מרסל סרדן

מרסלין "מרסל" סרדן (בצרפתית: Marcellin "Marcel" Cerdan; 22 ביולי 1916 – 28 באוקטובר 1949) היה מתאגרף צרפתי שזכה באליפות העולם באיגרוף במשקל בינוני. הוא זכור בשל הישגיו באיגרוף, חיי החברה הצבעוניים שלו והטרגדיה שהביאה למותו.

==ביוגרפיה==
מרסל סרדן נולד ב-22 ביולי 1916 בסידי בל עבס, באלג'יריה הצרפתית. הוא החל להתאגרף באופן מקצועי ב-4 בנובמבר 1934 במקנס כשהביס את מרסל בוקיאנרי בסיבוב השישי, לפי החלטת השופטים. מכאן ואילך סרדן זכה ב-47 ניצחונות ברציפות עד 4 בינואר 1939, כאשר נפסל בסיבוב חמישי והפסיד בקרב להארי קרסטר בלונדון. סרדן ניהל קרבות רבים בתקופה זו בטריטוריות הצרפתיות של אלג'יריה ומרוקו, כמו גם במטרופולין הצרפתי, מקום הולדתם של הוריו. ב-1938 הוא הביס את עומר קואידרי בקזבלנקה בסיבוב ה-12, לפי החלטת השופטים וזכה באפשרות להתמודד על תואר אלוף המשקל החצי-בינוני של צרפת.

לאחר הפסדו הראשון זקף לזכותו סרדן חמישה ניצחונות ברציפות, מה שהקנה לו את ההזדמנות להתמודד על כתר אליפות אירופה במשקל חצי בינוני במילאנו. הוא זכה בתואר האירופי לאחר 15 סיבובים לפי החלטת השופטים, והמשיך להעפיל לאליפות.

סרדן הגיע ל-23 ניצחונות רצופים לפני שהוא נחל תבוסה לוויקטור בוטין באלג'יר כשנפסל בסיבוב השמיני. בקרב הבא שלו התמודד סרדן שוב על האליפות נגד חוזה פרר. הוא הפיל את פרר בסיבוב הראשון, וזכה בעוד ארבעה קרבות ברציפות לפני שעמד מול ג'יימס טוני. סרדן הפיל את טוני בסיבוב השני והמשיך ברצף ניצחונותיו מחדש, שהגיע לכדי 37 ניצחונות. באמצע הוא הצטרף ב-1944 לבעלות הברית במלחמת העולם השנייה וזכה באליפות של בעלות הברית.

סרדן טיפס בקטגוריית המשקל, עלה למשקל בינוני, וזכה בתואר הצרפתי אחרי שגבר על אסאן דוף בנוקאאוט בסיבוב השלישי. הוא החזיק בתארו מספר פעמים עד שנוצח בבריסל בידי סיריל דלאנואה בסיבוב ה-15 לפי החלטת השופטים. במהרה, הוא חזר לבלגיה והשיב לעצמו את התואר אחרי שהביס את דלנואה, גם כן בהתאם להחלטת השופטים.

לבסוף, אחרי הקרב החוזר עם דלנואה, זכה סרדן באפשרות להתמודד על כתר אליפות העולם והוא נסע לארצות הברית, שם הוא הביס את אלוף העולם במשקל בינוני טוני זייל. סרדן נהיה אלוף העולם אחרי שניצח את זייל בסיבוב ה-12, הקרב נערך באצטדיון רוזוולט, בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי ב-21 בספטמבר 1948.

==המוות והתהילה==
בתקופה הקצרה בה היה אלוף העולם, הפך סרדן לדמות פופולרית בנוף הפריזאי. למרות שהיה נשוי ולו שלושה ילדים, הוא ניהל רומן עם הזמרת המפורסמת אדית פיאף. הרומן נמשך מקיץ 1948 עד למותו בסתיו 1949.
לצורך קרב ההגנה הראשון על התואר שב סרדן לארצות הברית, שם הוא לחם נגד ג'ייק למוטה בדטרויט. סרדן הופל בסיבוב הראשון, ונקע את זרועו וכתוצאה מכך נאלץ להיכנע בסיבוב העשירי. היה זה הקרב האחרון בחייו של סרדן. נחתם חוזה לקרב חוזר וסרדן עמד לצאת למחנה אימונים על מנת להתכונן, אך לפני שהחלו האימונים הוא טס בטיסת אייר פראנס כדי לבקר את פיאף בניו יורק, שם היא שרה. מטוס הלוקהיד ל-749 קונסטליישן התרסק במונטה רדונדו (סאו מיגל, האיים האזוריים), כל 11 אנשי הצוות נהרגו ו-37 נוסעים, בכללם סרדן והכנרת הצרפתייה המפורסמת ז'ינט נבה, כשהם התקרבו לתחנת ביניים בשדה התעופה בסנטה מריה. ימים אחרי כן הביע למוטה את תנחומיו, ושיבח את סרדן על היותו אדם נפלא. סרדן נטמן ב"בית הקברות דו סוד" (Cimetière du Sud), פרפיניאן, לנגדוק-רוסיון, צרפת.

מאזנו של סרדן עמד על 113 ניצחונות ו-4 הפסדים, כשלזכותו 66 ניצחונות בנוקאאוט.

הוא חבר, לצד למוטה וזייל, בהיכל התהילה של האיגרוף הבינלאומי (International Boxing Hall Of Fame).

ב-1983, יצא לבתי הקולנוע סרט ביוגרפי שמתעד את חייהם של סרדן ופיאף, בבימויו של קלוד ללוש. הסרט, Édith et Marcel, מככב בנו, מרסל סרדן הבן, בתפקיד אביו ואוולין בואי כפיאף. הוא גם גולם בידי השחקן ז'אן-פייר מרטינס בסרט הביוגרפי על פיאף ״אדית פיאף - החיים בורוד״ שיצא בשנת 2007.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20100329002010/http://www.marcelcerdanheritage.com/1.aspx מורשתו של מרסל סרדן - בגדי ספורט] (אנגלית/צרפתית), נוצר בידי נכדו, ניקולס סרדן
* [https://web.archive.org/web/20100329002010/http://www.marcelcerdanheritage.com/1.aspx ביוגרפיה של מרסל סרדן]
* 
* [https://web.archive.org/web/20081219164338/http://www.eastsideboxing.com/news.php?p=17714&more=1 הנה הוא מסתכל עליך, קזבלנקה: מרסל סרדן]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתאגרפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:צרפתים ילידי אלג'יריה הצרפתית
קטגוריה:אלופי עולם באיגרוף - משקל בינוני
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1916
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1949