OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
וורן כריסטופר

וורן מינור כריסטופר (באנגלית: Warren Minor Christopher; 27 באוקטובר 1925 – 18 במרץ 2011) היה מזכיר המדינה ה־63 של ארצות הברית מ־20 בינואר 1993 ועד 17 בינואר 1997 בממשל של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון.

==ביוגרפיה==

בשנים 1977–1981 שימש כסגן מזכיר המדינה בממשל של ג'ימי קרטר, על פועלו קיבל עם עזיבתו את מדליית החירות הנשיאותית.

ב-1993 מונה למזכיר המדינה. בתקופת כהונתו תרם למספר אירועים חשובים, בהם תחילת פעולות נאט"ו לשמירת השלום בבוסניה וחתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן. כריסטופר היה מעורב גם בהסכמי אוסלו בין מדינת ישראל ובין אש"ף, ושימש כעד לחתימה.

לאחר סיום תפקידו, סייע כריסטופר במספר אירועים נוספים. בשנת 2000 נקרא לפקח על ספירת הקולות המחודשת בפלורידה מטעם המועמד לנשיאות אל גור בעקבות התוצאות השנויות במחלוקת של הבחירות לנשיאות שם. בנוסף, הוא סייע בהשגת השלום בבוסניה בשנת 1995. עם סיום תפקידו כמזכיר המדינה סיפר כי התגאה בעיקר בקידום האיסור לתרגל ניסויים בנשק גרעיני. הוא היה חבר במועצות היועצים לארגונים "מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון" ו"השותפות לאמריקה בטוחה". מ-2003 הוא הרצה בקורס ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. כן כתב במספר מגזינים מקצועיים בנושאי מדיניות חוץ.

== מותו ==
וורן כריסטופר נפטר בביתו בגיל 85 ב-18 במרץ 2011, לאחר מאבק במחלת הסרטן. היה נשוי למארי וויליס, ואב לארבעה ילדים.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Christopher, Warren. Chances of a Lifetime. New York: Scribner Press, 2001
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:זוכי פרס גבריאל לשלום
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ביל קלינטון
קטגוריה:משנים לתובע הכללי של ארצות הברית
קטגוריה:משנים למזכיר המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:הסכמי אוסלו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הכליה
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
הרולד אברהמס

הרולד מוריס אברהמס (באנגלית: Harold Maurice Abrahams; 15 בדצמבר 1899 – 14 בינואר 1978) היה אתלט יהודי-בריטי. הוא היה אלוף אולימפי בריצת 100 מטר, אירוע שתואר ב-1981 בסרט זוכה 4 פרסי אוסקר, "מרכבות האש".

==קורות חיים==
אברהמס נולד כבן הזקונים לאיזק ולאסתר בעיירה בדפורד, למשפחה בת שלושה ילדים. אביו היגר לאנגליה מפולין הקונגרסאית. הוא עבד בתור איש כספים ונישא לאסתר ילידת ויילס. אחיו הבכור של הרולד, סר אדולף אברהמס, היה לימים רופא ומייסד תחום מדעי הספורט בבריטניה. אחיו השני, סר סידני אברהמס היה אתלט אולימפי בקפיצה לרוחק ונשיא בית המשפט העליון של סרי לנקה. אברהמס למד בבית ספר רמפטון ואחר כך בגונוויל וקיז קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה אצן וקופץ לרוחק מאז ילדותו, והמשיך לעשות זאת גם כשלמד בקיימברידג'.

באולימפיאדת אנטוורפן (1920), בלגיה סיים אברהמס במקום 16 בריצת 100 מטר, במקום 11 בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.0 שניות, במקום 20 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.05 מטר ובמקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 43.0 שניות.

בארבע שנים שלאחר אולימפיאדת אנטוורפן שלט אברהמס בריצות הקצרות ובקפיצות לרוחק בבריטניה.

באולימפיאדת פריז (1924), צרפת זכה אברהמס בשתי מדליות: מדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא אולימפי חדש של 10.6 שניות, תוצאה שקבע פעמיים נוספות כבר בשלבים המוקדמים, לפני ג'קסון שולץ מארצות הברית (10.7 שניות) וארתור פוריט מניו זילנד (10.8 שניות) ואת האלוף האולימפי מאולימפיאדת אנטוורפן צ'ארלי פדוק מארצות הברית. מדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.2 שניות, אחרי הרביעייה האמריקאית שקבעה שיא עולם חדש של 41.0 שניות. בריצת 200 מטר הוא סיים במקום השישי בתוצאה של 22.3 שניות. אריק לידל, השתתף בריצה זו וזכה במדליית הארד. הוא לא השתתף בקפיצה לרוחק באולימפיאדה זו. שנה לאחר מכן, אברהמס נפצע ברגלו, מה שגרם לו להודיע על פרישה.

לאחר פרישתו, היה אברהמס עיתונאי ספורט במשך ארבעים שנה, והיה גם פרשן ספורט ברדיו ה-BBC.

אברהמס התנצר בשנת 1934. בשנת 1936 הוא התחתן עם סיביל אוורס, זמרת מצו סופרן. הזוג אימץ בן ובת.

הרולד אברהמס מת באנפילד שבלונדון ב-14 בינואר 1978. הוא היה בן 78 במותו.

== שיאים אישיים ==
*ריצת 100 יארד: 9.9 שניות (1924)
*ריצת 100 מטר: 10.6 שניות (1924)
*ריצת 220 יארד: 21.6 שניות (1923)
*ריצת 200 מטר: 21.9 שניות (1924)
*ריצת 440 יארד: 50.8 שניות (1923)
*קפיצה לרוחק: 7.38 מטר (1924)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

הרולד אברהמס, [[אולימפיאדת פריז (1924)]]

קטגוריה:אצנים בריטים
קטגוריה:אתלטים יהודים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 100 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:יהודים מומרים בריטים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: בריטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים בריטים: אתלטיקה
קטגוריה:פרשני ספורט יהודים
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1978
Straight Outta Compton

Straight Outta Compton הוא אלבום גנגסטה ראפ של להקת N.W.A. תחילה יצא לאור בגרסה מצונזרת ב-1 באוגוסט 1988 ולאחר מכן בגרסה המקורית והמלאה ב-6 בפברואר 1989. האלבום הפך לאחד מאלבומי הראפ המצליחים ביותר של כל הזמנים ונבחר על ידי כמה גורמים כאחד מ-100 האלבומים הטובים ביותר של כל הזמנים ואחד מהמשפיעים ביותר על התפתחות הראפ. האלבום הגיע לפלטינום כפול והפך לאלבום הראשון בהיסטוריה שמגיע לרמה כזאת ללא עזרה מכלי התקשורת.

האלבום אמנם לא היה מהפכני כמו האלבום של "פאבליק אנמי" משום שהגנגסטה ראפ כבר היה קיים בזכות אייס טי ב-1987 אך האלבום עזר להפוך את הסוגה הזו לפופולרית במיוחד ואת חברי הלהקה לכוכבי-על.

האלבום מכיל מילים קשות שלפעמים מופנות באופן ישיר אל מוסדות הביטחון של ארצות הברית ובמיוחד כלפי ה-LAPD. הלהקה נהנתה מללעוג ל-FBI על ניסיונם למנוע מהלהקה להקליט שירים. הבעיות עם ה-FBI גברו עם השנים בגלל שראש הלהקה, "Eazy-E", היה בעבר סוחר סמים מצליח וחבר בכנופיית הקלי פארק קומפטון קריפס.

== דירוגים ==
{| class="wikitable sortable"
!ארגון
!דירוג
!מיקום
!מקור
|-
|בילבורד
|100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות
|18
|<ref></ref>
|}

== רשימת שירים ==
ב-24 בספטמבר 2002 יצאה הגרסה המחודשת של האלבום עם 4 שירי בונוס.
כל השירים באלבום הופקו על ידי ד"ר דרה ו-DJ Yella.

== מצעדים ופופולריות ==
ב-2003, ערוץ הטלוויזיה VH1 דירג את Straight Outta Compton כאלבום מס' 62 הטוב ביותר בכל הזמנים ומגזין הרולינג סטון דירג אותו במקום ה-144 הטוב ביותר בכל זמנים ואלבום הראפ החמישי הטוב ביותר בכל הזמנים. הקומיקאי כריס רוק כתב כתבה במגזין על 25 אלבומי הראפ הטובים ביתר בכל הזמנים, Straight Outta Compton היה במקום ראשון. מגזין AMG העניק לאלבום זה 5 כוכבים מתוך 5.

המשחק המפורסם Grand Theft Auto: San Andreas מכיל בתוכו את השיר "Express Yourself" של N.W.A ברדיו "לוס סאנטוס".

בשנת 2020 האלבום דורג במקום ה-70 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.rollingstone.com/news/story/5938174/the_rs_500_greatest_albums_of_all_time/ הרשימה של 500 האלבומים הטובים ביותר של כל הזמנים] (רולינג סטון)

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1989
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי היפ הופ
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
סנטה מריה דלה ויטוריה

כנסיית סניה מריה דלה ויטוריה
סנטה מריה דלה ויטוריה (Santa Maria della Vittoria, בעברית: "מריה הקדושה של הניצחון") היא כנסייה קתולית שנמצאת בצפון העיר העתיקה של רומא. 
[[האקסטזה של תרזה הקדושה]]
בניית הכנסייה החלה ב-1605 בסגנון הבארוק תחת חסותו של הקרדינל בורגזה (Borghese).
האדריכל של הכנסייה היה קרלו מדרנו אך את החזית עיצב ג'ובאני בטיסטה סוריו. 

הכנסייה הוקדשה בהתחלה לפאולוס והייתה אמורה לשמש את הכרמליטים. אחר ניצחון הקתולים על הפרוטסטנטים בקרב ההר הלבן (1620) הוקדשה הכנסייה למרים, אם ישו. 

הכנסייה הקטנה ברחוב 20 בספטמבר (Via XX Settembre) מפורסמת בזכות פסל האקסטזה של תרזה הקדושה. הפסל, אותו יצר ברניני, משחזר ציטוט מספרה של תרסה מאווילה, בו היא מתארת בין השאר התגלותו של מלאך הנועץ חץ זהב בלבה, חוויה מלאת כאב ועונג.

בעבודתו זאת מצליח ברניני להסיר את הדימוי המקובל היום של הכנסייה, שמרנות נטולת עונג גופני, והוא מראה איך שלא ניתן להפריד בין החוויה הרוחנית והחוויה הגופנית, עיקרון תאולוגי קתולי.

==בתרבות הפופולרית==
הכנסייה הפכה למוקד תיירות עקב אזכורה ברב המכר "מלאכים ושדים" של הסופר האמריקני דן בראון (למרות שבספר, הזיז הסופר את מיקומה של הכנסייה לפיאצה ברבריני, כדי להתאים זאת לעלילה).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומא: כנסיות
קטגוריה:רומא: מבנים: ימי הביניים והרנסאנס
קטגוריה:סאלוסטיאנו
100 Miles and Runnin'

הוא מיני אלבום של להקת N.W.A שיצא לאור ב-16 באוגוסט 1990 באמצעות חברת התקליטים רות'לס רקורדס. זהו אלבומה הראשון של הלהקה מאז עזיבתו של הראפר אייס קיוב את הלהקה, בעקבות בעיות כלכליות. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב באיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ומכר יותר מחצי מיליון עותקים.

המיני-אלבום מהווה נקודת מפנה בלהקה, אשר עברה משירי מחאה נגד המשטרה, לשירים נגד גזענות ושוביניזם. 
השיר הראשון נקרא כשם האלבום, "", זהו שיר הנושא במיני אלבום והוא הושמע עשרות פעמים ברדיו ובטלוויזיה. בווידאו קליפ לשיר מצולמת הלהקה בורחת מהמשטרה ולועגת ל-FBI שניסו לעצור את הלהקה מהקלטת שירים, בשל שירם "Fuck The Police" מהאלבום Straight Outta Compton.

ד"ר דרה הוסיף לשיר "Just Don't Bite It", שיר פרודי שובינסטי על ניצול נשים, גרוב סינטיסייזר איטי וביטים פאנקיים אשר לא טיפוסיים לשירים מסוג זה. עוד שיר פרודי מהאלבום הוא "Sa Prize Pt. 2" שמארח את הכותב של הלהקה, The D.O.C., הוא המשך לשיר המחאה "Fuck The Police" מאלבומם הקודם, בו הם מקללים את המשטרה שוב, על אף האזהרה של ה-FBI.

== מחלוקת עם אייס קיוב ==
 הוא בעצם הקדמה ל"מלחמת הראפ" הראשונה בין N.W.A ואייס קיוב. N.W.A תקפה את אייס קיוב על שעזב אותה, בשיר ד"ר דרה אומר:

:It started with five but yo one couldn't take it so now it's four cuz the bitch couldn't make it

בשיר "Real Niggaz" (שמופיע גם באלבום Efil4Zaggin) תוקף MC Ren את אייס קיוב. לדבריו, אנשים קונים את האלבום שלו, רק משום שהם חשובים שמדובר ב-N.W.A. משפט זה נאמר כתגובה להצלחת האלבום של אייס קיוב "AmeriKKKa's Most Wanted", שיצא רק 3 חודשים לפני כן, והפך את אייס קיוב לאחד הראפרים הפופולרים ביותר באותה שנה.

== רשימת שירים ==
כל השירים הופקו על ידי ד"ר דרה ו-DJ Yella.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
Niggaz4Life

Niggaz4Life (ידוע גם כ"Efil4zaggin") הוא האלבום המלא השלישי והאחרון של להקת הראפ האמריקאית N.W.A. האלבום יצא לאור ב-28 במאי 1991, ללא אייס קיוב שפרש מן הלהקה בסוף 1989.

האלבום הגיע למקום הראשון בטבלת הבילבורד 200 ובו ד"ר דרה הפגין את יכולותיו כמפיק מוכשר. האלבום אינו כולל שירי מחאה זועמים כבאלבומם הקודם Straight Outta Compton. מבקרי מוזיקה העריכו שבגלל עזיבתו של אייס קיוב האלבום כבר אינו סובב סביב נושאי גנגסטה ראפ פוליטיים אלא מתמקד בכיוון של ליריקה שוביניסטית ותוקפנית.

עבור אלבום זה הוסרטו וידאו קליפים מסחריים יותר מאשר נהגו חברי N.W.A להסריט בעבר. שינוי זה נעשה הודות לפרסום הרב שהלהקה קיבלה. הסינגל הראשון היה השיר המצליח "Alwayz Into Somthin'" שהיה השיר הטוב ביותר באלבום תוך שהוא תוקף ישירות את אייס קיוב ונוקב בשמו האמיתי, O'shea.

קטע מהשיר על ידי ד"ר דרה:

:Then I see the nigga
:Hop in the Benz and it was Ren on the mothafuckin' trigger
:He got in the Benz and said
:Dre I was speakin' to your bitch O'shea

כמו כן באלבום נכלל שיר מיוחד כנגד אייס קיוב בשם "Message To B.A" כאשר הפירוש של B.A הוא "Benedict Arnold" (בנדיקט ארנולד), גנרל אמריקאי בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית שהפך לבוגד וסייע לבריטים.

השירים "She Swallow it" ו-"Find' em Fuck' em & Flee" הם המשכים לשיר "Just Don't Bite it" מהמיני אלבום 100 Miles and Runnin'. 
Eazy גם מבצע שני שירים ,"I'd Rather Fuck You" ו-"Automoble", בהם הוא שר עם גיטרה בסגנון צועני ושפע הומור שוביניסטי.
כמו כן השיר I'd Rather Fuck You בעל קצב וסגנון זהה לשיר I'd Ratha Be Yo N.I.G.G.A. של טופאק שאקור שיצא 5 שנים מאוחר יותר באלבום All Eyez On Me.אלבום זה נחשב כמשפיע על סגנון הג'י פאנק שיאפיין את הפקותיו של ד"ר דרה בעתיד.

== רשימת שירים ==
כל השירים הופקו על ידי ד"ר דרה ו-DJ Yella. השיר "Perlude" מארח את להקת Above The Law.

# "Prelude"
# "Real Niggaz Don't Die"
#"Niggaz 4 Life"
#"Protest"
#"Appetite for Destruction"
#"Don't Drink That Wine"
#"Alwayz Into Somethin"
#"Message to B.A"
# "Real Niggaz"
# "To Kill a Hooker"
# "One Less Bitch"
# "Find' em Fuck' em & Flee"
# "Automobile"
#"She Swallowed It"
# "I'd Rather Fuck You"
# "Approach to Danger"
# "1-900-2-Compton"
#"The Dayz of Wayback"

המשחק Grand Theft Auto: San Andreas מכיל בתוכו את השיר "Alwayz Into Somthin'" ברדיו "לוס סאנטוס".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1991
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי היפ הופ
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
נבחרת מאוריטניה בכדורגל

נבחרת מאוריטניה בכדורגל, הידועה בכינוייה "מורביטונים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מאוריטניה.

נבחרת מאוריטניה היא אחת הנבחרות החלשות ביותר ב-CAF, ומעולם לא השתתפה בטורניר גמר כלשהו. 

==כל גביעי העולם==
* 1930 עד 1974 - לא נכנסה
* 1978 - לא העפילה
* 1982 עד 1994 - לא נכנסה
* 1998 עד 2010 - לא העפילה
* 2014 - לא השתתפה
* 2018 עד 2022 - לא העפילה

==כל גביעי אפריקה==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|- 
|1957 עד 1959|| colspan="7" |הייתה חלק מצרפת
|-
|1962 עד 1974|| colspan="7" |לא הייתה חברה בCAF
|-
| 1976|| colspan="7" rowspan="2" |לא נרשמה
|-
| 1978
|-
| 1980|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 1982
|-
| 1984|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 1986|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1988|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 1990|| colspan="7" |פרשה
|-
| 1992|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1994|| colspan="7" |פרשה
|-
| 1996|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 1998
|-
| 2000|| colspan="7" |פרשה
|-
| 2002|| colspan="7" rowspan="5" |לא העפילה
|-
| 2004
|-
| 2006
|-
| 2008
|-
| 2010
|-
| 2012|| colspan="7" |פרשה
|-
| 2013|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 2015|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 2017
|-
| 2019||סיבוב ראשון||3||0||2||1||1||| 4
|-
| 2021||סיבוב ראשון|| 3||0||0||3||0||| 7
|-
| 2023|| שמינית גמר||4||1||0||3||3||| 5
|-
| 2025|| ||||||||||||| 
|-
|סה"כ||3/34||10||1||2||7||4||16
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==שיאי שחקנים==
נכון ל-29 בינואר 2024. 
:שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. 

===שיאני ההופעות===

{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
! דירוג !! שחקן
! שנות פעילות !! הופעות !! שערים
|-
| 1 || סוליימאן דיאלו || 2006 - 2019 || 76 || 0
|-
| 2 || מוחמד דלהי יאלי || 2015 - הווה || 70 || 3
|-
| 3 || איסמעיל דיאקיטה || 2008 - 2022 || 68 || 9
|-
| 4 || מולאי אחמד || 2013 - הווה || 66 || 13
|-
| 5 || עלי אבייד || 2015 - הווה || 62 || 3
|-
| 6 || עבדוליי סילייה גאייה || 2012 - 2020 || 58 || 2
|-
| 7 || מוכטאר אל האקן || 2013 - הווה || 54 || 9
|-
| 8 || עבדול בה || 2013 - 2022 || 52 || 0
|-
| 9 || מוסטפא דיאו || 2015 - 2021 || 50 || 1
|-
| 10 || אדאמה בה || 2013 - 2022 || 48 || 6
|}

===מלכי השערים===

{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
! דירוג !! שחקן !! שנים בנבחרת !! שערים !! הופעות !! ממוצע למשחק
|-
| 1 || מולאי אחמד || 2013 - הווה || 13 || 66 ||
|-
| rowspan="2" | 2
| מוכטאר אל האקן || 2013 - הווה || rowspan="2" | 9 
| 54 ||
|-
| איסמעיל דיאקיטה || 2008 - 2022 || 68 ||
|-
| 4 || אבובכר קמארה || 2021 - הווה || 8 || 23 ||
|-
| 5 || המייה טאנג'י || 2018 - הווה || 7 | 44 ||
|-
| rowspan="2" | 6
| אדאמה בה || 2013 - 2022 || rowspan="2" | 6 
| 48 ||
|-
| בובקאר באגילי || 2015 - 2019 || 35 ||
|-
| rowspan="3" | 8
| ממאדו ניאס || 2013 - הווה || rowspan="3" | 5 
| 45 ||
|-
| אחמד סידיבה || 1994 - 2008 || 19 ||
|-
| בראהים אולד מלחה || 1994 - 2002 || 23 ||
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאוריטניה: כדורגל
מאוריטניה
מועצת הפדרציה האתיופית

בית הפדרציה (באמהרית: የፌዴሬሽን ምክር ቤት ובתעתיק לעברית: יאפאדרשין מאקיר בית) הוא הבית העליון משני הבתים של הפרלמנט האתיופי
המונה 112 חברים מ-69 קבוצות אתניות שונות. תפקידו של בית הפדרציה לצד בית הנבחרים, הוא לפקח על הממשלה ולפרש את החוקה. 

== מהות המועצה ==

מועצת הפדרציה הוקמה בעקבות החוקה האתיופית. מועצה זו באה לשמר את כוחם של הקבוצות האתניות הקטנות באתיופיה, ועל מנת שלא יתקבל חוק הפוגע באחת מהם. 

הבחירות למועצה הפדרלית מתקיימות כל חמש שנים, ועל פי החוקה האתיופית מי שבוחר את חברי המועצה הם בתי הנבחרים המקומיים של מדינות הפדרציה, או על פי החלטת אותה מדינה, על ידי אזרחיה שלה.

==כוח==
למרות שהיא הבית העליון, מועצת הפדרציה נחשבת לגוף פחות פורמלי מאשר הבית התחתון, בית הנבחרים. היא מדגישה יותר את מבנה הפדרציה האתיופית אשר מאחדת את הקבוצות השונות. עקב צורתה הפדרליסטית.

סמכויות מיוחדות המוענקות על פי החוקה רק למועצת הפדרציה:
*לפרש את החוקה האתיופית
*המועצה היא הסמכות העליונה שדנה בפרישה של כל אחד מהעמים המרכיבים את אתיופיה. 
*המועצה היא זו שתהווה בורר בכל סכסוך בין מדינות הפדרציה. 
*המועצה היא זו שמחליטה על התקצוב הפדרלי של כל אחד מהמדינות. 
*התקציב הוא זה שמוגש קודם למועצה לעיון ולאחר מכן מוגש לבית הנבחרים.

על מנת לאשר חוק במועצת הפדרציה, יש צורך ברוב של יותר מחצי מחבריה. לאישור של חוק חוקתי יש צורך ברוב של שני שלישים מחבריה. 

==יושב ראש וחברי מועצת הפדרציה ==
לפי פרק שש בסעיף 61 לחוקת אתיופיה, על מועצת הפדרציה לבחור מבין חבריה יושב ראש. חלק מתפקידיו הרשמיים של יושב ראש מועצת הפדרציה כוללים ניהול דיונים והצבעות במליאה, ניסוח והצגת של נושאים לדיון, מתן הוראות והתייעצות עם הוועדות השונות של מועצת הפדרציה. 

=== יושבי ראש ===
*דגפה בולה (10 באוקטובר 2005 - מכהן)

== נציגים ==

במועצת הפדרציה יש 112 נציגים המייצגים 69 קבוצות אתניות שונות.

{|border=0 cellpadding=2 cellspacing=2 width=50%
|-
|#
|מדינה
|נציגים
|קבוצות אתניות
|- bgcolor=#EEEEEE
|1
|תיגראי
|6
|3
|- bgcolor=#EEEEEE
|2
|עפר
|2
|1
|- bgcolor=#EEEEEE
|3
|אמהרה
|17
|5
|- bgcolor=#EEEEEE
|4
|אורומיה
|19
|1
|- bgcolor=#EEEEEE
|5
|הררי (מדינה)הררי
|1
|1
|- bgcolor=#EEEEEE
|6
|סומלי
|4
|1
|- bgcolor=#EEEEEE
|7 
|בנישנגול-גומאז
|5
|5
|- bgcolor=#EEEEEE
|8 
|מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום
|54
|48
|- bgcolor=#EEEEEE
|9
|גמבלה
|4
|4
|- bgcolor=#EEEEEE
|
| סך הכול 
| 112
| 69
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

*[http://www.hofethiopia.org/index.html האתר הרשמי של מועצת הפדרציה] 
*[https://web.archive.org/web/20060613032534/http://ethiopar.net/English/hofed/hofed.htm מועצת הפדרציה מידע בסיסי] 

קטגוריה:אתיופיה: פוליטיקה
אתיופיה
מנואל בנדרה

בנדרה (שלישי משמאל בשורה האחורית) בחברת אנשי רוח ברזילאים נוספים, בריו דה ז'ניירו, 1936
מנואל בנדרה (פורטוגזית: Manuel Bandeira; 19 באפריל 1886, ריו דה ז'ניירו – 13 בינואר 1968, ריו דה ז'ניירו) היה משורר ברזילאי. כתב מעל 20 ספרי שירה ופרוזה.

== חייו ==
בנדרה גדל התחנך בריו דה ז'ניירו ובסאו פאולו. ב-1903 גילה כי חלה בשחפת, ובשל האקלים הטרופי בריו דה ז'ניירו עבר לסאו פאולו. ב-1922, אחרי שהייה ממושכת באירופה שם פגש בנדרה אומנים בולטים רבים, הוא תרם שירים עם ביקורת חברתית ופוליטית לתנועה המודרניסטית בסאו פאולו. בנדרה החל לפרסם את יצירותיו החשובות ב-1924. הוא הפך ליוצר ברזילאי מוערך, וכתב מאמרים במספר עיתונים וכתבי עת. הוא אף לימד ספרות לטינית בריו דה ז'ניירו. הוא תרגם לפורטוגזית מחזות קנוניים מהספרות העולמית ב-1956, והמשיך בזאת עד ימיו האחרונים. הוא מת בעיר הולדתו, ריו דה ז'ניירו.

שיריו של בנדרה מאופיינים בעדינות וביופי מיוחדים. ניתן למצוא מוטיבים חוזרים ונשנים בעבודותיו: אהבת האישה, ילדותו בעיר רסיפה, חברים ובעיות בריאות. בריאותו הרגישה השפיעה על שיריו, באופן דומה לשיריו האחרונים של חורחה לואיס בורחס. רבים משיריו של מנואל בנדרה מתארים את מוגבלותו של הגוף האנושי.

==שיריו==
<div style="direction: ltr;">
* Alumbramentos, 1960
* Antologia Poética
* Berimbau e Outros Poemas, 1986
* Carnaval, 1919
* 50 Poemas Escolhidos pelo Autor, 1955
* A Cinza das Horas, 1917
* A Cinza das Horas, Carnaval e O Ritmo Dissoluto, 1994
* Estrela da Manhã, 1936
* Estrela da Tarde, 1959
* Estrela da Vida Inteira. Poesias Reunidas, 1966
* This Earth, That Sky: Poems (English translation of Estrela da vida inteira), 1989
* Libertinagem, 1930
* Libertinagem. Estrela da Manhã. Edição crítica, 1998
* Mafuá do Malungo. Jogos Onomásticos e Outros Versos de Circunstância 1948.
* O Melhor Soneto de Manuel Bandeira, 1955
* Os Melhores Poemas de Manuel Bandeira, Selected and edited by Francisco de Assis Barbosa, 1984
* A Morte, 1965. (special edition)
* Opus 10, 1952
* Pasárgada, 1959
* Um Poema de Manuel Bandeira, 1956
* Poemas de Manuel Bandeira com Motivos Religiosos, 1985
* Poesia, Selected by Alceu Amoroso Lima, 197
* Poesia e Prosa, 1958
* Poesias, 192
* Poesias Completas, 1940
* Poesias Escolhidas, 1937
* Seleta em Prosa e Verso, Selected and edited by Emanuel de Morais, 1971
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ברזילאים
קטגוריה:חולי שחפת
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:נפטרים ב-1968
תרזינה

תרזינה (בפורטוגזית: Teresina) היא בירת מדינת פיאאוי הברזילאית והעיר הגדולה ביותר במדינה זו. זוהי עיר הבירה היחידה שאינה נמצאת על שפת הים במחוז הצפוני-מזרחי של ברזיל (Nordeste). החלק המרכזי של העיר נחצה על ידי הנהרות פרנאיבה ופוטי, כתוצאה מכך, העיר מכונה לפעמים "המסופוטמיה של המחוז הצפוני-מזרחי".
== גאוגרפיה ==
החלק הצפוני של העיר, שני הנהרות מתאחדים וזורמים יחדיו לכיוון האוקיינוס האטלנטי. במקום ישנו פארק סביבתי שבו מתמזגים שני הנהרות, ובמה במה ממנה ניתן לצפות על הנהרות מטווח קרוב. מעבר לנהר פרנאיבה, אחרי תרזינה, שוכנת עיר קטנה יותר - טימון, ורחוק יותר, נמצא הגבול עם מדינת מרניאו.

תרזינה היא בית למעל 752,000 תושבים, המאוכלסים בשטח של 1,680 קמ"ר. באזורים העירוניים שלה מתגוררים כ-996,000 תושבים. האזור הסובב אותה מכונה "Chapada do Corisco" ("מישורי הברקים"): העיר עצמה מדורגת שלישית בעולם בהסתברות להתרחשות ברק.

שם העיר המקורי היה "Vila Nova do Poti", על שם נהר הפוטי הזורם בה, ולאחר מכן שונה לתרזינה לזכרה של הקיסרית תרזה כריסטינה, אשתו של פדרו השני, קיסר ברזיל. העיר משמשת כבירת המדינה מאז 1852, כאשר היא נוסדה על ידי מושל המחוז, ז'וסה סאראיבה, והעבירה את המטה המנהלי של המחוז פיאאוי מן העיר אואראס. תרזינה הייתה העיר המתוכננת הראשונה בברזיל (לפני הבירה המתוכננת הנודעת ברזיליה, שנוסדה ב-1960, ואף לפני בלו הוריזונטי, בירת מדינת מינאס ז'ראיס, שנוסדה ב-1897); נאמר שהעיצוב של העיר מזכיר לוח שחמט. היא ידועה כ"עיר הירוקה" בגלל המספר העצום של עצי המנגו שמרפדים את רחובותיה. מלאכה מקומית מפורסמת היא הקרמיקה. בעיר ישנה מצבת זיכרון המציגה את "Cabeça de Cuia" האגדי, דמות מהפולקלור המקומי.

עקב מיקומה בסמוך לקו המשווה, גבוהות הטמפרטורות בתרזינה והן נעות בין 26 ל-40 מעלות צלזיוס לאורך השנה. הטמפרטורות הנמוכות ביותר הן בחמשת החודשים הראשונים של השנה. התקופה החמה ביותר של השנה מתרחשת בין אוקטובר לדצמבר. הלחות גבוהה כל השנה, בשיעור נמוך יחסית של 40% וגבוה של כ-90%, אך הלחות הגבוהה ביותר (80% - 90%) היא בין מרץ ליוני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פיאאוי
קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:מדינות ברזיל: ערי בירה
קטגוריה:ברזיל: ערים מתוכננות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1852
עמנואל פוירמן

עמנואל פוֹיֶרמן (בגרמנית: Emanuel Feuermann; 22 בנובמבר 1902 – 25 במאי 1942) היה צ'לן יהודי-אוסטרי-אמריקאי.

==קורות חיים==
עמנואל פוירמן נולד בשנת 1902 בקולומיאה שבגליציה, אוסטריה. הוריו היו מוזיקאים חובבים. אביו, שניגן בכינור ובצ'לו, היה מורו הראשון. גם אחיו הבכור של עמנואל, זיגמונד, גילה כישרון מוזיקלי. בשנת 1907 החליט אביהם לעקור עם משפחתו לבירה וינה. בגיל תשע למד פוירמן אצל פרידריך בוקסבאום ואחר אצל אנטון ואלטר בהאקדמיה הקיסרית למוזיקה ואמנויות הבמה בווינה. בפברואר 1914, כשהיה בן 12, הופיע לראשונה בקונצרט עם הפילהרמונית של וינה בניצוח פליקס ויינגרטנר, בנגינת הקונצ'רטו לצ'לו ברה מז'ור של יוזף היידן. בשנת 1917 נסע פוירמן ללייפציג שבגרמניה, שם למד אצל יוליוס קלנגל. בשנת 1919 התקבל פוירמן לעבודה בקונסרבטוריון גרצניך בקלן בהמלצת קלנגל, וב-1929 התמנה לפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין.

בין שותפיו לנגינה באותם ימים היו קרל פלש, סיימון גולדברג ויוזף וולפשטאל ואת פאול הינדמית, שניגן בויולה בשלישיית מיתרים עם פוירמן וולפשטאל. כמו כן ניגן עם יאשה חפץ ועם ארתור רובינשטיין.

בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, נאלץ פוירמן לפרוש ממשרתו בקונסרבטוריון מחמת מוצאו היהודי. הוא עבר ללונדון, יחד עם גולדברג והינדמית, ויצא לסיורי קונצרטים ביפן ובניו יורק (ובדרך הופיע גם בארץ ישראל). בשובו לאירופה ניגן בביצוע הבכורה של הקונצ'רטו לצ'לו מאת ארנולד שנברג, בניצוחו של תומאס ביצ'ם. לזמן מה עבר לציריך אך נקלע לאוסטריה בתקופת שקדמה לאנשלוס. ברוניסלב הוברמן סייע לפוירמן להימלט עם משפחתו לארץ ישראל, ומשם היגר בשנת 1937 לארצות הברית, שם לימד צ'לו במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה.
 
קשריו עם הינדמית נפגמו כאשר זה ביכר על פניו את גרגור פיאטיגורסקי לביצוע הבכורה של הקונצ'רטו לצ'לו שלו.

פוירמן מת בניו יורק בגיל 39 לאחר ניתוח טחורים שגרתי. הצ'לו גופרילר העתיק שלו, משנת 1720, עבר לאחר מותו לצ'לן הרוסי-אמריקאי ג'וזף שוסטר.

פבלו קזאלס, שמקובל לראות בו אחד מגדולי הצ'לנים בכל הזמנים, ענה, כאשר נשאל על צ'לנים אחרים, "איזה אמן דגול היה פוירמן! מותו בטרם עת היה אבדה גדולה למוזיקה."

הוריו ואחותו של פוירמן התיישבו בתל אביב. אחיו, זיגמונד פוירמן, ניגן בשנות ה-40 וה-50 בתזמורת שירות השידור (תזמורת קול ישראל), וגיסו היה חבר התזמורת הארצישראלית.

== כלי הנגינה של פוירמן ==

פוירמן ניגן בצ'לו גופרילר, שעבר לאחר מכן לרשותו של הצ'לן האמריקאי ג'וזף שוסטר וממנו אל יאשה זילברשטיין.
משנת 1932 עד מותו החזיק פוירמן גם בצ'לו שרב אמן ונציאני אחר, דומניקו מונטאניאנה בנה בשנת 1735. הכלי הזה, שהמשיך לשאת את שמו, נמצא כיום בידי צ'לן ואספן שווייצרי
 פוירמן החליף את הכלי הזה בצ'לו סטרדיוואריוס דה מונק משנת 1730.

==לקריאה נוספת==
* נתן דונביץ, ארבעה מיתרים לתהילה: גדולי הצ'לנים, לוד: זמורה-ביתן, תשס"ב 2002, עמ' 54–78.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צ'לנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1942
חוסה חרוואסיו ארטיגס

חוסה חרווסיו ארטיגס (ספרדית: José Gervasio Artigas; נולד ב-19 ביוני 1764 ומת ב-23 בספטמבר 1850), מצביא אורוגוואי.

== ביוגרפיה ==
נולד במונטווידאו לאחת מהמשפחות שייסדו את העיר. בגיל 12 עבר לגור בכפר בקרב הגאוצ'וס ורכש מיומנות ברכיבה על סוסים ובשימוש בנשק. כן יצר קשרים עם בני הצ'רואה (Charrúa) הילידים. בתקופת מגוריו באזור שמצפון לריו נגרו, "המערב הפרוע" של אורוגוואי באותה תקופה, מצא את פרנסתו בעיסוקים שהיו מחוץ לחוק. כשהיה בן 33 הצטרף, במסגרת הסדר חנינה לפורעי חוק, למיליציות הבלנדנגס (Blandengues), ששמרו על גבולות הקולוניה הספרדית. 

לאחר מהפכת מאי בארגנטינה נטש ארטיגס את המיליציה ועבר ב-1811 לבואנוס איירס. שם הוקצה לו כוח בן 180 אנשים, שנועד לשחרר משלטון הספרדים את ה"רצועה המזרחית" (Banda Oriental), כפי שנקרא באותו זמן השטח שתופסת כיום אורוגוואי. הכוח ניצח את הספרדים בלס פיידרס, ומאוחר יותר הטיל מצור על מונטווידאו. המצור הוסר כאשר החונטה המהפכנית המקומית החליטה לשתף פעולה עם שביתת הנשק שחתם הטריומווירט מבואנוס איירס עם המלוכנים.

באפריל 1813 מינה אותו הקונגרס של הפרובינציה למושל אזרחי וצבאי של הרצועה המזרחית. בתוקף תפקידו שלח שליחים לבואנוס איירס שישתתפו בכינון פדרציה של אזור ריו דה לה פלטה, שאחת מהחברות בה תהיה הרצועה המזרחית עצמה. משנדחו השליחים והתוכנית שהציעו התקררו קשריו עם השלטון בבואנוס איירס. ב-1814 הקים את "ליגת העמים החופשיים", שתחת כנפיה ביקש לאחד את כל תומכי הפדרציה באזור ריו דה לה פלטה. 

ב-1816 סירב להשתתף בקונגרס טוקומן, שמטרתו הייתה לבסס את השלטון הריכוזי (האנטי-פדרליסטי) של בואנוס איירס. מאוחר יותר באותה שנה פלשו אל הרצועה המזרחית כוחות פורטוגליים מברזיל ותפסו את מונטווידאו. בקרב טקוארמבו (Tacuarembó) ב-1820 הנחילו הברזילאים תבוסה ניצחת ל"ליגת העמים החופשיים". ארטיגס נסוג לפרובינציית אנטרה ריוס, שגם ממנה גורש בידי מושל הפרובינציה פרנסיסקו רמירס. הוא גלה לפרגוואי, שם נפטר כעבור שלושים שנה.

ארטיגס נחשב לגיבור לאומי בארצו ולאחד מאבות האומה האורוגוואית. עצמותיו הובאו לקבורה במונטווידאו ב-1856. ב-1884 נקרא על שמו מחוז ארטיגס בצפון מזרח המדינה, וב-1930 שונה שמה של עיר הבירה של המחוז לארטיגס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אנשי צבא אורוגוואים
קטגוריה:גיבורים לאומיים
קטגוריה:ילידי 1764
קטגוריה:נפטרים ב-1850
חתה יסבח סבח

חתה יסבח סבח (תרגום ממרוקאית: "עד שיאיר השחר") היא דרמה ישראלית בבימויו של דוד דרעי ובהפקתו של ערן ריקליס, ששודרה לראשונה בדצמבר 2004 ב-HOT. הסרט זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2005, לדרמה הטובה ביותר ולשחקנית הטובה ביותר (ריימונד אבקסיס). הסרט היה גם אחד מחמשת הסרטים הטובים שהוכרזו בטקס "מסך הזהב 2005" לפי בחירת צופי הטלוויזיה. את התסריט לסרט כתבו דוד דרעי ואורי ויסברוד. הסרט צולם ביישוב ירוחם וזכה להצלחה בפסטיבלים בינלאומיים רבים בהם הוקרן. את שיר הנושא לסרט, "נשבעתי", שרה ריימונד אבקסיס. זהו השיר הראשון שהיא הקליטה בישראל בעברית לבדה. את מילות השיר כתב אורי ויסברוד, והלחן הוא של מלחין הדרמה כולה יונתן בר גיורא.

== עלילה ==
העלילה מתמקדת בשבוע דרמטי ומכריע בחייה של ליליאן אלמקייס (ריימונד אבקסיס), בעלת סלון כלות בעיירה דרומית. במהלך השבוע מתמודדת ליליאן עם שפיותה ההולכת ומתרופפת של אמה המזדקנת (רוחמה מלכה) שחיה איתה בבית, עם משבר בחיי הנישואין של בתה (יעל אבקסיס) ועם מחזר לא קרוא (אורי גבריאל) שמאיים על בדידותה המזהרת. ליליאן, אישה עקשנית, מטפלת בכל הצרות שנחתו על ראשה על ידי הדחקה, אך בשלב מסוים היא מגלה שהשיטה הזו כבר לא עובדת, וצרותיה רק גדלות.

== שחקנים ==
*ריימונד אבקסיס
*יעל אבקסיס
*רוחמה מלכא
*אורי גבריאל
*אבי גרייניק
*לימור פנחס
*שגיא שריקי
*פירה קנטר
*גלינה סבידנסקי
*יניב חיים

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060424195700/http://www.thejewishweek.com/news/newscontent.php3?artid=11954 חתה יסבח סבח ב-Jewish Week] - ג'ורג' רובינסון כותב על הסרט
* [https://open.spotify.com/track/1ItPnTtwCsdFifvsMi5FsX?si=2ec43a9cfd8140dc "נשבעתי", שיר הנושא של הסרט] מתוך האלבום "תמות" של מלחין הפסקול יונתן בר גיורא

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2004
נירוואנה

נִירְוַואנַה (מסנסקריט: निर्वाण) או נִיבָּאנָה (מפאלי: निब्बान) בפילוסופיה הבודהיסטית, מוֹקְשָׁה (מסנסקריט: मोक्ष) בפילוסופיה ההינדית, הסיקיסטית והג'יינית, הם מושגים המצביעים על מצב תודעתי מדיטטיבי, בו הנפש זוכה בשלוות אמת. מצב זה מתאפיין בדרגת מודעות ואיזון נפשי גבוהים עד מאוד, והוא מהווה שער להארה, הגואלת מכל צורות הסבל.

המשמעות המילולית של המונח בסנסקריט היא "כיבוי שלהבת הנר"; כיבוי מנגנוני ההשתוקקות והדחייה שמניעים את האדם, התנדפות תפישת העצמי הנפרד, והתמוססות האשליה שאושרו של האדם תלוי ביכולתו להשיג דברים מן העולם הסובב אותו. פירושו המקורי של המושג הוא מצב של אין, המשקף איזון, יציבות ודממה. אך בפירוש המקובל הרווח בשיח המודרני בארצות המערב, מפרשים את ה'נִירְוַואנַה' כמצב של אופוריה או התעלות. 

ניתן לזהות הבדלים ניכרים בין המשמעויות שניתנות למונח בשפות שונות, ועל כן קיימת מורכבות רבה בניסיון לתרגמו כראוי. תרגומים אפשריים נוספים הם "חידלון" או "הפסקה".

בספרות הבודהיסטית מתוארת הנירוואנה בשפת משלים ומליצות כמודעות טהורה ושלווה, בה המציאות נחווית באופן ישיר, ללא כל תיווך מצד הדעת החושבת.

על פי התפיסה הבודהיסטית המתוארת בדהרמה (משנתו של הבודהה), מקור הסבל האנושי (דוקהה) הוא ההשתוקקות (טנהא), הדחייה והבורות. שלושת הגורמים המרכזיים הללו מופיעים בפנים שונות בעשרת הכבלים מהם על האדם להתנתק כדי שיוכל להגיע לנירוואנה. הדרך המעשית להפסקת הסבל היא הדרך המתומנת הנאצלת (האמת הרביעית מבין ארבע האמיתות הנאצלות). הנירוואנה שבסופה מסמנת את התחנה האחרונה בגלגולי הנפש, בה האדם יכול למצוא מנוחה שלמה, ולהשתחרר ממעגל הגלגולים (סמסרה).

== ההבדל בין נירוונה למוקשה ==
הנירוונה הוא מושג בבודהיזם המבטא את משאת הנפש העיקרית, זוהי מטרת החיים הבודהיסטיים, בעולם זה ובחיים אלו.

בהינדואיזם קיימת גאולה התלויה באמונה ובפרשנות של מושג גלגול הנשמות. המוקשה היא שחרור ממעגל החיים והמוות, המותנה בכך שהקרמה תהיה מוסרית. יש הרואים את המוקשה כמצב סופי אמנם בחייו של האדם, אולם אחרי מותו, בחלוף עידן, יחול גלגל חיים חדש והנשמה תחזור, תתאחד עם האטאמן ותהיה חלק מהנשמה האוניברסלית. מוקשה הוא מושג מרכזי והמטרה העליונה ביותר. ניתן להשיגו בשלושה נתיבים במהלך חיי האדם; שלושת הנתיבים האלה הם דהרמה (חיים מוסריים, ראויים, מוסריים), ארטה (שגשוג חומרי, ביטחון הכנסה, אמצעי חיים) וקמה (הנאה, חושניות, הגשמה רגשית). ביחד, ארבעת המושגים הללו נקראים בהינדואיזם Puruṣārtha.

==הדרך להגיע לנירוואנה==
בבודהיזם (וגם בהינדואיזם) יש שאיפה להגיע למצב של נירוואנה. מזה אלפי שנים, הדרך העיקרית בה נוקטים הבודהיסטים לשם הגעה למצב זה היא תרגול מדיטטיבי ונפשי, בשילוב שמירה על אורח חיים מוסרי ופיתוח הבנה וחכמה מתוך התנסות אישית, תוך שמירה על שמונה עקרונות המתוארים בדרך המתומנת האצילה שהתווה גאוטמה הבודהה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מונחים בבודהיזם
קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
דגל פיטקרן

דגל איי פיטקרן אומץ ב-2 באפריל 1984. הדגל הוא נס כחול ובו יוניון ג'ק ברביע העליון הקרוב לניצב הדגל (הקנטון), וסמל פיטקרן במרכז הדגל.

הסמל מציג את העוגן והתנ"ך מהאונייה באונטי וכן ענף עץ פורטיה מקומי ומריצה - המייצגים את ההיסטוריה של המתיישבים הראשונים, צאצאי המורדים.

למושל פיטקרן דגל שונה: יוניון ג'ק שבמרכזו סמל האי.

==ראו גם==
* סמל פיטקרן
* גלריית דגלי הממלכה המאוחדת

==קישורים חיצוניים==

* 

פיטקרן

קטגוריה:פיטקרן
פיטקרן
פיטקרן
פיטקרן
פיטקרן
ימשוש

יַמְשׁוּשׁ (שם מדעי: Chironomus) או כפי שנקרא לפעמים יתוש מצויץ הוא סוג במשפחת הימשושיים.

בניגוד ליתוש הבית, האנופלס, ורבים אחרים, הימשוש אינו עוקץ ועל כן אין הפרטים הבוגרים מהווים מטרד לבני אדם.

זחליו של הימשוש מתפתחים במגוון סביבות מימיות כמו שלוליות ואגמים. לזחלים צבע גוף אדמדם-חום עקב ההמוגלובין המומס בדמם. הזחלים עוברים ארבעה שלבים עד להתגלמותם. תחילה הם שוחים חופשיים במים, אחר כך מתיישבים על קרקעית השלולית, ובונים לעצמם צינורות בוץ. בנייה זו מתבצעת על ידי הדבקת גרגירי בוץ באמצעות הפרשות מבלוטות הרוק שלהם. הזחלים נושמים דרך שטח גופם ואין להם פתחי נשימה מיוחדים. הם ניזונים על ידי סינון חומר רקב מתוך מי השלולית.

לזכרים הבוגרים מחושים מנוצים.

== מינים בישראל (חלקי)==
*Chironomus plumosus מין נפוץ למדי בעל זחלים אדומים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1803
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן ויהלם מיגן
קטגוריה:ימשושיים
דגל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי

דגל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי אומץ רשמית ב-8 בנובמבר 1990.

הדגל דומה לדגלי טריטוריות אחרות. ברביע העליון הקרוב לניצב (בקנטון) נמצא היוניון ג'ק. סמל האי נמצא במרכז הדגל, וסביבו רקע של גלים כחולים ולבנים. הגלים מייצגים את האוקיינוס, אולם לא ברור מדוע נבחרו הגלים על פני הרקע הכחול המסורתי של הנס הכחול.

מאחר שכל תושבי האי מצויים בבסיסים צבאיים בריטיים ואמריקאיים, ובבסיסים אלה מניפים דגלים צבאיים, לא ברור אם נעשה בדגל שימוש כלשהו.

אין דגל נפרד לנציב הטריטוריה (וממילא מקום מושבו של הנציב הוא במשרד החוץ הבריטי בלונדון ועל כן אינו מניף את דגלו).

==ראו גם==
* גלריית דגלי הממלכה המאוחדת
* נס כחול

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי
הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי

הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי
הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי
הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי
הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי
סן פייטרו אין וינקולי

השלשלאות
סן פייטרו אין וינקולי (איטלקית: San Pietro in Vincoli; מילולית: פטרוס הקדוש בשלשלאות) היא בזיליקה על גבעת האסקלין ברומא, לא הרחק מהקולוסיאום. בכנסייה הקתולית, שחזיתה צנועה למדי, נמצאת אחת מעבודות האמנות המפורסמות ביותר: פסל "משה" מאת מיכלאנג'לו. לפי האגדה שימשו השלשלאות שנמצאות בכנסייה לכבול את השליח פטרוס הקדוש, ומכאן שמה.

אבן היסוד לכנסייה הונחה בשנת 431. שלוש שנים לאחר מכן חנך את הכנסייה האפיפיור סיקסטוס השלישי. את בניית הכנסייה, מעל להריסות מהמאה השנייה, מימנה אוודוקסיה, אשתו של הקיסר ולנטיניאנוס השלישי. השלשלאות עצמן הובאו לרומא ב-438 על ידי אמהּ, אליה אודוקיה שקיבלה את השלשלאות במתנה מלובנליס, בישוף ירושלים. ב-439 נבנתה בזיליקה (שנועדה לשמור על השלשלאות) בשם Basilica Eudoxiana ושמה של הכנסייה שונה במהלך השנים לשמה הנוכחי.

הבזיליקה נבנתה מחדש מספר פעמים, בין השאר תחת השגחת האפיפיורים אדריאנוס הראשון, סיקסטוס הרביעי ויוליוס השני. בשנת 1875 עברה הכנסייה שיפוץ כולל.

==פסל משה==

פסל משה
חשיבות הכנסייה כיום נובעת מפסל משה של מיכלאנג'לו המוצב בה. מיכלאנג'לו יצר את הפסל ב-1515 כחלק ממצבת ענק מתוכננת של קבר האפיפיור יוליוס השני. היצירה אמורה הייתה להשתרע על קיר שלם בבזיליקת פטרוס הקדוש. תוכניותיו השאפתניות של מיכלאנג'לו נכשלו כאשר האפיפיור נפטר. יורשיו קיצצו את מימון המיזם, כנראה בגלל קשיים כלכליים שהוותיקן נקלע אליהם.

העמדת הפסל כיום היא "פשרה" של מיכלאנג'לו. פסלו של משה שאמור היה להיות באחת מזוויות הקומה השנייה של האנדרטה, נמצא היום בגובה עיניים. משה המזוקן יושב, ראשו מורם מעט ונוטה הצידה. ידו השמאלית נחה על רגליו, ידו הימנית עוטפת את לוחות הברית, ועל ראשו קרניים.
העובדה שמשה בעל קרניים באה מתרגום מוטעה של הפסוק "וַיְהִי, בְּרֶדֶת משֶׁה מֵהַר סִינַי...כִּי קָרַן עוֹר פָּנָיו" (שמות ל"ד כ"ט).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רומא: מבנים: ימי הביניים והרנסאנס
קטגוריה:רומא: בזיליקות
ספנסר טרייסי

ספנסר טרייסי (באנגלית: Spencer Tracy; 5 באפריל 1900 – 10 ביוני 1967) היה שחקן אמריקני זוכה שני פרסי אוסקר, אשר כיכב ב-74 סרטים בין השנים 1930–1967.

==ביוגרפיה==
טרייסי נולד בוויסקונסין למשפחה ממוצא אירי. הוא החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון, כשכיכב במחזה המצליח, "המייל האחרון" בברודוויי, בשנת 1930. הבמאי ג'ון פורד ראה אותו במחזה וליהק אותו לסרטו "במעלה הנהר" לתפקיד הראשי. ב-1935 חתם טרייסי חוזה עם אולפני M.G.M והקריירה שלו החלה לתפוס תאוצה. הוא התפרסם בתור שחקן של תפקידי אופי, וגילם שורה של תפקידים של דמויות הגונות וישרות. טרייסי כיכב לצד גדולי השחקנים בהוליווד, ובין השאר שיחק בתשעה סרטים לצד קתרין הפבורן, עימה ניהל גם מערכת יחסים רומנטית ממושכת. הוא שיתף פעולה עם הבמאי סטנלי קריימר, ושיחק בארבעה מסרטיו.

טרייסי זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר פעמיים ברציפות, על הופעותיו בסרטים "ספנים אמיצים" (1937) וב"עיר הנערים" (1938). הוא מחזיק בשיא המועמדויות לפרס האוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר – תשע מועמדויות (ביחד עם לורנס אוליבייה).

ב-1940 קיבל טרייסי תואר כבוד ממכללת ריפון.

ב-1967 נפטר טרייסי מאי ספיקת לב, 17 יום לאחר סיום צילומי הסרט "נחש מי בא לסעוד", תפקיד אשר הביא לו מועמדות אחרונה לפרס האוסקר ואת פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.

ב-1988 יסדה אוניברסיטת קליפורניה את "פרס ספנסר טרייסי". הפרס ניתן לשחקנים בעלי הישגים בקריירת המשחק שלהם.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
טרייסי עם קתרין הפבורן בקדימון לסרט צלע האדם 1949
* זעם (1936)
* ספנים אמיצים (1937)
* עיר הנערים (1938)
* ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד (1941)
* אשת השנה (1942)
* בחור ושמו ג'ו (1943)
* שלושים שניות מעל טוקיו (1944)
* הצלב השביעי (1944)
*מצב האומה (1948)
* צלע האדם (1949)
* אבי הכלה (1950)
* הרווח הקטן של אבא (1951)
* פאט ומייק (1952)
* בהלה בצוק השחור (1954)
* הזקן והים (1958)
* משפט הקופים (1960)
* משפטי נירנברג (1961)
* מטורף, מטורף, מטורף העולם (1963)
* נחש מי בא לסעוד (1967)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:בוגרי מכללת ריפון
קטגוריה:בוגרי האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1900
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1967
אנדריי גרצ'קו

אנדריי אנטונוביץ' גרצ'קו (ברוסית: Андрей Антонович Гречко;17 באוקטובר 1903 - 26 באפריל 1976), מצביא סובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה, מרשל ברית המועצות, שר ההגנה של ברית המועצות בשנים 1967–1976.

== קורות חיים == 
אנדריי גרצ'קו נולד בכפר גולודייבקה שבמחוז רוסטוב במשפחת איכרים. בגיל 16 התנדב לצבא האדום. במהלך מלחמת האזרחים הוא לחם במסגרת דיוויזיית הפרשים ה-11 שהייתה חלק של ארמיית הפרשים הראשונה. לאחר תום המלחמה נשאר לשרת בצבא. בשנת 1926 סיים בית ספר לקציני חיל הפרשים. מילא שורה של תפקידי פיקוד ומטה - ממפקד המחלקה עד לראש מטה של דיוויזיית פרשים. ביולי 1941, זמן קצר לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד דיוויזיית פרשים. בנובמבר 1941 הועלה לדרגת גנרל- מיור. בינואר 1942 מונה למפקד קורפוס פרשים. היחידות בפיקודו של גרצ'קו הצטיינו בקרבות הבלימה של ההתקפה הגרמנית באזור הקווקז בקיץ 1942. באותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-56 שהשתתפה בשחרור צפון קווקז וחצי האי טמן.

באוקטובר 1943 מונה לסגן מפקד החזית האוקראינית הראשונה, והיה בין מתכנני המבצע לשחרור קייב. בדצמבר 1943 מונה למפקד ארמיית המשמר הראשונה, עליה פיקד עד סוף המלחמה. הכוחות בפיקודו השתתפו בשחרור אוקראינה המערבית, חציית הרי הקרפטים ושחרור צ'כוסלובקיה.

לאחר סיום המלחמה מונה אנדריי גרצ'קו למפקד המחוז הצבאי קייב. בשנים 1953-1957 פיקד על הכוחות הסובייטיים בגרמניה המזרחית. בהיותו מפקד כוחות ברית המועצות בגרמניה ארגן ופיקד על דיכוי המרד המזרח-גרמני. בשנת 1955 הועלה לדרגת מרשל ברית המועצות. בין השנים 1957-1960 היה מפקד זרוע היבשה, ובשנים 1960-1967 כיהן כמפקד עליון של כוחות ברית ורשה.

בשנת 1967 מונה לשר ההגנה של ברית המועצות ושירת בתפקיד זה עד מותו. בנוסף, היה גם חבר בפוליטביורו.

לקראת סוף מלחמת יום הכיפורים ב-22 באוקטובר 1973 אישר גרצ'קו ליועצים הסובייטים שהפעילו את חטיבת טילי הסקאד שהוצבו במצרים לשגר מטח טילי סקאד לעבר כוחות צה"ל. כתוצאה מהמטח נהרגו שלושה חיילי צה"ל.

הוא נפטר ב-26 באפריל 1976 ונקבר במוסקבה ליד חומת הקרמלין.

מרשל אנדריי גרצ'קו זכה לעיטורים רבים במהלך שירותו הצבאי: 6 עיטורי לנין, 3 עיטורי הדגל האדום, 3 עיטורי סובורוב, 2 עיטורי קוטוזוב, 2 עיטורי בוגדן חמלניצקי. בנוסף לעיטורים אלו הוענקו לו מספר עיטורים של מדינות זרות: פולין, צ'כוסלובקיה, בריטניה וארצות הברית.

כמו כן הוענק לו פעמיים התואר גיבור ברית המועצות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:מרשלים סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:שרי ההגנה של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור סובורוב
קטגוריה:מקבלי עיטור קוטוזוב
קטגוריה:מקבלי עיטור בוגדן חמלניצקי
קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ברית ורשה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1903
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1976
דמיטרי אוסטינוב

דמיטרי פיודורוביץ' אוסטינוב (ברוסית: Дми́трий Фёдорович Усти́нов; 17 באוקטובר 1908 – 20 בדצמבר 1984) היה מדינאי ואיש צבא סובייטי. 
== חייו ==
אוסטינוב נולד בשנת בעיר סמרה במשפחת פועלים. בשנת 1922 התנדב לצבא האדום והשתתף בקרבות במרכז אסיה הסובייטית. לאחר שחרור מהצבא עבד במפעל בתור מסגר והיה פעיל במפלגה. התחיל ללמוד הנדסה ועם סיום הלימודים באוניברסיטה טכנית בלנינגרד בשנת 1934 החל לעבוד במפעלי תעשייה ביטחונית.

ב-1941 מונה לתפקיד שר התעשייה הצבאית והיה בתפקיד זה עד לשנת 1957. היה מועמד לחברות בפוליטביורו מאז 1965. ב-1976 נעשה חבר בפוליטביורו, מונה לשר ההגנה והוענקה לו הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הסובייטי: מרשל ברית המועצות. זאת תוך דילוג על דרגות ביניים ולמרות שלא היה בשרות פעיל מאז שנות ה-20. 

היה בעל השפעה גדולה בתקופת ליאוניד ברז'נייב. ביחד עם אנדריי גרומיקו, מיכאיל סוסלוב ויורי אנדרופוב היה חבר ב"פוליטביורו קטן" בו התקבלו החלטות חשובות. 

בתקופתו התעצם מאוד הצבא הסובייטי וברית המועצות פלשה לאפגניסטן. נשאר בתפקיד זה עד מותו. 

לאחר מותו שונה שמה של העיר איז'בסק על שמו, אך כאשר גורבצ'וב עלה לשלטון הוחזר שמה המקורי של העיר. מחזיק בשיא מקבלי עיטור לנין (11 פעם).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:מרשלים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:שרי ההגנה של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור סובורוב
קטגוריה:מקבלי עיטור קוטוזוב
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מעוטרי עיטור שרנהורסט
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1984
ארביד פלשה

ארביד פלשה (בלטבית: Arvīds Pelše; 7 בפברואר 1899 - 29 במאי 1983) מדינאי סובייטי ממוצא לטבי.

קומוניסט מאז 1915. בשנת 1919 כאשר בלטביה תקופה קצרה היה שלטון קומוניסטי היה בתפקיד פוליטי בהנהגה. לאחר מכך עזב לרוסיה. עבד בתפקידים שונים במנגנון המפלגתי. בשנת 1931 סיים לימודים במכון להשכלה גבוהה במגמה היסטורית. לאחר מלחמת העולם השנייה נשלח ללטביה שנכבשה על ידי ברית המועצות מגרמניה הנאצית כדי לפקח על תהליכי הסובייטיזציה בה. בין השנים 1959 ל-1966 שימש כמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של לטביה. תמך מאוד בתהליך של תיעוש הרפובליקה. בשנת 1961 הוא הציע לשנות את שמה של בירת לטביה, ריגה לשם גגרין כמחווה לטיסתו ההיסטורית של האדם הראשון בחלל יורי גגארין. ואולם ממשלת ברית המועצות לא אישרה הצעה קיצונית זו. מאז 1966 חבר בפוליטביורו עד מותו בגיל 84. אחד הבודדים שהיו חברים בפוליטביורו ואשר אינו ממוצא רוסי.

מת לאחר מחלה ממושכת. לאחר מותו נשרפה גופתו ואפרו נטמן בהלוויה ממלכתית בבית הקברות של חומת הקרמלין.

למרות מוצאו הלטבי לא נהנה מהערכה רבה בלטביה עקב התנגדותו ללטביה עצמאית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:פוליטיקאים לטבים
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1983
מנחם שריד

מנחם שריד
פורטרט של מנחם שריד. נעשה בידי בתו יעל שחר שריד
מנחם שריד (10 בספטמבר 1932 - 9 באוקטובר 2012) היה איש חינוך וחוקר היסטוריה ארץ-ישראלית.

== ביוגרפיה ==
שריד שירת בצה"ל כקצין חי"ר ושריון, היה עורך "מערכות", מנהל תיכון מקיף א' בבאר-שבע, ובשנים 1979–1992 מנהל בית הספר תיכון רוטברג רמת השרון. 

חיבר את הספר "לשלטון בחרתנו - בן-גוריון וז'בוטינסקי 1930-1935". ספר זה זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר בשנת 2005, שנת היובל להיווסדו של המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי, מעניק הפרס. ספרו השני הוא "חרב לדוד - המחתרות בין הבלגה לתגמול (1941-1920)", שיצא לאור ב-2008.

שריד הירבה לפרסם את מחקריו בעיקר ברבעון "האומה", הבמה למחשבה לאומית של מסדר ז'בוטינסקי. רובם עוסק בפעילות הציונית של זאב ז'בוטינסקי ובוויכוחים הרעיוניים שהיו לו עם מתנגדיו בתנועת העבודה. שריד חשף במאמריו ובספריו פרוטוקולים ומסמכים רבים, מן הארכיונים של תנועת העבודה ומכון ז'בוטינסקי.

מנחם שריד הלך לעולמו ב-9 באוקטובר 2012, כחודש לאחר שחגג את יום הולדתו ה-80. נטמן בבית העלמין מורשה ברמת השרון, שם ספד לו עורך "האומה" יוסי אחימאיר.

[https://web.archive.org/web/20160303224131/http://www.local.co.il/ramat-hasharon/99501/article.htm בדברי הספד] כתבה עליו הגברת גילי מליק, שעבדה תחת ניהולו בבית הספר התיכון ע"ש רוטברג ברמת השרון ומאוחר יותר הייתה בעצמה מנהלת בית הספר:
"מר שריד כשמו כן הוא – מעולם לא פניתי אליו בשמו הפרטי. בשביל כולנו הוא היה 'מר שריד' - איש חינוך שהאמין בסטנדרטים גבוהים, שהפעיל מהלך שלם של אינטגרציה חינוכית מתוך אמונה ש'כור ההיתוך' החברתי צריך לפעול בכל כיתת לימוד. הוא העניק לספורט מקום חשוב בחינוך, ויצר תוכניות משלבות בין לימודים לספורט. "

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.openu.ac.il/Library/whatisnew/92221.html אודות הספר "לשלטון בחרתנו"], באתר האוניברסיטה הפתוחה

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ז'בוטינסקי
קטגוריה:רמת השרון: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
נבחרת ליבריה בכדורגל

נבחרת ליבריה בכדורגל, הידועה בכינוייה "הכוכב היחיד", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ליבריה. 

אף על פי שהנבחרת הוציאה מתוכה את כדורגלן השנה בעולם של שנת 1995, ג'ורג' ואה (הראשון, ועד כה גם היחיד, שזכה בפרס מבין כדורגלני יבשת אפריקה) הנבחרת נכשלה לנצל את הכישרון הגלום בשחקן זה על מנת להגיע להשגים עם הנבחרת הלאומית. הנבחרת מעולם לא הגיעה למעמד של גביע העולם בכדורגל ובגביע אפריקה לאומות לא הצליחה לעבור את הסיבוב הראשון.

וואה נחשב ל"קדוש" של נבחרת ליבריה לאחר שלא רק ששיחק בנבחרת הלאומית ואף אימן אותה בתקופה מסוימת, הוא אף תרם מכיסו לקופת הנבחרת על מנת לנסות לרומם אותה.

==כל גביעי העולם==
* 1930 עד 1962 - לא נכנסה
* 1966 - פרשה
* 1970 עד 1978 - לא נכנסה
* 1982 עד 1990 - לא העפילה
* 1994 - פרשה תוך כדי המוקדמות
* 1998 עד 2022 - לא העפילה

==כל גביעי אפריקה==
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!שנה
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|-
|1957 עד 1962|| colspan="7" |לא הייתה חברה ב־CAF
|-
| 1963|| colspan="7" rowspan="2" |לא נרשמה
|-
| 1965
|-
| 1968|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1970|| colspan="7" rowspan="3" |לא נרשמה
|-
| 1972
|-
| 1974
|-
| 1976|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1978|| colspan="7" rowspan="2" |לא נרשמה
|-
| 1980
|-
| 1982|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1984|| colspan="7" |פרשה
|-
| 1986|| colspan="7" rowspan="3" |לא העפילה
|-
| 1988
|-
| 1990
|-
| 1992|| colspan="7" |פרשה
|-
| 1994|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1996||סיבוב ראשון||2||1||0||1||2||| 3
|-
| 1998|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 2000
|-
| 2002||סיבוב ראשון||3||0||2||1||3||| 4
|-
| 2004|| colspan="7" rowspan="11" |לא העפילה
|-
| 2006
|-
| 2008
|-
| 2010
|-
| 2012
|-
| 2013
|-
| 2015
|-
| 2017
|-
| 2019
|-
| 2021
|-
| 2023
|-
| 2025|| |||||||||||||
|-
|סה"כ||2/34||5||1||2||2||5||7
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==שחקנים מפורסמים==
*ג'ורג' ואה
*ג'יימס דבה
*כריס גבאנדי
*זיזי רוברטס
*כריסטופר וורה
*דולי ג'ונסון
*גיזי דורבור

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060220014841/http://www.liberiansoccer.com/home.htm האתר הרשמי של הנבחרת]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ליבריה: כדורגל
ליבריה
גביע אפריקה לאומות 1965

גביע אפריקה לאומות 1965 היא אליפות אפריקה לאומות החמישית שנערכה בתוניסיה מ-12 בנובמבר עד ה-21 בנובמבר 1965. 
הזוכה באליפות הייתה האלופה המכהנת נבחרת גאנה שניצחה בגמר 3–2 את המארחת נבחרת תוניסיה בתוספת הזמן.

==הנבחרות המשתתפות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
|-
! נבחרת
! סיבת העפלה
! מספר הופעות בטורניר
! הופעה אחרונה בטורניר
! הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
|align="right"||| מארחת || 2 || 1963 || מקום שלישי (1962)
|-
|align="right"||| מנצחת גביע אפריקה לאומות 1963 || 1 || 1963 || אלופת אפריקה (1963)
|-
|align="right"| ||העפלה מהמוקדמות
| 4 || 1963 || אלופת אפריקה (1962)
|-
|align="right"| ||העפלה מהמוקדמות
| 0 || || 
|-
|align="right"| ||העפלה מהמוקדמות
| 0 || || 
|-
|align="right"|||העפלה מהמוקדמות
| 0 || || 
|}

==אצטדיונים==

<center>
{| class=wikitable style="text-align:center"
|-
! width=160 | תוניס !! rowspan=8 |

! width=160 | ספקס
|-
| אצטדיון צ'דלי זויטן || אצטדיון טייב אל מהרי
|-
-
| תכולה: 20,000 || תכולה: 11,000
|-
! width=160 | סוסה || ביזרטה
|-
| האצטדיון האולימפי של סוסה || אצטדיון אחמד בסירי
|-
-
| תכולה: 6,500 || תכולה: 2,000
|}
</center>

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

==מקום שלישי==

==הגמר==

==טבלת מלכי השערים==

3 שערים
* אוסי קופי
* בן אצ'ימפונג
* 20px מאנגלה

2 שערים
* 20px קאללה
* ג'ונס
* אודוי
* 20px לואיס קמארה 
* 20px מטאר ניאנג
* 20px טהאר חאיבי

==קישורים חיצוניים==

1965
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1965
קטגוריה:תוניסיה: כדורגל
קטגוריה:תחרויות ספורט בתוניסיה