OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דוד טברסקי (סקווירא)

רבי דָּוִד טְבֶרְסְקִי (כונה גם: ר' דוד'ל; י"ד בניסן תר"ח, 1848 – ט"ו בכסלו תר"פ, 1920). היה אדמו"ר חסידי, בדור השני בשושלת סקווירא.

== ביוגרפיה ==
נולד לרבי יצחק טברסקי מסקווירא ולחנה סימא בת רבי צבי מסקווירא. היה חתנו של רבי שלמה מסאווראן ובזיווג שני חתנו של רב אליקים געץ מאוסטרהא.

לאחר פטירת אביו, מילא יחד עם אחיו הגדולים רבי אברהם יהושע העשיל ורבי ישראל. לאחר פטירת רבי אברהם יהושע העשיל בג' בכסלו תרמ"ז (1887) מינו החסידים את בנו רבי משה דן לממלא מקומו, ואילו רבי דוד פתח חצר עצמאית בסקווירא. היה נערץ על כל חוגי החסידים ורוב חסידי סקווירא באירופה נסעו אליו.

כאביו המשיך במסורת השתיקה של אביו ומיוחסת לו האמירה: "צריכים לשתוק... ולשתוק... ולשתוק... ואם מתייגעים מרוב שתיקה – עושים אתנחתא מתוך שתיקה וממשיכים להחריש".

בשנת תרע"ט בעקבות המהפכה הבולשביקית עזב רבי דוד את סקווירא לקייב, שם נפטר עקב המגפות שהשתוללו בעיר בט"ו בכסליו ה'תר"פ.

אגרותיו הופיעו בקובץ "אגרות קודש" (ניו יורק תשס"ה, 2006).

== צאצאיו ==
שבעת בניו של רבי דוד שימשו כאדמו"רים, המפורסם שבהם הוא בנו הצעיר רבי יעקב יוסף שניצל ממלחמת העולם השנייה והקים מחדש את החסידות בארצות הברית.
* בתו פייגא, הייתה ארוסת רבי ישראל מקרלין, אך נפטרה קודם הנישואין.
* רבי מרדכי, חתן דודו רבי אברהם יהושע העשיל מסקווירא. בנו רבי יצחק, כיהן כאדמו"ר מסקווירה בארצות הברית מתרפ"ג.
* רבי משה, נישא לשיינדל בת רבי יעקב אריה מטריסק.
* רבי אהרן, חתן רבי יצחק מבוהוש.
*רבי שלמה, חתן רבי אריה לייב ממגרוב, מילא את מקום אביו בסקווירא, נפטר בז' באדר א' תרפ"א (1921).
* רבי מנחם נחום, חתן רבי יוסף מאיר ממחנובקא, ובזיווג שני רבי פנחס ספרד מקוניב, נפטר בי"ט בסיוון תש"ו (1946).
* רבי יצחק, חתן רבי שמואל שלמה מצ'רנוביל, נרצח בשואה בטרנסניסטריה.
* רבי יעקב יוסף, חתן רבי פנחס טברסקי מאוסטילה, הקים מחדש את החסידות בארצות הברית לאחר השואה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי סקווירא
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:ילידי 1848
קטגוריה:נפטרים ב-1920
הורם מלך גזר

הורם היה מלך גזר הכנענית שנזכר ב: 

==מלחמתו ביהושוע בן נון==
לפי המסופר בספר יהושע, לאחר כיבוש העיר לבנה, וכחלק מכיבוש ארץ כנען המתואר בספר, פנה יהושע בן נון לכבוש את לכיש. הורם מלך גזר נחלץ לעזור ללכיש במלחמתה בצבא העברים, אך אלה הביסו אותו ואת עמו ניצחון מוחץ: למרות ניצחונו המוחץ, יהושוע אינו כובש גזר, והיא נשארת כנענית עד ימי שלמה.

הורם מלך גזר הוא המלך היחיד שהעז לתקוף את צבאו של יהושע בן נון לבדו, בלי להתארגן בברית עם מלכים נוספים (כפי שעשה אדוני-צדק מלך ירושלים, אשר פתח במלחמה עם גבעון, בעלת בריתם של העברים, רק בראש ברית שכללה ארבעה מלכים נוספים). ניתן להסביר תעוזה זו בכך שהייתה זו מתקפה נואשת של מלך אחור חרדה, או להפך: שגזר הייתה עיר חזקה ועצמאית עם צבא מיומן, ולכן האמין הורם שכוחו יעמוד לו לנצח את יהושע.

למרות הניצחון המזהיר של יהושע ובני ישראל על הורם ואנשיו העיר גזר נזכרת כעיר כנענית גם בספר שופטים (כנראה מסורת כיבוש אחרת לפי ד״ר נילי ואזנה) ובספר מלכים, בו מוזכר כי עד ימי שלמה המלך לא נכבשה גזר עד שפרעה חותנו של שלמה (כנראה הכוונה לסיאמון) כבש אותה מן הכנענים ונתנה כמתנת חתונה לשלמה לרגל נישואיו לבת פרעה.

==ראו גם==
*הוהם מלך חברון
==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר יהושע
קטגוריה:כנען: אישים בתנ"ך
קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
הומוגניות והטרוגניות

הומוגניות והטרוגניות הם מונחים הפכיים: הומוגניות מציין כי האובייקט או המערכת מורכבים מרכיבים אחידים הדומים במאפייניהם. הטרוגניות מציין כי האובייקט או המערכת מורכבים ממכלול מרכיבים, השונים במאפייניהם.

הומוגניות והטרוגניות מיושמים בשימוש נרחב בתחומים רבים במדעים דוגמת כימיה, גנטיקה, מתמטיקה, וסוציולוגיה וגם בתחומים נוספים דוגמת אדריכלות, מוזיקה וקולינריה.

== אטימולוגיה ==
הומו (ביוונית עתיקה: ὅμο) - קידומת שבאה לציין "שווה" או "אחיד" אותו-דבר (דוגמאות: הומוסקסואל הומונימיה) לעומת הטרו שהוא "שונה" לא אחיד (דוגמאות: הטרוסקסואל הטרוכרומיה).
==היבטים סטטיסטיים==
בסטטיסטיקה השונות היא המדד להערכה ולניתוח של הטרוגניות.
בניסוח סטטיסטי, כאשר מדובר על "היגד הטרוגני", הכוונה היא שמדד הפיזור או סטיית התקן שלו הם גבוהים.
הומוגניות (סטטיסטיקה) הוא מצב שבו לכל חלק מאוסף של נתונים יש אותם מאפיינים סטטיסטיים כמו לאוסף המלא.
==הטרוגניות והומוגניות אנושית==
במדעי החברה ההטרוגניות וההומוגניות באות לידי ביטוי בהבדלים בין אישיים ובקולקטיביזם.
הבדלים וחיבורים אלו נוצרים בעקבות השפעה משולבת של תורשה וסביבה.

קיימת גם הטרוגניות בין קבוצות חברתיות שונות והיא באה לידי ביטוי בין היתר בהבדלים בין-תרבותיים.

==ראו גם==
* תמיסה
* פונקציה
* שונות משותפת
* הומוגניות (פיזיקה)
* הומוגניות (מתמטיקה)
* הומוגניות (אסטרונומיה)
* הומוגניות (כימיה)
* המגון

קטגוריה:פילוסופיה של המדע
תריסנאים

תריסנאים (שם מדעי: Rajiformes) היא סדרה בעל-סדרה בטאים שהם דגי סחוס שטוחים.

== מאפיינים ==
בני הסדרה הם יצורים ימיים הקרובים לכרישים אך גופם שטוח והם בעלי פתחי נשימה ממעל לגופם. הם מוסווים על קרקעית המים כדי לחמוק מטורפים ומטרף אפשרי, כמו סרטנים ודגים קטנים. לדגים אלה אין עצמות גרמיות, למעט בשיניהם. במקומן ישנן עצמות עשויות סחוס.

לבני סדרה זו "אף" מוארך יותר משאר הבטאים, כנפיהם מחודדות יותר בצורתן והם חיים בעומקים משתנים.

==משפחות==
בסדרה זו ארבע משפחות:

* תריסניתיים (Rajidae)
* אנקנתובטיים (Anacanthobatidae)
* ארינכובטיים (Arhynchobatidae)
* גורגסיליים (Gurgesiellidae)
* Rhombodontidae - נכחדה. בה הרומבודוס

בעבר כל המשפחות היו חלק ממשפחת התריסניתיים.

==גלריה==
<gallery>
Spinose skate ( Breviraja spinosa ).jpg
Amblyraja badia.jpg
Expl6380 (9737323118).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1940
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לב ברג
תריסניתיים

Leucoraja naevus
תריסניתיים (שם מדעי: Rajidae) היא משפחה בסדרה תריסנאים.

בני משפחה זו הם דגים שטוחים החיים בסמוך לקרקעית הים. הם בעלי סנפירי חזה מעוגלים ובעלי חוטם צר.

הגדולה בבני המשפחה היא תריסנית כחולה שאורכה עד 5.85 מטרים ושוקלת עד 113 קילוגרמים.

==הסוגים במשפחה==

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי מארי דוקרוטאי דה בלנוויל
הקשת ההלנית

ממוזער
הקשת ההלנית (באנגלית: Hellenic arc) היא מבנה טקטוני מקושת במזרח הים התיכון, באזור יוון והים האגאי. הקשת כוללת שקע אוקייני הקרוי "השקע ההלני" בצידו החיצוני, שתי קשתות איים: החיצונית שאינה געשית והפנימית שהיא קשת געשית, וים שולי - הים האגאי - בחלק הפנימי.

הקשת נוצרה כתוצאה מתנועת הלוח האפריקאי צפונה, היוצרת בים התיכון אזורי הפחתה רבים בהם נוחת הלוח האפריקאי מתחת ללוח האירואסייתי. באזור יוון הלוח האפריקאי נוחת אל מתחת ללוח האגאי.

הקשת ההלנית נמשכת מהאיים היוניים במערב ועד מזרחית לאי רודוס, שם נפגשת הקשת עם הקשת הקפריסאית.

תהום קליפסו שעומקה 5,267 מטר, היא הנקודה העמוקה ביותר בים התיכון. התהום היא חלק מהשקע ההלני ונמצאת באיים היוניים, ממערב למפרץ פילוס.

== מבנה קשתות האיים ==
הקשת ההלנית מכילה שתי קשתות איים. הקשת החיצונית אינה געשית והיא אזור טופוגרפי מוגבה בקדמת הקשת הגעשית. בכמה אזורים מבנה זה מתרומם מעל פני המים ויוצר איים שאינם געשיים. בקשת החיצונית נמצאים האיים היוניים, כרתים ורודוס.

הקשת הפנימית נקראת הקשת הגעשית של דרום הים האגאי. זוהי קשת געשית פעילה הכוללת שורה של איים והרי געש: מתאנה, מילוס, סנטוריני, קולומבו (הר געש תת-ימי פעיל הנמצא כ-8 קילומטרים מצפון-מזרח לסנטוריני), קוס, ניסירוס ויאלי. אורכה של הקשת הוא 450 ק"מ, מהר הגעש מתאנה (הנמצא לחופי פלופונסוס) במערב ועד האי ניסירוס לחופי טורקיה במזרח.

== געשיות ==
תופעות געשיות בקשת ההלנית מתרחשות כאמור רק בקשת האיים הפנימית. מבין כלל האיים בקשת הגעשית, רק באיים סנטוריני, קולומבו וניסירוס נרשמה פעילות געשית במאה השנים האחרונות. בסנטוריני התרחשה במאה ה-15 לפנה"ס ההתפרצות המינואית. ההתפרצות גרמה לפיצוץ הר הגעש הקדום שהיה במקום, והביאה להיעלמותה של התרבות המינואית. ההתפרצות מוערכת כהתפרצות בעוצמה 7 במדד ההתפרצות הגעשית והיא נחשבת לאחת מההתפרצויות הגעשיות ההרסניות ביותר ב-10,000 השנים האחרונות.

== סייסמולוגיה ==
הקשת ההלנית היא אחד האזורים הפעילים ביותר מבחינה סייסמית במערב לוח אירואסיה. באזור נמדדו מספר רעידות אדמה בעוצמה של 7 בסולם ריכטר במאה האחרונה.

באזור הקשת אירעו לפחות שני מקרים של רעידות אדמה בעוצמה 8 ויותר. בשנת 365 אירעה רעידת אדמה המוערכת כיום בעוצמה של 8 לפחות בסולם ריכטר. מוקד הרעידה היה סמוך לכרתים. הרעידה גרמה להרס רב באזור יוון, מצרים, קפריסין וסיציליה ולהרג של אלפים. מרבית הערים בכרתים נחרבו ונמצאו עדויות לכך שהרעידה גרמה לעלייה של 9 מטרים בגובה האי. הרעידה גרמה לגל צונאמי שהכה בחופי דרום ומזרח הים התיכון והחריב את אלכסנדריה.

בשנת 1303 התרחשה בכרתים רעידה נוספת, גם זו מוערכת כיום בעוצמה של 8 בסולם ריכטר. מעריכים כי מוקד הרעידה היה באזור שבין כרתים לרודוס. הרעידה וגל הצונאמי בעקבותיה גרמו לנזק רב במזרח הים התיכון כולל הרס המגדלור באלכסנדריה.

== ראו גם ==
* הקשת הקפריסאית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון: גאולוגיה
כרישים גלניים

כרישים גלניים (שם מדעי: Galeomorphi) היא על-סדרה של דמויי כריש במחלקת דגי הסחוס של יצורים ימיים. בתוך על-סדרה זו 4 סדרות: כרישאים, הטרודונטאים, דמויי עמלץ וזנבתנאים ו-23 משפחות. הם נחשבים לכרישים מפותחים, והחלו להתפתח בתקופת היורה.

לבני סדרות אלה אין קצים בסנפיריהם ויש להם רק 5 פתחי זימים. הם מסוגלים לשחייה יותר מבני על-סדרת בעלי קוץ (Squalomorphii).

==מיון==
* על-סדרה כרישים גלניים (Galeomorphi)
** סדרת כרישאים (Carcharhiniformes)
** סדרת דמויי עמלץ (Lamniformes)
** סדרת זנבתנאים (Orectolobiformes)
** סדרת הטרודונטאים (Heterodontiformes)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לאונרד קומפגנו
קטגוריה:דמויי כריש
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1973
קטגוריה:על-סדרות בעלי חיים
מקדח

מלמעלה למטה: ספייד, שפתיים, השלוחה (בראד נקודה), מקדחים לעבודות בניין וביטים מעוקלים מקדח כוס, לקידוח חורים גדולים יחסית לקוטר מתפס המקדחה
המקדח (למעלה משמאל), מחובר למקדחה חשמלית
מקדחים הם כלי חיתוך המשמשים להסרת חומר כדי לקדוח חורים, לרוב עגולים. קיימים מקדחים במידות רבות וצורות, וניתן ליצור באמצעותם סוגים שונים של חורים בחומרים שונים. על מנת לקדוח חורים, מחברים את הביט למקדחה אשר באמצעות תנועה סיבובית חזקה קודחת את החור.

למקדחות ניתן לחבר סוגים שונים של מקדחים. ישנם מקדחים המשמשים לקידוח בסוגי חומר שונים, מקדחי איזמל המשמשים לשבירה, מקדחי "כוס" חלולים, ששפתם דומה למסורית לקידוח חורים בקוטר גדול, ועוד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי עבודה חשמליים
קטגוריה:עיבוד קדחים
בעלי קוץ

בעלי קוץ (שם מדעי: Squalomorphii) היא על-סדרה של דמויי כריש במחלקת דגי הסחוס של יצורים ימיים. בתוך על-סדרה זו 4 סדרות: מגרנאים, קוצנאים, מלאך ימיים ושש זימאים ובהם 11 משפחות קיימות.

בני על-סדרה זו פרימיטיביים יותר מבני על-סדרת כרישים גלניים (Galeomorphii) והם פחות מותאמים לשחייה באוקיינוס הפתוח ומצויים בקרבה לקרקעית הים, וכן בעלי ממדים קטנים יותר וכוללים את הקטנים שבכרישים. הם בעלי עוקצים בסנפיריהם, חסרי סנפיר גב עליון, עיניהם חסרות קרום וסנפיריהם יותר מגודלים ושטוחים, מזכירים מעט את הבטאים.

==מיון==
* על-סדרה בעלי קוץ (Squalomorphii)
**סדרה מגרנאים (Pristiophoriformes)
**סדרה קוצנאים (Squaliformes)
**סדרה מלאך ימיים (Squatinidae)
**סדרה שש זימאים (Hexanchiformes)
**סדרה Synechodontiformes- נכחדה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דמויי כריש
קטגוריה:על-סדרות בעלי חיים
אאוגנאודונטים

[[הליקופריון - בעל לסת עם קצה דמוי-קונכייה]]
Sarcoprion
אֵאוּגֵנֵאוֹדוֹנְטִים (שם מדעי: Eugeneodontida) היא סדרה של דגי סחוס נכחדים שחיו מתור הקרבון עד לתקופת יורה תחתון בטווח זמן של 260-199.9 מיליון שנה.

בני קבוצה קדומה זו מאופיינים בעיקר בלסתם התחתונה, שהתפתחה לצורות מוזרות כמו צורת קונכייה סלילית, וכן בסנפיריהם הארוכים. הם נחשבים לקרוביהם הרחוקים של הכימראים וכלולים בקבוצה כסויי זימים.

הם חיו בימים של עידן המזוזואיקון הקדום, פרק זמן שבו שרצו כרישים גדולים יותר וזוחלים ימיים בעולם. גם כרישים אלה היו טורפים ואכלו יצורים שונים, בהם דגים ודיונונים. כל קבוצה הסתגלה לטווחי חיות, התנהגות ותזונה אחרים. 

==מיון==
*סדרה אאוגנאודונטים (Eugeneodontida) - נכחדה
***משפחה Eugeneodontidae
****סוג ללא מקור Bobbodus
****סוג Eugeneodus
****סוג Gilliodus
**על-משפחה Edestoidea
***משפחה Helicoprionidae
****סוג Agassizodus
****סוג Arpagodus
****סוג Campyloprion
****סוג הליקופריון (Helicoprion)
****סוג Hunanohelicoprion
****סוג פרהליקופריון (Parahelicoprion)
****סוג Sarcoprion
****סוג Sinohelicoprion
****סוג Toxoprion
***משפחה Edestidae
****סוג אדסטוס (Edestus)
****סוג Helicampodus
****סוג Listracanthus
****סוג Lestrodus
****סוג Metaxyacanthus
****סוג Parahelicampodus
****סוג Physonemus
****סוג Prospiraxis
****סוג Syntomodus
**על-משפחה Caseodontoidea
****סוג Campodus
****סוג Chiastodus
***משפחה Caseodontidae
****סוג Caseodus
****סוג Erikodus
****סוג Fadenia
****סוג Ornithoprion
****סוג Romerodus

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1981
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריינר זנגרל
*
הקורפוס הראשון (ורמאכט)

הקורפוס הראשון (בגרמנית: I. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===החזית המערבית===
הקורפוס הוקם בקניגסברג ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדו הראשון מונה ולטר פון בראוכיטש. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה השלישית של קבוצת ארמיות צפון. לאחר הפלישה הועבר על הריין התחתון. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B. הקורפוס השתתף בקרב על הולנד ונע אל צפון צרפת. לאחר מכן הועבר אל הארמייה הרביעית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות A. הקורפוס השתתף בפריצת הדרך בסום, וברדיפת הכוחות של צבא צרפת אל הסן והלואר. בספטמבר 1940 כבר הוחזר חזרה לפרוסיה המזרחית. 

===החזית המזרחית===
במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18, ולמשך זמן קצר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. הקורפוס חצה את הממל דרך טילזיט, וכבש את טאורגה, קלם ושאולאי. לאחר מכן חדר אל לטביה כבש את באוסקה והגיע עד הדווינה. באוגוסט 1943 לחם הקורפוס בהצטיינות בקרב לדוגה השלישי. באוקטובר של אותה שנה הוא הועבר לכוחות העתודה. בפברואר 1944 הוחזר לשירות פעיל, וניצל אך בקושי מכיתור באזור פולוטסק. הקורפוס נותר חלק מהארמייה ה-18 עד סוף המלחמה. באוגוסט הקורפוס נסוג יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון לקורלנד שבלטביה, ועד מהרה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. הקורפוס נותר בקורלנד עד שנכנע ב-8 במאי 1945.

==מפקדים==
* גנרל חיל התותחנים ולטר פון בראוכיטש (1 באוקטובר 1934 - 1 באפריל 1937)
* גנרל חיל התותחנים גאורג פון קיכלר (1 באפריל 1937 - 26 באוגוסט 1939)
* גנרל חיל התותחנים ולטר פצל (26 באוגוסט 1939 - 25 באוקטובר 1939)
* גנרל חיל הרגלים קונו-הנס פון בות (25 באוקטובר 1939 - 1 באפריל 1943)
* גנרל חיל הרגלים אוטו והלר (1 באפריל 1943 - 14 באוגוסט 1943)
* גנרל חיל הרגלים מרטין גראס (14 באוגוסט 1943 - 31 בדצמבר 1943)
* גנרל חיל הרגלים קרל הילפרט (31 בדצמבר 1943 - 20 בינואר 1944)
* גנרלוטננט ולטר הרטמן (20 בינואר 1944 - 30 במרץ 1944)
* גנרל חיל הרגלים קרל הילפרט (30 במרץ 1944 - 1 באוגוסט 1944)
* גנרל חיל הרגלים תאודור בוסה (1 באוגוסט 1944 - 20 בינואר 1945)
* גנרל חיל הרגלים פרידריך פאנגוהר (20 בינואר 1945 - 20 באפריל 1945)
* גנרלוטננט כריסטיאן יוסינגר (20 באפריל 1945 - 8 במאי 1945)

==סדר כוחות==
===המערכה בפולין===
במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפאנצר קמפף
* הדיוויזיה ה-11
* הדיוויזיה ה-61

===המערכה בצרפת===
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-1
* הדיוויזיה ה-11
* הדיוויזיה ה-223

===מבצע ברברוסה===
בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-1
* הדיוויזיה ה-11
* הדיוויזיה ה-21

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/IKorps.htm הקורפוס ה-1] באתר lexikon-der-wehrmacht 

1
ראובן ברוך

הרב ראובן בן יהודה ברוך (1811 טימישוארה, אז טמשוואר, בבאנאט, שבאימפריה האוסטרית – 1875 וינה) היה רב קהילת היהודים הספרדים (נקראו שם "היהודים הטורקים") בווינה, בירת אוסטריה, וסופר בשפת הלאדינו.

==קורות חיים==
ראובן ברוך נולד בטמשוואר, בימינו טימישוארה, כבנו של רב העדה הספרדית בעיר. הוא למד בישיבות בליבורונו, איסטנבול ואיזמיר.

ב-1835 כיהן כרב הראשי של יהודי בלגרד וב-1840 נבחר ראובן ברוך לרב ספרדי של וינה. בעת כהונתו עודד את פעילות העיתונות בשפה היהודית-שפניולית "ג'ודזמו" או לאדינו, אותה קידם באותה תקופה שם טוב סמו.

ראובן ברוך נמנה עם המשתתפים בכתיבת הספר "נחלה לישראל" שבעריכתו של הרב ישראל משה חזן, ושפורסם בווינה בשנת 1851.
גם הוא, וגם בנו יעקב ברוך,פרסמו קטעי ספרות בשפה הלדינו בכתב העת "גאורטה דה אסטוריה" (גן ההיסטוריה) בווינה. ביניהם יש לציין שיר של הרב ראובן ברוך על החולי ועל המוות שפורסם אחרי מותו.
יעקב ברוך פרסם גם תרגומים ועיבודים מספרים ומאמרים בשפה הגרמנית וממקורות אחרים, למשל "המלחמה בין יוון לפרס" ו"הסוחר מוונציה"(El Merkader de Venetsyia).

ראובן ברוך נפטר בווינה בשנת 1875.

==לקריאה נוספת==
* Baruch Tercatin, Lucian-Zeev Herşcovici - Prezenţe rabinice în perimetrul românesc, Hasefer, Bucureşti, 2008, p. 89 (ברוך טרקטין, לוציאן זאב הרשקוביץ - נוכחויות רבניות במרחב הרומני, הספר, 2008, ע' 89)
* Shem Tov Semo, Yosef Kalwo, and Judezmo Fiction in Nineteenth -Century Vienna" en Michael Studemund-Halévy, Christian Liebl e Ivana Vucina Simóvic, eds. Sefarad an der Donau. La lengua literatura de los sefardíes en tierras de los Habsburgo Barcelona, Tirocinio, 2013, pp. 39-106

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.academia.edu/8528927/Shem_Tov_Semo_Josef_Kalwo_and_Judezmo_Fiction_in_Nineteenth_Century_Vienna דוד מונסון בוניס -שם טוב סמו, יוסף קאלבו והספרות בז'ודזמו במאה התשע עשרה]

קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד
קטגוריה:וינה: רבנים
קטגוריה:בלגרד: רבנים
קטגוריה:טימישוארה: יהודים
קטגוריה:ילידי 1811
שלומית שוסטר

שלומית שוסטר (19 ביולי 1951, סורינאם - 15 בפברואר 2016, ירושלים) הייתה יועצת פילוסופית, דוקטור לפילוסופיה מטעם האוניברסיטה העברית, מראשוני היועצים הפילוסופיים בישראל ובעולם בכלל, מייסדת אגודת היועצים הפילוסופיים בישראל ונשיאתה.

==קורות חייה==
שוסטר נולדה במושבה ההולנדית סורינאם ובשנת 1976 עלתה לישראל והחלה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1987 בעקבות קריאת מאמר בעיתון ניגשה להכשרה בנושא הייעוץ הפילוסופי אצל הפילוסוף ההולנדי אד הוכנדייק, מראשוני היועצים הפילוסופיים המודרניים.

בשנת 1989 פתחה בירושלים את המרכז לייעוץ פילוסופי (הראשון בישראל). המרכז נקרא "מרכז סופון", מהמילה היוונית "סופיה" שפירושה חוכמה. לפי הסברה של שוסטר, המילה "סופון" היא גם סופיה וגם צורה של פילוסופיה פרקטית, חוכמה שימושית.

זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1990, פתחה את "הקו הפילוסופי" המגיש עזרה טלפונית ובמשך שנים סייעה טלפונית לאנשים במצוקה ללא תשלום. קו זה היה קו העזרה הראשון בעולם המבוסס על עזרה פילוסופית.

בשנת 1996 הקימה את האגודה הישראלית לייעוץ פילוסופי וניהלה את האגודה.

בשנת 2000 הוענק לה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך לרצונה העז לסייע לאנשים, עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית מרסל דיבואה ומוריס ס. פרידמן, עסקה בתולדות חייהם של פילוסופיים מרכזיים ובשאלה כיצד ניתן להיעזר בקורות חייהם כדי לסייע לאנשים בעלי מצוקות ושאלות קיומיות.

שוסטר הייתה חברה מן המניין גם באגודות בינלאומיות לייעוץ פילוסופי. היא הוזמנה להרצות והחליפה דעות עם עמיתיה בכל העולם. היא התנגדה חריפות לרעיון הענקת 'רישיון' ליועצים פילוסופיים והפיכת הייעוץ הפילוסופי לממוסד ומוכר על ידי הרשויות. לטענתה, בכך לא מאפשרים לבני אדם לחשוב באופן חופשי ופוגעים בערך היסוד של הפילוסופיה שהוא המחשבה החופשית

עד קרוב למותה, הייתה חברת מועצת המערכת של כתבי העת: כתב העת לפסיכולוגיה רדיקלית. כתב העת הבינלאומי לפילוסופיה פרקטית וכתב העת לאמנויות התרפיה בקוריאני.

שוסטר נפטרה בירושלים ב-15 בפברואר 2016 לאחר מאבק במחלה קשה.

==ספריה==
* "[https://books.google.co.il/books?id=YKTbH8crXpYC פרקטיקה פילוסופית: אלטרנטיבה לייעוץ ולפסיכותרפיה]". פורסם בשנת 1999 (באנגלית). ספר זה נחשב כאבן דרך בייעוץ הפילוסופי וכמקור ללימוד ולהכשרת יועצים פילוסופיים. הספר תורגם לשפות הולנדית, איטלקית וסינית. 
* [http://www.academia.edu/198100/The_Philosophers_Autobiography_A_Qualitative_Study_Westport_Conn._Praeger_Publishers_2003 "אוטוביוגרפיית הפילוסוף: מחקר איכותי"], פורסם בשנת 2003 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.geocities.ws/centersophon/hebrewyeoetz.html ייעוץ פילוסופי], האתר המקורי של שלומית שוסטר (עדכון אחרון בשנת 2004) 
* האתר המקורי של [http://www.geocities.ws/centersophon/pc-sophon.html מרכז סופון] 
* ריאיון עם שלומית שוסטר בספר [https://sites.google.com/site/yeutzphilo/ "בחזרה לייעוץ הפילוסופי"]
* [https://sites.google.com/site/yeutzphilo/lzkrh לקריאה נוספת לזכרה], "כה אמר אפלטון" מאת אביבה שאבי, מתוך "ידיעות אחרונות", "7 ימים", 3 באפריל 1992, עמוד 85
* דיאלוג עם שלומית שוסטר בספר [https://sites.google.com/site/yeutzphilo/ בחזרה לייעוץ הפילוסופי]
* 
* יעל קולטון, [https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3484115,00.html יחסים אפלטוניים: הייעוץ הפילוסופי כתחליף לספת הפסיכולוג], באתר ynet, 14 במאי 2008

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
מרתון דובאי

מרתון דובאי היא ריצת מרתון המתקיימת בדובאי אחת לשנה מאז שנת 2000.

==היסטוריה==
המירוץ הראשון נערך ב-14 בינואר 2000. באפריל 2007 הכריזו המארגנים כי המתרון של שנת 2008 יהיה האירוע שבו יינתנו הפרסים הגבוהים ביותר בהיסטוריה למנצחים - 250 אלף דולר למנצח ומיליון דולר לרץ שישבור את שיא העולם. הפרסים חולקו גם לגברים וגם לנשים. היילה גבריסלאסי, הרץ האתיופי, סיים את הריצה בזמן של 2:04:53 שעות, הזמן השני בטיבו בתולדות המרתון עד אז.

המרתון של שנת 2012 היה אחד המרתונים המהירים ונרשם בו שיא כשארבעה רצים סיימו את הריצה בפחות משעתיים וחמש דקות. איילה אבשרו קבע שיא מסלול חדש -2:04:23 שעות, הזמן הרביעי בטיבו בכל הזמנים והזמן המהיר ביותר לרץ בריצת הבכורה. דינו ספיר שהגיע במקום השני (2:04:50 שעות) קבע את התוצאה השמינית בטיבה ומרקוס גנטי שסיים שלישי (2:04:54) קבע את התוצאה התשיעית בטיבה. בפעם הראשונה סיימו שלוש הרצות הראשונות את הריצה בזמן נמוך מ-2:20:00 שעות. אסלפץ' מרגיה, המנצחת במקצה הנשים, קבעה גם היא שיא מסלול - 2:19:31 שעות, הזמן השביעי בטיבו. לוסי ונגוי קאבו סיימה במקום השני שלוש מאיות אחרי המנצחת, הזמן השמיני בטיבו ומארה דיבאבה סיימה שלישית (2:19:52), הזמן ה-15 בטיבו.

המרתון של שנת 2013, שהתקיים תחת מעטה ערפל, היה גם הוא מרוץ מהיר מאוד. לסילה דסיסה ניצח בריצה בזמן של 2:04:45, מוביל חבורה של חמישה רצים שסיימו בפחות מ-2:05:00 שעות.

במרתון של 2015 קבעה שור דמיס שיא עולם לנוער, כשסיימה את הריצה בזמן של 2:20:59 שעות.

==מנצחים==
{| class="wikitable sortable" style="text-align:right"
|-
!class=unsortable|Edition
!שנה
!class=unsortable|מנצח
!זמן(ש:ד:ש)
!class=unsortable|מנצחת
!זמן(ש:ד:ש)
|-
|1
|2000
| וילסון קיבט || 2:12:21
| רמיליה בורנגלובה || 2:40:22
|-
|2
|2001
| וילסון קיבט || 2:13:36
| רמיליה בורנגלובה || 2:37:07
|-
|3
|2002
| וילסון קיבט || 2:13:04
|אלבינה מירובה || 2:33:31
|-
|4
|2003
| ג'וזף קהוג'ו || 2:09:33
| אירינה פרמיטינה || 2:36:26
|-
|5
|2004
| גשאו אספו || 2:12:49
| ליילה אמן || 2:42:36
|-
|6
|2005
| דג'ין גוטה || 2:10:49
| דיריבה הונד || 2:39:08
|-
|7
|2006
| ג'וזף קיפרוטיץ || 2:13:02
| דלילה אסיאגו|| 2:43:09
|-
|8
|2007
| ויליאם רוטיץ || 2:09:53
| אסקלה טפה || 2:27:19
|-
|9
|2008
| היילה גבריסלאסי |||2:04:53
| ברהין אדרה||2:22:42
|-
|10
|2009
| היילה גבריסלאסי || 2:05:29
| בזונש בקלה || 2:24:02
|-
|11
|2010
| היילה גבריסלאסי || 2:06:09
| ממיטו דסקה || 2:24:18
|-
|12
|2011
| דייוויד ברמסי || 2:07:18
| אסלפץ' מרגיה || 2:22:45
|-
|13
|2012
| איילה אבשרו||2:04:23
| אסלפץ' מרגיה ||2:19:31
|-
|14
|2013
| לליסה דסיסה ||2:04:45
| טירפי צגאיה ||2:23:23
|-
|15
|2014
| צגאיה מקונן||2:04:32
| מולו סבוקה ||2:25:01
|-
|16
|2015
| למי ברהאנו היילה||2:05:28
| אסלפץ' מרגיה ||2:20:02
|-
|17
|2016
| טספאייה אברה||2:04:24
| טירפי צגאיה ||2:19:41
|-
|18
|2017
| טמירט טולה || 2:04:11
| וורקנש דגפה||2:22:36
|-
|19
|2018
| מוסינט גרמו || 2:04:00
| רוזה דרג' || 2:19:17
|-
|20
|2019
| גטנה מולה || bgcolor=#A9F5A9|2:03:34
| רות צ'פנגטיץ' || bgcolor=#A9F5A9|2:17:08
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

דובאי
קטגוריה:דובאי
קטגוריה:תחרויות ספורט באיחוד האמירויות הערביות
האימפריה הרוסית במשחקים האולימפיים

האימפריה הרוסית השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1900). היא נעדרה מאולימפיאדת סנט לואיס (1904), ושבה והשתתפה באולימפיאדת לונדון (1908) ובאולימפיאדת סטוקהולם (1912), שהייתה האחרונה בה נטלה חלק. לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 הפכה האימפריה לחלק הארי של ברית המועצות, שבתחילה לא נטלה חלק במשחקים, והחלה לשלוח משלחת מטעמה רק באולימפיאדת הלסינקי (1952). לאחר פירוק ברית המועצות ל-15 מדינות שונות ב-1991 נפרדו גם דרכיהם של הוועדים האולימפיים שלהן ומשלחת רוסית החלה להשתתף במשחקים החל מאולימפיאדת לילהאמר (1994).

==היסטוריה==
במשחקים הראשונים בהם השתתפה האימפריה הרוסית, ייצגו אותה שני רוכבים ושני סייפים. להישג הגבוה ביותר הגיע סייף החרב יוליאן מישו, שסיים במקום החמישי. באולימפיאדת לונדון (1908) היו הישגיהם של הרוסים טובים יותר. המשלחת כללה שישה ספורטאים, ושלושה מהם זכו במדליות. ניקולאי פאנין זכה במדליית זהב בהחלקה אמנותית, ושני מתאבקים זכו במדליות כסף, ניקולאי אורלוב ואלכסנדר פטרוב. 

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זינק מספר הספורטאים ל-159. המשלחת צברה 5 מדליות, ללא מדליות זהב. נבחרת הקליעה זכתה במדליית כסף בירי מ-30 מטר באקדח צבאי, סיימה במקום הרביעי בירי מ-50 מטר ובמקום החמישי בירי מ-100 מטר במטרה נעה דמוית-אייל. הקלע הלטבי הארי בלאו זכה במדליית ארד בטראפ. המתאבק האסטוני מרטין קליין זכה במדליית כסף, ואסטוני אחר, מארט קוסיק, זכה במדליית ארד בחתירה. במדליית ארד נוספת זכה צוות שייטי ה-10 מטר, בתחרות בה השתתפו ארבעה צוותים. נבחרת הכדורגל ספגה את התבוסה הגדולה בתולדותיה, 16-0 לגרמניה.

==מדליות==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת פריז (1900) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סנט לואיס (1904) || colspan="4" |לא השתתפה
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (1908) || 1 || 2 || 0 || 3
|-
|align=right| אולימפיאדת סטוקהולם (1912) || 0 || 2 || 3 || 5
|-
! סך הכל || 1 || 4 || 3 || 8
|}

===לפי ענף===
בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| היאבקות || 0 || 3 || 0 || 3
|-
|align=right| קליעה || 0 || 1 || 1 || 2
|-
|align=right| חתירה || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|align=right| שיט || 0 || 0 || 1 || 1
|-
! סך הכל || 0 || 4 || 3 || 7
|}

בענפי החורף:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| החלקה אמנותית || 1 || 0 || 0 || 1
|-
! סך הכל || 1 || 0 || 0 || 1
|}
;ביאור:

==ראו גם==
* ברית המועצות במשחקים האולימפיים
* רוסיה במשחקים האולימפיים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: ספורט
מיקרופילריה

מיקרופילריה
מִיקְרוֹפִילָרְיָה (Microfilaria) הוא שלב מוקדם במחזור החיים של תולעים נימיות טפילות ממשפחת Onchocercidae. 

במינים בהם יש מיקרופילריה, התולעים הבוגרות חיות ברקמת תאים או מחזור הדם של בעלי חוליות המשמשים כפונדקאי. התולעים הבוגרות משחררות את המיקרופילריה למחזור הדם של הפונדקאי. המיקרופילריה נמצצים על ידי פרוקי-רגליים מוצצי דם המשמשים כוקטור המעביר את התולעים. בתוך הווקטור, המיקרופילריה מתפתחת לפגית המועברת לפונדקאי אחר. 

הודות לממדים הזעירים שלהם, יכולים המיקרופילריה להגיע דרך נימי דם קטנים אל מתחת לעור של הפונדקאי ולהמצץ בשלמותם על ידי הוקטור. 

השיטה הרווחת לצמצום התפוצה של מחלות הנגרמות על ידי תולעים נימיות, דוגמת אלפנטיאזיס טרופית ועיוורון הנהרות, היא תקיפת המיקרופילריה בתרופות ממוקדות הניתנות מספר פעמים בשנה. הורדת רמת המיקרופילריה בדם הפונדקאי אל מתחת לסף מסוים מונעת את העברת המחלה לפונדקאים אחרים.

===תיאור של סוגים שונים===
* ב-Loa loa, המיקרופילריה הם באורך של 250-300 מיקרון. הם נמצאים בסמיכות לעור הפונדקאי רק במהלך היום. 
* ב-Wuchereria bancrofti, המיקרופילריה הם באורך של 224-296 מיקרון. גרעיני תאי הגוף של המיקרופיליה מאורגנים באופן רפוי ואינם מגיעים לקצה הזנב. המיקרופילריה נמצאים במהלך היום בורידים עמוקים ובלילה בנימי הדם מתחת לעור, כשהריכוז הגבוה ביותר הוא בין השעות 10-4. 
* ב-Enterobius vermicularis, המיקרופילריה הם באורך 250-200 מיקרון ורוחבם 7-5 מיקרון.
* ב-Onchocerca volvulus, הגורם לעיוורון הנהרות, המיקרופיליה הם באורך 300 מיקרון ורוחבם 8 מיקרון. הם יכולים לחיות עד כשנה בתוך הפונדקאי. המיקרופליה אינו מתפתח לפגית בתוך גוף האדם אלא רק בזבוב ממשפחת הישחוריים המשמש כוקטור.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
קטגוריה:תולעים נימיות
אלפונסו השביעי, מלך לאון

אלפונסו השביעי ב[[אזולז'ו מאת חורחה קולאסו באולם הראשי בתחנת הרכבת בפורטו]]
אלפונסו השביעי (1 במרץ 1105 - 21 באוגוסט 1157) היה מלך קסטיליה ולאון בין השנים 1126–1157.

==ביוגרפיה==
אלפונסו השביעי נולד ב-1 במרץ 1105 לרמון מבורגונדיה ולאורקה, מלכת לאון, בתם של אלפונסו השישי, מלך לאון וקונסטנס מבורגונדיה. בשנת 1109 נישאה אמו לאלפונסו הראשון, מלך אראגון, וזמן קצר לאחר מכן ירשה את ממלכת לאון מאביה. אלפונסו (הראשון, בעלה) ניסה לתפוס את השליטה בלאון וקסטיליה, אך אורקה סירבה בכל תוקף. אורקה ואלפונסו רבו באכזריות, והריב הידרדר למלחמת אזרחים של ממש. על אף שאלפונסו היה לוחם טוב יותר מאויביו, צבא אראגון לא היה גדול מספיק כדי לשמור על קסטיליה ולאון בתוך ממלכת אראגון. בסופו של דבר בוטלו הנישואים על ידי האפיפיור, תחת העילה שהשניים היו קרובי משפחה רחוקים.

ב-8 במרץ 1126 מתה אורקה, מלכת לאון, ואלפונסו עלה לשלטון במקומה. בתחילה נאבק אלפונסו באלפונסו הראשון, מלך אראגון, אולם בשנת 1128 חתמו השניים על הסכם שלום, שביסס את הגבול בין שתי הממלכות. בשנת 1134 מת אלפונסו הראשון, מלך אראגון ללא יורשים, ואלפונסו, יחד עם חמיו רמון ברנגר השלישי, רוזן ברצלונה, סיפחו שטחים נרחבים מממלכת אראגון ומממלכת נווארה, אשר נלחמו לרשת את אלפונסו הראשון. בשנת 1135 הוכתר אלפונסו לקיסר ספרד בקתדרלת לאון, בניסיון לאשש את מרותו על השליטה בכל חצי האי. אולם בשנת 1139 הכריז אפונסו, דוכס פורטוגל על עצמאות ממלכת פורטוגל, ובשנת 1141 הביס את כוחותיו של אלפונסו. בשנת 1143 הכיר אלפונסו בעצמאות פורטוגל, והסכים לנישואי פרונלה, מלכת אראגון עם רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה, ובכך להביא לשילוב רוזנות ברצלונה בממלכת אראגון.

אלפונסו לחם רבות כנגד המוסלמים בדרום ספרד, אולם לא השיג הישגים משמעותיים. כמו כן קיבל אלפונסו יהודים רבים שברחו מפני האל-מוואחידון המוסלמים.

ב-21 באוגוסט 1157 מת אלפונסו בהרי סיירה מורנה, לאחר מערכה נגד המוסלמים. לאחר מותו פוצלה ממלכתו בין בניו: סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה ירש את ממלכת קסטיליה וטולדו, ואילו פרננדו השני, מלך לאון ירש את ממלכת לאון וממלכת גליסיה.

==משפחתו==
בשנת 1128 התחתן אלפונסו עם ברנגלה מברצלונה, בתם של רמון ברנגר השלישי, רוזן ברצלונה ודוס הראשונה, רוזנת פרובנס, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
* סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה (1134–1158)
* רמון (1136)
* פרננדו השני, מלך לאון (1137–1188)
* קונסטנס מקסטיליה (1138–1160), התחתנה עם לואי השביעי, מלך צרפת
* סאנצ'ה מקסטיליה, מלכת נווארה (1139–1179), התחתנה עם סנצ'ו השישי, מלך נווארה
* גרסיה (1142–1145)
* אלפונסו (1144–1149)

בשנת 1152 התחתן אלפונסו עם רקסה מפולין, מלכת קסטיליה, בתם של ולדיסלב השני, הגולה ואגנס מבאבנברג, ממנה נולדו לו שני ילדים:
* פרננדו (1153–1157)
* סאנצ'ה מקסטיליה, מלכת אראגון (1155–1208), התחתנה עם אלפונסו השני, מלך אראגון

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [http://libro.uca.edu/lipskey/chronicle.htm אלפונסו השביעי, מלך לאון]
* 
* 

קטגוריה:אצולה ספרדית
קטגוריה:מלכי לאון
קטגוריה:מלכי קסטיליה

קטגוריה:רקונקיסטה: אישים
קטגוריה:ילידי 1105
קטגוריה:נפטרים ב-1157
בן ציון כהן יהונתן

הרב בן ציון חי כהן יהונתן (1894–1971) היה רב בג'רבה שבתוניסיה ובזוארא שבלוב, ומחבר ספרים רבים.

==ביוגרפיה==
ר' (בן) ציון כהן נולד באי ג'רבה, שבשעתו כלולה הייתה בשטחה של לוב.

נולד בשנת 1894 לערך לאביו ר' יעקב כהן יהונתן.

כמו רבים מבני גילו התחנך אצל ר' דוד כהן יהונתן שהיה ידוע בהרבצת התורה שלו באי ג'רבה.

בשנת תר"פ (1920) לערך בהיותו בשנות העשרים לחייו נקרא לשרת בקדש כרבה הראשי של זוארה.

עם הגיעו לזוארה מצא קהילה במצב דתי מוזנח למדי, ללא מערכת חינוך מסודרת, עזובה והזנחה בכל תחומי הדת.

ר' ציון כהן החל מיד עם הגיעו בפעולות לתיקון המצב ובעיקר כדי לשנות את האווירה ששרתה בעיר. עד כדי כך הייתה אווירה של חולין שקשה היה להבחין בין הנוער היהודי ובין זה הערבי.

יהודי זוארה (הגברים והנשים) היו ידועים ביכולות השירור של שירי אהבה לבנות היהודיות. ר' ציון כהן ראה בשירים אלה טעם לפגם והוא פעל בכל מאודו כדי להחליפם בשירה בעלת תכנים מקודשים יותר.

יכולות השירה והנגינה שירש מאביו היו לו לעזר והוא חיבר והלחין שירים רבים ואף הקים מקהלת זמר מבכירי תלמידיו.

מילות שירי החולין שהיו מושרים בפי כל באירועי שמחה שונו ובמקומם חיבר הרב מילות קודש וערגה לארץ ישראל ולגאולה השלמה.

ר' ציון כהן היה פורה מאוד בכתיבה וזכה בחייו להדפיס ספרים רבים.

הרב כלפון משה הכהן כתב עליו: 

היה בעל דעות ציוניות וראה בהקמת המדינה כחלק גדול וחשוב בהליך הגאולה. עוד בג'רבא עמד בראש ארגון שעודד לדבר בעברית. הוא כתב עשרות שירים על אהבת ארץ ישראל. לאחר הקמת המדינה, בשנת 1953, עלה לארץ ישראל והתגורר באשקלון. תמך בחינוך בבתי ספר גם לבנות והורה לתלמידיו ומשפחתו לשלוח את בנותיהם לסמינר 'בית יעקב'.

בשנותיו האחרונות סבל ממחלה קשה והיה רוב הזמן מרותק למיטה. נפטר בשנת 1971.

==חיבוריו==
* קרן הצבי - הכולל חידושי תורה ודברי מוסר, 1924
* בני ציון - פירושים על פרקי אבות, 1928
* אומר לציון - מעשיות מחומש בראשית, 1940
* לספר בציון - פירושים על הגדה של פסח, 1940
* תהילת ציון - פירוש על התהילים
* מבשרת ציון - פירוש על שיר השירים 
* קהלת ציון - פירוש על מגילת קהלת 
* שירי ציון - שירי הקודש ששר בלוב
* בנות ציון - על פרקי אבות
* תורה מציון - חידושי תורה 
* נר מציון - על פרקי אבות
* שערי ציון - שו"ת 
*יתן מציון - על הגמרא

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.or-shalom.org.il/article.asp?article_main_id=1&article_sub_topic_id=354&article_id=381&article_topic_id=60&article_topic_name=%EE%F0%E4%E9%E2%E9%20%E4%F7%E4%E9%EC%E4%20%E5%F8%E1%F0%E9%E4&article_sub_topic_name=%F8%E1%F0%E9%ED%20%E5%EB%EC%E9%20%F7%E5%E3%F9 ר' (בן) ציון כהן זצ"ל] באתר מרכז אור שלום, 26 בינואר 2004
* הספר [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=41951&st=&pgnum=1&hilite= קרן הצבי] באתר hebrewBooks
* 
* 

קטגוריה:רבנים תוניסאים
קטגוריה:רבנים לובים
קטגוריה:משוררים יהודים לובים
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:ילידי 1894

קטגוריה:תוניסאים שנפטרו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
אלפונסו התשיעי, מלך לאון

אלפונסו התשיעי, מלך לאון (בספרדית: Alfonso IX de León; 15 באוגוסט 1171 - 24 בספטמבר 1230) היה מלך לאון בין השנים 1188–1230.

==ביוגרפיה==
אלפונסו התשיעי נולד ב-15 באוגוסט 1171 לפרננדו השני, מלך לאון ואורקה מפורטוגל, בתם של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל ומפאלדה מסבויה, מלכת פורטוגל.

בשנת 1188 מת אביו פרננדו השני, מלך לאון, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו, אולם נאלץ להכיר בבכירותו של בן דודו אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה. עקב מצבו הקשה בתחילת שלטונו, נאלץ אלפונסו לכנס בשנת 1188 את הקורטס של לאון.

בשנת 1191 התחתן אלפונסו עם תרסה מפורטוגל, מלכת לאון, אולם בשנת 1196 ביטל האפיפיור סלסטינוס השלישי את הנישואים.

בשנת 1197 פלש אלפונסו לממלכת קסטיליה, תוך שהוא מסתייע בחיילים מוסלמים, ובעקבות כך הוחרם על ידי האפיפיור. בהמשך אותה שנה התחתן אלפונסו עם ברנגלה, מלכת קסטיליה, בניסיון ליצור שלום עם אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, אולם בשנת 1204 ביטל האפיפיור אינוקנטיוס השלישי אף את הנישואים הללו.

במלחמותיו במוסלמים נחל אלפונסו הצלחה, וכבש את כל אקסטרמדורה (כולל הערים קסרס ובדחוס). בשנת 1212 ייסד אלפונסו את אוניברסיטת סלמנקה.

ב-24 בספטמבר 1230 מת אלפונסו התשיעי בסריאה, ובנו פרננדו השלישי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו, ובכך איחד את ממלכת קסטיליה עם ממלכת לאון.

==משפחתו==
בשנת 1191 התחתן אלפונסו עם תרזה מפורטוגל, מלכת לאון, בתם של סנשו הראשון, מלך פורטוגל ודולסה מאראגון, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* סאנצ'ה, נסיכת הכתר של לאון (1191–1243)
* פרננדו (1192–1214)
* דולסה (1193–1248)

בשנת 1197 התחתן אלפונסו עם ברנגלה, מלכת קסטיליה, בתם של אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* לאונור (1199–1202)
* קונסטנסה (1200–1242)
* פרננדו השלישי, מלך קסטיליה (1201–1252)
* אלפונסו ממולינה (1202–1272)
* ברנגלה מלאון (1204–1237)

בנוסף, היו לאלפונסו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [http://libro.uca.edu/lipskey/chronicle.htm אלפונסו התשיעי, מלך לאון]
* 
* 

קטגוריה:אצולה ספרדית
קטגוריה:מלכי לאון

קטגוריה:רקונקיסטה: אישים
קטגוריה:ילידי 1171
קטגוריה:נפטרים ב-1230
ספנדקס

שחקנית [[כדורעף אמריקאית לובשת בגדים עשויים ספנדקס]]
ספנדקס (באנגלית: Spandex), לַיְקְרָה (באנגלית: Lycra) או אלסטיין (באנגלית: Elastane) הוא בד סינתטי שידוע באלסטיות הרבה שלו. הוא חזק ועמיד יותר מאשר גומי טבעי. זהו קופולימר עשוי פוליאסטר ופוליאוריתן. הוא הומצא בשנת 1958 על ידי ג'וזף שיברס במעבדות דופונט בוויינסבורו שבווירג'יניה. כשהוצג לציבור לראשונה ב-1962, הוא חולל מהפכה בתעשיית הביגוד.

השם האנגלי המקורי "Spandex" הוא אנגרמה של המילה "Expands", שפירושה "מתרחב". זהו השם המועדף בצפון אמריקה; באירופה משמשות וריאציות של השם "Elastane": "élasthanne" בצרפת, "Elastan" בגרמניה, "elastano" בספרד, "elastam" באיטליה ו-"elastaan" בהולנד. לעומת זאת, בבריטניה, באירלנד, בפורטוגל, בברזיל, בארגנטינה, באוסטרליה, בניו זילנד ובישראל משמש השם לַיְקְרָה.

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
*[http://pubs.acs.org/cen/whatstuff/stuff/7707scitek4.html "What's That Stuff: Spandex"], Chemical and Engineering News
</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בדים
שרלוט איאנה

שרלוט איאנה (באנגלית: Charlotte Ayanna; נולדה ב-25 בספטמבר 1976) היא שחקנית פוארטו ריקנית-אמריקאית.

==ביוגרפיה==
איאנה נולדה בסן חואן שבפוארטו ריקו ועברה עם משפחתה לוורמונט בגיל צעיר. בגיל שבע עשרה הועברה למשפחה אומנת. 

== קריירה ==
ב-1993, כאשר הייהת בת 16 נבחרה למיס הנוער של ורמונט ולאחר מכן זכתה לחשיפה כשזכתה במקום הראשון בתחרות הארצית, מיס הנוער של ארצות הברית. 

היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות "עולמה הסודי של אלכס מאק", "בוורלי הילס 90210" ו"הפמליה". בקולנוע הופיעה בסרטים "קייט ולאופולד", גילמה את אשתו של אית'ן הוק בסרט "יום אימונים" והופיעה בתפקיד הראשי לצד אדריאן ברודי בסרט "אהבה הדרך הקשה", ועל תפקיד זה זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ואלנסיין הבינלאומי לסרטי פעולה והרפתקאות. היא משמשת כדוברת של ילדים שגדלו במשפחות אומנה ואף לקחה חלק בכתיבת ספר הנקרא "אבודה במערכת" העוסק בילדותה שעברה עליה עד שזכתה במיס הנוער.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה פוארטו ריקניות
קטגוריה:זוכות מיס נוער ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד

קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד (בגרמנית: Karl Eberhard Herwarth von Bittenfeld; 4 בספטמבר 1796 – 2 בספטמבר 1884) היה גנרל-פלדמרשל גרמני אשר לחם בצבא הפרוסי במלחמות הנפוליאוניות ובמלחמות איחוד גרמניה.

==ביוגרפיה==
ביטנפלד נולד בעיר ורטר שבתורינגיה ב-4 בספטמבר 1796. הוא היה נצר למשפחה פרוסית עתיקת יומין אשר נזכרת במסמכים כבר משנת 1246. אביו היה הגנרל יוהאן אברהרד ארנסט הרווארת פון ביטנפלד (1753–1833), אשר לחם בשורות הצבא הפרוסי במלחמות צרפת המהפכנית ובמלחמות הנפוליאוניות. אמו הייתה יוהנה פרדריקה אוגוסטה פון ארנסטדט (1765–1851), ושני אחיו היו הגנרלים הנס הרווארת פון ביטנפלד (1800–1881) ופרידריך הרווארת פון ביטנפלד (1802–1884).

פון ביטנפלד התגייס לצבא הפרוסי כמוסקטר ב-15 בפברואר 1811. בין השנים 1813-1815 הוא לחם במלחמת הקואליציה השישית (הידועה בגרמניה בשם "מלחמת השחרור"), והועלה לדרגת לויטננט. הוא השתתף בקרבות ליצן, דרזדן, לייפציג ופריז. בשנת 1835 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1839 מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-1 של המשמר, ונטל עמו חלק חשוב בדיכוי מהפכת מרץ 1848 בברלין, שפרצה במסגרת אביב העמים. בשיאה של המהפכה, ללילה אחד בין 18 ל-19 במרץ מונה פון ביטנפלד למפקד הטירה המלכותית. בשנת 1850 קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-16. בשנת 1852 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובשנת 1854 מונה למפקד המבצר של מיינץ.

בשנת 1856 הועלה לדרגת גנרלוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-7. בשנת 1860 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וקיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-7 (הווסטפלי). בשנת 1864 מונה לראש מטהו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם עם הקורפוס שבפיקודו במלחמת שלזוויג השנייה, וב-29 ביוני 1864, הביס את הדנים בקרב אלס שהיה הקרב הגדול האחרון של המלחמה. על פעולותיו, עוטר בעיטור הפור לה מריט. ב-21 באוגוסט קיבל את צלב האבירים של המסדר הצבאי של מריה תרזה מטעם האימפריה האוסטרית. 

ב-29 ביוני 1865 מונה למפקד הקורפוס ה-8. עם פרוץ מלחמת אוסטריה–פרוסיה מונה למפקד ארמיית האלבה שכללה את הקורפוסים ה-7 וה-8. הארמייה שלו נעה אל ממלכת סקסוניה לצד הארמייה הראשונה בפיקודו של הנסיך פרידריך קרל, וכבשה את דרזדן. ב-22 ביוני 1866 נעה הארמייה שלו אל בוהמיה, וכבשה את רומבורק וסלוקנוב ללא קרב. הוא הביס אות האוסטרים במספר קרבות, ונטל חלק חשוב בקרב קניגרץ שהכריע את המלחמה. לאחר המלחמה הוחזר לפקד על הקורפוס ה-8, ומאוחר יותר הועבר לפקד על המחוז הצבאי ה-7. מ-1867 עד 1870 הוא היה חבר ברייכסטאג של הקונפדרציה הצפון-גרמנית. הוא לא פיקד על כוחות במלחמת צרפת–פרוסיה, אולם מילא תפקידי ניהול ומטה חשובים. בשנת 1871 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. 

עוד באותה שנה הוא פרש מהצבא וחי בבון עד מותו ב-2 בספטמבר 1884 יומיים לפני יום הולדתו ה-88.

==משפחתו==
ב-23 במאי 1823 נישא ביטנפלד לאשתו הראשונה, קרולינה שולצה, אשר מתה ב-2 במאי 1828 בלי שילדה לו ילדים. ב-22 ביוני 1831 הוא נישא לסופי פון שולטן, בתו של הגנרל הפרוסי וילהלם פון שולטן. היא ילדה לו חמש בנות, וארבעה בנים שכולם שרתו בצבא הגרמני והגיעו לדרגות בכירות.

==קישורים חיצוניים==

* קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד מתוך הביוגרפיה הגרמנית 
* [http://www.reichstag-abgeordnetendatenbank.de/selectmaske.html?pnd=116755504&recherche=ja קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד] באתר הרייכסטאג 

קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1796
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1884
קטגוריה:חברי הבית העליון של הלנדטאג של פרוסיה
אנריקה הראשון, מלך קסטיליה

אנריקה הראשון, מלך קסטיליה (14 באפריל 1204 - 6 ביוני 1217) היה מלך קסטיליה בין השנים 1214–1217.

==ביוגרפיה==
אנריקה הראשון נולד ב-14 באפריל 1204 לאלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה.

בשנת 1214 מת אביו אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, ואנריקה עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה צעיר שלטה אחותו ברנגלה כעוצרת בשמו. בשנת 1215 התארס אנריקה עם מפאלדה מפורטוגל, בתו של סנשו הראשון, מלך פורטוגל, אך האירוסים בוטלו. בשנת 1216 התארס אנריקה עם בת דודו סאנצ'ה, נסיכת הכתר של לאון, בתו של אלפונסו התשיעי, מלך לאון, אך הנישואים בוטלו על ידי האפיפיור אינוקנטיוס השלישי.

ב-6 ביוני 1217 נהרג אנריקה הראשון בפאלנסיה מאריח שנפל מהגג, ואחותו ברנגלה, מלכת קסטיליה עלתה לשלטון במקומו, אך זמן קצר לאחר מכן מסרה את השלטון לבנה פרננדו השלישי, מלך קסטיליה.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אצולה ספרדית
קטגוריה:מלכי קסטיליה
קטגוריה:ילידי 1204
קטגוריה:נפטרים ב-1217
ישיבת כנסת הגדולה

ישיבת כנסת הגדולה היא ישיבה גדולה המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה שוכנת במודיעין עילית.

הישיבה הוקמה בשנת תשנ"ו על ידי רבי הלל זקס ששימש כראש הישיבה עד לפטירתו בשנת תשע"ה. לאחר פטירתו מונה בנו הרב יצחק זאב זקס (חתנו של הרב צבי רוטברג) למלא את מקומו.

== יסוד הישיבה ==
הישיבה נוסדה בשנת תשנ"ו (1996) על ידי הרב הלל זקס, שכיהן עד אותה תקופה כראש ישיבת חברון כנסת ישראל ופרש עקב חילוקי דעות עם מנהל הישיבה. בהקמתה, התבססה הישיבה על גרעין מתלמידיו של הרב זקס מישיבת חברון, בצירוף בחורים נוספים מישיבות שונות.

הישיבה משתייכת לזרם החרדי ליטאי. סביב הישיבה התפתחה קהילה פנימית של תלמידים הנוהגים על פי שיטת הרב זקס, שבחלקה שונה במעט מהנוהג בעולם הישיבות הקלאסי. כך, לדוגמה, הורה הרב זקס לתלמידיו שלא להצביע בבחירות לכנסת. כמו כן, הרב זקס התנגד לתופעות רבות אחרות שהיו מצויות בעולם החרדי הקלאסי ולעיתים אף התבטא כנגד תופעות כאלה ואחרות המצויות בציבור החרדי.

הישיבה נחשבת לבעלת גישה פתוחה ביחס לעולם הישיבות הליטאי, לדוגמה בכך שאינה מתנגדת להוצאת רישיון נהיגה על ידי תלמידי הישיבה מוועד שני ומעלה במקרים מסוימים הרב זקס אף עודד בחורים להוציא רישיון נהיגה. הישיבה מאפשרת לבחורים להחזיק בטלפונים סלולרים הכוללים מסרונים, בכפוף לוועדה המאשרת את דגמי המכשירים המותרים. עם זאת, הישיבה נחשבת כקיצונית ביחס למספר תופעות. הפיקוח והאכיפה של תקנות הישיבה נעשה לעיתים בידיהם של הבחורים. כך למשל, כאשר נודע שבחור מסוים מחזיק בסמארטפון - באים בחורים (המכונים "טובתניקים") ושוברים לו את המכשיר<ref> </ref>. 

== מוסדות נוספים ==
בישיבה, כולל אברכים המונה כ-120 אברכים, המיועד בעיקר לבוגרי הישיבה. זאת בנוסף למספר כוללים נוספים שנפתחו בסמוך לישיבה.

בשנת תשע"ג (2013) נפתחה על ידי הישיבה, הישיבה לצעירים מדרש יוסף מאיר - כנסת הגדולה, בראשה עומד הרב מרדכי ברגמן, נכדו של הרב זקס ובוגר הישיבה. הישיבה לצעירים פונה בעיקר לבניהם של בוגרי הישיבה המשתייכים לקהילה. הישיבה הקטנה ממוקמת בשכונת נאות הפיסגה.

במשך השנים נפתחה בישיבה קרן צדקה (צדקת הלל) שתומכת בבני הקהילה הזקוקים לעזרה ובחתנים בני הישיבה, וכן ארגון עזר ליולדות. ר' הלל הדגיש מאוד את עבודת החסד בקרב תלמידיו ובקהילה ישנם ארגוני חסד רבים.

לקראת שנת הלימודים תש"פ, נפתח בסמוך לישיבה תלמוד תורה "מדרש מאיר" הפונה בעיקר לבניהם של בוגרי הישיבה וכן לאוכלוסייה צעירה מכל רחבי העיר. 

לקראת שנת הלימודים תשפ"ב נפתחה מכינה לישיבה קטנה הפונה לבני בוגרי הישיבה בנשיאותו של הרב ר' צבי שטוב.

החל משנת תשע"ה (עת החל הרב יצחק זאב זקס לכהן בראשות הישיבה) החלה הישיבה לפתוח כוללים רבים נוספים ברחבי הארץ לבני הקהילה שאינם מתגוררים במודיעין עילית, בהם מוסר ראש הישיבה שיעורים פעם בשבוע. בראשות הכולל בירושלים עומד הרב מנחם מנדל זקס (בנו הצעיר של רבי הלל). ובשנת תשפ"א נפתח כולל ערב נוסף בעיר בית שמש. 

קהילות נוספות של בוגרי הישיבה נפתחו בעיר חריש ובעיר מעלות.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:מודיעין עילית: ישיבות
דוני בראסקו

דוני בראסקו (באנגלית: Donnie Brasco) הוא סרט דרמה וסרט פשע אמריקאי משנת 1997, בבימויו של מייק ניואל ובכיכובם של אל פאצ'ינו וג'וני דפ.

הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של ג'וזף (ג'ו) פיסטון (דפ), סוכן סמוי של ה-FBI שחדר למשפחת הפשע "בונאנו" בניו יורק במהלך 1970, בשם הבדוי 'דוני בראסקו', הידוע בתור "איש התכשיט".

הסיפור מגולל את סיפורו של סוכן FBI (דפ) אשר מתחזה לסוחר יהלומים, כדי לחדור לתוך משפחת מאפיה מסוכנת, אך מוצא את עצמו מעורב עמוק מדי במשפחה, והגבול בין חייו האישיים וזהותו הבדויה הולך ומטשטש.

הסרט היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר.

הסרט זכה להצלחה בקופות והרוויח $124.9 מיליון דולר ולביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע.

== עלילה ==
דוני בראסקו הוא למעשה ג’ו פיסטון, סוכן FBI סמוי. אשתו שונאת את עבודתו, ובני הזוג חווים ויכוחים לאורך כל הסרט. בבית, התנהגותו של דוני הופכת להיות יותר ויותר כמו הפושע שהוא מתיימר להיות. בעקבות הצלחת חדירתו של דוני למאפיה, דין בלנפורד מוושינגטון, מתעניין במקרה. הוא מבקש מדוני לשלב סוכן FBI ממיאמי, ריצ'רד "ריצ'י", לתוך המבצע. דוני מסרב אבל משכנע את סוני בלאק והצוות להיפגש עם ריצ'י במיאמי.

כשהסרט מתקדם מופיע הציטוט הידוע מאחת התגרות האחרונות בין דוני ואשתו אשר הופכת לפיזית. דוני מכה את אשתו ואז הוא מתחרט: "אני לא הופך להיות כמוהם, מגי, אני הם".

בעקבות הידיעה שהוא יצטרך לסיים את ענייניו ולבצע מעצרים, דוני מנסה לשכנע את לפטי להימלט מהחיים הפליליים שלו. לפטי מתעמת עם דוני על עבודתו עם ה- FBI. סוכני ה- FBI באים לחשוף את זהותו האמיתית של דוני לפני סוני בלאק והצוות. הסרט מסתיים בהענקת המחאה על סך $500 ומדליה עבור עבודתו, אך דוני במקום להיות מאושר וגאה מרגיש אבוד ומתוסכל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי משטרה אמריקאיים
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי אל פצ'ינו
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים משנת 1997
ההיכל האולימפי אליניקו

ההיכל האולימפי אליניקו (ביוונית: Κλειστό Γήπεδο Ελληνικού) הוא אולם כדורסל הממוקם באליניקו שבאתונה. בעבר שיחקה באולם א.א.ק. אתונה. ההיכל יכול להכיל עד 15,000 איש במשחקי כדורסל ובמשחקי כדוריד 13,5000 האולם שימש למשחקי הכדורסל ומשחקי הכדוריד באולימפיאדת אתונה.

מראה האולם מבחוץ בזמן אולימפיאדת אתונה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.stadia.gr/hellinikon/hellinikon.html תמונות מידע נוסף]

קטגוריה:אולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אולמות כדורסל ביוון
קטגוריה:אתונה: אצטדיונים ומתקני ספורט
בית אסקס

בית אסקס (באנגלית עתיקה: Ēast Seaxna) היה שושלת מלוכה אשר שלטה בממלכת אסקס במשך כשלוש מאות שנה, לכל אורך ימי קיום הממלכה, בין ראשית המאה ה-6 לראשית המאה ה-9. בשנים אלו מלכו מטעם השושלת שמונה עשר מלכים, אשר מהווים את מלכי אסקס.

==אילן יוחסין==

==ראו גם==
* מלכי אסקס
* ממלכת אסקס

==הערות שוליים==

*
אסקס
סידני סופרדום

סידני סופרדום (באנגלית Sydney Super Dome) או קיודוס בנק ארינה (באנגלית Qudos Bank Arena) הוא אולם ספורט בסידני שבאוסטרליה. ההיכל שוכן בפארק האולימפי צמוד לאצטדיון אוסטרליה, מרכז ספורט מים סידני, מגרש ההוקי שדה ומרכז הטניס סידני.

האולם אירח את משחקי הכדורסל וההתעמלות באולימפיאדת סידני (2000), עד אז הכיל 21,000 מקומות ישיבה. כיום משחקת שם קבוצת הכדורסל סידני קינגס.

בשנת 2022 נערכו באולם משחקי גביע העולם בכדורסל נשים.
חזית האולם

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סידני: מבנים
קטגוריה:סידני: ספורט
קטגוריה:אוסטרליה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אולימפיאדת סידני (2000)
חיימה השני, מלך אראגון

חיימה השני, מלך אראגון (בספרדית: Jaime; בקטלאנית: Jaume; 10 באוגוסט 1267 – 2 בנובמבר 1327), היה מלך אראגון בין השנים 1291–1327.

==ביוגרפיה==
חיימה השני נולד ב-10 באוגוסט 1267 בולנסיה, לפרו השלישי, מלך אראגון וקונסטנצה מסיציליה, מלכת אראגון, בתם של מנפרד, מלך סיציליה וביאטריצ'ה מסבויה, מרקיזת סאלוצו.

בשנת 1285 מת אביו פרו השלישי מלך אראגון, ונחלתו פוצלה בין בניו: אלפונסו השלישי ירש את ממלכת אראגון, ואילו חיימה ירש את ממלכת סיציליה. בשנת 1291 מת אחיו אלפונסו השלישי, וחיימה ירש גם את ממלכת אראגון. בשנת 1295 התיר האפיפיור בוניפקיוס השמיני לחיימה לכבוש את סרדיניה וקורסיקה, תמורת ויתורו על סיציליה לטובת אחיו פדריקו השלישי, מלך סיציליה.

חיימה איחד את אראגון, קטלוניה, ולנסיה ומיורקה למדינה אחת, ודיכא ביד קשה את התמרדויות האצילים בממלכה.

ב-2 בנובמבר 1327 מת חיימה השני, ובנו אלפונסו הרביעי עלה לשלטון במקומו.

==יחסו ליהודים==
מטבע עם פניו של חיימה השני
חיימה הגן על היהודים מפני הקנאים הנוצרים של מסע הצלב של הרועים ב-1230 ומידי האינקוויזיציה, ואף התיר את כניסת מגורשי צרפת בשנת 1306 לארצו.

== משפחתו ==
בשנת 1291 התחתן חיימה עם איזבלה מקסטיליה, דוכסית בריטני, בתם של סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה ומריה דה מולינה, אך בשנת 1295 בוטלו הנישואים.

בשנת 1295 התחתן חיימה עם ביאנקה דה אנז'ו, בתם של שארל השני, מלך נאפולי ומריה מהונגריה, מלכת נאפולי, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
* חיימה מאראגון (1296–1334)
* אלפונסו הרביעי, מלך אראגון (1299–1336)
* מריה מאראגון, ליידי קמרוס (1299–1316)
* קונסטנס מאראגון, נסיכת ויאנה (1300–1327)
* חואן מאראגון, ארכיבישוף טולדו (1304–1334)
* איזבלה מאראגון, מלכת גרמניה (1305–1330)
* פדרו הרביעי, רוזן ריבאגורסה (1305–1381)
* ביאנקה מאראגון (1307–1348)
* רמון ברנגר, רוזן אמפוריאס (1308–1366)
* ויולאנטה מאראגון, רוזנת לונה (1310–1353)

בשנת 1315 התחתן חיימה עם מארי דה ליזיניאן, בתם של הוגו השלישי, מלך קפריסין ואיזבל ד'איבלין, אך לא היו לו ילדים ממנה.

בשנת 1322 התחתן חיימה עם אליסנדה דה מונקאדה, בתם של פדרו השלישי, דה מונקאדה ואליסנדה דה פינוס, אך לא היו לו ילדים ממנה.

בנוסף היו לחיימה 3 ילדים לא חוקיים.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.geni.com/people/Jaime-II-el-Justo-rey-de-Arag%C3%B3n/6000000001599527098 חיימה השני, מלך אראגון]
* 
* 

קטגוריה:מלכי אראגון
קטגוריה:מלכי סיציליה
קטגוריה:ילידי 1267
קטגוריה:נפטרים ב-1327