OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עוף ברס

עופות ברס
עוף בְּרָס (בצרפתית: Poulet de Bresse) הוא זן של תרנגול הבית שמקורו באזור ברס ברון-אלפ בצרפת.

==סקירה==
מבחינה קולינרית, העופות זוכים להערכה רבה בשל טעמו החזק של בשר הציד, עם זאת בשרם יפה, ועדין, עם שומן נקי וטעים. כ-1.2 מיליון עופות ברס מגודלות מדי שנה, כזאת היא גם הדרישה בתוך צרפת, כך שמעט עופות מיוצאים מחוצה לה. כמוצר מובחר, הן נמכרות במחיר גבוה מאוד. עוף ברס עולה בסביבות 15 אירו בשוקי העולם.

אחת הדוגמאות האופייניות, הידועה בשם Bény, היא תרנגולת בעלת כרבולת בצבע אדום עז, נוצות לבנות ורגליים כחולות, בצורת הדגל הצרפתי או הטריקולור. תרנגולות בעלות נוצות שחורות (Bourg) ואפורות (Louhans) נפוצות אף הן. כשהן נשחטות, לבשרן יש גוון של ורוד-אדמדם נקי ושומן צהבהב מודגש. עצמותיהן קלות וחסונות, מכיוון שהן מסתובבות חופשי בשדה ולא מושמות בכלובים.

עופות ברס גדלים לפי תנאים קפדניים בחוות קטנות בשטח קטן המיועד לכך מסביב לעיר והם מוגנים לפי החוק הצרפתי והאירופאי (אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה) מאז 1957 – זהו מותג בעל החיים הראשון שזכה בהגנה זו, המוענקת בדרך-כלל ליינות, גבינות ומיני מעדנים. מעמד ה"אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה" הוענק להן בשל מאפייני הטעם הייחודי שמקנים להם האדמה בהן הם גדלים והגרגרים מהם הם ניזונים ומסירותו של איגוד האיכרים המקומי לשמירה על האיכות.

יש רק 600 משקים המורשים לגדל את עופות ברס. האפרוחים נשמרים בכלובים מרגע בקיעתם מהביצה, בהיותם בני 35 ימים מוציאים את האפרוחים לשדה הירוק. החוק קובע שיש להקצות לפחות עשרה מטרים רבועים לכל עוף, המשק חייב להיות בגודל של 4 קילומטרים רבועים ואסור להכניס לתוכו יותר מ-400 תרנגולות. מזונם מורכב מתירס המושרה בחלב. הם מסתובבים במרעה הפתוח במשך 9–23 שבועות, תלוי בסוג העוף, אחר-כך מושמים בכלובים, מפוטמים על-מנת שיעלו שומן ונשחטים. אחר-כך מורטים את נוצותיהם, הם מושרים באמבטיה של חלב, סוגרים אותם באריג פשתן ותופרים.

יש כמה שיטות בישול: הפשוטה שבהן היא לצלות את העוף ולהפוך עליו תכופות את מיצי הבישול כדי שלא יתייבש. דרך אחרת היא לבשל אותם באיטיות בקדירות חרס, ביחד עם פטריות יער, חמאה ושמנת.

תושבי ברס גאים מאוד בעופות שלהם והעוף מהווה חלק נכבד מהסחורה אותה הם מוכרים. מעריצים שאינם צרפתים כוללים את שף הגסטרונומיה מולקולרית הסטון בלומנטל, שהכריז שעוף ברס הוא המנצח ללא עוררין במונחים של טעם ומרקם לפי מחקר שהוא ערך עבור הסדרת In Search Of Perfection ששודרה בהנחייתו ברשת BBC.

זן קנדי, Blue Foot, פותח על בסיס העופות הצרפתים בשנות השמונים ומגודל בהתאם לאותם קווים מנחים. הוא זכה בפרסים בארצות הברית, ועולה פי כמה מעופות חופש מזנים אחרים.

==לקריאה נוספת==
* אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 135.
* Culinaria טועמים תרבות: החוויה הקולינרית של אירופה, בעריכת ישראל אהרוני, הוצאת ספרי, 2001, עמ' 366–367.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20111006132022/http://www.pouletbresse.com/site/ אתר עוף ברס]
* [http://www.feathersite.com/Poultry/CGA/Bresse/BRKBresse.html אודות עוף ברס], באתר feathersite.com
* ג'ון הנלי, [http://www.guardian.co.uk/environment/2008/jan/10/ethicalliving.animalwelfare "ראשי מסדר הנקרנים"], גארדיאן, 10 בינואר 2008

קטגוריה:חקלאות עופות
קטגוריה:בשר עוף
קטגוריה:גזעי תרנגולים
סרטן סלעים אדום

סרטן סלעים אדום (שם מדעי: Grapsus grapsus) הוא אחד ממיני הסרטנים הנפוצים ביותר בחופה המערבי של יבשת אמריקה ממקסיקו בצפון ועד לצפון פרו בדרום. סרטן הסלעים האדום נפוץ גם באיי גלאפגוס.

לסרטן הסלעים האדום מבנה אופייני לסרטן - חמישה זוגות רגליים, שהקדמי שבהם נושא זוג צבתות סימטריות.
אורכו של שריון הגוף של סרטן הסלעים האדום כשמונה סנטימטרים. הפרטים הצעירים בצבע שחור או חום כהה המאפשר להם הסוואה טובה באיים געשיים. הפרטים הבוגרים מתאפיינים בצבעים שונים. חלקם חומים-אדומים, חלקם מנוקדים, אך המראה המוכר שלהם הוא שריון גוף בצבע אדום או כתום בוהק מנוקד או מפוספס בחלקו העליון, גחון בצבע כחול-ירוק, רגליים אדומות שקצותיהן צהובים, צבתות אדומות בוהקות ועיניים כחולות או וורודות.

סרטן הסלעים האדום חי על קו החוף, וניזון בעיקר מאצות, אך מעשיר את תפריטו בצמחים ובנבלות בעלי חיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סרטנים קצרי בטן
קטגוריה:בעלי חיים בחופים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: פרוקי-רגליים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
Source

"Source" הוא מנוע תלת־ממדי ליצירת משחקי תלת מימד בגוף ראשון, אשר פותח על ידי חברת המשחקים Valve.

המערכת ממשיכה את GoldSrc - פיתוח של אותה חברה. GoldSrc וממשיכו Source מבוססים על אותו מנוע עליו נבנה המשחק רב המכר "Quake", אך עם שינויים משמעותיים. המנוע, בשונה מן המנועים המוכרים, עוצב כך שיקבל עדכונים כדרך קבע, ולעדכונים אין מספור מסודר. מערכת הפיזיקה של סורס נקראת Havok, ומשתמשים בה יצרני משחקים נוספים (עם זאת, ג'ון קארמאק, המתכנת הראשי של id Software (מי שפיתח את Quake) טען ב-2004 כי נכון לאותו זמן, היה עדיין ב-Source מעט מקוד התוכנה של מנוע ה-Quake).

GoldSrc היה מנוע משחק היריות הנמכר "Half Life", וכן של חבילות ההרחבה והמודים שלו. Source היא המערכת המפעילה את "Half Life 2",
את האפיזודות שלו, את המשחקים Team Fortress 2, Left 4 Dead, פורטל, פורטל 2, Left 4 Dead 2, Counter Strike וכן את המודים השונים שלהם (כדוגמת Portal: Prelude ו - Black Mesa).

מערכת סורס מפותחת על Source SDK ועל מוצרי Havok למיניהם.

== טכנולוגיות הנכללות ב-Source ==
* מערכת הפיזיקה הראשית של סורס היא Havok;
* Direct3D בקונסולת ה - Xbox ובמחשבים המפעילים Windows, ו - OpenGL לפלייסטיישן 3 ולמקינטוש, ובפיתוח אף ללינוקס אובונטו;
* תמונת טווח דינמי רחב;
* מודל רשת למניעת לאגים ייחודי לסורס;
* מערכת פיזיקלית הרצה על רשת האינטרנט ללא הפרעות;
* מערכת צלליות דינאמית;
* תמיכה במעבדים מרובי-ליבות;
* מערכת לתזוזת אנשים ודברים לא אנושיים, ומערכת לדיוק תזוזת השפתיים;
* אפקטים של מים;

== גרסאות ==
* 2003 - הגרסה הראשונה למנוע, שהייתה בשימוש בגרסת הבטא של Half-Life 2.
* 2004 - הגרסה השנייה למנוע, עליה עבד בעבר Counter-Strike: Source וכיום עובד עליו רק Half-Life 2.
* 2007 (נקראת גם גרסת ה-Orange Box) - גרסה זו יצאה יחד עם ה-Orange Box ומכאן שמה.
* 2008 - גרסת מנוע המשחק Left 4 Dead.
* 2009 - הגרסה האחרונה של מנוע המשחקים Counter-Strike: Source, Team Fortress 2 ו-Day of Defeat: Source.
* 2011 - גרסת מנוע המשחק פורטל 2.
* 2012 - גרסת מנוע המשחק Counter-Strike: Global Offensive.

== Metamod: Source ==

Metamod: Source (עברית: מטא-מוד: סורס) היא גרסה של Metamod שנועדה לפעול על מנוע הסורס ומאפשר ניהול תוספות למשחק Half-Life 2 ולמודים השונים שלו.

=== מודים נפוצים ל-Metamod: Source ===

* Source Mod - המוד הכי פופולרי ל Metamod: Source. מוד זה מהווה גרסה חדשה ל Amx Mod X, ונועד לפעול על מנוע ה-Source.

==ראו גם==
* GoldSrc
* Half-Life 2

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות ליצירת משחקים
קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:מנועי משחק
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2004
הצוללת הצהובה

צוללת צהובה – המקום למוזיקה בירושלים היא מרכז רב תחומי למוזיקה הכולל מועדון ובמה להופעות, אולפן הקלטות, מגמת מוזיקה על-אזורית לבגרות עבור בתי ספר תיכוניים בירושלים, בית ספר לסאונד וחברת תקליטים. כמו כן מתקיים בצוללת פרויקט הרכבים מוזיקליים במסגרתו מוצעים להרכבי נוער נבחרים בגילי 13–18 שירותי הפקה מוזיקלית וליווי מקצועי בתחומי נגינה בקבוצה, עיבוד, כתיבה, הלחנה, סאונד, ניהול תוכנית חזרות ושימוש בציוד מקצועי לאורך שנת הלימודים וללא תשלום. נגנים ולהקות בפרויקט מקבלים הזדמנות לחשיפה כהופעות חימום וליווי לאמנים מוכרים.

המרכז נוסד ב-1991 לפי יוזמה משותפת של חי תורן מטעם הקרן לירושלים והמוזיקאי שמוליק קובלסקי מטעם עיריית ירושלים ובסיוע תרומה של קרן פלורשהיימר. משנת 2000 מנהלת את המרכז עמותה עצמאית בתמיכת הקרן לירושלים, האגף לתרבות והאגף לאומנויות של עיריית ירושלים, משרד התרבות והספורט וקרן קיסריה אדמונד בנימין דה רוטשילד.

אמנים ישראלים רבים החלו דרכם על במת הצוללת, בהם מרסדס בנד, אסף אבידן, הדג נחש ותמר אייזנמן.
==הפקות ואירועים==
הצוללת הצהובה משמשת גם כיזמית ומפיקת תוכן של סדרות מופעים, פרויקטים שנתיים ופסטיבלים, בהם:
* סדרת הופעות המקור "לא סטנדרטים" - הופעות בהם מתארחים אמנים של מוזיקה פופולרית מתחומים מוזיקליים שונים, בתוך אנסמבל נגני ג'אז מובילים.
* "פסטיבל החשיפה הבינלאומי לג'ז ומוזיקת עולם"- פסטיבל שנתי בו מוזמנים חברות תקליטים ולייבלים בינלאומיים, מנהלי פסטיבלים, בעלי מועדונים, עיתונאים וכתבים במטרה לחשוף אותם לאמנים ישראלים בתחילת דרכם.
* מופעי מחווה לאמנים ישראלים ובינלאומיים, בין השאר הופקו מופעי מחווה לדייוויד בואי, נינה סימון, נעמי שמר ויענקל'ה רוטבליט.
* "הטיש הגדול" - המופע של המוזיקאי משה להב, בו הקהל שותף פעיל, מתקיים בקביעות מספר פעמים בשנה מאז סוף שנות ה-90.

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מועדוני ג'אז ומוזיקה קלה
קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:ירושלים: מוזיקה
קטגוריה:בתי ספר למוזיקה בירושלים
קטגוריה:תלפיות
דוב ים גלאפגוס

דוב ים גלאפגוס (שם מדעי: Arctocephalus galapagoensis) הוא מין דוב ים האנדמי לאיי גלאפגוס, הנמצאים באוקיינוס השקט כאלף קילומטרים ממערב לאקוודור שביבשת אמריקה. הוא שוכן בחופים הסלעיים הגעשיים של איי גלאפגוס.

דוב ים גלאפגוס הוא הקטן מבין דובי הים ופרוותו בצבע חום-אפור. אורכם הממוצע של הזכרים כמטר וחצי ומשקלם כשישים וחמישה קילוגרם. אורכה של הנקבה כמטר ועשרים ומשקלה פחות משלושים קילוגרם.

בניגוד לרוב היונקים הימיים, המבלים את עיקר זמנם במים, מין זה מבלה כ-70% מזמנו על היבשה. תוחלת חייהם כעשרים שנה.

בתקופת ההתרבות מתחלקת מושבת דובי הים לטריטוריות נפרדות, שבכל אחת מהן נקבה אחת מגדלת את גוריה. תקופת ההנקה ארוכה יחסית ליונקים ימיים אחרים, ונמשכת בין שנה לשנתיים ובמקרים קיצוניים אף שלוש שנים. בתקופת ההנקה הנקבות יוצאות לדוג במשך ארבעה ימים. עם שובן הן מניקות את הגורים למשך יום אחד וחוזר חלילה. בהיעדרן של אמותיהן על הגורים להישמר מפני כניסה לטריטוריה של נקבה אחרת, שעשויה לתקוף אותם עד גרימת מותם.

דוב ים גלאפגוס ניזון בעיקר מדגים ודיונונים ובעיקר קרוב לחוף ובלילה. בשנים רגילות מזונם מצוי בשפע, אך בשנות אל ניניו, כשהמים חמים יותר וחלק מהדגים שהם נוהגים לדוג נודדים לאזורים קרים יותר, מתפתחת תחרות עזה על מזון, וחלק מדובי ים גלאפגוס הבוגרים ורבים מאוד מבין הגורים מתים ברעב.

==קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמונד הלר
קטגוריה:אוטריים
קטגוריה:איי גלאפגוס: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:איי גלאפגוס: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1904
קומטסו

קומטסו (ביפנית: コマツ, באנגלית: Komatsu) היא חברה בינלאומית שמייצרת ציוד מכני הנדסי, מכונות לתעשייה. מוצריה כוללים, בין היתר, מכונות דפוס, לייזרים וגנרטור תרמו-אלקטרוני. מטה החברה נמצא בטוקיו שביפן. החברה נקראת על שם העיר קומצו, אישיקווה שם נוסדה החברה ב-1917.

קומטסו היא היצרנית השנייה בגודלה בעולם של ציוד מכני הנדסי, כאשר קטרפילר היא הראשונה. ברם, באזורים מסוימים - בפרט יפן וסין - קומטסו מובילה בנתח השוק. לחברה מפעלים ומרכזי ייצור ביפן, אסיה, אמריקה ואירופה.

פירוש שם החברה "קומטסו" הוא "עץ אורן קטן" ביפנית ולכן עצי אורן נשתלים לעיתים קרובות במתקני החברה.

<gallery widths=250 heights=200>
File:Komatsu 61PX Planierraupe 1.JPG|דחפור קומטסו 61PX
קובץ:Komatsu575a.jpg|דחפור קומטסו D575 - הבולדוזר הגדול בעולם
</gallery>

== היסטוריה ==
החברה נוסדה ב-1917 כ-Komatsu Iron Works בידי Takeuchi Mining Industry (תעשיית הכרייה טקאוצ'י) כחברה-בת כדי לייצר כלי עבודה עבור החברה-האם. בספו של דבר קומטסו גדלה מספיק ונמכרה לציבור ב-13 במאי 1921, ואז נהפכה לחברה העצמאית Komatsu Ltd.קומטסו ייצרה את האב-טיפוס של טרקטור חקלאי הראשון שלה ב-1931. בשנות ה-30 של המאה ה-20 ייצרה החברה טרקטורים צבאיים עבור צבא יפן, וכן דחפורים, טנקים ותותחי הוביצר. אחרי מלחמת העולם השנייה, תחת נשיאה החדש יושינארי קאוואי קומטסו הוסיפה דחפורים ומלגזות אזרחיים לקו המוצרים שלה. ב-1949 החלה לייצר לראשונה מנועי דיזל. גדילתה כחברה נבעה בין השאר מהדרישה ההולכת לדחפורים במהלך שיקום יפן אחרי המלחמה (בשנות ה-50 של המאה ה-20). באוגוסט 1951 מטה החברה הועבר לטוקיו. בשנת 1957 הגיעה החברה להתקדמות טכנולוגית מספקת כדי לצייד את כל כלי הצמ"ה וכלי הרכב שלה במנועים מתוצרתה. ב-1964 ריואיצ'י קאוואי, בנו של יושינארי קאוואי, החליף את אביו כנשיא החברה והחל לייצא את מוצריה במטרה לשנות את תדמית המוצרים היפניים כזולים ובעלי איכות נמוכה. ביולי 1967 היא נכנסה לשוק בארצות הברית והתחרתה מול קטרפילר, יצרנית הדחפורים הגדולה בעולם, בשוק הבית שלה. תחרות זו נעשתה תחת הסלוגן "Maru-C" שפירושו "להקיף את קטרפילר" בהתייחס למשחק הגו בו הקפת היריב בכלים זוכה בשטח המוקף. קומטסו ותעשיות דרסר הקימו ביחד את "קומטסו דרסר" כדי לייצר ציוד כרייה וטרקטורים למכרות. שותפות 50-50 זאת נמשכה מספטמבר 1988 עד אוגוסט 1994, כאשר קומטסו קנתה את החלק של דרסר. ב-1997 מותגו מוצרי הכרייה של קומטסו תחת "Komatsu Mining Systems". כדי למנוע בלבול מותגים בזמן שינויי החברות, השם "Haulpak" שימש לקו המוצרים שקומטסו התחילה עם דרסר. בסופו של דבר הפך השם "האולפק" למותג גנרי ששימש לכל משאית עפר בעל פתח אחורי במכולה. כיום קומטסו היא חברה הצמ"ה השנייה בגודלה בעולם. קו המוצרים שלה כולל מחפרים (קומפקטיים, קטנים, בינוניים וגדולים), דחפורים, משאיות עפר למכרות, משאיות עפר מפרקיות, מעמיסים אופניים, מעמיסים זחליים, מחפרונים, מיני-מעמיסים, מרסקי סלעים ומפלסות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות צמ"ה
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בטוקיו
הדיוויזיה השנייה (מצרים)

הדיוויזיה השנייה של מצרים הייתה דיוויזיית חיל רגלים של צבא מצרים, שהוקמה אחרי מלחמת העולם השנייה ולחמה, בין היתר, במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים. כיום הדיוויזיה אורגנה מחדש לדיוויזיה הממוכנת 7, חלק מהארמייה השנייה שבסיסה באסמאעיליה.

==מלחמת ששת הימים==
הדיוויזיה הוצבה בגזרת אבו עגילה-קסימה. לחמה והפסידה בקרב אום-כתף.

במהלך הקרב הרכב החטיבה היה:
* חטיבת חי"ר 12 שאיישה את התעלות והביצורים באום כתף.
* גדוד חי"ר 352 שהוצב במתחם סכר הרואיפה.
* החטיבה הממוכנת ה-15. 
* גדודי הטנקים ה-6 וה-288 באום שיחאן לצורך התקפת נגד.
* גדוד נ"ט ממוכן החמוש במשחיתי טנקים SU-100.
* שישה גדודי ארטילריה חמושים בקני 122 מ"מ ו-152 מ"מ שניים מהם באזור סכר הרואיפה, שניים ממערב לאום כתף ואחד בנקודה 181 על שביל בטור.
* פלוגת נ"ט
* שתי פלוגות נ"מ
בסה"כ 16,000 חיילים מתוכם 8,000 באום כתף עצמה בעת הקרב.

==מלחמת יום הכיפורים==
במלחמת יום כיפור הדיוויזיה הייתה חלק מהארמייה השנייה והשתתפה מבצע באדר ובו חצתה את תעלת סואץ באזור אסמאעיליה. פיקד על הדיוויזיה בריגדיר גנרל (עמיד) חסן אבו סעדה, והיא כללה שלוש חטיבות אורגניות:
* חטיבת חי"ר 4
* חטיבת חי"ר 120
* חטיבת ממוכנת 117
* חטיבת שריון 24 (מדיוויזיה ממוכנת 23 שהתמקמה על הגדה המערבית של תעלת סואץ בגזרה זו) תגברה את דיוויזיה 2. 

הדיוויזיה פעלה בגזרת גשר פירדאן ובלמה את שני ניסיונות התקיפה של חיל השריון הישראלי שנערכו במסגרת מתקפת הנגד של 8 באוקטובר. כוחות מצומצמים מהדיוויזיה נטלו חלק במתקפת השריון המצרית ב-14 באוקטובר כסיוע לכוחות מדיוויזיה 24. המתקפה המצרית נכשלה ונהדפה על ידי יחידות מאוגדה 162.

==הערות שוליים==

קטגוריה:החזית המצרית במלחמת ששת הימים
קטגוריה:צבא מצרים
קטגוריה:החזית המצרית במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אוגדות ודיוויזיות
קטגוריה:יחידות רגלים
קטגוריה:יחידות צבא היסטוריות
ויטלו טונאטו

180px
ויטלו טונאטו (באיטלקית: Vitello tonnato) היא מנה איטלקית ידועה של פרוסות בשר עגל מכוסות ברוטב שומני דמוי מיונז המכיל טונה.

מגישים אותה קרה או בטמפרטורת החדר, בדרך כלל בתקופת הקיץ, בתור המנה העיקרית בארוחה איטלקית או כאנטיפסטי. היא מוכנה לפחות יום אחד מראש, על ידי בישול נתחו האחורי של עגל החלב במים או בציר, עד שהוא מתרכך לגמרי. לאחר מכן חותכים את הבשר לפיסות דקיקות.

מכינים את הרוטב מבעוד מועד. הטונה צריכה להיות משומרת. מהטונה מכינים מחית במערבל חשמלי או במעבד מזון עם מיונז שנעשה מירקות או משמן זית, ומתבלים באנשובי, חלמון ביצה, פלפל קאיין ומיץ לימון. המחית החלקה והעבה מדוללת עם מעט מים ונוזל בישול מבשר העגל, ומוסיפים לה צלפים. שופכים חלק מהרוטב על המגש, מניחים את חתיכות העגל מעל ושופכים שוב מהרוטב מעל המנה. ניתן לקרר את המנה עד לחמישה ימים על-מנת שהיא תספוג את מלוא הטעמים.

מקור המאכל במטבח האיטלקי. הוא פופולרי מאוד גם בארגנטינה ובמדינה זו הוא נחשב לחלק חשוב בארוחת חג המולד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.cooks.org.il/עמים_ועדות/אוכל_איטלקי/article_1-2057.html מתכון לוויטלו טונאטו], מאתר Cooks.

קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:מאכלי בשר
אברהא ואצבחא

אברהא (געז: አብርሃ, "מביא אור") ואצבחא (አጽብሐ, "מעלה השחר") אלו האחים שמלכו יחדיו על אקסום ולפי המסורת האתיופית היו למלכים הראשונים שקיבלו את הנצרות עליהם בהשפעתו של פרומנטיוס בראשית המאה ה-4. במספר רשימות מלכי אקסום המסורתיות נרשם שהם מלכו יחדיו 27 שנים ושישה חודשים, כאשר אצבחא מלך עוד 12 או 15 שנים לבדו.

מטבעות עם דמותו של עזנה.
אחת מן ההשערות העלתה כי מדובר באברהא שליט תימן מטעם אקסום ואצבחא הוא אלה-אצבחא שהוא שמו המלכותי של המלך האקסומי כלב. שני אלו חיו בתחילת המאה ה-6. אחרים זיהו את שני האחים עם המלכים עזנה וסזנה שמלכו יחדיו במאה ה-4 ועליהם סופר אצל אתנסיוס שקיבלו את הנצרות כדת הממלכה.

כיום מוסכם שמדובר על תקופתו של עזנה ושהוא היה המלך שקיבל את הנצרות וכן בתקופתו החלו להטביע במטבעות אקסומיים עם צלבים לצד דמותו. למרות הזיהוי עדיין לא ברור מהיכן השם "אצבחא" הגיע לעזנה וישנם השערות מגוונות בנושא. 

שני האחים נחשבים לקדושים בכנסייה האתיופית ויום זיכרונם הוא ב-4 בחודש טקמת.

== ביתא ישראל ==
במסורת ביתא ישראל התקופה הזו שאקסום קיבלה את הנצרות נקראת "הכפירה תחת אברהא ואצבחא" שכן רבים מתושבי אקסום טרום ההתנצרות היו יהודים. המסורת הנוצרית-אתיופית מוספיה:

לפי מסורות אלו, בתקופה זו ניתן ליהודים, שבראשם הנסיך פינחס, אשר סירבו להתנצר את השם "ביתא ישראל".

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Stuart Murno-Hay, "Abrəha and Aṣbəḥa" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: A-C, Harrassowitz, 2003, , p. 45-46
*Stuart C. Munro-Hay, [http://www.dskmariam.org/artsandlitreature/litreature/pdf/aksum.pdf Aksum: an African civilisation of late antiquity] , Edinburgh University Press, 1991, 
</div>
*חגי ארליך, הגר סלומון, סטיבן קפלן, אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות, האוניברסיטה הפתוחה, 2003

==הערות שוליים==

קטגוריה:קדושים אתיופים
קטגוריה:תולדות ביתא ישראל
קטגוריה:שליטי אקסום
הגביע הצרפתי בכדורסל

הגביע הצרפתי (בצרפתית: Coupe de France) הוא מפעל כדורסל צרפתי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1917 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורסל הצרפתית.
מאז 1991, התחרות נקראת על שמו של רוברט בוזנל, שחקן נבחרת צרפת לשעבר.

בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות בצרפת כולל מאזורים בהם צרפת שולטת, כמו מרטיניק וגיאנה הצרפתית. בין השנים 1982-1995 לא השתתפו בגביע קבוצות מקצועניות. 

מאז שנת 1997, גמר הגביע נערך באופן קבוע בברסי ארנה בפריז.

==מחזיקות הגביע==
{|
|- valign=top
|
* 1953 - אסוול ליון-וילרבאן
* 1954 - אוניברסיטת פריז
* 1955 - אוניברסיטת פריז
* 1956 - אובואה CSM
* 1957 - אסוול ליון-וילרבאן
* 1958 - שרלוביל-מוזיאר
* 1959 - שרלוביל-מוזיאר
* 1960 - דומיין וולטייר
* 1961 - SA ליון
* 1962 - אוניברסיטת פריז
* 1963 - אוניברסיטת פריז
* 1964 - לה-מאן סארת
* 1965 - אסוול ליון-וילרבאן
* 1966 - ABC נאנט
* 1967 - אסוול ליון-וילרבאן
* 1968 - הוחלף בגביע אזורי
* 1969 - ז'אן ד'ארק וישי
* 1970 - ז'אן ד'ארק וישי
|
ללא הליגות העליונות
* 1982 - CO בריאושה
* 1983 - ונדה שלאן
* 1984 - דנאה וולטיר
* 1985 - איאר טולון
* 1986 - RCM טולוז
* 1987 - סן קוונטין
* 1988 - אסקנואה-ברוטה
* 1989 - ניס באסקט
* 1990 - CS טולון
* 1991 - ESPE שאלון-אן-שמפיין
* 1992 - אנז'ה 49
* 1993 - בזנסון דוב
* 1994 - אנז'ה 49
* 1995 - גולאס ויטרי
|
הליגות המקצועניות בלבד
* 1996 - אסוול ליון-וילרבאן
* 1997 - אסוול ליון-וילרבאן
* 1998 - שולה באסקט
* 1999 - שולה באסקט
* 2000 - לימוז'
* 2001 - אסוול ליון-וילרבאן
* 2002 - פו אורטז
* 2003 - פו אורטז
* 2004 - לה-מאן סארת
* 2005 - גראבלין
* 2006 - דיז'ון
* 2007 - פו אורטז
* 2008 - אסוול ליון-וילרבאן
* 2009 - לה-מאן סארת
* 2010 - אורליאן
* 2011 - אלאן שאלון
* 2012 - אלאן שאלון
* 2013 - פריז לבלואה
* 2014 - נאנטר 
* 2015 - שטרסבורג
* 2016 - לה-מאן סארת
* 2017 - נאנטר
* 2018 - שטרסבורג
* 2019 - וילרבאן
* 2020 - בוטל עקב מגפת הקורונה
* 2021 - וילרבאן
* 2022 - פו אורטז
* 2023 - מונקו
* 2024 - דיז'ון
|}

== ראו גם ==
* אליפות צרפת בכדורסל

==קישורים חיצוניים==

* 

צרפת
קטגוריה:צרפת: כדורסל
סלטימבוקה

סלטימבוקה
סלטימבוקה (באיטלקית: Saltimbocca או Saltinbocca; פירוש הביטוי הוא: "קופץ בפה") הוא מאכל הפופולרי בדרום שווייץ, איטליה, ספרד ויוון ונעשה מפרוסות בשר עגל דקיקות שמעליהן או מתחתיהן פרושוטו ומרווה ומצמידים את המרכיבים בקיסם עץ; משרים ביין, שמן או מי מלח תלוי באזור או בטעמו של כל אחד. לפעמים מכסים את המאכל בצלפים.

גרסה של המאכל הזה הקרויה "סלטימבוקה אלה רומאנה" (באיטלקית: saltimbocca alla Romana), אם כי מקורה כנראה מברשה, מורכבת מעגל, פרושטו או שינקן ומרווה, מגולגלים ומבושלים ביין מרסלה או בחמאה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* אלי לנדאו, [https://web.archive.org/web/20120102204121/http://www.mevashlim.com/Recipe/16056001.asp סלטימבוקה], באתר מבשלים, 18 באפריל 2010
* אבירם שטיינמץ, [https://web.archive.org/web/20131007075654/http://www.chefs.co.il/Index.asp?CategoryID=138&ArticleID=366 סלטימבוקה בנוסח דאנטה], באתר שפים
* עודד בירן, [http://www.mathamim.co.il/books/BooksSubview.asp?key=115 סלטימבוקה עוף], באתר מטעמים, 20 בדצמבר 2003

קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:מאכלי בשר
לובסטר ניוברג

לובסטר ניוברג (באנגלית: Lobster Newberg) הוא תבשיל פירות ים אמריקאי.

לובסטר ניוברג מותקן מלובסטר, חמאה, שמנת, קוניאק, שרי, ביצים ופלפל קאיין. ממציא התבשיל הוא בן ונברג, שהיה רב-חובל ועסק בסחר פירות ים. הוא הדגים את המנה במסעדת דלמוניקו'ס בעיר ניו יורק למנהל, צ'ארלס דלמוניקו, ב-1876. לאחר שהשף, צ'ארלס רנהופר, שכלל אותו, נוספה המנה לתפריט המסעדה תחת השם "לובסטר בנוסח ונברג" (Lobster à la Wenberg) ובמהרה הפכה פופולרית.

ריב שהתגלע בין ונברג לדלמוניקו הוביל לכך שהמנה הוצאה מתפריט המסעדה. על-מנת להשביע את רצון הלקוחות שביקשו את המאכל, שונה שמו לאנגרמה של השם הקודם ונקרא מאותה עת "לובסטר בנוסח ניוברג" (Lobster à la Newburg) או לובסטר ניוברג (Lobster Newburg).

המאכל עדיין פופולרי למדי, וניתן למוצאו בספרי בישול צרפתי, שם הוא מכונה לעיתים "הומאר (סוג של לובסטר כחול עב צבתות) מוקפץ בשמנת" (Homard sauté à la crème). כאשר הדפיס רנהופר את המתכון לראשונה ב-1894, הלובסטרים הורתחו לפיו למשך עשרים וחמש דקות, אחר-כך טוגנו בחמאה זכה, אז רתחו זמן ממושך בשמנת שצומצמה למחצה, ולבסוף הורתחו שוב עם תוספת של יין מדיירה.

יש המבלבלים בין לובסטר ניוברג לבין לובסטר תרמידור - מאכל דומה שהומצא ב-1890, בו מבשלים את בשר הלובסטר עם ביצים, קוניאק ושרי.

==קישורים חיצוניים==

* ג'ו אוקונל, [http://www.steakperfection.com/delmonico/LobsterNewberg.html "סיפורו המיוחד של לובסטר ניוברג"], steakperfection.com, 25 באוגוסט 2001
* [http://digital.lib.msu.edu/projects/cookbooks/display.cfm?TitleNo=38&PageNum=425 המתכון המקורי של לובסטר ניוברג] בספר הבישול של צ'ארלס רנהופר

קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:מאכלי ים
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
חנה בראדי

חנה בריידי (בגרמנית: Hana Brady, בצורה הצ'כית: Hana Bradyová, חנה בריידיובה; 16 במאי 1931 - 23 באוקטובר 1944) הייתה נערה יהודייה שנפלה קורבן בידי הנאצים, ונרצחה במחנה השמדה אושוויץ. סיפור חייה היה הבסיס לרומן "המזוודה של חנה" מאת קארן לוין.

==ביוגרפיה==
הוריה של חנה ואחיה הגדול ניהלו חנות בעיר נוֹבֶה מְיֶסְטוֹ נא מוראביֶה שבצ'כוסלובקיה. הם היו היהודים היחידים בעיר, עובדה שלא הייתה לה חשיבות רבה לפני מלחמת העולם השנייה.

לאחר הפיכת יתרת צ'כיה לפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה בחסות גרמניה הנאצית ב-15 במרץ 1939, הופרה שגרת חייהם בשל חוקי הגזע הנאציים. בין היתר נמנע מהם לבקר בקולנוע, ובסתיו 1941 נאלצו לענוד טלאי צהוב. באביב אותה שנה צפתה חנה בגירוש אמה, מרקטה בריידי, למחנה הריכוז רוונסבריק, ובספטמבר עצר הגסטאפו גם את אביה קארל בריידי.

חנה ואחיה ייז'י הובאו לבית דודתם, הדה, שהייתה נשואה לנוצרי לודוויק האייק; עקב כך היו מוגנים שם בינתיים (הדודה גורשה גם היא בהמשך, אך שרדה את המלחמה). ב-14 במאי 1942 נשלחו השניים לטרזין. בשנת 1944 נשלחו למחנה הריכוז אושוויץ, חנה נשלחה לתא גזים שעות ספורות לאחר הגעתה ב-23 באוקטובר 1944, וייז'י הצליח לשרוד, עד שברח במהלך צעדת המוות בינואר 1945.

==פרסומה==
בשנת 2000 נשלחה מזוודה מאושוויץ למרכז חינוך בנושא השואה (יפן) בטוקיו, ועליה הכיתוב: חנה בריידי, תאריך לידה: 16 במאי 1931, וייזנקינד (=יתומה בגרמנית). מנהלת המוזיאון, פומיקו אישיוקה וקבוצת נוער מטוקיו החליט להתחקות אחרי זהות הילדה בעלת המזוודה, ולאחר שערכו תחקיר מדוקדק, שחזרו את סיפור חייה של בריידי, ואף הצליחו לאתר בטורונטו את אחיה של חנה, שהתגורר בעיר תחת השם ג'ורג' בריידי .

הסיפור זכה לחשיפה רחבה הודות למגישה והסופרת קארן לוין, שבשנת 2001 תיעדה את המסע בתוכנית רדיו ברשת CBC הקנדית. לוין אף עיבדה זאת לספר בשם "המזוודה של חנה" שיצא לאור בסוף שנת 2000. הספר תורגם ליותר מ-20 שפות והיה לרב-מכר שהצליח מאוד בעולם, וכן זכה בפרסים בינלאומיים אחדים, בהם ב"פרס יד ושם" לספרות השואה, אשר הוענק לג'ורג' בריידי בטקס שנערך בירושלים באוקטובר 2006. בשנת 2006 עובד הספר למחזה מאת אמיל שר. גרסה עברית של המחזה הועלתה בשנת 2010 על ידי תיאטרון הנפש במדיטק חולון. כמו כן היה הספר הנושא של שני סרטים תיעודיים: "המזוודה של חנה: אודיסיאה לתקווה" משנת 2004 שזכה בפרס גמיני, ו"בתוך המזוודה של חנה" משנת 2009.

הספר מסתיים בתיעוד של מפגש מרגש בין ג'ורג' לבין הילדים ביפן. כמו כן, בתו של ג'ורג', לארה חנה בריידי, גילתה בשנת 2004 כי המזוודה שנשלחה ליפן לא הייתה שייכת לחנה, לאחר שהביטה בתצלום ישן של המזוודה המקורית ושמה לב להבדלים ביניהם. לבסוף התברר כי המזוודה המקורית של חנה נשלחה למוזיאון בברמינגהאם, שבשנת 1984 נשרף על תכולתו על ידי ניאו נאצים.

סיפור גלגוליה של המזוודה המתואר בספר התברר לדברי אישיוקה כאמצעי שמסוגל לספר את סיפור השואה לדור הצעיר בגובה העיניים:

==לקריאה נוספת==
*קארן לוין, מאנגלית: תמר לנדאו. [http://www.schocken.co.il/?CategoryID=188&ArticleID=176 המזוודה של חנה], הוצאת שוקן, 2005

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות השואה
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:ילדים בשואה: צ'כיה
קטגוריה:זיכרונות מהשואה
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ילידות 1931
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנולדו ב-1931
קטגוריה:נפטרות ב-1944
קטגוריה:נפטרים ב-1944
צינור הנפט כירכוכ–בניאס

צינור הנפט כירכוכ–בניאס (בערבית: خط أنابيب كركوك–بانياس, באנגלית: Kirkuk–Banias pipeline), הידוע גם כצינור הנפט העיראקי-סורי, הוא צינור נפט באורך 800 ק"מ המוביל נפט גולמי. הצינור מחבר את עיר הנפט כירכוכ שבצפון עיראק לנמל בניאס שבסוריה.

==היסטוריה==
בשנות ה-30 החלה חברת הנפט העיראקית (IPC) בעבודות בניית צינור שיוביל את הנפט העיראקי לשווקים הבינלאומיים דרך הים התיכון. בשנת 1935 הושלמו העבודות לבניית צינור הנפט כירכוכ–חיפה באורך 942 קילומטר, בקוטר 305 מילימטר (12 אינץ') ובכושר הובלה של 28 אלף חביות נפט ביום. בשנת 1948, עם הקמת מדינת ישראל ופרוץ מלחמת העצמאות, הופסקה פעולת הצינור. אחר כך תבע עיראק גם שהצינור יפורק. 

בשנת 1950 החלה חברת הנפט העיראקית בעבודות בניית צינור נפט חדש בקוטר 720 מילימטר (30 אינץ') שיוביל 98 אלף חביות נפט ביום במקום צינור הנפט כירכוכ–חיפה. הצינור כולל 4 תחנות שאיבה. בניית הצינור הושלמה ב-23 באפריל 1952.

פייסל השני, מלך עיראק חנך את הצינור בטקס שנערך בנובמבר 1952. 

בשנת 1956 הצינור נפגע קשה על ידי הצבא הסורי בתגובה להשתלטות האנגלו-צרפתית על תעלת סואץ (חברת הנפט העיראקית הייתה בבעלות חלקית של חברות מצרפת ובריטניה), אך בסופו של דבר הנזק תוקן. עם זאת החליטה עיראק להקים את צינור נוסף, צינור הנפט כירכוכ–ג'ייהאן שעובר דרך טורקיה.

בשנת 1966 פרץ סכסוך בין חברת הנפט העיראקית לסוריה על גובה התמלוגים שתשלם על מעבר הנפט בשטחה. במסגרתו אף סגרה בצעד הפגנתי את הצינור.

בשנת 1972 הלאימה עיראק את חברת הנפט העיראקית על נכסיה, דבר שהוביל לצעד דומה מצד ממשלת סוריה שהלאימה את נכסי החברה על אדמת סוריה כולל החלק הסורי של הצינור. במשא ומתן לחידוש זרימת הנפט, דרשה סוריה להכפיל את התמלוגים. בתחילת 1973 נעתרה עיראק לדרישה.

בשנת 1975 השלימה עיראק את בניית הצינור האסטרטגי של עיראק שהורכב משני צינורות מקבילים בעלי כושר הובלה של 700 אלף חביות נפט ביום כל אחד, הם הזרימו נפט מצפון המדינה למפרץ הפרסי וחשיבותו של צינור הנפט כירכוכ–בניאס ירדה. בשנת 1976 הפסיקה עיראק להזרים נפט דרך סוריה וחידשה את הזרימה רק בפברואר 1979. הזרימה דרך הצינור הופסקה שוב בספטמבר 1980 בעקבות מלחמת איראן–עיראק. במרץ 1981 הנפט חזר לזרום בצינור, אך בשנת 1982 הזרימה הופסקה בעקבות עסקה סורית ליבוא כמויות נפט משמעותיות מאיראן.

בשנת 2000 אחרי 18 שנות השבתה, שופץ הצינור. הוא חזר לפעול בסוף אותה שנה ושימש דרך לעקיפת הסנקציות שהטיל האו"ם על עיראק. במרץ 2001 הסכימה סוריה ואישרה בפני הממשל האמריקאי, כי תעמיד את הצינור למסגרת הסנקציות הבינלאומיות. וזאת, במסגרת ניסיון לשפר את יחסיהן של שתי המדינות. 

באפריל 2003, במהלך מלחמת עיראק, הופצץ החלק העיראקי של הצינור על ידי הכוחות האמריקאים ומאז הצינור מושבת.

ב-17 בדצמבר 2007 החליטו ממשלות עיראק וסוריה לשקם את הצינור. הפרויקט ניתן לחברת בת של גזפרום הפועלת בסוריה ולה ניסיון מוכח בבניית תשתיות אנרגיה בסוריה שכלל את בניית החלק הסורי של צינור הגז הערבי. באפריל 2009 בוטל הפרויקט שכן עלויות השיקום היו גבוהות יותר מעלות בניית צינור חדש, ולכן בספטמבר 2010 החליטו ממשלות עיראק וסוריה לבנות שני צינורות חדשים בתוואי הקיים, צינור אחד בעל כושר הובלה של 1.5 מיליון חביות נפט ביום אשר יוביל נפט גולמי כבד, וצינור נוסף בעל כושר הובלה של 1.25 מיליון חביות נפט ליום שיוביל נפט גולמי קל יותר.

==ראו גם==
* צינור הנפט כירכוכ–ג'ייהאן
* צינור הנפט כירכוכ–חיפה

==הערות שוליים==

כירכוכ-בניאס
קטגוריה:חברת הנפט העיראקית
קטגוריה:עיראק: כלכלה
קטגוריה:סוריה: כלכלה
צליל בירן

צליל בירן (נולד ב-7 באפריל 1968) הוא מוזיקאי ישראלי, פסנתרן, מעבד, מלחין ומנחה ערבי שירה בציבור. כתב מעל ל-800 לחנים ומעל ל-1,000 עיבודים מוזיקליים הרשומים באקו"ם.

== ביוגרפיה ==
בירן, יליד קנדה, הוא בנו של המוזיקאי שלמה (בירן) בידרמן, נשוי לזמרת סלעית פרידמן ולהם שני ילדים. בשנת 1987 הקים בירן את צוות הווי משטרה צבאית. והיה מנהלו המוזיקלי עד שנת 2005. בשנים 1995 – 2000 היה המנהל והמעבד המוזיקלי של התוכנית "החרצופים" ובנוסף גם דיבב מספר חרצופים (בהם את החרצוף של אביב גפן, השר רפאל איתן ועוד) והלחין מספר שירים, כגון "כאן משפחת החרג'וקים גרה". היה נגן הבית בתוכניות "שישי חי", "חכם בלילה", "זאפ לראשון", "משחק מכור" ובתוכניתם של אילנית לוי ואלירז שדה באולפן השקוף בערוץ 24. בשנים 2006 – 2007 הופיע בפינות קבועות עם מתמודדי "כוכב נולד" בערוץ הילדים. ובתוכנית הבוקר של ערוץ 2. כתב מוזיקה לסרטי מקור בערוץ "נשיונל ג'יאוגרפיק".

הלחין שירים רבים לערוצים הופ! והטלוויזיה החינוכית, פתיחים, מעברונים, עיבודים ועיטורים מוזיקליים לתוכניות שונות, כגון: פרפר נחמד המחודש, החדר של חני, רחוב סומסום, קישקשתא, דפנה ודודידו, הקונצונים, נחשון כל יכול, יובל המבולבל, חטף פתח ועוד. כמו כן, כתב עיבודים לשירים רבים ב"הופ! ילדות ישראלית", ביניהם לקליפ "שלושה דגים" - קליפ שזכה במקום ראשון בתחרות "אסיף". הפיק מוזיקלית והלחין שירים בקלטות וידאו ודיסקים לילדים. ודיבב את החיות בתוכנית מי מה מו.

בירן ליווה בפסנתר את הופעותיהם של יהורם גאון, דורית ראובני, חני לבנה, רוחמה רז, היה יד ימינו של המלחין נחום היימן במשך כ- 24 שנים, ליווה בפסנתר את הופעותיו ועיבד את שיריו החדשים וכמו כן את שירי "העמותה למורשת הזמר". כיום מלווה בהופעותיהם של אסף אשתר ומשה להב.

בירן ערך והפיק מוזיקלית מופעים בפסטיבלי ערד והנחה שם ערבי שירה. ערך והפיק ערב לזכרו של נתן יונתן בהיכל התרבות, ערב שירי תל אביב עם נחום היימן בסינמטק, ערב שירי הלוחמים השנתי בנוה מונוסון ועוד, ברחבי הארץ ובקהילות הישראליות ברחבי העולם. 

בירן כתב עיבודים לתזמורת האנדלוסית הישראלית להופעותיה עם דוד דאור, מאיר בנאי, שם טוב לוי, מירי מסיקה ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:שירה בציבור בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קלאב סנדוויץ'

קלאב סנדוויץ (באנגלית: club sandwich) מכונה גם קלאבהאוס סנדוויץ (clubhouse sandwich) או דאבל-דקר (double-decker) הוא סנדוויץ' עם שתי שכבות של מילוי הנתונות בין שלוש חתיכות של קלי. לפעמים חותכים אותו לריבועים ומצמידים אותם ביחד בעזרת קיסמים.

המרכיבים המסורתיים של קלאב סנדוויץ' הם בשר הודו בשכבה התחתונה; וקותל חזיר, חסה ועגבנייה למעלה, לעיתים קוראים לו במיוחד טורקי קלאב (טורקי הוא תרנגול הודו). קלאב סנדוויץ' נפוצים אחרים בדרך-כלל שונים בשכבה התחתונה, לשם דוגמה "צ'יקן קלאב" או "רוסטביף קלאב". וריאציות אחרות יכולות לכלול שינקן (במקום קותל חזיר), ביצה או פרוסות גבינה. בדומה לסנדוויץ' BLT, קלאב סנדוויץ' מוגש בדרך-כלל בתוך לחם קלוי. נוהגים להוסיף לו מיונז וחרדל ולפעמים חרדל-דבש. נהוג להגיש את הסנדוויץ' כשלצידו קולסלאו, או סלט תפוחי אדמה, ולפעמים עם חמוצים. לפעמים מגישים את סלטי קולסלאו או תפוחי האדמה בכמות זעירה, לקישוט בלבד, כשמנה המלווה העיקרית היא טוגנים.

תאוריה פופולרית אחת היא שקלאב סנדוויץ' הומצא במועדון הימורים יוקרתי בסרטוגה ספרינגס, במדינת ניו יורק.

הסנדוויץ' הופיע בתפריטי מסעדות כבר משנת 1899.

==קישורים חיצוניים==

* [http://whatscookingamerica.net/History/Sandwiches/ClubSandwich.htm ההיסטוריה של קלאב סנדוויץ'], whatscookingamerica.net 
* [http://digitalgallery.nypl.org/nypldigital/dgkeysearchdetail.cfm?trg=1&strucID=271825&imageID=467985&total=2&num=0&word=steamer%20rhode%20island%201899&s=1&notword=&d=&c=&f=&k=0&lWord=268324&lField=10&sScope=Source&sLevel=1&sLabel=The%2520Buttolph%2520collection%2520of%2520menus&imgs=20&pos=2&e=w תפריטה של מסעדת "סטימר רוד איילנד" משנת 1899, בו מופיע קלאב סנדוויץ' לראשונה] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:כריכים
קטגוריה:מאכלי עוף
קטגוריה:מאכלי בשר חזיר
פאן באניה

פאן באניה
פאן באניה (Pan-bagnat; באוקסיטנית: pan banhat שמשמעותו לחם לח) הוא סנדוויץ' שנפוץ באזור ניס בצרפת. הסנדוויץ' מורכב מלחם לבן עגול שבתוכו סלט ניסואז, סלט המורכב מירקות טריים, ביצים קשות, אנשובי ו/או טונה ושמן זית. 

שמו של הסנדוויץ' מקורו בניב הפרובנסאלי של Niçard, שלפיו משמעו של פן בנייה הוא "לחם לח". לעיתים הוגים אותו בטעות כ-pain bagnat, שהוא אמנם נכון בצרפתית, אבל לא משתמשים בו ב-Niçard. 

פאן באניה הוא מאכל צהריים פופולרי באזור ניס, שם הוא נמכר ברוב המאפיות ורוב השווקים. פאן באניה וסלט ניסואז (Salade Nissardo), ביחד עם רטטוי (La Ratatouia Nissardo בפרובנסאלית) אופייניים לאזור העיר ניס, שם הם התפתחו במשך הזמן מהמרכיבים המקומיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080725001133/http://www.pan-bagnat.com/ האגודה להגנה וקידום האפלאסיון פאן באניה]
* [http://www.panbagnat.com/ המתכון הרשמי של ניס לפאן באניה] 

קטגוריה:כריכים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: כריכים
פירמידת מוזיאון הלובר

פירמידת מוזיאון הלובר היא פירמידה העשויה ממסגרת מתכת ומלוחות זכוכית ומוקפת בשלוש פירמידות קטנות. הפירמידה משמשת ככניסה הראשית למוזיאון הלובר בפריז וממוקמת בחצר הראשית הקרויה על שמו של נפוליאון. הקמת הפירמידה הסתיימה בשנת 1989.

==עיצוב ובנייה==
בשנת 1984 הזמין נשיא צרפת פרנסואה מיטראן את הקמת המבנה, שתוכנן על ידי האדריכל איי אם פיי ונבנה על ידי חברת ניקולט שארטרנד קנול (Nicolet Chartrand Knoll Ltd) ממונטריאול וחברת רייס פרנסיס ריצ'י (Rice Francis Ritchie) מפריז.

המבנה, שנבנה כולו מחלקי זכוכית, מגיע לגובה של 21.6 מטר, וצלעות בסיסו המרובע באורך 35 מטר. המבנה מורכב מ-603 מעוינים ו-70 משולשים. 

הפירמידה והלובי התת-קרקעי שמתחתיה נבנו בשל הקושי שנוצר בכניסה הראשית המקורית של הלובר להתמודד עם המספר הגדול של המבקרים מדי יום. ייחודו של המבנה הוא בכך שהמבקרים נכנסים דרך הפירמידה ויורדים ללובי מרווח ואז עולים שוב לתוך המבנים העיקריים של המוזיאון.

מספר מוזיאונים אחרים בעולם העתיקו את הקונספט של המבנה, בהם מוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו.

==מחלוקת==
מבנה הפירמידה עורר מחלוקת ניכרת מכיוון שאנשים רבים חשו כי המבנה המודרני-עתידני נראה לא מתאים למוזיאון הלובר ולאדריכלות הקלאסית שבסביבתו. המלעיזים אף ייחסו את ההחלטה על בניית המבנה כחלק מ"שגעון פרעוני" של מיטראן. אולם אחרים שיבחו את המיזוג המוצלח של סגנונות אדריכליים מנוגדים, כמיזוג של ישן וחדש, קלאסי עם אולטרה-מודרני.

הפירמידה העיקרית היא הגדולה מתוך מספר פירמידות זכוכית שנבנו בסמוך למוזיאון, בהן פירמידה הפוכה המשמשת צוהר לקניון התת-קרקעי שנמצא מול המוזיאון. 

ראש עיריית פריז בעת הבנייה, ז'אק שיראק, אף ביקש למתוח כבלים שידמו את מראה הפירמידה, כך שהציבור יוכל לחוות את דעתו על השינוי המוצע לפני שתתחיל הבנייה בפועל.

==מבט פנורמי==
פירמידת המוזיאון בלילה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:מוזיאון הלובר
קטגוריה:הרובע הראשון של פריז
קטגוריה:מבנים שתכנן איי אם פיי
שולה באסקט

ההיכל הביתי לה מילורה
שולה באסקט (בצרפתית: Cholet Basket) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר שולה בחבל פיי דה לה לואר, הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית ובליגת האלופות בכדורסל.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד בשנת 1975 על ידי מישל לז'ה. בעונת 1982/83 העפילה לליגה השנייה (פרו B). בסיום עונת 1985/86 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. 

בעונות 1997-1999, זכתה הקבוצה בשני גביעי צרפת רצופים.

הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז עונת 1988/89. 

בעונות 1990/91, 1993/94 הגיעה הקבוצה עד לשלב חצי גמר גביע המחזיקות. בעונת 1997/98 הגיעה עד לחצי גמר גביע קוראץ' והודחה על ידי קבוצת הכוכב האדום בלגרד.

בעונת 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לגמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת וירטוס בולוניה מאיטליה 77-75.

בעונות 2009/10 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה, לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף מול קבוצת לה מאן סארת 65-81.

מאז שנת 1987, אולם הבית של המועדון הוא היכל הספורט לה מילורה המכיל 5,191 מקומות ישיבה.

=== שחקני עבר מפורסמים ===
* אנטואן ריגודו
* רודריג בובואה
* ננדו דה קולו
* ארתוראס קרנישובאס
* ג'יימס בלקוול
* טוני דורסי
* חוזה ורגאס

==תארים והישגים==
*הליגה הצרפתית:
**אליפות (1): 2010
**מקום שני: 1988, 2011
*הגביע הצרפתי:
**זכייה (2): 1998, 1999
**גמר: 2008
*הסופרקאפ הצרפתי:
**זכייה (1) 2010
*יורופקאפ:
**גמר: 2023
*יורוצ'לנג:
**גמר: 2009
*גביע המחזיקות:
**חצי גמר: 1991, 1994
*גביע קוראץ:
*חצי גמר: 1999

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:פיי דה לה לואר: ספורט
משולש פנרוז

משולש פנרוז
משולש פנרוז עם קורות מקוטעות
משולש פנרוז הוא עצם שלא יכול להתקיים במציאות שהגה ב-1934 האמן השוודי אוסקר רטרסוורד (Oscar Reutersvärd). גם המתמטיקאי רוג'ר פנרוז ניסח את האפיון שלו באופן עצמאי, ופרסם אותו בשנות ה-50 של המאה ה-20, כשהוא מתאר אותו כ"בלתי אפשרי בצורתו הטהורה ביותר".

משולש פנרוז מורכב משלוש קורות ריבועיות ישרות (תיבות ריבועיות), היוצרות יחדיו משולש כך שהזווית בין כל שתי קורות היא זווית ישרה. לפעמים מציירים את המשולש כך שהקורות מקוטעות ומחולקות לקוביות.

==מאפייני המשולש==
משולש פנרוז אינו קיים במרחב אוקלידי התלת-ממדי. עם זאת ישנן יריעות תלת-ממדיות מופשטות בהן המשולש קיים.

אשליית קיומו של המשולש נוצרת מכיוון שהמוח האנושי מפרש את התמונה הדו-ממדית כהיטל של גוף תלת-ממדי. כל חלק במשולש פנרוז בנפרד, נדמה כייצוג לגיטימי של אובייקט תלת-ממדי (למשל, אין בעיה בכך ששתי קורות אכן ייפגשו בזווית ישרה). עם זאת, צירוף כל החלקים יחדיו לא ייתכן מוחשית.

ניתן ליצור אשליה אופטית תלת-ממדית של משולש פנרוז, על ידי בניית הקורות כך שמזוויות מסוימות ייראה כאילו הן מתחברות ליצירת המשולש, בעוד שבפועל הן אינן נפגשות בקודקוד אחד. אפשרות אחרת היא לבנות את הקורות כך שנדמה כי הן ישרות, בעוד שבפועל הן עקמומיות.

==משולש פנרוז בתרבות==
משולש פנרוז בולט ביצירותיו של מאוריץ קורנליוס אֶשֶר. יצירותיו המוקדמות העוסקות בעצמים שקיומם הפיזי לא אפשרי ובהסתכלות מפרספקטיבה ייחודית. כך עשה למשל בציור "הגשר" (1930). עיסוקו זה בבלתי אפשרי, היווה את חלק מההשראה להגיית הרעיון של משולש פנרוז.

המשולש מופיע בליתוגרפיה "מפל המים" של אֶשֶר (1961), המתארת אפיק מים הזורם בצורת זיגזג, לאורך הדפנות של שני משולשי פנרוז מוארכים, כך שהם מסתיימים בגובה של שתי קומות מעל לגובה בו החלו, ובתוך כך נוצר מפל המניע גלגל מים.

במספר מקומות בעולם קיימים פסלים המתארים כביכול משולשי פנרוז: במזרח פרת' שבאוסטרליה; במוזיאון הגרמני לטכנולוגיה בברלין; בקרינתיה שבאוסטריה; בפארק המדע של גְרָנָדָה שבספרד; באופובן (Ophoven) שבבלגיה, ואף בגן המדע שנמצא במכון ויצמן שברחובות.

המשולש מופיע על עטיפת המהדורה האיטלקית של הספר "יש אלוהים?" (שבמקור נקרא "אשליית האל"), שנכתב על ידי הסופר הבריטי ריצ'רד דוקינס, ומסמל ספק באשר לקיומו של אלוהים.
 
פסל "משולש בלתי אפשרי" במזרח העיר [[פרת' באוסטרליה. מזוויות מסוימות נראה שהקורות נפגשות בקודקוד העליון, אף על פי שאין זה כך, וכך נוצרת אשליית משולש פנרוז.]]

==מצולעים נוספים של פנרוז==
<gallery>
קובץ:Penrose square.svg|ריבוע פנרוז
קובץ:Penrose pentagon.svg|מחומש פנרוז
קובץ:Penrose hexagon.svg|משושה פנרוז
קובץ:Penrose octagon.svg|מתומן פנרוז
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[http://im-possible.info/english/articles/real/real3.html מאמר על הפסל "משולש בלתי אפשרי" בפרת'] 
*[https://web.archive.org/web/20080120055138/http://www.cs.technion.ac.il/~gershon/EscherForReal/ Escher for Real], מאמר באתר הטכניון 
*[https://web.archive.org/web/20120609085239/http://www.coolopticalillusions.com/build-an-impossible-triangle.htm הוראות ליצירת משולש פנרוז] 
* 

==הערות שוליים==

פנרוז
קטגוריה:אשליות אופטיות
גראבלין דנקירק

הקבוצה במשחק חוץ
גראבלין דנקירק (בצרפתית: Basket Club Maritime Gravelines Dunkerque) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר גראבלין, המתמודדת בליגת העל הצרפתית וביורופקאפ. 

== היסטוריה ==
המועדון נוסד בשנת 1984 ממיזוג של קבוצות מהעיר גראבלין וגראן-פור-פיליפ. בסיום עונת 1987/88 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. 

בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה לראשונה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת פו אורטז 82-74. בעונת 2004/05 הגיעה שוב לגמר, וזכתה בו לאחר ניצחון מול קבוצת שולה באסקט 79-91. בעונת 2009/10 הפסידה בגמר הגביע מול קבוצת אורליאן 73-69.

הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז עונת 1990/91. 

בעונת הבכורה שלה באירופה הודחה על ידי אסטודיאנטס מדריד בסיבוב השני של גביע קוראץ'. בעונת 2002/03 הגיעה עד לשמינית גמר גביע יול"ב והודחה על ידי קבוצת ק.ק. זאדאר מקרואטיה.

בעונת 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת לוקומוטיב קובאן מרוסיה בסיכום שני מפגשים.

מאז שנת 1986, אולם הבית של המועדון הוא היכל ספורטיקה המכיל 3,043 מקומות ישיבה, ובימים של משחקים מרובי קהל בעמידה, ניתן להגיע לכמות של 3,500 צופים.

=== שחקני עבר מפורסמים ===
* פסקל גרונה
* ז'אן איימי טופאן
* סדריק מילר
* ז'ורז' וסטרי
* דאיניוס אדומאיטיס
* סטיב בורט
* ג'רי מקאלו
* דני סטרונג
* ביל וארנר

==תארים והישגים==
*הליגה הצרפתית:
**מקום שני: 2004
*הגביע הצרפתי:
**זכייה (1): 2005
**גמר: 2003, 2010
*הסופרקאפ הצרפתי:
**זכייה (2): 2011, 2013
**גמר: 2005, 2012
*יורוצ'לנג:
**רבע גמר: 2011

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:נור-פה דה קאלה: ספורט
אלפונס ז'ואן

אלפונס פייר ז'ואן (בצרפתית - Alphonse Pierre Juin; 16 בדצמבר 1888 - 27 בינואר 1967) היה איש צבא צרפתי. ז'ואן הצטיין בלחימה בשורות צבא צרפת החופשית במלחמת העולם השנייה, ובשל שירותו לצרפת זכה לדרגת מרשל של צרפת.

== חייו ==
ז'ואן נולד בעיר בון (כיום "ענאבּה") שבאלג'יריה. הוא סיים את חוק לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר בשנת 1912 והתגייס לצבא הצרפתי.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שירת במרוקו ופיקד על גייסות מקומיים. הוא נשלח אל החזית המערבית, ונפצע קשה ב-1915. פציעתו שללה ממנו את השימוש בידו הימנית. על אף פציעתו המשיך בשירות, ולאחר המלחמה נשלח שוב לאפריקה, שם שירת כקצין מטה, בין היתר תחת פיקודם של אנרי פיליפ פטן ואנרי ז'ירו.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פיקד ז'ואן על הדיוויזיה הממונעת ה-15. במהלך המערכה על צרפת נקלעה הדיוויזיה לכיתור ליד ליל, וז'ואן נפל בשבי. עד 1941 היה במעמד של שבוי מלחמה בגרמניה, אך בהשתדלות ממשלת וישי שוחרר, ונשלח לפקד על כוחות וישי בצפון אפריקה.

נטיית ליבו של ז'ואן הייתה לאנשי צרפת החופשית. הוא התיידד עם הדיפלומט האמריקאי רוברט מרפי, שהכניסו לסוד הפלישה המיועדת של בעלות הברית לצפון אפריקה, המכונה "מבצע לפיד". עם תחילת הפלישה, ב-8 בנובמבר 1942 שהה באלג'יריה במקרה האדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן, שהיה האיש השני בחשיבותו במשטר וישי. ז'ואן נועד עם מרפי ועם סגנו קנת, והיה בסוד הפלישה המתוכננת 24 שעות מראש, אך כאשר נודע לדרלאן על הפלישה, הורה זה על מעצרם של ז'ואן, מרפי וקנת. בתחילה התנגדו כוחות וישי לפולשים, אך לאחר כיומיים שכנע ז'ואן את דרלאן כי אין כל טעם בהתנגדות, ודרלאן הורה על "הפסקת אש". ז'ואן הצטרף לצבא צרפת החופשית, והורה לחייליו בתוניסיה להתנגד להשתלטות מדינות הציר על המדינה.

בשנים 1943–1944 פיקד ז'ואן על הכוחות הצרפתים שלחמו במסגרת המערכה באיטליה. ז'ואן היה כפוף למפקדת הארמייה החמישית האמריקנית והביא עמו כוחות המאומנים בלחימה הררית. יכולתו ויוזמתו היו בין הגורמים שסייעו לפרוץ את קווי ההגנה הגרמנים החזקים באיטליה.

לאחר שסיים את משימתו באיטליה מונה למפקד כללי של צבא צרפת, וייצג את צרפת בוועידת סן פרנסיסקו ב-1945 בה הוחלט על הקמת ארגון האומות המאוחדות. כן היה בין האחראים לארגונו מחדש של צבא צרפת לאחר המלחמה.

ב-1947 שב לאפריקה כנציב הצרפתי במרוקו. הוא התנגד לניסיונות מרוקו לקבל עצמאות. לאחר מכן שימש בתפקיד בכיר בנאט"ו עד שנת 1956. בעודו משמש בתפקיד זה, בשנת 1953 זכה לקבל את התואר מרשל של צרפת מנשיא צרפת, וינסן אוריו. ז'ואן הוא האדם האחרון עד עתה שזכה בתואר מרשל של צרפת בעודו בחיים. כן נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית. לאחר עליית שארל דה גול לשלטון, התנגד למתן עצמאות לאלג'יריה, ופרש על רקע זה, בשנת 1962.

ז'ואן מת בפריז בשנת 1967.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפת החופשית: אנשי צבא
קטגוריה:מרשלים צרפתים
קטגוריה:צרפת של וישי: אישים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:אלג'יריה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפתים ילידי אלג'יריה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים ממוצא איטלקי
קטגוריה:צרפתים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:צרפתים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:ראש מטה הכוחות המזוינים (צרפת)
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1888
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1967
מוד (משחקי מחשב)

מוד (באנגלית: Mod או Modification) הוא שינוי בתכנת משחק מחשב בחלקים מסוימים ממנה או בכולה, לרוב למען הכנסת אמצעים לשדרוג המשחק, הוספת אלמנטים משחקיים, תיקון באגים שלא תוקנו על ידי המפתח או אף יצירת משחק חדש לגמרי על ידי שימוש במנוע המשחק. מוד יכול לכלול כלי נשק, פריטים, מפות, דמויות, כלים, מוזיקה, אפקטים, ועוד אלמנטים שנוצרו על ידי מפתח המוד עבור המשחק. בהגדרתו, מוד הוא תכנה שנכתבה על ידי חובב, אך קיימים כמה וכמה יוצאי דופן אשר עדיין נקראים בפי הקהילה "מוד".

משחקי וידאו למחשב האישי לרוב מעוצבים עם היכולת לשנותם מראש, ומאפשרים למשתמשים ליצור מודים למשחק בקלות וללא קושי. מפתחים רבים אף כוללים כלים מתקדמים לפיתוח מודים יחד עם עותק המשחק.

מודים יכולים לעזור למשחק להמשיך להימכר, אף זמן רב אחרי ששוחרר. על ידי הוספת תוכן חדש למשחק באופן רצוף, מודים מושכים שחקנים נוספים למשחק.

==סוגי מודים==
* המרה כוללת: מוד המחליף כמעט את כל התוכן האומנותי המקורי של המשחק. יוצרים של מודים כאלה דורשים לעיתים קרובות למכור את המוד החדש תמורת רווח, מה שמחייב אותם למחוק כל זכר לאלמנטים האומנותיים המקוריים, כדי להימנע מהפרת זכויות יוצרים. דוגמה למוד כזה, הוא המשחק Counter Strike.
* שיפוץ כולל: מוד המשנה לחלוטין או באופן דרמטי את המשחקיות של משחק, אך משאיר את העלילה או ההתרחשות באותו יקום בדיוני. שינויים אלו לרוב כוללים יצירת הגרפיקה מחדש או שיפוצה, הלחנת מוזיקה חדשה עם התייחסות למקורית, החלפת הדיבוב, האפקטים הקוליים, החלפת האפקטים הגרפיים ועוד.
* תוסף: מוד המשנה או מוסיף אלמנט משחקי אחד או יותר. מודים מסוג זה הם הנפוצים ביותר. לרוב, הם מוסיפים אובייקטים חדשים (כגון מכונית נוספת למשחק מרוצים, רובה נוסף למשחק יריות או פריט נוסף למשחק תפקידים) או מפות חדשות. לרוב, אין צורך לשנות אלמנטים קיימים כדי ליצור תוסף, ומפתחים אף תומכים ביצירתם, שכן מודים אלו מהווים משיכה לשחקנים בשל העובדה שהם מוסיפים תוכן חדש למשחק כל הזמן, ללא צורך להשקיע משאבים מצד המפתח ליצירת התוכן.
* טלאי לא רשמי: מוד הנוצר כדי לטפל בבאגים בהם המפתח אינו טיפל בטלאים רשמיים או כדי להוסיף תוכן שאינו נמצא במשחק אך קיים בקובצי המשחק. מודים כאלו נוצרים בדרך כלל על ידי קהילת מעריצי המשחק, כאשר המפתח אינו יכול או מסרב לטפל בבאגים במשחק. טלאים כאלו עלולים להוות לעיתים בעיה, כאשר הם עלולים להדליף תוכן משחקי ניסויי או שאינו מוכן לשחרור.
* מוד אומנותי: מודים הנוצרים לצורך אומנותי.

==ראו גם==
* צ'יט

קטגוריה:פיתוח משחקי וידאו
ארמון הנשיאות (יוון)

ארמון יורש העצר, 1909
ארמון הנשיאות באתונה הוא מעונו הרשמי של נשיא יוון. בעבר היה מוכר כ"ארמון יורש העצר" ומאוחר יותר כ"ארמון המלוכה החדש". הארמון נמצא ברחוב הרודוטו אטיקוּ, שבו נמצאת גם אחוזת מקסימוס, מעונו הרשמי של ראש ממשלת יוון, סמוך לבניין הפרלמנט ההלני ולגנים הלאומיים. שטח גני הארמון הוא 27 דונם.

==היסטוריה==
ב-1868, כשנולד בנו הבכור של המלך גאורגיוס הראשון, לימים המלך קונסטנטינוס הראשון, הוחלט להקים עבורו מעון פרטי שיעמוד לרשותו בבגרותו. ב-1899, עם נישואיו של קונסטנטינוס לסופיה, נסיכת פרוסיה, הוטל תכנון "ארמון יורש העצר" על האדריכל ארנסט צילר. הקמת הארמון החלה ב-1891 והסתיימה ב-1897. 

ארמון המלוכה הישן (לימים בנין הפרלמנט) נפגע בשריפה בשנת 1909. משפחת המלוכה עברה אז, באופן זמני, להתגורר בארמון יורש העצר. ב-1913, עם עלייתו של קונסטנטינוס לכס המלוכה, הפך ארמון יורש העצר לארמון המלוכה החדש. עם הקמת הרפובליקה השנייה בשנת 1924 הוא הפך לארמון הנשיאות, ועם הרסטורציה, בשנת 1935, חזר לשמש כארמון המלוכה. מאז ביטול המלוכה, במשאל עם בשנת 1974, הוא משמש כארמון הנשיאות.

הארמון הורחב פעמיים, ב-1909 וב-1962, כדי להוסיף לו אולמות שנדרשו לאירועים רשמיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20171107020355/http://www1.presidency.gr/en/topo8esia.htm ארמון הנשיאות] באתר הרשמי של נשיאות הרפובליקה ההלנית.

קטגוריה:אתונה: מבנים
קטגוריה:יוון: מעונות רשמיים
קטגוריה:נשיא יוון
מועדון הכדורסל פרוסטיוב

ב.ק. פרוסטיוב (בצ'כית: basketbalový klub Prostějov) היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר פרוסטיוב, המתמודדת בליגה הצ'כית.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1940. בסיום עונת 2003/04 העפילה הקבוצה לליגת העל הצ'כית. בסיום עונת 2014/15 זכתה בתואר הראשון שלה, הגביע הצ'כי לאחר ניצחון מול קבוצת דצ'ין 51-84.

הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאים מאז עונת 2005/06. בין היתר השתתפה ביורוקאפ צ'לנג' וביורוצ'לנג'.

בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוקאפ צ'לנג' והפסידה לקבוצת קראבנוס מקפריסין בסיכום שני מפגשים.

הקבוצה מקיימת את משחקיה בספורצנטרום המכיל 1,700 מקומות ישיבה.

==שחקנים בולטים בעבר ובהווה==
* ירוסלב פראשיל
* אלכס חאן
* לדיסלב טוט
* פאבל בוסק
* בנאס ואיקלאס

==תארים והשגים==
*הליגה הצ'כית:
**מקום שני: 2007, 2010, 2011, 2012
*הגביע הצ'כי:
** זכייה: 2015
**גמר: 2005, 2006, 2009
**חצי גמר: 2007, 2011, 2012
*יורוקאפ צ'לנג:
**רבע גמר: 2007

==קישורים חיצוניים==

* 
פרוסטיוב