OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סיוע צבאי

סיוע צבאי הוא סוג של סיוע בינלאומי אשר מוענק למדינה בת-ברית בתחום הביטחון. סיוע צבאי יכול להינתן למדינה חלשה, כך שתוכל להגן על עצמה, על ידי מדינה בעלת תשתית ביטחונית ענפה וחזקה יותר.

הסיוע הצבאי יכול ללבוש צורות שונות: ממשלוח יועצים (למשל, היועצים הסובייטיים במצרים, עד חתימת הסכם השלום עם ישראל, ובסוריה עד התפרקות ברית המועצות); נשק או ציוד מן המדינה המסייעת (למשל, הסיוע הצבאי של ארצות הברית לישראל ולמצרים), או משלוח כוחות של ממש. קיים הבדל בין סיוע צבאי, שבו יש יחסי כוח בין שתי מדינות, לבין שיתוף פעולה בין שתי מדינות בתחומים ביטחוניים וצבאיים.

סיוע צבאי הוא במקרים רבים מוקד למחלוקות. נטען כי במקרים רבים סייעה ומסייעת ארצות הברית למשטרים אשר אינם דמוקרטיים (או שמפירים זכויות אדם באופן שיטתי) על מנת לשמר את האינטרסים והעוצמה האסטרטגית שלה. לעיתים קיימת גם ביקורת על חוקיותו של סיוע צבאי, בייחוד במדינות כמו יפן וגרמניה, שחרטו בחוקיהן אחרי מלחמת העולם השנייה איסור על שימוש בכוחותיהן המזוינים שלא לשם הגנה על המדינה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדעי הצבא
צבאי
אמיל בולדן-ברנשטיין

אמיל בולדן-ברנשטיין (15 בינואר 1909–1993), מחנך, פרופסור אוניברסיטאי, עורך ועסקן יהודי רומני.

==קורות חיים==
ברנשטיין נולד בפוקשאן, רומניה, בנם של פאולינה ולופו ברנשטיין. הוא למד באוניברסיטת בוקרשט פילוסופיה וספרות וסיים בהצטיינות, ב-1932. הוא היה מנהלו של בית הספר התיכוני העיוני "Cultura A" ולאחר מכן פרופסור בפקולטה לבלשנות בשנים 1948–1953. בהמשך היה הרקטור של המכון לשפות זרות בשנים 1955–1956 ובשנים 1956 - 1960 הרקטור של המכון הפדגוגי האוניברסיטאי ה-4 שנתי. משנת 1960 ועד 1968 היה המזכיר הכללי של החברה למדעיים היסטוריים ובלשניים.

במהלך השנים 1948 - 1953 היה העורך הראשי של כתב העת Gazeta Invăţământului. בשנת 1944, כבא כוח של הקהילה היהודית, פעל עם הגופים העליונים של משרד החינוך הרומנים על ניסוח הצווים המלכותיים שנחתמו על יד מיכאי הראשון, מלך רומניה. בשנים 1945 - 1948 היה נשיא קופת האשראי של הפרופסורים, הסופרים ואמנים היהודים ברומניה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20080418231416/http://www.jew-focsani.com/ro/figuri_evreiesti2.htm דמויות יהודיות מפוקשאן] 

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים רומנים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים רומנים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים רומנים
קטגוריה:בנקאים יהודים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1909
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1997
אללופתיה

עצי [[קזוארינה בהוואי מונעים נביטת צמחים אחרים סביבם]]
אללופתיה (או אמנסליזם) היא תופעה של השפעת גומלין (אנטיביוזה) בין מינים ביולוגיים שבה מין אחד מזיק לאחר בלי להרוויח מכך. המונח, שנטבע על ידי הגרמני פרופ' הנס מוליש (Molisch), פיזיולוג של הצמח, בספרו "השפעה של צמח אחד על משנהו: אללופתיה" (1937) הוא הלחם של המילים היווניות "אללוס" (αλληλος – שכן) ופאתוס (πάθος – סבל), כלומר, סבל הנגרם על ידי שכן או בעקבות שכנות.

לרוב מדובר על השפעה מזיקה של מין ביולוגי על מין ביולוגי אחר בסביבתו, או על זרעיו שלו עצמו, עקב הפרשת חומר רעיל או מעכב התפתחות (דיכוי צמיחה או עיכוב נביטה). חומרים אללופתיים, המכונים גם אללוכימיקלים (Allelochemicals), הם לרוב מעכבים נדיפים המופרשים מן השורשים, העלים או חלקי צמח אחרים. לעיתים ההשפעה האללופתית נוצרת על ידי עידוד צמיחה של צמח המדכא את הצמח המושפע, ובכך גורם לעיכוב התפתחותו. המקרה הפרטי של אללופתיה עצמית הוא למעשה ויסות של אוכלוסיית המין במטרה לאפשר קיום במקום שבו המשאבים מוגבלים.

תופעת האללופתיה התגלתה בצמחי מדבר, כאשר נמצא שהם הפרישו חומרים שעיכבו נביטת צמחים אחרים שעלולים היו להתחרות על מקורות מים ומזון.

בביולוגיה מבחינים בין אללופתיה לבין תחרות על משאבים. מקרים שבהם עיכוב צמיחה של צמח נגרם על ידי צמח אחר כתוצאה מתחרות על משאבים (אור, חומרי הזנה, מים, מקום) אינם אללופתיה אלא תחרות. 

ניתן להגדיר את האללופתיה כדוגמה של יחסי גומלין מסוג תחרות הפרעה בין מינים. 

דוגמה לצמח אללופתי בישראל הוא המין הפולש כנפון זהוב (Verbesina encelioides), המפריש חומרים המונעים נביטת צמחי חולות בסביבתו, ובכך משנה את כל המאזן האקולוגי והופך למין יחיד (או מין דומיננטי). כתוצאה מכך נעלמים גם בעלי החיים שהיו תלויים בצמחייה שנדחקה.

צמחים המפרישים חומרים אללופתיים יכולים לסייע לצמצום השימוש בהדברה כימית ולשמש כהדברה ביולוגית נגד מינים מזיקים.

==לקריאה נוספת==
* ויזל, י' (1974). אקולוגיה – עקרונות ותהליכים, עמ' 34–37.
* פרבולוצקי, א', ופולק, ג' (2001). אקולוגיה – התאוריה והמציאות הישראלית, עמ' 218–225.
<div style="direction: ltr;">
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:יחסי גומלין בין אורגניזמים
הרטה אוברהויזר

הרטה אוברהויזר (בגרמנית: Herta Oberheuser; ) הייתה רופאה נאצית ופושעת מלחמה גרמנייה, שהשתתפה בניסויים רפואיים בבני אדם במחנה הריכוז ראוונסבריק בין השנים 1943-1940.
==השכלה וחברות במפלגה הנאצית==
בשנת 1937, אוברהויזר קיבלה את תעודת הרפואה שלה עם התמחות ברפואת עור. מעט לאחר מכן היא הצטרפה למפלגה הנאצית כמתמחה, ומאוחר יותר שירתה כרופאה באגודת הנערות הגרמניות. ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה היא מונתה לשרת כעוזרת של ד״ר קארל גבהרדט - שהיה אז מנתח בכיר באס אס ורופאו האישי של היינריך הימלר.

==פשעי מלחמה==
אוברהויזר פעלה תחת השגחתו של ד״ר קארל גבהרדט, עם קבוצת רופאים נוספים ששמה היה "קבוצת הוהנליכן"(Hohenlychen group). מטרת הניסויים הייתה למצוא טיפולים שיתאימו ללוחמים שחזרו פצועים מהקרבות.
86 נשים פולניות השתתפו בניסויים. הנשים חולקו ל-2 קבוצות ניסוי.
בקבוצת ניסוי ראשונה, רצו לבדוק שימוש באנטיביוטיקה מסוג סולפנאמיד כשיטת טיפול בפצעים. היא והצוות שלה פצעו במכוון את הקורבנות וזיהמו את הפצעים באמצעות שימוש בחיידקים ספציפיים והחדרת חפצים שונים כגון זכוכיות, שבבי עץ, נסורת, לכלוך ועוד, על מנת לעורר דלקת וזיהום. במהלך הניסוי הם ניסו לדמות ככל האפשר את פצעי הקרב, ניתחו את הנשים וקשרו את כלי הדם באזורי הגפיים, על מנת לחסום זרימת דם לאזורי הפגיעה. כל זאת על מנת לשחזר את פצעי הקרב שהנפוץ ביותר היה נמק מסוג גנגריאה.
בקבוצת ניסוי שנייה, החוקרים רצו לבדוק את יכולת הרגנרציה של העצמות, השרירים והעצבים. במהלך הניסוי הם שברו לקורבנות עצמות, כרתו גפיים וביצעו השתלות עצם מרגל אחת לשנייה.
לא התקבלו תוצאות מחקר כלשהן כתוצאה מהניסויים. באותה העת, מחקרים ופרסומים מדעיים קודמים כבר הוכיחו כי שימוש בסולפנאמיד אינו יכול לטפל בפצעים נרחבים ובנמקים מסוג גנגריאה.
אוברהויזר הייתה אחראית לטיפול הפוסט אופרטיבי של הקורבנות, אך בפועל לא השגיחה עליהן, לא טיפלה בהן ורק החמירה את הפציעות שלהן.

==לאחר מלחמת העולם השנייה==
אוברהויזר הייתה האישה היחידה שנתבעה במשפט הרופאים בגרמניה. אוברהויזר הואשמה בביצוע ניסויים רפואיים נתעבים בעלי פוטנציאל קטלני לנחקרים, בנטילת אחראיות והשתתפות בפשעים רפואיים במחנה ראוונסבריק.
עדויות סיפרו על כך שכלל לא טיפלה בפצועות לאחר הפרוצדורות שעברו, לא ניתנו להן משככי כאבים, תרופות או משהו להקלה על מצבן. עדות נוספת מאת סטפניה לוקוטה הייתה על כך שאוברהויזר סירבה לתת מים למטופלות, וכשנתנה ערבבה אותם עם חומץ וגרמה להרעלתן.
היא נידונה לעשרים שנות מאסר בכלא לנדסברג, שוחררה באפריל 1952 בשל התנהגות טובה, ולאחר מכן הועסקה כרופאת משפחה בגרמניה. היא פוטרה ממקום עבודתה ב-1956, ורישיונה לעסוק ברפואה נשלל ב-1958, בעקבות זיהויה על ידי אחד מקורבנותיה. היא נפטרה בגרמניה בבית אבות בשנת 1978.

==לקריאה נוספת==
בנות הלילך מאת מרתה הול קלי. מאנגלית: שאול לוין. כנרת זמורה ביתן, 2020

==קישורים חיצוניים==

https://blogs.kent.ac.uk/kentmedhist/tag/herta-oberheuser/

https://historyandtheholocaust.tumblr.com/post/81901974850/experiments-at-ravensbrück-concentration-camp

https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/19496525/

קטגוריה:רופאים נאצים
קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: פושעים
קטגוריה:סגל מחנה ראוונסבריק
קטגוריה:נשות סגל מחנות ריכוז והשמדה
קטגוריה:רופאות המאה ה-20
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1911
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1978
פרנצ'סקו רדי

פרנצ'סקו רדי (באיטלקית: Francesco Redi; 18 בפברואר 1626 – 1 במרץ 1697) היה חוקר טבע, רופא ומשורר איטלקי.

== ביוגרפיה ==
רדי נולד בארצו, בירת נפת ארצו הממוקמת כ-80 ק"מ דרומית-מזרחית לפירנצה. אביו היה רופא פרטי, והוא עודד את בנו ללכת בעקבותיו. רדי למד רפואה בפירנצה ובפיזה, ועם סיום לימודיו ב-1647 הוא התקבל לעבודה אצל משפחת קולונה ברומא, משרה בה החזיק חמש שנים. לאחר מכן עבד בחצרם של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ובנו קוזימו השלישי. <BR>רדי הקדיש את חייו לביצוע ניסויים בתחומי המדע הביולוגיה (ראו להלן) והרפואה, ולכתיבת שירים. בין המפורסמים שבשיריו נמנים "Bacco in Toscana" (בכחוס בטוסקנה), ו-"Arianna Inferma". הוא מת בגיל 71 בפיזה. על שמו נקרא מכתש במאדים.

== ניסויו המפורסם ==

רדי נודע בעקבות ניסויו המפורסם, שהצליח להפריך את תאוריית הבריאה הספונטנית אשר ניסה עם צנצנות מאותו הסוג אשר צורת פתיחתן הייתה שונה. התאוריה, שהתבססה על תפיסתו של אריסטו טענה כי יצורים חיים נוצרים באופן ספונטני מחומר שאינו חי, אך לא הועמדה עד אז למבחן ולא נבדקה. רדי החליט להיות הראשון שיבדוק תאוריה זו בניסויו המפורסם משנת 1668, שיש הרואים בו את הניסוי הביולוגי הראשון שעמד באמות מידה מדעיות בשל השימוש בבקרה וכאחד מהניסויים החשובים בתולדות הביולוגיה.

רדי, שהיה בעל גישה מחקרית עצמאית ומקורית, הפריך גם את תורת אריסטו בדבר נדידת הצלופחים. הוא היה הראשון שתיאר שלב בהתפתחות הלרוות של העלקות, שלב זה שהוא השלישי בהתפתחות העלקת נקרא על שמו "דרגת הרֶדיה".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

* [http://www.newadvent.org/cathen/12687b.htm פרנצ'סקו רדי], באנציקלופדיה הקתולית 
* [http://www.francesco-redi.com/ ביוגרפיה] 
* יונת אשחר, 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרזיטולוגים
קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:מדענים איטלקים
קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:רופאים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1626
קטגוריה:נפטרים ב-1697
הוטרס

הוטרס (Hooters) הוא השם המסחרי של רשת מסעדות הנמצאת בבעלות שתי חברות אמריקאיות: Hooters of America, Incorporated שבסיסה באטלנטה, ג'ורג'יה ו-Hooters, Incorporated שבסיסה בקולומבוס, אוהיו.

הרשת פונה לקהל לקוחות גברים, כאשר צוות המלצריות הוא לבוש באופן חושפני. הוטרס מעסיקה גם גברים אך בתפקידים שאינם מלצרותיים כגון טבחים, מארחים, מנהלי משמרת ומנהלים. התפריט כולל המבורגרים, כריכים, סטייקים, מאכלי ים וקינוחים, התמחות המסעדה היא בכנפי עוף. כמעט כל המסעדות מוכרות גם משקאות חריפים.

נכון לפברואר 2009, לרשת מעל 435 סניפים בארצות הברית, חלקם בבעלות החברה וחלקם פועלים באמצעות זיכיונות. בסך הכל פתחה הרשת סניפים ב-26 מדינות שונות מלבד ארצות הברית, בהן סינגפור - המדינה הראשונה שנפתח בה סניף מחוץ לארצות הברית.

==הוטרס גירלז==
נערת הוטרס (Hooters Girl) היא מלצרית שמעוסקת על ידי רשת המסעדות של הוטרס. אפשר לזהות אותן לפי המדים שלהן: גופייה לבנה עם לוגו הינשוף של הוטרס עליו מקדימה והמכנסונים הכתומים. במקור החולצות היו מכותנה לבנה הקשורה מאחורה כדי להדגיש את החזה שלהן. יופיין של המלצריות נחשב למקדם המכירות העיקרי של הרשת.

==מדינות בהן פועלים סניפים של הוטרס==
מלבד ארצות הברית יש להוטרס גם סניפים במדינות הבאות: בחריין, ברזיל, קנדה, יפן, סין, קולומביה, ארגנטינה, הממלכה המאוחדת, גרמניה, מקסיקו, גואטמלה, פרגוואי, פרו, הפיליפינים, קרואטיה, צ'ילה, אוסטרליה, פנמה, קוסטה ריקה, קוריאה הדרומית, יוון, ונצואלה, ספרד, דרום אפריקה, שווייץ, צ'כיה,סינגפור ותאילנד.

בישראל נפתח סניף באזור התעשייה פולג שבנתניה בדצמבר 2007 והוא נסגר אחרי כשנה.}

==תמונות==
<gallery>
תמונה:2009-02-22 Hooters in Morrisville.jpg|סניף הוטרס במוריסוויל, קליפורניה
תמונה:Hoot1.JPG|סועדים בסניף הוטרס, טנסי
תמונה:Hooters Calendar Girl Melissa Poe.jpg|מליסה פו, נערת לוח השנה של הוטרס
תמונה:Hooters girl Singapore 0722.JPG|נערת הוטרס בסינגפור עובדת במסעדה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסעדות
קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
קטגוריה:רשתות מזון מהיר
קטגוריה:אטלנטה: חברות
מספר ליישרל

מספר ליישרל (באנגלית: Lychrel Number) הוא מספר טבעי שאינו יוצר פלינדרום כאשר מחברים אותו עם היפוך הספרות שלו בבסיס ספירה כלשהו וחוזרים על הפעולה. הפעולה נקראת גם אלגוריתם 196, מפני ש-196 הוא המספר הקטן ביותר החשוד כמספר ליישרל (בבסיס עשרוני). השם ליישרל הומצא על ידי וייד ואן-לנדיגהם (Wade Van Landingham). השם הוא אנגרמה של השם הפרטי של ארוסתו - שריל (Cheryll).

== תיאור האלגוריתם ==
תהליך מציאת מספרי ליישרל מתבצע על ידי לקיחת המספר והוספה של מספר שסדר ספרותיו הפוך. למשל, 47+74 = 121, 346+643=989.
רוב המספרים יוצרים פלינדרום לאחר מספר איטרציות קטן של התהליך והם לא מספרי ליישרל. כך, למשל, כל המספרים עם ספרה אחת או שתיים (1–99) אינם מספרי ליישרל כאשר 89 הוא המספר עם מספר החזרה על התהליך הארוך ביותר, 24 חזרות.
כ-80% מהמספרים עד 10,000 יוצרים פלינדרום לאחר 4 חזרות על התהליך ופחות. כ-90% מהמספרים יוצרים פלינדרום אחרי 7 חזרות.
טרם נמצאה הוכחה למציאת מספר ליישרל. לכן, כיום, נעשים חישובים לפסילת מספרים כמספרי ליישרל על ידי מציאת הפלינדרום שנוצר (אם נוצר). כך למשל ל-196 נעשה התהליך מיליוני פעמים עד שהגיעו למספר בעל 300 מיליון ספרות ועדין לא נוצר פלינדרום. גם על מספרי ליישרל אחרים נעשה תהליך ההיפוך וחיבור מיליוני פעמים למציאת פלינדרום.

== מספרים החשודים כמספרי ליישרל ==
* 196 הוא המספר הקטן ביותר כיום שלא ייצר פלינדרום גם אחרי שהגיעו למספר באורך של 300 מיליון ספרות.
* מספרים שחשודים כמספרי ליישרל: 196, 295, 394, 493, 592, 689, 691, 788, 790, 879, 887, 978, 986, 1495, 1497, 1585, 1587, 1675, 1677, 1765, 1767, 1855, 1857, 1945, 1947, 1997, 2494, 2496, 2584, 2586, 2674, 2676, 2764, 2766, 2854, 2856, 2944, 2946, 2996, 3493, 3495, 3583, 3585, 3673, 3675

== דוגמאות למספרים שאינם מספרי ליישרל==
מספר דוגמאות למספרים שאינם מספרי ליישרל:
* 47 יוצר פלינדרום אחרי חזרה אחת: 47+74=121.
* 58 יוצר פלינדרום אחרי 2 חזרות: 58+85=143, 143+341=484.
* 95 יוצר פלינדרום אחרי 3 חזרות 95+59=154, 154+451=605, 605+506=1,111.
* 89 עם 24 חזרות, הוא המספר בעל מספר החזרות הגדול ביותר עד 10,000 שיוצר את הפלינדרום: 8,813,200,023,188.
* 10,911 יוצר את הפלינדרום 4,668,731,596,684,224,866,951,378,664 אחרי 55 חזרות.
* 1,186,060,307,891,929,990 יוצר פלינדרום באורך 119 ספרות אחרי 261 חזרות, והוא: 44,562,665,878,976,437,622,437,848,976,653,870,388,884,783,662,598,425,855,963,436,955,852,489,526,638,748,888,307,835,667,984,873,422,673,467,987,856,626,544. המספר נמצא באמצעות האלגוריתם של ג'ייסון דוקט ב-30 בנובמבר 2005.
*12,000,700,000,025,339,936,491 יוצר פלינדרום באורך 142 ספרות אחרי 288 חזרות. 6,634,343,445,544,188,178,365,154,497,662,249,922,269,477,578,658,488,045,222,897,505,659,677,887,769,565,057,982,225,408,848,568,757,749,622,299,422,667,944,515,638,718,814,455,443,434,366. המספר נמצא באמצעות האלגוריתם של ג'ייסון דוקט ב-26 באפריל 2019.

== סוגי מספרי ליישרל ==
* seed – הוא מספר ליישרל הקטן ביותר שלא נוצר ממספרים אחרים, למשל: 196 (בהנחה שהוא אכן מספר ליישרל, כמובן).
* kin – מספר ליישרל שאינו seed. למשל 887 הוא מספר ליישרל, אך הוא תוצר של תהליך היפוך וחיבור של 196.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורת המספרים
קטגוריה:בעיות פתוחות בתורת המספרים
קטגוריה:תכונות התלויות בבסיס הספירה
זוהר עננים

ענן זוהר

זוהר עננים היא תופעה אופטית אטמוספירית שבה עננים נראים צבעוניים.

ענן זוהר הוא ענן דק המורכב מטיפות מים קטנות בגודל כמעט אחיד. כשהשמש ממוקמת בזווית מסוימת ביחס לענן, הטיפות גורמות לעקיפה של קרני האור המגיעות מהשמש. העקיפה יוצרת תבנית המורכבת מצבעי הקשת.

== גלריה ==
<gallery heights="150" widths="220">
קובץ:Iridclouds2.jpg
קובץ:Stratocumulus fibrous fishscali-1.jpg
קובץ:Stratocumulus fibrous fishscali-2.jpg
קובץ:זוהר עננים.jpg|זוהר עננים בשמי קיבוץ ארז
</gallery>

== ראו גם ==
* ענן זוהר לילי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.atoptics.co.uk/droplets/irid1.htm Iridescent Clouds] באתר Atmospheric Optics

קטגוריה:עננים
קטגוריה:תופעות אופטיות אטמוספיריות
ראדן ויג'אייה

ראדן ויג'אייה (אינדונזית: Raden Wijaya) הידוע גם כקרטרג'סה ג'איארדהנה (מלך בין 1293 ל-1309) היה המייסד והמלך הראשון של ממלכת מג'פהיט באי ג'אווה שבאינדונזיה של ימינו. קיימים מספר מקורות היסטוריים על ייסוד מג'פהיט, כולל הפרטון והנגאראקרטגמה. 

על פי הפרטון, ספר המלכים המתעד את שליטי ג'אווה, הוא היה בנו של נסיך סינגהסארי. הנגאראקרטגמה מתאר אותו כצאצא של מלך סינגהסארי הראשון, קן ארוק. 

ב-1289 קובלאי חאן שלח למלך סינגהסארי, קרטנגארה, דרישה לתשלום דמי חסות. המלך סירב לדרישה וגירש את שליחו את קובלאי חאן. באותה תקופה פרץ מרד, במהלכו נהרג המלך, ושר צבאו (ולפי חלק מן הכרוניקות, חתנו) ראדן ויג'אייה נמלט וניסה להקים ממלכה חדשה. ב-1292 פלשו המונגולים לג'אווה, על מנת לנקום על השפלת שליחו על קובלאי חאן. ראדן ויג'אייה ניצל אותם על מנת לחסל את אויביו בממלכה, ולאחר מכן נלחם בהם. ב-1293 נסוגו המונגולים מן האי, לאחר שסבלו ממחלות טרופיות והתפשטות יתר של שטח האימפריה שלהם שגרמה לחוסר יעילות צבאי. 

ב-10 בנובמבר 1293 הכתיר עצמו ראדן ויג'אייה למלך והקים חצר בטרוולאן (ליד מוג'וקרטו של ימינו). בנו, ג'איאנגרה, ירש את כס המלוכה לאחר מותו ב-1309.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אינדונזיה: היסטוריה
קטגוריה:נפטרים ב-1309
פרננדו אסקרטין

פרננדו אסקרטין קוטי (בספרדית: Fernando Escartín Coti; נולד ב-24 בינואר 1968). רוכב אופניים ספרדי (רוכב עבר). הישגו הבולט ביותר היה הגעתו למקום השלישי בדירוג הכללי בטור דה פראנס בשנת 1999 וניצחונו בשלב באותו מרוץ.

אסקרטין נולד בביאסקאס שבאראגון. את ראשית הקריירה המקצוענית שלו עשה בקבוצת קלאס-קאחאסטור, אליה הצטרף ב-1990, שם שימש כפועל של רוכב העלית השווייצרי טוני רומינגר. ב-1994 עבר לקבוצת מאפי האיטלקית ושם החל להתבלט. לשיאו הגיע במדי הקבוצה הספרדית קלמה-קוסטה בלנקה, אליה הצטרף ב-1996. ב-1999 הצליח לסיים במקום השלישי בטור דה פראנס, אחרי לאנס ארמסטרונג (שניצחונו זה נפסל ב-2012 בשל שימוש בסמים) ואלכס צילה. בשנתיים האחרונות בהן רכב כמקצוען (2001-2002) השתייך לקבוצת קואסט.

אסקרטין נחשב מטפס מעולה והצטיין במיוחד בקטעי ההרים. בקטעי מרוץ נגד השעון נחשב חלש יחסית, עובדה שפגעה במיקומו במרוצי הקטעים הארוכים בהם התמקד. את אסקרטין ייחד סגנון רכיבה כפוף ומתנדנד מצד לצד, דבר שאיפשר לצופים לזהותו בקלות יחסית.

החל מנובמבר 2013 משמש אסקרטין כאחד משני המנהלים הטכניים של הוואלטה אספניה, האחראים, בין היתר, על תכנון מסלולי קטעי המרוץ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20081011215547/http://www.cyclingwebsite.net/coureurfiche.php?coureurid=5046 פרופיל אישי כרוכב]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנצחי קטעים בטור דה פראנס
קטגוריה:רוכבי אופניים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1968
עין לימון

עין לימון, כנראה שיבוש של השם עין לימור, שגם הוא שיבוש של השם עין אל-עומור (על-שם הכפר ח'ירבת אל-עומור שהיה בסמוך)<ref></ref>, הוא מעיין שכבה בנחל כסלון שבהרי ירושלים, כקילומטר מערבית לעין ראפה, למרגלות הר צובה. במפת PEF ובמפת המרכז למיפוי ארץ ישראל משנת 1948, המעיין נקרא "עין מחתוש".

לפני מלחמת העצמאות שכן במקום כפר, ח'ירבת אל-עומור והבריכה שימשה את תושביו. הכפר שכן על גבעה כ-700 מטר מערבית למעיין.

במקום בריכת בטון קטנה ורבועה הממוקמת בתוך חציבה בגודל 18X10 מטרים, שהיוותה ככל הנראה את הבריכה בעבר. הבריכה מקבלת את מימיה דרך נקבה באורך 15 מטרים המובילה אליה את מי הנביעה. תיארוך הנקבה והבריכה הוא מן התקופה הרומית בארץ ישראל.

המעיין נמצא על שביל ישראל, ורבים מן המטיילים נוטים לעצור בו לטבילה ולמנוחה (וחלקם גם לנים למרגלותיו).

== גלריית תמונות ==
* עזריאל יחזקאל, "עין לימון", בתוך מעיינות בהר, 2004, עמ' 35–36
<gallery widths="200" heights="200">
קובץ:EinAlUmurFeb182023 03.jpg|המעיין וסביבתו - ניתן לראות את הבריכה הנוכחית, ולידה וסביבה את גבולות הבריכה הגדולה, הקדומה יותר.
קובץ:Ein Limon3.jpg|הברכה ותעלת המים המובילה אליה
קובץ:Ein Limon2.jpg|המעיין
קובץ:ArbutusAndrachneMar242023 03.jpg|קטלב מצוי בפריחה מעל המעיין
</gallery>

== הערות שוליים ==

== לקריאה נוספת ==
* עזריאל יחזקאל, "עין לימון", בתוך מעיינות בהר, 2004, עמ' 35–36

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.meahori.co.il/171530/ עין-לימון] באתר מאחורי ההר

לימון
קטגוריה:יהודה: אתרים ארכאולוגיים
ולדימיר זגורובסקי

ולדימיר זגורובסקי (ברוסית: Владимир Павлович Загоровский; 29 ביוני 1925, רוסיה – 6 בנובמבר 1994) היה שחמטאי רוסי שהצטיין בעיקר בשחמט בהתכתבות. זגורובסקי היה אלוף העולם הרביעי לשחמט בכתב, בין השנים 1965-1962.

בשחמט על גבי הלוח ניצח זגורובסקי באליפות הצבא האדום שהתקיימה במוסקבה בשנת 1951. בתקופה זו מד הכושר שלו נאמד ב-2614.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070609220002/http://www.chessmail.com/players/zagorovsky.htm מאמר על ולדימיר זגורובסקי בעיתון Chessmail]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים רוסים
קטגוריה:שחמטאים סובייטים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1925
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1994
עלי יחיא

עלי אדיב יַחיָא (בערבית: علي يحيى; 22 בינואר 1947 – 11 בספטמבר 2014) היה מורה ערבי-ישראלי, מהמפורסמים שבמורי התרבות והשפה הערבית בישראל, ודיפלומט שכיהן כשגריר ישראל בפינלנד ושגריר ישראל ביוון. האזרח הערבי-ישראלי הראשון בישראל שמונה לשגריר.

==ביוגרפיה==
יחיא נולד בכפר קרע. לימד וכיהן כסמנכ"ל באולפן עקיבא, ובין תלמידיו היו אנשי ציבור בולטים, כגון השר לשעבר משה ארנס, ועוד דמויות ידועות. הוא ניהל מוסדות להוראת שפות ולימד גם באוניברסיטאות שונות, במשטרה, במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמכללה לביטחון לאומי. 

בשנים 1996 עד 1999 כיהן כשגריר ישראל בפינלנד. לאחר מכן שימש ציר במחלקת פרויקטים באגף המזרח התיכון ותהליך השלום במשרד החוץ. בשנים 2006 עד 2012 כיהן כשגריר ישראל ביוון (מונה במקום רם אבירם).

יחיא היה נשוי לחייריה ולהם חמישה ילדים: אדיב, אריג, וסים, רים וכרים יחיא. 

עלי יחיא נפטר ב-11 בספטמבר 2014, בגיל 67.

==פרסים, הוקרה והנצחה==
* 1983 – פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
* 1984 – השיא משואה ביום העצמאות.
* 1994 – זכה להוקרה מהקונגרס של ארצות הברית על קידום השלום דרך התרבות והשפה.
* 2011 – פרס שמואל רוטברג לחינוך מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
* 2015 – לאחר מותו, אחת מספריות משרד החוץ נקראה על שמו.
* 2022 – לאחר מותו, אחד מאולמות ההרצאות של משרד החוץ נקרא על שמו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* ערן זינגר, [http://www.iba.org.il/bet/?type=1&entity=1040527 השגריר הערבי הראשון בארץ הלך לעולמו], רשת ב', 11 בספטמבר 2014
* 
* רות אלמגור-רמון וצילה אילן, [http://www.iba.org.il/bet/?entity=1048162 ראג'ח קדור ורות אלמגור-רמון - על עלי אדיב יחיא], באתר רשת ב', 9 בנובמבר 2014
<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20080601030506/http://www.ejpress.org/article/11890 Israeli Arab appointed new Israeli ambassador to Greece], European Jewish Press, November 26 2006
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:שגרירי ישראל בפינלנד
קטגוריה:שגרירי ישראל ביוון
קטגוריה:ערבים ישראלים 
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1984
קטגוריה:זוכי פרס יו"ר הכנסת
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:מורים לערבית בישראל
קטגוריה:כפר קרע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
אלכס צילה

אלכס צילה (בגרמנית: Alex Zülle) (נולד ב-5 ביולי 1968) הוא רוכב אופניים שווייצרי (רוכב עבר).

הישגיו הבולטים היו שני ניצחונות במרוץ הוואלטה אספניה בשנים 1996 ו-1997, המקום השני אליו הגיע בטור דה פראנס בשנים 1995 ו-1999 ואליפות העולם במרוץ נגד השעון ב-1996. צילה התמחה בתחום של מרוצי קטעים והיה בין הרוכבים הבולטים בסוג מרוצים זה בשנות ה-90. הישגיו עומעמו במידת מה עקב שני הרוכבים הבולטים שרכבו במהלך הקריירה שלו: מיגל אינדוראין בחלקה הראשון של הקריירה שלו ולאנס ארמסטרונג בחלקה השני.

אלכס צילה נולד בעיר ויל שבקנטון סנט גלן. בצעירותו עסק בסקי והגיע לרכיבת אופניים כאמצעי לשיקום בפציעה שנגרמה לו תוך עיסוק בסקי. לאחר שהגיע להישגים בתחרויות חובבים התקשה תחילה לקבל חוזה בקבוצה מקצוענית, עד אשר צורף כמתמחה לקבוצת הצמרת הספרדית ONCE. הוא השתתף בוולטה אה קטלוניה ב-1991 וסיים במקום השלישי בדירוג הכללי ובסיום אותה עונה הוחתם בקבוצה כמקצוען. בשורות ONCE רכב צילה עד 1997 ובה הגיע להישגיו הגדולים.

ב-1998 הצטרף לקבוצה הצרפתית המובילה, "פסטינה". הוא ניצח בג'ירו ד'איטליה באותה שנה בשלושה קטעים והוביל בדירוג הכללי עד הקטע ה-16 אך נכנע למנצח המרוץ, מרקו פנטאני ולרוכבים אחרים, וסיים מחוץ לעשרת הרוכבים הראשונים. בטור דה פראנס של אותה שנה היה חלק מסגל הקבוצה שהושעה כולו מהמרוץ בעקבות מציאת חומרי אימרוץ ברשות הקבוצה בשערורייה שזכתה לכינוי פרשת פסטינה.

צילה היה אחד הרוכבים שיצאו ללא נזק מהפרשה וכך חתם בסוף אותה שנה בקבוצת "בנסטו" הספרדית - קבוצתו לשעבר של מיגל אינדוראין ואחת מהקבוצות הבולטות בדבוקה המקצוענית. במדי בנסטו הצליח להשיג את המקום השני בטור דה פראנס ב-1999 כשסיים אחרי לאנס ארמסטרונג. הישגו הגדול האחרון היה ניצחון במרוץ הבית שלו, טור דה סוויס, בו ניצח ב-2002 במדי קבוצת קואסט. לאחר שרכב שנתיים בקבוצה השווייצרית פונאק, פרש צילה בסיום עונת 2004 מרכיבה מקצוענית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20081011210007/http://www.cyclingwebsite.net/coureurfiche.php?coureurid=6954 פרופיל אישי כרוכב] 

קטגוריה:מנצחי קטעים בטור דה פראנס
קטגוריה:רוכבי אופניים שווייצרים
קטגוריה:מנצחי הוואלטה אספנייה
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1968
יורי פורמן

יורי פורמן (נולד ב-5 באוגוסט 1980) הוא מתאגרף ורב ישראלי. אלוף העולם באיגרוף במשקל קל בינוני לשנת 2009.

==ביוגרפיה==
פורמן נולד בהומל שבברית המועצות (כיום בלארוס), החל להתאמן באגרוף מגיל 7 וכעבור שנתיים עלה לארץ עם משפחתו.

בשנת 2001 עזב פורמן לניו יורק, שם החל בשנת 2002 את קריירת האיגרוף המקצוענית שלו. פורמן הוא אחד המתאגרפים הטובים בעולם בקטגוריית משקל בינוני. פורמן נחשב לאחד משלושת המתאגרפים היהודים הטובים בעולם, לצד רומן גרינברג ודמיטרי סליטה.
בנובמבר 2009 הוכתר כאלוף העולם של איגוד ה-WBA במשקל קל בינוני (עד 70 ק"ג) אחרי שגבר בהחלטת שופטים על הפורטוריקני דניאל סנטוס.

פורמן, הלומד בישיבה בברוקלין והוסמך כרב ב-2014, שלט בקרב מתחילתו למרות נחיתותו הפיזית מול העוצמה של סנטוס, ולאחר 12 סיבובים העניקו לו שלושת השופטים פה אחד את הניצחון, שהקפיץ אותו למאזן של 0:28 בקריירה שלו.

"אני מאוד גאה להשיג את מה שהשגתי עבור ישראל ועבור ברוקלין", אמר פורמן בסיום הקרב. "הוכחתי שיהודים יכולים להילחם".

פורמן הפסיד את תואר אלוף העולם במשקל קל בינוני בתחרות מול מיגל קוטו שהתקיימה ב-5 ביוני 2010 באצטדיון היאנקיז בניו יורק.

בשנת 2009 גילם תפקיד קטן בדרמת האגרוף "לחימה" לצד צ'נינג טייטום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתאגרפים ישראלים
קטגוריה:מתאגרפים יהודים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים שחזרו בתשובה 
קטגוריה:אלופי עולם באיגרוף - משקל קל בינוני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
בית ספר קהילתי

בית ספר קהילתי הוא בית ספר המושתת על התפיסה כי חינוך מבוסס על יחסי גומלין הדדיים עם הקהילה ולכן מטרתו היא ליצור זיקה בין בית הספר לקהילה.
בתי הספר הקהילתיים הם לרוב על-יסודיים ופעילותם בישראל החלה בשנת 1988.

החינוך הקהילתי רואה את בית הספר כמפגש של אוכלוסיות, תכנים וארגונים, שביניהם מתרחש תהליך התורם לאיכותו של בית הספר. מטרתו העיקרית של בית הספר היא מעורבות ואחריות של המורים, התלמידים ומשפחותיהם בקהילה, הם הקובעים את תוכניות הלימודים, אופן התוכניות והערכת התוכניות. לתלמידים יש אפשרות להתפתח ולפעול כתושבים ואזרחים פעילים התורמים ומשפיעים בקהילות שאליהן הם משתייכים.

== המבנה הארגוני ==
לבית הספר הקהילתי מבנה ארגוני הכולל מסגרות שבהן משתתפים הנהלת בית הספר, מורים, הורים, תלמידים, רשות מקומית ונציגי מוסדות אחרים. מסגרות אלה נועדו ליצור שותפות בתהליך קבלת ההחלטות המשפיעות על מדיניות בית הספר ותוכניותיו.

== הפעילות למימוש הרעיון ==
בבית הספר קיימת מסגרת חינוכית המשולבת מחינוך פורמלי ובלתי פורמלי. הדבר בא לידי ביטוי, בין השאר, בכך שבית הספר הקהילתי פתוח גם בימים ושעות בהם איננו פועל החינוך הפורמלי, על פי צורכי הקהילה ורוח בית הספר. בית הספר פועל לעידוד המורים לעבודה בצוות עם הקהילה ולעידוד הקהילה לעבודה ומעורבות בבית הספר, בנוסף נלמדים תכנים שמרכזם הוא הקהילה. לעיתים בית הספר משרת אוכלוסיות יעד נוספות: קשישים, נוער ומבוגרים.

== אינטראקציה בין בית הספר והקהילה ==
בית הספר מחויב בשיתוף פעולה מלא עם ההורים, מועצת התלמידים ומערכת החינוך שיתוף הפעולה מתבטא בכמה היבטים: הלימודי-חינוכי, התרבותי-חברתי, הערבות ההדדית והתיאום הכללי. הקהילה שותפה לקבלת החלטות כגון: קביעת מטרות בית הספר, השתתפות בוועדות בית הספר, העשרה של תוכניות הלמידה, שיפור דרכי ההוראה באמצעות חידוש וקדמה וקביעת כללים וחוקים בבית הספר. תקציב ותוכניות בית הספר מנוהלים במשותף על ידי צוות בית הספר, ההנהלה או המועצה השכונתית וכך בעצם גוברת האחריות על התושבים.

== לקריאה נוספת ==
* הרפז, י', מהו בית ספר קהילתי?, הד החינוך, 1982
* מכטר, א', מניעי מעורבות הורים בבתי הספר הקהילתיים בישראל, החינוך וסביבו - סמינר הקיבוצים, 2001
* צדקיהו, ש', תחילת מעשה – בית הספר הקהילתי, הד החינוך, 1992
* הרפז, י', בית הספר הקהילתי- חינוך באמצעות שותפות, גדיש: ביטאון לחינוך מבוגרים, 1997

== קישורים חיצוניים ==
* [http://noar.education.gov.il/main/upload/community/noarmain14.html בית ספר קהילתי] באתר מינהל חברה ונוער
* דוגמאות לבתי ספר קהילתיים – [https://web.archive.org/web/20090227173841/http://www.irisim.karmiel.k12.il/ האיריסים], [https://web.archive.org/web/20090130054757/http://www.portal-phk.co.il/k-karkur/ כרכור]
* [https://web.archive.org/web/20050327173951/http://noar.education.gov.il/main/upload/docs/david1.doc הנחיית בתי ספר קהילתיים על יסודיים] אילנה זהר, רות יצהר ודוד קמיר, מנהל החברה והנוער, 1997

== הערות שוליים ==

*
קהילתי
קארל ברנדטסון

קארל ברנדטסון (בשוודית: Karl Mathias Berndtsson Kullberg; 16 במרץ 1892 – 29 בספטמבר 1943) היה שחמטאי שוודי שזכה באליפות שוודיה בשנים 1918, 1920, 1921 ו-1926 ובאליפות ארצות הצפון בשנת 1928.
== קריירה ==
בשנת 1917 הפסיד בדו-קרב בפלייאוף של אליפות שוודיה לשחמט לגוסטף ניהולם 3.5-1.5. בשנים 1918, 1920, 1921 (מקום ראשון משותף) ו-1926 ניצח באליפות שוודיה. בשנת 1928 ניצח באליפות הצפון שהתקיימה באוסלו. בשנת 1935 הגיע למקום השישי בתחרות ארברו (ניצח: אלכסנדר אלכין).

ברנדטסון שיחק בנבחרתה האולימפית של שוודיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות:

* באולימפיאדת השחמט 1930 שהתקיימה בהמבורג, בלוח השני השיג תוצאה של +7 -7 =2 בלט ניצחונו מול פרנק מרשל מארצות הברית.
* באולימפיאדת השחמט 1931 שהתקיימה בפראג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +5 -5 =8.
* באולימפיאדת השחמט 1933 שהתקיימה בפולקסטון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +6 -3 =5 באולימפיאדת השחמט 1933 זכה ברנדטסון במדליית ארד קבוצתית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S011386000000131000000000002410100 מידע כללי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים שוודים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט

קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1892
קטגוריה:נפטרים ב-1943
דומיניק קיינסה

דומיניק קיינסה (באנגלית: Dominic Chianese, נולד ב-24 בפברואר 1931) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי אשר היה מועמד פעמיים לפרס אמי עבור תפקידו בתור קורדו "ג'וניור" סופרנו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".

== ביוגרפיה ==
קיינסה נולד ברובע הברונקס שבניו יורק. הוא סיים את לימודיו בתיכון ברונקס למדעים בשנת 1948. הוא עבד כבנאי יחד עם אביו ולמד בערבים במהלך שנות ה-50, הוא קיבל תואר באומנות הבמה מברוקלין קולג' בשנת 1961.

== קריירה ==
בשנת 1974 גילם את ג'וני אולה בסרט הפשע המוערך "הסנדק חלק שני" אותו ביים פרנסיס פורד קופולה והוא מהווה גם המשך וגם פריקוול לסרט "הסנדק" משנת 1972, ומציג את המשך עלילות משפחת קורליאונה, ואת עלייתו של ויטו קורליאונה הצעיר לעמדת כוח של ראש משפחת מאפיה; הסרט היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר.

בשנת 1979 שיחק בסרט "וצדק לכל" לצידו של אל פצ'ינו.

בשנים 1999–2007 שיחק בסדרת הדרמה המוערכת של HBO "הסופרנוס" שם גילם את דמותו של קורדו "ג'וניור" סופרנו, דודו של טוני סופרנו.

בשנת 2004 שיחק בדרמה הארוטית "מתי אהיה נאהבת" לצדה של נב קמפבל. בשנת 2007 שיחק בסרט "אבודים במנהטן". 

בשנת 2019 שיחק בסדרת הדרמה של NBC "הכפר", בדמותו של אנזו נאפוליטנו, המתגורר בבניין דירות עם נכדו גייב, סטודנט למשפטים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:בוגרי ברוקלין קולג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
לה פלש ואלון

לָה פלֶש ואלון (בצרפתית: La Flèche Wallonne, מילולית: "החץ הוואלוני") הוא מרוץ אופניים חד-יומי בסבב המקצועני לגברים הנערך כל שנה בחודש אפריל באזור ולוניה שבדרום בלגיה.

מרוץ הפלש ואלון נערך בדרך כלל באמצע השבוע, בין מרוץ אמסטל גולד ומרוץ לייז'–בסטון–לייז'. המרוצים פלש ואלון ולייז'–בסטון–לייז' הם שניים מהקלאסיקות של הארדנים ורק שישה רוכבים הצליחו לנצח בשניהם באותה שנה, ביניהם הרוכב הבלגי המפורסם אדי מרקס והרוכב אלחנדרו ולוורדה.

==היסטוריה==
המרוץ נערך לראשונה בשנת 1936 ונערך במטרה לעודד ולקדם מכירות של עיתון ספורט בלגי בשם Les Sports. על אף שהמרוץ אינו חלק מחמשת המונומנטים הוא נחשב לקלאסיקה ומעניק כבוד רב למנצחים בו. המרוץ הוא חלק מהסבב המקצועני של האיגוד הבין-לאומי לאופניים.

כמו ברבים מהמרוצים, המרוץ השתנה רבות במהלך השנים, גם במסלולו וגם באורכו. בתחילה, המסלול היה על דרכים המחברות את הערים טורנה ולייז' ואורכו נע בין 236 ל-300 ק"מ. במשך השנים הבאות השתנתה גם נקודת הפתיחה והייתה בערים מונס, שרלרואה וערים רבות נוספות. כיוון המרוץ השתנה גם הוא במהלך השנים. משנת 1990 אורכו של המרוץ לא עלה על 210 ק"מ.

בשנים האחרונות, המסלול בן 199.5 הקילומטרים מתחיל בשרלרואה ומסתיים בקרבת אואי (Huy), שם הרוכבים מבצעים שלוש פעמים את הטיפוס ל-Mur de Huy, גבעה בה יש טיפוס קשה (בשיפוע שלעיתים עולה על 15%). קו הסיום נמצא בסוף הטיפוס האחרון.

שיאן הניצחונות במרץ הוא אלחנדרו ולוורדה הספרדי שניצח בו חמש פעמים (2006, 2014, 2015, 2016 ו-2017) ארבעה רוכבים ניצחו במרוץ שלוש פעמים, שניים בלגים ושניים איטלקים. בשנותיו המוקדמות שלטו הרוכבים הבלגים במרוץ וניצחו ב-11 השנים הראשונות של המרוץ. המרוץ הוא אירוע חשוב ויוקרתי בבלגיה ורוכב המנצח בו זוכה לכבוד רב בארצו. רוכבים בלגים ניצחו ב-39 מתוך 88 מרוצים שנערכו עד שנת 2022.

==מרוץ הנשים==
החל משנת 1998 מתקיים מרוץ מקביל לנשים שאורכו כ-125–145 ק"מ. שיאנית הניצחונות במרוץ היא ההולנדית, אנה ואן דר ברחן, שניצחה במרוץ שבע פעמים ברציפות, בשנים 2015–2021.

==רשימת המנצחים בשנים האחרונות==

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.letour.fr/indexFWF_fr.html אתר המרוץ] 
* [http://www.cyclingarchives.com/wedstrijdfiche.php?wedstrijdid=586 רשימת המנצחים במרוץ]

קטגוריה:בלגיה: מרוצי אופניים
קטגוריה:מרוצי וורלד טור
קטגוריה:שרלרואה: ספורט
שברק

שברק (שם מדעי: Ononis) הוא סוג בתת-משפחת הפרפרניים שבמשפחת הקטניות. סוג זה מכיל כ-70-80 מיני עשבים ובני-שיח. ניכרים בו שערות בלוטיות על איברי הצמח השונים, וריח מאפיין.

==אודות הסוג==
שמו העברי של הסוג נגזר משמו בערבית- שבּרק. שמו האנגלי העממי הוא restharrows, בתרגום חופשי- 'מפסיקי המחרשות'. שם זה מעיד על נטיית חלק מהמינים לגדול בשדות ובתי גידול מופרעים, שם הגבעולים של המינים הרב-שנתיים עלולים לעצור את פעולת המחרשה.

השברק משמש כצמח מרפא למניעת דימום, בעיות ריאה ועוד. החומרים הפעילים בו הם שמנים וטאנינים. עם זאת, ניתן לומר שחשיבותו הכלכלית של הסוג לאדם היא מועטה.

מיני שברק שונים מהווים פונדקאי לזחלים של פרפרים שונים.

מעמדו הסיסטמטי של הסוג הוא קרוב בשבט (שבט בסיסטמטיקה פירושו כמה סוגים קרובים במשפחה) התלתניים. תפוצת הסוג היא בחצי הכדור הצפוני, כאשר רוב המינים גדלים באזורים שלחופי הים התיכון. בארץ הסוג מיוצג על ידי 15 מינים.

==תיאור מורפולוגי==
בסוג זה נכללים בעיקר עשבים, וגם בני-שיח ושיחים, קוצניים במקרים רבים, ולרוב מכוסים שערות בלוטיות- כלומר, שערות בעלות בליטה, מעין עיגול, בקצותם. לחלק מהמינים ריח אופייני, שנחשב ללא נעים- אך לעומת זאת, נחשב כריח שמייצג את ה'יציאה לטבע'.

עלה השברק הוא מורכב, כלומר- מופרד לכמה עלעלים, לרוב שלושה ('עלה תלתני'). העלעלים משוננים.
הפרחים ערוכים בצורות שונות, צבעי כותרת הפרח הנפוצים הם גוני ורוד וצהוב.

פרי השברק הוא מטיפוס תרמיל, אופייני למשפחה.

==הסוג בארץ ישראל==
כאמור, הסוג שברק מיוצג על ידי 15 מינים בארץ ישראל. 10 מהמינים אופייניים לשדות ובתי גידול מופרעים.

המינים מובאים על פי סדר סיסטמטי
*שברק קוצני (Ononis spinosa)
*שברק ססגוני (Ononis variegata)
*שברק פעוט (Ononis pusilla)
*שברק דביק (Ononis alopecuroides)
*שברק נטוי (Ononis reclinata)
*שברק מלבין (Ononis mitissima)
*שברק הקרקפת (Ononis phyllocephala)
*שברק שעיר (Ononis hirta)
*שברק משונן (Ononis serrata)
*שברק מנודן (Ononis vaginalis)
*שברק מצוי (Ononis matrix)- מבחינים בו ב-3 תת-מינים
*שברק משונץ (Ononis ornithopodioides)
*שברק לבן (Ononis biflora)
*שברק קצר-פרח (Ononis viscosa)
*שברק סיצילי (Ononis sicula)

== לקריאה נוספת ==
*נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמודים 335-339. 
*עזי פליטמן, החי והצומח של ארץ ישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמודים 171-172.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=5&taxon_id=122940 שברק באתר צמחיית פקיסטן ] (באנגלית)

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
בית רבקה (בית חולים)

בית רבקה, מרכז רפואי שיקומי גריאטרי, מקבוצת כללית, נוסד בשנת 1956 עת הפך מבית יולדות לבית חולים על ידי קופת חולים הכללית וקרן נכות.

==היסטוריה==
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 הוקם בפתח תקווה בניין בן שלושה חדרים שנועד לטיפול במחלות ממושכות, ובסוף שנות ה-40 התווספו לו 27 חדרים והוא הוסב לבית היולדות העירוני. בשנת 1956 נסגר בית היולדות, וביוזמתו של ראש העיר פנחס רשיש, הפך הבניין לבית חולים למחלות ממושכות וגריאטריה. יצחק שוורץ מונה כמנהל בית החולים, והרופא הראשי היה ד"ר לויטוס.

בית החולים נקרא על שמה של רבקה נוביק, עובדת סוציאלית במקצועה ויו"ר ויצו, וכן חברת מועצת העיר השנייה בפתח תקווה.

ב-7 ביולי 1971 נפגע בית החולים בהתקפת הקטיושות על פתח תקווה.

בשנת 1988 זכה בית החולים בפרס קפלן.

==מבנה==
בבית החולים חמישה אגפי אשפוז ובהם כ־300 מיטות המחולקות ב־10 מחלקות לפי תחומי התמחות:
* שיקום נוירולוגי – לאחר אירוע מוחי.
* שיקום אורתופדי – לאחר שבר במפרק הירך, ניתוחי החלפות מפרקים או קטיעת גפיים.
* שיקום כללי וטיפול תומך – לאחר אשפוז ממושך בבית חולים כללי.
* שיקום נשימתי והנשמה ממושכת – טיפול בחולים מונשמים. למחלקה שיעורי גמילה ממנשם מהגבוהים בארץ.
* מחלקות סיעוד מורכב.
* מחלקת אשפוז יום לשיקום.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי חולים של שירותי בריאות כללית
קטגוריה:בתי חולים שיקומיים
קטגוריה:פתח תקווה: בתי חולים
קטגוריה:בתי חולים גריאטריים
קטגוריה:בתי חולים ביישוב
קטגוריה:זוכי פרס קפלן
פוטוגרמטריה

בניית מודל פוטוגרמטרי
פוטוגרמטריה היא טכניקה למיפוי ומדידות המתבצעים בעזרת תצלומי אוויר, ובמיוחד - מודלים לשחזור מיקום עמדת הצילום לצורך מיפוי מרחבי. מקור השם: phos ,photo - אור, gramma - תכתיב או שרטוט, metrain - מדידה. תצלום אוויר כולל בתוכו מידע מרחבי בהיקף נרחב כמו גם תיאור סמנטי, מידע מצבי ומידע גאומטרי.

משני תצלומי אוויר שבחלקם חופפים ניתן להפיק מודל סטריאוסקופי. מאחר שכל תצלום מצולם בזווית שונה, ניתן לחברם לתמונה תלת־ממדית אחת. עיקרון זה מחקה את העיקרון שלפיו פועלת מערכת הראייה האנושית: שתי עיניים רואות את אותו העצם מזווית שונה, והמידע השונה המגיע משתי העיניים מאפשר תפישה תלת-ממדית. הזווית הנוצרת בין שתי קרני האור מן העיניים לאובייקט נקראת זווית פרלקטית והיא קובעת את ממד העומק של התמונה המגיעה אל המוח. בעזרת ידיעת מיקום המצלמה בכל אחד מהתצלומים נעשה חיתוך הקרניים כאשר הזווית הפרלקטית קובעת את העומק אל הנקודה.

בפוטוגרמטריה שני תחומים עיקריים:
* פוטוגרמטריה מטרית - תהליך הוצאת אינפורמציה מדידתית.
* פוטוגרמטריה פרשנית - אינטרפרטציה של התצלום, זיהוי והגדרה של אובייקטים, חישה מרחוק.

== ראו גם ==
* ISPRS
* הנדסת מיפוי וגאו אינפורמציה
* מדידה (מקצוע)
* מערכת מידע גאוגרפי
* פריסקופ
* ראייה ממוחשבת

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20081231163407/http://www.geoinfo.technion.ac.il/geo_information/main.htm התהליך הפוטוגרמטרי] באתר של הטכניון
* 
* 

קטגוריה:צילום אוויר
קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:מערכות מידע גאוגרפי
H-II B (משגר לוויינים)

H-IIB (H2B) היה משגר מטען כבד (HLLV) רב־שלבי שפותח במשותף על ידי הסוכנות היפנית לחקר החלל (JAXA) ומיצובישי תעשיות כבדות (MHI). המשגר אשר היה מסוג מערכת שיגור מתכלה (ELV), יועד לשאת מטענים כבדים לחלל, ובהם חללית המטען HTV עבור תחנת החלל הבינלאומית (ISS). המשגר כלל רקטה המונעת בדלק נוזלי, עם מאיצים בדלק מוצק ושוגר ממרכז החלל טנגשימה (TNSC), בדרום יפן. ה־H-IIB היה מסוגל לשאת מטען של עד 8,000 ק"ג למסלול גאוסטציונרי (GEO) בהשוואה למטען של 4000–6000 ק"ג עבור ה־H-IIA, בתכנון הקודם. הביצועים שלו למסלול לווייני נמוך (LEO) הספיקו עבור נשיאת חללית אספקה בלתי מאוישת עם 16,500 ק"ג לתחנת החלל. H-IIB ביצע את השיגור הראשון בשנת 2009, ובסך הכל ביצע תשע שיגורים עד 2020 ללא תקלות.

== מאפיינים טכניים ==
* גובה: 56 מטר
* קוטר השלב הראשון: 5.20 מטר
* משקל בשיגור: 551,000 ק"ג

== ביצועים ==
* כושר שיגור למסלול גיאוסינכרוני: 8,000 ק"ג
* כושר שיגור לתחנת החלל הבינלאומית: 16,500 ק"ג
* כושר שיגור למסלול נמוך: 19,000 ק"ג

== היסטוריית שיגורים ==
איור של משגר הלוויינים H-IIB
כל השיגורים בוצעו מכן השיגור LC-Y2 במרכז החלל טנגשימה. תאריכי השיגור מפורטים ב־UTC.
{| class="wikitable"
! מספר שיגור
! תאריך שיגור
! מטען
! תוצאה
! הערות
|-

! TF1
| 10 בספטמבר 2009 17:01:46
| HTV-1
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
| שיגור ראשון של H-IIB
|-

! F2
| 22 בינואר 2011 05:37:57
| HTV-2
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
|
|-

! F3
| 21 ביולי 2012 02:06:18
| HTV-3, Raiko 1, We Wish, Niwaka 1, TechEdSat, F-1
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
| ה־HTV נשא על הסיפון, CubeSats. ב־4 באוקטובר 2012, נפרסו מה־ISS
|-

! F4
| 3 באוגוסט 2013 19:48:46
| HTV-4, / Pico Dragon, ArduSat-1, ArduSat-X, TechEdSat-3p
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
| rowspan="4" | ה־HTV נשא על הסיפון, CubeSats לצורך פריסה מה־ISS
|-

! F5
| 19 באוגוסט 2015 11:50:49
| HTV-5, SERPENS, S-CUBE, Flock-2b x 14, GOMX-3, AAUSAT5
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
|-

! F6
| 9 בדצמבר 2016 13:26:47
| HTV-6, AOBA-Velox III, // TuPOD, EGG, ITF-2, STARS-C, FREEDOM, WASEDA-SAT3, OSNSAT, Tancredo-1, TechEdSat-5, 4 × Lemur-2
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
|-

! F7
| 22 בספטמבר 2018 17:52:27	
| HTV-7, SPATIUM-I, RSP-00, STARS-Me
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
|-

! F8
| 24 בספטמבר 2019 16:05:05	
| HTV-8, NARSSCube-1, AQT-D6, RWASAT-1
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
| ה־HTV נשא על הסיפון, CubeSats לצורך פריסה מה־ISS. ניסיון השיגור הראשון ב־10 בספטמבר 2019, 21:33 UTC, נדחה עקב שריפה על כן השיגור.
|-

! F9
| 20 במאי 2020 17:31:00	
| HTV-9
| style="background:#bbffbb;" | הצלחה
| השיגור האחרון של HTV-9 Kounotori ל־ISS. חללית מטען HTV-X ומשגר H3 חדשים לשיגור ב־2022.
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.jaxa.jp/projects/rockets/h2b/index_e.html מידע על המשגר באתר סוכנות החלל היפנית] 

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
קטגוריה:תוכנית החלל היפנית
דגל תלת-פסי

[[דגל אוסטריה – טריבנד אופקי פשוט]]
[[דגל צרפת – טריבנד בשלושה צבעים. עיצוב זה נקרא גם טריקולור.]]
[[דגל קנדה – טריבנד בעל פסים לא שווים ומוטען.]]
דגל תלת-פסי, הידוע גם כטריבנד הוא אחד העיצובים הנפוצים ביותר לדגלים ומשמש כבסיס לעיצובם של כשליש מהדגלים הלאומיים.

== תיאור ==
דגל תלת-פסי הוא דגל שהמרכיב העיקרי שלו הוא שלושה פסים צבעוניים. אחד סוגים המוכרים של טריבנד הוא טריקולור, בו קיימים שלושה צבעים, בעוד טריבנד כולל כל דגל בעל שלושה פסים, גם כשהם מאותו צבע.

בצורתו הבסיסית ביותר הטריבנד מורכב משלושה פסים אופקיים או אנכיים השווים בעוביים. לדוגמה דגלי אוסטריה וגרמניה האופקיים ודגלי ניגריה וצרפת האנכיים.

טריבנד אלכסוניים קיימים גם כן אך פחות נפוצים. דוגמה לכך היא דגל הרפובליקה של קונגו. דגלים שכאלה לא מכונים טריבנד על ידי וקסילולוגים אלא מתוארים כבעלי פס אלכסוני פשוט (המכונה בנד בהרלדיקה) על שדה בצבע אחד או שניים.

עיצובים מורכבים יותר כוללים דגלים אשר מוטענים או מוטבעים עליהם סמל כלשהו כדוגמת הדגל הקרואטי או דגל עם פסים לא שווים כדגלה של קולומביה. אחד העיצובים המפורסמים ביותר הוא דגל קנדה אשר מוטען בעלה עץ האדר ושלושה פסים לא שווים בעוביים. יחס פסי הדגל הוא 1:2:1, סגנון זה מכונה פס קנדי.

הפסים עשויים להיות בעלי רוחב שווה, או בעלי רוחב שונה. דגלים שהפס האמצעי בהם שווה לרוחבם של שני הפסים האחרים מכונים פס ספרדי, על שם דגל ספרד, שהוא המופע המוכר של הצורה.

*
קטגוריה:דגלים לפי עיצוב
וינסנט פסטורה

וינסנט פסטורה, [[2013]]
וינסנט פסטורה (באנגלית: Vincent Pastore, נולד ב-14 ביולי 1946) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר בשל תפקידו כסאלוואטור "ביג פוסי" בונפנסיירו בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס".

== ביוגרפיה ==
פסטורה נולד ברובע הברונקס שבניו יורק. הוא למד באוניברסיטת פייס במשך 3 שנים לפני שפנה לתעשיית הבידור אחרי שהתיידד עם מאט וקווין דילון.

פסטורה גרוש, הוא היה נשוי לננסי בייקר. הוא התיידד עם בעלה השני של בייקר, מיטשל, ותרם את כספי הזכייה על תפקידו ב-Apprentice לצדקה בשמו.

נכון להיום (2009) הוא עדיין גר ברובע הברונקס. ב-2009 השתתף בתוכנית המציאות "המתמחה", בגרסת הVIP שלה, וזכה בתקציב של $50,000.

== קריירה ==
את קריירת המשחק שלו החל פסטורה בגיל מאוחר יותר, כאשר גילם את אביו של טוני בסרט האימה "ורדים שחורים" מ-1988. שנה לאחר מכן, ב-1989 שיחק בסרט "אהבת אמת" לצידה של איידה טורטורו.

בשנת 1990 שיחק בסרט הפשע "החבר'ה הטובים", ובשנת 1993 שיחק בסרט "דרכו של קרליטו" בכיכובם של אל פצ'ינו ושון פן. בשנת 1996 שיחק בסרטה של ניקול הולופסנר "הולכים ומדברים" ובסרט "הדירה של ג'ו". בשנת 1997 שיחק בדרמת הפשע "מדינת ברוקלין", לצידם של טוני דנזה וג'יימי-לין סיגלר ובסרט הסאטירי "המעדנייה" לצד אייס-טי. בשנת 1999 שיחק בסרט "מקרה קל של רצח" לצד פליסיטי האפמן וויליאם ה. מייסי.

בשנת 2006 השתתף בסרט הקומי "מסיבת רווקים בווגאס".

בשנת 2018 שיחק בסרט הדרמה "פאפא".

בשנת 2019 שיחק בסרט "המשימה" לצד תיאו רוסי. בהמשך השנה שיחק גם בסדרת הטלוויזיה "וו טאנג קלאן: סאגה אמריקאית" ברשת הולו.

בשנת 2021 שיחק במותחן הפשע "עוגת יום הולדת" לצד יואן מקגרגור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פייס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
רחוב בית אשל

רחוב בית אשל הוא רחוב בצפונה של יפו. הוא יוצא מהצומת בו נפגש רחוב יפת עם כיכר השעון, ומוליך לכיוון דרום-מזרח. הרחוב משמש כגבולו הצפון מזרחי של שוק הפשפשים, ומצפון-מזרח לו משתרע השוק היווני (סוק אל-דיר - "שוק המנזר"), שהוקם בידי הקהילה היוונית-אורתודוקסית בעיר. מסיבה זו מוטבע סמל הטאפוס על חלק מהבתים ברחוב. ברחוב שוכנים חנויות ובתי מלאכה רבים. הרחוב נקרא בעבר "רחוב סיקסיק" על שמה של משפחה אמידה שברשותה היו מבנים רבים ברחוב ובסביבתו. כיום הוא קרוי על שם בית אשל, אחד משלושת המצפים שהוקמו בנגב ב-1943 וננטש ב-1948.

==אתרים ברחוב==
* השוק היווני - מתחם חנויות ודירות בין כיכר השעון ושוק הפשפשים של יפו, שהיה המתחם המסחרי המודרני הראשון אשר נבנה מחוץ לחומות יפו העתיקה. המתחם נקרא על שם הכנסייה היוונית האורתודוקסית, שיזמה את הקמתו בעשור הראשון של המאה ה-20. המתחם, שגודלו כ-6 דונם, ממוקם בין רחוב בית אשל בדרום לרחוב מרזוק ועזר בצפון. מזרחית לו נמצא רחוב חנינא בן דוסה ומערבית לו מגדל השעון.
* "רחוב בית אשל 5" - בניין מגורים שהוקם בתחילת המאה ה-20, ושימש את השב"כ לאחר קום המדינה. במאי 2008 נמכר תמורת 6 מיליון דולר לחברה בשליטת היהלומן יצחק לבבי שהקים במקום בית המלון. האחים אריה ועמירם בריט רכשו את שני מגרשים הצמודים אליו בשטח כולל של כ-2 דונם, ביולי 2004. בשטח שרכשו הוקם פרויקט המגורים והמסחר "לב הסוהו".
* חאן מנולי - החאן שוכן בבנין שברחוב בית אשל 11 וקרוי על שם בעליו הארמני. המבנה שכן בלב האזור המסחרי שבכניסה לעיר, בין סוק א-דיר היווני שמצפון וממזרח לו, לבין השוק שברחוב יפת מדרום וממערב לו. הוא שימש כחאן חשוב לסוחרים שהגיעו לסחור ביפו, וכתחנת מעבר לרבים מראשוני העלייה הראשונה עד העלייה הרביעית. כמקובל בחאנים רבים באימפריה העות'מאנית, שילב הבניין בין אכסניה ששכנה בקומה השנייה, ובין מחסן סחורות בקומת הקרקע. מחזיתו של החאן יצאו דיליז'נסים לירושלים וליעדים נוספים בעורפה של יפו ושימש גם בתור: תחנה מרכזית לכרכרות ולעגלות. המבנה משופץ ומתוחזק והוא ניכר בשורת הקשתות שבקומת הקרקע שלו, הסוגרות על ארקדה. בקומה השנייה תלויה מרפסת מוארת, אליה מובילות דלתות מסוגננות רבות, ומעליהן שורת חלונות עגולים. על גג המבנה שלושה חלונות מעוגלים הניצבים במעין אנטבלטורה.
* מסגד וסביל סיקסיק - המסגד שוכן בקצהו הדרום-מזרחי של הרחוב, ובחזיתו סביל. הוא הוקם בשנות ה-80 של המאה ה-19 כדי להעניק מענה לסוחרים שהגיעו לאזור השווקים של יפו. הוא קרוי על שמה של משפחת סיקסיק שבנתה בנו אותו. בתקופת מלחמת העצמאות המסגד ננטש, ולאחר מכן פעלו בו מפעל ומועדון חברתי ליוצאי בולגריה וכן מחסן של חברת כתר פלסטיק. בקיץ 2011 החזירה התנועה האסלאמית בישראל את המסגד לפעילות. תושבי האזור פנו על כך בתלונה לעיריה, אך בבדיקה התברר כי המקום הוא רכוש הווקף וכי בדין הוחזרה פעילותו כמסגד.
* מסעדת ד"ר שקשוקה של בינו גבסו - מסעדה ידועה המתמחה באוכל טריפוליטאי בכלל ובשקשוקה בפרט. רוב השולחנות ערוכים במעבר רחב המחבר בין רחוב בית אשל לסוק א-דיר.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px">
Bet Eschel 117.jpg|חאן מנולי
Bet Eschel123.jpg|סמל הטאפוס על בית ברחוב
Siksik Mosque and Sabil Siksik, Jaffa.jpg|מסגד וסביל סיקסיק
Siqsiq 121.jpg|תקריב של הסביל
beiteshel18.JPG|מבט על הרחוב
markethousehotel.JPG|מלון בוטיק מרקט האוס
</gallery>

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20200620002115/http://archnet.org/ אודות מסגד סיקסיק באתר ArchNet]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
בית אשל
בית אשל
אברהם שוורצבאום

אברהם (אלן) שוורצבאום (1940–2007) היה סוציולוג יהודי-אמריקאי שעלה לישראל. שוורצבאום היה ראש המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קורנל, ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
שוורצבאום נולד בניו יורק להורים חילוניים. למד סוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת ניו יורק, ושם עשה דוקטורט ולאחר מכן אף מונה לפרופסור.

לאחר שנות מחקר בטאיוואן, שמומנו על ידי תוכנית פולברייט, שב לארצות הברית ומונה לראש המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קורנל.

בטאיוואן הוא גילה תינוקת נטושה ואימצה לו לבת. בשובו לארצות הברית חפץ לגיירה ועקב כך נחשף ליהדות וחזר בתשובה. על המאורע הזה הוא חיבר את ספרו "עריסת הבמבוק ". ספר זה היה לרב-מכר בציבור הדתי, ומשמש רבות את המצדדים בעד הגיור האורתודוקסי.

==ספרו==
<div style="direction: ltr;">
* Avraham Schwartzbaum, The bamboo cradle: a Jewish father’s story, Jerusalem: Feldheim, 1988.
</div>
* אברהם שוורצבאום, מסין לסיני: עריסת הבמבוק, ירושלים: פלדהיים, (תשמ"ט, 1988).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lho.co.il/books/1601-עריסת-הבמבוק.html?a4 עריסת הבמבוק], באתר לה"ו - ספרי קודש

קטגוריה:מדענים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:בוגרי תוכנית פולברייט ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:סוציולוגים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
תל כודאדי

תל כּוּדָאדִי הוא תל השוכן על הגדה הצפונית של נחל הירקון בתל אביב, בסמוך לשפכו אל הים.
== היסטוריה ==
בתל אתר ארכאולוגי, שנחשף לראשונה בשנת 1934, בעת ביצוע עבודות לבניית המגדלור שבשפך. השרידים נחפרו בשנים 1936–1938 במסגרת חפירות הצלה שנערכו לקראת בניית תחנת הכוח רדינג בסמוך. רוב השרידים נפגעו כתוצאה מעבודות הבניה והשטחת התל, וכמעט שאינם נראים עוד בשטח.

החפירות חשפו שרידי שתי מצודות, ובמשך עשרות שנים ייחסו אותן החוקרים בשגגה לממלכת ישראל. אולם דבר זה הסתבר מאוחר יותר כטעות, וכיום מקובל כי מדובר במצודות מהמאה ה־8 לפנה"ס, אשר שימשו כשלוחה קדמית של הנמל ששכן סמוך לתל קסילה. המצודות הגנו על שפך הירקון ובעת שלום שימשו כתחנת סחר. החוקרים אורן טל ואלכסנדר פאנטלקין משערים כי "המצודה של תל כודאדי שייכת לסדרה של מצודות אשוריות אשר נבנו לאורך החוף". המצודה חרבה בשנת 732 לפנה"ס בעת מסעו של מלך אשור תגלת־פלאסר השלישי.

במקום התגלו גם שרידי יישוב שהתקיים החל מהתקופה הפרסית ובו נוכחית פיניקית,<ref></ref> וחרב בסוף התקופה הביזנטית.

במלחמת העולם הראשונה שימש השפך כאחת משלוש נקודות צליחת הירקון על ידי הצבא הבריטי, ובתל כודאדי ניצב אחד משלושת עמודי הזיכרון לציון הצליחה.

בשנת 2007 ערכה רשות העתיקות עבודות שימור וחיזוק באתר, והוא הוקף ברציף עץ.

== גלריה ==
<gallery>
Kudadi 109.jpg|מראה מצפון: תל כודאדי בלב רציף העץ ובמרכזו העמוד המציין את הצליחה
At Tel Kudadi - WLM 2015 by ovedc 17.jpg|תל כודאדי (מאחוריו מגדלור תל אביב ומימין להם תחנת הכוח רדינג)
Kudadi 101.jpg|התל ועמוד הצליחה על רקע הים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.antiquities.org.il/article_Item_ido.asp?sec_id=17&sub_subj_id=408&id=877#as תל כודאדי] באתר רשות העתיקות
* יגאל חנתייב, [http://www.iaa-conservation.org.il/Projects_Item_heb.asp?site_id=7&subject_id=11 תל כודאדי (תל א־שוני): שימור ראשוני], באתר רשות העתיקות – מינהל שימור, 2007

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:תלים עתיקים
קטגוריה:פיניקים: מושבות