OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ריצ'רד ריידר

ריצ'רד הוד ג'ק דאדלי ריידר (באנגלית: Richard Hood Jack Dudley Ryder; נולד ב-3 ביולי 1940) הוא פסיכולוג ופעיל לזכויות בעלי־חיים בריטי, ממובילי המאבק להגנה על בעלי־חיים באנגליה. ריידר החל למחות כנגד פגיעה בבעלי־חיים לאחר שהוא עצמו ערך ניסויים פסיכולוגיים על בעלי־חיים.

==פעילות==
בשנת 1975 פרסם את הספר "קורבנות המדע" (אנגלית: Victims of Science), החושף בשיטתיות את המתרחש במעבדות הניסוי בבעלי-חיים. הספר עורר הדים, הן בקהילה המדעית והן בקרב הציבור הרחב. כמו כן ריידר הוא מחברם של הספרים "כאבנות: תורת־מוסר מודרנית" (אנגלית: Painism: A Modern Morality), ו-"להשיב את המוסריות לפוליטיקה" (אנגלית: Putting Morality Back into Politics). ריידר כיהן כיו"ר ארגון החברה המלכותית למניעת התאכזרות לחיות (RSPCA), בשנים 1977–1979, ולקח חלק משמעותי בשינוי שעבר הארגון.

המונח סוגנות נטבע על ידי ריידר ב-1970, אשר מבקש להדגיש כי אפליה על בסיס השתייכות למין ביולוגי מסוים, אינה פחות שרירותית מאפליה על בסיס השתייכות לגזע או למין. עוד ריידר טוען, כי כל היצורים אשר חשים כאב, זכאים לזכויות, ומכנה תפיסה זו כ"כאבנות" (Painism, מלשון Pain, כאב).

במובן מסוים, תפיסה זו מגשרת בין התפיסה התועלתנית של פיטר סינגר, לבין התפיסה הדאונטולוגית של טום ריגאן. היא משלבת בין התועלתנות, לפיה התחשבות מוסרית נובעת מהיכולת לחוש כאב, לבין הדאונטולוגיה, לפיה לכל יצור יש ערך בלתי-תלוי אשר לא משתנה בשום נסיבות, ואינו נתון לשימוש כאמצעי למטרות כלשהן.

== ראו גם ==
* טום ריגן
* פיטר סינגר
* מרטי קיל
* קרול אדמס
* זכויות בעלי חיים

== קישורים חיצוניים ==
* 
* , מאת ריצ'רד ריידר, מאתר nrg מעריב
* [http://www.anonymous.org.il/lobbyism.htm חיה פוליטית]- סקירת פעילותו של ריצ'רד ריידר, מאתר אנימלס

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:פסיכולוגים אנגלים
קטגוריה:פעילי זכויות בעלי חיים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1940
רוברט בנטון

רוברט בנטון (באנגלית: Robert Benton; נולד ב-29 בספטמבר 1932) הוא במאי ותסריטאי אמריקאי, זוכה שלושה פרסי אוסקר ופרס גלובוס הזהב.

== קורות חיים ==
בנטון נולד בוואקסאצ'י, טקסס ולמד באוניברסיטת קולומביה. הוא החל את דרכו בתעשיית הקולנוע כתסריטאי של הלהיט הקופתי "בוני וקלייד" (1967), סרט שקיבל 10 מועמדויות לפרס האוסקר, כולל לתסריט המקורי של בנטון. לאחר מכן, כתב בנטון את התסריט לסרטו של ג'וזף ל. מנקייביץ' "איש נוכל היה", בו כיכבו קירק דאגלס והנרי פונדה ולקומדיה "מה נשמע, דוק?", בכיכובה של ברברה סטרייסנד. לאחריהם פנה לבימוי.

סרטו הראשון כבמאי היה המערבון "חבר מרעים" (1972), בכיכובו של ג'ף ברידג'ס, הסרט קיבל ביקורות פושרות, אך זו הייתה הפתיחה לקריירת בימוי מוצלחת ביותר. חמש שנים אחר כך ביים את סרט הפשע "הלייט שואו", עליו היה מועמד לאוסקר על התסריט. ב-1979 ביים את סרטו הידוע מכל, "קרמר נגד קרמר", דרמה משפחתית שעסקה באב חד הורי, אותו גילם דסטין הופמן, הנאלץ לגדל את בנו בן השש לאחר שאשתו (מריל סטריפ) נטשה אותו. הסרט זכה להצלחה קופתית וביקורתית רבה, והיה חלק מהגל השני של הפמיניזם. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, בהם שניים לבנטון עצמו - בימוי ותסריט. סרטו הבא היה המותחן "ליל הדממה" (1982) בו כיכבה פעם נוספת מריל סטריפ.

שנתיים אחר כך ביים את הדרמה "מקום בלב", עליו זכה בפרס האוסקר על התסריט. בסרט, בנטון העלה זכרונות מילדותו בטקסס בימי השפל הכלכלי של שנות השלושים, ובו גילמה סאלי פילד אישה המתייצבת באומץ נגד המצוקות הכלכליות. סרט זה המשיך את הקו הפמיניסטי בו נקט בנטון ב"קרמר נגד קרמר". לאחר מכן ביים את הקומדיות "נאדין", שהתרחשה אף היא בטקסס, ו"לא פראייר של אף אחד", בו כיכב פול ניומן, עליו קיבל מועמדות לאוסקר לתסריט המעובד. כמו כן ביים שתי דרמות פשע "בילי בתגייט", בו עסק במעלליו של הגנגסטר הידוע לשמצה ו"סודות אפלים", שהיה מחווה לסרטי הבילוש הקלאסיים ולפילם נואר. לאחרונה ביים את דרמת המתח "הכתם האנושי" (2003), עיבוד לרומן הנודע של פיליפ רות.

כתסריטאי, התמקד בנטון מאז אמצע שנות השבעים בכתיבה לסרטים אותם ביים פרט לשובר הקופות "סופרמן" (1978), בו היה שותף לכתיבה גם הסופר מריו פוזו ולקומדיית הפשע "קרח דק" (2005), אותה גם הפיק.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20031011170649/http://movies2.nytimes.com/gst/movies/filmography.html?p_id=212225 Movies - New York Times]
* [https://archive.today/20130426133249/http://www.hollywood.com/celebs/detail/id/199599 ביוגרפיה ב- www.hollywood.com]
* [http://www.answers.com/topic/robert-benton www.answers.com]
* 

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המעובד הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - התסריט הטוב
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:זוכי פרס גילדת הכותבים של אמריקה: מפעל חיים: פרס לורל להישג תסריטאי
הוויקינגים

הוויקינגים (באנגלית: The Lost Vikings) הוא משחק וידאו שיוצר על ידי חברת בליזארד (שנקראה אז "Silicon and Synapse") והופץ על ידי חברת אינטרפליי. המשחק הופץ למחשב האישי, ולקונסלות סופר נינטנדו ולסגה מגה דרייב. הוא הופץ גם לקונסולה הניידת GBA.

ייחודו של המשחק בכך שהשחקן שולט בשלוש דמויות שונות, ועליו להשתמש ביכולות המיוחדות של כל דמות על מנת לפתור חידות ולהגיע לסוף השלב. בנוסף, ביכולתה של כל דמות לשאת עמה ארבעה חפצים, אשר יכלו לשמש לפתרון חידון, לריפוי הדמויות (לכל דמות היו שלוש נקודות פגיעה, ויכלה להגיע לכל היותר לארבע נקודות פגיעה) וכן לפגיעה באויבים. לא ניתן לשמור את המשחק, אך לכל שלב קוד אותו יכול השחקן להכניס, וכך להגיע לשלב מסוים.

==דמויות המשחק==
במשחק יש שלוש דמויות ולכל אחת יש כישורים משלה, הדמויות הן:
* אריק המהיר (Erik the Swift) - נע במהירות גבוהה יותר מחבריו. בנוסף, הוא היחיד בעל היכולת לקפוץ. אם יש לו מספיק תנופה, הוא יכול להשתמש בראשו הקשה להיכנס בקיר ולהרוס אותו אם הקיר חלש מספיק.
* באלוג האמיץ (Baleog the Fierce) - הלוחם בחבורה. הוא מצויד בחרב ובחץ וקשת, אשר יכולה גם לפגוע במתגים שונים. ניתן לשדרג את הקשת עם חצים בוערים, אך רק במהלך השלב (חלק מהאויבים חסינים לחצים רגילים).
* אולף היציב (Olaf the Stout) - אולף השמנמן מצויד במגן. הוא יכול להשתמש במגן כדי להגן ממתקפות, אם כי לא מכולן. בעת נפילה ממקום גבוה, הוא יכול להשתמש במגן כבדאון.
בנוסף יכול אולף לאפשר לחבריו לעבור מקומות גבוהים בעזרת המגן שמשמש כמדרגה.

==עלילת המשחק==
לאחר ציד שגרתי בו מפגינים הגיבורים את יכולותיהם, הם הולכים לישון. במהלך הלילה חוטף אותם טומאטור (Tomator) על מנת לכלוא אותם בגן החיות האינטר-גלקטי שלו. כאשר מתעוררים השלושה, הם מוצאים עצמם על ספינת החלל של טומאטור. ההחלטה גומלת בלבם, לחזור לביתם.

במהלך המשחק, הדמויות נתקלות במכונת זמן, השולחת אותם לכל מיני מקומות, ולמעשה מחלקת את המשחק לעולמות שונים:
* החללית של טומאטור
* פרהיסטוריה
* מצרים העתיקה (בעולם זה מומיות העלולות להפוך את הוויקינגים בעצמם למומיות)
* סדנת עבודה
* עולם משוגע
* חזרה לחללית

בסוף כל שלב הגיבורים משוחחים אחד עם השני, בדרך כלל שיחה הומוריסטית. הם גם משוחחים בכל עת שהם מגיעים לעולם חדש. בנוסף, יש מספר דמויות איתן ניתן לדבר במספר מהשלבים.

למשחק יצא המשך בשם "The Lost Vikings 2" אשר לא שווק בארץ באופן רשמי עבור המחשב האישי. במשחק זה הוויקינגים נכלאו שוב על ידי טומאטור ובזמן הפסקת חשמל הם תקפו את הרובוט הסוהר וקיבלו שדרוגים ונוספו גם שתי דמויות נוספות: סקורץ' הדרקון ופנג איש-הזאב.

==ראו גם==
כמה משחקי תפקידים נוספים
*קומנדוס (סדרת משחקים)
*גובלינים (סדרת משחקים)
*Heroes of Might and Magic

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:בליזארד
קטגוריה:משחקי פלטפורמות ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1992
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי סופר נינטנדו
קטגוריה:משחקי בליזארד
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
כריסטופר ווקן

כריסטופר ווקן (אנגלית: Christopher Walken; נולד ב־31 במרץ 1943) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. הוא זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט המלחמה "צייד הצבאים" בשנת 1978, ומאז קנה לו שם של שחקן אופי משובח האהוד על ידי המבקרים והקהל כאחד. בשנת 2002 קיבל מועמדות נוספת לפרס האוסקר על תפקידו בסרט "תפוס אותי אם תוכל". ווקן מופיע לרוב בתפקידי משנה בסרטי פשע ופעולה, בדרך כלל בתור הנבל או האנטי גיבור, והוא נחשב מבכירי השחקנים האמריקנים בדורו.

==ביוגרפיה==
ווקן נולד בקווינס, ניו יורק בשם רונלד ווקן לאב ממוצא גרמני ולאם ילידת סקוטלנד. נקרא על שם השחקן רונלד קולמן.

==קריירה==
החל את דרכו בתיאטרון כרקדן במחזות זמר בשנות השישים. לאחר מכן הפך לשחקן וכיכב במעל ל-100 הצגות תיאטרון ואף היה חלק מצוות השחקנים המקורי של ההצגה "אריה בחורף" (1966). מהתיאטרון הגיע לקולנוע, בו כיכב לראשונה ב-1969 בסרט זניח בשם "אני ואחי". סרטו המשמעותי הראשון היה בתפקיד משני בסרט הפשע של סידני לומט "תיקי אנדרסון" (1971), בו כיכב לצד שון קונרי.

ברזומה שלו רשומים מעל ל-100 סרטי קולנוע וטלוויזיה בהם השתתף, ביניהם "הרומן שלי עם אנני" (1977), "צייד הצבאים" (1978), עליו זכה בפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, "שערי החופש" (1980) שביים מייקל צ'ימינו, שהיה כישלון אדיר בקופות, "האזור המת" (1983) של דייוויד קרוננברג, "רצח בעיניים" (1985), סרט הג'יימס בונד ה-14, בו גילם את הנבל, "באטמן חוזר" (1992), "רומן על אמת" (1993), "ספרות זולה" (1994), "הנבואה" (1995), "סליפי הולו" (1999) ו"תפוס אותי אם תוכל" של סטיבן ספילברג, עליו קיבל ווקן מועמדות לפרס האוסקר.

ווקן הופיע בווידאו קליפ של מדונה "Bad Girl", כמו גם בווידאו קליפ של פטבוי סלים, "Weapon of Choice" משנת 2001, שביים ספייק ג'ונז. כמו כן כיכב בהצגה "השחף", מאת אנטון צ'כוב, בבימויו של מייק ניקולס, לצד מריל סטריפ, קווין קליין, פיליפ סימור הופמן ונטלי פורטמן, בין ה-24 ביולי - 26 באוגוסט 2001 בתיאטרון דלקורט שבסנטרל פארק, ניו יורק.

בשנת 2016 שיחק בסרט הקומי "מר תשע נשמות" לצידם של קווין ספייסי, ג'ניפר גארנר, ורובי אמל.

בשנת 2022 כיכב בסדרת הדרמה ״ניתוק״ מבית אפל TV, בבימויו של בן סטילר.

== חיים אישיים ==
ב-1963 החל במערכת יחסים עם ג'ורג'יאן ת'ון, אותה פגש לראשונה במהלך סיבוב הופעות של המחזמר סיפור הפרברים.<ref></ref> השניים נישאו בינואר 1969 ואין להם ילדים. לדברי ווקן, עובדה זו היא אחת הסיבות להצלחתו כשחקן.<ref></ref>

==מסרטיו==
===שנות השישים===
*"יחף באתונה" (1966)
* "אני ואחי" (1969)

===שנות השבעים===
* "תיקי אנדרסון" (1971)
* "התחנה הבאה גריניץ' וילג'" (1976)
* "הרומן שלי עם אנני" (1977)
* "צייד הצבאים" (1978)
* "חיבוק קטלני" (1979)

===שנות השמונים===
* "שערי החופש" (1980)
* "כלבי המלחמה" (1980)
* "פרוטות משמיים" (1981)
* "סערת מוחין" (1983)
* "האזור המת" (1983)
* "רצח בעיניים" (1985)
* "בטווח קצר" (1986)
* "לבנון לנצח" (1987)
* "טירונות" (1988)
* "חתול במגפיים" (1988)
* "ההתקשרות" (1989)

===שנות התשעים===

===שנות האלפיים===
חולית: חלק שני (2024)

=== טלוויזיה ===
* פורעי חוק <small>(אנ')</small> (2021-הווה)
* ניתוק (2022-הווה)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:אל-הוריים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גות'הם: שחקנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
תימול

מבנה מולקולת התימול
תימול (באנגלית: Thymol) הוא נגזרת מונו-טרפנית פנולית של צימן, C<sub>10</sub>H<sub>13</suB>OH, איזומרי עם קרבקרול . הוא מצוי בעיקר בשמן הקורנית והוא ממוצה כחומר גבישי לבן ריחני בעל כושר חיטוי גבוה. הוא מסיס בכהלים, בשומן ובשמן, ואך במידה מועטת במים.
השימוש בתימול נעשה בעיקר עבור תכונותיו האנטיספטיות, אנטיבקטריאליות ואנטי-פטרייתיות. משתמשים בו כחומר מחטא בשטיפות פה מסוימות, לריסון אקרית הוורואה בכוורות הדבורים, להשמדת נבגי פטריות בספרים בעלי נזקי עובש לפני כריכתם המחודשת, ועוד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
אלפרד וצלר

טלגרם פנימי של האס אס על בריחת השניים מאושוויץ
אלפרד וצלר (בסלובקית: Alfréd Wetzler; 10 במאי 1918 - 8 בפברואר 1988), אשר מאוחר יותר כתב תחת השם יוסף לאניק, היה יהודי סלובקי ואחד מהמעטים עליהם ידוע כי הצליחו לברוח ממחנה הריכוז אושוויץ במהלך השואה.

==קורות חיים==
וצלר נולד בטרנבה למשפחת פועלים יהודית. בין השנים 1936-1940 עבד כפועל בטרנבה. הוא נעצר בגין חבלה ב-1941 ונכלא לארבעה חודשים בברטיסלאבה. לאחר מכן נשלח למחנה הריכוז סרד, ממנו נשלח ב-13 באפריל 1942 לאושוויץ-בירקנאו. שם שימש כמוביל גופות ונשלח לקבוצת עבודה שעסקה בעבודות עפר מחוץ למחנה. בערב פסח, 7 באפריל 1944, נכנסו וצלר וחברו רודולף ורבה (אסיר מספר 29162) למקום מסתור, שהיה למעשה חלל בערימת עצים. ורבה ווצלר נכנסו לחלל כששני אסירים פולנים סוגרים מעליהם את מקום המסתור בקורות עצים. ורבה הניח בחריצים שבין קורות העץ טבק רוסי שנטבל בנפט, פתרון נגד כלבי הגישוש של הנאצים בהם נעזרו בחיפושיהם אחר הנמלטים. ורבה וחברו ידעו כי הנאצים מחפשים את הנעדרים כשלושה ימים בתחום המחנה, ולאחר מכן מעבירים את האחריות לרשויות שמחוץ למחנה, ואכן לאחר שלושה ימים, ב-10 באפריל, יצאו השניים ממקום מחבואם בשעות הערב ונמלטו אל החופש.

כעבור שבועיים של נדודים הגיעו השניים לעיירה הסלובקית ז'ילינה (Zillina).
וצלר נודע בזכות "דו"ח ורבה-וצלר" (מוכר גם כ"דו"ח אושוויץ") שחיברו השניים אודות המתרחש במחנה.
הדו"ח מונה כ-32 עמודים, והיה המסמך המפורט הראשון אודות אושוויץ אשר הגיע לידי בעלות הברית והוכתר כאמין.
הדו"ח נכלל גם ב"הפרוטוקולים של אושוויץ".
בשנת 1945 פרסם בקושיצה תחת שם העט "יוסף לאניק" את קורותיו במחנה תחת השם "אושוויץ, בית קברות לארבעה מיליון אנשים".

בשנים 1945-1950 עבד כעורך, בשנים 1950-1955 היה פועל בברטיסלבה, בשנים 1955-1970 עבד במחלקת המסחר.
בשנת 1964 פרסם תחת אותו שם עט תיאור ספרותי בשם "מה טחו עיניו של דנטה מראות".

אלפרד וצלר נפטר בברטיסלבה בשנת 1988, שם הוא גם קבור.

==לקריאה נוספת==
* אלפרד וצלר, בריחה מן הגיהנום - מאושוויץ אל החופש: סיפור של הצלה ושליחות, הוצאת יד ושם, 2013.
** Linn, R.(2004). E[http://www.amazon.com/Escaping-Auschwitz-Culture-Forgetting-Psychoanalysis/dp/B005SNIUUQ/ref=sr_1_1?s=books&ie=UTF8&qid=1340256931&sr=1-1&keywords=Escaping+Auschwitz:+A+culture+of+forgetting scaping Auschwitz: A Culture of Forgetting]. Ithaca, New York: Cornell University Press.

==קישורים חיצוניים==
* רות לין, [http://www.daat.ac.il/daat/hungary/document/lin1.pdf הבריחה מאושוויץ: מדוע לא סיפרו לנו על כך בבית הספר], תיאוריה וביקורת 24, 24, אביב 2004, עמ' 163–184
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:יהודים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:יהודים סלובקים
קטגוריה:ניצולי השואה: סלובקיה
קטגוריה:בורחים מכליאה על ידי גרמניה הנאצית
קטגוריה:ילידי 1918
קטגוריה:נפטרים ב-1988
אורי אברהמי

אורי אברהמי (נולד ב-23 באוקטובר 1949) הוא שחקן תיאטרון ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד בקריית חיים להורים יוצאי בולגריה. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד בבית הספר למשחק "בית צבי". במלחמת יום הכיפורים גויס ונפצע קשה כאשר הטנק שלו נפגע בחזית רמת הגולן. אברהמי סבל מכוויות בכל גופו ושכב חודשיים בבית החולים רמב"ם. כשהחלים השלים את לימודי המשחק (1974).

==קריירה בתיאטרון==
בתיאטרון החאן שיחק בשנים 1973–1975 בהצגה משרתם של שני אדונים.

בתיאטרון הקאמרי שיחק בשנים 1975–1977, בהצגות: "ראש משוגע" ו"ילדי הירח".

בתיאטרון הבימה שיחק בהצגות: "בגדי המלך" לפי מחזהו של יעקב שבתאי, "כתר בראש" של יעקב שבתאי, "מבקר המדינה" לפי "רביזור" של גוגול, "טירונות", "סנג'ר", "ציד המכשפות", "ההולכים בחושך" על פי חנוך לוין, "כי בנו בחרת" של יוכי ברנדס, "החולה ההודי" מאת רשף לוי, "לבד בברלין" על פי הנס פאלאדה ו"קח את אבא שלך ולך לעזאזל" מאת רמי ורד.

בתיאטרון בית ליסין שיחק ב: "אחד משלנו", "נומה עמק".

בתיאטרון באר שבע: "מהומה רבה על לא מהומה" מחזהו של שייקספיר, "בית ספר למוקיונים", "אצבע אלוהים", "שם המשחק", "קומדיה של טעויות" מחזהו של שייקספיר, "דון ג'ואן".

בתיאטרון לילדים ונוער שיחק ב: "וסרמן" עיבוד לרומן של יורם קניוק, "שמריהו" ו"אהבה במצור" אותו גם ביים.

בתיאטרון קרוב שיחק בקומדיה "שד היער" של צ'כוב.

שיחק גם בהצגה "חופשה בפראג" ב"צוותא" ובתיאטרון גבעתיים.

בתיאטרון תמונע שיחק בהצגת היחיד, אשר אותה גם כתב: "ציפרלקס 20 מ"ג" (בשנים 2011-2012); וכן בהצגה "חופרים" שכתב, בבימוי אלדד זיו, יחד עם השחקנים אבי פניני ודני מוג'ה (מספטמבר 2012).

==קריירה בקולנוע==
שיחק בסרטים רשימת שינדלר מ-1993 של סטיבן ספילברג, "עץ הדומים תפוס" מ-1994 על פי ספרה של גילה אלמגור ובבימויו של אלי כהן, בסרטים "המהפכה" מ-1995 ו"המהפכה 2" מ-1996 - שניהם בבימויו של רוברט מקארלי, "חובו של אהרון כהן" בבימויה של עמליה מרגולין מ-1999, "כפות רגליה" מ-1999 סרטו של חורחה גורביץ'. ב-2001 שיחק בסרט "אסקימו לימון 9 - החגיגה נמשכת" בבימויו של צבי שיסל, וכן שיחק ב-"אלנבי רומאנס" סרטם מ-2005 של יוני זיכהולץ וינאי גוז ובסרט "כבוד" (2010).

==קריירה בטלוויזיה==
בטלוויזיה השתתף בשנות השבעים בסדרת תוכניות בטלוויזיה החינוכית בשם "סופרים מספרים" בהנחיית רוני תורן, והיה בעל פינה קבועה בתוכנית זהו זה! בשם "סערה בכוס תה" בין השנים 1984–1986 על עלילות פקידים במשרד ציבורי. ב-1999 השתתף בסרט "חובו של אהרון כהן". ב"הבורר" גילם את עג'מי - עבריין זקן שעבר עבד אצל ברוך אסולין בוגד בו לטובת האחים קובלובה ושימש הקלף מיקוח בהפעלת קזינו. גילם את הרב פרומר הרב של בית חב"ד העירוני ומאמן קבוצת הכדורגל "אליצור חב"ד". בסדרה הקומית של שלום אסייג "שנות ה-80".

==חיים פרטיים==
היה נשוי לשחקנית תחיה דנון. לאחר מכן היה נשוי למחזאית סמדר אמיתי עד פטירתה, ולהם בת, הבמאית עידית אברהמי, ובן, יונתן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.habama.co.il/Pages/ArtPerson.aspx?Subj=0&Area=1&PeopleID=237 אורי אברהמי] באתר "הבמה"
* [http://uricipralex.cafe.mouse.co.il הבלוג של אורי אברהמי], Mouse Cafe
* 
* 

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
יבגני שפובלוב

יבגני שפובלוב (ברוסית: Евгений Шаповалов; פברואר 1968 – 26 בפברואר 2022) היה זמר טנור ישראלי ממוצא בלארוסי, שר בסגנונות שונים – החל ממוזיקה קלאסית ובמיוחד אופרה, דרך מוזיקה פופולרית וכלה במוזיקה עממית.

==ביוגרפיה==
יבגני שפובלוב נולד בברנוביץ' שבבלארוס, אז בברית המועצות. מגיל 7 היה סולן במקהלות. בגיל 17 הקים עם עוד שלושה חברים להקת רוק ופופ שנקראה "ספטמבר". לאחר כן, התגייס לצבא הרוסי ושירת בחיל הים בים הבלטי.

שפובלוב, שלא היה יהודי, הכיר את אשתו הראשונה בבלארוס שעלתה ב-1991 לארץ בגל העלייה בשנות ה-90, והזוג התגורר במושב מעלה גמלא שברמת הגולן. הופעתו הראשונה של שפובלוב בארץ הייתה במסגרת מועדון הזמר של שרהל'ה שרון בעמק הירדן. לאחר מכן התגרשו בני הזוג, ושפובלוב הכיר את אשתו השנייה. לזוג נולדו שתי בנות. לאחר 13 שנים ביחד, התגרש שפובלוב מאשתו השנייה.

ב-1993 החל שפובלוב ללמוד באקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב. באותה שנה הזמינה אותו להקת אתניקס להקליט איתה את השיר "ג'סיקה", ששולב באלבומה "אדם ונחש", והשיר הפך ללהיט גדול. ב-1995 השתתף במופע "שלושת הטנורים" עם גבי שדה ודודו פישר ובמאי 1999 התארח בקונצרט של גליקריה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בשנת 2001 יצא שפובלוב במופע משותף עם שלומית אהרון, שנקרא "דואט" וב-2003 יצא אלבום המופע דואט - בהופעה חיה. באותה שנה השתתף שפובלוב במופע של שירי מחזות זמר.

ב-2007, יצא שפובלוב במופע בשם "שלושת הטנורים" ביחד עם ודיסלאב גוראי ופליקס ליפשיץ. ב-2008 יצא במופע בשם "יבגני שפובלוב 60/40: המדינה חוגגת 60 ויבגני חוגג 40".

שפובלוב הוציא יותר מעשרה דיסקים.

שפובלוב היה גם חובב בישול מושבע, והוציא ספר בישול.

בשנת 2009 נמלט שפובלוב מישראל, לאחר ששקע בחובות כבדים, ועבר להתגורר בניו יורק. הוא השתתף בקונצרטים בצפון ובדרום אמריקה, קנדה ואירופה. כמו גם ברוסיה וברפובליקה של בלארוס. ברוסיה הוא הופיע על במות אולמות הקונצרטים היוקרתיים ביותר, כולל ארמון הקרמלין ובאצטדיון לוז'ניקי (שניהם במוסקבה).

שפובלוב נפטר ב-26 בפברואר 2022 מאירוע לבבי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:בלארוסים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
דגל חבר העמים הבריטי

דגל חבר העמים הבריטי (באנגלית: The flag of the Commonwealth of Nations) כולל את סמל חבר העמים הבריטי בצבע זהב על רקע כחול.

מקורו של הדגל בדיגלונים למכוניות שיוצרו לראשונה באוטווה שבקנדה במהלך כנס של ראשי חבר העמים בשנת 1973.

הדגל מונף מעל בית מארלבורו שבלונדון - מושב מזכירות חבר העמים הבריטי, וכן במקומות בהם נערכים אירועים של חבר העמים הבריטי או מפגשים של מנהיגי מדינות חבר העמים הבריטי.

החניתות המקיפות את הגלובוס במרכז הסמל יוצרות את האות האנגלית "C" - האות הראשונה במילה "Commonwealth".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דגלים בין-לאומיים
קטגוריה:חבר העמים הבריטי
דיון תומאס

דיון תומאס (באנגלית: Deon Thomas; נולד ב-24 בפברואר 1971 בשיקגו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המחזיק באזרחות ישראלית, ששיחק בתפקיד הפאוור פורוורד. גובהו 2.03 מטרים.

תומאס שיחק 4 שנים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובסופם נבחר במקום ה-28 בדראפט ה-NBA על ידי דאלאס מאבריקס. למרות שנבחר בדראפט, לא שיחק תומאס ב-NBA והצטרף בעונת 94/5 למנרסה מהליגה הספרדית. הוא שיחק במספר קבוצות ספרדיות כמו ז'ירונה, אוניקאחה מאלגה וקאחה סן פרננדו שממנה שוחרר עקב פציעה. בנובמבר 1998 הצטרף תומאס למכבי ראשון לציון. בתקופה זו הכיר תומאס את אשתו לעתיד, דפנה. בעונת חזר לספרד, לקבוצת גראן קנריה שבה שיחק שנתיים. בעונת שיחק בקסראס הספרדית ובאמצע עונת עזב לטורק טלקום אנקרה הטורקית.

בעונת הגיע דיון תומאס למכבי תל אביב ואיתה זכה בשתי אליפויות אירופה. בפיינל פור 2005 לא טס עם מכבי למוסקבה מכיוון ששבר את רגלו. זוהי גם הסיבה ששוחרר ממכבי בסוף העונה. בעונת שיחק בלאריסה היוונית. את עונת בילה תומאס בצסק"א סופיה הבולגרית ממנה שוחרר וחתם במכבי גבעת שמואל הישראלית, ובעונת שיחק תומאס במכבי חיפה מהליגה הלאומית, עימה הוא עלה לליגת העל.
כיום משמש כעוזר מאמן באוניברסיטת אילינוי-שיקגו.

==תארים==
* זכה פעמיים באליפות ישראל עם מכבי תל אביב.
* זכה פעמיים בגביע המדינה עם מכבי תל אביב.
* זכה פעמיים בגביע היורוליג עם מכבי תל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070507112301/http://www.maccabifans.co.il/segel_show.asp?num=14 דיון תומאס] באתר הלב הצהוב.
* [https://web.archive.org/web/20070709092021/http://www.maccabifans.co.il/Gallery.asp?Category=14&Dad=240 גלריית התמונות של דיון תומאס] באתר הלב הצהוב.
* [https://web.archive.org/web/20080305002437/http://www.mhbasket.co.il/player.asp?id=32 דף השחקן של דיון תומאס] באתר של מכבי חיפה.
* 

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:כדורסלני אוניקאחה מאלגה
קטגוריה:כדורסלני ז'ירונה
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני גראן קנריה
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני מכבי גבעת שמואל
קטגוריה:כדורסלני אסטודיאנטס מדריד
קטגוריה:כדורסלני מנרסה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בספרד
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים ביוון
קטגוריה:בחירות דראפט של דאלאס מאבריקס
קטגוריה:שיקגו: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בטורקיה
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בבולגריה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
בית מרלבורו

בית מרלבורו (באנגלית: Marlborough House) הוא בית אחוזה בווסטמינסטר שבלונדון, אנגליה. המבנה ממוקם במאל, ממזרח לארמון סנט ג'יימס.

==היסטוריה==
לאחר הקמתו היו לבית מרלבורו שתי קומות בלבד, כפי שניתן לראות מאיור זה משנת [[1750 לערך.]]
איור של חזית המבנה שפורסם בשנת [[1850. איור זה קודם להוספת קומה נוספת לאגפי המבנה.]]
המבנה הוקם עבור שרה צ'רצ'יל, דוכסית מרלבורו, שהייתה ידידתה הקרובה ואשת סודה של המלכה אן, על ידי האדריכל כריסטופר רן בשנת 1711. המבנה שימש את הדוכסים ממרלבורו בעת ששהו בלונדון.

בשנת 1817 עבר המבנה לידי בית המלוכה הבריטי. בשנות ה-20 של המאה ה-19 נערכו תוכניות להריסת המבנה ולבנות במקום מבנה טרסות בדומה לטרסת בית קרלטון, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל.

המבנה הורחב בשנים 1861–1863 לבקשת הנסיך מוויילס, על פי תוכניות של האדריכל סר ג'יימס פנתרון.

בין השנים 1863–1901 התגורר במבנה הנסיך מוויילס, לימים המלך אדוארד השביעי. בתקופה זו הפך המבנה למרכז חיי החברה הגבוהה של לונדון.

בשנת 1936 עברה להתגורר במבנה המלכה האם מרי מטק, אלמנתו של המלך ג'ורג' החמישי. לאחר מותה, בשנת 1953 תרמה המלכה אליזבת השנייה את המבנה למזכירות חבר העמים הבריטי, המשתמשת בו כיום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.thecommonwealth.org מזכירות חבר העמים הבריטי] 

מרלבורו, בית
מרלבורו, בית
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:חבר העמים הבריטי
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
יופי של צרות!

יופי של צרות! הוא סרט ישראלי בבימויו של אסי דיין שיצא בשנת 1976.

==תקציר העלילה==
הסרט מתאר את חייה של בחורה בשם עופרה (יונה אליאן) שבורחת מהחתונה שלה מכיוון שהיא לא אוהבת את החתן שלה. היא שוכרת דירה ברמת גן, שם גר גם ארמונד (זאב רווח), ג'יגולו מקומי ובעל הדירה המשונה (טוביה צפיר). הקשר בין השניים מתחמם ומתקרר לסירוגין, ובמקביל משפחתה שולחת חוקר (גבי עמרני) על מנת לנסות ולאתרה.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקן
!width=80|תפקיד
|-
| זאב רווח || ארמונד
|-
| יונה אליאן || עופרה שוסטר
|-
| טוביה צפיר || מר פינקלשטיין
|-
| גבי עמרני || ד"ר מוסיוב
|-
| משה איש כסית || אלפונסו
|-
| טליה שפירא || דינה זילברמן
|-
| רבקה מיכאלי || גב' שטרקמן
|-
| עליזה רוזן || גב' בלומנטל
|-
| מרדכי בן זאב || מנדל שוסטר
|-
| נתן וולפוביץ' || שניידר
|-
| שרה אמן || גברת שוסטר
|-
| אברהם כצנגולד || אדון בלומנטל
|-
| אורנה אורשן || גברת סטוץ
|-
| שיש קולר || חיליק
|-
| דוד ברוך ||
|-
| אריאל פורמן || בומה
|-
| מיקי גורביץ' ||
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי אסי דיין
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1976
ניוון (פיזיקה)

בפיזיקה קוונטית, נִוּוּן הוא מקרה שבו למערכת קוונטית מסוימת יש מספר מצבים עצמיים שונים, שלכולם ערך שווה של אופרטור מסוים. אותם המצבים נקראים מצבים מנוונים. למשל, אם למערכת יש את אותה האנרגיה במצבים שונים, רמת האנרגיה היא מנוונת, ודרגת הניוון שווה למספר המצבים בעלי אותה האנרגיה.

קיום ניוון נובע ככלל מסימטריה כלשהי של המערכת הפיזיקלית. לדוגמה, ברמות האנרגיה של מערכת בעלת סימטריה לסיבובים, יש ניוון הנובע מכך שאם נסובב את המערכת הדבר לא ישפיע על האנרגיה שלה. עקב כך קיימים מספר מצבים בעלי אותה אנרגיה (ניתן להראות כי דרגת הניוון במקרה זה היא (לפחות) <math> 2l+1</math>, כאשר <math> l</math> הוא המספר הקוונטי המתאים לתנע הזוויתי).

==ראו גם==
*ניוון באטום המימן

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכניקת הקוונטים
דגל הליגה הערבית

דגל הליגה הערבית הוא דגל ירוק שבמרכזו חותם הליגה הערבית וכן שרשרת זהב בת 22
חוליות המסמלות את 22 חברות הליגה בעת אימוץ הדגל. במרכז הסמל - שם הארגון בערבית. הדגל אומץ ב-8 במרץ 1945. דגלו של נשיא הליגה הערבית דומה לדגל הליגה אולם רקעו של הדגל לבן.

==ראו גם==

*צבעי הלאומיות הכלל ערבית

== קישורים חיצוניים ==
* 

*
הליגה הערבית
קטגוריה:הליגה הערבית
יעל דן

יעל דן (נולדה ב-27 באוגוסט 1952) היא עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
יעל דן נולדה בשם יעל הורוביץ וגדלה בקיבוץ דן. אביה, אלימלך הורוביץ, היה מייסד מוזיאון בית אוסישקין בקיבוץ. היא התחנכה בקיבוץ עד שעזבה אותו לאחר גיוסה לצה"ל, ואת שירותה הצבאי היא עשתה בגלי צה"ל.

במהלך השנים הגישה דן תוכניות רבות במגוון אמצעי התקשורת הישראליים. את דרכה הטלוויזיונית החלה בערוץ הראשון, שם הגישה את התוכנית "תצפית", שבה הייתה דן המנחה הראשונה שבנוסף להגשה, יצאה לשטח והכינה את הכתבות אותן הגישה לאחר מכן. בהמשך הגישה בערוץ את "סיפור אישי" ו"יומן תרבות". בערוץ 10 הגישה את "שטח פרטי", "בין החדשות" עם בן כספית ועמנואל רוזן ובערוץ 2 הגישה את "כנגד כל הסיכויים".

במהלך השנים הגישה דן מגזינים ותוכניות בערוץ 8 ובטלוויזיה החינוכית, וכן קריינה בפרסומות בטלוויזיה המסחרית.

בין שיאי הקריירה התקשורתית שלה ניתן למנות את הראיון הבלעדי עם אורי זוהר ב-1997 במסגרת התוכנית "סיפור אישי", 20 שנים לאחר שזוהר פרש מתחום הבידור; את הראיון הסנסציוני עם שרה נתניהו, אשת ראש הממשלה, בנימין נתניהו, גם כן במסגרת "סיפור אישי", ראיון אותו קטעה נתניהו בזעם לאחר סדרת שאלות שהביכו אותה, ואת הראיון הראשון במסגרת הערוץ הראשון עם סוהא ויאסר ערפאת, במהלכו הרגיעה דן את בתם התינוקת.

החל משנת 1998 דן מגישה את מגזין החדשות "עושים צהריים" בגלי צה"ל, שבו, בין היתר, היא מביאה לקדמת הבמה נפגעות ונפגעי טראומה מינית ומלווה אותם לאורך השנים.

בנובמבר 2018 התקבל בכנסת שינוי חוק שיזמה במסגרת התוכנית, המאפשר לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית להיחשף בכלי תקשורת ללא אישור של שופט.

ב-2019 זכתה דן בפרס סוקולוב לתקשורת האלקטרונית ובפרס על מפעל חיים.

דן שיחקה בשני סרטים: "ג'ירפות" (2001), בתפקיד מראיינת, ובסרטו של בנה אלון מיטלפונקט, שנקרא "בשידור חי" (2008), בתפקיד כוכי.

בדעותיה, דן משויכת לשמאל הישראלי.

דן נשואה למחזאי ובמאי התיאטרון הלל מיטלפונקט, ולהם שני ילדים, ביניהם השחקנית והמדבבת מאיה מיטלפונקט. 

מתגוררת בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* איילה הורוביץ, [https://archive.today/20121218134009/hevra.haifa.ac.il/com/presspectivi/index0306-yaeldan.htm מדן ועד גל"צ], ב"פרספקטיבי" - עיתון הסטודנטים של החוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה, גיליון 17, יוני 2003
* 
* יורם יובל [https://www.youtube.com/watch?v=Cnhqd5The2U בשיחת נפש עם יעל דן], טלוויזיה חינוכית, 10 באוקטובר 2012
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:דן (קיבוץ): אישים
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרניות ומנחות
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:משפחת מיטלפונקט
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
ראדיסאב צ'ורצ'יץ'

ראדיסאב "צ'ורֶה" צ'ורצ'יץ' (בסרבית: Радисав Ћурчић; נולד ב-26 בספטמבר 1965 בעיר צ'אצ'אק שבסרביה) הוא כדורסלן עבר סרבי המחזיק באזרחות ישראלית. גובהו של צ'ורצ'יץ' הוא 2.06 מטרים, והוא שיחק בעמדת הסנטר.

==קריירה==
צ'ורצ'יץ' גדל בצ'אצ'אק. מעונת 1987/1988 עד אמצע עונת 1991/1992 שיחק באולימפיה ליובליאנה הסלובנית. באמצע עונת 91/92 הועבר צ'ורצ'יץ' לאודינה מהליגה השנייה באיטליה.

בעונת שיחק צ'ורצ'יץ' 20 משחקים בדאלאס מאבריקס מה-NBA עד שנפצע. בעונת שיחק בדינמו סאסארי, גם היא מהליגה האיטלקית השנייה בכדורסל.

בעונת חתם צ'ורצ'יץ' במכבי תל אביב ובה שיחק שנתיים. בתחילת עונת הכה את הכתב אלי סהר, אשר כתב עליו בעיתון טור בלתי מחמיא. כתוצאה מכך נאלץ צ'ורצ'יץ' לשלם לסהר פיצויים. לאחר שנתיים במכבי תל אביב עזב לטובורג איזמיר הטורקית.

בעונת חזר צ'ורצ'יץ' לישראל, והפעם להפועל ירושלים. הקבוצה נעצרה בחצי גמר הפלייאוף נגד האלופה מכבי תל אביב, ולא הצליחה להעפיל לגמר הגביע אחרי שנתיים רצופות בהן זכתה בו.

את עונת 1998/1999 סיימה הקבוצה לראשונה בתולדותיה במקום הראשון בליגה. ערב סדרת גמר הפלייאוף נפגש עם מוני פנאן, מנהל מכבי תל אביב, במה שכונה "פרשת הפיצה", דבר שעורר חשדות בירושלים כי הם דנו במעברו של צ'ורצ'יץ' למכבי בעונה שלאחר מכן. בסדרת הגמר, הפסידה הפועל ירושלים ומכבי תל אביב זכתה באליפות נוספת.

בעונת חזר צ'ורצ'יץ' לטורקיה, הפעם לפנרבחצ'ה. בעונת שב למכבי תל אביב לשנתיים נוספות, בהן זכתה באליפות הסופרוליג. כשמכבי שיחקה במלחה נגד הפועל ירושלים, לצ'ורצ'יץ' חיכו שריקות בוז צורמות, עם קרטוני פיצה מונפים אל על, זכר לאותה פרשת הפיצה.

לאחר פרישתו חזר להתגורר בסרביה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.maccabifans.co.il/team.asp?num=79&segel=no ראדיסאב צ'ורצ'יץ'] באתר הלב הצהוב.
* [http://www.maccabifans.co.il/Gallery.asp?Category=79&Dad=240 גלריית התמונות של ראדיסאב צ'ורצ'יץ'] באתר הלב הצהוב.
* [https://web.archive.org/web/20110926213023/http://www.safsal.co.il/hplayer.aspx?id=1268 ראדיסאב צ'ורצ'יץ'] באתר ספסל.
* 

קטגוריה:כדורסלני דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלנים סרבים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני דינמו סאסארי
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלני בוראץ צ'אצ'אק
קטגוריה:ישראלים ילידי יוגוסלביה
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בליגת ה-NBA
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1965
הבית הרוקד

מבט מהגשר
הבית הרוקד עומד לצדם של מבנים מסורתיים יותר
הבית הרוקד (בצ'כית: Tančící dům) הוא הכינוי שניתן לבניין משרדים השוכן בעיר פראג אשר ברפובליקה הצ'כית. המבנה תוכנן בשיתוף פעולה בין האדריכל הצ'כי יליד קרואטיה ולאדו מילוניץ', והאדריכל הקנדי-אמריקני פרנק גרי. המבנה נבנה בסגנון הדה-קונסטרוקטיביזם אשר גרי הוא אחד האדריכלים הבולטים ביותר בו.

== הקמה ==
הבניין נבנה על חלקת אדמה פנויה בצומת מרכזי, בפינת הרחובות רָשִינוֹבוֹ נָאבְּזֶ'זִ'י (Rašinovo nábřeži) ורסלובה (Resslova), בסמוך לנהר הוולטאבה. במקום עמד בניין אחר בעבר, מבנה בסגנון נאו-רנסאנס אשר נבנה במאה ה-19. מבנה זה נהרס על ידי פצצה אמריקנית תועה, לקראת סיומה של מלחמת העולם השנייה. שרידיו פונו לבסוף ב-1960.

בניית המבנה המיוחד הייתה יוזמתו של ואצלב האוול. האוול, באותם ימים נשיאה של הרפובליקה הצ'כית, התגורר בשכנות לאתר מאז ילדותו. האוול ביקש להקים מבנה יוצא דופן בתכנונו, אשר ישמש כמרכז לפעילות תרבותית. הוא גייס את האדריכל ולאדו מילוניץ' לתכנון המבנה. חברת ההשקעות ההולנדית ING הסכימה לממן את הפרויקט, אך הציבה תנאי אחד: מילוניץ', האדריכל האלמוני, ייאלץ לצרף למיזם אדריכל בעל שם עולמי. מילוניץ' פנה לאדריכל הצרפתי ז'אן נובל, אך זה דחה את ההצעה בשל גודלו הקטן של השטח המיועד לבנייה. לאחר מכן הוא פנה לאדריכל המפורסם פרנק גרי, וזה נענה לבקשתו. תוכניתם של צמד האדריכלים הייתה להקים מבנה שונה ומיוחד בעיצובו, אשר יעמוד לצדם של בנייניה המסורתיים של העיר פראג. תוכנית זו הייתה שנויה במחלוקת, אך בזכות השפעתו של הנשיא האוול, בניית המבנה הססגוני יצאה אל הפועל. היא החלה ב-1994 והסתיימה ב-1996. התוכניות להקים בו מרכז תרבות לא התממשו לבסוף.

מקור ההשראה של האדריכל היה צמד הרקדנים המפורסמים ג'ינג'ר רוג'רס ופרד אסטר, ועל כן הוא נקרא במקור "בניין ג'ינג'ר ופרד". המבנה הדה-קונסטרוקטיביסטי עומד לצדם של מבנים בסגנונות נאו-בארוק, נאו-גותיקה ואר-נובו, סגנונות שהעיר פראג ידועה בהם.

בבית הרוקד שוכנים משרדיהן של מספר חברות בינלאומיות. על גג הבניין שוכנת מסעדה צרפתית הצופה אל נופיה המרשימים של העיר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
*
* [http://www.galinsky.com/buildings/dancinghouse/index.htm הבית הרוקד מאת פרנק גרי] 
* [http://www.radio.cz/en/article/42866 מאמר של רדיו פראג עם האדריכל ולאדו מילוניץ'] 
* [https://web.archive.org/web/20081109172827/http://www.wonderfulinfo.com/amazing/building.htm בניינים יוצאי דופן נוספים] 

קטגוריה:פראג: מבנים
קטגוריה:דה-קונסטרוקטיביזם
קטגוריה:פרנק גרי
TAPI

TAPI (ראשי תיבות באנגלית של Telephony Application Programming Interface, ממשק לתכנות יישומי טלפוניה), הוא API לשירותי טלפוניה, בסביבת מערכת הפעלה חלונות. מדובר בספריות קוד מהודרות שמאפשרות למתכנים ליצור יישומי טלפוניה כמו חייגנים, מזכירות אלקטרוניות ותקשורת קולית וחזותית.

== היסטוריה ==
TAPI הוצג לראשונה בשנת 1993, כתוצאה של שיתוף פעולה בין מיקרוסופט לאינטל. הגרסה הפומבית הראשונה הייתה גרסה 1.3, ששוחרה כטלאי למערכת הפעלה חלונות 3.1. גרסה זו איננה נתמכת כיום, אף שהיא עדיין לעיתים מופיעה בקובצי העזרה של MSDN. הגרסה הבאה, 1.4, הוכנסה כחלק אינטגרלי ממערכת הפעלה חלונות 95, שבה לא היו הבדלים מהותיים מהגרסה הקודמת. אחד השיפורים הבולטים היה תמיכה בעיבוד של 32 ביט.

גרסה 2.0 של TAPI שהוצגה עם חלונות NT 4.0, הייתה הראשונה שיכלה לרוץ על חלונות NT, והשיפורים שבה היו במיוחד בהוספת PBX (מרכזייה טלפונית פרטית – Private Branch eXchange – שמספקת לכל עובד קו פנימי) וב-ACD (הפצת התקשורת אוטומטית – Automatic Call Distributor – שמאפשר ליצור קבוצות של טרמינלים בעלות זיקה לצורך קבלת שיחות נכנסות).
ב-1997 הוצגה גרסה 2.1 שהייתה זמינה כעדכון הורדה, ותמכה הן בחלונות 95 והן בחלונות 2000, גם יחד.

TAPI בגרסה 3.0 שוחררה בשנת 1999 ביחד עם חלונות 2000. גרסה זו מאפשרת טלפוניה בין כתובות IP ברשת או באינטרנט, כשהיא מספקת שיטות גנריות פשוטות ליצירת קשר בין שני (בשימוש ב-H.323) מחשבים או יותר (בשימוש ב-IP Multicast). היא גם מציעה יכולת גישה לכל מדיה זורמת שמעורבת בתקשורת.

חלונות XP כללה בתוכה את TAPI 3.1 במקביל ל-2.2. גרסה זו תומכת במודל COM של מיקרוסופט לתקשורת בין יישומים, ומספקת סט של אובייקטים למתכנתי יישומים. גרסה זו מספקת File Terminals שמאפשרת ליישומים, להקליט נתונים זורמים לקובץ, או לנגן קובצי מדיה כנתונים זורמים. טלפון USB (בראשי תיבות: TSP) שאף הוא כלול, מאפשר ליישומים לבקר טלפון USB ולהשתמש בו כיחידת קצה.

חברת נובל הוציאה ממשק טלפוניה מקביל בשם TSAPI, שמיועד לשירותי רשת מחשבים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://learn.microsoft.com/en-us/previous-versions/ms950407(v=msdn.10) Telephony Application Programming Interfaces (TAPI, TSPI, MSPI)], באתר מיקרוסופט 

קטגוריה:תוכנה מבית מיקרוסופט
קטגוריה:טלפוניה
רמון ליול

רמון ליול או (בעברית נכתב גם רמון לול או ריימונדוס לולוס לפי לטינית; קטלאנית: Ramon Llull, לטינית: Raimundus Lullus; 1232–1315) היה סופר, מדען, מיסטיקן, פילוסוף ומיסיונר נוצרי מן האיים הבלאריים.

לול פיתח שיטת חשיבה מכנית, באמצעות עזרים. לשיטת החשיבה המכנית הזו מקום חשוב בתולדות המחשב. שיטתו הובאה בספרו Ars Magna משנת 1305, ומרבים ספריו עוסקים ביישום שיטה זו ועידונה.

== חייו ==
ליול נולד בעיר מיורקה (כיום פלמה), כנראה במשפחת אצולה. הוא התחנך בחצר המלך. בצעירותו היה רחוק מענייני רוח. ידוע כי נישא, נולדו לו שני ילדים והוא ניהל חיים אמידים כשר המשק ("senescal") בחצרו של מלך מיורקה.

רמון ליול רואה את ישו הצלוב חמש פעמים ומחליט להתמסר לנצרות. ציור מהמאה ה-14.
חייו השתנו בגיל 31 בעקבות חוויה רוחנית. על פי התיאור ב"חיים בזמן הזה", עד אז הוא עסק בכתיבת שירי חולין ואהבה גסים וירודים ואז חווה התגלות של ישו על הצלב (קרוסיפיקס), שחזרה על עצמה חמש פעמים. בעקבות ההתגלות הוא החליט לעזוב את משפחתו, להתקרב לדת הנוצרית ולהקדיש את חייו למען ניצור העולם - ובעיקר הסרצנים.

ליול נדד ברחבי אירופה, צפון אפריקה והמזרח הקרוב במטרה לקרב בין אנשי הדתות השונות על ידי שכנוע באמת שבנצרות. הוא ידע לטינית, קטלנית וערבית וביקש לכתוב ספר שיגרום גם לערבים וגם ליהודים להבין את ההיגיון שבדוקטרינה הנוצרית. הוא גם ניסה לפעול למען הקמת מוסדות חינוך חדשים בהם יוכל להתקיים דיאלוג בין שלוש התרבויות. באופן כללי, ניתן לאפיין אותו כבעל שילובים, ולא רק חברתיים כמו אלו אלא גם רעיוניים: המדע החדש של ליול התבסס על שילוב של מודלים לטינים וערביים.

ליול כתב עשרות חיבורים ואף הפליג לתוניס להטיף למוסלמים נגד האסלאם ובעד הנצרות. נפוצה הטענה כי באחד מביקוריו בתוניס נסקל על ידי המון מוסלמי ושם מצא את מותו, אך כנראה שמת מאוחר יותר במיורקה.

ליול פיתח שיטה פילוסופית משלו, "לוליזם", שבעזרתה שאף להוכיח את עקרונות הנצרות בעזרת ההיגיון.

== מורשתו ==
ליול כתב בעיקר בלטינית, קטלאנית וערבית. הוא נחשב ליוצר המשמעותי הראשון שכתב בקטלאנית.

על שמו קרויים מקומות ומוסדות רבים בארצות הקטלאניות, ביניהם אוניברסיטת רמון ליול (Universitat Ramon Llull), אוניברסיטה פרטית בברצלונה ומכון רמון ליול (Institut Ramon Llull), העוסק בהפצת הלשון והתרבות הקטלאנית ברחבי העולם מטעם ממשלות הארצות הקטלאניות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיסיונרים
קטגוריה:קטלאנים
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:אנשי דת ספרדים
קטגוריה:מיסטיקנים
קטגוריה:אלכימאים
קטגוריה:מיורקה: אישים

קטגוריה:סופרים אקסופוניים
קטגוריה:ילידי 1232
קטגוריה:נפטרים ב-1315
קטגוריה:נפטרים ב-1316
ברנהרד רוגה

ברנהרד רוגה (גרמנית: Bernhard Rogge; 4 בנובמבר 1899 – 29 ביוני 1982), היה אדמירל גרמני במלחמת העולם השנייה ובבונדסמרינה.

== ביוגרפיה ==
===קריירה מוקדמת ===
רוגה נולד בשלזוויג ב-4 בנובמבר 1899, הוא התנדב לשירות בצי הקיסרי הגרמני בשנת 1915 ושירת במלחמת העולם הראשונה על מספר ספינות מלחמה.

לאחר המלחמה ועם התפרקותו של הצבא הגרמני רוגה פרש משירות פעיל. בשנת 1920 התגייס מחדש לצי המצומצם של גרמניה שנקרא עכשיו הרייכסמרינה, ושירת בתפקידים שונים על מספר ספינות מלחמה וכמדריך עד להעלתו לדרגת קפטן בשנת 1939.

מכיוון שלפי חוקי הגזע הנאצים רוגה נחשב רבע-יהודי הוא הפך למטרה להטרדות מצד אנשי המפלגה הנאצית כדי לפתור בעיה זו, פנה בעזרת מפקד הקריגסמרינה אריך רדר אל אדולף היטלר בבקשה שיכריז עליו כבעל דם גרמני, אחרי שהיטלר בדק את בקשתו הוא הכריז עליו כארי בשנת 1939.

=== מלחמת העולם השנייה ===
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה רוגה היה מפקדה של סיירת העזר "אטלנטיס". האטלנטיס יצאה להפלגתה הראשונה ב-11 במרץ 1940, הוא נהג לתקוף ספינות סוחר על ידי התחזות לספינת סוחר ממדינה נייטרלית או מדינת בעלות הברית ואז לבקש את כניעתם ואם סירבו, לתקוף אותם עד הטבעתם.

רוגה תפס את תוכניות ההגנה של הבריטים במזרח הרחוק והעביר אותם לידי היפנים, מה שכנראה סייע ליפנים בהשגת ניצחונותיהם הראשונים נגד בריטניה. כאות תודה הוענקה לו חרב סמוראי מקיסר יפן.

האטלנטיס הוטבעה על ידי ספינת הצי המלכותי הבריטי "אה"מ דבונשיר" ב-22 בנובמבר 1941 בשעה שנפגשה עם הצוללת הגרמנית U-126 למטרות תדלוק. למזלו של רוגה הצליחה הצוללת להבריח את הבריטים, לחלץ אותו ואת צוותו ובסופו של דבר להחזירם לגרמניה בביטחון.

רוגה היה מפקד סיירת העזר המצליח ביותר בזמן המלחמה והיה אחראי ללכידתן או הטבעתן של 22 ספינות של בעלות הברית בנפח כולל של 145,697 טון. על פעולותיו עוטר בצלב האבירים עם עלי אלון, אחד מן העיטורים הגבוהים ביותר של גרמניה הנאצית.

עם שובו לגרמניה מונה למפקד השייטת "רוגה" שנקראה על שמו, והיה אחד האחראים מטעם הקריגסמרינה על תכנון מבצע קרברוס, מבצע שבמהלכו הועברה קבוצת ספינות מלחמה גרמניות מצרפת לנורווגיה דרך התעלה האנגלית, השייטת שלו סיפקה תמיכה לחיילים הגרמנים בקורלנד וחיפוי על מיליוני הפליטים שנמלטו ממזרח פרוסיה בעקבות התקדמותו של הצבא האדום.

רוגה הועלה לדרגת קונטר-אדמירל בשנת 1943 ולדרגת ויצה-אדמירל בשנת 1945, בסופה של המלחמה הורה על הוצאתם להורג של מספר חיילים גרמנים שערקו מן הצבא.

=== אחרי המלחמה ===
רוגה היה מן הקצינים המעטים שלא נעצרו על ידי בעלות הברית בתום המלחמה - דבר זה היה תוצאה של היחס הטוב שהוא נתן לשבויי המלחמה שנפלו ברשותו - אולם הוא נשפט וזוכה על ידי בית משפט גרמני באשמת ההוצאות להורג של עריקים בפקודתו.

בשנת 1957 הוא התגייס לבונדסוור בדרגת קונטר-אדמירל ומילה תפקיד חיוני בבניית הצי של גרמניה המערבית, הבונדסמרינה.

רוגה היה מפקד כוחות נאט"ו בשלזוויג-הולשטיין, משנת 1958 עד פרישתו מהצבא בשנת 1962.

לאחר מכן התגורר רוגה ברינבק, עד מותו ב-29 ביוני 1982.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אדמירלים בקריגסמרינה
קטגוריה:חיילי הבונדסוור
קטגוריה:נאט"ו: אישים
קטגוריה:ימאי הצי הקיסרי הגרמני
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1899
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1982
דורון סלומון

דורון סלומון מנצח על תזמורת, 1993
דורון סלומון עם אשתו, השחקנית [[ניצה שאול, 1993]]
דורון סלומון (נולד ב-6 בפברואר 1950) הוא מוזיקאי ומנצח ישראלי.

==ביוגרפיה==
דורון סלומון נולד בישראל. אביו, הורסט סלומון, יליד ברלין, תלמיד של פאול רמבט, היה נגן קרן היער הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית והגיע לארץ ישראל ב-1936 יחד עם רבים ממקימי התזמורת.

החל את לימודי המוזיקה בנגינה בפסנתר, קרן יער וגיטרה קלאסית.

אחרי תום לימודיו בתיכון "עירוני ד" בת"א, עשה את שירותו הצבאי בלהקת פיקוד המרכז. 

== קריירה ==
סלומון המשיך את לימודיו בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, במלגה שקיבל מקרן התרבות אמריקה ישראל בשנת 1974. לימודיו שם (בשנים 1974 - 1978) שכללו ניצוח, קומפוזיציה וגיטרה קלאסית. כמו כן השתתף בכתות אמן של פרנקו פרארה בסיינה ושל ליאונרד ברנשטיין בירושלים. בהמשך זכה בפרסי ניצוח על שם אדריאן בולט ותאודור שטיר. כן קיבל את הפרס הראשון בתחרות ניצוח בחסות התזמורת הסימפונית ירושלים בשנת 1979 ואת "לירת הזהב" ופרס אמיל ויירמוז (פרס ראשון) בתחרות היוקרתית למנצחים צעירים בבזנסון (צרפת).

סלומון ניצח על כל התזמורות החשובות בישראל, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית, והוזמן לנצח על תזמורות שונות בצרפת.

בשנת 1980 החליף את רוברט קרפט בפסטיבל ברלין ובעקבות הצלחתו שם הוזמן לנצח על תזמורות שונות ברחבי העולם, ביניהן תזמורת פלרמו, התזמורת הסימפונית הברזילאית, התזמורת הסימפונית של במברג, התזמורת הקאמרית של מילאנו, התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם, התזמורת הסימפונית של ניו זילנד, התזמורת הסימפונית של גטבורג ועוד.

בין השנים 1984 ל-1990 כיהן כמנהל מוזיקלי ומנצח ראשי של תזמורת גוולבורג, שוודיה.

משנת 1993 ל-1998 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הקיבוצית ובמקביל, בין 1993 ל-1996 ניהל את התזמורת הפילהרמונית של מקדוניה.

סלומון היה המנהל האמנותי של פסטיבל "מוזיקה סקרה" בנצרת. במאי 2005 התמנה לתפקיד המנהל המוזיקלי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע ושם הוא כיהן בתפקיד עד שנת 2013. כיום סלומון מכהן בסינפונייטה כמנצח אורח ראשי.

החל משנת הלימודים תשס"ח הוא משמש כמרצה ראשי בקורס של חשיפת סטודנטים למוזיקה קלאסית, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

החל מ-2017 הוא משמש כמרצה ראשי בקורס של חשיפת סטודנטים למוזיקה קלאסית גם באוניברסיטת תל אביב.

כיום משמש כמפיק ומנהל מוזיקלי של שחרית מוזיקלית 11:11 המתקיימת במועדון צוותא.

== פרסים ==

* 2012 פרס ע"ש מיכאל לנדאו של מפעל הפיס על הישגיו בתחום המוזיקה הקלאסית הכלית.

* 2017 פרס מפעל חיים מטעם משרד התרבות, פרס "יקיר פסטיבל צלילים במדבר" בשדה בוקר ופרס "גיטרת הזהב" על הישגיו כמנצח-גיטריסט. באותה שנה נבחר להיות המנצח של תזמורת קלאסיקה רחובות.

== חיים אישיים ==
נשוי לשחקנית ניצה שאול אותה הכיר בלהקת פיקוד מרכז, ולזוג שתי בנות: איטן סלומון (זמרת) וגל סלומון (שחקנית).

==קישורים ומקורות חיצוניים==
*[http://temposenzatempo.blogspot.com/2010/11/horn-section-of-israel-philharmonic.html נגני הקרן בפילהרמונית הישראלית, בשנת 1951, ביניהם הורסט סלומון, אביו של דורון סלומון]
*
*[https://web.archive.org/web/20160808082130/http://www.quizme.co.il/%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%99-%D7%91%D7%AA%D7%96%D7%9E%D7%95%D7%A8%D7%AA-quiz.html אתר QuizMe ממנו לומדים הסטודנטים]

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:חברי להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:ניצה שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קצת לקחת חזרה

קצת לקחת חזרה הוא אלבום האולפן ה-30 של הזמר אריק איינשטיין, שיצא בשנת 1996 בשיתוף פעולה עם שם טוב לוי. באותה השנה ביים צבי שיסל קלטת רוויו הכוללת את שירי האלבום ושירים אחרים מסדרת "ארץ ישראל הישנה והטובה". בקלטת השתתפו איינשטיין, לוי, יוני רכטר, אילה אשרוב וקהל של ניצבים. בין השירים נכללו קטעי ארכיון, לרוב כאלה הקשורים בעברו של איינשטיין.

אלבום זה כולל שירים עבריים ותיקים, ולחן אחד חדש שכתבה לאה שבת לשיר של נתן אלתרמן. את מרבית השירים שר איינשטיין בצעירותו בלהקת הנח"ל, בצל ירוק ושלישיית גשר הירקון, וכן באלבומו "יסמין", שבו שיתף לראשונה פעולה עם שם טוב לוי, משנת 1972. שם האלבום, "קצת לקחת חזרה", לקוח משורה בפזמון השיר "ליפא העגלון" (במקור של להקת "בצל ירוק"), ומרמז למעשה על שירי האלבום, שאליהם חוזר איינשטיין.

שם טוב לוי עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום, למעט שניים מהשירים, שעיבד והפיק מוזיקלית יוני רכטר. אולם חלק מהעיבוד של לוי לשיר "הורה היאחזות" התבסס על הגרסה של להקת כוורת לאותו השיר.
באלבום מתארחים מספר מוזיקאים ישראלים, ובהם יהודית רביץ, המתארחת בדואטים "החופש בבית הבראה" (שביצעו בעבר אורי זוהר ואילנה רובינא) ו"קרה זה רק הפעם" (שביצעה יפה ירקוני יחד עם שמשון בר-נוי בשנות ה-50 ואחר כך עם איינשטיין, בשנות ה-60), לאה שבת, שהלחינה וביצעה קולות רקע בשיר "המשתה", ואילה אשרוב, המתארחת בדואט "אל נא תאמר לי שלום".

על גבי עטיפת האלבום מופיעה תמונה ישנה, המציגה את צריף החזרות של תיאטרון "האוהל", ששכן ברחוב הירקון על חוף ימה של תל אביב. בין השחקנים העומדים בחזית הצריף ניצב שחקן תיאטרון "האהל" יעקב איינשטיין, אביו של אריק.

== רשימת רצועות ==

== קרדיטים ==
*אריק איינשטיין - שירה
*שם טוב לוי - פסנתר, קלידים, חליל, קולות רקע, עיבודים מוזיקליים: שירים 1,2, 5-10
*מאיר ישראל - תופים, כלי הקשה
*איתן איצקוביץ - תופים, כלי הקשה
*אלון נדל - גיטרה בס
*יוראי אורון - גיטרה בס
*מיכה מיכאלי - גיטרה בס
*יוני רכטר - פסנתר, קלידים, עיבודים מוזיקליים: שירים 3–4
*עדי רנרט - פסנתר, קלידים
*עמוס עבר הדני - גיטרות
*אבי סינגולדה - גיטרות
*איתמר ארגוב - חצוצרות
*אברהם פלדר - חצוצרות
*ניצן עין-הבר - סקסופון
*יוסי רגב - טרומבון
*גרי לוברוב - אקורדיון
*יהודית רביץ - שירה
*לאה שבת - קולות רקע - שיר 9
*עמי איילי - קולות רקע, טכנאי הקלטה, מיקס
*יעקב מורנו - טכנאי הקלטה, מיקס
*מנחם רגב - עיצוב עטיפה
*מיכאל תפוח - מפיק

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי 1996
קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי שם טוב לוי
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מיכאל תפוח
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
שלמה ארצי (אלבום)

שלמה ארצי הוא אלבום הבכורה של הזמר והמוזיקאי שלמה ארצי שיצא בסוף שנת 1970.

== הפקה ==
האלבום הוקלט עוד בעת שירותו הצבאי של ארצי, ששירת באותה העת בלהקת חיל הים, שם התבלט מעל שאר חבריו ללהקה. בין הבולטים בשירי האלבום היו השירים: "פתאום עכשיו, פתאום היום" ("אהבתיה"), "תפילת ערבית", "אנחנו לא צריכים", "האם עודך יפה", "נח"ל ים", "מרקו" ו"זה העולם".

בין הכותבים לאלבום ניתן למנות את יעקב רוטבליט, נעמי שמר, דפנה אילת, נתן יונתן, תרצה אתר, אבי קורן ועוד. ארצי עצמו הלחין רק שיר אחד לאלבום שנקרא "תפילת ערבית" (שכתב במקור הסופר והמשורר הבריטי אלן אלכסנדר מילן בספרו "פעוטים היינו" ותרגם יעקב אורלנד). את עיבודי השירים ביצעו דוד קריבושי, בני נגרי ודניאל שליט. ללחן של השיר "רק זיכרון אחד", שהולחן על ידי סשה ארגוב, נכתבו מילים מחודשות מאוחר יותר על ידי נתן יונתן, והשיר נקרא אז "שיר ארץ" ("ארץ שיושביה היא אוכלת").

על עטיפת התקליט הופיע מאמר שכתב אביו, יצחק ארצי, ובו כתב בין השאר: "לא הפעלתם של יחסי ציבור הם שחיבבו את שלמה על לב שומעיו. סוד כיבושיו טמון בקולו, בלחני שיריו ותמלילם ומעל לכל - בכנות שירתו".

במהלך השנים הפך האלבום לנדיר ביותר, אך בשנת 1997 יצאה מהדורה חדשה שלו על גבי תקליטור. מהדורת התקליטור המקורית לא כללה את השיר "הנסיעה הנפלאה", אך זה צורף למהדורה שנכללה במארז "השנים הראשונות" שיצא בשנת 2008.

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

* (ביקורת)

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1970
קטגוריה:אלבומי שלמה ארצי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי