OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פרס חשין

פרס חשין למצוינות אקדמית במשפט הוא פרס בתחום חקר המשפט שמוענק על ידי קרן שניאור זלמן חשין והפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים לזכרו של מ"מ נשיא בית המשפט העליון, השופט שניאור זלמן חשין. הפרס ניתן מדי שנה, מאז שנת 2009, לחוקר בכיר ולחוקר צעיר שמכהנים במינוי מלא במוסד להשכלה גבוהה, בגין הצטיינות אקדמית בתחום המשפט. הזוכים נבחרים על ידי ועדה מיוחדת, שבראשה עמד, מי שהיה המשנה לנשיא בית המשפט העליון ד"ר מישאל חשין.

==הפרסים==
פרס ש"ז חשין לחוקר בכיר מוענק לחוקר בכיר על סמך ההישגים האקדמיים של המועמד והצטיינות במחקר. בשנת תשפ״ג סכום הפרס הוא 50,000 ש"ח.

פרס ש"ז חשין לחוקר צעיר מוענק לחוקר שגילו עד 40 שנים במועד הענקת הפרס, על סמך ההישגים האקדמיים של המועמד והצטיינות במחקר והפוטנציאל הגלום בהישגיו האקדמיים לעתיד לבוא. סכום הפרס 30,000 ש”ח.

בשנת תשע״ה הוענק גם פרס ש"ז חשין לעבודת דוקטורט לחוקר שהגיש עבודת דוקטורט שאושרה במהלך השנתיים האחרונות ויש בה משום תרומה של ממש לפיתוח המשפט בישראל או לקידום החברה בישראל. סכום הפרס היה 40,000 ש״ח.

הפרסים מוענקים בטקס חגיגי שנערך באוניברסיטה העברית בירושלים בנוכחות אנשי משפט בולטים. בטקס נושאים הזוכים בפרס הרצאה פומבית הקשורה לנושא מחקרם.

==זוכים==
{| class="wikitable" style="font-size: 95%
|-
! שנה
! הזוכה בפרס חשין
! הזוכה בפרס לחוקר הצעיר
! הזוכה בפרס עבודת דוקטורט מצטיינת
|-align="center"
| rowspan="1"| 2009 || רות גביזון || דוד אנוך
|
|-align="center"
| rowspan="1"| 2010 || אריאל פורת ואמנון רובינשטיין || אהוד גוטל
|
|-align="center"
| rowspan="1"| 2011 || איל בנבנישתי ודפנה ברק-ארז || אסף חמדני
|
|-align="center"
| rowspan="1"| 2012 || חיים גנז ויואב דותן || טליה פישר
|
|-align="center"
| rowspan="1"| 2013 || אלון הראל || אביחי דורפמן ודורון טייכמן
|
|-align="center"
| rowspan="1"| 2014 || חנוך דגן ואיל זמיר || אילן בנשלום והדר דנציג-רוזנברג
|
|-align="center"
|2015
|מני מאוטנר
|אורי אהרונסון ורביע עאסי
|שרון שקרג'י וחיים זיכרמן
|-align="center"
| rowspan="1"| 2016 || סיליה פסברג ואסף לחובסקי || תמר קריכלי כץ
|
|-align="center"
|2017
| ברק מדינה ונטע זיו
| איתי בר-סימן-טוב וקארין כרמית יפת
|
|-align="center"
|2018
| מרים גור אריה
| הילה שמיר וקרן וינשל-מרגל
|
|-align="center"
|2019
|דוד גליקסברג ויובל פלדמן
|יהונתן גבעתי ויניב רוזנאי
|
|-align="center"
|2020
|רון חריס ופרנסס רדאי
|רונית לוין-שנור ויותם קפלן
|
|-align="center"
|2021
|גדעון פרחומובסקי וצילי דגן
|אלדר הבר ושרון שקרג'י
|
|-align="center"
|2022
|יובל שני וגד ברזילי
|נטע ברק-קורן וסיון שלמה-אגון
|
|-align="center"
|2023
|אורן פרז ודפנה לוינסון-זמיר
|מעיין סודאי ועומר פלד
|
|-
|2024
|אורן גזל-אייל ומשה הירש
|יפעת ארן ואורי הכהן
|
|-align="center"
|}

== ראו גם ==
* פרס פתאל
* פרס צלטנר

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
חשין
לוקאש סקורופסקי

לוקאש סקורופסקי (בפולנית: Łukasz Skorupski; נולד ב-5 במאי 1991 בזאבז'ה, פולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת השוער בבולוניה ובנבחרת פולין.

==קריירת מועדונים==
ב-14 ביולי 2013, סקורופסקי חתם ל-4 עונות בקבוצת הסרייה א', רומא.

ב-1 ביולי 2015 הושאל לאמפולי לעונה אחת. בשנת 2018 עבר לבולוניה.

==נבחרת פולין==
סקורופסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של פולין במשחק ידידות נגד באמצע חודש דצמבר בשנת 2012.

נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20161122071534/http://www.empolicalcio.net/Lukasz-Skorupski.htm הפרופיל של לוקאש באתר הרשמי של אמפולי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:שוערי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני גורניק זאבז'ה
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני אמפולי
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1991
מיקסטורה

מיקסטורה היא שימוש באקורד כרומטי לשם יצירת גוון. להבדיל מתפקידם ה"רגיל" הפונקציונלי של אקורדים, להוביל ולמשוך אל מרכזים טונאליים ואל דרגות שונות, המיקסטורה מחליפה לרגע (או לפרק זמן) אקורד דיאטוני לשם גיוון והעשרת המצלול.

מלחינים חשובים לדוגמה שנהגו להשתמש רבות במיקסטורות הם שופן, שוברט ורחמנינוב. בנוסף, מלחיני מחזות זמר ומוזיקה לסרטים מרבים להשתמש במיקסטורות בזכות הרגשנות הרבה שלהן.

==מיקסטורה פשוטה==
שימוש באקורד השאול מהסולם שווה הטוניקה. לדוגמה בסולם מז'ורי שימוש בדרגה רביעית מינורית הוא מיקסטורה פשוטה. המיקסטורות הפשוטות האפשריות הן:
* בסולם מז'ורי: ראשונה מינורית, שנייה מוקטנת, שנייה מז'ורית על מדרגה שנייה מונמכת (נפוליטנית), שלישית מזורית על מדרגה שלישית מונמכת, רביעית מינורית, חמישית מינורית, שישית מז'ורית על מדרגה שישית מונמכת. שביעית מז'ורית על מדרגה שביעית מונמכת.
* בסולם מינורי: ראשונה מז'ורית, שנייה מינורית, שלישית מינורית על מדרגה שלישית מוגבהת, רביעית מז'ורית, חמישית מז'ורית (לאקורד זה יש חשיבות פונקציונלית רבה כדומיננטה ולכן למעשה הוא אינו מיקסטורה לכאורה), שישית מינורית על מדרגה שישית מוגבהת, שביעית מוקטנת על מדרגה שביעית מוגבהת (גם לאקורד זה חשיבות פונקציונלית כדרגה דומיננטית והוא אינו ממש מיקסטורה).

==מיקסטורה שניונית==
הגבהת טרצה של אקורד מינורי או הנמכת טרצה של אקורד מז'ורי שאינה יוצרת מיקסטורה פשוטה ואינה דומיננטה שניונית כלומר אינה באה ליצור משיכה למרכז טונאלי חדש. לדוגמה בסולם מינורי דרגה שנייה מז'ורית. המיקסטורות השניוניות האפשריות הן:
* בסולם מז'ורי: שנייה מז'ורית, שלישית מז'ורית, שישית מז'ורית, שביעית מינורית, שביעית מז'ורית.
* בסולם מינורי: שנייה מינורית על מדרגה שנייה מונמכת, שלישית מינורית, שישית מינורית, שביעית מינורית.

==מיקסטורה כפולה==
מיקסטורה פשוטה שאותה הופכים גם למיקסטורה שניונית לדוגמה בסולם מז'ורי, אקורד מינורי, שבנוי על מדרגה שלישית מונמכת. המיקסטורות הכפולות האפשריות הן:
* בסולם מז'ורי: שנייה מינורית על מדרגה שנייה מונמכת, שלישית מינורית על מדרגה שלישית מונמכת, שישית מינורית על מדרגה שישית מונמכת, שביעית מינורית על מדרגה שביעית מונמכת.
* בסולם מינורי: שנייה מז'ורית, שלישית מז'ורית על מדרגה שלישית מוגבהת, שישית מז'ורית על מדרגה שישית מוגבהת, שביעית מז'ורית על מדרגה שביעית מוגבהת.

==מיקסטורות בספרות==
===מיקסטורות פשוטות===
בדידו ואניאס מאת הנרי פרסל בסוף המערכה הראשונה במקהלה To the hills and the vales במילים cool shady האקורד הוא חמישית מינורית.

בסונטה לפסנתר מאת שוברט דויטש 958 מס' 1 בתיבה 5 ישנה שביעית מז'ורית הבנויה על מדרגה שביעית מונמכת.

===מיקסטורות שניוניות===
בפנטזיה מאת שומאן אופוס 17 פרק 3 בתיבה שנייה מופיע האקורד רביעית מז'ורית.

בסימפוניה התשיעית של שוברט בתיבה מספר 26 מופיעה הדרגה השביעית מז'ורית.

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
קטגוריה:הרמוניה
אורסולה ברנז

אורסולה ברנז
אורסולה ברנז (באנגלית: Ursula Burns; נולדה ב-20 בספטמבר 1958) היא יושבת ראש ומנכ"ל של חברת זירוקס. אורסולה היא האפרו-אמריקנית האשה הראשונה המשמשת כראש של חברה מן ה-Fortune 500. בשנת 2009 הוצבה ברנז במקום ה-14 ברשימת 100 הנשים החזקות בעולם של מגזין פורבס.

==קורות חייה==
אורסולה ברנז נולדה בשנת 1958 בפרויקט דיור בניו יורק לאם חד הורית. שני הוריה היו מהגרים מפנמה. היא למדה בבית ספר תיכון קתולי ולאחר מכן למדה לתואר ראשון בהנדסת מכונות במכון הפוליטכני של ברוקלין (היום חלק מאוניברסיטת ניו יורק) ולתואר שני בהנדסת מכונות באוניברסיטת קולומביה.

בשנת 1980 החלה ברנז לעבוד בחברת זירוקס כמתמחה, ובשנת 1981, לאחר שסיימה את התואר השני שלה, הצטרפה כעובדת מן המניין ועבדה בתפקידים שונים בפיתוח ותכנון מוצר. בינואר 1990 התמנתה ברנז לעוזרת של ווילנד היקס, שהיה מנהל בכיר בחברה. שנה מאוחר יותר היא נתמנתה לעוזרת ליושב ראש החברה דאז, פול אלרי, ובשנת 1999 נתמנתה לראש חטיבת הייצור הגלובלי בזירוקס.

בשנת 2000 נתמנתה לסגן בכיר ליו"ר החברה וביולי 2009 נתמנתה למנכ"ל זירוקס. ובשנת 2010 נתמנתה ליושב ראש זירוקס ובכך הייתה לאפרו אמריקאית האישה הראשונה שנתמנתה ליושבת ראש אחת החברות הגדולות.

אורסולה ברנז התחתנה בשנת 1990 עם לויד בין, שעבד גם הוא בזירוקס, לזוג נולדו שני ילדים והם מתגוררים בניו יורק.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנכ"ליות אמריקאיות
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הפוליטכני של ברוקלין
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פנמי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
קטגוריה:פנמיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:פנמים שנולדו ב-1958
באטמן (סדרת טלוויזיה)

באטמן (באנגלית: Batman) היא סדרת לייב אקשן אמריקאית שמבוססת על דמות הקומיקס הנושאת את אותו שם בהוצאת DC קומיקס. הסדרה שודרה ברשת ABC במשך שלוש עונות החל מ-12 בינואר 1966 עד 14 במרץ 1968. במהלך שתי עונותיה הראשונות היא פעלה בפורמט שידור דו-שבועי, ובעת ביטולה היא הכילה 120 פרקים. בסדרה כיכבו אדם וסט וברט וורד כבאטמן ורובין.

בשנת 1979 יצאה סדרת ספיישלים בשם "אגדת גיבורי העל" ששמה כיכבו וסט ווורד (כבאטמן ורובין) עם שאר גיבורי ונבלי העל של יקום DC כשצולמו מול קהל חי, וסרט שיצא בשנת 2003 בשם "בחזרה אל מערת העטלף" שבו ווסט ווורד שיחקו את עצמם, ושני סרטי הנפשה המבוססים על הסדרה "באטמן: גיבורים בגלימות" (2016) ו"באטמן ודו- פרצוף" (2017).

אופי הסדרה היה קליל וקאמפי. היא הציגה את אדם וסט בתפקיד באטמן ואת ברט וורד בתפקיד רובין - שני גיבורים ולוחמים בפשע שמגנים על העיר גות'אם סיטי. כאשר באטמן ורובין נלחמו בפושעים, בועות דיבור ובהן כתוביות כמו "בום" ו"פאו" הופיעו במחווה לספרי הקומיקס. פרקים רבים היו בשני חלקים-ולעיתים נדירות גם בשלושה חלקים-כדי לבנות מתח: בסוף החלק הראשון באטמן ורובין היו נתונים בצרה גדולה או במלכודת, ואילו בפרק השני הם נחלצו ממנה בדרך לא צפויה.

== סקירת הסדרה ==
באטמן ([[אדם וסט) ורובין (ברט וורד)]]

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:באטמן: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:יקום החץ: סדרות חיצוניות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1960
קטגוריה:סדרות טלוויזיה של DC קומיקס
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
ועדת ריבלין

ועדת ריבלין, בראשותו של המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס אליעזר ריבלין, היא ועדה ציבורית שמונתה ב-4 באפריל 2013, על ידי שרת המשפטים ציפי לבני, ותפקידה לבחון את האפשרות להחלת הסדר פיצוי מיוחד על עובדי הקריה למחקר גרעיני בדימונה שחלו בסרטן בעת חשיפתם לקרינה מייננת ו/או חומרים מסוכנים אחרים במהלך עבודתם.

ב-18 בספטמבר 2017 הודיעה הוועדה לאנרגיה אטומית כי הושג הסדר פשרה, שבמסגרתו תפצה המדינה כ-170 עובדים, גמלאים ובני משפחות שחלו בסרטן.

== הרכב הוועדה ==
הוועדה כללה את יושב הראש וחמישה חברים:
* השופט אליעזר ריבלין, המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס - יו"ר.
* פרופ' אריאל פורת, מומחה לדיני נזיקין ולשעבר דיקן הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
* פרופ' רבקה כרמי, נשיאת אוניברסיטת בן-גוריון.
* ד"ר ניר פלד, מנהל המרכז לחקר גידולי בית החזה, מרכז רפואי שיבא, תל השומר.
* מיכל עבאדי-בויאנג'ו, החשבת הכללית במשרד האוצר.
* אבי ליכט, משנה ליועץ המשפטי לממשלה.

== הרקע להקמתה ==
לאורך השנים הוגשו תביעות רבות מצד עובדים בקריה למחקר גרעיני לפיצוי בגין גידולים סרטניים מהם הם סובלים. לטענתם, מחלתם נגרמה עקב חשיפה לקרינה בכור הגרעיני, ועל כן הם זכאים לפיצוי מהמוסד לביטוח לאומי. ברקע להקמת הוועדה נמצא הקושי המובנה בהוכחת הקשר הסיבתי בין החשיפה לקרינה לבין המחלה. סוגיה משפטית זו עלתה בעבר במסגרת ועדת שמגר שעסקה בצוללני חיל הים בנחל הקישון. בנוסף, התעוררו בעבר קשיים בניהול הדיונים בבית המשפט, עקב רמת הסודיות הגבוהה של חומר הראיות.

== פעולותיה של הוועדה ==
תוצאות סקר תחלואה עצמאי שערכה "ועדת ריבלין", הצביעו על כך שברוב המוחלט של מחלות הסרטן לא נמצאה תחלואה עודפת בקרב עובדי הוועדה לאנרגיה אטומית בהשוואה לצפוי באוכלוסייה המקבילה.

בוועדה חתרו בכל זאת להסדר, אשר לדבריהם היה בו צורך "לנוכח תרומתם הייחודית של עובדי הוועדה לתחום המחקר והפיתוח הגרעיני, ומתוך רצון לסייע לעובדים". ההסכם שגובש על ידי הוועדה אומץ על ידי הממשלה, כנראה במטרה להימנע מהתקדמות תהליך התביעה.

== תוצאות הוועדה ==
ב-18 בספטמבר 2017 הודיעה הוועדה לאנרגיה אטומית כי הושג הסדר פשרה, שבמסגרתו תפצה המדינה כ-170 עובדים, גמלאים ובני משפחות שחלו בסרטן.

זהו הסדר פשרה ייחודי אשר התאפשר הודות למתווה שקבעה ועדה ריבלין.

על פי ההסדר, הוחלט על תשלום לעובדים שחלו בסרטן ועומדים בקריטריונים מקלים. בבסיס הסדר הפשרה שנחתם הוצהר כי הוועדה והתביעה אינם מצביעים על אשמה או רשלנות מצד המדינה.

בעקבות דו"ח ועדת ריבלין הוקמה ועדת זוהר לצורך קביעת הזכאות וגובה הפיצוי לעובדי הוועדה לאנרגיה אטומית שחלו בסרטן.

עובדים אשר חלו בעקבות עבודתם במרכזים הגרעיניים זכאים לפנות לוועדת זוהר לצורך קביעת זכאותם לפיצוי.

בתחילה לא היה באפשרות עובדים אלו להיות מיוצגים על ידי עו"ד לפי בחירתם, אך, בעקבות עתירה לבג"ץ אשר הוגשה על ידי עו"ד אריאל פרייברג ואלי דסה, שונתה ההנחיה וכיום כל עובד הטוען לזכאות יכול לפנות באמצעות עו"ד (ובלבד שישותף אך ורק במידע בלתי מסווג).

==קישורים חיצוניים==
* [http://vaadatrivlin.gov.il/vr/Pages/default.aspx האתר הרשמי של הוועדה] 
* [http://index.justice.gov.il/Pubilcations/News/Pages/VaadatRivlin.aspx הודעה על הקמת הוועדה] , אתר משרד המשפטים.

== הערות שוליים ==

ריבלין
קטגוריה:הקריה למחקר גרעיני – נגב
זלמן זאב שחור

זלמן זאב שחור (ט"ו באב תר"ס, אוגוסט 1900 – ז' באלול תשמ"א, 6 בספטמבר 1981) היה מעסקני היישוב בתל אביב וביפו, יו"ר המזרחי בתל אביב ויו"ר איחוד בתי הכנסת בעיר. יקיר העיר תל אביב-יפו לשנת תש"מ.

==ביוגרפיה==
נולד באנטופול, בנו של רב העיר יוסף דוד שחור. אמו, ליפשה, היא בת שאול קוסובסקי-שחור ואחות הרב יצחק קוסובסקי. חניך ישיבות ליטא. 

באלול תר"פ (1920) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בתקופת מגוריו בעיר היה פעיל בחיים הציבוריים והדתיים. בשנת תרפ"א (1921) יזם את הקמת האגודה למען החלוץ הדתי. בשנת תרפ"ה (1925) התיישב ביפו. באותה שנה נישא לפרידה, בת אליעזר פבריץ, פעיל ציוני דתי מפולין. נבחר להנהלת תלמוד תורה וישיבת שערי תורה ושימש שנים רבות יו"ר הוועד של המוסד.

בשנת תרצ"ו (1936), לאחר הפרעות ביפו, נבחר כיו"ר ארגון סוחרי יפו היהודים. פעל רבות לשיקומם של יהודי יפו שנאלצו לנטוש את עירם. היה בין יוזמי הקמת נמל תל אביב. נמנה עם החותמים על הכרוז שקרא לתושבי העיר להשתתף ביסוד הנמל על ידי רכישת מניות.

בשנת תרצ"ז (1937) נבחר כיו"ר המזרחי בתל אביב. לאחר המיזוג עם הפועל המזרחי שימש חבר נשיאות המפלגה הדתית לאומית "המזרחי - הפועל המזרחי".

יסד את בית הכנסת "בית הכנסת לזכר קדושי אנטופול" בלב תל אביב ושימש יושב-ראש שלו. כמו כן היה יושב-ראש איחוד בתי הכנסת בתל אביב.

מספר חודשים לפני פטירתו זכה בפרס יקיר העיר תל אביב לשנת תש"מ.

זלמן שחור נפטר ביום ז' באלול תשמ"א בשנת השמונים לחייו. הוא נקבר בבית העלמין סנהדריה בירושלים.

==צאצאיו==
בתו פנינה הייתה אשת יעקב הרצוג, ובנו הוא עו"ד יוסף דוד שחור מתל אביב. בנו [http://irgon-haagana.co.il/info/n_show.aspx?id=3114 אליעזר שחור] נפל במלחמת העצמאות בקרבות על ירושלים.

==קישורים חיצוניים==
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:משפחת שחור
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1981
קטגוריה:זוכי פרס הרב אונטרמן
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
יצחק אלחנן וולקין

הרב יצחק אלחנן וולקין (תר"ס, 1900 - תש"ב, 1942) היה רבה האחרון של אנטופול. נספה בשואה.

==תולדותיו==
בנו של הרב אהרן וולקין רבה של פינסק, ורחל, בת הרב בן ציון סורוצקין ואחותו של הרב זלמן סורוצקין. בשנת תרע"ג נכנס ללמוד בישיבת מיר וכעבור שנתיים עבר לישיבת ראדין. כעבור זמן השתוקק לשוב לישיבת מיר. הוא עבר את הגבול כשהוא מסכן את חייו והגיע לפולטבה, שבה שכנה אז הישיבה. חלה בטיפוס, ולאחר החלמתו חזר לליטא ולמד בתלמוד תורה בקלם. כששבה הישיבה למיר, שב אליה. 

נישא לבתו של הרב משה וולפסון, רבה של אנטופול. בשנת תר"צ, לאחר פטירת חותנו, התמנה תחתיו כרבה של אנטופול וכיהן בתפקידו עד כיבושה של העיר בידי הגרמנים.

הובל יחד עם בני קהילתו לכיכר העיר ושם הוצא להורג. חתנו, שנספה גם הוא, היה הרב שמואל דוד גרשונוביץ, שכיהן כממלא מקום אביו הרב אברהם יצחק גרשונוביץ, אב"ד ז'אבינקה.

קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:משפחת וולקין
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:משפחת סורוצקין
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:בוגרי תלמוד תורה (קלם)
קטגוריה:אבות בתי דין
משה לנדינסקי

הרב משה לנדינסקי (תרכ"ב, 1862 – כ' באדר ב' תרצ"ח, 23 במרץ 1938) היה ראש ישיבת ראדין במשך כארבעים שנה.

==תולדותיו==
נולד בעיירה קנישין הסמוכה לביאליסטוק, בנם של דוד וצביה לנדינסקי. בצעירותו למד תקופה קצרה בעיר מולדתו ואחר עבר ללמוד אצל הרב שבתי וולך ששימש כגאב"ד בעירו רזנאי.

בגיל 22 נשא לאישה את בת הגביר הרבני רבי ישראל ניימן, אף הוא מקנישין. לאחר נישואיו נמנה עם אברכי כולל ברודסקי בוולוז'ין. שם למד כשמונה שנים, כאשר בשלוש השנים הראשונות לא עזב את המקום, ולא התראה אפילו עם אשתו ובתו הקטנה.

בשנת תר"ס (1900) נקרא על ידי החפץ חיים לכהן כראש הישיבה בישיבתו בראדין, בהמלצת מורו הנצי"ב מוולוז'ין. כעבור שנים אחדות מונה לצדו הרב נפתלי טרופ. בכל הזמן הזה עמד לימין החפץ חיים ואף ערך לו אחדים מספריו.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה, לאחר שהרוסים נסוגו והצבא הגרמני התקרב לראדין, התקבלה החלטה שהישיבה תתפצל לשתיים, חלק אחד יישאר בראדין והשני ינוע לתוך רוסיה. רוב התלמידים, ובהם החפץ חיים והרב טרופ, עזבו את ראדין, והמיעוט ובתוכו הרב לנדינסקי נותר בראדין. בשנת תרפ"א (1921) שבו הגולים לראדין. הרב לנדינסקי קיבל את פניהם בתחנת הרכבת. אולם בניין הישיבה היה הרוס ונטוש והתלמידים נאלצו להשתכן בבית המדרש המקומי. עם הזמן שבה הישיבה למסלולה בהנהגתם של הרב לנדינסקי והרב טרופ.

בשנת תרפ"ח (1928) נפטר הרב טרופ ולצדו של הרב לנדינסקי מונו שני ראשי ישיבה צעירים, הרב ברוך יוסף פייבלזון (חתנו של הרב טרופ) והרב מנחם מנדל זקס (חתנו של החפץ חיים).

לאחר פטירת החפץ חיים הורע מצבה הכלכלי של הישיבה
והרב לנדינסקי נאלץ לנסוע ללונדון כדי לגייס כסף להחזקת הישיבה.

מצבת קברו של הרב לנדינסקי
נפטר בכ' באדר ב' תרצ"ח ונקבר בבית העלמין בראדין.

צאצאו, הרב חיים פלאטו, הקים את ישיבת ראדין בנתניה. בנו של הרב פלאטו, מנחם מנדל, פרסם את הספר "בשבילי ראדין", על הישיבה בראדין ותולדות חייו של הרב לנדינסקי.

==צאצאיו==
* צירל, אשת הרב אברהם ישראל משה סלומון, הרב מחרקוב. בנם הוא הרב דוד סלומון.
* הרב נחמן דוד לנדינסקי - מייסד ישיבת גייטסהד באנגליה, וראש הישיבה הראשון שלה. עבר לניו יורק, שם כיהן בישיבת חפץ חיים. 
* דאבא, אשת הרב אברהם סחרוב, אב"ד טרובי (טראקי) הסמוכה לוילנה. נספה בשואה עם כל משפחתו, מלבד בתו צביה, אשת הרב שמואל דוד וואלקין. בנם הוא הרב חיים וואלקין. 
* פריידא, אשת הרב זלמן פליטניק, אב"ד ליברפול ובסוף ימיו רב בישיבת דבר ירושלים
* אלכסנדר זיסקינד לנדינסקי הי"ד, התגורר בווקשנה שבליטא, ונספה בשואה.
* הרב מרדכי לנדינסקי - רב בנובופהוסט בפולין, לימים ר"מ ומנהל ישיבת "חפץ חיים" בניו יורק

==לקריאה נוספת==
* מנחם מנדל פלאטו, בשבילי ראדין, דברי ימיה של הישיבה משולבים בסיפור תולדות חייו של מרן הגאון משה לונדינסקי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 'לנדינסקי ר' משה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 65 (, תמונה 1263).
* [http://www.daat.ac.il/daat/chinuch/mosdot/radin1-2.htm ישיבת ראדין], דוד זריז באתר דעת

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:תלמידי הנצי"ב
קטגוריה:רבני ישיבת ראדין
קטגוריה:ילידי 1862
קטגוריה:נפטרים ב-1938
בסיס אספרנסה

סמל הבסיס
בסיס אספרנסה (ספרדית: Base Esperanza, מילולית: בסיס התקווה) הוא בסיס מחקר אזרחי ארגנטינאי הממוקם במפרץ התקווה שבקצה חצי האי טריניטי, בארץ גרהאם, שבחצי האי האנטארקטי. הבסיס הוא אחד משני מקומות היישוב האזרחיים היחידים שביבשת (השני הוא וילה לה אסטרלאס הצ'יליאני).

הבסיס הוקם ב-17 בדצמבר 1952, והפך ליישוב קבע עשור מאוחר יותר, ב-14 ביוני 1962. נכון ל-2014 מתגוררים בו בחורף 55 תושבים, מתוכם 10 משפחות. בקיץ מספר התושבים גדול אף יותר. במקום בית-ספר ואף תחנת שידורי רדיו.

הטמפרטורה הממוצעת היא 5.5 מעלות מתחת לאפס, כשבחורף הטמפרטורה צונחת ל-10 מעלות מתחת לאפס, ובקיץ הטמפרטורה הממוצעת היא כ-2 מעלות צלזיוס. רק כחודש בשנה הטמפרטורה היא מעל לנקודת הקיפאון, ולכן האזור מוגדר על פי שיטת קפן כטונדרה ארקטית. החל מאז 1948 הטמפרטורה הממוצעת עולה ב-0.0315 מעלות צלזיוס בשנה, כשבעיקר החורפים קרים פחות. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה במקום, הייתה ב-6 בפברואר 2020 (באמצע הקיץ האנטארקטי), כשנמדדה טמפרטורה של 18.3 מעלות צלזיוס

בבסיס נולד בינואר 1978 אמילו מרקוס פלמה, האדם הראשון שנולד באנטארקטיקה. הבסיס גם מהווה מוקד תיירותי, עם ממוצע של כ-1,100 תיירים בשנה. ב-9 במרץ 2002, הנפיק הדואר הארגנטינאי בול לכבוד הבסיס. בשנת 2008 הותקנה טורבינת רוח על האי, המייצרת חשמל עבור תושבי הבסיס.

בשנת 1997 ליד הבסיס הוקמה תחנת מחקר ECARE של אורוגוואי.
==קישורים חיצוניים==

<gallery>
קובץ:Antarctica.Esperanza Base.2004Dec27.jpeg|בסיס אספרנסה, דצמבר 2004
</gallery>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה: תחנות מחקר
קטגוריה:ארגנטינה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:ארץ גרהאם
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
מפרץ התקווה

מפרץ התקווה או מפרץ הואופ (באנגלית: Hope Bay; בספרדית: Bahía Esperanza) הוא מפרץ בחצי האי טריניטי שבקצהו הצפוני של חצי האי האנטארקטי. 

אורכו של המפרץ 5 קילומטרים; רוחבו של המפרץ 3.7 קילומטרים. 

המפרץ נפתח אל המצר האנטארקטי.

== אתר ציפורים מיוחד ==

המקום מהווה מוקד רבייה לציפורים מהחשובים בעולם. במקום נמצאת אוכלוסיית פינגווין אדלי מהגדולות בעולם, כ-125,000 זוגות. במקום מקננים גם: פינגווין לבן אוזן, חמסן חום, שחפית ארקטית, יסעורון וילסון, שחף דומניקני וכיאוניס לבן, ועל כן המפרץ הוכרז כאזור ציפורים בעל חשיבות.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי המפרץ ===

המפרץ התגלה ב-15 בינואר 1902, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, בפיקודו של אוטו נורדנשלד. 

המשלחת שספינתה "אנטארקטיק" טבעה, שהתה במהלך החורף של שנת 1902 במקום, ומכאן שמו. 

=== בסיסי מחקר ===

לחופי המפרץ שוכן בסיס אספרנסה הארגנטינאי, כמו גם בסיס מחקר אורוגוואיני (ECARE), שבמקור שימש כבסיס D של משלחת המחקר הבריטית, והועבר לידי אורוגוואי בשנת 1997.

במפרץ נורו לראשונה יריות בהיסטוריה של אנטארקטיקה, כאשר בשנת 1952 חיילים ארגנטינאים ירו לעבר צוות מחקר בריטי. ארגנטינה התנצלה על המקרה, והודיעה כי השעתה את מפקד הכוח.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:6969 מפרת התקווה] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

== הערות שוליים ==

התקווה
התקווה
התקווה
התקווה
חצי האי טריניטי

חצי האי טריניטי (באנגלית: Trinity Peninsula) או חצי האי טרינידד (ספרדית) הוא חלקו הצפוני ביותר של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. 

== היסטוריה ==
=== גילוי חצי האי ===
פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן היה בין הראשונים לחקור את המקום במהלך מסעותיו לאזור בשנת 1819–1820. מאוחר יותר, המשלחת השוודית, בשנת 1901 בפיקודו של אוטו נורדנשלד שהתה באזור אף היא.

=== מקור השם ===
שמו הנוכחי של חצי האי ניתן, ככל הנראה, על ידי אדוארד ברנספילד בינואר 1820, שקרא לאזור "ארץ טריניטי" (על שם השילוש הקדוש), אם כי הגדרת האזור שנויה במחלוקת בקרב ההיסטוריונים.

ז'ול דומון ד'אורוויל, במהלך מסעו בשנת 1838, קרא לאזור "ארץ לואי פיליפ" (Louis Philippe), על שם לואי פיליפ, מלך הצרפתים. שם זה (לואיס פליפה בספרדית) נוהג גם כיום בצ'ילה.

== תביעות טריטוריאליות ==
ארגנטינה מחשיבה את האי כחלק מפרובינציית טיירה דל פואגו. בצ'ילה הוא חלק מהפרובינציה אנטארקטיקה צ'ילנה. בממלכה המאוחדת הוא שייך לטריטוריה הבריטית באנטרארקטיקה. כל שלוש התביעות מוגבלות על ידי אמנת אנטארקטיקה.

== אקלים ==
כחלק מההתחממות העולמית, נשבר שיא החום בחצי האי בשנת 2020, כשהגיע ל-18.5 מעלות צלזיוס<ref></ref>. 

== ראו גם ==

* נקודת ג'ייד
* חצי האי בליצה
* מעבר אריפלרי

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:15548 חצי האי טריניטי] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=14958&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR חצי האי טריניטי] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://web.archive.org/web/20110718204641/http://www.bkg.bund.de/nn_171392/DE/Bundesamt/Kostenlose-Karten/Antarktis-Karten/Satellitenbildkarten/Ma_C3_9Fstab250/Daten/Trinity_20Peninsula%2CtemplateId%3Draw%2Cproperty%3DpublicationFile.pdf/Trinity%20Peninsula.pdf מפת חצי האי טריניטי]

== הערות שוליים ==

*
טריניטי
טריניטי
יעקב ניימן

הרב יעקב אריה ניימן (נפטר בא' באלול תשמ"ג, 10 באוגוסט 1983) היה מייסד וראש ישיבת אור ישראל בלידא ולאחר מכן בפתח תקווה.

==תולדותיו==
נולד בעיירה אוסטרולנקה שבפולין לרבי אברהם ניימן. למד בישיבת לומז'ה שלוש עשרה שנים והיה מתלמידי הרב יחיאל מרדכי גורדון והרב משה רוזנשטיין. מצעירותו שם דגש על ענייני מוסר ועבודת ה'. בתקופת לימודיו בישיבה הוא ייסד "ועד" מיוחד של קבוצת תלמידים לשם התבוננות מוסרית והתעלות בעבודת ה' וביראת שמיים. בין משתתפי ה"ועד" היה הרב חיים ברנשטיין, לימים מראשי ישיבת אור התלמוד ומחבר הספר "הליכות חיים". בתחילת שנות ה-20 נישא למרים, בתו של הרב משה גרודזינסקי.

בשנת תרפ"ג (1923) הקים ביוזמת החפץ חיים והרב חיים עוזר גרודזנסקי ישיבה קטנה בלידא בשם "אור ישראל", על שם ספרו של רבי ישראל מסלנט. לצדו עמד הרב מרדכי שמוקלר, חניך ישיבת ראדין (נספה בשואה). בין תלמידיו בישיבה: הרב מרדכי צוקרמן והרב ראובן יוסף גרשונוביץ. עמד בראשות הישיבה שתים עשרה שנים ושימש גם כמשגיח וכמנהל האחראי על אחזקת הישיבה. היה מקורב מאוד לחפץ חיים, וכאשר היה פוקד את ביתו בראדין היה החפץ חיים מסדר בעצמו את סידורי האירוח.

בשנת תרצ"ה (1935) עזב את לידא, עלה לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. בתחילת שנת תש"ד (נובמבר 1943) ייסד מחדש את הישיבה בפתח תקווה, תחת שם זהה. שותפו להקמה היה הרב שלמה קרובקה, חברו מישיבת לומז'ה וחתנו של הרב ניימן, הרב יוסף רוזובסקי. בהמשך יצטרפו לצוות גם הרב יוסף הלר והמשגיח הרב אברהם שוורץ. בתחילה שכנה הישיבה באופן ארעי בבתי כנסת שונים בעיר. בשנת תש"ט (1949) הונחה אבן פינה למבנה הישיבה. עם השנים הפכה הישיבה לאחד ממוסדות התורה המרכזיים ביישוב החדש ובין תלמידיה נמנים עשרות ראשי ישיבות, רבנים ואישי ציבור בולטים.

הרב ניימן היה מהדמויות הרבניות הידועות של פתח תקווה. נודע ביחסו האבהי לתלמידיו ואת שיחותיו בישיבה נהג לפתוח במילים "בניי היקרים".

בשנת תשי"א (1951) הוציא את ספרו "דרכי מוסר". הוא קיבל את הסכמתו של הרב איסר זלמן מלצר שכתב כי "הספר הוא מצוין ונעלה אשר יהיה תועלת ללומדים בו להתעורר בענייני יראת שמים ודעת מוסר התורה". בשיחותיו ובספרו הביא הנהגות ומעשים רבים מהחפץ חיים שהיה עד להם.

בשנת תשמ"ב (1982) הקים את הישיבה הגדולה "אור ישראל". הוא העמיד בראשה את הרב יגאל רוזן, שלפני כן שימש ר"מ בישיבה הקטנה, כמחליפו של הרב רוזובסקי. בשנים הראשונות שכנה הישיבה ברחוב רוטשילד בעיר, במבנה ששימש בעבר את ישיבת פתח תקווה-לומז'ה.

הרב ניימן נפטר בשנת תשמ"ג, ונקבר בבית הקברות סגולה בעיר. לאחר פטירתו נקרא קטע הרחוב שבו שוכנת הישיבה על שמו "רחוב הרב ניימן".

כיום עומד בראשות הישיבה הקטנה "אור ישראל" הרב מרדכי רבינוביץ, הנשוי לנכדתו של הרב ניימן, בתו של הרב יוסף רוזובסקי.

==ספריו==
* דרכי מוסר – מאמרי מוסר
* פרי יעקב - על הש"ס

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה
קטגוריה:לידא: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:ראשי ישיבות קטנות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פתח תקווה: רבנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:משפחת גרודזינסקי
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
מטרה (תכלית)

מטרה או יעד היא מצב עתידי שבכוח שמתגמל (לרוב לחיוב, אך לעיתים גם לשלילה). מטרה היא משהו שרוצים בהשגתו, תכלית או כוונה.

פעולות מכוונות מטרה מיועדות להגשים יעד מועיל או מקדם כלשהו עבור הפרט, כמו שליחת היד אל עבר כוס מים כדי לשבור את הצמא.
על פי רוב, מצב בו הוגשמה המטרה מכונה הצלחה, בעוד שאי הגשמתה מכונה כישלון.

ישנן מטרות לטווח הקצר ומטרות לטווח הארוך.

==תהליכים המיועדים להגשמת מטרות==
ישנם מקרים בהם מפעולה אקראית או אימפולסיבית תוביל להגשמת מטרה, אך על פי רוב ההסתברות לכך נמוכה יותר. לכן אנשים רבים מעדיפים שלא לפעול בדרכים אלו כאשר מדובר במטרה בעלת חשיבות רבה עבורם.

כדי להעלות את הסיכויים להגשמת המטרה ניתן לפעול במספר דרכים, לעשות שימוש בכלים מתאימים ולהפעיל מיומנויות קוגניטיביות שונות. בחירת המטרה הרצויה והדרך שבה ניתן לממשה מערב קבלת החלטות. שלב התכנון מיועד לגבש תוכנית פעולה ולהימנע משגיאות.
גיבוש ויישום תוכנית הפעולה מצריך פעמים רבות שימוש ביכולת פתרון בעיות וארגון.

==היבטים רגשיים וחברתיים==
מטרות יכולות להיות מוצבות על ידי אדם, קבוצה חברתית או ארגון.

ישנם מספר דרכים שבהן קבוצה של אנשים יכולה להתאגד לצורך הגשמת מטרה משותפת. לדוגמה:
* קולקטיב הוא קבוצת אנשים הפועלת לשם הגשמת מטרה משותפת, תוך קיום שוויון חברתי בין חברי הקבוצה.
* עמותה היא תאגיד המורכב מקבוצה של בני-אדם ו/או תאגידים אחרים אשר חברו יחד למען מטרה מסוימת (לרוב מטרה ציבורית), ונרשמו בפנקס העמותות על ידי רשם העמותות שבמשרד המשפטים שמפקח על פעילותן.
* חברה (תאגיד) היא ארגון בעל ישות משפטית שמאגד אנשים למען מטרה משותפת, בדרך כלל לשם הפקת רווח.
* צוות עבודה הוא קבוצה חברתית הפועלת בתיאום על מנת להשיג מטרה משותפת ומוגדרת מראש.

מנהיגות היא יכולתו של אדם או קבוצת אנשים להוביל אנשים אחרים אל עבר מטרה משותפת.
עבודת צוות (או עבודה משותפת) היא כפעילות משותפת של שני פרטים או יותר, הפועלים לשם מטרה דומה תוך שיתוף פעולה ביניהם.

הנעה (או מוטיבציה) היא מכלול התהליכים אשר מעוררים, מכוונים ומשמרים את ההתנהגות האנושית לעבר מטרה מסוימת.

==מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים==
המוח האנושי מסוגל להתייחס למטרות ולפעול למען השגתן.

מערכת החיזוק היא אחד המנגנונים שיכולים לשמש לצורך הערכת יעילות האסטרטגיה שנבחרה ואת המידה שבה היא מסייעת להשגת המטרה הנבחרת. קליפת המוח הקדם-מצחית יכולה לתרום לתהליך החיזוק, במצבים בהם מעשיו של האדם עצמו מקדמים אותו לעבר מטרה רצויה עבורו.

הסטריאטום הוא חלק מגרעיני הבסיס והוא מעורב בהנחיית ההתנהגות אל עבר השגת חיזוקים. הוא עושה זאת על ידי הנעה לבחירה וסידור של הפעולות באופן המכוון להשגת המטרה. לצורך פעולתו, הסטראטום מתבסס על מידע שמתקבל מקליפת המוח הקדם-מצחית.

גרעין האקומבנס, מעורב במנגנוני חיזוק וקשב. הוא נמצא בסטריאטום ומעודד בחירה של פעולות, אשר יובילו לגמול מצופה.

==ראו גם==
* טיפול ממוקד-מטרה
* תאוריית המטרה
* מכונה חסרת תכלית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבלת החלטות
קטגוריה:פסיכולוגיה ארגונית
קטגוריה:הנעה (פסיכולוגיה)
רים-סין הראשון

ננה אל הירח שנבנה על ידי כדור-מובוכ ורים-סין הראשון (מוזיאון הלובר)]] 
רים-סין הראשון היה המלך האחרון של שושלת מלכי עיר המדינה השומרית העתיקה לרסה. הוא מלך כ-60 שנים בין השנים 1763-1822 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה התיכונה או 1699-1758 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הנמוכה. אחותו אנ-אנה-דו (En-ane-du) הייתה הכוהנת הגדולה לאל הירח ננה של אור. הוא היה בן זמנו של המלכים חמורבי מבבל ואירדננה (Irdanene) מארך. שושלת לרסה שתחילתה בנפילת שושלת אור 3 התקיימה 262 שנים. הוא עלה לשלטון אחרי אחיו ווארד-סין שמלך 11 שנים.

==תקופת שלטונו==
אביו של רים-סין היה כדור-מובוכ (Kudur-Mabuk), הוא היה מצביא שכבש את לרסה. שמו העילמי ייתכן שמצביע על מוצאו. הוא המליך את בנו ווארד-סין על לרסה, ולאחריו עלה לשלטון בנו השני רים-סין.

תקופת שלטונו של רים-סין החלה בשנת 1822 לפנה"ס. המקורות ההיסטוריים שנמצאו מתעדים את פעולותיו בין השנה הראשונה למלכותו והשנה ה-30. לאחר מכן אין מידע נוסף עד לכיבוש לרסה בידי חמורבי.

פעולותיו הראשונות כמלך הייתה הרחבת העיר לרסה. בשנת מלכותו השנייה הוא בנה בלרסה מקדש לאל אדד אל הסערה, ומקדש נוסף בזרבילום (Zarbilum). במקדש זה הוא הציב פסל נחושת של אחיו המלך ווארד-סין. בהמשך בנה מקדשים נוספים בלרסה לאלים איננה, ננה ואנכי. הוא הציב ארבעה פסלים מנחושת של אביו כודור-מבוכ במקדש לאל ננה. הוא ביצר ובנה חומות של מספר ערים שהיו תחת שלטונה של לרסה, ובנה מספר תעלות מים.

בשנת 1808 לפנה"ס העיר הפכה כה גדולה, עד שהיא הדאיגה את שליטי הערים האחרות. בעקבות כך יצאו שליטי איסין, ארך ובבל למסעות מלחמה כנגד לרסה. רים-סין ניצח אותם בקרבות והמשיך במסע כיבושיו לערים נוספות. בשנת 1807 לפנה"ס כבש את פי-נרתים (Pi-Naratim). בשנת 1805 לפנה"ס כבש את זיבנתום (Zibnatum), בשנת 1804 לפנה"ס כבש את בית-סוסין (Bit-Susin) ואת אוזרברה (Uzarbara) ובשנת 1802 לפנה"ס כבש את קיסרה (Kisarra) וגם את דיר, אותה הרס. בשנת 1801 לפנה"ס בזז את ארך אבל חס על חיי תושביה.

בשנת 1797 לפנה"ס הוא פלש לאזור שבשליטת העיר איסין, ולבסוף בשנת 1792 לפנה"ס כבש את עיר הבירה שלה וגם בעיר זאת חס על חיי תושביה. הממצאים מהמקורות לא מתעדים אירועים נוספים מתקופת שלטונו במשך 30 השנים הבאות.

בשנת 1787 לפנה"ס חמורבי מלך בבל כבש את איסין, וב-1764 לפנה"ס הוא פנה כנגד לרסה, אף על פי שרים-סין לא פעל כנגד חמורבי. לאחר שישה חודשים לרסה נפלה, רים-סין נלקח כאסיר ומת לאחר מכן.

==לקריאה נוספת==
נתן וסרמן ויגאל בלוך, האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס, כרמל, 2019

==קישורים חיצוניים==

*[http://cdli.ucla.edu/tools/yearnames/HTML/T10K10.htm Rim-Sin I Year Names at CDLI] - תעוד פעולותיו של רים-סין הראשון במקורות לפי שנות שלטונו.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:מלכים בשומר
קייסוקה

מאונך → 13, 23, 233, 3221, 21222 <br> <br> מאוזן ↓ 12, 21, 22, 232, 3132, 33313 <br> <br> 
טבלת קייסוקה לא פתורה

קייסוקה (ביפנית: ケイスケ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.

==חוקים==

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר חלק מהתאים בה מושחרים. בנוסף, מחוץ לטבלה, ניתנים כמה ערכים מספריים, כמה מהם מוגדרים כמאונכים, וכמה מהם מוגדרים כמאוזנים.

המשחק פועל כמו תשבץ מספרים פשוט. המטרה היא למלא את התאים הריקים עם ספרות, כך שהערכים שניתנו יופיעו בטבלה בכיוון שצוין.

==שיטות פתרון==

טבלת קייסוקה פתורה

הדרך הטובה ביותר להתחיל בפתירת קייסוקה היא לחפש ספרות מצטלבות בצירופים אפשריים בטבלה. לדוגמה, אם בטבלה ישנו רק מקום אחד בו מספר בעל 2 ספרות ומספר בעל 4 ספרות מצטלבים, ובין המספרים בעלי 2 ספרות ובעלי 4 ספרות ישנו רק צירוף אחד שמתאים לספרה בהצטלבות, בוודאות שאלו הם המספרים הנכונים להצבה במקום זה.

==ראו גם==

* רשימת החידות של ניקולי

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130424073856/http://www.nikoli.co.jp/ja/puzzles/keisuke.html הדף היפני של ניקולי על קייסוקה]

קטגוריה:חידות
קטגוריה:שעשועי מתמטיקה
קטגוריה:תשבצי מספרים
קטגוריה:משחקי חשיבה
קורומסו

טבלת קורומסו לא פתורה

קוּרוֹמסוּ (ביפנית: 黒マスはどこだ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון ל-2005, ניקולי הוציאה לאור חוברת שלמה אחת שמכילה כולה חידות קורומסו.

==חוקים==

טבלת קורומסו פתורה

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר בחלק מתאיה יש מספרים. כל תא בטבלה יכול להיות או שחור או לבן. המטרה היא לקבוע איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן.

החוקים הבאים קובעים איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן:

* כל מספר בלוח מייצג את מספר התאים הלבנים ה"נראים" מהתא שלו כולל התא שלו. תא יכול "להראות" מתא אחר, אם שני התאים נמצאים באותה שורה או עמודה ואין ביניהם תא שחור.
* תאים ממוספרים לא יכולים להיות שחורים.
* שני תאים שחורים לא יכולים להיות בסמיכות (במאונך או במאוזן).
* כל התאים הלבנים חייבים להיות מחוברים במאונך או במאוזן (במילים אחרות, אסור שיהיה נתק בין תאים לבנים. ובקצרה: על התאים הלבנים ליצור פוליאומינו).

==שיטות פתרון==

כל תא עם מספר בתוכו חייב להיות לבן; עובדה זו חשובה מאוד. לדוגמה, במקרה שיש תא עם המספר 2 ולצדו תא ממוספר אחר. ברור מאליו ששני התאים הללו נראים מהתא של ה-2. תאים אחרים לא יכולים להראות מהתא של המספר 2, אחרת, התא יחרוג מהמגבלה של מספר התאים הנראים ממנו (במקרה זה, 2). לכן, כל שאר התאים הסמוכים לתא עם המספר 2 חייבים להיות שחורים. כמו כן, גם התא שמעבר לתא הממוספר הסמוך חייב להיות שחור. זוהי דרך טובה להתחיל בפתרון של חידות מעין אלו.

במקרה שתא עם המספר 2 ועוד תא ממוספר או תא לבן נמצאים באותו טור או באותה שורה כאשר רק תא אחד מפריד ביניהם, התא שביניהם חייב להיות שחור; אם התא היה לבן התא עם המספר 2 היה יכול לראות שלושה תאים. גם שיטה זו טובה לפתרון חידות אלו.

אם המספר בתוך אחד התאים שווה למספר התאים המרבי הנראה מתאו, כל התאים הנראים ממנו חייבים להיות לבנים על מנת להגיע למספר התאים המרבי המצוין בתא. לדוגמה, בטבלה של 7X7, המספר המרבי שניתן לראות מתא כלשהו הוא 13 (התא עצמו ועוד 6 מהשורה ועוד 6 מהטור). אם המספר 13 מופיע בתא בטבלה של 7X7, כל התאים בשורה ובטור שלו חייבים להיות לבנים. על מנת לסמן תאים החייבים להיות לבנים אפשר לצייר עיגול סביבם, או לסמן נקודות בתוכם לחלופין.

==היסטוריה==

קורומסו היא חידה מקורית של ניקולי; החידה הופיעה לראשונה בכתב העת Puzzle Communication Nikoli גיליון מספר 34 (יוני 1991). האתר באנגלית של ניקולי משתמש באינגריש כדי לתרגם את השם כ"איפה יש תאים שחורים" ("Where is Black Cells").

==ראו גם==

* רשימת החידות של ניקולי

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110927024144/http://www.nikoli.co.jp/en/puzzles/where_is_black_cells/ "Where is Black Cells"] דף באתר של ניקולי
* [http://www.liacs.nl/assets/Bachelorscripties/20-TimvanMeurs.pdf השוואה בין שיטות לפתרון קורומסו]
* [http://hoshan.org/kuromasu-solver-using-java/ פותר קורומסו בג'אווה]
* [http://www.nikoli.co.jp/en/ האתר של ניקולי באנגלית]

קטגוריה:תשבצי מספרים
קטגוריה:חידות
קטגוריה:שעשועי מתמטיקה
קטגוריה:משחקי חשיבה
מוחמד בדיע

מוחמד בדיע עבד אל-מגיד סאמי (בערבית: محمد بديع عبد المجيد سامي; נולד ב-7 באוגוסט 1943) הוא המנהיג העליון (المرشد العام) השמיני של תנועת האחים המוסלמים במצרים. מאז 2010 הוא מכהן בתפקיד זה, בראש הסניף המצרי של הארגון האסלאמי הבינלאומי. לפני שהפך למנהיג העליון, היה חבר הוועד המנהל של הקבוצה, הלשכה המדריכה, מאז 1996.

==רקע אישי==
בדיע הוא יליד שנת 1943, יליד אל-מחלה אל-כֻּבְּרא, נשוי ואב לשלושה, חתנו של המנהיג העליון החמישי, מצטפא משהור. בעל דוקטורט ברפואה וטרינרית מאוניברסיטת א-זקאזיק. עבד כמרצה באוניברסיטאות אסיוט וזקאזיק, שהה תקופה בתימן (במהלך שנות ה-70 וה-80); שימש מזכ"ל האיגוד המקצועי הכללי של הווטרינרים.

==רקע בתנועה==
מוחמד בדיע הוא חבר תנועת האחים המוסלמים מראשית שנות ה-60 ומכהן כחבר בלשכת ההדרכה משנת 1996, ובלשכת ההדרכה העולמית - משנת 2007. נעצר ונכלא מספר פעמים על פעילותו בתנועה (בהם לראשונה בשנת 1974-1965 ובפעם האחרונה למשך חודש בשנת 2008 בזמן הבחירות לרשויות המקומיות).

==אוריינטציה אידאולוגית==
בתחילת דרכו בתנועה הושפע מהרעיונות של איש התנועה, סייד קוטב, הנחשב לנציג מובהק של האסכולה השמרנית בתנועה, וכך גם בדיע. לאחר היבחרו יצא בדיע בהצהרות התומכות בג'האד שמקיימים "המוסלמים הנרדפים" בזירות שונות בעולם (ציטטות מדבריו ראו פרק האחים המוסלמים בבריטניה).

במהלך דרשת יום השישי באוקטובר 2012, אותה הקדיש לנושא מסגד אל-אקצא וירושלים, קבע בדיע כי המוסלמים – ולא היהודים והנוצרים – הם בניו של אברהם, וכי "אושרו של העולם, ביטחונו ויציבותו לא יתממשו עד אשר יהיה תחת חסותה של השריעה האסלאמית". בהמשך דרשתו ציין בדיע כי מסגד אל-אקצא שווה ערך לכעבה, המקדש המוסלמי בעיר מכה, וכי ירושלים שייכת לכל המוסלמים ולפיכך אין לאף אדם סמכות לוותר על דבר מאל-אקצא וירושלים וכי חובה על כל מוסלמי לצאת לג'יהאד, מלחמת קודש, על מנת להחזירה לשליטה מוסלמית. בסוף הדרשה בדיע הדגיש, כי בשל התוקפנות והעושק של מדינת ישראל בישראל בכלל ובירושלים בפרט, לא יועילו משא ומתן ולא האו"ם משום שהיהודים מבינים רק את שפת הכוח ולכן יש לנהל נגדם ג'יהאד ולהיות מוכנים לשלם קרבנות יקרים.

== הפיכת 2013==
ב-10 ביולי 2013 יצאה הוראה לאסור אותו בגין הסתה להרג מפגינים, על רקע הפגנות האחים המוסלמים במצרים נגד הדחתו של הנשיא מוחמד מורסי. ב-14 ביולי 2013 הורה התובע הכללי החדש של מצרים, הישאם ברכאת, להקפיא את נכסיו. ב-20 באוגוסט נעצר. ב-24 במרץ 2014 נגזר עליו עונש מוות בבית המשפט במצרים, ובאוגוסט 2014 הומר עונש זה למאסר עולם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי דת מוסלמים מצרים
קטגוריה:האחים המוסלמים
קטגוריה:ההפיכה במצרים (2013)
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011): אישים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1943
אברהם אוליצור

ממוזער
אברהם אוליצור (ראשון מימין), אברהם יעקב חרי (שלישי משמאל), [[1914|טקסט=אברהם אוליצור (ראשון מימין),, 1914]]
אברהם אוליצור (רביעי מימין) עם [[חבר'ה טראסק]]
אברהם אוליצור (אוליצקי) (21 בדצמבר 1891 - 23 ביולי 1948) היה מנהל מחלקת הכספים של קרן היסוד מיום היווסדה ב-1921 ועד מותו.
== חייו ==
אוליצור נולד בסקווירא אוקראינה, התחנך בבית ספר תיכון למסחר בלודז' ועלה לארץ ישראל ב-1908. ב-1914 יסד וניהל את אגודת הרצל של חניכי הגימנסיה בתל אביב ובירושלים. ב-1917 החל לעבוד במשרד הארץ ישראלי ואחר כך בוועד הצירים כמזכירו של ארתור רופין. הוא נמנה עם מייסדי מגן דוד אדום, מועדון החיילים היהודים, מרכז אגודת ציון בירושלים, ועד ההצלה לנגועי הפרעות באוקראינה ופולין, וארגונים נוספים. היה ממקימי שכונת תלפיות בירושלים. הוא מונה לראש המנגנון, ולאחר מכן מנהל הלשכה לתעשייה ועבודות ציבוריות, של ההנהלה הציונית בירושלים. בין השנים 1920–1926 היה מזכיר הכשרת הישוב בלונדון. בלונדון ייסד קלוב אנגלו-ארץ ישראלי. אוליצור שימש חבר הנהלה מטעם קרן היסוד והסוכנות בהנהלות של חברת קהילת ציון, חברת הכשרת מפרץ חיפה, חברות המים "גלבוע", "יזרעאל", לויד ארץ ישראל ומצרים ועוד.

הוא חיבר ספרים ומאמרים על קרן היסוד ובענייני כלכלה של היישוב טרם הקמת המדינה.

נשא לאישה את יעל (אולה) לבית סמיטיצקי. אב לשמעון (מוני), מיקרוביולוג בטכניון, וזיוה (סיון), גרפיקאית וציירת.

הוא נפצע בפיצוץ בית המוסדות הלאומיים ב-11 במרץ 1948, ונפטר ב-23 ביולי 1948.

==מספריו==
* עשרים שנות קרן היסוד: עובדות ומספרים: תרפ"א-ת"ש, 1921-1940, הלשכה הראשית של קרן היסוד
* מפעל היסוד: כ"ה שנות פעולה של קרן היסוד: עובדות ומספרים תרפ"א-תש"ו 1921–1946, הלשכה הראשית של קרן היסוד, 1946
* להתפתחות החינוך והתרבות בארץ-ישראל: על חלקו של ההון הלאומי בהחזקת החנוך העברי ובהתפתחותה של התרבות העברית בארץ-ישראל, המחלקה לנוער של הלשכה הראשית לקרן היסוד
* ההון הלאומי ובנין הארץ : עובדות ומספרים: תרע"ח - תרצ"ז, 1937 - 1918, הלשכה הראשית של קרן היסוד, 1939

==לקריאה נוספת==
* 'אוליצור (אוליצקי), אברהם', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 27. 

== קישורים חיצוניים ==
*[http://aleph3.libnet.ac.il:8080/vufind/Author/Home?author=אוליצור%2C%20אברהם מידע מקטלוג ULI]
* 
* [http://www.zionistarchives.org.il/AttheCZA/Pages/Olitzur.aspx "מאחורי המספרים"], אודות אברהם אוליצור, באתר הארכיון הציוני
* 

קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן

ברנהרד השלישי, פרידריך וילהלם אלברכט גאורג, דוכס סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Bernhard III Friedrich Wilhelm Albrecht Georg; 1 באפריל 1851 – 16 בינואר 1928) היה הדוכס האחרון של דוכסות סקסוניה-מיינינגן, פילולוג וגנרל-פלדמרשל בצבא הפרוסי. בנו הבכור של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ושל שרלוטה, נסיכת פרוסיה.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייו===
ברנהרד נולד ב-1 באפריל 1851 במיינינגן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, לגאורג, שהיה מאוחר יותר דוכס סקסוניה-מיינינגן, ולשרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתו של אלברכט, נסיך פרוסיה. משנת 1860 התחנך ברנהרד על ידי פרופ' רוסמן לפני שהלך ללמוד באוניברסיטת היידלברג בשנת 1869. עד מהרה הוא קטע את לימודיו בשל פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה והתגייס ל, שם שימש כקצין מטה ברגימנט הרגלים ה-95 (התורינגי ה-6). לאחר סיום המלחמה הוא חזר ללימודיו בלייפציג. בשנת 1873 הוא שוב התגייס לצבא, והצטרף לרגימנט הפוסיליירים של המשמר של הצבא הפרוסי בברלין. בשנת 1889 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1891 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1893 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-22, ובשנת 1896 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס ה-6 בברסלאו. ב-15 בספטמבר 1903 הוא הועלה לדרגת גנרל אוברסט ומונה למפקד האזור הצבאי השני. יחד עם אשתו הוא ערך נסיעות רבות, והחל לבצע יותר ויותר את חובות הייצוג של אביו. בשנת 1909 ברנהרד קיבל דרגת גנרלפלדמרשל, ובשנת 1912 סיים את הקריירה הצבאית שלו ופרש מהצבא.

===משפחתו===
ב-16 בפברואר 1878 התחתן ברנהרד עם שרלוטה, נסיכת פרוסיה, בת-דודתו מדרגה שנייה, ובתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה ואשתו ויקטוריה, הנסיכה המלכותית בתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. ממנה היה לו בת אחת:
* פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (12 במאי 1879 - 26 באוגוסט 1945), התחתנה ב-1898 עם היינריך השלושים, נסיך רויס-קסטריץ.

===שלטונו===
ברנהרד מונה לדוכס לאחר מות אביו ב-1914, אולם שלטונו היה קצר ימים, ועם סיום מלחמת העולם הראשונה וביטול המונרכיות הגרמניות, הפך לאזרח מן השורה. הוא בילה את שארית חייו במיינינגן, עד למותו ב-16 בינואר 1928.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן בית סקסוניה-מיינינגן (ענף של בית וטין) נולד:1 באפריל 1851 מת:16 בינואר 1928
|-
| rowspan="1" align="center"| גאורג השני
| rowspan="1" align="center"| דוכסות סקסוניה-מיינינגן 1914–1918
| rowspan="1" align="center"| הדוכסות בוטלה
|}

קטגוריה:דוכסים גרמנים
קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1851
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
מרגלית שילה

מרגלית שילה (נולדה ב-1942) היא היסטוריונית ישראלית, פרופסור אמריטוס במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה ע"ש מרטין זוס באוניברסיטת בר-אילן.

== ביוגרפיה ==
שילה היא ילידת רחובות. אביה הוא הכימאי פרופ' אהרן בונדי, חתן פרס ישראל לחקר החקלאות (1984).

פרסמה מחקרים והשתתפה בעריכת קובצי מחקרים על תולדות ההתיישבות העובדת במאה ה-19 וה-20, על הממסד הציוני ועל מעמד הנשים ומצבן ביישוב הישן והיישוב החדש.

שילה היא אלמנתו של המשפטן פרופ' שמואל שילה. היא אם לחמישה, וביניהם נפתלי שילה, שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב, ד"ר אלחנן שילה, מרצה לפילוסופיה ורחל ברלין, מבעלי משרד עו"ד abs בירושלים. מתגוררת בשכונת קטמון בירושלים.

== מספריה ==
=== ספרים מפרי עטה ===
*ראשית ההתיישבות הציונית בארץ ישראל ומבט מגדרי נוסף, ירושלים מכון שוקן למחקר היהדות, 2022
*נשים בונות אומה – הפרופסיונליות העבריות 1948-1918, ירושלים, הוצאת כרמל, 2020
*המאבק על הקול: נשות היישוב וזכות הבחירה 1926-1917, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי; שדה בוקר: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב - מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2013
*אתגר המיגדר: נשים בעליות הראשונות, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007
*הקול הנשי הירושלמי: כתבי למדניות מן המאה התשע-עשרה, ירושלים: מרכז דינור, האוניברסיטה העברית, 2003
*נסיכה או שבויה?: החוויה הנשית של היישוב הישן בירושלים, 2001 - זכה בפרס בהט
*רופין והקרן הקימת לישראל: מי התווה את דרכי הפעולה בארץ-ישראל (1907-1914)? רופין והקרן הקימת לישראל, ירושלים: הוצאת קרן קיימת לישראל, 1991
*ניסיונות בהתיישבות: המשרד הארצישראלי - 1908-1914, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1988 - זכה בפרס רופין להיסטוריה.
*חוות הלימוד של המשרד הארץ-ישראלי 1908-1914, 1977 - עבודת MA, האוניברסיטה העברית.
*אבי – פרופסור אהרן בונדי, משפחתו ואבות אבותיו, ירושלים, תשע"ד, הוצאה פרטית, 104 עמ'.
<div style="direction: ltr;">
*,Princess or Prisoner? Jewish Women in Jerusalem, 1840 - 1914, Brandeis University Press, 2005 - Jewish Book Award
*Girls of Liberty: The Struggle for Suffrage in Mandatory Palestine, Brandeis University Press, 2016.
</div>

=== ספרים שערכה ===
* להיות אשה יהודייה, דברי הכנס הבינלאומי הראשון: אשה ויהדותה, ירושלים, תש"ס
*להיות אשה יהודייה, קובץ ב', דברי הכנס הבינלאומי השני אשה ויהדותה, ירושלים תשס"ג
*(עם רות קרק וגלית חזן-רוקם), העבריות החדשות: נשים ביישוב ובציונות בראי המגדר, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2001
*(עם רות הלפרין-קדרי ואיל כתבן), חוקה אחת ומשפט אחד לאיש ולאישה, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2010
*(עם גדעון כ"ץ), מגדר בישראל: מחקרים חדשים על מגדר ביישוב ובמדינה, קריית שדה בוקר: מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות - אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2011
<div style="direction: ltr;">
* Ruth Kark, Margalit Shilo, Galit Hazan- Rokem, eds. Jewish Women in Pre State Israel, Life History, Politics and Culture, Brandeis University Press, 2008- A translation from the Hebrew
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://lib.cet.ac.il/pages/sub.asp?author=1968 מאמרים של מרגלית שילה], באתר מט"ח ורמב"י
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריוניות ישראליות
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי הציונות
קטגוריה:חוקרות הציונות
קטגוריה:היסטוריונים של ישראל
קטגוריה:היסטוריוניות של ישראל
קטגוריה:זוכי פרס בהט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: ארץ ישראל וארכאולוגיה
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:חוקרות מגדר ישראליות
קטגוריה:קטמון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
אקארי (חידה)

טבלת אקארי לא פתורה

אקארי (ביפנית: 美術館 ביג'וּטסוּקן), מוכרת גם כמדליק, היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון ל-2011, ניקולי הוציאה לאור שלוש חוברות המכילות רק חידות אקארי.

==חוקים==

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת המורכבת מתאים שחורים ולבנים. השחקן מציב "נורות" בתאים לבנים, כך שלא יהיו שתי נורות המאירות אחת על השנייה, בעוד כל הטבלה מוארת. נורה מאירה את כל השורה והטור שלה, אלא אם כן קרן האור שלה פוגעת בתא שחור ושם נעצרת. בחלק מן התאים השחורים יש מספר בין 0 ל-4. כאשר מופיע מספר בתא שחור, המספר מציין כמה נורות חייבות להיות סמוכות לתא זה; לדוגמה, תא עם המספר 4 חייב להיות מוקף כולו (במאונך ובמאוזן, בסמוך לצלעותיו) בנורות, ואסור שתהיינה נורות בסמוך לתא עם המספר 0. בסמוך לתא שחור לא ממוספר יכול להיות כל מספר נורות (כולל 0). נורות הנמצאות באלכסון לתא לא נחשבות כסמוכות אליו.

==שיטות פתרון==

טבלת אקארי פתורה

נקודת פתיחה נפוצה לאקארי היא למצוא תא שחור עם המספר 4 בתוכו, או תא עם מספר קטן יותר החסום בצד אחד או יותר (לדוגמה, 3 ליד קיר, או 2 בפינה) וכך מגיעים למצב בו יש רק תצורה אחת של נורות המקיפות את תא זה. אחרי צעד זה, עוד תאים ממוספרים נהיים מוארים בצד אחד או יותר, וכך קטן מספר סידורי הנורות האפשרי, ובחלק מן המקרים, קטן אף לאפשרות אחת.

כאשר לא ברור היכן להציב נורה, אפשר לצייר נקודות בתאים בהם אסור שתהיה נורה; תאים כמו 0, או תאים בהם נורה תיצור סתירה. לדוגמה, נורה המוצבת באלכסון ובסמיכות לתא עם המספר 3 תחסום שניים מהתאים הסמוכים לו, ובכך תחסום כל אפשרות להציב שלוש נורות מסביב לתא זה; לכן, בתאים הסמוכים באלכסון לתא עם 3, לעולם לא תוכל להיות נורה, ויכולים להיות תמיד מנוקדים. בדומה לכך, אפשר להציב נקודות במקומות בהם נורה "תלכוד" תא לא מואר אחר, בהפכה את הדלקתו לבלתי אפשרית ללא עבירה על החוקים.

טכניקה מתקדמת יותר היא לחפש תא שעדיין לא מואר, ולבדוק אם ישנו רק תא אחד שהצבת נורה בו תאיר את תא זה.

במקרה בו תא עם המספר 1 נמצא באלכסון לתא עם המספר 2, וה-2 צמוד לקיר מסוג כלשהו, נורה אחד יכולה בוודאות להיות מוצבת בצדו הנגדי של ה-1, מאחר שבשני המקומות האחרים לא יכולות להיות נורות (אחרת תהיינה שתי נורות בסמוך ל-1).

==ראו גם==

* רשימת החידות של ניקולי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nikoli.co.jp/en/puzzles/akari.html הדף באנגלית של ניקולי על אקארי]
*[https://web.archive.org/web/20080308132136/http://www.cs.umass.edu/~mcphailb/papers/2005lightup.pdf אקארי היא NP-שלמה] (PDF viewer required)

קטגוריה:חידות
קטגוריה:משחקי חשיבה
קטגוריה:בעיות NP-שלמות
קטגוריה:שעשועי מתמטיקה
קטגוריה:תשבצי מספרים
אפארסידה

אפארסידה (בפורטוגזית: Aparecida; מכונה לפעמים גם "אפארסידה של הצפון", להבדיל מערים בעלות שם זהה) היא עיר ומועצה אזורית () במדינת סאו פאולו שבברזיל. העיר שוכנת על גדתו הדרומית של נהר פאראיבה דו סול, 168 ק"מ צפונית-מזרחית מסאו פאולו ו-240 ק"מ מערבית מריו דה ז'ניירו. בעיר מתגוררים (נכון ל-2010) 35,043 תושבים. העיר מפורסמת בזכות הבזיליקה המפורסמת שלה, הבזיליקה של אפארסידה, בה נמצאת גבירתנו אפארסידה, הקדושה מגינה של ברזיל.

העיר היא מוקד התיירות הדתית הגדול ביותר בדרום אמריקה, עם יותר מ-7 מיליון צליינים בשנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מדינת סאו פאולו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1928