OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מרדכי סוויצקי

הרב מרדכי סוויצקי (נכתב: סאוויצקי; באנגלית: Mordechai Savitsky; י"ג בסיוון תרע"א, 1911 – כ"ז בסיוון תשנ"א, 1991) היה רב ואב בית דין חרדי ליטאי בבוסטון במשך כארבעים וחמש שנה.

==תולדותיו==
נולד בלידא, בלארוס ליוסף סאוויצקי ולהענא ביילא באויארסקי. בצעירותו למד אצל הרב יעקב ניימן שעמד בראש הישיבה בלידא, ונודע כ״העילוי מלידא״. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת ראדין אצל הרב נפתלי טרופ. הוסמך להוראה על ידי גדולי הרבנים בליטא ובראשם הרב חיים עוזר גרודזנסקי, הרב מאיר מאיראוויץ, והרב חנוך אייגש, שעמם היה בקשר קרוב.

בהיותו בן שמונה עשרה חיבר את ספרו הראשון "ביכורי מרדכי" על התלמוד הירושלמי. באותה תקופה ניהל חליפת מכתבים ארוכה עם הרוגאצ'ובר בסוגיות תלמודיות והלכתיות שונות. לימים פרסם את אוסף המכתבים בספרו "נר אברהם".

נישא לבתיה, בתם של הרב אליעזר פופקו, שהיה אב בית דין וועליזש ברוסיה ולאחר מכן רב בפילדלפיה, ופעשא חיה, בת הרב יעקב משה ספיר.

בשנת תרצ"ט (1939) היגר לארצות הברית והתיישב בבוסטון. בשנת תש"ה (1945) התמנה לאב בית הדין בבוסטון ושימש בתפקידו עד שנת תשמ"ה (1985). היה חבר נשיאות של הסתדרות תלמידי ישיבת ראדין.

היה מחבר פורה של ספרות תורנית בתחומים שונים. הירבה לעסוק בתלמוד הירושלמי וחיבר מספר ספרים על סוגיותיו.

נפטר בשנת 1991, ובצוואתו ביקש שלא יספידוהו. ארונו הועלה לישראל והוא נקבר בהר הזיתים בירושלים.

בנו הרב יוסף הוא ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק. בנו הרב משה הוא רב בבית הכנסת בית מרדכי בפלאטבוש ניו יורק. בנו הרב הענך הוא רב בביהכנ"ס קהל מחזיקי הדת דאנשי קלימנטוב בקווינס ניו יורק. חתנו הרב שמואל אירונס הוא ראש הכולל בדטרויט. חתנו הרב יעקב זלינגר היה מראשי ישיבת ישיבת קמניץ.

==דעותיו==
היה מתנגד חריף לציונות ואסר את ההשתתפות בבחירות לכנסת. היה מקורב לעדה החרדית ושמו הועלה כמועמד למשרת גאב"ד העדה החרדית.

עם זאת, התנגד להחזרת שטחים בנימוק של פיקוח נפש, שכן לדבריו אין לתת אמון בערבים.

היה מקורב במאוד להרב אליעזר זילבער מסינסינאטי, אוהיו.

היה לו קשרים עם רבי מנחם מנדל שניאורסון ונפגש עמו פעם אחת.

התנגד בחריפות נגד אותם ה"רבנים" שהקילו בהלכה באמריקה.

==ספריו==
* - על התלמוד הירושלמי
* בריכת ירושלים - על התלמוד הירושלמי
* מראה אש ב"ח - על התלמוד הירושלמי
* מים אדירים - חידושים וביאורים על הש"ס והרמב"ם
* נר אברהם - חליפת מכתבים עם הרוגאצ'ובר
* בית מרדכי ב"ח - הדרנים על הש"ס
* בריכת המלך - על ספר המצוות של הרמב"ם
* מרומי גלים - על ספר המצוות של הרמב"ם
* נזיר אחיו - על התלמוד הירושלמי
* שיח מרדכי - ענייני חג הסוכות
* שיח מרדכי - ענייני מילה

==לקריאה נוספת==
* דוד זריצקי, מאטיל לידער, נדפס בשנית בתוך ספרו: זכרם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה בעטו של הסופר הרב דוד זריצקי, עמ' 400–402
*[https://www.hebrewbooks.org/65811 ספר רעים אהובים] : והוא מכתבים ואגרות להגאון ר' מרדכי סאוויצקי / מחביריו, ידידיו ומכיריו משנות לימודו בישיבת ראדין ; יוצא לאור לראשונה בתוספת מראי מקומות, ביאורים, הערות והארות על ידי נכדו יוסף בלאאמו"ר הרב חנוך הענך יהודה ליב יהושע העשל. [לייקווד, נ.ג'.] : [יוסף סאוויצקי], תש"פ.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוסטון: רבנים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:משפחת ספיר
קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
יעקב קובלנץ

יעקב זאב קובלנץ (27 בנובמבר 1927 - 12 בינואר 1956) היה אתלט ישראלי, אלוף ושיאן ישראל, אלוף המכביה השלישית בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק ושיאן המכביה בקפיצה לרוחק. הישראלי הראשון שקפץ למרחק של יותר מ-7 מטרים (7.06 מטר).

== ביוגרפיה ==
יעקב קובלנץ בנם של חיה ורפאל נולד בתל אביב. הוא למד בתיכון מונטיפיורי. הוא שהה במחנה המעצר בלטרון במשך כ-3 שנים, שם קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 1.65 מטר. הוא שוחרר מהמעצר באוקטובר 1947 והתגייס לצה"ל בנובמבר 1948. בתחילה התאמן בקבוצת מכבי תל אביב ובהמשך עבר לקבוצת הפועל תל אביב.

בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה במרץ 1949 סיים קובלנץ במקום הראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.68 מטר, לפני צבי ינובר (1.64 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.67 מטר, לפני מנחם ראקוץ' מהפועל קריית חיים (1.67 מטר).

===אלוף המכביה===
בתחרות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכה באוקטובר 1950 זכה קובלנץ בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני מ. פאר וזאב כספי, שניהם מישראל שקבעו תוצאה של 1.75 מטר, ובקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 6.77 מטר. 

===שיאן ישראל===
בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר 1950 קבע קובלנץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 7.06 מטר.

בתחרות שנערכה בזאגרב, באותה העת יוגוסלביה במאי 1951 סיים קובלנץ במקום ראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר ובמקום שני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.38 מטר. חודשיים לאחר כן, באליפות הפועל שנערכה בירושלים ביולי הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.77 מטר.

=== מותו ===
קובלנץ נהרג בתאונה בעת שירותו הצבאי ונקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

== קישורים חיצוניים ==
* , באתר "יזכור"
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20131007230945/http://www.iaa.co.il/index.php?uri=%2Ftop_50_all_times%2Fdisplay%2F57 איגוד האתלטיקה בישראל]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:קופצים לרוחק ישראלים
קטגוריה:שיאני ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופי המכביה: אתלטים
קטגוריה:ספורטאי הפועל תל אביב
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי תיכון מונטיפיורי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
יבגני גרישין

יבגני גרישין (ברוסית: Евгений Гришин; 23 במרץ 1931 טולה – 9 ביולי 2005, מוסקבה) היה מחליק על הקרח סובייטי, אלוף אולימפי בעל 5 מדליות, מהן 4 זהב.

== ביוגרפיה ==
יבגני גרישין נולד בעיר טולה והתחיל להתאמן כרוכב אופניים. בשנות ה-50 הוא היה נחשב בין טובי רוכבי אופניים של ברית המועצות ואף היה מועמד להשתתף באולימפיאדת הלסינקי (1952). בתקופת החורף, לצורכי האימונים הוא היה מתאמן ההחלקה מהירה על הקרח. במהלך שנות ה-50 הוא עבר להחלקה על הקרח והתרכז באימונים בענף זה. לאחר השתתפות בארבעה משחקים אולימפיים וזכיית 4 מדליות זהב גרישין פרש והחל בקריירה כמאמן. יבגני גרישין היה הראשון שהצליח לרדת מ-40 שנ' בריצה ל-500 מ'.

===מדליית זהב אולימפית===
בקורטינה ד'אמפצו 1956 גרישין זכה באליפות בריצה ל-500 מ' ול-1500 מ' תוך שבירת שיאי אולם. בסקוו ואלי 1960 הוא הצליח לחזור על הישג זה וזכה ב-2 מדליות זהב נוספות.

באינסברוק 1964 הוא היה המוביל לזכות במדליית זהב שלישית ברציפות. אומנם בהחנות המחליקיים הוא עשה טעות וכתוצאה הגיע רק למקום השני.

לפני גרנובל 1968 גרישין נפצע אך הצליח להשתקם ובגיל 37 הגיעה לתחרות. במקצוע החזק שלו ריצת 500 מ' הוא הגיע למקום הרביעי.

===אליפות העולם ===
גרישין השתתף באליפויות העולם החל משנת 1954 ועד ל-1963. מכיוון שהוא היה חזק במיוחד בריצות קצרות, רק ב-1954 וב-1956 הוא הצליח להגיע למקום השלישי בקרב רב. במקצוע החזק - 500 מ' הוא זכה באליפות העולם במספר אליפויות עד לשנת 1963.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.speedskatingstats.com/index.php?file=skater&code=1931032301 יבגני קרישין באתר סטטיסטי]
* 
* 

קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956)
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת סקוו ואלי (1960)
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת אינסברוק (1964)
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת גרנובל (1968)
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: החלקה מהירה על הקרח
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1931
קטגוריה:נפטרים ב-2005
גבריאל טורק

גבריאל עם רעייתו ויולה והבת חנה, 1954
גבריאל טוֹרֶק (15 באוגוסט 1917 - 4 בפברואר 1991) היה רופא אורתופד ישראלי, מייסד ומנהלה הראשון של המחלקה האורתופדית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. ממייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון.

==ביוגרפיה==
טורק החל ללמוד רפואה באירופה אך הורחק מלימודיו בשל חוקי הנומרוס קלאוזוס. בזמן מלחמת העולם השנייה הוחזק בשבי הסובייטי במשך ארבע שנים. לאחר סיום המלחמה, שבה נספו הוריו ושתי אחיותיו, חזר ללמוד רפואה באירופה.
טורק נישא לוויולה, אף היא רופאה במקצועה לאחר שאיבדה את בעלה ומשפחתה בשואה. השניים הצליחו להימלט מסלובקיה ועלו לארץ ישראל ב-1949. בשנת 1959 עבר עם משפחתו לבאר שבע והתגורר בשכונה ד'.
ב-26 באוקטובר 1960 הקים וניהל את המחלקה האורתופדית בבית חולים סורוקה. המחלקה נפתחה עם 25 מיטות, ונחשבה למחלקה גדולה גם בקנה מידה ארצי של אותם ימים. זו הייתה המחלקה שקיבלה את המאושפז הראשון שנרשם בבית החולים החדש, ילד, שאושפז עם שבר ביד.

טורק שימש גם כיושב ראש ועד רופאי בית החולים סורוקה.

יחד עם רעייתו היה בין מייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.

לטורק שני ילדים, ירום וחנה, ושישה נכדים. בתו, פרופ' חנה יבלונקה, היא היסטוריונית, חוקרת השואה, ראש המחלקה ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון<ref></ref>.

על שמו רחוב בשכונת רמות באר שבע.

==קישורים חיצוניים==
* [https://hospitals.clalit.co.il/soroka/he/about/Pages/history-first-years.aspx גבריאל טורק] השנים הראשונות - המחלקה האורתופדית באתר המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
* .
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אורתופדים ישראלים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הבריאות
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
סיימון אשר לוין

סיימון אשר לוין (באנגלית: Simon Asher Levin; נולד ב-22 באפריל 1941) הוא אקולוג יהודי אמריקאי, פרופסור לביולוגיה בפקולטה לאקולוגיה ואבולוציה באוניברסיטת פרינסטון. לוין מתמחה בשימוש של מודלים מתמטיים ובמחקרים אמפיריים בהבנת תבניות מקרוסקופיות של מערכות אקולוגיות ומגוון ביולוגי.

==חייו ופועלו==
סיימון לוין נולד ב-1941 בבולטימור שבמרילנד במשפחה יהודית, בנם של רוקח ומורה.
בשנת 1961 קיבל לוין את התואר הראשון שלו במתמטיקה מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ובשנת 1964 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת מרילנד.

לוין הוא כיום פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת פרינסטון ומנהל המרכז לביוקומפלקסיטי באוניברסיטה. תחומי המחקר העיקריים של לווין הם בהבנה איך תבניות מקרוסקופיים מתוחזקים ברמת הביוספרה ומערכות אקולוגיות, במושגים של מנגנונים אקולוגיים ואבולוציונים הפועלים בעיקר ברמה של אורגניזמים ובממשקים שבין אקולוגיה לכלכלה. חלק רב מעבודתו עוסק באבולוציית המגוון, מנגנוני מגוון ביולוגי במערכות טבעיות וההשפעות על המבנה והתפקוד של מערכת אקולוגית. הוא עוסק גם במודלים של דינמיקה אפידמיולוגיים כולל עמידות בפני אנטיביוטיקה. לוין היה היו"ר לשעבר של הדירקטוריון במכון הכלכלי-אקולוגי באייר, הנשיא של החברה האקולוגית של אמריקה והנשיא החברה למתמטיקה ביולוגית של אמריקה. כיום לוין מכהן כיו"ר מועצת IIASA (המכון הבינלאומי לניתוח מערכות יישומים), יו"ר עמית של דירקטוריון המדע של מכון סנטה פה וסגן היו"ר של ועדת המדענים מעוניינים. לוין הוא גם חבר בהאקדמיה הלאומית למדעים, בחברה הפילוסופית האמריקאית, באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאגודה האמריקאית לקידום המדע.

==פרסים והוקרה==
* 1988 – פרס רוברט ה. מק'ארתור מהאגודה האקולוגית של אמריקה על העבודה המצוינת של לוין;
* פרס אוקובו מהחברה למתמטיקה ביולוגית ומהחברה היפנית לביולוגיה תאורטית;
* 2004 – דוקטור לשם כבוד ממכללת וויטיאר (Whittier);
* 2004 – פרס היינקן למדעי הסביבה מהאקדמיה המלכותית של הולנד לאמנויות ומדעים;
* 2005 – פרס קיוטו למדעים בסיסיים;
* 2007 – חבר המכון הכלכלי-אקולוגי באייר;
* פרס המדען הדגול האמריקאי למדעי הביולוגיה;
* 2010 – פרס ראמון מארגאלף באקולוגיה ואיכות הסביבה מארגון הז'נרליטט דה קטלוניה;
* 2010 – פרס האקולוג הדגול מהאגודה.
* 2013 - המדליה הלאומית למדעים
==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.princeton.edu/~slevin הדף של סיימון לוין] באתר אוניברסיטת פרינסטון
* [https://www.princeton.edu/~slevin/PDF/cv.pdf קורות חיים]
* [https://web.archive.org/web/20130523172403/http://www.inamori-f.or.jp/laureates/k21_b_simon/prf_e.html סיימון אשר לוין] באתר פרס קיוטו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:ביולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו יהודים
קטגוריה:אקולוגים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
ואנדרסון (חלוץ)

פרנסישקו ואנדרסון דו קארמו קארניירו (בפורטוגזית: Francisco Wánderson do Carmo Carneiro; נולד ב-18 בפברואר 1986 בבאטוריטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית.

==קריירת מועדונים==
===ברזיל===
המועדון המקצועני הראשון של ואנדרסון היה טיראנדטס מסיארה, בשנים שאחרי הוא שיחק בפרווויארו ובפורטלזה, ב-2007 שיחק בריבר אתלטיקו שבפיאאוי.

===שוודיה וערב הסעודית===
בשנים 2007 עד 2010 שיחק בגאיס מגטבורג. ב-2009 זכה בתואר מלך השערים בליגת העל (הבקיע 18 שערים יחד עם טוביאס חיוסן). בקיץ 2010 ואנדרסון חתם חוזה ל-3 שנים במועדון הסעודי אל-אהלי ג'דה, אך כעבור חצי שנה חזר לגאיס, תחילה בהשאלה ואחר כך חתם חוזה רשמי.

===קרסנודר===
ב-ספטמבר 2012 ואנדרסון הושאל לקרסנודאר הרוסית. ערך את משחק הבכורה שלו בליגה ב-21 בספטמבר כאשר נכנס כמחליף במשחק מול מורדוביה סראנסק והבקיע שער (המשחק נגמר 1:6 לזכות קרסנודר). במשחק ליגה הבא מול קריליה סובייטוב הוא שוב נכנס כמחליף ושוב כבש לזכות קבוצתו. בסוף דצמבר חתם 2.5 שנים במועדון.

ב-31 במרץ 2013 רשם ואנדרסון שלושער בניצחון 4:0 על אנז'י מחצ'קלה. במרץ 2014 במשחק הניצחון 4:0 על ספרטק מוסקבה, כבש ואנדרסון שלושער נוסף.

=== דינמו ===
לקראת עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית, הוחתם בקבוצת דינמו מוסקבה, שאך זה שבה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.

== תארים ==
;אישיים
* מלך השערים בליגה השוודית לשנת 2009 (יחד עם טוביאס חיוסן, שניהם הבקיעו 18 שערים)

==קישורים חיצוניים==

* [http://rus.rfpl.org/index.php/player/index/17199 סטטיסטיקות ופרופיל] באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* [http://fckrasnodar.ru/main/team/main/players/14152.html דף השחקן] באתר הרשמי של פ.צ. קרסנודר 

קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1986
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי ג'דה
קטגוריה:כדורגלני גאיס
קטגוריה:כדורגלני קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני דינמו מוסקבה
Battlefield 1942

Battlefield 1942 הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח על ידי חברת EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts ל-Microsoft Windows ועל ידי Aspyr Media ל-Mac OS. המשחק הוא הראשון בסדרת Battlefield. המשחק יצא ל-Microsoft Windows בתאריך ה-10 בספטמבר 2002 לרשת צפון אמריקה בתאריך ה-20 בספטמבר 2002 לרשת אירופה ול-Mac OS בתאריך ה-28 ביוני 2004 לרשת צפון אמריקה בלבד.

== פיתוח, שיווק ופרסום ==
Battlefield 1942 מבוסס על הנוסחה של המשחק Codename Eagle, שפחות הצליח, והציג היסטוריה חלופית של מלחמת העולם השנייה בהשתתפות מצבים של שחקן יחיד או מרובה משתתפים. המנוע Refractor 1 בו נעשה שימוש במשחק המקורי הציג מכניקה של משחקי ארקייד, ולעומתו מנוע Refractor 2 שבו נעשה שימוש במשחק Battlefield 2 הציג מכניקה יותר ריאליסטית. במנוע Refractor 2 נעשה שימוש גם בגרסה החדשה למשחק שיצאה ב-2004 למערכת ההפעלה Mac OS. המפתחים תכננו להוסיף גם את פלטפורמת ה-Xbox למשחק, אך בסוף הדבר לא יצא לפועל.

היוצרים של Battlefield 1942 שחררו חבילות הרחבה בשם Battlefield 1942: The Road to Rome (שהוסיפה את החזית האיטלקית למשחק) ו-Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII. המשחק Battlefield 1942: The Road to Rome מבליט דגש על הקרבות האיטלקים ומאפשרים לשחקן לשחק בכוחות צרפת החופשיים או כצבא איטלקי. Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII מראה את האבי טיפוס של הנשקים של מלחמת העולם השנייה ומראה כלי נשק שלא היו במשחקים הקודמים. יש למשחק חבילה שנקראת Battlefield 1942 Deluxe Edition שזוהי חבילה שבא יש את Battlefield 1942, את המשחק Battlefield 1942: The Road to Rome ואת המשחק Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII בחבילה אחת. עם הזמן הוסיפו לחבילה את המשחק Battlefield Vietnam ואת Battlefield Vietnam WWII Mod.

== מורשת ==
בחודש מרץ 2004, המשחק Battlefield Vietnam הופץ שמדמה את ההמשך למלחמת העולם השנייה שמתרחש בתקופת המלחמה הקרה. בשנת 2005, משחק המשך שנקבע בעידן המודרני בשם Battlefield 2 יצא לאור. בשנת 2006 יצא משחק המשך שמתרחש בעתיד בשם Battlefield 2142. ב-8 ביולי 2009 המשחק Battlefield 1943 הופץ ל-Xbox Live ולפלייסטיישן יום אחד מאוחר יותר. מוקדם יותר סדרת Battlefield: Bad Company יצאה בשנת 2008 ואחרי זה בשנת 2011 יצא Battlefield 3 ואחרי זה יצא Battlefield 4 בשנת 2013 ואחרי זה יצא Battlefield hardline בשנת 2015 ואז יצא Battlefield 1 ב-2016 כמהדורה העדכנית ביותר בסדרת Battlefield.

== גרסת המקור חינם ==
בסתיו 2012 סדרת "Battlefield" חגגה 10 שנים מאז יציאת המשחק הראשון. לכבוד כך המשחק "Battlefield 1942" הופץ על מערכת הספקת תוכן המקורי בחינם. כמו כן, המשחק המלא ללא תשלום הופץ בחודשים נובמבר 2012 עד מרץ 2013.

== ציונים ==
{| class="wikitable"
! האתר !! הציון
|-
| GameRankings || 89% (מתוך 46 סקירות)
|-
| Metacritic || 89/100
|-
! האתר !! הציון
|-
| GameSpot || 8.8/10
|-
| IGN || 9.3/10
|}

== ראו גם ==
*Battlefield 1943
*Call of Duty
*Day of Defeat: Source

== קישורים חיצוניים ==
* 

*[https://web.archive.org/web/20121102185945/http://www.battlefield.com/battlefield-1942 אתר הבית של המשחק] 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2002
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:Battlefield
קטגוריה:משחקי וידאו מבוססי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בשוודיה
דני אלוף העולם

דני אלוף העולם (באנגלית: Danny, the Champion of the World) הוא ספר ילדים משנת 1975 מאת הסופר הבריטי רואלד דאל. הספר תורגם לעברית בידי זהר שביט ויצא לאור בשנת 1984 בתוך סדרת מרגנית של הוצאת זמורה-ביתן.

==עלילה==

דני הוא ילד שהתייתם מאמו בגיל צעיר ומתגורר עם אביו בדרום אנגליה. אבא של דני הוא מכונאי, והם מתגוררים בכרכרת–קרוואן צועני בסמוך לתחנת הדלק אותה הם מנהלים. בסמוך למגוריהם גר ויקטור הייזל, אדם עשיר בעל קרקעות, אשר מתעלל בשכניו ומתייחס אליהם בזלזול. ביערות שבבעלותו חיים פסיונים רבים, והוא אף נוהג אחת לשנה להזמין את האליטה המקומית למסיבת ציד גדולה של פסיונים אלו.

לאחר שאביו מסתלק באישון לילה, דני מגלה כי לבד מעבודתו בתחנת הדלק, אביו נוהג לחמוק לאחוזתו של ויקטור הייזל ולתפוס פסיונים. על פי החוק הבריטי הפסיונים הם בבעלותו של הייזל רק אם הם נמצאים על הקרקע שלו, ולכן אם מצליחים להוציא אותם מן הקרקע אפשר לקחת אותם. אבא של דני מסביר לבנו על שיטות רבות לתפוס את הפסיונים, אשר כוללות לרוב צורות שונות של השתקה של הציפורים כדי למנוע משיכת תשומת לבם של השומרים ביערות. כמו כן מתברר לדני כי מדובר במסורת ארוכת שנים באזור, וכי רבים מהתושבים התנסו בחטיפת הפסיונים מידי הייזל, הבכיר שביניהם היה לא אחר מסבו שלו.

כנקמה על מעשיו הרעים, דני ואביו מתכננים ללקט פסיונים רבים משטחו של ויקטור הייזל מיד לפני מסיבת הציד השנתית, וכך לגרום מבוכה גדולה להייזל ולאורחיו. דני מפתח שיטה חדשה להשתקת הציפורים, על ידי החדרה של כדור שינה לתוך הצימוקים שאוהבות הציפורים. באישון לילה הם נכנסים ליער, חוטפים למעלה ממאה פסיונים, ומחביאים אותם אצל אחת השכנות, מרת קליפסטון, כדי למנוע חשיפה. למחרת, אמנם, מרת קליפסטון מביאה את הציפורים בתוך עגלת תינוק, אך השפעת כדורי השינה הולכת ומתפוגגת והציפורים מתעוררות ומתרוצצות מסביב לתחנת הדלק. ויקטור הייזל רואה זאת ותובע את הציפורים חזרה מאביו של דני, אך רוב הפסיונים בורחים ממנו.

==אזכורים לספרים אחרים==
אחד מסיפורי הלילה שמספר אבא של דני עוסק בענק הידידותי הגדול אשר תופס חלומות טובים ושולח אותם לילדים. פרטים אלו היוו את שלדת הסיפור המאוחר יותר של דאל, העי"ג.

==סרט טלוויזיה==
ב-1989 הופק סרט טלוויזיה על פי הספר בבימויו של גאווין מילר, בו השתתפו ג'רמי איירונס, בנו סמואל, חמו סיריל קיוזאק, רובי קולטריין, ליונל ג'פריס, ג'יין מארץ', הזמר ג'ימי נייל ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרים המתרחשים בבריטניה
פין ג'ונס

טרנס "פין" ג'ונס (באנגלית: Terence "Finn" Jones; נולד ב-24 במרץ 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, המוכר בשל גילום דמותו של סר לוראס טיירל בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של רשת HBO, ובשל גילום דמותו של דני ראנד / איירון פיסט בסדרות "איירון פיסט" ו"המגנים" מבית מארוול קומיקס שעלו בשירות הסטרימינג של נטפליקס.

==ביוגרפיה==
ג'ונס נולד בשם טרנס "טרי" ג'ונס בלונדון, אנגליה. הוא למד בבית הספר תיכון לאומנויות בלונדון במשך שלוש שנים. בבגרותו שינה ג'ונס את שמו הפרטי, כדי למנוע בלבול עם טרי ג'ונס, חבר מונטי פייתון.

== קריירה ==
באוקטובר 2009, פין גילם את דמותו של ג'יימי בסדרה הבריטית "Hollyoaks Later". בינואר 2010 גילם את דמותו של טים הבדון בעונה האחת עשרה של סדרת הדרמה הרפואית הפופולרית "רופאים". באותה שנה, הופיע בשני פרקים של הסדרה הוותיקה "The Bill". הוא הופיע בסדרת הבת של דוקטור הו, "הרפתקאות שרה ג'יין". ביוני 2010, פורסם כי ג'ונס יופיע בסדרת הטלוויזיה של רשת HBO, "משחקי הכס" כסר לוראס טיירל. הסדרה, אשר מבוססת על סדרת ספרי הפנטזיה האפית "שיר של אש ושל קרח", מאת הסופר האמריקאי ג'ורג' ר. ר. מרטין שיצרו צמד המפיקים האמריקאים-יהודיים דייוויד בניוף וד. ב. וייס הפכה לאחת הסדרות המצליחות בטלוויזיה.

בשנת 2012 הופיע בתפקיד קטן בסרט האימה טעות בכיוון 5: קשרי דם. בשנת 2014 הופיע בסרט האימה "The Last Showing" כמרטין ווטס.

בשנת 2016, ג'ונס לוהק לגלם בתפקיד ראשי את דמותו של דני ראנד/איירון פיסט בסדרה "איירון פיסט", אשר פרקיה של העונה הראשונה עלו ב-17 במרץ 2017 לצפיית סטרימינג במסגרת השירות של נטפליקס. בשנת 2017 השתתף גם בסרט האימה "המנסרים מטקסס: ההתחלה", לצדו של סטיבן דורף.

בשנת 2021 הצטרף לקאסט העונה השנייה של הסדרה הקומית מבית אפל TV פלוס, "דיקנסון" על חייה של המשוררת אמילי דיקנסון, בתפקיד של סמואל בולס, עורך העיתון ספרינגפילד רפובליקן.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2012
|טעות בכיוון 5: קשרי דם
|טדי
|
|-
| rowspan="2" |2014
|Sleeping Beauty
|בארו
|
|-
|The Last Showing
|מרטין ווטס
|
|-
|2017
|המנסרים מטקסס: ההתחלה
|סגן סורל
|
|-
|2021
|ערים 
|בריאן
|
|-
|2022
|Canyon Del Muerto
|צ'ארלס לינדברג
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2009
|Hollyoaks Later
| rowspan="2" |ג'יימי
|5 פרקים
|-
| rowspan="3" |2010
|הוליאוקס
|9 פרקים
|-
|הרפתקאות שרה ג'יין
|סנטיאגו ג'ונס
|2 פרקים
|-
|The Bill
|מארק קנדי
|2 פרקים
|-
|2010 - 2011
|רופאים
|טריסטן בנטלי / טים הבדון
|2 פרקים
|-
|2011 - 2016
|משחקי הכס
|סר לוראס טיירל
|תפקיד משני; (עונות 6-1); 21 פרקים
|-
|2015
|Life in Squares
|ג'וליאן בל <small>(אנ')</small>
|מיני-סדרה
|-
|2017 - 2018
|איירון פיסט
| rowspan="3" |דני ראנד / איירון פיסט
|תפקיד ראשי (2 עונות); 23 פרקים
|-
|2017
|המגנים
|תפקיד ראשי; 8 פרקים
|-
|2018
|לוק קייג'
|פרק: "The Main Ingredient"
|-
|2021 - הווה
|דיקנסון
|סמואל בולס <small>(אנ')</small>
|תפקיד ראשי (עונה 2); 10 פרקים
|-
| rowspan="2" |2022
|לשחות עם כרישים
|מרטי
|מיני-סדרה
|-
|The Visitor
|רוברט
|סרט טלוויזיה של Epix
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1988
מרים סגל

מרים סגל (1905 /1908, קייב – 10 בינואר 1981, תל אביב) הייתה זמרת, סופרת ומורה לזמרה ישראלית.

== ביוגרפיה ==
סגל נולדה בקייב שבדרום-מערב רוסיה. למדה זמן קצר בקייב אצל אולנה מורביובה . הצטרפה לתנועת השומר הצעיר, וב-1924 (או 1926) עלתה לארץ ישראל כחלוצה ועבדה בעפולה וביישובים אחרים בעמק יזרעאל. בשנת 1927 נסעה ללמוד מוזיקה בצרפת. שנתיים למדה בטולוז, ועוד שנה למדה במחלקה לזמרה ולאופרה בקונסרבטואר של פריז, שם זכתה במקום הראשון בתחרות מוזיקה. בשנת 1930 שבה לארץ ישראל.

בשנים 1930 עד 1956 הופיעה בהפקות אופרה וברסיטלים (בין היתר על בימות האופרה הארץ ישראלית, האופרה הקאמרית, האורטוריה הארץ-ישראלית והאופרה הארצישראלית העממית) ולימדה זמרה בסטודיו של הבימה ובאופן פרטי. הרפרטואר שלה כלל אריות של ורדי, מאסנה, דליב, רימסקי-קורסקוב ועוד, לצד שירים עבריים. השיר האמנותי "עקרה" (~1940) מאת פאול בן-חיים, למילותיה של רחל, נכתב עבורה, וכך גם לחנה של רבקה גוילי לפזמון ליקינתון של לאה גולדברג (1940).

מרים סגל נישאה לצמח סגל (1902–1988), סוכן חברת קטרפילר בישראל. השניים היו הורים לבת מאומצת, אֵלָה סגל (ילידת 1940~).

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
Battlefield 1943

Battlefield 1943 הוא משחק פעולה ממוחשב מגוף-ראשון שעלילתו מתרחשת במלחמת העולם השנייה. המשחק פותח על ידי EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Xbox 360 וה-PlayStation 3 בלבד, לפלטפורמת ה-Xbox 360 המשחק יצא ב-8 ביולי 2009 ולפלטפורמת ה-PlayStation 3 הוא יצא ב-9 ביולי 2009.

המשחק הוא הארבע עשר בסדרת Battlefield.

== משחקיות ==
בדיוק כמו Battlefield: Bad Company, המשחק הוא עם מנוע ה־Frostbite, רק בגרסה 1.5 (גרסה משופרת יותר מהגרסה שהייתה ל-Battlefield: Bad Company), מה שאומר שאפשר ליצור נזק לאובייקטים בסביבה באופן מציאותי יותר. המשחק כולל מצב כיבוש וגיימפליי חדש בשם "עליונות אווירית" שנמצא נעול, ונפתח רק אחרי 43 מיליון הריגות של כל שחקני הקהילה ביחד הגיימפליי נפתח.

בדומה ל-Battlefield Heroes, יש במשחק זה רק שלושה "מקצועות" שהם: חי"ר (Infantry) - מצויד ברובה אוטומטי בעל טווח קצר, רימוני יד ומטול רקטות נגד טנקים. רובאי (Rifleman) - מצויד ברובה חצי אוטומטי בעל טווח ארוך רימוני יד ומטול רימונים. צלף (scout) - המצויד ב רובה צלפים, אקדח וחומרי נפץ. לכל שחקן יש תחמושת מוגבלת, אך כשנגמרת התחמושת היא נטענת חזרה תוך כמה שניות. המשחק גם כולל מערכת בריאות עצמית - כלומר כששחקן נפגע הפציעה לא נמשכת לאורך זמן, אלא אם הוא לא סופג פגיעות נוספות זמן קצר לאחר מכן הוא חוזר לכשירות מלאה.

ישנם ארבעה סוגי כלי רכב במשחק: ספינות, טנקים, ג'יפים ומטוסי קרב. בכל בסיס של קבוצה יש מטוס אחד וכמה כלי רכב מכל סוג. המטוס מכיל שחקן אחד שיכול לתפעל ארבעה מקלעים קדמיים ופצצות אוויר - קרקע, אותן הוא יכול להטיל על מטרות האויב בקרקע או בים. הטנק יכול להכיל שני אנשים: נהג, שיכול להשתמש בתותח של הטנק ובמכונת ירייה, והמקלען שיכול להשתמש במקלע שנמצא על צריח הטנק. הג'יפ יכול להכיל עד שלושה שחקנים: נהג שלא יכול לירות, מקלען שיכול לירות במקלע המותקן על הרכב, ונוסע שיכול לירות באקדח. נחתת, שמשמשת להעברת חיילים מאוניות מלחמה לשדה הקרב.
אפשרות נוספת במשחק היא כניסה ל בונקר מיוחד עם רדאר בראשו, ולהזמין הפצצה אווירית - שלושה מטוסי הפצצה כבדים היכולים לגרום נזק גדול מאוד לתא שטח גדול יחסית שעל המפה, לפי בחירת השחקן.

למרות שהמשחק שווק רק דרך הורדה דיגיטלית ולא באמצעות דיסקים, בכנס E3 של שנת 2011, התפרסם כי הדיסקים של Battlefield 3 ל-פלייסטיישן 3 יכילו גם את Battlefield 1943.

== ציונים ==
המשחק קיבל ציונים ממש טובים, בנוסף לכך שהמשחק נמכר בכמות ממש גדולה, בשנת 2010 נמכרו מעל 268,000 עותקים.
{| class="wikitable"
|-
! האתר !! הציון
|-
| GameRankings || 84.18%
|-
| Metacritic || 84%
|-
! האתר !! הציון
|-
| Edge || 9/10
|-
| Eurogamer || 8/10
|-
| Game Informer || 8.5/10
|-
| GameSpy || 4.5/5
|-
| GameTrailers || 7.6/10
|-
| IGN || 8.5/10
|-
| Official Xbox Magazine || 8.5/10
|-
| TeamXbox || 8.8/10
|-
| X-Play || 4/5
|}

== ראו גם ==
*Battlefield 1942
*Call of Duty
*Day of Defeat: Source

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2009
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:Battlefield
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי וידאו מבוססי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בשוודיה
קטגוריה:משחקי וידאו מרובי משתתפים
Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII

Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII הוא חבילת הרחבה מסוגת יריות בגוף ראשון למשחק Battlefield 1942, הוא פותח על ידי EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Microsoft Windows וה-Mac OS. המשחק הוא השלישי בסדרת Battlefield.

== משחקיות ==
כמו ב-Battlefield 1942, השחקן משחק תפקיד של חייל בשדה קרב ויכול לבחור באיזה נשק או כלי רכב הוא ירצה להשתמש בביצוע משימה כלשהי. יותר מאשר Battlefield 1942, כלי הנשק הסודי של מלחמת העולם השנייה נועד לשימוש ביחד עם נשק אחר כדי לפצות את החולשות והחסרונות של הנשק הרגיל.

מצב המשחק של Secret Weapons of WWII, הוא מצב אובייקטי המבוסס על מצ שבו שחקנים צריכים להתמקד בהשגת יעדים ספציפיים כדי לנצח בקרב. לדוגמה בעיר "אסן", הכוחות הגרמניים חייבים למנוע מהכוחות בעלות הברית להרוס את החלקים המרכזיים של מפעל הנשק שלהם.

== פיתוח ==
המשחק הוכרז רשמית בתאריך ה-2 באפריל 2003, אף על פי שהיו ספקולציות משמעותיות שקדמו להכרזה ש-Electronic Arts עושה חבילת הרחבה למשחק Battlefield 1942. כמעט שישה חודשים מאוחר יותר המשחק Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII יצא לשיווק ונמכר בחנויות בשווי של שלושים דולר, עשר דולר יותר מהמשחק המקורי (Battlefield 1942) שעלה עשרים דולר. זה הביא קצת תגובות רעות למשחק.

== ציונים ==
Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII קיבל ציונים טובים, אומנם לא זכה בשום פרסים, המשחק קיבל ציון של 82% (מתוך 36 חוות דעת) באתר GameRankings וציון של 79% (מתוך 18 חוות דעת) באתר Metacritic.

כמעט מכל אתר המשחק קיבל ביקורת חיובית. "Jolt UK" אמרה . GameSpy אמרה כמקצוענית . GameSpot אמרה כי . IGN ציינה כי .

הביקורת לגבי מחיר המשחק היה נמוך מאוד, מכיוון שעלה יותר מהמשחק המקורי בסדרה. בביקורת של GameSpot הנציג שלהם טען כי . GameSpy אמרה כי . נציג IGN סיכם את תגובת המחיר . "Jolt UK" הגיבה בצורה דומה ואמרה כי .

{| class="wikitable"
|-
! האתר !! המחיר
|-
| GameRankings || 82% (מתוך 36 חוות דעת)
|-
| Metacritic || 79% (מתוך 18 חוות דעת)
|}

== ראו גם ==
*Battlefield 1942
*Battlefield 1942: The Road to Rome

== קישורים חיצוניים ==
*[http://battlefield.wikia.com/wiki/Battlefield_1942:_Secret_Weapons_of_WWII הדף של המשחק בוויקי של סדרת המשחקים Battlefield] 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2003
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:Battlefield
קטגוריה:משחקי וידאו מבוססי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בשוודיה
רודה (אל)

רודה היא אלוהות בעלת חשיבות עליונה בפנתיאון האלים הערבי שנסגדו על ידי שבטים ערבים צפוניים בתקופה הטרום האיסלמית.

האטימולוגיה מפרשת את משמעות השם "ברוח טובה" אינדיקציה לתפקודה כאלוהות מגנה. האזכור הקדום ביותר לרודה נמצא בארכיוני אסרחדון ששלט באימפריה האשורית בשנים 669–681 לפנה"ס. שמו בתעתיק לאנגלית מאכדית כ: Ru-ul-da-a-a, והוא מוזכר בין האלים של הערבים. 

בתדמור האל היה ידוע בשם ארסו (Arsu), בכתובת ארמית מאוחרת ארסו\רודה מזוהה עם האל רשף הסורי, אלוהות מגנה למאמיניה מהאלף השלישי לפנה"ס.

דירק לאנג כותב כי רודה הייתה חלק משילוש של אלים להם סגדו שבטי יומואיל (Yumu'il) שהיו קונפדרציה של שבטים ערביים צפוניים בראשות הישמעאלים והקדרים. לדברי לאנג, רודה הייתה אלוהות הירח, נוהא (Nuha) אלוהות השמש, ואטארסאמין (Atarsamain), האלוהות העיקרית, הייתה קשורה עם ונוס.

כתובות בדיאלקט ערבי צפון שנמצאו באזור נג'ד מתייחסות לרודה ואלים אחרים של הפנתיאון הערבי, ומספקים עדות ליחוס כל הדברים טובים והרעים היו מיוחסים לאלים.

שילוש של אלים המייצגים את השמש, ירח ונוגה נמצא גם בקרב בני ממלכות הדרום הערבי של Awsan, Ma'in, Qataban וחצרמוות בין המאות 4 - 9 לפנה"ס. האלוהות קשורה עם ונוס הייתה עשתרת, אלוהות השמש הייתה ים, ואלוהות ירח בדרכים שונות קראה Wadd, Amm וסין.

==ביבליוגרפיה==
<div class="mw-content-ltr">
* Hoyland, Robert G. (2001), Arabia and the Arabs: from the Bronze Age to the coming of Islam (Illustrated, reprint ed.), Routledge, , 9780415195355
* Lange, Dierk (2004), Ancient kingdoms of West Africa: African-centred and Canaanite-Israelite perspectives : a collection of published and unpublished studies in English and French, J.H.Röll Verlag, , 9783897541153
* Lipiński, Edward (2000), The Aramaeans: their ancient history, culture, religion (Illustrated ed.), Peeters Publishers, , 9789042908598
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה ערבית
מסלולי הליכה בתל אביב

לכבוד חגיגות המאה לתל אביב נחנכו בעיר שלושה מסלולי הליכה המספרים את סיפורה. המסלולים מסומנים בצבעים המאפיינים את העיר: לבן, כחול וירוק. "השביל הלבן" מתמקד בעשורים הראשונים לקיומה של העיר, "השביל הכחול" עובר לאורך חופיה, ו"השביל הירוק" עובר לאורך פארק הירקון.

==השביל הלבן==
המסלול הלבן מתמקד בתולדותיה של העיר בעשורים הראשונים לקיומה, אגב שימת דגש על העיר הלבנה ועל תל אביב הקטנה. הוא מתחיל את דרכו בפסיפס תולדות תל אביב מעשה ידיו של האמן נחום גוטמן ליד שדרות רוטשילד מס' 1. הוא עובר לאורכן של שדרות רוטשילד, ופוקד את הקיוסק הראשון, בית עקיבא אריה וייס, בית דיזנגוף ואנדרטת המייסדים, בית גולומב, בית לדרברג, בית לוין, כיכר המלך אלברט, בית אנגל, בית ברלין, בית מילנר ובית רובינסקי, עד הגיעו אל כיכר התזמורת. משם פונה השביל מערבה ועובר דרך שדרות בן ציון לכיוון כיכר דיזנגוף, בית קברות טרומפלדור, כיכר ביאליק, גן מאיר וכיכר מגן-דוד. המשך המסלול הוא בסביבת מדרחוב נחלת בנימין, והוא חולף ליד בית התמר, כיכר רמב"ם, שכונת אפ"ק, מלון נורדאו, בית הכנסת הגדול ומלון פלטין. המסלול מסתיים במגדל שלום מאיר, מקום בו שכנה הגמנסיה הרצליה.

==השביל הכחול==
השביל הכחול מתמקד בקו החוף של העיר ומתחיל במדרון יפו ובשכונת עג'מי בדרום. הוא פוקד את נמל יפו, כיכר השעון ובית הסראייה החדש, מוזיאון האצ"ל בתש"ח בפארק צ'ארלס קלור, מתחם התחנה, מסגד חסן בק, כיכר הכנסת ומגדל האופרה. המסלול ממשיך צפונה דרך כיכר לונדון, שכונת מחלול וגן העצמאות, נמל תל אביב ויריד המזרח, ומסתיים בתל כודאדי ובמגדלור תל אביב שמצפון לשפך הירקון.

==השביל הירוק==
השביל הירוק עובר לאורך הירקון ופארק הירקון. תחילתו בגשר בן-אליעזר והוא ממשיך מזרחה דרך גן חללי הטרור וגן הבנים, הספורטק, גן הוואי וכן יער ראש ציפור שמדרום לנחל. המסלול ממשיך ופוקד את החווה, תל נפוליאון, שבע טחנות, הגנים הייחודיים בפארק הירקון ויער בראשית, ומסתיים בעשר טחנות.

==ראו גם==
* שביל העצמאות

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.visit-tlv.co.il/?CategoryID=217 מסלולי הליכה עצמאיים - שלושת השבילים]

קטגוריה:תל אביב-יפו: ספורט
קטגוריה:הליכה
קטגוריה:מסלולי טיול בישראל
New Super Mario Bros. U

New Super Mario Bros. U הוא משחק וידאו שפותח ופורסם בשנת 2012 על ידי חברת נינטנדו היפנית עבור קונסולת משחקי הווידאו Wii U. זהו הכותר הרביעי בסדרת משחקי New Super Mario Bros. זהו משחק המריו הראשון אשר בעל גרפיקת HD. המשחק קיבל ביקורות חיוביות והוא אחד מהמשחקים הנמכרים ביותר לקונסולת המשחק Wii U.<ref name="TopSellingSoftwareWiiU"></ref>

New Super Mario Bros. U Deluxe היא גרסה משופרת של המשחק לקונסולת משחקי הווידאו נינטנדו סוויץ' אשר יצא לראשונה לשווקים ב-11 בינואר 2019. גרסה זו פותחה על ידי חברת Nintendo Entertainment Planning and Development. נכון לדצמבר 2021 נמכרו ברחבי העולם 12.72 מיליון עותקים של הגרסה הזו של המשחק. שתי הגרסאות של המשחק מכרו לאורך השנים בסך הכל מעל ל-18.53 מיליון עותקים.

==עלילה==
באמצע שפיץ' הכינה ארוחה חגיגית למריו, לואיג'י, ושני הטואודים (הצהוב והכחול), באוזר ובאוזר ג'וניור מחליטים להגיע לארמון של פיץ' ולחטוף אותה אבל בטעות במקום לחטוף אותה באוזר תופס את מריו, לואיג'י ושני הטואודים וזורק אותם רחוק מהארמון. באותו הזמן, מריו מגלה בונוס חדש, פטריית בלוט, אשר מאפשרת למריו להפוך לסנאי מעופף. באוזר מחליט להשתלט על הארמון של הנסיכה פיץ' וכך להשתלט על ממלכת הפטריות כולה. מריו לואיג'י ושני הטואודים יוצאים להציל אותה ולהציל את ממלכת הפטריות. במשחק יש שמונה עולמות ואחרי העולם השמיני, השלב הסופי, יש שלב נוסף שהוא סיום המשחק.

==New Super Luigi U==
בקיץ 2013 יצאה גרסה נוספת של המשחק לכבוד 30 שנה ללואיג'י. בגרסה זאת הדמויות הם לואיג'י, שני הטודים ונביט הארנב (נביט לא נפגע על ידי אויבים, והכוחות לא משפיעים עליו. בסוף כל שלב הוא מקבל חיים נוספים על כל כוח שהוא אוסף במהלך המשחק) ונוספו שלבים חדשים למשחק.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.nintendo.co.uk//Games/Wii-U/New-Super-Mario-Bros-U-593118.html האתר האירופאי]
* [http://www.nintendo.co.jp/wiiu/arpj/index.html האתר היפני]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2013
קטגוריה:משחקי פלטפורמות ממוחשבים
קטגוריה:משחקי Wii U
קטגוריה:סופר מריו
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי גלילה צדדית
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
שיירת הרוכבים

השיר "שיירת הרוכבים" נכתב על ידי נעמי שמר (מילים) ושמעון ישראלי (לחן), ועובד על ידי אריה לבנון לצמד הדודאים. שיר זה הוא אחד מהיותר פופולריים מבין שיריהם, והם הרבו לבצע אותו בהופעותיהם.

השיר נכתב בסוף שנות ה-50 והוקלט ב-12 ביולי 1958, נעמי שמר התמקדה אז בכתיבת מילים (בהמשך היא שמה דגש גדול יותר על הלחנה - של שיריה שלה ושל שירי משוררים), ואת השיר הזה בצד עוד כמה מאותה תקופה היא פרסמה תחת הפסוודונים "אליפז", ובמקומות רבים שם זה עדיין מופיע בקרדיטים לשיר - אם מתוך חוסר ידיעה ואם בתור מחווה לבחירתה אז.

שמעון ישראלי בחר להלחין את השיר בסגנון שמזכיר שירי מערבונים מאותה תקופה, וניתן אף לזהות דמיון מסוים בינו לבין
Riders in the Sky (הרוכבים בשחקים) - הן מבחינת המנגינה ומקצב הדהירה, והן מבחינת הטקסט המספר על שיירת רוכבים אגדתית הרוכבת ללא סוף.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי 1958
קטגוריה:שירי הדודאים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נעמי שמר
סטיבן דיליין

סטיבן ג'. דיליין (באנגלית: Stephen J. Dillane; נולד ב-27 במרץ 1957) הוא שחקן אנגלי, זוכה פרס טוני על הופעתו במחזהו של טום סטופרד, "הדבר האמיתי". 

בין השנים 2011–2015, גילם את סטאניס באראתיאון בסדרה "משחקי הכס" של רשת HBO.

==ביוגרפיה==
דיליין נולד בקנזינגטון, לונדון לברידג'ט (לבית קורוון) וג'ון דיליין (מנתח אוסטרלי). הוא למד היסטוריה ומדעי המדינה באוניברסיטת אקסטר, ולאחר מכן עבד כעיתונאי ב-Croydon Advertiser. לאחר שקרא כיצד השחקן טרבור איב עבר מאדריכלות למשחק, ומאחר ולא היה מרוצה מהקריירה שלו, החל ללמוד בבית הספר הישן לתיאטרון של בריסטול.

דיליין עובד כשחקן תיאטרון ובין הופעותיו הידועות ניתן למנות את ארצ'ר ב-The Beaux Stratagem (מחזה של ג'ורג' פארקוואר), פריור וולטר במלאכים באמריקה, המלט, קלוב במחזהו של סמואל בקט, "סוף משחק", הדוד וניה, הנרי ב"הדבר האמיתי" של טום סטופרד, שזיכה אותו בפרס טוני.

כשחקן טלוויזיה וקולנוע הופיע כהורציו בסרט המלט (1990) יחד עם מל גיבסון. הוא שיחק בסרט ברוכים הבאים לסראייבו (1997), ובסרט משחקי ריגול (2001). בשנת 2002 הופיע בסרט השעות כלנארד וולף, בטרילוגית סרטי גול! כגלן פוי. בשנת 2008 הופיע במיני-סדרה ג'ון אדמס, והיה מועמד לפרס אמי. בשנת 2009 זכה בפרס באפט"א על משחקו ב-The Shooting of Thomas Hurndall. משנת 2011 עד 2015 גילם את סטאניס באראתיאון במשחקי הכס. בשנת 2017 יופיע לצידו של גארי אולדמן בסרט "השעה האפלה ביותר".

==חיים אישיים==
בניו, מהשחקנית נעמי וירת'נר הם השחקנים פרנק דיליין (הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם, אימת המתים המהלכים) ושיימוס דיליין. אחיו הצעיר של סטיבן, ריצ'רד דיליין, אף הוא שחקן.

==פילמוגרפיה נבחרת==

=== טלוויזיה ===

* המחילה (2016-2013)
* הכתר (2016)
* אלכס ריידר (2020--הווה)
* חקירה במצולות (2021)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אקסטר
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:זוכי פרס אמי הבין-לאומי: שחקן
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:אנגלים ממוצא אוסטרלי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1957
זיהוי

זיהוי היא פעולה קוגניטיבית, בה נוצרת מודעות לכך שגירוי מסוים, הנקלט מהסביבה, נושא מידע, שאינו חדש.

פעולת הזיהוי מאפשרת לאפיין את הגירוי על פי מידע שמקודד בזיכרון לטווח ארוך. לדוגמה, אדם שראה כבר כלבים ורואה כלב, מזהה שהוא רואה כלב ולא מין של חיה, שלא ראה מימיו.
כלומר, הסביבה שלנו אינה זרה לנו, משום שתהליכי הזיהוי וההיכר שלנו מעניקים משמעות למה שאנחנו תופסים על בסיס ניסיון העבר.

הזיהוי התפיסתי תלוי הן בציפיותינו והן בתכונות הפיזיקליות של העצמים שאנו רואים. לכן הוא עלול להשתנות על פי המקום שבו אנחנו נמצאים ועל פי דברים נוספים שאנחנו רואים סביבנו.

==שימושים==
פעולת הזיהוי מאפשרת לאפיין את הגירוי על פי מידע שמקודד בזיכרון לטווח ארוך. בדרך זו הילדה יכולה לדעת שהחיה שבה היא מביטה היא ציפור.

הזיהוי מעורב בין היתר בתהליכי למידה. למשל, "למידה תפיסתית" Perceptual learning, היא היכולת לזהות שגירוי מסוים נתפס בעבר.
היא מאפשרת לאדם לדעת כיצד עליו להתנהג על סמך ניסיון העבר.

יכולת הקריאה מצריכה זיהוי של סימני הכתב לצורך המרה פונמית-גרפמית והפקת משמעות.

אחד השימושים ליכולת הזיהוי היא במבחן רב-ברירתי, שבו יש צורך לזהות את התשובה הנכונה מתוך מספר אפשרויות.

מסדר זיהוי הוא נוהל חקירתי-משטרתי מיוחד שבמהלכו עד, שראה חשוד בנסיבות מפלילות, מנסה לזהות אותו בתוך קבוצה של אנשים שאינם שונים בהרבה ממנו.

==מנגנונים קוגניטיביים==

כדי לזהות אובייקט שאנו קולטים בסביבה, אנו משתמשים בשני תהליכים שונים של עיבוד מידע, המכונים Top-down and bottom-up. עיבוד מלמטה למעלה קולט את המידע החושי ומשגרו לעיבוד במוח. במקביל, עיבוד מלמעלה למטה משפיע על הדרך שאנחנו מבינים עצמים ומאורעות על בסיס ניסיונות העבר שלנו, הידע, המוטיבציות והרקע התרבותי המונח בתפיסת עולמינו.

פן נוסף של העיבוד מלמעלה למטה הוא שהקשרים וציפיות יכולים להשפיע על תהליכי הזיהוי של אובייקטים בסביבה. לדוגמה, נסו להבין מה אתם רואים באיור הבא:

<gallery>

תמונה:Cow Illusion.jpg|איור א'

</gallery>

ללא הקשר, איור א' יכול להראות כאוסף כתמים חסר משמעות. למעשה ניתן לראות בו פרה, שהראש שלה נמצא בצד השמאלי של האיור. נסו להביט בו שוב כאשר אתם כבר מודעים להקשר - האם הציפייה המקדימה עזרה לכם לאתר את הדמות בתמונה?

==פגיעה ביכולת הזיהוי==
נזק לאזורים המוחיים המעורבים בתפיסה חזותית יכול לפגוע ביכולת הזיהוי של גירויים חזותיים.

הפרעת התנהגות מקושרת לפגיעה ביכולת לזהות את רגשותיו של הזולת מתוך הבעת הפנים שלו.

==ראו גם==
* שליפה (זיכרון)
* עכבה סמויה
* הבניה מנטלית

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=HVWbrNls-Kw&index=14&list=PL8dPuuaLjXtOPRKzVLY0jJY-uHOH9KVU6 Remembering and Forgetting] - סרטון הסבר של Crash Course Psychology על הגורמים המשפיעים על יכולת הזיהוי וההשלכות המשפטיות על עדויות בבית משפט 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:קוגניציה
קטגוריה:זיכרון
קטגוריה:למידה
מיכאל טריברדייב

מיכאל טריברדייב (ברוסית: Микаэл Таривердиев; בארמנית: Միքայել Թարիվերդիև; 15 באוגוסט 1931 - 25 ביולי 1996) היה מלחין רוסי וסובייטי ממוצא ארמני. בשנת 1977 הוענק לו פרס ברית המועצות. על תרומתו בתחום המוזיקה הוענקו למיכאל טריברדייב מספר עיטורים ובמהלך שנות ה-90 הוא זכה ב-3 פרסים עבור מוזיקה לסרטים.

==ביוגרפיה==
מיכאל טריברדייב נולד בטביליסי למשפחה ממוצא ארמני. הוא למד נגינה בבית הספר למוזיקה העירוני. הוא למד מספר שנים בקונסרבטוריון של ירוואן. בשנים 1953–1957 הוא למד במוסקבה במכון למוזיקה על שם גנסין אצל אראם חצ'אטוריאן.

מיכאל טריברדייב כתב מוזיקה קלאסית כולל אופרות, בלטים ויצירות נוספות.

הוא זכה לפופולריות גדולה על מוזיקה שנכתבה לסרטים. בסך הכול החל משנת 1958 הוא כתב מוזיקה ל-132 סרטים, כולל שבעה עשר רגעים של אביב וצחוק הגורל. שיא הפופולריות שלו היה בשנות ה-70 של המאה ה-20.

בנוסף לכך טריברדייב כתב מוזיקה למספר שירים שבוצעו על ידי זמרים ידועים. החל משנות ה-60 טריברדייב כתב מוזיקה לתיאטרון. במהלך שנות ה-80 וה-90 טריברדייב כתב מוזיקה לעוגב.

בשנת 1981 הוא נסע במכוניתו עם בת זוגו והם נקלעו לתאונת דרכים בה נהרג הולך רגל. טריברדייב הזדהה כנהג הרכב ולאחר שנתיים של חקירה הוא הואשם בגרימת מוות. הוא שוחרר בעקבות החנינה. בהתאם לעדותו אירוע זה שינה את חייו. המקרה היה בסיס לסרט של אלדר ריאזנוב "תחנת רכבת לשניים" בו הדמות הראשית עברה אירוע זהה. 

בשנת 1990 טריברדייב עבר ניתוח לב בלונדון. הניתוח הצליח אך בריאותו של נפגעה. הוא נפטר ב-1996 במהלך חופשה על שפת הים השחור בסוצ'י ונטמן בבית העלמין הארמני במוסקבה.

לזכרו פעם בשנתיים מתקיימת תחרות לנגני עוגב בקלינינגרד. בפסטיבל הסרטים הכלל רוסי "קינוטאבר" מחולק פרס עבור מוזיקה לסרט על שם טריברדייב.

טריברדייב היה פעיל ציבורי. הוא הקים והיה יושב ראש של מחלקת מלחיני מוזיקה לסרטים באיגוד עובדי הקולנוע הרוסי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:מלחינים סובייטים
קטגוריה:מוזיקאים ארמנים
קטגוריה:מלחיני אופרה
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1931
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1931
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1996
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1996
גאורגי גרצ'קו

גאורגי מיכאלוביץ' גרצ'קו (ברוסית: Георгий Михайлович Гречко; 25 במאי 1931, לנינגרד - 8 באפריל 2017) היה קוסמונאוט סובייטי שהשתתף בשלוש טיסות לחלל.

== ביוגרפיה ==
גאורגי גרצ'קו נולד בלנינגרד שבברית המועצות. בקיץ 1941 הוא נשלח לסבתו בכפר באוקראינה הסובייטית. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה השטח נכבש על ידי הנאצים וגאורגי הצעיר לא יכול היה לחזור להוריו. הוא חזר רק כעבור שנתיים, בשנת 1943. לאחר סיום לימודי הנדסה וקבלת תואר מהנדס מכונות בהצטיינות, גרצ'קו החל לעבוד במשרד לתכנון מערכות חלל בראשותו של סרגיי קורוליוב.

בשנת 1966 הוא התקבל ליחידה להכנת קוסמונאוטים הסובייטית. בין השנים 1968-1969 השתתף בתוכנית הירח הסובייטית במהלכה היה מתוכנן להנחית אדם על הירח. התוכנית בוטלה לאחר שהתברר שברית המועצות לא תצליח להשיג את ארצות הברית במרוץ.

ב-11 בינואר 1975 גרצ'קו טס לראשונה לחלל בחללית סויוז 17 (אלכסיי גוברב היה מפקד צוות). הצוות התחבר לתחנת חלל סאליוט 4 וחזרו לכדור הארץ ב-9 בפברואר 1975. המשימה העיקרית של הצוות היה תיקון טלסקופ שהיה מותקן בתחנת חלל והצוות ביצע זאת בהצלחה.

ב-10 בדצמבר 1977 גרצ'קו טס לחלל בפעם השנייה בחללית סויוז 26 (יורי רומננקו היה מפקד צוות). הצוות התחבר לתחנת חלל סאליוט 6 וגרצ'קו שהה בחלל מעל 96 יממות. במהלך טיסה זו גרצ'קו יצאה לחלל הפתוח. הוא חזר לכדור הארץ על חללית סויוז 27.

ב-17 בספטמבר 1985 גרצ'קו טס לחלל בפעם השלישית בחללית סויוז T-14 (ולדימיר ואסיוטין היה מפקד צוות). הצוות התחבר לתחנת חלל סאליוט 7 וגרצ'קו שהה בחלל כ-9 יממות. הוא חזר לכדור הארץ על חללית סויוז T-13 ב-26 בספטמבר (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות).

בשנת 1985 גרצ'קו סיים את עבודת הדוקטורט. לאחר פרישתו מתוכנית החלל גרצ'קו המשיך לעבוד במכוני מחקר בתחום הפיזיקה.

בשנים 1977-1990 גרצ'קו היה מנחה של תוכנית מדע בטלוויזיה הסובייטית. בשנת 2011 הוא הצטלם בסרט תיעודי על חייו "אני גאורגי גרצ'קו, הייתי בחלל ומאמין באלוהים".

בשנת 2006 הוא השתתף במשלחת שיצאה לסיני במטרה למצוא שרידים של חללית שזוהו על ידי זכריה סיטשין. הממצאים הראו שזיהוי היה שגוי.

ב-8 באפריל 2017 הוא נפטר וב-11 באפריל נקבר בשדרת הקוסמונאוטים בבית העלמין טרויקורובסקויה (Троекуровское кладбище) שבמוסקבה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/cosmonauts/english/Grechko_Georgy.htm תקציר נתונים באתר ספייספאקטס]
* [http://www.astronautix.com/g/grechko.html נתונים מאנציקלפדיית החלל]
* [https://www.gctc.ru/main.php?id=1092 ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס] 
* [https://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=1314 ביוגרפיה מפורטת] 
* [http://www.spacefacts.de/salyut/english/salyut-6_1.htm תיאור פעילות משלחת מס' 1 סאליוט 6]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טייסי חלל שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:קוסמונאוטים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1931
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2017
רוברט רוז'דסטבנסקי

רוברט רוז'דסטבנסקי (ברוסית: Роберт Рождественский; 20 ביוני 1932, מחוז אלטאי - 19 באוגוסט 1994, מוסקבה) היה משורר רוסי וסובייטי.

==ביוגרפיה==
רוברט רוז'דסטבנסקי נולד בכפר במחוז אלטאי. אביו, סטניסלב פטקביץ', שהיה ממוצא פולני, עבד בג.פ.או. כאשר רוברט היה בן 5, הוריו התגרשו. בשנת 1941 אביו התגייס, ונהרג בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. אמו של המשורר הייתה רופאה. בשנת 1934 עברו רוברט עם הוריו וסבתו לאומסק. עם תחילת מלחמת העולם השנייה אמו גויסה לצבא האדום, ורוברט התגורר עם סבתו. היא נפטרה בשנת 1943, ורוברט עבר לבית יתומים עד סוף המלחמה. בשנת 1945 התחתנה אמו עם איוואן רוז'דסטבנסקי, קצין בצבא האדום ששירת ביחד עם אמו. רוברט נלקח מבית היתומים וקיבל שם משפחה חדש. תחילה התגוררה המשפחה בקלינינגרד, אחר כך בלנינגרד, שם סיים את לימודי בית הספר. בשנת 1948 הם עברו לפטרוזבודסק.

בשנת 1950 פרסם רוז'דסטבנסקי לראשונה את שיריו בירחון מקומי בפטרוזבודסק. הוא ניסה להתקבל ללימודים למכון לספרות במוסקבה, אך נכשל. במשך שנה הוא למד באוניברסיטת פטרוזבודסק, ובשנת 1951 מהניסיון השני התקבל ללימודים במוסקבה.

בשנת 1955 התפרסם ספר שיריו, ובשנת 1956 ספר נוסף. באותה תקופה הוא פרסם גם את הפואמה הראשונה. שיריו זכו לפופולריות רבה בברית המועצות, והוא הצליח להוציא לאור מספר ספרים. בשנת 1979 הוא קיבל פרס ברית המועצות על פעילות ספרותית.

במקביל לכתיבת שירים הוא שיתף פעולה עם מלחינים וזמרים רבים. בשנות ה-70 הוא עבד בשיתוף פעולה הדוק עם אלכסנדרה פחמוטובה ומיכאל טריברדייב ועם זמרים ובהם מוסלים מגומאייב ואדיתה פייכה.

בניגוד למשוררים פופולריים אחרים בני דורו, כמו יבגני יבטושנקו, בלה אחמדולינה ואנדריי ווזנסנסקי, רוז'דסטבנסקי היה לויאלי לשלטון במשך כל תקופת ברית המועצות וקיבל מספר עיטורים על פעילותו הספרותית.

בשנת 1986 התמנה ליושב ראש הוועדה לחקר ופרסום יצירותיו של אוסיפ מנדלשטם ופעל רבות לטיהור שמו של המשורר. הוא פעל להוצאה לאור של יצירות מאת מרינה צבטייבה ופעל לפתיחת מוזיאון על שמה במוסקבה. כמו כן היה יושב ראש ועדה להוצאה לאור של יצירות מאת ולדימיר ויסוצקי וערך את ספרו הראשון בהוצאה לאור בשנת 1981.

רוברט רוז'דסטבנסקי נפטר ממחלת לב בשנת 1994 ונטמן ביישוב מגוריו "פרדלקינו". באותה שנה יצא לאור קובץ שיריו האחרונים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lib.ru/POEZIQ/ROZHDESTWENSKIJ/ יצירות של המשורר]
* [https://web.archive.org/web/20150810224708/http://www.rogdestvenskij.ru/ אתר המוקדש לרוברט רוז'דסטבנסקי]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1932
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1994
האונה הרקתית

המיקום של האונה הרקתית בתוך ה[[גולגולת האנושית.]]

האונה הרקתית או הטֶמפּוֹרָלית (TA: Lobus temporalis) היא חלק מקליפת המוח, אשר נמצא מתחת למענית הצידית בכל אחת מההמיספרות של המוח הגדול. האונה הרקתית אחראית על תהליכי השמיעה. 

האונה הרקתית השמאלית והימנית מקושרות ביניהן על ידי כפיס המוח.

באונה הרקתית נמצאים ההיפוקמפוס והאמיגדלה, שהם חלק מהמערכת הלימבית.

==תפקוד==
באונה הרקתית מתבצע עיבוד של קלט המגיע מהחושים. בין היתר, היא מכילה את קליפת השמיעה הראשונית, שאחראית על עיבוד בסיסי של מידע שהתקבל ממערכת השמיעה, וגם את אזור ורניקה, שקשור להבנה של שפה מדוברת וכתובה. בתחום הראייה, באונה זו עובר המסלול הגחוני (the ventral stream) של קליפת הראייה, שבו מתבצע עיבוד חזותי מתקדם הקשור לזיהוי צורות ועצמים. באזור זה מתבצע גם עיבוד של קלט מחוש הריח. 

ההיפוקמפוס והאזורים המידיאליים הקרובים אליו באונה הרקתית חשובים לרכישה של זיכרונות חדשים אודות עובדות ואירועים.
האזורים הצדיים והתחתונים של האונה הרקתית יחד עם אזורים אסוציאטיביים תחושתיים, חשובים לאחסון ושליפה של זיכרונות לטווח ארוך.

==ראו גם==
* אפילפסיה של אונה רקתית
* עצם הרקה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קליפת המוח