OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
השושלת הטאהרית

השושלת הטאהרית (בפרסית: طاهریان) הקימה נציבות עם מידה רבה של אוטונומיה בשטחים המזרחיים של הח'ליפות העבאסית. עליית הטאהרים מסמלת את תחילת התפרקותה של הסמכות העבאסית בפריפריה של הח'ליפות.

==מייסד השושלת==
מייסד השושלת היה טאהר בן אל-חסין. סבו של טאהר היה ככל הנראה מוולא ממוצא פרסי. מחקר אחד טוען כי הטאהרים היו נצר למשפחה ערבית שהתיישבה בח'וראסאן בתקופה האומיית (יו קנדי מאמץ את טענות הטאהרים למוצא ערבי, אך קרוב לוודאי שטענות אלו היו כוזבות). טאהר, שהיה מצביא חשוב של הח'ליפה אל-מאמון, היה בתחילה מושל העיירה פושנג, הסמוכה להראת, בדומה לאביו ולסבו לפניו.

==עליית השושלת הטאהרית==
אחרי הניצחון של אל-מאמון על אל-אמין הפך טאהר למושל סוריה ואזור אל-ג'זירה (צפון מסופוטמיה). בשנת 821 עבר לח'וראסאן שהפכה לבסיס השושלת. בנוסף שלטו הטאהרים בשיא כוחם גם על ריי, כרמאן, ח'ווארזם ובאופן נומינלי גם על טבריסתאן. סיסתאן היה מחוז חסות של הטאהרים בח'וראסאן עד להשתלטות העיארון על אזור זה. הסאמאנים פעלו כווסאלים של הטאהרים בטרנסאוקסאניה. נצר של המשפחה הטאהרית מונה למושל פארס. משרת ה"צאחב א-שורטה" (מפקד המשמר) בבגדאד הייתה מקור כוח חשוב של הטאהרים מעלייתם ועד אחרי נפילת ח'וראסאן לידי הצפארים. בני המשפחה הטאהרית החזיקו במשרות חשובות גם בעיראק, ואף בחצי האי ערב.

==נפילת השושלת הטאהרית==
הסוף דה-פקטו של השושלת הטאהרית בא עם נפילת ח'וראסאן לידי הצפארים ב-873. למרות זאת נותרה למחמד בן טאהר מישרתו כראש השורטה וכמושל בגדאד ואף המשיך להחזיק לסירוגין בתואר של מושל ח'וראסאן, למרות שלא שלט בה.

==יחס הטאהרים אל הח'ליפות בבגדאד==
טאהר השמיט את שם הח'ליפה מהח'וטבה ומחלק מהמטבעות שטבע. למרות שזהו הדפוס הקלאסי להצהרת עצמאות מהח'ליפות, מת טאהר בשנת 822, זמן קצר אחרי פעולות אלו, ואיננו יודעים אם התכוון לבסס לעצמו ממלכה אוטונומית. יורשיו של טאהר לא ניסו להצהיר על עצמאותם ושמרו על נאמנות דה-יורה לח'ליפות.

==האפיון הדתי של הטאהרים==
הטאהרים נחשבו לסונים נאמנים. עם זאת, במספר התייחסויות במקורות, נזקפים סנטימנטים פרו-שיעיים לחלק מבני המשפחה הטאהרית. ייתכן שהיו אלה רק נטיות פרו-עליות.

==ראו גם==
*השושלת הסאמאנית
*השושלת הצפארית

==לקריאה נוספת==
* כאהן, קלוד, האסלאם, מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית (המאה השביעית עד סוף המאה החמש-עשרה), תל אביב: דביר, תשנ"ה / 1995.
* קנדי, היו, מחמד והח'ליפות: המזרח התיכון המוסלמי מהמאה השישית עד המאה האחת-עשרה, עמנואל קופלביץ' (מתרגם), ירושלים ובאר שבע: מוסד ביאליק והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשנ"ט / 1998.
* Gordon, Matthew S., The Breaking of a Thousand Swords: A History of the Turkish Military of Samara (A.H. 200-275/815-889 C.E.), Albany, NY: State University of New York Press, 2001.

==קישורים חיצוניים==

* מעוז, משה, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=20571&kwd=6936 בית עבאס], מתוך "הספרייה הווירטואלית של מטח".
* 

טאהרית
קטגוריה:שושלות איראניות
מודעות בזמן הרדמה

מודעות בזמן הרדמה (באנגלית: Anesthesia awareness) היא מצב שבו מטופל הנמצא תחת הרדמה כללית, נשאר בהכרה מלאה או חלקית, אך גופו ושריריו משותקים ומונעים ממנו את יכולת התנועה והדיבור. במצב כזה, ייתכן שהוא יחוש כאב כפי שהיה מרגיש אדם ער, אך הסובבים, כולל הצוות הרפואי, לא יידעו על כך. השכיחות המדויקת של התופעה אינה ברורה לחלוטין, אך אין חולק על כך שהיא נדירה יחסית. <br />
מודעות בזמן הרדמה מתרחשת כאשר ההרדמה הניתנת למטופל אינה מספיקה כדי להביא אותו לחוסר הכרה מוחלט. במקרה כזה, הוא עלול להרגיש כאב או לחץ במהלך הניתוח, לשמוע שיחות ולחוש בחוסר היכולת לנשום - אם אכן כך.
במקרה שהתופעה מתרחשת, כ-42% מהמטופלים חשים את הכאב של הניתוח, 94% מהם חווים פאניקה או חרדה ו-70% חווים סימפטומים פסיכולוגיים מתמשכים. במקרים מסוימים, עלולה להתעורר בעקבות כך הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD) שמצריכה טיפול ממושך.

הדרך בה חווים המטופלים השונים את המצב של מודעות בזמן הרדמה, שונה מאוד מאדם לאדם, וכך גם הדרך בה הם מגיבים אליה. במצב החמור ביותר המטופל מודע לחלוטין למתרחש סביבו, וחש כאב כאילו הוא עירני לגמרי. במקרים אחרים, עלולה להיות רק תחושה קלה של חוסר נוחות, ערנות חלקית או שמיעת חלקי שיחות בלבד.

==שכיחות התופעה==
כאמור, אין תמימות דעים לגבי שכיחותה המדויקת של התופעה. על פי מחקר שנעשה בקרב 19,575 מנותחים בארצות הברית נמצאו עשרים וחמישה שטענו כי היו ערניים בזמן ההרדמה, כלומר שכיחות של 0.1 עד 0.2% או אחד מתוך חמש מאות עד אלף איש. 
עם זאת, מחקר מקיף יותר הראה שרק שישה מקרב 87,361 חולים שנבדקו העידו על כך, מה שמצביע על שכיחות של 0.0068%. ישנם מחקרים המצביעים על עלייה בשיעור הסובלים מהתופעה בקרב מנותחים שקיבלו חומרים להרפיית שרירים. 

==מניעה==
טרם נמצאה דרך למנוע לחלוטין את תופעת המודעות בזמן הרדמה, אך על ידי מספר צעדי מנע ניתן להוריד את שכיחותה: 

* יש להקפיד שהתהליך ההרדמה יבוצע על ידי צוות רפואי מיומן הכולל לפחות רופא מרדים.
* יש להימנע מביצוע הרדמה כללית במקרים שהדבר איננו הכרחי.
* יש לתת תערובת חומרי הרדמה מגוונת הכוללת תרופות הרדמה ממשפחות כימיות וממשפחות תרפויטיות שונות, במיוחד באנשים המטופלים פסיכיאטרית או סומנולוגית אשר ייתכן שתערובת מסורתית פחות תשפיע עליהם.
* יש להקפיד על מתן מינון מדויק של תרופות הרדמה.
* יש לקיים ניטור קפדני של כלל הפרוצדורה הרפואית.

רופא מרדים שעבר הכשרה מתאימה אמור לדעת היטב על הגורמים לתופעה ולנסות למנוע אותם ככל הניתן וגם על התנהלותו שלו אמור להיות פיקוח חיצוני כל שהוא, בכל ניתוח.

==ניטור באמצעות EEG==
על אף שלא נמצאה דרך למנוע מצב שבו מטופל נשאר בהכרה מלאה, ישנם מכשירים חדשים המבוססים על אלקטרואנצפלוגרם (EEG) שבאמצעותם ניתן לגלות זאת, ובמקרה כזה להימנע מלנתח או במקום זאת, להוסיף חומרי הרדמה אחרים לתערובת. 

מכשירי ניטור אלה, שעקרון פעולתם דומה לזה של מכשירי EEG אחרים, מודדים בזמן אמת את הפעילות החשמלית בקליפת המוח ומציגים ערכים שבין 0 ל-100, כאשר המספר 100 מייצג אדם עירני לחלוטין, ואפס - חוסר פעילות חשמלית. הטווח הנורמלי של אדם מורדם צריך להיות בין 40 ל-60, כאשר ערך גבוה מ-60 מצביע על ערנות.

== אזכורים בתרבות ==
רוב עלילת סרט הדרמה משנת 2007, סכין בלב, עוסקת בניתוח שבו המנותח חווה מודעות בזמן הרדמה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כאב
קטגוריה:הרדמה
פרס ארנסט בלוך

פרס ארנסט בלוך הוא פרס המוענק מדי שלוש שנים על ידי מרכז ארנסט בלוך ועיריית לודוויגסהאפן.

הפרס נוסד בשנת 1985 לציון 100 שנה להולדתו של הפילוסוף הגרמני ממוצא יהודי ארנסט בלוך. הפרס מוענק בעבור "יצירה יוצאת דופן או תרומה מדעית בעלת גישה פילוסופית... בעלת חשיבות לתרבותינו וניתוח ביקורתי של המציאות". סכום הפרס הוא כעשרת אלפים יורו. יחד עם הפרס המרכזי מוענק גם פרס קטן ליוצר צעיר בסך 2,500 יורו.

רשימת זוכי הפרס:
* 1985: פרס ראשי - דולף שטרנברגר; פרס משני - לא ניתן
* 1988: פרס ראשי - האנס מאייר; פרס משני - אנה צז'קה
* 1991: פרס ראשי - לשק קולקובסקי; פרס משני - פרנסואה וילמרט
* 1994: פרס ראשי - יירגן מולטמן; פרס משני - אלק קרוטשניט
* 1997: פרס ראשי - פייר בורדייה; פרס משני - מיכאל פאון
* 2000: פרס ראשי - אריק הובסבאום; פרס משני - נאביד קרמני
* 2003: פרס ראשי - איוון נייג'ל; פרס משני - ריינר מאסטטן
* 2006: פרס ראשי - דן דינר; פרס משני - קורליין אמק
* 2009: פרס ראשי - שילה בנחביב; פרס משני - ראלף בקר
* 2012: פרס ראשי - אבישי מרגלית; פרס משני - ליסה הרצוג
* 2015: פרס ראשי - אקסל הונת; פרס משני - אן קוטן
* 2018: פרס ראשי - אשיל מבמבה; פרס משני - מקסימילין פרובסט

== קישורים חיצוניים ==
* 

בלוך
*
1939 בקולנוע

שנת 1939 בקולנוע כללה אירועים משמעותיים רבים.
== אירועים ==
היסטוריונים וחובבי סרטים רבים חוזרים ל-1939 ומכתירים אותה כ"שנה הטובה בהיסטורית הקולנוע". הוליווד הייתה בשיא תור הזהב שלה, וסרטים יוצאי דופן רבים מאוד יצאו לאור, חלקם נמנים בין הקלאסיקות של כל הזמנים.

* 15 באוגוסט - פרימיירה להקוסם מארץ עוץ בלוס אנג'לס, קליפורניה
* 17 באוקטובר - פרימיירה למר סמית הולך לוושינגטון בוושינגטון די. סי.
* 15 בדצמבר - פרימיירה לחלף עם הרוח באטלנטה, ג'ורג'יה

== שוברי הקופות ==
{|class="wikitable" style="width: 600px;"
! מקום || שם || אולפן || שחקנים
|-
| 1.
| חלף עם הרוח
| סלזניק אינטרנשיונל, MGM
| קלארק גייבל וויוויאן לי
|-
| 2. 
|הקוסם מארץ עוץ
| MGM 
| ג'ודי גרלנד
|-
| 3.
|נינוצ'קה
| MGM
| גרטה גרבו
|-
| 4.
|דודג' סיטי
| האחים וורנר
| ארול פלין ואוליביה דה הבילנד
|-
| 5.
| מר סמית הולך לוושינגטון
| קולומביה
| ג'יימס סטיוארט וג'ין ארתור
|-
| 6.
|ג'סי ג'יימס
| פוקס המאה ה-20
| הנרי פונדה וטיירון פאואר
|-
| 7.
| The Old Maid
| האחים וורנר
| בטי דייוויס ומרים הופקינס
|-
| 8.
| נשים
| MGM
| נורמה שירר וג'ואן קרופורד
|-
| 9.
| סיפורם של ורנון ואיירין קסטל
| RKO
| פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס
|-
| 10.
| היה שלום, מר צ'יפס
| MGM
| רוברט דונאט וגריר גרסון
|-
|}

== טקס פרסי האוסקר ==
{|class="wikitable" style="width: 600px;"
! פרס || זוכה
|-
| הסרט הטוב ביותר
| חלף עם הרוח
|-
| הבמאי הטוב ביותר
| ויקטור פלמינג (חלף עם הרוח)
|-
| השחקן הטוב ביותר
| רוברט דונאט (היה שלום, מר צ'יפס)
|-
| השחקנית הטובה ביותר
| ויוויאן לי (חלף עם הרוח)
|-
| שחקן המשנה הטוב ביותר
| תומאס מיטשל (מרכבת הדואר)
|-
| שחקנית המשנה הטובה ביותר
| האטי מקדניאל (חלף עם הרוח)
|-
|}

==סרטים==
* אינטרמצו – בכיכובם של אינגריד ברגמן ולסלי הווארד
* אנקת גבהים – סרט בבימויו של ויליאם ויילר ובכיכובם של לורנס אוליבייה ומרל אוברון
* הקוסם מארץ עוץ – בכיכובה של ג'ודי גרלנד
* חלף עם הרוח – בכיכובם של ויוויאן לי וקלארק גייבל
* מר סמית הולך לוושינגטון – בבימויו של פרנק קפרה
* נינוצ'קה – בבימויו של ארנסט לוביטש ובכיכובה של גרטה גרבו
* ניצחון אפל – בכיכובה של בטי דייוויס

== נולדו ==
* 3 בפברואר - מייקל צ'ימינו
* 7 באפריל - פרנסיס פורד קופולה
* 13 במאי - הארווי קייטל
* 19 במאי - ג'יימס פוקס
* 25 במאי - איאן מקלן
* 22 ביולי - טרנס סטמפ
*22 ביולי - גילה אלמגור
* 30 ביולי - פיטר בוגדנוביץ'
* 2 באוגוסט - וס קרייבן
* 12 באוגוסט - ג'ורג' המילטון
* 29 באוגוסט - ג'ואל שומאכר
* 24 באוקטובר - פ. מארי אברהם
* 27 באוקטובר - ג'ון קליז
*28 בדצמבר - יהורם גאון

== נפטרו ==
* 12 בדצמבר - דאגלס פיירבנקס

== ראו גם ==
*1938 בקולנוע 
*1939
*1940 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע
== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imdb.com/year/1939 שנת 1939] באתר IMDb
חורחה בורוצ'גה

חורחה לואיס בורוצ'גה (בספרדית: Jorge Luis Burruchaga; נולד ב-9 באוקטובר 1962) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ. ידוע כמי שהשתתף עם נבחרת ארגנטינה בשני משחקי גמר של גביע העולם.

==ביוגרפיה==
בורוצ'גה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארסנאל סארנדי, וב-1979 החל לשחק בקבוצה הבוגרת. ב-1982 הוא עבר לקבוצת אינדפנדיינטה, וסייע לה לזכות באליפות ליגת העל הארגנטינאית ב-1983. כעבור שנה הוא זכה עם הקבוצה בגביע ליברטדורס וסיים כמלך השערים של הטורניר עם שישה שערים. באותה שנה הוא זכה עמה גם בגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון על ליברפול.

ב-1985 עבר בורוצ'גה לקבוצה הצרפתית נאנט, ושיחק במדיה במשך שבע שנים. ב-1992 הוא עבר לשחק בקבוצת ולנסיאן. ב-1994 הוא הושעה על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית למשך שנתיים ממשחק במדינה, מאחר שהיה מעורב עם קבוצתו, ולנסיין, בהטיית תוצאת משחק בינה לבין אולימפיק מרסיי. בורוצ'גה עזב את הקבוצה וחזר לאינדפנדיינטה, בה סיים את הקריירה שלו ב-1998.

במדי נבחרת ארגנטינה שיחק בורוצ'גה שבע שנים, במהלכן הופיע ב-59 משחקים וכבש 13 שערים. הוא היה שותף לזכיית הנבחרת בטורניר מונדיאל 1986, לאחר שכבש את השער המכריע בניצחון 2-3 בגמר על נבחרת גרמניה המערבית, וכן בישל שער לחוסה לואיס בראון. במהלך כל הטורניר הוא כבש שני שערים. כעבור ארבע שנים, במונדיאל 1990, הוא השתתף בכל משחקי הנבחרת שהעפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר מול גרמניה המערבית, אך הפעם הפסיד עמה בתוצאה 1-0.

ב-2002 החל בורוצ'גה לעבוד כמאמנה של קבוצת נעוריו, ארסנל סרנדי, שהעפילה לליגה הארגנטינאית הבכירה. במשך שנותיו כמאמן הצליח למנוע מהקבוצה להדרדר למאבקי הירידה מהליגה. ב-2005 הוא חתם כמאמן באסטודיאנטס לה פלאטה, וב-2006 עבר לאמן את אינדפנדיינטה, אותה עזב באפריל 2007. ב-2008 הוא מונה למאמן באנפילד, ובמאי 2009 חזר לאמן את ארסנל סרנדי. הוא התפטר מהמועדון באפריל 2010.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני ארסנאל דה סרנדי
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני נאנט
קטגוריה:כדורגלני ואלנסיין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:מאמני אסטודיאנטס לה פלאטה
קטגוריה:מאמני אינדפנדיינטה
קטגוריה:מאמני באנפילד
קטגוריה:מאמני ליברטד
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1983
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1989
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1962
סינטור

סינטור (לפי האקדמיה ללשון העברית: דִּבְקוּק) הוא תהליך מתחום מטלורגיית אבקות, שבו באמצעות חימום ודחיסה הופכים גוף המורכב מגרגירי אבקה לחומר מוצק הנדסי, כלומר מחומר אבקתי מתפורר לחומר בעל תכונות מכניות משופרות שאפשר להשתמש בו במבנים ובמכונות. בתהליך הסינטור מחממים את הגוף לטמפרטורה שהיא בערך 80% מטמפרטורת ההתכה של החומר, וכתלות בזמן ובטמפרטורה, גרגירי האבקה מתחברים זה לזה ויוצרים גוף קשיח.

התהליך משמש ליצירת חומרים קרמיים, מתכות - בעיקר מתכות בעלות טמפרטורת היתוך גבוהה כגון טונגסטן ומוליבדן, ולעיתים חומרים פלסטיים.

הכוח המניע בתהליך זה הוא מינימיזציה של אנרגיית פני שטח (מתח פנים), שהיא גבוהה במצב אבקתי. את תהליך הסינטור נהוג לחלק למספר שלבים, כאשר השלב הראשון הוא היווצרות "צווארים" (necking) בין הגרגרים, לאחר מכן דחיסת החומר והיעלמות החללים.

קיימות דרכים רבות ליצירת חומר גלם: התכה, כבישה, חציבה. תהליך הסינטור במטלורגיית אבקות מאפשר יצירת חומר בעל הרכב כימי מדויק, עם גודל גרעין קטן (ראו רב גביש), שתלוי בגודל גרגרי האבקה ובתהליך הסינטור. גודל הגרעין הוא גודל הגבישים במוצק, והוא משפיע באופן מהותי על תכונות החומר. חומרים בעלי גודל גרעין קטן נוטים להיות חזקים יותר. אחד המאפיינים של התהליך הוא שבדרך כלל נותרים חללים בחומר, אשר מעלים את פריכותו. עבור מתכות ניתן לבצע מספר טיפולים מכניים (אקסטרוזיה למשל) אשר מעלימים את החללים ומעלים את החוזק. לעיתים החללים דווקא רצויים, במסננים או בבידוד חום למשל.

לסינטור קודמת כבישה, המקנה לגרגרי האבקה את צורת הגוף, שבקירוב נשמרת בסינטור, וצפיפות גבוהה ככל האפשר.

ישנן מדפסות תלת מימד העובדות בסינטור אבקה בעזרת לייזר (SLS - Selective Laser Sintering) וייחודן הוא ביכולת לבנות מודלים ממתכות.

==ראו גם==
* מטלורגיה
* חומר קרמי

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:עיבוד מתכת
קטגוריה:מטלורגיה
עם הספר (להקה)

עם הספר (באנגלית: Amaseffer) היא להקת מטאל מתקדם ישראלית, השרה בעברית ובאנגלית. הלהקה הוקמה בתל אביב ב-2004 על ידי ארז יוחנן ויובל קרמר. ב-2005 הצטרף הגיטריסט חנן אברמוביץ' והלהקה קיבלה את שמה. הלהקה מנגנת מוזיקה המערבת כלי נגינה רבים, שחלקם לא מוכרים ברוק הכבד כמו חלילים וטאבלה ומשלבת מקצבים ומלודיות מזרחיות. הרעיון העומד בבסיס הפעילות של הלהקה הוא להפיק שלושה אלבומים הפורסים את תולדות בני ישראל כפי שהם מסופרים בתורה משעבוד מצרים ועד הכניסה לארץ כנען.

התקליט הראשון, Slaves for Life (עבדים לכל החיים), יצא ברחבי העולם ב-2008 וזכה להתייחסות חיובית ולביקורות חיוביות רבות בעולם. בהקלטת התקליט השתתפו בין היתר אלמוג בר בשירה, קובי פרחי מאורפנד לנד ויותם אבני מ-Prey For Nothing. התקליט מכסה את תקופת עבדות עם ישראל עד עשר המכות, שהוא אחד השירים העוצמתיים באלבום.

נכון ל-2015 נמשכת העבודה על אלבומה השני של הלהקה, When the Lions Leave Their Den באולפן הקלטות בירושלים. התקליט יכסה את תקופת הנדודים במדבר סיני, שם השיר הפותח אותו הוא "עמוד האש".

הלהקה גם כתבה את הפסקול לסרט על פרשת אלטלנה.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20100513054725/http://tal.dreamtheater.co.il/interviews/erez-yohanan-and-andy-kuntz.php ריאיון עם טל עופר]
* [http://byrdparis.blogspot.com/2008/06/amaseffer-slave-for-life.html סקירה של האלבום הראשון]

קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
קטגוריה:להקות פרוגרסיב מטאל ישראליות
קטגוריה:להקות רוק מתקדם ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
שירה פרבר

שירה פרבר רקנאטי (נולדה ב-4 ביולי 1967) היא שחקנית, במאית, מחזאית ותסריטאית ישראלית.

==ביוגרפיה==
פרבר נולדה וגדלה בתל אביב ובילדותה שיחקה בטלוויזיה החינוכית. בנעוריה למדה במגמת התיאטרון והמשחק בבית הספר התיכון "תלמה ילין". שירתה בלהקת פיקוד צפון. ב-1990 סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק "ניסן נתיב" בתל אביב וזכתה במלגה מטעם קרן שרת. באותה שנה הופיעה בתפקיד הראשי במחזה צייד המכשפות בתיאטרון באר שבע, בדמותה של אביגיל ויליאמס.

ב-1991 זכתה פרבר בפרס שחקנית השנה של הסתדרות השחקנים. באותה שנה שיחקה בתפקיד פיבי ב"כטוב בעיניכם" בתיאטרון באר שבע. ב-1993 שיחקה בתיאטרון הבימה בהצגה "מותו של סוכן". בנוסף שיחקה פרבר במספר סרטים – בסרטו של חיים בוזגלו "צלקת", "בסמה מוצ'ו" של יוסף פיצ'חדזה, "ביי ביי לאהבה" של איילת דקל, וכן בסרטו של יגאל בורשטיין "אושר ללא גבול", על תפקידה בסרט זה קיבלה מועמדות לפרס אופיר.

בשנת 1996 סיימה פרבר את לימודיה לתואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ומאוחר יותר סיימה גם תואר שני במסלול בימוי ותסריטאות. היא כתבה תסריטים למספר סדרות טלוויזיה לערוץ הילדים, ערוץ לוגי, ערוץ הופ! וערוץ 2. פרבר גם כתבה טורים אישיים בעיתונים "עולם האישה", "הורים וילדים" ו"Time Out תל אביב".

ב-1996 השתתפה בסרטו של יגאל בורשטיין "אושר ללא גבול" לצד אריאל זילבר, דני שטג ועוד.

ב-1997 שיחקה פרבר בתיאטרון בית ליסין בהצגות "פופקורן" ו"הזוג המוזר". בתיאטרון הסימטה שיחקה בהצגות המקוריות "מעוז 29", "אוטוסדראדה" ו"חדקול". ב-2009 ביימה ב"צוותא" את ההצגה "האביב מתעורר", וכן שיחקה ב"הביתה", קופרודוקציה של תיאטרון הנגב וצוותא.

ב-2010 כתבה יחד עם אלה שמואלי את המחזה "אולי מחר אני אהיה", מונודרמה המבוססת על חייה של לאה גולדברג. את ההצגה ביימה איה קפלן ויובל מסנר הלחין את שיריה של גולדברג להצגה, המוצגת בקפה תיאטרון הקאמרי.

ב-2014 שיחקה בסדרה "מתים לרגע" את אריאנה גוטליב.

ב-2021 השתתפה בעונתה הרביעית של סדרת הריאליטי "הישרדות VIP".

פרבר ביימה שלושה סרטים קצרים: הסרטים התיעודיים "ניקו החולם", שהוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב 2020, "פרלמנט" שהוקרן בערוץ 8, והסרט העלילתי "עיניים שלי" (2019, כתיבה בימוי ומשחק) שזכה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל Titan באוסטרליה ופרס השחקנית והתסריט הטוב ביותר בפסטיבל היהודי בניו יורק.

ב-2023 הופיעה בהצגה "הייתי והנני אלכסנדר פן" בתיאטרון ניקו ניתאי.

==חיים אישיים==
פרבר הייתה נשואה לשחקן ליאור אשכנזי, ולהם בת אחת. ב-2015 נישאה בנישואים אזרחיים בטקס שנערך בקפריסין לאיש העסקים הישראלי לני רקנאטי.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* דליה בן ארי, [https://www.atmag.co.il/שירה-פרבר/ שירה פרבר: "אם הייתי יודעת שככה זה יהיה, לא הייתי הולכת להישרדות VIP"], באתר את, 15 בדצמבר 2021

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:חברות להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:סגל הסטודיו למשחק ניסן נתיב
חוג השברים המקסימלי

בתורת החוגים, חוג השברים המקסימלי של חוג <math>R</math> הוא החוג הגדול ביותר שאפשר להציג כל איבר שלו כמנה של איברים מ-<math>R</math> (ראו הגדרה מדויקת להלן). הקשר בין החוג המקורי לחוג השברים המקסימלי אינו הדוק כמו הקשר אל חוג השברים הקלאסי, אבל בניגוד לאחרון, חוג השברים המקסימלי תמיד קיים.

== רקע ==
הבנייה הקלאסית של שדה המספרים הרציונליים כשדה השברים של חוג המספרים השלמים מדגימה תופעה כללית בתורת החוגים הקומוטטיביים: כל תחום שלמות אפשר לשכן בשדה. כלומר, תחום שלמות אפשר להרחיב לחוג שאינו גדול מדי (כל איבר שלו הוא מנה של איברים מן התחום, ולכן כל שיכון של התחום שתמונתו מוכלת בחבורת ההפיכים של התמונה - למעט אפס, כמובן - מתרחב לשיכון של שדה השברים כולו) ואינו קטן מדי (לכל איבר שלו יש בחוג הפכי).

בתור הזהב של תורת החוגים נבדקו אפשרויות רבות להכליל רעיון זה למקרה הלא קומוטטיבי. במהרה התברר שלא כל תחום (היינו, חוג ללא מחלקי אפס) אפשר לשכן בחוג עם חילוק. Oystein Ore הוכיח שלחוג יש חוג שברים קלאסי, אם ורק אם הוא מקיים את תנאי אור (ביחס לאוסף האיברים הרגולריים). מכאן נובע שיש חוג שברים קלאסי לכמה מחלקות חשובות של חוגים: לכל חוג קומוטטיבי, לכל תחום PI (היינו, תחום שהוא אלגברה עם זהויות מעל שדה), ולכל חוג נותרי ימני ושמאלי.

== הגדרה ==
נניח ש- <math>R \subseteq T</math> הם חוגים. <math>T</math> הוא חוג שברים כללי ימני של <math>R</math>, אם לכל <math>x, y\in T</math> (<math>y\neq 0</math>) יש איבר <math>r \in R</math> כך ש- <math>xr \in R</math> בעוד ש-<math>yr\neq 0</math>. אפשר, כביכול, לכתוב <math>x = (xr)r^{-1}</math>, מנה של שני איברים ב-<math>R</math>.

מתברר שלכל חוג יש חוג שברים מקסימלי ימני <math> Q = Q_{max}^r</math>, כך שלכל חוג שברים כללי (ימני) <math>T</math> של <math>R</math> יש הומומורפיזם יחיד מ-<math>T</math> אל <math>Q</math>, המרחיב את העתקת הזהות על <math>R</math>. עבור החוג הזה, ההומומורפיזם המובטח הוא תמיד שיכון.

כאשר חוג השברים הקלאסי (הימני) של <math>R</math> קיים, הוא חוג שברים כללי, אבל חוג השברים המקסימלי עשוי להיות גדול ממנו. חוג השברים הקלאסי שווה לחוג השברים המקסימלי אם <math>R</math> הוא חוג גולדי ימני פשוט למחצה; וגם אם <math>R</math> הוא חוג קומוטטיבי המקיים את תנאי השרשרת העולה על מאפסים.

== בנייה ==

Utumi בנה את חוג השברים המקסימלי (ב-1956) מאוסף האידיאלים הימניים הצפופים של החוג (אידיאל ימני <math>U</math> הוא צפוף אם לכל <math>a,b</math> בחוג, <math>a \neq 0</math>, קיים <math>x</math> כך ש- <math>ax \neq 0</math> ו- <math>bx \in U</math>). בניה זו מכלילה את אחת הבניות האפשריות של חוג השברים הקלאסי, שבה נעשה שימוש רק באידיאלים המכילים איברים רגולריים.

את חוג השברים המקסימלי של <math>R</math> אפשר לבנות מתוך הסגור האינג'קטיבי, באופן הבא. יהי <math>I</math> הסגור האינג'קטיבי של <math>R</math> (כמודול ימני מעל עצמו). <math>I</math> הוא מודול שמאלי אינג'קטיבי מעל <math> H = \operatorname{End}(I_R)</math>, וחוג השברים המקסימלי (הימני) הוא <math> Q = \operatorname{End}({}_HI)</math>. במילים אחרות, חוג השברים המקסימלי הוא המרָכז של המרָכז של (ההצגה הרגולרית הימנית של) <math>R</math> בחוג האנדומורפיזמים של <math>I</math> (כחבורה אבלית).

== המרכז המוכלל ==

המרכז של חוג השברים המקסימלי נקרא המרכז המוכלל של החוג <math>R</math>. אם <math>R</math> ראשוני, המרכז המוכלל הוא שדה.

== מקורות ==

* T.Y. Lam, Lectures on Modules and Rings, 13B.

קטגוריה:תורת החוגים
רעיון

נורה דולקת מסמלת רעיון חדש

למושג "רעיון" ישנן כמה הגדרות:
# מושג מופשט או ייצוגי הקיים או שנוצר בשכלו של אדם, לרוב מתכוונים ברעיון לקטע מחשבה מקורי / או שלא מקורי – הצץ בתודעתו של יצור חי. יכולת טובה להפקת רעיונות נקראת יצירתיות, היא והיכולת להבין רעיונות נחשבות למרכיב חיוני בהגדרת בני האדם.
# עיקרה של תורה מסוימת או של תוכנית עבודה מסוימת (תורות ותוכניות עשויות להכיל מספר רעיונות מרכזיים).

==הקשר הגילוי בפילוסופיה של המדע==

מרבית הפילוסופיה של המדע דנה בהצדקת רעיונות בעזרת רעיונות אחרים או בניסוי, כאשר הפילוסופים, על פי רוב, מכריזים כי הם מזניחים את הקשר הגילוי. דהיינו, הם אינם דנים מהיווצרותם של רעיונות אלא רק בהצדקתם לאחר שאלו צצים. ההיסטוריונים של המדע מכירים דיווחים על הקשר הגילוי אך דיווחים אלה אינם בדיקים. שניים מהדיווחים המפורסמים הם הדיווח על גילוי חוק הציפה על ידי ארכימדס (בהמשך להבנה כיצד למדוד נפח כלשהו שאירעה כשהתרחץ באמבט ופרץ בצעקות "אאורקה" – מצאתי) ועל ניוטון שהבין את חוק הגרוויטציה (במטע תפוחים כשחשב לרגע שתפוח נופל מהעץ).

==רעיונות מולדים ורעיונות מתגלים==

התבוננות בטבע הרעיונות מגלה שקיימים כמה רעיונות (הנקראים רעיונות מולדים) שהם כל כך כלליים ומופשטים, שלא היו יכולים להיווצר כייצוג של כל אובייקט שלנו, אילולא היו תמיד איזה שהם שביבי רעיונות, במובן מסוים, במוחנו כך שנוכל ללמוד אותם ולפתחם. אלה נבדלים מרעיונות מתגלים שהם תמונות או מושגים המלווים בשיפוט שהם גרמו או שנגרמו על ידי חפץ כלשהו מחוץ למוח.
השקפה אחרת הגורסת כי אנו רק מגלים רעיונות באותו אופן שבו אנו מגלים את העולם האמיתי, מחוויות אישיות. ההשקפה כי בני אדם רוכשים כמעט את כל או אפילו את כל התכונות ההתנהגותיות שלהם מלצבור חוויות חיים ידועה בתור טאבולה ראסה ("לוח חלק").

==חקר פתרון בעיות בפסיכולוגיה==

== רעיונות כקניין ==
במקרים מסוימים, ניתן לתבוע מישהו שמשתמש ברעיון שלך. משום שקיימים לבעלי הרעיון זכויות יוצרים, אם כי המונח קניין רוחני משמש בטעות במקום המונח זכויות יוצרים. חוק זכויות היוצרים נועד להסדיר את הזכויות הללו אך אינו מגן על הרעיונות בפועל. החוק אינו מעניק את המעמד המשפטי של הנכס על רעיונות כשלעצמם. לעומת זאת, חוקים המתיימרים להסדיר אירועים הקשורים לשימוש, העתקה, ייצור, מכירה, וצורות אחרות של ניצול הביטוי הבסיסי של עבודה, יכולים לשאת רעיונות. חוק זכויות יוצרים משנה באופן מהותי את החוק על פטנט בעניין זה: באפשרות הפטנטים להעניק זכות על רעיונות.

זכויות היוצרים נועדו להסדיר היבטים מסוימים של שימוש בביטויים של עבודה, ולא ברעיון. לפיכך, יש לזכויות יוצרים מערכת יחסים שלילית לרעיונות.

עבודה פירושה מימוש מוחשי של הביטוי. זה יכול להיות עבודה מקורית או נגזרת של האמנות. רעיון כשלעצמו אינו מספיק לצורך בטענה זכויות היוצרים.

הסכמי סודיות הם כלי משפטי כדי לסייע לתאגידים ויחידים במתן אי רשות לרעיונות לברוח לכלל הציבור. ככלל, הסכמים אלו מנוסחים בחוזה משפטי.

==ראו גם==
* יצירתיות
* זכויות יוצרים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תורת ההוויה
קטגוריה:קוגניציה
קטגוריה:אינטליגנציה
תולעת גינאה

תולעת גינאה או דרקונקולוס (שם מדעי: Dracunculus medinensis), היא תולעת טפילית הגורמת למחלה זיהומית המדבקת בשתיית מים מזוהמים. תולעת גינאה היא הנמטודה המזיקה לאדם הארוכה ביותר - התולעת הנקבה גדלה עד לאורך של 80 ס"מ (הזכר מגיע לאורך של כ-4 ס"מ בלבד).

==מחזור החיים==
במים המזוהמים נמצאים שטרגלים (סוגי סרטנים זעירים) המודבקים בלרווה של הטפיל. לאחר שתיית מים אלו, השטרגל מת ולקיבה משתחררת הלרווה בשלב 3 שלה וחודרת דרך קיר המעי לחלל הבטן.
לאחר הגעה לבגרות, הזכרים מתים בעוד הנקבות הבוגרות נודדות דרך רקמות הגוף לאזור העור, לרוב מתחת לברכיים. כשנה לאחר ההדבקה יוצרות התולעים נפיחויות ופצעים מכאיבים בעור. כאשר המאכסן מחפש הקלה לכאב בהשריית הרגליים במים, יוצאות התולעים ומשחררות לרוות בשלב 1 למים, שבתורן נבלעות על ידי שטרגליים.
היציאה מהגוף יכולה להתרחש גם מאזורים אחרים בגוף.

==המחלה==
===אפידמיולוגיה===
המחלה היא ייחודית לאדם. ההדבקה נעשית על ידי שתיית מים עומדים ומזוהמים בטפיל. לעיתים רחוקות מתרחשת הדבקות על ידי אכילת דג המאכסן את הטפיל. התולעת נמצאת באגמים באפריקה ובהודו.

===פתולוגיה===
נקבות התולעים יוצרות תגובה אלרגית הגורמת לכאב חזק, פריחה, בחילה, שלשול סחרחורת ובצקת מקומית. לאחר בקיעת העור נרגעת האלרגיה אך נוצרים פצעים כואבים. החלמה מלאה מתאפשרת רק לאחר הסרת התולעים. מוות של התולעת במפרקים יכול לגרום לדלקת מפרקים ושיתוק עמוד השדרה.
לעיתים קרובות נגרמת הדבקה בקטריאלית שניונית.

===טיפול ומניעה===
לא קיים חיסון כנגד הדבקות אך ניתן למנוע אותה באמצעות סינון מי השתייה (למשל על ידי בד צפוף) או טיהורם (למשל על ידי הרתחה או חומר כימי), וחינוך אנשים הנושאים את המחלה להימנע מכניסה למים כל עוד הם חולים בה. קווים מנחים להתנהגות מונעת נכתבו ב-1986 במטרה לחסל את הטפיל, בזמן שהיו 3.5 מיליון חולים ב-20 מדינות, ו-120 מיליון איש בסיכון. ב-2008 דווחו רק על 5,000 מקרים, ומספר המקרים המדווח ממשיך לרדת בכל שנה עד שבשנת 2022 דווחו 13 מקרים בלבד. 
הטיפול המסורתי בתולעת הוא שליפתה על ידי כריכתה על מקל. לחלופין ניתן להוציא את התולעת על ידי ניתוח אם התולעת כולה נמצאת בקרבת העור. תרופות יכולות להקל על הסימפטומים בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תולעים נימיות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ניקולאי נוטוביץ'

200px
ניקולאי נוטוביץ (ברוסית Николай Александрович Нотович), נולד ב-1858, היה אציל, קצין קוזאקי, מרגל, ועיתונאי רוסי. נוטוביץ ידוע בעיקר בשל ספריו בהם טען כי ישו במהלך חלק משנות חייו (12-30 שנים), נסע וחי בקשמיר ולדאק, שם למד בודהיזם.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.myshambhala.com/books/tibetskoe_evangelie/Notovich_Neizvestnaja_zhyzn_Iisusa_Christa.doc ניקולאי נוטוביץ': משנות חייו של ישו]
* 

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:ילידי 1858
קטגוריה:נפטרים ב-1950
רדיקל בראון-מקוי

בתורת החוגים, רדיקל בראון-מקוי הוא רדיקל המוגדר כחיתוך הגרעינים של כל ההומומורפיזמים לחוגים פשוטים עם יחידה. אם החוג מכיל אבר יחידה, אז רדיקל בראון-מקוי שלו שווה לחיתוך האידיאלים המקסימליים. בהתאם, אומרים כי חוג הוא בראון-מקוי (או שווה לרדיקל בראון-מקוי של עצמו) אם אין לו תמונה הומומורפית המכילה אבר יחידה. באנליזה פונקציונלית הוא נקרא גם הרדיקל החזק.

רדיקל בראון-מקוי מכיל את רדיקל ג'ייקובסון של החוג; בחוגים קומוטטיביים שני הרדיקלים שווים.
גם בחוגים המקיימים זהויות פולינומיות הרדיקלים משתווים, בגלל משפט של קפלנסקי הקבוע כי חוג פרימיטיבי עם זהויות הוא פשוט ובעל אבר יחידה (וסוף ממדי מעל המרכז).
אם <math> R</math> חוג נילי אז <math> R[x_1,\dots,x_n]</math> הוא בראון-מקוי (וגם חוג הפולינומים במשתנים לא קומוטטיביים הוא כזה).
לפי תוצאה של אגטה סמוקטונוביץ' ואדמונד פוצ'ילובסקי חוג הפולינומים <math> R[x]</math> הוא בראון-מקוי אם ורק אם ל-<math> R</math> אין תמונה הומומורפית ראשונית בעלת מרכז החותך באופן לא-טריוויאלי כל אידיאל שונה מאפס.

אם H הוא מרחב הילברט ספרבילי, אז הרדיקל החזק של אלגברת האופרטורים החסומים <math>\ B(H)</math> הוא האידיאל הכולל את כל האופרטורים הקומפקטיים.

קטגוריה:תורת החוגים

en:Radical of a ring#The Brown–McCoy radical
הקפה (תעופה)

תרשים המתאר את שדה התעופה של אילת ואת צורת ההקפה בשדה.
הקפה היא תבנית טיסה מקובלת של כלי טיס סביב מסלול הטיסה. התבנית חלה על מטוסים הנמצאים בשלבי המראה או נחיתה.
התבנית הומצאה כמענה לתנועה המתגברת סביב שדות תעופה. סידור התנועה לתבנית מקובלת מאפשרת פישוט שליטה על כלי הטיס במרחב השדה ויצירת סדר ברור ואחיד של פעולות הן לטייס והן לפקח הטיסה.

==שלבי ההקפה==
מטוס [[F-14 בפיינל לנחיתה בנושאת מטוסים.]]
צורת ההקפה היא מלבן אשר צלעותיו הארוכות מקבילות למסלול. הצלע הנושקת למסלול נקראת צלע נגד הרוח. בדרך כלל הצלע הזאת תהיה הימנית במלבן של ההקפה, אך בשדות תעופה בעלי מסלולי טיסה מרובים הכיוון עשוי להשתנות. במקרה של מסלולים מקבילים, לרוב במסלול הימני צלע נגד הרוח תהיה השמאלית ובמסלול השמאלי צלע נגד הרוח תהיה הצלע הימנית, כך שאין מגע בין מסלולי הטיסה של המטוסים.

===צלעות ההקפה===
====צלע מתה====
צלע מתה היא צלע נוספת והיא מהווה את נקודת הכניסה להקפה של המטוסים הבאים עם כיוון הנחיתה. צלע זאת מקבילה לצלע נגד הרוח, והיא נמצאת באותו הצד עימה (כלומר בכיוון המנוגד לצלע עם הרוח) אף על פי שייתכן ולא יהיה בה שימוש כלל, במיוחד במקרה של מסלולי טיסה מרובים בהם אין מקום לצלע נוספת.

====צלע נגד הרוח====
צלע נגד הרוח היא הצלע הנושקת למסלול הטיסה. בהמראה או בנחיתה משתמשים בביטוי צלע נגד הרוח כיוון שהתנועה בצלע הזאת תכוון תמיד נגד הרוח, כיוון שתנועה נגד הרוח מגדילה את המהירות האווירית לעומת המהירות הקרקעית ומאפשרת המראה או נחיתה בטוחות וקצרות יותר.

==== צלע צולבת ====
צלע צולבת (Crosswind leg) היא הבאה אחרי צלע נגד הרוח והיא נמצאת בניצב אליה. מטוס שממריא צריך בצלע זו לצבור מהירות וגובה, לקפל את כני הנסע ולהתכונן לבצע פנייה לצלע עם הרוח. נקודת המפגש בין צלע זאת לצלע נגד הרוח היא נקודת היציאה של המטוסים מההקפה, כלומר המקום בו הטייס מנווט וטס בעצמו.

==== צלע עם הרוח ====
צלע עם הרוח (Downwind leg) היא נקודת הכניסה של כל מטוס הנכנס להקפה מהכיוון ההפוך לכיוון הנחיתה (אם כיוון השדה הוא 270° אז כל מטוס הבא בטווח שבין כיוונים 0° ל־180° נחשב לכיוון המנוגד לכיוון הנחיתה). בצלע זאת הטייס מקבל את הוראות הפקח ואת המספר שלו בתור לנחיתה.

====צלע בסיס====
צלע בסיס היא הצלע שלפני הפיינל, בצלע זאת הטייס צריך להקטין מהירות אוויר להנמיך למהירות גישה ולבצע בדיקות חיוניות לקראת נחיתה. אם ישנן חריגות כל שהן ביכולתו של כלי הטיס לבצע נחיתה בטוחה צלע זאת היא ההזדמנות האחרונה לזהות אותן.

====פיינל (הצלע הסופית)====
בצלע הסופית המטוס מתיישר על המסלול ומתחיל בגלישה אל המסלול. בצלע זאת מתבצעת הנחיתה והיא נחשבת למסוכנת בהקפה. בביטול נחיתה המטוס עובר מצלע פיינל ישר למצב של צלע עם הרוח, כלומר הוא אוסף מהירות וגובה כדי להגיע לתנאי טיסה בטוחים.

===הליכה סביב===
הליכה סביב היא שם למצב בו הטייס מבטל את הנחיתה והוא צריך לבצע פעולות בסדר מסוים כדי לנסוק ולאפשר למטוס הקפה נוספת. לאחר "הליכה סביב" מתבצע ניסיון נחיתה נוסף. הליכה סביב מתבצעת כאשר לא ניתן להשלים את הנחיתה באופן בטוח, למשל במקרה שהתנאים הבאים מתקיימים: המסלול לא פנוי, המטוס גבוה או נמוך מדי, המטוס לא מיושר עם המסלול ואין יכולת לתקן זאת בבטיחות ואין קשר עין עם המסלול.

===נקודות כניסה===
במדינות שונות ישנן נקודות כניסה להקפה מקובלות ואף מאושרות או אסורות על פי החוק. בארצות הברית ואירופה למשל נקודת הכניסה המקובלת היא בזווית 45° לצלע עם הרוח, בקנדה מגדל הפיקוח עשוי להורות על כניסה להקפה בצלע עם הרוח, צלע בסיס או אף ישירות לפיינל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שלבי טיסה
מפאלדה, נסיכת סבויה

הנסיכה כילדה קטנה
הנסיכה מפאלדה מסבויה (2 בנובמבר 1902 - 27 באוגוסט 1944) הייתה נסיכה איטלקית, אחותו של מלך איטליה האחרון אומברטו השני.

==ביוגרפיה==
מפאלדה נולדה ב-2 בנובמבר 1902 ברומא, לויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ואלנה, נסיכת מונטנגרו. בשנת 1925 היא נישאה לנסיך פיליפ, רוזן הסן, שהיה אחיינו של קיסר גרמניה האחרון - וילהלם השני, ונינה של מלכת בריטניה ויקטוריה. לזוג נולדו 4 ילדים. הנסיך פיליפ היה חבר נאמן במפלגה הנאצית בגרמניה ואחיו היה חבר ההנהגה הבכירה של המפלגה. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, ובמיוחד לאחר שמשטר זה כרת ברית לשיתוף פעולה עם איטליה הפשיסטית בראשות בניטו מוסוליני, המחשבה הייתה שבני הזוג יוכלו לתרום רבות לחיזוק ברית זו. מחשבה זו לא יצאה אל הפועל עקב הסתייגותה של הנסיכה מפאלדה מהמשטר הנאצי, למורת רוחו של בעלה. במהלך מלחמת העולם השנייה ראה קנצלר גרמניה אדולף היטלר בנסיכה מפאלדה כמי שפועלת במתכוון נגד האינטרסים של גרמניה באיטליה, וכינה אותה "הנסיכה הנתעבת ביותר בבית המלוכה האיטלקי".

בספטמבר 1943 נסעה הנסיכה מפאלדה לבולגריה כדי להשתתף בהלווית גיסה המלך בוריס השלישי. בהיותה שם נודע לה כי איטליה נכנעה לכוחות בעלות הברית והמשטר הפשיסטי נפל, וכי בעלה הושם במעצר בית בבוואריה וכי ילדיה נמצאים בחסות הוותיקן ברומא. בטענות שווא הובלה מפאלדה לשגרירות הגרמנית בסופיה, שם היא נעצרה על ידי הגסטאפו והובלה לברלין. הגרמנים ביקשו באמצעות מעצר זה לגרום למלך איטליה ויטוריו אמנואלה לא לשתף פעולה עם כוחות בנות הברית נגד גרמניה הנאצית. לאחר חקירות ועינויים בברלין נשלחה מפאלדה למחנה הריכוז בוכנוואלד.

ב-25 באוגוסט הפציצו כוחות בנות הברית את המחנה. מפאלדה נפצעה קשה בהפצצות ונכוותה בחלקים רבים בגופה. לאחר יומיים היא מתה מחוסר טיפול רפואי הולם. לחברותיה האיטלקיות במחנה, להם היא סייעה רבות בתנאים המחפירים ששררו שם, היא אמרה בשעת מותה "אני מבקשת שתזכרו אותי לא כנסיכה איטלקייה, אלא כאחותכם האיטלקייה".
למשפחתה של מפאלדה נודע על מותה במחנה הריכוז רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. בסיום המלחמה הובאה מפאלדה לקבורה באחוזת משפחתה בהסן.

==לאחר מותה==
למרות הדחת משפחת המלוכה האיטלקית מהשלטון לאחר מלחמת העולם השנייה זוכה הנסיכה מפאלדה באיטליה לכבוד עקב התנהגותה האמיצה והסיוע שהיא נתנה לאחיה האיטלקיים במחנה הריכוז בוכנוולד.

ממשלת איטליה החליטה בשנת 1997 להנפיק בול מיוחד לזכרה של הנסיכה מפאלדה. בשנת 2002 הפיקה הטלוויזיה הממלכתית באיטליה סרט אודות חייה. כמו כן נחנך פסל לזכרה ברומא. והונצחה גם ב

גן ציבורי בעיר סירקוזה בסיציליה.

==משפחתה==
בשנת 1925 התחתנה מפאלדה עם פיליפ, רוזן הסן, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
* מוריץ, רוזן הסן (1926–2013)
* היינריך, נסיך הסן (1927–1999)
* אוטו, נסיך הסן (1937–1998)
* אליזבת, נסיכת הסן (נולדה ב-1940)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידות 1902
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1902
קטגוריה:נפטרות ב-1944
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1944
אלקטרוסקופ

כדור הנמשך למקל במערכת האלקטרוסקופ
אלקטרוסקופ הוא מכשיר מדידה הבודק נוכחות מטען חשמלי של גוף ואת גודל המטען (אך לא את סימנו, כלומר אם הוא חיובי או שלילי). בפועל המכשיר מודד את הפוטנציאל החשמלי של הגוף הטעון. את המכשיר המציא הרופא הבריטי ויליאם גילברט בסביבות שנת 1600.
ישנם שני סוגים של אלקטרוסקופים קלאסיים: אלקטרוסקופ כדור ואלקטרוסקופ עלי זהב.

==אלקטרוסקופ כדור==
את אלקטרוסקופ הכדור המציא ג'ון קנטון בשנת 1754. הוא הורכב מכדור קטן מחומר מבודד קל (במקור מעץ ספוגי, pith) שתלוי על חוט.

הבדיקה נעשית באמצעות קירוב הגוף אותו מודדים לכדור. דגם אופייני הוא מקל מבודד ששופשף במשי הגורם לו להיות טעון חיובית. כאשר הכדור זז עקב המשיכה למקל, מדידת הזווית בין החוט למוט אנכי מאפשרת לחשב את מטען המקל.

עקרון הפעולה, כפי שמבינים אותו כיום, הוא היווצרות של פולריזציה (הפרדה של מטענים שליליים וחיוביים) מיקרוסקופית באטומים שמרכיבים את הכדור המבודד. האלקטרונים הטעונים שלילית מתקרבים למקל הטעון חיובית, ונמשכים אליו בכוח חזק יותר מהכוח שבו נדחים גרעיני האטום החיוביים, כך שהכוח השקול מושך את הכדור אל המקל.

==אלקטרוסקופ עלי זהב==
אלקטרוסקופ עלי זהב הנמצא במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת רומא "לה סאפיינצה".
איור של אלקטרוסקופ המדגים [[השראה אלקטרוסטטית]]
את אלקטרוסקופ עלי הזהב המציא הפיזיקאי הבריטי אברהם בנט בשנת 1787. המכשיר רגיש יותר במדידותיו מאלקטרוסקופ הכדור. המכשיר בנוי ממוט מתכת (לרוב נחושת) ושתי רצועות מקבילות של עלי זהב. לחלק העליון של מוט המתכת מחובר כדור או דיסקית מחומר מוליך. כמו כן, על מנת להגן על עלי הזהב מפני משבי רוח שעלולים להזיז אותם, המערכת מוכנסת לכלי זכוכית. הבדיקה נעשית על ידי קירוב דגם לקצה העליון. אם הדגם טעון עלי הזהב נדחים זה מזה, ועל פי הזווית הנוצרת ביניהם ניתן לחשב את מטען המקל (אך לא את סימנו).

עקרון הפעולה: כאשר מקרבים את המקל הטעון אל החומר המוליך בקצה העליון של הכלי, אלקטרונים נעים בין עלי הזהב והחומר המוליך בהתאמה כך שנוצר קיטוב מאקרוסקופי ביניהם. עלי הזהב זהים, כך שהמטען והמתח המושרה בהם זהה, ולכן הם דוחים זה את זה. ככל שהמטען עליהם בערכו המוחלט גדול יותר כך הכוח החשמלי גדול יותר והוא מרחיק ביניהם ויוצר זווית גדולה יותר.

==דגמים אחרים==
לעיתים משתמשים במערכת הניסויית בשני כדורים כאשר תולים אותם מהמתקן העומד במצב של V הפוך, כאשר כדור אחד טוענים במטען כלשהו, מקרבים את הכדור הראשון לכדור השני עד למגע על מנת שיעביר מטען עד למצב של שוויון פוטנציאלים שכתוצאה מכך הופכים להיות בעלי מטענים שווים. במצב כזה שני הכדורים בעלי מטען שווה וקוטביות שווה ולכן ניתן למדוד באופן גס את כמות המטען של הכדורים על פי המרחק ביניהם שנוצר בעקבות כוח הדחייה החשמלי.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מכשירי מדידה חשמליים
שערים

שערים היה עיתונה היומי של מפלגת פועלי אגודת ישראל שיצא בין השנים התרצ"ה–התשמ"א.

==היסטוריה==
העיתון החל לצאת בתשרי תרצ"ה (1934) באופן בלתי סדיר. במאי 1939 החל לצאת שבועון בשם "העתיד" של פועלי אגודת ישראל, אולם הוא לא התמיד זמן רב וחזר לצאת באופן בלתי סדיר, כשחלק מהגליונות מסומנים כ"הוצאה חד פעמית". מאפריל 1941 הוכתרו גליונות חד פעמיים אלו שוב בשם "שערים", תוך שמצוין עליהם "תפוצה פנימית" או "פנימי, לא למכירה". החל מתחילת 1945 החלו לצאת גליונות שערים באופן סדיר מדי שבוע. בתחילה צוין על הגליונות הסימון "פנימי, לא למכירה", אך בהמשך הם הופצו עם מחיר. גליונות העיתון מנו את תחילת הוצאת העיתון מתחילת שנת 1945. בשנת תשי"א (1951), ביוזמת מנהיג המפלגה בנימין מינץ, הפך העיתון ליומון, והוא יצא עד לשנת תשמ"א (1981). 

עורכו הראשון היה יעקב ברונר, וסגנו היה יהודה נחשוני (רזמיבש). בשנות ה-60 מונה נחשוני לעורך, והוא שימש בתפקידו עד לסגירת העיתון. בין עיתונאיו נמנו: נפתלי קראוס, משה קרובקה (אביו של הרב זאב קרוב), אריה אלברט, אריה אביב"י (אביו של הרב יוסף אביב"י) נח סביר (ציינווירט) וישראל קצובר. 

בשנות השיא שלו שימש העיתון במה מרכזית למאמרים תורניים ורעיוניים של רבנים, סופרים, משוררים ואישי ציבור דתיים, ובהם הרב רפאל קצנלבוגן, הרב איסר פרנקל, הרב בן ציון פירר, יוסף צבי רימון, יעקב רימון, הרב דוד הלחמי הרב נתן אורטנר. כביטאון פא"י הביא העיתון את עמדת המפלגה בנושאים האקטואליים שעמדו על הפרק. עיקר תפוצתו הייתה בקרב אנשי פא"י, והוא נשלח אל רבנים ואישי ציבור חרדים ודתיים בישראל ומחוצה לה.

פרשנים פוליטיים מייחסים לעיתון את הצעד הראשון שהוביל למהפך בבחירות 1977. בשנת 1976 חשף כתב העיתון ישראל קצובר כי הטקס לציון הגעתם של מטוסי ה-F-15 הראשונים של חיל האוויר יגרום לחילול שבת של המשתתפים בו. חשיפה זו הובילה להצעת אי אמון שהוגשה בכנסת ב-14 בדצמבר 1976 על ידי החזית הדתית התורתית (אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל), צעד שגרם לתרגיל המבריק של יצחק רבין ופיזור הכנסת, והוביל בעקיפין למהפך בבחירות.

שנות הוצאתו של "שערים" משקפות במידה רבה את כוחה של המפלגה ואת תהליך התפוררותה שהחל בשנות השבעים. ב-1981 נסגר היומון, וכעבור שנה החל להופיע שוב כשבועון, בעריכת מאיר הלחמי, עד לשנת תשנ"ה (1995). כעבור עשור, בשנת תשס"ה (2005), נעשה ניסיון נוסף על ידי שרידי פא"י, בראשות חנוך ורדיגר (בנו של אברהם ורדיגר), לחדש את הופעת העיתון כירחון, ובגלגול זה יצאו 11 גיליונות, בעריכת העיתונאי אהרון קורנפלד, עד לסגירתו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nli.org.il/he/newspapers/shar שערים] באתר עיתונות יהודית היסטורית של הספרייה הלאומית, עם אפשרות חיפוש בטקסט העיתון

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:עיתונות מפלגתית חרדית בישראל
קטגוריה:פועלי אגודת ישראל
בדיקות חיוניות

שער של ספר בד"ח חירום של מטוס [[F-14. בשער מתוארים כל הנושאים הכלולים בו.]]
טייס [[הצי האמריקני מבצע בדיקות לפי בד"ח של הUH-60.]]
בדיקות חיוניות או בראשי תיבות: בד"ח (באנגלית: Aircraft Checklist) היא רשימת תיוג הכלולה בדרך כלל בספרון בעל אותו השם, המקיף את כל הבדיקות והפעולות שיש לבצע בכל מצב של טיסה או תקלה בכלי הטיס. הרשימה כתובה כסדרת פעולות עוקבות אותן יש לבצע.

==היסטוריה==
בשנת 1935 נערכו מבדקים במכרז של צבא ארצות הברית. במכרז למטוס הפצצה. במכרז השתתפו מרטין דגם 146, דאגלס דגם DB-1 ובואינג עם דגם 299. הדגם של בואינג הצטיין במבדקים ונחשב למועדף בתוכנית, והמבדקים שנשארו נחשבו לפורמליים בלבד. אך בטיסת מבחן אחת שנערכה ב-30 באוקטובר דגם 299 הזדקר אחר המראה והתרסק. צוות החקירה גילה שהטייס שכח לשחרר את נועל הגה הגובה לפני המראה.

ביקורת קשה הוטחה בדגם של בואינג בטענה שהוא מסובך מדי לתפעול על ידי אדם. הדגם של בואינג הפסיד במכרז לדגם של דאגלס שקיבל את הסימון B-18. בואינג הצליחה לשמור על הפרויקט ו-17 מטוסים מדגם 299 נמסרו לשירות, שם המטוסים היו תחת פיקוח צמוד של בואינג, משרד ההגנה והקונגרס. טייסי המטוס המורכב רצו למצוא שיטה לוודא שכל הפעולות הנחוצות נעשו ושום בדיקה לא נשכחה. בסופו של התהליך הם יצרו את הבד"ח הראשון שהיה מחולק לארבעה חלקים: בדיקות לפני המראה, בדיקות לאחר המראה, בדיקות לפני נחיתה, ובדיקות לאחר נחיתה. המטוסים המשיכו לטוס כ-2.9 מיליון קילומטר ללא אירוע חמור. הדגם הפך לבסוף ל-B-17.

==מאפיינים==
רשימת בדיקות ופעולות מלאה מאפשרת לחסוך מהטייס את הצורך לשנן את כל הפרטים הקטנים במערכות המורכבות של המטוס ואופן תפעלתן, וכן מקנה ביטחון שכל הפעולות הנחוצות בוצעו. הבד"ח מאפשר לטייסים פחות מנוסים להתמודד עם מצבים מורכבים.

===כתיבת הבד"ח===
כל דגם של מטוס דורש בדיקות ופעולות שונות, לכן הבד"ח הוא מסמך ייחודי לדגם ספציפי של מטוס. כתיבת בד"ח מתחיל עם טיסות הניסוי הראשונות, כאשר טייסי הניסוי בודקים את הדרישות והתנהגות של כלי הטיס בכל מצב. תהליך זה נמשך גם עם כניסתו של כלי הטיס לשירות כאשר תאונות, אירועים או עדכונים טכניים מחייבים שינויים בבדיקות או תפעול במצבי טיסה שונים.
OH-58.]]

===מלל===
דוגמה לאופן הכתיבה בבדיקות של מטוס ספיטפייר לקראת נחיתה (בהקפה):

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.plane-design.com/documentation/spitfire/Spitfire%20Manual.pdf בד"ח של ספיטפייר]

קטגוריה:מונחים בתעופה
קטגוריה:ניהול תהליכים
אדריאן סילבה

אדריאן סבסטיאן פרוצ'ט סילבה (בפורטוגזית: Adrien Sébastien Perruchet Silva; נולד ב-15 במרץ 1989 באנגולם שבצרפת) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ריו אבה מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת פורטוגל.

== קריירה ==
סילבה נולד בצרפת והחל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של בורדו. כשהיה בן 11 עברה משפחתו לפורטוגל וכעבור שנתיים הוא החל לשחק במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון, וכן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל, סילבה הוקפץ לסגל הקבוצה הבוגרת של ספורטינג ליסבון בעונת , וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגזית ב-17 באוגוסט 2007, כאשר עלה לדקה אחת בניצחון הביתי 4–1 על קבוצת אקדמיקה דה קוימברה.

ב-27 ביוני 2010 הגיע סילבה לישראל והושאל לשנה אחת בקבוצת מכבי חיפה. לאחר שלא הצליח להשתלב במכבי חיפה תחת אלישע לוי, ב-18 בינואר 2011 חזר לפורטוגל והושאל לאקדמיקה דה קוימברה. לאחר שנה וחצי באקדמיקה, חזר סילבה בקיץ 2012 לסגל ספורטינג ליסבון.

ב-21 באוקטובר 2014 כבש צמד במסגרת ליגת האלופות בהפסד ספורטינג 3–4 לשאלקה. ב-31 באוגוסט 2017 סיכם סילבה בלסטר סיטי. מכיוון שהחתימה על מסמכי ההעברה חרגה ב-14 שניות מהזמן החוקי של חלון ההעברות, ההעברה לא הייתה רשמית. ב-1 בינואר 2018 סילבה חתם רשמית בלסטר. ב-31 בינואר 2019 הושאל סילבה למונקו עד לסוף העונה.

ב-3 באוקטובר 2020 חתם סילבה בסמפדוריה.

ב-4 בינואר 2022 סילבה חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. <ref></ref>

ב- 30 בינואר 2024 חזר סילבה לפורטוגל וחתם בשורות ריו אבה מליגת העל הפורטוגלית. <ref></ref>

===קריירת נבחרות===
סילבה ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת ב-18 בנובמבר 2014, כשעלה כמחליף בניצחון 1–0 על . סילבה היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל שזכתה ביורו 2016.

==קישורים חיצוניים==

* [http://maccabi-haifafc.walla.co.il/ts.cgi?tsscript=player&id=4318 עמוד השחקן] באתר הרשמי של מכבי חיפה
* יעקב זיו, [http://www.nrg.co.il/online/3/ART2/130/560.html דידייה דשאן הבא: מי אתה אדריאן סילבה?], באתר nrg מעריב, 10 ביולי 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני אקדמיקה דה קוימברה
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני אל-וחדה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים זרים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2017
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1989
שירות המכס הפדרלי של רוסיה

{| class="wikitable" border="0" align="left"
! דגל
! סמל
|-
|דגל שירות המכס הפדרלי
|סמל שירות המכס הפדרלי
|}
מטה שירות המכס הפדרלי במוסקבה. 2006.
שירות המכס הפדרלי של רוסיה (ברוסית: Федеральная таможенная служба) הוא הזרוע הממשלתית ברוסיה המופקדת על פיקוח המכס ויישום מדיניות הממשל בנושאי מטבעות ומאבק בהברחות בלתי חוקיות. רוסלן דווידוב הוא ראש שירות המכס הפדרלי הנוכחי מאז פברואר 2023.

==היסטוריה==

גוף המכס הראשון ברוסיה הוקם לראשונה בתקופת האימפריה הרוסית בשנת 1865 בתור המחלקה לאיסוף המכס ובאוקטובר 1893 הפכה לגוף משמר הגבול של משרד האוצר. אחריות הטלת המכסים נותרה כחלק מתפקידיו של גוף משמרות הגבול גם בתקופת ברית המועצות ועד שנת 1990 הועברו תפקידי המכס לידי ועדת המכס הממלכתית שאך הוקמה והוכפפה לממשלת רוסיה.

ב-9 במרץ 2004 בצו נשיאותי מספר 314 הוקם שירות המכס הפדרלי מתוך ועדת המכס הממלכתית שפורקה. מאז הקמת השירות בשנת 2004 ועד 2006 היה הגוף כפוף למשרד לפיתוח כלכלי, כאשר בשנת 2006 הועבר לאחריותה הישירה של הממשלה. בינואר 2016 הוחלט להעביר את שירות המכס הפדרלי לאחריות משרד האוצר הרוסי.

==ראשי שירות המכס הפדרלי==
{| border=1 cellpadding=4 cellspacing=0
|- bgcolor="#F0F0F0"
!שם||תקופת כהונה || הערות 
|-
| align=center | אלכסנדר ג'ריחוב
| 2004–2006
| 
|-
| align=center |אנדריי בליאנינוב
| 2006–2016
|
|-
| align=center |ולדימיר בולאווין
| 2016–2023
|
|-
| align=center |רוסלן דווידוב
| 2023–2024
|
|-
| align=center | ולרי פיקליוב 
| 2024– 
| 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.youtube.com/channel/UCFc0Bcxb8rjRI0WQflAuf6A שירות המכס הפדרלי] באתר יוטיוב

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסיה: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:רוסיה: כלכלה
קטגוריה:משרד האוצר של רוסיה
קטגוריה:מכס
דאג ויליאמס

דאגלס לי "דאג" ויליאמס, (באנגלית: Douglas Lee "Doug" Williams; נולד ב-9 באוגוסט 1955) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.

ויליאמס נולד בזאקרי שבלואיזיאנה. שיחק בנבחרת הפוטבול של אוניברסיטת בראון ולאחר שסיים את לימודיו, הצטרף לקבוצת הפוטבול אוניברסיטת המדינה גרמבילנג בלואיזיאנה, שאותה אימן אביו. ב-2001 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות..

את הקריירה ב-NFL התחיל בשנת 1978 כשנבחר במקם ה-17 בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי טמפה ביי באקנירס והיה לקוורטרבק הפותח שלהם. הבאקנירס שמעולם לא הגיעו לפלייאוף לפני הגעתו של ויליאמס, העפילו לפלייאוף לאחר הגעתו שלוש פעמים בארבע שנים. ויליאמס שיפר את אחוז המסירות המוצלחות שלו בכל שנה בבאקנירס ונחשב ל"לב ולנשמה" של הקבוצה ולכוח המניע אותה לניצחון. הוא השתכר ב-120 אלף דולר לשנה, שכר הנמוך בהרבה משל הקוורטרבקים הפותחים בליגה ונמוך יותר משל 12 קוורטרבקים מחליפים באותה עת. 

לאחר עונת 1982 ביקש ויליאמס לחתום על חוזה בסך 600 אלף דולר לשנה אך הבאקנירס סירבו. ויליאמס עזב את הקבוצה ועבר לליגת ה-USFL ושיחק עבור אוקלהומה אוטלוס שמאוחר יותר הפכה לאריזונה אוטלוס. לאחר סגירת ליגת ה-USFL ב-1986 חזר ויליאמס לשחק ב-NFL עבור וושינגטון רדסקינס כמחליפו של ג'יי שרודר. במהלך עונת 1987 החליף ויליאמס את שרודר שנפצע. ויליאמס, שהצטיין במשחקים אלו, נבחר בסוף להיות הקוורטרבק הפותח בפלייאוף והוביל את הרדסקינס לסופרבול XXII שבו ניצחו את דנוור ברונקוס 42-10 לאחר פיגור 10-0 ברבע הראשון. ויליאמס שהוביל את המהפך זכה בתואר ה-MVP של המשחק. בכך שניצח היה ויליאמס לקוורטרבק האפרו-אמריקאי הראשון שהוביל קבוצה לניצחון בסופרבול. ויליאמס סבל מפציעות במהלך עונת 1988 והוחלף במארק ריפין שלבסוף הפך לקוורטרבק הפותח של הקבוצה. לאחר עונת 1989 פרש ויליאמס מקריירת הפוטבול.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני וושינגטון קומנדרס
קטגוריה:שחקני פוטבול: קוורטרבקים
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של משחק הסופרבול
קטגוריה:שחקני טמפה ביי באקנירס
קטגוריה:חברי היכל התהילה של פוטבול המכללות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של גרמבלינג
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
Placebo (אלבום)

Placebo הוא אלבומם הראשון של להקת הרוק האלטרנטיבי פלסיבו, אשר יצא לשווקים ב-16 ביולי 1996.

קוראי מגזין Q הגדירו אותו במקום ה-87 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של כל הזמנים. חברת התקליטים וירג'ין מיקמה אותו במקום ה-154 ברשימת 1000 האלבומים שלה. האלבום מכיל שילובים של פאנק רוק וצלילים רכים יותר. הוא מכיל השפעות מאמנים כמו פי ג'יי הארווי וסוניק יות'.

זהו האלבום היחיד שהוקלט עם המתופף רוברט שולצזברג, לפני פרישתו מהלהקה.

== רשימת השירים ==

<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
{|border=0
|-
|

#Come Home - 5:09
#Teenage Angst - 2:42
#Bionic - 5:00
#36 Degrees - 3:05
#Hang On to Your IQ – 5:13
#Nancy Boy – 3:48
#I Know – 4:44
#Bruise Pristine – 3:35
#Lady of the Flowers – 4:47
# Swallow - 4:49

|}
</div>
*כל השירים נכתבו על ידי בריאן מולקו.
*מספר גרסאות של האלבום מכילות את השיר Nancy Boy בגרסת ערוכה הנקראת "Nancy Boy - Sex Mix".
*כל שירי האלבום יצאו כסינגלים למעט "I Know", "Lady of the Flowers" ו-"Swallow".

=== הוצאה מחודשת ===
בשנת 2006 יצאה לאלבום הוצאה מחודשת, הכוללת את הרצועות הבאות כבונוס:
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
{|border=0
|-
|
#"Paycheck" (demo) – 2:59
#"Flesh Mechanic" (demo) – 4:28
#"Drowning by Numbers" – 2:57
#"Slackerbitch" – 3:23
#"H K Farewell" – 7:30
|}
</div>

=== בונוס DVD ===
בנוסף לרצועות ההשמעה הנוספות, התווסף לגרסה תקליטור DVD המכיל את הרצועות הבאות:
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
{|border=0
|-
|
#"Come Home" – Live in Alexandra Palace (11 באפריל 2006)
#"Teenage Angst" – The Big Breakfast (29 באוגוסט 1996)
#"Nancy Boy" – Top of the Pops (31 בינואר 1997)
#"Lady Of The Flowers" – Live in Glastonbury Festival (27 ביוני 1998)
#"Teenage Angst" – Live in the White Room (23 באוגוסט 1996)
#"Bruise Pristine" – Top of the Pops (23 במאי 1997)
#"36 Degrees" – Live in Wembley Arena (5 בנובמבר 2004)
#"36 Degrees" (video)
#"Teenage Angst" (video)
#"Nancy Boy" (video)
#"Bruise Pristine" (video)

|}
</div>

== קרדיטים ==
*בריאן מולקו - סולן, גיטרה ובאס.
*סטפן אולסדל - גיטרה, באס, קלידים, קולות.
*רוברט שולצברג - כלי הקשה, תופים, דידגרידו, הפקה.
*בראד ווד - הפקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1996
קטגוריה:אלבומי פלסיבו
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס