OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גריגורי אורלוב

גריגורי אורלוב (ברוסית: Григорий Григорьевич Орлов; 17 באוקטובר 1734 - 24 באפריל 1783) היה מדינאי רוסי בתקופת יקטרינה הגדולה והמאהב של יקטרינה.

==ביוגרפיה==
גריגורי אורלוב נולד ב-17 באוקטובר 1734 בנובגורוד, למשפחת מושל האזור. את שרותו הצבאי התחיל בזמן מלחמת שבע השנים ונפצע בקרב. לאחר הפציעה החל לשרת במשרדי הצבא בסנט פטרבורג כקצין תותחנים. הופעתו הרשימה מאוד את הנסיכה הגדולה יקטרינה והם התאהבו. אורלוב היה בין יוזמי ההפיכה שהביא לסילוקו של פיוטר השלישי מהשלטון ומינוי יקטרינה לקיסרית בשנת 1762. באותה השנה נולד ליקטרינה בן מאורלוב- הנסיך אלכסיי בוברינסקי. יקטרינה העניקה לאורלוב תואר רוזן כהוקרה על תרומתו להצלחת ההפיכה נגד השלטון ומינתה אותו למפקד כוחות התותחנים. השפעתו על הקיסרית גדלה עוד יותר כאשר התגלה ניסיון להרוג את כול משפחת אורלוב. במשך תקופה מסוימת יקטרינה אף חשבה להתחתן איתו, אך תוכנית זו בוטלה בהשפעת ניקיטה פנין.

גריגורי אורלוב אמנם לא היה מדינאי בולט, אך ייעץ לקיסרית בשנות שלטונה הראשונות. הוא ע

סק רבות בשאלת מתן אמנציפציה חלקית לצמיתים ובצעדים לשיפור חייהם ועשה זאת הן ממניעים פטריוטיים והן ממניעים כלכליים. כנשיא החברה הכלכלית החופשית היה גם ומך החשוב ביותר בוועדה הגדולה של שנת 1767, אם כי כוונתו הייתה בעיקר לרצות את הקיסרית, שגילתה מידה רבה של ליברליות בשנות שלטונה הראשונות.

אורלוב היה תומך נלהב של התפשטות האימפריה הרוסית תוך שחרור שטחים שמאוכלסים על ידי נוצרים אורתודוקסים ונמצאים בשליטת האימפריה העות'מאנית.

בשנת 1771 ניהל את דיכוי המרד במוסקבה. הוא לא השתתף במלחמת רוסיה-טורקיה (1774-1768) אך נשלח להשתתף בשיחות עם הטורקים. הוא נכשל בתפקידו כראש צוות משא ומתן. כאשר גילה שלקיסרית יש מאהב חדש החליט לחזור ללא תיאום מוקדם לסנקט פטרבורג.

בשנת 1773 העניק לקיסרית את אחד היהלומים הגדולים בעולם - יהלום אורלוב.

לאחר הכישלון במשא ומתן הקיסרית לא שללה ממנו את תואריו ורכוש, אך לא הייתה לו שום השפעה על הנעשה בקרבתה.

אורלוב התחתן עם בת דודתו ובתגובה יקטרינה החליטה לשלוח את בני הזוג למנזר. תוך זמן קצר היא סלחה להם ומספר שנים הם התגוררו באושר. בגיל 24 אשתו נפטרה והוא עצמו איבד את שפיות דעתו ונפטר תוך חצי שנה.

היה תומך של מיכאיל לומונוסוב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://hrono.info/biograf/bio_o/orlov_gg.php קורות חיים] 
* 

קטגוריה:רוזנים רוסיים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:ראשי עיריית מוסקבה
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:ילידי 1734
קטגוריה:נפטרים ב-1783
זכי שלוש

בית פרדס ברח' לבונטין 5, שתוכנן על ידי אדריכל זכי שלוש - סגנון [[אר דקו]]
זכי שלוש (15 ביוני 1893 – 1973) היה אדריכל תל אביבי, בן למשפחת שלוש. כאדריכל שפעל בתקופת הקמתה של העיר הלבנה, השתתף בהחדרת הסגנון הבינלאומי (באוהאוס) לאדריכלות הישראלית. בין המבנים החשובים שתכנן בתל אביב נמנים בית בראון (רח' מזא"ה 38), בית פרדס (רח' לבונטין 5) ובית פומרוק (רח' אחד העם 56).

==נעוריו==
שלוש נולד ביפו לאברהם חיים שלוש ושרינה לבית אלבז למשפחה בת שישה ילדים. סבו, אהרן שלוש, היה מראשי העדה הספרדית ביפו וממייסדי נווה צדק, השכונה היהודית הראשונה מחוץ לחומות העיר). יוסף אליהו שלוש הוא דודו מצד אביו.
בבגרותו נשלח ללימודים גבוהים באירופה, שם למד בקולג' רולאן שבפריז ובפוליטכניון שבשווייץ. לאחר שהשלים את לימודיו בבית הספר הגבוה לעבודות ציבוריות בפריז, הוסמך כמהנדס-אדריכל.

==פעילותו האדריכלית==
בית בראון ברח' מזא"ה פינת רח' אחד העם, שתוכנן על ידי אדריכל זכי שלוש - [[הסגנון הבינלאומי]]
זכי שלוש חזר לארץ ישראל בשנת 1928, השתקע בתל אביב ועבד בה כאדריכל. באותן שנים, העיר חוותה בנייה מואצת במיוחד בשל הגידול המהיר בכמות התושבים. שלב זה בהתפתחותה האורבנית של תל אביב כונה העיר הלבנה, ורבים מהמבנים שהוקמו בתקופה זו תוכננו בסגנון אר דקו ובסגנון הבינלאומי (באוהאוס). שלוש השתלב בשפע האדריכלים שפעלו בעיר בתקופה זו, ותכנן כמה מבנים שנודעו בחשיבותם האדריכלית:
* בית פרדס (רח' לבונטין 5) - תוכנן בסגנון אר דקו בשנת 1931 (הוכר כמבנה לשימור בזכות סגנונו האדריכלי המיוחד במסגרת תוכנית השימור העירונית של תל אביב).
* בית בראון (רח' מזא"ה 38 פינת רח' אחד העם 49) - תוכנן בסגנון הבינלאומי בשנת 1933 (נכלל בתחומי אזור B של הכרזת אונסק"ו על העיר הלבנה של תל אביב כאתר מורשת עולמית).
* בית פומרוק (רח' אחד העם 56) - תוכנן בסגנון הבינלאומי בשנת 1935 (הוכר כמבנה לשימור בזכות סגנונו האדריכלי הבינלאומי במסגרת תוכנית השימור העירונית של תל אביב; וגם נכלל בתחומי אזור B של הכרזת אונסק"ו על העיר הלבנה של תל אביב כאתר מורשת עולמית).

==פעילותו הציבורית==
שלוש גם נכנס לפעילות ציבורית בעיריית תל אביב עם הצטרפותו לוועדת בניין העיר. הוא גם השתתף בייסודה של אגודת האינג'נירים והארכיטקטים בארץ ישראל, וכחבר הוועד המרכזי של האגודה, נשלח לייצגה בוועידות בינלאומיות - בפראג (1935), בפאריס (1937) ובשווייץ (1938). שלוש גם כיהן כיושב-ראש בית הדין האזורי לשכר דירה של וחבר בית הדין לערעורים בדבר החרמת דירות לחיילים משוחררים. כמו כן, היה פעיל בוועד העדה הספרדית בתל אביב והיה חבר במועדון רוטרי.

==חייו האישיים==
שלוש התגורר בבית משפחתו ברח' פינס 32 בתל אביב. בית זה הוא אחד משני בתים תאומים סמוכים (כתובתו של הבית הסמוך היא רח' פינס 30), שהוקמו על ידי משפחת שלוש. הבתים התאומים נבנו על ידי האחים יוסף אליהו שלוש ואברהם חיים שלוש מחומרי בניין שיוצרו במפעלם - מפעל האחים שלוש. כאמור, משפחת אברהם חיים שלוש השתכנה ברח' פינס 32, והבן זכי נותר בבית זה עד אחרית ימיו. הוא נפטר בא' בכסלו תשל"ד, 1973, בלי להשאיר צאצאים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
זכי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
המערכה במערב אפריקה במלחמת העולם הראשונה

המערכה במערב אפריקה הייתה סדרת קרבות שהתחוללה במערב אפריקה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנים 1916-1914, בשתי המושבות של גרמניה בחלק זה של אפריקה, וכלל את כיבוש טוגולנד ואת כיבוש קמרון. המערכה נסתיימה בנפילת שתי המושבות לידי מדינות ההסכמה, האחת תוך ימים ספורים והשנייה אחרי יותר משנה. קרבות אלה נערכו בזירה צדדית למדי, הן מבחינה גאוגרפית, הן מבחינת סדרי הכוחות, במאבק האיתנים של מלחמת העולם הראשונה. בנוסף, רוב החיילים שהשתתפו במערכה זו היו מגויסים אפריקנים.

==רקע==
מושבותיה של גרמניה במערב אפריקה בעת פרוץ מלחמת העולם הראשונה כללו את טוגולנד (כיום טוגו וחלק מגאנה) וקמרון (שכללה חלק ממזרח ניגריה של ימינו). הן היו מוקפות במושבות של מדינות ההסכמה, ולא ניתן היה למעשה להגן עליהן, קל וחומר להכריע את יריביהן במושבות הסמוכות. זאת כיוון שהגרמנים באותן מושבות היו פחותים במספרם בהשוואה למושבות שמהן יצאו התוקפים, ובהיותם מנותקים, לרוב, ממולדתם. גם השליטה בים, ועימה הקשר עם מדינת האם, הייתה נתונה בידי ציי מדינות ההסכמה.

==טוגולנד==

הראשונה והקלה ביותר להשתלטותן של מדינות ההסכמה הייתה טוגולנד, שבה לא היו כלל כוחות צבא, אלא משטרה, מיליציה ומשמר גבול, כ-700 במספר, כמעט כולם אסקרי - חיילים אפריקנים תחת פיקוד אירופי, חלקם בעלי מוטיבציה ורוח קרב ירודים. טוגולנד, שהייתה מושבה גרמנית מ-1884, הייתה מוקפת מצפון וממזרח במושבות צרפתיות, כמו דהומיי (כיום בנין), לה היה לטוגו גבול ארוך ממזרח, וממערב בחוף הזהב (כיום גאנה), שהייתה מושבה בריטית. למדינות ההסכמה היה יתרון ימי מכריע גם במפרץ גינאה, שנשק למושבה מדרום. מסע המלחמה נסתיים בהצלחה מנקודת ראות של מדינות ההסכמה ב-27 באוגוסט 1914, פחות משלושה שבועות לאחר שהחל. הייתה זו המושבה הגרמנית הראשונה שנפלה בידי מדינות ההסכמה (כיבוש סמואה הגרמנית אירע מספר ימים אחר כך).

==קמרון==

כיבוש קמרון היה ארוך ומייגע הרבה יותר. בקמרון, שכללה גם חלקים ממזרח ניגריה של ימינו, היו כאלף חיילים גרמנים ועוד כ-3,000 אפריקנים. המושבה הותקפה מכיוון ניגריה על ידי חמישה טורים בריטיים, אך אלה, לנוכח מארבים גרמניים וקשיי הדרך, כשלו בהתקדמותם, לרוב. לעומת זאת, כוח צרפתי, שיצא מצ'אד ותפס את קוסרי (Kousseri) שעל הגבול, וכוח צרפתי-בלגי שפעל באזור החוף, בסיוע תותחים של ספינות בריטיות וצרפתיות, הצליחו יותר. בתחילת ספטמבר 1914 כבש הכוח הצרפתי-בלגי את לימבה (Limbe) שעל החוף. אחר כך, ב-27 בחודש, נכבשה הבירה דואלה. בדצמבר נכבשה גם יאונדה (Yaunda, כיום Yaunde, הבירה הנוכחית) שבפנים הארץ. רוב הגרמנים מצאו מקלט בריו מוני שבגינאה הספרדית (כיום גינאה המשוונית) הנייטרלית. במהלך 1915 כבשו מדינות ההסכמה חלקים נוספים מהארץ, והתנגדות הגרמנים פסקה בפברואר 1916.
<center>ארטילריה בריטית בקמרון, 1915</center>

==סוף דבר==
טוגולנד חולקה בין צרפת לאימפריה הבריטית. החלק שבשליטת צרפת הפך למנדט צרפתי בשם טוגו והחלק שבשליטת בריטניה צורף למושבה חוף הזהב. רוב קמרון הפך למנדט צרפתי, וחלקה המערבי של קמרון צורף לניגריה, שהייתה אז מושבה בריטית.

==לקריאה נוספת==

* 

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 

* 

==קישורים חיצוניים==

מערב

en:West Africa Campaign (World War I)
de:Kamerun im Ersten Weltkrieg
דרך ארץ (חברה)

חברת דרך ארץ הייוויז (1997) בע”מ, המוכרת בשם המקוצר דרך ארץ, היא בעלת הזיכיון להקמה, הפעלה ותחזוקה של כביש 6 (כביש חוצה ישראל).

==היסטוריה==
חברת דרך ארץ הייווייז (1997) בע"מ הוקמה בשנת 1997 על ידי החברות אפריקה ישראל להשקעות בע"מ, שיכון ובינוי בע"מ וחברת CHIC לצורך השתתפותה במכרז שפרסמה חברת חוצה ישראל בע"מ (לשעבר – חברת כביש חוצה ישראל) להקמה, תפעול ותחזוקה של כביש 6, ככביש אגרה.

ב-26 בינואר 1998 הוכרזה חברת דרך ארץ כזוכה במכרז ולאחר חודש נחתם הסכם הזיכיון בין חברת דרך ארץ לחברת חוצה ישראל.

תחילת עבודות סלילת הכביש התעכבו מאחר שהקבוצה שהפסידה במכרז עתרה לבית המשפט. לבסוף, לאחר משאים ומתנים שהתקיימו בין חברת דרך ארץ לחברת חוצה ישראל, בחודש אוקטובר 1999החלה סלילתו של כביש 6.

מראשית דרכה, הציגה חברת דרך ארץ גישה תחבורתית פורצת דרך. בין היתר, השיקה את כביש האגרה הראשון בישראל, יזמה, תכננה ויישמה את מודל הכביש המנוהל ופיתחה מערכות טכנולוגיות מתקדמות, המאפשרות ניהול אלקטרוני מלא של כביש האגרה ושליטה מרחוק. דרך ארץ הייתה הראשונה בישראל להשיק כביש אגרה המופעל באופן אלקטרוני לחלוטין, ללא ממשק אנושי. המודל שהציגה החברה משמש כבסיס להקמתם של פרויקטי תחבורה רחבי היקף ועתירי ממון נוספים.

חברת דרך ארץ מחויבת להגנה על הסביבה ולצמצום טביעת הרגל האקולוגית. עד היום, השקיעה החברה סכום מצטבר של כ-70 מיליון דולר, לטובת שיקום ופיתוח נופי, מניעת פגיעה בחי ובצומח, מניעת מטרדי רעש ועוד. פעילותה בתחום זיכתה אותה בשורת פרסים בינלאומיים יוקרתיים.

חברת דרך ארץ מופקדת על תפעולו ועל פיתוחו של כביש 6 – עורק התחבורה המרכזי של ישראל. תחת פיקוחה של דרך ארץ, נהנים משתמשי הדרך מחוויית נהיגה רציפה ובטוחה, מקיצור מרחקים ומשיפור הגישה מהפריפריה למרכז. צוות החברה מנהל את כלל ההיבטים של ניהול והפעלת הכביש, לרבות תכנון והקמת נתיבים וצמתים, שדרוג קטעים קיימים, אחזקה שוטפת, ניהול ובקרה של התנועה בשגרה ובחירום ושירות לקוחות.

בשנים 1999–2004 חברת דרך ארץ הובילה את הקמת חלקו המרכזי של כביש 6, המתפרס על פני 102 ק"מ (ממחלף שורק בדרום ועד מחלף עין תות בצפון), ובשנים 2007–2009 הובילה החברה את הקמתו של קטע נוסף (ממחלף עירון עד מחלף עין תות). הקמת הכביש נעשתה תוך השקעת משאבים רבים בהגנה על איכות הסביבה, לרבות באמצעות שיקום ופיתוח נופי ומניעת מטרדי זיהום ורעש.

בנוסף, בחודש אוגוסט 2022 נחתמה תוספת להסכם הזיכיון, במסגרתה התחייבה חברת דרך ארץ להקים, לממן, לתחזק ולהפעיל נתיב נוסף בכביש. הפרויקט, שעלותו נאמדת בכארבעה מיליארד שקלים יבוצע במתכונת BOT, ויכלול הוספת נתיב רביעי בין מחלף קסם למחלף עירון והוספת נתיב שלישי ממחלף עירון למחלף עין תות – סך הכל כ-60 קילומטרים בכל כיוון. הנתיב השמאלי החדש ישמש לתחבורה ציבורית ולרכב רב תפוסה. כמו כן, יוקם מחלף חדש, מחלף בית נחמיה.

בתום הליך תחרותי, נבחרו בחודש אוקטובר 2023 ארבעה קבלנים לביצוע עבודות ההקמה ובחודש נובמבר 2023 הושלמה תוכנית המימון לפרויקט. עבודות הביצוע צפויות להתחיל בחודש אוגוסט 2024.

לצד הפרויקטים המרכזיים המצוינים לעיל, דרך ארץ ביצעה ועודנה מבצעת פרויקטים רבים נוספים כגון התקנת מערכת שקילה בתנועה כביש, הקמת רמפות במחלפי הכביש המחברות את הכביש בחיבור ישיר לכביש חוצים, הקמת מתקנים סולאריים לייצור חשמל בשטחים הכלואים של המחלפים, ועוד.

חברת דרך ארץ היא חברה פרטית, בבעלות הקרנות ת.ש.י דרכים שותפות מוגבלת ונוי חוצה ישראל שותפות מוגבלת.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: תחבורה - חברות תשתית
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
קטגוריה:כביש 6
6 (אלבום)

6 הוא אלבומה השישי במספר של להקת ההיפ הופ הישראלית הדג נחש, ואלבום האולפן החמישי. האלבום יצא בפברואר 2010 על ידי חברת התקליטים התו השמיני בהפקתו המוזיקלית של יוסי פיין, שהפיק את רוב אלבומי ההרכב.

האלבום "6" הוא הראשון של הדג נחש שבו משולבות רצועות באנגלית, בהן פונה הלהקה לקהל דובר האנגלית, במטרה להציג את המציאות בישראל. כמו כן נכלל באלבום שיר קצר בערבית בשם "ערבי 16", שנכלל כשיר מוסתר לאחר סוף השיר "בסלון של סלומון".

את השיר "סופר גרוב (intro)" הפותח את האלבום שר לירון לב.

הסינגל הראשון שיצא מהאלבום הוא גרסת כיסוי לשיר של הראפר פישי הגדול - "עוד אח אחד", עם תוספות טקסט מאת חברי הלהקה. אחריו יצא הסינגל "שיר נחמה", בו התארח הגיטריסט יהודה קיסר. שני השירים זכו להצלחה גדולה, והגיעו לראש מצעדי הפזמונים. גם הסינגלים הבאים, "אני מאמין" ו"לא מספיק", זכו להצלחה. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב על מכירת מעל 20,000 עותקים.

== רשימת רצועות ==

== מבצעים ==
חברי הלהקה:
* שאנן סטריט - שירה
* גיא מר - שירה, פטיפונים, סמפלר
* שלומי אלון - סקסופון, שירה, חליל אלקטרוני, גיטרה אקוסטית
* דודוש קלמס - קלידים, תכנותי מחשב, סמפלר, כלי הקשה, שירה
* יאיא כהן אהרונוב - באס, גיטרה אקוסטית, תכנותי מחשב, שירה
* "אטרף" משה אסרף - תופים, שירה

אורחים:
* יוסי פיין - גיטרה חשמלית, באס, שירה
* יאיר סלוצקי - טרומבון
* ספי ציזלינג - חצוצרה
* "עידן K" - כלי הקשה
* אלרן דקל - שירה
* יהודה קיסר - גיטרה חשמלית ב"שיר נחמה"
* גליה ירון - שירה ב"Many Lights"
* אופיר קותיאל ("קותי") - קלידים (מוג ופרפיסה) ב"סופר גרוב"
* קרולינה - שירה ב"סופר גרוב" ו"That Ain`t What It`s All About"

== סינגלים ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=3&Area=1&ArticleId=117731 ביקורת אלבום] באתר הבמה
* 
* - ביקורת אלבום
* - ביקורת אלבום

קטגוריה:אלבומי הדג נחש
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת התו השמיני
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יוסי פיין
מורין סטייפלטון

לואיס מורין סטייפלטון (באנגלית: Lois Maureen Stapleton; 21 ביוני 1925 – 13 במרץ 2006) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1981 על תפקידה בסרט "אדומים", זכתה בפרס גלובוס הזהב, בפרס אמי ובפרס הטוני.

==ביוגרפיה==
סטייפלטון נולדה בעיר טרוי שבמדינת ניו יורק. סטייפלטון הייתה קתולית. הוריה של סטייפלטון, איירין וג'ון סטייפלטון, נפרדו כאשר הייתה ילדה.

כשהגיעה לגיל 18 עברה סטייפלטון לעיר ניו יורק, שם עבדה כדוגמנית. ב-1946 הופיעה בברודוויי במחזה "The Playboy of the Western World". סטייפלטון זכתה בפרס הטוני בשנת 1951 על תפקידה במחזה של טנסי ויליאמס "השושנה המקועקעת".

ב-1958 ההייתה סטייפלטון מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב על הופעתה הקולנועית הראשונה בסרט "לבבות בודדים". היא הופיעה בסדרה הטלוויזיונית "כל אנשי המלך" המבוססת על סיפור של רוברט פן וורן. את פרס אמי הראשון שלה קיבלה סטייפלטון בשנת 1967 על הופעתה בסרט "Among the Paths to Eden".

ב-1960 שיחקה בסרט המין הנמלט על פי המחזה של טנסי ויליאמס "אורפאוס בשאול". ב-1963 שיחקה בסרט המוזיקלי "ביי ביי בירדי" לצידו של דיק ואן דייק.

בשנת 1970 שיחקה סטייפלטון במותחן המצליח נמל תעופה (1970). בזכות תפקידה המשני בסרט בתור אינז גרארו זכתה סטייפלטון בפרס גלובוס הזהב. בשנה שלאחר מכן השתתפה בגרסה הקולנועית למחזהו של ניל סיימון מלון פלאזה".

ב-1978 עבדה סטייפלטון תחת בימויו של וודי אלן ב"רגשות". בסרט גילמה סטייפלטון את דמותה של פרל. בשנת 1981 זכתה סטייפלטון בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה הכריזמטי ב"אדומים", דרמה ביוגרפית של וורן בייטי. בסרט גילמה סטייפלטון את דמותה ההיסטורית של אמה גולדמן, פילוסופית ופעילה חברתית אמריקאית-רוסייה ממוצא יהודי הידועה בכינויה "אמה האדומה". על תפקידה זה קיבלה גם את פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.

ב-1985 שיחקה סטייפלטון בקומדיה הבדיונית זוכת שני פרסי האוסקר של רון הווארד "קוקון". ב-1987 הופיעה בסרט שאלה של שפיות לצידה של ברברה סטרייסנד. ב-1989 הופיעה בפרק בסדרה "B.L. Stryker". בשנות ה-90 התפרסמה סטייפלטון בזכות הופעתה בסרט "מכורים לאהבה".

בעלה הראשון של סטייפלטון היה מקס אלנטאק ובעלה השני היה המחזאי דייוויד רייפיל, שתי מערכות היחסים לא החזיקו מעמד ובסופו של דבר נגמרו בגירושים. לסטייפלטון בת מבעלה הראשון ובן מבעלה השני.

במהלך חייה סבלה סטייפלטון רבות מחרדה ומאלכוהוליזם. היא הייתה ידועה כמעשנת כבדה ונפטרה בשנת 2006 ממחלת ריאות חסימתית כרונית בעיירה לנוקס שבמדינת מסצ'וסטס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקנית המשנה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית ראשית במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
עובד סוציאלי להגנה על אנשים עם מוגבלות שכלית

עובד סוציאלי הממונה על פי חוק, להגנה על אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית (עד דצמבר 2010 "פקיד סעד להגנה על אנשים עם פיגור שכלי"), הוא עובד סוציאלי שעבר הכשרה מיוחדת בתחום החוק ותקנותיו, ועוסק בהגנה על אנשים הלוקים במוגבלות שכלית התפתחותית.

== תפקיד==

חוק חסרי הישע (טיפול במפגרים) תשכ"ט 1969, מסדיר את הגדרתו של אדם הלוקה בפיגור שכלי, את זכויותיו ואת דרכי הטיפול בו. החוק מגדיר עובד סוציאלי שתפקידו לרכז דיווחים על אנשים הסובלים מפיגור שכלי, ולוודא שהם מטופלים על ידי שירותי הרווחה. לצורך בדיקת דיווחים, רשאי העובד הסוציאלי לבקש ידיעות הנוגעות לאדם הלוקה בפיגור מכל אדם בעל ידע לעניין, ועל הנשאל להשיב לו תשובות כנות ומלאות, זולת תשובה העלולה להפלילו. בנוסף רשאי העובד הסוציאלי להיכנס, על פי צו של בית המשפט, לכל מקום שבו נמצא אדם הלוקה בפיגור, או שיש לעובד הסוציאלי יסוד להניח שהוא נמצא שם, ולבדוק את התנאים בהם הוא מטופל.

במקרה שהעובד הסוציאלי סובר שיש סכנה מיידית ללוקה בפיגור או שהוא מהווה סכנה, הוא רשאי לפעול מיידית לצורך מניעת הסכנה, ללא צורך בפנייה לוועדת אבחון ואף ללא הסכמת הלוקה בפיגור או האחראי עליו. החוק קובע עונש מאסר למי שמפריע לפקיד סעד בביצוע תפקידו, ועונש של קנס כספי למי שאינו מוסר מידע נדרש אודות האדם הלוקה בפיגור. עם זאת, על העובד הסוציאלי להודיע מיידית לבית המשפט על התערבותו, ובית המשפט רשאי לשנותה או לבטלה.

העובד הסוציאלי עצמו מחויב בסודיות, ונאסר עליו בחוק לדווח על המידע שהתגלה לו במסגרת תפקידו. אף על פי כן חלה עליו חובת דיווח במקרים של עבירות מין, התעללות, או גרימת חבלה חמורה. חובת הדיווח גוברת על חובת החיסון המקצועי של העובד הסוציאלי. עובד סוציאלי המקבל דיווח בנושא חייב להעבירו למשטרה, בצירוף המלצותיו הטיפוליות. באפשרות העובד הסוציאלי להמליץ למשטרה להימנע מלפעול. קיימת לעובד הסוציאלי אפשרות לפנות ל"ועדת פטור" ולבקש שתפטור אותו מחובת הדיווח למשטרה.

== תוקף חוקי ==

סמכות העובד הסוציאלי באה מתוקף החוקים הבאים:
* חוק הסעד (טיפול במפגרים) התשכ"ט 1969 (וכן תיקון משנת 1975 (סעיף 19) ותיקון משנת 2000).
* חוק חסרי ישע (תיקון מס' 26 לחוק העונשין - חובת הדיווח 1989).
* חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות 1975, בתיאום עם פקיד סעד לסדרי דין
* חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית), בשיתוף עם חוקים אחרים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.be-portal.org/htmls/page_3193.aspx?c0=18652&bsp=18647 חוק הסעד (טיפול במפגרים) תשכ"ט 1969: החוק והתקנות]. מתוך אתר be לאנשים מיוחדים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובד סוציאלי לפי חוק
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית
עובד סוציאלי לפי חוק

בישראל עובד סוציאלי לפי חוק, שכונה בעבר פקיד סעד, הוא עובד סוציאלי במקצועו, אשר מתמנה על ידי המדינה, על פי חוק מסוים או קבוצת חוקים מסוימת, וניתן בידו הכוח החוקי לצורך הפעלתם. על העובד הסוציאלי לחוק להיות עובד סוציאלי באחת המחלקות לשירותים חברתיים בישראל, ונדרש לוותק, ניסיון טיפולי בתחום הספציפי (בהתאם לחוק אותו הוא בא ליישם), והמלצות הממונים. 

קיימים מספר חוקים המסמיכים עובדים סוציאליים להפעיל את החוק:

# עובד סוציאלי לחוק הנוער (טיפול והשגחה) עובר הכשרה בת שנת לימודים, הנוספת על לימודי העבודה הסוציאלית אותם סיים בעבר. ההכשרה מתקיימת בבית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה השייך למשרד הרווחה. לאחר תום לימודיו מקבל עו"ס לחוק הנוער מינוי לתפקיד זה משר הרווחה. המינוי מתחדש אחת לשלוש שנים לפי שיקול דעת.
# עובד סוציאלי לחוק ההגנה על חוסים: מדינת ישראל רואה עצמה כמחויבת להגן על אנשים שהם חסרי ישע, ולדאוג לרווחתם. עובדים סוציאליים בתפקיד עו"ס לחוק זה מתערבים במקרים בהם מעורב אדם שהוא חסר ישע לפי הגדרת החוק, במצבים של סיכון וחוסר שיתוף פעולה של מטופל ו/או משפחתו. האוכלוסייה, שעליה נדרש עו"ס לחוק להגן, בהתאם לצורך, היא:

* קטינים
* חסרי ישע, במקרים בהם, לפי הגדרת המחוקק, אינם יכולים לדאוג לעניינם ולהגן על עצמם עקב פיגור שכלי, אוטיזם, מחלת נפש פעילה, תשישות נפש, דמנטיה ועוד. 

לצורך קיום תפקידו, מוסמך פקיד הסעד לבדוק ולקבל כל דיווח על סיכון לכאורה לחסרי הישע מידי האחראים עליהם. הבדיקה יכולה להיות גלויה, סמויה או סמויה באופן חלקי. במסגרת תפקידו יכול פקיד הסעד לפנות לכל אדם שיש לו מידע על חסר הישע הנתון בסיכון והוא זכאי לקבל כל מידע. זכותו על פי חוק גוברת על חיסיון רפואי ואחר, ובמידת הצורך יוכל לקבל מידע, על פי חוק, מרופאים, פסיכולוגים, פסיכיאטרים ובעלי מקצוע אחרים.

לאחר איסוף המידע, ולאחר שפקיד הסעד ששוכנע כי האדם חסר הישע נמצא בסיכון לעיתים נדרש פקיד הסעד להתערב. במסגרת תפקידו הוא נדרש לפעול בעזרת הידע המקצועי שרכש, ניסיונו המקצועי אותו רכש במהלך הזמן, רגישותו האישית, גמישות מחשבתית, וכן בעזרת הסמכויות שמקנה לו החוק. כל זאת במטרה למצוא דרכים להפחתת הסיכון כלפי האדם המוגדר כחסר ישע ולשיפור מצבו. 

פקיד הסעד לעולם אינו פועל על דעת עצמו, ובמסגרת נוהלי התפקיד עליו להתייעץ עם ממונים ולקבל אישורם, ולקיים דיונים בוועדות (לפי התחום הספציפי) הבוחנות ושוקלות את צעדיו. במידה שנסיונותיו של פקיד הסעד להשפיע במהלך טיפולי אינם צולחים, בסמכותו להפעיל חוקים שונים, לפי המקרה, שנועדו להגן על חסר הישע. לצורך כך יש ביכולתו לפנות לבית המשפט בבקשה לחייב את האחראים על חסר הישע בטיפול. 

במסגרת חוקים שונים הנוגעים לאוכלוסיות חסרות ישע ולמטפלים בהם, בית המשפט אינו פוסק או פועל לפני קבלת תסקיר מפקיד הסעד. 

מתוקף תפקידו, כרוך תפקיד עו"ס לחוק בקשר הדוק עם רשויות החוק: משטרה, בתי המשפט, פרקליטות, הסניגוריה הציבורית, גורמים מתחום בריאות הנפש, שירות המבחן לנוער, ועוד.

== ראו גם ==
* חובת דיווח על עבירה בקטין או בחסר ישע

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=_uqNKwncAuE ריאיון עם עובדת סוציאלית מחוזית לחוק הנוער (טיפול והשגחה]).

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ישראל: עבודה סוציאלית
קטגוריה:ישראל: חוק ומשפט
השריר מצדיד האגודל הארוך

השריר מצדיד האגודל הארוך (TA: Musculus abductor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו, השריר מרחיק (מצדיד) את האגודל ומיישר (פושט) אותו. גיד השריר מהווה יחד עם גיד השריר פושט האגודל הקצר את הגבול הקדמי של תיבת ההרחה האנטומית.

==תיאור==
השריר מצדיד האגודל הארוך מתחיל מהפנים האחוריים של הגומד, החישור והקרום הבין-גרמי שביניהן. תחל השריר מקורב במעט מזה של השריר פושט האגודל הקצר. גיד השריר נאחז בבסיס עצם המסרק הראשונה (של האגודל).

כאשר השריר פועל יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר הוא מרחיק את האגודל במפרקו עם עצמות שורש כף היד, וכאשר השריר פועל יחד עם השריר פושט האגודל הקצר הוא מיישר את האגודל באותו המפרק.

==עצבוב==
השריר מצדיד האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

==תמונות נוספות==
<gallery>
קובץ:Gray424 heb.png|מבט אחורי על כף יד שמאל
קובץ:Gray416 heb.png|מבט צידי על כף יד שמאל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

אגודל ארוך, מצדיד
קטגוריה:אגודלים
אנדרטת חץ שחור

השלט בכניסה לאתר חץ שחור
אנדרטת "חץ שחור" הוא אתר זיכרון למורשת הקרב של הצנחנים בתקופת פעולות התגמול החל מפעולת כיסופים ב-10 באוגוסט 1954 ומבצע "חץ שחור" (פעולת עזה) ב-28 בפברואר 1955 וכלה במלחמת סיני.

האנדרטה נמצאת ביער נחל חנון, סמוך למפלסים שבחבל תקומה.

== היסטוריה ==
מסיום מלחמת העצמאות עד מלחמת סיני נהרגו יותר מ-500 אזרחי מדינת ישראל בפעולות טרור ויותר מאלף נפצעו. משנת 1955 שיגרו המצרים חוליות טרור לישראל שנקראו פדאיון. באוגוסט 1953 הוקמה יחידה 101 שביצעה מספר פעולות תגמול מוצלחות. לאחר כ-5 חדשים הם התאחדו עם גדוד 890 של הצנחנים.

האתר הוקם עלי ידי עמותת "חץ שחור" המורכבת מלוחמי הצנחנים מדור פעולות התגמול ששמה לה למטרה להקים אתר מורשת וזיכרון לנופלים בקרב ולסיפור גבורתם של הלוחמים בפעולות התגמול.

האתר נמצא בצד המערבי של כביש 232 ליד קיבוץ מפלסים, על גבעה הצופה על עזה. בקצה המערבי של האתר נמצאת טבלה בצורת חץ ועליה פרטי מבצע "חץ שחור" ובנקודה הצופה על עזה נמצאת טבלת זיכרון ל, מפקד פלוגה א' בגדוד 890 שנפל בפעולה זו.

משני הצדדים יש סלעים מסותתים ועליהם פרטים על פעולות התגמול. במקום גם אתר זיכרון עם רשימת הנופלים בפעולות התגמול.

החל משנת 2019 עובר באנדרטה שביל הנגב המערבי.

=== קרב אנדרטת חץ שחור ===

במהלך מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, התנהל במקום קרב קשה, במהלכו נאבקו כוחות של שב"כ, יחידה 33, ימ"מ, ימ"ס ודובדבן במאות מחבלים שהתרכזו שם לקראת ניסיון כניסה לקיבוצים הסמוכים. עשרות רבות של מחבלים נהרגו, וכמה מאנשי כוחות הביטחון, בהם מהשב"כ.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
"Black Arrow" War Memorial Near Gaza Strip.jpg| התצפית על שם סעדיה אלקיים (סופפו) באנדרטת "חץ שחור"
File:Blak Arrow War Memorial (1).jpg|רשימת הנופלים בפעולות התגמול
File:Black Arrow War Memorial (2).jpg|רשימת פעולות התגמול
File:Blak Arrow War Memorial (3).jpg|פעולת כנרת
File:Black Arrow Memorial(3).jpg|פעולות כיסופים וחאן יונס
File:Black Arrow Memorial (4).jpg|פעולות קלקיליה וחוסאן
File:Black Arrow War Memorial (5).jpg|פעולות כונתילה והצבחה
File:Black Arrow War Memorial (6).jpg|מלחמת סיני (מבצע "קדש")
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.202.org.il/Pages/moreshet/blackarrow/history.php אתר "חץ שחור"] באתר הצנחנים
* [http://www.izkor.gov.il/en_ef13e232b81f6ce21c355049f7e7e291 אתר "חץ שחור"], כביש מפלסים - ניר עם, באתר "יזכור"

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנדרטאות לזכר חללי מערכות ישראל
חץ שחור
קטגוריה:פעולות התגמול
קטגוריה:מפלסים
אלכסיי אורלוב

אלכסיי אורלוב
אלכסיי אורלוב (בכתב רוסי: Алексей Григорьевич Орлов; 5 באוקטובר 1737 – 5 בינואר 1808) היה מדינאי רוסי בתקופת יקטרינה הגדולה ואחיו של גריגורי אורלוב.

== חייו ==
הוא נולד בכפר במחוז טבר במשפחת אציל שבהמשך מונה למושל נובגורוד. החל את שרותו הצבאי ונפצע בקרבות מלחמת שבע השנים. בהפיכת החצר של 1762 היה תפקידו אף חשוב משל אחיו גריגורי. הוא היה זה שהעביר את פיוטר השלישי אל אחוזת רופשה (Ропша) ושם, בהתאם לגרסה המקובלת, רצח אותו. לכך אין שום עדות והמכתב שלו עם תיאור האירוע נחשב כיום כזיוף. כמו יתר האחים קיבל תואר רוזן עם עליית יקטרינה הגדולה לשלטון.

ב-1770 מונה למפקד הצי שנשלח להילחם בטורקים. הוא הצית את מרד המניאטים, היוונים יושבי חצי האי מאני, נגד הטורקים, התקוממות שזכתה לשם מרד אורלוב, וניצח את הצי הטורקי העדיף בקרב צ'סמה. על הישגיו אלה קיבל בשנת 1774 את התוספת לשם המשפחה "צ'סמנסקי" ואת הזכות להוסיף את הסמלים הקיסריים לשלט האצולה שלו.

בשנת 1772 השתתף במשא ומתן עם הטורקים. כמו אחיו עזב את השיחות ללא רשות והסכמת הקיסרית.

בשנה 1775 לבקשת יקטרינה, יצא אורלוב אל ליבורנו כדי לשכנע ולהביא לרוסיה את מי שכינתה עצמה הנסיכה טרקנובה וטענה כי היא בתה של יליזבטה, קיסרית רוסיה ואלכסיי רזומובסקי. לאחר שהצליח במשימה בלתי רגילה זו פרש והשתקע במוסקבה.

אורלוב נישא בשנת 1782, ובשנת 1785 נולדה לו בת. בשנת 1786 נפטרה אשתו במהלך לידת בן (אשר גם הוא נפטר כעבור שנה). בנוסף לילדים אלו היה לאלכסיי אורלוב גם בן שנולד מחוץ לנישואין - אלכסנדר צ'סמנסקי (לימים גנרל בצבא הרוסי).

עם פטירת יקטרינה הגדולה, החליט פאבל הראשון, קיסר רוסיה לארגן מחדש את טקס אשכבת אביו - פיוטר השלישי. בהתאם לפקודת הקיסר, חויב אלכסיי אורלוב להשתתף בטקס ואף נשא את הכתר הקיסרי בראש פמליית הטקס. בהתאם לעדויות, כמעט התמוטט אורלוב במהלך הטקס ועזב את רוסיה מיד לאחר מכן ביחד עם בתו.

אורלוב הקדיש את זמנו לגידול סוסים, וייצר את המשובח בגזעי סוסי המרוץ הידועים אז הנקרא על שמו (Orlov trotter). בשנים 1806–1807, במהלך המלחמה בנפוליון, פיקד אורלוב על המיליציה של המחוז החמישי, שכמעט כל ציודה המלחמתי נרכש מכיסו. הוא הותיר אחריו אחוזה שערכה חמישה מיליוני רובלים ובה 30,000 איכרים-צמיתים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://hrono.info/biograf/bio_o/orlov_ag.php קורות חיים] 
* 

קטגוריה:רוזנים רוסיים
קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:ילידי 1737
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1807
קטגוריה:נפטרים ב-1808
סיליסטרה (מחוז)

מחוז (אובלסט) סיליסטרה (בבולגרית: Област Силистра) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה, השוכן בחבל דרום דוברוג'ה בצפון מזרח בולגריה ובצפונו עובר תוואי נהר הדנובה. הוא גובל ברומניה ובמחוזות רוסה, שומן, ראזגרד ודובריץ'. בשטח המחוז מצויה שמורת סרברנה, אשר הוגדרה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
תחילת ההתיישבות האנושית במקום הייתה בתקופת האבן החדשה, עידן הממלכה התראקית, בהמשך נשלטה על ידי האימפריה הרומית המערבית ואחר כך המזרחית. האזור הווה את בסיס הקמתה של האימפריה הבולגרית הראשונה במאה ה-7 ובמהלך ימי הביניים החליף ידיים בין נסיכות ולאכיה לאימפריה הבולגרית השנייה. בסוף המאה ה-14 נכבש המחוז על ידי האימפריה העות'מאנית ונשאר בחזקתה, כמעט 500 שנים, עד לשחרורו במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), עת הפך חלק מנסיכות בולגריה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה והסכם בוקרשט, הועבר האזור לשליטת רומניה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, שימש זירת קרבות בין הרומנים לבולגרים אשר שאפו להחזיר את החבל לחזקתם. לאחר תבוסת הבולגרים במלחמה, אישר חוזה ניי את הבעלות הרומנית על החבל והוא נותר בחזקתה עד הסכם קראיובה בשנת 1940, עת הוחזר לבולגריה בלחצה של גרמניה הנאצית.

==כלכלה ואקלים==
האקלים במחוז הוא אקלים ממוזג עם השפעה יבשתית הגורמת להבדלי טמפרטורה משמעותיים בין הקיץ לחורף, להוציא רצועה לאורך הדנובה בה יש השפעה ממתנת. באזור קיימת חקלאות משגשגת בעיקר גידולי תבואה וגידולים עונתיים של ירקות. בשטח המחוז ישנם מפעלי תעשייה בתחום המזון, (עיבוד בשר, שימורי פירות ומחלבות), מתכת, מכונות, עיבוד עץ, גומי וטקסטיל. נמל הנהר על הדנובה, בעיר סיליסטרה משמש לייבוא וייצוא סחורות וחומרי גלם לכל אירופה. דרך המחוז עובר עורק התחבורה הפאן אירופאי, מסדרון מספר 7, המקשר את מערב ומזרח אירופה בואכה טורקיה. לאורך תוואי הדנובה העובר במחוז קיימים איים, המשמשים לתיירות נופש וצייד וכן באזור שתי שמורות טבע.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

סיליסטרה
פליאדות (לוויינים)

פליאדות הוא שם של קונסטלציה בת שני לוויינים לחישה מרחוק, ברזולוציה גבוהה של 50 סנטימטר, המאפשרים כיסוי נרחב של כדור הארץ. שני הלוויינים יתוגברו על ידי שני לווייני חישה מרחוק מסדרת "ספוט". הלוויינים ישמשו ליישומים ביטחוניים ואזרחיים כאחד, והם נחשבים ללווייני הצילום המתקדמים ביותר של צרפת. שיגור הלוויין הראשון התקיים ב -17 בדצמבר 2011. המערכת תעשה שימוש בתוצרי לווייני המכ"ם האיטלקיים COSMO-SkyMed, כחלק משיתוף הפעולה הביטחוני בתחום הלוויינות בין צרפת לאיטליה.

הלוויין השני שוגר ב-2 בדצמבר 2012.

בשנת 2021 שוגר זוג לוויינים של הדור השני Pléiades-Neo. הם נבנו על ידי Airbus Defence and Space ומתוכננים לפעול במשך כ-10 שנים. שיגור נוסף בדצמבר 2022 נכשל.
==יישומים==
לווייני הפליאדות תוכננו לבצע מגוון משימות ולתמוך ביישומים שונים:
*ביטחון
*תמיכה במשברים הומניטריים ואסונות
*מיפוי, תכנון ערים וסביבה
*מחקרים גאולוגיים
*הידרולוגיה
*חקלאות ויערנות
*ניטור ימים וחופים

==ביצועים==
לווייני פליאדות כוללים שני מטע"די צילום:
*מצלמה פאן כרומטית עם רזולוציית צילום של 70 ס"מ
*מצלמה מולטי ספקטרלית עם רזולוציה של 2.8 מטרים
*כל לוויין יוכל לייצר ולשדר אל מרכז הבקרה עד 450 הדמאות ביממה.

==המקטע הקרקעי==
מערכת פליאדות תעשה שימוש במגוון מרכזי בקרה ותחנות קרקע. סוכנות החלל הצרפתית היא האחראית לפיתוח המקטע הקרקעי לצרכים השונים של המשתמשים העתידיים בלווייני פליאדות. תחנות הקרקע העיקריות של המיזם הן:
*מרכז שליטה ובקרה צבאי, שיופעל על ידי צרפת בשותפות עם ספרד
*מרכז בקרה ליישומים אזרחיים וצבאיים, יופעל על ידי CNES
*גישה מוגבלת למשתמשי הלוויינים מסדרת SPOT - בפריסה גאוגרפית נרחבת

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://smsc.cnes.fr/PLEIADES/GP_gallery.htm גלריית תמונות, איורים, סרטונים וסימולציות]
* [https://space.skyrocket.de/doc_sdat/pleiades-h-1.htm מידע על הלוויינים]

קטגוריה:תוכנית החלל הצרפתית
קטגוריה:לווייני ריגול
קטגוריה:לווייני חישה מרחוק
ויולה אדונקה

ויולה אדונקה (שם מדעי: Viola adunca) הוא צמח ממשפחת הסגליים הנקרא גם ויולת הוקדפור, ויולת החולות, ו ויולת הכלב המערבית. בית גידולו הטבעי הוא בצפון אמריקה, וכולל בתוכו גם את החלק המערבי של ארצות הברית עד לניו-אינגלנד ולקנדה. זהו צמח שעיר הגדל מפקעית ועליו הם בצורות לבבות. אורכם של עליו הוא בין 1 ל-4 סנטימטרים. לצמח פרח בעל חמישה עלי כותרת סגולים, כאשר יש הבדל מועט בכתמים שעל עליו. ישנם מספר תת-מינים למין זה, אחד מהם צומח בפארק הלאומי יוסמיטי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1817
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס אדוארד סמית
קטגוריה:סגליים
צ'יגולי

דיוקן של לודוביקו קרדי, על ידי Sigismondo Coccapani 
לודוביקו קרדי, "זה האיש" (Ecce Homo )
לודוביקו קרדי (באיטלקית: Lodovico Cardi, הידוע כצ'יגולי (Cigoli); 1559, סן מיניאטו, טוסקנה – 1613, רומא) צייר ואדריכל איטלקי אשר השתייך למנייריזם המאוחר ולבארוק המוקדם.

==ביוגרפיה==
צ'יגולי נולד בווילה קסטלווקיו די צ'יגולי (Villa Castelvecchio di Cigoli) שממערב לסן מיניאטו, ומכאן כינויו. הוא גדל וחי רוב שנותיו בפירנצה. בשנת 1604 עבר לרומא.

את הכשרתו הראשונית רכש אצל הצייר המנייריסט אלסנדרו אלורי, בהמשך עבר לסדנה של ברנרדו בונטלנטי (Bernardo Buontalenti) שם גם למד גאומטריה יישומית מאוסטיליו ריצ'י. בהמשך הושפע על ידי הציירים הקונטרה מנייריסטים החשובים סנטי די טיטו וברוקי.

בפירנצה צייר עבור פאלאצו פיטי, לפי הזמנת פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, את "ונוס והסאטיר" ו"עקידת יצחק".

ברומא צייר, לפי הזמנת הפטרון הרומאי שלו, הקרדינל מסימו מסיני, את "זה האיש" (Ecce Homo) (הנמצאת כיום בפאלאצו פיטי בפירנצה). מסיני הזמין תמונות באותו נושא גם מהאמנים המפורסמים יותר: קאראווג'ו ומפסינינו Passignano).

יצירות חשובות נוספות משלו:
*"פטרוס מרפא את חולה הצרעת" בבזיליקת סן פיירו בותיקן.
*"החיזיון של פאולוס" בכנסיית בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות ברומא.
* פרסקו של פסיכה בוילה בורגזה ברומא.
* "בנדיקטוס הקדוש” במוזיאון האקדמיה האטרוסקי בקורטונה. 

בין תלמידיו היו קריסטופנו אלורי, ג'ובאני בוליבטי, דומניקו פטי, ג'ובאני אנטוני ללי, אורליו לומי, גרגוריו פגאני, ואנדריאה קומודי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים מנייריסטים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1559
קטגוריה:נפטרים ב-1613
הפועל בית יצחק

מועדון הכדורמים הפועל בית יצחק נוסד בסוף שנות השישים של המאה הקודמת. מייסדי הקבוצה היו יצחק פיטרברג וקורט אליאס, שחברו יחדיו לניהול ואימון הקבוצה. פעילות המועדון ערכה מספר שנים עד לאמצע שנות השבעים. בשנים אלו השתתף המועדון בליגות הנוער לגילאים השונים.
הקבוצה הגיעה להישגים יפים ביניהם העפלה לגמר גביע המדינה והיוותה גורם משמעותי בליגות הנוער.

הפסקת פעילות המועדון נבעה מכך שמרבית השחקנים התגייסו לצה"ל.

בחודש דצמבר 2004 פנתה ועדת הספורט של בית יצחק עם מספר שחקני עבר לאמיר וינברג, שוער נבחרת ישראל בעבר, בניסיון להחזיר את המועדון לפעילות. ואכן בתחילת שנת 2005 החל מועדון הכדורמים לפעול בשנית, לאחר הפסקה של 40 שנים.

בחודשים הראשונים התאמנו כחמישה עשר נערים והתמקדו בלימוד בסיס הכדורמים. בקיץ 2005 הצטרפו נערים נוספים והקבוצה החלה בפעילות אינטנסיבית. בעונת המשחקים 2005–2006 החל המועדון לקחת חלק בליגות הנוער.

בכל עונה התוצאות השתפרו והקבוצות השונות התקדמו בדירוג כאשר כבר בעונת 2007–2008 לאחר 3 שנים בלבד של פעילות, עלתה קבוצת גיל 16 לגמר גביע המדינה.

בעונת 2008–2009 החלה פעילות קבוצת הבוגרים. הקבוצה נוטלת חלק בליגה הלאומית זו העונה השלישית.<br />

עד לסיום עונת 2009–2010 ולאחר 5 שנים של פעילות בליגות השונות, הגיע המועדון שלוש פעמים לגמר גביע המדינה ושלוש פעמים לגמר הליגה ולהתמודדות על אליפות המדינה.
בעונת 2012–2013 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות המדינה ובגביע המדינה לנוער.
כיום, מחלקת הנוער היא אחת מהבולטות בארץ ומייצרת ספורטאים.

קבוצת הנוער של המועדון זכתה באליפות המדינה ובגביע המדינה בעונות 2018-2019 ו-2020-2021.
קבוצת הבוגרים זכתה 4 פעמים ברצף באליפות הליגה הארצית לבוגרים בין השנים 2016-2019.
באביב 2021 החליט קאנטרי בית יצחק, שהיווה ביתו של מועדון הכדורמים קרוב לשבע עשרה שנים, להוציא את מועדון הכדורמים מהקאנטרי.
מאז המועדון פועל בבריכת חופיתקין ובבריכה במכון וינגייט.

בעונת 2020-2021, למרות הקשיים, זכה המועדון באליפות וגביע המדינה לנוער והעפיל למשחק גמר אליפות המדינה לגיל 13.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.bywaterpolo.com מועדון הכדורמים הפועל בית יצחק]

בית יצחק
בית יצחק
צריף ניסן

צריפי ניסן שרידי בסיס בריטי בנשר משמאל [[כביש 7212, שנות ה-50 של המאה ה-20]]
צריפי ניסן במחנה חיל האוויר הבריטי ב[[מלטה במלחמת העולם השנייה]]

מחנה ישראל סמוך ללוד, 1950]]
נשר. בשטח המחנה נבנה בית ספר יסודי]]
צריף ניסן ב[[חוות שפון]]
צריף ניסֶן (מאנגלית Nissen hut) הוא מבנה ארעי בצורת חצי גליל, העשוי מפח גלי שפותח על ידי הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, במבנה זה הקירות והגג יוצרים חתך של חצי עיגול.

המבנה נקרא על שמו של פיטר נורמן ניסן (Peter Norman Nissen), מהנדס מכרות וממציא קנדי-אמריקאי שפיתח אותם.
מבנים אלו שימשו לבניית מחנות צבאיים במדינות חבר העמים הבריטי, שימוש נרחב במבנים אלו נעשה בימי מלחמת העולם השנייה גם על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בימי המנדט הבריטי נבנו בארץ צריפי ניסן רבים וכן מבנים נוספים בעלי גג מעוגל מפח גלי.

בין היתר צריפי ניסן היו במחנה שדמה שהיה בסיס הקבע של גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50).בישראל השם "צריפי ניסן" הוא כינוי כללי למבנים בעלי גג פח מעוגל.

==קישורים חיצוניים==

* שרי מרק, [http://humanities1.tau.ac.il/zionism/images/Israel24/Mark.pdf הניסנים נראו בארץ: הצריף המתועש בשירות הצבא הבריטי], אוניברסיטת תל אביב, 2016

קטגוריה:מבנים ארעיים
מהמטבח באהבה

מהמטבח באהבה הוא ספר בישול של רות סירקיס. זהו ספר הבישול הנמכר ביותר בישראל, ונחשב לפורץ הדרך בז'אנר ספרות הבישול בארץ. הספר יצא ביותר מ-70 מהדורות ומכר כמיליון עותקים.

הספר נכתב לאחר שסירקיס חזרה משהות של ארבע שנים בלוס אנג'לס, שם כיהן רפי בעלה כקונסול. סירקיס, שמשנת 1966 כתבה טור מתכונים במגזין הנשים "את", כתבה אז טור שבועי בעיתון יהודי אשר עסק במתכונים לאוכל יהודי כשר ולפני כן הוציאה שני ספרים באנגלית. בשנת 1972, כשחזרה לישראל, פנו אליה מהוצאת זמורה ביתן מודן בבקשה לתרגם את ספרה "טעמה של מסורת" מאנגלית, והיא ביקשה לכתוב ספר חדש המותאם לישראל.

הספר יצא לאור במרץ 1975 בהוצאת זמורה ביתן מודן, בשם "מהמטבח באהבה: יסודות הבישול וסודות האירוח", ובמהירות זכה להצלחה גדולה מאוד. הספר מושפע מהמטבח האמריקאי, שם שהתה סירקיס בעת שכתבה אותו. היה זה ספר הבישול המשמעותי הראשון שיצא בישראל בפורמט של אלבום, והוא כלל איורים, תמונות צבעוניות ומתכונים ברורים ומדויקים להכנת המנות. הספר כוון לנשים עובדות ונכתב בלשון נקבה. רבים ממתכוניו אומצו והפכו לחלק בלתי נפרד מהמטבח הישראלי.

עד שנת 1982 יצא הספר בהוצאת זמורה, ביתן, מודן במעל 200,000 עותקים. לאחר מכן הוציאה סירקיס את הספר בהוצאה משלה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי עיון בעברית: בישול
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:רות סירקיס
מרכך שיער

מרכך שיער, הקרוי גם מעצב שיער, קונדישנר או קרויטר (באנגלית: Hair conditioner) הוא מוצר טיפוח לשיער הראש, המשפר את המרקם של השיער. ישנם מרככי שיער המבוססים על שמן, ואחרים על סיליקון. בשני המקרים הם יוצרים על השיער שכבה דקה, המעניקה לשיער ברק ורכות.

== היסטוריה ==
במשך מאות שנים, שימשו שמנים טבעיים לטיפוח השיער האנושי. חלק ממוצרים טבעיים אלה משמשים עד היום, כולל שמנים אתריים כגון שמן עץ התה, ושמנים צמחיים כגון שמן חוחובה, ועוד.

מרכך שיער פופולרי אצל גברים בסוף התקופה הוויקטוריאנית היה שמן מקאסאר, המורכב משמן קוקוס או משמן תמרים. מוצר זה היה כה שמנוני, עד שלעיתים היה צורך להניח מטלית על הספות למשך זמן מה, על מנת להגן על הריפוד מפני מגע עמו. בשנת 1900 שווק בפריז לראשונה הברילנטין, ג'ל לעיצוב שיער לגברים, על בסיס צמחי. היה זה נוזל שמנוני, שלפי הפרסומות היה "מבריק את השיער ומחזיק אותו במצב אחיד, כל שערה במקומה, גם לאחר ערב שלם של ריקודי טוויסט סוערים".
בהמשך, הוספו חומרים מייבשים ואליפאטיים אחרים, שאפשרו למרכך להיות פחות שמנוני, לחדור לזקיק השערה ולהיצמד אליה למשך זמן ארוך.

== פעולת המרכך ==
החלק החיצוני של השערה עשוי שכבת קשקשים (אין להתבלבל עם הקשקשת), העוטפים אותה מבחוץ ורוכנים זה על גבי זה בשכבות. הם מכסים ומגוננים על השכבה הפנימית שבה נמצאים הפיגמנטים, המקנים לה את צבעה. בין קשקשים אלה מצטבר גם לכלוך, במהלך הזמן.

גורמים חיצוניים שונים, כדוגמת השמש, מלח, והמים הקשים, וכן גם חומרי ניקוי כדוגמת השמפו, עלולים לפגוע בשערה ולהותיר את שכבות הקשקשים פתוחות באופן חלקי. כתוצאה מכך, מתייבש השיער, מאבד מהברק שלו, מתפצל, נשבר ונעשה קשה לסירוק. נזק גדול יותר נגרם לשיער צבוע, מסולסל או עם גוונים, שהפעולות הכימיות שנעשו בו מחלישות אותו ומפחיתות את עמידותו.

הצורך במרכך גובר עקב השימוש בשמפו. לשמפו תפקיד חיוני בהמסת הלכלוך השמנוני והסרתו מהשיער ומהקרקפת. השמפו פותח את הקשקשים העוטפים את השערה כדי לנקות מתחתם וביניהם. מלבד הסרת הלכלוך שהצטבר, עלול השמפו לפגוע גם בשכבת השומן המגנה על הקרקפת ועוטפת את השערה, ובקשקשים עצמם, ולהשאירם פתוחים. כאשר מדובר בשיער צעיר ובריא, הוא משקם את עצמו במהירות, מאזן את רקמת השומן החיונית, ועם התייבשותו, הקשקשים נסגרים וחוזרים לעטוף את השערה. אולם ככל ששיערו של האדם מתבגר, וככל שהשיער עבר יותר עיבוד כימי, כך פוחתת יכולתו לשקם את עצמו. בשיער פגוע וצבוע סגירת תאי הקשקשים שבשערה אינה מתרחשת בעצמה ובאופן מלא, לאחר החפיפה. ללא סגירה זו, פני השערה יהיו מחוספסים וקשים לסירוק, החזרת קרני האור לא תהיה אחידה, והשיער ייראה עמום וחסר ברק. מעבר לכך, גם הצבע ידהה בקלות. תפקידו הכימי של המרכך הוא לסגור את שכבות הקשקשים המגינים על השערה, לשמר ולשחזר את רקמת השומן העוטפת אותה.

לצורך פעולה זו מכיל המרכך המודרני מרכיבים כימיים שונים, שתפקידם לחדור אל השערה בתהליך של פלמור, בשילוב עם שמנים אתרים מטפחים.

== ראו גם ==
*פוליקווטרניום

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוצרי טיפוח שיער
חלבון נוגד קיפאון

תרשים של המבנה המולקולרי של חלבון נוגד קיפאון של חרק
חלבונים נוגדי קיפאון (Antifreeze protein; AFP) הם סוג של פוליפפטידים המיוצרים על ידי חיידקים, פטריות, צמחים ובעלי חוליות מסוימים המאפשרים לאורגניזמים המייצרים אותם לשרוד בטמפרטורה מתחת לאפס. חלבונים אלו נקשרים לגבישי קרח קטנים ומעכבים את הגדילה והגיבוש מחדש של הקרח שאחרת עלול היה להיות קטלני. ישנן גם ראיות גוברות לכך שחלבונים אלו מתקשרים עם ממברנות של תאי יונקים ומגנים מפני נזקי קור.

==מנגנון פעולה==
בשונה מאתילן גליקול הנמצא בשימוש נרחב למניעת קיפאון ברכבים, חלבונים נוגדי קיפאון לא מורידים את טמפרטורת הקיפאון ביחס לריכוז, אלא פועלים באופן לא . הודות לכך חלבונים נוגדי קיפאון מסוגלים לפעול בריכוזים נמוכים פי 300–500 מאשר מומסים אחרים. תכונה זו גם מקטינה את ההשפעה שלהם על הלחץ האוסמוטי. תכונות ייחודיות אלו נזקפות להם בזכות יכולתם להיקשר למשטחים ספציפיים של גבישי קרח.

חלבונים נוגדי קיפאון יוצרים הבדלים בנקודת ההיתוך ובנקודת הקיפאון הידועים כ"היסטרזיס תרמי" (Thermal hysteresis). החיבור של חלבונים אלו בממשק בין קרח מוצק ומים נוזליים מעכב את הגדילה של גביש הקרח העדיפה מבחינה תרמודינמית.

במעבדה ניתן למדוד את ההיסטרזיס התרמי באמצעות אוסמומטר. לאורגניזמים שונים יש ערכים שונים של היסטרזיס תרמי. הרמה הגבוהה ביותר של היסטרזיס תרמי מופיעה בחלבונים נוגדי קיפאון של דגים והיא מגיעה ל -1.5°C. עם זאת, חלבונים נוגדי קיפאון של חרקים הם פי 10 עד 30 פעילים יותר מכל חלבון נוגד קיפאון מוכר של דג. הסבר לכך עשוי להיות הטמפרטורות שעמן חרקים נאלצים להתמודד על פני הקרקע, שעשויות להיות נמוכות מטמפרטורות של –1°C או –2°C שבהן נתקלים דגים במים קפואים. במהלך חודשי החורף הקרים מסוגל העש Choristoneura להתמודד עם טמפרטורות של –30°C ולהימנע מקיפאון, על אף שהחיפושית Upis ceramboides החיה באלסקה מסוגלת לשרוד אף בטמפרטורה של –60°C באמצעות שימוש במולקולה נוגדת קיפאון שאינה מורכבת מחלבונים.

קצב ההתקררות עשוי להשפיע על ערכי ההיסטרזיס התרמי של חלבונים נוגדי קיפאון, ואם הטמפרטורה צונחת במהירות האורגניזמים המייצרים חלבונים אלו עשויים שלא להסתגל לסביבה הקפואה.

==אבולוציה==
המגוון והתפוצה של חלבונים נוגדי קיפאון מרמזים על כך שהסוגים השונים של חלבונים אלו התפתחו לאחרונה בתגובה לתקופת התקרחות שהתרחשה לפני כ1–2 מיליון שנה בחצי הכדור הצפוני ולפני כ-10–30 מיליון שנה באנטארקטיקה. ההתפתחות העצמאית של אדפציות שונות היא אבולוציה מתכנסת.

==שימושים מסחריים==
חלבונים נוגדי קיפאון עשויים לשמש למגוון רב של שימושים מסחריים. תחומים מסוימים עשויים להפיק תועלת מהגנה על רקמות מנזקי קיפאון. בין היתר נבחנים השימושים הבאים:
*הגדלת הסיבולת לקפיאה של צמחי יבול והארכת תקופת הקציר באקלימים קרים
*הגדלת תוצרת של חוות דגים באקלימים קרים
*הארכת חיי המדף של מזונות מוקפאים
*שימוש בקריותרפיה
*ברפואה, שיפור השימור של רקמות להשתלה
*טיפול בהיפותרמיה

==הערות שוליים==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:פיזיולוגיה
השריר פושט האגודל הארוך

השריר פושט האגודל הארוך (TA: Musculus extensor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו מיישר השריר את הפרק המרוחק של האגודל ומסייע ליישור יתר פרקי האגודל. כאשר האגודל מיושר, פושט האגודל הארוך גם מקרב אותו ליתר האצבעות. גיד השריר מתווה את גבולה האחורי של תיבת ההרחה האנטומית.

==תיאור==
השריר פושט האגודל הארוך מתחיל את דרכו מהשליש האמצעי של הפן האחורי של הגומד והקרום הבין גרמי (שבין הגומד לעצם החישור). גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל.

==עצבוב==
השריר פושט האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

==תמונות נוספות==
<gallery>
קובץ:Gray424 heb.png|מבט אחורי על כף יד שמאל
קובץ:Gray416 heb.png|מבט צידי על כף יד שמאל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

אגודל ארוך, פושט
קטגוריה:אגודלים
הליוס (לוויין)

הליוס הוא שמם של לוויינים צרפתיים צבאיים לחישה מרחוק, המאפשרים כיסוי נרחב של כדור הארץ. לווייני הדור הראשון הפסיקו את פעילותם לאחר כ-5 שנים בעבודה. כיום כוללת מערכת לווייני הליוס שני לוויינים הפועלים בתיאום. בנוסף למשרד ההגנה של צרפת, שותפות למיזם הלוויינים יוון, איטליה, ספרד ובלגיה.

לוויינים פותחו על בסיס לוויני ספוט שהיו לווייני צילום אזרחיים.

הלוויינים הוחלפו בלווייני CSO ששוגרו לראשונה בשנת 2018.

==סדרת לווייני הליוס==
בסדרת לווייני הליוס כלולים הלוויינים הבאים:
*הליוס 1A, שוגר ב-7 ביולי 1995 על גבי המשגר אריאן 4 (סיים פעולתו)
*הליוס IB, שוגר ב-3 בדצמבר 1999, על גבי המשגר אריאן 4 (סיים פעולתו)
*הליוס IIA, שוגר ב-18 בדצמבר 2004 באמצעות המשגר אריאן 5
*הליוס IIB, שוגר ב-18 בדצמבר 2009 באמצעות אריאן 5

==ביצועים==
לווייני הדור הראשון מצוידים בציוד עם רגישות של 100 ס"מ. לווייני הדור השני מצוידים בציוד עם רגישות של 35 ס"מ.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.cnes.fr/web/CNES-en/2744-helios.php אתר לווייני הליוס באתר סוכנות החלל של צרפת]
* [https://space.skyrocket.de/doc_sdat/helios-2a.htm נתוני שיגורים]

קטגוריה:לוויינים אירופאיים
השריר פושט האגודל הקצר

השריר פושט האגודל הקצר (TA: Musculus extensor pollicis brevis) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. השריר פועל ליישור (פשיטה) של הפרק המקורב של האגודל במפרק בין הגליל המקורב של האגודל לעצם המסרק הראשונה. גיד השריר יחד עם גיד השריר מצדיד האגודל הארוך מתווה את הגובל הקדמי של תיבת ההרחה האנטומית.

==תיאור==
תחילתו של השריר פושט האגודל הקצר מיד בהמשך לתחל של השריר מצדיד האגודל הארוך, בפן האחורי של עצם החישור והקרום הבין-גרמי (שמחבר בין החישור לגומד. גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המקורב של האגודל.

==עצבוב==
השריר פושט האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

==תמונות נוספות==
<gallery>
קובץ:Gray424 heb.png|מבט אחורי על כף יד שמאל
קובץ:Gray416 heb.png|מבט צידי על כף יד שמאל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

אגודל קצר, פושט
קטגוריה:אגודלים
צבי בן-פורת

צבי בן פורת (1930 - 9 בפברואר 2010) היה מלחין, מעבד ומנצח מקהלות ישראלי.

== ביוגרפיה ==
צבי בן פורת (פירר) נולד בבודפשט, הונגריה. ניצל מן השואה, שבה נספה אביו, איש אופרה בבודפשט, ועלה לארץ ישראל באוניית מעפילים בשנת 1947. אחרי תקופה שעשה בקפריסין, לשם גורש בצו הבריטים, הגיע לישראל ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון בירושלים אצל המלחין יוסף טל. בין חבריו ללימודים היה המנצח אליהו ענבל.

במשך שנותיו בישראל עבד בהוראת זמרה בבית ספר ובתיאטרון "במתנו" לנוער ובעיקר באולפני קול ישראל ובאולפן ההקלטות בימק"א. בן פורת ניצח על מקהלות הילדים והנוער של קול ישראל. תלמידיו מאותם ימים, גדעון ברוידא והזמרות ירדנה שלומי-איתן, רוחמה רז ואביבה אבידן, מתארים אותו כ"אישיות חינוכית מהמעלה הראשונה" ומציינים את מסירותו לעבודה ולזמרים הצעירים.

ב-1966 כתב בן פורת את המוזיקה לסרטם של אבשלום כ"ץ ורם לוי "אני אחמד".

במאי 1971 השתתף עם גיל אלדמע ועזרא גבאי ביצירות "3 שירים ללא מילים", (פסטרולה - צבי בן פורת), (שיר ללא מילים - עזרא גבאי) ו (מחול הניצחון - גיל אלדמע) .

בן פורת כתב את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "סמי וסוסו", לתסכית "בלופר וחצי" מאת יוסי גודארד ולמחזמר "עוד לא נותקה השלשלת" של רעיה בלטמן.

צבי בן פורת נפטר בדירתו בירושלים אחרי שנים של הסתגרות, לאחר שפרש מעבודה ויצירה.

== מיצירותיו ==
* אלגיה לכינור
* אימפרומפטו לפסנתר
* "גזוזטראות", זיכרון מבודפשט המופצצת במלחמת העולם השנייה
* נעימת "פסוקו של יום"
* שירי ילדים - רשימה חלקית:
:"נילס הולגרסן"
:"קרן אור"
:"אין כירושלים"
:"אופק אדמוני"
:"נדנדה"

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.zemereshet.co.il/artist.asp?id=421 שירים של צבי בן פורת], באתר זמרשת

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
בנק זרובבל

בנק זרובבל היה בנק ישראלי ששירת את האגודות השיתופיות בעיקר מ"המגזר האזרחי".

בנק זרובבל נוסד ב-1932 והחל את פעילותו ב-1933. הבנק נוסד על ידי 37 באי כח של אגודות שיתופיות בעזרת זרוען "מרכז ברית פיקוח של אגודות האשראי בישראל". הוא שימש כבנק אגודות האשראי בארץ ישראל ויועד למתן אשראים רק לאגודות האשראי השונות שפעלו באותו זמן. רצונן של האגודות לחיות מיגיע כפיהן פעל כזרז להקמת בנק ובכך "נחסכה" מהאגודות בקשת עזרה מבחוץ. המקור הראשי לגיוס הכספים היה הנפקת איגרות חוב. כמו כן השקיעו האגודות השיתופיות בבנק, על אף שהונן עצמן לא היה גדול. הבנק נתן אשראי בשלושה תחומים:
* הון חוזר שבו משתמשות האגודות לתת הלוואות לחבריהן.
* הלוואות למטרות מיוחדות כגון חקלאות, מסחר, תעשייה, תחבורה, שיכון, מלאכה, משקי עזר ועוד.
* אשראי להבטחת רזרבה של האגודות במקרה של הוצאת פיקדונות רבים.
הבנק הצליח תוך מספר שנים לאגד עשרות אגודות ועשרות אלפי חברים.

מנהלו הראשון היה הרב ישעיהו שפירא, ממנהיגי תנועת העבודה של הציונות הדתית.

ב-1959 התמזג לתוכו "בנק לקרדיט גומלין" שהוקם ב-1926 וגם הוא היה מסונף ל"ברית פיקוח".

בשנת 1962 הוקמה שותפות בין הבנק ובין אוצר האכרים למשכנתאות, ולבנק זרובבל הועברו פעולות של האוצר שלא נגעו למשכנתאות. בשנת 1966 נפתחו לבנק שלושה סניפים חדשים והיו לו סך הכל 13 סניפים.

בעקבות הפסדים גדולים של בנק זרובבל, פנה בנק ישראל בשנת 1968 אל הנהלת "בנק הלוואה וחיסכון לישראל (לשעבר יפו תל אביב)" בבקשה שימזגו לתוך בנק הלוואה וחסכון לישראל את בנק זרובבל, תוך שבנק ישראל מתחייב לכסות את הפסדי בנק זרובבל שיתגלו במהלך שלוש השנים הבאות הבנקים מוזגו באופן רשמי ביולי 1969. באותה עת היו לבנק זרובבל 17 סניפים.

בפברואר 1970 התאחד הבנק המשותף עם הבנק לחרושת ולמסחר ובעקבות סכסוך משפטי ויתר על השם וחזר לשם זרובבל. הבנק נרכש ב-1971 על ידי בנק הפועלים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20131007001611/http://www.bia.co.il/heb/page.php?instance_id=18&actions=show&id=460 בנק זרובבל מתוך האוסף של צבי ויהודה ברלב - משרד ברלב ושות', רואי חשבון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצרמר המנדט הבריטי
זרובבל
זרובבל
קטגוריה:חברות ביישוב
קטגוריה:בנק הפועלים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1971