OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יוצאת אל החיים

"יוצאת אל החיים" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה במאי 1992 לאור חברת התקליטים NMC כסינגל השלישי מתוך אלבומה החמישי של אלאל, "זן נדיר".

== על השיר ==
"יוצאת אל החיים" נכתב והולחן על ידי דודו ברק ואלאל בהתאמה. על הפקתו המוזיקלית הייתה יהודית רביץ אחראית. השיר מתאר יציאה לדרך חדשה, שבה הדוברת עוזבת את העבר מאחור ומתמודדת עם עתיד בלתי נודע. השורות "עכשיו אני יוצאת למרחבים" ו-"אין ענן, שדות מנוקדים" מציירות תמונה של חופש ומרחב פתוח, שמסמלת את האפשרויות וההתחלות החדשות שמצפות לה. הדוברת עוברת בתחנות שונות, מתמודדת עם חידות ומסתורין, ומבטאת רצון להתמודד עם החיים באופן סוליסטי. ב"רציתי להגיד לך אחותי, יקירתי" מעידה המבצעת על קרבה רגשית לאחותה, כאשר היא מבקשת ממנה את הרשות לבכות ולצחוק.

בחלק השני עוזבת הדוברת את הבית ואת כל מה שהכירה, כולל אהוב לשעבר וכמה ידידים, ומשאירה מאחור את תקופת נעוריה המתוארת כ"אבודה". התיאורים "ציפור קלה נוסקת" ו-"הלב מכה, פועם" משדרים תחושת קלילות וחיות ובד בבד גם מתח וחרדה לקראת הלא נודע. היא מביעה תקווה ליום חדש ושונה שמחכה לה, אך גם את הכאב והקשיים שבדרך. השיר כולו מבטא את המתח בין הפרידה מהעבר לבין הציפייה וההתרגשות לקראת העתיד, ומסכם את המורכבות הרגשית של התחלה חדשה.

"יוצאת אל החיים" בוצע במקור על ידי דפנה דקל, ונכלל כרצועה השלישית באלבום הבכורה שלה הנושא את שמה.

== עטיפה ==
בעטיפה מופיעה דמות מעורפלת בצבע תכלת, המזכירה ציפור במעופה או דמות אדם הפורשת את ידיה בתנועה דינמית. הרקע הבהיר והנקי מדגיש את הדמות המרכזית ויוצר תחושה של חופש, תנועה ופתיחות למרחבים. עיצוב הסמל מזכיר את העטיפה של האלבום "זן נדיר".

== הצלחה מסחרית ==
ב-3 במאי 1992 הוצג "יוצאת אל החיים" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-27. ב-17 במאי עלה למקום ה-24 – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-31 במאי יצא מהדירוג השבועי לאחר שלושה שבועות צעידה רצופה. במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע השיר בשיאו למקום העשירי.

== מיקומי שיא ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:סינגלים מ-1992
קטגוריה:שירי קורין אלאל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דודו ברק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קורין אלאל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי יהודית רביץ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
ורנר קרייפה

ורנר קרייפה (בגרמנית: Werner Kreipe; 12 באפריל 1904 – 7 בספטמבר 1967) היה גנרל חיל טייסי הקרב בלופטוואפה הגרמני במלחמת העולם השנייה.

== ביוגרפיה ==
=== ראשית חייו ===
קרייפה נולד ב-12 באפריל 1904 בהנובר, כבן של רופא, ולאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה ב-1922, הצטרף לרגימנט הארטילריה השישי של הרייכסווהר כצוער. בתקופתו בבית הספר למלחמה במינכן, הוא השתתף בצעדת היטלר על הפלדהרנהאלה. בשנת 1928 עזב זמנית את הצבא כדי להשלים אימונים בבית ספר לטיסה סודי של הרייכסווהר בליפטסק, רוסיה. הוא הצטרף ללופטוואפה ב-1934.

=== מלחמת העולם השנייה ===
קרייפה מילא תפקידי מטה שונים עד לחורף 1939/1940, אז נבחר לתפקיד שטח. הוא הצטרף ל-Kampfgeschwader 2 (כנף מפציצים 2) ופיקד על הטייסת ה-III שלו במהלך הקרב על צרפת והקרב על בלגיה. ביוני 1940 חזר לתפקידי מטה שונים. בדצמבר 1941 הועלה לתפקיד ראש המטה של קורפוס האוויר הראשון (I. Fliegerkorps). ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת גנרל-מיור, וביולי 1943 מונה למפקד יחידות הכשרת הטייסים של הלופטוואפה. ב-1 ביולי 1944 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ובאוגוסט 1944 מונה לתפקיד ממלא מקום ראש המטה הכללי של הלופטוואפה לאחר מותו של גינטר קורטן בקשר ה-20 ביולי והועלה לדרגת גנרל חיל טייסי הקרב.

בשל חוסר שביעות רצון מהמנהיגות של הרמן גרינג בלופטוואפה, אדולף היטלר רצה להחליף אותו ברוברט ריטר פון גריים. מכיוון שלא הצליח לשכנע את גריים לקבל את התפקיד, היטלר אילץ את גרינג לפטר את קרייפה, ולהחליף אותו באופן זמני ב-19 בספטמבר 1944 בקרל קולר המטופש, שקיבל את התפקיד באופן רשמי ב-12 בנובמבר. עם זאת, קולר לא הצליח לבצע רפורמה בלופטוואפה, אשר נוהל בצורה לא נכונה על ידי גרינג ואיבד את העליונות האווירית מעל שמי אירופה.

בינואר 1945 הוא ארגן את המאמץ הלוגיסטי וההכנה למתקפה הגדולה האחרונה של הלופטוואפה, מבצע בודנפלטה ב-1 בינואר 1945. קרייפה המשיך בתפקידי מטה עד שנכנע לבעלות הברית המערביות במאי 1945.

== לאחר המלחמה ==
בשנת 1951 הוכנס למשרד התחבורה הפדרלי על ידי השר הנס-כריסטוף זיבוהם כראש המחלקה, שם עמד בראש מחלקת התעופה כמנהל שרים בין השנים 1953 ל-1967. במקביל, מ-1955 היה סגן יו"ר מועצת הפיקוח של לופטהנזה.

בשנת 1956 כתב קרייפה ספר על המלחמה ועל תפקידו של הלופטוואפה שכותרתו, "ההחלטה הקטלנית: שישה קרבות מכריעים של מלחמת העולם השנייה מנקודת מבטם של המנוצחים". קרייפה מת ב-7 בספטמבר 1967 בביתו בבאדנוויילר.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/K/KreipeWerner.htm ורנר קרייפה] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:עובדי לופטהנזה
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:גנרלים בלופטוואפה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1967
רחל פריידלין

רחל פריידלין (ברוסית: Рахиль Хацкелевна Фрейдлина; 20 בספטמבר 1906, סמוטביצ'י, מחוז מוהילה - 25 באפריל 1986, מוסקבה) הייתה כימאית סובייטית ממוצא יהודי. היא הייתה מומחית בכימיה אורגנית.
==קורות חיים==
רחל פריידלין נולדה בשנת 1906 בכפר סמוטביצ'י, מחוז מוהילה (אז בתחומי ברית המועצות כיום בבלארוס) למשפחת יהודית. בשנת 1923 היא סיימה לימודי בית ספר ועברה למוסקבה. בשנת 1924 היא החלה לימודי כימיה באוניברסיטת מוסקבה וסיימה את הלימודים בשנת 1930.

בשנת 1930 פריידלין החלה לימודי תואר שלישי במכון להגנת הצומח. לאחר שנה היא עזבה את הלימודים והמכון. היא החלה לעבוד במכוני מחקר שונים במוסקבה. בשנת 1935 היא החלה לעבוד במכון לכימיה אורגנית של אדמיה למדעים של ברית המועצות תחת אלכסנדר נסמיאנוב. בשנת 1936 הוענק לה תואר שלישי על בסיס מגוון עבודות שבוצעו ללא השלמת עבודה ספציפית לתואר.

בשנת 1941 פריידלין עברה לקאזאן ביחד עם סגל המכון בה עבדה. היא עסקה במחקרים בעלי אופי בטחנוי. בשנת 1943 היא חזרה למוסקבה. בשנת 1945 היא סיימה עבודת פוסט דוקטורט.

בפברואר 1951 פריידלין קודמה לתפקיד מנהל מעבדה. בינואר 1952 היא קיבלה נזיפה מוועד המפלגה במקום העבודה ובעלה נעצר ונשפט (לאחר פטירת יוסיף סטלין שמו טוהר.

היא המשיכה לעבוד במכוני מחקר של האקדמיה. בשנת 1968 היא נבחרה לחברה בהתכתבות באקדמיה למדעים.

במקביל לעבודה במכון מחקר פריידלין הייתה מלמדת במכון לטכנולוגיות כימיה וכיהנה בו בדרגת פרופסור.

מחקרים של פריידלין עסקו בתחומים שונים של כימיה אורגנית. עבודות שלה תרמו רבות ליצירת שיטות לקבלת מתכות כבדות. היא פיתחה שיטות לקבלת חומרים חדשים על בסיס ארסן. היא פיתחה שיטות ליצירת חומצות קרבוקסיליות חדשות.

פריידלין פרסמה כ-300 מאמרים ו-2 ספרים בנושא מחקרים שבוצעה. כמו כן בבעלותה היו 30 פטנטים. היא הייתה חברה במערכת של כתבי עת מדעיים.

לפריידלין הוענקו מספר עיטורים ופרס ברית המועצות בשנת 1986.

פריידלין נפטרה בשנת 1986 ונטמנה בבית העלמין קונצבסקויה לצד בעלה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20161117212000/http://isaran.ru/?q=ru%2Fperson&guid=D480A5C0-18D3-4F9C-5016-B55ECD49DF90 ביוגרפיה ותיאור הישגיו] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:כימאים יהודים
קטגוריה:כימאים רוסים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:ילידות 1906
קטגוריה:נפטרות ב-1986
מויסיי חייקין

מויסיי חייקין (ברוסית: Моисей Семёнович Хайкин; 5 בדצמבר 1921, מוסקבה - 7 בדצמבר 1990, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בתחום חקר בטמפרטורות נמוכות במיוחד. 

==קורות חיים==
חייקין נולד בשנת 1921 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה פיזיקאי סמיון חייקין.

בשנת 1947 חייקין סיים לימודים באוניברסיטת מוסקבה והחל לעבוד במכון לבעיות פיזיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות אצל אלכסנדר שלניקוב.

בשנת 1952 חייקין סיים לימודי תואר שלישי ובשנת 1962 סיים פוסט דוקטורט.

ביחד עם מורו אלכסנדר שלניקוב חייקין ייסד כתב עת בנושא ניסויים בפיזיקה ובהשמך היה העורך הראשי של כתב עת זה.

במקביל עבודה מחקרית חייקין היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה ומכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה בהם כיהן בדרגת פרופסור.

בשנת 1987 חייקין התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים.

מחקרים של חייקין התרכזו בחקר מוליכות על.העבודות הראשונות היו קשורות לחקר התנגדות חשמלית של חומרים בתדרים גבוהים. בשנת 1985 לראשונה בברית המועצות הוא בנה מיקרוסקופ מנהור סורק וניצל אותו במחקריו. בהמשך הוא עבר לחקר פלזמונים. הוא פרסם כ-100 מאמרים והדריך מעל ל-10 עבודות תואר שלישי ופוסט-דוקטורט.

על הישגיו בתחום מומחיותו בשנת 1970 הוא קיבל פרס על שם לומונוסוב ועיטור הידידות בין העמים.

חייקין נפטר בשנת 1990 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש.

==קישורים חיצוניים==
* [https://ufn.ru/ufn91/ufn91_6/Russian/r916h.pdf ביוגרפיה]

קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:נפטרים ב-1990
גבולות פלנטריים

גבולות פלנטריים נכון לשנת 2023
גבולות פלנטריים היא מסגרת לתיאור גבולות להשפעות של פעילויות אנושיות על מערכת כדור הארץ כתנאי לפיתוח בר קיימא. מעבר לגבולות אלה, ייתכן שהסביבה הטבעית לא תוכל יותר לווסת את עצמה. המשמעות היא שמערכת כדור הארץ תעזוב את תקופת היציבות של ההולוקן, שבה התפתחה החברה האנושית. המסגרת מבוססת על ראיות מדעיות לכך שפעולות אנושיות, במיוחד אלה של חברות מתועשות מאז המהפכה התעשייתית, הפכו למניע העיקרי של השינוי הסביבתי העולמי. על פי המסגרת, "חריגה מגבול פלנטרי אחד או יותר עלולה להיות מזיקה או אפילו קטסטרופלית בשל הסיכון של חציית סף שתפעיל שינוי סביבתי לא ליניארי ופתאומי בתוך קנה מידה יבשתי למערכות בקנה מידה פלנטרי."

המונח גבולות פלנטריים הוצג לראשונה במאמר "A safe operating space for humanity" בירחון Nature מאת 28 מדענים משנת 2009. הקבוצה הונהגה על ידי ג'ון רוקסטרום , המנהל של מרכז סטוקהולם לעמידות ו-וויל סטפאן , חוקר אקלים מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. רוקסטרום וסטפאן שיתפו פעולה עם מדענים בולטים אחרים, כולל פול קרוצן, זוכה פרס נובל בכימיה; ג'יימס הנסון מדען האקלים ממכון Goddard לחקר החלל; ו-Hans Joachim Schellnhuber, יועץ האקלים הראשי לקנצלר גרמניה.

המדענים זיהו תשע "מערכות תומכות-חיים פלנטריות" שחיוניות להמשך ההישרדות של המין האנושי וניסו לכמת מהם תחומי הפעילות שבהם מערכות אלו יתפקדו בצורה טובה. לאחר מכן הם ניסו לזהות מהם הנזקים שנגרמו למערכות אלה, וכמה רחוקים בני האדם מפריצה של גבולות אלה, פריצה שתסכן את עצם קיומו של המין. מעבר לגבולות אלה קיים סיכון ל"שינוי סביבתי מהיר ובלתי-הפיך" שיהפוך את כדור הארץ למקום פחות מזמין לקיום חיים, במיוחד של בני אדם. נכון לשנת 2009, לפי רוקסטרום ואחרים, כבר נחצו שלושה גבולות - אובדן המגוון הביולוגי, שינויי אקלים ומחזור החנקן, בעוד שאחרים היו בסכנת חצייה מיידית.

בשנת 2015, כמה מהמדענים מהקבוצה המקורית פרסמו עדכון למודל. על פי עדכון זה, ארבעה מהגבולות נחצו: שינויי אקלים, אובדן שלמות הביוספרה, שינוי מערכת אקולוגיות יבשתיות, שינוי במחזורים ביו-גיאוכימיים (זרחן וחנקן). המדענים שינו את שם הגבול "אובדן המגוון הביולוגי" ל"שינוי שלמות הביוספרה" כדי להדגיש שלא רק מספר המינים אלא גם תפקוד הביוספרה בכללותה חשוב ליציבות מערכת כדור הארץ. באופן דומה, שונתה ההגדרה של גבול "זיהום כימי" ל"הכנסה של ישויות חדשות" (Introduction of novel entities), והרחיבה את הטווח לסוגים שונים של חומרים שנוצרו על ידי אדם המשבשים את תהליכי מערכות כדור הארץ.

בשנת 2022, בהתבסס על הספרות הזמינה, הוסכם על הכנסת ישויות חדשות כגבול הפלנטרי החמישי שהאנושות חצתה. הגבול השישי שנחצה היה בשנת 2023 ביחס למים מתוקים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיימות
הלגיון השישה עשר גאליקה

הלגיון השישה עשר גאליקה<ref></ref> (בלטינית: Legio XVI Gallica) היה לגיון רומי שהוקם במקור על ידי אוקטיביאנוס אוגוסטוס קיסר, בשנת 41 או 40 לפני הספירה. מטרת הקמתו הייתה לשים קץ לכיבוש סיציליה של סקסטוס פומפייוס, מה שהעמיד את אספקת התבואה של רומא בסכנה. הלגיון השתתף בכמה מלחמות ברחבי האימפריה, וכן במלחמות פנימיות. הוא חדל להתקיים בשנת 70. סמל הלגיון המשוער הוא אריה. הקיסר אספסיאנוס הקים לגיון חדש, הלגיון השישה עשר פלאביה פרימה.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

שישה עשר גאליקה
אלכסנדר שלניקוב

אלכסנדר שלניקוב (ברוסית: Александр Иосифович Шальников; 10 במאי 1905, סנקט פטרבורג - 6 בספטמבר 1986, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בפיזיקה ניסויית. 

==קורות חיים==
אלכסנדר שלניקוב נולד בשנת 1905 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית. אביו יוסיף היה יליד דאוגבפילס, בוגר אוניברסיטה טכנית של ריגה עבד בחשבונאות. אימו צירלה, ילידת רזקנה הייתה רופאת שיניים. 

בשנת 1914 שלניקוב הצליל להתקבל לבית הספר הריאלי לאחר שעבר בחינות ונכנס ל"גבול אחוזי" של יהודים בבית ספר זה. בשנת 1922 הוא סיים לימודי בית ספר ועד לשנת 1924 עבד בה במעבדה.

בשנת 1923 שלניקוב החל לימודים במכון הפוליטכני וסיים אותה בשנת 1928 עם תואר מהנדס-םיזיקאי. עד לשנת 1935 הוא עבד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה. בתקופה זו הוא תכנן מתקנים שונים לביצוע ניסויים.

בשנת 1935 בהזמנת פיוטר קאפיצה הוא עבד למוסקבה והחל לעבוד במכון לבעיות פיזיקליות שהוקם. בשנת 1937 הוא קיבל תואר "דוקטור למדעים" (שווה ערך לפוסט דוקטורט. הוא עבד בתחום חקר טמפרטורות נמוכות ומוליכות על.

בשנת 1946 שלניקוב התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנים 1947-1955 שלניקוב השתתף בפרויקטים קשורים ליצירה פצצה גרעינית סובייטית. על פעילות זו הוא קיבל מספר עיטורים ופרס ברית המועצות (3 פעמים).

בשנת 1955 שלניקוב חתם על "מכתב 300" בגנות פעילות של טרופים ליסנקו.

בשנת 1956 שלניקוב יזם הקמת כתב עת מדעי שמוקדש לפיזיקה ניסויית. הוא היה עורך שנים רבות ואחרי פטירתו תפקיד זה עבר לחניכו מויסיי חייקין.

במקביל לעבודה מחקרית שלניקוב היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה בה כיהן בדרגת פרופסור (משנת 1938) וסגן מנהל קתדרה תחת פיוטר קאפיצה.

בשנת 1972 הוא קיבל מדליית זהב על שם לבדב של האקדמיה.

בשנת 1979 מעמדו באקדמיה שונה לחבר בפועל.

שלניקוב נפטר בשנת 1990 ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.biografija.ru/biography/shalnikov-aleksandr-iosifovich.htm ביוגרפיה]

קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:ילידי 1905
קטגוריה:נפטרים ב-1990
תנועת קירוב

קירוב היא פעילות בקרב היהדות האורתודוקסית שמטרתה לקרב יהודים חילונים לחיים לפי התורה והמצוות.<ref name="JTA.outreach"></ref> התהליך שבו יהודי הופך לשומר מצוות מכונה תשובה, והאדם שחזר בתשובה נקרא בעל תשובה.

== חסידי ==
הקירוב החסידי מתמקד בעיקר בקבוצות חב"ד וברסלב, אך גם קבוצות אחרות משתתפות במאמצים אלו.

הרב מנחם מנדל שניאורסון, מנהיג חסידות חב"ד-ליובאוויטש, עודד את חסידיו לקרב יהודים אחרים<ref>Hayom Yom, p. A38</ref>. הוא שלח שליחים, המכונים "שלוחים", ובנות זוגם להתיישב במקומות שונים בעולם כדי ללמד יהדות ולהשפיע על אלו שלא קיבלו חינוך יהודי. כלי העבודה המרכזי לכך היה בתי חב"ד. מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, חב"ד פעילה בקרב יהודים באמצעות בתי כנסת ומוסדות קהילה, וגם באמצעות פעילויות ישירות כמו טנק המבצעים של חב"ד.

ישיבת בעלי תשובה הראשונה לגברים בעולם הייתה ישיבת הדר התורה של חב"ד שנפתחה בניו יורק בשנת 1962 על ידי הרב ישראל יעקבסון, והיא פועלת עד היום. במהלך העשור הבא,ב-1972 חב"ד הקימה ישיבת קירוב לנשים בשם בקראון הייטס.

חסידות ברסלב מקושרת גם היא לקירוב יהודי<ref>Baumel-Schwartz, J. T. (2014). 10 Orthodox Jewish Women as a Bridge Between Israel and the Diaspora. In Reconsidering Israel-Diaspora Relations (pp. 201-222). Brill.</ref>, ויש לה נוכחות חזקה באינטרנט<ref>Abramac, G. (2015). What’s Up with Whatsapp in the Haredi World?. Conflict and Transformation, 153.</ref>. קבוצות חסידיות אחרות שהשתתפו בקירוב כוללות את חסידות בוסטון.

== ראו גם ==
* בעל תשובה
* גיור
* תשובה (יהדות)

== קישורים נוספים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תנועת התשובה
קטגוריה:חסידות חב"ד
שאול גנון

שאול גנון (נולד ב-1964<ref name=":0"></ref>) הוא פעיל בקהילה הגאה בישראל ומייסד מועדון הברנוער בתל אביב.

== ביוגרפיה ==
גנון מתנדב באגודה למען הלהט"ב בישראל מאז 1994. הוא החל את דרכו כמתנדב ב"קו הלבן – יש עם מי לדבר" וכרכז נוער בסיכון. בשנת 1997 החל לרכז את תחום המגזר הערבי-ישראלי והפלסטיני, ופועל להשגת אישורי שהייה מטעמים הומניטאריים לערבים ישראלים ופלסטינים.<ref name=":1"></ref> בשנת 2005 הקים את הברנוער במשרדי אגודת הלהט"ב ששכנו אז ברחוב נחמני בתל אביב, כדי שישמש מרכז פעילות לנוער להט"ב.<ref name=":0" /> באותה שנה גם סייע בתפעול פעילותן של קבוצות חברתיות נוספות במסגרת האגודה, כגון "נישה נשית" לנשים להט"ביות בנות עשרים ומעלה, "טרנס באגודה", קבוצה לדוברי רוסית ועוד.

== פרשת הברנוער ==

ב-1 באוגוסט 2009 התרחש במועדון הברנוער אירוע ירי שבו נרצחו שני בני נוער ונפצעו עשרה נוספים. הרצח עורר סערה בישראל ונותר בלתי מפוענח. במהלך החקירה עלה שמו של גנון כחשוד פוטנציאלי למניע לרצח, בעקבות טענות של עד המדינה בפרשה כי אנס אותו ונער נוסף שהיה בן 15. גנון הכחיש את ההאשמות וטען שהנער הציג את עצמו כבן 20 באתר היכרויות שבו נוצר הקשר ביניהם, ושהיחסים היו בהסכמה מלאה. <ref></ref><ref></ref> לאחר שגנון נחקר התברר כי עדותו של עד המדינה הייתה בדויה, וכי טפל על גנון האשמות שווא. החקירה נגד גנון נסגרה מחוסר אשמה, וגנון הגיש תביעת פיצויים כנגד המדינה בסך 3.5 מיליון שקלים.<ref></ref> ב-2020, בעקבות הליך גישור, נחתם עימו הסכם פשרה שבו המדינה התחייבה לשלם לגנון פיצויים בסכום של 200,000 שקלים על הנזקים שנגרמו לו כתוצאה מהפרשה.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
בראיון בשנת 2020 סיפר גנון כי מאז פרשת הברנוער איבד את מקום עבודתו הוא חי על הבטחת הכנסה, מתגורר אצל אימו ונותר ללא חסכונות. הוא שיתף כי הוא מתמודד עם בעיות בריאותיות כגון סוכרת, לחץ דם גבוה ומצב נפשי לא קל.<ref name=":1" />

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
מכולנוף

מכולנוף
מכולנוף הוא כלי רכב מנועי המשמש להעמסת מכולות והובלתן למרחקים קצרים במסופי מטען ובנמלים באמצעות זרוע טלסקופית ומנגנון תפיסת מכולה ייעודי. מכולנופים מסוגלים להעביר מכולות למרחקים קצרים במהירות רבה ולערום אותן במספר קומות בהתאם לדרישה.

שימוש במכולנופים לטיפול במכולות נפוץ מאוד בגלל הגמישות שלהם ויכולת הערימה והאחסון הגבוהה יותר בהשוואה למלגזות סטנדרטיות.

קיים סוג נוסף של מלגזת מכולות המיועד לטיפול במכולות ריקות בלבד (skystacker).

מקור המילה מכולנוף הוא בהלחמה של המילים: מכולה ומנוף.

יצרני מכולנופים הגדולים: Konecranes, Terex, Kalmar, CVS Ferrari (Belotti), ליבהר, Hyster, Sany ,Kion Group .

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="4">
קובץ:2_Reach_Stacker_fuer_Leer_Container.jpg|מבט חזיתי על שני מכולנופים
קובץ:CN_Box_Car_Loader.JPG|מכולנוף מעמיס מכולה מרכבת משא למשאית
קובץ:Flat-rack-small-vessel.jpeg|מכולנוף נושא ספינה קטנה על משטח ייעודי, במסוף מכולות
קובץ:A_U.S._Soldier_with_the_124th_Engineer_Company,_South_Carolina_Army_National_Guard_uses_heavy_equipment_to_move_a_freight_container_Oct._17,_2013,_at_Multinational_Base_Tirin_Kot,_Afghanistan,_as_part_of_131017-O-ZZ999-090-AU.jpg|מכולנוף של צבא ארצות הברית
קובץ:Skystacker_reach_stacker.jpg|מלגזת מכולות המיועדים לטיפול במכולות ריקות בלבד (skystacker)
קובץ:A_reach_stacker_-_container_handling_equipment.jpg|מכולנוף
קובץ:Reach_Stackers_Operating_in_Australia.ogv|מכולנוף בפעולה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.port2port.co.il/article/הובלה-ימית/נמלים/נמל-אשדוד/נמל-אשדוד-נקלטו-מלגזות-חדשות-בעלות-19-מיליון-שקל/ נמל אשדוד: נקלטו מלגזות חדשות בעלות 19 מיליון שקל], 21 במאי 2019, אתר port2port
* [https://www.port2port.co.il/article/הובלה-ימית/נמלים/נמל-אשדוד/נמל-אשדוד-רכש-מלגזות-והתקני-הרמה-בשווי-מיליוני-שקלים/ נמל אשדוד רכש מלגזות והתקני הרמה בשווי מיליוני שקלים], 25 באוקטובר 2019, אתר port2port
* [https://www.port2port.co.il/article/הובלה-ימית/נמלים/חברת-נמל-אשדוד-הדרכות-בהפעלת-עכבישים-אוטומטיים/ חברת נמל אשדוד: הדרכות בהפעלת "עכבישים" אוטומטיים], 18 בינואר 2011, אתר port2port

קטגוריה:מכולות
קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
קטגוריה:שינוע
קטגוריה:רכב חשמלי מונע מצבר
גליה טופול

גליה טופול (30 באוגוסט 1935 – 3 באוגוסט 2024)<ref name=":0"></ref> הייתה זמרת ושחקנית ישראלית, שהתפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים "רומן בהמשכים" ו"התרנגול".

== ביוגרפיה ==
גליה טופול נולדה ב-1935 בשם גליה פינקלשטיין. התפרסמה בעיקר בזכות תפקידיה בסרטים, בהם "רומן בהמשכים" (1985) ו"התרנגול" (1971).<ref></ref>

גליה טופול שירתה בלהקת הנח"ל, והשתתפה בתוכנית 6 - "העיקר שנפגשים", תוכנית 7 - "שמור על הגבול" ותוכנית 8 - "בין מגל וחרב".<ref>[http://www.army-bands.co.il/info.asp?id=189 גליה פינקלשטיין באתר שרים במדים]</ref>. לאחר מכן הייתה חברה בלהקת בצל ירוק.

הייתה חלק מלהקת הנשים שהופיעו במועדון התיאטרון בחיפה.

גליה טופול פרסמה ספר ילדים, "יום הולדת ליוד" בהוצאת כתר, שיצא גם בגרסת תקליטור, שבו השתתפו בהקראה גם בעלה חיים ובתם עדי.

== חיים אישיים ==
ב-1956 נישאה לחיים טופול, שאותו הכירה בלהקת הנח"ל, וממנו התאלמנה במרץ 2023. לזוג נולדו שלושה ילדים: ענת, עומר ועדי, ונכדים, בהם יהלי מרגלית טופול.<ref name=":0" />

גליה טופול הייתה גם פעילה חברתית בעיקר בעקבות עשייתו של בעלה חיים, אשר הקים את כפר נהר הירדן – כפר נופש לילדים חולים ובני משפחותיהם.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:חברי להקת בצל ירוק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2024
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
דיוויזיית הלנדווהר החמישית (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית הלנדווהר החמישית (בגרמנית: 5. Landwehr-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה באוקטובר 1914 כדיוויזיית ואלדו, על שם מפקדה אדולף פון ולדו. היא הורכבה בעיקר מחיילי לנדווהר מחיל המצב של מץ. היא הפכה לדיוויזיית הלנדווהר החמישית בינואר 1915.

הדיוויזיה שירתה בחזית המערבית, ותפסה בדרך כלל את הקו בין נהרות המז והמוזל וסביב ורדן. מפברואר עד יולי 1916, היא השתתפה בקרב ורדן. בספטמבר 1918, היא נלחמה באמריקאים ובצרפתים בקרב סן-מייל. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג רביעי; היא נחשבה בעיקר לדיוויזיית החזקת קו ולא למערך התקפי. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.

== מפקדים ==
* גנרל-לויטננט אדולף פון ואלדו (25 באוקטובר 1914 – 15 בינואר 1915)
* גנרל-לויטננט קרל אאולר (16 בינואר 1915 – 14 במרץ 1916)
* גנרל-מיור פריץ פון אונגר (15 במרץ 1916 – 17 באפריל 1916)
* גנרל חיל הרגלים קרל אאולר (18 באפריל 1916 – 14 באוגוסט 1918)
* גנרל-לויטננט קרל פון לוינסקי (15 באוגוסט 1918 – 17 באוקטובר 1918)
* גנרל-מיור פרידריך שפנמן (18 באוקטובר 1918 – ינואר 1919)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

5
5
תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 2

תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה דיני המכונה גם "פוקושימה 2" (福島第二原子力発電所), ממוקמת בעיירות נרהה וטומיאוקה במחוז פוטבה, פוקושימה, יפן. התחנה כוללת ארבעה כורים מסוג רתיחה (Boiling Water Reactors - BWR), כל אחד בעל תפוקת חשמל של 1,100 מגה-ואט.<ref name="nuctrans"></ref>

== היסטוריה ==
בספטמבר 1961 מועצת העיר של אוקומה במחוז פוקושימה קיבלה החלטה להזמין את חברת החשמל של טוקיו (TEPCO) לבנות תחנת כוח גרעינית בפוקושימה. בעקבותיה גם מועצת העיר של פוטאבה במחוז פוקושימה קיבלה החלטה דומה לבנות תחנת כוח גרעינית בפוקושימה.

בינואר 1963 מחוז פוקושימה הכריז כי הזמין את TEPCO לבנות תחנת כוח גרעינית שנייה בפוקושימה.<ref name=":0" />

בניית התחנה החלה ב-1976 וההפעלה המסחרית שלה החלה בין השנים 1982 ל-1987. שני הכורים הראשונים נבנו על ידי חברת טושיבה, ואילו הכורים השניים נבנו על ידי חברת היטאצ'י. תחנת הכוח מתפרסת על שטח של 150 הקטרים.

ב-11 במרץ 2011 רעידת אדמה בעוצמה 9.0 בסולם ריכטר גרמה לצונאמי שהכה בתחנת פוקושימה דיני. בעקבות האירוע, מערכות הקירור של התחנה נפגעו באופן קשה, והכורים נכנסו למצב של סגירה קרה (cold shutdown) תוך מספר ימים.<ref></ref> בעוד שבתחנת פוקושימה דיאיצ'י הסמוכה התרחשה תאונה גרעינית חמורה, תחנת פוקושימה דיני הצליחה להימנע מאסון דומה בזכות הפעולות המהירות של צוות התחנה.

לאחר התקרית, צוות התחנה נקט במספר פעולות לשיקום התחנה ולהבטחת בטיחות הכורים. זה כלל תיקון מערכות הקירור ושיקום המערכות החשמליות שנפגעו. במהלך הפעולות, התמודדו העובדים עם תנאים קשים, כולל זרימת מים לתוך מבני התחנה ופגיעה בציוד חשוב.

ביולי 2019 התקבלה החלטה להרוס את כורי פוקושימה דאיני 1–4, הסיום הפירוק המתוכנן הוא בסביבות שנת 2051.<ref name=":0"></ref>

==קישורים נוספים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האסון הגרעיני בפוקושימה
קטגוריה:תחנות כוח גרעיניות
קטגוריה:יפן: כלכלה
קטגוריה:טוהוקו
דיוויזיית הלנדווהר השמינית (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית הלנדווהר השמינית (בגרמנית: 8. Landwehr-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי<ref>מסוף המאה ה-19, הצבא הפרוסי היה למעשה הצבא הגרמני, שכן בתקופת איחוד גרמניה (1866–1871) התקשרו מדינות האימפריה הגרמנית במוסכמות עם פרוסיה לגבי צבאותיהן ורק הצבא הבווארי נותר אוטונומי לחלוטין.</ref> במלחמת העולם הראשונה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-31 בינואר 1915 מתוך חטיבת הלנדווהר ה-56, אשר פורקה ב-25 בינואר 1915. הדיוויזיה, כמו חטיבת הרגלים ה-56 של לנדווהר לפניה, הוקמה בדוכסות הגדולה של באדן. כדיוויזיית לנדווהר, היא הורכבה בעיקר מחיילים מבוגרים שכבר מילאו את חובותיהם בשירות הסדיר ובשירות המילואים. הדיוויזיה שירתה מהקמתה ועד תחילת 1917 בעיקר בלוחמת חפירות באלזס עילית, ולאחר מכן החזיקה את השוחות ליד ורדן. היא נשארה בלוחמת חפירות באזור כללי זה עד סוף המלחמה. היא לא השתתפה בקרבות גדולים, אבל התאימה בעיקר לגזרות שקטות יותר של הקו. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.

המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג רביעי, אם כי הוא ציין כי "בהתקפה היא הצליחה למדי, ללא אובדן כבד".

== מפקדים ==
* גנרל-לויטננט אלברט פון בודונגן (25 בינואר 1915 – 5 בינואר 1917)
* גנרל-לויטננט אוטו הנס אדוארד שומאן (6 בינואר 1917 – 15 בדצמבר 1918)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

== הערות שוליים ==

8
8
יחסי לבנון–מרוקו

יחסי החוץ בין לבנון ומרוקו הם היחסים הדיפלומטיים בין מרוקו ללבנון שנבנו על הבנה והערכה הדדית, וכוללים תחומים פוליטיים, תרבותיים, כלכליים וחברתיים. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנות ה-50 של המאה ה-20, ומאז נבנתה שותפות המתאפיינת בשיתוף פעולה במגוון תחומים.

== היסטוריית היחסים בין המדינות ==
יחסי החוץ בין לבנון ומרוקו החלו להתגבש לאחר קבלת העצמאות של שתי המדינות. לבנון זכתה בעצמאותה מצרפת ב-1943, ואילו מרוקו קיבלה את עצמאותה מצרפת בשנת 1956. מאז, שגרירויות נפתחו בשתי המדינות, ובכך החלה תקופה של שיתוף פעולה והידוק קשרים דיפלומטיים. במהלך השנים, הקשרים בין לבנון ומרוקו התאפיינו בתמיכה הדדית בזמנים קשים, שיתוף פעולה כלכלי ותרבותי, והידוק קשרים פוליטיים.

במהלך השנים, הקשרים בין המדינות התחזקו בזכות מספר אירועים משמעותיים. לבנון הביעה תמיכה חזקה בריבונותה ושלמותה הטריטוריאלית של מרוקו, במיוחד בנושא הסהרה המערבית. בהצהרה שפורסמה ביוני 2024, שר החוץ הלבנוני, עבדאללה בו חביב, הביע תמיכה בלתי מתפשרת בריבונותה של מרוקו ובשלמותה הטריטוריאלית, וגינה כל איום על יציבותה של מרוקו.<ref></ref> במקביל, מרוקו הציגה את תמיכתה בלבנון בזמנים קשים, כולל סיוע במהלך משברים פוליטיים וכלכליים בלבנון. מרוקו הייתה אחת המדינות שהציעה סיוע הומניטרי ותרומות כספיות לאחר הפיצוץ בנמל ביירות בשנת 2020.<ref name=":0"></ref>

==== שיתופי פעולה תרבותיים ====
בין לבנון למרוקו מתקיימים קשרים תרבותיים עשירים, הכוללים חילופי תרבות, אמנות ומסורת. אירועים תרבותיים משותפים נערכים בשתי המדינות, ומלגות לסטודנטים ניתנות לצעירים מלבנון ללמוד במרוקו ולהפך.<ref name=":0" />
== הערות שוליים ==
DPFI - Dead President Freedom Index

תרשים המדגים את האינדקס
*מדד החופש על פי מות שליטים*
Dead President Freedom Index (DPFI) הוא מדד לחופש ואיכות הממשל, שהוצע על ידי ארי קרופניק ב-2016.

==הנחת יסוד==

דיקטטורים נוטים למות בתפקיד.
דיקטטורים לא מוצלחים כמו מקסימיליאן רובספייר נהרגים על ידי מתנגדיהם.
דיקטטורים מצליחים כמו יוזף סטלין נאחזים בשלטון עד המוות הטבעי.
לעומת זאת, חברות חופשיות מתאפיינות בין השאר בשינויי שלטון תכופים ומסודרים, שלא על בסיס קשר דם.

==יתרונות המדד==
DPFI מאפשר תצפית לצורך קביעת האינדקס על ידי ספירה בכל רגע נתון של מספר ראשי הממשל לשעבר במדינה מסוימת. בהיותו מבוסס על מידע פומבי, אובייקטיבי וניתן לאימות בלתי אפשרי לזייפו.

==כללי שימוש==

כדי להיות זכאי להכללה ב-DPFI, אדם:
* חייב להיות ראש ממשלה או נשיא לשעבר שוויתר על סמכויותיו בהתאם לכללים מוסכמים מראש.
* חייב להיות אדם חי וחופשי, הלוקח חלק פעיל בחברה האזרחית של ארצו, למשל באמצעות התמודדות על תפקיד, פרסום מאמרי דעה והופעות בתקשורת.

לא זכאי להיכלל ב-DPFI, אדם:
* המצוי במעצר בית, בית כלא או בגלות.
* ראשי מדינה סמליים כמו משפחת המלוכה בבריטניה.

==דוגמאות==
* מותו ב-30 בנובמבר 2018 של ג'ורג' ה.וו. בוש, הוריד את ה-DPFI של ארצות הברית ל-4: (ברק אובמה, ג'ורג' וו. בוש, ביל קלינטון, ג'ימי קרטר).
* בישראל מדד ה-DPFI עומד היום (2024) על 4.
* במצרים מדד ה-DPFI עומד על 0.
* מאז הקמתה ב-1932, מדד ה-DPFI של ערב הסעודית עומד על 0.

==בעיות נקודתיות ביישום העיקרון==

לעיתים מתקיימת אי בהירות בשאלה אילו אנשים מתאימים להיכלל באינדקס. למשל:
* אי בהירות כזו קיימת כאשר השלטון עבר בהדרגה ממלך לראש ממשלה במדינות חבר העמים הבריטי.
* יגאל אלון כיהן כראש ממשלת ישראל הזמני במשך 19 ימים בין מותו של לוי אשכול ועד מינויה של גולדה מאיר. האם המדד צריך לכלול אותו?

קטגוריה:מדדים
יחידת צור

יחידת צור היא יחידה ייעודית בשירות בתי הסוהר, אשר הוקמה במטרה להגן על הציבור מפני ביצוע עבירות מין חוזרות על ידי עברייני מין הנמצאים תחת פיקוח. היחידה פועלת מכוח חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין התשס"ו 2006. בשנת 2018 חתם השר לביטחון פנים גלעד ארדן על צו המתיר סמכות לקציני הפיקוח של היחידה לעצור עברייני מין מחוץ לכלא לאחר שורה של מקרים שבהם קציני הפיקוח נאלצו לחכות למשטרה ועבודתם נפגעה.

קציני הפיקוח של היחידה מבצעים פעילות מבצעית הכוללת מעקבים, תצפיות, חיפושים, בדיקות סמים ואלכוהול, ובדיקות במרחב הווירטואלי. הפעילות מתבצעת בכל שעות היממה במטרה לסכל כוונות של מפוקחים לביצוע עבירות מין חוזרות.

== מטרות ופעילויות ==
* איתור ומעקב – היחידה עוסקת באיתור מפוקחים העלולים לבצע עבירות מין חוזרות וביצוע מעקבים אחריהם.
* סיכול כוונות – מניעת ביצוע עבירות מין על ידי פעילות מבצעית שוטפת.
* פעילות גלויה וסמויה – הפעילות כוללת גם פעילויות סמויות וגם גלויות, כולל חיפושים במרחבים שונים.

היחידה מפקחת על למעלה מ-1,000 עברייני מין, כאשר למעלה מ-70% מהמפוקחים פגעו בקטינים. היחידה מחזיקה בסמכויות עיכוב ומעצר כלפי המפוקחים ומתמודדת עם מאות מקרים של הפרות צווים ועבירות מין בפועל מדי שנה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירות בתי הסוהר
קטגוריה:ישראל: עבירות מין
אנדרטת הרנסאנס האפריקאי

אנדרטת הרנסאנס האפריקאי (בצרפתית: Monument de la Renaissance Africaine) הוא פסל ברונזה גדול, בגובה 52 מטרים, הממוקם על ראש אחת גבעה בפאתי העיר דקר שבסנגל. הפסל מציג גבר אפריקאי שרירי אשר מחזיק בידו השמאלית ילד אפריקאי שמצביע אל עבר האוקיינוס האטלנטי, בעוד שבידו הימנית הוא חובק אישה אפריקאית.

הפסל עוצב על ידי האדריכל הסנגלי פייר גודיאבי על סמך רעיון של הנשיא עבדוליי ואד ונבנה על ידי חברה מקוריאה הצפונית. עלות הפסל הייתה 27 מיליון דולרים.

בניית הפסל החלה בשנת 2008. בעוד שבמקור בניית הפסל הייתה אמורה להסתיים בדצמבר 2009, בשל עיכובים בניית הפסל נמשכה עד תחילת 2010, והאתר נפתח לבסוף באופן רשמי ב-4 באפריל 2010, בציון 50 שנה לעצמאות סנגל. זהו הפסל הגבוה ביותר בעולם מחוץ לאסיה ושטחי ברית המועצות לשעבר.

בקרבת האנדרטה מוזיאון המוקדש להיסטוריה ולתרבות של אפריקה.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="160">
File:Dakar - Collines des Mamelles.JPG|
File:Mamelles-Dakar-2009.jpg|
File:Kid (5787120329).jpg|
File:Brown dakar (5611001288).jpg|
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סנגל: תרבות
קטגוריה:אנדרטאות
קטגוריה:סנגל: מבנים
ג'יידן בוגל

ג'יידן איאן בוגל (באנגלית: Jayden Ian Bogle; נולד ב-27 ביולי 2000) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדות המגן הימני והקשר בלידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ.

==קריירת מועדונים==
===קריירה מוקדמת===
בוגל החל את הקריירה שלו בסאות'קוט קולטס, ואז השתלב במחלקת הנוער ברדינג לפני ששוחרר בגיל 14. לאחר מכן הוא הצטרף לסווינדון טאון, שם שיחק עשרה חודשים לפני שהצטרף למחלקת הנוער של דרבי קאונטי ב-20 בינואר 2016, לפני שעזב את לימודיו באופן מלא בקיץ. לאחר שהצטרף לדרבי הוא שיחק בעיקר בקבוצות עד גיל 18 בעונות 2016/2017 ו-2017/2018, עם הופעות לא סדירות בקבוצה עד גיל 23 בפרמייר ליג 2. בפברואר 2018 חתם על חוזה חדש בדרבי, עד סיום עונת 2018/2019. בתום עונת 2017/2018 הוא הועלה לסגל הקבוצה הראשונה לקראת עונת 2018/2019.

תחת המנג'ר החדש פרנק למפארד הוא הופיע בקביעות בקבוצה הראשונה במשחקי טרום עונת 2018/2019. ההופעה שלו זכתה לשבחיו של בלם הקבוצה, קרטיס דייוויס, שהצהיר שהוא נראה כמו "שחקן קבוצה ראשונה". בוגל ישב על הספסל ולא שותף במשחק הראשון לעונה במסגרת הצ'מפיונשיפ מול רדינג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-14 באוגוסט 2018, בניצחון 0–2 על אולדהאם אתלטיק בסיבוב הראשון בגביע הליגה, כששיחק 90 דקות, וקיבל שבחים מלמפארד על הופעתו. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 1–2 למילוול. הוא חתם על חוזה חדש בדרבי קאונטי לארבע שנים נוספות ב-27 בספטמבר 2018. הוא כבש את שער הבכורה שלו בבוגרים בתיקו 3–3 מול ברנטפורד בגריפין פארק.

===שפילד יונייטד===
ב-7 בספטמבר 2020 הודיעה שפילד יונייטד על החתמתו של בוגל על חוזה לארבע שנים. ב-20 בדצמבר 2020 הוא כבש בהופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 בחוץ מול ברייטון אנד הוב אלביון.

===לידס יונייטד===
ב-20 ביולי 2024 חתם בלידס יונייטד על חוזה לארבע שנים תמורת סכום שלא פורסם. הוא פתח בהרכב במשחק הראשון לעונת 2024/2025 ב-10 באוגוסט מול פורטסמות', שהסתיים בתיקו 3-3.

==קריירה בינלאומית==
במאי 2019 זומן בוגל לראשונה לנבחרת אנגליה עד גיל 20 לטורניר טולון 2019, וערך את הופעת הבכורה שלו במהלך הניצחון 0–4 על נבחרת גואטמלה ב-11 ביוני 2019.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני שפילד יונייטד
קטגוריה:כדורגלני דרבי קאונטי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-2000
מכאן ומכאן

"מכאן ומכאן: שש מחברות ומילואים" הוא רומן מאת יוסף חיים ברנר. הרומן, המתאר את החיים של החלוצים בארץ ישראל בראשית המאה ה-20, נחשב לאחד מן היצירות המרכזיות של הסופר.
==רקע==
בשנים 1908-1907 שהה ברנר בלונדון, אנגליה. שם, ערך והדפיס את כתב העת "המעורר". לאחר עלייתו לארץ ישראל, בשנת 1909, הצטרף ברנר אל מערכת העיתון של "הפועל הצעיר" עלה ברנר לארץ ישראל. 
הוא התיישב כשנה בעין גנים, בחדר שכור בביתם של אריה (לייב) ומרים פסילוב. היה זה חדר גדול אך היה חסר תקרה מתחת לרעפי הגג. הניך פסילוב, בנה הצעיר של המשפחה, נהג ללכוד את הציפורים שהסתננו לחדר ולשחרר אותן לחופשי. 

ברנר עבד על הטקסט ויצר שלוש טיוטות. לבסוף, חיפש מוציא לאור שיקבל את שליטתו בהדפסה. לבסוף התקשר ברנר עם פישל לחובר, שערך, יחד עם דוד פרישמן את כתב העת "ספרות" שראה אור בורשה, פולין. לחובר שלח לברנר מקדמה בת 100 רובל 

את הטקסט הקדיש ברנר להֶנִיךְ פֶסֶלוֹב, בנם של אריה ומרים פסלוב שנפטר בנערותו, ורבקה צ’יז’יק (1911-1894), בתו של ברוך צ'יזיק ואחותם של שרה צ'יזיק ואפרים צ'יזיק: 

==מהדורות==
*ברנר,י. ח., מכאן ומכאן, ספרות, ורשה, 1911
*כתבים, כרך ב, הקיבוץ המאוחד, תל-אביב, 1977
===מהדורות דיגיטליות===
*
*[https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990018572240205171/NLI מכאן ומכאן], באתר הספרייה הלאומית
* [https://tarbutil.cet.ac.il/anthology/%D7%A2%D7%9C-%D7%9E%D7%9B%D7%90%D7%9F-%D7%95%D7%9E%D7%9B%D7%90%D7%9F-%D7%A9%D7%9C-%D7%99%D7%95%D7%A1%D7%A3-%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%91%D7%A8%D7%A0%D7%A8/ מכאן ומכאן], באתר תרבות.IL
*[https://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?mishibbur=1021108&mm15=000000000003000 מכאן ומכאן] באתר מפעל המילון ההיסטורי

==לקריאה נוספת==
*ברדיצ'בסקי, דינה, "'לא מכאן, לא מכאן': הרומן המסאִי של י"ח ברנר מחוץ למלכודת הריאליזם," אות, כתב עת לספרות ותאוריה, גליון 8, סתיו 2018
*דיין, יהונתן, שירת העצבים: על הפואטיקה המלנכולית של יוסף חיים ברנר, רסלינג, תל-אביב, 2022
*מירון, דן, כל העולם בימה, בלימה, ירושלים, 2023
*ערפלי, בעז, העיקר השלילי: אידיאולוגיה ופואטיקה ב"מכאן ומכאן" וב"עצבים" לי. ח. ברנר, הקיבוץ המאוחד, תל-אביב, 1992
*ערפלי, בעז, מהתחלה: קריאה חדשה ביצירות מרכזיות של יוסף חיים ברנר, הקיבוץ המאוחד, תל-אביב, 2009

==קישורים חיצוניים==

*
*

==הערות שוליים==
ריצ'רד טימותי ג'ונס

ריצ'רד טימותי ג'ונס (באנגלית: Richard Timothy Jones; נולד ב-16 בינואר 1972)<ref></ref> הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.<ref name=":0"></ref> תפקידיו בטלוויזיה כוללים את "אלי מקביל" (1997), "המשפט של איימי" (1998–2005), "CSI: מיאמי" (2006), "האנטומיה של גריי" (2010), "הוואי 5-0" (2011–2014), "נרקוס" (2015) ו"מחשבות פליליות" (2017).<ref name=":0" /><ref></ref> מאז 2018 הוא מגלם את סמל המשטרה וייד גריי בסדרת הדרמה המשטרתית "הטירון" של רשת ABC.<ref></ref> ג'ונס עבד באופן נרחב בקולנוע ובטלוויזיה מאז תחילת שנות ה-90.

== ראשית חייו ==
ג'ונס נולד בקוֹבֶּה שביפן להורים אמריקאים, וגדל בקארסון, קליפורניה.<ref name=":1"></ref> הוא בנם של לורן, אנליסטית מחשבים, וקלארנס ג'ונס, שחקן בייסבול מקצועי ששיחק באותה תקופה עבור ננקאי הוקס באוסקה.<ref name=":1" /> יש לו אח גדול, קלארנס ג'ונס ג'וניור, שעובד כמאמן כדורסל תיכונים. הם חזרו לצפון אמריקה לאחר פרישתו של קלארנס לאחר עונת 1978.<ref name=":2"></ref> הוריו התגרשו מאוחר יותר. ג'ונס למד בתיכון בישופ מונטגומרי בטורנס, קליפורניה, ולאחר מכן סיים את לימודיו באוניברסיטת טוסקיגי.<ref name=":1" /><ref name=":2" />

== קריירה ==
מאז תחילת שנות ה-90, ג'ונס עבד הן בקולנוע והן בטלוויזיה. תפקיד הטלוויזיה הראשון שלו היה בפרק משנת 1993 בסדרה "קליפורניה דרימס". באותה שנה הופיע בתפקיד אייק טרנר ג'וניור בסרט "מה הקשר לאהבה". בין השנים 1999 ל-2005 כיכב בתפקיד ברוס קלווין ואן אקסל בסדרת הדרמה המשפטית של CBS "המשפט של איימי".

בין השנים 2017 ל-2018 גילם ג'ונס את הבלש טומי קאונאבן בסדרת הדרמה של CBS "חוכמת ההמון".

מאז פברואר 2018 מגלם ג'ונס את התפקיד של סמל המשטרה ווייד גריי בסדרת הדרמה המשטרתית של ABC "הטירון" לצד נייתן פיליון.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
קטגוריה:ילידי 1972
אדוארד, הנסיך מוויילס

אדוארד ממידלהאם, נסיך ויילס (באנגלית: Edward of Middleham, Prince of Wales; סביבות דצמבר 1473 או 1476 – 9 באפריל 1484), היה בנו ויורשו המיועד של ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה ואשתו אן נוויל. הוא היה ילדו הלגיטימי היחיד של ריצ'רד ונפטר בגיל שבע או עשר.

== לידתו ותאריו ==
אדוארד נולד בטירת מידלהאם, מעוז קרוב ליורק שהפך לבסיס העיקרי של ריצ'רד ואן נוויל בצפון אנגליה. תאריך לידתו ידוע בדרך כלל בסביבות דצמבר 1473, אך ייתכן שנולד מאוחר עד שנת 1476. הספקות שהעלה קלרנס לגבי תוקף נישואיהם של ריצ'רד ואן טופלו באמצעות סעיף שהגן על זכויותיהם במקרה של גירושין (כלומר הכרזת הנישואין כבטלים על ידי הכנסייה) ונישואים מחדש זה לזה, והגן גם על זכויות ריצ'רד בזמן ההמתנה לנישואים שניים חוקיים עם אן. עם זאת, לא היו הוראות עבור יורשיהם במקרה של גירושין כאמור, מה שנראה שמאשר כי לריצ'רד ולאן לא היו ילדים נכון לשנת 1474. עם זאת, הוראה כזו הייתה בסמכות המלך השולט עבור אלה בעלי דם מלכותי, ולכן לא הייתה רלוונטית.

אדוארד חי בעיקר במידלהאם, והיה ידוע כילד חולני.

בשנת 1478, הוענק לאדוארד התואר רוזן סולסברי, תואר שהוחזק בעבר על ידי ג'ורג' פלנטג'נט, הדוכס הראשון מקלרנס, שהוחרם. התואר לא ניתן שוב לאחר מותו.

אביו הפך למלך אנגליה ב-26 ביוני 1483, והדיח את אחיינו אדוארד החמישי. אדוארד לא נכח בהכתרת הוריו, כנראה עקב מחלה. הוא הוכתר כנסיך ויילס ורוזן צ'סטר בטקס מפואר במינסטר של יורק ב-8 בספטמבר 1483, בעקבות המסע המלכותי של הוריו ברחבי אנגליה.

== מותו ==
אדוארד נפטר ב-9 באפריל 1484, ביום השנה למותו של דודו, אדוארד הרביעי. הסיבות למותו הפתאומי אינן ידועות.

מותו הפתאומי של אדוארד הותיר את ריצ'רד ללא ילד לגיטימי. ההיסטוריון העכשווי ג'ון ראוס תיעד כי ריצ'רד הכריז על אחיינו אדוארד, רוזן וורוויק, כיורשו המשוער, אך אין ראיות אחרות לכך, ונראה כי זה לא סביר שכן תביעתו של ריצ'רד עצמו התבססה על ההחרמה של אביו של וורוויק. באופן דומה, ג'ון דה לה פול, הרוזן הראשון של לינקולן, גם הוא נראה כי מונה ליורש המשוער של ריצ'רד, אך מעולם לא הוכרז באופן פומבי ככזה.

אויבי ריצ'רד נטו להאמין כי מותו הפתאומי של בנו אדוארד היה נקמה אלוהית על לכאורה מעורבותו של ריצ'רד בהשתלטות על המלוכה ובהיעלמותם של בני אדוארד הרביעי, אחייניו אדוארד החמישי, מלך אנגליה וריצ'רד, דוכס יורק. ייתכן גם כי מותו חיזק את אויביו לחדש את האיבה.

== קברו ==
ממוזער
מקום קבורתו של אדוארד אינו ידוע. קבר חרסינה לבן ומושחת ("קבר ריק") בכנסיית סנט הלן והצלב הקדוש בשֶריף האטון, עם דמות של ילד, נחשב זמן רב כמייצג את אדוארד ממידלהאם, אך כעת סבורים כי מדובר בעבודה מוקדמת יותר המתארת אחד מבני משפחת נוויל.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:נסיכי ויילס
קטגוריה:נפטרים ב-1484
מקס לוטהולד

מקס לוטהולד (בגרמנית: Max Leuthold; 23 במאי 1863 – 5 במרץ 1934) היה גנרל-לויטננט סקסוני והרמטכ"ל האחרון של הצבא הסקסוני.

== ביוגרפיה ==
=== ראשית חייו ===
לוטהולד נולד ב-23 במאי 1863 בארנברג, שהייתה חלק מממלכת סקסוניה. ב-1876 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ובאפריל 1880 הצטרף לרגימנט הרגלים ה-107. בשנת 1887 הוצב כמדריך בבית הספר הצבאי לירי בשפנדאו, ובמאי 1887 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. מאוקטובר 1889, הוא למד באקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין, ולאחר שסיים אותה ביולי 1892, הוא חזר לשרת ברגימנט הרגלים ה-107. באפריל 1893 הועלה לדרגת האופטמן והוצב במטה הכללי בברלין כנציג המטה הכללי של הצבא הסקסוני. לאחר מכן, ממרץ 1897, שירת שוב ברגימנט הרגלים ה-107 בלייפציג, שם פיקד על פלוגה. במרץ 1899 הוא הועבר למפקדת דיוויזיית הרגלים ה-32, אז בפיקודו של מקס פון האוזן, שם שירת עד פברואר 1901, אז עבר למפקדת דיוויזיית הרגלים ה-23. באפריל אותה שנה הועלה לדרגת מיור, וכמה חודשים לאחר מכן, בספטמבר, שוב הוצב במטה הכללי בברלין.

מאפריל 1904 שירת במטה הקורפוס ה-12 בדרזדן, ובנובמבר 1905 מונה למפקד גדוד גדוד היגר ה-13 (הסקסוני ה-2), שהוצב גם הוא בדרזדן. בספטמבר 1906 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, בעוד שנה לאחר מכן, בספטמבר 1907, הוא הפך לרארש מטה הקורפוס ה-19 שבסיסו בלייפציג. בספטמבר 1909 הוא מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-100, ובמרץ 1910 הוא הועלה לדרגת אוברסט. במרץ 1913 הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא המלכותי הסקסוני, ולאחר מכן הועלה ביוני לדרגת גנרל-מיור.

=== מלחמת העולם הראשונה ואחריתו ===
בתחילת מלחמת העולם הראשונה, לוטהולד כיהן בתפקיד ראש מטה הצבא המלכותי הסקסוני. אולם ביולי 1915 הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-53 (הסקסונית ה-3) בחזית המערבית, ולחם עימה בקרב שמפאן השני ובמהלך הקרב על הסום, שם ספגה אבדות כבדות. בנובמבר 1916 הועבר לוטהולד לחזית המזרחית עם דיוויזיית המילואים ה-53, שם ביולי 1917 השתתף בעצירת מתקפת קרנסקי ובהתקפת הנגד שבאה בעקבותיה. לאחר פריצת הדרך בזלוצ'וב על הסטריפה, הוא קיבל החלטה עצמאית לרדוף אחרי הכוחות הרוסיים עם כוחותיו. הוא מילא תפקיד משמעותי בשחרור גליציה המזרחית וקיבל את עיטור צלב המפקד של מסדר היינריך הקדוש מדרגה שנייה ב-30 באוגוסט 1917. <ref>Der Königlich Sächsische Militär-St. Heinrichs-Orden 1736–1918. Ein Ehrenblatt der Sächsischen Armee. Wilhelm und Bertha von Baensch-Stiftung, Dresden 1937, S. 96.</ref>

במאי 1917 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ובנובמבר הוחזרה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם השתתפה במרץ 1918 במתקפת האביב. מאוחר יותר הוא פיקד על דיוויזיית הרגלים ה-192 (הסקסונית ה-8). הוא היה גם המפקד של קורפוס המילואים ה-12 (הסקסוני) מה-24 ביולי 1918 עד לפירוקו ב-23 בינואר 1919 ולאחר מכן הוביל את הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2) עד ה-2 באוקטובר 1919.<ref name="Wegner">Dermot Bradley (Hrsg.), Günter Wegner: Stellenbesetzung der Deutschen Heere 1815–1939. Band 1: Die Höheren Kommandostellen 1815–1939. Biblio Verlag, Osnabrück 1990, , S.&nbsp;631.</ref>

לוטהולד מת ב-5 במרץ 1934 בדרזדן ונקבר בבית הקברות הצפוני של דרזדן.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1863
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
ניר איפרגן

ניר איפרגן הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המכהן כמפקד חטיבת ירושלים. קודם לכן שימש מפקד גדוד דוכיפת.

==ביוגרפיה==
איפרגן התגייס לצה"ל עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושירת במספר תפקידי שטח ופיקוד בחטיבת כפיר. בין השנים 2019–2021 כיהן כמפקד גדוד דוכיפת, לאחר מכן בשנים 2021–2023 שימש ראש ענף ללוחמה אורבנית במל"י. ב-2023 היה קצין אג"ם מל"י, וב7 באוקטובר נלחם באזור רעים וסייע בחילוץ גופות במסיבה בנובה.

בשנת 2024 הועלה לדרגת אל"מ והחל לפקד על חטיבת ירושלים.

איפרגן נשוי, אב לבן ובת ומתגורר בצפון השרון.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת כפיר
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אחיקם הימלפרב

אחיקם הימלפרב הוא עיתונאי בדסק הערבים של חדשות 14 מאז ה-12 במרץ 2024. קודם לכן שימש כמתורגמן וכמאתר במכון המחקר 'מבט לתקשורת פלסטינית', עיתונאי ב'מקור ראשון', ועיתונאי ב'בשבע'.

== שירות צבאי והשכלה ==

הימלפרב שירת כלוחם בחיל התותחנים בשירות סדיר. בשירות קבע בצה"ל שימש כמתורגמן בין השפות עברית וערבית בבית המשפט הצבאי "עופר". להימלפרב תואר אקדמי דו חוגי בערבית ובחקר המזרח התיכון מאוניברסיטת בר-אילן.<ref></ref>

== קריירה עיתונאית ==

המילפרב עבד בעיתון "מקור ראשון". בהמשך הוא עבר לכתוב ב"בשבע", ובשנת 2024 החל לעבוד בערוץ עכשיו 14 בתור כתב בדסק הערבים של הערוץ. הימלפרב מרבה לעסוק בתחומים הקשורים בחברה הפלסטינית, טרור פלסטיני, ממשל הרשות הפלסטינית וחקר התקשורת הפלסטינית.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתורגמנים
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:סגל עכשיו 14
קטגוריה:סגל בשבע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
ורנון נורווד

ורנון נורווד (באנגלית: Vernon Norwood; נולד ב-10 באפריל 1992) הוא אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (טוקיו 2020) ו-4 פעמים אלוף עולם (בייג'ינג 2015, דוחה 2019, יוג'ין 2022 ובודפשט 2023) בריצת שליחים 4x400 מטר. סגן אלוף אולימפי (פריז 2024) ושיאן עולם בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר. אלוף ארצות הברית באולם (2016) בריצת 400 מטר.

==ביוגרפיה==
 
===2024===
====סגן אלוף אולימפי ושיאן עולם====
באולימפיאדת פריז זכה במדליית כסף בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר ביחד עם שמיר ליטל, ברייס דדמון וקיילין בראון בתוצאה של 3:07.74 דקות, אחרי הולנד (3:07.43 דקות) ולפני הממלכה המאוחדת (3:08.01 דקות). בשלב המוקדמות הרביעיה קבעה שיא עולם חדש של 3:07.41 דקות. 

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* ריצת 400 מטר: 44.10 שניות (2024)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:אתלטים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 4X400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020): אתלטיקה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020): אתלטיקה
קטגוריה:אתלטים אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אתלטים אמריקאים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1992
יחסי לבנון–עומאן

יחסי החוץ בין לבנון ועומאן הם היחסים הדיפלומטיים בין לבנון לעומאן וכוללים תחומים קשרים פוליטיים, תרבותיים, כלכליים וחברתיים. שגרירות לבנון בעומאן ממוקמת בעיר מסקט, ושגרירות עומאן בלבנון ממוקמת בעיר ביירות.

== היסטוריית היחסים בין המדינות ==
היחסים בין לבנון ועומאן מתפתחים בתחומים רבים, כולל סחר והשקעות. בפורום עסקים משותף שנערך בעומאן נדונו הזדמנויות להשקעות וסחר, והשתתפו בו נציגים מהמגזר העסקי בשתי המדינות.<ref></ref>

הפורום עסק בהזדמנויות להשקעות וסחר, והציג את היתרונות הכלכליים של עומאן, כולל תשתיות מודרניות, מיקום אסטרטגי וסביבה עסקית המעודדת השקעות.<ref></ref>

בנוסף, התקיימו פגישות בין בכירים מהמדינות, שבהן נדונו דרכים לשפר את שיתופי הפעולה והקשרים הבילטרליים. המפגשים סייעו להעמיק את ההבנה והקשרים בין המדינות ולהדגיש את החשיבות של המגזר הפרטי בקידום הסחר וההשקעות.

== הערות שוליים ==
יחסי אוקראינה–ירדן

יחסי החוץ בין אוקראינה לירדן הם היחסים הדיפלומטיים בין אוקראינה לממלכת ירדן, המבוססים על הבנה והערכה הדדית. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1992.<ref></ref> שגרירות אוקראינה בירדן נמצאת בעמאן, בעוד ששגרירות ירדן באוקראינה ממוקמת בקייב.

== היסטוריית היחסים בין המדינות ==
היחסים הדיפלומטיים בין אוקראינה לירדן הוקמו בשנת 1992 ומאז הם מתפתחים במגוון תחומים. אוקראינה וירדן משתפות פעולה בתחומים רבים, כולל מסחר, חינוך, חקלאות וטכנולוגיה. בשנת 2021, הסחר בין המדינות הסתכם ב-129.714 מיליון דולר<ref name=":0"></ref>, כאשר היצוא מאוקראינה לירדן כלל בעיקר מוצרי חקלאות וטכנולוגיה.<ref></ref>

הקשרים בין המדינות מתבטאים גם בהשקעות ובפרויקטים משותפים. נציגים משתי המדינות נפגשים בקביעות לדון בדרכים לשפר את שיתופי הפעולה בתחומים כלכליים, פוליטיים וביטחוניים. במהלך השנים, אוקראינה תמכה בחינוך של סטודנטים ירדנים בתחומים שונים, כולל רפואה, הנדסה וטכנולוגיית מידע.<ref name=":0" />

המדינות מדגישות את החשיבות של עבודה משותפת לקידום ביטחון המזון והפחתת סיכוני משבר הקורונה. אוקראינה וירדן מחזיקות בעמדות דומות בנוגע לצורך ברב-צדדיות ושיתוף פעולה בינלאומי להתמודדות עם אתגרים גלובליים.

=== מלחמת אוקראינה רוסיה ===
ירדן נקטה גישה זהירה ומאוזנת לגבי המלחמה בין רוסיה לאוקראינה, תוך שמירה על קשרים טובים עם ארצות הברית ומדינות אירופה. לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה, שר החוץ הירדני איימן ספדי קרא לפתרון פוליטי למשבר והדגיש את חשיבות כיבוד ריבונות המדינות והחוק הבינלאומי. ירדן נמנעה מאזכור רוסיה כתוקפת כאשר הצביעה נגד הפלישה בעצרת הכללית של האו"ם.<ref></ref>

סקר דעת קהל שנערך הראה כי 39% מהירדנים סבורים שהמלחמה של רוסיה באוקראינה אינה מוצדקת, בעוד שרק 9% חשבו שהיא מוצדקת.<ref></ref> בנוסף, תושבים אוקראינים בירדן קיימו הפגנות בעמאן נגד הפלישה הרוסית, בהשתתפות גם מספר ירדנים שהביעו סולידריות עם העם האוקראיני.<ref></ref>

== הערות שוליים ==
מוזיקה (אלבום)

מוזיקה הוא אלבום האולפן העשירי של הזמר החרדי-אמריקאי יעקב שוואקי. האלבום יצא לאור ביוני 2018, מתוך האלבום בלטו הלהיטים "ישתבח שמו", "אש" ו-"מוזיקה". 

== מידע כללי ==
האלבום יצא לאור ביוני 2018, הוא הופק על ידי שוואקי עצמו, ואיצי וולדנר<ref></ref>. את רוב השירים באלבום יצרו הכותבת מירי ישראלי והמלחין איצי וולדנר. המעבדים באלבום היו רפי גריידי, דניאל קפלר, תמיר צור, רביד קשתי ומשה לאופר.

== ביקורת והצלחה ==
מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב על האלבום ותיאר את השינוי בסגנון המוזיקלי של שוואקי: <ref></ref>

האלבום זכה להצלחה ושלושה חודשים לאחר צאתו הגיע למעמד של אלבום פלטינה, לאחז שמכר מעל 40,000 עותקים<ref></ref>.

== רשימת השירים ==

== השתתפו בהקלטות == 
* יעקב שוואקי
* איצי וולדנר
* רביד קשתי
* דניאל קפלר
* מקהלת "זמירות"
* מקהלת הילדים "שיר ושבח"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2018
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי יעקב שוואקי
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל