OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אחד בלב

אחד בלב הוא סרט ישראלי מסוגת דרמה קומית, בכיכובם של רן דנקר ואביגיל הררי, המגלמים זוג בליל הכלולות שלהם. זהו סרטה השני באורך מלא של טליה לביא, יוצרת "אפס ביחסי אנוש".

לאחר דחיות עקב מגפת הקורונה, הסרט יצא להקרנות מסחריות ביולי 2021. הוא היה מועמד לשבעה פרסי אופיר.<ref></ref>

==עלילה==
עלילת הסרט מתרחשת במהלך לילה אחד ועוקבת אחר נועם (רן דנקר) ואלינור (אביגיל הררי) – חתן וכלה המגיעים לאחר החתונה לסוויטה מפוארת בבית מלון, שיכורים, נרגשים ועייפים, אך שם מתגלים ביניהם מתחים. אביגיל מגלה שהאקסית של נועם נתנה לו מעטפה עם טבעת, ומחליטה שכדי להתחיל את הנישואים שלהם ברגל ימין הם חייבים להחזיר את הטבעת עוד באותו הלילה. ליל הכלולות, שהיה אמור להיות מתוק ורומנטי, הופך למסע סהרורי ברחבי ירושלים, שמפגיש את בני הזוג עם אהבות קודמות, לבטים מודחקים וחיי הרווקות שהותירו מאחוריהם. 

== צוות השחקנים ==
{| class="wikitable"
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!תפקיד
|-
|רן דנקר
|נועם
|החתן
|-
|אביגיל הררי
|אלינור
|הכלה
|-
|מאיר סוויסה
|שמואל
|אב החתן
|-
|אורלי זילברשץ
|רותי
|אם החתן
|-
| rowspan="2" |יעל פולמן
|רננה
|חברתו לשעבר של החתן
|-
|יערה
|אחותה התאומה של רננה
|-
|אלישע בנאי
|מיכאל
|החבר לשעבר של הכלה
|-
|אנה דוברוביצקי
|
|אחות חדר ניתוח בעברה, פסיכיאטרית שמנסה להתאבד
|-
|ביאן ענתיר
|
|הקונסיירז'
|-
|ירמי שיק בלום
|ניצן
|השותף של מיכאל
|-
|יאיר צברי
|
|בעלה של יערה
|-
|עידו שנצור
|
|מוכר פלאפל
|}

==הפצה==
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה מתוכננת לפסטיבל טרייבקה 2020 בניו יורק, אך עקב מגפת הקורונה הפסטיבל בוטל חודש לפני שהיה אמור להתקיים. הסרט היה אמור לצאת לאקרנים בישראל בחודש יוני באותה שנה אבל הפצתו נדחתה מאותה סיבה. מפיקי הסרט החליטו שלא להעלות אותו להפצה מקוונת ולחכות לפתיחת בתי הקולנוע – ולבסוף הוא עלה לאקרנים ביולי 2021. 

הסרט נרכש להפצה לבתי הקולנוע ברוסיה תחת השם "ירח דבש בירושלים" (ברוסית: Медовый месяц в Иерусалиме) בהפצת חברת Russian World Vision החל מ-1 ביולי 2021.

==הפקה==
{| class="wikitable"
!שם
!תפקיד
|-
|טליה לביא
|תסריט ובימוי
|-
|איתן מנצורי ויהונתן דובק, ספירו סרטים
|מפיקים
|-
|מאיה אמסלם, שרון הראל, מריקה סטוצ'י
|מפיקות שותפות
|-
|ירון שרף
|צילום
|-
|אריק להב ליבוביץ
|עריכה
|-
|אורית אזולאי
|ליהוק
|-
|אשר גולדשמידט
|מוזיקה מקורית
|-
|רון זיקנו
|עיצוב אמנותי
|-
|ליטל לילו גולדפיליין
|עיצוב תלבושות
|-
|רונן נגל
|עיצוב פסקול
|-
|ויטלי גרינשפון
|הקלטה
|-
|נדיה פאונה
|מיקס
|-
|אור ספיר
|איפור
|-
|קובי עזרן
|מפיק בפועל
|-
|עדין וינר
|עוזר במאי
|-
|רוני לוי
|מפיקה אחראית
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
ביקורות
*נחום מוכיח, [https://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=4&Area=1&ArticleID=33583 טליה לביא צולחת את מבחן הסרט השני], באתר הבמה, יולי 2021
*מרלין וניג, [https://www.prtfl.co.il/archives/149874 אחד בלב: הכלה הלא משחררת], באתר פרוטפוליו, 20 ביולי 2021
*
* 
*אור נוף, [https://www.atmag.co.il/%D7%90%D7%97%D7%93-%D7%91%D7%9C%D7%91/ "אחד בלב" היא קומדיה רומנטית חמודה אבל לא מושלמת, כמו החיים עצמם], באתר את, 22 ביולי 2021
* 
* 
* 
*אורון שמיר, [https://srita.net/2021/07/25/honeymood-reivew/ ״אחד בלב״, סקירה], באתר סריטה, 25 ביולי 2021
* 
* 
*ישי קיצ'לס, [https://www.israelhayom.co.il/culture/films/article/3737021 "אחד בלב": זה לא "אפס ביחסי אנוש" אבל זה חכם, מצחיק ומקסים], באתר ישראל היום, 1 באוגוסט 2021

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2021
ארכיון הסרטים במינכן

ארכיון הסרטים במינכן (בגרמנית: Filmmuseum München; באנגלית: Munich Film Archive) הוא מוזיאון וארכיון סרטי קולנוע, שנמצא במינכן, גרמניה, שמהווה אחד מששת מוזיאוני הקולנוע בגרמניה. אין בו אולמות תצוגה, והוא מוגבל להקרנת סרטים בבית קולנוע יחיד עם 165 מושבים, כמו כן לאיסוף, ארכוב ושחזור עותקי סרטים. כיום, ניתן להציג את כל הפורמטים האנלוגיים והדיגיטליים שבארכיון, למעט סרט ב-70 מ"מ .<ref></ref>

== היסטוריה ==
ארכיון הסרטים נוסד בסוף 1963, כמחלקה ממוזיאון מינכן , והוא מחזיק באוסף נרחב של עותקים של סרטים היסטוריים. חלק מהסרטים שברשות הארכיון, שוחזרו והועתקו מקומית. ישנו דגש מיוחד על אוסף הסרטים האילמים הגרמניים, עבודתם של מהגרי הקולנוע הגרמניים מתקופת הנאציזם, הקולנוע הגרמני החדש, וכן היסטוריית הסרטים במינכן (למשל קרל פלנטין, הרברט אטרנבוש , חומר תיעודי אודות מינכן). כסינמטק, הארכיון מנגיש את האוסף שלו לציבור ולמחקר. הקולנוע הביתי, אחד התיאטראות העירוניים הראשונים שהיו בגרמניה, הוא אחד מהמקומות הבודדים בגרמניה, בו מוצגים באופן קבוע רטרוספקטיבות מלאות של סרטים היסטוריים וסרטים אילמים בליווי מוזיקלי חי. בארכיון, אין תערוכת קבע. בשנות ה-80 ובשנות ה-90 של המאה ה-20, היו מאמצים, שלא צלחו, להשיג אולם קולנוע נוסף, ללהיפרד ממוזיאון מינכן, ושינוי שמו למוזיאון הקולנוע של בוואריה.

ארכיון הסרטים במינכן הוא החלוץ בשיקום הסרטים מאז שנות ה-70 של המאה ה-20. אחראי הארכיון, אנו פטאלאס , החל בשחזור סרטים אילמים גרמניים שבוצעו על ידי במאים כמו פריץ לאנג, ארנסט לוביטש, ג. וו. פבסט או פרידריך וילהלם מורנאו. פטאלאס התחייב בפני הפסנתרן אלג'ושה צימרמן שהוא ילחין את שחזורי הסרטים. בדרך כלל, צימרמן חקר את התווים המקוריים או כתב מוזיקה נלווית.

בארכיון הסרטים, מוצגים יצירות קולנועיות של יוצרי סרטים בין-לאומיים, כמו אורסון וולס, תומאס הרלן , ז'אן-מארי שטראוב ודניאלה הולט , ניקולה המברט , ורנר שרוטר , ווים ונדרס. מאז 1995, הארכיון מחזיק ביצירות של אורסון וולס, במיוחד ביצירות של סרטים שלא נגמרו. הארכיון קיבל את יצירותיו מצד בת זוגו האחרונה, אויה קודאר .<ref></ref>

ב-2006, פרסם הארכיון את שחזורי סרטיו ב-DVD, Edition Filmmuseum.

מאז 2012, ארכיון הסרטים מציג חלק מהסרטים הקיימים ברשותו, בפילמפסט מינכן , ובפסטיבל הבינלאומי של האוניברסיטה לקולנוע וטלוויזיה של מינכן .

המוזיאון מציג את סרטיו גם בפסטיבל הקולנוע האילם הבינלאומי בבון.

== ראו גם ==
* הארכיון הקווירי האירי

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Chris Dercon: Auferstehung und Wiedergeburt. Das Münchner Filmmuseum wird 50 Jahre alt und ist doch quicklebendig - wie dieser Gratulant, Fan und langjährige Nachbar im Haus der Kunst bezeugen kann. In: Süddeutsche Zeitung, 28 November 2013, p. 14.
* Filmmuseum München (ed.): 50 Jahre Filmmuseum München. Munich 2013
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.edition-filmmuseum.com/ מהדורת הקולנוע]
* [https://web.archive.org/web/20150420010343/http://www.muenchner-filmzentrum.de/index.html מוזיאון הסרטים של מינכן, מוזיאון הסרטים של פרונדה דה מינכן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:מינכן: מוזיאונים
קטגוריה:ארכיוני קולנוע
קישוורשאן

קישוורשאן (בהונגרית: Kisvarsány) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קישוורשאן קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,011 תושבים בשנת 1990 עד 988 תושבים בשנת 2020.

==יהודי קישוורשאן==
יהודים חיו בקישוורשאן והחל משנת 1867 קיבלו שירותי דת מקהילת מאנדוק. 
בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|30
|
|-
|1880
|118
|813
|-
|1910
|102
|
|-
|1920
|69
|
|-
|1930
|54
|
|-
|1941
|42
|1,219
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
Newsmax TV

Newsmax TV הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי המשדר בטלוויזיה בכבלים ובלוויין החל משנת 2014. הוא משרד חדשות לקהל שמרני.

==היסטוריה==
הערוץ הוקם על ידי כריסטופר רודי והחל לשדר ב-16 ביוני 2016 לכ-35 מיליון לקוחות תוך שימוש ב-DirecTV ו-Dish Network. במאי 2019 היו לו 75 מיליון לקוחות רשומים בטלוויזיה בכבלים. רוב השידורים משודרים מאולפן טלוויזיה במזרח מנהטן. מטה הערוץ ממוקם בוסט פאלם ביץ' ומטה נוסף בטקסס.

הערוץ משדר לקהל שמרני ומייסדו משווה אותו לפוקס ניוז. החברה קלטה מספר שדרנים של רשת פוקס כולל ביל או'ריילי, גרג קלי, רון שמידט ובוב סלרס.

במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 דונלד טראמפ הרחיב את תמיכתו בערוץ. במרץ 2020 שון ספייסר, לשעבר דובר הבית הלבן, החל לשדר בערוץ תוכנית קבועה. גם אחרי שג'ו ביידן הוכרז המנצח בבחירות על ידי רוב ערוצי הטלוויזיה אמריקנית, המשיך הערוץ לסקר את הטענות של עורכי הדין של טראמפ בתביעות שהם ואחרים הגישו לבתי המשפט בנוגע לטענות לזיופים ואי-סדרים לכאורה היו קיימים במהלך הבחירות. הערוץ תמך בטראמפ, שהמליץ לצפות בהם ולא בפוקס ניוז שאמצו קו מאוזן יותר. כתוצאה מכך היקף הצפיות גדל מ-182 אלף לפני הבחירות ל-700–800 אלף. ב-7 בדצמבר 2020 דווח שמספר הצפיות בערוץ עבר את כמות הצפיות בפוקס ניוז.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה אמריקאיים
שגרירות גואטמלה בישראל

שגרירות גואטמלה בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של גואטמלה בישראל. השגרירות שוכנת ברחוב אגודת ספורט הפועל 3, הגן הטכנולוגי מלחה, ירושלים. השגרירות שוכנת בסמוך לשגרירות הונדורס בישראל.

== היסטוריה ==

גואטמלה הייתה בין 33 המדינות שהצביעו בעצרת הכללית של האו"ם בעד תוכנית החלוקה ב-1947, ועם קום המדינה נקשרו בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים מלאים. שגרירות גואטמלה בישראל הוקמה בירושלים בשנות ה-50 של המאה ה-20 אך הועברה בשנת 1980 לתל אביב-יפו.

ב-24 בדצמבר 2017 הודיע נשיא גואטמלה, ג'ימי מוראלס על בכוונתו להחזיר את שגרירות ארצו לירושלים, ולשם כך נתן הנחיות לשגריר בישראל. גואטמלה היא המדינה הראשונה (לאחר ארצות הברית) להעביר את שגרירותה לירושלים. ב-1 במאי 2018 הועברה השגרירות לירושלים.

ב-16 במאי 2018 נחנכה השגרירות, בטקס בו נכח נשיא גואטמלה, ג'ימי מוראלס, שרת החוץ, שר ההגנה, שר הכלכלה, נשיא הפרלמנט של גואטמאלה, נשיא בית המשפט העליון ועשרה חברי הפרלמנט של גואטמלה, לצד ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, ושר התיירות, יריב לוין.

השגריר מ-2020 הוא אולגה הוליסה אנזוטו אגיולר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

גואטמלה
קטגוריה:יחסי גואטמלה–ישראל
קטגוריה:הגן הטכנולוגי מלחה
Holiday (שיר של ליל נאז X)

Holiday הוא סינגל של הראפר האמריקאי ליל נאז X. השיר יצא לאור ב-13 בנובמבר 2020 על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.<ref name="Pitchfork"></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ לשיר "Holiday" בוים על ידי גיבסון האזרד יחד עם נאז X בעצמו. הקליפ מציג את ליל נאז X כסנטה קלאוס עתידני בשנת 2022.

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable"
|+
!אזור
!תואר
!מכירות
|-
|בלגיה (BEA)
|זהב
|20,000
|-
|שווייץ (IFPI שווייץ)
|זהב
|10,000
|-
|ארצות הברית (RIAA)
|זהב
|500,000
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col" |אזור
! scope="col" |תאריך יציאה
! scope="col" |פורמט
! scope="col" |חברת תקליטים
! scope="col" |מקור
|-
! scope="row" |עולם
|13 בנובמבר 2020
|הורדה דיגיטלית • סטרימינג
| rowspan="4" |קולומביה
|<ref></ref><ref></ref>
|-
! rowspan="3" scope="row" |ארצות הברית
| rowspan="2" |17 בנובמבר 2020
|רדיו להיטים עכשוויים
|<ref></ref>
|-
|רדיו קצבי עכשווי
|<ref></ref>
|-
|18 בינואר 2021
|רדיו להיטים עכשוויים למבוגרים
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי ליל נאז X
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
פאט קרול

פאטרישה אן "פאט" קרול (באנגלית: Patricia Ann "Pat" Carroll; 5 במאי 1927 – 30 ביולי 2022) הייתה שחקנית, קומיקאית וזמרת אמריקאית.

==ביוגרפיה==
קרול נולדה בעיר שריבפורט, בהיותה בת חמש עברה משפחתה ללוס אנג'לס ומייד לאחר מכן החלה לשחק בהפקות מקומיות, לאחר התיכון התגייסה לצבא ארצות הברית כשחקנית. ב-1955 התחתנה ונולדו לה שלושה ילדים.

קרול נפטרה בביתה שבקייפ קוד, מסצ'וסטס, ב-30 ביולי 2022, בעת שהחלימה מדלקת ריאות.

==קריירה==
ב-1952 החלה להופיע בטלוויזיה בקומדיית המצבים "The Red Buttons Show", ב-1956 הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בתוכנית "Caesar's Hour".

ב-1968 שיחקה בקומדיה "מישהו במיטתה של אמא" לצידה של דוריס דיי.

ב-1976 גילמה את לילי פיני, אמה של שירלי פיני בסדרה "לוורן ושירלי".

ב-1984 שיחקה בסרט "ירח רומנטי" של הבמאי ריצ'רד בנג'מין.

קרול דיבבה את דמותה של אורסולה, מכשפת הים בסרט "בת הים הקטנה", התפקיד איתו היא מזוהה. בסרט ההמשך, "בת הים הקטנה 2: השיבה לים" היא דיבבה את מורגנה, אחותה של אורסולה.

ב-2007 גילמה את מיפ חיס בסרט "יומני החופש" ובאותה שנה גילמה שכנה בסרט ננסי דרו.

ב-2011 הופיעה בהופעת קמע בסרט "מסיבת רווקות". 

ב-2017 הופיעה בתור גברת קראולי הזקנה בסדרה "פלונטר: הסדרה", בפרקים הנסיכה החוקרת, האויב של מקס, סוד טיפת השמש, וגם בפרק אחד בסדרת ה"קצרים" של הסדרה, בפרק "העלי חיוך על שפתיי". ב-2019 הדמות הופיעה שוב בסדרה, אבל קרול לא שיחקה אותה ובמקומה גילמה את התפקיד סוזן בלאקסלי. 

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הקתולית של אמריקה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הקתולית של אמריקה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022
אבו עבד אל-ביירותי

אבו עבד (בערבית: أبو العبد) הוא דמות בדיונית, המהווה את מרכז הבדיחות הרבות בלבנון אף על פי שהוא ידוע בכל העולם הערבי. בוושינגטון פוסט הוא תואר כ"דמות בסגנון ארצ'י בנקר, שהיא קריקטורה חקיינית ומגושמת של כל הכישלונות של הלבנונים." שמו המלא נהגה לעיתים כ"אבו עבד אל ביירותי" והוא נקרא גם "עבול עבד" או "אבו אל עבד".

באיורים, המאפיינים הבולטים ביותר של אבו עבד הם השפם גדול והתרבוש האדום שהוא חובש לראשו. החבר הטוב ביותר של אבו עבד הוא אבו שטיף, שאיתו הוא מבלה חלק גדול מהיום ב-Kawat El Ejeezh (قهوة القزاز), בית-קפה בפועל ידוע במרכז ביירות. לפעמים טוענים שהוא ביירותי סוני. דוגמה אחת למאות הבדיחות המילוליות מאת אבו עבד היא:

במהלך מלחמת לבנון השנייה, הבדיחה הנרחבת ביותר בקרב לבנונים הייתה שוב על אבו עבד. הבדיחה מספרת: "אבו עבד יושב בבית הקפה כשהוא מתקשר לאהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל, ואומר לו לא להגיע צפונה לגבול או שהוא וארבעה מחבריו יגרמו לישראל צרות. אולמרט צוחק ואומר לאבו עבד שגדוד ישראלי אחד יכול לעלות בקלות על שכונתו. התחרות המילולית הזו עולה מדרגה עד שאבו עבד אומר שהוא אסף אלפי לוחמים חמושים ברקטות כתף ואולמרט קובע כי בישראל יש שני מיליון חיילים. "'שני מיליון?' שואל אבו עבד. "במקרה זה אני אצטרך להיכנע. פשוט אין לנו מספיק מקום להחזיק 2 מיליון בני ערובה".

==הערות שוליים==

קטגוריה:לבנון: סמלים לאומיים
קטגוריה:דמויות בדיוניות
ליזה גיבונס

ליזה גיבונס (באנגלית: Leeza Gibbons; נולדה ב-26 במרץ 1957) היא מנחת טלוויזיה אמריקאית.

==ביוגרפיה==
גיבונס נולדה בדרום קרוליינה כאחת משלושה ילדים, היא בוגרת תואר מבית הספר לעיתונאות ותקשורת המונים של אוניברסיטת קרוליינה הדרומית, היא גם הייתה חברה באחוות הסטודנטים של האוניברסיטה.

היא החלה את דרכה הטלוויזיונית בתחנת טלוויזיה מקומית בדרום קרוליינה, לאחר מכן עברה לעבוד בתחנת טלוויזיה בטקסס.

ב-1983 החלה את עבודתה בערוץ "WCBS-TV" בניו יורק הנמצא בבעלות רשת "CBS", ב-1984 החלה לשמש ככתבת ומגישה במגזין הבידור "Entertainment Tonight".

ב-1987 הופיעה בסרט המדע הבדיוני "RoboCop", בנוסף היא ביצעה הופעות כעיתונאית ובמספר סרטים נוספים וסדרות טלוויזיה.

בין 1990–1993 הייתה מנחה משנית של תחרות מיס תבל, ב-1990 וב-1993 ביצעה תפקיד זה גם בתחרות מיס ארצות הברית.

בין 1993–2000 ליזה גיבונס הגישה ברשת NBC את תוכנית האירוח "ליזה" (בשנים 1993–1994 היא הגישה את התוכנית לצד ג'ון טש).

ב-2007 התמודדה בעונה הרביעית של התוכנית רוקדים עם כוכבים האמריקאית והודחה שלישית.

ב-2015 זכתה בגרסת ה-VIP של התוכנית המתמחה של דונלד טראמפ.

היא נשואה בפעם הרביעית, יש לה בת מבעלה השני ושני בנים מבעלה השלישי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קרוליינה הדרומית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הדרומית
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:מנחי תחרויות יופי
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
ספריית הדוכסית אנה אמליה

ספריית הדוכסית אנה אמליה (בגרמנית: Herzogin Anna Amalia Bibliothek) היא ספרייה בוויימאר, גרמניה, המאחסנת אוסף נרחב של ספרות גרמנית ומסמכים היסטוריים שמהווה חלק מאתר המורשת העולמית של אונסק"ו ״ויימאר הקלאסית״. ב-2004 שרפה הרסה את האגף הראשי וחלק ניכר מאוסף הספרייה. עד 2015 נמשכה עבודת השיקום של ספרים שחולצו מההריסות.

האולם המרכזי ב״טירה הירוקה״, הבנוי בסגנון [[רוקוקו, ובמרכזו דיוקן של קרל אוגוסט]] 

אוסף הספרייה כולל כמיליון ספרים, כאלפיים כתבי יד מימי הביניים ומהעת החדשה המוקדמת, כשש מאות רישומים גנאלוגיים, כעשרת אלפים מפות וכארבעת אלפים ספרי תווים. אגף המחקר בספרייה כולל כ-850 אלף ספרים, בדגש על פרסומי ספרות גרמנית. עם האוספים הבולטים שבספרייה נמנה אוסף כתבי שייקספיר הכולל כעשרת אלפים כרכים מיצירותיו. כרך חשוב נוסף באוספי הספרייה הוא תנ"ך מהמאה ה-16 שהיה שייך למרטין לותר.

== היסטוריה ==
המבנה המרכזי בחלל הספרייה מכונה ״הטירה הירוקה״ (Grünes Schloss). הוא נבנה בין 1562 ל-1565 בתכנון האדריכל . ב-1761 החליטה אנה אמליה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל שהמבנה ישמש כספרייה, וב-1788 החליטה להעביר לספרייה את אוסף הספרים המלכותי שלה. הדוכסית, שחיפשה מורה פרטי לבנה הדוכס קרל אוגוסט, העסיקה את המשורר, הסופר ומתרגם כתבי שייקספיר כריסטוף מרטין וילנד. כרכי שייקספיר שבהם החזיק וילנד היוו את הבסיס לאוסף השיקספירי של הספרייה.

בפן האדריכלי, הספרייה ידועה בעולם בהיכל הראשי הבנוי בסגנון רוקוקו, שבמרכזו דיוקן של הדוכס קרל אוגוסט.

אחד הפטרונים הידועים של הספרייה היה יוהאן וולפגנג פון גתה, שעבד בה בין 1797 ל-1832. הספרייה כוללת בין היתר את האוסף הגדול ביותר בעולם של ספרי פאוסט, דמות המדען המוכר את נשמתו לשטן מהסיפורת העממית הגרמנית.

ב-1991, באירוע פתיחתה של הספרייה לציבור, שונה שמה מ״הספרייה הדוכסית״ ל״ספריית אנה אמליה״. ב-2001 הורחבה הספרייה למתחם חדש בשם ״כיכר הדמוקרטיה״ (Platz der Demokratie) על מנת לאחסן עוד כמיליון ספרים, ולצד זאת נעשתה עבודת בינוי לחיזוק יסודות המבנה.

ב-2 בספטמבר 2004 אירעה בספרייה שרפה, שבה נהרסו כ-50 אלף ספרים, כ-12,500 מהם נחשבו עותקים ייחודיים שאינם ברי תחליף. 62 אלף ספרים נוספים נפגעו בצורה קשה.<ref>[http://www.anna-amalia-bibliothek.de/de/afterbrand.html Hilfe für Anna Amalia] </ref> כששת אלפים כרכים היסטוריים ניצלו, כולל התנ״ך של מרטין לותר ואוסף כתביו של אלכסנדר פון הומבולדט, על ידי חילוצם מהשרפה. 28 אלף כרכים נוספים לא נפגעו מהשרפה. פריטים נוספים, כמו מסכת המת של פרידריך שילר, נפגעו קשות, ו-35 ציורי שמן היסטוריים נהרסו.

ביוני 2005 פורסם כי עם הכרכים שניצלו מהשרפה נמנו דפי הפריטורה של Alles mit Gott und nichts ohn' ihn, רי"ב 1127, יצירתו של יוהאן סבסטיאן באך משנת 1713 שלא התגלתה עד מאי 2005.

לאחר השרפה שוחזר מבנה הספרייה בעלות של 18.2 מיליון דולר והיא נפתחה מחדש באוקטובר 2007.

== גלריה ==
<gallery widths="200px">
Buecherkubus.jpg|חדר הקריאה
Anna amalia bibliothek weimar tiefenmagazin juni2002.jpg|עבודות ההרחבה של הספרייה, יוני 2002
Brand Anna Amalia 22.30Uhr.JPG|השרפה שהתרחשה בספרייה, 2 בספטמבר 2004
Anna amalia bibliothek weimar brandschaden 03092004 nachmittag.jpg|נזקי השרפה שאירעה בספרייה, 3 בספטמבר 2004 (יום לאחר השרפה)
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרמניה: ספריות אקדמיות
קטגוריה:ויימאר: תרבות
קטגוריה:ויימאר: היסטוריה
קטגוריה:שרפות
יהל וילן

יהל וילן (נולד ב-1 בינואר 1968) הוא דיפלומט ישראלי, המכהן כשגריר ישראל בסרביה ובמונטנגרו. וילן כיהן בעבר גם כשגריר ישראל בקניה, אוגנדה, טנזניה, מלאווי וסיישל.

== ביוגרפיה ==
וילן נולד ב-1 בינואר 1968, בקיבוץ נגבה. 

ב-1995 וילן החל לעבוד במשרד החוץ הישראלי. בשנת 1997, מונה לממלא מקום השגריר הישראלי בקינשאסה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. השגרירות הואמנה גם על רואנדה, בורונדי והרפובליקה של קונגו.

ב-1998, וילן מונה למזכיר שני בשגרירות ישראל בהאנוי, בירת וייטנאם. ב-2001, מונה לקונסול לענייני הסברה בקונסוליה הישראלית בניו יורק, וב-2005, וילן מונה לסגן השגריר הישראלי בבודפשט, הונגריה. ב-2008, הוא מונה לסגן שגריר ישראל בפולין. בין השנים 2011–2015, עבד כסגן שגריר ישראל בהודו.

ב-2015 מונה וילן לשגריר ישראל בניירובי, בירת קניה. וילן הואמן גם על אוגנדה, טנזניה, מלאווי ואיי סיישל. במסגרת תפקידו, וילן יזם את ביקורו של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו ביבשת אפריקה. זה הביקור הראשון של ראש ממשלת ישראל באפריקה מאז שנות ה-80. בנוסף, וילן יזם את טקס הזיכרון לציון 40 שנים למבצע יונתן בנמל התעופה הבינלאומי אנטבה. בטקס נכחו נתניהו ונשיא אוגנדה, יוורי מוסווני.

בשנת 2020, וילן מונה לשגריר ישראל בסרביה ובמונטנגרו.

==חיים אישים==

וילן נשוי לשירי ואב לארבעה בנים. וילן הוא נכדו של יעקב וילן, שהיה מפקד הקרבות בקיבוץ נגבה בעת מלחמת העצמאות, ואחיינו של חבר הכנסת לשעבר אבשלום וילן.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שגרירי ישראל באוגנדה
קטגוריה:שגרירי ישראל בטנזניה
קטגוריה:שגרירי ישראל בקניה
קטגוריה:שגרירים בסרביה
קטגוריה:שגרירים במונטנגרו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:נגבה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
באואר (כדורגלן)

חוסה קרלוס באואר (בפורטוגזית: José Carlos Bauer; 21 בנובמבר 1925 – 4 בפברואר 2007) או בקיצור "באואר", היה כדורגלן ומאמן ברזילאי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

==ביוגרפיה==
באואר נולד בסאו פאולו שבברזיל בשנת 1925 לאב שווייצרי ואם אפרו-ברזילאית. בדרך כלל שיחק בעמדת הקשר האחורי, באואר נחשב לאחד הקשרים הברזילאים הטובים של דורו. את מרבית הקריירה שהתחיל ב-1946 עשה במועדון סאו פאולו שאיתו זכה ב-5 תוארי אליפות המדינה.

במדי נבחרת ברזיל באואר ערך 29 הופעות וכבש חמישה שערים. הוא זכה עימה בקופה אמריקה 1949 ושנה אחר כך סיים כסגן אלוף עולם במונדיאל 1950. באסון ה"מרקנאסו" בו ברזיל הפסידה 2–1 לאורוגוואי, הפסד שמנע ממנה זכייה ראשונה במונדיאל, גם כן שותף. בסיום הטורניר נבחר באואר להיות בנבחרת המצטיינת. הוא גם היה במונדיאל 1954 בו עשה את הופעתו האחרונה במדיה בהפסד 4–2 להונגריה, משחק שזכה לכינוי "הקרב של ברן".

לאחר הפרישה אימן את פרוביאריה, ובמהלך טיול של הקבוצה למוזמביק נתקל בכדורגלן הצעיר אאוזביו. באואר התרשם ממנו מאוד והציע לו ללכת לסאו פאולו, אך זה דחה את ההצעה. לאחר מכן שוחח עם מאמנו לשעבר בסאו פאולו, בלה גוטמן, על אאוזביו. גוטמן שאימן אז את בנפיקה הביא אותו לשחק בקבוצתו. בשנת 1962 אימן וזכה עם אטלס בגביע המקסיקני ובתואר אלוף האלופים.

==תארים==
===כשחקן===
;סאו פאולו
*אליפות סאו פאולו (5): 1945, 1946, 1948, 1949, 1953
;נבחרת ברזיל
*סגנית גביע העולם: 1950
*קופה אמריקה: 1949
**סגנית: 1953
*אליפות פנמריקאן: 1952
;אישיים
*הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1950
*IFFHS השחקן הברזילאי של המאה ה-20 (מקום 16)
*IFFHS השחקן הדרום אמריקאי של המאה ה-20 (מקום 45)
===כמאמן===
;אטלס
*הגביע המקסיקני: 1962
*אלוף האלופים: 1962

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני בוטפוגו
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1950
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ילידי 1925
קטגוריה:נפטרים ב-2007
אריק, רוזן רוזנבורג

הנסיך אריק, רוזן רוזנבורג (בדנית: Prins Erik, Greve af Rosenborg; 8 בנובמבר 1890 – 10 בספטמבר 1950) היה נסיך דני, בנם של ולדמר, נסיך דנמרק ומארי, נסיכת אורליאן (1865–1909).

== ביוגרפיה ==
=== ראשית חיים ===
הנסיך אריק פרדריק כריסטיאן אלכסנדר נולד ב-8 בנובמבר 1890 בארמון הצהוב, בית עירוני מהמאה ה-18 באמליגדה 18, סמוך למתחם ארמון אמליינבורג בקופנהגן. הוא היה בנם השלישי של ולדמר, נסיך דנמרק ואשתו מארי, נסיכת אורליאן. אביו היה בנם הצעיר של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ולואיזה, נסיכת הסן-קאסל, ואמו הייתה בתו הבכורה של הנסיך רובר, דוכס שארטר ופרנסואז, נסיכת אורליאן. נישואי הוריו היו אמורים להיות התאמה פוליטית.

בעת נישואיהם סיכמו הוריו שבניהם יגודלו כלותרנים, ואילו בנותיהם כקתוליות, ואכן ארבעת בניהם חונכו כלותרנים, ואילו בתם מרגרט, נסיכת דנמרק הייתה הנסיכה הדנית הראשונה מתקופת הרפורמציה שהייתה קתולית.

=== נישואין וצאצאים ===
כפי שהיה נהוג אז בבית המלוכה הדני, אריק ויתר על זכויותיו לכס המלוכה כאשר בחר לקחת פשוטת עם כאישה. הוא התחתן באוטווה, אונטריו, ב-1924 עם לואיז פרנסס בות' (1897–1941). הנסיך אריק ואשתו התגרשו בשנת 1937. מאוחר יותר היא נישאה בשנית לת'ורקילד יולסברג, ללא ילדים.

לזוג נולדו שני ילדים:
* הרוזנת אלכסנדרה דאגמר פרנסס מארי מרגרט מרוזנבורג (1927–1992)
* הרוזן כריסטיאן אדוארד ולדמר ז'אן פרדריק פיטר מרוזנבורג (1997-1932)

הנסיך אריק נפטר בקופנהגן ב-10 בספטמבר 1950.

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:נסיכים דנים
קטגוריה:ילידי 1890
קטגוריה:נפטרים ב-1950
קימברלי טומס

קימברלי טומס (באנגלית: Kimberly Tomes; נולדה ב-20 באוגוסט 1955) היא דוגמנית אמריקאית.

==ביוגרפיה==
טומס נולדה בשיקגו, ב-1974 שימשה כנציגת טקסס בתחרות לבחירת נציגת ארצות הברית במיס עולם. ב-1977 נבחרה למיס טקסס ארצות הברית, בתחרות מיס ארצות הברית 1977 זכתה במקום הראשון ובכך הייתה לנציגת טקסס הראשונה שזכתה בתואר. במסגרת תפקידה כמיס ארצות הברית טיילה ברחבי המדינה וכמו כן בפיליפינים ובמקסיקו.

בתחרות מיס תבל 1977 עלתה לשלב חצי הגמר.

היא השתתפה בתוכנית השעשועון "Family Feud" במסגרת פרויקט בו מלכות יופי לקחו חלק בתוכנית.

היא סיימה תואר בחינוך גופני מאוניברסיטת טקסס A&M.

היא הנחתה מספר פעמים את תחרות מיס טקסס ארצות הברית, ב-1979 שפטה במיס ארצות הברית.

ב-2011 השתתפה במפגש איחוד של זוכות מיס ארצות הברית שנערך בלאס וגאס.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.newspapers.com/clip/55494308/kimberly-tomes/ כתבה עליה]
* [https://outlet.historicimages.com/products/rf-aad237 קימברלי טומס-צילומי עיתונות]
* [http://press.missuniverse.com/listanevent.php?events=35&section=archives קימברלי טומס מטקסס]
* [https://picclick.com/1978-Press-Photo-Kimberly-Louise-Tomes-Miss-USA-402629106270.html]

קטגוריה:זוכות מיס טקסס ארצות הברית
קטגוריה:זוכות מיס ארצות הברית
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1977
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טקסס A&M
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס A&M
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
פורד אדג'

פורד אדג (באנגלית: Ford Edge) היא מכונית במרכב קרוסאובר עם חמישה מקומות ישיבה, המיוצרת על ידי חברת פורד משנת 2006. 

האדג' הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בינואר 2006<ref></ref> והגיעה לישראל בשנת 2008.

== דור ראשון (2015-2006) ==
הדור הראשון יוצר בין השנים 2006-2015. 

יחידת ההנעה כללה מנוע בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.5 ליטרים עם הספק של כ-265 כוחות סוס ב-6,250 סיבובים לדקה, המשודך לתיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים. 

נתון התאוצה מ-0 ל-100 קילומטר לשעה עמד על 8.3 שניות למהירות מרבית של 172 קילומטרים לשעה.

==== מתיחת פנים שנת 2010 ====
בפברואר 2010 הציגה פורד בתערוכת הרכב של שיקגו מתיחת פנים לאדג'<ref></ref>, שכללה עיצוב חיצוני ופנימי חדש, כאשר ביחידת ההנעה לא נעשו שינויים.

== דור שני (2015-הווה) ==
בשנת 2013 הציגה פורד בלוס אנג'לס דגם קונספט מקדים<ref></ref> לדור השני שהוצג בשנת 2015<ref></ref>. הדור השני כלל מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-248 כוחות סוס ב-5,500 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 192 קילומטרים לשעה. הדור השני הגיע לישראל בשנת 2015<ref></ref>.

==== מתיחת פנים שנת 2018 ====
בשנת 2018 עברה האדג' מתיחת פנים,<ref></ref> שכללה עיצוב חדש וגרסה ספורטיבית בשם אדג' ST, הכוללת מנוע טורבו בנזין V6 צילנדרים בנפח 2.7 ליטרים המספק כ-330 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 6.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 209 קילומטרים לשעה.<ref></ref> מתיחת הפנים הגיעה לישראל בשנת 2019.<ref></ref>

== מכירות בישראל ==
נתוני מכירות בישראל על פי נתוני קארזון:
{| class="wikitable"
|+נתוני מכירות
!שנה
!יחידות שנמכרו
|-
|2008
|452 יחידות
|-
|2009
|515 יחידות
|-
|2010
|283 יחידות
|-
|2011
|406 יחידות
|-
|2012
|396 יחידות
|-
|2013
|362 יחידות
|-
|2014
|321 יחידות
|-
|2015
|154 יחידות
|-
|2016
|512 יחידות
|-
|2017
|389 יחידות
|-
|2018
|187 יחידות
|-
|2019
|177 יחידות
|-
|2020
|144 יחידות
|-
|2021
|87 יחידות
|}

== גלריה ==
<gallery widths="220" heights="135" perrow="3">
קובץ:2007 Ford Edge.jpg|דור ראשון
קובץ:Ford Edge SEL AWD 2011 (15752253325).jpg|מתיחת פנים 2010
קובץ:2014-03-04 Geneva Motor Show 0851.JPG|קונספט 2013
קובץ:2016 Ford Edge Sport TDCi Automatic 2.0.jpg|דור שני
קובץ:2019 Ford Edge ST-Line facelift 2.0 Front.jpg|מתיחת פנים 2019
קובץ:Ford Edge ST 09-21-2019.jpg|אדג' ST
</gallery>

== הערו שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

אדג'
קטגוריה:קרוסאובר
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2006
תאומי רובינשטיין

תאומי רובינשטיין הם מגדלי תאומים, צמד גורדי שחקים ומגדלי משרדים, שמוקמים במתחם חסן ערפה במרכז תל אביב. בנייתם החלה בשנת 2016 והסתיימה בחודש יוני 2021. בכל אחד מהמגדלים 34 קומות (ועוד חמש קומות של החניון התת-קרקעי של צמד המגדלים) המתנשאים לגובה של כ-145 מטרים.

בסמוך לצמד המגדלים נמצאת תחנת קרליבך, שתשמש את הקו האדום והקו הירוק של הרכבת הקלה בגוש דן. 

== היסטוריה ==

ב-2011 רכשה קבוצת רובינשטיין קרקע במתחם חסן ערפה, באותם ימים המתחם, שכונה "שכונת המוסכים" הכיל בעיקר בתי עסק, מוסכים צפופים ועוד. המתחם היה מיועד לפינוי מסיבי, שבסיומו יוקמו מספר מגדלי משרדים.

ב-2016 החלה העבודות להקמת צמד המגדלים, בני 34 קומות כל אחד. זמן קצר לאחר תחילת העבודות שכר משרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות' משרדים במגדל המזרחי, ואכלס אותם בחודש יוני 2021. ב-2017 שכרה חברת הטכנולוגיה, מלאנוקס כ-18 קומות במגדלי המערבי. גם חברת מאנדיי שכרה שטח של תשעה-עשר אלף מ"ר, שמתפרס על חמש עשרה הקומות העליונות במגדל המזרחי.

באוגוסט 2021 שכרה חברת הסטארט-אפ "סנאפי" משרד בגודל של כ-2,500 מ"ר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב: מגדלי משרדים
ברברה פיטרסון

ברברה פיטרסון (אנגלית: Barbara Peterson; נולדה ב-25 בנובמבר 1953) היא דוגמנית אמריקאית.

==ביוגרפיה==
פיטרסון נולדה במינסוטה למשפחה ממוצא שוודי וגרמני, היא אחת משישה ילדים, אביה היה משפטן ופוליטיקאי, דודה היה ראש עיריית מיניאפוליס לשעבר. אחרי התיכון למדה לתואר במדע המדינה, תקשורת ולימודי אמריקה.

היא זכתה במספר תחרויות יופי קטנות וב-1976 נבחרה ל"מיס מינסוטה ארצות הברית", בתחרות מיס ארצות הברית 1976 הוכתרה למקום הראשון ובכך נהייתה למיס מינסוטה הראשונה שזוכה בתואר זה.

היא ייצגה את ארצות הברית בתחרות מיס תבל 1976 אך לא העפילה לשלבים המתקדמים בתחרות ובכך נהייתה למיס ארצות הברית הראשונה בהיסטוריה שלא עושה זאת, בתחרות זכתה מלכת היופי של ישראל רינה מור.

אחותה, פולי פיטרסון נבחרה ל"מיס מינסוטה ארצות הברית 1981", ב-1987 היא ואחותה הוציאו ביחד את הספר "Becoming a Beauty Queen: the Complete Guide" (הפיכה למלכת יופי: המדריך השלם), המבוסס על דרכם וניסיונן בתחרויות יופי, ב-1990 היא שימשה כשופטת בתחרות מיס ארצות הברית.

היא נישאה לאיש העסקים רודני פ 'בארוול ונולדו לה שלושה בנים, היא ובעלה עסקו בנדבנות והם תרמו לארגוני חינוך וגופי צדקה והיא שימשה כנשיאת קרן התרומות המשפחתית אותה הם ניהלו.

==קישורים חיצוניים==

*[https://news.google.com/newspapers?id=5roqAAAAIBAJ&pg=5902,911780&dq=&hl=en כתבה עליה]
*[https://www.alamy.com/stock-photo-barbara-elaine-peterson-miss-usa-1976-links-und-rina-messinger-miss-91494450.html]

קטגוריה:זוכות מיס ארצות הברית
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1976
קטגוריה:נדבניות אמריקאיות
קטגוריה:מינסוטה: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
ת'ולות'

תפילת מוסלמית פשוטה בכתב ת'ולות', ובו כתוב בערבית: "הדבקות באללה מביאה להכרת נחמתו"
קליגרלפיה על גבי מבנה שנכתבה על ידי עבד אלחק, 1609, [[טאג' מהאל]]
[[דגל ערב הסעודית בכתב ת'ולות']]
[[דגל סומלילנד בכתב ת'ולות']]
כתב אל-ת'ולות (בערבית: ثُلُث; בטורקית: Sülüs; בפרסית: ثلث (Sols); בתרגום חופשי: שליש) הוא אחד הכתבים של הקליגרפיה האסלאמית, שהומצא על ידי אבן מוקלה שיראזי . הצורות הזוויתיות הישרות של הכתב הכופי הוחלפו באותיות נוטות ומשופעות. בכתב הת'ולות', שליש מכל אות משופע, ויש מי שגורס שמכאן מגיע שם הכתב. תיאוריה אלטרנטיבית למשמעות הכתב מתייחסת לעובדה שהרוחב הקטן ביותר של כל אות הוא שליש מחלקה הרחב ביותר. מדובר בכתב אלגנטי ורהוט, שנעשה בו שימוש בעיטורי הקירות של המסגדים בימי הביניים. סגנונות קליגרפיים שונים התפתחו מהת'ולו'ת על ידי שינויים קטנים בצורת האותיות.

==היסטוריה==
שמו של [[מוחמד לצד פסוק מהתפילה בכתב ת'ולות']]
התרומה הגדולה ביותר להתפתחות כתב הת'ולות' התרחש באימפריה העות'מאנית בשלושה שלבים עוקבים שההיסטוריונים של האומנות העות'מאנית מכנים בשם "המהפכות הקליגרפיות":
המהפכה הקליגרפית הראשונה התרחשה במאה ה-15, ותחילתה בשיח' חמדאללה , קליגרף רב-אומן. המהפכה הקליגרפית השנייה קרתה במאה ה-17, ומקורה בעבודתו של הקליגרף העות'מאני חאפט' עת'מאן 
לבסוף, בסוף המאה ה-19, הקליגרף מהמט שוואקי אפנדי העניק לכתב את צורתו הייחודית הנפוצה כיום.

==שימוש==
השימוש בכתב הת'ולות' נעשה עבור כותרות של סורות ופרקי קוראן. חלק מהעותקים הקדומים ביותר של הקוראן נכתבו בכתב זה. עותקים מאוחרים יותר נכתבו בשילוב של כתב ת'ולות' וכתב הנסח'י או מחקק . החל מהמאה ה-15, נעשה שימוש בכתב הנסח'י באופן בלעדי.

בדגל ערב הסעודית נעשה שימוש בכתב ת'ולות' לכתיבת השהאדה.

==קישורים חיצוניים==

* סוגי הכתב הערבי, באתר [http://www.aviv.org.il/Apps/WW/page.aspx?ws=10a3bb59-a461-4030-baa1-f82112422e88&page=d027cd25-7203-41e3-9945-ee8635c3ac45&fol=0a7ce6e8-03be-4df6-b329-b0557c23d4d1&code=0a7ce6e8-03be-4df6-b329-b0557c23d4d1&box=a6b454c7-0dac-4747-81ff-8b28536e6032&_pstate=item&_item=d7f52d3e-5a05-4f62-ab79-94974a7d94b6 מורשות המגזר הערבי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערבית
קטגוריה:קליגרפיה
קטגוריה:גופנים
בלה לדרר

בלה לדרר (בהונגרית: Lederer Béla; פשט, 19 בנובמבר 1860<ref></ref> – בודפשט, 7 בדצמבר 1903)<ref>[https://adtplus.arcanum.hu/hu/view/MagyarNemzetJokaiBeksicsUgron_1903_12/?query=%22Lederer%20Béla%22&pg=125&layout=s Elhunyt Lederer Béla] (1903. december 10.) Magyar Nemzet, 22. évfolyam, 294. szám</ref><ref></ref> היה היסטוריון, פובליציסט, וחוקר במדע המדינה יהודי-הונגרי.

== ביוגרפיה ==
בלה לדרר נולד במשפחה יהודית כבנם של ברנאט לדרר סיטונאי, בעל קרקעות, מייסד התאחדות המורים היהודים הלאומית ושל מריה שוואב. בלה לדרר הוא אחיו הצעיר של אספן האמנות שאנדור לדרר ושל היסטוריון המוזיקה והנדבן רודולף לדרר. בלה השלים את בתי הספר בעיר הולדתו. כסטודנט באוניברסיטה זכה פעמיים בפרס קריירה: בשנת 1879 בגאוגרפיה ובשנת 1880 במשפט פרטי. לאחר קבלת תואר דוקטור במדע המדינה, המשיך את לימודיו בפריז במשך שלוש שנים נוספות, שממנו הביא הביתה תואר מהמכון למדע המדינה פריז (École libre des sciences politiques). בהמשך התגורר בבודפשט ועבד כעצמאי.

הוא כתב עבודות רבות, מחקרים וביקורות בתחום מדע המדינה וההיסטוריה המודרנית במגזין "מאות" (Századok) ובסקירה של בודפשט (Budapesti Szemle ). הוא כתב גם ב"עיתון יום ראשון" (Vasárnapi Ujság), בכתב העת "המשפט ההונגרי" (Magyar Igazságügy) ועוד, תחת סימני שמו .L.B; בגרמנית הוא כמעט ולא כתב, אלא מאמר קצר פה ושם, אך הוא פרסם יותר בצרפתית, כך שב-Revue Historique סיקר כמה יצירות היסטוריות הונגריות ובשנתון La vie politique à l'étranger הוא כתב גם פרקים על אירועים בהונגריה באותו הזמן (1889-1891). מאמרים אנונימיים אלה תורגמו גם על ידי עיתונים גרמניים.

== עבודותיו ==
* המצב המשפטי הציבורי של קבינט השרים. מחקר מדיניות חוקתית. בודפשט, 1886. (בשם בלה לורינץ)
* נאומים של הרוזן דיולה אנדראשי, הוא הוציא לאור. . . בודפשט, 1891, 1893.
* [http://real-eod.mtak.hu/3345/ ההיסטוריה של מדע המדינה ביחס למוסר] . תורגם מעבודתה של ג'נט פול תחת שמו הבדוי של לדרר: בלה לרינץ. (בודפשט. 1891-1892. שלושה כרכים)
* עבודות של בלה לדרר שנאספו ופורסמו אחרי מותו. כרכים 1–4 בודפשט, 1906. חברת פרנקלין<ref></ref>:
** כרך 1. מחקרים. (305 עמודים)
** כרך 2. ביקורות ספרים. (451 עמודים)
** כרך 3. תרגומים. מעורב. (367 עמודים)
** כרך 4. עבודות שפורסמו בשפות זרות. (269 עמודים)

== לקריאה נוספת ==
* יוז'ף סיניאי: [http://mek.oszk.hu/03600/03630/html/l/l13749.htm חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים]. (Köberich–Loysch). Budapest: Hornyánszky. 1900. 
* [https://opac-nevter.pim.hu/record/-/record/PIM63050 בלה לדרר] במוזיאון הספרותי פטפי

* פאל גוליאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים, 1939-2002.
* לקסיקון יהודי הונגרי, 1929. [https://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0533.html גישה מקוונת]
* הלקסיקון הגדול של רוואי. בודפשט, רוואי, 1911.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. בודפשט, מועדון הספרים ההונגרי.
* לקסיקון חדש של הספרות ההונגרית. עורך ראשי. פטר לאסלו. בודפשט, 1994.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:היסטוריונים יהודים הונגרים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1860
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1903
הנס קונרד לייפלט

הנס קונרד לייפלט (בגרמנית: Hans Konrad Leipelt 18 ביולי 1921 - 29 בינואר 1945) היה חבר בקבוצת ההתנגדות של הוורד הלבן בגרמניה הנאצית.

== רקע ==
לייפלט נולד בווינה. אביו, קונרד לייפלט, היה בוגר הנדסה אזרחית, בעוד אמו קתרינה הייתה כימאית ממשפחה נוצרית עם שורשים יהודיים. בשנת 1925 קיבל אביו של הנס את תפקיד מנהל המפעל של עבודות הבדיל והפח בווילהלמסבורג, ולכן עברה המשפחה להמבורג. בשל מוצאה היהודי של אמו, קתרינה לייפלט, המשפחה סבלה מדיכוי בשל חוקי הגזע משנת 1935.

לייפלט סיים את התיכון בשנת 1938, ולאחר מכן גויס לורמאכט. במהלך המערכה במערב הוא פגש את קרל לודוויג שניידר, איתו פיתח עד מהרה ידידות חזקה. ביוני 1940 הוא עוטר במחלקה השנייה של צלב הברזל ובתג השמדת הטנקים במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. מאוחר יותר הוא שוחרר בכבוד מהוורמאכט בשל היותו מישלינג.

בסתיו 1940 החל את לימודי הכימיה באוניברסיטת המבורג, אך עבר בסמסטר החורף 1941–1942 לאוניברסיטת מינכן, כתלמידו של היינריך אוטו וילנד. לייפלט הורשה ללמוד במינכן רק בשל השפעתו של פרופסור וילנד, זוכה פרס נובל לכימיה בשנת 1927, אשר היה לו חופש אישי גדול יותר לבחור את תלמידיו. דרך שניידר, לייפלט בא במגע גם עם מרגרטה רותה והיינץ קוחרסקי, שהיו ביקורתיים כלפי המשטר הנאצי.

== מעצר ומוות ==
לאחר הוצאתם להורג של סופי והנס שול (שלייפלט היה ידידם) וכריסטוף פרובסט ב־22 בפברואר 1943, קיבל לייפלט העתק מהעלון השישי של הוורד הלבן מאוחר יותר בפברואר. יחד עם מארי-לואיזה יאן, הוא השתמש במכונת כתיבה כדי ליצור עותקים שהביא להמבורג באפריל 1943 והפיץ למשפחתו ולחבריו. הם הוסיפו את התוספת: " ורוחם ממילא ממשיכה! ", לכבוד חבריהם.

בסוף סתיו 1943 הוקעו לייפלט ויאן בגין גביית כסף עבור אלמנתו של פרופסור קורט הובר ונעצרו יחד עם 19 פעילים נוספים. הנס לייפלט נידון למוות ב־13 באוקטובר 1944 בדונאוורת על ידי בית הדין העממי, שהואשם בהיותו בוגד על האזנה לשידורי חוץ, חבלה בכוחות צבאיים והוגדר כ- "אוהד את האויב". יאן קיבלה עונש של 12 שנות מאסר בעבודת פרך. הנס לייפלט הוצא להורג באמצעות גיליוטינה ב־29 בינואר 1945 בכלא שטדלהיים . <ref></ref> גופתו של לייפלט נקברה בבית העלמין ביער פרלאכר.

חברו קרל לודוויג שניידר שרד את המלחמה, ולבסוף נפטר בשנת 1981. <ref></ref>

==לקריאה נוספת==
* 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:מורשעים בדין בגרמניה הנאצית
קטגוריה:וינה: אישים
קטגוריה:הוורד הלבן
קטגוריה:מתנגדים לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
ויגו, רוזן רוזנבורג

הנסיך ויגו, רוזן רוזנבורג (בדנית: Prins Viggo, Greve af Rosenborg; 25 בדצמבר 1893 – 4 בינואר 1970) היה נסיך דני. בנם הצעיר של ולדמר, נסיך דנמרק ומארי, נסיכת אורליאן (1865–1909). הוא היה גם נכדו הצעיר ביותר של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.

== ביוגרפיה ==
הנסיך ויגו נולד ב-25 בדצמבר 1893 בארמון הצהוב, בית עירוני מהמאה ה-18, סמוך למתחם ארמון אמליינבורג בקופנהגן. הוא היה בנם הרביעי של ולדמר, נסיך דנמרק ואשתו מארי, נסיכת אורליאן (1865–1909). אביו היה בנם הצעיר של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ולואיזה, נסיכת הסן-קאסל, ואמו הייתה בתם הבכורה של הנסיך רובר, דוכס שארטר ופרנסואז, נסיכת אורליאן. נישואי הוריו היו אמורים להיות שידוך פוליטי.

בעת נישואיהם סיכמו שני הוריו שבניהם יגודלו כלותרנים, ואילו בנותיהם כקתוליות, ואכן ארבעת בניהם חונכו כלותרנים, ואילו בתם מרגרט, נסיכת דנמרק הייתה הנסיכה הדנית הראשונה מתקופת הרפורמציה שהייתה קתולית.

ללא אישורו החוקי של המלך הדני, נישא ויגו לאלינור מרגרט גרין (1895–3 ביולי 1966) בניו יורק ב-10 ביוני 1924.

כמקובל בבית המלוכה הדני, עם נישואיו לפשוטת העם ויתר ויגו על מקומו בקו הירושה של דנמרק לכתר, והפסיד את תואר נסיך דנמרק, ואת התואר של הוד מלכותו. עם אישורו של המלך, הוא קיבל את התואר "הנסיך ויגו, רוזן רוזנבורג" ואת התואר הוד מעלתו ב-21 בדצמבר 1923. אף על פי שהתואר נעשה תורשתי עבור כל צאצאיו הלגיטימיים בקו הגברי, תואר הנסיך הוגבל לעצמו ולאשתו בלבד (כלומר "הנסיך והנסיכה ויגו" וכו'). לזוג לא היו ילדים.

הנסיך ויגו מת באבלטופט בשנת 1970.

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:נסיכים דנים
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:נפטרים ב-1970
ניצן פלד

ניצן פלד (נולד ב-3 בינואר 1984) הוא פרשן ספורט, עורך תוכן ואיש שיווק בתקשורת ובהייטק. כיום כותב בעיתון "ישראל היום", ומשמש כמנהל אסטרטגיית התוכן בחברת התוכנה פאפאיה גלובל. בעבר היה התסריטאי הראשי בתוכנית "חדשות הספורט" של ערוץ הספורט וסגן עורך אתר ערוץ הספורט, סמנכ"ל לקוחות ותוכן בסטארטאפ Apester, וכן העורך הראשי של אתר PostFunnel.com (אנ') במסגרת תפקידו כמנהל תוכן ותקשורת ב-Optimove .

== ביוגרפיה ==
פלד נולד בראשון לציון, גדל בנס ציונה ולמד בבית הספר התיכון ע"ש דוד בן-גוריון בעיר.

בצעירותו כתב במקומון "כל נס ציונה", היה מנהל קהילת ה-NBA באתר הפורמים תפוז וב-2001 החל לסקר ספורט אמריקאי ועולמי באתר Liga.co.il.

ב-2005, במהלך שירותו בצה"ל הצטרף לצוות הכותבים באתר האינטרנט של ערוץ הספורט. מיד עם שחרורו, ב-2006, הצטרף לצוות העורכים באתר באופן קבוע. ב-2008 פרסם את הגדת החג האלטרנטיבי "סנט אייטמ'ס"<ref></ref> ביחד עם ירון עידן. ב-2009 הצטרף לדסק "חדשות הספורט" וב-2011 הפך לתסריטאי הראשי של התכנית. ב-2012 מונה גם לסגן עורך אתר ערוץ הספורט לענייני מגזין והחל להגיש בתוכנית "הקישור" לצד טל היינריך. באותה שנה גם השיק במסגרת האתר את הבלוג האישי "נוסחת פלד", שהגיע למיליון קוראים בחצי השנה הראשונה לעלייתו לאוויר. ב-2013, לאחר עזיבתה של היינריך, הפך למגיש הראשי של תוכנית "הקישור".

בשנים 2009–2010 כתב במגזין "שם המשחק". בשנים 2010–2013 כתב באופן קבוע במדור הספורט של "כלכליסט".

בשנים 2013–2014 הצטרף לחברת אימג'ין מדיה של מנכ"ל ערוץ הספורט לשעבר, אבי בר, והיה העורך הראשי בצוות הקמת אתר Kick.co.il בשיתוף עם ynet, אשר בסופו של דבר הוטמע בתוך מדור הספורט של האתר<ref></ref>. תקופתו בחברה לוותה בחיכוכים רבים עם הנהלת החברה. באותן שנים כתב גם למגזין "בלייזר", הגיש פינות ספורט ב"ערוץ 20", ערוץ "זום" (במסגרת עבודתו באימג'ין מדיה), וכן ב-i24News ובערוץ 10, והגיש תוכנית ספורט ברדיו "קול נס ציונה" לצד בועז קורפל.

ב-2014 הצטרף לצוות ההקמה של חברת ההזנק Apester, שפיתחה פלטפורמה ליצירת והפצת תוכן אינטראקטיבי, בתור מנהל לקוחות ותוכן. בתקופתו בחברה היא גייסה 17 מיליון דולר, פתחה משרדים בלונדון, ברלין, וניו יורק, ורשמה שיתופי פעולה עם גופי תוכן עולמיים רבים, בראשות שיתוף פעולה מתמשך עם מגזין Time בבחירת "איש השנה" ו-"100 המשפיעים". ב-2018 זכתה החברה בפרס Best Interactive Content Platform מטעם ארגון DIGIDAY<ref></ref>.

בשנים 2015–2016 כתב על ספורט אמריקאי עבור קבוצת "מעריב", בעיקר באתר הספורט של ערוצי צ'רלטון.

ב-2018 החל לכתוב באופן קבוע במדור הספורט של "ישראל היום" על ספורט אמריקאי.

ב-2019 עזב את Apester והצטרף לחברת Optimove בתור מנהל התוכן והתקשורת, והעורך הראשי של אתר התוכן המקצועי לאנשי שיווק, PostFunnel.com.

ב-2020 התארח בספר "עונה מהאגדות", שם כתב קובץ פרקים לסיכום עונת 2019/2020 בליגת ה-NBA של שגיא רפאל ואורן לוי, לצד כותבים אורחים נוספים כמו ירון טלפז וערן סורוקה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.sport5.co.il/Author/ניצן_פלד ניצן פלד] באתר ערוץ הספורט
* [https://www.israelhayom.co.il/writer_articles?tid=66543 ניצן פלד] בישראל היום
* [https://sport1.maariv.co.il/author/ניצן+פלד/ ניצן פלד] באתר ספורט 1
* [https://postfunnel.com/author/nitsan_p/ ניצן פלד] ב-PostFunnel.com
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרשני ספורט ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:בוגרי תיכון בן-גוריון (נס ציונה)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
יחסי ארגנטינה–צ'כיה

שגרירות ארגנטינה בפראג
יחסי ארגנטינה–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הצ'כית ובין הרפובליקה הארגנטינאית. היחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות החלו בתקופת צ'כוסלובקיה. שתי המדינות משותפות פעולה באו"ם ובארגונים בינלאומיים נוספים.

שתי המדינות חתומות על הסכם השקעה דו-צדדי (1996).

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ארגנטינה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג.
* צ'כיה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
דניאל סיזר

אשטון דומאר נורוויל סימונדס (באנגלית: Ashton Dumar Norwill Simmonds; נולד ב-5 באפריל 1995), הידוע בשם הבמה דניאל סיזר (Daniel Caesar), הוא זמר ופזמונאי קנדי.

==ביוגרפיה==
אשטון דימר נורוויל סימונדס נולד ב-5 באפריל 1995 בטורונטו, וגדל באונטריו. הוא הבן השני מבין ארבעה ילדים לאמו הולאס ולאביו נורוויל סימונדס, זמר גוספל שהוציא את אלבומו הראשון כתלמיד תיכון בג'מייקה. סיזר למד בכנסייה ובבית ספר פרטי באושאווה.<ref></ref><ref></ref>

סיזר למד בכנסייה ושר בפני קהילת אביו באושאווה.<ref name="Green"></ref> הוא גדל והאזין למוזיקת נשמה וגוספל שנמסרה על ידי מוזיקליות ודת, אף על פי שהוריו היו זהירים בפיתויים שהגיעו עם המוזיקה.<ref name="Green2"></ref> בגיל 17 סיזר הוצא מהבית לאחר ריב עם אביו בסיום לימודיו בתיכון. הוא לא חש ברירה אלא להמשיך את הפעילות המוזיקלית שלו.<ref name="Green4"></ref> לאחר שעזב את ביתו, החל לעשות הופעות.

בשנת 2014 זכה סיזר לשבחים מהמבקרים על מיני-אלבום הבכורה שלו Praise Break, שדורג במקום ה-19 ברשימת "20 אלבומי ה-R&B הטובים ביותר לשנת 2014" מאת רולינג סטון.<ref></ref> המוזיקה שלו מושפעת מהדת, שמילאה תפקיד גדול בגידולו. בשנת 2015 הוציא סיזר את המיני-אלבום השני שלו, Pilgrim's Paradise.<ref name="Green3"></ref>

ב-25 באוגוסט 2017 הוציא סיזר את אלבום הבכורה שלו Freudian, הכולל את הסינגלים "Get You", "We Find Love" ו-"Blessed". האלבום היה מועמד לפרס המוזיקה של פולריס לשנת 2018.<ref name="shortlist">[https://exclaim.ca/music/article/polaris_music_prize_reveals_2018_short_list "Polaris Music Prize Reveals 2018 Short List"]. Exclaim!, July 17, 2018.</ref> בטקס פרסי גראמי ה-60, זכה סיזר בשתי מועמדויות בקטגוריות "אלבום ה-R&B הטוב ביותר" על אלבום הבכורה שלו ו"ביצוע ה-R&B הטוב ביותר" על "Get You".<ref></ref> בטקס פרסי גראמי ה-61, זכה סיזר בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר" על הסינגל "Best Part".<ref></ref>

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
* 2017: Freudian
* 2019: Case Study 01
* 2023: Never Enough

===מיני-אלבומים===
* 2014: Praise Break
* 2015: Pilgrim's Paradise
* 2017: Up Next Session: Daniel Caesar

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!פרויקט
!תוצאה
!מקור
|-
! rowspan="5" |2024
! rowspan="5" |פרס ג'ונו
|אמן השנה
| rowspan="2" |דניאל סיזר
|
| rowspan="5" |<ref></ref>
|-
|פרס בחירת המעריצים
|
|-
|אלבום השנה
| rowspan="2" |Never Enough
|
|-
|הקלטת ה-R&B/נשמה עכשווי של השנה
|
|-
|סינגל השנה
|"Always"
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים-יוצרים קנדים
קטגוריה:פזמונאים קנדים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1995
כרמי גת

כרמי גת היא שכונה בצפון קריית גת. השכונה נמצאת בשלבי הקמה מתקדמים מאוד ועם סיום העבודות תכלול כ-7,500 יחידות דיור ומשתרעת על שטח של כ-3,000 דונמים. על פי התכנון, השכונה צפויה לכלול מספר בתי ספר, מרכזי תרבות, פארק שיכונה "פארק לכיש" וישתרע על שטח של 430 דונמים.
השכונה תורכב בעיקר מבתים מסוג "קוטג'ים" ובנייני מגורים.

== מאפייני השכונה ==
בשכונת כרמי גת הוצבה רשת גדולה של סיביים אופטיים, תחנות אוטובוסים חכמות (תחנות שכוללות מסכי מגע) ואף מערכות ביוב, תאורה ומים שהוקמו כחלק ממערכת חסכנית ו"חכמה".

בתחום התחבורתי השכונה מחוברת לשאר קריית גת בעזרת שלושה גשרים מעל כביש 35 ומספר מנהרות מתחת לכביש. שניים מהגשרים נמצאים במערב העיר, בסמוך לאצטדיון קריית גת והשלישי בסמוך לפארק התעשייה קריית גת.

== היסטוריה ==
בדצמבר 2013 חתמו שר האוצר, יאיר לפיד, שר הבינוי והשיכון, אורי אריאל, ומנהל רשות מקרקעי ישראל, בנצי ליברמן וכן ראש עיריית קריית גת, אבירם דהרי על הסכם גג לעיר קריית גת. בהסכם סוכם כי המדינה מבטיחה שיווק מהיר של כ-7,000 יחידות הדיור שיוקמו ב"קריית" גת עד 2015, בנוסף לכך הם התחייבו שיוקמו תשתיות (בהן הקמת מחלף שיחבר את השכונה לכביש 35 ולשאר קריית גת) וגם פארק, עוד לפני שיוקמו מתחמי המגורים.

כבר שנה לאחר ההכרזה על הקמת השכונה במסגרת הסכם הגג פורסם, כי שלוש חברות נדל"ן, גינדי החזקות, דמרי וחברת אלברטו זכו במכרז על הקמת חמישה מתחמים שיכללו לא פחות מ-1,500 יחידות דיור.

חרף התקדמות הפרויקט, ביולי 2017 ביקשו מספר חברות בנייה וקבוצות רכישה, שזכו במכרזים במתחמים בכרמי גת, שהמדינה תחזיר להם מאות מילוני שקלים שהם שילמו עבור העבודות המקדימות להקמת השכונה ופיתוחה. תביעה זו נבעה ממחלוקת בין עיריית קריית גת לבין גורמים ברשות מקרקעי ישראל ומשרד האוצר. העירייה טענה, כי העבודות להקמת המחלף מתקדמות ולכן היא לא תוציא היתרי בנייה להקמת השכונה עד שיפתח המחלף. לעומת זאת, ברשות מקרקעי ישראל טענו כי עיריית קריית גת עוצרת את הקמת השכונה כדי שיוזרמו לקופת העיר תקציבים שלא מיועדים אליה.

באוגוסט 2018 נחתם הסכם גג בין עיריית קריית גת לבין משרד האוצר ורשות מקרקעי ישראל. במסגרת הסכם הגג, תוקם שכונה בשם "שער העיר" שתחבר בין כרמי גת לשאר העיר. השכונה תכלול מתחמי מסחר ותעסוקה ואף קריית ספורט עם אולם כדורסל ואצטדיון חדש, שיוקם במקום האצטדיון העירוני הקיים. מלבד זאת סוכם כי תוקם בכרמי גת תחנת רכבת נוספת על תחנת הרכבת הקיימת בדרום קריית גת.

בפברואר 2019 נחנך המחלף שמחבר את השכונה לכביש 35 והשכונות המזרחיות בקריית גת.

נכון למרץ 2021 השכונה בשלבי עבודות מתקדמים מאוד וחלק ניכר מהדירות בשכונה כבר אוכלסו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:קריית גת
קטגוריה:ישראל: שכונות
בקתת הר רויאל

בקתת הר רויאל או טירת הר רויאל או תצפית הר רויאל (באנגלית: Mount Royal Chalet; בצרפתית: Chalet du Mont-Royal) הוא בניין, הממוקם בסמוך לפסגת הר רויאל בעיר מונטריאול, בפרובינציית קוויבק, שבקנדה.

== היסטוריה ==
הבקתה הוקמה בשנת 1932 תחת ראשת העיר מונטריאול קמיליאן הוד כפרויקט עבודה יזומה במהלך השפל הגדול. המבנה, הבנוי בסגנון אדריכלות האמנויות היפות, תוכנן על ידי האדריכל המונטריאולי אריסטריד בוגראנד-שאמפאן.

על קירות הבקתה ציורים גדולים המתארים את ההיסטוריה של מונטריאול, מעשה ידי האמנים מארק-אורל פורטן (Marc-Aurèle Fortin), פול אמיל בורדואה (Paul-Émile Borduas), ואדווין הדלי הולגייט (Edwin H. Holgate).

הבניין משמש לאירועים, ויש בו מקום לעד 700 משתתפים.

הצד הדרומי של הבניין פונה לחצר לבנה ומרפסת תצפית ממנה נשקף נוף של קו הרקיע של מונטריאול. מרפסת התצפית מכונה בשם תצפית קונדיארונק (Kondiaronk Belvedere).

== גלריית תמונות ==
=== חזית בקתת הר רויאל ===

<gallery>
File:45f.ggrandchalet.png|בשנת 2006
File:皇家山 - panoramio.jpg|בשנת 2010
File:Wikimania 2017 by Ovedc - Parc du Mont-Royal - 27.jpg|בשנת 2017
File:Exterior of Mount Royal Chalet.jpg|בשנת 2019
</gallery>

=== פנים בקתת הר רויאל ===

<gallery>
File:Interior of the mountain chalet at the lookout on Mount Royal, Montreal, QC, about 1935.jpg|בשנת 1935
File:Chalet du Mont Royal - panoramio.jpg|בשנת 2012
File:View from Mount Royal Chalet 26.jpg|בשנת 2013
File:Interior of Mount Royal Chalet.JPG|בשנת 2015
File:Inside @ Chalet du Mont-Royal @ Mount Royal @ Ville-Marie @ Montreal (30328547291).jpg|בשנת 2016
File:Wikimania 2017 by Ovedc - Parc du Mont-Royal - 14.jpg|בשנת 2017
</gallery>

=== נוף מונטריאול הנשקף ממרפסת התצפית ===

<gallery>
File:View from Mount Royal Chalet 23.jpg
File:View_from_Mount_Royal_Chalet_22.jpg
File:View from Mount Royal Chalet 25.jpg
File:View from Mount Royal Chalet 18.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://montreal.ca/en/topics/gathering-or-holding-public-event-parc-du-mont-royal אתר רשמי]
* [https://www.mtl.org/en/what-to-do/heritage-and-architecture/chalet-du-mont-royal בקתת הר רויאל] באתר העיר מונטריאול
* [https://www.afar.com/places/mount-royal-chalet-montreal מידע למבקרים]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מונטריאול: מבנים
קטגוריה:הר רויאל
קטגוריה:מונטריאול: היסטוריה
קטגוריה:מבנים בסגנון בוז-אר במונטריאול