OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לנולין

לנולין (באנגלית: Lanolin) הוא חומר צהוב ושומני, המופרש מבלוטות חלב שעל העור של בעלי חיים צמריריים, דוגמת כבשים, המונע מטיפות מים להצטבר בתוך הצמר שלהם.

לנולין משמש כחומר גלם עיקרי במשחות לעור, וכחומר דוחה ומגן מפני מים במגוון רחב של שימושים. החומר מופק ממספר זנים של כבשים אשר מפרישות כמות גדולה של החומר לצמר שלהם. על מנת למצות את החומר סוחטים את הצמר באמצעות .

==הרכב כימי==
לנולין מורכב מתערובת של כולסטרול ומספר אסטרים של חומצות שומן שונות. לנולין לא מעובד (לנולין לשימושים שונים שאינם פרמצבטיים) מכיל גם תרכובות כוהלים שונות אשר ידוע שהן גורם אלרגני לאנשים מסוימים. ישנם מחקרים המעידים על נוכחות חומרי אנטיביוטיקה מסוימים ואף קוטלי חרקים שונים בלנולין, שמקורם בתזונה ובתוספים שניתנו לכבשים. לנולין איננו מסיס במים אך יוצר במים אמולסיה.

==שימושים==
משחת לנולין, אשר משמשת נשים מניקות לריפוי פטמותיהן, אשר נפצעות כתוצאה מההנקה]]
בתעשיית התרופות לנולין משמש כבסיס להכנת משחות שונות. לנולין בדרגת ניקיון רפואית ונגזרותיו נחשבים לחומרים בטוחים לשימוש חיצוני על ידי ה-FDA. בדרגת ניקיון רפואית לנולין הוא חומר היפואלרגני וסטרילי המשמש כחומר גלם למשחות עור, לריכוך ולהקלה במקרים של יובש או פגיעה בעור. כך, למשל, הוא משמש לריפוי נשים מיניקות שפטמותיהן נפצעו במהלך ההנקה.

בדרגת ניקיון זו משמש החומר גם לטיפול ביובש בשפתיים, תפרחת חיתולים, עור יבש או מגרד, לטיפול בעור כף הרגל, חתכים שטחיים, כוויות שטחיות ושפשופים בעור.

בתעשייה הקוסמטית הוא משמש לריכוך ולמניעת יובש בעור. במספר רב של מוצרים לגילוח משתמשים בלנולין לריכוך הזיפים והעור. השימוש בלנולין כחומר בסיס להכנת משחה נפוץ מאוד שכן הוא נספג במהירות ובקלות בעור ומאפשר העברה מהירה של החומר הפעיל אותו הוא נושא. 

בתעשייה, לנולין משמש כחומר מונע קורוזיה שכן בנוכחותו מים נדחים מפני השטח של מתכות עליהן הוא נמרח ובכך נמנעת התפתחות קורוזיה. ללנולין גם יכולת חדירה, סיכוך והגנה על מתכות, עץ, גומי ומוצרי פלסטיק שונים והוא מיוצר לשם כך הן כנוזל והן כמוצק.

שימוש נוסף בלנולין הוא לריכוך מוצרי עור שונים, כך למשל שחקני כדור בסיס (בייסבול) נוהגים לרכך את הכפפות שלהם על ידי מריחתן בקרם גילוח המכיל לנולין. הוא משמש כמרכיב דוחה מים ומרכך במשחות נעליים.

==תהליך הייצור של לנולין==
מן הצמר של כבשה מזן מרינו ניתן להפיק כ 250-300 מיליליטר של לנולין. החומר מופק על ידי רחיצת הצמר במים חמים ובסבון מיוחד. התשטיפים של הצמר מופרדים באמצעות צנטריפוגה, ומתקבל חומר צהבהב, דמוי גריז, בעל ריח אופייני ונקודת התכה הנעה סביב 38 מעלות צלזיוס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:מוצרים מן החי
קטגוריה:תוצרי לוואי
זכריה בראשי

חכם זכריה בראשי (נטען כי נולד בשנת ה'תר"ס, אפריל 1900, ללא סימוכין רשמיים - 6 במרץ 2017, ח' באדר ה'תשע"ז) היה דרשן ירושלמי, בעל אות "יקיר ירושלים" (1980). נודע בעיקר בשל גילו המבוגר.

== ביוגרפיה ==
נולד בכפר בראשי שבכורדיסטן לשמחה ולאליהו. נטען כי נולד בשנת 1900 (ה'תר"ס) (טענה שלפיה היה האדם המבוגר ביותר בישראל עד לתאריך מותו), אך טענה זו לא הוכחה באמצעות מסמכים רשמיים. אביו עסק בין היתר באריגת שטיחים והוא למד ממנו מלאכה זו והתפרנס ממנה.

למד בתלמוד תורה בכורדיסטן ונהג לדרוש בפני הציבור. בשנת 1934 (ה'תרצ"ד) ניסה להשיג אישור עלייה לארץ ישראל, ובשנת ה'תרצ"ו (1936) הצליח לעלות.

לאחר עלותו התחיל לעבוד בעבודות בניין והמשיך לדרוש בבתי כנסת. הוא נמנה בין מקימי הארגון של יהודי כורדיסטן בישראל וכן עם המוציאים לאור של כתב העת של יהודי כורדיסטן הנקרא "התחדשות" שהופיע במספר כרכים.

משנת 1950 (ה'תש"י) עבד בעיריית ירושלים במחלקת החינוך. שנים מאוחר יותר הכשיר עולים לעבוד כפועלים מטעם העירייה. בשנת ה'תש"ל (1970) היה בין חברי מועצת הפועלים בירושלים, חבר מרכז העובד הדתי ופעיל במסגרת ארגון הגמלאים. בשנת 1980 (ה'תש"ם) נבחר להיות אחד מ"יקירי ירושלים" עקב פועלו למען העיר ירושלים ולמען העדה הכורדית. הוא קיבל את האות מידי נשיא המדינה, יצחק נבון ומראש עיריית ירושלים, טדי קולק.

"תעודת אזרח ותיק של כבוד" ניתנה לו מטעם סגנית השר לאזרחים ותיקים, לאה נס בשנת 2012.

אשתו ושלושה משמונת ילדיו נפטרו במהלך ימי חייו.

הלך לעולמו ב-6 במרץ 2017 (ח' באדר ה'תשע"ז), ונקבר בהר המנוחות.

== ספריו ==
* ילקוט בראשי - סדרת ספרים הכוללים דרשות על פרשיות השבוע וספר הזוהר, 1992 (ה'תשנ״ב)

==ראו גם==
*ישראל קרישטל

==קישורים חיצוניים==
* [http://rudaw.net/NewsDetails.aspx?PageID=35916 היהודי הזקן בעולם],
* אלחנן בליר, [http://acheinu.co.il/?categoryid=163&articleid=4568 מאה ואחת עשרה שנים של תורה], אתר אחינו
* 
* [http://www.kikar.co.il/224275.html בגיל 116: נפטר חכם זכריה בראשי, האדם הכי מבוגר בירושלים], באתר כיכר השבת, 6 במרץ 2017

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי כורדיסטן
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל 110
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:פרשני ספר הזוהר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
בגלמה

בַּגְלָמָה (טורקית Bağlama; יוונית Μπαγλαμάς) היא כלי פריטה העשוי עץ, בעל שלושה מיתרי מתכת כפולים, שמקורו בטורקיה ובתרבויות שונות בסביבת אסיה המזרחית והתיכונה. בימי הביניים עם מסעות הכיבוש של המונגולים, הגיעה הבגלמה למזרח התיכון. הבגלמה החליפה את הסאז הטורקי שהיה עד אז עשוי מעור ובעל מיתרי שער זנב סוס. בטורקית, משמעות המילה Bağlama (מבוטאת "בלאמה") היא "קשירה", כמשל למיתרים הקשורים בכלי. כמו כלי פריטה רבים גם לבגלמה יש גרסה חשמלית. ניתן לנגן על הבגלמה באמצעות מפרט או באמצעות האצבע. הבוזוקי היווני המסורתי הוא כלי נגינה שהתפתח מאוחר יותר מגיטרה.

נגני בגלמה בישראל: מארק אליהו

==קישורים חיצוניים==

* [http://santur.co.il/כלי-נגינה/%D7%91%D7%92%D7%9C%D7%9E%D7%94-%D7%A1%D7%90%D7%96/#history ההיסטוריה של הבגלמה]
* 
* 
* 

קטגוריה:כלי פריטה
קטגוריה:מילים וביטויים בטורקית
קטגוריה:כלי נגינה עתיקים
קטגוריה:טורקיה: המצאות
קטגוריה:כלי נגינה מזרחיים
האיגרת אל פילימון

האיגרת אל פילימון היא אחת מאיגרות הרועה (שלוש מהאיגרות מבין איגרות פאולוס) שנכתבה על ידי השליח פאולוס (שאול התרסי). האיגרת היא אחד מספרי הברית החדשה – כתבי הקודש של הנצרות.

האיגרת, שדנה בעיקר בנושא המחילה, היא הקצרה מבין איגרות פאולוס וכוללת רק 355 מילים (ביוונית) ו-25 פסוקים. 

==מחבר האיגרת==
מרבית החוקרים סבורים כי איגרת זו אכן נכתבה על ידי פאולוס.
האיגרת נכתבה בעת שהותו של פאולוס בכלא - ככל הנראה ברומא או באפסוס, והוא כותב לנוצרי בשם פילימון (אשר התגורר ככל הנראה בקולוסאה) וכן לאישה בשם אפיה (ככל הנראה אשתו של פילימון) ולאדם נוסף בשם ארכיפוס.

==תוכן האיגרת==
פילימון היה בעל עבדים עשיר, ולכן נערכו בביתו רחב הידיים מפגשים של הקהילה הנוצרית המקומית. פאולוס כותב לפילימון בשמו של אונסימוס, עבדו של פילימון - עבד אשר "הופרד" מביתו של פילימון לאחר שהיה "חסר תועלת" עבורו (משחק מילים עם שמו של אונסימוס, שמשמעו "בעל תועלת"). 

החוקרים סבורים כי אונסימוס ברח מבית אדונו, פגש את פאולוס והתנצר - ופאולוס שולח אותו חזרה לבית אדונו ובמכתב דן בסליחה שהאדון צריך לסלוח לעבד. 

==פרשנויות==
מרטין לותר כינה את האיגרת בשם "חנופה קדושה". פאולוס מצווה על פילימון לפעול מתוך רחמים נוצריים, ומאידך משתמש בסמכותו כשליח ומורה לו, מתוך חובת ציות רוחנית, לפעול לפי הנחיותיו ולקבל את אונסימוס שוב לביתו - "לא כעבד, אלא כיותר מעבד, כאח אהוב" (פסוק 16). לותר טוען כי פאולוס לא שינה את מעמדו של העבד ושמר על הסטטוס קוו. השאלה האם האיגרת מטיפה לשוויון של פילימון מול אונסימוס או רק למחילת האדון לעבד, נותרה במחלוקת.

בעת הוויכוח בשאלת העבדות בארצות הברית, קודם למלחמת האזרחים האמריקאית, הסתמכו שני הצדדים בוויכוח זה על האיגרת, כל אחד לפי פירושו, במטרה לבסס את טענותיהם.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.kirjasilta.net/ha-berit/Philem.1.html האיגרת בעברית] תרגום: פרנץ דליטש
* 

קטגוריה:הברית החדשה
פילימון
האיגרת אל הקולוסים

האיגרת אל הקולוסים היא איגרת שנכתבה, על פי האמור בה, על ידי השליח פאולוס ומהווה אחת מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.

האיגרת ממוענת לקהילה הנוצרית בקולוסאה.

== מחבר האיגרת == 
על פי האמור באיגרת, פאולוס הוא שכתב אותה. כיום החוקרים חלוקים בדעתם אם אכן היא נכתבה על ידי פאולוס או שמדובר באיגרת מאוחרת שנכתבה לאחר מותו ומשויכת לו. מחד, באיגרת מופעים 48 מילים אשר אינן מופיעות ביתר האיגרות שכתב פאולוס; 33 מתוך מילים אלה אינן מופיעות באף ספר אחר מספרי הברית החדשה. מאידך, יש דמיון רב בין האיגרת לבין האיגרת הראשונה אל התסלוניקים אשר אין מחלוקת שנכתבה על ידי פאולוס.

יש חוקרים שסבורים שהאיגרת נכתבה על ידי טימותיוס, עוזרו של פאולוס.

== מועד כתיבת האיגרת==
האיגרת נכתבה אל הקהילה הנוצרית בעיר קולוסאה - עיר קטנה בסמוך לאפסוס. פאולוס לא ביקר בעיר זו, ותושביה נוצרו על ידי אפפרס. האיגרת נכתבה על ידי פאולוס בעת שהותו בכלא ברומא (בפעם הראשונה בה נכלא ברומא - על פי מעשי השליחים ט"ז 28 - 30) - ככל הנראה בשנת 62 לספירה, זמן קצר לאחר שכתב את האיגרת אל האפסים.

אם נכתבה האיגרת על ידי אחד מתלמידיו, היה זה ככל הנראה בשנות ה-80 של המאה הראשונה.

==תוכן האיגרת==
באיגרת יוצא פאולוס כנגד דעות שגויות שהיו לקהילה הנוצרית המקומית, וכנגד ניסיון לשלב תורות של מיסטיקה ואסקפיזם בנצרות.

האיגרת מורכבת משני חלקים: חלק תאורטי (פרקים א', ב') וחלק מעשי (פרקים ג', ד'). 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gospelhall.org/bible/bible.php?passage=Colossians+1 תרגומים של האיגרת לשפות שונות]
* [http://www.wikichristian.org/Colossians_%28WEB%29 תרגום האיגרת לאנגלית]
* [http://www.earlychristianwritings.com/colossians.html הערות על האיגרת]

קטגוריה:הברית החדשה
קולוסים
מנהל רשת

מנהל רשת או מִנְהֲלַן רֶשֶׁת הוא [https://see-security.com/%D7%94%D7%A1%D7%91%D7%A8-%D7%9C%D7%9E%D7%AA%D7%97%D7%99%D7%9C/%D7%94%D7%A1%D7%91%D7%A8-%D7%9C%D7%9E%D7%A7%D7%A6%D7%95%D7%A2-%D7%9E%D7%A0%D7%94%D7%9C-%D7%A8%D7%A9%D7%AA%D7%95%D7%AA/ מקצוע] ששייך לתחום טכנולוגיית המידע ובפרט לתחום רשתות מחשבים.

תפקיד מנהל רשת הוא לנהל את הרכיבים המרכיבים את רשת המחשבים של ארגון, בכלל זה הוא אחראי על ציוד החומרה הרלוונטי, כדוגמת כרטיסי הרשת, מודמים, רכזות, מתגים, נתבים. מתוקף תפקידו מנהל הרשת מבצע הגדרות והתקנות של ציוד רשת, תחזוקה של הציוד, ניטור פעולתו התקינה, והתקנה ותחזוקה של תוכנות המשמשות לניהול וניטור רשתות מחשבים. לרוב מנהל הרשת יתמקד בשמירה וניטור של תקינות תשתיות ה-LAN ה-WAN של הארגון, ובפריסת שרתים. עם זאת לעיתים הגדרת התפקיד בארגון מסוים יכולה להכיל גם תכנון רשתות מחשבים חדשות ואבטחת הרשתות (נדרשת הכשרה ייעודית). 

הפעולות שמבצע כל מנהל רשת יכולות להשתנות מארגון לארגון, ובין תקופות שונות, אך כוללות בעיקר:
* הקצאת כתובות רשת לאמצעים השונים.
* הגדרת אופן הפעולה של פרוטוקולי תקשורת, פרוטוקולי ניתוב וטבלאות ניתוב בארגון.
* ניהול ה-Directory service ואמצעי אימות המשתמשים.
 
בנוסף לכך, נפוץ אך לא מחייב שמנהלי רשת יבצעו גם ניהול והגדרה של מנהלי התקנים בציוד המחובר לרשת (כגון מחשבים, מדפסות רשת וכו'), ותחזוקה של שרתים שונים, כגון שרתי קבצים, שערים (Gateway), VPN, מערכות לגילוי פריצות אבטחה, ועוד.

למנהל הרשת חשוב להכיר את מבנה הרשת עליה הוא אחראי, כולל חלוקת הכתובות והחלוקה הלוגית של הרשת (Subnet mask). בנוסף, חשוב שיכיר את שלל המערכות העושות שימוש בתשתית הרשת שעליה הוא אחראי, ובאופן השימוש שלהן ברשת (עומסים, קצבים וכו'). מעבר לכך, חשוב שיכיר את קווי התקשורת של הארגון אל מחוץ לארגון.

== מנהל רשתות בארגון ==
בארגון גדול שבו מספר רב של משתמשים ואנשי מחשבים, קיימים מספר בעלי תפקידים מגוונים ומשלימים זה את זה: טכנאי, מנהל מערכת, מנהל תקשורת חיצונית (WAN), מנהל רשתות (LAN), תומך טכני. 

בארגון קטן, משולבים כל המקצועות של עולם התשתיות או חלקם בתפקיד אחד, אשר בישראל נהוג לכנותו "מנהל רשת" או "מנהל רשתות". בחו"ל, נהוג יותר המונח "System Administrator" למי שעוסק יותר במערכות ההפעלה, ו-"Network Administrator" למי שעוסק יותר בצד התקשורת. 

מנהל רשתות בארגון בינוני או קטן, נאלץ להתמודד גם עם משימות שבארגון גדול יותר מאפיינות את תפקיד "טכנאי אבטחת מידע". המדובר בסט של משימות הנוגעות להתקנה, להגדרה, לתפעול ולתחזוקה של כלי אבטחת מידע: חומת אש, מערכת לגילוי חדירות, מערכת למניעת חדירות, אנטי וירוס, VPN, אמצעים ביומטריים ועוד.

==הכשרה מקצועית==
גופים שונים מעניקים הסמכות לתפקיד מנהל רשת. הקורסים מבוססים בעיקר על הסמכת MCSA של מיקרוסופט (בעבר נקראה MCITP), לינוקס (LPIC), קורס CCSA של חברת CheckPoint וקורס CCNA של חברת Cisco. בנוסף לידע הבסיסי בניהול רשתות ישנן התמחויות משנה, כגון התמחות בתקשורת או באבטחת מידע או במסדי נתונים. חברות אחרות מעניקות הסמכות בתחומי משנה, כדוגמת אבטחת מידע.

*
קטגוריה:מקצועות המחשוב
אוסוואלד קאבאסטה

אוסוואלד קאבאסטה (בגרמנית: Oswald Kabasta; 29 בדצמבר 1896 - 6 בפברואר 1946) היה מנצח אוסטרי.

== חייו ==
קאבאסטה נולד במיסטלבאך, אוסטריה ולמד אצל המלחין פרנץ שמידט. בשנת 1931 התמנה לראש מחלקת הניצוח באקדמיה של וינה. באותה תקופה כיהן גם כמנהל מוזיקלי ברדיו וינה. בשנת 1938 היה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של מינכן. פרשנויותיו, בייחוד ליצירות אנטון ברוקנר, זוכות להערכה גבוהה על העוצמה והדחף הרתמי המאפיינים אותן. אדריאן בולט סמך ידיו על ניצוחו, כפי שהתבטא בשידור רדיו בשנת 1938:

קאבאסטה היה תומך נלהב במשטר הנאצי. אחרי האנשלוס בשנת 1938, חתם על מכתביו במילים "הייל היטלר!".

לאחר מלחמת העולם השנייה, אסרו בעלות הברית על קאבאסטה לעבוד כמנצח כאשר הודה כי הגיש בקשה להצטרף למפלגה הנאצית (אף כי טען, כי "בלבו פנימה התנגד לנאצים").

באוקטובר 1945 הורו רשויות הדנאציפיקציה לעיריית מינכן להפסיק את תשלום משכורתו. רצוץ ומדוכא עקב פיטוריו והורדתו בדרגה למעמד של "פועל פשוט", איבד עצמו לדעת בקופשטיין, אוסטריה, בשנת 1946.

== ביצועי בכורה חשובים ==
* פרנץ שמידט, "הספר בעל שבעת החותמות", אורטוריה, התזמורת הסימפונית של וינה, וינה, 15 ביוני 1938

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20030405162235/http://www.geocities.com/Vienna/Studio/2891/kabasta-dis.htm Oswald Kabasta Discography]
* [http://classicalcdreview.com/kabasta.htm Oswald Kabasta biography]
</div>

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1946
Studies in Contemporary Jewry

כריכתו של הגיליון ה-17, משנת 2001
Studies in Contemporary Jewry הוא כתב עת היוצא מטעם המכון ליהדות זמננו שבאוניברסיטה העברית בירושלים ועוסק בעולם היהודי בעת החדשה, כתב העת יוצא בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד בעיר ניו יורק. כתב העת יוצא פעם בשנה, בפורמט של ספר, מאז שנת 1986, כל כרך מוקדש לנושא מיוחד, יוזמו היה פרופסור משה דייוויס, שעמד אותה עת בראש המכון ליהדות זמננו. עורכי כתב העת הראשונים היו יונתן פרנקל, פיטר מדינג, ועזרא מנדלסון. כעת העורכים הם אלי לדרהנדלר, ענת הלמן, ועוזי רבהון.

כל כרך מיוחד לנושא מרכזי ומונה כעשרה מאמרים ובנוסף לכך הוא כולל ביקורות ספרים רבות. בין נושאי כתבי העת היו: אמנות יהודית, מוזיקה יהודית, ספרות יהודית, אלימות ויהודים, יהדות אמריקה, יהודים וספורט, היהודים ממזרח אירופה במערב אירופה, יהדות המזרח, השואה, יהודים וערים, יהודים וקומוניזם, היהודים והפרוטסטנטים.

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת למדעי היהדות
ז'ילברטו דה סילבה מלו

ז'ילברטו דה סילבה מלו או בקיצור ז'ילברטו (פורטוגזית: Gilberto da Silva Melo; נולד ב-25 באפריל 1976 בריו דה ז'ניירו) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדות הקשר שמאלי והמגן שמאלי ובנבחרת ברזיל. אחיו של ז'ילברטו נליו ונילדסון דה מלו, הם גם כדורגלנים מקצוענים.

==קריירת מועדונים==
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בברזיל, כאשר שיחק באמריקה פוטבול קלוב (ריו דה ז'ניירו), פלמנגו וקרוזיירו. מועדון הסרייה א' האיטלקית אינטר מילאן רכש את כרטיס השחקן שלו מקרוזיירו בשנת 1999 כאשר כוכב הכדורגל הברזילאי רונאלדו המליץ עליו. כעבור זמן קצר עזב את אינטר וחזר לברזיל לשחק בואסקו דה גאמה. משם המשיך לקבוצות הברזילאיות גרמיו וסאו קייטנו. ז'ילברטו חזר לשחק באירופה ב-2004, כאשר חתם במועדון הגרמני הרטה ברלין.

ז'ילברטו שיחק בהרטה במשך ארבע עונות, וחתם בטוטנהאם הוטספר ב-31 בינואר 2008. אחרי שחתם במועדון הוא נפצע, וכאשר החלים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית במסגרת גביע אופ"א ב-6 במרץ 2008. במחצית המשחק הוא הוחלף על ידי ג'יימי או'הרה, אחרי שעשה טעות שעזרה לאיינדהובן להבקיע את השער היחיד במשחק. מאמן טוטנהאם באותה העת, חואנדה ראמוס, הכריז אחרי המשחק שהחליף את ז'ילברטו בגלל שעדיין לא החלים מהפציעה ולא בגלל הטעות שעשה. למרות כל זאת, לאחר ששיחק, ז'ילברטו הפך לשחקן הברזילאי הראשון שמשחק עבור טוטנהאם בקבוצה הבכירה, אחרי שהברזילאים האחרים שהיו במועדון רודריגו דפנדי ודייגו בורטולוזו שיחקו רק בקבוצת המילואים של המועדון. במשחק הבא של טוטנהאם, ז'ילברטו עלה לשחק כמחליף וכבש את שערה השלישי של הקבוצה בניצחון 4-0 נגד ווסטהאם יונייטד במשחק ליגה. משחקו המלא הראשון במדי טוטנהאם, היה נגד בולטון וונדררס, ב-26 באפריל 2008, בוייט הארט ליין.

==נבחרת ברזיל==
ז'ילברטו שיחק עבור הנבחרת הברזילאית במהלך מונדיאל 2006 בגרמניה, וכבש שער נגד נבחרת יפן במסגרת שלב הבתים של הטורניר, שערו הראשון במדים הלאומיים. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הייתה נגד ניגריה, במשחק ידידות ב-11 ביוני 2003. ז'ילברטו גם היה המגן השמאלי של ההרכב הפותח של ברזיל במהלך טורניר הקופה אמריקה בשנת 2007.

==תארים==
;פלמגו
* אליפות ריו דה ז'ניירו: 1996
* קופה אורו: 1996
;קרוזיירו
* אליפות מינאס ז'ראיס: 1998, 2011 
;ואסקו דה גאמה
* אליפות ברזיל: 2000
* גביע מרקוסור: 2000
;סאו קייטנו
* אליפות סאו פאולו: 2004
;נבחרת ברזיל
* גביע הקונפדרציות: 2005
* קופה אמריקה: 2007

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני ואסקו דה גאמה
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני סאו קייטנו
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה
קטגוריה:כדורגלני אמריקה פוטבול קלוב (בלו הוריזונטה)
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
מרינר אקלס

בניין הבנק הפדרלי בוושינגטון על שם מרינר אקלס
מרינר סטודרד אקלס (באנגלית: Marriner Stoddard Eccles; 9 בספטמבר 1890 - 18 בדצמבר 1977) היה איש עסקים ובנקאי אמריקאי, ששימש כיושב ראש מועצת הנגידים של הבנק הפדרלי (הבנק המרכזי (פדרל ריזרב) של ארצות הברית) בין השנים 1934 ל-1948.

== חייו ==
אקלס נולד בלוגן שביוטה, בנם הבכור מבין תשעה ילדים של הלן ודייוויד אקלס, איש עסקים ובנקאי מצליח מיוטה. אקלס למד בקולג' מורמוני מקומי ושימש כמיסיונר הכנסייה בסקוטלנד. לאחר שובו מהשליחות השתלב בעסקי המשפחה. כשנפטר אביו ב-1912 התחלקו עסקיו בין משפחות שלוש נשותיו, כשאקלס לוקח על עצמו את ניהול החלק שירשה אמו. תוך שנים מעטות הרחיב את עסקי הבנקאות, וביחד עם אחיו ג'ורג' הוביל מהלך איחוד עם משפחת בראונינג, שיצר רשת בנקים גדולה במערב ארצות הברית בשם אקלס-בראונינג.

במהלך השפל הגדול עמד בהצלחה במספר משברי הסתערות משיכות (Bank Run) בעוד בנקים רבים אחרים קרסו. כבנקאי מוביל דחף לרפורמות במערכת הפיננסית האמריקאית, שהובילו לחקיקת חוק החירום של 1933, חוק השיכון של 1934 וחוק גלאס-סטיגל.

לאחר תפקיד קצר במחלקת האוצר של ארצות הברית מונה על ידי הנשיא פרנקלין רוזוולט לדירקטוריון הבנק הפדרלי בוושינגטון די. סי., אקלס הוביל לרפורמה בבנק המרכזי, עם חוק הבנקאות של 1935, ובעקבות יישומה הפך ליו"ר הראשון של מועצת הנגידים, תפקיד בעל סמכויות נרחבות באופן משמעותי. הוא כיהן בתפקיד עד פברואר 1948 ולאחר מכן כחבר מועצה עד 1951.

במהלך שנותיו כיו"ר הבנק הפדרלי תמך אקלס במתן תמריצים לפרויקטים והשקעות על מנת להניע את הכלכלה האמריקאית ולהוציאה מהמשבר, הוא מזוהה ברעיונותיו עם הכלכלה הקיינסיאנית. כמו כן שותף אקלס בדיונים שהובילו להסכם ברטון-וודס ב-1944.

אקלס פרש מהמועצה בשל סכסוך על סוגיות עצמאות הבנק הפדרלי מול מחלקת האוצר, הוא חזר ליוטה והרחיב את עסקיו הפרטיים. אקלס נודע כנדבן שתרם למוסדות השכלה, ספריות ציבוריות ולהקמת קרן אקלס שתמכה בפעילויות רבות נוספות.

לאחר מותו קבע הקונגרס כי הבניין הראשי של הבנק הפדרלי בבירה ייקרא על שמו של אקלס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.minneapolisfed.org/publications_papers/pub_display.cfm?id=3562 ביוגרפיה באתר הבנק הפדרלי במיניאפוליס] 

קטגוריה:יושבי ראש הבנק הפדרלי של ארצות הברית
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
כוצ'אכידזה

המשורר הגאורגי [[גיאורגי צ'אלאדידלי או גיאורגי כוצ'אכידזה, מנציגיה הבולטים של המשפחה]]
כּוֹצ'אכּידזֶה (בגאורגית: ქოჩაქიძე) הייתה משפחת אצולה גאורגית מסמגרלו (אודישי). האגדה, המובאת ברשומות הגאורגיות, מספרת כי מוצא המשפחה הוא בתחילת המאה השלוש עשרה. הם הובאו לגאורגיה מח'וראסאן (خراسان) שבאזור איראן כבני ערובה ואולצו להתנצר. הרשומות הגאורגיות מציינות את קיומה של המשפחה בתקופת שלטונה של המלכה תמר. בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה (המאה התשע עשרה) אושר מעמד האצולה של המשפחה.

== מקורות ==
* יואנה בגרטיוני (1768-1830), [http://www.geogen.ge/indexen.php?id_menu=12&id_menu_up=2&lang=en&id_let=50&abc=1 כוצ'אכידזה (נסיך אודישי)], מתוך הספר "תיאור קצר של משפחות האצולה הגאורגיות"

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בתי אצולה גאורגיים
קטגוריה:אצולה רוסית
קטגוריה:מגרלים
ספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל

אחד מכרכי הספר המוצג ב[[בניין המוסדות הלאומיים בירושלים]]
תעודת הרשמה בספר הזהב 2012
ראש הממשלה דוד בן-גוריון את ספר זהב של קרן קיימת לישראל, במשרדו בקריה בתל אביב.]]
ספרי הזהב מוצגים ב[[בניין המוסדות הלאומיים, שנות ה-30 של המאה ה-20]]
ספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל הוא אוסף שמות של אישים וארגונים שתרמו תרומה נכבדה לתנועה הציונית. הרישום בספר מהווה אות הוקרה לנרשם, המקבל תעודה מפוארת המעידה על רישומו בספר.

הרעיון לספר עלה כבר בקונגרס הציוני הראשון שהתקיים בבזל ב-1897. הספר עצמו נפתח ב-1901, עם הקמת קרן קיימת לישראל. הראשון בספר אמור היה להיות בנימין זאב הרצל אבל הוא ויתר, למייסד הקרן צבי הרמן שפירא. כמו כן נרשמו בנימין זאב הרצל, דוד וולפסון, משה מונטיפיורי, מקס נורדאו ורבים אחרים. אגודות ציוניות ברחבי העולם עשו מאמצים לאסוף את הכסף הנדרש כדי לרשום את מקומם בספר הזהב. כן נרשמו קונגרסים ואסיפות ציוניות.

בספר נרשמו אלו שתרמו לפחות סכום מסוים של כסף לקרן הקיימת. בשנת 1902 התרומה המזכה ברישום בספר הזהב עמד על 10 לירות שטרלינג או 10 רובל מטבע זהב.

הרישום בספר נחשב למתנה מיוחדת לרגל יום הולדת, בר מצווה או חתונה במשפחה פעילה בתחומי העשייה הציונית.

כרכי הספר מוצגים לציבור במשרדי הקרן הקיימת בירושלים. יש גם מאגר מידע המאפשר לערוך חיפוש ולמצוא את שמות האנשים שנרשמו בספרים.

הכרכים הם יצירות אומנות, שהוכנו בידי בעלי מלאכה אומנים. למשל, כריכת ספר הזהב השני (המכיל רישומים מהשנים 1922-1913) עוצבה בידי תלמידי ומורי בצלאל. כל כרך שוקל כ-30 ק"ג, הכריכה עשויה עור ונחושת, מעוטרת תבליטים, לעיתים עם ריקועי כסף ושיבוץ אבני חן. עיצוב הכריכה מתאר נושאים כגון נופי הארץ, סמליה ותולדותיה. הרישום בספרים נעשה על ידי סופרי סת"ם מומחים.

==קצב הרישום==
עד 20 באוקטובר 1902 נרשמו בספר הזהב 138 יחידים ואגודות.

עד שנת 2008 הכיל הספר 24 כרכים. נכון לתחילת שנת 2013 קיימים 26 ספרי כבוד ו-6 כרכים מיוחדים, כל אחד בעל עיצוב מיוחד.

לספר הזהב נילווים ספרי כבוד נוספים של הקרן הקיימת לישראל: ספר הילד, ספר בר המצווה וספר הנישואין.

==ראו גם==
* החורש (בצלאל)

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.kkl.org.il/?catid=%7B5D481D90-EE58-47C4-887E-F66F245345D2%7D תמונת תעודת רישום בספר הזהב]
* [http://kklnews.org.il/archive/20_03_13/indexcb30.html?p=47 כרך חיים ויצמן בסדרת ספרי הזהב של קק"ל הוצג ביריד הספרים הבינלאומי מרץ 2013]
* [https://www.kkl.org.il/books-of-honor/ ספרי הכבוד - באתר קק"ל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות
קטגוריה:הנצחת אישים בישראל
קטגוריה:קרן קיימת לישראל
כריסטיאן ויז'אגרה

כריסטיאן קרלוס ויז'אגרה (בספרדית: Cristian Carlos Villagra; נולד ב-27 בדצמבר 1985 במורטרוס שבפרובינציית קורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק באתלטיקו טוקומאן.

== קריירה ==
ויז'אגרה החל לשחק ברוסאריו סנטרל וערך את הופעת הבכורה ב-5 בפברואר 2006. הוא השתלב במהרה בהרכב הקבוצה ונחשב לאחד הכישרונות העולים בכדורגל הארגנטינאי. בינואר 2007 עבר לריבר פלייט במסגרת עסקה שכללה גם את השוער חואן אוחדה והחלוץ מרקו רובן. הוא זכה יחד עם ריבר באליפות הקלאסורה לשנת 2008.

ב-11 בנובמבר 2008 זומן על ידי דייגו מראדונה לסגל נבחרת ארגנטינה כאחד מתוך שלושת שחקני הליגה המקומית לקראת משחק הידידות מול נבחרת סקוטלנד.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.cariverplate.com.ar/tpl.php?cat=es&url=ficha-jugador.php&id=106 דף השחקן באתר הרשמי של ריבר ]

קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני רוסאריו סנטראל
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט
קטגוריה:כדורגלני מטאליסט חרקוב
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו טוקומאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1985
אמיליאנו פאפא

אמיליאנו רמירו פאפא (בספרדית: Emiliano Ramiro Papa; נולד ב-19 באפריל 1982 באצ'באל, סנטה פה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות המגן השמאלי וקיצוני השמאלי.

==ביוגרפיה==
פאפא החל לשחק ברוסאריו סנטרל וערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-6 במרץ 2002. הוא שיחק במדי סנטרל עד שנת 2006, אז עבר לשחק בוולס סארספילד. אחרי שלא הצליח להשתלב בקבוצה, הושאל פאפא לעונה אחת בסנטרל. עם חזרתו לוולס הפך פאפא לשחקן הרכב חשוב במהלך משחקי האפרטורה לשנת 2008 ונחשב לאחד המצטיינים בטורניר.

ב-11 בנובמבר 2008 זומן לסגל נבחרת ארגנטינה על ידי דייגו מראדונה לקראת משחק הידידות מול נבחרת סקוטלנד. 

ב-14 בינואר 2015 חתם באינדפנדיינטה לשנתיים. לאחר שנה חתם בטיגרה. ב-2017 עבר לארסנאל דה סרנדי שם שיחק עד סיום הקריירה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.futbolxxi.com/Futbolista.aspx?ID=12648&SEOFutbolista=Papa+Emiliano+Ramiro סטטיסטיקת השחקן בליגה הארגנטינאית] 

קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני רוסאריו סנטראל
קטגוריה:כדורגלני ולס סארספילד
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני טיגרה
קטגוריה:כדורגלני ארסנאל דה סרנדי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1982
פילוגלוס

פילוגלוס (ביוונית: Φιλόγελως, "אוהב הצחוק") הוא ספר בדיחות שנכתב ביוון העתיקה.

הספר הוא אוסף של 265 בדיחות ונכתב ביוונית במאה הרביעית על ידי הירוקלס ופילגריוס שעליהם לא ידוע דבר, ייתכן שהירוקלס היה פילוסוף נאופלאטוניסטי ושפילגריוס היה רטוריקן וסופיסט. לפי דעה אחרת הירוקלס ופילגריוס לא היו כותבי הבדיחות אלא רק המלקטים שאספו בדיחות שהיו קיימות ופרסמו אותם בספר אחד.

הבדיחות שבספר הם בדיחות קצרות המורכבות ממספר משפטים, נושאם של 102 הבדיחות הראשונות הוא "סקולטיקוס" מונח שאפשר לתרגמו כאנשים מלומדים או אינטלקטואלים (אולם המונח המקורי נושא משמעות שלילית ונלעגת). בנוסף יתר הבדיחות הם בדיחות אתניות, בדיחות שעוסקות במגדר, נשים ועוד נושאים שונים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hs-augsburg.de/~harsch/graeca/Chronologia/S_post05/Philogelos/phg_text.html הספר במקור היווני]
* הבדיחות מהספר בתרגום לאנגלית[https://web.archive.org/web/20160721020144/http://www.stoa.org/diotima/anthology/quinn_jokes.shtml][http://www.curculio.org/Ioci/december.pdf] 

קטגוריה:ספרי הומור וקומדיה
קטגוריה:יוון העתיקה: ספרות והיסטוריוגרפיה
קטגוריה:ספרות בשפה היוונית
קטגוריה:ספרי המאה ה-4
צבי ענבל

צבי ענבל
הרב צבי ענבל (יליד 1946) הוא כימאי ישראלי, חוזר בתשובה חרדי, מראשוני המרצים בתנועת התשובה, ממקימי ארגון "ערכים" להחזרה בתשובה ומבכיריו.

==ביוגרפיה==
אביו היה ארנסט ענבל, מנהל התנועה והמסחר ברכבת ישראל. ענבל הוא בעל תואר שני בכימיה מטעם הטכניון. חזר בתשובה במהלך שירותו הצבאי, בתהליך שהחל בשנת 1972. במלחמת ששת הימים שימש (עד פציעתו במלחמה) כקצין בחטיבת חרמ"ש, ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על מעבדה כימית ניידת של צה"ל.

עד חזרתו בתשובה השתייך לסיעת ליברלים עצמאיים בחיפה, והיה פעיל בליגה נגד כפייה דתית. לאחר חזרתו בתשובה נעשה לאחד מאנשי התל"ת "תנועה להפצת תורה", ניסה להקים יישוב חרדי בגוש שגב, ניסיון שנכשל והביא לסגירת הארגון.

ענבל למד תורה במשך כמה שנים בישיבת כנסת חזקיהו ברכסים. לאחר מכן המשיך את לימודיו בכולל אברכים. הוא הושפע רבות מהרב משה שפירא ומהרב בן מנת.

ענבל השתתף בהרצאות של "אל המקורות", ועם הזמן היה ממקימי ארגון "ערכים" להפצת תודעת היהדות ולהחזרה בתשובה. ענבל משמש כמרצה ב'ערכים' בישראל ובעולם, תחום הרצאותיו העיקרי: התנגדות לתורת האבולוציה, דת ומדע ומסתרי לשון הקודש. הרצאותיו משודרות בערוץ "הידברות" ונמכרות במשרדי "ערכים". ענבל נחשב בעיני רבים כחוד החנית האינטלקטואלי של "ערכים", ומתנגדי החזרה בתשובה מתפלמסים איתו רבות: באתר "חופש", רבקה גרינבוים בספרה 'אל תאמינו להם', ועוד. אלונה איינשטיין העידה כי הרצאה בת ארבע שעות של ענבל הניעה אותה לחזור בתשובה.

בכנסייה הגדולה הששית של אגודת ישראל, שהתקיימה בבניני האומה בירושלים בשנת תש"מ, נשא ענבל נאום שכונה 'דבר תנועת התשובה'..

מלבד הרצאותיו, עוסק ענבל למחייתו בכימיה, בעיקר ככימאי מזון.

בנו הרב אוריה ענבל הוא מייסד "בית מדרש הגר"א". בנו הרב יהושע ענבל הוא ראש כולל במודיעין עילית ומחבר ספרים.

==לקריאה נוספת==
* "ללא לאות, צבי ענבל", בתוך: אל המקורות.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.arachim.org/Index.asp?ArticleID=2461&CategoryID=449&Page=1 צבי ענבל], באתר "ערכים"
* צבי ענבל, [http://www.shemayisrael.com/ranweber/altv/hidat1.php חידת הבחירה החופשית], באתר "על טבעי"
* צבי ענבל, [https://web.archive.org/web/20081010201026/http://www.shemayisrael.com/ranweber/altv/inbal1.php אוהב לא אוהב חלק א'], באתר "על טבעי"

==הערות שוליים==

קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:תנועת התשובה: פעילים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
ג'ון דה מול

יוהנס "ג'ון" הנדריקוס הוברט דה מול (בהולנדית: Johannes "John" Hendrikus Hubert de Mol; נולד ב-24 באפריל 1955) הוא איש טלוויזיה הולנדי, הידוע במיוחד בשל פיתוח הפורמט לתוכנית "האח הגדול" ולתוכנית The Voice. דה מול ייסד את חברות ההפקה אנדמול וטלפה. בשנת 2005 העריך המגזין פורבס כי דה מול הוא אחד מחמש מאות האנשים העשירים בעולם, והונו מוערך ב-2.5 מיליארד דולר.

== ביוגרפיה ==
דה מול התחיל את הקריירה שלו כטכנאי בתחנת רדיו, ובשנת 1979 ייסד חברת הפקות בשם "John de Mol Productions" שהפיקה תוכן עבור תחנות טלוויזיה מקומיות. ב-1994 חבר למפיק העל ההולנדי יופ ואן דן אנדה להקמת חברת אנדמול. בשנות קיומה הפיקה החברה פורמטים מצליחים לטלוויזיה בכל העולם כאחד נגד מאה וגם דיל או לא דיל, אך עיקר פרסומה ביצירת פורמט הטלוויזיה "האח הגדול", העוקב אחר חבורת אנשים המסוגרים בבית בו מותקנות מצלמות העוקבות אחר מעשיהם עשרים וארבע שעות ביממה.

הצלחת החברה הביאה להנפקתה בבורסה ההולנדית לפי שווי שוק של 109 מיליון יורו בשנת 1996, עוד בטרם הצלחת "האח הגדול" אותה הפיקה בין 1997 ל-1999. בשנת 2000 מכר דה מול את מניותיו באנדמול לחברה הספרדית "טלפוניקה" שרכשה את כל החברה עבור 11 מיליארד מארק גרמני. הוא המשיך לשמש בתפקיד מנהל יצירתי בחברה עד 2004.

בשנת 2005 ייסד דה מול את ערוץ הטלוויזיה טלפה שרכש את זכויות השידור של ליגת העל ההולנדית בכדורגל והפיק גם תוכנית ברוח תוכנית הטלוויזיה השוודית "משלחת רובינסון", פורמט דומה וקודם ל"הישרדות". התחנה שידרה בתחילה רק בערבים, ובשעות הבוקר שודר בה ערוץ ניקלודאון. הערוץ החל לשדר תוכנית בצורה מלאה ב-16 בדצמבר 2006 ושינה את שמו ל"טיין" (Tien). שידורי הערוץ כשלו מבחינה מסחרית, והוא נמכר לחברת RTL בהולנד, שסגרה את הערוץ, והעבירה חלק מתוכניות הטלוויזיה שבו כגון שידורי ליגת העל ההולנדית לתחנות שהיא מפעילה.

בשנת 2007 שב ורכש דה מול את אנדמול כחלק מקבוצה לה שייכים גם החברה האיטלקית מדיה-סט וסילביו ברלוסקוני, ששילמה 4.6 מיליארד על מנת לרכוש את אנדמול.

בדצמבר 2009 הגיע לישראל כדי להשתתף ב"פסטיבל ראש פינה לטלוויזיה". באפריל 2013, רכשה אנדמול יותר מ-50% מחברת ההפקות הישראלית קופרמן, שבבעלות משותפת של אלעד קופרמן וינון קרייז. אנדמול רכשה את כל המניות של קרייז, שהיה יו"ר ומנכ"ל אנדמול, וקיבלה שליטה בחברה. החברה שינתה את שמה ל"אנדמול שיין ישראל", וקופרמן המשיך לנהל אותה.

דה מול הרחיב את עסקיו אל מחוץ לתחום הטלוויזיה. הוא בעל מניות עיקרי בחברת ספייקר יצרנית המכוניות, בית השקעות בשם CYRTE, חברת הטלקומוניקציה ורסטל והחזיק מניות במועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.

במרץ 2015, מכר את חברת טלפה מדיה (Talpa Media) לחברת ITV, רשת הטלוויזיה המסחרית הגדולה בבריטניה, תמורת סכום של כ-1.1 מיליארד יורו.
==חיים אישיים==
דה מול גרוש מהזמרת וילקה אלברטי. בנם הוא השחקן ג'וני דה מול.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה הולנדים
קטגוריה:מיליארדרים אירופאים
קטגוריה:הולנד: טלוויזיה
קטגוריה:דירקטורים
קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בפריים טיים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1955
מוזיאון המורשת היהודית

אגף המוזיאון ע"ש רוברט אם. מורגנטאו
מוזיאון המורשת היהודית (באנגלית: The Museum of Jewish Heritage<ref></ref>) הוא מוזיאון בדרום מנהטן, אשר הוקם כאנדרטה חיה לשואה. מנהל המוזיאון הוא דייוויד מארוול.

== פעילות ==
המוזיאון נפתח לקהל ב-15 בספטמבר 1997. בשנת 2003 הצטרף אל המוזיאון הארגון היהודי JewishGen שמטרתו לאסוף ולתעד גנאלוגיה יהודית.

למבנה המוזיאון צורת משושה, וחלקו העליון, הבנוי שש קומות ההולכות וקטנות בשטחן, מצביע באופן סמלי על שש הפינות של המגן דוד וששת מיליוני היהודים שהושמדו בשואה. בנוסף לתצוגה הגדולה והקבועה, הנקראת "המלחמה כנגד היהודים", ישנן גם שתי תצוגות גדולות וקבועות נוספות במוזיאון, בנושא תרבות יהודית: "חיי היהודים במאה הקודמת" בקומה השנייה של המוזיאון ו"התחדשות יהודית" (המתרכז בתרבות יהודית בת זמננו, בעיקר בנושא ישראל) - בקומה השלישית של המוזיאון.

באגף רוברט מ' מורגנטאו נמצאים תצוגות זמניות, מסדרון ספרא ותיאטרון. התצוגות המתחלפות הנוכחיות הן: "ברכה איש לרעהו: האפיפיור ג'ון פול והעם היהודי" ו"מהלב: הפוטו-עיתונות של רות גרובר". ישנו גם גן המשמש כמצבת זיכרון, הקרוי "גן האבנים", שעוצב בידי הפסל אנדי גולדוורת'י באותו אגף. הגן מכיל 18 סלעים, כאשר כל סלע מכיל עץ אלון קטן הצומח מתוך חלל של האבן. הם מסמלים תחיה מחדש. המספר 18 נבחר במיוחד בגלל סמל המילה 'חי'.

ברחבי המוזיאון מותקנים צגי וידאו ועמדות שמע, כמו גם מקרנים המציגים ראיונות עם אישים המתארים את התצוגות. המוזיאון מכיל 800 דברי אומנות (רבים מהם חפצים אישיים) וכ-2,000 תמונות.

ב-2005 המוזיאון נבחר ביחד עם עוד 406 מוסדות-שירות ניו יורקים הנותנים שירות בתחום אמנות וחברה, לקבל במשותף מענק של 20 מיליון דולר מטעם תאגיד קארניג' לניו יורק, זאת במטרה לקדם ידע וחינוך. התרומה למוזיאון התאפשרה על ידי מעורבותו הישירה של ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג.<ref></ref><ref></ref> 

משנת 2005 מכהן רוברט מ' מורגנטאו, התובע המחוזי בדימוס של מנהטן, כיושב ראש המוזיאון.

המוזיאון מתפקד גם כשלוחה של בית כנסת אושוויץ בפולין.

==ראו גם==
* JewishGen

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים בנושא יהדות
קטגוריה:ניו יורק: מוזיאונים
קטגוריה:יהדות ניו יורק
אלכסנדר זאברוב

אלכסנדר אנטולייביץ' זאברוב (ברוסית: Александр Анатольевич Заваров; נולד ב-26 באפריל 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי ששיחק בעמדת קשר התקפי בקבוצות דינמו קייב הסובייטית ויובנטוס האיטלקית. הוא שיחק גם תקופה ארוכה בנבחרת ברית המועצות. אחרי פרישתו ממשחק פעיל הוא החל לאמן קבוצות חובבים בצרפת ובשווייץ.

==תארים כשחקן==
* מקום שני באליפות אירופה - 1988
* אליפת ליגת העל הסובייטית - 1985, 1986 
* גביע אירופה למחזיקות גביע - 1986
* גביע אופ"א - 1990
* קופה איטליה - 1990
* גביע ברית המועצות - 1981, 1985, 1987 
* כדורגלן השנה בברית המועצות - 1986

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060825070008/http://arsenal-kiev.com.ua/index.php?pid=1734 מידע] באתר הרשמי של ארסנל קייב

קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני זוריה לוהנסק
קטגוריה:כדורגלני סק"א רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני נאנסי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:לוהנסק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:מאמני ארסנל קייב
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1961
מגי קקון

מרי-איבון קקון (ידועה כ-מגי או מגוי; בערבית: ماغي كاكون, נולדה ב-1953 בקזבלנקה), היא סופרת, פוליטיקאית ויועצת נדל"ן והאישה היהודייה המרוקאית הראשונה שהתחרתה בפרלמנט המרוקאי ולמשרה ציבורית במרוקו בכלל (גברים יהודים כיהנו בפרלמנט המרוקאי ובפוליטיקה קודם לכן), בראש "המפלגה החברתית המרכזית", עבור "רשימת הנשים הלאומית", שלא צלחה בבחירות לפרלמנט המרוקאי של 2007.

קקון נולדה בקזבלנקה להורים יהודים מרוקאים. היא נשואה ואם לארבעה ילדים. אמה ואחותה חיות בעיר חולון בישראל.

במהלך הקמפיין לפרלמנט המרוקאי ב-2007, משנשאלה לגבי יהדותה והקושי שזה עלול להוות עבורה השיבה כי "אני מודה שזה לא קל עבורי לרוץ בבחירות. לא מפני שאני יהודייה, אלא מפני שאני אישה". היא ציינה כי אינה מעוניינת במפלגות הגדולות וכי הקמפיין שלה יתרכז בצעירים של מרוקו "שהם העושר והכוח שלנו". ב-2011 היא מנסה את מזלה שוב בבחירות לפרלמנט.

==קישורים חיצוניים==
* 
ָ* La Cuisine juive du Maroc de mère en fille

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:קזבלנקה: אישים
קטגוריה:ילידות 1953
פריץ ריגר

פרידריך אדמונד "פריץ" ריגר (בגרמנית: Friedrich Edmund "Fritz" Rieger, 28 ביוני 1910 – 30 בספטמבר 1978) היה מנצח גרמני.

== ביוגרפיה ==
ריגר נולד באובראלשטאדט שבבוהמיה. בשנים 1931 עד 1938 עבד בפראג. באוגוסט 1941 התמנה למנהל האופרה של ברמן, ובאוגוסט 1944 קיבל את משרת המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של ברמן. ריגר היה חבר במפלגה הנאצית.

בשנת 1949 הכריזה עיריית מינכן על מינויו של ריגר למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של מינכן, כמחליף להנס רוזבאוד המודרינסט, מינוי של שלטונות הכיבוש של ארצות הברית. לדברי הסופר דייוויד מונוד, ההחלטה לפטר את רוזבאוד ולהחליפו בריגר "הצעיר ואלמוני יחסית אבל בעל גישה שמרנית מתאימה" נבעה מרצון למשוך קהל מאזינים גדול יותר בתוכניות מסורתיות יותר, אילוץ שמקורו בתיקוני שער המטבע בחלק המערבי של גרמניה. ב-1952 הודיע ריגר, שהתזמורת תשמיט מתוכניות הקונצרטים כמעט את כל המוזיקה המודרנית. ריגר המשיך לעמוד בראש הפילהרמונית של מינכן עד 1966.

פריץ ריגר היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של מלבורן בשנים 1971-72. הוא מת בבון שבגרמניה.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20020215062220/http://www.geocities.com/Vienna/Studio/2891/rieger-dis.htm Fritz Rieger discography]
* [http://www.klassika.info/Dirigenten/Rieger/ Fritz Rieger biographical details]
</div>

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1910
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1978
יון ג. דוקה

יון גאורגה דוקה, לפי בול של הדואר הרומני
יון גֶאורְגֶה דוקה (ברומנית: Ion Gheorghe Duca; 20 בדצמבר 1879 - 29 בדצמבר 1933) היה פוליטיקאי רומני, ממנהיגי המפלגה הלאומית-ליברלית ומקרוביו של יון.י.ק. ברטיאנו, כיהן כשר הדתות, שר החינוך, שר החוץ ושר הפנים והיה ראש ממשלת רומניה מ־14 בנובמבר 1933 ועד 29 בדצמבר 1933. היה משפטן בהכשרתו. בשנת 1930 היה יושב ראש המפלגה הלאומית-ליברלית. נרצח ב-29 בדצמבר 1933 בעת כהונתו כראש ממשלה, בשל נסיונותיו לדכא את פעילות התנועה הלגיונרית.

== ביוגרפיה ==
יון גאורגה דוקה נולד כבן למשפחה אריסטוקרטית רומנית. היה בנם של המהנדס גאורגה דוקה ושל אשתו, לוצ'יה לבית גיקה.
למד משפטים בפריז.
ב-1922 מונה דוקה לתפקיד שר החוץ של רומניה והיה מן התומכים בהסכמה הקטנה, ברית בין רומניה, יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה, שנוצרה, בין השאר, על מנת להדוף את שאיפותיה הטריטוריאליות של הונגריה של הורטי.

דוקה התנגד לחזרתו לרומניה והכתרתו של קרול השני, מלך רומניה ולאחר הכתרתו נשבע לחתוך את זרועו ולא לשתף פעולה איתו. הוא היה מבקר חריף של המלך ושל הממשלות, שפעלו תחתיו, אך לאחר משבר ממשלתי והתפטרות הממשלה הוזמן על ידי המלך, בנובמבר 1933, להרכיב ממשלה זמנית, שתכהן עד הבחירות בחודש דצמבר. דוקה פעל בתקופה זו למניעת השתתפות התנועה הלגיונרית בבחירות ודאג לפרסם את האיסור ביום האחרון לפני סגירת ההרשמה לבחירות, כדי למנוע מהלגיונרים הצטרפות לרשימות אחרות או הקמת רשימה חדשה. כעבור זמן קצר נרצח על רציף תחנת הרכבת בסינאיה על ידי הניקדורים, שלושה מחברי התנועה הלגיונרית. ידיעות על תכנון הרצח הגיעו לידי המלך לפני הרצח, אך זה הורה למשטרה לא לעשות דבר, כדי למנוע את הרצח ולאחר הרצח סירב לפגוש את משפחת הנרצח.
== הנצחה ==
למשך זמן קצר נקראה העיירה קריסטורו סקוייסק שבמחוז הארגיטה על שמו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://adevarul.ro/news/adevarul-125-ani/adeveruldespre-asasinarea-ig-duca-i-1_5210fd2dc7b855ff56ecaf56/index.html „Adeverul“ despre asasinarea lui I.G. Duca (I)] 
* [http://adevarul.ro/news/adevarul-125-ani/adeveruldespre-asasinarea-ig-duca-ii-1_521330ccc7b855ff56f57fd5/index.html „Adeverul” despre asasinarea lui I.G. Duca (II)] 

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:שרי החוץ של רומניה
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות ברומניה
קטגוריה:מנהיגים שנרצחו
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1933
יאימה

יאימה (Llaima) הוא הר געש פעיל במחוז אראוקניה שבמרכז צ'ילה. גובהו של ההר 3,125 מ' מעל פני הים, והוא שוכן 82 ק"מ מזרחית לטמוקו וכ-660 ק"מ דרומית לסנטיאגו, בתחומי הפארק הלאומי קונגיו. פסגה משנית של ההר, פּיצִ'יָאִימָה, מתנשאת לגובה של 2,920 מ' מעל פני הים. מקור שמו של ההר בשפת המפוצ'ה ופירושו "ורידים". בתקופה השלטון הספרדי בצ'ילה, נקרא ההר "אימפריאל".

יאימה הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביבשת אמריקה. התפרצותו המשמעותית האחרונה נרשמה ב-1994, אך התפרצויות קטנות יותר נרשמו גם מאוחר יותר. ב-1 בינואר 2008 פלט הר הגעש עשן שהתנשא לגובה של 3,000 מ', וכיסה גם שטחים נרחבים בפרובינציית נאוקן הארגנטינאית, מעבר להרי האנדים. מאות אנשים פונו מבתיהם בשל כך.

פסגת ההר נכבשה לראשונה רק ב-1909, אך כיום מהווה ההר יעד פופולרי למטפסי הרים. כמו כן, פועל במורדותיו של ההר אתר סקי, בגובה של כ-1,500 מ'.

==קישורים חיצוניים==

ההתפרצות בינואר 2008

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:אראוקניה
קטגוריה:צ'ילה: הרי געש
ג'קי רובינסון

ג'ק רוזוולט "ג'קי" רובינסון (באנגלית: Jack Roosevelt "Jackie" Robinson; 31 בינואר 1919 – 24 באוקטובר 1972) היה שחקן בייסבול אמריקאי. ב-1947 הפך רובינסון לשחקן השחור הראשון במייג'ור ליג בייסבול (MLB). הופעת הבכורה של רובינסון עבור קבוצת ברוקלין דודג'רס הביאה לסיום 60 שנות הפרדת שחקנים לפי צבע עורם וסימנה את הסרת "מחסום הגזע" בבייסבול.

==ביוגרפיה==
רובינסון נולד בקיירו שבג'ורג'יה אך ב-1920 המשפחה עברה לפסדינה שבקליפורניה אחרי שאביו נטש את המשפחה. לאחר סיום התיכון למד רובינסון בפסדינה ג'וניור קולג'. ב-1940 הוא עבר ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) והיה חבר בנבחרות הבייסבול, פוטבול, כדורסל ואתלטיקה קלה. ב-1942 גויס רובינסון לצבא. ב-1945 אחרי שהשתחרר מהצבא, הצטרף רובינסון לליגת השחורים ושיחק עבור הקנזס סיטי מונרכס בקנזס סיטי שבמיזורי.

בסוף השנה חתם על חוזה בברוקלין דודג'רס. את רובינסון החתים בראנץ' ריקי, המנג'ר של הדודג'רס לאחר ראיון ממושך וחילופי דברים שזכו לפרסום. ריקי שאל את רובינסון האם יוכל להישאר שליו לנוכח מתקפות גזעניות, רובינסון השיב בשאלה, "האם אתה מחפש כושי שיפחד להילחם חזרה?" וריקי ענה לו שהוא מחפש מישהו שיהיה אמיץ מספיק בשביל לא להחזיר מלחמה. לאחר שרובינסון הסכים לתנאים הוא צורף ב-1946 לקבוצת הבת של הדודג'רס מליגת המשנה, מונטריאול רויאלס. עונה לאחר מכן הצטרף לקבוצה הבכירה. ב-15 באפריל 1947 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת ה-MLB במשחק הביתי נגד בוסטון ברייבס.

במהלך קריירת הבייסבול שלו סבל רובינסון מהתקפות גזעניות מילוליות ופיזיות. הנהלת הדודג'רס ומאמנה נתנו גיבוי לרובינסון חרף מחאות שחקנים במועדון, כמו כן איימה הליגה להשעות שחקנים מקבוצות יריבות אם יחרימו את המשחקים מול רובינסון.

בשנתו הראשונה בליגה הוא נבחר לשחקן הטירון (רוקי) הטוב ביותר מטעם עיתון הספורט "ספורטינג ניוז" וגם זכה בפרס שחקן הטירון הטוב ביותר, שחילקה הליגה עצמה בפעם הראשונה. כעבור שנתיים, ב-1949 הוא זכה בפרס השחקן הטוב ביותר של הנשיונל ליג. רובינסון השתתף שש פעמים בסדרת הגמר של הליגה, הוורלד סיריס, ושש שנים ברציפות הוא נבחר לקבוצת הכוכבים של הליגה (All Stars). ב-1962 צורף רובינסון להיכל התהילה של הבייסבול.

ב-1987 הוחלט ב-MLB לקרוא לפרס רוקי העונה על שמו של רובינסון. ב-15 באפריל 1997, 50 שנה אחרי הופעת הבכורה שלו, הוציאה ה-MLB את מספר חולצתו של רובינסון, 42, משימוש בכל הקבוצות כאות כבוד על הישגיו. ב-15 באפריל 2004, ציינו ב-MLB בפעם הראשונה את יום ג'קי רובינסון, יום שבו כל סגלי הקבוצות והשופטים לובשים את המספר 42 לכבודו של רובינסון.

הסרט 42 מספר את סיפורו.

על שמו של רובינסון נקרא הכביש המחבר את הרבעים ברוקלין וקווינס בעיר ניו יורק.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:שחקני בייסבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני בייסבול אפרו-אמריקאים
קטגוריה:שחקני בסיס שני
קטגוריה:שחקני לוס אנג'לס דודג'רס
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-MLB
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הבייסבול
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:מקבלי מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:ספורטאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
ליגת העל הבנגלדשית

ליגת העל הבנגלדשית היא ליגת הכדורגל הבכירה בבנגלדש. הליגה ידועה גם בשמה המסחרי ה-"BPL" (בנגלדש פרימייר ליג).

== היסטוריה ==
עד להקמת הליגה הלאומית בשנת 2000, הליגה הבכירה במדינה הייתה הליגה הבכירה של דאקה שכן המדינה חולקה למחוזות ובכל אחד מהם הונהגה ליגה נפרדת זו מזו.

ליגת הכדורגל הלאומית הוקמה בשנת 2000 במתכונת זמנית עד שהחלה המתכונת הנוכחית, ב-2 במרץ 2007, אז הוקמה ליגה מסודרת שכללה 8 קבוצות מעיר הבירה, דאקה, ועוד ארבע קבוצות משאר רחבי המדינה.

לאחר הקמת הליגה ב-2007, היא נקראה בהתחלה ה-B-League, ולאחר מכן שונה שמה ל"הליגה הבנגלדשית" ב-2009, וב-2012 שמה שונה לשם הנוכחי "ליגת העל הבנגלדשית" (BPL). השינוי האחרון סימן את תחילת העידן המקצועני בכדורגל הבנגלדשי, כאשר נפתחו ליגות מתחת לליגת העל והחלו להתקיים תחרויות כדורגל ברמה ארצית.

הקבוצה המובילה והחזקה בליגה נכון ל-2020 היא דאקה אבאהאני שזכתה ב-6 אליפויות מאז 2007. בעונת 2016 קבעה דאקה אבאהאני שיא כשהייתה הקבוצה הראשונה שזוכה באליפות הליגה בעונה שלמה ללא הפסד.

==אלופות הליגה לפי עונות==
* קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הפרדציה הבנגלדשי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי

{|
| valign="top" |
{| class="wikitable"
! colspan="4" |הליגה הבנגלדשית הלאומית (2000 - 2006)
|-
! style="background:#efefef;" |עונה
! style="background:#efefef;" |אלופה
!תוצאת גמר
!סגנית
|-
|2000
|אבאהאני בע"מ
|סיבוב משחקים
|דאקה מוחמדאן
|-
|2001/2002
|דאקה מוחמדאן
|0-0 (5-6 בפנדלים)
|אבאהאני
|-
|2003
|מוקטיג'ודה סאנגסאד
|1-1 (2-3 בפנדלים)
|דאקה מוחמדאן
|-
|2004
|בראת'רס יוניון
|0-0 (2-4 בפנדלים)
|מוקטיג'ודה SKC
|-
|2005/2006
|דאקה מוחמדאן
|0-2
|אבאהאני
|-
|}
|}
{|
| valign="top" |
{| class="wikitable"
! colspan="4" |ליגת העל הבנגלדשית
|-
! style="background:#efefef;" |עונה
! style="background:#efefef;" |אלופה
!סגנית
!מקום שלישי
|-
|2007
|דאקה אבאהאני
|דאקה מוחמדאן
|מוקטיג'ודה סאנגסאד
|-
|2008/2009
|דאקה אבאהאני
|דאקה מוחמדאן
|שייח' רוסאל
|-
|2009/2010
|דאקה אבאהאני
|דאקה מוחמדאן
|שייח' רוסאל
|-
|2010/2011
|שייח' ג'מאל DC
|מוקטיג'ודה סאנגסאד
|שייח' רוסאל
|-
|2012
|דאקה אבאהאני
|מוקטיג'ודה סאנגסאד
|דאקה מוחמדאן
|-
|2012/2013
|שייח' רוסאל
|שייח' ג'מאל DC
|דאקה אבאהאני
|-
|2013/2014
|שייח' ג'מאל DC
|דאקה אבאהאני
|מוקטיג'ודה סאנגסאד
|-
|2015
|שייח' ג'מאל DC
|שייח' רוסאל
|דאקה מוחמדאן
|-
|2016
|דאקה אבאהאני
|צ'יטגונג אבאהאני
|שייח' רוסאל
|-
|2017/2018
|דאקה אבאהאני
|שייח' ג'מאל DC
|צ'יטגונג אבאהאני
|-
|2018/2019
|באשונדהרה קינגס
|דאקה אבאהאני
|שייח' רוסאל
|-
|2019/2020
| colspan="3" |הליגה בוטלה
|-
|2020/2021
|באשונדהרה קינגס
|שייח' ג'מאל DC
|דאקה אבאהאני
|-
|2021/2022
|באשונדהרה קינגס
|דאקה אבאהאני
|סאיף SP
|-
|2022/2023
|באשונדהרה קינגס
|דאקה אבאהאני
|המשטרה הבנגלדשית
|-
|2023/2024
|באשונדהרה קינגס
|דאקה מוחמדאן
|דאקה אבאהאני
|-
|}
|}

==טבלת אליפויות==
{| class="wikitable" style="text-align;"
|-
!קבוצה<br />
!אליפויות
!סגנויות
!עונות זכייה
|-
|;"|דאקה אבאהאני
|6
|2
|2007, 2008/2009, 2009/2010, 2012, 2016, 2017/2018
|-
|;"|שייח' ג'מאל דהאמונדי קלוב||3
|2
|2010/2011, 2013/2014, 2015
|-
|;"|דאקה מוחמדאן
|2
|6
|2001/2002, 2005/2006
|-
|מוקטיג'ודה סאנגסאד
|1
|2
|2003
|-
|;"|שייח' רוסאל קרירה צ'אקרה||1
|1
|2012/2013
|-
| ;" |באשונדהרה קינגס||1
| -
|2018/2019
|-
|אבאהאני בע"מ
|1
| -
|2000
|-
| ;" |בראת'רס יוניון
|1
| -
|2004
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנגלדש: כדורגל
בנגלדש
ג'ון קרלוס

סמית' (במרכז) וקרלוס ב[[הצדעת הכוח השחור, אולימפיאדת מקסיקו סיטי]]
ג'ון קרלוס (באנגלית: John Carlos; נולד ב-5 ביוני 1945) הוא אתלט ושחקן פוטבול אמריקאי בעבר, שהתפרסם בצעד המחאה שנקט על דוכן המנצחים אחרי שזכה במדליית ארד בריצת 200 מטר באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).

==חייו==
קרלוס נולד וגדל בשכונת הארלם שבניו יורק. בזכות כישרונו כאתלט בריצות למרחקים קצרים זכה במלגת לימודים לאוניברסיטת המדינה של מזרח טקסס, ולאחר שנה, עבר לאוניברסיטת סן חוזה בקליפורניה. ב-1967 זכה להישג משמעותי ראשון בזירה הבינלאומית, כשנטל את מדליית הזהב בריצת 200 מטר במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג.

ב-1968 ייצג קרלוס את ארצות הברית באולימפיאדה שנערכה במקסיקו סיטי וזכה במדליית הארד בריצת 200 ממטר. בטקס חלוקת המדליות עוררו הוא והזוכה במדליית הזהב טומי סמית' סערה כאשר הופיעו לטקס הענקת המדליות עטויים בכפפות ובצעיפים שחורים ובגרביים שחורות וללא נעלים, וכאשר הצדיעו בהצדעת הכוח השחור בעת השמעת ההמנון האמריקני.<ref></ref> הזוכה במדליית הכסף, האוסטרלי פיטר נורמן, הצטרף למחאתם בענידת תג של "הפרויקט האולימפי לזכויות אדם".

סמית' הסביר מאוחר יותר כי הניף את ידו הימנית כסמל לכוחה של אמריקה השחורה, ואילו קרלוס הניף את ידו השמאלית כסמל לאחדותה של אמריקה השחורה. הצעיף שעטו בא לסמל את גאוותם של השחורים ואילו היעדר הנעליים היה סמל לעוניים של השחורים באמריקה.

ראשי הוועד האולימפי הבינלאומי ראו במעשיהם של סמית' וקרלוס הבעת עמדה פוליטית שאין לה מקום במשחקים האולימפיים. נשיא הוועד, אוורי ברנדג', איים כי אם לא יסולקו השניים, תושעה המשלחת האמריקנית כולה מהמשחקים. בסופו של דבר, עזבו סמית' וקרלוס את הכפר האולימפי ושבו לארצם.

ב-1969 המשיך קרלוס להתחרות כאתלט, במסגרת נבחרת האתלטיקה של אוניברסיטת סן חוזה. באליפות ה-NCAA זכה במדליית זהב בריצות ל-100 ול-220 יארד, והיה שותף לרביעיית השליחים שזכתה במדליית הזהב במירוץ ל-110X4 יארד. קרלוס גם השווה את שיא העולם בריצת 100 יארד, שעמד אז על 9.1 שניות.

בהמשך הקריירה הספורטיבית שלו פנה קרלוס למשחק הפוטבול הוא התקבל לקבוצת פילדלפיה איגלס מליגת ה-NFL, אך פציעה בברכו במהלך מחנה האימונים מנעה ממנו לשחק והוא עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת בה היה ברשימת הפצועים הלא פעילים. קרלוס המשיך מכאן לשתי עונות נוספות בליגת הפוטבול הקנדית - האחת במונטריאול אלואטס והשנייה בטורונטו ארגונאוטס.

עם פרישתו מפעילות ספורטיבית עבר קרלוס לעבוד בחברת ציוד הספורט פומה, בוועד האולימפי האמריקני, בוועדה המארגנת של אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984 ועבור עיריית לוס אנג'לס. בשנת 1985 עבר קרלוס לעבוד כמאמן אתלטיקה בבית־ספר תיכוני.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* [http://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=9108 פרק בפודקאסט ״מינהר הזמן״ בנושא ״המחאה השחורה של האיש הלבן״ בתאגיד השידור הישראלי ״כאן״]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן חוזה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:זוכי פרס ארתור אש
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
סן מרטין דה לוס אנדס

סן מרטין דה לוס אנדס (בספרדית: San Martín de los Andes, סן מרטין של האנדים) היא עיירה בפרובינציית נאוקן שבמערב ארגנטינה. העיירה שוכנת לחופו המזרחי של אגם לאקר, בגובה של כ-640 מטרים מעל פני הים, כ-45 ק"מ מהגבול עם צ'ילה. העיירה משמשת כבירתה של נפת לאקר, ובשנת 2001 התגוררו בה כ-22 אלף תושבים. בשפת המפוצ'ה היא מכונה "פּוּקָאוּז'וּאֶה" (Pucaullhué), שפירושו "מקום השחפים".
== היסטוריה ==
העיירה נוסדה ב-4 בפברואר 1898, כעמדה אסטרטגית באזור שהיה עד לא מכבר בשליטת המפוצ'ה, ושגם צ'ילה טענה לריבונות בו. ב-1902 נקבע סופית הגבול בין שתי המדינות, בהתאם לבוררות של המלך אדוארד השביעי, וסן מרטין נותרה בצדו הארגנטינאי. ב-30 השנים הראשונות לאחר הקמתה, הייתה העיירה בסיס צבאי, ורק מאוחר יותר, ובמיוחד לאחר הכרזתו של הפארק הלאומי לנין והקמתו של אתר הסקי בהר צָ'פֶּלְקוֹ, החלה לקבל את צביונה הנוכחי, כעיירת תיירות (אם כי עדיין שוכן בתחומה בסיס צבאי גדול).

מאז שנות ה-70 של המאה העשרים, התיירות היא הענף המוביל בעיירה. בחורף פועלים בסביבתה אתרי סקי (החשוב שבהם בצ'פלקו), ובקיץ פוקדים אותה מטיילים המבקרים באתרים הסובבים אותה, ובהם הפארקים הלאומיים לנין ונאוול ואפי ודרך שבעת האגמים. בנוסף, ריבוי האגמים והנחלים באזור מהווים גם מוקד משיכה לחובבי דיג.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נאוקן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1898