OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סטוקטון קינגס

סטוקטון קינגס (באנגלית: Stockton Kings) היא קבוצת כדורסל מהעיר סטוקטון, קליפורניה המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2008 וכיום נמצאת תחת חסות הסקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשם "רינו ביגהורנס" בשנת 2008. במהלך עונת 2010/11 הוצבו בקבוצה ג'רמי לין שנשלח על ידי הגולדן סטייט ווריירס (הוצב פעמיים במהלך העונה) וחסן וייטסייד שנשלח על ידי סקרמנטו קינגס. בסיום העונה עמד מאזן הקבוצה על 34 ניצחונות ו-16 הפסדים. הקבוצה גברה על אירי בייהוקס בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף, אך הפסידה בחצי הגמר לריו גראנדה ואלי וייפרס. הישגים אלו הם הטובים ביותר שהשיגה הקבוצה עד כה.

ב-5 בינואר 2015 קבעה הקבוצה שיא ליגה כשבמהלך משחק נגד קבוצת לוס אנג'לס די-פנדרס זרקה הקבוצה 61 זריקות מעבר לקשת השלוש. ב-2 באפריל, אותה שנה, השוותה הקבוצה שיא ליגה, כאשר דייוויד סטוקטון (26 נקודות, 15 אסיסטים ו-10 ריבאונדים) וקובי קארל (26 נקודות, 10 אסיסטים ו-11 ריבאונדים) השיגו טריפל דאבל במשחק אחד. במהלך עונת 2014/15 הובילה הקבוצה את הליגה במספר הנקודות למשחק.

בשנת 2018 עברה הקבוצה לעיר סטוקטון שבקליפורניה, ושינתה את שמה ל"סטוקטון קינגס".

==עונה אחר עונה==
{| class="wikitable" style="font-size:95%"
|- style="text-align:center;"
!עונה
!אזור/בית
!מיקום
!ניצחונות
!הפסדים
!% הצלחה
!פלייאוף
|-
| colspan=8 style="text-align:center; background:#004813"|<span style="color:#CBB677"> רינו ביגהורנס </span>
|- style="text-align:center;"
|2008/09 || מערב || 4 || 25 || 25 || .500 ||
|- style="text-align:center;"
|2009/10 || מערב || 3 || 28 || 22 || .560 || הפסד בסיבוב הראשון (ריו גראנדה ואלי) 1–2
|- style="text-align:center;"
|2010/11 || מערב || 1 || 34 || 16 || .680 || ניצחון בסיבוב הראשון (אירי) 2–1<br /> הפסד בחצי הגמר (ריו גראנדה ואלי) 0–2
|- style="text-align:center;"
|2011/12 || מערב || 7 || 21 || 29 || .420 ||
|- style="text-align:center;"
|2012/13 || מערב || 5 || 16 || 34 || .320 ||
|- style="text-align:center;"
|2013/14 || מערב || 3 || 27 || 23 || .540 || הפסד בסיבוב הראשון (פורט ויין) 0–2
|- style="text-align:center;"
|2014/15 || מערב || 3 || 20 || 30 || .400 ||
|- style="text-align:center;"
|2015/16 || הבית הפסיפי || 1 || 33 || 17 || .660 || הפסד בסיבוב הראשון (לוס אנג'לס) 1–2
|- style="text-align:center;"
|2016/17 || הבית הפסיפי || 4 || 21 || 29 || .420 ||
|- style="text-align:center;"
|2017/18 || הבית הפסיפי || 1 || 29 || 21 || .580 || הפסד בחצי גמר המזרח (סאות' ביי) 0–1
|- style="text-align:center;"
!colspan=3|סה"כ עונה רגילה || 254 || 246 || .508 ||
|- style="text-align:center;"
!colspan=3|סה"כ פלייאוף || 5 || 10 || .333 ||
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA
קטגוריה:קליפורניה: מועדוני ספורט
קטגוריה:סקרמנטו קינגס
בית הונדרטוואסר

שמאל
בית הונדרטוואסר (בגרמנית: Hundertwasserhaus) בעיר וינה בירת אוסטריה הוא בית מגורים, אשר תוכנן בסגנון אקספרסיוניסטי על פי רעיונותיו של האמן האוסטרי פרידנסרייך הונדרטוואסר. הוא מהווה אחת מהאטרקציות התיירותיות הבולטות של העיר ומושך אליו מבקרים רבים.

ביזמת קנצלר אוסטריה ברונו קרייסקי הזמין ראש עיריית וינה לאופולד גראץ את הונדרטוואסר בשנת 1977 לבנות בעיר מתחם מגורים על פי רעיונותיו האדריכליים. כיוון שהונדרטוואסר לא היה אדריכל בהכשרתו צירפה אליו העירייה לבקשתו אדריכל שייצור תוכניות על פי רעיונותיו. האדריכל, יוזף קרווינה (Josef Krawina), הכין תוכנית ראשונית למבנה, שאותה דחה הונדרטוואסר על הסף כמנוגדת לרעיונותיו. הוא הביא להחלפתו של קרווינה באדריכל פיטר פליקן (Peter Pelikan), אשר היה לשותפו של הונדרטוואסר גם בתכנון מבנים אחרים.

המבנה נבנה בין השנים 1983 עד 1985. הוא נחנך ב-17 בפברואר 1986 וביום זה ביקרו בו 70 אלף איש. מאז ביקרו בו מיליוני מבקרים. הבית אינו תואם את הנורמות המקובלות של האדריכלות. המודלים שהיוו השראה להונדרטוואסר לקוחים בין היתר מאנטוני גאודי, פרדינאן שבאל ו. 

הבניין בנוי מלבנים. בהתאם לרעיונותיו של הונדרטוואסר מצויות בו רצפות גליות, גג המכוסה באדמה ועשב, עצים גדולים הצומחים מתוך חדרי הדירות וענפיהם מציצים מחלונותיו. חזיתות הדירות השונות וכן החללים הפנימיים שלהן צבועים ומקושטים בסגנונות שונים. המבנה מכיל 52 דירות בגדלים שונים, ארבעה משרדים, 16 מרפסות פרטיות ושלוש מרפסות ציבוריות. נטועים בו 250 עצים ושיחים, שעבורם נעשה בבניין שימוש כ-900 טון אדמה, והם משתרעים על שטח כולל הגדול משטח המגרש שעליו נבנה הבניין.

בשנת 2010, לאחר שמונה שנות התדיינות, פסק בית המשפט העליון של אוסטריה כי יש להכיר באדריכל קרווינה כיוצר משותף של המבנה ביחד עם הונדרטוואסר, עם פליקן כמתכנן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:אוסטריה: בתי מגורים
אבי ברמן

הצ'לן חורש רם מנגן את "שבבי-עץ" בנגריה, יפו 2011
אָבִי בֶּרְמָן (נולד ב-2 ביולי 1971) הוא מלחין ישראלי.

==ביוגרפיה==
ברמן נולד בתל אביב ולמד בירושלים בתיכון שליד האקדמיה למוזיקה ולמחול. בגיל 13 החל ללמוד קומפוזיציה אצל אנדרה היידו. לאחר שירותו הצבאי, למד לתואר ראשון באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל מנחם צור וינעם ליף והמשיך את לימודי הקומפוזיציה לתואר אמן באוניברסיטה לאומנויות בברלין אצל וולטר צימרמן ולדוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה.

עם סיום לימודיו בארצות הברית, החל ללמד קומפוזיציה במחלקה למוזיקה חדשה במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר.

בנוסף הוא לימד בתיכון האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים משנת 2003 עד שנת 2023.

==יצירתו==
ברמן משתייך לאסכולת הכתיבה המודרניסטית, אך עם זאת ברבות מיצירותיו ניכרות השפעות וטכניקות כתיבה ממגוון סגנונות מוזיקליים ביניהם: מוזיקה חוץ מערבית, מוזיקה יהודית ושירת בית הכנסת. כתיבתו מתאפיינת בקווים מלודיים המתכתבים עם השפה המוזיקלית הרומנטית; במצלולי אקורדים ותבניות מרווחיות ייחודיות; ובתזמור לא שגרתי.

יצירתו כוללת שתי סימפוניות ויצירות קאמריות רבות (4 רביעיות מיתרים, קווינטט פסנתר, אוקטט), סדרת דואטים (דואט לשני פסנתרים, דואט לשני צ'לים ודואט לשני קלרינטים) ויצירות למגוון כלי סולו, וכלי סולו בליווי פסנתר.

בפברואר 2017 ביצעה התזמורת הסימפונית ירושלים יחד עם שני סולנים ושתי מקהלות את יצירתו "קדיש יתום" בביצוע בכורה עולמי.

ברמן מבוצע רבות, בעיקר באירופה ובארצות הברית, בין הגופים אליהם הוזמן לכתוב:
* תזמורת היידישר קולטורבונד בברלין (Symphony in one Movment).
* הפסטיבל למוזיקה קאמרית בג'וליטה בשוודיה (views & points of View - לכינור ופסנתר. בוצעה על ידי הפסנתרן דוד גריילסאמר).
* אנסמבל מיתר וברכה קול (Abschied - לפי טקסט של רילקה – למצו סופרן ושישה נגנים).
* חגיגות 50 שנה לאקדמיה בירושלים (מראות אירופאיים – רביעית קלרינט).
בנוסף לכתיבתו הקונצרטנטית הוא עוסק רבות ביצירה המשלבת מספר תחומי אמנות, בין עבודותיו:
* Mavet – יצירה למחול, שני דוברי שוודית ושלושה נגנים (1995) – שעלתה בכוריאוגרפיות שונות באירופה ובארץ וזכתה לעיבודים אמנותיים שונים, ביניהם: וידאודאנס –להזמנת פסטיבל הקיץ של סינמטק מינכן (1998) ועבודת מחול לרקדן סולן ווידאו להזמנת פסטיבל "קולה של המילה" בתיאטרון החאן (2006).
* "Las cartas que no llegaron" - לזמרת/שחקנית ופסנתרן, לפי טקסט מספרו של הסופר היהודי אורוגוואי מאוריסיו רוזנקוף – בשיתוף עם סברינה לסטמן, להזמנת הזירה הבין תחומית בירושלים (2005).
* "נביעה 70 Herz" - אינסטלציה מוזיקלית בחלל תת-קרקעי - למחשב ושבעה רמקולים, שיצר בשיתוף קבוצת סטודנטים בהוראתו לפסטיבל מוסררה מיקס 2011.
* "שבבי עץ" – לצ'לן, שלושה מחשבים, קריין וחמישה רמקולים (בשיתוף עם בית הספר לאמנות מוסררה) – לפי טקסט של יורם קניוק (מתוך "סוס עץ") – להזמנת פסטיבל "אוהבים אמנות" של עיריית תל אביב-יפו (2011).
* "אובך" – להרכב קאמרי מורחב וארבעה זמרים (לטקסט של מאר בינשטוק).

==קישורים חיצוניים==
* 

* עודד זהבי, [http://opusmagazine.co.il/report/jso-mustonen-review/ ביקורת / הסימפונית במשכן] , באתר מגזין אופוס, 15 בפברואר 2017.
* [https://www.youtube.com/watch?v=eP0TCqG8fsE Avi Berman: Wien - the second quarter], יוטיוב

קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:בוגרי התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
ArcGIS

ArcGIS היא מערכת מידע גאוגרפי (GIS) לעבודה מול מפות ומידע גאוגרפי. היא משמשת ליצירת מפות או עבודה מולן, עיבוד מידע גאוגרפי, ניתוח מידע ממופה, שיתוף וגילוי מידע גאוגרפי, שימוש במידע גאוגרפי במגוון אפליקציות וניהול בסיס נתונים של מידע גאוגרפי.

המערכת מספקת תשתית לייצור מפות ומידע גאוגרפי שיהיה זמין ברחבי הארגון, עבור קהילות בשיתוף, או באופן חפשי באינטרנט.

ArcGIS כוללת את התכנות הבאות: 

* ArcReader
* ArcGIS for Desktop
* ArcGIS for Desktop Basic (לשעבר ArcView)
* ArcGIS for Desktop Standard (לשעבר ArcEditor)
* ArcGIS for Desktop Advanced (לשעבר ArcInfo)

ישנם גם מוצרים מבוססי שרת ומוצרים עבור מכשירים ניידים. ובנוסף חבילות הרחבה בתשלום.

== ראו גם ==
* Bhuvan
* Bing Maps
* Generic Mapping Tools
* OpenStreetMap
* Wikimapia

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:תוכנות מדעיות
קטגוריה:מערכות מידע גאוגרפי
פאל פטזאי

שמו של פטזאי מונצח על לוח זיכרון ל[[ראול ולנברג ולמצילי יהודים נוספים, בחצר בית הכנסת הגדול של בודפשט]]
פאל פטזאי (בהונגרית: Pátzay Pál; 1896, קאפובאר שבצפון-מערב הונגריה – 1979, בודפשט) היה פסל, טובע מדליות וחסיד אומות העולם מהונגריה.

==קורות חיים==
בין השנים 1912-1910 למד פטזאי באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות בבודפשט. בין השנים 1919–1922 היה מעורב בתוכניות קצרות הימים להקמת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית , ועקב כך נמלט מהונגריה לפריז, שם שהה זמן קצר. עם עלייתו של משטר הורטי קיבל חוזים לפיסול ושב להונגריה.

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
בשנות הארבעים, עת הייתה בתוקף חקיקה אנטי יהודית בהונגריה, היה פטזאי - אז בשנות הארבעים לחייו - מאוהב בהרטה פוקס (Fuchs) בת ה-22, אך סירב להתגרש מאשתו היהודיה לוסי ליברמן (Lucy P. Liebermann) כדי לא לסכן את חייה. זאת מכיוון שבתור אשתו של נוצרי היא הייתה מוגנת באופן זמני מרדיפות אנטישמיות.

עם פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944, נכשל פטזאי בניסיונו להציל את חברו, הצייר אישטוון פרקש שגורש לאושוויץ על ידי קומנדו אייכמן ונרצח. פטזאי הפך את ביתו-שלו ואת הסטודיו שלו למקום מקלט ליהודים נרדפים. אמו ואחותו, שחיו איתו עד אז, עברו למקום מגורים אחר, כדי לפנות מקום ליהודים, וכדי שלא ידעו את זהותם של המסתתרים וכך לא יוכלו לחשפם. מספר יהודים הסתתרו בביתו של פטזאי מאוקטובר 1944, עת עלתה לשלטון בהונגריה מפלגת צלב החץ, ועד הגעת הצבא האדום בפברואר 1945. יהודים אחרים הסתתרו בבית זה לתקופות קצרות יותר, בהם הפסל פילפ אדן בק ואשתו.

הדירה הייתה סמוכה למפעלים שהיוו יעד למפציצי בעלות הברית, ודירתו של פטזאי ניזוקה בהפצצות.

===לאחר המלחמה===
לאחר הגעת הצבא האדום לבודפשט התגרש פטזאי מליברמן ונישא לפוקס. יצירתו הראשונה של פטזאי לאחר המלחמה הייתה פסל של ראול ולנברג. בבחירות של נובמבר 1945 בהונגריה נבחר פטזאי לפרלמנט ההונגרי אך פרלמנט זה פוזר ב-1947 בלחצה של ברית המועצות. פסל ולנברג שפיסל פטזאי והוצב בבודפשט הוסר בלחץ הסובייטים.

בין 1945–1975 לימד פטזאי אמנות באוניברסיטת בודפשט. פסל לנין שפיסל הוסר ממקומו בשנת 1989 בעת סתיו העמים והועבר לפארק הזיכרון (בודפשט) בו מוצבות יצירות מהתקופה הקומוניסטית בהונגריה.

==הכרה==
פטזאי זכה בפרס לאומי הונגרי בתחומי המדע והאמנות, פרס קושוט , על שם לאיוש קושוט, ובפרסים ואותות הוקרה רבים נוספים.

בשנת 1998 הוכר פטזאי בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:פסלים מודרניים
קטגוריה:חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:פסלים הונגרים

קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1896
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1979
פראנס-אוליביה ז'יסבר

פראנס-אוליביה ז'יסבֶּר (צרפתית: Franz-Olivier Giesbert; נולד ב-18 בינואר 1949 בוילמינגטון, דלאוור) הוא עיתונאי וסופר צרפתי. הוא עבד ב"לה פיגארו" בשנים 1988–2000, והחל לעבוד בשבועון "לה פואן" בשנת 2000. בשנת 2013, הוא כתב תסריט לסרט תיעודי על היחסים שלו עם נשיא צרפת לשעבר, ניקולא סרקוזי, "secrets d’une présidence" ("סודות של נשיאות").

== רומנים שכתב ==
* הטבחית של הימלר, יצא לאור בישראל בשנת 2015 בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר. תורגם על ידי אביגיל בורשטיין
* Dieu, ma mère et moi, 2012, éditions Gallimard
* (Un très grand amour, 2010, éditions Gallimard (Prix Alain Duménil
* Le lessiveur, 2009
* Le Huitième Prophète, 2008, éditions Gallimard
* L'Immortel, 2007
* L’Américain, 2004
* L’Abatteur, 2003
* Mort d’un Berger, 2002
* Le Sieur Dieu, 1998
* (La Souille, 1995 (Prix Interallié
* (L'Affreux, 1992 (Grand Prix Du Roman De l'Académie française
* Monsieur Adrien, 1982

== פרסים ==
* 1992: זוכה פרס הרומן מהאקדמיה הצרפתית
* 1995: Prix Interallié 

== קישורים חיצוניים ==

* ספרו [http://www.kinbooks.co.il/page_28418 הטבחית של הימלר] באתר ההוצאה כנרת, זמורה-ביתן, דביר
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:וילמינגטון (דלאוור): אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1949
רולאן דומא

רולאן דומא (23 באוגוסט 1922 – 3 ביולי 2024) היה עורך דין ופוליטיקאי סוציאליסט צרפתי. כיהן כשר החוץ של צרפת בשנים 1984–1986 ו-1988–1993.

==ביוגרפיה==
דומא נולד בלימוז' והיה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הוא השלים תואר במשפטים ומדע המדינה, במכון למדע המדינה פריז ובבית הספר לכלכלה של לונדון.
כעורך דין, ייצג דומא את ג'ין מון נגד האשמות שעוזרו של מון העביר סודות מדינה לקומוניסטים. במסגרת זאת הכיר את פרנסואה מיטראן, נשיא האיחוד הדמוקרטי והסוציאליסטי של הרזיסטאנס ונהיה למקורבו. כעורך דין ייצג חברים של החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה והשתתף במניעת הסגרתו של מוחמד עודא למערב גרמניה.

בשנת 1956 נבחר לאספה הלאומית של צרפת. אולם לאחר שנתיים, בבחירות שבהן זכה דה גול לניצחון סוחף, הפסיד את מושבו וחזר לאספה שוב רק בשנת 1967.
בשנת 1974 הוא השתתף בהגנה על הילריון קפוצ'י במשפטו בישראל על הברחת נשק עבור אש"ף.

ביולי 1984 מונה לשר לענייני אירופה בממשלתו של לורן פביוס ובסוף אותה שנה מונה לשר החוץ. הוא החזיק בתפקיד עד תבוסת הסוציאליסטים במרץ 1986. הוא שב לתפקיד שר החוץ במאי 1988 וכיהן בתפקיד עד מרץ 1993.

ב-1999 הואשם דומא שניצל את השפעתו כדי להבטיח לכריסטין דבייר-גונקור, פילגשו דאז, משרה כשתדלנית של חברת הנפט הממשלתית ELF. היא נהנתה מרווחים, ממתנות ומעמלות ששולמו לה על ידי החברה.

נפטר ב-3 ביולי 2024.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שרי החוץ של צרפת
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית
קטגוריה:בוגרי המכון למדע המדינה פריז
קטגוריה:צרפתים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1922
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2024
הנערה הסוררת

הבלרינה וירג'יניה זוצ'י בתפקיד ליז בתיאטרון בולשוי בסנט פטרסבורג, 1885
הנערה הסוררת (בצרפתית: La fille mal gardée) הוא בלט בשתי מערכות שחובר על ידי הכוריאוגרף ז'אן דוברוואל. הבלט נבנה למוזיקה שאוגדה מ-55 אריות צרפתיות מפורסמות, בהשראת ציורו של פייר אנטואן בודוואן משנת 1789, La Reprimande/Une jeune fille querellée par sa mère. הופעת הבכורה של היצירה המקורית הייתה ביולי 1789, והיא חודשה באנגליה ב-1959 על ידי הכוריאוגרף האנגלי פרדריק אשטון עבור הבלט המלכותי בלונדון.

ליז וקולא הם צעירים מאוהבים שמבקשים להינשא. אולם האלמנה סימונה, אמה של ליז, מכריחה אותה להנשא לאלן, בן עשירים טיפש למדי. האלמנה מכינה את השידוך עם תומא, אביו של אלן, ועושה את מרב המאמצים לשמור על ליז וקולא רחוקים אחד מהשני, דבר שמתברר כלא פשוט.

לבלט קיימים לא פחות משישה לחנים מקוריים, אך כיום הוא מוצג בדרך כלל באחת משתי הגרסאות הפופולריות ביותר: גרסתו של אלכסנדר גורסקי ללחן של פטר לודוויג הרטל, המבוססת כמעט כולה על הבלט שיצרו מריוס פטיפה ולב איבנוב בשנת 1885, וגרסתו של פרדריק אשטון מהבלט המלכותי בלונדון משנת 1960, המושכת קהל מודרני יותר.

התפקידים הראשיים במופע הבכורה לגרסתו של אשטון ב-28 בינואר 1960, גולמו על ידי הבלרינה נדיה נרינה כ׳ליז׳ והרקדן דייוויד בלייר כ׳קולא׳. סטנלי הולדן גילם את ׳האלמנה סימונה׳ ואלכסנדר גראנט את ׳אלן׳.

"הנערה הסוררת" היא אחת היצירות החשובות ברפרטואר הבלט המודרני ואף חודשה מספר רב של פעמים, אם על ידי שינוי כותרתו ואם על ידי שינוי המוזיקה עצמה. הפשטות והנאיביות שמקרינה היצירה קנו לה מקום של כבוד ברפרטואר של להקות בלט רבות ברחבי העולם ולקלאסיקה חגיגית ברפרטואר של ״הבלט המלכותי״ בפרט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלט
יון אנסוטגי

יון אנסוטגי גורוסטולה (בבסקית: Ion Ansotegi Gorostola; נולד ב-13 ביולי 1982 בבריאטואה שבחבל הבסקים, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.

== קריירת מועדונים ==
=== תחילת הקריירה ===
אנסוטגי נולד בבריאטואה שבחבל הבסקים, ספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של אייבר. החל לשחק באייבר ב', וב-10 במרץ 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו באייבר, כשפתח בהרכב ושיחק 32 דקות בהפסד 1-0 לחרס במסגרת ליגת המשנה הספרדית. 

בעונה הבאה הושאל אנסוטגי לברקלדו מהליגה הספרדית השלישית. ב-11 בספטמבר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לדפורטיבו אלאבס במסגרת הגביע הספרדי, ואחד עשר ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד קלהורה. בסך הכל ערך 15 הופעות במדי הקבוצה.

=== ריאל סוסיאדד ===
לקראת עונת 2003/2004 עבר אנסוטגי לריאל סוסיאדד והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ריאל סוסיאדד ב'. ב-22 בינואר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל במשחק נגד אתלטיק בילבאו שנגמר בתוצאה 3-3. בעונת הבכורה שלו ערך 13 הופעות בליגה. בעונת 2009/2010, בה סיימה ריאל סוסיאדד במקום הראשון בליגת המשנה ועלתה לליגת העל לאחר 3 שנות היעדרות, שיחק גונסאלס ב-40 משחקים מלאים מתוך 42 משחקים והבקיע ארבעה שערים. בעונת 2010/2011, בה ריאל סוסיאדד סיימה במקום החמישי בליגה, שיחק גונסאלס ב-32 משחקים, בכולם פתח בהרכב, אך בחודש ינואר 2011 איבד מחשיבותו בהרכב עם הגעתו של הבלם הנורווגי ודים דמידוב ופריצתו של תוצר מחלקת הנוער איניגו מרטינס. ב-1 במאי 2015, כשהוא מתקרב לגיל 33, חידש אנסוטגי את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2016.

=== החזרה לאייבר ===
ב-1 בינואר 2016 חזר אנסוטגי לקבוצת נעוריו, אייבר.

=== מיורקה ===
ב-30 ביוני 2016 חתם אנסוטגי לעונה אחת במיורקה מהליגה הספרדית השנייה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:כדורגלני אייבר
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני מיורקה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1982
הפארק הלאומי דונאו-אאואן

הפארק הלאומי דונאו-אאואן (בגרמנית: Nationalpark Donau-Auen) הוא פארק לאומי שחלקו בווינה וחלקו באוסטריה תחתית. שטחו של הפארק הוא 93 קמ"ר והוא אחד ממישורי ההצפה הגדולים ביותר בדנובה המרכז אירופית.

בשנת 1984 תוכננה הקמת תחנת כוח בשטח הפארק, אך התוכנית לא יצאה לפועל והפארק נפתח לציבור.

==חי וצומח==
בפארק ניתן למצוא מעל 700 מיני צמחים, מעל לשלושים מיני יונקים, 100 זני עופות, 8 מיני זוחלים, 13 מיני דו-חיים וכ-50 מיני דגים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אוסטריה: גאוגרפיה
קטגוריה:וינה: גנים ופארקים
קטגוריה:אוסטריה תחתית
קטגוריה:וינה: גאוגרפיה
קטגוריה:אירופה: פארקים לאומיים
מגדלי שמירה בריטיים (ראש העין)

250px
מגדלי השמירה הבריטיים בראש העין הם מגדלי שמירה שבנו הבריטים בתקופת המנדט הבריטי על מנת לשמור על מחנה צבאי שהקימו. נכון ל-2015 חלק מהמבנים הבריטים עדיין קיימים בתחומי היישוב ראש העין וביניהם 5 מגדלי שמירה שהוגדרו כאתרי מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. חלקם שופצו ויוצבו על מנת למנוע את קריסתם.

== היסטוריה של המגדלים ==
בתקופת המנדט הקימו הבריטים בסיס צבאי גדול ממזרח למסילה המזרחית ולתחנת ראש העין בשם "ראס אל-עין". בסיס תחזוקה זה נתן שירותים לוגיסטיים לשאר הבסיסים הבריטים באזור. על מנת לשמור על המחנה הקימו הבריטים כ-8 מגדלי שמירה בהיקף המחנה. ב-1948, עם הכרזת סיום המנדט, נטש הצבא הבריטי את המחנה וב-1949 התיישבו במקום עולים מתימן שייסדו את ראש העין ואכלסו את המבנים הנטושים. מתוך כל המגדלים שהוקמו 5 שרדו. לגבי 4 מהם נראה שיש ניסיון לשמר אותם. המגדל החמישי נמצא בתחומי מפעל תעשייתי, אינו בר גישה ונראה שאין לגביו פעילות שימור.

== מבנה המגדלים ==
המגדלים מרובעים. גובהם כ-8 מטר (כבניין של 3 קומות) והם בנויים מבטון וחלקם מצופים בלבני סיליקט. המגדלים פתוחים ובראשם מבנה חצי פתוח ששימש לשומרים כשראשו כוסה בפח. ההגעה לראש המגדל נעשתה בעזרת סולמות ברזל שחלקם עדיין קיים.

== מיקום המגדלים וגלריית תמונות ==
<gallery>
 קובץ:Rosh Haayn British Guard tower - Even Gvirol street 1.jpg|המגדל ברחוב אבן גבירול 9. המגדל נוטה ולכן נתמך בקונסטרוקציית ברזל.
 קובץ:Rosh Haayn British Guard tower - Haavoda street 2.jpg|המגדל ברחוב העבודה 18 - שמר על שלוחת הרכבת שנכנסה למחנה הצבאי
 קובץ:Rosh Haayn British Guard tower - HaAzmaut street 2.jpg|המגדל בקצה רחוב העצמאות (ליד בית מס. 2). חלק מגן ציבורי.
 קובץ:Rosh Haayn British Guard tower - HaYarkon street 2.jpg|המגדל ברחוב הירקון פינת רחוב המוביל הארצי.
 קובץ:Rosh HaAyin British guard towers - Shalom Manzura street 3.jpg|המגדל ברחוב שלום מנצורה פינת רחוב המרץ.
 </gallery>

== לקריאה נוספת ==
* א. הורביץ, ביטוי הזהות בנוף העירוני: ראש-העין הוותיקה כמקרה דוגמה, עבודה לצורך קבלת תואר מגיסטר באדריכלות, הטכניון, חיפה, 2006.
* ד. שמשוני, ראש-העין ממחנה עולים למעברה משגשגת, מאגנס, ירושלים, 2002.
* ד"ר אבי ששון, סקר אתרים היסטוריים לשימור בראש העין, הקרן לחקר מישור החוף, אשקלון, 2008.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.afekr.org.il/index.asp?id=4404 ביטחון והגנה בראש-העין], באתר "בית ספר אפק"
* [http://hadgama.inforu.mobi/index.php?page=item&id=26805 אתרי מורשת], באתר עיריית ראש העין
* [https://web.archive.org/web/20200607180455/http://www.rosh-haayin.muni.il/html5/arclookup.taf?_id=23834&did=2249&g=9041&title=%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD+%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD-%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD+%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD+%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD+%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD+%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD+%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD%EF%BF%BD עושים היסטוריה-חוגגים חנוכת שלטים באתרי מורשת בעיר], באתר עיריית ראש העין, אוקטובר 2013 (אורכב)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראש העין: היסטוריה
קטגוריה:ישראל: מגדלים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:בסיסי הצבא הבריטי בארץ ישראל
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור
קטגוריה:ראש העין: מבנים
עטר דגן

עטר דגן (נולד ב-13 בספטמבר 1961) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה שכיהן כמפקד עוצבת קלע דוד.

==ביוגרפיה==
דגן נולד וגדל במרחביה לאם ניצולת שואה ואב טייס קרב בחיל האוויר. עם גיוסו לצבא בשנת 1980 התנדב לקורס טיס. שנה לאחר מכן, לאחר שהורחק מהקורס, עבר לחיל התותחנים, השלים קורס קצינים ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך מסלולו הצבאי שימש מפקד סוללה בקיץ 1989 מונה למפקד גדוד 405. בשנים 1991–1992 שימש כמפקד יחידת מיתר. במהלך הנסיגה הישראלית מלבנון (מאי 2000) פיקד דגן על עוצבת אדירים והיה מפקד מערך האש בעוצבת הגליל ובשנים 2001–2003 פיקד על עוצבת קלע דוד. בהמשך שימש כקצין אג"ם פיקוד המרכז וריכז את פעולות הפיקוד בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בפולין.
לאחר שחרורו החל לשמש כנציג ארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FIDF) והיום הוא בעלים ומנכ״ל חברת התיירות atartours.

==קישורים חיצוניים==
* .
* .
;מכתביו;
* [https://totchan.libraries.co.il/BuildaGate5library/general2/data_card.php היציאה מלבנון מזווית אישית], באתר "ספרית בית תותחן", קיץ 2000.
* .
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מרחביה: אישים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בפולין
קטגוריה:מפקדי יחידת מיתר
קטגוריה:מפקדי עוצבת קלע דוד
קטגוריה:מפקדי עוצבת אדירים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי עמקים-תבור
קטגוריה:מפקדי עוצבת התקומה
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
עיסא (בחריין)

עיסא (בערבית: عيسى) היא עיירה בצפון-מרכז בחריין.

== אטימולוגיה ==
העיר נקראת על שם עיסא אבן סלמאן אאל ח'ליפה, שליט בחריין מ-1961 עד 1999.

== היסטוריה ==
עיסא הייתה אחת משתים עשרה הרשויות המקומיות של בחריין, לאחר שהתפצלה ממינטאקה אל ווסטה בשנת 1988. ב-2002 אורגנו מחדש שתים עשרה הרשויות לתוך חמישה מחוזות ונכון לשנת 2021 עיסא היא חלק ממחוז הבירה.

עיסא מורכבת בעיקר מווילות חדשות ותושבים אמידים, ומשמשת כמקום מושבם של רבים מבני המעמד הבינוני המשכיל של בחריין. בבחירות של שנת 2002 הייתה עיסא לאחד האזורים הבודדים בבחריין שלא היו מיוצגים על ידי מפלגה אסלאמית רדיקלית או ימנית, כאשר אבדנבי סלמאן זכה במושב בפרלמנט מטעם עיסא. בבחירות של 2006 הפסידה האקדמאית ד"ר מונירה פחרו (منيرة فخرو) מטעם מפלגת השמאל "ועד" (وعد) בצורה מעוררת מחלוקת לד"ר סלאח עלי מהמפלגה המוסלמית הסונית "אל מנבר".

ב-15 ביולי 2012, עלה באש השוק העירוני ונגרם נזק ליותר מ-450 חנויות. הנזק נאמד בערך של מאות אלפי דינרים בחריינים. עשרות כבאים עמלו במשך חמש שעות כדי להשתלט על הלהבות. לא היו נפגעים אך שני כבאים אושפזו עקב שאיפת עשן. על פי הערכה נחרבו שני שלישים מהשוק. ראש הממשלה של בחריין, ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה, הקים ועדת חקירה לבדיקת האירוע.

== אתרים בולטים ==
עיסא מפורסמת בשוק המסורתי שבה. בעיסא קיימים מרבית בתי הספר הפרטיים שבבחריין כגון בית הספר ההודי, בית הספר ההודי החדש, בית הספר לתרבות פקיסטן, בית הספר הפקיסטני לאורדו, בית ספר "הלב הקדוש", בית הספר הלאומי "אבּן קאולדון", בית הספר באינאן בחריין, בית הספר הבינלאומי "נאסים", בית הספר של "סנט כריסטופר", מרוכזים באזור קטן הכולל גם את קמפוס עיסא של אוניברסיטת בחריין. בעיר נמצא גם בית הספר הלאומי ללימודי נהיגה, הנהלת משרד התעבורה ומשרדים ממשלתיים נוספים כמו משרד החינוך ומשרד המידע, הכולל את רשות השידור הבחריינית לטלוויזיה ולרדיו.

מלבד השוק, האתר הבולט בעיסא הוא אצטדיון הכדורגל הבינלאומי של בחריין. בית הספר הפוליטכני החדש של בחריין נפתח באתר בו שכנה בעבר אוניברסיטת בחריין.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בחריין: ערים
אנגלה ויסר

אנגלה ויסר (בהולנדית: Angela Visser, בתרגום חופשי לעברית: אנחלה פיסר; נולדה ב-18 באוקטובר 1966) היא שחקנית ודוגמנית הולנדית, מיס תבל לשנת 1989.

==ביוגרפיה==
ב-1988 זכתה ויסר בתואר "מלכת היופי של הולנד" ובאותה שנה ייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם, אך לא הגיעה לשלב הגמר. בשנה לאחר מכן בתחרות מיס תבל שנערכה במקסיקו היא זכתה במקום הראשון. 

לאחר זכייתה היא שמשה כמנחה משנית בתחרות מיס תבל בין השנים 1991-1994.

לאחר מכן שיחקה בתפקידי משנה במספר סרטים ובהם "המרגל מת מצחוק", והשתתפה בתפקידי אורח בכמה סדרות טלוויזיה, בהן "חברים", "משמר המפרץ" ו"בוורלי הילס 90210".

מ-1997 ועד 1999 שיחקה בקומדיית הנעורים "USA High" העוסקת במתבגרים הלומדים בפנימייה אמריקאית בפריז.

== חיים אישיים ==
ויסר נשואה ואם לבת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הולנדיות
קטגוריה:דוגמניות הולנדיות
קטגוריה:זוכות מיס הולנד
קטגוריה:זוכות מיס תבל
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1989
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1966
סיתרה

סיתְרה (בערבית: سترة) היא עיר הממוקמת על אי הנושא שם זהה במדינת בחריין, מזרחית לאי בחריין אשר במפרץ הפרסי, ושייכת ל"מחוז הבירה" במדינה.

רוב תושבי העיר גרים בשבעת הכפרים המרכיבים אותה, והם מוסלמים שיעיים. בסיתרה קיים מיעוט דרום אסייתי. האוכלוסייה המוסלמית סונית שהייתה בסיתרה נעלמה בתחילת שנות 1920, כשרובם מתו מאבעבועות שחורות וחלקם היגרו חזרה לבית מולדתם.

==גאוגרפיה וכלכלה ==
בעבר, האי היה מכוסה במטעי דקל אשר הושקו ממספר מעיינות מים מתוקים. הכלכלה של האי הייתה מבוססת על חקלאות ודיג. כל אלה כמעט ונעלמו כליל בגלל פיתוח תעשייתי. בסוף שנות ה-2000, החלק הצפוני של האי הפך לאזור תעשייה, שבחלקו חנויות רהיטים ואולמות תצוגה של כלי רכב.

סיתרה היא גם התחנה הסופית של צינור הגז הטבעי דהראן-סיתרה, שמחבר בין סיתרה לדהראן בערב הסעודית ואורכו 42 קילומטר. גשר סיתרה מחבר את צפון האי לנבי-סאלח ולאום אל חוסאם (מנאמה) אשר באי בחריין.

בעיר קיים מועדון בשם מועדון סיתרה אשר מהווה מוקד תרבות וספורט. כמו כן, בסיתרה קיימים בתי ספר רבים כגון בית הספר הבינלאומי "אל נור" ובית הספר ההודי בבחריין.

==היסטוריה==
סיתרה היה גם שמה של רשות מקומית בבחריין לפני שהמדינה אורגנה מחדש כאוסף מחוזות. הרשות הייתה מורכבת מהאי סיתרה ומשלושה כפרים קרובים אליו באי המרכזי של בחריין.

באזור שכוסה על ידי הרשות המקומית הופק כל הנפט של בחריין. היה זה גם מרכז היצוא של כל הדלקים בצפון-מזרח ערב הסעודית.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths=180>
File:BapcoTanks-SitraBahrain.jpg|מחצבי נפט ושמן של חברת "בפקו בחריין" בשטחה המוניציפלי של סיתרה
File:Sitra Wharf, 1940.jpg|רציף ימי מספר 4 בסיתרה, 1940
File:Bahrain-Sitrah.png|מפה של בחריין בה מודגשת סיתרה
File:Sitra_cemetery_-_Flickr_-_Al_Jazeera_English.jpg|בית הקברות בסיתרה
File:Women taking part in a pro-democracy sit in in Sitra.jpg|נשים מפגינות למען דמוקרטיה בעיר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:בחריין: איים
קטגוריה:בחריין: ערים
רמדאן סובחי

רמדאן סובחי (בערבית: رمضان صبحي, בתעתיק מדויק: רמצ'אן צבחי; נולד ב-14 במאי 1997 בקהיר שבמצרים) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פירמידס ובנבחרת מצרים. בשל תצוגותיו המעולות מומחי כדורגל השוו אותו למוחמד אבו תריכה, כוכב העבר של נבחרת מצרים.

== קריירת מועדונים ==
=== אל-אהלי ===
סובחי נולד בקהיר שבמצרים וגדל במחלקת הנוער של אל-אהלי. ב-6 בפברואר 2014 ערך סובחי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת ליגת העל המצרית במשחק נגד גאזל אל-מחאלה, כשעלה מהספסל במחצית השנייה. ב-16 ביוני 2014 הבקיע סובחי את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד מיסר אל-מקאסה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת זכה באליפות מצרים, ובהמשך זכה בגביע הקונפדרציה האפריקאי ופעמיים בסופר קאפ המצרי.

=== סטוק סיטי ===
ב-25 ביולי 2016 חתם סובחי בסטוק סיטי מהפרמייר ליג תמורת 6 מיליון פאונד. ב-20 באוגוסט ערך סובחי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את מרקו ארנאוטוביץ' בדקה ה-88 בהפסד 1–4 למנצ'סטר סיטי במסגרת המחזור השני בליגה.

===האדרספילד טאון===
בעקבות ירידת הליגה של סטוק בסיום עונת 2017/2018, חתם סובחי בהאדרספילד טאון על חוזה ל-3 שנים, תמורת סכום העברה של 5.7 מיליון לירות שטרלינג.

== קריירה בינלאומית ==
ב-14 ביוני 2015 ערך סובחי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מצרים, במשחק נגד נבחרת טנזניה במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017, כשהיה בן 17 שנים, 11 חודשים ו-18 ימים, הופעה שמיקמה אותו כשחקן השני הצעיר ביותר בהיסטוריה ששיחק בנבחרת מצרים, אחרי מידו. ב-29 במרץ 2016 הבקיע סובחי את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-62 בניצחון 0–1 על נבחרת ניגריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. הוא הופיע במדי הנבחרת בגביע אפריקה, בו הגיעה מצרים לגמר, ובמונדיאל 2018.

== תארים ==
=== כשחקן ===
;אל-אהלי
* אליפות מצרים (2): 2013/2014, 2015/2016
* הסופר קאפ המצרי (2): 2014, 2015
* גביע הקונפדרציה האפריקאי (המפעל השני בחשיבותו לקבוצות באפריקה) (1): 2014

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים מצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל מצרים
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני האדרספילד טאון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מצרים
קטגוריה:קהיר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2017
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1997
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:כדורגלנים מצרים באולימפיאדת טוקיו (2020)
מהומות יולי 1927

מהומות יולי 1927 היו מהומות שהחלו ב-15 ביולי 1927, בווינה, בירת הרפובליקה האוסטרית הראשונה. המהומות הגיעו לשיאן כאשר כוחות המשטרה ירו לעבר הקהל, וגרמו למותם של 84 מפגינים, ומנגד נהרגו 5 שוטרים. יותר מ-600 איש נפצעו. 

== האירועים ==
המהומות היו כתוצאה ממחלוקת בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית וברית של גורמי ימין שכללה תעשיינים ואת הכנסייה הקתולית. כוחות חצי-צבאיים רבים הוקמו באוסטריה במהלך שנות ה-20 המוקדמות, ביניהם היו כוחות לאומיים Frontkämpfervereinigung Deutsch-Österreichs, תחת פיקודו של קולונל הרמן הילטל, וכוחות הסוציאל-דמוקרטיים הרפובליקנישר שוצבונד. התנגשויות בין שני המחנות האלה התרחשו ב-30 בינואר 1927 בבורגנלנד, התוצאה הייתה מותם של חייל משוחרר ממלחמת העולם הראשונה וילד בן 8. ביולי אותה שנה, הוגשו כתבי אישום בבית המשפט בווינה כנגד 3 מחברי הכוחות הלאומיים בגין ירי. במשפטם טענו להגנה עצמית וזוכו על ידי חבר מושבעים.

פסק הדין הוביל לשביתה כללית במטרה למוטט את הממשלה שהונהגה על ידי המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית ובראשה הקנצלר איגנץ שיפל. הפגנות ענק החלו בבוקר ה-15 ביולי, כאשר המפגינים ניסו לפרוץ לבניין הראשי של אוניברסיטת וינה ברינגשטראסה. המפגינים תקפו וגרמו נזק לתחנת משטרה קרובה ובניין שבו שכנה מערכת עיתון, משם המשיכו לבניין הפרלמנט האוסטרי. הם נהדפו על ידי כוחות משטרה, והגיעו לכיכר שלפני בניין בית המשפט העליון. בצהריים המפגינים נכנסו לבניין וגרמו הרס רב והציתו מסמכים. תוך זמן קצר הבניין עלה באש, האש התפשטה במהירות ומכבי האש של וינה לא יכלו לסייע מכיוון שהם הותקפו על ידי מספר מפגינים. רק בשעות הבוקר המוקדמות הצליחו להשתלט על השרפה.

קנצלר אוסטריה לשעבר (ולאחר מכן מונה שוב) יוהאן שובר, היה באותו הזמן מפקד משטרת וינה. הוא הפעיל כוח רב במטרה לדכא את ההפגנות. הוא לחץ על ראש העיר הסוציאל-דמוקרטי קרל זייץ, לקרוא לצבא אוסטריה, דבר אשר זייץ דחה על הסף, וכך גם שר ההגנה מהמפלגה הנוצרית סוציאלית, קרל ווגויין. ועל כן שובר צייד את השוטרים ברובים צבאיים והכריז פומבית על פינוי בכוח, וזאת לאחר שזייץ ותאודור קרנר ניסו להרגיע את המפגינים כך שיתפזרו מרצון. המשטרה פתחה באש וכתוצאה מכך נהרגו 89 בני אדם.

== הנצחה ==
מסמכים שניצלו מהאש
אנדרטה לזכר ההרוגים הוקמה בבית הקברות המרכזי בווינה, לוח זיכרון הוצב בבניין בית המשפט העליון (ארמון הצדק) ונחשף בשנת 2007 על ידי הנשיא היינץ פישר. מספר פרטים כגון מסמכים שניצלו מהאש בשריפת בניין בית המשפט וכן מדי הכוחות השונים מוצגים במוזיאון להיסטוריה צבאית בווינה.
== קישורים חיצוניים ==
* 	
קטגוריה:מהומות
קטגוריה:וינה: היסטוריה
קטגוריה:1927 באוסטריה
פרוחניק

פרוחניק (בפולנית: Pruchnik) היא עיירה במחוז ירוסלב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, כ-17 ק"מ דרומית מערבית לירוסלב וכ-39 ק"מ מזרחית לז'שוב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==

פרוחניק נזכרת מהמאה ה-14, ועד אמצע המאה ה-15 הוענקו לה זכויות עיר. בסוף המאה ה-15 נהרסה העיירה מפשיטת הוולאכים, ובתחילת המאה ה-16 הוחרבה בידי הטטרים. באמצע המאה ה-17 נשרפה העיירה עד היסוד בידי הטרנסילבנים.

מסוף המאה ה-18 נודעה העיירה בשל סחר הסוסים שבה. בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית. במרחק שלושה ק"מ מהעיירה הוקם ארמון, ששרידיו קיימים עוד היום.

באפריל 2019, במהלך חגיגות יום שישי הטוב, התקיים בכפר מעין משפט שדה לבובה של יהודה איש קריות שהייתה לבושה כיהודי חרדי, במהלכו הבובה נתלתה, הובלה ברחובות העיר תוך כדי הלקאה ולבסוף הועלתה באש.

==יהודי פרוחניק==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1563, ויישוב זה גדל לקראת סוף המאה ה-17. מאמצע המאה ה-19 התקיימה בעיירה קהילה מאורגנת, ונבנה בה בית כנסת. במהלך ולאחר מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיירה יהודים רבים. בעיירה כיהן כאדמו"ר רבי אשר ישעיה אייכנשטיין משושלת זידיטשוב. בין רבני העיירה היה רבי ישראל שפירא, לימים הרבי מבלאז'וב.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 877 יהודים, רוב תושביה. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים והאוקראינים, שכללו קריאות לחרם על עסקיהם וניפוץ שמשות בבתי יהודים. בתקופה זו פעלו בעיירה מספר תנועות נוער ציוניות.

===בשואה===
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים באמצע ספטמבר 1939, החלו החיילים הגרמנים לערוך פרעות ביהודיה, תוך ביצוע מעשי התעללות פומביים וחטיפות לעבודות כפייה משפילות. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה שני תשלומי כופר גבוהים, והוחרמו ונבזזו חנויות היהודים ביישוב, תוך חלוקת השלל בין תושבי הכפר הפולנים והאוקראינים.

בנובמבר 1939 הוציא ראש העיר האוקראיני של פרוחניק צו גירוש לכל יהודיה, ואלו הוסעו לפרבר של פשמישל. מאחר שהסובייטים לא התירו לאלו לעבור לשטחם, שהו כ-150 משפחות מהיישוב כשבועיים בשדה פתוח. משם חלקם הוסעו לקרקוב, וחלקם שבו בכוחות עצמם בפרוחניק, ומאוחר יותר הצטרפו אליהם המגורשים לקרקוב. בשובם לעיירה, מצאו היהודים כי בתיהם נבזזו, ונתפסו בחלקם בידי הפולנים והאוקראינים. כ-600 יהודי העיירה ששבו אליה נאלצו להתגורר בשכונת העוני של העיירה, בצפיפות רבה, ונצטוו לענוד סרטי זרוע. בקיץ 1940 שולחה קבוצת עובדים יהודים מהעיירה למחנה עבודה בפוסטקוב.

במהלך 1941 השתכנה בעיירה יחידה צבאית אוקראינית, אשר הרבתה בביצוע מעשי התעללות ביהודי היישוב. באוגוסט 1942 החלו הגרמנים באקציה בעיירה, בה שילחו את יהודיה למחנה המעבר בפלקיניה. שם חלק מהיהודים נרצחו במקום, והיתר שולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ. לאחר האקציה ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בעיירה, ורצחו במקום את מי שאיתרו. לאחר הגירוש הסבו הגרמנים את בית הכנסת של פרוחניק למחסן תבואה.

מכ-900 יהודי העיירה שרדו את השואה 3 יהודים במסתור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160801043632/http://moreshet.pl/he/node/880 פרוחניק] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
יונאס הקטור

יונאס הקטור (בגרמנית: Jonas Hector, נולד ב-27 במאי 1990 בזארבריקן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

==קריירת מועדונים==
הקטור שיחק כנער במועדון הספורט של אוורסמאכר, ממנו עלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2009. הקטור שיחק בקבוצה זו עונה אחת, שבה הופיע 34 פעמים והבקיע תשעה שערים. יכולותיו התגלו על ידי פ.צ. קלן, שהחתימה אותו על חוזה בשנת 2010. תחילה שיחק הקטור בקבוצת המילואים, ובשנת 2012 החל לתפוס מקום של קבע בקבוצה הבוגרת, והיה חלק מחוליית הגנה שכללה גם את השוער טימו הורן ואת המגן דומיניק מארו. בתום עונת 2012 ירד הקטור לליגת הבונדסליגה השנייה עם פ.צ. קלן, לאחר שהקבוצה ספגה 75 שערים באותה עונה. בעונת 2012/13 סיימה קלן במקום החמישי בבונדסליגה השנייה וכשלה לעלות בחזרה. בתום עונת 2013/14 זכה הקטור עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה השנייה כשהקבוצה סופגת 20 שערים בלבד, והעפיל חזרה אל הבונדסליגה. בעונת 2014/15 היה הקטור חלק משמעותי בהצלחת הקבוצה, שסיימה במקום ה-12 במרחק יחסית רב מהתחתית, עם ניצחונות יוקרתיים על בורוסיה דורטמונד ועל שאלקה 04. הקטור משמש מגן שמאלי בקבוצה, ומהירותו מסייעת לו לבנות התקפות ואף לבשל ולהבקיע שערים לעיתים. בעונת 2015/16 סיימו הקטור וקלן במקום התשיעי בבונדסליגה. בעונת 2016/17 היה הקטור שותף מלא להצלחתה של הקבוצה, שסיימה במקום החמישי והשיגה כרטיס למפעל הליגה האירופית. את החצי הראשון של עונת 2017/18 החמיץ הקטור עקב פציעה, ובתקופה זו צברה קלן שש נקודות ליגה בלבד. הקטור חזר למחצית השנייה של העונה, אך לא הצליח להושיע את הקבוצה מנשירה אל הבונדסליגה השנייה. עם זאת, הודיע הקטור כי יישאר בקבוצה והאריך את חוזהו. במחזור האחרון של עונה זו, הבקיע הקטור שער בהפסד 1–4 לוולפסבורג, כשהוא מסתנן ומסתובב בין מספר שחקני הגנה ובועט לרשת. שער זה נבחר כשער העונה בבונדסליגה לעונת 2017/18.

==קריירה בינלאומית==
בנובמבר 2014 זומן הקטור לראשונה לסגל נבחרת גרמניה על ידי המאמן יואכים לב, למשחק מוקדמות יורו 2016 מול נבחרת גיברלטר, בו החליף את אריק דורם, ולמשחק ידידות מול נבחרת ספרד. הקטור זומן לעוד מספר משחקים לאחר מכן, כאשר בספטמבר 2015 בישל שני שערים במשחק מוקדמות יורו 2016 מול נבחרת פולין, לתומאס מולר ומריו גצה. ב-29 במרץ 2016 הבקיע הקטור את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, בניצחון 1–4 על נבחרת איטליה במשחק ידידות.

הקטור זומן לסגל יורו 2016 על ידי המאמן יואכים לב, והיה בו שחקן הרכב קבוע. במשחק רבע הגמר מול נבחרת איטליה, שהוכרע בדו-קרב פנדלים, הקטור בעט את הפנדל ה-18 והאחרון במשחק, והכריע את ההתמודדות בתוצאה 6–7 לגרמניה.

הקטור היה חלק מהסגל הגרמני למונדיאל 2018, אך החמיץ את המשחק הראשון בשלב הבתים בו הפסידה גרמניה 0–1 לנבחרת מקסיקו. הקטור פתח בשני המשחקים האחרים של גרמניה, בהם ניצחה 1–2 את נבחרת שוודיה והפסידה 0–2 לנבחרת דרום קוריאה. הקטור וגרמניה הודחו במפתיע כבר בתום שלב הבתים של המונדיאל.

==תארים==
עם פ.צ. קלן:
* אליפות הבונדסליגה השנייה: 2013/14

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2017
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1990
פיסטין

פיסטין (באוקראינית: Пістинь; בפולנית: Pistyń) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, כ-20 ק"מ מקולומיאה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
פיסטין נזכרת מהמאה ה-14, ובשנת 1756 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאה ה-19 התבססה כלכלת היישוב על מעיינות המלח והמים המינרליים שבסביבתו.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי פיסטין==
מהמחצית השנייה של המאה ה-18 התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית, שלשיאה הגיעה לקראת סוף המאה ה-19. לאחר מכן החלו יהודים רבים להגר מהעיירה, ובתחילת המאה ה-20 נמנו בה כ-900 יהודים. בעקבות מאורעות הכיבוש הרוסי בזמן מלחמת העולם הראשונה, עזבו את העיירה יהודים נוספים, ובין מלחמות העולם נותרו בה 525 יהודים, כשישית מתושביה.

פיסטין נודעה כמקום מוצאו של הרב יהודה-לייב מפיסטין, מתלמידי הבעש"ט, ובמהלך המאות ה-18 וה-19 נודעה העיירה ברבניה השונים, שחלקם עלו לארץ ישראל. בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 התקיימה ביישוב פעילות ציונית, ובשנת 1935 הוקם במקום קיבוץ הכשרה.

===בשואה===
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים, במהלך מבצע ברברוסה, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן החרמת רכוש, חטיפה לעבודות כפייה וחובת ענידת סרט זרוע. לאחר שנודע ליהודי העיירה על טבח שנערך ביהודי יאבלונוב הסמוכה, החלו אלו להימלט ליערות הסביבה. ביום 9 באפריל 1942 פשטו שוטרים אוקראינים על העיירה, וירו באופן אקראי ביהודיה במשך כשש שעות, ברחובות ובבתים. בטבח זה נרצחו מספר מאות יהודים. יתר היהודים נצטוו לקבור את הנרצחים בקבר אחים, והוצעדו לאחר מכן לקולומיאה.

יהודים בודדים מהעיירה ששרדו את השואה במסתורים ביערות הסביבה לא שבו להתגורר בה, בשל איום מצד לאומנים אוקראינים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/861 פיסטין] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:מחוז איוואנו-פרנקיבסק: יישובים
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
סנטיאגו מינה

סנטיאגו מינה ואייספין (בספרדית: Santiago Mina Vallespín; נולד ב-11 במרץ 1958 באוראה דה גאאן שבחבל הבסקים, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.

== קריירת מועדונים ==

מינה נולד באוראה דה גאאן שבחבל הבסקים, ספרד. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, בעונת 1976/1977, בה ירדה הקבוצה לליגה הספרדית השלישית. במהלך שירותו הצבאי בעיר שיחק בהשאלה באלחסירס, ובהמשך הושאל גם לסבדל.

לקראת עונת 1981/1982 עבר מינה לסלטה ויגו שהייתה בליגת המשנה הספרדית. ב-20 בספטמבר 1981 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בתיקו 1-1 נגד קורדובה. בעונה זו לקח חלק בעלייתה לליגת העל, כששיחק ב-3 משחקים. ב-5 בספטמבר 1982 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 1-0 לסביליה. באותה עונה סיימה סלטה ויגו במקום ה-17 בליגה וחזרה לליגת המשנה .

בעונת 1984/1985 החל מינה לשחק בלורקה דפורטיבה. ב-14 באוקטובר 1984 קיבל את הכרטיס האדום הראשון והיחיד בקריירה שלו, בהפסד 6-0 לסלמנקה.

בסיום העונה, שהסתיימה בירידתה של הקבוצה לליגה השלישית, פרש מינה מכדורגל, כשהוא בן 27 בלבד.

== חיים אישיים ==
בנו של מינה הוא הכדורגלן סנטי מינה, גם הוא שחקן סלטה ויגו בעבר.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני סבאדל
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1958
חצי מעגל

חצי מעגל בעל רדיוס r.
המחשה מונפשת של משפט תאלס. הזווית B נותרת ישרה לאורך כל תנועת הנקודה על פני הקשת.

בגאומטריה, חצי מעגל הוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות במישור אשר נמצאות מצדו האחד של קו ישר הנמצא במישור, ואשר מרחקן מנקודה הנמצאת על גבי הישר קבוע. חיתוך של מעגל לאורך הקוטר שלו יוצר שני חצאי מעגל. בגאומטריה אוקלידית וגם ברוב הגאומטריות האחרות אורכה של קשת חצי מעגלית שווה תמיד ל-180 מעלות. חלק המישור הכלוא בתחום שנוצר על ידי חיבור קצות הקשת בקטע ישר הוא צורה גאומטרית דו-ממדית שהיא חצי עיגול. זוהי צורה סימטרית בעלת ציר סימטריה אחד, שהוא האנך האמצעי לקטע שמחבר את קצות הקשת. הקטע המחבר את קצות הקשת הוא למעשה הקוטר של מעגל התוחם במדויק את החצי-מעגל, והקטע המחבר את מרכז הקוטר עם כל נקודה על החצי-מעגל הוא הרדיוס. 
לפי משפט תאלס כל המשולשים החסומים בחצי מעגל כך ששניים מקדקודיהם מונחים על קצות הקוטר וקודקוד נוסף מונח במקום כלשהו על פני הקשת, הם משולשים ישרי זווית. 
כל הישרים החותכים את החצי-מעגל והמאונכים לו מתכנסים לנקודה אחת שהיא מרכז הקוטר.

==נוסחאות==
מיקום מרכז המסה של חצי-עיגול.

אורך הקשת של חצי-מעגל שרדיוסו <math>\ r</math> שווה ל- <math>\pi r</math>, והיא חוסמת חצי-עיגול ששטחו שווה ל- <math>\ \pi r^2/2</math>.

בגאומטריה אנליטית משוואת החצי-מעגל הנמצא ברביעים הראשון והשני, ואשר מרכזו בראשית הצירים היא:
:<math>y=|\sqrt{r^{2}-x^{2}}|</math>

מיקום מרכז המסה של חצי-עיגול:

:<math>y = \frac{4 r}{3 \pi}</math>

==שימושים גאומטריים==
תיאור של בניה הנדסית של ממוצע חשבוני וממוצע הנדסי של אורכי שני קטעים בעזרת חצי מעגל.
חצי מעגל יכול לשמש לבניה גאומטרית של ממוצע חשבוני וממוצע הנדסי של אורך שני קטעים. אם בונים בעזרת מחוגה חצי מעגל על קוטר שהוא סכום שני הקטעים, הרי שאורך רדיוס המעגל, השווה באורכו למחצית הקוטר, הוא הממוצע החשבוני של אורכי הקטעים.
בעזרת משפט פיתגורס ניתן להוכיח שאורכו של קטע המאונך לשני הקטעים, כך שאחת מנקודות הקצה שלו נמצאת על החצי-מעגל, ונקודת הקצה השנייה מתלכדת עם נקודות הקצה המשותפות לשני הקטעים, שווה באורכו לממוצע ההנדסי של אורכי הקטעים. דבר זה יכול לעזור במשימה של תרבוע מלבן, מאחר ששטחו של מלבן שווה לשטחו של ריבוע שצלעו שווה באורכה לממוצע ההנדסי של אורכי ניצבי המלבן.

==שימושים אדריכליים==
קשת חצי עגולה אמת המים בקיסריה]] 
קונסטרוקציית מתכת חצי מעגלית בחממת ניו גרדנס בלונדון 
פתח מנהרה בגואנזואטו מקסיקו 
באדריכלות של הזמן הקדום, ובעיקר בתקופת הרומאים, הייתה לצורת הקשת החצי מעגלית חשיבות מרכזית בקירוי מבנים, בגישור ובהובלת מים (אקוודוקט). יתרונותיה המבניים של צורה זו איפשרו בניית מבנים רחבי ידיים, בעלי יכולת נשיאה של עומסים גדולים. בימינו משמשת הקשת החצי מעגלית בקירוי מבנים רחבי ידיים כמו בריכות שחיה ותחנות רכבת, וכן בקירוי חממות. גם צורתן של מנהרות היא, בדרך כלל, חצי מעגלית. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גאומטריה
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
היפות והאמיצות

היפות והאמיצות הייתה תוכנית רדיו סאטירית ששודרה ב"רדיו תל אביב" בשנים 2000-1997.

שם התוכנית הייתה אנטיתזה לתוכנית הטלוויזיה "היפים והאמיצים" ששודרה באותו זמן בטלוויזיה.

לתוכנית רדיו זו היו 3 עונות שידור.
עונתה הראשונה שודרה מסוף שנת 1997 בהנחיית מיכל ניב ותמר מרום בשעות 09:00 עד 11:00 (לאחר התוכנית "לחמניות" בהגשת מרב מיכאלי). 

בעונתה השנייה בספטמבר 1998 החליפה עינב גלילי את תמר מרום.

עונתה האחרונה של התוכנית מספטמבר 1999 שודרה בשעה 16:00 עד 18:00 להגברת נתוני השמיעה בתוכנית.

התוכנית הסאטירית הייתה דיאלוג בין שתי המנחות בשפה פוסט-פמיניסטית תוך שימוש במילים ייחודיות כגון "מוסית", "מרפסת" וכדומה.
התוכנית הייתה פופולרית ואף היה משא ומתן להעבירה לטלוויזיה.

בתוכנית היו פינות קבועות בהם השתתפו מרב מיכאל, וארז טל, מירי חנוך ושרי אנסקי.

התוכנית האחרונה שודרה ב-20 בינואר 2000, יום לפני התאבדותה של השדרנית מיכל ניב.

במלאת שנתיים למותה של מיכל ניב הושמעו ברדיו תל אביב בסוף כל שעה קטע ארכיון מתוך התוכנית "היפות והאמיצות".

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות ברדיו האזורי
פונסק

פונסק (בפולנית: Puńsk; בליטאית: Punskas) הוא כפר במחוז סייני שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בסמוך לגבול ליטא, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. כיום כ-75% מתושבי הכפר הם ממוצא ליטאי, והוא מהווה אחד מהריכוזים הגדולים של ליטאים בפולין.

==תולדות היישוב==
התיעוד הראשון לכפר הוא מראשית המאה ה-15. בשנת 1647 הוענקו לפונסק זכויות עיר, ואלה ניטלו מהיישוב בידי הרוסים בשנת 1852. משנת 1920 הכפר הוא בשטח פולין.

==יהודי פונסק==
המבנה בו שכן בית הכנסת של הכפר.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בפונסק הוא מסוף המאה ה-16, ובסוף המאה ה-19 נמנו ביישוב 312 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בכפר 228 יהודים, למעלה ממחצית מתושביו.

לאחר כיבוש היישוב בידי הגרמנים באוקטובר 1939, גורשו כל יהודיו לליטא. לאחר הכיבוש הגרמני של ליטא במהלך מבצע ברברוסה נספו רוב יהודי הכפר במקומות אליהם הגיעו. במאי 1946 רצחו פולנים לאומנים יהודי מהכפר ששרד את השואה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/824 פונסק] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
פיליצה (עיירה)

פיליצה (בפולנית: Pilica, ביידיש: פילץ) היא עיירה במחוז זוויירצ'ה שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
פיליצה נזכרת מראשית המאה ה-12, ובשנים אלה נבנו בה כנסייה וארמון. באמצע המאה ה-16 הוענקו לפיליצה זכויות עיר, ובמאה ה-17 הייתה העיירה למרכז כנסייתי.

באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי השוודים. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

==יהודי פיליצה==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1581, ובמאה ה-17 הוקם בה בית כנסת. מאמצע המאה ה-18 התקיימה בעיירה קהילה יהודית מאורגנת, ובשנים 1760 עד 1764 התכנס בעיירה ועד ארבע הארצות. במהלך המאה ה-19 גדל מספר היהודים בעיירה, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי. משנת 1894 התקיימה בעיירה פעילות ציונית. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,688 יהודים, שהיוו רוב תושביה.

בשנת 1911 פרעו איכרים פולנים ביהודי העיירה, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רוב יהודיה. בשנים אלה כילו שריפות גדולות את רוב בתי היהודים בעיירה. לאחר המלחמה, שבו לעיירה רק חלק מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה, שכללה תנועות נוער ציוניות ובית ספר עברי. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מתקיפות אנטישמיות מצד איכרי הסביבה ומצד הפולנים תושבי העיירה.

במהלך השואה הושמדה לחלוטין קהילת פיליצה.

רבני העיירה: הרב יואב רוזנבוים (הראשון), בין השנים תקל"ח (1778) - תקס"א (1800) כיהן בעיר רבי אלעזר לעוו מחבר הספר "שמן רוקח". הרב לעוו עמד גם בראשות ישיבה במקום. הרב יוסף ניימינץ, מחבר הספר "מעשה חושב" (נפטר בתק"ס, -1800), רבי אברהם צבי הירש פצנובסקי מחבר הספר "ברית אברהם" (עד תקע"ב אז עבר לפיטרקוב), הרב לוי יצחק (היה חסיד קוצק, בהמשך כיהן בזדונסקה וולה), רבי יחיאל דנציגר, לימים מייסד חסידות אלכסנדר, הרב פנחס אליהו רוטנברג (אחיינו של החידושי הרי"ם, נפטר תרס"ג, 1903), רבי פנחס מנחם יוסטמן מחבר הספר "שפתי צדיק" ונכדו של החידושי הרי"ם (בהמשך עבר לצ'נסטוחובה). בשנת תרפ"ד (1924) החל לכהן בעיר כרב ואדמו"ר רבי ברוך קלונימוס הורוביץ-שטרנפלד משושלת חנצ'ין. נרצח בשואה בשנת תש"ב (1942).

כמו כן בלט בעיר "האופה מפילץ", רבי יעקב, שזכה להערכתו של החוזה מלובלין.

לזכרם של יהודי פיליצה שנרצחו במהלך מלחמת העולם השנייה התקיים מצעד חיים בנוכחות מאות משתתפים מישראל, פולין ואוסטרליה. במצעד שוחזר אחד ממסעות ההרג של 20 מיהודי העירייה שהתרחש ב-5 בספטמבר 1942 מכיכר העירייה ועד קבר אחים שאותר ב-2014 במרחק של 600 מטר מכיכר העירייה.

===גלריה===
<gallery>
בית הקברות היהודי פיליצה.jpg|בית הקברות היהודי בפיליצה - קברו של הרב אבא אברהם ליברמנש
איתור מיקום קבר האחים 30.11.2014.jpg|איתור מיקום קבר האחים ב-2014
Pilica marsz -3.jpg|מצעד החיים ב-2019
Pilica marsz -7.jpg|מצעד החיים ב-2019
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* מ. צאנין, פיליץ בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 241–244 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/858 פיליצה] באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שלזיה (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:שלזיה (פרובינציה): עיירות יהודיות