OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המקצוענים (אתר אינטרנט)

המקצוענים היא פלטפורמה דיגיטלית (אתר אינטרנט ואפליקציה) המחברת בין בעלי מקצוע שונים לבין לקוחות. ניתן למצוא בה בעלי מקצוע בתחומים רבים, בהם תיקונים ושיפוצים, גינון, הובלות, תיקון מוצרי חשמל, מנעולנות, נגרות, ניקוי שטיחים, שירותי ניקיון ועוד. האתר עורך סינון של בעלי המקצוע המפורסמים באתר, מפרסם מחירונים מומלצים וחוות דעת על השירות, וכן מפעיל מוקד לאיכות השירות ולפתרון מחלוקות של לקוחות מול אנשי המקצוע.

== היסטוריה והקמה ==
חברת המקצוענים הוקמה באוקטובר 2003 על ידי ארז סתר במטרה ליצור רשימת בעלי מקצוע אמינים ולקשר אותם ישירות ללקוחות. בשנותיו הראשונות הופץ המקצוענים מדלת לדלת כמדריך מודפס ובו רשימת בעלי מקצוע מומלצים לבית בתחומים שונים, מחירון מומלץ לצרכן, מוקד טלפוני לגישור ויישוב מחלוקות מול בעלי המקצוע ומידע מקצועי שיסייע ללקוחות בהתנהלות מולם. 

בשנת 2007 הושק ועלה לאוויר לראשונה אתר האינטרנט של החברה. בשנת 2010 רכש אתר ynet 50% מפעילות אתר המקצוענים. בשנת 2017 הושקה אפליקציית המקצוענים לטלפונים ניידים, ובשנת 2019 עלתה גרסתו הנוכחית של האתר.

האתר מעסיק כ-60 עובדים, משרדיו ממוקמים בתל אביב-יפו.

== שירותים עיקריים ==
אתר המקצוענים מכיל אנשי מקצוע אשר עברו סינון ובדיקת איכות. הדבר נאכף על מנת לשמור על רמה מקצועית אחידה וסטנדרט אחיד של שירות, ובעלי מקצוע שאינם עומדים בסטנדרט הדרוש מוסרים מהאתר. האתר כולל גם מחירון מומלץ לצרכן אשר מציג טווח מחירים לעבודות הנפוצות בכל תחום, עם פירוט מלא של מרכיבי העבודה והפרמטרים שעשויים להשפיע על המחיר הסופי.

המשתמשים יכולים להזמין בעל מקצוע דרך האתר או האפליקציה, וגם לשלם תמורת השירות בכרטיס אשראי ובפריסה לתשלומים. לאחר כל הזמנה נוצר קשר בין מוקד שירות לקוחות של המקצוענים לבין הלקוח לצורך ליווי עד לסיום העבודה. הלקוחות יכולים לפרסם חוות דעת על העבודה אשר מתפרסמת באתר. במקרים של מחלוקת בין הלקוח לבעלי המקצוע, פועל מוקד ייעודי של המקצוענים ליישוב המחלוקת.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://www.youtube.com/c/המקצוענים/featured ערוץ היוטיוב של המקצוענים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
הנה מה טוב

הנה מה טוב הוא מזמור יהודי.

== מקורות ==
מילותיו לקוחות מהפסוק הראשון של תהילים קל"ג: "הִנֵּה מַה-טּוֹב, וּמַה-נָּעִים - שֶׁבֶת אַחִים גַּם-יָחַד".<ref>Tanakh: The Holy Scriptures, Jewish Publication Society of America, 1985, JPS.org and at Sefaria.org http://www.sefaria.org/Psalms.133?ven=Tanakh:_The_Holy_Scriptures,_published_by_JPS</ref>

== פופולריות ==
הנה מה טוב ממשיך להיות מזמור פופולרי למספר ריקודי עם ישראלים והוא שיר נפוץ המושר גם על ידי ילדי גן בישראל ובתפוצות. הוא הוקלט על ידי מגוון אמנים כמו תיאודור ביקל, הוויברז, דלידה, מאיר פינקלשטיין, אישתאר, פרחי מיאמי, ג'ושוע אהרון והארי בלפונטה.

גם בני האבאיודאיה באוגנדה, הממלאים אחרי מצוות היהדות, שרים את השיר.

מילות השיר, מתורגמות לאנגלית, מהוות בסיס למספר מזמורים במוזיקה הנוצרית המודרנית, וכן בספרי פזמונים שונים.<ref></ref><ref></ref>

=== גרסת פרחי מיאמי ===
גרסה אחת של הנה מה טוב היא עיבוד של ירחמיאל ביגון, מנהל מקהלת הילדים היהודית-אמריקאית פרחי מיאמי.<ref></ref>

=== בבידור פופולרי ===
בסרט הטלוויזיה "פשיטה על אנטבה" משנת 1977, העוסק במבצע יונתן, יוני נתניהו וסמי ברג מובילים את סיירת מטכ"ל בשירת הפזמון בזמן שמטוס הקומנדו בדרך לחילוץ בני הערובה. הוא מנוגן גם במהלך כתוביות הסיום.<ref></ref> השיר מופיע גם בסרט אירופה אירופה משנת 1990.

באחת הסצנות בסרט "החיפוש" בבימויו של פרד זינמן נראית קבוצת ילדים במחנה אונרר"א המתכוננת למסע לפלשתינה. הם נמצאים באולם בו תלוי על הקיר מגן דוד ותמונותיהם של הרצל וטרומפלדור תלויות על אחד הקירות ולאחר פקודה בעברית הם צועדים למשאיות בשירת "הנה מה טוב ומה נעים".

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שבת
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:תהילים
החוק למאבק ב-BDS

החוק למאבק ב-BDS (באנגלית: Combating BDS Act) היא הצעת חוק נגד ה-BDS שהתקבלה על ידי הסנאט של ארצות הברית בקונגרס ה-116 שנועדה להתמודד עם הקריאה של תנועת ה-BDS לחרם, מניעת השקעות ועיצומים נגד ישראל.

הצעת החוק הוגשה בינואר 2019 ביום הראשון של המושב ה-116 של הקונגרס, יחד עם עוד שלוש הצעות חוק הקשורות למזרח התיכון, שלא היו שנויות במחלוקת. את ההצעה הגישו ארבעה סנאטורים רפובליקנים: מרקו רוביו (פלורידה) היה המציע הראשיף והמציעים השותפים היו ג'ים ריש (איידהו), קורי גרדנר, (קולורדו), ומיץ' מקונל, (קנטקי).

שבוע לאחר שהחבילה הוצגה בסנאט, בלמו הדמוקרטים את התקדמותה. ב-5 בפברואר 2020, היא התקבלה בסנאט ברוב של 77 מול 23, כאשר 22 דמוקרטים וראנד פול הרפובליקני הצביעו נגדה.<ref name="Sobel2019"></ref>

== טענות לבעיות בחופש הביטוי ==
הצעת החוק ספגה ביקורת ממספר גורמים בטענה שחרמות כלכליים מוגנים על ידי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, וכמה מבקרים טענו כי הצעת החוק אינה חוקתית. בין מבקריו היו רבקה וילקומרסון, מנכ"לית קול יהודי לשלום, המועמד העצמאי לנשיאות ברני סנדרס, הסנאטור הרפובליקני מקנטקי ראנד פול, חברת בית הנבחרים רשידה טליב, הקבוצה האנטי-מלחמתית קוד ורוד, ג'יי סטריט והאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות.<ref name="cd2019jan29"></ref><ref name="J Street 2018"></ref>

פול אף נשא נאום בסנאט והסביר את התנגדותו להצעת החוק.<ref name="mw2019feb5"></ref>

== ראו גם ==
* חוק איסור החרם על ישראל

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.congress.gov/bill/116th-congress/senate-bill/1 הצעת החוק], באתר הקונגרס של ארצות הברית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציונות בארצות הברית
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ישראל
קטגוריה:BDS
פונבאשי

פונבאשי (ביפנית: 船橋市) היא עיר במחוז צ'יבה שביפן. בעיר מתגוררים (בהערכה מ־2020) כ־644,000 תושבים ב־309,000 משקי בית. שטח העיר הוא 85 קילומטרים רבועים, והצפיפות היא כ־7,500 נפש לקמ"ר.
בית עיריית פונבאשי
העיר שוכנת בגובה של 20 עד 30 מטר מעל פני הים, והיא שטוחה יחסית. את פונבאשי חוצה נהר הטונה, ומרבית מחופיה תועשו ואוחזרו. רוחב העיר ממזרח למערב הוא 13.86 קילומטרים ואורכה מצפון לדרום הוא 14.95 קילומטרים.

== דמוגרפיה ==
לפי מפקדי האוכלוסין היפניים אוכלוסיית פונבאשי גדלה במהירות במהלך המאה האחרונה:
* 1920 – 34,119
* 1930 – 46,644
* 1940 – 61,624
* 1950 – 100,134
* 1960 – 135,038
* 1970 – 325,426
* 1980 – 497,439
* 1990 – 533,270
* 2000 – 550,074
* 2010 – 609,081

== כלכלה ==
פונבאשי היא מרכז מסחרי אזורי, אך היא מהווה גם עיר שינה עבור טוקיו וצ'יבה הסמוכות. כ-34.5% מאוכלוסיית העובדים נוסעים לטוקיו, לפי מפקד האוכלוסין של 2015. נסיעות רבות אלו מתאפשרות הודות לתשתיות הרכבת הרבות שפועלות בעיר.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1937
האצ'יוג'י

בית עיריית האצ'יוג'י
האצ'יוג'י (ביפנית: 八王子市) היא עיר במטרופולין טוקיו שביפן. בשנת 2021 אוכלוסיית העיר הוערכה בכ-576,000 תושבים החיים בצפיפות של 3,000 נפש לקמ"ר בשטח המתפרס על פני 186.38 קילומטרים רבועים.

== דמוגרפיה ==
לפי מפקדי האוכלוסין היפניים, אוכלוסיית האצ'יוג'י גדלה בהתמדה במשך למעלה ממאה שנה:
* 1920 – 78,705
* 1930 – 95,389
* 1940 – 111,028
* 1950 – 131,470
* 1960 – 164,622
* 1970 – 253,407
* 1980 – 387,178
* 1990 – 466,347
* 2000 – 536,046
* 2010 – 579,799

== היסטוריה ==
בשנת 1584 (במהלך תקופת סנגוקו) נבנתה טירה באזור האצ'יוג'י, אך היא נהרסה בשנת 1590 על ידי טויוטומי הידיושי. בתקופת אדו, האזור נשלט על ידי שוגונות טוקוגאווה. ב-22 ביולי 1878, לאחר רסטורציית מייג'י, אזור האצ'יוג'י הפך לחלק ממחוז קנאגאווה. העיירה האצ'יוג'י עצמה נוצרה ב-1 באפריל 1889, עם הקמת מערכת העיריות המודרנית. האצ'יוג'י קיבלה מעמד של עיר ב-1 בספטמבר 1917.

במהלך אולימפיאדת הקיץ 1964, העיר אירחה את אירועי המקצים של רכיבת הכביש.

האצ'יוג'י הפכה לעיר ליבה ב-1 באפריל 2015, וקיבלה אוטונומיה מוגברת.

== ערים תאומות ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1889
קלאודיה ג'ריני

קלאודיה ג'ריני (באיטלקית: Claudia Gerini; נולדה ב-18 בדצמבר 1971) היא שחקנית איטלקייה.

==ביוגרפיה==
ג'ריני נולדה ברומא, ב-1985 זכתה בתחרות היופי לנערות "Miss Teenager", לאחר מכן הופיעה בכמה פרסומות בטלוויזיה.

בשנות ה-80 היא גם החלה להופיע בקולנוע, ב-1991 שיחקה בסרט המתח "Favola Crudele" עם ג'ון סאבאג', ב-2003 הופיע בסרט האמריקאי "תחת שמש טוסקנה", ב-2004 גילמה את אשתו של פונטיוס פילאטוס בסרט "הפסיון של ישו", בשנה זו גם שיחקה בסרט "Non ti muovere" לצד פנלופה קרוז שהוצג בפסטיבל קאן.

בשנת 2006 שיחקה בסרטו של ג'וזפה טורנאטורה "אישה אלמונית". 

ב-2012 שיחקה בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "Labyrinth" העוסקת בצרפת של ימי הביניים.

היא דיבבה את מרינה בדיבוב לאיטלקית של הסרט "סינבד: אגדת שבעת הימים" ואת ברבי ב"צעצוע של סיפור 3". היא הייתה בין המנחים של פסטיבל סן רמו 2003.

בשנת 2017 שיחקה בסרט האמריקאי "ג'ון וויק 2" בכיכובו של קיאנו ריבס, ובשנת 2019 שיחקה בסרט אמריקאי נוסף "הורד המורעל" לצד ג'ון טרבולטה. 

בשנת 2020 היא שיחקה בסרט "חמאמט". 

בשנת 2021 שיחקה בסרט "אהבה איטלקית" לצד פאביו וולו. 

בשנת 2022 שיחקה בפרק של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "מאפס" של שירות הסטרימינג "נטפליקס". 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איטלקיות
קטגוריה:מדבבות איטלקיות
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1971
מקסימילאן ראל

מקסימילאן ראל (בגרמנית: Maximiliane Rall; נולדה ב-18 בנובמבר 1993) היא כדורגלנית גרמנייה, המשחקת בעמדת הבלמת בשיקגו רד סטאר מליגת העל האמריקאית.
==קריירת מועדונים==
===נוער===
ראל החלה את קריירת הכדורגל שלה כשהייתה בת 5, כשהצטרפה למועדון בזינגן . בקיץ 2009 עברה לקבוצת הנוער של המועדון זינדלפינגן. 
===בוגרים===
====זינדלפינגן====
בקיץ 2010 עלתה ראל לקבוצה הראשונה של זינדלפינגן, ואת הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה השנייה ערכה ב-15 באוגוסט 2010, במשחק נגד קלן .
 
לאחר שתי עונות בהן ערכה 27 הופעות במדי הקבוצה, זכתה זינדלפינגן באליפות הבונדסליגה השנייה ועלתה לבונדסליגה. את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ערכה בהפסד 9:1 לטורבינה פוטסדם. 

לאחר 61 הופעות ליגה במדי המועדון עזבה ראל את הקבוצה ונסעה למרוקו לתקופה ממושכת.
====הופנהיים====
בפברואר 2015 הצטרפה ראל להופנהיים. בתחילת תקופתה במועדון שיחקה ראל במדי קבוצת המילואים של הופנהיים, וב-2017 עלתה לסגל הקבוצה הראשונה המשחקת בבונדסליגה. 
====באיירן מינכן====
לקראת עונת 2021-22, הצטרפה ראל לקבוצת הנשים של המועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה. במהלך העונה שינתה את תפקידה בקבוצה משחקנית הגנה לפעילה מרכזית בקישור, וסיימה במקום השני ברשימת הכובשות המצטיינות של הקבוצה, עם 10 שערים בכל המסגרות. בסיום אותה עונה סיימה באיירן במקום השני בבונדסליגה אחרי האלופה וולפסבורג.
בעונת 2022-23 זכתה ראל בבונדסליגה יחד עם קבוצתה. הנהלת באיירן סיימה את חוזה של ראל בקבוצה, לאחר שנעתרה לבקשתה להגשים את חלומה לשחק בארצות הברית.

====שיקגו רד סטאר====
ב-22 בינואר 2024 עברה ראל לשיקגו רד סטאר מליגת העל האמריקאית. 

==קריירה בינלאומית==
ראל ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה ב-10 בנובמבר 2018, בניצחון 5:2 על נבחרת איטליה במסגרת משחק ידידות.

==חיים אישיים==
לאחר תקופתה בזינדלפינגן, נסעה ראל למרוקו, שם עבדה במשך 3 חודשים. ב-2014 קיבלה ראל תואר מבית הספר אוסוולד פון נל ברוינינג ברוטווייל. מאז 2015, לומדת ראל היסטוריה באוניברסיטת היידלברג. 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלניות גרמניות
קטגוריה:כדורגלניות באיירן מינכן
קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1993
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1993
2022 10
רחוב מיכאילו הרושבסקי

רחוב מיכאילו הרושבסקי (באוקראינית: Вулиця Михайла Грушевського) הוא רחוב ברובע פצ'רסקי של העיר קייב, באזור ליפקי. הרחוב קרוי על שמו של מיכאילו הרושבסקי, מאבות ההיסטוריוגרפיה הלאומית האוקראינית.

רחוב מיכאילו הרושבסקי ממוקם ברובע הממשלה שבו ממוקמים מוסדות השלטון של אוקראינה.

== אתרים הנמצאים ברחוב זה ==
* בית ממשלת אוקראינה
* בניין הראדה העליונה
* משרד הבריאות של אוקראינה
* משרד האוצר של אוקראינה 
* משרד הכלכלה של אוקראינה 
* אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי
* המוזיאון הלאומי לאמנות של אוקראינה 
* מוזיאון מים 
* תיאטרון הבובות הממלכתי של קייב 
* המכון להיסטוריה של אוקראינה 
* מכון לספרות ע"ש טאראס שבצ'נקו 
* פארק מרינסקי 

==קישורים חיצוניים==

מיכאילו הרושבסקי
ארתור ינדז'ייצ'יק

ארתור מרצ'ין ינדז'ייצ'יק (בפולנית: Artur Marcin Jędrzejczyk; נולד ב-4 בנובמבר 1987 בדמביצה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לגיה ורשה מליגת העל הפולנית ובנבחרת פולין.

== קריירת מועדונים ==
ינדז'ייציק החל את הקריירה המקצוענית שלו באיגלופול דמביצה, ובשנת 2006 חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית. במהלך תקופתו במועדון הושאל ליסטשמביה ולדולקאן זומפקי מליגת המשנה הפולנית, ולקורונה קיילצה מליגת העל הפולנית.

ב-30 במאי 2013 חתם ינדז'ייצ'יק בקרסנודאר מליגת העל הרוסית. בסך הכל ערך 60 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-1 בינואר 2016 הושאל ינדז'ייצ'יק ללגיה ורשה מליגת העל הפולנית. ב-30 בדצמבר 2016 חתם במועדון באופן קבוע.

== קריירה בינלאומית ==
ב-12 באוקטובר 2010 ערך ינדז'ייצ'יק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בתיקו 2-2 נגד נבחרת אקוודור במשחק ידידות. ב-14 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-1 על נבחרת מקדוניה הצפונית במשחק ידידות.

הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים יורו 2016 ומונדיאל 2018.

נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.

== תארים ==
;לגיה ורשה
* אליפות פולין (6): 2012/2013, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2019/2020, 2020/2021
* הגביע הפולני (6): 2007/2008, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2015/2016, 2017/2018

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:בלמי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני לגיה ורשה
קטגוריה:כדורגלני קורונה קיילצה
קטגוריה:כדורגלני קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1987
יאצק גורלסקי

יאצק גורלסקי (בפולנית: Jacek Góralski; נולד ב-21 בספטמבר 1992 בבידגושץ' שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת בוכום מהבונדסליגה ובנבחרת פולין.

== קריירת מועדונים ==
גורלסקי גדל במחלקת הנוער של זבישה בידגושץ'. בשנת 2011 שיחק בוויקטוריה קורונובו ובבלקיטני גאבין מהליגות הנמוכות בפולין. בהמשך השנה חתם בוויסלה פלוק, עמה שיחק בליגת המשנה הפולנית ובליגה הפולנית השלישית.

ב-1 ביולי 2015 חתם גורלסקי ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית. הוא ערך 57 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.

ב-1 באוגוסט 2017 חתם גורלסקי בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית. בסך הכל ערך 61 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-19 בינואר 2020 חתם גורלסקי בקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית. בסך הכל ערך גורלסקי 26 הופעות ליגה במדי המועדון, וזכה עמו באליפות קזחסטן ובגביע הקזחי.

ב-17 ביוני 2022 חתם גורלסקי בבוכום מהבונדסליגה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 7-0 לבאיירן מינכן במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2022/2023.

== קריירה בינלאומית ==
ב-14 בנובמבר 2016 ערך גורלסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בתיקו 1-1 נגד נבחרת סלובניה במשחק ידידות.

הוא היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 2018, וערך שתי הופעות בטורניר.

ב-19 בנובמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות יורו 2020.

== תארים ==
;לודוגורץ ראזגרד
* אליפות בולגריה (2): 2017/2018, 2018/2019
* הסופר קאפ הבולגרי (2): 2018/2019, 2019/2020

;קאיראט אלמטי
* אליפות קזחסטן (1): 2020
* הגביע הקזחי (1): 2021

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:קשרי כדורגל פולנים
קטגוריה:בידגושץ': כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ויסלה פלוק
קטגוריה:כדורגלני יאגלוניה ביאליסטוק
קטגוריה:כדורגלני לודוגורץ ראזגרד
קטגוריה:כדורגלני קאיראט אלמטי
קטגוריה:כדורגלני בוכום
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1992
ריו ראנצ'ו

ריו רנצ'ו (באנגלית: Rio Rancho) היא העיר השלישית בגודלה בניו מקסיקו שבארצות הברית, עם כ-87,521 תושבים (נכון ל-2010). העיר קרויה על שם לוס ראנצ'וס, החוות הקולוניאליות הספרדיות שהוקמו לאורך הריו גראנדה. העיר התפתחה בסוף המאה ה-20 כפרוור של אלבקרקי.

== היסטוריה ==
הרוב הגדול של שטח ריו רנצ'ו היה במקור חלק מהעיירה אלמדה גרנט, אשר נוסדה על ידי מתיישבים קולוניאליים ספרדים ב-1710. השטח הועבר לארצות הברית ב-1848, לאחר שהביסה את מקסיקו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו.

האזור החקלאי החל להיות מיושב החל משנות ה-60 של המאה ה-20 והלאה. העיר עצמה התאגדה כעיר ב-1981. העיר התפתחה משמעותי באותה השנה לאור פתיחת מפעל של חברת אינטל.

מאז שנות ה-90, ריו רנצ'ו נקטה מספר צעדים על מנת להפוך לעצמאית יותר מאלבקרקי השכנה. פיתוח זה כלל יצירת מחוז חינוכי חדש, וכן הקמת מרכזים מסחריים ועסקיים, בית עירייה חדש, והקמת קמפוס חדש של אוניברסיטת ניו מקסיקו.

== דמוגרפיה ==

ההכנסה החציונית לנפש בעיר היא 20,322 דולר, לעומת 47,169 דולר למשק בית ו-52,233 דולר למשפחה. לגברים הכנסה חציונית היא $39,162, לעומת $27,385 לנשים. כ-3.7% מהמשפחות ו-5.1% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 5.1% מאלו מתחת לגיל 18 ו-5.8% מבני 65 ומעלה. על כל 100 נשים, היו 94.2 גברים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 89.9 גברים.

המעסיקים הבולטים בעיר הם אינטל, וולמארט, בנק אוף אמריקה, היולט פקארד, וכן מערכות הבריאות המקומיות.

הגיל החציוני הוא 35 שנים. החלוקה הגילית בעיר היא:
* 29.2% מתחת לגיל 18
* 7.0% – 18–24
* 32.0% – 25–44
* 20.1% – 45–64
* 11.7% – 65+

== ממשל ופוליטיקה ==
בית העירייה החדש
ראש העיר הוא גרגורי האל מהמפלגה הרפובליקנית, שנבחר לראשונה ב-2014. הוא נבחר מחדש לכהונה שנייה במרץ 2018 ולקדנציה שלישית במרץ 2022. חברי מועצת העיר נבחרים משישה מחוזות חד-נציגיים. מתוך ששת חברי המועצה הנותרים, חמישה הם רפובליקניים ורק אחד הוא מן המפלגה הדמוקרטית. כמו כן, תושבי העיר בוחרים את שופט בית המשפט העירוני.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו מקסיקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1981
פוטאקט

פוֹטַאקֶט (באנגלית: Pawtucket) היא עיר במדינת רוד איילנד שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2020, מתגוררים בעיר כ-75,604 תושבים, מה שהופך את העיר לרביעית בגודלה במדינה. העיר נמצאת באזור ניו אינגלנד שבצפון מזרח ארצות הברית.

== היסטוריה ==
פּוטאקט הייתה מיושבת על ידי ילידים עוד לפני בואם של האירופאים.<ref name="250years"></ref> המתיישב האירופי הראשון היה ג'וזף ג'נקס, שהגיע לאזור ממסצ'וסטס.<ref name="250years" /> הוא רכש כ-60 דונם ליד מפלי פוטאקט ב-1671,<ref name="250years" /> ואז הקים מנסרה. כל מה שג'נקס בנה נהרס מאוחר יותר, במהלך מלחמות האינדיאנים.

ב-1775 כבר גרו ופעלו בפוטאקט יצרני מוסקטים, שמן פשתן, אשלג וספינות. במקביל, אוזיאל וילקינסון ומשפחתו הקימו מפעל ברזל שייצר עוגנים, מסמרים, ברגים, כלים חקלאיים ואפילו תותחים.<ref name="250years" /> פוטאקט נחשבת למרכז משמעותי לייצור טקסטיל במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית.

העיירה שגשגה מאוד במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 עת פעלו בה אולמות קולנוע ובתי מלון רבים, ובמקביל העיר חוותה תנופת בנייה משמעותית.<ref name="projo1997"></ref> עסקי הטקסטיל בניו אינגלנד צנחו במהלך השפל הגדול, כאשר יצרנים רבים סגרו את מפעליהם ועברו דרומה, שם הפעילות וכוח העבודה היו זולים יותר.

== דמוגרפיה ==

לפי מפקד האוכלוסין מ-2010, התגוררו בעיר כ-71,141 נפשות ב-32,055 משקי בית ו-18,508 משפחות. פוטאקט הייתה העיר הרביעית בגדולה מבין 39 הערים והעיירות שברוד איילנד. צפיפות האוכלוסין היא 3,224 נפש לקילומטר רבוע. על כל 100 נשים, היו 90.2 גברים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 85.9 גברים.

ההכנסה החציונית לנפש בעיר היא 17,008 דולר, לעומת 28,124 דולר למשק בית בעיר ו-40,578 דולר למשפחה. לגברים הייתה הכנסה חציונית היא 31,129 דולר לעומת 23,391 דולר לנשים. כ-14.9% מהמשפחות ו-16.8% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 24.5% מאלו מתחת לגיל 18 ו-15.2% מבני 65 ומעלה.

פוטאקט הוא גם אחד האזורים הבודדים בארצות הברית עם אוכלוסייה ליברית משמעותית, בעיקר פליטים ממשטרו של צ'ארלס טיילור. למעשה, ברוד איילנד יש את אחוז הליברים הגבוה ביותר בארצות הברית.<ref></ref> באופן כללי, בפוטאקט יש ריכוז גבוה של מערב-אפריקאים. ההרכב הגזעי בעיר הוא:
* 50.4% לבנים לא היספנים
* 18.9% אפרו אמריקאים לא היספנים
* 0.60% אינדיאנים
* 1.6% אסייתים לא היספנים
* 0.10% ילידי האוקיינוס השקט
* 3.9% מגזעים מעורבים
* 4.7% מגזעים אחרים
* 25% מהתושבים הם לטינים.

הגיל החציוני היה 35 שנים. התפרסות הגיל בעיר:
* 24.9% – 0–18
* 9.1% – 18–24
* 31.3% – 25–44
* 19.9% – 45–64
* 14.8% – 65+

== ערים תאומות ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוד איילנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1671
דומודדובו

דומודדובו (ברוסית: Домодедово) היא עיר במחוז מוסקבה שברוסיה, הממוקמת דרומית למוסקבה העיר. בשנת 2010 התגוררו בעיר כ-96,000 תושבים, לעומת 54,000 ב-2002, וזאת מאחר שאוחדו אל העיר כמספר כפרים סמוכים.

העיר נמצאת בסמוך לנמל התעופה דומודדובו. החברה הפרטית הגדולה טראנסאארו החזיקה את משרדיה בנמל תעופה זה.<ref>[http://transaero.ru/en/help/feedback Contact us] . </ref>

התיעודים הראשונים לקיומה של דומודדובו הם מתחילת המאה ה-15. ההתיישבות עצמה הוסדרה וקיבלה מעמד רשמי ב-1900. ב-1947 העיירה קיבלה מעמד של עיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז מוסקבה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1900
בלקובו

Balakovo (ברוסית: Балако́во) היא עיר במחוז סראטוב שברוסיה, הממוקמת על הגדה המזרחית של נהר הוולגה כ- צפונית מזרחית לעיר סראטוב. בשנת 2010 התגוררו בעיר כמעט 200,000 תושבים (מספר כמעט זהה בהשוואה ל-2002 ול-1989). בעבר פעל בסמוך לעיר נמל תעופה, שסגר ב-2003. בבלקובו ישנן תשתיות רכבת מפותחות, והיא מחוברת כך לעיר מוסקבה.

== היסטוריה ==
בלקובו נוסדה ב-1762 על ידי אדוקי האמונה הישנה שחזרו מפולין.

במהלך המאה ה-19 המסחר והתעשייה בעיר התפתח מאוד. בשנת 1897 כבר התגוררו בעיירה כ-18,388 נפשות. התפתחות התעשייה המשיכה אל תוך המאה ה-20. במאי 1911 ניתנו לעיירה עוד סמכויות. העיירה קיבלה מעמד של עיר ב-1913.<ref name="gr"></ref> ערב מהפכת אוקטובר היו בבלקובו 6 כנסיות, 7 בתי ספר, שוק תבואה ומפעלים רבים.

בשנת 1985 הוקמה תחנת הכוח הגרעינית בלאקובו, שכיום מייצרת כחמישית מהייצור הגרעיני ברוסיה.
[[תחנת הכוח הגרעינית בלקובו]]

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז סראטוב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1762
אדמות מדינה

אדמות מדינה הן האדמות שבשטחה של המדינה הנמצאות בבעלותה של המדינה (להבדיל מאדמות שבבעלות של יחידים או תאגידים). אדמות מדינה קיימות בכל המדינות המודרניות. 

==בישראל==
בישראל מנהלות אדמות המדינה בידי רשות מקרקעי ישראל. בתחומי יהודה ושומרון מנוהלות אדמות המדינה על ידי המנהל האזרחי (ראו: מעמד הקרקעות ביהודה ושומרון).

== מדינות נוספות ==

=== ארצות הברית ===
בארצות הברית מתקיימות אדמות ציבוריות בכל רמות השלטון: בערים, במחוזות, במדינות ובממשל הפדרלי. מרבית קרקעות אלה, שהן כשמינית משטח ארצות הברית, מנוהלות בידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית (BLM), שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית (NPS), לשכת הטיוב של ארצות הברית (USBR), שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית או שירות היערות של ארצות הברית. סוכנויות פדרליות נוספות המנהלות אדמות ציבוריות הן מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי ומחלקת ההגנה של ארצות הברית. 

=== חבר העמים הבריטי ===
באחדות ממדינות חבר העמים הבריטי, בהן קנדה, אוסטרליה וניו זילנד, אדמות המדינה קרויות אדמות הכתר. 

=== פורטוגל ===
בפורטוגל אדמות הנמצאות בבעלות המדינה, חבלי פורטוגל האוטונומיים (האיים האזוריים ומדיירה) והרשויות המקומיות הן משני סוגים: 
* אדמות שהן בנחלת הכלל: אדמות אלה אינן ניתנות למכירה, וייעודן העיקרי הוא שימוש הציבור, אם כי ניתן להשכיר אותן, לתקופה מוגבלת, לשימוש פרטי. 
* אדמות בשימוש פרטי: אדמות אלה מנוהלות כרכוש פרטי וניתנות למכירה. 

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הספרה הציבורית
שירו של צנחן

"שירו של צנחן" הוא שיר שכתב יורם טהרלב, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת פיקוד המרכז. השיר התפרסם ב־1969 כאחד משיריה של תוכנית הלהקה "רד אלינו לבקעה".

== רקע ==
לאחר פירוק להקת פיקוד המרכז על ידי אלוף הפיקוד בשנה הקודמת הוקמה הלהקה מחדש. תוכנית הלהקה בהרכבה החדש, שעלתה בקיץ 1969, כללה מערכונים על סרטי קולנוע לצד שירים ששיקפו את הפעילות בפיקוד המרכז והווי החיילים. להקת פיקוד המרכז הייתה חייבת לשיר בכל תוכנית לפחות שיר אחד על הצנחנים, מכיוון שלצנחנים לא הייתה להקה משלהם.

הלהקה זכתה בתוכנית הזאת לפופולריות רבה ואף נבחרה ל"להקת השנה" יחד עם להקת הנח"ל במצעד הפזמונים השנתי תשכ"ט. במיוחד בלטו השירים "שנינו מאותו הכפר" ו"שירו של צנחן". ההרכב הזה של הלהקה, שכלל את שלמה בראבא, ניצה שאול, אפרת לביא, דני וסלי, שם טוב לוי, גליה ישי ועמרי ניצן הוכר כהרכב פורה ביותר של הלהקה.

== על השיר ==
אלוף הפיקוד, רחבעם זאבי, גילה מעורבות גדולה בפעילות הלהקה. בביקורו באחת החזרות שמע זאבי את "שירו של צנחן" והודיע למובילי התוכנית שהשיר כפי שהוא לא יוכל להיכלל בתוכנית, מכיוון שהמילים "שייפתח עלי שייפתח" נראו לו כ"פגיעה במורל" – המילים נשמעו לו כמו תפילה, או תחינה, שהמצנח ייפתח. לדבריו, המלים האלה היו יכולות להכניס לראשו של החייל את הרעיון שמצנח עלול גם לא להיפתח, ובכך להפחיד אותו לפני הצניחה, בזמן שהוא גם ככה מפחד. הוא דרש בתוקף לשנות את השורה ואיים להוציא את השיר מהתוכנית במקרה שדעתו לא תתקבל. לאחר כמה דקות של ויכוח הוא הציע בעצמו תיקון: במקום לשיר "שייפתח", הוא הציע לשיר "כשייפתח". דעתו התקבלה, הכ"ף הוכנסה לשיר, והשיר נשאר בתוכנית. עם זאת, ועל אף שמילות השיר שונו, טהרלב טען שהגרסה שהתקבלה והפכה לנפוצה בציבור היא הגרסה המקורית עם המילה "שייפתח".

זאבי אף דרש שחברי הלהקה יעברו קורס צניחה במיוחד לצילומי הווידאו קליפ של השיר, שתיאר את קורס הצניחה על שלביו, כדי שיוכלו להופיע עם כנפי צניחה מכיוון שרק צנחן רשאי לענוד את כנפי הצניחה (ובסופו קיבלו חברי הלהקה כנפי צניחה).

השיר זכה למתקפה גם מכיוון אחר. כאשר הגיע הסינגל לרדיו, יצאו אנשי האקדמיה ללשון העברית בתוקף נגד השיר. הם יצאו נגד השימוש במילה "מִצְנָח", לאחר שקבעו שהמילה הנכונה היא "מַצְנֵחַ" ("מִצְנָח" לשיטתם הוא "מִפגַן צניחה"), אך תיקון המילה בשיר הצריך כניסה מחדש לאולפן ההקלטות והוצאות ניכרות, שהצבא לא הסכים להוציא, ולכן החליט צה"ל להשאיר את השיר כמות שהוא.

בשיר היה יסוד נוסף של חידוש: באותה התקופה לא היה נהוג לעסוק ברגשות הפרטיים של החייל, אלא העיסוק היה באומה והעם כקולקטיב. לראשונה בשיר הזה נשמע קולו של החייל היחיד. כמו כן, השיר לא עוסק בקרב או מלחמה, אלא בחשבון נפש אישי.

== הצלחה ==
"שירו של צנחן" זכה להצלחה גדולה וצעד במצעד הגל הקל 12 שבועות לפחות, בסביבות יוני–אוקטובר 1969. הוא הגיע למקום הראשון ושהה בו שבועיים לפחות (18–25 באוגוסט 1969).
במצעד העברי השנתי (תשכ"ט) של התחנה, השיר דורג במקום השני.

גם במצעד סוף השנה של גלי צה"ל השיר דורג במקום השני, והלהקה זכתה לתואר "להקת השנה" בתחנה.

=== מיקומי שיא ===

== קישורים חיצוניים ==

* [https://music.youtube.com/watch?v=UQxj0l1uqcs&feature=share "שירו של צנחן" – אודיו], באתר יוטיוב מיוזיק

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1969
קטגוריה:סינגלים מ-1969
קטגוריה:שירי להקת פיקוד מרכז
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יורם טהרלב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יאיר רוזנבלום
קטגוריה:שירים על חיילים
קטגוריה:שירים על צה"ל
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
מוד אדמס (שחקנית אמריקאית)

מוד אדמס יואינג קיסקדן (באנגלית: Maude Ewing Adams Kiskadden; 11 בנובמבר 1872 - 17 ביולי 1953) הייתה שחקנית תיאטרון אמריקאית שידועה בזכות גילום דמותו של פיטר פן במחזה המקורי.

==ראשית חייה==
מוד אדמס יואינג קיסקדן נולדה ב-11 בנובמבר 1872 בסולט לייק סיטי ביוטה שבארצות הברית. אביה, ג'יימס קיסקדן עבד בבנק וגם במכרה כסף ואמה, אנני אדמס הייתה שחקנית תיאטרון.

את הופעת התיאטרון הראשונה שלה היא ביצעה בגיל 9 חודשים יחד עם אמה. למרות התנגדות אביה, החלה לשחק בהופעות תיאטרון יחד עם אמה.<ref></ref>

במסגרת התיאטרון הנודד שבו היא ואמה שיחקו בו, הסתובבה אדמס באזורים הכפריים שבמערב ארצות הברית. מאוחר יותר בחייה, כתבה אדמס על הקושי שחוותה בגיבוש זהותה האישית בעקבות התפקידים הרבים שהייתה צריכה לשחק בגיל צעיר. בשלב מסוים, חזרה אדמס לבית סבתה שבסולט לייק סיטי, ולמדה שם בקולג' במשך תקופה קצרה עד שחזרה לקריירת המשחק שלה.

==קריירה==
אדמס הופיעה לראשונה בברודוויי בשנת 1888, כאשר היה בת 16 בלבד, במחזה "The Paymaster", אך הפריצה שלה החלה בשנת 1889 ,כשהמפיק צ'ארלס פרוהאם צירף
אותה ואתה אמה לתיאטרון הרפרטוארי שלו.

בשנת 1896, צפה בה המחזאי והסופר ג'יימס מתיו ברי משחקת את התפקיד הראשי במחזה ״Rosemry", וליהק אותה לתפקיד הראשי במחזה שכתב, ״The Little Minister". אדמס המשיכה לשחק במחזות רבים שכתב ברי - Quality Street, What Every Woman Knows, Legend of Leonora, A Kiss of Cinderella.<ref></ref>

המחזה המפורסם ביותר של ברי שאדמס שיחקה בו, הוא המחזה פיטר פן שעלה ב-1905. אדמס זכתה לאהדת הקהל בזכות משחקה בתפקיד הראשי, והופיעה בתפקיד זה 1,500 פעמים. בעקבות זאת, אדמס החלה להרוויח 20,000 אלף דולר בחודש, סכום אסטרונומי באותה התקופה. אדמס המשיכה לשחק עד שפרשה ב-1918.

==שנים אחרונות ומוות==
לאחר הפרישה ממשחק החלה אדמס לייעץ לצוות של חברת ג'נרל אלקטריק שפיתח נורת להט עוצמתית יותר וגדולה יותר עבור מופעי תיאטרון. במהלך שנותיה כשחקנית, היא צברה ניסיון בתחום התפאורה ואף הפיקה מספר הצגות וניהלה את הצבת התפאורה. למרות שאדאמס לא נשארה לייעץ לצוות עד סיום פיתוח הנורה, שמה נכתב ברשימת מפתחי הפטנט.<ref></ref>

בין השנים 1937–1943 ואחרי שפרשה באופן סופי ממשחק, כיהנה כראשת מחלקת הדרמה בסטפנס קולג' שבמיזורי.

אדמס נפטרה ב-17 ביולי 1953,בגיל 81.<ref></ref>

==רשימת הופעות בברודוויי==
לאורך השנים הופיעה אדמס במספר רב של הופעות<ref></ref>:
<div class="mw-content-ltr">
* The paymaster - 1888
* Lord chumley - 1888
* A midnight bell - 1889
* Men and women - 1890
* The masked ball - 1892
* The butterflies - 1894
* The bauble shop - 1884
* The impudent young couple - 1895
* Christopher's, Jr. - 1895
* The squire of dames - 1896
* Rosemary - 1896
* The little minister - 1897
* Romeo and Juliet - 1899
* L'Aiglon - 1900
* Quality street - 1901
* The pretty sister of Jose - 1903
* The little minister - 1904
* Op-o' - Me thumb - 1905'
* Peter pan - 1905
* Peter pan - 1906
* Quality street - 1908
* The jesters - 1908
* The-merry-go-Round - 1908
* What every woman knows - 1908
* Chantecler - 1911
* Peter pan - 1912
* The legend of Leonora - 1914
* Peter pan - 1915
* The little minister - 1916
* A kiss for Cinderella - 1916
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1872
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1953
אן קואטס

אן וואזה קואטס (באנגלית: Anne Voase Coates; נולדה ב-12 בדצמבר 1925) הייתה עורכת סרטים שתחת הקריירה שלה שארכה כ-60 שנה, היא ערכה מעל ל-50 סרטים.<ref></ref><ref></ref> זוכת שלושה פרסי אוסקר.

== חינוך והשכלה ==
קואטס למדה בבית ספר ברייגייט שנקרא "בית הספר מיקלפילד". לאחר מכן היא למדה בבית הספר "היי טריס" בהורלי (סוריי). היא סיימה את לימודיה ב"ברטרום גייבלס" בברואודסטיירס (קנת).<ref name=":0"></ref>

== משפחה ==
קואטס נולדה באנגליה, בתם של מייג'ור לורנס קאלורט וקטלין וואזה (שם נעורים) קואטס.

קואטס התחתנה עם דאגלס היקוקס, שעסק גם הוא בתחום הקולנוע והיה במאי. לשניים נולדו שלושה ילדים, אנתוני היקוקס, אמה א. היקוקס וג'יימס ד.ר. היקוקס. גם שלושת ילדיהם עוסקים בתחום הקולנוע כאשר שני הבנים עוסקים בבימוי כמו אביהם ובתם עוסקת בעריכה כמו אמה. <ref></ref>

== חייה המקצועיים ==
אהבתה הראשונה של קואטס הייתה סוסים. כילדה, היא חשבה שתהייה מאמנת סוסי מרוץ. כנערה, היכרות עם ספרות קלאסית על סרטים כמו למשל "ג'יין אייר" ו"אנקת גבהים" שינתה את דעתה. לפני שנהייתה עורכת סרטים היא עבדה כאחות בבית חולים להליכים קוסמטיים "סיר ארצ'יבלד מקלנדוס" במזרח גרינסטד, אנגליה. בתחילת דרכה היא החלה לעבוד כעוזרת בחברת הפקות המתמחה בסרטים דתיים, שם היא תיקנה הדפסי פילם של סרטים דתיים קצרים. משם זה הוביל אותה להצטרף לאיגוד ולעבוד כעוזרת שנייה באולפני פיינווד. הסרט הראשון שערכה היה "רשומות מועדון הפיקוויקים". בהמשך קואטס עבדה עם הבמאי דייוויד לין על הסרט "לורנס איש ערב" עליו גם קיבלה אוסקר בהמשך. קואטס הייתה חברה בגילדת עורכי הטלוויזיה והסרטים הבריטיים ובגילדת עורכי הסרטים האמריקאיים.<ref name=":0" />

=== פרסי האקדמיה<ref name=":0" /> ===
* 1963: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר עבור לורנס איש ערב
* 1965: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר (מועמדות) עבור בקט
* 1981: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר (מועמדות) עבור איש הפיל
* 1994: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר (מועמדות) עבור בקו האש
* 1999: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר עבור רומן לא חוקי
* 2017: פרס הוקרת הכבוד האקדמי ידוע גם כפרס מפעל חיים

=== פרסי BAFTA <ref></ref> ===
* 1975: פרס BAFTA על העריכה הטובה ביותר (מועמדות) עבור רצח על האוריינט אקספרס
* 1981: פרס BAFTA על העריכה הטובה ביותר (מועמדות) עבור איש הפיל
* 1993: פרס BAFTA על העריכה הטובה ביותר (מועמדות) עבור בקו האש
* 2001: פרס BAFTA על העריכה הטובה ביותר (מועמדות) עבור ארין ברוקוביץ'
* 2007: BAFTA fellowship

=== פרסים והוקרה נוספת <ref></ref> ===
* 1963: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס ACE אדי, על הסרט העלילתי הערוך הטוב ביותר עבור לורנס איש ערב
* 1965: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס ACE אדי, על הסרט העלילתי הערוך הטוב ביותר עבור בקט
* 1994: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס ACE אדי, על הסרט העלילתי הערוך הטוב ביותר עבור בקו האש
* 1995: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס הקריירה ההישגית
* 1997: נשים בסרטים, פרס קריסטל, פרס בינלאומי
* 1998: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס ACE אדי, על הסרט העלילתי הערוך הטוב ביותר עבור רומן לא חוקי
* 1999: פרס קהילת מבקרי הסרטים האינטרנטי, על עריכת הסרט הטובה ביותר עבור רומן לא חוקי
* 2012: גילדת עורכי הסרטים, הסרט הערוך הטוב ביותר של כל הזמנים עבור לורנס איש ערב (1962) ועבור רומן לא חוקי (1998)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
גרטרוד דובי בלום

גרטרוד דובי בלום (בגרמנית: Gertrude Duby Blom; 7 ביולי 1901 – 23 בדצמבר 1993) הייתה עיתונאית, צלמת, אנתרופולוגית ופעילה סביבתית שווייצרית. בלום הגיעה מאירופה למקסיקו בשנות ה-40 של המאה ה-20 ובילתה כחמישה עשורים בתיעוד דרך צילום של בני המאיה הילידים, ובמאבק נגד כריתת היערות המאסיבית למען שימור הסביבה הטבעית של בני המאיה, יערות הגשם. ביתה של בלום, , משמש עד היום כמרכז מחקר, כמלון וכמוזיאון.

== ביוגרפיה ==
=== אירופה ===
גרטרוד בלום נולדה בשם גרטרוד אליזבת' לורשטר בברן, שווייץ, וגדלה במשפחה שמרנית ממעמד הביניים. אביה, אוטו לורטשטר, היה כומר פרוטסטנטי. בשנת 1918, בלום התחילה ללמוד בבית ספר לעבודה סוציאלית בציריך, הצטרפה למפלגה הסוציאליסטית ופיתחה עניין בפוליטיקה ועיתונאות. בשנת 1924 היא נישאה לקורט דובי, בנו של פקיד איחוד רדיקלי. נישואים אלה לא צלחו, ובסוף שנות ה-20 הפכה בלום לפעילה פוליטית, שהקימה תנועת נוער דמוקרטית והייתה כתבת בעיתון שווייצרי. בלום החלה להיחשף לפשיזם, ואף נאסרה במהלך ביקור באיטליה עקב קריאה של ספרים שהיו לכאורה מרדניים. בלום גורשה מאיטליה ובשנת 1928 עברה לגרמניה, שם פעלה נגד התנועה הנאצית, גם לאחר עלייתם לשלטון, והפסיקה כאשר פעילות זו הפכה לסכנה ממשית לחייה. בלום עברה לפריז, שם המשיכה את מאבקה נגד הנאציזם גם כעיתונאית וגם כאקטיביסטית פוליטית. עם עוד אלפי זרים, בלום נעצרה ובילתה כחמישה חודשים במחנה מעצר צרפתי. בלום הרגישה אכזבה מהמציאות הפוליטית של אירופה, והיגרה לניו יורק, יחד עם אסירים רבים ממחנה המעצר הצרפתי. אחרי תקופה של התאוששות, הגישה בקשה להיכנס למקסיקו, ובקשתה התקבלה.

=== מקסיקו ===
עם הגעתה למקסיקו, בלום קיבלה עבודה כעיתונאית ועובדת סוציאלית מטעם משרד העבודה המקסיקני, ועבודתה התמקדה בנשים עובדות מפעל. בשנת 1943 בלום הצטרפה למשלחת ראשונה מטעם ממשלת מקסיקו ליצירת קשר עם בני המאיה משבט הלקנדון. באותה שנה פגשה את , והשניים נישאו לבסוף בשנת 1950. ביתם, , הפך למרכז אנתרופולוגי ומחקרי. בשנות החמישים והשישים ערכה בלום אינספור ביקורים במעבי יערות הגשם, עם ובלי בן זוגה (פרנץ בלום נפטר בשנת 1963) כדי לתעד ולתקשר עם בני המאיה. היא רקמה חברות אמיצה עם מנהיגם האלמותי של , צ'אן קין וייחו. בלום המשיכה את חייה ומסעה לתיעוד ושימור יערות הגשם ובני המאיה עד מותה ממחלת לב בביתה בשנת 1993.

== עבודתה ==
עיקר עבודתה של בלום עסק בצילום ותיעוד של בני הלקנדון (בני המאיה) ושל יערות הגשם. אף על פי שלא הראתה עניין קודם בצילום, הדחף שלה לתעד את בני המאיה התגבר והיא התחילה בעבודת צילום שנפרשה לאורך כמעט חמישה עשורים. בלום תיעדה שינוי קטסטרופלי ביערות הגשם – מצב יערות הגשם במקסיקו הלך והתדרדר במהלך עבודת התיעוד של בלום, והיא החלה לראות בעצמה שליחה להגנה עליהם. משם, פועלה התמקד גם בעשייה סביבתית: היא ניסתה לעשות כל מה שיכלה כדי להגן על יערות הגשם ובני המאיה. בלום הוציאה שני ספרים: ספר אחד על המשלחת שיצאה אליה בשנת 1943, וספר שני המציג את התמונות שהיא צילמה. בלום פרסמה מאמר, וערכה הרצאות והסברים, הכל במטרה להגן על יערות הגשם.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאיות
קטגוריה:צלמות שווייצריות
קטגוריה:אנתרופולוגיות
קטגוריה:פעילות פוליטיות
קטגוריה:אקטיביזם
קטגוריה:ילידות 1901
קטגוריה:נפטרות ב-1993
מרי קייט'י רודי

מרי קייט'י רודי (באנגלית: Mary Kathy Rudy; נולדה בשנת 1956) היא פרופסור אמריקאית באוניברסיטת דיוק ללימודי נשים, מגדר ומיניות. עבודתה רב תחומית ומשלבת בין פילוסופיה, תאולוגיה, פמיניזם ופוליטיקה<ref name=":0"></ref>. לרודי ארבעה ספרים ומעל ל-30 מאמרים אקדמיים הידועים בשל הדעות החדשניות והשנויות במחלוקת שבהם. בשנת 2012 היא זכתה בפרס דייוויד פלץ לשיפור קורס מאת אוניברסיטת דיוק על עבודתה הפרוגרסיבית.<ref name=":0" />

== יצירותיה הבולטות ==
מחקרה המוקדם של רודי התמקד באתיקת רבייה, אתיקה דתית, מיניות ותאוריית הפמיניזם. עבודותיה הבולטות בשנים המוקדמות למחקרה הן: "מין ומגדר הכנסייה, מיניות והטרנספורמציה של אתיקות נוצריות" (1997) ו"גיוון מוסרי בדיון על הפלות" (1996). בשני העשורים שלאחר מכן (2000-2020) עבודתה התמקדה בעיקר בבע"ח, אתיקה, טבע, תזונה, פוליטיקה ואקופמיניזם<ref name=":0" />. בשנת 2011 היא הוציאה את ספרה "לאהוב חיות" (בשפת המקור: Loving Animals) בו היא טענה כי במטרה להפסיק את הניסויים בבעלי חיים וגידולם בחוות גידול תעשייתיות, על האקטיביסטים בתחום לכוון טוב יותר לרגשות העמוקים, לעיתים אפילו רוחניים שיש לבני אדם עם החיות בחייהם. ספר זה זכה לשיח רב סביבו במגוון פלטפורמות <ref></ref>. שנה לאחר מכן, ב-2012 הוציאה רודי את המאמר "LGTBQ..Z?" אשר התייחס גם כן לנושאים כמו החייתיות ואהבת בע"ח אך קישר אותם לנושא הקוויריות ודיונים עכשוויים בנושא <ref></ref>. בעקבות מחלה אשר סבלה ממנה רודי במשך שלוש שנים, היא חזרה להתעניין ברפואה ואתיקה ברפואה, במיוחד בנושאי לידה ומוות ובשנים 2020–2022 עסקה בנושאים אלו<ref name=":0" />.

== השכלה ==
בשנת 1989 קיבלה רודי תואר M.Div מאת אוניברסיטת דיוק. ארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1993, קיבלה רודי תואר PhD מאוניברסיטת דיוק. בין השנים 1994–2000 הייתה רודי מרצה בכירה (Assistant Professor) ובשנת 2000 מונתה להיות פרופ' חבר (Associate Professor) ללימודי נשים מאת קולג' טריניטי לאומנויות ומדעים.<ref name=":0" />

== ספרים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1956
אליין סטריץ'

אליין סטריץ (באנגלית: Elaine Stritch , 2 בפברואר 1925 – 17 ביולי 2014) היא שחקנית וזמרת אמריקאית המוכרת בעיקר מתפקידה במחזה "A Delicate Balance" ובמחזמר "Sail Away" .

== ביוגרפיה ==
סטריץ׳ נולדה בדטרויט שבמישיגן לג׳ורג׳ ומילדרד סטריץ׳ והייתה הצעירה מבין שלוש בנות. בילדותה למדה בבית ספר קתולי מקומי, ולאחר מכן עברה ללמוד בבית ספר למשחק Dramatic Workshop בניו יורק בו הופיעה לראשונה על במה בהצגה "Babino". שנתיים לאחר מכן גילמה את תפקיד הבכורה שלה בברודוויי בהפקה ״Loco״.<ref name=":0"></ref>

== חיים אישיים ==
בשנת 1973 סטריץ׳ נישאה לשחקן האנגלי ג׳ון ביי ועברה לגור עימו בלונדון. בשנת 1982 חזרו לגור בארצות הברית וזמן קצר לאחר מכן ביי נפטר.

ב-17 ביולי 2014, בהיותה בת 89, נפטרה אליין סטריץ׳ ממחלת סרטן הקיבה.<ref name=":0" />

== קריירה ==
=== תיאטרון ===
בשנת 1946 החלה סטריץ׳ את קריירת המשחק שלה בברודוויי. בשנת 1952 גילמה את הדמות מלבה במחזמר "Pal Joey" שזכה בפרסים רבים ביניהם שלושה פרסי טוני. השתתפה בחידוש המחזמר "On Your Toes" שעלה ב-11 באוקטובר 1954. בשנת 1956 הייתה סטריץ׳ מועמדת לפרס הטוני, לשחקנית הטובה ביותר במחזה על תפקידה במחזה "Bus Stop" בו גילמה את הדמות גרייס. על גילום הדמות מימי במחזמר "Sail Away" בשנת 1961 הייתה מועמדת פעם נוספת לפרס הטוני אך הפעם לקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר. בשנת 1972 גילמה את הדמות ג׳ואן במחזמר "Company", תפקיד שהעניק לה מועמדות נוספת לפרס הטוני לשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר. ביוני 1974 החלה לשחק בתפקיד ראשי במחזה "The Gingerbread Lady" כשגילמה את הדמות אווי. סטריץ׳ זכתה בפרס דרמה דסק בשנת 1993 על השתתפותה במחזמר "Show Boat". בשנת 1996 שיחקה במחזה "A Delicate Balance" תפקיד שהעניק לה זכייה נוספת בפרס דרמה דסק ומעמדות נוספת לפרס טוני. בשנת 1995 שמה הוכנס להיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי. <ref></ref>

ב-7 בנובמבר 2001 העלתה סטריץ׳ את הופעת הבכורה של המופע האוטוביוגרפי שלה "Elaine Stritch: at Liberty". המופע תיאר את העליות והירידות בקריירה שלה ובחייה באמצעות מונולוגים ושירים שאת חלקם שרה בעברה כששיחקה בתפקידים שונים במחזות זמר. המופע נכתב על ידי סטריץ׳ בשיתוף עם המחזאי ג׳ון לאר. מופע זה זיכה את סטריץ׳ בפרס טוני ופרס דרמה דסק נוסף. <ref></ref>

=== קולנוע וטלוויזיה ===
בנוסף להופעותיה הרבות בתיאטרון, סטריץ׳ שיחקה גם בפרויקטים רבים בטלוויזיה ובקולנוע. הופעתה הראשונה על מסך הטלוויזיה הייתה בשנת 1948 בסדרת הטלוויזיה "The Growing Paynes". בשנת 1956 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "The Scarlet Hour" בגילום דמותה של פיליס. בשנת 1959 יצא לאקרנים הסרט "Kiss Her Goodbye" בו שיחקה בתפקיד הראשי. בשנת 1987 שיחקה בסרט "ספטמבר" סרטו של הבמאי וודי אלן לצידה של השחקנית דיאן ויסט. בשנת 1990 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "Law & Order" שהוביל לזכייתה בפרס אמי לשחקנית האורחת הטובה ביותר בסדרת דרמה. דיבבה את דמותה של סבתא בסרט המצויר "ParaNorman" שהוקרן באוגוסט 2012. ב-2000 שיחקה בסרטו של וודי אלן, "נוכלים בגרוש". ב-2005 שיחקה בסרט "חותנת בהפרעה" לצדה של ג'יין פונדה.

כשנה לפני מותה, השתתפה בסרט דוקומנטרי על חייה בשם "Elaine Stritch: Shoot Me" שהוקרן לראשונה ב-19 באפריל 2013. <ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2014
גוליבר (מרכז עסקים)

מתחם רב תכליתי "גוליבר" (באוקראינית: Багатофункціональний комплекс Гулівер) הוא מרכז עסקים הממוקם בכיכר הספורט בקייב. זהו הבניין השני בגובהו בקייב ובאוקראינה. המתחם מורכב משני בלוקים: מרכז עסקים בן 35 קומות ומתחם בילוי בן 10 קומות.

"גוליבר" הוא מרכז קניות ובידור רב תכליתי בשטח כולל של למעלה מ-150,000 מ"ר, המחולק לשני בלוקים.

הבלוק הראשון: אזור קניות ובילוי, הממוקם ב-10 קומות, ומבנה בן 6 קומות מעל מתחם הבילויים. התשתית של מתחם הקניות והבילוי מכילה: סופרמרקט תת-קרקעי בשטח של מעל 9000 מ"ר, חנויות ממוקמות גם ב-4 הקומות הראשונות, באולינג, קולנוע, אזור משחקים לילדים, מסעדות, מכוני יופי, מועדון כושר, בריכה באורך 25 מטר.

הבלוק השני: מרכז עסקים בן 33 קומות (35 קומות עם קומות טכניות), המורכב משטחי משרדים ברמה גבוהה.

==ראו גם==
* המגדלים הגבוהים באוקראינה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קייב: גורדי שחקים
קלווין קליין (חברה)

חנות של קלווין קליין ב[[הונג קונג]]
הלבשה תחתונה ממותגת לנשים מתוצרת קלווין קליין]]
קלווין קליין בע"מ (באנגלית: היא חברת אופנה אמריקאית. החברה נודעה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בהלבשה התחתונה ובבגדי ג'ינס שייצרה. בנוסף לביגוד לבני כל הגילים, החברה מייצרת מוצרי עור, אבזרי אופנה, נעליים, ריהוט לבית, בשמים, קוסמטיקה, תכשיטים ושעונים.

החברה נוסדה בשנת 1968 על ידי קלווין קליין ובארי שוורץ , ובשנת 2003 נרכשה על ידי חברת PVH תמורת כ-700 מיליון דולר. מטה החברה שוכן במידטאון מנהטן שבניו יורק.

==היסטוריה==
החברה נוסדה בשנת 1968 על-ידי צמד השותפים האמריקאים-יהודים וחברי הילדות, קלווין קליין ובארי שוורץ . קליין עסק בעיצוב בחברה, ואילו שוורץ התמקד בניהול העסקי שלה. תחילה מכרה החברה מעילי נשים, בהמשך התפתחה לביגוד ספורט, ובשנות ה-70 צברה פופולריות ומכרה קולקציות הכוללות מגוון רחב של בגדי נשים. בתקופה זו השיק קליין גם את קולקציות מכנסי הג'ינס הידועות שלו, ובחר בדרכי פרסום חדשניות יחסית לשיווקן – פרסומות בעלות אופי מיני ופרקטי. בשנת 1977 הגיעו הכנסות החברה ל-30 מיליון דולר (שהם 134 מיליון דולר בערכי 2022). לסל המוצרים הנושאים את שם החברה נוספו צעיפים, נעליים, חגורות, פרוות, משקפי שמש ומצעים. ב-1982 החל קליין לעצב תחתוני גברים ושיווק גם אותם באופן חדשני, בכך שהפך את תחתוני הגברים ממוצר פונקציונלי ופשוט למוצר אופנתי ונחשק.

בסוף שנות ה-80 נקלעה החברה למשבר כספי, ונחלצה ממנו בשנות ה-90 הודות להצלחת קווי ההלבשה התחתונה, בגדי הספורט והבשמים. בשנות ה-90 עיצב ג'ון ורווטוס בחברה תחתוני בוקסר צמוד לגברים, שלפרסומם שימש הדוגמן מארק וולברג.

החברה הרחיבה את עסקיה מעבר לארצות הברית, וכיום קיימים סניפים של החברה גם באירופה, באסיה וביפן. החברה כוללת שלושה ענפים: קולקציית קלווין קליין לגברים, נשים ובית; cK לגברים ולנשים; ו"ג'ינס cK" לגברים, לנשים ולילדים.

חלק ממסעות הפרסום החדשניים של החברה, כגון פרסומות מ-1993 בהן הופיעה קייט מוס בעירום בסגנון ה"הרואין שיק" , עוררו ביקורת, ובכלל זה ביקורת של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון על השימוש בסגנון זה; וכן פרסומות משנת 1995 שכללו מתבגרים בסצנות מיניות שונות.

בשנת 2003 נרכשה החברה על ידי חברת PVH תמורת כ-700 מיליון דולר. קליין המשיך לעבוד בחברה, אך צמצם את פעילותו בה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות אופנה אמריקאיות
קטגוריה:מותגי משקפיים
קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:יצרני שעונים אמריקאים
פארוס (מרכז עסקים)

מרכז עסקים "פארוס" (באוקראינית: Бізнес-центр «Па́рус») הוא מרכז עסקים הממוקם במרכז קייב. גורד השחקים הגבוה ביותר באוקראינה בשנים 2005–2008.

הבנייה החלה בשנת 2004, הפתיחה הרשמית התקיימה ב-4 באפריל 2007.

עד ספטמבר 2016, גורד השחקים היה שייך בשותפות שווה לדמיטרו פירטש ולוגיף אלייב. ואז פירטש מכר את חלקו לאלייב<ref>https://biz.liga.net/all/nedvizhimost/novosti/firtash-prodaet-biznes-tsentr-parus-alievu</ref>.

הפתיחה הרשמית התקיימה ב-4 באפריל 2007; בטקס החגיגי השתתפו: השגריר של הפדרציה הרוסית באוקראינה ויקטור צ'רנומירדין, מגיש הטלוויזיה הרוסי סויאטוסלב בעלזה וסגן ראש העיר של קייב אולס דובגיי .

==ראו גם==
* המגדלים הגבוהים באוקראינה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קייב: גורדי שחקים
טיירי בראון

טיירי בראון (באנגלית: Tyree Brown; נולד ב-9 ביולי 2004) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בשל משחקו בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה" <small>(אנ')</small>.

==ביוגרפיה==
בראון נולד בשנת 2004 בסן פרנסיסקו, קליפורניה.

== קריירה ==
טיירי בראון החל לדגמן בגיל שלוש. זמן קצר לאחר מכן, הוא גם עסק בפרסום ברדיו.

בשנת 2010, בגיל חמש, הוא נבחן לתפקיד בסדרה "הורים במשרה מלאה" ולאחר מכן לוהק לתפקיד ג'באר טרוסל, אותו גילם בלמעלה מ-100 פרקים עד 2015.

בשנת 2013 נתן את קולו בשני סרטי אנימציה, "בית ספר למפלצות" ו"לשבור את הקרח".

בשנת 2015 הופיע בסרט הילדים "Operation: Neighborhood Watch!". 

בשנת 2016 התארח בפרק בסדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות" ובסדרה"מאק ומוקסי".

בשנת 2020 שיחק בסרטי הקולנוע "One Nation Under God" ו-"My Brothers' Crossing".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2004
סאנטו-מתיאס רובלי

סאנטו-מתיאס רובלי (בפינית: Santtu-Matias Rouvali; נולד ב-5 בנובמבר 1985) הוא מנצח ונגן כלי הקשה פיני. כיום הוא המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של טמפרה, של התזמורת הסימפונית של גטבורג ושל תזמורת פילהרמוניה.

==ביוגרפיה==
רובלי נולד בלאהטי למשפחה של מוזיקאים. הוריו של רובאלי ניגנו בתזמורת הסימפונית של לאהטי. הוא הבכור מבין שלושת הבנים במשפחתו. אחד מאחיו הצעירים מת בתאונת דרכים בגיל 23.

רובלי למד כלי הקשה בצעירותו, והמשיך את לימודיו באקדמיית סיבליוס. רובלי התחרה במוקדמות הסולנים הפיניים לאירוויזיון למוזיקאים צעירים ב-2004 כנגן כלי הקשה. כנגן כלי הקשה הופיע עם תזמורות כמו התזמורת העירונית מיקלי, התזמורת הסימפונית של לאהטי ותזמורת רדיו פינלנד. בגיל 22 הוא התמקד יותר בלימודי ניצוח באקדמיית סיבליוס, שם כללו מוריו את יורמה פאנולה, לייף זגרסטאם והאנו לינטו.

בספטמבר 2009 ניצח רובלי על תזמורת רדיו פינלנד כמנצח מחליף. הוא ניצח לראשונה על הסינפונייטה של טפיולה בנובמבר 2010. מאוחר יותר באותו חודש, הסינפונייטה של טפיולה כינתה את רובלי כאמן בשיתוף עם התזמורת, החל מספטמבר 2011, בהסכם של 3 שנים.

רובלי ניצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית של טמפרה בינואר 2010. לאחר מכן חזר כמנצח אורח בדצמבר 2011. בספטמבר 2012 הודיעה התזמורת על מינויו של רובלי למנצח הראשי שלה, החל מעונת 2013–2014, עם חוזה ראשוני ל-3 שנים. חוזהו בטמפרה הוארך מאוחר יותר ל-2020. באפריל 2022, הודיעה התזמורת כי רובלי יסיים את תפקידו בטמפרה בתום עונת 2022–2023

מחוץ לפינלנד, רובלי ניצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית של קופנהגן בנובמבר 2011. לאחר מכן הוא הפך למנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של קופנהגן בעונת 2013–2014. באוגוסט 2014 ערך רובלי את הופעתו הראשונה בניצוח אורח עם התזמורת הסימפונית של גטבורג. במאי 2016, התזמורת הודיעה על מינויו של רובלי למנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2017–2018, עם חוזה ראשוני ל-4 שנים. במאי 2019, התזמורת הודיעה על הארכת החוזה של רובלי עד 2025.

רובלי ניצח לראשונה על תזמורת פילהרמוניה בינואר 2013. במרץ 2017 הודיעה הפילהרמוניה על מינויו של רובלי לאחד משני המנצחים האורחים הראשיים החדשים שלה, החל בעונת 2017–2018. במאי 2019, הפילהרמוניה הודיעה על מינויו של רובלי למנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2021–2022, עם חוזה ראשוני ל-5 שנים. בספטמבר 2020, הפילהרמוניה הוציאה את ההקלטה הראשונה שלה עם רובלי כמנצח, הקלטה של אגם הברבורים שנעשתה ב-2019.

רובלי ביצע הקלטות מסחריות עם התזמורת הפילהרמונית של אואולו עבור Ondine, ועם הפילהרמונית של טמפרה עבור Orfeo. הוא ניצח על מוזיקה של סיבליוס עם הסימפונית של גטבורג לקלאסיקות אלפא.

רובלי ומשפחתו מתגוררים בלפסאמה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מנצחים פינים
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1986
הסיוט של מיקי

הסיוט של מיקי (באנגלית: Mickey's Nightmare) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1932 בכיכובם של מיקי מאוס ופלוטו. זה היה הסרט ה-44 בסדרת "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשמיני באותה השנה.<ref></ref> בנוסף זהו הסרט הראשון שהופץ על ידי יונייטד ארטיסטס, והוא הציג פתיח כותרת חדש בתחילת הסרט הכולל את פניו של מיקי מאוס.

== עלילה ==
לילה, מיקי עורך את התפילה שלו לפני השינה כשלצידו פלוטו. כשמיקי נכנס למיטה, פלוטו מצטרף אליו, אך מיקי משלח אותו לסל שלו. ברגע שמיקי נרדם, פלוטו מתגנב בחזרה למיטתו של מיקי ומלקק את פניו. מיקי חולם להציע נישואין למיני ולהתחתן עימה.

לאחר החתונה, מיקי ופלוטו נמצאים בגן ומשקים את הפרחים. חסידה מגיעה ומפילה חבילה עם גור עכברים לתוך ארובת ביתם של מיקי ומיני. אבל אז, עוד חסידות מגיעות יחד עם גורי עכברים נוספים, כשהאחרונה שופכת דלי מלא בעכברונים במורד הארובה. מיקי ממהר פנימה ומוצא את מיני במיטה לצד הרבה עכברונים. כולם מתחילים לרדוף ולשחק בצורה גסה עם אביהם וכלב המחמד שלהם. עד מהרה, גורי העכברים מתחילים להשתמש במברשות בכדי לצבוע את הקיר והתקרה בצבע שחור, לא לפני שהטיחו כריות על פניו של מיקי, כשבאחרונה היה כד שהכה את מיקי כל כך חזק שהכד נשבר לחלוטין.

לאחר מכן הילדים צובעים את הבית בדיו, כאשר אחד מהם משתמש בחתול ואחר בתוכי כמברשות. פניו של מיקי, הקשור וסבוך על ידי הזאטוטים, נצבעים גם כן בדיו על ידי עכברון אחד בעוד הטלפון מצלצל ושעון הקוקייה מצפצף. אבל בחדר השינה של מיקי, הוא מוצא את עצמו עטוף בסדינים כשפלוטו מלקק את פניו והתרנגול מקרקר על אדן החלון בזמן שהשעון המעורר שלו מצלצל. מיקי מתעורר ומבין שזה היה רק חלום והוא נחוש בכך שלעולם לא להתחתן עם מיני. הסרט מסתיים כשפלוטו שוב מלקק את פניו של מיקי.

== דמויות ומדבבים ==
* מיקי מאוס – וולט דיסני
* מיני מאוס – מרסלייט גארנר
* פלוטו – פינטו קולביג
* עכברונים – מרסלייט גארנר

== הפקה ==
זהו הסרט הראשון של מיקי מאוס שהופץ על ידי יונייטד ארטיסטס.

סרט קצר זה הוא בעצם גרסה מחודשת לסרט הקצר של אוסוולד הארנב, "Poor Papa", והוא גם די דומה לסרט המצויר של לוני טונס משנת 1937, "Porky's Romance".

סך התינוקות שהחסידות מביאות למיקי ומיני הוא 21 עכברונים.

לסרט, שיצא במקור בשחור-לבן ומאוחר בגרסה עם צבע, יש שני סצנות שהוסרו מאוחר יותר; הראשון בו אחד העכברונים משפריץ דיו על פסל וגורם לו להיראות כמושחר פנים וסצנה שנייה בה עכברון נוסף משליך על מיקי סכינים ומצמיד אותו לקיר.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:מיקי מאוס
יחסי כורדיסטן העיראקית – ערב הסעודית

יחסי כורדיסטן העיראקית–ערב הסעודית הם היחסים הבילטרליים שבין כורדיסטן העיראקית וערב הסעודית.

ערב הסעודית מחזיקה בקונסוליה בארביל, אך כורדיסטן העיראקית אינה מחזיקה בנציגות בערב הסעודית<ref name=":1"></ref>.

במהלך המשבר ב-2007 לגבי משאל העם על מעמד כירכוכ, דווח כי ערב הסעודית הציעה למנהיגי כורדיסטן העיראקית 2 מיליארד דולר בתמורה לדחיית המשאל בעשר שנים<ref></ref>.

נטען כי ערב הסעודית סיפקה תמיכה להמפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן האיראנית באמצעות הקונסוליה שלה בארביל, בירת כורדיסטן העיראקית, כחלק מהסכסוך האיראני–סעודי.

לקראת משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית ב-2017 אמר שר החוץ של ערב הסעודית, "[ערב הסעודית] מקווה לתבונתו של הנשיא בארזאני לא לערוך את משאל העם"<ref></ref>.

==הערות שוליים==