המרכז המדעי הממלכתי לווירולוגיה וביוטכנולוגיה

המרכז המדעי הממלכתי לווירולוגיה וביוטכנולוגיה "וקטור" של השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן (ברוסית: Государственный научный центр вирусологии и биотехнологии „Вектор“» федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека ,ГНЦ ВБ «Ве́ктор») הוא אחד המרכזים הווירולוגיים והביוטכנולוגיים המדעיים הגדולים ביותר ברוסיה, הממוקם בעיר המדעית קולצובו, שבמחוז נובוסיבירסק, במרחק כמה קילומטרים מהעיר נובוסיבירסק. המרכז שידוע גם בכינוי "מכון וקטור" תרם לפיתוח העיירה קולצובו שקיבלה מעמד של עיר מדעית משנת 2003 ועד 2025.

ייעודו של המרכז הוכרז כ"תמיכה מדעית ומעשית בהתמודדות עם איומים זיהומיים גלובליים". עבודות מחקר בסיסיות מתבצעות במרכז המחקר הממלכתי בתחום מחקר יישומי של אפידמיולוגיה, ביולוגיה מולקולרית, וירולוגיה, בקטריולוגיה, הנדסה גנטית, ביוטכנולוגיה, אקולוגיה ובטיחות ביולוגית.

המרכז כולל גם את המכון לביוטכנולוגיה רפואית, שנמצא בעיר ברדסק הסמוכה.

== היסטוריה ==
בשנת 1974 הוקם מכון המחקר המדעי לביולוגיה מולקולרית (VNII MB).<ref name="История"></ref> בהתבסס על כך, בשנת 1985 נוצרה האגודה המדעית Vector-m (וקטור NPO) בהנהגתו של לב סנדחצ'ייב.

לדברי העיתונאית והסופרת האמריקאית ד. הופמן, לשעבר ראש לשכת מוסקבה בעיתון "וושינגטון פוסט", תפקידו העיקרי של המרכז היה פיתוח כלי נשק ביולוגיים פוגעניים בניגוד לאמנה הבינלאומית לאיסור נשק ביולוגי ורעלנים, עליהם חתמה ברית המועצות בשנת 1972. הקמת מעבדה והמכון החלה באמצע שנות השבעים, הרבה לפני התאריך הרשמי של הקמת האגודה המדעית. סנדחצ'ייב הכחיש את מעורבותו של המרכז ביצירת נשק ביולוגי.

בשנת 1999 אישר ראש מחלקת ההגנה הביולוגית במשרד ההגנה של רוסיה ו. יבסטינגייב את גרסת הופמן, וקבע כי בתחילת פעילותה המרכז פיתח אמצעי הגנה מפני מילוי פתוגני של נשק ביולוגי מאויב פוטנציאלי, אך בסוף שנות השמונים המרכז החל להיראות כ"בסיס תעשייתי לייצור מוצרים ביולוגיים פוגעניים". ההנחה הייתה כי זני אבעבועות שחורות, טולרמיה, דבר, אנתרקס, מרבורג ואבולה שפותחו על ידי המרכז יועדו לשמש ככלי נשק פוגעניים. באפריל 1988 נדבק ומת ניקולאי אוסטינוב, ראש מעבדת נגיף מרבורג. העבודה הקשורה לשימוש צבאי בנגיפים נפסקה בשנת 1992, זמן קצר לאחר שברית המועצות חדלה להתקיים.<ref name="meduza2014"></ref>

בשנת 1994 הוענק למרכז מעמד של מרכז מדעי ממלכתי של הפדרציה הרוסית - ונקרא בשם מרכז המחקר הממלכתי לווירולוגיה וביוטכנולוגיה (וקטור).

בשנת 1997, אחד משני מרכזים המשתפים פעולה של ארגון הבריאות העולמי לאבחון זיהומים באורתופוקסווירוס ומוזיאון של זני נגיף אבעבועות שחורות ו-DNA נוצרה מעבדה לאיתור נגיפים אלה<ref name="Центр"></ref>. זו הייתה המעבדה היחידה ברוסיה שעסקה בנגיפי אבולה ומרבורג ונסגרה בשנת 2004.

בתחילת 2005 ארגן המרכז מעבדה לחקר נגיף שפעת העופות כחלק מהמחלקה לזיהומים. במהלך מגפת H5N1 שפרצה בשנת 2009, נקבע שהמעבדה הייתה אחד המרכזים האחראיים למאבק במגפות בפדרציה הרוסית. לאחר הקמת השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן הפך המרכז לחלק ממנו.

מכון "וקטור" (בשמו העממי) הוא אחד משני המשתתפים הישירים בתהליך השנוי במחלוקת ל"חיסול אבעבועות שחורות והרס מלאי נגיפים"<ref></ref>: על פי המלצת ארגון הבריאות העולמי וביוזמת המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ומחלקת המדינה האמריקנית, פותח פרויקט למימון והרס פיזי של מלאי נגיפים הזמין רשמית רק בארצות הברית (מאגר מבוסס CDC) וברוסיה (במאגר מרכז וקטור).<ref></ref> בשנת 2014 הוחלט כי אוסף הזנים לא ייהרס.<ref></ref> החל משנת 2014 המרכז עוסק בפיתוח שיטות לרפואה מונעת, אבחון וטיפול במחלות זיהומיות ופיתוח אמצעים למניעת פתוגנים זיהומיים.

בינואר 2020 המרכז, על בסיס מידע שהתקבל מעמיתים סינים, תוך שבוע, הכין במהירות וביעילות מערכות בדיקות אבחון לאיתור וירוס Covid-19 בגוף והקים את ייצורן, תוך זמן קצר על מנת לתת מענה לצרכיה של המדינה במאבק על הנגיף למערכות בדיקות מסוג זה.<ref></ref> המרכז החל גם לפתח חיסונים נגד נגיף קורונה מסוג זה, שהיו מוכנים עד קיץ 2020.<ref></ref>

== משימות ==
* מחקר על פתוגנים של מחלות זיהומיות המסוכנות ביותר;
* הבטחת מוכנות מתמדת לאבחון זיהומים נגיפיים חדשים;
* פיתוח ויישום מעשי של אבחון, מניעה וטיפול במחלות נגיפיות;
* הכשרת אנשי מדע מקצועיים מוסמכים בתחום הווירולוגיה, הביולוגיה המולקולרית והביוטכנולוגיה.

== הישגים ==
* פיתוח וייצור מערכות בדיקות לאבחון זיהום HIV ודלקת כבד B (מהראשונות ברוסיה);
* ארגון ייצור של אינטרפרון הנדסי גנטי מסוג a-2 (לראשונה ברוסיה);
* פיתוח והיכרות עם ייצור התרופה החיסונית Ridostin, בעלת פעילות אנטי-ויראלית, כולל נגד שפעת;
* פיתוח ויישום החיסון הביתי היחיד כנגד הפטיטיס ונגיפי A (בשיתוף עם המכון לפוליו-מיאליטיס ודלקת ריאות מוחית ויראלית);
* פיתוח ניסוי קליני ורישום במשרד הבריאות של הפדרציה הרוסית לחיסון נגד נגיף אבולה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>
* פיתוח חיסון נגד COVID-19 בשם "EpiVacCorona"
* פיתוח חיסון CombiVICHvac נגד HIV

== ראשי המרכז ==
* 1982-2005 — לב סנדחצ'ייב
* 2005-2010 — איליה דרוזדוב
* 2010 — יבגני סטבסקי
* 2011-2014 — אלכסנדר סרגייב
* 2014-2016 — ולרי מיחייב
* 2016-ואילך — רינאט מקסיוטוב

== תקריות ==
באפריל 1988 נדבק ראש מעבדת נגיף מרבורג, ניקולאי אוסטינוב ומת.<ref>https://www.nytimes.com/2000/01/08/world/us-helps-russia-turn-germ-center-to-peace-uses.html</ref>

ב-5 במאי 2004 נדבקה עוזרת המעבדה אנטונינה פרזניאקובה בנגיף האבולה כתוצאה מתאונה במעבדה.<ref>https://rg.ru/2004/06/30/ebola.html</ref> למרות הטיפול ועזרתם של מומחים, היא מתה שבועיים לאחר מכן.<ref>https://www.kommersant.ru/doc/484217</ref>

ב-16 בספטמבר 2019, במהלך תיקון בבניין חדר הבידוק הסניטרי בבניין המעבדה, התפוצץ גליל גז ואחריו פרצה שרפה. אדם אחד אושפז עם כוויות.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> חרף החשש לאיומים על זיהום ביולוגי אלה נשללו.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== מוסדות דומים נוספים ==
* המרכז המדעי הממלכתי למיקרוביולוגיה יישומית וביוטכנולוגיה
* מכון המחקר המדעי למיקרוביולוגיה של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית
* מכון הווירולוגיה של האקדמיה הרוסית למדעי הרפואה
* המכון למחקר ביולוגי בישראל
* מכון גיאורגי אליאבה
* המכונים הלאומיים לבריאות

== ראו גם ==
* מכון המחקר המדעי הפטרבורגי לסרום וחיסונים

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשק ביולוגי
קטגוריה:מכוני מחקר ביולוגי
קטגוריה:ביוטכנולוגיה
קטגוריה:מכוני מחקר רפואי
קטגוריה:מכוני מחקר רוסיים
קטגוריה:חברות שמפתחות חיסונים נגד COVID-19
קטגוריה:מחוז נובוסיבירסק