OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טוני קרטיס

טוני קרטיס (באנגלית: Tony Curtis; 3 ביוני 1925 – 29 בספטמבר 2010) היה שחקן קולנוע יהודי-אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
===ילדותו===
טוני קרטיס נולד ברובע הברונקס ניו יורק בשם ברנרד שוורץ. הוריו, עמנואל שוורץ יליד אופאי לפי המקור האנגלי (פאיע בפי היהודים) ומאטסלקה על פי המקור ההונגרי, והלן קליין ילידת מיכלובצה , היגרו מהונגריה לארצות הברית בשנות ה-20. ילדותו לא עברה עליו על מי מנוחות: אמו נהגה להכותו ואחיו הצעיר ג'וליוס נהרג בתאונת דרכים כשטוני היה בן 12. קרטיס עצמו עזב את בית הספר והתגייס למארינס במלחמת העולם השנייה.

== קריירת משחק ==
קרטיס החל את הקריירה שלו בתיאטרון באמצע שנות ה-40, והוא הופיע בשורה של הצגות בתפקידים שונים בהם בהצגות "נער הזהב" ו-"12 לילות". החל משנת 1949, החל את הקריירה הקולנועית שלו והשתתף במבחר סרטים קלאסיים כמו "ספרטקוס" – לצידו של קירק דאגלס, "החונק מבוסטון", "הנועזים", "ריחה המתוק של ההצלחה" ו"טרפז" לצדו של ברט לנקסטר. פרסומו הרב הגיע בשנת 1959 כשהשתתף בסרט הקומי "חמים וטעים" לצד ג'ק למון ומרילין מונרו. בספר אוטוביוגרפי שהוציא לאור ב-2009 כתב קרטיס כי במהלך הצילומים של "חמים וטעים", ניהל עם מונרו (שהייתה נשואה אז לארתור מילר) רומן, שהסתיים בהריון לא צפוי ובהפלה טבעית. קרטיס כתב שהוא ומונרו התוודו בפני מילר על הרומן ביניהם - ושזה הגיב בדרישה ממנו "לסיים את הצילומים ולהסתלק מחייהם". עוד כתב, שמילר טען שנועץ ברופא של מונרו, שאמר לו שאין סיכוי שההריון היה מקרטיס.

בשנת 1958 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "הנועזים".

בשנת 1962 שיחק בסרט: "טאראס בולבה" לצידו של יול ברינר. ב-1964 שיחק ב"סקס והנערה הרווקה לצידה של נטלי ווד.

השתתף בלמעלה מ-100 סרטים. כמו כן השתתף בסדרת הטלוויזיה "המשכנעים" (The Persuaders) יחד עם רוג'ר מור. בשנת 1980 פתח בקריירה נוספת והחל לצייר.

קרטיס היה נשוי ארבע פעמים. אשתו הראשונה והמפורסמת הייתה ג'נט לי, איתה שיחק בסרט "הודיני", לה היה נשוי 11 שנים ולהם נולדו שתי בנות, השחקניות קלי וג'יימי לי קרטיס. כמו כן היה נשוי לשחקנית כריסטינה קאופמן.

נפטר מהתקף לב ב-29 בספטמבר 2010, בגיל 85, לאחר שסבל במשך תקופה ארוכה ממחלות לב וריאה.

== פילמוגרפיה חלקית ==
*קריס קרוס (1949)
*הודיני (1953)
*ג'וני דארק (1954)
*המסכה הסגולה (1955)
*טרפז (1956)
*הנועזים (1958)
*חמים וטעים (1959)
*מבצע תחתונית (1959)
*ספרטקוס (1960)
*טאראס בולבה (1962)
*צרור של צרות (1962)
*קפטן ניומן (1963)
*פריז התוססת (1964)
*סקס והנערה הרווקה (1964)
*בואינג בואינג (1965)
* המירוץ הגדול (1965)
* החונק מבוסטון (1968)
*המשימה מונטה קרלו (1974)
*פיקדון קטן (1980)
*איש הלובסטר ממאדים (1989)
*בני האלמוות (1995)
*משחק האלופים (1999)
*דייוויד ופטימה (2008)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* אלי לאון וסוכנויות הידיעות, [https://web.archive.org/web/20180830185042/http://www.israelhayom.co.il/site/newsletter_article.php?id=8306 טוני קרטיס: מותה של עוד אגדת מסך הוליוודית], ישראל היום, 1 באוקטובר 2010
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-הונגרי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
20 הלהיטים

20 הלהיטים הוא שם האוסף היחיד של להקת גזוז, אשר יצא בשנת 1990, וכלל שירים משני אלבומיה של הלהקה. עד היום זהו התיעוד היחיד של הלהקה שקיים בפורמט דיגיטלי, שכן אלבומיה המקוריים של "גזוז" לא הוסבו למהדורות קומפקט-דיסק. במהדורה הראשונה של האוסף הופיעו כל שירי אלבומה הראשון של הלהקה ותשעה מתוך שלושה עשר שירי אלבומה השני. למהדורה השנייה של האוסף שיצאה ב-2002 צורף דיסק בונוס המכיל שישה קטעים: שלושה מתוך ארבעת השירים החסרים מהאלבום השני ("מנגו א לה רמפה" האינסטרומנטלי נותר בחסרונו) ושלושה שלא נכללו בשני אלבומי הלהקה: "ערב טוב" ו"סוף הרשימה" שהוקלטו בהופעה חיה בהיכל התרבות ב-1979 ו"סיפור לבנה" שהוקלט באולפן באותה שנה. לכל המילים, הלחנים והעיבודים באלבום אחראי דני סנדרסון.

== רשימת הקטעים ==
=== תקליטור 1 ===
{| class="wikitable"
! # !! שיר !! אלבום מקור
|-
| 1 || תשע בכיכר || גזוז
|-
| 2 || היא לא תדע || גזוז
|-
| 3 || מילים יפות || גלגול שני
|-
| 4 || ציפי פרימו || גזוז
|-
| 5 || לכבוד הקיץ || גזוז
|-
| 6 || רק עם אופנוע || גלגול שני
|-
| 7 || אמא ודני || גזוז
|-
| 8 || תקלה מהתחלה || גזוז
|-
| 9 || שיר עבודה || גזוז
|-
| 10 || היא התיישבה ליד פסנתר || גלגול שני
|-
| 11 || חללית || גזוז
|-
| 12 || המנון ליום חול || גלגול שני
|-
| 13 || קפה בתחתית || גזוז
|-
| 14 || כחול ים תיכון || גלגול שני
|-
| 15 || גוביינא || גזוז
|-
| 16 || תה עושה סחרחורת || גזוז
|-
| 17 || אה או || גלגול שני
|-
| 18 || רוני || גלגול שני
|-
| 19 || לב דפוק || גלגול שני
|-
| 20 || נוסטלגיה || גלגול שני
|-
|}

=== תקליטור 2 ===
{| class="wikitable"
! # !! שיר !! אלבום מקור !! הערה
|-
| 1 || ערב טוב || 20 הלהיטים, מהדורה שנייה || הוקלט בהופעה חיה בהיכל התרבות, 1979
|-
| 2 || סיפור לבנה || 20 הלהיטים, מהדורה שנייה || הוקלט באולפני טריטון, 1979
|-
| 3 || האגדה על בילי בוי || גלגול שני ||
|-
| 4 || סוף הרשימה || 20 הלהיטים, מהדורה שנייה || הוקלט בהופעה חיה בהיכל התרבות, 1979
|-
| 5 || אלופי הדמקה || גלגול שני ||
|-
| 6 || קוואנדו פרדריי || גלגול שני ||
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990025558330205171/NLI 20 הלהיטים] - הדיסק המלא באתר הספרייה הלאומית

קטגוריה:אלבומי גזוז
קטגוריה:אלבומי אוסף מ-1990
קטגוריה:אלבומי אוסף בעברית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
דגל מיין

דגל מדינת מיין הוא דגל כחול במרכזו מופיע סמל המדינה. סמל המדינה כולל שלט אצולה שעליו מצויר אייל קורא שרוע תחת עץ אורן. חקלאי וימאי, המייצגים את ענפי הכלכלה המסורתיים של המדינה, מחזיקים את המגן ומעליו נמצא כוכב הצפון. מתחת למגן רשום מוטו המדינה "Dirigo" - בלטינית: "אני מוביל".

הואיל ואין לסמל המדינה צבעים רשמיים קובעים, ייתכנו הבדלים גם בין בגווני הדגלים. עם זאת, נקבע שהצבע הכחול המהווה רקע לסמל יהא אותו גוון שמופיע בדגל ארצות הברית. על פי התיאור הרשמי של הדגל, צריכה להיות סביבו מעטפת של משי צהוב, ועל מוט הדגל צריך להיות חבל עשוי משי לבן וכחול, אולם תוספות אלה נדירות ביותר.

==היסטוריה==
בדגל המקורי של המדינה היה במרכז הדגל עץ אורן ירוק, המסמל את ניו אינגלנד ומעליו כוכב הצפון, על רקע כחול.
הדגל הנוכחי אושר על ידי בית המחוקקים של המדינה ב-23 בפברואר 1909.

==דגל הצי==
מיין היא אחת משתי מדינות בארצות הברית שיש להן דגל צי נפרד (השנייה היא מסצ'וסטס). דגל הצי מכיל את הסמל הנוכחי וכן סמל ישן יותר הכולל שדה לבן ובו עץ אורן ירוק, וכן עוגן שסביבו שם המדינה "מיין" (MAINE - באותיות גדולות) ומוטו המדינה.

==קישורים חיצוניים==

*
* 

מיין
מיין
קטגוריה:מיין: סמלים
בלאקפילד

בלאקפילד (באנגלית: Blackfield) הוא הרכב רוק ישראלי-אנגלי שנוצר בעקבות שיתוף פעולה בין מייסד וסולן להקת פורקיופיין טרי (Porcupine Tree) סטיבן וילסון האנגלי והזמר הישראלי אביב גפן.

== היסטוריה ==
גפן, כמעריץ של להקת פורקיופיין טרי הזמין את הלהקה להופיע בישראל בשנת 2000, ובין גפן וסולן הלהקה נוצרה חברות שהובילה להקלטות משותפות שצמחו בסופו של דבר ליצירת תקליט משותף של השניים. התקליט יצא בישראל ובאירופה בשנת 2004, ובארצות הברית בשנת 2005. האלבום הגיע למכירות של למעלה ממאה אלף תקליטים בכל רחבי העולם.

לבד משמונה שירים מקוריים באלבום, חידש ההרכב שלושה שירים של אביב גפן שתורגמו לאנגלית בידי וילסון - "Cloudy Now" (מבוסס על "עכשיו מעונן" מתוך "עכשיו מעונן"), "Scars" (מבוסס על "צלקות" מתוך "יומן מסע") ו"Glow" (שניבא את יציאת "זוהרים" באלבום "עם הזמן") . בנוסף באלבום השני בלאקפילד החליטו לחדש עוד מספר שירים שנכתבו במקור על ידי גפן לאלבומיו בעברית כמו "סוף העולם" (מתוך "ירח מלא"), "מגפה" ו"אלפי אנשים" (מתוך אלבומו האחרון של גפן "עם הזמן")

האלבום השני של הלהקה יצא לאור ברחבי אירופה וישראל ב-12 בפברואר 2007 כשהסינגל הראשון ממנו "Once" פורסם בעמוד של בלאקפילד באתר MySpace כמו גם תקציר של האלבום המתקרב. "בלאקפילד II" יצא תחת חברת התקליטים היוקרתית "Atlantic Warner"

ב-28 במרץ 2011 יצא לאור אלבומה השלישי של הלהקה, Welcome to My DNA.

ב-26 באוגוסט 2013 יצא לאור אלבומה הרביעי של הלהקה, Blackfield IV. באלבום זה וילסון המשיך את הקו של האלבום הקודם, ובו הוא הפחית את פעילותו באלבום ובלהקה. את כל השירים באלבום כתב והלחין גפן, כאשר וילסון תרם את קולו בשיר אחד.

ב-10 בפברואר 2017, יצא לאור אלבומה החמישי של הלהקה, Blackfield V.

ב-24 ביולי 2020, לאחר חתימתם בחברת וורנר מיוזיק גרופ, הוציאו את הסינגל הראשון מתוך אלבומם השישי, "Summer's Gone".

ב-4 בדצמבר 2020, יצא לאור אלבומה השישי של הלהקה, For the Music.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* Blackfield - פברואר 2004
* Blackfield II - פברואר 2007
* Welcome to My DNA - מרץ 2011
* Blackfield IV - אוגוסט 2013
* Blackfield V - פברואר 2017
* For the Music - 2020

=== סינגלים ===
* Hello - נובמבר 2003
* Pain - דצמבר 2003
* Blackfield - מרץ 2004
* Cloudy Now - מאי 2004
* Once - ינואר 2007
* Miss U - מרץ 2007

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות רוק מתקדם ישראליות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2001
קטגוריה:אביב גפן
כיכר אנטין

כיכר אֶנטין היא רחבה הנמצאת בסמוך לשער 7 של אוניברסיטת תל אביב, ושקרויה על שם זוג הנדבנים היהודים אמריקאים סאלי ולסטר אנטין (Entin).
== מבנה ==
הכיכר נמצאת בצידה המערבי של האוניברסיטה, ונבנתה על שטח האוניברסיטה אך מחוץ לגדר המקיפה אותה, וזאת על מנת לקשר בין האוניברסיטה לסביבתה וליצור אזור משותף שבו יוכל הציבור להשתתף בפעילות. הכיכר והמבנים שלצידה תוכננו על ידי האדריכל משה עצמון. הרחבה נמצאת ברחוב חיים לבנון, במקום המפגש שלו עם קצהו המזרחי של רחוב איינשטיין, ברמת אביב.

בשונה ממרבית שעריה של האוניברסיטה, המאפשרים כניסה ויציאה ברגל וברכב, שער 7 מאפשר כניסה ויציאה רגלית בלבד, לאחר מעבר בכיכר. שער זה הוא הכניסה הקרובה ביותר לבניין רקנאטי (של הפקולטה לניהול), והוא מהווה כניסה נוחה גם לבניין בית הספר למוזיקה, לבניין גילמן (של הפקולטה למדעי הרוח), לבניין מקסיקו (של הפקולטה לאמנות), ולבניין הספרייה המרכזית ע"ש סוראסקי.

הרעיון של כיכר אנטין להפגיש בין העיר לבין האוניברסיטה מתממש בייעודה להכיל פעילויות תרבות וחברה. היא מכילה טרסות מושבים לצפייה, רחבות לפעילויות שונות, קולונדה מוצללת למעבר הולכי הרגל, וקוביות בטון לנואמי רחוב. המרצפות מעוטרות בציטטות מהגותם ומחקרם של גדולי החוקרים בעולם ואנשי רוח רבים, בהם אריסטו, חיים נחמן ביאליק, אייזק ניוטון ואחרים. הרעיון של המפגש בין התרבות הממוסדת לבין תרבות הרחוב, שבוצע בהצלחה מרובה במוזיאון פומפידו שבפריז, קיבל כאן פרפרזה מוקטנת במפגש שבין הגלריה לאמנות, האקדמיה למוזיקה, והרחבה שלצידם.

הכיכר נחנכה במאי 1992. באותה עת נולד לסאלי וללסטר אנטין נין ראשון. בצידה הדרום-מערבי של הכיכר ניטע עץ זית על שמו של הנין - ג'רד אנטין לנר.
פרס רכטר לאדריכלות הוענק ב-1992 לאדריכל על תכנון הכיכר.

בצידה הצפוני של הכיכר קיימת חזית מסחרית. הכניסה לחנויות אלה אינה כרוכה בכניסה לאוניברסיטה. לבניין מיטשל של אגודת הסטודנטים ולגלריה לאמנות האוניברסיטאית הסמוכה אליו, הנמצאים אף הם בשולי הרחבה, ניתן להגיע רק לאחר כניסה בשערי האוניברסיטה.

אוניברסיטת תל אביב אינה מאפשרת פעילות פוליטית בתחומה, ועל כן פעילות שכזו וכן הפגנות של סטודנטים נעשות בכיכר (אף שגם לצורך זה נדרש אישור האוניברסיטה כי הכיכר נמצאת בשטחה). במהלך מאבק הסטודנטים להורדת שכר הלימוד ב-1998 הוקם בכיכר אוהל מחאה, בו נערכו 'שיעורים' אלטרנטיביים ומפגשים עם אנשי רוח.

== גלריה ==
<gallery widths="250px" heights="250px" perrow="4">
Antin1.jpg|כיכר אנטין - מבט מלמעלה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://manhole.co.il/doSearch.asp?searchFor=%408%40 מרצפות כיכר אנטין] באתר מכסי ביוב (ואחרים) האולטימטיבי 

קטגוריה:קמפוס אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:רמת אביב
אנטין
קטגוריה:רחוב חיים לבנון
סמל מיין

סמל מדינת מיין אומץ על ידי בית המחוקקים של המדינה ביוני 1820.
במרכז סמל המדינה איור בסגנון 'הראלדי' (שלט אצולה) שעליו מצויר אייל קורא רובץ תחת עץ אורן בשדה הגובל בנהר וביער, סמל לטבע המאפיין את המדינה.

משני צדי המגן ישנו חקלאי המחזיק בידו חרמש, ומלח הנשען על עוגן. שני אלה מסמלים את ענפי הכלכלה המסורתיים העיקריים של המדינה.

מעל האיור הראשי, ומתחת לפנטגון שבמרכזו כוכב מחומש המסמל את כוכב הצפון, מופיע מוטו המדינה: "Dirigo" (בלטינית: "אני מוביל").

מתחת לשלט מופיע שם המדינה "מיין", שמקורו אינו ברור: יש הסבורים שמדובר בשם של אזור בצרפת, ואחרים מציעים שזהו איות מיושן של המלה 'ראשי' (אדמה ראשית, יבשת).

בשנת 1919 קבע בית המחוקקים של מיין כי אין לשנות את סמל המדינה.

== ראו גם ==

* דגל מיין

קטגוריה:מיין: סמלים
מיין
קטגוריה:צמחים בתרבות
קטגוריה:איילים בתרבות
וינגרט

הכנת רוטב וינגרט
תפוחי אדמה]]
וִינֶגְרֵט (צורת הקטנה של המילה vinaigre, חומץ בצרפתית) או תחמיץ הוא רוטב המשמש בעיקר לסלט ירקות. הרוטב עשוי בדרך כלל מתחליב של חומץ (לעיתים מיץ לימון) עם שמן בתוספת תבלינים.

המתכון הקלאסי מכיל כמות של חומץ כדוגמת חומץ בלסמי, מיץ לימון, חומץ תפוחים וכדומה, וכמות הגדולה ממנה פי 3 של שמן. במרבית המקרים משתמשים בחרדל כחומר מתחלב (אמולסיפייר) העוזר לרוטב לקבל את מרקמו.

כיום קיימים בשוק המזון רוטבי וינגרט הנמכרים מוכנים בצנצנת או אריזה לחיצה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070928071057/http://www.foodis.co.il/feature.asp?sec=11&featid=6384 אביב הגיע - ויניגרט בא] - הסבר ושלושה מתכונים, באתר "אכול ושאטו"
* [http://www.atmag.co.il/בישול-וקולינריה/ויניגרט-סיידר ויניגרט סיידר], מגזין את

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: רטבים
ילדותי השנייה

ילדותי השנייה הוא האלבום השמיני של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא בשנת 1985.

על אף הכישלון שנחל האלבום בקרב קהל המאזינים והמבקרים, הניב האלבום שני להיטים: "ילדותי השנייה" ו"שיר עם נקי" שזכה לקליפ מקורי ששודר בתוכנית הטלוויזיה "סיבה למסיבה", ובו צולם כספי כשהוא שר את השיר במקלחת. את התמונות על גבי עטיפת האלבום צילמה מיכל היימן.

ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים רבים, ביניהם: חיים רומנו, ז'אן פול זימבריס, אלון הלל, רמי לוין, חיים קחטן, קובי כהן, אבי מזרחי וגלעד אפלבאום.

בשנת 1995 יצאה מהדורת התקליטור לאלבום ב"סדרת התפוז", של חברת אן אם סי. גרסה זו כללה שיר בונוס שהוקלט יחד עם שאר שירי האלבום, אך הושמט בעריכה הסופית.

==השירים באלבום==

בתקליט ויניל המקורי: צד א': שירים 1–6, צד ב': שירים 7–11

קטגוריה:אלבומי 1985
קטגוריה:אלבומי מתי כספי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מתי כספי
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
אבה גינדין

אַבֶּה גִינְדִין (נולד ב-24 בדצמבר 1945) הוא כדורגלן עבר פיני-ישראלי ששיחק בקבוצת הפועל חיפה ובמועדון מכבי הלסינקי החובבני בפינלנד. בימיו ככדורגלן בליגה הבכירה בישראל שובש שמו על ידי עיתוני הספורט ונכתב אבא גינדין.

==קורות חיים==
גינדין עלה לישראל מהלסינקי שבפינלנד כשהיה בן 18, על מנת להשתתף בחתונת אחותו, שהתגוררה בקיבוץ עין השופט. בפינלנד עסק בעיקר בהוקי קרח, ואמנם שיחק כדורגל, אך כחובבן, במועדון מכבי הלסינקי כחלוץ.

גינדין היה אלוף ישראל בקרב עשר. יש הטוענים שהיה האתלט הטוב בארץ באותן שנים, ומהירותו הייתה מחזה נדיר. לאחר צירופו להפועל חיפה הוסב מתפקיד החלוץ לתפקיד המגן הימני והיה אחד המובילים בארץ בעמדה זו. גינדין שיחק בהפועל חיפה 11 עונות, החל מעונת ועד ל-. גינדין הצטיין בקבוצה והתפרסם בזכות יכולתו בבעיטות חופשיות ובעיטות ממרחק. בעונת 1971/1972 זכה בתואר כדורגלן העונה בישראל. הצלחתו הובילה אף לזימונו לנבחרת ישראל, שבמדיה הופיע שש פעמים בשנת 1973 במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974.

לאחר פרישתו התגורר בעמק בית שאן ועסק בחקלאות ובאימון הפועל בית שאן. לאחר מכן עבר להתגורר בירושלים ולאמן במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21 השתתף במרוצי אופניים שנערכו בישראל, ואף זכה באליפות ישראל בשנים 2006–2008 ברציפות בקבוצת הגיל שלו.

בספר "ספורט 5" הקדיש לו העיתונאי עופר שלח, אוהד הפועל חיפה ותיק, כתבה שכותרתה "אבא שלי", ובה הוא מגלה את הערצתו להפועל חיפה של אז בכלל, ולגינדין בפרט.

==תארים==

;הפועל חיפה
* גביע המדינה: 1965/1966, 1973/1974

;תארים אישיים
* כדורגלן העונה בישראל: 1971/1972

==קישורים חיצוניים==

* 
* עמרי נחמיאס, [http://www.mynet.co.il/articles/0,7340,L-3771446,00.html המסע המופלא של אבה גינדין] , באתר ynet, 3 בספטמבר 2009

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספורטאים יהודים פינים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל בית שאן
קטגוריה:אלופי ישראל באתלטיקה
קטגוריה:מתחרים ישראלים בקרב עשר
קטגוריה:ישראלים ילידי פינלנד
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ספורטאים רב תחומיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
פחות אבל כואב

פחות אבל כואב הוא אלבומו הרביעי של יהודה פוליקר כסולן. האלבום כלל תשעה שירים, בהם שני שירים אינסטרומנטליים ("טרנס אוריינט" ו"סיפור זמנים עברו"), ושלושה מחודשים (את "דברים שרציתי לומר" שר שנה קודם דני בסן, ואת השירים "יורם" ו"פרח" שר שלוש שנים קודם גידי גוב). האלבום הצליח מאוד ונמכר ביותר מ-140,000 עותקים. השיר "דברים שרציתי לומר" הפך ללהיט גדול לאחר החידוש של פוליקר.

באלבום זה לראשונה בקריירה פוליקר לא שיתף פעולה עם יעקב גלעד. במקומו, היו מעורבים בכתיבה פזמונאים מגוונים, כמו יהונתן גפן ("פחות אבל כואב"), יהודה עמיחי ("לילה טוב לכי לישון"), אסתר שמיר ("היום את צוחקת"), ועוד. פוליקר עצמו היה אחראי לכל הלחנים והעיבודים. פוליקר גם כתב טקסט לראשונה ("הצל ואני").

למצעד הפזמונים השנתי של שנת תשנ"א הגיעו שני שירים מן האלבום: "פחות אבל כואב" למקום השביעי, ו"הצל ואני" למקום השישה-עשר. בקטגוריית זמר השנה הגיע פוליקר למקום השני.

השיר "פחות אבל כואב" הולחן 10 שנים לפני כן בידי נורית הירש והוקלט על ידי עדנה לב בצורה שונה במקצת - בלשון נקבה ובגוף ראשון רבים, והופיע באלבומה "עדנה לב" משנת 1980.

==שותפים באלבום==
ביצירת האלבום השתתפו:
*יהודה פוליקר - גיטרות חשמלית ואקוסטית, בוזוקי, קלידים, גיטרה בס, כלי הקשה, שירה
*חיים רומנו - גיטרה חשמלית, בוזוקי
*שפי ישי - קלידים, אקורדיאון
*טל הרצברג - גיטרה בס
*גלעד עצמון - מפוחית
*ניר צידקיהו - תופים
*בועז ברמן - כלי הקשה
*יהודית תמיר - קולות
*טכנאי הקלטה ראשיים: יועד נבו, מרק רוטוול, גיא יפה
*מיקס: גיא יפה, יעקב מורנו
*עוזרי טכנאי הקלטה באולפני "טריטון": אייל דפנא, גילי בראון, אמיר טל, הודי בן ארי, אמיר קרטס
*עוזר טכנאי ב"המון אולפני הקלטה": עדי פלטינוב

==רשימת השירים באלבום==
# פחות אבל כואב (מילים: יהונתן גפן)
# לילה טוב, לכי לישון (מילים: יהודה עמיחי)
# הצל ואני (מילים: יהודה פוליקר)
# טרנס אוריינט
# דברים שרציתי לומר (מילים: יעקב רוטבליט)
# סיפור זמנים עברו
# היום את צוחקת (מילים: אסתר שמיר)
# פרח (מילים: צרויה להב)
# יורם (מילים: עלי מוהר)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1990
קטגוריה:אלבומי יהודה פוליקר
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
Pussy Cats

Pussy Cats הוא שמו של אלבום מוזיקה מאת הארי נילסון וג'ון לנון. ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים רבים, בהם רינגו סטאר, קית' מון, קלאוס פורמן וקן אשר.

== השירים באלבום ==
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
#Many Rivers to Cross
#Subterranean Homesick Blues
#Don't Forget Me
#All My Life
#Old Forgotten Soldier
#Save the Last Dance for Me
#Mucho Mungo
#Loop de Loop
#Black Sails
#Rock Around the Clock
|}
</div>
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1974
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
א. ת. זונלייטנר

אָלוֹאִיס תֵאוֹדוֹר זוֹנְלַיְטְנֶר{{ש}}{{תמונה להחלפה}}
קברו של טלוצ'הוז'-זונלייטנר
אָלוֹאִיס תֵאוֹדוֹר זוֹנְלַיְטְנֶר (בגרמנית: Alois Theodor Sonnleitner; 25 באפריל 1869 - 2 ביוני 1939) היה שם העט של הסופר והמחנך הגרמני ממוצא בוהמי אָלוֹאִיס טְלוּצְ'הוֹז (בצ'כית: Alois Tlučhoř).

טלוצ'הוז' נולד בדאשיצה שליד פרדוביצה שבבוהמיה למשפחת איכרים בוהמיינים. את שנות לימודיו עשה כחניך במנזר בנדיקטיני בעיר מלק שעל נהר הדנובה. בווינה למד בלשנות וחינוך והמשיך בהשתלמות לתואר דוקטור. לפרנסתו עבד בבית ספר אזרחי בווינה, כמורה ואחר כמנהל.

לצד כתיבתו הפדגוגית והסוציאליסטית, פרסם טלוצ'הוז' גם שירים ומעשיות. לפרסום בינלאומי זכה תחת שם העט א. ת. זונלייטנר, בטרילוגיה שלו "ילדי המערות". הטרילוגיה, שנועדה לילדים ולנוער, כוללת את הספרים: "ילדי המערות בעמק הנעלם", שיצא לאור ב-1918, "ילדי המערות בבניין הקורות", שיצא שנה לאחר מכן, ו"ילדי המערות בבניין האבנים", שיצא ב-1920.

טלוצ'הוז' מת בפרכטולדסדורף, ליד וינה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1869
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
חסינטו בנאבנטה

חסינטו בנאבנטה (בספרדית: Jacinto Benavente Martínez; 12 באוגוסט 1866 – 14 ביולי 1954) נחשב למחזאי הגדול ביותר של ספרד במאה ה-20, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1922.

==ביוגרפיה==
בנאבנטה היה בן יחיד לאב שהיה רופא נודע (פסל לזכרו הוצב באחד מגני מדריד). בנאבנטה למד משפטים, אך לאחר מות אביו בשנת 1885, החליט להקדיש את חייו לספרות. הוא ערך מסעות, כמנהל קרקס וכשחקן וביקר ברוסיה, צרפת, גרמניה ואנגליה. בשנת 1913 התקבל לאקדמיה הספרדית. הוא אהב ילדים וייסד תיאטרון ילדים ונוער. את כל הפרסים שקיבל במהלך חייו, תרם לקרן להגשת ארוחת בוקר לתלמידים.

בשנים 1908–1912 כתב בעיתון אל אימפרסיאל. מאמריו קובצו לאחר מכן בחמישה כרכים. בנאבנטה ערך כתב עת בשם חיי הספרות ונתן בו דריסת רגל לסופרים צעירים.

בשנת 1920 מונה למנהל התיאטרון הספרדי הלאומי. בנאבנטה ניסה להיבחר לפרלמנט הספרדי, אך ללא הצלחה. הוא לא נישא מעולם, ומחקר חייו עולה כי היה הומוסקסואל.

בשנת 1922 הוענק לו פרס נובל לספרות על "החייאת המסורת המפוארת של הדרמה הספרדית". לאחר מכן ארגן להקת תיאטרון וערך איתה סיורים בצפון ודרום אמריקה. הממשלה הספרדית (בתקופתו של פרנקו) העניקה לו אותות כבוד לרוב.

== יצירתו ==
בנאבנטה כתב מעל 170 מחזות ואפילו בגיל 87 חיבר חמישה מחזות חדשים בשנה אחת. השקפת עולמו הייתה פסימית והוא הצטיין בשנינות מרירה. הוא הושפע ממולייר. בשנת 1892 פרסם מחזות רומנטיים, בהם ניכרת השפעתו של שייקספיר. וכעבור שנה פרסם ספר שירים.
המחזה הראשון שהוצג בהצלחה, נכתב על ידו בגיל 28, בשנת 1896. ביצירתו יש ארבע קבוצות עיקריות:
* סאטירות חברתיות כדוגמת אנשים ידועים (1896)
* מחזות אלגוריים כדוגמת משחק האינטרסים (1907)
* מחזות פסיכולוגיים כדוגמת הגברת באהבה (1908)
* מחזות לילדים כדוגמת הנסיך שלמד הכול מתוך ספרים (1919)

על בסיס המחזה שלו "האישה לא אהובה" צולמה טלנובלה אקאסיה.

בנוסף ליצירתו המקורית הוא גם עסק בתרגום יצירותיהם של שייקספיר ושל מולייר לספרדית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזאים ספרדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל ספרדים
קטגוריה:להט"בים ספרדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1866
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1954
ולדיסלב ריימונט

פסלו של ריימונט ב[[לודז']]
ולדיסלב ריימונט (בפולנית: Władysław Stanisław Reymont; 7 במאי 1867 – 5 בדצמבר 1925) היה סופר פולני נטורליסטי, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1924.

==ביוגרפיה==
ולדיסלב ריימונט נולד כבנו של חוכר קרקע חקלאית בקוביילה ויילקיי שנמצא במחוז ראדומסק שבפולין. גדל יחד עם עוד אח אחד ושבע אחיות באווירה דתית קשוחה ומשמעת ברזל. בתנאים אלה העדיף ריימונט לשקוע בקריאה, לחפש בספרים עולם נעים יותר. הוא היה תלמיד גרוע שעבר מבית לספר לבית ספר וחוזר חלילה עד שהדבר נמאס על הוריו שמסרו אותו לבעל מלאכה, להיות השוליה שלו. לאחר כמה שנים ניסה שוב את כוחו בבית הספר ושוב נשר. בגיל שמונה עשרה עזב את בית הספר וברח לעיר הבירה, לוורשה. הוא הוחזר בכוח להוריו ושוב ברח ושוב הוחזר. הוא הצטרף ללהקת שחקנים נודדת בעקבות אחיו הגדול ונדד איתם על פני פולין במשך יותר משנה. לאחר מכן עזב ועבר לגרמניה לעיר ברסלאו כדי להקדיש את עצמו לספיריטואליזם. מגרמניה חזר שוב ללהקה נודדת חדשה שפגש בצ'נסטוחוב עד שקיבל עבודת פקידות ברכבת. את הפנאי הקדיש לכתיבה ספרותית.

היצירה הראשונה שהופיעה בדפוס, בשנת 1893, הייתה הסיפור מוות שהופיע בכתב העת גלוס. הסיפור עורר תשומת לב וסיווג אותו בין הנטורליסטים הפולנים.

תנאי חייו היו קשים ולא פעם, בהיעדר שולחן שיוכל לכתוב עליו, היה נכנס לכנסייה, מוצא לו פינה מתאימה ויושב שם לכתוב. הוא חי בעוני קשה, עוני שניצל ממנו רק כשנפגע בתאונת דרכים, שבעקבותיה קיבל פיצוי של ארבעים אלף רובל. הוא החלים במהירות והכסף איפשר לו להתמסר לכתיבה. הוא נסע למערב אירופה ולאמריקה. לאחר שגורש על ידי הבולשת (ראו הספר ארץ יעודה) עבר לצרפת והתיישב בעיירה רומיל. המקום שימש כרקע לרומן של אמיל זולא, האדמה. ריימונט, שקרא את הרומן, חשב שהוא מציג את האיכרים בצורה מסולפת וזה הביאו אותה להחלטה לכתוב ספר על חיי האיכרים. מצרפת עבר לאיטליה וכתב רשמי מסע לעיתונים בורשה. הוא ביקר באנגליה, שם התגורר בחדר אחד עם וויצ'חובסקי נשיא הרפובליקה הפולנית לשעבר והוצג בפני מאדאם בלאבצקי, ספיריטיסטית ידועה. רקע זה שימש את הרומן ואן פיר. באופן כללי יחסו ליהודים שלילי.

בשנת 1924 הוענק לו פרס נובל לספרות "על האפוס הלאומי הגדול איכרים".

==ספרו בעברית==
*אכרים, ספור מימי ההוה, תרגם מפולנית ח"ש בן אברהם, הוצאת שטיבל, תל אביב, 1928.

== מספריו ==
* מוות (1893)
* עלייה לרגל ליאסנה גורה (1895)
* הקומדיאנטית (1896)
* תסיסה (1897)
* הארץ היעודה (1899) שני כרכים של סיפורים קצרים על העיר לודז'. תעשיינים גרמנים, שראו עצמם נפגעים מהכתוב בספר זה, שילמו שוחד לצנזורה והיא מחקה 4000 שורות מהספר. הם גם דאגו שהבולשת תגרש אותו מהמדינה.
* האיכרים (1901-1909)
* שנת 1794 טרילוגיה על מרד קוסטיושקו והתקופה שקדמה לו.
* ואן פיר (1912)
* פסק הדין (1923)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים פולנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל פולנים
קטגוריה:אישים שלבם קבור בנפרד מגופם
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות האזרחי פובונזקי
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1925
גרציה דלדה

גרציה דלדה (באיטלקית: Grazia Deledda; 27 בספטמבר 1871 – 15 באוגוסט 1936), סופרת, משוררת ומחזאית איטלקייה, כלת פרס נובל לספרות לשנת 1926.

== ביוגרפיה ==
גרציה דלדה גדלה בנואורו, עיירה כפרית בסרדיניה, במקום שבו היה אביה מפקח על השווקים, לכן הכירה מקרוב את חיי האיכרים של מולדתה. כבר בבית הספר עמדו מוריה על כשרונותיה ואחד מהם עזר לה לשלוח סיפורים ורשימות לעיתוני איטליה. הספר הראשון שחיברה, נפשות ישרות, נשלח מיד לדפוס ויצא לאור ברומא. הספר, המתאר את החיים המאושרים של הוריה ושל הסובבים אותה, התפרסם כשהייתה בת חמש עשרה בלבד. לאור ההצלחה, פרשה מהלימודים בבית הספר והתחילה לרכוש ידע בצורה אוטודידקטית. היא הייתה לבת חסותו של מורה לספרות מאוניברסיטת רומא, קרלו סיגרה ו"עשתה גלים" בעולם הספרות האיטלקי.

הסיפור הראשון שזכה להצלחה בקנה מידה אירופאי היה אליאס פורטולו, שיצא לאור בשנת 1900 ותורגם לשפות רבות. מאותה שנה התיישבה דלדה ברומא. דלדה הייתה גם משוררת רבת כישרון וחיברה יחד עם קאמילו אנטונה טראוורסי מחזה בן 3 מערכות.

בשנת 1926 הוענק לה פרס נובל לספרות, בנימוקי ועדת הפרס נכתב שיש בכתיבתה "השראה אידיאליסטית עם צלילות ציורית של החיים באי הולדתה. היא עוסקת בעומק ובאהדה בבעיות אנושיות כלליות". דלדה השתמשה לעיתים קרובות בנוף סרדיניה כמטאפורה לקשיים בחייהן של דמויותיה. דרכיה העתיקות של סרדיניה מתנגשות לעיתים קרובות עם מוסר מודרני, ודמויותיה נאלצות לפתור פתרונות לנושאים המוסריים שלהם.<ref></ref>

== מיצירותיה ==
* סיפורים מסרדיניה (1893)
*אחרי הגירושין (1902)
*אליאס פורטולו (1903)
* אפר (1903)
* האוצר (1907)
* קנים ברוח (1913)
*האם (1920)
*הבריחה למצרים (1926)
*קוזימה (1937)

== ספריה שתורגמו לעברית ==
* האם, נובלה, (La madre), תרגום ואחרית-דבר שירלי פינצי לב, הוצאת אינדיבוק, 2014

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://italkit.wordpress.com/2011/06/28/deledda_cerbiatta האיילה], סיפור קצר של גרציה דלדה בתרגום לעברית
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1871
קטגוריה:זוכי פרס נובל איטלקים
קטגוריה:זוכות פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:מחזאים איטלקים
קטגוריה:סופרות איטלקיות
קטגוריה:משוררות איטלקיות
קטגוריה:נפטרות ב-1936
קורק

קורק (באנגלית: Cork, באירית: Corcaigh) היא העיר השנייה בגודלה ברפובליקה של אירלנד, והשלישית בגודלה באי האירי אחרי דבלין ובלפסט. האוכלוסייה במטרופולין של קורק מונה כ-274,000 איש.

העיר שוכנת בחוף הדרומי של אירלנד, ומקור שמה הוא במילה באירית שמשמעה "מקום ביצתי", מה שמתייחס לנהר לי העובר בעיר.

קורק היא העיר הראשית במחוז קורק והעיר הגדולה ביותר בפרובינציית מנסטר. בעיר עובר הנהר לי, ורוב מרכז העיר הוא אי בנהר. משם זורם הנהר אל נמל קורק, מהנמלים הטבעיים הגדולים בעולם.

==היסטוריה==
לקורק מוניטין של מרדנות מזמן הפלישה הוויקינגית לאירלנד ועד למלחמת האזרחים האירית, אשר הדביק למחוז את הכינוי "המחוז המורד".

ההתיישבות בקורק החלה במאה השישית, בהתיישבות של נזירים בראשות סנט פינבר. בשנת 1185 העניק לה ג'ון, מלך אנגליה את הצ'ארטר (מגילת הזכויות) של קורק.

במהלך השנים נבנה ונהרס לסירוגין חלקה המכריע של העיר בעקבות התקפות הוויקינגים והנורסמנים (לוחמים סקנדינבים). בעבר הייתה העיר מוקפת חומה מכל עבריה, וחלקים ממנה שרדו עד היום. במהלך מלחמת העצמאות האירית סבל מרכז העיר משריפות מרובות.

בשנת 1825 עזבו את קורק למעלה מ-1,800 תושבים והיגרו לקנדה. באמצע המאה ה-19 הייתה העיר נמל מרכזי למהגרים שנטשו את אירלנד לאחר רעב תפוחי האדמה הגדול.

==יהודים==
בעקבות חרם לימריק הגיעו לקורק יהודים מהעיר לימריק הסמוכה, במטרה להפליג ממנה לאמריקה, אולם תושבי קורק הראו כלפיהם אהדה מופגנת, הציעו להם להתארח בבתיהם וביקשו מהם להישאר באירלנד ולהשתקע בעירם. גם הכנסיות בקורק הציעו ליהודים הנמלטים מקלט בתחומיהן. רבים מן היהודים נענו להצעה. ג'רלד גולדברג, בנו של אחד היהודים שנמלטו מלימריק והשתקעו בקורק, נבחר ב-1977 לראש עיריית קורק.

==ראו גם==
* בימיש

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אירלנד: ערים
קטגוריה:אירלנד: ערי חוף
קטגוריה:אירלנד: ערי נמל
אריק אקסל קרלפלט

אריק אקסל קרלפלט (בשוודית: Erik Axel Karlfeldt; 20 ביולי 1864 – 8 באפריל 1931) היה משורר שוודי, ששירתו המקומית והמסורתית בסגנונה הייתה פופולרית ביותר. הוא זכה בפרס נובל לספרות לאחר מותו, בשנת 1931, לאחר שב-1918 ויתר על הפרס.

קרלפלט נולד למשפחת איכרים בקארלבו שבחבל דלארנה. שמו המקורי היה אריק אקסל אריקסון אך הוא החליף אותו כדי להתרחק מאביו, שנאשם בפלילים. הוא למד באוניברסיטת אופסלה ולימד בבתי ספר שונים, כולל בית הספר בפרבר יורסהולם של סטוקהולם ובבית ספר למבוגרים. בתום לימודיו עבד בספרייה המלכותית של שוודיה במשך חמש שנים.

ב-1904 נבחר קרלפלט לאקדמיה השוודית, ובה החזיק בכיסא מספר 11. ב-1905 נבחר למכון נובל של האקדמיה, וב-1907 נבחר לוועדת נובל. ב-1912 הוא נבחר כמזכיר האקדמיה, תפקיד שבו החזיק עד מותו.

ב-1917 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאת אוניברסיטת אופסלה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים שוודים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל שוודים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:חברי האקדמיה השוודית
קטגוריה:ילידי 1864
קטגוריה:נפטרים ב-1931
גאורג פרדיננד דוקוויץ

גאורג פרדיננד דוקוויץ (בגרמנית: Georg Ferdinand Duckwitz, 29 בספטמבר 1904, ברמן – 16 בפברואר 1973) היה דיפלומט גרמני בשגרירות ארצו בדנמרק אשר העביר לידידיו הדנים את הידיעה על הגירוש הצפוי של יהודי דנמרק, ובכך איפשר את הברחתם לשוודיה הנייטרלית של 95% מיהודי דנמרק והצלתם מהשמדה. על כך הוענק לו אות חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.

==קורות חיים==
דוקוויץ נולד בברמן למשפחת סוחרים חשובה. ב-1932 הצטרף דוקוויץ למפלגה הנאצית. בשנים 1933–1935 שירת במשרד למדיניות חוץ של אלפרד רוזנברג, אך פרש מרצונו מן המשרד ועסק בעבודה אזרחית בחברת ספנות.

===פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים===
דוקוויץ עבד במשרד החוץ הגרמני, ונשלח לדנמרק לשרת בתפקיד נספח ימי. ב-11 בספטמבר 1943 נודע לו מפי נציג הרייך בדנמרק קרל רודולף ורנר בסט על התוכנית לאסור את יהודי דנמרק ב-1 באוקטובר כדי לשלחם למחנות ריכוז. שבועיים אחר-כך הוא טס לסטוקהולם בירת שוודיה, כביכול כדי לנהל משא ומתן על מעבר ספינות מסחר גרמניות במימי שוודיה. שם הוא נפגש עם ראש הממשלה פר אלבין הנסון, וביקש ממנו ששוודיה תקלוט את יהודי דנמרק. כעבור יומיים הגיעה תשובה חיובית של השוודים. דוקוויץ קשר קשרים טובים עם מנהיגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הדנית והם רחשו לו אמון. כאשר חזר דוקוויץ לקופנהגן ב-28 בספטמבר, הוא פגש את ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, הנס הדטופט, וסיפר לו על התוכנית הגרמנית לגירוש היהודים. ממנו עברה הידיעה לראשי הקהילה היהודית והמחתרת הדנית. במבצע חשאי שארגנה המחתרת הסתתרו היהודים בבתי אזרחים דנים ולאחר מכן הוברחו בספינות דיג לשוודיה. כ-7,500 מתוך 8,000 יהודי דנמרק ניצלו במבצע זה, עליו הוענק לעם הדני אות חסידי אומות העולם.

===לאחר המלחמה===
דוקוויץ המשיך לשרת במשרד החוץ הגרמני גם לאחר המלחמה, ובשנים 1955–1958 כיהן כשגריר גרמניה המערבית בדנמרק ולאחר מכן כשגריר בהודו. את שירותו סיים כמנהל משרד החוץ. יצא לגמלאות בשנת 1970.

ב-21 במרץ 1971 הוענק לו אות חסיד אומות העולם. שנתיים לאחר מכן נפטר בגיל 68.

==הנצחה==
דמותו הונצחה בסדרת טלוויזיה של דיסני "נס בחצות" המבוססת על הצלת יהודים דנים מדנמרק.

== ראו גם ==
* הצלת יהודים במהלך השואה

==קישורים חיצוניים==

* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4042999 גאורג פרדיננד דוקוויץ] - פעילותו להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם 
* [http://www.imdb.com/title/tt0157996/ סרט ההנצחה] - באתר IMDb
* [https://www.facinghistory.org/rescuers/georg-duckwitz סיפורו] - באתר היסטוריה

קטגוריה:שגרירי גרמניה
קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:דנמרק במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שגרירי גרמניה בדנמרק
קטגוריה:מצילים בשואה: דנמרק
קטגוריה:מקבלי אות הזהב המפלגתי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1973
יריב נחשון

יריב נחשון
יריב נחשון הוא איש מחשבים העוסק במסחר מקוון באינטרנט. המייסד והבעלים של אתר פלונטר. התפרסם בעקבות מחאות צרכניות שהוביל בעבר.
==ביוגרפיה==
בשנת 1999 החל נחשון במחאת אינטרנט שקראה לבזק ליצור תעריף מיוחד לגולשי האינטרנט. רבים מגולשים נאלצו להתקשר לספק שירותי אינטרנט בשיחת טלפון רגילה באמצעות מודם קווי, והתעריף הרגיל לשיחת טלפון, שבו חויבו, ייקר מאוד את ההתקשרות לספק אינטרנט. בעקבות קריאתו של נחשון נערכה שביתה שבמסגרתה עשרות אלפי משתמשים התנתקו מהאינטרנט וביום השביתה נרשמה ירידה של 15% בכמות פעילות הגלישה בישראל. ועדת הכספים של הכנסת דרשה מבזק להציע לגולשים פתרון וכך היה.

נחשון היה פעיל בנושאי תקשורת סלולרית בישראל, המהווה אוליגופול. פעלתנות צרכנית זו קוראת לאנשים לכבות את הטלפון הסלולרי שלהם או להפחית בכמות השיחות ליום אחד כל חודש תחת הכותרת "יום ללא סלולרי", ומטרותיה הן ביטול דמי הקישוריות והחלת ניידות מספרים בין חברות סלולריות 

החל מאמצע ינואר 2007 אתר "נזק" משתתף במאבק של רוכבי כלי הרכב הדו גלגליים למען הורדת תעריפי הביטוח שעלו כתוצאה מ"הסכם החצייה" שבו נקבע כמה תשלם כל חברת ביטוח של שני כלי רכב שמתנגשים אחד בשני.

בשנת 2009 החל אתר "נזק" להתעסק ביצירת מודעות והגברת האכיפה של חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון.

נחשון נבחר לאחד מרשימת עשרת "אנשי השנה הנכונים" של מגזין TheMarker בדצמבר 2005.

בספטמבר 2012, יריב נחשון ואתר נזק החלו לפעול לאישור נסיעה של כלים דו-גלגליים על נתיבי תחבורה ציבורית. בתאריך 19 באוגוסט 2015, הפעילות נשאה פרי וחלה התקדמות משמעותית, עת פרסמה המשטרה כי לא תאכוף נסיעה של כלים דו-גלגליים על נת"צ (נתיבי תחבורה ציבורית).

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.themarker.com/tmc/article.jhtml?ElementId=skira20060421_707829&layer=consumer&layer2=consumer כתבה על צרכנות ומחאה מקוונת - דה מרקר 2006]
* [http://www.yaffo.co.il/article_k.asp?id=1086 ביוב זורם ביפו - פורטל יפו - מאי 2010]
* 
* 
* 
* [http://nezeq.co.il/natatz.tmpl פעילות לאישור נסיעה על נת"צ באתר NEZEQ]
* 
* [https://www.calcalist.co.il/internet/articles/0,7340,L-3606933,00.html הקמת חברה ישראלית לפיתוח מדפסות תלת מימד Something3D] - כלכליסט 7 ביולי 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי אינטרנט ישראלים
ליקר

[[בקבוקי ליקר תות שדה]]
ליקר הוא משקה אלכוהולי חזק ומתוק (מכיל לפחות 10% סוכר), המבוסס לרוב על תזקיק אלכוהולי המתובל בחומרים מגוונים כגון: פירות, אגוזים, תבלינים, דבש, שמנת ושוקולד. ליקר מכיל לרוב בין 15% ל-55% אלכוהול. הליקרים לרוב אינם מיושנים, אם כי הם יכולים לעבור תקופת חיתון מסוימת כדי לאפשר לטעמים להתמזג.

==אטימולוגיה==
המילה ליקר מגיעה מהמילה הלטינית 'liquifacere' שפרושה "להתמוסס" ומתייחסת להתמוססות חומרי הטעם במשקה. בחלק מהארצות (בייחוד בארצות הברית) מכונים הליקרים בשם "קורדיאל" (Cordial).

==היסטוריה==

הליקרים הראשונים הוכנו ככל הנראה בסוף ימי הביניים. הם יוצרו בעיקר על ידי נזירים שהשתמשו באלכוהול כדי לשמר צמחי מרפא שונים. הליקרים הללו היו מרירים, ושימשו בתרופות או שיקויים. ככל הנראה באיטליה הוכנו ליקרים החל מהמאה השלוש עשרה.

כיום, ליקרים מיוצרים בארצות רבות בעולם ומוגשים בצורות שונות: נקי, עם קרח, עם קפה, או כחלק מקוקטייל.

==הכנת ליקרים==

מרבית הליקרים המסחריים מבוססים כיום על תזקיק אלכוהולי נקי, המתובל וממותק ישירות. אולם חלק מהליקרים מבוססים על משקאות אלכוהוליים לבנים (וודקה, ג'ין, רום וטקילה) או על משקאות אלכוהוליים אחרים כגון ברנדי, וויסקי, ויין. עם זאת, סוג הליקר נקבע לרוב על פי המתבל הדומיננטי שבו.

חלק מהליקרים הם גנריים, כלומר, לאף חברה אין בעלות על שם הליקר וחברות שונות מייצרות אותו, למשל קרם דה קסיס. ליקרים אחרים הם בגדר מותג, ומתכונם המדויק, רשימת מרכיביהם ואופן הכנתם נשמרים בסוד בדרך כלל.

==סוגי ליקרים==

יש קטגוריות רבות של ליקרים המבוססות על המתבל המרכזי, כגון קפה, שוקולד, תפוזים, פירות, דבש, אגוזים, אניס ועוד. להלן מספר קטגוריות מיוחדות של ליקרים:

* ליקר עשבים - משפחת ליקרים מרירים, תרופתיים, לרוב בעלי מסורת עתיקה של מאות שנים. הם מכילים לרוב עשרות רבות של עשבי תיבול (כאשר הנוסחה המדויקת נשמרת בסוד). לרוב אלה ליקרים חזקים, המכילים 35%-55% אלכוהול. דוגמאות - שארטרז, בנדיקטין, יגרמייסטר, פסואה, בחרובקה, גלייבה ואוניקום.
* ליקר שמנת - ליקרים בתוספת שמנת. לרוב בעלי רמת אלכוהול נמוכה ביחס לליקר–כ-17%. דוגמאות - אייריש קרים (משפחת ליקרים המכילה ויסקי אירי ושמנת אירית), שרידאנס, אמרולה.
* שנאפס - לעיתים נחשב לליקר, בעיקר בגרסתו האמריקאית, כאשר הוא מכיל 20% אלכוהול ותוספות שונות על מנת לשפר את טעמו. עם זאת, הגרסה המקורית של המשקה מכילה כ-40% אלכוהול ונתפסת כמשקה אלכוהולי בפני עצמו ולא כחלק מקטגוריית הליקרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
ארתרוגריפוזיס

ממוזער
ארתרוגריפוזיס (באנגלית: Arthrogryposis; על פי קביעת האקדמיה ללשון: קיבְעוֹן מִפרקים מלידה) היא בעיית שרירים מולדת הגורמת להגבלת תנועה סביב מספר מפרקים דרך קיצור גידים ושרירים. המחלה אינה מתקדמת עם הזמן.

במקרים קלים רק מעט מפרקים נפגעים, וטווח התנועה עשוי להיות כמעט נורמלי. במקרה הקלאסי של ארתרוגריפוזיס, כפות ידיים, פרקי כף יד, מרפקים, כתפיים, מפרקי ירך, כפות רגליים וברכיים נפגעים. במקרים הקשים ביותר, כמעט כל מפרק בגוף עשוי להיות מעורב, כולל מפרק הלסת ומפרקי עמוד השדרה. לעיתים קרובות הגבלת התנועה מלווה בחולשה של השריר, אשר מגבילה את התנועה עוד יותר.

זו פגיעה נדירה, המתרחשת אחת לכ-3,000 לידות. רוב הילודים הנפגעים שורדים, אך מיעוטם מתים, בדרך כלל עקב מעורבות של שרירים הקשורים בנשימה.

ברוב המקרים, ארתרוגריפוזיס אינה בעיה גנטית, ואינה מתרחשת יותר מפעם אחת במשפחה. בכ-30% מהמקרים ניתן לזהות גורם גנטי. הסיכון להישנות של המקרה תלוי בסוג ההפרעה הגנטית. 

מחקרים הראו כי כל דבר שפוגע בתנועת המפרקים התקינה טרם הלידה עלול להוביל להגבלת תנועה במפרקים. המפרק עצמו עשוי להיות תקין. עם זאת, כאשר מפרק אינו מופעל במשך תקופת מה, רקמת חיבור עודפת נוטה לגדול סביבו, ולקבעו למקומו. העדר תנועה במפרק משמעה גם שגידים החוברים למפרק אינם נמתחים למלוא אורכם. מצד שני, גידים קצרים מקשים על תנועת מפרק תקינה. בעיה דומה עלולה להתפתח לאחר הלידה, במפרקים שקובעו בגבס למשך זמן רב.

באופן כללי ניתן לסווג את גורמי הבעיה לחיצוניים ופנימיים. גורמים חיצוניים:

*מרחב תנועה בלתי מספיק ברחם לתנועה תקינה. למשל, עקב ריבוי עוברים, מיעוט מי שפיר או צורת רחם חריגה.

גורמים פנימיים:

*מסקולוסקלטלי/נוירומסקולרי (שריר-שלד/עצב-שריר): שרירים לא מתפתחים כראוי (אטרופיה). ברוב המקרים, הסיבה אינה מזוהה. חושדים במחלות שרירים (למשל פגיעה מולדת בהתפחות השריר), חום של האישה בעת ההריון, ונגיפים אשר עשויים לפגוע בתאים המעבירים מסר עצבי לשרירים.

* נוירולוגי - מערכת העצבים המרכזית וחוט השדרה מעוותים. במקרים כאלה, מגוון בעיות נוספות מלווה את הארתרוגריפוזיס, למשל עקמת.
* רקמת חיבור - גידים, עצמות, מפרקים או ריפוד המפרק עשויים להתפתח באופן חריג. למשל, הגידים עשויים להתחבר למפרק במקום הלא נכון.

הטיפול בבעיה כולל בדרך כלל:
* תיקון אורתופדי של העיוותים.
* פיזיותרפיה לחיזוק השרירים החלשים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מומים מולדים במערכת השריר-שלד
קטגוריה:מחלות נדירות
מקיאטו

ספל מקיאטו
קפה מקיאטו הוא אספרסו עם כמות קטנה של חלב, בדרך כלל מוקצף. באיטלקית, מקיאטו פירושו "מוכתם" או "מנוקד", ולכן התרגום המילולי של caffè macchiato הוא "קפה מוכתם" או "קפה מסומן". 

== היסטוריה ==
מקור השם "מקיאטו" הגיע מצורך של בריסטות להבדיל בין אספרסו נקי ובין אספרסו עם מעט חלב כשהוציאו את המשקאות למלצרים. האספרסו עם החלב סומן, ולכן קיבל כינוי משל עצמו. הרעיון בא לידי ביטוי בשם הפורטוגלי למשקה: , כלומר קפה עם טיפה. <ref></ref>

== הכנה ==
בקפה מקיאטו היחס הבין אספרסו וחלב הוא הגדול ביותר. הכוונה היא שהחלב ממתן מעט את טעם הקפה, ולא מתגבר עליו, בתוספת נופך של מתיקות. את המשקה מכינים בדרך כלל על ידי מזיגת כמות קטנה של חלב מאודה ישירות לתוך כוס אחת של אספרסו. <ref></ref> 5-10 גרם (1-2 כפיות) חלב מחומם ל-60-66 מעלצות צלזיוס. <ref></ref>

== גרסאות אזוריות ==
באוסטרליה מכונה המשקה 'מקיאטו' ויש לו כמה גרסאות. <ref></ref> מקיאטו ארוך מסורתי הוא בדרך כלל שוט כפול של אספרסו עם קורטוב של חלב מוקצף, כך שרוב הכוס נותרת ריקה. בפרת', בדרך כלל מזמינים 'מאק ארוך עם תוספת', שהיא מנה כפולה של אספרסו עם חלב מוקצף, עד שהכוס מלאה. במלבורן, מדובר במנה כפולה של אספרסו, כוס מלאה למחצה במים ומעט חלב מוקצף מעל. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קפה
קפה טורקי

קפה טורקי הוא משקה קפה חם העשוי מפולי קפה, שנכתשים לאבקה דקיקה, המורתח בקנקן קפה בשם ג'זווה.

==היסטוריה==
הקפה הגיע לטורקיה על ידי שני סוחרים סורים בשנת 1555. על הקפה נאמר כי הוא ה"חלב של שחקני השחמט והאנשים החושבים". 
לאחר קרב וינה בשנת 1683, שבו הפסידה האימפריה העות'מאנית, השאירו הטורקים שקים רבים של קפה. מנקודה זאת נפוץ המונח "קפה טורקי", על שם הטורקים המקפידים על קלייה והכנת קפה מסורתית.

==הכנה==
קפה טורקי מיוצר מפולי קפה ערביקה שנקלים עד לשלב שאחרי הפיצוץ הראשון ועל ידי כך מקבלים צבע בהיר. לאחר מכן הפולים נטחנים דק מאוד כדי שיימסו מהר במים ולעיתים מוספים להם את התבלין הל. בישול הקפה יחסית ארוך כדי להפיק את מרב הטעמים.

==טקס טורקי==
באופן מסורתי קפה טורקי מוגש ללא סוכר ולכן אין צורך בכפיות.
קפה טורקי אפוף בטקסיות רבה ובטורקיה רווחת אמרה עממית שאם הקרמה (קצף הקפה הנקרא גם קאימק) אובדת מפני הקפה, המארח שהכין אותו "מאבד את פניו".
על-פי המסורת הטורקית לאחר שהאורח שתה את הקפה, הוא מניח את הכוס (בטורקית פינג'אן) בצורה הפוכה על הצלוחית כדי שהיא תתקרר ואז המארחת מבצעת קריאת עתידות בפינג'אן על-פי שאריות המשקעים של אבקת הקפה.

== מושגים קשורים ==
{| class="wikitable"
|-
! מושג!! צורת הביטוי !! כתיב בטורקית
|-
| קפה || קָהוֵה || Kahve
|-
| קפה טורקי || טוּרְק קַהְוֵסִי|| Türk Kahvesi
|-
| קרמה / קצף || קָאימק || Kaymak
|-
| ספל קפה || פִינְגָ'אן||Fincan
|-
| קנקן קפה|| גֶ'זבֵה || Cezve
|}

טעות נפוצה היא לקרוא לג'זווה (קנקן הקפה הטורקי) "פינג'אן".

== סוגיית הסוכר ==
סוכר מבושל עם הקפה ואינו מוסף בסוף. הסוכר נמזג ביחד עם הקפה אל המים החמים.
קפה נטול סוכר נקרא בטורקית "sade kahve" (סָדֶה קַהְוֶה, מילולית: "קפה פשוט"), ודרגות המתיקות של קפה עם סוכר הן שלוש: az şekerli (אָז שֶׁקֶרְלִי, במתיקות מועטה, כחצי כפית מחוקה של סוכר), orta şekerli (אוֹרְטָה שקרלי, במתיקות בינונית, ככפית מחוקה של סוכר) ו־çok şekerli (צ'וֹק שקרלי, מתוק מאוד, ככפית סוכר וחצי או שתי כפיות סוכר).

==בישראל==
בישראל המונח קפה טורקי משמש עבור קפה קלוי כהה יותר ולפעמים בדרך שונה.

== יתרונות בריאותיים ==
לקפה כמה יתרונות בריאותיים. ראשית, הקפה ממריץ את מחזור הדם ומעצים את תחושת היכולת לעמוד באתגרים. שנית, מכיל כמות גבוהה במיוחד של נוגדי חמצון, העוזרים לחיזוק מערכת החיסון. לבסוף, פולי הקפה מגיעים כמעט ללא עיבוד כך משמרים בתוכם את הכמות הגבוהה של נוגדי החימצון והקפאין<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קפה
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:משקאות
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם מקומות
מפרץ סידרה

מפרץ סידרה או מפרץ סירת <small>(ביוונית: Σύρτις/Σύρτη - סירטיס/סירטי; בלטינית: Syrtis - סירטיס; בערבית: السدرة/سرت - א-סִדְרָה/סִרְת; באיטלקית: Sirte/Sidra - סִידְרָה/סִירְטֶה)</small> הוא מפרץ בים התיכון בצפונה של לוב. רוחבו של המפרץ מגיע ל-440 ק"מ, והוא משתרע בין הערים בנגאזי במזרח למיסראתה במערב. במפרץ מתנהל דיג טונה באופן נרחב והוא מהווה מקור פרנסה חשוב לתושבי האזור.

== תביעות בעלות ==
לוב טוענת שכל המפרץ הוא מים פנימיים שלה, עד לקו רוחב של 32 מעלות ו-32 דקות קשת צפון, עם אזור דיג בלעדי של 62 מיל ימי (כ־115 ק"מ). ארצות הברית ביטלה את טענת לוב וטענה שבידי לוב יש בעלות רק על הים הנמצא כ-12 מיל ימי (כ־22 ק"מ) מחופיה, כמקובל. ב-1973 תבע מנהיג לוב מועמר קדאפי בעלות על כל המפרץ וקרא לו "קו המוות".

במהלך השנים, בעקבות הסכסוך על המפרץ אירעו בו תקריות ירי וקרבות אוויר. ב-1981 אירעה תקרית ירי במפרץ בו הפילו שני מטוסי F-14 של חיל הים האמריקאי שני מטוסי סוחוי Su-22 לוביים. ב-1989 אירעה תקרית נוספת מעל מימי המפרץ ובמהלכה הופלו שני מטוסי מיג 23 פלוגר אס, שנחשד כי היו בדרכם לתקוף מטוסי קרב אמריקאיים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed">
קובץ:Gulf of Sirte tmo 2007238 lrg.jpg|תצלום לוויין
קובץ:Ly-map.png
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

סידרה
סידרה
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
הצלצול הוא בשבילי

הצלצול הוא בשבילי היא סדרת טלוויזיה ישראלית קומית לילדים מ-2005, המספרת סיפוריו של בית ספר "חגבים". הסדרה משודרת ללקוחות "HOT" ומשתתפים בה מנחי ערוץ הילדים. זוהי סדרת המשך לסדרה "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים".

==דמויות==
* אורנה שמעוני (הדר לוי): מנהלת בית הספר "חגבים". ילדותית וסמכותית ומאוד רוצה ששם בית הספר לא יבייש אותה.
* גלית (דקלה קידר): מלכת הכיתה המקובלת. סודהּ הכמוס הוא שאמהּ היא המורה השנואה ציפי. מאוהבת בדורון החתיך שבמהלך הסדרה נהיה החבר שלה. את רונן שמאוהב בה היא שולחת למטרותיה השונות.
* רונן (טל מוסרי): החנון של הכיתה. מכין את שיעורי הבית ביסודיות ולא מאחר להגיע לכיתה. מאוהב בגלית, מלכת הכיתה, אך היא מנצלת אותו למטרותיה השונות. חבורת הנמרים מציקה לו רוב הזמן והוא מפרש זאת כאהבה שלהם אליו. בשנת 2007 עלתה תוכנית בערוץ לוגי בשם "רונן ורננה". לצד הדמות כיכבה גם דמות חדשה בשם רננה (המגולמת על ידי איתי שגב).
* רוני (מיקי גבע): המאבטח של בית הספר "חגבים". מדבר בעברית עילגת, יחס לאנשים רע וגם משמש כמאבטח לא מוצלח במיוחד. עושה כל מה שהמנהלת מבקשת ממנו ואפילו יותר מכך.
* אבי (רודריגו גונזלס): חברו הטוב של מושיק. הוא בחור טיפש ורכרוכי שנגרר אחרי חברו מושיק. סימן ההיכר שלו הוא המשקפיים שמרכיב כל הזמן והשרירים הנפוחים שלו.
* ציפי (סופי צדקה): המורה ללשון בבית הספר "חגבים". המורה הכי רעה שיש - נותנת הרבה שיעורי בית, קשוחה ומאיימת. היא לא תתן שידרכו עליה או שלא יעשו את מה שהיא אומרת. אמה של גלית.
* מושיק (עודד מנשה): המנהיג של חבורת הנמרים ובריון של בית הספר. אוהב להציק ולרמות את רונן. בחבורה שלו נמצאים בוזי ואבי שמעריצים אותו ומבצעים כל פקודה שלו.
* יוסף (עודד מנשה): אב הבית של בית הספר "חגבים". חכם, שנון ותמיד יש לו עיצה או סיפור למתרחש סביבו. אופטימי לגמרי ומאמין לכל שקר שבוקע מפי המורים או התלמידים. יד ימינה של מנהלת בית הספר, אורנה שמעוני, המנצלת אותו ללא הרף.
* בוזי (קובי מחט): חברו הטוב של מושיק. חבר בחבורת "הנמרים" שנגרר אחרי מושיק. חזק אך טיפש וסימן ההיכר הבולט שלו הוא השיער הארוך שלו.
* דורון (רודריגו גונזלס): חכם וספורטאי מצטיין, החתיך של השכבה והחבר של גלית. כל הבנות אוהבות אותו.
* האחות (שירה קצנלנבוגן): האחות של בית הספר "חגבים". בעלת חיבה סאדיסטית לדקירה עם מחטים, לקשירת תחבושות ולשים תכשירים שונים. כבר מגיל צעיר ידעה שרוצה היא להיות אחות. נוהגת לנהל עם עצמה שיחות נפש מדי פעם.
* חדווה (ליאת אחירון): היועצת של בית הספר "חגבים". נוטה להוציא את עצביה על מי שבא אליה. תמיד כועסת על מי שלא משתף אותה בחלומותיו. אוהבת לשתות תה ירוק. הפכה את השעה הקבועה שלה לתוכנית בה היא מגלה לשאר הכיתה סודות של ילדים שבאו אליה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות קומיות ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
קטגוריה:סדרות ספין-אוף ישראליות
מוריהי אואשיבה

מוריהי אואשיבה, 1921
מוֹרִיהֶי אוּאֶשִׁיבָּה (ביפנית: 植芝盛平; 14 בדצמבר 1883 - 26 באפריל 1969) היה מפתח אמנות הלחימה היפנית אייקידו.

== חייו המוקדמים ==
אואשיבה נולד למשפחת חקלאים באזור טנבה שבמחוז וקאיאמה שביפן. בתור ילד, נכח באירוע שבו הותקף אביו והושפל, ללא יכולת להתגונן. באותו רגע, החליט כי יעשה כל שביכולתו כדי למנוע מצבים כאלו בעתיד.

== תחילת דרכו באמנויות הלחימה ==
בתחילה, למד את אמנות הלחימה דאיטו ריו אייקי ג'וג'יטסו אצל טקדה סוקקו, שהיה המורה הראשי של השיטה באותה תקופה. בהמשך התעמק בתורות לחימה נוספות ולאחר מכן, על בסיס הידע שרכש, התחיל אואשיבה לפתח אמנות לחימה חדשה בעלת אופי תוקפני, בדומה לשאר אמנויות הלחימה שהיו נפוצות ביפן באותם ימים.

== אואשיבה ואומוטו ==
בשנת 1919 הצטרף אואשיבה לדת היפנית אומוטו, והפך לתלמידו של מנהיג הדת באותם ימים אוניסבורו דגוצ'י. הדת ומנהיגה, שהטיפו לשלום ולאחווה, השפיעו רבות על אואשיבה ועל אמנות הלחימה שפיתח.

בתחילה, הורה לו דגוצ'י להתרחק מטקדה סוקקו, שהיה עד עתה המורה שלו לאומנוית הלחימה. מאוחר יותר, בהשפעת המנהיג, עיצב אואשיבה מחדש את השיטה שפיתח בסגנון שונה, אשר חותר להרמוניה ושלום, ומכונה אייקיקאי. סגנון זה מהווה עד היום את הזרם המרכזי באייקידו, ועיקרו "התמזגות עם אנרגיית היקום" (אי קי דו). הסגנון משלב את הידע שרכש אואשיבה בתורות לחימה שונות, יחד עם התורות הרוחניות של דת האומוטו.

בהדרכת דגוצ'י, החל אואשיבה ללמד את הסגנון החדש בהומבו-דוג'ו (הדוג'ו הגדול) המפורסם ביפן.

== אואשיבה ואייקידו ==
החל מהקמת ההומבו דוג'ו בטוקיו ועד יומו האחרון, אואשיבה התאמן ולימד בדוג'ו את האייקידו, השם שקיבלה השיטה בסביבות שנת 1942.

הוא כונה גם או סנסאי (大先生, המורה הגדול), ובשם זה מכונה עד היום בפי מתאמני האייקידו.

בתקופת מלחמת העולם השנייה, אואשיבה היה בין המתנגדים להצטרפות יפן למלחמה, בהשפעת דת האומוטו השואפת לשלום.

מספרים כי למרות תחכום שיטתו וחדשנותה הרבה, שהציעה עקרונות מקוריים שחלקם הפוכים מאלו שהציעו שיטות הלחימה האחרות, כשנשאל על דרך האייקידו שפיתח היה אואשיבה עונה: "הדרך היחידה היא ההליכה ללא דרך, רק להיות בהרמוניה עם היקום, אחד".

אואשיבה טבע אמרות רבות, ונקשרו בשמו סיפורים רבים שביטאו את ראיית עולמו המיוחדת, המבוססת בין השאר על התפתחותו הרוחנית, על הידע הרב שצבר ועל תפיסת המציאות המיוחדת שלו. כך למשל, מסופר כי בשנת 1925 התעורר ויכוח בין אואשיבה לקצין בחיל הים, שהזמין אותו לקרב. אואשיבה התגונן ללא כלי נשק וניצח את הקרב על ידי התשת הקצין, אף שזה היה חמוש בבוקן. אואשיבה הסביר כי מהרגע שצפה את תנועותיו של הקצין לפני שיצאו לפועל, הייתה זו תחילתה של "הארה" - הבסת אויב חמוש מבלי לפגוע בו, מיזוג של הרוח והחומר. כך התמזגו אצלו עקרונות הבודהיזם ודת השינטו, עם נטרול התקפה תוך חמלה מוחלטת - אי קי דו.

כשנשאל אואשיבה מהו סוד האימון שהביא אותו לרמת שליטה כה גבוהה בגופו וברוחו, היה עונה, "הסוד האמיתי של אימון אייקידו, הוא עוד אימון...".

== חיים אישיים ==
אואשיבה היה נשוי לאצו אואשיבה ונולדו להם ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת אחת: קוניהרו, טקמורי, מצוקו וקיסשומארו שהפך לממשיכו כראש שיטת האייקידו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמני לחימה יפנים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר השמש העולה
קטגוריה:אייקידו
קטגוריה:אמני אייקידו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:נפטרים ב-1969