OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אירוג'ל

פיסת אירוג'ל שמשקלה כ-2 גרם תומכת בלבנה במשקל 2.5 ק"ג, וגורמת לה להראות כמרחפת.
תהליך היבוש: ירוק-אידוי רגיל. כחול-יבוש בהקפאה. אדום –יבוש סופר-קריטי.
אֵירוֹגֵ'ל (Aerogel) הוא חומר מלאכותי מוצק, בעל צפיפות החומר המרחבית הנמוכה ביותר הידועה. בזכות מבנהו המיקרוסקופי, לחומר מספר תכונות ייחודיות כגון יכולת בידוד גבוהה ושטח פנים גדול. האירוג'ל יוצר לראשונה בשנת 1931 על ידי הכימאי סטיבן קיסטלר (Steven Kistler) על בסיס סיליקה ג'ל. כיום הוא זוכה למגוון שימושים בתחומים שונים, ביניהם תעשיות קוסמטיקה וצבעים, תעשייה כימית ואף חקר החלל.

==עקרונות==
אירוג'ל נוצר כאשר נוזל המהווה חלק ממרכיבי ג'ל, מוחלף בגז. כתוצאה מכך נוצר חומר מוצק בעל צפיפות נמוכה ביותר ובעל כושר בידוד תרמי מעולה. אירוג'ל מכונה לעיתים "עשן קפוא" או "אוויר מוצק", והתחושה בנגיעה בו דומה לתחושת נגיעה בקצף מוצק.

החומר נוצר באמצעות מיצוי המרכיב הנוזלי של ג'ל בתהליך הנקרא "יבוש סופר-קריטי". בתהליך זה, המתבצע מעבר לנקודה הקריטית של הנוזל, נמנע המעבר ממצב הצבירה הנוזלי למצב הצבירה הגזי המתקיים בתהליך יבוש רגיל. התהליך מאפשר הוצאת המרכיב הנוזלי של הג'ל מבלי למוטט את המבנה המרחבי של המרכיב המוצק שלו, כפי שעלול לקרות בתהליך של אידוי.

האירוג'ל הראשון נוצר מסיליקה ג'ל ומאוחר יותר גם מג'לים המבוססים על אלומיניום, בדיל, ופחמן.

===הניסוח הכימי של תהליך יצירת החומר===
:<math>\mathrm{Na_2SiO_3 + 2 \ HCl \longrightarrow 2 \ NaCl + H_2SiO_3}</math>
:<math>\mathrm{H_2SiO_3 \longrightarrow H_2O + SiO_2}</math>

או:

:<math>\mathrm{Na_2H_2SiO_4 + 2 \ HCl \longrightarrow 2 \ NaCl + H_4SiO_4}</math>
:<math>\mathrm{H_4SiO_4 \longrightarrow 2 \ H_2O + SiO_2}</math>

==מאפיינים==
אירוג'ל כחומר מבודד. פרח המונח מעל שכבת אירוג'ל דקה, אינו מושפע ממבער המונח תחתיו.
פיטר טסו מ-[[JPL שבנאס"א מחזיק דגימת אירוג'ל.]]
כושר הבידוד המעולה של אירוג'ל נובע מן העובדה כי לא מתקיים בו אף אחד משלושת המאפיינים הדרושים לצורך העברת החום: הסעה, הולכה וקרינה. רובו של החומר הוא גז הידוע כמוליך גרוע של חום. אירוג'ל על בסיס סיליקון מצטיין בבידוד שכן גם הסיליקון עצמו הוא מוליך גרוע של חום. אירוג'ל על בסיס פחמן יוצר בידוד בזכות יכולת הספיגה של הפחמן את הקרינה האינפרה אדומה הנובעת מחום. בנוסף לכך, מבנה הסריג של החומר מונע מן האוויר שבתוכו את יכולת התנועה והעברת החום (הסעה).

אירוג'ל הוא חומר היגרוסקופי ופועל גם כסופח לחות. כאשר החומר סופח לחות עלולים לחול במבנה הסריג שינויים שיגרמו לאובדן תכונות הבידוד שלו. לכן, נהוג להשתמש באמצעים כימיים על מנת להקנות לאירוג'ל תכונות הידרופוביות (דוחה לחות).

צבעו של האירוג'ל נראה כחול, משום שהגז הכלוא בתוכו מפזר גלי אור קצרים בצורה יעילה, בדומה לתהליך שיוצר את הצבע הכחול בשמיים.

==שימושים==
* כחומר מבודד מפני חום ובעל כושר חדירות לאור - ציפוי חלונות.
* כחומר ניקוי סופח של חומרים כימיים - כפועל יוצא של שטח הפנים הגדול שלו.
* כחומר נושא לזרזים שונים בתהליכים כימיים.
* כחומר עיבוי בתערובת צבעים ובתעשיית הקוסמטיקה.
* כחומר מילוי בשמיכות ובמוצרים הדורשים בידוד טמפרטורות מן הסביבה כגון חליפות צלילה וחליפות חלל.
* בנאס"א ובתעשיית החלל בכלל, משתמשים באירוג'ל לתפיסת חלקיקים בחלל החיצון לצורכי מחקר.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.aerogel.org הכל על אירוג'ל] 
*[http://stardust.jpl.nasa.gov/overview/faq.html#aerogel שאלות ותשובות בנושא אירוג'ל באתר נאס"א] 
*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
רומן הובניק

רומן הובניק (בצ'כית: Roman Hubník, נולד ב-6 ביוני 1984) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הבלם.

==קריירה==
הקריירה המקצוענית של הובניק החלה בצ'כיה, בקבוצת הליגה השנייה סיגמה אולומוק, בה ערך את הופעת הבכורה. באותה עונה עלה עם הקבוצה לליגת העל הצ'כית. לאחר שש עונות בקבוצה עבר הובניק לפ.ק מוסקבה תמורת סכום העברה המוערך בכ-3.5 מיליון אירו.

בינואר 2009 הושאל הובניק לשנה לקבוצה הצ'כית ספרטה פראג. עם סיום תקופת ההשאלה הושאל הובניק בשנית, הפעם להרטה ברלין מהבונדסליגה. עם ירידת הקבוצה לליגה השנייה חתם הובניק על חוזה לארבע שנים בקבוצה.

בספטמבר 2013 חזר הובניק לצ'כיה וחתם בקבוצת ויקטוריה פלזן.

===נבחרת צ'כיה===
רומן הובניק שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צ'כיה. בחודש יוני 2009 ערך הובניק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה הבוגרת במשחק מול נבחרת מלטה. את שערו הראשון בנבחרת כבש ב-12 באוגוסט 2009 בניצחון 1-3 על נבחרת בלגיה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1984
קטגוריה:כדורגלנים צ'כים
קטגוריה:בלמי כדורגל צ'כים
קטגוריה:כדורגלני סיגמה אולומוץ
קטגוריה:כדורגלני מועדון הכדורגל מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני ספרטה פראג
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני ויקטוריה פילזן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
אשליות אבודות

אשליות אבודות הוא רומן מאת הסופר והמחזאי הצרפתי אונורה דה בלזק. הרומן, שנכתב בין השנים 1837 ל-1843, נחשב לחלק ממכלול הסיפורים והרומנים של באלזאק שזכה לכינוי הקומדיה האנושית.

הרומן מורכב משלושה חלקים. העלילה מתחילה באזור פרובנציאלי בצרפת, עוברת לפאריס, ולבסוף חוזרת לפרובינציה.

==תוכן==

הדמות המרכזית ברומן הוא לוסיאן שרדון, בנו של רוקח מהמעמד הבינוני שנפטר ואם ענייה בעלת שורשים אריסטוקרטיים. לוסיאן, משורר צעיר, יפה תואר, שאפתן וחסר סבלנות, חי בדלות בשכונה התעשייתית אומו בעיר אנגולאם. אחותו היפה חווה, אמו האלמנה וידידו הטוב דוד סישאר רואים בו גאון יצירתי, מתייחסים אליו בכפפות של משי ומלבים בכך את אהבתו העצמית ואת שאפתנותו. בחלק הראשון של הרומן, שנקרא "שני הפייטנים", אביו הקמצן של דוד מאלץ אותו לרכוש את בית הדפוס שבבעלותו בסכום מופרז, ודוד נדיב הלב נאלץ להסכים. לוסיאן מוצג בביתה של הברונית דה בג'ארטון, שנחשבת לראש חוג מצומצם ויוקרתי בקרב האריסטוקרטיה של אנגולאם, ומתחיל לחזר אחריה. כעבור זמן לא רב מחליטה הברונית דה בג'ארטון, שקצה בקרתניות של אנגולאם, לעבור לפאריס, ולוקחת עמה את לוסיאן. דוד מבקש את ידה של חווה, אך לוסיאן מפסיד את חתונת ידידו ואחותו בשל הנסיעה החפוזה. 

בחלק השני, שנקרא "איש דגול מעיר שדה בפאריס", חובר לוסיאן לחוג של צעירים משכילים וכבדי ראש, שבראשו עומד דניאל ד'ארטאז, וכולל גם את הרופא הורציוס ביאנשון, דמות מוכרת מספרים אחרים של באלזאק כמו אבא גוריו. במקביל הוא מתחיל להתקרב לקבוצה של עיתונאים, בעיקר לאטיאן לוסטו, שכותב בכמה עיתונים ליברליים בשמו ובשמות בדויים. הניגוד בין הרצינות והאידיאליזם בחוג של ד'ארטאז לציניות ולנהנתנות של חוג העיתונאים מחייב את לוסיאן לבחור צד, והוא בוחר להפוך לעיתונאי. הוא מנצל את מעמדו החדש כדי לתקוף את גב' דה באג'רטון, שהיחסים ביניהם התקררו מאז הגיעם לפאריס, פותח ברומן עם שחקנית בשם קוראליה, שעוזבת את פטרונה המבוגר למענו, ומנהל אורח חיים בוהמיינים. בהמשך הוא נוטש את העיתון הליברלי בו כתב ועובר לצד המלוכני, מהלך שמפנה כלפיו את חצי ביקורתם של חבריו העיתונאים, כמו גם כלפי קוראליה, שסופגת ביקורות חריפות על הופעותיה. הוא מבזבז את מעט הכסף שהרוויח כמו גם את כספם של אחותו חווה ושל דוד, ובסופו של דבר אף מזייף את חתימתו של דוד על שטר חוב. לאחר מותה של קוראליה הוא עוזב את פאריס, מושפל ועני, וחוזר לאנגולאם.

באותו הזמן באנגולאם עובד דוד סישאר על המצאה חדשה: נייר מחומרי גלם זולים במיוחד, שיאפשר להוזיל את מחיר הגיליון בשיעור ניכר. השמועות על ההמצאה מגיעות לאחים קוואנטא, בעלי בית הדפוס המתחרה לבית הדפוס של סישאר. השניים מנצלים את החובות שצבר לוסיאן על חשבון דוד, ומצליחים להביא למאסרו. לוסיאן, שלאחר חזרתו לאנגולאם מבין את הצרות שהמיט על אחותו וגיסו, סבור עוד שיצליח להציל אותם, אך תקוותו נכזבת. הוא עוזב את הבית במטרה לאבד את עצמו לדעת, אך לפני שהוא משליך את עצמו לנהר הוא פוגש כומר ספרדי שמניא אותו מהמעשה. מפגש זה הוא תחילתו של הרומן זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת, שפרסם באלזאק מאוחר יותר. בסופו של דבר, כדי להחזיר את החוב המצטבר, מסכים סישאר להעביר את הזכויות על הפטנט לזכות האחים קוואנטא, שמתעשרים מאוד בזכותו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי אונורה דה בלזק
קטגוריה:רומנים המתרחשים בפריז
קולסינה-בל

קולסינה-בל מכיש לפי רשימת המלכים השומרית היה המלך השני של השושלת כיש 1. לפי המיתולוגיה השומרית שלט במשך 960 שנה (בחלק מן ההעתקים רשום ששלט במשך 900 שנה).

==ראו גם==
*רשימת המלכים השומרית

{| class="standard" cellpadding="5" cellspacing="0" align="center" style="border: black solid 1px"
|-
| colspan=3 align="center" style="background:Lavender;"|מלכי שומר
|-
| align="center" width="30%"|<small>הקודם:</small><br />נגושור
| align="center" style="background: Gold;" width="40%"|שושלת ראשונה של כיש<br />מאה 26 לפנה"ס
| align="center" width="30%"|<small>הבא:</small><br />ננגישלישמה
|-
|}

קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
קטגוריה:מלכים בשומר
אמיתי חסון

אמיתי חסון ("שפן") (נולד ב-1934) הוא טייס לשעבר בחיל האוויר הישראלי שעוטר בעיטור המופת ובשני צל"שי רמטכ"ל. השתחרר לאחר סדרת תפקידי פיקוד ומטה בדרגת אלוף-משנה.

==ביוגרפיה==
חסון נולד בישראל. בשנת 1952 התגייס לצה"ל והתנדב לקורס טיס מס' 13 אותו סיים בפברואר 1954. לאחר הקורס שירת כטייס ספיטפייר בבסיס רמת דוד ובהמשך כמדריך בבית הספר לטיסה ובהצבת חירום בטייסת 116. במסגרת ההכנות למבצע קדש, צורף חסון לצוות תכנון מבצע מספריים לניתוק קווי הטלפון המצרים בסיני, שנועד לעכב את הדיווחים על הפלישה הישראלית. עם פרוץ המלחמה נשלח כחלק מרביעיית מטוסי מוסטנג לביצוע המשימה, כשעליו ועל בן זוגו למבנה הוטל לנתק את קווי הטלפון מערבית למיתלה. במהלך הטיסה השתחררו מהמטוס הכבלים המיוחדים שאמורים היו לנתק את קווי הטלפון וחסון נאלץ לנתק אותם בעזרת כנפי מטוסו.

בתחילת שנות השישים, נשלח חסון לקורס מסוקי סער במשך שנה בארצות הברית והוכשר להטיס מסוק מדגם סיקורסקי S-55, כששב לישראל הוצב בטייסת החרב המתהפכת. חסון השתתף במבצעים רבים של הובלת כוחות מיוחדים אל מעבר לקווי האויב, כולל הטסת לוחמי סיירת מטכ"ל לסיני כחלק מהכנות צה"ל לכיבוש אפשרי של חצי האי (מבצע שלדג, מבצע כחל, מבצע נקר)<ref></ref>. על פעולותיו זכה ב-3 ציונים לשבח, שאחד מהם הומר לימים לעיטור המופת.

בעקבות העלייה בצורך לטייסי מסוקים, הוחלט בחיל האוויר להקים לראשונה בית ספר לטייסי מסוקים. הפיקוד על ההכשרה ועל הטייסת החדשה שהוקמה לצורך כך, "טייסת ציפורי המדבר" הוטל על חסון. הקורס הראשון שהחל באפריל 1965 הועבר על מסוקים קלים מדגם בל 2-G47 ועל מסוקי סיקורסקי S-58 מ"טייסת החרב המתהפכת".

לאחר מלחמת ששת הימים, מונה לראש ענף תכנון במטה חיל האוויר ועסק בתכנון מבצעים בהם מבצע הלם, מבצע תשורה, מבצעי בוסתן ומבצע תרנגול 53, בהם למסוקי חיל האוויר היה חלק מרכזי. פיקד על כנף 15. חסון פיקד על בסיס רפידים בסיני, בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה במסגרת משלחת של חיל האוויר בארצות הברית, הוא חזר לישראל ושב לפקד על הבסיס. ב-1980 השתחרר חסון משירות הקבע.

==לקריאה נוספת==
*יוצא מאפלה, במחנה, גיליון ראש השנה ה'תשס"א, עמ' 4–5

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.iaf.org.il/4392-40436-he/IAF.aspx הכירו את אחד הטייסים המעוטרים ביותר], אתר חיל האוויר, 17 בפברואר 2013
* [http://www.gvura.org/a345432-חיילי-צה-ל-המעוטרים-ביותר-עדכון-יוני-2014 חיילי צה"ל המעוטרים ביותר], עדכון יוני 2014, אתר הגבורה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס רפידים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:לוחמים בעלי מספר עיטורים
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
ג'ורג' בר

ג'ורג' בר (בעבר ג'ורג' ברשה; נולד ב-5 ביוני 1960) הוא זמר ישראלי ערבי נוצרי שר מזרחית .

נולד ביפו לאמא ואבא ממוצא לבנוני למשפחה נוצרית 

==ביוגרפיה==
בר נולד וגדל ביפו בשכונת עג'מי. אמו הייתה נוצרייה לבנונית, ואביו היה יהודי פולני, אשר מקורו בוורשה, פולין. את שם משפחתו המקורי, "ורשה", קיצר ל"בר".

בגיל 20 החליט בר לעשות הסבה לתחום המוזיקה, בהתחלה כנגן. הוא התחיל ללמוד אצל סלים גזלה,
המלחין של להקת העוד, ולמד לנגן על קאנון, כלי פרסי עם 70 מיתרים. כשהבין שהוא רוצה לשיר
התחיל ללמוד פיתוח קול וסולפג' (השלב שקוראים תווים במילים ושרים אותם), בסופו של דבר
בר למד שמונה שנות לימודי מוזיקה.

רוב ההופעות שלו הם במועדונים ואירועים והוציא מספר דיסקים. אחד הלהיטים הבולטים שלו הוא השיר "הלו הלו". בר שר בערבית בשלל הדיאלקטים שלה, כמו עיראקית, מצרית, תוניסאית וכן בעברית.

== חיים פרטיים ==
בשנת 2001 נישא לרוזאלין, נוצרייה מירושלים ולאחר מכן עבר לאוסטרליה ושם גר במשך 12 שנים.

כיום הוא מתגורר בבת ים.

== אלבומים חלקיים ==
* "אני קורא לך" 1996
* "אל תאמיני לכל זר"
* "הלו בובה"
* "הלילה מתחיל - הופעה חיה חלק א'"
* "הלילה לא נגמר - הופעה חיה חלק ב'"
* "בואי אל הים" 1997
* "שיכור מאהבה"
* "נודד בעולם" 1990
* "הלו הלו" 1990
* "מאמי" 1991
* "הלוואי עלי" 1992
* "שרוף עלייך" 1993
* "נדילי" 1995
* "כפרה אני עליך"

== קישורים חיצוניים ==

* רועי גבריאלי, [http://www.nrg.co.il/online/archive/ART/216/732.html כמעט אף אחד בישראל עדיין לא שמע על ג'ורג' בר מבת- ים * ראו הוזהרתם], 29/11/01, מעריב
* [http://he.israel-music.com/george_bar/ דיסקים של בר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים ערבים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:בת ים: אישים
סמי סמיר

סמי סמיר (בערבית: سامي سمير; נולד ב-25 בספטמבר 1972) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון ובמאי ערבי-ישראלי.

== אודות ==
סמיר הוא בן למשפחה ערבית-מוסלמית שמוצאה במצרים. אחותו היא הזמרת חיה סמיר. אביו, ג'וזף סמיר, התבטא כנגד נשיא מצרים נאצר, ומצא מקלט מדיני בישראל. 

סמיר למד בסטודיו למשחק ניסן נתיב וסיים את לימודיו בשנת 1995.

בין השנים 1999 ל–2003 השתתף והדריך ב-"Work Center France". הוא השתתף במספר סרטים בארץ וחו"ל. הוא שיחק בסרטים גמר גביע של ערן ריקליס, בהפקה הבריטית "בני ערובה", ב"מאחורי סורגים II” של אורי ברבש, "אספלט צהוב" של דני ורטה (נוקיו), "טאהרה" של דורון ערן ובסרט "מינכן" של סטיבן ספילברג. סמיר שיחק בתפקיד משנה בסרט אגורא של הבמאי אלחנדרו אמנבר.

סמיר משמש כמנהל אמנותי ובמאי בתיאטרון פסיק בירושלים. כן השתתף בהצגות תיאטראות "המעבדה" ו"גשר", בו שיחק בתפקיד הראשי של דון ז'ואן בהצגה "דון ז'ואן", מאת מולייר, בבימויו של יבגני אריה (1998). הוא גם משמש כבמאי משנה באנסמבל "פנים חדשות".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
הפועל מרנין-קריית טבעון

ממוזער
הפועל מרנין-קריית טבעון היא קבוצת כדורסל ישראלית מהיישוב קריית טבעון, המתמודדת בליגה א' (מחוז זבולון).
הקבוצה מארחת את משחקיה באולם הפיס המכיל 400 מקומות ישיבה.

==היסטוריה==
הפועל קריית טבעון הוקמה באמצע שנות השישים, כאשר תחילת פעילותה במגרשים ברחוב הכרמל (מגרש "הפועל") ובמגרש הכדורסל שעליו נבנה אוחר יותר בית הספר קריית עמל. מ-1973 נקראת האגודה על שם האחים פינקי ויאיר מרנין מראשוני השחקנים באגודה שנהרגו באותו יום, ה-7.10.1973 במלחמת יום הכיפורים.
אגודת הכדורסל מונה סביב ה-300 פעילים מגיל 6 ועד קבוצות בוגרים, האחת והבולטת ביותר המשחקת בליגה לאומית, ושתי קבוצות בוגרים נוספות בליגה ב' אשר שם ישנם שחקנים שגילם מתקרב ל-50.
כמו כן קיימת מחלקת נוער ובה 12 קבוצות גיל.
בסיום עונת 2007/2008 העפילה הקבוצה לליגה הלאומית.

בקיץ 2009 נחתם הסכם בין המועדון לחברת "טריאנגל" שבבעלות ג'ף רוזן, בעליה של קבוצת מכבי חיפה, והפועל קריית טבעון שימשה כקבוצת בת. החוזה הסתיים לאחר שנתיים.

בתחילת עונת 2012/2013, בעקבות קשיים כלכליים של קבוצת הפועל יקנעם-מגידו, נחתם הסכם איחוד בין שני המועדונים. ומגידו ויתרה על מקומה בליגה הלאומית וירדה לליגה א', אולם כעבור עונה האיחוד פורק.

== ראו גם ==
* הפועל יקנעם-מגידו

==קישורים חיצוניים==
*[http://myemek.blogspot.co.il/ אתר הקבוצה]
==הערות שוליים==

קריית טבעון
קריית טבעון
כדורסל
אבא כהן ברדלא

אַבָּא כֹּהֵן בַּרְדְּלָא (או אבא כהן בר דליה) היה תנא בסוף תקופת התנאים, ב וה-3.

== שמו ==
לתוספת "ברדלא' או "בר דליה" הוצעו כמה פירושים. ייתכן ש"ברדלא" היה חלק משמו, או שזהו שם מקומו – ברדלה, המוזכרת בתלמוד בכמה מקומות. יש שאימצו דווקא את הכינוי "בר דליה" ופירשו ששמו של אביו היה "דלא" או "דליה", או שהוא היה כהן ממשמרת דליה.

== תורתו ==
דברים נמסרים לרוב על ידי אמוראי ארץ ישראל בדור הראשון: ריש לקיש ורבי יוחנן מוסרים הלכות בשמו, והאמורא רבי ינאי אף חולק עליו בהלכה מסוימת. מאידך, הוא מופיע כבר במקורות תנאיים, ומכאן שהוא מאחרוני התנאים.

במדרשי אגדה מובאים מאמרים שלו על ידי רבי אבין ורב הונא, וכן על ידי "אבא יוסי בן חנין", שהדעות חלוקות לגבי זהותו (כנראה אינו אבא יוסי בן חנן שהיה תנא קדמון, אלא אמורא אחר בשם זה).

===ממאמריו בהלכה===
* ארבע אמות של אדם קונות לו בכל מקום.
* קטנה אינה יכולה לקנות בקניין חצר או בקניין ארבע אמות.
* תרנגול, טווס ופסיוני נחשבים כמינים שונים לעניין כלאיים, למרות דמיונם זה לזה.

===ממאמריו באגדה===
* אילו היה יעקב אבינו מסכים להשיא את בתו דינה לעשו אחיו, לא היה מתרחש מעשה שכם ודינה.
* אוי לנו מיום הדין, אוי לנו מיום התוכחה. בלעם חכם של הגויים היה, ולא יכול לעמוד בתוכחתה של אתונו. יוסף קטנן של שבטים היה, ולא היו יכולים לעמוד בתוכחתו. לכשיבוא הקב"ה ויוכיח כל אחד ואחד לפי מה שהוא - על אחת כמה וכמה.

== לקריאה נוספת ==
* 
* * 
* 
* 
* מרדכי מרגליות (עורך), "אבא כוהן בר דלא", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א', עמ' 8

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לתנאים
קטגוריה:כהנים בתקופת המשנה
קטגוריה:דור המעבר לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:אמוראים כהנים
רב אחא ברדלא

רב אחא ברדלא הוא אמורא בבלי בן הדור השני (המאה ה-3), תלמידו של רב. כל אזכוריו בתלמוד הם בהקשר של הדרכות שאמר לו רבו: מותר לישון מחוץ לסוכה כאשר זבובונים מפריעים לשינה בה. הכותש מלח ביום טוב יעשה זאת באופן שונה מהרגיל, על ידי הטיית המדוכה. רב הפקיד בידו כמות מועטת של כרכום והדגים באמצעותה את דין מעמד שלשתן.

אין בתלמוד מאמרים ממנו עצמו ואין כל מידע על משפחתו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב
טסה (מחנה)

[[אריאל שרון בבונקר הפיקוד של אוגדה 143 בטסה, בזמן השלבים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים]]
מחנה טסה היה בסיס צבאי ישראלי בצפון מערב חצי האי סיני, אשר שירת את צה"ל עד לשנת 1976.

== היסטוריה ==
המחנה שכן כ-35 קילומטר ממזרח לעיר אסמאעיליה. מיקומו היה בצומת הכביש מאסמאעיליה לרפידים עם הכביש מרומני למעבר המיתלה. הכביש נקרא באותה תקופה "ציר טסה-בלוזה" אף כי הגיע עד ראס סודר.

בראשית מלחמת יום הכיפורים שכנה במחנה מפקדת חטיבה 14 – אחת החטיבות של עוצבת סיני. לאחר הגעת כוחות המילואים לסיני שימש המחנה מוקד ליחידות שפעלו במרכז גזרת תעלת סואץ. מפקדתו של האלוף אריאל שרון, מפקד אוגדה 143, שכנה בבונקר במחנה עד לצליחה הישראלית אל הגדה המערבית של תעלת סואץ, ומקצת דיוני הפיקוד הבכיר של צה"ל נערכו בו. בבונקרים במחנה התמקמו גם יחידות רפואה של אוגדה זו, כולל פלוגה כירורגית.

בפתיחת המלחמה, בצהרי יום 6 באוקטובר 1973, הפציצו מטוסים מצריים את המחנה. הצבא המצרי ניסה לתקוף אותו במהלך המלחמה גם באמצעות רקטות קרקע-קרקע מדגם פרוג, וכן ירה לעברו טיל אוויר-קרקע מדגם קלט, אשר הופל בטרם הספיק לפגוע במחנה.

בעקבות הסכם הביניים בין ישראל למצרים פינה צה"ל את המחנה, והוא הועבר לידי כוח ההפרדה של האו"ם בסיני.

את ספרו, גילוי אליהו, פותח ס. יזהר בתיאור מחנה טסה בימיה הראשונים של מלחמת יום הכיפורים, עת שימש מפקדה קדמית של חלק מכוחות צה"ל: 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בסיסי צה"ל בסיני
קטגוריה:החזית המצרית במלחמת יום הכיפורים
מיאמי מחלק מוסר

מיאמי מחלק מוסר (באנגלית: Miami Vice) היא סדרת דרמת פשע אמריקאית, ששודרה ברשת NBC בין השנים 1984–1990. הסדרה הייתה בסגנון הפילם נוארי, האופנה והמוזיקה. היא זכתה לשבחים ולפרסים רבים כולל פרס אמי, כיום היא נחשב לסדרת קאלט. בישראל היא שודרה בערוץ הראשון בתחילת שנות ה-90.

== עלילה ==
צמד בלשים, ג'יימס "סוני" קרוקט (דון ג'ונסון) ושותפו ריקרדו "ריקו" טאבס (פיליפ מייקל תומאס), נאבקים מול פושעים וסוחרי סמים בעולם התחתון של מיאמי.

== שחקנים ==
*ג'יימס (סוני) קרוקט (דון ג'ונסון) - שוטר סמוי, בעבר היה שחקן פוטבול עד שנפצע קשה ונאלץ לסיים את הקריירה שלו בספורט. בהמשך שירת כקצין בדרגת סגן בצבא ארצות הברית, בשורות דיוויזיית הפרשים הראשונה והכוחות המיוחדים, ולחם במלחמת וייטנאם. עם שובו התגייס למשטרה. הוא משתמש בזהוי של סוחר סמים כדי ללכוד את הפושע. רגיל לנסוע ברכב פרארי 365 GTB/4.
*ריקרדו (ריקו) טאבס (פיליפ מייקל תומאס) - שוטר אפרו-אמריקאי ניו יורקי לשעבר, שמגיע למיאמי בתור שותפו הזמני של קרוקט ולאחר מכן נעשה קבוע. הוא במהלך חיפושים אחרי הפושע שרצח את אחיו.
*מרטין קוסטילו (אדוארד ג'יימס אולמוס) - מחליפו של סלין רודריגז אחרי שנהרג, הוא מנהל את המחלקה המשטרתית של מיאמי והוא זה שבודק את סוני וריקו. בעברו היה סוכן המנהל לאכיפת הסמים במלחמת וייטנאם למשך תקופה קצרה.

== סרט ==
בשנת 2006 יצא סרט בעל אותו שם שמבוסס על הסדרה. בכיכובם של קולין פארל בתור סוני קרוקט וג'יימי פוקס בתור ריקו טאבס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:NBC: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: עריכת קול
קטגוריה:זיכיונות: סרטים וסדרות
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות במיאמי
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
וזאן

השלט על קברו של עמרם בן דיוואן
וזאן (בערבית: وزان, בצרפתית: Ouazzane) נקראת גם וואזן או אוזהן, היא עיר בצפון מערב מרוקו ממוקמת מצפון לעיר פאס, בקצה הדרומי של הרי הריף.

==הקהילה היהודית==
היהודים שגרו בוזאן היו בעלי אוריינטציה ספרדית, בהשפעת הקרבה לספרד והמסחר עמה.

יהודי העיר התפרנסו מרוכלות ומסחר, והיו מביאים את הסחורות מטנג'יר שהיא עיר המסחר המשמעותית באזור.

היחסים בין היהודים לערבים היו טובים עד לשנות החמישים, אז החלו תקיפות ורציחות של יהודים על רקע לאומני, בעקבות הקמת מדינת ישראל והסכסוך הישראלי-ערבי.

בכפר אסג'ן, כ-8 ק"מ מוזאן, מצוי קברו של רבי עמרם בן דיוואן, תלמיד חכם ירושלמי שנשלח כשד"ר למרוקו, שם נודע כבעל מופת, ונפטר באסג'ן. ליד הקבר – בית-כנסת וספריית ספרי קודש. קברו הוא מאתרי העלייה לרגל היהודיים הפופולריים ביותר במרוקו.

באפריל 1880 הרב אברהם שלום חי חמוי מארם צובא עולה לרגל לעיר וזאן על מנת להשתטח על קברו של עמרם בן דיוואן. זמן קצר אחר הגעתו נקלע לתוך מחלוקת שטלטלה את קהילת וזאן. המוניטין שיצא להא"ח בזכות למדנותו, יכולותיו הפולמוסיות ואישיותו התקיפה, הביאו את אנשי קהילת וזאן לבקש ממנו, מיד עם הגעתו, לעמוד בראשם. הוא ניאות ותיקן מספר תקנות לרווחת עניי הקהילה.

בראשית המאה ה-20 כיהן כרב וראש ישיבה בוזאן הרב אברהם אביטבול שנודע כאחד מגדולי חכמיה של מרקש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* אליעזר בשן, [http://www.otbritkodesh.com/content/view/53/64/ קהילת וואזאן ועברה], ברית - כתב העת של יהודי מרוקו
* 

קטגוריה:מרוקו: ערים
קרן הישג

ה[[לוגו של קרן הישג]]
קרן הישג היא קרן פילנתרופית הפועלת בישראל בעיקר בתחום החינוך ומעניקה מלגות על בסיס מצוינות. הקרן הוקמה על ידי ג'רי שוורץ והת'ר ריסמן מקנדה. נציג הקרן בישראל הוא אביב בושינסקי.

== היסטוריה ==
ג'רי שוורץ, איש עסקים יהודי קנדי, המתגורר בטורונטו. שוורץ הקים את חברת ONEX, חברת ההחזקות הגדולה בקנדה<ref></ref> ומשמש בה מנכ"ל ויו"ר. חברת ONEX משקיעה במגוון רחב של תחומים עסקיים. רעייתו, הת'ר ריסמן, המנכ"לית והבעלים של Indigo, רשת חנויות הספרים והמוזיקה הגדולה בקנדה<ref></ref>. 

בני הזוג שוורץ-ריסמן רואים בחיילים הבודדים הבוחרים לשרת בצה“ל את חוד החנית בתחום ההתנדבות והתרומה למדינת ישראל: 

מדי שנה עורכת הקרן טקס קבלת מלגות עבור כ-100 מלגאים חדשים. בסה"כ מונה הקרן כ-400 מלגאים וכ-400 בוגרים. מלבד המלגה משתתפים מלגאי ובוגרי הקרן בקורסים, חוגים, פרויקט מנטורים, חדר כושר וספרייה בתוך בית הישג, משלחות ייצוגיות למצעד החיים בפולין ומשלחות הסברה לקנדה, אירועים שונים בחגים ומגוון רחב של פעילויות התנדבות. 

מועדון הבוגרים של הקרן קיים משנת 2008 ומדי שנה גדל עם הצטרפותם של בוגרים חדשים.

==בית הישג==
בית הישג
בית הישג בלילה

הקרן יושבת בבית הישג, בניין ששימש בשנות ה-50 של המאה ה-20 את השגרירות הרוסית בישראל. בשנת 2006 נרכש הבניין שבשדרות רוטשילד בתל אביב על ידי הקרן ומאז משמש כמרכז עבור פעילויותיה. 

הבניין המכונה "בית השגרירות הרוסית" או "בית לוין" נמצא בשדרות רוטשילד פינת רח' שד"ל בתל אביב והוא אחד מבנייניה הנודעים של העיר. הבית נבנה צבי יעקב לוין שעלה משיקגו. לוין הזמין את האדריכל יהודה מגידוביץ לתכנן את בית מגוריו כך שיהיה גדול ומרווח, וממנו פעל לבניית הארץ ולעידוד עלייה. 

בשנת 1948 החרימה את הבית מפקדת 'ההגנה' לטובת המאמץ המלחמתי, בשנת 1953 נפגע הבית מפצצה שהונחה על ידי יוצאי הלח"י.

מאז עבר הבניין כמה ידיים עד ששופץ לראשונה בשנת 1991, עת שהוכרז כמבנה לשימור. 

בנובמבר 2006 הבית נרכש על ידי בני הזוג ג'רי שוורץ והת'ר ריסמן<ref></ref>. בני הזוג תרמו את הבניין לקרן הפילנתרופית שאותה הקימו וכיום, לאחר שיפוץ יסודי, משמש הבניין לפעילויות הפילנתרופיות של בני הזוג בארץ ובראשן "קרן הישג".

==פעולות הקרן==
* מתן מלגות לימוד ודמי מחייה לחיילים בודדים<ref></ref>: הסטודנטים זכאים למימון מלא של שכר הלימוד לתואר ראשון ולדמי מחייה חודשיים למימון הוצאות קיום. כמו כן, מוצעים לסטודנטים שירותים כגון הכוונה לייעוץ קריירה, מפגשים עם מנטורים, תוכנית יזמות ועוד.
* מתן מלגות לימוד לחיילים משוחררים מצטיינים, יוצאי יחידות עילית
* מתן מלגות לימוד לבני העדה האתיופית
* מתן מלגות לימוד לבני העדה הדרוזית
* תמיכה בפרויקט 'מחשב לכל מורה' באשדוד
* מימון פרויקט לימוד השפה האנגלית בירוחם
* תמיכה בבית הספר התיכון ללימודי מדעים בתל אביב
* מימון משלחות של מובילי דעת קהל קנדיים לישראל
* משלחת קרן הישג למצעד החיים בפולין 
משלחת הישג לפולין-מצעד החיים 2012

== קישורים חיצוניים ==
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני עזרה בישראל
קטגוריה:מלגות
הישג
קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
אונס מתקן

אונס מְתַקֵּן (באנגלית: Corrective rape) הוא כינוי לפרקטיקה פושעת הנהוגה בדרום אפריקה, ובה גברים מבצעים מעשי אונס בנשים לסביות על מנת "לרפא" או "לטהר" אותן מנטייתן המינית. ברוב המקרים, מדובר בכנופיות המבצעות בנשים אונס קבוצתי. המונח נטבע לראשונה בשנת 2001 על ידי ארגוני זכויות האדם, ואלה מוציאים מאז דו"חות העוקבים אחר התופעה. 

המקרה המפורסם ביותר וזה שהעלה את הסוגיה לסדר היום הציבורי היה של אודי סמליין (Eudy Simelane), שחקנית בנבחרת הכדורגל לנשים של דרום אפריקה ("בויאנה בויאנה"). סמליין, שהייתה לסבית מוצהרת ופעילה למען זכויות להט"ב באפריקה, נרצחה ב-28 באפריל 2008 בדקירות סכין על ידי כנופיה שביצעה בה 'אונס מתקן' בסמוך ליוהנסבורג. דבר הירצחה פורסם בהרחבה בכלי התקשורת באירופה, בדגש על כך שממשלת דרום אפריקה מנסה להסתיר את התופעה ובמשך זמן רב הצליחה להעלים את הרצח מהתקשורת. במשפטם של הרוצחים לא הועלתה לדיון נטייתה המינית של סמליין, על אף שזו היוותה את המניע לאונס הקבוצתי ולרצח. 

בעיתון הבריטי הגארדיאן צוטט מחקר מקיף שנערך בדרום אפריקה בשם "פשעי שנאה: עלייה בממדי האונס המתקן בדרום-אפריקה", ובו נמצא כי 86 אחוזים מהלסביות השחורות במדינה חיות בחשש מתקיפה מינית וכי כל שבוע מתרחשים בממוצע 10 מקרי "אונס מתקן" במדינה. נתונים דומים נמסרו על ידי ארגוני להט"ב במדינה, ואלה מדווחים כי הם נאלצים להתמודד בכל שבוע עם לפחות עשרה מקרים של לסביות שנפלו קורבן לאונס מתקן או ניסיון אונס, וזאת בקייפטאון לבדה. ארגוני הסיוע מעריכים כי באופן כללי, חצי מיליון מקרים של אונס מבוצעים מדי שנה בדרום אפריקה, אולם רק מעטים מהם מסתיימים בהרשעתו של האנס.

==ראו גם==

*אלימות מינית בדרום אפריקה
*הומופוביה
*טיפול המרה
*אלימות נגד נשים
*תרבות אונס

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">

*Annie Kelly, [http://www.guardian.co.uk/world/2009/mar/12/eudy-simelane-corrective-rape-south-africa "Raped and killed for being a lesbian: South Africa ignores 'corrective' attacks"], The Guardian, 2009-03-12 
* Pumza Fihlani, [http://www.bbc.co.uk/news/world-africa-13908662 South Africa's lesbians fear 'corrective rape'], BBC, 30 June 2011
*Yolanda Mufweba, [http://www.iol.co.za/index.php?click_id=139&art_id=ct20031107212728265P430805&set_id=1 "'Corrective rape makes you an African woman'"], Saturday Star, 2003-11-07
*Reddy, Potgieter and Mkhize, [https://web.archive.org/web/20100113103625/http://intranet.hsrc.ac.za/HSRC_Review_Article-51.phtml "Cloud over the rainbow nation: 'corrective rape' and other hate crimes against black lesbians"], HSRC Review, March 2007
*Samira Ahmed, [http://www.channel4.com/news/articles/world/africa/corrective+rape+in+south+africa+/3027797 "'Corrective rape' in South Africa"], channel4.com, 2009-03-12 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אונס
קטגוריה:אלימות נגד להט"ב
קטגוריה:פשעי שנאה
קטגוריה:דרום אפריקה: חוק ומשפט
קטגוריה:פשע בדרום אפריקה
קטגוריה:אפריקה: חברה
קטגוריה:שינוי מיניות
קטגוריה:לסביות
קטגוריה:אלימות נגד נשים: דרום אפריקה
קורסיקה הדרומית

קורסיקה הדרומית (צרפתית: Corse-du-Sud) הוא מחוז צרפתי התופס את חלקו הדרומי של האי קורסיקה. בירתו היא בירת קורסיקה, אז'אקסיו.

קורסיקה, המהווה אחד מחבלי צרפת, חולקה לשני מחוזות בשנת 1976, תוך יישום של חוק משנה קודמת; וכך נוצרו קורסיקה עילית וקורסיקה הדרומית. גבולות המחוז החדש חופפים את אלו של המחוז ההיסטורי ליאמון (Liamone) שהתקיים בין 1793 ו-1811.

ב-6 בפברואר 1998 נרצח באז'אקסיו ניצב-המדינה בחבל, קלוד אריניאק, בידי לאומנים קורסיקנים תומכי עצמאות.

מבחינה גאוגרפית מהווה מחוז קורסיקה הדרומית את מחציתו הדרומית של האי קורסיקה. הוא גובל במחוז קורסיקה עילית מצפון, בים התיכון ממערב ובים הטירני ממזרח, כשמדרום מפריד מצר בוניפאצ'יו בין המחוז לבין האי האיטלקי סרדיניה. אקלימו של המחוז הוא אקלים ים-תיכוני, עם חום ויובש בקיץ וטמפרטורות מתונות וגשם בחורף. עם זאת לא נדיר לראות את פסגות ההרים מושלגות עד סוף מרץ. הצמחייה האופיינית היא שיחים נמוכים של קרקע חומצית, אורנים, וחורש של אלון, ערמון ואקליפטוס.

לפי מפקד שנערך ב-2006, 36.7% מהדירות שבמחוז שימשו למגורי-משנה, כלומר, לא כמגורי קבע כי אם בתים למטרת נופש או מטרות אחרות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.sudcorse.com מדריך תיירותי לקורסיקה הדרומית] 

קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:קורסיקה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1976
דייב סקוט

דייב סקוט (באנגלית: Dave Scott; נולד ב-4 בינואר 1954) הוא טריאתלט אמריקאי.

==ביוגרפיה==
דייב סקוט גדל בדייוויס, קליפורניה, שם הוא היה שחקן כדור מים בבית הספר התיכון דייוויס, ובאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.

דייב סקוט זכה שש פעמים באליפות העולם באיש הברזל בהוואי: 1980, 1982, 1983, 1984, 1986 ו-1987. רק יריבו, מרק אלן, הצליח להשוות את שיאו ולזכות שש פעמים בתואר, שמונה שנים מאוחר יותר. סקוט ידוע בכינוי "האיש" (The Man).

דייב סקוט שב מ'פרישה' ב-1994, בהיותו בן 40 והגיע למקום השני באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל בהוואי. ב-1996, בגיל 42, הוא חזר לתחרות והגיע למקום החמישי. הוא רץ את מקטע המרתון ב-2.45 שעות.

סקוט החל ברצף הניצחונות שלו רק שנתיים אחרי תחרות איש הברזל הראשונה שלו. במהלך התקופה בה היה אלוף העולם באיש הברזל הוא שמר על תזונה טבעונית קפדנית. אולם, מאז 1992, הוא איננו עוד טבעוני. 

סקוט עובד כמאמן טריאתלון, יועץ כושר, נואם בנושא מוטיבציה, פרשן ויועץ לתאגידים.

סקוט נשוי בשנית ולו שלושה ילדים. כיום הוא מתגורר בבולדר, קולורדו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טריאתלטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
מרק אלן

מרק אלן (באנגלית: Mark Allen; נולד ב-12 בינואר 1958) הוא טריאתלט אמריקאי.

==ביוגרפיה==
מרק אלן נולד בגלנדייל, קליפורניה, הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם הוא זכה ב-All-American בשחייה, וסיים תואר ראשון בביולוגיה. 

לאחר שזכה אלן במדליית ארד בשנת 1983 ובשתי מדליות כסף בשנים 1986 ו-1987 באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל, הוא זכה במדליית זהב באליפות ב-1989. הייתה זו הפעם הראשונה מבין שישה ניצחונות באליפות העולם של אלן, האחרונה הייתה ב-1995, בהיותו בן 37, ובכך היה האלוף המבוגר ביותר אי-פעם. הוא גם הצטיין במרחק האולימפי, השתתף באליפות העולם הראשונה בטריאתלון שנערכה באביניון, צרפת, ב-1989, וזכה במדליית זהב. הוא ניצח עשר פעמים, בטריאתלון ניס (אליפות העולם הבלתי רשמית בטריאתלון), ובשנים 1988 - 1990 עמד לזכותו מאזן ניצחונות ב-20 תחרויות.

במהלך הקריירה שלו, שהסתיימה ב-1996 הוא שמר על ממוצע של 90% בהגעה לאחד מבין שלושת המקומות הראשונים בתחרויות בהן השתתף. הוא הוכתר שש פעמים כטריאתלט השנה בידי Triathlete magazine, וב-1997 כינה אותו Outside magazine כאדם בעל הכושר הטוב ביותר בעולם. אלן נבחר להיכל התהילה של טריאתלון איש הברזל ב-1997. 

אלן נשוי לטריאתלטית ג'ולי מוס.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טריאתלטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
אורלה איירליינס

אורלה איירליינס (בליטאית: Aurela airlines) הייתה חברת תעופה שהפעילה טיסות צ'רטר מנמל התעופה הראשי בווילנה בווילנה שבליטא.
החברה הפעילה טיסות לכ-53 יעדים באירופה, באסיה ובאפריקה.

== תולדות החברה ==
החברה נוסדה בשנת 1996 והחלה לפעול בשנה זו בשימוש מטוסי טופולב Tu-134. באותה שנה רכשה החברה מטוס נוסף בעל תצורת VIP, דגם TU-134A עבור טיסות שכר. בשנת 2001 נרכש מטוס עם שמונה מושבים, Hawker HS-125 -700, לטיסות VIP. ביקוש נוסף בשוק לטיסות שכר איפשר לחברה ליטול הלוואה ולרכוש YAK-42 D חדש וחסכוני יותר המכיל 120 מושבים. בשנת 2003 עם עלייה במספר טיסות השכר, שכרה החברה YAK-42D נוסף. בשנת 2004 הוחלף YAK-42D אחד, במטוס בואינג 737-300 מתקדם יותר ובנפח גבוה יותר. הטיסה הראשונה של מטוס זה בוצעה במקביל להצטרפותה של ליטא לאיחוד האירופי. אורלה הטיסה גם את ולדאס אדמקוס, נשיא ליטא. בשנים 2004–2005 הנשיא הוטס לקייב במהלך המהפכה הכתומה וכדי להשתתף בהלווייתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני. ב-2005 ברגע שהאיחוד האירופי הידק את עמדתו בכל הנוגע לשימוש במטוסים רוסיים, החברה עדכנה את הצי שלה על ידי רכישת מטוסים מתוצרת מערבית. בחודש דצמבר, עם פקיעת הסכם השכירות, הוחזרו למשכיר יתרת מטוסי ה-YAK-42D. ביולי 2006 הושכר בואינג 737-300 שני. בדצמבר רכשו בעלי המניות של החברה מטוס חדש עם תשעה מושבים, Hawker 850XP לטיסות שכר VIP. באותה שנה הלקוח המרכזי של טיסות שכר הפך לחברת הנסיעות של נובאטוראס (Novaturas Travel Company). באביב 2009 הודיעה אורלה על תוכניות להרחיב את צי המטוסים שלה על ידי רכישת בואינג 767-200. אורלה חתמה על חוזה לשלוש שנים עם חברת התעופה תומאס קוק (Thomas Cook airlines), לספק להן מטוסי בואינג 757-200 לחודשי הקיץ בבסיסיה בבריטניה, וכמו כן סיפקה שירות שכר לחברת Small Planet Airlines אשר טסה לאיים סאמוס ולימנוס. בשנת 2012, Aurela החלה להפעיל מספר קווים עבור מונארך קווי תעופה (Monarch Airlines) משום שמונארך פתחה קווים חדשים אף על פי שלא היה לה צי מטוסים מספיק. מונרך הפסיקה את השותפות שלה עם Aurela בספטמבר 2012 עקב עיכובים נרחבים, תלונות לקוחות ומטוס Aurela שהחליק מהמסלול בנמל התעופה של ברמינגהאם. ב-18 בפברואר 2013, התקבלה ההחלטה על ידי CAA הליטאית להשעות את רישיונה של Aurela<ref></ref>.

== שירותים ==
פעילויות הליבה של החברה היו:

טיסות שכר סדירות - אחת הפעילויות התפעוליות המרכזיות של אורלה הייתה השכרת מטוסיה לסוכנויות נסיעות עבור טיסות לאתרי נופש שונים באירופה, אסיה ואפריקה

טיסות שכר בודדות - אורלה ארגנה טיסות שכר בודדות או מה שנקרא טיסות שכר בלעדיות.

חכירת - ACMI - אורלה סיפקה למטוסים את כל התחזוקה והצוות כולל מהנדסים לשוכר. בשנת 2006 היה לאורלה שיתוף פעולה מוצלח עם אסטוניה אייר. אחד מהמטוסים הוחכר לחברה האסטונית לשלושה וחצי חודשים. חברות תעופה כמו airBaltic, Small Planet Airlines ו-Star1 Airlines שכרו גם הן את השירות, בעת הצורך.

טיסות VIP - אורלה הייתה חברת התעופה היחידה בליטא שהפעילה קטגוריה מסחרית, מטוסים בדרגת VIP.

== צי המטוסים ==
לאורלה היו סוגי מטוסים שונים, כולל:
* 1 הוקר 850XP
* 1 הוקר 900XP
* 2 בואינג 757-200
* 1 Tupolev Tu-134
* 2 Yakovlev Yak-42D
* 1 British Aerospace BAe 125
* 2 בואינג 737

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:וילנה
קטגוריה:חברות תעופה
קטגוריה:ליטא
פתיחת בירד

פתיחת בירד היא פתיחת שחמט המתחילה במסע 1.ו4.

== היסטוריה ==
הפתיחה הוזכרה לראשונה על ידי לואיס רמירז דה לוסינה בספרו "Repetición de Amores y Arte de Ajedrez con ci Iuegos de Partido", שפורסם בסביבות 1497. באמצע המאה ה-19 השתמשו בפתיחה בין השאר לואי שארל דה לה בורדונה ואלייז'ה ויליאמס. האמן הבריטי הנרי בירד השתמש בה לראשונה ב-1855 והמשיך להשתמש בה ב-40 השנים הבאות. ב-1885 קרא את הפתיחה על שמו העיתון הרפורד טיימס. 

במאה ה-20 השתמשו לעיתים אהרון נימצוביץ' וסבלי טרטקובר ב-1.ו4. בעשורים האחרונים, בין רבי האמנים שהשתמשו בפתיחה באורח קבע היו בנט לארסן, אנדרו סולטיס, לארס קרלסון ומיכאיל גורביץ'.

==פופולריות==
מתוך 20 מהלכים ראשונים אפשריים, המסע 1.ו4 מדורג במקום השישי במסד הנתונים של האתר ChessGames.com, אחרי 1.ה4, 1.ד4, 1.פו3, 1.ג4 ו-1.ז3. המסע ו4 מעט מחליש את עמדת המלך הלבן. הסטטיסטיקה באתר ChessGames.com מראה, כי המסע 1.ו4 לא משמר את יתרון המסע הראשון של הלבן. נכון לשישי בפברואר 2009, מתוך 1,685 משחקים שהתחילו במסע 1.ו4, הלבן זכה ב-32.8%, הפסיד ב-41.9%, ו-25.3% מהמשחקים הסתיימו בתיקו, ובסה"כ ניקוד של 45.45%. ניקוד יותר טוב קבלו הפתיחות הפופולריות 1.ה4(54.25%), 1.ד4(55.95%), 1.פו3(55.8), 1.ג4(56.3%) ו-1.ז3(55.8%).

==מתווה הפעולה הראשי==
המסע השכיח ביותר של השחור הוא 1...ד5, שמוביל להגנה הולנדית (1.ד4 ו5) בצבעים הפוכים. הלבן בדרך כלל יפתח את רץ המלך שלו דרך ז2 על ידי ז3, פו3, רז2 ו- 0-0, או יפתח את רץ המלכה דרך ב2 ויפעיל לחץ על ה5.

==גמביט פרום==
המענה החריף ביותר של השחור הוא 1...ה5, גמביט פרום על שם שחקן השחמט הדני מרטין סוורין פרום (1828-1895). הלבן יכול לעבור לגמביט המלך באמצעות המסע 2.ה4. אם הלבן מכה את הרגלי, השחור צריך לבחור בין האפשרות הרגילה, 2...ד6, לבין 2...פג6.

==תגובות אחרות==
מענה פופולרי אחר הוא 1...ז6, שבעקבותיו המשחק יכול לעבור לסיציליאנית עם המסעים 2.ה4 ג5, או להולנדית בחילופי צבעים, אם השחור משחק ד5 ו-ג5.

אפשרות אגרסיבית ונדירה היא 1...ז5, גמביט הובס, עם המשך אפשרי 2.ו:ז5 ח6. במקרה כזה, הלבן יכול להחזיר את הרגלי עם 3.ז6, ולהשאיר את השחור עם אגף מלך חלש אחרי 3...ו:ז6.

בירד, פתיחת
אצטדיון אטאטורק (בורסה)

אצטדיון אטאטורק בבורסה (בטורקית: Bursa Atatürk Stadyumu) היה אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר בורסה שבטורקיה, אשר שימש את קבוצת הכדורגל הטורקית בורסאספור במשחקיה הביתיים.
== היסטוריה ==
האצטדיון נחנך בשנת 1930, והיה מסוגל להכיל 300 צופים בלבד. בשנת 1979 נבנה האצטדיון מחדש לתכולה של 18,517 צופים. בעקבות העפלת הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות ב-2010, שודרג האצטדיון על מנת שיוכל לעמוד בתקן של אופ"א. השדרוג כלל בין היתר, הגדלת קיבולת האצטדיון ל-25,213.

האצטדיון נכלל ברשימת האצטדיונים בהצעת טורקיה לאירוח משחקי יורו 2016, אולם הצעתה של צרפת זכתה לרוב קולות.

בדצמבר 2015 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון חדש, תמסה ארנה, אשר נבנה בצורה תנין. בשנת 2016 נהרס אצטדיון אטאטורק.

==קישורים חיצוניים==

אטאטורק
אטאטורק
קטגוריה:בורסה (עיר): ספורט
קטגוריה:בורסאספור
קטגוריה:הנצחת מוסטפא כמאל אטאטורק
דן ויטץ'

דניאל "דן" הייוורד ויטץ (באנגלית: Daniel "Dan" Hayward Veatch; נולד ב-18 באפריל 1965). הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף עולם במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ופעמים ברציפות אלוף הפאן פסיפיק (בריזביין 1987 וטוקיו 1989) במשחה ל-200 מטר גב.

== ביוגרפיה ==
ויטץ' בוגר תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון ותואר שני (MBA) מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים ויטץ' במקום שלישי במשחה ל-200 מטר גב ולא הצליח להתקבל לנבחרת האמריקאית. המנצחים שהצטרפו לנבחרת היו ריק קארי שקבע שיא עולם חדש של 1:58.86 דקות וג'סי ואסאלו (2:02.15 דקות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה ויטץ' במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם דייוויד לאנדברג, פאבלו מוראלס ומאט ביונדי בתוצאה של 3:41.25 דקות, לפני מערב גרמניה (3:42.26 דקות) וברית המועצות (3:42.63 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.82 דקות. המנצח במשחה זה היה איגור פוליאנסקי מברית המועצות (1:58.78 דקות) ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.23 שניות, המנצח במשחה זה היה פוליאנסקי (55.58 שניות). 

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1987 זכה ויטץ' בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.38 דקות לפני מארק טוקסברי מקנדה (2:01.56 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.73 דקות.

באולימפיאדת סיאול (1988) סיים ויטץ' במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.26 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:01.73 דקות. המנצח במשחה זה היה פוליאנסקי (1:59.37 דקות).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה ויטץ' במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.27 דקות והגן על תוארו.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה, בשנת 1991 זכה ויטץ' במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.14 דקות, אחרי רוג'ריו רומרו מברזיל (2:01.07 דקות).

כחודש לפני המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) מתח ויטץ' גיד בברכו ובכך נמנע ממנו להשתתף בתחרות.

ויטץ' מתגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה ומשמש כמנכ"ל בחברת ההשקעות GCA Savvian. הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא השתתף וזכה במספר תחרויות של הגיי גיימס. כמו כן הוא מחזיק בשיאי התחרות.

==ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://sports123.com/.search?results_page=searchresults.html&p=Dan+Veatch sports123.com] 
* [http://sports123.com/.search?query=Daniel+Veatch&results_page=searchresults.html&use_boss= sports123.com] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחיינים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:שחיינים להט"בים
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
תומאס קוק איירליינס

[[איירבוס A321 של החברה]]
תומאס קוק איירליינס (באנגלית: Thomas Cook Airlines) הייתה חברת תעופה בריטית שהפעילה טיסות שכר ליעדי נופש ופנאי בכל העולם מערים שונות בבריטניה. בסיסיה הראשיים של החברה נמצאו בנמלי התעופה מנצ'סטר ולונדון גטוויק, שבאנגליה.

החברה היוותה חלק מקבוצת תומאס קוק, קבוצה לשירותי נסיעות ותיירות שהחזיקה מספר חברות תעופה נוספות באירופה.

==בסיסי החברה==
* בלפסט
* בירמינגהאם
* בריסטול
* גלאזגו
* נמל התעופה לונדון גטוויק (בסיס מרכזי)
* נמל התעופה לונדון סטנסטד
* מזרח המידלנדס
* נמל התעופה מנצ'סטר (בסיס מרכזי)
* ניוקאסל
* קארדיף

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:black;background:#ffad33;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:black;background:#ffad33;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת פרימיום">P</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A321-200
|25
|—
|—
|220
|220
|
|-
|rowspan=3|איירבוס A330-200
|rowspan=3|8
|rowspan=3|—
|49
|261
|310
|rowspan=3|
|-
|49
|265
|314
|-
|49
|273
|322
|-
|בואינג 757-300
|2
|—
|—
|280
|280
|
|-
!סה"כ
!36
!—
|colspan=4|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה בריטיות שנסגרו
שבתות וחגים (שיר)

שבתות וחגים הוא שיר שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט, הולחן ובוצע לראשונה על ידי יהודית רביץ ומזוהה עמה עד היום. פרסומו הראשון של השיר היה באלבום "באה מאהבה" בשנת 1987.

השיר דורג במקום 29 במצעד הפזמונים העברי השנתי 1988.

== ניתוח השיר ==
השיר בנוי כמונולוג של אישה המספרת על מערכת יחסים סודית שלה עם גבר נשוי, בעודו מקיים במקביל מערכת יחסים אחרת, פורמלית וגלויה, עם אשתו. השיר מתאר את הכמיהה של הדוברת אל הגבר, המתואר כבעל וכאָב מושלם, ואת קשייה ובדידותה בצל הסוד.

בראיונות מאוחרים תיארה רביץ את כתיבת השיר, וסיפרה שהגיעה אל המשורר רוטבליט עם שלד הסיפור, המדבר על אישה הנמצאת במערכת יחסים סמויה, בקשר "שאין בו כניסה בשבתות וחגים", ולפי הרעיון שהביאה נכתב השיר. בבית הראשון מתארת הדוברת את געגועיה אל אהובה, איש משפחה ואב למופת, שילדיו קופצים עליו והוא מספר להם סיפור. רק מילה אחת מקשה על תמונת המשפחה הנהדרת: הבית נפתח במילים "עכשיו אתה בבית, עכשיו אתה שם". המילה "שם" מעמידה את הקורא בתחושת אי בהירות ופליאה: מדוע המשמעות של להיות בבית זה להיות שם? למה הבית נמצא שם? עדיין לא ניתן לדעת לפי הכתוב מי הדובר ומדוע הבית אינו שייך אליו.

בבית השני מבנה הפוך. בתחילתו חוזרת הדוברת על תיאור הגבר המושלם, משכמו ומעלה, ועל אהבתו למשפחתו. אולם אז חוזרת הדוברת על המילים "עכשיו אתה בבית - עכשיו אתה שם", המפרידות בין המשפחה הנהדרת לבינה, והפעם מרחיבה:

במילים אלה מתחיל להתבהר לקורא כי בסיפורו של איש המשפחה למופת שני חלקים: החלק המואר, בו נמצאת המשפחה המושלמת; ובניגוד אליו החלק הסמוי, הנמצא בצל, מאחור, בו נמצאת הדוברת. בהמשך השיר מתואר הסבל העובר על הדוברת, לא רק בשבתות וחגים, אלא גם במהלך היומיום, בו היא נדרשת להסתיר את זהותה ולהתכחש לה בפומבי: 

== התקבלותו ==

השיר מתייחס לחוויית בדידות בשבתות ובחגים של הדוברת. לכאורה, של אישה המנהלת רומן עם גבר נשוי ונותרת לבד במשך רוב הזמן. אולם התקבלותו של השיר מיוחסת לאוניברסליות שלו ולהתאמתו לציבור נרחב שמסיבות שונות חש בודד. בחברה האנושית המוכוונת למשפחתיות וקבוצתיות, מהווה הבדידות מועקה כבדה הנופלת בחלקם של אנשים שמסיבות שונות אין להם בני זוג או משפחה, או שאינם יכולים להיראות עמם מסיבות חברתיות שונות. חוויית הבדידות המתוארת והזדהותה של רביץ כלסבית, שנים לאחר יצירת השיר, תרמה להתקבלותו בספרות להט"ב.

==גרסאות כיסוי==
*בשנת 2004 הוציאה הזמרת עדי כהן גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.

==ראו גם ==
* - שיר של וויטני יוסטון

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20131016035018/http://lifemusic.co.il/songs.php?id=1367 מילות השיר "שבתות וחגים"], מתוך אתר lifemusic.co.il

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1987
קטגוריה:שירי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יענקל'ה רוטבליט
קטגוריה:שירי חגים ומועדים
קטגוריה:שירי רוק בעברית
הפלישה להודו-סין

הפלישה להודו-סין, שנמשכה מ-22 בספטמבר עד 26 בספטמבר 1940, הייתה חלק מניסיונה של האימפריה היפנית להטיל מצור על סין, במהלך מלחמת סין–יפן השנייה. מטרת הפלישה הייתה למנוע העברת אלפי טון ציוד אמריקאי מדי חודש מהודו-סין לסין, ובנוסף, כיבוש הודו-סין היווה קרש קפיצה לכיבוש שאר דרום-מזרח אסיה.

==רקע==
ב-22 בספטמבר 1940, חתמה צרפת על הסכם הפסקת אש עם גרמניה הנאצית, ובכך נסללה הדרך להקמת ממשלת וישי. ממשלת וישי ירשה את כל הקולוניות הצרפתיות, ובכללן את הודו-סין, שהייתה נקודת הגישה האחרונה מסין אל שאר העולם. לאחר נפילת העיר לונגג'ואו (במחוז גואנגשי) לידי היפנים במהלך קרב דרום גואנגשי, נסגר הכביש המקשר בין הודו-סין לדרום סין. אולם, מסילת הברזל שקישרה בין עיר הנמל האי פונג (היום בווייטנאם) למחוז יונאן נותרה פעילה ואיפשרה מעבר סחורות מהודו-סין לעיר קונמינג, שהייתה מרכז צבאי סיני בעל חשיבות.

יפן החלה ללחוץ על ממשלת וישי שתפעל לסגירת קו הרכבת, אשר איפשר לסינים להמשיך להילחם. ב-5 בספטמבר, הוקם מתוך "ארמיית דרום סין" "חיל המשלוח של הודו-סין," שתוכנן להיות חיל המצב באזור לאחר כיבושו. חיל המשלוח היה תחת פיקוד מייג'ור-ג'נרל טקומה נישימורה, וזכה לסיוע הצי הקיסרי היפני בדמות שייטת ספינות מלחמה ונושאות מטוסים, וסיוע אווירי מבסיסים על האי האינאן.

ב-22 בספטמבר, חתמו יפן וממשלת וישי על הסכם המתיר ליפנים זכות לנוע בתוך הודו-סין ולהקים בה בסיסים. עם זאת, מספר החיילים היפנים שיוצבו באזור הוגבל ל-6,000 חיילים, כאשר ההסכם קובע כי לא ישהו בהודו-סין יותר מ-25,000 חיילים בכל רגע נתון. כל תוספת של כוחות צבא יפניים לאזור נאסרה על פי ההסכם.

== הקרב ==
מספר שעות לאחר החתימה על ההסכם, הפרו היפנים את תנאיו. הדיוויזיה החמישית היפנית, תחת פיקודו של לוטננט-ג'נרל אקיהיטו נקמורה, חצתה את הגבול בשלושה מקומות, וסגרה על העיר לאנג סון, משם התחילה מסילת הרכבת צפונה. הכוחות היפנים נתקלו בהתנגדות מצד חטיבה צרפתית אחת וכוחות של לגיון הזרים הצרפתי שהוצבו באזור, אשר החזיקו מעמד עד 25 בספטמבר. כיבוש לאנג סון פתח בשביל היפנים את הדרך להאנוי, אולם בדרכם ניצבו מספר גדודים צרפתים שהיו מוכנים להגן על הדרך לעיר.

ב-24 בספטמבר, תקפו מטוסים מנושאות מטוסים שהוצבו במפרץ טונקין את העיר האי פונג, ויומיים לאחר מכן, החלו נוחתים חיילים יפנים על החופים בסביבות העיר. נחיתה נוספת נערכה זמן קצר לאחר מכן, והוסיפה טנקים לכוחות היפנים הנוחתים. בצהרי היום היו מסביב להאי פונג כ-4,500 חיילים יפניים ותריסר טנקים.

בערב 26 בספטמבר הסתיימה הלחימה. יפן השתלטה על שדה התעופה ג'יה לאם שמחוץ להאנוי, מסוף רכבות על גבול יונאן ושטחים הצופים על מסילת הרכבת בגבול גואנגשי. יפן אף הציבה כ-900 חיילים בעיר האי פונג ו-600 בהאנוי,. כך התחילה תקופת הכיבוש היפני בהודו-סין, שתימשך עד סוף המלחמה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Hammer, Ellen J. Struggle for Indochina, 1940-1955, Stanford University Press, 1955. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:זירת אסיה והאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הזירה הדרום-מזרח אסייתית
קטגוריה:קרבות יבשתיים באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1940
קטגוריה:צרפת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אסיה: פלישות
קטגוריה:קרבות יפן במלחמת העולם השנייה
פוטוקינה

הכניסה הדרומית לתערוכה, פוטוקינה 2008
פוטוקינה (באנגלית: photokina) הוא יריד הסחר הגדול ביותר בתחום תעשיית הצילום. האירוע מתרחש בספטמבר כל שנתיים, בעיר קלן שבגרמניה. תערוכת פוטוקינה הראשונה התקיימה ב-1950. האירוע הוא בעל חשיבות רבה בתחום הטכנולוגיה בכלל ובתחום הצילום בפרט, עד כדי כך שבפוטוקינה 1964 שלח נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר מברק ברכה לרגל הפתיחה. חברות צילום רבות מנצלות את הבמה של התערוכה להכרזה על מוצרים ועל פיתוחים חדשים. 

פוטוקינה 2008, שנערכה מ-26 בספטמבר עד 1 באוקטובר 2008, הייתה התערוכה הגדולה ביותר עד כה. השתתפו בה 1,579 ספקים שונים מ-46 מדינות, ויותר מ-169,000 מבקרים מ-61 מדינות שונות.

לאחר 70 שנות פעילות, בנובמבר 2020 הודיעה החברה כי התערוכה נסגרה ולא תתקיים עד להודעה חדשה.

==קישורים חיצוניים== 

* 

* [http://www.megapixel.co.il/tag/photokina סיקורים נרחבים מתערוכת פוטוקינה 2010 באתר הצילום הישראלי MegaPixel]
* [http://www.megapixel.co.il/photokina2012 סיקורים נרחבים מתערוכת פוטוקינה 2012 באתר הצילום הישראלי MegaPixel]

קטגוריה:צילום
קטגוריה:קלן: תרבות
קטגוריה:ירידים
קטגוריה:גרמניה: תיירות
גבר ואישה

גבר ואשה (בצרפתית: Un homme et une femme) הוא סרט צרפתי משנת 1966. תסריט הסרט נכתב בידי קלוד ללוש ופייר אויטרהובן (Pierre Uytterhoeven) ובוים בידי ללוש. הסרט מיוחד בצילום השופע שלו (ללוש הוא בעל רקע בצילום פרסומות), שמציג מעברים חלקים בין צבע מלא, שחור-לבן, ותצלומים בגוון חום כהה, ובשל הפסקול שלו, אותו הלחין פרנסיס לה (Francis Lai).

סרט המשך, "גבר ואישה: 20 שנים אחרי" (Un Homme et une Femme, 20 Ans Déjà),יצא לבתי הקולנוע בשנת 1986.

==עלילה==
הסרט מגולל את ספורם של אן, אלמנה צעירה (אנוק איימה), מפקחת תסריט בסרט, שבעלה המנוח (פייר ברוך) היה פעלולן ונהרג בתאונה באתר הצילומים, ושל אלמן, ז'אן-לואי (ז'אן-לואי טרנטיניאן), נהג מרוצים שאשתו שולחת יד בנפשה אחרי שז'אן-לואי התנסה בתאונה כמעט קטלנית במרוץ 24 השעות של לה מאן. הם נפגשים בבית הספר שבו לומדים ילדיהם בדוביל (Deauville). לילה אחד, אחרי שאן מחמיצה את הרכבת האחרונה, הם נוסעים ביחד לבית בפריז, והם מייד נמשכים זה לזה.

הסיפור מתחקה אחר התפתחות הרומן ביניהם במהלך מספר נסיעות לדוביל והוא מתפתח חרף רגשות האשמה שאן חשה לגבי אובדן בעלה המנוח. אחרי שהם מבלים ביחד לילה בדוביל, אן נוכחת לדעת שהיא אינה נאמנה לזיכרון בעלה, ומחליטה לעזוב את ז'אן-לואי. בזמן שהיא נוסעת בחזרה לפריז ברכבת, ז'אן לואי נוסע במהירות כדי לפגוש אותה בתחנה, וכשהיא יורדת מהרכבת היא מופתעת לראותו שם. מאושרת מכך שאהובה שב אליה, הם מתחבקים כשהסרט מסתיים. המשך מערכת היחסים נותר פתוח לפרשנויות.

==צוות השחקנים==
*אנוק איימה - אן גוטייה
*ז'אן-לואי טרנטיניאן - ז'אן-לואי דורוק
*פייר ברוך - פייר גוטייה (בעלה של אן)
*ואלרי לגראנז' - ואלרי דורוק (אשתו של ז'אן-לואי)
*אנטואן סיר - אנטואן דורוק (בנו של ז'אן-לואי)
*סואד אמידו - פרנסואה גוטייה (בתה של אן)
*סימון פארי - מנהלת הפנימיה

==קבלת הסרט==
גבר ואשה זכה בפרסים רבים, בכללם Grand Prix בפסטיבל קאן של 1966, 

פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, ובפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. איימה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וללוש לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.

==הפסקול==
הפסקול נכתב בידי פרנסיס לה והיה מועמד לפסקול המקורי הטוב ביותר גם לפרס באפט"א וגם לפרס גלובוס הזהב ב-1967. שיר הנושא של הסרט, שהולחן אף הוא על ידי פרנסיס לה ומילותיו נכתבו בידי פייר ברוך, היה להיט גדול והיה מועמד ל"שיר המקורי ביותר בסרט קולנוע" בפרס גלובוס הזהב.

פייר ברוך, שאף גילם את דמותו של הבעל המנוח, גם שר את השירים בפסקול. בהמשך הסרט, הוא מופיע מחדש לזמן קצר ושר את "Samba Saravah", גרסה צרפתית עם מילים שכתב ברוך בעצמו, המבוססת על השיר הברזילאי "Samba da Benção", שנכתב בידי באדן פאוול, עם מילים אותן חיבר ויניסיוס דה מוראיס.

בשיר "Aujourd'hui C'est Toi", משתמשים כשיר הנושא לסדרת הטלוויזיה Panorama של ה-BBC.
את שירי הדואט בסרט שרו הזמרת ניקול קרואזי ופייר ברוך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי פרס דקל הזהב
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1966