OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מנחם לס

מנחם לֶס (נולד בחיפה ב-17 באוגוסט 1937) הוא פרופסור לביומכניקה, עיתונאי ופרשן ספורט אמריקני ממוצא ישראלי המתגורר בארצות הברית. לס הוא הבעלים של אתר הספורט הופס. הוא מתמחה בספורט אמריקני ובפרט בכדורסל. מהראשונים שסיקרו כדורסל וספורט אמריקני בעיתונים בישראל, ובין האחראים לפופולריות ולפרסום ההולך וגדל של ליגת ה-NBA בישראל.

== ביוגרפיה ==
לס נולד בחיפה בשנת 1937, בשם מנחם רוזנברג, וגדל בשכונת בת גלים. בגיל 16 השתתף ב"חידון הספורט" ששודר בקול ישראל בחסות העיתון חדשות הספורט ומשרד החינוך, את החידון הנחה ד"ר אורי זמרי ולס הגיע בו למקום השני. ב-1960 שוב השתתף בחידון והגיע לגמר. לאחר השירות הצבאי למד חינוך גופני במכון וינגייט ובשנת 1961 נסע עם רעייתו רינה לארצות הברית להמשך לימודים משם החל לשלוח דיווחי ספורט לעיתונים בישראל. הוא ואשתו השלימו את התארים האקדמיים שלהם, ונולדו להם שתי בנות. ב-1973 מתה אשתו רינה כתוצאה ממחלה, לאחר שנה נישא לגייל, נוצרייה אמריקאית שהתגיירה והם מגדלים את ילדיהם יחד.

לאחר סיום לימודיו הצטרף לסגל אוניברסיטת אדלפי בניו יורק. הוא היה פרופסור לביומכניקה, ועמד בראש החוגים לביומכניקה (בשנים 1969–1976) ולמינהל ספורט (בשנות ה-90). כמו כן, אימן את קבוצת הכדורגל של האוניברסיטה בהצלחה מרובה, תוך שהוא משלב שחקני כדורגל שהגיעו מישראל וקיבלו מלגת לימודים. ב-1974 גברו על סיאטל פסיפיק וזכו באליפות המכללות של ארצות הברית במסגרת טורניר הדיוויזיה השנייה של ה-NCAA. בשנת 2001 הוצג בהיכל התהילה של האוניברסיטה. לס מספר כי הוא היה המאמן הראשון ששיבץ את הכדורגלן נמרוד דרייפוס לעמדת המגן הימני, בה זכה להצלחה גדולה.

===כעיתונאי ופרשן===
לס כתב לעיתונים "חדשות הספורט", "חדשות", "ידיעות אחרונות", "מעריב", "גלובס" ו"הארץ". כמו כן, הוא כתב חמישה ספרים בנושא כדורסל, שחלקם הפכו לרבי מכר.

לפני תקופת הטלוויזיה, נחשב לס חלוץ בתחומו, ושנים רבות היה הכתב הישראלי היחיד שכיסה בפירוט את ליגת ה-NBA. הוא נודע בסגנון כתיבה מיוחד, שהושפע רבות מדיימון ראניון, והחדיר ללשון העיתונות מונחי ספורט רבים שמקורם בשפה האנגלית. כדי להציג לקורא העברי את חוקי משחק הבייסבול, תרגם לס בתחילת דרכו את בלדת הבייסבול הקלאסית קייסי עם האלה, מאת ארנסט לורנס ת'אייר, שנכתבה ב-1880.

בעשור השני של המאה ה-21 לס מתגורר בגרינוויל שבדרום קרוליינה. ב-2010 החל לכתוב עבר אתר "דה באזר". הוא הבעלים והעורך של אתר הספורט "Hoops", אתר עצמאי ופופולרי המסקר את ליגת ה-NBA, וענפי ספורט שונים, ומעניק במה לכותבים וגולשים אורחים.

==ספריו==
* עונה חלומית, כנרת הוצאה לאור, 1993.
* הליגה של העולם, כנרת הוצאה לאור, 1994.
* הקסם שחזר 1996, על יובל ל-NBA וחזרתו של מייקל ג'ורדן למגרש, עם ציפי שמילוביץ, כנרת הוצאה לאור, 1996.
* חמישים הגדולים, כנרת הוצאה לאור, 1997.
* על חיצים ובונבונים, הוצאת גלורי היכל התהילה, 2006.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20110827184246/http://www.bimcom.co.il/content.aspx?id=458 ריאיון עם מנחם לס] מאת ענר יעקובי, "במקום", 24.3.2011.
*[http://www.hoops.co.il האתר שבניהולו של מנחם לס], הופס
* "[http://www.hoops.co.il/?cat=3 הטור של הדוק]" - טוריו האישיים של מנחם.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
פודסטה

ארמון הפודסטה ב[[פירנצה (כיום המוזיאון הלאומי ברג'לו)]]
פודסטה (באיטלקית: Podestà) הוא כינוי שניתן בשלהי ימי הביניים לפקידים בעלי מעמד גבוה מסוים או המעמד הבכיר ביותר בערים שונות באיטליה. המושג תיאר בעיקר את תפקיד השופט הראשי ("Chief magistrate"). 

מקור המילה פודסטה במילה הלטינית פוטסטאס (Potestas) שמשמעה "כוח".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:תארים
קטגוריה:שלטון מקומי
קטגוריה:משרות פוליטיות
בתי ורשה (ירושלים)

בור המים בבתי וורשא]]
בתי וורשא
מראה כללי של בתי וורשא
בתי ורשה (נקראת גם נחלת יעקב<ref></ref>) היא שכונה חרדית בשולי מאה שערים, סמוך לכיכר השבת. השכונה מורכבת משני טורי בתים דו-קומתיים מקבילים הנמתחים במקביל לרחוב מאה שערים בין רחוב שטראוס לרחוב "חיי אדם".

== הקמת השכונה ==

השכונה הוקמה ביוזמת כולל ורשה בהנהגת האדמו"ר מלעלוב רבי דוד בידרמן עבור תלמידי חכמים עניים ובכך הפכה לשכונת "כולל" ראשונה מחוץ לחומות. למרות שהמגרש אותר כבר בשנת 1884, קשיים בגיוס כספים עיכבו את הקמת השכונה. גיוס הכסף לבניית השכונה החל ב-1885 והקרקע נרכשה בשנת 1891 על ידי יהושע הלפמן. אולם אז אזל הכסף ולא נותר ממון להקמת הבתים. בשנת 1894 תרם הנדבן יעקב טננוורצל מלובלין את הכסף הדרוש והבתים נקראו על שמו "נחלת יעקב". בידיעה בעיתון החבצלת מיום 13 במאי 1898 נאמר שבשכונה 65 בתים המושכרים לכל משפחה לחמש שנים, שלאחריהן עליה לפנות את הדירה לאחרת ו"הבתים טובים ונהדרים, גדולים ורחבי ידיים ונחמדים למראה פנימה והחוצה ומשמחים לב כל איש". ב-1924 תרם הנדבן דוד וינגרטן להרחבת השכונה ולהוספת קומה שנייה. ברשומות הטאבו מופיע הנכס כ"הקדש בידרמן".

לצד שער הכניסה לשכונה חקוקה בטבלת אבן הכתובת:

בין שני טורי בתי השכונה נחפרו שלושה בורות מים, אך בניגוד לשכונות רבות אחרות בירושלים, לא הספיקו מי הבורות לספק את תצרוכת המים של השכונה ותושביה נאלצו לרכוש מים מערבים או משכונת כרם אברהם. 

כיוון שכולל ורשה כלל גם חסידים וגם פרושים, נבנו בשכונה שני בתי כנסת, "בית יצחק פרושים" ו"אוהל שמואל" החסידי. החדרים מתחת לבית כנסת זה תוכננו על ידי יעקב טננוורצל לשמש כתלמוד תורה ומשהושכרו למגורים נגרם קרע בין הכולל לבין הנדבן.

== גלריית תמונות ==

<gallery perrow="4">
קובץ:בתי וורשא.jpg|
קובץ:בתי וורשא ירושלים.jpg|
קובץ:בתי וורשא 2012.jpg|
קובץ:בתי וורשא תשע"ג.jpg|
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* שמואל אבן אור, 'השכונות סביב מאה שערים', אריאל 163–164 (מרץ 2004), עמ' 192.
* ראובן גפני, 'בתי הכנסת "אוהל שמואל" ו"בית יצחק פרושים"', אריאל 163–164 (מרץ 2004), עמ' 215 – 217.

==קישורים חיצוניים==

* 
* , באתר "עיתונות יהודית היסטורית"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שכונות חרדיות בירושלים
קטגוריה:מאה שערים
קטגוריה:ירושלים: שכונות
צהריים

מנוחת צהריים
צָהֳרַיִם (בכתיב מלא צוהריים, נהגה כ"צוֹהוֹרַיִים", או כ"צָהוֹרַיִם" לפי ההגייה הספרדית) הוא פרק זמן המציין את אמצע היום. הוא בא אחרי הבוקר ולפני הערב. הזמנים שביניהם נקראים לעיתים "לפני צהריים" ו"אחרי צהריים". הצהריים מוגדרים כזמן שבו השמש נמצאת בנקודה הגבוהה ביותר בשמיים. במקומות שונים בעולם נהוג לכנות בכינוי "צהריים" גם פרקי זמן שונים סביב שעה זו. בישראל, שעת הצהריים לפי שעון חורף היא בערך 11:40 (12:40 בשעון קיץ). השעות שלאחר שעות הצהריים נקראות אחר הצהריים.

הצהריים נחשבים לאמצע היום, ורוב האנשים נמצאים בשעה זו בשיא פעילותם. עם זאת, אנשים רבים נוהגים לנוח בשעות האלו.

בצהריים נוהגים לאכול ארוחת צהריים ויש שגם ישנים שנת צהריים (מכונה בסלנג 'שְנַ"צ').

קיימת מסגרת חינוך הנקראת "צהרון" ובה מטפלים בילדים משעת הסיום בגני ילדים ובתי ספר עד לשובם של ההורים לביתם.

==ביהדות==

בצהריים נוהגים היהודים להתפלל תפילת מנחה. התפילה רמוזה בחומש בראשית, בפסוק: "ויצא יצחק לשוח בשדה לפנות ערב" המרמז על תפילת מנחה, וכן בתהילים בפסוק "עֶרֶב וָבֹקֶר וְצָהֳרַיִם אָשִׂיחָה וְאֶהֱמֶה וַיִּשְׁמַע קוֹלִי", המרמז על שלוש התפילות שחרית בבוקר, מנחה בצהריים וערבית בערב. זמן תחילת תפילת מנחה הוא ממחצית השעה אחרי חצות היום, והיא נקראת במקורות צהריים.

==בתרבות הפופולרית==
שירו של אברהם חלפי, "צער לך", מתחיל בשורות הבאות:

בכך, חלפי השתמש במילה "צעריים" כמעיין הומופון למילה "צהריים". (זהו לא הומופון אמיתי, כיוון שאת "צהריים" יש לבטא, כאמור, כ"צוֹהוֹרַיִים").

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלקי היממה
קייטי בי

קת'לין בריאן (באנגלית: Kathleen Brien; ), הידועה בשם הבמה שלה קייטי בי (Katy B), היא זמרת-יוצרת אנגלייה.

== חייה ==
קייטי בי, ילידת פקהאם, דרום לונדון הוציאה את אלבום הבכורה שלה "On a Mission" ב-4 באפריל 2011, ומתוכו שוחררו ארבעה סינגלים "Katy On a Mission", "Perfect Stranger" יחד עם מגנטיק מן, "Lights On" יחד עם מיס דינמיט ו-"Broken Record". האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי.

סינגל הבכורה שלה, שיר הדאבסטפ "Katy On a Mission", יצא ב-22 באוגוסט 2010, והגיע למקום הראשון במצעדי הדאנס והאינדי בבריטניה, ולמקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי, ונחשב כמסמל את התקרבותו של ז'אנר הדאבסטפ אל המיינסטרים.

==דיסקוגרפיה==
{|class="wikitable" style="text-align:center"
!rowspan="1"| שנה
!rowspan="1"| אלבום
|-
| 2011
| align="right"| On a Mission
* תאריך יציאה: 4 באפריל 2011
* חברת תקליטים: קולומביה
* פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית
|-
| 2014
| align="right"| Little Red
* תאריך יציאה: 3 בפברואר 2014
* חברת תקליטים: קולומביה
* פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:מוזיקאי דאבסטפ
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1989
לאורו נלך

לאורו נלך היא עמותה ישראלית העוסקת בקידום החינוך להתנדבות ולעשייה חברתית בקרב תלמידי תיכון בישראל.

העמותה הוקמה בשנת 2000 לזכרו של הרב משה צבי נריה במטרה לחנך בני נוער למעורבות ולאחריות חברתית לאור מורשתו של הרב נריה. בבסיס פעילות העמותה עומד העיקרון לפיו ההתנדבות אינה רק אמצעי לסיוע לנזקקים, אלא היא מסייעת בגיבוש אישיותם של בני הנוער בתקופת התבגרותם ומשפיעה על עיצוב דמותם כבני אדם חיוביים ותורמים לחברה. 

העמותה פועלת בשיתוף פעולה עם בתי הספר התיכוניים, ובמסגרתה יוצאים אלפי בני נוער מדי שבוע להתנדבות קבועה הכוללת חונכות אישית של ילדים ומבוגרים ופעילות במוסדות חינוך, רווחה ובריאות. בנוסף, מפעילה העמותה מוקד התנדבות ארצי המקשר בין מתנדבים למוסדות, ארגונים ויחידים הזקוקים לסיוע. 

בשנת תשע"ו התבצעה פעילות העמותה ב-80 ערים ויישובים בישראל וכללה 150 מוסדות חינוכיים השותפים לפעילות, ממגוון מגזרים ואוכלוסיות. לקראת סוף השנה הוענק לעמותה אות הנשיא למתנדב.

פעילות העמותה התרחבה עד לעיר טורונטו, שם היא מפעילה מתנדבים מישראל בישיבה התיכונית "אור-חיים" של רשת מרכז ישיבות בני עקיבא.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110712123033/http://www.leoro.org.il/Web/Default.aspx אתר 'לאורו נלך']
* 
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Noar/KatalogPirsumim/MeuravuthChevrathith-HanoarBemerkazHainyanim/Leoro.htm לאורו נלך], באתר משרד החינוך
* 
* [https://www.inn.co.il/tags/%D7%9C%D7%90%D7%95%D7%A8%D7%95_%D7%A0%D7%9C%D7%9A לאורו נלך- תגית] באתר ערוץ 7
==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ארגונים דתיים בישראל
קטגוריה:ארגוני עזרה בישראל
קטגוריה:הנצחת משה צבי נריה
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
נוזל טרום-שפיכה

נוזל טרום־שפיכה (מכונה גם פּריקאם, פרי-קאם, או טיפות אהבה מאנגלית: pre-cum) הוא נוזל שקוף וצמיגי הנפלט מהשופכה בפין הזכר כאשר הוא במצב של עוררות מינית. הנוזל מופרש על ידי בלוטות קאופר הנמצאות מתחת לערמונית, והרכבו דומה לזה של נוזל זרע, אך יש בין השניים הבדלים כימיים משמעותיים. נוזל טרום־שפיכה מופרש מבלוטות מיוחדות הממוקמות בצידי השופכה, ומטרתו לנקות אותה מחומציות השתן כהכנה למעבר הזרע ולשמש כחומר סיכה. כמות נוזל הטרום־שפיכה הנפלטת משתנה בין זכרים. בעוד יש כאלה שאינם מפרישים את הנוזל כלל, אחרים מפרישים עד חמישה מיליליטר.

הימצאות של תאי זרע בנוזל היא נדירה יחסית.

בקרב זכרים בעלי מחלות זיהומיות מסוימות, עלול נוזל טרום־שפיכה לכלול פתוגניות שלהן. מחקרים שבדקו נשאי HIV מצאו אצל מרביתם נוכחות של הנגיף בנוזל הטרום־שפיכה.

==ראו גם==
* משגל נסוג

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wikisex.co.il/w/index.php?title=נוזל_טרום-שפיכה נוזל טרום-שפיכה] בוויקיסקס, האנציקלופדיה למיניות

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכת הרבייה הגברית
קטגוריה:שפיכה
יעקב גלינסקי

הרב יעקב יצחק (רֶבְּ יַנְקַלֶ'ה) גלינסקי (ט' בטבת תרפ"א, 20 בדצמבר 1920 – כ"ב בשבט תשע"ד, 23 בינואר 2014) היה דרשן ידוע ברוח תנועת המוסר, לשעבר ראש ישיבת נובהרדוק-חדרה.

==קורותיו==
נולד בקרינקי שבפולין לאברהם-צבי ולדבורה גלינסקי. למד בישיבת נובהרדוק בביאליסטוק שבראשה עמד הרב אברהם יפה'ן. בשנת 1941 הוגלה לסיביר עם כמאה בחורי ישיבה. במהלך המלחמה שהה גם בעיר טשקנט שבאוזבקיסטן, שם שימש כ'מלמד'. בט"ו אב תש"ה (25 ביולי 1945), לאחר מלחמת העולם השנייה, נישא לצביה, בת חיים בנימין הלוי ברוד, חסיד ברסלב. שהה במחנות העקורים בגרמניה ובשנת 1949 עלה לישראל והתיישב בבני ברק.

היה מקורב לחזון איש ולרב יעקב ישראל קניבסקי. בשנות ה-50 עמד בראש ישיבה בראש העין ופעל בקרב צעירי העדה התימנית. בשנות ה-60 עמד בראש ישיבת נובהרדוק-חדרה, יחד עם הרב אלחנן פרלמוטר, אף הוא חניך נובהרדוק. לאחר סגירת ישיבת נובהרדוק הקים רשת כוללים לאברכים, בשם 'מרגניתא דאברהם', שלה סניפים בירושלים, מודיעין עילית ובית שמש. מוסדותיו מנוהלים כיום, על ידי בנו הרב אלימלך.

נהג לפקוד יישובי עולים ולדרוש בפניהם. הוא הרבה לתבל את דבריו בסיפורים מלימודיו בישיבת נובהרדוק. משלים ואמרות כנף שלו משמשים דרשנים אחרים.

בין השנים תשע"א-תשע"ג הוציא הסופר הרב שלום מאיר ולך את סדרת הספרים "והגדת" על חמישה חומשי תורה ומועדי השנה, הכוללת דרשות, סיפורים ומשלים מהרב גלינסקי. דרשותיו ופירושיו משולבים גם בסדרת הספרים "להגיד".

נפטר בכ"ב בשבט תשע"ד, בגיל 93, והובא לקבורה בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז'.

בתו הבכורה נישאה לרב חיים ברמן, מרבני ישיבת פוניבז' (אחיו של הרב מרדכי שלמה ברמן). שניים מבניו הלכו לעולמם בחייו.

מתלמידיו הבולטים: הרב שמעון בעדני, חבר מועצת חכמי התורה של ש"ס, הרב יעקב שכנזי והרב צבי שפיץ.

לאחר פטירתו הקים נכדו הרב אבא צבי גלינסקי ישיבה לצעירים במודיעין עילית על שמו 'ארחות יעקב'. הישיבה מונה כיום כ-120 בחורים.

==לקריאה נוספת==
* רות רפפורט (עורכת), ויוותר יעקב, בני ברק תשע"ד

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.beinenu.com/faceted_search/results/%D7%92%D7%9C%D7%99%D7%A0%D7%A1%D7%A7%D7%99 משיעורי הרב יעקב גלינסקי], לצפייה באתר בינינו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:ראשי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פוניבז'
קטגוריה:מגידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
בית עקד ספרים (ספר)

שער הספר בית עקד ספרים
בית עקד ספרים - לקסיקון ביבליוגרפי לספרות העברית הוא ספרו המפורסם ביותר של חיים דב פרידברג, שיצא לאור בשנת 1931. כפי שמשתמע משמו, הספר הוא לקסיקון של הספרים הכתובים בעברית.

== היסטוריה ==
את המהדורה הראשונה פרידברג הוציא לאור באנטוורפן, בשני כרכים, בשנים 1928 ו-1931 (844 עמודים). מהדורה זו מכילה רשימה ביבליוגרפית של רוב הספרים שנדפסו באותיות עבריות ומהדורותיהם, החל משנת רל"ד ועד תרצ"א. מהדורה שנייה מתוקנת, בת ארבעה כרכים, יצאה לאור בין השנים תשי"א-תשט"ז וכללה ספרים עד שנת תש"י. בשנות השישים יצאה מהדורת צילום מוקטנת של הספר, וכן בשנים 1970-1971.

פרידברג הסתמך בעיקר על ספרו המפורסם של יצחק אייזיק בן יעקב, אוצר הספרים (נדפס לראשונה בווילנא, תר"מ-1880), המכיל רשימות של 17,000 ספרים בדפוס ובכתב יד. מלבד ספרו של בן יעקב, ציין פרידברג כי הסתמך על כל ספרי הביבליוגרפיה שקדמו לו, "כי מן הנמנע הוא לאיש אחד לראות במו עיניו כל הספרים העבריים המפוזרים ומפורדים בכל ארצות תבל". המהדורה השנייה של הספר המשיכה את רשימות הספרים ומהדורותיהם עד שנת תש"י וכללה הוספות ותיקונים למהדורה הראשונה. לפי עדות המחבר כללה המהדורה הראשונה כעשרים וחמישה אלף ספרים והמהדורה השנייה כחמישים אלף. יחד עם זאת, במהדורה השנייה לא נכללה כל הספרות המודרנית שהתפרסמה ברבעון הביבליוגרפי של בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, קריית ספר, וכן נעשה רישום חלקי בלבד של ספרי הלימוד והחנוך שנדפסו בארצות הברית, שנרשמו כבר על ידי אליעזר רפאל מלאכי, בספר היובל.

== חשיבות הספר ==
מדובר במפעל ענקים של אדם יחיד וכמעט ללא סיוע של אחרים, ועל אף שלא היה חף מטעויות, השפעתו הייתה עצומה. כבר בשנת תרצ"ב הוכרה חשיבותו על ידי יוסף קלוזנר, ומאז ועד לסוף המאה ה-20, לא היה פרסום ביבליוגרפי שלא הזכיר אותו, נסמך עליו, או לחלופין חלק עליו, תיקן אותו או הוסיף עליו מהדורות שלא רשם. הספר הפך לספר חובה בכל ספרייה בעולם, בעלת מדור ספרים עבריים, ונחשב לתנ"ך של הספרנים, הביבליופילים ואספני הספרים וכל בית מכירות של ספרים עבריים. בחלק מהקטלוגים של בתי המכירות הפומביות נהוג היה לציין את מספרו של הספר בבית עקד ספרים, ואם לא הופיע בספר, לציין כי הוא איננו רשום בו (דבר שהיה מעלה את ערכו ומחירו של הספר המוצע למכירה).

== הסיבות לכתיבת הספר ==
לסיבות שהביאו את פרידברג להדפיס את הספר, ועל דרך עבודתו ומקורותיו הוא כתב:

עבודת המשך לספרו, יצאה לאור בשנות השבעים בספר בשם: בית עקד ספרים החדש - לקסיקון ביבליוגרפי לספרים שנדפסו בשנים תש"י-תשל"ג (1950-1973), בעריכת מ. מוריה (משה פלר).

== אחרית דבר ==
מאז שנות התשעים, עם פרסום ספרו של ישעיהו וינוגרד (אוצר הספר העברי, רשימת הספרים שנדפסו באות עברית מראשית הדפוס העברי בשנת רכ"ט (1469) עד שנת תרכ"ג (1863), ירושלים, תשנ"ד-1993 - תשנ"ה-1995), וביתר שאת עם מִחשוב הספריות הגדולות בעולם והעלאת רוב הנתונים הקיימים על הספר העברי, מראשיתו ועד היום, לאינטרנט (במסגרת מפעל הביבליוגרפיה העברית), נתמעטה חשיבותו. יחד עם זאת, הוא עדיין מוצב בגאון על מדפי ספרנים ובעלי חנויות ספרים רבים ואף ממשיך להיות מוצע למכירה בחנויות לספרי יד שנייה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים עבריים
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
ויטרופיר

__ללא_תוכן__
ויטרופיר בהרכב [[ריוליטי עשיר בגבישים]]
ויטרופּיר (מלטינית: vitrum – זכוכית, מיוונית: πορφύρα – ארגמן) הוא שם כללי לסלעים געשיים המכילים פנוקריסטים – גבישים גדולים ונראים לעין – במסת אם המורכבת מזכוכית געשית.

המרקם הנוצר בהרכב זה נקרא "מרקם ויטרופירי" והרכב הסלע נקרא "הרכב ויטרופירי".

==ראו גם==
*גאולוגיה - מונחים
*התפרצות געשית
*זכוכית געשית
*סלע געשי

==לקריאה נוספת==
*Encyclopedia of Volcanoes, , Academic Press

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20130119043816/http://www.cannonmicroprobe.com/geo-archaeology.htm דקיט ויטרופירי ותמונות להמחשה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סלעים
קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים געשיים
קטגוריה:זכוכית געשית
ארי רט

קברו של ארי רט בבית הקברות גבעת השלושה
ארי רט (6 בינואר 1925 – 13 בינואר 2017) היה עיתונאי ישראלי, שימש כעורך ראשי של הג'רוזלם פוסט (יחד עם ארווין פרנקל) בשנים 1975–1989.

==ביוגרפיה==
נולד בשם ארנולד רט (בגרמנית: Arnold Rath) כבן שני ללאורה לבית גרוס וליוסף רט, סוחר נייר, בווינה.
אמו סבלה ממחלת גרייבס והתאבדה בשנת 1929. כילד, היה בעל אזרחות פולנית וקיבל אזרחות אוסטרית ב-1931.
בסתיו 1934 החל לימודיו בגימנסיה בווינה, בכיתה היהודית. לאחר האנשלוס, הצטרף לתנועת הנוער "המכבי הצעיר" באפריל 1938.
במאי אותה שנה נעצר אביו ונשלח למחנה הריכוז דכאו. איש אס אה המשיך את ניהול החברה המשפחתית.
בספטמבר עבר הכשרה בת ארבעה שבועות ונמנה עם 50 בני נוער שנבחרו מתוך 200 לקבל סרטיפיקט לעלייה לארץ ישראל.
בסוף אוקטובר נשלח לעבודות כפייה, אולם הצליח להימלט יחד עם שני חברים באותו היום. רט הצליח לצאת ברכבת מווינה לטריאסט עם אחיו הבכור.
עלה ב-8 בנובמבר לארץ ישראל באניה איטלקית, כשהוא רק בן 13.

היה ממקימי קיבוץ חמדיה, שם התגורר במשך 16 שנים. ב-1946 נשלח מטעם תנועת "הבונים" לארצות הברית. למד היסטוריה וכלכלה. בשנת 1957 החל לעבוד בעיתון "ג'רוזלם פוסט", בשנת 1975 מונה לעורך בעיתון ובשנת 1979 מונה לעורך הראשי. לאחר מכירת העיתון לאיל העיתונות קונרד בלק, בשנת 1989, עזב את ה"פוסט" והחל לשמש כעיתונאי פרילאנסר וללמד באוניברסיטת פוטסדאם בגרמניה.

נמנה במשך שנים רבות עם ועדת העורכים, ובסוף שנות ה-70 אף עמד בראשה.

בשנת 2005 זכה ב"צלב השירות המצוין" (Bundesverdienstkreuz) של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בעבור תרומתו לדיאלוג הישראלי-גרמני, בשנים 2005 ו-2006 קיבל עיטורי כבוד מהעיר וינה ובשנת 2011 זכה ל"עיטור הכבוד הגדול" של רפובליקת אוסטריה.
בעקבות בקשה שהגיש ב-2005, הושבה לו אזרחותו האוסטרית בינואר 2007.
ב-2012 פורסמו בווינה זכרונותיו תחת השם "ארי משמעו אריה":.

הסרט הדוקומנטרי "A Life of Many Lives" נעשה על חייו על ידי הבמאית הלגה אמבאכר.

ארי רט נפטר בגיל 92 בווינה ונטמן בסמוך לאחיו הבכור בבית הקברות גבעת השלושה.

העיר וינה קראה כיכר על שמו ברובע התשיעי, ברחוב בו גדל.
==ממאמריו==
* 
== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:חמדיה: אישים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עורכי ג'רוזלם פוסט
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
אריק לנדר

אריק סטיבן לנדר (באנגלית: Eric Steven Lander; נולד ב-3 בפברואר 1957) הוא ביו-מתמטיקאי יהודי-אמריקאי, פרופסור לביולוגיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, חבר במכון וויטהאד ומנהל מכון ברוד.

==קורות חיים==
נולד בפלטבוש, ברוקלין בשנת 1957 ולמד בתיכון סטויואסנט (stuyvesant), שם הוא זכה בתחרות ארצית למתמטיקה. הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון (1978), שם פגש את אשתו ואחר כך עשה דוקטורט במתמטיקה (1981) באוניברסיטת אוקספורד. הוא חזר לארצות הברית ולימד כלכלה באוניברסיטת הרווארד במשך שמונה שנים ובאותה תקופה החל ללמוד ביולוגיה מולקולרית. בשנת 1989 מונה לפרופסור לביולוגיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא היה ממקימי מכון וויטהאד למחקר גנטי ומכון ברוד, העוסק בשימוש בידע מהגנום האנושי לצורכי רפואה, שניהם במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

בשנת 2004 נבחר לרשימת טיים 100, 100 האנשים הכי משפיעים על פי המגזין טיים. הוא הופיע במספר סרטים תיעודיים אודות גנטיקה ברשת PBS. הוא חבר בוועדה המייעצת לענייני מדע וטכנולוגיה לנשיא ארצות הברית ברק אובמה וחבר משנת 1997 באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. ב-2013 זכה לנדר בפרס הארווי ובפרס פריצת דרך במדעי החיים.

בינואר 2021 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי בחר בלנדר להיות יועצו המדעי בממשלו העתידי, על פי הכרזתו של ביידן, לנדר הוא חבר הקבינט<ref></ref>.

ביוני 2021 נכנס לנדר לתפקידו כיועצו המדעי של ביידן. ב-7 בפברואר 2022 התפטר מתפקידו לאחר שהושמעו טענות כנגדו על כך שהתעמר בעובדיו ונהג בהם בבריונות.
== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://mit.edu/biology/www/facultyareas/facresearch/lander.html דף] באתר אוניברסיטת MIT
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ו ביידן
קטגוריה:יהודים חברי הקבינט של ארצות הברית
קטגוריה:ביולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:זוכי פרס דן דוד
קטגוריה:זוכי פרס הארווי
קטגוריה:זוכי פרס פריצת דרך במדעי החיים
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:יהודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון ברפואה
קטגוריה:זוכי פרס המרכז הרפואי אלבני
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
ודאח חנפר

ודאח חנפר (בערבית: وضاح خنفر; נולד ב-1968) הוא עיתונאי פלסטיני, מנכ"ל רשת אל-ג'זירה לשעבר.

==ביוגרפיה==
חנפר נולד בכפר ראמה, כפר קטן ובו כ-500 תושבים הסמוך לג'נין. מוצא משפחתו הוא מהעיר ח'נפר שבדרום מערב תימן. למד בג'נין ולאחר מכן למד הנדסה בין השנים 1985 ל-1990 באוניברסיטת ירדן. בשנת 1990 למד פילוסופיה, לימודי אפריקה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה בסודאן.

החל לעבוד כעיתונאי באלג'זירה ככתב בדרום אפריקה. בשנים 2001–2002 היה כתב באפגניסטן ואחר כך שימש ככתב באזור כורדיסטן שבצפון עיראק, ואחר כך שימש כראש נציגות התחנה בבגדד. בשנת 2003 מונה למנהל ערוץ ובשנת 2006 מונה למנהל הרשת. במהלך שנות כהונתו הרשת גדלה באופן משמעותי והפכה לאחד מאמצעי התקשורת המרכזיים ורבי ההשפעה בעולם הערבי. 

בשנת 2009 מגזין פורבס ציין את חנפר ברשימת 100 האנשים רבי ההשפעה בעולם.

בשנת 2011 התפטר חנפר מתפקידו כמנכ"ל אל-ג'זירה לאחר שפרסום מסמך חסוי בוויקיליקס חשף כי הוא הסכים לכאורה למחוק מאתר הרשת תכנים שלא מצאו חן בעיני הממשל האמריקאי. חנפר הכחיש את הדברים וטען כי ממילא תכנן לפרוש באותה עת.

לאחר פרישתו הקים את "פורום אל-שארק" (כינוי למשריק), צוות חשיבה המוקדש לדיונים אודות צדק חברתי וצמיחה כלכלית במזרח התיכון.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.guardian.co.uk/profile/wadah-khanfar טוריו] בעיתון הגרדיאן
* [http://www.ted.com/talks/lang/heb/wadah_khanfar_a_historic_moment_in_the_arab_world.html הרצאה מפיו באתר TED]

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים פלסטינים
קטגוריה:סגל אל-ג'זירה
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1968
מונטאן ורוזנבלום

מרקוס מונטיין ועדי רוזנבלום הם צמד אמנים היוצרים בווינה ובלונדון. 

מרקוס נולד בגראץ שבאוסטריה בשנת 1962. עדי רוזנבלום נולדה בחיפה בשנת 1962, למדה בית הספר לאמנויות יפות בווינה, שם הזוג נפגש בשנת 1992, ומאז הם יוצרים ביחד.

הזוג יוצר במגוון אמצעים ודרכים, בין השאר במיצגים, ציורים ווידאו. היצירות המפורסמות ביותר שלהם כוללות ציורים גדולים של צעירים בסגנון הדומה לקומיקס, בסיטואציות יוצאות דופן.

הם הציגו בגלריות ברחבי העולם, בין השאר בגלריית טייט ובגלריית סאצ'י בלונדון ובביאנלה לאמנות בסאו פאולו. בארץ הופיעו בגלריה זומר לאמנות עכשווית ובמוזיאון חיפה לאמנות.

== ספרים ==
<div style="direction: ltr;">
* Markus Muntean & Adi Rosenblum: Make Death Listen, Agustin Rubio (Author, Editor), Andrew Renton (Author), Barbara Steiner (Author), Rafael Roncero (Editor), JRP|Ringier (March 1, 2007)
* Muntean & Rosenblum (Kerber Art), Mark Gisbourne (Author), Abraham Orden (Author), Kerber; Bilingual edition (March 1, 2009)
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.guardian.co.uk/culture/2004/apr/26/tatebritain Muntean/Rosenblum], Jonathan Jones, 26 באפריל, הגרדיאן
* [http://hemduska.wordpress.com/tag/%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%98%D7%90%D7%9F-%D7%A8%D7%95%D7%96%D7%A0%D7%91%D7%9C%D7%95%D7%9D/ דיסקו אינפרנו], חמדה רוזנבאום
* [https://web.archive.org/web/20110705110411/https://www.tate.org.uk/britain/exhibitions/artnow/munteanrosenblum/default.shtm תערוכה וריאיון עם הזוג] באתר מוזיאון טייט
* [http://www.artispo.com/ExhibitionDetails.aspx?ExhibitionCode=4025 ציורים של הזוג] באתר artispo
* [http://www.hms.org.il/Museum/Templates/showpage.asp?DBID=1&LNGID=2&TMID=84&FID=616&PID=1153 מונטאן/רוזנבלום] באתר מוזיאון חיפה

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים אוסטרים
קטגוריה:צמדי אמנים
אלברט פריס גיטרסלו

אלברט פריס גיטרסלו (בגרמנית: Albert Paris Gütersloh; ) היה צייר וסופר אוסטרי.
== חייו ==
גיטרסלו נולד באוסטריה כאלברט קונרד קיטרייבר (Albert Conrad Kiehtreiber). הוא החל קריירה במשחק ואף היה שותף להפקות של מקס ריינהרדט ב"דויטשס תיאטר" בברלין. עקב סיבות בריאותיות עזב את עולם המשחק והחל בכתיבה ושימש ככתב בפריז, שם נהיה תלמידו של הצייר מוריס דניס בשנת 1912. הוא הצטרף לקבוצת אמנים בראשותו של גוסטב קלימט ויצירותיו הוצגו לראשונה בשנת 1918 בווינה במסגרת הזצסיון הווינאי.

בין השנים 1919–1921 התגורר במינכן. בין השנים 1929 ל-1938 היה פרופסור באוניברסיטה לאמנויות יישומיות בווינה (Universität für angewandte Kunst Wien). בשנת 1945 התמנה לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה ובשנת 1953 התמנה לרקטור האקדמיה.

הוא השפיע רבות על אמני אסכולת הריאליזם הפנטסטי בווינה, והיה למורה לאריק בראואר, וולפגנג הוטר (Wolfgang Hutter), ארנסט פוקס, גרהארד גלייך (Gerhard Gleich) ולאנטון למדן (Anton Lehmden).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ציירים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1973
אני אוהב כסף

אני אוהב כסף (באנגלית: I Love Money) היא סדרת מציאות אמריקאית שמשודרת בערוץ VH1, ספין אוף של הסדרות: "טעם האהבה", "בית ספר לנימוסים", "אני אוהב את ניו יורק", "רוק של אהבה", "הזדמנות אמיתית של אהבה", "עבור האהבה של ריי ג'יי", "דייזי של אהבה" ו"מייגן רוצה מיליונר".

עד כה היו 4 עונות, אך העונה ה-3 בוטלה בגלל רצח והתאבדות של אחד המתמודדים שהשתתפו בעונה זו. 

שתי העונות הראשונות צולמו בHuatulco, מקסיקו והעונות השלישית והרביעית צולמו בManzanillo, מקסיקו. היו שמועות על עונה חמישית, אך מעולם לא קרו.

== שידור התוכנית ==
{| class="wikitable"
|-
!עונה
!תחילת העונה
!סיום העונה
!תוכנית האיחוד
!מנצח
!מקום שני ומקום שלישי
!מספר מתחרים
!מספר פרקים
|-
| style="text-align:center;"| עונה ראשונה
| 6 ביולי 2008
| 5 באוקטובר 2008
| 12 באוקטובר 2008
| ניקול אלכסנדר Hoopz 
| ג'ושוע גלנדר Wihteboy
| style="text-align:center;"| 17
| style="text-align:center;"| 14
|-
| style="text-align:center;"| עונה שנייה
| 2 בפברואר 2009 
| 4 במאי 2009
| 10 במאי 2009
| אנג'לה פיטס "Myammee"
| ג'ורג' ווישרברג "Tailor Made"& קוואם סמאלס It
| style="text-align:center;"| 19
| style="text-align:center;"| 15
|-
| style="text-align:center;"| עונה שלישית
| colspan="7" style="background:#ccc; text-align:center;"|בוטלה
|-
| style="text-align:center;"| עונה רביעית
| 16 בספטמבר 2010
| 1 בדצמבר 2010
| לא הייתה
| מינדי הייל
| כריס קאס Brooklyn& קמיל לאיי Hot Wings
| style="text-align:center;"| 18
| style="text-align:center;"| 12
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תוכניות מציאות אמריקאיות
רוליפלקס

רוליפלקס 2.8F
רוליפלקס (Rolleiflex) הוא שמן המסחרי של מגוון דגמי מצלמות מתוצרת החברה הגרמנית רולי (Rollei) המיועדות בעיקר לצלמים מקצועיים. לעיתים קרובות השם רוליפלקס מתייחס לסדרת דגמי היוקרה של מצלמת רפלקס כפולת עדשות (באנגלית: twin lens reflex, ר"ת TLR) בפורמט בינוני מתוצרת רולי. אולם תחת הלוגו של רוליפלקס יוצר אף מגוון של מצלמות אחרות, בהן כפולות עדשה, בעלות עדשה בודדה (SLR), בפורמט בינוני, ב-35 מ"מ ובפורמט דיגיטלי.

מצלמות רוליפלקס כפולות עדשה נודעו בזכות ממדיהן הקטנים, היותן קלות משקל, עמידות לפגיעה, מבנה מכני פשוט, ועיניות הצצה נוחות. העדשות במצלמות באיכות מעולה ומיוצרות על ידי חברות זייס (75 מ"מ, צמצם 3.5) ושניידר (80 מ"מ, צמצם 2.8). מצלמות אלה נעשו אהודות מאוד בקרב צלמים וקמו להן חיקויים רבים.

==תמונות==
<gallery>
File:Argus (camera company) and Rolleiflex antique cameras in Madrid.JPG
File:Antique Rolleiflex and other cameras for sale in Madrid, Spain.JPG
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101224045611/http://www.rcp-technik.com/typo3/index.php?id=rollei-home&L=1 האתר של חברת Rollei] 
* 

קטגוריה:דגמי מצלמות
בקעת ים המלח

המצוקים באזור נחל תמר
בקעת ים המלח היא אזור גאוגרפי בין הרי אדום והרי מואב שבממלכת ירדן לבין מדבר יהודה ומדבר צין שבישראל. המקום הנמוך ביותר על פני היבשה בעולם כולו. עומקו כ-437 מטרים מתחת לפני הים. גאולוגית, אזור זה הוא חלק פעיל מהבקע הסורי-אפריקני וככזה הוא מהווה מוקד לרעידות אדמה. במרכזה של הבקעה נמצא ים המלח, ששטחו נמצא בשליטה משותפת של ישראל וירדן. הגבול בין המדינות עובר באמצעו.

האקלים בבקעת ים המלח הוא החם ביותר בישראל ובירדן, כשהממוצע בעונה החמה הוא 38 מעלות צלזיוס ובעונת החורף 20 מעלות, וכמות המשקעים נמוכה ביותר. בעת שיורדים גשמים רבים באזור ירושלים או הר חברון, נוצרים שיטפונות בערוצים היורדים לעבר בקעת ים המלח, אשר מהווים סכנה למטיילים באזור, ואף גורמים במקרים רבים לחסימת הכבישים באזור לנסיעה.

ישנם מיני צמחים רבים המתאימים במיוחד לאקלים זה. החקלאות באזור מתבססת על דקל תמר, ובחורש הטבעי גדלים עצי שיטה שאינם צורכים הרבה מים. ליד מעיינות או במקום בו מי התהום קרובים לפני השטח, גדלים צמחי קנה ועבקנה. באזור מקווי המים אפשר לצפות לפנות ערב בעדרי יעלים. כמו כן, בשנים האחרונות הוחזרו נמרים לטבע באזור זה. הגמל, כבעל חיים שאינו צורך כמעט שתייה, שימש בעבר כלי תחבורה נוח לאזור זה, וגם היום מגדלים הבדווים גמלים באזור. בזוחלים נמצא החילזון הלבן, ונחש שרף עין גדי הגדל רק באזור זה, והוא מהמסוכנים שבנחשים בארץ ישראל.

באזור בקעת ים המלח נמצאת מצדה, בה התבצרו יהודים בתקופה הרומית, וכן היו שהתחבאו במערות במדבר יהודה.

בבקעת ים המלח נמצאים יישובים השייכים למועצה אזורית תמר ולמועצה אזורית מגילות, וכן יישובים השייכים למחוז כרכ.

מטיילים רבים מגיעים לאזור בקעת ים המלח כדי לראות את הנופים הייחודיים לאזור זה. בנוסף, תיירים מן העולם מגיעים לצורכי בריאות לאזור ים המלח, שבו קרינת שמש בזווית המועילה ביותר לחולים מסוימים, וכן חולי פסוריאזיס יכולים להירפא על ידי תכונות ים המלח והשהייה באזור זה.

==היסטוריה==

בשנת 438 לפנה"ס, בראשית תקופת בית שני כאשר העניק כורש עצמאות ליהודה, נכלל צפון בקעת ים המלח בתחום ממלכת יהודה.

רעידת האדמה הידועה החזקה ביותר שהייתה במאה ה-20 הייתה ביולי 1927, כשמוקד הרעש היה בצפון ים המלח. עוצמת הרעש הייתה 6.2 בסולם ריכטר, והוא הורגש בחוזק רב בכל אזור המרכז ואף בתים רבים בירושלים ניזוקו. באפריל 1979 הייתה שוב רעידה חזקה שמוקדה היה בדרום ים המלח ועוצמתה הייתה 5.3 בסולם ריכטר. ב-11 בפברואר 2004 אירעה רעידה בעצמה של 5.1 בסולם ריכטר אשר הורגשה היטב באזור ירושלים ואף נפערו סדקים בבניינים רבים בתחומה. מאז נרשמו ארבע רעידות אדמה שעוצמותיהן נעו בין 3.5 ל-4.7 בסולם ריכטר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=16883&kwd=4399 סרטון בנושא בקעת ים המלח], באתר מט"ח

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
ים המלח
שטר אירוסין

בהלכה היהודית, שטר אירוסין הוא אחת מהדרכים שבהן ניתן לבצע קידושין, במהותו ודיניו הוא דומה לשטר במשפט העברי ולגט, אך קיימים שינויים רבים בין שטר זה לשאר השטרות.

הקניין הנפוץ יותר לקדש בו אשה כיום, הוא כסף, אך ייתכן כי בעבר, השטר היה נפוץ ביותר. כך למשל, על פי המדרש יוסף הצדיק הראה לאביו יעקב אבינו, את שטר האירוסין שלו, כדי להראות שקידש את אשתו כדת וכדין.

==מהות השטר==
באופן רגיל, שטר הוא מסמך אותו כותב המקנה לקונה, וחלותו היא מעשה קניין הנעשית על ידי ראייה משפטית. לעומת זאת, שטר אירוסין נכתב על ידי הקונה למקנה, שכן הבעל הוא הקונה ולמרות זאת הוא כותב את השטר לאשה. שוני זה בין שטר זה לשאר השטרות, מתפרש בתלמוד בשני אופנים שונים: האחד נוטה להסביר זאת בהלכה שנמסרה למשה מסיני, והשנייה - בשוני הלשון בפסוקים: בעוד שהכתוב המדבר בשטרות כותב שמכך משמע שהקונה לקח את השטר מהמוכר, הרי שבמעשה קידושין הבעל הוא זה שעושה את מעשה הקניינים, כאמור בפסוק .

==דעת האשה בכתיבת השטר==
מכיוון ששטר זה שונה במהותו משאר השטרות, עלו מחלוקות בין חכמי האמוראים, האם על השטר להכתב מדעת המקנה - שהיא האשה שמקנה את גופה לבעל לשם אישות, ככל שטר שצריך להכתב מדעת המקנה שהוא המוכר, ואם לא - אין לו תוקף משפט, או שמא די בכך שהשטר נכתב מדעת הבעל, שהוא זה שמוסר את השטר לאשה, כמו כל שטר שהמקנה מוסר את השטר לקונה, ולכן על השטר להכתב מדעתו. רבא ורבינא, פסקו שאין השטר צריך להכתב מדעתה, ורב פפא ורב שרביא פסקו שכמו כל שטר, על השטר אירוסין להכתב מדעתה של האשה. בשולחן ערוך נפסק שצריך להיכתב מדעתה, ואם כתב שלא מדעתה, הרי היא ספק מקודשת.

==כוונה בכתיבת השטר==
ריש לקיש, מראשוני אמוראי ארץ ישראל, פסק שכשם שהגט צריך להכתב לשם גירושין, כך על שטר האירוסין להכתב לשם קידושין, שכן התורה הקישה את הגירושין לנישואין - , וכך פסק השולחן ערוך.

==ראו גם==
* שטר תנאים
* כתובה

==הערות שוליים==

קטגוריה:נישואים ביהדות
קטגוריה:שטרות במשפט העברי
I'm Glad

I'm Glad (בעברית: אני שמחה) הוא הסינגל השלישי מתוך אלבומה השלישי של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז This Is Me... Then. השיר הוא בין השירים הפחות מוצלחים ביותר של הזמרת כיוון שלא גרף את הצלחת הסינגלים הקודמים לו מהאלבום גם מבחינת מצעדים שלא נכנס לצמרות המצעדים כמו קודמיו, וגם מבחינה מסחרית כאשר לא מכר עותקים רבים באף מדינה. השיר נכתב על ידי טרוי אוליבר, מר דאיו, ג'ניפר לופז והופק על ידי רוני קורי, ואוליבר טרויה.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ נוהל, צולם ובוים על ידי דוד לה צ'אפל. הכוריאוגרפיה נוהלה על ידי ג'פרי הורנדי והיא הותאמה אישית, מעבודתו על הסרט פלאשדאנס בכיכובם של ג'ניפר בילס. בקליפ ניתן לראות תחילה את לופז, רוקדת על כיסא ובנוסף מזמרת בתוך בית. רוב השיר כעטיפת הסינגל, מראה את לופז כשהיא מלאת שמחת חיים רוקדת ושרה. השראת קליפ השיר נלקחת מן קליפ השיר "Flashdance... What a Feeling" של איירין קארה. בדומה לכך, גם עטיפת הסינגל "Flashdance... What a Feeling" היא ההשראה לעטיפת סינגל זה. השיר לא זכה לכמות צפיות נכבדות כמו שיריו הקודמים. השיר הועלה שנים רבות לאחר יציאתו המקורית לערוצה של הזמרת, דבר אשר פגע בצבירת הצפיות. הווידאו קליפ נחשב כבין הקליפים הטובים של הזמרת כאשר הקליפ זכה לביקורות טובות ולארבע מועמדויות בטקס פרסי הווידאו קליפים של ערוץ ה-MTV. (ביניהן "הקליפ הנשי הטוב ביותר") הקליפ היה גם בעייתי כיוון שבעקבות הדימוי הרב בין הקליפ לסרט ב-2003 תבעו את לופז על אי זכויות יוצרים אך, התביעה נדחתה ב-2006.<ref></ref>

== רשימת השמעה ==
* CD SINGLE
# I'm Glad – 3:42
# I'm Glad (Paul Oakenfold Perfecto Remix) – 5:49

== מיקומי שיא ==
במצעדים השיר לא הגיע לאף צמרת של אף מצעד, אך בכל זאת זכה להצלחה בינונית כאשר נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 למקום ה-30, ובנוסף נכנס למצעדים רבים אחרים.

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!אוסטרליה (ARIA)
|זהב
|35,000
|-
!הולנד (NVPI)
|זהב
|40,000
|-
! colspan="3" |סיכום
|-
!בכל העולם
|
|150,000
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2002
קטגוריה:סינגלים מ-2003
קטגוריה:שירי ג'ניפר לופז
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ניפר לופז
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קורי רוני
קטגוריה:וידאו קליפים מעוררי מחלוקות
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי דייוויד לה-שאפל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
הורים וילדים

סמליל המגזין
שער אחד הגיליונות האחרונים של המגזין, גיליון 359 (דצמבר-ינואר 2017-2018)
המגזין "הורים וילדים" היה ירחון ישראלי בנושא הורות וילדים, המיועד להורים לתינוקות, ילדים ונוער ומספק להם מידע וכתבות בתחומי ההריון והלידה, דיכאון אחרי לידה, הנקה, גידול תינוקות, חינוך ילדים, בריאות ותזונת המשפחה, יחסים בין הורים לילדיהם, זוגיות ועוד. בשנים האחרונות לפעילותו המגזין (החל מסוף 2014), המגזין היה מאוחד עם ירחון "להיות הורים". המגזין נסגר ביולי 2018.

==היסטוריה==
הוצאתו לאור החלה בינואר 1988, עם לידתה של המוציאה לאור והעורכת הראשונה שלו, נריה בר. כאם צעירה, היא חיפשה מידע בנושאי הריון, לידה וגידול תינוקות בעיתונות דאז, ומשלא מצאה בהם את מבוקשה, החליטה להוציא לאור בעצמה מגזין שיעסוק בתחומים הללו.

באוגוסט 2004 נמכר המגזין לחברת SBC, שהתמחתה בהוצאה לאור של ירחוני נישה.

בשנת 2009, עם פירוקה של SBC עקב קשיים כלכליים, עבר "הורים וילדים" לידיו של אילן ציוני, בעל חברת מוטומדיה. לאחר הרכישה, איחד אילן ציוני את מוטומדיה עם SBC והקים את "מוטו תקשורת", קבוצה המנהלת את כל המגזינים שבבעלות אילן ציוני, וביניהם "הורים וילדים".

במאי 2010 אוחד "הורים וילדים" עם ירחון הורות נוסף של "מוטו תקשורת" - "להיות משפחה".

בספטמבר 2013 "מוטו תקשורת" פשטה רגל והמגזין הועבר לבעלות "תכלת תקשורת". באוגוסט 2014, תחת "תכלת תקשורת" אוחד המגזין עם המגזין "להיות הורים". המגזין המאוחד הוקדש לתכנים בנושאי הורות, הריון וגידול ילדים.

ביולי 2015 איתן זינגר, גל קריינר ואורן ציבלין רכשו מידי תכלת תקשורת 50% מהמגזינים, ובדצמבר 2015 נרכש המגזין במלואו על ידי קבוצת ציבלין תקשורת צעירים. כשנתיים לאחר מכן, ביולי 2018, הוחלט להפסיק את הדפסת המגזין ולהעביר את כלל פעילותו לדיגיטל בלבד.

== כותבים ומשתתפים ==
"הורים וילדים" מיצב את עצמו כירחון מקצועי וככזה, נרתמו לכתוב בו במשך השנים אנשי מקצוע מתחומי רפואת המשפחה, גינקולוגיה, פסיכולוגיה וחינוך. בין היועצים המומחים שכתבו למגזין במשך השנים נמנו, בין היתר: הגינקולוגים פרופ' משה הוד וד"ר יואב פלד מבית החולים בילינסון, ד"ר נאוה וולפסון – מומחית להתפתחות הגיל הרך, אביטל יעקבי – פסיכולוגית מומחית לילדים ולמשפחה, ענבל קרקו – הדיאטנית הראשית של "שומרי משקל", הפסיכולוג ד"ר אלי שגיא ופרופ' שי אשכנזי, מנהל מח' ילדים במרכז הרפואי שניידר. כיום נמנים בין המומחים הכותבים למגזין: הפסיכולוג דני עמית, רופא השיניים ד"ר איתי נודל, הפסיכיאטר ד"ר אילן טל, רופאת המשפחה ד"ר נטלי הנסון, רופאת הנשים ד"ר רונית אלמוג, עורכת הדין שרון אפרתי איינהורן ועוד. 
בין כותבי המגזין במשך השנים נמנו: גליה אלוני-דגן, תמר מור-סלע, דנה פלג, תמר שליט-אבני, נירית צוק, בתיה שולמן, יעל-שחר שריד, סמדר פרגר וסמדר סולומון. כיום כותבים בעיתון מרב מילר, מיכל ינאי, גאיה קורן ועוד.

נריה בר, שימשה כמו"ל וכעורכת ראשית עד אוגוסט 2004.

בשנת 2016 מונתה גייל זאבי-ציבלין לעורכת העיתון, כאשר המו"ל והעורך הראשי הוא אורן ציבלין.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20160701124756/http://www.tmags.co.il/app/index.asp?img=14 "הורים וילדים" - האתר הרשמי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:הורות
צהרון

בישראל, צַהֲרוֹן הוא מסגרת מיוחדת לילדים המופעלת בשעות הצָהֳרָיִם, שמטרתה העיקרית להשגיח על ילדים כדי להקל על הורים העובדים בשעה זו, כשהילדים כבר סיימו את יום הלימודים. צהרונים רבים פעילים גם בזמן החופשות של מערכת החינוך כקייטנה משך כל יום העבודה.

קיומם של צהרונים בישראל נובע מאי מימושו של יום לימודים ארוך ברוב מוסדות חינוך החובה, ומאי תיאום בין חופשות מערכת החינוך להקצבת ימי החופשה לעובדים בשוק העבודה בישראל.

אוכלוסיית היעד של הצהרונים הם ילדים בגילאי גן (אשר אינם שוהים במעון יום בו מתקיים יום לימודים ארוך) וילדי הכיתות הנמוכות של בית הספר היסודי אשר הם צעירים מכדי לחזור מבית הספר ללא השגחה ולשהות בבית ללא השגחת מבוגר.

חלק מהצהרונים מתקיימים בתוך מבני גני ילדים ובתי ספר. אחרים מתקיימים במוסדות ציבור כגון מתנ"סים ובמבנים פרטיים, לרבות דירות מגורים. ישנם צהרונים הדואגים להבאת הילד ממקום הלימודים לצהרון. הצהרונים נותנים לילדים ארוחת צהריים חמה ולעיתים ארוחות נוספות (ארוחת ארבע, ארוחת בוקר בימי הפעלה ארוכים). הצהרונים מספקים לילדים זמן מנוחה משולב לרוב בפעילויות שונות, בין השאר חוגים, משחקים, יצירה, פעילויות ספורט, צפייה בתוכניות טלוויזיה/סרטים והכנת שיעורי בית<ref></ref>.

בחלק מהערים ובפרט בעיירות פיתוח בישראל מסבסד משרד התעשייה והמסחר את הצהרונים עבור ילדים ששני הוריהם עובדים במשרה מלאה, כדי לעודד את המשך העבודה עד שעה מאוחרת יותר<ref></ref><ref></ref>. בשנת 2010, ביוזמת המועצה לשלום הילד, הוגשה הצעת חוק לחייב פיקוח על כל צהרון המונה מעל עשרה תלמידים.

החל משנת הלימודים תשע"ח (כלומר החל מספטמבר 2017) מוסדרת איכות המזון בצהרונים באמצעות חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, והפעלת צהרונים ציבוריים (כאלה הפועלים בשטח מוסד חינוך מתוקצב או מופעלים על ידי רשות מקומית או חברה ממשלתית בשטח מרכז קהילתי) מוסדרת באמצעות חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז-2017.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==
 

קטגוריה:חינוך לגיל הרך
קטגוריה:ילדות
קטגוריה:חינוך בלתי פורמלי
ניסים בכר (מאמן כדורגל)

ניסים בכר (נולד ב-13 באוקטובר 1943) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.

==ביוגרפיה==
ניסים בכר הוא בנו של שמואל בכר, כדורגלן מכבי תל אביב בשנות ה-20. בכר הצטרף למכבי תל אביב בגיל 9. בקבוצות הנערים של מכבי שיחק כחלוץ, וכשעלה לקבוצת הנוער עבר לשחק כקשר, עמדה בה שחק גם בבוגרים. בגיל 18 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של מכבי תל אביב. במשחק הבכורה נגד מכבי נתניה כבש בכר שני שערים והוביל את הקבוצה לניצחון 2:4. בעונת 1968/1969 שיחק בכר בקבוצת בני יהודה, ועונה לאחר מכן חזר למכבי תל אביב.

לזכותו 5 הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה שבהן ב-1964, בטורניר הקדם אולימפי נגד נבחרת דרום וייטנאם.

=== קריירת אימון ===
ב-1973 החל בכר לאמן את הפועל רמת-גן. בעונת 1975/1976 אימן את בית"ר ירושלים והוביל אותה לזכייה הראשונה בתולדותיה בגביע המדינה. בעונת 1978/1979 הוביל את מכבי תל אביב לאליפות, האחרונה של הקבוצה עד לעונת 1991/1992.

ב-1985 הוביל את נבחרת הנוער באליפות אירופה לנוער שהתקיימה בשווייץ.

בעונת 1992/1993 אימן את מכבי עירוני אשדוד והעפיל עימה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. בעונה שלאחר מכן המשיך עד חודש ינואר ופוטר עקב אי הצלחה. בעונת 1999/2000 (עונת האיחוד עם הפועל אשדוד), חזר לאשדוד ואימן את מועדון ספורט אשדוד אך הוחלף בהמשך העונה על ידי עוזרו מירו בן שמעון. לאחר מכן באותה עונה אימן גם את מכבי הרצליה, אך עזב כשמונה למנהל מחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. באמצע עונת 2000/2001 מונה למאמן זמני של הקבוצה הבוגרת לאחר שמאמן הקבוצה אלי גוטמן אושפז בבית חולים. מאוחר יותר הפך המינוי קבוע ובכר נשאר בתפקיד עד לסיום העונה.

בעונת 2015/2016 שימש בכר בתור המנהל המקצועי במועדון הפועל חדרה.

בכר הוא אחד מהמדריכים בקורס תעודת פרו של ההתאחדות לכדורגל.

==תארים==
כשחקן מכבי תל אביב:
* אליפויות (2): 1966/1968, 1969/1970
* גביעי מדינה (4): 1963/1964, 1964/1965, 1966/1967, 1969/1970
* אליפות אסיה לקבוצות (1): 1970/1971

כמאמן:
* אליפויות: 1
** עם מכבי תל אביב (1): 1978/1979
* גביעי מדינה: 1
** עם בית"ר ירושלים (1): 1975/1976
* אלוף האלופים: 2
** עם בית"ר ירושלים (1): 1976
** עם מכבי תל אביב (1): 1979

== לקריאה נוספת ==
* אשר גולדברג, דני דבורין, מכבי תל אביב – מאה שנים ראשונות, הוצאת מדיה, 2006, עמ' 154.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.football.org.il/national-team-list-games-by-player/?player_id=80570&national_team_id=3 עמוד השחקן של ניסים בכר] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* [http://www.football.org.il/magazine/?itemid=%7B91EA9964-2961-4B23-8E71-36244EF76E75%7D ניסים בכר: "הדור הצעיר מצוין"], באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל רמת גן
קטגוריה:מאמני בית"ר ירושלים
קטגוריה:מאמני מכבי תל אביב
קטגוריה:מאמני שמשון תל אביב
קטגוריה:מאמני הפועל כפר סבא
קטגוריה:מאמני הפועל באר שבע
קטגוריה:מאמני צפרירים חולון
קטגוריה:מאמני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:מאמני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:מאמני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:מאמני מכבי הרצליה
קטגוריה:מאמני מכבי יפו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
גוף שני (ספר)

גוף שני הוא רומן הביכורים של עפר שלח, המגולל את סיפורו האישי כלוחם וקצין בצנחנים בסדיר ובמילואים בשנים 1977–1981, בטרם פרצה מלחמת לבנון הראשונה, בהן שירת כלוחם וקצין בגדוד 202 של הצנחנים וכסמ"פ פלחה"ן צנחנים, ובמהלכה, הפעם כקצין מילואים. הספר מסתיים בשירות מילואים נוסף שעושה שלח ב-1983 בלבנון, כמפקד פלוגה בחטיבת צנחנים מובחרת במילואים, בו נפצע קשה ממטען צד ואיבד את עינו. את הספר כתב שלח כאשר למד בשנים 1986–1988 באוניברסיטת ניו יורק תואר שני בספרות אנגלית וכתיבה. לימים סיפר שלח כי כתב את הספר משום ש"רציתי להיות אדם שכותב".

==קישורים חיצוניים==

* .
* [http://www.kinbooks.co.il/htmls/page_2507.aspx?c0=15973&bsp=13518 גוף שני], דף הספר באתר זמורה ביתן.
* 
* יאיר לפיד, [http://www.jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1989%2F12%2F10&id=Ar03700&sk=58E38E58 גוף בתוך גוף], מעריב, 10 בדצמבר 1989.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 1989
קטגוריה:מלחמת לבנון הראשונה בתרבות הישראלית
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
קטגוריה:אוטוביוגרפיות עבריות
קטגוריה:מלחמת לבנון הראשונה: ספרים
קטגוריה:ספרי עפר שלח
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קלאודיה הייל

קלאודיה הייל (בגרמנית: Claudia Heill; 24 בינואר 1982 - 31 במרץ 2011) הייתה ג'ודוקא אוסטרית. בעלת מדליית כסף אולימפית.

== ביוגרפיה ==
הייל, אשר נחשבה בעבר לאחת מן הג'ודוקות הטובות ביותר באירופה, זכתה במדליית כסף באולימפיאדת אתונה (2004) ובחמש מדליות נוספות באליפויות אירופה במשקל עד 63 ק"ג. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה הייל במקום החמישי, וכשנה לאחר מכן פרשה מתחרות מקצוענית.

במרץ 2011 התאבדה הייל בעיר וינה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מתאבדים: ספורטאים
קטגוריה:נשים ג'ודוקא באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:נשים ג'ודוקא באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:נשים ג'ודוקא אוסטריות
קטגוריה:מתאבדות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מאוסטריה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית: ג'ודו
קטגוריה:אוסטריות שנולדו ב-1982
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1982
קטגוריה:נפטרות ב-2011
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2011
בכיף

בכיף הוא אלבומה השני של להקת הרוק הישראלית "אינפקציה", שיצא בשנת 2005.

האלבום הופק מוזיקלית על ידי הלהקה במשותף עם טל מטמור, והוא משלב בין מוזיקת פופ, מוזיקה אלקטרונית ומטאל. בדומה לקודמו, גם אלבום זה מתאפיין באווירה ההומוריסטית והנונסיקלית המזוהה עם סגנונה הייחודי של הלהקה.

מבין שירי האלבום יצאו כסינגלים "אם הדרך" ו"סרט של סקס", שלווה בקליפ בו רואים את חברי להקת "מוניקה סקס" מנגנים במקום חברי "אינפקציה". בנוסף, ניתן למצוא באלבום את "עין הנמר", גרסת כיסוי בעברית ל-"Eye of the Tiger" של Survivor ואת "זה היה ביתי", גרסה פארודית לשירו של מני בגר. הקטע הפותח את האלבום מכיל סימפול של השיר "פתח תקווה", שנכתב על ידי רימונה דינור והולחן על ידי דוד קריבושי שבוצע על ידי צוות הווי הנח"ל מתוך התוכנית "כמה טוב".

==רשימת השירים==

==נגנים==
* ניר טרטר – קלידים ושירה
* גיא שמי – גיטרה
* גיא בן שטרית – גיטרה
* עמרי הנגבי – תופים
* ירון שראל – בס
* טל מטמור – גיטרה ומחשב
* פיטר רוט – גיטרה אקוסטית וקולות ב"סרט של סקס"

==קישורים חיצוניים==

* 
* קליפ לשיר [https://www.youtube.com/watch?v=RTUGNgrAivM שתיל] באתר [https://www.youtube.com YouTube]

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומי אינפקציה
קופסת גפרורים

קופסת גפרורים סטנדרטית
דונג)]]
קופסת גפרורים היא קופסה המיועדת לאחסון גפרורים. רוב הקופסאות המיוצרות היום הן קופסאות קטנות בהן יש בממוצע כ-40 גפרורים. בנוסף, יש קופסאות גדולות יותר המכילות מספר רב יותר של גפרורים או גפרורים ארוכים יותר, למשל כאלו המשמשים להבערת אח. יש אמצעים נוספים לאחסון גפרורים כמו מאגדות גפרורים.

ישנם סוגים רבים ושונים של קופסאות גפרורים, מתקופות שונות ושל חברות שונות, וישנם אספנים האוספים אותן. קופסת הגפרורים מיוצרת כיום לרוב מקרטון, אך לעיתים מעץ או מפלסטיק. לרוב יש בצדי קופסת הגפרורים קטע צר ומחוספס המיועד לחיכוך הגפרור בו לשם הצתתו.

בישראל קופסאות הגפרורים עשויות לרוב מקרטון ומעוצבות כמעין מגירה שנשלפת משני צדדים. עד שנות השמונים היו נפוצות בארץ קופסאות גפרורים מעץ דקיק בשתי שכבות.

==ראו גם==
* גפרור
* חידת גפרורים

==קישורים חיצוניים==

* [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=10929 ההיסטוריה של הגפרור], באתר מט"ח

אוסף קופסאות גפרורים

קטגוריה:אספנות
גפרורים
1919 ברוסיה

1919 ברוסיה הייתה שנה בה השלטון הסובייטי במוסקבה חגג את השנה השנייה למהפכת אוקטובר. 

== הנהגה ==
* ראש הממשלה - ולדימיר לנין
* יושב ראש הוועד הפועל המרכזי הרוסי - יעקב סברדלוב (עד 15 במרץ)
* יושב ראש הוועד הפועל המרכזי הרוסי - מיכאיל ולדימירסקי (עד 30 במרץ)
* יושב ראש הוועד הפועל המרכזי הרוסי - מיכאיל קלינין (מ-30 במרץ)

== אירועים בולטים ==
* 11 בינואר – פרסום צו על חיוב העברת מזון למדינה. העברה בוצע למעשה ללא תמורה. מדיניות זו גרמה להתקוממויות רבות בקרב האיכרים 
* 19 בינואר – 25 בינואר - הצבא האדום במסגרת מתקפת נגד מצליח למנוע מכוחות הצבא הלבן בצפון להתחבר לכוחותיהם שנעים מכיוון אורל.
* 26 בפברואר תחילת מתקפת צבא פולין נגד הצבא האדום. הפולנים מצליחים לכבוש את שטחי בלארוס. הקרבות הופסקו במהלך הקיץ והתחילו שיחות שלום.
* סגירת עיתון המנשביקים "וסגדה ופריוד" (Всегда Вперед)
* 2 במרץ – הקמת הקומינטרן במוסקבה
* 10 במרץ – הכרזה על רפובליקה סובייטית באוקראינה עם בירתה בחרקוב
* 18 במרץ – הוועדה ה-8 של הבולשביקים
* 19 באפריל – התקוממות של הימאים הצרפתים בצי העוגן באודסה
* 6 באפריל – תחילת מתקפת נגד של הצבא האדום בחזית המזרחית. המתקפה נמשכת עד למאי ומסתיימת בנסיגה כללית של הצבא הלבן מזרחה.
* 13 במאי תחילת מתקפה של הצבא הלבן וצבא אסטוני לכיוון פטרוגרד. המתקפה הייתה מוצלחת אך נעצרה במהלך הקיץ.
* יולי - לאחר נסיגה מוולגוגרד הצבא האדום ממשיך להתבצר באסטרחן
* 17 ביולי – 4 באוגוסט - הצבא האדום ממשיך במתקפה נגד הצבא הלבן בחזית המזרחית ומתקדם באזור הרי אורל.
* אוגוסט - הלאמת כל תעשיית הצילום והקולנוע. סגירת בתי דפוס פרטיות.
* 10 באוגוסט – תחילת מתקפה גדולה של הצבא הלבן בדרום תוך התקדמותו הרבה לכיוון מוסקבה
* 14 באוגוסט – תחילה פעילות אקטיבית של הצבא האדום בחזית באזור מרכז אסיה
* 19 בספטמבר – הצבא הלבן נכנס לקורסק. התקרבות הגדולה ביותר של הצבא הלבן לכיוון מוסקבה
* 28 בספטמבר – חידוש מתקפת הצבא הלבן לכיוון פטרוגרד. לאור חוסר תאום פנימי ועם צבא של אסטוניה המתקפה נכשלה ובסופו של דבר הכוחות נסוגו בחזרה לשטח אסטוניה ופורקו מנשקם על ידי השלטונות.
* 14 בנובמבר – הצבא האדום נכנס לאומסק
* 19 בנובמבר – הקמת ארמיית פרשים הראשונה בפיקוד סמיון בודיוני. יחידה בעלת חשיבות מכרעת במלחמה.
* 19 בנובמבר – תחילת מתקפה של הצבא האדום באזור חרקוב
* 24 בנובמבר – שרפה באוניית מערכה "פולטבה". כתוצאה משרפה היא יצאה משרות מבצעי ולא חזרה.
* 30 בנובמבר – 20 בדצמבר במסגרת התקדמות של הצבא האדום הוא נכנס לנובוסיבירסק

== נולדו ==

* 1 בינואר – איגור ולדימירוב שחקן ובמאי סובייטי (נפטר ב-1999)
* 18 ביוני – יורי יארבט שחקן סובייטי-אסטוני (נפטר ב-1995)
* 17 באוקטובר – יצחק חלטניקוב פיזיקאי סובייטי-יהודי (נפטר ב-1995)

== נפטרו ==
וסילי איבנוביץ' צ'פאייב.]]
* 17 בפברואר – ורה חולודנאיה, שחקנית קולנוע (נולדה ב-1896)
* 16 במרץ – יעקב סברדלוב מהפכן סובייטי-יהודי, (נולד ב-1885)
* 5 בספטמבר – וסילי איבנוביץ' צ'פאייב מפקד צבא סובייטי, נהרג במהלך הקרב (נולד ב-1887)

== קישורים חיצוניים ==

*