OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בנדירמה (כדורסל)

מועדון הכדורסל המתמחה בנדרימה (בטורקית: Bandırma Basketbol İhtisas Kulübü; עד 2019 נודעה בשם באנוויט, בטורקית: Banvit) הייתה קבוצת כדורסל טורקית מהעיר בנדירמה, הקבוצה התפרקה בשנת 2020 בשל בעיות כלכליות.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1994 והעפילה לראשונה לליגה הבכירה בסיום עונת 2003/04. בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע הטורקי, בו הפסידה לקבוצת אפס פילזן. בעונת 2011/12 הפסידה שוב בגמר הגביע לקבוצת בשיקטש.

בעונות 2005/06, 2010/11, 2011/12 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הטורקית, ובעונת 2012/13 העפילה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה 4-1 בסדרת הגמר לגלאטסראיי.

בעונת 2016/17 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר כשניצחה את אפס פילזן בגמר הגביע הטורקי.

הקבוצה השתתפה בגביעי אירופה השונים החל מעונת 2004/05. בין היתר ביורוקאפ צ'לנג', יורוצ'לנג' וביורוקאפ. בתחילת עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של היורוקאפ דרך שלב המוקדמות הקשה.

בשנת 2020 הקבוצה התפרקה בשל בעיות כלכליות.
סמלה הישן של המועדון
==תארים והישגים==
*הליגה הטורקית:
**גמר: 2013
**חצי גמר: 2006, 2011, 2012
*הגביע הטורקי:
**זכייה: 2017
**גמר: 2007, 2012
*ליגת האלופות בכדורסל:
**גמר: 2017

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל טורקיות
נמל התעופה טוקיו האנדה

נמל התעופה הבינלאומי של טוקיו או נמל התעופה האנדה (ביפנית: 東京国際空港, באנגלית: Haneda Airport) הוא נמל התעופה הגדול ביפן, ואחד משני שדות התעופה המשמשים את מטרופולין טוקיו. נמל התעופה ממוקם סמוך לעיר אוטה, כ-14 ק"מ דרומית לתחנת הרכבת המרכזית של טוקיו.

נמל התעופה מטפל ברוב הטיסות הפנימיות מטוקיו, ונמל התעופה נריטה משמש לטיסות הבינלאומיות. כחלק מתוכנית של ממשלת יפן להגדיל את הטיסות הבינלאומיות להאנדה, נפתח בשנת 2010 טרמינל ייעודי לטיסות בינלאומיות, יחד עם השלמת המסלול הרביעי. טרמינל זה יאפשר עלייה דרמטית בטיסות הבינלאומיות להאנדה, בעוד שבעבר שימש טיסות שכר ליעדים קרובים.

בשנת 2018 עברו בנמל 87,098,683 נוסעים, לפי מספר הנוסעים האנדה הוא נמל התעופה השלישי בגודלו באסיה, והרביעי בעולם. יחד עם נריטה מערכת שדות התעופה של טוקיו מדורגת במקום השלישי בעולם אחרי לונדון וניו יורק.

בדצמבר 2009 פרסם הירחון פורבס-טראוול כי האנדה הוא נמל התעופה המדויק בעולם במשך שנתיים רצופות, 94.3% מכלל הטיסות היוצאות ו-88.6% מהטיסות הנכנסות מגיעות בזמן.

בשנים 2019 ו-2020 זכה הנמל במקום השני בדירוג "שדה התעופה הטוב בעולם" של SKYTRAX, וכשדה הגדול המדויק והנקי ביותר.

== היסטוריה ==

הנמל הוקם בשנת 1931. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה נמל הבית של אימפיריאל ג'פניז איירווייז.

== קישורים חיצוניים ==

* 

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?placesearch=Tokyo%20-%20Haneda%20International%20(HND%20%2F%20RJTT%29&distinct_entry=true נמל התעופה האנדה] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טוקיו
קטגוריה:טוקיו: מבנים
קטגוריה:טוקיו: תחבורה
23 דקות

23 דקות היה מגזין נוער שבועי ישראלי העוסק בענייני אקטואליה. מגישי התוכנית הם תלמידי מגמות תקשורת בבתי ספר תיכוניים ברחבי הארץ.

מנחי התוכנית דנים בנושאים המרכזיים שעלו על סדר היום במגזיני החדשות הכלליים בישראל ובעולם במהלך השבוע, בעיקר בתחומי חברה ותרבות. במרבית התוכניות מתארחים גם בני נוער הקשורים אישית לנושאים הנדונים בה. ההתבוננות בנושאים אלו היא מנקודת מבט של צעירים בישראל, תוך מתן ביטוי לרעיונות ולנושאים הקרובים לליבם של התלמידים.

המגזין שודר בכל יום חמישי בשעה 14:30 בערוץ 2, ועם סגירת הערוץ הועבר מועד השידור ליום חמישי בשעה 19:30 בערוץ 23.

שידור המגזין הופסק עקב סגירת הטלוויזיה החינוכית, פרקו האחרון שודר ב-1 באוגוסט 2018.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות נוער ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות אקטואליה
יוהאן גוטליב גאהן

יוהאן גוטליב גאהן (בשוודית: Johan Gottlieb Gahn; 19 באוגוסט 1745 - 8 בדצמבר 1818) כימאי ומטלורג שוודי, מגלה המנגן.

==קורות חייו==
יוהאן גוטליב גאהן נולד ב-1745 בעיירה ווקסנאברוק (Voxnabruk), שבפרובינציית הלזינגלנד (Hälsingland) בשוודיה. הוריו היו הנס יקוב גאהן ואנה מריה שולצן. היו לו שני אחים. למד פיזיקה וכימיה באוניברסיטת אופסלה בשנים 1762 עד 1770, שם הכיר את קרל וילהלם שלה המגלה הראשון של החמצן, היכרות שהובילה לשיתוף פעולה מדעי שנמשך שנים רבות. משנת 1767 הועסק כאסיסטנט של הכימאי הנודע טורברן אולוף ברגמן. עם תום לימודיו הוסמך כמהנדס מכרות, והתקבל לקולגיום המכרות השוודי (Bergskollegium), במסגרתו פעל כל ימיו. פעילותו החלה במכרה הנחושת בעיירה פאלון (Falun), שבפרובינציית דלרנס. בעקבות העסקתו בפאלון עבר להתגורר שם. בפאלון היה שותף בהקמת מפעלים לייצור גופרית, חומצה גופרתית ו"הצבע האדום של פאלון" (צבע בגוון אדום כהה ששימש לצביעת בתי עץ ואסמים). לפי אחד המקורות גילה ברצליוס את הסלניום במפעל החומצה הגופרתית של גאהן.

==פעילותו המקצועית==
פעילותו המקצועית הראשונה הייתה הכנסת שיפורים טכנולוגיים משמעותיים בשיטות היתוך הנחושת, בעיקר בדרך השימוש במוצרי הלוואי של ההיתוך. ביניהם: גופרית, סולפט הברזל ו"הצבע האדום של פאלון". ב-1769 גילה, באמצעות אנליזת "צינור הנשיפה" (blowpipe), שעצמות מכילות זרחן

ב-1774 גילה את תגליתו המדעית החשובה. גילוי יסוד מתכתי חדש, המנגן, על ידי חיזור של פירולוזיט (מנגן דו-חמצני) באמצעות פחמן.

נפטר בפאלון ב-8 בדצמבר 1818.

==פרסים ואותות הוקרה==
* 1780 - מדליית הזהב של קולגיום המכרות השוודי.
* 1782 - מלך שוודיה גוסטב השלישי העניק לו את תואר הכבוד של "המפקח על המכרות"
* 1784 - התמנה לחבר נספח של קולגיום המכרות השוודי.
* 1784 - נבחר לחבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
* המינרל גאהניט נקרא על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.encyclopedia.com/doc/1G2-2830901558.html קורות חייו ב: Complete Dictionary of Scientific Biography 2008]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כימאים שוודים
קטגוריה:מגלי יסודות כימיים
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:ילידי 1745
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1818
מונבז השני

מונבז השני או מונבז המלך, היה בנם של הלני המלכה ומונבז הראשון, מלך חדייב. הוא התגייר כמו אמו ואחיו הצעיר, זוטוס השני.

לאחר מותו של אחיו זוטוס, בערך בשנת 54 לספירה, מונבז הפך למלך חדייב. תאריך מותו אינו ידוע, אך ידוע שהוא שלט כמלך בזמן המרד הגדול ברומאים (70-66 לספירה), ואף שלח סיוע למורדים היהודים נגד האימפריה הרומית.

ההיסטוריון דיו קסיוס מזכיר בספרו את מונבז, אולם בדומה לטקיטוס, אינו מזכיר את התייהדותה של שושלת המלוכה של חדייב.

במשנה מסופר שמונבז עשה ידיות מזהב לכל כלי יום הכיפורים בבית המקדש.

בתוספתא ובתלמודים מסופר על צדקותו הגדולה במצוות צדקה, הון עתק שירש מאבותיו בזבז עבור כך, ונימק: .

התנא מונבז, מתלמידי רבי עקיבא, היה אולי אחד מצאצאיו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תולדות עם ישראל: אישים
קטגוריה:יהדות בתקופת בית שני
קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:גרים במשנה ובגמרא
רוברט ארסקין

רוברט ארסקין (באנגלית: Robert Erskine; 1735 – 2 באוקטובר 1780) היה מהנדס וממציא סקוטי שהיגר לארצות הברית והיה לקולונל במלחמת העצמאות של ארצות הברית, לקרטוגרף (צייר מפות) הראשי של ג'ורג' וושינגטון ולגאוגרף הצבא.

ארסקין למד באוניברסיטת אדינבורו ונודע כמהנדס וממציא כבר בסקוטלנד. הוא המציא מספר מכשירי מדידה כגון פלנימטר, מנועים הידראוליים ומשאבות. ב-1771 נבחר לעמית החברה המלכותית.

באותה שנה הוזמן על ידי בעל מפעל מתכת ברינגווד, ניו ג'רזי, להציל את המפעל (כיום נמצא אתר המפעל בשטח אחוזה בשם Ringwood Manor). ארסקין נסע לארצות הברית ופעל להצלת המפעל. עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית הביע ארסקין סימפתיה למתיישבים ודאג לפועליו. הוא ארגן אותם במיליציה ובאוגוסט 1775 התמנה למפקדה. עם פרוץ הלחימה עיצב שרשרת מכשולים דמויי דודקהדרון (Chevaux-de-Frise) שחסמה את הנהר על מנת למנוע מהצי הבריטי להפליג במעלה נהר האדסון לניו אינגלנד (ידועה בשם Hudson River Chain). הוא זכה לתשומת לבו של מפקד הכוחות האמריקניים, הגנרל וושינגטון שמינה אותו לגאוגרף ולסייר הראשי של הצבא ב-1777. ארסקין צייר 275 מפות מפורטות של צפון-מזרח ארצות הברית, שהיו בעלות ערך רב לצבא המתיישבים וגם כיום הן בעלות ערך היסטורי רב.

ארסקין נפטר מדלקת ריאות ברינגווד, ניו ג'רזי.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Albert Henry Heusser, George Washington's map maker: a biography of Robert Erskine, Rutgers University Press, 1928
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.armygeographer.org גאוגרף הצבא]
* [https://web.archive.org/web/20111010024149/http://www.legends.mapsofworld.com/modern/colonel-robert-erskine.html פרופיל באתר מיפוי]
* [http://cr4.globalspec.com/blogentry/6221/Engineers-of-the-American-Revolution-Part-2 מהנדסים במלחמת העצמאות האמריקאית]
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים במלחמת העצמאות של ארצות הברית
קטגוריה:קרטוגרפים סקוטים
קטגוריה:ממציאים סקוטים
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1735
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1780
מיקטקקיוואדל

מִיקְטֶקָקִיווָאדְל או מִיקְטֶקָסִיווָאדְל או מיקטקקיוואטל הייתה אלת המוות או אלת השאול (המיקטלן) במיתולוגיה האצטקית. מיקטקטיוואדל שלטה בשאול לצד בעלה, האל האצטקי מיקטלנטקוטלי.

האלה שמרה על עצמות המתים, ושלטה בחגי המתים שנחגגו בדת האצטקית, במסגרתם נהגו להקריב לאלה קורבנות אדם. על פי האמונה האצטקית, בני האדם נבראו מעצמות באדמה, ולכן, לאחר מותם של בני האדם, עצמותיהן ישמשו לבריאת החיים הבאים אחראים (ועל כן נדרשת שמירה על העצמות).

לימים, עם כיבוש מקסיקו על ידי הקונקיסטאדורים הספרדים והמרת דת האוכלוסייה לנצרות, נשמרו חלק מן המסורות של חגה של האלה והן מהוות את מסורות יום המתים. 

במסורת האצטקית תוארה האלה כאישה שלה פני גולגולת והיא עונדת שרשרת עשויה גולגולת לצווארה. שמלתה עשויה נחשים ושדיה נפולים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130315115840/http://www.goddessaday.com/mayan/mictecacihuatl תיאור האלה]
* [http://atheism.about.com/od/aztecgodsgoddesses/p/Mictecacihuatl.htm פולחן האלה]
* [http://www.mythweb.com/teachers/why/other/mictlan.html המיתולוגיה האצטקית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלות מוות
קטגוריה:אלות שאול
קטגוריה:יום המתים
קטגוריה:אלות אצטקיות
ויקטור אזוס

ויקטור אזוס (נולד ב-21 במרץ 1960) הוא גיטריסט, מלחין, מפיק מוזיקלי ומורה לגיטרה ישראלי.

==ביוגרפיה==
אזוס גדל בפרו ועלה לארץ בגיל 18. בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בירושלים ניגן בגיטרה בס בלהקת "צליל שכן" יחד עם הגיטריסט אהרוני בנארי.

בשנת 1989 הצטרף אזוס לחבר ילדותו רובן סלמון, ויחד עם אהרוני בנארי, הפסנתרן איתי רוזנבאום ונגני כלי ההקשה אורן בלבן והמתופף דורון רפאלי הקימו את להקת "אטרף", שסגנונה היה רוק לטיני. אזוס היה שותף מרכזי בהלחנה ובעיבוד המוזיקלי של השירים. שירים ידועים שהלחין הם "ענבל", "בלומברג", "אודליה" ו"מרווה ורוזמרין". הלהקה זכתה להצלחה בתחילת שנות ה-90, ובהמשך פעלה לסירוגין והוציאה ארבעה אלבומים ועוד מספר סינגלים עד 1999.

אזוס היה גם חבר בלהקת "כחול", שניגנה מוזיקה אירית אתנית, והיה שותף באלבומה "הגמל הקלטי" (2003). בנוסף היה חבר בלהקת "בלקאן" למוזיקה בלקנית, והשתתף באלבום "GYPSY RIDE" (1998).

הפיק עשרות אלבומים של אמנים ישראלים. הופיע בישראל ובעולם עם אמנים שונים.

מאז 2006 חבר בלהקת "אנדרמלוסיה", המופיעה במופעי ג'אז. כן עובד עם גיל קופטש על הפרויקט "המהפכה".

מתגורר בנתניה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פרו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
20 שנה בלי ברית המועצות

20 שנה בלי ברית המועצות היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית בת 14 פרקים ששודרה בשנת 2011 בערוץ yes רדוגה, ערוץ דובר רוסית של yes הטלוויזיה בלוויין. 

הסדרה עלתה לציון 20 שנה להתפרקות ברית המועצות. נפילתה של האימפריה הסובייטית השפיעה על העולם אפילו יותר מאשר הקמתה בתחילת המאה ה-20. הסדרה מספקת מבט אישי על האירועים המכוננים ועל מה שהתרחש ברוסיה בעקבותיהם, דרך עיניו של המספר, ישראלי ממוצא רוסי שחווה את המאורעות בזמן התרחשותם. כעת, בהיותו מחוץ לגבולות רוסיה, הוא מצליח לראות יותר מאשר חבריו שעדיין חיים בה. מבט אותנטי וחי על מציאות שהשתנתה.

בסדרה, שמתבססת על עדויות חיות: ראיונות מקוריים עם המשתתפים הבכירים במאורעות הנסקרים, מסופר לראשונה הסיפור האמיתי של רוסיה, והמודל הייחודי של הקפיטליזם הרוסי שהתפתח בעשור האחרון, ומוצגים באור הנכון תהליכים שכתוצאה מהם התרחשה העלייה הרוסית.

מלבד חומר ארכיוני, תועדו ותוחקרו לאורך שנים רבות, החל מ-1995 ועד היום, פוליטיקאים, אנשי עסקים, מדינאים, בכירי כוחות הביטחון ועיתונאים. הם צולמו מיד לאחר ההתרחשויות, וגם כעבור תקופה, דבר המאפשר לראות כיצד הם ודעותיהם השתנו לאורך הזמן. 

== היוצרים ==
אלכסנדר גנטלב – במאי סרטי תעודה רבים, ביניהם: כנרים (2011), גנבים בחוק (2010), כמו בבית (2009), מבצע יורש (2008), יולקי פאלקי (2007).

ולדימיר ביידר – מנחה ועורך הטקסט לסדרה. עיתונאי ישראלי, סופר, מחזאי, כתב המגזין אוגוניוק בישראל. עלה לארץ בשנת 1995. 

סשה קליין – קולנוען, מפיק, מרצה לבימוי ויצירה קולנועית וטלוויזיונית בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, יוצר סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה רבות. עלה לארץ בשנת 1974.
==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
דב בהרב

דב בהרב (נולד ב-16 במאי 1950) הוא מנהל ישראלי. כיהן כיו"ר התעשייה האווירית לישראל מאוגוסט 2011 עד אוקטובר 2013 קודם לכן כיהן במשך שמונה שנים כמנכ"ל חברת אמדוקס.

==ביוגרפיה==
בהרב נולד בישראל, אביו יצחק שירת בשב"כ ואחר כך היה רואה חשבון ואמו חוה הייתה מנהלת חשבונות במשרד הביטחון. הוא סיים תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב והמשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בחשבונאות אותם סיים ב-1982.

== קריירה מקצועית ==
בהרב עבד כמנהל כספים בחברת לפידות נפטא, ב-1983 מונה לסמנכ"ל תפעול בחברת אופטרוטק, ב-1984 החברה הונפקה, כעבור שנתיים מונה בהרב למנכ"ל החברה ושימש בתפקיד עד למיזוגה עם חברת אורבוטק ב-1990.

ב-1991 מונה לסמנכ"ל ובהמשך למנכ"ל אמדוקס אינק, השלוחה האמריקאית של חברת אמדוקס ועבר להתגורר בסנט לואיס. ב-1995 מונה למנהל הכספים הראשי של קבוצת אמדוקס וחזר לישראל. בתפקיד זה הוביל את הנפקת החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק ב-1998. ביולי 2002 מונה למנכ"ל ונשיא החברה. הוא כיהן בתפקיד במשך שמונה שנים, בהן צמח מספר העובדים של הקבוצה מ-10,000 ל-19,000, רובם במרכזי פיתוח שהוקמו מחוץ לישראל והכנסות החברה יותר מהוכפלו כשצמחו לכ-3.2 מיליארד דולר.

באוגוסט 2011 החל לכהן כיו"ר התעשייה האווירית לישראל ומילא תפקיד זה עד אוקטובר 2013.

במאי 2014 החל לכהן כיו"ר גילת רשתות לווין, במרץ 2015 מונה גם כמנכ"ל הזמני של החברה ומילא תפקיד זה עד מרץ 2016.

ב-6 באפריל 2022 אושר מינויו כיו"ר חברת החשמל. ב-26 באפריל 2022 שלושה שבועות לאחר מינויו, הוא הודיע על התפטרותו המידית מדירקטוריון החברה. במכתב ההתפטרות טען כי התפטר מחמת "חשיפה למעורבות אגרסיבית של שיקולים פוליטיים בקרב חברי דירקטוריון וגורמים בהנהלת החברה"<ref></ref>.

== תפקידים ציבוריים ==
* דירקטור בחברות מלאנוקס ו-SeamBI
* יו”ר קרן מלגות על שם אביו, יצחק בהרב, בשיתוף המסלול האקדמי המכללה למינהל
* חבר בוועד המנהל של המכון הישראלי לדמוקרטיה
* יו"ר הוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

==חיים אישיים==
בהרב מתגורר בסביון, נשוי בפעם השנייה לנעמה מידן, לשעבר מנהלת משאבי האנוש של אמדוקס. אחיו יעקב הוא מנכ"ל חברת גילסר טכנולוגיות מחשוב ואחיו רפי מכהן כסגן נשיא החברה המרכזית לייצור משקאות קלים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://maya.tase.co.il/bursa/report.asp?report_cd=591238 Mellanox Technologies Strengthens its Board of Directors with Addition of Dov Baharav]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי אמדוקס
קטגוריה:יושבי ראש התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:סמנכ"לי תפעול ישראלים
יהודה איש קריות (סרט)

יהודה איש קריות (באנגלית: Judas) הוא סרט דרמה אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2004 ומספר את סיפורו של יהודה איש קריות, הבוגד האולטימטיבי בתאולוגיה הנוצרית, כבעל תכונות חיוביות, השואף לשחרר את היהודים משלטונם של הרומאים.

==רקע היסטורי==

יהודה איש קריות היה אחד מתלמידיו של ישו, אשר בלילה האחרון לחייו של המשיח הנוצרי, פנה לכוהני בית המקדש בירושלים וקיבל מהם 30 שקלי כסף על מנת להסגיר את ישו לידיהם, כדי שיביאו למשפט. זיהויו של ישו בידי יהודה בוצע על ידיו באמצעות נשיקה שנשק לו לעיני כל שאר התלמידים. לאחר מכן, יהודה התחרט על מעשהו, השליך את הכסף לעבר הכוהנים והתאבד.

==הסרט==
הסרט נפתח בצליבתו של אביו של יהודה, אל מול עיני בנו, יחד עם עוד אלפי נצלבים. יהודה הצעיר מבטיח לנקום. בבגרותו יהודה הוא מוכר יין אשר שואף לאתר את המשיח שעתיד לגאול את ישראל מידי הרומאים. הוא פוגש את יוחנן המטביל שטוען כי איננו המשיח, ולאחר מכן מתוודע אל ישו ותלמידיו. יהודה מבין לא נכון את שאיפותיו של ישו, וקורא לשחרר את ישראל מידי הרומאים בכח הזרוע. הוא חושד בכוונותיו של ישו ולא פעם קובל כנגדו. באחת הפעמים בהם רב איתו, הוא פונה לכוהנים ומסגיר אותו. יהודה מוצא את עצמו מעורב בתככים פוליטיים של הנציב הרומי פונטיוס פילאטוס, מושל הגליל הורדוס אנטיפס והכוהן הגדול כייפא. בהמשך כמו בסיפור המקובל הוא רואה את חוסר הצדק במשפט ישו ומחזיר את הכסף לכוהנים. זמן מה לפני צליבתו של ישו, יהודה מתאבד. תלמידיו האחרים של ישו מעניקים ליהודה כבוד אחרון בידיעה שכך מורם היה רוצה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הברית החדשה
קטגוריה:סרטי נצרות
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
מנוע מולקולרי

מולקולת [[ATP - חומר הדלק של רבים מהמנועים המולקולריים.]] 
מנוע מולקולרי הוא מכונה אשר תפקידה להתמיר סוגי אנרגיה שונים לעבודה מכנית ואשר ממדיה נמדדים בקנה מידה ננומטרי. גודל המנוע המולקולרי כגודל מולקולות בודדות ומכאן שמו.

== מקור==
המנוע המולקולרי המלאכותי מתבסס לרוב על מנגנונים דומים המצויים בטבע. מכונות מולקולריות טבעיות הן, לרוב אנזימים והן מצויות בכל תא.
האנזים מבצע פעולות שונות בתא, החל משכפול מידע גנטי הקיים בתא וכן ביצוע תהליכים מטבוליים להפקת אנרגיה. ישנם אנזימים, כגון אקטין, המפיקים עבודה מכנית מאנרגיה האצורה בקשר כימי. אנזימים אלה הם מנועים מולקולריים טבעיים ווריאציות עליהם יוצרות מנועים מולקולריים מלאכותיים.

== סוגי המנועים המולקולריים ועקרון פעולתם ==
בטבע, קיימים מגוון מנועים מולקולריים, אשר נחלקים לשתי קטגוריות:
* מנועים סיבוביים: מתמירים אנרגיה לתנועה סיבובית, כדוגמה מנועים להנעת חיידקים בתוך הזורם באמצעות "מדחף" המבצע תנועת ספין.
עקרון הפעולה של מספר מנועים מסוג זה מתבסס על הזרמת פרוטונים כנגד גלגל, והתמרת האנרגיה הקינטית הנוצרת לטובת יצירת מולקולות ATP (מולקולות עתירות אנרגיה אשר משמשות להנעת מכונות מולקולריות), לאחר מכן המנוע מבצע את הפעולה ההפוכה, קרי- פירוק מולקולות ה-ATP, ובכך גורם לסיבוב הגלגל בכיוון ההפוך, באופן זה המנוע המולקולרי מבצע עבודה הן בעזרת זרימת הפרוטונים והן בעזרת פירוק מולקולות ה-ATP.

מנוע מולקולרי קווי
* מנועים קווים: מנועים הנעזרים לרוב במסילות ומשמשים להעברת חומרים שונים בחלל התא.
לעיתים, בתור מסילות נעשה שימוש בשלד התא ואף בסיבי ה-DNA.
דוגמה למנוע קווי מסוג זה היא מנועי הפולימראזות, אשר נעים על גבי מסילות DNA לשם שכפול רצף ה-DNA.
דוגמה אחרת למנוע קווי היא עקרון פעולת הקינזין, אשר לרוב נע על גבי מסילות העשויות מיקרו-טובלים (סיבים מיקרוניים המתחים בין מרכז התא אל ממברנת התא), לקינזין שני"ראשים" אשר מצויים בקצה "גבעול" המחובר אליו, תנועת הקינזין מתבצעת על ידי "הליכה" של ראשי הקינזין, זה לאחר זה, לאורך הסיבים.
בכך משמש הקנזין משמש להנעת חומרים ומטענים בתוך חלל התא.

== שימושים עתידיים ==
למנועים המולקולרים קיימים מגוון שימושים פוטנציאלים בתחומים רבים, החל בתחום האנרגיה, וכלה בתחום הרפואה, למשל:
* שימוש במקורות כח ביוכימיים- מנועים אשר יוצרים עבודה מכנית באמצעות דלק ביוכימי כדוגמת מולקולות ATP.
* קירור ננו רכיבים- סיבסוב ננו-מדחפים באמצעות מנועים מולקולריים סיבוביים, אשר ישמשו להסעת חום מרכיבי אלקטרוניקה זעירים.
* משאבות בקנה מידה ננומטרי- אשר ישמשו לשינוע חומרים במערכות בקנה מידה ננומטרי.
* הנעה- סיבסוב ננו-מדחפים באמצעות מנועים מולקולריים סיבוביים, אשר ישמשו להנעת מערכות בקנה מידה ננומטרי בתוך הזורם.

== לקריאה נוספת ==
* נגה לבנת, רועי צזנה, "ננו מן הטבע", גליליאו 118, 2008
* איתי בן פורת, "מנועים מולקולריים", גליליאו 23, 1997

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hayadan.org.il/%D7%A6%D7%A2%D7%93-%D7%A0%D7%95%D7%A1%D7%A3-%D7%9C%D7%A4%D7%99%D7%AA%D7%95%D7%97-%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%A2-%D7%9E%D7%95%D7%9C%D7%A7%D7%95%D7%9C%D7%A8%D7%99-%D7%96%D7%A2%D7%99%D7%A8-%D7%94%D7%95%D7%A6/פיתו בנושא], באתר (הידען)

קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:ננוטכנולוגיה
קטגוריה:ביופיזיקה
אתר לאומי (ישראל)

אתר לאומי הקסטל]]
אתר לאומי [[חאן שער הגיא]]
אתר לאומי בישראל הוא "מבנה או קבוצת מבנים או חלק מהם לרבות סביבתם הקרובה שהם בעלי חשיבות לאומית היסטורית בהתפתחות היישוב בארץ". ההבדל בין מבנה לשימור "רגיל" ובין אתר לאומי הוא במעמד התכנוני החזק שניתן לאתר לאומי, שהוא זהה לחלוטין לזה של שמורות טבע, גנים לאומיים ואתרי הנצחה ממלכתיים.

הכרזה על אתר לאומי נעשית לפי חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, והגוף העוסק בכך הוא מינהל התכנון במשרד הפנים.

כיום, יש אתר אחד המועמד להכרזה כאתר לאומי חדש, בית הספר החקלאי כדורי בגליל התחתון.

== היסטוריה ==
19 אתרים בישראל הוכרזו רשמית כאתרים לאומיים בין השנים 1979–1991. מספר דומה של אתרים אושרו בתוכניות מתאר מפורטות, אולם לא הוכרזו רשמית. בעקבות דו"ח מבקר המדינה בדצמבר 2005, בו הוקדשה התייחסות פרטנית לסוגיית שימור מבנים ואתרים, הוחל בקידום של אתרים לאומיים חדשים. תיקון מס' 6 לחוק שמורות טבע, גנים לאומיים ואתרים לאומיים, מאפשר ניהול אתרים לאומיים על ידי גופים פרטיים. תיקון זה אושר בכנסת בשנת 2010. מאז שנת 1991 לא הוכרזו אתרים לאומיים חדשים.

== ראו גם ==

* אתר מורשת
* אתר מורשת בישראל
** רשימת אתרי המורשת בישראל
* אתר מורשת לאומית (ישראל)
* אתר מורשת עולמית

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20111117175636/http://www.mevaker.gov.il/serve/contentTree.asp?bookid=442&id=96&contentid=&parentcid=undefined&sw=1024&hw=698 דו"ח מבקר המדינה] בנושא
* [http://www.inature.info/wiki/קטגוריה:אתרים_לאומיים פרטים על חלק מהאתרים הלאומיים], באתר הטיולים "טבע ונופים בישראל"

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ציונות
קטגוריה:מבנים ביישוב
קטגוריה:ישראל: אתרים לאומיים
מיקטלן

מִיקְטְלָן הוא עולם המתים במיתולוגיה האצטקית. על פי האמונה של האצטקים מרבית המתים, לאחר מותם, הגיעו למיקטלן, מקום אשר נמצא בצפון הרחוק. 

במיקטלן תשעה אזורים, והמסע ביניהם היה ארוך וקשה. משך המסע בין האזור הראשון לאזור התשיעי, לפי האמונה האצטקית, נמשך ארבע שנים, ובין המכשולים שעל המתים לעבור היו מעבר הרים בו ההרים התנגשו אחד בשני, ומחצו את העוברים, וכן שדה שנושבת בו רוח של סכינים חדים, ונהר בו זורם דם.

במיקטלן שולטים אל המוות מיקטלנטקוטלי (מילולית: "מלך עולם המתים") ורעייתו מיקטקקיוואדל ("מלכת עולם המתים").

בנוסף, בעולם המתים התגוררו אלים נוספים:
* קיהואקואטל - אלה השולטת ברוחות הרפאים (הקיהואטטאו)
* אקולנאהואקאטל
* אקולנהואקטל

על פי האמונה האצטקית, לאחר המוות הגיעו מרבית המתים למיקטלן. אולם לוחמים שהוקרבו (קורבנות אדם) כחלק מפולחן השמש לא הגיעו למיקלטן, אלא הגיעו למזרח וליוו את השמש בעת זריחתה, ונשים שמתו במהלך הלידה ליוו את השמש בעת שקיעתה במערב. בנוסף, אנשים שמתו בטביעה הגיעו למקום שנקרא טללוקן ונשלט על ידי אל הגשם טללוק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mythweb.com/teachers/why/other/mictlan.html בריאת העולם במיתולוגיה האצטקית]
* [http://www.river-styx.net/aztec-myth-mictlan.htm עולם המתים במיתולוגיה האצטקית]

קטגוריה:חיים לאחר המוות
קטגוריה:מקומות במיתולוגיה האצטקית
שלישיית אדלר

שלישיית אדלר היא שלישייה ישראלית של נגני מפוחית פה, שנוסדה בשנת 1963 ועודנה פעילה בגלגולים ושינויי הרכב.

==ההתחלה – דואו מפוחיות==
חיים אדלר, תושב טבריה, היה נגן מפוחית פה מילדותו. בשנת 1960 נתקל בחנות כלי מוזיקה במפוחיות גדולות ומיוחדות – מפוחית בס ומפוחית אקורדים. אדלר קנה את המפוחיות והביאן הביתה, לבניו דני ודרור. השניים יצרו דואו שהחל להופיע בשנת 1962; דני ניגן במפוחית כרומטית ואחיו הצעיר דרור ליווה אותו במפוחית אקורדים, שהנגינה בה הייתה קלה בשבילו לאחר שניגן באקורדיון. ההופעה הראשונה של דואו המפוחיות התקיימה במועדון התיאטרון בחיפה. לאחר חודשים אחדים של הופעה בדואו, היה ברור לשניים שהאנסמבל זקוק לנגן בס.

==שלישיית אדלר – האנסמבל הראשון, 1963–1975==
דני ודרור אדלר מצאו את פרץ נאדל, נגן מפוחית בס, מוזיקולוג ובוגר אוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1963 ייסדו את שלישיית אדלר. דני היה נגן מפוחית סופרן ודרור ניגן במפוחית אקורדים. בראשית דרכה ניגנה השלישייה קטעי מוזיקה קלאסית קלה, בהם "מחול החרבות" של אראם חאצ'טוריאן, שהיה לנעימת הנושא באלבומה הראשון.

השלישייה הופיעה ברחבי ישראל בתוכנית מלהיטייה בלוויית קטעי קישור בידוריים. בשנת 1970 הקליטה את השיר "רחל של הכנרת" עם יפה ירקוני לאלבומה "כל היונים". בהקלטותיהם הרבות השתמשו חברי השלישייה בטכניקות שונות, כגון הקלטה כפולה של שתי מפוחיות, אפקט עוד באמצעות נקישה על גיטרה ועוד. בביצועים בשילוב חליל היה החלילן אביהם של דרור ודני אדלר.

בשנת 1975 פרש פרץ נאדל מן האנסמבל ואת מקומו תפס יעקב קול, חברם של דני ודרור, שניגן עד אז בסקסופון בתזמורות שונות.

==האנסמבל השני – 1975–1982==
בשנת 1980 פנה דני רונן אל דרור אדלר בבקשה ללמד אותו לנגן במפוחית כרומטית. דרור סירב תחילה, אך רונן לא ויתר ובסופו של דבר נעתר דרור לבקשתו ומצא בצעיר נגן מוכשר ביותר, שלמד תוך שנה לנגן את כל הרפרטואר של שלישיית אדלר. לאחר פרישתו של דני אדלר ב-1982, הצטרף דני רונן לאנסמבל. בהרכב זה הוציאה השלישייה אלבום בשם "צ'לנג'", שכלל את "מחול החרבות" בעיבוד חדש. האלבום הופץ גם במדינות אחרות.

== האנסמבל השלישי – 1982–2000 ==
האנסבל השלישי כלל את דני רונן, דרור אדלר ויעקב קול.

== האנסמבל הרביעי – 2000–2018 ==
האנסמבל הרביעי כלל את דרור אדלר, מיכל אדלר ויעקב קול.

== הווה ==
כיום שלישיית אדלר החדשה מורכבת ממיכל אדלר (מפוחית סולו), אליעז מייל (מפוחית אקורדים) ואבנר אלפרוביץ' (מפוחית בס).
ממוזער

==שלישיית הרמוניקה==
דני אדלר ופרץ נאדל הקימו את "שלישיית הרמוניקה". בשנת 1988 הקליטו אלבום ראשון של מוזיקת נשמה יהודית בשם "צימוקים ושקדים".

== הקלטות ==
* אלבום ראשון – נעימות קלאסיות קלות, בעיבוד לשלוש מפוחיות. "מחול החרבות" של אראם חאצ'טוריאן היה נעימת הנושא של אלבום זה.
* אלבום שני – "צלילים משלנו", נעימות של פזמונים ישראלים מוכרים.
* אלבום שלישי – "זרקור על שלישיית אדלר" – כלל שילוב של סגנונות שונים, קטעים קלאסיים כגון "בכיאנאס ברזיליארס מס' 5" של וילה לובוס, "מחול האש" של מנואל דה פאיה וקטע מן הקונצ'רטו מס' 21 לפסנתר של מוצרט, לצד נעימות מתוך סרטים. ברוך לדרר עיבד את הקטעים בקרבה רבה ככל האפשר למקור.
* אלבום רביעי – "בתנועה מתמדת", יצירות קלאסיות שונות.
* 1980 – אלבום בחברת CBS, שירים עבריים פופולריים.
* 1988 – "צימוקים ושקדים", מוזיקת נשמה יהודית, אלבום ראשון של שלישיית הרמוניקה לאחר הפירוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגני כלי נשיפה ממתכת
קטגוריה:הרכבים קאמריים ישראליים
קטגוריה:נגני מפוחית פה
אדלר
מיתולוגיה אצטקית

לוח האבן האצטקי
המיתולוגיה האצטקית היא מיתולוגיה פוליתאיסטית בה האמינו האצטקים. המיתולוגיה כללה כמאה אלים ויצורים על-טבעיים רבים, ונחשבת לאחת המיתולוגיות מרובות-האלים ביותר.

רוב המקורות המספרים על המיתולוגיה כתובים במקבץ השפות: נאוואטל, ושפות אצטקיות ומקסיקניות.

== הפנתיאון האצטקי==
האלים העיקריים במיתולוגיה האצטקית:
{| width="100%"
| valign="top" width="40%" |
*אלי מים:
** טלאלוק - אל הרעם, הגשם ורעידות האדמה;
** צ'אלצ'יאוטליק - אלת המים, האגמים, הנהרות והימים;
** הויחטוקיהואטל - אלת המלח;
** אטלהווה - אל המים המגן על דייגים
** אופצ'טלי - אל הדיג.
*אלי אש:
** חיוטקוטלי - אל האש;
** חנטיקו - אלת האש.
*אלי שמים:
**טזקטליפוקה - אל ההשגחה, הלילה, הדמדומים ושר הצפון;
** חיפה-טוטק - אל הכוח, המלחמה, החקלאות, הצמחים, המגפות, עונות השנה, הציד, המסחר, אביב, ושר המזרח;
**קצלקואטל - אל החכמה, החיים, הידע, כוכב השחר, הפריון, הרוחות והאור, ושר המערב;
** הויצילופוצ'טלי - אל הרצון, השמש, המלחמה, האש, ושר הדרום;
** אהקטל - אל הרוח;
** אהקטוטונטלי - אלת משבי הרוח;
** קואטליקו - אלת הירח;
** מצלי - אלת הירח;
** טונאטיאו - אל השמש
** קנטזונמימיחקואה - 400 אלים המהווים את כוכבי הצפון;
** קנטזונהויצנאהואה - 400 אלים המהווים את כוכבי הדרום;
** טלאהואיזקאלפאנטקוטלי - אל השחר;
** חולטול - אל השקיעה.
*שרי הלילה:
** חיוטקוטלי - אל האש;
** איצטלי - אל הצור;
** פיצינט'וטלי - אלת השמש העולה והמרפא;
** קנטאוטל - אלת התירס;
** מיקטלנטקוטלי - אל השאול;
** צ'לצ'יוטליקיו - אלת המים, האגמים, הימים והנהרות;
** טלאזולטאוטל - אלת התאווה ויחסי המין;
** טפיולוטל - אל ההרים;
** טלאלוק - אל הרעם, הגשם ורעידות האדמה.

| valign="top" width="60%" |
איורים של [[טונלק וקיהואטטאו, מתוך קודקס בורג'ה.]]
איורים של אלי המלחמה: [[טלאלוק, חיוטקוטלי, מיחקוטל וחיפה-טוטק, מתוך קודקס בורג'ה.]]
*שרי היום:
** חיוטקוטלי - אל האש;
** טלאלטקוטלי - אל האדמה;
** צ'אלצ'יוטליקיו - אלת המים, האגמים, הימים ונהרות;
** טונטיו - אל השמש;
** טלאזולטאוטל - אלת התאווה ויחסי המין;
** מיקלאנטקוטלי - אל השאול;
** קנטאוטל - אלת התירס;
** טלאלוק - אל הרעם, הגשם ורעידות האדמה;
** קווצאלקואטל - אל החוכמה, החיים, כוכב השחר, הפריון ושר המערב;
** טזקאטליפוקה - אל הלילה, הדמדומים, ושר הצפון;
** מיקטקאקיהואטל - אלת השאול;
** טלאהואיזקאלפאנטקוטלי - אל השחר;
** קיטלאליקיו אלת שביל החלב.
*אלי אדמה:
** טונאקאטקוטלי - אל המזון;
** טונאקאקיהואטל - אלת המזון;
** טלאלטקוטלי - אל האדמה;
** טלאלקיהואטל - אלת האדמה;
** צ'יקומקואטל - אלת החקלאות;
** קינטאוטל - אל התירס.
*אלות פיריון:
** קואטליקיו
** צ'ימאלמה
** חוצ'יטלקיו
** טוקי
|}

== לקריאה נוספת ==
* כריסטיאן דיברז'ה, נאנסי פראנסואה, האימפריה האצטקית ומבשריה, בתוך: פייר וידאל-נאקה (עורך), תולדות העולם משחר האנושות ועד ימינו, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1993, עמ' 136–137.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160303173732/http://aux.shenkar.ac.il/2002/group21/gods.html עולם האצטקים]
* [http://www.history-aztec.com/ תרבות וספרות] העולם האצטקי

*
קטגוריה:אמריקה הלטינית: תרבות
קטגוריה:מיתולוגיות של עמים
רפאל בנימין לוין

הרב רפאל בנימין לוין (י"א בכסלו תרפ"ה, 8 בדצמבר 1924 - ו' באייר תשס"ב, 18 באפריל 2002) היה רב מרכז ירושלים ודיין בבית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים, מנהל רוחני של ישיבת בית אריה, ורב בית הכנסת זהרי חמה בירושלים.

==קורותיו==
נולד בירושלים, לרב אריה לוין, ולרבנית צפורה (נכדתו של הרב חיים יעקב שפירא). למד בישיבת עץ חיים, והיה מקורב לראש הישיבה הרב איסר זלמן מלצר. לאחר מכן למד בישיבת חברון, ומשם עבר לישיבת לומז'ה בפתח תקווה. נישא להענא ליבא (אהובה), בתו של הרב חיים שרגא פייבל פרנק, רבה של שכונת ימין משה. לאחר נישואיו למד בישיבת מיר בירושלים.

לאחר חתונתו היה מגיד שיעור בישיבת עץ חיים. כאשר ייסד אביו את ישיבת בית אריה התמנה כמנהל רוחני ושימש בתפקידו עד פטירתו. לאחר פטירת חמיו נתמנה לרשת את מקומו כדיין בבית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים.

נפטר בשנת תשס"ב, ונקבר בבית הקברות סנהדריה. הרב מרדכי אליהו ספד לו באמרו "משמת - הסתלקה ענווה מישראל". לאחר פטירתו יצא לזכרו ספר הזיכרון "תפארת רפאל".

==פועלו==
מצעירותו היה יד ימינו של אביו וסייע לו בפעילויות החסד השונות. נהג להתלוות אל אביו בביקוריו התכופים בבתי חולים ובבתי סוהר, אצל אסירים, חולים ואלמנות. לאחר מות אביו המשיך במנהגו לבקר חולים ולעודד מוכי גורל. מדי ראש השנה נהג לתקוע בשופר בבית החולים למצורעים בשכונת טלביה.

הרב לוין נמנה עם הקבוצה, בראשות אביו, שערכה את גורל הגר"א לזיהוים של חללי מחלקת הל"ה. הוא ערך את הגורל גם בעצמו מספר פעמים.

היה רב בית הכנסת "זהרי חמה" בירושלים, ובמשך שנים מסר בו את השיעור היומי, שירש מאביו.

נחשב בעל כוח ברכה ועסק בסגולות וקמעות. ברשותו היה קמע שקיבל בירושה מאביו, שאותו נתן ליולדות כסגולה ללידה קלה. כמו כן היה מעניק מטבעות כדי שהמתברכים על ידו יחלקו אותן לצדקה. קיבל מאביו נוסח של תפילה קבלית נגד עין הרע.

== משפחתו ==
היה אב לחמישה בנים וחמש בנות.

מבניו:
* הרב דוד, מרבני העיר נתניה ומבכירי הרבנים בצה"ל.
* הרב יוסף אליהו, ראש ישיבת פרמישלאן, מתגורר בשכונת רמת שלמה בירושלים. חותנו של הרב חיים אידלס.
* הרב זאב וולף, מראשי ישיבת קהילות יעקב (בני ברק) המשיך את מורשתו של אביו ב'הוצאת עין הרע' ושאר סגולות.
* הרב יצחק שמואל, שימש כבעל תפילה במשך עשרות שנים אצל הרב אלישיב, מתגורר בשכונת מאה שערים בירושלים.

מחתניו:
* הרב יוסף קרויזר, בנו של הרב זונדל קרויזר, מחבר 'זמנים כהלכתם'.
* הרב דוד יהודה בורשטיין, בנו של הרב שלמה בורשטין.

נכדו, הרב אריה לוין מכהן כרבה של צפון תל אביב.<ref></ref><ref></ref>
== לקריאה נוספת ==
* ספר הזיכרון תפארת רפאל, תשס"ו

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת לומז'ה-פתח תקווה
רפאל בנימין
קטגוריה:משפחת פרנק
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:דייני בית דין צדק אשכנזים פרושים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
יצחק ניסן

יצחק ניסן (נולד ב-29 באוקטובר 1945) שימש כמנכ"ל ונשיא התעשייה האווירית לישראל.

==ביוגרפיה==
ניסן החל לעבוד בתעשייה האווירית ב-1978, כמהנדס מערכות עסק בתחום פיתוח מערכות התקיפה העיקריות של ספינות חיל הים. בשנים 1995–2002 ניהל את מפעל מבת של החברה, העוסק בין השאר בפיתוח מערכות טילים נגד טנקים, חימוש מונחה מדויק, מערכות נשק ימיות וכן משמש קבלן ראשי לתוכניות החלל הלאומיות של מדינת ישראל. בתקופתו כמנהל המפעל זכה בפרס התעשייה ב-2001. ב-2002 מונה לסמנכ"ל החברה ומנהל חטיבת מערכות טילים וחלל.

בפברואר 2006 מונה למנכ"ל החברה בעקבות פרישתו של משה קרת. בתקופת כהונתו גייסה החברה כספים ב-2007, לראשונה באמצעות הנפקת אג"ח סחירות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובכך הפכה לחברה מדווחת הכפופה לכללי השקיפות של הרשות לניירות ערך. בין העסקאות הבולטות של החברה בניהולו הייתה עסקת מכירת אמצעי לחימה למשרד ההגנה של הודו בהיקף של כ-1.4 מיליארד דולר וחוזה עם מדינה אסייאתית בהיקף של כ-1.1 מיליארד דולר, בשנים אלו נקלטו בחברה 4,000 עובדים חדשים ו-1,600 יצאו לפרישה מוקדמת במהלך שהוביל בתיאום עם ועד העובדים, הכנסות החברה גדלו מ-2.3 מיליארד דולר ב-2002 ל-3.1 מיליארד ב-2010. לאחר שש שנים בתפקיד, הודיע ניסן ב-2012 על פרישתו.

לאחר פרישתו הקים יחד עם חזי בצלאל את חברת "מטאור אירוספייס" העוסקת בפיתוח כלים בלתי מאוישים.

ניסן בעל תואר ראשון (B.Sc) ותואר שני (M.Sc) בהצטיינות בהנדסת אלקטרוניקה ומכ"ם מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. דוקטור לשם כבוד מהטכניון בשנת 2012. מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.iai.co.il/32540-33822-he/default.aspx החל מהבוקר: יצחק ניסן - מנכ"ל התעשייה האווירית], אתר התעשייה האווירית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון
גאהניט

גאהניט הוא מינרל נדיר השייך לקבוצת הספינל. נוסחתו הכימית היא <math>ZnAl_2O_4</math>. הוא מופיע בגבישים בצבעים ירוק, כחול, צהוב, חום או אפור. המינרל נתגלה לראשונה במכרה נחושת בעיירה פאלון (Falun) שבמחוז דלרנה בשוודיה, שם הוא מופיע בפגמטיטים ובסלעים מותמרים. המינרל נמצא גם במספר אתרים בארצות הברית.

הגאהניט תואר לראשונה ב-1807 ונקרא על שמו של יוהאן גוטליב גאהן מגלה המנגן.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.mindat.org/min-1632.html אתר Mindat]
*[http://webmineral.com/data/Gahnite.shtml אתר Webmineral]
*[http://www.galleries.com/Gahnite אתר Mineral Galleries]
*[http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/gahnite.pdf פרויקט rruff]
* 

קטגוריה:מינרלים אוקסידיים
קטגוריה:מינרלים
תומאס אסטרדה פאלמה

תומאס אסטרדה פאלמה (Tomás Estrada y Palma; 9 ביולי 1832 – 4 בנובמבר 1908) היה פוליטיקאי קובני שכיהן כנשיא קובה בשנים 1902–1906.

==ביוגרפיה==
פאלמה נולד בעיר ביאמו שבקובה. כיהן כגנרל בעל תפקיד מרכזי במהלך מלחמת עשר השנים (1868–1878). במהלך המלחמה נשבה בידי כוחות ספרדים ונשלח לגלות, במהלכה התגורר בניו יורק, קיבל אזרחות אמריקנית ועבד לצד חוסה מארטי (שנחשב לאבי האומה הקובנית). לאחר מותו של מארטי הפך במקומו למנהיג המפלגה המהפכנית הקובנית. נשלח כדיפלומט לוושינגטון, וניסה להציע לספרדים 150 מיליון דולר תמורת ויתור על האי הקובני, אך נכשל. עם זאת, הוא הצליח לשכנע אישים בקונגרס האמריקני לתמוך בעצמאות קובה, דבר שתרם לפרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898, בה ניצחה ארצות הברית. 

לאחר מספר שנים של שלטון צבאי אמריקאי בקובה וכינון תיקון פלאט, נערכו בחירות לנשיאות ב-31 בדצמבר 1901, בהן היה פאלמה המועמד היחיד; יריבו, ברתולומה מאסו, פרש מהמירוץ במחאה על התגייסותה של ארצות הברית לטובת פאלמה, שהתגורר בה מאז מלחמת עשר השנים, והגיע לקובה רק ארבעה חודשים לאחר הבחירות. ב-20 במאי 1902 החלה כהונתו, והשלטון האמריקני באי הסתיים באופן רשמי.

במהלך כהונתו הצליח פאלמה להפחית את דרישת ארצות הברית להמשך שלטונה על חמישה בסיסים צבאיים בקובה, ובהסכם שנחתם ב-1903 נקבע כי היא תמשיך לשלוט רק באחד מהם, הבסיס האמריקני במפרץ גואנטנמו (בו היא פועלת עד היום). במהלך תקופת כהונתו חל שיפור גם ברשתות התקשורת במדינה, ובמערכות החינוך והרווחה, שנפגעו במהלך המלחמה מול ספרד.

פאלמה ניצח שוב בבחירות שנערכו בקובה ב-1906. אך ניצחונו לווה בטענות על שוחד וזיופים, והמדינה הייתה על סף הפיכה צבאית בהנהגתו של הגנרל אנריקה לוינאס דל קאסטיו. פאלמה ביקש את עזרתה של ארצות הברית, וזו שבה לשלוט בקובה בשלוש השנים הבאות, עד 1909, לאחר מותו. ב-1908 שוב נערכו בחירות, בהן נבחר חוסה מיגל גומס מהמפלגה הליברלית לנשיאות קובה.

==חיים אישיים==
פאלמה נישא לאחר הגלייתו, ב-1881, לג'נוביבה גוארדיולה ארביזו, בתו של נשיא הונדורס, חוזה סנטוס גוארדיולה. נולדו להם שישה ילדים.

==הנצחה==
פסלו של פאלמה הוצב בשדרת הנשיאים בהוואנה בירת קובה. לאחר שנים הופל הפסל על ידי תומכיו של פידל קסטרו, בטענה כי פאלמה הביא למגמת המעורבות הרבה מדי של ארצות הברית בענייניה של קובה; כיום נותר במקום רק בסיס הפסל, וזוג הנעליים המפוסלות. 

במחוז קאונטי במדינת ניו יורק, בו התגורר פאלמה שנים רבות מתקופת שהייתו בארצות הברית, נקרא על שמו רחוב בשם "דרך אסטרדה".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים קובנים
קטגוריה:נשיאי קובה

קטגוריה:ילידי 1832
קטגוריה:נפטרים ב-1908
מרטין דאלין

מרטין נתניאל דאלין (שוודית: Martin Nathaniel Dahlin; נולד ב-16 באפריל 1968 באודוואלה) הוא כדורגלן עבר שוודי.

אביו של דאלין, מוזיקאי ממוצא אפרו-ונצואלי, ואימו השוודית בחרו בשם מרטין, על שמו של מרטין לותר קינג. הוא נולד בעיר אודוואלה, אך גדל כילד בלונד.

==קריירת משחק==
דאלין שיחק במחלקת הנוער של קבוצת עיר מגוריו, לונד BK, אך את הבכורה שלו בקבוצת בוגרים ערך עבור מאלמה בשנת 1987. כבר בעונתו הראשונה בבוגרים הסתמן כחלוץ פורה. במהלך ארבע עונותיו הראשונות בקריירה, שיחק דאלין ב-79 משחקי עבור מאלמה וכבש בהם 35 שערים. בשנת 1991, עבר לשחק במועדון הבונדסליגה בורוסיה מנשנגלדבך. במהלך 5 שנים בגלדבאך, שיחק ב-106 משחקי ליגה ובהם המשיך ביכולת הכיבוש המרשימה שלו לאחר שכבש 50 שערי ליגה. כמו כן, זכה עם המועדון בסגנות הגביע הגרמני בעונת 1991-1992, ובגביע עצמו בעונת 1994-1995. בשנת 1993, זכה בתואר "שחקן השנה השוודי", גולדבולן. במהלך עונת 1996-1997, עבר לשחק ברומא האיטלקית, אבל כבר לאחר שלושה משחקים שב למנשנגלדבאך לקדנציה נוספת. הוא שיחק במועדון הגרמני עד לסיום העונה, כאשר כבש 10 שערי ליגה ב-19 משחקים. בעונה שלאחר מכן, 1997-1998, עבר לשחק במועדון הפרמייר ליג האנגלי בלקברן רוברס. ברוברס שיחק עונה אחת בלבד, ב-27 משחקי ליגה, ולא הרשים לאחר שכבש 4 שערים בלבד. הוא עבר עונה לאחר מכן, להמבורג הגרמנית, אך הספיק לשחק בה רק בחמישה משחקים בלבד, בעקבות פציעה קשה שהשביתה אותו עד לסיום העונה. אחרי שהחלים ושיחק בחמישה משחקים בלבד בעונה שלאחר מכן, פרש דאלין ממשחק פעיל.

==קריירה בינלאומית==

בשנת 1988, היה דאלין לשחקן כהה העור השני בסך הכל אשר מייצג את הנבחרת השוודית. הוא היה חלק מסגל הנבחרת שזכתה במקום השלישי במונדיאל 1994 בארצות הברית, בו כבש 4 שערים. הוא היה גם שותף להעפלתה של שוודיה לחצי גמר טורניר יורו 1992, שנערך בשוודיה.

סך הכל, שותף דאלין ב-60 משחקים בינלאומיים במדי הנבחרת השוודית, בהם כבש 29 שערים.

==תארים==

שוודיה
* מונדיאל 1994: מקום שלישי

בורוסיה מנשנגלדבך:
* הגביע הגרמני: 1994-1995
* הגביע הגרמני (סגנות): 1991-1992

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:חלוצי כדורגל שוודים
קטגוריה:כדורגלני מאלמה
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שוודיה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1968
שבתי יודלביץ

הרב שבתי בנימין יודלביץ (תרפ"ו, 1926 – כ"ב בכסלו תשנ"ז, 3 בדצמבר 1996) היה דרשן נודע בירושלים.

==קורותיו==
נולד בירושלים לרב שמואל אהרן יודלביץ ולרשא, בתו של הרב אריה לוין. למד בישיבת עץ חיים ובישיבת מרכז הרב. במהלך מלחמת העצמאות עסק בטיפול בפינוי חללים שנהרגו כתוצאה מהפגזות בירושלים. היה מתמיד גדול והעיד עליו רבו הרב חיים ברים שהיה לומד 18 שעות ברציפות. אשתו הראשונה אושפזה לעיתים תכופות בבית חולים לתשושי נפש. אביו לחץ עליו להינשא בשנית, כדי לקיים מצוות פרו ורבו, אך הוא סירב מחשש שאם אשתו תשמע זאת היא עלולה למות משברון לב. לאחר תקופה, אביו החליט להפסיק לשוחח עמו לחלוטין עד שישנה את דעתו. בשנות ה-70 לאחר חודשים ארוכים של נתק מאביו, נכנע לבסוף וקיבל היתר מאה רבנים, ונישא בשנית ללאה (לוסיל), עולה מצרפת הצעירה ממנו בעשרות שנים, ואשר ילדה לו תשעה ילדים. חששו התאמת כאשר מאן דהוא סיפר בטעות לאשתו הראשונה על נישואיו של בעלה, והיא נפטרה תוך ימים ספורים. 

במשך שנים נודע כדרשן בירושלים, וכונה "המגיד הירושלמי" (לצד עמיתו הרב שלום מרדכי שבדרון). בשנות החמישים והשישים סבב בערי ישראל ודרש בפני אוכלוסיות שונות ובהן עולים חדשים מהעלייה מתימן וצפון אפריקה. עסק בהוצאת ספרי אביו. 

נפטר בכ"ב בכסלו תשנ"ז, ונקבר בהר המנוחות.

==ספרו==
* דרשות המגיד - דברי חיזוק והתעוררות מאוצר שיחותיו ודרשותיו של המגיד הירושלמי הרב שבתי בנימין יודלביץ, הוצאת יפה נוף (3 כרכים)

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20130116142036/http://www.yahadoot.com/rabbis/הרב-שבתאי-יודלביץ שיעורי הרב שבתאי יודלביץ]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:משפחת אריה לוין
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
כיפוף הכללים

כיפוף הכללים או לסדר את המערכת (באנגלית: Gaming the system) הוא מונח המתייחס לשימוש בכללים ובנהלים שנועדו להגן על המערכת על מנת לבצע מניפולציות לצורך רווח אישי או השגת מטרה מסוימת שאיננה משרתת את האינטרסים של הארגון.

לעיתים פנייה לשימוש בטקטיקה זו נובעת מכך שהאינדיבידואל איננו מאמין עוד כי שיתוף פעולה יאפשר לו להשיג את אותה מידת הרווח שהוא עשוי להשיג בסופו של דבר באמצעות אומנות המשחק (gamesmanship).

== באינטרנט ==
לאורך השנים, מעצבים שונים של קהילות מקוונות הזהירו במפורש כי "בכל פעם שאתם יוצרים מערכת לניהול קהילה, מישהו ינסה לבצע מניפולציות במערכת לטובתו ... לכופף את הכללים". בשל כך, בפעמים רבות מעצבי קהילות מקוונות נאלצים עוד מלכתחילה "לחשוב כמו נבל" על מנת לשקול "איזה התנהגויות תעודדו שלא בכוונה על ידי כך שתיצרו כללים חברתיים חדשים מסוימים בקהילה המקוונת שלכם".

== גידול ילדים ==
תאוריית יחסי אובייקט מדגישה כי כאשר ילד מגלה כי הוא מסוגל לתמרן את אחד מהוריו כדי להשיג את מבוקשו, בעוד שההורה השני מנסה להציב לו גבולות, ישנה סבירות רבה כי ינצל את המצב כדי לכופף את הכללים.

כמו כן, במצב בו הורים מנסים לגרום לילדיהם לאוכל מאכלים מסוימים ומספרים להם כי יתנו להם ממתקים בתמורה, הילדים לומדים כיצד להתווכח עם הוריהם ולכופף את הכללים על מנת להשיג את מבוקשם.

== ראו גם ==
* הגנה מן הצדק
* שחיתות
* הונאה
* פיליבסטר
* הימנעות ממס
* עבירת צווארון לבן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחיתות
קטגוריה:הונאה
שמעון ישראל פוזן

רבי שמעון ישראל פוזן אב"ד שאפראן 
רבי שמעון ישראל פוזן (בכתיב יידי: פאזען; נפטר בכ"א בניסן תשכ"ט) היה רבה וראש הישיבה של הקהילה החרדית בעיר שאפראן (שופרון) ואחרי מלחמת העולם השנייה כיהן כר"מ בישיבת סאטמר בוויליאמסבורג.

==תולדותיו==
נולד לרב גרשון פוזן, דיין בפרנקפורט ובן לשושלת רבנים. היה תלמידו של הרב שלמה זלמן ברויאר רבה של פרנקפורט, והחשיב אותו כרבו אף אחרי שדבק בשיטת הקנאות. למד בגימנסיה והיה בעל תואר לפילוסופיה. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני והגיע עד לקייב שם פגש את רבי דוד מסקווירא ורבי דוד מזלטיפולי והתפעל מדרכי החסידות והחליט שלאחר המלחמה יעזוב את גרמניה. לאחר המלחמה ארז את חפציו ונסע לגור אצל סבו בפאפא שבהונגריה ולמד בישיבת בעלד אצל הרב יואל פלנר. לאחר שעבר רבו לכהן ברבנות אויהל עבר יחד איתו, שם נישא אשתו פיגא בלומה בתו של הרב פנחס הכהן רובין. בהיותו באויהל התפלל בבית הכנסת של חסידי מונקאטש וכך נהיה חסידו של רבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש, ממנו גם קיבל את קנאותו. רבו העריכו מאוד ואף אמר שכשיגיע לשמים וישאלוהו מה עשה בעולם יענה שהעמיד תלמיד בשם שמעון ישראל. 

לאחר מלחמת העולם השנייה כיהן בראשות ישיבה של אגודת ישראל בכפר שבפרברי בודפשט (לאחר שראש הישיבה הקודם רבי יהושע גרינוולד עבר לארצות הברית). לאחר זמן היגר לארצות הברית שם התמנה לראש הישיבה הגדולה של חסידות סאטמר בויליאמסבורג. היה חבר בארגון התאחדות הרבנים. היה קנאי קיצוני והיה מקורב לרבי יואל טייטלבוים מסאטמר. בארצות הברית נהיה חסיד של רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא והפליג בשבחו. 
נפטר בשביעי של פסח ונקבר ביום טוב שני של גלויות בשיכון סקווירא. בצוואתו ביקש שיכתבו על מצבתו: "הרביץ תורה הרבה שנים עם תלמידים אשר רובם הגיעו ליראת ה' באמת על דרך הבעש"ט ובזכות זה ירחם אב הרחמים עליו". 
מצבתו של רבי שמעון ישראל פוזן
מדרשותיו ומכתביו הודפסו בספר "תורת אלף".
הקים בית מדרש שאפראן בוויליאמסבורג שם כיהן כרב קהילה. בצוואתו הוריש את הרבנות לחתנו רבי צבי הירש מייזליש. לקהילה יש קשר הדוק עם חסידות סאטמר (זלמן לייב). לקהילה יש תלמוד תורה וישיבה קטנה.

ילדיו:
* בנו רבי פנחס יהודה מויליאמסבורג
* בנו רבי אליעזר מניו סקוור
* בנו רבי חיים אלעזר מויליאמסבורג
*מרים אשת ממלא מקומו רבי צבי הירש מייזליש, בן רבי חיים הרב מסארוואש מסארוואש.
*חי' שרה אשת הרב אליהו פאללאק, אב"ד וואדקערט שנפטר בחייו.
רבי אליהו פולק מווודקרט, חתנו של הרב פוזן

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?f=31&t=7322 אשכול עליו] בפורום "אידישע וועלט פארומס" .
* תמונות http://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?p=485100

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
יצחק ענבר

יצחק ענבר (נולד ב-7 בנובמבר 1955) הוא שופט לשעבר וסגן נשיא בבית המשפט המחוזי בתל אביב.

== חייו ==
ענבר למד בבית הספר התיכון ע"ש טשרניחובסקי בנתניה ושירת בצה"ל בין השנים 1974-1976. בשנת 1980 סיים בהצטיינות את הלימודים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא עשה את התמחותו בבית המשפט המחוזי בירושלים ובמשרד עורכי-דין, וב-1981 הוסמך לעורך-דין. 

עד לשנת 1993 עסק ענבר בעריכת דין. בספטמבר באותה שנה מונה לשופט בית משפט השלום בירושלים וביוני 2000 מונה להיות סגן נשיא בית המשפט.

בחודש יולי 2002 מונה ענבר לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים. באפריל 2010 קודם לדרגת שופט בכיר בבית משפט זה, ושנה לאחר מכן עבר לכהן בבית המשפט המחוזי בתל אביב. 

בנובמבר 2011 הגישה דורית ביניש - נשיאת בית המשפט העליון את מועמדותו של ענבר לבית המשפט העליון, אך ענבר לא נבחר לתפקיד.

במאי 2014 מונה למשרת סגן נשיא של בית המשפט המחוזי בתל אביב, האחראי על מחלקת הערעורים האזרחיים ועל מדור תביעות ייצוגיות.

ענבר נמנה עם סגל המרצים הקבוע במכון להשתלמות שופטים במשך כ-13 שנים, עד פרישתו. במסגרת זו, היה המנהל האקדמי של השתלמויות בנושא התנהלות דיונית ותביעות ייצוגיות, והרצה בהשתלמויות שונות וביניהן: מועמדים לשיפוט, כתיבת פסקי דין, סוגיות בסדר דין אזרחי, ועוד. ענבר מרצה במסגרות שונות באקדמיה ובפני מוסדות וגופים שונים בתחומי משפט שונים, בין היתר, בנושא תובענות ייצוגיות.

במרץ 2017 פרש לגמלאות ומאז מכהן כבורר וכמגשר במשכן לבוררות ופתרון סכסוכים. התמחותו של השופט ענבר היא בתחום המשפט האזרחי-מסחרי, בין היתר, בתובענות ייצוגית, בסכסוכים מסחריים מורכבים, בדיני חוזים ובתחום המשפט המנהלי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.cadr.co.il/יצחק-ענבר/ יצחק ענבר], באתר המשכן לבוררות ופתרון סכסוכים

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בירושלים
קטגוריה:בוגרי תיכון טשרניחובסקי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
עין חוגה

מעיין עין חוגה הוא מעיין שופע הסמוך לנחל חרוד, הוא נמצא במרחק שני קילומטר מזרחית לקיבוץ חמדיה. הוא אחד מן המעיינות הגדולים בעמק בית שאן ודרך הגישה אל המעיין היא מכביש 90.

המעיין נמצא באזור השבר הסורי-אפריקני. מזרחית למעיין ישנם שרידי כפר מהתקופה הנאוליתית ועד קום המדינה היה בסמוך למעיין הכפר הפלסטיני אלע'זאויה.

במקום הוקם פארק מים גדול בשם גני חוגה שנחנך ב-1994 על ידי המועצה האזורית, קק"ל ומשרד התיירות והפך למעיין מוסדר.

באזור המעיין נשתמרו הצמחייה הטבעית ועצי תמר מקוריים. שוחזרה במקום טחנת קמח עתיקה והוקם גן זואולוגי.

==לקריאה נוספת==
*[http://www.kotar.co.il/KotarApp/Index/Chapter.aspx?nBookID=75854454&nTocEntryID=75900981 מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול - כרך 6 : העמקים]

==קישורים חיצוניים==
* אתר האינטרנט של גני חוגה - פארק מעיינות [https://www.huga.co.il/ גני חוגה - פארק מעיינות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמק בית שאן
חוגה
ג'יימס ליפטון

ג'יימס ר' ליפטון (באנגלית: James R. Lipton; 19 בספטמבר 1926 – 2 במרץ 2020) היה סופר, משורר, מלחין ושחקן יהודי-אמריקאי.

ליפטון שימש בעבר כדיקן "הסטודיו למשחק" - בית הספר לדרמה באוניברסיטת פייס שבניו יורק. הוא המפיק, הכותב והמנחה של סדרת הטלוויזיה בכבלים ברשת בראבו "סטודיו למשחק", אשר עלתה לשידור לראשונה בשנת 1994. כמו כן הוא היה טייס וחבר באיגוד טייסים ובעלי מטוסים.

== ביוגרפיה ==
ליפטון נולד בדטרויט שבמישיגן בשנת 1926, לבטי (במקור ויינברג) ולורנס. אמו בֶּרתי לבית ויינברג הייתה מורה ואביו לורנס ליפטון היה סופר, משורר ועיתונאי, בעל טור יומי ביומון היהודי "פארווערטס".

לאחר מלחמת העולם השנייה עבר ליפטון לפריז ועבד במשך תקופה קצרה בתור סרסור של זונות בצרפת.

בהמשך ליפטון חזר לארצות הברית, והחל את הקריירה שלו כתסריטאי וכשחקן באופרות סבון - במהלך תקופה זו ליפטון כתב תסריטים לאופרות הסבון "Another World", "The Edge of Night", "Guiding Light" ו-"Capitol", וכמו כן הוא שיחק למעלה מ-10 שנים באופרת הסבון "Guiding Light".

בשנת 1994 ליפטון הקים את בית הספר למשחק "הסטודיו למשחק" בניו יורק. במקביל, החל להנחות את תוכנית הראיונות "סטודיו למשחק", בהשראת תוכנית האירוח הצרפתית "אפוסטרוף" בהנחיית ברנאר פיבו, בה הוא מראיין סלבריטאים בולטים בהוליווד. לאורך השנים התארחו בתוכנית מאות שחקנים, תסריטאים ובמאים בולטים, בהם אנשים כמו פול ניומן, רוברט רדפורד, סידני פולאק, סטיבן ספילברג, וברט ריינולדס.

באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 פרסם את הספר האוטוביוגרפי "Inside Inside".

ליפטון נפטר בביתו ב-2 במרץ 2020 מסרטן שלפוחית השתן.

==חייו הפרטיים==
בין השנים 1954–1959 ליפטון היה נשוי לשחקנית נינה פוש. מאז 1970 היה נשוי לדוגמנית ולסוכנת הנדל"ן קדאקיי טרנר.

==ראו גם==
* ברנאר פיבו

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:משוררים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:טייסים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פייס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020