OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחסי ניקרגואה–קולומביה

יחסי ניקרגואה–קולומביה הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת ניקרגואה לבין רפובליקת קולומביה. היחסים בין המדינות התפתחו בצל המחלוקת על סן אנדרס ופרובידנסיה הממוקמים בים הקריבי בקרבת ניקרגואה, אולם הים שמסביב לאיים שייך לקולומביה מאז 1931, כשארצות הברית ששלטה אז בניקרגואה חתמה על הסכם שהעניק לקולומביה את השליטה על השטח.

== היסטוריה ==
=== מלחמה במרכז אמריקה ===
בשנת 1985, במהלך המהפכה הסנדיניסטית בניקרגואה, קולומביה הייתה חלק מקבוצת קונטדורה, יחד עם פנמה, ונצואלה ומקסיקו. מטרת הקבוצה, שנתמכה על ידי האו"ם, הייתה להביא לשקט בניקרגואה, אל סלוודור וגואטמלה, שהיו שרויות בסכסוכים פנימיים.

=== ארכיפלג סן אנדרס והמחלוקת הימית ===
קולומביה טוענת כי הסכמים שנחתמו ב-1928 וב-1930 תומכים בטענותיה בדבר ריבונות על האיים.

ניקרגואה טוענת שההסכמים, שנחתמו בעת שארצות הברית שלטה בה, לא תקפים. היא מתבססת גם על הסכם בוגוטה, בו נכתב בסעיף 31 כי שני הצדדים מסכימים לפנות לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ). קולומביה מתעלמת מהסעיף וטוענת שבסעיף 6 נכתב שהסעיף האחר לא מתייחס למחלוקות שנפתרו בהסכמים קודמים, כמו זה שנחתם בעבר.

==== בית הדין הבינלאומי ====
ב-6 בדצמבר 2001 הגישה ניקרגואה תלונה רשמית נגד קולומביה בבית הדין הבינלאומי בניסיון לפתור את המחלוקת.

נשיא ניקרגואה, דניאל אורטגה, טען שקולומביה "רחוקה מדי" מסן אנדרס כדי שתהיה לה ריבונות על הארכיפלג, וכן האשים אותה בהיותה "אימפריאליסטית" ו"דוגלת בהתרחבות טריטוריאלית". ב-12 בדצמבר 2007 אורטגה הנחה את הצבא להיות ערוך לעימות מול קולומביה. בתגובה, קולומביה הודיעה שתחכה להחלטת בית הדין הבינלאומי ובינתיים התעלמה מנשיא ניקרגואה.

למחרת, התכנס בית הדין הבינלאומי כדי להודיע על החלטתו. בית הדין תמך בעמדת קולומביה בכל הנוגע לבעלות על הארכיפלג, אך הכריז בנוסף שיש לו סמכות שיפוט גם ביחס להיבטים האחרים שנוגעים לסכסוך הימי.

ב-19 בנובמבר 2012, בית הדין הכריע בתיק וקבע שקולומביה תשמור על ריבונותה בסן אנדרס ופרובידנסיה וכן באיים אחרים שהיו שנויים במחלוקת. כמו כן, הוא קבע גם את הגבולות הימיים, כך ש-40% מהמים מערבית לסן אנדרס יהיו שייכים לניקרגואה.

בספטמבר 2021 בית הדין שמע את עמדות הצדדים בדיון שעסק ב"הפרות הריבונות במי הים הקריבי". ניקרגואה טענה שקולומביה לא מצייתת להכרעת בית הדין, בשעה שקולומביה טענה שניקרגואה מפרה את ריבונותה ברייזל.

=== מחלוקות ימיות שלא נפתרו ===
העיתון הקולומביאני El Espectador כתב שניקרגואה יכולה להשיג טריטוריה זו רק על ידי יציאה למשפט חדש לפתרון הגבולות הימיים שלא נקבעו קודם לכן. לשם הגדרת הגבול השתמשה קולומביה במרידיאן 82° בעוד ניקרגואה מעוניינת להתרחב ולהשיג טריטוריות נוספות.

נשיא קולומביה לשעבר אלווארו אוריבה הביע את דעתו לפיו קולומביה צריכה להוכיח שגם האיים רונקאדור, סרנה וקיטוסואנו הם חלק ממנה. זאת מכיוון שבאמנה שנחתמה ב-1928 לא נקבע דבר בנוגע אליהם, בגלל שקולומביה התחרתה עליהם עם ארצות הברית. כמו כן הוא טען שקולומביה כבר הייתה נדיבה כלפי ניקרגואה כשוויתרה למענה על השליטה בחוף היתושים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
KH-11 KENNEN

KH-11 KENNEN היא סדרת לווייני ריגול של ארצות הברית ששוגרה החל בשנת 1976. הלוויינים היו הראשונים שניצלו אות דיגיטלי ולכן היה ניתן להעביר את הצילום באופן מיידי דרך תקשורת. בכך שימוש ביחידת נחיתה כפי שהיה בלווייני צילום קודמים התבטל. הלוויינים הגיעו לרזולוציה של 0.06 מ'. הם נבנו בלוקהיד קורפוריישן.

הפרויקט התחיל באישור של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון בשנת 1971. לפי השערות באפיון ותכנון ראשוני השתתף אדווין לנד. הלוויין מצויד במראה בקוטר 2.4 מ'. הנתונים מועברים ללווייני תמיכה מסדרה SDS ומשם לתחנת קרקע של משרד הסיור הלאומי בווירג'יניה. הלוויין מצויד במנוע שמאפשר לבצע עדכון מסלול במידת הצורך. חיישני CCD של הלוויין פותחו בווסטינגהאוס.

הלוויינים פועלים במסלול מסונכרן-שמש. מערכת פעילה כוללת 4 יחידות. בעקבות ביטול חלק של תוכנית FIA הוזמנו לוויינים נוספים. בסך הכול שוגרו 19 לוויינים, כולל לוויין ששוגר בשנת 2022. הלוויינים מהדור הראשון פעלו כ-3 שנים. פיתוח הלוויינים הגדיל בין היתר את זמן פעילותם. לוויינים של הדור הרביעי ששוגרו לפני יותר מעשור פעילים גם בשנת 2023.

[[מפציץ סיני שצולם על ידי הלוויין]]
לוויינים ראשונים היו במשקל כ-12,000 ק"ג. בהמשך משקלם גדל לכ-19,600 ק"ג. הגדלת המשקל חייבה לעבור למשגר מדגם דלתא 4.

עלות שיגור בשנת 1990 הייתה כ-2.8–3.9 מיליארד דולר (במחירי 2022). 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronautix.com/k/kh-11.html תיאור הלוויינים], באתר Encyclopedia Astronautica
* [https://space.skyrocket.de/doc_sdat/kh-11.htm נתוני שיגורים], באתר Gunter's Space Page

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוויינים אמריקאיים
קטגוריה:לווייני ריגול
שרה רפפורט

שרה 'ממינה' רפפורט (בגרמנית: Sara Rappeport, 22 במארס 1890 – 7 בנובמבר 1980), הייתה פעילה ציונית אוסטרית, ממקימות קיבוץ בית אלפא.

== חייה ==
שרה נולדה בפרסבורג, אז חלק מאוסטרו-הונגריה (כיום בירת סלובקיה), לרות וליאופולד גלב, למשפחה אורתודוקסית, מצאצאי החת"ם סופר. למשפחה היו שמונה ילדים והיא חיה בצמצום; אחד מדודיה של שרה היה בין חברי ביל"ו שעלו לארץ וממנו שמעה על הרעיון הציוני. ב־1900 עברה המשפחה לווינה, היכן ששרה השלימה את לימודי התיכון והצטרפה לתנועת הנוער בלאו וייס. לאחר תקופה באוניברסיטת וינה, הכירה את אליהו רפפורט ונישאה לו ב־1912. הזוג התגורר בגטינגן ובבזל, בעת שאליהו למד באוניברסיטה. הזוג הייתה מחברי החוג הספרותי של לו אנדריאס-סלומה ושרה נהגה להתכתב עם ארתור שטדלר וליאופולד קרקואר.

בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת אליהו בצבא האוסטרי, בעוד שרה וילדיהם נותרו בווינה. לאחר שחררו של אליהו עקב פציעה ב־1916, הפך ביתם של הזוג למקום אירוח לצעירים ציונים מגליציה וחברי 'השומר הצעיר'. צעירים אלו העניקו לשרה את הכינוי 'ממינה' – אמא.

באוקטובר 1921 עלתה שרה עם ילדיה לארץ והצטרפה לאליהו, שהיה בין חברי גדוד שומריה. המשפחה הייתה בין מקימי קיבוץ בית אלפא ושרה השתלבה שם בעבודה במטבח ובחינוך. במסגרת תפקידיה בקיבוץ עמדה בקשרים עם שכניו הערביים של הקיבוץ בבלד א-שייח' ויישובים אחרים. עם עזיבת אליהו את הקיבוץ ב־1930 נותרה בו שרה עד לפיצול הפנימי ('הטרנספר') ב־1940, אז עזבה עם קבוצת החברים שעברה לרמת יוחנן ושם חיה עד מותה ב־1980.

=== משפחתה ===
אליהו רפפורט היה ממשפחה יהודית-ליברלית, מה שעורר את התנגדות הורי הצדדים לשידוך. הוא היה לדמות בולטת בחוגים הציוניים בווינה ובארץ ישראל, ופרסם מגוון רחב של מאמרים, סיפורים ושירים. לזוג נולדו חמישה ילדים: בגטינגן נולדו אלעזר (1911) ואסתר (1913). בעת שהותם בווינה נולדו התאומים רפאל וראובן (1917); ראובן נפטר לפני יום הולדתו השני. בנם האחרון, גבריאל 'גברוש' נולד בבית אלפא ב־1924 ולימים היה אלוף-משנה בצה"ל.

== כתביה ==
שרה כתבה כמה חיבורים בגרמנית, שלא ראו אור בחייה. אחד מהם הוא תסריט קצר בשם "Lot's Wife" (אשת לוט), שעוסק באישה בדואית המחפשת את בעלה, שנמצא בדמות של טייס יהודי מודרני המגלם את האידיאל הסוציאליסטי.

השני, "Husseini und seine Frauen" (חוסייני ונשותיו), עוסק בחלוצה בשם דורה רוט מקיבוץ חירות (מכוון לעין חרוד) המתאהבת בבדואי בשם חוסייני, ומצטרפת אליו בחיפה לצד שלוש נשותיו. הספר עוסק בסוגיות כגון יחסי יהודים וערבים בארץ ישראל, כמו גם בשאלות של אהבה, משפחה ומעמד האישה בקיבוץ. בספר יש יסודות אוטוביוגרפיים ברורים, לצד ממד אוריינטליסטי המתבטא מהיקסמות היהודיה האירופית מן המזרח ומחייהם של ערביי הארץ. בשנת 2020, לאחר גילוי כתב היד בארכיונה האישי, פרסמו ההיסטוריונים משה סלוחובסקי ואנדראס קראס (Kraß) את הספר תחת השם "Die Jüdin von Cherut".

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">* Sarah Rappeport / Die Jüdin von Cherut. Berlin: Hentrich & Hentrich, 2020.</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://links.cjh.org/primo/CJH_ASarchivesspace//repositories/5/resources/21098 ארכיון אליהו ושרה רפפורט] באתר מכון ליאו בק ירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילים ציונים באוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:בית אלפא: אישים
קטגוריה:רמת יוחנן: אישים
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:אישים הקבורים ברמת יוחנן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
איינר גלילאה

איינר גלילאה אסקטה (בספרדית: Einar Galilea Azaceta; נולד ב-22 באפריל 1994 בויטוריה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת איסטרה 1961 מליגת העל הקרואטית.

== קריירת מועדונים ==
גלילאה שיחק בקבוצות דפורטיבו אלאבס, נ.ק. רודש וסושו, והחל משנת 2019 משחק באיסטרה 1961 מליגת העל הקרואטית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני סושו
קטגוריה:כדורגלני איסטרה 1961
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1994
קזאנדיבי

קזאנדיבי (בטורקית: Kazandibi) הוא קינוח מסורתי ומתוק הנפוץ בטורקיה<ref></ref>.

הקינוח מורכב מחלב סוכר וקמח אורז שאותם מערבבים יחד ומרתיחים עד לקבלת מרקם דמוי פודינג, לאחר מכן יוצקים את התערובת למחבת רחבה ורדודה ומבשלים על אש נמוכה עד שהתחתית הופכת למקורמלת<ref></ref><ref></ref>.

נהוג להגיש את הקינוח כשהוא קר ובליווי קינמון טחון או פיסטוקים מרוסקים<ref></ref>.

למאכל גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, קיימות גרסאות על בסיס שוקולד, בתוספת פירות, אגוזים ושקדים, וגרסה טבעונית<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://foodspy.co.il/מתכונים/לא-לבעלי-לב-חלש/ לא לבעלי לב חלש, הכנת קזאנדיבי], באתר Foodspy

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:מזון מהיר
קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קטגוריה:המטבח האזרי
קטגוריה:קינוחים
פטריית הרעל (ספר תעמולה)

פטריית הרעל (בגרמנית: Der Giftpilz) הוא ספר תעמולה לילדים, שנועד לחנך אותם לפי האידאולוגיה הנאצית. בספר 64 עמודים והוא כולל 17 סיפורים מלווים באיורים. הוא נכתב על ידי ארנסט הימר ואויר על ידי פיליפ רופרכשט.

הספר יצא לאור ב-1938 על ידי יוליוס שטרייכר, מראשי העיתונות האנטישמית, המקים והבעלים של עיתון התעמולה הנאצי "דר שטירמר".

== תוכן ==
המחבר פונה אל הקורא בכינוי Pimpf שהוא סלנג גרמני ל"ילד", ובגרמניה הנאצית שימש ככינוי לילדי ה-Deutsches Jungvolk לפני שהם מצטרפים לנוער ההיטלראי. הסיפור הראשון הוא הקדמה על הסכנה מפני היהודים. באיור נראים ילד ואימו מלקטים פטריות ביער, והאם מסבירה לבנה שיש להיזהר מפטריות רעילות. היא אומרת לו שיש פטריות טובות ויש פטרית רעות, "האנשים בעולם הם כמו הפטריות ביער הזה", היא אומרת, "כמו שיש פטריות רעות יש אנשים רעים, ואנחנו צריכים לעמוד על המשמר ולהיזהר מהאנשים הרעים כמו שאנחנו נזהרים מפטריות רעל". "האם אתה יודע מי הפטריות הרעות של האנושות?" היא שואלת. הילד עונה בגאווה "כמובן! אלה היהודים, המורה סיפר לנו עליהם הרבה פעמים".

אחרי סיפור ההקדמה באים 15 סיפורים על הבטים שונים של "היהודים", כל סיפור מסתיים בשיר קטן שמסכם את הלקח ממנו.

בסיפור השני מורה מלמד את תלמידיו כיצד לזהות יהודי, ושואל אותם אילו סימנים הם מכירים. התלמידים עונים שליהודים יש אף כפוך, רגליים עקומות, שיער שחור מקורזל, וריח מתקתק דוחה, "אפשר לזהות יהודי לפי העיניים, עיניים של אדם צבוע, נוכל". המורה שבע רצון מהתשובות ומלמד אותם שיר: "כשנשתחרר מהיהודים, שוב נהיה מאושרים, הילדים צריכים להילחם יחד, כדי להיפטר מהשטן היהודי". בספר גם סיפורים איך רופאים יהודים מנצלים מינית נערות גרמניות, ועורכי דין יהודים וסוחרים מרמים גרמנים, וכן פרק על התלמוד.

באיורים היהודים מוצגים בדמות הקריקטורה האנטישמית האופיינית. אין באיורים נשים יהודיות וילדים יהודים.

הסיפורים:

1. הפטרייה הרעילה

2. איך לזהות יהודי

3. איך היהודים באו אלינו

4. מהו "תלמוד"

5. מדוע היהודים עוברים טבילה לנצרות

6. איך איכר גרמני גורש מביתו ומחוותו

7. איך סוחרים יהודים מרמים

8. הפגישה של הנס אלזה עם אדם מוזר

9. הביקור של אינגה אצל רופא יהודי

10. איך יהודי מתייחס לעובדת משק הבית שלו

11. איך שתי נשים רומו על ידי עורכי דין יהודים

12. איך יהודים מתעללים בחיות

13. מה אמר ישו על היהודים

14. כסף הוא האלוהים של היהודים

15. הפועל הארטמן נעשה נאצי

16. האם יש יהודים הגונים?

17. בלי לפתור את הבעיה היהודית לא תהיה ישועה לאנושות.<ref name="Calvin University propaganda archive"></ref>

==משפטי נירנברג==
הספר הוצג במשפטי נירנברג כחלק מהעדות לתעמולה הנאצית שיוליוס שטרייכר היה מראשיה. שטרייכר נידון למוות והוצא להורג ב-1946<ref></ref>.

==עותקים ותרגומים==
עותקים מקוריים של הספר שמורים במוזיאון ארצות הברית לזכר השואה בוושינגטון די.סי.<ref></ref>.

פעילים נאו-נאצים ממשיכים להדפיס את הספר ולהפיץ אותו בגרמנית ובתרגומים לשפות שונות<ref></ref><ref></ref>.
== ראו גם==
* הפרוטוקולים של זקני ציון

== הערות שוליים==

קטגוריה:התעמולה הנאצית
אנדרו וילסון (צייר)

אנדרו וילסון (באנגלית: Andrew Wilson; 1780 – 27 בנובמבר 1848) היה צייר נוף סקוטי.<ref>"Wilson, Andrew (1780-1848)". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.</ref>

== ביוגרפיה ==
נולד באדינבורו, למשפחה יעקובית ותיקה. אביו היה ארצ'יבלד וילסון, ואמו אליזבת שילדס. כשהיה צעיר למדי החל ללמוד אמנות אצל אלכסנדר נסמית', ולאחר מכן, בגיל שבע עשרה, נסע ללונדון, שם עבד זמן מה בבתי הספר של האקדמיה המלכותית. הוא נסע לאיטליה בשנת 1800, וחזר לשם לסיורים נוספים, ולמד את המאסטרים הגדולים. הוא גם ערך סקיצות רבות, בעיקר של האדריכלות בשכונות רומא ונאפולי.<ref>Lee, Sidney, ed. (1900). "Wilson, Andrew (1780-1848)". Dictionary of National Biography. Vol. 62. London: Smith, Elder & Co.</ref>

וילסון חזר ללונדון ב-1803. הוא ראה את היתרון בייבוא תמונות מהמאסטרים הישנים, וחזר לאיטליה. הוא הגיע לג'נובה, שם השתקע בחסות הקונסול האמריקני ונבחר כחבר באקדמיה הליגורית. כחבר בחברה ההיא הוא נכח כשנפוליאון בונפרטה ביקר בתערוכתה, והתפעל מתמונתו של וילסון. ב-1805 חזר דרך גרמניה ללונדון עם התמונות (מעל חמישים במספר) שרכש. ביניהם היו "הנחש" של רובנס (בגלריה הלאומית של לונדון) והערצת המאגי (בגלריה הלאומית של סקוטלנד) של ג'קופו בסאנו.
אנדרו וילסון, נוף, 1823
בשנת 1808 נשא לאישה את רייצ'ל קר, בתו של ויליאם קר, והייתה לו משפחה של ארבעה בנים ושלוש בנות. הבן הבכור היה צ'ארלס הית' וילסון.

וילסון השתקע בלונדון, צייר הרבה בצבעי מים, היה אחד מהחברים המקוריים של אגודת הציירים (1808), ושימש לתקופה מסוימת בתפקיד המורה לציור בקולג' הצבאי המלכותי. הוא מונה ב-1818 למאסטר של האקדמיה לנאמנים, עבר לאדינבורו, שם תלמידיו כללו את רוברט סקוט לאודר, ויליאם סימסון ודייוויד אוקטביוס היל. בהיותו בלונדון תרם לאקדמיה המלכותית, ובאדינבורו תמך במוסד המלכותי, שהוא היה מנהלו וגם חבר שותף לאמן.

בשנת 1826 הוא קיבל 100 ליש"ט מפיטר ספאלדינג דרך "קרן ספאלדינג", כאות הוקרה על כך שהוא עיצב מחדש את החלק של גני קווין סטריט באדינבורו מול ביתו של ספאלדינג כעשור קודם לכן. סכום זה שווה בסביבות 8,000 פאונד במונחים נוכחיים.

עם הכסף הזה, בשנת 1826, הוא לקח את אשתו ומשפחתו לאיטליה. הוא נסע דרומה, ובמשך עשרים השנים שלאחר מכן חי ברומא, פירנצה וגנואה. במהלך תקופה זו ייעץ בענייני אמנות, אסף תמונות עבור לורד הופטון, לורד פמברוק, סר רוברט פיל ואחרים, והיה חלק חשוב בעבודות שסייעו מאוחר יותר בהקמת הגלריה הלאומית של סקוטלנד. הוא גם צייר הרבה בשמן ובצבעי מים.

ב-1847, לאחר שעזב את משפחתו באיטליה, הוא ביקר שוב בסקוטלנד, אך ערב חזרתו, הוא מת באדינבורו ב-27 בנובמבר 1848.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:נפטרים ב-1848
יש חור בדלי (שיר)

"יש חור בדלי" הוא שיר ילדים ובו דיאלוג בין שתי דמויות על אודות דלי דולף.

קיימות גרסאות שונות, שכולן מתארות מצב של דרך-ללא-מוצא: דמות אחת אומרת שהדלי דולף, אז השנייה אומרת שצריך לתקן אותו. כדי לתקן את הדלי הדולף צריך קש, אבל הקש ארוך מדי וצריך לקצוץ אותו. כדי לקצוץ את הקש צריך סכין (בגרסה העתיקה ביותר המוכרת וגם בגרסה העברית זה גרזן). אבל הסכין קהה וצריך להשחיז אותה. אז כדי להשחיז את הסכין צריך להרטיב את אבן המשחזת, בשביל להרטיב את אבן המשחזת צריך מים וכדי להביא מים צריך את הדלי. אבל בדלי יש חור.

== מקור השיר ==
הגרסה המוקדמת ביותר הידועה של שיר זה נמצאת באוסף השירים הגרמני "Bergliederbüchlein, (בערך משנת 1700).<ref></ref>
גרסת השיר בקומרסבוך
במקורות גרמניים מאוחרים יותר השיר מופיע שוב תחת הכותרת "Heinrich und Liese" ומוכר כשיר שמקורו מהֶסֶן, אחת מ-16 המדינות המהוות את גרמניה.

במאה ה-19 הוא היה מוכר כשיר סטודנטים מסורתי (), סוג שירים שהיה נהוג לשיר במהלך חגיגות אקדמיות ונכלל גם בספר של תנועת הנוער הגרמנית ואנדרפוגל.

=== באנגלית ===
ברל אייבס הקליט את השיר ב-1959 והארי בלפונטה הקליט אותו עם אודטה ב-1960. הביצוע הזה הגיע למקום ה-32 במצעד הסינגלים הבריטי בספטמבר 1961.<ref></ref> בספרו , פיט סיגר מתייחס אליו כאל שיר גרמני במקור, "ליבר היינריך".<ref></ref>

הגרסאות הגרמניות-אמריקאיות הללו כוללות את הדמות הנרי בתור השואל הטיפש ואת ליסה כאשת השכל הישר.

<score sound="1">{ \key g \major \time 3/4 \partial 4 g'8 \noBeam a' | b'4 d' d' | e'8 g'4. d'4 | e' g' d' | e' g' a'8 \noBeam a' | b'4 d' d' | e'8 g'4. d'4 | e' g' fis' | g'2 | \bar "|." } \addlyrics { There's a hole in my buc -- ket, dear Li -- za, dear Li -- za, There's a hole in my buc -- ket, dear Li -- za, a hole. }</score>

== הגרסה העברית ==
את הגרסה העברית של השיר כתב דן אלמגור והיא הוקלטה ב-1961 בביצוע של יוסי בנאי ויונה עטרי בתוכניתם יוסי חזקיונה. בגרסה זו הגבר הוא יוסי והאשה נקראת יונה (כשם הזמרים עצמם).

השיר הופיע על תקליטון ישראפון ודורג במקום שני במצעד השירים העבריים בגלי צה"ל, בחודש מארס 1962.

== יום החור בדלי הלאומי ==
לכבוד השיר אנשים חוגגים את יום החור בדלי הלאומי ב-30 במאי מדי שנה<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי ילדים
יחסי קולומביה–רומניה

יחסי קולומביה–רומניה הם היחסים הדו-צדדיים בין קולומביה לרומניה.

== סקירה כללית ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 בנובמבר 1967. קולומביה היא השותפה האזורית העיקרית של רומניה באמריקה הלטינית, והמדינה הראשונה באמריקה הלטינית איתה מקיימת הסוכנות הרומנית לשיתוף פעולה בינלאומי לפיתוח (RoAid) דיונים על מנת ליישם פרויקטים של שיתוף פעולה לפיתוח. בנובמבר 2002 סגרה קולומביה את שגרירותה בבוקרשט. בנובמבר 2018 ערכה משלחת של הסוכנות הרומנית לשיתוף פעולה בינלאומי לפיתוח ביקור עבודה בבוגוטה, ודנו על תוכניות שונות לפיתוח קולומביה ולחיזוק הסכם השלום במדינה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* רומניה מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה ו-3 קונסוליות כבוד בברנקייה, מדיין וסנטיאגו דה קאלי.
* קולומביה מיוצגת ברומניה באמצעות שגרירותה בוורשה, פולין.

== הערות שוליים ==
טומי דויל

תומאס גלין דויל (באנגלית: Thomas Glyn Doyle; נולד ב-17 באוקטובר 2001) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בוולברהמפטון וונדררס.

==קריירה==
דויל נולד וגדל במנצ'סטר, ובגיל שמונה החל לשחק במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי. שני סבותיו, גלין פרדו ומייק דויל , שיחקו שנים ארוכות במדי מנצ'סטר סיטי. לקראת עונת 2019/2020 החל להצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת, ודחה ניסיון לשלוח אותו להשאלה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-29 באוקטובר 2019, בניצחון קבוצתו 3–1 על סאות'המפטון במסגרת גביע הפוטובול ליג. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-8 ביולי 2020, כששיחק 15 דקות בניצחון קבוצתו 5–0 על ניוקאסל יונייטד.<ref></ref> בתום העונה האריך את חוזהו במועדון עד לתום עונת 2024/2025.

ב-31 באוגוסט 2021 הושאל לעונה אחת להמבורג מהבונדסליגה השנייה. לאחר שמיעט לקבל דקות משחק, ב-20 בינואר 2022 הושאל לקארדיף סיטי מהצ'מפיונשיפ עד לתום העונה. ב-4 ביולי 2022 הושאל לעונה אחת לשפילד יונייטד, וסייע לקבוצה להעפיל לפרמייר ליג. ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לוולברהמפטון וונדררס לעונה אחת.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני קארדיף סיטי
קטגוריה:כדורגלני שפילד יונייטד
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-2001
מתילאמין

מתילאמין היא תרכובת אורגנית שנוסחתה CH3NH2. המתילאמין הוא גז חסר צבע והוא נגזרת של אמוניה אך עם אטום מימן אחד מוחלף בקבוצת מתיל. זהו האמין הראשוני הפשוט ביותר.

מתילאמין נמכר כתמיסה במתנול, אתנול, טטרהידרופורן או מים, או כגז במיכלי מתכת בלחץ. מבחינה תעשייתית, מתילאמין מועבר בצורתו הבסיסית בקרונות בלחץ. יש לו ריח חזק הדומה לדגים רקובים. מתילאמין משמש כאבן בניין לסינתזה של תרכובות אחרות זמינות מסחרית.

== ייצור תעשייתי ==
מתילאמין מיוצר באופן מסחרי על ידי תגובה של אמוניה עם מתנול בנוכחות זרז אלומינוסיליקט. כמוהו מיוצרים גם דימתילאמין וטרימתילאמין; קינטיקה של התגובה ויחסי המגיבים קובעים את היחס בין שלושת המוצרים. המוצר המועדף ביותר ביניהם הוא הטרימתילאמין.<ref></ref>

בדרך זו יוצרו כ-115,000 טון בשנת 2005.

== שיטות מעבדה ==
מתילאמין הוכן לראשונה בשנת 1849 על ידי צ'ארלס-אדולף וורץ באמצעות הידרוליזה של מתיל איזוציאנט ותרכובות קשורות. <ref>Charles-Adolphe Wurtz (1849) [http://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k29859/f223.image.langEN "Sur une série d'alcalis organiques homologues avec l'ammoniaque"] (On a series of homologous organic alkalis containing ammonia), Comptes rendus …, 28 : 223-226. </ref> דוגמה לתהליך זה כוללת את השימוש בסידור מחדש של הופמן, כדי להפיק מתילאמין מגז אצטמיד וברום . <ref></ref> <ref></ref>

במעבדה, מתילאמין הידרוכלוריד מוכן בקלות בשיטות שונות אחרות. שיטה אחת כוללת טיפול בפורמלדהיד באמוניום כלוריד .

[CH2=NH2]Cl + CH2O + H2O → [CH3NH3]Cl + HCOOH

ניתן להמיר את מלח ההידרוכלוריד חסר הצבע לאמין על ידי הוספת בסיס חזק, כגון נתרן הידרוקסיד (NaOH):

[CH3NH3]Cl + NaOH → CH3NH2 + NaCl + H2O

שיטה נוספת כוללת הפחתת ניטרומתאן עם אבץ וחומצה הידרוכלורית. <ref></ref>

שיטה נוספת לייצור מתילאמין היא דקרבוקסילציה ספונטנית של גליצין עם בסיס חזק במים.

== תגובתיות ויישומים ==
מתילאמין הוא נוקלאופיל טוב מכיוון שהוא אמין ללא הפרעה.<ref></ref> כאמין הוא נחשב לבסיס חלש.

השימוש בו בכימיה אורגנית נפוץ. כמה תגובות הכוללות ריאגנטים פשוטים כוללות: עם פוסגן ל- methyl isocyanate, עם פחמן דו-גופרי ונתרן הידרוקסיד לנתרן מתיל-דיתיוקרבמט, עם כלורופורם ובסיס למתיל איזוציאניד ועם תחמוצת אתילן ל- methylethanolamines . למתילאמין נוזלי יש תכונות המסה מקבילות לאלו של אמוניה נוזלית.<ref></ref>

כימיקלים מייצגים מסחרית המיוצרים ממתילאמין כוללים את התרופות אפדרין ותיאופילין, חומרי ההדברה קרבפורן, קרבריל ומתאם נתרן, והממסים N -methylformamide ו- N -methylpyrrolidon . הכנה של כמה פעילי שטח ומפתחי צילום דורשים מתילאמין כאבן בניין.

== כימיה ביולוגית ==
מתילאמין נוצר כתוצאה מרקבון ומהווה מצע למתנוגנזה . <ref></ref>

== תקן ==
בארצות הברית, מתילאמין מפוקח על ידי ה-המנהל לאכיפת סמים (DEA) בשל השימוש בו בייצור לא חוקי של מתאמפטמין .<ref></ref>

== בתרבות ==
בסדרה "שובר שורות", וולטר ווייט וג'סי פינקמן משתמשים במתילאמין כחלק מתהליך לסינתזה של מתאמפטמין.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כימיה
טבאויל

טבאויל (בפינית: Oy Teboil Ab) היא חברת נפט פינית, שמוכרת ומשווקת מוצרי נפט. החברה מפעילה תחנות דלק ברחבי פינלנד ונחשבת לחברת הנפט השנייה בגודלה במדינה. החברה היא חברת בת של חברת הנפט הרוסית לוקאויל.

==היסטוריה==
החברה הוקמה בשם Trustivapaa Bensiini על ידי מוריץ סקוגסטרום בהלסינקי בשנת 1934. ראשי תיבות של שם החברה הן TB, שממנו הגיע שם החברה הנוכחי. באותה שנה חברות פצלי השמן האסטוניות Eesti Kiviõli וחברת New Consolidated Gold Fields הפכו לבעלי המניות העיקריים בחברה. 

חברת Teboil, נוצרה במקום חברת Suomen Petrooli, שהוקמה על ידי משקיעים גרמנים בויבורג בשנת 1932. במהלך מלחמת העולם השנייה הועברה הבעלות למשקיעים גרמנים ובהמשך החברה הוחזקה על ידי משפחת ארנרוט.

לאחר מלחמת החורף, בשנת 1947 על פי חוזה פריז, TB הפכה לרכושה של החברה הממשלתית של ברית המועצות לייצוא נפט, סויוזנפטאקספורט. ב-1966 שינתה החברה את שמה ל-Teboil, שמקורו בהגיית הקיצור TB בתוספת 'נפט'. בשנים אלו, חברת הנפט הממשלתית Neste החזיקה במונופול בתחום הסיטונאות של מוצרי נפט, וכך גם Teboil השיגה למעשה את השליטה על הבנזין והדיזל מחברת Neste.

בשנת 1994 הופרטה סויוזנפטאקספורט ואורגנה מחדש לחברה בשם נפטא מוסקבה. בשנת 2005 מכרה נפטא את Teboil לחברת הנפט הרוסית לוקאויל. ב־3 במרץ 2022, חברת Teboil ביקשה מהעיתון הפיני Kaleva שלא להשתמש במונח "מלחמה" כאשר דיווח על החברה והמלחמה באוקראינה וביקש להחליף זאת מונחים ידידותיים יותר כמו סכסוך. זו אחת מחברות האירופיות הבודדות שנותרו בחזקת בעלים רוסים, חרף מלחמת אוקראינה–רוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר פינלנד
קטגוריה:פינלנד: כלכלה
קטגוריה:פינלנד: חברות נפט
קטגוריה:חברות אנרגיה
Neste

Neste Oyj היא חברת נפט ובתי זיקוק פינית. נחשבת לאחת החברות הגדולות בפינלנד. ממשלת פינלנד מחזיקה ב-35% ממניות החברה.

משרדי החברה נמצאים בעיר אספו, שבפרברי הלסינקי.
==היסטוריה==
החברה נוסדה בשנת 1948. השם Neste נובע מהמילה הפינית ל״נוזל״. מטרת החברה הייתה להבטיח את הביטחון האנרגטי של פינלנד, שכן לפני כן היא הייתה תלויה לחלוטין באספקת מוצרי נפט על ידי חברות זרות.

ב-1957 הופעל בית הזיקוק הראשון של נסטה, ב-1965 נפתח בית זיקוק שני בפורבו. עד 1976, היקף זיקוק הנפט הכולל של החברה הסתכם ב-14-15 מיליון טון בשנה.

ב-1998, לאחר המיזוג של Neste עם קונצרן האנרגיה Imatran Voima, הוקמה חברת Fortum. בשנת 2004, עסקי הנפט של Fortum פוצלו ונוצרה חברת Neste Oil. מאז 1 באפריל 2005, מניות Neste Oil נסחרות בבורסת נאסד"ק תחת השם OMX Helsinki.

בשנת 2005 התקבלה החלטה על הקמת מפעל ביודיזל מתחדש ראשון בפורבו. במקביל הודיעה החברה על מטרתה להפוך ליצרנית הביודיזל המובילה בעולם.

בשנת 2015, על פי החלטת האספה השנתית של בעלי המניות בחברה, שונה שם החברה מ-Neste Oil ל-Neste.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר פינלנד
קטגוריה:פינלנד: כלכלה
קטגוריה:פינלנד: חברות נפט
קטגוריה:חברות אנרגיה
Fortum

Fortum (רשמית: Fortum Corporation) היא חברת אנרגיה ממשלתית פינית. המטה ממוקם בעיר אספו (ליד הלסינקי).

בשנת 2015 השלימה החברה את מכירת עסקי ההולכה שלה והודיעה כי היא מתכננת להתמקד בייצור חשמל הידרואלקטרי ואנרגיה גרעינית.

נתח השליטה (50.55% מהמניות) בחברה שייך לממשלת פינלנד, כ-47% נוספים נסחרים בבורסה המקומית. שווי החברה נכון ל-31 בדצמבר 2014 היה 16 מיליארד יורו.
==היסטוריה==
החברה נוסדה בשנת 1998 עם מיזוג של חברת הנפט Neste (שנוסדה בשנת 1948) וחברת ייצור החשמל Imatran Voima (1932-1997).

בשנת 2005, עסקי הנפט של Fortum פוצלו לחברה נפרדת בשם Neste Oil.

פעילות החברה מתרכזת במדינות צפון אירופה, מדינות הים הבלטי וברוסיה (עד 2022). החברה מחזיקה ביותר מ-500 חברות אנרגיה הממוקמות בפינלנד, שוודיה, נורווגיה, בריטניה, פולין והמדינות הבלטיות.
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר פינלנד
קטגוריה:פינלנד: כלכלה
קטגוריה:פינלנד: חברות נפט
קטגוריה:חברות אנרגיה
יורגוס קלפאטיס

יורגוס קלפאטיס (ביוונית: Γιώργος Καλαφάτης; 17 במרץ 1890 – 19 בפברואר 1964) היה ספורטאי יווני. מחלוצי הכדורגל היווני, כדורגלן, ומאמן כדורגל ומייסד מועדון הספורט פנאתינאיקוס. בנוסף ייסד קבוצות בענפי ספורט נוספים בפנאתינאיקוס ביניהם, כדורסל וכדורעף. 

== קריירה ספורטיבית ==
[[נבחרת יוון בכדורגל למשחקי מדינות ההסכמה בפריז, 1919. קלפאטיס יושב, שני מימין.]]
בהיותו כישרון אתלטי גדול, הוא בלט באתלטיקה, אך כדורגל היה התשוקה הגדולה שלו. הוא שיחק באתניקוס אתונה וכאשר קבוצתו הבאה, פאנליניוס, החליטה להפסיק את קבוצת הכדורגל שלה, פרש קלפאטיס יחד עם 40 ספורטאים נוספים מהמועדון והקים בפברואר 1908 את הקבוצה הראשונה של פנאתינאיקוס, בשם מועדון הכדורגל של אתונה (Ποδοσφαιρικός Όμιλος Αθηνών). קלפאטיס מינה את האנגלי ג'ון סיריל קמפבל למאמן הקבוצה החדשה. זו הייתה הפעם הראשונה שזר מונה למאמן קבוצה יוונית.

בשנת 1919 הוא היה חבר בנבחרת יוון בכדורגל למשחקי מדינות ההסכמה בפריז. בבירת צרפת גילה קלפאטיס על הכדורסל והכדורעף, ענפי ספורט שלא היו מוכרים אז ביוון, ולאחר שובו לאתונה החל במאמציו ליצור קבוצות חדשות במועדון פנאתינאיקוס. הוא היה שחקן/מאמן בנבחרת יוון באולימפיאדת אנטוורפן (1920). אחיו הגדול, אלכסנדרוס, זומן לנבחרת יוון הבלתי רשמית ששיחקה באולימפיאדת אתונה (1906).

קלפאטיס שיחק כדורגל עד תחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. לאחר שפרש הוא נשאר בפנאתינאיקוס כפקיד.

== חיים אישיים ==
קלפאטיס נולד באקסרכיה, אתונה, במרחק כמה מאות מטרים מאצטדיון אפוסטולוס ניקולאידיס , מגרשה הביתי של פנאתינאיקוס. משפחתו של קלפאטיס הגיעה מדילינאטה, כפר באי קפלוניה. יחד עם היותו ספורטאי הוא סיים גם את לימודיו במחלקת הבריאות של האוניברסיטה הלאומית על שם קפודיסטריה באתונה. הוא המשיך בקריירה ב, השתתף במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה והגיע עד לדרגת אדמירל משנה.

הוא נפטר ב-19 בפברואר 1964.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים יוונים
קטגוריה:אתונה: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל יוונים
קטגוריה:פנאתינאיקוס
קטגוריה:מאמני פנאתינאיקוס בכדורגל
קטגוריה:כדורגלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יוון
קטגוריה:ספורטאים יוונים
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1890
קטגוריה:נפטרים ב-1964
דאיסוגי

עצי דאיסוגי במקדש ריואן-ג'י
דַאיסוּגִי (ביפנית: 台杉) היא שיטה יפנית של גיזום מסורתי המשמש ל"חקלאות עץ" בעצי סוגי.<ref name="Forestry1926"></ref><ref name="Numata1974"></ref><ref name="Ohba1993"></ref> תרגום חופשי של המונח "דאיסוגי" הוא "משטח ארז".<ref></ref>

ענפים היוצאים מבסיס העץ נגזמים בקפידה לאורך תקופה ארוכה, כך שגזעיהם יישארו ישרים, בעוד הגזע הראשי המרכזי ממנו יוצאים ענפי הדאיסוגי נשאר נמוך ואופקי, והוא נשאר גם לאחר שכורתים את בולי העץ כדי לגדל את הדור הבא של הענפים.<ref name="auto"></ref> נהוג לחשוב כי ייצור בולי עץ על ידי דאיסוגי החל בתקופת אשיקאגה. באותה תקופה, טקס התה הפך לפופולרי בין השאר בגלל שבולי דאיסוגי שימשו בבניית חדר תה, למשל עבור גומחת טוקונמה. אזור קיטיאמה של קיוטו הפך ידוע במיוחד בשל יערות הדאיסוגי המרשימים שלו.<ref></ref><ref></ref>

במאה ה-14, צורה של אדריכלות סוקיה-זוקורי ישרה ומסוגננת הייתה מאוד אופנתית ביפן. עם זאת, לא היו מספיק חומרי גלם בסביבה כדי לבנות את הבתים הללו עבור כל אציל או סמוראי שרצה. מכאן שפותחה טכניקת דאיסוגי של יישום טכניקות גיזום בונסאי על עצים בקנה מידה גדול.<ref></ref>

הטכניקה מביאה לקציר של בולי עץ ישרים ללא צורך לכרות את כל העץ.<ref name="auto" /> למרות שבמקור הייתה טכניקת ניהול יערות,<ref name="Toda1974"></ref> מצאה הדאיסוגי את דרכה גם לגנים יפניים כמאפיין אסתטי.<ref></ref>

הגידול נחשב ידידותי במיוחד לסביבה בשל העובדה שמייצרים בולי עץ מבלי לכרות אפילו עץ אחד, אולם הוא דורש טיפול והשקעה רצופים ולכן אינו נפוץ.

== ראו גם ==
* בונסאי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עצים בתרבות
קטגוריה:גן יפני
קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
סרגיי קורוליוב (קצין)

סרגיי בּוֹריסוֹביץ' קוֹרוֹליוֹב (; נולד ב-25 ביולי 1962 בפרונזה, קזחסטן הסובייטית, ברית המועצות) הוא קצין שירותי הביטחון הפדרליים ברוסיה, משמש כממלא מקום, סגן ראשון למנהל שירות הביטחון הפדרלי מאז פברואר 2021. שימש במשך חמש שנים כראש המחלקה הכלכלית בשירות הביטחון הפדרלי, שירות הביטחון הכלכלי, האחראי למאבק בהונאות פיננסיות והגנה על תשתיות אסטרטגיות לכלכלת רוסיה.

בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, מדינות האיחוד האירופי הטילו עליו סנקציות כלכליות.
==ביוגרפיה==
סרגיי קורוליוב נולד בפרונזה (בישקק של ימינו) שברפובליקה הקירגיזית.
===שירותו במודיעין הצבאי===
הוא גדל במשפחתו של בוריס קורוליוב, קצין צבא סובייטי. בגיל צעיר עברה המשפחה ללנינגרד שם התחנך בהית הספר הצבאי הגבוה לרדיו ואלקטרוניקה. לימודים אותם השלים ב־1979.

באוגוסט 1979 שירת בסוכנות הביון הצבאית: מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות.
===השוק הפרטי והמעבר לשירות הביטחון הפדרלי===
בשנות ה-90 עבד קורוליוב לזמן קצר בחברת אבטחה פרטית שסיפקה שירותי אבטחה. בין לקוחותיה היה סמנכ"ל חברת Mebel-Market בשנים 1993–2000, אנטולי סרדיוקוב, לימים שר ההגנה של רוסיה. בוגר אקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.

מאז שנת 2000 שירת במחלקה השלישית של שירות הביטחון הכלכלי במינהל שירות הביטחון הפדרלי בעיר סנקט פטרבורג. בשנים 2007–2011 שירת במחלקה לסיכול ריגול צבאי, שם פיקח על המינהל הראשי של המטה הכללי הרוסי - הסוכנות למודיעין צבאי ולאחר מכן שימש כיועץ לשר ההגנה אנטולי סרדיוקוב.

ב-2004 משטרת סנקט פטרבורג חקרה קשרים של קורוליוב לארגוני פשיעה מאורגנת בעיר כולל ארגון הפשע טמבוב, אך קורוליוב הצליח לחמוק מהרשעה.

===שירותו בגופי שירות הביטחון הפדרלי===
ב־2012 הוא מונה לעמוד בראש המינהל לביטחון פנים בארגון, האחראי לחקירת סוכנים סוררים. תחת קורוליוב, אחת היחידות המשמעותיות ביותר בארגון הייתה השירות השישי, האחראי על מעקבים ובילוש מבצעי. המחלקה בראשותו עמדה מאחורי חקירת תיקים פליליים רבים בעלי פרופיל גבוה, כגון חקירת מעורבות ראשי המינהל לביטחון כלכלי ומלחמה בשחיתות במשטרת רוסיה בפשעים כלכליים ופרשת הרשעתו בפלילים של מושל מחוז סחלין אלכסנדר חורושבין וראש עיריית ולדיווסטוק איגור פושקרב.

ב-8 ביולי 2016 מונה לראש שירות הביטחון הכלכלי של שירות הביטחון. מינויו של קורוליוב לתפקיד ראש שירות הביטחון הכלכלי (אחת מהחטיבות המרכזיות של הארגון) זכתה להתנגדות של כמה פקידים בכירים בוועדת החקירות של רוסיה (הגוף הממשלתי האחראי לחקירת שחיתויות), כולל מיכאיל מקסימנקו ודניס ניקנדרוב. שניהם נידונו לאחר מכן לתקופות מאסר ממושכות באשמת שחיתות. תפקידיו של סרגיי קורוליב כראש השירות כללו מתן רקע ומידע לנשיא פוטין על חברי הממשלה.
===תפקידים נוספים===
הוא שימש כחבר בוועדה שפיקחה על בניית נמל החלל ווסטוצ'ני. בשנת 2019 מונה לחבר מועצת הפיקוח של מרכז המחקר הלאומי "מכון קורצ'אטוב" לאנרגיה גרעינית. ב-2021, מונה לשמש כנציג רוסיה בגוף הייעודי למלחמה בטרור של ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה.
===המשנה לראש שירות הביטחון הפדרלי===
ב-24 בפברואר 2021, בצו של נשיא רוסיה, מונה לסגן הראשון של מנהל שירות הביטחון הפדרלי והיה למועמד הבולט ביותר לרשת את אלכסנדר בורטניקוב, בראשות שירות הביטחון הפדרלי.

==חיים אישיים==
בנו, בוריס קורוליוב, עובד כמתכנת.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:אנשי שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1962
פלאמריון (כדורגלן)

פלאמריון ז'וביניו פיליו (בפורטוגזית: Flamarion Jovinho Filho; נולד ב-30 ביולי 1996 בברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת דינמו בתומי מליגת העל הגאורגית.

== קריירת מועדונים ==
פלאמריון גדל במחלקת הנוער של פלמיירס. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת לובצ'ן מליגת העל המונטנגרית. בשנת 2017 חתם בדינמו בתומי מליגת העל הגאורגית. בעונת הושאל לרוטור וולגוגרד מליגת העל הרוסית. בעונת היה מלך השערים של ליגת העל הגאורגית עם 19 שערים.

== תארים ==
;דינמו בתומי
* אליפות גאורגיה (1): 2021
* הסופר קאפ הגאורגי (1): 2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני דינמו בתומי
קטגוריה:כדורגלני רוטור וולגוגרד
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1996
קורנל היווש

קורנל היווש בוטפאי (תואר אצולה) (במקור עד 1882 הירשל<ref>Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 19158/1882. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1882. év 6. oldal 38. sor</ref>; בהונגרית: Hűvös Kornél; בודפשט, 16 באוגוסט 1875<ref></ref> – מראנו, 22 באוקטובר 1905)<ref></ref> <ref></ref> היה סופר מצליח, יהודי-הונגרי, עורך דין בהשכלתו וגם מחזאי שמחזותיו הוצגו על ידי התיאטרון המרכזי של בירת הונגריה התיאטרון הלאומי (בודפשט), הוא בנו של יוז'ף היווש, אחיו של המלחין איבאן היווש ושל הפסל והרוקח לאסלו היווש.

== קורות חייו ==
קורנל היווש נולד במשפחה יהודית כילדם השלישי של יוז'ף היווש (1848–1914) עורך דין, מומחה לתחבורה ושל מריה הלר (1848–1918). את לימודיו התיכוניים השלים בבגימנסיה הריאלית הראשית ברובע 8 בבודפשט, ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וקיבל דוקטור במשפטים. במקביל לעיסוקיו כעורך דין כתב סיפורים ומחזות. סיפוריו פורסמו בכתבי עת לספרות יפה שונים בבירת הונגריה. התיאטרון הלאומי הציג שנים מן המחזות שלו.

הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבושפשט.

== מחזותיו ==
* הילד, תמונת מהחיים במערכה אחת. בכורה: 14 באפריל 1905, התיאטרון הלאומי
* טמאש ברטה הבן, מחזה חברתי ב-3 מערכות. בכורה: 22 במאי 1908, התיאטרון הלאומי<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* Magyar színművészeti lexikon: A magyar színjátszás és drámairodalom enciklopédiája. Szerk. Schöpflin Aladár. II. kötet (Favartné – Komjáti Ferenc). Budapest: Az Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete. [1929]. ( [https://mek.oszk.hu/08700/08756/html/II/szin_II.0366.pdf לקסיקון התיאטרון ההונגרי]: האנציקלופדיה של התיאטרון והספרות הדרמטית ההונגרית. עורך אלדאר שופפלין. בודפשט: איגוד השחקנים הלאומי ומכון הפנסיה. [1929]) 
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. [https://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0392.html גישה מקוונת]

== קישורים חיצוניים ==
* [https://mek.oszk.hu/08700/08756/html/II/szin_II.0366.png קורנל היווש: לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי]
* [https://www.arcanum.com/hu/online-kiadvanyok/Lexikonok-magyar-eletrajzi-lexikon-7428D/h-75B54/huvos-kornel-75F25/ קורנל היווש] באתר Arcanum
* [https://www.geni.com/people/Kornel-Hüvös/6000000126858680905 קורנל היווש באתר GENi]
* [https://holmi.nagykar.hu/irasok/4710/1.html ביתם של משפחת היווש בנאג'קניז'ה] Nagykanizsa, Zárda utca 8.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:מחזאים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:אצולה יהודית הונגרית
קטגוריה:משפחת היווש
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1875
קטגוריה:נפטרים ב-1905
איבו אמימי

איבו כריסט אמימי (באנגלית: Evo Christ Ememe; נולד ב-30 באפריל 2001 בניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת עירוני קריית שמונה.

== קריירת מועדונים ==
אמימי הגיע למחלקת הנוער של מוסטה בשנת 2019. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל המלטזית. הוא ערך 60 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 18 שערים.

ביוני 2023 חתם אמימי בקבוצת עירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל ניגרים
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים במלטה
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בישראל
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-2001
רוקי רואד (קינוח)

רוקי רואד (באנגלית: Rocky road) הוא סוג של קינוח מהמטבח האמריקאי.

== מרכיבים והכנה ==
רוקי רואד הוא חטיף ללא אפייה המבוסס על שוקולד ורכיבים נוספים, כמו למשל: מרשמלו, שברי עוגיות, חתיכות אגוזים מסוגים שונים ועוד. מרכיבי הקינוח נוטים להשתנות בהתאם לאזורי העולם השונים: באזורים המושפעים מבריטניה רוקי רואד מכונה טיפין (באנגלית: Tiffin). השם רוקי רואד המזוהה עם המטבח האמריקאי והאוסטרלי הוא נפוץ יותר משאר השמות האחרים של חטיף זה. החטיף מוגש בדרך כלל כשהוא כבר חתוך למנות אישיות כמו בראוניז, ובארצות הברית הוא גם מוכר כטעם של גלידה<ref></ref><ref></ref>.

הכנת החטיף נעשית על ידי ערבוב שוקולד מומס עם שאר המרכיבים האחרים, את השוקולד ממיסים באיטיות ולאחר הערבוב מקררים אותו להתייצבות לפני ההגשה. לאחר שהשוקולד המומס התקרר ניתן לחתוך אותו לחתיכות בצורות שונות, לרוב חתיכות מרובעות. השם שלו מגיע מהטקסטורה של הקינוח, שהוא אינו "חלק" ואחיד אלא גבישי<ref></ref>.

== היסטוריה ==
רוקי רואד במהלך הכנה בתבנית זכוכית
מקורו של הקינוח שנוי במחלוקת; יש הרבה חברות אמריקאיות שטוענות שהן אלו שהמציאו את החטיף כבר בהמאה ה-19. ישנן גרסאות לפיהן החטיף הומצא באוסטרליה כבר בשנת 1853, על בסיס מאכלים שונים שהביאו איתם המהגרים אשר התקלקלו במסע הארוך לאוסטרליה, ועורבבו עם אגוזים מקומיים. במקום לזרוק את אותם החטיפים שהביאו איתם המהגרים הם ערבבו אותם עם שוקולד מקומי וכך נוצר החטיף<ref></ref>. גרסה נוספת למקור הקינוח הזה טוענת שהטעם נוצר על ידי ויליאם דרייר (William Dreyer) שבמהלך שנות השפל הגדול בארצות הברית חתך מרשמלו ושקדים במספרי-התפירה של אשתו והוסיף אותם לגלידה בטעם שוקולד של חברת "דרייר"<ref></ref>.

== אוסטרליה ==
המרכיבים העיקריים של גרסת הרוקי-רואד האוסטרלי המסורתי הם:
* דובדבנים מזוגגים או פטל
* שוקולד חלב (לפעמים משתמשים בשוקולד מריר או לבן)
* שבבי קוקוס מיובשים או קוקוס מגורר
* אגוזים במיוחד בוטנים
* מרשמלו

המותג המסחרי המפורסם ביותר של רוקי רואד באוסטרליה, הוא גרסת "המתכון המקורי" של חברת השוקולד האוסטרלית "דארל ליאה" הנמכרת בשם "Rocklea Road". גרסה זו אינה מכילה דובדבנים, והיא מכילה נתחי מרשמלו גדולים יחסית והרבה קוקוס.

== אנגליה ==
המרכיבים העיקריים בגרסת הרוקי-רואד האנגלי המסורתי הם:
* פירות יבשים
* ביסקוויטים
* שוקולד חלב (לפעמים משתמשים בשוקולד מריר או לבן)
* ציפוי דק של אבקת סוכר (לא חובה)

== ארצות הברית ==
בראוניז רוקי-רואד אמריקאי
המרכיבים העיקריים ברוקי-רואד האמריקאי המסורתי הם:
* שוקולד חלב
* מרשמלו
* אגוזי מלך או שקדים

הגרסה הפופולרית ביותר של החטיף הזה בארצות הברית היא בצורת גלידה, המורכבת מגלידת שוקולד, מרשמלו (או לפעמים "מערבולת מרשמלו" - marshmallow swirl) ואגוזים. חברת הממתקים אנאבל מייצרת חטיף בשם "רוקי רואד" המכיל מרשמלו, שכבת שוקולד דקה ואגוזי קשיו. למותג "בטי קרוקר" יש מתכון משלו לרוקי רואד<ref></ref>.

== ראו גם ==
* מרשמלו
* עוגייה

== קישורים חיצוניים ==

* מתכון, [https://www.regamatok-elite.co.il/recipes/רוקי-רואד-חטיפי-שוקולד-מרשמלו-ואגוז/ רוקי רואד – חטיפי שוקולד, מרשמלו ואגוזים], עלית
* [https://www.atmag.co.il/ממתק-רוקי-רוד/ ממתק רוקי רואד], מגזין את

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קינוחי שוקולד
קטגוריה:שוקולד
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:המטבח האמריקאי
איתך עד סוף הזמן

"איתך עד סוף הזמן" הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי ישי לוי, שהתפרסם כסינגל במרץ 2023. עילי בוטנר הלחין את השיר למילותיה של נועה גולנדסקי.

== רקע ==
לאחר שבוטנר הלחין את השיר הוא הציע אותו לישי לוי. בוטנר, שתיאר את עצמו כבוגר קיבוץ (עין כרמל) שלא גדל על מוזיקה מזרחית, שאף בעבר לכתוב ללוי, אבל חיכה עד שיהיה לו שיר שיהיה שלם איתו משום ש"לישי לוי לא שולחים סתם". הוא תיאר את לוי כאחד "מהאבות המייסדים של הז'אנר [...בעל] קול חד פעמי, קול בעל שיעור קומה". בוטנר התייחס לאופן שבו לוי מבטא ומדגיש את המילים: . לוי מצידו תיאר את השיר כ"מתנה".

== ביקורת ==
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון של 3.5 כוכבים מתוך 5. לדעתו מנגינת הפתיח של השיר מזכירה מאוד את "Deux Guitares" של שארל אזנבור (המוכר גם בגרסתו העברית "שתי גיטרות" בביצוע אבי טולדנו), ו"ההמשך נשמע כבר ברוח השנסון". הטקסט, לדברי חרסונסקי, . על המנגינה כתב שהיא . חרסונסקי תיאר את לוי במילים ושיבח את יכולותיו כפי שמתבטאות בשיר .

== משתתפים ==
* ישי לוי – זמרה
* עילי בוטנר – גיטרה
* שמעון יחיא – גיטרה
* יעקב למאי – קלידים, תכנותים
* אור כהן – קלידים, תכנותים
* הרצל משה – כלי הקשה
* טל שטיין – קולות

=== הפקה ===
* הפקה מוזיקלית ועיבוד מוזיקלי – יעקב למאי
* הקלטה ומיקס – אולפני שיר
* עריכה דיגיטלית – איציק פיליבה

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירי ישי לוי
קטגוריה:שירי עילי בוטנר
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עילי בוטנר
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי יעקב למאי
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
עינת ארונשטיין

עינת ארונשטיין (נולדה ב-24 במאי 1989) היא זמרת אופרה בתפקיד סופרן ומדבבת ישראלית.

==ביוגרפיה==
שירתה בצה"ל בתפקיד מוזיקאי מצטיין. לאחר מכן למדה לתואר ראשון בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה בתל אביב, ולמדה בסדנאות של ג'ון נוריס ואֶבּי פוּרמנסקי בברלין. בשנים 2001–2009 דיבבה את הרמיוני גריינג'ר בשישה מסרטי הארי פוטר. בשנת 2003 דיבבה את שאנטי בסרט ספר הג'ונגל 2.

ארונשטיין שרה במקהלת מורן ובאנסמבל זמרי מורן. היא הופיעה בהפקות ובקונצרטים של ומטעם האופרה הישראלית, והדריכה בסדנאות הקיץ שלה. היא הופיעה בקונצרטים עם מספר תזמורות בישראל, כגון התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, תזמורת סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית ועוד. היא הופיעה גם בתיאטרון הקאמרי, בתפקיד הילדה בהפקת האופרה "צחוק של עכברוש", בתפקיד הינוקא בהצגה "בדנהיים 1939" ובתפקיד ילדתו של אלכסנדר פן בהצגה "היה או לא היה". מלבד זאת, הייתה חברה באנסמבל "קאמרה 15"<ref></ref> ובאנסמבל סולני תל אביב.<ref></ref>

==פרסים==
בשנים 2008–2010 זכתה במלגת קרן התרבות אמריקה–ישראל. כמו כן, זכתה במלגת קרן רונן והמכון הישראלי לאמנויות הזמרה (IVAI), בפרס הראשון בתחרות הזמרה של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה בתל אביב לשנת 2009/2012 ובפרס השני בתחרות האופרה הבינלאומית במגֶ'נטה שבאיטליה. ב-2012 זכתה בפרס האמן הצעיר המצטיין בתחרות "צ'סטי" לשירת הבארוק שבפסטיבל אינסברוק. ב-2013 זכתה בפרסים בתחרות האופרה והמוזיקה בטירת מַרגוֹ שבצרפת.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות אופרה ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:זמרות סופרן ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
אלפא קאבה

אלפא קאבה (בצרפתית: Alpha Kaba; נולד ב-29 בינואר 1996) הוא כדורסלן צרפתי-גינאי המשחק בעמדת הסנטר בוולנסיה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג, ובנבחרת גינאה בכדורסל.

== קריירה ==
קאבה החל את דרכו בקבוצת הנוער של העיירה רומורנטין-לנתניי בה גדל. בין 2009 ל-2011 שיחק במדי בלואה לפני שהצטרף לשורות הנוער של פו אורטז. הוא ערך את הבכורה המקצועית שלו בליגת העל הצרפתית בכדורסל ב-26 בספטמבר 2014, ורשם שתי נקודות וארבעה ריבאונדים בתשע דקות מול אורליאן.

ביולי 2015 חתם קאבה במגה לקס הסרבית. בעונת הוא סיים כמלך הריבאונדים של הליגה האדריאטית. הוא נרשם לדראפט ה-NBA {{כ}}2016, אך הסיר את מועמדותו ביום האחרון. שנה לאחר מכן הוא נרשם לדראפט ה-NBA {{כ}}2017, וב-22 ביוני 2017 נבחר בבחירה ה-60 והאחרונה על ידי אטלנטה הוקס.

ב-28 ביולי 2017 חתם קאבה לשלוש שנים באסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית והיורוקאפ.

ב-18 בספטמבר 2019 הוא חתם בבולזאק באסקט מליגת העל הצרפתית, במדיה העמיד ממוצעים של 8.8 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק. ב-3 ביולי 2020 הוא חתם בנאנטר, וב-21 בנובמבר נבחר לשחקן המחזור ביורוקאפ לאחר שרשם 21 נקודות ו-12 ריבאונדים בניצחון על אקילה באסקט טרנטו.

ב-28 ביולי 2021 חתם בגזיאנטפ בסקטבול מליגת העל הטורקית. הוא נבחר ל-MVP של העונה הסדירה לאחר שהוביל את גזיאנטפ למקום הרביעי והעמיד ממוצעי דאבל דאבל של 13.5 נקודות ו-10.5 ריבאונדים למשחק.

ב-4 באוגוסט 2022 חתם קאבה בבודוצ'נוסט פודגוריצה מליגת העל המונטנגרית בכדורסל, הליגה האדריאטית והיורוקאפ.

ביולי 2023 הועברו זכויות הדראפט שלו מאטלנטה ליוסטון רוקטס, ובספטמבר חתם בג'יאנגסו דרגונס מליגת ה-CBA הסינית.

ב-2 באפריל 2024 חתם בוולנסיה מליגת ה-ACB הספרדית והיורוליג.

== קריירה בנבחרת ==
בשנת 2014 שיחק קאבה במדי נבחרת הנוער של צרפת בטורניר אלברט שווייצר בגרמניה ובאליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 בטורקיה, וב-2015 העפיל עם נבחרת צרפת בכדורסל עד גיל 20 לחצי גמר אליפות אירופה באיטליה.

בקריירת הבוגרים שלו עבר קאבה לשחק בנבחרת גינאה בכדורסל.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.fiba.basketball/en/player/210296/Alpha-Kaba פרופיל], באתר פיב"א החדש

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלני מגה לקס
קטגוריה:כדורסלני בודוצ'נוסט פודגוריצה
קטגוריה:כדורסלני גזיאנטפ
קטגוריה:כדורסלנים צרפתים
קטגוריה:כדורסלני פו אורטז
קטגוריה:כדורסלני ג'יאנגסו דרגונס
קטגוריה:ספורטאים גינאים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בטורקיה
קטגוריה:סנטרים (כדורסל)
קטגוריה:בחירות דראפט של אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני אסוול ליון-וילרבאן
קטגוריה:צרפתים ממוצא גינאי
קטגוריה:כדורסלנים גינאים
קטגוריה:כדורסלני נאנטר
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בספרד
קטגוריה:כדורסלני ולנסיה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1996
נבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 20

נבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 20 מייצגת את איטליה בתחרויות כדורגל בינלאומיות עד גיל 20. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית.

== היסטוריה ==
נבחרת איטליה עד גיל 20 מבוססת למעשה על נבחרת איטליה עד גיל 19 של השנה הקודמת ופועלת בעיקר כנבחרת המיועדת לבחירה לנבחרת עד גיל 21, ומספקת פיתוח בינלאומי נוסף לשחקנים צעירים.

הנבחרת מתחרה על הטורניר הרשמי היחידי שלה, גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 של פיפ"א, בהתאם לתוצאות נבחרת איטליה עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19. התוצאה הטובה ביותר שהשיגה נבחרת איטליה בגביע העולם עד גיל 20 היא המקום השלישי שהושג בעונת 2017. איטליה הצליחה להעפיל לראשונה לשני גביעי עולם עד גיל 20 ברציפות לאחר שזכתה בקבוצה שלה באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2018, ולאחר מכן סיימה במקום הרביעי במונדיאל בשנה שלאחר מכן.

בכל עונה הקבוצה משתתפת בעיקר בטורנירי ידידות, בהם ניתן גם לבחור שחקנים מעל גיל. נבחרת איטליה עד גיל 20 השתתפה עד 2017 בטורניר ארבע האומות השנתי עם גרמניה, שווייץ ופולין (שהחליפה את אוסטריה).

מאז עונת 2017-2018, נבחרת איטליה עד גיל 20 משתתפת בליגת העל השנתית עד גיל 20, שהורחבה לשמונה משתתפים.

==הישגי הנבחרת באליפות העולם עד גיל 20==
===בגביע העולם עד גיל 20===
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
! colspan="9" |גביע העולם בכדורגל עד גיל 20
|-
!שנה
!סיבוב
!מק'
!מש'
!נ'
!ת'
!ה'
!זכות
!חובה
|-
| 1977
|שלב הבתים
|12
|3
|0
|2
|1
|1
|3
|-
| 1979
| colspan="8" |לא העפילה
|-
| 1981
|שלב הבתים
|16
|3
|0
|0
|3
|1
|6
|-
| 1983
| colspan="8" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 1985
|-
| 1987
|רבע גמר
|5
|4
|2
|1
|1
|5
|3
|-
| 1989
| colspan="8" rowspan="8" |לא העפילה
|-
| 1991
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001
|-
| 2003
|-
| 2005
|רבע גמר
|7
|5
|2
|1
|2
|10
|8
|-
| 2007
| colspan="8" |לא העפילה
|-
| 2009
|רבע גמר
|7
|5
|2
|1
|2
|9
|9
|-
| 2011
| colspan="8" rowspan="3" |לא העפילה
|-
| 2013
|-
| 2015
|- style="background:#c96;"
| 2017
|מקום שלישי
|3
|7
|3
|2
|2
|10
|9
|- style="background:#9acdff;"
| 2019
|מקום רביעי
|4
|7
|4
|1
|2
|8
|5
|- style="background:Silver;"
| 2023
|סגנות
|2
|7
|5
|0
|2
|13
|8
|-
!סה"כ
! colspan="2" | 8/22
!44
!19
!8
!16
!57
!52
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20120707145611/http://www.corrieredellosport.it/calcio/lega_pro_serie_d/serie_d/2012/06/11-245178/L%27Italia+Under+20+batte+la+Top+11+di+D L'Italia Under 20 batte la Top 11 di D]

קטגוריה:נבחרות כדורגל לנוער וצעירים
קטגוריה:איטליה: כדורגל
ג'רג' ראדו

ג'רג' ראדו (במקור רייזמן, בהונגרית: Radó György; בודפשט, 10 באוקטובר 1912<ref></ref> – בודפשט, 2 ביולי 1994) היה סופר יהודי-הונגרי, מתרגם ספרותי, היסטוריון ספרות, חבר באגודת מיצקיביץ ההונגרית.<ref>[http://library.hungaricana.hu/hu/view/PRGYK_ActaP_2011/?pg=202&layout=s Gerencsér Tibor: A Magyar Mickiewicz Társaság második évtizede. A Magyar Mickiewicz Társaság tagjainak névsora. In: Acta Papensia XI (2011) 3-4. 195-199. o.], library.hungaricana.hu.</ref>

== ביוגרפיה ==
ג'רג' ראדו נולד במשפחה יהודית כילדם ראשון של ריקארד ראדו (1876–1945),<ref></ref> עורך העיתון של "עיתון הבירה" ושל אירמה קסגי (1887–1975).<ref></ref> <ref></ref> סבו וסבתו מצד אביב היו שמעון רייזמן ושרולטה רוהמן. סבו וסבתו מצד אמו היו שמעון קסגי והרמין שולהוף. בשנת 1919 הוריו המירו את דתם לקתולית.

== כתביו (מבחר) ==
* הביבליוגרפיה ההונגרית של ספרות העמים הסובייטים 1–5. (עם סנדור קוזוצ'ה) ( 1950–1957 )
* גורקי בהונגריה (1951)
* על מאיאקובסקי (מחקר) (1960)
* מלילות לבנים לים השחור (מפת דרכים) (1962)
* הנוסע העולמי יאנוש בשה (עם לאיוש טארדי) (רומן) (1963)
* חייו של גורקי (רומן ביוגרפי) (1967)
* שכנתנו אוקראינה (מחקר) (1969)
* מעבר לקווקז (מפת דרכים) (1971)
* בין קרובי השפה (מפת דרכים) (1975)
* ספרות עמי האורל והטורקמנים של ברית המועצות בהונגריה (מחקר) ( 1976 )
* ממוסקבה למוסקבה (מפת דרכים) (1977)
* הכרוניקה הביוגרפית של אימרה מדאץ' (מחקר) (1987)
* כך חי אימרה מדאץ' (1990)
* ההולדת שלי (מחקר) (1990)

== תרגומיו (מבחר) ==
* פרבומייסקי: מכתב בודפשט (1945)
* ולדימיר מאיאקובסקי : ולדימיר אילייץ' לנין (שיר) (1946)
* מקסים גורקי : מחפש החיים (רומן) (1947)
* גורקי: חיי. ילדות (רומן אוטוביוגרפי) (1949)
* ניקולאי אוסטרובסקי : איך חושלה הפלדה (How the Steel Was Tempered) (רומן) (1949)
* ד. קארלין: גיבורי הקוטב (1950)
* רפאלו ג'ובאניולי (Raffaello Giovagnoli) : ספרטקוס (רומן) (1952)
* סיומושקין: הרובינסון של עולם הקרח (רומן) (1963)
* אנטולי סטאס (Стась Анатолій Олексійович): מבוך ירוק (רומן) (1974)

== עיטוריו ==
* צלב הקצין של מסדר פולוניה רסטיטה (1948) (פולין)
* תג זר הזהב של אגודת הידידות ההונגרית-סובייטית (1955)
* מדליית הזיכרון של אימרה מדאץ' (1964) (מחוז נוגראד)
* עיטור מסדר העמל דרג זהב (1972)
* מסדר הכבוד לתרבות הפולנית (1975)
* סיכת זהב של איגוד המתרגמים והמתורגמנים של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1985)
* פרס התרגום הבינלאומי FIT-Nathhorst ( 1987 )
* מסדר הכוכב של הרפובליקה העממית ההונגרית (1987)

== לקריאה נוספת ==
* [http://mek.niif.hu/00000/00019/html/r/i010752.htm סופרים הונגרים בני זמננו 1945-1997]

== ראו גם ==
* [http://www.antikvarium.hu/ant/find2.php?szerzo=rado-gyorgy&func=gyorsszerzo&KeresesSzerzoID=1278&kulcsszo=Rad%F3+Gy%F6rgy ספרי ג'רג' ראדו - Antikvarium.hu]
* [http://www.magyarulbabelben.net/works/en/Radó_György-1912?literatureLang=all&translationLang=hu בהונגרית בבבל - אנתולוגיה ספרותית: האתר של ג'רג' ראדו]

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.lira.hu/hu/szerzo/rado-gyorgy ספרי ג'רג' ראדו]
* [https://www.magyarulbabelben.net/works/ru-all/Radó_György-1912/translations כל תרגומיו של ג'רג' ראדו]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:היסטוריוני ספרות יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהודים מומרים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1912
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1994