OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוח פן

אוויר המגיע משמאל מתרוקן מלחות, חוצה את הפסגה, ומתחמם כתוצאה מאפקט פן בצדו הימני של ההר.
רוח פֶן או אפקט פֶן (Föhn) היא רוח יבשה הנושבת במורד מדרון צל גשם בצד הנגדי למשב האוויר. רוח זו נובעת מהתחממות אדיאבטית של אוויר אשר התרוקן מלחות במדרון הפונה אל הכיוון שממנו בא האוויר. כתוצאה משיעורי מפל אדיאבטיים שונים של אוויר יבש לעומת אוויר לח, הרוח גורמת לשלבי המדרון בצד צל הגשם להיות חמים יותר מהשלבים המקבילים להם בצדו השני של ההר. הטמפרטורה של רוחות פן יכולה להגיע לכדי 30°C תוך מספר שעות. ההשפעה של רוח פן בולטת במרכז אירופה, אשר נהנה מאקלים חם יותר בשל רוח פן שנוצרת מהרי האלפים הדרומיים שכלפיהם נושבת רוח מהים התיכון. הרי האלפים הם גם מקור השם "פן", שבא מגרמנית ונגזר מהמילה הלטינית favonius – רוח מערבית מתונה.

החום והיובש בצד צל הגשם מתקיימים משום שאוויר חם לח עולה בצורה אורוגרפית אל מעבר לפסגת ההר או רכס ההרים, ואז בשל הירידה בלחץ האטמוספירי עם העלייה בגובה, האוויר מתרחב ומתקרר אדיאבטית בשיעור מפל יבש עד לנקודה שבה הוא מגיע לנקודת הטל האדיאבטית. בהגיעו לנקודת הטל האדיאבטית, אדי המים באוויר מתחילים להתעבות, תוך ששחרור חום כמוס מההתעבות מאט את השיעור הכולל של ההתקררות האדיאבטית של האוויר לשיעור מפל אדיאבטי ברווי בעוד הוא ממשיך לעלות. ההתעבות מלווה על פי רוב במשקעים בפסגת ההר ובמדרונו הפונה למשב האוויר. כאשר האוויר יורד במדרון הנגדי, הוא מחומם באמצעות דחיסה אדיאבטית בשיעור מפל אדיאבטי ליבש. מאחר שהאוויר איבד את מרבית תכולת האדים המקורית בו, אותו אוויר יורד יוצר אזור צחיח בצד המנוגד למשב האוויר הראשוני.

רוח פן גורמת להפשרה מהירה של שלגים, הן בשל הטמפרטורות הגבוהות יותר בצד צל הגשם והן בשל יובש האוויר. הרוח נודעה כמקשה על מטפסים על הרי האלפים, במיוחד על פסגת האייגר שהטיפוס עליו קשה ממילא. כמו כן, רוח זו קשורה בהתפשטות מהירה של שרפות ענק בשטח פתוח, דבר ההופך אזורים החשופים לרוח זו להיות מועדים לשריפות.

==ראו גם==
* רוח צ'ינוק

==קישורים חיצוניים==

* 

פן

cs:Místní názvy větrů#Fén
עמנואל הורביץ

עמנואל הורביץ (באנגלית: Emanuel Hurwitz; 7 במאי 1919 - 19 בנובמבר 2006) היה כנר יהודי-בריטי.

== חייו ==
הורביץ נולד בלונדון להורים ממוצא יהודי-רוסי. הוא החל לנגן בכינור בגיל חמש ובהיותו בן 14 קיבל מלגת לימודים באקדמיה המלכותית למוזיקה, שם כיהן לאחר שנים כפרופסור. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגייס לחיל הרפואה והופיע בנגינה לפני החיילים.

בשנת 1946 הקים את רביעיית הורביץ, רביעיית מיתרים שבה היה הכנר הראשון. בשנת 1948 עמד בראש התזמורת הקאמרית האנגלית מיד עם ייסודה. הורביץ היה הכנר הראשי של אנסמבל מלוס בשנים 1956-72. הקלטות האנסמבל למוזיקה קאמרית הן לכלי נשיפה מעץ והן לכלי מיתר יצאו להפצה מחודשת בשנת 2011, בהן היצירות להרכבים גדולים יותר, שהיו הבסיס להחלטתו לייסד את האנסמבל, כגון השביעייה והשמינייה של בטהובן, השמינייה של שוברט ו"מבוא ואלגרו" של ראוול, שבביצועה השתתפו אוסיאן אליס (Osian Ellis)(נבל), ריצ'רד אדני ( Richard Adeney) (חליל), ז'רווז דה פייה (Gervase de Peyer) (קלרינט), אייבור מקמאהון (Ivor McMahon) (כינור), ססיל אהרונוביץ ( Cecil Aronowitz) (ויולה) וטרנס וייל (Terence Weil) (צ'לו). משנת 1959 עמד בראש תזמורת גולדסבורו. משנת 1969 עד 1971 הנהיג את תזמורת פילהרמוניה החדשה ובשנת 1970 היה לכנר הראשון של רביעיית אאוליאן.

במשך רוב שנות הקריירה שלו ניגן הורביץ בכינור מתוצרת משפחת אמאטי משנת 1603.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.emi-icons.com/5099991851420.php Melos Ensemble – Music among Friends EMI Records אנסמבל מלוס בחברת התקליטים EMI]
* [http://www.guardian.co.uk/news/2006/nov/20/guardianobituaries.obituaries הספד לעמנואל הורביץ בעיתון "גרדיאן" הבריטי] 20 בנובמבר 2006

קטגוריה:כנרים יהודים בריטים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1919
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2006
הוקר סידלי

הוקר סידלי (Hawker Siddeley) הייתה קבוצת יצרנים בריטית שעסקה בייצור כלי טיס. 

הוקר סידלי תעופה בע"מ הייתה זהות תחום המטוסים של קבוצת הוקר סידלי בין 1948 ל-1959. הקבוצה איחדה בתוכה את מורשתם של מספר יצרני כלי טיס בריטיים שהתהוו כתוצאה מסדרה של מיזוגים ורכישות. בשנת 1977, הייתה "הוקר סידלי" הרכיב המייסד של בריטיש אירוספייס (BAe) הלאומית. תחומי העניין והתעשייה הלא-תעופתיים, נותרו תחת חברת אחזקות שכונתה הוקר סידלי גרופ ושנמכרה בסופו של דבר ל- BTR בשנת 1992.<ref></ref> 

הקבוצה פעלה גם בשווקים תעשייתיים אחרים, כמו בניית קטרים (באמצעות בעלותה על "בראש טראקשיון" – Brush Traction) וייצור מנועי דיזל (באמצעות בעלותה על "ליסטר פטר" – Lister Petter). 

==כלי טיס עיקריים==
* הוקר האנטר (1951)
* אוורו וולקן (1952)
* בלקברן בקניר (1958)
* הוקר סידלי הרייר (1967)
* הוקר סידלי הוק (1974)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצרני מטוסים בריטיים
קטגוריה:יצרני מטוסים
פורטה ניגרה

פורטה ניגרה
פורטה ניגרה (מלטינית השער השחור; בגרמנית: Schwarzes Tor) הוא שער רומי עתיק בעיר העתיקה בגרמניה טריר שבמדינת ריינלנד-פפאלץ. זהו השער המשומר ביותר מצפון לאלפים. השער הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1986 לצד שרידים רומאיים נוספים (הריכוז הגבוה בגרמניה). 

הוא נבנה מאבן חול בשנים 186–200 והיה אחד מארבעת השערים של העיר. עם השנים התפוררו ונהרסו שאר השערים ביחד עם החומה. את השער הזה הצילה העובדה שבשנים 1208–1035 התגורר בתוכו הנזיר היווני סימון שלאחר מותו הוכרז כקדוש. הפורטה ניגרה הפך לכנסייה ולידה הוקם מנזר על שם סימון.

נפוליאון בונפרטה שביקר במקום ב-1804 הורה להפסיק להשתמש במקום ככנסייה ולהחזירו למצבו הקדום כאתר רומי עתיק.

כיום שער זה הוא האתר התיירותי המפורסם ביותר בטריר. מאתר זה מוביל מדרחוב שמעון מטריר הקדוש (Simeonstraße) לכיכר השוק הראשי (Hauptmarkt) ובה עמוד צלב השוק (Marktkreuz) ומזרקת פטרוס הקדוש (Petrusbrunnen).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ריינלנד-פפאלץ: מבנים
קטגוריה:אדריכלות רומית
גביע אסיה בכדורגל 1996

גביע אסיה בכדורגל 1996 של AFC נערך באיחוד האמירויות הערביות בין ה-4 בדצמבר ל-21 בדצמבר. ערב הסעודית ניצחה את המארחת, איחוד האמירויות הערביות במשחק הגמר שהתקיים באבו דאבי וזכתה בגביע בפעם השלישית בתולדותיה. 

== המדינות המשתתפות ==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
|-
! נבחרת
! סיבת העפלה
! מספר הופעות בטורניר
! הופעה אחרונה בטורניר
! הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
|align="right"||| מארחת || 4 || 1992 || מקום רביעי (1992)
|-
|align="right"||| אלופת גביע אסיה בכדורגל 1992 || 2 || 1992 || אלופת אסיה (1992)
|-
|align="right"||| מנצחת בית א' במוקדמות || 7 || 1988 || אלופת אסיה (1956, 1960)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ב' במוקדמות ||5|| 1992 || סגנית (1984)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ג' במוקדמות || 2 || 1992 || מקום שלישי (1972)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ד' במוקדמות || 0 || – || –
|-
|align="right"||| מנצחת בית ה' במוקדמות ||7|| 1992 || אלופת אסיה (1968, 1972, 1976)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ו' במוקדמות || 2 || 1976 || מקום רביעי (1976)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ז' במוקדמות || 3 || 1988 || שלב הבתים (1980, 1984, 1988)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ח' במוקדמות || 0 || – || –
|-
|align="right"||| מנצחת בית ט' במוקדמות || 3 || 1992 || אלופת אסיה (1984,1988)
|-
|align="right"||| מנצחת בית י' במוקדמות || 5 || 1988 || אלופת אסיה (1980)
|}

== שלב הבתים ==
=== בית א' ===

=== בית ב' ===

=== בית ג' ===

=== הנבחרות שסיימו במקום השלישי בשלבי הבתים ===
בתום שלב הבתים נערכה השוואה בין הנבחרות שסיימו במקום השלישי, ושתי הנבחרות עם המאזן הטוב ביותר, עיראק וקוריאה הדרומית, עלו לשלב הנוקאאוט.

== שלבי הנוקאאוט ==

== פרסים ==
=== השחקן המצטיין ===
* ח'ודאדאד עזיזי

=== מלך השערים ===
* עלי דאי

=== השוער הטוב ביותר ===
* מוחמד א-דעיע

=== הנבחרת ההוגנת ביותר ===
* ערב הסעודית

קטגוריה:גביעי אסיה בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1996
קטגוריה:תחרויות כדורגל באיחוד האמירויות הערביות
גל שיש

גל שיש (נולד ב-28 בינואר 1989 בבת ים) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

==קריירה==
שיש גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ועלה לקבוצת הבוגרים של המועדון לקראת סוף עונת 2006/2007. ב-19 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל פתח תקווה. בעונת 2009/2010 זכה עם הפועל תל אביב בדאבל. בעונה זו שימש שיש כמגן השמאלי המחליף של דדי בן דיין ושותף בחמישה משחקי ליגה, ביניהם משחק האליפות של הקבוצה באצטדיון טדי, בו פתח בהרכב. בעונת 2011/2012, לאחר עזיבתו של בן דיין את הקבוצה, הפך שיש לשחקן הרכב קבוע והיה המגן השמאלי הבכיר של הפועל תל אביב. בעונה זו השלים שיש 3 זכיות רצופות עם הקבוצה בגביע המדינה. בתום העונה הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהמועדון.

ב-16 באוגוסט 2012, חתם שיש לשנתיים במדי ואסלנד-בוורן הבלגית. מאוחר יותר הצטרפו גם ברק בדש ומוחמד גדיר לקבוצה. ב-15 בספטמבר 2012 כבש שיש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול ראסינג גנק, ובסך הכל ערך בעונה זו 24 הופעות בליגת העל הבלגית.

ב-30 באוגוסט 2013 חתם שיש לשתי עונות וחצי בקבוצת ווהלין לוצק מליגת העל האוקראינית. בעונת שותף ב-18 משחקי ליגה במדי הקבוצה. בעונת שותף בתשעה משחקים בלבד. בתחילת עונת שותף בתשעה משחקי ליגה, ובינואר 2016 שוחרר מהמועדון.

ב-3 בפברואר 2016 חזר שיש להפועל תל אביב וחתם על חוזה עד תום העונה. שיש ערך הופעה אחת במדי הקבוצה בעונה זו, כאשר פתח בהרכב במשחק מול בני יהודה במחזור הלפני אחרון והורחק בכרטיס אדום. את עונת 2016/2017 החל שיש כשחקן מחליף, אך במהלך העונה נכנסה הקבוצה להליך של פירוק, והמגן השמאלי המוביל של הקבוצה שמואל שיימן שוחרר מהמועדון. שיש הפך לשחקן הרכב וערך בסך הכל 25 הופעות ליגה בעונה זו, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

ב-25 ביוני 2017 חתם שיש בהפועל עכו, העולה החדשה לליגת העל, ומונה לקפטן הקבוצה. ב-2 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על הפועל חיפה במסגרת גביע הטוטו, ובתום עונת 2017/2018 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

ב-16 במאי 2018 חתם שיש במכבי פתח תקווה. ב-1 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 3–0 על מ.ס. אשדוד במסגרת גביע הטוטו, ובתום עונת 2018/2019 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

ב-18 בספטמבר 2019 חתם שיש בעירוני קריית שמונה.

ב-29 ביולי 2021 הודיע שיש על פרישה מכדורגל.

===נבחרת ישראל===
לשיש שש הופעות בנבחרת הנערים של ישראל, 13 הופעות בנבחרת הנוער ושתי הופעות בנבחרת הצעירה.

שיש זומן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי המאמן לואיס פרננדס בשנת 2011, אך רק ב-12 באוקטובר 2012 ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת, תחת המאמן אלי גוטמן, במשחק מול נבחרת לוקסמבורג במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

==תארים==
;הפועל תל אביב
* אליפות: 2009/2010
* גביע המדינה: 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני ואסלנד-בוורן
קטגוריה:כדורגלני ווהלין לוצק
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בבלגיה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים באוקראינה
קטגוריה:בת ים: כדורגלנים
קטגוריה:בוגרי תיכון רמות (בת ים)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
מגוב

[[דחפור D9 משוריין של צה"ל עם מגוב רציף מפנה מוקשים בבקעת הירדן.]]
[[רכב הנדסה קרבית מדגם טרוג'ן של חיל ההנדסה המלכותי של צבא בריטניה עם מגוב רציף, זרועות המתכת שמעל לסכין נועדו למנוע מהמגוב להתחפר בקרקע.]]
מגוב תוצרת [[רמתא (התעשייה האווירית). בצד שמאל ניתן לראות מגוב מורג.]]

מגוב (באנגלית אמריקאית: Mine plow, באנגלית בריטית: Mine plough) הוא התקן הנדסי המותקן על רכב קרבי משוריין כגון טנקים, נגמ"שים, רכב הנדסה קרבית וציוד מכני הנדסי שתפקידו לפלס דרך נקייה ממוקשים, ולאפשר לכלי רכב אחרים לנסוע בעקבותיו.

ישנם מספר סוגי מגובים:
* מגוב רציף - מעין כף דחפור בצורת V שננעצת בקרקע ומסיטה מוקשים הצידה או הופכת אותם.
* מגוב נוכרי - זוג גלגלים כבדים בקדמת הרק"מ ש"חורשים" את הקרקע ומפוצצים מוקשים לפני הזחלים של הכלי. נקרא באנגלית Mine roller .
* מגוב מורג - התקן ובו תוף מסתובב אליו מחוברות שלשלאות כבדות החובטות בקרקע ומפוצצות את המוקשים.

המגוב הפשוט מכולם, ואחד היעילים שבהם, הוא המגוב הרציף. המגוב דוחף מוקשים שקבורים בקרקע הצידה, ובכך מסיט אותם מהדרך שבה נוסע הכלי, או הופך אותם: מאחר שמוקשי נ"ט מתבססים על פיצוץ מרוכז כדי להשבית טנק, כאשר הם נהפכים על ראשם, עוצמת הפיצוץ שפוגעת בטנק יורדת באופן ניכר (בגלל שינוי כיוון הפיצוץ לכלפי מטה והרחקת הפצצה מגוף הטנק) ובדרך כלל גורמת נזק שולי בלבד לטנק, אם בכלל.

== היסטוריה ==

לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה, הצרפתים הרכיבו מגוב על הטנק רנו FT-17. השימוש המבצעי הראשון במגוב היה על ידי הדיוויזיה המשוריינת ה-79 הבריטים כאשר השתמשו במגוב "Bullshorn" על טנק צ'רצ'יל ב"חוף החרב" (Sword Beach) בזמן הפלישה לנורמנדי של בעלות הברית. טנק זה היה אחד ממספר כלי הנדסה קרבית שנקראו Hobart's Funnies (הוברט פאניס).

המגוב נמצא עדיין בשימוש יחידות הנדסה קרבית ויחידות שריון רבות. 

צבא בריטניה פרש את הטרוג'ן (רכב הנדסה קרבית כבד על בסיס תובת צ'לנג'ר 2) באפגניסטן כדי לפתוח צירים ממוקשי נ"ט ומטעני גחון (מעין מוקשי נ"ט מאולתרים רבי עוצמה) שמהווים איום משמעותי על כלי הרק"מ והטנקים באפגניסטן. המגוב מפוצץ אותם בבטחה או דוחף אותם הצידה מהדרך בה נעים הכלים. 

חיל ההנדסה הקרבית וחיל השריון של צה"ל משתמשים עד היום במגובים. על נגמ"שי הפומ"ה, הנמ"ר ההנדסי וטנקי המרכבה ניתן להתקין מגוב נוכרי, ועל דחפורי הדי-9 המשוריינים ניתן להתקין מגוב רציף. לעיתים קרובות, הדחפור משתמש בסכין הכבדה שלו לפוצץ מוקשים ולפתוח צירים, גם מבלי להתקין את המגוב הרציף הייעודי שפותח לצורך כך.

==פיתוח בישראל==
בשנים 1975–1980, פיתח מפעל רמת"א של התעשייה האווירית לישראל, בראשות יורם שפירא, מערכת מגוב ישראלית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20160303203303/http://mazi.idf.il/4990-5660-HE/IGF.aspx מגוב רציף], אתר זרוע היבשה
* [https://web.archive.org/web/20090301203603/http://mazi.idf.il/4990-5658-HE/IGF.aspx מגוב נוכרי], אתר זרוע היבשה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנדסה צבאית
קטגוריה:אמצעים נגד מוקשים
פרמקוגנטיקה

פרמקוגנטיקה (או פרמקוגנומיה) היא הענף המדעי העושה שימוש בגנטיקה כדי לגלות ולשפר תרופות. בפרט, היא כוללת מחקר הדרכים שבהן שונות גנטית משפיעה על התגובה לתרופות. בכך היא מאפשרת לחזות, על-פי הדנ"א של החולה, עד כמה תרופה מסוימת תסייע לו או לה, אם בכלל, איזה מינונים נדרשים כדי לסייע לו והאם הוא צפוי לסבול מתופעות לוואי. כל זאת מתוך תקווה לשפר את היעילות והבטיחות של מתן תרופות לחולים.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:פרמקולוגיה
קטגוריה:תחומים בביולוגיה
קטגוריה:מדעי הרוקחות
אגנס ומרגרט סמית'

אגנס סמית' לואיס (Agnes Smith Lewis; 1843–1926) ומרגרט דנלופ גיבסון (Margaret Dunlop Gibson; 1843–1920) היו פילולוגיות של שפות שמיות, וחוקרות כתבי הקודש. הן היו תאומות זהות ילידות סקוטלנד, ושמות נעוריהן היו אגנס ומרגרט סמית'. הן דיברו 12 שפות, כולל עברית, ערבית וארמית, וגילו וחקרו כתבי יד עתיקים, ובייחוד כתבים דתיים, בשפות אלה. אחד מהישגיהן הבולטים היה גילוי התרגום העתיק ביותר המוכר של הברית החדשה בסורית (ניב של ארמית) בספריית מנזר סנטה קתרינה בחצי-האי סיני. נודע להן גם תפקיד מרכזי בגילוי גניזת קהיר. 

האחיות סמית' היו גם נדבניות. בין השאר, הן רכשו את הקרקע והקימו את המבנה הראשון עבור קולג' וסטמינסטר באוניברסיטת קיימברידג', והן נודעו גם בתור "האחיות מווסטמינסטר".

<gallery>
Image:Agnes Smith Lewis.jpg|דיוקן של אגנס סמית' לואיס
Image:Margaret Dunlop Gibson.jpg|דיוקן של מרגרט דנלופ גיבסון
</gallery>

קטגוריה:חוקרי גניזת קהיר
קטגוריה:חוקרי נצרות
קטגוריה:חוקרות נצרות
קטגוריה:פילולוגים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים שמיים
קטגוריה:נשים סקוטיות
קטגוריה:חוקרות
קטגוריה:חוקרים
de:Margaret Dunlop Gibson
פול ווטקינס

פול ווטקינס (באנגלית: Paul Watkins נולד ב-1970) הוא צ'לן ומנצח וולשי.

אחיו הוא המלחין היו ווטקינס (Huw Watkins).

== ביוגרפיה ==
ווטקינס למד נגינה בצ'לו אצל ויליאם פלית', מליסה פלפס ויוהנס גוריצקי. בשנת 1988 זכה בתחרות המוזיקאי הצעיר של השנה מטעם הבי.בי.סי. במחלקת כלי מיתר. משנת 1990 עד 1997 היה הצ'לן הראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית.

ווטקינס הוא חבר באנסמבל נאש, שעמו ערך כמה הקלטות מסחריות. הוא היה מוזיקאי הבית של פסטיבל פישגארד בשנת 2005.

ווטקינס הופיע חמש פעמים בקונצרטי הפרומס, בהן קונצרט הלילה הראשון בשנת 2007. במרץ 2006 ניגן בביצוע בכורה קונצ'רטו מאת ריצ'רד רודני בנט עם תזמורת פילהרמוניה בסאות'בנק סנטר וחודשיים לאחר מכן גם הקליט אותו. בין הקלטותיו המסחריות ההקלטה הראשונה של הקונצ'רקטו לצ'לו מאת סיריל סקוט.

לצד הקריירה שלו כצ'לן, החל ווטקינס לעסוק בניצוח. הוא זכה בפרס ראשון ובפרס הקהל בתחרות המנצחים של לידס לשנת 2002. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בפברואר 2006, עם הפילהרמונית של לונדון. כמנצח, הקליט ווטקינס לחברת וורנר קלאסיקס. הוא התמנה למנצח חבר של התזמורת הקאמרית האנגלית בעונת 2007-08. ביוני 2009 מינתה התזמורת את פול ווטקינס למנהל מוזיקלי, מינוי שנכנס לתוקף בעונת 2010/2009, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. ווטקינס כיהן כמנצח אורח ראשי של תזמורת אולסטר בעונת 2010/2009.

בעונת 2013/2012 עתיד ווטקינס להצטרף לרביעיית אמרסון, במקום הצ'לן היוצא דייוויד פינקל.

ווטקינס מנגן בצ'לו שנבנה בפריז בידי ז'אן-באטיסט ויום בשנת 1846.

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.imgartists.com/?page=artist&id=1153 IMG Artists agency page on Paul Watkins]
* [https://web.archive.org/web/20101002165722/http://www.ulsterorchestra.com/aboutus/principal_guest_conductor.php Ulster Orchestra page on Paul Watkins]
* [http://www.sulivansweetland.co.uk/artist.aspx?key_id=7&content_id=11]
* [http://www.nashensemble.org.uk/html/biog4.htm Nash Ensemble individual artists page]
* [http://www.digyorkshire.com/(S(vwfk3dbddmxdn1e5k0zwub45)A(JWtHS1vszAEkAAAAMzZiZmM4ODEtOTc3Yi00NDJiLWE3ODItYTQzOTkxMjc5OGQx30] 
</div>

קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:צ'לנים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1970
קונסטנטין פון טישנדורף

לובגוט פרידריך קונסטנטין פון טישנדורף (18 בינואר 1815 - 7 בדצמבר 1874) היה ארכאולוג וחוקר מקרא גרמני. הוא ידוע בפענוח קודקס אפרמי רסקריפטוס, כתב יד של התנ"ך והברית החדשה ביוונית מהמאה ה-5, וכן בגילויו מחדש של קודקס סינאיטיקוס, כתב יד של התנ"ך והברית החדשה מהמאה ה-4. 

פון-טישנדורף נחשב לדוגמה לארכאולוגים ההרפתקנים של המאה ה-19, ששילבו מסעות מצוד אחרי כתבי יד לא נודעים בארצות רחוקות, עם מחקר למדני של כתבי היד האלה. פסגת עבודתו הייתה מהדורה מדעית של הברית החדשה ביוונית.

בשנות ה-40 של המאה התשע-עשרה גילה פון-טישנדורף (מחדש) את הפלימפססט של ארכימדס בקבר הקדוש בקונסטנטינופול, לשם הגיע אחרי שהות של כ-300 שנה במנזר מר סבא. פון-טישנדורף זיהה את הטקסט המתמטי מתחת לטקסט התפילה הלטיני, וככל הנראה תלש וגנב דף אחד. לאחר מותו, מנהלי העיזבון שלו מכרו את הדף לספרייה של אוניברסיטת קיימברידג'. רק כעבור כ-60 שנה פוענח הטקסט, והתגלה שהוא תרגום של ספרים של ארכימדס.

== לקריאה נוספת ==

* S. E. Porter, Constantine Tischendorf: The Life and Work of a 19th Century Bible Hunter, London 2015

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי נצרות
קטגוריה:ארכאולוגים גרמנים
קטגוריה:חוקרי מקרא גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1815
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1874
כלים המקורצפים לבן

פכית דלייה. אוסף [[המוזיאון הימי הלאומי]]
כלים המקורצפים לבן (באנגלית: White Shaved ware) היא משפחה של כלי קרמיקה שמקורה בקפריסין, והם מאופיינים בקרצוף צפוף על פני הכלי שנעשה לפני קלייה. הכנת הכלים נעשתה ביד (למעט מקרים חריגים).

תפוצתה של המשפחה היא בין השנים 1200-1600 לפנה"ס, בתקופת הברונזה המאוחרת, שהייתה תקופה של סחר בינלאומי, והכלים משמשים כמאובן מנחה לתקופה זו לאתרים ארכאולוגים בארץ ישראל. מציאתה באתר ארכאולוגי מצביעים על שייכות השכבה בה נמצאו כלים ממשפחה זו לתקופה זו. 

המשפחה כוללת: פכים, פכיות ובקבוקים. הפריט הנפוץ ביותר הוא פכית דלייה חרוטית עם בסיס כלי מחודד ושפת כלי צבוטה ביד. חיבור חלקה התחתון של הידית נעשה על ידי החדרת הידית לתוך הפכית באמצעות נקב בגוף הכלי. כלי המשפחה נוצרו מחומר חולי בהיר ופני הכלי חופו לבן. בכלים רבים החיפוי הלבן לא שרד. גובה הכלי נע בין 16-13 ס"מ לערך.

כלי המשפחה נוצרו בקפריסין באנקומי (Enkomi) - עיר מתקופת הברונזה שהייתה אולי עיר הבירה של אלשיה (קפריסין הקדומה). האתר נמצא ליד פמגוסטה (famagusta) במזרחו של האי. כלים אלה נמצאו באתרים רבים בארצות הים התיכון, כולל בארץ ישראל, ביניהם: תל אבו הואם, תל שקמונה תל מגידו ועוד. 

כלי המשפחה נוצרו בקפריסין בתקופה הקפריסאית המאוחרת I המקבילה לתקופת הברונזה המאוחרת א והתקופה הקפריסאית המאוחרת II המקבילה לתקופת הברונזה המאוחרת ב. לארץ ישראל הגיעו הכלים בתקופת הברונזה המאוחרת ב.

==לקריאה נוספת==
* אבשלום זמר ואורית רוטגייזר, כלי חרס מקפריסין בעת העתיקה, קטלוג התערוכה בהוצאת המוזיאון הימי הלאומי 2011, עמ' 31, 63 64
*עמית רוזנבלום, כלי חרס מטיפוס "המקורצף לבן" מתל אבו הוואם, עבודת מוסמך, החוג לציוויליזציות ימיות, אוניברסיטת חיפה, 2006

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קדרות בארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:תקופת הברונזה המאוחרת
קטגוריה:קדרות בקפריסין בעת העתיקה
קטגוריה:משפחות קרמיות בעת העתיקה
עמוס ערן

עמוס ערן (נולד ב-15 בספטמבר 1936) הוא מנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל משרד ראש הממשלה תחת יצחק רבין, כנשיא אוניברסיטת חיפה וכמנכ"ל קרן פנסיה מבטחים.

==ביוגרפיה==
ערן נולד בראשון לציון, בנם של צבי פרידמן, פועל מתכת ואמה טאובר-פרידמן, זמרת ילידת וילנה, מחלוצות האופרה הישראלית. שירת בצה"ל כקצין והשתחרר ב-1960. בוגר תואר ראשון מהאוניברסיטה האמריקאית שבוושינגטון, ותואר שני מאוניברסיטת תל אביב. בעל דיפלומה בניהול ואיגוד מקצועי מאוניברסיטת הרווארד ודיפלומה בניהול השקעות מוסדיות מוורטון.

בתחילת שנות השישים עבד בהסתדרות הכללית ושימש כעוזרו של ירוחם משל מרכז האגף לאיגוד מקצועי בוועד הפועל. ב-1965 מונה לנספח לענייני עבודה וליועץ מדיני האחראי על הקשר עם שני בתי הקונגרס בשגרירות ישראל בארצות הברית. בספטמבר 1972 מונה למנכ"ל "מבטחים", הגדולה מבין קרנות הפנסיה ההסתדרותיות. הוא פרסם בעיתון דבר כתבות על יחסי עבודה במדינות שונות, בהן ארצות הברית, שוודיה ומדינות אפריקה.

ב-1975 מונה על ידי יצחק רבין, איתו עבד בשגרירות ישראל בוושינגטון, למנכ"ל משרד ראש הממשלה וליועצו המדיני. בתפקידו זה היה מעורב במשא ומתן על הסכם הביניים בין ישראל למצרים ובמשא ומתן חשאי עם ירדן. עם סיום כהונתו של רבין ב-1977 סיים ערן את תפקידו וחזר לכהן כמנכ"ל ובהמשך כיו"ר מבטחים.

ב-1988 מונה לנשיא אוניברסיטת חיפה, בשנים 1990 עד 1993 שימש כנציג ההסתדרות ויו"ר משותף של מגבית ההסתדרות בארצות הברית. ב-1998 מונה ליו"ר הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי שבמשרד התמ"ת. בין תפקידיו בעבר יו"ר עתודות קרן פנסיה, יו"ר רדיו 99, יו"ר חברת טיסרה אינק, ממייסדי חברת הביוטכנולוגיה XTL, דירקטור בחברות כלל עסקי ביטוח, מדיס אל, כאן תקשורת, דלק קידוחים, ביו לייט. מכהן כקונסול כבוד של ליטא.
בדצמבר 2015, בשל חוק הריכוזיות האוסר על דירקטור לכהן בגוף פיננסי משמעותי במקביל לכהונה בגוף ריאלי משמעותי, הוא התפטר מדירקטוריון דלק קידוחים ונשאר בדירקטוריון של כלל ביטוח.
== חיים אישיים ==
ערן אב לשלושה בנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-1088-00.html עמוס ערן] באתר חדשות מחלקה ראשונה
* 
* 
* [https://www.familysounds.co.il/amoseiran סיפור חייו האישי] בפודקאסט "סיפור משפחתי"

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:מנכ"לי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:עובדי משרד הכלכלה
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אמריקן יוניברסיטי
קטגוריה:קונסולים של כבוד במדינת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
אליעזר ליפמן זילברמן

אליעזר ליפּמן זילברמן (ליפמאן זילבערמאן; Eliezer Lipmann Silbermann; 7 בספטמבר 1819, קניגסברג, פרוסיה – 15 במרץ 1882, ליק, שם, הקיסרות הגרמנית) היה סופר, עורך ומו"ל עברי יליד פרוסיה, מאבות העיתונות העברית, מייסד ועורך השבועון העברי הראשון: "המגיד", וההוצאה לאור "מקיצי נרדמים".

==קורות חיים==

זילברמן נולד בשנת 1819 בקניגסברג שבפרוסיה, בן ליהודים רוסים אשר הגיעו לעיר במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בשנת 1823, בהיותו ילד רך, מת אביו, וזילברמן התחנך אצל משפחת אמו בקרוטינגן (קרטינגה) שבפלך קובנה, האימפריה הרוסית (ליטא). בבגרותו שב לפרוסיה והשתקע בעיר ליק (Lyck), כיום אֶלְק (Ełk) בצפון-מזרח פולין), שם מצא את מקומו כשוחט ורב ולקח חלק בפעילות הציבורית בעיר.
בשנת 1856 ייסד את השבועון "המגיד", והיה עורכו הראשון. הגיליון הראשון ראה אור ב-4 ביוני, לפני חג השבועות. (המילה "עיתון" טרם נוצרה (אליעזר בן-יהודה יצר אותה ב-1891), ולכן תואר "המגיד" כ"מכתב קורות הימים"). בשנת 1858 צירף זילברמן את דוד גורדון כעוזרו בעריכת העיתון. וזה החליף את מקומו עם פרישתו של זילברמן בשנת 1880.

בשנת 1862 ייסד זילברמן את חברת "מקיצי נרדמים" בעיר ליק, במטרה להוציא ולפרסם ספרי יסוד בהגות יהודית (כגון "מורה הנבוכים" לרמב"ם, "ספר הכוזרי" ליהודה הלוי, סידור רש"י, סידור רס"ג, "פסיקתא דרב כהנא" ומדרשים רבים). המימון הראשוני להקמת ההוצאה הגיע ממשה מונטיפיורי. כן היו שותפים במערכת המשכילים מתתיהו שטראשון ואליעזר הלוי רפאפורט. גם ב"מקיצי נרדמים" נעזר זילברמן בדוד גורדון.

מתוך כוונה לכתוב את האוטוביוגרפיה שלו, החל זילברמן בשנת 1875 לפרסם את קורותיו תחת הכותרת "אלה תולדות בעל המגיד", בהקדמה הבהיר כי הדברים נכתבו מזיכרונו, ואם המידע אינו תואם את ידיעת הקוראים, ביקש מהם לדון אותו ל"כף זכות". בכעשרים רשומות שהעלה, החל בגיליון הראשון אותה שנה, חשף בהגיגים את זיכרונות ילדותו הקשים ואת הטרגדיות שחווה. אולם לאחר שקיבל מכתב תקיף מאחד מקוראיו החליט לעצור את הכתיבה ומעולם לא סיים את ספרו.

כאות הוקרה לפועלו, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לייפציג.

זילברמן נפטר בשנת 1882, בתום מחלה ממושכת.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* , , , , , , , , , , , , , , , , , , , (אוטוביוגרפיה)
* 
* 
* מנוחה גלבוע, [https://web.archive.org/web/20091122181318/http://jnul.huji.ac.il/dl/newspapers/hamagid/html/hamagid.pdf המגיד], בלקסיקון העיתונות העברית במאות השמונה-עשרה והתשע-עשרה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:עיתונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מו"לים יהודים גרמנים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים גרמנים
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1819
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1882
טרזן וג'יין (סרט)

טרזן וג'יין (באנגלית: Tarzan & Jane) הוא סרט הנפשה של חברת וולט דיסני המבוסס על טרילוגית פרקים מסדרת הטלוויזיה "אגדת טרזן". הוא מהווה סרט המשך לסרט מ-1999 והסרט השני בזיכיון דיסני של סרטי טרזן.

תחילה, הסרט יצא לצפייה ביתית ישירות לוידאו ו-DVD בשנת 2002 בארצות הברית בלבד. בשנת 2023 עלה הסרט בדיבוב עברי לשירות הסטרימינג דיסני+.

== תקציר העלילה ==
הסרט מתחיל בנקודת הסיום של הסרט הראשון. בזמן שג'יין ואביה פרופסור פורטר מחליטים להישאר עם טרזן וחבריו בג'ונגל ג'יין מתיידדת עם רוב הגורילות בשבט והיא וטרזן כבר נשואים אחד לשני. בעקבות כך חושבת ג'יין על מתנה מיוחדת בשביל טרזן והיא מחפשת במעבה הג'ונגל יחד עם טרק הגורילה וטנטור הפיל.

== קישורים חיצוניים ==

*

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי אנימציה של סטודיו דיסני-טונס
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:טרזן של דיסני
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטי אנימציה שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
קהילת חשיבה

קהילת חשיבה (באנגלית: Community of thinking) היא תפיסה חינוכית אשר שמה את התלמיד במרכז תהליך הלמידה ומגדירה את המורה כמנחה תהליך למידה משותף וחוויתי לכלל הלומדים יחד. התפיסה מתייחסת ללמידה תוך כדי עשייה והבנייה של החומר הנלמד תוך כדי שאילת שאלות והפיכת הלומד לפעיל במהלך התהליך. 

הדגש הוא על תהליך אותנטי המתרחש תוך כדי עשייה ולמידה. באחריות התלמיד לשאול שאלות, לבנות תוצרים, ללמוד יחד ולייצר ידע חדש משותף מתוך קהילת הלומדים. קהילת חשיבה מתחילה בשאילת שאלה פורייה שממנה ניתן לצאת לתהליך למידה משותף בקהילת חשיבה. החינוכאי הישראלי יורם הרפז מגדיר שאלה פורייה כ'"שאלת מטריה" שקהילת החשיבה עוסקת בהיבטים שונים שלה באמצעות שאלות מחקר. לשאלה פורייה יש שש תכונות: היא מערערת, פתוחה, עשירה, מחוברת, טעונה ומעשית'.

קהילת חשיבה מכילה עקרונות של למידה שיתופית. היא גם יכולה להתקיים בתנאים של למידה מתוקשבת ולהוציא את המירב מהכלים מתוקשבים רבים מבלי שהמורה ינהג במרחב הטכנולוגי באופן זהה לאיך שהוא מלמד בכיתה בלמידה המסורתית. נוסף על כן התאוריה יכולה לסייע למורה ביישום הכלים ללמידה מתוקשבת באופן מתועד הניתן להערכה באופן פשוט יחסית.

בשנות ה-90 ניסה הרפז לפתח בישראל קהילות חשיבה. בעקבות ניסיון זה פיתח את תאוריית "המודל השלישי". המודל מתאר את הלמידה וההוראה בקהילת חשיבה משותפת. 

==ראו גם== 
*קונסטרוקטיביזם 
*למידת חקר
*למידה פעילה
*פילוסופיה לילדים
*ג'ון דיואי
*לב ויגוצקי

==לקריאה נוספת==
*יורם הרפז (עורך), חינוך לחשיבה ביקורתית, הוצאת מאגנס ומכון ברנקו וייס, 1996.
*יורם הרפז (עורך), הוראה ולמידה בקהילת חשיבה: בדרך לבית ספר חושב, הוצאת מכון ברנקו וייס, 2000
*אמנון כרמון, שרית סגל, דוד קורן ויורם הרפז, "הגישה השלישית וארגון הידע: מתווה להכשרת מורים מטפחת חשיבה", מכון מופ"ת, 2006
*יורם הרפז, המודל השלישי: הוראה ולמידה בקהילת חשיבה, הוצאת ספריית פועלים, 2008

== קישורים חיצוניים ==
*יורם הרפז, [http://yoramharpaz.com/articles/teaching-and-learning/teaching-and-learning-in-cot/ הוראה ולמידה בקהילת חשיבה], מתוך חינוך החשיבה, חוברת 18, מכון ברנקו וייס, ירושלים, ינואר 2000, עמ’, 31-6.
* [http://www.brancoweiss.org.il/859/ קהילת חשיבה] במכון ברנקו וייס
* יורם הרפז, [http://www.itu.org.il/Index.asp?ArticleID=7014&CategoryID=970&Page=1 לקראת המודל השלישי], מתוך אתר הסתדרות המורים, יוני 2006.
==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופיה של החינוך
קטגוריה:למידה
הדרך הראשית הגדולה

הדרך הראשית הגדולה (באורדו: شاہراہ اعظم) היא דרך היסטורית מהחשובות והארוכות בדרום אסיה. הדרך נוסדה בתקופת האימפריה המאורית במאה ה-3 לפנה"ס והיא הורחבה במאה ה-16 תחת אימפריית סור . הדרך שימשה כנתיב חשוב בצפון תת-היבשת ההודית אשר מחבר בין מפרץ בנגל במזרח לבין אפגניסטן ובירתה קאבול במערב. הדרך נמצאת כיום ברובה בהודו לאורך נהר הגנגס והיא עוברת בערים החשובות והגדולות של בנגלדש, הודו ואפגניסטן, בהם צ'יטגונג, קולקטה, ורנאסי, אללהאבאד, קאנפור, דלהי, לאהור, פשוור, מעבר ח'ייבר, ג'ללאבד ולבסוף קאבול.

==מסלול הדרך==
כיום הדרך מתפרסת על מספר כבישים, ברובם מהירים, בין מספר מדינות האזור. הדרך מתחילה כאמור בצ'יטגונג שבדום-מזרח בנגלדש, משם היא עוברת דרך הכביש המהיר מס' 1 (N1) עד למרכז בנגלדש, משם הדרך יורדת לקראת הגבול עם הודו ולקולקטה. מקולקטה ממשיכה הדרך לכיוון צפון-מערב על הכביש הארצי מספר 2 (NH2) אשר יושב על הדרך ההיסטורית כמעט לכל אורכה בהודו, תוך מעבר במישורי הגנגס דרך הערים המרכזיות של צפון הודו, עד לעיר דלהי. קטע הדרך בין דלהי לגבול עם פקיסטן בוואגה (Wagha) עובר בכביש הארצי מספר 1 (NH1), משם ממשיכה הדרך בתוך פקיסטן לכיוון לאהור, היא חוצה את פקיסטן לכיוון צפון צפון-מערב על הכביש הארצי מספר 5 (N-5) דרך פשוור עד לגבול עם אפגניסטן באזור טורקהם (Torkahm) במעבר הח'ייבר. משם ממשיכה הדרך בתוך אפגניסטן על כביש A-1 דרך ג'ללאבד עד לקאבול.
סך הכל עוברת הדרך כ-2,500 ק"מ.

בהודו, החלק המרכזי של הדרך משמש כחלק הצפוני של פרויקט תחבורה ליצירת טבעת כבישים מהירים אשר מחברת את ערי הודו המרכזיות בשם "מרובע הזהב" (Golden Quadrilateral). פרויקט זה נכון לינואר 2012, סיים את שלב הרחבת הנתיבים בכבישים הקיימים וכיום הכבישים המהירים בפרויקט (כולל הכביש NH-2 שיושב על הדרך הראשית הגדולה) מורכבים כולם מארבעה נתיבים.

==תמונות==
<gallery>
קובץ:GTRoad Ambala.jpg|קטע הדרך אמבלה - דלהי, בתקופת השלטון הבריטי, ~שנות ה-40.
קובץ:GT Road Pakistan.jpg|קטע מהדרך בקרבת קאהריאן, פקיסטן.
קובץ:Jhelum River Bridge.JPG|קטע הדרך אשר עובר בגשר הג'הלום, פקיסטן.
קובץ:Road from Jalalabad to Kabul 2.jpg|קטע הדרך ג'ללאבד - קאבול, במעבר הח'ייבר, אפגניסטן.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:הודו: תחבורה
קטגוריה:הודו: היסטוריה
קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:בנגלדש: היסטוריה
קטגוריה:אפגניסטן: תחבורה
קטגוריה:אפגניסטן: היסטוריה
קטגוריה:פקיסטן: תחבורה
גביע אסיה בכדורגל 1992

גביע אסיה בכדורגל 1992 של קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) נערך ביפן בין ה-29 באוקטובר ל-8 בנובמבר 1992. יפן, המארחת, ניצחה את ערב הסעודית בגמר שנערך בהירושימה וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדותיה.

== המדינות המשתתפות ==
יפן וערב הסעודית עלו לגביע ללא מוקדמות. ערב הסעודית העפילה כמחזיקת הגביע לאחר שזכתה בגביע אסיה 1988. יפן העפילה לטורניר כמארחת.
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
|-
! נבחרת
! סיבת העפלה
! מספר הופעות בטורניר
! הופעה אחרונה בטורניר
! הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
|align="right"||| מארחת הטורניר || 1 || 1988 || שלב הבתים (1988)
|-
|align="right"||| אלופת גביע אסיה בכדורגל 1988 || 2 || 1988 || אלופת אסיה (1984,1988)
|-
|align="right"||| מנצחת בית א' במוקדמות || 3 || 1988 || שלב הבתים (1980, 1984, 1988)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ב' במוקדמות || 3 || 1988 || שלב הבתים (1980, 1984, 1988)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ג' במוקדמות ||6|| 1988 || אלופת אסיה (1968, 1972, 1976)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ד' במוקדמות || 1 || 1980 || מקום רביעי (1980)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ה' במוקדמות ||4|| 1988 || סגנית (1984)
|-
|align="right"||| מנצחת בית ו' במוקדמות || 1 || 1972 || מקום שלישי (1972)
|}

== שלב הבתים ==
=== בית א' ===

=== בית ב' ===

== שלבי הנוקאאוט ==

== פרסים ==

=== השחקן המצטיין ===
 קאזויושי מיורה

=== מלך השערים ===
 פאהד אל בישי (3 שערים)

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1992
קטגוריה:גביעי אסיה בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ביפן
יד לקורא

יד לקורא: כתב עת לספרנות, לביבליוגרפיה ולארכיונאות היה כתב עת שיצא לאור בשלושה גלגולים שונים בין השנים 1946 ועד 2003, אז הוחלף בכתב העת "מידעת" שיצא לאור בהתחלה על ידי המרכז לספריות וספרות בישראל ובהמשך על ידי המחלקה ללימודי מידע באוניברסיטת בר-אילן.

כתב העת החל לצאת במתכונת של שתי חוברות בשנה במאי 1946 על ידי ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל - מרכז לתרבות ולחנוך והוצאת הקיבוץ המאוחד וכותרת המשנה שלו ציינה: "לספרן ולפעילי תרבות". כתב העת יצא במתכונת זו עד 1954.

בינואר 1956, לאחר הפסקה של שנתיים, חודשה הוצאת כתב העת במתכונת של רבעון על ידי הוועד המרכזי של הסתדרות הפקידים/ארגון ספרני ישראל. בגלגולו זה ציינה כותרת המשנה: "רבעון לספרנות ולביבליוגרפיה". עורך הרבעון היה שלמה שונמי.

בספטמבר 1965, עם הקמת מרכז ההדרכה לספריות בישראל, יצא כתב העת באמצעות מוסד זה, עם השנים התמעטו מספר החוברות בשנה, עד כדי חוברת שנתית בעשור הראשון של המאה ה-21. עורך כתב העת בחלק ניכר מתקופה זו היה מרדכי נדב.

מטרת כתב העת הייתה כפולה: הן במה לנושאים מקצועיים פרקטיים של עבודת הספרן במסגרת הציבורית, התאגדויות של ארגון העובדים, אסיפות וועידות מקצועיות וכיוצא בזה והן במה מחקרית למאמרים בנושאים הקשורים בצד האקדמי של המקצוע ומחקרו כגון ניהול ותפעול ספריות, קטלוג, פרסום ביבליוגרפיות, חינוך והוראת המקצוע, ביקורת ספרות מקצועית ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://aleph3.libnet.ac.il/F?func=find-b&request=0814713&find_code=SYS&local_base=uls01 דף ברשימה המאוחדת של כתבי העת]
* [http://icl.org.il/services/meidaat.html מידעת] - כתב העת האלקטרוני שהחליף את "יד לקורא"

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: ספרנות
בית בעל מעון

מצבת מישע 
בֵית בַּעַל מְעוֹן (במואבית: 𐤁𐤕 𐤁𐤏𐤋𐤌𐤏𐤍<ref name=":0">KAI 181 (מצבת מישע)</ref>), בעל מעון (במואבית: 𐤁𐤏𐤋𐤌𐤏𐤍<ref name=":0">KAI 181 (מצבת מישע)</ref>) או בֵּית מְעוֹן, הייתה עיר בסביבות מידבא, בעבר הירדן המזרחי בתקופת המקרא. על פי המסופר בתנ"ך, העיר הייתה בשליטתם לסירוגין של מואב ושבטי ישראל. חוקרי המקרא הציעו לזהות אותה עם העיר בְּעֹן.

==תולדותיה==
בספר במדבר מוזכרת העיר "בעל מעון" כאחת מערי עבר הירדן המזרחי, שבו חפצו להאחז בני שבט ראובן וגד; אולם מנהיגי העם ובראשם משה, הוכיחו אותם במילים קשות על השתמטותם למעשה מכיבוש הארץ שנועדה לכלל העם. לאחר שהודיעו נציגי השבטים על מחויבותם להחלץ למלחמה יחד עם שאר השבטים, הובטח להם האזור שבו חפצו. 

בספר יהושע מוזכרת שוב העיר בתחום נחלת שבט ראובן:

במאה ה-9 לפנה"ס, מישע מלך מואב בנה (כלומר שיפץ) את העיר (הניקוד לא במקור ונועד להקלת הקריאה) ובנה בה אשוח (מאגר מים), כפי שמוזכר פעמיים במצבת מישע:<ref name=":02"></ref>

הנביאים האחרונים הזכירו את העיר בנבואותיהם; למשל ירמיהו בנבואת הזעם שנשא על מואב:

העיר הוזכרה באונומסטיקון של אוסביוס (שנכתב בתחילת המאה ה-4 לספירה), ככפר גדול הנמצא תשעה מיל מחשבון.

העיר הקדומה מזוהה על ידי חוקרים עם הכפר מאעין, השוכן שבעה ק"מ דרומית-מערבית למידבא, ואשר במרכזו תל קדום.

==ראו גם==
* מואב

==לקריאה נוספת==
* הערך: בֵית בַּעַל מְעוֹן, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 152.

* יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974.

* עזרא ציון מלמד, האונומסטיקון לאבסביוס, ירושלים: תש"י 1950, עמ' 22-21.

==קישורים חיצוניים==
* רבי יהוסף שוורץ, [https://web.archive.org/web/20090603205447/http://www.tevuot.org/aretz/4f.html ספר תבואות הארץ: ראובן], באתר tevuot

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:מואב
קטגוריה:נחלת שבט ראובן
עין חדה (אתר מקראי)

200px
עֵין חַדָּה הייתה עיר בתקופת המקרא.

בספר יהושע מסופר כי נמסרה לנחלת שבט יששכר:

במאה ה-20 הציעו לזהותה ממזרח להר תבור, בכפר אל-חַדַתֶ'ה. בסביבות הכפר נערכו חפירות ארכאולוגיות, ובהם נמצאו ממצאים כגון חרסים מתקופת הברזל.

==לקריאה נוספת==
*הערך: עין חדה, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 699.
* יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 72, 113.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נחלת שבט יששכר
קטגוריה:יישובי המקרא
שיחור לבנת

200px 
שִׁיחוֹר לִבְנָת הוא ציון גאוגרפי המופיע בתנ"ך בתיאור נחלת שבט אשר. הפירוש המקובל הוא שמדובר על נחל בסמוך למקום בשם לבנת, הנמצא בגבול הדרומי של נחלת שבט אשר. 

==אזכור==
שיחור לבנת מוזכר פעם אחת בתנ"ך, בספר יהושע:

==פירוש==
המילה "שיחור" מופיע בתנ"ך כשם של הנילוס ובהתאם ההנחה הוא שהוא מציין בביטוי "שיחור לבנת" נחל או מעיין. עם זאת, תרגום השבעים מתרגם את "שיחור לבנת" כשיחור ולבנת, כלומר שני מקומות שונים. 

על פי הפירוש המקובל, נמצא שיחור לבנת בחלק הדרומי-מערבי של נחלת שבט אשר, באזור הכרמל, המוזכר לצידו בפסוק.

==זיהוי==
הזיהוי של שיחור לבנת משולב בזיהוי גבולה הדרומי של נחלת שבט אשר. 

אדוארד רובינסון, אלברכט אלט ואחרים זיהו את שיחור לבנת בנחל תנינים או נחל דליה הנשפכים לים התיכון מדרום לטנטורה, המזוהה כעיר המקראית דֹּאר. לשיטתם, הגבול הדרומי של אשר היה חייב להיות דרומית לדאר, שעל פי הייתה שייכת לשבט מנשה בתוך נחלת אשר. 

בנימין מזר ויוחנן אהרוני שללו את האפשרות שגבול אשר היה במיקום כה דרומי. לטענתם, היות העיר דאר למנשה, הביא לכך שגם מבחינת הגבול, דאר נכללה בנחלת מנשה, והיותה חלק מאשר מציין רק עובדה היסטורית. על כן, הם זיהו את שיחור לבנת בשפך נחל קישון. בהתאם, זיהה אהרוני את לבנת בתל אבו הואם. 

זיהוי נוסף של שיחור לבנת הוא בנחל נעמן. זיהוי זה שימש בעיתונות העברית במחצית הראשונה של המאה ה-20.

==לקריאה נוספת==
* הערך: שִׁיחוֹר לִבְנָת, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 832.
* יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 72.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט אשר
אווד

אווד (באנגלית: Awadh, אוודית והינדית: अवध, אורדו: اودھ) היא מדינה היסטורית והיום מחוז במדינת אוטר פרדש בצפון הודו. אווד נוסדה בתור מחוז של האימפריה המוגולית בשנת 1722 אשר בראשו עומד נוואב.

ב-1856 העבירה חברת הודו המזרחית הבריטית את כוחותיה לפאתי העיר לאקנאו שהייתה בירת אווד. על פי פירוש שנתנה החברה ל"דוקטרינת הפקיעה" של לורד דלהאוז, על-פיה כל נסיכות או שטח וסאלי שבהשפעת הבריטים, אשר לאחר מות שליט נותרת ללא שליט חוקי או יורש ישיר, עוברת לשלטון ישיר של הבריטים, הדיחו אנשי חברת הודו המזרחית את השליט האחרון, וג'יד עלי שאה (הפזרן) והכפיפו את המדינה והעיר תחת שלטון בריטי. השליט הראשון מטעמה היה סר הנרי מונטגומרי לורנס. פעולתו הראשונה של לורנס הייתה לכלוא את השליט האחרון, וג'יד עלי שאה (הפזרן) ואת תומכיו בכלא-ארמון בקלקוטה.

סיפוח זה של מדינת אוואד ובראשה לאקנאו, והאבטלה בקרב חיילי הנסיכות, היו אחד מגורמי התסיסה שהביאו שנה מאוחר לכן למרד ההודי הגדול של 1857.

תחת השלטון הבריטי, אזור אווד נחשב לחלק מ-'המחוזות המאוחדים של אגרה ואווד' וכך נשאר עד לעצמאותה של הודו בשנת 1947.

אווד השתמר לאורך ההיסטוריה בתור אזור תרבותי וחברתי ייחודי, אשר בין השפות מדוברת בו גם השפה אוודית, הייחודית לאזור זה. אווד נחשבת גם למרכז תרבות הגנגה-ג'מוני טהזיב, תרבות המשלבת את הדתות ההודיות ביניהם ההינדואיזם יחד עם האסלאם.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוטר פרדש: גאוגרפיה
קטגוריה:מדינות לשעבר באסיה
רון האדריק

רון האדריק (באנגלית: Ron Haddrick; 9 באפריל 1929 – 11 בפברואר 2020) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, שחקן קריקט ושדרן רדיו אוסטרלי.

==ביוגרפיה==
נולד באדלייד שבאוסטרליה, בנם היחיד של אוליב מיי ואלכסנדר נורמן האדריק. בשנות ה-50 היה שחקן קריקט מקצועי וייצג שלוש פעמים את מדינת דרום אוסטרליה בתחרות הארצית לקריקט "Sheffield Shield". הופיע לראשונה כשחקן תיאטרון ב-1946, במסגרת תיאטרון טיבולי בעירו אדלייד. בהמשך הוזמן לשחק בתיאטרון שייקספיר המלכותי באנגליה, ולאחר מכן חזר לאוסטרליה ושיחק בעשרות הפקות תיאטרון בסידני וברחבי אוסטרליה. זכה במספר פרסי תיאטרון באוסטרליה.

האדריק השתתף במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה לאורך הקריירה. סרטו הראשון "בן המלך והעני", והסרט האחרון בו שיחק היה "קרנבל". כן השתתף בפרקים מסדרות אוסטרליות ידועות כגון "קרוב רחוק". בסדרה "איים אבודים" גילם את Q, רודן השולט באיים ומשאיר את תושביו אבודים בזמן (200 שנה).

האדריק הופיע גם ברשת הרדיו ABC האוסטרלית, ולאורך השנים שידר מאות שידורי דרמה, תעודה והקראת שירה.

נפטר בשנת 2020.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אוסטרלים
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-2020
העמותה הישראלית לפרהיסטוריה

העמותה הישראלית לפרהיסטוריה (נוסדה ב-1960) היא עמותה רשומה המאגדת את חוקרי הפרהיסטוריה של האדם בישראל, מתחומי הארכאולוגיה להתמחויותיה, האנתרופולוגיה הפיזית, מדעי הארכאולוגיה וחקר הרביעון. עם חבריה נמנים חוקרים וסטודנטים באקדמיה, אנשי רשות העתיקות, מוזיאולוגים}} וחובבי פרהיסטוריה מקרב הציבור. מטרות העמותה הן "לעסוק בהעמקה, הדרכה, הסברה והפצת מידע בתחום הפרהיסטוריה בישראל" וכן "חיזוק הקשר בין אנשי מקצוע לחובבים החברים בעמותה". 

הפעילויות הננקטות בידי העמותה למימוש מטרותיה הן:

*הוצאת כתב-העת המדעי "מתקופת האבן". זהו כתב-עת המפרסם מאמרים (באנגלית) לאחר ביקורת עמיתים ומתמקד בעיקר בארכאולוגיה של התקופות הפלאוליתיות, הנאוליתיות והכלקוליתיות בארץ ישראל, עם דגש על מאמרים עשירים בנתונים. 
*ארגון כנס מדעי שנתי, בדרך-כלל בחנוכה, באחד המוסדות בהם מתבצע מחקר פרהיסטורי (כל אוניברסיטאות המחקר למעט הטכניון, וכן רשות העתיקות ומכללת תל-חי). הכנס הוא הבמה המרכזית בישראל להתעדכן בחידושי המחקר. 
*אתר אינטרנט הפונה לציבור הרחב ומציג את חדשות העמותה, פרטים על הכנס השנתי, קישורים לחוברות "מתקופת האבן", אפשרויות התנדבות לחפירות פרהיסטוריות, תמונות ומצגות וכן אפשרות לשליחת שאלות הנוגעות לתחום. 
*לעיתים העמותה מארגנת או פורשת את חסותה על כנסים פופולריים, ימי עיון וסדנאות הקשורים למחקר הפרהיסטורי.

בעמותה חברים כמאתיים איש, והיא מנוהלת על ידי ועד נבחר ועל ידי יושב ראש, גזבר, עורך "מתקופת האבן" ועורך אתר האינטרנט. הכנס השנתי מאורגן בכל שנה על ידי חבר העמותה מהמוסד המארח. כל הפעילויות בעמותה נעשות בהתנדבות והוצאותיה ממומנות מדמי החבר ומתרומות. 

==קישורים חיצוניים== 
* 
*[http://www.prehistory.org.il/wp-content/uploads/IPS2011abstracts.pdf תוכנית הכנס השנתי 2011, באוניברסיטת חיפה] 
*[http://www.prehistory.org.il/?page_id=129 תוכנית הכנס השנתי 2010, במכללת תל-חי] 
*[http://www.prehistory.org.il/?page_id=129 תוכנית הכנס השנתי 2009, באוניברסיטת תל אביב] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארכאולוגיה של ארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: פרהיסטוריה
פרהיסטוריה
פרהיסטוריה
אוהל תורה (כולל)

בית המדרש הגבוה לתלמוד אוהל תורה - בית דוד היה כולל אברכים בירושלים מהראשונים במתכונת ה"כוללים" בני זמננו בארץ ישראל. השנים הפוריות ביותר של הכולל היו בשנות ה-30 וה-40, אולם הוא המשיך לפעול גם בשנות ה-50. הכולל עיצב דור שלם של רבנים מהבולטים ביותר בישראל.
==הקמתו==
הכולל נוסד בשנת תר"צ (1930) על ידי הרב איסר זלמן מלצר והרב משה מרדכי אפשטיין. בשנים הראשונות שכן הכולל בשכונת כרם בירושלים.

בשנת תרצ"ד (1934) עלה הרב שמואל יצחק הילמן מבריטניה לארץ ישראל והשתקע בשכונת רחביה ירושלים. עם בואו נטל את הכולל תחת חסותו ועמד בראשו. הוא העביר את משכנו לשכונת רחביה בסמוך למקום מגוריו. בראש הכולל עמדו הרב אהרן בילוסטוצקי (חמיו של רבי משה שפירא), הרב אפרים זאב גרבוז והרב אשר סנדומירסקי. סגן נשיא הכולל היה הרב גדליה סילברסטון וגזברו היה הנדיב האמריקאי אפרים שיף.

במכתב לנדיבים שכתב הרב הילמן בשנת תרצ"ט הוא כותב על מעלת הכולל:

==מתכונת הלימודים==
"אוהל תורה" היה אחד מכוללי האברכים הראשונים במתכונת ה"כוללים" בני זמננו. סכומי המלגות היו גבוהים יחסית ועקב הביקוש הרב התקבלו רק אברכים מובחרים, רובם בוגרי ישיבת חברון ויוצאי ישיבות ליטא שעלו לארץ ישראל לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.

הלימודים בכולל כללו שיעורים קבועים בסדר חושן משפט ואבן העזר, והם התנהלו תחת פיקוחו של הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג, שהיה חתנו של הרב הילמן. הרב הרצוג מעיד על חברי הכולל: "אברכים גדולים, מצוינים שבמצוינים, בקיאים בש"ס ובפוסקים, הלנים בעומקא של הלכה, העתידים להיות לגאוני ישראל, מאורות גדולים בארץ ובחוץ לארץ"
.

הרב הרצוג מסר בפני חברי הכולל שיעור קבוע בהלכות סנהדרין שבספר משנה תורה. על מטרת השיעור כותב הרב הילמן: "כדי לחוננם ולכוננם שיוכלו לישב כיסאות למשפט בערי ישראל הנבנות בארץ הקודש ולהיות דברני האומה מורי ומאורי ישראל לפי הצטיינותם הנשגבה, ובייחוד המצוינים שבהם שהם גם עתה גאונים במלוא מובן המילה".

רבים מחברי הכולל נעשו רבנים וגדולי תורה מפורסמים. בין חברי הכולל: הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל הלוי ואזנר, הרב בצלאל ז'ולטי רבה של ירושלים, הרב שלום שבדרון, הרב מרדכי אילן, הרב ברוך יצחק לוין, הרב שלמה שמשון קרליץ, הרב ישראל גרוסמן, הרב שלמה טנא הרב בנימין יהושע זילבר והרב משה צבי הולצברג.

==הכולל כיום==
כיום מנוהל הכולל על ידי בנו של הרב אהרן בילוסטוצקי והוא ממוקם בשכונת בית וגן.
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=38926&st=&pgnum=1 מכתבי הרבנים הגאונים בארעא דישראל על הישיבה הגדולה אהל תורה בית דוד], אתר היברובוקס
* [http://www.otzar.org/forums/download/file.php?id=3745 תמונת חברי ורבני הכולל], פורום אוצר החכמה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כוללי אברכים בארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: ישיבות
קטגוריה:בית וגן: מוסדות חינוך
הילדגרד פאלק

הילדגרד פאלק (בגרמנית: Hildegard Falck; נולדה ב-8 ביוני 1949) היא אתלטית מערב גרמניה בעבר, אלופה אולימפית (מינכן 1972) ושיאנית עולם בריצת 800 מטר. הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה ריצה זו מתחת ל-2 דקות.

== ביוגרפיה ==
פאלק נולדה בנטלרידה.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בווינה, אוסטריה במרץ 1970 סיימה פאלק במקום שמיני בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:09.5 דקות.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בסופיה, בולגריה במרץ 1971 זכתה פאלק במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:06.1 דקות.

היא אומנה על ידי בעלה, לאחר מכן הם התגרשו היא נישאה בשנית.

===שיאנית עולם===
בתחרות שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה ב-11 ביולי בשנת 1971 קבעה פאלק בריצת 800 מטר שיא עולם חדש של 1:58.45 דקות, שיפור לשיאה בן ה-3 שנים של ורה ניקוליץ' מיוגוסלביה (2:00.5 דקות). ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה ריצה זו מתחת ל-2 דקות. שיא זה החזיק מעמד שנתיים וחודש עד שנישבר על ידי סבטלה זלטבה מבולגריה (1:57.48 דקות).

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה פאלק בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אולימפי חדש של 1:58.55 דקות, לפני ניולה סבייטה מברית המועצות (1:58.65 דקות) וגונהילד הופמייסטר ממזרח גרמניה (1:59.16 דקות) ובמדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אנט רוקס, אינגה בודינג וריטה וילדן בשיא מערב גרמני חדש של 3:26.51 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:22.95 דקות וארצות הברית (3:25.15 דקות).

== שיאים אישיים ==
* ריצת 400 מטר: 53.1 שניות (1974)
* ריצת 800 מטר: 1:58.45 דקות (1971) שיא עולם

==קישורים חיצוניים==

* התפתחות שיא העולם בריצת 800 מטר לנשים בוויקיפדיה 

קטגוריה:רצות למרחקים בינוניים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מערב גרמניות: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם מערב גרמניות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 800 מטרים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1949
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1949
עמדת הסברה קולית

עמדת הסברה קולית או עמדת הדרכה קולית הוא עמדה נייחת, המיועדת לספק הדרכה קולית למבקרים באתרי תיירות ותצפיות נוף. העמדה מוצבת באתר באופן קבוע, והיא מופעלת על ידי המבקרים באתר על מנת לקבל הדרכה קולית על האתר, על הנוף הנשקף ממנו וכן הסברים נוספים על פי אופיו של האתר. שימוש בעמדה מאפשר קבלת הדרכה קולית תוך צפייה בלתי מופרעת בנוף או באובייקט הנצפה.

== מבנה העמדה ==
העמדה כוללת מבנה פיזי בעיצובים שונים המשמשת כפלטפורמה עבור הציוד האלקטרוני, וכממשק עבור המשתמש. המבנה נועד לספק הגנה לציוד הפנימי הן בפני ונדאליזם והן בפני פגעי מזג האוויר. הממשק כולל לחצני הפעלה שנועד לאפשר למשתמש להפעיל את המערכת, לשנות את שפת ההדרכה וכן לבחור הסבר מסוים אם קיימים מספר נושאי הדרכה. המערכת האלקטרונית כולל יחידת זיכרון דיגיטלי, מגבר, מערכת בקרה ורמקול.
ההספק החשמלי הנדרש להפעלת העמדה יכול להגיע ממקור חשמל רגיל, ממקור סולארי או ממקורות אנרגיה אחרים.

==נגישות==
בתצורתו הבסיסית מתאימה עמדת ההסברה לאוכלוסיית לקויי הראייה והעיוורים בכך שהוא מספק מידע קולי למי שאינו יכול לעשות שימוש במידע חזותי. קיימות ערכות הנגשה נוספות כמו מגבר השראה לכבדי שמיעה, מכשיר step-hear לעיוורים וכדומה. כמו כן, מערכת הדרכה יכולה להכיל הסבר עבור ילדים או מוגבלים קוגניטיבית.
בדרך כלל, המבנה הפיזי של העמדה מתאימה לנגישות של כיסאות גלגלים.

קטגוריה:פריטי טכנולוגיה מסייעת
קטגוריה:תשתיות תיירותיות
מצר צוגרו

מצר צוגרו (ביפנית: 津軽海峡) הוא מצר ים בין האי הוקאידו לאי הונשו ביפן, המחבר בין ים יפן לאוקיינוס השקט הצפוני. המצר קרוי על שם חלקו המערבי של מחוז אאומורי שבאי הונשו. במצר ישנם שני מקומות צרים באותו אורך (כ-20 קילומטרים), כאשר עומקו המרבי של המזרחי בהם הוא 200 מטרים, ושל המערבי 140 מטרים. מתחת למצר עוברת מנהרת סייקן המחברת בין האיים וחוצה את המצר בחלק הצר ביותר בו לאורך 19.5 ק״מ.

בעבר, הדרך הנפוצה ביותר עבור נוסעים ומטען לחצות את המצר הייתה באמצעות מעבורת, בשיט שארך כ־4 שעות. מנהרת סייקן מאפשרת חצייה של המצר בכחצי הזמן, אם כי זוהי חלופה יקרה יותר בהשוואה לשיט במעבורת. מנהרת סייקן מתוכננת להיות מורחבת גם למסילת הרכבת של שינקנסן, דבר שיקצר את זמן חציית המצר לכ־50 דקות.

מצר צוגרו מהווה גבול זואוגאוגרפי, שכן כפי שגילה החוקר האנגלי תומאס בלקיסטון (Thomas Wright Blakiston), בעלי החיים בהוקאידו דומים למינים שבצפון אסיה, ואילו בעלי החיים בהונשו קרובים לאלו שבדרום אסיה. קו גבול זה נקרא קו בלקיסטון על שמו של החוקר.

ב־26 בספטמבר 1954 טבעה במצר המעבורת טויה מארו ולפחות 1,159 נוסעים קיפחו את חייהם.

==קישורים חיצוניים==

* 

צוגרו
קטגוריה:יפן: מצרי ים
מצר צוגרו
מצר צוגרו