לוריין או'גריידי

לוריין או'גריידי (נולדה ב-21 בספטמבר 1934) היא אמנית אמריקאית. או'גריידי היא אמנית קונספטואלית המשלבת מיצגים, צילום ומיצבי ווידאו, ועבודתה בוחנת הבניות תרבותיות של זהות.

או'גריידי נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס להורים מג'מייקה, ולמדה במכללת ולסלי ובסדנת הסופרים של אוניברסיטת איווה.<ref></ref>

או'גריידי הציגה לראשונה בגיל 45, לאחר קריירה מוצלחת כאנליסטית מודיעין ממשלתי, מתרגמת ספרותית ומבקרת רוק.<ref></ref> בין המאמרים שכתבה למגזין Artforum ו- Art Lies, המאמר, "המשרתת של אולימפיה: החזרת סובייקטיביות נשית שחורה", נחשב לפורץ דרך ונכלל באנטולוגיות רבות.

מאמריה הרבים נאספו ופורסמו על ידי הוצאת אוניברסיטת דיוק בשנת 2020.<ref></ref>

או'גריידי גרה ועובדת ב-Meatpacking District בעיר ניו יורק.<ref></ref>

== חיים וקריירה ==
או'גריידי נולדה בבוסטון להורים מג'מייקה, שעזרו בהקמת סנט סייפריאן, הכנסייה האפיסקופלית הקריבית בבוסטון.<ref name="brooklynrail.org"></ref> בשנת 1955 סיימה או'גרדי את לימודיה במכללת ולסלי, שם למדה כלכלה, התמחתה בספרות ספרדית. בשנת 2017 זכתה בפרס הישגי בוגרים של מכללת וולסלי.<ref name=":4"></ref> או'גריידי המשיכה לתואר שני בספרות בסדנת הסופרים של אוניברסיטת איווה<ref name="Montano513">Linda M. Montano, Performance Artists Talking in the Eighties, University of California Press, 2000, p. 513. </ref><ref></ref> היא עבדה במקצועות רבים כמו תרגום, מבקרת רוק ואנליסטית במודיעין של ממשלת אמריקה לפני שהפכה לאמנית בשנת 1980.
או'גרדי בתפקיד מדמואזל בורז'ה נואר (Mlle Bourgeoise Noire)
בשנות השמונים או'גריידי יצרה את הפרסונה: "מדמואזל בורז'ואה נואר" (Mlle Bourgeoise Noire), והלכה לפתיחות תערוכות בניו יורק כשהיא עוטה שמלה וגלימה עשויות מ-180 זוגות של כפפות לבנות,<ref name="Mlle-Bourgeoise">Lorraine O'Grady. Mlle Bourgeoise Noire, Performance Synopsis, 2007 http://lorraineogrady.com/wp-content/uploads/2015/11/Lorraine-OGrady_Mlle-Bourgeoise-Noire-Performance-Synopsis_moca-org.pdf</ref> חילקה פרחים למבקרים והכתה את עצמה בשוט לבן משובץ אבנים. תוך כדי כך היא הקריאה שירי מחאה שזעקו נגד ההפרדה בעולם האמנות שמדירה אמנים אפרו-אמריקאים מעולם האמנות. הפעם הראשונה בה הופיעה כ-Mlle Bourgeoise Noire הייתה בשנת 1980 בגלריה "Just Above Midtown" של לינדה גוד בראיינט באזור טרייבקה.<ref></ref>

בשנת 1983 או'גריידי יצרה מייצג בשיתוף הקהל בשם Art Is ..., המייצג התקיים על משאית תהלוכות כחלק מהמצעד האפרו-אמריקאי השנתי בהארלם. או'גריידי [בדמותה של מדמאוזל בורז'ואה נואר] יחד עם להקה של 15 אמנים אפרו-אמריקאים ולטיניים, לבושים כולם בלבן, ליוו את המשאית כשהם נושאים מסגרות זהב ריקות.<ref name="hyperallergic.com"></ref> המייצג נוצר כדי לעודד את הצופים לחשוב על עצמם ככח אמנותי, וגם הפנה את תשומת הלב לגזענות המובנית בעולם האמנות. בין השנים 2015–2016 הוצגה העבודה Art Is ... במוזיאון הסטודיו בהארלם.

או'גריידי נותנת קרדיט לדמות מדמאוזל בורז'ואה נואר על אוצרות תערוכות, כמו The Black and White Show בשנת 1983 בבית [https://www.kenkeleba.org/ קנקלבה], גלריה לאמנות שחורה הממוקמת באיסט וילג' במנהטן.<ref name=":3"></ref> הרעיון בבסיס תערוכה זו היה להציג את עבודתם של 30 אמנים שחורים לצד 30 אמנים לבנים. החל משנת 1991 או'גריידי הוסיפה מיצבי צילום לעבודותיה המושגיות, ובשנת 2007 היא יצרה את מיצב הווידאו הראשון שלה במהלך שהות בארטספייס בסן אנטוניו, טקסס.

בשנת 2016 אמרה או'גריידי: "אני חושבת שהמטרה הראשונה של האמנות היא להזכיר לנו שאנחנו בני אדם, יהיה אשר יהיה. אני מניחה שהפוליטיקה באמנות שלי יכולה להזכיר לנו כי כולנו בני אדם."

עבודתיה הוצגו באופן נרחב, במיוחד בניו יורק ובאירופה. העבודה המוקדמת של או'גריידי כמדמאוזל בורז'ואה נואר קיבלה הכרה מחודשת כאשר היא הוצגה בכניסה לתערוכה המכוננת WACK! אמנות והמהפכה הפמיניסטית,<ref></ref> עבודותיה מגדירות את המעבר בין מודרניזם לתחילת הפוסט-מודרניזם, וזכו להתעניינות גוברת והולכת מאז שהופיעו שני מאמרים עליהם בגיליון מאי 2009 של כתב העת Artforum. בדצמבר 2009 הוצגה בתערוכת יחיד ביריד האמנות העכשווית, Art Basel Miami Beach . לאחר מכן, או'גריידי נבחרה להציג בביאנלה של הויטני ב- 2010.<ref></ref> עבודותיה הוצגו מאז בתערוכות רבות, כולל: This Will Have been: Art, Love & Politics in the 1980s; Radical Presence: Black Performance in Contemporary Art,<ref></ref> and En Mas': Carnival and Performance Art of the Caribbean.

== אוספים ==
עבודתה של או'גריידי נמצאת באוספי הקבע של המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק;<ref></ref> המכון לאמנות בשיקגו, אילינוי;<ref></ref> מוזיאון ברוקלין, ניו יורק;<ref></ref> מוזיאון ומרכז התרבות דייוויס, וולסלי, מסצ'וסטס; מוזיאון פוג בהרווארד, קיימברידג ', מסצ'וסטס;<ref></ref> המוזיאון לאמנות במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה; מוזיאון רוז לאמנות, אוניברסיטת ברנדייס, וולטהם, מסצ'וסטס;<ref></ref> מוזיאון הסטודיו בהארלם, ניו יורק;<ref></ref> אתדאום וודסוורת', הרטפורד, קונטיקט;<ref></ref> המרכז לאמנות ווקר, מיניאפוליס, מינסוטה;<ref></ref> מוזיאון האמנות של ווסטר, מסצ'וסטס<ref></ref> ומוזיאון פרז לאמנות מיאמי.<ref></ref>

== הפניות לתרבות פופולרית ==
או'גריידי סיקרה את הופעת החימום של בוב מארלי והוויילרים להופעה של ברוס ספרינגסטין ב-18 ביולי 1973, אך נדחתה בזמנו על ידי עורך הוילג' וויס, שטען ש - "זה מוקדם מדי עבורם." הביקורת פורסמה לראשונה כמעט 40 שנה מאוחר יותר בספר: "מקס קנזס סיטי: אמנות, זוהר, רוקנרול",מ-2010, ספר תמונות עם טקסטים מאת לו ריד, לני קיי, דני פילדס, לוריין או'גריידי וסטיבן ווטסון.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 2016 או'גריידי הייתה נושא הסרטון "מארו" של המוזיקאית אנוהני.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://lorraineogrady.com/ אתר רשמי]
* [https://www.moma.org/learn/moma_learning/lorraine-ogrady-untitled-mlle-bourgeoise-noire-1980-832009 לוריין או'גרדי ב-MoMA]
* [http://artonair.org/show/lorraine-ogrady לוריין או'גרדי בשיחה עם קוני באטלר, אוצרת WACK!] [http://artonair.org/show/lorraine-ogrady אמנות והמהפכה הפמיניסטית], ראיון רדיו PS1
* הטקסט של לוריין או'גרדי [http://lorraineogrady.com/wp-content/uploads/2015/11/Lorraine-OGrady_Olympias-Maid-Reclaiming-Black-Female-Subjectivity1.pdf העוזרת של אולימפיה: החזרת סובייקטיביות נשית שחורה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות מכללת ולסלי
קטגוריה:אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:אפרו-אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1934