OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פארק בואן רטירו

פארק בואן רטירו (בספרדית: Parque del Buen Retiro - פארק 'מנוחה נעימה) הוא הפארק המרכזי והחשוב של מדריד, בירת ספרד.

הפארק משתרע על שטח של 1.4 קילומטר רבוע ונמצא בסמיכות לשער אלקלה ולמוזיאון הפראדו. הפארק מכיל בין היתר פסלים רבים, אנדרטות ואגם, ונחשב לאחד המקומות הפופולריים בעיר.

== היסטוריה ==
מקורו של הפארק בתחילת המאה ה-16, אז נבנה באזור ארמון קיט לשימוש משפחת המלוכה. בשנת 1561 העביר המלך פליפה השני את חצר המלוכה למדריד, והרחיב את הפארק סביב לארמון הקיט המלכותי. הארמון שימש את המלך בתקופת התענית ובזכות קרבתו לארמון המלכותי יכול היה המלך לעבור אליו יחד עם חצר המלוכה.

גני בואן רטירו הורחבו בשנת 1620, כאשר גספר דה אוליבארס, מקורבו של המלך פליפה הרביעי, העניק לו שטחי אדמה בקרבת הארמון לצורכי הפנאי של חצר המלוכה. בשנות השלושים של המאה ה-17 נבנו בפארק מספר מבני שירות, בהם ה'קאזון דל בואן רטירו' (Casón del Buen Retiro) ששימש כאולם נשפים ומשמש כיום את מוזיאון הפראדו.

הפארק המשיך להתפתח במאתיים השנים הבאות ונוספו לו האגם וגרמי מים נוספים, גנים חדשים, גידור מהודר ומצפה כוכבים. ארמון הרטירו היה בשימוש עד ימיו של המלך קרלוס השלישי, ומרבית שטחי הארמון נהרסו במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בתקופת שלטונה של המלכה איזבלה השנייה זכה הפארק לעדנה מחודשת ונשתלו בו עצים וגנים חדשים. לאחר מהפכת 1868 בספרד וירידתה של איזבלה השנייה מכס השלטון, נפתח הפארק לציבור הרחב והפך בהדרגה לריאה הירוקה של מדריד.

עם הפיכתו לפארק ציבורי, שימש הפארק למספר תערוכות בינלאומיות. לצורך התערוכות נבנו בפארק מבנים חדשים, בהם ארמון ולאסקז (1884) וארמון הזכוכית (1887), שנבנה בהשראת ארמון הזכוכית בלונדון. כיום משמשים המבנים לגלריות אמנות. בתחילת המאה ה-20 הוקמה בפארק האנדרטה לזכרו של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד. בשנים הבאות הוקמו בפארק עשרות פסלים, אנדרטות ומזרקות והוא הפך למעשה לגן פסלים פתוח. בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 נוספו לפארק הגנים האחרונים.

ב-2021 הוכרזו פארק בואן רטירו ושדרת פראדו הסמוכה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

== גלריית תמונות ==
<gallery mode=packed widths="200px" heights="200px">
Retiro Park Crystal Palace.JPG|ארמון הזכוכית
תמונה:Retiro Park Velazquez Palace.JPG|ארמון ולאסקס
תמונה:Retiro Park Sculpture Avenue.JPG|שדרת פסלים
תמונה:Retiro Park Fountain I.JPG|מזרקה
תמונה:Retiro Park Fountain II.JPG|מזרקה
תמונה:Retiro Park Fountain III.JPG|מזרקה
תמונה:Retiro Park Jacinto Benavente Monument.JPG|אנדרטה לזכרו של המחזאי חסינטו בנאבנטה, זוכה פרס נובל לספרות
תמונה:Park Retiro Cuba Monument.JPG|אנדרטת קובה
תמונה:Park Retiro Arsenio Martínez Campos Monument.JPG|אנדרטה לזכרו של הגנרל ארסניו מרטינס קמפוס, שליט קובה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gardenvisit.com/history_theory/library_online_ebooks/ml_gothein_history_garden_art_design/buen_retiro_park_madrid/ היסטוריה מפורטת של הפארק (אנגלית)]
* [http://www.hakolal.co.il/%D7%A4%D7%90%D7%A8%D7%A7%D7%94-%D7%93%D7%9C-%D7%A8%D7%98%D7%99%D7%A8%D7%95.html למידע על פארק בואן רטירו]
* [https://whc.unesco.org/en/list/1618/ אתר המורשת העולמית] 
* 

קטגוריה:מדריד
בואן רטירו
דוד פריזנהויזן

ר' דוד פריזִנהוֹיזֶן (בעברית על דרך היידיש; בגרמנית: David Friesenhausen, פריזנהַאוּזן; 1756 – 23 במרץ 1828, קרלסבורג), מתמטיקאי, דיין ואיש תנועת ההשכלה, הראשון שהציע הקמת בית מדרש לרבנים באימפריה האוסטרית.

== ביוגרפיה ==
דוד בן מאיר הכהן נולד בכפר פריזנהאוזן שבבוואריה בשנת 1756. למד תורה בעיר פירת (פיורדא) שבקרבת נירנברג עד גיל 30, אז החל ללמוד מדעים במשך כ-10 שנים נוספות. בשנת 1788 עבר לברלין, ובהּ פרסם את הספר "כליל החשבון" – ספר חשבון וגאומטריה ומבוא לאלגברה בעברית. בשנת 1796 הוא יצא למסע ברחבי אירופה כדי למכור את ספרו ולאסוף פרענומעראנטן לספר נוסף שלו, "מוסדות תבל", המתאר את מבנה היקום על פי קופרניקוס.

בעקבות אכזבתו מהרדיקליות של תנועת ההשכלה בברלין, עבר פריזנהאוזן לעיירה אונסדורף שבהונגריה בסביבות שנת 1800, ונתמנה בה לדיין. במקביל עסק במסחר. בשנת 1806 עבר לתקופה קצרה לפשט, אך בהיעדר מקור פרנסה שם, שב במהרה לאונסדרף. באותה תקופה הגיש לקיסר האימפריה האוסטרו הונגרית הצעה להקמת שלושה בתי מדרש לרבנים, בהונגריה, בגליציה ובמוראביה. תוכנית הלימודים המוצעת כללה בנוסף ללימודי תלמוד גם תנ"ך ולימודים כלליים. ההצעה נדחתה על ידי השלטונות, אך עוררה עליו רוגז רב מצד רבני הונגריה.

בין השנים 1808–1816 כיהן פריזהאוזן כדיין בקהילת יהודי אוהעל בעיירה שאטוראליאויהיי, ונודע כמתנגד לחסידות. בשנת 1816 יצא למסע שני באירופה, לשם גיוס מנויים לספרו "מוסדות תבל"; בעקבות הצלחתו לגייס מספיק מנויים, ובהם הרב משה סופר ואהרן חורין, יצא הספר לאור בווינה בשנת 1820. בנוסף לחלק האסטרונומי, כולל הספר הוכחה לפתרון הבעיה ה-11 של אוקלידס, וכן צוואה רוחנית, שבה מספר פריזנהאוזן על תוכניתו לייסוד בית מדרש לרבנים. סוגיית מידת תמיכתו בשינויים דתיים הייתה לסלע מחלוקת בין היסטוריונים שחקרו את כתביו.

== ספריו ==
* ספר כליל החשבון: מבואר בו ראשי יסודות חשבון הכללי ... המהולל בשם אלגעברא; גם ... חכמת המדידה ... עם שלשה לֻחֹת נחֹשת ... צורות למודי המדידה, ברלין: דפוס חנוך נערים, תקנ"ז 1796.
* ספר מוסדות תבל: מבואר בו שלשה עניינים ...: בנין העולם לפי דעת קופערניקוס ..., מופת חותך על יסוד האחד עשר מספר האיקלידוס ... ; צוואה אשר אני מודה ליוצאי חלצי ... מופתים על מציאת השם ..., וינה: אַנטאָן שטרויס, 1820.

== לקריאה נוספת ==
* מאיר גילון, 'ר' דוד פריזנהויזן בין קוטבי ההשכלה והחסידות', בתוך: משה כרמלי-וינברגר (עורך), בית המדרש לרבנים בבודפשט תרל"ז–תשל"ז: מחקרים בתולדותיו והישגיו במדעי היהדות, ניו יורק: איגוד חניכי ביה"מ לרבנים בבודפשט, תשמ"ו, עמ' יט–נד.

<div class="mw-content-ltr">
* Levi Cooper, 'The last will and testament of Rabbi David Friesenhausen,' Jewish Educational Leadership 8,3 (2010), 55-62.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* מיכאל סילבר, 
* [http://www.rabbi.hu/resp/rajferi/rajferi-emancipal2008.htm Rabbi Ferenc Raj, A Belated Gift, Reluctantly Given: The Emancipation of the Jews in Hungary]
* 

ספריו:
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משכילים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:שאטוראליאויהיי: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-19
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1750
קטגוריה:נפטרים ב-1828
פרדריק ג'ון קיזלר

פרדריק ג'ון קיזלר (באנגלית: Frederick John Kiesler; 22 בספטמבר 1890 – 27 בדצמבר 1965) היה אדריכל, אמן ומעצב תפאורות יהודי אוסטרי-אמריקאי, יליד בוקובינה. קיזלר ידוע בעיקר בשל עיצובו האוונגרדי של היכל הספר במוזיאון ישראל בירושלים (1965), עיצוב שעורר בזמנו מחלוקת, אך כיום נחשב לאחת מן היצירות האדריכליות החשובות בירושלים.

== קורות חיים ==
קיזלר נולד בצ'רנוביץ, ב-1890, כשהעיר הייתה חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1926 היגר לארצות הברית.

ב-1965 הושלמה בנייתו של היכל הספר שתכנן קיזלר יחד עם האדריכל ארמן פיליפ בארטוס, לאחר כ-11 שנות עבודה. מלכתחילה, הייתה הבחירה בבארטוס ובקיזלר מעוררת מחלוקת: בארטוס היה חתנו של הנדבן העיקרי להקמת היכל הספר, דוד שמואל גוטסמן בעוד שקיזלר לא סיים את לימודי האדריכלות (אם כי החזיק ברישיון אדריכלות מטעם מדינת ניו יורק). היו בין האדריכלים הישראליים שטענו כי היה נאות להטיל את התכנון על אדריכל ישראלי.

קיזלר נפטר בשנת 1965 בעיר ניו יורק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אדריכלים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אדריכלים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמנים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אמנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מעצבים אמריקאים
קטגוריה:מעצבים יהודים
קטגוריה:מעצבי במה יהודים
קטגוריה:יהודים מבוקובינה

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1965
24: גאולה

24: גאולה (באנגלית: 24: Redemption) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי שמשלים את הפער העלילתי בין העונה השישית לעונה השביעית של סדרת הטלוויזיה "24". בדומה לסדרה, העלילה בסרט מוצגת בזמן אמת עם הפסקות קצרות. עלילת הסרט, שאורכו כשעה וחצי, מתרחשת בין השעות שלוש עד חמש אחר הצהריים. הסרט מתרחש במקביל בארצות הברית, בעת השבעתה של הנשיאה הנבחרת אליסון טיילור, ובסנגלה, מדינה בדיונית באפריקה, שבה הסוכן ג'ק באואר מנסה למצוא שלווה.

הסרט שודר לראשונה ב-23 בנובמבר 2008 והופץ ב-DVD יומיים מאוחר יותר. קיפר סאת'רלנד, המגלם את ג'ק באואר, היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על השתתפותו בסרט.

== עלילה ==
בסנגלה, ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד) עוזר לחברו בפעילות הומניטרית למען יתומי המדינה. נציג של שגרירות ארצות הברית במדינה מגיש לג'ק זימון לחקירה על פעולות שביצע בעבר. באותו זמן, מרחשת הפיכה צבאית במדינה, וג'ק יוצא להגן על יתומים.

בארצות הברית, הנשיאה הנבחרת, אליסון טיילור (שרי ג'ונס), שומעת על ההפיכה, אך ידיה כבולות כיוון שהנשיא היוצא, נוח דניאלס, לא מאפשר לה לפעול.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:24 (סדרת טלוויזיה)
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
ג'ון ונטימיליה

ג'ון ונטימיליה (באנגלית: John Ventimiglia; נולד ב-17 ביולי 1963) הוא שחקן אמריקאי אשר התפרסם בעיקר בזכות תפקידו כארטי באקו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".

== חיים אישיים ==
ונטימיליה נולד בקווינס, ניו יורק, וגדל בטינק, ניו ג'רזי.

== קריירת משחק ==
בנוסף למשחקו בסופרנוס שיחק ונטימיליה במספר סרטי קולנוע בתפקידים משניים, ובמספר הופעות אורח בסדרות טלוויזיה כולל חוק וסדר ו-NYPD Blue.

ב-1997 שיחק בסרט "ניאגרה, ניאגרה" ובסרט "מתחת לגשר" לצדה של מליסה לאו. ב-1998 שיחק בסרט הטלוויזיה "מלך העולם" של רשת ABC על פי ספרו של דייוויד רמניק אותו המתאגרף מוחמד עלי. 

בשנת 1999 שיחק בתפקיד קטן בסרט הדרמה "הבן של ישו" על פי ספרו של דניס ג'ונסון. בשנת 2012 שיחק במותחן הפשע של הישראלי אריאל ורומן, "אייסמן" לצד מייקל שאנון.

בשנת 2022 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה גזלייט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hbo.com/sopranos/cast/actor/john_ventimiglia.shtml ג'ון ונטימיליה], באתר HBO

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
איקוולאונה

איקוולאונה או איקובלאונה (בלטינית: Icovellauna, מקלטית: "מים") היא אלה שפולחנה היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו) ובמערבה של גרמניה. מקדשים לאלה זו הוקמו במץ ובננסי (שניהם בצרפת), ומקדש נוסף התגלה בטריר (בגרמניה).

המקדש שהתגלה במץ (בשנת 1879, על ידי האב מולר) היה מקדש מתומן ובמרכזו בריכה. גרם מדרגות שהקיף את מבנה המקדש ואת הבריכה, הוביל לתוך הבריכה ואיפשר למאמינים להניח בה מנחות ולשאוב ממימיה המקודשים. צורת המקדש, וכן פסלונים של האל מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית, מעידים כי מדובר במקדש מרפא, וכי איקוולאונה הייתה אלת מרפא.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Miranda Green, Symbol and Image in Celtic Religious Art,Routledge, 1992
* Roy A. Adkins, Handbook to life in ancient Rome,
Oxford University Press US, 1998

</div>
==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20060827044310/http://www.celtnet.org.uk/gods_i/icovellauna.html איקוולאונה באתר celtnet]

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלות ים ונהר
קטגוריה:אלות בריאות
מימי רץ-ויזנברג

מימי רץ-ויזנברג (נולדה ב-1952) היא מנהלת אמנותית וכוריאוגרפית של קבוצת מחול הנושאת את שמה.

רץ-ויזנברג היא בוגרת המרכז לאומנויות ”Davis Center For Performing Art” שבניו יורק, והיא השתלמה ב-"Nikolais/LouisDance Theatre Lab".

יצירותיה הוצגו בפסטיבלים בעולם, למשל יצירתה "קולות" שהוצגה בפריז במופע מיוחד לרגל יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל. היא קיבלה מענקים שונים לעסוק בכוריאוגרפיה ממשרד החינוך, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב ועוד. בנוסף, יצרה כוריאוגרפיה לתיאטרון - למשל להצגת "סיפורי הרכבת" של שלום עליכם בבימויו של רמי דנון, ולהצגת "חמור ליל קיץ" בבימויו של שמואל וילוז'ני. בנוסף עיבדה את "השחף" מאת צ'כוב לתיאטרון תנועה.

רץ-ויזנברג מלמדת כוריאוגרפיה ואלתור לרקדנים ושחקנים בבית הספר לאומנויות הבמה במכללת סמינר הקיבוצים בתל אביב.

נשואה למלחין מנחם ויזנברג.

== יצירותיה ==
* קולות
* רגעים גנובים
* משא אשה
* ביצים
* איזון עדין
* כחומר ביד היוצר
* אשה אודות עצמה

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070505194909/http://www.frido.co.il/ratz/ האתר של קבוצת המחול]

קטגוריה:כוריאוגרפיות ישראליות
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
ברנהרד שלינק

פרופסור ברנהרד שלינק (בגרמנית: Bernhard Schlink; נולד בבילפלד שבגרמניה ב-6 ביולי 1944) הוא סופר, היסטוריון, משפטן ושופט גרמני, המתגורר בברלין.

==קריירה==
שלינק למד משפטים באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטה החופשית של ברלין.
<br />הוא מכהן משנת 1988 כשופט בבית המשפט החוקתי של נורדריין-וסטפאליה ומשנת 2006 כפרופסור למשפט ציבורי ופילוסופיה של המשפט באוניברסיטת הומבולדט בברלין. הוא מחלק את זמנו בין ברלין לניו יורק.
<br />ספרו המפורסם ביותר, "נער קריאה", תורגם ליותר מ-50 שפות ועובד בשנת 2008 לסרט קולנוע בכיכובה של קייט וינסלט, שזכתה בפרס אוסקר על משחקה בו.

==ספריו==
* (עם ולטר פופ), זלב: חוק(ר) פרטי (1987), תרגמה קטיה מנור, הקיבוץ המאוחד, 2008 <br />(בסדרת "הבלש זלב" פורסמו שני ספרים נוספים שטרם יצאו לאור בעברית: ההונאה של זלב ומותו של זלב).
* נער קריאה (1995), תרגמה רוני לוביאניקר, זמורה ביתן, 1998
* אהבות מוברחות (2000), תרגמה רוני לוביאניקר, זמורה ביתן, 2001
* הדרך הביתה (2006), תרגמה חנה לבנת, זמורה ביתן, 2009.
* סוף שבוע אחד (2008), תרגמה חנה לבנת, הוצאת מחברות לספרות, 2010.
* שקרים של קיץ (2010), תרגמה חנה לבנת, הוצאת מחברות לספרות, 2013.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:שופטים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס די ולט לספרות
קטגוריה:זוכי פרס הנס פאלאדה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הטכנית של דרמשטאדט
קטגוריה:נער קריאה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1944
מוזיקת ליווי

מוזיקת ליווי (באנגלית: Incidental music) היא מוזיקה המלווה מחזה, תוכנית טלוויזיה, תוכנית רדיו, משחק וידאו, או כל אירוע שמרכז העניין בו אינו המוזיקה. המושג בדרך כלל לא מתייחס למוזיקה המלווה סרטים, הנקראת פסקול.

מוזיקת ליווי משמשת להוספת אווירה לאירועים המתרחשים בעלילה. לדוגמה, מוזיקת ליווי יכולה לבוא ברגעים דרמטיים בעלילה, להוסיף נופך, או להצביע על סכנה מתקרבת, או שהיא יכולה לבוא בין או בסוף המערכות במחזה.

ידוע שכבר בימי היוונים נוגנה מוזיקה בעת העלאת מחזות. בין היצירות המפורסמות, אפשר למצוא את אגמונט שכתב לודוויג ואן בטהובן, Rosamunde שכתב פרנץ שוברט, מוזיקה לחלום ליל קיץ של שייקספיר מאת פליקס מנדלסון-ברתולדי, מוזיקה ל-L'Arlésienne של אלפונס דודה מאת ז'ורז' ביזה ופר גינט של הנריק איבסן מאת אדוורד גריג. יצירות שזכו להצלחה רבה, כמו המצוינת לעיל, מנוגנות היום לרוב מחוץ לקונטקסט של המחזה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
אהרון ברנשטיין

אהרון דוד ברנשטיין (בכתיב יידיש: בערנשטיין; בגרמנית: Aaron David Bernstein; 6 באפריל 1812, דנציג – 12 בפברואר 1884, ברלין) היה עיתונאי, פילוסוף אוטודידקט, מחבר ספרי מדע פופולרי, מהפכן יהודי-גרמני, מהוגי הדעות של היהדות הרפורמית.

== ביוגרפיה ==
ברנשטיין נולד בשנת 1812 בעיר דנציג (כעת גדנסק). התחנך בישיבה ואת השכלתו הכללית רכש בכוחות עצמו. בראשית שנות השלושים של המאה ה-19 עבר לברלין, פרוסיה, שם התפרנס כמוכר ספרים, עיתונאי ומחבר ספרי מדע פופולרי - כתב סדרה בת 21 כרכים על פלאי העולם. הוא השתתף בלחימה במהפכת 1848 בגרמניה ובשנות החמישים, תחת שלטון הריאקציה, נכלא לזמן מה בעוון פרסום השקפותיו הליברליות. בתחילת דרכו כעיתונאי וכסופר נהג ברנשטיין לחתום בשם העט א' רֶבֶּנשטיין (A. Rebenstein).

זיגיסמונד שטרן וברנשטיין היו הדמויות הבולטות ביותר בקרב בני הקהילה היהודית של ברלין, שביקשו לבצע רפורמות רדיקליות ביהדות. השניים, יחד עם משה סימיון נסחו את הטיוטה של ה"קול קורא", שפורסם בעיתונות וקרא ליהודים לקחת חלק בהתוויית העקרונות ליהדות חדשה. ברנשטיין האמין כי כתבי הקודש אינם מכילים את פרטי ההתגלות הישירה של רצון האל, אלא רק עדות לה. ב-10 במרץ 1845 היה מבין מייסדיה של הקהילה הרפורמית העצמאית-למחצה של ברלין, שלראשה נבחר לבסוף שמואל הולדהיים. באותו יום, נאם אהרן ברנשטיין:

== משפחתו ==
בנו הבכור של אהרון היה הפיזיולוג יוליוס ברנשטיין, ובנו הבכור של יוליוס היה המתמטיקאי פליקס ברנשטיין. אדוארד ברנשטיין היה בן אחיו של אהרון.

== כתביו ==

* מקור האגדות על אברהם יצחק ויעקב. 1871
* כוחות הטבע ופעולת המוח 1874
ספרו היחיד שתורגם לעברית:
* ידיעות הטבע; נחקרו ונכתבו בשפת אשכנז על ידי אהרן בערנשטיין; ונעתקו לשפת עבר על ידי פסח רודערמאנן [רודרמן] ודוד פרישמאנן [פרישמן], ורשה: דפוס אלאפין – א. גינס, תרמ"א–תרמ"ו.

== לקריאה נוספת ==
* מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה: תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תש"ן.
* יוסי ורדי, [http://humanities1.tau.ac.il/shalom_rosenfeld/images/11-heb/15.pdf "ידיעות הטבע" - תקופון המדע הפופולרי הראשון בעברית], קשר, גיליון מס' 11, אביב 1992

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303180515/https://portal.d-nb.de/opac.htm?query=Woe%3D119083787&method=simpleSearch אהרון ברנשטיין] בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה 
* אהרון ברנשטיין בוויקיטקסט בגרמנית.
* [http://openlibrary.org/authors/OL2278689A/Aaron_David_Bernstein אהרון ברנשטיין] ב-Openlibrary
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-n86-808123 אהרון ברנשטיין] ב-Worldcat
* 
* 
* 
* 
<div style="direction: ltr;">
Marcel Nicolas: [http://daten.digitale-sammlungen.de/0001/bsb00016318/images/index.html?seite=153 Bernstein, Aaron]. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, S. 133. 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:סופרים גרמנים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:אוטודידקטים גרמנים
קטגוריה:מהפכנים גרמנים
קטגוריה:יהודים רפורמים
אהרון
קטגוריה:מהפכנים יהודים
קטגוריה:ילידי 1812
קטגוריה:נפטרים ב-1884
סבסטיאן ויירה

דייגו סבסטיאן ויירה גלאין (בספרדית: Diego Sebastián Viera Galaín נולד ב-7 במרץ 1983 בפלורידה שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אתלטיקו ג'וניור ברנקייה הקולומביאנית.

==ביוגרפיה==

ויירה החל את הקריירה שלו בנסיונל האורוגוואית שם שיחק 58 משחקים ולאחר שנתיים במועדון עבר לויאריאל הספרדית ושיחק במדיה 75 משחקים. לאחר שהגיע דייגו לופז לקבוצה הוא הפך לשוער הראשון, וויירה ירד לספסל. בתום עונתו הרביעית בקבוצה עבר ללאריסה מליגת העל היוונית ובסיום העונה עבר לקבוצת ג'וניור הקולומביאנית.

לזכותו של ויירה 15 הופעות בנבחרת אורוגוואי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1983
קטגוריה:שוערי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלני נסיונל
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני לאריסה
קטגוריה:כדורגלני ג'וניור ברנקייה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
נער קריאה

נער קריאה (בגרמנית: Der Vorleser) הוא רומן מאת הסופר הגרמני ברנהרד שלינק, שראה אור בשנת 1995. הספר זכה בפרסים ספרותיים רבים, תורגם ליותר מ-50 שפות, והיה לספר הגרמני הראשון שהגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.

הספר תורגם לעברית על ידי רוני לוביאניקר ויצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן ב-1998.

== עלילה ==
במוקד הספר רומן בין חנה, אישה צעירה שעובדת ככרטיסנית בחשמלית, לבין מיכאל, נער צעיר ממשפחה אינטלקטואלית. האנה מטפלת במיכאל בחוליו, ולאחר שהוא מבריא ממחלתו שולחת אותו אימו להודות לאישה שעזרה לו. רומן מתפתח בין השניים, ובמהלכו מבקשת חנה ממיכאל להקריא לה ספרים שונים בעת המפגשים ביניהם. לאחר זמן מה מתאכזב הנער לגלות, שהאישה עזבה בפתאומיות את הדירה שבה גרה, מבלי לומר לו דבר. 

מאוחר יותר, בהיותו סטודנט למשפטים, הוא מגלה באקראי שהנאהבת שלו הייתה שומרת בשרות האס אס והוצבה במחנה ריכוז לא רחוק מאושוויץ, וכי היא עומדת למשפט על פשעים נגד האנושות. במהלך העדויות בבית המשפט, נחשפים פרטים מפתיעים על התנהגותה של האנה במהלך שירותה המזכירים את התנהגותה כלפי מיכאל, כגון הגנה על אסירות חלשות, הקראת סיפורים על ידי האסירות שהוכנסו לחדרה, ולאחר מכן שילוחן אל מותן, בהליך של סלקציה שביצעה בעצמה. 

במהלך המשפט מבין מיכאל שחנה היא למעשה אנאלפביתית, ומגבלה זו היא המניע למעשים רבים בחייה, וכי בושתה מהיותה אנאלפביתית וניסיונה להסתיר זאת, מובילים אותה לקבל על עצמה במודע אשמה בלעדית על מעשי רצח שביצעו גם השומרות האחרות, וכתוצאה מכך נפסק לה עונש מאסר עולם. כעשר שנים לאחר המשפט מחליט מיכאל לשלוח לה סיפורים מוקלטים. חנה לומדת לראשונה בחייה לקרוא ואף לכתוב באמצעות הסיפורים המוקלטים. היא שואלת ספרים מספריית בית הסוהר ולומדת קריאה תוך האזנה להקראתו של מיכאל. בסופו של דבר היא גם שולחת אליו מכתבים, אך לא זוכה למענה. מיכאל ממשיך לשלוח הקלטות ובזה מתמצה הקשר ביניהם. 

במשך שנות ריצוי עונשה של חנה, נישא מיכאל ונולדת לו בת. אך נישואים אלו אינם מחזיקים מעמד ובני הזוג מתגרשים. כעבור 18 שנה, לקראת סיום תקופת מאסרה, מבקר מיכאל את חנה בכלא. לאכזבתו הוא פוגש אישה מבוגרת שנראית לו זקנה. לקראת שחרורה, מבקשת מנהלת בית הכלא ממיכאל לדאוג לחנה, והוא נעתר לכך. אלא שבבוקר יום שחרורה מתאבדת חנה בתלייה. מיכאל, שהגיע כדי לקחתה לדירה שהכין לה, שומע ממנהלת בית הסוהר שהיא עסקה בקריאת ספרים רבים של ניצולי שואה בולטים, כמו אלי ויזל, פרימו לוי, תדיאוש בורובסקי. למיכאל לא נותר אלא לממש את צוואתה, שבה ציוותה את כספה לבתה של ניצולת השואה ששרדה, מה שמוביל למפגש בין מיכאל לבין הבת הניצולה.

== עיבוד קולנועי ==
בשנת 2008 עובד הספר לסרט ההוליוודי "נער קריאה" בכיכובם של רייף פיינס וקייט וינסלט.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי 1995
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
נתתי לה חיי

"נתתי לה חיי" הוא שיר של להקת כוורת מאלבומה השני, "פוגי בפיתה", שייצג את מדינת ישראל באירוויזיון 1974.

== מילות השיר ==
כמו רבים משיריה של להקת כוורת השיר הוא שיר הומוריסטי, ומתאר סיפור אהבה כושל בין גבר לאישה המגיע לשיאו בפזמון:
להקת כוורת מבצעת את השיר באירוויזיון

מאוחר יותר נטען כי למעשה מכיל השיר ביקורת פוליטית כנגד שלטונה של ראש הממשלה דאז גולדה מאיר ובעד הקמתה של מדינה פלסטינית, זאת על פי המילים:

סנדרסון עצמו הצדיק טענה זו והסביר כי אכן הייתה בשיר מחאה פוליטית, אך הציבור הישראלי של זמנו לא הבחין בה בשל דימוייה של כוורת כלהקה קלילה והומוריסטית.

== כוורת באירוויזיון ==
להקת כוורת נבחרה על ידי רשות השידור לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון שנערכה בברייטון שבאנגליה לאור הצלחתה העצומה בקהל הישראלי עם תוכניתה הראשונה "סיפורי פוגי". זו הייתה הפעם השנייה שבה שלחה ישראל מספר נציגים לתחרות, שהתרחשה מספר חודשים לאחר מלחמת יום הכיפורים.

היות שתקנון התחרות התיר רק לשישה חברי להקה לעלות על הבמה, ואילו כוורת מנתה שבעה חברים, שימש הקלידן יוני רכטר כמנצח הלהקה. עיבוד השיר לתחרות נעשה על ידי נעם שריף. השיר עצמו הגיע למקום השביעי ואילו למקום הראשון הגיע שירה של להקת אבבא "Waterloo".

לאחר האירוויזיון הוציאה הלהקה לשוק האירופאי תקליטון שכלל תרגום של השיר לאנגלית תחת השם "She Looked Me in the Eye" וכן תרגום לשיר "המגפיים של ברוך" בשם "Morris and his Turtle"

== לאחר האירוויזיון ==
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל באותה שנה הגיע השיר למקום הראשון ונבחר ל"שיר השנה", כשכוורת זוכה בתואר "להקת השנה" בשנה השנייה ברציפות. השיר הפך לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר של הלהקה עד היום. בשנת 2012 הועלה בתיאטרון הבימה מחזמר משיריו של סנדרסון שנשא את שם השיר.

=== גרסאות כיסוי ===
לשיר בוצעו מספר גרסאות כיסוי. הגרסה הראשונה בוצעה על ידי עופר לוי ולאה לופטין בסגנון מזרחי. בקדם-האירוויזיון 2008 בוצע חידוש של השיר על ידי הזמר שי גבסו, תוך שילוב סגנונות שונים. שי להב ואורן ברזילי, חברי להקת מופע הארנבות של ד"ר קספר, ביצעו את השיר יחד עם שלישיית מה קשור. גרסת כיסוי נוספת בוצעה על ידי ארקדי דוכין.

השיר הצרפתי Le Service Militaire (השרות הצבאי), בביצועו של ז'ו דסאן משנת 1974, נכתב ללחן של "נתתי לה חיי".

== גרסתה של שרית חדד ==

בשנת 2018, ביצעה שרית חדד את השיר לרגל ועדה מיוחדת של ynet ו23 במרץ 2018}}}} לכבוד חגיגות ה-70 לישראל שנקראו "ישראל, סיפור הצלחה", את השיר ביצעה חדד על הבמה בבנייני האומה בירושלים, בסמוך להוצאתו כסינגל.

על בחירת השיר טענה חדד שכשפנו אליה עם הרעיון לבצע גרסת כיסוי לשיר ישראלי ידוע, היא חשבה שזה צריך להיות עם אחד משירי כוורת.

כלפי השיר בביצועה הופנו ביקורות מעורבות. בעוד שאפרים שמיר אמר עליו כי היא "הרסה את השיר", דני סנדרסון שהוא זה שכתב והלחין את השיר יצא להגנתה של חדד וטען שהביצוע "מדליק".

דבריו של שמיר, הביאו לתגובות רבות בין היתר של שרת התרבות והספורט מירי רגב ואמרה כי שמיר הוא: "גזעני ומביך", והוסיפה תשבחות על הביצוע של חדד. שעליה הגיב שמיר אל רגב כי היא "אישה חסרת תרבות, צעקנית, שקרנית".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* בערוץ הרשמי של NMC United

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1974
קטגוריה:סינגלים מ-1974
קטגוריה:סינגלים מ-2018
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1974
קטגוריה:שירי כוורת
קטגוריה:שירי שרית חדד
קטגוריה:שירי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אלון אולארצ'יק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דני סנדרסון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דני סנדרסון
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי יעקב למאי
חטיפה (כדורסל)

[[כריס פול, היה החוטף המוביל ב-NBA בשש עונות שונות.]]
בכדורסל מתרחשת חטיפה כאשר שחקן הגנה גורם בפעולתו, באופן חוקי, למעבר הכדור לקבוצתו שלו. חטיפה תיזקף לזכות שחקן ההגנה כאשר גרם לאיבוד הכדור באמצעות הדיפת הכדור אל עבר שחקן מקבוצתו, או כאשר לקח את הכדור בעצמו והשתלט עליו. חטיפה יכולה להתבצע בעת מסירה בין שחקני ההתקפה, או בעת כדרור של שחקן התקפה. אם החוטף ביצע עבירה בעת החטיפה, תישרק לחובתו עבירה והחטיפה תיחשב כלא הייתה. בכל התקפה בה נרשמת חטיפה לזכות שחקן הגנה, יירשם במקביל איבוד כדור לחובת שחקן ההתקפה שגרם לאיבוד הכדור. במקרים בהם נחטף הכדור בעת ניסיון זריקה של שחקן ההתקפה, תירשם לזכות השחקן המגן חסימה, ולא חטיפה.

חטיפת כדור בדרך כלל דורשת דריכות גבוהה, זריזות ויכולת תגובה מהירה. היתרון המשמעותי שבחטיפות כדור הוא ההתקפות המתפרצות שהן מייצרות פעמים רבות. עם זאת, ניסיונות חטיפה יכולים גם לפגוע בהגנת הקבוצה, והם סוג של הימור, מאחר שניסיון חטיפה כושל עלול להוציא את שחקן ההגנה מעמדת הגנה יציבה ובכך לפנות את שחקן ההתקפה לזריקה פנויה או חדירה לסל.

ליגת ה-NBA וליגת ה-ABA החלו לתעד חטיפות רק החל מעונת . שיאן החטיפות ב-NBA הוא ג'ון סטוקטון, שרשם לאורך הקריירה 3,265 חטיפות בסך הכול, כולם במדי יוטה ג'אז. ממוצע החטיפות למשחק הגבוה ביותר שייך לקלע אלווין רוברטסון, שחטף 2.71 פעמים בממוצע למשחק לאורך הקריירה. לרוב, שחקנים נמוכים מעמדות הרכז והקלע מצטיינים בחטיפות בזכות זריזותם, אך גם שחקנים בעמדות אחרות עשויים להצטיין כחוטפים. לאורך השנים הובילו את טבלת החוטפים העונתית של ה-NBA מספר שחקנים בעמדות הפורוורד, דוגמת ריק בארי (), סקוטי פיפן (), ג'רלד וולאס () וקוואי לאונרד (). הסנטר האקים אולאג'ואן, שחטף לאורך הקריירה 2,162 פעמים, מדורג במקום השמיני בטבלת החוטפים ב-NBA, והפאוור פורוורד קארל מלון (2,085) מדורג עשירי. שני שחקני NBA בלבד תועדו כשחטפו 11 פעמים במשחק בודד - לארי קינון (26 בדצמבר 1976) וקנדל גיל (3 באפריל 1999).

==שיאי חטיפות ב-NBA==
*רישום חטיפות ב-NBA החל בעונת . הנתונים מעודכנים לסוף עונת . השחקנים הפעילים מודגשים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושגים בכדורסל
פרקדו

צמד פרקדו על עטיפת תקליטור של יצירותיו
פרקדו (בלעז: PercaDu) הוא צמד נגני כלי הקשה ישראלי. הצמד נוסד ב-1996 על ידי תומר יריב ועדי מורג, וזכה מאז להצלחה הן בישראל והן ברחבי העולם. הצמד זכה בפרסים רבים בתחרויות מוזיקה בינלאומיות רבות, הופיע בפסטיבלים שונים בארץ ובעולם (בין השאר בפסטיבל ישראל) ואף הלחין ומבצע את המוזיקה במחזה של תיאטרון בית ליסין. הצמד מופיע בקונצרטים רבים בישראל ובעולם, הן באופן עצמאי והן בשיתוף פעולה עם תזמורות נחשבות.

==היסטוריה==
הנגנים תומר יריב ועדי מורג נפגשו בשנת 1996 בסדנת המוזיקה של אלון בור, נגן כלי ההקשה הראשון של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בהנחייתו של בור הקימו את צמד פרקדו, ששמו נגזר מהמילים "Percussion" (הקשה) ו-"Duo" (צמד).

כבר בתחילת דרכו זכה הצמד להערכה רבה בארץ ובעולם. זכייה במקום הראשון בתחרות הבינלאומית הנחשבת של Percussive Arts Society בארצות הברית הביאה לפרסום הצמד בעולם ופתחה בפניו דלתות רבות. יריב ומורג התקבלו ללימודים בכיתת הסולנים היוקרתית של האקדמיה המלכותית בקופנהגן, אותם סיימו השניים בשנת 2002. בהמשך הדרך זכה הצמד בפרסים רבים נוספים בישראל ובעולם, כגון פרס השופטים ופרס חביבי הקהל בתחרות הבינ"ל לכלי הקשה בלוקסמבורג, פרס תחרות המוזיקה הקאמרית של האקדמיה למוזיקה של תל אביב ופרס הצטיינות של שר החינוך והתרבות.

בשנת 2001 הצמד אומץ על ידי המרכז למוזיקה ירושלים והופק לראשונה תקליטור של יצירותיו.

הצמד מופיע ברחבי הארץ והעולם, הן בקונצרטים עצמאיים והן באירועים שונים. הצמד השתתף מספר פעמים בפסטיבל ישראל.

בנוסף להופעותיו הרגילות, הצמד מופיע יחד עם תזמורות שונות ברחבי העולם. בשנת 2006 הצמד הוזמן על ידי המנצח זובין מהטה להופיע כסולנים בקונצרט של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ביצירה שהוזמנה במיוחד עבורם אצל המלחין אבנר דורמן. בעקבות שיתוף פעולה זה הוזמן הצמד להופיע בשנת 2007 בקונצרט דומה יחד עם תזמורת פסטיבל וורביה ובמרץ 2009 יחד עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בקונצרט דומה בניצוחו של זובין מהטה בקרנגי הול.

הצמד הלחין את המוזיקה למחזה "אקווה" של תיאטרון בית ליסין, ומבצע אותה במהלך ההצגה על הבמה. שיתוף פעול זה הקנה לצמד את המועמדות לפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2008 בקטגוריית מלחין השנה.

הצמד מעביר כיתת אמן למוזיקה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק.

==מוזיקה==

צמד פרקדו מנגן על למעלה מ-50 כלי הקשה שונים, ובפרט במרימבות שנבנו במיוחד בשבילם, מערכות תופים, דרבוקות וכלי הקשה מסורתיים מתרבויות שונות ברחבי העולם. במהלך ההופעות עובר הצמד בין הכלים השונים, לעיתים אף במהלך הנגינה של אותה היצירה.

הרפרטואר של הצמד כולל יצירות קלאסיות שעובדו למרימבה ולכלי הקשה, וכן יצירות עכשוויות שנכתבו במיוחד לכלים אלו. חלק מהיצירות שמבצע הצמד נכתבו במיוחד בשבילו ובשיתוף עמו. יריב ומורג אף כתבו מספר יצירות בעצמם ועיבדו יצירות קלאסיות לנגינה בכלי הקשה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.percadu.com פרקדו - אתר הבית]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:נגני כלי הקשה ישראלים
אנסמבל סולני תל אביב

אנסמבל סולני תל אביב הוא הרכב ישראלי למוזיקה קאמרית. האנסמבל נחשב למצטיין בסגנונו ובצלילו. נוסד בשנת 2001 על ידי המנצח ברק טל, וכל נגניו צעירים, בשנות ה-20 וה-30 לחייהם.

== היסטוריה ==
מתוך רצון להקים הרכב קאמרי צעיר שמנגן באופן מלהיב ומרגש, החליט בשנת 2001 המנצח ברק טל, באותה עת מנהל מרכז "יובל" למוזיקה, להקים את "אנסמבל סולני תל אביב".

קונצרט הפתיחה נערך עוד באותה השנה, ב-8 במאי 2001, במרכז "ענב" בתל אביב, וזכה לביקורות מעולות.

האנסמבל המשיך וצמח בקונסרבטוריון שטריקר. במהלך השנים נוספו גם סדרות מנויים בערים נוספות, והיקף הפעילות עלה משנה לשנה. לאחר שבשנים 2007–2009 הופיע במוזיאון תל אביב לאמנות חזר האנסמבל בעונת 2009 - 2010 להופיע במסגרת הסדרות של "שטריקר" באולם "ענב" לאמנות.

כמו גופי תרבות רבים, נקלע האנסמבל לקשיים בעקבות המשבר הפיננסי העולמי בשנת 2008, אשר הקטין בצורה ניכרת את התמיכה מקרנות שונות ומתורמים פרטיים.

החל משנת 2010 מקיים האנסמבל פעילות חינוכית רבה, הן בקונסרבטוריון גבעתיים והן בעפולה ובקריית גת.

אנסמבל סולני תל אביב מקיים סדרות מנויים בתל אביב ובחיפה ומופיע בקונצרטים ובפסטיבלי מוזיקה ברחבי הארץ.

כן הופיע האנסמבל בחוץ לארץ, בין השאר בקרנגי הול שבניו יורק, בווינה ובבודפשט, בפסטיבלי מוזיקה בינלאומיים ובשידורי רדיו וטלוויזיה בישראל ובאירופה. במשך השנים הופיעו עם אנסמבל סולני תל אביב אמנים ידועי שם, ביניהם הכנרים מקסים ונגרוב ואידה הנדל, הויולנית טביאה צימרמן, הקלרינטנים גיורא פיידמן וחן הלוי, הפסנתרנים איתמר גולן, בוריס ברמן ואיאן פאונטיין ואחרים.

== פרסים ==

* קרן בוכמן היימן
* פרס רוזנבלום מטעם עיריית תל אביב-יפו
* פרס עדן פרטוש מטעם משרד החינוך
* פרס לנדאו לאמנויות הבמה בתחום מוזיקה קלאסית לשנת 2015

== תמיכות ומענקים ==

* משרד החינוך
* עיריית תל אביב-יפו
* מועצת הפיס לתרבות ולאמנות
* קרן התרבות אמריקה ישראל
* קרן מרק ריץ' לחינוך, תרבות ורווחה
* קרן שפילמן למצוינות

== דיסקוגרפיה ==
* La Casa del Diavolo, 2010
בנוסף, השתתף האנסמבל באלבום "עיר" של שלומי שבן.
* ב-2011 יצר איתן שטיינברג גרסה נוספת של יצירתו "רעוא דרעוין" לקול ולתזמורת כלי קשת, שבוצעה על ידי אתי בן-זקן ואנסמבל סולני תל אביב. יצירה זו מבוססת על מזמורי סעודה שלישית. טקסט מאת האר"י.

==בעלי תפקידים==
* מנצח, מנהל מוזיקלי ומנכ"ל - ברק טל
* יו"ר ועד מנהל - ישראל בר און
* חברי הוועד המנהל - חביבה אבי-גיא, חיותה דביר, אורה הולין, פיליפ חלאבין, רפאלה חרל"פ, אברהם נחמיאס, ד"ר אריה סגל
* מפיק - שי פקר
* מנהל השיווק וקשרי לקוחות - סמי טוויג
* יחסי ציבור - "ענת מרומי יחסי ציבור"
* כנר ראשי - יעקב רובינשטיין

== קישורים חיצוניים ==
*

* [http://soloists.blogli.co.il הבלוג של אנסמבל סולני תל אביב]
* 
* [http://www.telavivcity.com/article.asp?articlecode=436 אנסמבל סולני תל אביב פותח עונה], telavivCity.com 6.11.2007
* 
* [https://soloists1.wordpress.com/tag/%D7%97%D7%9F-%D7%94%D7%9C%D7%95%D7%99/ חן הלוי, אנסמבל סולני תל אביב] יולי 2013

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרכבים קאמריים ישראליים
קטגוריה:תזמורות קאמריות
קטגוריה:תזמורות ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו לאמנויות הבמה
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
צלחת לוויין

צלחת לוויין
שיטות פעולה שונות של צלחות לוויין

צלחת לוויין היא אנטנה מסוג מחזיר (reflector) שמיועדת לתקשורת לווינית לרוב בתדרי המיקרוגל הגבוהים.
מבנה האנטנה הוא אליפטי או עגול. בשל צורתה העגולה כל קרן שתפגע בצלחת תוחזר ישירות למרכזה שם נמצא LNB, רכיב אלקטרוני המסנן רעשים, מגביר את האות הנקלט וממיר אותו לתדר נמוך אותו ניתן להעביר בקלות למקלט.

באמצעות צלחות לוויין ניתן לבצע שידור ו/או קליטה של אותות מול לוויינים. רוב הצלחות בשימוש מיועדות לקליטה בלבד על ידי צרכני תקשורת. ארגוני תקשורת וחובבי רדיו מפעילים צלחות גם לשידור. לרוב הצלחות מותקנות באופן קבוע הפונה לכיוון מסוים, וקולטות מידע מלוויין שנמצא במסלול גאוסטציונרי. עם זאת, ישנן צלחות שאינן קבועות, והן נעות באמצעות מנועים בשני צירים. תנועה זו מאפשרת תקשורת מול לוויינים שונים, או תקשורת עם לוויינים שאינם גאוסטציונריים לאורך כל הזמן בו הם גלויים (מעל האופק).

קוטרן הנפוץ של צלחות לשימוש ביתי נע בין 40 ס"מ ל-7 מטרים, אך קיימות אנטנות גם בגדלים אחרים. במדינות שונות ישנן הגבלות בנייה שמונעות הצבת צלחות לוויין מעל גודל מסוים, או דורשות סדרת אישורים. גודל הצלחת משפיע על הקליטה באופן ישיר, צלחת גדולה תקלוט טוב יותר מקטנה מכיוון שהיא תצליח לרכז יותר קרניים אל ה-LNB. עובדה זו משפיעה בעיקר על צלחות שנמצאות בקצה גבול אזור הכיסוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנטנות
אזנית חשופה

אזנית חשופה (שם מדעי: Padina gymnospora) היא אצה חומית דמוית אוזן ממשפחת הדוקרניתיים שצבעה חום-כתום, חום-ירקרק או חום חיוור. גובהה של אזנית בוגרת מגיע ל 5 עד 15 ס"מ. האזנית החשופה היא אצה קיצית שמופיעה בעיקר בחודשים מאי עד אוקטובר. לעיתים רחוקות אף ניתן להבחין בה (בכמויות מזעריות) בתחילת דצמבר.

== מבנה האצה ==
האזנית מזכירה בצורתה אפרכסת של אוזן או מניפה. לעיתים היא שסועה לאונות אשר גם להן צורה דומה. האצה הצעירה בנויה כמניפה יחידה, וכאשר היא גדלה היא מתפצלת למניפות-משנה אחדות, השונות בגודלן וקשורות זו לזו בבסיסן. השוליים העליונים של המניפה גלולים, ועל ידי כך הם מגוננים על שורה של תאים האחראיים לגידול האצה.

האזנית מפרישה גיר שמכסה את כל שטח הפנים שלה. הגיר מתרכז בעיקר בפסים מחזוריים סביב מרכז המניפה. האוזנית היא אחד המינים היחידים של החומיות אשר צובר בתוכו גיר, והיחיד שמפריש גיר.

היצע (גוף האזנית) מורכב מ 3–4 שכבות של תאים: שתי שכבות חיצוניות של תאים קטנים המכילים כלורופלסטים זעירים רבים, וביניהן 1–2 שכבות של תאים גדולים חסרי כלורופלסטים.

== מקומה של האוזנית החשופה בבית הגידול ==
האזנית גדלה בתחום הכרית והתת כרית. היא מסוגלת לגדול בברכות מים המתנתקות מהספקת מים סדירה לזמן ממושך.

האזנית החשופה פועלת בעיקר במים חמים, וזהו למעשה מנגנון להקטנת התחרות עם שאר מיני האצות בבית הגידול. בניגוד לאצות אחרות, שרגישות לטמפרטורות גבוהות, האזנית מסוגלת לפעול ולהתרבות גם בטמפרטורות גבוהות של המים. בחודשי הקיץ החמים, כאשר האצות האחרות מתות, האזנית משתלטת על כל בית הגידול בלי תחרות כמעט.

עמידותה של האוזנית החשופה לטמפרטורה גבוהות היא אינדיקטור לזיהום תרמי - לרוב זו האצה הרב תאית הראשונה שמופיעה במקומות בהם נשפכו מים חמים לים.

== רבייה ==
לאזנית שני דורות שווי צורה: הדור ההפלואידי - נוצר מנבג ונושא תאי מין זכריים ונקביים, והדור הדיפלואידי- נוצר מזיגוטה ונושא מנבגים (מהם נוצרים בשלב מאוחר יותר נבגים).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אצות חומיות
קופריבשטיצה

קוֹפְּרִיבְשְטִיצָה (בבולגרית: Копривщица, יש לבטא: ku.ˈpriv.ʃti.ʦə) היא עיירה השוכנת על מורדות רכס סרדנה גורה ושייכת למחוז סופיה. 383 בתיה העתיקים שופצו ושוחזרו והם מהווים מעין מוזיאון פתוח לתקופת התחייה הבולגרית. חלק מהבתים הפכו למוזיאון וניתן לבקר בהם ולהתרשם מאורח החיים במאה ה-19, כלי בית שונים, אריגה, רקמה, תלבושות ותכשיטים, וכן אוסף של כלי נשק.

אחת ל-5 שנים מתקיים בה פסטיבל מוזיקה אתנית בולגרית, עובדה ההופכת את העיירה בת 2,486 תושבי קבע למוקד משיכה לתיירים, הן תיירות פנים בולגרית והן תיירים ממדינות אחרות.

שמה של העיירה מגיע מהמילה הבולגרית коприва (קופריבה) שמשמעותה סרפד. 

את קופריבשטיצה הקימה במאה ה-14 קבוצת פליטים שנמלטו מפני הכובש העות'מאני. במאה ה-19 הייתה זו עיר גדולה, שהשתוותה במספר תושביה לזה של סופיה והייתה אחת ממרכזי מרד אפריל ב-1876, מרד שהונהג בין היתר על ידי בן העיר תודור קבלשקוב (Todor Kableshkov), והייתה העיר הראשונה שהשתחררה מעול האימפריה העות'מאנית. 

בין מאי 1943 לינואר 1944 חיו בקופריבשטיצה מספר משפחות של יהודים ממגורשי סופיה.

להקה בפסטיבל הפולקלור בקופריבשטיצה (2011)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://bgmaps.com/map.asp?sid=31c5ee9e3d2b3654d520e6788f7870c7 מפה באתר map]
* [https://web.archive.org/web/20160303185146/http://www.emaps.bg/emaps/content.asp?mapSize=1&cboMaps=0&minx=268290&maxx=297140&miny=4713466&maxy=4733466 מפה באתר emap]
* [http://maps.google.com/maps?ll=42.633,24.35&spn=0.1,0.1&t=k googlemaps]
* 	
* [https://web.archive.org/web/20081229123533/http://www.sabor-koprivshtica.mct.government.bg/main.php אתר הפסטיבל]

קטגוריה:ערי מחוז סופיה
הכתובת מקיר-מואב

הכתובת מקיר-מואב היא כתובת מואבית מקיר מואב ובה מתואר שמישע (ככל הנראה) מלך מואב הקדיש "מבער" לכמוש, האל המואבי.

בשנת 1958 נתגלה שבר פסל עשוי בזלת שחורה אפורה בעת בניית מבנה חדש בכרכ (המזוהה עם קיר-מואב, בירתה של ממלכת מואב הקדומה). השבר, בגודל 12.5×14 סנטימטר, נתגלה בשימוש משני כחלק מקיר. נראה כי השבר היה חלק מפסל, אולי דמות לבושת שמלה. הכתובת בעלת שלוש השורות שעל שולי האבן מתוארכת למאה התשיעית לפניה"ס, ותואמת את סגנון הכתובת במצבת מישע. כיום השבר מוצג במוזיאון לארכאולוגיה של ירדן ברבת עמון.

== הכתובת ==
הכתובת ידועה בסימון KAI 306.

תעתיק הכתובת והשלמות על פי שמואל אחיטוב, בהנחה שהמקדיש הוא מישע (מנוקד לשם נוחות הקריאה ולא כשחזור הווקליזציה המקורית):<ref></ref>

כתובת זאת הוכיחה את שמו של אבי מלך מואב מישע, הפגום מעט במצבת מישע; משמעות השם היא, אולי, קיצור של "כמשיתן" (כמוש־נתן; השורש י־ת־נ הוא המקביל הפיניקי לשורש היהודאי נ־ת־נ), או "כמוש־אִתי", בדומה ל"".<ref></ref>

== ראו גם ==

* ניב מואב
* רשימת כתובות כנעניות וארמיות

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

<div style="direction: ltr;">
* Reed, W. L., and F. V. Winnett. "A Fragment of an Early Moabite Inscription from Kerak." Bulletin of the American Schools of Oriental Research 172 (1963) 1-9.
* Freedman, David Noel. "A Second Mesha Inscription." Bulletin of the American Schools of Oriental Research 175 (1964) 50-51.
* Gibson, John C. L. Textbook of Syrian Semitic Inscriptions. Volume 1: Hebrew and Moabite Inscriptions. Oxford: Clarendon, 1971.
* Pardee, Dennis. "Literary Sources for the History of Palestine and Syria II. Hebrew, Moabite, Ammonite and Edomite Inscriptions." Andrews University Seminary Studies 17 (1979) 47-70.
* Sawyer, J. F. A., and David J. A. Clines, eds. Midian, Moab and Edom. JSOT Supplement Series 24. Sheffield: JSOT Press, 1983.
* Dearman, Andrew, editor. Studies in the Mesha Inscription and Moab. Archaeology and Biblical Studies 2. Atlanta: Scholars, 1989.
* Knauf, Ernst Axel. "Kerak." In Anchor Bible Dictionary, edited by D. N. Freedman, 4:22-24. New York: Doubleday, 1992.
* Mattingly, Gerald L. "Mesha." In Anchor Bible Dictionary, edited by D. N. Freedman, 4:707. New York: Doubleday, 1992.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20090225144511/http://www.usc.edu/dept/LAS/wsrp/educational_site/ancient_texts/ElKerak.shtml The El-Kerak Inscription], מתוך הפרויקט השמי-מערבי של אוניברסיטת דרום-קליפורניה
* [http://www.kchanson.com/ANCDOCS/westsem/elkerak.html הכתובת באתר של K. C. Hanson]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתובות במואבית
קטגוריה:כתובות ארכאולוגיות בעלות זיקה למקרא
קטגוריה:ירדן: עתיקות
קטגוריה:כתובות KAI
מאיר סבן

מאיר סבן (בספרדית: Mario Javier Sabán; נולד ב-12 בפברואר 1966) הוא תאולוג יהודי מארגנטינה. 

סבן בן לדוד, נצר ליהודי ספרד שגורשו ממדינתם בשנת 1492, ואחר כך גרו באימפריה העות'מאנית. בשנת 1990 כתב ספרו הראשון שדן בנוצרים חדשים, אבות משפחות האצילות בארגנטינה. הוא ניתח מקור הנצרות בהקשר שלה עם היהדות. כתב אחד עשר ספרים, בהם "היהדות של פאולוס" (2003), "הרמב"ם" (תזה על הספר "מורה נבוכים", 2008) ו"היהדות של ישוע" (2008). 

סבן גר בברצלונה ומלמד מחשבה יהודית באוניברסיטה של ליידה בקטלוניה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:סופרים ארגנטינאים
קטגוריה:תאולוגים יהודים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1966
לודהיאנה

לודהיאנה (בהינדי: लुधियाना, בפנג'אבי ਲੁਧਿਆਣਾ), היא עיר ומחוז מנהלי במחוז לודהיאנה, במדינת פנג'אב שבצפון מערב הודו. לודהיאנה היא העיר הגדולה ביותר בפנג'אב עם אוכלוסייה של כ-1.4 מיליון תושבים, אך אוכלוסייתה עולה בהרבה בתקופת הקציר בעקבות הגעתם של מהגרי עבודה רבים מהמדינות אוטר פרדש, ביהר ואף מהבירה, דלהי. לודהיאנה נמצאת על כביש מהיר מספר 1 המחבר את דלהי ואמריטסר. לודהיאנה נחשבת למחוז העשיר ביותר בהודו, ואדמתה נחשבת ליקרה ולפורה ביותר במדינה.

==גאוגרפיה==
העיר ממוקמת בגובה ממוצע של 244 מטרים מעל גובה פני הים. הקרקע בעיר מורכבת מאבן חול צהובה וגרניט. העיר מחולקת לשני רבעים עיקריים, העיר העתיקה והעיר החדשה. 

עד השנה 1875 זרם הנהר סוטלז', שהתייבש באותה שנה, מצפון-מערב לעיר. היום בחלק זה של העיר יש שכונות מגורים שנבנו ללא תכנון. כמו כן פועלות באזור סדנאות תעשייה מקומיות שרובן מופעלות מתוך בתי התושבים. לרגלי הנהר עמד בעבר המבצר העתיק של העיר. היום שוכן באותו מקום קולג' להנדסת טקסטיל.

==דמוגרפיה==
לפי מפקד אוכלוסין ב-2001 אוכלוסיית העיר עמדה על 1,395,053 תושבים. הגברים מהוים 57% מאוכלוסיית העיר והנשים 43%. אחוז יודעי קרוא וכתוב בעיר עומד על 70%. נתון זה גבוה משמעותית מהמוצע בהודו העומד על 59.5%. 72% מהגברים יודעים קרוא וכתוב ו-68% מהנשים. ילדים מתחת לגיל 6 מהווים 12% מהאוכלוסייה. הדתות העיקריות הן הינדואיזם וסיקיזם. לפני חלוקת הודו, הייתה בעיר אוכלוסייה מוסלמית גדולה, אך רבים נאלצו לעזוב עקב רמת האלימות הבין דתית הגבוהה. השפה המקומית המדוברת היא פנג'אבי והיא שפת האם של קרוב ל-78% מהתושבים. השפה ההינדית אף היא נפוצה בעיר, בין היתר הודות למהגרי העבודה הרבים הפוקדים את העיר מדי שנה.

==חינוך==
===בתי ספר===
בעיר לודהיאנה קיימים יותר מ-2500 בתי ספר ומכללות שבהם לומדים מעל 450000 תלמידים.
מרבית בתי הספר מנוהלים על ידי המועצה המרכזית לחינוך תיכון או על ידי מועצת החינוך של בתי הספר בפנג'אב שנוסדה בשנת 1969.
===חקלאות===
בעיר נמצאת האוניברסיטה החקלאית הגדולה באסיה ואחת הגדולות בעולם.
===רפואה===
בלודהיאנה נמצאת "המכללה הנוצרית לרפואה" שהוקמה על ידי דיים אדית מרי בראון בשנת 1894. זהו בית הספר הראשון לנשים באסיה.
===הנדסה===
בשנת 1956 נוסדה בעיר המכללה להנדסה של גורו נאנאק על ידי ראג'נדרה פראסאד.
== קישורים חיצוניים == 

* 
* 

קטגוריה:פנג'אב: ערים
נחל כרית

אליהו מסתתר בנחל כרית
נחל כרית הוא הנחל שבו הסתתר אליהו הנביא, על פי המקרא, בזמן הבצורת בתקופת אחאב למשך שנה.

== אזכור המקרא ==
"אליהו והעורב" בזמן שהסתתר בנחל כרית. מאת צייר אלמוני, בין 1600 ל-1699. גלריה לאמנות אולברייט-נוקס
הנחל מוזכר כמקום הראשון אליו ברח אליהו, על פי ציווי ה', מאחאב מלך ישראל, לאחר שגזר על בצורת. אליהו הסתתר בנחל למשך שנה, עד שיבש, עקב הבצורת, ובמשך שהותו שם שתה ממי הנהר, ואת מזונו שקיבל מעורבים שנתנו לו בשר ולחם כל בוקר וערב:

==זיהוי הנחל כיום==
===ואדי אל־יאביס ===
נחל כרית מזוהה בדרך כלל עם ואדי אל-יאביס,<ref></ref> נחל במערב הירדן, הנשפך לנהר הירדן במקום מול בית שאן ומעט מדרום לה. מטיילים תיארו אותו כאחד הנקיקים הפרועים ביותר של הסהר הפורה, ומתאים מאוד להסתתרות. על פי הסכם השלום בין ישראל לירדן משנת 1994, ישראל שומרת על השימוש במימי נהר הירדן בין הירמוך לוואדי אל-יאביס.

===ואדי קלט ===
יש הרואים בערוץ עין קלט, המזרחי מבין המעיינות, את נחל כרית. קביעת הפסוק "עַל-פְּנֵי הַיַּרְדֵּן" תומכת בזיהוי זה., קומתו העליונה של מנזר סנט ג'ורג' היא מערה עתיקה, הנזירים המקומיים מאמינים כי במערה זו התגורר אליהו הנביא.

=== ואדי אל־פארעה ===
ישעיהו פרס סבר, שנחל כרית הוא ואדי אל-פארעה, השוכן בצפון מזרח השומרון. בגדות הוואדי ישנם נקיקים ומערות רבות, המתאימות להסתתרות.

=== ואדי פסאיל ===
מרינו סנודו זיהה את נחל כרית כוואדי פסאיל, השוכן בבקעת הירדן.

==קישורים חיצוניים==
* אלחנן סמט, [https://www.daat.ac.il/he-il/tanach/iyunim/neviim/rishonim/melahim/prakim/samet-crit.htm אליהו בנחל כרית], מתוך אתר דעת.
<div class="mw-content-ltr">
* .</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספר מלכים
כרית
גליציה המזרחית

גליציה המזרחית והמערבית בסוף המאה ה-19 (מפה בשפה הגרמנית)
גליציה המזרחית (באוקראינית: Східна Галичина, בפולנית: Galicja Wschodnia, בגרמנית: Ostgalizien) הוא אזור גאוגרפי במערב אוקראינה (המחוזות של היום לבוב, איוואנו-פרנקיבסק וטרנופול). טריטוריה פולנית לפרקי זמן לאורך ההיסטוריה.<ref></ref><ref name="hog"></ref>

גליציה נוצרה בתוך האימפריה האוסטרית במהלך השנים 1772–1918. גליציה המזרחית, כוללת כעת את כל מחוזות לבוב ואיוואנו-פרנקיבסק (אזורים) באוקראינה וכן מחוז טרנופול, כאשר הרצועה הצפונית שלו גובלת עם המחוזות ההיסטוריים קרמנטס, שומסק ולניבצי והחלק הצפוני של מחוז זברוץ'. החלק המערבי של גליציה המזרחית נמצא בפולין (החלק המזרחי של מחוז פודקרפצקיה - פשמישל, סאנוק, ירוסלב, לובאצ'וב, לסקו ובישצ'די והאזורים סביב הערים והמקומות הללו. חלק קטנטן של גליציה המזרחית ממוקם גם במחוז לובלין - העיירה לוביצ'ה קרולבסקה והסביבה, אבל טומשוב לובלסקי, 15 ק"מ משם, כבר לא חלק מגליציה, וגם לא הייתה שייכת לקיסרות האוסטרית בזמן חלוקת פולין. <ref></ref> האזור היה חלק מפולין הקונגרסאית בתוך האימפריה הרוסית לפי החלוקה הרוסית של פולין. שטחה של גליציה המזרחית הוא כ-46,800 ק"מ <sup>2</sup> (18,100 מייל רבוע).

== היסטוריה ==
ב-1918 הפכה גליציה המערבית לחלק מהרפובליקה המחודשת של פולין, שקלטה חלק מאזור למקו. האוכלוסייה האוקראינית המקומית הכריזה על עצמאותה של גליציה המזרחית כרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. האוכלוסייה הפולנית ברובה של לבוב (לביב, למברג) התנגדה למהלך, מה שהוביל למלחמת פולין–אוקראינה שבמהלכה השתלטו הפולנים על כל גליציה. בהסכם עם פולין, הרמן פטיורה מהרפובליקה העממית של אוקראינה ויתר על מזרח גליציה בתמורה לעזרה נגד הסובייטים. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית הקימו הסובייטים ביולי 1920 בגליציה המזרחית את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גליציה. <ref></ref>

הסכם ריגה מה-18 במרץ 1921 הקצה את גליציה המזרחית עבור הרפובליקה הפולנית השנייה. מעצמות ההסכמה המשולשת הכירו בחזקה הפולנית על השטח ב-15 במאי 1923.

האוקראינים מגליציה המזרחית והמחוז השכן ווליניה היוו כ-12% מאוכלוסיית הרפובליקה הפולנית השנייה והיו המיעוט הגדול ביותר בה. מכיוון שמדיניות ממשלת פולין לא הייתה ידידותית כלפי מיעוטים, גברה המתיחות בין ממשלת פולין לאוכלוסייה האוקראינית, מה שבסופו של דבר הוליד את ארגון המחתרת המיליטנטי של הלאומנים האוקראינים.

== אטימולוגיה ==
השם גליציה, או Halychyna באוקראינית, נגזר מהעיר Halich שהייתה הבירה הראשונה של נסיכות גליציה. השם Halych בתורו נובע מהמילה האוקראינית halka שפירושה "עורב", המשתקפת על ידי העורב במרכז הסמל המודרני של העיר.

רבים גם מאמינים כי השם Halych/Galic (וממנו Halychyna/Galizia) נגזר מהמילה היוונית ἅλς (hals), שפירושה "מלח". לביזנטים וליוונים הייתה השפעה חזקה על ארצות אלו, ובהשפעת היוונים התנצרו גליציה ורוס של קייב. למעשה המילה היוונית לבור מלח היא αλυκή (alyki), מה שמעלה טיעון חזק שהליץ' יכול להיות שינוי של זה. הליץ' היה עשיר במלח, שנכרה באזור. בתקופת ימי הביניים המוקדמים, מלח היה הייצוא העיקרי של האליץ'. כיום, לעומת זאת, אין יותר כריית מלח בהליץ'.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירופה: אזורים
קטגוריה:מזרח אירופה
גליציה המערבית

גליציה החדשה או גליציה המערבית (בפולנית: Nowa Galicja או Galicja Zachodnia; בגרמנית: Neugalizien או Westgalizien) היה אזור מנהלי של המלוכה ההבסבורגית, שהוקם מהשטח שסופח במהלך החלוקה השלישית של פולין ב-1795.

== היסטוריה ==

לאחר מרד קושצ'יושקו הכושל של 1794, פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הסכים עם יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה לחלק את פולין שוב ובכך לבטל לחלוטין את האיחוד הפולני-ליטאי שנותר, החלטה שאליה הצטרפה פרוסיה ב-24 באוקטובר 1795. המלוכה ההבסבורגית, שלא השתתפה בחלוקה השנייה, קיבלה כעת חלק שהכיל את האדמות שמצפון לממלכת גליציה ולודומריה שנרכשו בחלוקה הראשונה של 1772. המלוכה ההבסבורגית כבשה בעקבות כך את כל פולין קטן, המשתרעת לאורך נהר הוויסלה העליון עד לפאתי פראגה וורשה, יובלי הבוג והפיליצה היוצרים את הגבול הצפוני עם פרוסיה המזרחית החדשה.

ב-1803 היא אוחדה עם ממלכת גליציה ולודומריה, אך שמרה על אוטונומיה מסוימת. האזור נשאר שטח של האימפריה האוסטרית גם כאשר, בשנת 1807, נפוליאון בונפרטה הקים את דוכסות ורשה משטחים בפולין גדול שפרוסיה סיפחה בחלוקה השנייה והשלישית וכעת נאלץ לוותר על פי חוזה טילזיט. אוסטריה הפסידה את גליציה החדשה במלחמת הקואליציה החמישית ב-1809, לאחר שקורפוס בפיקודו של פרדיננד קרל יוזף, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ב-15 באפריל 1809 החל את מלחמת פולין-אוסטריה בפלישה לדוכסות ורשה. למרות תוכניותיו של הארכידוכס להיכנס כמשחרר לאומי, הוא הובס על ידי כוחותיו של הנסיך יוזף פוניאטובסקי בקרב רשין. אוסטריה הובסה לבסוף בקרב וגראם ב-6 ביולי, ולאחר מכן צורפה גליציה החדשה לדוכסות ורשה על ידי הסכם שנברון.

עם ההחלטה הסופית של קונגרס וינה בשנת 1815, השטח הפך לחלק מפולין הקונגרסאית, שנשלט באוניה פרסונלית על ידי אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, בעוד קרקוב שמרה על עצמאותה כעיר החופשית של קרקוב.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:האימפריה האוסטרית
התאחדות הכדורגל של ויילס

התאחדות הכדורגל של ויילס (בולשית: Cymdeithas Bêl-droed Cymru, באנגלית: Football Association of Wales; ידועה גם כ-FAW) היא הגוף האחראי על הכדורגל בוויילס. ההתאחדות חברה בפיפ"א מאז 1910 ובאופ"א מאז 1954.

ההתאחדות הוקמה ב-1876 בוורקסהאם, והיא התאחדות הכדורגל השלישית הוותיקה בעולם, וכמו כן היא אחת מארבע התאחדויות (לצד התאחדות הכדורגל האנגלית, התאחדות הכדורגל הסקוטית, התאחדות הכדורגל האירית ופיפ"א) שהקימו את ועדת הכדורגל הבינלאומית (IFAB), האחראית על קביעת חוקת משחק הכדורגל.

ההתאחדות אחראית על מנהל הכדורגל בוויילס, ומפעילה את שש הנבחרות הלאומיות: הקרויות "A" (הנבחרת הבוגרת), "עד גיל 21", "עד גיל 18", "עד גיל 16", "נשים" ו"בנות עד גיל 16".

התאחדות הכדורגל של ויילס אחראית גם על כל הפעולות המשמעתיות כנגד שחקנים בקבוצות החברות בהתאחדות. הן כוללות את הקבוצות הוולשיות המשחקות במערכת הליגות באנגליה, ולגביהן ההתאחדות של ויילס מחליפה את מערכת המשמעת של התאחדות הכדורגל האנגלית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ויילס: כדורגל
ויילס
תבחין קונדורסה

פונקציית בחירה חברתית מקיימת את תבחין קונְדוֹרְסֶה (על-שם המרקיז דה קונדורסה) אם השיטה בוחרת את "מנצח קונדורסה" בכל הזדמנות שבה קיים מועמד כזה. מנצח קונדורסה הוא מועמד המנצח כל מועמד אחר בהתמודדות ראש בראש. כלומר, אם A הוא מנצח קונדורסה, אזי לכל מועמד אחר, B, רוב הקבוצה מעדיפה את A על B. במצב כזה, שיטת קונדורסה היא שיטה המבטיחה כי A יבחר. 

תבחין קונדורסה נחשב לקריטריון רצוי ביותר בשיפוט ההשוואתי של שיטות בחירות. עם זאת, הוספת רכיבי קונדורסה עשויה לשנות את המנצח לפי קונדורסה, דבר המחליש את עוצמתו האינטואיטיבית של הצורך לבחור דווקא במנצח כזה.

לפעמים שקלול של קולות המצביעים מוביל למעגל העדפות פרדוקסלי, ואז לא קיים מנצח קונדורסה. שיטות שונות המקיימות את תבחין קונדורסה נבדלות זו מזו באופן בהן הן מכריעות במצבים בהם אין מנצח קונדורסה.

בין שיטות ההצבעה הידועות, שיטת שולצה מקיימת את תבחין קונדורסה, בעוד ששיטת בורדה אינה מקיימת אותו.

==דוגמאות==
נניח שקבוצת המצביעים מונה שלושה אנשים, המדרגים שלושה מועמדים באופן הבא:
* מצביע 1: מעדיף את A על פני B ואת B על פני C
* מצביע 2: מעדיף את B על פני A ואת A על פני C
* מצביע 3: מעדיף את C על פני A ואת A על פני B
אז מצביעים 1 ו-3 מעדיפים את A על B, ומצביעים 1 ו-2 מעדיפים את A על C, ולכן A הוא מנצח קונדורסה.

לא תמיד קיים מנצח קונדורסה, למשל במקרה הבא:

* מצביע 1: מעדיף את A על פני B ואת B על פני C
* מצביע 2: מעדיף את B על פני C ואת C על פני A
* מצביע 3: מעדיף את C על פני A ואת A על פני B

==ראו גם==
*פרדוקס ההצבעה
*הצבעת אישור
* שיטת שולצה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת המשחקים
קטגוריה:שיטות בחירות
קטגוריה:קונדורסה