OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן

נמל התעופה הבין-לאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן (בטורקית: Sabiha Gökçen Uluslararası Havaalanı) הוא נמל תעופה השוכן סמוך לחופו הצפון-מזרחי של ים השיש, בצדו האסייתי של מצר הבוספורוס, במרחק של 50 ק"מ מכיכר טקסים במרכזה של איסטנבול בטורקיה. השדה משתרע על שטח של 6,550 דונם והוא קרוי על שמה של סביהה גקצ'ן, טייסת הקרב הטורקית הראשונה ובתו המאומצת של מוסטפא כמאל אטאטורק. השדה מופעל על ידי "חברת תעשיות אוויריות ומנהל שדות תעופה בע"מ" (HEAŞ, Havaalanı İşletme ve Havacılık Endüstrileri Anonim Şirketi).

==היסטוריה==
הנמל נבנה כנמל תעופה שני המשרת את איסטנבול, במטרה להעניק מענה לעומס הגובר והולך על נמל התעופה הבין-לאומי איסטנבול אטאטורק הסמוך לעיר והממוקם בצדה האירופי. בניית הנמל החלה בפברואר 1998 בעלות של כ-550 מיליון דולר, והוא החל לפעול בינואר 2001. הטרמינל הבינלאומי הראשון השתרע על שטח של 20,000 מ"ר והיו בו שמונה שערי עלייה למטוס. טרמינל זה היה מסוגל לטפל בתנועת נוסעים בהיקף של 3 מיליון נוסעים בשנה בלבד. הטרמינל הפנימי הסמוך לו, העניק מענה לתנועה של חצי מיליון נוסעים בשנה.

עם התגברות העומס בנמל, החלה בשנת 2007 הקמתו של טרמינל חדש המסוגל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של 25 מיליון איש, המאחד את התנועה הבינלאומית והפנימית תחת קורת-גג אחת. בשנת 2010 כבר עברו דרך הנמל 11,129,472 נוסעים, עלייה של 71% ביחס ל-2009, כשליש מהם בטיסות בינלאומית.

==שירותים==
נמל התעופה משמש לתנועה בינלאומית ופנימית, ומשרת מספר חברות התעופה טורקיות וכן מספר חברות בינלאומיות. החברות העיקריות הפועלות בנמל הן טורקיש איירליינס (באמצעות חברת אנאדולוג'ט (AnadoluJet), סאן אקספרס, וחברת התעופה במחיר נמוך פגאסוס איירליינס. חסרונו העיקרי של נמל התעופה הוא ריחוקו ממרכז העיר והיעדר אמצעי תחבורה מסילתי מהיר המקשר אותו אליה. מנגד, הנמל מעניק מענה טוב לצרכיהם של תושבי חלקה האסייתי של העיר ולנוסעים הטסים אליו.

בנמל מסלול אספלט בודד באורך 3,000 מטר בכיוון צפון-מזרח דרום-מערב.

ב-2 במאי 2020 נהרגו בנמל התעופה 3 אנשים ו-179 נפצעו, לאחר שמטוס של חברת התעופה פגאסוס איירליינס מסוג בואינג 737-800 החליק ממסלול הנחיתה ונחצה לשניים.

== תנועת נוסעים ==
סטטיסטיקת נוסעים בנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן
בשנים 2003–2017
{| class="wikitable"
!שנה (חודש)
!מקומי
!שינוי %
!בינלאומי
!שינוי %
!סה"כ
!שינוי %
|-
|2017
|21,056,767
|4%
|10,329,074
|9%
|31,385,841
|6%
|-
|2016
|20,131,365
|9%
|9,446,370
|1%
|29,577,735
|5%
|-
|2015
|18,535,463
|24%
|9,576,975
|12%
|28,112,438
|20%
|-
|2014
|15,008,600
|26%
|8,499,541
|29%
|23,508,141
|27%
|-
|2013
|11,947,424
|23%
|6,694,418
|35%
|18,641,842
|27%
|-
|2012
|9,486,469
|9%
|5,000,773
|13%
|14,487,242
|10%
|-
|2011
|8,704,249
|16%
|4,420,421
|20%
|13,124,670
|17%
|-
|2010
|7,435,158
|65%
|3,694,314
|84%
|11,129,472
|71%
|-
|2009
|4,547,673
|63%
|2,092,285
|33%
|6,639,958
|52%
|-
|2008
|2,764,856
|9%
|1,516,337
|27%
|4,281,193
|15%
|-
|2007
|2,528,549
|17%
|1,191,946
|56%
|3,720,495
|28%
|-
|2006
|2,153,561
|285%
|762,893
|66%
|2,916,454
|186%
|-
|2005
|559,824
|5,323%
|459,922
|96%
|1,019,746
|315%
|-
|2004
|10,323
|265%
|235,278
|52%
|245,601
|56%
|-
|2003
|2,826
|–
|154,346
|–
|157,172
|–
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.youtube.com/watch?v=Ju6FJ8qRTtk סרט אודות הנמל]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איסטנבול: תחבורה
איסטנבול
גקצ'ן
פבריסיו קולוצ'יני

פבריסיו קולוצ'יני (ספרדית: Fabricio Coloccini, נולד ב-22 בינואר 1982 בקורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם. קולוצ'יני, המכונה בארגנטינה קולוצ'ו, מזוהה עם רעמתו הבלונדינית.

== ביוגרפיה ==
למרות גילו הצעיר הספיק קולוצ'יני לשחק עבור 7 קבוצות, מרביתן בהשאלה. הוא החל לשחק בבוקה ג'וניורס, עוד בטרם שהספיק להיכלל בקבוצה הבוגרת, הועבר קולוצ'יני לידי קבוצת מילאן שהשאילה אותו לסן לורנסו. קולוצ'יני מילא תפקיד מרכזי בזכייתה של הקבוצה באליפות ארגנטינה ובקיץ 2001 שימש כקפטן נבחרת ארגנטינה הצעירה הצעירה שזכתה בגביע העולם לנוער בצורה משכנעת.

למרות הצלחתו, קולוצ'יני הושאל בשנית, הפעם לקבוצת דפורטיבו אלבס מספרד אשר התמודדה בצמרת הליגה ובמקביל קצרה הצלחות בגביע אופ"א ואף העפילה לגמר בו היא נוצחה על ידי ליברפול. קולוצ'יני היה מהמצטיינים ובנוסף ליכולתו ההגנתית הגבוהה כבש גם 6 שערים.

ב-2003 הושאל קולוצ'יני בפעם השלישית, הפעם לאתלטיקו מדריד, מהקבוצות הבכירות בספרד, קולוצ'יני סיים בה עונה בינונית, עונה לאחר מכן הוא הושאל לוויאריאל. מילאן עוד החזירה אותו לחצי עונה אך לבסוף החליטה למכור את כרטיס שחקנו, ודפורטיבו לה קורוניה הייתה זו שרכשה אותו.

בלה קורוניה הוא הסתכסך עם מאמנו ולא זכה לקרדיט רב ממנו למרות ההערכה הגבוהה מצד שחקני הקבוצה. בקיץ 2007 ביקש קולוצ'יני לעזוב למרות מינויו של מאמן חדש לקבוצה אך לבסוף נשאר בקבוצה. הוא הפך לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה, מונה כאחד משלושת הקפטנים ושיחק בכל משחקיה של הקבוצה בעונת 2007/08, בכך היה לשחקן הראשון של הקבוצה המשחק לאורך כל העונה. 

ב-14 באוגוסט 2008 פרסמה ניוקאסל יונייטד על כך שרכשה את כרטיסו של קולוצ'יני. 

ב-5 ביולי 2016 חתם בסן לורנסו.

== נבחרת ארגנטינה ==
קולוצ'יני שימש כקפטן נבחרת ארגנטינה הצעירה שזכתה ב-2001 בגביע העולם לנוער שנערך בארגנטינה, הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת באפריל 2003 במשחק ידידות מול לוב. הוא נחשב בעבר לאחד מבלמי העתיד של ארגנטינה אך מעברי הקבוצות התכופים פגעו בהתקדמותו.

הוא זכה עם הנבחרת האולימפית במדליית הזהב ב-2004 והשתייך לסגל ארגנטינה לגביע הקונפדרציות ב-2005 ולסגל הנבחרת למונדיאל 2006 בגרמניה.

קולוצ'יני היה מועמד להצטרף לסגל הארגנטינאי לאולימפיאדה אך קבוצתו דאז, דפורטיבו לה קורוניה, סירבה לשחררו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:קורדובה (ארגנטינה): כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ארחנטינוס ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני בוקה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני סן לורנסו
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אלדוסיבי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:אלופים אולימפיים ארגנטינאים: כדורגל
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1982
התנועה המאוחדת

סמל התנועה המאוחדת
התנועה המאוחדת או בשמה המלא הרשמי התנועה הכללית של הנוער הלומד החלוצי בארץ ישראל הייתה תנועת נוער לומד שהוקמה בשנת 1945 כאשר חלק מחברי תנועת המחנות העולים פרשו על רקע פילוג במפא"י והתאחדו עם חברי תנועת גורדוניה-המכבי הצעיר. עד למלחמת העצמאות הייתה פעילות התנועה מצומצמת אך לאחר מכן היא התרחבה מאוד, ובין השנים 1950–1953 פעלה התנועה בבתי ספר שונים בארץ. ב-1954 התאחדה התנועה עם תנועת הבונים העולמית, והוקמה תנועת "הבונים-התנועה המאוחדת" 
ב-1959 התאחדה התנועה עם "הסתדרות הנוער העובד" ויחד הוקמה "הסתדרות הנוער העובד והלומד".

מהקמת התנועה ועד קיץ 1948 התגייסו לפלמ"ח תשע הכשרות של בוגרי התנועה, ובהן –
* הכשרת כפר גלעדי (אליה יצא המחזור הראשון של התנועה)
* הכשרת דגניה ב' 
* הכשרת רמת דוד
* הכשרת נווה ים–אלומות 
* הכשרת כפר בלום 
* הכשרת אבוקה 
* הכשרת עין גב

==עשר מידות התנועה== 
מידות התנועה המאוחדת הושפעו מי"ג דיברות גורדוניה ומדיברות השומר הצעיר והשפיעו על שמונת עקרונות הנוער העובד והלומד. 

חבר התנועה – 
* נאמן לעמו, ארצו, שפתו ולמדינת ישראל 
* איש חופש, מתקומם נגד עול ומשטר הניצול בחברה 
* רע לאדם, אח לכל העובדים 
* איש אמת 
* איש סדר, משמעת ומחשבה עצמית 
* טהור בדבריו ובמעשיו 
* איתן ברוחו, נכון להגנה 
* קרוב לטבע, פשוט בהליכותיו 
* שואף דעת, ויונק ממקורות תרבות ישראל 
* איש העבודה, היצירה וההגשמה

==ראו גם==
*תנועות נוער בישראל

==לקריאה נוספת==
* מתתיהו רוטנברג ומרדכי נאור, תנועות נוער בישראל ובעולם, הוצאת עמיחי, 1962
* מרדכי נאור, בתנועה מתמדת - אלבום 60 שנות הנוער העובד והלומד, 1984 
* מיכה לבנה (מלקט ועורך), עלה והגשם - ספר התנועה המאוחדת, 1998 
* כצמח השדה - ילקוט המחנות העולים, בהוצאת בוגרי התנועה בתנועה המאוחדת, תש"ו
* אבינועם גרנות, הנוער העובד והלומד - ציוני דרך חלק א' 1924-1980, אתר "מאמרים"

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.nostal.co.il/Site.asp?table=Terms&option=single&serial=860&subject=%FA%F0%E5%F2%E5%FA%20%F0%E5%F2%F8 "התנועה המאוחדת" באתר "נוסטלגיה"]
* 
* 

קטגוריה:תנועות נוער עבריות 
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית 
קטגוריה:תנועות נוער ציוניות סוציאליסטיות
קטגוריה:הנוער העובד והלומד
קטגוריה:תנועת העבודה
ארנון (כפר)

ארנוּן (בערבית: ارنون) הוא כפר שיעי בדרום לבנון, בנפת א-נבטיה שבמחוז א-נבטיה. כשבעה קילומטרים דרומית מזרחית לעיר א-נבטיה וכשמונה קילומטרים צפונית לגבול הצפון.

==מיקום==
הכפר ממוקם למרגלות הר הבופור, בגובה 550 מטר מעל פני הים, כקילומטר מהמבצר עצמו. שמו הערבי של מבצר בופור הוא "קלעת ארנון" על שם הכפר. מקור השם "ארנון", בשפה הארמית ופירושו "פסגה קטנה".

==היסטוריה==
בשנת 1860, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בעיירה, וכתב: .

כשהוקמה רצועת הביטחון, בשנת 1985 נשאר הכפר בצידו החיצוני של הגבול התוחם את הרצועה, ולמעשה לא נכלל ברצועת הביטחון ולא נשלט על ידי צה"ל. הכפר הפך למעוז חזבאללה וממנו יצאו ההתקפות על מוצב הבופור, שכללו, בין השאר, התקפות טילים וניסיון חדירת מחבלים אל המוצב עצמו. בעקבות התקפות הטרור מהכפר על המוצב, הוחלט בשנת 1999 לכבוש את הכפר ולצרפו לרצועת הביטחון.

הכפר נשאר בשליטה ישראלית עד נסיגת צה"ל מדרום לבנון, בשנת 2000.

לאחר קריסת מוצבי צבא דרום לבנון בגזרה, החלה צעדת נשים אשר יצאה מהכפר ארנון והתקדמה אל עבר מוצב הבופור, בעקבות צעדה זו הוחלט להקדים את הנסיגה ממוצב הבופור.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
קטגוריה:רצועת הביטחון
רכבל אייפ-פייר לוטי

מראה מהתחנה העליונה של הרכבל הסמוכה לקפה פייר לוטי באייפ
מפת התחבורה המסילתית באיסטנבול
רכבל אייפ–פייר לוטי (טורקית Eyüp–Pierloti Teleferiği) הוא רכבל ברובע אייפ (Eyüp) באיסטנבול, טורקיה. הרכבל מוביל מחופי מפרץ קרן הזהב לבית הקפה "פייר לוטי" הקרוי על שמו של לואי מרי ויאו (Louis Marie Viaud), חובל וסופר צרפתי שהיה מבאי בית הקפה הקבועים ונודע בשם העט פייר לוטי (Pierre Loti).

הרכבל, המשמש בעיקר תיירים, נפתח לשימוש בשנת 2005. הוא מוביל בין שתי תחנות המרוחקות 384 מטר זו מזו, והפרש הגבהים ביניהן הוא 53 מטר. ברכבל ארבע קרוניות הערוכות בשני זוגות, ובכל קרונית שמונה מקומות. הרכבל יכול להוביל עד 576 נוסעים ב-18 מחזורים בשעה. משך הנסיעה הוא 165 שניות. הרכבל מופעל על ידי חברת "תחבורת איסטנבול בע"מ" (.İstanbul ulaşım a.ş).

==ראו גם==
* קרן הזהב

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.istanbul-ulasim.com.tr/default.asp?menu_id=3&sayfa_id=9 הרכבל באתר איסטנבול אוּלַשׁים (טורקית)]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איסטנבול: תחבורה
אייפ-פייר לוטי
מיכאיל מיל

מיכאיל ליאונטיויץ' מיל (ברוסית: Михаил Леонтьевич Миль; 22 בנובמבר 1909 – 31 בינואר 1970) היה מייסדו של "מפעל המסוקים המוסקבאי ע"ש מ.ל. מיל" (Московский вертолётный завод имени М. Л), כיום יצרנית מסוקי הקרב מיל.
מפעל ו-OKB זה תכנן וייצר כמה מן המסוקים הסובייטיים הבולטים והנפוצים ביותר כגון מי-8, מי-24 ורבים אחרים.

==קורות חיים==
מיל נולד למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. סבו היה קנטוניסט שגויס מהעיר ליבאבה (כיום ליפאיה) שבלטביה והתיישב בסיביר אחרי 25 שנות שירות בצבא האימפריה הרוסית.

בגיל 12 זכה מיל הצעיר בפרס הראשון בתחרות דגמי דאונים. בשנת 1926 הוא נרשם לאוניברסיטה הפוליטכנית הסיבירית בעיר טומסק. באוניברסיטה זו לא היה מסלול למהנדסי מטוסים ומשום כך החליט לעבור ללמוד באוניברסיטה הפוליטכנית בנובוצ'רקאסק שברוסיה. ב-1932 התחתן עם חברתו הסטודנטית, שלמדה איתו באותה אוניברסיטה. לזוג נולדו ארבע בנות ובן.

בסיום הלימודים עבד כמהנדס במפעל לייצור מטוסים בעיר טגנרוג. לאחר מכן עבר למכון האווירו-הידרודינמי המרכזי, שם עסק בתכנון של אוטוג'ירו. בשנת 1939 מונה לסגנו של ניקולאי קמוב במפעל לייצור אוטוג'ירוים.

==הקריירה במכון המרכזי לאווירודינמיקה==
לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות התפנה לעיר בלביי שבהרי אוראל, שם המשיך לעסוק בתכנון מטוסים. בחורף 1941/1942 שהה בחזית (באזור מוסקבה) כמפקד צוות קרקע בטייסת שהפעילה את אוטוג'ירו (תחילה ניסו להפעיל אותן כתצפיתנים אוויריים לטווח אש ארטילרית. מהר מאוד התברר כי אוטוג'ירו לא מתאימים לכך וכלי טיס אלו הופנו למשימות הספקה). 
בקיץ 1942 שב מהחזית והמשיך במחקר ופיתוח של כלי טיס צבאיים. הוא סיים את התזה ב-1943, קיבל דוקטורט ב-1945, וב-1947 מונה לראש מעבדת המסוקים ב-TsAGI (המכון המרכזי לאווירודינמיקה), אשר אחר כך הפכה ל"מפעל המסוקים של מוסקבה ע"ש מ.ל. מיל".

תכנוני המסוקים של מיל העניקו לו פרסים מקומיים ובין-לאומיים רבים, ומסוקיו השונים קבעו 69 שיאים עולמיים.
בין הפרסים הבולטים ביותר: מדליית הזהב בתערוכה הבינלאומית של בריסל (1958) עבור מסוק המי-4, פרס לנין (1958) ופרס סיקורסקי שקיבל לאחר מותו ב-1971 עבור המי-12 שהוכתר כמסוק רב העוצמה ביותר בעולם.

== ראו גם ==
* השמיים נמדדים במיל, סרט ביוגרפי על חייו

* תעשיית תעופה ברוסיה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060206182735/http://avia.russian.ee/people/mil/index.html מידע על מיכאיל מיל ועל יצירותיו כראש מפעל המסוקים של מוסקבה]
* 
* 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ממציאים רוסים
קטגוריה:מהנדסים יהודים רוסים
קטגוריה:ממציאים יהודים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס לנין
קטגוריה:מיל
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1970
גיורגי דמטרדזה

גיוֹרגי דֶמֶטרַדזֶה (בגאורגית: გიორგი დემეტრაძე; נולד ב-26 בספטמבר 1976, בטביליסי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת החלוץ, ולזכותו 56 הופעות ו-12 שערים בנבחרת גאורגיה.

== קריירה ==
דמטרדזה גדל במחלקת הנוער של דינמו טביליסי, ובקבוצה הבוגרת של המועדון החל לשחק בשנת 1994 לאחר שבילה שתי עונות בקאחתי תלאווי. בעונתו האחרונה בדינמו טביליסי הוא מגיע למקום העשירי בין מבקיעי השערים בגאורגיה.

בשנת 1997 עבר דמטרדזה לפיינורד ההולנדית, ובתקופתו בקבוצה זו סבל מפציעה. לאחר עונה אחת בהולנד עבר דמטרדזה לאלניה ולדיקווקז. עם קבוצה זו הפך דמטרדזה, בשנת 1999, למלך השערים של ליגת העל הרוסית. בשנת 2000 עבר לדינמו קייב, אלופת אוקראינה. בהיותו בדינמו קייב הוא התפרסם בהחמצה מול שער חופשי במשחק של הקבוצה מול מנצ'סטר יונייטד בליגת האלופות, שער שהיה יכול להדיח את המועדון האנגלי מהתחרות.

שנה לאחר מכן, בשנת 2001 הוא עבר לשחק בריאל סוסיאדד הספרדית, ובשנת 2002 חזר לרוסיה ושיחק חצי עונה בלוקומוטיב מוסקבה וחצי עונה באלניה ולדיקווקז. בשנת 2003 עבר שוב לאוקראינה ושיחק במשך שתי עונות וחצי במטלורג דונצק. באמצע 2005 שב לאלניה ולדיקווקז בפעם השלישית בקריירה שלו.

בינואר 2006 הגיע דמטרדזה לישראל ביחד עם שחקן נוסף של "אלניה" אלווין בצ'ירי והם חתמו בקבוצת מכבי תל אביב, אך לאחר חצי עונה חזר דמטרדזה למטלורג דונצק. בשנת 2007 עבר לקבוצת ארסנל קייב, ובעונה שלאחר מכן עבר לקבוצת באקו מאזרבייג'ן. את עונתו האחרונה בקריירה עשה בקבוצה הגאורגית ספרטקי צחינוואלי.

ביולי 2010 נעצר על ידי המשטרה הגאורגית, ובמרץ 2011 הורשע בסחיטה, ונשלח לשש שנות מאסר. בינואר 2013 שוחרר ממאסרו.

==תארים==
;דינמו טביליסי
* אליפות גאורגיה: 1995, 1996, 1997

;דינמו קייב
* אליפות אוקראינה: 2000

;תארים אישיים
* ליגת העל הגאורגית: מלך השערים (1996/1997, במדי דינמו טביליסי)
* ליגת העל הרוסית: מלך השערים (1999, במדי אלניה ולדיקווקז)
* ליגת העל האוקראינית: מלך השערים (2003/2004, במדי דינמו קייב)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גאורגים
קטגוריה:טביליסי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דינמו טביליסי
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:כדורגלני אלניה ולדיקווקז
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג דונצק
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני באקו
קטגוריה:כדורגלני ארסנל קייב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאורגיה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים באזרבייג'ן
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1976
פרדריק הרצברג

פרדריק הרצברג (באנגלית: Frederick Hertzberg; 18 באפריל 1923 – 19 בינואר 2000) היה פסיכולוג יהודי אמריקאי מאסכולת יחסי אנוש בניהול. פיתח את תאוריית שני הגורמים שהייתה בעלת השפעה רבה על תחום הניהול והעבודה.

==קורות חיים==
הרצברג החל בצעירותו ללמוד בסיטי קולג' של ניו יורק, אך לימודיו נקטעו כאשר גויס לצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא היה בין החיילים האמריקאים שנכנסו למחנה הריכוז דכאו לאחר כיבושו; המראות שראה והשיחות שקיים עם גרמנים בתקופת שירותו, תרמו להתעניינותו בתחום המוטיבציה. 

ב-1946 סיים את לימודיו בסיטי קולג', ועבר לאוניברסיטת פיטסבורג, שם המשיך בלימודים מתקדמים. במקביל היה מרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטת Case Western Reserve בקליבלנד. אחר כך עבר לאוניברסיטת יוטה, שם עבד כמרצה לניהול בבית הספר לעסקים.

הרצברג פרסם ב-1968 את המאמר "One More Time, How Do You Motivate Employees?". המאמר זכה לפופולריות רבה, הודפס בעשרים השנים הבאות ב-1.2 מיליון עותקים, והפך למאמר המבוקש ביותר מתוך כתב העת בו פורסם, "Harvard Business Review".

==מחקריו==
הרצברג היה החוקר הראשון אשר הגדיר את הגורמים החשובים לשביעות רצון של עובדים. הוא יצר את תאוריית שני הגורמים, לפיה שביעות הרצון של העובדים מורכבת משני צירים נפרדים: ציר אחד של שביעות רצון מהעבודה וציר אחר של חוסר שביעות רצון מהעבודה. 

הציר של חוסר שביעות הרצון מתייחס לצרכים החיצוניים של העובד (גורמים "היגייניים"), בעיקר סביבת ותנאי העבודה, כמו מדיניות החברה, משכורת, תנאי עבודה ויחסים בין אישיים בתוך העבודה. עובד שאינו מרוצה מעבודתו הוא עובד שממעיט באינטראקציה עם סביבת העבודה שלו על מנת שלא לחוות תחושה של כאב ומתמקד בהימנעות. 

לעומת זאת, ציר שביעות הרצון מתייחס לצרכים הפנימיים של האדם (גורמים "ממריצים" / "מניעים"), כמו הישגים, העבודה עצמה, אחריות וקידום, ובעיקר מתייחס להגשמה עצמית וגדילה פסיכולוגית, תוך מיקוד במשימה ובעצמי. כלומר, עובד מרוצה הוא עובד שמתפתח ומאותגר מהעבודה שלו. 

לפי התאוריה של הרצברג, עובד שעסוק רק בצרכים החיצוניים ועסוק בהימנעות מחוסר נעימות איננו עובד טוב או יעיל, כי הוא אינו פנוי לעבודה ואי אפשר לסמוך עליו בשעת משבר של הארגון. לכן, על פי הרצברג, ארגונים חייבים לעודד את עובדיהם למעט בהתייחסות לגורמים החיצוניים (בהם קל למצוא דברים שליליים) ולהתייחס יותר למניעים פנימיים, בכך העובדים ישקיעו יותר גם בעבודה עצמה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Herzberg, F. (1973). Work and the nature of man. New York : New American Library.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* פרדריק הרצברג, [http://hbr.org/2003/01/one-more-time-how-do-you-motivate-employees/ar/pr One More Time: How Do You Motivate Employees?], מאמר חלקי
* [https://web.archive.org/web/20131219235545/http://nihul-tov.com/guides/guide-124.htm תפיסת הממריץ/היגיינה של הרצברג], באתר "האנציקלופדיה לטכניקות ורעיונות בניהול"

קטגוריה:סוציולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי ניהול
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פיטסבורג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת יוטה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
Like This

Like This הוא הסינגל הראשון מהאלבום של זמרת הרית'ם אנד בלוז קלי רולנד, Ms. Kelly, שיצא במרץ 2007. בשיר מתארחת הראפרית איב, והוא הופק ברובו על ידי פולו דא דון ושון גארט.

באופן כללי, הסינגל היה להיט עולמי. השיר היה להיט מועדונים גדול והגיע למקום הראשון במצעד שירי המועדונים החמים של הבילבורד. השיר הצליח להגיע למקום הרביעי במצעד בבריטניה, במקום השני במצעד הקנדי ובעשרים המקומות הראשונים ב-7 מדינות שונות בעולם. הסינגל הגיע למקום ה-30 במצעד 100 הלהיטים החמים בבילבורד.

== וידאו קליפ ==

הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי מייק רויז. הקליפ צולם בחודש מרץ 2007 בבית בהוליווד הילס שבלוס אנג'לס. הקליפ שודר לראשונה בתוכנית TRL ב-26 במרץ 2007.

בקליפ מוצגת רולנד כנערת מסיבות שעורכת מסיבה גדולה בביתה. בתחילת הקליפ מוצגת רולנד כשהיא יוצאת מהמקלחת עטויה מגבת ומגלה מצלמה נסתרת שמצלמת אותה בביתה. לאחר מכן רואים את רולנד כשהיא מתאפרת ומתארגנת למסיבה שבביתה. בהמשך הקליפ מגלים אורחי המסיבה מצלמות נוספות ברחבי הבית המצלמות אותם ברגעים אינטימיים. בזמן קטע הראפ של איב מתמקדת המצלמה בתווי פניה ולאחר מכן היא רוקדת במסיבה לצד רולנד. בחלקים אחרים בקליפ רולנד רוקדת כשפתיתים לבנים נופלים עליה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי קלי רולנד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:שירי R&B
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
Ms. Kelly

Ms. Kelly (בעברית: גברת קלי) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית קלי רולנד. האלבום יצא לאור ב-3 ביולי 2007, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים בסך הכול.

== רקע והפקה ==
לאחר הוצאת אלבומה הראשון, Simply Deep, קידמה רולנד את אלבום זה במשך שנתיים. בשנת 2004 החלה רולנד לעבוד על האלבום "Ms. Kelly", שבתחילה היה אמור להיקרא "My Story". בשונה מהאלבום הקודם, שכלל בעיקר מוזיקת רית'ם אנד בלוז, אלבום זה מכיל גם קטעי היפ הופ רבים, מקצבים מהירים ואפילו שיר דאנס שבו היה שותף די ג'יי ספידי. באלבום מתארחים אמני ראפ שונים, ביניהם נלי, איב, סנופ דוג ועוד. צוות המפיקים שעבד על האלבום שונה לגמרי מהצוות שעבד על האלבום הקודם (למעט בילי מאן, שנמצא גם באלבום זה על תקן מפיק ראשי) ואף רולנד הפיקה בו שירים.

האלבום יצא כתקליטור וגם בפורמט דיגיטלי שניתן לרכוש באתר iTunes. גרסת הפורמט הדיגיטלי כוללת רמיקס דאנס מיוחד של המפיק Azza's Nu Soul לשיר "Like This" שבו הושמט קטע הראפ של איב. כמו כן יצאה גרסה מהודרת ומוגבלת לאלבום הכוללת רמיקס מועדונים של די ג'יי ספידי ובו מתארחים איב והראפר שון פי. 

== הצלחת האלבום במצעדים ==
במצעד הבילבורד האמריקאי, מוקם האלבום במקום השישי. האלבום הגיע למקום השני במצעד המכירות של אלבומי רית'ם אנד בלוז והיפ הופ בארצות הברית במצעד הבילבורד. האלבום הגיע למקום ה-16 בעולם במצעד המדיה טרפיק. 

הסינגל הראשון מהאלבום הוא "Like This", שבו משתתפת הראפרית איב. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד שירי המועדונים החמים של הבילבורד. הסינגל השני מהאלבום הוא "Ghetto". הסינגל יצא רק בארצות הברית ומתארח בו הראפר סנופ דוג. סינגל השלישי, "Work", יצא ביולי 2007 בבריטניה בלבד. שלושת הסינגלים לוו בקליפים.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי קלי רולנד
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סטארגייט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סקוט סטורץ'
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
אנטוניו פוארטה

אנטוניו חוסה פוארטה פרס (בספרדית: Antonio José Puerta Pérez; 26 בנובמבר 1984 – 28 באוגוסט 2007) היה כדורגלן בסביליה ובנבחרת ספרד שנפטר בעקבות שני אירועי דום לב שחווה בזמן משחק לה ליגה ב-25 באוגוסט מול חטאפה.
== קריירה ==
פוארטה הצטרף לסביליה כשחקן שמאלי טבעי וגדל שם 14 שנים עם שחקנים כגון חסוס נבאס, סרחיו ראמוס, אלחנדרו אלפרו וקפה בלנקו. הישגיו הרבים וכישרונו הרב גרמו למספר מועדוני כדורגל בכירים כגון ארסנל, מנצ'סטר יונייטד וריאל מדריד להתעניין בו.

פוארטה שיחק פעם אחת בנבחרת ספרד במשחק שנערך ב-6 באוקטובר 2006 נגד נבחרת שוודיה במוקדמות יורו 2008, ובנוסף הוא גם שיחק בנבחרת ספרד עד גיל 21.

ב-25 באוגוסט 2007 התמוטט פוארטה ואיבד את הכרתו מדום לב במהלך המשחק הראשון של סביליה בעונת באצטדיונה הביתי, רמון סאנצ'ס פיחואן, נגד חטאפה. פוארטה נראה מתכופף אך לפתע התעלף. חבריו לקבוצה - השוער אנדרס פאלופ והמגן איויקה דרגיוטינוביץ – רצו אליו ומנעו את צניחת בסיס הלשון שלו ("בליעת לשון"). לאחר שהתאושש הוחלף וכשירד לחדר הלבשה איבד שנית את הכרתו וחווה דום לב נוסף. פוארטה פונה מחדר ההלבשה במהירות לבית חולים ושם לאחר 3 ימים נפטר, משאיר מאחוריו את חברתו לחיים בחודש השביעי להריונה.

בשל מותו נדחה משחק של סביליה מול א.א.ק. אתונה במוקדמות ליגת האלופות, ובנוסף בכל משחקי השבוע שלאחר מותו כיבדו המועדונים את זכרו בדקת דומייה לפני המשחקים בליגה.

==תארים==
;סביליה
*גביע אופ"א: 2006, 2007
*הסופר קאפ האירופי: 2006
*הסופר קאפ הספרדי: 2007
*גביע המלך: 2007

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070927035427/http://www.sport5.co.il/articles.aspx?FolderID=378&docID=24649&lang=he כתבה עם קטע וידאו על התעלפותו של פוארטה במשחק – ספורט5]
* [http://www.one.co.il/Cat/Articles/Article.aspx?categoryId=3&tableId=10&teamId=0&id=97955&bz=1 ספרד מתאבלת על מותו של פוארטה – one]
* 

קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלנים שמתו בזמן פעילות
קטגוריה:מגני כדורגל ספרדים
קטגוריה:סביליה: כדורגלנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1984
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2007
קרבוקסילט

מודל בסיסי של יון הקרבוקסילט
אקרילט]]
קרבוקסילט (באנגלית: Carboxylate) הוא מלח או אסטר של חומצה קרבוקסילית. הנוסחה הכללית של מלח קרקבוקסילי היא: M(RCOO)<sub>n</sub>, כאשר M מייצג את המתכת ו-n את מספר החזרות; הנוסחה הכללית של אסטר קרבוקסילאט היא: RCOOR', כאשר R ו-R' הם קבוצות אורגניות, וכן R'≠H. 

יון קרבוקסילט הוא הבסיס המצומד של חומצה קרבוקסילית - <sup>-</sup>RCOO. זהו יון בעל מטען שלילי.

==רזוננס של יון הקרבוקסילט==

חומצה קרבוקסילית נוטה להתפרק לאניון קרבוקסילט (טעון שלילית) וליון מימן טעון חיובית ("פרוטון"), הרבה יותר בקלות מאשר אלכוהול מתפרק ליון אלקוקסיד ולפרוטון. הסיבה לכך היא שיון הקרבוקסילט מיוצב על ידי רזוננס.

המטען השלילי שנוצר לאחר דה-פרוטונציה של הקבוצה הקרבוקסילית יוצר רזוננס בין 2 אטומי החמצן האלקטרושליליים, כפי שניתן לראות להלן:

400px

ענן האלקטרונים באיור מופיע על כל אטום חמצן לסירוגין, ולכן כל אחד מאטומי החמצן טעון שלילית בצורה פחות חזקה; מסיבה זו, הפרוטון החיובי שעזב (לאחר הדה-פרוטונציה של הקבוצה הקרבקוסילית) נמשך פחות ליון הקרבוקסילט, דבר שהופך אותו ליציב יותר. לעומת זאת, כאשר אלכוהול מתפרק ליון אלקוקסיד שלילי ולפרוטון חיובי, לא נוצר רזוננס; לאטום החמצן יש מטען שלילי המושך בחוזקה את הפרוטון שעזב, ועל כן צורה זו של יון אלקוקסיד פחות יציבה.

מסיבה זו, לחומצות קרבוקסיליות יש pH נמוך יותר מאשר לכוהלים, וככל שמספר הפרוטונים בתמיסה גדול יותר, כך קטן ה-pH.

==דוגמאות==

* יון אצטט, CH<sub>3</sub>COO<sup>−</sup>
* יון פורמט, HCOO<sup>−</sup>
* יון לקטט, CH<sub>3</sub>CH(OH)COO<sup>−</sup>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חומצות קרבוקסיליות
קטגוריה:אניונים
נפת רחובות

נפת רחובות היא נפה במחוז המרכז במדינת ישראל. <br>
בירת הנפה היא רחובות, והעיר הגדולה ביותר בה היא ראשון לציון. 
נפת רחובות נחלקת לשני אזורים:
* אזור רחובות
* אזור ראשון לציון ונס ציונה

שטח הנפה הוא 324 קמ"ר. מבחינה גאוגרפית היא מוכלת במישור החוף והשפלה.

==נתונים סטטיסטיים==
על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נכון לשנת 2023 אוכלוסיית הנפה מונה כ-678,000 נפש. מתוך אוכלוסיית הנפה 676,800 הם יהודים ואחרים, ו-1,200 הם ערבים.

{| class="wikitable"
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | ערים
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | מועצות מקומיות
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | מועצות אזוריות
|-
| valign="top" |
* יבנה
* נס ציונה
* ראשון לציון
* רחובות
| valign="top" |
* בני עי"ש
* גדרה
* גן יבנה
* מזכרת בתיה
* קריית עקרון
| valign="top" |
* מועצה אזורית ברנר
* מועצה אזורית גדרות
* מועצה אזורית גזר
* מועצה אזורית גן רווה
* מועצה אזורית חבל יבנה
* מועצה אזורית נחל שורק
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רחובות: גאוגרפיה
רחובות
קטגוריה:מחוז המרכז
הלנה רוריך

הלנה רוריך או ילנה איוונובנה רריך, בלידתה: ילנה שפושניקובה (ברוסית: Рéрих או Рëрих; 12 בפברואר 1879 – 5 באוקטובר 1955) הייתה סופרת רוסית. ידועה בעיקר בשל כתיבתה על רעיונות רוחניים ותאוסופיים, בהם הלמידה הרוחנית "אגני יוגה".

==ביוגרפיה==
רוריך נולדה בסנקט פטרבורג למשפחת האצולה גולנישצ'ב-קוטוזוב. ב-28 באוקטובר 1901 היא נישאה לצייר הרוסי ניקולאי רוריך. לרוריך נולדו שני בנים: יורי רוריך, שנולד ב-1902 באוקולובקה, בעת שרוריך הייתה במשלחת ארכאולוגית; וסוויאטוסלב רוריך, שנולד ב-1904 בסנקט פטרבורג. יורי רוריך היה לימים חוקר תרבות טיבט ששלט ביותר מ-30 שפות, וסוויאטוסלב היה לצייר נודע.

בשנת 1916 עזבה רוריך עם בעלה את רוסיה, ובעקבות המלצת הרופאים בשל מחלת ריאות קשה של ניקולאי, עברו לפינלנד. ב-1919 עברו לאנגליה, שם החלו לפעול במסגרת קבוצה שעסקה ב"אתיקה חיה" ולמידה רוחנית שהייתה בסיס ל"אנגי יוגה". ב-1920 הגיעו לארצות הברית כדי להציג את ציוריה של רוריך בתערוכה. בשנת 1923 יצא הזוג למסע של ארבע שנים במרכז אסיה, שהחל בהודו והמשיך בסין, רוסיה, מונגוליה וטיבט. במסע זה פגשה רוריך את מהטמה מוריה, מומחה לתאוסופיה, ומאז הקדישה את חייה לנושא.

בני הזוג התיישבו ב-1928 בהודו, ורוריך הקימה שם "אורוסווטי" (בסנסקריט: "אור של כוכב הבוקר"), מוסד ללימודי ההימלאיה, שהתפתח בהמשך למוסד בינלאומי נודע.

בשנת 1927 הוציאה רוריך בעילום שם את הספר "יסודות הבודהיזם", בעיר אורגה (אולן בטור) שבמונגוליה. הספר יצא בשנית ב-1940 בריגה, תחת שם העט נטליה רוקוטובה.

בספריה פיתחה רוריך את רעיונותיהם של הלנה בלבצקי ושל האגודה התאוסופית, וסיפקה נקודות מבט והסברים חדשים לתורה התאוסופית. כמו כן תרגמה מאנגלית לרוסית את עבודתה של בלבצקי "הדוקטרינה הסודית". כמו בלבצקי, כיבדה רוריך את מהטמה מוריה, ראתה בעצמה כשליחה ומוסרת דברים בלבד ושייכה למוריה את כל הרעיונות הרוחניים שכתבה. ה"למידה הרוחנית" החשובה ביותר שכתבה רוריך הייתה "אַגני יוֹגָה" או "למידת אתיקה חיה", שיטת יוגה ולמידה רוחנית-פילוסופית העוסקת בכל תחומי החיים, מחיי היומיום ועד לבעיות כלליות ביקום.

לאחר מות בעלה ב-1947, ניסו רוריך ובנה הבכור לחזור למולדתם רוסיה ולהפיץ את רעיונותיהם, אך בקשותיהם הרבות להיתר כניסה לא נענו על ידי השלטונות הסובייטיים. הם התיישבו במזרח ההימלאיה, שם היא מתה ב-1955.

==כתביה==
רוריך בצעירותה
* עלים של גן מוריה 1 ו-2
* אגני יוגה
* Infinity 1 ו-2
* היררכיה
* לב
* עולם רותח 1, 2 ו-3
* אום
* אחווה
* Supermundane 1, 2, 3 ו-4 (כתב יד שכולל רק 955 סעיפים. יצא לאור לראשונה רק בתחילת שנת ה-90.)
* מכתבים של הלנה רוריך
* על מעבר הגבול המזרחי
* יסודות הבודהיזם

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Ruth A. Drayer, Nicholas and Helena Roerich, Revised Edition: The Spiritual Journey of Two Great Artists and Peacemakers
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרות רוסיות
קטגוריה:ילידות 1879
קטגוריה:נפטרות ב-1955
דניאל דיאס

דניאל אלברטו דיאס (ספרדית: Daniel Alberto Díaz; נולד ב-13 במרץ 1979) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם. דיאס ידוע בכינויו קאטה ונחשב בתקופת משחקו לבלם חסון ופיזי.

==קריירה ==
דיאס החל את הקריירה בקבוצת רוסאריו סנטרל ושיחק בשורותיה 3 עונות בהן ערך 97 הופעות וכבש שני שערים. הוא עבר לקרוס אסול, וזומן מספר פעמים לסגל נבחרת ארגנטינה על ידי מרסלו בייאלסה אשר נהג לזמן בדרך כלל סגל שחקנים המורכב כמעט כולו משחקנים המשחקים באירופה, דיאס זכה להיות מוזמן לנבחרת יחד עם חברו לקבוצה דאז, ססאר 'צ'ליטו' דלגאדו.

לאחר עונה אחת במקסיקו, חזר דיאס לארגנטינה, למרות שהיה מבוקש על ידי מספר קבוצות הוא נחת לבסוף בקולון סנטה פה אך שיחק בה רק שנה אחת בטרם נרכש על ידי בוקה ג'וניורס, אחת הקבוצות הבכירות באמריקה הדרומית. הוא תפס את מקומו בהרכב הקבוצה ונחב לאחד הבלמים הטובים בליגה הארגנטינאית.

דיאס זומן על ידי מאמן הנבחרת אלפיו באסילה לסגל השחקנים המקומי שהיה אמור להתמודד בקופה אמריקה, הוא היה מבין השחקנים המעטים מאותו סגל שזומן לבסוף לטורניר אם כי לא זכה לשחק דקות רבות. בקיץ 2007 הוא עבר לחטאפה, אותה העדיף על פני הצעות מצידן של קבוצות כגון סביליה וריאל בטיס. החל מ-2012 עד 2013 שיחק תקופה קצרה באתלטיקו מדריד, ב-2013 חזר לאחר 7 שנים לבוקה ג'וניורס. כעבור 3 שנים חזר לחטאפה.

ב-2017 החל לשחק בפואנלברדה, וב-2019 פרש ממשחק מקצועני.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.futbolxxi.com/Futbolista.aspx?ID=3472&SEOFutbolista=Diaz+Daniel+Alberto סטטיסטיקה] בליגה הארגנטינאית

קטגוריה:בלמי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני רוסאריו סנטראל
קטגוריה:כדורגלני קרוס אסול
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו קולון
קטגוריה:כדורגלני בוקה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני חטאפה
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים במקסיקו
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בספרד
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1979
פסטיבל הסתיו של ורשה

פסטיבל הסתיו של ורשה למוזיקה בת זמננו (בפולנית: Warszawska Jesień) הוא הפסטיבל הבינלאומי הגדול ביותר בפולין למוזיקה בת זמננו.

במשך שנים רבות היה זה הפסטיבל היחיד מסוגו באירופה המרכזית והמזרחית. את הפסטיבל ייסדו בשנת 1956 שני מלחינים, טדאוש ברד וקזימייז' סרוצקי, והאחראי הרשמי לביסוסו היה הוועד המנהל של איגוד המלחינים הפולני. זהו אירוע שנתי, המתקיים בדרך כלל במחצית הראשונה של ספטמבר ונמשך 8 ימים. הפסטיבל הראשון התקיים בין 10 ל-20 באוקטובר 1956. בשנים 1957 ו-1982 לא התקיים הפסטיבל.

השנים הראשונות של הפסטיבל, עד סוף שנות ה-80', הצטיינו בפאר והדר. יסודות תוכניתו של הפסטיבל נקבעו בבירור מראשית קיומו. מטרתו הראשונה במעלה של הפסטיבל הייתה ועודנה להציג מוזיקה חדישה מפולין ומרחבי העולם.

איגוד המלחינים הפולני ממשיך למלא מקום נכבד בארגון הפסטיבל, שמנהלו הנוכחי הוא טדיאוש וילצקי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ורשה: תרבות
קטגוריה:מוזיקה פולנית
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
הסתיו של ורשה
Yes (אלבום)

Yes הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם יס, אשר נכתב, הוקלט והופץ לראשונה בשנת 1969. האלבום נחשב בעיני רבים לאחד מאלבומי הרוק המתקדם הראשונים.

שניים מתוך שמונת שירי האלבום (בגרסתו הראשונה בשנת 1969) הם גרסאות כיסוי, שכן הלהקה נהגה להפגין את זיקתם לעיצוב מחודש של יצירות אחרים. לדוגמה, השיר "Every Little Thing" של להקת הביטלס בוצע כרצועת שמע מחוספסת עם מספר שינויי מקצב.

==רשימת השירים==
# "Beyond and Before" (כריס סקווייר/קלייב ביילי) – 4:50
# "I See You" (רוג'ר מקגווין/דייוויד קרוסבי) – 6:33
# "Yesterday and Today" (ג'ון אנדרסון) – 2:37
# "Looking Around" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 3:49
# "Harold Land" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר/ביל ברופורד)– 5:26
# "Every Little Thing" (ג'ון לנון/פול מקרטני) – 5:24
# "Sweetness" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר/קלייב ביילי) – 4:19
# "Survival" (ג'ון אנדרסון) – 6:01

בהוצאה המחודשת של האלבום בשנת 2003 נוספו מספר קטעי בונוס:

#<li value=9>"Everydays" (גרסת סינגל) (סטיבן סטילס) – 6:23
#"Dear Father "(גרסה מוקדמת שנייה) (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 5:51
#"Something's Coming" (ליאונרד ברנשטיין/סטיבן סונדהיים) – 7:09
#"Everydays" (גרסה מוקדמת) (סטיבן סטילס) – 5:18
#"Dear Father" (גרסה מוקדמת ראשונה) (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 5:31
#"Something's Coming" (גרסה מוקדמת) (ליאונרד ברנשטיין/סטיבן סונדהיים) – 8:02

==מבצעים==
* ג'ון אנדרסון - קולות
* כריס סקוויר - גיטרה בס וקולות
* טוני קיי - קלידים
* פטר בנקס - גיטרה
* ביל ברופורד - תופים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1969
קטגוריה:אלבומי יס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר מיוזיק גרופ
קובי שטמברג

קובי שטמברג (נולד ב-19 באוגוסט 1971) הוא שחקן ישראלי. 
== ביוגרפיה ==
בוגר בית הספר למשחק יורם לוינשטיין 1998.

בין השנים 1990- 1994 בזמן שירותו הצבאי הקים את להקת "רוגעלך", מאוחר יותר שמה שונה ל"אף אחד לא בא משם". שטמברג שימש כסולן הלהקה שהופיעה במועדון רוקסן. בשנת 1997 השתתף ב"פסטיבל אוליב 97" שהתקיים במונטנגרו.

שטמברג השתתף בהצגות: "סיפורי אהבה", "עורלה", "גריז" ו"הים של באר שבע" במועדון צוותא. בתיאטרון הבימה השתתף בהצגות: ,מעגל הקיר הקווקזי". בתיאטרון תמונע בהצגה "קשר דם" ובתיאטרון דיסלדורף השתתף בהצגה you are also very attractive when you are dead

כמו כן שיחק במחזמר "כמו בסרט" ובהצגה המסחרית "אשתי לא מבינה אותי".

בטלוויזיה שיחק בסדרות והשתתף בתוכניות כגון: "שבתות וחגים", "לחיי האהבה", "כל העולם במה", "ילדי הים האדום", "חברים בכל מיני צבעים", "007", "20 פלוס", "נשרים", "זינזאנה", "אמא ו'", "צימרים", "אהבה מעבר לפינה", "פיק אפ", "מסכים", "אולי הפעם", "האי", "הקלמרים", "הכל דבש", "עבודה ערבית" ועוד.

וכן השתתף בסרטים "תגובה מאוחרת", "אלי אדמתי" ו"המשגיחים".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
ונרה 1

ונרה-1 (ברוסית: Венера-1; נקראה גם התחנה האוטומטית הבין-כוכבית ונוס-1) הייתה הגשושית הפלנטרית הראשונה, תוצרת ברית המועצות, ששוגרה ב-12 בפברואר 1961 לעבר כוכב הלכת נוגה, כחלק מתוכנית ונרה.

== פעילות ==
הגשושית שקלה 643.5 ק"ג בצורת גליל שקוטרו 1.05 מטר ובראשו חרוט. אורכה הכולל של הגשושית היה 2.035 מטר. היא מולאה בחנקן יבש בלחץ של 1.2 אטמוספירות עם מאווררים פנימיים כדי שהחום יתפרש על כל הגשושית. הגשושית צוידה בשני לוחות סולריים שטענו סוללות אבץ-כסף. אנטנה באורך שני מטר תוכננה במטרה לשלוח מידע לכדור הארץ. גם על הלוחות הסולריים ניצבו שתי אנטנות ששימשו לשמירה על קשר עם הגשושית.

הגשושית צוידה במכשירי מדידה שכללו מגנטומטר, מלכודת יונים, גלאי מיקרו-מטאוריטים, מונה גייגר וכלי למדידת קרינה קוסמית בעזרת נתרן יודי. ניסוי שצורף לגשושית והוצמד לאחד הלוחות הסולריים מדד טמפרטורות על השכבה הדקה הניסיונית שעל ונרה 1. בגשושית השתמשו במנוע KDU-414 לתיקונים תוך-מסלוליים. השליטה על הטמפרטורה התבצעה בעזרת לוחות ממונעים.

ונרה 1 שוגרה בשני שלבים. קודם כל, שוגרה בעזרת משגר "מולניה" ("ברק" ברוסית) הגשושית ספוטניק 8 ששקלה 7 טון, והיא הוצבה במסלול חניה. התחנה הבין-כוכבית האוטומטית שוגרה ממסלול של 229 × 282 ק"מ לעבר נוגה בעזרת מנוע ארבע-שלבי. זו הייתה הדוגמה הראשונה ליעילות הרבה שבשיגור מתוך כלי במסלול. המנוע 11D33 היה הראשון מסוגו שהציג הנעה בשלבים של טיל והציג שימוש ראשון במנוע מסוג "אולז'" - מנוע המניע טיל בסביבה חסרת משקל בעזרת דלק נוזלי.

בול המציין את ונרה 1
שלוש מדידות טלמטריות מוצלחות נערכו ונאסף מידע לגבי רוח סולרית וקרניים קוסמיות קרוב לכדור הארץ ב-19 בפברואר, במרחק של 1,900,000 ק"מ מכדור הארץ בחלק של החלל שמושפע מהשדה המגנטי של ארץ. אחרי גילוי הרוחות הסולריות בעזרת לונה 2, ונרה 1 סיפקה את הווידוא הראשון שהתופעה קיימת גם בחלקים עמוקים יותר של החלל. אחרי שבוע המדידה הטלמטרית הרביעית כשלה ולא התבצעה. ב-19 וב-20 במאי 1961 ונרה 1 חלפה במרחק של 100,000 ק"מ ונכנסה למסלול הליוצנטרי. עם עזרתו של טלסקופ הרדיו הבריטי במצפה הכוכבים ג'ודרל בנק יכול להיות שאותרו כמה אותות חלשים מונרה 1 בחודש יוני. מהנדסים סובייטיים סבורים שוונרה 1 כשלה בגלל התחממות יתר של גלאי הכיוון הסולרי.

ונרה 1 הייתה אבן דרך חשובה בעיצוב והנדסת חלליות - היא הייתה הגשושית הפלנטרית המודרנית הראשונה והכלי הראשון שעוצב באופן שיאפשר שינויים תוך מסלוליים. במהלך רוב טיסתה יוצבה בעזרת סיבוב. לו הייתה מגיעה לנוגה היא הייתה נעזרת במיקום של ארץ ובמיקומה של השמש ומשתמשת בפעם הראשונה באנטנה פרבולית להעברת מידע.

==ראו גם==
תוכנית ונרה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גשושיות סובייטיות
קטגוריה:תוכנית ונרה
קטגוריה:1961 בברית המועצות
פסטיבל אלדבורו

פסטיבל אלדבורו (באנגלית: Aldeburgh Festival) הוא פסטיבל אמנויות אנגלי, המוקדש בעיקר למוזיקה קלאסית. הפסטיבל מתקיים מדי שנה באזור אלדבורו בסאפוק, ומרכזו באולם הקונצרטים הראשי בסנייפ מלטינגס.

==תולדות פסטיבל אלדבורו==
את הפסטיבל ייסדו בשנת 1948 המלחין בנג'מין בריטן, הזמר פיטר פירס והלבריתן אריק קרוזייר. כוונתם המקורית הייתה לתת בית ללהקת האופרה שלהם, "קבוצת האופרה האנגלית", אבל החזון התרחב עד מהרה וכלל הקראות שירה, ספרות, דרמה, הרצאות ותערוכות אמנות. הפסטיבל הראשון התקיים בין 5 ל-13 ביוני 1948 ואולם היובל של אלדבורו, במרחק בתים אחדים מביתו של בריטן רחוב קראב, שימש כאתר המופעים העיקרי. בפסטיבל הראשון היו הצגה של "אלברט הרינג" בביצוע "קבוצת האופרה האנגלית"; "קנטטת סנט ניקולאס" החדשה של בריטן, אופוס 42; והופעה של הפסנתרן קליפורד קרזון ורביעיית זוריאן.

במשך השנים גדל הפסטיבל והתפשט אל אתרים חדשים, כמו כנסיית סנט פיטר וסנט פול מן המאה ה-15 באלדבורוואולמות באורפורד, בלית'בורו ופראמלינגהם הסמוכות. באמצע שנות ה-60' קיבל הפסטיבל אולם קונצרטים חדש וגדול בהרבה עם השינוי בייעוד של סנייפ מאלטינגס, הכולל מבשלת מאלט שעורים מאמצע המאה ה-19, מן הגדולות ביותר בתקופה ההיא באיסט אנגליה. רוב מאפייניהם המקוריים של הבניינים, כגון פתחי האוורור המרובעים, הייחודיים, של בית המבשלה, נשמרו. האולם החדש נחנך על ידי המלכה ב-2 ביוני 1967, עם פתיחת הפסטיבל ה-20 של אלדבורו.

כעבור שנתיים, בליל הפתיחה של פסטיבל 1969, כילתה שרפה את האולם. רק קליפת הקירות החיצוניים נותרה על עומדה. אותה שנה הועבר הפסטיבל למקומות אחרים בסביבה, אך בשנה שלאחריה כבר היה האולם בנוי מחדש ונחנך שוב בידי המלכה, הפעם בראשית פסטיבל 1970.

==הפסטיבל כיום==
כיום מפעילה את הפסטיבל [http://www.aldeburgh.co.uk/ Aldeburgh Music] האחראית גם לניהול "תוכנית פירס-בריטן לאמנים הצעירים" (קודם "בית ספר בריטן-פורס ללימודי מוזיקה מתקדמים"), "השתלמויות אלדבורו" - תוכנית המציעה הכשרה והזדמנויות פיתוח לפי הזמנה לאמנים מן הממלכה המאוחדת ומארצות חוץ - כמו גם תוכנית חינוכית מקיפה.

הפסטיבל שומר על אופיו הייחודי, במידה רבה הודות למיקומו בסאפוק הכפרית. הוא ממשיך גם לשים דגש על הצגת מוזיקה חדישה, פרשנויות חדשניות וגילוי מחודש של מוזיקה נשכחת. יצירות משל בריטן עלו בו בביצועי בכורה - האופרות "חלום ליל קיץ") ב-1960; "מוות בוונציה" ב-1973, כמו גם האופרה "פאנץ' וג'ודי" של הריסון ברטוויסל ב -1968.

המנהל האמנותי הנוכחי של הפסטיבל הוא המלחין תומאס אדס, שהתמנה לתפקידו בשנת 1999, בגיל 28.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אלדבורו
קטגוריה:אנגליה: תרבות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אופרה
טדאו אנדו

גלריית שיקוקומורה, [[טקמאצו, יפן]]

טָדָאוֹ אַנְדוֹ (ביפנית: 安藤忠雄; נולד ב-13 בספטמבר 1941) הוא אדריכל יפני, מן הבולטים ביותר כיום ביפן, וזוכה פרס פריצקר לשנת 1995.

== ביוגרפיה ==
אנדו נולד באוסקה ופעל רבות באזור העיר. הוא מעולם לא למד אדריכלות ועבד תחילה כנהג משאית אך עם זאת, הצליח מאוד בזכות למידה עצמית ואמביציה.

כשהיה בשנה השנייה ללימודיו בתיכון נלקח לטיול בטוקיו, שם הוא התרשם עמוקות מעיצוב של פרנק לויד רייט - מלון אימפריאל.

לבסוף הוא החליט לשים סוף לקריירת האגרוף שלו פחות משנתיים אחרי סיום בית הספר כדי להגשים את חלומו להיות ארכיטקט. 

הוא השתתף בשיעורי ערב כדי ללמוד רישום ושרטוט ולקח שיעורי התכתבות בעיצוב פנים. הוא ביקר בניינים שנבנו על ידי אדריכלים שהוא נשא את פניו אליהם כמו: לה קורבוזיה, לודוויג מיס ון דר רוהה, לואיס קאן ופרנק לויד רייט, לפני שחזר לאוסקה ב-1968 כדי לייסד סטודיו לעיצוב ותכנון משלו - "טדאו אנדו אדריכלים ושות'".

אנדו מטייל הרבה באירופה לצורכי מחקר תוך שמירה על השפה והערכים היפניים במוחו.

חוץ מלדבר על הרוחניות בארכיטקטורה, אנדו גם מדגיש את האסוציאציה בין הטבע לארכיטקטורה, הוא מאמין שמבנה אחראי לשקף גישה של הסביבה בה הוא בנוי. כך התבטא: "לשנות את חלל המגורים זה לשנות את העיר ולבצע רפורמה בחברה".

אנדו הוא מהבולטים באדריכלות המינימליסטית המשלב בטון חשוף ואור כחומר גלם. סגנונו משלב רעיונות בסיסיים של האמנות היפנית עם תפיסות אסתטיות של המודרניזם המערבי.

ב-1995 זכה בפרס פריצקר לאדריכלות ותרם את 100,000 הדולרים בהם זכה לילדים שהתייתמו עקב רעידת האדמה שהתרחשה ביפן באותה השנה.

==פרויקטים נבחרים==
*בית טורי (בית אזומה), 1976, אחד הפרויקטים פורצי הדרך שלו. בית טורי קטן ברוחב של פחות מ-4 מ' באוסקה הבוחן מחדש את גבולות החלל. 
*Tezukayama Tower Plaza, סומיושי (Sumiyoshi), אוסקה, 1976
*STEP, טקמאצו, מחוז קאגווה, יפן, 1980
*בית מאצומוטו, וקאיאמה, מחוז וקאיאמה, יפן, 1980
*בית פוקו, Wakayama, Wakayama Prefecture, יפן, 1980
*בית קושינו, אשייה (Ashiya), יפן, 1981
*Atelier in Oyodo, אוסקה, 1981
*שיכון רוקו (Rokko Housing) 1 (1983) ו- (1991)2, רוקו, מחוז היוגו - פרויקט מגורים יוצא דופן הבנוי על צלע הר
*"פסטיבל", נאהה, מחוז אוקינאווה, יפן, 1984
*גלריית TIME'S, קיוטו, יפן, 1984
*כנסייה על הר רוקו, קובה, יפן, 1986
*בית קידוסאקי, טוקיו, יפן, 1986
*"כנסייה על מים", טומאמו (Tomamu), יפן, 1988
*גלריית אקה (Akka), אוסקה, 1988
*כנסיית האור, אוסקה, 1989 
*"מקדש המים", האי אוואג'י, מחוז כל העולם כולו

*Atelier in Oyodo II, אוסקה, 1991
* הביתן היפני לאקספו 92' בסביליה, ספרד
*מוזיאון סונטורי, אוסקה, 1994
*מרכז הכנסים נאגארגאווה, גיפו (Gifu), יפן, 1995
*המוזיאון לאמנות מודרנית בפורט וורת', טקסס, 2002

<gallery>
Westin Awaji Island Hotel 06.jpg|מלון וסטין אוואג'י
Ft Worth Modern 12.jpg|המוזיאון לאמנות מודרנית בפורט וורת', טקסס
Hyogo prefectural museum of art08s3200.jpg|"Hyogo Prefectural Museum of Art" בקובה, יפן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:אדריכלים יפנים
קטגוריה:זוכי פרס פריצקר
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1941
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר התרבות
רוז'ה דה ראביטן, רוזן ביסי

רוז'ה דה ראביטן (בצרפתית: Roger de Bussy-Rabutin; 13 באפריל 1618 - 9 באפריל 1693) היה סופר צרפתי.

==ביוגרפיה==
דה ראביטן היה בנו של סגן מושל מחוז ניברנה (כיום מחוז נייבר בחבל בורגון) בצרפת. בהיותו בן 16 הלך בעקבות אביו והתגייס לצבא. הוא העיד על עצמו כי בחייו היו שתי מטרות: להצטיין בקריירה צבאית ולהיות אדם ישר. על אף שאיפתו זו, היה עצור בבסטיליה ב-1641 למשך מספר חודשים בפקודת הקרדינל רישלייה, באשמת התרשלות באימונים ובמילוי תפקידיו הצבאיים. ב-1643 נשא לאישה את בת דודו, ופרש מן הצבא לזמן מה. ב-1645 ירש את משרת אביו בניברנה. אשתו נפטרה ב-1646 והוא ניסה לחטוף אלמנה עשירה, מאורע שבעטיו נאלץ לשלם פיצויים ניכרים. ב-1647 לחם תחת פיקוד לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, בקטלוניה שבספרד.

ב-1652, במרד הפרונד השני, לחם תחילה לצד המורדים ואחר כך לצד הצבא המלכותי. ב-1655 קנה לעצמו דרגת מיטר דה קאמפ (קניית דרגות צבאיות הייתה אז מקובלת) ולחם תחת פיקוד המרשל טורן במערכה נגד ספרד בפלנדריה. הוא הצטיין בקרב דנקירק (14 ביוני 1658) שבו הביסו צבאות צרפת ואנגליה את צבא ספרד.

ב-1659 סר חינו בעיני המלך לואי הארבעה עשר בגלל השתתפותו באורגיה בפריז בשבוע הקדוש, והוא הצטווה לפרוש לאחוזותיו בחבל בורגון. כדי לשעשע את מאהבתו, חיבר שם את יצירתו "סיפורי אהבה", שבה תיאר את תככי נשות חצר המלכות. חיבור זה מצא את דרכו אל אנשי החברה הגבוהה של פריז, שכינו את המחבר "פטרוניוס הצרפתי". ב-17 באפריל 1665 נשלח למעצר בבסטיליה והשתחרר כעבור שנה, בתנאי שלא יישוב עוד לפריז. הוא התגורר באחוזותיו במשך שש עשרה שנים לפני שהורשה לבקר שוב בחצר המלוכה, ב-1682. באותה שנה נבחר לאקדמיה הצרפתית, אך העדיף לשוב ולהתגורר באחוזותיו, עקב יחסם העוין של אנשי בית המלוכה.

דה ראביטן נפטר בעיר אוטן בחבל בורגון ב-1693. אחרי מותו התפרסם בפריז ספרו "זיכרונות" (1696) שבו תיאר את הרפתקאותיו. ב-1720 פורסמה חליפת מכתבים ענפה שלו, ובה מכתביו אל בת דודו, מאדאם דה סבינייה, מחברת המכתבים הנודעת. ספרו "עיונים בנושא המלחמה" ראה אור בדרזדן ב-1746.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:אישים שנכלאו בבסטיליה
קטגוריה:ילידי 1618
קטגוריה:נפטרים ב-1693
גרגוריוס פקוריאנוס

גרגוריוס פָּקוּריאנוֹס (יוונית: Γρηγόριος Πακουριανός, גאורגית: გრიგოლ ბაკურიანის-ძე, גריגוֹל באקוּריאניסדזֶה, ארמנית: Գրիգոր Բակուրյան, גריגור באקוריאן, נפטר ב-1086) היה פוליטיקאי ארמני-גאורגי ומפקד צבאי בצבא הביזנטי. הוא נודע בעיקר כמייסד המנזר הגאורגי אורתודוקסי, מנזר בצ'קובו בבולגריה ומחבר ספר התפילות (τυπικόν, "טיפיקון") של המנזר. 
פרסקו ועליו דמותו של גרגוריוס פקוריאנוס

פקוריאנוס נולד כבן למשפחת אצולה בולטת במחוז טאיק (או בגאורגית "טאו"), שסופח על ידי האימפריה הביזנטית בשנת 1000. הוא נכנס לשירות צבאי לא יאוחר מתחילת שנות השישים של המאה האחת עשרה, ושרת בשטחים גאורגיים, ארמניים וסוריים שהיו בשליטת הביזנטים. בשנת 1064, הוא השתתף בהגנת-הנפל על אני כנגד הסלג'וקים בראשות אלפ ארסלאן. לאחר מכן הוא שרת תחת מיכאל השביעי דוקסוס (1071-1078) וניקפורוס השלישי בוטניאטס (1078-1081) במגוון תפקידים בחזית המזרחית והמערבית של האימפריה. כאשר התקדמות הסלג'וקים הביאה לכיבוש המצודות האנטליות ולנסיגה מהתמה של איבריה, הוא העביר את השליטה על טאו וקארס למלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, גיאורגי השני, בשנת 1072 או 1073. אבל צעד זה לא הצליח למנוע מהפולשים הסלג'וקים לפלוש לאזור ולכבוש את העיר קארס. 

מאוחר יותר היה פקוריאנוס מעורב בהפיכה שהדיחה את ניקפורוס השלישי מכיסאו, והקיסר החדש, אלכסיוס הראשון קומננוס העניק לו את התואר הצבאי הביזנטי "מגאס דומסטיקוס" ("Megas Domestikos"), מפקד כללי של הצבא במערב האימפריה, ונתן לו נכסים רבים בבלקן. הוא החזיק מספר רב של אחוזות בחלקים שונים של האימפריה, והוענקו לו מגוון פריווילגיות מידי הקיסר, ובכללם פטור ממיסים מסוימים. 

בשנת 1081 הוא פיקד על האגף השמאלי בקרב כנגד הנורמנים בקרב דירהצ'יום. שנה לאחר מכן, בשנת 1082, הוא גירש את הנורמנים ממוגלנה (כיום ביוון). הוא נהרג, בסופו של דבר, בשנת 1086, בקרב כנגד הפצ'נגים כנראה ליד הכפר בליאקובו, צפונית לפלובדיב. 

פקוריאנוס נודע גם כפטרון ומקדם התרבות הנוצרית. יחד עם אחיו אפאסיוס, הוא תרם תרומה משמעותית, בשנת 1074, למנזר הגאורגי אורתודוקסי, מנזר איווירון על הר אתוס שביוון. בשנת 1083 הוא ייסד את מנזר בצ'קובו וחיבר את ספר התפילות של המנזר.

== קישורים חיצוניים == 

* [https://web.archive.org/web/20090305052056/http://www.doaks.org/typikaPDF/typ032.pdf מסמכי הייסוד של המנזרים בביזנטיה], <SMALL>(אנגלי)</SMALL>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האימפריה הביזנטית: צבא וביטחון
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה 
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה 
קטגוריה:גאורגיה: אצולה 
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:נפטרים ב-1086
ברירת שבטים

ברירת שבטים של לימפוציט: <br />1) תא גזע המטופויטי עובר התמיינות וארגון מחדש של הגנום ליצירת <br />2) לימפוציט לא בוגר עם קולטנים אנטיגניים רבים. הקולטנים, הנקשרים אל <br />3) אנטיגנים מרקמות הגוף נהרסים, בעוד שהשאר מתפתחים ליצירת <br />4) לימפוציטים לא פעילים. רובם לא יפגשו אף פעם <br />5) אנטיגן זר מתאים, אבל אלו שכן יפגשו יופעלו ויצרו <br />6) שבטים רבים של עצמם
תאוריית ברירת השבטים היא אחד המודלים המקובלים כיום להסברת יכולתה של מערכת החיסון להגיב לחדירה של אנטיגן, וכיצד סוגים שונים של לימפוציטים מסוג T ו-B נבררים כדי להשמיד אנטיגן מסוים שפלש לגוף האדם.

==פיתוח התאוריה==
ב-1954 הציג האימונולוג נילס ירנה תאוריה שטענה כי יש מגוון רחב של לימפוציטים בגוף לפני כל הדבקה. חדירתו של אנטיגן לגוף מסתיימת בהתאמתו של סוג אחד בלבד של לימפוציטים, ואותו לימפוציט מתחיל להתרבות ולייצר נוגדנים כנגד האנטיגן הפולש.

בחירה זו של סוג אחד בלבד של לימפוציט גורמת לכך שהוא ישובט (כלומר, ייצור קבוצה גדולה של תאי בת הזהים לו מבחינה גנטית) על מנת להבטיח כמות מספיקה של נוגדנים הדרושה כדי למנוע ולעכב את ההדבקה.

==עבודה נוספת==
האימונולוג האוסטרלי פרנק מקפארלן בארנט השתמש במודל זה, והיה הראשון שכינה אותו "תאוריית ברירת השבטים". בארנט הסביר שהזיכרון החיסוני הוא שיבוט של שני סוגים של לימפוציטים. שבט אחד מגיב מיידית ונלחם בהדבקה, בעוד שהשבט השני הוא בעל כושר שרידות גבוה יותר, ונשאר במערכת החיסון למשך זמן ארוך יותר, מה שגורם בסופו של דבר לחסינות כלפי האנטיגן. ב-1958 הראו גוסטב נוסאל וג'ושוע לנדרברג שתא B אחד מייצר תמיד רק סוג נוגדן אחד, וממצא זה היה הראיה הראשונה לקיומה של תאוריית ברירת השבטים.

==תאוריות הנתמכות על ידי ברירת שבטים==
בארנט ופיטר מדאוור עבדו יחד על הבנת הסבילות החיסונית, תופעה שמוסברת גם כן על ידי ברירת שבטים. סבילות חיסונית היא יכולתו של אורגניזם לזהות תאים מבלי להפעיל נגדם את מערכת החיסון, דבר המתרחש רק אם הזיהוי מתרחש בשלב מוקדם בהתפתחותו של האורגניזם. 

בגוף קיים מגוון רחב של לימפוציטים שטווח יכולת הזיהוי שלהם נע מכאלה המסוגלים לזהות תאים עצמיים של הגוף (לימפוציטים סבילים), ועד לתאים שיפעלו גם נגד תאים עצמיים (בלתי-סבילים). אולם, רק התאים שאינם מגיבים כלפי תאים עצמיים שורדים את השלב העוברי של ההתפתחות. אם מתרחש בשלב העוברי זיהוי של רקמה לא-עצמית, הלימפוציטים שיתפתחו יהיו אלה שיתייחסו אל הרקמה כאל רקמה עצמית.

ב-1949 הציע בארנט שבהינתן תנאים מסוימים, ניתן יהיה להשתיל רקמות למקבלים זרים. עבודתו הובילה להבנה טובה יותר של מערכת החיסון ולהתקדמות גדולה מאוד בתחום השתלת האיברים. בארנט ומדאוור זכו במשותף בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה ב-1960.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

<div style="direction: ltr;">
*"Biology in Context - The Spectrum of Life" Authors, Peter Aubusson, Eileen Kennedy.
*Forsdyke, D.R. 1995. [http://post.queensu.ca/~forsdyke/theorimm0.htm#Introduction The Origins of the Clonal Selection Theory of Immunity] FASEB. Journal 9:164-66
</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ברירת שבטים