משה יגר

משה יגר (נולד ב-30 באוקטובר 1930, בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס, היסטוריון של האסלאם בדרום-מזרח אסיה וחוקר תולדות היישוב והציונות בתקופת המנדט הבריטי, וכן של תולדות מדיניות החוץ של ישראל ומשרד החוץ בשנים הראשונות למדינה.

==ביוגרפיה==
ממוזער
330x330 פיקסלים
אביו של יגר, יעקב יגר, נולד בשנת 1902 בעיירה גליניאני שבגליציה המזרחית (אז פולין, כיום אוקראינה). למד בסמינר העברי למורים של לבוב והוסמך להיות מורה למקצועות יהדות. בשנת 1929 התחתן עם חוה לבית קליין. הזוג הצעיר נסע לבואנוס איירס, ושם נולד משה. יעקב יגר וגיסו משה קליין ועוד מורה עברי מקומי הקימו את בית הספר העברי הראשון ח"נ ביאליק בבואנוס איירס שקיים עד היום והתרחב מאז. בשנת 1935, עלתה המשפחה לארץ ישראל לזיכרון יעקב. בשנת 1941 עברה המשפחה לחיפה, שם למד משה יגר בבית הספר הריאלי. שירת בצה"ל בגדנ"ע ובנח"ל. אחר-כך, למד לימודי האסלאם, מדע המדינה והיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור בתולדות עמי האסלאם בדרום מזרח אסיה.

במאי 1956, הצטרף יגר למשרד החוץ בתור מתמחה (צוער) במחזור השלישי להכשרת דיפלומטים<ref></ref>. הוא החל את שירותו הדיפלומטי ברומניה, לאחר מכן הועבר לבורמה (לימים: מיאנמר). ב-1965 שהה במאלזיה לשם נשלח להקים משרד כלכלי-מסחרי שהיה כיסוי לנוכחות דיפלומטית ישראלית ראשונה (ואחרונה) במדינה מוסלמית זו. המשרד נסגר בראשית 1966. משם עבר כקונסול ישראל בלוס אנג'לס (1966–1969), קונסול כללי בפילדלפיה (1969–1972), קונסול כללי בניו יורק (1985–1988), שגריר ישראל סטוקהולם בשוודיה (1988–1990) ושגריר בפראג בצ'כיה (1994–1995). בין שליחות אחת לשנייה בחוץ-לארץ מילא תפקידים בכירים בארץ, בהם מנהל מחלקת ההסברה במשרד החוץ (1975–1978), סמנכ"ל אגף מידע ותקשורת (1980–1985), וסגן מנהל כללי לענייני אסיה, אפריקה ואוקיאניה (1990–1993). באחד נובמבר 1995 פרש יגר לגמלאות.

במשך תשע השנים הבאות, יגר לימד באוניברסיטה העברית בירושלים את תולדות דרום-מזרח אסיה כמרצה מן החוץ. כן, היה עמית מחקר במכון טרומן.

הוא אב לבן ובת ונשוי לד"ר דבורה ברזילי-יגר, היסטוריונית.

==פרסים==
* האקדמיה הצ'כית למדעים, מדליית זהב על שם פ. פאלאצקי, על מחקריו של יגר באסלאם של דרום-מזרח אסיה (1994).
* המכון לענייני אסיה והפסיפיק על שם פרופ' מ"ל סונדהי, ניו דלהי, פרס למדיניות בינלאומית, על חלקו של יגר בכינון יחסי ישראל–הודו (2013).
* ב-2019 זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר לשנת תשע"ט על הביוגרפיה הציונית 'קולונל ג'ון פטרסון.
* ב-2020 זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשה לשנת 2019 על ספריו: גיון הנרי פטרסון הגדודים העבריים והציונות, ריצ'רד מיינרצהאגן והציונות, הסםר אורד וינגייט קורותיו והציונות.

==פעילות ציבורית==
אחר פרישתו לגמלאות שימש:
* יושב-ראש הנהלת בית עגנון בירושלים (4 שנים)
* יושב ראש הנהלת תזמורת הבארוק ירושלים
* יושב ראש המכון לתרגום ספרות עברית

==פרסומים==
יגר כתב ארבעה-עשר ספרים עיוניים בעברית וארבעה ספרים באנגלית, ספרים משלו תורגמו לאנגלית, בנגלית, בורמנית, צ'כית וערבית. כמו כן, כתב עשרות מאמרים עיוניים ובנושאי אקטואליה בכתבי-עת שונים הישראל ובחו"ל.

במקביל לפעילותו הדיפלומטית ולימודיו האקדמיים, יגר עסק בכתיבה בתחומים הבאים:
# פרשיות היסטוריות ואישים בתולדות הציונות ותולדות היישוב.
# תולדות משרד החוץ, החל מהמחלקה המדינית של הסוכנות היהודית לפני קום מדינת ישראל ועד מלחמת ששת הימים, 1967; דמותו ותפקידיו של הדיפלומט הישראלי; עבודת ההסברה בחוץ-לארץ.
# יחסי החוץ של ישראל עם מדינות המזרח-הרחוק ובמיוחד עם הודו, סין, מאלזיה, סינגפור, בורמה ויפן; וכן, עם שוודיה וצ'כוסלובקיה בהן שירת יגר כשגריר.
# ביוגרפיה של קצינים בריטים שתמכו בציונות וביישוב היהודי בתקופת המנדט הבריטי בארץ-ישראל: אורד צ'ארלס וינגייט, קולונל ריצ'רד מיינרצהגן וג'ון הנרי פטרסון.
# מחקרים על האסלאם בדרום-מזרח אסיה.

== תרגום לעברית ==
משה יגר (תרגום), פר אנגר, עם ראול ולנברג בבודפשט, זכרונות משנות המלחמה בהונגריה, הוצאת כרמל, 2017

==ספרים==
# Moshe Yegar, The Muslims of Burma : a study of a minority group, Wiesbaden : O. Harrassowitz, 1972 ( (במקור באנגלית; תורגם לבורמזית (2002), ולבנגלית (2022)))
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#ג'ון הנרי פטרסון, הגדודים העבריים והציונות, מכון ז'בוטינסקי בישראל, 2018
#ביחד עם דבורה ברזילי-יגר, משבר "אוגנדה" בציונות, הוצאת כרמל, תש"פ-2020.
# משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, ירושלים, תשפ"א-2021.

==ספרי ילדים==
יגר תרגם לעברית ועיבד לפרסום שמונה ספרי אגדות עם וסיפורים לילדים.

# סיפורי עם ואגדות מאסיה, הספרייה למדריך, מוסד סאלד למען הילד והנוער, ירושלים, 1965
# המסע אל השמש ועוד סיפורים, ניצנים, ירושלים ותל אביב, 1976.
# בעל הספינה הקמצן והמלח העקשן ועוד סיפורים, ניצנים, ירושלים ותל אביב, 1976.
# אגדות אפריקה, ניצנים, ירושלים ותל אביב, 1977.
# אגדות עמים, הדר הוצאת ספרים, תל אביב, 1985.
# טרולים ובני אדם: סיפורי עם ואגדות שוודיים, הוצאת כרמל, ירושלים, תשנ"ה-1995.
# מי הגיבור מכל? אגדות עם אינדיאניות, הוצאת כרמל, ירושלים, תשנ"ז-1997.
# סיפורים מארץ רחוקה, הוצאת יובלים, ירושלים, תשנ"ז-1997 (יחד עם דבורה יגר).

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20131231074930/http://www.magnespress.co.il/Authors/משה+יגר.aspx?name=משה+יגר ספריו של משה יגר] בהוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס
* [http://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=24239 ספריו באתר סימניה]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:שגרירי ישראל בשוודיה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:שגרירי ישראל בצ'כיה
קטגוריה:קונסולי ישראל בלוס אנג'לס
קטגוריה:קונסולי ישראל בניו יורק
קטגוריה:זוכי פרס ז'בוטינסקי
קטגוריה:זוכי פרס מולדובן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930