אפרו-פלסטינים

המרכז האפריקאי של ריבת אל-מנצורי העיר העתיקה, [[מזרח ירושלים]]
אפרו-פלסטינים הם פלסטינים ממוצא אפריקאי. מיעוט קטן של אפרו-פלסטינים, המוערך בכ-200–450 נפשות, מתגורר במתחם אפריקאי ברובע המוסלמי בירושלים.<ref name="Baker">Jonarah Baker, [https://www.alaraby.co.uk/english/features/2014/12/26/the-african-palestinians-muslim-pilgrims-who-never-went-home 'The African-Palestinians: Muslim Pilgrims Who Never Went Home'] , The New Arab, 26 Dec. 2014.</ref><ref name="BenZion">Ilan Ben Zion, [https://www.timesofisrael.com/the-old-citys-african-secret/ The Old City's African secret] , The Times of Israel 6 April 2014.</ref> חלקים נוספים מהקהילה מתגוררים באזורים אחרים בירושלים כמו בית חנינא וא-טור.<ref name="BenZion" />

ישנן גם אוכלוסיות בדואיות מחוץ לירושלים שיש להן שורשים לאנשים ממוצא אפריקאי,<ref></ref> למשל בעיר יריחו או ברצועת עזה.

== רקע ==
באופן היסטורי, ארץ ישראל הייתה פרובינציה תחת שלטון מעצמות זרות. החל מח'ליפות ראשידון במאה ה-7 ואילך, הובאו לעיר עבדים אפריקאים ממצרים במסגרת הסכמי עבדות עם הח'ליפות. במהלך ימי הביניים, הובלו עבדים אפריקאים לחליפות העבאסית דרך מסחר העבדים בים האדום.<ref name="google.se">Black, J. (2015). The Atlantic Slave Trade in World History. USA: Taylor & Francis. p. 14 </ref><ref name="Last Slave Market"> Hazell, A. (2011). The Last Slave Market: Dr John Kirk and the Struggle to End the East African Slave Trade. Storbritannien: Little, Brown Book Group.</ref> במאה ה-9, מוערך כי כשלושה מיליון אפריקאים הועברו למזרח התיכון כעבדים, ועבדו כחיילים עבדים וכעובדי כפייה בכלכלות המבוססות על חוות חקלאיות לאורך נהרות.<ref name="Seitz">Charmaine Seitz, [https://www.palestine-studies.org/jq/fulltext/78020 Pilgrimage to a New Self: The African Quarter and its peoples] , Jerusalem Quarterly 2002 Issue 16 pp. 43-51.</ref>

עם הזמן, עלייה לרגל למכה על ידי מוסלמים מומרים מאפריקה הפכה לנוהג מקובל כפי שממחישים חייו של מאנסה מוסא, מלך ממלכת ימי הביניים של מאלי. אם כי עלייה זו הפכה לנפוצה רק במאה ה-15, כאשר האסלאם התפשט בקרב האוכלוסייה הרחבה.<ref name="Seitz" /> ישנן קהילות פלסטיניות הטוענות שמקורן בעולי רגל מסודאן ומרכז אפריקה (בעיקר צ'אד) שהגיעו לארץ ישראל כבר במאה ה-12. מטרתם המקורית הייתה להגיע למכה כחלק מהחאג', ולאחר מכן הם ביקרו בירושלים כדי לבקר במסגד אל-אקצא.

רוב הקהילה האפרו-פלסטינית מורכבת מצאצאים של אנשים שמקורם בניגריה, סודאן, סנגל וצ'אד, כאשר רבים מהם הגיעו לפלסטין במהלך המנדט הבריטי.<ref>K. K. Prah, Reflections on Arab-led Slavery of Africans, Centre for Advanced Studies of African Society 2005 p. 198</ref> רבים מהם, לפי אברהם מיליגרם, הגיעו כעובדים מגויסים במהלך מסע המלחמה של הגנרל אדמונד אלנבי נגד הטורקים בשלביה המאוחרים של מלחמת העולם הראשונה.<ref name="BenZion" /><ref>Abraham Ezra Milligram, [https://books.google.com/books?id=EekXhpTCYL0C&pg=PA254&lpg=PA254 Jerusalem Curiosities,] Jewish Publication Society, 1990 p.255.</ref> קבוצה נוספת טוענת לייחוס לצבא ההצלה הערבי שנלחם בצד הערבי במלחמת העצמאות.<ref name=":0"></ref>

למרות ההיסטוריה המשותפת והקרבה הפיזית, הקהילה האפרו-פלסטינית בירושלים סבלה מאפליה גזענית מצד פלסטינים אחרים. בשפה המדוברת הפלסטינית, משתמשים במונח "סומאר" (כהה עור) כדי לתאר אנשים כהי עור, במקום המונח "סאוד", הנחשב לבעל משמעות גסה.

== זמנים מודרניים ==
בעקבות השלטון העות'מאני הפכו הריבטים לחלק מהאמון הדתי (ווקף).<ref name="Hassan">Sara Hassan, [https://www.trtworld.com/magazine/the-hidden-resistance-of-african-palestinians-26671 The hidden resistance of African-Palestinians] TRT World 15 May 2019</ref> המנהיג הפלסטיני והמופתי של ירושלים השייח' אמין אל-חוסייני השכיר את המתחמים הללו לפלסטינים ממוצא אפריקאי, כהכרת תודה על נאמנותם כמגיני מסגד אל-אקצא לאחר שאחד השומרים האפריקאים, ג'יבריל תחרורי, לקח כדור מכוון למופתי.<ref></ref> שכר הדירה נותר נומינלי ברובו.<ref></ref> אפרו-פלסטינים שהקשר שלהם לירושלים קדם ל-1947 מצאו עצמם באחד האזורים הבעייתיים ביותר באזור.<ref name="Baker" /> הם התאהבו בעיר ירושלים<ref></ref> ובקשרים עמוקים לאסלאם,<ref></ref> הם נישאו לפלסטינים וממשיכים להזדהות כפלסטינים.<ref name="Kushkush">Isma'il Kushkush, [https://www.apnews.com/f6bf554b21d04b56be9d6385fbf36d31 "'Afro-Palestinians' forge a unique identity in Israel"] , Associated Press 12 January 2017</ref>

לאחר סיום השלטון העות'מאני, הפכו המתחמים לחלק מוקף הדתי.<ref name="Hassan" /> המנהיג הפלסטיני והמופתי של ירושלים, חאג' אמין אל-חוסייני, השכיר את המתחמים לפלסטינים ממוצא אפריקאי כאות הוקרה על נאמנותם בהגנה על מסגד אל-אקצא, לאחר שאחד מהשומרים האפריקאים, ג'יבריל טהרורי, ספג כדור שנועד למופתי. השכירות נותרה סמלית במידה רבה.

האפרו-פלסטינים החיים כיום בשני המתחמים ליד מסגד אל-אקצא רואים באזור זה את ביתם מאז שנת 1930. הם סבלו מגזענות, כאשר חלק מהפלסטינים קראו להם "עבדים" ואת שכונתם כינו "כלא העבדים".

הקהילה האפרו-פלסטינית התמודדה גם עם מכשולים בירוקרטיים בנושא נסיעות וכרטיסי זהות. אי-האזרחות הישראלית של חלקם מקשה על קבלת דרכונים ממדינות כמו צ'אד או צרפת, והמחסומים סביב באב אל-מג'ליס הפכו את השכונה לנגישה פחות, מה שהוביל להטרדות נוספות ואובדן כלכלי משמעותי בשל היעדר תיירות.

אגודת הקהילה האפריקאית (ACS), שהוקמה בשנת 1983, מארגנת פעילויות חברתיות, ספורט ועזרה הדדית כדי לחזק את הקהילה האפרו-פלסטינית בירושלים. עם הזמן, התחזקו הקשרים בין הקהילה לקהילות נוספות כמו נוצרים אתיופים ועברים שחורים, אך אין יחסים עם יהודים אתיופים בשל שירותם בצה"ל.<ref name=":1"></ref>

ככל שיותר מהקהילה עוברת לפרוורים, הקשרים מתחזקים עם נוצרים אתיופים וקהילת העבריים מדימונה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פלסטינים