OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הקורפוס ה-16 (ורמאכט)

הקורפוס ה-16 (בגרמנית: XVI. Armeekorps) היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הקורפוס הוקם בברלין ב-4 בפברואר 1938 בשם "הקורפוס ה-16", והועמד תחת פיקוד היינץ גודריאן, וב-24 בנובמבר 1938 החליפו אריך הפנר.

במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה העשירית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו, וכלל את דיוויזיות הפאנצר ה-1 וה-4, והדיוויזיות ה-14 וה-31. הקורפוס השתתף בקרב בעיירה מורקה, ב-1 בספטמבר 1939, ועוכב על ידי הכוחות הפולנים מבלי שהצליחה לפרוץ את קווי ההגנה, אולם, אף על פי כן היו אנשיו בין הראשונים שפרצו את הגנת ורשה, והביאו לנסיגת הכוחות הפולנים אל מחוץ לוורשה.

במהלך המערכה על צרפת, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה השישית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו, וכלל את דיוויזיות הפאנצר ה-3 וה-4. הקורפוס השתתף בכיבוש בלגיה, ולחם בקרב ז'מבלו. בהמשך פעל הקורפוס במהלך מבצע אדום, כחלק מהארמייה השישית.

ב-17 בפברואר 1941 הפך הקורפוס לארמיית הפאנצר הרביעית.

===הקמה שנייה===
ב-16 ביולי 1944 הוקם הקורפוס ה-16 מחדש, ולמפקדו מונה פיליפ קלפל. הקורפוס לחם כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-20 באוקטובר 1944 מונה הורסט פון מלנתין למפקד הקורפוס, וב-21 בנובמבר 1944 מונה פיליפ קלפל שוב למפקד הקורפוס. ב-16 בדצמבר 1944 מונה ארנסט-אנטון פון קרוסיג למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרבות כחלק מקבוצת ארמיות קורלנד. ב-15 במרץ 1945 החליפו גוטפריד ובר, שפיקד על הקורפוס עד לכניעת כל הכוחות הגרמנים בכס קורלנד בסוף המלחמה.

==מפקדים==
===הקמה ראשונה===
* היינץ גודריאן (4 בפברואר 1938 - 24 בנובמבר 1938)
* אריך הפנר (24 בנובמבר 1938 - 17 בפברואר 1941)

===הקמה שנייה===
* פיליפ קלפל (16 ביולי 1944 - 20 באוקטובר 1944)
* הורסט פון מלנתין (20 באוקטובר 1944 - 20 בנובמבר 1944)
* פיליפ קלפל (20 בנובמבר 1944 - 16 בדצמבר 1944)
* ארנסט-אנטון פון קרוסיג (16 בדצמבר 1944 - 15 במרץ 1945)
* גוטפריד ובר (15 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===המערכה בפולין===
במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפאנצר ה-1
* דיוויזיית הפאנצר ה-4
* הדיוויזיה ה-14
* הדיוויזיה ה-31

===המערכה בצרפת===
במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפאנצר ה-3
* דיוויזיית הפאנצר ה-4
* הדיוויזיה ה-62

===8 במאי 1945===
ב-8 במאי 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הלופטוואפה ה-21
* הדיוויזיה ה-81
* הדיוויזיה ה-300
* הדיוויזיה ה-218
* הדיוויזיה ה-205

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/XVIKorps.htm הקורפוס ה-16] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
16
16
משה עמאר (פרופסור)

הרב פרופ' אמריטוס משה עמאר (נולד ב-1946) הוא מומחה לפאליאוגרפיה עברית של ימי-הביניים ויושב ראש מכון "אורות יהדות המגרב".

== ביוגרפיה ==
נולד במרוקו בשנת 1946 ועלה לישראל בשנת 1963. בעל השכלה תורנית וכללית רחבה. בוגר ישיבות גבוהות בחוץ-לארץ ובארץ. מוסמך לרבנות ובעל כושר לרב עיר מטעם הרבנות הראשית לישראל. 
בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן בפילוסופיה, בתלמוד ובתולדות עם ישראל. מומחה לפאליאוגרפיה עברית של ימי הביניים. נמנה גם עם חוקריה של אוניברסיטת בר-אילן במסגרת המכון לחקר היהדות במזרח. משמש גם מרצה בכיר במכללה האקדמית אשקלון.

בנוסף חבר בוועדות אקדמיות וציבוריות של ארגונים ומוסדות העוסקים ביהודי ספרד, ארצות המזרח וצפון אפריקה.

מיוזמי הקמת בית-המדרש 'מרחב' שליד 'ממזרח שמש' בירושלים, ונמנה עם המרצים בתחומי ההלכה ותולדות הפסיקה והפוסקים.

ההדיר ספרים מכתבי יד, ופרסם מחקרים ומאמרים רבים בתחומי התמחותו.

נשוי ואב לשבעה.

==פרסים בהם זכה==
* פרס חכמת-ישראל ע"ש ד"ר יוסף בורג, מטעם ארגון המועצות האזוריות ואוניברסיטת בר-אילן.
* פרס גאון, מטעם תנועת 'ביחד' (פעמיים).
* פרס ע"ש ד"ר יעקב הרצוג, מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
* פרס עיריית ירושלים למורשת העדות ודברי ימיהן של הגלויות השונות. 
* פרס משרד החינוך והתרבות לספרות.
* פרס ראש הממשלה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160415114341/http://www.orot-yaadut-hamagreb.com/he/%D7%94%D7%A8%D7%91_%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%A4%D7%A1%D7%95%D7%A8_%D7%9E%D7%A9%D7%94_%D7%A2%D7%9E%D7%90%D7%A8 ביוגרפיה מתוך אתר אורות יהדות מגרב]
* 
* 

מהרצאותיו:
* [https://www.youtube.com/watch?v=TJ0MUxMyd1E שיעורו בנושא רבי חיים בן עטר], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=gna1hrVd0ZM על מועצות הרבנות במרוקו ובישראל], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=bwftPSaxhBk מליל הסדר עד ליל המימונה], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=60_NZGtC30Y ערב עיון רבי יצחק אביחצירא זצ"ל ה'תשע"ד], באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: תלמוד ותורה שבעל-פה
קטגוריה:חוקרי תקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:רבנים פרופסורים
קטגוריה:חוקרי יהדות מרוקו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אוגיסט הירשאואר

גנרל של דיוויזיה אנדרה אוגיסט אדוורד הירשאואר (בצרפתית: André Auguste Édouard Hirschauer; 16 ביוני 1857 – 27 בדצמבר 1943) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
הירשאואר נולד ב-16 ביוני 1857 בעיר סינט-אבול שבקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1871 בעקבות מלחמת צרפת–פרוסיה, סופחה העיר לקיסרות הגרמנית, ומכיוון שמשפחתו בחרה לשמור על אזרחותה הצרפתית, היא אולצה לעקור לקאלה. בשנת 1874 התגייס לצבא צרפת, ולמד באקול פוליטקניק. הוא שרת באלג'יריה בשנת 1881, וב-1 באפריל 1904 הוא מונה למפקד הראשון של בטליון ההנדסה ה-25. הוא היה אחד מאבות חיל האוויר הצרפתי. במהלך פרשת דרייפוס, הוא היה מהקצינים שהאמינו באשמתו של אלפרד דרייפוס, ואף הסכים להעיד נגדו במשפט הערעור.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 הועלה הירשאואר לדרגת גנרל של דיוויזיה, והיה לסגנו של ז'וזף גליאני. בתחילת המלחמה הוא מילא בצבא תפקידי מטה, אולם בסופו של דבר התקבלו הפצרותיו לצאת לחזית, וב-31 בדצמבר של אותה שנה הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-63. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך קרב האורסק ובקרב שמפאן השני. ב-20 ביוני 1916 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-18, ופיקד עליו עד 22 באוגוסט 1917 עת קיבל פיקוד על הקורפוס ה-9. הוא לקח חלק בקרב ורדן.

ב-11 בדצמבר 1917 הוא קיבל פיקוד על הארמייה השנייה, ופיקד עליה עד 22 בנובמבר 1918.

===אחריתו===
לאחר המלחמה הוא מונה למושל של שטרסבורג שנכבשה מחדש מידי גרמניה, ולאחר מכן הועבר לכוחות המילואים. הוא פרש מהצבא בשנת 1919. הייתה לו קריירה פוליטית קצרה במפלגת האיחוד הרפובליקני של לורן. הוא מת ב-27 בדצמבר 1943 בוורסאי שתחת הכיבוש הנאצי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.annales.org/archives/x/hirschauer.html אוגיסט הירשאואר] 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1857
קטגוריה:נפטרים ב-1943
הקורפוס ה-21 (ורמאכט)

הקורפוס ה-21 (בגרמנית: XXI. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-10 באוגוסט 1939 בשם "הקורפוס ה-21", והועמד תחת פיקוד ניקולאוס פון פאלקנהורסט.

במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה השלישית בפיקודו של גאורג פון קיכלר, וכלל את הדיוויזיות ה-21 וה-228. ב-1 במרץ 1940 הפך הקורפוס לקבוצת הארמייה ה-21, והוטל עליה לכבוש את נורווגיה.

==סדר הכוחות==
===המערכה בפולין===
במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-21
* הדיוויזיה ה-228

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/XXIKorps-R.htm הקורפוס ה-21] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
21
שלמה אישון

הרב שלמה אישון (נולד ב-1960) הוא פוסק העומד בראש מכון כת"ר לכלכלה על פי התורה וחוקר תורני למשפט עברי, משמש כרב מזרח העיר רעננה, ודיין בבית הדין של ארץ חמדה גזית.

==ביוגרפיה==
אביו, משה אישון היה עיתונאי ועורך עיתון הצופה.

בשנת 1978 התחיל את לימודיו בישיבת מרכז הרב וב-1986 הצטרף כחוקר במכון הלכה ברורה. באותה שנה הוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית לישראל ומאוחר יותר, קיבל כושר לכהן כרב עיר. שירת בחיל התותחנים, ואחר כך כרב צבאי בחיל האוויר.

בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.

ב-1990 מונה לרב קהילה ברעננה. משנת 1999 הרב אישון מכהן כרב השכונה של מזרח רעננה, ואחראי על מספר מחלקות ברבנות העיר..

בנוסף, מאז 2008 מכהן כאב בית דין בבית הדין של ארץ חמדה גזית.

הרב אישון שימש כחוקר במחלקה למשפט עברי במשרד המשפטים בין 1991 - 1998.

ב-1993 ייסד, יחד עם הרב יצחק בזק, את מכון כת"ר לכלכלה על פי התורה. כיום הוא עומד בראש המכון ובפרט משמש כראש צוות המחקר. במסגרת המכון פורסמו שלושה עשר ספרים הלכתיים הקרויים 'כתר', הנוגעים לכלכלה על פי התורה. הרב אישון משמש כעורך הראשי של הספרים ומכותביה של הסדרה.

משנת 1996 עד שנת 2008 עמד בראש כולל אברכים בישיבת חברותא, בכפר בתיה. בעבר לימד גם במכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן, במכללה ירושלים ובמכללת אורות ישראל. כיום הוא מרצה במסגרת מת"ן השרון.

הרב אישון פרסם מאמרים בכתבי העת "תחומין", "צוהר" ו"אמונת עתיך". משנת תשס"ט (2009) עד שנת תשע"ד (2014) ענה על שש מאות שאלות ותשובות באתר מורשת. בעקבות פרוץ נגיף הקורונה פרסם "שו"ת ימי הקורונה".

נשוי ומתגורר ברעננה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [http://shut.moreshet.co.il/advancedSearchResult.asp?i=0&nop=20&WholeWord=0&aw=&shut=&rabonim=10192 תשובות שהרב אישון כתב ליותר משש מאות שאלות] שנשאל בנושא מסחר וצרכנות כהלכה, באתר מורשת.
* [https://www.dintora.org/writer/5 מאמרים שנכתבו על ידי הרב שלמה אישון] באתר "דין תורה" של מכון משפטי ארץ
* [https://www.keter.org.il/שאלות_ותשובות מאות שאלות שהשיב באתר כת"ר].
* [https://www.youtube.com/results?search_query=שלמה+אישון מאות שיעורים מערוץ היוטיוב].
* [https://asif.co.il/files_author/הרב-שלמה-אישון/ מאמרי הרב שלמה אישון] זמינים לצפייה באתר ספריית אסיף.
* [http://www.meirtv.co.il/site/rabbis.asp?rabbi=4273 שיעוריו] בערוץ מאיר.
* [https://web.archive.org/web/20160306204643/http://www.mgl.org.il/he/torah/Results.asp?psearch=&cat1=-9&subcat1=-9&ignoreSub=yes&file_rav=156&task=search שיעוריו במכון הגבוה לתורה].
* [http://www.dintora.org/writer/5 פסקי דין של הרב שלמה אישון מבית הדין 'ארץ חמדה], אתר תקדין.
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_שלמה_אישון/ כל הכתבות על הרב שלמה אישון], באתר ערוץ 7
* [http://www.93fm.co.il/radio/tag/הרב-שלמה-אישון/ ראיונות וכתבות עם הרב שלמה אישון], רדיו קול חי.
* [http://www.srugim.co.il/tag/הרב-שלמה-אישון ראיונות וכתבות עם הרב שלמה אישון], אתר סרוגים.
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא
קטגוריה:ראשי מכוני מחקר תורניים
קטגוריה:רעננה: רבנים
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:רבני צהר
קטגוריה:דייני רשת ארץ חמדה גזית
קטגוריה:חוקרי משפט עברי
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:מכון הלכה ברורה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
הקורפוס ה-22 (ורמאכט)

הקורפוס ה-22 (בגרמנית: XXII. Armeekorps), היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-26 באוגוסט 1939 בשם "הקורפוס ה-22", והועמד תחת פיקוד אוואלד פון קלייסט.

במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה ה-14 בפיקודו של וילהלם ליסט, וכלל את הדיוויזיה ההררית ה-2. ב-5 במרץ 1940 הפך הקורפוס לקבוצת הפאנצר קלייסט, שפעלה במערכה על צרפת, והפכה ב-16 בנובמבר 1940 לארמיית הפאנצר הראשונה.

==סדר הכוחות==
===המערכה בפולין===
במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ההררית ה-2

===המערכה בצרפת===
במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הקורפוס הממונע ה-14
* הקורפוס הממונע ה-19
* הקורפוס הממונע ה-41

===מבצע אדום===
במהלך מבצע אדום כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הקורפוס הממונע ה-14
* הקורפוס הממונע ה-16

==ראו גם==
* ארמיית הפאנצר הראשונה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/XXIIKorps-R.htm הקורפוס ה-22] באתר lexikon-der-wehrmacht 

22
החזית הצפון-מערבית (האימפריה הרוסית)

החזית הצפון-מערבית (ברוסית: Северо-Западный фронт) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה חזית רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
החזית הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה יאקוב ז'ילינסקי. החזית פלשה לפרוסיה המזרחית, ושתי הארמיות הקדמיות שלה, הראשונה והשנייה הובסו בקרב טננברג ובקרב הראשון על האגמים המזוריים. החזית השתתפה בנסיגה הגדולה, ובאוגוסט 1915 פוצלה לשתי חזיתות נפרדות: החזית הצפונית והחזית המערבית.

==סדר כוחות==
* הארמייה הראשונה
* הארמייה השנייה
* הארמייה העשירית
* הארמייה החמישית
* הארמייה ה-12
* הארמייה השלישית
* הארמייה הרביעית
* הארמייה ה-13

==מפקדים==
* גנרל יאקוב ז'ילינסקי (19 ביולי 1914 - 3 בספטמבר 1914)
* גנרל ניקולאי רוזקי (3 בספטמבר 1914 - 17 במרץ 1915)
* גנרל מיכאיל אלכסייב (17 במרץ 1915 - 4 באוגוסט 1915)
קטגוריה:חזיתות האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
ביורן אנדרסון

ביורן אנדרסון (בשוודית: Björn Andersson, נולד ב-20 ביולי 1951 בפרסטורפ שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעיקר באוסטרס השוודית ובבאיירן מינכן מהבונדסליגה בעמדת הבלם. אנדרסון היה חלק משתי זכיות של באיירן מינכן בגביע אירופה לאלופות. לאנדרסון 28 הופעות במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1974.

==קריירת מועדונים==
אנדרסון החל בשנת 1970 את קריירת הבוגרית באוסטרס השוודית, שם שיחק ארבע עונות והפגין יכולת הגנתית גבוהה, שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת שוודיה. בשנת 1974 עזב אנדרסון את אוסטרס לאחר שערך במדיה 101 הופעות ליגה, וחתם בשורות אלופת אירופה הטרייה באיירן מינכן, שם הצטרף לחברו לנבחרת שוודיה קוני טורסטנסון. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1974/75, ערך אוסטרס 18 הופעות ליגה, והקבוצה סיימה את העונה רק במקום העשירי, לאחר שלוש זכיות רצופות באליפות. למרות זאת, באיירן מינכן שמרה על תוארה כאלופת אירופה, לאחר שניצחה בגמר גביע אירופה לאלופות 1975 את לידס יונייטד בתוצאה 2-0. אנדרסון פתח בגמר זה, אך הוחלף כבר בדקה הרביעית על ידי זפ וייס בגין פציעה. בעונת 1975/76 ערך אנדרסון שש הופעות ליגה בלבד, ובאיירן מינכן סיימה שלישית, אך זכתה בפעם השלישית ברציפות בגביע אירופה לאלופות, לאחר שניצחה במשחק הגמר את סנט אטיין בתוצאה 1-0. אנדרסון לא שיחק בגמר זה. עונת 1976/77 הייתה האחרונה של אנדרסון בבאיירן מינכן. בעונה זו ערך 23 הופעות ליגה, והקבוצה סיימה במקום השביעי. בתום עונה זו עזב אנדרסון את באיירן מינכן, וחזר לאוסטרס, שם שיחק שתי עונות נוספות. לאחר מכן שיחק במועדונים השוודים מרקרידס וולנטונה, בשניהם גם נשא תפקידי אימון במקביל. בשנת 1983 פרש אנדרסון ממשחק פעיל.

==קריירה בינלאומית==
אנדרסון ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת שוודיה בשנת 1972. אנדרסון נכלל בסגל השוודי למונדיאל 1974, ופתח במרבית המשחקים של הנבחרת, שהודחה בתום שלב הבתים השני של הטורניר. בשנת 1977 ערך אנדרסון את הופעתו ה-28 והאחרונה במדים הלאומיים.

==קריירת אימון==
בשנת 1995 החל אנדרסון לאמן את קבוצת הנוער של באיירן מינכן, ועסק בתפקיד זה במשך 14 שנים רצופות. לאחר מכן היה עוזר מאמן במועדון השוודי האסלהולם, והחל משנת 2014 הוא עובד עם שחקני נוער במועדון השוודי האלמיה.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* גביע אירופה לאלופות (2): 1974/75, 1975/76
* הגביע הביניבשתי: 1976

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:בלמי כדורגל שוודים
קטגוריה:מאמני כדורגל שוודים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שוודיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1974
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1951
ז'אן פול זימבריס

ז'אן-פול זימבריס (נולד ב-25 במאי 1953) הוא מתופף ומעבד מוזיקלי ישראלי. ידוע בעיקר כמתופף של להקת טנגו ושל החברים של נטאשה.

==ביוגרפיה==
זימבריס נולד בתוניס שבתוניסיה. כשהיה בן 10 עברה המשפחה לצרפת ובשנת 1969 עלתה לישראל. המשפחה התגוררה בשכונת הקטמונים בירושלים. ב-1973, לאחר מלחמת יום הכיפורים, נסע לגרמניה וחזר לארץ ב-1978. עם זאת המשיך לשמור על קשר מוזיקלי והשתתף כמעבד, מתופף וכלי הקשה באלבומו של יגאל בשן "יש לי ציפור קטנה בלב", אלבום ייחודי ששילב להיטי פופ עם שירים תימניים מסורתיים בעיבוד עכשווי. בשנת 1983 ייסד עם מיקי שביב את להקת טנגו שפעלה עד 1987, הוציאה שני אלבומים ("סידור קבוע" ו"אמונה שלמה") ונחלה הצלחה רבה. בשנת תשמ"ה זכתה הלהקה בתואר להקת השנה של רשת ג'.

ב-1987 השתתף בהקלטות האלבום "דרך ארץ" של גידי גוב והיה שותף לעיבודים (יחד עם שאר הנגנים).

בשנת 1990 הצטרף ללהקת החברים של נטאשה בה היה פעיל עד התפרקותה באמצע שנות התשעים והשתתף באלבומים שינויים בהרגלי הצריחה ורדיו בלה בלה).

לאורך השנים זימבריס הוא אחד מנגני התופים המבוקשים ביותר בישראל. זימבריס השתתף באלבומים של אלון אוליארצ'יק, חוה אלברשטיין, אסף אמדורסקי, אריק איינשטיין, מאיר אריאל, דפנה ארמוני, שלמה ארצי, דורי בן זאב, יוסי בנאי, אביתר בנאי, מאיר בנאי, עמיר בניון, הראלה בר, דויד ברוזה, יגאל בשן (כחלק מלהקת "חברים טובים"), מיקי גבריאלוב, גידי גוב, ריקי גל, נורית גלרון, מזי כהן, שלמה גרוניך, ארקדי דוכין, סי היימן, אריאל זילבר, שלום חנוך, שלמה יידוב, שימי תבורי, מתי כספי, דני ליטני, אחינועם ניני, אריק סיני, גלי עטרי, יהודה פוליקר, רמי פורטיס, ברי סחרוף, יהודית רביץ, דני רובס, פבלו רוזנברג, ריטה, יהודה עדר, שלומי שבת, אסתר שמיר ובועז שרעבי.

ב-1999 הפיק מוזיקלית ועיבד (יחד עם דודי רוזנטל) את שירי אלבומו של יגאל בשן "תלוי רק בך".

בשנת 2000 ניגן בשני שירים: "נוף ילדות" ו"עלש" באלבומו של שלמה ארצי "אהבתיהם" ובאלבומו של אודי טופלברג. בשנת 2001 הוא הפיק את האלבום של יפעת בן דרור וניגן בו.

זימבריס הודה כי לאורך שנים רבות השתמש בסמים, ובשל כך נקלע למצוקה כלכלית, עד שבשנת 2005 עזב לארצות הברית כשהוא מחוסר כל. [http://www.haaretz.co.il/misc/1.1042837] בשנת 2007 חזר לישראל ושב לנגן עם זמרים שונים.[http://e.walla.co.il/item/1639678] זימבריס גרוש בשנית. מאשתו הראשונה, ג'יזל, יש לו שתי בנות. אחותו היא השחקנית קטיה זימבריס.

שיחק בסרט "מצב החסה" של גור בנטביץ'.

כיום הוא מתופף בהופעותיו של אביתר בנאי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מתופפים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי תוניסיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
הקורפוס השביעי (ורמאכט)

הקורפוס השביעי (בגרמנית: VII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הקורפוס הוקם במינכן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס השביעי", ולמפקדו מונה וילהלם אדם. ב-1 באוקטובר 1935 מונה ולטר פון רייכנאו למפקד הקורפוס, וב-4 בפברואר 1938 הוחלף על ידי אויגן פון שוברט.

בפרוץ המלחמה היה פון שוברט מפקד הקורפוס ה-7 שהיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-25 באוקטובר 1940 מונה וילהלם פהרמבאכר למפקד הקורפוס. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-8 בינואר 1942 מונה ארנסט-אברהרד הל למפקד הקורפוס, וביוני 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ובין היתר השתתף עימה בקרב קורסק. באוגוסט 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-5 באוקטובר 1943 מונה אנטון דוסטלר למפקד הקורפוס. ב-30 בנובמבר 1943 חזר ארנסט-אברהרד הל לפקד על הקורפוס, ובינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחם עימה בקרב קורסון-צ'רקאסי. במרץ 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית, וביוני הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית. באוגוסט 1944 כותר הקורפוס, יחד עם היחידות האחרות של הארמייה השישית, על ידי כוחות הצבא האדום, במסגרת המתקפה הסובייטית בשטח רומניה (מבצע יאשי-קישינב), והושמד לאחר לחימה קשה.

===הקמה שנייה===
ב-18 בדצמבר 1944 הוקם הקורפוס השביעי מחדש על בסיס הדיוויזיה ה-49, והוגדר כקורפוס פאנצר, ולמפקדו מונה מורטימר פון קסל. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת הארמיות ויסלה, ולאחר מכן היה בעתודת הOKH עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
===הקמה ראשונה===
* וילהלם אדם (1 באוקטובר 1934 - 1 באוקטובר 1935)
* ולטר פון רייכנאו (1 באוקטובר 1934 - 4 בפברואר 1938)
* אויגן פון שוברט (4 בפברואר 1938 - 1 בפברואר 1940)
* גוטהרד היינריצי (1 בפברואר 1940 - 9 באפריל 1940)
* אויגן פון שוברט (9 באפריל 1940 - 25 באוקטובר 1940)
* וילהלם פהרמבאכר (25 באוקטובר 1940 - 8 בינואר 1942)
* ארנסט-אברהרד הל (8 בינואר 1942 - 5 באוקטובר 1943)
* אנטון דוסטלר (5 באוקטובר 1943 - 30 בנובמבר 1944)
* ארנסט-אברהרד הל (30 בנובמבר 1944 - אוגוסט 1944)

===הקמה שנייה===
* מורטימר פון קסל (18 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===המערכה בפולין===
במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-27
* הדיוויזיה ה-68

===המערכה בצרפת===
במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-36
* הדיוויזיה ה-68

===מבצע ברברוסה===
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-7
* הדיוויזיה ה-23
* הדיוויזיה ה-258
* הדיוויזיה ה-268

===קרב קורסון-צ'רקאסי===
בקרב קורסון-צ'רקאסי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-34
* הדיוויזיה ה-95
* הדיוויזיה ה-198

===26 בינואר 1945===
ב-26 בינואר 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית גרוסדויטשלנד
* דיוויזיית הפאנצר ה-24
* הדיוויזיה ה-299
* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18
* הדיוויזיה ה-23

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/VIIKorps.htm הקורפוס ה-7] באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
7
קורפוס 7
איגור אולשנצקי

איגור אולשנצקי (נולד ב-16 בפברואר 1986 בחארקוב, אוקראינה) הוא מרים משקולות ישראלי. אלוף ישראל (2014–2016) בהרמת משקולות (105+ ק"ג). ייצג את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).

== ביוגרפיה ==
אולשנצקי עלה לישראל ב-2010 מאוקראינה. 

בשנת 2014 השתתף אולשנצקי באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בתל אביב, בתחרות זו קבע שיא ישראלי חדש לאחר שדחק 214 ק"ג, שיא אותו שבר לאחר כשנה. ב-2015 הגיע למקום ה-9 באליפות אירופה שנערכה בגיאורגיה ובשנת 2016 הגיע למקום ה-12 באליפות זו שנערכה בנורווגיה. 

בעקבות הגעתו למקום ה-12 באליפות אירופה 2016 השיג אלושנצקי את הקריטריון הישראלי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אך נבחרת ישראל לא השיגה כרטיס למשחקים. לאחר פסילת נבחרות רוסיה, בלארוס וקזחסטן קיבלה נבחרת ישראל את הכרטיס ואולשנצקי הצטרף למשלחת הישראלית כחודש לפני פתיחת המשחקים. באולימפיאדה עצמה הניף אולשנצקי 165 ק"ג ודחק 207 ק"ג וסיים במקום ה-17 מתוך 21 מתחרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרימי משקולות ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:עולים בשנות ה-2010
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:מרימי משקולות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
קרול (סרט)

קרול (באנגלית: Carol) הוא סרט קולנוע אמריקאי/בריטי מסוגת דרמה בבימויו של טוד היינס. תסריט הסרט נכתב על ידי פיליס נאגי, והוא מבוסס על הספר "The Price of Salt" של פטרישה הייסמית'. בסרט משחקים קייט בלאנשט, רוני מארה, שרה פולסון, קורי מייקל סמית', ג'ייק לייסי וקייל צ'נדלר. עלילת הסרט מתרחשת בתחילת שנות ה-50 בניו יורק ומגוללת את סיפורו של רומן בין שתי נשים במעמדות ובגילאים שונים.

הסרט התחרה על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 2015, וזכה בפרס השחקנית הטובה ביותר עבור משחקה של מארה. הסרט גם היה מועמד לשישה פרסי אוסקר, חמישה פרסי גלובוס הזהב ותשעה פרסי באפט"א.

==קישורים חיצוניים==
טוד היינס, קייט בלאנשט ורוני מארה בפסטיבל קאן - 2015

* 
ביקורות
* יעל שוב, [https://web.archive.org/web/20170710132932/http://timeout.co.il/המדריך/סרטים/קרול "קרול": מבוים מבריק ומשוחק מעולה], באתר Time Out ישראל, 7 בינואר 2016

קטגוריה:זוכי הפרס העולמי לפסקול: בחירת הקהל
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
קטגוריה:סרטים שהולחנו על ידי קרטר בורוול
יחסי אקוודור–קטר

היחסים בין רפובליקת אקוודור למדינת קטר כוננו ב-20 ביוני בשנת 1975 לאחר שאקוודור הכירה בעצמאותה של קטר בשנת 1972. ב-15 בינואר בשנת 2012 נפתחת שגרירות אקוודור בדוחה ובתגובה שגרירות קטר באקוודור נפתחה בקיטו ב-31 באוקטובר באותה השנה (2012). שתי המדינות חברות באופ"ק.

==תיירות ==
הפגישה בין שגריר קטר באקוודור ושר החוץ של אקוודור בנושא התיירות, [[פברואר 2013.]]
התחום הבולט ביותר בו אקוודור וקטר משתפות פעולה הוא תחום התיירות, קטר ואקוודור מנסות לפתח את התיירות במדינותיהן ויש להן גורל משותף: רוב התיירים מעדיפים לנסוע למדינות הגובלות בהן מאשר אליהן, סביר יותר שיסעו לערב הסעודית מאשר לקטר, וסביר יותר שיסעו לקולומביה או לפרו מאשר לאקוודור. בנושא התקיימה פגישה ב-16 בפברואר 2013 באקוודור. הנושא המרכזי של הפגישה היה מחסור הטיסות שבין קטר לאקוודור ותלאות הדרך שצריך לעבור כדי להגיע אחת לשנייה. קטרים שרוצים לנסוע לאקוודור יצטרכו לעצור בפריז, בלונדון, במדריד, בניו יורק או באמסטרדם וזמן הטיסה המצטבר הוא מ-24 עד 30 שעות טיסה. עקב כך בפגישה נחתמה עסקה על פתיחת קו חדש של קטר איירווייז מדוחה לקיטו. דבר שחוסך מאות דולרים ועד 10 שעות טיסה. עם הקו החדש, טיסה לאקוודור היא בין 20 ל-21 שעות.

== המחלוקת בעניין המהפכה של צ'אווס ==
אקוודור נחשבת, כחלק מ"המדינות הבוליבריות" כתומכת של המהפכה הסוציאליסטית באמריקה הלטינית בהנהגת נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס, ארצות הברית התנגדה למהלך והיחסים בין ונצואלה לארצות הברית נותקו עקב ההתנגדות של צ'אווס לקפיטליזם (זו הסיבה שנותקו גם יחסי ישראל-ונצואלה). קטר לעומת אקוודור, בעלת ברית של ארצות הברית, כך נוצרה המחלוקת בעניין, בעניין המחלוקת היו כמה וכמה פגישות, שלוש פגישות התקיימו בנוכחותו של אמריקאי חשוב. הפגישות לא עזרו והמחלוקת נפתרה רק עם פטירתו של נשיא ונצואלה והחלפתו בנשיא אחר. נושא הפגישות לפעמים גלש גם לנושאים אחרים למשל, חימום היחסים של ארצות הברית עם מדינות אמריקה הלטינית או המצב במזרח התיכון.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יוהנה אק

יוהנה אק (בגרמנית: Johanna Eck;), הייתה מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם מגרמניה.

==ביוגרפיה==
יוהנה אק נולדה בברלין לבית אופיץ (Opitz) הייתה אחות בהכשרתה. בעלה נהרג בשרתו בשורות צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.

משנת 1942 ועד סוף מלחמת העולם השנייה הסתירה אק ארבעה נרדפי הנאצים זה אחר זה. שניים מהמסתתרים היו יהודים, ובהם היינץ גוטמן (Guttmann), בנו של יעקב גוטמן, חברו של אביה של אק מתקופת שירותם המשותף בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. יעקב גוטמן וכל משפחתו גורשו למחנות ההשמדה במזרח אירופה ונרצחו. רק היינץ שרד והסתובב ברחובות ללא מקלט וללא כרטיסי קיצוב מזון. כל האנשים אליהם פנה סירבו להסתירו מחשש לחייהם, עקב עונש המוות שאיים על כל מי שסייע ליהודים. אק קלטה אותו בביתה וחלקה את קצבת המזון שלה עמו. היא ניסתה להשיג מנות מזון נוספות עבורו מידידים. בנובמבר 1943 נהרס ביתה בהפצצות בעלות הברית. אק מצאה עבור גוטמן מקום מסתור חלופי, השיגה עבורו כרטיסי קיצוב מזון, ונשארה עמו בקשר גם בעודו במחבוא.

בינתיים השיגה אק דירת חדר. בדצמבר 1943 הסתירה בדירה זו יהודייה נוספת, אלפרידה גוטמן (Guttmann – אין קשר משפחתי להיינץ גוטמן). אלפרידה גוטמן נמלטה מבית המסתור הקודם שלה מיד לאחר סריקה של הגסטפו, בה לא התגלתה. מאוחר יותר נפגשה אלפרידה עם חברתה מהלימודים, וזו נתנה לה תעודת עובד עם פרטי זהות מזויפים שלפיהם השתייכה אלפרידה לגזע הארי.

בינואר 1944, לאחר שהפצצות בעלות הברית זרעו בלבול במרכז רישום האוכלוסין בברלין וברישומי האוכלוסין, מסרה אק לרשויות כי ביתה ומסמכיה של אלפרידה נשרפו בהפצצה. כך הצליחה לרשום את אלפרידה בשם אלפרידה הרטמן, בזהות של נוצרייה. כך יכלה לרשום את אלפרידה כדיירת חוקית בדירתה וכן לקבל עבורה תלושי מזון.

גוטמן שרדה את השואה, אך נפטרה ממחלה ביוני 1946, ערב הגירתה המתוכננת לארצות הברית. אק ישבה ליד מיטתה בבית החולים עד שנפטרה. לאחר מכן חקרה אק אודות קרוביה של גוטמן ומצאה שכולם נספו בשואה. היא הנציחה את שמותיהם על אבן מצבה שהקימה על חשבונה בבית הקברות היהודי בווייסנזה שבברלין.

בשנת 1973 הכיר יד ושם באק כחסידת אומות העולם. משנת 2014 נקרא על שמה בית ספר ברובע טמפלהוף-שנברג בברלין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-women/eck.asp על יוהנה אק] באתר יד ושם

קטגוריה:גרמניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:אחיות
קטגוריה:אחים
קטגוריה:ילידות 1888
קטגוריה:נפטרות ב-1979
יהודה חיות

יהודה חיות (10 באפריל 1946 – 22 בדצמבר 2022) היה גאוגרף ישראלי, שכיהן כפרופסור באוניברסיטת חיפה, מומחה בתכנון מערכות תחבורה ימית ונמלים. כיהן גם כנשיא אוניברסיטת חיפה ויושב ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.

==ביוגרפיה==
חיות נולד בירושלים, בן אליעזר ומרגלית. גדל בקרית-חיים. 

יהודה שירת בצה"ל בסדיר ובמילואים בחטיבת הצנחנים, והשתתף בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. 

בעל תואר ראשון בגאוגרפיה והיסטוריה כללית מאוניברסיטת חיפה, תואר שני בהצטיינות בגאוגרפיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים עם התמחות בתכנון עירוני ואזורי, ותואר שלישי באוניברסיטת וושינגטון בארצות הברית בה התמחה בתכנון מערכות תחבורה ימית ונמלים.

ב-1978 מונה למרצה באוניברסיטת חיפה, ב-1983 למרצה בכיר, ב-1988 לפרופסור חבר, ובשנת 1994 לפרופסור מן המניין. כיהן כראש מכון וידרא לחקר הספנות והתעופה ועמית מחקר בכיר, ראש פרויקט תשתיות לאומיות, במוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית. כמו כן שימש ראש מינהל תכנון ואסטרטגיה בחברת צים ונשיא אגודת ידידי המרכז הרפואי רמב"ם.

ב-1992 מונה לסגן נשיא למינהל באוניברסיטת חיפה, מאוקטובר 1993 שימש נשיא בפועל, ומפברואר 1995 עד 2004 כיהן כנשיא האוניברסיטה. בשנים 1997 ו-2003 כיהן כיושב ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.

ב-2018 קיבל את אות יקיר העיר חיפה.

נפטר ב-22 בדצמבר 2022 והובא לקבורה בחיפה, בבית הקברות שדה יהושע.

הותיר אחריו בן, בת ונכדים. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://haifamed.haifa.ac.il/index.php/he/2015-08-11-14-03-36/43-2015-10-27-12-12-26 יהודה חיות], באתר אוניברסיטת חיפה 
* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-1012-00.html יהודה חיות], באתר חדשות מחלקה ראשונה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאוגרפים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רוד איילנד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: גאוגרפיה
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
קרולינה יושצ'יקובסקה

קרולינה יושצ'יקובסקה (בפולנית: Karolina Juszczykowska; 1898, בודקוב – 1945) הייתה חסידת אומות העולם מפולין שנרצחה על ידי הנאצים.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1911 עזבה קרולינה יושצ'יקובסקה את פולין ועברה לעבודה בגרמניה, באזור מקלנבורג-מערב פומרניה. בשנת 1916 שבה יושצ'יקובסקה לפולין והתגוררה עם אחותה בחוותה של האחות, שם סייעה לאחותה בעבודה. בשנת 1924 נולדה בתה היחידה, מחוץ לנישואין. בשנת 1934 עברה יושצ'יקובסקה לטומשוב מזובייצקי ועבדה בעבודות תחזוקה בדרכים, בתור עוזרת בית, כובסת ועוד.

=== קורותיה בתקופת השואה ===
בתקופת הכיבוש הנאצי בפולין הייתה יושצ'יקובסקה עובדת של ארגון טודט. בתחילת יוני 1944 פגשה שני צעירים יהודים ברחוב ואלה ביקשו ממנה עזרה. ידועים רק שמותיהם הפרטיים, יאנק ופאול. הם הציעו לה תשלום זעום בתמורה להסתרתם, והיא הסכימה להסתירם למרות שידעה שהיא מסתכנת בעונש מוות שיטילו עליה הגרמנים. כשהייתה יוצאת לעבודתה, היו היהודים נשארים בביתה. 

ב-23 ביולי 1944 פשטה המשטרה על ביתה של יושצ'יקובסקה בטומשוב מזובייצקי ומצאה את שני היהודים מסתתרים במרתף. שני היהודים נורו במקום. יושצ'יקובסקה נעצרה ונחקרה. בחקירתה הכחישה השתייכות לארגון פוליטי או למפלגה כלשהי. 

ב-10 באוגוסט 1944 הועברה יושצ'יקובסקה לכלא בפיוטרקוב טריבונלסקי וב-23 באוגוסט נדונה למוות על ידי בית המשפט המיוחד . למרות שדנו אותה למוות, כתבו שלושת השופטים פניה לרשויות השיפוט בגרמניה בבקשה לחון אותה, עקב סברתם שפעלה מתוך מחסור ויאוש ולא מתוך מוטיבציה אידאולוגית אנטי-נאצית, וכן מכיוון שסברו שהוצאתה להורג לא תהווה גורם מרתיע מכיוון שממילא, כך הניחו, כבר נרצחו רוב היהודים באזור טומשוב מזובייצקי.

עם דחיית בקשתם של השופטים הועברה יושצ'יקובסקה לכלא פרונגסהיים שבפרנקפורט, ושם הוצאה להורג ב-9 בינואר 1945.

== הכרה והנצחה ==
בשנת 2011 הכיר יד ושם בקרולינה יושצ'יקובסקה בתור חסידת אומות העולם.

בנאומו בשנת 2012 הזכיר סטיבן הרפר, ראש ממשלת קנדה, את קרולינה יושצ'יקובסקה בתור דוגמה לחסידת אומות העולם שנרצחה כדי להגן על יהודים. חלק מצאצאיה של יושצ'יקובסקה מתגוררים בקורנוול שבאונטריו, קנדה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-women/juszczykowska.asp סיפורה של יושצ'יקובסקה] באתר יד ושם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:ילידות 1898
קטגוריה:נפטרות ב-1945
פלפל פדרון

פלפל פדרון הוא זן מתורבת של פלפלת צ'ילי ממין Capsicum annuum שפותח וגדל באזור העיר פדרון בחבל הארץ גליסיה בצפון ספרד. הפלפלים בגודל קטן-בינוני (כחמישה ס"מ באורכם), וצבעם נע בין ירוק, כתום ואדום, תלוי בזן הספציפי ובתנאי ההבשלה. צורת הפרי מאורכת וחרוטית, עם כתף ישרה וקימוט קל בבשר הפרי.

יחודם של הפלפלים הוא מידת החריפות המשתנה שלהם - רובם בעלי חריפות מתונה למדי, ומיעוטם חריפים למדי (במידת חריפות המשתווה לזו של חלפניו). במקום גידולו קיימות מספר תאוריות הקושרות בין תנאי השמש וההשקיה של הצמח כדרך לנבא את מידת חריפותו, אך דרך ניבוי זו לא הוכחה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סולניים
פדרון
הנס בהלנדורף

גנרל הנס בהלנדורף (בגרמנית: Hans Behlendorff; 13 באוגוסט 1889 – 16 במרץ 1961) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
בהלנדורף נולד ב-13 באוגוסט 1889 באלנשטיין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס בהלנדורף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-3 (ברנדנבורג ה-1), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-20 במאי 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף בהלנדורף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1929 הועלה בהלנדורף לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-4 בפברואר 1938 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-31. ב-1 במרץ 1938 הועלה בהלנדורף לדרגת גנרל מיור, וב-19 ביולי 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-34.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה בהלנדורף מפקד הדיוויזיה ה-34, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-30 במסגרת הארמייה הראשונה, וב-1 בפברואר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך המערכה על צרפת לחם בהלנדורף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16, אולם נפצע קשה ב-11 במאי, ואושפז בבית חולים לחצי שנה. ב-1 בנובמבר 1940 חזר בהלנדורף לפקד על הדיוויזיה ה-34, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה, כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. במהלך הקרב על מוסקבה לחם בהלנדורף עם הדיוויזיה שבפיקודו, כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-11 באוקטובר 1941 קיבל בהלנדורף את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בדצמבר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-60 שפעל בחופי תעלת למאנש, כחלק מהארמייה ה-15. ב-17 בדצמבר 1941 הועלה בהלנדורף לדרגת גנרל חיל התותחנים, וב-27 במאי 1942 הפך הקורפוס שבפיקודו לקורפוס ה-84. ב-1 באפריל 1943 פרש בהלנדורף מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, וב-31 בדצמבר 1944 פרש לביתו.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התגורר בהלנדורף בעיר באדן-באדן, עד למותו ב-16 במרץ 1961, והוא בן 71 שנים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/B/BehlendorffHans-R.htm הנס בהלנדורף] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1961
ארז אבירם

ארז אבירם (נולד ב-20 בנובמבר 1968) הוא יוצר ותסריטאי טלוויזיה ישראלי.

==ביוגרפיה==
אבירם החל את דרכו כעיתונאי ועורך בקבוצת "ידיעות אחרונות" ובהמשך עבר לתחום הפרסום ועבד כקופירייטר במשרדים מובילים לצדו של יועץ התקשורת והאסטרטג מוטי מורל. השניים עבדו יחד בקמפיין הבחירות הראשון של רון חולדאי לראשות עיריית תל אביב ובשנים שלאחר מכן הועסק אבירם ככותב נאומים לראש העיר.

===טלוויזיה===
אבירם הוא יוצר וכותב הסדרות "לחיי הערבה" ו"אין חיה כזאת" בערוץ הילדים, שימש ככותב וכחבר מערכת ב"לילה גוב" וב"ערב אדיר".

ב-2004 הצטרף ככותב ראשי ובהמשך גם כעורך, לתוכנית הסאטירה "אחורי החדשות" בהנחיית יאיר ניצני. אבירם שימש בתפקיד זה במשך כ-80 תוכניות מתוך שלוש עונות. המשתתפים בתוכנית זו היו בין השאר ישראל פוליאקוב, יעל לבנטל, אורי גוטליב, אריק זילברמן ושגיב פרידמן.

ב-2006 הצטרף ככותב ראשי לתוכנית "הרצועה" בערוץ ביפ. לאחר מכן כתב את "אין גבול לאהבה" סדרה ערבית פארודית מדובבת בתור פינה בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" שיצר עם אחיו הבמאי תומר אבירם.

כתב וערך בתוכנית הבידור "שבוע סוף!" בעונתה הראשונה בערוץ 2 בזכיינית רשת.

ב-2011 היה העורך והכותב הראשי של "נבחרת ישראל בטלוויזיה", תוכנית הבידור והסאטירה של ערוץ 10 בהנחיית ירון ברובינסקי ובהשתתפות קובי פרג', יפית אסולין, יניב ביטון, מיקי גבע ונתי קלוגר.

ב-2012 הצטרף ככותב ראשי לסדרה הקומית "כאן גרים בכיף" עונה 3. הסדרה בהשתתפות גיא לואל ונתי קלוגר עלתה במקור בערוץ 10 ובימינו משודרת בערוץ זום.

מ-2015 היוצר והתסריטאי הראשי של "השוטר הטוב" אותה יצר עם תומר אבירם. הסדרה בהשתתפות יובל סמו, משה איבגי, לאורה ריבלין, יגאל עדיקא וגיא לואל, הסדרה שמשודרת ב-yes comedy, זכתה להצלחה נאה והוכרזה כקומדיה הנצפית ביותר ב-YES. באפריל 2017 עלתה לשידור העונה השנייה של הסדרה, ובאוגוסט 2019 העונה השלישית.

ביוני 2017 הודיעה חברת נטפליקס על רכישת הסדרה והפקת גרסה אמריקאית שתיקרא "The Good Cop". הגרסה האמריקאית בכיכובם של טוני דנזה וג'וש גרובן עלתה לשידור בספטמבר 2018 ובעקבותיה עלתה בנטפליקס סדרת המקור הישראלית, מתורגמת לעשרות שפות וזמינה לצפייה ב-190 מדינות.

ב-2016 יצר וכתב את "תריץ אחורה", סדרה קומית עם אלי פיניש, אביעד בנטוב ויעל שרוני, שמציגה אירועים היסטוריים דרך פרודיה על הז'אנר הדוקומנטרי. הסדרה שמשודרת בטלוויזיה החינוכית 23, היא זוכת פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה עבור תוכנית הבידור לילדים ונוער 2016.

ב-2018 היה התסריטאי של "העולם עצוב אז צוחקים" בערוץ כאן 11 שעוסקת בסיפורו והתפתחותו של ההומור הישראלי לאורך השנים.

אבירם הוא יוזם ומפתח האפליקציה "Bayoosh" לסינון משעשע של שיחות, היה בעל פינה בתוכנית הבוקר של יאיר ניצני בגלי צה"ל, ובעל טור אורח ב-Xnet.

==קישורים חיצוניים==

* [http://xnet.ynet.co.il/tags/ארז%20אבירם טור אורח Xnet]
* [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/47/ART2/792/303.html/ תריץ אחורה. עוד סיבה לזפזפ לחינוכית]
* [https://www.mako.co.il/news-israel/entertainment-q2_2017/Article-99d0360e4182b51004.htm&Partner=facebook_share/ ראיון בחדשות שישי.ערוץ 2]
* 
* [https://timeout.co.il/השוטר-הטוב-היא-קומדיה-מהסוג-הטוב-ביות/ השוטר הטוב. קומדיה מהסוג הטוב ביותר. Timeout]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
סופיה קריטיקו

סופיה קריטיקו (Sofia Kritikou; ביוונית: Σοφία Κρητικού; 1895, יוון – 1995, ישראל) הייתה חסידת אומות העולם מיוון.

== קורות חיים ==
קריטיקו הייתה אם חד-הורית. היא גרה עם בתה אגאפי (Agapi) בפריסטרי שבפרברי אתונה ועבדה בתור מנקה.

=== פעילותה בתקופת השואה ===
במרס 1944, כשלוש שנים לאחר כיבוש יוון על ידי גרמניה, החלה קריטיקו להחביא את דוד קזנסקי ואת שלושת ילדיו בביתה למרות עונש המוות שלו היה צפוי כל מי שהחביא יהודים או סייע להם. חצי שנה לפני כן, בספטמבר 1943, גורשו יתר בני משפחת קזנסקי לאושוויץ ושם נספו.

בתחילה לא ידעה קריטיקו שהמוסתרים הם יהודים והסתירתם רק כי סברה שהם מתנגדי השלטון הגרמני. לארבעה היו כרטיסי קיצוב מזון שנשאו שמות יווניים-אורתודוקסיים, ושאותם הוציא מפקד המשטרה ברובע מגוריהם. הארבעה נדדו בין מספר מקומות מסתור, עד ששותפו של דוד קזנסקי בסדנת התפירה שלהם הזכיר באוזניו את שמה של קריטיקו. השותף היה הסנדק של אגאפי, בתה של קריטיקו.

כשגילתה קריטיקו שהארבעה הם יהודים, המשיכה להסתירם בביתה למרות זאת, עד תום המלחמה. צבי, בנו בן ה-18 של דוד קזנסקי, הצטרף לפרטיזנים אך מדי פעם ביקר את יתר בני משפחתו ששרדו במסתור.

=== לאחר המלחמה ===
לאחר שחרור יוון נותרה קריטיקו בקשר עם היהודים שהצילה. צבי ואחותו ג'ינה עלו לארץ ישראל ודוד וליאנה בתו נותרו ביוון. ב-1964 ביקר צבי את קריטיקו באתונה. הוא פגש את אגאפי שוב, והשניים התאהבו. אגאפי התגיירה ושינתה את שמה לרות, והשניים נישאו ועברו לישראל. סופיה קריטיקו עברה להתגורר אף היא בישראל, עם בתה וחתנה.

== הכרה והנצחה ==
ב-1998 העניק יד ושם את תואר חסידת אומות העולם לקריטיקו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-women/kritikou.asp סיפורה של סופיה קריטיקו] באתר יד ושם

קטגוריה:יוונים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: יוון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
הקורפוס ה-84 (ורמאכט)

הקורפוס ה-84 (בגרמנית: LXXXIV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-27 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-60, כחלק מהארמייה השביעית, וכמפקדו מונה הנס בהלנדורף. ב-1 באפריל 1943 מונה גוסטב-אדולף פון צנגן למפקד הקורפוס, וב-1 באוגוסט 1943 החליפו אריך מרקס.

מרקס היה מהקצינים הבודדים בוורמאכט שסברו שפלישת בעלות הברית לצרפת תהיה בנורמנדי, והוא השתדל להעלות את רמת המוכנות של קציניו לכך. ב-6 ביוני 1944 עם פלישת בעלות הברית, פיקד מרקס על הקורפוס בלחימה בחצי האי קוטנטן. ב-12 ביוני נפגע מרקס מתקיפה אווירית במהלך סיור שעשה בקו הקדמי באזור סן-לו, וכעבור זמן קצר מת, ובמקומו מונה וילהלם פהרמבאכר. ב-16 ביוני 1944 מונה דיטריך פון קולטיץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרבות הקשים סביב סן-לו ובמהלך מבצע קוברה. ב-1 באוגוסט 1944 מונה אוטו אלפלדט למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך קרב פאלז שבמהלכו הושמד הקורפוס.

==מפקדים==
* הנס בהלנדורף (27 במאי 1942 - 1 באפריל 1943)
* גוסטב-אדולף פון צנגן (1 באפריל 1943 - 1 באוגוסט 1943)
* אריך מרקס (1 באוגוסט 1943 - 12 ביוני 1944)
* וילהלם פהרמבאכר (12 ביוני 1944 - 16 ביוני 1944)
* דיטריך פון קולטיץ (16 ביוני 1944 - 1 באוגוסט 1944)
* אוטו אלפלדט (1 באוגוסט 1944 - 20 באוגוסט 1944)

==סדר הכוחות==
===הפלישה לנורמנדי===
בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-709
* הדיוויזיה ה-352
* הדיוויזיה ה-716
* דיוויזיית הפאנצר ה-21

===קרב פאלז===
בקרב פאלז כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-363
* צוות קרב מהדיוויזיה ה-243
* הדיוויזיה ה-84
* הדיוויזיה ה-272

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LXXXIVKorps.htm הקורפוס ה-84] באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
84
מגדל צ'נגדו גרינלנד

מגדל צ'נגדו גרינלנד הוא גורד שחקים אשר נבנה בעיר צ'נגדו שבמחוז סצ'ואן שבסין. בניית המגדל החלה בשנת 2014 והיא נפסקה באמצע בשנת 2019. בתום בנייתו יתנשא המגדל לגובה של 468 מטר. המגדל כולל 105 קומות כשמתוכן 101 קומות מעל הקרקע ו-5 קומות תת-קרקעיות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.skyscrapercenter.com/building/chengdu-greenland-tower/12845 נתוני הפרויקט]

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: גורדי שחקים
תחרות העל בבילבאו 2015

תחרות העל השמינית בסדרת ה"גרנד-סלאם מאסטרס" בשחמט התקיימה בבילבאו, בין התאריכים 25 באוקטובר 2015 ל-1 בנובמבר 2015. התחרות, בה השתתפו ארבעה שחמטאים, התנהלה בשיטת ליגה בסיבוב כפול: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים פעמיים: פעם אחת בצבע לבן ופעם נוספת בצבע שחור, כך שנערכו שישה סיבובים. ניצחון נחשב כשלוש נקודות ותיקו כנקודה אחת.

לאחר ששני מתמודדים, וסלי סו ואניש גירי, צברו את אותו מספר נקודות (8) בראש הטבלה בסיום התחרות, נערך ביניהם דו-קרב, בו ניצח סו בתוצאה 1.5-0.5, והוא הוכרז כזוכה בתחרות.

==הדירוג הראשוני של משתתפי התחרות==
# וישוואנתן אנאנד- רב אמן הודי המדורג רביעי בעולם עם 2803 נקודות במד כושר (נכון לאוקטובר 2015). 
# אניש גירי - רב אמן הולנדי, המדורג חמישי בעולם עם 2798 נקודות 
# דינג לירן - רב אמן סיני המדורג שמיני בעולם עם 2782 נקודות 
# וסלי סו - רב אמן אמריקאי המדורג שנים עשר בעולם עם 2760 נקודות.

==משחקי התחרות==

==תוצאות התחרות==
{| class="wikitable"
|-
! דירוג סופי !! שם !! מדינה !! מד כושר !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! תוצאה || דו-קרב
|-
| 1 || וסלי סו || || 2760 || xx || ½½ || ½½ || 1½ || 8 || 2 
|-
| 2 || אניש גירי || || 2798 || ½½ || xx || ½1 || ½½ || 8 || 0
|-
| 3 || וישוואנתן אנאנד || || 2803 || ½½ || ½0 || xx || ½½ || 5 || -
|-
| 4 || דינג לירן || סין || 2782 || 0½ || ½½ || ½½ || xx || 5 || -
|}

==הערות שוליים==
 

קטגוריה:תחרויות שחמט ב-2015
קטגוריה:תחרות העל בבילבאו
ססיליה לוץ

ססיליה לוץ (בהולנדית: Caecilia Antonia Maria Loots); (1903, הארלם – 1988) הייתה מורה, חברת המחתרת ההולנדית וחסידת אומות העולם מהולנד.

==קורות חיים==
לוץ הייתה קתולית באמונתה ומורה בבית ספר לילדים בעלי לקויות למידה באוטרכט.

===פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה===
בשנת 1942 החליטה לוץ להסתיר תשעה ילדים יהודים בין הגילים ארבע ו-17 בבית הספר שבו לימדה, וזאת לבקשתם של חבריה ובסיועה של דינה ואן דר גלד (van der Geld, לבית ואן היינינגן, van Heiningen). הילדים כינו את לוץ בשם "הדודה סיל". לוץ ניסתה לאפשר לילדים סביבה רגילה ובטוחה ככל האפשר, למרות תנאי המלחמה והרדיפה. הילדים למדו בבית הספר שלה, שיחקו בחצר ככל האפשר ואף קיבלו שיעורי מוזיקה בנוסף לתוכנית הלימודים.

ואן דר גלד סייעה ללוץ בתחזוקת הבית למרות שידעה שחלק מהילדים השוהים בבית הם יהודים. ואן דר גלד סייעה ללוץ גם בשליחויות שונות ובהפצת עיתונות מחתרת. בית הספר היה מקום מסוכן יחסית לשם הסתרת יהודים, מכיוון שהוא שכן ליד מחנה הריכוז אמרספורט. למרות זאת קיימו לוץ וואן דר גלד בבית הספר פגישות של תנועת המחתרת ההולנדית. בעליית הגג הותקן מקום מסתור למקרי חירום, אך נעשה בו שימוש רק פעמים מעטות. בנוסף לילדים, הוסתרו בבניין בית הספר גם מבוגרים, לתקופות קצרות, בהם אחת מהאמהות של הילדים המסתתרים, שנאלצה לעזוב את מקום המסתור הקודם שלה. גם נמלטים ממחנה הריכוז אמרספורט הסתתרו בבית לתקופות קצרות.

בתקופת הרעב בהולנד בחורף 1944–1945 הייתה ואן דר גלד יוצאת לכפרי הסביבה בחיפוש אחר מזון לילדים המסתתרים בבית הספר של לוץ. לימים הוענק התואר חסידת אומות העולם גם לוואן דר גלד.

==הכרה והנצחה==
בשנת 1969 הכיר יד ושם בססיליה לוץ וכן בדינה ואן דר גלד חסידות אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-women/loots.asp ססיליה לוץ] - פעילותה להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הולנדיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:ילידות 1903
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1903
קטגוריה:הולנדיות שנפטרו ב-1988
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1988
Singet dem Herrn ein neues Lied, רי"ב 190

Singet dem Herrn ein neues Lied (בעברית: שירו לה' שיר חדש), רי"ב 190, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביומה הראשון של השנה, 1 בינואר 1724.

==רקע==
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.

במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.

קנטטה זו הייתה הראשונה בשנה זו לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 64. ב-1730 ערך אותה וביצע אותה שוב בגרסה שממוספרת 190א ושהמוזיקה שלה אבדה. משערים שהעריכה שבאך ביצע הייתה על גבי הדפים המקוריים וכך המוזיקה הכלית לקנטטה לא שרדה בשלמותה. מתחילת המאה ה-20 עשו מוזיקאים מאמצים לשחזרה. בין 1735 ל-1740 ביצע באך את הקנטטה שוב.

ב-1891 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 37 של פרסומיה.

==מילים ומוזיקה==
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הגלטים העוסקים באמונה בישו ופסוק מהבשורה על-פי לוקאס המתאר את מילת ישו ואת קריאת שמו, שחלו על פי המסורת ביום זה. הלברית, שנכתבה על ידי מחבר לא ידוע, אינה עוסקת ישירות בנושאים של סדר הקריאה, אלא בתודות על העבר ובתפילה על השנה החדשה. החלק הראשון מצטט שלושה פסוקי הללויה מתהילים, בשילוב פסוקי הללויה ממזמור של מרטין לותר. חלקים 4-6 מוקדשים לתהילת ישו, כאשר כל שורה בחלק 5 מתחילה במילה "ישו". החלק האחרון לקוח ממזמור של יוהאנס הרמן (Johannes Hermann), משורר גרמני בן המאה ה-16. 

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, שלוש חצוצרות, טימפאני, שלושה אבובים, אבוב ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו שכולל גם בסון. לקנטטה 7 חלקים:
# מקהלה: Singet dem Herrn ein neues Lied (שירו לה' שיר חדש)
# כורל ורצ'יטטיב: Herr Gott, dich loben wir (אדון אלהים, אנו מהללים אותך)
# אריה לאלט: Lobe, Zion, deinen Gott (הללי, ציון, את אלהיך)
# רצ'יטטיב לבס: Es wünsche sich die Welt (תן לעולם לרצות)
# אריה לטנור ולבס: Jesus soll mein alles sein (ישוע יהיה כולי)
# רצ'יטטיב לטנור: Nun, Jesus gebe (עתה, ישוע, תן)
# כורל: Laß uns das Jahr vollbringen (תן לנו שנה זו להשלים)

==הקלטות==
היצירה הוקלטה במלואה 11 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את טון קופמן (ב-1997), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2002).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bach-cantatas.com/BWV190.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV190-Heb1.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
סוסט

סוּסְט (בהולנדית: ) היא עיירה במחוז אוטרכט אשר במרכז הולנד. בעיירה, נכון לתחילת 2021, קרוב ל־47,000 תושבים. היא משתרעת על שטח של 46.43 קמ"ר. העיירה שוכנת כ־41 קילומטרים דרומית־מזרחית לאמסטרדם.

סוסט ידועה כעיירה עם אדמות פוריות ועד היום ניתן למצוא בה פעילות חקלאית. רחוב קטן ששמו נשמר עד היום הוא רחוב קארקפד Kerkpad (משמעות השם היא נתיב הכניסה, משום שהרחוב מוביל אל הכנסייה)/ אזור סוסט דאונן Soesterduinen (משמעות השם דיונות חול מכיוון שזהו אזור חולי), הוא אזור פופולרי לנופש, באזור זה בית מלון מרשת הילטון.
== תולדות סוסט ==
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בקרבת העיר, מעידים על התיישבות ציידים זמנית באזור כבר בשנת 11,000 לפני הספירה (מסמכי זויס, Zoys). 
בנוסף נמצאו גם מספר מאובנים של בעלי חיים, אבנים מיוחדות משנת 8,000 לפני הספירה ותלי קבורה מהתקופה הנאוליתית המאוחרת.

=== האלף השני לספירה ===
סוסט הפכה מושבה קבועה בשנת 1028 לספירה כאשר תושבי סוסט עברו אליה מהעיירה הסמוכה אמרספורט. החקלאים הראשונים התיישבו על המדרון הדרומי מזרחי של גבעת האנך "Engh", שלוחה של רכס אוטרכט שהיה מוגן מפני הצפות מים, האדמה באזור זה הייתה פורייה מאוד והתאימה לחקלאות.

בחלוף הזמן המושבה גדלה והפכה לכפר חקלאי קטן. הכנסייה העתיקה ביותר של סוסט אאודה-קרק נבנתה במאה ה-15 והיא פעילה עד היום.

בשנת 1898 עם חיבור סוסט לרכבת התגוררו בעיירה כ-4700 תושבים.

בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, בעקבות התמזגות אזורים הגיעה האוכלוסייה לכ-16,000 תושבים בשנת 1945. העיירה הפכה מודרנית בסביבות שנות ה-60, כאשר הרחוב הראשי שינה פניו, תוכנן מחדש ואת האחוזות המפוארות החליפו חנויות ובתי מלון. בשנים שלאחר מכן, סוסט המשיכה להתרחב, והקימה 2 שכונות חדשות: קלאארואטר Klaarwater וסמיטסויין Smitsveen ובתחילת שנות ה-70 בשנות את שכונת Overhees. אזור דה בור De Boere הוא אזור מגורים של 27 דונם בצד הדרום מערבי של סוסט. דה בור הייתה השכונה האחרונה שנבנתה בעיירה בשנות ה-80 ועד סוף שנות ה-90. 

בית חולים זונגלורן Zonnegloren שהיה פעיל עד שנת 1996 התאחד עם המרכז הרפואי מארסחלקסבוס Maarschalksbos והועבר לעיירה בארן Baarn.

=== האלף השלישי לספירה ===
בשנת 2004 סוסט חגגה 975 שנים להיווסדה.

== גלריית תמונות ==
{| align=center
|<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
קובץ:Soest_mûne_De_Wynhûn_26.JPG|טחנת הרוח מולן דה וינדהונד (Molen De Windhond)
קובץ:Soest_Roomske_tsjerke_P8170260.JPG|כנסיית אר קיי (RK)
קובץ:Soest_Alde_Tsjerke_P8170261.JPG|הכנסייה הגדולה
קובץ:Museum_Ald_Soest_19.JPG|מוזיאון סוסט
קובץ:Soestdiek.jpg|ארמון סוסטדיק
קובץ:Flickr_-_NewsPhoto!_-_paleis_Soestdijk.jpg|ארמון סוסטדיק
</gallery>
|}

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 

קטגוריה:הולנד: ערים