OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17

דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17 גץ פון ברליכינגן (בגרמנית: 17. SS-Panzergrenadier-Division "Götz von Berlichingen") הייתה דיוויזיית פאנצרגרנדיר (חיל רגלים ממוכן) של הואפן אס אס, כחלק מצבא גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית, והשתתפה במערכה בנורמנדי ובמבצע נורדווינד.

אנשי הדיוויזיה ביצעו מספר רב של פשעי מלחמה בעיקר בשלב האחרון של מלחמת העולם, בין קרבנותיהם היו אסירי מחנות ריכוז שניסו להימלט מצעדות המוות, שבויים מחיילי צבא ארצות הברית ואזרחים גרמניים שרצו להיכנע לצבא ארצות הברית.

פשע המלחמה האחרון הידוע של הדיוויזיה בוצע ב-2 במאי 1945 יום נפילת ברלין.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1943 בצרפת, על בסיס יחידות מדיוויזיית פאנצר אס אס העשירית. הדיוויזיה נקראה על שם הגיבור הגרמני גץ פון ברליכינגן, והועמדה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר אס אס השביעי, ולמפקדה מונה ורנר אוסטנדורף. הדיוויזיה התאמנה בצרפת, וב-10 באפריל 1944 אף זכתה לביקור של היינריך הימלר. בסוף אפריל 1944 הועברה הדיוויזיה לעתודת ה־OKW, על אף שלא סיימה את אימוניה.

ביוני 1944 מיד לאחר פלישת בעלות הברית לצרפת, הועברה הדיוויזיה לנורמנדי, ואף נטלה חלק חשוב בקרב על קרנטן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב סן-לו ובמבצע קוברה, וספגה אבדות כבדות במבצע ליטיך - מתקפת הנגד לעבר מורטן. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרב פאלז, שממנו נחלצו רק 1,500 מאנשי הדיוויזיה, ולאחר מכן נסוגה הדיוויזיה לעבר הסן. במשך סתיו 1944 לחמה הדיוויזיה במץ ובחבל הסאר, ובינואר 1945 השתתפה הדיוויזיה במבצע נורדווינד, שבו ספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגרמניה, ובסוף המלחמה נכנעו שרידיה בפרנקוניה לבעלות הברית.

==מפקדים==
* ורנר אוסטנדורף (15 בנובמבר 1943 - ינואר 1944)
* פריץ קלינגנברג (ינואר 1944)
* ורנר אוסטנדורף (ינואר 1944 - 17 ביוני 1944)
* אוטו בינגה (17 ביוני 1944 - 20 ביוני 1944)
* אוטו באום (20 ביוני 1944 - 1 באוגוסט 1944)
* אוטו בינגה (1 באוגוסט 1944 - 30 באוגוסט 1944)
* אדוארד דייזנהופר (30 באוגוסט 1944 - ספטמבר 1944)
* תומאס מילר (ספטמבר 1944)
* גוסטב מרטש (ספטמבר 1944 - 21 באוקטובר 1944)
* ורנר אוסטנדורף (21 באוקטובר 1944 - 15 בנובמבר 1944)
* הנס לינגנר (15 בנובמבר 1944 - 9 בינואר 1945)
* גרהרד לינדנר (9 בינואר 1945 - 21 בינואר 1945)
* פריץ קלינגנברג (21 בינואר 1945 - 22 במרץ 1945)
* יאקוב פיק (22 במרץ 1945 - 26 במרץ 1945)
* גאורג בוכמן (26 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/PanzergrenadierdivisonenSS/17SSPGD.htm דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17] באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

==הערות שוליים==

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחידות חיל רגלים ממוכן
קטגוריה:דיוויזיות אס אס
דיוויזיית הפאנצר ה-25 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-25 הייתה דיוויזיה משוריינת של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית בקרבות שונים, ובכלל זה במבצע ויסלה-אודר.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בפברואר 1942 בנורווגיה, והועמדה תחת פיקוד יוהאן הארדה. בספטמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, ובדצמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. ביוני 1944 נשלחה הדיוויזיה למנוחה בדנמרק, ובאוגוסט אותה שנה נשלחה לוורשה, שם לחמה כחלק מהארמייה התשיעית. בהמשך לחמה הדיוויזיה במבצע ויסלה-אודר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה השמינית באוסטריה, ובכלל זה בקרב על וינה, עד סוף המלחמה.

== מפקדים ==
* יוהאן הארדה (25 בפברואר 1942 - 1 בינואר 1943)
* אדולף פון של (1 בינואר 1943 - 15 בנובמבר 1943)
* גאורג יאואר (15 בנובמבר 1943 - 20 בנובמבר 1943)
* הנס טרגר (20 בנובמבר 1943 - 1 ביוני 1944)
* אוסווין גרוליג (1 ביוני 1944 - 18 באוגוסט 1944)
* אוסקר אאודרש (18 באוגוסט 1944 - 8 במאי 1945)

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
</div>
== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzerdivisionen/25PD-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht.

25
דיוויזיית הפאנצר ה-26 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-26 הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית האיטלקית עד סוף המלחמה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-14 בספטמבר 1942 בצרפת, על בסיס הדיוויזיה ה-23, והועמדה תחת פיקוד שמילו פון ליטוויץ. באוגוסט 1943 נשלחה הדיוויזיה לחזית האיטלקית, שם לחמה בקרבות השונים, ובכלל זה בנחיתה בסלרנו ובקרב אנציו, כחלק מהארמייה העשירית והארמייה ה-14 לסירוגין, עד סוף המלחמה.

== מפקדים ==
* שמילו פון ליטוויץ (14 בספטמבר 1942 - 22 בינואר 1944)
* הנס הקר (22 בינואר 1944 - 20 בפברואר 1944)
* שמילו פון ליטוויץ (20 בפברואר 1944 - 6 ביולי 1944)
* אדוארד קרזמן (6 ביולי 1944 - 15 בדצמבר 1944)
* קרל שטולברוק (15 בדצמבר 1944 - 29 בינואר 1945)
* אלפרד קוהנרט (29 בינואר 1945 - 19 באפריל 1945)
* ויקטור לינארץ (19 באפריל 1945 - 2 במאי 1945)

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
</div>
== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzerdivisionen/26PD-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht.

26
הדיוויזיה ה-23 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-23 (בגרמנית: 23. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בפוטסדאם, והועמדה תחת פיקוד ארנסט בוש, שהוחלף ב-4 בפברואר 1938 על ידי ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה ומבצע טייפון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-7 במסרת הארמייה הרביעית. באוגוסט 1942 הועברה הדיוויזיה לצרפת, וב-14 בספטמבר 1942 פורקה הדיוויזיה והפכה להיות דיוויזיית הפאנצר ה-26.

===הקמה שנייה===
ב-23 באוקטובר 1942 הוקמה הדיוויזיה מחדש בדנמרק, והועמדה תחת פיקוד פרידריך פון שלוויץ. בינואר 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-16 והארמייה ה-18 לסירוגין. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, שם לחמה בקרבות הקשים שהתחוללו שם כחלק מהארמייה השנייה עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה !! הערה
|-
| ארנסט בוש || 1 באוקטובר 1934 - 4 בפברואר 1938||
|-
| ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט || 4 בפברואר 1938 - 1 ביוני 1940||
|-
| היינץ הלמיך || 1 ביוני 1940 - 17 בינואר 1942||
|-
| קורט בדינסקי ||17 בינואר 1942 - 1 ביולי 1942||
|-
| שמילו פון ליטוויץ || 1 ביולי 1942 - 14 בספטמבר 1942||
|-
| פרידריך פון שלוויץ ||23 באוקטובר 1942 - אוגוסט 1943|| הקמה שנייה
|-
| הורסט פון מלנתין || אוגוסט 1943 - 1 בספטמבר 1943|| הקמה שנייה
|-
| פאול גוראן || 1 בספטמבר 1943 - 22 בפברואר 1944|| הקמה שנייה
|-
| ולטר שאלה דה בוליו || 22 בפברואר 1944 - 1 באוגוסט 1944|| הקמה שנייה
|-
| הנס שירמר ||1 באוגוסט 1944 - 8 במאי 1945|| הקמה שנייה
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/23ID-R.htm הדיוויזיה ה-23] באתר lexikon-der-wehrmacht 

23
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19 (ורמאכט)

דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19 (בגרמנית: 19. Volks-Grenadier-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית, ובכלל זה במבצע נורדווינד.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-8 באוגוסט 1944 בדנמרק בתור דיוויזיית הגרנדיר ה-19, על בסיס דיוויזיית יוטלנד ודיוויזיית הסער של הלופטוואפה ה-19, והיא הועמדה תחת פיקוד אוטו אלפלדט. ב-9 באוקטובר שונה שמה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19, והיא הועברה תחת פיקוד הארמייה הראשונה בצרפת. בינואר 1945 לחמה הדיוויזיה במבצע נורדווינד כחלק מקורפוס האס אס ה-13, ולאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה. באפריל 1945 פורקה הדיוויזיה, ושרידיה צורפו לדיוויזיה ההררית ה-2.

==מפקדים==
* גינטר הופמן (8 באוגוסט 1944 - אוגוסט 1944)
* ולטר ויסמט (אוגוסט 1944 - פברואר 1945)
* קרל בריצלמאייר (פברואר 1945 - אפריל 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Grenadierdivisionen/19GD-R.htm דיוויזיית הגרנדיר ה-19] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Volksgrenadierdivisionen/19VGD.htm דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19] באתר lexikon-der-wehrmacht 

19
קרפץ'

קרפץ (בפולנית: Karpacz; בגרמנית: Krummhübel) היא עיירת מרחצאות ונופש, במחוז ילניה גורה בפרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין.

==שם המקום==
בתקופת היותה עיירה גרמנית נקראה קרומהיבל (Krummhübel). בתום מלחמת העולם השנייה, בעקבות חילופי האוכלוסין, קיבלה את השם הפולני Karpacz המרמז להרי הקרפטים מהם הגיעו התושבים הפולנים החדשים.

==גאוגרפיה==
קרפץ' נמצאת בלב רכס קרקונושה (Karkonosze), בקרבת הגבול עם צ'כיה. 15 ק"מ דרומית לילניה גורה בירת המחוז, 94 קילומטר דרום-מערבית לוורוצלב ו-122 קילומטר צפון-מזרחית לפראג.

==היסטוריה==
המקום מוזכר לראשונה בשנת 1599 כמרכז של כריית ברזל ועופרת. התושבים היו גרמנים והמקום השתייך לאוסטריה עד 1742, בהמשך לפרוסיה ומ-1871 עד סיום מלחמת העולם השנייה לגרמניה. לאחר המלחמה, העיירה הועברה מגרמניה לפולין ושמה שונה לקרפץ'. כל תושבי העיר הגרמנים גורשו והוחלפו במתיישבים פולניים.

==אתרים מרכזיים==
* כנסיית העץ (stavkirke) שהועברה מנורווגיה ב-1841.
* מבנה תחנת הרכבת הנטוש המשמש כיום מרכז תרבות ויש בו מוזיאון צעצועים.
* בית הנופש של הסופרת היהודיה אלזה אורי.
* קטע כביש בעל אשליית שיפוע (בדומה לכביש המכושף שבירושלים).
<gallery>
תמונה:Poland Karpacz - Vang church overview.jpg|כנסיית העץ.
תמונה:PL Karpacz Dworzec 0020.JPG|תחנת הרכבת
תמונה:Urykarpacz2.jpg|בית הנופש של אלזה אורי.
תמונה:Urykarpacz1.jpg|לוח זיכרון לאלזה אורי.
תמונה:Anomalia grawitacyjna.jpg|ציון קטע "הכביש המכושף".
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.karpacz.pl/en/lang האתר העירוני (פולנית ואנגלית)]
* [http://www.e-riesengebirge.de/index.php?dzial=karpacz קרפץ' באתר תיירות גרמני] 
* [https://web.archive.org/web/20170224222428/http://enhancedwiki.altervista.org/de.php?title=Karpacz קרפץ' באתר "ויקיפדיה מועשרת"] 

קטגוריה:שלזיה תחתית: יישובים
נמל התעופה נובוסיבירסק טולמצ'ובו

נמל התעופה נובוסיבירסק טולמצ'ובו (ברוסית: Аэропорт Толмачёво) הוא נמל התעופה המשרת את העיר נובוסיבירסק, בירת המחוז הפדרלי הסיבירי של רוסיה. זהו נמל התעופה העמוס ביותר בסיביר והשישי ברוסיה בהיקף הפעילות בו. בשנת 2015 עברו בו 3,703,211 נוסעים ו-23,706 טון מטען במסגרת 40,818 תנועות מטוסים. נמל התעופה ממוקם כ-16 קילומטרים ממערב לנובוסיבירסק.

==היסטוריה==
הנמל החל לפעול ב-12 ביולי 1957 עם טיסת הנוסעים הראשונה של מטוס מדגם טופולב Tu-104 שהמריא מנמל התעופה אל מוסקבה. ב-1995 עבר נמל התעופה תאגוד (קורפורטיזציה) ו-49% מהמניות שלו הופרטו. בשנת 2006 שופץ הטרמינל לטיסות פנים. ב-29 בנובמבר 2012 בפעם הראשונה בתולדותיו, עבר בנמל הנוסע ה-3 מיליון בשנה אחת. בשנת 2014-2015 אוחד הטרמינל הבינלאומי עם הטרמינל הפנימי במסגרת שיפוץ נוסף, דבר שאפשר את הגדלת מספר הנוסעים העוברים בנמל התעופה כמו גם שיפור ביעילות שלו. ב-21 בדצמבר 2016 עבר לראשונה הנוסע ה-4 מיליון בשנה.

==פעילות==
כיום (2016) מצויים בו המתקנים הבאים:
*שני מסלולי טיסה
*טרמינל נוסעים בשטח של 52,000 מטר רבוע
*שני טרמינלים למטען
*61 רחבות חניה למטוסים.

נמל התעופה משרת טיסות של חברות תעופה מרוסיה, ממדינות מרכז אסיה ומטורקיה. הן טסות למגוון יעדים ברחבי רוסיה וכן לקזחסטן, קירגיזסטן, טג'יקיסטן, אזרבייג'ן, גאורגיה, סין, הודו, תאילנד, וייטנאם, טורקיה ודובאי. בנוסף מתקיימות טיסות אל צ'כיה, גרמניה, בולגריה, יוון, קפריסין ותוניסיה.

בשנת 2013 היו קווי התעופה העמוסים ביותר מהנמל אל מוסקבה וסנקט פטרבורג (פנים ארציים) וכן אל בנגקוק ואנטליה (בינלאומיים).
ב-2 באפריל מתוכננת לצאת הטיסה הישירה הראשונה לתל אביב מאז ביטול הטיסות השירות בין ישראל לנובוסיבירסק לפני כ־15 שנה.

טיסות מטען מתקיימות בין הנמל לבין יעדים בסין, יפן, קוריאה, גרמניה, לוקסמבורג, הולנד, אוסטריה ואיטליה.
הכניסה לטרמינל טיסות הפנים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נובוסיבירסק
נובוסיבירסק טולמצ'ובו
זיאמה טלסין

זיאמה (זלמן) טלסין (יידיש: זיאַמע טעלעסין; 1907 או 15 ביולי 1908 קלינקוביץ' פלך מינסק - 1996 ירושלים) היה משורר יידי.

==ביוגרפיה==
הוא נולד למשפחה מרובת ילדים, למד בתלמוד תורה אולם נאלץ לעזוב אותו לאחר שהשלטונות סגרו אותו. לאחר מכן עבד בפחחות יחד עם אביו. ב-1929 הוא נסע למוסקבה ולמד שם ספרות יידיש במכון הפדגוגי. את לימודיו הוא סיים ב-1935 ועבר למינסק יחד עם אשתו, רחל בוימוול שבעצמה הייתה משוררת וסופרת יידית נודעת. במינסק הוא התמנה לעורך של מו"ל והחל לפרסם את שיריו הראשונים.

במינסק יצאו לאור שני קובצי שיריו הראשונים, אויף מיין אייגענער ערד ב-1939 ולידער און פאעמען ב-1941. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא התנדב לשירות בצבא האדום והשתחרר מהשירות ב-1945 לאחר פציעה קשה בדרגת סרן.

לאחר סיום המלחמה הוא עבר למוסקבה, שם יצאו לאור שני קובצי שיריו ביידיש נוספים וחמישה ספרי ילדים מאוירים.

בני הזוג, זיאמה ורחל היו הורים לבן יחיד, יוליוס טלסין, דיסידנט ואקטיביסט ציוני בברית המועצות. בשנת 1969 הגיש בנם בקשה לעלות לארץ ישראל, וב-1970 הותר לו לעלות. בשנת 1971 הצטרפו אליו הוריו, והשתקעו בירושלים. ב-1990 הוא קיבל פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.

==פרסומיו==
געוויין פֿון זכּרן, תל אביב : י"ל פרץ, תשל"ב (1972).

דער וועג פֿונעם פֿויגל, תל אביב : פארלאג י.ל. פרץ, תשמ"ח (1988).

קמץ־אַלף – אָ, ירושלים : יידישער קולטור-געזעלשאפט, (1980).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)

אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020) היא אולימפיאדת הנוער השלישית במתכונת של משחקי החורף האולימפיים לנוער. האולימפיאדה היא אירוע ספורט רב-ענפי לנוער בגילאים 15–18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים התקיימו בין 9 בינואר 2020 עד 22 בינואר. באולימפיאדה עתידים להשתתף כ-1,880 ספורטאים מ-71 מדינות שיתחרו ב-7 ענפי ספורט שונים. לוזאן נבחרה כעיר המארחת לאחר שהועדפה על פניה של בראשוב ב-31 ביולי 2015 בכנס ה-128 של הוועד האולימפי הבינלאומי בקואלה לומפור.

==המכרז==
ארבע ערים הביעו עניין באירוח המשחקים, אך רק שתי ערים הגישו לבסוף את מועמדותן: בראשוב (רומניה) ולוזאן (שווייץ). ב-5 בדצמבר 2014 אישר הוועד האולימפי הבינלאומי את המועמדות של הערים. ב-31 ביולי 2016 בכנס ה-128 של הוועד האולימפי ברואלה לומפור נבחרה לוזאן כעיר המארחת לאחר שזכתה בהצבעה ב-71 קולות לעומת 10 קולות לבראשוב.

{|class=wikitable
|- style="background:#efefef;"
! colspan="6" | תוצאות המכרז לאירוח משחקי החורף האולימפיים לנוער 2020
|- style="background:#efefef;"
! עיר
! ארץ
! הצבעות
|-
|לוזאן
| 
| style="text-align:center;"| 71
|-
| בראשוב
| 
| style="text-align:center;"| 10
|}

==ארגון==
[[דנקה ברטקובה, יו"ר ועדת התיאום ללוזאן 2020]]

ב-26 באוקטובר 2015, נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, תומאס באך, מינה את דנקה ברטקובה, קלעית סלובקית ומדליסטית אולימפית, כיו"ר ועדת התיאום לקראת משחקי החורף האולימפיים ה-3 - לוזאן 2020. ועדת התיאום מורכבת משישה חברים השייכים לוועד האולימפי הבינלאומי. יחד עם ועדת התיאום עובדת על הכנת המשחקים הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער לוזאן (LYOGOC). מנכ"ל הוועדה המארגנת הוא איאן לוגן.

==המשחקים==
===ענפי הספורט===
במשחקי החורף האולימפיים לנוער ב-2020 התקיימו 81 תחרויות ב-8 ענפי ספורט שונים המחולקים ל-16 מקצועות שונים בהשתתפות 1,872 ספורטאים בני 15 עד 18. מאפיין ייחודי של המשחקים הוא קיום תחרויות של קבוצות מעורבות המורכבות מספורטאים ממדינות שונות.

===לוח זמנים===

===טבלת המדליות===

הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בלוזאן (LYOGOC) לא מקיימת רישום של טבלת מדליות רשמית. באולימפיאדה הוענקו סך הכל 243 מדליות ב-81 תחרויות. המדליות של הקבוצות המעורבות שהורכבו מספורטאים ממדינות לאום שונות רשומות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת" ואינה מדורגת בטבלה.




===המדינות המשתתפות===
79 מדינות השתתפו באולימפיאדת הנוער לוזאן. 12 מדינות השתתפו לראשונה במשחקי החורף לנוער: , , , , , , , , , , ו. ו שלחו השנה משלחת למשחקים לאחר שלא השתתפו באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016). אולם, ו לא השתתפו לראשונה במשחקי החורף לנוער.

{| class="wikitable mw-collapsible" style="width:100%;"
|-
! 79 המדינות המשתתפות
|-
| 
|}

==ישראל באולימפיאדה==

המשלחת הישראלית מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים ספורט: החלקה אמנותית, סקי אלפיני, סקי בסגנון חופשי. נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה המחליק האמנותי, ניקיטה קובלנקו. המשלחת הישראלית זכתה במדליות כסף וארד ראשונות. הגולשת האלפינית, נועה סולוש, זכתה במדליית כסף במסלול המשולב ובמדליית ארד במסלול הסופר G.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.olympic.org/lausanne-2020 אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)], באתר הוועד האולימפי הבינלאומי

==הערות שוליים==

2020
לוזאן
קטגוריה:לוזאן: ספורט
קטגוריה:2020 בספורט
הדיוויזיה ה-90 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-90 (בגרמנית: 90. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים קלה של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה במערכה בצפון אפריקה, ולאחר מכן הוקמה מחדש כדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90 שלחמה בקרבות באיטליה עד סוף המלחמה.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הדיוויזיה הוקמה ב-26 ביוני 1941 כהדיוויזיה המיוחדת אפריקה, והועמדה תחת פיקוד מקס צימרמן, וב-26 בנובמבר אותה שנה שונה שמה להדיוויזיה הקלה ה-90. הדיוויזיה נשלחה לצפון אפריקה, ולחמה שם בקרבות השונים, ובכלל זה בקרב אל-עלמיין הראשון ובקרב אל-עלמיין השני. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בנסיגה לתוניסיה, ולחמה בקרבות הקשים שם, עד לכניעת כל כוחות הציר באפריקה ב-12 במאי 1943.

===הקמה שנייה===
ב-12 במאי 1943 הוקמה בסרדיניה דיוויזיית סרדיניה, וב-6 ביולי 1943 שונה שמה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90. הדיוויזיה לחמה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרבות השונים בזירה, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו. בהמשך לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, ובסוף המלחמה נכנעה לצבא האמריקני על גדות אגם גארדה.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה !! הערה
|-
| מקס זימרמן || 26 ביוני 1941 - 10 בדצמבר 1941|| 
|-
| ריכרד וייט || 10 בדצמבר 1941 - 10 באפריל 1942||
|-
| אולריך קלימן || 10 באפריל 1942 - 13 ביולי 1942||
|-
| קרל-הנס לונגרסהאוזן || 13 ביולי 1942 - 10 באוגוסט 1942||
|-
| אולריך קלימן || 10 באוגוסט 1942 - 1 בנובמבר 1942||
|-
| תאודור פון שפונק || 1 בנובמבר 1942 - 12 במאי 1943||
|-
| קרל-הנס לונגרסהאוזן || 12 במאי 1943 - 10 בדצמבר 1943|| הקמה שנייה
|-
| ארנסט-גינתר באדה || 10 בדצמבר 1943 - 9 בדצמבר 1944|| הקמה שנייה
|-
| גרהרד פון שוורין || 9 בדצמבר 1944 - 27 בדצמבר 1944|| הקמה שנייה
|-
| היינריך פון בר || 27 בדצמבר 1944 - 2 במאי 1945|| הקמה שנייה
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/leichteDivisionen/90leDiv.htm הדיוויזיה הקלה ה-90] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Divisionen/DivisionSardinien.htm דיוויזיית סרדיניה] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzergrenadierdivisionen/90PGD.htm דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90] באתר lexikon-der-wehrmacht 

90
מיכאל מלכיאלי

מיכאל משה מלכיאלי (נולד בכ' בתשרי ה'תשמ"ג, 7 באוקטובר 1982) הוא השר לשירותי דת וחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס. לפני כן שימש כחבר מועצת עיריית ירושלים.

==ביוגרפיה==
מלכיאלי נולד בירושלים לשמואל ומירה. למד בתלמוד תורה יקירי ירושלים ואחר כך בישיבת יקירי ירושלים וישיבת חברון גבעת מרדכי. למד כאברך בישיבת תפארת צבי. למד בבית המדרש "דרכי הוראה לרבנים" ועבר מספר מבחנים ברבנות הראשית. הוא בעל תואר ראשון בחינוך ובמחשבת ישראל ממכללה ירושלים ובעל תואר שני במדיניות ומינהל ציבורי באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנים 2005–2009 לימד בקריית נוער, ובשנים 2008–2015 לימד בישיבת תפארת צבי. הקים את ארגון "נתיבות נועם" לחינוך ללמדנות ישיבתית בישיבות תיכוניות. כתב מאמרים תורניים וגם באתר של ארגון "הידברות".

===קריירה פוליטית===
בשנת 2012 מונה ליו"ר המינהל הקהילתי בנווה יעקב. שנה לאחר מכן נבחר למועצת עיריית ירושלים. במסגרת זו החזיק בתיק הספורט החרדי והיה חבר בוועדת התכנון והבנייה בירושלים.

מלכיאלי נחשב מקורב לרב דוד כהן, מראשי ישיבת חברון, ולראשון לציון הרב יצחק יוסף.

בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-11 ברשימת ש"ס, אך ש"ס זכתה בשבעה מנדטים בלבד. הוא שימש יועץ לשר לשירותי דת דוד אזולאי, ולאחר התפטרות השר אריה דרעי, התמנה לחבר הכנסת, ב-2 בנובמבר 2016.

בבחירות לכנסת העשרים ואחת נכנס לכנסת במקום ה-6 לאחר שש"ס זכתה ב-8 מנדטים.

בכנסת ה-24 כיהן מלכיאלי בתפקיד יו"ר סיעת ש"ס בכנסת.

====השר לשירותי דת====
בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום ה-4 ברשימת ש"ס לכנסת ונבחר כחבר הכנסת. עם השבעתה של ממשלת ישראל השלושים ושבע, החל לכהן כשר לשירותי דת. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, חתם מלכיאלי על צו לעיכוב יישום הרפורמה בתחום הכשרות, שהנהיג קודמו בתפקיד מתן כהנא. ב-24 בינואר 2023 לאחר מתן פסק הדין בבג"ץ דרעי ופיטורו של אריה דרעי מתפקיד שר הפנים, מונה מלכיאלי למ"מ שר הפנים וכיהן בתפקיד ממלא מקום השר עד למינויו של ח"כ משה ארבל לשר הפנים ב-19 באפריל 2023.

== חיים אישיים ==
מלכיאלי מתגורר בשכונת נווה יעקב בירושלים. הוא נשוי לתהילה (לבית ברוך), עובדת הייטק, ואב לשבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
*
* 
* [https://www.knesset.tv/תוכניות/ציוצי-בוקר/2561/2622/ ח"כ מליכאלי: "השר דרעי בנה את גוש ה-55"]

==הערות שוליים==


קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בוגרי מכללה ירושלים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי שלוחי ציבור
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ואחת
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושתיים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושלוש
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וארבע
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וחמש
קטגוריה:נווה יעקב: אישים
קטגוריה:ירושלים: חברי הכנסת
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים ושבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
אברהם הופמן

אברהם הופמן (מס' 13, שלישי משמאל בשורה התחתונה).
אברהם הופמן (2 באוקטובר 1938 - 26 באפריל 2015) היה כדורסלן אשר שיחק ברוב הקריירה שלו במכבי ירושלים.

== ביוגרפיה ==
אברהם הופמן נולד וגדל בשכונת גאולה שבירושלים. ב-1955 התחיל את הקריירה שלו במכבי ירושלים. בעונתו הראשונה קלע הופמן 234 נקודות. אברהם הופמן היה אחד הכישרונות העולים של הליגה וכונה יד שמאל הצולפת. ב-1960 הוביל הופמן את מכבי ירושלים לניצחון מפתיע 67:72 על מכבי תל אביב שנחשבה באותה עת כקבוצה החזקה בישראל. ב-1963 החלה מכבי תל אביב לנהל עמו משא ומתן על צירופו לקבוצה שבסופו חתם הופמן במכבי תל אביב. ב-2005 זכה במקום ה-43 בספר היכל התהילה של הכדורסל הישראלי. קלע 3,641 נקודות ליגה סדירה במהלך הקריירה.

אברהם הופמן הוא אביו של שחקן הכדורסל לשעבר דור הופמן שכיום מתגורר בארצות הברית.

אברהם הופמן נפטר באפריל 2015 בגיל 76.

==קישורים חיצוניים==

* [https://basket.co.il/all-time-players.asp?PlayerId=10051 סטטיסטיקות כל הזמנים], אתר המנהלת
* [http://archive.fiba.com/pages/eng/fa/player/p/pid/101003/sid/2953/tid/306/_//index.html הופעות אברהם הופמן בנבחרת ישראל בטורניר הקדם-אולימפי 1960], בארכיון פיב"א

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני מכבי ירושלים
קטגוריה:ירושלים: כדורסלנים
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:גאולה (ירושלים): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
שפעת רביבים

שִׁפְעַת רְבִיבִים הוא אחד מפיוטי תיקון הגשם לשמיני עצרת מאת רבי שלמה אבן גבירול. בקרב יהדות ארצות האסלאם נהוג לשיר את הפיוט לפני תפילת מוסף בשמיני עצרת, כפתיחה לתיקון הגשם.

הפיוט נכתב כקטע הראשון בקרובה לתפילת מוסף של שמיני עצרת, עבור ברכת מגן אברהם, ובשל כך הוא מסיים במילים "אלף המגן תלוי עליו", המזכירות את חתימת הברכה.

== רקע ==
במשנה במסכת תענית נכתב כי שמיני עצרת, יומו האחרון של חג הסוכות, הוא הזמן שבו יש להפסיק לומר "מוריד הטל" ולהתחיל באמירת "משיב הרוח ומוריד הגשם". פיוט זה הוא כעין הקדמה להתחלת בקשת הגשם, בפיוט מבקשים את הורדת גשם בשפע לצורך תנובת הגידולים החקלאיים.

== תוכן הפיוט ==
פרט לבקשה לגשם, מוצגת בפיוט גם בקשה לגאולה. המתפללים מבקשים מהאל שישלח את המשיח המכונה 'עופר' ויביא את הגאולה. המשיח והגשם ישקמו את ירושלים, המוצגת כעיר "בנויה לתלפיות" וכן "פרדס רמונים", וישיבוה לקדמותה. 

בפיוט נעשה שימוש בדימויים שהושאלו משיר השירים, המשלבים בין הבקשה המיידית, גשם שיוביל לשפע כלכלי, לבין המשאלה הרחבה, גאולה ובניית בית מקדש. הפיוט כתוב באקרוסטיכון: שלמה חזק.

רבי אברהם פונטרימולי, רב באיזמיר, כתב קונטרס ארוך ומקיף על פיוט זה.

==מקום אמירת הפיוטים==
במחזורי ספרד הישנים אומרים את הפיוטים בתוך חזרת הש"ץ של תפילת מוסף, וכן נוהגים בקהילות הפורטוגזים עד היום. ברוב קהילות הספרדים נוהגים היום לומר את הפיוטים קודם תפילת מוסף.

== קישורים חיצוניים ==
*
*הרב אורי שרקי, [http://ravsherki.org/index.php?option=com_content&view=article&id=586:q-q-586586-586&catid=33&Itemid=100513 ירידת גשמים כתיקון עולם - על הפיוט "שפעת רביבים"]
*[https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=5610&st=&pgnum=99 ביאור הפיוט בספר זכור לאברהם], של הרב אברהם פונטרימולי, באתר hebrewbooks.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיוטים לשמיני עצרת
קטגוריה:שירי שלמה אבן גבירול
קטגוריה:קרובות
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד (ורמאכט)

ימין
קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד (בגרמנית: Panzerkorps „Großdeutschland“) היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-28 בספטמבר 1944 על בסיס הקורפוס ה-13, והועמד תחת פיקוד דיטריך פון זאוקן. הקורפוס כלל את דיוויזיית הרמן גרינג, בצירוף לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ברנדנבורג ועוד מספר יחידות. אף על פי כן, הקורפוס מעולם לא לחם כיחידה אחת, וכוחו לא הגיע לזה של קורפוס גרמני שלפני 1943.

במהלך חודש ינואר 1945 לחם הקורפוס במבצע ויסלה-אודר, וניהל קרבות הגנתיים בצפון פולין, עד שנהדף לבסוף למזרח פרוסיה. במהלך הזמן הזה, ב-26 בינואר הוקמה דיוויזיית הפאנצרגרנדיר קורמארק (Kurmark) משאריות של יחידות מאולתרות ויחידות מחליפים של הגרוסדויטשלנד. לאחר קרבות הגנתיים קשים בחודש פברואר ומרץ, ומתקפת נגד כושלת, פונו שאריות הדיוויזיה במעבורות - כ-4,000 חיילים - לעבר פילאו ומיד הוכנסו לקרבות באזור. דרומית משם לחמה דיוויזיית ברנדנבורג בקרבות הגנתיים נואשים מפברואר עד אפריל לאורך נהר הנייסה. בימים האחרונים של אפריל 1945 הקורפוס כמעט וחוסל לגמרי בקרבות בפילאו, ושאריות היחידה שהצליחו להגיע לשלזוויג-הולשטיין הסגירו עצמם לידי הבריטים. מרביתו של קורפוס הפאנצר המשיך להילחם בברלין עד לימיה האחרונים של המלחמה, כשלבסוף נאלץ להיכנע לסובייטים. המעטים ששרדו את השבי הסובייטי חזרו לביתם רק לאחר שנים רבות.

==מפקדים==
* דיטריך פון זאוקן (28 בספטמבר 1944 - 12 במרץ 1945)
* גאורג יאוור (12 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/KorpsPz/GDPzKorps-R.htm קורפוס הפאנצר דויטשלנד] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

==הערות שוליים==

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
דויטשלנד
דויטשלנד
הדיוויזיה ה-22 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-22 (בגרמנית: 22. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים מוטסת של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב על הולנד, ולאחר מכן לחמה בחזית המזרחית ובכרתים. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בסרביה ובקרואטיה, שם הוסבה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-22 שלחמה עד סוף המלחמה.

==היסטוריה==
===הדיוויזיה המוטסת ה-22===
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בברמן, והועמדה תחת פיקוד וילהלם קייטל, שהוחלף ב-1 באוקטובר 1935 על ידי אדולף שטראוס. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בחזית המערבית, במסגרת הארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה בהולנד באזור האג, ומטרתה הייתה לשבות את וילהלמינה, מלכת הולנד ולכפות עליה כניעה. אולם הצבא ההולנדי באזור זה שקיבל התראה התקיף קשות את הכוחות התוקפים, שבה 1000 גרמנים שהושטו לבריטניה כשבויי מלחמה וכיתר את הדיוויזיה ה-22. מפקד הדיוויזיה הנס פון שפונק נפצע קשה בקרב, אך הצליח לפרוץ את הכיתור ולהתחבר עם כוחות השריון הגרמניים.

במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה בגזרה הדרומית כחלק מהארמייה ה-11, ואף השתתפה במצור על סבסטופול. באוגוסט 1942 נשלחה הדיוויזיה לכרתים, ובאוקטובר 1944 הועברה ליוון. בנובמבר 1944 נשלחה הדיוויזיה לסרביה, ובינואר 1945 הועברה לקרואטיה.

===דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-22===
ב-22 במרץ 1945 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-22. הדיוויזיה לחמה בקרבות בשטיריה ובאוסטריה, וב-11 במאי 1945 נכנעו רוב לוחמיה לצבא היוגוסלבי, ומיעוטם לכוחות הצבא הבריטי.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה 
|-
| וילהלם קייטל || 1 באוקטובר 1934 - 1 באוקטובר 1935
|-
| אדולף שטראוס || 1 באוקטובר 1935 - 10 בנובמבר 1938
|-
| הנס פון שפונק || 10 בנובמבר 1938 - 10 באוקטובר 1941
|-
| לודוויג וולף || 10 באוקטובר 1941 - 1 באוגוסט 1942
|-
| פרידריך-וילהלם מילר || 1 באוגוסט 1942 - 28 בספטמבר 1942
|-
| הנס בטמן || 28 בספטמבר 1942 - 5 באוקטובר 1942
|-
| פרידריך-וילהלם מילר || 5 באוקטובר 1942 - 20 באוקטובר 1943
|-
| הנס בטמן || 20 באוקטובר 1943 - 1 בפברואר 1944
|-
| פרידריך-וילהלם מילר || 1 בפברואר 1944 - 15 בפברואר 1944
|-
| היינריך קרייפה || 15 בפברואר 1944 - 26 באפריל 1944
|-
| הלמוט פרייבה || 1 במאי 1944 - אפריל 1945
|-
| הנס בטמן ||אפריל 1945 - 16 באפריל 1945
|-
| גרהרד קוהנה || 16 באפריל 1945 - 11 במאי 1945
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/22ID-R.htm הדיוויזיה ה-22] באתר lexikon-der-wehrmacht 

22
למי צלצלו הפעמונים (סרט)

למי צלצלו הפעמונים (באנגלית: For Whom the Bell Tolls) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1943 המבוסס על רומן בשם זה מאת ארנסט המינגוויי.

גרי קופר ואינגריד ברגמן מככבים בתפקידים הראשיים. הם נבחרו לתפקיד זה על ידי המינגוויי בעצמו. זה היה הסרט הראשון של ברגמן בצבעי טכניקולור. הסרט היה שובר קופות ב-1943.

ההפתעה בסרט הייתה השחקנית היווניה קטינה פקסינו שהופיעה בתפקיד המשנה הראשי וזו הייתה הופעת הבכורה שלה בסרט בהוליווד.

על הופעתה בסרט זה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. בנוסף לכך היה הסרט מועמד לעוד שמונה פרסי אוסקר: לשחקן הטוב ביותר (גרי קופר), לשחקנית הטובה ביותר (אינגריד ברגמן), לשחקן המשנה הטוב ביותר (אקים טמירוף), לסרט הטוב ביותר, לצילום, לעריכה, לעיצוב האמנותי ולפסקול המוזיקה.

אקים טמירוף זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע. צילומי החוץ נערכו במדבר סונורה בארצות הברית.

העלילה מתרחשת בספרד ב-1937, בעת מלחמת האזרחים בספרד שבה שירת המינגוויי כמתנדב בבריגדות הבינלאומיות בצד של הרפובליקנים.

==תקציר העלילה==
רוברט (רוברטו) ג'ורדן (גרי קופר) הוא מורה אמריקאי לשפות המתגורר בספרד. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא מתנדב לסייע לצד הרפובליקנים.

כמומחה לדינמיט מוטלת עליו משימה לפיצוץ גשר חשוב במסגרת התקפה של הרפובליקנים כדי להפריע לתנועת הצבא הפשיסטי של גנרליסימו פרנקו.

בעזרת הזקן אנסלמו (ולדימיר סוקולוף) הוא מגיע לקבוצת לוחמים המסתתרים במערה. בראש הקבוצה עומד פאבלו (אקים טמירוף), לוחם ותיק מלחמה, שבע קרבות מתוסכל מתוצאות המלחמה ומשתדל לא לסכן את אנשיו. לצידו נמצאת בת זוגו פילאר (קטינה פקסינו), גם היא לוחמת ותיקה עם אופי גברי וסמכותי.

אישה נוספת בקבוצה היא מריה (אינגריד ברגמן). הפשיסטים הרגו את הוריה לעיניה, גילחו את שערה ואנסו אותה. אנשי הקבוצה מצאו אותה והביאו אותה למקום מחבואם.

כבר מההתחלה פורחת אהבה בין מריה לרוברטו והם מתארים את עתידם המשותף לאחר שתסתיים המלחמה.

פאבלו מבלה את זמנו בשתייה ולאחר שרוברטו מתאר בפניו את משימת פיצוץ הגשר הוא מסרב להשתתף בכך כי לדעתו מדובר בהתאבדות. בשלב זה משתלטת על המצב פילאר, נוטלת את הפיקוד ומשכנעת את חברי הקבוצה להשתתף בפעולה.

לאחר שקבוצת לוחמים סמוכה בפיקודו של אל סורדו (ג'וסף קאליה) מושמדת על ידי הפצצת מטוסי הפשיסטים, מחליט פאבלו לחבל בציוד החבלה של רוברטו ולהסתלק. לאחר זמן קצר הוא מתחרט ומבקש סליחה מרוברטו.

מריה מתעקשת לצאת עם הקבוצה ופילאר נעתרת לה לבסוף. הקבוצה יוצאת לעבר הגשר ומתחיל קרב יריות עם שומרי הגשר. בינתיים מתקרב כוח גדול של הפשיסטים הכולל טנקים. רוברטו מתקין את חומר הנפץ על הגשר וברגע האחרון מפעיל אותו אנסלמו כשהטנקים כבר על הגשר. אנסלמו נהרג בפיצוץ ורוברטו מצליח לדהור כברת דרך קצרה לעבר הקבוצה אך סוסו נפגע ונופל והוא נפצע קשה ברגלו.

מריה מחבקת אותו ולא רוצה לעזוב אבל פילאר מכריחה אותה. רוברטו הפצוע נשאר לבד עם מכונת ירייה מול הטנקים המתקדמים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=ZKB-Suz_2DQ קדימון לסרט למי צלצלו הפעמונים], באתר יוטיוב

קטגוריה:מלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:סרטי 1943
קטגוריה:סרטי אינגריד ברגמן
קטגוריה:סרטי גרי קופר
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים באנגלית
נועה פילטר

מעיין רובין (נולדה ב-2 ביולי 1987), המוכרת גם בשם הבמה נועה פילטר, היא שחקנית, יוטיוברית, מנחת טלוויזיה, יוצרת תוכן ואשת עסקים ישראלית. נכון ל-20 במאי 2022 לערוץ הרשמי שלה יש כ-93.7 אלף עוקבים ומעל ל-15 מיליון צפיות.

בשנת 2019 הקימה רובין חברה שנותנת שירותי תוכן, הפקה, קידום וניהול בדיגיטל עבור חברות ופרטיים בישראל.

== ביוגרפיה ==
רובין נולדה בתל אביב לאחר מכן עברה משפחתה לקריית אונו, ולאחר מכן לצור יגאל. בת ליהושע ואביבה. לאחר שירות בצה"ל כמורה חיילת עברה לתל אביב, שם למדה משחק בבית צבי עד שנת 2011.

== קריירת היוטיוב ==
בשנת 2013 השתתפה רובין בקמפיין לחברת Browsi שעלה ביוטיוב.

בשנת 2014 השתתפה רובין יחד עם גיא הוכמן בסרטון בערוץ היוטיוב נייס גיא שביים עילי קמחי. אחרי ההצלחה הויראלית של הסרטון, חברה לעילי קמחי, ויחד הם בנו את ערוץ היוטיוב של הדמות נועה פילטר שיצרה מעיין. למרות הצלחת הערוץ (נכון ל-31 באוקטובר 2016 כ-3 מיליון צפיות וכ-25 אלף רשומים) הפסיקה פילטר להעלות סרטונים לערוץ המקורי ופתחה ערוץ יוטיוב חדש.

ב-20 בספטמבר 2015 השתתפה בפרסומת של חברת שטראוס למילקי קייק.

ב-13 ביולי 2016 השתתפה פרסומת רשת לטילונים של חברת נסטלה. ב-5 באוקטובר 2016 זכתה נועה פילטר בתואר כוכבת הרשת של השנה בטקס נבחרי הילדים.

ב-13 בספטמבר 2017 מעיין רובין העלתה סרטון ראשון מהערוץ שנושא את שמה, בה היא מופיעה כעצמה.

==קריירה בטלוויזיה==
בשנת 2013 השתתפה בסדרה "להיות איתה" ששודרה בערוץ 2, בתפקיד מלצרית בפרק הראשון של הסדרה.

בשנת 2015 הגישה יחד עם טום באום ועומר דרור פינה קבועה העוסקת בספורט בתוכנית "הצלצול האמיתי" בערוץ הילדים.

בשנת 2016 הגישה פינה קבועה בשם "בלי פילטר" בתוכנית "מנה מנה" בהנחייתה של לירון ויצמן והגישה את התוכנית "מנה מנה בריאה" לצדו של עודד פז. באותה שנה השתתפה לצד סיוון מסט (רות הצעירה) בעונה השביעית והאחרונה של גאליס.

בשנת 2017 הגישה פינה קבועה בתוכנית "הצלצול האמיתי" (עונה 2) בה היא עושה את אותה פעולה כמה וכמה פעמים וכיתות המתמודדים צריכות לשער כמה פעמים עשתה זאת או כמה פעמים אותה מילה תכנס ללוח מחיק.

בשנת 2018 הנחתה את התוכנית "מחליקים עם כוכבים" בערוץ KidZ.

ביולי 2021 השתתפה בעונה הרביעית של התוכנית "חתונה ממבט ראשון".

==מועמדויות ופרסים==
{| class="wikitable sortable"
|-
! width=5%|שנה
! style="width:20%;"| ארגון
! style="width:30%;"| קטגוריה
! style="width:10%;"| תוצאה
|-
| 2015 || טקס נבחרי הילדים || כוכב הרשת של השנה || 
|-
| 2016 || טקס נבחרי הילדים || כוכב הרשת של השנה || 
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוטיובריות ישראליות
קטגוריה:זוכי טקס נבחרי הילדים
קטגוריה:מנחות ערוץ הילדים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:יוטיוברים ישראלים
קטגוריה:מנחי ערוץ הילדים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:נשות עסקים ישראליות
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
כרמי קטיף

כרמי קטיף הוא יישוב קהילתי בצמוד למושב אמציה השייך למועצה אזורית לכיש.
== היסטוריה ==
בעקבות תוכנית ההתנתקות, פונה מושב קטיף, ורוב תושביו, שביקשו להישאר במסגרת קהילתית עברו להתגורר באתר קרווילות שהוקם בצמוד למושב אמציה בשנת 2006. המפונים, ועמם משפחות שהצטרפו לקהילתם, הקימו את היישוב כרמי קטיף בצמוד למושב אמציה. במקום הוקם אתר קרוונים קטן עבור מצטרפים חדשים ובשנים 2015–2016 הוחל בבניית בתי הקבע. משפחה ראשונה נכנסה לבית הקבע במהלך שנת 2016.

היישוב בעל צביון דתי לאומי ומכיל כ-165 משפחות. במקום פועלים מעונות, ישיבה תיכונית, גני ילדים, סניף בני עקיבא, בית כנסת, מגרשי כדורגל ומקווה.

במהלך עבודות ההכשרה להקמת היישוב נחשפו ממצאים ארכאולוגיים רבים מתקופות הברונזה, הברזל, הפרסית ומההלניסיטית ועד לתקופה העות'מאנית. בין היתר נמצאו באתר מערות קולומבריום ובתי בד. בשטח היישוב שכן הכפר הערבי אל-דווימה שחרב במלחמת העצמאות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו למפוני תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2016
קטגוריה:מועצה אזורית לכיש
בזי יערות

בזי יערות (שם מדעי: Herpetotherinae) היא תת-משפחה ממשפחת הבזיים בה 2 סוגים של עופות דורסים מהירים החיים באמריקה המרכזית והדרומית.

מינים אלה הם ציידים הניזונים מעופות אחרים וגם מזוחלים וממכרסמים ואף מנבלות ולעיתים רחוקות מפירות. הם מצויים ביערות טרופיים שונים וחלקם מצויים רוב הזמן על הקרקע.

בזים אלה שונים משאר הבזים בכנפיהם המעוגלות, המותאמות ליער, ראשם הקצר, מעופם האיטי וצבעיהם המקושטים יותר.

==מיון==
*תת-משפחה בזי יערות (Herpetotherinae)
**סוג ומין יחיד בז צוחק (Herpetotheres cachinnans)
**סוג בז יערות (Micrastur)
***מין בז יערות מפוספס (Micrastur ruficollis)
***מין בז יערות פלומבוס (Micrastur plumbeus)
***מין בז יערות מקווקו (Micrastur gilvicollis)
***מין בז יערות קריפטיק (Micrastur mintoni)
***מין בז יערות מפוספס גב (Micrastur mirandollei)
***מין בז יערות צווארוני (Micrastur semitorquatus)
***מין בז יערות גמדי (Micrastur buckleyi)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בזיים
הדיוויזיה ה-21 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-21 (בגרמנית: 21. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 באלבינג, והועמדה תחת פיקוד אלברט וודריג. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-21 במסגרת הארמייה השלישית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-1 במסרת הארמייה ה-18, והשתתפה בקרב על לנינגרד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-18, ובאוקטובר 1944 הועברה הדיוויזיה לגזרה המרכזית, שם לחמה כחלק מהארמייה הרביעית בקרבות הקשים בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה 
|-
| אלברט וודריג || 1 באוקטובר 1934 - 10 בנובמבר 1938
|-
| קונו-הנס פון בות || 10 בנובמבר 1938 - 1 בנובמבר 1939
|-
| אוטו שפונהיימר || 1 בנובמבר 1939 - אפריל 1942
|-
| וילהלם בוהנשטדט || אפריל 1942
|-
| אוטו שפונהיימר || אפריל 1942 - 10 בינואר 1943
|-
| גרהרד מצקי || 10 בינואר 1943 - 1 באוקטובר 1943
|-
| הוברטוס לאמיי || 1 באוקטובר 1943 - דצמבר 1943
|-
| גרהרד מצקי || דצמבר 1943 - 1 במרץ 1944
|-
| פרנץ זנספוס || 1 במרץ 1944 - 28 במרץ 1944
|-
| הרמן פוירטש || 28 במרץ 1944 - 22 באוגוסט 1944
|-
| היינריך גץ || 22 באוגוסט 1944 - 25 בספטמבר 1944
|-
| הנגרסדורף || 25 בספטמבר 1944 - אוקטובר 1944
|-
| שארנברג || אוקטובר 1944 - 12 בדצמבר 1944
|-
| בייזה || 12 בדצמבר 1944 - 14 בינואר 1945
|-
| היינריך גץ || 14 בינואר 1945 - 1 באפריל 1945
|-
| קרל קץ || 1 באפריל 1945 - 8 במאי 1945
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/21ID-R.htm הדיוויזיה ה-21] באתר lexikon-der-wehrmacht 

21
בזים

בזים (שם מדעי: Falconinae) היא תת-משפחה ממשפחת הבזיים של עופות דורסים קטנים וזריזים.
== מאפיינים ==
הבזים הם ציידים זריזים החיים בכל היבשות ועטים על עופות אחרים, מכרסמים שונים, זוחלים וחרקים גדולים. הגדולים ביותר יכולים להרוג ארנבות, פסיונים או אווזים. הם הורגים את הטרף בטפרי רגליהם שנתפסים תוך כדי צלילתם המהירה בטרף. למעשה המין שצולל במהירות הרבה ביותר מביניהם - בז נודד הוא בעל החיים המהיר ביותר בעולם. 

הבזים חיים בזוגות ומקננים בנקרות עצים או בין סלעים. 

חלק מהבזים נתפסו על ידי ציידים ונקשרו לצייד כך שיצודו עבורו טרף קטן. תהליך זה מכונה בזיירות.

==מיון==
*תת-משפחה בזים (Falconinae)
**סוג בז (Falco) - בו 37 מינים
**סוג בזון (Microhierax) - בו 5 מינים.
**סוג ומין יחיד בזון לבן שת (Neohierax insignis)
**סוג ומין יחיד בזון גמדי (Polihierax semitorquatus)
**סוג ומין יחיד בזון מפוספס (Spiziapteryx circumcinctus)

על פי כמה חלוקות משויכים לפה בני קבוצת הקרקרים כשבט נפרד.

==גלריה==
<gallery>
Amur falcon, Falco amurensis, male at Eendracht Road, Suikerbosrand, Gauteng, South Africa (25817219562).jpg|בז אמור
Peregrine Falcon with Kill.jpg|בז נודד שטרף יונה
Microhierax caerulescens.jpg|בזון הצווארון
Pygmy Falcon (Polihierax semitorquatus) female (6446868435).jpg|בזון גמדי - הדורס הקטן בעולם
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד לייך
קטגוריה:בזיים
קרקרים

קרקרה צהובת ראש (Milvago chimachima) על [[קפיבארה.]]
קָרַקָרִים (שם מדעי: Caracarinae או Polyborinae) היא תת-משפחה ממשפחת הבזיים של עופות דורסים החיים ברחבי אמריקה.

הקרקרים שונים מעט מהבזים והם איטיים מהם, צבעוניים מעט יותר וראשם חשוף מנוצות. כמו כן הם חיים בלהקות גדולות וניזונים מטרף וגם מנבלות או מהיטפלות לדורסים אחרים. הם חיים ברחבי אמריקה מדרום ארצות הברית עד לארץ האש במגוון בתי גידול, אך רובם חיים באזורים טרופיים.

חלק ממיני הקרקרה חיים רק על הקרקע וחלקם חיים ביערות גשם. הם קרובי משפחתם של בזי היערות שחיים באותו אזור.

==מיון==
*תת-משפחה קרקרים (Caracarinae)
**סוג קרקרה (Caracara) - בו 2 מינים
**סוג ומין יחיד קרקרה שחורה (Daptrius ater)
**סוג ומין יחיד קרקרה אדומת-גרון (Ibycter americanus)
**סוג קרקרה צהובה (Milvago) - בו 2 מינים
**סוג קרקרה הררית (Phalcoboenus) - בו 4 מינים

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בזיים
הדיוויזיה ה-24 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-24 (בגרמנית: 24. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בקמניץ, והועמדה תחת פיקוד ורנר קיניץ. הדיוויזיה השתתפה בסיפוח חבל הסודטים ובכיבוש צ'כוסלובקיה, והייתה הדיוויזיה הראשונה שנכנסה לפראג. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה השמינית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסרת הארמייה ה-17, והשתתפה בקרב אומן ובקרב קייב, ולאחר מכן אף השתתפה במצור על סבסטופול כחלק מהארמייה ה-11. באוגוסט 1942 הועברה הדיוויזיה לגזרה הצפונית, שם לחמה כחלק מהארמיות ה-16 וה-18 לסירוגין עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה 
|-
| ורנר קיניץ || 1 באוקטובר 1934 - 1 באפריל 1938
|-
| זיגיסמונד פון פרסטר || 1 באפריל 1938 - 10 בנובמבר 1938
|-
| פרידריך אולבריכט || 10 בנובמבר 1938 - אפריל 1942
|-
| יוסטין פון אוברניץ || פברואר 1940 - 14 ביוני 1940
|-
| הנס פון טטאו || 14 ביוני 1940 - 10 בפברואר 1943
|-
| ארנסט-אנטון פון קרוסיג || 10 בפברואר 1943 - 1 במרץ 1943
|-
| קורט ורסוק || 1 במרץ 1943 - 19 בפברואר 1944
|-
| אופלט || 19 בפברואר 1944 - 20 בפברואר 1944
|-
| פון ואגנר || 21 בפברואר 1944 - 28 בפברואר 1944
|-
| הנס פון פאלקנשטיין || 28 בפברואר 1944 - 5 ביוני 1944
|-
| קורט ורסוק || 5 ביוני 1944 - 3 בספטמבר 1944
|-
| הראלד שולץ || 3 בספטמבר 1944 - מרץ 1944
|-
| יוהאן-אוסקר בראואר || מרץ 1945
|-
| הראלד שולץ || מרץ 1945 - 8 במאי 1945
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/24ID-R.htm הדיוויזיה ה-24] באתר lexikon-der-wehrmacht 

24
אייראט רפאלוביץ אישמוראטוב

אייראט אישמוראטוב לאחר ההופעה באופרה הממלכתית האקדמאית ותיאטרון הבלט בטטרסטן, קאזאן, רוסיה 28 בנובמבר 2012
אייראט רפאלוביץ אישמוראטוב (ברוסית: Айрат Рафаилович Ишмуратов, באנגלית: Airat Rafailovich Ichmouratov, נולד ב-28 ביוני 1973) הוא מלחין רוסי-קנדי ממוצא אתני וולגה טטרי, מנצח וקלרינטן כליזמר. הוא המנצח והמלחין בתזמורת "הדור החדש" שבמונטריאול, קלרינטן בקבוצת הכליזמר כליזטורי ופרופסור אורח באוניברסיטת לאוול שבקוויבק, קנדה.

==ילדות ונעורים==

אישמוראטוב נולד וגדל בקאזאן, הבירה והעיר הגדולה ביותר בטטרסטן, רוסיה, הוא הילד השני לראזינה אישמוראטוב (גאטינה) ורפאל אישמוראטוב. הוא למד קלרינט בבית הספר הקאזאני למוזיקה מס' 3, במכללה הקאזאנית למוזיקה ובקונסרבטוריון הקאזאני, וסיים את לימודיו בשנת 1996.

==קריירה==

בשנת 1998, אישמוראטוב הגר למונטירואל, קנדה, קיבל את התואר השני באוניברסיטת מונטריאול, ולמד עם אנדרה מוייסאן. לאחר מכן הקים את שלישיית מוזינסקי עם לאו די-סלו ויבגניה קירג'נר על הפסנתר, אשר זכתה במקום הראשון ובפרס היוקרתי בפסטיבל המוזיקלי הלאומי (קנדה, 2002) ומקום ראשון בתחרות המוזיקה הבינלאומית השמינית בקרקוב (פולין,2004)

===מנצח===
אישמוראטוב ואלוירה מיסבקובה בזמן הופעת כליזטורי, שאנגחאי, סין, אוגוסט 2013
עבודת המנצח הראשונה של אישמוראטוב, אחרי שקיבל את תואר השלישי בהנצחת תזמורת באוניברסיטת מונטריאול (2005) הייתה עם התזמורת לס ויולנס דו ראוי בעיר קוויבק, שם הוא היה עוזר המנצח של ברנרד לאבאדי. אישמוראטוב מונה לתפקיד מנצח קבע בתזמורת סימפוניית קוויבק משנת 2009 ועד 2011, שם הוא עזר למנצח והמלחין הישראלי יואב תלמי. בשנת 2011, בהתראה קצרה החליף את יולי טורובסקי, אישמוראטוב הנציח את התזמורת המוזיקאים ממונטריאול בסבב ההופעות בארצות הברית, ברזיל ופרו. באוקטובר 2011 הופיעה בהצגת בכורה עם האופרה הממלכתית האקדמאית ותיאטרון הבלט בטטרסטן (רוסיה) והוזמן בשנית להלחין את הטורנדוט של פוצ'יני [11] והריגולטו של ורדי בעונת 2012-13 ובסבב ההופעות האירופאי העוקב.

===כליזטורי===
בשנת 2000, מר. אישמוראטוב הצטרף לקבוצת הכליזמר כליזטורי (באנגלית: Kleztory), שבה כיום מנגן בקלרינט, מלחין ומעבד. בשנת 2012 כליזטורי ניצחו במקום הרביעי בפסטיבל הכליזמר הבינלאומי באמסטרדם וכתוצאה מכך הופיעו בפסטיבל הכליזמר הרביעי באביב העוקב

===מלחין===

המוזיקה של אייראט אישמוראטוב מנוגנת על ידי הרכבים ומוזיקאים רבים בכל רחבי העולם, הכוללים את מקסים ונגרוב, התזמורת סימפוניית קוויבק, תזמורת מונטריאול, תזמורת סימפוניית טאיפיי, לס ויולנס דו ראוי, רביעיית המיתרים החדשה של אורפורד, יולי טורובסקי & המוזיקאים ממונטריאול, התזמורת "אמאדאוס" מהרדיו הפולני.

אישמוראטוב כונה כמלחין קבע בשנת 2012 ב"הופעות באיים הביקיים", בשנת 2013 בקיץ הלחין במרכז אורפורד לאומנות ובשנת 2015 בקיץ הלחין את המהדורה ה-17 בפסטיבל הקלאסיק הוטס-לאורנטידס. משנת 2012 אישמוראטוב חבר מלחין במרכז למוזיקה הקנדי
.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:מנצחים קנדים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לאוול
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1973
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1973
מוקסין (נחש)

מוֹקָסִין (שם מדעי: Agkistrodon) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים החי בביצות באמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית. הוא קרוב משפחה של העכסן.

נחשים אלה בעלי חברבורות גדולות המזכירות את דפוס הקשקשים של הפיתון והם יודעים להסוות את עצמם לטרפם בביצה. לצעירים ישנו זנב המפתה את הטרף להתקרב, בדמיונו לתולעת. הם ארסיים ובעלי פה רחב היכול ולסת היכולה להכיש במהירות. אורך כמה פרטים מגיע למעל 180 ס"מ.

הם טורפי-על בביצות של אמריקה וניזונים ממגוון בעלי חיים ובייחוד מנחשים אחרים. הם ניזונים גם מדגים, סרטני נהרות, דו-חיים, עופות קטנים, זוחלים אחרים כולל צבים ואליגטורים קטנים ויונקים עד גודל של ארנבת.

מינים אלה מסוכנים גם לאנשים וכבר הרגו אנשים שלא קיבלו נוגדן לארס.

===מיני המוקסין===
*מוקסין מקסיקני (Agkistrodon bilineatus)
*מוקסין הנחושת (Agkistrodon contortrix)
*מוקסין המים (Agkistrodon piscivorus)
*מוקסין טיילור (Agkistrodon taylori)
*מוקסין דרומי (Agkistrodon howardgloydi)
* Agkistrodon russeolus

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פאליזו דה בובואה
קטגוריה:צפעוני גומה
גומצן (בות'רופס)

[[גומצן ברזילי]]
גומצן (שם מדעי: Bothrops) הוא סוג של נחשים ארסיים החיים רק בדרום ובמרכז אמריקה. הם חיים ביערות לחים וצבעם מסווה ומתאים לרקע של קרקע היער. הם בעלי גומות ליד עינם, בעזרתם הם מבחינים באופן מטושטש בחיות בעלי דם חם וכך מזהים אותם גם באפלה מוחלטת. הם ארסיים ותוקפים את קורבנם בעזרת שיני ארס גדולות היכולות לנוע במהירות לעבר טרפם. הם צדים את טרפם ממארב בין העלים של קרקע היער.

מינים רבים של גומצן הם קטלניים לאדם, שהידוע ביניהם זכה לשם גומצן אימתן.

==מיון==
{|
|* גומצן (Bothrops)
**Bothrops alcatraz
**גומצן אורוטו (Bothrops alternatus)
**Bothrops ammodytoides
**גומצן חניתי (Bothrops asper)
**גומצן אימתן (Bothrops atrox)
**Bothrops ayerbei
**גומצן בארנט (Bothrops barnetti)
**גומצן אמזוני (Bothrops bilineatus)
**גומצן ברזילי (Bothrops brazili)
**גומצן סנט לוסיה (Bothrops caribbaeus)
**Bothrops chloromelas
**Bothrops cotiara
**Bothrops diporus
**גומצן קאטינגה (Bothrops erythromelas)
|
**Bothrops fonsecai
**גומצן אינסולאריס (Bothrops insularis)
**Bothrops itapetiningae
**גומצן יאררקה (Bothrops jararaca)
**Bothrops jararacussu
**Bothrops jonathani
**Bothrops lanceolatus
**Bothrops leucurus
**Bothrops lojanus
**Bothrops lutzi
**Bothrops marajoensis
**Bothrops marmoratus
**Bothrops matogrossensis
**Bothrops medusa
**Bothrops moojeni
|
**Bothrops muriciensis
**Bothrops neuwiedi
**Bothrops oligolepis
**Bothrops osbornei
**Bothrops otavioi
**Bothrops pauloensis
**Bothrops pictus
**Bothrops pirajai
**Bothrops pubescens
**Bothrops pulchra
**Bothrops punctatus
**Bothrops rhombeatus
**Bothrops sanctaecrucis
**Bothrops taeniata
**Bothrops venezuelensis
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1824
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גאורג ווגלר
קטגוריה:צפעוני גומה
אלמאזבק אטמבייב

אלמאזבק שרשנוביץ' אטמבייב (בקירגיזית: Алмазбек Шаршенович Атамбаев; נולד ב-17 בספטמבר 1956) הוא מדינאי קירגיזי, שכיהן כנשיא קירגיזסטן מ-1 בדצמבר 2011 עד 24 בנובמבר 2017. קודם לכן שימש כראש ממשלת קירגיזסטן מ-17 בדצמבר 2010 ועד לבחירתו לתפקיד הנשיא. לפני כן כיהן כראש ממשלת קירגיזסטן מ-29 במרץ 2007 עד 28 בנובמבר 2007.

== ביוגרפיה ==
אטמבייב עם [[נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ב-2015]]
left
אטמבייב נולד בכפר אראשאן במחוז צ'וי שבצפון הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית. סיים תואר בכלכלה במוסקבה. מנישואיו הראשונים לבואזאר נולדו לו שני בנים ושתי בנות. מנישואיו השניים לראיסה (1988) נולדו לו בן ובת.

אטמבייב היה מועמד בבחירות לנשיאות קירגיזסטן בשנת 2000 אך הוא זכה ב-6 אחוזים מן הקולות. הוא כיהן כשר התעשייה, המסחר והתיירות בממשלה מ-20 בדצמבר 2005 עד פרישתו מהממשלה הקירגיזית ב-21 באפריל 2006.

בנובמבר 2006 היה אחד המנהיגים של המחאה נגד הממשלה בבישקק. הוא גם היה מעורב בפעולות מחאה מוקדמות בסוף אפריל 2006.

בעקבות התפטרותו של ראש ממשלת קירגיזסטן ב-29 במרץ 2007, מונה לממלא מקום ראש הממשלה על ידי הנשיא קורמאנבק באקייב. לאחר מכן מינויו אושר בפרלמנט ב-30 במרץ. עם מינויו היה לראש הממשלה הראשון באסיה המרכזית שהגיע ממפלגת אופוזיציה. באפריל אותה שנה ניסה לטפל במחאה הגדולה בבישקק שתבעה את התפטרותו של הנשיא בקייב, אך זכה לקריאות בוז מצד המפגינים. בעקבות כך פעל להדיח את הנשיא בקייב באמצעות משאל עם והצליח, והנשיא התפטר ב-24 באוקטובר 2007. למרות זאת התפטר גם אטמבייב מתפקידו לאחר לחצים פוליטיים.

לאחר המהומות שפרצו בקירגיזסטן, קרא אטמבייב לנשיאת קירגיזסטן רוזה אוטונבייבה להתפטר מתפקידה. תחילה אוטונבייבה דחתה את קריאותיו, אך לבסוף היא עזבה את תפקידה לאחר הפגנות האזרחים. אטמבייב היה המועמד המוביל לתפקיד נשיא קירגיזסטן, וב-2011 התמנה באופן רשמי לתפקיד.

לאחר בחירתו פעל לחיזוק היחסים הכלכליים עם טורקיה; בביקורו בטורקיה ב-2011 סוכם על הגדלת הסחר עם טורקיה, לצד הגדלת ההשקעות של טורקיה בקירגיזסטן. מבחינת יחסיו עם רוסיה, הצהיר אטמבייב על עמדה פרו-רוסית; הוא הצהיר על איחוד מכסים, דאג ליציאת הצבא האמריקאי מבסיסו בקירגיזסטן ב-2014, ודיבר על חשיבותם של יחסים כלכליים קרובים בין קירגיזסטן לרוסיה (שבשטחה עובדים כחצי מיליון קירגיזים), זאת לצד הצהרות התומכות בחיזוק העצמאות הכלכלית של קירגיזסטן.

עם סיום כהונתו, ב-27 ביוני, הפרלמנט הקירגיזי הסיר את זכות החסינות שלו בעקבות חקירת מספר תיקי חקירה שהוא נחשד כחשוד מרכזי בהן. באוגוסט 2019 כוחות מיוחדים של הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי פרצו לביתו ועצרו אותו במסגרת חקירה פנימית. הוא הואשם במעורבותו במתן חנינה לא חוקית לעזיז בטוקאייב, מראשי הפשע המאורגן בקירגיזסטן. ביוני 2020 נידון ל-11 שנות מאסר וחודשיים תוך החרמת רכוש ופרסי מדינה. בנוסף, הואשם ברצח קצין כוחות אלפא של הוועדה לביטחון לאומי במהלך ניסיון לעצור אותו בביתו בכפר קוי-טאש ב-7 באוגוסט 2019. במהלך חיפוש בביתו התגלו כלי נשק.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורשעים בדין
קטגוריה:אישי ציבור שהורשעו בדין
קטגוריה:נשיאי קירגיזסטן
2016 10
קטגוריה:פוליטיקאים קירגיזים
קטגוריה:ילידי 1956
קטגוריה:קירגיזים שנולדו במאה ה-20