OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה

אוניברסיטת הידידות בין העמים ע"ש פטריס לומומבה (ברוסית: Университет дружбы народов им. Патриса Лумумбы) הוקמה במוסקבה ב-1960 כמוסד חינוכי אקדמי וכמכון מחקר ונקראה 'האוניברסיטה לידידות בין העמים'. בשנת 1961 האוניברסיטה נקראה בנוסף על שם המנהיג מקונגו פטריס לומומבה.

בשנות המלחמה הקרה למדו באוניברסיטה, אשר הייתה בשליטת הקג"ב והמפלגה הקומוניסטית, צעירים מן העולם השלישי, מארצות מתפתחות ומחוגים אשר ברית המועצות חפצה ביקרם. בין בוגריה הידועים היו הטרוריסט איליץ' רמירס סאנצ'ס ונשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס.

כיום היא נחשבת אחת האוניברסיטאות המובילות ברוסיה וממוקמת בנפת אוברוצ'בסקי בדרום-מערב מוסקבה.

==תולדות האוניברסיטה==
===שנות המשטר הקומוניסטי===
האוניברסיטה נוסדה על ידי ממשלת ברית המועצות ב-5 בפברואר 1960, ותחילה נקראה אוניברסיטת הידידות בין העמים. ב-22 בפברואר 1961 שונה שם האוניברסיטה, והיא נקראה בנוסף על שם המנהיג מקונגו פטריס לומומבה שהוצא להורג מספר שבועות קודם לכן. עוד בשלב היווסדה, הוקמה באוניברסיטה מכינה, ובה נערכו לימודי רוסית עבור הסטודנטים מרחבי העולם (כיום זוהי פקולטה ובה כ-1,000 סטודנטים). באותה שנה כללה האוניברסיטה שש פקולטות: הנדסה (ובהן כיום כ-2,600 סטודנטים), היסטוריה ופילולוגיה, רפואה (כיום כ-2,300 סטודנטים), חקלאות (ובה כיום כ-1,000 סטודנטים), מדעים (כיום כ-900 סטודנטים) ופקולטה למשפטים וכלכלה. ב-1965 סיימו 288 הסטודנטים הראשונים, מ-47 ארצות, את לימודיהם. ב-1966 החלה בניית קמפוס חדש בדרום מערבה של מוסקבה. עד 1975 עלה מספר הבוגרים על 5,600, מהם 4,250 מ-89 ארצות זרות.

===אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה===
ב-5 בפברואר 1992, עם התפרקות ברית המועצות, שוב שונה שם האוניברסיטה, וכעת היא נקראה אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 נוסדו פקולטות ומכונים נוספים, או שאורגנו מחדש פקולטות קיימות. כך קמו הפקולטות לאקולוגיה (כיום כ-500 סטודנטים), למשפטים (כיום כ-1,800 סטודנטים), לכלכלה (כיום כ-1,500 סטודנטים), לפילולוגיה (כיום כ-2,800 סטודנטים) ולמדעי הרוח והחברה (ובה כיום כ-2,500 סטודנטים). כן נפתחו המכונים לשפות זרות, ללימוד מרחוק, לגרביטציה וקוסמולוגיה וכן לעסקי אירוח ולתיירות. באותה תקופה האוניברסיטה הפעילה בנוסף תוכניות ללימודים קדם-אקדמיים, וכן תוכניות ללימודים מקצועיים פוסט-אקדמיים.

בשנת 2017 רשמה האוניברסיטה את הבוגר ה-100,000.

==האוניברסיטה כיום==
האוניברסיטה לידידות בין העמים נחשבת כיום לאחת המובילות ברוסיה, ולרוב מדורגת על פי איכותה בחמישייה הראשונה. האוניברסיטה ייחודית מסוגה בעולם בהיותה מקום לימוד לכ-15,000 סטודנטים זרים מ-140 עד 150 ארצות. מספר הסטודנטים הכללי הוא 30,000 עד 35,000. עד 2014 הגיע מספר בעלי תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה לכ-5,500. מספר הבוגרים הוא כ-97,000.

לאוניברסיטה כ-5,000 אנשי סגל.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.forum-rudn.info/ Official Students Forum אתר הסטודנטים הרשמי (ברוסית)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ברית המועצות: יחסי חוץ
אנדרטת אנזא"ק

האנדרטה
אנדרטת אנזא"ק (באנגלית: ANZAC Memorial) היא אנדרטת ההנצחה הצבאית הראשית של סידני, האנדרטה נמצאת בחלק הדרומי של הייד פארק ובקצה המזרחי של מרכז העסקים הראשי של סידני.

== הקמה ==
אנדרטת אנזא"ק נבנתה כזכר לנופלי הכוח האימפריאלי האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה. 

גיוס הכספים לבניית האנדרטה החל ב-25 באפריל 1916 ביום השנה הראשון לנחיתה בגליפולי שהובילה לקרב גליפולי.

בניית האנדרטה הושלמה בשנת 1934. האנדרטה נפתחה ב-24 בנובמבר 1936 על ידי הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר.

את האנדרטה תכנן ברוס דליט, את התבליטים החיצוניים עיצב ריינר הוף.

האנדרטה היא המוקד של אירועים חשובים כגון: יום אנזא"ק, יום הזיכרון ואחרים.

==ראו גם==
* יד אנזא"ק
* שדרת המצעדים אנזא"ק
* המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע
* היסטוריה צבאית של אוסטרליה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סידני: מבנים
אנזא"ק
קטגוריה:אר דקו
קטגוריה:אנזא"ק
חומר ניגוד

אנגיוגרמה שבה נעשה שימוש בחומר ניגוד מבוסס יוד להדגמת כלי דם בעת שיקוף רנטגן
חומר ניגוד הוא חומר המשמש בדימות רפואי להדגשת הניגודיות בין מבנים אנטומיים בגוף. שימוש נפוץ בחומר ניגוד נעשה להדגשת כלי דם ולהדגשת צינור מערכת העיכול. מאחר שלאמצעי הדימות השונים אופן פעולה שונה, חומרי הניגוד מסווגים לפי שיטת הדימות שבה הם משמשים. רוב חומרי הניגוד מתבססים על ניחות של קרני רנטגן או על האדרת אות תהודה מגנטית.

== חומר ניגוד רדיולוגי ==

יוד ובריום הם סוגי חומרי הניגוד הנפוצים ביותר להדגשת הניגוד בשיטות מבוססת קרני רנטגן, כגון צילום רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת ואנגיוגרפיה<ref></ref>. ישנם סוגים שונים של חומרי ניגוד מיודדים, המשתנים ברמת האוסמולריות, הצמיגות ותכולת היוד המוחלטת בהם. דימרים לא יוניים מועדפים בשל האוסמולריות הנמוכה שלהם ורעילותם הנמוכה, אולם מחירם גבוה יותר.

== חומר ניגוד לתהודה מגנטית ==
גדוליניום משמש לניגוד בדימות תהודה מגנטית (MRI). במצב חמצון +3 של המתכת, יש למתכת 7 אלקטרונים מסוג f לא מצומדים. הדבר גורם למים סביב חומר הניגוד לדעוך מהר יותר, ובכך מוגברת איכות סריקת ה-MRI.

== פיזור על-שמעי ושינוי תדירות ==
חומרי ניגוד המבוססים על בועות זעירות נמצאים בשימוש בבדיקות אולטרה סאונד, ובמיוחד באקוקרדיוגרפיה, לזיהוי דלף. בועות אלה עשויות מתמיסת מלח מעוררת, ומרביתן גדולות מכדי לעבור בנימי הריאה. לכן, הבועות היחידות שמגיעות למחזור הדם הסיסטמי (צדו השמאלי של הלב) הן אלה שעברו דרך מעבר לא תקין בין הצדדים.

בנוסף, ישנן בועות המכילות כמויות זעירות של חנקן או פלואורוקרבונים הנתמכים על ידי חלבון, ליפיד או מעטפת פולימר. בועות אלה קטנות דיין למעבר בנימי הריאה, והן משמשות להגדלת הניגוד בחדר השמאלי של הלב. הירידה בצפיפות בנקודת המנשק בין הגז בבועה לנוזל שמסביב, גורמת לפיזור והחזרה של גלי העל-שמע חזרה למתמר. תהליך זה נותן לנוזל עם בועות אלה אות חזק, הנראה באמצעות המתמר.

== תופעות לוואי ==
חומרי ניגוד כיום הם בטוחים יחסית לשימוש, ועם זאת מתן חומר ניגוד יכול לגרום לתופעות לוואי נדירות, חלקן מסוכנות, עם תמותה של 0.9 ל-100,000 מקרי שימוש. גורם הסיכון העיקרי לפיתוח תגובה אלרגית לחומר ניגוד, הוא תגובה אלרגית בעבר שהתפתחה בעקבות חומר ניגוד זהה. במקרה של תגובה אלרגית, מומלץ להתייעץ עם הרופא.ה לפני ביצוע הבדיקה ולשקול מתן הכנה תרופתית מקדימה. במקרי קיצון של תגובה אלרגית קשה מסוג אנפליקסיס, לעיתים ממליצים הרופאים להימנע לחלוטין ממתן חומר ניגוד דומה בעתיד. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* קווים מנחים להזרקת חומר ניגוד מבוסס יוד<ref></ref>, באתר האיגוד הישראלי לרדיולוגיה. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דימות רפואי
מוריץ פון ויקטורין

גנרל מוריץ פון ויקטורין (בגרמנית: Mauritz von Wiktorin; 13 באוגוסט 1883 – 16 באוגוסט 1956) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון ויקטורין נולד ב-13 באוגוסט 1883 בהניבורג, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1904 התגייס פון ויקטורין לצבא האוסטרו-הונגרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-12, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון ויקטורין לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1924 הועלה פון ויקטורין לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1927 הועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1934 מונה לראש מחלקת המבצעים במטה הכללי. בשנת 1935 הודח פון ויקטורין מהצבא, עקב קשריו עם גרמניה הנאצית והמפלגה הנאצית האוסטרית.

לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לוורמאכט, הועלה פון ויקטורין ב-1 באפריל 1938 לדרגת גנרל לוטננט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-20.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה פון ויקטורין מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-20, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחם פון ויקטורין עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12, וב-15 באוגוסט 1940 קיבל פון ויקטורין על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1940 הועלה פון ויקטורין לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-10 בנובמבר מונה למפקד הקורפוס ה-28.

במהלך מבצע ברברוסה לחם פון ויקטורין עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-27 באוקטובר 1941 פרש פון ויקטורין מתפקידו. ב-30 באפריל 1942 מונה פון ויקטורין למפקד המחוז הצבאי ה-13, וב-15 באוגוסט 1944 פרש מתפקידו.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התגורר פון ויקטורין בעיר נירנברג, עד למותו ב-16 באוגוסט 1956, והוא בן 73 שנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/W/WiktorinMauritzv.htm מוריץ פון ויקטורין] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1956
פרידריך מטרנה

גנרל פרידריך מטרנה (בגרמנית: Friedrich Materna; 21 ביוני 1885 – 11 בנובמבר 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת=== 
מטרנה נולד בהוף שבמוראביה, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית.

בשנת 1904 התגייס מטרנה לצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה הצטרף מטרנה לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1921 הועלה מטרנה לדרגת אוברסט לויטננט, ב-1 ביוני 1929 הועלה לדרגת אוברסט ובשנת 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור.

ב-1 באפריל 1938, לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לורמאכט, מונה מטרנה למפקד הדיוויזיה ה-45, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל לויטננט.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה מטרנה מפקד הדיוויזיה ה-45, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14. במהלך המערכה על צרפת לחם מטרנה עם הדיוויזיה שבפיקודו במהלך מבצע אדום כחלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה השנייה, וב-5 באוגוסט 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 באוקטובר מונה מטרנה למפקד הקורפוס ה-20, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

במהלך מבצע ברברוסה לחם מטרנה עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה ומהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם תחת פיקוד הארמייה הרביעית. בפברואר 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמאי הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית. ב-10 בספטמבר 1942 פרש מטרנה מתפקידו, וב-15 בדצמבר 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-31 בינואר 1943 מונה מטרנה למפקד המחוז הצבאי ה-18 בזלצבורג, וב-10 בדצמבר 1943 פרש מתפקידו.

לאחר המלחמה התגורר בווינה עד למותו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/M/MaternaFriedrich-R.htm פרידריך מטרנה] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1946
סירי הוסטוודט

סירי הוּסְטְוודט (באנגלית: Siri Hustvedt; ילידת 19 בפברואר 1955) היא סופרת ומסאית אמריקאית.

== ביוגרפיה ==
הוסטוודט נולדה בנורת'פילד, מינסוטה, לאם נורווגית ואב אמריקאי . ב-1977 סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה במכללת סיינט אולף שבעיר הולדתה. שנה לאחר מכן עברה לניו יורק כדי ללמוד באוניברסיטת קולומביה, שם קיבלה תואר דוקטור בספרות אנגלית על דיסרטציה בנושא דיקנס.

בשנת 1981 פגשה את הסופר פול אוסטר ושנה לאחר מכן השניים נישאו, לאחר שאוסטר התגרש מאשתו הראשונה. לשניים יש בת משותפת, הזמרת סופי אוסטר ונכד אחד, והם מתגוררים בברוקלין, ניו יורק.

== כתיבתה ==
הוסטוודט היא מחברתם של קובץ שירים, שישה רומנים, שני ספרי מסות, ועוד מספר ספרים עיוניים. בנוסף היא כתבה מספר רב של מאמרים לכתבי עת בנושאי פסיכואנליזה ונוירולוגיה. 

ספריה היו מועמדים למספר רב של פרסים ספרותיים ברחבי העולם.

== ספריה שתורגמו לעברית ==
* בעיניים קשורות, רומן, מאנגלית: משה רון, הספריה החדשה - הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998
* אשר אהבתי, רומן, מאנגלית: בועז וייס, הוצאת מודן, 2004
* תוגותיו של אמריקאי, רומן, מאנגלית: דורית בריל-פולק, הוצאת מודן, 2008
* קיץ ללא גברים, רומן, מאנגלית: מיכל כהן, עם עובד, 2012
* האישה הרועדת: או, תולדות העצבים שלי, מסה אוטוביוגרפית, מאנגלית: יוסי מילוא, עם עובד, 2014

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://sirihustvedt.net/ סירי הוסטוודט], אתר אישי (באנגלית)
* 
* אריק גלסנר, [https://arikglasner.wordpress.com/2013/02/25/%D7%A2%D7%9C-%D7%A7%D7%99%D7%A5-%D7%9C%D7%9C%D7%90-%D7%92%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%9C-%D7%A1%D7%99%D7%A8%D7%99-%D7%94%D7%95%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%98-%D7%91%D7%94%D7%95%D7%A6%D7%90%D7%AA/ על "קיץ ללא גברים"], המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 25 בפברואר 2013
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא נורווגי
קטגוריה:זוכי פרס שארל ויון למסאות אירופית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
זלוב

זלוב (בפולנית: Zelów) היא עיירה במחוז בלחטוב שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד תחילת השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
האזכור הראשון של העיירה הוא משנת 1441. בראשית המאה ה-19 התיישבו בעיירה פליטים צ'כים, אשר פיתחו את כלכלת היישוב, שהתבססה על אריגה וטקסטיל.

==יהודי זלוב==
יהודים התיישבו בעיירה מראשית המאה ה-19 והשתלבו בתעשיית הטקסטיל המקומית. מסוף המאה ה-19 הפכה הקהילה היהודית בעיירה לעצמאית.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,816 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל החוגים הציוניים.

[[אנדרטה לזכר יהודי זלוב שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
ב-6 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות. במקביל להימלטות יהודים מהעיירה, הגיעו אליה אלפי פליטים יהודים מהסביבה (למשל משצ'רצוב), ומספר יהודיה הגיע עד מרץ 1941 לכ-6,000 עד 7,000 איש. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. מהגטו נחטפו יהודים לעבודות כפייה, חלקן התבצעו במחנות עבודה. באביב 1942 נתלו בפומבי עשרה מיושבי הגטו.

ב-13 ביוני 1942 בוצעה בגטו שבעיירה אקציה, בה גורשו חלק מיושביו למחנה ההשמדה חלמנו. באקציה נוספת שנערכה באוגוסט 1942 גורשו מאות יהודים מהמקום לגטו לודז', ואחרים ישירות לחלמנו.

ב-14 בספטמבר 1942 חוסל הגטו בעיר עם גירוש רוב יושביו לחלמנו, תוך רצח אנשים בשעת האקציה. יהודי העיירה הבודדים ששרדו את השואה ושבו אליה, מצאו כי בית הכנסת ובית העלמין היהודי בה הוחרבו עד היסוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/740 זלוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
הרברט לוך

גנרל הרברט לוך (בגרמנית: Herbert Loch; 5 באוגוסט 1886 – 28 באוקטובר 1976) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
לוך נולד ב-5 באוגוסט 1886 באידר-אוברשטיין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-5 (אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-17 ביוני 1916 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף לוך לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1927 מונה למפקד סוללה 1 ברגימנט הארטילריה ה-7 (הבווארי), וב-1 בפברואר 1928 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1929 עבר ללמוד באוניברסיטת ברלין, וב-1 באוקטובר 1930 מונה לקצין מטה במשרד המלחמה. ב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בנובמבר 1932 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הארטילריה ה-7 (הבווארי). ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לוך לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-7 (הבווארי). ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-33, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-32. ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-17.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה לוך מפקד הדיוויזיה ה-17, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה השמינית, וב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך המערכה על צרפת לחם לוך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה ה-16, ובשלב השני במסגרת הארמייה ה-12, וב-16 ביוני 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם לוך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה הרביעית ולאחר מכן במסגרת הארמייה השנייה, וב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך הקרב על מוסקבה לחם לוך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוסים ה-12 וה-13 לסירוגין, במסגרת הארמייה השנייה.

ב-27 באוקטובר 1941 מונה לוך למפקד הקורפוס ה-28, שהיה חלק מהארמייה ה-18, וב-22 באפריל 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-25 במאי 1943 פרש לוך לחופשה קצרה, וב-30 ביוני חזר לתפקידו. ב-28 במרץ מונה לוך למפקד הארמייה ה-18, וב-2 בספטמבר 1944 פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. בפברואר 1945 מונה לוך למפקד מפקדת הכוחות בהרי אייפל, ובאפריל 1945 נפל בשבי האמריקני.

===לאחר המלחמה===
לוך שוחרר מהשבי באביב 1948. לאחר שחרורו התגורר לוך בלנדאו, וב-28 באוקטובר 1976 מת, והוא בן 90 שנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/L/LochHerbert.htm הרברט לוך] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1886
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1976
קורטה (כדורגלן)

ז'וזפ פוץ' אי פוץ (בקטלאנית: Josep Puig i Puig, לעיתים נקרא בשם הספרדי "חוסה" (José); נולד ב-22 בפברואר 1922 בסנט מרטי דה לימנה שבספרד, נפטר ב-9 ביולי 1997 בסלט) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ונודע בכינוי קורטה. את רוב הקריירה שלו בילה קורטה במדי ברצלונה, שם שיחק במשך 9 שנים בין 1942 ל-1951 והיה שותף לזכייה בשלוש אליפויות ספרד. כמו כן, השתתף קורטה ב-3 משחקים במדי נבחרת ספרד.

== קריירה ==
קורטה שיחק בנעוריו בקבוצה קטנה בעיירה סלט שבקטלוניה, בקרבת ז'ירונה. ב-1939 הצטרף לקבוצה ל'אסקלה, שם שיחק במשך שנה. ב-1940 עבר לז'ירונה, שהייתה אז בליגה השנייה. קורטה שיחק בז'ירונה במשך שתי עונות, ובקיץ 1942 חתם בברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-27 בספטמבר, במחזור הראשון לעונת 1942/1943, אז הפסידה ברצלונה בקלאסיקו לריאל מדריד בתוצאה 3-0.

קורטה, ששיחק לרוב בעמדת הבלם ולעת צורך בעמדת המגן השמאלי, במהרה תפס מקום בהרכב הקבוצה. בעונתו הראשונה שם פתח ב-15 מחזורי ליגה, בעונתו השנייה ב-25. בעונת 1944/1945 עזר לברצלונה לזכות באליפות השנייה בתולדותיה, כשהוא מופיע ב-20 מתוך 26 משחקים במהלך העונה. ב-4 בפברואר 1945 כבש שער עצמי לרשת קבוצתו, אך לשמחתו קבוצתו ניצחה את קאסטיון 3-1. לאחר שהחמיץ משחק בודד בעונת 1946/1947, פתח קורטה ב-62 משחקי ליגה רצופים, כולל בכל המשחקים לעונות 1947/1948 ו-1948/1949, בהן זכתה ברצלונה בשתי אליפויות רצופות. בקיץ 1949 פתח בהרכב ברצלונה בשני המשחקים בגביע הלטיני, והיה שותף לזכיית קבוצתו בגביע.

החל מעונת 1949/1950 דעך מעמדו של קורטה בקבוצה. בעונה זו שותף ב-10 משחקים בלבד, ובעונה שלאחר מכן שותף ב-8 משחקים. בעונה זו כבש את שערו היחיד בליגה הספרדית, ב-4 בפברואר 1951, בניצחון 3-1 על ריאל ואיאדוליד. בתום העונה זכתה ברצלונה בגביע הספרדי, אך קורטה לא לקח חלק במשחק הגמר. בתום עונת 1950/1951 החליט לעזוב את ברצלונה, בתום 9 שנים בקבוצה, בהן הופיע ב-178 משחקי ליגה וב-270 משחקים בסך הכול. קורטה עבר לסבדל שמהליגה השנייה, שם ערך 5 הופעות בעונת 1951/1952, לפני שפרש ממשחק, בגיל 30.

ב-6 בספטמבר 1955 נערך לכבודו משחק הוקרה בלס קורטס, אצטדיונה של ברצלונה, נגד אוסטריה וינה. ברצלונה ניצחה בתוצאה 2-1.

קורטה הופיע במדי נבחרת ספרד ב-3 משחקי ידידות. המשחק הראשון היה בהפסד 4-1 ל ב-26 בינואר 1947, השני בהפסד 3-2 ל ב-2 במרץ. השלישי והאחרון היה בתיקו 3-3 עם ב-20 ביוני 1948, אז הבקיע קורטה שער עצמי. יתר על כן, כקטלאני, השתתף קורטה ב-5 משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה בין 1942 ל-1947.

== תארים ==
* אליפות ספרד (3):
** 1944/45, 1947/48, 1948/49
* הגביע הספרדי (1):
** 1950/1951
* קופה דה אורו ארחנטינה (1):
** 1944/45
* קופה אווה דוארטה (1):
** 1948/49
* הגביע הלטיני (1):
** 1949

== קישורים חיצוניים ==

* [http://hemeroteca.mundodeportivo.com/preview/1997/07/11/pagina-17/379204/pdf.html El Mundo Depotivo Hemeroteca], 11 ביולי 1997, עמ' 17

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:כדורגלני ז'ירונה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני סבאדל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1997
עפרה קלינגר

עפרה קלינגר עם נשיא המדינה ורעייתו במשכן הנשיא ביום כניסתה לתפקידה
עפרה קלינגר (נולדה ב-1962) כיהנה כנציבת בתי הסוהר בשנים 2015–2018.

==ביוגרפיה==
קלינגר גדלה בבת ים ובירושלים, שירתה בצה"ל ביחידה 8200 של אגף המודיעין. לאחר שירותה הצבאי למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב והתמחתה במשפט פלילי. את הסטאז' עשתה בפרקליטות מחוז מרכז אצל יהודית אמסטרדם ועבדה כתובעת בפרקליטות המחוז תחת עדנה ארבל.

ב-1989 התגייסה לשירות בתי הסוהר, והייתה מראשוני עורכי הדין שעבדו בלשכה המשפטית של שירות בתי הסוהר. היא שימשה תובעת בבית הדין למשמעת של הארגון. ב-1993 מונתה למשנה ליועץ המשפטי של השב"ס. בשנים 2007–2002 שירתה כראש מחלקת האסיר. בתפקידה הבא שימשה ראש מחלקת הסגל. במאי 2008 מונתה לראש חטיבת הכליאה בדרגת תת-גונדר. ב-2011 קודמה לדרגת גונדר ומונתה לראש אגף האסיר. היא שימשה גם כנשיאת בית הדין לערעורים של בתי הסוהר וחברת הנהלת ארגון הסוהרים הבינלאומי (ICPA).

קלינגר הייתה חברת הוועדה לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשות השופטת בדימוס דליה דורנר.

ב-23 בנובמבר 2015 הועלתה לדרגת רב-גונדר ומונתה לנציבת בתי הסוהר. היא הנציבה הראשונה המגיעה משורות שירות בתי הסוהר.

בדצמבר 2016 לקתה בשבץ מוחי במהלך עבודתה ואושפזה לתקופה של ארבעה חודשים. בעת מחלתה מונה גונדר אשר וקנין, ראש אגף האסיר, למחליפה הזמני של קלינגר. באפריל 2017 שבה לתפקידה והחלה במקביל בתהליך שיקום.. באוקטובר 2018 הוטמן ברכבה מטען חבלה.

בסוף 2018 סיימה את כהונתה כנציבת בתי הסוהר.

== חיים אישיים והשכלה ==
קלינגר בוגרת המכללה לביטחון לאומי (מחזור ל"ו) ובעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. במהלך לימודיה כתבה את העבודה "הגירה מאפריקה לישראל והשפעותיה על הביטחון הלאומי".

היא נשואה לעו"ד מאיר קלינגר ואם לשלושה. מתגוררים ביהוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נציבי בתי הסוהר
קטגוריה:יועצות משפטיות ישראליות
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:עורכות דין פליליות ישראליות
קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון רמות (בת ים)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:יהוד-מונוסון: אישים
קטגוריה:בוגרות המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1962
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
זקז'ובק

זקז'ובק (זקשובק; בפולנית: Zakrzówek) הוא כפר במחוז קרשניק שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
במאות ב-16 וה-17 היה זקז'ובק כפר בבעלות אצולה, ובתחילת המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר. בהמשך ניטלו מהיישוב זכויות העיר.

==יהודי זקז'ובק==
בסוף המאה ה-19 ישבו בכפר 169 יהודים, ובתחילת המאה ה-20 נבנה בו בית מדרש. בין שתי מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה השליטה בכפר מספר פעמים בין הוורמכט והצבא האדום, ובתקופת הביניים ערכו פולנים מקומיים פרעות ביהודיו. עם החלת השלטון הגרמני בכפר, מונה בו יודנראט, בראשות משה לרמן, והוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום כופר.

מאביב 1940 שולחו יהודים מהכפר לעבודות כפייה במחנות עבודה. בספטמבר 1941 נותרו בכפר כ-370 יהודים, ובאפריל 1942 הגיעו אליו פליטים יהודים מלובלין.

ב-18 באוקטובר 1942 גורשו כל יהודי הכפר לקרשניק, תוך רצח כ-50 ילדים וקשישים יהודים בשעת האקציה. כעבור פחות מחודש שולחו כל יהודי הכפר, יחד עם אלפי יהודי קרשניק, למחנה ההשמדה בלז'ץ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.moreshetyahadutpolin.org/he/node/755 זקז'ובק], באתר "מרכז מורשת יהדות פולין"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
זקליקוב

זקליקוב (בפולנית: Zaklików; ביידיש: זאקלקעוו) היא עיירה במחוז סטלובה וולה שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, על גדת נהר ויסלה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
זקליקוב נוסדה בשנת 1565, עת הוענקו לה זכויות עיר בידי המלך זיגמונט השני אוגוסט. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית.

==יהודי זקליקוב==
בית העלמין היהודי בזקליקוב]]
יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-16, ובסוף המאה ה-18 בנו במקום בית כנסת וקידשו בו בית עלמין. מאמצע המאה ה-19 היוו היהודים קרוב למחצית מאוכלוסיית העיירה. בעיר פעל רבי יהודה לייב מזקליקוב, תלמידו של החוזה מלובלין.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל, שהפעילה במקום בית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מתקיפות אנטישמיות הולכות וגוברות מצד שכניהם הפולנים.

ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בהטלת גזירות שונות על יהודיה, תוך החרמת רכוש וחטיפת יהודים לעבודות כפייה. במשך הזמן הגיעו לעיירה מאות פליטים יהודים מיישובי הסביבה, עד שמספר תושביה היהודים הגיע בסתיו 1941 לכ-2,200 איש.

ב-3 בנובמבר 1942 פונו כל יהודי העיירה מבתיהם, ורוכזו בכיכר השוק בה. משם הוצעדו לתחנת הרכבת האזורית, ושולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/756 זקליקוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
קלאומברוטוס (בן אנכסנדרידס)

קלאומברוטוס (ביוונית: Κλεόμβροτος; המאה ה-6 לפנה"ס) היה נסיך ומצביא ספרטני בנו של אנכסנדרידס השני ואחיהם של קלאומנס הראשון ולאונידס הראשון. היה אביו של פאוסניאס.

==ביוגרפיה==
קלאומברוטוס היה בנו של אנכסנדרידס השני, מלך ספרטה שנחשב לצאצאו של הרקולס. הרודוטוס מוסר סיפור מפוקפק אודות לידתו. לפי טענת הרודוטוס אשתו האהובה של אנכסנדרידס לא ילדה לו ילדים. והאפורים דרשו ממנו להיפטר ממנה ולשאת אחרת. אולם הוא סרב, על כן הרשו לו האפורים לשאת אשה נוספת, מנהג שחרג מהכללים המקובלים. האישה החדשה ילדה לו את קלאומנס. אולם לפתע ילדה הקודמת את דוריאוס, ואחר כך את לאונידס, ואת קלאומברוטוס, אולם החדשה לא ילדה עוד.

קלאומנס ירש את הכתר, ואחרי מותו ירש לאונידס. לאונידס מת בקרב תרמופילאי בשנת 480 לפנה"ס והותיר אחריו בן קטין בשם פליסטרכוס. קלאומברוטוס מונה לעוצר עבור פליסטרכוס, וגם למפקד הצבא הספרטני. אותה תקופה השתוללה מלחמת פרס–יוון, וקלאומברוטוס נשלח למיצר הקורינתי, במטרה לבנות חומה שתמנע מהפרסים לחדור אל חצי האי הפלופונסי. הוא נשלח על פי ההערכות ב-2 באוקטובר, כיוון שהרודוטוס מציין שהתרחש ליקוי חמה במהלך ביצוע שליחותו. הוא מת בנסיבות לא ברורות בדרכו חזרה מביצוע שליחותו.

את מקומו כעוצר מילא בנו פאוסניאס. היה לו בן נוסף בשם ניקומדס, ששימש אחר-כך עוצר למלך פלייסטואנאקס, בנו של פאוסניאס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:ספרטנים מן העת העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו

פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו (בגרמנית: Friedrich Wilhelm von Lindeiner-Wildau; 12 בדצמבר 1880 – 22 במאי 1963) היה אוברסט בלופטוואפה שבזמן מלחמת העולם השנייה פיקד על "מחנה סטלאג לופט III". התפרסם כמפקד צודק שהתייחס אל שבוייו בהגינות.

==ביוגרפיה==
לינדאיינר-וילדאו, נולד בעיר גלאץ שבקיסרות הגרמנית, כיום שם העיר קלודצקו, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית בשנת 1898, ובשנת 1902 הועבר למזרח אפריקה הגרמנית שם שרת בשוצטרופה המקומי. הוא היה שלישו של המושל גוסטב אדולף פון גצן ולחם במסגרת מרד המאג'י מאג'י. על גבורתו במהלך הקרבות, הוענק לו אות "מסדר הכתר". ביולי 1908 הוא עזב את השוצטרופה וחזר לשרת בגרמניה. הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט.

ביולי 1912, הועלה לדרגת האופטמן, וניתן לו לפקד על רגימנט. הוא לקח חלק בקרבות מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע במהלך קרב איפר הראשון בנובמבר 1914. הוא אושפז בבית חולים, והחלים רק באפריל 1915. הוא נפצע עוד פעמיים באותה שנה. ביולי 1918, הועלה לדרגת מיור, עם כניעת גרמניה בתום המלחמה, היא ממונה על איסוף יחידות גרמניות מהגבול הצרפתי-גרמני. הוא פרש משירות צבאי, נישא, וקיבל אישור לשמור את המדים שלו. בשנת 1937 הצטרף ללופטוואפה, ושימש כאחד מיועציו האישיים של הרמן גרינג. הוא מונה כמפקד "מחנה סטלאג לופט III", מחנה מעצר שהקים הלופטוואפה עבור קצינים בריטיים. הוא נודע כמפקד הוגן שכיבד את דיני המלחמה, וזכה להערכת שבוייו. למרות זאת ב-24 במרץ 1944, עשרות אסירים בהנהגת רוג'ר בושל, ברחו מהמחנה דרך מנהרה שחפרו, מאורע שתואר בסרט "הבריחה הגדולה". מרבית הבורחים נלכדו והוצאו להורג, אולם המאורע גרם לכך שסר חינו של לינדאיינר-וילדאו בעיני המטכ"ל הגרמני, והוא הוחלף באריך קורדס. הוא היה אמור לעמוד למשפט, אולם העמיד פנים של חולה נפש וכך ניצל.

הוא נכנע לכוחות הבריטיים בשנת 1945, ונכלא בבית כלא שזכה לשם "כלוב לונדון". הוא שוחרר בעקבות עדויות של אסירים על היחס הטוב שזכו לו ממנו, ועל כן שוחרר. הוא חי בפרנקפורט עד מותו בשנת 1963 בגיל 82.

בסרט "הבריחה הגדולה", הוא מגולם בידי האנס מאסמר, אם כי שמו שונה ל"קולונל פון לוגר".

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* The Great Escaper: The Life and Death of Roger Bushell - Love, Betrayal, Big X and the Great Escape by Simon Pearson, published by Hodder & Stoughton (15 Aug 2013)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20091207062256/http://www.seniornet.org/ww2/gallery/memories/quentin/stalag.shtml זיכרונות שבוי במחנה סטלאג לופט] באתר World War II Living Memorial

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הלופטוואפה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1880
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1963
מגן לחולה

מגן לחולה היא עמותה ישראלית העוסקת במתן ייעוץ רפואי, בהשאלת ציוד רפואי, בהטסת חולים ועוד. העמותה הוקמה ומנוהלת על ידי הרב בנימין פישר.

==הקמה ופעילות==
עמותת מגן לחולה נוסדה על ידי הרב בנימין פישר בשנת 1994 בעידודו של רבו מימי לימודיו בישיבת קול תורה הרב שלמה זלמן אוירבך. לדברי הרב פישר, היכרותו עם תחום הרפואה החלה עוד בבחרותו, בשנות לימודיו בישיבה, כשחברו לישיבה נפצע בתאונת דרכים ופישר שהה לצידו ועזר לו רבות במשך הזמן בו שהה בבית החולים.
במהלך השנים שלאחר ההקמה התפתחה העמותה וכיום היא עוסקת במתן ייעוץ רפואי ללא תשלום, וכן בסיוע בהתאמה לוגיסטית וביורוקרטית של טיפול רפואי מתאים לפונים, בהשאלת ציוד רפואי, שינוע חולים לטיפולים רפואיים וליווי החולים לאורך התהליך הרפואי כולו.

==חברי העמותה==
בהנהלה חברים לצד פישר גם מומחי רפואה, רבנים ואישי ציבור ידועים. ביניהם, רב העיר רחובות הרב שמחה קוק, פרופסור אריה דורסט ראש מחלקת כירורגיה לשעבר בבית החולים הדסה עין כרם, פרופסור שאול ענתבי, פרופסור אברהם שטיינברג ועוד.

== המחלקה לבריאות הנפש ==
העמותה מפעילה "מחלקה לבריאות הנפש", העוסקת בייעוץ והכוונה בכל הנוגע לבעיות שאינן קשורות בבריאות הגוף, ושנוגעות לקשת הרחבה של הפגיעות הנפשיות. בראש המחלקה עומד הרב שלמה ריין, יועץ חינוכי בהכשרתו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני עזרה בישראל
קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:ישראל: עמותות
סאבא ג'יורג'יו

סאבא ג'יורג'יו (ביוונית: Σάββα Γεωργίου; 22 באוקטובר 1933 – 9 באוגוסט 1992) היה כדורגלן קפריסאי ששיחק בקבוצות אפואל ניקוסיה ומכבי חיפה.

== קריירה ==
ג'יורג'יו נולד בניקוסיה למשפחה ממעמד פועלים וסבו היה יהודי. ג'יורג'יו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה ובגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת. עד מהרה תפס ג'יורג'יו מקום של כבוד בהרכב הקבוצה והפך לשחקן מפתח. בשנת 1952 חתם על חוזה עם קבוצת בריסטול סיטי האנגלית והיה לקפריסאי הראשון שמשחק מחוץ למדינה. בשנת חתם ג'יורג'יו על חוזה עם מכבי חיפה. אומנם הוא לא היה הזר הראשון ששיחק בישראל, אך הוא היה הראשון שהגיע לישראל במיוחד לשם כך – השחקנים הזרים ששיחקו בקבוצות ישראליות עד אז היו חיילים בריטים. בעונה שלאחר מכן חזר ג'יורג'יו לאפואל ניקוסיה ושם הוא גם סיים את הקריירה שלו. ב־9 באוגוסט 1992 הלך ג'יורג'יו לעולמו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303195008/http://maccabi-haifafc.walla.co.il/?w=%2F2373%2F%40entity פרופיל השחקן] באתר הרשמי של מכבי חיפה

קטגוריה:כדורגלנים קפריסאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קפריסאים
קטגוריה:ניקוסיה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני בריסטול סיטי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:נפטרים ב-1992
קטגוריה:קפריסאים שנפטרו במאה ה-20
ארפן זנלי

ארפן זנלי (באלבנית: Erfan Zeneli; נולד ב-28 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן פיני ממוצא קוסובני המשחק בעמדת הקיצוני בוייקינגיט.

==קריירה==
זנלי נולד בווצ'יטרן (אז ביוגוסלביה) למשפחה ממוצא אלבני. בגיל קטן היגרה משפחתו לפינלנד. זנלי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ה.י.ק. הלסינקי ובשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת בה רשם 4 הופעות בליגה בסיום אותה עונה. לאט לאט השתלב זנלי בסגל הקבוצה, אך לרוב בתור שחקן מחליף. בעונת הושאל לקלובי 04 קבוצת הבת של המועדון, בה הצטיין עם 8 שערים ב-25 משחקים ובשנת חזר להלסינקי. כאשר חזר להלסינקי, הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה והיה שותף לזכייה בארבע אליפויות. בשנת 2013 זכה בתואר ה"קשר המצטיין של הליגה".

ב-5 בפברואר 2014 ארפן זנלי חתם עד לסיום העונה במכבי פתח תקווה, בתום העונה חזר להלסינקי עמה רשם תואר אליפות חמישי. בשנת 2016 הוא שיחק עונה בודדת בשחטאר קאראגנדי. בשנת 2019 הוא חזר לה.י.ק. הלסינקי בפעם השלישית. בסך הכל הוא שיחק במדי מועדון זה כ-200 משחקים.

בשנת , זנלי חתם בוייקינגיט.

ב-14 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד בניצחון 0-2 נגד .

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים פינים
קטגוריה:כדורגלנים קוסובנים
קטגוריה:קשרי כדורגל פינים
קטגוריה:קשרי כדורגל קוסובנים
קטגוריה:ווצ'יטרן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ה.י.ק. הלסינקי
קטגוריה:כדורגלני קלובי 04
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני שחטיור קרגנדה
קטגוריה:כדורגלני SJK
קטגוריה:כדורגלני רובניימן פאלוסאורה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פינלנד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פינים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:ספורטאים קוסובנים בישראל
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1986
קטגוריה:קוסובנים שנולדו ב-1986
כרמלו מישיש

כרמלו מישיש (בצרפתית: Carmelo Micciche; נולד ב-16 באוגוסט 1963) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירת מועדונים==
מישיש התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מץ. כשהיה בן 17 ערך את הופעת הבכורה שלו במדיה הקבוצה הבוגרת. לאחר מכן, יצא לתקופת השאלה בת שנה וחצי ה שיחק ב-3 קבוצות שונות מהליגות הנמוכות. עד מהרה השתלב מישיש בהרכב הקבוצה וזכה עימה בגביע הצרפתי בעונת . בינואר חתם באולימפיק מרסיי שבאותה עונה זכה באליפות, אך מישיש לא היה שותף ממשי לזכייה של המועדון ובקיץ שלאחר מכן עזב את המועדון. לאחר מכן הספיק לשחק גם בקאן ובנאנסי.

בקיץ עזב לראשונה בקריירה את צרפת וחתם בהפועל פתח תקווה. ב-27 באוגוסט 1993 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב בהפסד 1–3 להפועל צפרירים חולון בו גם קיבל כרטיס אדום בדקה ה-66 של המשחק. ב-4 בדצמבר 1993 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–4 נגד הפועל חיפה. מישיש שיחק בהפועל פתח תקווה במשך שנתיים וחצי במהלכן כבש 13 שערים ב-77 הופעות בליגה. במסגרת התוכנית "העשירייה" ששודרה בערוץ הספורט, מישיש דורג במקום העשירי ברשימת "הזרים הגדולים של הכדורגל הישראלי". בינואר עזב את פתח תקווה וחתם ברודאנגה מליגת העל הלוקסמבורגית.

בשנת חזר לצרפת כאשר חתם בפורבאש מהליגות הנמוכות בצרפת. בשנת שימש כמאמן הקבוצה במקביל היותו שחקן במועדון. בשנת התפטר מתפקידו כמאמן, אך המשיך לשחק במועדון אותו עזב שנה לאחר מכן. בשנת שימש כמאמן-שחקן בקבוצה בלייד מהליגות הנמוכות בבלגיה.

==קריירה בינלאומית==
ב-29 באפריל 1987 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת בניצחון 1–2 נגד , בה גם הבקיע את השער הראשון במשחק שהיה גם שער הבכורה שלו במדים הבינלאומיים. לזכותו של מישיש הופעה נוספת במדי נבחרת צרפת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hpt.co.il/?ShowPlayer=CarmeloMishish עמוד השחקן] באתר מוזיאון הפועל פתח-תקוה

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני מץ
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני קאן
קטגוריה:כדורגלני נאנסי
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל צרפתים
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בבלגיה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1963
הדיירת מאחוזת ויילדפל (מיני-סדרה)

הדיירת מאחוזת ויילדפל (באנגלית: The Tenant of Wildfell Hall) היא סדרת טלוויזיה משנת 1996 עיבוד לרומן באותו שם מאת אן ברונטה. הסדרה הופקה על ידי ה-BBC וביים אותה מייק ברקר. השחקנים הראשיים בסדרה הם טרה פיצג'רלד בתפקיד הלן גרהם, רופרט גרייבס מגלם את הבעל האלים ארתור הנטינגטון וטובי סטיבנס בתפקיד גילברט מרקהם.

==תקציר עלילה==
אלמנה צעירה ומסתורית מגיעה להתגורר בווילדפיל הול, בית אחוזה ישן מהתקופה האליזבתנית, עם בנה הקטן. היא נחושה בדעתה לחיות באורח חיים עצמאי, אבל שכניה אינם מניחים לה. רק גילברט מרקהם, חוואי צעיר, מצליח לגלות את סודותיה.

==צוות השחקנים==
* טובי סטיבנס - גילברט מרקהם
* טרה פיצג'רלד - הלן גרהם
* רופרט גרייבס - ארתור הנטינגטון
* שרה באדל - רייצ'ל
* ג'קסון ליץ' - הילד ארתור הנטינגטון
* שון גלאגר - וולטר הרגרייב
* ג'ונתן קייק - ראלף הטרסלי
* ג'ו אבסולום - פרגוס מרקהם
* קנת' קרנהם - הכומר מילוורד
* פאם פריס - גברת קרנהם
* קאתי מרפי - מיס מיירס
* פלומה באאזה - רוז מרקהם
* אראן בל - ריצ'רד וילסון
* מירנדה פלזנס - אלייזה מילוורד
* ג'יימס פיורפוי - פרדריק לורנס
* קים דורהם - בנסון
* דומיניק רוואן - לורד לובורו
* ביטי אדני - אנבלה וילמוט, ליידי לובורו
* ג'נט דייל - גברת וילסון
* סוזאנה וייז - מיליסנט הרדגרייב
* קארן וסטווד - ג'יין וילסון

==פרסים ומועמדויות==
* פרסי באפט"א לטלוויזיה
** זכייה בפרס האיפור ועיצוב תסרוקות - ג'ין ספיק
** מועמדות לפרס עיצוב התלבושות הטוב ביותר - רוזלינד איבאט
** מועמדות לפרס העיצוב הטוב ביותר - שרה גרינווד
** מועמדות לפרס הצילום והתאורה הטובים ביותר - דאף הובסון

* פרס פיבודי - 1998
** זכייה - רשת WGBH Boston וה-BBC

* פרס RTS לטלוויזיה - 1997
** זכייה בפרס הצילום לדרמה - דאף הובסון
** זכייה בפרס המוזיקה הטובה ביותר עבור פסקול מקורי - ריצ'רד ג'. מיטשל
** זכייה בפרס העיצוב הטוב ביותר - שרה גרינווד

==קישורים חיצוניים==

* "[http://www.bbc.co.uk/programmes/p00tkz8h הדיירת מאחוזת ויילדפל]" באתר ה-BBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים לפי ספרי האחיות ברונטה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
מוסקול

Chlorzoxazone
מוסקול (muscol), נמכרת גם תחת השם Paraflex וגם כתרופה משולבת הנקראת Parafin Forte (זהו השילוב של chlorzoxazone עם acetaminophen פרצטמול) וידועה בשמה הגנרי-Chlorzoxazone. מטרת התרופה היא לפעול באופן מרכזי להרפיית השרירים ומשתמשים בו על מנת לטפל בעוויתות השרירים, בעקבות כאבים או אי נוחות בשרירים. התרופה פועלת על עמוד השדרה על ידי דיכוי הרפלקסים.

==חומר פעיל==
*500 מ"ג פרצטמול - משכך כאבים ומוריד חום
*30 מ"ג אורפנדרין ציטראט - חומר אנטיכולינרגי המרפה את השרירים

==מנגנון פעולה==
Chlorzoxazone מעכב את הדגרנולציה של תאי מאסט, ולאחר מכן מונע שחרור של היסטמין ושל ה-(slow-reacting substance of anaphylaxis (SRS-A), מתווכים של תגובה אלרגית מסוג ראשון. Chlorzoxazone יכול גם להפחית את השחרור של הלויקוטרינים הדלקתיים. ה-Chlorzoxazone פועל על ידי עיכוב זרם הסידן והאשלגן, שמוביל לעיכוב עצבי והרפיית השרירים. מידע מתוך ניסויים בבעלי חיים ובמחקרים קליניים בבני אדם, מצביעים שה-Chlorzoxazone פועל בעיקר ברמה של עמוד השדרה ובאזור התת-קליפתי של המוח, ששם מתבצע העיכוב של קשת הרפלקס המולטיסינפטית המשתתפות ביצירה ושמירה על עוויות שרירי השלד.

==שימושים==
מוסקול מיועד לשיכוך כאבי שרירים והרפיית שרירים תפוסים.

==תופעות לוואי==
* יובש בפה
* טשטוש ראייה
* בחילה/הקאות
* סחרחורת
* נמנום
* חולשת שרירים

==תופעות נדירות==
* כאבי בטן
* טשטוש ראייה או ראייה כפולה
* בלבול
* עצירות
* סחרחורת
* נמנום
* עצבנות
* אי שקט
* בחילה
* כאב ראש
* חולשת שרירים
* אישונים מורחבים מהרגיל

==התוויות נגד==
# אין להשתמש בתרופה זו אם ידועה רגישות לאחד ממרכיביה.
# בשל התכונות האנטיכולינרגיות של אורפנדרין, התרופה אסורה בחולים עם גלאוקומה, מחלה בוושט, חסימת מעיים, פגיעה בתנועת דרכי העיכול, חסימת דרכי השתן, כיב קיבה, בלוטת ערמונית מוגדלת או חולשת שרירים חמורה (מיאסטניה גראביס), פורפיריה.
# אין לתת את התכשיר בשילוב עם תכשירים המכילים פרופוקסיפן.

קטגוריה:תרופות
קטגוריה:קרבמטים
וילהלם אולקס

גנרל וילהלם אולקס (בגרמנית: Wilhelm Ulex; 15 ביולי 1880 – 26 ביוני 1959) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
אולקס נולד ב-15 ביולי 1880 בברמרהאפן שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1899 התגייס פצל לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-24 (הולשטיין), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר אולקס ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1922 הועלה אולקס לדרגת מיור, ובשנת 1924 מונה למפקד סוללה 4 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), ולאחר מכן מונה לקצין מטה בפיקוד התותחנים ה-2. בשנת 1926 מונה למפקד הגדוד ה-4 ברגימנט הארטילריה ה-6 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1928 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בסוף 1928 מונה לראש מטה רגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), וב-1 בפברואר 1931 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1931 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד פיקוד התותחנים ה-6, והועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באוגוסט 1935 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד פיקוד הרגלים ה-2. ב-15 באוקטובר 1935 מונה אולקס למפקד הדיוויזיה ה-12, וב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד הקורפוס ה-11, וב-31 במרס 1939 נאלץ לפרוש מתפקידו עקב התנגדותו למפלגה הנאצית.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה מונה אולקס למפקד הקורפוס ה-10, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-15 באוקטובר 1939 מונה אולקס למפקד מפקדת משמר הגבולות דרום בקרקוב, אך הודח מתפקידו בתחילת 1940 בעקבות התנגדותו לצעדים שנעשו כנגד האוכלוסייה האזרחית. ב-20 ביוני 1940 מונה אולקס למפקד המחוז הצבאי ה-1 בפוזן, וב-30 באפריל 1941 פרש מתפקידו.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התגורר אולקס בברמן, עד למותו ב-26 ביוני 1959.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/U/UlexWilhelm-R.htm וילהלם אולקס] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1880
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
אמיל לב

אמיל לב (בגרמנית: Emil Leeb; 17 ביוני 1881 – 8 בספטמבר 1969) היה גנרל בווארי – גרמני ששירת בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה וכמפקד קורפוס בוורמאכט במלחמת העולם השנייה. אחיו הגדול היה וילהלם ריטר פון לב, שהיה פילדמרשל בוורמאכט. אחיו היה בעל תואר האצילות "ריטר" (תואר המקביל בערך לתואר אביר) ולשמו נוספה הקידומת "פון", הייחודית בעלי תואר אצולה. תארים אלו ניתנו לו לאחר שהועלה לדרגת אצולה והוענק לו עיטור המסדר הבווארי הצבאי של מקס יוזף. בשל כך נוספה לשמו של האח הגדול הקידומת "פון", לעומת האח הצעיר שנותר בשמו המקורי.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
לב נולד ב-17 ביוני 1881 בפסאו שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, והיה אחיו הצעיר של גנרל-פלדמרשל וילהלם פון לב. בשנת 1901 התגייס לב לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-4 (המלך). בתחילת מלחמת העולם הראשונה הועבר לב לרגימנט הארטילריה הבווארי במילואים ה-1, ובאביב שנת 1915 הועבר לדיוויזיה הבווארית ה-10, וב-1 ביוני 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר לב ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1925 הועלה לב לדרגת מיור וב-1 בפברואר 1929 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הארטילריה ה-7 (הבווארי). ב-1 בדצמבר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט וב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באפריל 1933 מונה לקצין מטה באגף החימוש של הצבא וב-1 ביולי 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-15, וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באפריל 1939 הועלה לב לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקד הקורפוס ה-11.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה היה לב למפקד הקורפוס ה-11, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 במרץ 1940 פרש לב מתפקידו, והועבר למשרד החימוש. ב-1 בספטמבר 1943 הוענק ללב עיטור הצלב הגרמני בכסף, וב-1 במאי 1945 פרש לביתו.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התגורר לב במינכן, עד למותו ב-8 בספטמבר 1969.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/U/UlexWilhelm-R.htm אמיל לב] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בכסף
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1969
אויגן אוט

גנרל אויגן אוט (בגרמנית Eugen Ott; 20 במאי 1890 – 11 באוגוסט 1966) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
אוט נולד ב-20 במאי 1890 בזינציג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-144 (לורן ה-5), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-1 בינואר 1916 מונה למפקד פלוגה ברגימנט. בתחילת מאי 1917 נפצע במהלך הקרבות, וב-28 בנובמבר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. בסוף מרץ 1918 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-173 (לורן ה-9), וביוני 1918 חזר לרגימנט הרגלים ה-144. ביולי 1918 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-173, ב-1 בספטמבר 1918 מונה לשליש חטיבת הרגלים ה-67. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף אוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בסתיו 1929 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1930 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-7 (הפרוסי). ב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 במאי 1933 מונה לקצין מטה באגף ההדרכה. ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בינואר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-1. ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-1 במאי 1938 מונה למפקח הכללי על חיל הרגלים, וב-1 באוגוסט 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-7.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה אוט מפקד הדיוויזיה ה-7, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14, וב-30 בספטמבר 1939 מונה למפקח הכללי על חיל הרגלים. ב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-25 במרץ 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-30. אוט לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב על יוון כחלק מהארמייה ה-12, ופיקד עליו עד 10 במאי.

ב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-6 באוקטובר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-11, שהיה חלק מהארמייה ה-17 ולאחר מכן חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-10 בדצמבר 1941 מונה אוט למפקד הקורפוס ה-52, שהיה חלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובאוגוסט 1942 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות A, והשתתף עמו בקרב על קווקז. ב-25 בדצמבר 1942 קיבל אוט על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובפברואר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17 והשתתף בקרבות בגשר קובאן. באפריל הועבר הקורפוס תחת פיקוד פלגת הארמייה קמפף, והשתתף בקרב חרקוב השלישי, וביולי לחם הקורפוס בקרב קורסק כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-1 באוקטובר 1943 מונה שוב למפקח הכללי על חיל הרגלים, וב-10 בפברואר 1944 מונה למפקח על היחידות האיטלקיות ששיתפו פעולה עם הורמאכט, ובתפקיד זה כיהן עד סוף המלחמה.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התגורר אוט בהוהנשפטלארן, וב-11 באוגוסט 1966 מת, והוא בן 76.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/O/OttEugen-R.htm אויגן אוט] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים בקרב קורסק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1966
אברהם רפפורט

רבי אברהם שרנצל הכהן רפפורט (לעיתים: אברהם שרענצל או שרענצלס; ד' בטבת ה'שמ"ה, 6 בדצמבר 1584 - י"ח בסיוון ה'תי"א, 7 ביוני 1651) היה רב וראש ישיבה. רבה של לבוב, ומחבר ספר השו"ת איתן האזרחי.

==ביוגרפיה==
נולד לרב ישראל יחיאל הכהן רפפורט, מחכמי קראקא (נפטר 1614 או 1617) ובנו של הרב אריה ליב רפפורט אב"ד פראג; צאצא למשפחת הכהנים רפפורט. אחותו בריינדל נישא לפרנס קהילת קראקא רבי אייזיק יעקלס. אמו נפטרה בהיותו בן חמש. בילדותו התפרסם כעילוי ודרשת בר המצווה שלו נדפסה בשל חשיבותה בעיני בני דורו תחת השם "נקי כפים ובר מצווה" (קראקא ה'שנ"ח). נישא בגיל צעיר לבתו של הרב מרדכי שרנצל בנו של רבי יצחק אב"ד לבוב, ונקרא מאז על שמו: שרנצל או שרנצל'ס (=של שרנצל). בהיותו בן 15 בלבד נולד לו בנו הבכור יצחק, ודרשתו לרגל ברית המילה נדפסה לאחר פטירתו בספרו.

בילדותו למד אצל אביו ואצל ר' משולם פייבש רבה של קראקא. בהמשך היה מתלמידי רבי יהושע פלק כץ בעל הסמ"ע על שולחן ערוך. כיהן כ"פרנס ונשיא הארץ הקדושה" והיה בעל עמדה בוועד ארבע ארצות. בסביבות 1613–1615 כבר גר בלבוב ובשל מה שראה כפגיעה בכבוד רבו, הביא לסיום כהונתו של מהר"ם מלובלין שעמדה אז לדיון בשל פרשת הגט מווינה. בעקבות זאת עבר המהר"ם לכהן כרב בלובלין.

הוא הקים בביתו ישיבה ועמד בראשה במשך ארבעים וחמש שנים. נפטר בי"ח בסיוון ה'תי"א, 7 ביוני 1651 ונקבר בלבוב.

==איתן האזרחי==
לאחר פטירתו השאיר אחריו מאות תשובות הלכתיות ומאות דרשות ומסמכים בענייני גיטין, אך הם נלקחו מביתו בידי מי שהתכוונו לסחור בהם. חלק מהכתבים נרכשו בחזרה בידי בני משפחתו. כתבי היד שנרכשו, הוכנו לדפוס אך הדפסתם התעכבה במשך שנים, בין היתר בשל הירצחם של כמה מהמעורבים בהכנתם בטבח אומן (1768), והספר נדפס בשנת ה'תקנ"ו, 1796.

מלבד ערכו ההלכתי, משמש הספר כמקור היסטורי חשוב; הוא כולל במסגרת הדיונים ההלכתיים, עדויות מפרעות ת"ח ת"ט שנגבו לצורך התרת עגונות, וחומר ביוגרפי לתולדות רבני התקופה והקהילות שנחרבו במהלך הפרעות כמו: נמירוב, טולצ'ין, פולנאה וקוסטנטין.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* (וראו ביבליוגרפיה שם עמ' 11)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:לבוב: רבנים
קטגוריה:ילידי 1584
קטגוריה:נפטרים ב-1651
לבופלוקסצין

המבנה הכימי של לבופלוקסצין

לבופלוקסצין (באנגלית: levofloxacin) היא אנטיביוטיקה רחבת-טווח ממשפחת הפלואורוקווינולונים ומיועדת לטיפול בזיהומים בקטריאליים הנגרמים על ידי חיידקים הרגישים ללבופלוקצין (בעלי סימון גרם שלילי וסימון גרם חיובי).
דוגמאות לשימושים כוללות דלקת של הסינוסים, זיהומים במערכת הנשימה התחתונה, זיהומים בדרכי השתן והכליות וכן זיהומים בעור וברקמות רכות.

מנגנון הפעולה - לבופלוקסצין, כמו קווינולונים אחרים פועלת על ידי עיכוב הפעילות של 2 הסוגים של האנזים טופואיזומרז (בעיקר דנ"א ג'יראז וטופואיזומרז 4). טופואיזומרז 4 הוא הכרחי להפרדת הדנ"א ולצורך שכפול הבקטריה במהלך החלוקה וכאשר הוא מעוכב, הבקטריה אינה יכולה להתחלק. דנ"א ג'יראז אחראי לפיתול העל של הדנ"א כך שיתאים לסליל החדש שנוצר. שני המנגנונים ביחד גורמים להרג החיידק כך שפעילות האנטיביוטיקה היא בקטריוצידית.

רוב תופעות הלוואי לתרופה הן מתונות עד קלות וכוללות: בחילות, הקאות ועצירות. עם זאת נצפו גם תופעות לוואי חמורות יותר.

התרופה נמכרת בישראל תחת השמות טאבניק ולבו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קינולונים
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי