OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יולי סקר

יולי סקר (נולד ב-15 בנובמבר 1983) הוא שחקן ועיתונאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
סקר נולד בחיפה לאלה סקר שחקנית תיאטרון ומורה וליובל סקר שחקן תיאטרון ומורה. הוא סיים את בית הספר הדמוקרטי בחדרה בשנת 2001. לאחר שנת שירות בגרעין נח"ל שרת בעיתון במחנה. בעיתון במחנה היה כתב העיתון ברצועת עזה וכתב המגזין ועורך. סיים את בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים בשנת 2010. סיים תואר שני "Advanced Theatre Practice" באוניברסיטת לונדון בשנת 2014.

===קריירה===
====משחק====
בילדותו הופיע באופן קבוע בתוכניות בטלוויזיה החינוכית. בין היתר הופיע בתוכניות "אוטוטו" ו"חדש בעיניים". סקר שיחק בהצגות רבות ברבים מהתיאטראות בארץ. בין היתר שיחק בתפקיד אמיר הצעיר בהצגה "רודף העפיפונים" בתיאטרון גשר, בתפקיד הורציו בהצגה "המלט", שהוצגה בתיאטרון הבימה. בתפקיד שבע בהצגה "הרדופים" בתיאטראות צוותא ותיאטרון תמונע. עוד שיחק בתפקיד עוז בהצגה "בתולים" שביים מאור זגורי בתיאטרון צוותא, הוא גילם את תפקיד "האח" בהצגה "המשפחה המתה" במוזיאון תל אביב לאמנות ובמוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית.

בשנת 2014 כתב, ביים והשתתפות בהצגה "FLEET" שעלתה בתיאטרון "The Pleasance" בלונדון ובהצגה "Hardcorn" שעלתה בפסטיבל זלומבאס בפראג. משנת 2017 מציג עם בת זוגו צליל-חן זקס את ההצגה "ZOOG" בתיאטרון הבית ובתיאטרון תמונע. ההצגה מבוססת על מחקר שבמסגרתו שלחו בני הזוג לזוגות ברחבי הארץ והעולם ובו נשאלו על הזוגיות שלהם ועל סמך תשובותיהם נכתבה ההצגה. עם ההצגה הופיעו בפסטיבל ספרינט בלונדון בשנת 2018.

סקר הוא ממקימי קבוצות התיאטרון הבינלאומיות "VIA COLECTIVE" ו-"THE FHALLACIES". קבוצות של יוצרים מרחבי העולם שפעלו ויצרו בלונדון.

סקר השתתף בסרט הקולנוע "חיותה וברל" והשתתף במגוון פרסומות. בין היתר השתתף בפרסומות לבירה מכבי, ארגון וראייטי ושוקו יוטבתה.

====כתיבה====
סקר היה ממפתחי הסדרה "זגורי אימפריה". הוא כתב את העיבוד להצגה "מה שלא הורג" שעלתה בתיאטרון הבית בבימוי עמית לוי.

במסגרת מלגת "נקודת פתיחה" מטעם "קבוצת עבודה" ובחסות מפעל הפיס כתב את המחזה המקורי "F U-לכבוש את פאוסט".

====דיבוב====
החל משנת 2013 סקר נותן את קולו לעשרות סדרות וסרטי קולנוע. בין היתר דיבב בהפקות "קפטן תחתונים", "מעמקים", "עולמם הסודי של גמדי הגינה", "הפרוגלים", "טום וג'רי", "מפלצות העל" ו"פלאמלים".

====עיתונות====
מאז 2005 מועסק סקר בעיתון ידיעות אחרונות ובימינו הוא עורך בכיר בעיתון. את דרכו החל מיד לאחר שחרורו מהצבא ככתב מגזין ואז לערוך במוספי העיתון "24 שעות" ו-"המוסף לשבת". החל משנת 2011 משמש כראש דסק החדשות בעיתון.

===חיים אישיים===
נשוי לשחקנית צליל-חן זקס ולהם שני ילדים.

==פרסים==
בשנת 2012 זכה סקר בציון לשבח לשחקן מצטיין על תפקידו בהצגה "טוב" בפסטיבל NSDF בשפילד.

בשנת 2013 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים על תפקידו בהצגה "קיסר השכונה".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
אלברט אקסלרוד

אלברט "אלבי" אקסלרוד (באנגלית: Albert "Albie" Axelrod; 12 בפברואר 1921 – 24 בפברואר 2004) היה סייף (רומח) אמריקאי-יהודי. זכה במדליית ארד אולימפית (רומא 1960) ברומח אישי. אלוף ארצות הברית הוא ייצג את ארצות הברית ב-5 אולימפיאדת (הלסינקי 1952 - מקסיקו סיטי 1968), זכה במדליות זהב במכביות.

== ביוגרפיה ==
אקסלרוד נולד וגדל בברונקס, ניו יורק. בן למשפחה יהודית שהיגרו מרוסיה. במלחמת העולם השנייה הוא שרת בצי ארצות הברית. הוא דירוג במקום הראשון בארצות הברית בשנים 1955, 1958, 1960 ו-1970

באולימפיאדת הלסינקי (1952) הוא סיים במקום 13 ברומח אישי ובמקום 7 ברומח קבוצתי.

באולימפיאדת מלבורן (1956) הוא סיים במקום 13 ברומח אישי ובמקום רביעי ברומח קבוצתי.

באליפות העולם שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 הוא סיים במקום חמישי ברומח אישי.

===מדליית ארד אולימפית===
באולימפיאדת רומא (1960) זכה אקסלרוד במדליית ארד ברומח אישי, אחרי ויקטור ז'דנוביץ' ויורי סיסיקין מברית המועצות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי ברומח קבוצתי.

באולימפיאדת טוקיו (1964) הוא סיים פעמיים במקום תשיעי ברומח אישי וברומח קבוצתי.

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא סיים במקום 11 ברומח קבוצתי.

==הנצחה==
ב-1973 הונצח אקסלרוד ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
ב-1974 הוא הונצח בהיכל התהילה של ארצות הברית בסיף.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סייפים אמריקאים
קטגוריה:סייפים יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית מארצות הברית
קטגוריה:אלופי המכביה: סייפים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
גבריאלה ברוך

גַּבְרִיאֵלָה בָּרוּךְ (נולדה ב־1985) היא מאיירת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
ברוך סיימה את לימודיה לתואר ראשון באיור בשנת 2011 במסלול איור במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.<ref name=":0"></ref> כבר במהלך לימודיה בבצלאל גיבשה את סגנונה הייחודי והמובחן.<ref name=":0" /> בשנת 2013 לימדה איור באוניברסיטת ליי (lehigh) בבית לחם, פנסילבניה שבארצות הברית.<ref name=":0" />

ברוך סיפרה כי כבר בגיל חמש חוותה את הכישלון הראשון בתחום האומנות, אך לדבריה החוויה הזו דווקא חיזקה את הבנתה שאם היצירה שלה איכותית ומיוחדת, היא אינה זקוקה לאישור חיצוני לכך:
בשנת 2019 יצא לאור באנגלית ובעברית ספר הילדים היחיד באיורהּ, "אולי" מאת קובי ימאדה.<ref name=":1"></ref> הפרשנות שמעניקה היצירה לטקסט, שיוצרת סיפור מקביל המעמיק את היצירה, זכתה לשבחי הביקורת.<ref name=":1" /><ref></ref>

== אופי היצירה ==
ספינה בבקבוק, איור דיגיטלי, 2011
לברוך סגנון עבודה ייחודי ומובחן כיוצרת.<ref name=":0" /> יצירתה מדויקת וריאליסטית, תוך ירידה לפרטי הפרטים של היצירה. בשונה מהיצירות המקובלות היום, בהשפעת הפלטפורמה הממוחשבת שלרוב מצמצמת את הקווים הדקים והמפורטים שהיו נהוגים בעבודת היד, ברוך משתמשת במברשת הדקה ביותר המדמה עבודה ידנית, ברזולוציות גבוהות מאוד.<ref name=":0" /> ברוך מתחברת לעבודה האינטנסיבית הזו על הפרטים הקטנים, ולדבריה הדבר שהיא הכי אוהבת לאייר הוא פרווה של בעלי חיים:

ברוך שואבת השראה מחפצים קטנים, גלויות ומכתבים ישנים, וגם מאוסף גדול של צעצועים שצברה, המעניקים לה השראה - כיוון שלדבריה 

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.pechakuchatlv.com/pk/pk12/גבריאלה-ברוך/ הרצאה של גבריאלה ברוך על תהליך עבודתה], ב[http://www.pechakuchatlv.com/מה-זה-פצ-ה-קוצ-ה/ פצ'ה קוצ'ה] 12 (2011)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיירות ישראליות
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
חיים פוגל

הרב חיים פוגל (נולד בשנת 1949) הוא יו"ר בית הרב קוק. יו"ר חבר הנאמנים של מכללת אורות ישראל באלקנה ומכללת מורשת יעקב ברחובות. יו"ר מרכז מורשת הרמב"ם. לשעבר רב מכללת אמונה ור"מ בישיבת ירושלים לצעירים. מתלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. זוכה אות הנשיא לשנת תשע"ד.

== ביוגרפיה ==
נולד ברומניה ועלה בגיל שנה לפרדס חנה. בגיל התיכון למד בישיבה התיכונית אור עציון ובישיבה בני עקיבא בנתניה, ומשם המשיך למרכז הרב שם למד אצל רבותיו הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. לאחר מכן החל לעסוק בחינוך במספר מקומות. בהקמת ההתיישבות ביהודה ושומרון היה שותף בגרעין אלון מורה.

שימש כר"מ בישיבת ירושלים לצעירים ובהמשך אף ניהל אותה. כיהן גם ראש ישיבת B.M.T לבני חו"ל, ונמנה עם מייסדי רשת נעם-צביה.

ייסד (לצד הרב חיים סבן) ועומד בראש הגרעין התורני בשכונת אושיות ברחובות מיסודן של ישיבת ההסדר ומכללת מורשת יעקב (היום חלק ממכללת אורות ישראל) הפועלות בעיר, ועל כך קיבל את אות הנשיא לשנת תשע"ד.

בנימוק הזכייה נכתב: "חברי הגרעין מתגוררים בשכונה מתוך רצון לחולל שינוי הוליסטי בשכונה ולהעצמתה, היכרות עמוקה זו היא המפתח להבנת הצרכים של האוכלוסייה המגוונת בשכונה, לעבודה משותפת עם התושבים תוך מתן ביטוי לרצונותיהם ויכולותיהם. כתוצאה מכך, פעילות הגרעין הביאה לירידה משמעותית ברמת הפשיעה בשכונה”.

כמו כן, ייסד את מדרשת נוגה ברחובות ואת מדרשת אורות הגליל בחצור הגלילית, מדרשה לטיולים באזורי גליל גולן וכרמל.

החל משנת תשע"ז מכהן כיו"ר בית הרב קוק.

החל מאמצע תשפ"א משמש כמנכ"ל מכללת אורות ישראל.

לומד יום-יום בספריה של ישיבת מרכז הרב יחד עם הרב יענקל'ה לוין.

== חיים אישיים ==
נשוי לרות ומתגורר בקרית משה בירושלים. לזוג שלושה ילדים.

גיסיו הם הרב יעקב רוז'ה, הרב יחזקאל דאום, הרב מנחם פליקס.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.inn.co.il/news/278461 הרב חיים פוגל מקבל את אות הנשיא מתוך ערוץ 7]
* [https://www.youtube.com/watch?v=fQb5Ju59A0s הרב חיים פוגל בכנס ירושלים]
* 
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_חיים_פוגל כתבות בערוץ 7 על הרב חיים פוגל]
* [https://www.inn.co.il/news/278461 הרב חיים פוגל בראיון לערוץ 7]
* [https://www.youtube.com/watch?v=GRD-qN17Yp8 הרב חיים פוגל בראיון לתוכנית מלווה מלכה ברשת ב']
* [https://www.youtube.com/watch?v=qtBRM-JcRyw הרב חיים פוגל בראיון לכנס הרמב"ם מתוך קול ישראל]
* [https://orot.ac.il/עיונים-בסידור-התפילה-ברכת-אורח-לבעל-הבית הרב חיים פוגל עיונים בסידור התפילה - ברכת אורח לבעל הבית]
* 

קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת בני עקיבא נתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:רבני ישיבת ירושלים לצעירים
יחסי הממלכה המאוחדת – הרפובליקה המרכז-אפריקאית

יחסי הממלכה המאוחדת–הרפובליקה המרכז-אפריקאית הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית.

== סקירה כללית ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1960, זמן קצר לאחר שהרפובליקה המרכז-אפריקאית קיבלה את עצמאותה מצרפת. ב-31 בדצמבר 2020, בעקבות הברקזיט, פרסמה בריטניה סנקציות נגד הרפובליקה המרכז-אפריקאית, כדי לעודד את ממשלת הרפובליקה לעמוד בהתחייבויותיה כלפי האו"ם, ולקדם את השלום, היציבות והביטחון של הרפובליקה המרכז-אפריקאית, וכן לחזק את זכויות האדם במדינה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* בריטניה מיוצגת ברפובליקה המרכז-אפריקאית באמצעות שגרירותה בקינשאסה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
* הרפובליקה המרכז-אפריקאית מיוצגת בבריטניה באמצעות הקונסוליה הצרפתית בלונדון.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי אינדונזיה–ארמניה

יחסי אינדונזיה–ארמניה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה לארמניה.

== סקירה כללית ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 בספטמבר 1992. ב-12 באוקטובר 2005 חתמו שתי המדינות על הסכם הימנעות מכפל מס והקימו פורום ייעוץ דו-צדדי. ב-8 באוגוסט 2012 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכני. ב-1 בנובמבר 2016 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה בתחום החינוך וההשכלה הגבוהה.

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2018 הסתכם הסחר בין שתי המדינות בכ-27 מיליון דולר.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ארמניה מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה.
* אינדונזיה מיוצגת בארמניה באמצעות שגרירותה בקייב, אוקראינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בירוואן.

== הערות שוליים ==
טאיוז'ים

דגם "טאיוז'ים"
דגם "טאיוז'ים"
טאיוז'ים (בטורקית: Devrim, פרוש מטורקית: מהפכה) הם 4 אבות טיפוס שתוכננו ויוצרו על ידי יצרנית הקטרים ו-קרונות הרכבת TÜLOMSAŞ , שם רשמי: Türkiye Lokomotif ve Motor Sanayi A.Ş, היה קרוי: Eskişehir Demiryolu Fabrikası בשנת 1961 בעיר אסקישהיר בטורקיה

"טאיוז'ים" הייתה המכונית הראשונה שתוכננה ונבנתה בטורקיה.

==היסטוריה==
===נאום הנשיא שיזם את בניית דגם ה"טאיוז'ים"===
ב־15 במאי 1961 נפתח הקונגרס לתעשיית הרכב על ידי נשיא טורקיה ג'מל גירסל. בנאום הפתיחה שלו אמר:

===תכנון ובנייה===
לאחר סיום הקונגרס לתעשיית הרכב הוציא הנשיא ג'מל גירסל את הוראתו לבנות מנוע אב טיפוס ומכונית העומדת בדרישות המדינה. אבות טיפוס אלה יושוו עם המכוניות הטובות ביותר באותה תקופה, יתגלו החסרונות, ויבוצעו עבודות פיתוח פרויקטים כדי לייצר את המכונית הטובה ביותר האפשרית בטורקיה.

בשנת 1961 הורה הנשיא ל־24 מהנדסים, העובדים בחברות שונות, לבנות מכונית שתוכננה ויוצרה בטורקיה. זה היה אמור להיות מופגן במהלך חגיגות יום הרפובליקה ב־29 באוקטובר 1961. הוקצב לפרויקט 1,400,000 לירה טורקית.

לאחר 130 יום של עבודה מואצת בבית המלאכה בעיר אסקישהיר, שהפך לימים למפעל TÜLOMSAŞ, הצליחו המהנדסים ליצור ארבעה אבות טיפוס של הרכב. האחד היה שחור והשני בצבע שמנת. דגם זה נקרא "Devrim" (המילה הטורקית למהפכה).

===הנסיעה הראשונה של הנשיא===
לוח הזמנים היה צפוף ביותר, עם זאת, ניתן היה להשלים ארבע מכוניות ושתי מכוניות אלו (בצבע שחור ובצבע שמנת) נשלחו לאנקרה עבור חגיגות יום הרפובליקה. צבע ההברקה של המכונית השחורה נעשה בזמן שזו הייתה ברכבת לאנקרה.

באף אחת מהמכוניות לא היה דלק, כאמצעי זהירות, והמכוניות תודלקו במעט דלק, רק לצורך תמרון. ברכבת שנמשכה על ידי קטרי קיטור, רוקנו מכלי הדלק במטרה למנוע מהניצוצות האפשריים מהארובה לפגוע במכוניות. מכיוון שקצב הדחיסה הועלה כדי להגביר את ביצועי המנוע, היה צורך בדלק אוקטן גבוה להפעלת המנועים ללא שיבוש המנוע. אוקטן גבוה היה זמין רק באנקרה אז.

ביום החגיגות נכנס הנשיא ג'מל גירסל למכונית השחורה לפני שתודלקה לטיול. לאחר שהמשיך כמאה מטרים, הרכב נעצר ואז הנשיא ירד מהמכונית השחורה ועלה למכונית בצבע שמנת מאחור (שתודלקה קודם לכן) ונסע איתה לאנטקביר. לאחר מכן השלימו שתי המכוניות את הנסיעות החגיגיות ללא שום בעיה.

כותרות העיתונים למחרת היו: . המכונית הפכה נושא לבדיחות במשך שנים רבות.

מכוניות "טאיוז'ים" מעולם לא יוצרו בייצור המוני.

==דגם הרכב הראשון שיוצר בטורקייה בייצור סדרתי החל משנת 1966==
הדגם הראשון שיוצר בטורקיה בייצור המוני החל משנת 1966 היה דגם "Anadol A1" שיוצר על ידי יצרנית הרכב הטורקית "Anadol" .

==בתרבות==
סיפור תהליך הבנייה והמאמצים הקשים של 24 המהנדסים שעבדו על מכוניות Devrim הפך לנושא של סרט קולנוע, שיצא לאקרנים בטורקיה בשנת 2008 עם הכותרת "Devrim Arabaları" (באנגלית : Cars of Revolution).

בשלהי 2010, סטודנטים מן האוניברסיטה הלאומית למדע וטכנולוגיה ב-פקיסטן פיתחו מכונית היברידית עם השראה "Devrim" בשם זה "devrim-ii".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בטורקיה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1961
קודקס הילידים

קודקס הילידים (בצרפתית: Le Code de l'indigénat [kɔd də lɛ̃diʒena]) או משטר הילידות, או בצרפתית בקיצור indigénat ("ילידות" -נהגה "אנדיז'נא")
היה שורה של חוקים והסדרים בעלי אופי שרירותי שכפו מעמד חוקי נחות על ילידי הקולוניות של צרפת החל משנת 1881 ועד השנים 1944–1947.
כללים ברוח זו יושמו קודם באלג'יריה החל משנת 1834 ותורגמו בחקיקה מיוחדת החל משנת 1881 עם צווים נוספים שהורחבו לקולוניות צרפתיות נוספות: בשנת 1881 גם ב-קוצ'ינצ'ינה, ב-1887 בקלדוניה החדשה ובסנגל, ב-1897 באנאם-טונקין ובפולינזיה הצרפתית, ב-1898 בקמבודיה, ב-1901 במאיוט ובמדגסקר, ב-1904 באפריקה המערבית הצרפתית, ב-1910 ב-אפריקה המשוונית הצרפתית, ב-1912 בסומליה הצרפתית ובשנים 1923 וב-1924 בטוגו המנדטורית ובקמרון המדנטורית.

הקודקס היה מושג במשפט המנהלי שיושם רק כלפי אנשים שהוגדrו מבחינה משפטית כ"ילידים". משפט מנהלי זה היה מנוגד לעקרונות הכלליים של המשפט הצרפתי, במיוחד מכיוון שאישר ענישה קולקטיבית, גירושי תושבים, ענישה של התנהגויות שאינן אסורות לפי המשפט הרגיל, וזאת ללא אפשרות להגנה משפטית או ערעור. במסגרת "משטר הילידות" ננקטו נגד אוכלוסיות ילידות באימפריה הקולוניאלית הצרפתית, אמצעי דיכוי כגון עבודות כפייה, הפקעות, מס גולגולת וכו'. חקיקה דומה אומצה לפי הדוגמה הצרפתית גם בקולוניות בריטיות, פורטוגזיות, גרמניות, איטלקיות, בלגיות והולנדיות.

==לקריאה נוספת==
*Olivier Le Cour Grandmaison- De l’indigénat. Anatomie d’un „monstre“ juridique: le droit colonial en Algérie et dans l’Empire français. Zones (Éditions la Découverte), Paris 2010, p. 80–94.
(אוליבייה לה קור גראנמזון - משטר ה- indigénat. האנטומיה של "מפלצת" משפטית:המשפט הקולוניאלי באלג'יריה ובאימפריה הצרפתית)

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.cairn.info/revue-mondes-2017-2-page-21.htm Sylvie Thénault L’indigénat dans l’Empire français: Algérie/Cochinchine, une double matrice,] Monde(s) 2017/2 (N° 12) Presse Universitaire de Rennes, pages 21 à 40
(סילבי טנו - "משטר הילידים באימפריה הצרפתית: אלג'יריה/קוצ'ינצ'ינה, דגם כפול", 2017 גיליון 12 עמ' 21–40)
* [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k12005115/f6.itemJean Claude Lescure - Indigénat, Code de l' - dans Jean-François Sirinelli (ed) le Dictionnaire de l'histoire de France Larousse, 2006 p.457]

קטגוריה:קולוניאליזם
קטגוריה:צרפת: היסטוריה
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:וייטנאם: היסטוריה
קטגוריה:פולינזיה הצרפתית
קטגוריה:קלדוניה החדשה
קטגוריה:מדגסקר: היסטוריה
קטגוריה:קמבודיה: היסטוריה
קטגוריה:סנגל: היסטוריה
קטגוריה:טוגו: היסטוריה
קטגוריה:קמרון: היסטוריה
קטגוריה:ג'יבוטי: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה המשוונית הצרפתית
משיח משיח

משיח משיח הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי מרדכי בן-דוד והולחן על ידי מונה רוזנבלום ומרדכי בן דוד, השיר יצא לאור כשיר נושא וכשיר סיום באלבום "משיח" של בן דוד בספטמבר 1992.

בשנת 1992 הלחין רוזנבלום את המנגינה, ללא שהיו לו מילים עבורה, ובמסגרת שיתוף פעולה בין רוזנבלום לבן־דוד התאים בן־דוד למנגינה המילים 'אני מאמין בביאת המשיח. בעקבות פרסום "היכונו לביאת המשיח" של חסידות חב"ד ודברי הרבי מלובביץ' אודות ביאת המשיח, השיר זכה לפרסום רב, ולדברי בן־דוד שיר זה הוא השיר היהודי הנפוץ ביותר בעולם וגם בקרב גויים רבים.

השיר כולל ארבעה בתים: בית ראשון על המילים "אני מאמין באמונה שלמה בביאת המשיח", הבית השני כולל את המילה "משיח" ברצף של שלוש פעמים, הבית השלישי מכיל את המילים "ואף על פי שיתמהמה עם כל זה אחכה לו שיבוא" והבית הרביעי מכיל את המילה "שיבוא" החוזרת על עצמה עד לסיום.

השיר הוכלל גם באלבומים אחרים של בן־דוד: קומזיץ ב-2003 ופלטינה ב-2009.

השיר זכה לביצועים רבים, והתפרסם גם בציבור הלא־דתי. אחרי שהוקלט באולפני גל קול העביר הטכנאי את השיר לאלי ישראלי שהשמיע אותו בפתח תוכנית הספורט שלו בגלי צה"ל עוד לפני צאת האלבום. בהמשך השיר אומץ על ידי אוהדי הפועל גליל עליון.

==קישורים חיצוניים==

* [https://youtube.com/watch?v=4Pyhc5BZdzI השיר המקורי]
* [https://youtube.com/watch?time_continue=230&v=LRKup1M3BQ8&feature=emb_title מרדכי בן דוד ואברהם פריד בביצוע השיר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים חסידיים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:סינגלים מ-1992
קמנשמיהאיפה

קמנשמיהאיפה (בהונגרית: Kemenesmihályfa) הוא כפר במחוז ואש, בנפת צלדמלק.

== מיקום ==
הכפר שוכן מצפון-מערב לצלדמלק, בין שלושה כפרים קטנים, והוא מוזג כמעט לחלוטין איתם. הכפר מחובר לצלדמלק בכביש 8452, לטקרץ' בכביש 8453, ולקמנששמיין ולוונצק בכביש 8454. היישוב יושב על קו הרכבת סקשפהרוואר-סומבטהיי, שיש לו נקודת עצירה במקום.

== היסטוריה ==
היישוב וסביבתו מיושבים מאז התקופה הנאוליתית. בשטחו נמצאו גם ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל. המקום הוזכר לראשונה באיגרת בשנת 1272, בה יש דיווח על שני כפרים הרוסים: אול וצ'פ. הראשון תואם ליישוב Csöngé, והשני ל-Mihályfa. השם צ'פ מוזכר גם בפנקס הכנסייתי של סומבטהיי משנת 1409. שם היישוב הוזכר בארכיון שופרון מאז שנת 1466 בשם Myhályfalva. מהמאה ה-15 מוזכר בשם קמנשמיהאיפלבה. השם Mihály נקרא על שם Mihály Ostffy, שהיה ככל הנראה בעל האדמה (ולפי מקורות גם מילא תפקיד ביישוב מחדש של המקום לאחר שצ'פ Csép נחרב). התוספת של המילה "כפר" (falva) לשם המקום התבררה כארוכה מדי. בשנות ה-1700 כבר כתבו את קיצור הסיומת "פה" כלומר "fa" במקום falva.

בשנת 1869 האוכלוסייה הייתה כדלקמן: 513 גברים, 533 נשים, כך שהאוכלוסייה הכוללת הייתה 1046. היו קורבנות גם מהכפר במהלך מלחמות העולם. זכרם הונצח בשנת 1968 על גבי לוח שיש על קיר בית בית הלוויות הנוצרי. יהודים ישבו במקום במספרים לא גבוהים, אך אין תיעוד על כך למעט יליד אחד במקום.

== אתרים בעלי חשיבות ==
=== הכנסייה הרומית-קתולית ===
הכנסייה על שם המרטיר הראשון של סנט סטפן הוזכרה לראשונה בשנת 1439. לאחר הרפורמציה המקום שימש את הלותרנים עד 1732, אז נלקחה מהם בכוח מזוין והוחזרה לקתולים במהלך של אנטי-רפורמציה. משפחת דמלקי נקברה בקריפטה שלה.

כנסייה נוספת בכפר היא הכנסייה הלותרנית, אשר נבנתה בשנת 1817.

=== טירת וידוש ===
משפחת וידוש מהיישוב קולטה בנתה את הטירה. היא משפחה אצילה ותיקה של מחוז ואש, שאבות אבותיה הועלו לדרגת אצולה בשנת 1272 על ידי המלך אישטוואן החמישי. המשפחה מתוארכת כבעלת אחוזות באזור כבר במאה ה-16. הטירה נבנתה בצורתה הראשונה על ידי ז'יגמונד וידוש במאה ה-19. ברבע הראשון של המאה הזו, בסגנון הקלאסיציסטי. בנו, דניאל, שהפך לסגן המושל של מחוז ואש, שיפץ והרחיב אותה בשנת 1870 בסגנון היסטורי (אקלקטי). שם נשמרו הארכיונים העתיקים של המשפחה, שהכילו כמה מסמכי קלף ישנים. צורת ה-L המוגדלת של היום ניתנה לטירה במהלך השחזור בשנת 1911. אז נבנתה הקומה הראשונה על האגף הקצר יותר, והמגדל מעל הטרסה, בו נוצר חדר מגדל. בקצה האגף הארוך יותר הפונה לרחוב נמצאת מרפסת, אליה מוביל גרם מדרגות מעוטר במעקה מברזל יצוק. באותה תקופה תוכננו חדרי המגורים במרתף. חזיתות הטירה קיבלו אדריכלות אר נובו חדשה לחלוטין במהלך השיפוץ.

== ילידי המקום ==
* מיהאי רווס, במקור מיקשה רייזנר (בהונגרית: Révész Mihály; קמנשמיהאיפה, 16 בדצמבר 1884 – בודפשט, 18 במאי 1977) היה עיתונאי, עורך, היסטוריון, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי יהודי-הונגרי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://cellbibl-digit.cellkabel.hu/mesterhazy_sandor-kemenesmihalyfa.pdf Kemenesmihályfa], באתר Kemenesvidék
* [http://www.kemenesvidek.hu/pages/falu/kemenesmihalyfa.htm Kemenesmihályfa], באתר Kemenesvidék

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קסיוס דיו (קונסול, 291)

קסיוס דיו (בלטינית: Cassius Dio; פעל בסוף המאה ה-3 לספירה) היה סנאטור רומאי, שמונה לקונסול בשנת 291 לספירה.

קסיוס דיו היה נכדו או נינו של ההיסטוריון קסיוס דיו, שמוצא משפחתו בביתיניה. הוא מונה לקונסול (consul posterior) בשנת 291 לצד גאיוס יוניוס טיבריאנוס בגיל צעיר למדי. לאחר מכן הוצב בתפקיד מושל פרוקונסולארי של פרובינקיה אפריקה החל מ-1 ביולי 294 ועד 1 ביולי 295 בקירוב. ב-18 בפברואר 296 הוא מונה לפראיפקטוס אורבי , נציב העיר רומא, תפקיד אותו מילא עד שנת 297.

קסיוס דיו היה בעל בית על גבעת הפאלאטיום שנקרא "דומוס דיוניס" (Domus Dionis). בשלב כלשהו, הוא ו-12 סנאטורים אחרים תרמו כל אחד 400,000 ססטרטיוס, ככל הנראה לצורך הקמת בניין.

קטגוריה:קונסולים בקיסרות הרומית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
תעסוקה מבצעית

תעסוקה מבצעית היא פעילות שגרתית או מיוחדת, שצה"ל מוביל בשטחי ישראל או מחוץ למדינה, במטרה להגיע אל היעד שהוא מציב לעצמו.

כל לוחם שסיים את ההכשרה בבסיס האימונים של החטיבה שלו, שירותו הצבאי יהיה מחולק לשניים:
תעסוקה מבצעית ואימון. בכל כמה חודשים הסטטוס של הלוחמים משתנה כדי לשמור על מתח אצל הלוחמים.

הלוחמים מתרגלים את שיטות הלחימה הייחודיות לחטיבה ומתנסים במצבי לחימה מדומים כדי להיות מוכנים וטובים יותר בעת הצורך.

חודשי התעסוקה המבצעית הם חודשים בהם גדודי החטיבה שומרים על הביטחון באזור מסוים במדינת ישראל. בחודשים אלו, החיילים צריכים להיות עירנים למתרחש בגזרה עליה הם שומרים - ומבצעים שמירות, סיורים בקרב הגבול או בתוך היישובים הצמודים לגבול, עורכים אימונים בשיתוף המועצות האזוריות ועוד.

לאחר סיום השירות הסדיר, חיילי המילואים נקראים לתעסוקה מבצעית או לאימון לסירוגין.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צה"ל: הכשרה ואימונים
איזאיאס דה נורוניה

חוסה איזאיאס דה נורוניה (בפורטוגזית: José Isaías de Noronha; 6 ביולי 1874 – 29 בינואר 1963) היה אדמירל בשורות חיל הים הברזילאי, אשר ביחד עם אוגוסטו פרגוזו ומנה ברטו הנהיג את מהפכת 1930 שהדיחה את וושינגטון לואיס מנשיאות ברזיל והביאה לנפילת הרפובליקה הברזילאית הראשונה והחלפתה בחונטה צבאית שהייתה בשלטון למשך 11 ימים עד אשר מסרה סמכויות שלטון דיקטטוריות לידי הנשיא החדש, ז'טוליו ורגאס.

==ביוגרפיה==
נורוניה נולד בריו דה ז'ניירו, בירת האימפריה הברזילאית, בשנת 1874. הוריו היו מנואל מוניז דה נורוניה, גנרל דיוויזיה בכוחות היבשה של הצבא הברזילאי ואשתו, זולמירה אוגוסטה אגייאר. אחיינו של נורוניה, סילביו דה נורוניה, היה שר המלחמה הברזילאי בממשלת גספאר דוטרה בין השנים 1946–1951. בהמשך לרקע הצבאי של משפחתו, נורוניה עלה בדרגות חיל הים הברזילאי, אחד משלוש יחידות הכוחות המזוינים של ברזיל, ועלה לבסוף לדרגת אדמירל בשורות הצי. ראיית המשטר האוליגרכי בברזיל ככזה שהותיר את המדינה רפובליקה שברירית שבה האינטרסים האזוריים של מדינות סאו פאולו ומינאס ז'ראיס התגברו על האינטרסים הלאומיים הובילו את נורוניה לתכנן הפיכה צבאית לצד אוגוסטו פרגוזו ומנה ברטו.

ההפיכה יצאה לפועל וקיבלה את הכינוי "מהפכת 1930". במהלכה נכבשה ריו דה ז'ניירו בידי תומכי ההפיכה והנשיא וושינגטון לואיס הודח מתפקידו בעוד נמנע מיורשו המיועד, ז'וליו פרסטס, להישבע לנשיאות. חונטה צבאית הוקמה בראשות נורוניה, אוגוסטו וברטו, שפעלו כטריומווירט בעלי סמכויות דיקטטוריות. 11 ימים לאחר שהחונטה עלתה לשלטון, סמכויותיה הדיקטטוריות נמסרו לפוליטיקאי הפופוליסט, ז'טוליו ורגאס, שהיה מקורב להנהגת ההפיכה. ז'טוליו, עם הפיכתו לדיקטטור, הכריז על חנינה כללית לכל המעורבים בהפיכה ובחונטה הצבאית.

לאחר מכן פרש נורוניה לגמלאות ונפטר בריו דה ז'ניירו בשנת 1963.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אנשי צבא ברזילאים
קטגוריה:פוליטיקאים ברזילאים
קטגוריה:ילידי 1874
קטגוריה:נפטרים ב-1963
ג'אנג'יאנג

גַ'אנְגְ'יָאנְג (בסינית: 湛江; בפין-יין: Zhànjiāng; מילולית "נהר תכלת") היא נציבות עירונית ועיר נמל במחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 6,981,236 תושבים, מתוכם 1,931,455 בשטח האורבני.

== היסטוריה ==

=== התקופה הצרפתית ===

בשנת 1898, בעקבות מאה שנות ההשפלה, סופחה ג'אנג'יאנג להודו-סין הצרפתית ונקראה "".

==== במלחמת העולם השנייה והכיבוש היפני ====
הצרפתים שלטו במובלעת הקטנה עד שנת 1943, כאשר היפנים כבשו את האזור במהלך מלחמת העולם השנייה. בסוף המלחמה הוחזר האזור לידי הצרפתים עד שנת 1946, כאשר הועברה רשמית לסין.

=== כיום ===
לאחר שהוחזרה לסין, הסינים שינו את שם העיר לג'אנג'יאנג משמה הקודם.

מאז הקמת הרפובליקה העממית, ג'אנג'יאנג התעשרה בכלכלתה בזכות הקמת תחנות רכבת רבות ומבנים אחרים.

== גאוגרפיה ==
ג'אנג'יאנג משתרעת על פני 13,225 קמ"ר בקצה הדרום-מערבי של גואנגדונג וגובלת מצפון-מזרח בנציבות העירונית , מצפון-מערב במחוז האוטונומי גואנגשי ומשאר הכיוונים בים סין הדרומי, מרוחקת כ-362 ק"מ דרום-מערבית לבירת המחוז גואנגג'ואו ב, מול חופי האי האינאן.

== חלוקה מנהלית ==
נציבות ג'אנג'יאנג מורכבת מ-4 מועצות, 2 נפות ו-3 נפות עירוניות.
{| class="wikitable sortable"
!שם
!כתב סיני
!פין-יין
!אוכלוסייה (מפקד 2020)
!שטח
!צפיפות
|-
|מועצת צ'ה-קאן
|
|Chìkăn Qū
|390,300
|70.85
|5,509
|-
|מועצת שיאשאן
|
|Xiáshān Qū
|625,225
|117
|5,345
|-
|מועצת פוטואו
|
|Pōtóu Qū
|337,723
|562.4
|600.5
|-
|מועצת מאג'אנג
|
|Mázhāng Qū
|578,207
|970.1
|596
|-
|נפת סווישי
|
|Suìxī Xiàn
|824,608
|2,143
|384.8
|-
|נפת שו'-ון
|
|Xúwén Xiàn
|633,258
|1,954
|324
|-
|הנפה העירונית ליינג'יאנג
|
|Liánjiāng Shì
|1,363,470
|2,840
|480.1
|-
|הנפה העירונית לייג'ואו
|
|Léizhōu Shì
|1,321,091
|3,707
|356.4
|-
|הנפה העירונית ווצ'ואן
|
|Wúchuān Shì
|907,354
|860.9
|1,054
|}

== כלכלה ==

=== תחבורה ===

==== נמל ג'אנג'יאנג ====
נמל ג'אנג'יאנג הוא אחד מן הנמלים הדרומיים ביותר בחופי סין היבשתית. הנמל נבנה בשנת 1956 והיה למעשה הנמל המודרני הראשון שתוכנן ופותח לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין. הוא אחד מן שמונת הנמלים הגדולים ביותר בסין.

=== עסקים ===

== ספורט ==
כדורגל הוא ענף הספורט הפופולרי ביותר בג'אנג'יאנג. בעיר יש את האצטדיון האולימפי הראשי של ג'אנג'יאנג, הכולל כ-40,000 מקומות ישיבה.

== ערים תאומות ==
לג'אנג'יאנג יש 6 ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
קטגוריה:גואנגדונג: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערי נמל
ג'ון מק'לאגלין

ג'ונתן מק'לאגלין (באנגלית: Jonathan McLaughlin; נולד ב-27 בספטמבר 1982) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ופסנתרן אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
מק'לאגלין נולד וגדל בעיר אנדרסון, אינדיאנה. מק'לאגלין החל ללמוד שיעורי פסנתר קלאסיים בגיל צעיר. אף על פי שאיבד את העניין בכלי במהלך התיכון בגלל תאונה שפגעה בשני מפרקי כף ידו, במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו בתיכון החל לשלב את כישורי הפסנתר שלו במוזיקת פופ ונשמה .1 מק'לאגלין למד מוזיקה באוניברסיטת אנדרסון.

בשנת 2003 הוציא לאור באופן עצמאי את האלבום Up Until Now. בשנת 2005 חתם על חוזה הקלטות עם איילנד רקורדס.

שיריו של מק'לאגלין הופיעו בכמה סרטים הוליוודיים: ממלכת טראביתיה, החוק על פי ג'ורג'יה ומכושפת. השיר "So Close" היה מועמד בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-80, ומק'לאגלין אף ביצע את השיר בטקס.

במהלך הקריירה שלו שיתף פעולה עם אמנים ויוצרים רבים - ביניהם קלי קלרקסון, שרה ברליס, ג'ייסון מראז, דה-דרים, כריסטופר סטיוארט, ביונסה, דמי לובאטו ובילי ג'ואל.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2007: Indiana
* 2008: OK Now
* 2011: Forever If Ever
* 2012: Promising Promises
* 2013: Holding My Breath
* 2015: Like Us
* 2018: Angst & Grace

=== אלבומים עצמאיים ===
* 2003: Up Until Now
* 2004: Jon McLaughlin (The Early Recordings)
* 2005: Songs I Wrote and Later Recorded

=== מיני אלבומים ===
* 2007: Industry
* 2013: Exclusive B-Sides (3 Song Bundle)
* 2013: Holding My Breath EP – (String Version)
* 2014: The Christmas EP
* 2017: Red and Green EP
* 2020: Christmas Time EP

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:אמני איילנד רקורדס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:אינדיאנה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
יעל רגב

יעל רגב (נולדה ב־1 באוגוסט 1983) היא עיתונאית, יוצרת תוכן ישראלית והעורכת הראשית של העיתון הג'רוזלם פוסט לייט. מתמחה בין היתר בתחומי הלייף סטייל.

== ביוגרפיה ==
רגב נולדה בהוד השרון וגדלה במושב מגשימים, לאב כלכלן ואמא מהנדסת מכונות. בנעוריה למדה בבית הספר התיכון מקיף יהוד במגמת הדרמה והתיאטרון. לאחר השירות הצבאי בחיל האוויר החלה רגב את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה לספרות אנגלית ותיאטרון. כבר במהלך לימודיה רגב עיצבה ותפרה פריטי אופנה ומכרה אותם ביריד המעצבים בדיזנגוף סנטר.

בשנת 2006 החלה לכתוב על תחום האופנה עבור אתר התוכן נענע 10.

בשנים 2008–2010 כתבה רגב במגזינים השונים מבית ידיעות אחרונות: שבועון לאשה, זמנים מודרניים ועוד. בעיתון לאשה יזמה וכתבה את הטור Eat Girl שהופיע גם באתר האינטרנט ועסק בשילוב בין דימוי גוף לאופנה<ref></ref>.

בהמשך כתבה בנושאי אופנה שונים לאתר התוכן Xnet. במקביל, כתבה את בלוג האופנה "קלבה אין גלאם טאון" שהוקדש לאופנה וטרנדים.

בשנת 2009 מונתה רגב לעורכת האופנה והסלבס של מגזין קוסמופוליטן בגרסתו הישראלית מבית הג'רוזלם פוסט.

בשנת 2010, לאחר שניהלה קמפיין ברשתות החברתיות שקרא למנות אותה לתפקיד מונתה רגב למנהלת הקריאייטיב של מותג האופנה ml (לשעבר "מתאים לי") והקימה עבורם את מותג האופנה לצעירות Mlly.

בשנת 2012 חזרה רגב לקבוצת הג'רוזלם פוסט ומונתה לתפקיד העורכת הראשית של מגזין קוסמופוליטן ועורכת האופנה של הקבוצה.

בשנת 2013 היא השיקה את המגזין המודפס Gift שהוקדש לנושאי השראה ויצירה.

בסוף שנת 2014 מונתה לעורכת הראשית של מוסף סגנון מעריב ועורכת מוסף הסטייל המרכזי של הג'רוזלם פוסט.

החל משנת 2018 רגב היא העורכת הראשית של השבועון הישראלי ג'רוזלם פוסט לייט.

לאורך השנים רגב השתתפה במגוון תוכניות ופאנלים בטלוויזיה. היא השתתפה כחברת פאנל בשתי עונות של תוכנית "העשירייה" בערוץ האופנה בשנים 2011–2012 ובפאנל התוכנית אחת שיודעת בהנחיית לירון ויצמן (2017). כמו כן, הייתה בעלת פינת אופנה בתוכנית "חדשות הבידור" של הוט (2012).

החל משנת 2018 היא בעלת פינה קבועה בתוכנית הטלוויזיה גלית ואילנית מבית קשת 12, שם היא ידועה בכינוי "יעלית".

בשנת 2021 החלה להנחות את הפודקאסט "ידועים בציבור" לצד איש התקשורת ניב גלבוע<ref></ref>.

== חיים אישיים ==
יעל רגב היא רווקה ומתגוררת ברמת גן.

היא אחייניתו של המשורר גיורא פישר.

== עשייה חברתית ==
לאורך השנים רגב דיברה ופעלה בנושאי דימוי גוף ומשקל.

רגב היא חלק מצוות המתנדבות של פרויקט סלעית<ref></ref>, פרויקט שמסייע לנשים שנמצאות במעגל הזנות בישראל.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בלוגריות ישראליות
קטגוריה:מגשימים: אישים
קטגוריה:בוגרות תיכון מקיף יהוד
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף יהוד
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1983
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
לאשה טלחדזה

לאשה טלחאדזה (גאורגית: ლაშა ტალახაძე; נולד ב-2 באוקטובר 1993) מרים משקולות גאורגי , מחזיק בשיא העולמי הנוכחי בהנפה 225 ק"ג, בדחיקה 267 ק"ג, ובסך הכל, 492 ק"ג.

הוא נחשב לאחד מגדולי מרימי המשקולות אי פעם. הוא אלוף אולימפי, בעל שלוש מדליות זהב ברציפות - ריו, טוקיו ופאריז<ref></ref>, אלוף עולם ארבע פעמים, וחמש פעמים אלוף אירופה המתמודד בקטגוריית משקל כבד-על (+105 ק"ג עד 2018 ו-+109 ק"ג החל משנת 2018 לאחר שהפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות ארגנה מחדש את הקטגוריות). הוא זכה שלוש פעמים בתואר מרים המשקולות של השנה של הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות.

== קריירה ==
=== תחילת הקריירה וקטגוריית +105 ק"ג ===
טלחדזה ייצג את גאורגיה באליפות העולם בהרמת משקולות בשנת 2015, ובמקור סיים שני עם 454 ק"ג בסך הכל. בדצמבר 2015 אלכסיי לובצ'ב (מדליסט הזהב המקורי ובעל שיא העולם בדחיקה ובסך הכל) נכשל במבחן סמים לאחר שנמצא חיובי לאיפמורלין. הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות שללה את מדליית הזהב וביטלה את שיאי העולם שלו, וכתוצאה מכך טלחדזה הפך לאלוף העולם.

באולימפיאדת 2016 הוא הניף 215 ק"ג ובכך שבר את שיא העולם הקודם של 214 ק"ג, שקבע בהדד סלימי, אך שיא זה נשבר באותה אולימפיאדה. עם זאת הוא קבע שיא עולמי חדש של 473 ק"ג בסך הכל וזכה במדליית הזהב עם 22 ק"ג בסך הכל יותר מזוכה מדליית הכסף גור מינאסיאן.
טלחדזה דוחק משקל של 258 ק"ג באולימפיאדת 2016
כבר בתחרות הראשונה לאחר זכייתו במדליית הזהב באולימפיאדת קיץ 2016, הוא קבע שיא עולם חדש בהנפה באליפות אירופה בהרמת משקולות 2017 עם 217 ק"ג.

באליפות העולם בהרמת משקולות 2017, שבר טלחאדזה שוב את שיא העולם בהנפה עם 220 ק"ג. בחלק הדחיקה של התחרות הוא הרים 257 ק"ג ובכך קבע שיא עולמי חדש לסך הכל עם 477 ק"ג, ועבר גם את הסך הכל הגבוה ביותר בכל הזמנים של ליאוניד טראננקו משנת 1988. בתחרות הוא זכה בכל שלוש מדליות הזהב וקבע 2 שיאי עולם.

===בקטגוריית +109 ק"ג===
ב-2018 שינתה הפדרציה את חלוקת קטגוריות המשקל של המתחרים וביטלה את שיאי העולם הקיימים. באליפות העולם בהרמת משקולות 2018 הניף 217 ק"ג, דחק 257 ק"ג ובסך הכל 474 ק"ג, משקלים שלא עברו את אליפות העולם הקודמת, אך עדיין העמידו אותו במקום הראשון בעולם בקטגוריית +109 ק"ג.

באליפות אירופה בהרמת משקולות 2019 הוא הניף 218 ק"ג וקבע שיא עולמי חדש בדחיקה של 260 ק"ג ושיא עולמי חדש בסך הכל של 478 ק"ג וזכה במקום הראשון.

באליפות העולם בהרמת משקולות 2019, הוא שחזר את שיאו מ-2017 עם הנפה של 220 ק"ג, וקבע שוב שיא עולמי חדש בדחיקה של 264 ק"ג ושיא עולמי חדש בסך הכל של 484 ק"ג וזכה במקום הראשון.

באליפות אירופה בהרמת משקולות 2021 הוא קבע שיא עולמי חדש עם הנפה של 222 ק"ג, דחק 263 ק"ג וקבע שיא עולמי של סך הכל 485 ק"ג וזכה במקום הראשון.

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה במדליית זהב לאחר ששבר שלושה שיאי עולם: 223 ק"ג בהנפה, 265 ק"ג בדחיקה ובסך הכל 488 ק"ג.

ב אולימפיאדת פריז (2024) זכה במדליית זהב השלישית ברצף האולימפיאדות: 215 ק"ג בהנפה, 255 ק"ג בדחיקה ובסך הכל 470 ק"ג<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iwrp.net/global-statistics?view=contestant&id_zawodnik=7279 טלחדזה בבסיס הנתונים העולמי של תוצאות הרמת משקולות]

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרימי משקולות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:נושאי דגל גאורגיה באולימפיאדה
קטגוריה:אלופים אולימפיים מגאורגיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1993
יונדאי איוניק 5

יונדאי איוניק 5 (בקוריאנית: 현대 아이오닉 5; באנגלית: Hyundai Ioniq 5) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור תחת מותג איוניק משנת 2021. היא הוצגה בפברואר 2021. בשנת 2019 הציגה יונדאי דגם קונספט מקדים בשם יונדאי 45 EV.

במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה האיוניק 5 מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות<ref></ref>.

== מפרט טכני ==
איוניק 5 כוללת שתי אפשרויות ליחידות הנעה:
* מנוע חשמלי יחיד (הנעה אחורית) המספק כ-170 כוחות סוס, או שני מנועים חשמליים (הנעה כפולה) המספקים כ-235 כוחות סוס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.5 שניות (בגרסת הנעה אחורית) או 6.1 שניות (בגרסת הנעה כפולה) ומגיעה למהירות מרבית של 185 קילומטרים לשעה. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 58.2 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 612 קילומטרים (בגרסת הנעה אחורית) או 542 קילומטרים (בגרסת הנעה כפולה).
*מנוע חשמלי יחיד (הנעה אחורית) המספק כ-217 כוחות סוס, או שני מנועים חשמליים (הנעה כפולה) המספקים כ-302 כוחות סוס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.4 שניות (בגרסת הנעה אחורית) או 5.2 שניות (בגרסת הנעה כפולה) ומגיעה למהירות מרבית של 185 קילומטרים לשעה. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 72.6 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 481 קילומטרים (בגרסת הנעה אחורית) או 643 קילומטרים (בגרסת הנעה כפולה).

=== טעינה ===
את האיוניק 5 ניתן לטעון במטען ביתי בהספק 10.5 קילוואט המטעין את סוללת ה-58.2 קילוואט שעה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 4 שעות ו-59 דקות, ואת סוללת ה-72.6 קילוואט שעה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 6 שעות ו-9 דקות. במטען ציבורי מהיר בהספק 50 קילוואט ניתן להטעין את סוללת ה-58.2 קילוואט שעה מ-0 ל-80 אחוז בתוך 45 דקות ואת סוללת ה-72.6 קילוואט שעה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 56 דקות, במטען ציבורי בהספק 350 קילוואט ניתן להטעין את סוללת ה-58.2 קילוואט שעה וסוללת ה-72.6 קילוואט שעה מ-0 ל-80 אחוז בתוך 17 דקות.

== פרסים ==
* האיוניק 5 קיבלה את התואר "מכונית השנה" לשנת 2021 מגזין אוטו אקספרס<ref></ref>.
*האיוניק 5 קיבלה את "פרס עיצוב השנה" לשנת 2021 על ידי מגזין אוטו אקספרס.
*האיוניק 5 קיבלה את התואר "המכונית החשמלית הפרמיום של השנה" לשנת 2021 על ידי מגזין אוטו אקספרס.
*האיוניק 5 קיבלה את התואר "מכונית החברה בגודל בינוני" לשנת 2021 על ידי מגזין אוטו אקספרס<ref></ref>.

== גלריה ==
<gallery widths="220" heights="135">
קובץ:Hyundai Ioniq 5 NE white (7).jpg|מבט קדמי
קובץ:2021 Hyundai Ioniq 5 (France) rear view.jpg|מבט אחורי
קובץ:Hyundai Ioniq 5 NE white (3).jpg|מבט צדדי
קובץ:Hyundai Ioniq 5 NE Interior (1).jpg|פנים המכונית
קובץ:Hyundai Ioniq 5 NE white (5).jpg|טעינת האיוניק 5
</gallery>

== ראו גם ==
* קיה EV6

== קישורים חיצוניים ==

* (בעברית)

* אביעד רייס, [https://www.evm.co.il/tesla-model-3-vs-ioniq-5/ איוניק 5 מול טסלה מודל 3: השוואה נכונה?], באתר מגזין רכב חשמלי, 01 ביוני 2021
*אלדד מנורי, [https://www.gear.co.il/כתבת-רכב/2021-07-29-N04-יונדאי-איוניק-5-2021-נהיגה-ראשונה יונדאי איוניק 5 החדש 2021 - התרשמות ראשונית], באתר פורטל הרכב גיר, 29 ביולי 2021
* 
*אוהד אסטון, [https://www.evm.co.il/hyundai-ioniq-5-review/ יונדאי איוניק 5 – מבחן דרכים], באתר מגזין רכב חשמלי, 23 באוגוסט 2021
*[https://www.topgear.com/car-reviews/hyundai/ioniq-5 יונדאי איוניק 5], באתר טופ גיר, 3 באוגוסט 2021

== הערות שוליים ==

איוניק 5
קטגוריה:מכוניות חשמליות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בקוריאה הדרומית
קטגוריה:איוניק
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2021
יחסי זמביה–צרפת

שגרירות זמביה בפריז
יחסי זמביה–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין זמביה וצרפת.

== יחסים דיפלומטיים ==
צרפת מקיימת יחסים מצוינים עם זמביה, המבוססת על הרצון המשותף של שתי המדינות לתרום ליציבות ופיתוח אפריקה. שגרירות צרפת בלוסקה מוסמכת לשוק המשותף למזרח ודרום אפריקה (COMESA), ארגון אזורי בו צרפת השתתפה כמשקיפה מאז 2003.

== ביקורים רשמיים ==
לאחר בחירתו בינואר 2015 התקבל הנשיא אדגר לונגו בשנת 2016 בביקור רשמי אצל הנשיא פרנסואה הולנד, בביקורו הראשון של ראש מדינת זמביה מאז 1983. במהלך ביקור זה נחתמו כמה הסכמי שותפות בין צרפת לזמביה.

סגולן רויאל, השרה לאיכות הסביבה, האנרגיה והים, האחראית על קשרי אקלים בינלאומיים, ביקרה בזמביה באוגוסט 2015 לקראת COP21, ושוב במאי 2016 לפגישה השנתית של הבנק לפיתוח אפריקה (AfDB). שר האוצר של זמביה, פליקס מוטאטי, ביקר בפריז ב-23 בינואר 2017 ונפגש עם מקבילו מישל סאפין. שר המדינה הצרפתי לפיתוח ז'אן מארי לה גואן ביקר בלוסקה ב-2 וב-3 במרץ 2017 ונפגש עם סגן הנשיא אינונגה ווינה ושר האוצר פליקס מוטאטי. בסוף פברואר 2018 ביקר שר הדייג ובעלי החיים של זמביה קמפמבה מולנגה בתערוכה החקלאית הבינלאומית בפריז.

== יחסים כלכליים ==
הסחר מוגבל בין שתי המדינות (סחר דו צדדי של 36 מיליון אירו בשנת 2018: הייצוא הצרפתי לזמביה הסתכם ב-27.5 מיליון אירו לעומת 8.5 מיליון אירו בייבוא מוצרים זמביים לצרפת). עודף הסחר בצרפת צנח ב-6% בין 2014 לשנת 2018. הייצוא הצרפתי כולל בעיקר מכירת ציוד מכני, חשמלי ואלקטרוני. צרפת מייבאת מוצרים מיוצרים וחקלאיים מזמביה. כ-40 עסקים צרפתיים עובדים במדינה. מספר חוזים זכו בשנת 2016 ובשנת 2017 בנוגע לאנרגיה מתחדשת ותשתיות.

== שיתוף פעולה תרבותי, מדעי וטכני ==
תמיכה צרפתית בזמביה משתמשת לראשונה בערוצים אירופיים ורב-צדדיים:
* הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה: 296.7 מיליון דולר לתקופה 2014–2016, אליה צרפת הייתה התורמת השנייה בגודלה אחרי ארצות הברית (עם 38 מיליון דולר, או 13%).
* קרן הפיתוח האירופית (EDF) לשנים 2014–2020: 484 מיליון אירו (נתח צרפתי: 17%), תוך עדיפות לאנרגיה, חקלאות וממשל.
באופן דו-צדדי, AFD, סוכנות הפיתוח הצרפתית) פעילה בזמביה מאז 2006, וההתחייבויות הכוללות שלה עומדות על 180 מיליון אירו (כולל 34 מיליון אירו מפרופרקו, חברת הבת שלה למגזר הפרטי). ל-AFD משרד שדה בלוסקה, הפעיל בתחומי המפתח של תחבורה, אנרגיה, מים ותברואה.

מבחינת הדיפלומטיה הלשונית והתרבותית, זוהו שלושה מוקדים: (1) תמיכה בפרנקופוני; צרפתית היא השפה הזרה המובילה הנלמדת בזמביה; (2) פעולה תרבותית שמיושמת בראש ובראשונה על ידי אליאנס פרנסייז בלוסקה כמרכז התרבות הראשי של הבירה; (3) יישום פרויקטים להחלפות ושותפויות בין אוניברסיטאות, בתי ספר להנדסה בפרט. בית הספר הצרפתי בלוסקה הוא גם תורם מרכזי בהסברה הצרפתית.

== שיתוף פעולה צבאי ==
שיתוף הפעולה הצבאי מתמקד בעיקר בהוראת צרפתית באקדמיה הצבאית של זמביה בקאבווה ובהכשרת יחידות זמביות לפרוס בפעולות שמירת שלום.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* זמביה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
* צרפת מחזיקה בזמביה שגרירות בלוסקה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.diplomatie.gouv.fr/en/country-files/zambia/ יחסי זמביה–צרפת], באתר משרד החוץ הצרפתי

== הערות שוליים ==
אנה מריה גרארדי

אנה מריה גרארדי (באיטלקית: Anna Maria Gherardi 15 באוקטובר 1939, בולוניה – 5 באוקטובר 2014, רומא) הייתה שחקנית איטלקייה.

גרארדי, שנולדה בבולוניה, למדה בבית הספר לדרמה של "התיאטרון הקטן" במילאנו, ועלתה לראשונה על הבמה בשנת 1960, בגיל 20, בטרגדיה "אדלקי" לצד ויטוריו גסמן .

בהמשך הייתה פעילה בתיאטרון ניסיוני, ועבדה עם במאים בולטים כמו לוקה רונקוני ומאוריציו סקאפרו. בסרטים היא לוהקה לעיתים קרובות לתפקידי דמות, והיא עבדה בין היתר עם ברנרדו ברטולוצ'י, פרנקו בטיאטו ופסקוולה פסטה קמפניל. היא הייתה פעילה גם כשחקנית קולית בסרטים תיעודיים ודרמות רדיו, ובדיבוב שורות בסרטים זרים.

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable"
!שנה
!שם הסרט
!תפקיד
!הערות
|-
|1965
|La donna di lago
|נערה משרתת
|
|-
|1968
|Galileo
|
|
|-
|1971
|Eneide
|Amata
|
|-
|1972
|The Grand Duel
|Saxon's Girl
|
|-
|1972
|Uno dei tre
|
|
|-
|1974
|L'invenzione di Morel
|
|
|-
|1976
|1900
|Eleonora
|
|-
|1977
|L'assassino speranza delle donne
|
|
|-
|1983
|Petomaniac
|Misia Edwards
|
|-
|1995
|Favola contaminata
|Rosa Stelling
|
|-
|1996
|Stealing Beauty
|Chiarella Donati
|
|-
|2001
|Light of My Eyes
|Donna benestante
|
|-
|2002
|Fortezza Bastiani
|Prof. Cantaluppi
|Uncredited
|-
|2003
|Perduto amor
|Augusta
|
|-
|2005
|Il silenzio dell'allodola
|Madre di Bobby
|
|-
|2007
|Niente è come sembra
|Anna
|(final film role)
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איטלקיות
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1939
קטגוריה:איטלקיות שנפטרו ב-2014
יחסי גרמניה–זמביה

יחסי גרמניה–זמביה הם יחסי החוץ בין גרמניה וזמביה. 

== יחסים דיפלומטיים ==
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה קיימה יחסים דיפלומטיים עם זמביה מאז שזו קיבלה עצמאות ב-24 באוקטובר 1964. ממשלת גרמניה תומכת גם בעבודה של כמה ארגונים לא ממשלתיים וארגונים במגזר הפרטי בזמביה. לפרידריך-אברט-סטיפטונג משרד בלוסקה ומבצע צעדים חברתיים-פוליטיים במדינה. בנובמבר 2018 ממשלת גרמניה וממשלת זמביה סיכמו בהצלחה משא ומתן על שיתוף פעולה לפיתוח.

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2017, הייבוא גרמניה מזמביה הסתכם בשווי של 54 מיליון אירו. באותה שנה, הייצוא הגרמני לזמביה הסתכם בכ-62.1 מיליון אירו. משלחות סחר גרמניות מבקרות באופן קבוע בזמביה. זמביה מתעניינת מאוד במוצרים גרמניים, בייחוד במכונות, כלי רכב, מוצרים כימיים, וטכנולוגיית מדידה ובקרה.

== שיתוף פעולה ==
זמביה היא מדינה שותפה מרכזית לשיתוף פעולה לפיתוח גרמני. מימון של 62.98 מיליון אירו ניתן לתקופת 2019–2020. המטרות העיקריות של שיתוף הפעולה הגרמני-זמבי הן צמצום העוני, קידום ממשל תקין ושיפור התנאים החברתיים והפוליטיים. הגנה על זכויות אדם, שוויון בין המינים, מניעת HIV / איידס והגנה על הסביבה והמשאבים הם מגזרים רוחביים בכל תחומי העדיפות של שיתוף פעולה זה. 

שיתוף הפעולה התרבותי של גרמניה עם זמביה מתמקד בספורט (מאמנים לטווח קצר / ארוך, תרומות ציוד וארגון טורנירי כדורגל לנוער), כמו גם בטיולי מידע ובקורסי הכשרה לפוליטיקאים, פקידים, עובדי תרבות ועיתונאים זמביים אל או בגרמניה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* זמביה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.
* גרמניה מחזיקה בזמביה שגרירות בלוסקה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.auswaertiges-amt.de/en/aussenpolitik/laenderinformationen/sambia-node/zambia/235424 יחסי גרמניה–זמביה], באתר משרד החוץ הפדרלי

== הערות שוליים ==
יוסף ישראל

הרב יוסף חיים ישראל הוא דיין, רבה הראשי של קזבלנקה, ואב בית הדין של מרוקו.

נולד בתטואן, צאצא לרב יצחק בן וואליד.

הוא משמש בתפקיד מאז עזיבת הרב אהרון מונסונגו את מרוקו בשנת 2010, ולפני כן כיהן כדיין בקזבלנקה החל משנת 1987.

כתב מספר חיבורים הלכתיים שנותרו עדיין בכתב יד.

=== פולמוס הרבנות הראשית ===
כאב בית הדין של קזבלנקה, הרב ישראל הוא הסמכות הדתית היהודית העליונה במרוקו, למרות שבתפקידו לא הוגדר כך מלכתחילה.

לאחר הפרסומים שלפיהם מונה כביכול הרב יאשיהו פינטו לאב בית הדין של מרוקו בשנת 2019, הביעו רבים מחברי הקהילה היהודית המקומית תמיכה בבחירת הרב ישראל לרבה הראשי של המדינה, ודחו את האפשרות של בחירת הרב פינטו לתפקיד. לשם כך, הוקמה עצומה לתמיכה ברב ישראל, שעליה חתמו כ-400 חברים בקהילה.

בעצומה נכתב בין היתר כי על פי הכללים המקובלים, על הרב הראשי להתגורר דרך קבע במרוקו ולהיות בעל סמיכה לדיינות, להכיר את צורכי הקהילה ולהיות דובר את השפה המקומית - התנאים החסרים לרב פינטו. עוד הביעו דאגה בעצומה על הניסיון להציג את המינוי של הרב פינטו כמינוי של מלך מרוקו, וציינו את עברו הפלילי של הרב.

מצד אנשיו של הרב פינטו נטען כי המינוי הוא בחסות של סרג' ברדוגו, מזכ"ל הקהילות היהודיות במרוקו. אולם בראיון שהעניק האחרון אמר כי מינויו של הרב פינטו לרב ראשי אינו אפשרי.

בפברואר 2021 שלח הרב ישראל מכתב מחאה לרב יאשיהו פינטו, שבו הוא מבקש ממנו לחדול להשתמש בתארים שלא שייכים לו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.moroccoworldnews.com/2020/12/330200/morocco-to-improve-role-of-casablanca-hebrew-chamber-in-civil-cases Morocco to Improve Role of Casablanca Hebrew Chamber in Civil Cases], באתר Morocco world news

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מרוקו: רבנים ראשיים
יהדות אוגנדה

יהדות אוגנדה כוללת קהילה של שבט אבאיודאיה הטוענת כי הם ממוצא יהודי. בנוסף הייתה באוגנדה, עד לקבלת עצמאותה קהילה של כ-40 משפחות. חלקם היו פקידים יהודים שעבדו עבור ממשל אוגנדה הבריטית, וחלקם היו סוחרים יהודים, יוצאי יהדות קוצ'ין. כמה מאות ישראלים התגוררו באוגנדה עד לניתוק היחסים הדיפלומטיים עם המדינה בתחילת 1972. הקהילה הישראלית כללה עובדים של "סולל בונה" וחברות נוספות שפעלו במדינה, ואנשי מערכת הביטחון שסיפקו סיוע ביטחוני והדרכה לצבא אוגנדה.

== אבאיודאיה ==

אַבָּאיוּדָאיָה היא קבוצה אתנית מגויירת במזרח אוגנדה המהווה את רוב יהדות אוגנדה. בשנת 2002 הגיעה משלחת של רבנים קונסרבטיבים מארצות הברית שערכו גיור לחברי הקהילה. נכון ל-2012, הקהילה מוכרת כיהודית על ידי רבנים מהיהדות הרפורמית והקונסרבטיבית, אך לא מהזרם האורתודוקסי, שאינם מכירים בגיור שאינו אורתודוקסי. בינואר 2021, קבע משרד הפנים של ישראל שאין להכיר בקהילת יהודי אוגנדה כזכאית לעלות לישראל מתוקף חוק השבות, על אף שהיא כבר הוכרה ככזו על ידי הסוכנות היהודית ב-2016.

שפותיה של הקהילה הם הלוגנדה, לוגוורה, לוסוגה ואנגלית, אם כי יש בהם שלמדו עברית.

== ראו גם ==
* יחסי חוץ של ישראל
* תוכנית אוגנדה
* החלטת האספה הכללית של האו"ם 3379

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

אוגנדה
קטגוריה:אוגנדה: דמוגרפיה
קטגוריה:קבוצות הטוענות למוצא יהודי
המערכה הימית בין ישראל לאיראן

לוחמי [[שייטת 13 בתרגיל פשיטה על ספינה]]
המערכה הימית בין ישראל לאיראן מתנהלת מאז 2019 במסגרת הסכסוך האיראני-ישראלי על רקע ההתעצמות הצבאית של איראן ושלוחותיה ו"המערכה בין המלחמות" שמנהלת ישראל.

== היסטוריה ==
ממקורות אמריקאים נודע כי ספינות קומנדו ישראליות תקפו בשנתיים האחרונות לפחות עשר ספינות איראניות. גורם במשרד הנפט האיראני טוען כי אף מדובר ביותר מ-20 ספינות שנפגעו בניהם אפילו מיכליות נפט.

=== אירועים בולטים ===
* תקיפת אונייה בבעלות ישראלית במפרץ עומאן. - 25 בפברואר 2021, הותקפה האונייה "הליוס ריי" בבעלות ישראלית במפרץ עומאן. במסגרת התקיפה אירע פיצוץ בספינה ישראלית בבעלות של איש העסקים הישראלי רמי אונגר, איש לא נפגע. עם זאת, הספינה נאלצה לחזור על עקבותיה. משלחת ישראלית נשלחה לחקור את האירוע. מדינת ישראל טענה כי איראן אחראית לתקיפה, אך איראן הכחישה. בישראל הוחלט להגיב על התקיפה, הרמטכ"ל וראש המוסד חלקו על עוצמת התגובה הנדרשת. האירוע הגיע כתגובה לחיסולם של קאסם סולימאני ומוחסן פח'רי-זאדה.
*תקיפת האונייה האיראנית "שאהר קורד" ב-12 במרץ 2021, תקיפת האונייה האירנית "שאהר קורד" מיוחסת לישראל. בעת שהפליגה כ-80 ק"מ ממערב לישראל. עשן היתמר מאחת ממאות המכולות על האונייה שנשאה כנראה נשק בדרך לסוריה (היעד המקורי – ספרד). בכיר ישראלי טען כי הפעולה הזו הייתה תגובה לתקיפה של האונייה הישראלית הליוס ריי במפרץ עומאן.<ref></ref>
* תקיפת אוניה בבעלות ישראלית במפרץ עומאן ב-25 במרץ 2021, דווח על טיל ששיגרה איראן לעבר ספינת המכולות "לורי" שנמצאת בבעלות איש העסקים הישראלי אודי אנג'ל. ספינת המכולות הישראלית הותקפה באזור מפרץ עומאן בעת שהייתה בדרכה מטנזניה להודו, היא נפגעה קלות מטיל אחד או שניים, או על ידי מוקשים ימיים שהוצמדו אליה, והמשיכה בדרכה, לא היו נפגעים.
* תקיפת ספינת הביון האיראנית "סאוויז" אירעה ב-6 באפריל 2021. הספינה סאוויז נפגעה ממוקשים ימיים בים האדום, סמוך לחופי אריתריאה. איראן אישרה את התקיפה. עיתון הניו יורק טיימס טען שהישראלים עומדים מאחורי התקיפה שבאה כתגובה לתקיפת אוניות ישראליות על ידי האיראנים.
* תקיפת ספינה בבעלות ישראלית ליד האמירויות ב-13 באפריל 2021, האונייה "היפריון", המשמשת להובלת כלי רכב, הותקפה ליד הנסיכות אל-פוג'ירה. גורמים מדיניים אמרו כי הספינה נפגעה ממל"ט או טיל, ונגרם לה נזק קל. בישראל מאשימים את איראן וטוענים כי מדובר בתקיפה איראנית, ישראל ביקשה מארצות הברית סיוע בהגנה על הספינה שהותקפה במפרץ הפרסי לפני התקיפה. הניו יורק טיימס דיווח כי הבקשה התקבלה טרם תקיפת הספינה, על רקע חשש מפעולות נקם איראניות.
* התקפת הספינה Mercer Street ב-30 ביולי 2021, הותקפה ליד עומאן ספינה המופעלת על ידי חברה בבעלות ישראלית, הספינה, שעשתה את דרכה מטנזניה לאיחוד האמירויות, מופעלת על ידי חברת Zodiac Maritime שבבעלות איש העסקים אייל עופר. בהתקפה נהרגו שני אנשי צוות, בריטי ורומני. לפי הניו יורק טיימס, הספינה הותקפה בידי מספר מל"טים מתאבדים. במהלך הימים שלאחר ההתקפה על הספינה נשמעו הצהרותיהם של ארצות הברית, ישראל, בריטניה ורומניה שכללו בין היתר האשמת איראן בתקיפה ואיום בתגובה לכך. איראן הכחישה.

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* Patrick Kingsley, Ronen Bergman, Farnaz Fassihi and Eric Schmitt, [https://www.nytimes.com/2021/03/26/world/middleeast/israel-iran-shadow-war.html Israel’s Shadow War With Iran Moves Out to Sea], The New York Times, March 26, 2021
</div>

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:לוחמה ימית