OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חמש וחצי

חמש וחצי הייתה תוכנית טלוויזיה אשר עסקה באקטואליה ושודרה בערוץ הילדים בין השנים 2003 עד 2011. התוכנית פותחה על ידי דליה בודינגר, יועדה לקהל היעד של הערוץ, ילדים, והביאה תקציר חדשות בלשון קלה ובצורת הגשה המתאימה לילדים.

==היסטוריה==
בתחילת דרכה, "חמש וחצי" הייתה תוכנית חדשות יומית שהוגשה על ידי ירון לונדון יחד עם מנחה צעיר - לרוב עמליה דואק ולירון זייד. המנחה הצעיר ייצג את הצד של הילדים והנוער, לקח חלק פעיל בהגשת התוכנית וגם יצא לצלם כתבות חוץ.

כעבור חצי שנה, הצטרפו להנחיה אלכס אנסקי ואלי אילדיס. אנסקי הנחה במשך שלושה חודשים. בסוף חודש אפריל 2003, עזב ירון לונדון את התוכנית לטובת ערוץ 10, ואת מקומו תפס אברי גלעד. בבחירות לכנסת בשנת 2006, שודרה תוכנית מיוחדת בה ילדים שואלים שאלות את המנחים בנוגע לנושאים שונים כמו כלכלה, שלטון ועוד.

ב-2 במרץ 2006, עברה הפקת התוכנית לידי חברת "חדשות 10", אשר בחרה בגיא זהר לתפקיד מגיש התוכנית והפכה אותה לשידור פעם בשבוע, בימי חמישי בשעה 17:30. שם התוכנית שונה ל"חמש וחצי - השבוע שהיה", ומאז עסקה התוכנית באירועי השבוע שחלף, כאשר לכל נושא הוקדש זמן קצוב, והזמן הנותר עד סוף כל נושא הופיע על המרקע.

ב-3 במרץ 2011, עלתה עונה חדשה של חמש וחצי, והפקת התוכנית שבה לערוץ הילדים בשיתוף עם חדר החדשות. קובי מחט ולירון זייד נבחרו להנחותה. בתוכנית היו פינות קבועות: תחילה הופיע תומר גולדגרבר שסיפר על האירועים שעניינו אותו השבוע, ובסוף התוכנית הופיעו עודד גרובר שהיה כתב התרבות של חמש וחצי, ומאיה ראכלין שהייתה אחראית על פינת ההמלצות.

בדצמבר 2011 ירדה התוכנית מהמסך.

==בעקבות התוכנית==
בסדרה "הפיג'מות" מופיעה התוכנית מספר פעמים כמקור למבזקי חדשות שונים הקשורים בעלילת התוכנית, בהשתתפותם של אברי גלעד ואלי אילדיס. באחד הפרקים מגיעה דמותו של קובי פרג' לאולפן חמש וחצי, כשהיא בטוחה שהיא מנחה את התוכנית.

בתחילת דרכה, זכתה חמש וחצי להצלחה רבה ולמקור העיקרי ממנו צרכו ילדי התקופה חדשות ואקטואליה. בשנת 2008, בשיתוף עם גיא פינס, העלה ערוץ הילדים את תוכנית הבידור "הכל טוב עם גיא פינס", שהייתה מעין מהדורה צעירה יותר של התוכנית המצליחה "ערב טוב עם גיא פינס".

==ראו גם==
* היום שהיה
* המהדורה הצעירה
* 3, 4, 5 וחצי

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
קטגוריה:זוכי טקס נבחרי הילדים: תוכניות וסדרות
בור הציפורים

זווית נוספת של בור הציפורים
בור הציפורים
בור הציפורים (בערבית "בור אל חיספי" או בשמו הרשמי קמין חסיף. נקרא גם "בור הקאקים") הוא בור קרסטי הממוקם במורדות הגבעה עליה יושב היישוב יצהר בשומרון, ובקרבת הכפרים עסירה אל-קבלייה ומדאמא. בבור חיות מאות ציפורים רבות ושונות: יונים, קאקים (סוג של עורב) ובאריות (דרור הבארות). האתר אושר כשמורת טבע<ref></ref>, אך טרם הוכרז ככזה.

בור הציפורים הוא קמין קרסטי בעומק של 100 מטר, הבנוי בצורת ארובה קרסטית אנכית לכל אורכה, שקרקעיתה מתרחבת לאולם גדול. הארובה הקרסטית נמצאת בשטח של סלע קירטון שאינו נמס במים ואין בו פעולה קרסטית. הפעולה הקרסטית של המסת סלע גיר התרחשה במעמקי הבור, ובשלב מסוים התמוטטה התקרה פנימה, וארובת ההמסה נחשפה במקום בלתי צפוי. תופעה זו נקראת בפי הגאולוגים בשם "ארובת יניקה".

בבור ניתן לצפות בתופעת טבע נדירה: בשעה שלפני שקיעת השמש, נראים קאקים שחורים רבים החוזרים לקינם על ידי "צניחה חופשית" לתוך הבור.

במקום ישנן טרסות קדומות ומתקנים חצובים בדרך. על גבעת הבור הוקמה נדנדה לנוחות המבקרים. הכיסוי הקירטוני מסביב לבור הוא דק, ולכן קיימת בקרבת הבור סכנה של התפוררות הקרקע. הירידה לבור מאוד מסוכנת ואפשרית רק בגלישת מצוקים.

באוגוסט 2021 הוצתה השמורה על ידי תושבים פלסטיניים מהאזור.<ref></ref>

==גלריה==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
תמונה:Borhatziporim33.jpg|הבור ביחס לקבוצת מטיילים
תמונה:Borhatziporim44.jpg|צילום לעומק הבור
תמונה:בור הציפורים, מבט עומק.jpg|מבט עומק לבור הציפורים
</gallery>

== ראו גם ==

* הבור הסיני

==לקריאה נוספת==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20131001133405/http://lcl.org.il/viewpits.php?pid=6 בור הציפורים ביצהר], מאתר לבן-כתום-לבן.
* 
*[https://inature.info/wiki/שמורת_קמין_חסיף שמורת קמין חסיף], באתר טבע ונופים בישראל

== הערות שוליים ==

ציפורים
קטגוריה:השומרון: שמורות טבע
אבי כל הפצצות

אבי כל הפצצות (ברוסית: Папа всех бомб) הוא כינויה של "פצצה תרמובארית אווירית בעוצמה מוגברת" (ברוסית: Авиационная вакуумная бомба повышенной мощности ,АВБПМ) – פצצה קונבנציונלית רבת-עוצמה מתוצרת רוסיה, שנוצרה כמענה לפצצת ה-MOAB האמריקאית ונחשבת על פי פרסומים שונים לפצצה הקונבנציונלית החזקה ביותר בעולם. על פי המידע שפורסם לגביה, הפצצה חזקה פי 4 מה-MOAB.

הפצצה נוסתה בהצלחה בערב 11 בספטמבר 2007, ומיועדת להחליף את מקומן של פצצות אטום טקטיות זעירות. היתרון המרכזי בהחלפת הפצצות הגרעיניות בפצצות הוואקום האוויריות בעוצמה מוגברת הוא מניעת נזק סביבתי נוסף הנובע מזיהום וקרינה רדיואקטיבית מעבר לנקודת הפיצוץ.

==תיאור הפצצה==
הפצצה מכילה 7.1 טונות של חומר נפיץ שפותח ברוסיה בעזרת ננוטכנולוגיה. היא מפיקה כוח הרס המשתווה ל-44 טונות TNT. הנזק העיקרי נגרם כתוצאה מגל הדף שמהירותו גבוהה ממהירות הקול ומטמפרטורות גבוהות במיוחד הנוצרות באזור מרכז הפיצוץ ובסביבתו.

לדברי הגנרל אלכסנדר רושקין (שכיהן כסגן ראש המטה הכללי הרוסי), הפצצה החדשה אומנם קטנה יותר מהפצצה המתחרה (MOAB), אך קטלנית הרבה יותר הודות לטמפרטורה הכפולה במרכז הפיצוץ.

==השוואת נתונים==
{| align="center" class="wikitable"
|-
!נתון
!אם כל הפצצות - MOAB
!אבי כל הפצצות - Папа всех бомб
|-
| חומר נפץ:
| 8,500 קילוגרמים
| 7,100 קילוגרמים
|-
| מידת עוצמת ה-TNT:
| 11 טונות
| 44 טונות
|-
|רדיוס ההרס:
| 150 מטר
| 300 מטר
|-
|ניווט והנחיה:
| INS/GPS
| לא ידוע - מוערך GLONASS
|}

==ראו גם==
*אם כל הפצצות
*פצצת הצאר

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פצצות
קטגוריה:פצצות מונחות
קטגוריה:אמצעי לחימה רוסיים
קטגוריה:רוסיה: המצאות
גביע העולם למועדונים 2006

גביע העולם למועדונים 2006 נערך בשנת 2006 ביפן מה-10 בדצמבר עד ה-17 בדצמבר, והוא היה גביע העולם למועדוני כדורגל השלישי במספר.

== הטורניר ==
בטורניר השתתפו 6 קבוצות, אלופת כל אחת מהיבשות. התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט כך שכל קבוצה שיחקה שניים או שלושה משחקים. האלופות מארבעת האזורים ה"חלשים" יותר, צפון אמריקה, אוקיאניה, אסיה ואפריקה, שיחקו בשלב רבע הגמר כשהמפסידות התמודדו ביניהן על המקום ה-5. המנצחות הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה.

בעקבות מעברה של אוסטרליה מ-OFC (קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה) ל-AFC (קונפדרציית הכדורגל של אסיה) אלופת אוקיאניה ונציגתה לטורניר הייתה קבוצת חובבים. לפיכך נשקלה האפשרות לקיים משחק בין אלופת אוקיאניה לאלופת המארחת יפן שהמנצחת בו תעפיל לשלב רבע הגמר של הטורניר וכתוצאה מכך גם להגביר את ההתעניינות בטורניר ביפן. ההצעה נדחתה לבסוף אך הוחלט ליישמה בטורניר הבא ב-2007.

== קבוצות משתתפות ==
הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:
{| class="wikitable"
|-
|שם הקבוצה
|מדינה
|תואר
|-
| ג'ונבוק יונדאי מוטורס
|קוריאה
|אלופת אסיה 2006
|-
| ברצלונה
|ספרד
|אלופת אירופה 2005/06
|-
| קלוב אמריקה
|מקסיקו
|מחזיקת גביע CONCACAF לאלופות 2006
|-
| אל-אהלי
|מצרים
|אלופת אפריקה 2006
|-
| אינטרנסיונל
|ברזיל
|מחזיקת גביע ליברטדורס 2006
|-
| אוקלנד סיטי
|ניו זילנד
|אלופת אוקיאניה 2006
|-
|}

== המשחקים ==
משחק רבע הגמר בין קלוב אמריקה לג'ונבוק יונדאי מוטורס
=== רבע הגמר ===
* 10 בדצמבר: אוקלנד סיטי - אל-אהלי: 2-0
* 11 בדצמבר: ג'ונבוק יונדאי מוטורס - קלוב אמריקה: 1-0

=== מקומות 5-6 ===
המשחק על המקום החמישי נערך ב-15 בדצמבר:
* אוקלנד סיטי - ג'ונבוק יונדאי מוטורס: 3-0

=== חצי הגמר ===
* 13 בדצמבר: אל-אהלי - אינטרנסיונל: 2-1
* 14 בדצמבר: קלוב אמריקה - ברצלונה: 4-0

=== מקומות 3-4 ===
המשחק על המקום השלישי נערך ב-17 בדצמבר:
* אל-אהלי - קלוב אמריקה: 1-2

=== הגמר ===
משחק הגמר נערך ב-17 בדצמבר:
* אינטרנסיונל - ברצלונה: 0-1

אינטרנסיונל זכתה באליפות העולם בכדורגל לשנת 2006.

== מלך השערים ==
בתואר מלך השערים של הטורניר זכה מוחמד אבו תריכה (אל-אהלי) שהבקיע שלושה שערים ובמקום השני זכה בן קבוצתו פלביו אמדו שהבקיע 2 שערים. 12 שחקנים הבקיעו שער אחד בטורניר.

== שחקנים מצטיינים ==
{| class="wikitable"
|-
!style="background:gold"|כדור הזהב
!style="background:silver"|כדור הכסף 
!style="background:#cc9966"|כדור הארד
|-
| דקו<br> (ברצלונה)
| פדרו ירלי<br> (אינטרנסיונל)
| רונאלדיניו <br> (ברצלונה)
|}

== ראו גם ==
* גביע העולם בכדורגל

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.fifa.com/tournaments/archive/tournament=107/edition=248388/index.html הטורניר באתר פיפ"א]

קטגוריה:גביע העולם בכדורגל לקבוצות
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2006
קטגוריה:תחרויות כדורגל ביפן
האימפריה הבלגית

האימפריה הבלגית הוא הכינוי המקובל לכלל השטחים בהם שלטה בלגיה במאה ה-20 (למעשה, רק קונגו הבלגית, רואנדה-אורונדי ושטח חכור בטיינג'ין היו חלק מאותה אימפריה).

== מדינת קונגו החופשית ==

עד 1830 לא הייתה בלגיה מדינה עצמאית, אלא חבל ארץ הנתון לשלטון זר (בתקופות שונות נשלטה על ידי ספרד, צרפת, הולנד, אוסטריה,
כחלק מבית הבסבורג). אף כי למדינה העצמאית לא הייתה יכולת כלכלית להקים אימפריה (כפי שהייתה לבריטניה וצרפת), החליט המלך לאופולד השני שהיה מעוניין בייסוד אימפריה לייסד קולוניה פרטית.

הנרי מורטון סטנלי חזר באותו הזמן ממסע לחקר נהר הקונגו וניסה לעניין את בריטניה ביישוב האזור, אך הסביבה הייתה עוינת לאירופאים, וכיבוש האזור היה יקר מדי. לאופולד שלח את סטנלי לחקור את עומקו של הנהר ולהחתים ראשי שבטים מקומיים על חוזים ובריתות. מצויד במידע זה, ועם כמות של כוח אדם שתבטיח את הפסקתו של הסחר בעבדים, הוא שכנע את ועידת ברלין של 5–1884 למסור לידיו את קונגו ולהקים בה ישות עצמאית שנקראה מדינת קונגו החופשית, כשהוא בעל המניות היחיד.

לאופולד השני ניצל את מאגרי הגומי הטבעי של קונגו, שנתגלו כמצרך יקר ערך. שלטונו בקונגו פעל כמושבת עבודות כפייה, ולעיתים קרובות נענשו כפריים שלא אספו את כמות הגומי הנדרשת בעינויים או במוות. מיליוני קונגולזים נהרגו באותה תקופה.

למרות שהמדינה החופשית של קונגו לא הייתה קולוניה בלגית, בלגיה נהנתה משליטה במסחר שלה, מעבודתם של תושביה, ומעושרה שאותו ניצל לאופולד לבניית מספר רב של מבנים ציבוריים ברחבי בריסל, אוסטנדה ואנטוורפן, מה שהקנה לו את הכינוי "המלך-הבנאי".

== קונגו הבלגית ==

ב-1908, כדי למנוע מחאה עולמית נגד המדינה החופשית של קונגו, הממשלה הבלגית הסכימה לספח אותה כקולוניה, שנקראה קונגו הבלגית.

קונגו הבלגית קיבלה עצמאות ב-30 ביוני 1960, ונקראה בשם הרפובליקה של קונגו.

== אזור הזיכיון טיאנצין ==

ביחד עם מספר כוחות אחרים באירופה ועם ארצות הברית, כתוצאה של מרד הבוקסרים, קיבלה בלגיה אזור זיכיון, כשני קילומטרים רבועים בעיר טיאנצין (כיום טיינג'ין), נמל סחר סיני. במהותו הוא היה נקודת מסחר ולא קולוניה, ולבסוף הוחזר לסין ב-1930.

== רואנדה-אורונדי ==

במהלך החזית המזרח אפריקאית במלחמת העולם הראשונה, נכבש החלק הצפון מערבי של מזרח אפריקה הגרמנית, רואנדה-אורונדי, על ידי כוחות בלגים וקונגולזיים ב-1916 ונשאר בשליטתם עד סוף המלחמה ב-1918. כחלק מחוזה ורסאי עבר החלק העיקרי של מזרח אפריקה הגרמנית לשליטת בריטניה, אך רואנדה-אורונדי, כפולה בשטחה מבלגיה עצמה, עברה לשליטת בלגיה כמנדט מחבר הלאומים ב-1924. לאזור הוענקה עצמאות ב-1962 כשתי מדינות נפרדות, רואנדה ובורונדי, מה שהביא לסופה של האימפריה הבלגית.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1962
דגל טרנסניסטריה

דגל טרנסניסטריה הוא הדגל הלאומי של הרפובליקה המולדובנית של פרידנסטרוביה, מדינה ללא הכרה בינלאומית, אשר מולדובה טוענת לריבונות עליה. הדגל הוא גרסה של דגל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית מולדובה. 

== היסטוריה ==
לאחר אימוץ דגל מולדובה ב-27 באפריל 1990, הודיעו הערים טירספול ודובסרי כי הן מסרבות להשתמש בדגל החדש, וכי ימשיכו להציג את דגל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית, צעד שהחל את התגבשות טרנסניסטריה<ref name=":0"></ref>.

הדגל הנוכחי אומץ לפי חוק סמלי המדינה ב-25 ביולי 2000.

דגל טרנסניסטריה היא הדגל הרשמי האחרון בו נעשה שימוש בדגל ברית המועצות ובפטיש ומגל.

על אף שהמדינה אינה סוציאליסטית באופן רשמי, היא משתמשת בסמל הפטיש והמגל הקומוניסטי.

הפטיש והמגל מופיעים רק על צידו האחד של הדגל, ועל פי החוק מותר להציג את הדגל ללא סמל הפטיש והמגל כלל אך בשימוש ממשלתי מותר הדגל המלא בלבד<ref name=":0" />.

ב-2009 אישרה מועצה העליונה של טרנסניסטריה הצעה להחליף את הדגל הלאומי בטריקולור בעל שלושה צבעים - לבן כחול ואדום, באופן זהה כמעט לחלוטין לדגל רוסיה, פרט ליחס הדגל (1:2 לעומת 2:3 בדגל רוסיה). לפי ההצעה, לדגל הקודם ניתן מעמד של 'דגל מדיני'. 

ב-2017 אישרה המועצה העליונה של טרנסניסטריה את הפיכת הדגל הנוסף לדגל שני של הרפובליקה, לצד הדגל הוותיק.

==ראו גם==
* סמל טרנסניסטריה

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

טרנסניסטריה
קטגוריה:טרנסניסטריה
קטגוריה:דגלי מדינות שההכרה בהן מוגבלת
טרנ
סמל טרנסניסטריה

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה]]

סמל טרנסניסטריה הוא גרסה מחודשת לסמל הישן של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה. הסמלים דומים למדי וההבדל העיקרי ביניהם הוא הכיתוב בחזית הסמל.

==ראו גם==
* דגל טרנסניסטריה

==קישורים חיצוניים==

טרנסניסטריה
קטגוריה:הרלדיקה סוציאליסטית
קטגוריה:צמחים בתרבות
גאוגרפיה של גאורגיה

תבליט הנוף של גאורגיה. מיניאטורה
גאורגיה ממוקמת באסיה בדרום ובאירופה בצפון, גובלת בים השחור ממערב, בין רוסיה מצפון לבין טורקיה מדרום, בחלקו המערבי של עבר הקווקז. גאורגיה היא מדינה קטנה יחסית המשתרעת על שטח של 69,875 קמ"ר, שהם מעל לפי שלושה משטחה של ישראל. 

גאורגיה גובלת בצפון עם רוסיה (וכן בשטחים אוטונומיים שלא מוכרים בקהילה הבינלאומית) מדרום גובלת גאורגיה בארמניה, אזרבייג'ן וטורקיה.

גאורגיה שוכנת על חלקו המערבי של עבר הקווקז. היא משתרעת על שני צידי רכס סוראמי וכוללת את שפלת קולחידה על חוף הים במערבה, וכן את המחצית המערבית של אגן נהר הקורה במזרח. מצפון היא כוללת את מורדותיה הדרומיים של הרי קווקז הגדול, והמורדות הצפוניים של הרי הקווקז הקטן. המדינה כוללת אזורים טבעיים מגוונים כמו ערבות במזרח, הרים חשופים בדרום, קרחונים בצפון ואזור סובטרופי לח במערב המכיל בעיקרו את אגן נהר הריוני.

האזור המזרחי הוא הררי ברובו, ובו עמקים רחבים של נהרות. אגן הקורה העילית הוא בעל אקלים יבשתי, חם בקיץ וקר בחורף. בעמקים הצפוניים של מזרח גאורגיה מגדלים חיטה; העמקים הדרומיים של האזור משופע בכרמים. האזור המערבי הוא סובטרופי גשום, שחלק גדול ממנו הוא אגן הנהר ריוני המשתרע על 310 ק"מ ומשתפך לים השחור. האקלים באזור זה הוא חם-לח בקיץ וקר-לח בחורף. חלק גדול מהאזור מכוסה ביערות והוא מרובה ביצות. אגן ריוני (מישור קולכתי) וחוף הים השחור הם אזורי חקלאות סובטרופית הכוללים גידולי גפן, תה, הדרים, טבק, במבוק ואקליפטוס. הגידול החקלאי העיקרי הוא תירס.

הנהרות הגדולים בגאורגיה הם עשירי מים ובעלי זרימה מהירה ומקורות המים הם הרי הקווקז המושלגים והקרחונים. זרימת המים האיתנה בכל ימות השנה הביאה לייסוד תחנות כוח הידרואלקטריות רבות.

מחצביה העיקריים של גאורגיה הם: מנגן ליד צ'יאתורה שמרבציו הם מהעשירים בעולם, פחם בנפת טק'יבולי ובנפת טקורצ'לי שבמחוז אימרתי, שמן אדמה בערבת שיראק שבקאחתי.

נוף עוצר נשימה יחד עם נוחות אקלימית בחלקים מסוימים בגאורגיה הביא להתפתחות מקומות מרפא ונופש שחלקם מצטיינים במעיינות מרפא מינרליים.

גאורגיה היא חלק ממדינות הקווקז (כמו גם ארמניה ואזרבייג'ן). היא קשורה למדינות ותרבויות אירופאיות כמו יוון ורוסיה, ודתה היא הדת הנצרות האורתודוקסית 
היא מבין המקומות הראשונים שקיבלו את הנצרות כדת הלאומית.
בנוסף להיסטוריה ולתרבות, לגאורגיה קשרים גאופוליטיים הדוקים עם אירופה המודרנית.

== לקריאה נוספת==

* האנציקלופדיה העברית, ערך גאורגיה, כרך 5, עמוד 162.

== קישורים חיצוניים == 

* [http://www.geographic.ge/article.php?lang=en&cat=3&id=11 גאוגרפיה של גאורגיה]

== הערות שוליים ==

*

bn:জর্জিয়া (রাষ্ট্র)#ভূগোল
מוזיקפריין

האולם הגדול מכונה האולם המוזהב
מוזיקפריין (בגרמנית: Musikverein, "אגודת המוזיקה") הוא אולם קונצרטים נודע, שנמצא בווינה, אוסטריה ונפתח ב-6 בינואר 1870. המוזיקפריין מפורסם באקוסטיקה המעולה שלו, והוא נחשב לאחד משלושת אולמות הקונצרטים המשובחים בעולם, יחד עם אולם "סימפוני הול" בבוסטון והקונצרטחבאו באמסטרדם. המוזיקפריין הוא משכנה הקבוע של הפילהרמונית של וינה.

את הבניין הקימה אגודת ידידי המוזיקה של וינה ה-Gesellschaft der Musikfreunde על-פי תוכניות מאת תאופיל הנסן הארכיטקט המוביל באותה עת. הבניין כולל מספר אולמות שהגדול והמפורסם שבהם הוא האולם המוזהב (Goldener Saal) ולצידו ממוקם אולם ברהמס ובו 600 מקומות ישיבה. בניין המוזיקפריין הוא אחד ממבני הציבור החדשים שנבנו לאורך שדרת ״הרינגשטראסה״, הפרויקט להרחבת העיר עליו הכריז הקיסר פרנץ יוזף. מאז 2001 עבר הבניין שיפוצים ובשנת 2014 נוספו לו ארבעה אולמות חדשים לחזרות וקונצרטים.

== האולם המוזהב ==
האולם המוזהב, הנקרא גם האולם הגדול, הוא האולם המרכזי בבניין המוזיקפריין. אורכו 48 מטרים, רוחבו תשעה-עשר מטר וגובהו שמונה-עשר מטר. האולם מציע מעל 1,700 מושבים ועוד כ-300 מקומות עמידה. הוא צבוע בעיקר בצבע זהב ותקרתו עמוסה בציורי קיר אלגוריים. שתי שורות של פסלי קריאטידות מוזהבות ניצבות משני צדי האולם ומעניקות לו את מראהו הייחודי. בשנת 2011 התקינה חברת העוגבים האוסטרית ריגר עוגב חדש באולם הגדול.
הקונצרט החגיגי של ראש השנה החדשה בווינה מתקיים באולם זה בכל שנה ב-1 בינואר ומועבר בשידור ישיר לעשרות מיליוני צופים בכל רחבי העולם.

==ראו גם==
* הפילהרמונית של וינה
* קונצרט השנה החדשה בווינה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20071024102150/http://www.wienerphilharmoniker.at/index.php?set_language=en&cccpage=Home אתר התזמורת הפילהרמונית של וינה] 

קטגוריה:אוסטריה: אולמות קונצרטים
קטגוריה:אוסטריה: תרבות
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:אינרה שטאדט
קטגוריה:מבנים שתכנן תאופיל הנסן
העמותה הישראלית להגנה בפני טילים

העמותה הישראלית להגנה בפני טילים (עי"ט) היא עמותה ישראלית הפועלת להגברת המודעות הציבורית לנושא איום הרקטות והטילים על ישראל והצורך בפיתוח מערכות הגנה מפני טילים, כתגובה לאיום. העמותה הוקמה רשמית בחודש מאי 2007, כתגובה לירי הרקטות על ישראל בעת מלחמת לבנון השנייה, על פי עמדתם של מייסדיה כי מלחמה זו אמורה לשנות את התפיסה האסטרטגית של מדינת ישראל ואת האופן שבו אויביה של מדינת ישראל מסתכלים עליה.

העמותה קמה על פי הדגם של ארגון אמריקני דומה בשם MDAA - Missile Defense Advocacy Alliance והיא הארגון הישראלי הראשון של מומחים בנושא ביטחוני המנסים לקדם פעילות בתחום הביטחון הלאומי של המדינה, דרך דיון ציבורי.

יושב ראש העמותה הוא מפקד חיל האוויר לשעבר אלוף במילואים הרצל בודינגר. בעמותה חברים יוצאי צבא בכירים, דוגמת תא"ל במילואים וראש מפא"ת לשעבר עוזי עילם, ראש מנהלת חומה לשעבר עוזי רובין, מפקדי חיל האוויר לשעבר האלופים במילואים דוד עברי ואיתן בן-אליהו ואקדמאים המתמחים בבקרת חימוש, מניעת תפוצה טילית ואסטרטגיה. ביניהם יצחק בן ישראל, ישעיהו נבנצל, יאיר רמתי ואפי איתם.

עו"ד אריאל פרייברג משמש כיועץ המשפטי של העמותה משנת 2012.

==פעילויות העמותה==
באתר הרשמי של הארגון מדווח על מגוון פעילויות ביניהן:
* פורומים ציבוריים שוטפים ותכופים המפרטים את האיום, את הצעדים הננקטים ואילו צעדים ניתן לנקוט.
* מחקרים מוזמנים, המדווחים לציבור, במגוון רחב של נושאים הקשורים בהגנה בפני טילים.
* שיתוף פעולה ותיאום עם חברי כנסת וממשלת ישראל.
* קיום כנס בינלאומי שנתי חדש שבמסגרתו מגיעים ארצה חוקרים וארגונים, לפתיחת אפיקי דיון ולסיוע בקבלת החלטות ממשלה כתגובה למציאות של מערכות הגנה זמינות. הכנס הראשון נערך בירושלים ב-22 באוקטובר 2007.
* קבוצות עבודה פרטיות המכנסות את קהילת הגנת הטילים המקומית של ישראל לשם גיבוש קונצנזוס ושיתוף רעיונות ומידע.
* קיום מפגשים ועדכונים שוטפים לעיתונות הישראלית והבינלאומית.
* יצירת קשרי גומלין עם ארגונים הקשורים להגנה בפני טילים בעולם והזמנתם לארץ על מנת להפגש עם חברי ממשלה ולדבר עמם.
*הקמה והפעלה של קרן מלגות לסטודנטים מצטיינים באוניברסיטאות בישראל התומכת בדור הבא של מהנדסים ומדענים בתחומים טכניים הקשורים בהגנה בפני טילים.

==ביקורת על העמותה==
ביקורת חריפה על העמותה פורסמה בעיתון הארץ על ידי ראובן פדהצור שטען כי העמותה היא לובי מוסווה של התעשיות הביטחוניות 
כמו כן טען כי העמותה מוטת לטובת מערכות הגנה 

==ראו גם==
* מגן לעורף

==קישורים חיצוניים==
* (מאורכב בארכיון האינטרנט ממרץ 2022)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הגנה נגד טילים
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: ארגוני ביטחון
P-3

P-3 (קוד דיווח נאט"ו: "דמבו"; "Dumbo") הוא מכ"ם גילוי אווירי לטווח בינוני, אשר יוצר בברית המועצות בסוף מלחמת העולם השנייה. 

זהו המכ"ם התלת־ממדי הראשון שיוצר בברית המועצות (מספק מלבד קואורדינטות גם נתון גובה משוער של המטרה). סימן ההיכר העיקרי החיצוני של המכ"ם הוא שתי אנטנות מסוג יאגי. 

זמן סיבוב המכ"ם היה אטי ובוצע ידנית. יכולת האבחנה באזימוט המטרה נמוכה (כ-4 מעלות).

== המאפיינים האלקטרונים של המכ"ם ==
{| class="wikitable" border="1"
! פרמטר אלקטרוני
!ערך
|-
|
|-
|תדר שידור RF
|VHF
|-
| רוחב אלומה
| 4 מעלות
|-
| זמן סיבוב אנטנה
| ידני משתנה
|-
|הפרדה בגובה
|1.5 מעלות
|-
|טווח
|150 ק"מ
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכ"ם: מערכות קרקעיות
אנטנת יאגי

אנטנת יאגי לטלוויזיה, ההזנה למקלט מחוברת לדיפול (1) דרך כבל (4), לאנטנה זו יש שני רפלקטורים (2) ושבעה דירקטורים (3).
אנטנת יאגי-אודה (או בקיצור: אנטנת יאגי) היא אנטנה כיוונית לשידור ולקליטה של גלים אלקטרומגנטיים. סוג זה של אנטנות משמש לשידור וקליטה של מכשירי קשר, עורקי תקשורת, קליטת שידורי טלוויזיה, רדיו FM, ובעבר גם במערכות מכ"ם גילוי אווירי לטווח בינוני וארוך. רוב האנטנות החיצוניות לקליטת שידורי טלוויזיה שהותקנו בארץ הם מסוג יאגי. אנטנות יאגי משמשות היום לשליטה במערך הצופרים של פיקוד העורף ברחבי הארץ.
מהלך הגלים באנטנת יאגי
האנטנה כוללת את הרכיבים הבאים (מספור בהתאם לתמונה):
# דיפול המשמש לשידור או לקליטה שאורכו מותאם לאורך הגל שבו מיועדת האנטנה לשדר או לקלוט
# רפלקטור - מחזר שאורכו גדול מהדיפול שמשמש להחזר קרינה מגב אלומת השידור
# דירקטורים - מכוון המסייעים בכיוון אלומת השידור או הקליטה.

באנטנות מסוג יאגי משתמשים בתחומי התדרים HF (גלים קצרים), VHF (תג"ם) ו- UHF (תא"ג). האנטנה פותחה בשנה 1926 על ידי שינטרו אודה והיטצוגו יאגי מיפן ונקראת על שמם.

==קישורים חיצוניים==

יאגי
קטגוריה:יפן: המצאות
תוכנת מצגות

דיון המלווה במצגת
תוכנה ליצירת מצגות היא תוכנה המשמשת ליצירה ולהקרנה של אוסף שקפים ממוחשב, המשמש במצגת. הפלט של תוכנת המצגות, הקרוי מצגת שקפים, מוקרן על־גבי מסך של מחשב אישי, כאשר מדובר במצגת לקהל צופים מצומצם, או על־גבי מסך גדול או על קיר, כאשר המצגת מוקרנת בפני קהל צופים גדול. 

קודם לפיתוחן של תוכנות מצגות, יצרו שקופיות או שקפים מפלסטיק שקוף, והוקרנו באמצעות מקרן שקופיות או מטול שקפים (ויוגרף). תוכנת מצגות מאפשרת ליצור את תוכן ההצגה ולעדכנו בדרך פשוטה ומהירה יותר.

התוכנות המשמשות להצגת מצגות מתחלקות ל:
*תוכנה שבה יוצרים כל שקף בנפרד, קובעים את התזמון ואת צורת המעבר בין שקפים.
*תוכנה שלוקחת מספר תמונות דיגיטליות ועושה מהן מצגת, לרוב מצגת וידאו. 

בשני סוגי התוכנה ניתן להוסיף למצגת הסברים המוקלטים מראש באחת התוכנות לעיבוד קול, מוזיקת רקע וכן צלילים מתוך מאגר.

גם בתקופה בה המחשבים האישיים עבדו עם מערכת ההפעלה dos, היו מספר תוכנות ליצירת מצגות, כולל תוכנות מתוצרת ישראל שתמכו בעברית ביניהן קלבו PC. התוכנות המובילות באותה תקופה הייתה לוטוס סימפוני על תואמי יבמ, לוטוס ג'אז וקלריס אימפקט במחשבי מקינטוש.

התוכנה הנפוצה ביותר כיום ליצירת מצגות היא PowerPoint של חברת מיקרוסופט. תוכנות נפוצות פחות הן תוכנת המצגות של אופן אופיס, תוכנת המצגות המשולבת בGoogle Docs של גוגל, תוכנת המצגות Lotus Symphony Presentations המהווה חלק מחבילת IBM Lotus Symphony של חברת יבמ, תוכנות אנימציה כמו מקרומדיה פלאש, תוכנות עיבוד תמונה כמו אדובי פוטושופ ותוכנות עריכת סרטים כמו (Premier (Adobe או (MediaStudio (Ulead וכן בתוכנת Keynote של אפל ו־NeoOffice (המקבילה של אופן אופיס) בסביבת מחשבי מקינטוש.

לעיתים קורה שמצגת השקפים, האמורה לשמש כאמצעי עזר למציג, הופכת למטרה. במקום להשקיע בשיפור תוכן המצגת לשם השגת מטרת ההצגה תוך העברת המסר/המידע בצורה הכי טובה, מושקעים זמן רב וכסף רב ב"פירוטכניקה" של המצגת. יותר ויותר גוברת הדעה שהגולם קם על יוצרו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכנות עסקיות
קטגוריה:מצגת
סולומון מרכוס

סולומון מרכוס (רומנית: Solomon Marcus; 1 במרץ 1925 - 17 במרץ 2016) היה מתמטיקאי יהודי רומני, מחברם של ספרי מתמטיקה בין תחומיים וחבר האקדמיה הרומנית.

== חייו ==
סולומון מרכוס נולד בבקאו, רומניה למשפחה יהודית, בנם של גרשון אלטר מרקוס, חייט במקצועו ושל סימה מרקוס, בת לבית הרשקוביץ'. סיים את לימודי התיכון בעיר הולדתו והמשיך ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט עד קבלת תואר דוקטור. בהמשך לימד והיה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט.

מרכוס חיבר יותר מחמישים ספרי מתמטיקה, בעיקר בנושאים בינתחומיים, בהן על יישומי המתמטיקה בבלשנות, בתיאטרון, במדעי הטבע ובמדעי החברה. ספריו תורגמו לשפות רבות ומאמריו זכו לציטוטים מדעיים רבים. משנת 2001 היה חבר באקדמיה הרומנית.

סולומון מרכוס הוא אחיהם של מריוס מירקו ושל ומרצ'ל מרצ'יאן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בוקרשט
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:בקאו: אישים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1925
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2016
מירו בן שמעון

מאיר (מירו) בן שמעון (נולד ב-7 במאי 1962) הוא כדורגלן עבר ישראלי, וכיום מאמן כדורגל.

== קריירה ==
בן שמעון גדל במחלקת הנוער של קבוצת הפועל אשדוד ושיחק עונה אחת בקבוצה הבוגרת של המועדון, ולאחר מכן עבר למכבי יבנה בה שיחק במשך רוב הקריירה. קבוצתו האחרונה הייתה במכבי עירוני אשדוד, בה שיחק כחצי עונה.

כמאמן החל את דרכו באימון קבוצת הנוער של מכבי עירוני אשדוד בעונת 1997/1998 כשהעפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית (כיום ליגת העל לנוער). והמשיך בה עונה וחצי נוספות.

בעונת 1999/2000 החליף את ניסים בכר באמצע העונה כמאמן מ.ס. אשדוד, והצליח להשאיר את הקבוצה בליגת העל. בהמשך אימן לתקופה קצרה בליגת הלאומית את הפועל כפר סבא לאחר שנקלעה לסכנת ירידה והצליח להשאיר אותה בליגה, ולאחר מכן אימן את עירוני ראשון לציון.

הישגו הגדול ביותר היה ההעפלה לגמר גביע המדינה עם קבוצתו הפועל אשקלון בעונת 2006/2007, בה הפסיד להפועל תל אביב בפנדלים. באותה עונה ירדה הפועל אשקלון לליגה הארצית.

בעונת 2007/2008 עבר לאמן את קבוצת האוהדים החדשה הפועל קטמון ירושלים מליגה א' דרום, אף שהוצעו לו חוזים בקבוצות מליגות יותר גבוהות. למרות הכישלון של קטמון לעלות לליגה הארצית, הושאר בן שמעון לעונה נוספת, אך פוטר 3 מחזורים לאחר תחילתה.

ביולי 2009 מונה בן שמעון למנהל מקצועי של מחלקת הנוער במועדון ספורט אשדוד, תפקיד אותו מילא שנה אחת.

בפברואר 2013 מונה בן שמעון לתפקיד מאמן הכח עמידר רמת גן, ובתום העונה סיים את תפקידו.

בן שמעון נשוי ואב לשישה ילדים (שלוש בנות ושלושה בנים). בניו רן ואמיר בן שמעון הם כדורגלנים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשדוד
קטגוריה:אשדוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי יבנה
קטגוריה:כדורגלני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:מאמני הפועל כפר סבא
קטגוריה:מאמני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:מאמני הפועל אשקלון
קטגוריה:מאמני הפועל קטמון ירושלים
קטגוריה:מאמני הכח רמת גן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

יואכים השני "הקטור", הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Joachim II., Kurfürst von Brandenburg; 13 בינואר 1505 – 3 בינואר 1571) היה נסיך בוחר של ברנדנבורג, ונקרא על שם הגיבור הידוע ממלחמת טרויה.

==ביוגרפיה==
יואכים השני נולד ב-13 בינואר 1505, ליואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ("נסטור") מבית הוהנצולרן ואליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של הנס, מלך דנמרק וכריסטינה מסקסוניה. יואכים חונך להיות קתולי אדוק. עם השנים ניכרה בו התחברות לרפורמציה, ובעקבות כך נושל על ידי אביו באופן רשמי מירושת נסיכות הבוחר מברנדנבורג, אך לבסוף הוחזר. בשנות ה-30 של המאה ה-16 אימץ את הנצרות הפרוטסטנטית.

אשתו הראשונה, מגדלנה מסקסוניה, הייתה בתו של גאורג, דוכס סקסוניה ונכדתו של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, והיא ילדה לו את יוהאן גאורג, לימים נסיך בוחר של ברנדנבורג. לאחר מותה ללא עת, ב-1534, והיא בת 27 בלבד, נשא יואכים את ידוויגה יגלו, נסיכת הבוחר מברנדנבורג (1534), בתו של זיגמונט הראשון, מלך פולין ("הזקן") תוך הבטחה שלא יכריח אותה להמיר את דתה לדת הפרוטסטנטית.

בשנת 1535 מת אביו, ויואכים ירש את כתר הנסיך הבוחר. אך גם לאחר מות אביו, ולמרות שכאמור, בפועל היה כבר פרוטסטנטי ואף נכח (פברואר 1539) בתפילה הלותרנית הראשונה שהתקיימה בברלין, לא הזדהה רשמית עם מרטין לותר, עד למות חותנו מלך פולין, (1548), ועד לחתימת שלום אאוגסבורג ב-1555. במהלך המלחמה השמלקלדית הוא שמר על נייטרליות, למרות שהרגיש קרוב יותר לראשי ברית שמלקלדן, בהיותו פרוטסטנטי, לאחר לחץ פוליטי מצד הקיסר קרל החמישי.

התנהלותו הפוליטית השקולה, וקשרי הנישואין שלו עם ארצות זרות, גרמו לברנדנבורג לשגשג ולהתפתח בשנות שלטונו, מכיוון שהנסיכות כמעט ולא נפגעה ממאורעות הזמן הקשים שעברו אז על האימפריה הרומית הקדושה.

יואכים השני הושפע על ידי השתדלן היהודי רבי יוסף בן גרשון מרוסהיים, לא להגרר אחרי כתבי השטנה של מרטין לותר, ולא גירש את היהודים מארצו כפי שעשה עמיתו יוהאן פרידריך מסקסוניה.

ב-3 בינואר 1571 מת יואכים השני, ובמקומו עלה לשלטון בנו יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

==משפחתו==
בשנת 1524 התחתן יואכים עם מגדלנה מסקסוניה, בתם של גאורג, דוכס סקסוניה וברברה יגלו, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
* יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (1525–1598)
* ברברה מברנדנבורג, דוכסית בריג (1527–1595)
* אליזבת (1528–1529)
* פרידריך הרביעי מברנדנבורג (1530–1552)
* אלברכט (1532)
* גאורג (1532)
* פאול (1534)

בשנת 1534 התחתן יואכים עם ידוויגה יגלו, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של זיגמונט הראשון, מלך פולין וברברה זאפויה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* אליזבת מגדלנה (1537–1595)
* זיגיסמונד מברנדנבורג (1538–1566)
* הדוויג מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1540–1602)
* סופיה (1541–1564)
* יואכים (1543–1544)
* בת (1545)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

{| class="wikitable" align="center" style="margin:auto;"
|-
| colspan="3" align="center"| יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג בית הוהנצולרן נולד: 13 בינואר 1505 מת: 3 בינואר 1571
|-
| rowspan="1" align="center"| יואכים הראשון
| rowspan="1" align="center"| נסיכות הבוחר מברנדנבורג 1535–1571
| rowspan="1" align="center"| יוהאן גאורג
|}

קטגוריה:נסיכים בוחרים מברנדנבורג
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:ילידי 1505
קטגוריה:נפטרים ב-1571
אולם המאה בוורוצלב

אולם המאה בוורוצלב (בפולנית: Hala Stulecia; בגרמנית: Jahrhunderthalle) או אולם העם (בפולנית Hala Ludowa) הוקם בין השנים 1911 ו-1913, לפי תוכניתו של מכס ברג ששימש באותה העת כאדריכל העיר. המבנה נחשב לאבן דרך בתחום ההנדסה והאדריכלות המודרנית בתחילת המאה ה-20 ולפורץ דרך בפיתוח הבנייה בבטון מזוין. בשל כל אלה הוכרז האולם בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
מחט הפלדה ושדרת העמודים
וורוצלב, שנקראה בעבר בשם ברסלאו, הייתה אחת הערים החשובות באימפריה הגרמנית והיא התפתחה במהירות במאה ה-19. הבניין הוקם לקראת תערוכה לציון מאה שנים לפנייתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה אל העם הגרמני ב-1813, ומכאן שמו המקורי של המבנה בגרמנית.
ב-1910 החליטה מועצת העיר על הקמת המבנה ולשם כך יוחד שטח של 1,500 דונם שכלל את גני שצ'יטניצקי (Park Szczytnicki) ואת גן החיות. התכנון הופקד בידיו של מכס ברג ששימש כאדריכל העיר מאז 1909, וזה הציג את תוכניתו לאולם בתחילת 1911. התוכנית אושרה ב-28 ביוני 1911, ובד בבד פורסמה תחרות לתכנון המתחם כולו. ב-1912 אישרה מועצת העיר את התוכנית המלאה שלבשה צורה של כיכר וסביבה מספר מבנים ושתי שדרות.

עבודות ההקמה החלו בשנת 1911, תוך שימת דגש על בחירת חומרי הבנייה ואיכותם. הבטון הובא ממפעלי הבטון של שלזיה באופולה ונעשה שימוש בפלדה איכותית במיוחד לדריכת הבטון. מבחני עומס והתקשות נערכו במשך חודשים ותוצאותיהם נבחנו בקפידה, בין היתר על דגם מוקטן של המבנה ביחס של 1:25. תערוכת המאה החלה במאי 1913 בנוכחות וילהלם השני, קיסר גרמניה ולמעלה מ-100,000 איש ביקרו בה. לאחר שננעלה המשיך האולם לשמש לתערוכות שונות, קונצרטים ולהצגות תיאטרון. המתחם הורחב בשנים 1924–1925 ונוספו לו ביתן תערוכות גדול וארקדת כניסה מקורה שגגה נהרס במלחמת העולם השנייה. ב-1948 נערכה במקום תערוכה לכבוד גאולת השטחים שנמסרו מגרמניה לפולין, ובכיכר הוקמה "מחט" פלדה ("Iglica"). בשנת 1963 אירח האולם את אליפות אירופה בכדורסל. בשנת 2011 נערכו שיפוצים מקיפים הכוללים את כל חלל הפנים של המבנה.

==האולם והמתחם==

תוכנית אופיינית של קואטרפויל
האולם נבנה כולו מבטון מזוין וצורתו כשל קואטרפויל (Quatrefoil), מבנה סימטרי שכולל ארבעה "עלים". במרכזו חלל עגול גדול בקוטר של 65 מטרים ובגובה של 42 מטרים. הכיפה, שגובהה 23 מטרים, עשויה בטון מזוין ובה 4 מעגלים של חלונות, הניצבים בארבע קומות זה מעל זה, בצורה המזכירה עוגת חתונה. האולם יכול להכיל עד 8,000 מקומות ישיבה ובשעת בנייתו היה המבנה הגדול מסוגו בעולם.

ממערב לאולם ממוקמת כיכר המתוכננת בדוגמת פורום עתיק ואליה מובילה שדרת עמודי בטון מזוין המשמשת לה כשער. מצפון לאולם ולכיכר שוכן מבנה עם ארבע כיפות, שתוכנן בשנת 1912 כדי לשמש כמשכן לתערוכה ההיסטורית. סמוך, מצפון-מזרח לאולם העם, ניצבת פרגולת בטון בצורת פרסה המקיפה בריכה מלאכותית. סמוך לכניסה ניצב מבנה המנהלה שהוקם ב-1937.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://en.structurae.de/structures/data/index.cfm?ID=s0000363 אודות האולם]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ורוצלב: מבנים
קטגוריה:פולין: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:פולין: אצטדיונים ומתקני ספורט
עצב הגומד

עצבי הגפה העליונה השמאלית במבט קדמי. עצב הגומד הוא התיכון ביותר בזרוע ובאמה.
עצב הגומד (TA: Nervus ulnaris) הוא אחד העצבים העיקריים של הגפה העליונה. העצב מתואר לפעמים כעצב התנועות העדינות שכן הוא מעצבב את רוב השרירים הקטנים בכף היד האמונים על תנועות עדינות של האצבעות.

== מהלך ==
תחילתו של עצב הגומד בכבל התיכון של מקלעת הזרוע. העצב עובר בזרוע כשהוא מלווה את עורק הזרוע במהלכו בין כופפי המרפק לפושטי המרפק לאורך כמחצית מהזרוע, שכן בנקודה זו מתחיל העצב להתרחק מהעורק אחורנית עד מעברו מאחורי עילית העלי התיכונה של עצם הזרוע (הבליטה הגרמית בצד התיכון של המרפק).

בסמוך לעילית העלי, עצב הגומד תת-עורי ופגיע. עובדה זו מוכרת בצורה עקיפה שכן אם נחבט העצב, מורגשים עקצוצים באזורים המעוצבבים על ידי העצב, בעיקר באצבעות החמישית והרביעית.

העצב נכנס לאמה בין ראשי השריר כופף שורש היד הגומדי ומצטרף למהלכו של עורק הגומד לאורך עצם הגומד. השניים נכנסים לכף היד דרך התעלה על שם גויון (Guyon) הסמוכה לתעלת שורש כף היד אך שטחית יותר ממנה, שם מתפצל העצב לענפים הסופיים שלו.

== ענפים ועיצבוב ==
לעצב הגומד אין כל ענפים בזרוע.
===ענפים לשרירים===
באמה מתפצלים מהעצב מספר ענפים המעצבבים את השריר כופף שורש היד הגומדי ואת המחצית התיכונה של השריר כופף האצבעות העמוק.

בתוך כף היד מעצבב הענף העמוק של עצב הגומד (Ramus profundus nervus ulnaris) את שרירי הזרת האינטרינסים (שבתוך כף היד, בבליטת תת-כף היד), את השריר מתוויך האגודל, את השרירים התולעיים התיכונים ואת כל השרירים הבין גרמיים.

הענף השטחי של עצב הגומד (Ramus superficialis nervus ulnaris) מעצבב את שריר הכף הקצר.

===ענפים לעור===
לפני כניסת העצב לכף היד, מתפצלים ממנו הענף הכפי (Ramus palmaris nervus ulnaris) והענף הגבי (Ramus dorsalis nervus ulnaris) ומעצבבים את העור בחלקה התיכון של כף היד.

== תמונות נוספות ==
{|
|-align="center" 
|colspan="2"|<small>גפה עליונה עם נקודות ציון לעצמות, עורקים ועצבים</small>
|colspan="2"|<small>פיזור עצבי בגפה עליונה,הפיזור של הגומד באזור כף היד צבוע כחול</small>
|-
|מבט קדמי על גפה עליונה
|מבט אחורי על גפה עליונה
|מבט קדמי על גפה עליונה
|מבט אחורי על גפה עליונה
|}

== ראו גם ==
יד טופר
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גומד
אימפלה

אימפלה (שם מדעי: Aepyceros melampus) היא אנטילופה אפריקנית בינונית המצויה בערבות קניה, טנזניה, מוזמביק, נמיביה, בוטסואנה, זמביה, זימבבווה, דרום אנגולה, צפון מזרח דרום אפריקה ואוגנדה. השם אימפלה בא משפת הזולו והוא גם מקור שמה של בירת אוגנדה, קמפלה.

==תיאור==
משקלה הממוצע של האימפלה 75 קילוגרם. פרוותה בצבע חום אדמדם מלבד שערות לבנות בתוך האוזניים, מעל העיניים, בלחיים, בחלק העליון של הצוואר, בבטן התחתונה ובאחוריים. קו שחור דק נמתח באמצע הגב התחתון כמו גם בחלק האחורי של הירכיים.
לזכרים קרניים ארוכות היכולות להגיע לאורך של 90 סנטימטר. לאימפלה שני תת-מינים המאכלסים אזורים נפרדים באפריקה. לתת-המין אימפלה שחורת-פנים יש סימונים שחורים ייחודים על הפנים והיא גדולה וכהה במעט מהאימפלה המצויה.

==התנהגות==
אימפלה מהווים מין מרכזי בערבות שונות. הם מצויים לרוב בעדרים המורכבים מזכר אחד ומספר נקבות. מזונם מורכב בעיקר מעשבים ועלים. זכרי האימפלה לרוב טריטוריאליים למדי, אך בתקופות יובש הגבולות הטריטוריאליים נפרצים כאשר העדרים מחפשים מים ונוצרים עדרים מעורבים גדולים יותר.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Black-faced Impala (Aepyceros petersi) (8603213327).jpg|נקבת אימפלה שחורת-פנים
קובץ:Aepyceros melampus -Serengeti National Park, Tanzania-8 (1).jpg|אימפלה אוכלת
קובץ:Fighting impalas edit2.jpg|זכרים נאבקים
קובץ:Aepyceros melampus petersi ♂.jpg|ראש של אימפלה שחורת-פנים
קובץ:Aepyceros melampus Impala in Tanzania 3580 Nevit.jpg|זכר ליד המים
קובץ:Female impala.jpg|נקבת אימפלה מצויה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מרטין ליכטנשטיין
קטגוריה:פריים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:קניה: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אפריקה
קטגוריה:דרום אפריקה: יונקים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1812
Between the Buttons

Between The Buttons הוא אלבום של להקת הרולינג סטונז, החמישי בבריטניה והשמיני בארצות הברית. אלבום זה הוא האחרון של הלהקה שיצא בנפרד בבריטניה ובארצות הברית (Flowers יצא רק בארצות הברית).

בשתי המהדורות יש 12 שירים. סדר השירים שונה וגם שני שירים אינם זהים. שני השירים שנמצאים במהדורה הבריטית ולא באמריקאית נמצאים באלבום Flowers. שני השירים שאין במהדורה הבריטית נחשבים לשני השירים המוצלחים ביותר באלבום: Ruby Tuesday, שהמגזין רולינג סטון דירג במקום ה-303 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר, וגם Let's Spend The Night Together, שעל שמו נקרא סרט הופעה של הלהקה מאוחר יותר. שני השירים הופיעו באוסף Hot Rocks 64-71 וגם באוסף Through the Past, Darkly (Big Hits Vol. 2).

האלבום יצא בתקופת השיא לפני תחילת הרוק הפסיכדלי, לצד Revolver של הביטלס, Pet Sounds של הביץ' בויז ו־Blonde On Blonde של בוב דילן, אלבומים ואמנים אלה נחשבים לבסיס של הרוק הפסיכדלי. האלבום דורג בשנת 2012 במקום ה-357 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר על ידי מגזין המוזיקה הרולינג סטון.

== רשימת שירים ==
=== הגרסה הבריטית ===
כל השירים נכתבו על ידי מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס

# "Yesterday's Papers" – 2:04
# "My Obsession" – 3:17
# "Back Street Girl" – 3:27
# "Connection" – 2:08
# "She Smiled Sweetly" – 2:44
# "Cool, Calm And Collected" – 4:17
# "All Sold Out" – 2:17
# "Please Go Home" – 3:17
# "Who's Been Sleeping Here?" – 3:55
# "Complicated" – 3:15
# "Miss Amanda Jones" – 2:47
# "Something Happened to Me Yesterday" – 4:55

=== הגרסה האמריקאית ===
# "Let's Spend the Night Together" – 3:36
# "Yesterday's Papers" – 2:04
# "Ruby Tuesday"* – 3:17
# "Connection" – 2:08
# "She Smiled Sweetly" – 2:44
# "Cool, Calm And Collected" – 4:17
# "All Sold Out" – 2:17
# "My Obsession" – 3:17
# "Who's Been Sleeping Here?" – 3:55
# "Complicated" – 3:15
# "Miss Amanda Jones" – 2:47
# "Something Happened To Me Yesterday" – 4:55

== חברי הלהקה ==
* מיק ג'אגר - שירה, כלי הקשה, מפוחית
* קית' ריצ'רדס - גיטרה, שירה, גיטרה בס, פסנתר, אורגן
* בריאן ג'ונס - פסנתר, אורגן, אקורדיון, וברפון, מפוחית, חלילית, בנג'ו, כל הקשה, קאזו
* צ'ארלי ווטס - תופים
* ביל וויימן - גיטרה בס, קלי הקשה, קונטרבס

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1967
קטגוריה:אלבומי הרולינג סטונז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אולימפיק
עונשו של קורח

"עונשו של קורח" הוא שמו של פרסקו אשר צויר על ידי הצייר האיטלקי סנדרו בוטיצ'לי על קיר בקפלה הסיסטינית שבוותיקן.

נושאו של פרסקו זה לקוח מתוך פרשת קורח הלקוחה מספר במדבר. בפרשה, מבקש משה מאלוהים להעניש את קורח, דתן ואבירם בני שבט ראובן, הקוראים תיגר על מנהיגותם של משה רבנו ואהרן הכהן. הם קובעים כי "כל העדה כולם קדושים, ובתוכם ה'; ומדוע תתנשאו על קהל ה'?". משה מבקש לחזק את סמכותו על ידי עונש אלוהי, אשר יאשש את הסמכות השלטונית והרוחנית שלו. 

הפרסקו הוא חלק משני מחזורי פרסקאות שנוצרו בקפלה על ידי צוותי ציירים בראשותו של פייטרו פרוג'ינו. לורנצו דה מדיצ'י שלח את קבוצת הציירים כדי שיעטרו את קירות המבנה שבנה האפיפיור סיקסטוס הרביעי. מחווה פלורנטינית זו באה עם סיומה של מערכה צבאית בין כוחות פירנצה לבין סיקסטוס. מחזור אחד מציג סצנות מחיי משה והמחזור השני מציג סצנות מחייו של ישו. 

בחזית הקומפוזיציה ניצב משה לבוש בבגד צהוב ובגלימה ירוקה. הוא מניף מטה לשמים ובכך מצביע על אקט העונש האלוהי. הדמויות לצידו מתוארות בתנוחות גוף דרמאטיות, כמנסות להימלט מן העונש המתקרב. הדמויות במרכז מסודרות סביב באר מתומנת או אגן טבילה עשוי אבן.

בציור הפרסקו ניכר השימוש בפרספקטיבה, בעיקר בתיאור המבנים האדריכליים שבצדי הקומפוזיציה. המבנים מתוארים בשלושה שלבים של הרס. בימין הפרסקו מופיע מבנה עמודים הרוס. במרכז מופיע תיאור של קשת קונסטנטינוס המתוארת במצב של הרס חלקי ואילו בשמאל מופיע בנין שלם בסגנון רנסאנסי.

למרות התיאור הפרספקטיבי המדויק, עיקר תשומת הלב נתונה לתיאור הדרמה שבעונש האלוהי. הדבר בא לביטוי בייחוד בתיאור תנוחות הגוף המגוונות של הדמויות, הממלאות את כל החצי התחתון של הקומפוזיציה. תיאור הדמויות בצידה הימני של היצירה אף עמוס מדי ופוגע מעט בתחושת העומק. 

הפרסקו של בוטיצ'לי ניצב בקפלה אל מול ציורו של פרוג'ינו "ישו מעניק את מפתחות השמים לפטרוס" ובין שני הציורים ניכרים קשרים איקונוגרפים וצורניים (כגון תיאור הקשת והמבנה המתומן) לצד קשר תאולוגי הרואה את סיפור משה כפרה פיגורציה לחייו של ישו. 

==ראו גם==
*מחלוקת קורח ועדתו
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סנדרו בוטיצ'לי
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:הקפלה הסיסטינית: פרסקאות קיר
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-15
קטגוריה:ציורי התנ"ך
נאקוס

נאקוס ב[[קתדרלת יעקב הקדוש, 1910]]

נָאקוֹס (בערבית: ناقوس) או סימנדרון (ביוונית: σήμαντρον או σημαντήριον) הוא שמה של קורת עץ או טבלת מתכת גדולה, עליה מקישים הנוצרים כדי לקרוא לתפילה. הנאקוס שימש במשך שנים כתחליף לפעמוני כנסייה בקרב עדות נוצריות במרחב האימפריה העות'מאנית. עם השנים הוא הומר בכנסיות רבות בפעמונים, אך בכנסיות שמרניות, דוגמת ההכנסייה הסורית וכנסיות קטנות ברוסיה, השימוש בו ממשיך עד היום.

הנאקוס יכול להיות נייד או נייח, הוא נראה כלוח עץ או מתכת שמכים עליו בפטישי עץ או מתכת. הנאקוס משמש בכנסייה או במנזר כדי לכנס את הציבור או הנזירים לתפילות וטקסים נוספים. זמני השימוש, צורת הנגינה ופרטים שונים משתנים מכנסייה לכנסייה.

מקור המילה הערבית 'נאקוס' הוא כנראה בשורש נ.ק.ש, שכן אופן השימוש בכלי הוא על ידי הקשה. השימוש בנאקוס החל להתפתח במאה ה-17, כאשר השלטון העות'מאני אִפשר למושלים מוסלמיים מקומיים להחיל את חוקי עומר - חוקים מפלים כלפי אוכלוסייה לא-מוסלמית. כך, למשל, הוכרחו יהודים ונוצרים, שכונו "בני החסות" (בערבית: ד'ימים - أهل الذمة) להתהלך בלבוש מיוחד, לסור מהדרך כאשר עובר בה מוסלמי, וכדומה. לעיתים הופעלו חוקים נוקשים יותר, כמו החובה להכניס ספרי קוראן לכנסיות ולבתי כנסת, ואף עשיית משפט מוטה מראש, כאשר אחד הצדדים אינו מוסלמי. בין היתר אסרו המוסלמים על יהודים ונוצרים לבנות את בתי תפילתם גבוה מעל לצריחי המסגדים, וכן נאסר עליהם להתפלל בקול.

על היהודים נאסר לתקוע בשופר, ועל הנוצרים נאסר לצלצל בפעמוני הכנסיות, אך הם הורשו להשתמש בכלי הקשה כדי לקרוא לתפילה. כך נולד הנאקוס - קורת עץ שהשתלשלה מהתקרה בעזרת חבלים, ועליה יכלו להקיש בעזרת פטיש עץ. בדומה למקרים רבים אחרים, בהם האילוץ הופך למסורת אהובה, טיפחו הנוצרים את הנאקוס שבכנסיותיהם, ועיטרו אותו בפיתוחים וצבע.

במחצית המאה ה-19 השתפר מאוד מעמדם של "בני החסות" ברחבי האימפריה העות'מאנית, עקב לחצים פוליטיים מצד אירופה והחלת הסכמי הקפיטולציות. בעקבות כך הורשו הנוצרים לצלצל שוב בפעמוניהם לאחר מאות שנים. הכנסייה הראשונה בירושלים בה צלצל פעמון הייתה כנסיית העלייה הרוסית במרומי הר הזיתים. לרגל המאורע נשלח מרוסיה פעמון ששקל לפחות 8 טונות, אותו גלגלו צליינים במשך חודשים במעלה ההר, מנמל יפו ועד מרומי הר הזיתים.

למרות ההיתר הגורף לשוב ולצלצל בפעמונים, ישנן עדיין כמה כנסיות המחזיקות בנאקוס, ואף משתמשות בו. לדוגמה - בקפלת הצליבה של ישו בכנסיית הקבר ניתן עדיין למצוא כמה נאקוסים, השייכים ליוונים האורתודוקסים; כן ישנו נאקוס גדול בקתדרלת יעקב הקדוש ברובע הארמני בירושלים. מבחר נאקוסים יפים שעודם בשימוש נמצאים במנזר סנטה קתרינה בסיני.

==גלריית תמונות==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
תמונה:Nakos2.jpg|נאקוס ארמני ממתכת, הנראה בתמונה העתיקה לעיל, 2007
תמונה:Nakos3.jpg|נאקוס ארמני מעץ, הנראה בתמונה העתיקה לעיל, 2007
תמונה:Nakos4.jpg|נאקוסים יוונים אורתודוקסים בכנסיית הקבר
תמונה:A01_5873.JPG|נזיר רוסי מכה בנאקוס
תמונה:Semantron in Moni Rousanou (Meteora).jpg|נאקוס ממתכת במנזר רוסאנו במטאורה
תמונה:Semantron in Moni Rousanou (Meteora)-2.jpg|נאקוס מעץ במנזר רוסאנו במטאורה
תמונה:Semantron in Monastery of the Cross-2.jpg|נאקוס מעץ במנזר המצלבה
</gallery>

==ראו גם==
*היהודים באימפריה העות'מאנית
*קפיטולציות

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.gebus.com/suoncampn_eng.htm סיפור הנאקוס ואפשרות האזנה]

קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:אפליה דתית
קטגוריה:חוק אסלאמי
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נצרות אורתודוקסית
קטגוריה:כלי הקשה
ת'ורונג לה

מטייל חוגג את הגעתו למעבר ההרים. השלט מודיע על היציאה ממחוז מנאנג ומבשר כי הגובה מעל פני הים הוא 5,416 מטר
ת'ורונג לה הוא מעבר הרים בגובה 5,416 מטר מעל פני הים ברכס האנאפורנה בנפאל. המעבר מחבר בין העיר מנאנג (Manang) (3,540 מטר) שבמחוז מנאנג עם העיר מוקטינאת (Muktinath) (3,800 מטר) ממערב שבמחוז מוסטנג. המעבר משמש באופן סדיר את הסוחרים המקומיים העוברים את 35 הקילומטרים המפרידים בין הערים במהלך יום אחד.

==תיירות==
ת'ורונג לה הוא הנקודה הגבוהה ביותר בטרק סובב האנאפורנה, מסלול באורך של כ-300 ק"מ סביב מסיב הרי אנאפורנה. המעבר גבוה מספיק כדי לגרום למטיילים שלא התאקלמו לכך למחלת גבהים. אף שניתן לחצות את המעבר ממנאנג במהלך יום אחד, הרופאים היושבים בנציגות איגוד החילוץ בהימאליה שבמנאנג ממליצים על לינה של לפחות 4-5 לילות בין ההגעה למנאנג עד חציית המעבר.

העונה הבטוחה ביותר מבחינת מזג האוויר לחציית המעבר היא בין מרץ לאפריל ובין אוקטובר לנובמבר. ניסיון לחצות את המעבר בחורף הוא מסוכן עקב מפולות שלגים, סיכוי לכוויות קור ואיבוד השביל בשלג.

רוב התיירים חוצים את המעבר ממזרח למערב (ממנאנג למוקטינאת) שהוא הכיוון הבטוח והקל יותר לעלייה. לפני העלייה למעבר עצמו, המטיילים יכולים לישון בת'ורונג פדי (4,420 מ') או בת'ורונג היי קמפ (4,800 מ'). ביום המעבר הם ייאלצו לעלות 1,000 מ' (בעלייה מפדי) ולרדת 1,600 מטר עד מוקטינאת. הדרך ההפוכה ממוקטינאת למעבר אינה מאפשרת תחנות עצירה להתאקלמות ויש לעלות למעבר ביום אחד מגובה של 4,100 מ', כלומר עלייה של 1,300 מ'.

ב-14 באוקטובר 2014 התרחשה באתר סופת שלגים, בה נהרגו 43 מטיילים ובהם ארבעה ישראלים.

==לקריאה נוספת==
* נפאל מסדרת "העולם", בהוצאת שטיינהרט-קציר (תרגום של ה'לונלי פלנט')

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נפאל: הרים
קטגוריה:מעברי הרים
Aftermath

Aftermath הוא האלבום הרביעי בבריטניה והשישי בארצות הברית של להקת הרולינג סטונז. זהו האלבום הראשון של הלהקה בו מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס כתבו והלחינו את כל השירים.

בגרסה הבריטית 14 שירים ובאמריקאית 11. חוץ משלושת השירים החסרים, השיר "Paint It Black" הוחלף ב-Mother's Little Helper. שני השירים מופיעים באוסף Hot Rocks 64-71. חוץ משירים אלה נמצאים גם הלהיטים Under My Thumb, Lady Jane, Stupid Girl והשיר הארוך שנמשך 11 דקות: Going Home.

האלבום זכה במקום הראשון במצעד הבריטי ובמקום השני במצעד האמריקאי. "Paint It Black" זכה במקום הראשון בשני המצעדים.

== רשימת שירים ==
כל השירים נכתבו בידי מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס.

=== הגרסה הבריטית ===
#"Mother's Little Helper" – 2:45
#"Stupid Girl" – 2:55
#"Lady Jane" – 3:08
#"Under My Thumb" – 3:41
#"Doncha Bother Me" – 2:41
#"Going Home" – 11:13
#"Flight 505" – 3:27
#"High and Dry" – 3:08
#"Out of Time" – 5:37
#"It's Not Easy" – 2:56
#"I Am Waiting" – 3:11
#"Take It or Leave It" – 2:47
#"Think" – 3:09
#"What to Do" – 2:32

=== הגרסה האמריקאית ===
#"Paint It Black" – 3:45
#"Stupid Girl" – 2:55
#"Lady Jane" – 3:09
#"Under My Thumb" – 3:41
#"Doncha Bother Me" – 2:41
#"Think" – 3:09
#"Flight 505" – 3:27
#"High And Dry" – 3:08
#"It's Not Easy" – 2:56
#"I Am Waiting" – 3:11
#"Going Home" – 11:13

== חברי הלהקה ==

* מיק ג'אגר - שירה, כלי הקשה, מפוחית
* קית' ריצ'רדס - גיטרה, שירה
* בריאן ג'ונס - גיטרה, מרימבה, פעמונים, סיטאר, אורגן, פסנתר, דלצ'ימר
* צ'ארלי ווטס - תופים, כלי הקשה, מרימבה, פעמונים
* ביל וויימן - גיטרה בס, מרימבה, פעמונים, פסנתר, אורגן, צ'מבלו
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1966
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
המעבר הצפון-מזרחי

המסלול הצפוני (בכחול), והמסלול האלטרנטיבי הדרומי דרך [[תעלת סואץ (באדום)]]
מפת [[האזור הארקטי שמראה את "הנתיב הימי הצפוני" (Се́верный морско́й путь) בקונטקסט של "המעבר הצפון-מזרחי" ו"המעבר הצפון-מערבי". "הנתיב הימי הצפוני", על-פי הגדרה מצומצמת יותר, הוא למעשה חלק מהמעבר הצפון-מזרחי.]]
המעבר הצפון-מזרחי הוא מסלול ימי המקשר בין האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט בנתיב צפוני, ועובר במרבית דרכו במימי אוקיינוס הקרח הצפוני. המסלול עובר לאורך החופים הארקטיים שבצפון רוסיה - מהים הלבן וים ברנץ במערב, דרך חופי צפון סיביר ולאורך החוף הרוסי של ים קארה, עד מצר ברינג והמזרח הרחוק. הנתיב בחלקו פנוי מקרח רק חודשיים בשנה. החלק הרוסי (או האסיאתי) של המסלול, מזרחית לנוביה זמליה, בין ים ברנץ לאוקיינוס השקט, נמצא כולו בתחומי מי האזור הכלכלי הבלעדי של רוסיה, ונקרא הנתיב הימי הצפוני (ברוסית: Се́верный морско́й путь - "סברניי מורסקוי פוט").

== היסטוריה ==
השימוש במסלול החל במאה ה-11, כשעברו באזור פומורים, שהיו מתיישבים רוסים באזור הים הלבן. ב-1525 הציע דיפלומט רוסי, גרסימוב, לבחון את האפשרות לפתח מסלול ימי מסוג זה על מנת לפתח את קשרי המסחר של רוסיה. במאה ה-17 היה כבר מסלול מארכנגלסק לאורך נהר היניסיי ועד למנגזיה.

הראשון שגילה את המעבר לכל אורכו בדרך הים היה הברון אדולף אריק נורדנשלד. בין השנים 1878–1879 פיקד על משלחת וגה, כשהפליג על גבי ספינת הקיטור וגה וגילה את המעבר הצפון-מזרחי. הספינה יצאה לדרכה ב-21 ביולי 1878 מנמל טרומסה שבנורווגיה מזרחה דרך המעבר הצפוני באוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לסיביר, לכיוון אלסקה. ב-19 באוגוסט 1878 הגיע לכף צ'ליוסקין בסיביר, שם נאלץ להמתין בשל הים הקפוא. לאחר שחצה את מצר ברינג המשיך דרך יוקוהמה ביפן, סינגפור, ציילון (סרי לנקה), תעלת סואץ, איטליה, מצר גיברלטר וחזרה לשוודיה. את המסע הוא סיים בקיץ 1879 בנמל סטוקהולם. בסיום המסע העניק לו המלך אוסקר השני תואר אצולה, ברון.

בשנת 1932 ספינה של משלחת רוסית הצליחה לעבור את המעבר במהלך רציף ללא חניית חורף. בשנת 1935 שימש המעבר לראשונה להפלגת ספינת מסחר ולהעברת סחורות. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש נתיב שיט זה על ידי ברית המועצות למעבר סחורות וספינות מלחמה ממזרח למערב. הגרמנים ניסו לשבש את פעולת הנתיב על ידי שליחת כוח ימי, אך ללא הצלחה.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div class="mw-content-ltr">* 
</div>
==הערות שוליים==

קטגוריה:אוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:רוסיה: תחבורה
קטגוריה:נתיבי שיט
קטגוריה:תחבורה ימית בין-לאומית
Made in China

תווית ב[[אנגלית על מוצר שיוצר בסין. התווית מנסה לגבור על הסתייגות אפשרית של הצרכנים עקב הסטיגמה כנגד מוצרים המיוצרים בסין, וכוללת דגל ארצות הברית וכיתוב: "חברה אמריקאית. המוצר והאריזה עוצבו בארצות הברית. מיוצר בסין".]]
Made in China (בתרגום חופשי: יוצר בסין; מנדרינית מופשטת: 中国制造, פין-יין: zhōngguó zhìzào) הוא סימן מסחר האפייני לפריטים שיוצרו ברפובליקה העממית של סין, בעיקר ביבשת המרכזית, זאת מכיוון שהונג קונג ומקאו הם אזורים מנהליים מיוחדים של הרפובליקה העממית של סין. מהיותם כאלה, רוב הפריטים המיוצרים בהם מתויגים כ"יוצר בהונג קונג" או כ"יוצר במקאו", בהתאמה. סימון אחר למוצרים המיוצרים בסין הוא :"Made in P.R.C", כלומר "מיוצר ברפובליקה העממית של סין" (People's Republic of China).

על אף העובדה שהמונח "סין" משמש גם לתיאור הרפובליקה הסינית (טאיוואן), הסימן המסחרי "Made in China" לא משמש את הרפובליקה הסינית. מוצרים המיוצרים ברפובליקה הסינית מסומנים בדרך כלל כ"יוצר בטאיוואן" (Made in Taiwan) או כ"יוצר ב-ROC" (Made in ROC).

== משמעויות נוספות ==
המושג "Made in China", משמש בהשאלה לתיאור מוצר זול ולא איכותי. משמעות זו נובעת מהייצור ההמוני והמהיר של מוצרים באיכות נמוכה בסין, המיוצאים למערב. פעמים רבות מוצרים אלו אינם עומדים בתקנים שונים המקובלים במערב, בין השאר תקני בטיחות. נמצאו למשל צעצועים המיוצרים בסין המכילים עופרת, מתכת רעילה. 

בניגוד לכך, משמעות המושג "יוצר בטאיוואן" היא, ברוב הפעמים, כוונה למוצר זול אך איכותי. בנוסף, המוצרים המיוצרים באסיה בעלי האיכות הגבוהה ביותר הם בדרך כלל מתוצרת יפן.

== ראו גם ==
* סימון מדינת מוצא
* Made in Germany

== קישורים חיצוניים ==

*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סלנג בשפה האנגלית
קטגוריה:סין: כלכלה
קטגוריה:סימון מוצרים