OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ז'אן-קלוד ג'ונס

ז'אן קלוד ג'ונס (בצרפתית: Jean Claude Jones ידוע גם כ-JC; נולד בספקס, תוניסיה ב-1950) הוא נגן גיטרה בס, קונטרבס וגיטרה ומוזיקאי יוצר בתחומי הג'אז החופשי והאוונגארד.

==ביוגרפיה==
ג'ונס נולד בתוניסיה ועבר לצרפת בגיל צעיר. הוא ניגן מוזיקה עממית וג'אז בהרכבים שונים ובגיל 17 כבר היה לנגן גיטרה מקצועי. בשנת 1978 עבר לארצות הברית ורכש השכלה פורמלית במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. לאחר שסיים את לימודיו בבוסטון עבר ללוס אנג'לס ולמד עוד שנתיים גיטרה בס. בשנת 1983 עלה לישראל והשתקע בירושלים. בין השנים 1996 ל-2000 כיהן כראש מחלקת הג'אז של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

סגנונו הוא אלתור ג'אז חופשי תוך שימוש יצירתי בכלי הנגינה ובכלים אלקטרוניים, מחשב ואפקטים קוליים. הוא אימץ לעצמו את הקונטרבס החשמלי ככלי מרכזי ובנוסף לפריטה ונגינה בקשת הוא גם מתופך עליו, מכה בו, פורט עליו עם הקשת ומפיק מן הכלי צלילים מגוונים. הוא חבר לסלבה גנלין, להרולד רובין, לסטיב הורנשטיין ואחרים ביצירת סגנון ג'אז אוונגרדי חופשי.

בשנת 2003 הקים את הלייבל "קדימה", ששם לו למטרה לעודד יוצרים ישראלים בתחום המוזיקה המאולתרת. בלייבל הוא מקליט את תקליטיו ומוציא יצירות של אמני אוונגארד צעירים וותיקים ושיתופי פעולה רב תחומיים. התקליט הראשון שהקליט בלייבל היה"Jean Claude with Friends", כלל דואטים נגני ג'אז חופשי ועם אמני "פרפורמנס ווקאלי", שימוש בקול באופן אקספרסיווי ותיאטראלי. האלבום הושק בהופעה בה ניגן עם עשרה מאמני אלתור המובלים בישראל.

ג'ונס מבצע שיתופי פעולה רבים עם אמנים מדיסציפלינות שונות כמשוררים (כמו ישראל אלירז), ורקדנים בהפקות שונות. בין השאר שיתף פעולה עם אמנית הקול ויקטוריה חנה, עם המלחינה מאיה דוניץ עם אמנית המחול ענת שמגר, עם הרקדן ארקדי זיידס, עם האמן הרב-תחומי ג'וזף שפרינצק, ועם אמנית כלי ההקשה מאירה אשר. כמו כן כן ניגן עם סטן גץ, רד רודני, דייב ליבמן, ג'ון זורן, אלברט בגר, יובל מסנר ואחרים. בין המופעים שארגן בולט המופע Deep Tones For Peace (צלילים נמוכים למען השלום"), אירוע במסגרתו ניגנו על במה אחת באפריל 2009 שבעה מהקונטרבסיסטים הטובים בארץ ובו-זמנית יחד עם שמונה קונטרבסיסטים מובילים מן העולם שניגנו בניו יורק. המופע הועלה מספר פעמים בלבונטין 7 בתל אביב, ובמועדוני "הצוללת הצהובה" ו"המעבדה" בירושלים.

בשנת 1988 אובחנה אצלו מחלת טרשת נפוצה, מאבקו במחלה הונצח בסרט התעודי "אלתור חופשי" של הבמאי דורון ג'רסי, שהוצג בדוקאביב 2011 ובערוץ 8.

==דיסקוגרפיה חלקית==
<div style="direction: ltr;">
* Jean Claude with Friends, Kadima, 2004
* Languages with Gen Lev on Saxophone, Kadima, 2005
* Harold Rubin & J.C. Jones, Kadima, 2005
* Hosting Myself, Kadima, 2006
* With Friends Duos 2
* ReComp, Kadima, 2008
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kadimacollective.com/JCJones.htm ביוגרפיה באתר הלייבל "קדימה"] 
* [http://www.barbur.org/?p=791 ביוגרפיה באתר "ברבור", במסגרת מופע להשקת הדיסק "הדלת"] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:מוזיקאים ירושלמים
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:מוזיקאים תוניסאים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים ילידי תוניסיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קרלוס גאיארדו

קרלוס גאיארדו (בספרדית: Carlos Gallardo; ) הוא שחקן, מפיק ולעיתים גם תסריטאי ובמאי קולנוע, ממוצא מקסיקני. נוהג לשתף פעולה עם חברו, הבמאי רוברט רודריגז.

==ביוגרפיה==

גאיארדו נולד באקוניה שבצפון מקסיקו לאב מקסיקני ולאם ממוצא אירי. הוא זכה לחשיפה בסרט "אל מריאצ'י" משנת 1992, שבו גילם את התפקיד הראשי, והיה גם שותף עיקרי להפקתו ולכתיבת תסריטו. הסרט זכה להצלחה ביקורתית וידוע בשל תקציב הפקתו הנמוך, 7,000 דולר בלבד. הסרט זכה בפרס חביב הקהל לסרט דרמטי בפסטיבל סאנדנס ב-1993, וגאיארדו זכה, יחד עם רודריגז, בפרס אינדפנדנט ספיריט לשנת 1994 לסרט הבכורה הטוב ביותר.

לאחר "אל מריאצ'י", היה גאיארדו מפיק שותף בסרטי ההמשך בטרילוגיית מקסיקו (שהסרט הראשון בה הוא "אל מריאצ'י"), "דספרדו" ו"היו זמנים במקסיקו", שאותם ביים רודריגז. בשני הסרטים כיכב אנטוניו בנדרס בתפקיד המריאצ'י, במקום גאיארדו, אם כי בסרט "דספרדו" הופיע גאיארדו בהופעת קמע (הופעת אורח), שבה גילם את חברו של המריאצ'י, קמפה.

גאיארדו הפיק והשתתף בכתיבת התסריט של הסרט העצמאי "בנדידו" (Bandido), סרט מתח-פעולה משנת 2004. כמו כן, הפיק את סדרת הטלוויזיה הקולומביאנית משנת 2004, Me amaras bajo la lluvia.

כמו כן, השתתף בסרט Curandero משנת 2005, בהפקתו של רוברט רודריגז ובבימוי אחיו, אדוארדו רודריגז, בו שיחק גאיארדו בתפקיד הראשי.

ב-2007 שיחק בסרט "פלאנט טרור" בבימויו של רוברט רודריגז, בו גילם את דמות השוטר קרלוס. הייתה זו הופעתו הראשונה בסרט שביים רודריגז, מאז "דספרדו".

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110520150421/http://web.mac.com/carlosbandido/48D84FE2-8753-48F7-9394-02742DA61ACD/Demo_Reel.html אתר על אודות גאיארדו]
* [http://movies.ign.com/articles/572/572067p1.html ריאיון עם קרלוס גאיארדו משנת 2004], באתר IGN

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה מקסיקנים
קטגוריה:במאי קולנוע מקסיקנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע מקסיקנים
קטגוריה:מפיקי קולנוע מקסיקנים
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1966
חבורה (רפואה)

חבּורה (באנגלית: Bruise, Contusion) היא מונח רפואי הבא לתאר סוג של המטומה קלה יחסית ברקמת תאי הגוף אשר בה כלי דם נימיים ולעיתים אף ורידונים (venules) ניזוקים כתוצאה מטראומה גופנית, הגורמת לדם לפרוץ לאזור הבין-רקמתי. חבורות עשויות להיות כרוכות בנזק לנימים עוריים, תת-עוריים, ברקמת השריר, או העצם. ניתן לסווג חבורות בהתאם לקוטרן: אקימוסיס (בלטינית: Ecchymosis) (בקוטר 1–3 ס"מ), ארגמנת (פורפורה) (purpura) (3 מ"מ-1 ס"מ), או פטכיה (petechia) (3 מ"מ>), אף שמונחים אלה עשויים להיות בשימוש גם לתיאור דימום פנימי שלא נגרם במנגנון של טראומה גופנית.

חבּורה, כסוג של המטומה, היא תמיד דימום פנימי בין-רקמתי הנגרם בדרך כלל בחבלה קהה הגורמת נזק על ידי מעיכה וכוח תאוטה. טראומה גופנית אשר די בה לגרום לחבורות גופניות יכולה להתרחש בנסיבות מגוונות, כולל תאונות, נפילות, נשיכות קלות וניתוחים. מחלות מסוימות הגורמות להפרעות בקרישת הדם יכולות, או מחלות בכלי הדם, יכולות לגרום להיווצרות חבורות אף במקרי טראומה זעירה אשר לא תותיר חבּורה באדם בריא. אם הטראומה חזקה דיה כדי לגרום חתך בעור כך שדם נוזל אל מחוץ לגוף, הפגיעה לא תוגדר עוד כחבּורה אלא כדימום, אף שאותה טראומה עשויה לגרום לחבורות באזורים אחרים בגוף.

חבּורות גורמות לעיתים קרובות לכאב, אולם חבּורות קטנות, בפני עצמן, אינן מסוכנות בדרך כלל. לעיתים חבּורות עשויות להיות קשות ולגרום לצורות אחרות של המטומה, עד כדי סכנת חיים, כך למשל חבּורות הנילוות לפציעות קשות, כולל שברים ודימום פנימי קשה. חומרת החבּורה תלויה בגורמים רבים, בהם בריאותן של הרקמות שנפגעו וסוגן.

==טיפול==
הטיפול בחבּורות קלות, שאינן בראש, הוא מזערי ועשוי לכלול מנוחה, קרור אתר החבּורה בקרח, חבישה והרמת האיבר הפגוע. במידה והנפגע סובל כאב, ייתכן שימוש במשככי כאבים, ומאוחר יותר בעת תהליך ההחלמה, תרגילי מתיחה קלים. קירור אתר החבּורה בקרח והרמת האיבר הפגוע מוקדם ככל האפשר לאחר הפגיעה עשוי להפחית במידה רבה ולעיתים אף למנוע נפיחות על ידי הגבלת זרימת הדם לאזור הפגוע ומניעת דימום פנימי. מנוחה ומניעת פגיעה חוזרת הכרחיים להחלמה מהירה. מריחת משחה המכילה מוקפוליסכריד (mucopolysaccharide polysulfuric acid) עשויה לזרז את תהליך ההחלמה.
שינויי הצבע שחלים בחבּורה בזמן ההחלמה נובעים מהשינויים ביוכימיים שקורים בה. בתחילה, תאי מקרופאג יסתננו לרקמה הפגועה ויבלעו את תאי הדם האדומים שנמצאים בה. תהליך זה מלווה באנזימים שהופכים את ההמוגלובין לבילירובין ומעניק לחבּורה צבע כחול-ירקרק. לאחר כמה ימים, הבילירובין יהפוך להמוסידרין, ושוב הצבע ישתנה לגוון חום זהבהב.

==ראו גם==
* קונטוזיה ריאתית

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.firstaidweb.com/bruise.html טיפול בחבּורה] 
* 

קטגוריה:פציעות
יוסי בוגן

יוסי בוגן (נולד ב-10 בספטמבר 1962), טניסאי שולחן בעבר, 8 פעמים אלוף ישראל ליחידים, יותר מכל שחקן טניס שולחן ישראלי אחר. השתתף ב-6 אליפויות עולם (נובי סאד 1981, טוקיו 1983, גטבורג 1985, דורטמונד 1989, צ'יבה שביפן 1991 וגטבורג 1993) כשחקן בנבחרת ישראל.

== ביוגרפיה ==
בוגן החל לשחק בטניס שולחן כבר בגיל 11 בקבוצת הפועל רמת גן בליגה הארצית לבוגרים. בגיל 15 שיחק בליגה הלאומית לבוגרים כשחקן מן המניין. בשנת 1977 בגיל 15 צורף לנבחרת ישראל בה שיחק עד גיל 32. בגיל 17 זכה לראשונה עם הפועל רמת גן באליפות ישראל לקבוצות בבוגרים.

בשנת 1982 זכה בוגן בתואר אלוף ישראל לבוגרים בפעם הראשונה.

באליפות העולם בטניס שולחן שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1985 ניצח בוגן במסגרת הקבוצתית ב-15 משחקים לעומת 8 הפסדים, הייתה זו אליפות העולם הטובה ביותר שלו. הוא ניצח את ז`אן מישל סאייב שהיה אז אלוף אירופה לנוער.

בשנת 1993 פרש מנבחרת ישראל בטניס שולחן.

== תארים והישגים ==
* בסך הכל זכה בוגן בתואר אלוף ישראל בטניס שולחן 8 פעמים (1982, 1983, 1985, 1986, 1987, 1988, 1993, 1994)<ref></ref>.
* בסך הכל זכה בוגן בתואר אלוף ישראל בטניס שולחן לנוער 3 פעמים.
* בסך הכל זכה בוגן 13 פעמים באליפות ישראל לקבוצות, 13 פעמים בגביע המדינה, מתוכן 7 פעמים ברציפות זכיות בדאבל, עם קבוצתו הפועל רמת גן.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303235444/http://www.itta.co.il/web/8888/nsf/sbs.py?&_ID=14647&did=1121&PF=1&G=13895&SM=14647&lang=HE&_UserReference=BA623F12ED1766194E9B2C59%3E יוסי בוגן באתר איגוד טניס שולחן בישראל]
* [http://www.tttm.co.il/p/1546-r-1/%D7%99%D7%95%D7%A1%D7%99-%D7%91%D7%95%D7%92%D7%9F דף השחקן של יוסי בוגן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי ישראל בטניס שולחן
קטגוריה:אלופי המכביה: טניס שולחן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
איש הרמזור

Ampelmännchen
איש הרמזור (בגרמנית: Ampelmännchen) הוא דמות שהייתה נפוצה על רמזורים להולכי רגל בגרמניה המזרחית. לאחר איחוד גרמניה הוא הפך לסמל נפוץ גם במערב ולאחד הסמלים החיוביים שזוהו עם המדינה הקומוניסטית לשעבר.

הדמות עוצבה על ידי מרקוס הֶקהאוזן (Heckhausen) לאחר שחקר את מקרי המוות בתאונות דרכים שהתרחשו בגרמניה המזרחית בין השנים 1955–1960 והגיע למסקנה שפעמים רבות התאונה נגרמה מכיוון שהולך הרגל לא היה מסוגל לראות את הרמזור כהלכה, במיוחד במזג אוויר חורפי. כפתרון הוא עיצב את ה-Ampelmännchen, שדמותו רחבה ובולטת יותר מאשר זו שהייתה נמצאת על הרמזורים עד אז.

הרמזורים הראשונים עם דמות ה-Ampelmännchen הותקנו באונטר דן לינדן שבברלין ב-1969 ובמשך השנים הפכו לעיצוב הסטנדרטי של רמזורים להולכי רגל בגרמניה המזרחית. לאחר האיחוד העיצוב הוחלף בעיצוב המערבי הסטנדרטי שהיה מקובל במערב, אולם בשנות התשעים, בעקבות לחץ של תושבי גרמניה המזרחית לשעבר, העיצוב הוחזר לשימוש ואף זכה להופיע על רמזורים בשטחי גרמניה המערבית לשעבר.

כמו כן, ה-Ampelmännchen הפך לחלק מגל מוצרי האוסטלגיה.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* Helen Pidd, [http://www.guardian.co.uk/world/2011/oct/13/ampelmannchen-germany-traffic-light-50 Hats off to Ampelmännchen, 50 today], The Guardian</div>

קטגוריה:גרמניה המזרחית: תרבות
קטגוריה:גרמניה: תחבורה
קטגוריה:סמלים
אוניברסיטה קלוז'-נאפוקה (מועדון כדורסל)

ההיכל הביתי הוריה דמיאן
מוביטלקו קלוז'-נאפוקה (ברומנית CS Mobitelco Cluj-Napoca) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר קלוז'-נאפוקה המתמודדת בליגה הרומנית וביורוקאפ.

==היסטוריה==
הקבוצה נוסדה בשנת 1947 והשתתפה לראשונה בליגה הראשונה בשנת 1966. השנים החזקות של הקבוצה היו בשנות ה-90 כשזכתה ב-3 אליפויות רצופות וגביע אחד. בעונת 2010/11 זכתה באליפות הרביעית כשניצחה בגמר הפלייאוף את קבוצת אססופט פלוישט 2-4.

הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1994. בין היתר השתתפה ב: גביע ספורטה, יורוקאפ צ'לנג' והיורוצ'לנג'.

בעונת 2006/07 הגיעה עד לרבע גמר היורוקאפ צ'לנג' והפסידה לאפולון לימסול בסיכום שני מפגשים.

== תארים והישגים ==
*הליגה הרומנית:
**אליפות (9): 1992, 1993, 1996, 2011, 2017, 2021, 2022, 2023, 2024
**מקום שני: 1959, 1962, 1991, 1994, 2006, 2008, 2010
*הגביע הרומני:
**זכייה (7): 1995, 2016, 2017, 2018, 2020, 2023, 2024
**גמר: 2006

== שחקני עבר בקבוצה ==
* גאורגה מורשאן
* ליאון הנרי
* הוריה דמיאן
* מירצ'ה קריסטסקו
* מרצ'ל צנטר
* זאק הנקינס

==קישורים חיצוניים==

[http://basketball.eurobasket.com/team/CS_U-Mobitelco_Cluj_Napoca/2670 דף הקבוצה] באתר Eurobasket.com

קטגוריה:קבוצות כדורסל רומניות
קטגוריה:קלוז'-נאפוקה: ספורט
סקווירה

סקווירה (באוקראינית: Сквира, ברוסית: Сквира, ביידיש: סקווער) היא עיירה באוקראינה הנמצאת בסמוך לקייב הבירה.

== תולדות העיר ==
התייחסות כתובה ראשונה לעיירה, ניתן למצוא בשנת 1390, אך ישנם ארכאולוגים הסבורים כי העיר עתיקה יותר. לאחר האיחוד הפולני-ליטאי משנת 1569 השתייכה סקווירה לפולין. בשנת 1591 העניק מלך פולין זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין לנסיך קייב זכות להחזיק בסקווירה ובסביבתה ולבנות לו ארמון בה.

בשנת 1648 כאשר מרדו האוקראינים בפיקודו של בוגדן חמלניצקי בשלטון הפולני השתלט על העיירה לזמן קצר גדוד מאנשיהם. במסמכים משנת 1736 נזכרת סקווירה ככפר שנמסר בחכירה לחוכרים יהודים. במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1765 נמנו בה 124 בתי אב, מהם 51 יהודיים. בשנת 1775 גרו בעיירה 116 יהודים, בשנת 1784 גרו בה 204 יהודים. בשנת 1797 התגוררו בסקווירה 2,000 תושבים. התושבים עסקו באותה עת בעיקר במסחר. לקראת סוף המאה ה-19 כבר מנתה העיירה 18,000 תושבים, שזהו גם מספר תושבי העיירה בעשור הראשון של המאה ה-21.

== יהודי סקווירה ==
בראשית המאה ה-19 פעל בעיר רבי נפתלי צבי, נכדו של רבי צבי בן הבעל שם טוב. בהמשך נוסדה מצאצאיו שושלת חסידית הנקראת חסידות סקווירא, המשתייכת לשושלת טשרנוביל. השושלת ממשיכה להתקיים בניו יורק, בה הקימה שכונה הנקראת ניו סקוויר (סקווירה החדשה).

בשנת 1856 נולד למשפחה חסידית בסקווירה אשר צבי גינצברג שלימים נקרא בשם העט "אחד העם", והיה לאחד מראשי הוגיה של הציונות, ומייסד הזרם והוגה הרעיונות של הציונות הרוחנית, ומהחשובים במנסחי הזהות היהודית החילונית-לאומית. בגיל 12 העתיק אביו את מגורי המשפחה לאודסה.

== תמורות בעיירה ==

במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הוקמה הרפובליקה העממית של אוקראינה, קצרת הימים. בתקופה זו, בשנים 1917 – 1920, נערכו 6 פוגרומים ביהודים, בעיקר על ידי אנשיו של סימון פטליורה. בין המעשים נגד היהודים נמנו בין השאר מעשי אונס, שריפת בתים ושוד רכוש או השמדתו. בפרעות אלו נרצחו בסקווירה 191 יהודים. לאחר הפרעות פקדה את סקווירה מגפה בה מצאו את מותם יהודים רבים נוספים ויהודי העיר נמלטו לערים אחרות כקייב, אודסה ובילה צרקווה.

בראשית שנות העשרים, לאחר השתלטות ברית המועצות על אוקראינה (למעט חלקה המערבי ולמעט בוקובינה), נמצאה סקווירה תחת שלטון סובייטי שדיכא את חופש הפרט ואסר על פעילות דתית, פוליטית ועסקית. בתקופה זו היו היהודים שליש מתושבי העיירה. בשנת 1939 גרו בסקווירה 2,243 יהודים.

לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה נכבשה סקווירה בספטמבר 1941. ב-20 בספטמבר 1941 נורו למוות על ידי האיינזצגרופן, לתוך בורות הריגה 850 מיהודי העיר. לאחר ימים אחדים נורו למות 140 יהודים נוספים. בשנת 1960 היו בעיירה כ-500 יהודים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://mapru.com/gmap/cat3/2359-.html סקווירה במפה] באתר mapru
* [http://tutbuv.com/?p=1716 תמונות מהעיירה] באתר tutbuv.com
* 
* 

קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:מחוז קייב: ערים
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
סולטאני

סולטאני, הוטבע ב-[[1481]]
סולטאני (בטורקית: Sultani) היה מטבע זהב עות'מאני במשקל 3.45 גרם, אשר הוטבע לראשונה בתקופת הסולטאן מהמט השני במאה ה-15. הוטבע גם במִטבעות במצרים, טריפולי ואלג'יריה.
לסולטאני היו שמות רבים; הוא נקרא אַלְטוּן (כלומר זהב, או זהוב), וגם אשרפי או שריפי, פלוֹרִי או פלוֹרִין, ו-שַאהִי.
במקורות העבריים נקרא המטבע: אדום זהב, ובראשי תיבות: א"ז, ו-פֶּרַח.

==ראו גם==
* מטבעות עות'מאניים
* מטבעות ארץ ישראל

==לקריאה נוספת==
* אריה קינדלר, מטבעות ארץ-ישראל : אוסף בנק ישראל, ירושלים : הוצאת כתר, תשל"א-1971.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר תולדות עם ישראל
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מטבעות
קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש
קטגוריה:מילים וביטויים בטורקית
קטגוריה:מטבעות זהב
יהוד מדינתא (מטבע)

טיפוסי מטבעות שונים של [[יהוד מדינתא; העליון מייצג אל יושב על גלגל מכונף, כנראה יהוה<ref></ref>]]
מטבע של [[יהוד מדינתא מימין: דימוי של עיט או בז]]
טיפוס מטבע של יהוד מדינתא, צד שמאל: דימוי [[שושן צחור]]
מטבע של יהוד מדינתא, משמאל: דיוקן של יחזקיהו, שליט יהוד מדינתא, מימין: ינשוף עם כיתוב עברי עתיק "יחזקיהו הפחה"
יהוד מדינתא (במקור המקראי: יהֻד מְדִינְתָּא), הוא כינויה של קבוצת מטבעות כסף זעירים מטיפוסים שונים, במשקל 0.15 עד 0.75 גרם, שהוטבעו על ידי יהוד מדינתא, רשות הממשל העצמי היהודי בארץ ישראל בחבל יהודה בשלהי המאה ה-6 לפנה"ס, בזמן התקופה הפרסית בארץ ישראל.

==הכיתוב על המטבעות==
על המטבעות מופיעה המילה 20px20px20px ("יהד") באלפבית עברי עתיק. בחלק מהמטבעות מופיעה אות ד של האלפבית הארמי לצד אותיות י', ה' של האלפבית העברי העתיק 20px20px20px . מכאן מסיקים שהמטבעות הוטבעו בתקופה של מעבר בין תצורה אחת לשנייה. בחלק מהמטבעות אף מופיעה המילה יהד בכתיב מלא: "יהוד".

השם "יהד" מציינת את פחוות יהוד מדינתא. בתחילת התקופה ההלניסטית מופיעות כבר מטבעות עם הכיתוב "יהדה", המקבילה העברית של "יהד" הארמית. 

דימויי המטבע הם עיט או בז בצד ימין, ודימוי שושן צחור מצד שמאל. במטבע יהוד מדינתא אחר הוטבעו ינשוף ודיוקן של שליט. שני הפריטים, הזואולוגי והבוטני, נלקחו מהנוף הארצישראלי, אף שנודעו כסמלים (במיוחד דימוי הציפור) בתרבות אזור הסהר הפורה ואגן הים התיכון, כמו גם על גבי מטבעות, כמו הדרכמה היוונית. במטבע אחר נראה אל ישוב על גלגל מכונף, ודיוקן בצד השני.

==במדינת ישראל==
בתרבות הישראלית של המאה ה-20, יוצג המטבע הקדום במטבע השקל שהנפיקה מדינת ישראל; השקל מצטט את הדימוי של שושן צחור, כפי שהוטבע במטבע יהוד מדינתא.

==ראו גם==
* מטבעות ארץ ישראל
* שקל 

==לקריאה נוספת==
* מרדכי נרקיס, מטבעות ארץ ישראל, ירושלים : הוצאת מוסד ביאליק, תרצ"ו-תרצ"ט-1938.
* אריה קינדלר, מטבעות ארץ-ישראל : אוסף בנק ישראל, ירושלים : הוצאת כתר, תשל"א-1971. 
* לאו קדמן, אריה קינדלר, המטבע בארץ-ישראל : ובעמים ימי קדם ועד ימינו, תל אביב, הוצאת דביר ולדעת, 1963. 
* יעקב משורר, אוצר מטבעות היהודים, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח-1997.
* יעקב משורר, הצד השלישי של המטבע, (עורכת: חנה עמית), ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשס"ו-2006.
* 

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20111028010240/http://www.tsel.org/eretz/inscript/144.html מטבעות יהוד מדינתא], באתר צל
* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=16671&rel=1 מטבע יהוד מדינתא], באתר מט"ח
* אוריאל רפפורט, שלומית ירון, [http://books.google.co.il/books?id=dfK4slTYOrkC&pg=PA134 מכורש עד אלכסנדר: תולדות ישראל בשלטון פרס], עמ' 134, באתר גוגל ספרים

<gallery>
תמונה:Lil candidum 01EB Griechenland Tembeschlucht 31 05 00.jpg|שושן צחור 
תמונה:Nis 1 sheqel.png|שקל חדש אחד, בימין העתק השושן הצחור והכיתוב "יהד" מהמטבע הקדום
</gallery>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטבעות עתיקים
קטגוריה:התקופה הפרסית בארץ ישראל
איגואנה מצויצת

איגואנה מצויצת או איגואנת גלאפגוס יבשתית (שם מדעי: Conolophus subcristatus) היא מין זוחל המשתייך למשפחת האיגואניים ואנדמי לאיי גלאפגוס שבמימי האוקיינוס השקט כאלף קילומטר ממערב לאקוודור. איגואנות מצויצות מצויות באיים שונים בארכיפלג ובהם פרננדינה, איזבלה, סנטה קרוס, צפון סימור ודרום פלאסה.

== מאפיינים ==
האיגואנה המצויצת מתאפיינת במורפולוגיה שונה באיים השונים שבהן היא מתקיימת.

האיגואנה המצויצת צמחונית ועיקר תזונתה על חלקיו השונים של הקקטוס האופייני לאיי גלאפגוס. יחד עם זאת ידועים מקרים של תזונה מזדמנת מן החי כגון על ידי טרף חרקים. מעריכים כי תוחלת החיים של האיגואנה המצויצת היא 50-60 שנה.

האיגואנה המצויצת מגיעה לבגרות מינית באיים השונים בין גיל 8 לגיל 15 שנה. עם התעברותה נודדת הנקבה לאזור חולי על מנת לקנן. היא מטילה 2-25 ביצים, הבוקעות כעבור 3-4 חודשים. באי דרום פלאסה מתרבה האיגואנה המצויצת גם עם קרובת משפחתה הנקראת איגואנה ימית. צאצאי הכלאיים הם עקרים.

מעריכים כי באיי גלאפגוס חיות בין 5,000 ל-10,000 איגואנות מצויצות והן נמצאות בסכנת הכחדה.

== גלריה ==
<gallery widths=200 heights=150>
Conolophus subcristatus.jpg
Galápagos land iguana (4201794181).jpg
An excursion to Isla Plaza Sur - Land Iguana (16472740427).jpg
Large marine iguana, 2009.jpg
Land Iguana, Galapagos Islands (3391638985).jpg
Galapagos land iguana 02.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:איגואנות
קטגוריה:איי גלאפגוס: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים מדבריים באמריקה הדרומית
קטגוריה:איי גלאפגוס: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים אוכלי-צמחים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
אמיתי מנדלסון

אמיתי מנדלסון (נולד ב-20 בדצמבר 1969) הוא אוצֵר אמנות. החל מסוף שנת 2006 משמש כאוצר לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל בירושלים.

==ביוגרפיה==
מנדלסון נולד וגדל בירושלים. הוא בנו של ההיסטוריון עזרא מנדלסון. הוא למד בבית הספר הניסויי ירושלים. הוא סיים תואר ראשון ושני בתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים ולימודי מוזיאולוגיה באוניברסיטת חיפה שם עבד בגלריה האוניברסיטאית וכן כעוזר לאוצרת במוזיאון חיפה לאמנות. את עבודת הדוקטורט שלו בנושא: "דמותו של ישו באמנות הישראלית" כתב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. 
בשנת 1995 החל את עבודתו במוזיאון ישראל כעוזר לאוצר לאמנות ישראלית יגאל צלמונה. ב-2006 מונה לאוצר המחלקה לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל. בשנת 2010 אצר את תצוגת קבע של אמנות ישראלית במוזיאון יחד עם יגאל צלמונה. ב-2015 אצר את תצוגת הקבע הנוכחית במוזיאון.

מנדלסון מתגורר בירושלים עם משפחתו.

==תערוכות שאצר==

==מאמרים==
*"על עיוורון, אור וצל, על שלוש עבודות בתערוכת "אורים'", בתוך: אורים: האור בספרות בהגות ובאמנות, עורכים: אמילי בילסקי, אמיתי מנדלסון, אביגדור שנאן, הוצאת עם עובד, תל אביב, 2005
*"תחיית היפה: אמנים ישראלים עכשוויים עוסקים ביופי", פרוטוקולים, היחידה להיסטוריה ותיאוריה, בצלאל, גיליון מס' 3, חורף 2006
*"מהאמן כיחיד לאמן כמייצג הקולקטיב: יצירתו המוקדמת של ראובן רובין", בתוך: יחיד ויחד, בהגות, במדע ובאמנות, עורכים: אמילי בילסקי, תמנע זליגמן ואביגדור שנאן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2007
*"מפגשים בתצוגת הקבע של האמנות הישראלית", פלטפורמה, כתב עת מכוון לחינוך מוזיאלי, אגף הנוער, מוזיאון ישראל, גיליון 1, אוקטובר, 2012
<div class="mw-content-ltr">
*"Agony and Resurrection : the figure of Jesus in the work of Reuven Rubin", in: Ed. Richard I. Cohen, Jonathan Frankel, Stephani Hoffman, Insiders and Outsiders, Dilemas of East European Jewry, the Littman Library of Jewish Civilization, 2010.
*"Israeli Art (entry)", in: The Cambridge Dictionary of Judaism and Jewish Culture, Ed: Judith R. Baskin, Cambridge University Press, 2011
*"Jesus of the Sabra Thorns: The Figure of Jesus in Israeli Art", in: Ed. Neta Stahl, Jesus Among the Jews: Representation and Thought, Routledge Jewish studies Series. New York: Routledge, 2012
*[https://www.mdpi.com/2076-0752/9/4/130/htm “Raida Adon: Strangeness, a Conversation between Raida Adon and Dr. Amitai Mendelsohn], Israel Museum’s Senior Curator for Israeli Art” in: Arts, International, online journal, MDPI, 2020
</div>

==קישורים חיצוניים==
* אמיתי מנדלסון, [http://erev-rav.com/archives/10989 בּצֵל – אֵל: שיחה בין אמיתי מנדלסון ופיטר יעקב מלץ], 10 בפברואר 2011, באתר ערב רב
* יונתן אמיר, [http://erev-rav.com/archives/6702 קאנון בשלושה קולות], 25 במאי 2010, באתר ערב רב
* אמיתי מנדלסון, [https://www.youtube.com/watch?v=Zye5VIR2gdA "דימויי ישו באמנות הישראלית" חלק א], 20 בנובמבר 2014, באתר יוטיוב

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:סגל מוזיאון ישראל
קטגוריה:בוגרי בית הספר הניסויי ירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
הנשקייה המלכותית (הממלכה המאוחדת)

שריונו של ויליאם סומרסט במצודת לונדון]]
תצוגת Man At Arms במוזיאון ב[[לידס]]
הנשקייה המלכותית (באנגלית: Royal Armouries) היא המוזיאון הלאומי של הממלכה המאוחדת לכלי נשק ושריון, ונשקייה שפעלה באנגליה החל מימי הביניים. המוזיאונים של הנשקייה המלכותית הם המוזיאון העתיק ביותר בממלכה המאוחדת ואחד העתיקים בעולם. הנשקייה המלכותית בעלת אחד האוספים הגדולים ביותר של כלי נשק ושריון בעולם, ומהווה חלק מהאוסף הלאומי של הממלכה המאוחדת הכולל את אוסף כלי נשק ושריון, אוסף הארטילריה הלאומי ואוסף כלי הירייה הלאומי. היא גם מופקדת כשומרת ההיסטוריה של מצודת לונדון. שנים היה המוזיאון ממוקם ב"מגדל הלבן" שבמצודת לונדון אך בשנים האחרונות פוצל ורובו הועבר למקומות אחרים. שלושת המוזיאונים המציגים כיום את אוסף הנשקייה המלכותית הם:
{| class="wikitable"
|-
! שם ומיקום
! קואורדינטות
|-
| מוזיאון הנשקייה המלכותית, לידס
|
|-
| מצודת לונדון, לונדון
|
|-
| פורט נלסון, פורטסמות'
|
|}

מספר פריטים מוצגים גם בלואיוויל, קנטקי, בארצות הברית בשיתוף פעולה עם מוזיאון ההיסטוריה הבינלאומי פרזייר.

== היסטוריה ==

הנשקייה המלכותית היא אחד המכונים העתיקים של מצודת לונדון ותפקידה המקורי היה ייצור שריון עבור מלכי אנגליה. ב-1535 ביקר איש רם מעלה זר בנשקייה ושילם על מנת לצפות באוסף השריונות שלה. כבר בזמנו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה, הנשקייה הקימה תצוגה קבועה; "הנשקייה הספרדית" שכללה גם מכשירי עינויים ואת "שושלת המלכים" - שורה של פסלי עץ המייצגים את מלכי אנגליה. תצוגה זו הפכה למוזיאון הראשון בבריטניה.
מ-1414, מצודת לונדון הפכה לביתו של מאסטר-גנרל החימוש (Master-General of the Ordnance) ולאחר מכן מנהלת החימוש (Board of Ordnance) שהיו אחראים על הספקת נשק הן לצבא בריטניה והן לצי המלכותי. הסדנה שבמצודת לונדון נטלה חלק בפיתוח, ייצור ואחסון של מגוון רחב של כלי נשק עד שמנהלת החימוש בוטלה ב-1855. עם זאת, האוסף ההיסטורי נשאר. ניתן היה להציג רק חלק קטן מהאוסף במבנים שבתוך מצודת לונדון, וב-1995 הועבר רוב אוסף הארטילריה לפורט נלסון בהמפשייר וב-1996 הועברו רוב כלי הנשק הקלים והשריונות ל"מוזיאון הנשקייה המלכותית" החדש שנפתח בלידס. מה שנותר במצודת לונדון הם פריטים הקשורים ישירות למצודה ולהיסטוריה שלה.

חוק המורשת הלאומית 1983 קבע שהנשקייה המלכותית היא גוף ציבורי לא-מחלקתי, שממומן בידי המחלקה לתרבות, מדיה וספורט.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

* תמונות [http://www.flickr.com/photos/royalarmouries/ הנשקייה המלכותית] הרשמיות בפליקר
* קבוצות המוקדשות לנשקייה המלכותית בפליקר ובהן תמונות:
** http://www.flickr.com/groups/royalarmouries/ 
** http://www.flickr.com/groups/leeds-royal-armouries/
** http://www.flickr.com/groups/1263480@N22/

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:לונדון: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אוספי מוזיאונים
מסעותי עם ורה

מסעותי עם ורה הוא ספר מאת אדית זק שיצא לאור בתחילת 2011 בהוצאת מטר.
הספר מספר את סיפור ילדותה, נערותה, בגרותה של ורה, בת למשפחת מהגרים שאיבדו את משפחותיהם הקודמות במחנות ריכוז ובנו משפחה חדשה, פרק ב' של חייהם שבמסגרתו נולדה ורה.

== עלילת הספר ==
הספר נפתח במשאלת לב של ורה. היא רוצה להיות מישהי אחרת. היא רוצה אמא צעירה וחייכנית שמתאפרת ולובשת בגדים יפים והיא רוצה להיות ישראלית, צברית, חבר'המנית, אשה שעובדת מחוץ לבית ובערב היא חוזרת ועוד יש לה זמן וכוח לצאת ולשיר שירים עם החברים.
היא מקשיבה לסיפורים של אמה ואחותה ששרדה מפרק א' של האם. הן מספרות לה על חיים בארץ אחרת, בעולם אחר שחלקו על פלנטה אחרת. אבל בסיפורים יש "חורים" ואת החורים האלה ורה מנסה למלא. היא חוקרת את אמה ואת אחותה, שואלת שכנים, מתבוננת בחיים של אחרים ומקשיבה לסיפורים שמספרים אנשים שבאים לבקר אותם בבית ובכל יום היא מוסיפה עוד חלק לפאזל שהיא בונה.

== מבנה הספר ==
הספר בנוי משני נרטיבים המדלגים בין עבר והווה שמתערבבים זה בזה. העבר מסופר כ"סיפורים לפני השינה" ודרכם אנחנו מגלים שלאמא ולאבא היו פעם חיים אחרים, שלאמא של ורה היו פעם שלוש ילדות ולאבא הייתה רק אשה, שסבתא שלה הייתה בעלת בית מרזח וכל המשפחה נידתה אותה. שפעם הייתה משפחה גדולה ושמחה ועכשיו יש משפחה קטנה ועצובה. כדי לברוח מהעצב ורה משחקת במשחק "כאילו", היא ממציאה לעצמה עולם משלה, שם יש נשים יפות ומטופחות שמדיפות ריח של בושם יקר והן מעשנות סיגריה עם פומית והן מושכות את כל המבטים של כל הגברים בסביבה.
כשהיא מתבגרת ורה זונחת את משחקי ה"כאילו" ומתפנה להיות נערה טיפוסית בחברת הישראלית של שנות השישים. היא מתאהבת, היא הולכת לתנועה ואחר כך לחברה סלונית, היא רוקדת והיא שרה והיא מתאמצת להיות כמו כולם. אבל אנחנו מגלים שהיא אף פעם לא נערה ישראלית טיפוסית כמו שהיא חושבת שנערה צריכה להיות.
מלבד הסיפורים הרבים שמופיעים כתמונות-תמונות, הספר מציג תיאורים של מגוון אנשים שוורה פוגשת בבית ומחוצה לו ושל מערכות יחסים רב-גווניות בין הדמויות השונות.
השאלה המרחפת באוויר לכל אורך הספר היא השאלה שוורה דנה בה באופן עקיף כל יום, האם יש לה זכות להתקיים בלי לשמר בתוכה בכל רגע את הטראומה שהיא לא חוותה ישירות?

שיגעון השואה וחייהם של המהגרים

חייהם של מהגרים שהגיעו מאירופה אחרי השואה עוברים כחוט השני בתוך הספר ומחוללים שינויים בחיי הדמויות. אניקה ומרטין נוקטים בשיטת ההדחקה וה"שיכחה", הם מתקיימים בהווה ויורדים לארצות הברית כדי לחפש חיים חדשים וזהות חדשה. האם שרי לעומתם לא מפסיקה לספר על מה שהיה פעם, איך החיים נראו "לפני שהכל התחיל" ואיך הם היו והווים "אחרי שהכל נגמר." האב וילי חי בין הסיפורים של האם והקיום במסגרת משפחתית לוחצת ולחוצה בין הניסיונות החוזרים ונשנים שלו לחיות חיים בוהמיינים של יצירה וחופש אישי, אבל הוא איננו מצליח להשתחרר באמת.
הנושא שחוזר פעמים רבות הוא היחסים בין משפחות המהגרים שהגיעו מאירופה ובין המשפחות הישראליות שנולדו כאן או הגיעו לכאן בגיל צעיר והם "צברים" לכל דבר. אלה האחרונים מגלים בורות, חשיבה סטריאוטיפית וחוסר סובלנות מופגן ביחס ל"אחר."

== ביקורות ==
* 
* 
* [http://www.matarbooks.co.il/index.php?book=1698 באתר של הוצאת מטר]
* [http://musaf-shabbat.com/2011/07/01/%D7%9B%D7%95%D7%97%D7%9D-%D7%A9%D7%9C-%D7%9E%D7%97%D7%95%D7%96%D7%95%D7%AA-%D7%99%D7%9C%D7%93%D7%95%D7%AA-%D7%95%D7%A8%D7%93%D7%94-%D7%A4%D7%95%D7%A7%D7%A1/ מוסף "שבת" – המוסף לספרות של 'מקור ראשון'] - ביקורת מאת ורדה פוקס

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרי 2011
קטגוריה:ספרי הוצאת מטר
ולרונה

ולרונה (בצרפתית: Valrhona) היא יצרנית שוקולד צרפתית שמפעלה המרכזי ממוקם בעיר הקטנה טן-ל'ארמיטאז' בארמיטאז', אזור גידול יין הסמוך לליון. החברה נוסדה ב-1922 בידי אלבריק גירונה, שף מגדנאי צרפתי בשם מעמק הרון ולה חמש חברות בת ושישים מפיצים ברחבי תבל. בבעלות החברה גם École du Grand Chocolat, בית ספר לשפים מקצועיים שמתמקד במאכלים ודברי מאפה המבוססים על שוקולד.

ולרונה מתמקדת בעיקר בשיווק שוקולד יוקרה בעל רמה גבוהה למקצוענים וכן לצריכה פרטית. למרות שהיא נחשבת לאחד מיצרני השוקולד המשובחים בעולם, מחיריה של ולרונה דומים לאלו של גודיבה ונייהאוס. קו המוצרים כולל ממתקי שוקולד, קוביות שוקולד ושוקולד לפי כמות בקוביות או בגלולות. ולרונה מייצרת שוקולד לפי שנת בציר, מפולים שנקטפים בשנה מסוימת ממטע מסוים, המובחרים ביותר גדלים בדרום אמריקה, אוקיאניה והקריביים. כיום שלושת המותגים של שוקולד בציר הם Ampamakia, Gran Couva, ו-Palmira - עובדים ביחד עם מטעים במדגסקר, טרינידד וונצואלה, בהתאמה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות שוקולד
בי ג'יי נובאק

בי ג'יי נובאק, 2009
 בנג'מין ג'וזף מאנלי "בי ג'יי" נובאק (אנגלית: Benjamin Joseph Manaly “B. J.” Novak; נולד ב-31 ביולי 1979) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי יהודי אמריקאי. התפרסם בצוות השחקנים של הסדרה הקומית "המשרד".

==ביוגרפיה==
נובאק נולד למשפחה יהודית בעיר ניוטון שבמסצ'וסטס, בנם של לינדה ושל סופר הצללים ויליאם נובאק, שהקימו ביחד שירות שידוכים יהודי בעיר.
לנובאק שני אחים צעירים יותר, לב וג'סי שעוסק בהפקת מוזיקה אלקטרונית.
למד ב"תיכון דרום ניוטון" ביחד עם חברו לסדרה "המשרד" ג'ון קרסינסקי, ולאחר מכן התקבל לאוניברסיטת הרווארד.
באוניברסיטה למד ספרות אנגלית וספרדית, כתב והשתתף במחזות שייקספיריים.

==קריירת משחק==
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד עבר ללוס אנג'לס והחל לעבוד במועדונים כסטנדאפיסט.
התגלה לראשונה בזמן הופעה על ידי התסריטאי גרג דניאלס, שלקח אותו בשנת 2005 לסדרה הקומית המצליחה "המשרד". עד היום משחק נובאק ומפורסם בעולם בעיקר בזכות הסדרה ותפקיד העובד הזמני בחברת ההפצה, ראיין הווארד.
זכה להערכה רבה גם על כתיבתו לסדרה, השתתף כתסריטאי ב-14 פרקים.
ב-2009 הופיע בסרטו של הבמאי קוונטין טרנטינו - "ממזרים חסרי כבוד, שם גילם דמות משנה בשם סמל יוטיביץ'. ב-2011 השתתף בסרט האנימציה והלייב אקשן המצליח "הדרדסים", בו דיבב את דרדס אופה.

בשנת 2017 השתתף בדרמה הביוגרפית "המייסד", לצד מייקל קיטון, לורה דרן וג'ון קרול לינץ'.

במרץ 2020 החל לעבוד על סרטו הראשון כבמאי "Vengeance", ובחודש מרץ 2021 הם החלו את הצילומים.

בשנת 2021 יצר, הפיק ואף כתב את סדרת האנתולוגיה "The Premise" לשירות הסטרימיג FX on Hulu.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
* כל הטיסות בוטלו (2006)
* שמור עלי (2007)
* הדייט שתקע אותי (2007)
* ממזרים חסרי כבוד (2009)
* הדרדסים (2011)
* הדיקטטור (2012)
* להציל את מיסטר בנקס (2013)
* ספיידרמן המופלא 2 (2014)
* המייסד (2017)
* תוכנית נקמה <small>(אנ')</small> (2022) - גם במאי ותסריטאי

=== טלוויזיה ===

* המשרד (2005–2013)
* The Premise (2021)
* שיעורים בכימיה (2023)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
צרכן

צרכן הוא אדם או קבוצת אנשים המתכוונים להזמין, או להשתמש במוצרים או בשירותים שנרכשו בעיקר לצרכים אישיים, חברתיים, משפחתיים, ביתיים ודומיהם, שאינם קשורים ישירות לפעילות יזמית או עסקית. המונח הנפוץ ביותר מתייחס לאדם הרוכש סחורות ושירותים לשימוש אישי.

צרכן קונה סחורות או שירותים בעיקר לצריכה ולא למכירה חוזרת או למטרות מסחריות. צרכנים משלמים סכום כסף כלשהו (או שווה ערך) עבור סחורות או שירותים ואז משתמשים בהם (מונח מקובל הוא "נהנים"). ככאלה, ממלאים הצרכנים תפקיד חיוני בכלכלת השוק ומהווים חלק מהותי בכל סוג של כלכלה. ללא ביקוש של צרכנים, ליצרנים יהיה חסר אחד מהמניעים המרכזיים לייצר: למכור לצרכנים. 

הצרכנים נחשבים ליעד הסופי של שרשרת האספקה.

צרכנים הם אחד היעדים העיקריים של תחום השיווק, וכיום משווקים רבים פועלים באמצעות שיווק מותאם אישית.

=== ראו גם ===
*צריכה (כלכלה)
*הגנת הצרכן
*יצרכן

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:שיווק
יצחק בן עמנואל מלאטאש

רבי יצחק יהושע בן עמנואל מלאטיש (de Lattes; סוף המאה ה-15, רומא – 1570~, פרארה) היה רב ודיין בעיר פרארה, מגדולי רבני יהדות איטליה במאה השש עשרה. כפי הנראה מתעודות ואיגרות כיהן כרב ודיין במקומות נוספים ברחבי איטליה. היה מעורב בפולמוסים רבים ומגוונים אשר היו בעיצומם באותה תקופה, וכמה מהם נדפסו לאחר שנים רבות בתוך הספר שאלות ותשובות של רבי יצחק מלאטאש. כמו כן, עסק לפרנסתו בהגהה ובדפוס. בתשובותיו נזכר כי בשנת ה'שכ"ז (1567) לימד את בניו של דון יצחק אברבנאל (השני) בפרארה.

==תולדותיו==
מוצאו של רבי יצחק בן עמנואל מפרובאנס; סבו היה רבי בוניט (=יעקב) די לאטיש, החכם הפרובנציאלי, ורופאו של האפיפיור.

בשנת ה'ש"א העניק בשתי הזדמנויות שונות כתב הסמכה כשוחטות לשתי נשים במנטובה והתיר לאכול משחיטתן.

בשנת 1543 כתב ר' יצחק בן עמנואל דה לטס, נכדו של יעקב בונט דה לטס מבשר הגאולה מסוף המאה החמש עשרה, באחת מתשובותיו:.

===ספריו===
שאלות ותשובות ואיגרות שנכתבו בידי רבי יצחק בן עמנואל מלאטאש, נדפסו לראשונה מכתב יד בעיר וינה על ידי מרדכי צבי פרידלנדר (פרידלענדער) בשנת תר"כ 1860.

תשובה אחת ממנו נדפסה בקובץ צפונות.

==לקריאה נוספת==
* יצחק בן עמנואל מלאטאש, שאלות ותשובות, אשדוד: הוצאת מכון אוצרות גאוני ספרד, תשנ"ח-1998.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://hebrewbooks.org/1170 ספרו שאלות ותשובות] באתר HebrewBooks.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:פרארה: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
דוד מידן

דוד מידן מאחורי [[גלעד שליט עם השבתו לארץ]]
דוד מידן (נולד ב-1955) הוא בכיר לשעבר במוסד והיה מועמד לכהן כראש הארגון. מידן היה מתאם השבויים והנעדרים מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו, ומתוקף תפקידו ערך בפועל את המשא ומתן לשחרורו של החייל השבוי גלעד שליט.

==ביוגרפיה==
נולד במצרים לנתן ורוז מוסרי. בשנת 1957 עלה עם משפחתו לישראל. מידן בוגר תיכון עירוני א', תל אביב במגמת מזרחנות. שירת בצה"ל ביחידה 8200. שירת במוסד, בין השאר כקצין איסוף באגף "צומת", האחראי לגיוס ולהפעלת סוכנים והיה אחראי על כמה שלוחות של המוסד מחוץ לישראל. שימש מנהל מחלקת הביטחון במטה המוסד. בשנת 2006 מונה לראש אגף "תבל", האחראי לקשרי המוסד עם ארגונים עמיתים בעולם. בתוקף תפקידו היה מעורב בפעולות הקשורות לגלעד שליט, שנפל בשבי החמאס ביוני 2006.

באפריל 2011 מונה מידן על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו למחליפו של חגי הדס כנציגו במשא-ומתן לשחרורו של גלעד שליט. היה חבר מרכזי במשלחת הישראלית שפעלה אצל ראשי הממשל במצרים בהתוויית העסקה לשחרור שליט. במסגרת תפקידו נועד עם הגורמים השונים, וכן היה בקשר עם משפחת שליט. לאחר 6 חודשי פעילות בתפקיד זה, הושג ההסכם לעסקה בין ישראל לחמאס, שנחתם ב-6 באוקטובר 2011, במסגרתו שוחרר שליט בתמורה לשחרורם של 1027 מחבלים פלסטינים הכלואים בישראל. לאחר אישור העסקה על ידי ממשלת ישראל יצא מידן למצרים לתאום הסידורים הטכניים של ביצוע העסקה. היה הנציג הישראלי הראשון שקיבל את גלעד שליט במעבר הגבול בכרם שלום.

בנובמבר 2011 נבחר לכהן כמתאם מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו לנושא השבויים והנעדרים. ביוני 2012 פורסם כי הוא פרש מן המוסד<ref></ref> ועבר לתחום העסקי.

היה פעיל במחאה נגד בנימין נתניהו ובמחאה נגד הרפורמה המשפטית.<ref name=":0" />

באוקטובר 2023, לאחר מתקפת הפתע על ישראל בה נשבו כ-240 ישראלים, הצטרף מידן למטה משפחות החטופים והנעדרים כדי לסייע לפתרון המשבר. ב-29 באוקטובר 2023 הודיע מידן (יחד עם יעקב פרי) על הפסקת פעילותו במטה. בראיונות עימו הסביר שלתחושתו המטה משתף פעולה עם ראש הממשלה ופועל לחצוץ בינו ובין משפחות השבויים, נמנע מלדרוש פגישות עם כלל המשפחות ומזמין לפגישות עם ראש הממשלה רק מספר מצומצם של משפחות שסווגו כ"נוחות" ולא צפויות להתפרץ בפגישה.

נשוי לדפנה לבית ויינשטיין, אב לשתי בנות, וסב לשישה נכדים.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [https://youtu.be/zcg8RRqRFxk דוד מידן בשיחה] עם טלי בן עובדיה, בתוכנית "זמן אמת", בערוץ כאן 11, פברואר 2019
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:ראשי אגף תבל במוסד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
זליג שכנוביץ

יהושע זליג שכנוביץ (בגרמנית: Selig Schachnowitz; ה'תרל"ד, 27 במאי 1874 – כ"ח באייר תשי"ב, 23 בינואר 1952) היה סופר יהודי אורתודוקסי בגרמניה, עורך העיתון "דער איזראעליט".

==קורות חיים==
נולד בעיירה יורבורג שעל גבול ליטא-גרמניה. בצעירותו קיבל חינוך תורני בליטא ובגרמניה. בעשור הראשון של המאה ה-20 פרסם בעילום שם רשימות קצרות בעיתון "דער איזראעליט". בשנת 1908 מונה לעורך העיתון. 

שכנוביץ ראה בכתיבתו שליחות רוחנית, על ידי יצירת ספרות יהודית מסורתית שתהווה חלופה לספרות הכללית ששלטו בגרמניה בתקופתו. מרבית ספריו עוסקים בנושאים היסטוריים-יהודיים. היה בקי בספרות ובהיסטוריה היהודית, ובכתיבתו גישר בין היהדות המערב אירופאית ליהדות המזרח אירופאית המסורתית. כמו כן היה נואם מחונן, והרצאותיו בנושאים היסטוריים ויהודיים משכו קהל רב.

כתיבתו הייתה בעיקר בשפה הגרמנית וכן ביידיש. ספריו תורגמו לעברית על ידי סופרים חרדים שונים ובהם משה שנפלד ומאיר צבי פרוש, ויצאו לאור בהוצאות חרדיות ובראשן הוצאת נצח. חלק מספריו תורגמו לאנגלית וליידיש. 

בשנות ה-30 ביקר בארץ ישראל, ולאחר ביקורו פרסם את הספר "בין חורבות ובניין בארץ ישראל". לאחר עליית הנאצים לשלטון הותקף בידי נערי היטלריוגנד ונותר שרוע על הרצפה ברחוב. בעקבות התקרית, עזר לו שגריר שווייץ בגרמניה להגר לשווייץ. התיישב בשווייץ עד פטירתו בשנת 1952, ונקבר בבית הקברות של קהילת עדת ישורון בציריך.
ממוזער
היה נשוי לציריה שכנוביץ וביתם טובה אסתר נולדה ב-1901. אחיו היה פנחס שכנוביץ, סופר גם הוא, בעברית, שהמשיך לגור ביורבורג.

==ספריו==
*אור ממערב – חיי החתם סופר (תרגום: משה שנפלד)
*אברהם בן אברהם – סיפור היסטורי מחיי הגר צדק מווילנה (תרגום: משה שנפלד)
*בממלכת כוזר היהודית (תרגם שמואל ליב ציטרון). בשנת 2005 יצא לאור בעיבוד ובתרגום מחודש על ידי אמירה חכמוביץ 
*שלמה הפלאשי (Salomo der Falascha) נובלה בגרמנית על חייו של שלמה יצחק, אחד מילדי פייטלוביץ'. תורגם לעברית תחת השם בן הפלשים על ידי מאיר צבי פרוש.
*ממעמקים (תרגום מיידיש: זהבה קולין)
*בין חורבות ובניין בארץ ישראל

==קישורים חיצוניים==
* [http://openlibrary.org/authors/OL2284165A/Selig_Schachnowitz זליג שכנוביץ] באתר openlibrary
* 

קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:סופרים חרדים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים גרמנים
קטגוריה:עורכי עיתונים בגרמנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1874
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1952
אלף האיים

שקיעה באחד מהאיים הקטנים ביותר באלף האיים, שבו [[עץ אחד ושני שיחים]]
מפת תיירות משנת 1898 של אזור אלף האיים
אלף האיים הם ארכיפלג הכולל 1,864 איים המצויים בגבול ארצות הברית–קנדה, לאורך חלקו הדרום-המערבי של הנהר סנט לורנס. האיים פזורים במורד הנהר מהפינה הצפונית-מזרחית של ימת אונטריו, לאורך כ-80 ק"מ במורד הזרם, בין קינגסטון וברוקוויל, אונטריו. האיים הקנדיים שייכים לפרובינציה הקנדית אונטריו, והאיים האמריקניים, למדינת ניו יורק. האי וולף הוא הגדול ביותר בקבוצה, והוא נמצא כולו בשטח אונטריו.

היות שלאורך הנהר ישנם מאות סלעים הבולטים מעל פני המים, הוחלט כי הקריטריון להגדרתו של אי ככזה יהיה שמדובר במתחם יבשתי ששטחו גדול מ-1 רגל מרובע, הנמצא מעל פני המים בכל ימות השנה וגדל בו לפחות עץ אחד.

על שמם של אלף האיים קרוי הרוטב הפופולרי, רוטב אלף האיים.

==גאוגרפיה==
האזור בו מצויים האיים הוא סלעי ביותר ולכן בחלקים מסוימים השיט מסוכן בלילה. כלי שיט העוברים לאורך הנהר זקוקים לפעמים לעזרה מכלי טיס כדי לעבור את נתיב המים הסלעי והמסוכן. מסיבה זו ישנם קטעים שניתן לצפות בהם באניות טרופות מתחת לפני המים ולכן זהו מקום חביב על צוללנים. בחלקים מסוימים של הנהר המים כל כך צלולים עד כי ניתן לראות סלעים המצויים בעומק של 80 מטרים מתחת לפני המים.

גאולוגים מעריכים כי שרשרת האיים נוצרה כתוצאה מהיפרדות מקטע של המגן הקנדי ונדידתו דרומה אל עבר שרשרת הרי האדירונדק .

כעשרים מבין האיים האלה מהווים את הפארק הלאומי סנט לורנס, שהוא אחד הפארקים הלאומיים של מחוז אונטריו. כמו כן כוללים האיים פארקים לאומיים של מדינת ניו-יורק, בהם האי וולסלי והאי רוברט מוזס. חלק מהאזור הוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 2002 כשמורה ביוספרית-עולמית.

ניתן לחצות את הגבול בין ארצות הברית לקנדה דרך גשר אלף האיים המחבר את כביש 81 בצפון מדינת ניו יורק עם כביש 137 באונטריו המוביל לדרך המהירה 401 החוצה את דרום מחוז אונטריו.

==היסטוריה==
האזור הפך פופולרי בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כאשר רבים מעשירי ארצות הברית באו לנפוש באזור. נבנו בו בתי מלון מפוארים וספינות הקיטור הציעו סיורים בין האיים. עם הזמן נרכשו איים רבים על ידי עשירים אלו והם החלו לבנות בהם בתי קיט. המשייטים באזור האיים יכולים להבחין ברבים מהם אשר מאכלסים בתים מפוארים שכאלה.
דוגמה מפורסמת לכך היא טירת בולדט הנמצאת בצד האמריקני, אשר נבנתה על אי בצורת לב והוקדשה על ידי מר בולדט לאהובתו. הטירה שופצה וכיום ניתן לבקר בה ואף לערוך בה טקסי חתונה.

==אתרים בעלי עניין==
האי "בדיוק מספיק מקום" (Just Room Enough) שנמצא בארכיפלג אלף האיים נקרא כך משום ששטחו מספיק בדיוק לבית אחד ועץ אחד.

האי קרלטון כולל את המבצר ההרוס פורט האלדימן, שנבנה בשנת 1779 על ידי הבריטים במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. האי נכבש על ידי שלושה חיילים אמריקנים במלחמת 1812 ונשאר חלק של ארצות הברית עד היום.

העיירות המזוהות ביותר עם האיים הן אלכסנדריה-ביי במדינת ניו יורק וגאנונוקווה במחוז אונטריו, בהן שפע של מסעדות וחנויות מזכרות, והסירות המשייטות באזור האיים יכולות לעגון בעיירות אלו בחופשיות. אתר קמפינג מפורסם הוא האי וולסלי בצד האמריקני.

==ראו גם==
* דארק (אי)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארצות הברית: ארכיפלגים
קטגוריה:אונטריו: איים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: איים
קטגוריה:הימות הגדולות: איים
קטגוריה:קנדה: ארכיפלגים
חלק הארי

חלק הארי הוא ביטוי מליצי שמשמעותו החלק העיקרי, בעיקר במובן של חלוקה בלתי מידתית. הביטוי קיים בשפות רבות, והשימוש בו החל בסוף המאה ה-18.

מקור הביטוי במליצה המיוחסת לאחד ממשלי איזופוס (מספר 339 לפי סיווג פרי). על פי אחת מגרסאות המשל, האריה, החמור והשועל יצאו לצוד טרף, וכאשר חילקו ביניהם את השלל הציע החמור חלוקה שווה. בתגובה טרף האריה את החמור, והניח לשועל לבצע את החלוקה. השועל נתן לאריה את החלק העיקרי והותיר לעצמו חלק זעיר. כשפנה אליו האריה בפליאה ושאל מאין למד את אומנות החלוקה הצודקת, השיב לו השועל: מן החמור.

הביטוי המקביל באנגלית הוא "The lion's share", ולפיכך התרגום הנכון הוא "חלק הארי", צירוף סמיכות שמשמעותו המילולית "חלקו של האריה". בעברית השתרש לצידו גם השיבוש "החלק הארי" (ונטיות כגון "חלקו הארי"), שהוא לכאורה צירוף של שם עצם ותוארו, אך "ארי" (במלרע) אינו שם תואר, והתוצאה המתקבלת חסרת משמעות ("החלק האריה"). הקושי בשימוש הנכון בצירוף נעוץ כנראה בעובדה שכיום נפוץ יותר השימוש במילה "אריה", ואילו המילה "ארי" נחשבת ארכאית ומוכרת בעיקר מצירופים אחרים.

אף על פי שהביטוי נמצא בשימוש בדיבור היום־יומי במגוון הקשרים, לפי חוקר הלשון אבא בנדויד בחיבורו "מדריך לשון לרדיו ולטלוויזיה", יש להשתמש בביטוי רק בהקשרים של חלוקה לא מאוזנת, ואילו במקרים אחרים יש לבכר ביטויים אחרים מליציים פחות, כגון החלק הגדול, החלק העיקרי.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.safa-ivrit.org/expressions/helek.php חלק הארי], במילון השפה העברית
* [https://hebrew-academy.org.il/2017/05/10/מה-הגרסה-הנכונה-של-הביטוי-פתרונות/ מה הגרסה הנכונה של הביטוי?] (סעיף 5), באתר האקדמיה ללשון העברית
* [http://mythfolklore.net/aesopica/perry/339.htm החמור והארי], באתר [http://mythfolklore.net/aesopica/index.htm mythfolklore.net]

קטגוריה:משלי איזופוס
קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:אריות בתרבות
IGO

iGo היא תוכנת ניווט שפותחה על ידי החברת ההונגרית NNG LLC (לשעבר, "Nav N Go").

==היסטוריה==
חברת Nav N Go נוסדה בשנת 2004 על ידי דודי ורניק וקובי הלפרין, הבעלים של חברת "Gps&More", שהוקמה בשנת 2004. החברה מוכרת גם בשם iGO בזכות תוכנת הניווט שפיתחה, אשר משתמשת בטכנולוגיית תלת-ממד ומדמה דרכים, נתיבים ומבנים. 

בעקבות רכישת NNG את חברת Topmap בשנת 2009, חברת מיפוי אירופאית, התאפשר לחברה לבצע התאמה של תוכנת הניווט iGO עבור משתמשים בארצות שונות, תוך שימוש ב-54 שפות שונות ומגוון גדול של מפות בכיסוי עולמי. נכון לשנת 2013, לחברת Gps&More סניפים באירופה, ארצות הברית, דרום אמריקה, סין, אוסטרליה, ישראל והונגריה.

==iGoZIP==
השירות נועד לענות על הצורך במיפוי "שטחים מתים" דוגמת יישובים שאינם מסומנים, שטחי טיולים, מדבריות וכולי. Gps & More Ltd מיפתה את שטח מדינת ישראל עד לכדי קנה מידה של מטר רבוע. פריסת המיקוד המעניקה לכל בית ולכל ריבוע מספר ייחודי ובכך היא מגשרת על פערי הניווט בין שטחים ממופים לשטחים מתים.

==שותפויות==
קונסולת קומודו (של סלקום) - הפקת גרסת iGo הכוללת שירות דיווחי תנועה ושילוביות מלאה בין תוכנת הניווט ויישומוני הקונסולה.
בטר פלייס (מכונית חשמלית) - הפקת גרסת iGo המותאמת למערכת המולטימדיה של הרכבים החשמליים תוך יצירת שילוביות בין מחשב הרכב לתוכנת הניווט.

== ראו גם ==
* מערכת ניווט לווינית

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.navngo.co.il/ אתר הבית הישראלי של חברת NNG]
* 
* [http://www.ranlevi.com/2017/08/17/osim_asakim_dudi_varnik_mst ריאיון עם דודי ורניק] בפודקאסט עושים עסקים של רן לוי

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפליקציות בתחום התחבורה
קטגוריה:ניווט לווייני: שימושים
קובי חיון

קובי חיון (נולד ב-1950) הוא טייס קרב בחיל האוויר הישראלי. לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת אל"ם השתלב בעסקים בין היתר כמנכ"ל ברגר קינג ובזק בינלאומי.

==ביוגרפיה==
חיון נולד בתל אביב, התגייס לצה"ל בשנת 1968 והתנדב לקורס טיס. בשנת 1971 במהלך קורס הטיס הטיס מטוס אוראגן והיה מעורב בתאונת טיסה שבה התנגש עם מטוס אחר ונאלץ לנטוש את מטוסו.

לאחר הקורס שימש כמדריך טיסה והוצב בהצבת חירום כטייס F-4 פנטום בטייסת 201. ב-7 באוקטובר 1973, יומה השני של מלחמת יום הכיפורים השתתף במבצע דוגמן 5 שבמהלכו נפגע מטוסו באש נ"מ. חיון הצליח להטיס את מטוסו הפגוע חזרה לשטח ישראל ונאלץ לנטוש אותו, לאחר ששני מנועיו כבו, באזור צפת.

בבוקר ה-11 באוקטובר 1973, יומה השישי של המלחמה השתתף בהפצצת גשר בנהא שממוקם בעומק הדלתא המצרית כחלק מרביעייה שאותה הוביל איתן בן-אליהו. לאחר ההפצצה הזניק חיל האוויר המצרי 12 מטוסי ירוט מדגם מיג 21 שארבו למבנה הפנטומים בדרכם חזרה מההפצצה ובקרב האוויר שהתפתח נפגע מטוסו של חיון ובער. חיון והנווט, אורי ערד, נטשו את המטוס זמן קצר לפני שהתרסק אל תוך כפר מצרי. לאחר צניחתו בחצר אחד מבתי הכפר ביצעו בו בני הכפר לינץ' ופצעו אותו קשה בעזרת כלים חקלאיים. לאחר מכן הועבר לכלא עבסיה בקהיר שבו עבר חקירות בעינויים. הוא הוחזר מהשבי לאחר כשבעה שבועות במצב גופני ירוד כשהוא מרותק לכסא גלגלים.

בישראל אושפז ולאחר מכן עבר שיקום. לאחר 20 חודשים מאז חזרתו מהשבי חזר לטוס כמדריך. לאחר כארבע שנים מחזרתו מהשבי חזר לטיסה מבצעית בטייסת. בשנת 1991 השתחרר חיון מצבא קבע בדרגת אל"ם לאחר שכיהן כראש מחלקת ביקורת יחידות צה"ל.

לאחר שחרורו פנה לעסקים. בתחילה ניהל עסקים בתחום המזון. הקים את רשת המזון ברגר קינג ישראל וכיהן כמנכ"ל במשך 8 שנים. לאחר שנים אחדות כיהן כמנכ"ל בזק בינלאומי עד לפרישתו בשנת 2003. משמש כדירקטור וכמנכ"ל בחברות שונות בענף המזון ובענף התעופה.

חיון מתגורר בתל אביב נשוי לדפנה ולהם שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://10tv.nana10.co.il/Article/?ArticleID=1289881 "אינטימי" - רפי רשף מראיין את קובי חיון], באתר ערוץ עשר
* [https://www.kan.org.il/content/kan/kan-11/p-529814/ "האחת" - סיפורה של טייסת 201 כפי שלא סופר מעולם], באתר כאן 11

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:שבויי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
טיטן 3A

הטיטן 3A או טיטן IIIA הוא משגר לוויינים וחלליות אמריקאי, בן למשפחת טילי הטיטן ששוגר 4 פעמים בין 1964 ל-1965. המשגר שימש לבחינת שלב התראנסטייג' שיועד לשמש את המשגר העתידי - הטיטן 3C. שלב התראנסטייג' הורכב על שני שלבים שנלקחו ממשגר הטיטן 2. הטיטן 3A שימש גם כבסיס למשגרי הטיטן 3C.

הטיטן 3A שוגר לראשונה ב-1 בספטמבר 1964 אך שלב הטראנסטייג' נכשל ולא להגיע למסלול. ניסוי נוסף ב-10 בספטמבר עבר בהצלחה. שני שיגורים נוספים בוצעו ב-1965 ונשאו למסלול לוויינים ניסיוניים שפותחו על ידי מעבדת לינקולן ב-MIT.

כל 4 השיגורים בוצעו מ-LC-20 מנמל החלל קייפ קנוורל.

==ראו גם==
*משגר לוויינים וחלליות

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronautix.com/lvs/titan3a.htm Encyclopedia Astronautica Titan 3A (אנגלית)]

קטגוריה:סדרת טילי טיטן
פקודת סלע

פקודת סלע הייתה התוכנית הצה"לית למעבר מהגנה להתקפה במלחמת יום הכיפורים. הפקודה היוותה למעשה תוכנית אב מטכ"לית והוגדרה כתוכנית מגננה, אך בפועל התכנון העיקרי במסגרת התוכנית היה מעבר מהיר משלב בלימה קצר להתקפת נגד כוללת.

על פי התכנית, לפיקוד הדרום הוקצו שלוש אוגדות לביצוע התכנית: אוגדה 252, שנועדה להחזיק בקו התעלה ואוגדות 143 ו162 שנועדו לביצוע מתקפות נגד ולמעבר למתקפה. על פי לוח הזמנים שהוגדר לפיקוד דרום, ב-16 השעות הראשונות (ש+16) יתבצע קרב מגננה על ידי הכוחות הסדירים, ובמקביל יתבצע גיוס כוחות המילואים. לאוגדות המילואים הוקצו 72 השעות הראשונות (ש+72) להתארגנות והיערכות להתקפות נגד. עד 120 השעות הראשונות (ש+120) היו אמורות להיות שתי אוגדות הערוכות להתקפת נגד ואוגדה אחת ערוכה לחצייה אפשרית של התעלה; לאחר 120 השעות הראשונות היו אמורות להיות שתי אוגדות ערוכות לחציית התעלה<ref></ref>.

על פי הפקודה חיל האוויר יזדקק לשתי יממות להשמדת מערך הגנת הנ"מ של מצרים וסוריה כדי שיוכל להפנות את כוחו להשמדת ריכוזי הכוח של האויב.

על פי הפקודה חיל הים אמור היה להיות במגננה מול חופי מדינת ישראל למניעת תקיפה של כוחות אויב<ref></ref>. זאת תוך קבלת סיוע אוויר. בליל 4–5 אוקטובר בוצע תרגיל חילי רחב בשם "קשתית" של מערך חיל הים בתרגול המגננה על חופי מדינת ישראל. הכוחות כללו את כל ספינות הסער הפעילות באותו זמן. על פי תורת הקרב הוזמן סיוע אוויר נרחב לאיתור ביום האויב ולתקיפתו. זאת על פי תורת הקרב לספינות הסער. מטוסי הפנטום אף היוו ביום אויב של טילי סטיקס בטיסה נמוכה עם אורות נחיתה דולקים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים