OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה

על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה (ביפנית: 走ることについて語るときに僕の語ること) הוא שמו של ספר זיכרונות מאת הסופר היפני הרוקי מורקמי. הספר נכתב ביפנית ותורגם לעברית בידי עינת קופר.

בספר מתאר מורקמי את זיכרונותיו וחוויותיו כסופר מקצועי וכאצן חובב למרחקים ארוכים. הוא החל לכתוב בשנות השבעים המאוחרות ולרוץ ב-1982. מאז שהתחיל לרוץ הספיק להשתתף ביותר מעשרים ריצות מרתון, ריצת אולטרה מרתון (מאה קילומטרים) אחת ובמספר תחרויות טריאתלון.

הספר מורכב מתשעה פרקים שנכתבו בגוף ראשון וכיומן המתאר בסדר כרונולוגי תקופות בחייו, כשעיקר הספר מוקדש לתקופה של אמצע העשור הראשון של המאה העשרים ואחת, פרק אחד מוקדש לריצת האולטרה מרתון בה לקח חלק ב-1996 באי הוקאידו שבצפון יפן ושאר התקופות משורבבות בין לבין.

לאורך כל הספר דן מורקמי בהשפעת הריצה על כתיבתו ומתייחס לריצה כגורם המשפיע על כלל התחומים בחייו, בין היתר הוא מספר כיצד חדל לעשן כשהתחיל לרוץ.

שם הספר לקוח משמו של קובץ סיפורים קצרים מאת ריימונד קארבר, שפורסם בשם "על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה".

==קישורים חיצוניים==
* 
* נמרוד דביר, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/149/265.html "לרוץ איתו"], מעריב
* 
* 

קטגוריה:ספרי הרוקי מורקמי
קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
גינאה המשוונית במשחקים האולימפיים

גינאה המשוונית משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). הישגיהם של הספורטאים מגינאה המשוונית היו נמוכים למדי, ועד כה, איש מהם לא זכה במדליה אולימפית. למעשה, הספורטאי המזוהה ביותר עם המשלחת של גינאה המשוונית, השחיין אריק מוסמבאני, מוכר דווקא בשל הישגיו הנמוכים. מוסמבאני התחרה במשחה ל-100 מטר חופשי באולימפיאדת סידני (2000), ומשך את תשומת הלב העולמית לאחר שסיים בתוצאה 1:52.72 דקות, זמן איטי כמעט פי שניים וחצי משיא העולם.

גינאה המשוונית מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==ראו גם==
* גינאה המשוונית במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גינאה המשוונית: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
גבון במשחקים האולימפיים

גבון השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה משתי האולימפיאדות הבאות. את אולימפיאדת מונטריאול (1976) החרימה, כמרבית מדינות אפריקה, במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד בעקבות משחק שקיימה נבחרת הרוגבי שלה עם נבחרת דרום אפריקה. ב-1980 השתתפה בחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת גבון במשחקים ברציפות. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

לאורך השנים רשמו הספורטאים הגבונים הישגים נמוכים יחסית, שהטוב שבהם היה המקום ה-13 אליו הגיעה אודט מיסטול בהדיפת כדור ברזל באולימפיאדת לוס אנג'לס. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה לראשונה ספורטאי גבוני במדליה אולימפית, לוחם הטאקוונדו אנתוני אובאמה, שזכה במדליית כסף.

==מדליות==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת מינכן (1972) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת מונטריאול (1976) || rowspan="2" colspan="4" |לא השתתפה
|-
|align=right| אולימפיאדת מוסקבה (1980)
|-
|align=right| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סיאול (1988) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ברצלונה (1992) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (2012) || 0 || 1 || 0 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
! סך הכל || 0 || 1 || 0 || 1
|}

===לפי ענף===
בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| טאקוונדו || 0 || 1 || 0 || 1
|-
! סך הכל || 0 || 1 || 0 || 1
|}

==ראו גם==
* גבון במשחקים הפאראלימפיים
* גבון במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:גבון: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
עולם אחר

עולם אחר (באנגלית: A Different World) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1987–1993, ספין אוף של הסיטקום משפחת קוסבי. הסדרה מתרחשת בקולג' הפיקטיבי הילמן, קולג' שבו רוב התלמידים אפרו-אמריקאים.

== שחקנים ==
*ליסה בונה - דניס הקסטבל (עונה 1) - דמות מהסיטקום משפחת קוסבי.
* קאדים הארדיסון - דוויין וויין (עונות 1-6)
* ג'סמין גאי - וויטלי גילברט (עונות 1-6)
* דון לואיס - ג'ליסה וינסון טיילור (עונות 1-5)
* מריסה טומיי - מאגי לוטן (עונה 1)

== עלילה ==
העונה ראשונה עוסקת בעיקר בדניס הקסטבל, בחייה החברתיים והאקדמיים, הצלחותיה וכשלונותיה בלימודים ובחברה. בקיץ 1988, לאחר העונה הראשונה, הודיעה השחקנית הראשית בסדרה, ליסה בונה, שהיא ובעלה לני קרביץ מצפים לתינוק. יוצרי הסדרה הרגישו כי הצופים לא יקבלו את דמותה של דניס בהריון כיוון שדניס נחשבה לסוג של "ילדה טובה". בעקבות כך, בתוך הסדרה, מחליטה דמותה של דניס לעזוב את הילמן. לאחר עזיבתה של דניס עוסקת הסדרה בשאר הדמויות הראשיות בסדרה חבריה וחברותיה של דניס ובפרט דוויין, וויטלי, ג'ליסה מאגי ואחרים.

== רייטינג ==
"עולם אחר" שודרה מיד לאחר הסדרה משפחת קוסבי, בימי חמישי, מה שהעלה את הרייטינג של הסדרה.

{| class="wikitable"
|-
! עונה !! שנות שידור !! פרקים !! פתיחת עונה !! סיום עונה !! דירוג (ארצות הברית) 
|-
| 1 || 1987-1988 || 22 || 24 בספטמבר 1987 || 7 ביולי 1988 || 2#
|-
| 2 || 1988-1989 || 22 || 6 באוקטובר 1988 || 4 במאי 1989 || 3#
|-
| 3 || 1989-1990 || 25 || 21 בספטמבר 1989 || 5 במאי 1990 || 4#
|-
| 4 || 1990-1991 || 25 || 20 בספטמבר 1990 || 2 במאי 1991 || 4#
|-
| 5 || 1991-1992 || 25 || 19 בספטמבר 1991 || 14 במאי 1992 || 17#
|-
| 6 || 1992-1993 || 25 || 24 בספטמבר 1992 || 17 ביוני 1993 || 71#
|}

==קישורים חיצוניים==

* הסדרה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אפרו-אמריקאיות
יובל נריה

יובל נריה (נולד ב-9 ביולי 1952 בישראל) הוא מנהל התוכנית לטראומה נפשית ולהפרעת דחק פוסט-טראומטית בבית החולים הפסיכיאטרי של ניו יורק ואוניברסיטת קולומביה, שם הוא מכהן כפרופסור לפסיכולוגיה קלינית במחלקה לפסיכיאטריה. זכה בעיטור הגבורה על פועלו במלחמת יום הכיפורים.
==ביוגרפיה==
יובל נריה נולד לצפורה לבית גרליץ וליעקב נריה, יוצאי חטיבת הראל של הפלמ"ח. אמו הייתה חובשת, ממלווי השיירות לירושלים בגדוד החמישי של חטיבת הראל במלחמת העצמאות, מן המפקדות הראשונות בנח"ל, שירתה בצה"ל והשתחררה בדרגת סא"ל. אביו היה מנהל חברת בנייה. נריה גדל בחולון למד בתיכון קוגל והיה חבר קן השומר הצעיר בעיר.

===שירות צבאי===
התגייס לצה"ל בנובמבר 1970 ושירת בחיל השריון. במהלך מלחמת יום הכיפורים השתתף כסגן מפקד פלוגת טנקים בגדוד 9 של חטיבה 14 שתפס את הגזרה הצפונית של תעלת סואץ והוכחד בימי הקרבות הראשונים. לאחר מכן הצטרף לגדוד אחר והיה חלק מ"טנק הקצינים", ובהמשך מונה למפקד פלוגה מאולתרת בגדוד 79. נריה נלחם במספר קרבות קשים, בהם בקנטרה ובחווה הסינית, ונפגע בעת הלחימה. על לחימתו הוענק לו עיטור הגבורה, האות הגבוה ביותר הניתן בצה"ל.

בשנת 1989 יצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן ספרו "אש", המביא את סיפורו של קצין שריון צעיר ותיאור עלילותיו בגזרת תעלת סואץ במלחמת יום הכיפורים. בעקבות פרסום הספר התלוננו הוריו של סרן , שלחם עם נריה בטנק הקצינים ונפל בקרב, שהוא השמיט את פועלו של דביר וסילף חלק מסיפור האירוע. בשנת 2002 פורסמה כתבה ובה הביע אל"ם (מיל') רמי מתן ביקורת על התנהלותו של נריה במהלך מלחמת יום הכיפורים ועל יחסו הפומבי לעיטור שקיבל מצה"ל. עם זאת אורי רוזנשיין, שגם קיבל את עיטור המופת בקרב, יצא נגד הטענות של רמי מתן. בשנת 2014 עלה שוב עניין תפקודו של נריה, בעקבות מותו של אביו של נועם דביר, עמוס דביר, שביקש לכתוב ספר על אירועי טנק הקצינים, ושוב קבוצה של לוחמים יצאה להגנתו.

בשירות מילואים פיקד על גדוד 708 בעוצבת עשת במהלך מלחמת לבנון הראשונה.

נריה נמנה עם מקימי ארגון "שלום עכשיו" וחותמי מכתב הקצינים ב-1978. ב-1992 הוצב במקום ה-108 ברשימת מרצ בבחירות לכנסת השלוש עשרה.

=== עיסוק בפוסט-טראומה ===
נריה סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1977, תואר שני ב-1982 ודוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה בשנת 1994. לימד עד שנת 1999 באוניברסיטת תל אביב. אז לקח שנת שבתון באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ומאז נשאר לגור בעיר. הוא חקר את השפעת פיגועי 11 בספטמבר על תושבי העיר, אחר כך מונה כפרופסור לפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת קולומביה.

בין מחקריו הבולטים, היה המחקר על שבויי צה"ל שפרסם ב-1995 יחד עם פרופסור זהבה סולומון, ובו הראו כי נפילה בשבי כרוכה בטראומה, שתוצאותיה מחייבות טיפול מקצועי ייחודי לפדויי השבי, זאת בניגוד לעמדת משרד הביטחון.

==חיים אישיים==
היה נשוי ליולי תמיר ובהמשך נישא למריאנה. הוא אב לשלושה ילדים.
== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.columbiapsychiatry.org/profile/yuval-neria-phd דף אישי] באתר אוניברסיטת קולומביה 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחיל השריון
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:חברי שלום עכשיו
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי תיכון קוגל
קטגוריה:חולון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
סמל סימן מסחרי

סמל סימן מסחרי (באנגלית Trademark symbol ⟨™⟩) הוא סימן כתב המסמן סימן מסחרי לא רשום, בניגוד לסמל סימן מסחרי רשום (®). הסימן המופיע לאחר שמו של מותג, מסומן באותיות הלטיניות T ו-M - ראשי תיבות למילים האנגליות TradeMark - ונכתב בכתב עילי (™).

להקלדת הסימן במחשב Alt+0153.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סימני כתב
קטגוריה:קניין רוחני
קבוצת מנורה

קבוצת "מנורה" הייתה המסגרת הארגונית הראשונה של תנועת בית"ר בארץ ישראל, אליה הצטרפו ראשוני העולים מבית"ר לטביה.

==הקמת קבוצת מנורה==
העולים הראשונים מבני תנועת בית"ר שהגיעו אל ארץ ישראל הגיעו כבודדים. הגרעין הראשון (שכונה גם "העלייה הראשונה") היה של שלושה חברים: גרשון שץ, צבי בן-יעקב ודוד (דולקה) ראפאפורט שהגיעו לארץ בסוף שנת 1925. בהמשך הצטרפו אל הקבוצה גם צבי אביעזר, דוב הרלב והלל צור. באותה תקופה שרר בארץ משבר כלכלי חמור, שהוחרף בשל התחרות הקשה מצד הפועלים הערבים.

על מנת לשפר את סיכויי מציאת העבודה של העולים, הוקמה מסגרת ארגונית שקיבלה את השם קבוצת מנורה. הקבוצה קראה לעצמה קבוצת מנורה משום שהשם הראשון בו בחרו, קבוצת טרומפלדור היה כבר תפוס על ידי קבוצה קטנה של בני החלוץ פולין שפעלה באזור פתח תקווה. הקבוצה של החלוץ התמזגה בסופו של דבר לתוך קבוצת מנורה, אך השם הפנימי הישן נשתמר.

== פעילות באזור פתח תקווה ==
קבוצת מנורה החלה את פעילותה בחודש יולי 1926 באזור פתח תקווה בהנהגתו של גרשון שץ. הקבוצה קיבלה שטח ואוהלים מן המרכז החקלאי. הקבוצה סרבה לקבל תמיכה כלכלית מהמוסדות בארץ או מהבית, ובחרה במשטר צנע קשוח, כאשר רק עובד שיצא ליום עבודה קיבל תוספת מזון. כדי להרגיע את משפחותיהם שנשארו בחו"ל, הצטלמו אנשי הקבוצה עם פרות ממשק בפתח תקווה, ואת התמונות שלחו הביתה כאילו הכל בסדר, והם חיים במשק מסודר.

== פעילות באזור בנימינה ==
ביוני 1927 עברה אל בנימינה לעבודה בייבוש ביצות כבארה מאחר שרוב העובדים סירבו להגיע לאזור בשל מחלת המלריה. באותה תקופה קיבלה הקבוצה את הכינוי "קבוצת הבוידעם" כיוון שגרו בעליית גג של רפת בבנימינה, שחציה היה מלא בחציר וחציה פונה למגורים. מאחר שלא היו בקבוצה בחורות, לא היה מי שיבשל להם, והם נאלצו לאכול במסעדת הפועלים המקומית. לבסוף הצטרפה אליהם בחורה מנוער בית אלפא, והיא יסדה את המטבח העצמאי. כשהגיעו בחורות בית"ריות נוספות, שכרה הקבוצה צריף והחלה חיי קבוצה סדירים. 

בהמשך לקחה קבוצת מנורה חלק בהקמת המושב רמת טיומקין שלימים התמזג לתוך העיר נתניה.

== לקריאה נוספת ==
* ח' בן ירוחם, ספר בית"ר, הוצאת מכון ז'בוטינסקי בישראל, כרך א', תשכ"ט; כרך ב', תשל"ג; חלק שני, תשל"ו.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20071111080138/http://www.irus.co.il/tyom/tyomkin-his.htm רמת טיומקין - סיפורו של מושב שנעלם], באתר אירוס

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות רוויזיוניסטית
קטגוריה:בית"ר
קצב קוד

בתורת הקודים, הקצב של קוד תיקון שגיאות הוא כמות המידע הערכי מתוך כלל המידע המקודד. קצב הקוד מסומן לרוב בתור השבר <math>R=k/n</math> כאשר <math>k</math> הוא אורך מילת המקור ו-<math>n</math> הוא אורך המילה המקודדת (מילת הקוד). 

למשל, בקוד (קונבולוציה) בעל קצב חצי, <math>R=1/2</math>, כל ביט מקודד על ידי הפיכתו לשני ביטים, ועל כן כמות המידע ה"יעיל" הוא מחצית מהתשדורת.

בשנת 1948 הראה קלוד שנון כי עבור ערוץ תקשורת עם קיבול ערוץ <math>C</math>, לכל קצב <math>R</math> הקטן מקיבול הקוד - קיים קוד תיקון שגיאות בקצב <math>R</math> אשר מאפשר העברת המידע באופן בו ההסתברות לשגיאה היא זניחה (משפט הקידוד של שנון).

קטגוריה:תורת הקודים
הגה מצויה

הָגָה מצויה (שם מדעי: Alhagi maurorum) היא עשב רב-שנתי קוצני מסוג הגה, בתת-משפחת הפרפרניים. העשב מגיע לגובה של 50–80 סנטימטר, מתייבש בסוף הקיץ ומתחדש באביב. לגבעול ענפים רבים וקוצניים. העלים פשוטים ותמימים, הפרחים בודדים וצבעם ארגמני והפרי דמוי מפרקת. טיפוס התפוצה של ההגה הוא מזרח ים-תיכוני והיא גדלה בישראל במלחות, באדמות כבדות ובצידי דרכים.

ההגה המצויה היא עשב שוטה, הצומח גם בשטחים מעובדים; קשה להיפטר ממנה מכיוון שגם אם משמידים את הנוף, השורשים מצמיחים נוף חדש בקיץ הבא.

שמה בערבית הוא 'חאג' ושמה הלטיני הגיע משם זה. כמו כן, בהמות אינן יכולות לאכול את ההגה המצויה בשל קוצניותה ורק גמלים אוכלים אותה. לכן היא נקראת בערבית: "שַׁ֫אוּכּ אל-גַ֫'מַל" – קוץ הגמל.

==שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים ועד ימינו==
בימי הביניים השתמשו רופאים ערבים בתמצית העלים לריפוי מחלות עיניים, כאבי ראש, שיעול, כאבי בטן ועוד. נוזל סוכרי המופרש מהצמח שימש כסם משלשל ומכייח. ברפואה העממית בימינו משמשות טיפות השרף הנוזלי המופרשות מהצמח כסם משלשל. יהודי פרס נוהגים להכין מהפרש המתוק משקה לטיפול בהצטננות, חום גבוה, עצירות וכאבי בטן.

==הגה מצויה במקורות היהודיים==
מקובל שצמח זה מוזכר בספר ישעיהו כנעצוץ:
* בדברי פורענות על ממלכת ישראל ועל הארמים: .
* בנבואת נחמה: .

הצמח נזכר בתלמוד הבבלי בשמו הארמי הִגֵא או היגֵי:
* .
* .

== גלריה ==
<gallery>
תמונה:Camel Thorn flower.JPG
תמונה:Alhagi_maurorum.JPG
תמונה:Alhagi maurorum Taub123b.png
תמונה:Alhagi maurorum seeds.jpg|זרעי ההגה המצויה
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* זהר עמר, "הגים וחגים", סיני, קטז (תשנ"ה), עמ' רפד-רפח.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1787
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך מדיקוס
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפרניים
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:פרחים אדומים בארץ ישראל
צסק"א מוסקבה (כדורעף)

סמל הקבוצה הישן עד 2009.
מועדון הכדורעף צסק"א מוסקבה (רוסית волейбольный клуб ЦСКА) הוא מועדון כדורעף רוסי.

המועדון הוקם לראשונה ב־1947 ופורק ב־2010. בשיאו היה אחד ממועדוני הכדורעף הגדולים באירופה. הקבוצה זכתה 13 פעם בגביע אירופה לקבוצות ו-3 פעמים בסופרקאפ האירופי. ב-2021 הוקם מחדש והוא מתמודד בליגת המשנה הרוסית בכדורעף.
==היסטוריה==
במשך כל שנות קיומה, צסק"א היוותה את בסיס השחקנים עבור נבחרת ברית המועצות. צסק"א הייתה קבוצת הכדורעף הטובה ביותר בברית המועצות.

בתקופה הפוסט-סובייטית המועדון לא נחל הצלחה כמעט והאליפות האחרונה שלו הייתה ב-1996. בשנת 2000 הקבוצה נשרה לליגת המשנה ולאורך העשור הראשון למאה ה-21 דשדשה הקבוצות בין הליגה השנייה לשלישית. בעונת 2009 מנהלי הקבוצה הודיעו על פשיטת רגל והמועדון לא השתתף באליפות 2010 וחדל מלהתקיים.

בשנת 2021, המועדון הוקם מחדש ביוזמת איש העסקים רומן גוסב. המועדון ממוקם בעיר ראמנסקויה שבמחוז מוסקבה.

==היכל הבית==
במרבית שנותיה צסק"א אירחה בהיכל הספורט האוניברסלי של צסק"א, מוסקבה המכיל 5,000.

מאז הקמתה מחדש באוקטובר 2021, צסק"א מארחת את משחקיה במתחם הספורט מדינה אתלטיק שבעיר ראמנסקויה, בפרברי מוסקבה.
==תארים==
;האליפות הסובייטית / הליגה הרוסית
* זכייה (36) (שיא) 1949, 1950, 1952, 1953, 1954, 1955, 1958, 1960, 1960, 1961, 1962, 1965, 1966, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1974, 1976, 1977, 1978, 1979, 1989, 1981, 1982, 1983, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1994, 1995, 1996
;הגביע הסובייטי / הגביע הרוסי
*זכייה (6): 1953, 1980, 1982, 1984, 1985, 1994
;גביע אירופה לאלופות בכדורעף
* זכייה (13) (שיא): 1960, 1962, 1973, 1974, 1975, 1977, 1982, 1983, 1986, 1987, 1988, 1989, 1991
;סופרקאפ אירופי
*זכייה (3): 1987, 1988, 1991

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://cska.ru/sports/72 מועדון הכדורעף צסק"א] באתר אגודת צסק"א

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורעף רוסיות
קטגוריה:צסק"א מוסקבה
יו טרנצ'רד

מרשל חיל האוויר המלכותי יו מונטגיו טרנצ'רד, הויקונט הראשון טרנצ'רד (באנגלית: Hugh Trenchard, 1st Viscount Trenchard; 3 בפברואר 1873 – 10 בפברואר 1956), GCB OM GCVO DSO, היה קצין בריטי שהיה מהתורמים העיקריים בהקמת חיל האוויר המלכותי. הוא תואר כ"אבי חיל האוויר המלכותי".

==ביוגרפיה==
יו טרנצ'רד נולד למשפחה בעלת מורשת צבאית, אם כי צנועה, מצד שני הוריו. בעת היותו ילד עקרה משפחתו לבית אחוזה, ולפיכך, ילדותו עברה עליו בחיק הטבע. לצורך לימודיו, הזמינו הוריו מורה פרטי, אשר לא הצליח ביותר בחינוכו, והשכלתו נשארה לקויה-משהו, יחסית למעמד אליו הגיע, גם בהמשך.
במהלך השנים המעצבות של חייו, נאבק טרנצ'רד אקדמית, נכשל בבחינות רבות, והצליח להשיג רק את הרמה המינימלית על מנת להתקבל לשירות בצבא הבריטי. כקצין חיל רגלים צעיר טרנצ'רד שירת בהודו, ובפרוץ מלחמת הבורים השנייה הוא התנדב לשירות בדרום אפריקה. במהלך המלחמה בבורים נפצע טרנצ'רד אנושות, איבד ריאה, שותק חלקית וחזר לבריטניה. בעצת רופאיו נסע טרנצ'רד לשווייץ כדי להחלים ומתוך שעמום עסק בבובסלי. לאחר התרסקות קשה, מצא טרנצ'רד כי השיתוק שלו נעלם וכי הוא יכול ללכת ללא עזרה. בעקבות התאוששות נוספת, חזר טרנצ'רד לשירות פעיל בדרום אפריקה.

לאחר תום מלחמת הבורים, שירת טרנצ'רד בניגריה שם הוא היה מעורב במאמצים להביא את פנים הארץ תחת שלטון בריטי ולדכא את האלימות הבין-שבטית. בזמן שהותו במערב אפריקה, פיקד טרנצ'רד על הרגימנט הדרום ניגרי במשך מספר שנים.

בשנת 1912, למד טרנצ'רד לטוס ולאחר מכן מונה כסגן מפקד בית הספר המרכזי לטיסה של גיס התעופה המלכותי (RFC). הוא שירת בתפקידים בכירים בגיס במלחמת העולם הראשונה, בפרט כמפקד הגיס בצרפת בשנים 1915 - 1917. בשנת 1918, הוא שימש לזמן קצר כראש המטה של חיל האוויר (מפקד חיל האוויר המלכותי), הראשון ששירת בתפקיד זה, לפני שלקח את הפיקוד על חיל האוויר העצמאי בצרפת. לקראת סוף המלחמה, נותר ללא תפקיד. בינואר 1919 טרנצ'רד, אשר לא נשא תפקיד כלשהו בחיל האוויר באותה העת, נשלח לדכא מרידה של חיילים בסאות'המפטון. החיילים, אשר קיבלו ידיעה מוטעית כי עומדים לשחררם, קיבלו פקודה להפליג לצרפת. טרנצ'רד הצליח לדכא את המרידה בלא נפגעים ובלא אלימות. ב-1919, לבקשתו של וינסטון צ'רצ'יל, חזר טרנצ'רד לשרת כראש המטה האווירי ובילה את העשור הבא של חייו בהבטחת עתידו של חיל האוויר המלכותי.

בשנות השלושים של המאה העשרים היה טרנצ'רד מפכ"ל משטרת המטרופולין של לונדון. בשנות חייו האחרונות הוא היה אחד ממגניו של חיל האוויר המלכותי, והוא מוכר כיום כאחד התומכים הראשונים בהפצצות האסטרטגיות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מרשלים בחיל האוויר המלכותי
קטגוריה:טייסי חיל האוויר המלכותי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:מפקדי המשטרה המטרופוליטנית של לונדון
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1873
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1956
פלרם

פלרם תעשיות בע"מ היא חברה בינלאומית לייצור לוחות תרמופלסטיים, לתעשייה ובנייה. מטה החברה שוכן בקיבוץ רמת יוחנן ולה נציגויות ומפעלים באירופה, אמריקה, אפריקה, אוסטרליה ואסיה. 

פלרם היא אחת משלוש היצרניות הגדולות בעולם של לוחות פוליקרבונט גלי, כאשר חלקה במכירות מוצרים אלו בעולם מוערך בכ-8% עד 10%. בשוק הישראלי היא מחזיקה בכ-80% מהמכירות בתחום הפוליקרבונט וה-PVC. הכנסות החברה ב-2020 הסתכמו במעל ל-1.73 מיליארד ש"ח והיא הציגה רווח נקי של מעל 250 מיליון ש"ח. בחברה מועסקים כ-1600 עובדים, כמחצית מהם בישראל. פלרם היא אחת היצרניות הגדולות בתעשיית הפלסטיק בישראל.

==היסטוריה==
פלרם הוקמה כמפעל קטן לייצור לוחות תרמופלסטיים מפי.וי.סי (P.V.C) עוד בשנת 1963. את הידע רכשו 5 חברי קיבוץ רמת יוחנן שנסעו לאוסטריה בה למדו את תהליך הייצור, בקרת האיכות והאריזה. חומר תרמופלסטי הוא חומר בעל תכונות פלסטיות, כלומר זה חומר המתרכך בעת שמחממים אותו ומתקשה כאשר הוא מתקרר. תכונה זו מאפשרת לעצב אותו מחדש מספר רב של פעמים.

בשנת 1985 הוקמה חברת בת לפלרם ושמה פלטוב (PALTOUGH) אשר עוסקת בייצור מוצרים הדומים לאלה שמייצרת פלרם פי.וי.סי, פרט לכך שמוצריה עשויים מחומר גלם בעל תכונות אחרות בשם פוליקרבונט.

ב-1993 הונפקה פלרם בבורסה, אחרי שהוסדר מנגנון העברת כספים מפלרם לקיבוץ כך שמחזיקי המניות שאינם שייכים לקיבוץ רמת יוחנן לא ייפגעו. התשלומים שנקבע שהקיבוץ זכאי להם היו דמי חכירת הקרקע, תגמולים עבור ידע שהקיבוץ תרם ותשלום בעד שירותים שהקיבוץ מעניק למפעל כולל שירותי עבודה.

במשך השנים הרחיבה פלרם את עסקיה גם אל מחוץ לישראל ובנתה אתרי ייצור ולוגיסטיקה באנגליה - פוליקרב (POLYCARB) ודי.פי.אל (D.P.L), באמריקה את פלרם 2000, כמו גם שני אתרי ייצור שכבר נמכרו מאז - פלרם פי.פי.איי (P.P.I) ומפעל בגרמניה. בנוסף למפעלים קיימים בחו"ל מחסנים קדמיים רבים שהמרכזיים ביניהם נמצאים באוסטרליה, גרמניה, הודו, ודרא"פ.

בשנת 2003 הוקמה החברה "סוליר" שפלרם הייתה שותפה בה ומטרתה הייתה לייצר חממות ביתיות. ב-2004 התפרקה סוליר ובמקומה צמחה [https://www.canopia.co.il/ קאנופיה (פלרם אפליקציות עד 2021)], שהפכה למשווק החממות הביתיות הגדול בישראל. עם השנים הרחיבה פלרם אפליקציות את קו מוצריה אל כיוונים אחרים, כמו מחסנים קלים, ופרגולות מסוגים שונים. כיום החברה שוכנת באזור התעשייה תרדיון.

חברת בת חשובה נוספת היא פלרם פור-יו (4U), שנקנתה בשלמותה בשתי פעימות ב-2019-2020 (שמה בעבר היה לינרולייט). החברה מתמחה בייצור מתקנים אוטומטיים למכירת סיגריות (בעיקר למדינות מזרח אירופה), ובמקביל מפתחת מתקני תצוגה לעסקים שונים ופתרונות יצירתיים לחיות מחמד.

==מוצרים==
חברת פלרם מייצרת סוגי לוחות רבים ושונים המשמשים ליישומים שונים כמו למשל - קירויים בקנה מידה גדול כמו מבני תעשייה וחקלאות. לוחות בסיס בתעשיית הדפוס, חיפוי קירות היגייני, פרגולות, זיגוג ועוד. 

בין מוצריה הפופולריים - לוחות המופיעים בשמות המסחריים סנגלייז, איזיגלייז, סנטף BH, פלסן, פלאופק, פלייט ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* 
*[https://web.archive.org/web/20131231055936/http://duns100.dundb.co.il/ts.cgi?tsscript=%2F2010h%2Fe59a1&order=sales%20desc&page=3 דירוג 100 החברות הגדולות בתעשייה לפי מחזור מכירות], אתר Dun's 100. תאריך כניסה: 23 באוגוסט 2010.
*
*[https://web.archive.org/web/20150811195236/http://epse.org/about/members/ איגוד יצרני לוחות פוליקרבונט באירופה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:התעשייה הקיבוצית
קטגוריה:תעשייה פלסטית בישראל
קטגוריה:רמת יוחנן
מילאן יובאנוביץ'

מילאן יובאנוביץ (בסרבית: Милан "Лане" Јованови) הוא כדורגלן עבר סרבי בינלאומי ששיחק בקבוצת הכדורגל אנדרלכט הבלגית. יובאנוביץ' שיחק לרוב כקשר שמאלי אך תפקד גם כחלוץ.

== קריירה ==
יובאנוביץ' התחיל את הקריירה שלו בוויבודינה נובי סאד קבוצת נעוריו. בשנת 2003 עבר לשחטאר דונצק האוקראינית. בקבוצה לא קיבל הרבה דקות משחק אך זכה עמה בגביע האוקראיני. ב-2004 עבר ללוקומוטיב מוסקבה. בשנתו הראשונה שיחק 3 הופעות אך בעונה שלאחר מכן לא שיחק באף משחק. ב-2006 עבר לסטנדרד ליאז' הבלגית בה הפך לכוכב הקבוצה וביחד עם סטיבן דיפור ואקסל ויטסל הוביל אותה שתי אליפויות ברציפות. יובאנוביץ' השתתף בהופעה הראשונה של הקבוצה בליגת האלופות (לא כולל את גביע אירופה לאלופות).

בקיץ 2010 עבר לליברפול כמחליפו של אלברט ריירה שעזב את המועדון. ב-29 ביולי 2010 קיים את הופעת הבכורה במועדון נגד רבוטינצ'קי המקדונית. ב-16 באוגוסט 2010 קיים את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג. בליברפול לא זכה לדקות משחק רבות משום כך באוגוסט 2011 חתם יובאנוביץ' באנדרלכט לשנתיים.

ב-2 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סרביה נגד בו גם הבקיע את שער הניצחון.

יובאנוביץ' תרם רבות להעפלת הנבחרת לטורניר הגמר של מונדיאל 2010 כאשר במוקדמות כבש 5 שערים. יובאנוביץ' גם היה בסגל הנבחרת הסופי. ב-18 ביוני 2010 הבקיע את השער הראשון של סרביה במונדיאלים (בתור מדינה עצמאית) בניצחון נגד .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1981
קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני וויבודינה נובי סאד
קטגוריה:כדורגלני שחטאר דונצק
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
דייוויד וורן

דייוויד רולנד דה מיי וורן (באנגלית: David Ronald de Mey Warren; 20 במרץ 1925 – 19 ביולי 2010) היה מדען אוסטרלי, שהמציא את הקופסה השחורה המשמשת להקלטה ותיעוד בתא טייס ומסייעת בחקירת אירועי תאונה אווירית.

== חייו ==
וורן נולד באי סמוך לחופי הטריטוריה הצפונית של אוסטרליה. הוא למד בטסמניה ובסידני. ב-1935 נהרג אביו בתאונת מטוס במצר בס, כשלא היו כל תיעוד או עדים לאירוע. במהלך לימודיו פיתח וורן תחביב, שהיה משותף לו ולאביו, של בניית מכשירי רדיו, וציוד לשידור והקלטת קול.

ב-1953, כשעבד כחוקר במכון המדעי-טכנולוגי להגנה של אוניברסיטת מלבורן, חקר וורן תאונת מטוס מסוג דה-הבילנד קומט, והגה רעיון של הקלטת השיחות בתוך תא הטייס כדי לסייע לחוקר תאונות אוויריות, במקרי חירום. באותם ימים הוקלטו אמנם פרמטרי הטיסה מתוך המכשירים, אך לא הוקלט מידע קולי - וקשה היה להבין מתוך המידע מה אירע בעת תאונה. כמו כן ניתן היה להשתמש בקופסה רק באופן חד-פעמי, מה שהגביל את השימוש בה והיה יקר מדי בעידן שבו התעופה המסחרית האזרחית פרחה והייתה להמונית.

המצאתו של וורן הייתה פשוטה: הקלטה על גבי סרט מגנטי סטנדרטי שניתן לפיענוח והשמעה באמצעות ציוד רגיל, וכן לשימוש חוזר. ההמצאה שאיפשרה הקלטת מידע בכל טיסה סדירה, הוכיחה עצמה ככלי עזר רב חשיבות לחוקרי תאונות אוויריות. ב-1958 הוזמן וורן לבריטניה להצגת ושכלול המוצר; במהלך טיסה הוא ערך הדגמה של ההקלטה. לאחר תאונת מטוס אוסטרלי ב-1960 (טיסת Trans Australia Airlines Flight 538) קבעה ועדת חקירה שמומלץ מאוד להתקין "קופסה שחורה" בכל הטיסות הסדירות. התקנים אלה הותקנו במטוסי חברות תעופה רבות באוסטרליה, בריטניה וארצות הברית. וורן פרסם את המצאתו באופן מפורט בכתבי עת מדעיים וטכנולוגיים ואיפשר לחברות שונות לייצר "קופסאות שחורות", ללא בקשת תמורה ובלי שרשם פטנט, ובלא הפקת כל רווח מהמצאתו.

במהלך יתרת חייו המקצועיים עסק וורן בכימיה, בחקר דלקים ובחינוך.

== מותו ==
וורן נפטר ב-19 ביולי 2010, בגיל 85, במלבורן.

==הנצחתו==
ב-20 במרץ 2021, לכבוד יום הולדתו ה-96, גוגל השיק עליו דודל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20100822225209/http://www.dsto.defence.gov.au/page/3384/ ביוגרפיה באתר משרד ההגנה האוסטרלי] 
* 
* [http://www.washingtonpost.com/wp-dyn/content/article/2010/07/21/AR2010072106185.html מאמר באתר] וושינגטון פוסט 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדענים אוסטרלים
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מפקדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סידני
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-2010
אלביס פרקינס

אלביס פרקינס (באנגלית: Elvis Perkins; נולד ב-9 בפברואר 1976) הוא זמר ומוזיקאי אמריקאי הפועל בעיקר בז'אנר הפולק-רוק. המוזיקה שלו מתאפיינת במנעד רחב ואקלקטי של השפעות ושימוש בתזמורים מורכבים ומלודיים.

== ביוגרפיה ==
אלביס פרקינס נולד ב-1976. הוריו הם השחקן אנתוני פרקינס (כיכב בסרט "פסיכו") והצלמת ברי ברנסון. הוא גדל בניו יורק סיטי עם אחיו הגדול, אוז פרקינס. הוא נקרא אלביס על שם אלביס פרסלי, שכן אביו העריץ את הזמר. אביו נפטר מאיידס כשאלביס היה בן 16.

בגיל צעיר החל פרקינס לעסוק במוזיקה. בראשית הדרך למד לנגן בסקסופון ומאוחר יותר החל לנגן על גיטרה. הוא למד גיטרה אצל פרסקוט נילס, שהיה הבסיסט להקת "The Knack", והחל לכתוב שירים ולהלחין.

אמו של פרקינס נהרגה באסון התאומים כשהייתה על טיסה 11 של אמריקן איירליינס. אלבומו הראשון של פרקינס, "Ash Wednesday", שיצא ב-2007, הושפע מאוד מאירוע זה.

ב-10 במרץ 2009 הוציא פרקינס עם להקתו החדשה, "Elvis Perkins in Dearland", את אלבומו השני, הנושא את שם הלהקה.

== דיסקוגרפיה ==
* 2007: Ash Wednesday
* 2009: Elvis Perkins in Dearland
* 2009: The Doomsday EP

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Article.asp?GroupID=1918&ItemID=86128&ArtistID=28287&AlbumID=41528 ביקורת על האלבום הראשון של אלביס פרקינס], באתר Mooma

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמני XL Recordings
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
נרין

נרין (בקירגיזית: Нарын) הוא נהר במרכז אסיה אשר מפגשו עם הנהר קארא-דריה מהווה תחילת נהר סיר דריה.

לאורך הנהר נבנו מספר מאגרי מים שמהווים מקור אנרגיה לתחנות כוח שנבנו במקום. תחנת הכוח הגדולה באזור טוקטוגול (Toktogul) היא בהספק של 1,200 מגוו"ט. בחלקיו העליונים הנהר קופא בתקופת החורף ותקופת ההפשרה נמשכת ממאי עד לאוגוסט. בחלק העליון של הנהר נמצא פארק לאומי.

מי הנהר מהווים בסיס למערכת תעלות ומערכת ההשקיה בעמק פרגנה.

העיר הראשית על הנהר - העיר נרין (קירגיזסטן).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אסיה: נהרות ונחלים
איגנץ טרולמן פון לובצ'נברג

אִיגְנָץ טְרוֹלְמָן פוֹן לוֹבְצֶ'נְבֶּרְג (בגרמנית: Ignaz Trollmann von Lovcenberg; 25 בנובמבר 1860, שטייר, האימפריה האוסטרית – 23 בפברואר 1919, גראץ, הרפובליקה האוסטרית הראשונה), היה גנרל אוסטרו-הונגרי, מפקד הקורפוס ה-19 בחיל הרגלים, אשר לחם בחזית המזרחית ובחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה.

==תחילת הקריירה==
פון לובצ'נברג היה בנו של קצין ז'נדרמריה אוסטרי וב-18 באוגוסט 1882 סיים את האקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, הוסמך כקצין רגלים בדרגת לויטננט והוצב בגדוד הרגלים ה-14. בהמשך למד באקדמיה הצבאית בווינה והוצב לתפקידי מטה שונים. ב-1897, לאחר קדנציה ביחידת הקרטוגרפיה של הצבא האוסטרו-הונגרי מונה לראש המטה של הדיוויזיה ה-34. ב-20 באפריל 1904 מונה לפקד על גדוד רגלים וב-16 בינואר 1910 התמנה למפקד חטיבה. ב-26 באוקטובר 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-46 והוצב בקרקוב וב-7 ביוני 1913 מונה למפקד הדיוויזיה ה-1 בסרייבו. ב-30 במרץ 1913 עבר לפקד על הדיוויזיה ה-18 במוסטר, תפקיד בו כיהן עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.

==מלחמת העולם הראשונה ואחריתו==
בפרוץ הקרבות פיקד פון לובצ'נברג על הדיוויזיה ה-18 במסגרת הקורפוס ה-16 שהיה חלק מהארמייה השישית במערכה על סרביה תחת פיקודו הכולל של אוסקר פוטיורק. למרות כישלון התקיפה הראשונית, הדיוויזיה של פון לובצ'נברג תפקדה היטב במהלך הקרבות, הוא עוטר בעיטור מסדר כתר הברזל ובינואר 1915 קודם לתפקיד מפקד הקורפוס ה-19. הקורפוס הועבר לחזית המזרחית ובין מאי לספטמבר 1915 לחם כחלק מהארמייה השלישית במתקפת גורליצה-טרנוב, שהובילה לקריסת הקווים הרוסיים. לאחר מכן הועבר הקורפוס לגזרת סרביה והשתתף ביחד עם צבא ממלכת בולגריה והצבא הגרמני בכיבוש המדינה. הקורפוס של פון לובצ'נברג חצה את הנהר סאווה והתקדם לעבר אלבניה. בינואר 1916 השתתף בכיבוש ממלכת מונטנגרו וב-1 בנובמבר הועלה לדרגת גנרל. הוא נשאר בגזרה האלבנית ובמסגרתה החזיק הקורפוס ה-19 בקו חזית בן 100 קילומטרים מול הקורפוס ה-16 האיטלקי בדרום המדינה והיה מעורב במספר קרבות מול הסרבים בגזרת אגם אוחריד במזרחה. באוקטובר 1917 הובס הקורפוס ה-19 בידי כוחות סרבים אשר הצליחו לכבוש את העיר פוגרדץ. לאחר קרב זה שוחרר פון לובצ'נברג מתפקידי פיקוד ובמקומו מונה הגנרל לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף. ב-1 בדצמבר 1918 שוחרר פון לובצ'נברג מצבא האימפריה והלך לעולמו 3 חודשים לאחר מכן והוא בן 58 שנים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:סרביה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1860

קטגוריה:נפטרים ב-1919
טרס קוראסואס

טְרֵס קוֹרָאסוֹאֶס (בפורטוגזית: Três Corações, כלומר "שלושה לבבות") היא עיר בדרום מדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל.

העיר ממוקמת בקו רוחב 21.70 רוחב וקו אורך 45.25 ובגובה 884 מטר מעל פני הים. יש בה 63,457 תושבים, מה שהופך אותה לעיר ה47 בגודלה ביותר במינאס ז'ראיס.

העיר נוסדה ב-1760 כאשר התיישב במקום החלוץ הפורטוגלי טומה מרטינְס דָה קוֹסְטָה (Tomé Martins da Costa) בחיפושיו אחר זהב. לאחר מספר שנים הקים חווה ובנה קפלה ושמה "לבבות הקדושים של ישו, מרים ויוסף" (Santíssimos Corações de Jesus, Maria e José). משלושת הלבבות הללו נוצר שם העיר.

היום העיר היא אחד ממרכזי האוכלוסין העיקריים בדרום מדינת מינאס ז'ראיס, ומרחקה לבירה בלו הוריזונטה הוא 287 קילומטרים.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מינאס ז'ראיס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1760
הרפובליקה של קונגו במשחקים האולימפיים

הרפובליקה של קונגו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת טוקיו (1964). היא נעדרה מאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), ואת אולימפיאדת מונטריאול (1976) החרימה, כמרבית מדינות אפריקה, במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרתה של דרום אפריקה חרף החרם שהוטל על האחרונה בשל משטר האפרטהייד. מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980) משתתפת קונגו במשחקים ברציפות. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

המשלחות ששלחה קונגו למשחקים השונים היו בנות משתתפים בודדים בדרך כלל. רוב הישגיהם של הספורטאים הקונגולזים היו נמוכים, ועד כה, איש מהם לא זכה במדליה אולימפית. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היה האתלט פרנק אלמבה קרוב לכך, כשסיים במקום הרביעי בהדיפת כדור ברזל.

==ראו גם==
* הרפובליקה של קונגו במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה של קונגו: ספורט
קונגו
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים האולימפיים

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא נעדרה משלוש האולימפיאדות הבאות מסיבות תקציביות, ומאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) היא משתתפת במשחקים (על גלגוליה השונים) באופן רציף. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

עד כה, אף ספורטאי קונגולזי לא זכה במדליה אולימפית. להישג הגבוה ביותר הגיע האתלט גארי קיקאיה, שסיים במקום העשירי בריצת 400 מטר באולימפיאדת בייג'ינג (2008).

==ראו גם==
* הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים הפאראלימפיים
* הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים האולימפיים לנוער
האתלט גארי קיקאיה, שייצג את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו באולימפיאדות אתונה ובייג'יגנ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: ספורט
קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של
ישיבת טשעבין

כולל אוהל ישראל שליד הישיבה
ישיבת כוכב מיעקב - טשעבין, היא ישיבה כלל חסידית ותיקה בירושלים.

==היסטוריה==
הישיבה נוסדה בשנת תשט"ז על ידי רבי דב בריש ווידנפלד ("הרב מטשעבין"). הוא קרא לה "כוכב מיעקב" על שם ספרו של אביו, הרב יעקב ווידנפלד. בתחילה שימש הרב חנוך דוב פאדווא כראש ישיבה לצדו של הרב מטשעבין, בשנת תשט"ז לאחר פרישת הרב פדווא הוכתר חתנו הרב ברוך שמעון שניאורסון כראש ישיבה לצדו<ref></ref>. אחרי פטירתו של הרב ווידנפלד מילא הרב שניאורסון את מקומו. משגיח הישיבה היה הרב מרדכי רימר.

בתחילה שכנה הישיבה בקריית שמואל בירושלים, בשנת תשכ"ו עברה לבנינה הקבוע בתל ארזה.

לאורך שנים רבות הייתה הישיבה לישיבה הכלל-חסידית הבולטת ביותר, ובין בוגריה רבנים ואדמו"רים. גם לאחר שנפתחו ישיבות נוספות היא הישיבה הכלל-חסידית הגדולה ביותר. בכל שנתון יש שני שיעורים מקבילים המונים כל אחד עשרות בחורים.

ישיבת טשעבין מחזיקה בנכסים רבים. לצד הישיבה בנתה הישיבה בית כנסת ובו כולל אברכים בשם "אוהל ישראל", בראשו עמד שנים רבות הרב אברהם קופשיץ. לישיבה מכון להוצאת ספרים בשם "דובב מישרים". מאמצע שנות ה-90 הישיבה מדפיסה עלון שבועי, בשם "כוכבי אור".

==צוות הישיבה==
לאחר פטירת הרב שניאורסון, בכ"ה בסיוון תשס"א, התמנה בנו הגדול, הרב יוסף משה שניאורסון, לראש הישיבה. הבן הצעיר, הרב נחום שניאורסון, משמש כנשיא הישיבה. כמו כן מכהן הרב נפתלי נוסבוים כראש ישיבה וכר"מ שיעור ג'. כראש ישיבה נוסף שימש הרב אברהם גניחובסקי, אשר מסר שיעורים לקיבוץ, עד לפטירתו בתשע"ג.

ר"מים נוספים הם הרב ישראל שניאורסון והרב בעריש שניאורסון (בניו של הרב יוסף משה), הרב יוסף כהן הרב יצחק מאיר וייס והרב דוד ברוך הס. עד לשנת תשמ"ט היה הרב ברוך שמואל דויטש ר"מ בישיבה. הרב יוסף וייס היה ר"מ עד לפטירתו, הרב יעקב שלמה מוזסון.

המשגיחים הם: הרב בנימין רימר, חתנו הצעיר של הרב יוסף שלום אלישיב, הרב יעקב שמש והרב שמואל דוד שניאורסון. בעבר כיהנו כמשגיחים, הרב שלמה זלמן פרוש ורבי ישראל משה רוזנפלד.

תלמידי חכמים בולטים שימשו ומשמשים כמשיבים ומגידי שיעורים בישיבה, בהם: הרב נתן לוברט, הרב נתן קופרשטוק, הרב זונדל קרויזר והרב אהרן מרדכי רוטנר.

==מבוגרי הישיבה==
*רבי יצחק מנחם וינברג, האדמו"ר מטולנה
*רבי צבי רבינוביץ', האדמו"ר מביאלה רמת אהרן
*רבי מרדכי ישכר בער לייפר, האדמו"ר מפיטסבורג
*רבי יעקב מנחם רבינוביץ', האדמו"ר מביאלה-בני ברק
*רבי דוד הגר - האדמו"ר מויז'ניץ לונדון
*חבר הכנסת יעקב ליצמן
*הרב חיים דוד קובלסקי, מייסד ארגון "מאורות הדף היומי"
*הרב מרדכי גנוט, מחבר הלוח "דבר בעתו"
* בוגרים נוספים ב:קטגוריה:בוגרי ישיבת טשעבין

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.jdn.co.il/tag/%D7%99%D7%A9%D7%99%D7%91%D7%AA-%D7%98%D7%A9%D7%A2%D7%91%D7%99%D7%9F/ ישיבת טשעבין] באתר JDN

==הערות שוליים==

*
טשעבין
טשעבין
טשעבין
טשעבין
אנגולה במשחקים האולימפיים

אנגולה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מוסקבה (1980). היא נעדרה מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), מאחר שהשתתפה בחרם שהובילה ברית המועצות על המשחקים, ומאז אולימפיאדת סיאול (1988) היא משתתפת במשחקים ברציפות. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

עד כה, אף ספורטאי אנגולי לא זכה במדליה אולימפית. נבחרת הכדורסל האנגולית השתתפה במשחקים חמש פעמים, בין 1992 ל-2008, נבחרת הנשים השתתפה לראשונה באולימפיאדת לונדון, ונבחרת הנשים בכדוריד השתתפה חמש פעמים, בין 1996 ל-2012. הישג השיא של נבחרת הכדורסל היה המקום העשירי באולימפיאדת ברצלונה (1992) (בה אף גברה על נבחרת ספרד בשלב הבתים) והישג השיא של נבחרת הכדוריד היה המקום השמיני באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בענפים האישיים הגיעו להישגים הגבוהים ביותר חותר הקאנו פורטונאטו פקאווירה, שסיים במקום ה-14 במקצה ל-1000 מטרים באולימפיאדת לונדון, ורץ המרתון ז'ואאו נ'טיאמבה, שסיים במקום ה-17 באולימפיאדת סידני.

==ראו גם==
* אנגולה במשחקים הפאראלימפיים
* אנגולה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.comiteolimpicoangolano.com/pt/ אתר הוועד האולימפי האנגולי] 

קטגוריה:אנגולה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
עיר האמנויות והמדעים

שדרת נוף
עיר האומנויות והמדעים (ולנסית: Ciutat de les Arts i les Ciències; ספרדית: Ciudad de las Artes y las Ciencias) הוא מתחם בידור, תרבות ואדריכלות בעיר ולנסיה שבספרד ואחד מאתרי התיירות המרכזיים בה. המתחם הוא פרי תכנונם של האדריכלים סנטיאגו קלטרווה ופליקס קנדלה.

==היסטוריה==
ראש עיריית ולנסיה בשנת 1989, חואן לרמה, הוציא אל הפועל רעיון של חוזה מריה לופז פינרו, פרופסור להיסטוריית המדע באוניברסיטת ולנסיה, לבנות מוזיאון מדע בגן טוריה הממוקם על אדמת נהר בעל אותו שם שאפיקו הוסט שנים קודם לכן. צוות ההקמה ביקר במקומות עם מאפיינים דומים במינכן, לונדון וקנדה במטרה לתכנן את הפרויקט באופן פדגוגי.

==מבנים==
*Hemisfèric — מבנה קולנוע תלת-ממדי המשתרע על פני 13,000 מ"ר הכולל IMAX, פלנטריום ולייזריום. צורת המבנה מדמה עין אנושית גדולה שאורכה 100 מטרים. סמלית, זוהי עין החוכמה, אלמנט המסמל את ההתבוננות המבקרים בעולם באמצעות הקרנות אור-קוליות מסוגים שונים. המבנה נחנך בשנת 1998.
* המוזיאון למדעים הנסיך פליפה - El Museu de les Ciències Príncipe Felipe — מוזיאון מדע אינטראקטיבי מעוצב בצורת שלד של לוויתן, המשתרע על פני 42,000 מ"ר ב-3 קומות. אורכו 220 מטר, רוחבו 80 מטר וגובהו 55 מטר, והוא כולל קירות זכוכית בשטח כולל של 20,000 מ"ר. המבנה נחנך בשנת 2000.
*Umbracle — שדרת נוף עם מיני צמחים ולנסיינים (ביניהם אזוביון, יערה, דקלים ועוד), דרכה ניתן להשקיף על כל המתחם. המבנה נחנך בשנת 2000.
*Oceanogràfic — מתחם המוקדש להיכרות עם העולם התת-ימי, הכולל אקווריומים ענקיים, מופעי דולפינים ובריכות מים עם בעלי חיים שונים. זהו אקווריום האוקיינוגרפיה הגדול ביותר באירופה ואחד הגדולים בעולם, בשטח של 110,000 מ"ר ותכולה של 42 מיליוני ליטרים של מים מלוחים. המבנה המרכזי מעוצב בצורת נימפאה והוא פרי עבודתו של האדריכל פליקס קנדלה. המבנה נחנך בשנת 2003. 
*היכל האומנויות המלכה סופיה - Palau de les Arts Reina Sofía — בית אופרה ומרכז לאומנויות הבמה. המבנה נחנך בשנת 2005.המבנה מעוצב כקסדה של לוחם ספרטני, ובנוי בעיקר מבטון לבן, מתכת וזכוכית, עם חיפוי מוזאיקה של קרמיקה לבנה. במתחם ארבעה אולמות, שניים גדולים המכילים 1400-1500 מושבים, ושניים קטנים המכילים כ-400 מושבים. הבמה של האולם המרכזי היא מהגדולות בעולם. בניגוד למבנה המקובל לתיאטראות ובתי אופרה, במבנה זה לא נעשה שימוש בתפאורה תלויה, כדי לא לפגוע בצורתו החיצונית של הבניין. כתחליף לכך, נבנה מנגנון שיכול להחליף בין שלושה סטים מלאים של תפאורה המוסתרים מתחת לבמה, כל אחד מהם בשטח של 400 מ"ר ובגובה מלא. 
*El Puente de l'Assut de l'Or — גשר המחבר בין הצד הדרומי של רחוב מינורקה. עמודו הגבוה ביותר מגיע לגובה של 125 מטרים, והוא הנקודה הגבוהה ביותר בעיר.
*Àgora — כיכר מקורה בה מתקיימים קונצרטים, כנסים ואירועי ספורט שונים, לצד פעילות חינוכית לילדים.
*מגדלי ולנסיה — חלק מפרויקט של בניית שלושה גורדי שחקים בגבהים 308, 266 ו-220 מטרים אשר טרם יצא לפועל, ובעיני רבים בנייתו מוטלת בספק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.turisvalencia.es/ האתר הרשמי לתיירות בוולנסיה]
* 

קטגוריה:מבנים שתכנן סנטיאגו קלטרווה
קטגוריה:מוזיאונים למדע
קטגוריה:ולנסיה: מבנים
קטגוריה:ולנסיה: תרבות
אורטל אופק

אורטל אופק (נולדה ב-8 בדצמבר 1981) היא זמרת ויוצרת ישראלית.

==קריירה==
אופק נולדה בתל אביב. את דרכה המוזיקלית החלה בנערותה בלהקת צעירי תל אביב, ולאחר מכן שירתה בלהקת חיל הים. בזמן שירותה הצבאי פגשה את עידן רייכל בעת שירותו במילואים. רייכל פנה אליה להקלטת השיר "מדברים בשקט", עוד לפני שקם הרכבו החדש, הפרויקט של עידן רייכל. מאוחר יותר נכנס השיר לאלבום "הפרויקט של עידן רייכל", שיצא ב-2002 ויצא כסינגל לתחנות הרדיו. השיר זכה להצלחה גדולה.

לאחר השחרור מצה"ל החלה אופק בקריירה עצמאית. בין היתר הגישה לצד יוני רועה ולילה מלכוס עונת שידורים מלאה בתוכנית "שירה בשידור". בהמשך פנה אליה מיקי גבריאלוב בהצעה להתארח בסיבוב הופעות עליו שקד באותו זמן. הסיבוב נקרא "מיקי גבריאלוב מארח את אורטל אופק".
אופק כתבה שירים לסרטים ולמדה בבית הספר למשחק בית צבי.

בשנת 2007 הוציאה אופק סינגל ראשון, "בשדות של המושב", שכתבה, הלחינה והפיקה. השיר זכה להשמעות רבות באמצעי התקשורת וזיכה את אופק בהכרה לא רק כזמרת אלא גם ככותבת, מלחינה ומפיקה מוזיקלית. בעקבות יציאת השיר זכתה אורטל לתואר זמרת השנה במצעד האלטרנטיבי של גלי צה"ל.
"בשדות של המושב" עובד גם לגרסת מועדונים שהגיעה למקום הראשון במצעד הקלאב וחיי הלילה הרשמי של E-NIGHT.
בשנים שלאחר מכן הוציאה את הסינגלים "יום ועוד לילה" (שלווה בקליפ), "מאמינה בניסים" ו"קרן אור".

ב-2009 במסגרת הפרויקט "עשרה לעשר", שחררה חברת סלקום את השיר "כשנתראה" בביצועה של אורטל אופק לרדיו. בפרויקט נוצר חיבור בין טקסט שכתבתה אופק, אותו הלחין צביקה פיק, והפיקה אופק.

באוגוסט 2010 יצא בהוצאת חברת "היי פידליטי" אלבומה הראשון של אופק, אורטל אופק, שבו נכללו בין היתר כל הסינגלים שהוציאה בשלוש השנים שקדמו לו. פרט לשיר התפילה "אבינו מלכנו" אופק כתבה והלחינה את כל שירי האלבום, וכן עיבדה, הפיקה מוזיקלית, וניגנה ברוב כלי הנגינה. מיד עם יציאתו, נבחר האלבום לאלבום השבוע ב-88FM וכן זכה בקטגוריה "היצירה המקורית של השנה" בסיכום השנתי שערך רדיו דרום במשדר מיוחד.

ביוני 2014 השתתפה אופק בתוכנית "The Voice ישראל" ועברה את שלב האודישנים, כשמוש בן ארי בחר להיות המנטור שלה.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===

* 2010: אורטל אופק

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=AGfrNWF1RYA אורטל אופק], בריאיון עם גאולה אבן
* [http://www.103.fm/programs/Media.aspx?ZrqvnVq=FDKFHD&c41t4nzVQ=M ריאיון עם אורטל אופק], רדיו ללא הפסקה
* 
* 
* [http://www.iba.org.il/gimmel/gimmel.aspx?entity=662887&type=269&topic=0 "נושא פרי" עם אורטל אופק באולפן], מערכת אתר רשת ג'
* [https://web.archive.org/web/20101213005109/http://www.yosmusic.com/article.asp?id=7190 "אורטל אופק" ביקורת אלבום], יוסי חרסונסקי

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:אמני הפרויקט של עידן רייכל
קטגוריה:מתמודדות The Voice ישראל
קטגוריה:חברי להקת צעירי תל אביב
קטגוריה:חברות להקת חיל הים
קטגוריה:חברי להקת חיל הים
קטגוריה:מתמודדות קדם-האירוויזיון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
גורדון ברדלי

גורדון ברדלי (באנגלית: Gordon Bradley; 23 בנובמבר 1933 - 29 באפריל 2008) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
ברדלי גדל בסנדרלנד שבאנגליה, ובהיותו בן 16 הצטרף למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל המקומי. הקריירה שלו כמעט הגיעה לסיומה עוד בטרם החלה - במהלך אימון הוא שבר את פיקת הברך הימנית, ורק כעבור שנתיים יכול היה לשוב לשחק. ברדלי המשיך לשחק כדורגל במקביל לעבודתו במכרה פחם של השלטון. אף שהחל את הקריירה שלו כחלוץ, הוא נאלץ לעבור לשחק בהגנה מאחר שנעשה איטי יותר בעקבות פציעתו. ב-1955 החל את הקריירה המקצוענית שלו בברדפורד פארק אווניו וב-1957 עבר לשחק בקרלייל יונייטד.

ב-1963 חתם ברדלי בקבוצת טורונטו רומא מליגת הכדורגל של מזרח קנדה. הוא שיחק בה שתי עונות, וב-1965 עבר לטורונטו סיטי. במקביל למשחקיו בקייצים במסגרת הליגה הקנדית שיחק ברדלי בסתיו ובחורף בליגת הכדורגל הגרמנית-אמריקאית (GASL), בקבוצות ניו יורק אוקראיניאנס וניו יורק אמריקנס. ב-1967 עבר לשחק בניו יורק גנרלס ששיחקה בליגת הכדורגל הצפון אמריקאית (NASL), ושימש הן כשחקן והן כעוזר מאמן. לאחר שהקבוצה התפרקה הוא עבר לבלטימור בייס, אך גם קבוצה זו התפרקה. ב-1971 עבר ברדלי לקבוצה החדשה שהוקמה ניו יורק קוסמוס, ושימש בה בתפקיד מאמן-שחקן. הוא הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות ה-NASL בעונת 1972. הוא שימש בתפקיד עד לעונת 1975, שבסיומה פוטר והוחלף על ידי קן פארפי. לאחר ששיתף עצמו במשחק אחד בלבד בעונת 1975 פרש ברדלי ממשחק. בתקופה בה שיחק בארצות הברית ערך ברדלי הופעה אחת במדי הנבחרת הלאומית, נגד נבחרת ישראל בנובמבר 1973, אך באופן אירוני, קיבל אזרחות אמריקאית מלאה רק ב-1974. הוא כיהן גם כמאמן הנבחרת במקביל למשחקו במדיה.

במהלך עונת 1976 מונה ברדלי מחדש למאמן ניו יורק קוסמוס, לאחר פיטוריו של פארפי בעקבות פתיחה מאכזבת של העונה. ביולי 1977 הוא עזב את תפקיד המאמן ועבר לשמש בתפקיד ניהולי בכיר בקבוצה. ניו יורק זכתה באליפות הליגה בסיום אותה עונה. ב-1978 מונה ברדלי למאמן קבוצת וושינגטון דיפלומטס. הקבוצה התפרקה ב-1980, אך נבנתה מחדש ושיחקה תחת אותו שם בליגת הכדורגל האמריקאית (ASL). הקבוצה החדשה מינתה מחדש את ברדלי למאמן, אך הוא פוטר במהלך ההכנות לעונה והוחלף על ידי פארפי. ב-1985 החל ברדלי לכהן כמאמן קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ג'ורג' מייסון, ונשאר בתפקיד במשך 15 שנים, עד שהודיע על פרישה מאימון בדצמבר 2000.

ברדלי הוכנס להיכל התהילה של הכדורגל האמריקאי ב-1996, ולהיכל התהילה של אוניברסיטת ג'ורג' מייסון ב-2006. הוא נפטר באפריל 2008, בגיל 74.

==קישורים חיצוניים==

* [http://national.soccerhall.org/builders/gordon_bradley.htm גורדון ברדלי] באתר היכל התהילה של הכדורגל האמריקאי

קטגוריה:חלוצי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:בלמי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק קוסמוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:מאמני כדורגל אמריקאים
קטגוריה:מאמני נבחרת ארצות הברית בכדורגל
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
כרמאנשאה

כרמאנשאה (; בכורדית: کرماشان/Kirmaşan - כרמאשאן) היא בירת המחוז הקרוי על שמה במערב איראן. העיר שוכנת כ-425 ק"מ דרום-מערבית לבירה טהראן ובה אקלים יבשתי. מרבית התושבים מדברים פרסית וכורדית. על פי מפקד האוכלוסין האחרון מ-2016 התגוררו בכרמאנשאה 946,651 בני אדם, העיר היא התשיעית בגודלה באיראן. מבחינה דתית זוהי עיר מגוונת מאוד, שחיים בה מוסלמים, אשורים (נוצרים), בהאים, יהודים וארמנים, כשהנציגות הגדולה ביותר היא לאסלאם השיעי. 

עתיקותיה, נופה ותרבותה של כרמאנשאה מספרים על היותה נדבך בערש התרבות הפרהיסטורית של האזור, ככפר נאוליתי. האזור שסביבה יוּשב על ידי האדם הקדמון עוד מתחילת תקופת האבן הקדומה. בעיקר נתגלו אבני יד מהתקופה הפלאוליתית התחתונה ומערות עם ממצאים חשובים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה. 

תבליט כתובת ביסותון שעל צלע הר בסמוך לעיר הוא איגרת מהמלך דריווש, שבשנת 2006 הוכרה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

==יהדות כרמאנשאה==
בעיר התקיימה קהילה יהודית, שמנתה בשנת 1912 5,000–6,000 אנשים, כ-3% מאוכלוסיית העיר, והיו בה ארבעה בתי כנסת.

בשנים 1912–1936 שימש אברהם חכם כרב העיר כרמאנשאה, כהונתו הסתיימה בעלייתו לארץ ישראל. משה חי אהרוני היה בין פעילי הקהילה הבולטים במחצית הראשונה של המאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
*
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:כורדיסטן האיראנית
קטגוריה:פרובינציות איראן: ערי בירה
קטגוריה:כורדיסטן: ערים
קטגוריה:פרובינציית כרמאנשאה
אנז'ה

אַנְזֵ'ה (בצרפתית: Angers) היא עיר במערב צרפת, המשמשת מושב המחוז האדמיניסטרטיבי מן ולואר. היא שוכנת במרכזו של חבל ארצות הלואר (פיי דה לה לואר), במרחק שווה מנאנט ולה מאן, על גדות הנהר מן, קילומטרים אחדים מכניסתו אל הלואר. לאורכה שישה גשרים, ובה נמל עתיק. העיר היא ביתם של למעלה מ-150 אלף תושבים.

== היסטוריה ==
אנז'ה היא בעלת היסטוריה מוקדמת שמגיעה עד התיישבות האדם והתקופה הנאוליתית. בעת העתיקה היו אלה בני העם האנדגאבי שהתפרסו באזור זה של הלואר, והעניקו את שמם לפרובינציית אנז'ו (בלטינית: Andegavia) ולעיר שבמרכזה, שלימים שימשה כבירתה. במהלך ימי הביניים נהייתה אנז'ה מקום חשוב ופרנסיה היו לרוזנים ולדוכסים, שהטריטוריה שלהם הלכה והתרחבה.

השושלת הפלנטגנטית (1154-1399) הפכה את דוכסות אנז'ו לכוח בעל משקל, שצעד לקראת שליטה על הפרובינציות השכנות טורן, מן וברטאן. עלייתה של השושלת האנז'ווינית נמשכה עד לכדי מגע עם הכתר האנגלי. בהמשך, איחד הדוכס רנה תחת סמכותו את אנז'ו, לורן, פרובאנס, ואף את נאפולי וסיציליה; הוא קידם את האמנות והתרבות וכן את האוניברסיטה של אנז'ה, שנוסדה במאה העשירית. אנז'ה נהייתה לעיר שעמדה בסימן ההגנה על ממלכת צרפת בפני אויביה.

בעת הרנסאנס עמדה העיר בראש ארגון אזורי שבו ביססה את שיפוטה והרחיבה אותו, כשהיא מכסה אחוזות נוספות (בהן לודאן, סומיר ובופור) בסביבתה. בית משפט נוסד בעיר ב-1552, והיה הגוף השיפוטי הראשון באנז'ו. המחוז נמנה עם המחוזות שהטילו מס מאוד לא פופולרי על מלח בישול, ושישה בתי-דין לסוגיית מס-המלח היו בו, מהם בעיר אנז'ה.

במהפכה הצרפתית איבדה העיר חלק נכבד מזכויות היתר שלה. עם זאת, מושב המושל (Préfecture) של מחוז מן-ולואר נקבע בה. לאורך המאה ה-19 עברה הבירה האנז'ווינית מודרניזציה שביטוייה היו הקמת שדרות, גנים ומונומנטים, שנבנו ברוח אוסמן. במאה ה-20 הוסיפה העיר לגדול ולצבור נפח תרבותי, אקולוגי וחברתי. מסוף 1939, עד כיבוש צרפת על ידי גרמניה באמצע 1940 הייתה אנז'ה מקום מושבה של הממשלה הפולנית הגולה.

== כלכלה ==
נמלה העתיק של אנז'ה שימש נקודת מעבר בין פריז, ונדה והלואר האטלנטי. החל מהמאה ה-17 התפתחו סביב הנמל שעל הנהר תעשיות טקסטיל וחבלים, כמו גם בתי זיקוק לנפט. בעקבותיהם באו תעשיות חדשות עם הנחת מסילת הברזל במחצית השנייה של המאה ה-19. במאה ה-20 הייתה אנז'ה עיר יצרנית עם דגש רב על מטלורגיה, אלקטרוניקה וטקסטיל לגווניו.

בין החברות שמשכנן בעיר: מוטורולה, סקאניה, בּוֹש וקואנטרו.

== תרבות ==
לצד פסטיבל ד'אנז'ה, העיר היא במה למספר פסטיבלים שנתיים ביניהם "פסטיבל הסקופ והעיתונות הבינלאומי", "פסטיבל ג'יפסי סווינג" ו"פסטיבל פאות הלחיים".

== ערים תאומות ==

* <ref name=":0"></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20091217092528/http://angersloiretourisme.com/EN/index3.aspx לשכת התיירות של אזור אנז'ה] 
<gallery>
File:Château d'Angers (2).jpg|טירת אנז'ה והחפיר
File:Place de la Gare (Angers).jpg|כיכר התחנה באנז'ה
File:Place de la Gare (Angers) (6).jpg|המזרקה בכיכר התחנה באנז'ה
File:Place de la Gare (Angers). (3).jpg|תחנת הרכבת באנז'ה
File:Cathédrale Saint-Maurice d'Angers.jpg|קתדרלת אנז'ה
File:Buildings in Angers (1).jpg|רחוב באנז'ה
</gallery>

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:פיי דה לה לואר: ערים