OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ליגת הכדורעף העולמית

ליגת הכדורעף העולמית הייתה ליגה עולמית שאיגדה נבחרות לאומיות של כדורעף לגברים. הליגה נוצרה בשנת 1990, ומשחקיה היו האירועים המרכזיים של הפדרציה הבינלאומית לכדורעף (FIVB) והטורניר בה היה שנתי. בשנת 2017 הוחלפה בליגת האומות בכדורעף. 

יש להפריד בין הליגה, לבין אליפות העולם בכדורעף וגביע FIVB העולמי, המאורגנים אף הם על ידי הפדרציה.

{| class="wikitable"
|-
!שנה
!עיר מארחת
!מדינה
!זוכה
!סגנית
|-
|1990||אוסקה||||||
|-
|1991||מילאנו||||||
|-
|1992||ג'נובה||||||
|-
|1993||סאו פאולו||||ברזיל||
|-
|1994||מילאנו||||||
|-
|1995||ריו דה ז'ניירו||||||ברזיל
|-
|1996||רוטרדם||||||
|-
|1997||מוסקבה||||||
|-
|1998||מילאנו||||||
|-
|1999||מאר דל פלאטה||||||
|-
|2000||רוטרדם||||||
|-
|2001||קטוביץ||||ברזיל||
|-
|2002||בלו הוריזונטה ורסיפה||||||
|-
|2003||מדריד||||ברזיל||
|-
|2004||רומא||||ברזיל||
|-
|2005||בלגרד||||ברזיל||
|-
|2006||מוסקבה||||ברזיל||
|-
|2007||קטוביץ||||ברזיל||
|-
|2008||ריו דה ז'ניירו||||||
|-
|2009||בלגרד||||ברזיל||
|-
|2010||קורדובה (ארגנטינה)||||ברזיל||
|-
|2011||גדנסק-סופוט (פולין)||||||ברזיל
|-
|2012||סופיה||||||
|-
|2013||מאר דל פלאטה||||||ברזיל
|-
|2014||פירנצה||||||ברזיל
|-
|2015||ריו דה ז'ניירו||||||
|-
|2016||קרקוב||||||ברזיל
|-
|2017||קוריטיבה|||| ||
|}

==טבלת מדליות==

{| class="wikitable" border="1"
|- bgcolor="#efefef"
! מקום
! מדינה
| bgcolor="gold" | זהב 
| bgcolor="silver" |כסף
| bgcolor="CC9966" |ארד
! סך הכל 
|-align=center
| 1 ||align=right| || 9|| 7|| 4||20
|-align=center
| 2 ||align=right| || 8|| 3|| 4||15
|-align=center
| 3 ||align=right| || 3|| 5|| 6||14
|-align=center
| 4 ||align=right| || 2|| 1|| 3||6
|-align=center
| 5 ||align=right| || 2|| 1|| 1||4
|-align=center
|6
| align="right" | || 1|| 5|| 3||9
|-align=center
| 7 ||align=right| || 1|| 3|| 1||5
|-align=center
|8
| align="right" | || 1|| 1|| 1||3
|-align=center
| 9 ||align=right| || 1|| 0|| 1||2
|-align=center
| 10 ||align=right| || 0|| 2|| 2||4
|-align=center
| rowspan="2" | 11 ||align=right| || 0|| 0|| 1||1
|-align=center
|align=right| || 0|| 0|| 1||1
|-
! colspan="2" |סה"כ (12 מדינות)
!28
!28
!28
!84
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fivb.org/en/volleyball/index.asp אתר הפדרציה הבינלאומית לכדורעף] 
* [http://worldleague.2016.fivb.com/ אתר ליגת הכדורעף הבינלאומית] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תחרויות כדורעף
עליא מגדה אל-מהדי

עליא מגדה, פרסמה תמונת עירום עצמית בבלוג שלה בהתאם ל[[חופש הביטוי, תוך הצבת אתגר למוסכמות החברתיות הנהוגות במצרים]]
עליא מגדה אל-מהדי (בערבית: علياء ماجدة المهدى; נולדה ב-1991) היא בלוגרית מצרית התומכת בזכויות נשים. אל-מהדי התפרסמה לאחר שפרסמה תמונת עירום עצמית בבלוג שלה, כדי להביע את מחאתה על היחס לנשים בחברה המצרית. בחשבון הפייסבוק שלה היא תיארה את החברה המצרית כ"חברה של אלימות, גזענות, סקסיזם, הטרדות מיניות וצביעות". לאחר מכן התחילה לקבל איומים שוטפים על חייה. אל-מהדי קיבלה תמיכה בישראל, לאחר ש-50 נשים ישראליות הצטלמו בעירום לאות הזדהות עימה.

אל-מהדי היא בוגרת האוניברסיטה האמריקאית בקהיר ומגדירה עצמה כחילונית, ליברלית ופמיניסטית. היא אתאיסטית מאז גיל 16. בשנת 2011 היא פרסמה, יחד עם עמיתה הפעיל המצרי כארים עמאר, סרטון ווידאו בו הם מתווכחים עם מנהלו של פארק ציבורי שרצה לסלק אותם מהשטח לאחר שהציגו ביטויי חיבה בפומבי. לאחר המקרה נפתח נגדם תיק פלילי בו הואשמו, בין היתר, בהעלבת האסלאם. כמו כן נפוצו שמועות שקריות על הכאתה למוות בכיכר תחריר. בשנת 2013, לאחר שנחטפה, ניצלה מניסיון אונס וקיבלה איומים רבים על חייה, ביקשה אל-מהדי מקלט מדיני בשוודיה.

אל-מהדי פעילה גם במאבק נגד החלת החוקה החדשה, המתבססת על השריעה, ולשם כך ב-20 בדצמבר 2012 הפגינה בעירום יחד עם נשים נוספות מארגון פמן מול השגרירות המצרית בשוודיה. בעקבות כך קיבל התובע הכללי במצרים פניה מפעיל מצרי בשם מחמוד עבד א-רחמן לשלול את אזרחותה המצרית של אל-מהדי. אל-מהדי הבהירה שאין בכוונתה לחזור בקרוב למצרים כיוון שתיאסר, אך היא מתכוונת להמשיך ולפעול מחו"ל.

ב-29 ביוני 2013 נכנסה אל-מהדי למסגד המרכזי בסטוקהולם, שם הפגינה בחזה חשוף יחד עם עמיתותיה בארגון פמן כנגד השריעה ולמען זכויות נשים. היא נחשדת בהפרעה לסדר הציבורי בשוודיה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20121110203411/http://cryptome.org/info/women-protest6/Aliaa-Magda-Elmahdy-nude-30.jpg תמונת העירום]
* [http://arebelsdiary.blogspot.co.il/?zx=7d874003a384f9ff הבלוג של אל מהדי]
* 
* [https://web.archive.org/web/20130525073735/http://old.holesinthenet.co.il/archives/72030 דיווח באתר חורים ברשת]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פמיניסטיות מצריות
קטגוריה:בלוגריות
קטגוריה:ילידות 1991
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1991
וסילי לנובוי

וסילי לנובוי (ברוסית: Василий Лановой; 16 בינואר 1934 – 28 בינואר 2021) היה שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה בפרס לנין ובשנת 1985 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע הוא קיבל מספר עיטורים.

== ביוגרפיה ==
וסילי לנובוי נולד וגדל במוסקבה למשפחת איכרים מאוקראינה. ההורים עברו למוסקבה בה התגורר אחיו של אב המשפחה בשנת 1931 בעקבות הרעב באוקראינה הסובייטיית. בילדותו השתתף לנובוי בחוג למשחק במתנ"ס המקומי. בקיץ 1941 וסילי הצעיר נסע לסבתו בכפר בקרבת אודסה. שטח זה נכבש על ידי הנאצים ולנובוי שהה עם סבתו כשלוש שנים בשטח הכבוש. רק לאחר שחרור השטח על ידי הצבא האדום לנובוי חזר להוריו. במהלך המלחמה עבדו הוריו של לנובוי במפעל כימי ולאחר המלחמה הוכרו כנכים.

לנובוי סיים את לימודי בית הספר במוסקבה בהצטיינות ובשנת 1953 התקבל ללימודי עיתונאות באוניברסיטת מוסקבה. לאחר שלמד כחצי שנה עזב את האוניברסיטה והלך ללמוד בבית הספר למשחק ליד תיאטרון וכטנגוב. הוא התחיל להצטלם בקולנוע כבר שנת 1954 ובשנת 1956 שיחק תפקיד ראשי בסרט. בשנת 1957 הוא סיים את לימודי המשחק והתקבל לתיאטרון וכטנגוב. לנובוי עבד בתיאטרון זה במשך עשרות שנים והיה בין שחקניו המובילים.

במהלך הלימודים הכיר לנובוי את השחקנית טטיאנה סמוילובה והשנים נישאו, אך התגרשו כעבור מספר שנים. במהלך הקריירה שיחק לנובוי במספר סרטים שזכו לפופולריות רבה. בשנת 1971 הוא הוכרז שחקן השנה של ברית המועצות על תפקידו בסרט "קצינים", בשנת 1973 הוא שיחק בסרט שבעה עשר רגעים של אביב. בשנים 1979–1980 לנובוי שיחק בשני סרטים על פעילות המיליציה הסובייטית בהם הוא שיחק תפקיד של חוקר. בסך הכול הופיע לנובוי ביותר מ-50 סרטי קולנוע.

בשנת 1978 הוא השתתף בצילומי סידרה תיעודית בת 20 פרקים על מלחמת העולם השנייה. על הקריינות בסדרה זו הוא זכה בפרס לנין. בתחילת שנות ה-70 לנובוי התחתן עם השחקנית אירינה קופצ'נקו ולזוג שני בנים.

החל משנת 1985 לנובוי היה מלמד בבית הספר למשחק שליד תיאטרון וכטנגוב. בשנת 1968 לנובוי התקבל כחבר בלמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. גם לאחר התפרקות ברית המועצות הוא המשיך לתמוך בדעות הקומוניסטיות והמשיך לתמוך במפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית. בשנת 2013 הופיע בתפקיד הקרדינל רישלייה בסרט "שלושת המוסקטרים" ובגרסה הטלוויזיונית המורחבת. בשנת 2019 הוענק לו פרס מיוחד על תרומתו לטלוויזיה ולקולנוע הרוסי בטקס חלוקת פרס נשר הזהב.

בינואר 2021 נפטר במוסקבה בעקבות סיבוכי מחלת נגיף הקורונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://vasillanovoy.narod.ru/index.html אתר המוקדש לווסילי לנובוי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:זוכי פרס נשר הזהב הרוסי
קטגוריה:אזרחי כבוד של מוסקבה
קטגוריה:אמני ספוקן וורד
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:רוסים שנפטרו במגפת הקורונה
אליעזר צפריר

אליעזר "גייזי" צפריר (נולד ב-1934 בטבריה) הוא לשעבר מבכירי השב"כ והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. כיהן גם כיועץ ראש הממשלה לענייני ערבים.

==קורות חיים==
צפריר נולד בשנת 1934 בטבריה. הוא החל את הקריירה שלו כקצין בחיל המודיעין והשתתף במלחמת ששת הימים בחזית המצרית. לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף לשב"כ ונשלח לאפריקה, על מנת לסייע בהקמת שירותי מודיעין במדינות ידידות לישראל. בסוף שנות ה-60 הצטרף ל"מוסד" וכיהן במגוון תפקידים באגפים שונים. שירת בשלוחות ה"מוסד" באירופה, במזרח התיכון ובדרום אמריקה, והשתתף במספר רב של מבצעים. 

שימש, בין השאר, ראש משלחת "המוסד" בכורדיסטן עיראק, וארגן עלייה של יהודים מעיראק לישראל בסיוע הכורדים. בסוף שנות ה-60 התעורר צורך לסייע ליהודים לצאת מעיראק, בה סבלו ממצוקה ורדיפות. הכורדים השיבו טובה לקשרים של המוסד איתם וקלטו בכורדיסטן יהודים שבאו מבגדאד ומבצרה, במסווה של יציאה לנופש בהרי כורדיסטן, והעבירום לאיראן לידי נציגי הסוכנות היהודית. המוסד ארגן מכתבי הפניה מיהודים בישראל לקרוביהם בעיראק, עם קישור למבריחים כורדים. כן פיקד צפריר על מבצע מלט להבאת יהודים מסוריה לישראל. 

בהמשך היה ראש שלוחת המוסד בטהראן והיה ממונה על תוכנית החירום והפינוי של הישראלים מאיראן לפני המהפכה האסלאמית ועלייתו של האייתוללה ח'ומייני. בשנת 1983, אחרי טבח סברה ושתילה, מונה לפקד על שלוחת המוסד בלבנון. לאחר מכן מונה ליועץ ראש הממשלה לענייני ערבים, בעת כהונתו של יצחק שמיר כראש הממשלה. 

הוא פרש משירות המדינה בתחילת שנות ה-90. על שירותו בקהיליית המודיעין חיבר את הספרים: "אנא כורדי - מלחמה ומילוט בכורדיסטן" (מעריב 1999); "שטן גדול שטן קטן - מהפכה ומילוט באיראן" (מעריב 2002); ו"פלונטר - שוטר תנועה בסבך הלבנוני" (ידיעות 2006).

כיום הוא עוסק במחקר, כתיבה, ומתן הרצאות, ומתראיין בכלי התקשורת בכל הקשור למזרח התיכון בכלל ולאיראן בפרט.

==ספריו==
*שטן גדול שטן קטן - מהפיכה ומילוט באיראן, ספרית מעריב, 2002.
*אנא כורדי: רומן מלחמה ומילוט בכורדיסטן, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999 
*פלונטר - שוטר תנועה בסבך הלבנוני, ירושלים: הוצאת כרמל, 2006.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=V66lxf9oPBo אליעזר צפריר (גייזי)], באתר YouTube
* [http://megafon-news.co.il/asys/archives/author/geizi פוסטים מאת אליעזר (גייזי) צפריר], באתר "מגפון"
* 
* 

קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:פעילים ציונים בעיראק
קטגוריה:פעילים ציונים בסוריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
אנריקו לטה

אנריקו לטה (באיטלקית: Enrico Letta; נולד ב-20 באוגוסט 1966 בפיזה, טוסקנה) הוא כלכלן ומדינאי איטלקי שכיהן כראש ממשלת איטליה במשך כשנה (אפריל 2013 - פברואר 2014), מטעם המפלגה הדמוקרטית האיטלקית, מפלגת שמאל - מרכז הגדולה באיטליה.

== קורות חיים ==
בצעירותו היה לטה חבר במפלגה הנוצרית-דמוקרטית. בגיל 32 היה לשר הצעיר ביותר בממשלות איטליה מאז מלחמת העולם השנייה, וכיהן כשר לענייני אירופה (בשנים 1998-1999) בממשלת המרכז-שמאל של מאסימו ד'אלמה וכשר התעשייה (בשנים 1999-2001) בממשלותיהם של ד'אלמה וג'וליאנו אמאטו. בבחירות של 2001 נבחר לראשונה לפרלמנט מטעם המפלגה "מרגריטה - דמוקרטיה היא חופש", שעמדה בראש גוש המרכז-שמאל, אך הפסידה בבחירות.

בשנים 2004–2006 כיהן כחבר בפרלמנט האירופי, ועם חזרת גוש המרכז-שמאל לשלטון בראשותו של רומנו פרודי ב-2006 כיהן כמזכיר מועצת השרים, עד נפילת ממשלת פרודי ב-2008.

ב-2007, כשקמה המפלגה הדמוקרטית ממיזוג של מספר מפלגות מרכז-שמאל, התמודד לטה על ראשה, והגיע למקום השלישי עם כ-11 אחוזים מהקולות. בבחירות על ראשות המפלגה ב-2009 תמך בפייר לואיג'י ברסאני שניצח בהן, ואחר כך נבחר לטה לסגן מזכיר המפלגה.

אחרי הבחירות שהתקיימו בפברואר 2013, בהן זכתה המפלגה הדמוקרטית בראשותו של ברסאני במספר הגדול ביותר של מושבים אך לא הצליחה להקים קואליציה, נכנסה איטליה לתקופה של כאוס פוליטי. לאחר שברסאני נכשל בניסיון להקים ממשלה, ואף נכשל בקידום מועמדותו של פרודי לנשיאות, הוא התפטר מראשות המפלגה. הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו, שלנוכח אי ההצלחה של הפרלמנט החדש לבחור לו מחליף נבחר לכהונה נוספת, הטיל ב-24 באפריל על לטה להקים ממשלה חדשה.

לטה הצליח להקים קואליציה יחד עם מפלגת הימין של סילביו ברלוסקוני, ומפלגת המרכז של ראש הממשלה הקודם מריו מונטי (אך בלא ששניהם כיהנו בממשלה), וממשלתו הושבעה ב-28 באפריל 2013. ב-14 בפברואר 2014 הגיש לטה את התפטרותו מהתפקיד, לאור הדחתו מהנהגת המפלגה הדמוקרטית האיטלקית, לאחר שיריבו, מתאו רנצי, נבחר להחליפו בראשות המפלגה. ב-22 בפברואר 2014 סיים לטה את כהונתו.

לאחר התפטרותו, לטה פרש בתחילה מהפוליטיקה, ועזב את איטליה כדי לקבל מינוי כדיקן של בית הספר לעניינים בינלאומיים בסיינס פו בפריז . במרץ 2021, מזכיר הפלגה הדמוקרטית, ניקולה זינגארטי, התפטר מתפקידו לאחר מתח גובר בתוך המפלגה. חברים בולטים רבים במפלגה ביקשו מלטה להפוך למנהיג החדש; לאחר מספר ימים הודיע לטה כי יחזור לאיטליה כדי לקבל את המועמדות, והוא נבחר למזכיר חדש ב-14 במרץ 2021. ב-4 באוקטובר 2021, נבחר לטה לבית הנבחרים של איטליה כנציג מחוז סיינה.

מפלגתו תמכה בממשלת האחדות של מריו דראגי. היה מדובר בממשלת טכנוקרטית שזכתה לתמיכת רוב סיעות הפרלמנט האיטלקי.

בשנת 2022, לקראת הבחירות הפרלמנטריות באיטליה. הוא עמד בראש קואליציה המרכז שמאל. במערכת הבחירות, הקואליציה לא השיגה רוב ומפלגתו הייתה השנייה בגודלה. לטה הודה בתבוסה והתפטר מתפקיד מזכיר המפלגה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-22285883 כתבת דיוקן] באתר BBC
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פיזה
קטגוריה:ראשי ממשלת איטליה
קטגוריה:שרי ממשלת איטליה
קטגוריה:שרי תעשייה ומסחר
קטגוריה:חברי הפרלמנט האירופי מטעם איטליה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1966
Mass Effect 2

Mass Effect 2 הוא משחק פעולה ותפקידים שפותח על ידי חברת BioWare והופץ על ידי EA. המשחק יצא לפלטפורמות: Microsoft Windows, Xbox 360, PlayStation 3. המשחק הוא השני בסדרת Mass Effect.

== משחקיות ==
יש שש דמויות שונות בעלות מאפיינים שונים מתוכן יש לבחור את דמות השחקן.

המפה של Mass Effect 2, היא בעצם גלקסיה שנמצאת על מפה. רוב המשימות קרביות. ככל שהשחקן משלים יותר משימות, יותר אפשרויות נפתחות. בנוסף, אם השחקן משלים יותר משימות, יותר כוחות של הדמות נפתחות וכך השחקן גם הופך ליותר חזק.

המצב הראשוני של השחקן הוא בספינת חלל שלו, המשמשת כבסיס של שפרד. על סיפון הספינה, השחקן יכול לקיים אינטראקציה עם חברי החוליה, יש גם אפשרות להתאים אישית את השחקן, לטוס למערכות שמש רבות, ולסרוק את הכוכבים ולשאוב משאבים מינרליים. משאבים אלה מאפשרים לשחקן לחקור שדרוגים רבים הנמצאים במשימות, מתן הטבות כגון הגדלת נזקו של הנשק, חיזוק בריאותו של השחקן או הגדלת קיבולת הדלק של הספינה. חלק מן השדרוגים קריטיים למשימות, וחלקם משפיעים באופן משמעותי על העלילה.

== דרישות מערכת ==
{| class="wikitable"
|-
! !! מינימום !! מומלץ
|-
| מערכת הפעלה || Windows XP || Windows Vista או Windows 7
|-
| מעבד || Intel Core 2 Duo E4300 or equivalent AMD CPU || Intel Core 2 Duo E4700 or equivalent AMD CPU
|-
| זיכרון || 1GB RAM (למקרה שיש Windows Vista או Windows 7 צריך 2GB RAM) || 2GB RAM
|-
| מקום בכונן קשיח || 15GB || 15GB
|-
| חומרת גרפיקה || NVIDIA GeForce 6800 256 MB או ATi Radeon X1600 Pro 256 MB || NVIDIA GeForce 8800 GT 512 MB או ATi Radeon HD 2900 XT 512 MB
|-
| רשת || Internet connection not required for activation. Required for one-time Cerberus Network activation and extra content downloads. || Internet connection not required for activation. Required for one-time Cerberus Network activation and extra content downloads.
|}

== ציונים ==

המשחק קיבל את פרס באפט"א למשחקים למשחק הטוב ביותר.

{| class="wikitable"
|-
! האתר !! הציון ל-PC !! הציון ל-PS3 !! הציון ל-Xbox 360
|-
| GameRankings || 94.52% || 93.24% || 95.69%
|-
| Metacritic || 96/100 || 94/100 || 94/100
|-
! האתר !! הציון ל-PC !! הציון ל-PS3 !! הציון ל-Xbox 360
|-
| 1UP.com || || A- || A-
|-
| Edge || || || 9/10
|-
| Eurogamer || || || 10/10
|-
| GameCritics || || || 7.5/10
|-
| Game Informer || 9.75/10 || 9.5/10 || 9.75/10
|-
| GamePro || || 4.5/5 || 4.5/5
|-
| Game Revolution || A- || A- || A-
|-
| GameSpot || 9/10 || 8.5/10 || 9/10
|-
| GameSpy || || 5/5 || 5/5
|-
| GameTrailers || || || 9.7/10
|-
| IGN || 9.6/10 || 9.5/10 || 9.6/10
|-
| RPGamer || || 5/5 || 4.5/5
|}

== ראו גם ==
*Grand Theft Auto
*Mass Effect
*Garry's Mod

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [http://www.vgames.co.il/article/8427.html ביקורת משחק: Mass Effect 2], אתר [http://www.vgames.co.il משחקים] ויגיימס 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2010
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף שלישי)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:Mass Effect
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:BioWare
קטגוריה:משחקי פעולה-תפקידים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקנדה
אנטארקטוזאוריים

אנטרקטוזאוריים (שם מדעי: Antarctosauridae שפירושו "לטאות דרומיות") היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים מהענף טיטאנוזאוריה שחיו בתור הקרטיקון.

האנטרקטוזאוריים הייתה משפחה של דינוזאורים גדולים, מגוונים ונפוצים. הם חיו בקרטיקון עליון. מאובנים שלהם נמצאו באמריקה הדרומית, אמריקה הצפונית, סין, מונגוליה והודו. רוב בני המשפחה היו דינוזאורים גדולים מאוד בעלי צווארים ארוכים. הם היו צמחוניים והלכו על כל 4 רגליהם.

==מיון==
המשפחה כוללת את הסוגים הבאים שעל שיוכם של חלקם אליה יש מחלוקת מדעית:
* אלמוזאורוס (Alamosaurus)
* אנטרקטוזאורוס (Antractosaurus)
* ארגנטינוזאורוס (Argentinosaurus; בעבר סווג במשפחה טיטנוזאוריים שבוטלה)
* בוניטזאורה (Bonitasaura)
* בוריאלוזאורוס (Borealosaurus)
* דיאמנטינזאורוס (Diamantinasaurus)
* איסיזאורוס (Isisaurus)
* הואביזאורוס (Huabeisaurus)
* אופיסטוקוליקאודיה (Opisthocoelicaudia)
* פלגריניזאורוס (Pellegrinisaurus)
* סונידוזאורוס (Sonidosaurus)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:קבוצות זוחלים שהתבטלו
רורי מק'קאן

רורי מק'קאן (באנגלית: Rory McCann; נולד ב-24 באפריל 1969) הוא שחקן סקוטי. זכה להכרה בינלאומית כשהחל לגלם את דמותו של סנדור "כלב הציד" קלגאן בסדרת הפנטזיה של רשת HBO, משחקי הכס. שיחק גם בסרט ג'ומנג'י: השלב הבא את הנבל ג'ארגן האכזר.

==ביוגרפיה==

נולד בגלאזגו, סקוטלנד. לפני שהחל בקריירת משחק, הוא עסק בגננות של אחוזות בדרום העיר ובצבעות. משחקו הראשון היה בפרסומת לדגני בוקר, בהם היה לבוש בווסט וקילט. בשנת 2002 הופיע בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מועדון הספר", שם שיחק מאמן אישי נכה, וזכה על תפקיד זה בפרס באפט"א הסקוטי. לאחר מכן שיחק במספר תפקידים כפיוטר הגדול בסדרה "פיוטר בגן עדן" וכאיש דת בסדרה הבריטית, "לגדול בלי בושה". בשנת 2004 הופיע בסרט אלכסנדר. בשנת 2008 הופיע בדוקודרמה מבית ה-BBC "גיבורים ונבלים" , בה שיחק את אטילה ההוני. משנת 2011 מופיע כסנדור "כלב השמירה" קלגאן בסדרה משחקי הכס המבוססת על ספרי שיר של אש ושל קרח ברשת HBO.

בשנת 2017 שיחק בסרט הפעולה "XXX: הילוך גבוה" לצד וין דיזל וסמואל ל. ג'קסון. 

גובהו של מק'קאן הוא 1.98 מ'.

==פילמוגרפיה נבחרת==
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! שם !! תפקיד
!הערות
|-
| 2002–2003 ||מועדון הספר|| קני מקלאוד
|
|-
| 2003 || Young Adam || סאם
|
|-
| 2003 || שם המשחק || סטיוארט בראון
|
|-
| 2003 || Rockface || אדם
|
|-
| 2004 || אלכסנדר || קרטרוס
|
|-
| 2005 || ביאוולף וגרנדל || ברקה
|
|-
| 2006 || לגדול בלי בושה|| האב קריצ'טון
|
|-
| 2007 || שוטרים לוהטים || מייקל ארמסטרונג
|
|-
| 2008 || Heroes and Villians || אטילה ההוני
|
|-
|2009
|סולומון קיין
|מק'נס
|
|-
| 2010 || התנגשות הטיטאנים || בלו
|
|-
| 2011 || עונת המכשפה || חייל
|
|-
| 2011–2019 || משחקי הכס || סנדור קלגיין
|
|-
| rowspan="2" |2015
|לאט במערב
|ג'ון רוס
|
|-
|Banished 
|מרסטון
|סדרה
|-
|2017
|XXX: הילוך גבוה 
|טורץ' טניסון
|
|-
|2019
|ג'ומנג'י: השלב הבא
|ג'ארגן האכזר
|
|-
|2022
|אגדת ווקס מכינה
|דיוק ודמאייר
|דיבוב; 4 פרקים
|-
|2022–2023
|רובוטריקים: ניצוץ כדור הארץ
|מגהטרון
|דיבוב; 12 פרקים
|-
|2024
|נאקלס
|"הקונה"
|3 פרקים
|}
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1969
Mass Effect 3

Mass Effect 3 הוא משחק פעולה ותפקידים שפותח על ידי חברת BioWare והופץ על ידי EA. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Microsoft Windows, ה-Xbox 360, ה-Wii U וה-PlayStation 3. המשחק הוא השביעי בסדרת Mass Effect.

== משחקיות ==
היבטים מסוימים של המשחק Mass Effect 3, מושפעים מבחירות שנעשו במשחקים הקודמים כמו ב-Mass Effect 2 שבו ייבאו את הקבצים הקודמים למשחק החדש. אך היו שינויים, לדוגמה, אפשרויות של עיצוב השחקן השתנה בהרבה יותר מהמשחק Mass Effect 2.

במשחק Mass Effect 3 יש ארבעה מצבים שנקבעו מראש: קמפינג, מצב פעולה, מצב סיפור ומצב RPG במצב אקשן. בשביל לעלות לדמויות את השלבים, הם צריכים להשלים מיומנויות. לשחקנים, גם יש אפשרות להתאים אישית את כלי הנשק שלהם עם טווחים שונים, אופנות (סקינים), אורך קנה וסוגי תחמושת.

לאורך Mass Effect 3, השחקנים צריכים להגדיל את הכוח הצבאי היעיל שלהם, כדי להתכונן למשימה האחרונה של המשחק. EMS מחושב על ידי הכפלת הכוח הצבאי, TMS הוא מדד של נכסי מלחמה הכולל הישגים משל Mass Effect ו-Mass Effect 2 וכמו כן גם פריטים שנרכשו מ-Mass Effect 3. ניתן לרכוש פריטים אלה בדרכים שונות, כולל שיחות מזדמנות וסריקת כדור הארץ, סריקת הפלנטה הרבה יותר פשוטה מ-Mass Effect 2 וכבר לא כוללת סריקה של כל כוכב בנפרד. אחרי כל כך הרבה הרחבות מאז Mass Effect 2, עקיפה ופריצה בוטלו במשחק.

== דרישות מערכת ==
{| class="wikitable"
|-
! !! מינימום !! מומלץ
|-
| מערכת הפעלה || Windows XP ומעלה || Windows 8 או Windows 7
|-
| מעבד || Core 2 Duo 1.8&nbsp;GHz || Core 2 Duo 2.4&nbsp;GHz
|-
| זיכרון || 1GA RAM || 2 GB RAM for XP; 4 GB RAM for Vista/Win 7
|-
| מקום בכונן קשיח || 15GB || 15GB
|-
| חומרת גרפיקה || 256MB (with Pixel Shader 3.0 support) || AMD/ATI Radeon HD 4850 512 MB, NVidia GeForce 9800 GT 512 MB
|-
|מערכת סאונד || DirectX 9.0c compatible || DirectX 9.0c compatible
|-
| רשת || Broadband internet connection and EA Origin || Broadband internet connection and EA Origin
|}

== ציונים ופרסים ==
{| class="wikitable"
|-
! האתר !! הציון
|-
| GameRankings || PC - 87.75% WIIU - 88.25% PS3 - 91.65% X360 - 92.12%
|-
| Metacritic || WIIU - 87/100 PC - 89/100 PS3 - 93/100 X360 - 93/100
|-
! האתר !! הציון
|-
| 1UP.com || A
|-
| Edge || 8/10
|-
| Eurogamer || 10/10
|-
| G4 || 5/5
|-
| Game Informer || 10/10
|-
| GameSpot || 9/10
|-
| GameTrailers || 9.5/10
|-
| IGN || 9.5/10
|-
| Official Xbox Magazine || 10/10
|-
| PC Gamer || 93/100
|-
! האתר !! הפרס
|-
| Game Informer || המשחק של השנה 2012
|-
| PC Gamer || המשחק של השנה 2012
|}

== ראו גם ==
*Mass Effect
*Mass Effect 2

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* [http://www.vgames.co.il/article/16557.html ביקורת משחקים: Mass Effect 3], אתר [http://www.vgames.co.il משחקים] ויגיימס 
* [http://www.vgames.co.il/article/16836.html ביקורת משחק: Mass Effect 3 Extended Cut], אתר [http://www.vgames.co.il משחקים] ויגיימס 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף שלישי)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:Mass Effect
קטגוריה:BioWare
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי Wii U
קטגוריה:משחקי פעולה-תפקידים
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקנדה
הטרגדיה (ציור)

הטרגדיה (La Tragédie) היא אחת מיצירות האמנות של פבלו פיקאסו, צוירה בשנת 1903. זוהי תמונת שמן על בד קנבס, בגובה 105.4 ס"מ על 69 ס"מ, והיא מוצגת כיום בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון. 
== היצירה ==
התמונה צוירה בתקופה הכחולה של פיקאסו, תקופה המתאפיינת בתמונות של מלאנכוליה, עצב רב ותחושת בדידות. הצבע הכחול המאפיין את התקופה, והיעדר צבעים אחרים, מדגישים את תחושת חוסר התקווה. 

בתמונה נראים גבר אישה וילד, העומדים על שפת הים. הדמויות רזות ומוארכות, ותופסות את כל מרחב התמונה. שלוש הדמויות יחפות ולבושות בלויי סחבות, והגבר אינו מגולח. פני הדמויות ברורים וחדים, ביחס לשאר הציור, ובהבעתם סבל וצער. הם אינם מביטים זה בזה, ונראה כי כל אחת מהדמויות שקועה בצערה. שני המבוגרים עומדים בעמידה סגורה, משלבים ידיים, ומרכינים מבט אל הקרקע. הילד אמנם מישיר מבט, אך זה מעורפל ואטום. את ידיו הוא מניף בתנועת חוסר אונים. 

הרזון והפנים המוארכות של הדמויות הן השראה מעבודותיו של אל גרקו. לאחר מותו של אל גרקו נשכחו עבודותיו, עד סוף המאה ה-19 בה גילה האמן הצעיר דאז, פיקאסו, ואחרים, עניין מחודש באופן ההבעה הייחודי שלו. הלבוש המרופט שבתמונה, העוני והסבל, האופייניים גם לתמונות אחרות בציורי התקופה הכחולה של פיקאסו, מתייחסים לחסכים הפיזיים שפיקאסו עצמו חווה בתחילת המאה העשרים, בעת שנאבק לבסס את עצמו כאמן. הדמויות מנסות לשווא להתעטף בסחבות אותן הם לובשים, אך רגליהם נותרות יחפות. עמידתם כפופה, פניהם מיוסרים, וניכר כי הדמויות סובלות מרעב ומקור.

השם אותו נתן פיקאסו לתמונה, "הטרגדיה", מעלה שאלות. האם הטרגדיה היא מחלה, מוות, אסון חיצוני, או שמא הטרגדיה היא בצערן של הדמויות, בבדידות בה הן נתונות, כלואות בסיבלן. לא ידוע על אירוע ספציפי הקשור לציור. נראה כי הגבר, האישה והילד, מדגימים את כלל הסבל האנושי. העירפול שהיצירה מותירה והמשמעויות הרבות האפשריות בה, הן היבט נוסף של עידן המודרניזם לפי פיקאסו, בציורי "התקופה הכחולה" שלו, עידן של חוסר ודאות וצער. 

התמונה הופיעה על כריכת הספר סיפור על אהבה וחושך של עמוס עוז, במהדורה העברית.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.nga.gov/feature/picasso/technique.shtm על התמונה], באתר המוזיאון הלאומי לאמנות, וושינגטון

קטגוריה:יצירות אמנות מודרניסטיות
קטגוריה:אוספי הגלריה הלאומית לאמנות (וושינגטון די. סי.)
קטגוריה:פבלו פיקאסו: ציורים
סמל מקלנבורג-מערב פומרניה

הסמל הקטן של מקלנבורג-מערב פומרניה

סמל מקלנבורג-מערב פומרניה (גרמנית: Wappen Mecklenburg-Vorpommern) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית מקלנבורג-מערב פומרניה. הסמל נקבע בחוקת המדינה ב-1990' ועיצובו מתבסס על סמלי הנסיכויות ההיסטוריות שבשטחיהן מתקיימת המדינה כיום.

המגן הגדול מחולק לארבעה חלקים: בחלקים הראשון והרביעי מוצג ראשו הקטוע (הרלדית) של פר שחור עם קרניים כסופות, לשון אדומה וכתר זהוב בשדה זהוב. זהו סמלו ההיסטורי של מחוז מקלנבורג. בחלק השני של המגן מוטען גריפון זקוף אדום בשדה כסוף, סמלה ההיסטורי של פומרניה. בחלק השלישי של המגן מוטען עיט אדום עם כנפיים מעוטרות בתלתן זהוב בשדה כסוף, סמלה ההיסטורי של ברנדנבורג.

המגן הקטן מחולק לשניים: החצי הימני מראה ראש קטוע של פר שחור בשדה זהב. בחציו השמאלי של המגן נמצא גריפון זקוף אדום בשדה כסוף.

המצאות כפולה של ראש פר בסמל נועד לבטא את שתי המדינות ההיסטוריות: מקלנבורג-שטרליץ ומקלנבורג-שוורין.
==חלקים המרכיבים את הסמל==
{|class="wikitable"
|-align = center
|מקלנבורג||פומרניה||ברנדנבורג
|-align = center
}

==ראו גם==
* מקלנבורג-מערב פומרניה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mecklenburg-vorpommern.eu/cms2/Landesportal_prod/Landesportal/content/en/State_and_Government/Our_State/State_Symbols/State_Coats_of_Arms/index.jsp הסמל באתר המדינה]

מקלנבורג-מערב פומרניה
קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה
סנקילוטים

הסנקילוט

הסנקילוטים (בצרפתית: Sans-culottes כלומר חסרי האברקיים) היה הכינוי שנטלו לעצמם המון העם מהמעמד העירוני הנמוך בתקופת המהפכה הצרפתית, שנציגיהם באספה הלאומית השתייכו לשמאל הקיצוני. הם היו החריפים ביותר וחסרי המעצורים ביותר בתביעותיהם לסילוק והענשת האריסטוקרטיה ובעלי ההון והחרמת רכושם לטובת הציבור. קבוצה זו זכתה הודות למהפכה להישגים פוליטיים וזכויות אזרח ללא תקדים. חבריה נמנו עם המפגינים ברחובות ועל המתרסים ברחובות הערים ומילאו את שורות צבא צרפת בעת מלחמות המהפכה הצרפתית. 

== הרכב ופעילות מהפכנית ==
הסנקילוטים הורכבו בעיקר מעניים עירוניים, בעלי מלאכה קטנים, זבנים, פועלים בלתי-מקצועיים, שוליות וכללו גם אלמנטים של העולם התחתון העירוני. הם היוו את המסה הפעילה בימי המהפכה. לסנקילוטים לא היה מנהיג, אך דוברם הרהוט ביותר היה ז'אק אבר (Jacques Hébert) שקרא לסילוק האצולה, הבורגנות ובעלי ההון והטיף לחלוקה שווה של המשאבים ולקיבוע מחירי המזון. עקב חוקי גיוס החובה הכללי החל מ-1791 היוו הסנקילוטים את רוב הצבא המהפכני.

הסנקילוטים עמדו מאחורי רציחות ספטמבר ב-1792, בהן נרצחו כ-1,200 אסירים פוליטיים, רובם אנשי הכנסייה הקתולית ובהם נשים וילדים. שילובם יחד עם חברי המועדון היעקוביני בראשות מקסימיליאן רובספייר במאי 1793 הוביל להדחת הנהגת הז'ירונדינים המתונה יחסית ולשלטון הטרור. עם זאת, כשנה לאחר מכן, בשיא השתוללות הטרור, פנה רובספייר כנגד הסנקילוטים שהגדישו את ההסאה והטרור הופנה כנגדם, ב-24 במרץ הועלה אבר עצמו לגיליוטינה. ללא הנהגה התפוררה הזהות של הסנקילוטים לאחר מכן, אף שהכינוי הושמע רבות לזכות ולגנאי בהמשך בצרפת ומחוצה לה.

== יחס היסטוריוגרפי ==
היחס לסנקילוטים משתנה לפי הגישה ההיסטוריוגרפית. אנשי הגישה המרקסיסטית והמסורת הקלאסית מאלכסיס דה טוקוויל, ז'אן ז'ורס וז'ורז' לפברה ועד אלבר סובול ואריק הובסבאום נוטים לתארם כמעמד בעל חשיבות ואפיון ייחודי וכליבה של המהפכה (בצד, ואף יותר מן הבורגנות) ואף כסוג של פרולטריון מוקדם בעל תודעה מעמדית שפעל מתוך אמונה באידיאלים של חירות, שוויון, אחווה. לעומתם, היסטוריונים מבקרי המהפכה מאדמונד ברק ועד להיסטוריונים רוויזיוניסטים כפרנסואה פירה מתארים את הסנקילוטים כאספסוף מוסת, נבער ונפשע שמניעיו שנאה וקנאה בבני מעמדות האצולה וההון ורצון לנקום בהם ולהחליפם. הסנקילוטים, לטענת הביקורת, נוצלו על ידי ראשי המהפכה הבורגנים כבשר תותחים.

== הופעה חיצונית ==
הסנקילוטים לבשו כעין מדים מהפכניים שכללו חבישת מצנפת המהפכה, מכנסיים לעיתים מפוספסים, מקטורן קצר (למעלה מהברך) ונעלי עץ.

== לקריאה נוספת ==
* ולטר מרקוב, סאנקילוטים ויעקובינים, בתוך: אלי בר-נביא ומשה צוקרמן (עורכים), בשם החירות והשוויון, מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי תש"ן עמ' 233-223

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המהפכה הצרפתית
ליאו רוזנבליט

ליאו (אליעזר) רוזנבליט (בגרמנית: Leo Rosenblüth; ה' באלול תרנ"ג, 18 באוגוסט 1893 – ז' באייר תשכ"ו, 27 באפריל 1966) היה רופא יהודי-גרמני ישראלי. נודע כ"רופא הילדים של ראשון לציון".

==ביוגרפיה==
נולד בעיירה מסינגוורק שבגרמניה, בנם של שלום שמואל (סמואל) ופניה (פני) רוזנבליט, יהודים אמידים ושומרי מצוות מנאמני תורה עם דרך ארץ, ואחיהם של פנחס רוזן ושל מלכה (מלי), אשת ד"ר פליקס דנציגר, מייסד ומנהל בית החולים דנציגר (הוריו של הפסל יצחק דנציגר).

למד באוניברסיטאות גרמניה, ולאחר שקיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת היידלברג, התמחה ברפואת ילדים. עבד כרופא בברלין ובמקביל היה פעיל ציוני. היה חבר הנשיאות של אגודת הסטודנטים הציונים בגרמניה, קרטל יידישר פרבינדונג (Kartell jüdischer Verbindungen), ובשנת 1913 השתתף בקונגרס הציוני האחד עשר שהתכנס בווינה.

בשנת 1923 עלה לארץ ישראל. עם בואו עבד כרופא בקליניקה של גיסו ד"ר דנציגר בירושלים. במהלך עבודתו אושפזה שם אנה שטרן, צעירה ילידת גרמניה וחברה בתנועת הנוער הציונית גרמנית "בלאו וייס" שעלתה לארץ בראשית שנות ה-20. בשנת 1924 נישאו השניים. לאחר נישואיו נדדו במספר מקומות בארץ ישראל שבהם שימש כרופא: בבית החולים דנציגר בתל אביב, בעתלית ובנס ציונה. בשנת 1928 התיישב עם משפחתו בראשון לציון ושימש כרופא הילדים של ראשון לציון וסביבתה. אשתו עבדה לצדו במרפאה.

בשנות ה-30 היה פעיל בהתאחדות עולי גרמניה וכיהן כיו"ר הארגון בראשון לציון. היה איש המפלגה הפרוגרסיבית והיו"ר שלה בראשון לציון. בין השנים 1937–1939 היה חבר מועצת המועצה המקומית ראשון לציון.

הניח את אשתו ושני בניו: החידונאי ואיש הרדיו שמואל רוזן ואיש תורת הביואורגונומי רפי רוזן. נקבר בעירו - ראשון לציון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=14765 ליאו אליעזר רוזנבליט] באלבום המשפחות - עדת ראשון-לציון
* 
* (בשלושים למותו)

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:רופאי ילדים יהודים
קטגוריה:משפחת רוזן-רוזנבליט
קטגוריה:חברי מועצת העיר ראשון לציון
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
בית החולים דנציגר

בית החולים דנציגר היה בית חולים קטן שפעל בתל אביב בין השנים 1929 – 1976. נקרא על שם מייסדו ומנהלו ד"ר פליקס דנציגר.

==היסטוריה==
ד"ר דנציגר, רופא כירורג יליד גרמניה, עלה בשנת 1923 לארץ ישראל ופתח בית חולים פרטי בשם "קליניקת דנציגר", מול שער הפרחים בירושלים. בסוף שנת 1929, בעקבות מאורעות תרפ"ט, עבר עם משפחתו לתל אביב. עם בואו ייסד את בית חולים דנציגר, בתוך דירה בת שבעה חדרים וגן, בקרן הרחובות גרוזנברג-יעבץ-מוהליבר<ref></ref>, בסמוך לגימנסיה הרצליה. בית החולים שימש בעיקר כקליניקה כירורגית. המרתף, שכניסתו הייתה בחצר בית החולים, שימש כחדר מתים. המשפחה עצמה התגוררה בבית מול בית החולים. החצר האחורית של בית החולים שימשה כמגרש משחקים של ילדי השכונה.

ב-16 ביוני 1933, מיד לאחר ההתנקשות בחיים ארלוזורוב, הוזעק ד"ר דנציגר מבית החולים שלו לבית החולים הדסה כדי לבצע את הניתוח להוצאת הקליע מגופו, אך לא הצליח להצילו. 

בחצר בית החולים הקים בנו של ד"ר דנציגר, הפסל יצחק דנציגר, סטודיו לפיסול שבו יצר בסוף שנות ה-30 את יצירותיו הידועות הראשונות ובהן הפסל "נמרוד". בסטודיו למדו אמנים צעירים, ובהם בנימין תמוז ויחיאל שמי. בנימין תמוז קרא לספרו (המתאר את יצירת "נמרוד") "בין עדן לאופיר", על שם מיקומו של חצר בית החולים דנציגר, בין קולנוע עדן לקולנוע אופיר<ref></ref>. הסטודיו הפך למקום מפגש תרבותי לאמנים וסופרים צעירים ובהם אהרן אמיר, ובמהלך המפגשים הופצו הרעיונות הכנעניים. 

בית החולים גם מוזכר בספרו של מקס ברוד UNAMBO.

בית החולים פעל עד להריסת המבנה, בשנת 1976. עם הריסת המבנה נהרס גם עץ שקמה גדול שניצב בחצר בית החולים ליד הכניסה למרתף. בשנת 1985 נבנה על שטח בית החולים בניין משרדים על ידי חברת אל-רוב.
==לקריאה נוספת==
*דניאלה דנציגר זייטמן: הדוקטור; הוצאת טפר, 2020.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

דנציגר
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
דנציגר
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קליפת המוח הקדם-מוטורית

קליפת המוח הקדם-מוטורית היא חלק מקליפת המוח שנמצא באונה המצחית. היא ממוקמת באזור ברודמן 6 בקדמת האזור המוטורי העיקרי ושולטת עליו, כך שיש לה השפעה ישירה על ההתנהגות.
בדומה לאזור המוטורי המשלים גם קליפת המוח הקדם-מוטורית אחראית על שלבים שונים בתכנון התנועה והיא מוציאה אותה לפועל באמצעות הקשרים שלה לאזור המוטורי העיקרי.

קליפת המוח הקדם-מוטורית מעורבת בלמידה וביצוע של תנועות מורכבות אשר מסתמכות על מידע חושי.
בהתאם לכך, שלב העברת המידע לקליפת המוח הקדם-מוטורית, הוא חלק מרכזי של התפקודים הניהוליים, אשר מאפשר את ההכנה של ההתנהגות המתוכננת לקראת הוצאתה לפועל.

היא מעורבת גם ביכולת להגיב לגירוי שרירותי כמו המילים של השפה האנושית.
מבחינת הסמיוטיקה מילה היא מסמן המייצג מסומן כלשהו. כלומר, המילה "שולחן" אינה זהה לשולחן ממשי, אלא מייצגת אותו באופן עקיף. במובן זה שפת הדיבור משתמשת ברצפים קוליים שונים כדי לסמל את המושגים הנחוצים למען יצירת תקשורת והעברת מידע. שפות שונות משתמשות בצלילים אחרים לאותם המסומנים. הקשר בין המילים לבין המשמעות שהן מציגות הוא שרירותי ועל כן הוא צריך להילמד במסגרת תהליך של רכישת שפת אם.

קליפת המוח הקדם-מוטורית שולחת מידע לתצורה הרשתית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האונה המצחית
אוזימו

אוזימו (באיטלקית: Osimo) היא עיר וקומונה בפרובינציית אנקונה שבמחוז מארקה, איטליה.
== היסטוריה ==
העיר הוקמה במאה השנייה לפנה"ס, על ידי תושבי אנקונה היווניים. מאוחר יותר נכבשה העיר על ידי הרומאים, וחומותיה בוצרו. חלק מן החומה הבצורה קיים עד היום.

העיר התפרסמה בזכות אמנת אוזימו שנחתמה בעיר, שהסדירה את עתיד טריטוריית טריאסטה.

בעיר כ-34,285 תושבים (נכון לאוקטובר 2012).

בעיר מת ונקבר יוסף מקופרטינו, קדוש נוצרי, פטרון הטייסים וחולי הנפש.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מארקה: ערים
ואלרי ביקובסקי

ואלרי פיודורוביץ' ביקובסקי (ברוסית: Валерий Фёдорович Быковский; 2 באוגוסט 1934 – 27 במרץ 2019) היה קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשלוש משימות במסגרת תוכנית סויוז. נבחר בקבוצת הקוסמונאוטים הראשונה, יחד עם יורי גגארין, והתאמן לטיסה במסגרת תוכנית החלליות ווסטוק.

== קורות חיים==
ביקובסקי נולד בעיירה במחוז מוסקבה. בשנת 1955 לאחר סיום בית הספר לטייסי קרב בחיל האוויר הסובייטי. ביקובסקי התקבל ליחידה להכנת טייסי חלל כבר בסבב הראשון.

את טיסתו הראשונה ביצע ביקובסקי בחללית ווסטוק 5 בין 14 ביוני ל-19 ביוני 1963. הטיסה בוצעה לצד טיסה של חללית ווסטוק 6 ועל סיפונה הייתה ולנטינה טרשקובה. טיסתו השנייה התקיימה בשנת 1976 ובה ביקובסקי היה מפקד צוות של חללית סויוז 22. בשנת 1978 הוא טס בחללית סויוז 31 יחד עם הקוסמונאוט המזרח גרמני זיגמונד יאן. סויוז 31 התחברה לתחנת חלל סאליוט 6. ולאחר שהייה בחלל במשך 7 יממות, ביקובסקי חזר לכדור הארץ על סיפונה של חללית סויוז 29.

ביקובסקי היה בצוות קוסמונאוטים עד לשנת 1988 בה הוא פרש מהיחידה ומחיל האוויר.

בשנים 1965–1969 ביקובסקי היה בראש צוות קוסמונאוטים סובייטים שהתכוננו לטיסה לירח. בשל התקלות בחללית ואי-יכולת להקדים את הצוות האמריקאי המשימה בוטלה.

בשנים 1988–1991 ביקובסקי התגורר בגרמניה המזרחית בה היה מנהל בית התרבות הסובייטי.

לביקובסקי היו שני בנים, טייסי קרב. אחד מהם נהרג בתאונת מטוס בשנת 1985.

ביקובסקי נפטר ב-27 במרץ 2019.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/cosmonauts/english/Bykovsky_Valery.htm תקציר נתונים באתר ספייספאקטס]
* [http://www.astronautix.com/b/bykovsky.html נתונים מאנציקלפדיית החלל]
* [https://www.gctc.ru/main.php?id=1045 ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס] 
* [https://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=815 ביוגפריה מפורטת] 
* 

קטגוריה:קוסמונאוטים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הסובייטי
קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:גיבורי גרמניה המזרחית
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2019
אין דברים כאלה

אין דברים כאלה היא תוכנית בהנחיית החזאי דני רופ, ששודרה בערוץ 10.

בתוכנית הוצגו סרטוני וידאו, המתעדים תאונות קשות, שבאורח פלא הסתיימו ללא נפגעים בנפש. פעמים רבות הוצגו תאונות מכוניות, ונפילות של בני אדם, ולעיתים גם תאונות יוצאות דופן, וגם תאונות שבהן מעורבים ילדים או בעלי חיים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
איגוף אנכי

רגימנט הריינג'רס ה-75 בפלישה לגרנדה בשנת 1983]]
איגוף אנכי או "נחיתת סער אווירית", היא טקטיקה צבאית אשר מנצלת את כוח השינוע והאש של כלי טיס כדי להנחית כוח צבאי, הכולל חיילים וציוד, בעומק שטח האויב, בין באמצעות צניחה ובין באמצעות דאונים או מסוקים.

בעת מלחמה נדרשים צבאות לצלוח מכשולים רבים ובהם מכשולים הנדסיים, ובהם שדות מוקשים, ומכשולים בדמות שטח קשה לחצייה דוגמת נהרות והרים. מצבים אלו דורשים שימוש באמצעי תובלה מהיר ככל האפשר כדי להביא לוחמים לאזורי לחימה. בעידן המודרני, נחיתת לוחמי חי"ר, כמו צנחנים וכוחות יבילי אוויר, כדי לכבוש ולבסס ראש גשר שכזה היא בין המורכבות בטכניקות הקרביות, בשל היכולת המוגבלת לתיאום ולתקשורת בין מאמצי הסיוע האווירי, הכולל שינוע ואש, הסיוע הימי במידת הצורך והלחימה הקרקעית.

אספקת כוחות אלו היא עניין מורכב. במבצעים אלה משתמשים הכוחות במטוסי תובלה ומסוקי סער, ומסתייעים במטוסי קרב ומסוקי קרב.

במלחמת העולם השנייה נערכו מבצעי איגוף אנכי רבים ובהם מבצע מרקט גארדן והפלישה לנורמנדי. במלחמת וייטנאם ביצע צבא ארצות הברית מבצעי איגוף אנכי מוסקים רבים כאשר המפורסם שבהם הוא קרב יה דראנג. בצה"ל התבצעו מספר מבצעי איגוף אנכי לאורך השנים ובהם הצניחה במיתלה, מבצע קינוח ומבצע שינוי כיוון 11.

השיטה משמשת גם כוחות קומנדו וסיור המבצעים פשיטות לעומק האויב ובהן מבצע חנית נפטון, מבצע אנטבה, מבצע תרנגול 53 והפשיטה המוטסת על אבן אמאל.

רגימנט הפרשים ה-7 מצבא ארצות הברית נוחת בא"נ אקס ריי]]

== לקריאה נוספת ==
* אלישיב שמשי, נוע כבר, לכל הרוחות!, הוצאת מודן, 2011, פרק רביעי: לאט וחכם עם הצלחה מהירה, חטיבת צנחנים 317 בכיבוש החרמון הסורי 21-22 באוקטובר 1973, עמודים 67-84.
* ס.ל.א מרשל, "הם צנחו בלילה", הוצאת מערכות מאנגלית: אהרן אמיר.
* קורנליוס ראיין, "גשר אחד רחוק מדי", הוצאת זמורה ביתן מודן, 1979.
* קורנליוס ראיין, "היום הארוך ביותר", הוצאת מערכות, 1982.
* סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005.
* סטיבן אמברוז, "יום הפלישה", הוצאת זמורה ביתן, מאנגלית: מרדכי ברקאי, 1995 - תיאור מקיף של יום הפלישה משלב ההכנות ועד להשלכות שבעקבותיו.
* ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972.

==קישורים חיצוניים==

* טל טובי, [https://web.archive.org/web/20200222224130if_/http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/0/110440.pdf המערכה ביא דראנג ועיצוב אופייה של מלחמת וייטנאם], מערכות 388, אפריל 2003, עמודים 24-31.
* אהוד עילם, [http://www.israeldefense.co.il/?CategoryID=534&ArticleID=592 המבצע באנטבה ואיגוף מוטס של צה"ל בעתיד], אתר "ישראל דיפנס", 10.07.2011.
* .
* ד"ר טל טובי, [https://www.maarachot.idf.il/2017/%D7%92%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%95%D7%A0%D7%95%D7%AA/%D7%9E%D7%A2%D7%A8%D7%9B%D7%95%D7%AA-475-474/%D7%94%D7%90%D7%99%D7%92%D7%95%D7%A3-%D7%94%D7%90%D7%A0%D7%9B%D7%99-%D7%9B%D7%9E%D7%94%D7%A4%D7%9B%D7%94-%D7%A6%D7%91%D7%90%D7%99%D7%AA/ "האיגוף האנכי כמהפכה צבאית"], הוצאת מערכות, גיליון 475-474

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:תעופה צבאית
קטגוריה:לוגיסטיקה
קטגוריה:תובלה צבאית אווירית
האקדמיה המלכותית הספרדית

האקדמיה המלכותית הספרדית (בספרדית: Real Academia Española; בראשי תיבות: RAE), היא המוסד הרשמי מטעם בית המלוכה הספרדי להסדרת ולקביעת חוקי השפה הספרדית. האקדמיה ממוקמת במדריד, ספרד, והיא חלק מאיגוד האקדמיות לשפה הספרדית.

האקדמיה מפרסמת את החלטותיה ומחקריה במספר פרסומים, שהבולט שבהם הוא ה-"Diccionario de la lengua española de la Real Academia Española" ("המילון לשפה הספרדית של האקדמיה המלכותית הספרדית"), או בראשי-תיבות: "DRAE".

==ייסוד האקדמיה==
האקדמיה נוסדה בשנת 1713, בהשראת אקדמיית הסובין האיטלקית והאקדמיה הצרפתית. המלך פיליפ החמישי, מלך ספרד אישר את חוקת האקדמיה ב-3 באוקטובר 1714, והעניק את חסות הכתר הספרדי לה.

מייסד האקדמיה, הדוכס חואן מנואל פרננדז פאצ'קו הגדיר את תפקידה של האקדמיה, "לוודא שדוברי הספרדית לעולם יהיו מסוגלים לקרוא את סרוואנטס".

האקדמיה הוציא לאור את פרסומה הראשון, כללי האורתוגרפיה הספרדית בשנת 1741.

==ביקורת על האקדמיה==
ביקורת נפוצה על האקדמיה, לרוב במדינות דוברות ספרדית באמריקה, היא חוסר נכונותה לבצע רפורמות ושינויים מרחיקי-לכת; היצמדותה העקבית לצורות לשוניות הנפוצות בקסטיליה והתעלמות מכאלו הבאים מאזורים אחרים ואיטיות ההוצאה לאור ועדכון המילון הספרדי היוצא על ידם.

גם על המילון נמתח ביקורת כי הוא איננו מדויק ולוקה בחסר. למשל, המילה "dinosaurio" ("דינוזאור") על-פי המילון מתייחסת רק לתת-הסדרה דמויי זאורופודים, אחת מתוך רבות בקבוצה.

עם זאת, בשנים האחרונות, החל מתחילת המאה ה-21 חל שיפור ניכר בעבודת האקדמיה, בין השאר ביצירת גרסה אינטרנטית של המילון, המתעדכנת באופן שוטף.

== האקדמיה ללאדינו ==
האקדמיה ללאדינו מתוכננת להיות שלוחה של האקדמיה המלכותית הספרדית בישראל. על הכוונות והצעדים להקמתה הודיעה האקדמיה בפרסום עיתונאי בשנת 2017. חשיבותה של הלאדינו לדברי ראש האקדמיה המלכותית הספרדית, דאריו וילהנואבה, היא בכך, שהיא משמרת ניב ארכאי של הספרדית. למרות זאת, להשקפתו, ללאדינו יש חשיבות בפני עצמה, בשל ההיסטוריה הייחודית של יהדות ספרד. הרעיון העומד מאחורי הקמת האקדמיה, לדבריו, הוא לשמר את שפת הלאדינו, במעמד של שפה עצמאית. לשם הקמת האקדמיה גויסו תשעה מומחים, ששמם לא פורסם עדיין.

ישנה מחלוקת בדבר רעיון הקמת האקדמיה בישראל ולא בספרד. יצחק כרוב, ראש הפדרציה של הקהילות היהודיות, בירך על ההחלטה, אך אמר שיעדיף שאקדמיה זו תוקם בספרד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ספרד
קטגוריה:ספרד: ארגונים
קטגוריה:ספרדית
קטגוריה:ספרד: שפות
קטגוריה:מדריד
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס להבנה הדדית
המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן

שער הכניסה למרכז הגריאטרי-שיקומי ע"ש פלימן.
פסל של [[מרדכי פיטקין בגן של מרכז גריאטרי שיקומי ע"ש פלימן בחיפה, לזכר שדה מנוחה הקטנה.]] 
תבליט של [[גרשון קניספל בכניסה לבניין הראשי]] 
המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן הוא בית חולים גריאטרי-שיקומי ממשלתי בחיפה, היחיד בצפון ישראל. הוא ממוקם ברחוב זלמן שניאור בשכונת רמות רמז בחיפה.

==היסטוריה==
בית החולים נקרא על שם משה פלימן, ראש עיריית חיפה בין השנים 1969-1973, שבתקופת כהונתו החלה בניית בית החולים. פלימן פעל להקמת בית חולים גריאטרי בחיפה, שיוכל להוות תחליף ראוי במקום לשלוח קשישים בעיר לשיקום במוסדות "מלב"ן" (מוסדות לטיפול בעולים נחשלים) של הג'וינט במרכז הארץ, כפי שהיה מקובל עד אז. 

בית החולים נוסד בשנת 1972 על ידי עיריית חיפה, ובהמשך נרכש על ידי משרד הבריאות והוגדר כבית חולים גריאטרי-שיקומי. ב-1977 נפתחה בבית החולים גם מחלקת אשפוז יום, עבור חולים שמסוגלים ללון בבתיהם.

בשנת 2004 הורתה הממשלה לפעול לקראת סגירת בית החולים והעברת מטופליו לבית החולים רמב"ם, אך לאחר מספר שבועות שונתה ההחלטה ונסגרו שתי מחלקות אשפוז. ב-2011 עלו קשיים כלכליים בעקבות מאבקים כספיים בין שירותי בריאות כללית, בתי החולים בחיפה ומשרד הבריאות, בנושא הפניית מאושפזים לפלימן.

==פעילות==
בית חולים מטפל בעיקר בחולים קשישים המגיעים לתקופת שיקום והחזרה לעצמאות תפקודית; הם מגיעים מבתי חולים כלליים בצפון, מבתי אבות או מהקהילה. חלק מהמטופלים הם חולים חריפים שמגיעים ישירות מחדרי המיון והמחלקות הפנימיות בבתי החולים. החולים סובלים לרוב מקשיים תפקודיים בעקבות אירוע מוחי, פגיעה במערכת העצבים המרכזית, מחלה כרונית, שיתוק, שברים, קטיעת גפיים ועוד.

בבית החולים כ-160 מיטות אשפוז. הוא כולל שש מחלקות, בהן מחלקות שיקום אורתופדי ונוירולוגי, מחלקות לטיפול במחלות חריפות ומחלקת מונשמים, שכוללת 23 מיטות. בבית החולים פועלים שירותים כגון מחלקת אבחון קוגניטיבי, מעבדה, בית מרקחת, מכון רנטגן, בית כנסת ושירותי משק שונים.

צוות בית החולים הרב-מקצועי, של כ-300 עובדים, כולל רופאים ממגוון תחומי מומחיות, אחיות, פסיכיאטר, רוקחים, מורים, עובדים סוציאליים, פיזיותרפיסטים, מרפאים בעיסוק, מטפלים באמנויות, קלינאי תקשורת, פסיכולוגים ומתנדבים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.hevra.org.il/08/מרכז-גריאטרי-פלימן/ מרכז גריאטרי פלימן], באתר "בתי חולים בישראל"

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי חולים שיקומיים
קטגוריה:חיפה: בתי חולים
קטגוריה:נווה שאנן (חיפה)
קטגוריה:בתי חולים גריאטריים
האקדמיה הצבאית סן-סיר

צוערי האקדמיה במהלך חגיגות [[יום הבסטיליה]]
האקדמיה הצבאית המיוחדת סן-סיר (בצרפתית: École Spéciale Militaire de Saint-Cyr) היא האקדמיה הצבאית הצרפתית החשובה ביותר. האקדמיה ממוקמת במחוז מורביאן שבחבל ברטאן שבצרפת.

משך הלימודים הוא שלוש שנים, וגילם של הסטודנטים הוא 21 בכניסתם לאקדמיה.

האקדמיה הוקמה ב-1 במאי 1802 על ידי נפוליאון בונפרטה. לאחר תקופה מסוימת, התיישבה האקדמיה בשנת 1808 בקומונה סן-סיר שבמחוז איוולין, סמוך לפריז.

לאחר תבוסת הצבא הצרפתי במהלך הכיבוש הנאצי, נדד בית הספר לצרפת של וישי, ולאחר מכן בשנת 1942 פוזר. לאחר שחרור צרפת, הוקם בית הספר מחדש במיקום חדש, בו הוא שוכן עד היום.

מבין בוגרי בית הספר ניתן למנות שלושה נשיאי צרפת, 11 מרשלי צרפת, שני אלופי הפלות ואף מבורך אחד.

האקדמיה מחזיקה מוזיאון במקום, המתעד את התפתחות הצבא הצרפתי מאז הקמת בית הספר ועד היום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:צבא צרפת
קטגוריה:בתי ספר לקצינים
קטגוריה:ברטאן
סן-סיר
האזור המוטורי המשלים

האזור המוטורי המשלים (SMA) הוא חלק מקליפת המוח המעורב בהיבטים מגוונים של תכנון תנועה. הוא מעורב בלמידה וביצוע של התנהגויות הכרוכות ברצף של פעולות.

האזור המוטורי המשלים מקבל מידע מגרעיני הבסיס.
בדומה לקליפת המוח הקדם-מוטורית גם האזור המוטורי המשלים מוציא לפועל את ההתנהגות המתוכננת באמצעות הקשרים שלו לאזור המוטורי העיקרי.

כחלק מתהליך התכנון של התנועה, האזור המוטורי המשלים תורם לניבוי התוצאות התחושתיות שלה עוד בטרם שהיא יוצאת אל הפועל. ניבוי התוצאות התחושתיות הוא היבט חיוני של התכנון המוטורי. זאת משום שמידע זה יכול לשמש כבסיס להשוואה עבור האותות המתקבלים בזמן אמת ולהגביר את דיוק התנועה של השרירים אל עבר היעד הרצוי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האונה המצחית
אלכסיי יליסייב

אלכסיי סטניסלבוביץ' יליסייב (ברוסית: Алексей Станиславович Елисеев; ) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשלוש משימות במסגרת תוכנית סויוז.

==קורות חיים==
אלכסיי יליסייב נולד בעיירה במחוז קלוגה לאב ליטאי בשם Stanislovas Kuraitis. אביו הואשם בבגידה בברית המועצות ונשלח למעצר ממושך במחנות גולאג. אימו של הקוסמונאוט התגרשה ואלכסיי הצעיר בגיל 16 החליף את שם משפחתו לשם משפחת נעורים של אמו. לאחר שחרורו אביו לא חזר למשפחתו ולמעשה אף פעם לא נפגש עם בנו לאחר השחרור.

בשנת 1951 אלכסיי יליסייב סיים את לימודי בית הספר במוסקבה והחל ללימוד באוניברסיטה טכנית על שם באומן בעיר. לאחר סיומו בשנת 1957 הוא התחיל לעבוד כמהנדס מכונות בתעשיית החלל הסובייטית. בשנת 1962 לאחר סיום לימודי הדוקטורט יליסייב חזר לעבוד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה בוא החל לעבוד לאחר בהסמכת למהנדס. תחום עיסוקו היה תכנון מערכות ניווט.

בשנת 1966 יליסייב התקבל לתוכנית הכנת קוסמונאוטים הסובייטית. את טיסתו הראשונה לחלל ביצע בחללית סויוז 5. הטיסה נערכה במשך קצת פחות מ-2 יממות. בטיסה זו לראשונה בוצע התחברות בין מספר חלליות ומעבר טייסים בין החלליות. יליסייב ביצע פעילות חוץ-רכבית במהלכה עבר לחללית סויוז 4 ואיתה הוא חזרה לכדור הארץ. 

באוקטובר 1969 יליסייב טס לחלל בחללית סויוז 8 (ולדימיר שטאלוב היה מפקד צוות). המטרה המרכזית הייתה להתחבר לחללית "סויוז 7". עקב בעיה טכנית במערכת עגינה אוטומטית והעדר יכולת לבצע עגינה ידנית המשימה בוטלה. הם חזרו לכדור הארץ לאחר 5 ימי טיסה. בתקשורת הסובייטית דיווחו של יישום מלא של התוכנית וצוות הוענקו תוארים בהתאם.

במרץ 1971 יליסייב טס לחלל בחללית סויוז 10 (ולדימיר שטאלוב היה מפקד צוות). המטרה המרכזית הייתה להתחבר לתחנת חלל סאליוט 1. עקב בעיה טכנית במערכת עגינה אוטומטית החיבור לא הושלם. לאחר התערבות צוות קרקע נמצא פתרון לניתוק מתחנת החלל. שטאלוב וצוותו חזרו לכדור הארץ לאחר 2 ימי טיסה.

לאחר עזיבת יחידת הקוסמונאוטים יליסייב המשיך את עבודתו בתעשיית החלל הסובייטית. במשך שנים הוא היה מנהל מתקנים שונים השייכים לתעשייה זו.

בשנים 1986-1991 יליסייב היה רקטור של אוניברסיטה טכנית על שם באומן במוסקבה. לאחר התפרקות ברית המועצות יליסייב כיהן בתפקידים שונים בתעשייה הפרטית שהתפתחה.

יליסייב פרסם מספר ספרים בתחום תעשיית החלל והוא בעל חמש המצאות בתחום.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/cosmonauts/english/Yeliseyev_Aleksei.htm תקציר נתונים באתר ספייספאקטס]
* [http://www.astronautix.com/y/yeliseyev.html נתונים מאנציקלפדיית החלל]
* [https://www.gctc.ru/main.php?id=1104 ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס] 
* [https://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=1308 ביוגרפיה מפורטת] 

קטגוריה:קוסמונאוטים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:גיבורי עמל של גרמניה המזרחית
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1934
עבדאללה עקל

עבדאללה עקל (בערבית: عبد الله عقل; נולד ב-13 ביוני 1998) הוא שחקן ערבי-ישראלי.

==ביוגרפיה==
עקל נולד וגדל ביפו. הוא החל להשתתף בתפקידי משנה קטנים בקולנוע ובטלוויזיה כבר כשהיה בן שבע. בין היתר, גילם תפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה "מילואים" (2005), "עבודה ערבית" (2010) ו"חטופים" (2011), בסרט הטלוויזיה "חצי טון ברונזה" (2010) ובסרטי הקולנוע "זרים" (2007), "לבנון" (2009), "מיראל" (2010), "עוד אני הולך" (2010), "בקבוק בים של עזה" (2011), "הדילרים" (2012) ו"רוק בקסבה" (2012).

בשנת 2011 גילם לראשונה תפקיד ראשי בסרט קולנוע, "דוד וכמאל". על תפקידו בסרט זה זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע שנערך בבראשוב שברומניה בשנת 2012.

בשנת 2013 גילם תפקיד ראשי בסרט נוסף, "להישאר בחיים", לצדו של סטיבן דורף.

ב-2017 גילם את עיזאת אבו אל-קווידר בעונה השנייה של "פאודה".

מ-2020 מגלם את סמי סלימאן בסדרה "מנאייכ". באותה שנה שיחק את חוסני (חייל סורי שאחראי על עינויים על חיילי צה"ל בשבי הסורי) בסדרה "שעת נעילה".

בשנת 2021 שיחק בסרטו של הבמאי אבי נשר "תמונת הניצחון".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1998
סאנטיגולד

סאנטי ווייט (באנגלית: Santi White; נולדה ב-25 בספטמבר 1976), המוכרת בשם הבמה שלה סאנטיגולד (Santigold) ובשם הבמה הקודם שלה סאנטוגולד (Santogold) היא זמרת אמריקאית, כותבת שירים ומפיקה. אלבום הבכורה שלה, Santogold, יצא ב-2008 וזכה לביקורות חיוביות. אלבומה השני, Master of My Make-Believe, יצא באפריל 2012. ב-2008 זכתה בפרס ה-NME האמריקאי לאמן מבטיח בתחילת דרכו, ובשנת 2009 הייתה מועמדת לפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית הזמרת הבינלאומית.

==ילדות ונעורים==
ווייט למדה בתיכון בעיר פילדלפיה שבמדינת פנסילבניה בארצות הברית. היא בוגרת תואר דו חוגי במוזיקה ובלימודי אפרו-אמריקאיים. את שם הבמה העניקה לה חברה שחשבה עליו ככינוי שמתאים לה. לאחר מכן עבדה ככותבת ומפיקה.

ווייט הייתה הסולנית של להקת הפאנק-רוק סטיפד. הלהקה הוציאה שני אלבומים. בעודה חברת הלהקה, קיבלה ווייט הצעה ממרטין הית' לחתום לחוזה סולו עם חברת התקליטים העצמאית מלונדון "ליזארד קינג רקורדס".

==אלבומים==
* Santogold, 2008.
* Master of My Make-Believe, 2012.

==סינגלים==
*2008:
** "Creator"
** "L.E.S. Artistes"
** "My Drive Thru"
** "Lights Out"
** "Say Aha"
*2011:
**"Go!"
*2012:
** "Big Mouth"
** "Disparate Youth"
** "The Keepers"

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976