OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הפצצות בלגרד במלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה הופצצה בלגרד פעמיים: בפעם הראשונה הופצצה על ידי חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה, ב-1941 ובפעם השנייה הופצצה על ידי בעלות הברית ב-1944.

==ההפצצה הגרמנית==
תמונה מתוך מגזין תעמולה גרמני (Der Adler) שמציג את ההפגזות על בלגרד.
בסוף מרץ 1941 אולצה ממלכת יוגוסלביה להצטרף למלחמת העולם השנייה לצד מעצמות הציר, וכתוצאה מכך אירעה מהפכה עממית במדינה; המהפכה הובלה באמצעות הפיכה צבאית וגרמה לשינוי במדיניות יחסי החוץ עם אוריינטציה לבעלות הברית. המהפכה אירעה ברגע מכריע, כאשר היטלר עמד לפני שיגור מבצע ברברוסה נגד ברית המועצות. כדי להכניע את יוגוסלביה ויוון הפלישה לברית המועצות הושהתה.

מבצע עונש היה שם הקוד של הפצצת בלגרד במהלך הפלישה ליוגוסלביה. הלופטוואפה הפציץ את העיר ב-6 באפריל (הפסחא האורתודוקסית) ללא הכרזת מלחמה. ההפצצות נמשכו עד 10 באפריל. למעלה מ-500 גיחות הפצצה נשלחו נגד בלגרד ב-3 גלים שבאו מרומניה, שם רוכזו כוחות גרמניים לקראת המתקפה על ברית המועצות. בהפצצות נהרגו יותר מ-17,500 אזרחים ומאות מבנים הושמדו. המוסד התרבותי החשוב ביותר שהושמד הייתה הספרייה הלאומית של סרביה, שבה היו 300,000 ספרים, בהם גם ספרים רבי ערך מימי הביניים. רוב פקידי הממשלה נמלטו, והצבא היוגוסלבי החל להתמוטט.

המתקפה על יוגוסלביה הייתה אחת מהפצצות הטרור הראשונות במלחמת העולם השנייה. בימים שלאחר מכן, בולגריה, רומניה, הונגריה, איטליה ואלבניה הצטרפו לגרמניה הנאצית בחלוקת יוגוסלביה, בתמיכתה של מדינת קרואטיה העצמאית. המדינה התמוטטה תוך 12 יום, ויוון שבוע לאחר מכן, דבר שהפך את הרייך השלישי לשליטה על רוב אירופה היבשתית ומוכן לשיגור המתקפה על ברית המועצות.

==הפצצת בעלות הברית==
הפצצות בעלות הברית את בלגרד ב-1944

ב-16 וב-17 באפריל 1944, הפציצו כוחות אוויר אנגלו-אמריקניים את בלגרד. היחידה החשובה ביותר שלקחה חלק בכך הייתה חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית, שבסיסה בפוגיה בדרום איטליה. ההפצצה בוצעה באמצעות 600 מפציצים שטסו בגובה רב. מספר הקורבנות האזרחיים נאמד ב-1,160, בעוד שאבדות הצבא הגרמני היו 18. הפצצות נוספות של העיר נעשו ב-21 באפריל 24 באפריל 18 במאי 6 ביוני 8 ביולי ו-3 בספטמבר 1944.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זירת דרום ומרכז אירופה במלחמת העולם השנייה
בלגרד
קטגוריה:בלגרד: היסטוריה
קטגוריה:לופטוואפה: קרבות ומבצעים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יוגוסלביה במלחמת העולם השנייה
IBM PC

IBM PC היא סדרת מחשבים אישיים מתוצרת חברת IBM, סדרה שהזניקה את תפוצתו של המחשב האישי בעולם, ופרצה את הדרך להבאת המחשב אל שולחן העבודה בכל משרד, ואל בתים פרטיים רבים.

==היסטוריה==
הסדרה הוצגה לראשונה ב־12 באוגוסט 1981. בניגוד למדיניות הרגילה של IBM באותה תקופה, הוזמנו רכיבים מרכזיים במחשב מספקים חיצוניים – מערכת ההפעלה של מחשבים אלה הייתה DOS מתוצרת מיקרוסופט, והצלחתם של מחשבי IBM PC הביאה את מיקרוסופט למעמדה הדומיננטי בעולם המחשוב. המעבדים במחשבים היו ועודם בעיקר מתוצרת אינטל, ולהם חלק מרכזי במעמדה הדומיננטי של אינטל בתחום ייצור המעבדים. לעומת זאת חברת Lotus שלגיליון האלקטרוני שלה 1-2-3 היה חלק מרכזי בהצלחה הראשונית של הסדרה, נרכשה ב־1995 על ידי IBM (לא בזכות הגיליון האלקטרוני שלה).

היו מחשבים אישיים שקדמו ל־IBM PC, אך מחשב זה הצטיין במודולריות רבה ובכך ש־IBM פרסמה את המפרט הפנימי שלו, ואיפשרה ליצרנים אחרים לייצר ובכך להוזיל אותו מאוד. במחשב האישי, כבמחשביה האחרים, יישמה IBM את תפיסתה לכלל המחשוב, ושמה דגש על איכות החומרים ואמינותם, לעיתים על חשבון החדשנות והביצועים. תפיסה זו הייתה בעוכריה, מכיוון שהתואמים היו זולים יותר, ולעיתים גם מהירים וחדשניים יותר, וגם מפני שמחשביה שתוכננו לפעילות ארוכת טווח של 10–20 שנים, התיישנו במהירות, ונזרקו לאשפה כאשר "כוחם היה במותניהם".

למחשבי ה־PC יצאו דגמים נוספים שהפכו לסטנדרט בקרב תואמי IBM: XT, AT, וכו', ואותם החליפו מחשבי ה־PS של IBM.

בשנת 2002, לפי חברת המחקר גרטנר, נמכר המחשב המיליארד בשוק ה־PC העולמי (רובו "תואמי IBM").

הצלחתם של התואמים דחקה בהדרגה את חברת IBM משוק זה, ב־2002 הוציאה את ייצור המחשבים למיקור חוץ, וסוף התהליך התרחש בשנת 2005, כאשר חברת IBM מכרה את זכויותיה לייצור מחשבים אלה לחברת לנובו הסינית.

הצלחתם הפנומנלית של מחשבי IBM PC ותואמיהם הפכה את השם PC (שהוא ראשי תיבות של המושג הכללי "Personal Computer" – מחשב אישי) למזוהה עם מחשבי IBM PC ותואמיהם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחשבים אישיים
PC
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1981
סיפורה של O

סיפורה של O (בצרפתית: Histoire d'O) הוא רומן העוסק בסאדו-מזוכיזם, שיצא לאור בשנת 1954 בצרפת, תחת שם העט פולין רֵיאז'. כעבור יותר מארבעים שנה נחשפה זהות המחברת, אן דקלו , כארבע שנים לפני מותה. הספר מציג התרחשות מינית פרובוקטיבית, הכוללת סאדו-מזוכיזם, ועורר בעת פרסומו ויכוח סוער על זהות המחבר או המחברת. הספר כלל ארבעה חלקים, אולם רק שלושה פורסמו ואילו החלק הרביעי נגנז.

== עלילה ==
הדמות הראשית בספר, המכונה באות O בלבד, היא צלמת אופנה צרפתייה. היא נלקחת על ידי מאהבה לטירה בכפר רואסי (Roissy) הסמוך לפריז, מקום בו גברים סאדיסטים, המשתייכים לאגודת סתרים, משתמשים בה לסיפוק צורכיהם. שם היא צריכה לעבור "חינוך מחדש": היא מקיימת יחסי מין עם כל גבר המעוניין בה; אסור לה להביט בעיניהם ועליה לשרת אותם ככל שירצו. כל מעבר על החוקים גורר עונש פיזי. לאחר שחרורה היא נדרשת לענוד טבעת שתאפשר לחברי האגודה לזהות אותה ולעשות בה כרצונם אם יפגשו בה.
טבעת ועליה [[טריסקל, כגון זו שעונדת O]]

היא נלקחת לאישה, הנחשבת שווה לגברים באגודת רואסי, שם מוטבע שמו של בעליה החדש בברזל מלובן על גופה. היא מתאהבת באחת הדוגמניות שלה ומקבלת משימה: להביא אותה לרואסי, שם תוכל להיות לה לגבירה. בעליה אוהב להביט בהן מענגות זו את זו.

לאורך כל הספר, O היא דמות פאסיבית לחלוטין ואינה מביעה התנגדות לדבר ממה שנעשה בה.

הספקולציות לגבי זהותו (ומינו) של מחבר הספר באו אל קיצן ב-1994, אז נודע כי חיברה אותו העורכת והסופרת דומיניק אורי (ששמה האמיתי אן דֶקלו, Desclos).

== עיבוד קולנועי ==
הספר עובד לסרט בשנת 1975, בבימויו של אנרי-ז'ורז' קלוזו.

== תרגום עברי ==
סיפורה של O ראה אור בעברית בשנת 1999, בהוצאת הקיבוץ המאוחד / הספריה החדשה.

==לקריאה נוספת==
* ניצה בן-ארי, "התקבלות מאוחרת: סיפורה של O לפולין ריאז'", בספרה דיכוי הארוטיקה - צנזורה וצנזורה-עצמית בספרות העברית 1980-1930, אוניברסיטת תל אביב, ההוצאה לאור, 2006, עמ' 221–224.

== קישורים חיצוניים ==
* עמליה זיו, [http://www.haderech.co.il/more_on_O.html האם עלינו לשרוף את O ?], אחרית דבר למהדורה העברית של הספר

קטגוריה:ספרים צרפתיים
קטגוריה:ספרי 1954
קטגוריה:BDSM בספרות
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
קולן

קולן מתוצרת ג'ון ווקר. ניתן לראות את הסימון 659 המציין את התדר בהרץ ו-E המציין את התו '[[מי']]
קולן או מצלל הוא כלי פשוט שנועד לעזור בכוונון כלי נגינה. בדרך כלל הוא מיוצר ממתכת וצורתו כצורת מזלג בעל שתי שיניים מוארכות. הקולן מתוכנן להשמיע צליל טהור, כלומר בתדר אחד בולט הנקבע מראש בעת יצורו. כדי להפיק את הצליל מהקולן יש להכות בעזרתו על חפץ קשה כלשהו ולהמתין מספר שניות להתייצבות הצליל (דעיכת תדרים אחרים). מכיוון שהצליל המופק הוא בעוצמה יחסית נמוכה, נהוג לעיתים להצמיד את הקולן לאחר יצירת הצליל לאוזן או למשטח כדוגמת שולחן עץ המשמש כתיבת תהודה לצורך הגברת הצליל.

הקולן הומצא ב-1711 על ידי המוזיקאי האנגלי ג'ון שור שהיה נגן חצוצרה מלכותי בחצרו של ג'ורג' הראשון מלך בריטניה, שם הוא ניגן בהנחיית המלחין גאורג פרידריך הנדל. הקולן שהוא יצר היה מכוון לתדר של 423.5 הרץ.

ניתן אמנם לייצר קולן עבור כל תדר (ועל כן, עבור כל תו מוזיקלי), אך הסוג הנפוץ ביותר הוא קולן המכוון להשמיע את התו 'לה' באוקטבה הרביעית של פסנתר. סוג זה מכונה 'A-440' על שם התו 'לה' (המכונה באנגלית 'A') שהתדר שלו הוא 440 הרץ. התקן של 440 הרץ נקבע ב-1939 על ידי ועדה בינלאומית ואושר על ידי ארגון התקינה הבינלאומי ב-1955. השימוש בתו 'לה' לכיוון כלי מיתר ופסנתרים רווח בתזמורות זמן רב ומכיוון שבעבר השתמשו במספר תדרים באזור ה-440 הרץ כדי לייצג את התו 'לה', נועד התקן לוודא אחידות צליל בין התזמורות השונות. על כל פנים, לא כל התזמורות מנגנות ב-A-440; תזמורות בצפון אמריקה בדרך כלל מנגנות מעט גבוה יותר (כדי לקבל צליל מבריק יותר), ואילו תזמורות של מוזיקה עתיקה מנגנות במגוון כוונונים רחב, לרוב נמוך יותר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.physicsclassroom.com/mmedia/waves/tfl.html הדגמת קולן מההיבט הפיזיקלי] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי נגינה
Poets of the Fall

Poets Of The Fall (בתרגום לעברית: "משוררי הסתיו") היא להקת רוק פינית, אשר נוסדה בשנת 2003 בהלסינקי אשר בפינלנד. הלהקה התפרסמה בעקבות השיר Late Goodbye, שכיכב במשחק המחשב Max Payne 2.

== היסטוריה ==
אלבומה הראשון של הלהקה, Signs Of Life (בתרגום לעברית: סימני חיים), יצא ב-19 בינואר 2005 והפך במהרה לאלבום זהב ולאחר מכן לאלבום פלטינה אשר מכר יותר מ-30,000 עותקים ברחבי העולם. האלבום כיכב בראש מצעד הפזמונים הפיני במשך יותר משנה (כ-56 שבועות) והיה לאחד האלבומים הפינים המצליחים ביותר בעולם.<br />
אלבומם השני נקרא Carnival Of Rust (בתרגום לעברית: קרנבל של חלודה) ויצא לאור ב-12 באפריל 2006.

משוררי הסתיו זכו במספר פרסים, בהם "השיר המקורי הטוב ביותר למשחק מחשב" בשנת 2004, אשר בו Late Goodbye לקח את המקום הראשון במשחק המחשב Max Payne 2. הלהקה גרפה גם את "התגלית הפינית הטובה ביותר" ב-2004 וב-2005, וב-2005 הלהקה נחשבה ל-"פריצת השנה" ול-"אלבום הבכורה הטוב ביותר" בטקס פיני. עוד תואר נחשב הלהקה קיבלה בטקס פרסי MTV ב-2006 כ-"הלהקה הפינית הטובה ביותר".

ב-12 באפריל 2008, יצא אלבומה השלישי של הלהקה, Revolution Roulette.
באותו חודש הופיעה הלהקה לראשונה בארצות הברית בלוס אנג'לס.

חברי הלהקה נקראים בכינויים "מארק", "אולי" ו-"קפטן". השלושה באים מרקעים מוזיקליים שונים ולטענתם מקפידים לבטא זאת באלבומיהם.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* Signs of Life - 2005
* Carnival of Rust - 2006
* Revolution Roulette - 2008
* Twilight Theater - 2010
* Temple of Thought - 2012
*Jealous Gods - 2014
*Clearview - 2016
*Ultraviolet - 2018

=== אלבומי אוסף ===
* Alchemy Vol.1 - 2011

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:להקות פיניות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2003
לוח העתקה

לוח העתקה או לוח עריכה (לעיתים מכונה לוח גזירים, באנגלית: Clipboard) הוא חלק בזיכרון המחשב בו מאוחסנים נתונים באופן זמני. לוח העריכה מאפשר למשתמשים להעביר ("לגזור") או להעתיק מידע (טקסט, תמונה, קובץ ועוד) מתוכנית אחת הפועלת במחשב באותה עת לתוכנית אחרת הפועלת בו (וכן מתוכנית אל עצמה), או מתיקייה אחת לתיקייה אחרת (להעביר למיקום שונה במערכת הקבצים). לוח העריכה עשוי להיות מיושם על ידי מערכת ההפעלה עצמה, או על ידי יישום עצמאי. כמו שאר המידע המאוחסן בזיכרון המחשב, המידע המאוחסן בלוח העריכה מתנדף עם כיבוי המחשב או אתחולו.

לרוב, לוח העריכה מסוגל להכיל רק פיסת מידע אחת בכל עת והעתקה של פיסת מידע חדשה אל הלוח תסיר באופן אוטומטי את פיסת המידע אשר הייתה שם קודם. "הדבקה" (העתקה מהלוח) של מידע לתוך תוכנה או תיקייה לא תסיר את המידע מהלוח. תוכנות מודרניות כגון מיקרוסופט אופיס מרחיבות על יכולותיו של לוח העריכה הקיים במערכת ומאפשרות לטפל במספר פיסות מידע במקביל.

== הלוח במערכת ההפעלה Microsoft Windows ==

ברוב התוכנות הגישה ללוח העריכה נעשית דרך תפריט "עריכה" או "Edit", שבדרך כלל מופיעת בו לפחות שלוש אפשרויות – גזור, העתק והדבק:

* גזור או Cut – מעתיק את פיסת המידע שנבחרה אל לוח העריכה ומסיר אותה מהמיקום המקורי. בדרך כלל זמין גם בקיצור המקלדת Ctrl + X.
* העתק או Copy – מעתיק את פיסת המידע שנבחרה אל לוח העריכה. בדרך כלל זמין גם בקיצור המקלדת Ctrl + C.
* הדבק או Paste – מעתיק את המידע הקיים בלוח העריכה לתוך המיקום הנבחר הנוכחי. בדרך כלל זמין גם בקיצור המקלדת Ctrl + V.
* Win+V - הצגת הפריטים השמורים בClipboard.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות מערכת
קטגוריה:ממשקי משתמש במחשב
יהודה אליאס

יהודה אליאס (נולד ב-26 ביוני 1964) הוא זמר, שחקן וקומיקאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
אליאס התפרסם ב-1984 בשיר "קום והתהלך בארץ", בו השתתף כסולן בלהקת פיקוד הצפון. לאחר שחרורו מצה"ל השתתף במחזמר "סאלח שבתי", שהועלה בתיאטרון הבימה בבימויו של אפרים קישון, שם שיחק את שמעון, הבן הבכור של סאלח (זאב רווח), המתאהב בעובדת הסוציאלית מהקיבוץ (חני נחמיאס).

אליאס סומן כזמר מבטיח בעקבות הפרסום הרב שזכה לו עוד כחייל בלהקה צבאית. רבים השוו אז את קולו העמוק כגרסה צעירה של יהורם גאון. הוא לא פסק מלהופיע על במות הארץ ובהופעותיו שילב את יכולותיו גם כבדרן וכחקיין. 

ב-1985 הוציא שני שירים שזכו להצלחה: "אלייך" ו"לילה ועוד יום". 

ב-1992 הוציא את אלבום הבכורה שלו שנקרא "לוּ", בעיבודו של מיקי גבריאלוב. השיר "ארץ אחת" מתוך אלבום זה, שכתבו שמוליק קלוסקי ויאיר קלינגר התפרסם כריקוד עם פופולרי. 

ב-1996 הוציא את אלבומו שני, "הבטחת שתאהבי אותי". 

בשנת 2008 הוציא אליאס את אלבומו השלישי שנקרא "בוקר חדש".

בקולנוע הופיע אליאס בתפקידים קטנים בסרטים "הירושה" (1993) ו"שושנה חלוץ מרכזי" (2014).

===חיים אישיים===
משנת 2023 אליאס בזוגיות עם השחקנית חני נחמיאס. 

מתגורר בנתניה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
ג' בניסן

הגירוש של יהודי ספרד]]

פרשת בר המצוה של ילד שנולד בג' ניסן היא ברוב השנים הפשוטות פרשת ויקרא, אך בשנים פשוטות מקביעות הכז היא פרשת צו. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע. אבל אם בר המצווה חל בשנה מקביעות בחה וזשה פרשת בר המצווה היא פרשת תזריע.
==חגים ומועדים==
*קורבן אליאב בן חלון נשיא שבט זבולון

==אירועים היסטוריים==
* הזאה ראשונה של מי חטאת על בני ישראל בשנה השנייה ליציאת מצרים.
* ה'רנ"ב – פרסום צו גירוש ספרד על ידי המלכים הקתוליים: פרננדו השני, מלך אראגון ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה.
* ה'תש"ד – השואה: תחילתה של אקציית הילדים בגטו קובנה.
* ה'תשכ"ו – תחילת השידורים של הטלוויזיה החינוכית.

==נולדו==
* ה'תרע"א – בנימין אידלסון, אדריכל ישראלי וחתן פרס ישראל לאדריכלות לשנת ה'תשכ"ח. תכנן בין היתר את בית החולים בילינסון ואת אתר ההנצחה גבעת התחמושת. (נפטר ב-כ"ד בכסלו ה'תשל"ג)
* ה'תרצ"ה – הרב ניסים מויאל, מקובל ישראלי ממוצא מרוקאי, מייסד וראש מוסדות "כרם שלמה – למען שמו באהבה" בקריית גת. (נפטר בו' בשבט ה'תשע"ח)
* ה'תשט"ו – הרב יוסף קלנר, ר"מ במכינה הקדם צבאית בני דוד, נחשב לבקיא בכתבי הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובכתבי בנו הרב צבי יהודה הכהן קוק.
* ה'תשמ"ג – ליאור דיין, סופר, עיתונאי, ומנחה טלוויזיה ורדיו ישראלי

==נפטרו==
* ה'תקפ"ב – רבי בנימין זאב מזברז', אדמו"ר חסידי ובנו של המגיד מזלוטשוב.
* ה'תש"ח – יעקב חי בכור נסים, חבר ועד העדה הספרדית בירושלים וגבאי כוללות העדה בעיר, ממייסדי בית הכנסת הספרדי הגדול בשכונת ימין משה.
* ה'תשכ"ח – עמינדב אלטשולר, איש ההגנה ומגואלי אדמות הנגב. (נולד בה'תרס"א)
* ה'תשל"ד – צבי איזקסון, מראשוני הפרדסנים בארץ ישראל, גואל אדמות ונשיא התאחדות האיכרים. (נולד בכ"ח בכסלו ה'תרמ"ח)
* ה'תשל"ה – מרק דבורז'צקי, רופא והיסטוריון ישראלי, חוקר הרפואה בשואה ומן העדים במשפט אייכמן. (נולד באדר ב' ה'תרס"ח)
* ה'תשנ"ו – רבי אריה ליב גרוסנס, אב"ד בית הדין הרבני בלונדון וראש ישיבה בטנג'יר. (נולד בה'תרע"ב)
* ה'תשס"ה – אהוד מנור, פזמונאי ומתרגם ישראלי, זוכה פרס ישראל. (נולד ה'תש"א)

----

* ב' בניסן – ד' בניסן
* ניסן

ז03
י03
ד' בניסן

פרשת בר המצוה של ילד שנולד ד' ניסן היא בחלק מהשנים הפשוטות פרשת ויקרא, אך בשנים פשוטות מקביעות (הכז, בשה וגכה) פרשת בר המצוה היא פרשת צו. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע, אבל בשנים מקביעות (זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת תזריע
==חגים ומועדים==
* קורבן אליצור בן שדיאור נשיא שבט ראובן

==אירועים היסטוריים==
ישראל ושכנותיה בגבולות הסכמי שביתת הנשק - 1949
* ה'תרפ"ב – מונחות אבני פינה לערים רעננה וגבעתיים
* ה'תש"ח – פורעים ערבים תקפו את שיירת הדסה, שיצאה מירושלים היהודית בדרכה להר הצופים הנצור, ורצחו 79 יהודים, בהם עובדי רפואה של בית החולים הדסה, עובדי האוניברסיטה העברית, אנשי ההגנה מגיני ההר, חולים, מבקרים ואזרחים
* ה'תש"ט – ברודוס נחתם הסכם שביתת הנשק בין ישראל לירדן, בתום מלחמת העצמאות
* ה'תשס"א – בפיגוע התאבדות בתחנת דלק "השלום" בכפר סבא נרצחים שני אנשים
* ה'תשע"ט – הבחירות לכנסת העשרים ואחת

==נולדו==
* ה'תרנ"ט – עקיבא ארנסט סימון, הוגה דעות ומרצה לחינוך באוניברסיטה העברית, זוכה פרס ישראל (נפטר ה'תשמ"ח)
* ה'תרס"ח – רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם, האדמו"ר השלישי מסטרופקוב, ומייסד חסידות סטרופקוב בארץ ישראל (נפטר בה'תשנ"ה).
* ה'תשט"ו – ישראל אייכלר, פוליטיקאי ישראלי
* ה'תשמ"א – עפר שכטר, שחקן, בדרן ודוגמן ישראלי
* ה'תשמ"ב – ברוך דגו, כדורגלן ישראלי

==נפטרו==
* ה'תרכ"ה – הרב יעקב צבי מקלנבורג, מרבני גרמניה במאה ה-19. התפרסם בחיבורו על התורה 'הכתב והקבלה'. 
* ה'תרנ"ה – רבי יוחנן טברסקי, מייסד שושלת רחמסטריווקא
* ה'תרס"ז – רבי רחמים נסים יצחק פלאג'י, מחבר הספר, יפה לעיניים, יפה תלמוד, יפה ללב, ראב"ד אזמיר
* ה'תש"ג – רבי אברהם יהושע העשיל, האדמו"ר השישי מאפטא-זינקוב.
----
* ג' בניסן – ה' בניסן
* ניסן

ז04
י04
אנארת'

אנארת (Unearth) היא להקת מטאלקור אמריקאית ממסצ'וסטס. הלהקה הוקמה בשנת 1998 וכיום מצליחה בסצנת המטאלקור המחתרתית. הליריקה של הלהקה ברובה פוליטית.

==היסטוריה==

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* The Stings of Conscience (2001)
* The Oncoming Storm (2004)
* III: In the Eyes of Fire (2006)
* The March (2008)
* Darkness in the Light (2011)

===מיני אלבומים===
* Above the Fall of Man (1999)
* Endless (2002)

===אלבומי אוסף===
* Our Days of Eulogy (2005)

==חברי ההרכב==
===חברי ההרכב הנוכחיים===
* טרוור פיפס - סולן
* באז מקגראת' - גיטריסט
* קן סוסי - גיטריסט
* ג'ון "סלו" מגד - באסיסט
* מייק ג'אסטיאן - מתופף

===חברי ההרכב לשעבר===
* כריס רייבי - באסיסט
* מייק רוטברג - מתופף
* קיה - גיטריסט
* פיטר ליימן - גיטריסט

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות מטאלקור
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1998
מוזיאון מיכאל סי. קרלוס

מוזיאון מיכאל סי. קרלוס (באנגלית: Michael C. Carlos Museum; בקצרה מוזיאון קרלוס) ממוקם בקמפוס של אוניברסיטת אמורי במחוז דקאלב (DeKalb), ליד אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית, ומנוהל בידי האוניברסיטה.

== פעילות ==
בידי מוזיאון קרלוס נמצא האוסף הגדול ביותר בדרום מזרח ארצות הברית של פריטים ממצרים העתיקה, יוון, רומא, המזרח הקרוב והאמריקות. אוספי המוזיאון פתוחים לקהל הרחב ללא תשלום.

המוזיאון נקרא על שמו של מיכאל סי. קרלוס, נדבן מאטלנטה, יושב ראש חברת ההפצה הלאומית. קרלוס תרם כמעט 20 מיליון דולרים למוזיאון במרוצת שני עשורים. קרלוס נפטר בדצמבר 2002 בגיל 75.

בשנת 1999 רכש המוזיאון מומיה בלתי מזוהה שאחדים סברו שיכולה להיות פרעה של ממלכה חדשה. לאחר מחקר ושיתוף פעולה עם מומחים לרפואה מהאוניברסיטה, זיהו מוזואולוגים את המומיה כרעמסס הראשון. המוזיאון החזיר את המומיה למצרים בשנת 2003 כמתנת רצון טוב ושיתוף פעולה תרבותי בינלאומי.

== קישורים חיצוניים ==
 
* 
* [http://www.emory.edu/EMORY_MAGAZINE/winter2003/precis_carlos.html Remembering Museum Benefactor Michael C. Carlos] מאתר Emory Magazine, חורף 2003 

מיכאל ס. קרלוס
מיכאל ס. קרלוס
קטגוריה:אוניברסיטת אמורי
מינסטרלנד

מפה של נורדריין-וסטפאליה עם סימון אזור מינסטרלנד

מינסטרלנד (Münsterland) הוא אזור גאוגרפי בצפון-מערב נורדריין-וסטפאליה, אחת ממדינות גרמניה. את האזור ניתן לגדר גאוגרפית או היסטורית-תרבותית. 
מבחינה גאוגרפית, האזור הוא שטח מפרץ וסטפאליה שנמצא צפונית לנהר הליפה. מפרץ וסטפאליה (Westfälische Bucht) הוא מתקופת הקרטיקון ובו ניתן להבחין בצורה טופוגרפית בשל אדמתו השטוחה שמגודרת באדמה המתנשאת מעליה. 

מבחינה היסטורית-תרבותית, השטח של מינסטרלנד משתרע על השטח הדרומי של הנסיכות-בישופות של מינסטר (Oberstiftmünster). בשנת 1973 נוספו עוד שטחים וערים למינסטרלנד.

התודעה ההיסטורית של מינסטרלנד די חזקה ומבוססת לרוב על האמונה הקתולית של תושבי האזור. העיר מינסטר היא המרכז הגאוגרפי, תרבותי, חברתי, כלכלי והרוחני של מינסטרלנד.

== תיירות ותרבות ==
אזור מינסטרלנד ידוע בארמונותיו, כנסיותיו ומנזריו המפוארים, שרובם נשמרו. בזכות האדמה השטוחה באזורים הצפוניים והמערביים, רכיבת אופניים הפכה לספורט פופולרי בקרב התושבים. ישנם מסלולים מסומנים רבים שעוברים בין האתרים באזור. עוד ייחוד אזורי הוא השפה או הסוציולקט מאזהמטה, שמדברים תושבי העיר מינסטר וסביבתה. הם משתמשים במילים של הסוציולקט לרוב בלי להרגיש אפילו, אך המבקרים לא יבינו אותם.

== ראו גם ==
* מינסטר
* היסטוריה של מינסטר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה
קטגוריה:מינסטר
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: גאוגרפיה
קרופיבניצקי

קרופיבניצקי (באוקראינית: Кропивницький) היא עיר באוקראינה, במרכז רמת הדנייפר, מרכז מחוז קירובוהראד. בעבר נקראה העיר יליזבטגראד, זינובייבסק, קירובו וקירובוגראד. אוכלוסיית העיר מונה 258 אלף תושבים (2006). העיר משמשת כמרכז לתעשייה כימית ותעשיית מכונות חקלאיות, הגדולות ביותר בכל אוקראינה.

==היסטוריה==
בית הכנסת בקרופיבניצקי
השטחים שעליהם נוסדה העיר סופחו לאימפריה הרוסית לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1735–1739 והסכם ניש ב־1739. העיר נוסדה ב־1754 ונקראה בשם יליזבטגראד על שם אלישבע, אם יוחנן המטביל (ששמה ברוסית "יליזבטה"), פטרוניתה של הצארינה יליזבטה. העיר נבנתה כמבצר כדי להגן על הגבולות הדרומיים של רוסיה. מראש העיר תוכננה על ידי טובי האדריכלים. ב־1764 נהפכה למרכז חבל יליסבטגרד. בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1787–1792 הגבול זז הרבה דרומה, והמבצר איבד מחשיבותו. לעומת זאת מיקום העיר היה בדרכים חשובות ועד מהרה המסחר התחיל לפרוח ביותר, ובכל שנה התקיימו ארבעה ירידים. ב־1922 הפכה העיר לחלק מרפובליקת אוקראינה הסובייטית אשר בברית המועצות. ב־1924 שונה שם העיר לזינובייבסק על שם גריגורי זינובייב, מראשי המפלגה הקומוניסטית. ב־1934 בעקבות סילוקו של זינובייב מהפוליטביורו, והאשמתו כטרוצקיסט וכבוגד על ידי סטלין והירצחו של סרגיי קירוב שונה השם לקירובו. בשנת 1939 שונה השם לקירובוגראד. בין 1941 ל־7 בינואר 1944 הייתה העיר בכיבוש גרמני. ומ־1991 היא מהווה חלק מאוקראינה העצמאית.

ב־14 ביולי 2016 שינתה הראדה העליונה של אוקראינה את שם העיר לקרופיבניצקי במסגרת סדרת חוקים ששינו את שמות כל המקומות שנגזרו משמות של אישים ואירועים קומוניסטיים. השם מנציח את מרקו קרופיבניצקי (1840–1910), שחקן ומחזאי מפורסם באוקראינה, שנולד סמוך לעיר. הצעות אחרות לשם העיר היו "יליסבטהרד" (כמו השם שבו נוסדה), "סביאטו-יליסבטהרד" (כדי להדגיש שמדובר באליזבת הקדושה ולא בקיסרית רוסיה) ו"אינהולסק" (על שם נהר האינגול שהעיר נמצאת על גדותיו). על אף שינוי שם העיר, נותר שם המחוז "קירובוהראד" עד לתיקון נפרד שצריך לעשות לשם כך בחוקת אוקראינה.

== ילידי המקום ==
* גריגורי זינובייב - מהפכן רוסי-יהודי, ממייסדיה וממנהיגיה של המפלגה הבולשוויקית הרוסית.
* זאב טיומקין - מנהיג ציוני
* אהרון שולוב - מייסד ומנהל גן החיות התנ"כי בירושלים
* ישראל פיסנוביץ' - קצין צוללת יהודי בחיל הים הסובייטי, גיבור ברית המועצות
* עמנואל בן-גוריון - סופר עברי
* יששכר בר ריבק - צייר ופסל
* אלכסנדר אוסמרקין - צייר, בעיר פועל מוזיאון לאמנות עם ציוריו.

==ערים תאומות==
* .

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.rks.kr.ua/ Kirovograd]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז קירובוהראד: ערים
קטגוריה:מחוזות אוקראינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1754
דסימוס ברטון

מבנה שתכנן ברטון בריג'נטס פארק
דסימוס ברטון (באנגלית: Decimus Burton; 30 בספטמבר 1800 – 14 בדצמבר 1881) היה אדריכל ומעצב גנים אנגלי, אשר ידוע בעיקר בשל מעורבותו במיזמי פארקים בסגנון הקלאסי בלונדון, ובכלל זאת בניינים בגני קיו ובגן החיות של לונדון ובתכנון הערים ואתרי הנופש פליטווד, סיינט לאונרד וטאנברידג' וולס. ברטון תכנן פארקים רבים בתפישה של "גן אנגלי" שהתפתחה במאה ה-18. דסימוס נקרא בשם זה, שמשמעותו "עשירי" בלטינית מכיוון שהיה הילד העשירי להוריו.

== קריירה ==
ברטון החל את הכשרתו כאדריכל בחברת תכנון ובנייה בניהול אביו, ג'יימס ברטון (1761–1837) ולאחר מכן עבד תחת חסותו של ג'ון נאש, עבורו הוא פיתח את תכנון "מרפסת קרונוול", ממול לריג'נטס פארק. המיזם הרציני הראשון שלו (1823) היה תכנון אולם תערוכות גדול, הקוליסאום, בקרבת הפארק (הבניין נהרס ב-1875 ובמקום קיים כיום בניין הקולג' המלכותי לרופאים). לאחר מכן, הוא הוזמן לתכנן את הגנים והבניינים של גן החיות של לונדון, הצמוד לפארק (בניין הלאמות, 1828, עם מגדל השעון - אינו משמש כיום לשיכון בעלי חיים, אלא כחנות; וכך גם בית הג'יראפות המאוחר יותר, 1834). 

מאוחר יותר החל עבודה בת כשלושה עשורים על גני קיו, בתחילה עבד על תכנון הגנים והשבילים ומאוחר יותר על הבניינים. החממה אשר תוכננה על ידו בשיתוף עם ריצ'רד טרנר הייתה בזמנו הגדולה בעולם, באורך 110 מטר, ברוחב 30 מטר ובגובה של כ-20 מטר. 

ברטון התמקד גם בתכנון העיר ואתר הנופש פליטווד בלנקשייר, אחרי שעבד עם אביו על אתר הנופש סיינט לאונרד באיסט סאסקס והרשים את יזם אתר הנופש בפליטווד. ברטון גם התגורר תקופת מה בפליטווד, בבית שתכנן בעיר. 

אתרים אחרים שתכנן: 
* בנייני החברה הגאולוגית בבית סומרסט
* בית החולים בצ'רינג קרוס

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1800
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1882
זפוריז'יה

זפוריז'יה (באוקראינית: Запоріжжя, "מעבר לאשדים") היא עיר בדרום-מזרח אוקראינה המהווה את מרכז מחוז זפוריז'יה. העיר נמצאת על הנהר דנייפר ממול לאי חורטיצה - בסיסם הראשון של הקוזקים במאה ה־17. אוכלוסיית העיר מונה כ-740,000 תושבים (נכון ל-2018), וכמו כן בעיר קיימת קהילה יהודית.

==היסטוריה==
העיר נוסדה ב-1770 לאחר סיפוח השטח לרוסיה בעקבות מלחמת רוסיה-טורקיה. שמה הראשון של העיר היה אלכסנדרובסק על שם הנסיך אלכסנדר גוליצין. בסוף המאה ה־19 נבנתה בסמוך לעיר מסילת ברזל ממוסקבה לקרים, דבר שהוביל לפיתוחה המהיר של העיר. ב-1921 שונה שם העיר לזפוריז'יה על שם בסיסו הראשון של החיל הקוזקי, ששכן באי סמוך לעיר. ב-1927 נבנתה על נהר הדנייפר ליד העיר תחנת כוח הידרואלקטרית דנייפרוגס הגדולה ביותר בכל ברית המועצות, ובתי חרושת לאלומיניום וברזל.

לפי מפקד האוכלוסין האוקראיני של 2001, 70.28% מתושבי העיר הם אוקראינים, ו25.39% הם רוסים.<ref></ref> עם זאת, רוסית היא שפת האם של 56.8% מהתושבים, ואוקראינית של 41.6% מהם.<ref></ref>

== כלכלה ==
העיר היא המרכז התעשייתי השלישי בגודלו באוקראינה. קיימים בשטחה כ-280 מפעלים, ביניהם מפעל רכב שייצר את הדגם זאפורוז'ץ, הנמצא כיום בבעלותו של תאגיד הרכב האוקראיני, וכן תעשיית מנועים למטוסים. ליד תחנת הכוח נבנה יישוב עירוני חדש שחובר לעיר העתיקה על ידי שדרות לנין באורך 13 ק"מ, אחד מהרחובות הארוכים בכל אירופה.

==יהודים==
ימין
הידיעות על יהודים באזור החלו בשנת 1846. הקהילה היהודית נפגעה בפרעות בשנים 1881 ו-1905. בשנת 1926 התגוררו בעיר למעלה מ-11 אלף יהודים.
רבים מהקהילה היהודית בזפוריז'יה, אשר מנתה ערב מלחמת העולם השנייה כ-35,000 נפש, הושמדו על ידי הגרמנים מיד לאחר כיבוש העיר באוקטובר 1941. באתר ההריגה נמצאת שכונת מגורים ובמרכזה אנדרטה לזכר הנספים (הכתובת מדברת על אזרחים סובייטים שנרצחו, אך הכוונה ליהודי העיר).

לאחר המלחמה חזרו יהודים לעיר, אולם תחת המשטר הקומוניסטי נמנעה כל פעילות דתית יהודית. רק לאחר נפילת ברית המועצות ועצמאות אוקראינה ב-1991, קמו מחדש מוסדות הקהילה, כולל מוסדות חינוך קטנים.

ב-1995 שלח ארגון הג'וינט לקהילה את הרב נועם שלזינגר אשר שיקם את החיים הדתיים היהודים בעיר. מ-1997 החליף אותו שליח חב"ד, הרב נחום ערנטרוי.

כיום, מונה הקהילה היהודית כ-10,000 יהודים בעיר ובמחוז. ברשות הקהילה היהודית קיימים בית ספר וגן ילדים מהמתקדמים והמצטיינים בעיר. ב-2012 הוקם בית כנסת ומרכז קהילתי חדש במרכז העיר "גימת רוזה", אשר החליף את בית הכנסת הישן שהוקם לפני 120 שנה ברחוב טורגנייבה 22. הקהילה מנהלת גם את הפעילות היהודית בערים ברדיאנסק ומליטופול.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20110313210831/http://www.meria.zp.ua/test/ אתר העיר זפוריז'יה (אוקראינית)]
* [https://web.archive.org/web/20160918084004/http://evrey.com.ua/en אתר הקהילה היהודית בזפוריז'יה]
* [http://www.kipa.co.il/tarbut/show.asp?id=43190 על ספר שכתב הרב נועם שלזינגר על שנות השליחות בזפוריז'יה]
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מחוז זפוריז'יה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:מחוזות אוקראינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1770
לודגר

לודגר (Liudger) היה מיסיונר פריזי שחי במאה השמינית והתשעית לספירה. הוא יסד את המנזר הגדול בוורדן (Werden) ואת המנזר בהלמשטדט (Helmstedt). לודגר היה ההגמון הראשון של העיר מינסטר.

== חייו ==
לודגר (או לודגרוס) נולד בשנת 742 לספירה באוטרכט (שנמצאת כיום בהולנד) למשפחה נוצרית מהאצולה הפריזית. כבר בשנות ילדותו הוא הוכן לחיי כמורה. הוא התחיל את לימודי התאולוגיה בעיר הולדתו, ובגיל 24 נשלח ליורק, שם למד אצל אחד המלומדים המפורסמים של זמנו, אלקווין (Alkuin). מתחים בין שני השבטים הגרמאניים, הפריזים והאנגלים, הכריחו את לודגר לחזור לאוטרכט בשנת 772.

לאחר שהוסמך ככומר, נשלח לודגר למסעו לנצר את הפריזים והסקסונים. בזמן מרד הסקסונים נגד קרל הגדול, עלה המיסיונר הצעיר לרגל לרומא ומונטה קאסינו. עם חזרתו הוא נשלח על ידי קרל הגדול להמשיך להטביל את השבטים הגרמאניים. הוא יסד את מנזר ורדן בשנת 799. ב־30 במרץ 805 הוא הוכתר כהגמון הראשון של מינסטר וזאת על ידי הארכיבישוף של קלן. לודגר נפטר ב-26 במרץ 809 בעת שביקר את אחת מקהילותיו ליד העיר בילרבק (Billerbeck). לודגר קבור במנזר אותו יסד בוורדן.

בניגוד לדרכו המקובלת של קרל הגדול לנצר את הגרמאנים בכוח, חתר לודגר לכוח המילה. הוא גם לא הסתפק בניצור הנסיכים והאצולה אלא דאג לשכנע את העם עצמו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מיסיונרים
קטגוריה:אוטרכט: אישים
קטגוריה:ילידי 742
קטגוריה:נפטרים ב-809
שארל חילו

שארל חילו
שארל חילו (בערבית: شارل الحلو; 25 בספטמבר 1913 – 7 בינואר 2001) היה פוליטיקאי לבנוני שכיהן כנשיא לבנון בשנים 1964–1970.

== ביוגרפיה ==
חילו נולד בביירות למשפחה מרונית מבעבדה. סיים בהצטיינות את אוניברסיטת סנט ג'וזף בביירות ב-1929 והשלים לימודי משפטים ב-1934. חילו היה איש עסקים מצליח וייסד בלבנון שני עיתונים בצרפתית - L'Eclair du Nord ו- Le Jour. ב-1936 הוא נכנס לראשונה לזירה הפוליטית כשהצטרף לפייר ג'ומאייל בהקמת מפלגת הפלנגות. חילוקי הדעות שלו עם ג'ומאייל, עם זאת, הובילו מאוחר יותר לפרישתו מהמפלגה.

תפקידו הרשמי הראשון של חילו היה כשגריר לותיקן בשנת 1947. לאחר מכן שימש כשר הבריאות והמשפטים בשנים 1954–1955, וכשר החינוך (1964). כבן טיפוחיו של פואד שהאב, הוא נבחר על ידי הפרלמנט הלבנוני להחליף אותו בנשיאות ב-1964.

את תקופת נשיאותו של חילו אפיינה צמיחה כלכלית משמעותית, שנפגמה רק בשל קריסת אינטרה בנק ב-1966, ואי יכולתה של לבנון להימנע ממעורבות בסכסוך הישראלי-ערבי. מלחמת ששת הימים ב-1967 העלתה מחדש את השסעים בחברה הלבנונית. מוסלמים רבים דרשו כי לבנון תצטרף למאמץ המלחמתי הערבי, בעוד מרבית הנוצרים ביקשו להימנע מהמלחמה. חילו הצליח לשמור את לבנון מחוץ ללחימה, למעט תקיפת אוויר אחת, אך לא הצליח להשקיט את המתחים הפנימיים שזו יצרה. בבחירות לפרלמנט של שנת 1968 נוצרו שני גושים בעלי שלושים מושבים כל אחד - האחד פרו-ערבי ובראשו רשיד כראמי, והשני פרו-מערבי בהנהגת הנשיא לשעבר כמיל שמעון, פייר ג'ומאייל וריימונד אדה.

הממשלה הלבנונית ניצבה גם מול קריאת התיגר של הארגונים הפלסטיניים בדרום המדינה, והתנגשויות בין צבא לבנון לבין כוחות אש"ף הפכו תכופות יותר ויותר. חילו ניסה להתמודד מול דרישותיהם של הפלסטינים, אך משהבין כי לא יוכל להביא לסיום ההתקוממות באופן צבאי, הסכים לחתום על הסכם קהיר ב-1969, שהתיר למחבלים הפלסטינים לתקוף את ישראל מבסיסיהם בשטח לבנון. חילו קיווה כי הסכמתו זו תגרום לפלסטינים להסתפק בתקיפת ישראל, ותסיר את לחציהם מעל ממשלתו הוא. תקוותו התבדתה והפלסטינים רק החריפו את תקיפותיהם כלפי לבנון עצמה.

ב-1970 מינה חילו את אליאס סארקיס ליורשו בתפקיד, אך הוא הפסיד בבחירות באספה הלאומית, בקול אחד, לטובת סולימאן פרנג'יה. בניגוד לנשיאים קודמים, שנותרו פעילים בזירה הפוליטית גם לאחר תום כהונתם, בחר חילו להיעלם מהחיים הציבוריים. הוא המשיך לעסוק במפעלי רווחה, ועזר לייסד רשת בתי תמחוי לקשישים.

חילו נפטר מהתקף לב ב-7 בינואר 2001, בגיל 87.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי לבנון
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:שרי החינוך של לבנון
קטגוריה:שרי הבריאות של לבנון
קטגוריה:שרי המשפטים של לבנון
קטגוריה:שגרירים בוותיקן
קטגוריה:שגרירי לבנון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סן-ז'וזף
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרים ב-2001
מה נשים רוצות

מה נשים רוצות (באנגלית: What Women Want) הוא סרט קולנוע אמריקאי, בבימויה של ננסי מאיירס ובכיכובם של מל גיבסון והלן האנט, אשר יצא לאקרנים בשנת 2000. הסרט, אשר זכה להצלחה גדולה בקופות, עם הכנסות של כ-374 מיליון דולר, הוא פנטזיה קומית.

==תקציר העלילה==
ניק מרשל (מל גיבסון) הוא איש שיווק שחצן, שוביניסטי ויאפי. חייו מורכבים מקריירה מוצלחת בחברת פרסום משגשגת, רומנים ופלירטוט עם נשים שונות וגידול בתו מאשתו לשעבר. מרשל, הרגיל לעולם בו שולטים הגברים במשרות הבכירות, מוצא עצמו תחת ניהולה של דרסי מק'גווייר (האנט), אשת פרסום מצליחה שעברה לחברה ותפסה את המשרה בה חשק. ניק, שדעותיו השובינסטיות ידועות לכל, לא מרוצה, בלשון המעטה, מכך שאישה זכתה בתפקיד. מרשל נחוש בדעתו לערער את ניהולה של מק'גווייר, שמנסה לדחוף את החברה לשווק לקהל הנשים, בעוד שמרשל תמיד כיוון את מסעות הפרסום שלו לגברים.

מרשל מחליט להענות לאתגרה של מק'גווייר ולנסות מוצרים "נשיים", כגון גרביונים, שפתון ומסקרה. בעת הניסוי הוא מוכה ממכת חשמל אשר גורמת לו להתעלף. מששבה אליו הכרתו מרשל מגלה שהוא מסוגל לשמוע את מחשבותיהן של הנשים אשר מסביבו.

בתחילה מרשל נבהל מיכולתו החדשה, אך במהרה בוחר לנצלה למניעיו שלו, ביניהם ערעור מעמדה של מק'גווייר, ומערכות היחסים שלו. עם הזמן לומד מרשל כי הוא מאוהב במק'גווייר ומתחרט על הדרך בה הוא מנצל אותה, אך המאורעות כבר גלשו מעבר לידיו, שכן הוא כבר נטל את הקרדיט עבור רעיונות שבאו במקור ממחשבותיה, אותן שמע בהיחבא. מרשל לבסוף נגאל, כאשר הוא משנה סופית את גישתו המאצ'ואיסטית והחומרנית בעוד הוא מנסה לעזור למתמחָה צעירה כשהוא חושב שייתכן והתאבדה. במהלך חיפושיו הקדחתניים אחר המתמחה הוא שוב מוכה בזרם חשמל ומאבד את יכולתו המופלאה.

==תגובות לסרט==
הסרט זכה להצלחה בקופות, אך לביקורות צוננות בעיקרן: "טעים אך ריקני" כתבה סוזן ולושצ'ינה עבור היומון USA Today. "קומדיית מצבים מצחיקה למדי, אך צפויה מראש" כתב ג'ונתן פורמן עבור הניו יורק פוסט. "מתחיל טוב, אך נגמר כמו סרט הוליוודי קיטשי וצפוי" כתב המבקר של ידיעות אחרונות.

אף על פי שהסרט בוים בידי אישה, ננסי מאיירס, עלילת הסרט מלאה בסטריאוטיפים פוגעניים כלפי נשים, והיא תוארה כסקסיסטית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ננסי מאיירס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
ההמנון המלכותי של איראן

סורוד שאהנשאהי איראן (; בתרגום לעברית: "ההמנון המלכותי של איראן") היה המנונה הלאומי של איראן (המדינה האימפריאלית של איראן) משנת 1933 ועד למהפכה האיסלאמית של 1979 אשר הביאה לביטול המלוכה. ההמנון מתאר ומהלל את השאה ושושלתו.

== מילות ההמנון ==
{| cellpadding="5"
! המקור בפרסית
! תעתיק ללטינית
|-
|
:<br />
:<br />
:<br />
:<br />
:<br />
:<br />
:<br />
:<br />
||
<div style="direction: ltr;">
:Šâhanšâhe mâ zende bâdâ<br />
:Pâyad kešvar be faraš jâvedân<br />
:Kaz Pahlavi šod molke Irân<br />
:Sad rah behtar ze ahde bâsetân<br />
:Az došmanân budi parišân<br />
:Dar sâye aš âsude Irân<br />
:Irâniyân peyvaste šâdân<br />
:Hamvâre Yazdân bovad urâ negahbân.<br />
</div>
||
:יחי השאה מלכנו הנערץ<br>
:ומי יתן כי תהילתו תהפוך את אדמתנו לנצחית<br>
:שכן שושלת פהלווי פיתחה את איראן <br>
:מאה מונים ממצבה בעבר<br>
:למרות שבעבר הותקף בזעם אויביו<br>
:כעת באה עליו שלווה<br>
:אנו באיראן חוגגים בכל קשת הגילים<br>
:הו, מי יתן והאל יגן עליו מעתה ועד עולם
|}

==ראו גם==
* שושלת פהלווי
* המנון איראן
*רווחת השאה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איראן: סמלים לאומיים
איראן
קטגוריה:איראן בימי שלטון שושלת פהלווי
דויד טרזגה

דויד סרז'יו טרזגה (בצרפתית: David Sergio Trezeguet; נולד ב-15 באוקטובר 1977 ברואן) הוא כדורגלן עבר צרפתי ממוצא ארגנטינאי. הוא בנו של שחקן הכדורגל הצרפתי-ארגנטינאי חורחה טרזגה, ששיחק בצרפת כאשר טרזגה נולד. 
== קריירה ==
טרזגה גדל ושיחק את משחקו המקצועי הראשון בארגנטינה בקבוצת פלטנסה.
הוא זכה במונדיאל 1998 עם נבחרת צרפת וכבש את שער הזהב מול איטליה שהוביל לזכייה ביורו 2000. במרץ 2004 הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.

במוקדמות מונדיאל 2006 שיחק עם נבחרת צרפת מול נבחרת ישראל במשחק שהתקיים באצטדיון רמת גן. הוא כבש את השער לצרפת, וכמה דקות מאוחר יותר הורחק בכרטיס אדום לאחר שנגח בפניו של טל בן-חיים. המשחק הסתיים בתיקו 1-1. באותו מונדיאל הגיעה צרפת למשחק הגמר, אך הפסידה לאיטליה בגלל פנדל שאותו החמיץ.

בספטמבר 2006 הפך טרזגה, המכונה "טרזגול", לכדורגלן הזר אשר כבש הכי הרבה שערים עבור יובנטוס. הוא זכה בפרס הוקרה על שכבש 125 שערים ב-207 הופעות. 

למרות עונה מוצלחת במדי הקבוצה, בה כבש 20 שערים בליגה, בחר מאמן נבחרת צרפת לא לכלול את טרזגה בסגל ליורו 2008.

ב-2010 חתם בעולה החדשה לליגה הספרדית, הרקולס אליקנטה. בעקבות ירידתה של הרקולס לליגה השנייה בספרד, טרזגה החליט לא להישאר בקבוצה.

ב-30 באוגוסט 2011 חתם טרזגה לעונה אחת בבאניאס מהליגה הראשונה באיחוד האמירויות. ב-19 בדצמבר 2011 חתם טרזגה בקבוצת ריבר פלייט הארגנטינאית אשר ירדה ליגה, לראשונה בתולדותיה, עונה לפני שחתם. טרזגה, שגדל בבואנוס איירס והיה אוהד הקבוצה בילדותו, דיבר על חתימתו בקבוצה כעל חלום שהתגשם, והתייחס להגעתו לקבוצה בעת מצוקתה כשליחות בסיוע לחזרתה לליגה הראשונה. טרזגה כבש בקבוצה 13 שערים ב-18 משחקים והיה שותף בכיר לחזרתה של הקבוצה לליגה הבכירה.

ב-22 ביולי 2013 הושאל טרזגה לקבוצת ניואל'ס אולד בויס הארגנטינאית. לאחר כשנה חתם השחקן בפונה סיטי מליגת העל ההודית.
ב- 20 בינואר 2015 הודיע טרזגה על פרישה מכדורגל.

==תארים==
נבחרת צרפת
* גביע העולם - 1998.
* אליפות אירופה - 2000.
מונקו
* ליגת העל הצרפתית - 1996/97, 1999/00.
* הסופר קאפ הצרפתי - 1997.
יובנטוס
* סרייה א - 2001/02, 2002/03.
* סרייה ב - 2006/07.
* הסופר קאפ האיטלקי - 2002 ,2003.
ריבר פלייט
* ליגת המשנה הארגנטינאית - 2011/12.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:רואן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פלטנסה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני הרקולס אליקנטה
קטגוריה:כדורגלני בניאס
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט
קטגוריה:כדורגלני ניואל'ס אולד בויס
קטגוריה:כדורגלני פונה סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
טינה תומפסון

טינה מריה תומפסון (באנגלית: Tina Marie Thompson; נולדה ב-10 בפברואר 1975 בלוס אנג'לס, קליפורניה) היא כדורסלנית אמריקאית המשחקת בליגת ה-WNBA. תומפסון הייתה במשך זמן רב מלכת הסלים של ה-WNBA בכל הזמנים ונחשבת לאחת הכדורסלניות הגדולות בכל הזמנים. בשנת 2018 הוצגה הן בהיכל התהילה של הכדורסל, והן בהיכל התהילה של כדורסל הנשים.

תומפסון סיימה את לימודיה באוניברסיטת דרום קליפורניה בשנת 1997 ונבחרה במקום הראשון בדראפט ה-WNBA על ידי יוסטון קומטס. בארבע השנים הראשונות שלה ביוסטון היא זכתה בארבע אליפויות רצופות, כשהיא משמשת כאחד מעמודי התווך של הקבוצה (ביחד עם שריל סוופס וסינתיה קופר). 

תומפסון השתתפה בארבעה משחקי ALL-STAR, ובשנת 2000, אף נבחרה לשחקנית הטובה ביותר במשחק. תומפסון נבחרה שלוש פעמים לחמישיית העונה בעונת ה-WNBA (1997, 1998, 2004) וארבע פעמים לחמישיית העונה השנייה (1999, 2000, 2001, 2002).

בשנת 2000 נקראה תומפסון לנבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סידני, אך לא זכתה לשחק במשחקים האולימפיים. תומפסון נקראה לנבחרת עבור אליפויות העולם ב-1998 וב-2002, אך גם אז לא זכתה לשחק עקב פציעה. היא זכתה לשחק בטורניר בינלאומי גדול רק בשנת 2004, עת עזרה לנבחרתה לזכות במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, הישג אותו שחזרה באולימפיאדת בייג'ינג (2008)

בנוסף לקריירה שלה ב-WNBA, שיחקה תומפסון גם בליגות אחרות. בפגרת ה-WNBA של 2001, היא שיחקה בקבוצה האיטלקית רוברטו באקסטבול ובפגרת 2003 היא שיחקה בקומהו פלקונס מהליגה הקוריאנית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.usolympicteam.com/26_21634.htm ביוגרפיה]
* [http://www.wnba.com/playerfile/tina_thompson/index.html?nav=page פרופיל באתר WNBA]
* [https://web.archive.org/web/20080910035655/http://www.usabasketball.com/women_team.php?bios=thompson_tina פרופיל באתר הנבחרת האמריקאית]

קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:כדורסלניות לוס אנג'לס ספארקס
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: כדורסל
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל הנשים
קטגוריה:קליפורניה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
אייזנשטאדט

אייזנשטאדט (בגרמנית: Eisenstadt; בהונגרית: Kismarton; בקרואטית: Željezno) היא עיר הבירה של מדינת בורגנלנד שבמזרח אוסטריה. העיר שוכנת על מישור קרוב לגבול עם הונגריה. אוכלוסיית העיר מונה 13,664 תושבים (נכון ל-2002). העיר נחשבת לאחד ממחוזות בורגנלנד. עד למלחמת העולם הראשונה השתייכה העיר לממלכת הונגריה.

==גאוגרפיה==
אייזנשטאדט נמצאת על גבי מישור מעל לנהר וולקה, בקצה הדרומי של רכס הרי לייטה (Leithagebirge), במרחק כ-12 ק"מ מהגבול עם הונגריה.

העיר מתחלקת לארבעה רבעים:
*אוברברג (Oberberg)
*אונטרברג (Unterberg)
*קליינהפליין (Kleinhöflein)
*סט. גאורגן (St. Georgen)

==היסטוריה==
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על יישוב באזור כבר בתקופת תרבות הלשטט. קלטים ורומים התיישבו במידה מועטת באזור זמן מה מאוחר יותר. במשך נדידת העמים הגדולה התיישבו באזור שבטים גרמאניים והונים. בסביבות שנת 800, בזמן שלטונו של קרל הגדול, החלה ההתיישבות הבווארית באזור.

העיר, שהייתה אז מצודה, נהרסה בידי חייליו של לאופולד השלישי, מרקיז אוסטריה, וב-1241 נהרסה שוב בידי המונגולים הפולשים. ב-1373 עברה העיר לשלטון משפחת קניז'אי, שבנו מחדש את חומות העיר ואת המצודה. ב-1388 העיר קיבלה זכויות להחזיק שוק על ידי הקיסר זיגמונד.

ב-1445 נכבשה העיר על ידי הארכידוכס אלברט השישי מאוסטריה. ב-1451 הועברה העיר לידי פרידריך השלישי בידי מתיאס קורבינוס בתמורה לכתר ההונגרי. מתיאס כבש מחדש את העיר ב-1482, אך ב-1490 היא נכבשה בידי מקסימיליאן הראשון מבית הבסבורג, ונשארה תחת שליטת השושלת עד 1622. ב-1529 ו-1532 העיר נכבשה בידי האימפריה העות'מאנית, עם התקדמותה לכיוון העיר וינה. העיר הפכה לעיר מלכותית מאז 1648. היא נהרסה בשרפות פעמיים, ב-1589 וב-1776.

ב-1648 עברה העיר לשליטת המשפחה ההונגרית אסטרהאזי. נסיכי המשפחה שינו באופן מסיבי את מראה פני העיר בבניות נרחבות שערכו בעיר, שהבולטת מביניהן היא טירת אסטרהאזי.

בשנת 1809 נכבשה העיר בידי הצרפתים, במשך המלחמות הנפוליוניות, וב-1897 היא חוברה לקווי הרכבת.

עד סוף מלחמת העולם הראשונה העיר הייתה העיר המרכזית בחבל קישמארטון שבממלכת הונגריה. בשנת 1921 בעקבות חוזה טריאנון וחוזה סן-ז'רמן צורפה העיר לאוסטריה יחד עם שאר בורגנלנד. מאז ה-30 באפריל 1925 העיר היא בירת בורגנלנד ומושב ממשלתה. בזמן מלחמת העולם השנייה העיר הופגזה קשות. ב-1945 היא נכבשה בידי הצבא האדום, ונשארה תחת כיבוש סובייטי עד 1955.

===הקהילה היהודית===
הקהילה זכתה בתקופה מסוימת למעין אוטונומיה יהודית והייתה אחת מאיחוד שבע קהילות, רבי מאיר אייזנשטט התמנה בשנת תע"ז לכהן כרב בקהילה ושל "שבע הקהילות", ועל שמה נקרא. גם באייזנשטאדט ייסד ישיבה.

==ערים תאומות==
אייזנשטאדט היא עיר תאומה של הערים:
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070821070342/http://www.eisenstadt.at/ אתר העיר הרשמי]
* 
* 
* דוב בער ואכשטיין 

קטגוריה:בורגנלנד: ערים
קטגוריה:שבע קהילות
עצם הזרוע

עצם זרוע ימין. משמאל מבט קדמי, מימין מבט אחורי. 1.ראש, 2.צוואר אנטומי, 2a.צוואר ניתוחי, 3. גבשושית גדולה, 4.גבשושית קטנה, 5.הַמַּעֲנִית הַבֵּין גַּבְשׁוּשִׁיתִית, 6.גבששת הדלתא, 7.עילית העלי הצידית, 8.ראשיש, 9.סליל, 10.עילית העלי התיכונה.
עצם הזרוע (TA: Humerus) היא העצם הארוכה ביותר של הזרוע. היא נמצאת בין הכתף למרפק. בשלד, עצם הזרוע ממוקמת בין עצם השכם בצידה המקורב, לעצמות החישור והגומד בצידה המרוחק. זוהי העצם הגדולה ביותר בגפה העליונה.

== מבנה אנטומי ==

אפשר לחלק את עצם הזרוע לשלושה אזורים:
=== חלק עליון (מקורב) ===
החלק העליון כולל את ראש העצם המעוגל, המופרק עם עצם השכם. מרוחק מהראש, נמצא הצוואר האנטומי (Collum anatomicum humeri) ובהמשך בולטות שתי גבשושיות (הגדולה והקטנה, בלועזית – Tuberculum majus, Tuberculum minus). לגבשושיות מחוברים השרירים מסובבי הכתף. בין שתי הגבשושיות, נמצא חריץ (מענית) שדרכו עובר גיד הראש הארוך של שריר הזרוע הדו ראשי. האזור שמתחת לגבשושיות, שם העצם צרה יחסית, נוטה להשבר יותר מאזורים אחרים בעצם. תכונה זאת העניקה לו את השם הצוואר הניתוחי (Collum chirurgicum humeri).

=== גוף עצם הזרוע ===
לאורך גוף הזרוע מתחברים שרירים שונים. באמצע אורך הגוף, אפשר לזהות את גבששת הדלתא (Tuberositas deltoidea), אליה מתחבר שריר הדלתא. בהכללה, אפשר לומר שכל השרירים הנאחזים בעצם מגבששת הדלתא ומעלה, מניעים את הזרוע וכל השרירים הנאחזים בעצם הזרוע, למטה מגבששת הדלתא, מניעים את המרפק. יוצא מהכלל הוא שריר הזרוע התלת ראשי, שנאחז לאורך מרבית חלקו האחורי של גוף עצם הזרוע.

עצב החישור, שנע בצורה סלילית מסביב לגוף העצם, בחלק הצידי, מותיר את חותמו בדמות חריץ רדוד מתאים (Sulcus nervi radialis).

=== חלק תחתון (מרוחק) ===
החלק התחתון שטוח יותר מגוף העצם ומסתיים במשטח מפרקי רחב. משני צידיו בולטים עיליות העלים (Epicondylus) הצידית והתיכונה.

בחלק הצידי של קדמת המשטח המפרקי, נמצא רֹאשִׁישׁ הזרוע (Capitulum humeri) שצורתו בליטה כדורית, אליו מופרקת עצם החישור. בצד התיכון של המשטח המפרקי, נמצא הסליל (Trochlea humeri). לסליל, העוטף את הקצה התחתון של עצם הזרוע, צורה המזכירה גלגלת. דרכו, מופרקת עצם הזרוע עם עצם הגומד.

עִלִּית הָעֱלִי הצידית, קטנה יותר ופחות בולטת מעלית העלי התיכונה. שתיהן משמשות כנקודות חיבור מרכזיות לשרירי האמה. מחוברים אליהן, בין היתר, הגיד המשותף של פושטי כף היד והגיד המשותף של כופפי כף היד, בהתאמה.

== ראו גם ==
*עצמות - מונחים
*שבר בהומרוס

==קישורים חיצוניים==

* 

זרוע
אליאס אלמר

אליאס אלמֻר (בערבית: إلياس المرّ; נולד ב-1962 בכפר ) הוא שר ההגנה לשעבר של לבנון. בעבר שימש בתפקיד סגן ראש הממשלה ושר הפנים בממשלתו של רפיק אל-חרירי.

== ביוגרפיה ==
נולד בכפר בתע'רין למשפחה יוונית-אורתודוקסית למישל אלמור, ששימש גם הוא כסגן ראש הממשלה ושר הפנים. אשתו של אלמור, קארין לאחוד, היא בתו של נשיא לבנון לשעבר אמיל לאחוד, ולזוג שלושה ילדים. דודתו, מרנה אלמור, עומדת בראש הוועדה להיתרי בנייה בלבנון.

אלמור, עורך דין בהשכלתו, הוא אחד מראשי הנוצרים היוונים-אורתודוקסים בלבנון, וידוע בנטייתו הפרו-סורית.

ב-12 ביולי 2005 ניסו להתנקש בחיי אלמור, כאשר מטען חבלה פוצץ בסמוך לשיירתו בעיירה אנטליאס, כ-5 ק"מ צפונית לביירות. בניסיון ההתנקשות נפצע אלמור פצעים קלים, שניים משומרי ראשו נהרגו ו-12 אנשים נפצעו[http://www.bloomberg.com/apps/news?pid=10000085&sid=af_mf.zlZJz4&refer=europe].

ממסמכי ההדלפות של אתר "ויקיליקס" עולה כי אלמר סייע לישראל בעת מלחמת לבנון השנייה, ואף הורה לצבא לבנון שלא להתערב.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:שרי ההגנה של לבנון
קטגוריה:שרי הפנים של לבנון
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1962
כינדזמראולי

תווית ישנה של היין
כּינדזמָרַאוּלי (בגאורגית: ქინძმარაული, ברוסית: Киндзмараули, קינדזמראולי) הוא יין אדום חצי מתוק, המיוצר מענבי הספראווי, בנפת ק'וורלי, שבמחוז קאחתי, גאורגיה.

כינדזמראולי היה יין מפורסם בברית המועצות. צבעו של היין סגול ובעל מתיקות עשירה. ריחו כריח גרגרים פירות בשלים עדין עם מגע של ריח אוכמניות. טעמו עשיר ורך המראה על נוכחות ומלאות של הפירות, ומידה מסוימת של מרירות שבסוף טעימתו ניכר טעם מאוזן של חמיצות וטעם הפירות המתוק.

== פרסים ==
* 1997 מדליית ברונזה באליפות העולם ביין בשיקגו
* 1998 מדליית זהב בתחרות היין המקצועית "מג'דונארודני" במוסקבה
* 1999 מדליית זהב בתחרות היין המקצועית הבינלאומית "דס ויינס" במוסקבה
* 2000 תואר של כבוד בפסטיבל "ואזיס שאגולבלי" בטביליסי
* 2001 מדליית כסף בתחרות היין המקצועית הבינלאומית "דס ויינס" במוסקבה
* 2002 מדליית זהב בתחרות היין המקצועית הבינלאומית "דס ויינס" במוסקבה
* 2002 תואר של כבוד ב"פרודאקספו 2002" במוסקבה
* 2002 דיפלומה מדרגה ראשונה בפסטיבל "ואזיס שאגולבלי" בטביליסי
* 2003 תואר של כבוד ב"פרודאקספו 2002" במוסקבה
* 2004 מדליית זהב ב"פרודאקספו 2002" במוסקבה
* 2005 מדליית כסף ב"פרודאקספו 2002" במוסקבה

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070809064739/http://www.gws.ge/eng/tamada.php?label=tamada_red&item=Kindzmarauli Georgian Wines & Spirits] 

קטגוריה:יינות גאורגיים
קופרודוקציה

ימין
קופרודוקציה (מלטינית, הרכב של קוֹ, "יחד", ופרודוקציה, "ייצור") פירושה, במובן הרחב, יצירה משותפת, כלומר שיתוף פעולה בין אנשים, חברות, מדינות וכדומה.

מונח זה נפוץ בהפקות סרטים שהן שיתוף פעולה בין כמה מדינות. לדוגמה, ישראל וצרפת חתמו על הסכם שיתוף פעולה קולנועי, ולכן חלק ניכר מהסרטים הישראלים הם קופרודוקציה ישראלית-צרפתית.

בתחום הפוליטיקה ניתן למצוא קופרודוקציות כמו הפרלמנט האירופאי או מועצת הביטחון של האו"ם כאשר מדינות מתאחדות לשם השגת כוח רב יותר והישגים רבים יותר. קופרודוקציות בתחום הכלכלה ניתן לראות באיחודן של שתי חברות, לחברה אחת, כמו שטראוס עלית ויפאורה-תבורי.

משימות חלל רבות מבוצעות על ידי קופרודוקציות, כשהבולטת שבהן היא תחנת החלל הבינלאומית, שם מתקיימות קופרודוקציות בין נאס"א לסוכנות החלל הפדרלית של רוסיה ולמדינות רבות אחרות, ובהן ישראל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:מינוחים בקולנוע
קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:פעילות שיתופית
ספראווי

ענבי ספראווי
סַפּראווי (בגאורגית: საფერავი, מילולית: צבע) הם ענבים אדומים כהים מהם מפיקים את היינות כינדזמראולי (מיושן שנתיים) ומוקזני (מיושן 3 שנים)<ref></ref>. במקור מגדלים גפנים אלה במחוז קאחתי שבמזרח גאורגיה. אך בימים אלו, הגידול מפוזר על פני כל הטריטוריות. יין המיושן כשנה המופק מענבים אלה נקרא ספראווי.

==ראו גם==
* יין גאורגי
* כינדזמראולי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זני ענבים
קטגוריה:יינות גאורגיים
אבראהים (נהר)

נהר אבראהים (בכתיב ערבי: نهر ابراهيم) הוא נהר בלבנון הזורם ממזרח למערב מהרי הלבנון הצפוניים אל הים התיכון, ונשפך לים בין ג'וניה לגבל. תחילתו של הנהר במערת אפקה ומפלי אפקה המספקים שליש ממימיו של הנהר, וממערת רואיס בא-נאקורה המספקת שני שלישים מהספק המים של הנהר.

הנהר מתחיל בגובה של 1.5 ק"מ מעל גובה פני הים, ואורכו כ-30 ק"מ. הוא עובר בעיירה נהר איבראהים לפני שהוא נשפך אל הים התיכון.<ref></ref> גודלו של אגן הניקוז של הנהר הוא 326 קמ"ר.

נהר אבראהים הוא אחד היעדים התיירותיים המובילים בלבנון. בסקר של איכות המים, נמצא הנהר כנהר הכי פחות מזוהם בלבנון.

== במיתולוגיה ==
בתיאורים מהעבר של לוקיאנוס הסורי ופילו מגבל מסופר שהנחל היה מאדים באביב מסחף של חול אדום, דבר שקושר לסיפור על אדוניס במיתולוגיה היוונית, לפיו ארס גרם לפציעתו של אדוניס בידי חזיר בר, פציעה שאדוניס דימם ממנה למוות בזרועותיה של אפרודיטה. על פי לוקיאנוס, במקורות הנהר היה מקדש שבו התקיים פולחן יווני.

הרב יהוסף שוורץ, בספר 'תבואות הארץ' שיצא לאור בשנת 1845, מתאר את נהר אבראהים וסביבותיו ומציין שבעבר נקרא נהר אדוניס. הוא מציין גם שבהרי השוף נמצא מעיין הנקרא "עין אחאב", שמימיו זורמים לנהר אבראהים. את המעיין הזה הוא מזהה עם "באר אחאב", המוזכרת במסכת פרה (פרק ח', משנה י"א).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060716140126/http://www.witchcraft.co.il/gan.htm אדון וגן: חגיגות האביב הכנעניות]
* [https://web.archive.org/web/20070312042548/http://www.tevuot.org/aretz/2c.html קטע מהספר תבואות הארץ המזכיר את נהר אברהים וסביבותיו]
* [http://almashriq.hiof.no/lebanon/700/770/779/fareed/upper.html תמונות של נחל אבראהים] צולמו על ידי פאריד אבו חיידר

==הערות שוליים==

קטגוריה:לבנון: נהרות ונחלים
קווארלי

קווארֶלי (בגאורגית: ყვარელი) היא עיר בנפת קווארלי, מחוז קאחתי שבגאורגיה. היא הוכרזה כעיר בשנת 1964 ואוכלוסייתה בשנת 2014 מנתה 7,739 איש.
== גאוגרפיה ==
העיר מהווה מרכז של הפקת היין. נמצאים שם המרתפים המפורסמים של יקבי כינדזמראולי וקרוב משפחתו גרמי. היין נמצא בקערות עץ עד להבשלתו ועד שניחוח היין מתאים.

ביתו (בית-מוזיאון) של המשורר הגאורגי, בן המאה ה-19, איליה צ'בצ'בדזה, הנמצא בעיר, מהווה מוקד תיירותי פנים ארצי. המוזיאון שימר את הריהוט ותנאי האקלים שבהם איליה צ'בצ'בדזה חי ועבד.

לא רחוק משם עומד מנזר נקרסי שהשתמר בצורה יפה.

המבנים הגדולים שבעיר נבנו במאה הרביעית. בהמשך לאורך הדרך ניתן לראות את קתדרלת אלוורדי, שנבנה במאה ה-11, והוא שווה ערך לכנסיית סווטיצחובלי.

<gallery>
Building in Sakartvelo, Georgia.jpg|בית המוזיאון ע"ש איליה צ'בצ'בדזה
Church of John the Baptist.jpg|כנסיית יוחנן המטביל של קווארלי
Kvareli fortress. Interior (Photo A. Muhranoff).jpg|חומות מצודת קווארלי
Kvareli Iliaoba Nov 2010.JPG|חגיגות "איליובה" לזכרו של איליה צ'בצ'בדזה
Kvareli Church of Dubi.jpg|כנסית דובי מהמאה ה-7
ყვარლის ბიბლიოთეკა.jpg|הספרייה של קווארלי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גאורגיה: ערים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:קאחתי