OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בוריס יפימוב

בוריס יפימוביץ' יֶפימוב (ברוסית: Борис Ефимович Ефимов, שם המשפחה המקורי - פרידלנד; 28 בספטמבר 1900 – 1 באוקטובר 2008) היה קריקטוריסט יהודי-רוסי. נפטר בגיל 108.

== ביוגרפיה ==
בוריס יפימוב נולד בקייב. במהלך מלחמת העולם הראשונה משפחתו נדדה בין מספר ערים. לאחר סיום הלימודים הוא החל לעבוד בעיתונות. זמן קצר גם עבד בתיאטרון בובות לילדים במוסקבה. בשנת 1922 הוא עבר למוסקבה והחל לשתף פעולה עם עיתונים ארציים כמו פראבדה ואיזבסטיה.

בוריס יפימוב החל את חייו המקצועיים כקריקטוריסט של סטלין, וליווה את הפוליטיקה הסובייטית ובהמשך את המהפך בממשל הרוסי במשך רוב המאה העשרים. בכל יום היה מתייצב אצל סטלין ומגיש לו את ציוריו לביקורת. הציורים שלו גרמו להעלאת המורל של חיילי הצבא האדום בזמן מלחמת העולם השנייה, עד כדי כך שהיטלר עצמו הוציא עליו גזר דין מוות.

כקריקטוריסט מוערך, אולץ בוריס יפימוב לצייר קריקטורות בעלות אופי אנטי-ישראלי מובהק. בריאיון לעיתון "וסטי" הוא הצטער על כך ומנה שורה של אמנים סובייטיים ממוצא יהודי שהמשטר דרש מהם להשתתף בעצרות אנטי-ציונית ולגנות את ישראל, למורת רוחם.

בוריס יפימוב או בשמו היהודי ברוך פרידלנדר, החל להניח תפילין בהשפעת הרב ברל לזר, רבה הראשי של רוסיה, שאותו פגש כשמסר לידיו מחזור ליום הכיפורים שמצא במחנה המוות מיידנק. מאז, תפילת 'כל נדרי' שאומר הרב בבית הכנסת שלו, נאמרת מתוך המחזור הזה לא לפני שהרב לזר מספר את סיפורו של המחזור בפני אלפי המתפללים בבית הכנסת המרכזי במוסקבה.

בריאיון לעיתון "וסטי" יפימוב סיפר את קורות חייו: מוצאו מקייב, משפחתו השתייכה לפלג הליטאי. בילדותו למד ב"חיידר" ואף ציטט באוזני העיתונאי את "מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות".

עבור עבודתו הוא זכה בתואר צייר העם, בעיטורים ופעמיים בפרס המדינה (בשנת 1950 ו-1951).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.haaretz.co.il/hasite/pages/ShArtPE.jhtml?itemNo=493051&contrassID=2&subContrassID=2&sbSubContrassID=0 ריצ'רד באלמפורת, כשסטלין אמר לי "צייר לי ציור"] עיתון הארץ, נכתב בשנת 2004
* [http://www.pbs.org/redfiles/prop/deep/interv/p_int_boris_efimov.htm 1998 Interview for Red Files, a PBS Documentary]
* [http://www.sem40.ru/famous2/m1525.shtml "סטלין העניק לו חיים במתנה"], עיתון "וסטי" בשפה הרוסית, 29.02.2008

מיצירותיו:
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קריקטוריסטים יהודים
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:רוסים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ציירים יהודים רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:ילידי 1900

קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2008
קאפלה (כוכב)

קאפלה (בלועזית: Capella - או α בעגלון) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים עגלון והשישי בבהירותו בשמים. כמו כן הוא הכוכב עם דרגת בהירות נראית מתחת ל-1 הקרוב ביותר לקוטב השמימי הצפוני.

קאפלה הוא למעשה מערכת בת ארבעה כוכבים במרחק של כ-42 שנות אור, המורכבת מזוג ענקים צהובים וזוג ננסים אדומים הקשורים כבידתית זה לזה.

==תכונות==
זוג הענקים הצהובים (קאפלה B/A) הם כוכבים בעלי כ-2.5 מסות שמש, שהיו בעבר מסיווג ספקטרלי A, דומים לסיריוס, אך עזבו את הסדרה הראשית כאשר כילו להתיך את המימן שבליבתם להליום וכיום מתיכים הליום לפחמן. שני הכוכבים נמצאים בתהליך בן מספר מיליוני שנים של הפיכה לענקים אדומים. הזוג מקיף זה את זה במרחק של כשני שלישי יחידה אסטרונומית ובזמן הקפה של כ-104 יום. אף על־פי שבהירותם הנראית המשותפת של הזוג דומה לבהירותו של אלפא קנטאורי, הם נמצאים במרחק גדול פי 10 ממנו ולמעשה עוצמת הארתם המשותפת גדולה ביותר מפי 100. רדיוסם של הענקים הוא בערך פי 10 מהשמש (כ-0.04 יחידות אסטרונומיות) והוא צפוי לגדול עוד במהלך הפיכתם לענקים אדומים.
{|
|

|

|}
זוג הננסים האדומים (קאפלה D/C) הם כוכבי הסדרה הראשית שמאסתם נמוכה - כרבע ועשירית בלבד ממסת השמש, ולכן גם בהירותם קטנה והם עמומים מאוד. הזוג מקיף זה את זה במרחק של כ-48 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-388 שנים והשנים מקיפים יחד את זוג הענקים במרחק של כ-11,000 יחידות אסטרונומיות (0.17 שנות אור).

{|
|

|

|}

==היסטוריה==
הקבוצה כולה זוהתה כעגלון עוד בבבל העתיקה וכן ביוון העתיקה ובסין. הכוכב מציין את כתפו של העגלון, אך במיתולוגיה היוונית תואר הכוכב כעז אותה נושא העגלון על כתפיו, וזה מקור השם קאפלה - עז קטנה בלטינית. העז זוהתה עם אמלתאה - העז שהניקה את זאוס בינקותו וקרנה שנשברה על ידו היא קרן השפע. שלושת הכוכבים הסמוכים לקאפלה (ε בעגלון, ζ בעגלון ו-η בעגלון) מכונים הגדיים. קאפלה הוא גם הקודקוד הצפון־מערבי של משושה החורף.

בסוף המאה ה-19 התגלה קאפלה C והתברר ממדידות ספקטרוסקופיות שקאפלה מכיל זוג ענקים צהובים. בתחילת המאה ה-20 התגלה שגם קאפלה C הוא בעצמו למעשה זוג ננסים אדומים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ענקים מסוג G
קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:מערכות מרובות כוכבים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים עגלון
קטגוריה:כוכבים בהירים
קטגוריה:קטלוג גליזה
ג'יימס מיי

ג'יימס מיי
ג'יימס דניאל מיי (אנגלית: James Daniel May; נולד ב-16 בינואר 1963) הוא מנחה טלוויזיה ועיתונאי בריטי. ידוע בעיקר כשותף להנחיית תוכנית הרכב טופ גיר של BBC לצד ג'רמי קלארקסון וריצ'רד המונד. בנוסף, כותב מיי טור אישי במוסף הרכב השבועי של העיתון הבריטי דיילי טלגרף. 

מיי וקלארקסון הם האנשים הראשונים שהגיעו לקוטב הצפוני באמצעות מכונית. הם עשו זאת ביחד עם צוות איסלנדי, על גבי טויוטה היילקס, במסגרת תוכנית מיוחדת של טופ גיר.

== קריירת עיתונאית ==
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 שימש מיי כעורך משנה במגזין "אינג'ניר" הבריטי. המגזין התמקד בחדשות בנושאים טכנולוגיה, מדע וכלכלה. מאוחר יותר עבר לתפקיד דומה במגזין הרכב "אוטוקאר". הוא פוטר ממנו ב-1992 לאחר שחמד לצון ושילב בתוך עמודי מוסף סקירת דגמים מסר נסתר שהורכב מהאות הראשונה בכל סקירה. בהמשך הוא עבר לכתוב במגזין "טופ גיר" וטור שבועי בעיתון "דיילי טלגרף". בשנת 2000 הוא קיבל פרס של אגודת עיתונאי הרכב בקטגוריה "עיתונאי הרכב של השנה".

== קריירת טלוויזיה ==
בשנים 1998–1999 הנחה מיי את תוכנית 'דרייב' בערוץ 4 הבריטי, שהייתה המתחרה הגדולה ביותר של "טופ גיר". ב-1999 עבר מיי אל המתחרה 'טופ גיר' (בפורמט הראשון שלה), והחליף בין השאר את ג'רמי קלארקסון שעזב, אך הירידה ברייטינג הובילה את BBC לביטול התוכנית ב-2001.

בנוסף הנחה מיי תוכניות רבות במגוון נושאים, בהם: 'הצעצועים האהובים על ג'יימס מיי', תוכנית בה חקר את הצעצועים שהוא אהב בילדותו ותוכנית המשך 'הצעצועים האהובים על אחותי', 'מבט על כרישים רצחנים', 'המאה ה-20 של מיי', 'הרפתקת היין הגדולה של אוז וג'יימס', במהלכה ערך ביחד עם אוז קלארק טעימות יין ברחבי צרפת ועוד מגוון תוכניות.

מיי הצטרף לתוכנית טופ גיר בפורמט החדש החל מעונתה השנייה ב-2003 ביחד עם קלארקסון והמונד. הוא מכונה שם "קפטן איטיות" ("Captain Slow") על שם הנהיגה הזהירה והאיטית שלו. עם זאת, אין הכינוי משקף את העובדה שהוא בין האנשים היחידים שתועדו בנסיעה בבוגאטי ויירון במהירותה המקסימלית, 407.9 קילומטר לשעה. ובבוגאטי ויירון סופר-ספורט עם 414 קילומטר לשעה, שיא עולמי לדקות אחדות עד שנהג המבחן של פולקסווגן שבר את השיא עם 431 קילומטר לשעה. הוא אף טס במטוס יורופייטר טייפון במהירות 1320 קילומטר לשעה בתוכניתו 'המאה ה-20 של מיי'.

== חייו האישיים ==
מיי נולד בבריסטול, אנגליה, כאחד מארבעה אחים. בילדותו גר בעיירה רוטראהם שבדרום יורקשייר, אותה עיירה בה עמיתו לתוכנית 'טופ גיר', ג'רמי קלארקסון, החל את הקריירה העיתונאית שלו. הוא למד מוזיקה באוניברסיטת לנקסטר ויודע לנגן על פסנתר וחליל. 

באוקטובר 2006 קיבל מיי רישיון טיס למטוס קל. כיום הוא גר בלונדון. בת זוגו לחיים מאז שנת 2000 היא העיתונאית שרה פראטר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עיתונאים בריטים
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
בית אג'ימן

בית אג'ימן היה חאן יהודי ביפו שנקרא על שם הגביר ישעיהו אג'ימן מאיסטנבול שמימן את רכישתו בשנת 1825.

==היסטוריה==
ישעיהו אג'ימן היה יהודי אמיד מטורקיה<ref></ref>. הוא עבד כשלם של הסולטאן מחמוד השני, והיה גזבר ראש יחידות היניצ'רים בצבא העות'מאני. אג'ימן נחטף למען כופר בקפריסין, ובעת חטיפתו, נדר נדר לפיו אם יינצל, יתרום 150 לירות למען ארץ ישראל. אג'ימן ניצל בסופו של דבר וב-1820 רכש בסכום זה מגרש במורד הצפוני מהכנסייה הפרנסיסקנית, שעליו עמד בית דו קומתי, והפכו לאכסניה ליהודים שהגיעו ליפו.. בסופו של דבר הוצא להורג אג'ימן בשנת 1826 על ידי חניקה בפקודת הסולטאן מחמוט השני שטבח באותה שנה בכוח היניצ'רים. בו זמנית הוצא להורג גם איש העסקים צ'לבי בכור קרמונה.

האכסניה החלה לפעול, ככל הנראה בשנת 1825. הבית הפך למרכזם של מוסדות היישוב היהודי הקטן ביפו וקיבל את השם דאר אל-יהוד - בית היהודים. במקום היו חדרי אירוח ובית כנסת. ישעיהו אג'ימאן נהרג שש שנים מאוחר יותר, יחד עם היניצ'רים. 

הבית נהרס ב-1965, בעת פינוי "השטח הגדול". סמוך לבית אג'ימן שהריסותיו נמצאות בגן הפסגה, עומדת היום מצבת זיכרון לראשוני קהילת יפו.

יש לציין כי כבר ב-1764 מספר הנוסע ר' שמחה מזאלזיץ שהנדבן ר' יעקב בן דוד זונאנה בקושטא בנה ביפו חומה ובית אכסניה עבור עולי רגל יהודים שבו יוכלו לנוח לפני הטלטלם שוב בדרכים. אכסניה שהשתלטו עליה בהדרגה הערבים תושבי המקום.

==לקריאה נוספת==
* אברהם יערי, מבוא, פרק 19, בתוך: מסעות ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת מסדה, תש"ו 1946.
* יעקב שביט, יעקב גולדשטיין, חיים באר (עורכים), לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799, הערך: "ישעיהו אג'ימאן", הוצאת עם עובד, 1983.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:יפו: היסטוריה
קטגוריה:יפו העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
לאומיות אינטגרלית

לאומיות אינטגרלית היא לאומיות המציבה עצמה מעל כל שאר הערכים ושמה דגש על אחדות וציות כערך עליון. הדבר נובע מתוך אמונה כי החברה היא יחידה אורגנית ומשום היותה אורגנית כל שדרות העם מהוות חלק ממנה וזאת מבלי לפגוע בהיררכיה המוצגת לפעמים כמקודשת. על אף קדושת ההיררכיה הלאומיות האינטגרלית מציגה תוואי של שיתוף פעולה בין המעמדות החברתיים השונים, אשר בולט בשירות הצבאי או בבחירות כאשר מגייסים תומכים מכל שדרות העם.

הלאומיות האינטגרלית היא לאומיות שהשייכות אליה היא מלידה והיא ערך המלכד סביבו את החברה באותה המדינה. אזרחי המדינה חייבים לשרת את האינטרסים של המדינה ואת מטרותיה, ומכאן שהם מחויבים בצייתנות מוחלטת. הלאומיות האינטגרלית מתבססת על ערכי כוח שנועדו לכפות את מטרותיה של המדינה הן על מתנגדים מבחוץ והן על הפרט בתוך המדינה. הזהות הלאומית מתגבשת תוך הזדהות מוחלטת של הציבור עם מוסדות המדינה ופעולותיהם, אם מרצון ואם מכפייה.

הלאומיות האינטגרלית שונה מהלאומיות הליברלית היות שהאחרונה רואה את הלאומיות והמדינה כאמצעי הגשמה המבטיח שמירה על זכויות הפרט. בעיני הליברל המדינה מהווה התאגדות של פרטים אוטונומיים למען עתיד טוב יותר. כלומר, הפרט הוא במרכז, השמירה על הזכויות שלו הן המטרה וערך, והלאומיות והמדינה הן אמצעי מרכזי להבטחתם. בלאומיות האינטרגלית הלאום הוא במרכז. לא זו בלבד שהלאומיות מהווה ערך בפני עצמה, אלא שהיא הופכת להיות הערך הראשי הדוחק את כל הערכים האחרים. כך לדוגמה, התנועות הלאומיות בגרמניה ובאיטליה נוטשות את המאבק למען הערכים של חירות ושוויון לטובת המאבק הלאומי.

זוהי לאומיות ריאקציונית, שיש בה אתנוצנטריות גדולה מאוד, שאיפה לאחידות כדימוי לאחדות, ושנאה לזר. השם אינטגרלי מגיע מהשאיפה לאחדות אתנית/דתית ומיגור הזר והשונה. בשל אופייה הקיצוני, הלאומנות האינטגרלית מובילה לרוב ליצירת משטרים קיצוניים כגון הפאשיזם. היא בולטת בארצות עם אתוס צבאי מרכזי, שבדרך כלל שולב בתקופת המאבק לעצמאות, אך נותר בעוצמתו.

חשוב לציין כי אף על פי כן, הלאומיות האינטגרלית שונה מגזענות כיוון שהיא מאפשרת לפרט שאינו בעל אותו מוצא אתני להצטרף ללאום ובתנאי שיאמץ את ערכיו, תרבותו ומורשת הלאום. בהקשר זה כדאי לצטט את היינריך פון טרייצ'קה שמוכר כמי שאמר "היהודים הם אסוננו" אולם טען שעל היהודים להתנצר ולהפסיק להיות שונים. ממשיכיו הגזענים לא יאפשרו אפילו את הסדק הצר הזה ואפילו דמות כגון היינריך היינה שהמיר את דתו נפסלה על ידם. עבור גזענים התהום בין הגזעים עמוקה מדי וכל גזע הוא בעל מאפיינים תרבותיים שונים.

== ראו גם ==

* שארל מוראס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לאומיות
Sitting Targets

Sitting Targets הוא אלבום משנת 1981 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.

באלבום זה, לראשונה בקריירה שלו, לא נושא פיטר האמיל בשורה מוזיקלית חדשה. למרות שקיימת הסכמה רחבה הן בקרב המבקרים והן בקרב אוהדיו שזהו אלבום טוב ומגוון, לראשונה האמיל חדל להוביל למחוזות לא מוכרים. בכך התנתק מלמעלה מעשור של יצירה שבה הגדיר גבולות חדשים עשרות פעמים.

חומרי האלבום מגוונים. ברובו זהו אלבום קליט מוזיקלית, אך ללא התחנחנות. תוכן השירים נותר "האמילי" כתמיד: שיר על אהבה (Empress's Clothes), שיר קינה (Ophelia), חרטה ובדידות (Glue, Hesitation, Stranger Still ו־What I Did הפאנקיסטי).

== רשימת שירים ==
<div style="direction: ltr;">
# "Breakthrough"
# "My Experience"
# "Ophelia"
# "Empress's Clothes"
# "Glue"
# "Hesitation"
# "Sitting Targets"
# "Stranger Still"
# "Sign"
# "What I Did"
# "Central Hotel"
</div>
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס
Enter K

Enter K הוא אלבום משנת 1981 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
== הפקה ==
ארבעת השירים הראשונים עוסקים בקיום האנושי ובשורשי מניעי האדם. Paradox Drive מעלה את השאלה כיצד כל אדם, יתחבט בשאלות אלו ככל שיתחבט, מוּנע מתוקף סתירות מהותיות בקיומו. The Unconscious Life הפסימי מתאר את האדם כנשלט על ידי כוחות פנימיים שהוא כלל אינו מודע לקיומם, ושליטתו בחייו היא כשל שליטת נער הסיפון בספינה - כלומר, כלל לא קיימת. Accidents הוא שיר אנרגטי ותוקפני לפיו האקראי-כביכול הוא ששולט בנו, ומציג את האדם כמערכת שאינה מתמסרת למודע ולחושב. The Great Experiment מתאר אדם ברגע השיא של חייו, עומד לגעת במופלא. הפרשנות הנפוצה היא שמדובר על התאבדות כאקט של שחרור המודע והחושב.

בהמשך ישנו שיר אהבה, Don't Tell Me מספר על נטישה, ושיר הפופ She Wraps It Up. האלבום נחתם ב-Happy Hour המלאנכולי והמיואש. בשיר זה, לראשונה ביצירתו שפורסמה, עושה האמיל שימוש בנגינה בסגנון פלמנקו על גבי גיטרה אקוסטית - מאפיין שמופיע פה ושם ביצירותיו עד היום.

== רשימת שירים ==
<div style="direction: ltr;">
# "Paradox Drive"
# "The Unconscious Life"
# "Accidents"
# "The Great Experiment"
# "Don't Tell Me"
# "She Wraps It Up"
# "Happy Hour"
</div>

הוצאה מחודשת כוללת שיר נוסף:
<div style="direction: ltr;">
# "Seven Wonders"
</div>
==קישורים חיצוניים==
פאניוניוס (כדורסל)

מועדון הכדורסל פאניוניוס אתונה (ביוונית: Πανιώνιος KAE) היא קבוצת כדורסל יווני מעיר הבירה, אתונה. המתמודדת בליגה היוונית השלישית.
 
==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1890 כמועדון אתלטיקה ומוזיקה בעיר איזמיר, בטורקיה של ימינו (אז באימפריה העות'מאנית). באותה עת שכנה באיזמיר אוכלוסייה יוונית גדולה. מחלקת הכדורסל של המועדון נפתחה ב-1919. ב-1922, במסגרת חילופי אוכלוסין נרחבים בין יוון לטורקיה, עקרו תושבי איזמיר היוונים לתחומי יוון של ימינו, והמועדון העתיק את פעולתו לפרבר סמירני באתונה שבו התרכזו רבים מגולי איזמיר. המועדון החל להתחרות במסגרת מסודרת כשהליגה היוונית הוקמה, ב-1929. אך המועדון לא נחל הצלחה רבה בליגה כשעד היום הוא מחזיק בתואר יווני אחד - הגביע היווני של שנת 1991, לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת פאוק סלוניקי 62-74.

בעונת המועדון הגיע עד לחצי גמר הפלייאוף ביוון, אך הפסיד לפנאתיניקוס. בקרב על המקום השלישי המבטיח השתתפות במפעל היורוליג היוקרתי ניצח את מארוסי 3-2 בסדרה של הטוב מחמש לאחר פיגור 2-0 בסדרה. בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום החמישי והגיעה עד לסדרת חצי גמר הפלייאוף, בו נוצחה על ידי קבוצת אולימפיאקוס 3-0. בסדרה על המקום השלישי ניצחה את קבוצת קולוסוס רודוס 2-3. בעונת 2012/13 משתתפת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.

== תארים והישגים ==
* הליגה היוונית:
** מקום שני: 1929, 1987
**חצי גמר: 2005, 2007, 2008, 2012
* הגביע היווני:
**זכייה (1): 1991
**גמר: 1977, 1995
**חצי גמר: 2009

== שחקנים מפורסמים ==
* תאופאניס כריסטודולו
* תיאודורוס פאפאלוקאס
* פנאיוטיס יאנאקיס
* גיאורגיוס דיאמנטופולוס
* ננאד מרקוביץ'

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל יווניות
קטגוריה:אתונה: מועדוני ספורט
אנטול טשפורנוף

אנטול טשפורנוף (בפינית: Anatol (Anatoly) Tschepurnoff (Tchepurnoff, Chepurnov, Czepurnow); 19 בדצמבר 1871, לוביזה – 29 באפריל 1942, הלסינקי) היה שחמטאי פיני שניצח באליפות פינלנד בשחמט בשנת 1922.

== ביוגרפיה ==
לפני מלחמת העולם הראשונה שיחק טשפורנוף בתחרויות רבות בסנקט פטרסבורג. בשנת 1903 הגיע למקום החמישי, בשנת 1904 הגיע למקום התשיעי (ניצח: אז'ן זנוסקו-בורובסקי), בתחרות אחרת הגיע למקום השני (ניצח: הלבך), בתחרות אחרת חלק מקום 4-5 (ניצח: קוילוביץ'). בשנת 1908 חלק מקום 7-8 (ניצחו: סרגיי פון פריימן ורוזנקרנץ). בשנת 1909 הגיע למקום ה-14 (ניצח: אלכסנדר אלכין), חלק מקום 7-8 (ניצח: גריגורי לבנפיש). בשנת 1911 הגיע למקום השמיני (ניצחו: אז'ן זנוסקו-בורובסקי ופיודור דוס-חוטימירסקי), חלק מקום 5-6 (ניצחו: איליה רבינוביץ ופלאץ). בשנת 1913 הגיע למקום השלישי.

לאחר מלחמת העולם הראשונה ניצח טשפורנוף באליפות פינלנד הראשונה שהתקיימה בשנת 1922.

== השתתפות באולימפיאדות ==

טשפורנוף שיחק בנבחרתה האולימפית של פינלנד בשתי אולימפיאדות:

* באולימפיאדת השחמט 1924, באולימפיאדה הבלתי רשמית הראשונה שהתקיימה בפריז, חלק מקום 4-6 באופן אישי (ניצח: הרמניס מטיסונס) ; נבחרת פינלנד הגיעה למקום ה-13 אך טשפורנוף ניצח בבית 7 במשחקי המוקדמות.
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הראשון השיג תוצאה של +4 -7 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) נבחרת פינלנד הגיעה למקום ה-14.

טשפורנוף היה אחד מבין 15 המייסדים של ארגון פיד"ה שנוסד ב-20 ביולי 1924.

== תחרויות נוספות ==
בשנת 1926 הגיע למקום השלישי בתחרות בודפשט. בשנת 1928 חלק מקום 12-14 בתחרות האג (אליפות העולם השנייה לחובבים, ניצח : מקס אויבה).
בשנת 1929 הגיע למקום השביעי בתחרות גטבורג (האליפות ה-14 של ארצות הצפון, ניצח: גדעון סטולברג). בשנת 1930 הגיע למקום השלישי התחרות סטוקהולם (האליפות ה-15 של ארצות הצפון, ניצח: אריק אנדרסן). באותה שנה חלק מקום 2-4 בתחרות הלסינקי (ניצח: אירו בוק). בשנת 1931 הפסיד בדו-קרב לאירו בוק 4.5-5.5.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים פינים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי פינלנד בשחמט
קטגוריה:ילידי 1871

קטגוריה:נפטרים ב-1942
פסטיבל סן ג'נארו

[[רחוב מאלבורי בשנת 2006, במהלך הפסטיבל.]]
דוכני מכירת מזון במהלך הפסטיבל.
פסטיבל סן ג'נארו (באנגלית: Feast of San Gennaro; באיטלקית: Festa di San Gennaro) הוא פסטיבל רחוב המתרחש מדי שנה בשכונת איטליה הקטנה, ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הפסטיבל נמשך 11 ימים, שתחילתם ביום חמישי השני של חודש ספטמבר. הפסטיבל מהווה אירוע בו מוצגת תרבות איטליה ותרבות המהגרים האיטלקיים שהגיעו לאמריקה. הפסטיבל נערך באזור רחוב מאלבורי, ונערכת במסגרתו תהלוכה ברחוב הסגור לתנועה.

==היסטוריה==
ראשיתו של הפסטיבל בתהלוכה דתית שנערכה ביום ג'נארו הקדוש (הוא הקדוש של העיר נאפולי) - ב-19 בספטמבר מדי שנה. התהלוכה הראשונה התקיימה בשנת 1926 ביוזמת מהגרים רבים מאיטליה שהתגוררו בשכונת איטליה הקטנה. תהלוכה זו יוצאת מכנסיית הדם היקר ביותר בשעה 14:00, לאחר טקס מיסה שנערך בכנסייה. זוהי תהלוכה נוצרית קתולית שבה נושאים נרות, כאשר בראש התהלוכה מובל מנשא ועליו פסלו של הקדוש.

עם יציאת האוכלוסייה האיטלקית מאזור שכונת איטליה הקטנה ומעבר האוכלוסייה לשכונות אחרות, החלו להיערך באותן שכונת תהלוכות וטקסים דומים, וכיום הפסטיבל נחוג גם באזורים נוספים בהם מתגוררת אוכלוסייה איטלקית, כגון באזור פורדהאם ברובע הברונקס.

==אזכורים תרבותיים==
פסטיבל סן ג'נארו מוזכר בסרטים מסדרת הסנדק. ב"הסנדק חלק שני" מנצל ויטו קורליאונה את הפסטיבל על מנת לרצוח את ראש המאפיה המקומית דון פאנוצ'י, וכך הופך בעצמו לראש משפחת מאפיה. ב"הסנדק חלק שלישי" רוצח ויני מאנסיני קורליאונה את ג'ואי זאזה במהלך הפסטיבל, ועושה זאת בחוסר דיסקרטיות שגורמת לפאניקה בין באי הפסטיבל.

הפסטיבל שימש רקע לאחת הסצנות בסרט "רחובות זועמים" משנת 1973 וכן לאחד מפרקי הסדרה: "CSI:NY".

<gallery>
תמונה:06SanGennaroFestival.jpg|דוכני ממכר מזון.
תמונה:MostPreciousBloodChurch.JPG|כנסיית הדם היקר ביותר במהלך הפסטיבל. במת הקדוש משמאל התמונה.
תמונה:SanGennaroShrine.JPG|במת פסל הקדוש בחצר הכנסייה.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:מנהטן
סן ג'נארו
אברהם יששכר בער רבינוביץ

רבי אברהם יששכר בֵּר (יידיש: בער) רבינוביץ (תר"ג - תרנ"ב, 1843–1892), היה האדמו"ר השני לשושלת חסידות ראדומסק.

== חייו ==
נולד בעיר ראדומסק שבפולין. לאחר פטירת אביו, שלמה הכהן רבינוביץ' (ה"תפארת שלמה"), נתמנה לאדמו"ר. ספרו הוא "חסד לאברהם".

רבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש הספידו בספר "מאמר זיכרון הצדיקים".

לאחר הסתלקותו בי"ג באלול תרנ"ב, נקרא בנו, רבי יחזקאל רבינוביץ למלא את מקומו. רבי יחזקאל רצה שאחיו הצעיר רבי יעקב יוסף ישמש כממשיך אך האחרון התנגד. לבסוף הוכרע העניין על ידי רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא.
צילום שער מהמהדורה הראשונה של הספר חסד לאברהם

==בניו==
* רבי יחזקאל רבינוביץ מחבר "כנסת יחזקאל", האדמו"ר השלישי לשושלת ראדומסק.
* רבי נתן נחום רבינוביץ האדמו"ר מקרימילוב.
* רבי שלמה רבינוביץ מעלקוש.
* רבי יעקב יוסף רבינוביץ מקלאבוצק מחבר "אמת ליעקב".
* הרב משה אלימלך הכהן. חותנם של אחיינו רבי שלמה חנוך מרדומסק, ושל רבי ירחמיאל משה רפפורט מראווה.
* חתנו רבי מנחם מנדל אלטר, בנו של השפת אמת ורבה של פאבניץ.
* חתנו רבי אברהם קאליש, בנו של רבי מנחם מאמשינוב.
* חתנו רבי מרדכי מנדל מאוטבוצק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:קצרמר אישים
קטגוריה:ילידי 1843
קטגוריה:נפטרים ב-1892
קטגוריה:חסידות ראדומסק
רחוב קאנאל

רחוב קנאל, מפגש האזורים [[איטליה הקטנה וצ'יינה טאון.]]
בעבר מבנה בנק "סיטיזנס סייבינג"
רחוב קאנאל (באנגלית: Canal Street) הוא רחוב ראשי בדרום רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרחוב חוצה את מנהטן ממזרח למערב ומקשר בין מנהרת הולנד המובילה לניו ג'רזי ולדרך בינמדינתית 78 מצד מזרח לגשר מנהטן ולרובע ברוקלין של העיר ניו יורק ממערב.

הרחוב מהווה את הרחוב הראשי של שכונת צ'יינה טאון, את הגבול הדרומי של השכונות איטליה הקטנה וסוהו, ואת הגבול הצפוני של שכונת טרייבקה.

==היסטוריה==
הרחוב נקרא על שם תעלה (באנגלית: קאנאל) שעברה במקום בראשית המאה ה-19. התעלה נחפרה על מנת לנקז את מימי הביצות ומימי אגם קולקט. האגם מולא בשנת 1811 והתעלה יובשה והפכה לרחוב בשנת 1820, כאשר הרחוב עובר במסלול האלכסוני בו עברה התעלה.

ייבוש האגם הביא, בניגוד למצופה, להגברת הביצתיות של האזור, מאחר שהאגם ניקז את מימי המעיינות שבאזור, ובתי השכונה החלו לשקוע. בעקבות מצב הבניינים הרעוע הפך האזור שכונה אז שכונת פייב פוינטס לשכונת עוני הידועה בפשיעה הרבה שבה.

בראשית המאה ה-20 התפתח במפגש הרחובות קאנאל ובאורי מסחר ביהלומים (שעבר לימים למחוז היהלומים שברחוב 47). בשנות ה-20 של המאה ה-20 נבנה ברחוב הבניין של הנהלת בנק סיטיזנס סייבינגס (Citizens Savings Bank) - המבנה המרשים בעל הכיפה הוא המבנה הבולט ברחוב גם כיום.

כיום מהווה הרחוב חלק מצ'יינטאון, ולאורכו של הרחוב חנויות רבות המוכרות מוצרים מזויפים באיכות נמוכה ובמחירים נמוכים.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nychinatown.org/canal2.html מפת רחובות ובה מיקום הרחוב]
*[http://www.nychinatown.org/storefronts/canal.html תצלומי חזיתות הבתים לאורך הרחוב]

קאנאל
קטגוריה:מנהטן תחתית
גן של צללים

"גן של צללים" הוא הרומן החמישי בסדרת הפרחים (הידועה גם בשם סדרת דולנגיינג'ר) פרי עטה של הסופרת האמריקאית ו. ס. אנדרוז. הספר פורסם לראשונה ב-1987, שנה לאחר מותה של הסופרת. מכיוון שאנדרוז הלכה לעולמה ב-1986, לא ברור אם היא עצמה השלימה את כתיבת הרומן או שסופר הצללים אנדרו ניידרמן הוא זה שכתב אותו לפי רשומותיה. הספר נכתב בהשראת ארבעת הרומנים שקדמו לו – פרחים בעליית הגג, עלי כותרת עפים ברוח, פרחים הצמיחו קוצים ופרחים נבלו קמלו, ואף על פי שהוא האחרון שיצא לאור בסדרה זו, הוא משמש כקדימון, מאחר שעלילתו מתרחשת טרם עלילת הספר הראשון בסדרה, "פרחים בעליית הגג".

==עלילה==
עלילת "גן של צללים" מתמקדת בסיפורה של אוליביה ווינפילד פוקסוורת', הסבתא מ"פרחים בעליית הגג", ומביאה את סיפור חייה החל מנערותה כצעירה אמידה ועד זקנותה. הספר מתאר את סיפור היכרותה עם מלקולם פוקסוורת', נישואיהם והחיים לצידו, ומגלה מהם הגורמים להפיכתה לאישה אכזרית וקרת רוח כפי שהיא מצטיירת בשאר הרומנים. בין אותם גורמים – בגידותיו התכופות של מלקולם ואכזריותו כלפיה. מלקולם מכריח אותה לגדל את בתו מחוץ לנישואין,קורין, שנולדה כתוצאה מיחסיו עם אליסה, אשתו הצעירה של אביו. העובדה שקורין בעצם אינה בתה הביולוגית של אוליביה מתגלה רק בספר זה ושופכת אור על מעשיה של אוליביה ב"פרחים בעליית הגג". למרות שהספר מציג את אוליביה באור חיובי יותר ומעורר הזדהות עם דמותה בקרב הקוראים, הספר מסתיים כאשר אוליביה הזקנה כולאת את ארבעת נכדיה, ילדיה של קורין מאחיה למחצה, כריסטופר.

==ספרים נוספים בסדרה==
*פרחים בעליית הגג
*עלי כותרת עפים ברוח
* פרחים הצמיחו קוצים
* פרחים נבלו קמלו

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי ו. ס. אנדרוז
עלי כותרת עפים ברוח

"עלי כותרת עפים ברוח" (באנגלית: Petals on the Wind) הוא הרומן השני בסדרת הפרחים (הידועה גם כסדרת דולנגיינג'ר) מאת הסופרת האמריקאית ו. ס. אנדרוז. הספר יצא לאור ב-1980, שנה לאחר פרסום הרומן שקדם לו בסדרה, "פרחים בעליית הגג".

== תקציר העלילה ==
הסיפור מסופר מנקודת מבטה של קאת'י דולנגיינג'ר. העלילה מתחילה עם הימלטם של האחים כריס, קאת'י וקארי ממקום שביים באחוזת פוקסוורת', שם נכלאו למשך כארבע שנים. הם משתמשים בפריטים שגנבו מהאחוזה טרם בריחתם כדי לממן כרטיסים לאוטובוס. במהלך הנסיעה הם מתגלים על ידי עוזרת הבית של הרופא דר' פול שפילד. הרופא לוקח אותם תחת חסותו ומנסה לטפל בקארי החולה. היא נמצאת תחת השפעת הרעל אשר באמצעותו אימם ניסתה לרוצחם (כמסופר ב"פרחים בעליית הגג"), כפי שקרה עם קורי, אחיה התאום של קארי.

הנערים הופכים לבני בית אצל הרופא, המכונה בספר דר' פול, הוא מממן לכריס את לימודיו בבית הספר לרפואה, ואף מסייע לקאת'י להגשים את חלומה להפוך לרקדנית בלט. למרות שהאחים מתרגלים עד מהרה לחיים מחוץ לכלא באחוזת פוקסוורת', קאת'י נותרת מרירה ונשבעת לנקום באימם על כליאתם בעליית הגג באחוזה. היא מאשימה אותה במותו של האח הצעיר, קורי, מרעל עכברים, ובבעיותיה הרפואיות של קארי, שהתפתחותה נעצרה לאחר שלא ראתה אור יום במשך שנים. 

עד מהרה קאת'י הופכת לבלרינה מפורסמת ועל אף שהיא מתאהבת בדר' פול, היא מתחתנת עם רקדן מפורסם בשם ג'וליאן, נישואים שיודעים עליות ומורדות בעקבות קנאתו הטורדנית של ג'וליאן ויחסיה המסובכים של קאת'י עם אחיה כריס. בעקבות תאונת דרכים קשה, ג'וליאן מגלה שלא יוכל ללכת, ומתאבד בבית החולים. הוא מותיר את קאת'י אלמנה ובהריון. היא קוראת לבנה הבכור ג'ורי (שילוב של ג'וליאן וקורי).

כחלק מניסיון הנקמה באמה, קאת'י מתחברת לבארת ווינסלאו, עורך דין הנשוי לאמה, ומנסה לפתות אותו. עד מהרה השניים מתאהבים והיא אף יולדת לו בן - בארת ג'וניור. האחות הצעירה קארי, שלא מתפתחת כראוי, מתאבדת לאחר פגישה אקראית עם אמה והתעלמות מוחלטת מצד האם.

במהלך הספר קאת'י חוזרת לעליית הגג באחוזת פוקסוורת', שם היא מגלה פרטים מזעזעים נוספים אודות העבר, ומצליחה להוציא לפועל את הנקמה המתוקה באמה.

==אדפטציות==
*בשנת 2014 הספר עובד לסרט טלוויזיה בעל אותו השם, בבימויה של קארן מונקריף.

==ספרים נוספים בסדרה==
* פרחים בעליית הגג.
* פרחים הצמיחו קוצים.
* פרחים נבלו קמלו.
* גן של צללים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי ו. ס. אנדרוז
קטגוריה:ספרי 1980
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הוצאת אור עם
פרחים הצמיחו קוצים

"פרחים הצמיחו קוצים" הוא הרומן השלישי בסדרת הפרחים (הידועה גם כסדרת דולנגיינג'ר) של הסופרת האמריקאית ו. ס. אנדרוז. הוא יצא לאור בשנת 1981, שנה לאחר יציאת קודמו בסדרה, "עלי כותרת עפים ברוח". 

==עלילה==
הספר "פרחים הצמיחו קוצים" מסופר, לסירוגין, מנקודת מבטם של האחים ג'ורי ובארת. דבר זה שונה משני הספרים הקודמיםשל הסדרה. ג'ורי ובארת הם ילדיה של גיבורת הסדרה, קאת'י, הנשואה כעת לד"ר כריסטופר שפילד. כריסטופר הוא אחיה כריס, שמערכת היחסים האסורים אתו החלה בעודם כלואים בעליית הגג. עובדה זו נשמרת כמובן בסוד. הם מגדלים יחד את בארת וג'ורי ילדיה של קאת'. בארת' הוא בנה של קאת'י מיחסיה עם אביה החורג, בארת' ווינסלאו. הוא ילד מגושם, מריר וכועס. אביו של ג'ורי היה רקדן בלט שנהרג בתאונת דרכים בספר הקודם. ג'ורי הוא נער יפה תואר ומוכשר, השואף ללכת בעקבות אימו ולהפוך לרקדן בלט מפורסם. 

כאשר שכנה חדשה ומסתורית מגיעה להתגורר בסמוך לבית המשפחה, בארת' המרדן מתחבר אליה ולמשרתה, ג'ון עמוס, מבלי לדעת שאותה שכנה זקנה היא בעצם סבתו, קורין, אשר ממנה נמלטו הוריו שנים רבות קודם לכן, כאשר היו כלואים באחוזת פוקסוורת'. השכנה משכנעת את בארת לשמור את עובדת קיומה ואת יחסיהם בסוד, וג'ון משכנע את בארת הצעיר כי המין הנשי מושחת וכי נשים כמו אמו, החושפות את גופן על הבמה, הן מופקרות. כאשר ג'ון נותן לבארת לקרוא את יומנו של מלקולם פוקסוורת' (מבלי שבארת ידע שהוא היה סבה של אמו) בארת נסחף בתוך דמותו של מלקולם ומשתכנע שהמין הנשי הוא אכן בזוי.

תוך כדי ההתרחשויות, קאת'י נפצעת במהלך ריקוד ומגלה כי לא תוכל לרקוד שוב. בעודה מרותקת לכיסא גלגלים, היא מתחילה להעלות את זיכרונותיה על הכתב.

כאשר משפחתו מבחינה בשינויים בהתנהגותו של בארת, קאת'י מגלה את האמת אודות השכנה המסתורית ומתעמתת עמה. בארת מסייע לג'ון בתוכניתו לכלוא את שתי הנשים במרתף ביתה של קורין ולהרעיבן למוות, אך לבסוף מסכל את התוכנית ומציל את אמו כאשר הוא מבין שהוא בעצם אוהב אותה. הבית עולה בלהבות ולמרות שקאת'י ניצלת, קורין וג'ון נספים בשריפה. בסופו של דבר קאת'י מצליחה לסלוח לאמה כאשר היא מובאת למנוחות.

==עיבוד קולנועי==
*בשנת 2015 הספר עובד לסרט טלוויזיה בעל אותו השם, בבימויה של ננסי סאבוקה.

==ספרים נוספים בסדרה==
*פרחים בעליית הגג. 
*עלי כותרת עפים ברוח.
* פרחים נבלו קמלו.
* גן של צללים.
==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי ו. ס. אנדרוז
קטגוריה:ספרי 1981
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
פרחים נבלו קמלו

"פרחים נבלו קמלו" (באנגלית: Seeds of Yesterday) הוא הרומן הרביעי בסדרת הפרחים (הידועה גם כסדרת דולנגיינג'ר) מאת הסופרת האמריקאית ו. ס. אנדרוז. הוא פורסם ב-1984, כשלוש שנים לאחר הספר הקודם בסדרה, "פרחים הצמיחו קוצים". ספר זה מביא את סאגת משפחת דולנגיינג'ר לסיומה, כאשר הספר שיצא אחריו, "גן של צללים", מספר את קורות משפחת פוקסוורת' טרום היוולדם של קאת'י וכריס.

==עלילה==
הסיפור מסופר דרך עיניה של קאת'י בת ה-52. היא מגיעה יחד עם בעלה-אחיה כריס לביתו החדש של בנה בארת, שירש את הונו העצום של סבה של קאת'י, מלקולם פוקסוורת'. הבית החדש הוא העתק מדויק של אחוזת פוקסוורת', ביתו של מלקולם, בו קאת'י ואחיה כריס (לימים בעלה) היו כלואים יחד עם אחיהם התאומים קורי וקארי (אחוזת פוקסוורת' המקורית נשרפה בסוף הרומן "עלי כותרת עפים ברוח"). 

בארת, ירש את הונו של מלקולם לאחר שהתחבב על סבתו קורין, אמה של קאת'י ב"פרחים הצמיחו קוצים". הוא עדיין מריר, כועס על הוריו בשל יחסיהם האסורים, ומקנא באחיו ג'ורי, רקדן הבלט המצליח. כאשר ג'ורי ואשתו מלודי, יחד עם הוריו ואחותו המאומצת סינדי שוהים באחוזה, המתח מצטבר והשהות אינה נעימה. בנוסף לכך, דמות חדשה מופיעה במפתיע בחיי המשפחה: אדם בשם ג'ואל, שטוען כי הוא אחיה האובד של קורין, ובנו של מלקולם. במשך שנים רבות הוא נחשב למת, כאשר בפועל שהה במנזר באיטליה. בארת רואה בג'ואל דמות אב, והלה מרעיל את נפשו בדיבורים קיצוניים על דת, חטא ועונש, מה שגורם לבארת להפוך למריר אף יותר.

במקביל, ג'ורי עובר תאונה והופך למשותק מהמותניים ומטה. מלודי, אשתו ההרה, נעשית מתוסכלת ומתחילה ברומן עם בארת כמענה על צרכיה. היא יולדת תאומים, דארן ודירדרה, וקאת'י רואה בהם דמיון רב לאחיה התאומים המנוחים קורי וקארי. כאשר היא אינה עומדת בלחץ מלודי בורחת, משאירה את ילדיה ואת הטיפול בהם לג'ורי הנכה ומשפחתו. כל זאת ועוד גורמים לקאת'י וכריס להישאר באחוזה במשך שנים, על אף שהיא מזכירה להם את האחוזה המקורית בה נכלאו ועונו. באחוזה זו הסיפור מגיע לקיצו כאשר כריס נהרג בתאונת דרכים, בדומה לאביו, וקאתי מתה מצער בישיבה בעליית הגג.

לאחר תהפוכות רבות, סאגת משפחת דולנגיינג'ר-שפילד מגיעה לסיומה בגלגולו החדש של אותו בית בו הכל התחיל.

==אדפטציות==
*בשנת 2015 הספר עובד לסרט טלוויזיה בעל אותו השם, בבימויו של שון קו.

==ספרים נוספים בסדרה==
*פרחים בעליית הגג 
*עלי כותרת עפים ברוח
* פרחים הצמיחו קוצים
* גן של צללים

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי ו. ס. אנדרוז
קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:ספרי הוצאת אור עם
שמואל ארנפלד

הרב שמואל ארנפלד (עהרנפעלד) (ידוע בכינויו חתן סופר על שם ספרו; ה'תקצ"ה, 1835, א' באב ה'תרמ"ג, אוגוסט 1883) היה רב ותלמיד חכם, מגדולי רבני הונגריה. נכדו של החת"ם סופר.

==חייו==
נולד בפרסבורג (כיום ברטיסלבה בסלובקיה). אביו, הרב דוד צבי ארנפלד, היה חתנו הראשון של החת"ם סופר. למד אצל אביו וכן למד בישיבת פרסבורג אצל דודו הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל ה"כתב סופר". בתחילה עסק במסחר, אך לא ראה בו ברכה. בשנת ה'תרכ"ו (1866) התמנה לרב בעיירה בעטלען שבטרנסילבניה. בשנת ה'תרכ"ח (1868) עבר לשמש ברבנות סיקסו, בה הייתה ישיבה גדולה, והוא מסר בה שיעורים.

בשנת ה'תרל"ז (1877) התמנה לרבה של מטרסדורף. הקדיש את כל זמנו להנהגת הקהילה ולחיזוק הישיבה שם. בישיבתו הרביץ תורה בדרכו המיוחדת, ששאפה להבנה בהירה של התלמוד ולמיצוי ההלכות שבו.

נפטר בשנת ה'תרמ"ג, בגיל 48.

==צאצאיו==
את מקומו ברבנות מטרסדורף מילא בנו הרב שמחה בונם ארנפלד, בעל "מענה שמחה" (נפטר בז' באב ה'תרפ"ו). חתנו של הרב שמחה בונים היה הרב מנחם סופר, בעל שו"ת "מנחם משיב" (נספה בשואה). נכדו הרב שמואל ארנפלד היגר ממטרסדורף לניו יורק בה'תרצ"ח (1938), וייסד שם את ישיבת "חתן סופר" מטרסדורף ומוסדות המסונפים לה. בשנת ה'תשי"ח (1958) ייסד בירושלים את השכונה החרדית קריית מטרסדורף.

==ספריו==
* חתן סופר על שולחן ערוך, אורח חיים (מונקאטש, ה'תרל"ח)
* חתן סופר על שולחן ערוך, חושן משפט (ניו יורק ה'תש"ז)
* שו"ת חתן סופר על ארבעה חלקי השולחן ערוך (פאקש, ה'תרע"ב)
* פירוש על הגדה של פסח, נדפס ביחד עם פירוש החת"ם סופר בווינה, 1884
* חתן סופר - עטרת הבחורים - על עניינים שונים בעיקר בדיני ממונות (אונגוואר, ה'תרל"ד)

==קישורים חיצוניים==

* 
;ספרו
* [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=1533&pgnum=1 ספר "חתן סופר" באתר Hebrewbooks.org]
* 

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:ראשי ישיבה הונגרים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:משפחת סופר
קטגוריה:בוגרי ישיבת פרשבורג
קטגוריה:תלמידי הכתב סופר
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:מטרסבורג: רבנים
קטגוריה:ילידי 1835
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1883
המנזר המלכותי של סנטה מריה דה גואדלופה

250px
המנזר המלכותי של סנטה מריה דה גואדלופה (ספרדית: Real Monasterio de Nuestra Señora de Guadalupe) הוא מתחם מנזרי השוכן ברשות המוניציפלית גואדלופה שבנפת קסרס, הנמצאת בקהילה האוטונומית הספרדית אקסטרמדורה. המנזר היה אחד מהחשובים ביותר בספרד במשך כארבע מאות שנים, ובשנת 1993 הוא הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
מקורו של המנזר הוא בשלהי המאה ה-13, לאחר שרועה צאן מקסרס גילה על גדת נהר הגואדלופה פסל של המדונה, שככל הנראה הוחבא על ידי התושבים המקומיים מפני הפולשים המורים בשנת 714. באתר שבו התגלה הפסל נבנתה קפלה. הקפלה הפכה לכנסייה מספר שנים לאחר הקמתה, והיא הורחבה פעם נוספת על ידי המלך אלפונסו ה-11, שביקר בקפלה מספר פעמים. אלפונסו עשה זאת כהוקרה על ניצחונו בקרב ריו סלדו, אותו ייחס להתערבותה של המדונה. הוא הכריז על הכנסייה בגואדלופה כאתר קדוש מלכותי, והחל לבצע את תוכניתו לבנות את המקום מחדש.

הנזירים ההיירונימיטים תפסו את השליטה על המנזר ב-1389 והפכו אותו לאתר המרכזי של פעילותם. עבודות הבנייה נמשכו תחת חסותו של ראש המסדר הראשון, וב-1474 נקבר במקום אנריקה הרביעי לצד אמו.

אקסטרמדורה הייתה המקום הראשון שאליו כריסטופר קולומבוס עלה לרגל כדי להודות לאלוהים על שגילה את יבשת אמריקה. המנזר מכיל חפצים רבים הקשורים לעולם החדש, ומבנים רבים הוקמו שם לכבוד הבתולה מגואדלופה, בהם בזיליקת גואדלופה המקסיקנית.

החסות המלכותית נותרה על כנה גם לאחר שנזירים מגואדלופה הקימו את מנזר אל אסקוריאל המפורסם, שהיה קרוב יותר לעיר הבירה המלכותית מדריד. המנזר נחשב לאחד הקלויסטרים החשובים ביותר בספרד עד לחילון המנזרים ב-1835. בעקבות חילון המנזרים הועבר המנזר לבעלותה של ארכידיוקסיית טולדו, שהעבירה אותו ב-1908 לבעלותו של המסדר הפרנציסקני. במהלך המאה ה-20 שוקם המנזר על ידי המסדר, והאפיפיור פיוס ה-12 העניק לו מעמד של "בזיליקה אפיפיורית קטנה" ב-1955.

מחוץ למנזר, במזרקה שבמורד המדרגות, הוטבל לנצרות אברהם שניור קורונל, שר האוצר של המלכים הקתולים בשנת 1492, אחיו ושלושה יהודים נוספים. הסנדקים בטקס היו המלכים הקתולים.

==תיאור==
הכנסייה הראשית (Templo mayor), שנבנתה על ידי אלפונסו ה-11 ויורשיו במאה ה-14 והמאה ה-15, היא המבנה הבולט ביותר בכנסייה, שהאדריכלות שלה השתנתה והתפתחה לאורך השנים. הכנסייה ידועה בזכות דלתותיה, המקושטות באלמנטי ברונזה מהמאה ה-14. פנים הכנסייה כולל ספינה ושביל מזבח עם קמרונות. הקפלה המרובעת של קטלינה הקדושה (Santa Catalina) 
מתוארכת אף היא למאה ה-15, והיא ידועה בשל קבוצת קברים מקושטים מהמאה ה-16. קפלת השרידים הקדושים מהמאה ה-16 מחברת את קפלת קטלינה עם חדר תשמישי הקדושה (1638–1647), המקושט בציורים רבים מאת פרנסיסקו דה סורבראן.

מאחורי הבזיליקה נמצא הקמרין דה לה וירחן (Camarin de la Virgen), שהוא מבנה בארוק מתומן שנבנה בין 1687 ל-1696 עם חדר הבתולה הסטוקואי, ותשעה ציורים של הצייר לוקה ג'ורדנו. האלמנט החשוב ביותר בחדר זה הוא כס המלכות שעליו נמצא פסל המדונה, שעל שמו נקרא המנזר.

מבנים ידועים נוספים כוללים את הקלויסטר בסגנון מודחאר, שנבנה בין 1389 ל-1405, הידוע בזכות השער הפלטרסקי שלו; הקלויסטר הגותי, שנבנה בין 1531 ל-1533, והכנסייה החדשה, שנבנתה ב-1730 לפי הוראה של אחד מצאצאי קולומבוס וכוללת שלוש ספינות. בשנת 1856 נהרס הארמון של איזבלה הראשונה מקסטיליה, שנבנה בין 1487 ל-1491.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרד: מבני דת
קטגוריה:אקסטרמדורה
And Close As This

And Close As This הוא אלבום משנת 1986 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.

למרות שהדבר לא הובן בזמנו, אלבום זה מבשר על דרכו הנוכחית של האמיל: ריבוי שירים אישיים מאוד, בליווי גיטרה אקוסטית או פסנתר, עם שימוש בכלי MIDI להעמקת הצליל. שילוב זה יוצר באלבום זה ורבים ממשיכיו צליל שקרוב לצליל של הופעה חיה, או אף של ביצוע פרונטלי ואישי. 

שירי האלבום הוקלטו בביצוע בודד. כלומר, האמיל לא שר ולא ניגן שיר יותר מפעם אחת בודדת.

== רשימת שירים ==
<div style="direction: ltr;">
# "Too Many Of My Yesterdays"
# "Faith"
# "Empire Of Delight" (Hammill/קית' אמרסון)
# "Silver"
# "Beside The One You Love"
# "Other Old Clichés"
# "Confidence"
# "Sleep Now"
</div>
==קישורים חיצוניים==
In a Foreign Town

בעיר זרה הוא אלבום משנת 1988 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.

כמעט כל האלבום מבוצע בצליל של שנות ה-80, שהיה גם זר להאמיל, וגם מיושן עם צאת האלבום. שילוב זה גרם לכך שהאלבום לא התקבל באהדה. האמיל טוען שבאלבום זה המשיך את הכרותו עם טכניקות שונות של MIDI, ושמדובר באבן דרך חשובה בהתפתחותו המוזיקלית.

האלבום כולל מספר שירים פוליטיים: Vote Brand X תוקף את זילות ההליך הדמוקרטי בשיווק מועמדים "כמו היו אבקת כביסה". Sun City Nightlife (כמו A Motor-bike in Afrika מהאלבום The Future Now) מדבר על משטר האפרטהייד. Hemlock (צמח הרוש הרעיל) על פוליטיקה כלל עולמית.

Time To Burn הוא שיר קינה על מותו של טוני סטראטון-סמית, שהיה עסקן מוזיקלי מקורב להאמיל.

== רשימת שירים ==
<div style="direction: ltr;">
# "Hemlock"
# "Invisible Ink"
# "Sci-Finance (Revisited)"
# "This Book"
# "Time to Burn"
# "Auto"
# "Vote Brand X"
# "Sun City Nightlife"
# "The Play's the Thing"
# "Under Cover Names"
</div>

הוצאות מחודשות כוללות את "Smile" או ביצוע אינסטרומנטלי ל-Time to Burn
==קישורים חיצוניים==
Out of Water

Out of Water הוא אלבום משנת 1990 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.

סגנון האלבום מעורב. ישנם שירים ממשפחת Skin ו-In a Foreign Town שצלילם אופייני לשנות ה-80 אך לא להאמיל: שיר הפתיחה Evidently Goldfish ו-Green Fingers. ישנם המזכירים את עבודתו של האמיל בשנות ה-80 המוקדמות, כמו Not The Man, אך רוב האלבום שייך בבירור לתקופה החדשה של יצירתו, למשל On The Surface ו-A Way Out. 

== רשימת שירים ==
<div style="direction: ltr;">
# "Evidently Goldfish"
# "Not the Man"
# "No Moon in the Water"
# "Our Oyster"
# "Something about Ysabel's Dance"
# "Green Fingers"
# "On the Surface"
# "A Way Out"
</div>
==קישורים חיצוניים==
The Fall of the House of Usher

The Fall of the House of Usher (באנגלית: מפלת בית אשר) הוא אלבום משנת 1991 של היוצר הבריטי פיטר האמיל, ובו עיבוד אופראי לסיפור הקצר בשם זה של אדגר אלן פו.

ההיסטוריה של האלבום ארוכה ופתלתלה. כבר ב-1973 הגו האמיל וכריס ג'אדג' סמית את הרעיון לאופרת רוק לפי הסיפור. במשך כמעט 20 שנה עבדו שניהם, לפרקים, על היצירה. ג'אדג'-סמית כתב את רוב הליברית ואילו האמיל את העיבוד המוזיקלי.

ג'אדג'-סמית נטל לעצמו חירויות מוגבלות בבואו לעבד את הסיפור. למספר, שבמקור הוא נטול שם, הוא שאל את השם מונטרסור (מתוך הסיפור חבית האמונטילאדו). כמו כן הוא נתן לבית אשר (לבניין עצמו) קול ממשי, לעומת הסיפור בה מהותו החולה של הבית רק מרומזת. אחרון - הוא רמז לניצוצות של קשר רומנטי בין מונטרסור למדלין אשר. על מנת לעבות את התחושה הגותית הוא הוסיף שימוש בשתי פואמות מאת פו, שמושרות כביכול בפי רודריק אשר.

בתחילת שנות ה-90 החל האמיל להפיק את הביצוע עצמו. ההפקה הסתבכה, והרעיון לבצע את האופרה על הבמה ממש ננטש. האלבום יצא בגרסה מוגבלת.

ב-1999 האמיל, שלא היה מרוצה מהתוצאה, עיבד מחדש את האלבום כולו. הוא סילק לגמרי את כלי ההקשה, עיבה את נגינת הכינור על ידי הכנר דייוויד סטיוארט גורד והרחיב את תפקיד הגיטרות. התוצאה נטולת כל רמז ל"אופרת רוק", ובמקומה נוצרה אופרה גותית ומורבידית בעלת אופי מעיק וקודר, שהאמיל רואה כמתאימה הרבה יותר לאופי הסיפור.

בביצוע עצמו האמיל מנצל את יכולתו הקולית המרשימה עד תומה. החלק השלישי של המערכה הראשונה הוא מקהלת קנון מורכבת, ללא כל ליווי מוזיקלי, מפיו של הבית עצמו. חלק זה יוצר את האווירה הקודרת שתשלוט ביצירה להבא. פרט לתפקיד הבית האמיל גם מבצע את תפקידו של רודריק אשר. גם בתפקיד זה - ובפרט בפרקים The Lady Sleeps, I shun the light ו-The Haunted Palace - הוא משתמש באופן מרשים בקולו.

היצירה כולה מעולם לא בוצעה על הבמה. פיטר האמיל משלב, מדי פעם, קטע בודד זה או אחר מתוכה בהופעותיו, אך בביצוע מוזיקלי בלבד, ללא משחק.

== רשימת השירים ==
<div style="direction: ltr;">
* מערכה ראשונה: הדרך לבית אשר
# "An unenviable role" (The Chorus)
# "That must be the House" (Montresor)
* מערכה שנייה: בתוך בית אשר
# "Architecture" (The Voices of the House)
# "The Sleeper" (Usher, פואמה מאת א.א. פו)
# "One thing at a time" (Usher / Montresor)
# "I shun the light" (Usher)
# "Leave this House" (Usher / Montresor / Chorus / House)
* מערכה שלישית: ומייד לאחר מכן
# "Dreaming" (Madeline)
# "A chronic catalepsy" (Usher / Montresor)
# "The Herbalist" (Herbalist / Montresor)
# "The evil that is done" (Montresor / Chorus / House)
* מערכה רביעית: בבוקר שאחרי
# "Five years ago" (Madeline / Montresor)
# "It's over now" (Madeline / Montresor)
# "An influence" (Usher / Montresor)
# "No rot" (Usher / Montresor / House)
* מערכה חמישית: בשחר שאחרי
# "She is dead" (Chorus / Usher / Montresor / Herbalist)
* מערכה ששית: שלושה ימים לאחר מכן
# "Beating of the heart" (Chorus / Usher / Montresor / House)
# "The Haunted Palace" (Usher / Montresor, פואמה מאת א.א. פו)
# "I dared not speak" (Usher)
# "She comes towards the door" (Usher / Montresor / Chorus / Madeline / House)
# "The Fall" (House)

</div>
==קישורים חיצוניים==
ישראל גלילי (בלשניקוב)

ישראל גלילי (בלשניקוב) (1923 – 9 במרץ 1995) היה מפתח כלי נשק ישראלי, שהמפורסם בפיתוחיו הוא רובה הגליל.

גלילי, יליד ארץ ישראל, היה מראשוני התעשייה הצבאית, ועבד בה במשך 44 שנים. גדל במשמר הירדן.

במהלך שנות עבודתו היה שותף לפיתוח רובי הדרור והעוזי. במשותף עם יעקב ליאור, פותח על ידו ב-1968 רובה הגליל, שנקרא על שמו, ונכנס לשימוש סדיר ביחידות צה"ל בשנת 1974. עבור פיתוח הגליל זכו גלילי וליאור בפרס ביטחון ישראל לשנת 1973.

שנים רבות עמד גלילי בראש מחלקת הפיתוח, הרכבה וניסויים במפעלי הנשק של התעשייה הצבאית.

נפטר במרץ 1995.

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ממציאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי התעשייה הצבאית
קטגוריה:סגל התעשייה הצבאית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
היאטוס

היאטוס (מלטינית hiatus: רווח, פתח; בעברית: מִפְעָר) הוא מושג בפונטיקה המתאר רצף של שתי תנועות נפרדות (או יותר) ללא עיצור החוצץ בינן. הרצף יכול להתקיים בתוך מילה אחת, כמו במילה הצרפתית naïve, או בין שתי מילים (האחת מסתיימת בתנועה והשנייה מתחילה בתנועה).

יש להבחין בין היאטוס לבין דו-תנועה (דיפתונג), שהוא שתי תנועות מחוברות (על פי רוב התנועה השנייה היא תנועה למחצה) בהברה אחת.

ברישום פונטי ניתן לציין את ההיאטוס על ידי הפרדה של שתי התנועות באמצעות נקודה, כמו במילה הרומנית aer, הנרשמת פונטית כ-[a.er']. או באמצעות סימן הטעם (אם ההברה השנייה מוטעמת), כמו במילה "היאטוס" ברומנית, [hi'at].

שפות מסוימות נמנעות מיצירת היאטוס על ידי הוספת עיצור עזר בין שתי התנועות או קיצור שתי התנועות לתנועה אחת.

בעברית ההיאטוס אינו נפוץ בתוך מילים כיוון שהאות א' אמורה לשמש כעיצור מפריד בין התנועות, למשל במילה מֵאָה (בהגייה מוקפדת). היאטוס מופיע במילים המסתיימות בפתח גנובה כגון יוֹדֵעַ, גָּבוֹהַ, אֲבַטִיחַ. היאטוס יכול גם להיווצר בין מילים, למשל בצירוף "מי ייתן". בהגיית העברית הישראלית נוצר לעיתים היאטוס כאשר האות א' אינה מבוטאת כעיצור, למשל בהגיית המילה מֵאָה במהירות (וכן מָאתַיִּים בפי דוברים מסוימים).

היאטוס מופיע במילים לועזיות רבות שאומצו לעברית כגון אאוגניקה, דאודורנט, אסטרואיד, וכן המילה "היאטוס".

== ראו גם ==
* היאטוס (רומנית)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פונולוגיה
קטגוריה:פונטיקה
עזריאל לוי

עזריאל לוי (נולד ב-1934) הוא מתמטיקאי ולוגיקן ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים.

==קורות חיים==

במהלך לימודיו היה מעורכי מפעל השכפול באוניברסיטה. בשנת 1958 קיבל תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה בשם "תרומות למטא-מתמטיקה של תורת הקבוצות" שנעשתה בהנחייתם של אברהם הלוי פרנקל ואברהם רובינסון. בשנים 1958–1959 יצא לפוסטדוקטורט ב-MIT, ובשנתיים שלאחר מכן היה מרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1961 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית. ב-1972 היה מנחהו של מנחם מגידור לדוקטורט.

תוך שימוש בשיטת הכפייה של פול כהן הוכיח תוצאות אחדות המציגות עקביות של משפטים המנוגדים לאקסיומת הבחירה. לוי הרים תרומה חשובה להתפתחותה של תורת הקבוצות, ועל שמו קרויים המושגים Levy hierarchy, Levy collapse, Levy absoluteness.

בשנת 1979, במהלך סכסוך עבודה ממושך באוניברסיטאות בישראל, היה יו"ר המועצה המתאמת של ארגוני הסגל האקדמי באוניברסיטאות בישראל.

במסגרת האוניברסיטה הפתוחה הוביל את פיתוח הקורס "לוגיקה מתימטית". כיהן כיו"ר ועדת המקצוע מתמטיקה של משרד החינוך.

==מכתביו==
<div dir=ltr>
* A. Levy: A hierarchy of formulas in set theory, Memoirs of the American Mathematical Society, 57, 1965.
* J. D. Halpern, A. Levy: The Boolean prime ideal theorem does not imply the axiom of choice, Axiomatic Set Theory, Symposia Pure Math., 1971, 83-134.
* A. Levy: Basic Set Theory, Springer-Verlag, Berlin, 1979.
* Abraham A. Fraenkel, Yehoshua Bar-Hillel, and Azriel Levy, Foundations of Set Theory, North Holland, 1973.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 
<div dir=ltr>
* Akihiro Kanamori: [https://web.archive.org/web/20161020003948/http://math.bu.edu/people/aki/11.pdf Levy and set theory], Annals of Pure and Applied Logic, 140 (2006) ,233-252.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:לוגיקנים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מתמטיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
מדליית הזהב של הקונגרס

מדליית הזהב שהוענקה ל[[שמעון פרס ב-2014]]
מדליית הזהב שהוענקה בשנת [[2002 לנשיא ארצות הברית רונלד רייגן והגברת הראשונה ננסי רייגן]]
מדליית הזהב של הקונגרס (באנגלית: Congressional Gold Medal) היא העיטור הגבוה ביותר שמוענק על ידי הקונגרס של ארצות הברית, ויחד עם מדליית החירות הנשיאותית הם שני העיטורים הגבוהים ביותר המוענקים לאזרחים בארצות הברית.

המדליה הוענקה לראשונה על ידי הקונגרס הקונטיננטלי ב-25 במרץ 1776 לגנרל וראש הצבא הקונטיננטלי, ג'ורג' וושינגטון. עד אמצע המאה ה-19 הוענק הכבוד לאנשי צבא בעיקר אלו ששירתו בזמן מלחמת העצמאות, מלחמת 1812, מלחמת ארצות הברית–מקסיקו או הצטיינו באירועים צבאיים אחרים בשירות המדינה. ב-1858 הוענקה המדליה לרופא הבריטי פרדריק רוז, שסייע לימאים אמריקאים, הייתה זו הפעם הראשונה שקיבל אותה מי שאינו איש הכוחות המזוינים של ארצות הברית. באותה תקופה נוסדה מדליית הכבוד, ומאז נוהג הקונגרס להעניק את העיטור גם לשורה מגוונת של אזרחים, בהם אמנים, ספורטאים, מדינאים, אנשי עסקים, אנשי רוח ודת.

נכון לנובמבר 2023 הוענקה המדליה 184 פעמים<ref></ref>.

הענקת העיטור מתבצעת לאחר החלטת ועדות הקונגרס, ומחייבת תמיכה מוקדמת של לפחות שני שלישים משני הבתים שלו, הסנאט ובית הנבחרים. המדליה מוטבעת במטבעת ארצות הברית ומעוצבת באופן ייחודי לכל זוכה.

תנאי ההענקה השתנו לאורך השנים, בקונגרס ה-113 (שהושבע בינואר 2013) נקבעו התנאים הבאים:
*המדליה תוענק לאדם חי או לאדם מת בתנאי שנפטר לפני יותר מ-5 שנים אך לא יותר מ-25 שנים.
*לאדם הישג בעל השפעה על ההיסטוריה והתרבות האמריקאית אשר סביר שתזכה להכרה כהישג משמעותי בתחום עיסוקו הרבה לאחר השגתו.
*הזוכה לא קיבל את המדליה על אותו הישג בעבר
*ההישג הושג בתחום פעילותו של הזוכה, ומייצג רצף פעילויות לאורך מפעל חייו או הישג בודד משמעותי שזכה להכרה מצד אחרים בתחום פועלו

המדליה הוענקה במהלך השנים גם לאזרחים זרים, בהם וינסטון צ'רצ'יל, האם תרזה, אונג סן סו צ'י, הישראלים נתן ואביטל שרנסקי שזכו במדליה ב-1986 ושמעון פרס ב-2014. ארבעה אישים זכו יותר מפעם אחת במדליית הזהב של הקונגרס: הגנרל ולימים נשיא ארצות הברית זאכרי טיילור שזכה לכבוד שלוש פעמים, מגלה הארצות לינקולן אלזוורת', הגנרל וינפילד סקוט, והאדמירל היימן ריקובר שעוטרו פעמיים כל אחד. לרבי מליובאוויטש הוענקה המדליה כשנה לאחר פטירתו.

==קישורים חיצוניים==

*[http://history.house.gov/Institution/Gold-Medal/Gold-Medal-Recipients/ רשימת מקבלי המדליה] באתר הרשמי של בית הנבחרים האמריקאי
*[http://www.congressionalgoldmedal.com/ אתר המוקדש למדליית הזהב של הקונגרס]
*[http://www.senate.gov/CRSReports/crs-publish.cfm?pid=%270E%2C*PL%5B%3C%230%20%20%0A מחקר על מדליית הזהב של הקונגרס] באתר הסנאט

==הערות שוליים==

*
זהב של הקונגרס
קטגוריה:ארצות הברית: אותות ועיטורים אזרחיים
Bit error ratio

Bit error ratio (בראשי תיבות: BER) הוא מדד המשמש להערכת הטיב של תהליכי שידור-וקליטה או עיבוד נתונים במערכת. מדד זה מציין את היחס בין כמות הסיביות שחלה בהן שגיאה לאורך התהליך, לבין סך כל הסיביות שהיו מעורבות בתהליך.
מדד זה, יחד עם יחס אות לרעש, רגישות קליטה וספרת רחש, מהווים תמונת מצב לגבי איכות הקליטה והפיענוח של אותות שמעובדים במערכת מסוימת.

== גורמים המשפיעים על BER ==
אות בינארי מכיל רק שני מצבים: '0' או '1'. שינוי באות הבינארי בעקבות הפרעה או רעש קטנים - עדיין מאפשרים לשחזר את הסיבית המקורית. לפיכך, קלקול ה-SNR עד רמה מסוימת, עדיין יאפשר לשחזר את הסיביות המקוריות ללא פגיעה ב-BER. ספרת הרחש של המקלט, כמו גם שיטת האפנון וטיב גלאי האפנון - יאפשרו גם הם להקטין את ה-BER, או לפחות לא לקלקל אותו מעבר לקיים.

== גורמים ש-BER משפיע עליהם ==
רוב המערכות הדיגיטליות לא מייחסות חשיבות לסיבית בודדת, והן מעבדות נתונים ברמת המילה או המסגרת (אוסף של מילים) ועד לרמה של חבילת מידע. ברמות אלו של שליחת נתונים, נהוג לשלב סיבית זוגיות אחת או יותר, ואף קוד תיקון שגיאות. תוספות אלו מאפשרות למערכת לקבל אוסף של סיביות, שחלקן שגויות (כלומר עם יחס BER מסוים), ולזהות האם חלה השגיאה. כאשר מזוהה שגיאה, המערכת יכולה לבקש ממקור המידע שישלח שוב את הנתונים. שליחה חוזרת מהווה למעשה תקורה ולכן היא משפיעה על קצב הנתונים של המערכת. במצבים מסוימים המערכת יכולה אף לבצע תיקון שגיאות ע"ב קוד תיקון שגיאות ללא שליחה חוזרת של המידע. לאחר התיקון ניתן לומר שחל שיפור ב-BER של האות שבמערכת. תיקונים אלו באים ע"ח מורכבות וסיבוכיות המערכת, ולעיתים הם נדרשים על פי פרוטוקול התקשורת.

== מדידה ==
ניתן למדוד BER של מערכת קיימת על ידי שליחת רצף סיביות ידוע דרך המערכת. השוואה בין הסיביות שנשלחו לסיביות שהתקבלו תציין את כמות השגיאות שחלו ברצף הסיביות. היחס בין כמות הסיביות הכוללת שנשלחה, לבין כמות הסיביות שהתקבלו בצורה שגויה - הוא ה-BER.

קטגוריה:עיבוד אותות
קטגוריה:הנדסת מערכות תקשורת