OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טיגריס (רכב)

טיגריס
רכב קרבי משוריין, טיגר־בולנס, המשמש את [[יוסי אמבולנס כאמבולנס לפינוי פצועים ונפגעים]]

טִיגְרִיס הוא רכב שטח ממוגן ירי מתוצרת ישראל המיוצר ע"י חברת פלסן סאסא, ממשפחת רכבים קרקל, אשר נקלט בצה"ל בתחילת 2023. ייעודו הוא לשמש ככלי בט"ש ביהודה ושומרון ולהחליף את רכב ה"זאב", שנכנס לשירות ב-2004.

== תיאור ==
ה"טיגריס" הוא רכב ממוגן רב-תכליתי ובעל הנעה 4X4. הוא מבוסס על דגם ארוך של סנד קט תוצרת פלסן סאסא – מרכב ממוגן על שלדת פורד F-550. הרכב מדוגם בשריון לכלי רכב העולה ברמתו על זה של נגמ"ש ה-M113 וה"זאב". הרכב ממוגן כנגד ירי נק"ל, יידוי אבנים ובקבוקי תבערה. בשל מיגונו והיותו נע על גלגלים הוא מתאים ללחימה בשטח בנוי. ה"טיגריס" מכיל נהג ועוד 8 נוסעים, ובתא הנוסעים יש גם חרכי ירי על מנת לאפשר לחיילים בפנים לירות. ה"טיגריס" זול יותר לתחזוקה מה"זאב".

<gallery>
File:Tigris-APC-0002.jpg|תא הנהג
File:Tigris-APC-0011.jpg|תא הנוסעים
File:Tigris-APC-0014.jpg|החזית
File:Tigris-APC-0007.jpg|הטיגריס בשטח
</gallery>

== היסטוריה ==
בעקבות גל הטרור בישראל (אביב 2022) שהוביל למבצע שובר גלים שכלל פעילות מתמשכת ויומיומית נגד הטרור הפלסטיני ביהודה ושומרון, נוצר צורך בכלי רכב ממוגני ירי בעלי ניידות ועבירות טובה. צי רכבי ה"זאב" וה"פנתר" לא ענה על כל הדרישות ולכן הוחלט בנוהל חירום לרכוש ללא מכרז 50 כלי רכב מוכנים מפלסן סאסא, ואלה השתלבו בפעילות מבצעית בתחילת 2023.

לאחר אירועי 7 באוקטובר, השלימו החברות פלסן סאסא ויוסי אמבולנס פיתוח משותף של הטיגרבולנס - רכב קרבי משוריין המשמש כאמבולנס להובלת פצועים ונפגעים. הרכב מבוסס על רכב השטח המשוריין טיגריס של פלסן סאסא ועל הידע בהובלה רפואית של יוסי אמבולנס.

== ראו גם ==
* זאב (רכב)
* פנתר (רכב)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=609567 הטיגריס - דור חדש של רכב ממוגן לבט"ש באיו"ש], פורום צבא וביטחון בפרש
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו בישראל
דוריטאותיס אופלסכנס

דוריטאותיס אופלסכנס (שם מדעי: Doryteuthis opalescens) הוא מין של דיונון ממשפחת הלוליגיים. הוא חי במימי מערב האוקיינוס השקט שלחופי חצי האי באחה קליפורניה ומפרץ קליפורניה בטווח שבין מקסיקו עד לאלסקה. בימים ממוזגים עד קפואים, הדיונון שוחה לאורך האוקיינוסים עד ל-320 ק"מ הרחק מהחופים.
== מאפיינים ==
זהו דיונון קטן יחסית הקרוב לסוג לוליגו והוא בעל מעטפת באורך 190 מ"מ. הוא בעל עיניים גדולות בעלות קרנית, דבר המתאים לחיות בעלי חישת אור גבוהה יחסית. הדיונון הוא בעל גוני לבן-כחלחל עד לחום מנומר או זהוב. עם זאת הוא יכול לשנות את צבעו לאדום כהה או חום בעתות לחץ או בעת ציד.

הדיונון מתקיים במים עמוקים עד לעומק 500 מטרים. הוא מטיל את ביציו בקרבת החופים לא יותר עמוק מעשרה מטרים. זהו טורף הניזון מדגים קטנים, סרטנאים שונים וגם מדיונונים אחרים, כשהוא אף אינו בוחל בקניבליזם. הדיונונים צדים בלהקות גדולות הנעות יחדיו והוא תופס את הטרף עם מחושיו הארוכים בעלי הקרסים החדים. בתורו הוא נטרף בידי דגים גדולים שונים כמו טונות, מפרשניים, אלתית גמלונית, כריש כחול, יונקים ימיים ובעיקר ארי ים קליפורני, ועופות ימיים כמו צוללן שחור-גרון וקורמורן ברנט. הדיונון גם נידוג בידי ספינות דיג, כשהוא מבין הדיונונים המסחריים ביותר שנידוגים במפרץ קליפורניה בכל שנה, החל מ-1993.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סמואל סטילמן ברי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1911
קטגוריה:לוליגיים
קטגוריה:בעלי חיים ימיים במפרץ קליפורניה
אבו סאנדו

אבו פארטיי סאנדו (באנגלית: Abu Partey Sando; נולד ב-26 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן ליברי בעל אזרחות ישראלית המשחק בעמדת הקשר במ.ס. פרדס חנה-כרכור.

==קריירה==
סאנדו התחיל את הקריירה שלו במארק פרופשיונלס ממנה עבר למיית'י בארולה מדרום אפריקה ובהמשך שיחק במאבופאנה יאנג מאסטרס ורודפורט.

בינואר חתם במכבי אום אל-פחם מהליגה הלאומית עד לסיום העונה.

בקיץ חזר לישראל וחתם בבית"ר כפר סבא, במהלך העונה חתם בהפועל מרמורק. בהמשך הקריירה שלו שיחק גם בהפועל קריית אונו, בני אילת, הפועל נחלת יהודה, עירוני אריאל, הפועל בית שאן. כיום משחק בהפועל רמות מנשה מגידו מליגה ג'.

לזכותו של סאנדו שני הופעות בנבחרת ליבריה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ליברים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ליברים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי אום אל-פחם
קטגוריה:כדורגלני בית"ר כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל מרמורק
קטגוריה:כדורגלני הפועל קריית אונו
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליבריה
קטגוריה:עולים בשנות ה-2010
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
קטגוריה:ליברים שנולדו ב-1986
וילפריד דאלמה

וילפריד דאלמה (בצרפתית: Wilfried Dalmat; נולד ב-17 ביולי 1982) הוא כדורגלן מסן מרטן המשחק בעמדת הקשר.

==קריירה==
דאלמה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של ז'ואה-לה-טור ובגיל 14 הצטרף לאקדמיה של נאנט. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות צרפת ואף בסופר קאפ הצרפתי. ב-11 בספטמבר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות במשחק הליגה נגד פ.ס.וו. איינדהובן.

בינואר חתם באולימפיק מרסיי. בקיץ חזר לנאנט ובינואר חתם בשאטורו ממנה עבר לגרנובל.

בקיץ חתם בלצ'ה מהסרייה א', לאחר מכן חזר לגרנובל. בקיץ הצטרף לראסינג סנטנדר מהלה ליגה. כעבור שנה חתם במונס ממנה עבר לסטנדרד לייז' עמה זכה באליפות.

בהמשך הקריירה שיחק בקלאב ברוז', אורדוספור, קארשיאקה, בולוספור, פאנטוליקוס, בריסל, בורז' 18, ויירזון, מונטולאה וסולייר ספורט. בקיץ חזר לז'ואה-לה-טור במדיה שיחק בנעוריו.

ב-5 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סן מרטן בהפסד 4-0 ל. 3 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 ל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים סן מרטנים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל סן מרטנים
קטגוריה:כדורגלני נאנט
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני שאטורו
קטגוריה:כדורגלני גרנובל
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני מונס
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני בולוספור
קטגוריה:כדורגלני פאנטוליקוס
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בספרד
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים ביוון
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1982
סיטי וסט

סיטי וסט (City West), שנודע בעבר בשם "Neuer Westen" ("המערב החדש") או "Zooviertel" ("רובע גן החיות") הוא אזור בחלק המערבי של מרכז העיר ברלין. זהו אחד מאזורי המסחר העיקריים של ברלין, והוא שימש בעבר כמרכז המסחר של ברלין המערבית בתקופה בה חומת ברלין פיצלה את העיר.

אטרקציות בולטות באזור סיטי וסט כוללות בין היתר את ארמון בלוו, ארמון שרלוטנבורג, כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם, המוזיאון לפרהיסטוריה ולהיסטוריה קדומה, גן החיות של ברלין, והגן הבוטני של ברלין.

האזור החל להתפתח מסוף המאה ה-19 ואילך כמרכז מסחר ובידור של בירת הקיסרות הגרמנית, בנוסף למרכז ההיסטורי ברובע מיטה. האזור נפגע באופן קשה במהלך מלחמת העולם השנייה ועבר שיפוץ רב לאחר המלחמה. מאמצי השיקום התמקדו בעיקר ביצירת מרחב עירוני מודרני והדבר משתקף היטב כיום באדריכלות של האזור.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px">
קובץ:20151115_Berlin_bei_Nacht_15.jpg|שוק חג המולד בכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם (תצלום משנת 2015)
קובץ:Kurfürstendamm_2003.JPG|מבט על הקורפירסטנדאם (תצלום משנת 2003)
קובץ:Schloss_Charlottenburg.jpg|ארמון שרלוטנבורג
קובץ:Berlin-Charlottenburg_Theater_des_Westens_05-2014.jpg|תיאטרון דה וסטנס
קובץ:Berliner Olympiastadion night.jpg|האצטדיון האולימפי בסיטי וסט
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שרלוטנבורג-וילמרסדורף
קטגוריה:ברלין: כלכלה
קטגוריה:ברלין: גאוגרפיה
פרנץ פיבק

פרנץ פיבק (בגרמנית:Franz Artur Viehböck נולד ב-24 באוגוסט 1960 בווינה, אוסטריה) הוא קוסמונאוט אוסטריה, האוסטרי הראשון והיחיד (נכון ל-2023) שהיה בחלל.

== ביוגרפיה ==
פרנץ פיבק נולד וגדל בווינה. אביו היה פרופסור לפיזיקה. פרנץ פיבק סיים לימודי בית ספר והחל ללמוד באוניברסיטה טכנית של וינה אותה סיים עם תואר בהנדסת חשמל. לאחר סיום הלימודים הוא נותר באוניברסיטה, עבד כמרצה והחל בעבודת הדוקטורט אותו לא סיים. בשנת 1991 ממשלת אוסטריה חתמה על הסכם להפעלת תוכנית Austromir 91 במסגרתה אזרח אוסטריה היה צריך להגיע לתחנת החלל מיר. האימונים החלו בשנת 1989 כאשר אוסטריה שלחה שני מועמדים.

ב-2 באוקטובר 1991 שוגרה חללית סויוז TM-13 כאשר פרנץ פיבק היה בין חברי הצוות (אלכסנדר וולקוב היה מפקד הצוות). החללית התחברה לתחנת החלל מיר. במהלך שהייה בחלל פיבק ביצע 15 ניסויים מדעים בתחום רפואה, פיזיקה ועוד. לאחר שהייה של כ-7 ימים בהם ביצע ניסויים בהתאם לתוכנית Austromir שהוכנה עבורו הוא חזר לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-12 (אנטולי ארצברסקי היה מפקד צוות).

לאחר חזרה לכדור הארץ פיבק במשך שנתיים נתן הרצאות בתחום החלל. בשנת 1992 הוא הגיש מועמדות להכללה במועמדים לטיסות חלל של סוכנות החלל האירופית אך לא נבחר. בהמשך הוא עבר לארצות הברית ועבד ברוקוול אינטרנשיונל. בשנת 1999 הוא חזר לווינה ומונה למנהל משרד של "בואינג".

לאחר סיום עבודה ב"בוינג", פיבק החל לעבוד במערך מוניציפלי של אוסטריה תחתית.

פרנץ פיבק נשוי, בייתו נולדה במהלך טיסתו בחלל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/international/english/viehboeck_franz.htm ביוגרפיה]
* [https://en.franzviehboeck.com/ אתר אישי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוסמונאוטים
קטגוריה:מהנדסים אוסטרים
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1960
פאולה פירסט

פאולה פירסט (בגרמנית: Paula Fürst; 6 באוגוסט 1894 - נרצחה כנראה ביוני 1942) הייתה מחנכת רפורמית גרמנייה-יהודייה.

== חינוך ==
פירסט נולדה בגלוגוב לאוטו פירסט, סוחר יהודי, ומלווינה פירסט לבית רוזנברג. אביה מת בטרם עת, והיא עברה לברלין, גרמניה, עם אמה ואחותה הגדולה. במהלך לימודי צרפתית והיסטוריה התוודעה לעקרונות שיטת מונטסורי, והתרשמה מדרך חינוך זו. היא השיגה תעודת מונטסורי בלימודים בברלין וברומא, והפכה לראש כיתת מונטסורי הראשונה בברלין. בנוסף, הייתה מרצה תדיר בנושאים פדגוגיים.

== תחת המשטר הנאצי ==
לפי האידאולוגיה הנאצית, שיטת מונטסורי הופצה בעיקר על ידי "גורמים יהודיים", ותרמה להתנהגות אנוכית ואנטי לאומית. כתוצאה מכך, נאלצה פירסט להתפטר מתפקידה כמורה ב-1933, סמוך לאחר עליית הנאצים לשלטון. באותה שנה הפכה למורה הראשית של בית הספר תיאודור הרצל בברלין, בית ספר ציוני עם 600 תלמידים. כשהנאצים החמירו את תנאי חייהם של היהודים בגרמניה, הידרדרו התנאים בבית הספר הרצל. לאחר ליל הבדולח בנובמבר 1938, הציע ליאו בק לפירסט לנהל את בתי הספר היהודיים בגרמניה. היא ליוותה ילדים רבים לקינדר-טרנספורט ללונדון, אך סירבה להישאר בחו"ל, למרות שחיי היהודים בגרמניה הפכו בלתי נסבלים ומלחמת העולם השנייה הייתה בפתח.

== גירוש ומוות ==
פירסט נעצרה ב-19 ביוני 1942 וגורשה למינסק ב-24 ביוני 1942 יחד עם 201 אנשים. לא ברור היכן ומתי נרצחה. היסטוריונים משערים שהיא נרצחה במחנה השמדה, אולי באושוויץ, מאוחר יותר באותה שנה.

=== פרסומים ===
<div style="direction: ltr;">
* Manfred Berger: Recherchen zur Situation des Kindergartenwesens im Dritten Reich, in: Unsere Jugend, 1988/H. 2, S. 64 ff.
* Manfred Berger: Paula Fürst - eine in Vergessenheit geratene Montessori-Pädagogin, in: Montessori. Zeitschrift für Montessori-Pädagogik, 2005/H. 3, S. 147 ff.
* Manfred Berger: Führende Frauen in sozialer Verantwortung: Paula Fürst, in: Christ und Bildung, 2005/H. 4, S. 27
* Martin-Heinz Ehlert: Paula Fürst. Aus dem Leben einer jüdischen Pädagogin. Berlin 2005, .
</div>
== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* http://www.berlin.de/ba-charlottenburg-wilmersdorf/bezirk/lexikon/textehlert.html
* http://www.berlingeschichte.de/strassen/Bez17a/P627.htm
</div>

קטגוריה:יהדות גרמניה
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1894
קטגוריה:נפטרים ב-1942
כח משיכה (סרט, 1989)

כח משיכה הוא סרט קומדיה רומנטית ישראלי משנת 1989 בבימויו של נפתלי אלטר, עם חנן גולדבלט, אירית אלטר ואלונה קמחי בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי נפתלי אלטר וחגית רכבי והוא מתאר משולש אהבה בין גבר הנמשך לשתי נשים והבעיות המתעוררות מכך.

==תקציר העלילה==
ילי ברגר (חנן גולדבלט) הוא בן 40, נשוי לדפנה (אירית אלטר) ולהם בת מתבגרת - רוני (ליאת פאריס), ובן - אורי (רן אפלברג). הוא בעל חברה להפקת סרטוני פרסומת ביחד עם חברו הקרוב אריק (איציק וינגרטן).

דפנה עובדת כמיילדת ומדריכה זוגות בביתם לקראת לידה.

דפנה מארגנת לילי מסיבת הפתעה ליום הולדתו ה-40 ובין המוזמנים הוא מבחין בבחורה בלונדית יפה בשם נגה (אלונה קמחי) ו"נדלק" עליה.

ילי שהיה עד אז איש משפחה למופת נקלע למצב שאין לו שליטה עליו. הוא נמשך באופן כפייתי לנגה. אריק מבחין במצוקתו ומבקש לעזור לו על ידי מכון כושר וחתירה בירקון, אבל גם לו יש בעיות עם אשתו דליה (עפרה וינגרטן).

נגה היא רווקה בשנות ה-30 עובדת בחברת הייטק וילי נמשך אליה ומוכן לאבד הכל למענה. היא נענית לו והוא מודיע לדפנה ההמומה, כי התאהב בנגה והחליט לעזוב את הבית.

דפנה מיילדת יולדת צעקנית (רולנדה שגרן) ולידה בעלה העצבני (מנחם זילברמן). היא מספרת לרופא המיילד (שמוליק טנא) על בעיותיה והוא מנסה להתחיל איתה.

נגה נוסעת ללימודים בבוסטון וילי עצוב. דפנה לא רוצה להרוס את משפחתה. היא מתקשרת לנגה ומזמינה אותה לחזור לארץ ולהתגורר בביתם והיא מסכימה.

נגה מתמקמת בדירתם ומסתדרת יפה עם הילדים. את אורי היא מדריכה במחשבים ולדליה היא פותרת את הבעיות עם החבר שלה דורון (שמוליק מילר).

שלושת המבוגרים ישנים בחדרים נפרדים וילי נדרש לספק את שתי הנשים ומתמוטט מעייפות.

לבסוף מציע ילי לדפנה לנסוע לחופשה במלון בחבצלת השרון כדי להתאושש. הם רוכבים על סוסים ונחים במיטה. דפנה שואלת אותו אם הוא חושב על נגה. הוא מהסס ואז היא מזמינה את נגה למיטתם כהפתעה.

ילי נמצא במיטה ביו שתי נשים שצריך לספק אותן. לקראת שחר הנשים נרדמות וילי בשארית כוחותיו אורז את חפציו ובורח משם.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|חנן גולדבלט
|ילי ברגר
|
|-
|איציק וינגרטן
|אריק
|
|-
|אירית אלטר
|דפנה ברגר
|
|-
|עפרה וינגרטן
|דליה
|
|-
|אלונה קמחי
|נגה
|
|-
|ליאת פאריס
|רוני ברגר
|בתם של ילי ודפנה
|-
|רן אפלברג
|אורי ברגר
|בנם של ילי ודפנה
|-
|דב נבון
|ארז
|דובר הביטוח הלאומי
|-
|מנחם זילברמן
|בעלה של היולדת
|
|-
|רולנדה שגרן
|יולדת
|
|-
|אמנון ברנזון
|אריה
|בעל בית מלון
|-
|שמוליק טנא
|רופא
|
|-
|שמוליק מילר
|דורון
|חבר של רוני
|-
|נתן נתנזון
|במאי פרסומות
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://cinemaofisrael.co.il/כח-משיכה כח משיכה], בספר הקולנוע הישראלי
* 

קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
גלטונגסיודה

גלטונגסיודה (בגרמנית: Geltungsjude, יהודי לפי התוקף), היה המונח ששימש בגרמניה הנאצית לאנשים שנחשבו יהודים לפי הצו המשלים הראשון לחוקי נירנברג מ-14 בנובמבר 1935. המונח לא שימש באופן רשמי, אלא נטבע מכיוון שהאנשים נחשבו בעלי תוקף (gelten בגרמנית) של יהודים בלא שהשתייכו לאף קטגוריה של חוקי נירנברג. היו שלוש קטגוריות של גלטונגסיודן (צורת הרבים של גלטונגסיודה): 1. צאצא לנישואי תערובת שהשתייך לקהילה היהודית לאחר 1935; 2. צאצא לנישואי תערובת שהיה נשוי ליהודי לאחר 1935; 3. ילד לא חוקי של גלטונגסיודה שנולד לאחר 1935.

== הגדרה ==
הגדרה של גלטונגסיודה לפי החוק הייתה:

: סעיף 5 (2): יהודי הוא גם בן תערובת יחיד [jüdischer Mischling] שהוא צאצא לשני סבים יהודים מלאים אם:
:: (א) היה חבר בציבור הדתי היהודי בעת חקיקת חוק זה, או שהצטרף לקהילה מאוחר יותר;
:: (ב) בעת חקיקת החוק היה נשוי ליהודי, או היה נשוי לאחר מכן ליהודי;
:: (ג) הוא צאצא לנישואין עם יהודי, במובן של סעיף א', נישואין שבוצעו לאחר כניסתו לתוקף של החוק להגנת הדם והכבוד הגרמני מיום 15 בספטמבר 1935;
:: (ד) הוא צאצא למערכת יחסים מחוץ לנישואין עם יהודי, במובן של סעיף א', ונולד מחוץ לנישואין לאחר 31 ביולי 1936. <ref></ref>

כל אחד מאלה נחשב ליהודי, ומכאן השם Geltungsjude. המונח "מישלינג" במשפט הראשון פירושו יהודי למחצה לפי הגזע. אדם עם שני סבים יהודים שלא עמד באף אחד מהקריטריונים א' עד ד' לא נחשב גלטונגסיודה אלא מישלינג מדרגה ראשונה. היה גם מבחן חוקי שקבע מיהו מישלינג, Mischling Test. 

== השלכות ==
גלטונגסיודה לא היו אזרחי הרייך ולא הייתה להם זכות הצבעה. נאסר עליהם להינשא לרבע יהודי. בפרוטקטורט הם גורשו באופן שגרתי. לעיתים גורשו מ"הרייך הישן" (אלטרייך), ולעיתים רחוקות מאוסטריה.

מישלינג מדרגה ראשונה ברייך הישן (גרמניה הנאצית) היו נתונים לסוגים שונים של אפליה, אך היו פטורים מגירוש. מעמדם כ"אזרחים זמניים" היה נתון במחלוקת בין מקסימליסטים כמו היידריך שרצה שיתייחסו אליהם כיהודים לבין מינימליסטים שהתנגדו ל"השלכת הדם הארי עם הדם היהודי" כמו וילהלם שטוקרט ועוזרו הנס גלובקה.

== ראו גם ==
* ארי לשם כבוד

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טרמינולוגיה של תקופת השואה
קטגוריה:טרמינולוגיה נאצית
קטגוריה:גרמניה הנאצית: חוק ומשפט
רפואת שינה

רפואת שינה הוא תחום או תת-תחום ברפואה העוסק באבחון וטיפול בהפרעות שינה מערכות הקשורות להפרעות שינה הם מערכת הנשימה, מערכת העצבים, ומערכת הלב וכלי הדם.

מאז אמצע המאה ה-20 מחקרים רבים הובילו לעלייה במידע על שינה וענו על שאלות רבות הקשורות לשינה ולערות. תחום זה התפתח במהירות והפך להתמחות רפואית במדינות מסוימות. רפואת שינה דנטלית קיבלה גם רישיון מועצת המנהלים בכמה מדינות.

מרפאות השינה הראשונות נוסדו בשנות ה-70 בארצות הברית על ידי רופאים וטכנאים מתעניינים. לימוד, אבחון וטיפול בדום נשימה בשינה הייתה אחת המשימות הראשונות שלהם. החל מסוף 1999, כמעט כל רופא אמריקאי יכול לפתוח מעבדת שינה ללא הכשרה מיוחדת ברפואת שינה.

== ראו גם ==
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* ד"ר אריה אוקסנברג, פרופ' אשר טל' [https://www.clalit.co.il/he/your_health/family/mental_health/Pages/sleep_lab_from_the_inside.aspx איך נראית הבדיקה במעבדת שינה "מבפנים"], באתר שירותי בריאות כללית, 29 באפריל 2018
* [https://www.infomed.co.il/examinations/sleep-test/ בדיקת שינה (sleep test)], באתר "אינפומד"

==הערות שוליים==

קטגוריה:תחומים ברפואה
קטגוריה:שינה
פימן אורלוב

פימן אורלוב (ברוסית: Пи́мен Орлóв; 1812 6 באוקטובר 1865) היה צייר רוסי בסגנון קלאסי. הוא עבד במגוון רחב של ז'אנרים ובילה את רוב הקריירה שלו באיטליה.

== ביוגרפיה ==
ימין
הוא נולד בחווה למשפחת טוחני קמח. <ref></ref> בגיל צעיר הוא גילה כישרון לציור. אביו רצה שימשיך את העסק המשפחתי ולא יכול היה להרשות לעצמו לשלם עבור בית ספר לאמנות בכל מקרה.

עם זאת, הוא היה נחוש ולמד לצייר כשהיה נער, מצייר נודד. הם נסעו מכפר לכפר, ציירו שלטים ושלטי חוצות וכן עשו עבודות צבע פשוטות על קירות וגדרות. הוא החליף מעסיקים ככל שהניסיון שלו גדל, אבל עדיין לא קיבל הזמנות לאיקונות או ציורי קיר.

בסופו של דבר הוא פנה לציור דיוקנאות של בעלי קרקעות מקומיים ובשנת 1834, עם המלצות ממשפחת גלדקיס, משפחת אצולה אוקראינית, הוא הצליח לצאת לסנט פטרסבורג ולהשתתף בשיעורי ביקורת באקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל קארל בריולוב והחליט להיות צייר של סצנות ז'אנר. תוך כדי לימודיו, הוא המשיך לצייר פורטרטים כדי לעזור לפרנס את עצמו. בני משפחת גוליצין היו בין לקוחותיו הבולטים. הוא סיים את לימודיו ב-1837 עם מדליית כסף ובתואר "אמן חופשי". <ref></ref>

בשנת 1841, בתמיכת החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות, הוא השיג מענק שאיפשר לו לנסוע לאיטליה. הוא התבסס ברומא ועד מהרה היו לו הזמנות קבועות של עבודות, אם כי הוא עדיין לא היה בטוח מבחינה כלכלית. לאחר מכן, בשנת 1848, הוא שלח הביתה ציור ("אישה צעירה מכבסת") שהובא לידיעתו של הצאר ניקולאי הראשון, שהעניק לו פנסיה שנתית של 300 רובל.

בשנה שלאחר מכן, כל המשתלמים באיטליה נצטוו לחזור לרוסיה, אך הוא הצליח לקבל אישור להישאר, תוך שהוא מתרץ זאת במחלת עיניים ובצורך להשלים את העבודות הקבועות שלו. הוא נשאר שם עד מותו, שש עשרה שנים מאוחר יותר. הוא המשיך לשלוח מדי פעם ציור בחזרה לסנט פטרסבורג וקיבל את התואר "אקדמאי" ב-1857.

== מורשתו האמנותית של אורלוב ==
ציוריו של אורלוב, שגררו את שבחי בני דורו, ידועים ברכותם וביופי הצבע שלהם, לצד התאורה ויסודיות הגימור. רוב יצירותיו הן דיוקנאות וסצנות ז'אנריות מחיי האיטלקים, אך ישנן גם יצירות בנושאים היסטוריים ונופים.

רוב יצירותיו של פימן נשארו באיטליה ונמצאות באוספים הפרטיים של אספנים מערב אירופה. עם זאת, ברוסיה הם גם היו מבוקשים - הציורים "נערה רומית צעירה במזרקה", "בוקר איטלקי" נקנו על ידי הקיסר ניקולאי הראשון.

ציוריו של אורלוב מיוצגים במוזיאונים רבים ברוסיה ובמדינות חבר העמים - גלריית טרטיאקוב, גלריית תמונות אזורית טבר, מוזיאון לאמנות אזורית טרנסקרפטית בוקשאיה (אוקראינה) ואחרים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="240">
 File:Orlov P N Rimskij karnaval.jpg
File:Gruppovoj Portret sester Suhovo-Kobylinyh.jpg
File:Партрэт А. І. Лорыс-Мелікава з жонкай і італьянскім хлопчыкам.JPG
File:«Напутствие великого князя Михаила Тверского».jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1812
קטגוריה:נפטרים ב-1865
ניקולאי אורלוב

ניקולאי אורלוב (ברוסית: Николай Орлов; 8 במאי 1863 - 5 באוגוסט 1924) היה צייר ז'אנר רוסי ומורה לאמנות; קשור להנודדים וחבר של ליב טולסטוי.

== ביוגרפיה ==
שיעורי האמנות הראשונים שלו הגיעו מדודו, צייר אייקונים מקומי. מ-1882 עד 1892 למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה אצל אילריון פרינישניקוב ולדימיר מקובסקי. <ref></ref>

הוא סיים את לימודיו עם מדליית כסף ומשפחתו עברה לכפר קולשובו שבמחוז קאלוגה, שם צייר עיטורים בכנסייה המקומית. בשנת 1893 החל להציג עם הנודדים והיה חבר בשנת 1896. כעבור שנתיים עבר לכפר אובירלובקה, ליד מוסקבה ובשנת 1902, למוסקבה עצמה.

הוא התיידד עם ליב טולסטוי, איתו חלק דעות רבות, והיה מבקר תדיר ביסנאיה פוליאנה בשנים 1907 עד 1910. טולסטוי התייחס אליו לעיתים קרובות כ"אמן האהוב עליי" וכתב את ההקדמה לאוסף ציוריו של אורלוב בשם " איכרים רוסים", פורסם ב-1909.<ref name=":0"></ref> בקיץ שבין 1909 ל-1912, הוא חי ועבד באחוזתו של בנו של ליב, סרגיי טולסטוי, מלחין ואתנומוזיקולוג, שבמחוז טולה. בשלב זה, הוא גם קיבל תמיכה כספית מסוימת ממקסים גורקי. <ref></ref>

במהלך שנות ה-1900, הוא צייר איקונות ועיטורי כנסיות במחוזות טמבוב, טולה, קלוגה ואוראל. בשנים 1913 עד 1919 הוא ומשפחתו חיו בליפטסק, ומנעו מהם תלאות מלחמת העולם הראשונה והמהפכה הרוסית. כשהיה שם, הוא לימד ציור בבית ספר לבנות.

מלחמת האזרחים הרוסית הביאה אותו בסופו של דבר לקחת את משפחתו לקובאן, שם עזר בארגון קומונת איכרים. עם זאת, המלחמה שבאה לאחר מכן פגעה בו קשות. בשנת 1922 פשטו חמושים על מחסני הקומונה, תוך שהם הרגו את בנו ושתיים מבנותיו.<ref name=":0" /> לאחר הטרגדיה הזו הוא התיישב במייקופ, אך לא הצליח להתגבר על צערו, חלה וחזר למוסקבה ממש לפני מותו ב-1924.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="240">
 File:The taxes by Orlov.jpg
File:Сonsecration of monopoly by Orlov.jpg
File:Nikolay Orlov Winter Evening.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1863
קטגוריה:נפטרים ב-1924
מיתוג מעסיק

מיתוג מעסיק הוא מיתוג ושיווק חווית העבודה במקום עבודה ואת הארגון כמעסיק. הוא מתאר את המוניטין של המעסיק בפני עובדיו, או עובדים פוטנציאליים, כמקום עבודה ואת הצעת הערך של המעסיק לעובדיו. זאת בניגוד למיתוג העסקי או המוצר שמיועד לקהל הלקוחות של הארגון.

המונח נכנס לשימוש לראשונה בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובהדרגה אומץ בתחומי הניהול וניהול משאבי אנוש. מיתוג המעסיק משמש את הארגון לטובת ניהול כישרונות וניהול משאבי אנוש לרבות גיוס עובדים חדשים לארגון, שימור עובדים ומיתוג פנים ארגוני. מיתוג מעסיק גם משמש את הארגון להצגתו מול בעלי עניין שונים בחברה - בעלי מניות, לקוחות וספקים וכדי להראות את מערכת היחסים של הארגון עם עובדיו. 

== מקור המונח ==
המונח "מיתוג מעסיק" הוצג לראשונה בנאום בכנס ב-1990 של סיימון בארו, יו"ר "אנשים בעסקים", וטים אמבלר, חוקר בבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1996 פרסמו השניים מאמר ב-Journal of Brand Management, בו לראשונה ניסו להחיל כלים וטכניקות מעולם המיתוג לתחום ניהול משאבי אנוש. השניים הגדירו את מיתוג המעסיק כ"חבילת ההטבות הפונקציונליות, הכלכליות והפסיכולוגיות שמעסיק מספק ומוכרות על ידי הארגון המעסיק". 

השימוש במונח התרחב ובסקר שנערך ב-2001 בין חברות בצפון באמריקה, 40% טענו שהם פועלות באופן אקטיבי למיתוג מעסיק. מ-2005 כבר התפרסמו מספר ספרים ייעודיים בנושא. 

== כלים במיתוג מעסיק ==
מיתוג מעסיק עושה שימוש בכלים מעולם המיתוג והשיווק. ליבת הכלים כוללת את השירותים וחווית העובד המסופקים לעובדים כחלק מהיום-יום בארגון, מיתוג ושיווק החוויה הזו לעובדי הארגון ולמועמדים פוטנציאליים לעבודה, לרבות פרסום ושיווק בכלים שונים וכן כלים לליווי הליכי הגיוס.

בין היתר בולט השימוש כיום באתרי דירוג שונים כגון Glassdoor המספקים עדויות ודירוגים של עובדים לארגונים שונים, לגבי תהליך הגיוס, תנאי השכר והעבודה וחווית העבודה הכללית.

== ראו גם ==

* תקשורת פנים-ארגונית
* מיתוג פנים ארגוני

קטגוריה:מותג
קטגוריה:משאבי אנוש
ולדימיר אורלובסקי

ולדימיר אורלובסקי (ברוסית: Владимир Орловский; 1 בפברואר 1842 – 19 בפברואר 1914) היה צייר ריאליסטי רוסי ממוצא אוקראיני, ואקדמאי של האקדמיה לאמנויות סנקט פטרבורג. אורלובסקי צייר עבור אצולת מוסקבה וסנקט פטרבורג, ויצירותו אף נקנתה על ידי קיסר רוסיה, אלכסנדר השלישי.<ref>Zhbankova, Olha. Klasyky i Suchasnyky Archived 2009-12-25 at the Wayback Machine. Mirror Weekly. No. 5 (450) 8–14 February 2003 (in Ukrainian).</ref> אורלובסקי נחשב לאחד ממייסדי ציור הנוף הריאליסטי האוקראיני.

== ביוגרפיה ==
אורלובסקי נולד בקייב בשנת 1842 למשפחת אצילים בעלת אדמות ממוצא אוקראיני. בכישרונו של האמן הצעיר האמין המורה שלו לאמנות בגימנסיה בקייב, שעזר קודם לכן לטאראס שבצ'נקו. גם מנהל הגימנסיה זיהה את כישרונו של אורלובסקי והמליץ עליו במכתב שנכתב לשבצ'נקו. וכך קרה שהחינוך לאמנות של הצייר החל במכתב המלצה מאת טאראס שבצ'נקו באקדמיה לאמנויות יפות בסנקט פטרבורג ב-1861.<ref>Spirit of Ukraine: 500 Years of Painting. Winnipeg Art Gallery. 1991, pg. 206</ref> במהלך לימודיו של אורלובסקי באקדמיה הקיסרית לאמנויות המורה שלו היה אחד מציירי הנוף הרוסים המפורסמים ביותר של המאה ה-19 אלכסיי בוגוליובוב. על הצלחותיו המהירות קיבל אורלובסקי בסנט פטרבורג מדליית כסף גדולה באקדמיה בשנת 1863. מאוחר יותר צייר בהיותו במוסקבה, סנט פטרסבורג, קייב, צפון הקווקז, קרים ופינלנד.

עם סיום לימודיו ב-1868 זכה אורלובסקי להכרה של עמיתיו בחוגים האקדמיים ובציבור הרחב, וזכה בתואר אמן התואר הראשון. אורלובסקי קיבל מדליית זהב על ציוריו של נופי חצי האי קרים, שאפשרה לו לנסוע לאירופה בקצבה ממשלתית. כך, מ-1869 עד 1872, עבד אורלובסקי בפריז, צרפת, וכן בשווייץ, גרמניה ואיטליה.

בתוך שנתיים, ב-1874, הועלה אורלובסקי למעמד של אקדמאי, וב-1878 על ציורו "הקציר" התמנה לפרופסור. הוא נהנה מפופולריות בדומה לאיוואן אייווזובסקי, והושפע מיצירתו של ארכיפ קוינדג'י.

בשנת 1897 חלה האמן בטיפוס, ובעקבות עצת רופאיו עבר מסנט פטרבורג עם הלחות לקייב. כדי לשמור על בריאותו בילה ולדימיר אורלובסקי את שארית חייו בג'נובה, איטליה.

== גלריה ==

<gallery mode=packed widths="230px" heights="230px">
קובץ:Orlovski Vladimir Donatovich Houses in summer day 1870.jpg
קובץ:Vladimir Orloffskij - Landscape - A II 1357 - Finnish National Gallery.jpg
קובץ:В Италии 1876.jpg
קובץ:Залив 1878.jpg
File:Отмель.jpg
Орловський Володимир Донатович Дніпро.jpg|Дніпро, 1882 р
קובץ:Хаты в лесу тишина 1890.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1912
חיפזון

[[הארנב הלבן מופיע בפרק הראשון בספרו של לואיס קרול "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" כשהוא רץ בחיפזון.]]
פעולה בחיפזון או בבהילות היא פעולה הנעשית במהירות גבוהה מדי, או שמתחילה ללא הכנה מספקת, בלי להקדיש את שיקול הדעת הנדרש לפעולה כזו. בדרך כלל נעשית הפעולה מבלי שתוכננה מראש להתבצע בדרך זו, אלא כתוצאה ממצוקת זמן שמבצע הפעולה נקלע אליה.

החיפזון עלול לגרום לתאונות ולטעויות, ועל כך רומז הביטוי "החיפזון מהשטן", שמקורו בפתגם בערבית: العَجَلَةُ مِنَ ٱلشَّيْطَانِ وَالتَّأَنِّي مِنَ ٱلرَّحْمٰنِ – "החיפזון מן השטן והמתינות מן הרחמן".

== במקרא ==
על אף ההוראה השלילית של החפזון, בתורה הוא נכלל בהוראות שניתנו לבני ישראל לפני יציאת מצרים כחלק ממצוות אכילת קרבן פסח: . 

כמו כן בספר דברים מוזכר החיפזון כמניע למצוות אכילת מצה: . 

ההגדה של פסח מרחיבה בתיאור החיפזון: .

==ראו גם==
* חפוז

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
קטגוריה:ניהול תהליכים
קרל טימולאון פון נף

קרל טימולאון פון נף (ברוסית: Тимофей Андреевич Нефф; 14 באוקטובר 1804 – 5 בינואר 1877) היה אמן ממוצא גרמני בלטי.

== ביוגרפיה ==
קרל טימולאון פון נף נולד בבית אחוזה בנו-איסנהוף, באסטוניה של האימפריה הרוסית, בשנת 1804. אמו הייתה אומנת צרפתית באחוזה; הוא היה ילד לא חוקי. הוא החל ללמוד אמנות באסטוניה בהדרכתו של קארל פון קוגלגן והמשיך באקדמיה לאמנויות בדרזדן, גרמניה. הוא סיים שם את לימודיו בשנת 1825. לאחר סיום לימודיו הוא נסע וחילק את זמנו בין אסטוניה, איטליה וסנט פטרסבורג, הבירה הקיסרית. בסנט פטרבורג קיבל הזמנה לצייר את בנותיו של הקיסר ניקולאי הראשון.<ref>Ross, Jaan. "Neff's Bildnis der Gattin". Conference on Interdisciplinary Musicology (CIM07). Archived from the original</ref>

הדיוקן התקבל היטב כאשר מכאן ואילך נקשר לבית המלוכה, ועשה קריירה כאמן הפועל למען המעמדות הגבוהים בחברה. הוא קיבל עבודות יוקרתיות בסנט פטרבורג ומחוצה לה. כהוקרה על פועלו, במיוחד על תרומה לקישוט האמנותי של כמה כנסיות, הוא זכה בנדיבות בהכרה רשמית. בנוסף, הוא הפך לאחד מיועציו הקרובים ביותר של הקיסר בשאלות הקשורות לאמנות.<ref>Abel, Tiina (2004). "Art Collection as a Manifesto". Estonian Institute. Archived from the original</ref> בשנת 1846 הוא מונה לחבר כבוד באקדמיה של פירנצה ולאחר שסיים את עיטור חלקים מהאיקונוסטאזיס של קתדרלת סנט אייזק בסנט פטרסבורג, היה מועמד להיות חבר באקדמיה הקיסרית הרוסית לאמנויות. בעקבות הצלחותיו הרבות הוא בנה בית אחוזה איטלקי כדי לשכן את אוסף האמנות האישי שלו באסטוניה.<ref>Praust, Valdo. "Muuga Manor". Estonian Manors Portal. www.mois.ee</ref>

== יצירה ==
כאמן חצר, פון-נף זכה להערכה כדיוקנאי וצייר של נושאים אקדמיים טיפוסיים שהיו אז פופולריים, בעיקר מתרחצים ונימפות עירומות. כאמור, הוא תרם לעיטור האמנותי של קתדרלת אייזק הקדוש, סנט פטרבורג, קתדרלת ישו המושיע, במוסקבה וקתדרלת הלסינקי, בפינלנד. וכן כן קישט כנסיות מחוץ לאימפריה הרוסית: בניס, צרפת ובויסבאדן, גרמניה ועוד.

כמה מיצירותיו מוצגות היום במוזיאון לאמנות של אסטוניה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="240">
קובץ:Aleksandra Petrovna of Rzssu.jpg
קובץ:Italian woman with children on the stairs.jpg
קובץ:Neff Kupalshchitsa.jpg
קובץ:Itaalia tänavalapsed.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים-בלטים
קטגוריה:ילידי 1804
קטגוריה:נפטרים ב-1877
אלישבע באומגרטן

אלישבע באומגרטן (נולדה ב-1969) היא פרופסור מן המניין בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו ובחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים.
==ביוגרפיה==
בשנת 1993 סיימה תואר ראשון בהצטיינות במחלקה להיסטוריה של עם ישראל ותוכנית אמירים. בשנת 1995 סיימה תואר שני במחלקה להיסטוריה של עם ישראל שניהם מהאוניברסיטה העברית.

בשנת 2001 באומגרטן סיימה את עבודת הדוקטורט שלה בנושא "מהות וילדים: החוויה היהודית של ימי הביניים", בהנחיית פרופ' רוברט בונפיל. בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן בין השנים 2001 - 2002 המשיכה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה.

בשנת 2002 הצטרפה כחברת סגל לאוניברסיטת בר-אילן, בתוכנית ללימודי מגדר ובמחלקה לתולדות ישראל. שם עמדה בראש המרכז לחקר האישה ביהדות ע"ש פניה גוטספלד הלר.

בשנת 2013 עברה ללמד בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו ובחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים.

בין השנים 2014 - 2018 הייתה חברה באקדמיה הצעירה הישראלית.<ref></ref>

כיום באומגרטן משמשת בתור המנהלת האקדמית של בית הספר מנדל ללימודים מתקדמים במדעי הרוח ומרכז מנדל סכוליון.

היא חברה בוועד המנהל של החברה ההיסטורית הישראלית, בוועדה למחקרים היסטוריים של האיגוד העולמי למדעי היהדות ובוועדת הפרסום של מרכז שזר.

באומגרטן נשואה ליעקב דויטש והם מתגוררים, עם ארבעת ילדיהם בירושלים.

==מחקרה==
מחקרה של באומגרטן מתמקד מתמקדת בהיסטוריה החברתית והדתית של יהודי צפון אירופה בימי הביניים. מחקריה עוסקים במשפחה, במגדר ובעיקר במגעים יומיומיים בין יהודים לנוצרים בקרב הקהילות היהודיות. מחקרה מתמקד בנשים ובהיררכיות מגדריות.

=== ספריה ===
* אמהות וילדים: חיי משפחה באשכנז בימי הביניים, ירושלים: הוצאת מרכז זלמן שזר, 2005
הגרסה האנגלית של הספר, שראתה אור בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון, זכתה בפרס קורט לספר הטוב בהיסטוריה יהודית לשנת 2005.
* Practicing Piety: Religious Observance and Daily Life in the Medieval Jewish Communities of Northern Europe, University of Pennsylvania Press, 2016
* Biblical Women and Jewish Daily Life in the Middle Ages, University of Pennsylvania Press, 2022
הספר זכה בפרס הלאומי לספרים יהודיים לשנת 2022.<ref></ref>

== פרסים ==
* פרס אפרים אלימלך אורבך של קרן הזיכרון לתרבות יהודית לשנת 2002
* פרס קורט לספר הטוב בהיסטוריה יהודית לשנת 2005
* פרס מיכאל ברונו לשנת 2016
* פרס הלאומי לספרים יהודיים לשנת 2022

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://huji.academia.edu/elishevabaumgarten אלישבע באומגרטן], באתר Academia.edu

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס קורט לספר היהודי
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
100% זאב

100% זאב (באנגלית: ) הוא סרט קולנוע אוסטרלי בהנפשה ממוחשבת, מסוגת קומדיה, פנטזיה והרפתקאות, אשר מבוסס על רומן בעל אותו שם מאת ג'יין ליונס שיצא לאור בשנת 2009.

הסרט, שהקרנת הבכורה שלו הייתה ב-29 במאי 2020 בהפצת Studio 100, בוים על ידי אלכס סטדרמן, נכתב על ידי פין אדקוויסט והופק על ידי אלקסיה גייטס-פואל וברברה סטיפן. חברת ההפקה של הסרט היא Flying Bark Productions.

בהשראת הסרט הופקה סדרת טלוויזיה בשם "100% זאב: אגדת אבן הירח", כמו כן צפוי לצאת סרט המשך בשנת 2024 בשם "200% זאב".

== תקציר העלילה ==
סיפורו של פרדי לופין, יורש העצר למשפחת אנשי זאב גאים. נואש להפוך להיות איש זאב בעצמו, פרדי מופתע כאשר ליום הולדתו ה-13 במה שאמור להיות הטרנספורמציה הראשונה שלו הכול מסתבך, במקום להפוך לזאב אכזרי הוא הופך לכלב פודל. בדיוק שפרדי חושב שהמצב לא יכול להיות גרוע יותר הוא עובר כנגד רצונו טיפול יופי, נזרק לרחוב ומושלך לכלא כלבים. האם פרדי וחברתו החדשה בטי, שיודעת ומכירה את החיים ברחוב, יצליחו להימלט? מי האיש המרושע אשר עוקב אחריו? למרות החיצוניות הוורודה, המפונפנת והחמודה שלו, האם פרדי יוכל להוכיח לכולם שהוא 100% זאב?.

== שחקנים ==
* עילאי סווינדלס בתפקיד פרדי לופין
* סמארה וייבינג בתור אליזבת "בטי"
* ג'יי קורטני בתפקיד פלאשהארט לופין
* רופרט דגה בתפקיד הוטספור לופין
* ג'יין לינץ' בתור המפקדת
* רייס דארבי בתור פוקסוול קריפ
* מגדה סובנסקי בתפקיד גברת כבש
* אקמאל סאלח בתפקיד חמיש
* לורן גריי ושרה הארפר בתור טוויצ'י
* מייקל בורצ'יר בתור לורד הייטייל
* קייט הול בתור ליידי הייטייל

== ביקורות ==
הסרט הרוויח סך של 7.7 מיליון דולר ברחבי העולם.

Rotten Tomatoes נתנו לסרט דירוג מאושר של 69%, על סמך ביקורות של 16 מבקרים.

== המשכים ==
=== סדרת טלוויזיה ===
סדרת טלוויזיה בת 26 פרקים בשם "100% זאב: אגדת אבן הירח" הופקה על ידי Flying Bark Productions ו-Studio 100 Animation. פרק הבכורה של הסדרה שודר בערוץ ABC Me ב-28 בדצמבר 2020.

=== סרט המשך ===
סרט המשך בשם "200% זאב" צפוי לצאת בשנת 2024.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי הנפשה אוסטרליים
קטגוריה:סרטים על כלבים
פלטון טיורין

פלטון טיורין (ברוסית: Платон Тюрин; 1816 — 1882) היה צייר דיוקנאות וצייר קיר רוסי. חבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
הוא נולד למשפחה של צמיתים וקיבל את חירותו בשנת 1843. שנתיים לאחר מכן הוא נסע לסנט פטרסבורג, שם נרשם לשיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות ולמד אצל אלכסיי מרקוב. בשנת 1850 הוענק לו התואר "אמן" על ציור היסטורי ופורטרט. מ-1850 עד 1860, הוא הציג קבוע באקדמיה. בשנת 1857 זכה בתואר "אקדמי" לציור דיוקנאות וקיבל תפקיד בשירות המדינה. 

לאחר 1860, עבודתו הייתה קשורה קשר הדוק עם וולוגדה והאזור שמסביב. הוא קיבל הזמנות לפורטרטים מכל משפחות בעלי האדמות המקומיות, כמו גם אנשי הדת ואזרחים בולטים אחרים. במהלך שנות ה-60, הוא קיבל הזמנות לצייר איקונות בכנסיות מקומיות, ובשנת 1862, האדונים לשעבר שלו הזמינו אותו לצייר כנסייה באחוזתם במחוז גריאזובצקי. 

בשנת 1865, טיורין התחתן עם איכרה מקומית. מ-1876 עד 1877, הוא היה אחד מהאמנים שהשתתפו בקישוט הקתדרלה החדשה של ישו המושיע, ויצר 34 אייקונים. 

הוא היה חולה במשך כמה שנים ומת משחפת ב-1882.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="230">
File:Zaytsev sisters by P.Tyurin (1847).jpg
File:Портрет С.А. Зубова. Тюрин П.С..jpg
File:Мужской портрет. 1849. Тюрин П.С..jpg
File:Портрет девочки в голубом платье. 1844. Тюрин П.С.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1816
קטגוריה:נפטרים ב-1882
גארפילד (סרט, 2024)

גארפילד – הסרט (באנגלית: The Garfield Movie) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, אשר מבוסס על רצועת קומיקס בעלת אותו שם שנוצרה על ידי ג'ים דייוויס. הסרט בוים על ידי מארק דינדאל ונכתב על ידי דייוויד ריינולדס, כאשר הוא הופק על ידי סרטי קולומביה בשיתוף Alcon Entertainment, שזהו סרט ההנפשה הראשון שלהם. בסרט מדבבים כריס פראט כקול של גארפילד, לצד הקולות של סמואל ל. ג'קסון, ניקולס הולט, ססילי סטרונג, האנה וואדינגהאם, ברט גולדשטיין, בואן יאנג ווינג ריימס.

פיתוחו של הסרט החל במאי 2016. דינדאל הוכרז שיביים את הסרט בנובמבר 2018, כשההפקה התחילה חודש לאחר מכן. אף על פי שוויאקום רכשה את הזכויות על גארפילד באוגוסט 2019, הפרויקט עדיין היה בהפקה לפי דינדאל בדצמבר 2020. בנובמבר 2021 סוני רכשה את זכויות ההפצה של הסרט, כאשר הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-24 במאי 2024.

בישראל הסרט עלה לאקרנים ב-16 במאי 2024.

== דמויות ומדבבים ==
* כריס פראט – גארפילד, חתול כתום ציני ועצלן שאוהב לזניה ושונא ימי שני.
* סמואל ל. ג'קסון – ויק, אביו של גארפילד
* ניקולס הולט
* וינג ריימס
* ססילי סטרונג
* האנה וודינגהם – ג'ינקס
* ברט גולדשטיין
* בואן יאנג

== הפקה ==
ב-24 במאי 2016, הוכרז שאולפני אלקון תפתח סרט אנימציה חדש של גארפילד, עם הפקת ג'ון כהן וסטיבן פ. וגנר, מתוך תסריט של מארק טורגוב ופול א. קפלן. מארק דינדאל הוכרז כבמאי ב-12 בנובמבר 2018, עם קדם-הפקה שהתחיל בחודש הבא. באוגוסט 2019, ויאקום רכשו את הזכויות על גארפילד. עם זאת, בדצמבר 2020, דינדל אישר שהסרט עדיין בהפקה. ב-1 בנובמבר 2021, כריס פראט הוכרז כקולו של גארפילד, עם אנימציה מסופקת על ידי DNEG אנימציה, סטודיו לאפקטים חזותיים ואנימציה שעבד בעבר על הסרט המצויר הבאג של רון. היא תפיק את הסרט עם אלקון, וסוני תשמור על זכויות הפצה גלובליות של הסרט, למעט סין. כמו כן, הוכרז כי תסריטאי מוצאים את נמו, דייוויד ריינולדס, יכתוב במקום זאת את התסריט. דינדל וריינולדס עבדו בעבר יחד על סרט האנימציה של דיסני "הקיסר נפל על הראש". המדבב פרנק ולקר, שמדבב את גארפילד מאז 2007, הביע את אכזבתו מכך שלא יצרו קשר כדי להשמיע את הדמות.

במאי 2022, סמואל ל. ג'קסון הצטרף לסרט כאביו של גארפילד, ויק. באוגוסט 2022 נוספו לצוות השחקנים וינג ריימס, ניקולס הולט, האנה וואדינגהם וססילי סטרונג. בנובמבר 2022, ברט גולדשטיין ובואן יאנג נוספו לצוות השחקנים.

== הפצה ==
הסרט יצא לאקרנים בקולנוע בארצות הברית ב-24 במאי 2024. הוא היה אמור לצאת בעבר ב-16 בפברואר 2024.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!פרס
!תאריך
!קטגוריה
!תוצאה
!מקור
|-
!פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון
|13 ביולי 2024
|סרט אנימציה אהוב
|
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטים על חתולים
קטגוריה:סרטי גארפילד
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2024
לאונרד טורז'נסקי

לאונרד טורז'נסקי (ברוסית: Леонард Туржанский; 1875–1945) היה צייר אימפרסיוניסטי רוסי.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
לאונרד טורז'נסקי נולד למשפחה של רופא ביקטרינבורג, בהרי אורל. מאז ילדותו עסק לאונרד באמנויות ובחר בקריירה של אמן מקצועי. טורז'נסקי למד בבית הספר המרכזי לציור טכני בסנט פטרסבורג (1895); בית הספר לאמנות סטרוגנוב (1896–97); ואצל אמנים מפורסמים כמו אלכסיי סטפנוב, ולנטין סרוב וקונסטנטין קורובין בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה (1898–1909).

בין יצירותיו המוקדמות היו דיוקנאות (דיוקן בונין, דיוקן השחקנית פטרובה) וציורי ז'אנר. אבל מאוחר יותר הוא הפך לצייר נוף בלעדי. ברבים מהנופים שלו יש מוטיבים של חיות - בדגש על חיות בית: סוסים, פרות, עיזים. רבות מיצירותיו שואבות השראה מהטבע של הרי אורל, במיוחד של הכפר מאלי איסטוק ליד יקטרינבורג. גם לאחר שעבר למוסקבה הוא הגיע לשם מדי אביב. עם זאת, טורז'נסקי גם תיאר כמה נופים יפים של מוסקבה.<ref></ref>

טורז'נבסקי הציג את עבודותיו עם הנודדים ומאז 1912 הפך לחבר באיגוד האמנים הרוסים. מבחינה אמנותית הוא היה קשור מאוד למסורות של האמנות הרוסית של המאה ה-19, אך היה אחד הראשונים מבין חברי איגוד האמנים הרוסים שאימצו שיטות רבות של אימפרסיוניזם.
== גלריה ==
<gallery mode=packed widths="200px" heights="200px">
 File:Леонард Туржанский Пашня 1910 год ЕМИИ.jpg
File:Партрэт артысткі В. Л. Пятровай.JPG
File:Turzhansky midday.jpg
File:Леонард Туржанский Портрет художника Николая Плюснина 1914 год ЕМИИ.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1875
קטגוריה:נפטרים ב-1945
בית נקובא

בית נקובא (בערבית: بيت نقوبا) היה כפר ערבי בהרי ירושלים, ששכן 9.5 קילומטרים מערבית לירושלים, ליד אבו גוש. בטרם כבשו חיילי הפלמ"ח ו"ההגנה" את הכפר במהלך מבצע נחשון ב-11 באפריל 1948, חיו בו כ-300 ערבים.<ref name="PR"></ref> תושביו עזבו אותו ולא הורשו לחזור אליו לאחר המלחמה. במהלך ההפוגה השנייה הועברו אנשי בית נקובא לכפר סטף שהיה כבר ריק מתושביו, אולם לבסוף הם התיישבו בשולי אבו גוש.

לאחר מלחמת העצמאות, נוסד קרוב למקום המושב בית נקופה על ידי עולים יהודים מיוגוסלביה. בשנת 1962 בנו תושבי בית נקובה כפר חדש בשם עין נקובא, מדרום לבית נקופה.<ref name="PR" />
אדמות הכפר ההיסטוריות של בית נקובה כפי שמוצגות במפת [[המרכז למיפוי ארץ ישראל משנות ה-40.]]

==גלריית תמונות==
<gallery widths="250" heights="250" perrow="2">
קובץ:EinENaqqaBaytNaqqubaFeb202023.jpg|עין א-נקעה, המכונה כיום עין המסייעת 7020 - מעיין שהיה במזרח הכפר
קובץ:RuinedTerracesBaytNaqqubaFeb202023.jpg|טרסות הרוסות של הכפר, מעל עין א-נקעה
קובץ:EinAlJamilBaytNaqqubaJan032023.jpg|עין אל-ג'מיל, המכונה כיום לעתים עין נקופה ולעתים עין אורי - מעיין שהיה בשטחים החקלאיים של הכפר, בערוץ נחל כסלון
קובץ:BeitNekofaFeb202023 03.jpg|טרסות הרוסות של הכפר, כיום בשטח בית נקופה
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרי ירושלים: יישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
בית נקובא (בית נקופא)
אדוארד ברגר

אדוארד ברגר (באנגלית: Edward Berger; נולד ב-1970) הוא במאי ותסריטאי גרמני.

== ביוגרפיה ==
אדוארד ברגר נלד בוולפסבורג, גרמניה המערבית לאם שווייצרית ולאב אוסטרי. 

למד באוניברסיטת בראונשווייג לאמנות מ-1990 עד 1991 ולאחר מכן עבר לבית הספר טיש לאמנויות באוניברסיטת ניו יורק, שם סיים את לימודי הבימוי שלו בשנת 1994. באוניברסיטה, הוא יצר סרטים קצרים רבים, שהוקרנו בפסטיבלי סרטים בינלאומיים רבים. הוא צבר את ניסיון העבודה הראשון שלו בחברת ההפקה העצמאית האמריקאית Good Machine, ועבד, בין היתר, על סרטיהם של אנג לי וטוד היינס. בנוסף, ברגר נתן הרצאות והעביר סדנאות באוניברסיטת קולומביה, ובאוניברסיטה לאמנויות בברלין.

ברגר מתגורר בברלין מאז 1997. הסרט הראשון שלו המבוסס על התסריט שלו היה "גומז". הוא גם עבד כתסריטאי ובמאי לפרקים של סדרת הטלוויזיה "KDD – Kriminaldauerdienst". מלבד הפקות טלוויזיה שברגר כתב להן תסריטים, הוא גם ביים סרטים.

בשנת 2022, ברגר היה שותף בכתיבת וביים את "במערב אין כל חדש", ועל כך קיבל מועמדות לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר וזכה בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר ותסריט המעובד הטוב ביותר.

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!שם
!במאי
!תסריטאי
!מפיק
!הערות
|-
! colspan="6" |סרטים
|-
|1992
!Strait-Jacket
|
|
|
|
|-
|1993
!Sidewalk Hotel
|
|
|
|
|-
|1994
!Smelly Dinners
|
|
|
|
|-
|1995
!Wanderbread
|
|
|
|
|-
|1998
!Gomez - Kopf oder Zahl
|
|
|
|
|-
|2001
!Frau2 sucht HappyEnd
|
|
|
|
|-
|2007
!Windland
|
|
|
|סרט טלוויזיה
|-
|2011
!Ein guter Sommer
|
|
|
|סרט טלוויזיה
|-
|2012
!Mutter muss weg
|
|
|
|סרט טלוויזיה
|-
|2014
!Jack
|
|
|
|
|-
|2019
!All My Loving
|
|
|
|
|-
|2022
!במערב אין כל חדש
|
|
|
|זוכה פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר
|-
|TBA
!עד שיצא עשן לבן
|כן
|לא
|לא
|
|-
! colspan="6" |טלוויזיה
|-
|2001–2002
!Schimanski
|
|
|
|
|-
|2004
!Bloch
|
|
|
|
|-
|2005
!תחת חקירה
|
|
|
|
|-
|2006–2013
!זירת הפשע
|
|
|
|
|-
|2008
!KDD - Kriminaldauerdienst
|
|
|
|
|-
|2010
!Polizeiruf 110
|
|
|
|
|-
|2015
!דויטשלנד 83
|
|
|
|
|-
| rowspan="2" |2018
!האימה
|
|
|
|
|-
!פטריק מלרוז
|
|
|
|
|-
|2019
!Eden
|
|
|
|
|-
|2020
!כבודו
|
|
|
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:במאי טלוויזיה
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1970
יצחק בלום

כדורגלני מכבי יפו ב-1968. מימין לשמאל: [[יוסף סדרינה, יצחק שטיילינג, יצחק בלום, ודוד אלעזר]]
יצחק (זיגי) בלום (נולד ב-20 בינואר 1951, נהריה, ישראל), הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הקשר ולעיתים החלוץ והקיצוני, ומזוהה עם קבוצת מכבי יפו.

==קורות חייו==
יצחק בלום נולד ב-1951 בנהריה. ב-1959 עברה משפחתו להתגורר ביפו, וב-1963 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי יפו. ב-1968, במהלך עונת 1966/1968 בליגה הלאומית ("העונה הארוכה") עלה לקבוצה הבוגרת. משחק הליגה הראשון של בלום נערך ב-13 בינואר 1968 מול הפועל באר שבע. בלום שיחק בעמדת הקשר ולעיתים החלוץ והקיצוני. עונתו הטובה ביותר הייתה עונת 1976/1977, במסגרתה אומנה הקבוצה על ידי צ'וצ'קו לוי, זכתה בסגנות האליפות, ובהמשך התמודדה במשחקי האינטרטוטו. בלום כבש שני שערים בטורניר האינטרנטוטו. הוא שיחק בשורות מכבי יפו ב-221 משחקים בליגה הראשונה ובהם כבש 43 שערים. בלום שיחק ביפו עד עונת 1979/1980 בליגה הלאומית ומשחקו האחרון היה ב-1 בדצמבר 1979 מול הפועל יהוד. בהמשך, עבר למכבי לזרוס חולון מליגה א' אשר אומנה על ידי צ'יקו פרקש.

בלום זומן לסגל נבחרת הנוער בכדורגל תחת עמנואל שפר ואמציה לבקוביץ'. ב-1969 נכלל בלום בסגל הנבחרת לגביע אסיה לנוער שנערך בבנגקוק ובו סיימה הנבחרת במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת איראן בכדורגל 1–2 במשחק על המקום השלישי. בלום נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת למוקדמות מונדיאל 1974 שנערכו בסיאול. הוא שיחק ב-2 משחקי ידידות של הנבחרת הבוגרת, האחד מול נבחרת רומניה בכדורגל והשני מול ספורטינג ליסבון.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, עזב את תחום הכדורגל ועבד כמלטש יהלומים עד לפרישתו לגמלאות. יצחק בלום מתגורר ביבנה, הוא נשוי לשרה, אב ל-4 ילדים וסב ל-13 נכדים.

==הישגים==
;מכבי יפו
* סגנית אלופת ישראל: 1976/1977

==לקריאה נוספת==
* ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
מטאלותיונין

מטאלותיונין (באנגלית: Metallothionein, בקיצור: MT) היא משפחה של חלבונים עשירים בציסטאין, במשקל מולקולרי נמוך (MW הנע בין 500 ל-14000 Da), הנמצאים בקרבת הממברנה של אברון גולגי. למטאלותיונינים יש את היכולת לקשור מתכות כבדות, הן כאלה הנדרשות לפעילות הפיזיולוגית התקינה של גוף האדם (כגון אבץ, נחושת, סלניום) והן כאלה הרעילות לאדם (כגון קדמיום, כספית, כסף, ארסן, עופרת). קישור זה מתבצע דרך קבוצת התיול של שאריות הציסטאין הקיימים בחלבונים אלה.<ref name="isbn1-84755-899-2"></ref>

מטאלותיונינים ממלאים תפקיד בהגנה מפני רעילות מתכת ולחץ חמצוני, ומעורבים בוויסות אבץ ונחושת.<ref name="PMID24242700"></ref> בגוף האדם, כמויות גדולות מסונתזות בעיקר בכבד ובכליות. הייצור שלהם תלוי בזמינות של המינרלים התזונתיים כגון אבץ, נחושת וסלניום, כמו גם חומצות האמינו היסטידין וציסטאין.

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנזימים
ירוסלבאס ראקוויצ'יוס

ירוסלבאס ראקוויצ'יוס (בליטאית: Jaroslavas Rakevičius; 1904 – 1978) היה חסיד אומות העולם אשר הציל כעשרים משפחות יהודיות במהלך שואת יהודי ליטא על ידי גרמניה הנאצית.

בין האנשים שניצלו היה גם הילד אהרן ברק, לימים נשיא בית המשפט העליון של ישראל.

חלק מהניצולים הוברחו מתוך גטו קובנה על ידי ירוסלבאס ראקוויצ'יוס ובניו, שליוו את היהודים דרך ביערות עד לביתם בכפר קיידז'אי (Keidžiai), במרחק כמאה קילומטרים מקובנה. בעזרת שכניהם הסתירו בני משפחת ראקוויצ'יוס את היהודים על לשחרור האזור בידי הצבא האדום.

ב-15 ביולי 1976 הכיר "יד ושם" בירוסלבאס ראקוויצ'יוס כחסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/rakevicius-mozuraitis.html ירוסלבאס ראקוויצ'יוס ובניו צ'סלובאס, יאוזאס, ינונאס ואלימנטאס; יונאס ואונה מוצוראיטיס וילדיהם מפודייה (צ'פיין), אלפונסאס, זוזנה (לסקאוסקיין) וינונאס], באתר "יד ושם"
* [https://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/rakevicius-mozuraitis/algimantas-rakevicius-testimony.html מתוך עדותו של אלגימנטאס ראקוויציוס, מרץ 2005], באתר "יד ושם"

קטגוריה:ליטאים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: ליטא
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ליטאים שנפטרו ב-1978
רמו פורר

רמו פורר (; נולד ב- 5 בספטמבר 2001) הוא זמר שווייצרי. ייצג את שווייץ באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב.<ref name=":0"></ref><ref name="ESC"></ref>

== קריירה ==
בשנת 2020 זכה בעונה השלישית של הגרסה השווייצרית לתוכנית הטלוויזיה "The Voice". הוא ביצע בשלב הגמר את השיר "Sign of the Times" של הארי סטיילס. לאחר מכן הוחתם בחברת יוניברסל מיוזיק גרופ. סינגל הבכורה שלו, "Home", הגיע למקום ה-93 במצעד הפזמונים השווייצרי.

בשנת 2022 השתתף בפרק של תוכנית הבידור הגרמנית "Zeig uns Deine Stimme". ב-20 בפברואר 2023 הכריזה רשות השידור השווייצרית על פורר כנציג שווייץ לאירוויזיון 2023. שירו, "Watergun", יצא לאור ב-7 במרץ. ב-11 במאי 2023 ביצע פורר את "Watergun" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. שווייץ הופיעה שלישית, לפני פולין ואחרי פורטוגל. בגמר פורר הגיע למקום ה-20 עם 92 נקודות.

== חיים אישיים ==
פורר התגורר בהמברג בקנטון סנט גאלן. את אהבתו למוזיקה פיתח החל מגיל צעיר. הוא למד לנגן בחליל, אקורדיון ובפסנתר.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים שווייצרים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2023
קטגוריה:נציגי שווייץ באירוויזיון
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-2001
ארגון שחקני הכדורגל בישראל (1984-2014)

ארגון שחקני הכדורגל בישראל הייתה עמותה רשומה<ref></ref> שהוקמה בשנים 1984–1985 על ידי שחקני כדורגל ישראליים, אשר התאגדה בכדי לייצג את שחקני הכדורגל ולקדם את עניינם<ref></ref>. הארגון פעל עד 2014, אז הוחלף בידי ארגון השחקנים החדש.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: כדורגל
כדורגל, שחקני
קטגוריה:ישראל: עמותות
אונדריי קרישטופיק

אונדריי קרישטופיק (בסלובקית: Ondrej Krištofík; נולד ב-10 בספטמבר 1966) הוא כדורגלן עבר סלובקי ששיחק בעמדת הקשר.

==קריירת מועדונים==
קרישטופיק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סלובן ברטיסלאבה ששיחקה אז בליגה השנייה בצ'כוסלובקיה. בקיץ חתם ב-VTJ טאבור במדיה שיחק שנתיים בסיומן חזר לברטיסאלבה ששיחק אז בליגת העל הצ'כוסלובקית. בעונת זכה עם הקבוצה באליפות. כעבור שנתיים זכה עמה בדאבל. באותה עונה סלובן שיחק בליגת העל הסלובקית, מאחר שסלובקיה זכתה בעצמאות שנה קודם לכן.

בקיץ חתם בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית במדיה שיחק שנתיים.

בקיץ הצטרף להפועל פתח תקווה מהליגה הישראלית. ב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד הפועל ירושלים. ב-19 באפריל 1997 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד הפועל טייבה. שיחק בקבוצה שנתיים.

בקיץ חזר לסלובקיה וחתם בספרטק טרנבה בה שיחק שנה אחת בסיומה פרש מכדורגל.

==קריירה בינלאומית==
ב-30 בינואר 1991 ערך את הופעת הבכורה שלו נבחרת צ'כוסלובקיה בניצחון 0-1 נגד בה גם כבש את שערו היחיד בנבחרת.

בצ'כוסלובקיה רשם 7 הופעות בנבחרת עד להתפרקות המדינה, אז הצטרף לנבחרת סלובקיה במדיה רשם 6 הופעות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים צ'כוסלובקים
קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל סלובקים
קטגוריה:ברטיסלאבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סלובן ברטיסלאבה
קטגוריה:כדורגלני סלביה פראג
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני ספרטק טרנבה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כוסלובקיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצ'כיה
קטגוריה:ספורטאים סלובקים בישראל
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנולדו ב-1966
קטגוריה:סלובקים שנולדו ב-1966