OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קונסיירז'

קוֹנְסְיֶירְז' (בצרפתית: Concierge; לעיתים מכונה שוער) הוא דייר הקומה הראשונה בבית מגורים משותף שמתפרנס מעבודה כוועד בית (רכז מנהלות התחזוקה הבירוקרטיות) ושרת (רכז עבודות התחזוקה הפיזיות) של הבניין בו הוא גר. הקונסיירז'ים נפוצים בבנייני דירות פשוטים בארצות אירופאיות דוברות צרפתית ובארצות בעלות השפעה צרפתית. לקראת סוף המאה העשרים חלה ירידה בתפוצת המקצוע בצרפת, אך הוא עדיין נפוץ מאוד בכל חלקי שווייץ. ישנה סברה שעל פיה מקצוע הקונסיירז' הומצא והונהג באופן המוני על ידי נפוליון בונפרטה במטרה שבכל בניין יהיה אדם שמכיר היטב את הדיירים ויוכל למסור עליהם מידע למשטרה אם יקרא לחקירה.

סוג שונה של קונסיירז' הוא שוער בית המלון, שלהבדיל משמו הוא דמות מפתח בתפקוד בית המלון. הקונסיירז' מסייע לאורחי המלון בתיאום מסעדות, הכוונה, הזמנת מוניות ואמצעי תחבורה נוספים ובמתן מכתבים/חבילות שהוזמנו על ידי האורחים.

המילה הצרפתית הנוכחית למקצוע השוער, "Concierge", היא שיבוש של המילים "Compte cierges" (מילולית: 'רושם הנרות') או "Comte Des Cierges" (מילולית: 'שומר הנרות'), שהיו אנשי שירות בטירות האצילים שהמתינו ליד השער ויצאו לקראת המגיעים עם נר בידם להאיר את דרכם.

==הקונסיירז' בתרבות==
* ב"הדבר" לאלבר קאמי, השוערים היו ראשוני האנשים שנדבקו במחלה כי הם ניקו ופינו את גוויות העכברים מחדרי המדרגות.
* ב"יומו של התן" המתנקש מצליח להגיע אל החלון ממנו הוא תכנן לירות בנשיא לאחר שהשיג את מפתחות הדירה הריקה מהשוער אותו הוא רצח.
* "השכנה ממול" (בצרפתית: Le Bison) - סרט קומדיה על אישה העובדת כקונסיירז' בבניין בה היא גרה.
* "דליקטסין" - סרט קומדיה שחורה וגרוטסקית על דיירי בניין הזוי ועל יחסיהם עם קונסיירז' הבניין, שהוא גם הקצב המקומי.
* "Concierge Found Dead" הוא הפסבדונים של המוזיקאי הישראלי תומר לביא.
* בסרט "אהבה או כסף" ("For Love or Money" סרט מ-1993 בכיכובו של מייקל ג'יי פוקס) דאגלס, גיבור הסרט, הוא הקונסיירז' של מלון ברדבורי.
* בסרט הדרמה הקומית "מלון גרנד בודפשט" רייף פיינס הוא גוסטב ה., קונסיירז' המלון ששמו יצא למרחוק, הן בשל שליטתו ביד רמה בכל הפרטים בניהולו ותפעולו של המלון, והן בשל שירותי המין שהוא מעניק ביד רחבה לאורחותיו הזקנות והעשירות של המלון, שחלקן מגיעות להתארח בו במיוחד כדי לקבל את שירותיו.

==ראו גם==
* פקיד קבלה
*שומר סף

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:בתי מלון
וו צ'אנג אן

[[גלופה של "המסע למערב", סינית, המאה ה-16.]]

ווּ צֶ'אנג אֵן (כתב סיני: 吳承恩, סביבות 1500–1582) היה סופר ומשורר סיני מתקופת שושלת מינג. הוא נולד בג'יאנגסו ולמד באוניברסיטת נאנג'ינג העתיקה במשך עשר שנים.

מתחילת המאה ה-20 מקובל לייחס לו את כתיבת הרומן הידוע "המסע למערב" (סינית: 西遊記 – שִׂי יוֹאוּ גִ'י), אחד מארבעת הרומנים הקלאסיים הסיניים, הספר הודפס במקור בעילום שם בשנות ה-90 של המאה ה-16, בתקופת שושלת מינג. למרות ששום הוכחה לזהותו של המחבר לא שרדה. הסיפור קרוי לעיתים קרובות גם סיפורו של קוף או קוף בעקבות השמות השונים שניתנו לאחד התרגומים הפופולריים של הסיפור, התרגום המקוצר לאנגלית של המתרגם האנגלי ממוצא יהודי ארתור ווילי.

== ספריו שתורגמו לעברית ==
*המסע למערב (קוף) הוצאת אסטרולוג, תרגום:ניצן וייסמן, 2004

== קישורים חיצוניים ==

* [http://sf.tapuz.co.il/article-276-2-284-17779/ על הספר מסע במערב, באתר תפוז]
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים סינים
קטגוריה:סופרים סינים
קטגוריה:ילידי 1500
קטגוריה:נפטרים ב-1582
ועד בית

ועד בית הוא גוף הפועל בבית משותף כדי ליצור מנגנון של כללים שיהיו מוסכמים על רוב הדיירים ויפעלו במקרים שבהם נדרשת הכרעה של מחלוקות, או התנהלות כללית של בית דירות. ועד בית פועל כעמותה קהילתית.

ועד בית יכול להיות מורכב מדיירי הבניין ומנציגות מתנדבת. במקרים שבהם דיירי הבניין לא מעוניינים לנהל את הוועד בעצמם, הם יכולים לשכור שירותים של חברה לניהול בתים שתעשה במקומם את הסידורים הדרושים.

כמו כן, כדי שוועד הבית יענה על צורכי הדיירים, הם נדרשים לשלם תשלום סמלי עבור השירותים, לרוב בהמחאה שנתית. למשל, במרבית ממשקי הבית, הוועד הוא שאחראי על ניקיון חדר המדרגות, על גינון והדברה, ולרוב גם על תיקון ליקויים של הרכוש המשותף.

== בישראל ==
בישראל, ועד בית מוגדר בחוק המקרקעין, התשכ"ט 1969 כ"נציגות הבית המשותף". לכל בית משותף תהיה נציגות לשם ניהול ענייני הבית המשותף; הנציגות תיכון ותפעל לפי הוראות התקנון.

"הנציגות תשמש מורשה של כל בעלי הדירות בכל עניין הנוגע להחזקתו התקינה ולניהולו של הבית המשותף, והיא זכאית בעניינים אלה להתקשר בחוזים ולהיות צד בכל הליך משפטי ובכל משא ומתן אחר בשם כל בעלי הדירות."

מכאן שוועד הבית הוא גוף משפטי נפרד ופעולתו מוגבלת רק לעניינים הנוגעים להחזקתו התקינה ולניהולו של הרכוש המשותף.
*מספר חברי ועד הבית – בהתאם לתקנון המצוי מספר חברי הוועד האפשרי הוא בין אחד לחמישה חברי ועד.
*בחירת ועד הבית – מתבצע במסגרת אספת דיירים שהיא המוסד היחיד בו יכול להיבחר ועד הבית. כדי לבחור נציגות מספיק להשיג רוב רגיל באספת הדיירים. בסמכות אספת הדיירים השנתית או אספת דיירים שלא מן המניין להחליף את וועד הבית או לשנות את הרכב חברי הוועד ובתנאי שהתכנסה באופן חוקי.
*משך הקדנציה של ועד הבית – הוועד שנבחר ישמש בתפקידו למשך שנה עד לבחירת ועד חדש באספת הדיירים בשנה הבאה. "תקופת כהונתה של הנציגות, כולל חבריה שנבחרו לפי סעיף קטן (ב), היא עד לבחירת הנציגות החדשה באספה הכללית הרגילה הבאה".
*ועד בית זמני – המפקח רשאי למנות לבית נציגות זמנית עד שתיכון הנציגות הראשונה לפי התקנון; הרכב הנציגות הזמנית יהיה בהתאם להמלצת הבעלים של מחצית הדירות; באין המלצה כזאת, ימנה המפקח נציגות זמנית לפי שיקול דעתו מבין בעלי הדירות שבבית, או – אם לא הייתה אפשרות מעשית לעשות כן – שלא מבין בעלי הדירות, ורשאי הוא לקבוע שכר שישלמו לה בעלי הדירות. דינה של נציגות שנתמנתה כאמור בסעיף קטן (א) יהא לכל דבר כדין נציגות שנכונה לפי הוראות התקנון.

==קישורים חיצוניים==
*
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקרקעין
קטגוריה:מגורים
פורטיקו

הפורטיקו ב[[בית המשמר החדש בברלין]]
פורטיקו (באיטלקית: Portico, מלטינית: Porticus) הוא מבנה שער מקורה הנישא על ידי עמודים, המוליך אל דלת הכניסה או אל המבואה בבניין, ופעמים רבות הוא חורג מחזיתו של הבניין ונושא אופי של אכסדרה. הפורטיקו הופיע קודם לאדריכלות היוונית, אך זו, והאדריכלות הרומית לאחריה, עשו באלמנט אדריכלי זה שימוש נרחב, והורישו אותו למרבית סגנוני האדריכלות המערביים, ובמיוחד לאדריכלות הרנסאנס ולאדריכלות הנאו-קלאסית. 

סוגים ייחודיים של פורטיקו הם הפרונאוס במקדש היווני, הנרתקס בכנסיות נוצריות מוקדמות או המבנה האופייני של הקלויסטר במנזרים. 

==ראו גם==
* ארקדה
* לוג'יה
*אדריכלות הפורטיקו של בולוניה
* Puerta cochera

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קטגוריה:עמודים
רופקוקסיב

מבנה כימי
רופקוקסיב (Rofecoxib) היא תרופה מקבוצת נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAID). פותחה על ידי חברת מרק בשם המסחרי Vioxx.

משמשת לטיפול בתסמיני דלקת מפרקים ניוונית וכמשכך כאבים. בניגוד לנוגדי דלקת לא סטרואידיים מהדור הישן (כמו אספירין), רופקוקסיב פועלת באופן יותר ספציפי, לכן יש לה פחות תופעות לוואי במערכת העיכול.

התרופה אושרה לשימוש על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני בשנת 1999, אך הורדה מהמדפים על ידי חברת מרק עצמה בספטמבר 2004, בעקבות חשש מפני סיכון מוגבר להתקף לב במינונים גבוהים. מחזור המכירות השנתי של התרופה עמד על 2.5 מיליארד דולר בארצות הברית בלבד, מה שהופך אותה לאחת התרופות שהיו בשימוש נרחב ביותר שהורדו מהמדפים.

==ראו גם==
* פרשת ויוקס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדכאי דלקת שאינם סטרואידים
קטגוריה:משככי כאבים
אוניברסיטת טיבינגן

מבנה באוניברסיטת טיבינגן
אוניברסיטת אברהרד קארל של טיבינגן (בגרמנית: Eberhard-Karls-Universität Tübingen, לעיתים נקראת "Eberhardina Carolina") היא אוניברסיטה ציבורית, השוכנת בעיר טיבינגן שבגרמניה. היא נוסדה בשנת 1477 והיא אחת האוניברסיטאות הוותיקות ביותר בגרמניה. האוניברסיטה ידועה בעולם בתחומים: רפואה, מדעי הטבע ומדעי הרוח, ומצטיינת באופן מיוחד בלימודים גרמניים. טיבינגן היא אחת מחמש "ערי האוניברסיטה" הקלאסיות בגרמניה; ארבע האחרות הן: מרבורג, גטינגן, פרייבורג והיידלברג. מבין בוגרי האוניברסיטה ניתן למצוא זוכי פרס נובל רבים, במיוחד בנושאי רפואה וכימיה. האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאות מטאריקי וחברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר.

בתקופת גרמניה הנאצית האוניברסיטה הייתה בין מובילי מדיניות "המדע הגרמני". גם אחרי סיום המלחמה חלק מהסגל שהיו חברי המפלגה הנאצית המשיכו לכהן בתפקידי ניהול במוסד (למשל ארתור וייזר). רק לאחר מספר שנים הם הוצאו מהסגל.

ב-2008 רשומים היו באוניברסיטה 24,000 סטודנטים. 17 בתי החולים של טיבינגן מסופחים לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה ובהם 1,500 מיטות חולים, מתאשפזים בהם 66,000 פציינטים מדי שנה ומבקרים בהם 200,000 חולים במרפאות חוץ. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה).

==בוגרים מפורסמים==
* מיכאל סימון - ראש הטקס הראשון במדינת ישראל ומראשוני משרד החוץ הישראלי בין השנים 1948–1968.
*פרדיננד הראשון, מלך רומניה - מלך רומניה השני. מלך על המדינה במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה.

* אורל שטיין - ארכאולוג
* הורסט קלר - פוליטיקאי, נשיא גרמניה התשיעי
* וולפגנג קאפ - עיתונאי
* אברהרד יקל - היסטוריון
* גיאורג וילהלם פרידריך הגל - אחד מהפילוסופים המשפיעים ביותר במאה ה-19

==זוכי פרס נובל==
חברי פקולטה ובוגרים שזכו בפרס נובל:
*ויליאם רמזי (1904, כימיה)
*אדוארד בוכנר (1907, כימיה)
*קרל פרדיננד בראון (1909, פיזיקה)
*פריץ פרגל (1923, כימיה)
*אדולף בוטנאנדט (1939, כימיה)
*הנס בתה (1967, פיזיקה)
*גאורג ויטיג (1979, כימיה)
*הארטמוט מישל (1988, כימיה)
*ברט זקמן (1991, רפואה)
*כריסטיאנה ניסליין-פולהרד (1995, רפואה)
*גינתר בלובל (1999, רפואה)

== פקולטות ומחלקות ==
פקולטות אוניברסיטת טיבינגן כוללות<ref></ref>:

* מדעי הרוח - המחלקות כוללות תולדות האמנות, היסטוריה, שפות מודרניות, פילוסופיה, לימודי תקשורת.
* מדעים - מחלקות הפקולטה למדעים כוללות ביולוגיה, כימיה, מדעי המחשב, מתמטיקה, רוקחות, ביוכימיה, פיזיקה, פסיכולוגיה.
* כלכלה ומדעי החברה - בין המחלקות נכללות אנתרופולוגיה, מדעי החינוך, מדעי המדינה, סוציולוגיה, כלכלה, ניהול.
* תאולוגיה פרוטסטנטית
* תאולוגיה קתולית
* משפטים
* רפואה
* המרכז לתאולוגיה אסלאמית

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

*
טיבינגן
קטגוריה:U15 (אוניברסיטאות בגרמניה)
קטגוריה:רשת אוניברסיטאות מטאריקי
קטגוריה:גילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר
סטנפורד מור

סטנפורד מור (באנגלית: Stanford Moore; 4 בספטמבר 1913 – 23 באוגוסט 1982) היה ביוכימאי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1972 (במשותף עם ויליאם סטיין ולצד כריסטיאן אנפינסן), "על תרומתם להבנה של הקשר בין המבנה הכימי לפעילות הקטליטית של מולקולת הריבונוקלאז".

== קורות חייו ==
מור נולד בשיקגו שבאילינוי, וגדל בנשוויל שבטנסי, היכן שאביו היה חבר סגל באוניברסיטת ואנדרבילט המקומית. כנער למד בבית הספר האוניברסיטאי של נאשוויל. הוא נרשם בעצמו לוואנדרבילט, כשהוא מתלבט בין לימודי כימיה להנדסת אווירונאוטיקה. פרופסור לכימיה שעסק במבנים מולקולריים שכנע אותו להתמקד בתחום הכימיה והוא סיים תואר ראשון בכימיה בשנת 1935. משם עבר לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון והשלים את לימודי הדוקטורט בכימיה אורגנית ב-1938. הוא החל לשתף פעולה עם ויליאם סטיין במחקר באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק, ויחד פיתחו השניים שיטות בכרומטוגרפיה כמותית לניתוח חומצות אמינו. במקביל, בתקופת מלחמת העולם השנייה עבד מור במעבדות מחקר ממשלתיות בוושינגטון ובהוואי. 

ב-1972 זכה מור יחד עם סטיין בפרס נובל לכימיה על תרומתם להבנת הקשר בין המבנה הכימי לפעילות הקטליטית של מולקולת הריבונוקלאז.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רוקפלר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
רודולפו בודיפו

רודולפו בודיפו דיאז (בספרדית: Rodolfo Bodipo Díaz; נולד ב-25 באוקטובר 1977, סביליה) הוא כדורגלן עבר מגינאה המשוונית ששיחק בעמדת החלוץ ומאמן כדורגל בהווה המאמן את נבחרת גינאה המשוונית ביחד עם פרנק דומה.
== קריירה ==
אביו של בודיפו הוא יליד גינאה המשוונית ואמו ספרדיה. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של איסלה קריסטינה. את קריירת הבוגרים שלו הוא החל ברקראטיבו ולבה, שם שיחק שלוש עונות בליגה השנייה. לאחר מכן הוא שיחק בראסינג סנטנדר ודפורטיבו אלאבס, וסייע לשני המועדונים להעפיל לליגה הבכירה.

ב-2003 זומן לראשונה לנבחרת גינאה המשוונית, והשתתף בשני המשחקים מול נבחרת טוגו בסיבוב הראשון של מוקדמות מונדיאל 2006.

בעונת 2006/2007 הוא הצטרף ללה קורוניה, ובתחילת דרכו שם לא הרבה לשחק בין השאר בגלל פציעה ברצועה הצולבת.

בתחילת עונת 2008/2009 הוא קיבל הזדמנות לשחק, והצליח להבקיע עבור מועדונו שלושה שערים, כולל אחד בניצחון הבית 1 - 0 על נאנסי בשלב הבתים של גביע אופ"א.

בעונת 2010/2011 הוא הושאל למועדון אלצ'ה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גינאה המשוונית: כדורגלנים
קטגוריה:גינאה המשוונית: חלוצי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני רקראטיבו ולבה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני ואסלוי
קטגוריה:כדורגלני אלצ'ה
קטגוריה:כדורגלני חרס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גינאה המשוונית
קטגוריה:מאמני כדורגל
קטגוריה:אישים מגינאה המשוונית שנולדו ב-1977
ויליאם סטיין

ויליאם הווארד סטיין (באנגלית: William Howard Stein; 25 ביוני 1911 – 2 בפברואר 1980) היה ביוכימאי יהודי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1972 (במשותף עם סטנפורד מור ולצד כריסטיאן אנפינסן), "על תרומתם להבנה של הקשר בין המבנה הכימי לפעילות הקטליטית של מולקולת הריבונוקלאז".

== קורות חיים ==
סטיין נולד, גדל וחי כל ימיו בניו יורק. הוא היה בנם של זוג יהודים, ביאטריס ססיליה (לבית בורג), פעילה יהודייה אמריקאית למען זכויות הילד ופרד מייקל סטיין, בנקאי יהודי אמריקאי. למד באוניברסיטת הרווארד בה סיים תואר ראשון בכימיה בשנת 1933. הוא החל את לימודיו בהרווארד לתואר שני בכימיה אורגנית אך לאחר השנה הראשונה עבר לאוניברסיטת קולומביה בה התמחה בביוכימיה. לאחר סיום הדוקטורט המשיך במחקר במעבדתו של הכימאי מקס ברגמן באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק. הוא החל לשתף פעולה עם סטנפורד מור, ויחד פיתחו השניים שיטות בכרומטוגרפיה כמותית לניתוח חומצות אמינו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://nobel.anumuseum.org.il/persona/ויליאם-שטיין/ ויליאם סטיין], אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר [https://www.bh.org.il/he/ בית התפוצות].
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:כימאים יהודים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רוקפלר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
דוכס וינדזור

אדוארד, דוכס וינדזור, וווליס, דוכסית וינדזור ביום נישואיהם.]]
דוכס וינדזור (באנגלית: Duke of Windsor) הוא תואר אצולה שנוצר במיוחד בשנת 1937 עבור אדוארד השמיני לאחר שוויתר על כיסאו כמלך הממלכה המאוחדת וממלכות חבר העמים הבריטי ב-11 בדצמבר 1936 על מנת שיוכל לשאת את ווליס סימפסון, גרושה אמריקאית. לאחר נישואיהם נשאה ווליס סימפסון בתואר "דוכסית וינדזור".

לאחר ויתורו של אדוארד על הכיסא נדונה שאלת תוארו. בין היתר הוצע לתת לו את התואר דוכס קיימברידג' או דוכס קונוט. הרעיון להקים את דוכסות וינדזור היה של ראש ממשלת בריטניה, סטנלי בולדווין, או, לפי סברה אחרת של המלך ג'ורג' השישי - שהציע לתת לו את שם משפחת המלוכה.

במהלך מועצת העלייה הודיע המלך ג'ורג' השישי כי הוא ייתן את תואר דוכס וינדזור לאחיו. הצהרה זו תועדה ברשומות המלכותיות, אולם הצו המעניק את התואר הוצא מספר חודשים מאוחר יותר.

במותו של הדוכס, בשנת 1972, בוטל התואר. לאור נסיבות היווצרות התואר, ספק אם יינתן תואר זה בשנית בעתיד.

==שלט האצולה==
על פי הנוהג האנגלי, יורש הבן הבכור את שלט האצולה של משפחתו. כלל זה תקף כמובן גם לבני משפחת המלוכה היורשים את שלט האצולה המלכותי. בעת עלייתו לשלטון השתמש אדוארד השמיני בשלט המלכותי, וזה עבר למלך ג'ורג' השישי לאחר המלכתו, וכך נוצר המצב יוצא הדופן בו לבן הבכור אין שלט אצולה משלו.

שלט האצולה עשה שימוש בשלט האצולה הקיים בשינוי אחד - הוספת שלוש תגיות כאשר האמצעית מוטענת בכתר אדוארד הקדוש.

ימין

== מקורות מידע ==

קטגוריה:המלוכה הבריטית
וינדזור
מקריוס מאונז'ה

מקריוס המקודש מן האגם הצהוב ואונז'ה, (ברוסית: Преподобный Макарий Унженский Желтоводский Чудотворец; 1349–1444), המכונה גם "עושה הנסים", הוא קדוש נוצרי בכנסייה הרוסית. מיוחסת לו הקמת ארבעה מנזרים באזורי מרכז ומעלה הוולגה ברוסיה.

מקריוס מופיע בכתבים הגיוגרפיים רוסיים, חלקם מצויים במנזרים שבהם מתמקד פולחן מקריוס: כתב שנמצא במנזר מקרייב ב-1835 וכתב יד מן המאה ה-17 במנזר ז'לטובודסקי במקרייב. חוקרי ההיסטוריה של הנצרות הרוסית סבורים כי מקריוס נולד ב-1349 בניז'ני נובגורוד, בתקופה שבה זו הייתה נתונה למרותה של אורדת הזהב (בפועל היה שליט מקומי, אך הוא היה כפוף לאורדה). האגדות מספרות כי כתינוק היה מתחיל לבכות בכל פעם ששמע את פעמוני הכנסייה, ונרגע רק כאשר הוריו לקחו אותו לכנסייה איתם. בתור ילד גילה עניין מיוחד בנזירים מתבודדים שחיו במבדדים והוא ביקר גם במנזר העלייה השמיימה פצ'רסקי, שהוקם על ידי נזיר-קדוש שהגיע מלאוורת קייב-פצ'רסק. בגיל 12 הוא ברח מהוריו והצטרף כנזיר למנזר העלייה השמיימה פצ'רסקי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:כמרים רוסים
קטגוריה:ילידי 1349
קטגוריה:נפטרים ב-1444
אירווינג סטון

אירווינג סטון (באנגלית Irving Stone; 14 ביולי 1903 - 26 באוגוסט 1989) הוא סופר אמריקאי שנודע ברומנים הביוגרפים שכתב על אישים מפורסמים. נולד בקליפורניה, דור שלישי למשפחה יהודית.

כתיבתו של סטון עשירה ומעמיקה ומצליחה להעביר את רוח התקופה היטב. היא מתאפיינת בפרטים, ברוחב יריעה ולעיתים אף אהדה מוסווית למושא הכתיבה. מבין האישים עליהם כתב: מיכלאנג'לו, זיגמונד פרויד, וינסנט ואן גוך, ג'ק לונדון, ג'ון נובל, צ'ארלס דרווין, קאמי פיסארו ועוד.

פסגת יצירתו של סטון היא חיי מיכלאנג'לו (1961), אפוס רחב-יריעה המתאר את תקופתו וחייו של האמן והאדריכל האיטלקי בן תקופת הרנסאנס. לצורך כתיבת הספר שהה סטון מספר שנים באיטליה. על ספרו זה זכה לאות הוקרה מהממשלה האיטלקית על תרומתו למורשת התרבותית של איטליה. הספר הוסרט בכיכובו של צ'ארלטון הסטון.

==תרגומים לעברית==
* הספן על גבי הסוס, ביוגרפיה של ג'ק לונדון, בתרגום רפאל אליעז, הקיבוץ הארצי, 1943
* חיי מיכלאנג'לו, רומן ביוגרפי, תרגם שמואל שניצר, עם עובד, 1972
* התאווה לחיים, רומן ביוגרפי על וינסנט ואן גוך בתרגום משה זינגר, זמורה, 1987
* לצד הנרדפים, ביוגרפיה של קלרנס דרו, תרגום ע. וא. בן-נחום, הוצאת מ. מזרחי 1962
* האהבה היא נצחית, ביוגרפיה של אברהם לינקולן, בתרגום שרה רזי, הוצאת עידית 1957
*בת האלמוות, ביוגרפיה של ג'סי בנטון פרימונט בתרגום מנשה הדד (יונתן רטוש), הוצאת מ. ניומן 1957

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080225085111/http://wiredforbooks.org/irvingstone/ ריאיון מוקלט עם אירווינג סטון]
* 
* 

קטגוריה:ביוגרפים אמריקאים
קטגוריה:ביוגרפים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1903
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
פאבלו פרנסיסקו

פאבלו פרנסיסקו (באנגלית: Pablo Francisco, נולד ב- 5 בינואר 1974), הוא סטנדאפיסט אמריקאי ממוצא צ'יליאני. התפרסם בארצות הברית הודות לחיקוי "איש הקדימונים", כלומר חיקוי קולו של האדם שמציג את הקדימונים בקולנוע. קטעי הסטנדאפ שלו ייחודיים הודות ליכולותיו הקוליות - פרנסיסקו מבצע אפקטי קול מגוונים של יריות, מנגינות שונות וחיקויים של אישים מפורסמים.

רוב קטעי הסטנד-אפ של פרנסיסקו הם פארודיות על שחקני קולנוע, סרטי קולנוע מוכרים וסגנונות מוזיקליים. הוא גם דן במערכות יחסים ומרבה להתבדח על האוכלוסייה ההיספאנית בארצות הברית.

פרנסיסקו החל להופיע בסוף שנות ה-90 בתוכנית MADtv, ומאז הופיע בתוכניות טלוויזיה רבות נוספות, ביניהן טונייט שואו של ג'יי לנו. בנוסף, הוא מעלה מופע משלו ברחבי דרום קליפורניה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:סטנדאפיסטים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'יליאני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
גשר עזריאלי

גשר עזריאלי (נקרא גם גשר הקריה) הוא גשר מעוצב להולכי רגל מעל דרך בגין בתל אביב. הגשר מוליך מפתח מתחם הקריה ומגדל המטכ"ל שבמערב דרך בגין אל מזרח דרך בגין וכן היישר אל תוך קניון עזריאלי ודרכו לתחנת הרכבת השלום. ככזה, הוא משמש חיילים רבים ועובדי משרד הביטחון.

==מבנה==
זהו גשר תלוי קשת. הוא מבוסס על קשתות גדולות העשויות מצינורות פלדה עבים, ומהקשתות יורדים כבלים של פלדה, הנושאים את משטח ההליכה. מבנה הגשר מנצל את התנגדות הקשת ללחצים אנכיים (כוחות המתיחה של הכבלים מומרים ללחצים על דפנות הגשר). את הגשר תכנן האדריכל אברהם יסקי. אורכו כ-120 מטרים, רוחבו כ-10 מטרים, גובהו כ-8 מטרים מעל דרך מנחם בגין ומשקלו 300 טונות. הוא כולל דרגנועים בצדו המערבי, מדרגות ומעליות בשני הצדדים ובצד המזרחי חיבור ישיר לקומה השנייה של הקניון. 

הגשר הוקם בשנת 2002 כחלק מפרויקט חיבור מרכז עזריאלי לרכבת ולמתחם הקריה, כאשר עד הקמת מרכז עזריאלי ומחלף קפלן התקיים מעבר תת-קרקעי להולכי רגל בסמוך למיקום הגשר. הגשר נחנך ב-9 באפריל 2003.

==גלריה==
<gallery mode="packed">
קובץ:Azriely Center 16.JPG|הגשר במבט עילי ממזרח
קובץ:Tel Aviv Azriely-Brücke 7.JPG|alt=
קובץ:HaShalom Junction, Israel.jpg|alt=
קובץ:PikiWiki Israel 3846 Azrieli Center.JPG|alt=
קובץ:Tel Aviv Azriely-Brücke bei Nacht 1.JPG|alt=
קובץ:Tel Aviv Matcal Tower bei Nacht 1.JPG|alt=
</gallery>

== ראו גם ==
* גשר הירקון

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

עזריאלי, גשר
קטגוריה:דרך בגין (תל אביב)
קטגוריה:הקריה: תחבורה
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אברהם יסקי
עזריאלי
אלאנג

אלאנג (בגוג'ראטית: અલંગ) היא עיר תעשייתית במדינת גוג'ראט בהודו. בהתאם למפקד אוכלוסין שנערך בה בשנת 2001 באלאנג היו 18,464 תושבים. 82% מאוכלוסייתה היו גברים ורק 18% נשים. שיעור האוריינות הוא 62%, גבוה מן הממוצע הלאומי בהודו בשיעור 59.5%.

אלאנג מובילה בעולם בתחום פירוק אוניות ומיחזור מתכת. בשטח המספנות באלאנג ממחזרים כמחצית מכלל האוניות המוצאות משירות פעיל סביב העולם. המספנות נמצאות במפרץ חמבאט. מכליות ענק, אוניות גלנוע ואוניות מכולות מועלות על החוף בעת הגאות ועם בוא השפל, מאות פועלים מפרקים את האונייה, תוך העברת כל חלק מתאים למיחזור. עשרות אלפי פועלים עובדים באלאנג בפירוק אוניות ומיליוני טונות של פלדה ממוחזרות מן האוניות.

מספנות אלאנג הן מוקד למחלוקת בנושא תנאי העבודה הקשים לפועלים בהן, תנאי מגורים קשים והשפעת עבודות הפירוק על הסביבה. אחת הבעיות הבולטות היא תנאי הבטיחות הירודים לפועלים, כתוצאה מהם נפגעים פועלים רבים בתאונות עבודה ופגיעותיהם מוחמרות כיוון שבית החולים הקרוב נמצא במרחק 50 קילומטרים מן המספנות, בעיר בהבנגר. באלאנג קיימות רק מספר מרפאות קטנות של הצלב האדום, היכולות להציע עזרה רפואית בסיסית בלבד.

פועלים רבים העובדים במספנות סובלים מאזבסטוזיס כתוצאה מנשימת סיבי אזבסט במהלך חיתוך האוניות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110517122933/http://www.gmbports.org/alang_alang.htm מידע על אלאנג] באתר רשות הספנות של גוג'ראט.
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/south_asia/4700160.stm על נזקי האסבסט בפירוק אוניות באלאנג] באתר BBC.
* [http://www.youtube.com/watch?v=2cXS-I8VX4k סרטון על שוק המיחזור באלאנג], באתר Youtube
* [https://www.youtube.com/watch?v=5jdEG_ACXLw סרט באורך מלא על מיחזור אוניות באלאנג], באתר Youtube

==הערות שוליים==

קטגוריה:הודו: ערי נמל
קטגוריה:גוג'ראט: ערים
קטגוריה:ערים שבהן מספנות
קטגוריה:בטיחות וגיהות בתעסוקה
קטגוריה:מיחזור
יוסף יהודה שטרסברג

שער הספר יד יוסף
הרב יוסף יהודה הלוי שטרסברג (כונה "הקוסובר דיין"; ה'תקפ"א 1821 – כ"ז בחשוון ה'תרע"א 1910) היה דיין בקוסוב ובירושלים.

==קורות חיים==
שטרסברג נולד בבוזונוב שבדרום מזרח גליציה בשנת תקפ"א 1821. בשנת תרכ"א (1860) מונה לדיין ומורה צדק בקוסוב, שם כיהן במשך יותר מ-33 שנה, בימיהם של רבי יעקב שמשון מקוסוב ובנו הרב משה. בחלק מהתקופה שימש גם כגבאי וכותב המכתבים אצל האדמו"ר.

בשנת ה'תרנ"ו (1896), כשהיה בן 75, עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר העתיקה בירושלים, בחצר שגבלה בבית הכנסת תפארת ישראל ובסמוך לביתו של הרב יהושע לייב דיסקין. כשהוקם בית הדין של החסידים בירושלים בשנת תרס"א 1901, צורף הרב להרכב בית הדין, בראשותו של ר' ליפמן דוד שובקס תלמידו של הרב מנחם מנדל מקוצק. הדיין השלישי בבית הדין היה הרב טוביה אריה גולדברגר.

הדיין מקוסוב שימש כחבר בית הדין עד יום מותו בכ"ז בחשוון ה'תרע"א (1910). נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

שטרסברג התכתב עם עשרות רבנים בשאלות ותשובות הלכתיות וחיבר את הספר "יד יוסף" – שאלות ותשובות על שולחן ערוך (נדפס בירושלים בשנת תרנ"ח). בין השאר התכתב רבות עם הרב שלמה דרימר, שהיה מחסידי קוסוב, ויש המשערים שהוא המליץ עליו ותרם למינויו לדיין בקוסוב.

פרסם מאמרים בבמות תורניות שונות, בהם "אור תורה" שהופיע בירושלים, ובקובץ "בית ועד לחכמים" שיצא לאור בניו יורק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:ילידי 1821
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1910
קטגוריה:חסידי קוסוב
סנהדריה המורחבת

סנהדריה המורחבת היא שכונה חרדית בצפון ירושלים.
==היסטוריה==
השכונה הוקמה בשנת 1970 כהרחבה צפונית של שכונת סנהדריה. בצמוד לשכונה הוקם אזור התעשייה הר חוצבים ובסמוך לה נמצאת ישיבה תיכונית חורב ועובר כביש גולדה מאיר.

השכונה נבנתה בצורה מעגלית. על פי נתונים סטטיסטיים, נכון לשנת 2007 ישנן 784 יחידות דיור בשכונה.

בשכונה פעלה (עד לשנת תשס"ח) ישיבת תפארת צבי, (על שם הרב נתן צבי פינקל "הסבא מסלבודקה") ישיבה גבוהה חרדית המיועדת לבוגרי הישיבות התיכוניות. (כיום הישיבה פועלת ברחוב שמואל הנביא בעיר). במבנה ישיבת בית התלמוד שבשכונה פועלת ישיבת "נתיבות יעקב" בראשות הרב אברהם סטפנסקי, ישיבת "תורת משה" לבחורים אמריקאים וישיבת טשכנוב. בשכונה שטיבלאך "מאור חיים" של חסידי ויז'ניץ, בתי הכנסת "אוהל שמעון" ו"אור חביב" לספרדים; "עזרת תורה", "כנסת יהודה" ו"בני הישיבות" לליטאים, בית כנסת חב"ד ובית כנסת לקהילה דוברת האנגלית. 
רב השכונה הוא הרב נח הייזלר המשמש גם כאב"ד בירושלים. 
במקומות שונים בשכונה ומסביב לה ישנם שרידי מערות קבורה המתוארכות לימי בית שני.

השכונה סגורה לתנועת כלי רכב בשבתות וחגי ישראל.

==אישי ציבור בשכונה==
בשכונה מתגוררות דמויות ואישי ציבור מוכרים:
* הרב נח הייזלר, רב השכונה.
* הרב יצחק יוסף הראשון לציון והרב הראשי לישראל ובנו של הרב עובדיה יוסף.
* הרב ברוך שמואל דויטש, מראשי ישיבת קול תורה וחבר מועצת גדולי עולם התורה של "בני תורה".
* הרב בן-ציון מוצפי.
* הרב אשר אריאלי, מרבני ישיבת מיר ירושלים.
* הרב נועם אלון, ראש ישיבת מיר מודיעין עילית.
* ראש עיריית ירושלים לשעבר אורי לופוליאנסקי.
* הרב אבישי שטוקהמר מזכיר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל לשעבר.
* הרב משה ויא, רב ומומחה בתחום כשרות המזון.

בעבר התגוררו בשכונה:
* ד"ר גדליה מזל, רופא מפורסם בעיר, רופאם האישי של מנהיגים חשובים רבים בציבור החרדי.
* הרב יצחק זילבר, מחזיר בתשובה נודע ורב קהילת עולי רוסיה.
* הרב מרדכי נויגרשל
*הרב אברהם סטפנסקי ראש ישיבת נתיבות יעקב "סטפנסקי" הקיימת בשכונה.
*יהודה משי-זהב יו"ר ארגון זק"א.
*ראש עיריית ביתר עלית מאיר רובינשטיין.
*ניסים שטרית.

==נחל צופים==

השכונה צופה על נחל צופים שהוא יובל של נחל שורק. מתלול הערוץ הדרומי של נחל צופים, עליו בנויה ואליו צופה השכונה הוא שטח פתוח ובו מספר רב של טרסות עתיקות, מחצבות מתקופת בית שני שסיפקו אבנים לבנין בתים בירושלים ושרידים למערכת חקלאות עתיקה, כגון גתות ובורות מים.

<gallery>
תמונה:Sanhedria murchvet1.JPG|רחוב מעגלי הרי"ם בשכונה
תמונה:Sanhedria murchevet3.JPG|רחוב מעגלי הרי"ם בשכונה
תמונה:R' Levin Circle Street Sign - Sanhedria HaMurchevet.jpg|שלט של רחוב מעגלי הרי"ם בפינת רחוב ים סוף
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ירושלים: שכונות
קטגוריה:שכונות חרדיות בירושלים
קטגוריה:סנהדריה
מישה

מישה
מישה (ברוסית: Миша) או מישקה (Мишка) הוא דוב חום שהיה הקמע הרשמי של אולימפיאדת מוסקבה ב-1980.

בשנת 1977 פנתה הוועדה המארגנת של אולימפיאדת מוסקבה לקבוצת מעצבים בבקשה לעצב דמות של דוב שתייצג את המשחקים האולימפיים הקרבים. הדוב נבחר משום שהוא בעל חיים שמזוהה עם הטבע הרוסי והוא מופיע בסיפורי עם רוסיים רבים. לוועדה הוגשו הצעות רבות וב-19 בדצמבר באותה שנה הודיעה הוועדה כי היא בחרה בהצעתו של מאייר ספרי הילדים ויקטור צ'יז'יקוב. באיורו של צ'יז'יקוב היה הדובי חייכן וחסון ובכך התאים לייצג את הרוח האולימפית של שלום ובריאות גופנית.

עד מהרה התפרסם מישה והפך לסמל המייצג העיקרי של האולימפיאדה – הקמע האולימפי הראשון שזכה להצלחה בסדר גודל כזה. דמותו הופיעה בספרים, בולים, גלויות, סיכות ומזכרות. מישה הופיע גם בשני סרטים מצוירים סובייטיים – באחד הפרקים של הסדרה נו, פוגודי!, שהוקדש לנושא הספורט ובסדרה "באבה יאגה מתנגדת!" (<span dir="ltr" lang="ru">Баба-яга против!</span>), שבה מישה נאבק במכשפה הרוסית הרעה על הזכות להשתתף באולימפיאדה (הסדרה הופקה כתגובה לחרם של מדינות המערב נגד האולימפיאדה.)

טקס הסיום של האולימפיאדה ננעל בשחרור בובה ענקית של מישה הקשורה לבלונים אל שמי מוסקבה לצלילי שיר הפרידה "להתראות, מוסקבה" (До свиданья, Москва) שחובר במיוחד על ידי ניקולאי דוברונרבוב ואלכסנדרה פחמוטובה.

==מקור השם מישה==
השם מישה הוא שם חיבה רוסי למיכאל והוא גם כינוי נפוץ ברוסית לדוב צעצוע ולדמויות של דובים בסיפורי ילדים. הבלשן הרוסי לב אוספנסקי העלה בספרו "מילה על המילים" (Слово о словах, 1954) שתי השערות לגבי הקשר שבין דובים לבין שם החיבה הזה ברוסית: האחת היא שהמילה מישה מתחילה בצליל מ', שבו מתחילה גם המילה медведь ("מדְווד"), "דוב" והשנייה היא שהיא נוצרה מהמילה הליטאית miškas, שפירושה יער.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://80.ruz.net/mishka.htm אודות מישה באתר המוקדש לאולימפיאדת מוסקבה של אלכסיי צ'ריקוב] 

קטגוריה:אולימפיאדת מוסקבה (1980)

קטגוריה:דובים בדיוניים
ערן לוי (מוזיקאי)

ערן לוי (נולד ב-15 ביוני 1976 בחיפה) הוא מוזיקאי, גיטריסט ושחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
לוי החל את הקריירה המוזיקלית בגיל 15 במסגרת להקת הנוער "מפגשים ברכס". ב-1995 התגייס ללהקת חיל הים. בשלהי שנות התשעים, לאחר שנת לימודים בבית הספר רימון, התקבל ללימודי מוזיקה במכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון, שם שהה כשנתיים. עם חזרתו ארצה השלים שנת לימודים בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.

===קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון===
לוי הופיע בתוכנית הטלוויזיה "זאפ לראשון", וכן בערוץ הילדים. שיחק ב"בוצ'אצ'י", דרמה של הזכיינית "קשת". שיחק בסרטים "קדוש" (בבימוי עמוס גיתאי), "אודות המוניטין" (בבימוי יורם כסלו) ו"ימים של אהבה" (בבימוי מנחם גולן).

בתיאטרון שיחק לוי ב"גן עדן טרום חובה" - הצגה של תיאטרון קרוב בבימויו של ניקו ניתאי בפסטיבל ישראל. כן שיחק ב-"GAGA FM" - מחזמר משירי להקת קווין במועדון התיאטרון, בהפקתו של אשר יוכלמן. שיחק בהצגות הילדים "סוף סיפור ידוע מראש" בתיאטרון הנפש, "דיג'ימון" בתיאטרון עזריאל אשרוב, "הצל" - בתיאטרון אורנה פורת, ו"סיפור העכברים" בתיאטרון הקיבוץ.

===מוזיקה===
מ-1996 ואילך, לוי הפיק, הלחין וניגן עם האמנים מאיר גולדברג, איתן נחמיאס גלס, ניר לוי, דפנה ארמוני, פישי הגדול, בית הבובות, יוסלס אי.די, רינת בר, חיים משה, עמיר לב, שולה חן, יאיר קלינגר ואתניקס.

ב-2005 הוציא עם אחיו ניר לוי את האלבום המשותף "אחי פשוט שיש", שלא זכה להצלחה.

לקראת סוף 2008 הוציא לוי שיר ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, "קימונו קינמון". שנה לאחר מכן, לאחר עבודה נוספת על האלבום, הוציא שיר שני - "סע לים". לוי הלחין ועיבד את שירי האלבום, אותם כתבו עבורו איתן נחמיאס גלס ומאיר גולדברג.

ערן נשוי ואב לשני ילדים. אחיו הוא השחקן ניר לוי.

==דיסקוגרפיה==
* אחי פשוט שיש – האחים לוי 2005

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090412181855/http://www.mzone.co.il/profile/eranlevy/ ערן לוי], באתר mzone
* 
* 
* חן לב, [http://chenlev.blogspot.com/2010/04/blog-post_6120.html מבין השורות: מפגש בין אחים], מאי 2008, פורסם במגזין החיפאי "פונץ'"

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת חיל הים
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
יסוד בלתי תואם

יסוד בלתי תואם (אנגלית: Incompatible element) הוא מונח המשמש בפטרולוגיה ובגאוכימיה לתיאור יסוד שבשל גודל היון שלו או מטענו החשמלי איננו מתאים להתיישב במקום המיועד לקטיונים במינרלים. אי-התאמה זו מתבטאת בכך שמקדם החלוקה (בכימיה, מדד למסיסות השווה ליחס בין ריכוז החומר בשני ממסים שונים הנמצאים בשיווי משקל כימי) שבין המינרלים יוצרי הסלעים והמאגמה המותכת, קטן בהרבה מאחד.

כאשר מתקררת המאגמה, הנוצרת עקב התכה חלקית של מעטפת כדור הארץ וקרום כדור הארץ, מתחיל תהליך של התגבשות הדרגתית של חומרים שונים. מאחר שגביש דורש מבנה מחזורי ומסודר, יסודות שהיונים שלהם גדולים מדי, קטנים מדי באופן משמעותי או בעלי מטען שונה מהקטיון העיקרי בגביש, יגרמו להפרעה בסריג. לדוגמה, אטום רובידיום גדול בהרבה מאטום נתרן. שילוב של אטום רובידיום בגביש נתרן כלוריד יגרום לעיוות של הסריג היוני ויצרוך אנרגיה רבה. כאשר הגביש מתחיל להיווצר, היונים שאינם תואמים את המבנה ידחו ולא ישתלבו במבנה שנוצר. לכן, ההרכב הכימי של הגביש שנוצר יהיה טהור יותר מההרכב המעורב של המאגמה, ותחול העשרה של הפאזה הנוזלית באותם יסודות בלתי תואמים, שלא מצליחים להשתלב בגבישים החדשים.

לשתי קבוצות של יסודות יש קושי לעבור למצב המוצק והן ידועות באמצעות ראשי תיבות באנגלית:
*קבוצה אחת כוללת יסודות להם יש רדיוס יוני גדול, כדוגמת אשלגן, רובידיום, צזיום, סטרונציום, בריום, לנתנידים, תוריום ואורניום והם מכונים "LILE" (Large-Ion Lithophile Elements יסודות ליתופיליים (כלומר אוהבי סיליקט) בעלי יונים גדולים).
*הקבוצה השנייה כוללת יסודות שהיונים שלהם בעלי ערכיות גבוהה כמו זירקוניום, ניוביום, הפניום וטנטלום והם מכונים "HFSE" (High Field Strength Elements יסודות בעלי חוזק שדה גבוה).

העיקרון משמש גם בתהליך של גיבוש מחדש. כדי לטהר חומרים - ממיסים את החומר בממס מתאים לקבלת תמיסה רוויה, או קרוב לכך, ואז גורמים להפרעה כלשהי שתגרום לגיבוש. הגביש החדש שנוצר יכיל הרבה פחות זיהומים מהחומר המקורי, מאחר שהמבנה הגבישי נוטה לדחות חומרים זרים (אלא אם כן הם דומים מאוד בתכונותיהם - גודל, מטען וכו' - לתכונות היונים אותם החליפו).

==ראו גם==
* פגמים בגבישים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאוכימיה
קטגוריה:פטרולוגיה
לפרקון (סרט)

לפרקון (באנגלית: Leprechaun) הוא סרט אימה משנת 1993, אשר בוים ונכתב על ידי מארק ג'ונס. בסרט זה, גילמה ג'ניפר אניסטון את אחד מתפקידיה הראשונים. הסרט זכה למספר סרטי המשך, אולם רק הראשון והשני שבהם הוקרן בקולנוע, ואילו האחרים הופצו ישירות לוידאו ול-DVD. עלילת הסרטים מתמקדת בעיקר בדמותו של לפרקון (מעין שדון מהמיתולוגיה האירית), אשר בכל סרט יוצא למסע רצח המוני.

==עלילה== 
הלפרקון הוא שדון בן 600 שנה שנכלא בתוך ארגז עץ. לאחר 10 שנים, עוברת משפחה לגור בבית בו שוכן הארגז. הלפרקון משתחרר במקרה מהארגז ומתחיל במסע רציחות סדרתי בעיירה הסמוכה לבית.

== שחקנים ==
*ווריק דייוויס - לפרקון
*ג'ניפר אניסטון - טורי רדינג
*קן אולאנדט - נתן מרפי
*מארק הולטון - אוזי
*רוברט גורמן - אלכס
*שי דפין - דניאל אוגרדי
*ג'ון סנדרפורד - J.D.
*פמלה מנט - גברת אוגרדי
*ויליאם ניומן - שריף קרונין

== הצלחה מסחרית וביקורות ==
הסרט הוקרן ב-620 בתי קולנוע בשבוע הראשון וגרף $3,279,000. בארצות הברית הגיע הסרט להכנסות כלליות של $8,556,940, הנחשבות להצלחה לאור העובדה שתקציבו היה $900,000 בלבד. הסרט זכה לביקורות מעורבות אבל הפך מידי לסרט קאלט וצבר פופולריות רבה. סרטי המשך בסדרת לפרקון לא רובם זכו להצלחה וקבלו לביקורות שליליות.

== רשימת הסרטים בסדרה ==
=== הוקרן בקולנוע ===
*לפרקון 2 (1994)

=== ישירות לווידאו ===
*לפרקון 3 (1995)
*לפרקון 4: בחלל (1997)
*לפרקון בשכונה (2000)
*לפרקון חוזר לשכונה (2003)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי אימה מ-1993
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
סיירת מערכה

סיירת המערכה [[אה"מ הוד, סיירת המערכה הגדולה ביותר שנבנתה אי פעם]]
סיירת מערכה היא סוג של סיירת, שהייתה בשימוש במחצית הראשונה של המאה ה-20.
== היסטוריה ==
בתחילת המאה ה-20 הופיע סוג חדש של סיירת, סיירת מערכה. סיירת המערכה צמחה בצי הבריטי ומטרתה הייתה לשלב את מהירותה של הסיירת ויכולת התמרון שלה עם עוצמת האש של אוניית המערכה. אונייה זו נועדה למלא את החלל שבין הסיירת הקלאסית לאוניית המערכה. הוגה הרעיון היה אדמירל סר ג'קי פישר, לורד הים הראשון (תפקיד מקצועי בפיקוד על הצי הבריטי, שיש להבחינו מתפקיד הלורד הראשון של הימיה שהוא תפקיד פוליטי). פישר רצה לחסוך, מחד, בהוצאות העצומות של הצי, ומאידך לשמור על עליונותה הימית של בריטניה. כדי להשיג יעד זה הוציא פישר מהשירות את הצי העצום של אוניות מערכה מיושנות, ועמן סיירות משוריינות ומוגנות, שלהן קרא "ערב רב של גרוטאות חסרות ערך". את מקומן של אוניות אלה היו אמורות לתפוס סיירות המערכה. עד הופעתו של טיפוס אונייה זה, היה מקובל שכל אונייה חייבת להיות משוריינת ברמה כזו, שתוכל לעמוד בפני תותחיה שלה. בסיירות המערכה נזנח עיקרון זה; האוניות היו בעלות תותחים כבדים כשל אוניות מערכה, אך בעלות שריון קל יחסית. בזכות הקרבת השריון היו יכולות לשאת מנועים חזקים יותר, שהקנו להן מהירות רבה וטווח גדול. סיירות המערכה היו מסוגלות להשיג ולהטביע כל אונייה קטנה מהן, ולחמוק מכל אונייה כבדה מהן. הן לא היו אמורות להיכנס לקרב מול אוניות מערכה, אלא לזהות את האויב ולהטריד אותו, עד שיתערבו אוניות המערכה.

לאחר שעזב פישר את הצי נדחק הרעיון, ומעט אוניות מדגם זה נבנו. אולם כאשר התחילה מלחמת העולם הראשונה שב אדמירל פישר הסוער והכריזמטי לתפקידו, והיה ברור כי סוג זה של אוניות עומד לקבל דחיפה משמעותית.

סיירות המערכה היו אוניות קלות משמעותית מאוניות המערכה, אך היו כבדות ומסורבלות יותר מאשר סיירות רגילות (אפילו הכבדות שבהן), כדי שיוכלו לעמוד במשקל ובעוצמה של תותחים כבדים. הרעיון היה שאונייה מטיפוס זה תוכל להטביע כל כלי שיט אחר, למעט אוניות מערכה, שמהן תוכל לנתק מגע במהירות. גם הצי הגרמני השקיע בסיירות מערכה; ההבדל ביניהן היה במוקד הוויתור: הבריטים העדיפו לוותר על שריון לטובת המהירות, ואילו הגרמנים העדיפו שריון חזק יותר על פני המהירות. 
בקרב איי פוקלנד, ב-8 בדצמבר 1914, ביצעו סיירות המערכה את תפקידן המוגדר: במרחק גדול מבסיסי הבית שלהן, הצליחו שתי סיירות מערכה בריטיות, בסיוע חמש סיירות משוריינות וקלות, להטביע שייטת גרמנית שמנתה חמש סיירות. ואולם, בקרב הימי הגדול ביותר במלחמה, קרב יוטלנד, כאשר סיירות המערכה בשני הצדדים נלחמו זו בזו, הוכיחו עצמן סיירות המערכה הגרמניות כעדיפות על הבריטיות. שלוש סיירות מערכה בריטיות טובעו בקרב, ורק מעטים מאנשי צוותן נותרו בחיים. 

לאור תוצאות הקרב, וללא חסותו של אדמירל פישר (פישר מונה לתפקיד לורד הים הראשון שוב, עם תחילת מלחמת העולם, ופרש מתפקידו ב-15 במאי 1915), בוטלו רוב ההזמנות לבניית אוניות מסוג זה. העדיפות חזרה לאוניות המערכה. התקדמות הטכנולוגיה אפשרה לבנות אוניות מערכה שהצליחו לשלב מהירות גבוהה עם שריון מתאים וחימוש כבד, ובכך למעשה היו יכולות ליטול על עצמן את תפקידה של סיירת המערכה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סיירות מלחמה
אלבטרוס אפור-ראש

אלבטרוס אפור-ראש (שם מדעי: Thalassarche chrysostoma) הוא עוף ימי גדול ממשפחת האלבטרוסיים. תפוצתו נסובה סביב הקוטב הדרומי. הוא מקנן באיים מבודדים באוקיינוס הדרומי, והוא מוצא את מזונו עוד דרומה מכך (דרומית יותר מכל אלבטרוס בסוגו).

== מאפיינים ==
שמו מעיד על צבע ראשו האפרפר. גם צווארו אפור. גבו, כנפיו (החלק העליון) וזנבו שחורים, ובטנו והחלק התחתון של כנפיו - לבנים. מקורו שחור, ועליו סימנים צהובים וכתומים. אורכו כ-81 סנטימטרים.

האלבטרוסים אפורי הראש חיים במושבות במספר איים באוקיינוס הדרומי. מושבה גדולה נמצאת באיי ג'ורג'יה הדרומית שבדרום האוקיינוס האטלנטי, ומושבות קטנות יותר ממוקמות באיים איי קרגלן, איי קרוזה והנסיך אדוארד שבאוקיינוס ההודי, וכן באי קמפבל שנמצא דרומית לניו זילנד. הנקבה מטילה ביצה יחידה בקן גדול. שני ההורים דוגרים על הביצה במשך 72 ימים. משקלם גדל במהירות, ו-140 ימים לאחר בקיעתם הם יתחילו לעוף. הגוזלים לא יחזרו למושבה בה בקעו עד גיל שש או שבע שנים, ויתרבו מספר שנים לאחר מכן.

אלבטרוסים אלו מוצאים את מזונם בעומק הים (ופחות בסמוך למדפים היבשתיים). תזונתם מורכבת בעיקר מדיונונים, ובמידה פחותה יותר מדגים ומסרטנאים. הם עשויים לצלול על מנת להגיע לטרפם לעומק של עד שבעה מטרים, אולם לא ינהגו כן תכופות.

מצב שימורו של האלבטרוס כיום ע"פ ארגון IUCN היא: "סכנת הכחדה" (EN). אוכלוסייתו מוערכת בכ-250,000 פרטים (כ-100,000 זוגות), אולם היא נמצאת מזה זמן בהצטמצמות בשל לכידתם של אלפי פרטים כשלל לוואי של דייגים וכן עקב דיג המוני הפוגע במזונם. אוכלוסיות מקננות באזורים רבים נפגעו מאוד מהירידה בדיג לאורך החופים. בנוסף סערות שנגרמות מההתחממות הגלובלית גורמת לסערות ההורגות את הצעירים בכמה איים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.birdlife.org/datazone/search/species_search.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=3964&m=0 אלבטרוס אפור-ראש] באתר BirdLife International

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן ריינהולד פורסטר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1785
אפור-ראש
קטגוריה:עופות האיים הסאב-אנטארקטיים
סאני סטיט

אדוארד "סאני" סטיט (באנגלית: Edward "Sonny" Stitt; 2 בפברואר 1924, בוסטון - 22 ביולי 1982, וושינגטון הבירה) היה נגן סקסופון אלט וטנור אמריקאי אשר ניגן בעיקר בזרמי הבי בופ וההארד בופ שבג'אז. סטיט היה אחד הסקסופוניסטים שהקליטו הכי הרבה, עם מעל 100 אלבומים. נחשב לתלמידו הגדול ביותר של צ'ארלי פארקר וסגנונו הושפע ממנו מאוד. יש מבקרים שקראו למוזיקה המוקדמת של סטיט פלגיאט לפארקר, בעוד הוא עצמו טען שפיתח את הסגנון בעצמו ורק אחרי שהתחיל לנגן התוודע לפארקר. אף על פי שבהקלטות הראשונות שלו ניכרת השפעה של פארקר וכן של לסטר יאנג, במרוצת הזמן פיתח סגנון ייחודי, בעיקר כשעבר לנגן בסקסופון טנור. סיגנונו השפיע על מוזיקאים נוספים, ביניהם ג'ון קולטריין.

==חייו==
סטיט נולד בבוסטון בשם אדוארד המונד בואטנר ג'וניור (Edward Hammond Boatner, Jr) למשפחה מוזיקלית, אביו היה מורה למוזיקה בקולג', אמו הייתה מורה פרטית לפסנתר ואחיו היה פסנתרן שניגן מוזיקה קלאסית. בשנת 1943 פגש סטיט לראשונה את צ'ארלי פארקר, מאוחר יותר סיפר כי כבר אז הם הבחינו שסגנון הנגינה שלהם דומה להפתיע. ב-1945 החל להקליט, בי בופ עם סטן גץ ודיזי גילספי, בנוסף להקלטות סווינג ספורות. ניגן לצד סקסופוניסט הטנור דקסטר גורדון וחלוצי בופ אחרים בתזמורת של בילי אקסטיין עד שנת 1949, כשבתקופה זו החל להתרכז בטנור. כמו כן הקליט בעיקר בטנור עם באד פאוול.

כשנגינת הטנור של סטיט תפסה תאוצה, החל להשתחרר מהביקורת כנגד הדמיון בין סגנונו לסגנון של פארקר. כשנגן האלטו ג'ין קוייל ספג ביקורת שהוא מנגן דומה מדי לפארקר סטיט הגיב "נסה אתה לחקות את צ'ארלי פארקר!" צלילו של סטיט בטנור הפך להרבה יותר ייחודי, והוא החל להיות מושפע ממוזיקה קובנית ולטינית. בשנים ההם הקליט סטיט עם מוזיקאים רבים ונחשבים בסצנת הבופ.

בעשורים הבאים פרח סטיט בעיקר כנגן טנור, הוא ניגן והקליט עם כמעט כל מוזיקאי ג'אז נחשב מהתקופה; החל מתקופה קצרה עם מיילס דייוויס דרך שליחי הג'אז של ארט בלייקי, או ג'יי ג'יי ג'ונסון, ג'וני גריפין ועד דיוק אלינגטון. סטיט היה מתבודד ולא נשאר כמעט עם אף הרכב לזמן ממושך, ולמעשה רבים מתקליטיו הוקלטו ביום עבודה יחיד עם מוזיקאים שונים בכל פעם.

בשנות השבעים האט סטיט את קצב ההקלטות שלו קמעה, אך המשיך להקליט הקלטות שנחשבות לקלסיקות, לדוגמה "Tune up" משנת 1972. בשנים הללו היה חלק מההרכב ענקי הג'אז שכלל בין היתר את ארט בלייקי, דיזי גילספי ות'לוניוס מונק.

בשנת 1982 לקה סאני סטיט בהתקף לב וב-22 ביולי נפטר.

==קישורים חיצוניים==

* יאיר שפיגל, The SideMan - בלוג ג'אז, [https://www.thesideman.co.il/2020/01/miles-davis-and-sonny-stitt.html סקירת ההקלטות של סאני סטיט], עם מיילס דייוויס
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
אייל בן ארי

אייל בן ארי (נולד ב-1953) הוא אנתרופולוג שכיהן כפרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. פוטר מתפקידו בשל הרשעתו על ידי בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה בעבירות משמעתיות בגין הטרדה מינית ויחסים אינטימיים תוך ניצול יחסי מרות עם סטודנטיות שבהנחייתו.

==ביוגרפיה==
בן ארי גדל בירושלים ולמד בנערותו בגימנסיה רחביה (סיים בשנת 1971). לאחר שירותו הצבאי, למד לתואר ראשון ושני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1984 סיים דוקטורט באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1986 הוא הצטרף לסגל המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית והחל להתמחות בתחום החברה והתרבות ביפן ובאנתרופולוגיה של צבא.

במהלך השנים ערך בן ארי עבודות מחקר בישראל, ביפן, בסינגפור ובהונג קונג. תחומי המחקר העיקריים בהם הוא עוסק נוגעים לחברה היפנית (התנהלות החיים בקרב מעמד הפועלים, תהליך החינוך בגיל הרך והשתלבות יוצאי יפן בקרב תושבי סינגפור) ולתפקיד הצבא בחברה האזרחית. בישראל התמקדו מחקריו בהשפעת צה"ל על הווי החברה (דוגמאות למחקריו הם "הדינמיקה החברתית של שירות במילואים", "תפקיד הצבא באינתיפאדת אל אקצא" ו"מגדר והומוסקסואליות בצבא"). בשנים 2003–2007 עמד בן ארי בראש מכון טרומן לקידום השלום, הפועל במסגרת האוניברסיטה העברית.

בספטמבר 2006 הנחה את הסטודנטית טל ניצן במחקר שלה "נדירותו של אונס צבאי בסכסוך הישראלי-פלסטיני" העוסק בטענה שחיילי צה"ל גזענים בכך שהם לא אונסים פלסטניות במהלך סכסוכים בעיירות פלסטניות בעוד הדבר אינו טבעי בהשוואה לסכסוכים אחרים בעולם לאורך ההיסטוריה.<ref></ref>

== פרשת ההטרדות המיניות==
בשנת 2008 נחקר בן ארי על ידי משטרת ישראל בחשד לביצוע עבירות של סחיטה ובעילה תוך ניצול יחסי מרות של סטודנטיות. בשל התיישנות הראיות הוחלט בפרקליטות להימנע מהגשת כתב אישום פלילי ובמקביל הועמד בן ארי לדין משמעתי באוניברסיטה העברית.

בפברואר 2011 החליטה ועדת המשמעת של האוניברסיטה להרשיעו בשלוש עבירות משמעת של התנהגות באופן שאינו הולם איש סגל באוניברסיטה העברית, וקבעה כי יושעה לשנתיים מן האוניברסיטה העברית ובתקופה זו לא תשולם לו משכורת ותיאסר יציאתו לשבתון. בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה קבע כי מעשיו של בן ארי חמורים בהחלט ופגעו פגיעה ממשית הן בתלמידותיו והן באוניברסיטה העברית. בעקבות ערעור הוחמר עונשו על ידי בית הדין לערעורים שהחליט לפטרו ולפסול אותו לצמיתות מהנחיית סטודנטים.

בדצמבר 2013 פורסם כי בן ארי מועסק כאיש סגל במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן, ומונה לעמוד בראש המכון המחקרי של המכללה, תפקיד הכולל מחקר בלבד ולא מצריך מגע עם סטודנטים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי מזרח אסיה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
קטגוריה:סגל האקדמית כנרת
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:מורשעים בדין משמעתי בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
ויליאם אדלין

ויליאם ואנשיו על [[הספינה הלבנה ברגע טביעתה. איור מהמאה ה-12.]]
ויליאם אדלין (באנגלית: William Adelin או Adelinus, Adelingus, Audelin או Ætheling; 5 באוגוסט 1103 - 25 בנובמבר 1120) היה בנם היחיד של הנרי הראשון, מלך אנגליה ושל מטילדה מסקוטלנד. ויליאם היה בנו היחיד החוקי של הנרי הראשון, שנולד במסגרת הנישואים, ובשל כך היה יורש העצר היחיד של ממלכת אנגליה. מותו הביא למשבר ירושה ולתקופה המכונה "האנרכיה".

==ביוגרפיה==
ויליאם נולד בווינצ'סטר. אביו, הנרי הראשון, היה בנו הצעיר של ויליאם הכובש. ויליאם רופוס, אחיו הבכור של הנרי, ירש את ממלכת אנגליה מאביו, ואילו רובר השני, דוכס נורמנדיה, אחיו השני של הנרי, ירש את ממלכת נורמנדי. בעקבות מותו של ויליאם רופוס בתאונת ציד בשנת 1100, ירש הנרי את כס המלוכה, ובשנת 1105 הדיח את רובר, ומלך על שתי הממלכות.

להנרי היו בנים רבים מחוץ לנישואים מפילגשיו הרבות, אולם מאשתו היה לו רק בן אחד - ויליאם אדלין.

ויליאם קיבל את התואר "דוכס נורמנדי" - אף שתואר זה היה רשמי בלבד, והמלך עצמו שלט בנורמנדי (משמעות התואר היא הכרה בשלטון מלך צרפת בנורמנדי, שכן דוכס נורמנדי צריך היה לשלם למלך צרפת מיסים). רק בעקבות לחץ רב שהפעיל מלך צרפת על הנרי, שילם ויליאם מיסים למלך צרפת בשנת 1120.

ויליאם מת כתוצאה מטביעת "הספינה הלבנה" ב-25 בנובמבר 1120 בעת חציית התעלה האנגלית. ויליאם ואנשיו בילו בשתיית יין עד שעות הערב, בביטחון שהספינה המהירה תפליג במהירות בלילה, אולם בשעות הלילה, במהלך ההפלגה, נתקלה הספינה בשרטון.

הספינה החלה להתמלא מים. משלא הצליחו לשחרר את הספינה מהשרטון בנו אנשי הספינה רפסודת הצלה. בעת שוויליאם, שכבר היה על הרפסודה, שב לספינה הטובעת על מנת להציל את אחותו למחצה - הרוזנת מפרש (Countess of Perche), בשובו לרפסודה עם הרוזנת, כבר היו על הרפסודה יותר מדי אנשים וזו התהפכה וטבעה.

==משבר הירושה==
משבר ירושה פרץ בעקבות מותו של ויליאם. להנרי היו ילדים רבים מחוץ לנישואים, וכן מספר אחיינים, והוא העדיף את סטפן מבלואה אחיינו ואת רוברט, רוזן גלוסטר - אחד מבניו מחוץ לנישואים, אולם בשל מוצאו לא יכול היה למלוך. הנרי הורה לאציליו להישבע אמונים לבתו, מתילדה, אולם לאחר מותו חזרו בהם הברונים בטענה שהנרי לחץ עליהם, ובחרו כמלך בסטפן.

סכסוך הירושה החל את התקופה המכונה בהיסטוריה האנגלית "האנרכיה".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:מלכים נורמנים
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:ילידי 1103
קטגוריה:נפטרים ב-1120
הספינה הלבנה

הספינה הלבנה (באנגלית: The White Ship) הייתה ספינה שטבעה בתעלה האנגלית, בסמוך לחוף נורמנדי ולבארפלור ב-25 בנובמבר 1120. בין הנוסעים שטבעו היה ויליאם אדלין, בנו היחיד במסגרת הנישואין ויורש העצר של הנרי הראשון, מלך אנגליה.

לאחר טביעתו החל משבר ירושה שכונה בשם "האנרכיה".

==טביעת הספינה==
הספינה הלבנה נבנתה על ידי תומאס פיצסטפן והייתה בבעלותו. סטפן, אביו של תומאס פיצסטפן היה רב החובל של ויליאם הכובש במהלך הפלישה הנורמנית לממלכת אנגליה.

תומאס הציע להנרי הראשון, מלך אנגליה להפליג בספינה מבארפלור לאנגליה, אולם הנרי, שכבר תכנן לשוב לאנגליה בספינה אחרת, הציע שבנו ויורש העצר ויליאם אדלין יפליג במקומו על הספינה לאנגליה.

הספינה אמורה הייתה לעזוב את הנמל בשעות היום, אולם בשל התעכבותם של ויליאם אדלין ואנשיו שהיו עסוקים בסעודה, יצאה הספינה בשעות הלילה ופגעה בסלע תת-ימי בסמוך לבארפלור. הספינה התהפכה ושקעה. הניצול היחיד היה קצב מרואן שניצל מאחר שלבש נאדות עור שהיו מלאים באוויר. הקצב נמשה ממי הים על ידי דייג שעבר בקרבת מקום למחרת. הקצב סיפר כי תומאס פיצסטפן ידע לשחות, אולם כשראה שוויליאם אדלין טבע, העדיף לטבוע בעצמו מאשר לבשר למלך על מות בנו. 

סיבות הטביעה אינן ברורות. כתבי התקופה מאשימים את הנווט בשכרות, ואת רב החובל, שמיהר וניסה להשיג את ספינת המלך שהפליגה לפניהם.

== השלכות הטביעה ==
סטפן, אחיינו של המלך, לא הפליג על הספינה (על פי אורדריקוס ויטליס, הוא ירד מהספינה לפני הפלגתה בשל שלשול שתקף אותו). 

כתוצאה ממותו של ויליאם אדלין, היחיד מבניו של המלך שנולדו במסגרת הנישואין, פרץ באנגליה משבר ירושה שכונה "האנרכיה". הברונים האנגלים סירבו לקבל את מטילדה, בתו של המלך, כמלכה, וסטפן טען לכתר האנגלי והכריז על עצמו כמלך.

==אזכורים ספרותיים==
טביעת הספינה מוזכרת בבלדה משנת 1881 מאת דאנטה גבריאל רוזנטי שנקראת "[https://web.archive.org/web/20130628025117/http://www.rossettiarchive.org/docs/1-1878.tinkerms.rad.html "הספינה הלבנה: בלדה]".

טביעתה של הספינה הלבנה מתוארת ברומן מאת קן פולט "עמודי תבל" משנת 1989. רומן היסטורי זה מתאר את מלחמת האזרחים באנגליה בתקופת האנרכיה. 

הטביעה מתוארת בהרחבה בספרה ההיסטורי של שרון פנמן משנת 1994 "כאשר ישו ישן". כמו כן הספינה מוזכרת בשירו של ג'פרי היל הנקרא "הספינה הלבנה".

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080410013426/http://www.britannia.com/history/bb1120.html תיאור טביעת הספינה הלבנה] באתר Britannia.com
* [https://web.archive.org/web/20080821100804/http://www.robertlacey.com/henry_whiteship.html רוברט לייסי, "הנרי הראשון והספינה הלבנה"]
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:ספינות טרופות
קטגוריה:תעלת למאנש
מציצה

תינוק מוצץ אצבעות
גבר מוצץ [[קשית שתייה כדי לשתות מים מבקבוק]]

מציצה היא הליך של יניקה באמצעותו מבוצעת שאיבת נוזל לוואקום חלקי או מלא. כל גורי היונקים נולדים עם רפלקס מציצה, אשר באמצעותו הם יונקים מזון נוזלי, כגון חלב. הגורים אינם צריכים ללמוד את הרפלקס מכיוון שהוא אינסטינקטיבי. בפעוטות רפלקס המציצה קיים מהלידה ועד גיל 4 חודשים. הרפלקס מתבטא בכך שכאשר נוגעים בזווית פי התינוק הוא מפנה את ראשו לכיוון בו ננגע, פותח פיו ומוכן למצוץ. ככל שהתינוק מתפתח, המציצה הופכת לפעולה רצונית יותר ויותר. מרכיב המציצה של התינוק נחשב לחלק ממנגנון בן שלושה שלבים: מציצה-בליעה-נשימה. הסנכרון בין שלושת אלה הוא הדפוס ההתפתחותי הראשון הדורש תזמון ורצף של תנועות, ומחקרים מצאו כי הוא קריטי להתפתחות הסנסורית-מוטורית, להתפתחות הקוגניטיבית, להתפתחות הדיבור והשפה, לוויסות פיזיולוגי-רגשי, לשליטה בתנוחה, לאכילה ולהאכלה, ולהתפתחות האישיות.

בעלי חיים בוגרים מסוימים משתמשים במציצה כדי לשתות, כגון בני האדם, המשתמשים בקשיות לשתייה, או העטלף הערפדי, הפוצע את טרפו ואז מוצץ את דמו. בעל חיים נוסף המוצץ דם היא העלוקה. היא עושה זאת באמצעות שלוש מלתעות המכילות כל אחת כ-100 שיניים זעירות. במקביל למציצה, העלוקה מחדירה חומר נוגד קרישה בשם הירודין, העוזר להמשיך את פעולת הניקוז.

== הערות שוליים ==

עלוקה מוצצת דם]]

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:תזונה