OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלסנדרו פאבוליני

אלסנדרו פאבוליני (באיטלקית: Alessandro Pavolini; 27 בספטמבר 1903 – 28 באפריל 1945) היה עיתונאי, פוליטיקאי ואיש ציבור איטלקי, מזכיר המפלגה הפשיסטית באיטליה בתקופת הרפובליקה של סאלו.

==קריירה מוקדמת==
פאבוליני נולד בפירנצה, בנו של פאולו אמיליו פאבוליני מומחה ידוע לשפת הסנסקריט ושאר שפות אינדו אירופיות. הוא סיים בהצטיינות לימודי משפטים באוניברסיטת פירנצה, ולימודי מדע המדינה באוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא, כאשר את שני התארים למד במקביל, כשהוא נוסע הלוך ושוב בין הערים.

לאחר שהצטרף לתנועתו של בניטו מוסוליני בפירנצה, לקח חלק בפעילות המיליציה הפאשיסטית החולצות השחורות. במהלך המצעד על רומא, ב-1922, שנועד ללחוץ על המלך ויטוריו אמנואלה השלישי למנות את מוסוליני לראש הממשלה, הוביל פאבוליני כיתת צועדים. לאחר עליית הפאשיזם קיבל פאבוליני משימות בתחום התרבות, וכתב לעיתונים פאשיסטים. הודות להיכרותו עם מנהיג הפשיסטים בפירנצה, לואיג'י רידולפי החל לעסוק בפוליטיקה פעילה. בשנת 1927 מונה לסגנו של רידולפי, ובין 1929 ל-1934 היה מנהיג המפלגה הפאשיסטית בפירנצה, כמו גם עורך עיתון פאשיסטי בשם "בארג'לו". בכתביו ניסה פאבוליני ליצור לפאשיזם תדמית אריסטוקרטית ואינטלקטואלית. הוא יזם סידרה של אירועים תרבותיים, אשר חלקם שרדו את שלטון הפאשיזם, כגון אירוע ה"קאלצ'ו פיורנטינו" השנתי, יום ספורט בנוסח ימי הביניים, ותצוגת האומנים על גשר ה"פונטה וקיו". בין 1934 ל-1942 כתב בקביעות עבור ה"קוריירה דלה סרה".

==קידומו הפוליטי==
לאחר שהתקבל למנהיגות הארצית של המפלגה הפאשיסטית ב-1932, החל לפעול בשדה הפוליטיקה הלאומי והפך למנהיג הקונפדרציה הארצית של האומנים והאמנים הפשיסטים. עמדה זו נחשבה למנהיגות בקורפורציה, השיטה הכלכלית שייסד מוסוליני, והוא הצטרף למוסד החשוב "מועצת הקורפורציות". במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה לחם בדרגת סגן, בפלוגה עליה פיקד גליאצו צ'אנו, וכתב על חוויותיו עבור ה"קוריירה דלה סרה". כן המשיך בכתיבת מאמרים בעלי אופי תרבותי. ב-1939 מונה על ידי מוסוליני לשר התרבות העממית ובתפקידו זה שירת עד לשנת 1943.

לאחר הדחתו של מוסוליני, בשנת 1943 על ידי המועצה הפאשיסטית העליונה, שהביאה להשתלטות גרמניה הנאצית על צפון איטליה, והקמת ממשלת בובות בראשות מוסוליני, שכונתה הרפובליקה של סאלו, קודם פאבוליני למשרת מזכיר המפלגה הפאשיסטית, שעברה "טיהור" ונקראה עתה "המפלגה הרפובליקנית הפשיסטית". פאבוליני היה הראשון והיחיד שנשא במשרה זו. פאבוליני קנה לו שם של פאשיסט קנאי וחסר רחמים. על אף שהיה מנסחו של "מניפסט ורונה" בן 18 הנקודות, מנובמבר 1943, שהבטיח לעם האיטלקי בחירות חופשיות ודמוקרטיה, היה בין הפעילים ברדיפת אויבי המשטר. בין היתר נטל חלק פעיל במשפטי ורונה, בהם הוצאו להורג 5 מחברי המועצה הפאשיסטית העליונה שנטלו חלק בהדחת מוסוליני, ובהם גליאצו צ'אנו, מפקדו לשעבר וחתנו של מוסוליני. פאבוליני לקח חלק פעיל בהקמת "הבריגדות השחורות" מיליציה פאשיסטית שנטלה חלק במלחמת האזרחים שפרצה בשטחי הרפובליקה, והייתה אחראית למעשי טבח כלפי התנועה הפרטיזנית שקמה בשטחים אלו.

מימין לשמאל: גופותיהם של [[אקילה סטראצ'ה, אלסנדרו פאבוליני, קלרה פטצ'י, בניטו מוסוליני וניקולה בומבצ'י תלויות בפיאצלה לורטו במילאנו]]
עם התמוטטות הרפובליקה של סאלו, נתפס על ידי הפרטיזנים, והוצא להורג בדונגו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1903
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1945
קולסלאו

קולסלאו (מהולנדית: Coleslaw, בישראל מכונה לעיתים סלט כרוב) הוא סלט העשוי בעיקר מכרוב לבן מגורר. לרוב מוסיפים גם גזר מגורר. ישנן גרסאות רבות למאכל, כגון הוספת כרוב אדום, אננס או תפוח. הרוטב המסורתי הכיל שמן צמחי וחומץ או ויניגרט. גרסאות מודרניות יותר מכילות מיונז או תחליפיו, ויש המוסיפים גם חרדל ומלח. 

מכינים את הסלט עם הרוטב לפחות כמה שעות לפני ההגשה כדי לאפשר לטעמים להתערבב ולכרוב להתרכך. הכרוב עשוי להיות קצוץ, מגורר לרצועות או חתוך לריבועים.

בישראל מוגשת גרסה עם מיונז וגרסה עם שמן, מכרוב לבן או אדום או שניהם יחד. לכרוב הלבן מוסיפים לרוב גזר. 

קולסלאו משמש כמאכל נלווה, למשל בארוחת צהריים ובארוחת מנגל. הוא משמש גם כמילוי לכריכים, בעיקר כריכי בשר כגון נקניקים שונים, המבורגר או נקניקייה. בשוודיה הוא מוגש ברוטב שמן וחומץ לצד פיצה.

הסלט המודרני לא הומצא לפני המאה ה-18 כיוון שרק אז הומצא המיונז. מקור שמו של הסלט במונח ההולנדי "koolsla", קיצור של "koolsalade" שמשמעותו "סלט כרוב". בדרום ארצות הברית מקצרים את השם "קולסלאו" ל"סלאו" והמילה "סלאו" הפכה למונח בפני עצמה, כך שקיימים כעת סוגי סלאו אחרים כמו ברוקולי סלאו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סלטים
קטגוריה:מתאבנים
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:מאכלי כרוב
דיוואלי

טקס פוג'ה
השטת פרחים
דיוואלי, המוכר גם כ"פסטיבל דיפאוולי" (בתרגום חופשי, "שדרת האורות") ובנפאלית, כ"חג הטיהאר", הוא חג דתי הינדי הנחוג בעיקר בהודו ובנפאל ביום מולד הירח בחודש השמיני אשר בלוח השנה ההינדי.

==הדיוואלי בהינדואיזם==
הדיוואלי משויך לפסטיבלי האור, המציינים את ניצחון האור על החושך והטוב את הרע, הנחגגים לקראת ה-21 בדצמבר, שהוא היום הקצר ביותר בשנה בחצי הכדור הצפוני. הדיוואלי, כמו חגי אור אחרים, כדוגמת חנוכה וחג המולד, מאופיין על ידי הדלקת נרות וזיקוקים למען גירוש החושך המתגבר.

על פי המיתולוגיה ההודית, כפי שהיא כתובה בראמאיינה, השֵדה שוּרְפָּנַקְהָה מנסה לפתות את המלך האל ראמה, אולם הוא נשאר נאמן לאשתו סיטה. לקשמני, אחיו של ראמה, כועס על השדה וכעונש על בוגדנותה קוצץ את אפה. אחיה של שורפנקהה, רָאוָונָה, שהוא מלך השֵדים חוטף כמעשה נקם את סיטה ולוקח אותה במרכבתו המעופפת לממלכת השדים לָנְקָא (ככל הנראה סרי לנקה של היום).
ראמה, המסתייע בהנומן וכן בדובים ובצבא הקופים מנצח בקרב, הורג את ראוונה ומקבל חזרה את סיטה, העוברת את מבחן האש על מנת להוכיח את נאמנותה.

על מנת לסמן לראמה וסיטה את הדרך חזרה לממלכת איודהיה הכינו מאמיני ראמה שביל של פנסים. לזכר פנסים אלו ולזכר ניצחון הטובים (אור) על הרעים (חושך) חוגגים חג מלא אורות. במהלך ימי החג מניחים מנורות חרס ונרות על קירות מקדשים וכן על חלונות, מרפסות וגגות בתים; את הרחובות מקשטים בשרשראות אור ומדליקים זיקוקין די-נור. מנהג נוסף הוא השטת סירות פרחים הכוללות מקור אור על נהרות ומקווי מים.

==תאריכים==
{| 
|-
|+|תאריכי הדיוואלי,
|-
! שנה 
| תאריך 
|-
! 2005
| 1 בנובמבר 
|-
! 2006
| 21 באוקטובר 
|-
! 2007
| 9 בנובמבר 
|-
! 2008
| 28 באוקטובר 
|-
! 2009
| 17 באוקטובר 
|- 
! 2010
| 5 בנובמבר
|-
! 2011
| 26 באוקטובר 
|-
! 2012
| 13 בנובמבר
|-
! 2013
| 3 בנובמבר 
|-
! 2014
| 23 באוקטובר
|- 
! 2015
| 11 בנובמבר
|- 
! 2016
| 30 באוקטובר
|- 
! 2017
| 19 באוקטובר
|-
! 2018
| 7 בנובמבר
|- 
! 2019
| 27 באוקטובר
|-
! 2020
| 15 בנובמבר
|-
! 2021
| 4 בנובמבר
|-
! 2022
| 24 באוקטובר
|-
!2023
|14 בנובמבר
|}

==הדיוואלי בג'ייניזם==
גם המאמינים בג'ייניזם חוגגים את הדיוואלי. הם מציינים בו את יום ההארה ויום היום השנה של מאהאווירה, מייסד דתם. הם מפרשים את הדלקת הנרות כתחליף גשמי לאור הנובע מהאמת העליונה.

==הדיוואלי בסיקהיזם==
גם הסיקים חוגגים את הדיוואלי, פרשנותם לחג היא ציון שחרורו של גורו הר גובינד (או "נאנאק השישי") מהכלא.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://web.archive.org/web/20070929001112/http://trends.red.net.il/Article/Default.asp?ArticleID=205264 ראש השנה ההודי]
* 

קטגוריה:הודו: חגים ופסטיבלים
קטגוריה:נפאל: תרבות
קטגוריה:נפאל: דת
סיפורו של הסוחר

הסוחר
סיפורו של הסוחר (The Merchant's Prologue and Tale) הוא אחד מסיפורי קנטרברי של ג'פרי צ'וסר, הסופר בן המאה הארבע-עשרה. בו, לדעת חלק מהמבקרים, צ'וסר מגחיך בעדינות ספרות אנטי-פמיניסטית כזו של תאופרסטוס. כמו כן, הסיפור מושפע בבירור מבוקאצ'ו (דקאמרון: היום השביעי, הסיפור התשיעי), Le Miroir de Mariage של אסטאש דשאן, רומן הוורד של גיום מלוריס (צ'וסר תרגמו לאנגלית), אנדריאס קפלנוס, סטטיוס וקאטו. הגם שכמה מן הסיפורים כוללים תיאורים מיניים בוטים על-פי המקובל בימינו, אפשר שסיפורו של הסוחר עולה על כולם מן הבחינה הזו. לארי ד. בנסון העיר:

הדמות המרכזית, ג'ניוארי (סנקס אמאנס - senex amans), הוא אביר כבן שישים מהעיירה פאביה, במחוז לומברדיה. פאביה הייתה מקום הידוע על שום הבנקים ובתי-הבושת שבו (ובכך אזכורה חושף תכונות מסוימות של הסוחר כמו גם של האביר). ג'ניוארי נושא לו לאישה את מיי, ריבה צעירה, בעיקר מתוך תאווה במסווה של סובלנות דתית, בעוד היא מתחתנת איתו למען רכושו שתירש לאחר מותו, ומשום שאינה מסוגלת לסרב להצעתו משיקולים חברתיים.

כיוון שאינה מסופקת מינית מג'ניוארי, מיי יוזמת פרשיית אהבים עם דמיאן, נושא-הכלים של ג'ניוארי. באחד מימי השמונה ביוני, מיי מתנה אהבים עם ג'ניוארי שאיבד את מאור-עיניו, בגנו (לוקוס אמונוס - locus amœnus), בעוד דמיאן מסתתר על עץ היישר מעליהם.

מיי מבקשת אגס מן העץ, ובשל העובדה שעיוורונו מונע ממנו לתתו לה, ג'ניוארי מרים אותה אל העץ, ותוך כדי כך היא מטפסת על גבו. על העץ, מיי מתקבלת מיד על ידי מאהבה הצעיר דמיאן, ושניהם מתנים עליו אהבים:

האלים פלוטו ופרוסרפינה, הצופים במתרחש, מנהלים ויכוח קצר שבו פלוטו מגנה את טוהר המידות של הנשים. הוא מחליט להשיב לג'ניוארי את מאור עיניו, אך פרוספרינה בתגובה גומרת בדעתה להעניק לכל הנשים בעולם את היכולת לחלץ עצמן בדיבורים מכל צרה, ואומרת:

ג'ניוארי שב לראות ומבחין באשתו ודמיאן המתנים אהבים, אך מיי משכנעת אותו בהצלחה בכך שעיניו מטעות אותו משום שרק לפני זמן קצר הן חזרו לראות, ושלמעשה היא רק "נאבקת בגבר" בגלל שנאמר לה שדבר זה ישיב לג'ניוארי את מאור-עיניו.

==פולמוס הפבליאו==
שאלה אחת החוצה את המבקרים היא האם סיפורו של הסוחר הוא פבליאו (fabliau), סיפור קצר, מבדח ומחורז. בדרך-כלל, סיפור בו מופיעים תיאורים של תאוות-בשרים ותינוי-אהבים קל-דעת עונה להגדרה, ורבים יטענו שבמיוחד חלקו האחרון של הסיפור, בו מיי ודמיאן מתנים אהבים על העץ מעל ראשו של ג'ניוארי העיוור בתחתיתו, הוא בעצם פבליאו. דרק פירסול, לדוגמה, תומך בעמדה זו. מבקרים אחרים, כמוריס הוסי, חשים שצ'וסר מציג בסיפור תחכום רב ותובנות פילוסופיות המרוממים אותו אל מעל לסוגת הפבליאו.

==לקריאה נוספת==
* שמעון זנדבנק (תרגם), סיפורי קנטרברי, עם עובד הוצאה לאור, התש"ם-1980

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.courses.fas.harvard.edu/~chaucer/teachslf/mert-par.htm סיפורו של הסוחר] בתרגום שורה-אחר-שורה באתר אונ' הרווארד
* [http://www.librarius.com/cantales/merchpro.htm הסיפור בתרגום מחורז] בפנטמטר יאמבי
* 

קטגוריה:סיפורי קנטרברי
נהר הפנינה

ממוזער
נהר הפנינה (珠江 בפיניין Zhū Jiāng), הוא הנהר השלישי באורכו בסין אחרי היאנגצה והנהר הצהוב. אורכו כ-2,400 ק"מ, והוא השני בסין מבחינת רוחבו. הנהר ממוקם בדרום המדינה, והוא נשפך אל ים סין הדרומי בין הונג קונג למקאו, כשהוא חוצה בדרכו את גואנגג'ואו ושנג'ן.

== יובלים ==

* בֵּיי
* דונְג
** בֵּיילִינְגְשְׁווֵי
** לִי
** שִׂינְפֶנְג
** צְ'יוֹשְׂיָאנְג
** גונְגְגְ'וָאנְגְשְׁווֵי
** שִׂיגְ'ה
** שְׁה-מָאחֶה
* שִׂי
** יוּ'
*** יוּנְג
**** דְזְווֹ
**** יוּאוּ
** שׂוּ'ן
*** צְ'יָאנְג
*** לְיוֹ
**** ז'ונְג
**** חונְגְשְׁווֵי
***** בֵּייפָּאן
***** נָאנְפָּאן
****** בָּה
** גְווֵי
*** לִי

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Xijiang Zhaoqing.JPG|קישור=|נהר השי, אחד מהיובלים של נהר הפנינה
קובץ:Pearlriver.jpg|קישור=|נהר הפנינה בלילה, גואנגג'ואו
קובץ:Dongguan007.jpg|קישור=|גשר נהר הפנינה בחוּמֶן 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סין: נהרות
Spain (יצירה מוזיקלית)

"Spain" הוא קטע ג'אז שנכתב על ידי צ'יק קוריאה בשנת 1971. הקטע, שנכתב בהשראת ה"קונסיירטו דה ארנחואס" מאת המלחין הספרדי חואקין רודריגו, נחשב כאחד מלחניו המפורסמים של קוריאה.

== הפקה ==
המקור בוצע על ידי ההרכב Return to Forever ושולב באלבום הבכורה Light as a Feather משנת 1972 בחברת פולידור. בהרכב המקורי ניגנו סטנלי קלארק, פלורה פורים, איירטו מוריירה וג'ו פארל. קטע זה הוא אחד מן הקטעים היחידים שנכתבו לחליל בתחום הג'אז.

הקטע נחשב לאחד הסטנדרטים המוכרים ביותר בג'אז המודרני ועבר עשרות גרסאות כיסוי ועיבודים, חלק נכבד מהם בידיו של צ'יק קוריאה עצמו, כדוגמת הביצוע עם בובי מקפרין מאלבומם המשותף מ-1992, Play.

==ניתוח מוזיקלי==
קוריאה פותח את היצירה עם אדאג'ו מה"קונסיירטו דה ארנחואס" של רודריגו שלאחריו הוא עובר לקצב מהיר דמוי סמבה שבו הנושא העיקרי ואלתור אשר חוזרים.
המהלך ההרמוני בו משתמש קוריאה בקטע האלתור מבוסס על הקונצ'רטו של רודריגו:

<score vorbis="1"> {\tempo 4 = 80
\set Score.tempoHideNote = ##t
{\key d \minor
\chordmode {g:maj7 fis:7 e:m7 a:7 d:maj7 (g:maj7) cis:7 fis:7 b:m b:7}
}}</score>
Gmaj7 F#7 Em7 A7 Dmaj7 (Gmaj7) C#7 F#7 Bm B7

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:צ'יק קוריאה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על ספרד
קטגוריה:סטנדרטים בג'אז
פרגיים

פרגיים (שם מדעי: Papaveraceae) היא משפחת צמחים בעלי פרחים הכוללת 46 סוגים מסדרת הנוריתאים. מיניה מתאפיינים בפרחים בעלי 4 עלי כותרת שרובם בצבע אדום, ובמרכזם כתם שחור. והם כוללים עשבים חד-שנתיים, דו-שנתיים או רב-שנתיים הנפוצים בכל העולם עם מעט מינים באזורים הטרופיים. המשפחה הופיעה לפני 115 מיליון שנים בתקופת הקרטיקון.

בישראל, צומחים בר 37 מינים ממשפחה זו, הכלולים בשמונת סוגים הבאים: ארגמן (1), בן-פרג (2), בר-עשנן (1), מגלית (5), עשנן (11), פרג (9), פרגה (5), קורידלית (2). משפחת העשנניים, שנחשבה עד לאחרונה משפחה נפרדת, אוחדה עם משפחת הפרגיים.

מהידועים שבמינים:
* פרג אגסי הוא הנפוץ מכולם. לפרח 2 עלי גביע ירוקים שנושרים כשהפרח נפתח, ו-4 עלי כותרת אדומים.
* פרג תרבותי הוא גדל בר בישראל, אך גידולו והפצתו אסורים. משמש למאכל ולהפקת סם האופיום.
* פרג זיפני. הוא לפרח 4 עלי כותרת שפורחים בבוקר ונושרים כבר בצהרים.
* פרגה ערבית - לפרגה האדומה יש 4 עלי כותרת שצבע חלקם התחתון אדום וצבע חלקם העליון נוטה לכתום.
* פרגה אדומה - לפרגה האדומה יש 4 עלי כותרת שבבסיסם כתם שחור. הצמח גדל בצידי דרכים במדרונות וכדומה.
* פרגה קרחת - לפרגה הקרחת 4 עלי כותרת, אדומים באמצעם ובקצוות צבעם צהוב בהיר. בבסיס עלה הכותרת 4 כתמים שחורים אפורים.
* עשנן מטפס - ראה ערך מורחב
* עשנן צפוף - 
* עשנן יהודה - 
[[פרג אגסני בכרמל]]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
סמל הרפובליקה הדומיניקנית

סמל הרפובליקה הדומיניקנית מכיל מגן הנתמך על ידי ענף של ער אציל משמאל וכף עץ התמר מימין; מעל המגן יש עיטור כחול המציג את המוטו הלאומי של הרפובליקה הדומיניקנית: אלוהים, מולדת, חירות. מתחת למגן, המילים הרפובליקה הדומיניקנית מופיעות בעיטור אדום. במרכז המגן יש את ספר הברית החדשה הפתוח בבשורה על-פי יוחנן, 8:32, אשר כתוב בה והאמת תשחרר אותך, עם צלב קטן מעליו וכל צד מאוגף על ידי שלוש חניתות, אשר שתיים מהן אוחזות בדגלי הרפובליקה הדומיניקנית.

קיימת גרסה נוספת של הסמל, ובה קצוות העיטור האדום שעליו כתוב הרפובליקה הדומיניקנית פונים כלפי מעלה.

הסמל מופיע במרכזו של דגל הרפובליקה הדומיניקנית. כל אחת משתי הגרסאות של הסמל יכולה להופיע בדגל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: סמלים לאומיים
הרפובליקה הדומיניקנית

הרפובליקה הדומיניקנית
אירוס החרמון

אִירוּס הַחֶרְמוֹן או אִירִיס הַחֶרְמוֹן (שם מדעי: Iris hermona) הוא מין בסוג אירוס בתת-הסוג אירוס (Iris Iris) בסקציה אירוס ההיכל.
== מאפיינים ==
אירוס החרמון הוא גאופיט רב שנתי שעליו קמלים בקיץ. קנה שורשו מסתעף ופרקיו קצרים. העלים צומחים בשושנת סביב השורש, אורכם כ-50 ס"מ ורוחבם אינו עולה על 2 ס"מ. עמוד הפריחה גבוה - כ-90 ס"מ וחתכו גלילי. צבע עלי העטיף לבן-קרם - החיצוניים מנוקדים בנקודות ארגמניות צפופות ובמרכזם כתם חום-שחור, החיצוניים מעורקים בקווים עדינים בגווני תכלת עד סגול. הפרחים דומים מאוד לפרחי האירוס הנצרתי, אך גדולים מהם משמעותית - קוטר הפרח מגיע עד ל-20 ס"מ, ואורך עלה העטיף החיצוני מגיע ל-11 ס"מ ויותר. הפריחה בין פברואר לאפריל, ההבשלה ביוני. הפרי הוא הלקט המכיל זרעים מרובים גדולים.

תואר המין ניתן לו על ידי צ'ארלס דינסמור שגילה לראשונה את המין בשנת 1933. בעברית הוא מכונה גם אירוס הגולן - שם הוא נמצא לראשונה.

אירוס החרמון אנדמי לאזורים מצומצמים בארץ ישראל ברמת הגולן בלבד. המין גדל בגולן על גבעות בזלת ברום של 700–900 מטר. זאת ועוד, בחרמון ישנן אוכלוסיות שנחשבו בעבר לאוכלוסיות של אירוס הגולן, אך הדעה הרווחת כיום בקרב הבוטנאים היא שהאוכלוסיות למרגלות החרמון שייכות למין אירוס נצרתי, או מהוות אוכלוסיות מעבר בין אירוס הגולן לבינו. אוכלוסיות אלה גדלות במפנים דרומיים באדמות הנמצאות על אבן גיר, ברום של 1200–1700 מטר. הן פורחות כחמישה שבועות לאחר פריחת אירוס הגולן, ועלי הצמחים בהן נותרים ירוקים במשך כל הקיץ.

ככל מיני האירוס בארץ ישראל, מוגן גם אירוס החרמון על פי חוק. בשל אזורי הצמיחה המצומצמים שלו, הוכרזו שניים מאזורים אלו כשמורות טבע: שמורת תנוריה ושמורת חושניה.

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:Iris waterfall3285.JPG
קובץ:Golan-iris-mapalim-c.jpg
קובץ:PikiWiki Israel 42124 Iris Hermona.JPG
קובץ:Iris waterfall3282.JPG
קובץ:Iris waterfall3283 (cropped).JPG
קובץ:PikiWiki Israel 42125 Iris Hermona.JPG
</gallery>
==לקריאה נוספת==
* מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אירוסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אירוסיים
קטגוריה:אירוסי ההיכל
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל
קטגוריה:צמחיית החרמון
קטגוריה:רמת הגולן
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אנדמיים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
אלחי לויט

אלחי לויט (נולד ב-3 במרץ 1965) הוא שחקן ומדבב ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל ביפו, בסאכנה דרוויש. בגיל 14 עבר להתגורר בקיבוץ הזורע כילד חוץ, עד גיל 22.

לויט למד תיאטרון בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ובסדנת משחק מול מצלמה של רות דייכס.

לויט היה חבר בלהקת הדראג "בנות פסיה".

לויט השתתף במחזות אמא קוראז' בתיאטרון הקאמרי, מראה מעל הגשר בתיאטרון הבימה, ברנשים וחתיכות בתיאטרון בית ליסין, אירמה לה דוס בתיאטרון חיפה, אסקוריאל ובהשמשים מאת חנוך לוין בתיאטרון הסימטה. כמו כן שיחק בהערב רוקדים של תיאטרון מקומי, חבר באנסמבל עיתים של רנה ירושלמי והתיאטרון הקאמרי, במסגרתו השתתף בחלום ליל קיץ (בתפקיד תזאוס), בהדיבוק ובפרויקט הרצל. כמו כן שיחק בהצגה קפיצה לחו"ל מאת שלומי מוסקוביץ' בעמי ותמי (בתפקיד אבא של עמי ותמי) בהפקת ציפי מייזלר הפקות. ב"הכל אגדה" (בתפקיד המלכה מלכה) בהפקת טלית הפקות. בתיאטרון תמונע ובהביתה מאת הרולד פינטר בהפקת תיאטרון הנגב בתפקיד טדי.

בנוסף להיותו שחקן, לויט דיבב במספר הפקות, ביניהן "מוצאים את דורי" בתור מר ריי, "החיים הסודיים של חיות המחמד", "היפה והחיה" בתור מוריס, "פדינגטון 2" בתור הנרי בראון ו"משפחת סופר-על 2" בתור עדנה מודה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:הזורע: אישים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
יורם דורי

יורם דורי (נולד ב-12 בספטמבר 1950) הוא דובר ויועץ לאסטרטגיה מדינית–תקשורתית ואסטרטגיה פוליטית–תקשורתית. שימש שנים רבות כיועץ קרוב ודוברו של שמעון פרס, וכן דובר מפלגת העבודה.

==ביוגרפיה==
דורי נולד בתל אביב התייתם מאביו בגיל 9 ולמד בתיכון עירוני ה'. בצבא שירת בחיל השריון ושימש כמדריך תותחנות טנקים בבית הספר לשריון. במלחמת יום הכיפורים נלחם בסיני כתותחן טנק בחטיבה 600. הטנק בו נלחם נפגע ומפקד הטנק נהרג.

בתום שירותו הצבאי סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בחוג למדע המדינה ובחטיבה לפילוסופיה. סיים את חובות השמיעה ללימודי תואר שני בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב.

דורי שימש בעבר כמדריך של"ח וכרכז חינוך חברתי בבית הספר התיכון עירוני ה' בת"א. לאחר מכן כיהן כמ"מ המזכיר הארצי ומזכיר בפועל של ארגון הסטודנטים חברי מפלגת העבודה. שימש כרכז צעירים במועצת פועלי ת"א-יפו ולאחר מכן כאחראי על החטיבה לעיתונות ויחסי ציבור במשרדי הסוכנות היהודית בת"א. שימש כדוברם של יו"ר הנהלת הסוכנות שמחה דיניץ, תנועת המושבים, משחקי המכביה ה-11 וה-12, כחבר הנהלה ודובר מחלקת הכדורסל של הפועל תל אביב ודובר מפלגת העבודה בשנים 1992–1998 תחת יושבי הראש רבין, פרס וברק.

בתחילת שנות האלפיים שימש יועץ מיוחד לשר החוץ פרס, למשרד המשנה לראש הממשלה ולמרכז פרס לשלום.
 

עם בחירתו של שמעון פרס לכהונת נשיא מדינת ישראל, שבה הייתה לדורי תרומה מרכזית, הוא מונה ליועצו האסטרטגי של הנשיא. שימש כדובר הארגון העולמי להשבת רכוש (איל"ר), והוביל את המסע התקשורתי נגד הבנקים השווייצרים בעניין החשבונות הרדומים מתקופת השואה.
כיום משמש דורי כדובר המרכז הבינלאומי להגירה ולקליטה ושימש כיועץ אסטרטגי למועצה הישראלית לצרכנות,דורי שימש במשך שנים כדובר מצעד החיים הבינלאומי וכיהן כיו"ר מועצת המנהלים של החברה הציבורית "אסיה פיתוח" ומכהן היום כחבר הוועדה הבינלאומית והועד המנהל של "לימוד" ברית המועצות לשעבר. דורי כותב ביוגרפיות ( ספור חיים על מתי דוד, ו"המסע אל החיים " ספור חייו של יוסף קמיל . הביוגרפיה של אבהם הירשזון בשלבי סיום) . דורי מרצה על נושאים מדיניים, תקשורתיים ופוליטיים. ב-2023 יצא לאור ספרו "הלוחש לאוזנו" על 26 שנות עבודתו במחיצת פרס. 

נשוי לבתיה, אב לארבעה וסב ל13 נכדים. מתגורר בגבעת שמואל.

==קישורים חיצוניים==

* הלוחש לאוזנו סודותיו של יועצו של שמעון פרס, הוצאה עצמית 2023
* המסע אל החיים, ספור חייו של יוסף קמיל, הוצאת אייל קמיל 2023
*ספור חיים, ספורו של מתי דוד, הןצאת אופיר ביכורים 2019
* [http://www.nfc.co.il/ShowTitles.aspx?firstName=יורם&lastName=דורי מאמרים נבחרים ב-nfc]
* [http://www.nrg.co.il/online/1/ART1/568/653.html מאמרים נבחרים ב-nrg]

קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:יועצים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:יועצי תקשורת ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
טיטי אדום-בטן

טיטי אדום-בטן (שם מדעי: Plecturocebus moloch) הוא מין ממשפחת הצבוסיים שבתת-סדרת קופים רחבי אף.

המין נפוץ במרכז ברזיל, אך רק סמוך לאגן הניקוז של האמזונאס ובנביעות נהר האורינוקו.

המין מונוגמי. הצאצאים נולדים בחודשים דצמבר עד אפריל. משך ההיריון אינו ידוע. הגעה לגודל מרבי בגיל 10 חודשים, על אף שהגעה לתצורת השיניים הבוגרת אורכת 15 חודשים מהלידה.

הזכרים משתתפים באופן פעיל בגידול הצאצאים, ואף סוחבים אותם למעט בזמן ההנקה. צעירים עוזבים את המבנה החברתי של המשפחה בגיל 2-3 שנים.

המין יימצא לרוב בצמחייה נמוכה ובקרבת נהרות. הם נצפו משחרים מזון אף על הקרקע. קבוצות המשפחה טריטוריאליות ביותר, הן מורכבות מזכר בוגר, נקבה וצאצאיהם ממספר עונות רבייה. גודל ממוצע למשפחה כזו הוא 3.3 פריטים.

כיתר מיני הפרימטים הנאו-טרופים (מלבד הסוג דורוקולי), המין פעיל בשעות היום. שיחור המזון מופרע בשעות הצהריים החמות לטובת מנוחה קלה. הם ישנים בקבוצת המשפחה, בעצים סבוכים עתירי זלזלים שמסתירים אותם מפני טורפים שונים. המשפחה נוהגת לפקוד את אותו עץ כל לילה. הסוג טיטי נחשב בעל תכונות קוליות מגוונות מאשר מינים נאו-טרופים אחרים, ובכלל מיתר הקופים. התנהגות חברתית עיקרית הנעשית במבנה המשפחתי היא ניקוי הדדי (Grooming), שנעשה בסמוך למנוחת הצהריים. ביטוי נוסף לקרבה הוא שילוב הזנבות בין המינים, שנעשה בתדירות גבוהה ובכל מפגש אקראי ובמנוחה בין פריטים בקבוצה, שילוב הזנבות נעשה אף בזמן שינה.

המין ניזון ממגוון פירות ובכמות מרובה, הוא ניזון אף מפירות מיני הפיקוס. שאר התזונה מורכבת מעלים, חרקים, ביצים וחסרי חוליות קטנים.

בשנת 1996 נקבע על ידי IUCN כי שימורו של המין הוא ללא חשש/סיכון נמוך. הערכה מחודשת נעשתה בשנת 2003 עקב בירוא יערות נרחב באגן האמזונאס וקיטוע תחום המגורים המזרחי של המין בדרום מדינת פארה בברזיל. אולם, האוכלוסייה הגלובלית של המין לא נמצאה בסיכון באותו זמן ולכן נקבע כי שימורו ללא חשש.

למין זה תפוצה נרחבת יותר מכל יתר המינים בסוג. את חלקו הצפון-מערבי של תחום מחייתו בצמוד למורדות נהר טפז'וס, הוא חולק עם המין טיטי הופמנס. את חלקו הדרום-מערבי של תחום מחייתו בצמוד ליובלי נהר ז'ורוונה, הוא חולק עם המין טיטי אפר שחור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן צנטוריוס הופמנסג
קטגוריה:צבוסיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1807
מרית צפונית

מרית צפונית (שם מדעי: Spatula Clypeata) הוא מין ברווז בינוני בעל מקור הבנוי לסינון מזון מהבוץ. המרית מצויה ברחבי חצי הכדור הצפוני במקווי מים מתוקים.

==מאפיינים==
המרית בינונית־גדולה בגודלה, מראהּ מגושם בשל צווארה הקצר ומקורה הארוך והרחב, המזכיר בצורתו את הכלי מרית (שפכטל או ספטולה). צורת המקור אופיינית לשני הזוויגים. נקבת המרית מזכירה את נקבת הברכייה, אך נבדלת בצורת המקור. לזכר המרית ראש ירוק (נראה שחור מרחוק), בדומה לזכר הברכייה, אך חזהו לבן והבטן בצבע חום ערמוני.

המרית שכיחה בישראל בימי החורף והיא מאחרוני הברווזים הנראים בארץ באביב.

היא מצויה בדרך־כלל בבריכות דגים, ובימי החורף - בעיקר בעמק החולה.

צורת שיחור המזון של המרית היא בעיקר על ידי שכשוך וטבילת הראש במים. לעיתים נדירות יטבלו את ראשם כך שהזנב מוטה מעלה, אך הם עשויים לצלול בעת סכנה.

בדומה למרבית הברווזיים, הזכר לא נוטל חלק בדגירה ובגידול הצאצאים.

המין מצוי באזורים נרחבים בצפון אירופה, צפון אסיה וצפון אמריקה, ונודד בחורף לאזורים דרומיים וחמים יותר, כגון דרום אירופה, מרכז אמריקה, אפריקה ודרום־מזרח אסיה. הוא היה נפוץ בעבר גם בקרואטיה, אך נכחד מהמדינה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" widths="150" heights="135" perrow="4">
Anas clypeata.jpg
Northern Shoveler (Female).jpg
Northern Shoveller (Male) I IMG 0948.jpg
Anas clypeata jp 02.jpg
Anas clypeata -Texas -USA -male-8.jpg
Shovelerhen05.jpg
Northern shoveler Steve Sinclair outreach use only (19838806616).jpg
Spatula clypeata MHNT.ZOO.2010.11.18.2.jpg |Museum specimen
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: אווזאים
קטגוריה:ברווזים מצויים
קטגוריה:אסטוניה: עופות
קטגוריה:איטליה: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:אפגניסטן: עופות
איזולירבנד (להקה)

אִיזוֹלִירְבֶּנְד הייתה להקה ישראלית שפעלה בין 1982 ל-1984, וכן במהלך תקופה קצרה ב-1986. חבריה היו המעבד ונגן הקלידים רוני וייס, נגני הבס מוטי דיכנה ועמי פרנקל והזמרת ריקי מנור. בתחילת דרכה כללה הלהקה גם את שרית ברוך (לימים שרית סרי).

השם של הלהקה הוא משחק מילים: המשמעות היא סרט בידוד בגרמנית, והאות ב' מנוקדת בסגול ומשנה את המשמעות לבנד, להקה.

== היסטוריה ==
הלהקה הוקמה לכבוד תחרות הקדם אירוויזיון של 1982, בה התחרתה עם השיר "מלודי", שהלחין וייס למילים של לאה לופנפלד. השיר הגיע למקום השלישי בתחרות, ומאוחר יותר לאותו מקום במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ב של רשת ג'. הצלחת השיר הביאה להמשך שיתוף הפעולה בין חברי הלהקה.

בשנת 1983 הוקלט אלבומה היחיד של הלהקה, "ישן וגם נחר". שמו הוא פרודיה על שם אחד מאלבומיו הראשונים של אריק איינשטיין, "ישן וגם חדש". עטיפתו, בה נראים חברי הלהקה חוצים מעבר חצייה ברחוב ריינס בתל אביב, היא פרודיה על האלבום "Abbey Road" של הביטלס. שירי האלבום התאפיינו במוזיקת פופ קלילה וטקסטים הומוריסטים כך למשל, בשיר "שיר בעברית", שכתבו ביחד חברי הלהקה, מופיעים משפטים שוברי שיניים, כ"טיאטאתי ת'תא", אך גם שירים סאטיריים כמו "פסדובלה אינפלציה" על האינפלציה הדוהרת שהייתה בישראל בראשית שנות השמונים ו"גוז ניוז" המתאר את הזוועות בעולם אשר נחשפו לצופי החדשות בישראל בעיקר מציינים מלחמות אזרחים שהתקיימו בעולם בראשית שנות השמונים. את רוב שירי האלבום הלחין ועיבד רוני וייס, ואת השירים כתבו בעיקר לאה לופנפלד וחברי הלהקה עצמם. אך נכנסו גם שירים של ירון לונדון (לורליי) ואפרים סידון (פרת משה רבנו) איתו וייס כבר שיתף פעולה בניקוי ראש, ושל אבי קורן. כנגני אולפן, הצטרפו להקלטות: חיים רומנו בגיטרה חשמלית, אלון הלל ושלמה חממי בתופים, וחברי להקת ברוש.

אף על פי שהשירים "מלודי", "חג על הגג", "שיר בעברית" ו"לורליי" זכו להשמעות רבות ברדיו, האלבום לא זכה להצלחה מסחרית גדולה. "חג על הגג" הפך לאחר כחצי יובל לשיר הפתיחה של הסיטקום הישראלי קוויקי.

בדצמבר 1982 השתתפה הלהקה עם רחלי חיים בפסטיגל מספר 2 עם השיר "משחקי וידאו" (מילים: לאה לופנפלד-וינקלר). במקביל להופעות, השתתפה הלהקה בפעם השנייה ברציפות בקדם אירוויזיון 1983 עם השיר "כל מי" (מילים: עמי פרנקל, רוני וייס), שהגיע למקום השישי. ובדצמבר 1983 השתתפה שוב בפסטיגל מספר 3 עם השיר "אוכלים הכל".

בתחילת 1984 פורקה הלהקה עקב אי הצלחה מסחרית, אך בשנת 1986 התאחדה שוב להופעה בקדם-אירוויזיון שם ביצעה את השיר ההומוריסטי "קפה או תה" (מילים: אבי קורן) שהגיע למקום השישי.

בשנת 2006 יצא האלבום "ישן וגם נחר" לראשונה על גבי תקליטור. בנוסף לשירי האלבום המקוריים, נכללו בתקליטור שבע רצועות בונוס, ביניהן "כל מי" מקדם האירוויזיון.

בפברואר 2010, ביוזמתו של הסוכן והמפיק עובד קראוס, נפגשו חברי ההרכב והחליטו על מופע איחוד מיוחד, אך באפריל באותה השנה נפטר חבר הלהקה עמי פרנקל מהתקף לב, והמופע בוטל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות פופ ישראליות
קטגוריה:מתמודדי קדם-האירוויזיון
רבינא בר אמוציא

רבינא בר אמוציא (שמו השתבש בספרים בצורות שונות), מחכמי הדור השני של הסבוראים, על גבול הדור הראשון. לפי איגרת רב שרירא גאון, נפטר בחודש אדר ד'רס"ז (507).

רבי אברהם אבן דאוד, בספרו "ספר הקבלה", מזכיר אותו בין חכמי הדור השני של הסבוראים, בשם רבינא מן אומצא. לפי "ספר הקבלה", היה רבינא זה ראש ישיבת פומבדיתא במשך שנה אחת, אחרי רב שמואל בר רבא, ונפטר בשנת ד'רע"ט (519). אחריו היה רב סימונא לראש הישיבה. יש שהבינו מאיגרת רב שרירא גאון שרבינא בר אמוציא נמנה עם חכמי הדור הראשון, דורו של ראש הישיבה רבה יוסי, ולא היה ראש ישיבה.
==הערות שוליים==

רבינא בר אמוציא
מרדכי שקלאר

ברוך מרדכי (מוטי) שקלאר (נולד ב-21 במרץ 1954) הוא איש תקשורת. בעבר היה מנכ"ל רשות השידור, מנכ"ל הרשות השנייה ויו"ר ערוץ 20.

== קורות חייו ==
שקלאר נולד וגדל בירושלים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר שקלאר מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. עם תום המסלול השתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הסיירת, ולחם בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה שימש כמפקד כיתה וסמל מחלקה בסיירת.

שקלאר למד בישיבת מרכז הרב, ואחרי כן למד חינוך במכללה בירושלים ובאוניברסיטה העברית. בהמשך דרכו המקצועית התקבל לתוכנית בית ספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל למנהיגות. לאורך השנים מילא שורה של תפקידים ציבוריים, ובהם: מנהל מדרשת הגולן בחיספין, מנהל בית הספר הדתי לקולנוע מעלה בירושלים (שהיה ממייסדיו), מנכ"ל "רדיו קול חי" ועוד. ב-2002 מונה לתפקיד יו"ר המועצה והמנכ"ל של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. ב-2006 מונה למנכ"ל רשות השידור במקומו של המנכ"ל הזמני יאיר אלוני.

בשנת 2014 נמנה שקלאר על מקימי ערוץ 20 ועמד בראשו במשך כשנתיים. לימד במשך תקופה קצרה בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל.

שקלאר נמנה עם רשימת המייסדים של מפלגת אחי ישראלי שהוקמה ב-2018.

== חיים אישיים ==
שקלאר מתגורר בעיר ירושלים נשוי ללאה שקלאר ואב לחמישה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:לוחמי סיירת שקד
קטגוריה:בוגרי מכללה ירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מנכ"לי רשות השידור
קטגוריה:מנכ"לי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
קטגוריה:יושבי ראש מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
קטגוריה:עפרה: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לתקשורת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
מטבל טקמאלי

מטבל טקמאלי (בגאורגית: ტყემლის საწებელა; טקֶמליס סאצבֶּלַה) הוא מטבל או רוטב מתובל על בסיס שזיף דובדבני בוסר (כשהוא עדיין ירוק וחמוץ), הנפוץ במטבח הגאורגי.

את המטבל מכינים משזיפים ירוקים שטרם הבשילו, וטעמם חמוץ. מבשלים את השזיפים עם שום, כוסברה, מנטה, פלפל ותבלינים נוספים עד להיווצרות רוטב. ברוטב מתבלים מנות בשר ועוף כ"טבקה" (עוף צעיר משוטח) ותבשילי ירקות כלוביו טקמאלי (שעועית אדומה עם רוטב טקמאלי).

מטבל טקמאלי, יחד עם אג'יקה, אומץ ברחבי ברית המועצות.

== ראו גם ==
* המטבח הגאורגי

== קישורים חיצוניים ==

* דרה גולדשטיין, [http://books.google.com/books?vid=ISBN0520219295&id=3PM_FnWgPBAC&pg=PA119&lpg=PA119&ots=uZapBfsjlo&dq=Tkemali&sig=l1cyDjWzDlptgRrFqcbrQnTOJtY#PPA119,M1 הסעודה הגאורגית:התרבות מלאת החיים והאוכל הטעים של הרפובליקה של גאורגיה] עמ' 119, באנגלית, 
* [http://www.aroma.ge/products/sauce-tkemaligreen.html מטבל טקמלי ירוק]
* [https://web.archive.org/web/20120324231839/http://www.gourmantis.de/product_info.php?products_id=147&cPath=&XTCsid=19ce6428a2f0762b267b0faff508dcab טקמלי אדום וטקמלי ירוק משווקים בבקבוקונים], בגרמנית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הגאורגי
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:מאכלי שזיפים
סולוגוני

סוּלוּגוּני (גאורגית: სულუგუნი) היא סוג של גבינה דמוית מוצרלה בעלת מליחות עדינה, שמקורה במחוז סמגרלו שבגאורגיה.

טעמו של הסולוגוני, כאמור, דומה למוצרלה, ומעט מלוח. מרקמה דחוס ואלסטי, ועשוי שכבות שכבות בשל אופן הכנתה. הסולגוני נשמרת בדרך כלל במי מלח או באריזת ואקום. 

==אופן ההכנה==
סולגוני עשויה מחלב פרה, עז או כבש מפוסטרים, או מעירוב שלהם. במהלך הכנתה מחוממת הגבינה עד להתכה קלה, ואז הגבן לש ומקפל בידיו את הגבינה פעמים רבות להיווצרות השכבות האופייניות. יש המעשנים את הגבינה בתום התהליך ליצירת סולגוני מעושנת.

== ראו גם ==
* המטבח הגאורגי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח הגאורגי
לבנות
קטגוריה:סמגרלו
משה רחמילביץ'

משה רחמילביץ (2 בספטמבר 1899, תרנ"ט – 13 באוקטובר 1985, תשמ"ה) היה רופא פנימי, מאבות מקצוע הרפואה בישראל. חתן פרס ישראל לרפואה לשנת 1964.

==ביוגרפיה==
רחמילביץ' נולד בקיץ ב-2 בספטמבר 1899 במסטיסלב שבאימפריה הרוסית (כיום בתחומי בלארוס), וגדל בבוברויסק. אביו אליעזר רחמילביץ, שהיה סוחר עצים, הקפיד על חינוך יהודי-ציוני. לאחר לימודי הגימנסיה למד רפואה בגרמניה. ב-1926 עלה לארץ ישראל והחל לעבוד בבית החולים ביקור חולים בירושלים. ב-1927 נבחר לצאת להשתלמות בארצות הברית, שם עבד והתמחה בבית החולים מאונט סיני בניו יורק. לאחר שובו לארץ עבד בבית החולים הדסה. ב-1948 פונתה המחלקה הפנימית שניהל מהר הצופים ל"בית הדגל", וב-1961 עברה לעין כרם.

בנוסף היה רחמילביץ' רופאם האישי של מנהיגי מדינת ישראל. הוא היה מראשוני בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית (שהוקם ב-1949) וכיהן כדקאן הפקולטה בין השנים 1958 ו-1961. עסק במחקר רפואי ובפרט בחקר מחלות הדם. בשנת 1980 עמד בראשות ועדה שבחנה את מצב רפואת השיניים בישראל.

זכה בפרס ישראל לרפואה בשנת 1964, בתואר יקיר ירושלים (1970) ובתוארי דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית (1973), אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1982) ואוניברסיטת תל אביב (1984).

מתלמידיו: הפרופ' פנחס אפרתי.

היה נשוי לחווה לבית פומרנץ עד מותה, אב לשני בנים, שניהם פרופסורים לרפואה: דניאל (מומחה במחלות דרכי העיכול ורפואה פנימית) ואליעזר (המטולוג);.

משה רחמילביץ' נפטר ב-13 באוקטובר 1985 מסרטן המעי הגס, בגיל 86, כ-10 שנים לאחר שהתאלמן. הותיר את בניו ומשפחותיהם.

רחוב ראשי בשכונת פסגת זאב בירושלים קרוי על שמו.

==הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939==
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה.ראו: ד"ר משה רחמילביץ': מחלות רימבטיות של הלב (ישיבה ב', 31 במאי), היפרטוניה ומחלת אבני הכליות (עם ד"ר פריץ דרייפוס, ישיבה ד', 1 ביוני)
<gallery>
קובץ:Scientific Conference of the Hebrew Medical Association, 1939. I.jpg
קובץ:Scientific Conference of the Hebrew Medical Association, 1939. II.jpg
קובץ:Scientific Conference of the Hebrew Medical Association, 1939. III.jpg
קובץ:Scientific Conference of the Hebrew Medical Association, 1939. IV.jpg
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* נח קפלינסקי, 'עם פרופ. משה רחמילביץ', מידע לרופא: כתב-עת לבעיות רפואה 38 (1984), 22–24.
* מתי גולן, רופא: משה רחמילביץ, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ט 1989.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.jerusalem.muni.il/he/city/streetnames/streets/?street=4797 רחוב רחמילביץ] באתר עיריית ירושלים
* [https://web.archive.org/web/20070927065048/http://www.pisgatzeev.co.il/index.php?option=com_content&task=view&id=160&Itemid=76 שם רחוב - משה רחמילביץ'] באתר פסגת זאב
* 
* 
* 
* , 
* , 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס ישראל לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1964
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ירושלים: רופאים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בגרמניה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
להפסיק לאכול עוגות

להפסיק לאכול עוגות הוא אלבומה השלישי של להקת הפאנק-רוק שייגעצ. האלבום יצא ב-2006 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת יובל שפריר, חמש שנים לאחר אלבום הבכורה של הלהקה, ניו יורק-רפיח ושנתיים לאחר אלבומה השני של הלהקה, "משקאות חריפים".

הסינגל הראשון של האלבום, "התחרות האולימפית", יצא במרץ 2006. הסינגל השני של האלבום, "המילים הכי יפות", יצא באוקטובר 2006 לקראת יציאת האלבום וזכה להצלחה רבה. הסינגל השלישי, "אם את בעניין", יצא בינואר 2007 והסינגל הרביעי, "לא בא לה", יצא במרץ 2007. באלבום השתתפו חברי ההרכב: יובל מנדלסון שכתב, שר והלחין את כל השירים למעט אחד, שיקו פלדמן, אבי מרקוביץ ואסף רייז. יובל שפריר עיבד את האלבום ביחד עם חברי להקת "שייגעצ".

== רשימת השירים ==
#לא בא לה
#להפסיק לאכול עוגות
#אם את בעניין
#התחרות האולימפית
#להילחם במפלצות
#המילים הכי יפות
#בואי ונרקוד
#לחיות
#כוחות הרשע
# יש לה
#פקיד אפרורי
#פעם ביומיים

==סינגלים==

==קישורים חיצוניים==

ביקורות
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2006
קטגוריה:אלבומי שייגעצ
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
אוטו וולך

אוטו וולך (בגרמנית: Otto Wallach; 27 במרץ 1847 בקניגסברג – 26 בפברואר 1931 בגטינגן) היה כימאי גרמני ממוצא יהודי. חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1910, "על עבודתו בתחום התרכובות האליציקליות".

== קורות חיים ==
וולך נולד ב-1847 לאב יהודי ואם נוצרייה. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת גטינגן בשנת 1869, ועבד כפרופסור באוניברסיטת בון (1870–1889) ובאוניברסיטת גטינגן (1889–1915).

העניק לטרפן ופינן את שמותיהם, והיה הראשון ליטול על עצמו מחקר שיטתי של הפינן. הציע להתייחס לטרפנים כאל אוליגומרים של איזופרן; הצעה זו ידועה ככלל האיזופרן, והיא סייעה רבות בהבנת המבנה של טרפנים רבים. פרסם ספר אודות הכימיה של טרפנים בשנת 1909, בשם "Terpene und Campher".

וולך זכה במדליית דייווי בשנת 1912.

==לקריאה נוספת==
* אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 99–102.

==קישורים חיצוניים==

* [https://nobel.anumuseum.org.il/persona/וולך-אוטו/ אוטו וולך], אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר [https://www.bh.org.il/he/ בית התפוצות].
* [http://www.nndb.com/people/215/000099915/ אוטו וולך], באתר NNDB.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים גרמנים
קטגוריה:כימאים יהודים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בון
קטגוריה:זוכי מדליית דייווי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1847
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1931
ויקטור גריניאר

פרנסואה אוגוסט ויקטור גריניאר (בצרפתית: François Auguste Victor Grignard; 6 במאי 1871 בשרבור – 13 בדצמבר 1935 בליון) היה כימאי צרפתי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1912 (לצד פול סבטייה), "על גילוי תרכובת גריניאר" ו"תגובת גריניאר", אשר שתיהן חשובות ביצירת קשרי פחמן-פחמן.

== חייו ==
גריניאר, בנו של יצרן מפרשים, למד מתמטיקה בליון, המשיך ללימודי כימיה, וקיבל משרת פרופסור באוניברסיטת ננסי ב-1910. במהלך מלחמת העולם הראשונה עסק בתחום החדש של לוחמה כימית, ועבד על יצור פוסגן וגילוי גז חרדל. מולו, בצד הגרמני, פעל הכימאי פריץ הבר, שמאוחר יותר (בשנת 1918) זכה גם הוא בפרס נובל לכימיה.

גריניאר ידוע במיוחד בשל שיטתו החדשה ליצירת קשרי פחמן-פחמן (תגובת סיפוח) בסינתזה אורגנית (הפרסום המקורי: V. Grignard, Compt. Rend. Vol. 130, p. 1322 1900). הסינתזה מתבצעת בשני שלבים:

# סינתזת תרכובת גריניאר: תרכובת אורגנומגנזיום ("ריאגנט גריניאר") נוצר על ידי הגבה של אורגנוהליד (R-X, כאשר R מציין אלקיל, אציל או אריל רדיקל, ו-X מציין הלוגן כמו ברום או יוד) עם מגנזיום מתכתי בתוך דיאתיל אתר. לחומר שנוצר יש את הנוסחא הכימית הכללית R-Mg-X.
# התקפת הקרבוניל: מוסיפים קטון או אלדהיד (בשניהם קבוצת קרבוניל) לתמיסה. אטום הפחמן הקשור לאטומי המגנזיום מסתפח לפחמן הקרבונילי על ידי סיפוח נוקלאופילי, ונוצרת תרכובת חדשה, ממשפחת הכהלים.

תגובת גריניאר היא כלי חשוב לבניית תרכובות אורגניות גדולות ממולקולות קטנות. על ידי בחירה זהירה של חומרי המוצא, ניתן לבנות מגוון רחב של חומרים בעזרת תגובה זו. על עבודתו זו, זכה גריניאר בפרס נובל לכימיה בשנת 1912, במשותף עם עמיתו הצרפתי, פול סבטייה (שזכה בפרס על עבודתו בתחום ההידרוגנציה).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל צרפתים
קטגוריה:כימאים אורגניים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1871
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1935
העשירון העליון

העשׂירון העליון או העשירון העשירי הוא מונח במדעי החברה המתייחס לעשרת האחוזים מבתי האב במדינה שהם בעלי ההכנסה השוטפת הגבוהה ביותר. הגדרה חלופית מחלקת את האוכלוסייה לעשירונים לפי שווי הנכסים נטו של בתי האב.

== במדינת ישראל ==
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2014, בעשירון העליון בישראל נכלל משק בית שהכנסתו החודשית הממוצעת היא מעל ל-36,093 ש"ח ברוטו.

באופן דומה, המאיון העליון הוא האחוז הבודד מהאוכלוסייה של בתי אב במדינה מסוימת שהם בעלי ההכנסה הגבוהה ביותר. נכון לשנת 2011, בישראל נכללים בקטגוריה זו אלה שהכנסתם החודשית היא 134,824 ש"ח ברוטו בממוצע.

בשל הסמיכות הלשונית של המלים "עשר" (שממנה נגזר העשירון) ו"עושר" בעברית, מתייחסים לעשירון העליון גם בכינוי המבודח "העשׁירון העליון".

===העשירון העליון וחלקו היחסי בעוגת ההכנסות===
הפערים הכלכליים-חברתיים הגבוהים בישראל באים לידי ביטוי בין היתר בחלוקת עוגת ההכנסות בין העשירונים. ב-2013 היה העשירון העליון אחראי על כ-40% מעוגת ההכנסה הלאומית.
המנבא הגבוה ביותר להשתייכות לעשירון העליון הוא ההשכלה. אחריו הוותק ולכן עיקר העשירון העליון הוא בני 40-60. בניגוד לטענה נפוצה, אין השפעה למוצא מזרחי או אשכנזי אך יש יתרון לילידי הארץ .

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
https://m.maariv.co.il/business/economic/israel/Article-968619

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאונים
אסטאש דשאן

אסטאש דשאן (בצרפתית: Eustache Deschamps; 1346 – 1406), משורר צרפתי בן ימי הביניים. 

== קורות חייו ==
הוא נולד בוורטי (Vertus) שבמחוז שמפאן, קיבל שיעורים בחריזה מגיום דה מאשו (Guillaume de Machaut) ומאוחר יותר למד משפטים באוניברסיטת אורליאן. הוא נסע לאורכה ולרוחבה של אירופה במסגרת תפקידו כשליח דיפלומטי של המלך שארל החמישי. אחוזתו נשדדה בידי האנגלים, ועל כן נהג לגדפם בשיריו הרבים.

דשאן כתב 1175 בלדות, ובשל כך לעיתים מייחסים לו את המצאת הסוגה. כל יצירותיו קצרות, פרט לאחת, סאטיריות ברובן, הן תוקפות את האנגלים, אותם הוא החשיב לשודדי ארצו, ואת העשירים המדכאים את העניים. הסאטירות שלו כוונו גם נגד פקידים ועובדי ציבור מושחתים, אך שנינותו גרמה לו אולי לאבד את משרתו כפקיד אכיפת חוק בעיר סֶנְליס. בשנת 1392 הוא כתב מסה על החריזה הצרפתית, בשם "L'Art de dictier".

יצירתו השירית הארוכה היחידה, "Le Miroir de Mariage" שמה ואורכה כ-13000 שורות, היא שיר סאטירי שנושאו הנשים. יצירה זו השפיעה על המשורר והסופר האנגלי בן-זמנו ג'פרי צ'וסר, שעשה שימוש במוטיבים מתוכה ביצירותיו שלו, בהן "סיפורו של הסוחר" ב"סיפורי קנטרברי". נראה שצ'וסר נמנה עם האנגלים הבודדים שהתחבבו על דשאן, שכן זה האחרון חיבר לכבודו בלדה המהללת אותו כמשורר וכמתרגם נפלא.

==קישורים חיצוניים==

* [http://oldpoetry.com/author/Eustache%20Deschamps כמה משיריו]
* 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1346
קטגוריה:נפטרים ב-1406
אגור שיף

אגור שיף (באנגלית: Agur Schiff; נולד ב-1955) הוא סופר עברי.

== ביוגרפיה ==
נולד בתל אביב לסופר מידד שיף.

בשנים 1977–1981 למד אנימציה באקדמיה לאמנות St. Martin's School of Art בלונדון.

בשנים 1983–1985 התמחה באיור והדפס אמנותי באקדמיה Rijksakademie van Beeldende Kunsten באמסטרדם.

בתחילת שנות ה-90, אחרי פעילות קולנועית שכללה סרטי אנימציה קצרים וסרט עלילתי באורך מלא (ז'נטילה), החל לפרסם סיפורים קצרים.

פרסם שישה רומנים ושני קובצי סיפורים קצרים.

זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, תש"ע, וספרו "המאחרים" היה מועמד ברשימה הקצרה לפרס ספיר 2014.

==ספריו של אגור שיף==
*חיות מתות ומזג אוויר, סיפורים, כתר, 1995
*סיפורים לנסיעות קצרות, סיפורים, הקיבוץ המאוחד, 1999
*הרגלים רעים, רומן, כנרת זמורה ביתן, 2004
*מה שרציתם, רומן, כנרת זמורה ביתן, 2007
*בחול, רומן בלשי, עם עובד / ספריה לעם, 2010
*המאחרים, רומן, עם עובד / ספריה לעם, 2013
*אלמוֹניוּת, רומן, עם עובד / ספריה לעם, 2017
*אשמתו של פרופסור שיף, רומן, אחוזת בית, 2021

==פרסים==
*1981: זכה בפרס דרקון הכסף בפסטיבל קרקוב לסרטים קצרים, על סרטו "יום הולדת לליאון".
*1997: זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, על סרטו "ז'נטילה".

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.agurschiff.com אגור שיף, אתר הבית]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אריק גלסנר, [http://arikglasner.wordpress.com/2008/04/11/על-אגור-שיף/ על "מה שרציתם"], מעריב, 2008
* 
* 
* 
* אסתי אדיבי-שושן, "[http://estiadivi.blogspot.co.il/2011/06/blog-post_1393.html תפורי טלאים]" על "בחול" באתר [http://estiadivi.blogspot.co.il/ מחשבות על ספרים], 18 ביוני 2011
* 
* 
* קרן דותן, [https://www.israelhayom.co.il/article/468437 ביקורת על "אלמוניות": סופר נולד], באתר ישראל היום, אפריל 2017
* 
* 

* דפנה לוי, [https://anchor.fm/daphna-lewy/episodes/25-e1ftvt6/a-a7jodd1 ראיון עם אגור שיף בפודקאסט ״על החיים ועל המוות״], 19 במארס 2022
* דפנה לוי, [https://www.israelhayom.co.il/culture/books/article/5912985 "אשמתו של פרופסור שיף": אפריקה שלנו], ישראל היום, 26 בנובמבר 2021

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
אלפרד ורנר

אלפרד ורנר (גרמנית: Alfred Werner; 12 בדצמבר 1866 במילוז, אלזס - 15 בנובמבר 1919) היה כימאי שווייצרי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1913, "על עבודתו על קשרי האטומים במולקולות", במיוחד על הצעת תצורה אוקטהדרלית לקומפלקסי מתכות מעבר. ורנר פיתח את הבסיס לכימית קואורדינציה מודרנית. כמו כן, גילה את החומר הקסול. רוב חייו החזיק במשרת פרופסור לכימיה באוניברסיטת ציריך שבשווייץ (משרה אותה קיבל בגיל 29 בלבד).

==כלל האוקטט==
ב-1893 ורנר הראה כי מספר האטומים המקושרים לאטום מרכזי, "מספר הקואורדינציה", הוא לעיתים קרובות ארבעה, או שישה, ומגיע לעיתים רחוקות יותר עד שמונה. בעקבות גישה זו, הציע ב-1904 ריכרד אבג (Abegg) את הכלל הידוע כיום ככלל אבג, לפיו ההפרש בין הערכיות החיובית ביותר לשלילית ביותר של יסוד הוא בדרך כלל שמונה. כלל זה שימש מאוחר יותר את גילברט נ. לואיס, כאשר הציע, בשנת 1916, את כלל האוקטט בתאורית האטום הקובייתי (cubical atom) שלו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.angelfire.com/ultra2/ghbdtn/2/werner-bio.html ביוגרפיה]
* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים שווייצרים
קטגוריה:זוכי פרס נובל שווייצרים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1866
קטגוריה:נפטרים ב-1919
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
תיאודור ויליאם ריצ'רדס

תיאודור ויליאם ריצ'רדס (באנגלית: Theodore William Richards; 31 בינואר 1868 בג'רמנטאון, פנסילבניה - 2 באפריל 1928 בקיימברידג', מסצ'וסטס) היה כימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1914, "על קביעת משקלם האטומי של יסודות רבים".

== חייו ==
ריצ'רדס נולד ב-1868 לוויליאם ט. ריצ'רדס, צייר נופים, ואנה ני מטלק, משוררת. בתחילה דאגה אימו להשכלתו, ומאוחר יותר נסע ללמוד באנגליה ובצרפת. ב-1883 החל בלימודיו בהוורפורד קולג' בפנסילבניה, התמחה במדעים, וסיים ב-1885, אז המשיך לאוניברסיטת הרווארד. הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה ב-1888, ובילה שנה בגרמניה, שם למד אצל ויקטור מאייר. כאשר חזר להרווארד היה לעוזר הוראה בכימיה, מדריך, פרופסור חבר, ולבסוף התמנה לפרופסור מן המניין ב-1901. ב-1903 התמנה ליושב ראש המחלקה לכימיה באוניברסיטת הרווארד, וב-1912 קיבל את מינוי הפרופסור לכימיה ע"ש ארווינג, ומנהל המעבדה לזכר וולקוט גיבס.

כמחצית מעבודתו המקורית עסקה במשקלים אטומים, החל בעבודתו על חמצן ונחושת ב-1886. עד 1912 קבע מחדש, בדיוק רב, את משקלם האטומי של יותר משלושים יסודות כימיים בעלי חשיבות. לשם השגת יסודות בדרגת ניקיון גבוהה פיתח שיטות ולמד על מקורות אפשריים לזיהום.

מאוחר יותר שיחק תפקיד חשוב בגיבוש ההבנה המודרנית של האטום, הוא היה הראשון שהראה בעזרת אנליזה כימית כי ליסוד יכולים להיות משקלים אטומיים שונים כאשר קבע משקל אטומי של עופרת ממקור טבעי ובהמשך השתמש בעופרת שנוצרה בדעיכה רדיואקטיבית. בשני המקרים התקבלו משקלים אטומיים שונים, תוצאה זו תמכה בקונספט האיזוטופים.

הוא המציא את הקלורימטר האדיאבטי ואת הנפלומטר בו השתמש לקביעת המשקל האטומי של סטרונציום

ריצ'רדס זכה לתארים לשם כבוד ופרסים שונים ברחבי העולם, ביניהם פרס נובל לכימיה לשנת 1914. הוא היה נשוי, ונולדו לו שני בנים ובת. בין תחביביו נמנו רישום, גולף ושיט. היה נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1919–1921).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי מדליית דייווי

קטגוריה:נשיאי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוגרי הוורפורד קולג'
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1928
קטגוריה:זוכי מדליית פרנקלין
מבחן איימס

מבחן איימס הוא מבחן ביולוגי הנועד להעריך את הפוטנציאל המוטגני של תרכובות כימיות. כיוון שמחלת הסרטן מקושרת לרוב לנזקים ב-DNA, המבחן משמש גם כמבחן מהיר להעריך את הפוטנציאל הקרצינוגני של התרכובת, כיוון שמבחנים סטנדרטיים לקרצינוגניות שנעשים על מכרסמים אורכים שנים רבות והם יקרים מאוד. התהליך מתואר בסדרה של מאמרים משנות ה-70 המוקדמות על ידי ברוס איימס והקבוצה שלו מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

==תיאור התהליך==
המבחן עושה שימוש במספר זנים של החיידק Salmonella typhimurium שנושא מוטציות בגנים המעורבים בסינתזת היסטידין, כך שהם יזדקקו להיסטידין ממקור חיצוני כדי לגדול (אוקסוטרופים להיסטידין). המשתנה הנבדק הוא היכולת של המוטגן לגרום למוטציה מחזירה כך שהחיידק יוכל לגדול במצע חסר היסטידין. הזנים הנבחנים מתוכננים באופן מיוחד כך שיהיו להם הן מוטציות היסט והן מוטציות נקודתיות בגנים הדרושים לסינתזת היסטידין, מה שמאפשר לגלות מוטגנים הפועלים במנגנונים שונים. 

תרכובות מסוימות הן ספציפיות ביותר, וגורמות החזרה רק בזן אחד או שניים. הזנים הנבדקים נושאים גם מוטציות בגנים האחראים לסינתזת ליפופוליסכרידים, מה שגורם להגדלת החדירות של מעטפת התא של החיידק, ולמוטציות במערכת התיקון באמצעות חיתוך וסילוק שהופכות את המבחן לרגיש יותר. 

מקטע של כבד עכבר מוסף כדי לדמות את האפקט של מטבוליזם, כיוון שמספר תרכובות, כגון בנזופירן, אינן מוטגניות בעצמן, אולם תוצריהן כן מוטגניים.

החיידקים מפוזרים על צלחת אגר עם כמות קטנה של היסטידין. כמות קטנה זו במדיום הגדילה מאפשרת לחיידקים לגדול בפרק זמן התחלתי שבו יש זמן מספיק להתרחשות המוטציה. כשכל ההיסטידין נצרך, רק החיידקים שעברו מוטציה להחזרת היכולות לסנתז בעצמם היסטידין ישרדו. הצלחת מודגרת למשך 48 שעות. המוטגניות של חומר פרופורציונלית למספר המושבות שנספרו.

==בעיות==
כיוון שחיידקי סלמונלה הם פרוקריוטים, הם אינם מודל מושלם עבור בני אדם. מודל ניסויי אחר נעשה עבור תאים אאוקריוטים (לדוגמה: תאי שמרים).

==ראו גם==
עקה גנטוקסית

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr; text-align: left">

</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
קטגוריה:גנטיקה
איימס
אוכף

אוכף על גב [[סוס]]
אוכף
אוכף הוא התקן המיועד לישיבה על גבן של בהמות רכיבה, לרוב על גב סוסים.

==מטרת האוכף==
השימוש באוכף נועד לשרת מספר מטרות, בהן:
*נוחות הישיבה על הסוס והשמירה על שיווי המשקל בזמן הרכיבה.
*איזון של משקל הרוכב על גבי הסוס, על־מנת להפחית מהמאמץ של הסוס.
*שמירה על יציבות הרוכב, בעזרת הארכופים, הנמצאים בשני צדי האוכף ולתוכם יכול הרוכב להכניס את רגליו, בעזרת המשענת, שבצדו האחורי של האוכף ומעניקה תמיכה לגב הרוכב, ובעזרת הקרן, הנמצאת בקדמת האוכף (באוכפי רכיבה מערבית בלבד) ומאפשרת לרוכב להיאחז בה. הקרן נקראה בעבר גבר האוכף.<ref></ref>

==סוגי אוכפים==
*אוכף לרכיבה מערבית ("ווסטרן")- אוכף מאסיבי בדרך-כלל, בעל קרן, עשוי מעור בסגנון המערב הפרוע, נועד לרעיית בקר ומקצועות הרכיבה המערבית.
*אוכף אנגלי- אוכף הנועד לקפיצות מעל מכשולים ("jumping show") ולרכיבה אומנותית ("דרסאז'"). אוכף זה קל יותר ביחס לאוכף המשמש לרכיבה המערבית, והוא חסר קרן.
*אוכף מרוצים- אוכף קל ביותר, חסר קרן, נועד לרכיבת מרוצים על־מנת להפחית ככל הניתן את המשקל על גב הסוס.
*אוכף לרכיבת פעלולים ("טריק ריידינג")- אוכף בעל קרן ובעל רצועות המאפשרות לרוכב להאחז בידיו וברגליו בעת ביצוע פעלולים שונים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציוד לבעלי חיים
קטגוריה:ציוד ספורט
קטגוריה:רכיבה
סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית

סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית מורכב ממגן במרכז, עם שני דגלים בקצוותיו, ושמש שזורחת על המגן. מתחת ומעל למגן יש עיטורים, ומתחת למגן ממוקמת גם מדליה.

==סימבוליקה==
הפיל ועץ הבאובב מסמלים את הטבע ואומץ הלב של המדינה. כוכב הזהב על מפת אפריקה מסמל את המיקום של הרפובליקה המרכז-אפריקאית. היד (בפינה הימנית התחתונה) הייתה הסמל של המפלגה השולטת בשנת 1963 כשהסמל אומץ.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה המרכז-אפריקאית: סמלים לאומיים
הרפובליקה המרכז-אפריקאית
הרפובליקה המכרז אפריקאית
קטגוריה:פילים בתרבות