OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כף-אווז

כף האווז (שם מדעי: Chenopodium, שם מנוקד: כַּף הָאֲוָז) היא סוג צמח פורח ממשפחת הירבוזיים. הסוג מונה כ-150 מינים, בהם המין קינואה.

==טקסונומיה==
על פי שיטת המיון הגנטי של קבוצת APG מ-2003, מצויה כף האווז במשפחת הירבוזיים. קודם לכן, למשל במערכת המיון קרונקוויסט מ-1981, הייתה כף האווז במשפחת הסלקיים.

==מאפיינים==
מיני כף האווז הם צמחים עשבוניים (חד שנתיים או רב שנתיים קצרי חיים), בעלי עלים מסורגים בתצורת להב (לעיתים חלקם בעלי שפה משוננת או מתרחבת). הפרחים לרוב בתצורת תפרחות המורכבות מעשרות יחידות קטנות. הפירות דמויי דגנים, מקבצים של גרעינים הנתונים במעטפת. עליהם האכילים מהווים מזון למגוון זחלי פרפראים, כמו למשל מיני הסוג Coleophora.

==בשימוש האדם==
כף האווז מכילה מספר מינים המשמשים למאכל. חלקם היו בשימוש חקלאי או חקלאי למחצה כבר לפני כ-6,000 שנה (הקינואה בשימוש ילידי אמריקה). מינים נפוצים למאכל כוללים את כף אווז לבנה (Chenopodium album, ידועה גם בשם האנגלי Fat Hen) וכף אווז ריחנית (Chenopodium ambrosoides, ידועה גם בשם Epazote).

לא רק הזרעים מצויים בשימוש: קיימים מאכלים הודיים המשתמשים רבות בעלים הרחבים של חלק ממיני כף האווז, באופן דומה לעלי סלקיים כגון תרד.

==בישראל==
בארץ צומחים בר אחד עשר מינים של כף האווז: 

* כף אווז האשפות 
* כף אווז מבאישה
* כף אווז לבנה
* כף אווז גדושה
* כף אווז ריחנית 
* כף אווז אדומה
* כף אווז מיזורי
* כף אווז הגינות
* כף אווז רבת עלים
* ושני מינים להם טרם ניתן שם עברי רשמי: Chenopodium ficifolium ו- Chenopodium urbicum.

==ראו גם==
* ירבוזיים
* קינואה
* ירבוז

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ירבוזיים
ביאטריקס פוטר

בנג'מין ארנבון, איור של פוטר מתוך ספרה "הסיפור על בנג'מין ארנבון" (1904)
ביאטריקס פוטר (באנגלית: Beatrix Potter; 28 ביולי 1866 – 27 בדצמבר 1943) הייתה סופרת ומאיירת אנגלייה הידועה בשל ספרי הילדים שלה על חיות ובראשם פיטר הארנב.

== ביוגרפיה ==
ביאטריקס פוטר נולדה למשפחה מהמעמד הגבוה באנגלייה וחונכה על ידי מורה פרטית ללא מגע עם ילדים אחרים. היו לה מספר חיות מחמד והיא חבבה את הטבע. בתחילת המאה ה-20 היא פרסמה סדרה של ספרי ילדים על חיות. היא התארסה בחשאי עם המו"ל שלה, נורמן וורן, אולם זה נפטר עוד לפני שהספיקו להתחתן.

הצלחת סדרת הספרים לילדים הקנתה לה ממון. לאחר פטירתו של וורן, הודות להכנסות אלה, רכשה לעצמה אחוזה באזור האגמים של קאמבריה ועברה להשתקע שם. היא גידלה כבשים, המשיכה לכתוב ספרים ומספר שנים אחר-כך, ב-1913, נישאה לעורך דין תושב האזור. עם מותה היא הורישה את האחוזה שלה לקרן לשימור האזור, כדי להגן עליו מפני פיתוח נדל"ני.

ב-1936, שנה לפני הקרנתו לראשונה של "שלגיה ושבעת הגמדים", סרט ההנפשה הראשון שלו באורך מלא, ביקש וולט דיסני לקבל את הזכויות להפקת סרט המגולל את סיפורו של פיטר הארנב. הוא לא קיבל את הסכמתה של ביאטריקס פוטר לכך.

ב-1990 יצא לאור באנגליה ספר<ref></ref> שבו תורגמו חלק מציוריה לרקמה וסריגה בידי הרוקמת והמעצבת פט מאנציני, שגם הוסיפה דוגמאות שמאפשרות לכל אחת ליצור את הכריות, הצעיף או כיסויי המיטה על פי הציורים של ביאטריקס. 

בשנת 2006 יצא לאקרנים הסרט "מיס פוטר", ביוגרפיה בכיכובה של רנה זלווגר.

בשנת 2012 החלה הקרנתה של סדרת הטלוויזיה המצוירת "הרפתקאות פיטר הארנב", בערוץ ניקלודיאון. בישראל, הסדרה משודרת בערוץ הופ! החל משנת 2014.

בפברואר 2018 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "פיטר ראביט", המבוסס על ספרי פיטר הארנב, והופק על ידי אולפני קולומביה. הסרט שילב אנימציה עם שחקנים ואת קולו של פיטר הארנב דיבב ג'יימס קורדן. את האנימציה יצרה חברת "Animal Logic" האוסטרלית.

=== עבודה מדעית ===
פוטר חונכה בביתה והתעניינה בכל תחומי המדע, מלבד אסטרונומיה. לבה היה נתון במיוחד לבוטניקה. בעשור האחרון של המאה ה-19 התרכזה במיקולוגיה (חקר הפטריות). היא החלה בציור פטריות עקב יופיין, אך אחרי פגישתה עם המיקולוג צ'ארלס מקינטוש, גברה התעניינותה בדרך התרבותן של הפטריות והיא ביצעה איורים מיקרוסקופיים רבים של נבגים. היא פיתחה תאוריה בדבר נביטת נבגים, אך זכתה בעיקר להתעלמות, עקב מינה וגילה הצעיר.

== ספריה לילדים ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.bpotter.com/Chronology.aspx תולדות חייה של ביאטריקס פוטר], באתר האינטרנט של הספר "Beatrix Potter, The Extraordinary Life of a Victorian Genius", מאת לינדה ליר 
* אילנה גרף, [http://www.e-mago.co.il/Editor/art-269.htm ביאטריקס פוטר: הגברת עם הארנב], באתר אימגו
* הסיפורים "הסיפור על פיטר הארנב" (1902) ו"הסיפור על בנג'מין ארנבון" (1904), כולל האיורים המקוריים, בויקיטקסט 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער בריטיות
קטגוריה:ממשילי משלים
קטגוריה:סופרות אנגליות
קטגוריה:מאיירות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1866
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1943
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1943
מרקלגוניס

מרקלגוניס (Maracalagonis) היא עיר בסרדיניה, בעיר המטרופולינית של קליארי 17 ק"מ מהעיר קליארי. התושבים מכונים בשם "maresi", שמקורו אתני. העיר נמצאת באזור הנחשב לפורה ומצויים בו מטעים רבים. עם זאת, רוב אוכלוסיית העיר מועסקת ברובה מחוץ למקום.

== תולדות העיר ==

לדעת חוקרים מקור שמה הוא שֵׁמִי. לפי דעה זו שמה של העיר: מרקלגוניס מורכב משתי מילים בשפה שמית : מרה (Mara) שפרושה "ביצה" ו-קלגוניס (Calagonis) שפרושה "מקום פורה" - אולי "כלכלה". שמות התואר מתאימים לגאוגרפיה של האזור.

בסביבה כפרים אחדים, ביניהם: סיני (סרדיניה), Castiadas, Quartu Sant'Elena, "Quartucciu", "Villasimius

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרדיניה: ערים
אספרטט טראנסקרבמוילאז

מבנה האנזים
אספרטט טראנסקרבמוילאז (ATCase) הוא אנזים המקטלז את יצירת N-carbamoylaspartate משני סובסטרטים: אספרטט וקרבמויל-פוספט. ריאקציה זו היא השלב הראשון במסלול הביוסינתיזה של פירימדינים.

==מבנה==
ATCase הוא הטרו-אוליגומר, הבנוי מ-12 תתי יחידות, במשקל כולל של כ- 300kDa. הסטויכומטריה של תתי היחידות במבנה הרביעוני היא C<sub>6</sub>R<sub>6</sub>, כלומר שש שרשראות פוליפפטידיות קטליטיות (בעלות קבוצות קטליטיות החיוניות לפעילות החלבון; משקל כל שרשרת קטליטית: 34kDa) ושש שרשראות פוליפפטידיות רגולטוריות (בקרתיות, שאינן מזרזות ריאקציה כימי, אך מבקרות את פעילות האנזים; משקל כל שרשרת רגולטורית: 17kDa). המבנה הרביעוני של אנזים זה מראה כי כל שלוש שרשראות קטליטיות יוצרות טרימר קטליטי (בעלי משקל של 34KDa) וכל שתי שרשראות רגולטוריות יוצרות דימר בקרתי (רגולטורי). שני הטרימרים הקטליטיים יוצרים אינטראקציות זה עם זה באמצעות אינטראקציות עם שלושת הדימרים הרגולטוריים.

==קינטיקה==
קשירת הסובסטרטים לאנזים היא קואופרטיבית ולכן בגרף מהירות כנגד ריכוז סובסטרט מתקבלת תלות סיגמואידלית. פעילות ATCase ניתנת להסבר באופן מיטבי לפי מודל MWC, לפיו האנזים יכול להמצא באחד משתי קונפורמציות רביעוניות בעלות זיקה שונה.

==בקרה==
ATCase מבוקר על ידי מספר אפקטורים אלוסטריים:
*אספרטט וקרבמויל פוספט הם אפקטורים אלוסטריים הומוטרופיים חיוביים המגדילים את הזיקה בין האנזים לסובסטרטים.
*CTP הוא אפקטור הטרוטרופי שלילי המקטין את הזיקה של האנזים לסובסטרטים שלו ומגדיל את הקואופרטיביות. CTP הוא תוצר הסופי במסלול ביוסינתזה זה ולכן זהו עיכוב בהיזון חוזר feedback inhibition.
*ATP הוא אפקטור הטרוטרופי חיובי המגדיל את הזיקה של האנזים לסובסטרטים שלו ומקטין את הקואופרטיביות. ריכוז גבוה של ATP מאותת על אנרגיה זמינה בתא ולאפשרות של שכפול DNA, ולכך דרושה סינתזה של פירמידינים. ATP הוא גם פורין ולכן בקרה זו מאפשרת ויסות של ריכוז הפורינים והפירימידינים בתא. ATP וCTP נקשרים לתתי היחידות הרגולטוריות של האנזים.

==הפרדה לטרימרים קטליטיים ודימרים רגולטוריים==
טיפול כימי של ATCase על ידי הריאגנט p-hydroxymercuribenzoate גורם להפרדה בין תתי היחידות הקטליטיות והרגולטוריות. לאחר הפירוק (וניתוק הריאגנט), הטרימרים הקטליטיים המבודדים אינם קואופרטיביות ביחס לקישור הסובסטרטים, אלא מתנהגים לפי דגם קינטיקת מיכאליס-מנטן. בנוסף, פעילותם אינה מבוקרת עוד על ידי ATP או CTP. לעומת זאת הדימרים הרגולטוריים המבודדים אינם מראים פעילות קטליטית, אך קושרים היטב את ATP ואת CTP.

==עיכוב==
N-phosphonacetyl-L-aspartate (בקיצור: PALA) הוא אנלוג, הדומה לקומפלקס של שני הסובסטרטים הנוצר במצב המעבר של הריאקציה. PALA מעכב את האנזים, תוך הסטת מבנהו הרביעוני למבנה בעל האפיניות הגבוהה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ביוכימיה
טיולי ישראל צפון

טיולי ישראל צפון הוא מדריך טיולים מאת יעקב שורר, ובו ששים מסלולי טיול בצפון ישראל. שורר היה מרצה ללימודי ארץ ישראל במכללת בית ברל ובמכללת אורנים, ניהל בית ספר שדה של החברה להגנת הטבע, ערך את המגזין "טבע וארץ" והיה בין עורכי מדריך ישראל החדש.

מסלולי הטיולים מחולקים לפי אזורים:
* החרמון והגולן: 12 מסלולים בין הר החרמון לבין סוסיתא ומצוקי האון.
* הגליל העליון ועמק החולה: 17 מסלולים מהגליל המערבי ועד לתל חי.
* הגליל התחתון וחופי הכנרת: 12 מסלולים מנחל ציפורי לבין בקעת כנרות.
* מהר הכרמל וחופו עד להר הגלבוע: 19 מסלולים.

לתיאורי המסלולים מצורפות מפות, ולעיתים יש בהם גם הפניה למקורות ספרותיים שונים.

==קישורים חיצוניים==
*טיולי ישראל - צפון, יעקב שורר, הוצאת כתר - 

קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:ספרי 2003
קריית הרצוג

קריית הרצוג (או קריית הרב הרצוג) היא שכונה בצפון־מזרח העיר בני ברק, מצפון לרחוב ז'בוטינסקי. השכונה נבנתה בשנת 1960 ונקראה על שמו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג.

השכונה ממוקמת מצפון לפרדס כץ וגובלת מצד צפון באזור התעשייה של בני ברק ובשכונות עבר הירקון שבצפון תל אביב, ממזרח בכביש 4 (כביש גהה) ופתח תקווה וכן ברמת גן. ויש בה 314 מבנים (בניינים) 

בשנות השמונים הורחבה השכונה, עם הקמת שכונת-הבת "נחלת סירוקה" על ידי ארגון צעירי אגודת ישראל ('צא"י').

==תולדות השכונה==
השכונה הוקמה בתחום הכפר הערבי "אבו לבן" על ידי חברת משהב בשיתוף המפלגה הדתית לאומית בארצות הברית ותוכננה על ידי יצחק פרלשטיין לכלול 2,100 יחידות דיור לזוגות צעירים ועולים חדשים. אבן הפינה לשכונה נורתה ב-18 במרץ 1964.

השכונה הוקמה עבור אוכלוסייה דתית לאומית ואף חרדית בחלקיה. בשנים האחרונות חלו תמורות באופי השכונה: האוכלוסייה החילונית הידלדלה, ובד בבד נרשמה הגירה שלילית של האוכלוסייה הדתית לאומית לטובת פתח תקווה, רעננה וגבעת שמואל. במקומם התיישבו בשכונה משפחות וזוגות צעירים מן המגזר החרדי. בשנות התשעים קלטה השכונה עולים חדשים מחבר המדינות.

==אתרים בשכונה==
אחד מיסודותיה של קריית הרצוג וסמלה המוכר הוא תל אבו זיתון, הנקרא גם "הר הבדואים". למרגלות התל הוקם פארק שעשועים לילדי העיר בשם פארק גבעת הזית. בתקופת הקמת המדינה התגלה כי הר הבדואים שימש כמחבוא לחיילים בתקופת מלחמה בזמן שלטון הטורקים ואף לפני כן. עד היום ניתן למצוא בחלקו הלא משופץ כניסות לבונקרים תת-קרקעיים. פסגת התל מגודרת. עד לסוף המאה העשרים שכנה למרגלות התל ביצה שגבלה באזור התעשייה של העיר. כיום יובשה הביצה וכמעט אין זכר לקיומה. בסמוך לתל פועלת רכבת משא.

צפונית לקריית הרצוג נמצאות עתודות הקרקע האחרונות של בני ברק ונכון ל-2021 מוקמת שם שכונה חדשה בשם "בני ברק צפון". בנוסף לכך, השכונה קרובה לתחנת גשר אם המושבות של הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן.

== בתי כנסת וקהילות בשכונה ==
מוסדות תורה וחינוך הפועלים בתחומי השכונה: ישיבת ברכת יוסף; ישיבת נחלת שלמה; ישיבת אור אליצור של הרב מסעוד בן שמעון; וכמו כן הישיבה התיכונית בני עקיבא בני ברק המוכרת יותר בשם "ישיבת קריית הרצוג" על שם השכונה בה היא שוכנת.

בתי הכנסת המרכזיים בשכונה הם "בית הכנסת האשכנזי המרכזי", "היכל שלמה", ושטיבלאך זיו יהודה. מאז שנת 2010, השכונה בעלת צביון חרדי מובהק. הוקמו בשכונה כמה בתי כנסת המאגדים תחתיהם קהילות מגוונות של הציבור החרדי, בעיקר מהמגזר הליטאי והספרדי המתגורר בשכונה.
 
בשכונה אף קיים סניף של תנועת "בני עקיבא". עקב הידלדלות האוכלוסייה הדתית-לאומית בשכונה בעשור האחרון, מספר בני הנוער הפוקדים את הסניף כיום מצומצם.

בנוסף שוכן בשכונה רבי מאיר רוזנבוים, אדמו"ר חסידות פרמישלאן, שחצרו נמצאת ברחוב אברבנאל.

== ראו גם ==
*שכונת פרדס כץ

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: שכונות
עבד אל-עזיז א-זועבי

עבד אל-עזיז א-זועבי (בערבית: عبد العزيز الزعبي; תעתיק מדויק: עבד אלעזיז אלזעבי; 4 בפברואר 1926 – 14 בפברואר 1974) היה איש ציבור ערבי-ישראלי שכיהן כראש עיריית נצרת, כחבר הכנסת וכסגן שר הבריאות מטעם מפ"ם.

== ביוגרפיה ==
א-זועבי נולד בנצרת, צאצא למשפחת זועבי. בסיום לימודיו התיכוניים, למד בקולג' הערבי בירושלים והחל לעבור כפקיד מכס בממשלת המנדט הבריטי. עם קום המדינה השתלב בשירות המדינה ועבד כפקיד במינהל מקרקעי ישראל. במנהל הוא עבד עד שנת 1958 ובמהלך שנים אלו נבחר למזכיר אגודת עובדי המדינה בנצרת. במקביל החלה פעילותו הציבורית, משום שהיה ממייסדי "האיגוד היהודי-ערבי לשלום ולשוויון זכויות" (1956) וחבר מערכת העיתון "ניו אאוטלוק".

בשנת 1958 הצטרף א-זועבי למפ"ם ונבחר מטעמה למועצת העיר נצרת (1961–1974). בשנים 1961–1965 כיהן כסגן ראש העירייה בתואר ללא שכר. בבחירות בסוף שנת 1965 עלה כוחה של רק"ח שזכתה בשבעה מנדטים, וא-זועבי שהיה הנציג היחיד של מפ"ם היה ללשון המאזנים בין רק"ח ומפא"י. הוא נבחר בקולות רק"ח, בניגוד לעמדת מפלגתו, לתפקיד ראש העיר וניסה ללא הצלחה לגבש קואליציה רחבה שתכלול את רק"ח ואת המערך. לאחר שלושה חודשים הוא התפטר ולעירייה מונתה ועדה קרואה.

בשנים 1965 עד 1966 הוא שימש גם כעורך הירחון "אל-פג'ר", חבר מערכת בשבועון "אל-מרסד" ונמנה בין מייסדי המכון הערבי בגבעת חביבה.

בשנת 1965 נבחר א-זועבי לכהן כחבר הכנסת בכנסת השישית. כהונתו נמשכה תשע שנים (מטעם המערך), עד לפטירתו, ובמהלכן הוא היה חבר בוועדות הכלכלה, הפנים והעבודה והרווחה. בשנת 1971 מונה לסגן שר הבריאות וכיהן בממשלת ישראל החמש עשרה, תחת שר הבריאות ויקטור שם-טוב.

א-זועבי נפטר באופן מפתיע בפברואר 1974, בגיל 48. א-זוועבי נפטר בעודו מכהן כסגן שר הבריאות וחבר הכנסת.

== חיים אישיים ==
בנובמבר 1967 התחתן עם יהודייה בנישואין אזרחיים בקפריסין. 

א-זועבי הוא חלק ממשפחת זועבי, שהוציאה מספר חברי כנסת, ראשי ערים ואישי ציבור אחרים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:ראשי עיריית נצרת
קטגוריה:עיתונאים ערבים ישראלים
קטגוריה:פקידים במשרדי ממשלת ישראל
עבד
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:חברי הכנסת: פקידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי תקשורת
כף אווז לבנה

כף אווז לבנה (שם מדעי: Chenopodium album, באנגלית Goosefoot או Fat-Hen) היא מין של כף האווז, עשב שוטה הצומח במהירות יחסית.

==תפוצה==

כף אווז לבנה נפוצה בכל רחבי אירופה, שם תיאר אותה קארולוס ליניאוס כבר ב-1753. היא נפוצה גם במזרח הרחוק עם מאפיינים חיצוניים שונים במעט. פרט לשני אזורים אלו, התפשטה כף האווז הלבנה לאוקיאניה, צפון אמריקה, אוסטרליה ואפריקה. כצמח שוטה, היא מעדיפה קרקע עשירה בחנקן, וצומחת היטב באתרי עזובה.

==מאפיינים==

צמח בעל גבעול מרכזי ישר וגלילי, הצומח ישר לגובה שבין 10 ס"מ למטר וחצי. נוטה לכפוף לאחר הפריחה, ממשקל הפרחים והפירות. העלים מסורגים ומשתנים בצורתם לאורך הגבעול: אלו שקרובים לבסיס בצורת יהלום עם פתח משונן, ואלו הקרובים לקצה להביים ושפתם תמימה.

הפריחה מתחילה במאי וממשיכה עד נובמבר. הפרחים קטנים ובעלי חמישה עלי כותרת, הדומים לחמש אצבעות עם קרומים ביניהן (ייתכן כי מכאן הגיע השם "כף אווז"). האבקנים עשויים לעורר את קדחת השחת.

הפירות עגולים ומכילים עשרות זרעים שחורים אכילים. זרעים אלו עשירים בחלבון, סידן, זרחן וויטמין A, וערכם התזונתי קרוב לזה של כף אווז הקינואה.

==בשימוש האדם==

כף אווז לבנה היא לרוב מטרד לחקלאים, היות שהיא מתפשטת במהירות בקרקע מדושנת ולא מלוחה. בגידולים כמו תירס, התפשטות של כף אווז לבנה עשוי להוריד את היבול ב-13%. עם זאת, באזורים מסוימים בעולם מגדלים את הצמח באופן מכוון כגידול חקלאי, לטובת מאכל הגרעינים.

במטבחים מסוימים משתמשים בעלים הרחבים מבסיסו של הצמח כעלה ירוק לסלטים, בדומה לעלי סלק ותרד. הגרעינים והעלים משמשים מספוא טוב לעופות (על כך השם האנגלי לצמח - Fat Hen, תרנגולת שמנה). כמספוא לבקר היא נחותה מעשבים אחרים, ועשויה לגרום לתופעות לוואי בהמוגלובין הפרות.

הקנה המרכזי של הצמח מתקשה עם הזמן ומתעצה, ולכן באזורים מסוימים בסין השתמשו בו כמטה הליכה.

==בישראל==
ניצן ופרח של כף אווז לבנה
כף אווז לבנה היא ממיני העשבים השוטים הנפוצים בארץ. ניתן למצוא אותה צומחת באזורי עזובה בחרמון, רמת הגולן והגליל; בעמק יזרעאל, הר הגלבוע והכרמל; השרון, מישור החוף וגוש דן; ים המלח, מדבר יהודה, הרי ירושלים והשפלה; בנגב ובהרי אילת.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ירבוזיים
קטגוריה:ארץ ישראל: ירבוזיים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
שפעול פרוטאוליטי

שפעול פרוטאוליטי הוא התהליך שבו נוצר אנזים פעיל מצורתו הלא פעילה. אנזימים רבים משופעלים בדרך זו כאשר בתהליך עצמו מתרחשת הידרוליזה של מינימום קשר פפטידי ספציפי אחד באנזים הלא פעיל הנקרא זימוגן או פרואנזים.

==התהליך==
השפעול מתבצע על ידי אנזימים ספציפיים הנקראים פפטידאזות או פרוטאזות. ביקוע על ידי אנזימים אלה אינו דורש אנרגיה ויתרון זה מאפשר חיתוך חלבונים גם מחוץ לתא ואי צורך בהשקעת ATP. כמו כן, התהליך משמש כבקרה לכמות האנזימים הדרושה. התהליך מסתיים כאשר מתבצע כיבוי באמצעות קשירה של מעכבי אנזימים (לדוגמה זירחון או חלבונים ספציפיים) לאנזימים הפרוטאוליטיים.

ניתן להדגים אקטיבציה של זימוגנים באמצעות כימוטריפסין, אנזים המזרז פירוק חלבונים במהלך תהליך העיכול. כימוטריפסינוגן, צורתו הלא פעילה (זימוגן) של כימוטריפסין עובר הידרוליזה של מספר קשרים פפטידים על ידי האנזים הפרוטאוליטי טריפסין. החיתוך מאפשר חשיפה של האתר הפעיל ואת יצירת כיס האוקסיאניון שהוא מוטיב מבני החיוני לפעילותו של הכימוטריפסין המסייע בייצוב מצב הביניים הלא יציב הנוצר במהלך הריאקציה. בנוסף, כימוטריפסינוגן הוא פוליפפטיד שלם והחיתוכים מאפשרים את קבלת צורתו של הכימוטריפסין המורכב משלושה פוליפפטידים שביניהם קשרים דיסולפידיים.

==דוגמאות לשיפעול פרוטאוליטי==

*טריפסין, אנזים השייך למשפחת הסרין פרוטאזות. הטריפסין מפרק חלבונים במהלך תהליך העיכול כאשר הוא מבקע שרשראות פוליפפטידיות בצד הקרבוקסילי של ליזין וארגינין. האנזים מופרש מהלבלב בצורתו הלא פעילה - טריפסינוגן ובתריסריון עובר חיתוך והופך לטריפסין. טריפסין למעשה מבצע בעצמו שפעול פרוטאוליטי לאנזימים שונים הקשורים לתהליך העיכול כמו כימוטרפסינוגן, טריפסינוגן. הוא למעשה משפעל כללי של זימוגנים המגיעים מהלבלב.
*קרישת דם משופעלת באמצעות מפל אקטיבציה של זימוגנים שמבטיח תגובה מהירה ומוגברת לטראומה. בסיומו של מפל הפעילות מתבצע חיתוך של פיברינוגן על ידי תרומבין לקבלת פיברין, מרכיב חשוב במנגנון קרישת הדם.
*ההורמון אינסולין, החיוני לוויסות רמות הגלוקוז בדם, הוא למעשה התוצר המוגמר הנוצר על ידי חיתוכים פרוטאוליטיים. הפרה-פרואינסולין עובר שפעול פרוטאוליטי כאשר מקטע של 23 חומצות אמינו בקצה האמיני נחתכות. בשלב זה מתקבל פרואינסולין שגם הוא עובר שפעול פרוטאוליטי- חיתוך בשני אתרים ספציפיים וקבלת האינסולין הבוגר.

==ראו גם==
*טריפסין
*כימוטריפסין 
*אינסולין
*פרואינסולין

קטגוריה:אנזימים
רוברט קורי

רוברט בריינארד קורי (באנגלית: Robert Brainard Corey; 19 באוגוסט 1897 – 23 באפריל 1971) היה ביוכימאי אמריקאי, יליד ספרינגפילד, מסצ'וסטס.

==הישגים מדעיים==
שמו של קורי נקשר לרוב עם לינוס פאולינג עמו עבד בשנים 1940–1950. קורי ופאולינג יחד עם הרמן ברנסון עבדו במכון לטכנולוגיה בקליפורניה שם פענחו מבנים ביולוגיים. שמם פורסם בעקבות התחזית שפרסמו בשנת 1951 בנוגע לקיום סליל אלפא ומשטח בטא. פאולינג, קורי וברנסון חזו קיום מבנים אלה על סמך פוטנציאל קשרי המימן של השרשרת הפוליפפטידית. מספר שנים מאוחר יותר אושר מבחינה נסיונית קיום מבנים אלה במבנה השניוני של חלבונים רבים.

גילוי נוסף חשוב בעבודותיו של קורי הוא פיתוח מודלים המלמדים על הסידור האטומי והקונפיגורציה של חומצות אמינו בחלבונים.

==ראו גם==
*לינוס פאולינג
*מבנה שניוני
*סליל אלפא
*משטח בטא

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פיטסבורג
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
ארגן

ארגן (פורטוגזית Arguim; צרפתית והולנדית Arguin) הוא אי מול חופיה של מאוריטניה הנמצא במפרץ ארגן. אורכו של האי הוא כ-6 קילומטר ורוחבו הוא כ-2 קילומטר. מסביב לאי נמצאות שוניות גדולות ומסוכנות. כיום האי הוא חלק מהפארק הלאומי בנק ד'ארגן המוכרז כאתר מורשת עולמית מאז 1989.

== היסטוריה ==
ארגן היה מטרתן של אומות רבות שחשקו בו בשל מיקומו האסטרטגי, והשליטה על האי עברה מיד ליד פעמים רבות. בשנת 1443 הגיע האירופאי הראשון לאי, החוקר הפורטוגזי נונו טריסטו. ב-1445, הנסיך אנריקה הספן הקים נקודת מסחר על האי, שסחרה בגומי ערבי ובעבדים למען פורטוגל. מ-1455, כ-800 עבדים הועברו מארגן לפורטוגל כל שנה.

ב-18 באוגוסט 1518 חתם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על צו מלכותי המאשר הובלת עבדים ישירות מאפריקה לאמריקה, ולאחר מכן יצאו ארבעה משלוחי עבדים מהאי לפוארטו ריקו. משלוחים אלו נחשבים לראשיתו של סחר העבדים האטלנטי.

ב-1633, במהלך המלחמה נגד ספרד (שאז שלטה בפורטוגל), הולנד כבשה את האי. הוא נשאר בשליטה הולנדית עד לשנת 1678. צרפת קיבלה את השליטה על האי בספטמבר 1678, אך האי ננטש עד לשנת 1682.

ארגן הייתה אחת הקולוניות המוקדמות של ברנדנבורג ושל פרוסיה בין 1685 ל-1721. לאחר מכן צרפת כבשה בחזרה את האי, רק כדי לאבד אותו בשנה שלאחר מכן להולנדים. צרפת כבשה בחזרה את האי בשנת 1724. התקופה הזו של השלטון הצרפתי נמשכה כארבע שנים; ב-1728 האי נכבש בידי הצ'יפים של מאוריטניה. האי חזר לשלטון הצרפתי בשנותיה המוקדמות של המאה ה-20, כחלק מהקולוניה הצרפתית במאוריטניה; האי עבר לבסוף לידי מאוריטניה כשזו קיבלה עצמאות בשנת 1960.

==ראו גם==
* לה מדוז

==קישורים חיצוניים==

<gallery widths="300px" heights="150px">
Fort of Arguin 1721.jpg|המבצר ההולנדי בארגן משנת 1721
Plan fo Arguin 1721.JPG|תרשים המבצר
</gallery>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאוריטניה: גאוגרפיה
קטגוריה:מאוריטניה: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה: איים
קטגוריה:אפריקה: מושבות פורטוגזיות לשעבר
תזמורת הרדיו של פרנקפורט

תזמורת הרדיו של פרנקפורט (בגרמנית: hr-Sinfonieorchester), שנקראה עד 2005 "התזמורת הסימפונית של רדיו פרנקפורט", היא תזמורת הרדיו של רשת השידור הציבורית של מדינת הסה הגרמנית (פרנקפורט). קשת סגנונות המוזיקה שלה כוללת את הרפרטואר הקלאסי-רומנטי, תגליות במוזיקה ניסיונית חדישה, קונצרטים לילדים ולנוער, מוזיקה קלאסית קלה ותפיסות תכנון תובעניות. היא נודעת בהקלטותיה המופתיות ובפרשנויותיה.

==היסטוריה==

הנס רוזבאוד, מנצחה הראשון, הטביע את חותמו על כיוון התזמורת עד שנת 1937, כשהתמקד לא רק במוזיקה מסורתית אלא גם ביצירות עכשוויות. אחרי מלחמת העולם השנייה, השקיעו קורט שרדר ווינפריד זיליג את מאמציהם בבנייה מחדש של התזמורת ושל רפרטואר מוזיקלי נרחב להופעותיה. דין דיקסון ואליהו ענבל העלו את ההרכב לדרגת תזמורת בעלת מוניטין בינלאומיים בשלושת העשורים שבין 1961 ל-1990. למעמדה של התזמורת ניתן אישוש פעם אחר פעם, בייחוד ב"תקופת ענבל", הודות להופעות אורח ברחבי העולם והפצות של הקלטות חשובות, כגון ההקלטות הראשונות מאז ומעולם שנעשו לגרסאות המקוריות של הסימפוניות השלישית, הרביעית והשמינית מאת אנטון ברוקנר וקיבלו את ה-Grand Prix du Disque (פרס התקליט הצרפתי) וההקלטה הדיגיטלית הראשונה שנעשתה לכל הסימפוניות של מאהלר וזכתה ב- Deutscher Schallplattenpreis (פרס התקליט הגרמני) בשנת 1988. ענבל, שהיה המנצח הראשי משנת 1974 עד 1990, נבחר למנצח כבוד של התזמורת מאז 1996.

משנת 1990 עד 1996 היה דמיטרי קיטאיינקו מנצחה הראשי של תזמורת הרדיו של פרנקפורט. עבודתו התמקדה במסורת הגרמנית והרוסית ובסגנונות מודרניים. הקונצ'רטי לפסנתר של סרגיי פרוקופייב, עם ולדימיר קראינב, וסדרת יצירות של אלכסנדר סקריאבין הם רק שניים מן המיזמים שלו, שהונצחו על גבי תקליטורים. בהנהגת קיטאיינקו יצאה התזמורת לסיורים נרחבים בדרום אמריקה, שווייץ ארצות הברית ויפן. בניצוחו של כריסטובאל הלפטר החל מיזם תקליטורים של מכלול יצירותיו התזמורתיות, וכן גם סדרה של יצירות מן האסכולה הווינאית השנייה, בשילוב עם הסימפוניות של שומאן וברהמס עם ענבל. האופרה במערכה אחת של שנברג, Von heute auf morgen ("מהיום למחר") עם מיכאל גילן, יצאה כסרט של ז'אן-מארי שטראוב ודניאל אואיה, ובתקליטור.

המנצח האמריקאי יו וולף כיהן כמנצח ראשי של תזמורת רדיו פרנקפורט מאז 1997 עד 2006. "גמישות" ו"גיוון" היו שני נושאים חשובים בעבודתו עם התזמורת. וולף יישם את הניסיון של נוהלי ביצוע היסטוריים בתזמורת סימפונית מודרנית ובדרך זו החזיר לרפרטואר את המאגר העצום של יצירות מן התקופה הקלאסית, הקלאסית המוקדמת והבארוק ובמקביל העשיר את ספרות ההרכב בהיבטים עכשוויים יותר. הצלחתן של פרשנויות מלהיבות ותוכניות יוצאות דופן בגיוון ובשונות היה סמלו המסחרי שח שיתוף הפעולה בין תזמורת הרדיו של פרנקפורט ליו וולף. הצלחה זו מצאה ביטוי במיזמים קונצרטיים, שהרחיקו הרבה מעבר למדינת הסה והניבו הופעות אורח ברחבי אירופה, אסיה וצפון אמריקה.

המנצח הצרפתי אלן אלטינוגלו הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת מאז שנת 2021.

==מנצחים ראשיים==

* הנס רוזבאוד (1929 - 1937)
* אוטו פריקהפר (1937 - 1946)
* קורט שרדר (1946 - 1953)
* אוטו מרצראת (1955 - 1961)
* דין דיקסון (1961 - 1974)
* אליהו ענבל (1974 - 1990)
* דמיטרי קיטאיינקו (1990 - 1997)
* יו וולף (1997 - 2006)
* פאבו ירווי (2006 - 2013)
* אנדרס אורוסקו-אסטרדה (2014 - 2021)
*אלן אלטינוגלו (2021 - ממשיך)

==קישורים חיצוניים==

* 

פרנקפורט, רדיו
פרנקפורט
פרנקפורט, רדיו
קטגוריה:פרנקפורט: תרבות
אלן ליץ'

אלן ליץ (Allen Leech; נולד ב-18 במאי 1981) הוא שחקן אירי.

== ביוגרפיה ==
ליץ' למד תיאטרון בטריניטי קולג' בדבלין. בשנתו הראשונה בקולג' שיחק במחזה הסטודנטים "This Lime Tree Bower". בעקבות החשיפה לה זכה עקב הופעתו במחזה, לוהק למחזות נוספים במהלך תקופת הלימודים.

== קריירה ==
פריצת הדרך הקולנועית של ליץ' התרחשה ב-2003, אז גילם את דמותו של וינסנט, סטודנט הומוסקסואל לאופנה בסרט הקולנוע "Cowboys and Angels". על משחקו בסרט זה היה מועמד לפרס האקדמיה האירית לטלוויזיה ולקולנוע (IFTA) בקטגוריית הכישרון החדש הטוב ביותר. בשנה שלאחר מכן השתתף בסרט הקולנוע "Man About Dog", שהיה מועמד ל-10 פרסים מטעם האקדמיה האירית לטלוויזיה ולקולנוע (IFTA).

בשנת 2004 הופיע ליץ' לראשונה בסדרת טלוויזיה, "Love is the Drug". על משחקו בסדרה היה מועמד לפרס IFTA בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. בשנת 2007 היה מועמד בשלישית לפרס IFTA, הפעם בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "Legend". באותה שנה גם גילם את דמותו של מרקוס ויפסניוס אגריפה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "רומא", בהפקתן של הרשתות BBC ו-HBO.

ליץ' גילם את דמותו של טום ברנסון בסדרת הטלוויזיה התקופתית "אחוזת דאונטון", מ-2011 עד לסיומה של הסדרה ב-2016. 

בשנת 2014 גילם את ג'ון קיירנקרוס שעבד לצד המתמטיקאי אלן טיורינג, בסרט "משחק החיקוי". 

בשנת 2017 השתתף בסרט "טרף קל". 

בשנת 2018 שיחק בדרמה הביוגרפית "רפסודיה בוהמית" שביים בריאן סינגר. 

בשנת 2019 שיחק בסרט הטלוויזיה "שמירה קפדנית" לצדם של סופיה בוש, מת'יו מודין וקטלינה סנדינו מורנו. בשנת 2022, שב עם תפקידו כטום ברנסון לסרט "אחוזת דאונטון 2".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hbo.com/rome/cast/actor/season2/allen_leech.html אלן ליץ'], באתר "רומא"

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אירים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אירים
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1981
ז'ורז' פרטר

ז'ורז' פרטר (בצרפתית: Georges Prêtre, 14 באוגוסט 1924 ‒ 4 בינואר 2017) היה מנצח צרפתי.

==ביוגרפיה==
פרטר נולד בוואזייר (צפון) ולמד בקונסרבטואר של פריז. עם מוריו שם נמנו מוריס דיריפלה (הרמוניה) ואנדרה קלויטנס, (ניצוח). אחרי שסיים את לימודיו, ניצח במספר בתי אופרה צרפתיים קטנים, לעיתים בשם הבימה ז'ורז' דהריין, לפני הופעתו הראשונה בפריז, באופרה קומיק ב"קפריצ'ו" של ריכרד שטראוס. הופעתו הראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון הייתה ב-1961. בהמשך שנות ה-60 ניצח לראשונה במטרופוליטן אופרה, ניו יורק ובלה סקאלה, מילאנו. בכמה הזדמנויות עבד עם מריה קאלאס והקליט עמה את כרמן ואת טוסקה. זמן מה כיהן כמנהל מוזיקלי באופרה של פריז.

מלבד אופרה, פרטר נודע בעיקר בניצוח על מוזיקה צרפתית. שמו נקשר בייחוד עם פרנסיס פולנק, לאחר שניצח על הצגת הבכורה של האופרה של פולנק, "הקול האנושי" באופרה קומיק ב-1959 ועל Sept répons des ténèbres ("שבע רספונסוריות של הצללים") שלו ב-1963. בשנת 1999 ניצח על סדרת קונצרטים בפריז לחגוג את שנת המאה להולדת פולנק. בשנת 1989 הקדיש מרסל לנדובסקי את הסימפוניה הרביעית שלו לפרטר.

פרטר ניצח גם על תזמורת לה סקאלה בגרסאות הקולנוע של פרנקו זפירלי משנת 1982 ל"קנאת בן כפר" של מסקאני ו"ליצנים" של לאונקוואלו. בשני הסרטים כיכב פלאסידו דומינגו.

פרטר ניצח על "קונצרט השנה החדשה בווינה" של וינה ב-2008. הוא המנצח הצרפתי היחיד, עד כה, שניצח על קונצרט מסורתי זה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטואר של פריז
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1924
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2017
אינצ'ון

אינצ'ון (בהנגול: 인천광역시, בהנג'ה: 仁川廣域市, IPA: , תעתיק מדויק: אינצ'האן) היא עיר נמל בצפון-מערב קוריאה הדרומית הנמצאת באזור הבירה סיאול לחוף הים הצהוב. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020, אוכלוסיית העיר מנתה כ-2.9 מיליון תושבים והיא העיר השלישית בגודלה במדינה, אחרי סיאול ופוסאן.

בעיר שוכן נמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון, המשרת את הבירה סיאול. העיר מאוכלסת מאז התקופה הנאוליתית, והתגוררו בה רק 4,700 איש כאשר העיר הפכה לנמל בינלאומי בשנת 1883. הצמיחה של העיר הובטחה בעת המודרנית עם התפתחות הנמל שלה ובשל היתרונות הטבעיים שלה כמו קרבתה לחוף ולבירת דרום קוריאה. במהלך מלחמת קוריאה נכבשה אינצ'ון על ידי הצבא הצפון-קוריאני ב-4 בספטמבר 1950. עשרה ימים לאחר מכן פלשו כוחות אמריקאיים מן הים ובעקבות קרב אינצ'ון, שבו הובסו הצפון-קוריאנים, שוחררה העיר ב-19 בספטמבר אותה שנה.

העיר אירחה את משחקי אסיה בשנת 2014.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אינצ'ון
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1883
אנטיפרוטון

אנטיפרוטון () הוא האנטי-חלקיק של הפרוטון. אנטיפרוטונים הם חלקיקים יציבים. עם זאת, לרוב הם מתקיימים משך זמן קצר, עקב ההסתברות הגבוהה למפגש עם פרוטון, ששכיחותו בטבע גבוהה לאין שיעור, תוך איון איתו. האנטיפרוטון התגלה ב-1955 על ידי הפיזיקאים אמיליו סגרה ואוון צ'מברלין מהמעבדה הלאומית לורנס ברקלי, אשר זכו בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1959 על תגליתם זו. קוארקי הערכיות (valence quarks) של האנטיפרוטון הם שני אנטיקוארקי למעלה ואנטיקוארק למטה אחד ().

אנטיפרוטון עשוי להיווצר באופן ספונטני בתנאים שווי-ערך לטמפרטורה של כ- מעלות קלווין, תנאים שהתקיימו באופן טבעי רק במפץ הגדול. ב-CERN, למשל, משתמשים במאיץ חלקיקים מסוג סינכרוטרון של פרוטונים, כדי להאיץ פרוטונים לאנרגיה קינטית של 26 ג'יגה אלקטרון וולט ולהטיחם לעבר מוט אירידיום. האנרגיה של הפרוטונים הניתזים מגרעיני האירידיום גבוהה דיה כדי להביא ליצירת חלקיקים שונים, כשהאנטיפרוטונים הנוצרים מופרדים באמצעות מגנטים הנתונים בריק.

==ראו גם==
*פוזיטרון
*אנטי-חומר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
קטגוריה:נוקליאונים
קטגוריה:חלקיקים מרוכבים
קטגוריה:פרוטון
עליית גג

עליית גג
עליית גג הוא חלל בתוך בניין, הממוקם ישירות מתחת לגג. 

עליית הגג קיימת לרוב בבתים בעלי גגות משופעים וממלאת את החלל בין התקרה לבין הקומה העליונה בבניין. החלל בעליות הגג לרוב לא מיועד למגורים, כאשר קורות הבניין גלויות לעין ולעיתים רבות קיים קושי להגיע לפינות החדר. לעיתים משודרגות עליות הגג למגורים, לחדרי שינה או למשרדים ביתיים, אולם ברוב המקרים,אינן בשל העובדה שקשה לנוע בחלל שלהן או לנצל את השטחים הבלתי-נגישים, הן לרוב משמשות כאזור אחסון.

==ראו גם==
* בוידעם

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חדרים
קטגוריה:גגות
רביית בתולים

רביית בתולים (גם: רביית בתולין ובלועזית פרתנוגנזה) היא סוג של רבייה אל-זוויגית. זהו מצב שבו זוויג נקבי מעמיד צאצאים בלא הפריה. הוא עושה זאת בעזרת אברי ההפריה המינית, וכל הצאצאים של היצור הזה הם בעלי חומר תורשתי זהה לו. האבקה עצמית בצמחים אינה רביית בתולים, מפני שהיא כרוכה בהפריה, ואילו רבייה א-מינית של צמחים בייחורים אינה רביית בתולים, מפני שאין בה שימוש באברי ההפריה המינית.

התופעה הזו קיימת בעולם החי ובעולם הצומח. מינים טקסונומיים המתרבים ברביית בתולים שייכים במקרים רבים לסוגים טקסונומיים שבהם שאר המינים הטקסונומיים מתרבים ברבייה מינית. ידועים מקרים שבהם הכלאה בין מינים טקסונומיים דומים יוצרת יצור כלאיים המתרבה ברביית בתולים.

בכמה מינים של חרקים, הנקבה מבצעת את פעולת הרבייה ללא עזרת הזכר. באופן רגיל, הוולדות הנקביים הבוקעים מביצים בלתי-מופרות אלו ימשיכו באותה דרך ליצור את הדור הבא. אך לעיתים, בעונה עם תנאי-קיום קשים, יכולות הנקבות לעבור הפריה מינית שבעקבותיה הן תטלנה ביצים עמידות עם זכרים ונקבות.

בכמה מינים רביית הבתולים היא הנורמה הרווחת, והזכרים חסרים לגמרי או נדירים ביותר. ישנם גם מינים, כמו חלק מהמינים של התולעים הנימיות, בהם צצים זכרים רק במצבי עקה. דהיינו, במצב בו השרידה הופכת לקשה, חלק מהנקבות הופכות לזכרים והאוכלוסייה עוברת מרביית בתולין לרבייה מינית. כך גדל הגיוון הגנטי באוכלוסייה וגדל גם הסיכוי, שחלק ממנה ישרוד את מצב העקה.

במינים אחרים, רביית הבתולים מוגבלת ללידת זכרים בלבד, כגון אצל הדבוראים, שזכריהם נולדים מביצים בלתי מופרות, להבדיל מהנקבות, שכולן נולדות מביצים מופרות.

יש גם מינים כדוגמת פרפר-המשי, טוואי האלון וארבה-המדבר, המקיימים רביית-בתולים אקראית: מן הביצים הלא-מופרות יכולים לבקוע לעיתים זכרים ולעיתים (בהטלה אחרת) נקבות.

רביית בתולים תועדה גם בתרנגול הודו, כריש, כוח ענק, פיתון, תנין ועוד. למעשה, באופן תאורטי כל בעלי החוליות למעט יונקים מסוגלים לרביית בתולין. 

==יעילות רביית הבתולים==
רביית הבתולים ברוב המינים המקיימים אותה היא בעצם תחליף לרבייה מינית שהמין יכול ליצור. במקרים שבהם אין זכרים בסביבה יוכל המין להמשיך ולהתרבות גם ללא צורך בזוויג הזכרי ובכך לשמר את עצמו. מאידך גיסא, רביית בתולים מפחיתה את הגיוון הגנטי באוכלוסייה בהשוואה לרבייה מינית, ובכך מפחיתה את יכולת המין להסתגל לתנאי סביבה משתנים.

==ראו גם==
*כנימות
*שיבוט
*רבייה
*האבקה עצמית

==קישורים חיצוניים==

* צביקה ברקוביץ, [http://www.snopi.com/xenc/enc.aspx?id=704 חרקים], סנופי
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבייה
נירית בקשי

נירית בקשי (נולדה ב-27 בינואר 1982) היא דוגמנית ומלכת היופי של ישראל לשנת 2000.

==ביוגרפיה==

בקשי נולדה וגדלה במושב ברוש בדרום. למדה בתיכון מקיף ו' בבאר שבע. בצעירותה אמה של חברתה רשמה אותה לקורס דוגמנות וכך התחילה את פעילותה בתחום. בגיל 17 הייתה לסגנית ראשונה בתחרות "תגלית השנה". שנה לאחר מכן זכתה בתחרות מלכת היופי.

ב-2005 הופיעה בפרסום של חברת "שומרי משקל".
בשנת 2004 החלה ללמוד אדריכלות בטכניון.
ב-2011 השתתפה בסדרה החברים של נאור בתפקיד אורח.

במקביל לעבודתה בחברת האדריכלים CPSL בתפקיד בכיר, החלה לימודים בתחום הליווי ההתפתחותי לתינוקות וצילום.

כיום היא צלמת משפחה, הריון וניובורן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-1020,00.html שנת 2000 - מלכות היופי], ynet
* 
* 
* https://www.niritbakshi.co.il/

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:משתתפות בתחרות תגלית השנה
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 2000
קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:נשות המושב
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:הנגב: אישים
קטגוריה:בוגרות תיכון מקיף ו' (באר שבע)
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ו' (באר שבע)
קטגוריה:בוגרות הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
קטגוריה:מועצה אזורית בני שמעון: אישים
שמעונה הולנדר

שמעונה הוֹלַנדֶר (פלדי) (נולדה ב-1965) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1983 ומעצבת פנים.

שמעונה הולנדר נולדה וגדלה בתל אביב. בגיל 17, בעודה תלמידת תיכון, זכתה בתחרות מלכת היופי, וייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1983.

בגיל 18 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל האוויר כפקידה. בסיום השירות הצבאי למדה באוניברסיטת בר-אילן לתואר כללי והתחתנה עם איש עסקים. לאחר שילדה שני ילדים החלה ללמוד עיצוב פנים.

נכון ל-2001, חברה הולנדר בעמותת "מעגל נשים 9" שדואגת לצורכי נזקקים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-1013,00.html שנות השמונים-מלכות היופי]

קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:תל אביב-יפו: דוגמנים
קטגוריה:מעצבי פנים ישראלים
קטגוריה:מעצבות פנים ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1983
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
יעל נזרי

יעל נזרי (נולדה ב-21 בנובמבר 1987) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 2006 ודוגמנית.

== ביוגרפיה ==
יעל נזרי נולדה וגדלה בקריית שמונה. אמה יוהנה היא אדריכלית נוף הולנדית, שהגיעה לישראל כמתנדבת בקיבוץ הגושרים, ולאחר מכן התגיירה, ואביה יצחק הוא חשב שכר שנולד במרוקו. היא הצעירה מבין שלוש בנות. מגיל צעיר למדה בלט קלאסי וג'אז, ובתיכון למדה במגמת כימיה ופיזיקה.

בגיל 18, טרם גיוסה לצה"ל, זכתה בתחרות מלכת היופי. נזרי ויתרה על תחרות "מיס תבל" ("מיס יוניברס"), משום שלא רצתה לדחות את השירות הצבאי. במקום זאת, ייצגה את ישראל בתחרות "מיס עולם".

מאז הזכייה, דגמנה נזרי לחברת התכשיטים "ה. שטרן", חברת ההלבשה התחתונה הישראלית "דלתא" להלבשה תחתונה ולמגזין בגדי הים של "בלייזר" (2008). דגמנה גם לחברת הקוסמטיקה הישראלית "Careline", לרשת האופנה הישראלית "גולף", ושימשה דוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה "סבוקלם".

בפברואר 2007 נבחרה נזרי לדגמן לצד מלכת היופי לשנת 2003, סיון קליין, את קטלוג החורף של מעצבי השיער ז'קלין ואביגדור ליכטנשטיין.

נזרי היא בוגרת המרכז הבינתחומי הרצליה בכלכלה.

נזרי היא בת זוגו של איש העסקים והמיליארדר טדי שגיא, ולהם שישה ילדים. נכון ל-2024 היא מתגוררת בדובאי.<ref></ref> באוגוסט 2024 פרסמו בני הזוג הודעה רשמית משותפת לפיה הם החליטו להיפרד.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם 2006
קטגוריה:בוגרי תיכון דנציגר (קריית שמונה)
קטגוריה:בוגרות המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:אישים ממוצא הולנדי
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:פרזנטוריות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
מחלף חמד

תרשים המחלף עד 2015
מחלף חמד הוא מחלף המחבר את כביש 1 וכביש 3975 וממוקם סמוך ליישובים אבו גוש, בית נקופה, ועין נקובא. סמוך למחלף נמצא מעיין עין חמד ומכאן שמו. המחלף הוא מטיפוס מחלף יהלום ומורכב מרמפות לכיוון מערב ומזרח. הגשר בנוי בתוואי הדרך המשנית וחולף מעל כביש 1. המחלף נפתח לתנועה ב-1972 במקביל לפרויקט ההרחבה של כביש 1 שהחל בסוף שנות ה-60.

בשנת 2014 הוקם ממערב לגשר הישן, גשר חדש, גבוה יותר, כחלק מפרויקט הרחבת כביש 1 לשלושה נתיבים. הגשר הישן נהרס בשנת 2016.

ברמפה לכיוון מערב ממוקם מעגל תנועה ובו ארבע יציאות - לכיוון בית נקופה בצפון, לכביש 3975 מערב, יציאה לכביש 1 מערב, ויציאה לכביש 3975 מזרח. ברמפה לכיוון מזרח היה צומת, לכביש 3975 מזרח, ובחזרה לכביש 1 מזרח. לאחר השדרוג גם בצד זה הוקם מעגל תנועה.
==גלריית תמונות==
<gallery widths="250" heights="250" perrow="2">
קובץ:Hemed interchange.1.jpg|העבודות להקמת גשר המחלף החדש מעל כביש 1. ברקע, הגשר הקודם
קובץ:RoadA1IsraelFeb202023 01.jpg|מחלף חמד מעל פיתולי כביש 1, ומסביבו בית נקופה, אבו גוש ושמורת עין חמד
קובץ:KhirbetARasJune062023 01.jpg|הגבעה הסמוכה למחלף, ח'רבת א-ראס, שיש כוונה לצרף אותה לשטח הגן הלאומי עין חמד
קובץ:HemedInterchangeJuly112023 06.jpg|מחאה על מחלף חמד
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כביש 1: מחלפים
קטגוריה:אבו גוש
קטגוריה:מחלפי יהלום
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
טרילוגיית יוג'ין

טרילוגיית יוג'ין (באנגלית: Eugene Trilogy) הוא שמן המשותף של סדרה של שלושה מחזות (טרילוגיה) שנכתבה על ידי ניל סיימון.
המחזות הם:
# יומן חוף ברייטון (Brighton Beach Memoirs - מילולית "זכרונות חוף ברייטון"), הועלה לראשונה ב-22 במרץ 1983 וחנך את תיאטרון ניל סיימון בברודוויי (לשעבר תיאטרון אלווין)
# טירונות (Biloxi Blues -מילולית: "בלוז לבילוקסי"), הועלה לראשונה ב-28 במרץ 1985
# בדרך לברודוויי (Broadway Bound), הועלה לראשונה ב-4 בדצמבר 1986

הטרילוגיה עוקבת אחר נערותו ובחרותו של יוג'ין ג'רום. המחזה יומן חוף ברייטון מתאר את תקופת נערותו של יוג'ין, אהבתו הראשון ותקופת התבגרותו. המחזה "טירונות" עוקב אחר גיוסו לצבא והטירונות שהוא עובר בבסיס הטירונים בבילוקסי שבמדינת מיסיסיפי במהלך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה, והמחזה "בדרך לברודוויי" עוקב אחר צעדיו הראשונים ככותב קומדיות לתיאטרון.

הטרילוגיה מהווה למעשה אוטוביוגרפיה של חייו של ניל סיימון.

המחזות "יומן חוף ברייטון" ו"טירונות" הוסרטו לקולנוע, ו"בדרך לברודוויי" הוסרט כסרט טלוויזיה. בסרט "יומן חוף ברייטון" גילם ג'ונתן סילברמן את דמותו של יוג'ין, ובטירונות גילם את הדמות מתיו ברודריק, אשר שיחק בשני המחזות בברודוויי. ב"בדרך לברודוויי" גילם את הדמות קורי פארקר.

קטגוריה:מחזות אמריקאיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1980
קטגוריה:מחזות ניל סיימון
הפארק הלאומי בריכות מאנה

הפארק הלאומי בריכות מאנה (באנגלית: Mana Pools National Park) ואזורי הספארי של סאפי (Sapi) וצ'וורה (Chewore) הם אתר מורשת עולמית צפונית-מזרחית לאגם קאריבה, בצפון-מערב זימבבואה ולאורך גבולה עם זמביה. בריכות מאנה, המשתרעות על כ-2,200 קמ"ר, הוכרזו כפארק לאומי בשנת 1963, ואזורי הספארי של סאפי וצ'וורה (ששטחם 3,390 ו-1,180 קמ"ר, בהתאמה) הוכרזו כפארק לאומי ב-1964.

ברכות מאנה ואזורי הספארי נמצאים על נהר הזמבזי התחתון, וכוללים אזורים נרחבים של המדרונות המבותרים של הנהר, המתנשאים לעיתים לגובה של מאות מטרים. באזור נמצא גם החלק הטבעי האחרון של הזמבזי התיכון.

בריכות מאנה הן שמורת טבע במערב זימבבואה, שהיא פארק לאומי. הן נמצאות בנהר הזמבזי התחתון, אזור ההופך לאחר עונת הגשמים למרחב של אגמים. עם התייבשות האגמים העונתיים ונסיגתם, מושכים האגמים חיות גדולות רבות הבאות לחפש מים, דבר ההופך את הבריכות לאחד מהאתרים הידועים ביותר באפריקה לצפייה בחיות בר.

בשפת שבט השונָה המקומי, מאנה פירושו ארבע, והכוונה לארבע הבריכות הקבועות באזור, הנוצרות על ידי פיתולי נהר הזמבזי התיכון. באזור זה, שגודלו כ-2,500 קילומטרים רבועים, על גדות הנהר, נמצאים איים, שרטונות ובריכות מים, המוקפים ביערות מהגוני, תאנות בר, באובב והָבֶנֱה. זהו אחד מן הפארקים הלאומיים הפחות מפותחים באפריקה הדרומית. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 בוטלה תוכנית לבניית סכר שנועד להנעת תחנת כוח הידרואלקטרית, דבר שהיה גורם להצפת האזור כולו.

באזורי הבריכות והספארי נמצא ריכוז גדול של חיות בר, כולל חיות הנמצאות בסכנת הכחדה. ביניהן יש למנות ריכוז גדול של קרנפים צרי-שפה (במיוחד בצ'וורה, שם נמצא אחד הריכוזים הגדולים שלהם ביבשת), פילים, נמרים, ברדלסים וזאבים טלואים. בשמורה נמצא הריכוז הגדול ביותר בזימבבואה של היפופוטמים ותנינים, ובעונה היבשה גם אוכלוסיות גדולות של תאו אפריקני ומספר מיני אנטילופה. לאורך הנהר נמצא מגוון גדול של עופות השייכים ל-380 מינים לפחות.

בין הסיבות לציון המקום כאתר מורשת עולמית צוין היופי הבלתי רגיל של האתר, היותו אחד המקומות הייחודיים לצפייה בשפע של מיני חיות בר ובמספרים גדולים, והיותו בית גידול טבעי למינים רבים בסכנת הכחדה, של צמחים, ציפורים ובעלי חיים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.safarimappers.com/area.aspx?lngareaid=20 מפת האזור]

== ביאורים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זימבבואה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:זימבבואה: גאוגרפיה
קטגוריה:אפריקה: פארקים לאומיים
מחלף אדומים

מחלף אדומים הוא מחלף מסוג מחלף חצוצרה, המחבר את כביש 1 וכביש 417, ונמצא מערבית למעלה אדומים. מן המחלף יוצאת דרך גישה אל תחנת המשטרה מחוז ש"י.

בתחילה היה במקום צומת, אך עם הגידול במספר תושבי מעלה אדומים והעומס הרב שנוצר בנסיעה אל ומירושלים, הוקם במקום מחלף, שנפתח לתנועה ב-1995.

בפגישה בין ראש העיר, בני כשריאל, עם שרת התחבורה, מירי רגב, באוגוסט 2020 כשריאל העלה נושאים רבים לקידום העיר ובנוסף את הצורך לשכלל את מחלף אדומים, את רמפת היציאה לירושלים תוך חסימת הגישה מכיוון כביש 417, את הצורך בהקמת גשר ומחלף המאפשרים יציאה לירושלים במחלף אדומים בדרך קצרה יותר ויעילה יותר ובמיקום פחות מאוים מבחינת סמיכות לאוכלוסייה הפלשתינאית, ואת הצורך בתשתית לרכבת קלה עתידית<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

מבט על המחלף משכונת מצפה נבו במעלה אדומים

קטגוריה:כביש 1: מחלפים
קטגוריה:מעלה אדומים: מבנים
קטגוריה:יהודה ושומרון: צמתים ומחלפים
קטגוריה:מעלה אדומים: תחבורה
קטגוריה:מחלפי חצוצרה
קטגוריה:יהודה: תחבורה
קטגוריה:יהודה ושומרון: תחבורה
ירבוזיים

ירבוזיים (שם מדעי: Amaranthaceae, מנוקד: מִשְׁפַּחַת הַיַּרְבּוּזִיִּים) היא משפחת צמחים בעלי פרחים המונה כ-168 סוגי צמחים ולהם כ-2,400 מינים<ref></ref><ref></ref>. מרבית המינים הם צמחים עשבוניים או שיחיים, מיעוטם עצים. הירבוזיים נפוצים בכל היבשות, בעיקר באזורים טרופיים וממוזגים, אך נעדרים מאזורים אלפיניים וארקטיים. 

== טקסונומיה ==

במחקרים טקסונומיים של קבוצת APG משנת 1998 (ומאוחר יותר אושרר ב-2003) משפחת הירבוזיים כוללים סוגים שבעבר סווגו בעבר למשפחת הסלקיים. הבולט שבהם הוא כף האווז. ההבדלים בין קבוצות הסלקיים והירבוזיים הקלאסיים הם שניים: הראשון, עלי העטיף של הירבוזיים הם לרוב קרומיים לבנים, ורודים או אדומים ואלו של הסלקיים בדרך-כלל, קרומיים או בשרניים ירוקים. השני, האבקנים בסלקיים מופרדים ובירבוזיים זיריהם לרוב מאוחים, לפחות חלקית. לפני המיון של אותם סוגי סלקיים מחדש, היה היקפה של משפחת הירבוזיים קטן בהרבה - 900 מינים בלבד, ו-65 סוגים.

== מאפיינים ==

העלים פשוטים, מסורגים או מנוגדים, שפתם תמימה או לעיתים משוננת והם נטולי עלי לוואי. הפרחים נכונים, ערוכים בתפרחות מרוכזות (בתצורות כגון שיבולת ואשבול), בעלי ארבעה עד חמישה עלי כותרת (לרוב מאוחים) ובין אחד לחמישה אבקנים. הפירות הם גרגירים, אגוזים, הלקטים ולעיתים רחוקות ענבות.

== בישראל ==

בארץ צומחים בר כשבעה סוגי ירבוזיים: ירבוז, לובד המדבר, דיגרה, רב-מוץ, ביצן וכף האווז.

==ראו גם==
* ירבוז
* קינואה
* כף אווז
==הערות שוליים==

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
טירונות (מחזה)

טירונות (במקור Biloxi Blues - בלוז לבילוקסי) הוא מחזה אוטוביוגרפי בחלקו שנכתב על ידי המחזאי האמריקאי ניל סיימון והוסרט לקולנוע בשנת 1988. המחזה (והסרט) הוא השני מתוך "טרילוגיית יוג'ין" (המחזה והסרט הראשון הוא "יומן חוף ברייטון" והמחזה והסרט השלישי הוא "בדרך לברודוויי").

==עלילה==
עלילת המחזה עוקבת אחר יוג'ין מוריס ג'רום בן ה-20, שמתגייס לצבא ארצות הברית ונשלח מברוקלין בה גדל למחנה אימונים בבילוקסי שבמדינת מיסיסיפי במהלך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה.
ג'רום מתמודד עם עזיבת הבית, פוגש במחלקתו חיילים מסביבות סוציואקונומיות ותרבותיות שונות, מתאהב, ומאבד את בתוליו. הסרט עוקב אחר התמודדותו עם הסביבה החדש ועם מפקד קשוח.

==המחזה==
המחזה הוצג לראשונה בברודוויי ב-28 במרץ 1985. במחזה כיכבו מתיו ברודריק בתפקיד ג'רום, וויליאם סיידר במתפקד סמל מרווין ג'. טומי. פנלופה אן מילר גילמה את דמותה של דייזי האניגן בה מתאהב ג'רום.

המחזה הציג במשך 524 הופעות (עד ה-28 ביוני 1986) וזכה בפרס טוני עבור המחזה הטוב ביותר בשנת 1986. ג'ין סאקס זכה בפרס טוני עבור בימוי המחזה ובארי מילר זכה בפרס טוני עבור שחקן המשנה הטוב ביותר.

==הסרט==
הסרט, שיצא לאקרנים בשנת 1988 בוים על ידי מייק ניקולס. בסרט כיכבו ברודריק, מולהלם ופנלופה אן מילר אשר השתתפו בהצגה. כריסטופר ווקן גילם את תפקידו של סמל טומי, וקורי פארקר גילם את תפקידו של אפשטיין, חברו של ג'רום.

בעוד שעלילת המחזה מתרחשת בשנת 1943, עלילת הסרט מתרחשת בקיץ 1945, בשלהי המלחמה.

===שחקנים===
* מתיו ברודריק - יוג'ין מוריס ג'רום (Eugene Morris Jerome)
* כריסטופר ווקן - סמל טומי (Sgt. Toomey)
* מאט מלהורן - ג'וזף וייקווסקי (Joseph Wykowski)
* קורי פארקר - ארנולד ב. אפשטיין (Arnold B. Epstein)
* קייסי סימאזקו - דון קרני (Don Carney)
* מייקל דולן - ג'יימס ג'יי. הנסי (James J. Hennessey)
* פנלופה אן מילר - דייזי (Daisy)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחזות אמריקאיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1980
קטגוריה:מחזות ניל סיימון
קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
מחלף הזיתים

מחלף הזיתים הוא מחלף, המחבר את כביש 1 עם דרך מנהרת הר הצופים, רחוב אל חרדוב במזרח ירושלים והכפר הערבי א-זעיים.
במחלף נמצא מחסום של צה"ל בנתיב הנסיעה לכיוון ירושלים.
==מבנה המחלף==
המחלף אינו מחלף מלא, רק בכיוון הנסיעה לכביש 1 ולמנהרת הר הצופים יש מעבר ללא עצירה וגורמים מעכבי תנועה, של מחסומים ומעגלי תנועה. התנועה של תושבי השטחים מופרדת ואפשרויות הפנייה שלהם מוגבלות.
===אפשרויות פנייה===
*מכביש 1 לכיוון מזרח: הכביש יורד מתחת לגשר עליו עובר דרך מנהרת הר הצופים ואז ישנו פיצול: יציאה ימינה תוביל למנהרה היורדת מתחת למחלף ומתחברת לדרך מנהרת הר הצופים וממשיכה את כביש 1 לכיוון מזרח, הישארות על הכביש מובילה למעגל תנועה בו היציאה הראשונה היא דרך אל-חרדוב בירושלים, וביציאה השנייה ישנו פיצול - ימינה למנהרה מתחת לכביש 1 המובילה למעגל תנועה נוסף, בו מתאפשרת פנייה ימינה לכפר א-זעיים, והישארות על הכביש מובילה לחיבור עם כביש 1 לכיוון מזרח.
*מכביש 1 לכיוון מערב: לפני המחסום ישנה יציאה ימינה למעגל תנועה בכיוון א-זעיים, ואחרי המחסום ישנו פיצול - ימינה להמשך כביש 1 מערב ושמאלה לדרך מנהרת הר הצופים.
*מדרך מנהרת הר הצופים: אחרי מנהרת הר הצופים, עובר הכביש על גשר מעל מעגל התנועה, ואחריו יציאה בסיבוב של 180 מעלות המוביל למעגל התנועה. הישארות על הכביש מובילה לחיבור עם כביש 1 לכיוון מזרח.
==היסטוריה==
המחלף תוכנן במקור בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, כמחלף הראשי בפרויקט כביש הטבעת המזרחי של ירושלים. כביש מהיר, שחלקו במנהרות וגשרים, בו שניים או שלושה נתיבי נסיעה לכל כיוון, שיעקוף את ירושלים ממזרח מצפון לדרום. יחבר בין בית לחם לרמאללה, ולהביא להסטת תנועת כלי הרכב העומסים את מרכז ירושלים מזרחה. המחלף תוכנן בנקודה בה כביש הטבעת יוצא ממנהרה באורך 1,200 מטר מתחת לשכונת אלעיזריה מדרום והיה אמור להמשיך צפונה ולהתחבר לכביש המהיר כביש 45 העתידי. ובמפגש עם כביש 1 והכניסה למנהרת הר הצופים. כך שיאפשר מעבר בין כיווני הנסיעה צפון-דרום ומזרח-מערב. בשנת 1999 החלה כריית מנהרת הר הצופים וסלילת כביש הגישה אליה והיא נחנכה בינואר 2003.

כביש הטבעת המזרחי תוכנן מנקודת הנחה שלתושבי השטחים אין הגבלות תנועה והם יכלו להשתמש בכביש כדי לנסוע בין בית לחם, רמאללה ומזרח ירושלים ללא הגבלה. אך בעקבות בניית גדר ההפרדה, שחצתה את התוואי המתוכנן, מימוש התוכנית המקורית לא התאפשר. התוכנית למנהרה מתחת לשכונת אלעיזריה בוטלה ותוואי כביש הטבעת בין מחלף הזיתים לצומת עיסאוויה ולצומת ענתות הפך למעשה לכביש המערכת של מכשול עוטף ירושלים. סלילת קטע כביש זה החלה בשנת 2005 אך הוא לא נפתח לתנועה.

בשנת 2013 אושרה תוכנית חדשה למחלף, שתחבר בין קטע כביש הטבעת שנסלל, כך שיאפשר חיבור ישיר של הכביש למנהרת הר הצופים ומשם לתוך ירושלים, ויקל מאוד על תנועת כלי רכב מההתנחלויות לתוך העיר ויחסוך למי שאינו רוצה להגיע לצפון ירושלים את המעבר במחסום חיזמא, בו ישנם פקקי תנועה כבדים בכל בוקר. על פי התוכניות, יאפשר המחלף תנועה פלסטינית באותו כביש בו ייסעו המתנחלים, אך בנתיבים שונים שהופרדו על ידי חומה גבוהה העוברת במרכזו. חלקו הפלסטיני של הכביש נועד לאפשר מעבר חלק לתושבים פלסטינים מצפון הגדה לדרומה בדרך מהירה יותר, ללא מחסומים ומבלי להיכנס לירושלים עצמה. הכביש והשלב החדש במחלף נחנכו, לאחר עיכובים רבים, בינואר 2019.

==קישורים חיצוניים==

* [http://maps.google.com/maps?f=q&hl=en&geocode=&q=31°+47′+3″+N,+35°+15′+38″+E&ie=UTF8&ll=31.784582,35.260792&spn=0.008153,0.014291&t=h&z=16&iwloc=addr&om=0 תצלום אוויר] של מחלף הזיתים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כביש 1: מחלפים
קטגוריה:ירושלים: צמתים ומחלפים
קטגוריה:יהודה: תחבורה