/bonaire/klein-bonaire.htm תצלומי לוויין של האי] 

קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:האנטילים ההולנדיים
קטגוריה:הולנד: איים לא מיושבים
כרטוס משותף (תחבורה ציבורית)

כרטוס משותף הוא שיטה למכירת כרטיסים לנסיעה בתחבורה ציבורית, בה קונה הנוסע כרטיס נסיעה אחד על מנת להשתמש במספר אמצעי תחבורה, בין אם אמצעים אלו מופעלים על ידי חברה אחת ובין אם הם מופעלים על ידי מספר חברות שונות.

השיטה נועדה להקל על הנוסע המעוניין להשתמש באמצעי התחבורה הציבורית, ולעודד את השימוש בתחבורה ציבורית ובתחבורה בת קיימא.

השימוש בתחבורה הציבורית דורש לעיתים החלפת מספר אמצעי שינוע על מנת להגיע מנקודת המוצא אל היעד במהירות וביעילות. לדוגמה, נוסע המעוניין להגיע מביתו הממוקם בעיר אחת אל יעדו הנמצא בעיר אחרת, יצטרך לרוב להשתמש בשלושה אמצעי תחבורה:
#תחבורה עירונית מביתו אל תחנה מרכזית בעירו.
#תחבורה בין עירונית אל תחנה מרכזית בעיר היעד.
#תחבורה עירונית אל מקום היעד.

בשיטת הכרטוס המשותף נוסע זה יצטרך לקנות כרטיס נסיעה אחד על מנת לבצע נסיעה זו.

== כרטוס משותף בישראל ==

שיטה זו פעלה עד יוני 2011 רק במקומות בודדים. במסגרת הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן שהונהגה ב-1 ביולי 2011, אוחדו קודי הנסיעה של חברות אגד, דן, קווים ומטרופולין, וניתן מעבר בין אוטובוסים בתוך אזורי הנסיעה במשך 90 דקות. 

במטרופולין ירושלים, עם הפעלת הרכבת הקלה הונהג כרטוס משותף לרכבת ולאגד.

לצורך מימוש הכרטוס המשותף בגוש דן, חייב הנוסע להצטייד בכרטיס רב-קו.
בחודש ינואר 2017 הצטרפה הכרמלית בחיפה למערך התחבורה הציבורית, וכעת נסיעה בה נכללת במערך הכרטוס המשותף באזור.

== ראו גם ==
* רב-קו

קטגוריה:תחבורה ציבורית
קטגוריה:תחבורה בת קיימא
A Kind of Magic

A Kind of Magic (בעברית: סוג של קסם) הוא אלבומה ה-12 של להקת הרוק קווין שיצא בשנת 1986. חלק מאלבום זה הוא פסקולו של סרט מדע בדיוני בשם איש הנצח. חברי הלהקה הוזמנו להקרנה פרטית של מספר סצנות שהבמאי ראסל מולקאי השלים, כדי לנסות ולעניין את הלהקה בכתיבת שיר אחד לפסקול, אולם חברי הלהקה שהתלהבו מהרעיון של איש נצח שלא יכול לאהוב, כתבו בסוף שלושה שירים ששולבו בסרט – פרדי מרקיורי כתב את "Princes of the Universe", בריאן מיי כתב את "Who Wants to Live Forever" ורוג'ר טיילור כתב את "A Kind of Magic". על אף שהאלבום הגיע רק למקום ה-46 בארצות הברית, הוא הגיע למקום הראשון בבריטניה ונשאר במצעד במשך 63 שבועות רצופים. השיר "A Kind of Magic" הגיע למקום הראשון במצעדים של למעלה מ-30 מדינות ברחבי העולם. השיר הופיע בסרט "איש הנצח" בגרסה מעט שונה מהגרסה הסופית שהופיעה באלבום. כמו כן, השיר שימש גם כשיר הפתיחה בסדרה קסם של משפחה.

לאחר מספר שנים, סדרת טלוויזיה שהתבססה על הסרט "איש הנצח" השתמשה בשיר "Princes of the Universe" מאלבום זה כשיר הפתיחה שלה.

אף על פי שהאלבום נחשב לפסקול לא רשמי לסרט "איש הנצח", השיר "One Vision" היה בסרט נוסף בשם "Iron Eagle" (יצא בשנת 1986).

== רשימת שירים ==
=== צד ראשון ===
* One Vision (קווין) - (5:10) *
* A Kind of Magic (טיילור) - (4:24) *
* One Year of Love (דיקון) - (4:26) *
* Pain Is So Close to Pleasure (דיקון/מרקיורי) - (4:21) *
* Friends Will Be Friends (מרקיורי/דיקון) - (4:07) *

=== צד שני ===
* Who Wants to Live Forever (מיי) - (5:15) *
* Gimme the Prize (מיי) - (4:34)
* Don't Lose Your Head (טיילור) - (4:38)
* Princes of the Universe (מרקיורי) - (3:32) *

=== רצועות בונוס באלבום ===
* "A Kind Of 'A Kind of Magic" (טיילור)
* "Friends Will Be Friends Will Be Friends..." (מרקיורי, דיקון)
* "Forever" (מיי) – (3:20) - גרסת פסנתר של השיר 'Who Wants To Live Forever'

=== רצועת בונוס במהדורת Hollywood Records משנת 1991 ===
* "Forever" (מיי) – (3:20)
* "(One Vision (Extended Vision" (קווין) – (6:23)

=== רצועות בונוס במהדורת Anniversary משנת 2011 ===
* "(A Kind Of Magic (Highlander Version"
* "(One Vision (Single Version"
* "(Pain Is So Close To Pleasure (Single Remix"
* "(Forever (Piano Version"
* "(A Kind Of Vision (Demo, August 1985"
* "(One Vision (Live at Wembley Stadium, July 11th 1986"
* "Friends Will Be Friends Will Be Friends"
*המסומנים יצאו כסינגלים.

== משתתפים ==
*כל השירה מבוצעת על ידי פרדי מרקיורי למעט:
** Who Wants to Live Forever – מרקורי, מיי
*קולות ליווי מבוצעים על ידי מרקיורי, טיילור ומיי, למעט:
** One Vision – מיי
** One Year Of Love – מרקיורי
** Pain Is So Close To Pleasure – מרקיורי
** Don't Lose Your Head - טיילור וג'ואן ארמטריידינג.
*תופים, מכונת תופים, תופים אלקטרוניים: רוג'ר טיילור
*גיטרה בס: ג'ון דיקון
*גיטרה חשמלית - בריאן מיי למעט:
**גיטרה נוספת ב-"Pain Is So Close To Pleasure" – דיקון.
**גיטרה נוספת ב-"Don't Lose Your Head" – דיקון.
*פסנתר: מרקיורי.
*סינטיסייזר: קווין וספייק אדני.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1986
קטגוריה:אלבומי קווין
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
הלילה עם ליאור שליין

האולפן בו צולמה התוכנית
"הלילה עם ליאור שליין" הייתה תוכנית "לייט-נייט" סאטירית ישראלית בהנחיית ליאור שליין.

==היסטוריה==
התוכנית, ששודרה על בסיס יומי בשנים 2006–2009, השתייכה לסוגת ה"לייט-נייט" המקובל בעיקר בארצות הברית, ובוססה על הפורמטים המוכרים של ג'יי לנו, דייוויד לטרמן, ג'ימי קימל וקונאן או'בריין; בכל תוכנית אירח שליין דמויות מוכרות מעולם הבידור, הגיש פינות סאטיריות, לרוב על אירועי האקטואליה בישראל. ברוב תקופת השידור התוכנית הוקלטה ב"אולפני ג.ג. תל אביב", שבסמוך לכיכר דיזנגוף, עד שנסגרו בסוף שנת 2008.

להקת "הלילה" היא הלהקה שליוותה את התוכנית. תחילה ניהל אותה הבדרן והשחקן אבי גרייניק, שגם השתתף באופן פעיל בתוכנית, אולם זה פרש ביוני 2008 עקב תפקידו במחזה "הכתובה". אלרן דקל החליף אותו בתפקיד.

בשנת 2008 התוכנית זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה כתוכנית האירוח הטובה ביותר.

בפברואר 2009, מערכון שהגיש שליין בשם "כמו בתולה" על מרים, אם ישו, הביא למחאה וגינויים, כולל מהוותיקן בנוסף, התקיימה הפגנה של האוכלוסיות הערביות והנוצריות נגד התוכנית בטענה ששליין מזלזל בנצרות ובישו. הפרשה הסתיימה בהתנצלות.

כותבי התוכנית היו: ארז בן-ארי, עפר קניספל, אור ישראלי, דניאל שני, מאיה סובול, אייל אפטר, ליהי הלפרין, ברק כהן, דרור ויידמן, לילך לשם ברנע, אוריה קניג, רונה תמיר, אלכס סעדון, ליאת שביט, מתן אוסישקין וערן אוסישקין.

בספטמבר 2009 הסתיים החוזה של שליין בערוץ 10 ועקב אחוזי מדרוג נמוכים למרות הקדמת התוכנית משעה 23:00 לשעה 22:00, החוזה לא חודש והתוכנית ירדה מן המרקע.

==קישורים חיצוניים==

* "[https://web.archive.org/web/20080209144754/http://shlain.nana10.co.il/ הלילה עם ליאור שליין]", האתר הרשמי
ביקורת
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
חאריס סילייג'יץ'

חאריס סילאייג'יץ (בכתב לטיני: Haris Silajdžić, בכתב קירילי: Харис Силајџић, נולד ב-1 באוקטובר 1945), פוליטיקאי ואקדמאי בוסני. היה ראש ממשלת בוסניה והרצגובינה (1993-1996), אחד משלושת חברי נשיאות בוסניה והרצגובינה (2006-2010) ויו"ר הנשיאות (2008, 2010), כנציג הבוסניאקי של הפדרציה.
בשנים 1990 עד 1993 שימש סילייג'יץ' כשר החוץ של בוסניה והרצגובינה, ובשנים 1993 עד 1996 כיהן כראש ממשלתהּ.

==ביוגרפיה==
חאריס סילייג'יץ' נולד בשנת 1945 בברזה, בבוסניה, אז חלק מיוגוסלביה, במשפחתו של חאג' חאפז קמיל אפנדי סילייג'יץ.
אחרי סיום בית הספר היסודי בשנת 1964 למד במדרסה המוסלמית חוסרוו בג בסרייבו. אחר כך השתלם בשפה הערבית ובלימודים אסלאמיים בבנגאזי בלוב. את התואר השני (1977) ואת הדוקטורט (1979) (בנושא היחסים בין אלבניה לארצות הברית) סיים באוניברסיטת פרישטינה בחבל קוסובו, אז חלק מסרביה במסגרת יוגוסלביה.
סילייג'יץ' כיהן כפרופסור לערבית באוניברסיטת פרישטינה וכפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת סרייבו. לימד כמרצה אורח באוניברסיטאות קורנל, מרילנד והרווארד בארצות הברית.
 
סילייג'יץ' שימש כחבר בוועדת הסכם דייטון והיה אחד ממבקרי ההסכם לאחר מלחמת האזרחים בבוסניה והרצגובינה.
כשנשאל למה הביע תרעומת ענה כי חתם על ההסכם משום שרצה לעצור את שפיכות הדמים ושיעשה זאת שוב, אך ההסכם חייב להשתנות. סילייג'יץ' המשיך להיות אישיות בכירה בפוליטיקה הבוסנית, רשמית היה חבר וסגן נשיא מפלגת הפעולה הדמוקרטית של בוסניה אך נטש אותה והקים את המפלגה למען בוסניה והרצגובינה. סילייג'יץ' החזיק גם בתפקיד סגן ראש מועצת השרים.

בשנת 2002 התמודד על חברות בנשיאות בוסניה והרצגובינה אך הפסיד לסוליימן טיהיץ' שכיהן עד 2006.

בבחירות שנערכו ב-1 באוקטובר 2006 נבחר כנציג הבוסניאקי בנשיאות ושימש בתפקיד עד שנת 2010 (בצירוף מקרים מעניין, תאריך זה הוא יום הולדתם של סילייג'יץ', שחגג 61, ושל מקבילו הסרבי בנשיאות רדמנוביץ', שחגג 57).
===חייו הפרטיים===
החל משנת 2016 סילייג'יץ' נשוי לזמרת הפופ לשעבר סלמה מוחדינוביץ' איתה היה בקשר זוגי לממעלה מ-15 שנה. שניהם מתעניינים באמנות, בעיקר שירה ומוזיקה. 
ב-27 במאי 2020 סילייגיץ' עבר בהצלחה בסרייבו ניתוח לב פתוח . 
סילייג'יץ' מדבר אנגלית שוטפת ובעבר הרצה בכמה אוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית.הוא מתגורר בסרייבו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ראשי ממשלת בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:יושבי ראש נשיאות בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:פוליטיקאים בוסנים
קטגוריה:ילידי 1945
זלמן בן-יעקב

זלמן בן-יעקב (ינקלביץ או יענקלביץ; 1897 – 2 במרץ 1959) היה חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל בכנסת השנייה והכנסת השלישית.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת 1897 בעיירה שייראדז, במחוז לודז' שבפולין. היה ממייסדי "אגודת ישראל" בפולין, עלה לארץ ישראל בעלייה החמישית בשנת 1935. התגורר בשכונת זכרון מאיר בבני ברק.

בן יעקב עסק בחינוך. הוא ניהל את מוסדות "סיני" בתל אביב ו"תורת אמת" בחיפה ומאוחר יותר מונה למפקח ראשי של החינוך העצמאי.

היה ממייסדי פועלי אגודת ישראל, נכנס לכנסת השנייה לאחר פטירתו של חבר הכנסת אברהם דויטש וכיהן מטעם הסיעה המאוחדת (סיעת חזית דתית תורתית, אגודת ישראל – פועלי אגודת ישראל) כחבר הכנסת מ-24 ביוני 1953 ועד פטירתו ב-2 במרץ 1959.

לאחר פטירתו החליפו בכנסת חבר הכנסת שלמה יעקב גרוס.

חתנו הוא ראש עיריית בני ברק לשעבר, משה אירנשטיין. לאחר פטירתו קראה עיריית בני ברק רחוב על שמו בסמוך לשיכון ויז'ניץ בעיר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם אגודת ישראל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חזית דתית תורתית
קטגוריה:בני ברק: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:חינוך חרדי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שומרי שבת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1959
ישימונית דו-גונית

ישימונית דו-גונית (שם מדעי: Volutaria crupinoides) הוא צמח עשבוני ממשפחת המורכבים.
== מאפיינים ==
תפרחתו מזכירה את זו של דרדר כחול אך בשונה ממנה פרחי ההיקף הם בצורה המזכירה צינור וצבעם כחול-סגול, ופרחי המרכז צהובים. בארץ ישראל, אין פרח עם צבעים הדומים לישימונית הדו גונית. ישימונית צומחת במדבר ואינה נפוצה יתר על המידה בישראל. הפריחה היא בחודשים מרץ עד מאי.

בעבר סווגה הישימונית הדו-גונית תחת הסוג אמברבואה, ואז נקראה אמברבואה דו-גונית (שמה המדעי אז היה Amberboa crupinoides). עם זאת, תחת המיונים העדכניים היא נמצאת בסוג ישימונית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה מר
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1934
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:פרחים כחולים בארץ ישראל
קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה

קונסטנטין דוברוג'אנו-גֶריה (ברומנית: Constantin Dobrogeanu-Gherea; 1855–1920), נולד בשם סולומון כ"ץ, הוגה-דעות מרקסיסטי, סוציולוג, מבקר ספרותי ועיתונאי רומני, במוצאו - יהודי יליד אוקראינה. אביו של אלכסנדרו דוברוג'אנו-גריה, ממייסדי המפלגה הקומוניסטית הרומנית.

== חייו ==
קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה נולד במשפחה יהודית בעיר דניפרופטרובסק, באוקראינה (בימים ההם העיר נקראה יקטרינוסלב והייתה באימפריה הרוסית) ונפטר בבוקרשט, רומניה.

קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה היה ממנהיגי המפלגה הסוציאליסטית, אדם בעל השפעה רבה ובעל קשרים עם ראשי הסוציאליסטים של תקופתו. דוברוג'אנו-גריה הוא מחברו של הספר המוערך "נאויובג'יזם", עבודה כלכלית-סוציולוגית על מצב האריסים בחקלאות הרומנית. הוא כתב ספרי ביקורת רבים והיה מדובריה הראשיים של התנועה הסוציאליסטית ונושא דגלה בדיאלוגים שהתפרסמו בעיתונות.

לאון טרוצקי אמר על קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה: "בין השרים, הדיפלומטים וראשי הערים של רומניה, לא מעטים הם אלה שלמדו את מושגי היסוד שלהם מגראה והם לא היחידים. משנת 1890 גראה הוביל את הדור הראשון של עמלים רומנים אל לימודי המרקסיזם והלניניזם. גראה ורקובסקי היו הראשונים שהובילו מפלגות סוציאליסטיות אל המהפכה הרוסית ויצרו דגם חדש של מפלגה סוציאליסטית".

גראה פרסם שלושה כרכים של ביקורות ספרותיות, היה ממקורביו של יון לוקה קאראג'אלה וכתב מאמר חשוב על הפסימיזם של מיכאי אמינסקו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.marxists.org/archive/trotsky/works/1940/profiles/gherea.htm מאמר של לאון טרוצקי על קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוציולוגים רומנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:סוציולוגים יהודים

קטגוריה:ילידי 1855
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1920
אליסטר קוברן

אליסטר קוֹבֶּרן (באנגלית: Alistair Cockburn) (נולד ב-19 בנובמבר 1966) הוא חוקר ומיישם בתחום הנדסת התוכנה, ובמיוחד בתחום פיתוח תוכנה זריז. קוברן פיתח את משפחת מתודולוגיות פיתוח התוכנה Crystal, והיה אחד מהיוזמים ומהמחברים של המנשר לפיתוח תוכנה זריז שפורסם בשנת 2001. בשנת 2005, סייע קוברן לניסוחה של הצהרת העצמאות של מנהלי הפרויקטים.

קוברן כתב וכותב רבות בנושאי הנדסת תוכנה, ניהול פרויקטים, איסוף וניתוח דרישות באמצעות תרחישי שימוש (Use Cases), ופיתוח תוכנה זריז. קוברן מציע להתייחס לפיתוח תוכנה כאל משחק של שיתוף פעולה מוכוון-מטרה (בדומה לטיפוס הרים), ומתבסס על אנלוגיה זו כדי לחדד את ההבדלים בין הנדסת תוכנה לדיסצפלינות ההנדסה האחרות. משפחת המתודולוגיות שהציע מפרטת עקרונות וטכניקות לעיצוב תוכנה, ניהול והנעת צוות וניהול הפרויקט. ייחודה הוא בפשטותה ובדרכים המובְנות בה, המסייעות להתגבר על אילוצים שכיחים בפרויקטים לפיתוח תוכנה (לדוגמה, העדר לקוח).

לקוברן תואר דוקטור מאוניברסיטת אוסלו.

==תקשורת אוסמוטית==
תקשורת אוסמוטית – מונח שטבע לתיאור מעבר מידע בין אנשים באופן טבעי ולא מאולץ, לדוגמה באמצעות שיחה, מחוות, הבעות פנים וכדומה.

==פרסומים עיקריים==
* &lrm;Crystal Clear: A Human-Powered Methodology of Small Teams (2004)&lrm;
* &lrm;Agile Software Development (2001)&lrm;
* &lrm;Writing Effective Use Cases (2000)&lrm;
* &lrm;Surviving Object-Oriented Projects (1997)&lrm;

==ראו גם==
* סקלת קוֹבֶּרן

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.agilemodeling.com/essays/communication.htm על תקשורת אוסמוטית בפיתוח תוכנה זריז]
* [http://www.infoq.com/presentations/fdd-crystal-agile-overview קוברן מציג את משפחת המתודולוגיות "Crystal"] (הריצו קדימה לנקודת זמן 28:25)

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
קטגוריה:מתודולוגיות לפיתוח תוכנה
קטגוריה:מהנדסי תוכנה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוסלו
אריה שפירא

אריה (אריק) שפירא (29 בנובמבר 1943 – 3 בספטמבר 2015) היה מלחין קלאסי ישראלי, חתן פרס ישראל להלחנה, ה'תשנ"ד.

==ביוגרפיה==
שפירא נולד בשנת 1943 בקיבוץ אפיקים ועבר עם משפחתו לפתח תקווה בשנת 1947, שם, בעודו ילד, למד נגינה בפסנתר.

בשנים 1962–1965 למד פילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ובמקביל, בשנת 1963, החל ללמוד הלחנה באקדמיה למוזיקה של תל אביב אצל עדן פרטוש, לימודים שסיים בשנת 1968.

בשנים 1995–2014 שימש מרצה בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה.

נישא לבת-שבע בשנת 1967 ולזוג שלוש בנות. נפטר ב-3 בספטמבר 2015.

==יצירתו==
שפירא הלחין מוזיקה סימפונית, קאמרית, אלקטרונית ומוזיקה לכלי סולו, וכן מוזיקה למחול, תיאטרון ולסרטי קולנוע.

ארכיונו שמור בספריה הלאומית.

==פרסים==
* 1986 - פרס ראש הממשלה להלחנה
* 1994 - פרס ישראל להלחנה והוראת המוזיקה
* 2013 - פרס מפעל חיים מטעם אקו"ם

== אלבומים ==
* רביב גזית / אריה שפירא: יצירות אלקטרוניות, (1995)
* אריה שפירא: אלקטרוני פלוס, (2000)
* אריה שפירא: משפט קסטנר, (1992)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070807045414/http://hcc.haifa.ac.il/~ariks/ אריה שפירא] באתר אוניברסיטת חיפה 
* 
* [https://web.archive.org/web/20150511225954/http://www.basis.org.il/מרצים/אריה-שפירא אריה שפירא], מרצה באתר בסיס לאומנות ותרבות
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית ישראלים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למוזיקה
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: מוזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
נאוואחו (שפה)

נאוואחו (Navajo; במקור: Diné bizaad), היא שפה אתבסקית שמדוברת באזורים השײכים כיום לארצות הברית, על ידי אמריקאים ילידים משבט הנאוואחו. הנאוואחו היא שפת הילידים האמריקאים המדוברת ביותר כיום בצפון אמריקה, עם יותר ממאה אלף דוברים. עד היום היא משמשת כשפת אם לרבים מילדי שבט הנאוואחו, בניגוד לרוב המוחלט של השפות האינדיאניות שנכחדו. בכל זאת, גם בקרב ילדי שבט הנאוואחו ניכר מעבר הדרגתי לשפה האנגלית ושיעור האוכלוסייה הדוברת אנגלית בלבד גדל. 

שפת הנאוואחו היא שפה הקרובה רק לשפה האפאצ'ית. היא ייחודית במבנה ואינה מקורבת לשפות אחרות המדוברות כיום בעולם. בהיעדר כתב ייחודי, נכתבת השפה כיום באותיות לטיניות המשמשות את האנגלית. השפה הועלתה על הכתב רק ב-1939. 

בשפת הנאווחו 33 עיצורים ו-12 תנועות. התנועות נחלקות לתנועות קצרות, ארוכות, וארוכות מאוד. השפה היא טונאלית, כך שאופן היגוייה משנה את משמעותה. מילים דומות בגובה טון שונה, יכולות להביע משמעויות שונות. 

בימי מלחמת העולם השנייה, השתמשה ארצות הברית בשפת הנאוואחו לצורך העברת מידע מודיעיני. לצורך כך גײסה אלחוטאים שהיו במוצאם ילידים-אמריקאים, דוברי השפה והם הוכשרו כדוברי קוד. הסיבות לשימוש בה להעברת מסרים מודיעינײם היו: היותה שפה שלמה ויחודית, צופן בלתי ניתן לפיצוח; יחודה הגאוגרפי - השפה מדוברת בארצות-הברית בלבד, על ידי ילידים אמריקאים משבט אחד, היותה שפה מדוברת ולא כתובה והעובדה שלא היה ידוע על בלשנים או אנתרופולוגים גרמנײם או יפנים שחקרו אותה.

בשנת 2013 תורגמה מלחמת הכוכבים לשפת הנאוואחו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20040106223328/http://hometown.aol.com/tg3907/navlit.html Why No Writing on the Rez: An Inquiry into the History of Navajo Language Literacy]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפות אמרינדיאניות
קטגוריה:האינדיאנים בארצות הברית
קטגוריה:ביון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אומת נאוואחו
רזבאן פלוראה

רזבאן-יונוץ פלוראה (רומנית: Răzvan-Ionuţ Florea, היגוי רומני: פלוריה, נולד ב-29 בספטמבר 1980) הוא שחיין עבר רומני. הוא בעל מדליית ארד מאולימפיאדת אתונה (2004) והגבר הרומני הראשון שזכה במדליה אולימפית בשחייה.

== ביוגרפיה ==
פלוראה נולד בקונסטנצה. הוא החל לשחות בגיל 6, בבריכת הארמון לילדים, תחת הדרכתו של דומיטרו לונגו. הוא התגבר על המגבלה שממנה סבל, משקל עודף, והצליח להתקדם במהירות בשחייה. ב-1988 הוא זכה ב-11 תחרויות לגילו באזור מגוריו. ב-1991 הוא זכה באליפות הלאומית לגילאי 10 - 11 וקבע שני שיאים לאומיים במשחה 50 מטר פרפר לגיל 11 ו-12. ב-1995 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת השחייה הלאומית לנוער של רומניה וב-1998 נבחר לנבחרת הלאומית בשחייה של רומניה למשחקים האולימפיים. בין השנים 1996–2000 הוא קבע 25 שיאים לאומיים חדשים בשחייה. 

באולימפיאדת סידני (2000) סיים פלוראה במקום שישי במשחה 200 מטר גב בתוצאה של 1:59.05 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 22 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.35 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:24.06 דקות. כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:52.85 דקות. שנה לאחר מכן, סבל מבעיות בריאות שהופיעו אצלו, אבל אט אט חזר להתחרות ברמה הבינלאומית. 

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2002, סיים פלוראה במקום החמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.47 דקות. 

בתחרות גביע העולם שנערכה בסטוקהולם שוודיה, בשנת 2003 זכה פלוראה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב. כמו כן, הוא קבע שיא לאומי רומני במשחה ל-100 מטר גב. 

בתחילת שנת 2004 זכה פלוראה ב-3 מדליות זהב בניו יורק ובריו דה ז'ניירו (בפברואר), וקבע 4 שיאים לאומיים חדשים. 

באליפות אירופה בשחייה שנערכה במדריד, ספרד במאי אותה שנה זכה פלוראה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.00 דקות. 

בסבב תחרויות שחייה "מר נוסטרום" (מונקו, ברצלונה, קנט ורומא) שנערך ביוני אותה שנה זכה פלוראה ב-6 מדליות זהב וב-2 מדליות כסף, שהובילו אותו לזכות במקום השני בדירוג הכללי של הסבב.

===אירוע השיא===
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה פלוראה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי רומני חדש של 1:57.56 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.27 שניות.

באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 סיים פלוראה במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי רומני של 1:57.03 דקות, 3 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. 

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2006 זכה פלוראה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.83 דקות.

באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיינדהובן, הולנד בשנת 2008 זכה פלוראה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.53 דקות.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים פלוראה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.52 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:56.45 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 20 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.89 שניות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.00 דקות. את סגנון הגב הוא שחה בתוצאה של 54.81 שניות.

בשנת 2010 פרש משחייה תחרותית והחל לאמן שחייה.

== הישגים ותארים == 
*פלוראה זכה ב-100 תוארי אליפות שונים של רומניה וקבע 57 שיאים לאומיים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחיינים רומנים
קטגוריה:שחייני גב
קטגוריה:מאמני שחייה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מאמני ספורט רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1980
עקיבא פלכסר

שמאל
עקיבא פלכסר (נולד ב-1933 בתל אביב) הוא פרופסור אמריטוס לגאולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

==קורות חייו ופועלו==
בשנת 1960 קיבל תואר מוסמך בגאולוגיה ובכימיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הגמר שלו, בהנחיית יהודה ליאו פיקרד, היה "הגאולוגיה של הרי הגלבוע". בשנת 1965 הוענק לו תואר דוקטור בגאולוגיה באוניברסיטה העברית על מחקרו "הפלאוגאוגרפיה של הסנון והמסטריכט בצפון ישראל"<ref></ref>. בשנת 1968 כיהן כנשיאהּ של החברה הגיאולוגית הישראלית<ref></ref>.

פלכסר עמד בראש החוג לגאופיזיקה ומדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב. לצד עבודתו המדעית, כתב ספרי יסוד בגאולוגיה, וכן ניהל במשך שנים רבות את הסדנה לגאולוגיה של מכון אבשלום. בנוסף, שימש כנציב קבילות הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב. פלכסר הוא חבר בכמה מוסדות מדעיים בחו"ל, ובהם: האיגוד האמריקאי לגאולוגיה של הנפט, החברה הבריטית לגאולוגיה, החברה הגאולוגית של ארצות הברית, והארגון האירופי המאוחד של הגאולוגים.

==ספריו העיקריים בעברית==
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990020419750205171/NLI מבוא לגאולוגיה]/ עקיבא פלכסר בעריכת דורון מור, הוצאת אקדמון, 1966.
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990010424210205171/NLI איתור סלעי מקור לנפט בחתך הקרטיקוני בישראל] / עקיא פלכסר, אברהם הוניגשטיין, המרכז על-שם פנחס ספיר 1987.
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990011009440205171/NLI שיחות על הגיאולוגיה של ישראל], סדרת אוניברסיטה משודרת, 1989.
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990020419820205171/NLI גיאולוגיה - יסודות ותהליכים], הוצאת אקדמון, מהדורה שנייה, 1992.
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990017764000205171/NLI כדור הארץ - חומרים, מבנה ותהליכים] (יחד עם ענת ילין-דרור), הוצאת כתר, 1995.

==קישורים חיצוניים==
* [https://exact-sciences.tau.ac.il/profile/flexer עקיבא פלכסר], באתר של אוניברסיטת תל אביב
* עם פירוט כל 12 ספריו

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי כדור הארץ
קטגוריה:גאולוגים ישראלים
קטגוריה:נשיאי החברה הגיאולוגית הישראלית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
להתראות נעורים שלום אהבה

להתראות נעורים שלום אהבה הוא האלבום השביעי של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, והאחרון שלה לפני התפרקותה ב-1995.

==רקע==
חברי משינה החלו לעבוד על האלבום בינואר 1994. את האלבום הזה הפיקו חברי הלהקה לבדם, כשבסיסט הלהקה מייקל בנסון שימש מפיק האלבום וקלידן הלהקה אבנר חודורוב טכנאי ההקלטה. ללהקה היה די חומר לשני אלבומים שלמים, אחד שנכתב כולו בידי הסולן יובל בנאי ואחד שנכתב כולו בידי הגיטריסט שלומי ברכה, והייתה התלבטות אילו מהשירים להקליט. כאשר נעדרו ברכה והמתופף איגי דיין מחזרות הלהקה למשך כשבועיים עקב מחלה, החלו בנאי, בנסון וחודורוב לעבוד על האלבום שאת כל שיריו כתב והלחין יובל בנאי.

האלבום בנוי מ־11 שירים המשרים אווירה של סיום, ביניהם השיר "תחזור תחזור" ו"להתראות נעורים שלום אהבה", שהטקסט שלו מרמז על סוף עידן, עם שורות כ"משהו בחיי הולך להשתנות". ואכן חברי הלהקה הודיעו על סוף פעילותה חודשים אחדים לאחר יציאת האלבום. שיר הנושא ו"תחזור תחזור" היו משיריו המצליחים ביותר של האלבום, ופרט להם הצליחו גם "רכבות", "את לא כמו כולם", "מילים ועוד מילים" ו"בן המלך".

באלבום התארחו כמה מוזיקאים, ובהם יוסי בנאי, אביו של סולן הלהקה יובל בנאי, משה לוי, נאור דיין – אחיו של איגי המתופף, אשר ניגן בגיטרה בשיר "רכבות" – וחברות להקת ללדין.

האלבום הגיע למעמד אלבום זהב תוך מספר חודשים.

בשנת 2021 יצא האלבום גם על תקליט ובמהדורה מיוחדת בה כל השירים עברו רימאסטרינג ונכללו גרסאות רמיקס של רע מוכיח.

== רשימת השירים באלבום ==
כל המילים והלחנים מאת יובל בנאי. העיבודים של חברי משינה.
# להתראות נעורים שלום אהבה (4:18)
#: שני טקסטים בשיר מרמזים על אירועים אקטואליים שאירעו זה אחר זה ב־25 וב־26 בפברואר 1994:
#:"היה זה יום סגריר והקבוצה הפסידה" ו"חזרנו מחיפה עם הפנים בין הידיים" מאזכר את ההפסד של מכבי תל אביב למכבי חיפה 5:0 בעונת 1993/1994. "'הוא היה מטורף' אמר פוליטיקאי משופשף./ 'נהרגו עשרות אנשים' סיים קריין הטלוויזיה,/ 'נקווה שיהיה שקט, עכשיו הפרסומות'" קשור לטבח מערת המכפלה שביצע ברוך גולדשטיין יום קודם לכן. את קולות הליווי בשיר ("שכב, הירגע...") מספקות החברות בלהקת ללדין: לימור עופר, לימור עזרא ודינה אברג'יל.
# אני כל כך שמח (4:12)
# את לא כמו כולם (3:39)
# הוא מאמין (5:04)
# רכבות (4:06)
# מילים ועוד מילים (3:42)
# צעד מחושב (4:21)
# עכשיו את בוכה (5:33)
#: בשיר מתארחת הזמרת האמריקאית מרלה גלן.
# בן המלך (4:10)
#: סולן השיר בפזמון הוא איגי דיין, מתופף הלהקה.
# תחזור תחזור (5:45)
#: זהו השיר האחרון שכתב בנאי לאלבום. בידיעה ש"להתראות נעורים שלום אהבה" יהיה השיר הפותח את האלבום וש"תחזור תחזור" יהיה השיר הסוגר, הוחלט לקרוא את הטקסט של "להתראות נעורים שלום אהבה" בתום השיר "תחזור תחזור". בנאי המליץ על אביו, יוסי בנאי, כקריין השיר. בהדרכתו של איגי דיין קרא יוסי בנאי את השיר כמכתב לאהובה שמעבר לים. אורח נוסף בשיר הוא המוזיקאי משה לוי, שמנגן בו באקורדיון.
# היה לי חלום (3:18)
#: השיר בעיקרו חוזר על המילים של "עכשיו את בוכה" בסגנון סווינג קצבי וקליל. האווירה בו מנוגדת לחלוטין ללחן של "עכשיו את בוכה" ולמילים המורבידיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=hTJaPdZz6yQ את לא כמו כולם], מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1995
קטגוריה:אלבומי משינה
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומים בעברית
הפרדיגמה האקלקטית

הפרדיגמה האקלקטית (באנגלית: The Eclectic Paradigm) היא תאוריה כלכלית שפותחה על ידי פרופ' בריטי ג'ון דנינג (John Dunning) במטרה לתאר את הגורמים המשפיעים על חברות רב לאומיות בהחלטות הקשורות למיקום מתקני הייצור שלהן במדינות שונות ברחבי העולם. התאוריה מתבססת על הנחת קבלת החלטות רציונלית המונחית על ידי שלושה עקרונות כלכליים מרכזיים: יתרונות בעלות (Ownership advantages), יתרונות מיקום (Locational advantages), ויתרונות הכלה (Internalization advatages).

יתרונות הבעלות באים לידי ביטוי בכך שבידי החברה מוצר או יכולת ייחודית שאינם ברשות המתחרים.

יתרונות המיקום באים לידי ביטוי במכלול המאפיינים הייחודיים של שוק במדינה מסוימת, שהופכים אותה לאטרקטיבית עבור החברה הרב לאומית (כגון- משאבים נדירים או המתומחרים באופן אטרקטיבי, מדיניות מיסוי אטרקטיבית, וכדומה).

יתרונות ההכלה באים לידי ביטוי בכך שבזכות יתרונות הבעלות, החברה הרב לאומית יכולה למקסם רווחיה מיתרונות המיקום דרך הכלה של מנגנוני שוק מסוים בתוך המסגרת הארגונית של החברה.

עיקר הביקורת כנגד הגישה היא בראייה הסטטית של תהליכי בינאום חברות. היא אומנם מסבירה את תופעת החברה הרב לאומית, אבל חסרה ממד של התפתחות ושינוי לאורך זמן ברמות משתנות של פעילות ומעורבות בשווקים זרים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.sciencedirect.com/science/article/abs/pii/S0969593199000359?via%3Dihub ספר של ג'ון דנינג]

קטגוריה:תאוריות כלכליות
משה פלד (חבר הכנסת)

משה (מוסא) פלד (נולד ב-2 באפריל 1945) הוא חבר הכנסת לשעבר וקצין במילואים בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.<ref></ref>

==ביוגרפיה==
פלד, נולד ב-2 באפריל 1945, יליד וחבר בית השיטה. עם גיוסו לצה"ל התנדב פלד לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש במספר תפקידי פיקוד. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. במילואים לחם פלד בשורות חטיבה 55 בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים השתתף בצליחת תעלת סואץ במבצע אבירי לב. לאחר המלחמה ביצע הסבה לשריון והתקדם בתפקידי הפיקוד ושימש כמפקד גדוד 77 וכסגן מפקד החטיבה בחטיבה 7, כמפקד חטיבת עודד, כמפקד גדוד שריון 294 במלחמת שלום הגליל ולאחר מכן וכמפקד חטיבת מרכבות הפלדה בדרגת אלוף-משנה. כיום משמש כנהג ומוביל טנקים במילואים.

בשנת 1992 נבחר לכנסת ה-13 מטעם מפלגת צומת, במהלך כהונתו היה פלד חבר בוועדת הכנסת ובוועדת החוץ והביטחון.

וב-1996 נבחר לכנסת ה-14 הפעם במסגרת הליכוד-גשר-צומת. במהלך כהונתו הקים את סיעת יחיד "מכורה" שהתמזגה מאוחר יותר עם מפלגת מולדת בראשות רחבעם זאבי. באותה כנסת הוא שימש כסגן יושב ראש הכנסת.

בממשלה ה-27 כיהן כסגן שר החינוך, התרבות והספורט.

בבחירות לכנסת החמש עשרה מוקם במקום השמיני ברשימת האיחוד הלאומי ולא נבחר לכהונה נוספת. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה (ינואר 2013) הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות לרשימת הבית היהודי, אך הוא לא התמודד בפועל. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 (אפריל 2019) הכריז על תמיכה במפלגת הימין החדש בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד, והוצב במקום ה-14 ברשימת המפלגה לכנסת. בבחירות לכנסת ה-24 במרץ 2021 הוצב כמועמד אחרון במקום ה-40 ברשימת מפלגת הימין החדש שהתמודדה בבחירות אלו תחת הכינוי ימינה.

הוא כיהן כיושב ראש ועדת הביטחון של התנועות הקיבוציות וכיושב ראש פורום יישובי הצפון במאבק על רמת הגולן. משמש כמנהל פרויקטים בבנייה והרחבת יישובים.

פלד ממשיך להתנדב למילואים, ופעל כך במלחמת לבנון השנייה, במבצע צוק איתן ובמבצע שומר החומות ובמלחמת חרבות ברזל כנהג של מוביל טנקים.

חבר הוועד המייעץ של תנועת הביטחוניסטים.

== חיים אישיים ==
נשוי ליהודית ואב לארבעה. מתגורר בבית השיטה ויזם את הקמת בית הכנסת במקום.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://youtu.be/WK2TTlidWP0?si=f1hFvTa1PNBQiifw ראיון משה פלד לארז שחרור ביוטיוב], 21 במאי 2024

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם צומת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד-גשר-צומת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפלגת מולדת
קטגוריה:מפקדי חטיבת עודד
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:מפקדי חטיבת מרכבות הפלדה
קטגוריה:מפקדי חטיבה במילואים
קטגוריה:מפקדי גדוד 77
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בית השיטה: אישים
קטגוריה:פעילי מפלגת הימין החדש
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:חברי הביטחוניסטים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
רני אידן

רן (רני) אידן (נולד ב-1949) הוא ראש המועצה האזורית עמק חפר לשעבר.

==ביוגרפיה==
אידן נולד בקיבוץ החותרים. בילדותו עבר להתגורר במושב מכמורת שבמערב עמק חפר, שם הוא מתגורר עד היום. אידן הוא מוסמך במינהל וחינוך מאוניברסיטת תל אביב. הוא היה חקלאי, וכן ניהל את כפר הנוער "מבואות ים" הסמוך למכמורת וייסד בו את המגמה לחקלאות ימית. שימש מפקח ראשי במשרד החינוך. בשנים 1996–1997 הקים יחד עם אחרים וניהל את המכללה הימית במכמורת. הוא שימש מנכ"ל המרכז האקדמי רופין משנת 2002 ועד היבחרו לראשות המועצה האזורית עמק חפר. בתקופה זו הצליח לשקם את המכללה, שהייתה על סף פשיטת רגל, ולהביאה לאיזון כלכלי. 
היה מועמד מטעם מפלגת העבודה בבחירות לכנסת השמונה עשרה והוצב במקום ה-80 ברשימתה.

באוקטובר 2006, בעקבות פרישתו של נחום איצקוביץ' מראשות המועצה האזורית של עמק חפר (איצקוביץ' מונה למנכ"ל משרד התיירות), אידן התמודד על ראשות המועצה. הוא התמודד מול שני מועמדים אחרים וניצח ברוב של כ-52 אחוזים מהקולות. בינואר 2009 נבחר מחדש, הפעם ללא מתמודדים מולו. בדצמבר 2013 נבחר לכהונה נוספת.

בדצמבר 2017 העניק המרכז האקדמי רופין תואר עמית כבוד לרני אידן. תואר עמית הכבוד של המכללה הוענק לאורך השנים לדמויות בולטות בחברה, בתרבות ובכלכלה, כגון משה (בוגי) יעלון, מוטי קירשנבאום ואוהד נהרין.

כראש המועצה האזורית עמק חפר עסק בפיתוח והרחבת פארק תעשיות עמק חפר, שמונה כיום כ-190 מפעלים, בתי עסק וחנויות. בתקופת כהונתו הפכה המועצה האזורית עמק חפר לאחת הרשויות הראשונות בישראל שהפעילה תוכנית להפרדה ומחזור, והיא בין המובילות בארץ בתחום; והוקם אגמון חפר באזור בריכות הדגים של קיבוץ עין החורש. אידן יוזם ומוביל מהלכים של התחדשות וחדשנות בחינוך בבתי הספר בעמק חפר.

בבחירות לראשות המועצה האזורית עמק חפר שנערכו ב-30 באוקטובר 2018 הפסיד רני אידן לד"ר גלית שאול בתוצאה של 55% לד"ר גלית שאול לעומת 32% לרני אידן.

== חיים אישיים ==
אידן נשוי ליונת ואב לשלושה ילדים, מתגורר במכמורת.
הסרת הלוט מעל שלט הכניסה לאזור התעשייה של עמק חפר, על שם [[חיים בן צבי]]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית עמק חפר
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:מכמורת: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:החותרים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949