מלחמת חרבות ברזל

מלחמת חרְבות ברזל היא מלחמה של מדינת ישראל נגד ארגון הטרור חמאס ושלטונו, וכן נגד ארגוני הטרור הנוספים ברצועת עזה, אשר פתחו במתקפת פתע רחבה על יעדים צבאיים ואזרחיים בישראל, ובפרט בישובי הנגב המערבי, ביום שבת 7 באוקטובר 2023, כ"ב בתשרי, חג שמחת תורה, ה'תשפ"ד. לצד מוקד המלחמה ברצועת עזה, למלחמה חזיתות נוספות בגבולות ישראל עם לבנון וסוריה, ביהודה ושומרון, בים האדום ומול איראן. המלחמה הציתה שיח עולמי ער, הפגנות תמיכה ומחאה, וגל אנטישמיות חסר-תקדים בהיקפו ברחבי תבל, ובמערב בפרט.

במתקפת הפתע חדרו לשטח ישראל אלפי מחבלים שטבחו, אנסו והתעללו באופן שיטתי באוכלוסייה אזרחית. חלק מהאזרחים ביישובים שהותקפו נותרו נצורים בבתיהם, ונלחמו על חייהם עם חברי כיתות הכוננות במשך שעות ארוכות ללא סיוע צבאי. יום זה היה הקטלני ביותר ליהודים מאז השואה. בנוסף, חטפו המחבלים 251 בני אדם, ביניהם חיילים, ילדים, נשים, מבוגרים חלקם ניצולי שואה. לרצועת עזה. בעקבות המתקפה, הכריזה מדינת ישראל על מלחמה בארגון הטרור חמאס וקבעה שלושה יעדים למלחמה: חיסול התשתית הצבאית של חמאס, הסרת שלטונו ברצועה והחזרת החטופים.

צה"ל גייס למילואים למעלה מ־360,000 חיילים, גיוס המילואים הגדול בתולדות המדינה, ואלפי כלי רכב אזרחיים. עם תחילת המלחמה, פינתה ישראל 29 יישובים בעוטף עזה מיושביהם. תושבי 22 יישובים בצפון ישראל קיבלו המלצה מהרשויות להתפנות, בעקבות חשש שארגון הטרור חזבאללה יעצים גם הוא את תקיפותיו. ישראל פינתה כ-80,000 תושבים מיישובים בעומק של שני קילומטר מגבול ישראל–לבנון, והם נותרו שוממים למעט חיילי צה"ל וכיתות כוננות.

הלחימה ברצועת עזה אשר הוגדרה כזירה הראשית בלחימה, החלה בטיהור שטח עוטף עזה ממחבלים, ביצוע תקיפות אוויריות וימיות, סיכולים ממוקדים ופשיטות קרקעיות נקודתיות. לאחר פינוי האוכלוסייה מצפון הרצועה, בוצע תמרון קרקעי מלא והשתלטות על מוקדי טרור, ולאחר הפוגה קצרה בלחימה במקביל לעסקת חטופים בוצע תמרון קרקעי גם בדרום הרצועה ובמרכזה, וטיהור האזורים שנכבשו ממחבלים. לאחר מכן אופיינה הלחימה בפשיטות מבוססות מודיעין. הלחימה כללה השמדת תשתיות טרור רבות, בהן מנהרות טרור ותוואי תת-קרקע, פירי מנהרות, משגרי רקטות מוטמנים, מחסני אמל"ח, מוצבים, מפקדות, מחנות אימונים ומבנים ששימשו ללחימה. כמו כן, חולצו 8 בני ערובה חיים וכן גופות של חטופים שהוסתרו ברצועה.

הלחימה בחזית הצפון מתקיימת בין ישראל לארגון הטרור האסלאמיסטי־שיעי חזבאללה וארגוני טרור נוספים בגבול ישראל–לבנון ובגבול ישראל–סוריה. ביומה השני של המלחמה שיגר חזבאללה רקטות מונחות ופגזי ארטילריה לעבר עמדות צה"ל בהר דב וחוות שבעא, וישראל הגיבה בתקיפות מל"טים וירי ארטילרי. חילופי ירי, שכללו גם טילי נ"ט ותקיפות מהאוויר, נמשכו לאורך המלחמה. חזבאללה מטווח את היישובים הנטושים באופן יום-יומי בירי נשק מדויק נגד טנקים הגורם להרס שיטתי של בתים, ונזק ואבדות נגרמו לבסיסי צה"ל. צה"ל הגיב בסיכול ממוקד של מחבלים בלבנון, תקיפת בסיסי מחבלים, וכן תקיפה אווירית של חוליות משגרי נ"ט לפני ירי. כ-94,000 מתושבי דרום לבנון פונו מבתיהם, והרס רב נגרם ליישובים ולחקלאות בדרום לבנון. בתגובה למותם של 12 ילדים מפגיעת רקטה במג'דל שמס, התנקש צה"ל בבכיר חזבאללה פואד שוכר. לאחר מכן, לאחר זיהוי הכנות לתקיפה נרחבת מצד הארגון, פתחה ישראל במתקפת מנע.

בזירת יהודה ושומרון הגבירו ארגוני טרור פלסטיניים, בעיקר חמאס, את מאמציהם ליזום פיגועים ולגרום לתסיסה ציבורית על רקע אירועי המלחמה. כוחות צה"ל פעלו באופן נרחב למיגור וסיכול תשתיות הטרור ברחבי יהודה ושומרון. מבצע מחנות קיץ אשר נפתח בסוף אוגוסט 2024 במחנות הפליטים שבג'נין, נור שמס שליד טול כרם, טובאס ופארעה שבצפון מזרח השומרון היה הגדול בפעולות צה"ל עד כה ונועד להשמיד תשתיות טרור פלסטיני.

החות'ים, ארגון טרור שיעי השולט בצפון תימן ונתמך וממומן על ידי איראן ומשמש להם כשליח במלחמותיהם באזור, תקפו את ישראל בטילים בליסטיים, טילי שיוט, וכלי טיס בלתי מאוישים בכדי להפריע לה במלחמה בעזה. לאחר שספינות חיל הים האמריקני ומערכות הגנה אווירית ומטוסי חיל האוויר הישראלי יירטו את הטילים והכטב"מים, הטילו החות'ים מצור ימי על אוניות סוחר שהפליגו לנמלי ישראל. ספינות חיל הים האמריקאי פעלו בים סוף לשם הרתעה אסטרטגית, ובהמשך תקפו ביחד עם בעלי ברית נוספים בסיסים של החות'ים בתימן. במבצע יד ארוכה תקפו מטוסי קרב של צה"ל מטרות צבאיות של החות'ים במערב תימן: מתקני זיקוק, מאגרי דלק, תחנת כוח ומחסני כטב"מים וטילים.

איראן מעורבת במלחמה באמצעות נשק, מימון, אימון, תיאום והשפעה פוליטית על כל הכוחות התוקפים את ישראל, ובהם חמאס והג'יהאד האסלאמי בעזה, חזבאללה בלבנון, החות'ים בתימן, מיליציות בעיראק וארגוני טרור ופרוקסי נוספים. כמו כן, איראן מתאמת מהלכים מדיניים מול מדינות נוספות האוהדות את חמאס, כמו סוריה וטורקיה. ישראל ביצעה תקיפה אווירית על מבנה הקונסוליה האיראנית בדמשק והצליחה להתנקש במוחמד רזא זאהדי, מפקד כוח קודס בסוריה ובלבנון ובכיר במשמרות המהפכה האסלאמית. בתגובה תקפה איראן את ישראל באופן ישיר לראשונה בתולדותיה, ונבלמה בהצלחה רבה בזכות שיתוף פעולה צבאי בין-לאומי. ישראל הגיבה בתקיפת מתקנים צבאיים של משמרות המהפכה באספהאן ובנתנז.

עוד בזמן קיומה, נחשבת המלחמה לאחת מהגדולות במלחמות ישראל, הן באורכה, בפגיעה הרחבה בעורף הישראלי, ובמספר חזיתות הלחימה הגבוה ביותר מאז מלחמת העצמאות.

== הרקע למלחמה ==

=== ישראל וחמאס ===
בשנים שקדמו למלחמה, התפשטה תפיסה בקרב רבים בצמרת המדינית והביטחונית בישראל, בהם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, שלפיה ארגון הטרור חמאס נעשה פרגמטי. במסגרת תפיסה זו העניקה המדינה הטבות לחמאס ולתושבי עזה, בהן אישורי עבודה בישראל, וכן אישור להכנסת הספקה וכסף מטעם ממשלת קטר לרצועה. גם במערכת הביטחון סברו ש"שקט ייענה בשקט" ושההקלות לעזה ימנעו הסלמה. צה"ל הוציא כוחות מאזור עוטף עזה, לקח את רוב כלי הנשק מכיתות הכוננות ביישובי המועצה והפחית את אימוני הרבש"צים.בתחילת 2021 העריך אמ"ן שחמאס דבק באסטרטגיית ההסדרה עם ישראל. האתגרים המרכזיים בהגנה על הגבולות הוגדרו כניסיונות לאתגר את המכשול התת־קרקעי בעזה, ירי רקטות ופצמ"רים מרצועת עזה בידי ארגונים סוררים, לוחמה אלקטרונית, ופעולות טרור כלפי ישראל מצד ארגוני פרוקסי וסוררים. לאחר המתקפה, הצהירו גורמים בחמאס כי הארגון נקט בשיטה של הונאה מתוחכמת שבמסגרתה פיתה את ישראל לחשוב שהוא עוסק בעניינים אזרחיים בלבד, בעוד הוא מתכנן מתקפת פתע.

חמאס החל בהיערכות מבצעית למתקפת פתע לפחות שנה לפני פריצתה.
בסוף שנת 2022 איתרה יחידה 8200 את התוכנית המבצעית של חמאס, שקיבלה את השם "חומת יריחו" והגיעה למודיעין אוגדת עזה. תוכנית זו תורגלה עד אוקטובר 2023, וכללה תרגילים שדימו פשיטה על קיבוצים, מוצבים ובסיס הדרכה בעוטף עזה. חקלאים ופועלים מרצועת עזה ערכו תצפיות על שיטות ההגנה בישראל, אימונים לצד הגדר נערכו במשך חודשים ומטעני חבלה הונחו בצמוד לגדר במסווה של התפרעויות. תאריך המבצע נשמר בסודיות רבה, וגם הכוחות שאומנו לכך לא ידעו שמטרת האימון היא פלישה ומתקפת פתע. תצפיתניות שהשקיפו על הגבול העידו שהבחינו בפעולות לא שגרתיות והתריעו באוזני מפקדיהן, אך נענו בביטול.

במהלך שנת 2023 פנה תת־אלוף עמית סער, ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין של צה"ל, במספר מכתבים לראש הממשלה, בנימין נתניהו, התריע על ירידה בכושר ההרתעה לנוכח המשבר הפנימי בישראל והזהיר כי איראן, חזבאללה וחמאס רואים בו "הזדמנות לייצר סערה מושלמת, משבר פנימי, הסלמה רחבה בזירה הפלסטינית ואתגור מזירות נוספות, שייצרו לחץ רב-ממדי ומתמשך". לטענת גורמים ממשלתיים, בימים שלפני מתקפת הפתע העריכו בכירים בצה"ל לפני הדרג המדיני שחמאס מורתע ואינו מעוניין בהסלמה. מערכת הביטחון הייתה מודעת לאפשרות של פריצת עימות אזורי, אך לא היה כל מיקוד ברצועת עזה ובאיום מהסוג שהתממש. האלוף (מיל') יצחק בריק, שהתריע שנים קודם לכן בנוגע לאי מוכנותו של צה"ל למלחמה, הזהיר כשבועיים טרם המתקפה כי ישראל קרובה למלחמה אזורית כפי שלא הייתה מאז מלחמת יום הכיפורים. הוא ציטט את אזהרות שר הביטחון, הרמטכ"ל ואגף המודיעין מפני מלחמה אזורית קרובה, ופנה לראש הממשלה נתניהו בקריאה להכריז על מצב חירום לאומי. גם אל"ם (מיל') יגאל כרמון, נשיא מכון ממרי, כתב בסוף אוגוסט 2023 על "סימנים מעידים לאפשרות מלחמה בספטמבר–אוקטובר", אך התמקד בעיקר בגבול הצפון וביהודה ושומרון.

לפי דיווחים בוול סטריט ג'ורנל, גורמים ביטחוניים באיראן עזרו לחמאס לתכנן את מתקפת הפתע נגד ישראל, אישרו אותה בסדרת פגישות שנערכו בביירות, והדריכו ואימנו כ־500 מחבלים פלסטינים מחמאס וגא"פ במתקנים צבאיים באיראן לקראת המתקפה. לפי בכירים בחמאס וחזבאללה, קצינים במשמרות המהפכה שיתפו פעולה עם חמאס מחודש אוגוסט וסייעו לתכנן את המתקפה נגד ישראל. איראן הכחישה את הדברים. על פי מסמך סודי שאותר ברצועה במהלך המלחמה, בחמאס חשבו כי הייתה התחייבות מאיראן שהציר כולו יצטרף למערכה גדולה נגד ישראל. בדו"ח של קהילת המודיעין האמריקאית הוערך שההנהגה האיראנית לא הייתה מעורבת בתכנון מתקפת הפתע וכי לא היה לה מידע מוקדם על המתקפה.

בעת המתקפה פעל חמאס ב-24 גדודים. באותה עת היקף הכוחות באוגדת עזה היה שלושה גדודי חי"ר וגדוד שריון. צה"ל היה מצוי בחופשה מרוכזת ("הדממה")<ref name=":2"></ref>, ולכן יחידות רבות ביצעו רק פעילות מבצעית וכוננות<ref name=":2" />. חלק ניכר מהחיילים שאיישו את גבול עזה יצאו לחופשה. בליל 6 באוקטובר, מספר שעות לפני המתקפה, עודכנו הרמטכ"ל, הרצי הלוי, וראש השב"כ, רונן בר, במידע שהעיד על כוונת פעולה של החמאס. כל אחד מהם קיים התייעצויות בעניין עם אנשי מטהו, אולם לא ננקטו אמצעים לקדם את פני המתקפה. צוות מיוחד של השב"כ הגיע לעוטף עזה לפנות בוקר. לפי לשכת ראש הממשלה, המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, אלוף אבי גיל, עודכן בפרטים בשעה 6 בבוקר, ממש לפני תחילת המתקפה. החשד היה שמדובר בניסיון חטיפה מקומי.

=== מתקפת הפתע ===
[[רצועת עזה}}|lang=he]]

מתקפת הפתע החלה ב-7 באוקטובר 2023 בשעה 06:29, בוקר יום השבת וחג שמחת תורה, בשיגור אלפי רקטות לעבר ישראל, מדימונה בדרום ועד לוואדי עארה בצפון ולירושלים במזרח. פגיעות נצפו במקומות רבים וחלקן גרמו לאבדות בנפש, רובן ב, הלא ממוגנת. בחסות ירי הרקטות פלשו לעוטף עזה כ־6,000 מחבלי חמאס, הג'יהאד האסלאמי וארגוני טרור נוספים מרצועת עזה בחזית של כ-60 ק"מ. המחבלים, שהיו חמושים בנשק רב, חדרו מרצועת עזה לשטח ישראל דרך היבשה, בעיקר על גבי טנדרים ואופנועים, לאחר שפרצו את גדר המערכת המקיפה את רצועת עזה בכ-120 מקומות, וכן בסירות דרך הים, ובאמצעות מצנחים ממונעים דרך האוויר. כדי להכשיר את הקרקע למתקפה, פגעו המחבלים בטנקים שהיו בעמדות סמוך לגדר, בחיישנים, באמצעי תשתית, תקשורת, תצפית ומצלמות. הם הפעילו רחפנים, שהטילו פצצות מאולתרות על מערכות התקשוב המותקנות על אנטנות ליד הגדר ובבסיסים הסמוכים ועל מערכות "רואה יורה", שמטרתן לירות אל עבר מי שמתקרב אל הגדר. חמאס פגע ב-37 אתרי תקשוב מתוך 40 שנפרסו סביב רצועת עזה. פגיעות חמאס בתשתיות צה"ל הקשו על קבלת מידע אודות הפשיטה והיקפה, ועל התקשורת בין יחידות הצבא.

מאות מחבלים, בקבוצות של כ־15 מחבלים, נכנסו לבסיסי צה"ל במעבר ארז, במוצב נחל עוז, במפקדת אוגדת עזה, במוצב כיסופים ובמוצב מגן, נטרלו את מערכות הקשר והשתלטו על רוב הבסיסים. שמונה מוצבים נכבשו לחלוטין, וחיילים נלקחו בשבי. מפקדת אוגדת עזה נכבשה, והמחבלים הרגו וחטפו חיילים וחיילות, עד שצה"ל השתלט מחדש על הבסיס. מפקד האוגדה עם חיילים הסתגרו בבונקר, ולא יכלו לפקד או להעביר תמונת מצב מדויקת לצבא. המחבלים רצחו אזרחים שנסעו בכבישי העוטף ושהתחבאו בתוך מיגוניות. הם גם הציבו מארבים בצמתים ובכבישים בכדי לעצור תגבורות צה"ליות שהגיעו לאזור.

מול הכוחות התוקפים היו פרוסים על גבול עזה קרוב לארבעה גדודים קרביים: גדוד 13 וגדוד 51 מחטיבת גולני, גדוד סיירת נח"ל מחטיבת הנח"ל מתוגבר בכוחות מגדוד 50, וגדוד שריון 77 מחטיבה 7. חלק ניכר מהחיילים בגדודים היו בחופשת חג, כך שהלוחמים מנו כ-600 איש.
בשל הנחיתות בכוחות ובנשק של הכוחות המגינים והאיחור בהגעת כוחות עתודה, לא היה מי שימנע מהמחבלים לחדור לשטח ישראל ולתקוף מעל 20 יישובים בעוטף עזה, כולל הערים שדרות ואופקים. אך כוחות מג"ב וכוחות נוספים הצליחו לחסום ולסכל את תוכנית החמאס להגיע לערים נוספות כמו אשקלון, אשדוד וקריית גת.

במשך שעות ארוכות התבצע טבח באזרחים באזור עוטף עזה. בטבח נרצחו קרוב ל-800 אזרחים. כ-250 ישראלים, ובכללם נשים, ילדים וקשישים, נחטפו לרצועת עזה. תושבים נרצחו ביישובים ניר עוז, חולית, בארי, נחל עוז, עין השלושה, נתיב העשרה, כפר עזה, ניר יצחק, נירים, כיסופים, לאחר שמקצתם נכבשו בידי המחבלים. טבח המוני נוסף נערך בפסטיבל נובה ליד רעים, שבה השתתפו אלפי צעירים.

אירועים אלה, בעיקר בקיבוץ בארי, זכו לסיקור תקשורתי רחב ביותר, ובכלי התקשורת נשמעו עדויות בזמן אמת אף מעומק השטח שכבש חמאס. מוחמד דף, ראש הזרוע הצבאית של חמאס, קרא לתושבי איו"ש ולערביי ישראל להצטרף למתקפה, אך אלו לא נענו לקריאותיו של דף. ברבים ממוקדי העימות הצליחו מחבלי חמאס לחטוף אזרחים, חיילים ואף גופות לרצועת עזה. מספר החטופים הכולל עומד על 251 חטופים. עד ליולי 2024 הושבו לישראל 116 חטופים חיים, ו-24 גופות חטופים. 111 חטופים עדיין בשבי, מתוכם 39 חטופים הוכרזו כחללים שגופתם חטופה.

== היערכות למלחמה ==
=== הכרזת מלחמה והגדרת יעדיה ===
ימין

בשעה 08:00 בבוקר המתקפה הכריז צה"ל על מצב כוננות מלחמה, ושר הביטחון יואב גלנט אישר גיוס מילואים נרחב. מעט לאחר השעה 11:30 בבוקר פרסם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו סרטון בטוויטר ובו הכיתוב "אנחנו במלחמה". הקבינט המדיני-ביטחוני התכנס לדיון משעה 14:45 עד 16:20. בשעה 22:16 מסר נתניהו הודעה ראשונה לתקשורת אודות ההיערכות למלחמה.

ב־16 באוקטובר קבינט המלחמה אישר ארבע מטרות למלחמה:
* מיטוט שלטון חמאס והשמדת יכולותיו הצבאיות והשלטוניות.
* הסרת איום הטרור מהרצועה על ישראל.
* מאמץ מרבי לפתרון סוגיית החטופים.
* הגנה על גבולות המדינה ואזרחיה.

כחודש לאחר תחילת המלחמה, אמר ראש הממשלה נתניהו כי לאחר המלחמה האחריות הביטחונית הכוללת על המתנהל ברצועה תהיה בידי ישראל, למשך תקופת זמן בלתי מוגבלת. בריאיון אחר אמר ראש הממשלה כי הרצועה "מפורזת ותחת ממשלה אזרחית, אך יידרש כוח מהימן שייכנס ויהרוג את הרוצחים כך שלא תופיע ישות כמו חמאס". לראשי הרשויות בנגב המערבי אמר כי צה"ל ימשיך להחזיק ברצועת עזה גם אחרי המלחמה לתקופה מסוימת ושאחרי חיסול חמאס תהיה שליטה ביטחונית ישראלית כוללת על רצועת עזה, כולל פירוז מלא. ב־11 בנובמבר הביע התנגדות לאפשרות שהרשות הפלסטינית תשלוט אזרחית ברצועה. במענה לשאלה בדבר אפשרות להחזרת ההתיישבות היהודית לרצועה בצורה זו או אחרת, התנגד ואמר שאינו רואה בכך יעד ריאלי.

כחודשיים לאחר תחילת המלחמה, השר בני גנץ שִׂרטט את המציאות הביטחונית החדשה שתתעצב בסופו של השלב העצים בלחימה: שליטה ביטחונית בעזה, שמירה על חופש פעולה ומימושו בכל השטח. בהיבט האזרחי, תוקם מִנהלת שתורכב ברובה ממדינות ערביות מתונות שידאגו לאזרחים. לדבריו, יהיה מדובר בתהליך ארוך.

כחצי שנה לאחר תחילת המלחמה, פורסם כי נתניהו מנע דיון אסטרטגי על יעדי המלחמה לאור אופן התקדמותה, בניגוד לסיכום בקבינט המלחמה.

=== גיוס מילואים ===

ימין

מיומה הראשון של המלחמה התנהלו גיוס מילואים נרחב לצה"ל ואימון של הכוחות. תהליך זה נתקל בקשיים שאיתם התמודדו המתגייסים כדי להגיע לאזורי הכינוס. ביום הראשון לא פעלה כלל מערכת התחבורה הציבורית בגלל השבת, וחיילים נותרו שעות ארוכות ללא יכולת להגיע לבסיסים. לאחר מכן פעלה המערכת חלקית ואף בסופי השבוע, בשל הצורך להסיט משאבים לצורכי הלחימה. ישראלים ששהו בחו"ל בזמן פרוץ המלחמה חזרו לישראל בטיסות של אל על כדי להצטרף ללחימה.

=== פינוי יישובים ישראליים ===

ישראל פינתה מתושביהם 29 יישובים הקרובים לגדר המערכת סביב רצועת עזה. לנוכח האיום הגובר בגזרת הצפון, ביום השני ללחימה המליצו המועצות האזוריות מטה אשר, מבואות חרמון והגליל העליון לתושבי 21 מיישוביהן להתפנות מהאזור. גם במטולה הומלץ לתושבים להתפנות. בסך הכול נאלצו כ-330,000 איש לעזוב את בתיהם ביישובי עוטף עזה וביישובים הקרובים לגבול ישראל–לבנון. כמחציתם לא שבו לביתם גם לאחר חודשים רבים, ויש הרואים בהם עקורים.

ראש עיריית שדרות ביקש מהממשלה ביום השישי למלחמה, 12 באוקטובר 2023, לפנות את תושבי שדרות. ב־13 באוקטובר נקבע שתושבי העיר שיבחרו בכך יוכלו להתפנות מהעיר, תחילה למשך שבוע לפחות. בהמשך המדינה אישרה תוכנית לפינויים. באותו יום אושרה התוכנית לפינוי תושבי עוטף עזה. בנוסף אושרו מענקים לתושבים.

ב-20 באוקטובר (14 יום מתחילת הלחימה), הוחלט על פינוי העיר קריית שמונה לבתי הארחה במימון המדינה. ב-22 באוקטובר (16 ימים מתחילת הלחימה) החליטו רשות החירום הלאומית וצה"ל לפנות עוד 14 יישובים, בהם רמות נפתלי, דן, מצובה ועוד.

מהלך הפינויים התעכב לעיתים עקב מחסור בחדרים במלונות שאושרו לפינוי. התאחדות המלונות מסרה שכל בתי המלון פתחו את שעריהם למפונים, למעט המלונות שבבעלות אלפרד אקירוב.

===פינוי צפון רצועת עזה===

כרוז המכריז על המלצה דחופה לפינוי [[אוכלוסייה אזרחית בעזה משכונות שונות, שפוזר באוויר במהלך מלחמת חרבות ברזל. למעלה – מקור, למטה – תרגום מכונה.]]

ב־13 באוקטובר, כשבועיים לפני התמרון הקרקעי ברצועת עזה, הודיע צה"ל לאו"ם ולתושבי רצועת עזה, באמצעות כרוזים בערבית, כי על כל האנשים המתגוררים צפונה לנחל הבשור בחלקו העזתי להתפנות דרומה בתוך 24 שעות, וכי תושבים שלא יתפנו יהיו בסכנת פגיעה. הוראה זו קראה לפינויים של כ־1.1 מיליון איש ממטרופולין עזה. ההוראה ניתנה במסגרת מנהלת התיאום והקישור. ארגון האומות המאוחדות הזהיר מאסון הומניטרי שעלול להתרחש בשל פינוי כה גדול.

חמאס, שהאינטרס שלו היה שתושבי צפון הרצועה יישארו בבתיהם כמגן אנושי, קרא להם להימנע מפינוי וטען כי הוראות צה"ל נועדו לגרום לנכבה שנייה. הארגון ירה לכיוון תושבים שניסו להימלט מצפון הרצועה, כדי למנוע את פינוי האזור, ואף ירה לעבר בתי החולים, המשמשים מגן אנושי למפקדותיו.

למרות אזהרות חמאס, עד 15 באוקטובר התפנו מאות אלפי תושבים דרומה. למרות פקיעת האולטימטום, צה"ל הכריז על חלון זמן נוסף באותו היום, שבו התאפשר מעבר בטוח דרך כביש צלאח א־דין, החוצה את הרצועה. קריאות צה"ל לנוע לדרום נמשכו גם לאחר מכן.

עם הידוק הכיתור הישראלי את צפון עזה, פתחה ישראל מסדרונות הומניטריים בכביש צלאח א־דין ודרך א־רשיד, שאפשרו יציאה מהעיר לכיוון דרום, ומאות אלפי תושבים נוספים התפנו דרומה. עם זאת, בדצמבר התרבו הדיווחים על התאוששות בקרב חמאס ותושבי עזה. בכל אזור שבו הוכרע הגדוד המרחבי של חמאס, הייתה פעילות מחודשת, בהיקף מוגבל. מחבלים הוסיפו להגיע דרך מנהרות, ולצד זאת הייתה הגירה פנימית חוזרת של אזרחים, למרות ממדי ההרס.

בתחילת פברואר 2024 היו בצפון רצועת עזה 150,000–200,000 פלסטינים שנשארו בבתיהם – חלקם בלחץ חמאס וחלקם מחשש להרס בתיהם. כחצי מיליון אזרחים התרכזו סביב העיר עזה ובאזור מחנות הפליטים במרכז הרצועה. כ-150,000 פלסטינים שהו סביב העיר ח'אן יונס, ו-1.3 מיליון אזרחים היו ממוקמים ברפיח, במרחק של מטרים בודדים מציר פילדלפי.

== מהלך הלחימה ==

כוחות צה"ל מתכוננים לכניסה לעזה, 16 באוקטובר

=== הלחימה ברצועת עזה ===

הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל היא הזירה המרכזית במלחמת חרבות ברזל. המערכה החלה בתקיפת חיל האוויר הישראלי על אלפי יעדים ברצועת עזה, ואליה הצטרפו בהמשך חיל הים הישראלי וחילות היבשה. השלב הראשון של פעילות צה"ל ברצועת עזה החל ב־7 באוקטובר והסתיים ב־27 באוקטובר וכלל הריגה של כ-1,600 מחבלים בשטח ישראל, טיהור עורף ישראל ממחבלים, יצירת יציבות בקו הגבול והתקפה מהאוויר ומהקרקע של יעדי טרור ברצועת עזה.

ב-27 באוקטובר החל השלב השני, שהיה תמרון קרקעי בשילוב אש מהאוויר, מהקרקע ומהים. החלו פשיטות קרקעיות לעומק שטח רצועת עזה במטרה להכין את השטח לקראת המערכה המרכזית לטיהור רצועת עזה ממחבלי חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ויתר הפלגים של ארגוני הטרור הפלסטינים וכן חיסול התשתית הצבאית של חמאס באמצעות חילות הרגלים והצנחנים, התותחנים, ההנדסה הקרבית והשריון. בסוף חודש אוקטובר 2023 החלו אוגדות משוריינות וצוותי קרב חטיבתיים של צה"ל בתמרון קרקעי בצפון רצועת עזה, במטרה לכתר ולכבוש את העיר עזה ומחנות הפליטים שסביבה ולטהר אותם מתשתיות טרור.

כהכנה לתמרון העיקרי, שמרכזו היה קרב עזה, יזמה ישראל את פינוי צפון רצועת עזה, על מנת למנוע מאוכלוסייה אזרחית להיפגע מלחימה בשטח בנוי מאוכלס וצפוף. יותר מ-1.5 מיליון עזתים התפנו דרומה לנחל הבשור והתרכזו ברפיח ומערב ח'אן יונס. במקביל לפינוי וללחימה הזרימה ישראל סיוע הומניטרי לתושבים המפונים.

ב-28 באוקטובר נכנסו כוחות אוגדה 162 לצפון רצועת עזה דרך ציר החוף, ופתחו את קרב ג'באליה. בחצות, 29 באוקטובר, חצו כוחות אוגדה 252, את גדר הגבול והחלו את קרב בית חאנון. במהלך הימים שבין סוף אוקטובר לתחילת נובמבר נכנסו גם כוחות אוגדה 36 לרצועה דרך מסדרון נצרים והקיפה מדרום את העיר עזה במסגרת המאמץ העיקרי של קרב עזה. כוחות צה"ל נעו בקצבים שונים, כאשר אלה שתוקפים מצפון–מערב הגיעו למחנה הפליטים שאטי, הצמוד לחוף עזה, והכוחות המכתרים את עזה מדרום הגיעו ללב שכונות זייתון ואל-פורקאן. בעיר שאוכלוסייתה הוערכה כ־1.2 מיליון איש כולל בפרווריה הצמודים, נותרו לפי הערכות הצבא מאות אלפים בודדים של תושבים שלא התפנו. צה"ל הודיע כי השלים את כיתור העיר מדרום ב־2 בנובמבר. בתחילת השבוע החמישי למלחמה, ב-4 בנובמבר הושלם ביתור הרצועה לשני חלקים.

ב-9 בנובמבר פשטו כוחות צה"ל על הרובע הביטחוני של חמאס בעזה בשילוב מדויק של תקיפות מהאוויר על ידי חיל האוויר הישראלי במטרה "לסכל כמה שיותר איומים ביטחוניים בטווח הזמן המיידי". ב-19 בנובמבר חשפו כוחות הנדסה קרבית, יהל"ם, יחידת שלדג, חטיבה 7, חטיבת החילוץ ועוקץ מנהרת טרור מתחת לבית החולים שיפא ותמונות ממצלמות אבטחה מבית החולים שיפא שמראות מחבלים חמושים לוקחים לשם אזרחים שנחטפו ב-7 באוקטובר. בעקבות הפללת בית החולים פשטו כוחות מיוחדים על בית החולים וטיהרו אותו מתשתיות טרור. עד סוף נובמבר פעלו הכוחות ברוב צפון הרצועה, כולל בבית חאנון וברובה של העיר עזה.
כוחות שריון, חי"ר והנדסה של צה"ל סמוך לרצועת עזה, 3 בנובמבר 2023
<gallery widths="300" mode="packed">
קובץ:Iron Swords-Egoz unit-001.jpg|לוחמי יחידת אגוז בסמטאות ח'אן יונס
קובץ:השמדת פסל אסון הנגמ"ש מ'צוק איתן' - את"צ.webm|כחלק מהשמדת סמלי השלטון של חמאס, כוחות צה"ל הרסו את הפסל המפאר את אסון הנגמ"ש בשג'אעייה בו נחטף אורון שאול. צולם בקרב שג'אעייה (2023).
קובץ:SoI--IDF-Negev-NG7.jpg|לוחם חטיבת הקומנדו יורה במקלע נגב NG7 בלחימה בג'באליה, 19 בנובמבר 2023.
</gallery>

עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס נערכה בין 24 בנובמבר 2023 ל-1 בדצמבר באותה שנה והושגה בתיווך קטר. העסקה כללה הפוגה הדדית בלחימה, שחרור אסירים ביטחוניים תמורת שחרור חטופים ישראלים וזרים, בעיקר נשים וילדים, והכנסת דלק וסיוע הומניטרי לרצועת עזה. במסגרת העסקה חמאס התחייב לשחרר 50 ישראלים שנחטפו במתקפת הפתע על ישראל, בתמורה לכל משוחרר התחייבה ישראל לשחרר שלושה אסירים ביטחוניים פלסטיניים. הצדדים התחייבו להפוגה של ארבעה ימים בלחימה ברצועת עזה, וישראל התחייבה לאפשר הכנסת סיוע הומניטרי ודלקים. הצדדים הסכימו שניתן יהיה להאריך את ההפוגה, בתמורה לשחרור חטופים נוספים, עד עשרה ימים ממועד סיום הפעימה הראשונה. ביצוע העסקה החל בהפוגה הדדית בלחימה ב-24 בנובמבר בשעה 7:00 בבוקר. העסקה הוארכה פעמיים ביומיים, בהם שוחררו 40 חטופים נוספים. בפועל ההפוגה בלחימה נמשכה שבע יממות ושוחררו במסגרתה 80 ישראלים תמורת שחרור 210 אסירים. בנוסף שוחררו שלא במסגרת העסקה ישראלי אחד בעל אזרחות רוסית, ו-24 בעלי אזרחות זרה (23 תאילנדים ופיליפיני אחד) שנחטפו מישראל.

בדצמבר, מיד בתום ההפוגה, הרחיב צה"ל את פעילותו הקרקעית לאזור ח'אן יונס ונכנס לשכונת שג'אעייה ולעומק העיר ג'באליה. הלחימה התחלקה למספר קרבות עיקריים: קרב שג'אעייה, קרב ח'אן יונס והעמקת קרב ג'באליה. בקרבות אלו נהרגו כ-200 חיילי צה"ל. נהרגו גם יותר מ-8,000 מחבלים, בהם מפקדים בכירים בדרגי המג"ד והמח"ט, דבר שלמעשה פירק את גדודי חמאס בצפון הרצועה. תשתיות טרור רבות – בהן מנהרות לחימה ברצועת עזה, מוצבים, מפקדות, מחנות אימונים, משגרי רקטות, מחסני אמל"ח וסמלי שלטון חמאס – הושמדו. לבתים באזורי הלחימה נגרם נזק כבד. השלב השני הסתיים רשמית ב-7 בינואר 2024.

לוחמי [[יחידת מגלן נלחמים בסמטאות ח'אן יונס]]
קרב ח'אן יונס, בהובלת אוגדה 98 של צה"ל, החל בתקיפות אוויריות ובארטילריה ב-2 בדצמבר 2023, והמשיך בתמרון מלא בלילה שבין 4 בדצמבר ל-5 בדצמבר והסתיים ב-7 באפריל ביציאת אוגדה 98 מחאן יונס. הקרב כלל גם את מבצע כתר המערב בו פשטו כוחות צה"ל על מדינת חמד. בקרב ח'אן יונס נהרגו 37 חיילי צה"ל. מנגד, כוחות צה"ל הרגו כ-3,000 מחבלים ועצרו 1,500 מחבלים, בהם מחבלי נוח'בה רבים. בקרב הושמדו מספר מנהרות טרור גדולות ועמוקות במיוחד, חלקן תוכנן במטרה לשמש כמקלט לשהייה ממושכת בעת חירום.

השלב השלישי בלחימה כלל מעבר מפשיטות של אוגדות לפשיטות חטיבתיות ממוקדות בצפון הרצועה והמשך הלחימה בדרום ומרכז הרצועה. נקבע כי השלב השלישי צפוי לכלול את סיום התמרון הקרקעי, צמצום כוחות, שחרור אנשי מילואים ומעבר לפשיטות ממוקדות. נוסף לכך, הוחלט שתוקם מעין רצועת ביטחון ברצועת עזה. במקביל, חיל ההנדסה הקרבית סלל את כביש 749 במסדרון נצרים והקים את בסיס נצרים על מנת לאפשר לצה"ל שליטה אסטרטגית ברצועה וכנקודת מוצא לפשיטות לוחמה בטרור ופעולות ביטחון שוטף.

ב-12 בפברואר 2024 כוחות משולבים של ימ"מ, שב"כ וצה"ל חילצו מרפיח שני חטופים ישראלים במבצע יד זהב. במהלך השבוע העשרים למלחמה (18–24 בפברואר), הוצאה חטיבת המילואים האחרונה בחאן יונס, חטיבה 646, וצוות הקרב של חטיבה 401 פשט על שכונת זייתון בעיר עזה. במהלך השבוע העשרים ושניים למלחמה (3–9 במרץ) צה"ל הרחיב את הלחימה בח'אן יונס לשני מוקדים נוספים שאליהם לא הגיע עד אז. היה מדובר בעיירה אל-קרארה שבמזרח ח'אן יונס, וב"מדינת חמד" פתחו לוחמי אוגדה 98 במבצע "כתר המערב". כמו כן, הסתיים המבצע הצבאי בשכונת זייתון. ב-11 במרץ הרג צה"ל את מרואן עיסא, סגנו של מוחמד דף ומספר 3 של חמאס ברצועה. ב-18 במרץ, בעקבות מידע מודיעיני על כך שמחבלי חמאס וגא"פ חזרו להתבסס בבית החולים שיפא והקימו בו מחדש תשתיות טרור, פתח צה"ל במבצע ניתוח מקומי בו כוחות מיוחדים של שייטת 13, יחידה 504 ושב"כ פשטו בהפתעה על בית החולים אחרי שצק"ח 401 כיתר אותו בתמרון מהיר. במבצע זה נהרגו 400 פלסטינים, מתוכם 200 מחבלים, חלקם בכירים, נעצרו עוד כ-500 מחבלים, ונתפס חומר מודיעיני רב.
כיבוש הצד הפלסטיני של [[מעבר רפיח בידי כוחות צה"ל, מאי 2024]]

<gallery widths="300" mode="packed">
קובץ:YAMAM-Operation-Golden-Hand-2024-02-12.webm|מבצע יד זהב בו כוחות הביטחון של ישראל חילצו שני חטופים מרפיח. תיעוד ממצלמת קסדה של לוחם ימ"מ, 12 בפברואר 2024.
קובץ:Operation-Local-Surgery 2024-03-30 at 17-57-58 -1.jpg|אמצעי לחימה שנתפסו בבית החולים שיפא, בהם רובה צלפים ע'ול, רובי סער ותחמושת
קובץ:IDF_Rafah_May_2024_(7).jpg|לוחמי אוגדה 162 פועלים במזרח רפיח, מאי 2024
</gallery>

ב-6 במאי 2024 החל קרב רפיח בשכונות המזרחיות של רפיח. עד אז היו נפת רפיח ונפת דיר אל-בלח שתי הנפות היחידות מבין נפות רצועת עזה שלא נכבשו במסגרת התמרון. תקיפות אוויריות ברפיח התרחשו לאורך כל מלחמת חרבות ברזל. לאחר כיבוש ח'אן יונס ישראל הצהירה כי בכוונתה להיכנס קרקעית גם לרפיח ולציר פילדלפי, אך קרב זה נדחה בין היתר עקב לחצים בין-לאומיים על ישראל להימנע מהתמרון, וכן בעקבות העובדה כי בשל הלחימה בצפון הרצועה שהו ברפיח כ-1.5 מיליון עקורים מרחבי הרצועה, ולא היה ניתן לתמרן בעיר ללא פינוי נרחב של האוכלוסייה האזרחית. בלחימה נכבש הצד הפלסטיני של מעבר רפיח בידי כוחות צה"ל. לפי הערכות כ-950 אלף מתושבי האזור התפנו למתחמים הומניטריים ייעודיים שהוכנו מראש, בעיקר במערב חאן יונס ובדיר אל-בלח שבמרכז הרצועה. ב-29 במאי צה"ל השיג שליטה מבצעית על ציר פילדלפי כולו מלבד חלק קטן מאוד ליד החוף באזור תל א-סולטאן שנשלט מרחוק על ידי הכוחות. 20 מנהרות אותרו על הציר שחלקן חוצות בין רצועת עזה לשטח מצרים, ובהם 82 פירים.

חילוץ החטופים על ידי הימ"מ והשב"כ, צילום ממצלמת הקסדה של [[לוחם ימ"מ]]
ב-17 ביוני העריכו בצה"ל ששני גדודי חמאס מתוך הארבעה שפעלו בחטיבת רפיח פורקו כמעט לחלוטין. צה"ל אחז ב-70%–60% מהשטח ברפיח. נכון ל-2 ביולי 2024 נהרגו מעל 1,000 מחבלים ברפיח. החל מיולי 2024 צה"ל התקדם בפעילותו בעיר כנגד גדודי רפיח הצפוניים יותר, והפעילות הורחבה לכל העיר רפיח, לצד שליטה מלאה והרחבת "ציר פילדלפי", כולל שליטה על מעבר רפיח.

במקביל ללחימה ברפיח, כוחות צה"ל פשטו בשנית על אזורים בצפון ומרכז הרצועה בהם חזר חמאס לפעול וניסה לשקם את תשתיותיו: ג'באליה, שג'אעייה וח'אן יונס. בקרבות אלו נהרגו מאות מחבלים. ב-13 ביולי 2024 ביצע צה"ל סיכול ממוקד נגד מתחם סודי של חמאס בו הסתתרו מוחמד דף – ראש הזרוע הצבאית של החמאס – וסגנו ראפע סלאמה, מח"ט ח'אן יונס – שניהם נהרגו בסיכול הממוקד.
בשבוע השלושים ושניים למלחמה (12–18 במאי) צה"ל פתח במבצע באזור ג'באליה שבצפון הרצועה – קרב ג'באליה השני.
ב-8 ביוני נערך מבצע ארנון – כוחות צה"ל, ימ"מ, ושב"כ חילצו במבצע ארבעה חטופים חיים ממחנה נוסיראת – נועה ארגמני, שלומי זיו, אלמוג מאיר ואנדרי קוזלוב במבצע החילוץ נפל לוחם ימ"מ פקד ארנון זמורה. לטענת חמאס יותר מ-274 פלסטינים נהרגו בתקיפות של צה"ל במחנה הפליטים נוסייראת – משם חולצו ארבעת החטופים.

בחודש אוגוסט צה"ל נכנס לאזורים שהיו אזורים הומניטריים עקב מודיעין על גופות של חטופים, בלילה בין 19 באוגוסט ל-20 באוגוסט במבצע של צה"ל והשב"כ נמצאו במרחב ח'אן יונס הגופות של החטופים אלכס דנציג, יורם מצגר, אברהם מונדר, חיים פרי, יגב בוכשטב ונדב פופלוול. ב-27 באוגוסט, כוחות צה"ל ושב"כ חילצו את החטוף קאיד פרחאן אלקאדי בחיים ממנהרה בדרום רצועת עזה. ב-28 באוגוסט, במבצע בפיקוד אוגדה 162, חולצה גופתו של לוחם צה"ל שנהרג ונחטף ב-7 באוקטובר. ב-31 באוגוסט בערב צה<nowiki></nowiki>ל חילץ 6 גופות של החטופים הרש גולדברג-פולין, עדן ירושלמי, אורי דנינו, אלכס לובנוב ואלמוג סרוסי, אשר נחטפו מהמסיבה ברעים, וכרמל גת אשר נחטפה מבארי מאותו מרחב ממנו חולץ ב27 באוגוסט את קאיד פרחאן, גופות החטופים נמצאו במנהרה במרחק קילומטר מהמנהרה בה נמצא קאיד, צה<nowiki>ל דיווח שהחטופים נרצחו על ידי מחבלי חמאס מספר ימים לפני שצה</nowiki>ל מצא את המערה.<ref></ref>

בלחימה ברצועת עזה נהרגו חיילי צה"ל ונפצעו אלפים. לפי צה"ל, בקרבות הרג הצבא למעלה מ- מחבלים ועצר כ- מחבלים, רבים מהם מחבלי נוח'בה. לפי משרד הבריאות של רצועת עזה, בלחימה ברצועת עזה נהרגו פלסטינים ו- נפצעו, ועוד כ- מוגדרים כנעדרים.

=== הלחימה בחזית הצפון ===

תקיפת תשתית טרור של [[חזבאללה בהר דב ב-8 באוקטובר]]

בחזית הצפונית מול לבנון עיקרה של הלחימה בשמונת החודשים הראשונים הסתכם בתקריות באזור הגבול. בתקריות אלה חזבאללה תקף עמדות, מוצבים, בסיסים, כלי רכב ואף בתים אזרחיים ביישובי הגבול, בעיקר באמצעות רקטות, טילי נ"ט וכטב"מים מתאבדים. פעילויות חזבאללה נועדו להטריד את ישראל במטרה לגרום לה לרתק כוחות לצפון, להסיט את הקשב, ולהפריע לה בלחימה ברצועת עזה ואף לנסות להפסיקה.
ישראל בתגובה בתחילת המלחמה תיגברה את הכוחות בצפון מאוגדה אחת לשלוש אוגדות, פינתה את היישובים הסמוכים לגבול, הציבה מגננה מפלישה, ותקפה, בעיקר בתותחים, טנקים, כטב"מים, טילי נ"ט ומטוסים, עמדות תצפית, מחסני נשק, מפקדות, והרגה לוחמים ובכירים מהדרג הבינוני בחזבאללה ובמשמרות המהפכה. את מדיניות ישראל מול חזבאללה צה"ל כינה "מגננה התקפית". בהמשך הלחימה בוצעו מספר פיגועי חדירה על ידי חזבאללה והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ומדי פעם שוגרו רקטות וכטב"מים מלבנון ומסוריה. עיקר המתקפות שביצע חזבאללה היה ירי טילי נ"ט על יישובים ואזרחים, ועל מוצבים וכוחות צה"ל. צה"ל הגיב בירי ארטילרי ובתקיפת עמדות חזבאללה באמצעות כלי טיס לרבות מסוקי קרב וכטב"מים.

כ־25 שעות לאחר תחילת המלחמה נורו רקטות מדרום לבנון להר דב. מוצב צה"ל ניזוק, ללא נפגעים. צה"ל הגיב בהתקפה ארטילרית, ובהריסת אוהל של חזבאללה שנבנה בשטח ישראל. ניסיון של מחבלי חזבאללה להקים מחדש את האוהל הופסק בירי אזהרה. ב-24 באוקטובר 2023 שוגרו רקטות מסוריה לעבר ישראל והופעלו אזעקות בדרום רמת הגולן, צה"ל תקף בסוריה ונהרגו כ־11 אנשי צבא סורים. ב־9 בנובמבר חזבאללה בסוריה שיגר כטב"מ שחצה מסוריה דרך ירדן, תוך כדי שהוא לא מזוהה על ידי המערכות, חדר לישראל באזור דרום הערבה והתרסק על בית הספר צאלים באילת ללא התרעה. אף על פי שבבית הספר שהו 37 תלמידים, האירוע עבר ללא נפגעים מלבד מספר נפגעי חרדה. ב-22 בנובמבר חוסל עבאס מחמוד רעד, מפקד מרחב בינת ג'בל ובנו של יו"ר סיעת חזבאללה בפרלמנט הלבנוני.

הלחימה נעצרה בעיקרה במקביל להפוגה בת השבוע בדרום. ב־1 בדצמבר התחדשה הלחימה בכמה התרעות על חדירת כלי טיס עוין וירי רקטות ביישובים הסמוכים לגבול, ובמקרים אחדים גם רחוק יותר בגליל העליון. חיל האוויר הרג חוליית מחבלים שפעלה סמוך למושב זרעית. לאחר ההפוגה, חזבאללה מפרסם בכל יום את מספר ההתקפות שביצע כנגד ישראל, מספר העומד על כ-13 התקפות בכל יום (שיגורי טילים, ירי נ"ט ועוד). ב-20 בדצמבר צה"ל הרחיב את היקף התקיפות כנגד לבנון וסוריה. בוצעו מגוון תקיפות בדרום לבנון (כפר מרכבא) ובסוריה. ב-25 בדצמבר צה"ל הרג בסיכול ממוקד מפקד בכיר במשמרות המהפכה בסוריה, רזא מוסאווי.

כוחות צה"ל בגבול הצפון, 29 באוקטובר
ב-2 בינואר 2024 נהרג בסיכול ממוקד סאלח אל-עארורי ברובע הדאחייה בביירות. עארורי היה סגן ראש הלשכה המדינית של חמאס ומפקד הזרוע הצבאית של חמאס ביהודה ושומרון. איתו נהרגו בתקיפה עוד מספר בכירים ופעילי חמאס. בתגובה חזבאללה שיגר ב-6 בינואר מטח של עשרות רקטות לעבר הגליל המערבי והר מירון ותקף את יב"א 506 בהר מירון ברקטות וטילי קורנט נ"ט וגרם לנזק, אבל לא לאבדות בנפש. ב-8 בינואר נהרג בסיכול ממוקד מפקד כוח רדואן, ויסאם א-טוויל. היה גם גיסו של מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה. למחרת ב-9 בינואר תקף חזבאללה את בסיס פיקוד הצפון בצפת באמצעות כטב"ם. באותו יום נהרג עלי חסין ברג'י, מפקד היחידה האווירית של חזבאללה בדרום לבנון.

ב-26 בפברואר הפיל חזבאללה כטב"ם זיק באמצעות טיל קרקע-אוויר. בתגובה צה"ל תקף לראשונה מטרות בעומק לבנון בהם באזור בעלבכ. ב-29 בפברואר נהרג בבניאס רזא זארעי, קצין בדרגה המקבילה לקולונל בצי הימי של משמרות המהפכה האיראנים. יחד איתו נהרגו מספר בכירים בחזבאללה.

ב-1 באפריל בוצעו תקיפות נרחבות בסוריה ובעיקר בדמשק, בה נפגעו איראנים ופעילי מיליציות וטרור. לקראת ערב הותקף בניין הקונסוליה האיראנית בדמשק. בתקיפה נהרגו לפחות שבעה, בהם מוחמד רזא זאהדי מפקד בכיר בכוח קודס של משמרות המהפכה האיראנים, וסגנו מוחמד האדי רחימי. בתגובה פתחה איראן במתקפה על ישראל ב-13 באפריל. עד 17 באפריל 2024 חוסלו כ-30 מפקדים בכירים בחזבאללה.

לוחם צה"ל בגבול הצפון
בתחילת יוני חלה הסלמה בחזית הצפונית. ב-1 ביוני הסתיים גל התקפות של צה"ל שנמשך 72 שעות ובו הותקפו 40 מטרות ו-10 חוליות, לפחות 4 מחבלים של חזבאללה נהרגו בגל התקיפות. במקביל חזבאללה הפיל כטמ"ם הרמס 900 (כוכב) של צה"ל שפעל בשמי לבנון. ב-2 ביוני התחיל עוד גל התקפות שנמשך במהלך היום כתגובה להפלת הכטמ"ם ביום הקודם. לראשונה מזה חודשים נרשמו אזעקות בעכו ובנהריה.ב-3 ביוני שיגר חזבאללה יותר מ-100 רקטות אל שטח ישראל, הרקטות התפוצצו ביערות שונים בצפון ישראל וגרמו לשריפות ענק בכל הצפון. כ-10,000 דונם עלו באש עד שמכבי האש, בסיוע 6 מטוסי כיבוי, וצה"ל הצליחו להשתלט על השריפות כעבור 20 שעות. ב-5 ביוני, כעשרה בני אדם נפצעו מפגיעה ישירה של כטב"ם במגרש כדורגל ביישוב חורפיש שבגליל המערבי. צוותי הצלה הוזנקו לזירה – ונפגעו מפגיעה ישירה נוספת. כלי תקשורת בלבנון דיווחו כי כתוצאה מירי פגזים של צה"ל, נגרמו שרפות בכפרים עייתרון ומארון א-ראס. ב-11 ביוני תקפה ישראל מבנה בכפר ג'ויא שבדרום לבנון, באזור צור. בתקיפה זו נהרג טאלב סאמי עבדאללה (אבו טאלב), מפקד יחידת "א-נסר" בחזבאללה, שפועלת באזור דרום לבנון, מהגבול עם ישראל ועד הליטאני. אבו טאלב היה המפקד הבכיר ביותר בחזבאללה שישראל הרגה מתחילת המלחמה. ביחד איתו חוסלו בתקיפה עוד שלושה מפקדים בארגון חזבאללה: מוסטפא סופאן, חסין חמיד ומוחמד סברא. בתגובה, בבוקר חג השבועות, חזבאללה ירה מאות רקטות לאזור הגליל, ואזעקות הופעלו לראשונה מזה חודשים רבים גם באזור הכנרת, טבריה וראש פינה.

ב-3 ביולי חיל האוויר הישראלי הרג את אבו נעמה נאסר, מפקד יחידת "עזיז" בחזבאללה, שפועלת בדרום לבנון, בסיכול ממוקד. בתגובה, פתח חזבאללה בירי נרחב לאזור הגליל, כולל נהריה, עכו ועין המפרץ, ושיגר כ-200 רקטות ו-20 כטב"מים.<ref></ref> ב-16 ביולי, דווח על חמישה סורים שנהרגו בתקיפות ישראליות בלבנון, מתוכם שלושה ילדים.<ref></ref><ref></ref> בבוקר ה־27 ביולי, יירטה ספינת סער 6 של חיל הים כטב"ם של חזבאללה שנע לכיוון אסדת כריש, באמצעות כיפה ימית. מאוחר יותר באותו יום, רקטת פלק-1 ששיגר ארגון הטרור חזבאללה פגעה במגרש כדורגל במג'דל שמס שברמת הגולן, וגרמה למותם של 12 ילדים ופציעתם של 34 נוספים.<ref></ref> בתגובה הרגה ישראל בדאחיה בביירות ב-30 ביולי 2024 את פואד שוכר (אל-חאג' מוחסן), המפקד הצבאי של חזבאללה ויועצו של נאסראללה.

ב-7 באוגוסט חיל האוויר הישראלי הרג את חסן פארס ג'שי מהכפר ג'ויא שבדרום לבנון, חסן היה מפקד בכיר ביחידת הנ"ט, לאחר הריגה זו חזבאללה הודיע ש-400 פעילים חוסלו במהלך המלחמה,<ref></ref> זה לאחר שב-6 באוגוסט חוסלה חוליית מחבלים במרחב כילא, ובמהלך השבוע חוסלו 2 מפקדים בכוח רדואן ומפקד בחזית דרום לבנון. ב-17 באוגוסט דווח על עשרה אזרחים סורים שנהרגו בתקיפה ישראלית בנבטיה שבדרום לבנון, בהם אם ושני ילדיה. דובר צה"ל מסר כי יעד התקיפה היה מבנה ששימש את חזבאללה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בבוקר 25 באוגוסט, לאחר השעה 04:00, זיהתה ישראל שחזבאללה נערך למתקפה רקטית כבדה על ישראל. ישראל החליטה להגיב במתקפת מנע וחיל האוויר פתח ביעף התקפי כבד כדי להשמיד את האיום העומד בפתח. לאחר מכן, הופעלו התרעות בזו אחר זו על ירי רקטות וחדירת כלי טיס בשורת יישובים בגליל, ובהם גם מירון וגם נווה זיו ועבדון שליד נהריה. בהמשך התרחב הטווח, והופעלו התרעות גם בעכו ובעין המפרץ, ותושבים באזור דיווחו על הפסקות חשמל כתוצאה מפגיעת יירוט בקו מתח גבוה. לקראת השעה 06:00 הופעלו התרעות גם בגולן, ובאזור צפת ומעלות. כשעה לאחר תחילת המתקפה, חזבאללה הודיע בהודעה רשמית כי זו חלק מהתגובה לחיסול פואד שוכר. מטוסי קרב של חיל האוויר תקפו מאות מטרות טרור של חזבאללה. לפי ניו יורק טיימס, במתקפת המנע ישראל פגעה במשגרים שתוכננו לירות לתל אביב ב-5:00 בבוקר - וכל היעדים הושמדו". מצה"ל נמסר כי חלק מהמשגרים אכן תוכננו לפגוע במרכז - אך רובם תוכננו לפגוע בצפון הארץ.

בימים לאחר מתקפת המנע אזרחי צפון ומרכז לבנון ניסו לברוח מלבנון למדינות אחרות בכמויות של לפחות עשרות אלפים, בתגובה לכך הבנקים בלבנון מונעים מהאזרחים למשוך את כספיהם, בתגובה אזרחים לבנוניים החלו בארגון מחאות שהפכו במהרה למהומות אלימות, מספר סניפי בנקים הוצתו בין ה-25 ל-29 באוגוסט.<ref></ref> בנוסף ב-29 באוגוסט צה"ל תקף והשמיד את רוב כפר כילא בדרום לבנון.

בלחימה בצפון נהרגו חיילי צה"ל, אזרחים ועובד זר אחד. מנגד, כוחות צה"ל הרגו לפחות מחבלי חזבאללה, מחבלי חמאס ו־ מחבלי ג'יהאד אסלאמי. נכון ל-12 במרץ 2024 הותקפו כ-4,500 מטרות חזבאללה.

=== הלחימה ביהודה ושומרון ===

לוחמי סיירת חרוב במבצע לסיכול טרור במחנה נור א-שמס בטול כרם

על פי נתוני השב"כ בשנת 2023 הייתה הסלמה בפעילות טרור של פלסטינים, שביצעו באזור איו"ש וירושלים 1,446 פיגועי טרור משמעותיים שכללו ירי, מטעני חבלה וניסיונות חטיפה. בפיגועים נרצחו 38 אנשים ונפצעו 113 נוספים. באוקטובר 2023, לאחר מתקפת הפתע, מספר הפיגועים החודשי כמעט שולש ביחס לחודשים הקודמים בשנה זו, והגיע ל-567 פיגועים. על פי כתבה בשיחה מקומית מ-2 בנובמבר, כ־850 פלסטינים מכמה קהילות רועים בשטחי C גורשו בידי מתנחלים בחודש הראשון למלחמה, כאשר חלה עונת המסיק.

בתגובה צה"ל הגביר את עצימות פעולותיו באיו"ש. צה"ל החמיר את הוראות הפתיחה באש להפרות הסדר, ואף הפעיל כטב"מי תקיפה ומטוס קרב. ב־12 בדצמבר פתחו צה"ל והשב"כ במבצע צבאי חטיבתי בג'נין שנמשך כ־60 שעות ובו נהרגו עשרה מחבלים ונעצרו 60, הוחרמו אמצעי לחימה והושמדו מעבדות נפץ וחמ"לי תצפית. עד ליום ה-100 למלחמה בוצעו מעל 150 פעילויות צבאיות במחנות הפליטים שהפכו לקיני טרור, בהן נהרגו יותר מ-130 מחבלים ונעצרו מעל 500 מבוקשים. מאז תחילת המלחמה בוצעו גם תקיפות מוגברות של כלי טיס נגד יעדי טרור באיו"ש: מעל 35 תקיפות אוויריות שבהן נהרגו למעלה מ-60 מחבלים.

בפברואר 2024 אמר מפקד חטיבת שומרון, אלוף-משנה שמעון סיסו, כי "יש מה שהיה בשומרון עד 7 באוקטובר ומה שקורה אחרי. המצב כעת הרבה יותר שקט מאשר לפני המלחמה. מפיגוע ירי כל יומיים בממוצע, עברנו לאירוע כזה פעם בחודש. ... נראה לי שהפלסטינים רואים בעזה ש'בעל הבית', כלומר צה"ל, 'השתגע', והם קצת בהלם ממה שקורה". במהלך הרמדאן נכשל חמאס בניסיונו להביא להתקוממות אלימה של הפלסטינים בירושלים, ביהודה ושומרון ובישראל. בין האמצעים שננקטו: מעצרים מקדימים, הזמה מהירה של פייק ניוז, סיכול באמצעות טכנולוגיות לזיהוי פנים, ומתן אישור לתפילות המוניות בהר הבית.

בבוקר 12 באפריל נעדר הנער בנימין אחימאיר, רועה צאן ממאחז מלאכי השלום. יממה לאחר מכן נמצאה גופתו סמוך למאחז, ונקבע כי נרצח בפיגוע על רקע לאומני.

ב-28 באוגוסט 2024, פתח צה״ל במבצע מחנות קיץ במטרה להשמיד תשתיות טרור פלסטיני. המבצע מתנהל במחנות הפליטים שבג'נין, נור שמס שליד טול כרם, טובאס ופארעה שבצפון מזרח השומרון. במבצע חוסלו וסאם חאזם, ראש התארגנות הטרור של חמאס בג'נין, ומוחמד ג'אבר "אבו שוג'אע", מנהיג גדודי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטולכרם. נוסף על כך חוסלו עשרות מחבלים ובמחנה הפליטים בלאטה כ-15 מחבלים של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הסגירו את עצמם למנגנוני הביטחון הפלסטיניים מחשש שישראל תצא לפעולה צבאית באזור ותהרוס את המחנה.

לפי שירות הביטחון הכללי, מאוקטובר 2023 ועד יוני 2024, התרחשו מעל ל-3,966 תקיפות פלסטינים נגד אזרחים ואנשי כוחות הביטחון ביהודה ושומרון, ובהם בין היתר: 1,870 אירועי יידויי אבנים, 998 בקבוקי תבערה, 645 מטעני צינור, 231 אירועי ירי, 175 הצתות, 15 מעשי דריסה ו-32 אירועי דקירות. תקיפות אלו גרמו להרג של 21 אזרחים ואנשי כוחות ביטחון ישראליים, ולפציעתם של עוד כ-200. מתחילת המלחמה עצרו כוחות צה"ל יותר מ־ מבוקשים ברחבי אוגדת יהודה ושומרון וחטיבת הבקעה והעמקים, מעל 800 משוייכים לחמאס.

על פי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, נכון ל-29 ביולי 2024, מתחילת המלחמה היו 1,143 תקיפות מתנחלים נגד פלסטינים. 106 מהן הובילו להרוגים ולפצועים פלסטינים, ב-905 מהן נגרם נזק לרכוש פלסטיני ו-121 כללו הן נפגעים והן נזק לרכוש.<ref name="ochaopt198"></ref> ממשלת ארצות הברית וממשלות נוספות הטילו סנקציות על מתנחלים בודדים שיוחסה להם הפעלת אלימות נגד פלסטינים וכן על שני מאחזים שהיו בבעלות שניים מהם.

בלחימה באיו"ש נהרגו שלושה לוחמי כוחות הביטחון ו־ פלסטינים.

== מעורבות מדינות נוספות ==
=== ציר ההתנגדות ===
==== החות'ים וזירת ים סוף ====

[[סטי"ל מסדרת סער 5 של חיל הים הישראלי בים סוף]]

החות'ים, ארגון טרור שיעי השולט בצפון תימן ונתמך וממומן על ידי איראן, ומשמש להם כשליח במלחמותיהם באזור, ניסו לתקוף את דרום ישראל מספר פעמים במהלך המלחמה, בטילים בליסטיים, טילי שיוט, וכלי טיס בלתי מאוישים בכדי להפריע לה במלחמה בעזה. ספינות חיל הים האמריקני ומערכות הגנה אווירית ומטוסי חיל האוויר הישראלי יירטו את הטילים והכטב"מים. לאחר שהתברר לחות'ים שלא הצליחו במשימה זו, הם הטילו מצור ימי על ספינות סחר שהפליגו לנמלי ישראל. ספינות חיל הים האמריקאי פעלו בים סוף בתחילה להקרנת כוח והרתעה אסטרטגית ובהמשך תקפו ביחד עם בעלי ברית נוספים בסיסים של החות'ים בתימן.

המשחתת האמריקאית נגד טילים [[קרני (DDG-64) הפועלת בים סוף]]
ב־19 באוקטובר 2023 ספינת מלחמה אמריקאית USS Carney ששטה בים סוף יירטה ארבעה טילי שיוט ו־15 מל"טים שככל הנראה שוגרו על ידי החות'ים מתימן לכיוון ישראל. טיל נוסף יורט על ידי ערב הסעודית. ב־27 באוקטובר לפנות בוקר זוהה איום ממרחב הים האדום והוזנקו מטוסי קרב שיירטו מספר מטרות עוינות. שני כטב"מים פגעו בנואיבה ובטאבה שבסיני, מרחק קצר מהגבול הישראלי ומאילת. ככל הנראה גם אלה שוגרו על ידי החות'ים. ב־31 באוקטובר הופעלה התרעה בשטח אילת, אילות ופארק התעשייה שחורת על חדירת כלי טיס עוין מכיוון הים האדום. ככל הנראה מדובר בכטב"ם ששוגר על ידי החות'ים, והוא יורט בהצלחה מעל הים האדום. נוסף על כך יורטו טילי שיוט בידי מטוסי F-35I אדיר של חיל האוויר הישראלי, ויורט טיל בליסטי באמצעות מערכת "חץ 2". ב־9 בנובמבר, לאחר שהופעלו אזעקות במרחב העיר אילת, טיל בליסטי ששוגר לשטח ישראל זוהה ויורט בהצלחה במרחב ים סוף הרחק מאילת, בידי לוחמי ההגנה האווירית, באמצעות מערכת "חץ 3". היה זה יירוט הבכורה של המערכת. ב־14 בנובמבר יירט "חץ 2" טיל בליסטי נוסף ששיגרו החות'ים לעבר אילת.

מיירט [[חץ 3 עבר במלחמה טבילת אש מבצעית ורשם יירוט בכורה מוצלח, של טיל בליסטי ששיגרו החות'ים לעבר אילת. בתמונה: שיגור חץ 3 בניסוי.]]
בעקבות כישלונם לפגוע בישראל באמצעות טילים, הכריזו החות'ים על מצור ימי נגד ישראל והחלו בתקיפת אוניות סוחר. בנוסף לכך, החות'ים חטפו והשתלטו על מספר ספינות בים האדום, רובן לא בבעלות ישראלית. ב-19 בנובמבר הם חטפו ספינה בבעלות ישראלית חלקית בים האדום והשתלטו על 22 אנשי הצוות ששהו שם, אך לאחר מכן התברר כי לא היו ישראלים על הספינה. ב-11 בדצמבר חטפו החות'ים ספינה נוספת בים האדום, באזור באב אל-מנדב. זהות הספינה עדיין לא הייתה ברורה סופית, אבל ככל הנראה היה מדובר במכלית נפט שעשתה את דרכה מהמפרץ הפרסי לכיוון ים סוף ותעלת סואץ. היא הותקפה על ידי כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) שגרם לשריפה על הסיפון.

בתקיפות החות'ים נהרגו שלושה מלחים, 25 אזרחים נלקחו בשבי, ושתי ספינות טובעו. שני חיילי צבא ארצות הברית נהרגו בהגנה על הספינות. בעקבות ריבוי התקיפות החות'יות על ספינות סוחר בים האדום ובעיקר באזור באב אל-מנדב, הודיע מזכיר ההגנה של ארצות הברית, לויד אוסטין, בביקורו בישראל ב-18 בדצמבר 2023 על הקמת קואליציה צבאית המשלבת את כוחות חיל הים מ-20 מדינות בהובלת ארצות הברית ומבצע שומר השגשוג במטרה לאבטח ספינות מסחריות הנעות בנתיב השיט בים האדום ובמפרץ עדן מפני ניסיונות תקיפה של החות'ים במסגרת מעורבותם במלחמה. עם זאת, המבצע היה הגנתי בעיקרו ודעך עד מהרה, כאשר ציים מרכזיים סירבו להשתתף בו והחליטו לדאוג כל אחד לספינות ארצו. בנוסף למבצע שומר השגשוג ביצעו ארצות הברית ובריטניה מספר גלי תקיפות בתימן.

ב-12 בינואר בלילה שבין חמישי לשישי פתחו צבא ארצות הברית וצבא בריטניה במתקפה האווירית בתימן נגד החות'ים, שבמסגרתה הותקפו עשרות מטרות בבירה צנעא, כולל שדה התעופה, וכן באל-חודיידה ובערים נוספות. בימים שלאחר כן ביצעו כוחות הקואליציה תקיפות נוספות נגד החות'ים בתימן. בתקיפות הושמדו מתקני מכ"ם וטילים נגד ספינות שהיו מוכנים לשיגור. ב-22 בינואר, פתחו צבאות ארצות הברית ובריטניה במבצע קשת פוסידון שבו נערכה מתקפה משולבת מהאוויר ומהים במספר מחוזות בתימן, בעיקר בבירה צנעא ובאל-חודיידה. התקיפה בוצעה באמצעות שיגור טילי טומהוק לעבר מחסני נשק ומשגרים של החות'ים. תקיפה זו נחשבת לתקיפה העוצמתית ביותר מתחילת המבצע.

[[מפקד חיל האוויר האלוף תומר בר מתדרך את צוות תא השליטה של חיל האוויר לפני מבצע יד ארוכה]]
ב-26 בפברואר פורסם כי החות'ים מימשו את איומם ופגעו בכבלי תקשורת תת-מימיים שעוברים באזורם ומחברים בין אפריקה לאסיה. בליל 9 באפריל יירטה לראשונה מערכת כיפת ברזל ימית שמותקנת על ספינת סער 6 מטרה אווירית מעל מפרץ אילת. ב-9 באפריל 2024, משלוח גדול של אמצעי לחימה מאיראן לחות'ים נלכד ונשלח לאוקראינה. על פי הערכת הפנטגון, באמצע יוני 2024 התקפות החות'ים חתכו ב-90% את תנועת המכולות בים האדום, ואילצו לפחות 29 חברות אנרגיה וספנות מ-65 מדינות לשנות את נתיביהן. ב-12 ביולי, ספינה ששומשה להברחת חלקי טילים מאיראן לתימן דווחה כנעדרת. על פי פרסום של "אל העין", על הספינה היו גם מומחים איראניים. באותו יום נחשף דוח אמריקאי המפליל את איראן בהפצת נשק המשמש את החות'ים לצורך מתקפות על נתיבי הסחר הימי הבין-לאומי.<ref></ref> החות'ים תקפו מספר פעמים ספינות באמצעות טילים בליסטיים. בתקיפות אלה שהן ראשונות מסוגן בהיסטוריה, הם אף הצליחו בתחילת 2024 להטביע ספינה אזרחית.

ב-19 ביולי התפוצץ כטב"ם מדגם סמאד-3 שנורה על ידי החות'ים על דירה בתל אביב, במתקפה זו נהרג אזרח אחד ונפצעו אחדים. ב-20 ביולי הותקפו, במבצע יד ארוכה של חיל האוויר הישראלי, מטרות צבאיות של החות'ים באזור העיר אל-חודיידה שבמערב תימן. מטוסי קרב תקפו מתקני זיקוק, תחנת כוח לייצור חשמל ויעדים צבאיים בהם מחסני כטב"מים וטילים ומאגרי דלק. את התקיפה ביצעו מטוסי קרב מדגם F-35I אדיר ואיתם מטוסי F-15 בגל שני. את מטוסי הקרב ליווה מטוס תדלוק מדגם בואינג 707 "ראם". בנוסף, לקחו חלק במבצע מטוסי ביון מסוג "נחשון" מטייסת 122.<ref></ref> לאחר המתקפה החות'ים הגיבו שעשרות נהרגו ונפצעו ושתהיה תגובה קשה למתקפה.

==== מעורבות איראן ====

איראן מעורבת במלחמה באמצעות נשק, כסף, אימון, תיאום והשפעה פוליטית על כל הכוחות התוקפים את ישראל, ובהם חמאס והג'יהאד האסלאמי בעזה, חזבאללה בלבנון והחות'ים בתימן. כמו כן איראן מתאמת מהלכים מדיניים מול מדינות נוספות האוהדות את חמאס, כמו סוריה וטורקיה. איראן גם שולחת מיליציות הפועלות נגד ישראל וארצות הברית בלבנון, סוריה, עיראק ותימן. מיליציה איראנית בשם "חטיבת האימאם חוסיין" פועלת בדרום לבנון מתחילת המלחמה. לוחמי המיליציה הגיעו מעיראק דרך סוריה כדי לחזק את חזבאללה.

ב־15 באוקטובר נפגש שר החוץ של איראן, חוסיין אמיר עבדאללהיאן, בקטר עם מנהיג חמאס, איסמעיל הנייה, ובהמשך נועד בביירות ובדמשק עם נסראללה, בשאר אל־אסד ועם ראשי חמאס. שר החוץ איים כי טהרן ובני חסותה, ובראשם חזבאללה, עשויים להצטרף למלחמה אם ישראל לא תחדל מפעולותיה בעזה. ב־17 באוקטובר מנהיג איראן, עלי חמינאי איים גם הוא על ישראל אם תמשיך בלחימה. קנצלר גרמניה קרא לחזבאללה ואיראן להישאר מחוץ ללחימה. ב־5 בנובמבר הזהיר שר ההגנה האירני כי אם ארצות הברית לא תקדם הפסקת אש מהירה, היא תוכה "מכה חזקה". ב־6 בנובמבר, על פי דיווח בניו יורק טיימס, בממשל ביידן העבירו מסרים לאיראן וחזבאללה דרך מתווכים אזוריים על כך שארצות הברית נערכת להתערב צבאית בלחימה נגדם אם הם יפתחו במתקפה נגד ישראל.

ב-18 בדצמבר עמדו איראן וחזבאללה מאחורי מתקפת סייבר על בית החולים זיו. בתגובה, ישראל פתחה בתקיפת סייבר על איראן שעל פי דיווחים שיבשה את פעילותן של תחנות דלק במדינה. ב-23 בדצמבר איראן עצמה תקפה ספינה מקושרת לישראל ששטה בקרבת הודו.

ב-1 באפריל 2024, סמוך לשעה 17:00, נערכה התנקשות במוחמד רזא זאהדי. לפי מקורות, ביצעו את התקיפה לפחות שני מטוסי F-35I אדיר ששיגרו 6 טילי אוויר-קרקע מדויקים שפגעו רק במבנה הקונסוליה האיראנית ולא במבנים סמוכים. היעד היה "פגישה סודית" של גורמי מודיעין איראניים בכירים מכוח קודס, לצד בכירים בג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. בתקיפה נהרג מוחמד רזא זאהדי, מפקד כוח קודס בסוריה ולבנון, ששימש בעברו כמפקד כוחות היבשה וכמפקד כוחות האוויר של משמרות המהפכה האיראניים וכן שימש כסגן מפקד אגף המבצעים במשמרות המהפכה האיראניים. לפי דיווח נהרג גם סגנו, ראש מטה כוח קודס בסוריה ולבנון. לטענת איראן, בתקיפה נהרגו 7 איראנים, פעילי משמרות המהפכה, ועוד 6 סורים. לפי פרסום של המרכז הסורי לזכויות אדם ב-2 באפריל, בתקיפה נהרגו 14 בני אדם: 7 חיילים וקצינים במשמרות המהפכה, יועץ איראני, 5 אנשי מיליציות סוריות פרו-איראניות ופעיל חזבאללה. איראן וסוריה האשימו את ישראל בתקיפה, בנוסף למקורות בין-לאומיים נוספים אשר ייחסו את התקיפה לישראל. המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי קרא לתגובת נגד קשה. בכמה ערים ברחבי איראן, בהן הבירה טהראן, תבריז ואיספהאן, יצאו הפגנות בקריאה לנקמה.

דובר צהל המציגה את כלל שיגורי הטילים והמל"טים לעבר ישראל בליל המתקפה האיראנית על ישראל]]
בליל 14 באפריל 2024 התקיפה איראן את ישראל. במסגרת התקיפה שיגרה איראן לעבר ישראל כ-185 כלי טיס בלתי מאוישים, כ-110–130 טילים בליסטיים ו-36 טילי שיוט. החל מהשעה 00:30 ב-14 באפריל, נסגר המרחב האווירי של מדינת ישראל לטיסות בין-לאומיות ופנים ארציות. נמל התעופה רמון נסגר לתנועה עוד לפני כן. מוקדם יותר, גם מצרים וירדן הודיעו על מצבי חירום וסגירה זמנית של המרחב האווירי שלהן. בשעה 01:42 שוגרו מאיראן לישראל 110–130 טילים בליסטיים – מדגמי ח'ייבר שכן, שיהאב-3 ועימאד – ובמקביל החלו להישמע אזעקות בשורת יישובים ברחבי ישראל, בין השאר באזור באר שבע והנגב, רמת הגולן, ירושלים, יהודה, השומרון ועוד. 99 אחוזים מהאיומים אשר כוונו לעבר מדינת ישראל יורטו על ידי חיל האוויר הישראלי וקואליציית ההגנה האווירית. כאשר כל כלי הטיס וטילי השיוט יורטו מחוץ לגבולות מדינת ישראל ורוב מכריע של הטילים הבליסטיים יורטו על ידי מערכות ההגנה האוויריות הישראליות בהובלת מערכת החץ. פגיעות בודדות זוהו בבסיס נבטים עם נזק קל לתשתית שלא פגע בתפקוד הבסיס, וכן נגרם נזק בציר במרחב החרמון, ילדה אחת בת 7 נפצעה באורח קשה בפזורה הבדואית בנגב כתוצאה משברי יירוט.

עוד בליל התקיפה האיראנית, פורסם כי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן קרא לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בשיחת טלפון שלא לתקוף באיראן, ואף הודיע כי מדינתו לא תתמוך במתקפה כזו ולא תשתתף בה. מאוחר יותר פורסם כי הנשיא ביידן אמר בשיחה שהיירוט הנרחב הוא הצלחה שיצרה "מרחב וגמישות להחלטות על הצעדים הבאים". הוא יעץ לישראל "להאט את הקצב ולחשוב היטב".<ref></ref> בעקבות התקיפה האיראנית הודיע היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית, ג'ייק סאליבן, כי ארצות הברית צפויה להטיל סנקציות על תוכניות הטילים והכטב"מים של איראן, בתיאום עם מדינות ה-G7 שצפויות להצטרף למהלך. גם האיחוד האירופי הצטרף. ב-19 באפריל 2024, בלילה שבין חמישי לשישי, בסמוך לשעה ארבע בבוקר, הגיבה ישראל בתקיפה של מתקנים צבאיים של משמרות המהפכה על אדמת איראן באספהאן ובנתנז, ובעיראק. לפי תמונת לוויין, נגרם נזק לסוללת טילי קרקע-אוויר מסוג S-300 האחראית על הגנת המתקן הגרעיני בנתנז.

ב-24 באפריל דיווחה סוכנות הידיעות הצרפתית AFP מפי גורם המקורב לחזבאללה כי האיראנים החליטו להסיג את כוחותיהם מדרום סוריה, כולל מקוניטרה ומדראע הסמוכים לרמת הגולן. איראן החליטה לשמור על נוכחות בסוריה בחלקים אחרים של המדינה שמהם לא תיסוג. לפי הפרסום, איראן כבר התחילה בהסגת כוחותיה בתחילת השנה, לאחר הריגת חמישה מאנשי משמרות המהפכה בדמשק ב-20 בינואר, בהם ראש המודיעין הסורי של הארגון וסגנו.

בליל ה-31 ביולי 2024 חוסל ראש הזרוע המדינית של חמאס, איסמאעיל הנייה, בסיכול ממוקד בטהראן. הנייה הגיע לטהראן לטקס השבעת הנשיא החדש של איראן ושם גם נועד עם המנהיג העליון עלי חמינאי ובכירים נוספים בציר האיראני. אף שישראל לא לקחה אחריות על החיסול, חמאס ואיראן האשימו את ישראל ואיימו בנקמה.

ב-21 באוגוסט הרג צה"ל את ח'ליל אל מקדאח, איש כוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית, שהכווין פיגועים באזורי יהודה ושומרון.<ref></ref>

==== מעורבות עיראק וסוריה ====

עם פריצת המלחמה ופתיחת החזית הצפונית בעקבות תקיפות חזבאללה את ישראל, החריפה ישראל את תקיפותיה בסוריה והחלה לתקוף גם על מנת להרוג ולא רק לפגוע בציוד ואמצעי לחימה. לפי מקורות מודיעין, אם בעבר ישראל ביצעה ירי אזהרה לפני תקיפת שיירות נשק, אחרי 7 באוקטובר התקיפות בוצעו ללא אזהרה ונהרגו בהן מחבלים, בהם לפחות 19 פעילי חזבאללה. במהלך המלחמה, הרבתה ישראל לתקוף בסיסים של משמרות המהפכה בסוריה כחלק מהלחימה בשטח סוריה. בין ה-12 ל-22 באוקטובר 2023, ישראל פתחה בשלוש התקפות על שדות תעופה בסוריה, במיוחד אלו של דמשק וחלב. ב-24 באוקטובר תקפה ישראל בנפת דרעא בדרום סוריה, תקיפה שגרמה למותם של שמונה חיילים סורים ולפציעות של שבעה אחרים, לפי סוכנות הידיעות הממשלתית של סוריה SANA.<ref>[https://www.timesofisrael.com/liveblog_entry/syria-says-8-soldiers-killed-in-israeli-strikes/ Syria says 8 soldiers killed in Israeli strikes]</ref>

מאז נובמבר 2023, המיליציות הפרו-איראניות בעיראק לקחו אחריות על התקפות מל"טים וטילים נגד מטרות בתוך ישראל כנקמה על הלחימה ברצועת עזה. המיליציות הצהירו כי ימשיכו "להכות במעוזי האויב" כל עוד הלחימה בעזה נמשכת. המיליציות טענו כי תקפו באילת, ים המלח, רמת הגולן, אסדת כריש, מפרץ חיפה, אשדוד, קריית שמונה ותל אביב, טענות שרובן התגלו כשקריות.

ב-18 באוקטובר הותקפו בסיסים אמריקאים בצפון עיראק ובמזרח סוריה על ידי רחפנים. ההתקפות בוצעו על ידי מיליציות שיעיות פרו-איראניות ותומכות משטר אסד. בין 17 באוקטובר ל־16 בנובמבר ביצעו מיליציות בתמיכת איראן לפחות ארבעים התקפות שונות, ובהן התקפות מל"טים ורקטות, נגד בסיסים בשימוש כוחות ארצות הברית בעיראק ועל בסיס אמריקאי בדרום מזרח סוריה. במתקפות השתתפו גם כוחות אל-קודס האיראניים. בתגובה למתקפות על בסיסיה, תקפו מטוסי קרב של ארצות הברית מתקנים ומחסני נשק של משמרות המהפכה האירנית בסוריה והרגו מספר פעילים. צבא ארצות הברית המשיך לתקוף באזור גם בשבועות הבאים, כך, ב-4 בינואר, נהרגו בבגדאד בהפצצה אמריקאית, מספר בכירים במיליציית א-נוג'בא ובהם מושתק טאלק א-סעידי, סגן מפקד אל-חשד א-שעבי בבגדאד. ב-28 בינואר בתקיפה פרו-איראנית על כוחות אמריקאים בגבול ירדן–סוריה, נהרגו 3 חיילים אמריקאים ונפצעו עוד 34. נכון ל-28 בינואר, בוצעו כ-158 תקיפות נגד כוחות אמריקניים בסוריה ועיראק.

ב-20 בינואר 2024 דווח כי בתקיפה ישראלית בסוריה נהרג סאדג' אומידזאדה, קצין מודיעין בכוח אל-קודס של משמרות המהפכה בסוריה. הוא נהרג עם ארבעה קצינים נוספים של משמרות המהפכה.<ref></ref>

ב-22 בדצמבר ארגון גדודי חזבאללה, מליציה עיראקית פרו-איראנית שיגרה כטב"מ לעבר אילת שיורט על ידי צבא ירדן מעל שטחה. בליל 1 באפריל 2024 הותקף מחסן בבסיס חיל הים באילת על ידי כטב"מ ששוגר מעיראק על ידי המיליציה הפרו-איראנית "ההתנגדות האיסלאמית בעיראק".

ב-23 באוגוסט תקף צה"ל בעיר חומס שבסוריה מחסן אמל"ח של חזבאללה, 7 אנשים נפצעו בתקיפה. התקשורת הסורית דיווחה שניסיונות היירוט נכשלו.

=== בנות בריתה של ישראל ===
==== מעורבות ארצות הברית ====
מזכיר ההגנה האמריקאי [[לויד אוסטין (משמאל) נפגש בבסיס נבטים עם מנכ"ל משרד הביטחון אייל זמיר (במרכז) וסגן הרמטכ"ל אמיר ברעם (מימין) כדי לדון במתן סיוע אמריקאי לישראל בעת המלחמה, 13 באוקטובר]]
ב־8 באוקטובר אמר מזכיר ההגנה האמריקאי, לויד אוסטין, שצבא ארצות הברית מקדם את נושאת המטוסים ג'רלד פורד (CVN-78) לעבר מזרח הים התיכון כדי לסייע לישראל במידת הצורך. כמו כן, ארצות הברית החלה בהספקת ציוד, תחמושת ואספקה צבאית רבה לישראל ברכבת אווירית. בבוקר 15 באוקטובר הודיעה ארצות הברית על שליחת נושאת מטוסים שנייה לאזור ישראל, קבוצת התמיכה ההתקפית השנייה (IKECSG) בהובלת נושאת המטוסים דווייט אייזנהאואר. ביידן הבטיח סיוע צבאי וכלכלי חסר תקדים של 10 מיליארד דולר שעלה בהמשך ל־14.3 מיליארד דולר.

כבר בתחילת המלחמה שלחה ארצות הברית לישראל חימוש וציוד צבאי רב באמצעות מטוסי תובלה ואניות מטען. ועד ל־6 בנובמבר נחת בישראל מטען במשקל של כ־10,000 טונות. במקביל פרסה ארצות הברית באזור המזרח התיכון ארבע טייסות של מטוסי קרב מדגמי F-35, F-15, F-16 ו-A-10 ונושאת מטוסים. ב־5 בנובמבר הודיעה ארצות הברית כי הצוללת הגרעינית פלורידה מסדרת אוהיו הנושאת כ־150 טילי שיוט מסוג טומהוק. הגיעה לתחום פיקוד מרכז האמריקני. ספינות יירוט אמריקניות נפרסו בים התיכון ובים האדום לראשונה בהיסטוריה, לצורך הרחבת מטריית ההגנה על ישראל וסיוע בגילוי, סיווג ויירוט של האיומים, ובכך במהלך המלחמה התנהל סנכרון מבצעי מלא עם כוחות פיקוד מרכז (סנטקו"ם) של צבא ארצות הברית.נושאות מטוסים פורד אייזנהאואר במזרח הים התיכון בנובמבר 2023ב־16 באוקטובר יצא כוח התערבות מהירה המורכב מ־2,000 חיילי מארינס אמריקאים לכיוון חופי ישראל. ב־23 באוקטובר שלח נשיא ארצות הברית את לוטננט גנרל ג'יימס פ. גלין בראש משלחת קצינים אמריקאים, לייעץ לצה"ל במלחמה.

הכוחות האמריקניים בסוריה ובעיראק היו מאז אמצע אוקטובר תחת מתקפה של רקטות וכטב"מים ששיגרו לעברם מיליציות פרו-איראניות, כחלק מלחץ איראני להביא להפסקת אש בין ישראל לחמאס. האמריקאים תקפו אותם בתגובה. בעקבות ריבוי תקיפות החות'ים על ספינות סוחר בים האדום ובעיקר באזור באב אל-מנדב, הקימה ארצות הברית כוח ימי בין-לאומי והכריזה על מבצע שומר השגשוג על מנת להבטיח את חופש השיט בים האדום. 5 לוחמים של ארצות הברית נהרגו, מתוכם 2 בתימן ו-3 בגבול ירדן–סוריה שם נפצעו עוד כ-40 חיילים.

עסקת נשק גדולה נחתמה בסוף ינואר 2024 בין ארצות הברית לישראל. במסגרתה יסופקו לישראל שתי טייסות מטוסי קרב וטייסת מסוקי קרב אחת וכן חימושים רבים.

ב-7 במרץ 2024 הכריז נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן על הקמת מזח צף לחופי העיר עזה. המזח הוקם על ידי צבא ארצות הברית במטרה לספק סיוע הומניטרי לתושבי רצועת עזה בעקבות המשבר ההומניטרי ברצועת עזה שנוצר בעקבות הלחימה. התכנון האמריקאי היה לספק לרצועת עזה דרך המזח כ-2 מיליון מנות מזון יומיות, לכ-2.3 מיליון תושבי הרצועה. ב-16 במאי הודיע פיקוד המרכז של צבא ארצות הברית כי המזח הזמני הושלם, בחוף א-שאטי, מצפון למסדרון נצרים. ב-17 במאי בסביבות השעה 09:00 בבוקר החלו משאיות הנושאות סיוע הומניטרי לנוע לחוף מהרציף הזמני בעזה. צבא ארצות הברית סיפק את המזון, אך אישור חלוקת המזון היה באחריות צה"ל. חלוקת המזון הייתה אמורה להיעשות על ידי ארגוני הסיוע, אך צה"ל טען כי הארגונים נתונים לאיומי חמאס, שרוצה לראות בכישלון הפרויקט, ואילו ארגוני הסיוע טענו כי צה"ל אינו מספק אבטחה למשאיות המובילות את הסיוע. פיקוד המרכז של צבא ארצות הברית הודיע כי מ-17 במאי ועד 28 ביוני עברו דרך המזח לחוף עזה 8,831 טונות של סיוע הומניטרי. המזח נותק מחוף עזה ונגרר לנמל אשדוד.<ref></ref> נכון לסוף יוני 2024, אספקת מזון באמצעות המזח הופסקה.<ref name=":02"></ref> צבא ארצות הברית הודיע על סיום פעילות המזח ב-17 ביולי 2024.

ב-26 באוגוסט 2024 משרד הביטחון עדכן כי נחת בישראל המטוס ה-500 במסגרת רכבת אווירית נרחבת של ציוד צבאי וחימושים מארצות הברית. מתחילת המלחמה הובאו לישראל יותר מ-50 אלף טונות של ציוד צבאי, ב-500 הטסות ו-107 השטות.

==== קואליציית ההגנה האווירית ====
עוד בשנת 2022 פורסם כי מדינת ישראל ומדינות באזור גיבשו קואליציה ביטחונית של מדינות מול איראן, ופיתחו יכולות משותפות לגילוי ויירוט טילים וכלי טיס בלתי מאוישים. שיתוף הפעולה כולל תיאום מבצעי, העברת מודיעין רלוונטי על איומים, שיתוף ביכולות הגילוי בין חיל האוויר עם חילות האוויר הזרים ומאמץ משותף ביירוט האיומים. בצה"ל מגדירים את התיאום בין המדינות בנושא הגנת המרחב האווירי "נכס אסטרטגי" שלא היה בידי חיל האוויר עד לשנים האחרונות. זאת בין השאר בשל העובדה שהתיאום עם אותן מדינות, שחלקן סמוכות לאיראן ולעיראק, מאפשר לחיל האוויר גילוי מוקדם יותר של איומים המופנים לישראל.

ב-14 באפריל 2024, אל מול המתקפה האיראנית המשולבת על ישראל, הקואליציה שיתפה פעולה לראשונה. במבצע הגנה נרחב, שקיבל את השם מבצע מגן ברזל, יירטו כוחות ההגנה של צה"ל והקואליציה הצבאית, 99 אחוזים מהאיומים אשר כוונו לעבר מדינת ישראל. כאשר כל כלי הטיס וטילי השיוט יורטו מחוץ לגבולות מדינת ישראל על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי והשותפות מהקואליציה. הקואליציה עבדה יחד תחת מטרייה אמריקנית, עם מודיעין משותף ומטרות משותפות. מלבד ישראל וארצות הברית, הקואליציה שפעלה כללה גם מטוסים מבריטניה, מצרפת ומירדן והתבססה על מערכות גילוי אמריקניות בכל מרחבי המזרח התיכון, ובתוך כך קטר, עיראק, סעודיה ואיחוד האמירויות. חלק מטילי היירוט שוגרו מספינות אמריקניות שהפליגו במפרץ הפרסי אך מאמץ היירוט התנהל ברובו במרחב האווירי של ירדן ועיראק.<ref></ref>

== טקטיקה ואמצעי לחימה ==
=== ישראל ===
פעילות כוחות היבשה של [[צה"ל בצפון רצועת עזה. ניתן לראות דחפורי D9 משוריינים של חיל ההנדסה הקרבית מחשפים את השטח לקראת התמרון הקרקעי.]]
[[טנק מרכבה סימן 4מ עם "פרגולה" או גגון נגד רחפנים.]]
דחפורי D9 משוריינים של חיל ההנדסה הקרבית מהווים כלי מרכזי בתמרון הקרקעי ברצועת עזה, הן בהגנה והן בהתקפה.]]
לוחמי [[יחידת עוקץ ודחפורי D9 פותחים ציר בלב שטח בנוי, 14 בינואר 2024]]
צלף M24 ונגביסט של צה"ל מספקים אש חיפוי מגג מבנה, 14 בינואר 2024]]
טנק [[מרכבה סימן 3ד מתמרן ומבצע מיסוך עשן לטובת חיל הרגלים]]
ב־26 באוקטובר החל צה"ל בפשיטות קרקעיות לפאתי רצועת עזה. לפי צה"ל, פירוק המסגרת הצבאית של חמאס הורכב מחמישה יעדים: חיסול המפקדים, טיהור המרחב ממחבלים, איסוף מודיעין בשטח, איתור והשמדת רקטות והשמדת היכולת התת-קרקעית של ארגון הטרור. כעבור כשבוע החל צה"ל בתמרון קרקעי מלא, שבו כוחות קומנדו, חיל הרגלים, חיל השריון וחיל ההנדסה הקרבית נכנסו אל תוך הערים, העיירות ומחנות הפליטים והחלו בטיהורם באופן רגלי וממוכן תוך הריגת אלפי מחבלים והריסת תשתיות טרור. בתמרון נעשה שימוש רב בכלים משוריינים כבדים בהם נגמ"ש מרכבה (נמ"ר), נמ"ר הנדסי וטנק מרכבה סימן 4מ, שלושתם מצוידים במערכת הגנה אקטיבית לטנקים "מעיל רוח" שמיירטת טילי נ"ט. בנוסף נעשה שימוש בכלי רק"ם ישנים יותר, טנקי מרכבה סימן 3, נגמ"שי אכזרית ורכב הנדסה קרבית פומ"ה, וכן בנגמ"ש האיתן האופני. לצד התנועה באמצעות כלי רכב משוריינים, לחימה רבה נעשית על ידי לוחמי חי"ר ולוחמי הנדסה שמחפים על הטנקים, סורקים מבנים והורגים חוליות מחבלים שתוקפות את הכוחות.

כחלק מהתמרון הקרקעי והלחימה בשטח הבנוי נעשה שימוש רב בדחפורי D9 משוריינים למגוון מטרות – הן התקפיות והן הגנתיות. הדחפורים מובילים את טורי השריון והחי"ר ומשתמשים בכף הכבדה שלהם לפריצת צירים ופיצוץ מטעני חבלה שהטמינו המחבלים. לפני כניסה קרקעית לכל תא שטח מתבצע ריכוך ארטילרי באמצעות חיל התותחנים וכתישת ביצורים ומטרות טרור באמצעות הפצצה על ידי מטוסי קרב. אחרי הכתישה, דחפורי D9 וכלי הנדסה נכנסים לפלס דרך, כאשר הדחפורים מגרדים את האספלט מהכבישים על מנת לחשף ולנטרל מטעני גחון שהטמינו המחבלים. בנוסף, הדחפורים מבצעים חישוף בשטח שמטרתו הגנה על הכוחות, שלילת מטענים, השמדת תשתיות טרור (כולל הריסת מבנים) ואיתור משגרי רקטות מוטמנים ופירי מנהרות. פלסי חיל ההנדסה הקרבית ניהלו קרבות מול המחבלים בלחימה רגלית וממוכנת, אספו אמצעי לחימה, מודיעין צבאי, השמידו מבני ותשתיות טרור באמצעות חבלה התקפית: פיצוץ ממוקד באמצעות חומר נפץ, מוקשים ישנים ומטעני הריסה. יהל"ם, היחידה המובחרת של חיל ההנדסה הקרבית למשימות מיוחדות, הובילה את המאמץ התת-קרקעי של לוחמת מנהרות. לוחמי היחידה, ובעיקר לוחמי פלגות סמו"ר, איתרו והשמידו מנהרות, כאשר את חלקן הם סרקו רגלית ואף נלחמו בהן והרגו מחבלים שהסתתרו והתבצרו בתוכן. בנוסף להשמדת המנהרות, הלוחמים חקרו אותן ותיעדו אותן, הן לשם הפקת מודיעין קרבי והן לשם מאמץ ההסברה.

כוחות צה"ל תוקפים מטרות טרור וחוליות מחבלים במגוון אמצעים: לוחמי החי"ר ולוחמי ההנדסה תוקפים באש נק"ל ומקלעים, ירי רימוני נפץ 40 מ"מ ממטול רימונים M203 ובנוסף לוחמי הח"יר השתמשו בשיגור רקטות כתף נגד מבנים; נעשה שימוש רב בצלפים של חי"ר וקומנדו, שהציבו מארבים מעמדות שולטות ומתוך מבנים ("אלמנת קש") והרגו מחבלים בצליפה מדויקת; כוחות חיל השריון תוקפים באמצעות טנקים בירי פגזי "חצב" ו"כלנית" מתותח הטנק אך גם בירי מקלעים באמצעות הבראונינג 0.5 והמאג. בנוסף, כוחות היבשה מסמנים מטרות לחיל האוויר הישראלי באמצעות מערכת צי"ד 750, והוא תוקף אותן מהאוויר באמצעות חימוש מונחה מדויק שמשוגר על ידי מטוסי קרב, מסוקי קרב וכלי טיס בלתי מאוישים. חוליות נ"ט עם טילי קורנט על הגגות מושמדות באמצעות רקטות מדויקות מדגם "רומח" של חיל התותחנים. נוסף על כך צה"ל מתמודד עם רחפנים תוקפים ורחפנים מתאבדים באמצעים שונים, ובהם מיגון, שיבוש ויירוט. כלקח ממלחמת אוקראינה–רוסיה הותקנו על כלי רכב משוריינים גגונים על מנת להגן עליהם מפני רחפנים מטילים.

ג'ון ספנסר, ראש תחום לוחמה אורבנית בווסט פוינט (האקדמיה הצבאית של ארצות הברית), שיבח את הישגי צה"ל בלחימה ברצועת עזה וקבע שההתקדמות וטיהור המטרות מתבצעים במהירות שיא ובמספר אבדות נמוך בהרבה ממה שהעריכו בלחימה בתא שטח רווי מנהרות, מלכודות ומטעני חבלה. כמו כן הוא שיבח את צה"ל על המאמצים הרבים שהוא עושה על מנת למנוע פגיעה באזרחים בלתי מעורבים, יותר מכל צבא אחר בהיסטוריה, וציטט להשוואה ניתוחים כמותיים של קרבות בולטים בשטח בנוי שבהם נהרגו הרבה יותר אזרחים.

באוגוסט 2024 פורסם תחקיר בעיתון "הארץ" לפיו צה"ל מפעיל אזרחים פלסטינים שאינם חשודים בטרור בתור מגנים אנושיים לסריקת מנהרות ומבנים במהלך הלחימה ברצועת עזה. באחד המקרים נפגע פלסטיני מפעילות זו.<ref></ref> עוד קודם לכן, ארצות הברית מסרה כי היא מוטרדת מהדיווחים על שימוש בעצורים כמגן אנושי בעזה.<ref></ref>

במהלך המלחמה חזר צה"ל להשתמש בדוקטרינת הסיכולים הממוקדים וביצוע סיכולים ממוקדים רבים בכל הגזרות, בהם נהרגו טרוריסטים בכירים לצד מפקדים בדרגי השטח בארגוני הטרור חמאס, חזבאללה, הג'יהאד האסלאמי, ועדות ההתנגדות העממית, גדודי חללי אל-אקצא, משמרות המהפכה האסלאמית וארגונים נוספים. מרבית הסיכולים בוצעו בסדרת תקיפות אוויריות בביצוע מטוסי קרב, מסוקי קרב וכלי טיס בלתי מאוישים.

==== אמצעי לחימה ====
במהלך מלחמת חרבות ברזל, אמצעי לחימה רבים עברו טבילת אש מבצעית.

באוקטובר 2023 נגמ"ש ה"איתן" הופעל מבצעית לראשונה במסגרת הלחימה נגד מתקפת הטרור והרג מספר מחבלים שחדרו לאזור זיקים באמצעות ירי מקלעים. במלחמה נעשה שימוש מבצעי ראשון בפצצת מרגמה "עוקץ פלדה" ותקיפה ימית מבצעית ראשונה של ספינת סער 6 באמצעות תותח אוטו מלרה 76 מ"מ. כמו כן נעשה שיגור מבצעי ראשון של רקטת "רומח" ממשגר מנתץ לעבר מטרה צבאית של חמאס בעזה, שפגעה ברמת דיוק גבוהה. לאחר מכן נעשה שימוש גם במשגר רקטות "להב" על מנת לשגר כ-100 רקטות "רומח" על מטרות ברצועה. במהלך התמרון הקרקעי נכנסו לשימוש טילי כתף אמריקאיים שצה"ל נתן להם את השמות "חולית" ו"יתד", והם בעלי רש"ק כבד יותר מה־M72 לאו והמטאדור. על פי הערכות של חוקרים השתמשה ישראל בטיל מסוג אנקור כחול או טיל דומה בתקיפתה באיראן בלילה בין 18 ל-19 באפריל 2024.

בנוסף, נעשה שימוש מבצעי במקלע נגב NG7 (מכונה בצה"ל "נגב 7"), בכוונת "פגיון" (ששיפרה את דיוק הירי ב־350%) ובאמצעי ראיית הלילה "עידו". צה"ל הפעיל באופן נרחב צלפים שהיו חמושים ב-M24 צה"לי משודרג, ברק 338, בארט MRAD ובארט REC10 המותאמים ללוחמה בשטח בנוי והם הרגו מאות מחבלים בירי מדויק. יחידת האיסוף ניצן 636 מפעילה רחפנים מסוגים שונים.

במהלך הלחימה בוצע שימוש מבצעי ראשון של רכב ממוגן מדגם "בארי". כחלק מהתמרון היבשתי נעשה שימוש רב בדחפורי D9 משוריינים מכל הדגמים (L,N,R) וכן שימוש מבצעי ראשון ב"פנדה" – דחפור D9 רובוטי נשלט מרחוק. בקרב ברפיח עשה צה"ל שימוש בנגמ"שי M-113 נשלטים מרחוק, שהיו חמושים ברקטות ובמצלמות תצפית 360 מעלות. הנגמ"שים משמשים כחימוש משוטט, לסיור ותצפית וכן למשימות לוגיסטיות. בד בבד עם שימוש בכלי נשק ומערכות חדשות, צה"ל השמיש מחדש טנקי מרכבה סימן 3, על מנת שיסייעו במגננה תוך פינוי אמל"ח מתקדם יותר ללחימה. טנקים אלה פעלו במסגרת יחידת עוף החול.

==== לוחמה אווירית ====
נתוני היירוט בחודש הראשון למלחמה כפי שפורסם על ידי דובר צה"ל

חיל האוויר הישראלי הפעיל את כל טייסות הקרב, טייסות המסוקים וטייסות הכטמ"ם לתקיפת מטרות וסיוע באש לכוחות היבשה. מטוסי F-15 (רעם ובז), מטוסי F-35I אדיר ו-F-16 לסוגיו השונים יירטו איומים אוויריים בנוסף לתקיפות. מערך מסוקי הקרב הפעיל את כל מסוקי ה-AH-64 אפאצ'י במהלך המלחמה ובעקבות כך הוחלט על הזמנת טייסת אפאצ'י נוספת. כלי הטיס הבלתי מאוישים של חיל האוויר ביצעו גיחות תקיפה ומודיעין. חיל האוויר הישראלי ויחידה 5252 של חיל התותחנים הרבו להשתמש בכלי טיס בלתי מאוישים מסוג הרמס 450 "זיק" לתקיפת והשמדת חוליות טרור ותשתיות טרור, הן ברצועת עזה והן בגבול ישראל–לבנון. כ־500 מחבלים נהרגו בידי יחידה 5252.

במהלך מלחמת חרבות ברזל התמודד מערך ההגנה האווירית בלחימה רב-זירתית עם מספר רב של איומים, ששוגרו מזירות שונות ברחבי המזרח התיכון. במטח הראשון שנורה מרצועת עזה לישראל כחלק ממתקפת הפתעה ב-7 באוקטובר בשעה 6:28 נורו בתוך 4 שעות כ-3,000 רקטות לעבר ישראל. מדובר במתקפה האווירית הגדולה ביותר לעורף מדינת ישראל אי פעם. עם כניסת הכוחות הקרקעיים לתמרון ברצועה, נראתה ירידה משמעותית בכמות שיגור הטילים וקצב השיגורים מעזה פחת מכ-1,000 רקטות בממוצע בימים הראשונים לסביבות 100–150 ביממה בהמשך החודש הראשון. בסה"כ נורו לעבר שטח מדינת ישראל כ-9,500 שיגורים במהלך החודש הראשון למלחמה.

במהלך המלחמה, מערך ההגנה האווירית נפרס בפריסה הגדולה והרחבה ביותר שלו אי פעם, המכוונות הן לזירה הצפונית והן לזירה הדרומית. לראשונה, כלל אמצעי ההגנה האווירית של צה"ל נפרסו והופעלו בפריסת שיא של סוללות הגנה אויירית ברחבי הארץ, ובהם סוללות כיפת ברזל, יהלום (פטריוט), חץ, קלע דוד (שרביט קסמים) וכיפת מגן (כיפת ברזל ימית המופעלת על ידי חה"י), לצד אמצעי הגנה נוספים כמו לוחמה אלקטרונית, שהפילו מטרות עוינות בשמיים.

במלחמה נעשה שימוש מבצעי ראשון במערכות ההגנה האווירית "חץ 2" ו"חץ 3": ב־31 באוקטובר חץ 2 יירט מעל הים האדום טיל בליסטי ששיגרו החות'ים מתימן וב־4 בנובמבר יירט רקטת קרקע-קרקע מדגם עיאש 250 ששיגר חמאס מרצועת עזה לעבר אילת; ב־9 בנובמבר יירט חץ 3 מחוץ לאטמוספירה טיל בליסטי ששיגרו החות'ים. לצד מערכות ה"חץ" נעשה שימוש רב בכיפת ברזל וקלע דוד ליירוט רקטות ארטילריות וכלי טיס בלתי מאוישים עוינים. ב-8 באפריל 2024 מערכת כיפה ימית על גבי סער 6 רשמה יירוט בכורה כשהפילה כטב"ם ליד אילת. מערכת ה"חץ" רשמה יירוטי בכורה מבצעיים באמצעות מיירטי חץ 2 וחץ 3, כולל יירוטים של טילים בליסטיים מחוץ לאטמוספירה. הפעילות הגיעה לשיא בתקיפה האיראנית על ישראל ב-13 ו-14 באפריל 2024, שבה יירט מערך ההגנה האווירית לצד מטוסי חיל האוויר טילים בליסטיים, טילי שיוט וכטב"מים שלראשונה שוגרו מאדמת איראן. מערכות ההגנה האווירית הישראליות יחד עם קואליציית ההגנה האווירית הבין-לאומית רשמו 99% הצלחה, דבר שנחשב להישג היסטורי בתולדות הלוחמה האווירית.

ב-30 באפריל 2024, הודיע חיל האוויר על סגירת סוללות היהלום (פטריוט) במערך ההגנה האווירית. ב-21 במאי 2024, הודיע צה"ל על פתיחתו מחדש של גדוד 139 במערך ההגנ"א כגדוד "כיפת ברזל" נוסף לאור הצורך המבצעי לחַלק את מרחבי הפיקוד בצורה שתאפשר ניהול לחימה מותאם לגזרות הפעילות השונות. נכון לתאריך ה־10 ביוני 2024, מתחילת המלחמה שוגרו לעבר מדינת ישראל מעל 19,000 שיגורים מכלל הזירות, בנוסף מעל 150 כטב"מים יורטו על ידי מערך ההגנה האווירית.

==== מפקדי צה"ל במלחמה ====
{| class="wikitable mw-collapsible mw-collapsed" align="center"
! colspan="3" |מפקדי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
|-
!סיווג ושיוך ארגוני
!תפקיד
!שם
|-
| rowspan="2" |מטכ"ל
| ראש המטה הכללי
|רא"ל הרצי הלוי
|-
| סגן הרמטכ"ל
|אלוף אמיר ברעם
|-
| rowspan="3" |זרועות המטכ"ל
| מפקד זרוע היבשה
|אלוף תמיר ידעי
|-
| מפקד חיל האוויר
|אלוף תומר בר
|-
| מפקד חיל הים
|אלוף דוד סער סלמה
|-
| rowspan="7" |אגפי המטכ"ל
| ראש אגף המבצעים
|אלוף עודד בסיוק
|-
| ראש אגף המודיעין
|אלוף אהרון חליוה, אלוף שלומי בינדר
|-
|24x24 פיקסלים ראש אגף התכנון ובניין הכוח הרב זרועי
|אלוף אייל הראל
|-
| ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
|אלוף מישל ינקו
|-
| ראש אגף כוח אדם
|אלוף יניב עשור
|-
| ראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר
|אלוף ערן ניב
|-
| ראש אגף אסטרטגיה ומעגל שלישי
|אלוף אליעזר טולדנו
|-
| rowspan="4" |פיקודים מרחביים במטכ"ל
| מפקד פיקוד הצפון
|אלוף אורי גורדין
|-
| מפקד פיקוד המרכז
|אלוף יהודה פוקס, אלוף אבי בולט
|-
| מפקד פיקוד הדרום
|אלוף ירון פינקלמן
|-
| מפקד פיקוד העורף
|אלוף רפי מילוא
|-
| rowspan="6" |חברי מטכ"ל נוספים
| מתאם פעולות הממשלה בשטחים
|אלוף רסאן עליאן
|-
| מפקד הגיס הצפוני ומערך התמרון
|אלוף סער צור
|-
| מפקד הגיס המטכ"לי ופיקוד ההכשרות והאימונים
|אלוף דוד זיני
|-
|21x21 פיקסלים מפקד מפקדת העומק והמכללות הצבאיות
|אלוף נמרוד אלוני
|-
|24x24 פיקסלים הפרקליטה הצבאית הראשית
|אלוף יפעת תומר ירושלמי
|-
|28x28 פיקסלים נשיאת בית הדין לערעורים
|אלוף אורלי מרקמן
|-
|מינוי מיוחד
|מפקד המאמץ המודיעיני של תחום השבויים והנעדרים
|אלוף (במיל') ניצן אלון
|-
| rowspan="3" |מזכירים צבאיים
| המזכיר הצבאי לראש הממשלה
|אלוף אבי גיל, אלוף רומן גופמן
|-
| המזכיר הצבאי של שר הביטחון
|תא"ל גיא מרקיזנו
|-
|Presidential Standard of IsraelSquare המזכיר הצבאי לנשיא המדינה
|תא"ל נעמה רוזן גרימברג
|-
| rowspan="2" |אגף המבצעים
| דובר צה"ל
|תא"ל דניאל הגרי
|-
|22x22 פיקסלים ראש חטיבת המבצעים
|תא"ל שלומי בינדר, תא"ל ישראל שומר
|-
| rowspan="2" |אגף המודיעין
|24x24 פיקסלים מפקד יחידה 8200
|תא"ל יוסי שריאל
|-
|25x25 פיקסלים מפקד חטיבת המחקר
|תא"ל עמית סער, תא"ל אופיר מזרחי רוזן
|-
|אגף התכנון ובניין הכוח הרב זרועי
|23x23 פיקסלים מפקד חטיבת התכנון
|תא"ל דרור לוי
|-
| rowspan="2" |אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי
| מפקד החטיבה האסטרטגית
|תא"ל בני גל
|-
|International Cooperation Division - Shaded מפקד חטיבת תבל
|תא"ל אפי דפרן, תא"ל עמית אדלר
|-
| rowspan="3" |אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
| קצין רפואה ראשי
|תא"ל פרופ' אלון גלזברג, תא"ל ד"ר זיוון אביעד-בר
|-
|Logo himush from 2015 קצין הטכנולוגיה והאחזקה הראשי
|תא"ל אריאל שימה
|-
|28x28 פיקסלים קצין הלוגיסטיקה הראשי
|תא"ל חיים מלכי
|-
| rowspan="3" |אגף כוח האדם
|Military Police Corps tag קצין המשטרה הצבאית הראשי
|תא"ל אביחי מיבר
|-
|Tag-shalishut-new קצין המשא"ן הראשי
|תא"ל עדנה איליה
|-
|תג חיל חינוך קצין חינוך ראשי
|תא"ל אופיר לויוס
|-
|חיל האוויר
| מפקד מערך ההגנה האווירית
|תא"ל גלעד בירן
|-
| rowspan="5" |זרוע היבשה
| קצין חי"ר וצנחנים ראשי
|תא"ל ערן אוליאל
|-
| קצין שריון ראשי
|תא"ל הישאם אבראהים, תא"ל אוהד מאור
|-
|30x30 פיקסלים קצין הנדסה ראשי
|תא"ל עידו מזרחי, תא"ל יואב טורחאנסקי
|-
| קצין תותחנים ראשי
|תא"ל יאיר נתנס
|-
| מפקד חיל הגנת הגבולות
| תא"ל אליעד מאור
|-
| rowspan="4" |פיקוד הדרום
| מפקד אוגדת עזה
|תא"ל אבי רוזנפלד. ב-9 ביוני 2024 הודיע לרמטכ"ל על התפטרותו
|-
| מפקד עוצבת אדום
|תא"ל איתמר בן חיים
|-
| מפקד עוצבת הפלדה
|תא"ל איציק כהן
|-
| מפקד עוצבת סיני
|תא"ל מורן עומר, תא"ל יהודה ואך
|-
| rowspan="3" |פיקוד המרכז
| מפקד אוגדת יהודה ושומרון
|תא"ל אבי בלוט, תא"ל יקי דולף
|-
| מפקד עוצבת האש
|תא"ל דן גולדפוס, תא"ל גיא לוי
|-
| מפקד עוצבת הבזק
|תא"ל ברק חירם, תא"ל יואב ברונר
|-
| rowspan="4" |פיקוד הצפון
| מפקד עוצבת הגליל
|תא"ל שי קלפר
|-
| מפקד אוגדת הבשן
|תא"ל ציון רצון
|-
| מפקד עוצבת געש
|תא"ל דדו בר כליפא, תא"ל מורן עומר
|-
| מפקד עוצבת המפץ
|תא"ל ישראל שומר, תא"ל יפתח נורקין
|-
| rowspan="5" |בסיסי חיל האוויר
|23x23 פיקסלים מפקד בסיס רמון
|תא"ל ג'וש בר, תא"ל נדב בר
|-
|23x23 פיקסלים מפקד בסיס נבטים
|תא"ל יותם סיגלר
|-
|23x23 פיקסלים מפקד בסיס חצרים
|תא"ל גיא דוידסון
|-
|23x23 פיקסלים מפקד בסיס תל נוף
|תא"ל אריאל דיין
|-
|23x23 פיקסלים מפקד בסיס פלמחים
|תא"ל עומרי דור, תא"ל יגאל דדון
|-
| rowspan="2" |בסיסי חיל הים
|24x24 פיקסלים מפקד בסיס חיפה
|תא"ל אלי סוחוליצקי
|-
|23x23 פיקסלים מפקד בסיס אשדוד
|אל"ם איתן פז
|-
| rowspan="3" |מתאם פעולות הממשלה בשטחים
| ראש המנהל האזרחי
|תא"ל פארס עטילה, תא"ל הישאם אבראהים
|-
| מפקד מנהלת המאמץ ההומניטרי-אזרחי ברצועת עזה
|תא"ל אלעד גורן
|-
| מפקד מנהלת התיאום והקישור לעזה
|אל"ם משה טטרו, אל"ם עבדאללה חלבי
|-
| rowspan="2" |חטיבות קומנדו סדירות
| מפקד חטיבת עוז
|אל"ם עומר כהן
|-
| מפקד היחידה הרב־ממדית
|אל"ם רועי לוי נהרג והוחלף באל"ם דביר חבר
|-
| rowspan="5" |חטיבות חי"ר סדירות
| מפקד חטיבת הצנחנים
|אל"ם עמי ביטון
|-
| מפקד חטיבת גולני
|אל"ם יאיר פלאי, אל"ם עדי גנון
|-
| מפקד חטיבת הנח"ל
|אל"ם יהונתן שטיינברג נהרג והוחלף באל"ם יאיר צוקרמן
|-
| מפקד חטיבת גבעתי
|אל"ם לירון בטיטו
|-
| מפקד חטיבת כפיר
|אל"ם יניב בארוט
|-
| rowspan="2" |חטיבות הכשרה – חי"ר
| מפקד חטיבה 261
|אל"ם יהודה ואך, אל"ם אליאב אלבז
|-
| מפקד חטיבת ביסלמ"ח
|אל"ם ישראל פרידלר, אל"ם סיוון בלוך
|-
| rowspan="3" |חטיבות שריון סדירות
| מפקד חטיבה 7
|אל"ם אלעד צורי
|-
| מפקד חטיבה 188
|אל"ם אור וולוז'ינסקי
|-
| מפקד חטיבה 401
|אל"ם בני אהרון
|-
|חטיבת ההכשרה – שריון
| מפקד חטיבה 460
|אל"ם דביר אדרי
|-
| rowspan="2" |חטיבות תותחנים סדירות
| מפקד חטיבת האש 215
|אל"ם אהוד ביבי
|-
| מפקד חטיבת האש 282
|אל"ם נעם סובל
|-
|חטיבה סדירה פיקוד העורף
| מפקד חטיבת החילוץ
|אל"ם אלעד אדרי
|-
|שייטת חיל הים
|23x23 פיקסלים מפקד שייטת 3
|אל"ם אלדד בורוכוביץ'
|-
| rowspan="2" |חטמ"רים באוגדת עזה
| מפקד החטיבה הדרומית
|אל"ם אסף חממי נהרג והוחלף באל"ם טל אשור
|-
| מפקד החטיבה הצפונית
|אל"ם חיים כהן
|-
| rowspan="2" |חטמ"רים בעוצבת אדום
| מפקד חטיבת פארן
|אל"ם שמר רביב
|-
|29x29 פיקסלים מפקד חטיבת יואב
|אל"ם איתמר דשל
|-
|חטמ"רים בפיקוד מרכז
|28x28 פיקסלים מפקד חטיבת הבקעה
|אל"ם אביב אמיר
|-
| rowspan="6" |חטמ"רים באוגדת איו"ש
| מפקד חטיבת מנשה
|אל"ם איוב כיוף
|-
| מפקד חטיבת שומרון
|אל"ם שמעון סיסו
|-
| מפקד חטיבת אפרים
|אל"ם נתנאל שמכה
|-
|סמל פידיאףמפקד חטיבת עציון
|אל"ם איתי מטק, אל"ם גל ריץ'
|-
| מפקד חטיבת בנימין
|אל"ם לירון ביטון
|-
| מפקד חטיבת יהודה
|אל"ם ישי רוזיליו, אל"ם שחר ברקאי
|-
| rowspan="2" |חטמ"רים בעוצבת הגליל
| מפקד חטיבת ברעם
|אל"ם אורי דאובה
|-
| מפקד חטיבת חירם
|אל"ם אבי מרציאנו
|-
| rowspan="3" |חטמ"רים באוגדת הבשן
|28x28 פיקסלים מפקד חטיבת הגולן
|אל"ם נתנאל לסרי, אל"ם בני קטה
|-
מפקד חטיבת החרמון (עד לסגירתה והחלפתה בחטיבת ההרים)
|אל"ם אבינועם אמונה
|-
|מפקד חטיבת ההרים
|אל"ם לירון אפלמן
|-
|חטיבת מילואים בעוצבת הפלדה
| מפקד חטיבת השרון
|אל"ם טל קוריצקי
|-
| rowspan="5" |חטיבות מילואים בעוצבת סיני
| מפקד חטיבת הנגב
|אל"ם עברי אלבז
|-
| מפקד חטיבת הראל
|אל"ם איתמר מיכאלי
|-
| מפקד חטיבת המחץ
|אל"ם טל אלקובי
|-
מפקד חטיבת ירושלים
|אל"ם נתאי עוקשי, אל"ם ניר איפרגן
|-
|30x30 פיקסלים מפקד עוצבת התבור
|אל"ם יותם בורשטיין
|-
| rowspan="2" |חטיבות מילואים בעוצבת האש
| מפקד עוצבת חצי האש
|אל"ם עידו קס
|-
| מפקד חטיבה 55
|אל"ם עודד זימן
|-
| rowspan="3" |חטיבות מילואים בעוצבת הבזק
| מפקד עוצבת שועלי מרום
|אל"ם אלעד שושן
|-
| מפקד חטיבת יפתח
|אל"ם נדב מייסלס
|-
| מפקד חטיבת ראם
|אל"ם איציק אלפסי
|-
| rowspan="3" |חטיבות מילואים בעוצבת הגליל
| מפקד חטיבת אלכסנדרוני
|אל"ם גיל ורנר, אל"ם משה פסל
|-
| מפקד חטיבת הזקן
|אל"ם ראדי עזמה
|-
מפקד עוצבת אדירים
|אל"ם עידן קרפל
|-
| rowspan="3" |חטיבות מילואים באוגדת הבשן
|OdedBrigade מפקד חטיבת עודד
|אל"ם לירון אפלמן, אל"ם רועי מניס
|-
|28x28 פיקסלים מפקד עוצבת יפתח
|אל"ם אלעד אפרתי, אל"ם איתי זעפרני
|-
|30x30 פיקסלים מפקד עוצבת כידון
|אל"ם אסף רחמים
|-
|חטיבת מילואים בעוצבת געש
מפקד חטיבת עציוני
|אל"ם איתן גלעד, אל"ם שראל סבג
|-
| rowspan="6" |חטיבות מילואים בעוצבת המפץ
| מפקד חטיבת הנשר
|אל"ם רן פרידמן
|-
|Logo hativa 228 מפקד חטיבת אלון
|אל"ם (במיל') אילן שפירא, אל"ם יניב מלכה
|-
| מפקד חטיבת כרמלי
|אל"ם עמרי רוזנקרנץ
|-
| מפקד חטיבת קרייתי
|אל"ם מיקי שרביט, אל"ם ניב דאובה
|-
| מפקד חטיבת אגרוף הברזל
|אל"ם יואב שניידר
|-
|28x28 פיקסלים מפקד עוצבת התקומה
|אל"ם עידן ברנשטיין
|-
| rowspan="2" |חטיבות מילואים בפיקוד העורף
מפקד חטיבת דניאל
|אל"ם (במיל') שילה אדלר
|-
|27x27 פיקסלים מפקד חטיבת החי"ר הצפונית
|אל"ם (במיל') גור רוזנבלט
|-
|חטיבת חי"ר במילואים בהקמה
|מפקד חטיבת השומר
|אל"ם (במיל') איל רוסו
|}

=== ציר ההתנגדות ===
==== ארגוני הטרור ברצועת עזה ====

אחרי מתקפת הפתע על ישראל המשיך חמאס בניסיונות חדירה דרך היבשה והים. מחבלי חמאס השתמשו במגוון רובי סער, הן רובי קלשניקוב למיניהם (AK-47 ו-AK-74), הן רובים סיניים מדגמי AK-56 ונורינקו QC (שהוא העתק סיני לא מורשה של ה-M16 האמריקאי). האחרון שימש בעיקר את יחידת הנוח'בה והקומנדו של חמאס. המחבלים עשו שימוש רב ב-RPG-7 והעתקים לא מורשים שלו, לצד שימוש בטילי נ"ט מתקדמים יותר. כמו כן, חמאס החל להשתמש ברחפנים לצורכי תקיפה, וצה"ל יירט אותם.

לאחר המתקפה, המשיך חמאס בירי רקטות על עוטף עזה, השפלה וגוש דן, מולם השתמשה ישראל בכיפת ברזל. ב־13 באוקטובר שיגר רקטת עיאש 250 לעבר הצפון, אך זו יורטה על ידי קלע דוד. ב־4 בנובמבר שיגר רקטת עיאש 250 לעבר אילת, אך היא יורטה בידי מערכת חץ 2. חמאס משתמשים גם בטיל נ"ט מונחה מתוצרת סין. טיל הנ"ט HJ-8L הוא חלק ממשפחת טילי HJ-8 הסינית שמיוצרת מאז 1985, כאשר האות L משקפת את המילה "Light" (קל). משגר HJ-8L יכול לכלול שני טילים: אחד בעל טווח של 3 ק"מ ואחד גדול יותר ל־4 ק"מ.

חמאס פיתח רשת מנהרות לחימה ברצועת עזה. כאשר צה"ל נכנס לרצועת עזה, חמאס הפיץ סרטונים שבהם אנשיו מגיחים ממנהרות נסתרות כשהם חמושים ברקטות נ"ט (לרוב מדגם RPG-7) וטילי נ"ט (לרוב מדגם קורנט) ומטענים, מְשגרים את הנ"ט על הכלים ומצמידים מטענים לכלי הרכב המשוריינים של צה"ל. מערכת "מעיל רוח" הישראלית יירטה טילים אלו. בישראל פותחו כלים ללוחמת מנהרות ובפרט להריסתן של מנהרות.

לכל אורך המלחמה, כולל במתקפת הפתע ובמהלך התמרון הקרקעי, חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הרבו להשתמש באזרחים ובתשתיות אזרחיות כמגן אנושי, כולל בתי חולים ובפרט בבית החולים שיפא, שבו הוחזקו חטופים ומתחתיו נחשפה רשת מנהרות טרור של חמאס. גם בבתי החולים רנתיסי וכמאל עדואן נחשפו תשתיות טרור. אמצעי לחימה ותחמושת, כולל רקטות ארטילריות, הוסתרו מתחת למיטות ילדים, בגני ילדים ובבתי ספר ומשגרי רקטות מוקמו ליד תשתיות אזרחיות ואף בצמוד למסגדים. חלק מהקרבות התנהלו כאשר מחבלים תקפו את כוחות צה"ל מתוך בתי ספר ומסגדים. בנוסף, אמצעי לחימה ותחמושת הוסתרו בתוך מבנים של אונר"א ובשקי סיוע הנושאים את סמל הארגון.

==== ארגוני טרור אחרים ====
חזבאללה פעל בגבול ישראל–לבנון וביצע ירי נק"ל, צלפים, נ"ט ומרגמות על מוצבי צה"ל, על גדר המערכת, על מתקני תצפית ועל יישובים צמודי גדר. כמו כן אִפשר חזבאללה לחוליות טרור פלסטיניות לבצע פיגועי חדירה, מטעני חבלה וירי נגד ישראל בגבול הצפון, וכן לבצע ירי תלול מסלול לעבר ערים ויישובים ישראליים בצפון. בהמשך הגדיל חזבאללה את כמות פיגועי הנ"ט, וחוליות טרור שיגרו עשרות טילי נ"ט כל שבוע לכל אורך הגזרה, גם על מטרות אזרחיות, ורבות מהן נהרגו על ידי צה"ל. החל מאמצע נובמבר הגביר חזבאללה את כמות הירי הרקטי לעבר ישראל לעשרות שיגורים ליום, ואת התדירות של שליחת כטב"מים מתאבדים לתוך ישראל (רובם יורטו). החל מדצמבר הגדיל חזבאללה את כמות פיגועי הנ"ט ואף השתמש בטילי קורנט EM שלהם טווח של 10 ק"מ וטילי אלמאס 3 שלהם טווח של 16 ק"מ, על מנת לפגוע בבסיסים מרכזיים של צה"ל בצפון ובבתים של אזרחים ביישובים הסמוכים לגבול. בתגובה הגביר צה"ל את הסיכולים הממוקדים נגד מפקדי שטח בכירים של חזבאללה, ובפרט של כוח רדואן, והרג מספר מפקדים בכירים ויועצים איראנים.

החות'ים נמצאים בתימן, מרחק של למעלה מאלף קילומטר מישראל, דבר שהקשה עליהם להיכנס לעימות ישיר עם ישראל. מסיבה זו הם שיגרו טילים ארוכי טווח כגון טילים בליסטיים, טילי שיוט וכטב"מים מתאבדים מתוצרת איראנית. כולם יורטו בידי מערך ההגנה האווירית של ישראל, רובם מעל ים סוף מחוץ לשטח ישראל. בעקבות הכישלון לפגוע בישראל באמצעות טילים, החלו החות'ים בתקיפת אוניות אזרחיות בטענה שהן בבעלות ישראלית ואף פרסמו שמות של ישראלים שלכאורה היו על הסיפון. בהמשך הרחיבו את הפגיעות גם לאוניות שאינן בבעלות ישראלית אך עושות דרכן לנמלים ישראליים, וגרמו לחברות ספנות גדולות לחדול משיט בים סוף. כהתמודדות עם פעילות חבלנית זו פתחה ארצות הברית במבצע שומר השגשוג, שבו כוח הגנה ימי רב-לאומי שומר על חופש התנועה בים סוף.

בנוסף לארגוני הטרור הפלסטיניים, חזבאללה והחות'ים, ארגוני טרור ומיליציות נוספות ביצעו מספר תקיפות נגד ישראל וארצות הברית. עם הארגונים הללו נמנים אמל, אל-חשד א-שעבי וגדודי חזבאללה.

==אבידות והרס==
=== ישראל ===
==== הרוגים ופצועים ====
הדלקת נרות בכיכר דיזנגוף לזכר הנפגעים

במתקפת הפתע נרצחו ונהרגו כ־ ישראלים וזרים, ביניהם כ-766 אזרחים, 334 חיילי צה"ל, 60 שוטרי משטרת ישראל ועשרה אנשי שירות הביטחון הכללי. בין האזרחים הזרים שנרצחו נמנים אמריקאים, צרפתים, ארגנטינאים, תאילנדים, נפאלים, אוקראינים ואזרחי מדינות נוספות.מעדויות חיילים וכוחות זק"א, ההרג רובו בוצע בירי. ניכר שהרבה מגופות ההרוגים הושחתו, כולל תיאורים של עריפת ראשים, שיסוף גרונות, מלכוד גופות במִטענים, ברימונים ושריפת גופות. כמו כן התגלו עדויות למקרי אונס והתעללות מינית בנשים בטרם נרצחו. פעולות הטבח תועדו בשידור חי ובסרטונים שהופצו ברשתות החברתיות. בחלק מהעדויות צפו ללא צנזורה גם גורמים מדיניים. בעוד שתחקירים של "ידיעות אחרונות" ו"הארץ" אישרו כי צה"ל הפעיל נוהל חניבעל ב-7 באוקטובר, המספר המדויק של ישראלים שנהרגו מכוחות צה"ל אינו ידוע.<ref></ref><ref></ref>

בלוחמה ברצועת עזה נפלו עוד חיילי צה"ל, בהם שנפלו במהלך פיגועים ופעולות ביהודה ושומרון, ו־ שנפלו בתקיפות חזבאללה בגבול ישראל–לבנון. אזרחים נהרגו בתקיפות חזבאללה, בהם אזרח הודי אחד.

יותר מ־ פצועים הובאו לבתי חולים, בהם המרכזים הרפואיים סורוקה, קפלן, שמיר, שיבא, ברזילי, בילינסון, וולפסון ואיכילוב.

==== חטופים ====

כרזות של משפחות החטופים על קיר [[הקריה, 14 באוקטובר]]

 נחטפו לרצועת עזה, בהם אזרחים ישראלים (כולל נשים, ילדים, קשישים גברים ותינוקות) וכן אזרחים זרים. מספר החטופים לא היה ידוע במשך ימים רבים, בין השאר משום שהיו גופות שלא זוהו כך שאי אפשר היה לדעת אם נעדר הוא הרוג או חטוף. ב־28 באוקטובר 2023 הודיע חמאס כי בידיו בין 200 ל־250 חטופים. באותו יום פרסם חמאס גם סרטון ראשון של חטופה ישראלית. בין החטופים היו כ-35 עובדים זרים (רובם מתאילנד), ותיירים בעלי אזרחות זרה. בנוסף, לרבים מהאזרחים הישראלים החטופים ישנה בנוסף אזרחות זרה, בין היתר ממדינות אלו: ארגנטינה, ארצות הברית, רוסיה, צרפת, איטליה וגרמניה.

ב־8 באוקטובר הוקם מטה משפחות החטופים והנעדרים על ידי חלק מהמשפחות, במטרה לפעול להשבת החטופים, לאיתור הנעדרים וכן לטיפול בעניינים רפואיים, משפטיים ואחרים הנוגעים לחטיפה ולהשלכותיה. איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל פנו לנשיאת הוועד הבין־לאומי של הצלב האדום ולמשלחת של הארגון בישראל בדרישה להגביר את המאמצים לשחרור החטופים שמוחזקים בעזה, בעקבות דיווחים על אונס ופגיעות מיניות בחטופות. מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע, אורית סוליציאנו, ציינה כי ידוע לארגון על פשעי מלחמה של אונס ופגיעות מיניות בחטופים. מערך הרפואה במטה משפחות החטופים והנעדרים פרסם דוח שלפיו חטופים חשפו עדויות על תקיפות מיניות אלימות שסבלו גברים ונשים בשבי. לפי פרסום אחר, מדובר בעשרה לפחות מתוך 110 ששוחררו עד אז.

לפני ההפוגה בלחימה, במהלכה ואחריה שוחררו 117 חטופים. בנוסף, עד ספטמבר 2024 הושבו ארצה גופותיהם של עוד 37 חטופים שנהרגו לפני החטיפה עצמה או במהלך השבי (כולל שלושה חטופים אשר נהרגו בשוגג מידי כוחות צה"ל בעת שניסו למלט עצמם מהשבי) בשבי נותרו 97 חטופים, מתוכם 33 חטופים שמותם נקבע, ו־64 חטופים שלא ידוע בוודאות האם הם בחיים.

==== הרס רכוש ====

דובר [[זק"א מציג את הרס המבנים לאחר הטבח בכפר עזה, 12 בנובמבר 2023]]

במהלך מתקפת הפתע, גרמו המחבלים במכוון נזק בהיקף נרחב לבתים ולרכוש ביישובי עוטף עזה, בשטחים הפתוחים סביב העוטף, וכן ביישובים ברחבי הדרום והמרכז. עם תחילת המתקפה החלו המחבלים בשיגור אלפי רקטות ופצצות מרגמה לעבר יישובים אזרחיים, שגרמו להרס של מבנים ורכוש ולשריפות בדרום הארץ ובמרכזה. נכון ל-10 בנובמבר שיגרו ארגוני הטרור בעזה למעלה מ-10,000 רקטות ופצצות מרגמה.

ביישובים שאליהם פלשו המחבלים הם גרמו הרס רב למבנים באמצעות ירי של רקטות RPG, והפעלת מטעני נפץ. מחבלים בזזו בתים לאחר שרצחו וחטפו את תושביהם, בבארי, בניר עוז, בכפר עזה וביישובים נוספים. במקרים רבים הם העלו באש את הבתים לאחר שבזזו אותם. בפעולות הביזה והשריפה השתתפו מאות אזרחים עזתים בהם ילדים, נשים וזקנים. בקיבוץ בארי לדוגמה, העריכו במס רכוש כי 189 בתים סובלים מפגיעות קשות, ויהיה צורך לבנות אותם מחדש. נכון ל-25 באוקטובר מספר המבנים שהיה ידוע שנפגעו עמד על 8,402.

ההערכה היא שנזקים נגרמו למעלה מ-10,000 כלי רכב. במסיבת הנובה, לצד הרציחות שביצעו המחבלים, הם גרמו להרס נרחב לאחר שירו על מכוניות וכלי רכב של משתתפי המסיבה והעלו אותם באש.

במהלך מתקפת הפתע, גרמו המחבלים נזקים בהיקפים רחבים בענפי החקלאות ביישובי העוטף, ביניהם שדות, רפתות, תשתיות חקלאיות שונות, לולים ועוד. המחבלים ירו במכוון לעבר מיכלי החלב ברפתות, הציתו מתקנים חקלאיים, וגרמו נזק כבד למפעלים. בין הנזקים שנגרמו הם חוסר החשמל ואספקות המים הסדירים, מה שגרם לקשיים עבור החקלאים ביישובים ולחוסר עבודה במשך ימים רבים לאחר מכן. הנזקים הצפויים בענף החקלאות ביישובים מוערכים בעשרות מיליוני שקלים. מוערך כי הנזק הכולל שנגרם בעוטף עזה, שווה עשרות רבות של מיליארדים, וכי הזמן המוערך לשיקום העוטף הוא כשנתיים עד שלוש שנים.

בעקבות מתקפת הטרור ולקראת המשך המערכה פונו תושבים רבים ביישובים ישראליים מבתיהם ומהשטחים החקלאיים שברשותם, הן בעוטף עזה ובדרום הארץ והן בגבול הצפוני של מדינת ישראל. הפינוי מקשה ומונע מהתושבים על היכולת לעבד את האדמה ולהפיק תוצרת חקלאית. על פי הערכות של רשות המיסים מסוף דצמבר 2023 היקף הפיצויים שידרשו ליישובי הצפון נאמד בין 300 מיליון לחצי מיליארד.

=== בצד הפלסטיני ובצד הלבנוני ===
==== הרוגים ופצועים ====
על פי נתוני דובר צה"ל, נהרגו מעל מחבלים פלסטינים בכלל הגזרות מתחילת המלחמה. מתוכם מעל מחבלים נהרגו ברצועת עזה ומעל מחבלים מעזה נהרגו בשטח ישראל בעקבות מתקפת הפתע. ביהודה ושומרון נהרגו מעל מחבלים. מקורות ישראליים העריכו שחמאס מסתיר הרוגים רבים שלו, ומשרד הבריאות של רצועת עזה אינו מונה אותם בדיווחים הרשמיים.

לפי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, מעל פלסטינים נהרגו. מספר הפצועים עלה על .<ref></ref> ב-8 במאי פרסם משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים נתונים מהם עולה כי מספר ההרוגים שזוהו ברצועת עזה – נכון ל-30 באפריל – עומד על 24,686. סוכנות האו"ם דיווחה כי מספר הנשים שזוהו עומד על 4,959, ומספר הילדים שזוהו על 7,797.

על פי נתוני משרד הבריאות של רצועת עזה שבשליטה של חמאס, במלחמה נהרגו מעל פלסטינים, ביניהם לפחות 16,500 ילדים ובני נוער, 11,100 נשים, 855 אנשי צוותי רפואה ו-168 עיתונאים ובלוגרים שדיווחו מעזה.<ref></ref> מעל ל- נעדרים מתחת להריסות המבנים. לעיתים,<ref></ref> אמינותם של דיווחי משרד הבריאות של רצועת עזה נחשבות בצד הישראלי לבלתי אמינות עקב שיוכו לממשל חמאס, ונטען גם שמספרי ההרוגים שפורסמו על ידיו הכילו שגיאות סטטיסטיות, ועלול להיות שגוי, אך גורמים בין-לאומיים רבים רואים בו מקור אמין, בהם האומות המאוחדות וארגון הבריאות העולמי. לפי הערכה שפורסמה בכתב העת "לאנסט", מספר ההרוגים הפלסטינים עלול להיות גבוה פי ארבעה מהנתון שפורסם.

בחודש הראשון למלחמה, כחלק מפינוי צפון רצועת עזה, צה"ל הטיל כרוזים המורים על "פינוי מיידי", כאשר מי שלא יתפנה עלול להיות מזוהה כ"שותף לארגון טרור".<ref></ref> במרץ 2024 פורסם תחקיר בעיתון הארץ, בו נטען כי רבים מההרוגים שקוטלגו כ"מחבלים" היו למעשה אזרחים בלתי חמושים. בדומה לתחקיר ב"הארץ", ביולי פורסם ב"שיחה מקומית" כי חיילים שלחמו ברצועת עזה העידו על מקרים רבים של הרג וירי באזרחים לא חמושים, שחלקם קוטלגו בתור "מחבלים".<ref></ref> מאידך, תיעודים אחרים חשפו כי חלק ממחבלי חמאס מתחפשים לאזרחים, ובתוך כך נלחמים נגד כוחות צה"ל, ודבר זה מקשה בין השאר על החלוקה בין מחבלים לאזרחים הרוגים.

ביוני 2024 ארגון "Save the Children" העריך כי כ-21,000 ילדים נעדרים בעזה, מתוכם "רבים לכודים מתחת להריסות, עצורים, קבורים בקברים לא מסומנים או הופרדו ממשפחותיהם". הארגון מעריך כי כ-4,000 ילדים לכודים תחת ההריסות, וכן מספר לא ידוע של ילדים קבורים בקברי אחים. באותו החודש דווח כי לפחות 30 ילדים מתו כתוצאה מהרעב ההמוני ברצועת עזה.<ref></ref> לפי חמאס, נכון ל-19 ביוני, יותר מ-40 ילדים מתו מרעב בעזה עקב המלחמה.<ref></ref> עשרות רופאים ואחיות דיווחו על טיפול יום-יומי בילדים לפני גיל העשרה שנפצעו מירי בראשם ובחזם.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

ב-14 באוגוסט ניתוח של "הארץ" מצא כי הלחימה ברצועת עזה היא אחת העקובות ביותר מדם מאז תחילת המאה, בעיקר אם בוחנים את קצב התמותה ואת שיעור המתים מכלל הציבור. לפי הניתוח נהרגו לפחות 2% מתושבי הרצועה לאורך כ-10 חודשים.<ref></ref>

מספר ההרוגים ביהודה ושומרון עומד לכל הפחות על , ומספר הפצועים על למעלה מ-.

בחזית הלבנונית, נהרגו לפחות מחבלים מחמאס ו־ מחבלים מהגא"פ. חזבאללה הודה ב־ הרוגים משורותיו. מעל פעילים צבאיים במפלגת אמל נהרגו. מעל מחבלים, חיילים ואזרחים סורים נהרגו בתקיפות ישראליות בסוריה בתגובה לשיגורי הרקטות על ישראל. מספר האזרחים ההרוגים עומד על לפחות בלבנון ולפחות 16<ref></ref> בסוריה.

==== עצורים ושבויים ====

כחלק מהמלחמה שהכריזה ישראל על ארגון הטרור חמאס, כוחות הביטחון בישראל ובשטחי הרשות הפלסטינית עצרו כ- פלסטינים, מתוכם כ- נעצרו ברצועת עזה, במהלך שנועד למנוע טרור פלסטיני והסתה. במבצע נרחב למעצרי פלסטינים וערביי ישראל, אלפי פועלים מרצועת עזה שקיבלו היתר כניסה לישראל נעצרו ונחקרו, לאחר חקירתם של הפועלים, במטרה לבדוק האם היה להם מידע מוקדם אודות מתקפת הפתע, שחררה ישראל ב-3 בנובמבר לרצועת עזה כ-3,200 פועלים פלסטינים שהיו עצורים במשך כשלושה שבועות. בנוסף נעצרו פלסטינים החשודים בפעילות טרור וערבים ישראלים החשודים בפרסום דברי הסתה.

הועלו טענות ועדויות להתעללות ועינויים בפלסטינים עצורים.<ref>ראו מעצרי פלסטינים וערביי ישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל#עדויות להתעללות למידע מפורט</ref> צה"ל אישר כי חיילים ישראלים הודחו בעקבות שימוש בכוח מופרז, אך דחה טענות להתעללות שיטתית.<ref name="הארץde64a98f"></ref> לפי נתונים שפרסם צה"ל, הצבא מנהל חקירה פלילית נגד חיילים ב-48 מקרי מוות של פלסטינים, רובם שבויים שנתפסו ברצועת עזה. עם מקרי המוות הידועים נמנים 36 עצורים במחנה שדה תימן.<ref name="הארץde64a98f" /> לפי עיתון "הארץ", מאז תחילת המלחמה, עשרות עזתים מתו במעצר בישראל.<ref></ref><ref></ref>

ב-31 ביולי דו"ח של משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם קבע כי לפחות 53 פלסטינים מתו במעצר ישראלי במהלך המלחמה, וכי העצירים הפלסטינים עברו צורות שונות של התעללות ועינויים, כולל עדויות לאלימות מינית נגד נשים וגברים, מכות חשמל, שחרור כלבים וכיבוי סיגריות על עצורים. לפי הדו"ח, אלפי עצירים פלסטינים מוחזקים על ידי ישראל באופן שרירותי, בתנאים מחפירים ורובם ללא אישום או משפט. בין העצירים יש נשים, ילדים, רופאים, עיתונאים, פעילי זכויות אדם, חולים ותושבים שנמלטו מהלחימה ברצועת עזה.<ref></ref>

בתחילת אוגוסט 2024 ארגון "בצלם" פרסם עשרות עדויות של עצירים שנכלאו מאז פרוץ המלחמה, כאשר רובם שוחררו בסופו של דבר מבלי שהועמדו לדין.<ref name=":0"></ref> הדו"ח הצביע על "מציאות של עינויים, פגיעות מיניות, אלימות, השפלה, הרעבה ומניעת טיפול רפואי הולם". בנוסף, הדו"ח מנה לפחות 60 מקרי מוות של כלואים פלסטינים מאז פרוץ המלחמה, ביניהם 48 עצורים תושבי עזה שמתו במתקני מעצר של הצבא ועוד 12 שמתו במשמורת שב"ס, חלקם בנסיבות המעלות "חשד כבד להתעללות ולמניעת טיפול רפואי מכוונים". הדו"ח כלל עדויות רבות המתארות פגיעות מיניות, ובהן הכאת איברי מין, שימוש באלות וכלי מתכת כדי להסב כאב באיברי המין, אחיזה באיברי מינם של האסירים, צילום אסירים עירומים, וביצוע חיפוש על גופם כשהם בעירום מלא. עדויות אחרות בדו"ח כוללות בין היתר תיאורי אלימות שהופעלה באמצעות גז פלפל, רימוני הלם, מקלות, אלות עץ וברזל, טייזר, מכות ואגרופים.<ref name=":0" />

==== הרס רכוש ====
הריסות בשכונת [[א-רימאל בעזה בעקבות תקיפות צה"ל]]

הרס נרחב ביותר נגרם למבנים ולתשתיות ברצועת עזה. בסוף דצמבר 2023, הוול סטריט ג'ורנל דיווח כי כ-70% מהבתים וכמחצית מהבניינים ברצועת עזה נהרסו או נפגעו מתחילת המלחמה.<ref name="הארץdb94afbd"></ref> לפי הדיווח, כ-300,000 בתים ניזוקו מתוך 439,000, ישראל הטילה 29,000 פצצות על הרצועה, ובין היתר נפגעו גם כנסיות ביזנטיות ומסגדים עתיקים, מפעלים, קניונים, מלונות, תיאטראות ויותר משני שלישים מבתי הספר. בנוסף, לפי הדיווח, את רוב תשתיות המים, החשמל, התקשורת והבריאות שנפגעו במלחמה לא ניתן לתקן. לפי ניתוחי לוויין של אוניברסיטת העיר ניו יורק ושל אוניברסיטת אורגון, עד 80% מהבתים בצפון הרצועה ניזוקו או נהרסו – הרס נרחב יותר משהיה בדרזדן במלחמת העולם השנייה.<ref name="הארץdb94afbd" />

דו"ח של הבנק העולמי מאמצע ינואר 2024 העריך שכ-45% ממבני המגורים ברצועת עזה נהרסו ועוד מעל 15% ניזוקו בצורה משמעותית. כן נקבע שכ-80% ממבני הציבור ברצועת עזה ניזוקו או נהרסו. על פי הממשלה הפלסטינית יותר מ-73% מהתשתית הכלכלית ברצועה נהרסה עד לחודש ינואר, ו-83% מבתי המסחר בה נהרסו.

עד 21 בינואר 2024, לפי רשויות מקומיות, יותר מ-1,000 מסגדים נהרסו בהתקפות והפצצות ישראליות.<ref></ref> בהמשך, גם אל-ג'זירה דיווחה על נתון כזה.<ref></ref> ב-31 בינואר פורסם תחקיר בעיתון "הארץ", לפיו צה"ל מצית בתים ברצועת עזה, בהוראת קצינים שמובילים את הלחימה, ובצורה שאינה מאפשרת לדיירים לשוב ולגור בהם. ממידע שהגיע לידי "הארץ" עולה כי הצתת הבתים נעשית ללא האישור המשפטי הדרוש.<ref></ref>

ב-2 במאי 2024, דו"ח של האו"ם קבע כי שיקום הבתים והתשתיות שנהרסו במתקפה הצבאית של צה"ל ברצועת עזה יעלה כ-40 מיליארד דולר ועלול להימשך עד המאה הבאה. לפי הדו"ח, מאז פרוץ המלחמה נפגעו כ-370 אלף בתים בעזה ו-79 אלף מהם נהרסו לגמרי, לצד הרס כמעט מוחלט של תשתיות, בתי חולים ובתי ספר. הדו"ח קבע כי "היקף ההרס בעזה כה עצום, שהסיוע שיידרש לשיקום יהיה בקנה מידה שלא נראה מאז 1948".<ref></ref>

ביולי 2024, עיתון "הארץ" דיווח כי צה"ל כבש מעל לרבע מרצועת עזה.<ref></ref>

==== פליטים ====
על פי הערכות האו"ם מחודש ינואר 2024, כ-1.9 מיליון מתושבי הרצועה התפנו מבתיהם. על פי נתוני משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים (OCHA), מספר העקורים מדרום לבנון עקב הלחימה עמד על 94,126, נכון ל-29 במאי 2024. על פי קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים (יוניצ"ף) 37% מהעקורים הם ילדים. את העקורים משרתים 18 מרכזי קליטה הפרוסים בערים צידון וצור ומספקים מקום לינה, מים, מזון ומקלחות.

מנתוני OCHA עולה כי 72 בתי ספר בלבנון הושבתו עקב העימות, ו-20 אלף תלמידים נשארו ללא מסגרת לימודים. במהלך העימות נפגעו 3,064 דונם של אדמות חקלאיות בלבנון.

על פי הערכות פלסטיניות כ-200 אלף פועלים איבדו את מקורות פרנסתם בארבעת חודשי המלחמה. הנזק הכלכלי הוערך ב-2.3 מיליארד דולר. לפי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, מאז ה-7 באוקטובר ועד 29 ביולי רשויות ישראליות הרסו, תפסו או אילצו להרוס 1,311 מבנים בבעלות פלסטינית ברחבי הגדה המערבית. בין המבנים שנהרסו היו 515 בתים מאוכלסים. בין המבנים שנפגעו היו 109 מבני מים, תברואה והיגיינה. אירועים אלו הובילו לעקירתם של 2,996 בני אדם, בהם 1,310 ילדים.<ref name="ochaopt198" />

== תגובות בין-לאומיות והמערכה הדיפלומטית ==
=== תגובות בין לאומיות ===

הצהרת הנשיא ביידן ביום 7 באוקטובר
הפגנת תמיכה בישראל, [[ברלין, 8 באוקטובר]]
שר החוץ הבריטי [[ג'יימס קלברלי מבקר בביתה של רחל אדרי בקרב אופקים במהלך המלחמה]]
ביקור [[אולף שולץ, קאנצלר גרמניה, בישראל, 17 באוקטובר 2023]]
[[ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו עם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בביקורו בישראל בעיצומה של המלחמה, מלון דייוויד קמפינסקי תל אביב, 18 באוקטובר 2023]]

בתחילת המלחמה, לאחר מתקפת הפתע ב-7 באוקטובר, רכבת אווירית של מנהיגי העולם הגיעה לישראל, במהלך שחיזק מעמדה את ישראל בקרב מדינות העולם:<ref></ref>
* : קנצלר גרמניה אולף שולץ ביקר בישראל ב-17 באוקטובר ונפגש עם ראש הממשלה הישראלי, בנימין נתניהו. הוא הציע סיוע צבאי לישראל והומניטרי לרצועה, ובדרכו למטוס בחזרה לארצו נאלץ להישכב על קרקע נתב"ג בזמן אזעקה.
* : נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הגיע ב-18 באוקטובר לביקור בזק בישראל, נפגש עם רחל אדרי ועם חלק ממנהיגי המדינה.
* : ראש ממשלת בריטניה רישי סונאק הגיע לישראל ב-19 באוקטובר וקרא לישראל במהלך ביקורו להשיב את ביטחונה ואמר שהיא סבלה ממעשי טרור שאי אפשר לתאר. שר החוץ הבריטי ג'יימס קלברלי הגיע לביקור הזדהות באופקים עם שר החוץ אלי כהן, שמע סיפורי גבורה וזוועות, נפגש בין היתר עם רחל אדרי ואף ביקר בביתה.
* : ב-21 באוקטובר הגיעה ראש הממשלה ג'ורג'ה מלוני לביקור בישראל ונפגשה עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.<ref></ref> כמו כן, סגן ראש ממשלת איטליה ושר החוץ שלה, אנטוניו טאיאני, ביקר יחד עם שר החוץ הישראלי אלי כהן בעיר נתיבות.<ref></ref>
* : ראש ממשלת הולנד מארק רוטה הגיע ב-23 באוקטובר לביקור תמיכה בישראל ונפגש עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
* : נשיא צרפת עמנואל מקרון הגיע ב-24 באוקטובר 2023 לישראל לביקור סולידריות ונפגש עם נחיתתו בישראל עם משפחות החטופים, ולאחר מכן גם עם הנשיא הישראלי יצחק הרצוג. לאחר הפגישה עם המשפחות אמר כי שלושים צרפתים נרצחו בישראל במתקפת הפתע ותשעה נוספים נחטפו לעזה. הוא אף הציע להקים קואליציה נגד הטרור.
* : קנצלר אוסטריה קארל נהאמר ב-25 באוקטובר, נפגש עם ראש הממשלה הישראלי בנימין נתניהו ואמר כי מדינתו עומדת לצד ישראל.
* : ראש ממשלת צ'כיה פטר פיאלה ב-25 באוקטובר, נפגש עם נשיא מדינת ישראל הרצוג בקריה בתל אביב, ואמר שזכותה של ישראל להגן על עצמה.

ב־18 באוקטובר 2023 בשעות הבוקר הגיע לביקור בישראל נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן. הוא הצהיר כי הגעתו היא מסר לעולם שארצות הברית ניצבת לצד ישראל. הוא הביע שאט נפש ממעשיהם של חמאס והבטיח כי ארצות הברית תוודא שישראל תקבל את מה שהיא זקוקה במלחמה. בהתייחס לפיצוץ בבית החולים הערבי אל־אהלי אמר כי נראה שארגוני הטרור ברצועת עזה עשו זאת. בנאום שנשא בביקורו בישראל, הביע ביידן צער רב על האזרחים הרבים שנרצחו ונחטפו, שיבח את גבורת הישראלים, ואמר שמתקפת הטרור הייתה האסון הגדול ביותר שאירע לעם היהודי מאז השואה וציין ש"בשואה העולם ראה ולא עשה כלום" והבטיח "אנחנו לא נעמוד מנגד". הוא שיבח את ישראל כמדינה דמוקרטית, חזר על מחויבותו לביטחון ישראל, ואמר שהטרור לא ינצח.

מנהיגים אירופיים נוספים ביקרו בישראל מאז תחילת המלחמה. קנצלר גרמניה, אולף שולץ, החליט לשלוח לישראל שני כטב"מים של צבא גרמניה מסוג Heron TP שפותחו בישראל. עוד פורסם כי גרמניה תספק כעשרת אלפים פגזי טנקים לישראל.

בממשל האמריקאי ובמדינות נוספות דנו בסוגיית גורל רצועת עזה ביום שאחרי המלחמה. בדצמבר 2023 פורסם כי ארצות הברית, צרפת ומדינות ערביות קיימו דיונים שקטים עם לבנון. בין הצעדים שנידונו היו הרחקת חזבאללה אל מצפון לנהר הליטאני והכנסת כוח בין־לאומי לחוות שבעא שבהר דב ולצפון הכפר ע'ג'ר. פורסם גם כי גורמים ישראלים סיפרו כי האמריקנים בחנו את האפשרות לתהליך הסדרה והסכם בין ישראל ללבנון, בדומה להסכם הגבול הימי בין ישראל ללבנון. המטרה הייתה הרחקה קבועה של חזבאללה מהגבול באמצעים דיפלומטיים. באותו החודש פורסם כי אנשי הפת"ח ובכירים מהלשכה המדינית של חמאס החלו במשא ומתן על היום שאחרי המלחמה בניגוד לעמדת בכירי חמאס בעזה, בראשם יחיא סנוואר.

כמאה ימים לאחר תחילת המלחמה, דיבר שר הביטחון גלנט על הצורך בהכרעה הצבאית ואמר שסופה של המערכה הצבאית חייב להיות מעוגן במעשה מדיני. לדבריו, המחשבה המדינית היא המובילה את המעשה הצבאי וחוסר החלטה מדינית עלול לפגוע בהתקדמות הפעולה הצבאית.

בינואר 2024, ראש הממשלה הפלסטיני מוחמד אשתייה הודיע על תחילת יישומה של תוכנית רפורמה ברשות הפלסטינית, בהנחיית הנשיא הפלסטיני מחמוד עבאס. לפי בכירים ברשות, התוכנית פורסמה בהמשך לדרישה האמריקאית לעריכת שינויים במערך הניהולי של הרשות, שעלתה בשיחות שקיימו הצדדים סביב המלחמה. בסוף פברואר 2024, הממשלה הפלסטינית התפטרה בעקבות לחץ של ארצות הברית ומדינות האזור, מתוך כוונה להקים ממשלת טכנוקרטים שתשלוט בשטחי הרשות הפלסטינית ועזה יחדיו.

140 יום לאחר תחילת המלחמה, הציג ראש הממשלה נתניהו לקבינט את הצעתו ל"יום שאחרי חמאס". היא כללה ניהול של גורמים מקומים.

במאי 2024, פורסם כי הרשות הפלסטינית ומדינות ערב קידמו תוכנית, שכונתה ה"חזון הערבי", לטיפול ברצועת עזה והתקדמות לכינון מדינה פלסטינית. התכנית נדחתה על הסף על ידי ארצות הברית.

על רקע המלחמה המתמשכת חלה התדרדרות במעמדה הבין-לאומי של ישראל. ב-11 בנובמבר אמר נשיא צרפת עמנואל מקרון כי ישראל חייבת להפסיק להרוג תינוקות ונשים בעזה, אך בהמשך גורם צרפתי בכיר הבהיר שמקרון לא התכוון לטעון שישראל פוגעת בכוונה באזרחים. מנהיגים ופרלמנטים לאומיים הכריזו כי ישראל מבצעת רצח עם ברצועת עזה, ביניהם אלו של ברזיל,<ref></ref> קולומביה,<ref></ref> ונצואלה,<ref></ref> קובה,<ref></ref> לבנון,<ref></ref> טורקיה<ref></ref> ובנגלדש.<ref></ref> ההתדרדרות במעמדה של ישראל כללה הכרה של ספרד, נורווגיה ואירלנד במדינה פלסטינית, החלטה של אוניברסיטאות בעולם לנתק את קשריהן עם אוניברסיטאות בישראל, החלטה של ממשלת צרפת לאסור השתתפות של חברות ישראליות בתערוכת יורוסאטורי של תעשיית הנשק, החלטה של רשת הקפה והכריכים הבריטית לבטל הסכם לפתיחת סניפים בישראל, חרם על יצוא מטורקיה לישראל והחלטה של קולומביה להפסיק יצוא פחם לישראל.

ב-12 במאי פורסם כי צמרת צה"ל דורשת מרה"מ הכרעה בסוגיית ה"יום שאחרי". ב-15 במאי כינס שר הביטחון גלנט מסיבת עיתונאים בה הטיח ביקורת בראש הממשלה נתניהו על כך שהוא דוחה את ההתעסקות בשאלת ה"יום שאחרי" ברצועת עזה. שר הביטחון קרא לראש הממשלה להודיע שישראל לא תשלוט בעזה, והביע את התנגדותו לממשל צבאי ברצועה. דבריו עוררו ביקורת בקרב גורמים בקואליציה ובאופוזיציה, וזכו לתמיכת יו"ר המחנה הממלכתי בני גנץ.

ב-23 ביולי התקשורת הממלכתית בסין הודיעה כי 14 פלגים פלסטיניים, שקיימו פסגה בבייג'ינג, חתמו על הסכם להקמת ממשלת ביניים של "פיוס לאומי" – כדי שזו תשלוט ברצועה אחרי המלחמה.

ב-24 ביולי, בנאום ראש הממשלה בנימין נתניהו בקונגרס האמריקאי, אמר כי על פי חזונו ליום שאחרי "עזה מפורזת מנשק וללא קיצוניות, אנחנו לא רוצים להתיישב בעזה אבל נצטרך לשמור על אחריות ביטחונית שם. היא צריכה להיות מנוהלת על ידי גורמים פלסטינים שלא רוצים להשמיד את ישראל. דור חדש של פלסטינים צריכים לא ללמוד יותר לשנוא יהודים אלא לחיות איתנו בשלום. לאחר הניצחון שלנו, בעזרת שותפים מהאזור, פירוז עזה, וסיום הקיצוניות בעזה, נוכל להביא לעתיד של שלום ושגשוג". עוד התייחס לכלל המזרח התיכון, ואמר כי חזונו הוא שארצות הבירת וישראל יבנו ברית ביטחונית עם כל המדינות שרוצות שלום עם ישראל. "ראינו דוגמאות לכך במתקפה האיראנית נגד ישראל בחודש אפריל. אני מודה לנשיא ביידן על הקמת הקואליציה האזורית. הברית שאני מציע תהיה המשך של הסכמי אברהם. אפשר לקרוא לברית הזו – ברית אברהם". עוד הודה לנשיא לשעבר, דונלד טראמפ, "שתיווך בהשגת הסכמי אברהם, ועבור כל מה שעשה עבור ישראל".

=== דעת הקהל העולמית ===

תגובות בין-לאומיות למלחמה. כחול – מדינות אשר גינו את פעולות חמאס, כתום – מדינות אשר גינו את פעולות ישראל, אפור – מדינות אשר שמרו על נייטרליות
בראשית המלחמה, דעת הקהל העולמית נטתה לכיוון תמיכה בישראל יותר מאשר התמיכה בה לפני המלחמה. לפי סקר דעת קהל שערך עיתון האקונומיסט רוב הציבור בעולם מזדהה עם ישראל ותומך בה, אף על פי שברשתות החברתיות המקוונות יש יותר פוסטים פרו-פלסטיניים. סקרים של עיתונים נוספים תמכו בתוצאות הסקר של האקונומיסט. סקרים שבוצעו במדינות אירופה מלמדים שהתמיכה בישראל עלתה מאז מתקפת הפתע על ישראל, ובעקבות הפחד שהטרור האסלאמי באירופה יתגבר כתוצאה ממתקפת הפתע או הפסד צבאי ישראלי לארגון טרור אסלאמי.

בעולם התקיימו עשרות הפגנות, חלקן אלימות, לתמיכה בפלסטינים ובחמאס. ההפגנות נערכו גם במדינות שמתנגדות לישראל בפומבי, דוגמת מדינות ערב, וטורקיה, שם לעיתים הן אף אורגנו על ידי ההנהגה, אך גם במדינות תומכות ישראל דוגמת ארצות הברית, בריטניה, צרפת, אוסטרליה ומדינות נוספות באירופה וצפון אמריקה. ההפגנות התרכזו בערים גדולות, דוגמת לונדון, פריז וניו יורק, שם הן אורגנו בין היתר על ידי מהגרים מוסלמים, אך גם בערים ועיירות קטנות יותר. בארצות הברית נערכו הפגנות בקמפוסים, שאורגנו על ידי צעירים וסטודנטים שהושפעו מרשתות חברתיות. בניו יורק בלטה השתתפותם של חרדים אנטי-ציונים כמו נטורי קרתא. המפגינים קראו להפסקת אש בעזה, ל"שחרורה של פלסטין" ואף להשמדת מדינת ישראל וטבח ביהודים. ההפגנות גררו ביקורת רבה מצד אזרחים ופוליטיקאים, בין היתר בגלל אופיין האלים ותמיכתן בטרור ובאנטישמיות. באנגליה נערכה הפגנה פרו-פלסטינית גדולה בלונדון ביום הזיכרון הבריטי שגררה ביקורת רבה וכללה עימותים אלימים עם חוליגנים שטענו לחילול היום. לעיתים נערכו הפגנות תמיכה בישראל ובפלסטין במקביל, דבר שהוליד לעיתים קרובות להתנגשויות בין המפגינים והצריך התערבות של כוחות הביטחון המקומיים.

בתחילת אפריל 2024 דווח כי על פי סקרי דעת קהל עדכניים מארצות הברית ואירופה, ישראל איבדה את כל האהדה שזכתה לה בדעת הקהל אחרי 7 באוקטובר 2023. התמיכה בישראל פחתה מאוד ולמעשה חזרה למקום שבו הייתה לפני 7 באוקטובר, וממשיכה להיות במגמת ירידה. הירידה בתמיכה בישראל התרחשה על רקע מספר ההרוגים הגבוה בעזה והחוסר במערך הסברה ישראלי יעיל. חלק מהסיבות לירידה בתמיכה בישראל הן החשיפה בדעת הקהל לתמונות מהמלחמה בעזה, הדיווחים על משבר הומניטרי, רעב ופגיעה בילדים, העובדה שישראל לא הציגה תוכנית ליום שאחרי המלחמה והחיכוכים עם נשיא ארצות הברית.

=== מוסדות בין-לאומיים ===
ב־27 באוקטובר 2023 התקבלה ב החלטה ES-10/21 לגינוי פעולות ישראל במלחמת חרבות ברזל וקריאה ל"הפסקת אש הומניטרית מיידית ומתמשכת ולהפסקת מעשי האיבה". ההחלטה התקבלה במושב החירום העשירי של העצרת הכללית ותמכו בה 121 מדינות, לעומת 14 מדינות שהצביעו נגד ו־44 שנמנעו. מספר משקיפים מיוחדים מטעם האו"ם האשימו את ישראל ברצח עם ברצועת עזה, בהם הדווחית המיוחדת מטעם האו"ם לשטחים הפלסטיניים הכבושים,<ref></ref> הדווחית המיוחדת מטעם האו"ם לאלימות נגד נשים,<ref></ref> הדווחית המיוחדת מטעם האו"ם לזכות לבריאות<ref></ref> והדווח המיוחד מטעם האו"ם לזכות למזון.<ref></ref>

ב־15 בנובמבר הצביעה מועצת הביטחון של האו"ם בעד החלטה 2712 שקראה להפוגות הומניטריות בעזה, להגברת הסיוע ההומניטרי ולשחרור מיידי וללא תנאי של בני הערובה שנחטפו לעזה. עד אז נבלמו הצעות באמצעות וטו של רוסיה או של ארצות הברית. ב־8 בדצמבר הפעיל מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש את סעיף 99 לאמנת האו"ם בשל מה שראה כסכנה לשלום ולביטחון העולמיים ו"המצב הקטסטרופלי" בעזה. בעקבות זו התכנסה מועצת הביטחון לדון בהפסקת אש מיידית, אך ההצעה נדחתה בווטו אמריקאי.

ב־29 בדצמבר 2023 הגישה דרום אפריקה תלונה נגד ישראל בגין רצח עם בפני בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ). הדיונים הפומביים התקיימו בארמון השלום בהאג, הולנד, ב־11 וב־12 בינואר 2024. ישראל יוצגה על ידי מלקולם שו כפרקליט ואהרן ברק במותב השופטים. הצוות המשפטי של דרום אפריקה כולל את ג'ון דוגארד , ווהאן לואו וטמבקה נגקוקאיטובי כעורכי דין ואת דיקגאנג מוסנקה כשופט אד הוק. ב־26 בינואר 2024 הוציא בית הדין שישה צווים זמניים בהם הורה לישראל לנקוט בכל האמצעים כדי למנוע מעשה שעלול להיחשב כרצח עם, להגן על הפלסטינים, להעביר סיוע הומניטרי ולדווח על כך בתוך חודש. עם זאת, בית המשפט לא הורה על הפסקת אש.

ב-11 בינואר הצביעה מועצת הביטחון של האו"ם בעד דרישה מהחות'ים לחדול ממתקפותיהם בים סוף.

ב־10 במאי 2024 ביקשה דרום אפריקה מבית הדין הבין-לאומי לצדק להוציא צווי מניעה חדשים נגד ישראל בעקבות הכניסה הקרקעית למזרח העיר רפיח. בעקבות הבקשה, חשפה ישראל כי ברפיח נחשפו כמעט 700 פירי מנהרות, מתוכן 50 פירים של מנהרות הברחה שחוצות למצרים. מאז תחילת המלחמה שוגרו מרפיח יותר מ-400 רקטות ארטילריות, מתוכן 120 רק בשבועיים האחרונים ו-600 אתרי שיגור זוהו באזור רפיח, מוסתרים בקרבת תשתיות אזרחיות. ב-24 במאי 2024 פסק בית הדין כי ישראל חייבת להפסיק לאלתר את הפעולה הצבאית ברפיח. השופטים פסקו ברוב של 13 לעומת 2 כי יש לעצור "כל פעולה שעלולה לפגוע באוכלוסייה הפלסטינית".

ב-20 במאי 2024 הצהיר תובע בית הדין הפלילי הבין-לאומי, כרים קאן, כי ביקש משופטי בית הדין להוציא צווי מעצר לאישים ישראלים ופלסטינים בשל פשעי מלחמה. צווי המעצר נועדו לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, לשר הביטחון יואב גלנט, ולראשי חמאס איסמעיל הניה, יחיא סינוואר ומוחמד דף. בין העילות למעצר נכללה האשמה של ישראל בהרעבה המונית של האוכלוסייה הפלסטינית ברצועת עזה. הבקשה עברה להחלטתם של שופטי בית הדין. צרפת, ספרד ומדינות נוספות באירופה תמכו בבקשה להוצאת הצווים. ישראל, ארצות הברית ובריטניה, שאינן מכירות בבית הדין, ביקרו את הבקשה וכפרו בלגיטימיות שלה.
הקונגרס האמריקאי בתגובה אישר בתחילת יוני 2024 הצעת חוק להטלת סנקציות שונות על שופטי בית הדין הפלילי בהאג ובני משפחותיהם. מדינות אחרות באירופה, כגרמניה, איטליה ופולין מחו על ההשוואה בין ישראל הדמוקרטית לארגון הטרור חמאס, אך עקרונית תמכו בעצמאותו של בית המשפט.

ביוני 2024 הוכנסה ישראל ל"רשימה השחורה" של האו"ם של מדינות וארגונים הפוגעים בילדים באזורי סכסוך.<ref></ref>

ב-19 ביולי 2024 פורסמה חוות הדעת של בית הדין הבין-לאומי לצדק בנושא מדיניות ישראל בשטחים הפלסטיניים הכבושים.

ב-5 באוגוסט 2024 הודה האו"ם כי תשעה עובדי אונר"א השתתפו בטבח ב-7 באוקטובר 2023. מזכ"ל אונר"א הודיע כי החליט לסיים מיידית את עבודתם.

=== ההסברה הישראלית ===

סעודת השבת" ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות, עם יותר מ-200 כיסאות, המייצגים את מספר החטופים והנעדרים המוחזקים על ידי החמאס ברצועת עזה]]

כשבוע לאחר מתקפת הפתע נסגר משרד ההסברה הישראלי, והשרה העומדת בראשו, גלית דיסטל-אטבריאן, צוטטה באומרה כי "משרד ההסברה התרוקן מסמכויות ומהווה בזבוז של כספי ציבור, ולא יכול לתרום למדינה תרומה משמעותית". מאז תפקיד הסברת פעולות ישראל נמצא באחריות משרד החוץ ומשרד התפוצות. משרד החוץ ציין כי עד 20 באוקטובר נרשמו יותר ממיליארד חשיפות לתכני ההסברה שלו. שגריר ישראל באומות המאוחדות הופיע עם טלאי צהוב לדיון במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. במשרד החוץ אמרו בתגובה כי חרג מהמסרים שישראל מעוניינת לקדם בדבר מטרות המלחמה ויו"ר הנהלת יד ושם אמר כי הטלאי מסמל תקופה אחרת, שבה לא הייתה מדינה יהודית עצמאית עם צבא, האחראית לגורלה.
ראש הממשלה נתניהו פרסם ב־30 באוקטובר הצהרה לתקשורת הזרה על קרב הציוויליזציה בעזה.

ב־23 באוקטובר שוחררו שתי חטופות ישראליות מעל גיל 80 ונראו בסרטון שפרסם חמאס לקראת שחרורן. בסרטון נצפו מחבלי ארגון הטרור מגישים לחטופות ממתקים וקפה. בעליהן נותרו בידי חמאס בעזה. לאחר שחרורן, שחזרה אחת החטופות את חטיפתה לרצועת עזה, באומרה בין היתר שכאשר הגיעו החטופים למנהרות הטרור אמרו להם המחבלים כי "הם אנשים שמאמינים בקוראן ולא יעשו לנו רע". היו שטענו כי עדות זו פגעה במאמץ ההסברה הישראלי, אם כי התקשורת בעולם פירשה את עדותה בדרכים ושונות ויש שהציגו את לחיצת היד שהושיטה לשוביה בכותרת "הושטת יד לשלום מחטופה ישראלית, המביישת את רוצחי חמאס".

בצה"ל ישנה שותפות במאמץ ההסברתי, ודובר צה"ל מפרסם סרטוני זוועה וכן סרטוני גבורה רבים. כמו כן, מופצים סרטונים מחקירות המחבלים שמודים בביצוע הזוועות ובתכנונן מראש כחלק מתוכנית התקיפה. למרות צנזור התיעודים הקשים ביותר בפני הציבור, יצרו צה"ל ומשרד החוץ סרט באורך 40 דקות להצגה בפני עיתונאים בעולם, המכונה "סרט הזוועות". ב־1 בנובמבר 2023 חשף צה"ל שיחה שבה תועד חמאס גונב 1,000 ליטר של דלק מבית חולים. ב־13 בנובמבר חשף צה"ל הוכחות לשימוש של חמאס בבית החולים א-רנתיסי למטרותיו הצבאיות. 
תיעוד חקירת מחבל מכוח נוח'בה שהשתתף בטבח ב־7 באוקטובר. הופצו סרטונים רבים של מחבלים המספרים ומתארים את הזוועות שביצעו.

ישראלים רבים וכן תומכי ישראל ברחבי העולם התגייסו לפעולות הסברה, בעיקר באמצעות הרשתות החברתיות, ואישים מפורסמים ופוליטיקאי עבר מגנים על עמדת ישראל, בעיקר בטלוויזיה העולמית. שלטים עם תמונותיהם של החטופים והכיתוב "נחטף על ידי חמאס" הופצו ברחבי העולם. בין האישים והפוליטיקאים הבולטים במאמץ ההסברה הישראלי: ראש ממשלת ישראל לשעבר נפתלי בנט, דאגלס מארי, מסעב חסן יוסף, אילון לוי, פעיל ההסברה יוסף חדאד, יוצרי ארץ נהדרת, וכן אזרחים כמו אלה קינן ודני בולר, לצד ידוענים ומשפיענים רבים נוספים. אמירות קיצוניות של נציגים ישראלים רשמיים על עזה הקשו על מאמצי ההסברה. עם הזמן, חל פיחות באהדה ובסבלנות כלפי ישראל וממשלת נתניהו גם מצד מדינות ידידותיות. ישראל החלה להציג יותר בעולם את מעורבותה בהכנסת סיוע הומניטרי לרצועת עזה, בניסיון לשמר תמיכה ולגיטימציה בין־לאומית לפעולה הצבאית נגד חמאס.

=== לוחמה פסיכולוגית ומידע כוזב ===

במהלך המלחמה הופצו ידיעות כזב שונות ברשתות החברתיות, שמקורן אינו ידוע. חברת Cyabra דיווחה על עשרות אלפי פרופילים פיקטיביים ברשתות החברתיות, אשר משמשים להעברת מידע שקרי, הפצת תאוריות קשר, ניסיונות להשפיע על דעת הקהל ולהסיח את השיח לטיעונים על אלימות מצד ישראל כלפי פלסטינים. לפי תחקיר שנערך, חלק נכבד מידיעות הכזב הופצו על ידי רוסיה.

חמאס השקיע מאמצים אינטנסיביים במישור התקשורתי־תודעתי כדי לייצר מצג שווא בתקשורת הערבית והבין־לאומית ולמצב את עצמו בעמדת הקורבן. הוא ניסה להדהד פגיעה ישראלית לכאורה בבתי חולים ובבתי ספר, ועיוות את תמונת המציאות על מנת להציג תמונה שקרית של משבר הומניטרי גדול ברצועה. כמו כן נטען שמשרד הבריאות העזתי מזייף מספרי הרוגים. מנהיגים בחמאס אמרו בריאיון לניו יורק טיימס כי מטרת המתקפה לא הייתה שיפור המצב ברצועה, אלא החזרת הסוגיה הפלסטינית לראש סדר היום העולמי, ושישראל תהיה ב"מצב קבוע של מלחמה" כדי שמדינות נוספות באזור יצטרפו למאבק נגדה. ב־1 בנובמבר 2023 אמר ראזי חמד, דובר ממשלת חמאס לשעבר, כי "אנו נחזור על התקפת 7 באוקטובר שוב ושוב עד שישראל תושמד".

עקב הפצת דיסאינפורמציה רבה בידי החמאס בפייסבוק ובפלטפורמות נוספות, הטיל האיחוד האירופאי אחריות על חברת מטא לטפל בנושא ואיים בהטלת סנקציות וקנסות אם הנושא לא יטופל. האיחוד האירופי התלונן לאילון מאסק כי הרשת החברתית אקס (לשעבר טוויטר) משמשת להפצת דיסאינפורמציה על המלחמה בישראל וכי "תוכן אלים וטרוריסטי לא הוסר מהרשת החברתית". האיחוד איים בהטלת עיצומים כספיים על הרשת. לפי בדיקה שערך הניו יורק טיימס, חמאס הצליח למנף את קשיי אכיפת מדיניות התוכן של אקס, ולהפיץ סרטונים אלימים בתפוצה רחבה וזאת במטרה לעורר אימה. לטענת מומחים, בוטים וחשבונות מזויפים שמופעלים על ידי איראן, חמאס והג'יהאד האיסלאמי מפיצים פייק ניוז ונרטיבים שמשרתים את חמאס. בתגובה אמרה מנכ"לית אקס לינדה יאקרינו, כי הרשת הסירה מאות חשבונות שקשורים לחמאס ומחקה או תייגה עשרות אלפי תכנים מאז פרוץ המלחמה.

ב-12 בדצמבר 2023, תחקיר של "הארץ" טען כי צה"ל מפעיל לוחמה פסיכולוגית על אזרחי ישראל, וכי מחלקת ההשפעה באגף המבצעים של צה"ל, האמונה על מבצעי לוחמה פסיכולוגית נגד האויב וקהלים זרים, מפעילה ערוץ טלגרם בשם "72 בתולות – ללא צנזורה" המכוון לקהל הישראלי ומציג גופות של מחבלים פלסטינים ושל ההרס בעזה בליווי קללות, גידופים ומסרים קיצוניים. תחילה, דובר צה"ל הכחיש כי ערוץ "72 בתולות" הופעל מטעם הצבא.<ref></ref> בפברואר 2024, בעקבות בדיקה נוספת בעניין, צה"ל הודה שהערוץ הופעל מאגף המבצעים, ומסר כי "עמוד הטלגרם הופעל בצה"ל ללא אישור ושלא בסמכות" וכי האירוע טופל.<ref></ref>

=== אנטישמיות והשפעה על יהודי התפוצות ===

מאהל מחאה פרו-פלסטיני ב[[אוניברסיטת קולומביה, אפריל 2024]]

עם תחילת הקרבות החלה התעוררות אנטישמית של הפגנות נגד ישראל, השחתה, אלימות, עד כדי רצח אזרח יהודי אמריקאי, פול וקסלר, שהפגין בעד ישראל. מספר האירועים האנטישמיים גדל פי חמישה לעומת השנה הקודמת. יהודים בעלי חזות חרדית הותקפו בשכונה יהודית בניו יורק. בנובמבר מסרה הליגה נגד השמצה כי מאז תחילת הלוחמה חל זינוק של יותר מ־919% בתוכן אנטישמי ב־X, ובפייסבוק עלייה של 28% אחוז. אירועים אנטישמיים התרחשו גם בארצות שנחשבות אוהדות ישראל. אנטישמיות זו גרמה להגברת הביקוש לעלייה לארץ.

נוסף להפגנות, למדיה החברתית ולחלק מערוצי התקשורת המרכזיים, גם מוסדות אקדמיים הפכו בטוחים פחות ליהודים. נשיא הטכניון פרופ' אורי סיון אמר כי "נוכח תגובות רפות של חלק לא מבוטל מנשיאי אוניברסיטאות מובילות בצפון אמריקה, אירופה ואוסטרליה, סטודנטים וחוקרים יהודים וישראלים רבים נתונים היום לאיומים פיזיים ומילוליים המצרים את צעדיהם ומונעים את השתתפותם בפעילות האקדמית באותם מוסדות". מתוך כך הטכניון מציע "מפלט אקדמי" לקליטה מהירה של סטודנטים ומרצים. בספקס שבתוניסיה הוצתה חצר בית הכנסת הנטוש שהוקמה בשנת 1955.

==העורף הישראלי והתגייסות אזרחית==

===הקמת כיתות כוננות ===
עם תחילת המלחמה בישראל החלה כוננות בארץ, בעיקר ביישובים ביו"ש ובערים המעורבות, מחשש להצטרפות ערביי ישראל למלחמה ומחשש לחזרה על אירועי שומר החומות. עקב כך הוקמו כיתות כוננות חדשות ברשויות מקומיות חדשות ואף תוגברו קיימות. לראשונה נפתחו כיתות כוננות גם בערים וכן בקרב החברה החרדית. עד דצמבר 2023 הוקמו למעלה מ-800 כיתות כוננות ברחבי הארץ. השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר עודד את המהלך ומינה את ניצב בדימוס שמעון לביא כפרויקטור מיוחד עבורו. במסגרת תוכנית "משיב הרוח" שהחלה כחודשיים לאחר פרוץ המלחמה צוידו בנשק וציוד צבאי ואומנו מחדש כיתות כוננות ב-70 יישובים בעוטף עזה וגבול הצפון. במקביל הוקלו הקריטריונים למתן רישיון נשק.

===התגייסות אזרחית===
חמ"ל אזרחי שנבנה בשיתוף תושבי [[באר יעקב עם כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי]]
חמ"ל הנעדרים של אחים לנשק בתל אביב

בציבור הייתה התגייסות גדולה של ארגוני עזרה ממוסדים כדוגמת זק"א, ארגונים התנדבותיים שהסבו את פעילותם לעזרה כדוגמת אחים לנשק, והתגייסות יחידים. הוקמו חמ"לים אזרחיים לסיוע בחילוץ מאזורי העימות בחזית, חמ"ל נעדרים (כולל סיוע באיתורם באמצעים טכנולוגיים מתקדמים), סיוע לאנשים בעורף, מערך הסעות, רכישה והטסה של ציוד אישי לחיילים כגון אפודי מגן קרמיים שהיו חסרים, אירוח משפחות שפונו מאזורי העימות, תרומות דם, סיוע בבתי חולים ובמוסדות אחרים, שירות שמרטפות לאנשי מילואים, ביקורים בבית אבות, והתנדבות בכל תחום אחר.

מיד עם היוודע על מתקפת הפתע על ישראל וברקע הידיעות על הטבח בדרום, הודיעו מובילי תנועת אחים לנשק כי היא מפסיקה כל פעילות מחאה וקראו לחיילי המילואים להתייצב. באותו יום הוסבו התשתיות ששימשו למחאה כדי לסייע לכוחות הביטחון ולניצולי הטבח שביצע חמאס. התנועה הקימה חמ"לים ייעודיים שדרכם פעלו יוזמות שונות על ידי יותר מ־15 אלף מתנדבים ברחבי הארץ. בין היוזמות הללו חילוץ משפחות מאזורי העימות תוך כדי הלחימה של כוחות צה"ל ומציאת פתרונות דיור עבורן, סיוע באיתור נעדרים, מערך תמיכה במשפחות חללים, נעדרים וחטופים, מערך הסעות לחיילי מילואים ומשפחות, ארוחות חמות, חילוץ בעלי חיים, סיוע למשקים חקלאיים ואיסוף ציוד נדרש למשפחות ולחיילים, כולל הטסת ציוד מחו"ל. ב־12 באוקטובר 2023 ביקר מזכיר המדינה האמריקאי אנתוני בלינקן בחמ"ל שהקימה התנועה במתחם אקספו בתל אביב. בחמ"ל התנועה ביקרו ותמכו גם פוליטיקאים, דיפלומטים ואנשי תקשורת רבים.

בסטודיו למשחק ניסן נתיב שבירושלים הוקם חמ"ל אזרחי גדול בשיתוף פעולה של עמותת לב אחד (שהפעילה עוד מספר חמ"לים נוספים ברחבי הארץ), תנועת התעוררות וסיעת האיחוד. ארגון ערי ישראל, ביחד עם ישראל שלי פעל מרמלה וסייעו לכמאה מקומות.

אחת מעמדות הריענון, המזון והשתייה שהוקמו עבור חיילים ביוזמת אנשים פרטיים ואנשי עסקים

לצד התגייסות ללחימה, קמו יוזמות רבות מצד ארגונים וקבוצות תמיכה בנושאים שונים כולל – תמיכה במשפחות הנפגעים והנופלים, תמיכה במשפחות המפונות מעוטף עזה, סיוע למשפחות הנעדרים, תרומות לחיילי צה"ל, מבצעי הסברה ברשתות החברתיות בעולם, ועוד. הדבר כולל בתי מלון, קיבוצים ובתי הארחה לאירוח המשפחות שנעקרו מבתיהם, תרומות מוצרי מזון, ביגוד, צעצועים ועוד למשפחות, תרומות כספיות או עבודה ישירה, סיוע נפשי לנפגעי חרדה ולאנשים שאיבדו קרובי משפחה, תרומות דם, משלוחי מזון וציוד חסר לחיילים ולצוותים רפואיים. סיוע לחקלאים ועוד חברות עסקיות רבות נרתמו לעזרה, ביוזמות רבות ומגוונות. כך למשל פורום העסקים, ששותפות בו 200 מהחברות הגדולות במשק, החל לחלק כרטיסים דיגיטליים לכל משפחה בעוטף עזה, על סך 1,000 ש"ח לכל נפש במשפחה. הבנקים הגדולים בישראל העמידו עשרות מיליוני שקלים לטובת נפגעי המתקפה, וכך גם קבוצת עזריאלי שהודיעה על תרומה של 40 מיליון שקלים לטובת עמותות וארגונים המסייעים לחיילים ולמשפחות.

מספר ארגונים אזרחיים המשיכו לפעול במשך כמה חודשים. אסף ויותם דוקטור ממסעדת האחים הקימו חמ"ל אוכל עם פרוץ המלחמה, אך לאחר זמן עברו לסייע לחקלאים וליצרנים קטנים שנפגעו בעקבות המלחמה. ארגון אחים לנשק, בשיתוף המועצות המקומיות, הקים כ־100 מרכזים לחינוך משלים באתרי המפונים וביישובי קו העימות.

בני נוער רבים יצאו לעבודה בחקלאות, ביוזמת בתי ספר, רשויות מקומית וארגונים, לשם סיוע לחקלאים שעובדיהם עזבו.<ref></ref>

===השפעות פוליטיות===

עם פרוץ המלחמה קרא ראש הממשלה בנימין נתניהו לראשי האופוזיציה להצטרף לממשלת חירום במתכונת דומה לממשלה שהוקמה ערב מלחמת ששת הימים. יו"ר האופוזיציה, חבר הכנסת יאיר לפיד, קרא להקים ממשלת חירום מקצועית ומצומצמת לניהול המלחמה. שרים נוספים הצטרפו לקריאה, אך בסופו של דבר הודיע לפיד כי מפלגתו לא תיכנס לממשלת חירום עד שלא יוצאו ממנה מפלגות עוצמה יהודית והציונות הדתית.

ב-11 באוקטובר הכריז יו"ר סיעת המחנה הממלכתי, חבר הכנסת בני גנץ, כי יצטרף לממשלת חירום לאומית בראשות נתניהו. עוד באותו הערב הוקם קבינט המלחמה, ולמחרת הושבעו חמישה מחברי המחנה הממלכתי לשרים בממשלה, בכך הקואליציה מנתה 76 ח"כים. מפלגות העבודה וישראל ביתנו הודיעו באותו היום כי יתמכו בממשלת החירום אך בינתיים לא יצטרפו אליה.

קבינט המלחמה, אשר הוקם ערב ה-11 באוקטובר 2023 ופורק ב-17 ביוני 2024, הורכב משלושה חברים בעלי זכות הצבעה ושלושה משקיפים: החברים בו היו ראש הממשלה נתניהו, שר הביטחון יואב גלנט, ויו"ר המחנה הממלכתי בני גנץ שצורף לממשלה כשר בלי תיק. שלושת המשקיפים בקבינט היו חבר הכנסת והרמטכ"ל לשעבר גדי איזנקוט מהמחנה הממלכתי, גם הוא שר בלי תיק, יו"ר מפלגת ש"ס אריה דרעי, והשר לעניינים אסטרטגיים רון דרמר, עצמאי מטעם הליכוד. לאחר פרישת המחנה הממלכתי מהממשלה ב-9 ביוני 2024, שונה הרכב הקבינט וכלל את נתניהו, גלנט, דרעי, דרמר וראש המטה לביטחון לאומי צחי הנגבי.

הבחירות לרשויות המקומיות, שהיו אמורות להתקיים בסוף חודש אוקטובר, נדחו בעקבות המלחמה ל־30 בינואר 2024 ולאחר מכן אושרה דחיה נוספת ל-27 בפברואר 2024.

שינויים בהרכב הממשלה וסגירת משרדי ממשלה במהלך המלחמה:
* משרד הבריאות – ב-12 באוקטובר 2023, לבקשתו של שר הפנים ושר הבריאות משה ארבל, הועבר תיק הבריאות לידיו של חבר הכנסת אוריאל בוסו.
* משרד ההסברה – ב-12 באוקטובר 2023 התפטרה השרה גלית דיסטל-אטבריאן, ב-22 באוקטובר נסגר המשרד ותקציבו, בסך 23.8 מיליון ש"ח ותקני כוח האדם שלו הועברו לטובת מנהלת תקומה.
* המשרד לחיזוק וקידום קהילתי – ב-6 בנובמבר 2023 נסגר המשרד וסמכויותיו הועברו למשרד לביטחון לאומי.
* משרד החוץ ומשרד האנרגיה והתשתיות – ב-1 בינואר 2024, בוצע חילוף במשרדים בין השרים ישראל כ"ץ ואלי כהן בהתאם להסכמים הקואליציוניים תרם המלחמה. כאשר כ"ץ נכנס לתפקיד שר החוץ במקום השר אלי כהן, ואילו הוא החליף את כ"ץ בתפקיד שר האנרגיה והתשתיות.
* המשרד לקידום מעמד האישה – ב-22 בינואר 2024 החליטה הממשלה לבטל את המשרד.
* משרד המודיעין – ב-18 במרץ 2024 נסגר המשרד וסמכויותיו הועברו למשרד ראש הממשלה.

ב-13 במאי 2024 התפצלה מפלגת תקווה חדשה בראשות גדעון סער מסיעת המחנה הממלכתי, ולאחר שלא קיבלה ייצוג בקבינט המלחמה לפי דרישתה, פרשה מהממשלה. בכך נשארה הממשלה עם רוב של 72 חברי כנסת בקואליציה.

ב-18 במאי הציב חבר קבינט המלחמה ויו"ר המחנה הממלכתי בני גנץ אולטימטום לראש הממשלה בנימין נתניהו, לפיו על הממשלה לגבש תוכנית להשגת שש מטרות: השבת החטופים, מיטוט חמאס ופירוז רצועת עזה, קביעת חלופה שלטונית, השבת תושבי הצפון לביתם עד 1 בספטמבר, קידום נורמליזציה עם ערב הסעודית ואימוץ מתווה לגיוס בני ישיבות. גנץ הכריז כי אם לא תגובש תוכנית כזו עד 8 ביוני הוא יפרוש מהממשלה. ב-9 ביוני הוציא גנץ הודעה לעיתונות ובה הודיע על פרישת מפלגתו מהממשלה.

עם פרוץ הקרבות פורסם כי כ־3,000 חרדים מבקשים להתגייס לצבא. צה"ל נענה, והחל בגיוס חרדים לטירונות מקוצרת, שבסיומה שולבו המתגייסים במקצועות רפואה בסיסיים וכנהגים. בינואר 2024 פורסם כי בסופו של דבר לא נצפתה בחודשי המלחמה עלייה במספר המתגייסים החרדים לצה"ל, ומחזור הגיוס לחרדים היה כמעט זהה בגודלו למחזורים של שנים קודמות: פחות מ-200 מתגייסים. מספר המתגייסים השנתי בציבור החרדי עמד על 1,200 שהוא כ-10% מהשנתון המיועד לגיוס. במהלך המלחמה נמתחה ביקורת ציבורית על היעדר גיוס חרדים ללחימה גם בתקופה זו, בשלטי חוצות, פרסום במדיה והתייחסויות חוזרות באמצעי התקשורת. ביוני 2024 פרסם חיים רמון נתונים לפיהם פנו לצה"ל כ-4,000 גברים מהציבור החרדי במטרה להתגייס לצה"ל אך מתוכם רק 540, שהם 13% מהפונים, גויסו.

במהלך המלחמה נמתחה ביקורת בעיקר מצד מתנגדי הממשלה על התנהלות ראש הממשלה במהלך הלחימה, וכן על חברי ממשלה בטענה שאינם מבצעים את תפקידם ושמשרדיהם אינם מתפקדים, וכן על תקציבים בתקציב המדינה למטרות שלדעתם שנויות במחלוקת. ההתארגנויות הידועות ביותר שנוצרו בעקבות המלחמה הן פורום משפחות החטופים ופורום תקווה. שני הפורומים הוקמו כדי להוות קבוצות לחץ באמצעות הפגנות, הפצת חומרי הסברה, ופגישות עם פוליטיקאים.

=== השפעות כלכליות ===

תמיכה בתוצרת ישראלית במהלך מלחמת חרבות ברזל

במהלך מתקפת 7 באוקטובר ניזוקו בישראל למעלה מעשרת אלפים כלי רכב ו-8,402 מבנים. לפי בנק ישראל, עלות המלחמה למשק הישראלי מגיעה ל-600 מיליון דולר בשבוע עקב היעדרות מעבודה בעקבות המלחמה, אובדן של כ-6% מהתמ"ג השבועי.<ref></ref> שר האוצר בצלאל סמוטריץ' אמר כי היומית של המלחמה בעזה היא כ-246 מיליון דולר.<ref></ref> ב-24 באוקטובר 2023 הורידה חברת דירוג האשראי S&P את תחזית דירוג האשראי של ישראל מ"יציבה" ל"שלילית", והודיעה כי דירוג האשראי יֵרד אם העימות הצבאי יתרחב, ויגדיל את הסיכונים הביטחוניים והגאופוליטיים שאיתם מתמודדת ישראל.
קרן המטבע הבין-לאומית שינתה את תחזיתה לצמיחה באזור המזרח התיכון וצפון אפריקה (MENA) לכיוון ירידה. לפי נתוני הקרן, צפויה ירידה של 0.5% בצמיחה, נתון שלדבריה הוא סיבה לדאגה. הקרן מייחסת את הירידה לכמה גורמים, בהם ירידה בייצור נפט וירידה בתיירות, במיוחד במדינות כמו מצרים וירדן, שם התיירות היא חלק ניכר בכלכלה.

במהלך 2024 שלוש חברות דירוג האשראי הגדולות (מודי'ס, פיץ' וסטנדרד אנד פורס) הורידו את דירוגי האשראי של ישראל.

באוגוסט 2024 התריע פרופ' צבי אקשטיין כי תרחיש של המשך הלחימה והתעצמותה יגרור השלכות מרחיקות לכת על כלכלת ישראל, מבחינת צמיחה כלכלית, גירעון תקציבי, חוב חיצוני, תעסוקה, מצב ההיי-טק בישראל וכל אספקט כלכלי אפשרי. להערכתו המדינה לא ערוכה לתרחישים אלה.

=== השפעות בריאותיות ===
בעקבות האירועים הטראומתיים של תחילת המלחמה, נפתחו מוקדים טלפוניים ברחבי הארץ. פיקוד העורף הדגיש שתגובות רגשיות כמו פחד וחרדה הן "תגובות נורמליות למצב לא נורמלי". מכיוון שלאנשים יש דרכים שונות להתמודד עם לחץ, המליצו בפיקוד העורף לזהות את דרכי ההתמודדות שסייעו בעבר (פעילות גופנית, שיחות עם חברים ומשפחה, איסוף מידע, אמונה ותקווה) ולהשתמש בהן. במקרה של נפגעי חרדה, הומלץ לעודד אותם לפעולה ועשייה, לבצע תרגילי נשימה וטכניקות הרפיה, להדגיש את יכולת ההתמודדות ולהסיח את הדעת. מעמותת נט"ל הזהירו את הציבור שלא להיחשף לתכנים מעוררי טראומה כמו תמונות וסרטוני סנאף. חשיפה כזו נקשרה בעבר לדיכאון, חרדה, ופוסט־טראומה.

מחקר אורך מצא שבריאותם הנפשית של הישראלים נפגעה באופן משמעותי. שיעור הפרעת הדחק הפוסט־טראומטית עלה מ־16% באוגוסט 2023 ל־30% בנובמבר 2023. חלה עלייה גם בשיעור הסובלים מחרדה ודיכאון.

במהלך המלחמה נמצאה עליה של 100% בתסמונת הלב השבור, שלרוב מופיעה בעקבות משבר אישי אך בישראל הופיע בעקבות משבר לאומי גם אצל אנשים שלא קרובים לאדם שנפגע.

=== החברה הערבית בישראל ===
בהתקפת הטרור מעזה נרצחו ונחטפו לעזה גם אזרחים ערבים לא מעטים. פורסמו סיפורים על פעולות הצלה שבוצעו על ידי אזרחים ערבים בזמן הטבח.<ref></ref> בזמן המתקפה היו מספר יוזמות של ערבים ישראלים לאיתור נעדרים, חילוץ וטיפול רפואי בישראלים מתוך שטחי האש, תוך סיכון חייהם של המחלצים, שחלקם נהרגו במסגרת פעילותם. לאחר המתקפה, אזרחים מהפזורה הבדואית כתבו כי הם רוצים להתנדב ללחימה של צה"ל ושל המשטרה ולסייע בכל דרך אפשרית. כמו כן התנדבו אותם אזרחים לסייע בחיפוש אחר נעדרים בשטחי העוטף בימים שלאחר המלחמה.

מספר חברי כנסת ערבים גינו את המתקפה ונרתמו להתגייסות האזרחית, ביניהם: חבר הכנסת אחמד טיבי הקים מוקד סיוע לאזרחים יהודים וערבים שמופעל על ידי מתנדבים יהודים וערבים, בין היתר לשם סיוע למשפחות נעדרים. חבר הכנסת איימן עודה ממפלגת חד"ש גינה מעל דוכן הכנסת את האירועים. ושיבח את היהודים והערבים שיצאו להתנדב. הוא גם גינה את הקריאה של הנהגת חמאס לציבור הערבי בישראל להצטרף למאבק נגד ישראל כפי שקרה במהומות בישראל (2021).<ref></ref> חבר הכנסת מנסור עבאס פנה לאזרחי המדינה הערבים בבקשה שלא לעודד גורמים קיצוניים ושוליים בחברה הערבית לאור המתיחות שיצרה המלחמה. לפני כן, גינה את מתקפת החמאס.

מועצת כפר קאסם הזמינה משפחות מהדרום להתארח בעיר. וקבוצות הכדורגל של הפועל אום אל פאחם וכפר קאסם עמדו דקת דומייה במהלך אימון לזכר נרצחי ההתקפה. במועצה המקומית זרזיר הדליקו נרות לזכר הנרצחים בהתקפה ומתוך הזדהות עם כאב המשפחות.

מנגד, מספר מצומצם של עובדים ערבים ובהם אנשי צוות רפואי, סטודנטים, נשות חינוך והשחקנית מאיסה עבד אלהאדי, נעצרו לאחר שהביעו תמיכה בחמאס ובמעשי הטבח שביצע. חלקם הודחו מעבודתם או ממקום מוסדות הלימוד שבהם למדו, וחלקם נחקרו במשטרה בחשד לתמיכה בטרור. נגד 13 ערבים ישראלים, רובם תושבי סכנין, הוגש כתב אישום, באשמה שהיו שותפים בחוליית טרור שתכננה לבצע פיגועים, תוך שיתוף פעולה עם החמאס.

בחלק מהמקרים נטען כי בוצעו מעצרים של ערביי ישראל גם במקרים של הזדהות עם האוכלוסייה האזרחית בעזה, ציטוט פסוקים מהקוראן או הבעת תמיכה כלשהי בפלסטינים.<ref></ref><ref></ref>

== זיכרון והנצחה ==

=== ציון יום זיכרון לאומי ===

בישיבת ממשלה שנערכה ב-17 במרץ 2024, אישרה הממשלה פה אחד כי בכל שנה בכ"ד בתשרי יצוין יום זיכרון לאומי לציון אירועי 7 באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל, בשני טקסים ממלכתיים: בשעה 11:00 טקס לזכרם של החיילים שנהרגו במלחמה, ובשעה 13:00 טקס לזכרם של האזרחים נרצחי פעולות האיבה. התאריך הנבחר הוא יומיים לאחר המועד העברי של מתקפת הטרור, בשל העובדה כי כ"ב בתשרי הוא חג שמחת תורה, וכ"ג בתשרי הוא יום אסרו חג סוכות. עוד הוחלט כי בשנה הראשונה לציון היום הלאומי, שנת 2024, ייערך באופן חד פעמי טקס גם בתאריך הלועזי – ב-7 באוקטובר, בשל הסנטימנט הציבורי לתאריך. על פי הצעות החוק שהוגשו, מנהגי היום יכללו מספר דרכי הנצחה, בהן טקס זיכרון ממלכתי, צפירה בת שתי דקות דומיה, הורדת דגל המדינה לחצי התורן במוסדות המדינה ובצה"ל, ישיבה ממלכתית במליאת הכנסת, ציון היום במוסדות המדינה ובמוסדות החינוך, התאמת תוכני שידור ברשתות השידור בהתאם לאופי יום הזיכרון, והשבתה של בתי אוכל ובתי עינוגים.

ממשלת ישראל החליטה ששרת התחבורה והבטיחות בדרכים, מירי רגב, תהיה השרה האחראית על הטקס הממלכתי הראשון, ב-7 באוקטובר 2024, שיהיה מופע מוקלט ויערך ללא קהל. החלטה זו נתקלה בהתנגדות - קיבוצים אחדים שנפגעו במתקפת הפתע סירבו לצילום הטקס אצלם, עשרות משפחות שכולות דרשו לבטל את הטקס, וראש האופוזיציה, יאיר לפיד, הודיע שלא ישתתף בו. לעומתם הודיעו עיריית אופקים ועיריית שדרות על השתתפותן בטקס. רבים מיישובי עוטף עזה והערים השכנות החליטו להחרים את הטקס הממלכתי לציון אסון 7 באוקטובר, ובהם קיבוץ בארי, עין השלושה, ניר עוז, רעים, כפר עזה, יד מרדכי וכיסופים, והחליטו על הפקת "טקס הזיכרון הלאומי של משפחות 7 באוקטובר" כטקס הזיכרון האלטרנטיבי לציון יום הטבח. רותם סלע וחנוך דאום הודיעו כי ינחו את הטקס בהשתתפות מיטב אמני ישראל. חרף המחלוקות, השרה רגב, הממונה על הטקס הממלכתי אמרה שהוא יתקיים ב-7 באוקטובר באופקים וישודר ב-21:15, כפי שנקבע מראש. מארגני טקס המשפחות הודיעה כי הוא יוקדם לשעה 19:10 ויתחיל בדקת דומיה ובתפילת יזכור.<ref></ref>

=== אמנות ===

אירועי הטבח של השבעה באוקטובר והמלחמה הביאו אמנים רבים להעלות יצירות הקשורות למלחמה:
* אמנות רחוב: אמנים רבים ציירו גרפיטי וציורי קיר במרחב הציבורי והעירוני בישראל, לחיזוק המורל הלאומי ותמיכה בחיילי צה"ל שנלחמים בחזית.
* הסרט התיעודי #NOVA של Yes הטלוויזיה בלוויין על הטבח במסיבת הנובה, היה הסרט התיעודי הנצפה ביותר בתולדות yes.
* מוזיקאים הוציאו שירים וגרסאות כיסוי בהשפעת המלחמה: שירים להעלאת המורל, שירים לזכר הרוגים, שירים למען שחרור החטופים ושירי מחאה על המחדל שגרם לטבח. אושר כהן הופיע לאלפי אנשים עם השיר [https://youtu.be/MnQz0P4F30I?si=if8JpQ4JC5PeP1qa תרקדי]
* המסלול לתנועה וכוריאוגרפיה של מכללת ספיר חזר ביוני 2024 לשדרות לחבר בין אמנות לבין חברה לבין ריפוי.
* מפרוץ המלחמה, אומנים רבים הופיעו בהתנדבות בפני חיילים ובבסיסים, ביניהם ניתן למצוא את חנן בן ארי, שלמה ארצי, עומר אדם, ביני לנדאו, הראל טל ורבים אחרים.
* כ-1,000 מוזיקאים ביצעו את השיר הביתה למען החזרת החטופים.

<gallery widths="250" heights="200" caption="גרפיטי, ציורי קיר ואמנות רחוב בישראל">
October 7 Memorial in Ashdod.jpg|ציור קיר באשדוד לזכר טבח 7 באוקטובר 2023 עם הכיתוב "לא נשכח ולא נסלח"
99650 raanana - a project for the kidnapped people PikiWiki Israel.jpg|"קיר התקווה" ברעננה למען שחרור החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
גרפיטי באשדוד להעלאת המורל במלחמת חרבות ברזל, דצמבר 2023 02.jpg|ציור קיר באשדוד לעידוד וחיזוק המורל המציג את צה"ל כצבא של אריות
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* ד"ר לירם קובלנץ שטנצלר, [https://www.maarachot.idf.il/2024/מאמרים/סיכולים-ממוקדים/ סיכולים ממוקדים], באתר [https://www.maarachot.idf.il/ מערכות], 2024
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.gov.il/he/departments/topics/event-iron-swords/govil-landing-page חרבות ברזל], באתר gov.il
* 
* 
* [https://www.inss.org.il/he/publication/war-data/ תמונת מצב המלחמה], באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
* [https://shabak.gov.il/media/3uentt2i/דוח-חיצוני-סיכום-שנה-2023.pdf סיכום שנת 2023], באתר השב"כ
* 
* 
* 
* [https://www.intelligence.org.il/userfiles/banners/mm97new.pdf מבט מל"מ 97], מאי 2024

=== כתבות ===
* [https://features.ynet.co.il/gallery/7th-of-october שִׁבְעָה בְּאוֹקְטוֹבֶּר] – סיקור מיוחד באתר ynet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אל"ם (מיל') יוסי תורג'מן, [https://www.maarachot.idf.il//2023/מאמרים/תפקידו-של-חיל-השריון-במלחמה-הנוכחית-פודקסט/ תפקידו של חיל השריון במלחמה הנוכחית], אתר [https://www.maarachot.idf.il/ מערכות], 2023
* 
* 
* [https://www.wsj.com/world/middle-east/israel-border-gaza-buffer-zone-4131020d?mod=mhp Israel Builds Buffer Zone Along Gaza Border, Risking New Rift With U.S.], וול סטריט ג'ורנל, 25 בינואר 2024
* [https://www.wsj.com/world/middle-east/the-vicious-cycle-driving-gazas-north-to-famine-3dc85313?mod=hp_lead_pos2 The Vicious Cycle Driving Gaza’s North to Famine], אתר WSJ
* 
* 
* 
* 

=== תמונות ===
* 
* 

=== כתבות וידאו ===
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

*
חרבות ברזל
קטגוריה:לחימה ברצועת עזה
קטגוריה:2023 בישראל
קטגוריה:גבול ישראל – רצועת עזה
קטגוריה:גבול ישראל–לבנון
קטגוריה:2024 בישראל
קטגוריה:מלחמות ומבצעים במזרח התיכון בעת החדשה