OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קניין הבטה

במשפט העברי, הבטה היא סוג של מעשה קניין השנוי במחלוקת. על הכל מוסכם כי במכירה או במתנה יש צורך במשיכה או בהגבהה ואין תוקף להבטה בלבד, אולם בזכייה מן ההפקר יש הסוברים שמספיקה הבטה. פרשני התלמוד ביארו באופנים שונים מהי ההגדרה המדויקת של הבטה.

==היבטים הלכתיים==
אחד מההיבטים ההלכתיים של הקנין הוא בדין ביומו תתן שכרו האומר כי יש לשלם לפועל ביום עבודתו. כאשר פועל שומר פירות שדה לאדם אחר, מובא במשנה, כי אין המעביד יכול לומר לפועל שיטול את שכר פעולתו מפירות השדה עצמו, מכיוון שהוא כבר קנה את הפירות על ידי הבטתו של הפועל והתחייב במצוות "ביומו תשלם שכרו", ובברייתא מובא כי ניתן לומר לפועל שייקח את שכרו מפירות השדה. 

הגמרא מיישבת את הסתירה, כי קנין "הבטה" אינה קנין, ובברייתא מדובר שהשומר שמר את הפירות ומכיוון שהבטה אינה קניין כלל, נמצא כי השמירה לא הקנתה את החפץ למעביד, ומכיוון שלא נעשתה עבורו עדיי שום פעולה מעשית, לא חלה עליו חובת התשלומים לפועל והוא יכול לומר לו שייקח את שכרו מפירות השדה, אך במשנה מדובר שהפועל הגביה את הפירות לבעל הבית, וכך קנה בעל הבית את הפירות. 

במשנה אחרת חולקים תנא קמא ורבי יוסי בשומר ששומר את פירות העומר לציבור, אם קיים חיוב לשלם לו בכסף מלא כדי שיקנה את הפירות חזרה לציבור, או שניתן לבצע את השמירה בהתנדבות. הגמרא תולה זאת במחלוקת אם הבטה קונה או לא, ומי שסובר שהבטה קונה אוסר לבצע את השמירה בהתנדבות, שכן במקרה כזה אנו חוששים שהשומר, שעושה את מעשה הקניין בפירות על ידי ההבטה, יעשה זאת לעצמו, ומכיוון שהוא לא מקבל תשלום עבורם, הוא לא יעשה את מעשה הקניין לציבור אלא לעצמו, ונמצא שקרבן העומר יוקרב משלו ולא משל הציבור. אך לפי הדעה הסוברת שהבטה אינה קונה אין בעיה כזו. למסקנת הגמרא מסיק רבא כי לפי כל הדעות הבטה בהפקר קונה. 

===הבטה להקנות לאדם אחר===
רבי יעקב יצחק מפרשיסחא מקשה, לפי מסקנת הגמרא לכל הדעות קנין הבטה קונה, שוב עולה חזרה הסתירה בין המשנה לברייתא, אם בעל הבית יכול לומר לפועל שיטול את שכר פעולתו מפירות השדה עצמו או לא. היהודי הקדוש מסביר, כי הקושיא אינה קשה גם אם הבטה קונה; את דבריו הוא מבאר בכך שקנין ההבטה הוא על ידי השמירה הנגרמת לקונה. לפי זה, מסביר הרבי מפרשיסחא, לא ניתן יהיה להקנות לאדם אחר על ידי הבטה של הפועל, שכן קנין השמירה מועיל דווקא אם שמירת האובייקט הנקנה (שהיא 'הבטה') נעשית על ידי מי שקונה אותו לעצמו, כך שהשמירה היא מוחלטת, שאין אדם נוסף - חוץ מהאדם לו נקנה החפץ - שיש לו שליטה על החפץ; אך כאן, כאשר אדם אחר שומר לבעל הבית, אין הדבר נשמר לחלוטין לבעל הבית, שהרי גם לפועל עצמו יש גישה אל החפץ.

==אופן הקנין==
לפי הרמב"ם, קניין ההבטה נעשה על ידי שמירה על החפץ והגנה עליו כך שלא יילקח על ידי אחרים. אולם התוספות כתבו שלא ניתן לומר שהבטה היא שמירה בעלמא, שכן גמרא מפורשת היא שראייה אינה קונה בהפקר, ולכן מההכרח לומר שמדובר שעשה מעשה מסוים לשמור את הדבר, כגון שעשה גדר קטן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: קניינים
אל-ביידא (לוב)

אל-ביידא (בערבית: البيضاء – הלבנה, תעתיק מדויק: אלביצ'אא') היא עיר מסחר ותעשייה בצפון חבל קירנאיקה שבמזרח לוב, ובירת מחוז אל-ג'בּל אל-אח'דר. על פי מפקד אוכלוסין שנערך בלוב בשנת 2010 נמנו בעיר כ-250,000 נפש<ref></ref>, והיא הרביעית בגודלה בערי המדינה.

בשולי העיר מצוי קברו של אחד מבני לווייתו (צחאבה) של הנביא מוחמד, והיא נקראה בעבר על שמו – סידי ראפע. אחרי הגעת הסנוסים במאה ה-19 והקמת הזאווייה שלהם נודעה העיר בשם אל-זאוִיָה אל-ביידא, ובקיצור אל-ביידא. ב-1912 עברה לוב מידי העות'מאנים לשלטון איטליה, ובמקום נושבו איטלקים. בתקופת השלטון הפאשיסטי האיטלקי (1922–1943) התרחבה העיר ושמהּ שונה ל-בֶּדָה ליטוֹריָה (Beda Littoria). במלחמת העולם השנייה פעלו בה ובסביבתה מפקדות של צבאות הציר. אחרי קבלת העצמאות ב-1951, כשהפכה לבירת הממלכה, התחוללה בעיר תנופת התחדשות. נבנו בה בנייני ממשלה וארמון מלוכה (כיום מתחם אוניברסיטת עומר אל-מוח'תאר, בקרבת הזאווייה שבמערב העיר). בעקבות מהפכת מועמר קדאפי ב-1969 שונה מעמדה.

בעבר הייתה במקום קהילה יהודית גדולה וחשובה בעלת היסטוריה ארוכה<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוב: ערי חוף
קטגוריה:לוב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1840
מוזיאון דוקטור סון יאט-סן

מבנה המוזיאון
פסלו של ד"ר סון יאט-סן בחזית המוזיאון.
מוזיאון דוקטור סון יאט-סן (באנגלית: Dr Sun Yat-sen Museum; בסינית: 孫中山紀念館) הוא מוזיאון המוקדש לחייו של דוקטור סון יאט-סן. המוזיאון ממוקם בבית קום טונג (באנגלית: Kom Tong Hall; בסינית: 甘棠第) הממוקם בדרך קאסל בשכונת מיד-לוולס שבאזור סנטרל שבאי הונג קונג. המוזיאון נפתח לציבור ב-12 בדצמבר 2006 לרגל 140 שנות הולדתו של סון יאט-סן.

== הקמה ==
סן יאט-סן התגורר בהונג קונג, ובין השנים 1887–1892 למד במכללה הבריטית לרפואה שהקים ד"ר ג'יימס קנטלי בהונג קונג. שם קיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1892. סון יאט-סן סיים במקום השני בין עשרים בוגרים. בעת לימודיו עסק גם בפעילות פוליטית מהפכנית. בשנת 1892 עבר סון יאט-סן למקאו, אולם המשיך לפעול בהונג קונג על מנת לעודד את ההפיכה כנגד השלטון הקיסרי בסין.

באזור בו התגורר ופעל הוקם המסלול ההיסטורי סון יאט-סן, ובית קום טונג הנמצא לצד מסלול זה נבחר על ידי ממשלת הונג קונג לשמש כמוזיאון לזכרו.

==בית קום טונג==
בית קום טונג הוא מבנה היסטורי אשר הוכרז בשנת 1990 כמבנה היסטורי לשימור וכאנדרטה מוכרזת. המבנה נבנה בשנת 1914 (לאחר שסון יאט-סן עזב את הונג קונג), ונקרא על שם בונהו - הו קום-טונג. משפחת הו הייתה המשפחה הסינית הראשונה שהורשתה להתגורר בשכונת המיד-לוולס בתקופה הקולוניאלית (במהלך המאה ה-19 הייתה הפרדה בין השכונות הסיניות לשכונות המערביות בהונג קונג).

בשנת 1960 רכשה כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים את המבנה לשימושה והקימה בו כנסייה ומרכז תרבותי. בעקבות גידול רב במספר המאמינים המורמונים בהונג קונג, עברה הכנסייה למבנה חדש בן 14 קומות בדרך גלוסטר שבשכונת ואן צ'אי.

הכנסייה העדיפה להרוס את המבנה ולמכור את המגרש (דבר שהיה מעלה את עלותו) אולם ממשלת הונג קונג אסרה על הריסת המבנה ורכשה אותו בשלמותו בשנת 2004 במטרה להפוך אותו למוזיאון המוקדש לסון יאט-סן.

המוזיאון נפתח רשמית ב-12 בדצמבר 2006.

למבנה שלוש קומות וחזיתו בנויה בסגנון נאו קלאסי יווני, אולם פנים המבנה בנוי בסגנון אדוארדי.

==מוצגים==
בין מוצגי המוזיאון תעודות ותמונות הנוגעות לחייו של דוקטור סון יאט-סן ובהם תעודת נישואין שסון יאט-סן היה אחד מעדיה, מבחנים מתקופת לימודיו באוניברסיטה ותפריט ארוחת הערב שנערכה לטקס סיום לימודיו.

במוזיאון אולם הרצאות, אולם קריאה וכיתות לימוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060928003839/http://www.lcsd.gov.hk/CE/Museum/History/en/drsun_museum.php תיאור המוזיאון באתר מחלקת שירותי הפנאי והתרבות של הונג קונג]

קטגוריה:מיד לוולס
קטגוריה:הונג קונג: מוזיאונים
קאתי פרגוסון

קאתלין ג'יין "קאתי" פרגוסון-ברנן (באנגלית: Kathleen Jane "Cathy" Ferguson-Brennan; נולדה ב-22 ביולי 1948) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב ושיאנית עולם.

== ביוגרפיה ==
פרגוסון נולדה בסטוקטון, קליפורניה. 

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכתה פרגוסון במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.1 דקות.

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה פרגוסון ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב היא הייתה אחת מ-6 שיאניות עולם שהשתתפו במשחה הגמר, אך היא זו שזכתה במדליית הזהב כשקבעה שיא עולם חדש של 1:07.7 דקות, לפני כריסטין קארון מצרפת (1:07.9 דקות) ווירג'יניה דנקל חברתה לנבחרת השחייה (1:08.0 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם סינתיה גוייט, קאתי אליס ושרון סטודר בשיא עולם חדש של 4:33.9 דקות, לפני הולנד (4:37.0 דקות) וברית המועצות (4:39.2 דקות).

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בוויניפג, קנדה בשנת 1967 הייתה פרגוסון קפטן נבחרת השחייה והאי זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:32.48 דקות.

פרגוסון התחתנה עם לארי ברנן ולזוג נולדו שלוש בנות. היא מאמנת שחייה בבית ספר תיכון ובמועדון שחייה מקומי בקליפורניה.

== תארים והישגים ==
*בסך הכל קבעה פרגוסון 4 שיאי עולם, 7 שיאי ארצות הברית וזכתה ב-10 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה.
*בשנת 1965 זכתה פרגוסון בתואר שחיינית השנה בעולם.
*בשנת 1978 זכתה פרגוסון להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב

==קישורים חיצוניים==

* [http://wesclark.com/burbank/sports_2.jpg קאתי ג'יין פרגוסון]
* [http://sports123.com/.search?results_page=searchresults.html&p=cathy+ferguson&name=Search sports123.com]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות גב אמריקאיות
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
מאדאם טוסו הונג קונג

[[מגדל הפסגה בפסגת ויקטוריה, הונג קונג]]
מאדאם טוסו הונג קונג (באנגלית: Madame Tussauds Hong Kong; בסינית: 香港杜莎夫人蜡像馆) הוא סניף של רשת מוזיאוני השעווה של מאדאם טוסו. הסניף ממוקם במגדל הפסגה שעל פסגת ויקטוריה באי הונג קונג שבהונג קונג.

המוזיאון הוא אחד משלושת סניפי הרשת באסיה, לצד שאנגחאי ובבנגקוק.

במוזיאון מוצגות 100 בובות שעווה של דמויות היסטוריות וידוענים. כשליש מהבובות הן בובות של דמויות אסייתיות ו-16 מבובות השעווה הן של דמויות הונג קונגיות.

==היסטוריה==
בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמו מספר סניפים של מוזיאון מאדאם טוסו הלונדוני באירופה (אמסטרדם) ובארצות הברית (בניו יורק ובלאס וגאס). באסיה הוצגה תערוכה נודדת שעברה בין סינגפור ואוסטרליה וזכתה להצלחה רבה.

בעקבות הצלחה זו הוחלט להקים מוזיאון קבוע בדרום מזרח אסיה, והונג קונג נבחרה בשל מיקומה. המוזיאון נפתח במגדל הפסגה בשנת 2000.

המוזיאון שופץ בספטמבר 2005 בעלות של 20 מיליון דולרים הונג קונגים ונפתח מחדש ב-18 במאי 2006.

במוזיאון מוצג פסל השעווה של מירים יאונג הייחודי בכך שפסל שעווה זה מצחקק כאשר המבקרים מתקרבים אליו, באמצעות חיישנים המהווים חלק מהפסל. כמו כן פסלו של אנדי לאו הוא פסל אנימטרוניקה העשוי סיליקון ולא שעווה.

במוזיאון מוצגים בין היתר פסליהם של ג'קי צ'אן, ברוס לי, בראד פיט, שר, אדי מרפי, אל מקפירסון, ז'ראר דפארדיה, יו גרנט, מל גיבסון, נעמי קמפבל, מריל סטריפ, ססיליה צ'ונג, ארון קווק, אנג'לינה ג'ולי, דייוויד בקהאם, מוחמד עלי, טייגר וודס, רונאלדיניו, הנסיכה דיאנה, לוצ'אנו פבארוטי, מהטמה גאנדי, נלסון מנדלה, ביל קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, ברק אובמה, מיכאיל גורבצ'וב, סדאם חוסיין, הנסיך פיליפ, אליזבת השנייה, הנסיך צ'ארלס, הנסיכה אן, הנסיך ויליאם, אדולף היטלר, וינסטון צ'רצ'יל, רמברנדט, פבלו פיקאסו, וולפגנג אמדאוס מוצרט, דנג שיאופינג, ג'יאנג דזה-מין, לי קא-שינג, לי קואן יו, שיגרו יושידה, חו ג'ינטאו, אלברט איינשטיין, ג'ון הווארד, מאדאם טוסו, סון יאט-סן, מאו דזה-דונג, אליזבת טיילור, בני היל, פירס ברוסנן, אנתוני הופקינס, ג'ודי פוסטר, האריסון פורד, המפרי בוגרט, מקולי קאלקין, מרילין מונרו, אלפרד היצ'קוק, אלביס פרסלי, פרדי מרקיורי, מדונה, מייקל ג'קסון, מיק ג'אגר, הביטלס וטינה טרנר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פסגת ויקטוריה
קטגוריה:הונג קונג: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאוני שעווה
מוזיאון שעווה

פסל השעווה של [[החיפושיות במוזיאון השעווה מאדאם טוסו שבלונדון.]]
פסל השעווה של [[ססילה צ'ונג במוזיאון מאדאם טוסו הונג קונג.]]
מוזיאון שעווה הוא מוזיאון המציג בובות שעווה בדמותם של דמויות היסטוריות וידוענים מודרניים, כשהם לבושים בבגדים האופייניים להם, והם ניצבים בתנוחה אמיתית במטרה לדמות אנשים חיים.

לרוב מאפשרים המוזיאונים למבקרים בהם להצטלם לצד הפסלים וכך לדמות צילום לצד הדמות האמיתית.

==היסטוריה==
תערוכת פסלי השעווה הראשונה נערכה בשנת 1770 בעיר פריז שבצרפת, ובה הוצגו פסליו של הרופא פיליפ קורטיוס. עקב הצלחתה הרבה והתגובות החיוביות של המבקרים הועברה התערוכה לפאלה רויאל בפריז ב-1776. בשנת 1782 נפתחה תערוכה נוספת בבולוור דו טמפל.

אמה של מארי טוסו הייתה סוכנת הבית בביתו של קורטיוס, והוא לימד את מארי טוסו את אמנות הפיסול בשעווה. טוסו יצרה את פסלה הראשון בשנת 1778 - פסלו של ז'אן-ז'אק רוסו. בעקבות פסל מוצלח זה ביקשו מפורסמים נוספים כי תפסל אותם - ובהם בנג'מין פרנקלין ווולטר. לאחר מותו של קורטיוס ירשה טוסו את אוסף פסליו, ונדדה עם האוסף תוך שהיא מציגה אותו בתערוכה נודדת. לימים, בשנת 1835, הקימה מאדאם טוסו מוזיאון של קבע ברחוב בייקר שבלונדון הנקרא על שמה מאדאם טוסו. הצלחתו של מוזיאון זה הביאה לפתיחת סניפים נוספים בכל רחבי העולם (בכיכר דאם שבאמסטרדם; בברלין; הונג קונג; שאנגחאי; בנגקוק; ובארצות הברית: בניו יורק, לאס וגאס ובוושינגטון די. סי.) וכן מוזיאוני שעווה שאינם שייכים לרשת טוסו.

בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, הוקמו מוזיאוני שעווה תמטיים המוקדשים לנושאים מסוימים כגון מוזאון השעווה מובילנד בפארק בואנה שבקליפורניה שנפתח בשנת 1962 ומוקדש לתעשיית הקולנוע, ונסגר בשנת 2005; ומוזיאון השעווה של הוליווד הממוקם בהוליווד ומוקדש אף הוא לשחקני קולנוע. תמה אופיינית נוספת היא ההיסטוריה של האתר בו ממוקם המוזיאון, כך לדוגמה מוזיאון השעווה בניו אורלינז שבלואיזיאנה מוקדש להיסטוריה של העיר, וכך גם מוזיאון השעווה ברציף הדייגים שבסן פרנסיסקו בקליפורניה; מוזיאון השעווה לונדון המלכותית בוויקטוריה שבקולומביה הבריטית קנדה מוקדש לבני משפחות מלוכה.

==בישראל==
ב-7 ביוני 1973 נפתח במגדל שלום בתל אביב "מוזיאון השעווה הישראלי" שהקים שי מאיר עם תצוגה של 100 בובות שעווה, והיה מוזיאון השעווה היחידי בישראל. המוזיאון נסגר בשנת 1995 עקב בעיות כלכליות.

ב-2011 נפתח מוזיאון שעווה במתחם The MAX באילת. ב-2015 נסגר המוזיאון.

ב-8 באוקטובר 2022 נפתח מוזיאון שעווה "הנבחרים" בקניון ארנה שבהרצליה.<ref></ref>
מוזיאון זה קיבל ביקורות שליליות רבות על הבחירה שלו בידוענים עכשוויים, בין היתר כפי שמורן שריר מעיתון "הארץ" כתב על כך כי "פסל שעווה, בתפיסה האולי מיושנת שלי, אמור להנציח את אלו שרשמו לעצמם מקום בהיסטוריה. חוזה המדינה, גיבורת ניל"י, מלך הפופ, האיש שלנו בדמשק. התצוגה בקניון ארנה בהרצליה מנציחה את החולף. הרגעים שמוצגים שם לקוחים לא מספרי ההיסטוריה, אלא מסטורי באינסטגרם שמתנדף בתוך 24 שעות"

==לקריאה נוספת==
* מרינה וורנר, נוכח פני הבובה, בתוך המדרשה, גיליון 13, סתיו 2010.

==הערות שוליים==

*
פתילה

מנורה עם פתיל עין, ציור מאת [[ז'ורז' דה לה טור, אמצע המאה ה-17]]
פתילה היא רצועת חוט או בד קלוע בסיבים מפותלים הנתון בתוך נר, כלי שמן, מנורת נפט, תנור חימום או בכלי נשק ישנים בתור מנגנון השהייה.

הפתילה מודלקת בקצה לאחר שהיא מיוצבת מעל חומר הבעירה, כאשר הלהבה האוחזת בה שואבת מהסיבים כמות קבועה של שמן, באמצעות פעפוע כנגד כוח המשיכה.

החומרים הנפוצים ליצירת פתילה הם סיבי זכוכית או כותנה (סיבי הזכוכית נפוצים יותר משום יתרונם על פני הכותנה שמתכלה בתהליך הבעירה), ובנוסף מכילה הפתילה גרעין נוקשה שבאופן מסורתי היה עשוי עופרת או אזבסט, אך עקב איסור השימוש בעופרת בארצות הברית מחשש להרעלה ועקב סכנותיו הרפואיות של האזבסט הם הוחלפו באבץ הבטיחותי יותר לשימוש.

הראשון שהתקין פתילה גלילית היה הפיזיקאי והכימאי השווייצרי עמי ארגנד, שהחליף בה את המנורה המוצקה שהפיצה עשן רב והפיקה אור מועט.

פתילות בעלות קוטר גדול דולקות מהר יותר וגם מפיקות בדרך כלל להבה גדולה יותר, אך גם חומר שטוח יכול לשמש כפתילה.

הפרק "במה מדליקין" במסכת שבת עוסק בין היתר בסוגי הפתילות הכשרים להדלקת נרות שבת ונרות חנוכה.

==ראו גם==
*אש
*פתילייה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אש
קטגוריה:תאורה
קטגוריה:פתילים
רבע לשבע

רבע לשבע היא להקת רוק יהודית, המנגנת מוזיקה יהודית אלטרנטיבית, ובה רוק, קאנטרי ורגאיי. הלהקה משלבת מוזיקה חסידית עם מוזיקה עכשווית בסגנונות שונים. הטקסטים נכתבו חלקם על ידי חברי הלהקה, חלקם האחר הם מן המקורות, ובהם שיריו של ר' שלמה קרליבך.

בריאיון עם יהודה כץ, מקים הלהקה, בשנת 2009, הסביר כי מקור שמה של הלהקה הוא לפי הקבלה, ש"כל יום של הבריאה הוא שווה לאלף שנים ואני התחלתי את הלהקה ב-ה'תש"ן, סוף המִילֶנִיוּם השישי. אז אנחנו באמת 'רבע לשבע' – רבע למילניום השביעי, שהוא שבת – מלא אור".

== היסטוריה ==
יהודה כץ, מייסד הלהקה, עסק 25 שנה במוזיקה בחו"ל והיה מתלמידיו של רבי שלמה קרליבך במשך 23 שנים. בשנת 1993 עלה לארץ מלוס אנג'לס, ולאחר תקופה קצרה ייסד את הלהקה.

הלהקה הופיעה במאות הופעות בכל רחבי העולם. בקיץ 2001 ערכה הלהקה פסטיבל בשם "עם ישראל חי", במטרה להביא מוזיקה טובה ושמחה לכל רחבי הארץ. הפסטיבל כלל סדרה של 18 הופעות במרכז הארץ, בפריפריה וביישובי יש״ע, והתארחו בו כ-40 אמנים, ביניהם אהוד בנאי, שלמה גרוניך, אריאל זילבר ומאיר בנאי.

בשנת 2000 לערך, נטש דוד אברהמסון את הלהקה, לטובת קריירת סולו (תחת המותג "הרפו והנשמות"), וממלאי מקומו היו גיטריסט הבלוז לייזר לויד והקלידן חנן אליאס. הרכב זה כלל את המתופף דני רוט. הלהקה המשיכה לנגן עד 2008.

בערב חג הסוכות תשע"א, 2010, נפטר מדום לב חבר הלהקה דוד אברהמסון, והוא בגיל 50.

==חברי הלהקה==
* יהודה כץ (גיטרות ושירה)
* אדם וקסלר (בס)
* דוד אברהמסון (הרפו) (גיטרה, מפוחית וקולות) .
* אבי ישי (מתופף)
* יצחק אטיאס (כלי הקשה)
* ניצן חן רזאל (כנר)
* לייזר לויד (גיטרה)

נגנים נוספים שנגנו בלהקה במהלך השנים:
* יוני שמעוני
* ברני שטרנפלד
* זיו יחזקאלי
* תומר שלום
* נורברט גולדברג

==דיסקוגרפיה==
* אהבת חינם (2000)
* סודות (1998)
* קומו (1996)
* הגיע הזמן (1994)
* הופעה (2003)
* ושם נשיר (2005)

==קישורים חיצוניים==

* קובי סלע, [http://pnima.co/Besheva/Article.aspx/5078 בשעה טובה] , גילון 167 של העיתון בשבע
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות חסידיות ישראליות
קטגוריה:להקות רוק ישראליות
קטגוריה:להקות רגאיי ישראליות
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מירושלים
כוורת בפארק

כוורת בפארק הוא שמו של אלבום הופעה של להקת "כוורת" משנת 1998.

ב-28 במאי 1998, לכבוד שנת היובל למדינת ישראל וחצי היובל לצאת אלבום הבכורה של "כוורת", "סיפורי פוגי", התאחדה הלהקה למופע ענק חד-פעמי בפארק הירקון. האיחוד לווה בהוצאת שני שירים חדשים שנכתבו במשותף על ידי מספר חברים בלהקה - "זוכר, לא זוכר" בהשתתפות DJ צ'ופי, ו"מחפש דרך חזרה". במופע בוצעו מבחר שירים מהרפרטואר העשיר של הלהקה, מספר שירים מקריירות הסולו של כל אחד מחבריה וכן שני השירים החדשים. המופע יצא על גבי אלבום משולש: שני התקליטורים הראשונים כוללים שירים ומערכונים מתוך המופע, והתקליטור השלישי משלב מספר שירים מההופעה, יחד עם קטעים מאולפן ההקלטות, וקטעי איגיון שהוקלטו במהלך החזרות ובנסיעה למופע עצמו.

כמו כן הופק סרט טלוויזיוני באותו שם, בבימוי אבישי גולדשטיין, שליווה את המופע וההכנות אליו ושודר בערוץ 2 אצל הזכיינית טלעד בחודש יולי באותה שנה

==רשימת השירים במהדורת התקליטור==
===דיסק 1===

===דיסק 2===

מקורות למחרוזת האקוסטית (שיר מספר 5):
# הלא נודע (דני סנדרסון)
#:: במקור מאלבום הסולו של סנדרסון "הלא נודע" מ-1997.
# אם אתה בסביבה (יצחק קלפטר)
#:: שיר שקלפטר כתב והלחין לאריק סיני, ונכלל באלבומו של סיני "צל כבד" מ-1981.
# נאחז באוויר (חנה גולדברג/עובד אפרת)
#:: במקור מאלבום הסולו של גידי גוב "אין עוד יום" מ-1991.
# ערב של יום בהיר (יהונתן גפן/אפרים שמיר)
#:: שמיר הקליט את השיר במסגרת אלבומו המשותף עם אסתר שמיר "אפרים ואסתר שמיר" מ-1977.
# שיר רועים (דני סנדרסון)
#:: במקור מאלבומו של סנדרסון "חף מפשע" מ-1984.
# נערה במשקפיים (יהונתן גפן/אלון אולארצ'יק)
#:: במקור מאלבומו של גידי גוב "אין עוד יום", ובגרסה זו הוא מושר על ידי מלחין השיר אלון אולארצ'יק.
# שיר נבואי קוסמי עליז (עלי מוהר ויוני רכטר/יוני רכטר)
#:: הושר לראשונה במלואו בהופעת האיחוד של 1984, ולאחר מכן נכלל באלבומו של רכטר "בגובה העיניים" ב-1985.
# שועל בקרנבל
#:: גרסה פארודית לשיר "אושר" (A Felicidade) מהסרט "אורפאו נגרו".
# יש לנו ארץ נהדרת
#:: פרודיה על שירו של יהורם גאון "שלום לך ארץ נהדרת".
# המתאגרף
#:: פזמון השיר The Boxer של סיימון וגרפונקל.

===דיסק 3===

מקורות למחרוזת "כוורת און 45" (שיר מספר 13):
# עטור מצחך (אברהם חלפי/יוני רכטר)
#:: שיר שהלחין יוני רכטר לאריק איינשטיין עבור אלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'" מ-1977.
# שיר אהבה בדואי (איציק ויינגרטן/יצחק קלפטר)
#:: שיר שהלחין קלפטר עבור המופע "שיחות סלון" מ-1978.
# זמר לספינה (חיים חפר/דוד זהבי)
#:: במקור מאלבום הבכורה של גידי גוב מ-1978.
# שיעור מולדת (עלי מוהר/אפרים שמיר)
#:: בא להציג את חבר הלהקה אפרים שמיר, שהלחין את השיר, למרות שבוצע במקור על ידי כל חברי להקת "כוורת".
# סיבה לחיות (דני סנדרסון)
#:: במקור מאלבומו של סנדרסון "גודל טבעי" מ-1982.
# מאיר ואלון (אלון אולארצ'יק)
#:: שיר שכתב אלון אולארצ'יק לכבוד איחוד הלהקה ב-1984, על חזרתו שלו ושל מאיר פניגשטיין מארצות הברית.

==משתתפים==
*גידי גוב - שירה
*דני סנדרסון - גיטרה, שירה
*אפרים שמיר - גיטרה, שירה
*יצחק קלפטר - גיטרה, שירה
*יוני רכטר - קלידים, שירה
*אלון אולארצ'יק - גיטרה בס, שירה
*מאיר פניגשטיין - תופים, שירה
*טל ברגמן - תופים, כלי הקשה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי כוורת
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מיכאל תפוח
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
הנסיך הקטן (בית קפה)

הנסיך הקטן הוא בית קפה וחנות לספרי יד שנייה שנקרא על שם ספרו של אנטואן דה סנט-אכזופרי, "הנסיך הקטן". בית הקפה פעל בסמטה פלונית בתל אביב ומשך אליו סופרים, משוררים ואנשי רוח רבים והיה למוקד של חיי תרבות בתל אביב. 
== היסטוריה ==
'הנסיך הקטן' נוסד ברחוב קינג ג'ורג' בשנת 2001 על ידי נעים כהן, בנו של סוחר ספרים, ופעל בתחילה כחנות ספרי יד שנייה בלבד. לאחר כשנתיים של פעילות בחנות הספרים החליט כהן להרחיב את פעילותו ולפתוח בסמטה פלונית הסמוכה בית קפה המשולב עם חנות ספרים תחת אותו השם. בתחילה נתון היה המקום בקשיים, אולם לאחר הרחבת הפעילות למתכונת של 24 שעות ביממה, צבר פופולריות. על רקע הסמטאות הציוריות ביניהן הוא ממוקם ומדפיו עמוסי הספרים המצהיבים, הפך הנסיך הקטן למקום מפגש מרכזי של אנשי רוח ותרבות בתל אביב. עם פוקדיו הנודעים נמנו המשורר, המתרגם והעורך יהודה ויזן, העיתונאי והיוצר רועי צ'יקי ארד, הצייר והמשורר טל סלוצקר, הסופרת שהרה בלאו, המשוררת אפרת מישורי המשורר והמו"ל שלמה קראוס, הסופר יורם קניוק, המשורר והמתרגם אהרן שבתאי ובתו המחזאית ננו שבתאי, המוזיקאי יצחק קלפטר, המשורר מתי שמואלוף, הסופר והעורך רן יגיל, המוזיקאי קובי אוז, יגאל סרנה, פרופ' דן לאור, המשוררת דפנה שחורי, סבינה מסג, המשוררת מאיה בז'רנו, שלמה שבא, רועי חן, השחקן איתי שגב, המתרגם גיורא לשם, יהונתן גפן, המשוררת יודית שחר, המשורר רומן באימבאיב ורבים אחרים. 

פרופ' גבריאל מוקד אמר על המקום: 
במהלך שנות פעילותו נהג בית הקפה לקיים ערבי הקראת שירה מגוונים, אירועי השקת ספרים ואף אירח את חתונתה של השחקנית ריקי בליך, מהלקוחות הקבועים של בית הקפה. גלריה מתחלפת של יצירות צילום ורישום הוצגה על קיר חדר הכניסה ויותר מעשרת אלפים ספרים משומשים למכירה ולמסירה עיטרו את קירות המקום. 

בסוף שנת 2010, בעקבות הגבלת שעות פעילות המקום על ידי עיריית תל אביב ומחלוקת עם בעלי הבניין, נסגר בית הקפה. לקראת סגירתו ערכו יושביו הקבועים ערב שירה לפרידה מן המקום והקדישו לו משיריהם שנכתבו במיוחד לכבודו. לקראת סגירתו, יהודה ויזן כתב על בית הקפה ב"טיוטה להספד": 

ב-2013 בית הקפה נפתח מחדש ברחוב המלך ג'ורג' 19.

== גלריה ==
<gallery>
הנסיך_הקטן3.jpg|חצר בית הקפה
הנסיך_הקטן4.jpg|חלל פנימי
הנסיך_הקטן6.jpg|רועי צ'יקי ארד, אהרן שבתאי וננו שבתאי יושבים בנסיך הקטן
הנסיך_הקטן2.jpg|מודעת פרידה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:רחוב המלך ג'ורג' (תל אביב)
קטגוריה:חנויות ספרים בישראל
נוזל חוץ-תאי

נוזל חוץ-תאי הוא שם כולל לכל הנוזלים והתמיסות שמחוץ לתא. הנוזל הנותר נקרא נוזל תוך-תאי או ציטופלזמה.

בחלק מבעלי-החיים, כולל ביונקים, מחולק הנוזל החוץ-תאי לשני חלקים עיקריים: נוזל בין-תאי ופלזמה. הנוזל החוץ-תאי מכיל גם נוזל רקמתי (נוזל הממוקם בתוך הרקמה ומחוץ לתאים), המהווה רק כ-2.5% מתוכו.

באדם, ריכוז הגלוקוז הנשמר בגוף בריא על ידי הומאוסטזיס הוא 5 מילי-מולר (5mM).

דרגת החומציות (pH) של הנוזל החוץ-תאי בגוף בריא נשמרת על ידי בופרים, והיא 7.4.

כמות הנוזל החוץ-תאי באדם בוגר היא בסביבות 15 ליטרים (מתוכם 12 ליטרים של נוזל בין-תאי ו-3 ליטרים של פלזמה).

==המרכיבים של הנוזל החוץ-תאי==
קטיונים מרכזיים: נתרן (Na<sup>+</sup>) אשלגן (K<sup>+</sup>) וסידן (Ca<sup>+2</sup>).
אניונים מרכזיים: כלור (Cl<sup>-</sup>) וביקרבונט (HCO<sub>3</sub><sup>-</sup>).
ישנם פחות פרוטאינים בנוזל החוץ-תאי מאשר בנוזל התוך-תאי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נוזלי גוף
קטגוריה:תא
דאגלס DC-5

צנחנים של חיל הנחתים האמריקאי קופצים מ-DC-5 דגם R3d-2]]
דאגלס DC-5 (באנגלית: Douglas DC-5) הוא מטוס נוסעים דו מנועי לטיסות קצרות מתוצרת דאגלס איירקראפט קומפני. המטוס טס לראשונה ב-20 בפברואר 1939. עם כניסתו לשירות של מטוס ה-DC-4 בשנת 1945, הוחלפו הזמנות רבות מ-DC-5 ל-DC-4.

בסה"כ יוצרו 12 מטוסים מדגם זה.

== פיתוח ==
המטוס פותח בשנת 1938 מתוך הדאגלס A-20 האבוק, ויועד לטיסות אזרחיות. על מנת להקל על עליית הנוסעים למטוס, עוצבו למטוס כנף גבוהה וגלגל חרטום. אב הטיפוס טס ב-20 בפברואר 1939.

== גרסאות ==
* DC-5 הגרסה הבסיסית למטוס, יכל לשאת עד 16 נוסעים.
* C-110 היה בשימוש חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, וחברת התעופה KLM.
* R3d-1 הגרסה הצבאית למטוס, יוצרו שלושה מטוסים מדגם זה.
* R3d-2 נבנה עבור חיל הנחתים האמריקאי, יוצרו ארבעה מטוסים מדגם זה.
* R3d-3 השם שניתן לאב הטיפוס של המטוס. 

== מפעילים צבאיים ==
* חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
* חיל האוויר הישראלי
* חיל האוויר של הצבא הקיסרי היפני
* חילות האוויר של צבא ארצות הברית / הצי האמריקני / חיל הנחתים האמריקני

== המטוס בחיל האוויר הישראלי ==
מטוס DC-5 אחד נרכש על ידי שירות האוויר הישראלי ביוני 1948, ושירת במלחמת העצמאות כמטוס תובלה בטייסת 103. על המטוס הורכב התקן מאולתר לנשיאת פצצות. לאחר המלחמה הועבר המטוס לבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה, שם שימש לאימון מבנאים ומכונאים מספר שנים. המטוס כונה בחיל בשם "The Bagel Lancer-Yankee Pasha" ("יאנקי פחה רומה כעכים").

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מטוסי נוסעים אמריקאיים
קטגוריה:מקדונל דאגלס
קטגוריה:מטוסי תובלה וקישור של חיל האוויר הישראלי
DC5
חוזה פריז (1856)

שולחן הדיונים
חוזה פריז (1856) היה הסכם שנחתם ב-30 במרץ 1856 בפריז בין הצדדים שהשתתפו במלחמת קרים: האימפריה העות'מאנית ושותפיה (צרפת, הממלכה המאוחדת, האימפריה האוסטרית, ממלכת סרדיניה ופרוסיה) והאימפריה הרוסית. כישלון הרוסים במלחמה והפסדיהם בקרבות מצאו ביטוי בהסכם.

==סעיפי ההסכם==
* רוסיה ויתרה על הביצורים באיי אולנד בים הבלטי.
* רוסיה הסכימה להכריז על נהר הדנובה כנתיב שיט חופשי.
* רוסיה ויתרה על ולאכיה, מולדובה וסרביה כמדינות החסות שלה. חלק משטחי רוסיה בדרום בסרביה ובאזור הדנובה עברו למולדובה.
* רוסיה החזירה לעות'מאנים את השליטה על העיר קרס וסביבותיה.
* חצי האי קרים הוחזר לרוסיה.
* הים השחור הוכרז כים נייטרלי ולאף מדינה לא הייתה זכות להחזיק צי בים זה.

==משמעות ההסכם==
ההסכם היווה מכה קשה עבור האימפריה הרוסית. הוא שינה באופן מהותי את יחסי הכוחות באירופה. הסכם זה היה הסכם מרכזי בדיפלומטיה אירופאית עד למלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870.

הרוסים הצליחו לבטל את האיסור להחזיק צי בים השחור רק בשנת 1871 ולהחזיר את השטחים שאיבדו כתוצאה מהסכם זה רק בשנת 1878, בהתאם להסכמים שגובשו במהלך קונגרס ברלין.

==קישורים חיצוניים==

* [https://mjp.univ-perp.fr/traites/1856paris.htm ההסכם] 
* [http://www.hist.msu.ru/ER/Etext/FOREIGN/paris.htm ההסכם] 
* 

קטגוריה:מלחמת קרים
פריז (1856)
פריז (1856)
פריז (1856)
פריז (1856)
קטגוריה:1856
פריז 1856
פריז (1856)
פריז (1856)
פריז (1856)
אשפרה

אשפרה, היא מכלול תהליכים כימיים ופיזיקליים, המיועדים לשיפור תכונות המוצר. האשפרה מתבצעת בדרך כלל כשלב אחרון בתהליך הייצור.

המילה אשפרה מקורה במילה אשפר שבלשון חז"ל הייתה כינוי לאדם המתקן מלבושים, מטליא בגדים ומשפרם. במשמעותו המודרנית המושג משמש בעיקר בתעשיות הטקסטיל והבנייה. המונחים הלועזיים המקבילים, דוגמת finishing באנגלית, מתייחסים גם לתעשיות נוספות כמו תעשיות המתכת והעץ.

==אשפרה בתעשיית הטקסטיל==
שלבי העיבוד הסופיים של בדים מתבצעים במפעלי אשפרה, הם כוללים ניקוי, גירוד, יישור, ייצוב, חיזוק וכדומה. רוב מפעלי האשפרה מספקים, בנוסף לתהליכי האשפרה, גם תהליכי צביעה או הדפסה לבדים, יחד עם זאת קיימים מפעלים ייחודיים לאשפרה ואחרים ייחודיים לצביעה או להדפסה, במקרים כאלה הבדים עוברים ממפעל האשפרה למפעל הצביעה או הדפוס וחוזרים, לגמר התהליך, למפעל האשפרה. האשפרה כוללת תהליכים כימיים, תרמיים, מכניים, ושילוב ביניהם. אלו תהליכים מיקרוסקופיים הפועלים על הסיבים מהם עשוי הבד. תהליכי האשפרה מטרתם להשלים את תהליכי הייצור ולהקנות לבד תכונות מיוחדות: מראה, מגע, חוזק, עמידות בשחיקה, יציבות צבע בעת חשיפה לאור השמש וחומרי הכביסה, אל-קמט, אנטי סטטיות, חסינות נגד בעירה בעת שרפה, ועוד.

תהליכי האשפרה בטקסטיל פותחו ברובם בעקבות המהפכה התעשייתית, אולם היו גם כאלה שהיו נהוגים עוד קודם לכן.

==תהליך אשפרה אופייני: אשפרת אריגי כותנה==
השלב הראשון של האשפרה הוא שלב ה"חריכה" ו ה"פישור". כאן מנקים את הבד מאבק, משרידי צמחייה, ומשאריות חמרי לוואי ששימשו בשלבים הקודמים של הייצור: הטוויה והאריגה. שלב ראשון זה מתחיל בהברשת הבד לשם ניקויו. אחר כך באה ה"חריכה" עצמה, שמטרתה לנקות את הבד מהסיבים הקצרים המזדקרים מעל פניו, לשם כך מעבירים את הבד הרטוב במהירות מעל מבערי גז. לאחר מכן מתבצעת הברשה נוספת להסרת האפר שנוצר בחריכה. ה"פישור" מיועד להוציא את חמרי העימלון שהוספו לסיבים לצורך חיזוקם לקראת האריגה. לשם כך הבד מוספג בתמיסה מימית המכילה אנזימים המפרקים את העמילן לסוכרים המסיסים במים. 

השלב השני באשפרה הוא "ניקוי והלבנה": מעבירים את הבד בסדרת אמבטיות ייעודיות. בראשונה שוטפים את הבד להוצאת שרידי תהליך ה"פישור". השנייה מכילה תמיסה חמה של חומר בסיסי וחומר הלבנה, תמיסה המפרקת את הקליפה השעוותית ובכך מקילה את ספיגת הצבע בבד (אם יגיע לצביעה או לדפוס). מכאן הבד עובר לטיפול בקיטור המפרק את הפיגמנט הטבעי של הכותנה. לבסוף מנטרלים את שאריות החומר הבסיסי באמבטיה המכילה תמיסת חומץ. 

בשלב השלישי הבד עובר יישור וייצוב, זאת לתיקון עיוותי צורה שחלו במהלך התהליך כולו ולמניעת התכווצות הבגד (שייוצר מבד זה) בתהליכי הכביסה הביתיים. בבדים העוברים תהליכי צביעה ודפוס מתבצע השלב השלישי לאחר תהליכים אלה.

==אשפרה בתעשיית הבנייה==
אשפרה בתעשיית הבנייה היא תהליך חיזוק, המבוצע ביציקות בטון, ובייצור איטונג, מוצרי חרס, אריחים ודלתות עץ. אשפרת בטון הוא תהליך נפוץ בכל פרויקט בנייה של שיפור חוזקו ותכונותיו של הבטון באמצעות הרטבתו במים או שמירתו תחת תנאי לחות מבוקרת, על פי התקן הישראלי יש לבצע אשפרה ולשמור על הבטון רטוב במשך 7 ימים מהיציקה. במפעלים היוצרים רכיבי בנייה טרומית מבוצעת אשפרה מזורזת על ידי חימום רכיב הבטון ללא ייבושו (על ידי שינוי הלחץ האטמוספירי) והיא נמשכת מספר שעות.

==ראו גם==
*טקסטיל
*טוויה
*אריגה
*סריגה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:בנייה
All You Need Is Love

All You Need Is Love (בתרגום מאנגלית לעברית: כל מה שאתה צריך זו אהבה) הוא שיר של להקת הרוק האנגלית הביטלס שנכתב על ידי ג'ון לנון, ושהקרדיט אליו נרשם על שם לנון-מקרטני. השיר הולחן במיוחד עבור שידור הלוויין הראשון ב-25 ביוני 1967 (שודר ב-25 מדינות לכ-400 מיליון צופים). השיר שודר במסגרת התוכנית "Our World" של ה-BBC. לאחר מכן, מגזין הרולינג סטון דירג אותו במקום ה-362 ב-500 השירים הטובים ביותר של כל הזמנים. כשלנון נשאל על השירים "Give Peace a Chance" ו-"Power to the People" האם הם תעמולה הוא השיב "כמובן. גם All You Need is Love. אני אמן מהפכני, אני מקדיש את האמנות שלי לשינוי".

השיר נפתח בפתיח של "לה מארסֵיֶיז", המנון צרפת, וממשיך עם לווי תזמורתי לאורך השיר כולו. בפייד אאוט מצטרפים אמנים רבים לשיר "אהבה היא כל מה שאתם צריכים", אמנים בולטים במוזיקה הבריטית, כגון מיק ג'אגר, אריק קלפטון, קית' ריצ'רדס, מריאן פיית'פול, ג'יין אשר ועוד.

בצד ב' של התקליטון הופיע השיר "Baby, You're a Rich Man".

== רקע והשראה ==
ב-18 במאי 1967 חתמו הביטלס על חוזה כנציגי בריטניה ב-"Our World", שיועבר בשידור חי באמצעות לוויין, ב-25 ביוני. הביטלס התבקשו לספק שיר עם מסר שניתן יהיה להבין בקלות על ידי כולם. הלהקה התחייבה לבצע את הבקשה בזמן שהם שוקלים לעשות ספיישל טלוויזיוני, Magical Mystery Tour, ועבודה על שירים עבור סרט האנימציה Yellow Submarine, אשר הם היו מחויבים חוזית ל-יונייטד ארטיסטס לספק ארבע הקלטות חדשות. "All You Need Is Love" נבחר עבור Our World בגלל משמעותו החברתית העכשווית ונבחר מעל ל-"Your Mother Should Know" שכתב פול מקרטני. בהצהרה למגזין Melody Maker, בריאן אפשטיין, מנהל הלהקה, אמר על "All You Need Is Love": "זה היה שיר מעורר השראה והם באמת רצו לתת לעולם מסר, הדבר הנחמד הוא שאי אפשר לפרש אותו בצורה לא נכונה, זה מסר ברור שאומר שאהבה היא הכל".

== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|17
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירי 1967
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ פסיכדליים
קטגוריה:שירים המעורבים במחלוקות הקשורות לפלגיאט
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
שרוול

שרוול מורכב המתואר בציורו של [[יאן ואן אייק "נישואי הזוג ארנולפיני" משנת 1434]]
שרוול הוא חלק של הבגד המכסה את הזרוע. אורך השרוול משתנה, מחולצות ללא שרוולים הדומות לגופיות עד חולצות עם שרוולים ארוכים שמכסים את כף היד. אופי השרוול משתנה לפי אופנת הלבוש ומשתנה גם לפי מדינות ותקופות. 

בצבאות רבים בעולם מוצגות על שרוולי המדים דרגות החיילים, ולעיתים מוצגים על השרוול מאפיינים נוספים של החייל. גם בתעופה אזרחית ובצי הסוחר משמש חלקו התחתון של השרוול להצגת הדרגות. 

לעיתים קצהו התחתון של השרוול נסגר בכפתור או בחפת.

ביהדות ובאסלאם קיימים כללי צניעות המתייחסים לאורך השרוולים.

==מקור השם==
מקור המילה שרוול במילה הפרסית شلوار SHALVAR = מכנסיים. ללשון הגיעה מילה זו ולאחר מכן חל שיכול אותיות וקיבלנו שרוול, או שרוואל, המזכיר את המכנס הפרסי במראו. השם הגיע לערבית בצורת סרבאל = מעיל, כותונת. השם סרבל מצוי במקרא במשמעות של מכנסיים מצמר עבה, ושם זה נזכר בספר דניאל ג' כ"ז: "וסרבליהון לא שנו", זוהי צורה ארמית-בבלית של שם זה. מכאן בערבית סרבאל. המילה עברה ליוונית ולשונות הסלאביות – שארובארי. ביוונית וברוסית התחלפה הלמד במילה הפרסית שלואר בריש = אותיות למנ"ר. בספרות הגאונים של ימי הביניים מופיעה המילה שרוול בצורה שרבל כצורת משנה של סרבל בארמית המקראי, במשמעות מושאלת "בית זרוע".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביגוד
טומאן

טוֹמאן (בפרסית: تومان) היה מטבע זהב איראני, אשר במקורו היה שווה ערך לדוקט. מקור המילה בשפות האלטאיות, ומובנה "עשרת אלפים". הוא נחלק ל-10 קראן, ומשקלו החוקי היה 3.376 גרם. הוא שימש באיראן עד שנת 1932, כאשר הוחלף על ידי הריאל, לפי מפתח של 1 טומאן = 10 ריאל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מטבעות אסיה
קטגוריה:איראן: כלכלה
קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש
אסתנוספירה

אסתנוספירה (מיוונית, ἀσθενός, חלש ו-σφαῖρα, ספירה) היא השכבה העליונה הצמיגית של מעטפת כדור הארץ, הנמצאת מתחת לליתוספירה בעומקים של בין 100 ל-200 קילומטר מתחת לפני השטח, כשבסיסה מגיע לעומק של 700 ק"מ. תחת האוקיינוסים, ובמיוחד תחת הרכסים המרכז אוקייניים, שכבת האסתנוספירה קרובה יותר לפני כדור הארץ מאשר תחת היבשה. על חלקה העליון של האסתנוספירה נעים הלוחות הטקטוניים ובגלל צפיפותה המועטה הגלים סייסמיים עוברים דרכה באיטיות לעומת מעברם בשכבה שמעליה. השערות על קיומה של שכבה זו הועלו עוד בשנת 1926, אך רק לאחר רעידת האדמה בוואלדיביה ב-22 במאי 1960 התקבל אישוש לכך.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:טקטוניקה
קטגוריה:מבנה כדור הארץ
קדלסטון הול

החזית הצפונית של האגף המרכזי
לורד קרזון]]
קדְלֶסטון הול (באנגלית: Kedleston Hall, ) הוא בית אחוזה כפרי סמוך לכפר קדלסטון, אשר במחוז דרבישייר באנגליה, ומקום מושבה של משפחת קרזון (Curzon), שמקורה בנורמנדי שבצפון צרפת.

== היסטוריה ==
האחוזה שייכת למשפחת קרזון מאז 1297, וייתכן שאף ממועד קדום יותר. המבנה הנוכחי החל להיבנות בשנת 1759 ביוזמתו של נתניאל קרזון, הברון הראשון מסקארסדייל (1804-1726). עיצוב המבנה מבוסס באופן חופשי על תוכנית של אנדראה פלדיו, ועל הבנייה הופקד האדריכל רוברט אדם.

בעליו האחרונים של בית האחוזה היה שר החוץ לורד קרזון, אשר נפטר בשנת 1925. כיום האתר נמצא ברשות הנשיונל טראסט. המבנה פתוח לציבור למעט אגף אחד שבו עדיין מתגוררת משפחת קרזון.

בית האחוזה בנוי משלושה אגפים עצמאיים, המקושרים ביניהם באמצעות שני מסדרונות. האגף המרכזי כולל אולמות אירוח, והשתמשו בו כאשר אורחים רבי מעלה פקדו את הבית. האגף המזרחי כולל חדרים לשימוש המשפחה. האגף המערבי כולל את המטבחים, חדרי השירות, ומגורי המשרתים.

לאגף המרכזי שתי חזיתות – צפונית ודרומית. החזית הצפונית כוללת פורטיקו בעל שישה עמודים קורינתיים, והחזית הדרומית כוללת שני גרמי מדרגות רחבים, כל אחד מהם בצורת חצי גורן.

באגף המרכזי יש אולם גדול, הכולל עשרים עמודי בהט, פסלים ורצפת שיש. האולם מואר באמצעות חלונות בגגו. הכניסה אליו היא דרך אולם שני, עגול, שגובהו כ-20 מטרים, והוא מקורה בכיפה שקופה, שבמרכזה אוקולוס.

בבית מוצגים לראווה חפצים שונים שאסף לורד קרזון בזמן היותו מושל הודו. כמו כן מוצגת לראווה "שמלת הטווס" המשובצת אבני חן, שלבשה אשתו מרי בדורבר דלהי בשנת 1903. עוד כולל המבנה אוסף מרשים של רהיטים ופסלים.

קדלסטון הול מוקף פארק רחב ידיים. ברחבי הפארק פזורים מבנים נוספים, ביניהם בית סירות וביתן קיץ. הגנים כמעט לא עברו שינויים במאתיים השנים האחרונות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנגליה: מבנים
קטגוריה:דרבישייר
קטגוריה:מבנים שתכנן רוברט אדם
דאגלס DC-7

DC-7 של [[סוויסאייר בשנת 1963]]
דאגלס DC-7 (באנגלית: Douglas DC-7) הוא מטוס נוסעים צר-גוף בעל ארבע מנועי מדחף תוצרת דאגלס איירקראפט קומפני, המטוס יוצר בין השנים 1953-1958, והוא היה המטוס האחרון מתוצרת דאגלס בו השתמשו במנועי מדחף.<br />
בסה"כ נבנו 338 מטוסים מדגם זה.

== פיתוח ==
בשנת 1945 הזמינה פאן אמריקן מדאגלס גרסה אזרחית למטוס הצבאי C-74 גלובמאסטר אף הוא תוצרת דאגלס, מספר חודשים לאחר מכן ביטלה פאן אמריקן את הזמנתה, אך בשנת 1950 חודש הפרויקט לפי מפרט של אמריקן איירליינס, שדרשה בין היתר מטוס שיוכל לטוס מחוף לחוף ללא הפסקה.

אב הטיפוס טס במאי 1953 והוא נמסר לאמריקן איירליינס בנובמבר אותה שנה, משך זמן הטיסה של המטוס החדש היה 8 שעות מחוף לחוף.

עם כניסתם לשירות של מטוסי הסילון, בוטלו הזמנות רבות למטוס וחברת דאגלס הפסיקה את יצורו בשנת 1958.
== גרסאות ==
למטוס שלוש גרסאות עיקריות:
*DC-7 הגרסה הראשונה של המטוס.
*DC-7B טס לראשונה באפריל 1955, היה מסוגל לטוס מניו יורק ללונדון בלי הפסקה.
*DC-7C טס לראשונה באפריל 1956, בגרסה זו הוגדלו המנוע, קיבולת הדלק, ומספר המושבים.

== מפעילים ==
בין החברות שהפעילו את המטוס: סבנה, סקנדינביאן איירליינס, אליטליה, רויאל ג'ורדניאן, מקסיקנה, KLM, סוויסאייר, סאות' אפריקן איירווייז, דלתא איירליינס, אמריקן איירליינס, איראן אייר, פאן אמריקן, ויונייטד איירליינס.

== תאונות עיקריות ==
*ב-30 ביוני 1956 התנגש מטוס דאגלס DC-7 של יונייטד איירליינס במטוס לוקהיד קונסטליישן של TWA מעל הגרנד קניון. 58 הנוסעים בDC-7 ו-70 הנוסעים בקונסטליישן נהרגו.
*ב-18 במאי 1958 התרסק מטוס של סבנה בעת שנחת נחיתת חירום בנמל התעופה של קזבלנקה, 52 נוסעים ותשעת אנשי הצוות נהרגו. 
*ב-4 במרץ 1962 התרסקה בנמל התעופה של דואלה (קמרון) טיסה 153 של קלדוניאן איירווייז, 101 הנוסעים ו-10 אנשי הצוות נהרגו.
*ב-31 בדצמבר 1972 התרסק מטוס DC-7 בסן חואן (פוארטו ריקו), חמישה אנשים שהיו על המטוס נהרגו.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.airliners.net/search/photo.search?aircraft_genericsearch=%3D%22douglas+dc-7%22&airlinesearch=&countrysearch=&specialsearch=&keywords=&sort_order=photo_id+desc&page_limit=15&daterange=&range=&thumbnails=&engine_version=6.0 תמונות המטוס] באתר Airliners.net
*[http://www.jetphotos.net/showphotos.php?aircraft=Douglas+DC-7&airline=-2&country=-2&photog=-2&category=-2&year=-2&keywordrange=all&keywordlimiter=2&keywords=&sort=1&genre=1&size=-2&mainsearch=search&displaymode=1&display=15 תמונות המטוס] באתר "JetPhotos"

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטוסי נוסעים אמריקאיים
קטגוריה:מקדונל דאגלס
DC7
צדוק בן ארצי

הרב צדוק ("דוֹקי") בן ארצי (נולד ב-1957) הוא רב ומרצה ישראלי, נווט קרב במילואים בדרגת סגן-אלוף. היה רב חיל האוויר בשנים 2004–2007, ומייסד וראש תחום "תודעה יהודית" ברבנות הצבאית בין השנים 2001–2004.

== קורות חייו ==
נולד ל[http://www.izkor.gov.il/HalalView.aspx?id=45503| יצחק בן ארצי], שנפל בקרב על הר ציון במלחמת ששת הימים. בצעירותו קיים בן ארצי, מצאצאי הרב יעקב יצחק מפשיסחה, אורח חיים חילוני. הוא שירת בצה"ל כנווט קרב. בהמשך חזר בתשובה, למד בישיבת מרכז הרב ובכולל ארץ חמדה, וכיהן כרב חיל האוויר. בשנת 2001 הקים הרב הצבאי הראשי תא"ל הרב ישראל וייס את ענף "ערכי תורה ללחימה" ברבנות הצבאית והעמיד בראשו את הרב בן ארצי. ייעודו של הענף היה לעורר מוטיבציה בקרב החיילים ולהנחיל להם ערכים של מצוינות אישית ושל ציונות. בעקבות ביקורת שהופנתה כלפי הרבנות הצבאית, השתנה שם הענף ל"תחום תודעה יהודית".

בתקופת כהונתו של הרב הצבאי הראשי תא"ל הרב אביחי רונצקי, התרחבה פעילות תחום תודעה יהודית תחת פיקודו של הרב בן ארצי. בתקופה זו הגיעה הפעילות החינוכית של הרבנות ביחידות צה"ל להיקפים נרחבים, בפרט בהפעלת חמ"ל המארגן ללוחמים ולקצינים בצה"ל סופי שבוע וסיורים ערכיים בירושלים. פעילות הרב בן ארצי בענף שעליו הופקד נערכה תוך מאבק סמכויות מול חיל החינוך, ותוך התמודדות עם ביקורת מגורמים בצבא ובתקשורת שראו בפעילותו הטפה דתית ופוליטית.

באוגוסט 2014 השתחרר משירות פעיל בצה"ל. כיום משמש בן ארצי כמרצה במילואים בתחום תודעה יהודית.

הרב בן ארצי נשוי לרבקה, בתו של פרופ' אברהם כוגן, ומתגורר בשכונת נוף ציון בירושלים, שבה הוא משמש באופן בלתי רשמי כרב השכונה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי כולל ארץ חמדה
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:רבנים צבאיים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:יתומי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
חמוס השלגים

חמוס השלגים או חמוס גמדי (שם מדעי: Mustela nivalis) הוא המין הקטן ביותר מבין כל היונקים בסדרת הטורפים.

==תפוצה==
חמוס השלגים נפוץ באזורים האקולוגיים הפלארקטי והנארקטי שבחצי הכדור הצפוני ובכללם אלסקה, קנדה, צפון ארצות הברית, בריטניה הגדולה, אירופה הקונטיננטלית, צפון אסיה, צפון אפריקה והארכיפלג היפני. בנוסף, חמוס השלגים הובא לאיים האזוריים, סאו טומה וניו זילנד על ידי האדם.

=== בישראל ===
ייתכן ומין זה קיים באזור החרמון, שכן ידוע על קיומו בלבנון, ונמצאו מאובנים של מין זה באזורים שונים בארץ ישראל. כמו כן, הזואולוג הנרי בייקר טריסטראם, טען שהחמוס מצוי בישראל. למרות זאת, מלבד דיווח זה ומאובנים, אין שום ראיות לכך, שחמוס השלגים מצוי בישראל כיום. אם הוא אכן קיים בארץ, בניגוד לחמוס השלגים שבאזורים הצפוניים יותר של העולם, חמוס השלגים הישראלי וודאי לרוב נותר עם פרווה חומה בעונת החורף, שלא מתחלפת לצבע לבן, כמו החמוסים בלבנון ובטורקיה.

==תיאור==
גופו של חמוס השלגים ארוך ורזה מכוסה בפרווה תחתונה קצרה ושערות מגן ארוכות יותר. בקיץ צבע פרוותו בחלקיו העליונים חום עשיר, וחלקיו התחתונים לבנים. בחורף, באזורים הצפוניים המושלגים, לעיתים קרובות הפרווה לבנה לחלוטין, בעוד שבאזורים דרומיים הפרווה נותרת חומה. ראשו של חמוס השלגים צר ולו עיניים שחורות ואוזניים עגולות. יש לו רגליים קצרות ובכפות רגליו חמש אצבעות עם טופרים חדים. הזכרים גדולים מהנקבות: האורך הכולל של זכרים: 18–25 ס"מ; נקבות: 16.5–18 ס"מ. אורך הזנב של זכרים: 25–40 מ"מ; נקבות: 22–30 מ"מ. משקל זכרים: 40–55 גרם; נקבות: 30–50 גרם.

ניתן להבדיל בין חמוס השלגים להרמין על פי גודל גופו הקטן של החמוס וזנבו הקצר שחסר צבע שחור בקצהו.
==תת-מינים==
* Mustela nivalis allegheniensis
* Mustela nivalis campestris
* Mustela nivalis eskimo
* Mustela nivalis rixosa
* Mustela nivalis nivalis
* Mustela nivalis vulgaris
* Mustela nivalis minuta

== גלריה ==
<gallery widths="200" heights="150">
Least Weasel(js)02.jpg
Mustela-nivalis.jpg
Least Weasel (3766818218).jpg
Mustela winter.jpg
Lasice kolčava (Mustela nivalis) (1).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארץ ישראל: סמוריים
קטגוריה:ארצות הברית: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בטייגה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:האזור הארקטי: יונקים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: יונקים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מולדובה: יונקים
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:קנדה: יונקים
קטגוריה:טורקמניסטן: יונקים
חמוס מבאיש

חמוס מבאיש
חָמוֹס מַבְאִישׁ או סמור בר אירופי (שם מדעי: Mustela putorius) הוא מין יונק ממשפחת הסמוריים הנפוץ ברוב יבשת אירופה.

==מאפיינים ==
מראהו הוא חום כהה, בטנו בצבע צהוב בהיר ויש לו זנב ארוך ורגלים קצרות. אורך זנבו בין 12-19 ס״מ וארך גופו בין 31-45 ס״מ. משקל הנקבות בערך 700 גרם ומשקל הזכרים 1.7 קילוגרם, סמור הבר האירופי גדול יחסית לסמורים אחרים אך הוא קטן מהלוטרה. התת-מין חמוס הבית בוית ממין זה לפני כ-3,000 שנה. לרוב סמור הבר האירופאי הוא פוליאנדרי, אך הנקבות מתנהגות לעיתים בצורה פוליגינית.

==תת-מינים==
{| class="wikitable sortable" font=90%
|- style="background: #115a6c"
!תת מין !! טקסונום !!תיאור !!תפוצה !!שמות נוספים
|----
|Mustela p. putorius
|ליניאוס, 1758
|גדול מהתת-מין mosquensisבעל פרווה כהה ומבריקה יותר
| מערב רוסיה האירופית, מערב בלארוס,מערב אוקראינה, מרכז ומערב אירופה
| dir="ltr"|
<small>flavicans (de Sélys Longchamps, 1839)</small>
<small>foetens (Thunberge, 1789)</small>
<small>foetidus (Gray, 1843)</small>
<small>iltis (Boddaert, 1785)</small>
<small>infectus (Ogérien, 1863)</small>
<small>manium (Barrett-Hamilton, 1904)</small>
<small>putorius (Blyth, 1842)</small>
<small>verus (Brandt in Simashko, 1851)</small>
<small>vison (de Sélys Longchamps, 1839)</small>
<small>vulgaris (Griffith, 1827)</small>
|----
|Mustela p. anglia
|Pocock, 1936
|
|אנגליה
|
|----
|Mustela p. aureola
|Barrett-Hamilton, 1904
|
|ספרד
|
|----
|Mustela p. caledoniae
|Tetley, 1939
|
|סקוטלנד
|
|----
|חמוס הבית (Mustela p. furo)
|ליניאוס, 1758
|תת-מין מבוית
|
| dir="ltr"|
<small>albus (Bechstein, 1801)</small>
<small>furoputorius (Link, 1795)</small>
<small>subrufo (Gray, 1865)</small>
|----
|Mustela p. mosquensis
|Heptner, 1966
|תת-מין קטן בעל פרווה בהירה.
|רוסיה המערבית

| dir="ltr"| <small>orientalis (Brauner, 1929)</small>
<small>orientalis (Polushina, 1955)</small>
<small>ognevi (Kratochvil)</small>
|----
|Mustela p. rothschildi
|Pocock, 1932
|
|דוברוג'ה, רומניה
|
|----
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:דנמרק: יונקים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: יונקים
קטגוריה:רומניה: יונקים
קטגוריה:אסטוניה: יונקים
קטגוריה:סלובקיה: יונקים
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: יונקים
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
משה מרדכי חדש

הרב משה מרדכי חדש (י"ד בכסלו ה'תש"א, 14 בדצמבר 1940 – כ"ח בתמוז ה'תשע"ו, 3 באוגוסט 2016) היה ראש ישיבת אור אלחנן בירושלים.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים לרב מאיר חדש, המשגיח של ישיבת חברון, ולצביה לבית הוטנר, בת אחותו של הרב משה מרדכי אפשטיין (ועל שמו נקרא). למד בישיבת חברון. נישא לשרה, בתו של הרב יהושע דב לפין (לופיאנסקי), ר"מ בישיבת הרב עמיאל וחתנו של הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי.

הרב חדש פתח את ישיבתו בשנת ה'תשל"ו (1976) בשם "מאור ירושלים", בשכונת מטרסדורף ובכנסת יהודה בשכונת סנהדריה, בתחילה ככולל אברכים ובהמשך כישיבה לקיבוץ, כשנתיים לאחר מכן עלה לישראל הרב שמחה וסרמן, בנו של הרב אלחנן וסרמן, שעמד בראשות ישיבת אור אלחנן בלוס אנג'לס, וביקש לייסד ישיבה מקבילה בישראל. וראה ברב משה מרדכי חדש כמתאים לכהן כראש הישיבה, והוא איחד את רצונו ביחד עם ישיבתו של הרב חדש ושמה של הישיבה שונתה לשם "אור אלחנן". בשנים הראשונות שכנה הישיבה בשכונת עזרת תורה בירושלים. בשנת תשנ"ג (1993) עברה הישיבה למבנה מפואר בשכונת רוממה. במבנה פועלים כולל אברכים וכן מכון להוצאת ספרים, העוסק בעיקר בהוצאת ספריו של הרב אלחנן וסרמן. הרב חדש התגורר בבניין הישיבה.

הרב חדש ייסד בנשיאותו כמה ישיבות קטנות – בשכונת גבעת שאול בירושלים, בטבריה, בראשון לציון ובמודיעין עילית. צוות הר"מים מורכב ברובו מתלמידיו.

נפטר ממחלת הסרטן בכ"ח בתמוז תשע"ו בבית החולים הדסה עין כרם. נקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות בירושלים. במהלך הלווייתו מונו בנו הרב חיים אריה חדש וחתנו הרב צבי וינפלד למלא את מקומו בראשות הישיבה.

==משפחתו==
אחיו הרב אהרון חדש הוא משגיח בישיבת מיר. אחיו הרב נפתלי חדש משגיח בישיבה הגדולה אור אלחנן, גיסו הוא הרב ברוך מרדכי אזרחי. גיסיו מצד אשתו הם ד"ר נחום אריאלי והרב יצחק אברמוביץ רבה של רמת יצחק.

בנו הרב חיים אריה נישא לבתו של הרב ישראל מאיר וייס, ראש ישיבת נחלת הלויים בחיפה וחתנו של הרב חיים שמואלביץ. חתנו צבי פסח כהן הוא בנו של הרב דוד כהן, ראש ישיבת חברון.
מצבת קברו של הרב משה מרדכי חדש

===אילן יוחסין===

== קישורים חיצוניים ==
;שיעוריו ומאמריו
* [http://beinenu.com/rabbis/%D7%94%D7%A8%D7%91-%D7%9E%D7%A9%D7%94-%D7%9E%D7%A8%D7%93%D7%9B%D7%99-%D7%97%D7%93%D7%A9 משיעורי הרב משה מרדכי חדש זצ"ל], לצפייה באתר בינינו

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת חדש
קטגוריה:משפחת מישקובסקי
קטגוריה:חברי נשיאות מפעל הש"ס
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
מלחמת המינים

מלחמת המינים הוא כינוי למאבק המתנהל בין גברים לנשים על מוקדי שליטה בחברה ובמשפחה. 

== מלחמת המינים לאורך ההיסטוריה ==
=== ימי קדם והספרות העתיקה ===
====בדתות המונותאיסטיות====
ב, לאחר בריאת האדם נוצרו הזכר והנקבה יחדיו ומעמדם הוצג כשוויוני-.
לאחר סיפור גן העדן המתואר ב, המהווה את "החטא הקדמון" בנצרות, נקבע הבדל במעמד ותפקוד שני המינים. תפקיד הגבר- ולעומתו תפקיד האישה . מעמד הגבר לעומת מעמד האישה נקבע בפסוק . מכאן ואילך ניכרה המתיחות בין שני המינים אשר באה לידי ביטוי בכמה דמויות ביהדות ובנצרות- תפקיד הנשים "הקלאסי" התבטא בדמויות כמו מריה הקדושה, ואילו מקרים בהם יש התנגדות לסדר החברתי הקיים ניתן לראות ב- בסיפורם של דבורה הנביאה וברק בן אבינועם וכן ב- בנות צלופחד. 

באסלאם דמותה של האלמנה ח'דיג'ה מנוגדת לתפקיד האישה ביהדות ובנצרות, היא מוצגת כבעלת רכוש ומנהלת את הבית ביד רמה.

==== בימי הביניים וראשית העת החדשה====
לאור המבנה הפיזיולוגי הגברי, בתקופת ימי הביניים המוקדמים בהם העיסוק בחקלאות המשיך להיות מקור הפרנסה העיקרי, מודל התפקוד והמעמד המגדריים נשמרו כפי שהיו. מעמדה החזק של הכנסייה הקתולית באירופה והמלחמות בין הממלכות השונות (שהצריכו כוח גברי לוחם) היו גם הם גורם לכך. 
ביטוי להתנגדות למודל זה היה הלוחמת ז'אן ד'ארק, לוחמת הצבא הצרפתי שהואשמה במינות אך בשנת 1920 הוכרזה כקדושה מעונה.

==== ימי המהפכה התעשייתית====
לאחר המצאת מנוע הקיטור, עם ההתפתחות הטכנולוגית שהביאה עימה המהפכה התעשייתית

במרבית זמן ההיסטוריה הכתובה – במשך אלפי השנים שבין המהפכה החקלאית לבין המהפכה התעשייתית, שרר מצב שאינו נחשב כשוויוני בעיני רבים מבני זמננו. בין המהפכה החקלאית למהפכה התעשייתית, למעלה מ-95% מהאוכלוסייה התפרנסה מחקלאות והשאר היו בעלי מלאכה, סוחרים או פקידי ממשל ואנשי ממשל שהתפרנסו ממיסים. העבודה החקלאית נעשתה ברובה הגדול על ידי הגברים בשל היות גופם חזק יותר מגופן של הנשים. הגבר היה מפרנס המשפחה. בזכות חוסנם הגופני, הגברים היו, על פי רוב, הלוחמים היחידים. מצב זה הפסיק להיות מחויב המציאות בעקבות המצאת הרובה והמהפכה התעשייתית. שני אירועים אלה הפחיתו את הצורך בשרירים מפותחים ובממדי גוף גדולים עבור מי שמפרנס את המשפחה ונלחם. אולם, אלפי שנים של תרבות הרואה את האישה כנחותה, הקשו ועדיין מקשים על נשים בהגשמתן העצמית ועל החברה בהפקת תועלת מיכולתם של כל חבריה.

==מלחמת המינים במשפחה==
בספר בראשית () נקבע הבדל בתפקוד של המינים - לגבר, לעומת לאישה. נוסף לכך הבדל מעמדי במשפחה, באמירה לאישה: .

חתירתן של נשים לשוויון, ומאבק בין המינים כתוצאה מכך, התקיימה עוד לפני המהפכה התעשייתית. המחשה לכך ניתנת במחזהו של ויליאם שייקספיר "אילוף הסוררת", העוסק במלחמת המינים במשפחה. 

== מלחמת המינים כמיתוס ==
ההנחה, שישנו מאבק המתנהל בין גברים לבין נשים על מוקדי שליטה בחברה ובמשפחה, זכתה לביקורות אקדמיות וציבוריות. עופר קצ'רגין משרטט את מקור ההנחה בצמיחתו של הזרם הפמיניסטי-רדיקלי בארצות הברית של שנות השישים, ובפרט בספרות המדע הבדיוני הפמיניסטי-רדיקלי, שלימים חלחלה לתרבות הפופולרית והפכה לתמונת מציאות.[https://www.inn.co.il/news/453559]
קטגוריה:מגדר