OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עוף החול (קבוצת כוכבים)

קבוצת הכוכבים עוף החול נמצאת בשמי הדרום והיא מייצגת את עוף החול המיתולוגי - יצור אגדי שנשרף וקם לתחיה מאפרו. בקבוצה יש רק שני כוכבים בהירים יותר מדרגה 5: אנקא ו-β בעוף החול. הקבוצה הוגדרה בתחילת המאה ה-17, אך כנראה שכוכביה הבהירים היו מזוהים עם עוף החול עוד לפני כן. בשל מיקומה הדרומי לא ניתן לצפות בקבוצה מישראל.

==כוכבים חשובים==
α בעוף החול (אנקא) הוא ענק כתום במרחק של 72 שנות אור ועם בהירות נראית נראית מדרגה 2.4.

β בעוף החול הוא כוכב כפול המורכב משני כוכבים צהובים עם בהירות מדרגה 4. ניתן להפריד ביניהם באמצעות טלסקופ, אך נדרשת הגדלה גדולה.

ζ בעוף החול הוא כוכב כפול עם בהירות מדרגה 4, שבאמצעות טלסקופ קטן ניתן להבחין בבן זוג עם דרגת בהירות 8. הכוכב הבהיר מבין השניים הוא בעצמו כוכב זוגי עם בן זוג עמום, שעובר על פני הכוכב הבהיר אחת ל-40 שעות ומוריד את בהירותו מדרגה 4 לדרגה 4.5.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:13 קבוצות הכוכבים של יוהאן באייר
קטגוריה:עוף החול
לעיון

לעיון או אל-עיון (בערבית: العيون, בברברית: ⵍⵄⵢⵓⵏ, בספרדית: El Aaiún, בצרפתית: Laâyoune) היא העיר הגדולה ביותר בטריטוריה של סהרה המערבית, עם אוכלוסייה של 217,732 בשנת 2014. העיר המודרנית נוסדה על ידי הקפטן הספרדי אנטוניו דה אורו בשנת 1938.<ref></ref> בשנת 1940, ספרד קבעה אותה כבירת סהרה הספרדית. העיר נמצאת תחת כיבוש מרוקאי מאז שנת 1976 והיא בירת המחוז לעיון-סאקיה אל חמרה המנוהלת על ידי מרוקו. העיר היא בירתה דה יורה של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית ונמצאת בפיקוח משימת שמירת השלום של האו"ם MINURSO.

העיירה מחולקת לשניים על ידי הנהר היבש של סגויה אל-חמרה. בצד הדרומי נמצאת העיר התחתית העתיקה, שנבנתה על ידי קולוניסטים ספרדים קתדרלה מאותה תקופה עדיין פעילה; הכמרים שלה משרתים את העיר הזאת ואת דכלה דרומה יותר.

העיר מהווה מוקד לדיג ולכריית פוספטים באזור.<ref name="economist"></ref> בשנת 2010, המדינה ניהלה משא ומתן על הסכם דיג חדש עם אירופה בנושא דיג ימי

ב-18 בדצמבר 2019, קומורו הפכה לאומה הראשונה שפתחה קונסוליה בלאיון לתמיכה בתביעות המרוקאיות על סהרה המערבית.<ref></ref> בינואר 2020, גבון פתחה קונסוליה כללית בלאיון.<ref></ref> מאוחר יותר, סאו טומה ופרינסיפה,<ref></ref> הרפובליקה המרכז אפריקאית,<ref></ref> חוף השנהב,<ref></ref> בורונדי,<ref></ref> אסווטיני,<ref></ref> זמביה,<ref></ref> איחוד האמירויות הערביות,<ref></ref> ובחריין,<ref></ref> פתחו גם קונסוליות בלעיון.

== אטימולוגיה ==
אל-עיון הוא תעתיק השם הערבי בו השתמשו הספרדים למקום. לעיון הוא תעתיק צרפתי בו משתמשים בספרות המרוקאית. פירוש השם הערבי הוא "המעיינות".

באזור שמדרום לטינדוף, אלג'יריה, ישנו מחנה פליטים סהראווי הנקרא על שמה של העיר.

== ערים תאומות ==
* 

== גלריה ==
<gallery>
File:Mosque_moulay_abd_el_aziz_laayoune.jpg|מסגד מולאי עבד אל עזיז
File:Laayoune_Cathedral_2011.jpg|הקתדרלה הספרדית הישנה של פרנסיס הקדוש מאסיזי, משרתת בעיקר את אנשי האו"ם האירופיים
File:Street_view_from_Laayoune_2011.jpg|שדרת מכה אל מוכרמה
File:Monumental_Arch,_Laayoune.jpg|קשת מונומנטלית ליד שדה התעופה
File:Road_to_Laayoune_Port.jpg|הדרך לנמל לעיון
File:Laayoune_Bus_Station.jpg|תחנת האוטובוס של לעיון
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סהרה המערבית: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1938
רפאל שמיץ

רפאל שמיץ (נולד ב-17 בדצמבר 1980 בבלומנאו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אתלטיקו מטרופוליטנו. 
== קריירה ==
בשנים 2001-2008 היה לו חוזה עם ליל הצרפתית. חלק מהתקופה הוא שיחק בהשאלה בקבוצות אחרות. בשנת 2005 סיים עם הקבוצה במקום השני בליגה. ביוני 2008 חתם שמיץ חוזה ל-3 שנים בקבוצת ולנסיאן הצרפתית.

בשנת 2012 הוא חזר לברזיל וחתם באתלטיקו פרנאאנסה. במאי 2013 הוא עזב את הכדורגל המקצועי. בשנת 2018 הוא חזר לתקפוה קצר במטרה לעזור לקבוצה מעיר הולדותו לעלות לליגה גבוהה יותר באליפות מקומית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lequipe.fr/Football/FootballFicheJoueur20000000000000000000019495.html פרופיל של רפאל שמיץ - L'Equipe.fr]

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו פרנאאנסה
קטגוריה:כדורגלני ליל
קטגוריה:כדורגלני קריליה סובייטוב סמרה
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:כדורגלני ואלנסיין
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1980
מוזיאון סימון ג'נשיה

מוזיאון גאורגיה על שם סימון ג'נשיה (בגאורגית: სიმონ ჯანაშიას სახელობის საქართველოს მუზეუმი) או בשמו הקודם המוזיאון הממלכתי להיסטוריה של גאורגיה הוא ממוזיאוני ההיסטוריה העיקריים של גאורגיה בטביליסי. המוזיאון מציג את הממצאים הארכאולוגיים החשובים ביותר של גאורגיה.

== המוזיאון הקווקזי == 
המוזיאון נוסד ב-10 במאי 1852 כמוזיאון המחלקה הקווקזית של האגודה הגאוגרפית של האימפריה הרוסית. בשנת 1856 הומר שמו למוזיאון הקווקזי ביוזמתו של החוקר הגרמני, גוסטב רדה. בשנת 1868 צורפה למוזיאון הספרייה הצבאית של טפיליסי ושמו שונה ל-המוזיאון הקווקזי והספרייה הציבורית של טביליסי. בשנת 1911, נסגרו המוזיאון והספרייה לציבור עקב עבודות בנייה על המוזיאון.

== מוזיאון סימון ג'נשיה ==
לאחר הקמת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה שונה שם המוזיאון, בשנת 1919, למוזיאון של גאורגיה. בשנת 1921 פונה חלק הארי של אוסף המוצגים במוזיאון בעקבות פלישת הצבא האדום לגאורגיה והוחזר לגאורגיה הסובייטית בשנת 1945 בעקבות מאמציו של ההיסטוריון והגולה הגאורגי, אכוותימה תאקאישווילי. בשנת 1947 שונה שם המוזיאון ונקרא על שם ההיסטוריון הגיאורגי המאוחר, סימון ג'נשיה. המוזיאון נפגע משמעותית בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בגאורגיה. בתחילה נפגע במוזיאון בתקופת מלחמת האזרחים הגאורגית בשנים 1991-1992, ולאחר מכן נשרפו חלק מהמוצגים בשריפה. בשנת 2004 מוזג המוזיאון במסגרת שיטת ניהול משותפת במסגרת המוזיאון הלאומי הגאורגי. 

המוזיאון משתרע על מספר מבנים במרכז טביליסי. תצוגות המוזיאון מוצגות כרונולוגית כאשר התצוגה הראשית ממוקמת בשדרות רוסתוולי. מבנה זה עוצב בשנת 1910 על ידי הארכיטקט ניקולאי סוורורב, במקום מבנה ישן יותר שעוצב בידי א. זלצמן, אשר היה מעוצב באלמנטים קישוטיים בסגנון הגאורגי של ימי הביניים. 

המוזיאון כולל מאות אלפי פריטים ארכאולוגיים ואתנוגרפיים של גאורגיה והקווקז. התצוגה הקבועה מסודרת מבחינה כרונולוגית ועוקבת אחרי התפתחותה של גאורגיה מבחינה חומרית ותרבותית החל מתקופת הברונזה ועד לתחילת המאה ה-20. חלק המוצגים החשובים ביותר כוללים מאובנים של הומו ארגסטר שנתגלו בדמניסי; מטמון אחלגורי מהמאה ה-5 לפנה"ס הכולל דוגמאות תכשיטים יחידים במינם; פריטים מהתקופה האחמנית; ואוסף של כ-80,000 מטבעות שהוטבעו בעיקר בגאורגית; איקונינים מימי הביניים וחתיכות צורף שנאספו ממגוון אתרים ארכאולוגיים בגאורגיה; לטש-יהלומים הכולל את אחד האוספים העשירים בעולם של כתובות אוררטויות ועוד.

== מקורות == 
* [http://museum.ge/index.php?lang_id=ENG&sec_id=47 מוזיאון ג'נשיה] במוזיאון הלאומי הגאורגי, 
* [http://www.georgianmuseums.ge/?lang=eng&id=1_1&sec_id=1&th_id=19 מוזיאון ג'נשיה] באתר המוזיאונים של גאורגיה (www.georgianmuseums.ge), 

== קישורים חיצוניים ==
 
* 
* המוזיאון הקווקזי (კავკასიის მუზეუმი), בוויקיפדיה הגאורגית

== הערות שוליים ==

ג'נשיה סימון
קטגוריה:טביליסי: מוזיאונים
קטגוריה:טביליסי: מבנים
ג'נשיה סימון
נעים קריזיו

נעים קריזיו (1 בינואר 1918 – 20 במרץ 2010) היה כדורגלן קוסובני-אלבני אשר היה מפורסם באיטליה בשנות ה-40 וה-50.

==ביוגרפיה==
קריזיו נולד בדקוביצה שבקוסובו. הוא שיחק כקיצוני ימני זריז מאוד כאשר רץ 100 מטר ב-11 שניות בלבד, הוא עזב את מולדתו כדי להצטרף לאחיו אשר שהה בטירנה, ערך את הופעת הבכורה שלו בכדורגל בגיל 15, ובגיל 6 זומן לסגל הנבחרת האלבנית. בעקבות הפלישה האיטלקית לאלבניה ב-1939, הוא התגלה בידי מורה לספורט איטלקי שהמליץ עליו לקבוצת רומא. נחשב לאיטלקי בעקבות סיפוח אלבניה ולכן הורשה ללמוד ב-ISEF (המכון הגבוה לחינוך גופני באיטליה) ולשחק במדיה של רומא, שזכתה באליפות בעונת 1942-1941. קריזיו שיחק ב-ג'ילרוסי עד שנת 1948, עת שהצטרף לנאפולי. הוא פרש מכדורגל בשנת 1953.

קריזיו שימש כמאמנה של קבוצת רומא לזמן קצר במהלך עונת 1965-1964 כמחליף לחואן קרלוס לורנסו. אחר כך הפך לשמש כסקאוט של המועדון, ובמסגרת תפקידו גילה בין היתר את ג'וזפה ג'אניני כאשר שיחק במועדון קטן באזורו פראטוצ'י מרינו.

בסוף ימיו חי קריזיו ברומא, ונפטר ב-20 במרץ 2010, בגיל 92.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים קוסובנים
קטגוריה:כדורגלנים אלבנים
קטגוריה:קשרי כדורגל קוסובנים
קטגוריה:קשרי כדורגל אלבנים
קטגוריה:כדורגלני קיי אף טירנה
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:מאמני כדורגל אלבנים
קטגוריה:מאמני רומא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלבניה
קטגוריה:אלבניה: אישים בספורט
קטגוריה:ילידי 1918
קטגוריה:נפטרים ב-2010
תהלוכת הארבות המלכותיות של תאילנד

הארבה המלכותית (1865)
תהלוכת הארבות המלכותיות של תאילנד (בתאית: กระบวนพยุหยาตราชลมารค) היא טקס דתי ומלכותי, הנערך מזה 700 שנים בקירוב. הארבות המלכותיות המעוטרות להפליא הן שילוב של אומנות ואמנות תאילנדית. המשט נערך לעיתים רחוקות, על פי רוב רק במסגרת אירועים תרבותיים ודתיים חשובים ביותר. בתקופת שלטונו של המלך פומיפון אדוניאדט, שהשתרעה על פני למעלה משבעים שנים, התהלוכה התקיימה 16 פעמים בלבד.

בתהלוכה משתתפות בימינו 52 ארבות, המאוישות על ידי 2,082 חותרים. 51 מתוכן הן ארבות היסטוריות והנוספת היא הארבה המלכותית "נאראי סונג סובאן המלך ראמה התשיעי", שהושקה ב-1994 והיחידה שנבנתה במהלך שלטונו של פומיפון. התהלוכה מתנהלת במורד הנהר צ'או פראיה, יוצאת מאתר ההחפה המלכותי וסקורי בדוסיט, בנגקוק, עוברת דרך מקדש אמרלד בודהה, הארמון הגדול, ו-ואט פהו ומסתיימת בואט ארון, "מקדש השחר".

==קישורים חיצוניים==

נאראי סונג סובאן המלך ראמה התשיעי

קטגוריה:תאילנד: תרבות
קטגוריה:בנגקוק
ברוטיים

הבּרוּטִיים (ביוונית: Βρέττιοι, בּרֶטִיאוֹי; בלטינית: Bruttii; באיטלקית: Bruzi) היו עם קדום, שישב בקצה הדרומי של איטליה, מגבולות לוקאניה ועד מצרי מסינה וכף לאוקופטרה, בשטח החופף בערך את קלבריה של ימינו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:עמים קדומים באיטליה
צו עיון מחדש

צו עיון מחדש (באנגלית: Writ of Certiorari) הוא סוג של צו אשר בית משפט יכול לפרסם על מנת להביא לפניו תיק שנדון בבית משפט אחר, בדרך כלל בערכאה נמוכה יותר. בזמנים ובמקומות שונים, היה הדבר ידוע גם כ-"Writ of Review".
==היסטוריה==
בית המשפט העליון של ארצות הברית
במאה ה-21, צו זה ידוע בעיקר בהקשר של בית המשפט העליון של ארצות הברית, אשר משתמש בו כמכניזם כמעט-בלבדי להתחלת דיון בתיקים. הדבר נובע מאופן קבלת התיקים בבית המשפט העליון, שהוא בית משפט לערעורים: התיקים מתקבלים על בסיס וולונטרי (discretionary review) ולא על בסיס מחייב (mandatory review). לפיכך, שופטי בית המשפט העליון עצמם הם אלו שקובעים אילו תיקים יגיעו לדיון לפניהם (מתוך כ-7,500 בקשות לערעור על החלטותיהם של בתי משפט נמוכים יותר, המגיעות, בממוצע, מדי שנה לביהמ"ש העליון). מתוך תשעת שופטי ביהמ"ש האמריקאי, מספיקה הסכמתם של ארבעה שופטים (מה שמכונה "Rule of Four") כדי להגיע להחלטה כזו. במקרה זה, מוציא בית המשפט צו עיון מחדש עבור אותו תיק.

מקורה של מדיניות ה-discretionary review וצווי העיון מחדש, בצורתה הנוכחית, הוא בחוק שעבר בקונגרס בשנת 1925. באותה תקופה, היה נדמה כאילו עומס התיקים על השופטים העליונים הופך לבלתי נסבל, והייתה דרושה דרך להקטין את העומס ולאפשר לבית המשפט לדון רק בתיקים בעלי חשיבות חוקתית עליונה. הפתרון שנמצא היה השימוש בצווי העיון מחדש. על מדיניות זו נמתחה ביקורת. למשל, על כך שבמהלך שנת המשפט של 2007 העניקו שופטי בית המשפט העליון 72 צווי עיון מחדש בלבד, אחד המספרים הנמוכים בהיסטוריה.
==במשפט הישראלי==

==ראו גם==
* המשפט בארצות הברית

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: חוק ומשפט
קטגוריה:משפט פרוצדורלי
עיון מחדש
K-1 (ליגה)

K-1 היא ליגה מקצוענית לקיקבוקס מאז שנות ה-90 של המאה ה-20.

האות K נבחרה לייצג את שם הליגה היות שרבות מאמנויות הלחימה מתחילות באות K (קראטה, קיקבוקס, קונג פו ועוד). בליגה ישנם קרבות בקטגוריה של 70 קילוגרם ומשקל כבד. אחת לשנה נערכת התחרות העולמית ביפן בשתי הקטגוריות.

==בישראל==
אלכס טרופימוב הוא אלוף ישראל בקיקבוקס לשנת 2013. טרופימוב מתחרה תחת הנחייתו של מאמנו האישי, כלפו מסיקה.

יוליה סצ'קוב זכתה בשנת 2019 באליפות העולם במשקל עד 52 ק"ג.

==ראו גם==
*גרנד פרי עולמי K-1

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קיקבוקס
קטגוריה:ספורט לחימה
טוונטה (כדורגל)

פ.צ. טוונטה (FC Twente) היא קבוצת כדורגל הולנדית, המייצגת את העיר אנסחדה, הנמצאת במזרח הולנד על גבול גרמניה, באזור טוונטה (Twente). הקבוצה נוסדה בשנת 1965 ומשחקת בליגת העל ההולנדית. הקבוצה זכתה באליפות אחת ובשלושה גביעים.

התלבושת המסורתית של המועדון כוללת מכנסיים וחולצה אדומים, וצווארון לבן - כצבעי סמל המועדון.

== היסטוריה ==
קבוצת הכדורגל משחקת בליגת העל ההולנדית. הקבוצה נוסדה בשנת 1965 כתוצאה מאיחוד של הקבוצות מועדון ספורט אנסחדה אשר זכה באליפות הולנד בשנת 1926 ואנסחדסה בויס. ההצלחות הראשונות של המועדון החלו מיד לאחר המיזוג של 1965, תחת המאמן קיס רייוורס. טוונטה סיימה שלישית ב-1969, רביעית ב-1970, חמישית ב-1971, שלישית ב-1972 ושוב ב-1973.

את עונת 1973/1974 הקבוצה סיימה במקום השני בליגה ההולנדית - דבר אשר הקנה לה את הזכות להשתתף בגביע אופ"א לראשונה בהיסטוריה. לאחר שבחצי הגמר גברה באופן מפתיע על יובנטוס החזקה, העפילה הקבוצה לגמר הטורניר בו הפסידה לבורוסיה מנשנגלדבך הגרמנית. הפעם הראשונה שהקבוצה המאוחדת זכתה בתואר כלשהו הייתה בשנת 1977 כאשר זכתה בגביע ההולנדי כשניצחה בגמר 0–3 את זוולה.

בסיום עונת 2000/2001 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בגביע ההולנדי לאחר שגברה בגמר על פ.ס.וו. איינדהובן בתוצאה 1–3. בעונת 2002/2003 המועדון היה על סף פשיטת רגל אך נרכש על ידי הבעלים הנוכחי - יופ מונסטרמן שייצב את המועדון, ואף הוביל אותו אל גמר הגביע בשנת 2004. בעונת 2008/2009 הקבוצה הגיעה למקום השני, במרחק של 11 נקודות מהאלופה א.ז. אלקמאר. בנוסף, הגיעה גם לגמר הגביע, בו הפסידה להירנפיין, ושלב 32 האחרונות בגביע אופ"א, שם הודחה על ידי אולימפיק מרסיי. העונה שלאחר מכן הייתה עונת השיא של המועדון המאוחד, כאשר הוא זכה באליפות לראשונה בתולדותיו לאחר שהפסיד רק פעמיים לאורך העונה כולה. בנוסף לזכייה באליפות, הקבוצה גם השלימה דאבל כשזכתה גם במגן יוהאן קרויף - הסופר קאפ ההולנדי. העונה הבאה הייתה אף היא טובה כשהקבוצה סיימה במקום השני בליגה וזכתה בגביע ההולנדי בפעם השלישית, כשהפכה יתרון של 0–2 לאייאקס לניצחון 2–3, כולל שער ניצחון בהארכה של מארק יאנקו. כמו כן, בשנה זו זכתה הקבוצה פעם נוספת בסופר קאפ ההולנדי. לאחר מכן לקבוצה היו בעיות כלכליות והיא ירדה מגדולתה.

בסיום עונת 2017/2018 ירדה הקבוצה לליגה ההולנדית השנייה בפעם הראשונה אחרי 34 שנים, לאחר שסיימה במקום האחרון.

בעונת 2018/2019 זכתה באליפות ליגת המשנה וחזרה לליגה הראשונה.

לאחר שהקבוצה רשמה עונה טובה בעונת 2021/2022 וסיימה במקום הרביעי בליגה, טוונטה העפילה לסיבוב השלישי של הקונפרנס ליג. זו הייתה הפעם הראשונה שהמועדון העפיל למפעל אירופי מזה שמונה שנים.

גם בעונת עונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום החמישי והעפילה למוקדמות הקונפרנס ליג אך הודחה בשלב סיבוב הפלייאוף.

== סגל הקבוצה ==
נכון ל-1 בפברואר 2024

 (קפטן) 

 

 (בהשאלה מאייאקס)

 (בהשאלה ממכלן)

 (בהשאלה ממונקו)

== תארים והישגים ==
* הליגה ההולנדית:
** אליפות (1): 2009/2010
** סגנויות (3): 1973/1974, 2008/2009, 2010/2011
* הגביע ההולנדי:
** זכיות (3): 1976/1977, 2000/2001, 2010/2011
** סגנויות (4): 1974/1975, 1978/1979, 2003/2004, 2008/2009
* מגן יוהאן קרויף (הסופר קאפ ההולנדי):
** זכיות (2): 2010, 2011
** סגנויות (1): 2001
* ￼ליגת המשנה:
** זכיות (1) 2018/2019
*￼גביע אינטרטוטו:
** זכיות (1) 2006
*גביע אופ"א:
** סגנויות (1): 1974/1975

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.eredivisie.nl/ Eredivisie.nl] אתר ליגת העל ההולנדית הרשמי 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1965
קטגוריה:אנסחדה
איריס מרטינז

איריס מרטינז (נולדה ב-4 בנובמבר 1973) היא שחקנית ותסריטאית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה בשם איריס קליין. לפני גיוסה לצה"ל הייתה חברה בלהקת "צעירי תל אביב" בשנים 1990–1991 והשתתפה בסדרה "לא כולל שירות".

לאחר שסיימה את שירותה הצבאי החלה את לימודיה בבית הספר למשחק בית צבי אותם סיימה בשנת 1997.

ב-2002 שיחקה את דמותה של אתי אינדיבו בטלנובלה "לחיי האהבה".

בתיאטרון שיחקה במחזמר לילדים "מוכר החלומות", בהצגה "פרח לב הזהב" ובמחזה "הכל יחסי... מממ!". מרטינז כתבה וביימה את המחזה "הסיפורים של יעל" יחד עם ענבל ארבל.

ב-2017 שיחקה בסרט "זוג יונים" בתפקיד לילך.

מלבד משחק, מרטינז היא גם מדבבת שדיבבה בין השאר ב"דיג'ימון" בערוץ ג'טיקס, "מפלצות קטנות" (שיר הפתיחה) ואת "פוקימון" בערוץ הילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.naoragency.com/actor_details/94 איריס מרטינז], באתר הסוכנות

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת צעירי תל אביב
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
גרוב מטאל

גרוב מטאל (באנגלית: Groove metal; נקרא גם פוסט-ת'ראש) הוא תת-ז'אנר של ז'אנר הת'ראש מטאל, שהחל את דרכו בתחילת שנות התשעים. גרוב מטאל הוא שילוב של מספר סגנונות של שנות השמונים, הכוללים הבי מטאל מסורתי, ת'ראש מטאל וקרוסאובר ת'ראש/הארדקור פאנק. אלבומים כמו Cowboys From Hell של פנטרה, Beg to Differ של Prong ו-Make Them Die Slowly של White Zombie, היו הראשונים לשלב גרוב עם ת'ראש מטאל.

== מאפיינים אמנותיים ==
הגרוב מטאל מאופיין בעיקר בנגינת ריפים ת'ראשיים במהירות בינונית עם דגש על הכבדות והגרוביות ופחות על מהירות גבוהה.

הצליל בדרך כלל נמוך ומלווה בדיסטורשן כבד של הגיטרה, שמרבה להשתמש באקורד כוח ובפאלם מיוט. הצליל מאופיין בהגברת הצלילים הגבוהים (trebele) והגברת הצלילים הבאסיים (bass) שלו.

בדומה לשאר סגנונות המטאל, תפקיד הבאס בדרך כלל עוקב אחרי הריפים של גיטרת הקצב, אך לפעמים משמש כהקדמה לריף. נפוץ השימוש בדיסטורשן לבאס.

השירה לרוב מורכבת מהשירה הת'ראשית הצעקנית, שירת הארדקור ושירה נקיה.

תפקיד התופים נוהג להשתמש בדאבל באס, אך לא באופן רציף ומהיר כמו בת'ראש מטאל, אלא לפרקי זמן קצרים בשיר.

==להקות בולטות==

קטגוריה:סגנונות מטאל
שארלוט

השם שארלוט הוא אחת הגרסאות הנשיות לשם . בשם זה נקראו נשים ומקומות רבים. מקורו בצרפתית, אך השם נכנס לשימוש באנגלית ובגרמנית. בהונגרית ידועה הצורה "שארולטה".

קטגוריה:שמות פרטיים לנשים
מסגיד

בית הכנסת בכפר [[וולקה שבאתיופיה (2003)]]מֶסְגיד (בגעז: መሰጊድ) הוא שמו של בית הכנסת בביתא ישראל.

== שם ==
המילה "מסגיד" מגיעה מהמילה סגידה (געז: ሰገደ/ሰማደ, סגדה) ושימשה גם את יהודי יב כשם לבית הכנסת. במסגד בעיירה תנעם שבמזרח מחוז צנעא בתימן, בו התקיימה קהילה יהודית מימי חורבן בית המקדש הראשון, נמצא עמוד בשימוש משני עליו חרוטה הכתובת ״אמן, אמן, וזה הבית יהיה מסגיד״ באותיות בשפה השבאית המאוחרת. החוקרים וולטר מולר ווולף לסלאו הסיקו מכאן כי המילה מסגיד, הנגזרת מהשורש סגד שפירושו קידה בשפה הארמית, חדרה לשפת הגעז במשמעות בית תפילה מן השפה השבאית, ולא ישירות מהשפה הארמית - ולא בעקיפין מהמילה מסגד בשפה הערבית, שהושפעה אף היא מהשבאית. שמות נוספים למסגיד הם צְלותָ בֵּת ("בית התפילה"), מֶקְדָס בֵּת ("בית קדוש") ומסכיתא.

== מבנה ==
המסגיד ממוקם במקום הגבוה ביותר ביישוב. המסגיד נבנה לרוב כגודג'ו, מבנה בוץ אתיופי מסורתי, ולא היה שונה מבתי המגורים. ביישובים חשובים וגדולים היה בנוי מאבנים. בתי הכנסת הקטנים היו לרוב בעלי עזרה אחת, כך שקהל המתפללים היה מתכנס מחוצה לו. הכניסה למסגיד מוקמה תמיד בצד המזרחי.

מבנה המסגיד
*המזבח (1) בו מקריבים קורבנות, בנוי מאבנים, ונחשב כמקום קדוש שאין נוגעים בו.
*מתחם קודש הקודשים (2). המקום אליו רשאיים להיכנס רק הכהנים.
**שולחן - תיבה (מכונה "תבות") עליו מונחת האורית (3)
**מקומם של מי הזיה ואפר פרה אדומה (4)
**מקום לבגדי הכהונה ושאר אביזרי הפולחן (5)
**המקום בו נשמרים הספרים (6)
**חלונות סביב מתחם קודש הקודשים (*)
*המתפללים
**גברים (7)
**אנשי הדת (8)
**נשים וילדים (9)

במסגיד היה גם לחם הפנים וליד שולחן האורית הייתה מנורה.

==לקריאה נוספת==
*אהרון זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג-1973.

<div style="direction: ltr;">
*Johann Martin Flad, The Falashas (Jews) of Abyssinia, 1869
*Kay Kaufman Shelemay, Music, Ritual, and Falasha History, African Studies Center, Michigan State University, 1986, 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:היימנות
ארטריה

אֶרֶטְרִיָה (ביוונית: Ερέτρια, בלטינית: Eretria) הייתה פוליס יוונית חשובה בחוף המערבי של האי אֶוּבּוֹיָה (אֶבְיָה או אֶבוֹיָה של ימינו), דרומית לכלקיס. היא שגשגה במאות השישית והחמישית לפנה"ס אך ירדה מגדולתה עוד בעת העתיקה, ובמאה ה-1 לפנה"ס ננטשה. עיר מודרנית, הנושאת אותו שם, נמצאת סמוך לשרידי העיר הקדומה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פולייס ביוון העתיקה
קטגוריה:יוון: ערים
קניון שבעת הכוכבים

קניון שבעת הכוכבים הוא מרכז קניות בהרצליה הממוקם בשדרות שבעת הכוכבים, הקרויות על שם דגל שבעת הכוכבים, ומכאן נגזר שמו. הקניון ממוקם באזור מרכזי המחבר בין חלקה המזרחי של העיר, שבו מתגוררים מרבית תושביה, לבין חלקה המערבי, ובו אזור התעשייה, הרצליה פיתוח וחוף הים. הוא נמצא בבעלות חברת הכשרת היישוב ונחשב אחד מנכסיה הבולטים. הוא הקניון היחיד באזור המרכז שפועל 7 ימים בשבוע.

==היסטוריה==
פנים קניון שבעת הכוכבים, 2006
את הקרקע עליה הוקם הקניון חכרה הכשרת היישוב מעיריית הרצליה בפברואר 1998 תמורת 12 מיליון דולר, לתקופה של 49 שנה. את הקניון מחזיקה חברת הכשרת היישוב, באמצעות חברת הבת "הכשרת היישוב קניונים ומרכזי מסחר", שהייתה חברה ציבורית עד 2006.

את הקמת הקניון ליווה מאבק משפטי של בעלי קרקעות פרטיים, שעיריית הרצליה החליטה להפקיע מהם 220 דונם לטובת הקמת פארק הרצליה, אך ייעדה חלק מהשטח לטובת חניון של קניון שבעת הכוכבים. בעלי קרקע הגישו התנגדות לתוכנית הקניון ואחר כך תביעה משפטית שהגיעה לדיון פעמיים בבית המשפט העליון. הם גם התלוננו שהעירייה אישרה הקמת קניון במקום חלק מהפארק בשטח שברשותה, ובשטחים שבבעלותם לא אושרה בנייה, למרות שביקשו להקים שכונת מגורים בחלק מהשטח, כפיצוי על ההפקעה. בנוסף טען אחד מבעלי הקרקע כי כ-1% מהשטח שעליו הוקם הקניון הוא בבעלותו.

הקניון נפתח בספטמבר 2000, ועם פתיחתו הצליחה חברת הכשרת היישוב למצוא שוכרים ל-100% מהשטח המסחרי שלו.

בשנת 2009, ההכנסות השנתיות מדמי השכירות בקניון הסתכמו ב-71.6 מיליון שקל.

ביוני 2010 הופקדה בוועדה המחוזית לתכנון ובניה תוכנית להרחבת הקניון ב-3,000 מ"ר, וב-2011 החלו עבודות הבניה שהושלמו שנתיים אחר כך. השיפוץ נועד להכנסת מותגי אופנה בינלאומיים דוגמת רשת H&M ואמריקן איגל אאוטפיטרס שעבורה נבנה מתחם חדש של 1,000 מ"ר.

בספטמבר 2020 סגרה חברת תיאטראות ישראל את מתחם בתי הקולנוע בקניון, עם סיום חוזה השכירות שלה, בשל מחלוקת על תשלום דמי שכירות על ששת החודשים בהם בית הקולנוע נסגר בשל מגפת הקורונה. במקביל ומאותה סיבה סגרה גם קסטרו את הסניף שלה. חנות קסטרו נסגרה לפני תום החוזה דבר שהביא לתביעה מצד הקניון

ביוני 2021, במהלך עבודות שיפוץ, נהרג עובד מלגזה לאחר שאיבד שליטה ונפל מגובה דרך חור שנפתח להשלכת פסולת.

==מבנה הקניון==
את תכנונו האדריכלי של הקניון ביצע האדריכל משה צור, אשר תכנן עוד מספר קניונים בישראל ובעולם.

הקניון מכיל שתי קומות מסחר עיקריות, וכן חלק מסחרי בקומת המרתף העליונה (שעיקרה מוקדש לחניה), עם 140 בתי עסק בשטח כולל של 25 אלף מ"ר. בחניון בן 3 הקומות שבמרתף הבניין, יש מקום לכ-1,500 כלי רכב והכניסה אליו בחינם. תמהיל העסקים בקניון אופייני לקניונים בישראל, וכולל רשתות שיווק ארציות בתחומי ביגוד, תמרוקים, מזון, ספרים, חשמל ואלקטרוניקה, ציוד לבית וחנויות נוספות. שבעת הכוכבים היה מהראשוני הקניונים בישראל שנבנו מראש עם חדר הנקה מרווח.
הקניון פתוח בשבת (אך אחדות מהחנויות סגורות בשבת). פתיחת החנויות בשבת מהווה תחרות קשה לעסקים העירוניים המקומיים שבדומה לערים רבות נוספות, נפגעה הכנסתם מאז פתיחת הקניון.

==אתרים בסביבת הקניון==
החזית המערבית, 2010
תחנת הרכבת הרצליה, אצטדיון הכדורגל העירוני, "תיכון חדש הרצליה", אולפני הרצליה, פארק הרצליה וספורטק הרצליה נמצאים בסמוך לקניון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

שבעת הכוכבים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה צור
סטנדרד לייז'

סטנדרד לייז (בצרפתית: Standard de Liège) היא קבוצת כדורגל בלגית מהעיר לייז' השוכנת באזור דוברי הצרפתית במדינה, ולוניה. הקבוצה משחקת בליגת העל הבלגית.

הקבוצה נוסדה בשנת 1898 על ידי סטודנטים מאוניברסיטת סנט טראוויס. הקבוצה לא נחלה הצלחה רבה והתנדנדה בין הליגות הנמוכות, אך דבר זה השתנה כשמשנות ה-40 הקבוצה החלה לטפס במדרגי הליגות הגבוהות יותר בבלגיה וכן עד לליגה הבכירה, בה היא נמצאת עד היום. כשמאז זכתה בתארים רבים ונחשבה במשך השנים לקבוצה המצליחה בבלגיה, להוציא את אנדרלכט.

לזכותה של הקבוצה 10 אליפויות ו-8 גביעים.

==תארים==
* ליגת העל הבלגית:
** אליפות (10): 1958, 1961, 1963, 1969, 1972, 1971, 1982, 1983, 2008, 2009
** סגנות (12): 1926, 1928, 1936, 1962, 1965, 1973, 1980, 1993, 1995, 2006, 2011, 2014
* הגביע הבלגי:
** זכייה (8): 1954, 1966, 1967, 1981, 1993, 2011, 2016, 2018
** סגנות (10): 1965, 1972, 1973, 1984, 1988, 1989, 1999, 2000, 2007, 2016
* גביע הליגה הבלגי:
** זכייה (1): 1975
* הסופר קאפ הבלגי:
** זכייה (4): 1981, 1983, 2008, 2009
** סגנות (4): 1982, 1993, 2011, 2016
* גביע אירופה למחזיקות גביע:
** סגנות (1): 1982

==סגל הקבוצה==
;נכון ל-17 באוגוסט 2022

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בלגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1898
יוהאן כריסטוף פפוש

יוהאן כריסטוף פפוש (בגרמנית: Johann Christoph Pepusch; 1667 – 20 ביולי 1752) היה מלחין יליד גרמניה, שרוב שנות פעילותו המקצועית עברו עליו באנגליה.
== ביוגרפיה ==
בגיל 14 התמנה פפוש לחצר הפרוסית. בסביבות 1700 השתקע באנגליה, שם היה, בשנת 1710, בין מייסדיה של האקדמיה למוזיקה ווקאלית, ששמה שונה ב-1726 לאקדמיה למוזיקה עתיקה. במדריך של דואן כתוב על ייסוד האקדמיה וכך נאמר בעמ' 76:

פפוש נשאר מנהל האקדמיה עד מותו ב-1752. את מקומו תפס בנג'מין קוק.

פפוש עבד לצד גאורג פרידריך הנדל בקאנונס, צפונית-מערבית ללונדון, שם עבדו השניים אצל ג'יימס ברידג'ס, הדוכס הראשון של צ'אנדוס, כספקי מוזיקה למערך המוזיקלי הנכבד במשכן המפואר שהחזיק שם. אף כי פפוש נודע כיום בעיקר במוזיקה שכתב ל"אופרת הקבצנים" (1728) - ללברית של ג'ון גיי - הוא חיבר יצירות רבות, בהן מוזיקה לבמה ולכנסייה.

==יצירותיו==
{|width=100%|
|- valign="top"
| width=33%|
יצירות חילוניות קוליות:

תומריס

ונוס ואדוניס

מירטיליו ולאורה

אפולו ודפנה

מות דידו

הנביאה, או ההיסטוריה של דיוקלטיאנוס

אלקסיס ודורינדה

אופרת הקבצנים

החתונה

פולי

שירים

אודות

קנטטות

יצירות דתיות:

מגניפיקט

מוטטים

המנונות
| width=33%|
יצירותיו הכליות עם מספרי אופוס:

אופוס 1: 6 סונטות לחלילית ובסו קונטינואו

אופוס 2. 16 סונטות לכנור ובסו קונטינואו

אופוס 3. 12 סונטות לשני כנורות (או אבובים או חלילים) ובסו קונטינואו

אופוס 4. 12 סונטות לכנור ובסו קונטינואו

אופוס 5. 10 סונטות לכנור ובסו קונטינואו

אופוס 6. 10 סונטות לכנור ובסו קונטינואו

אופוס 7. 10 סונטות. 1-8 לחליל או אבוב או כנור, לכנור ולבאסו קונטינואו, מס' 9 לחליל, ויולה דה

גמבה ובסו קונטינואו, מס' 10 לחלילית, חליל, בסו קונטינואו

אופוס 8. 6 קונצ'רטי לשתי חליליות, שני חלילים (או אבובים או כנורות) ובסו קונטינואו
| width=33%|
יצירות הכליות ללא מספרי אופוס:

6 סונטות לחלילית ובסו קונטינואו

Airs לשני כנורות

מספר קונצ'רטי גרוסי

קונצ'רטי שונים

43 טריו סונטות

6 סונטות לכנור ובסו קונטינואו

סונטות נוספות

קטעים לכלי מקלדת
|}

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Doane, Joseph (1794) A Musical Directory for the Year 1794 London : printed for the editor; published by R. H. Westley; and sold by the following music-sellers: Messrs. Longman & Broaderip; Smart; Bland; Betts; Fentum
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מלחיני אופרה אנגלים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1667
קטגוריה:נפטרים ב-1752
Selmasongs

Selmasongs הוא אלבום שיצא לאור ב-18 בספטמבר 2000 על ידי הזמרת, כותבת השירים והמוזיקאית האיסלנדית ביורק בתור פסקול לסרט רוקדת בחשכה, בו היא גם כיכבה כדמות הראשית, סלמה. האלבום מציג סידורים קלאסיים בנוסף למלודיות וביטים המחוברים מצלילים של חפצים שגרתיים, כמו מכונות במפעל או רכבות.

באופן בולט, חלק ממילות השירים שונות בצורה מהותית מאלו שבגרסאות המופיעות בסרט. חלק מהמילים שוכתבו, אולי כדי למנוע גילוי של חלקי עלילה חשובים, עקב העובדה שהפסקול יצא לחנויות לפני שהסרט יצא לאקרנים, או כדי לגרום לאלבום להיות כזה שעומד בפני עצמו. בפרט, השיר I've Seen It All מאבד הרבה ממשמעותו, מפני שביורק ות'ום יורק מחליפים דמויות ביניהם במהלך השיר (בסרט, ביורק מבצעת את הדואט עם השחקן פיטר סטורמר והם שומרים על דמויותיהם במהלכו). בנוסף, הרצועות "My Favourite Things" ו "Next to Last Song" לא מופיעות באלבום, ייתכן שמאותה הסיבה. 

הרצועה I've Seen It All הייתה מועמדת בטקס פרסי אוסקר בתור השיר המקורי הטוב ביותר. בנוסף, הפסקול התקבל באהדה על ידי המבקרים, וזכה לביקורת של ארבעה כוכבים מתוך חמישה מהמגזינים רולינג סטון ו- NME, וזכה בחמישה כוכבים בביקורת של המגזין Alternative Press.

== ביורק על Selmasongs ==

על למה היא בחרה לעשות את האלבום: "עשיתי שלושה אלבומי סולו במהלך חמש שנים, ושלושתם היו עליי. הרגשתי מעט נרקיסיסטית. הייתי מוכנה לתת את עצמי למען פרויקט אחר. היה לי את הרעב להשתמש יותר בידע המוזיקלי-קלאסי שלי בפרויקט אישי, אך רציתי שזה יהיה מחובר רגשית למישהו אחר". (2000, VH1)

על סלמה: "לא אני כתבתי את המילים ל-I've Seen It All, אבל זה היה פרויקט שארך שלוש שנים ונהניתי לשכוח את עצמי, ולהתאהב באובססיביות באישה הנקראת סלמה. התאהבתי בה, בכנות. הרגשתי מוחמאת עד מאוד להיות האחת שתבטא את ליבה של סלמה". (The New Music, 2001)

על המניפסט שלה: "הכנתי מניפסט שאומר- 'את המיקס האחרון למוזיקה אני אעשה. אני צריכה להיות בזמן שהמוזיקה נערכת, ועורכי הסאונד צריכים להתייעץ איתי בכל שלב. ההחלטה על השירים שייכנסו לפסקול תהיה שלי'", היא אומרת. "חזרתי עם המניפסט ואמרתי: 'עד שלא תסכים לא אעשה כלום', והוא (הכוונה לבמאי - לארס פון טרייר) הסכים". (Oct 31, 2000, מהאתר Entertainment Weekly)

== רשימת השירים ==
רצועה מספר 1 נכתבה על ידי ביורק ומנוצחת על ידי וינסנט מנדוזה.
<br />רצועות 3, 4, 6 ו-7 נכתבו על ידי ביורק, Sjón ולארס פון טרייר.
<br />רצועות 2 ו-5 נכתבו על ידי ביורק, מארק בל, Sjón ולארס פון טרייר.
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
{|
|
# Overture - 3:38 
# Cvalda - 4:48 (יחד עם קתרין דנב)
# I've Seen It All - 5:29 (יחד עם ת'ום יורק)
# Scatterheart - 6:39 
# In the Musicals - 4:41 
# 107 Steps - 2:36 (יחד עם סיובן פאלון)
# New World - 4:23 

|}
</div>

לא יצאו סינגלים מתוך הפסקול.

== טבלאות וזיכויים ==
{| class="wikitable" border="1"
! מדינה
! מיקום שיא
! זיכוי
! מכירות
|-
| אוסטריה
| 21
| -
| -
|-
| ארצות הברית
| 41
| -
| 201,000
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| בריטניה
| 34
| -
| -
|-
| פינלנד
| 10
| -
| -
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| צרפת
| 4
| פלטינה 
| 242,000 +
|-
| שוודיה
| 12
| -
| -
|-
| שווייץ
| 20
| -
| -
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20100723020126/http://unit.bjork.com/selmasongs/ מיני אתר המוקדש לפסקול]

קטגוריה:פסקולים מ-2000
קטגוריה:אלבומי ביורק
קטגוריה:פסקולי סרטים
חניכות

חניכות היא שיטה להכשרה ואימון כוח אדם במקצועות האומנות, החקלאות ועבודות הכפיים. חניכים מפתחים את הקריירה שלהם אחרי תקופת חניכות. מרבית ההכשרה בתקופת החניכות נעשית במקום העבודה ובלימוד תוך כדי עבודה. לעיתים קיים גם חלק תאורטי לא פורמלי.

== בישראל ==
בישראל נמצאת מערכת החניכות באחריות משרד העבודה והרווחה מתוקף חוק החניכות, והיא מהווה חלופה למערכת החינוך של משרד החינוך, במסגרת "בתי ספר תעשייתיים". המערכת משלבת עבודה מעשית עם לימודי מקצוע. עד 1978, עת היה נהוג שכר לימוד מדורג בבתי ספר תיכוניים, היוותה החניכות קרש קפיצה לתלמידים אשר יד הוריהם לא השיגה לממן את לימודי התיכון. מאז החלת חוק חינוך חובה עד כיתה י', מופנים למערכת החניכות בעיקר תלמידים אשר הישגיהם חלשים. במערכת למדו, נכון לשנת 2004, כ-13,000 תלמידים ותלמידות.

בשנת 2016 החל משרד העבודה והרווחה, בשיתוף ג'וינט ישראל-תב"ת, להפעיל את תוכנית סטארטר – תוכנית הכשרה למבוגרים המלווה בחניכות.

== חניכה רוחנית ==
חניכות בתחום הרוחניות שונה מהנזכרות כאן. היא מבוססת על העברת מידע מאדם בעל כישורים מוכחים בתחומי הדת והאמונה. יכול אדם להעביר את הידע הזה מאב לבנו. יכול אדם לרכוש ידע זה ממורה רוחני. הידע יכול להיות סודי או לא סודי. הוא מהווה כר נרחב, מצד אחד לשרלטנים, ומצד שני לאנשים בעלי יכולות פאראפסיכולוגיות.

== חניכה בתחום האמנות ==
חניכות בתחום האמנויות, גם היא העברת ידע, לעיתים, שאיננו נלמד בבתי ספר. לדוגמה, בתחום התיאטרון היפני המסורתי העברת המידע נעשתה תמיד בדרך זו. כמעט בכל אמנות כמו התיאטרון, הקולנוע, יש ללמוד לא רק בבתי הספר הרגילים, אלא גם מאדם בעל ניסיון, המעביר את הלומד ניסיונות ומבחנים על מנת לחשלו, ולהעניק לו את האמון המקצועי. כך גם במוזיקה.

== קישורים חיצוניים ==

* משרד העבודה והרווחה, [https://web.archive.org/web/20080829183148/http://www.tamas.gov.il/NR/exeres/A293CD1A-8FA0-4B45-A1C6-7401F88E3F2B.htm האגף להכשרת נוער]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הכשרה מקצועית
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:רוחניות ואמונה

en:Apprenticeship
bg:Чирак
da:Lærling
de:Berufsausbildung
eo:Metilernanto
fi:Oppisopimus
fr:Apprenti
it:Training aziendale
nl:Middelbaar beroepsonderwijs
nn:Lærling
no:Lærling
simple:Apprenticeship
sv:Lärling
tr:Çırak (Yarışma)
סיכון שוק

סיכון שוק הוא סיכון המתייחס להפסדים פוטנציאליים כתוצאה מתנודות בשווקים.
בין סיכוני השוק העיקריים:
* סיכונים בשערי ריבית: עלייה בשער הריבית עלולה להביא לייקור עלויות המימון לחברות ויחידים מחד, ולירידה בשערי איגרות חוב מסוימות.
* סיכונים בשוק המט"ח: עלייה בשערם של מטבעות חוץ עלולה לפגוע ביבואנים ולווים שחובם נקוב במט"ח. ירידה בשערי מט"ח עלולה לפגוע ביצואנים, ובבעלי הכנסות הנקובות במט"ח.
* סיכונים בשוק הסחורות: עלייה במחירי חומרי גלם עלולה לפגוע ביצרנים, ואילו ירידה במחיריהם עלולה לפגוע במחזיקי מלאים גדולים.
* סיכונים בשוק המניות: ירידות בשוק המניות עלולות לפגוע בערכם של תיקי השקעות.

כדי להתמודד עם סיכוני שוק, ובעיקר כנגד שלושת הראשונים, נוקטות חברות מדיניות של ניהול סיכונים פיננסיים, ובכלל זאת גידור הסיכונים תוך שימוש במכשירים פיננסיים שונים.
כדוגמה, חברת תעופה עשויה לגדר את מחיר הדלק שהיא רוכשת, המהווה חלק ניכר מהוצאותיה, בתקופות של עליית מחירים. קופת גמל עשויה לגדר את תיק השקעותיה כנגד ירידות בשוק המניות. יצואנים עשויים לגדר את הכנסותיהם במטבע חוץ. לכל גידור קיימת עלות, ובפרט בגידורים לטווח ארוך, ולכן בתקופות של עליות מחירים ממושכות, כפי שהתרחשו בשוקי הסחורות בשנים 2007-2008, יעילותם פוחתת.

==לקריאה נוספת==
*PRICO פריקו ניהול סיכונים, [http://prico.co.il/site/subMenu.aspx?Mcat=17&pageN=28מתודולוגיה ומאמרים מקצועיים בנושא ניהול סיכוני שוק]

* אדם רויטר ניהול סיכונים פיננסיים, הוצאת עמיחי. 
* אדם רויטר, ניהול סיכונים פיננסיים בעקבות משבר 2008, הוצאת ידיעות ספרים. 

קטגוריה:שווקים (כלכלה)
שוק
הנס הוליין

האס האוס בווינה
הנס הוליין (באנגלית: Hans Hollein; 30 במרץ 1934, וינה – 24 באפריל 2014, וינה) היה אדריכל ומעצב אוסטרי שזכה פרס פריצקר לשנת 1985.

==ביוגרפיה==
הנס הוליין סיים את לימודיו בבית הספר לאדריכלות באקדמיה לאמנויות יפות בווינה ב-1956. בזכות מלגת הצטיינות שבה זכה התאפשר לו לממן את המשך לימודיו בארצות הברית. הוא המשיך את לימודיו במכון הטכנולוגי של אילינוי (שאת לימודי האדריכלות אז ניהל מיס ון דר רוהה) עד 1959 ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי עד 1960. הוא עבד כאדריכל במספר משרדים בשוודיה ובארצות הברית לפני ששב לווינה ב-1964 שם הקים משרד אדריכלים משלו.

הוליין עבד כפרופסור אורח באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס בשנים 1963, 1964 ו-1966. בשנים 1967–1976 לימד כפרופסור באקדמיה לאמנות שבדיסלדורף. מאז 1976 לימד כפרופסור באוניברסיטה לאמנויות שימושיות בווינה.

נוסף על עבודתו כאדריכל הציג הוליין תערוכות שונות, בין היתר בביאנלה של ונציה לאמנויות. בשנת 1980 עיצב את הבמה לדרמה שהפיק ארתור שניצלר בווינה בשם "Der Einsame Weg".

הוליין היה מוכר בין היתר בזכות הביקורת החריפה שמתח נגד זרם הפונקציונליזם של הגישה המודרניסטית והשתייכותו לזרם האדריכלות הפוסט מודרנית.

מאז שנות ה-70 זכה הוליין להכרה בין-לאומית בזכות עבודותיו הייחודיות.

==עבודות נבחרות==
*1964–1965, חנות הנרות נטי, וינה.
*1970, גלריית ריצ'רד פייגן, ניו יורק.
*1972, חנות התכשיטים שולין, וינה.
*1972–1982, המוזיאון הלאומי של אבטיברג, ליד דיסלדורף.
*1978, משרד התיירות של וינה.
*1983, רושטראסה, ברלין.
*1987–1991, המוזיאון לאמנות מודרנית, פרנקפורט.
*1990, האס האוס, וינה.
*1996–2001, שגרירות אוסטריה, ברלין.
*1997–2002, בנק צנטרום, ולדוז, אוסטריה.
*1997–2002, ולקניה, המרכז האירופאי לוולקנולוגיה, אוברן, צרפת.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www1.amalnet.k12.il/sites/Mifgashim/Pages/hollienhans.aspx הוליין, הנס 1934 עיצוב, אדריכלות, ציור], באתר עמל
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים אוסטרים
קטגוריה:זוכי פרס פריצקר
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של אילינוי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2014
בנות בתיה

בנות בתיה (בשמה המלא - תנועת בנות בית יעקב בתיה) היא ארגון נוער לבנות חרדיות הפועלת בישראל מאז שנות השלושים, ומרכזה בירושלים. נכון ל-2022 כמנכ"ל התנועה משמש הרב ישעיהו ליברמן, וכמנהל-פועל בנו הרב ישראל ליברמן.

בין ערכיה המוצהרים של התנועה: השקפת עולם יהודית; תגבור החינוך הערכי, בפרט באזורי מצוקה; שירות למען הקהילה; צמצום פערים חינוכיים וחברתיים; חינוך לדו-קיום; הגשמה אישית.

== היסטוריה ==
התנועה הוקמה על ידי הרב הלל ליברמן כמסגרת לחינוך משלים לבנות חרדיות הלומדות במערכת בתי הספר בית יעקב. מאז שנת 2005 מפעילה התנועה מסגרת חינוכית לבנות בחופשת הקיץ (פרויקט "אתנחתא"). על פי פרסומי התנועה השתתפו בפרויקט רבבות חניכות. התנועה נקראת על שם המורה בטי (בתיה) רוטשילד שהגיעה משווייץ לקראקא פולין בעקבות בקשתה של שרה שנירר.

בפולין פעלה התנועה במסגרת תנועת בנות אגודת ישראל.

בשנות הארבעים פרסמה התנועה עלון לחניכות בשם "הד בתיה", ממנו ראו אור קרוב לעשרים גיליונות, באופן לא סדיר. בשנות החמישים התפרסם "הד בתיה" כמדור בשבועון "המודיע לילדים" של אגודת ישראל. בעשורים הבאים התפרסם "הד בתיה" כעלון הדרכה למדריכות הארגון. 

== עליה לבתיה ==
עליה לבתיה הוא אירוע שמתקיים מדי שנה ומיועד לבנות בית יעקב שלומדות בכיתות ד' וזוהי שנתם הראשונה בתנועות בתיה. האירוע מתקיים בבניני האומה בירושלים.<ref></ref>

== היקף הפעילות ==
אומדן תנועות הנוער שפרסם משרד החינוך בסוף 2005 הראה כי בתנועה פעלו 17,400 חניכות, מתוך כ-150,000 חניכים בכלל תנועות הנוער בישראל (11.6%).
בסוף שנת 2006 היוו חניכות התנועה כ-14.6% מכלל חניכי תנועות הנוער בישראל. בשנים האחרונות התנועה היא הרביעית בגודלה בישראל (אחרי הצופים העבריים, הנוער העובד והלומד ובני עקיבא). לפי פרסומי התנועה היו בה בשנת 2008 49,532 חניכות ו-1,862 מדריכות, הפועלות ב-217 סניפים ב-52 יישובים.

פעילות התנועה תוקצבה במשך השנים על ידי משרד החינוך. בשנת 2002, למשל, קיבלה התנועה הקצבה של כ-1.16 מיליון ש"ח. בשנת 2005 הגיעה תמיכת משרד החינוך לכ-5.1 מיליון ש"ח. ב-2013 עצר משרד החינוך את התמיכה בתנועה בעקבות חשדות לדיווח כוזב אודות מספר הסניפים והיקף הפעילות. התנועה נהנית מתמיכה במישור המוניציפלי.

== לקריאה נוספת ==

* יהודית גולן, בית הלל: הרב ליברמן - האיש והמפעל (עמ' 514-489). ירושלים: ארגון בנות בית יעקב - בתיה, תשס"ט ([https://merhav.nli.org.il/primo-explore/fulldisplay?docid=ULI_Main010584626&context=L&vid=ULI&lang=iw_IL&utm_source=he.wikipedia.org&utm_medium=referral&utm_campaign=%22%D7%9E%D7%9B%D7%95%D7%9F%20%D7%91%D7%99%D7%AA%20%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91%20%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%A8%D7%95%D7%AA%22&utm_content=ULI הספר בקטלוג ULI])
* הד בתיה, גיליון מס' 1. תל אביב. ט"ו מנחם-אב תש"ד ([https://www.nli.org.il/he/journals/NNL-Journals001876623/NLI הספר בקטלוג ULI]). 
* יוסף פונד, הקבצו צעירי יהודה: תנעות הנוער והצעירים של אגודת ישראל, ירושלים: כרמל, תשפ"ג.

== קישורים חיצוניים ==
* ורד לוי-ברזילי, [http://www.bhol.co.il/forum/topic.asp?topic_id=255270&whichpage=&forum_id=771 בנות יקרות - המאבק על תנועות הנוער], בחדרי חרדים 12.12.2002

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תנועות נוער עבריות
קטגוריה:יהדות חרדית בישראל
קטגוריה:ארגוני נשים בישראל
קטגוריה:בית יעקב
קטגוריה:נשים בחברה החרדית
קרל יוזף אברט

קרל יוזף אברט (בגרמנית: Karl Joseph Eberth; 21 בספטמבר 1835, וירצבורג - 2 בדצמבר 1926, ברלין) היה רופא גרמני, מחלוצי הבקטריולוגיה.

== חייו ==
קיבל את השכלתו באוניברסיטת וירצבורג וסיים שם גם את עבודת הדוקטורט שלו. בין השנים 1881-1865 היה פרופסור באוניברסיטת ציריך ובין 1911-1881 היה פרופסור באוניברסיטת האלה. 

מחקריו הידועים הם בנושאים:
* טיפוס הבטן אצל בני-אדם
* אלח דם אצל ארנבות הבית
* מחלת דמוית שחפת (פסאודוטוברקולוזיס) אצל חזירי-ים

כמו כן, תרם למחקר בתחומי הפתולוגיה והאנטומיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מיקרוביולוגים גרמנים
קטגוריה:בקטריולוגים גרמנים
קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:פתולוגים גרמנים
קטגוריה:אנטומיסטים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת האלה-ויטנברג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ציריך

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1835
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1926
רווח (כלכלה)

רווח בכלכלה הוא הערך המוסף ליזם בגין השקעתו. הרווח מחושב כיתרה שבין ההכנסות בניכוי הוצאות. מרקס הגדיר רווח כהכנסה שלא מעבודה.

קיימות הגדרות רבות לרווח, הנובעות משימושים שונים למושג. ההגדרה הכלכלית לרווח שונה מההגדרה החשבונאית, וכן קיימים מונחים לסוגי רווח שונים – רווח גולמי, רווח תפעולי, וכדומה.

המונח מתאר בין היתר את הרווח לתקופה בה גורמי הייצור של המשק קבועים (קרי, לא ברי שינוי) והוא תוצר המשוואה: פדיון פחות הוצאות. ההוצאות במשוואה הן הוצאות משתנות בלבד לייצור כמות מסוימת, ואינן מתחשבות בהוצאות קבועות.

==ראו גם==
*דוח רווח והפסד
==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:כלכלה
סוחרי גומי

סוחרי גומי הוא מחזה מאת המחזאי חנוך לוין.

==עלילת המחזה==
במחזה שלוש דמויות:

* בלה ברלו - רוקחת.
* יוחנן צינגרבאי - לקוח בבית המרקחת של בלה ברלו.
* שמואל ספרול - אדם שירש מאביו עשרת אלפים קונדומים, שאותם הוא מנסה למכור.

בתחילת המערכה הראשונה, שבה "גיבורינו קצת מעל גיל 40", מציג שמואל ספרול את הצעתו בפני בלה ברלו (ויוחנן צינגרבאי המאזין מהצד):

המערכה הראשונה סובבת סביב נושא זה, ותוך כדי כך מביעים שני הגברים (כל אחד לחוד) את אהבתם לבלה ברלו ומציעים לה נישואים. בלה ומחזריה אינם מצליחים להגיע להסכמה על כדאיותו ועל טיבו של חוזה הנישואים שביניהם. כך, למשל, אומרת בלה ברלו לשמואל ספרול: . 

המערכה השנייה מפגישה אותם גיבורים כעבור עשרים שנה, ומלבד ההזדקנות, דבר כמעט ולא השתנה בעולמם. שמואל ספרול עדיין מנסה למכור את הקונדומים שירש, וכל השלושה ממשיכים לטוות חלומות ולדבר על נישואים, אהבה וכסף.

כל אחת משתי המערכות מסתיימת בהתייחסות עצמית, שבה בלה ברלו מספרת לעצמה על תחושתם של צופי התיאטרון היושבים בחושך ברגע תחילת המחזה. בסוף המערכה הראשונה דבריה מלאי אופטימיות, ואילו בסוף המערכה השנייה היא אומרת:

מבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ עמד על אופיו של המחזה:

==העלאת המחזה ועיבודו לסרט==

המחזה הועלה לראשונה ביוני 1978 בהפקת התיאטרון הקאמרי על בימת צוותא בבימויו של חנוך לוין. יורם גל הכין את התפאורה והתלבושות, ושוש רייזמן את המוזיקה. אלברט כהן גילם את שמואל ספרול, יוסף כרמון את יוחנן צינגרבאי וזהרירה חריפאי את בלה ברלו. הנגנים היו מישה בלכרוביץ' בפסנתר, ישעיהו ברק בגיטרה, אורלי עידן בקלרינט ותובל פטר באקורדיון.

המחזה הועלה מחדש באותו הרכב ב-1983.

הפקה שלישית, בתיאטרון החאן, נעשתה בבימוי ג'ק מסנג'ר ובהשתתפות חנה רוט, גבי עמרני ובסאם זועמוט.

בשנת 2001 כתבו אסי דיין וזאב רווח במשותף תסריט לסרט טלוויזיה המבוסס על המחזה. רווח ביים את הסרט ושיחק באחד התפקידים הראשיים, לצד יוסף שילוח ועדי לב. את הסרט הפיקו אורי פורת, אסי דיין ומיכה שרפשטיין והוא לא זכה לתשומת לב רבה.

ב-2005 הועלה המחזה מחדש בתיאטרון חיפה, בבימויו של משה נאור ובהשתתפות ישראל פוליאקוב, משה איבגי ורבקה נוימן. משה נאור חיווה דעתו על המחזה: "ברור לי שבימינו אף אחד כבר לא מתרגש מזה שאומרים את המילה 'קונדום' על הבמה, אבל 'סוחרי גומי' ממילא לא עוסק באמת בקונדומים. זו מטפורה על המחסומים שאנשים מציבים ביניהם כדי לא לגעת זה בזה באמת, בעיקר לא ברמה הרגשית, ומבחינה זו המחזה עדכני מאי פעם, כי החברה המודרנית רק הופכת מנוכרת יותר ויותר".

==לקריאה נוספת==
* חנוך לוין, סוחרי גומי ואחרים - מחזות, ספרי סימן קריאה/הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי תל אביב, 1988.
* מיכאל הנדלזלץ, "מפארסה לחוויה" ו"מבעד למסך הגומי", בספרו חנוך לוין על-פי דרכו, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.cameri.co.il/index.php?page_id=2976 החודש לפני 35 שנה: סוחרי גומי] באתר תיאטרון הקאמרי, 4 ביוני 2013

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזות חנוך לוין
קטגוריה:מחזות משנות ה-1970
קטגוריה:יצירות משנת 1978
חיים סידר

חיים סידר
חיים סידר (באנגלית: Howard Cedar; נולד ב-12 בינואר 1943) הוא פרופסור אמריטוס לביוכימיה, ישראלי-אמריקאי. חתן פרס ישראל לחקר הביולוגיה, פרס וולף, פרס א.מ.ת ופרס גרדנר. בעל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן, 2024.

==קורות חיים==
נולד בארצות הברית. סבו וסבתו של סידר משני הצדדים היו בעלי מכולת בפולין ובאוקראינה ובכך המשיכו כשהיגרו לארצות הברית. אמו הייתה עקרת בית ואביו עזב את בית-הספר בכיתה ו' כדי לסייע בפרנסת המשפחה ועבד כל חייו כפועל ייצור בבית חרושת. 

סידר למד בבית-ספר ציבורי. הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ותואר דוקטור לרפואה ולפילוסופיה (MD ו-PhD) מאוניברסיטת ניו יורק ב-1970. בזמן מלחמת וייטנאם, בשנים 1973-1971, נשלח מטעם הצבא למכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית (NIH), שם היה עמית מחקר. אחרי שנתיים עלה לישראל עם אשתו ציפי, מורה לפסיכודרמה ושני ילדיהם והשתקע בירושלים. הוא הצטרף לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1973, וכיהן כפרופסור מן המניין במחלקה לביוכימיה של התא וגנטיקת האדם.

סידר הוא חתן פרס ישראל בחקר הביולוגיה לשנת תשנ"ט (1999) ובשנת 2003 צורף כחבר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. זכה יחד עם פרופסור אהרן רזין בפרס וולף ברפואה לשנת 2008 על עבודתם על גילוי תפקיד תהליך המתילציה בבקרת ביטוי גנים בפעילות הביולוגית של יצורים עילאיים. בשנת 2009 זכה בפרס א.מ.ת במדעי הטבע. בשנת 2011 זכה בפרס גרדנר למחקר ביו-רפואי. בשנת 2012 זכה בפרס רוטשילד במדעי החיים ובשנת 2016 בפרס לואיזה גרוס הורוביץ לביולוגיה ולביוכימיה של אוניברסיטת קולומביה.

בשנת 2016 קיבל את פרס בוני ציון בתחום המדע והרפואה.

בשנת 2024 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן, 2024.

סידר הוא אב לשישה ילדים, אחד מהם הוא הבמאי יוסף סידר. סידר הוא גיסו לשעבר של איש העסקים משה טלנסקי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.academy.ac.il/data/egeret/81/EgeretArticles/igeret_26_2.pdf שתיקת הגנים], חיים סידר
* [http://www.wolffund.org.il/fullheb.asp?id=159 הודעת קרן וולף על הזכייה בפרס]
* 
* [https://www.academy.ac.il/Index2/Entry.aspx?nodeId=752&entryId=18498 כרטיס אישי, תקציר קורות חיים ורשימת פרסומים], באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=plY14oT_YLU&list=PLACC83028E0CBD671 קסם הביולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים, 14 באוקטובר 2010]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:ביולוגים מולקולרים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס וולף לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לביולוגיה
קטגוריה:זוכי פרס גרדנר
קטגוריה:זוכי פרס בוני ציון
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
ארמון הספורט של טביליסי

ארמון הספורט של טביליסי (בגאורגית: თბილისის სპორტის სასახლე) הוא אולם ספורט מקורה בטביליסי גאורגיה המשמש בדרך כלל למשחקי כדורסל הזוכות לנוכחות גבוה וטורנירי טניס. מספר מקומות הישיבה מגיע לכ-11,000 מושבים. 

המבנה נבנה בשנת 1961 ושימש בתחילה למשחקי הכדורסל של הקבוצה המקומית דינמו טביליסי. המבנה היה ועודו המבנה הגדול ביותר מסוגו בכל רחבי ברית המועצות לשעבר.

בשנת 2007 שופץ המבנה ונפתח מחדש ב-22 באוגוסט 2007, וזכויות הניהול ניתנו לחברת "לוג'יק גרופ" בחוזה של 30 שנה. שיפוץ זה הוא הראשון מבין שלושה שיפוצים מתוכננים הכוללים שיפוץ גג המבנה ושיפוץ המושבים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אולמות כדורסל
קטגוריה:טביליסי: ספורט
קטגוריה:גאורגיה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:טביליסי: מבנים
Microsoft Math Solver

Microsoft Math Solver (לשעבר: Microsoft Math, Microsoft Mathematics) היא תוכנה בפיתוחה של מיקרוסופט שמאפשרת למשתמשיה לפתור בעיות מתמטיות. החל מינואר 2011 היא זמינה להורדה חינם.

ממשק המשתמש של התוכנה מיועד בעיקר לשימוש תלמידים וסטודנטים ככלי לימוד.

התוכנה מבצעת פעולות מתמטיות כגון שרטוט גרפים, פתרון אינטגרלים, גזירת פונקציות, מניפולציות על מטריצות ווקטורים, גאומטריה אנליטית, פתרון משוואות ממעלות שונות והמרת מידות. ככלי עזר לתלמידים, התוכנה מסוגלת גם לספק הסברים על כל שלב בפתירת התרגילים עצמם.

בנובמבר 2019 האפליקציה שוחררה להורדה חינמית בחנות הapp store של אפל, ומדצמבר 2019 היא זמינה להורדה גם בחנות הגוגל פליי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://math.microsoft.com האתר הרשמי]

קטגוריה:תוכנה מבית מיקרוסופט
קטגוריה:תוכנות מתמטיקה
שוק מתעורר

מדד השווקים המתעוררים לפי אינדקס סטנלי מורגן (חברת [[MSCI) לשנת 2006]]
שוק מתעורר הוא כינוי למדינה בה התמ"ג לנפש נמוך מזה של מדינה מפותחת, אף על פי שקיימת בה צמיחה כלכלית מהירה ורמת החיים בה קרובה לזו של המדינות המפותחות.

הביטוי שווקים מתעוררים שכיח מאוד בכלכלה בכלל ובבורסות לניירות ערך בפרט.

רוב המדינות בעלות השווקים המתעוררים בדרך כלל מאופיינות בגידול כלכלי מהיר בכמות השקעות גבוהה יחסית (אף על פי שזה לא תמיד הכלל), לכן, הם הופכים אטרקטיביים במיוחד להשקעות הון
(במיוחד דרך הבורסות אשר לעיתים רבות מסוגלות להניב תשואה גבוהה יותר מאשר הבורסות במדינות בעלות השווקים המפותחים).

==רשימת מדינות בעלי שווקים מתעוררים==
נכון למאי 2010, כלל מדד השווקים המתעוררים לפי אינדקס סטנלי מורגן את 21 המדינות הבאות:

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עסקים
קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:כלכלה
הטרור והקבב

הטרור והקבב (בערבית: الإرهاب والكباب, בתעתיק מדויק: אלארהאב ואלכבאב) הוא סרט קולנוע קומי מצרי משנת 1992, בכיכובו של עאדל אמאם ובבימויו של שריף עראפה. סרט זה, הלועג הן לטרוריסטים האסלאמיים והן למנגנון הממשלתי במצרים (כולל כוחות הביטחון), נחשב לסרט המצרי הפופולרי ביותר בכל הזמנים, ושימש חומר לימוד בקורסים אקדמיים.

==עלילה==
עאדל אמאם מגלם בסרט אזרח מצרי בשם אחמד שנכשל שוב ושוב בניסיונותיו להתמודד עם הבירוקרטיה, ונקלע לסיטואציה שבה הוא חוטף נשק משוטר ומחזיק (עם כמה שותפים שהצטרפו אליו) בבני ערובה בבניין ממשלתי. כוחות הביטחון סבורים שטרוריסטים אסלאמיים השתלטו על הבניין, ומנהלים עם אחמד משא ומתן. דרישתו הראשונה היא לספק מנות קבב לכל הנמצאים בבניין, ולאחר מכן הוא מעלה גם דרישות פוליטיות. 

==קישורים חיצוניים==

*[https://elcinema.com/work/1010305/ "הטרור והקבב"], באתר ElCinema 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים מצריים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי 1992
נחום בוכמן

נחום בוכמן (1 באפריל 1917 – 7 במאי 2008) היה שחקן תיאטרון "הבימה" וסופר ישראלי.

==ביוגרפיה==
בוכמן נולד בקייב שבאימפריה הרוסית (בתחומי אוקראינה של ימינו) ועלה לארץ ב-1926. בשנת 1947 שיחק בהצגה אדיפוס המלך ב-1953 החל ללמוד בסטודיו של תיאטרון הבימה והיה מראשוני התלמידים בסטודיו. לאחר סיום לימודיו, החל לשחק בתיאטרון הבימה במשך עשרות שנים, גם אחרי פרישתו לגמלאות. ב-1950 שיחק בסרט "קללה לברכה".

בוכמן זכור בין השאר בזכות משחקו במחזה "אותלו", בתחילת שנות השישים. במאי קנדי שצפה בו, התרשם מיכולות המשחק שלו, והוא הוזמן להופיע במחזה זה באנגלית בתיאטרון בטורונטו.

מחזות נוספים בהם שיחק בוכמן היו "מותו של סוכן", "אנשים קשים", "החווה", "השקיעה", "המלך נוטה למות" ו"מראה מעל הגשר". המחזה האחרון בו השתתף היה בשנות התשעים, "ההולכים בחושך" מאת חנוך לוין, בה שיחק את המת הביישן. ב-1997 השתתף באירוע "סיפורי הבימה" לכבוד חגיגות השמונים להיווסדו של התיאטרון. באותה שנה הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

בשנת 1994 הוציא לאור נחום בוכמן את ספרו האוטוביוגרפי, "מאחורי האיפור". ב-2005 פורסם ספרו "האמת שלי", ובו זכרונותיו וכן דיון בשאלות תאולוגיות מיסטיות. ספר נוסף שכתב היה "הבימה שלי".

ב-7 במאי 2008 נפטר נחום בוכמן בתל אביב בגיל 91. הותיר אחריו אישה - הלנה, בת - ליאורה, בן - אהוד (שחקן בזכות עצמו). בשנותיו האחרונות זכה לתואר "זקן שחקני ישראל", למרות שהיו מבוגרים ממנו, כמו השחקנים נתן כוגן ומרדכי בן-זאב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1997
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008