OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יעקב דב בלייך

הרב יעקב דב בלייך רבה הראשי של אוקראינה (נולד ב-19 באוקטובר 1964, ברוקלין, ניו יורק) 

==ביוגרפיה==
בשנים 1984–1986 למד בישיבת קרלין-סטולין בירושלים. ב-1989 עבר להתגורר בקייב 

==קריירה==
מאז 1992 פעל להקמת איחוד הארגונים היהודיים של אוקראינה ובשנים 1996–2022 היה חבר בוועדה המבצעת של הקונגרס היהודי העולמי.

ב-2001 התמנה לסגן נשיא המועצה האירופית של הקהילות היהודיות וכסגן נשיא הקונגרס היהודי האירופי ומונה גם לחבר בכנס הרבנים. ב-1999 הוענק לו אות מסדר "ההצטיינות" מדרגה 3 באוקראינה.

בלייך ניהל בית ספר יהודי ובית יתומים יהודי בקייב. הוא גם עמד בראש עמותת הרווחה "חסד אבות" בקייב, רשת השירותים החברתיים "מגן אבות" באוקראינה ושורת ארגונים אחרים.

יעקב דב בלייך יחד עם סוויאטוסלב שבצ'וק ואפיפניוס הראשון חשפו את האנדרטה וקיימו תפילה לחברי ארגון הלאומנים האוקראינים בבית הקברות היהודי סמביר, דבר שגרר ביקורת רבה מצד ארגונים יהודיים.<ref>[https://strana.ua/opinions/218327-v-sambore-nadruhatelstvo-zamenili-nadruhatelstvom.html בסמביר הוחלפה בהתעללות בהתעללות - אנדרטה לגיבורי ה- OUN-UPA נפתחה בבית הקברות עם קברי היהודים שהרגו.]</ref><ref>https://nk.org.ua/ukraina/palachi-i-jertvyi-vo-lvovskoy-oblasti-osvyatili-pamyatnik-oun-upa-ustanovlennyiy-na-evreyskom-kladbische-202907</ref>.

==חיים אישיים==
מאז 1987 נשוי לבאשי ויגדר ולהם שמונה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/sde_chem/kiev.htm קייב - קהילה של איש אחד], אתר דעת
* [http://www.hatzolahukraine.org/בתי-כנסת-באוקראינה/בית-הכנסת-פדול-קייב/ בית הכנסת "אורח חיים" של הרב בלייך]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:יהדות קייב: אישים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
מוזיאון משה קסטל

מוזיאון משה קסטל לאמנות נמצא במעלה אדומים ובו מבחר מיצירותיו של הצייר משה קסטל.
== היסטוריה ==
הרעיון לבניית המוזיאון הועלה על ידי קסטל בשנת 1981 כאשר נסע עם אשתו בלהה לחופשה בים המלח. הם נכנסו למעלה אדומים וקסטל הוקסם מהנוף הנשקף משם על ירושלים ועל מדבר יהודה.

תכנון המוזיאון נמסר לאדריכל דוד רזניק. בלהה קסטל עברה ב-2004 למעלה אדומים. היא השקיעה כ-3.5 מיליון דולר ממכירת תמונותיו של קסטל ושאר המימון הגיע מעיריית מעלה אדומים ותורמים נוספים. המוזיאון הוקם בצמוד לביתה ונפתח ב-21 בפברואר 2010.

במוזיאון מוצגות בשתי קומותיו מיטב עבודותיו של קסטל בתקופות ובטכניקות שונות. באולם הכניסה הגדול מוצגת יצירתו הגדולה האחרונה "כהנים בכותל" משמן ואבקת בזלת על בד (1991). המוזיאון נתקל עם פתיחתו בקשיי מימון ונסגר לתקופת מה אך שב לפעילות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=pnnwJLesBR4 מוזיאון משה קסטל - הסגירה], באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:ישראל: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מעלה אדומים: מבנים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן דוד רזניק
עזריאל חייקין

הרב עזריאל חייקין (נולד בי' בסיוון תר"ץ, 6 ביוני 1930 בברית המועצות) היה רבה הראשי של אוקראינה מטעם רבני חב"ד באוקראינה ובעולם, ממייסדי וחבר מועצת מרכז רבני אירופה. בעבר היה הרב הראשי של קופנהגן ושל בלגיה.

==ביוגרפיה==
עזריאל חייקין נולד לרב מאיר חיים (היה אסיר גולאג, לאחר צאתם מרוסיה ב-1946 עבר לשוודיה, שם שימש כרב בית הכנסת בסטוקהולם אחר כך היה אב בית דין מונטריאול, קנדה).

ב-1946 יצא הרב חייקין מרוסיה דרך פולין והגיע לפריז ולאחר מכן ב-1947 נסע לניו יורק ולמד בישיבת תומכי תמימים המרכזית 770. לאחר הסמכתו לרבנות מונה ב-1954 לרב בית הכנסת בעיר פיטסבורג וניהול את ישיבת חב"ד בעיר. ב-1955 המשיך לימודיו במונטריאול והפך לדיין. באותה עת היה בן 24. באפריל אותה שנה הגיע למרוקו בה שימש כשליח חב"ד וסייע לחותנו לעתיד, הרב מיכאל ליפסקר, להקים רשת חינוך יהודי ברחבי מרוקו. כיהן גם כראש ישיבה בקזבלנקה.

ב-1958, הרבי מלובביץ' הציע לרב חייקין לשמש כשליח בדנמרק לנהל שם הישיבה את בית התלמוד ישורון בקופנהגן עבור יהודי סקנדינביה. שנה לאחר מכן הקהילה היהודית בקופנהגן הציעה לו להתמנות לרב ראשי, תפקיד בו שימש במשך עשור.

ב-1968 מונה לרב העיר בריסל ופעל להקים מערך דתי עבור יהודי העיר ופעל להשגת אוכל כשר זמין עבור יהודי העיר. הרב חייקין כיהן באותה עת גם כאב בית דין בבריסל. ב-1988 הרב חייקין הקים את בית הקפה הכשר הראשון, עבור הסטודנטים היהודיים בעיר, בבניין האוניברסיטה הפתוחה בבריסל. לאחר מכן, האוניברסיטה הפכה לביתם של הסטודנטים היהודיים בבריסל.

עם תחילת הפרסטרויקה החל לעסוק בהחייאת יהדות ברית המועצות ועם השנים היה ליועץ עבור מועצת רבני חבר המדינות.

ב-1990 בודואן, מלך בלגיה העניק לו תואר אבירות ואת אות מסדר הכתר הבלגי. ב-1992 היה לרבה הראשי של בלגיה.

בספטמבר 2003 נבחר על ידי כנס הרבנים של אוקראינה לרבה הראשי של אוקראינה, שימש כרבה הראשי של המדינה מטעם רבני אוקראינה, חב"ד ואור אבנר עד מאי 2008.
לפני שהרב חייקין עזב את כס רבנות אוקראינה הוא הוריש את עבודתו לרב יונתן בנימין מרקוביץ'

הרב חייקין נחשב למומחה בענייני אישות ובשנת 1992 מונה אף ליועץ לענייני אישות של אגודת רבני חבר העמים.

הרב חייקין גר בקראון הייטס, ולו שלושה ילדים. אחיו, הרב שלום דובער, חבר בוועד רבני ליובאוויטש ורב קהילת חב"ד בקליבלנד באוהיו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.interfax-religion.ru/?act=bio&div=32 הביוגרפיה] באתר אינטרפקס 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ראשיים של אוקראינה
קטגוריה:רבנים דנים
קטגוריה:בריסל: רבנים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:פעילות יהודית בברית המועצות
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:שלוחי חב"ד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
כיכר דניה

כיכר דֶניָה היא הכיכר המרכזית של שכונת בית הכרם בירושלים.
==מיקום==
הכיכר שוכנת בצומת שדרות הרצל עם רחוב בית הכרם ורחוב הארזים. היא מהווה מרכז תחבורתי חשוב בשכונה ולצידה ממוקמת תחנה של הרכבת הקלה. נמצא בה אחד המרכזים המסחריים העיקריים של השכונה, ובסביבתה שוכנים מוסדות נוספים, כסניפי בנקים, בית ספר יסודי ובית הכנסת המרכזי. בחלק משטח הכיכר נטוע גן.

==היסטוריה==
הכיכר נקראה על שם דניה (דנמרק) כאות הוקרה על הצלת יהודי דנמרק על ידי העם הדני בימי השואה. שם זה הוכרז בטקס שנערך ב-11 בינואר 1962, במהלך ביקורו בישראל של ראש ממשלת דנמרק ויגו קמפמן, אשר הסיר את הלוט מעל שלט שמה של הכיכר. בטקס נכחו גם ראש הממשלה דוד בן-גוריון וראש עיריית ירושלים מרדכי איש שלום.

בשנת 1969 נפתח מעבר תת-קרקעי בין הכיכר לבין עברן השני של שדרות הרצל, שהיה הראשון מסוגו בירושלים.

ביולי 2019 הסתיימו עבודות השדרוג של הכיכר שנמשכו שמונה חודשים. הכיכר שופצה בעלות כוללת של 2.5 מיליון שקלים. העבודות כללו הוספת דק עץ ופינות ישיבה, נשתלו עצים חדשים ואנדרטת האוניה ההיסטורית (להלן) עברה שימור וטיפול.

==האנדרטה בכיכר==
בלב הכיכר ניצבת אנדרטה לזכר מבצע ההצלה של יהודי דניה. האנדרטה היא יצירתו של רולף (רודא) ריילינגר ומפוסלת כספינה המפליגה בים מרובה סלעים ושרטונות.

שלטים בצד האנדרטה מספרים בחמש שפות – עברית, ערבית, אנגלית, דנית ושוודית – את סיפור הצלת יהודי דניה וקבלתם בשוודיה ומעלים אותו על נס כמופת של אנושיות בימי השואה.

== תחנת הרכבת הקלה בכיכר דניה ==

ב-2011 נפתחה תחנת הרכבת הקלה הצמודה לכיכר דניה, על שדרות הרצל.

<gallery>
Kikardenya.JPG|מראה כללי של הכיכר
Denmark Square Memorial-2.JPG|האנדרטה בכיכר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

דניה
קטגוריה:בית הכרם
קטגוריה:ירושלים: אנדרטאות להנצחת השואה
קטגוריה:הרכבת הקלה בירושלים
קטגוריה:יחסי דנמרק–ישראל
אי-שוויון מינקובסקי

באנליזה, אי-שוויון מינקובסקי הוא אי-שוויון הקרוי על שם המתמטיקאי והפיזיקאי הרמן מינקובסקי. אי-שוויון זה הוא וריאציה של אי-שוויון המשולש לנורמה <math>p</math> במרחב אוקלידי (גם אינסוף ממדי), המוכיח כי כל פונקציה כזו היא אכן נורמה.

==בממד סופי==

עבור <math>p \ge 1</math>, מגדירים את נורמת <math>{ \ell }_{ p }</math> של וקטור <math>x \in \mathbb{R}^n</math> לפי הנוסחה <math>||\overrightarrow{x}||_{p}=\sqrt[p]{\sum_{i=1}^{n}^{p}|}} </math>.

אי-שוויון מינקובסקי קובע כי: <math>||x+y||_{ p }\le ||x||_{ p }+||y||_{ p }</math>, לכל שני וקטורים <math>x,y \in \mathbb{R}^n</math>.

חשיבותו בכך שהוא מראה שנורמת <math>{ \ell }_{ p }</math> מקיימת את אי-שוויון המשולש. מכיוון שהפונקציה הזו גם חיובית והומוגנית, היא מהווה נורמה.

==הוכחה==
נוכיח את נכונות אי-השוויון.

לפי אי-שוויון המשולש:

<math>{ { ||x+y|| }_{ p } }^{ p }=\sum _{ i=1 }^{ n }{ { |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ p } } =\sum _{ i=1 }^{ n }{ { |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }||{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ p-1 } } \le \sum _{ i=1 }^{ n }{ { (|{ x }_{ i }|+|{ y }_{ i }|)\cdot |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ p-1 } } =\sum _{ i=1 }^{ n }{ { |{ x }_{ i }|\cdot |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ p-1 } } +\sum _{ i=1 }^{ n }{ { |{ y }_{ i }|\cdot |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ p-1 } } </math>

כעת, לפי אי-שוויון הולדר:

<math>\sum _{ i=1 }^{ n }{ { |{ x }_{ i }|\cdot |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ p-1 } } +\sum _{ i=1 }^{ n }{ { |{ y }_{ i }|\cdot |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ p-1 } } \le ({ ||x|| }_{ p }+{ ||y|| }_{ p }){ [\sum _{ i=1 }^{ n }{ { |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ q(p-1) } } ] }^{ \frac { 1 }{ q } }=({ ||x|| }_{ p }+{ ||y|| }_{ p }){ [\sum _{ i=1 }^{ n }{ { |{ x }_{ i }+{ y }_{ i }| }^{ p } } ] }^{ \frac { p-1 }{ p } }=({ ||x|| }_{ p }+{ ||y|| }_{ p }){ { ||x+y|| }_{ p } }^{ p-1 }</math>

ולכן: 
<math>{ { ||x+y|| }_{ p } }^{ p }\le ({ ||x|| }_{ p }+{ ||y|| }_{ p }){ { ||x+y|| }_{ p } }^{ p-1 }</math>,
ולאחר צמצום נקבל 
<math>{ { ||x+y|| }_{ p } }\le { ||x|| }_{ p }+{ ||y|| }_{ p }</math>.

==בתורת המידה==

בתורת המידה, נורמה-<math>p</math> של פונקציה על מרחב מידה <math>(X,S,\mu)</math> מוגדרת כך - <math>||f||_p= (\int_{X}{|f|^pd \mu})^{\frac{1}{p}}</math>. המרחב <math>L^p(X)</math> הוא אוסף כל הפונקציות עבורן <math>||f||_p < \infty</math>; זהו מרחב וקטורי ממשי, כלומר מרחב אוקלידי (לרוב אינסוף ממדי).

באופן זהה כלעיל ניתן להוכיח גם כאן את אי שוויון מינקובסקי - <math>||f+g||_p \le ||f||_p +||g||_p</math>, ולכן זוהי באמת נורמה. ניתן גם להוכיח שהיא שלמה, ולכן זהו מרחב בנך. במקרה <math>p=2</math> מתקבל מרחב הילברט <math>L^2(X)</math>.

המקרה הסופי הוא מקרה פרטי של מרחבי <math>L^p</math>; הוא מתקבל עבור המרחב <math>L^p(X_n,P(X_n),\#)</math>, כאשר <math>X_n=\{ 1,...,n\}</math> ו-<math>\#</math> היא מידת הספירה (כמות האיברים בקבוצה).

==ראו גם==
* נורמה
* אי-שוויון הולדר
* מרחב Lp

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אי-שוויונות
קטגוריה:משפטים באנליזה
רות אנדרסון

רות אנדרסון (באנגלית: Ruth Anderson; 21 במרץ 1928 - 29 בנובמבר 2019) הייתה מלחינה, מתזמרת וחלילנית אמריקאית, שיצירתה הושפעה מחקר הזן שבו עסקה.

==ביוגרפיה==
רות אנדרסון נולדה בקליספל, מונטנה. היא הייתה תלמידתו של דריוס מיו. מאז פרישתה ממכללת האנטר בשנת 1989 ועד למותה, היא התגוררה בניו יורק במשך החורף ובמונטנה בחודשי הקיץ.

אנדרסון הייתה מלחינה אלקטרונית ידועת-שם, שיצירותיה יצאו לאור בחברת אופוס אחד ובתקליט האנתולוגיה החלוצי "מוזיקה חדשה לתקשורת אלקטרונית ומוקלטת" של צ'ארלס אמירחאניאן (1977).

הפואמה הקולית (Sound poem) שלה, "מתוך שנתך אני באה" (עובדה והוקלטה על "סינופה" 1997 XI) הייתה מורכבת מצלילי דיבור בשירה של לואיז בוגן "לובליה קטנה". המלחינה הסבירה: "רמה דינמית חרישית מאוד היא רכיב אינטגרלי של היצירה הזו. חשוב להאזין לה בדרך שבה הולחנה, סמוך לסף השמיעה." יצירת הקולאז' שלה SUM (State of the Union Messag) כלולה ב"אוסף המלחינות הלסביות האמריקאיות" (1989 CRI:780). SUM ו-[DUMP [5 ׁ (1970), גם היא קולאז' צלילי, הן יצירותיה הידועות ביותר. היא הגדירה את לימודי הזן שלה, שאותם החלה בשנת 1990, "שלוחה טבעית של המוזיקה שלי," והציבה כמקורות השפעה, בייחוד על עניינה במוזיקה ובריפוי, את המלחינות פולין אוליברוס ואניאה לוקווד.

אנדרסון קיבלה תואר בחליל ובהלחנה באוניברסיטת וושינגטון ובהמשך למדה אצל דריוס מיו ונדיה בולאנז'ה בשנות ה-50 של המאה ה-20. כן למדה חליל אצל ז'אן-פייר רמפל, ואצל ולדימיר אוסצ'בסקי ופריל סמיילי בשנות ה-60 במרכז למוזיקה אלקטרונית של קולומביה-פרינסטון. היא כתבה, שלאחר חשיפתה לתפעול סרט הקלטה נפתחה לפוטנציאל של "כל הצלילים... כחומר למוזיקה". היא הצטרפה לסגל המורים במכללת האנטר בניו יורק בשנת 1966 והקימה שם את המרכז למוזיקה אלקטרו-אקוסטית אחרי שפוטרה ונשכרה מחדש לעבודה באתר החדש של מכללת האנטר ב-1968, שם לימדה תאוריה של המוזיקה והלחנה עד 1989.

==השכלה גבוהה==
* תואר ראשון במדעי הרוח בהצטיינות יתרה, אוניברסיטת וושינגטון - 1949
* תואר שני במדעי הרוח, אוניברסיטת וושינגטון - 1951
* לימודים בבית הספר מנהטן למוזיקה - 1951
* לימודים במאנס קולג' - 1955-1953
* בית הספר למוסמכים של אוניברסיטת פרינסטון (האישה הראשונה שהתקבלה) - 1963-1962
* אולפן מוזיקה אלקטרונית של אוניברסיטת קולומביה - 1965, 1966, 1969
* סינתזה ממוחשבת של מוזיקה באוניברסיטת ניו יורק - 1967

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* Andreu, Montse. [http://www.amazings.com/articles/article0038.html "Innovative Women Composers"]
* Tyranny, "Blue" Gene. [http://www.allmusic.com/work/c405281 "I come out of your sleep"], All Music.
* Gann, Kyle. https://web.archive.org/web/20070509163218/http://www.kylegann.com/women.html "List of Women Composers".
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
Muscular

Muscular (DS-200B) הוא שמה של תוכנת מעקב וריגול, אשר חוברה במשולב על ידי ה-GCHQ הבריטי והסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSA). תוכנה נחשפה על ידי מסמך שהודלף על ידי המדליף ואיש ה-NSA בעברו אדוארד סנודן, וכן בראיונות עם מקורות רשמיים העוסקים בנושא. התוכנה שוכנת בממלכה המאוחדת וה-GCHQ היה יוזם התוכנה הראשוני. התוכנה מייצרת גישה באמצעות פרצה, אל מרכזי המידע של גוגל ויאהו!. התוכנה נחשפה בסוף אוקטובר 2013.

==מבט כולל==
Muscular היא אחת מארבע תוכנות דומות לפחות, המסתמכות על צד שני מאובטח, אשר נקראות ביחד WINDSTOP. בפרק זמן בן 30 יום, מדצמבר לינואר 2013, אספה התוכנה 181 מיליון הקלטות מידע. סכום זה נחשב לקטן ביחס לתוכנות אחרות מסדרת ה-WINDSTOP אשר אחת מהם הידועה רק על ידי שמות הקוד DS-300 ו-INCENSER אשר אספה למעל מ-14 מיליארד הקלטות מידע באותו פרק זמן.

==מאפייני פעילות==
על פי המסמך שהדליף סנודן יחידה ב-NSA שולחת מיליוני הקלטות כל יום, מרשתות פנימיות של גוגל ויאהו!, אל התקני אחסון השוכנים בבסיס הצבא פורט מיד במדינת מרילנד שבמזרח ארצות הברית. התוכנה הבסיסית פועלת באמצעות נקודת גישה הידועה כ-DS-200B השוכנת מחוץ לארצות הברית, ונסמכת על חברת תקשורת שאין ידוע שמה לציבור בהקשר זה, המאפשרת גישה סודית ל-NSA ול-GCHQ.

על פי מידע שהתפרסם בוושינגטון פוסט שלא כמו התוכנית PRISM ה- Muscular לא דורשת הרשאות שימוש. בשל כמות המידע הגדולה המעורבת בתוכנה, ה- Muscular הציבה אתגרים רבים למחלקת "מבצעי מקורות מיוחדים" ב-NSA. לדוגמה כאשר יאהו! החליטה להעביר חשבונות דואר אלקטרוני בין מרכזי מידע שלה, בסיס המידע PINWALE של ה-NSA נמחץ מידית מכמות המידע שהגיע מה- Muscular.

תוכנות נוספות הקשורות באופן הדוק ל- Muscular הם ה-INCENSER וה-TURMOIL. ה-TURMOIL השייכת ל-NSA, היא מערכת האחראית על עיבוד המידע המתקבל מה- Muscular.

על פי ה-post-it הפרצה ששימשה את התוכנה התבססה על כך שמידע בין הענן הפרטי של גוגל עם שרתי גוגל הקדמיים, היה לא מוצפן, והוסר בו לסירוגין פרוטוקול ה-SSL בעת התחברויות למקורות חיצוניים.

==תגובות==
גוגל הודיעה לאחר הפרסום כי היא עובדת על הצפנת המידע בתעבורה בין בסיסי המידע שלה. לאחריה גם יאהו! ומיקרוסופט הודיעו על נקיטת צעדים בעניין.
==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nytimes.com/2013/10/31/technology/nsa-is-mining-google-and-yahoo-abroad.html "N.S.A. Said to Tap Google and Yahoo Abroad"] באתר הניו יורק טיימס
*[http://www.theguardian.com/technology/2013/oct/30/google-reports-nsa-secretly-intercepts-data-links "Reports that NSA taps into Google and Yahoo data hubs infuriate tech giants"] באתר הגרדיאן
*[http://apps.washingtonpost.com/g/page/national/the-nsa-is-hacking-private-networks/542/ "How the NSA is infiltrating private networks"] באתר הוושינגטון פוסט
*[http://www.nytimes.com/2013/11/01/technology/angry-over-us-surveillance-tech-giants-bolster-defenses.html?hp&_r=1&pagewanted=all& "Angry Over U.S. Surveillance, Tech Giants Bolster Defenses"] באתר הניו יורק טיימס
*[https://www.schneier.com/blog/archives/2013/10/nsa_eavesdroppi_2.html "NSA Eavesdropping on Google and Yahoo Networks"] ב-Schneier on Security
*[http://www.nytimes.com/2013/11/26/technology/a-peephole-for-the-nsa.html?hp&_r=0&pagewanted=all "N.S.A. May Have Penetrated Internet Cable Links"] באתר הניו יורק טיימס

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות מעקב
קטגוריה:מבצעי הסוכנות לביטחון לאומי
דורניה דו 17

דורניה דו 17, המכונה גם "עיפרון מעופף" (בגרמנית: Dornier Do 17), היה מפציץ קל גרמני במלחמת העולם השנייה.
המטוס תוכנן כך שיהיה מהיר ויוכל לחמוק ממטוסי יירוט של האויב. הוא היה דו מנועי, אחד על כל כנף, וזנב-H, כך שהיה יכול לתמרן ביעילות ובגובה נמוך. הוא היה חמוש במספר מקלעים ויכל לשאת עד 1,000 ק"ג פצצות.

המטוס תוכנן בתחילת שנות השלושים, והיה אחד משלושת המפציצים המרכזיים של הלופטוואפה בשלוש השנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה. טבילת האש הראשונה של המטוס הייתה במלחמת האזרחים בספרד, במסגרת לגיון הקונדור. דורניר Do 17, והיינקל He 111 היו המפציצים המרכזיים של גרמניה ב-1939–1940. הוא שימש בעיקר עד 1941, אבל עד סוף המלחמה היה פעיל. הייצור שלו הופסק ב-1940, עקב פיתוח הדורניר Do 217.

לדורניר Do 17, היו גרסאות רבות, הנפוצה ביותר הייתה Do 17Z.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטוסים גרמניים במלחמת העולם השנייה
יגאל יוסף

יגאל יוסף (נולד ב-14 בנובמבר 1949) הוא איש ציבור שכיהן כראש עיריית ראש העין במשך 20 שנה (1983–2003).

==קורות חיים==
יוסף שירת כצוללן בחיל הים (מחזור ראשון לאחר טביעת הצוללת אח"י דקר). הוא בוגר לימודי משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ובוגר המדרשה למורים בגבעת וושינגטון.

===כראש עירייה===
בתפקידו כראש עירייה, חולל יוסף בראש העין מהפיכה אורבנית, כלכלית וחברתית.

בפרק זמן של פחות מ-10 שנים הצליח יוסף להפוך את ראש העין מעיירת עולים בשולי גוש דן, אשר סבלה מתדמית ירודה והגירה שלילית ומנתה כ-10,000 תושבים, לעיר המאכלסת למעלה מ-40,000 תושבים מכל גוני החברה. יוסף שכנע עמותות של אנשי קבע וגמלאי צה"ל, מחתך סוציו-אקונומי גבוה, להתגורר בראש העין, ואנשיהן (ביניהם דמויות ידועות; בני גנץ, שלמה אהרונישקי), בחרו להשתכן בשכונות החדשות שיזם; נווה אפק וגבעת טל, תוך שילוב תושבים חוזרים שנולדו בעיר. ביולי 1994 הוכרזה ראש העין כעיר.

בתקופת כהונתו של יוסף נבנו כ-5,000 יחידות דיור בשכונות החדשות, ועוד 1,000 יחידות דיור בראש העין הוותיקה (במסגרת פרויקט רחב היקף של פינוי בינוי, בנה ביתך, דיור לזכאים וחסרי דיור). הוא הכין תוכנית אב שבמסגרתה עתידה אוכלוסיית ראש העין למנות עד שנת 2020 כ-100,000 תושבים. יוסף פעל להגדלת שטח השיפוט של ראש העין מ-13 אלף דונם לכ-40 אלף דונם.

במסגרת תפקידו הקים 20 בתי ספר, ביניהם קריית החינוך לחטיבות ביניים על שם יצחק רבין, ו-80 גני ילדים ומעונות יום. בנוסף, הקים מכללה להשלמת בגרויות ולהכשרה מקצועית.

בתקופת כהונתו הנהיג מדיניות "דלת פתוחה".

===הקמת אזורי תעשייה===
יוסף יזם מתחמי תעשייה שנועדו לשמש כעוגנים כלכליים של ראש העין:
*פארק התעשייה אפק – מאכלס חברות היי-טק ותקשורת.
*מרכז העסקים והבילויים לב ישראל - פארק תעשייה שעתיד להשתרע על כ-1,000 דונם כשעל מחציתו האחת תיבנה שכונת מגורים שתכלול כ-1,000 יח"ד ועל מחציתו השנייה ייבנו כ-250,000 מ"ר שטחי מסחר ותעסוקה, אולמות קולנוע, אולמות קונגרסים וכו'. מיזם זה הוא תולדה של שיתוף פעולה בין יישוב עירוני לבין הקיבוצים גבעת השלושה וחורשים.

===במשרד התמ"ת===
יוסף כיהן בשנים 2005–2013 כמנהל מינהל אזורי פיתוח במשרד התמ"ת. בתפקיד זה היה אחראי על פיתוח אזורי תעשייה ומסחר באזורי עדיפות לאומית, וכך סייע ביצירת מקומות תעסוקה בפריפריה.

===פעילותו בפרשת ילדי תימן הנעדרים===
יוסף השתתף כנציג המשפחות בפרשת ילדי תימן בוועדת שלגי ובוועדות אחרות. אחותו של יוסף, אסתר, נעלמה אף היא במסגרת אותה פרשה.

===חייו הפרטיים===
יוסף נשוי ואב לארבעה וסב לעשרה נכדים. הוא מתגורר בראש העין.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.youtube.com/user/yosef141149 עמוד היוטיוב הרשמי של יוסף]
* [https://www.facebook.com/יגאל-יוסף-516021261885052/ דף הפייסבוק של יוסף]
* סמדר בת אדם, [http://jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?parm=96EjESVLnuL0fFJbC5Y8AruNUoNPmytAwQHYpr%2BiIYSEjnJIyHraKKFX5Z1JPNLsYw%3D%3D&mode=image&href=MAR%2F1987%2F12%2F28&page=77&rtl=true שטח עירוני], ראיון במוסף "גבר לעניין", מעריב, 28 בדצמבר 1987, עמ' 30–31. באתר עיתונות יהודית היסטורית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי מועצת ראש העין
קטגוריה:ראשי עיריית ראש העין
קטגוריה:צוללנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון טשרניחובסקי
קטגוריה:בוגרי מכללת גבעת וושינגטון
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
צומת חשמלי

דוגמה לחוק הראשון של קירכהוף בצומת חשמלי

צומת חשמלי הוא נקודת מפגש של שלושה רכיבים או יותר במעגל חשמלי.

על פי חוק קירכהוף הראשון, המכונה חוק הזרמים – סכום הזרמים הנכנסים לצומת שווה לסכום הזרמים שיוצאים ממנה. חוק זה מתבסס על חוק שימור המטען החשמלי.

הצמתים יכולים להיות מיישרי זרם וגם לא מיישרי זרם. צמתים שאינם מיישרים זרם נקראים קשרי אוהם . דוגמה לרכיב אלקטרוני בעל צומת מיישר זרם הוא הטרנזיסטור ביפולרי
==ראו גם==
* חיבור בטור ובמקביל
* קצר חשמלי

קטגוריה:מעגלים חשמליים
תסמונת השלפוחית הרגיזה

ממוזער
תסמונת השלפוחית הרגיזה (באנגלית: Overactive Bladder או OAB) היא תסמונת אורולוגית שמתאפיינת בדחיפות ובתכיפות במתן שתן, ובמקרים מסוימים גם בקושי בשליטה בשתן והטלת שתן לילית. 

הסימפטום העיקרי של שלפוחית רגיזה הוא דחיפות במתן שתן, והאבחון כולל גם תכיפות במתן שתן, הפרעות שינה בגלל הצורך להטיל שתן, חוסר שליטה בשתן ואיבוד שתן בלתי רצוני המלווה בצורך עז ופתאומי להטלת שתן.

לשלפוחית רגיזה מספר גורמים בהם סוכרת, נטילת תרופות משתנות וצריכה גבוהה של קפאין ואלכוהול. 

מקרים קשים של דחיפות במתן שתן לרוב קשורים למצבים נוירולוגיים כמו טרשת נפוצה, והטיפול בהם הוא לרוב שונה מטיפול בשלפוחית רגיזה. 

== ראו גם ==

* תסמונת שלפוחית השתן הכאובה

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.camoni.co.il/index.php?idr=400&p=209930 תסמונת השלפוחית הרגיזה - איך מאבחנים?]
* 

קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת השתן
בועז צפריר

בועז צפריר (נולד ב-25 בפברואר 1957) הוא איש ניהול ישראלי. כיהן כמנכ"ל חברת "ממן מסופי מטען וניטול" בע"מ. קודם לכן שימש מנכ"ל רכבת ישראל.

==ביוגרפיה==
צפריר נולד בירושלים ב-1957 לאם פסיכולוגית ולאב כלכלן. בעל תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב.

את שירותו בצה"ל עשה בסיירת שקד ויחידת שלדג. הוא אלוף-משנה במילואים. לאחר השירות הצבאי, עבד כ-13 שנה בתפקידים שונים בחברת שמן תעשיות לרבות סמנכ"ל הכספים. ביוני 1996 מונה למנכ"ל, ושימש בתפקיד זה עד לשנת 2004, אז פרש מתפקידו. לאחר מכן שימש כמנכ"ל חברת זוגלובק, והיה למנכ"ל הראשון שאינו בן למשפחות בעלי השליטה בזוגלובק. לאחר מכן מונה ליו"ר ומנכ"ל חברת PETROTEC AG, מקבוצת החברה לישראל, הפועלת במערב אירופה.

בספטמבר 2011 מונה צפריר למנכ"ל רכבת ישראל וכיהן בתפקידו עד אוקטובר 2016. באפריל 2018 מונה צפריר למנכ"ל החברה הציבורית ממן - מסופי מטען וניטול וכיהן בתפקידו עד יולי 2022.

==חיים אישיים==
צפריר נשוי ואב לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמי סיירת שקד
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי רכבת ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
תליין

הוצאה להורג של [[פיראטים בהמבורג, 1573]]
תליין הוא אדם הכפוף לרשות שופטת והוא המוציא לפועל של עונשי מוות הנקבעים על ידי המדינה או סמכות חוקית אחרת.

==תליינים בחברה==
במערב אירופה וקולוניותיה, התליינים נודו על ידי שכניהם. גישת ההגליה הזו תועדה במספר רומנים, כמו "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומא האב, וסרטים כמו "האלמנה מסנט פייר". מסיבה זו ביצירות שונות נוהגת דמות התליין לכסות לעיתים קרובות את פניה בעזרת מסכה או ברדס.

ביפן, תליינים נחשבו כחלק מהבוראקומין, מעמד חברתי שנחשב תת-אנושי בתקופה הפיאודאלית.

באימפריה העות'מאנית, רק צוענים יכלו להיבחר לתפקיד התליין, מתוך תפיסה חברתית שאנשים המבצעים את התפקיד דינם גיהנום בעולם הבא.

בבריטניה, משפחת התליינים המפורסמת ביותר היא פיירפוינט, ממנה יצאו, בין השנים 1902–1956, שלושה תליינים - הנרי, אחיו תומאס ובנו של הנרי, אלברט.

==הכשרה==
חוקר שקרא חומר הדרכה לתליינים בריטים טוען כי חוק עונש מוות יחייב את הקמתה של מכללה שתכשיר תליינים, ולאחר התמחות תעניק תעודת־סיום מקצועית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקצועות המשפט
קטגוריה:הוצאה להורג
אבי חדש

אבי חדש (נולד ב-23 בספטמבר 1959) הוא שחקן ומדבב ישראלי.

== ביוגרפיה ==
חדש, ששירת בתיאטרון צה"ל, הוא בעל תואר ראשון מהחוג לתיאטרון (מגמת משחק) באוניברסיטת תל אביב משנת 1984. התפרסם לראשונה בתפקיד פרויקה בסרט הקולנוע "אסקימו לימון" (1978), ואף שיחק במספר מסרטי ההמשך - "שפשוף נעים" (1981), "רומן זעיר" (1983) ו"הרימו עוגן" (1985). ב-2015 השתתף בסרטו של פיני עדן "קמטי צחוק".

כשחקן תיאטרון, החל חדש את דרכו בתיאטרון הבימה, שם שיחק בשנים 1984–1985 בהצגות "יומן חוף ברייטון" ו"טירונות" (בדמות הגיבור יוג'ין ג'רום) וכן בהצגות "המשפט", "מקום קטן בצד" ו"הבית ברחוב שינקין". בהמשך שיחק חדש גם בהצגות "האביב המתעורר" (תיאטרון החאן, 1989), "אשתי הנצחית לשעבר" (תיאטרון הסימטה) ו"גאוה ודעה קדומה" (תיאטרון הסימטה, 2012–2018), וכן במספר הצגות בתיאטרון הנפש ובתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.

חדש השתתף גם במספר מחזות זמר, ביניהם "פיטר פן" ב-1989 ו"כנר על הגג" ב-1997, וכן העלה בשנת 1991 הצגת יחיד בשם "התפסן", אותה כתב בהתבסס על הספר "התפסן בשדה השיפון".

בטלוויזיה התפרסם בעיקר בסדרה החינוכית "Seven in Heaven" וכן בתפקידים שונים בסדרת הטלוויזיה "זהו זה!". כמו כן, החל משנת 1989 עוסק חדש בדיבוב סדרות וסרטי אנימציה, ודיבב בין היתר את דמותו של פינקי בסדרת הטלוויזיה "פינקי והמוח" ואת דמותו של האריה בסרט "להיטים מצוירים משלנו".

בנוסף להיותו שחקן, חדש משמש גם כמרכז מגמת התיאטרון בתיכון א' לאמנויות בתל אביב, וכמורה בבית הספר למשחק של ענת ברזילי.

== פילמוגרפיה ==
=== סרטים וסדרות ===
{| class="wikitable"
!שנה
!סרט/סדרה
!דמות
!תפקיד
|-
|1978
|"אסקימו לימון"
|פרויקה
|תפקיד משני
|-
|1981
|"שפשוף נעים"
|פרויקה
|תפקיד משני
|-
|1983
|"רומן זעיר"
|פרויקה
|תפקיד משני
|-
| rowspan="2" |1985
|"הרימו עוגן"
|פרויקה
|תפקיד משני
|-
|״רחוב סומסום״
|שליח פרחים
|תפקיד אורח
|-
|1989
|״פיטר פן - המחזמר״
|ג'ון דרלינג
|תפקיד משני
|-
|1992
|״להיטים מצוירים משלנו״
|אריה (דיבוב)
|תפקיד משני
|-
| rowspan="2" |1994
|"זהו זה!"
|בתפקידים שונים
|תפקיד משני
|-
|״Seven in Heaven״
|רובין
|תפקיד משני
|-
|1995
|״הלו פנינה״
|קונה
|תפקיד אורח
|-
|1995-1998
|״פינקי והמוח״
|פינקי (דיבוב)
|תפקיד משני
|-
|2000
|״שמש״
|מנהל המלון בחיפה
|תפקיד אורח
|-
|2005
|״תחיה ותהיה״
|מורה
|תפקיד משני
|-
|2010
|״השועלים״
|מוטי
|תפקיד אורח
|-
|2018
|״חיים שלי״
|רוקח
|תפקיד אורח
|-
|2023
|"קופה ראשית"
|יואב טוכפלד
|תפקיד אורח
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140203141018/http://www.habima.co.il/show_item.asp?itemId=3583&levelId=64383&template=12 ריכוז ההצגות בהן שיחק], בתיאטרון הבימה

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:שחקני מחזות זמר ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
כותל תהילה לירושלים

{|tableborder="1" cellspacing="0" style="float:left; margin: 1em 1em 0.5em 0em; border:1px solid #BBBBBB; background:#FBF5DF; text-align:center;" class="toccolours"
|style="padding:0;" class="toccolours"-
|כותל תהילה לירושלים
|-
|משה קסטל, 1970
|-
|תבליט בזלת
|-
| ממדים:5X5.5 מטר
|-
|משכן נשיאי ישראל
|}
שם היצירה וחתימת האמן לצד התבליט
כותל תהילה לירושלים הוא תבליט מבזלת של האמן הישראלי משה קסטל. התבליט מוצג במשכן הנשיא בירושלים.

==רקע==
בשנת 1963 עם פטירתו של נשיא המדינה, יצחק בן-צבי, החל תהליך להעברת מעונו הרשמי של נשיא המדינה מבית הנשיא יצחק בן-צבי למשכן חדש וייצוגי. האדריכל אבא אלחנני נבחר לתכנן את הבית החדש בשכונת טלביה. בבית שובצו עבודות אמנות רבות של אמנים ישראלים שונים. ובניהם משה קסטל שתבליט שלו הוצב במשכן הכנסת עם חנוכתו בשנת 1966.

קסטל יצר לטרקלין קבלת הפנים במשכן שתי עבודות. "כותל תהילה לירושלים" על הקיר הדרומי ו"מגילת הזהב" על הצפוני.

באותן שנים הושפע קסטל מאוד מהאומנות האשורית ויצר עבודות רבות שקשורות לירושלים עם אלמנטים אשוריים. בחלק מהעבודות נעשה שימוש בבזלת טחונה.

==התבליט==
התבליט, בגודל 5X5.5 מטר, עשוי מבזלת טחונה יצוקה בתוך תבניות צבועות בגוון שנוטה לכחול. הוא מזכיר את הכותל המערבי ומורכב מ"אבנים" מונומנטליות שונות אחת מחברתה.

על אבני "הכותל" מופיעות אותיות אשוריות ושתים עשרה דמויות נושאות תבואה, כמניין שבטי ישראל, המסמלות את העלייה לרגל.

"כותל תהילה לירושלים" מהווה את אחד מסמליו של בית הנשיא והוא משמש כרקע לתמונת הממשלה המסורתית ביום השבעתה החל מהממשלה התשע עשרה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.president.gov.il/About/Pages/Art.aspx אמנות במשכן הנשיא] באתר בית הנשיא
* [http://www.castelmuseum.co.il/?pid=7&t=s&s=1 ביוגרפיה של קסטל הכוללת תמונה שלו בעבודה על "כותל תהילה לירושלים"] באתר מוזיאון משה קסטל

קטגוריה:תבליטים
קטגוריה:הכנענים
קטגוריה:נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:יצירות משנת 1970
הר קל

הר קל (הר קסיוס), מבט משרידי [[סלאוקיה פייריה העתיקה; תחריט של ברטלט, 1837]]
הר קֶל (בטורקית: Kel Dağı; בערבית: جبل الأقرع "ג'בל אל-אקרע" - בשתי השפות "ההר הקירח") הוא הר בגבול טורקיה–סוריה ליד שפך האורונטס. ההר מתנשא לגובה של 1,709 מטר ושוכן קרוב לים התיכון.

כתבים אוגריתים מציינים אותו כהר צפון (באוגריתית: 𐎕𐎔𐎐 – צפן),<ref name=":0"></ref> הקרוי גם מרום צפון<ref> – למשל כמעון בעל בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש</ref> וצרורות צפון<ref></ref>, הקדוש לאל הכנעני בעל (בעל־צפון) וארמונו המוכסף ניצב בראשו משקיף על הים. במיתולוגיה הכנענית בעל הוא אל הגשמים, הסערות, הברקים והרעמים, אל החיים, שמרווה את פני האדמה. האל בעל היה מוכר גם באפיתט בעל צפון.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref> מקום מושבו בראש הר קל מתאים לתפקידיו השונים. כן נקרא ההר "הר חזי" או "הר חזו" (באכדית: Ḫa-zi).<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref> היוונים קראו להר קסיוס (Κασιος, Kasios),<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref> ועליו סגדו ל"זאוס של הר קסיוס" (Zeus Kasios), אל הברק והרעם, הגשם והרוח (המקביל לבעל הכנעני). כמותם סגדו לו גם הרומאים. ההר מופיע בשם Cassius בכתבים בשפות אירופה וכך גם במפות. כל אלה מזוהים עם ג'בל אל-אקרע.<ref name=":1"></ref>

== זיהוי מסורתי כהֹֹר ההר המקראי ==

החוקר הקדום רבי אשתורי הפרחי (יצחק הכהן) גרס כי הור ההר הצפוני, ההר המקראי המסמן את גבולה הצפוני של ארץ ישראל, הוא הר קל השוכן צפונית ללטקיה. זאת משום שהעיר "עמה" אשר לשבט אשר נמצאת ממזרח להר ונקראה בזמנו "עים"; והערים "חלבה" "רחב" ו"חמם" אשר כולן היו שייכות לשבט אשר נמצאו באזור הר זה.

==קישורים חיצוניים==
* הערך "[http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus:text:1999.04.0064:entry=casius-mons-geo CA´SIUS MONS]" ב-Smith's Dictionary of Greek and Roman Geography, מהדורת 1854

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה כנענית
קטגוריה:הרים מקודשים
קל
קל
קל
קטגוריה:גבול טורקיה–סוריה
הגן הבוטני של מילאנו

הגן הבוטני הנמצא בסמוך למרכז העיר - מראה בחורף
הגן הבוטני של מילאנו (Orto Botanico di Brera), המשתרע על פני שטח של 5,000 מ"ר וכולל כ-300 מיני צמחים, נמצא מאחורי הגלריה לאומנות בררה (Pinacoteca di Brera) ב Via Brera 28 שבמרכז מילאנו. הוא מופעל על ידי אוניברסיטת מילאנו ופתוח לציבור בימי השבוע ללא תשלום (לא כל השנה).

הגן נוסד על ידי פולגנציו ויטמן (Fulgenzio Vitman) בשנת 1774, בעת שלטונה של הקיסרית האוסטרית מריה תרזה. בעת הקמתו היו בגן צמחי מרפא, אשר שימשו את הסטודנטים לרפואה ולרוקחות. בשנת 1998 שוקם הגן, לאחר שהוזנח תקופה ארוכה. יחד עמו, הוקם מצפה הכוכבים המצוי במקום.
הגן בנוי מערוגות צמחים מלבניות, אשר מגודרות על ידי לבנים. כן מצויה בה בריכה אליפטית מהמאה ה-18 וחממה, המשמשת היום את האקדמיה לאומנות יפה. בנוסף למינים הבוטנים אשר עיצובם התבסס על הארכיטקטורה של העבר, כגון אלו המיוחסות לג'וזפה פיארמריני, מצויה בגן בריכה מהמאה ה-18 שבה הם גדלים אירוסים ונימפאות.

חלקות הגן הן אלו:
* ערוגות עם צמחים עשביים
* ערוגות של מרווה
* עצים לתועלת האדם: מזון ושימושים אחרים.
* אוסף של צמחים בעלי פקעות
* צמחים אדמוניתיים
בין הצמחים המצויים בה: אחת העתיקים מבין עצי גינקגו דו-אונתי באירופה, ועצים מהמינים Firmiana simplex, Juglans nigra, Pterocarya fraxinifolia ו -טיליה

==גלריה==
<gallery>
File:" 12 - ITALY - Milan Design Week (Fuorisalone) The Secret Garden 05.JPG| הכניסה לגן
File:Hydrangea orto botanico milano 01.JPG|Hydrangea macrophylla
File:Hydrangea orto botanico milano 02.JPG
File:Hydrangea orto botanico milano 03.JPG|Dryopteris erythrosora
File:Hydrangea orto botanico milano 04.JPG
File:Hydrangea orto botanico milano 05.JPG |Hosta plantaginea
File:Hydrangea orto botanico milano 06.JPG
File:Hydrangea orto botanico milano 07.JPG
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140202101810/http://www.brera.unimi.it/ אתר אוניברסיטת מילאנו: המכון האסטרונומי והגן הבוטני]

מילאנו
קטגוריה:מילאנו
Bullrun

Bullrun (ידועה גם בכתב גדול BULLRUN) היא תוכנית פיצוח הצפנות המופעלת על ידי הסוכנות לביטחון לאומי ומסווגת כסודית ביותר. ל-GCHQ הבריטי תוכנית דומה הנקראת Edgehill. 

דבר קיום התוכנית נחשף לציבור ב-2013, על ידי המדליף ואיש הסוכנות לביטחון לאומי בעברו, אדוארד סנודן. למרות שמסמכי סנודן אינם מכילים מידע מדויק אודות היכולות המדויקות של ניתוח ההצפנות, הם מכילים מצגת של ה-GCHQ משנת 2010, הטוענת כי מידע רב הקיים ברחבי הרשת, אשר לא טופל בשל היותו מוצפן עד אז, הפך לבר פיצוח. מספר פרטים טכניים המתייחסים לתוכנה, הודלפו במסמכי סנודן, אך צונזרו מהתקשורת לבקשת גורמי המודיעין הרשמיים של ארצות הברית.

==אטימולוגיה==
השם Bullrun נלקח מקרב בול ראן הראשון, הקרב הגדול הראשון במלחמת האזרחים האמריקנית, ושמו הנוסף הוא קרב מנאסס. Edgehill קרויה על שם הקרב הראשון במלחמת האזרחים האנגלית אשר התרחש באדג'היל.

==ראו גם==
*Fairview
*Dropmire
*Muscular
==קישורים חיצוניים==
*[https://www.eff.org/deeplinks/2013/09/crucial-unanswered-questions-about-nsa-bullrun-program מספר שאלות חשובות בלתי פתורות אודות תוכנית ה-Bullrun של ה-NSA]
*[http://www.nytimes.com/interactive/2013/09/05/us/documents-reveal-nsa-campaign-against-encryption.html?_r=0 מסמך מגלה את פעולות ה-NSA כנגד ההצפנות] באתר הניו יורק טיימס
*[https://www.schneier.com/blog/archives/2013/10/defending_again_1.html]
*[http://www.mail-archive.com/cryptography@metzdowd.com/msg12325.html Cryptography Opening Discussion: Speculation on "BULLRUN"] ג'ון גילמור
*[https://www.cs.auckland.ac.nz/~pgut001/pubs/crypto_wont_help.pdf]
*[http://www.nytimes.com/2013/09/06/us/nsa-foils-much-internet-encryption.html?pagewanted=2&_r=0 ה-NSA פיצח הצפנות רשת רבות]
==הערות שוליים==

קטגוריה:מבצעי הסוכנות לביטחון לאומי
קטגוריה:הצפנה
לחץ דינמי

במכניקה של זורמים בלתי דחיסים, לחץ דינמי (מסומן כ-q או Q, ולעיתים נקרא גם לחץ מהירות), הוא גודל פיזיקלי שמוגדר על ידי: <math>q = \tfrac12\, \rho\, v^{2}</math>

כאשר:
* q הוא לחץ דינמי ביחידות פסקל
* <math>\rho\;</math> היא צפיפות הזורם בקילוגרם למטר מעוקב (kg/m<sup>3</sup>)
* <math>v\;</math> היא מהירות הזורם במטר לשנייה (m/s).

==משמעות ואינטואיציה פיזיקלית==
לחץ דינמי הוא האנרגיה הקינטית ליחידת נפח של אלמנט זורם. לחץ דינמי הוא למעשה אחד האיברים במשוואת ברנולי, שניתנת לגזירה משימור האנרגיה עבור זורם בתנועה. במקרים מפושטים, לחץ דינמי שווה להפרש בין לחץ הסטגנציה והלחץ הסטטי על פני הזורם, או בהסבר אינטואיטיבי יותר - הלחץ הדינמי הוא תוספת הלחץ בנוסף ללחץ הסטטי, שנוספת מעצם תנועת הזורם. לדוגמה, גוף נייח ביחס לזורם ירגיש לחץ סטטי, אך כאשר תהיה תנועה יחסית בין הגוף לזורם הגוף יחווה לחץ גבוה יותר בנק' מסוימות, אשר נובע מעצם תוספת הלחץ הדינמי. הלחץ המקסימלי יתקבל בנקודות הסטגנציה, שהן הנקודות בהן הזורם מגיע לעצירה מוחלטת ביחס לגוף. 

היבט חשוב אחר של לחץ דינמי הוא, כפי שאנליזה ממדית מראה, העומס האווירודינמי (כלומר העומס על מבנה הנתון להשפעת כוחות אווירודינמיים) שחווה מטוס נע במהירות v פרופורציונלי לצפיפות האוויר ולריבוע המהירות v, כלומר פרופורציונלי ל-q. לפיכך, על ידי התבוננות בשינוי של q במהלך טיסה, ניתן לקבוע כיצד העומס ישתנה ובמיוחד מתי יגיע לערכו המקסימלי. הנקודה של מקסימום עומס אווירודינמי נקראת Max Q והיא פרמטר קריטי ביישומים רבים, כמו למשל במהלך שיגור רכב חללי.

==שימושים==
בלחץ הדינמי, ביחד עם הלחץ הסטטי והלחץ כתוצאה מגובה הנוזל, נעשה שימוש בעקרון ברנולי כמאזן אנרגיה במערכת סגורה. בשלושת הגדלים משתמשים כדי להגדיר את המצב של מערכת סגורה של זורם בלתי דחיס, בעל צפיפות אחידה, בתנועה.

==זרימה דחיסה==
מחברים רבים משתמשים במונח לחץ דינמי רק בעבור זורמים אי-דחיסים (בעבור זורמים דחיסים, הם משתמשים במונח impact pressure). אף על פי כן, מספר מחברים מרחיבים את השימוש במונח כך שיכלול גם זורמים דחיסים.

הביטוי ללחץ הדינמי אינו עוד Pd = 1/2ρv^2 אלא משתנה בעבור זורמים דחיסים שכן צפיפות הזורם משתנה לאורך קו הזרם, כך שאין משמעות לביטוי הזה יותר. במהלך עצירתו של הזורם חלק מהאנרגיה הקינטית של אלמנט זורם מומר לדחיסת הזורם במהלך מעבר בין לחץ סטטי נמוך ללחץ סטטי גבוה יותר, כך שלא כל האנרגיה הקינטית של האלמנט הופכת ללחץ סטטי של הזורם.

בחלק זה נפתח את משוואת ברנולי עבור תנועת גז אידיאלי איזותרמי. העבודה הנעשית על אלמנט גז במהלך שינוי אינפיניטסימלי של לחץ סטטי מלחץ Ps,1 ללחץ Ps,2 מתפלגת בין העבודה הדרושה לדחיסת הגז והשינוי באנרגיה הקינטית שלו. עבור המקרה האיזותרמי העבודה המושקעת בדחיסת אלמנט גז במעבר בין לחץ סטטי Ps,1 ל-Ps,2 היא Ps,1)/ Ps,2 nRT In(. לפיכך מתקיים:

Ps,2 - Ps,1 = 1/2ρV^2 + ρ/M*RTIn( Ps,2/Ps,1) . זה אומר:

Ps + 1/2ρV^2 + ρ/M*RTIn(Ps) = const

האיבר השלישי הוא האנרגיה הקינטית המומרת לדחיסת הגז ליחידת נפח. השינוי בלחץ הסטטי לאורך קו זרם מעיד על השינוי בלחץ הדינמי של זורם דחיס. באמצעות יישום חוק הגז האידיאלי נקבל:

:<math>p_s = \rho_m\, R\, T,\,</math>

ההגדרה של מהירות הקול ושל מספר מאך היא:

:<math>a = \sqrt{\gamma\, R\, T \over m_m}</math> ,<math>M = \frac{v}{a},</math>

לפיכך נקבל:

:<math>q = \tfrac12\, \gamma\, p_{s}\, M^{2},</math>

ו-:

Ps + <math>\tfrac12\, \gamma\, p_{s}\ M^{2}</math> + ρ/M*RTIn(Ps) = const

זה נותן קשר בין מהירות הגז ללחץ הסטטי המקומי שלו.

==ראו גם==
* לחץ
* משוואת ברנולי

קטגוריה:מכניקת הזורמים
רזדאז רקורדז

רזדאז רקורדז הוא מותג הקלטות עצמאי שהוקם בשנת 2002 בניו יורק, על ידי המוזיקאי אבישי כהן, וריי ג'פורד, מנהלו האישי.

אבישי כהן החליט להקים מותג פרטי, בדומה למוזיקאי הנודע צ'יק קוריאה שתחת מותגו הפרטי Stretch Records הפיק כהן את ארבעת אלבומיו הראשונים בין השנים 1998–2001, כדי לאפשר לעצמו את מרב החופש והעצמאות, וכמו קוריאה, לטפח אמנים צעירים ולאפשר להם להפיק את אלבומיהם. מטרה נוספת הייתה חוסר המחויבות לסוגה מוזיקלית מסוימת, וכך לאפשר התפתחות והשתלבות במגוון פרויקטים מוזיקליים בעלי אופי שונה. אלבום הבכורה של המותג, Lyla (ספטמבר 2003), נחשב לאקלקטי ביותר באלבומיו של כהן (המזוהה בעיקר עם סוגת הג'אז) והיווה דוגמה לגמישות הסגנונית וההצהרה האקלקטית שמאחורי המותג.

כהן עצמו הוציא שישה מאלבומיו, בין השנים 2003–2008, תחת Razdaz Recordz. אמנים נוספים שאלבומיהם הופקו תחת מותג זה הם סאם בארש, מארק ג'וליאנה, עמוס הופמן, ג'ימי גרין, קרן מלכה ואילן סאלם, כולם השתתפו באלבומיו של כהן ברבות השנים. ההרכבים המלווים את האמנים השונים באלבומם גם הם כוללים לעיתים אמנים שניגנו עם כהן בעבר (למשל שי מאסטרו, איתמר דוארי, אמיר ברסלר) כמו גם כהן עצמו.

ההפצה העולמית של אלבומי המותג נעשית בסיוען של חברות תקליטים נוספות (למשל Sunnyside Records, MCI Records, Nocturne).

מקור השם Razdaz ("רזדז") הוא בכינוי חיבה לאבישי כהן, שאחותו העניקה לו ברבות השנים.

==דיסקוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.allaboutjazz.com/php/article.php?id=561&page=1 Conversation with Avishai Cohen], ריאיון עם אבישי כהן על רקע Razdaz Recordz והוצאת האלבום Lyla, מאת פרנץ מצנר, 3 באוקטובר 2003, באתר All About Jazz 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תקליטים
רוקחמן

235x235px
מגוון ממוצרי רוקחמן למכירה בחנות ב[[רמלה (2022)]]
רוקחמן בע"מ, המכונה מאפיית מַן, היא מאפייה ישראלית המייצרת בעיקר ופלים ועוגיות.

== היסטוריה ==
המפעל הוקם ב-1954 בבני ברק על ידי מנחם ופנינה רוקח.

מנחם רוקח עלה לארץ ישראל בשנת 1938 מווינה, שם היה לאביו, אליעזר רוקח, בית חרושת לייצור ופלים, עוגיות ודברי שוקולד. תחילה, הם נכנסו כשותפים במפעל ההיסטורי "ליבר" וייסדו בה את מחלקת הוופלים הראשונה בבית החרושת. מנחם רוקח היה חבר בוועד הפועלים במפעל.

לאחר כ-16 שנה, בשנת 1954, נפרדה החברה מ"ליבר" והקימה בית חרושת קטן לייצור ופלים ועוגיות בבני ברק. בתחילה תפקד כקואופרטיב ולאחר מכן היה לבית חרושת פרטי "מן". מקור השם מן מהשמיים, מתוך הסיפור המקראי של נדודי בני ישראל במדבר. כל עבודות הייצור, אשר נעשו ידנית, בוצעו על ידי מנחם ומספר עובדים מצומצם, בזמן שאשתו פנינה הייתה משווקת את מוצרי החברה ברכבה בכל רחבי הארץ. היא עשתה זאת באמצעות רכב הסוסיתא שלה ולאחר שנים הוחלפה המכונית במשאית.

בשנת 1963 רכשה החברה את התנור האוטומטי הראשון ומכונה למריחת הקרם שעל הופל. באותן שנים שלאחר תקופת הצנע ותוך כדי מלחמות ישראל, תהליכי הייצור השתכללו, כושר הייצור והביקוש גדלו ועובדים נוספים הצטרפו למפעל – על כן נדרשה החברה לגדול ולהתרחב והוקמו שתי קומות נוספות לבית החרושת.

בתחילת שנות ה-90 עברה החברה למשכנה החדש באזור התעשייה של רמלה, והפכה למפעל מודרני ומשוכלל המשתרע על שטח של 13 דונם. המעבר למקום גדול ומרווח איפשר לחברה לגדול ולהתרחב עם פס ייצור חדיש של עוגיות, בנוסף לשני פסי ייצור של ופלים ועוד אחד לציפוי.

בשנת 2012 השיקה החברה סדרת עוגיות חדשה בשם קוקילה.

== כיום ==
על פי נתוני נילסן לסוף 2013, ופלים מן הוא מותג הוופלים השני בגודלו בישראל (בנתח שוק כמותי), לוופלים ועוגיות מן אחיזה חזקה בשוק החרדי, הודות להכשר הרב לנדא. למוצרים יש הכשר גם של הרב יחיאל אבוחצירא רב העיר רמלה. בנוסף, לחברה ייצוא נרחב לקהילות יהודיות ברחבי העולם, בהן בארצות הברית, קנדה, אירופה, מקסיקו, רוסיה ואוסטרליה.

החברה מנוהלת על ידי ילדיהם של מנחם ופנינה – ציפי פקר ואלעזר רוקח, ביחד עם הבנים אבי פקר ושגיא רוקח, אשר הצטרפו לניהול החברה.

כלל המוצרים הם פרווה וכמעט כולם טבעונים, בעלי תקן vegan friendly.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20140201130306/http://103fm.thepost.co.il/mediaEmbed.aspx?ZrqvnVq=FMHGHL&c41t4nzVQ=EG ופלים ועוגיות מן בתוכניתו של דידי הררי על מפעלים "כחול-לבן"]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: חברות
קטגוריה:מאפיות בישראל
קטגוריה:מאפיות כשרות
קטגוריה:רמלה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1954
לוס בריוס

לוס בריוס (בספרדית: Los Barrios) היא עיר קטנה ורשות מקומית הממוקמת בדרום ספרד. לוס בריוס משתייכת לקומרקה קמפו דה גיברלטר שבמחוז קדיס שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה.

על אף שהאזור בכללותו היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית, מקורה של לוס בריוס הוא מאוחר יחסית. היא נוסדה בשנת 1704 על ידי פליטים ספרדים שנמלטו מגיברלטר לאחר שנטשו את ביתם, עם כיבושה של גיברלטר על ידי הצי האנגלו-ספרדי במהלך מלחמת הירושה הספרדית.

בעבר הייתה כלכלתה של לוס בריוס מבוססת על חקלאות ודיג, אך כיום היא מתועשת בכבדות.

==דמוגרפיה==

לרשות המקומית של לוס בריוס משתייכים 4 פרברים, לוס קורטיחייוס (Los Cortijillos), גואדקורטה (Guadacorte), פלמונס (Palmones) ופואנטה רומנו (Puente Romano).

{| class="wikitable"
|-
! !! אוכלוסייה !! המרחק מלוס בריוס (בק"מ)
|-
| לוס בריוס || 16,338 || 0
|-
| פואנטה רומנו || 252 || 4
|-
| לוס קורטיחייוס || 2,636 || 6
|-
| פלמונס || 1,972 || 8
|-
| גואדקורטה || 1,113 || 8
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנדלוסיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1704
המוסד העליון למדע יישומי וטכנולוגיה (דמשק)

המוסד העליון למדע יישומי וטכנולוגיה (בערבית: المعهد العالي للعلوم التطبيقية والتكنولوجيا; באנגלית: Higher Institute for Applied Science and Technology, ובראשי תיבות: HIAST) היא אוניברסיטה ציבורית בעיר דמשק, בירת סוריה.

המוסד הוקם במהלך שנת 1983, ומציע תואר ראשון ותארים מתקדמים בתחומי הפיזיקה, מתמטיקה, והנדסה ואלקטרוניקה.

HIAST הוא מוסד אקדמי ולא בסיס למחקר צבאי.
על פי מחלקת האוצר האוצר של ארצות הברית, המוסד מספק הכשרה למהנדסים המזוהים עם מרכז סרס, עם התוכנית הסורית לפיתוח נשק להשמדה המונית, וכן תוכניות לפיתוח טילים. מסיבה זו הודיעה ממשלת ארצות הברית על הטלת סנקציות על המוסד.

==בוגרים מפורסמים==
* Omran Kouba מתמטיקאי
* מוחמד עלי אל סייד עלי פיזיקאי, מומחה לננוטכנולוגיה.
* נידאל שמעון פיזיקאי תאורטי.
== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

המוסד העליון למדע יישומי וטכנולוגיה (דמשק)
גרמאניה

תיאור של גרמאניה הגדולה בתחילת המאה ה-2
גרמאניה (ביוונית: Γερμανία) היה המונח היווני והרומי בעת העתיקה שהתייחס לאזור הגאוגרפי שאוכלס בעיקר על ידי אנשים ממוצא גרמאני. המונח היה בשימוש בעיקר כדי לתאר את האזור שמתוחם ממזרח לנהר הריין וצפונית לדנובה ובדרום על ידי נהר הוולטאבה. האזורים מערבית לריין היו בעיקרם קלטים (ובמיוחד גאלים) ונהפכו לחלק מהאימפריה הרומית לאחר מלחמת גאליה באמצע המאה ה-1 לפנה"ס. החל במאה ה-19 ישנן התייחסויות של היסטוריונים לאזור זה בשם "גרמאניה החופשית" (Germania libera), כהתייחסות לאזור גרמאניה שלא היה תחת שלטון רומאי; אולם שם זה אינו נמצא במקורות העתיקים, וככל הנראה השימוש בו הושפע מהתעוררות רעיון הלאומיות בין המאות ה-18 וה-19.

ישנן עדויות כי היו שבטים שכונו "גרמאניים" אשר ישבו ממערב לריין, וייתכן כי אלו היו המקור לשם זה. החל במאה ה-2 לפנה"ס לכל המאוחר נחשב אזור זה כחלק מגאליה, עד שהפך לחלק מהאימפריה הרומית באופן חלקי. שבטים אלו היו השבטים הגרמאניים אשר ישבו באזור שכיום נמצא במזרח בלגיה, דרום מזרח הולנד ונמתח מעט לתוך גרמניה לכיוון הריין.

במהלך הקמת האימפריה הרומית, סוכלה כוונתו של אוגוסטוס לספח אזור זה בעקבות הכישלון הרומאי בקרב יער טויטובורג, ולפיכך ממשיכו טיבריוס הסיג את הכוחות הרומיים לגדה הדרומית של הריין, וכך נותר אזור זה מחוץ לשליטה הרומית.

מפה של [[האימפריה הרומית וגרמאניה במאה השנייה לספירה]]

האסטרואיד 241 Germania נקרא על שם אזור זה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:הולנד: היסטוריה
קטגוריה:דנמרק: היסטוריה
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
קטגוריה:גאליה
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
מעקב המונים

מעקב המונים (גם ריגול המונים) הוא מעקב, פיקוח, או ריגול, אחר קבוצת אנשים גדולה, ללא חשד ממשי ראשוני כנגד כל אחד ואחד מהם. מעקב זה מבוצע בדרך כלל על ידי ממשלות, אך גם יכול להתבצע על ידי ארגונים בעלי אינטרסים שונים, על פי בקשת הממשלה, או מתוך יוזמה פרטית. פעילות המעקב היא בדרך כלל חשאית, ויכולה להיות חוקית, ושאינה כזו, וכן דורשת אישור מבית משפט, או כל רשות אחרת בעלת סמכות בנושא, או שאינה דורשת אישור שכזה.

מעקב המונים מוצדק לעיתים קרובות ככלי לוחמה בטרור, למניעת התקוממות חברתית, להגנת הביטחון הלאומי, ולהגנת ילדים.

מבקרי מעקב ההמונים רואים בו כהפרה של הזכות לפרטיות, כפגיעה בזכויות האזרחיות והפוליטיות, וכן כבלתי חוקי, תחת מערכות חוקיות המגבילות שימוש במעקב המונים. קיים גם חשש כי הגברת השימוש במעקב המונים יוביל למצב טוטליטריות, כשהתנגדות פוליטית תיפגע ותיחסם על ידי תוכניות כמו COINTELPRO.

ב-2013 נחשפו תוכניות מעקב המונים ממשלתיות בעיקרן, על ידי המדליף ואיש הסוכנות לביטחון לאומי בעברו, אדוארד סנודן. לאחר חשיפותיו בדבר תוכנית הציתותים של ארצות הברית, עלה ברחבי העולם הדיון אודות חירויות אזרחיות והזכות לפרטיות בעידן המידע.
==אכיפה ממשלתית==
בסקירה של ה-Privacy International מ-2007, המכסה 47 מדינות, עולה כי קיימת עלייה במעקב ההמונים, וירידה בשמירה על הפרטיות בהשוואה לשנת 2006. 8 מדינות סווגו כבעלות פיקוח הדוק על החברה המקומית, ומתוך 8 אלו סין, מלזיה, ורוסיה, דורגו במקום הגרוע ביותר, אחריהם יחד, הממלכה המאוחדת וסינגפור, ואחריהם יחד טאיוואן, תאילנד, וארצות הברית. את הדירוג הטוב ביותר קיבלה יוון, שהוגדרה כבעלת "הגנה הולמת מפני ניצול".

מדינות רבות ידועות בכך שהוסיפו למרחב הציבורי אלפי מצלמות מעקב, בשטחים עירוניים, בפרברים, ואפילו באזורים כפריים בספטמבר 2007 הודיע האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות שהמצב הנוכחי הוא "בסכנת הפיכה לחברה נעקבת ומפוקחת לחלוטין, הנוגדת לגמרי את הערכים האמריקניים, וב"עתיד שחור משום שכל תנועה, עסקה, או התקשרות, תוקלט ותאוכסן, באופן שהיא מוכנה לבדיקה ולשימוש כנגדינו על ידי הרשויות ככל שירצו".

ב-12 במרץ 2013 ארגון עיתונאים ללא גבולות הוציא "דו"ח מיוחד אודות המעקב והפיקוח ברשת". הדו"ח כלל רשימה של "אויבי הרשת", מדינות בהם הממשלה מעורבת באופן פעיל, בסינון אתרי חדשות, דבר הפוגע לטענתם בחופש המידע, ובזכויות האדם. חמש המדינות אשר בראש אויבי הרשת הן: בחריין, סין, איראן, סוריה, ווייטנאם.

== מעקב על מחשבים ורשתות ==

מעקב על מחשבים ורשתות הוא שם כולל לניטור המידע הנמצא במחשבים, וניטור התעבורה ברשתות תקשורת שונות, כגון האינטרנט.

כיום מרבית רשת האינטרנט מנותרת באופן קבוע על ידי ספקי אינטרנט, שירותים מקוונים ומדינות.
התפתחותן של טכנולוגיות חדשות כגון האינטרנט וגידול בנפח האחסון הקיים, אפשרו למעשה לממשלות וחברות להחזיק יכולת חסרת תקדים של פיקוח על פעילותם של אזרחים.

לצד זאת, ארגונים שמטרתם להגן מפני התופעה ולשמור על הזכות לפרטיות ברשת האינטרנט ובמחשבים. ארגונים כגון קרן החזית האלקטרונית ופרויקט Tor. לטענת אותם ארגונים, מעקב ללא בקרה על מחשבים ורשת האינטרנט מהווה סכנה לארגוני זכויות אדם, לזכויות הפרט, ולפעילים פוליטיים וכי המעקב שנעשה כיום הוא "דרקוני" וללא גבולות.

==ראו גם==
* מעקב על מחשבים ורשתות
* XKeyscore
* קרן ויקימדיה נגד הסוכנות לביטחון לאומי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:ביון
קטגוריה:פרטיות
קטגוריה:חקירה
קו (כתב עת)

קו, כתב עת לאמנות וספרות – צורות ותכנים חדשים הוא כתב עת ישראלי לאמנות וספרות שהופיע בין השנים 1965–1970 בישראל והקיף 12 גיליונות. את כתב העת ערכו יונה פישר, רחל שפירא ודן עומר והוא עסק באמנות אוונגרדית, באדריכלות, ספרות ועוד.

בגליונותיו הראשונים פרסם כתב העת מניפסטים מתורגמים של הפוטוריזם (אוקטובר 1966) ושל הסוראליזם (ינואר 1967).<ref></ref>

בין השנים 1980–1990 ראו אור 10 גיליונות נוספים של כתב העת. בשנת 2004 יצא לאור גיליון של כתב העת "המעורר", בהוצאת גלריה דביר, שנקרא "קו המעורר", והיווה מחווה לכתב העת.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת לאמנות
מקס לידטקה

מקס לידטקה, (בגרמנית: Max Liedtke; 25 בדצמבר 1894 – 1955) היה עיתונאי גרמני וקצין בצבא גרמניה. הוא הוכר כחסיד אומות העולם עקב התנגדותו לחיסול כלל האוכלוסייה היהודית בגטו של פשמישל שבמזרח פולין.

== קורות חייו ==
===ראשית הקריירה===
לידטקה נולד ב-Preussisch Holland שבפרוסיה המזרחית (כיום - פסלק Pasłęk בפולין). אביו היה כומר לותרני. הוא סיים בית ספר תיכון בגומבינן (Gumbinnen, כיום גוסב שברוסיה) והחל ללמוד תאולוגיה לותרנית באוניברסיטת קניגסברג, אך כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הקיסרי הגרמני. לאחר המלחמה עבד כעיתונאי והתקדם להיות העורך הראשי של עיתון מקומי בגרייפסוואלד (Greifswald). ב-1935 פוטר מתפקידו כעורך בגלל גישתו הביקורתית כלפי הנאצים. ב-1939 גויס לידטקה לצבא הגרמני, הוורמאכט, והוצב בפולין, בבלגיה ובפיראוס שביוון.

===פרשת פשמישל ===
ביולי 1942 מונה לידטקה כמפקד הצבאי של פשמישל. ביום 26 ביולי 1942, האס אס, הגסטפו וה-GPK (משטרת החזית) התכוננו לפתוח במבצע ה"ישוב מחדש" הגדול הראשון נגד יהודי גטו פשמישל, כחלק ממבצע ריינהרד. שלישו של לידטקה, אלברט בטל (Battel), דרש שיהודים העובדים עבור הצבא הגרמני לא יגורשו, והורה לחסום את הגשר מעל נהר סן, דרך הגירוש היחידה מהגטו. כאשר האס אס ניסו לחצות לצד השני של הנהר, איימו חיילי הוורמאכט בפיקודו של לידטקה לפתוח באש אלא אם ייסוגו. בשעות אחר הצהריים של אותו יום ניתן ההיתר, ויחידה צבאית בפיקודו של בטל נכנסה לאזור המגודר של הגטו ופינתה 80–100 יהודים ובני משפחותיהם לצריפים במפקדה הצבאית המקומית. ליהודים אלה ניתנה חסות של הוורמאכט וכך היו מוגנים מגירוש למחנה ההשמדה בלז'ץ.
לידטקה הודח מתפקידו כמפקד צבאי של פשמישל ב-30 בספטמבר 1942, ככל הנראה בגלל התקרית הזאת. הוא הוצב לארמיית הפאנצרים ה-1, שלחמה באזור הקווקז. לידטקה המשיך בשירות צבאי ובתחילת 1945 פונה לבורנהולם (Bornholm). לאחר סיומה של מלחמת העולם השנייה, הוא הועבר לברית המועצות ונידון על פשע מלחמה שבוצעו לכאורה ברוסיה. לידטקה מת במעצר הסובייטי בשנת 1955.
ב-24 ביוני 1993 הכיר יד ושם באופן רשמי בלידטקה כחסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/yv/en/righteous/statistics/germany.pdf רשימת חסידי אומות עולם מגרמניה], באתר יד ושם 
* 

קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1955