OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יוהנס פון אבן

יוהנס קרל לודוויג ריכרד פון אבן (בגרמנית: Johannes Karl Louis Richard von Eben; 24 בפברואר 1855 – 30 ביוני 1924) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון אבן נולד ב-24 בפברואר 1855 לפרדיננד וילהלם פון אבן שהיה בעל אחוזה ולאגנס לבית מונו דה פרוידוויל, בממלכת פרוסיה. בשנת 1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-30.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון אבן מפקד הדיוויזיה ה-30 שהייתה חלק מהקורפוס ה-15 שהיה חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הדיוויזיה בפיקודו השתתפה בבלימת הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז, ולאחר מכן השתתפה בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914, שבו בלמו הארמייה השביעית והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש. ב-2 בספטמבר 1914 הועבר פון אבן לפקד על קורפוס המילואים ה-10 שהשתייך לארמייה השנייה, במקום גנרל גינטר פון קירכבך שנפצע במהלך קרב סן קנטן, והשתתף עמו בקרב על המארן. ב-11 ביוני 1915 מונה למפקד הקורפוס ה-1 שהשתייך לארמייה ה-12, ולחם עמו במתקפת גורליצה-טרנוב. ביולי 1915 כבש פון אבן את ביאליסטוק, ובספטמבר חבר להארמייה העשירית וכבש עימה את וילנה, ובאוקטובר כבש בסיוע פלגת הארמייה D - שולץ את דינבורג.

ביוני 1916 השתתף תחת פיקוד הארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה בבלימת מתקפת ברוסילוב, ועל הצלחתו בקרבות קיבל ב-7 באוקטובר 1916 את העיטור פור לה מריט. ב-10 ביוני 1917 מונה פון אבן למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל רוברט קוש שחזר לפקד על הקורפוס ה-52, ופיקד עליה בקרבות כנגד הרומנים. ב-22 בספטמבר 1917, קיבל פון אבן תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. ב-9 ביוני 1918 הועבר פון אבן למפקד פלגת הארמייה A באלזס, אך המשיך לפקד על הארמייה התשיעית שהועברה לחזית המערבית ב-19 ביוני, עקב מחלתו של מפקדה גנרל פריץ פון בלו.

לאחר שביתת הנשק בנובמבר 1918 הסיג פון אבן את כוחותיו אל מעבר לריין לכיוון וירטמברג. ב-14 בפברואר 1919 פרש פון אבן מהצבא ושב לביתו.

פון אבן נפטר בבאודיטן ב-30 ביוני 1924 והוא בן 69 שנים.

==עיטורים==
* מסדר העיט האדום עם עלי אלון
* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר הכתר של וירטמברג

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

* [http://home.comcast.net/~jcviser/aok/eben.htm Johannes von Eben na stranici Prussian Machine] באנגלית
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/eben.html Johannes von Eben na stranici Deutschland14-18.de] בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1924
ג'רי גרינפילד

ג'רי גרינפילד (באנגלית: Jerry Greenfield; נולד ב-14 במרץ 1951) הוא איש עסקים ונדבן יהודי-אמריקאי, ממייסדי חברת בן אנד ג'ריס.

==ביוגרפיה==
גרינפילד נולד בברוקלין למשפחה יהודית, וגדל בלונג איילנד. בתחילה ניסה להתקבל ללימודי רפואה, אך לא הצליח בכך.

בעת שלמד בקולג' באוהיו עבד כמוכר גלידה בקפיטריה המקומית, ולאחר מכן עבד כטכנאי מעבדות בניו יורק, והתגורר בדירת שותפים עם חבר נעוריו בן כהן.

בשנת 1978 פתחו גרינפילד וכהן חנות גלידה ראשונה בשם "בן אנד ג'ריס" בתחנת דלק בברלינגטון, ורמונט, לאחר שהשניים נטלו לשם כך הלוואה של 4,000 דולר.

עם הצלחת החברה ברחבי ארצות הברית כיצרנית גלידות ארוזות, החליט גרינפילד יחד עם שותפו כהן להעביר דרך קבע חלק ניכר מרווחי החברה למטרות נדבנות.

לאחר מכירת חברת בן אנד ג'ריס לחברת יוניליוור בשנת 2000, חדל גרינפילד מלשאת בה תפקיד רשמי, אך נשאר פעיל במידת מה בניהולה.

הוא נשוי ואב לילד.

== החרם על מכירת מוצרים ביהודה ושומרון ==
ב-19 ביולי 2021 הודיעה יוניליוור על כוונתה להפסיק את מכירת מוצריה בשטחים הפלסטיניים. בעקבות ביקורת מצד ישראל ומדינות שונות בארצות הברית, פרסם גרינפלד (ביחד עם בן כהן) מאמר בניו יורק טיימס בו טענו השניים כי הפסקת הפעילות ב"שטחים הכבושים" אינה חרם על ישראל, וכי מדובר ב-”החלטה חשובה המקדמת שלום“. לדעתם מדיניות ממשלת ישראל מהווה מכשול לשלום ומפרה את זכויות האדם הבסיסיות של הפלסטינים, וכי כיהודים בעצמם הם תומכים במדינת ישראל, אבל דוחים את הטענה כי ביקורת נגדה היא בבחינת פעולה אנטישמית או תמיכה בארגון BDS.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20180323014652/https://www.biography.com/people/jerry-greenfield-20967339 ג'רי גרינפילד] באתר Biography

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יזמים יהודים
קטגוריה:יזמים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אברלין קולג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
אולינגו צפוני

אולינגו צפוני (שם מדעי: Bassaricyon gabbii) הוא מין בסוג אולינגו שבמשפחת הראקוניים החי באמריקה המרכזית וקצת מאמריקה הדרומית. הוא נחשב בעבר למין יחיד בסוגו עד לגילויו של קרובו הקטן האולינגיטו.

האולינגו הוא יצור קטן שוכן עצים והוא מזכיר מעט אופוסום ענקי. הוא מין ביניים בין הדביבון לחוטמן (ומקורב יותר לאחרון). המין הקרוב ביותר למיני האולינגויים הוא הקינקז'ו או דביבון הדבש מאמריקה המרכזית.

יש לאולינגו הצפוני 3 תת-מינים:

*B. g. richardsoni
*B. g. medius - בכמה מיונים הוא מהווה מין נפרד.
*B. g. gabbii

==תיאור==
האולינגו הוא יצור החי על עצים ביער והוא טוב בטיפוס. צבע פרוותו באפור-חום או אפור בהיר על רוב הגוף והזנב והפנים כהים יותר עם אוזניים ואף ורודים. החלק התחתון בצבעי קרם או צהבהב. אורך הגוף 36-42 ס"מ והמשקל מגיע ל-1.2-1.4 ק"ג. הוא בעל זנב ארוך ויכול אפילו להיתלות ממנו. יש לו עיניים ואוזניים גדולות, לסת קצרה ומעוגלת, רגליים אחוריות ארוכות מהקדמיות וכפות ידיים שעירות עם טפרים קטנים. לנקבות זוג פטמות אחד הממוקמות בחלק האחורי של הבטן ליד הרגליים האחוריות.

==תפוצה ואקולוגיה==

האולינגו חי בטבע רק ביערות גשם ממקסיקו עד פרו ובוליביה בדרום ותפוצתו הרבה ביותר היא באמריקה המרכזית. הוא חי ביערות גבוהים מ-1,000 מ' בדרך כלל אך גם פחות ונמנע מיערות פתוחים או ממטעים. הוא יוצא לחיים בלילות וביום ישן במחילה בין העצים. מזונו העיקרי הוא פירות שונים, בעיקר תאנים, אך הוא אוכל כל והוא ניזון גם מבשר, ביצים וכו'. בעונה היבשה נצפו אולינגים ששותים מצוף של עץ הבלזה. בעתות רעב תת-המינים הצפוניים עשויים לחפש אוכל על הקרקע ובתקופה זו הם פגיעים ביותר.

הוא עצמו עלול להיטרף על ידי היגוארונדי, הפומה, האוצלוט, הטאירה ונחשי הבואה.

האולינגו נחשב לחיה בודדה אבל לעיתים הוא חי בזוגות או במשפחה מאוד קטנה, בעיקר בעונה היבשה בה הם נוהגים להתרבות. הוא יכול לחיות עד 25 שנים בשבי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://animals.mom.me/kinkajou-vs-olingo-1435.html אולינגו צפוני באתר animals]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ואל אסף אלן
קטגוריה:ראקוניים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:גואטמלה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
אדולף פון קרלוביץ

אדולף פון קרלוביץ (בגרמנית: Adolph von Carlowitz; 24 בפברואר 1855 – 9 ביולי 1928) היה גנרל גרמני שפיקד על דיוויזיה, על קורפוסים ועל ארמיות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון קרלוביץ נולד ב-24 בפברואר 1855 במשפחת אצולה סקסונית, לגאורג יוב פון קרלוביץ שהיה פקיד בית המשפט המלכותי של סקסוניה ולאידה לבית פון קנריץ, בעיר ריזה שהשתייכה לממלכת סקסוניה. בשנת 1877 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1912 מונה לשלישו הצבאי של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה, ובשנת 1914 מונה לשר המלחמה של ממלכת סקסוניה, במקום מקס פון האוזן.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
בספטמבר 1914 מונה פון קרלוביץ למפקד קורפוס המילואים ה-27 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בקרב איפר הראשון. בסוף אוקטובר נאלץ פון קרלוביץ לפרוש מתפקידו עקב התקף לב. ב-30 בנובמבר מונה פון קרלוביץ למפקד דיוויזיית המילואים ה-12, וב-24 באוגוסט 1915 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-3, ופיקד עליו בבלימת מתקפת אגם נארוץ' באביב 1916. ב-8 באוגוסט 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-19 ופיקד עליו במהלך קרב איפר הרביעי במסגרת מתקפת האביב. ב-6 באוגוסט 1918 מונה פון קרלוביץ למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל פריץ פון בלוב שפרש מהפיקוד על הארמייה עקב מחלתו, ופיקד על הארמייה עד לפירוקה ב-18 בספטמבר 1918. ב-22 בספטמבר 1918 מונה פון קרלוביץ למפקד הארמייה השנייה במקום גנרל גאורג פון דר מרוויץ שעבר לפקד על הארמייה החמישית, ופיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר שביתת הנשק בנובמבר 1918 הסיג פון קרלוביץ את כוחותיו לגרמניה, וב-14 בינואר 1919 פרש פון קרלוביץ מהצבא ושב לביתו.

פון קרלוביץ נפטר בגרסדורף ב-9 ביולי 1928 והוא בן 70 שנים.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160303193016/http://personen-wiki.slub-dresden.de/index.php/Carlowitz,_Hans_Karl_Adolf_von Eintrag in Personen.Wiki der SLUB Dresden] בגרמנית
* [http://runeberg.org/nfco/0029.html Eintrag im Nordisk familjebok 1923 (schwedisch)] בגרמנית
* Jan Hoffmann: [https://web.archive.org/web/20150924084028/http://www.qucosa.de/fileadmin/data/qucosa/documents/1905/1184264663626-5214.pdf Die sächsische Armee im Deutschen Reich 1871 bis 1918] (PDF; 1,4 MB), Dresden 2006 בגרמנית
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/carlowi.html General der Infanterie Adolph von Carlowitz] auf [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de www.deutsche-kriegsgeschichte.de], abgerufen am 7. Juni 2011 בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
בלד (הונגריה)

בלד (בהונגרית: Beled) היא עיירה בעלת למעלה מ-2,500 תושבים במחוז גיור-מושון-שופרון שבהונגריה.

==קהילה יהודית==
בשנת 1785 החלה להיבנות קהילה יהודית בכפר, מרביתם עסקו במסחר וזאת בעקבות האיסור המקומי של רכישת אדמות. ולאחר כחמש שנים, בשנת 1790 נחנכו במקום בית כנסת ובית עלמין. עד שנת 1930 מנתה הקהילה 336 יהודים ובשנת 1944 מנתה 315 יהודים.

לאחר עליית השלטון הנאצי החלו להישלח צעירים יהודים בגיל גיוס לעבודות כפייה ובאביב של 1944, לאחר שנכנסו הכוחות הגרמנים להונגריה, נלקחו גם יהודים מבוגרים. אלה שהועסקו בידי עיריית שופרון ניצלו מגירוש למחנה ההשמדה אושוויץ.

באפריל 1944, הוקם בבלד גטו בו רוכזו כ-360 יהודים מהכפר ועוד 72 יהודים מהיישובים הסמוכים.
ב-30 ביוני 1944 הועברו מקצתם לגטו בסומבטהיי והיתר, ב-5 ביולי נאספו בתחנת הרכבת של שופרון ומשם הוסעו למחנה הריכוז באושוויץ.

לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו 44 יהודים ניצולי מחנות עבודה והחלו לשקם את חייהם בכפר יחד עם שיפוץ מבני הקהילה והבית כנסת. הניצולים התקבלו בידי התושבים המקומיים באיבה ואלו סירבו להחזיר להם את הרכוש שנלקח לפני המלחמה. בשנת 1957 התגוררו במקום כעשרים יהודים.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בעיר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|189
|
|-
|1880
|188
|2,296
|-
|1910
|307
|2,880
|-
|1920
|257
|
|-
|1930
|336
|
|-
|1941
|320
|2,909
|-
|}

==ילידי המקום==
* מיקשה פולק (בהונגרית: Pollák Miksa; בלד, 8 במרץ, 1868 – אושוויץ, יולי 1944) היה רב, היסטוריון, סופר אביו של הסופר קארוי פאפ. שניהם ניספו בשואה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.terkepcentrum.hu/index.asp?go=map&tid=10588 מפת הרחובות בבלד]
* [https://dbs.bh.org.il/he/%D7%91%D7%9C%D7%93/%D7%9E%D7%A7%D7%95%D7%9D סיפור יהודי קהילת בלד] באתר בית התפוצות.
* 
* [https://goo.gl/maps/gQmezCDtFcQzuKrb7 בית הקברות היהודי בבלד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:גטאות בהונגריה
אופינה

אופינה (בליטאית: Upyna; בז'מאיצ'ו: Opīna) היא עיירה קטנה על גדות נחל אופינאלי במחוז משנה שיללה, במחוז טאורגה שבמערב ליטא.

לפני מלחמת העולם הראשונה חיו באופינה עשרות בודדות של משפחות יהודיות. חלק מרבני העיירה התפרסמו: הרב שלום אלחנן יפה; הרב יהושע ליב שטיין וחתנו הרב נחום ברוך גינזבורג; הרב שרגא גברן והרב יצחק יפה.

==קישורים חיצוניים==

* 'אופינה (אופינאס), מחוז טאווריג', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 285 טור 2 (, תמונה 1487).
** על השמדת יהודי אופינה: שם, כרך ד, עמ' 240 טור 2 (שם, תמונה 1942)

קטגוריה:מחוז טאורגה
קטגוריה:ליטא: עיירות
אקמנה

אקמנה (בליטאית: Akmenė ; ביידיש: אוקמיאַן) היא עיירה במחוז משנה אקמנה שבצפון ליטא, בתחומי מחוז שאולאי.

בעבר הייתה העיירה מרכז אזורי, ואולם בעקבות גילוי מצבורי אבן גיר וחרסית בקרבת העיר, התפתחה בשנות ה-40 של המאה ה-20 תעשייה של ייצור מלט ובעקבותיה הוקמה סמוך לאקמנה עיר חדשה, נאויויי אקמנה (אקמנה החדשה), שהפכה למרכז המנהלי של מחוז המשנה.

==יהודי אוקמיאן==
לפני מלחמת העולם הראשונה התקיימה במקום קהילה יהודית שחלקה היחסי באוכלוסייה המקומית עמד על כשליש. בשנת 1847 נמנו בעיירה 667 איש וחמישים שנה מאוחר יותר, ב-1897, 543 איש. מנין האוכלוסייה הכולל היה כ-1,500 נפש.

בימי המלחמה היגרו רוב יהודי אוקמיאן לעומק שטח רוסיה, ובראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית רק 150 נפש. ערב השואה, היו יהודי אוקמיאן מעטים אף יותר. בין רבניה היה הרב יצחק אייזיק וונדר (עד תרכ"ג) והרב אהרן אליהו כהנא. רבה האחרון של הקהילה, הרב נחום מרדכי ורבובסקי, נרצח בשואה יחד עם בני קהילתו. הרצח ההמוני של יהודי אוקמיאן אירע בט"ז באב ה'תש"א, 8 באוגוסט 1941 במז'ייקי, וקבר האחים שלהם ממוקם ליד בית הקברות היהודי המקומי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 'אוקמיאן (אקמיאנא), מחוז מאז'ייק', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 285 טור 2 (, תמונה 1487).
** על השמדת יהודי אוקמיאן: שם, כרך ד, עמ' 240 טור 2 (שם, תמונה 1942)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז שיאוליאי
קטגוריה:ליטא: ערים
בסרקיון

בסרקיון (שם מדעי: Bassaricyon) הוא סוג ממשפחת הראקוניים המצוי באמריקה המרכזית ובחלק מאמריקה הדרומית, בדרך כלל ביערות בטווח של 700 מטר ומעלה.

== מאפיינים ==
לבסרקיון פנים קצרות, אוזניים ועיניים גדולות וזנב ארוך בו הוא יכול להיתלות. הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מפירות, והוא נוהג לחיות בבדידות בטריטוריות גדולות. המין החי הקרוב אליו ביותר הוא הקינקז'ו. בעבר היה בסוג רק המין אולינגו צפוני. בהמשך הופרדו ממנו 3 מינים.

== מינים ==
*אולינגו צפוני (Bassaricyon gabbii) - חי במרבית השטח מניקרגואה עד לפרו.
*אולינגיטו (Bassaricyon neblina) - המין הקטן ביותר במשפחת הראקוניים, שהתגלה רק בשנת 2013 והפך למין הטורף החדש ביותר למדע.
*אולינגו מזרחי (Bassaricyon alleni)
*אולינגו מערבי (Bassaricyon medius)

כמה חלוקות מונים מינים נוספים לסוג.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Bassaricyon medius medius.jpg|אולינגו מערבי
קובץ:Bassaricyon alleni.jpg|אולינגו מזרחי
קובץ:Olinguito ZooKeys 324, solo (3).JPG|אולינגיטו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ואל אסף אלן
קטגוריה:ראקוניים
אלבורוזי

אלברטו דאסקולה (באיטלקית: Alberto D'Ascola; נולד ב-4 ביולי 1977) הידוע בשם הבמה אלבורוזי (Alborosie), הוא זמר רגאיי ג'מייקני ממוצא איטלקי.

== ביוגרפיה ==
נולד וגדל בעיר מרסלה שבסיציליה, אביו היה שוטר ואמו עקרת בית. בילדותו עקרה משפחתו לצפון איטליה, תחילה למילאנו, ולאחר מכן לבולטיארה (Boltiere) שבברגמו, לומברדיה.

בשנת 1993 כשהוא בן 15, הקים יחד עם הגיטריסט פאביו "סר" מריגו, את להקת "Reggae National Tickets". הלהקה הושפעה מלהקות רגאיי איטלקיות שפעלו באותה העת כפיטורה פרסקה (Pitura Freska), אפריקה יונייט (Africa Unite) ופוסה 99 (99 Posse), ומאמנים ג'מייקנים כבוב מארלי והוויילרס.

להקת Reggae National Tickets הוציאה חמישה אלבומים, השתתפה בפסטיבל רגאיי סאמפסט, מפסטיבלי הרגאיי החשובים בעולם המתקיים מדי שנה במונטיגו ביי, ובפסטיבל רוטוטום סאנספלאש (Rototom Sunsplash) המתקיים בבניקאסים (Benicàssim) ספרד.

בשנת 2000 עזב אלבורוזי את להקת "רגאיי נשיונל טיקט", בשנה שלאחר מכן עקר לקינגסטון, ג'מייקה, והחל לעבוד כמהנדס סאונד וכמפיק.

בשנת 2008 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו: "Soul Pirate" ובשנת 2009 הוציא את אלבומו השני: "Escape From Babylon".

את שם הבמה שלו בחר אלברטו לאחר שהמקומיים כינו אותו "Borosie" שמשמעותו אידיוט, הוא החליט להפוך את כינוי הגנאי לחיובי, הוסיף את תחילת שמו "אלברטו" לבורוזי, וכך נולד הכינוי "אלבורוזי".

בין להיטיו הגדולים השירים: "Rastafari Anthem", "Kingston Town", ו-"Call Up Jah". בשנת 2011 היה אלבורוזי לאמן הלבן הראשון שזכה במקום הראשון בפרס M.O.B.O. (Music of Black Origin), בקטגוריית זמר הרגאיי הטוב ביותר.

ביולי 2013 הופיע אלבורוזי בישראל כחלק ממסע ההופעות האירופי שלו.

== דיסקוגרפיה ==
רשימת אלבומי הסולו של אלבורוזי:
*Soul Pirate (2008)
*Escape From Babylon (2009)
*Escape From Babylon to the Kingdom of Zion (2010)
*Dub Clash (2010)
*Specialist & Friends (2010)
*2 Times Revolution (2011)
*Sound the System (2013)
*Dub the System (2013)
*Specialist Presents Alborosie & Friends (2014)
*Soul Pirate Deluxe Remastered Edition (2015)

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקאים ג'מייקנים
קטגוריה:מוזיקאים איטלקים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:זמרי רגאיי
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1977
מיקה בז'ז'ינסקי

מיקה בז'ז'ינסקי (באנגלית: Mika Brzezinski; נולדה ב-2 במאי 1967) היא מנחת טלוויזיה, סופרת ועיתונאית אמריקאית. מגישה במשותף את תוכנית הבוקר היומית "Morning Joe" ברשת MSNBC, לצד חבר בית הנבחרים הרפובליקני לשעבר והמנחה ג'ו סקרבורו, שאליו מאוחר יותר נישאה.

==ביוגרפיה==
מיקה בז'ז'ינסקי נולדה בניו יורק, בתו של זביגנייב בז'ז'ינסקי, יליד פולין ומומחה למדיניות חוץ ששימש כיועץ לביטחון לאומי לנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר. אמה ילידת שווייץ ואזרחית צ'כיה, בתה של אחייניתו של אדווארד בנש. בעת לידתה של מיקה לימד אביה באוניברסיטת קולומביה, אך בסוף שנת 1976 עברה המשפחה להתגורר בפרוור של וושינגטון עקב עבודתו של אביה כיועץ לביטחון לאומי לנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר.

היא סיימה את לימודיה בקולג' ויליאמס שבמערב מסצ'וסטס, שם למדה אנגלית, לאחר שעזבה את לימודיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון. היא החלה את הקריירה העיתונאית שלה כעוזרת בתוכנית הבוקר של רשת ABC "This Morning" ב-1990. אולם שנה לאחר מכן פוטרה בז'ז'ינסקי, ועברה לעבוד בערוץ מקומי המקושר לפוקס בהרטפורד שבקונטיקט. במהרה התקדמה בשורת תפקידיה מעורכת וכתבת זוטרה למנחה בכירה. לאחר מכן עברה לערוץ המקושר ל-CBS בהרטפורד והתקדמה עד למנחת תוכנית הבוקר של הערוץ ב-1995. ב-1997 עזבה את תפקידה לטובת מעבר לערוץ החדשות של CBS, שם שימשה כמנחה וככתבת בתוכנית חדשות הלילה "Up to the Minute".

ב-2000 לקחה הפסקה קצרה מ-CBS, כשעברה לעבוד ברשת המתחרה MSNBC כמנחה משותפת בתוכנית המשודרת בשעות אחר הצהריים. בספטמבר באותה שנה חזרה בז'ז'ינסקי לרשת CBS ככתבת, ובעת זו זכתה לסקר בשידור חי את התרחשות פיגועי 11 בספטמבר. היא דיווחה בשידור ישיר כאשר הבניין הדרומי במרכז הסחר העולמי קרס. בתפקידה האחרון ברשת CBS, שימשה ככתבת חדשות, מנחה מחליפה וכמנחה לקטעי חדשות מתפרצות. היא שימשה גם כפרשנית בתוכנית הרשת "60 דקות".

בשנת 2007 חזרה בז'ז'ינסקי לעבוד ברשת MSNBC, הנחתה דיווחי חדשות בשעות פריים טיים, וכן מילאה תפקידים שונים כמנחה מחליפה בתוכניות חדשות בערוץ. היא גם הגישה דיווחים לחדשות הלילה של NBC וכמנחה בתוכניות הבוקר של סוף השבוע. במאי 2007 התפטרה מתפקידיה בשתי תוכניות אלו לטובת השקת תוכנית חדשה בשעות הבוקר המוקדמות, "Morning Joe", בו תשמש כמנחה ראשית במשותף עם ג'ו סקרבורו. בתוכנית עולה לעיתים השתייכותה של בז'ז'ינסקי כדמוקרטית בעת שסקרבורו הוא רפובליקני, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הראשון של פלורידה בשנים 1995–2001. אביה, זביגנייב בז'ז'ינסקי, משמש לעיתים רבות כפרשן בתוכנית.

בז'ז'ינסקי התגרשה מבעלה ביוני 2016, והיא אם לשתי בנות. 

בתחילת 2017, במהלך טיול לאנטיבס, צרפת, התארסה ברזז'ינסקי עם מנחה הטלוויזיה שלצידה ג'ו סקרבורו. הזוג התחתן ב-24 בנובמבר 2018 בוושינגטון, די.סי, בטקס שהונחה על ידי אלייז'ה קמינגס. 

היא כתבה שני ספרים, אשר יצאו ב-2010 וב-2011 בהתאמה. הראשון הוא "All Things at Once" והשני נקרא "Knowing Your Value: Women, Money and Getting What You're Worth".

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.msnbc.com/morning-joe/mika-brzezinski-biography ביוגרפיה] באתר MSNBC
* 

קטגוריה:בוגרות ויליאמס קולג'
קטגוריה:בוגרי ויליאמס קולג'
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סגל MSNBC
קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא פולני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
בייז'ון

בייז'ון (בפולנית: Bieżuń; ביידיש: ביעז'ון) היא עיירה במחוז ז'ורומין שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
התיעוד הראשון ליישוב, השוכן על גדת נהר וקרה (Wkra), הוא מהמאה ה-14, ובשנת 1406 הוענקו לו זכויות עיר.

במהלך המאה ה-15 נהרסה העיירה מפלישות המסדר הטבטוני. העיירה השתקמה והתפתחה במאה ה-16, אז נקבעו בה ירידים עונתיים, והוקמו בה בתי מלאכה לאריגת צמר ופשתן.

בדצמבר 1806 נערך בעיירה קרב בין כוחותיו של נפוליאון בונפרטה ובין גייסות פרוסיה, שהסתיים בניצחון הצרפתים.

בראשית המאה ה-19 הוקם בעיירה בית חרושת לטקסטיל. זכויות העיר ניטלו מהיישוב בידי הרוסים בשנת 1869, והושבו לו רק בשנת 1994.

==יהודי בייז'ון==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מאמצע המאה ה-18, ואלו עסקו בה תחילה בפונדקאות וברוכלות. תחילה השתייכו יהודי העיירה לקהילת שרפץ, אך מסוף המאה ה-18 נעשתה הקהילה במקום לעצמאית, תוך הקמת בית מדרש וקידוש בית עלמין.

במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה מפרעות הקוזקים, וכאשר נכבשה העיירה בידי הגרמנים בשנת 1915, נלקחו יהודים רבים בה לעבודות כפייה, והוטלו על הקהילה המקומית מיסים כבדים. בשנת 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, החלו חיילי הצבא האדום להחרים רכוש יהודי בעיירה. קהילת העיירה השתקמה באמצעות מוסדות עזרה הדדית ובסיוע הג'וינט.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, שיוצגה בידי פועלי ציון, הציונים הכלליים והמזרחי, והוקמו בה סניפים של החלוץ ושל ויצו. כמו כן, פעלו בעיירה חסידויות גור, אלכסנדר וטריסק. בעיירה פעלו בית תרבות יהודי ובתי ספר יהודיים. בשנים אלה נמנו בעיירה כ-780 יהודים, מתוך כ-2,340 תושבים.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה בידי מטוסים גרמניים, ורבים מתושביה היהודים ניסו להימלט מזרחה, אך בשל ניתוק הדרכים, נאלצו לשוב אליה. ב-4 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובו ביום החלו חיילי הורמכט להתעלל ביהודי המקום, תוך גזיזת זקנים, ולחטוף יהודים לעבודות כפייה. ב-11 בנובמבר 1939, לאחר סיפוח האזור לרייך השלישי, צוו יהודי העיירה להתרכז בכיכר המרכזית בה, ואנשי משטרה גרמנים העלו אותם על עגלות, וגירשו אותם מן העיירה. יהודי העיירה הגיעו לערים מלאווה, צ'חאנוב ופלונסק, ומקצתם לוורשה, וגורלם במקומות אלו היה כגורל יתר היהודים בהם. מקהילת העיירה שרדו את השואה בודדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/263 בייז'ון] ב[https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
דוב ים חואן פרננדס

דוב ים חואן פרננדס (שם מדעי: Arctocephalus philippii) הוא מין של דוב ים החי באיי חואן פרננדס הקרובים לחופי צ'ילה והוא אחד מדובי הים הקטנים ביותר. בעבר היה המין בסכנת הכחדה חמורה עקב ציד ועלה חשש שנכחדו, עד שנמצאה קבוצה קטנה ששרדה באיי חואן פרננדס. מאז הופסק הציד האינטנסיבי והוכרז כבלתי חוקי השתפר מצבם ונכון לשנת 2002 הוערך מספרם בכ-12,000 פרטים. מקור שמם הוא על שם מגלה הארצות ממוצא ספרדי חואן פרננדס, אשר גילה את האיים להם העניק את שמו ב-1574 ובקרבתם נתגלו לראשונה.

לדובי הים כמו רוב מיני האוטריים, הבדלים גדולים בין שני הזוויגים - בעוד שהזכר ענקי, שופע שיער ולוחמני הנקבות קטנות, רכות וכמעט עירומות משיער ועסוקות בטיפול בצאצאים.

לדובי הים של חואן פרננדס סנפירים קצרים יחסית אך גוף חזק ומגושם על היבשה. לזכרים יש רעמה עשירה וגסה בצבע חום כהה עד שחור כמו צבע גוף הזכרים והיא גולשת מהראש עד לכתפיים (הם גם בעלי שערות צהובות או בהירות יותר ברעמה). יש להם חוטם מחודד המכיל שיניים חדות והם קולניים ביותר ומחבבים מריבות טריטוריאליות על הרמון הנקבות. זכר גדול יכול להגיע למשקל 146 ק"ג ואורכם 150–200 ס"מ. הנקבות כהות מאוד, אך קטנות בהרבה ובעלי חזה וראש קטנים וחלשים הרבה יותר. משקל הנקבות הממוצע מגיע ל-50 ק"ג ואורכם עד 240 ס"מ (ארוכות יותר מהזכרים). 

שני הזוויגים הם שחיינים טובים והם צדים מיני דגים החיים באוקיינוסים, בעיקר סרדינים, עפיאנים ובקלה.

הם עצמם נטרפים על ידי 2 טורפים גדולים: קטלן ועמלץ לבן.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:אוטריים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:אמריקה הדרומית: בעלי חיים ימיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1866
סמור קולומביאני

סמור קולומביאני (שם מדעי: Mustela felipei) הוא מין של סמור מוארך החי באמריקה הדרומית באזורים קטנים במדינת קולומביה (וגם מעט באקוודור) ומכאן שמו. לא ברור להיכן תפוצתו מגיעה אבל היא יותר רחבה ממה שנראה היה לחוקרים בהתחלה.

הוא חי ביערות עננים בגובה 1,100 - 2,700 מ' לאורך הגבול עם האנדים. עם זאת כריתת היערות פוגעת בו וכיום מצב השימור שלו הוא "פגיע". באזורים נמוכים יותר הוא מעדיף אזורי מים, נהרות, אגמים ובריכות שונות שם הוא מחפש טרף קטן. 

==תיאור==
אורכו הממוצע 22 ס"מ והזנב 11.5 ס"מ ומשקלו 120-150 גרם. הוא אחד מהמינים הקטנים ביותר במשפחתו והוא דומה מאוד להרמין, אך שונה ממנו בזנבו היותר ארוך והשחור בקצה וכן בחזהו הצהוב. הוא בעל שיניים חדות ורגליים דקות וקצרות והוא מומחה בריצה וטיפוס. הוא גם בעל פרווה עבה שמשכה בעבר ציידים, אך כיום הוא איננו בסכנת ציד גדולה. עם זאת, כפות הרגליים שלו חסרות שיער, מה שמסייע לו בשחייה.

הוא צייד הטורף בעיקר דגים וחיות מימיות אחרות וגם צד יונקים יבשתיים על הגדה. הוא שוחה במים על ידי נפנוף של הגפיים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:אקוודור: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1978
סמור האמזונאס

סמור האמזונאס (שם מדעי: Mustela africana) הוא מין של סמור החי אך ורק ביערות האמזונאס. שמו המדעי מטעה כיוון שאיננו חי באפריקה כלל.

== מאפיינים ==
זהו סמור חום בעל בטן לבנה ופס חום לאורך החזה. אורכו הממוצע 25-38 ס"מ ואורך הזנב 20–99 ס"מ.
הסמור נחבא מאוד אל הכלים ולא ידוע עליו הרבה. הוא צייד שטורף יונקים קטנים כמו עכברים או עופות ביערות וחי כנראה בין העצים ולא על קרקע היער.
לסמור מצב שימור טוב ואיננו בסכנת הכחדה כרגע.

== מיון ==
לסמור האמזונאס שני תת-מינים:
* M. a. africana
* M. a. stolzmanni

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/details/14025/0 סמור האמזונאס] באתר [http://www.iucnredlist.org הרשימה האדומה של IUCN]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנסלם גאייטאן דמארה
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:ונצואלה: יונקים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1818
דפוס האלטר

דפוס הַאלטֶר (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: האלטער) היה בית דפוס עברי מיסודו של מאיר יחיאל האלטר שפעל בעיר ורשה משנת תרמ"ג ועד תרע"ז–1917 לפחות, עיקר שנותיו בבעלותם של האלטר ומאיר אייזנשטאט ולאחר מכן בבעלות בנו של האלטר, אברהם יצחק האלטר, ושותפיו.

==היסטוריה==
מאיר יחיאל נולד לאביו לזר האלטר (האלטער) כשהיה בן 70 ולאמו שרה שהייתה קרוב לגיל 40 ובת זוגו השנייה של לזר. נכנס לעסקי הדפוס בעיר ורשה שבפולין הרוסית דרך נישואים. בשנת תר"ם קיבלו לרשותם האלטר וגיסו (אחי-אשתו) אהרן מרדכי זיסברג את בית הדפוס שייסד בוורשה בשנת תרי"ט חותנו של האלטר, נתנאל דוד בן משה צבי זיסברג (זיסבערג).

כעבור שנים אחדות, בשנת תרמ"ג, פתח האלטר בית דפוס חדש ברחוב מילא (Miła) 4 או נָאלֶווקי 23, וב-1 ביולי 1893 (תרנ"ד) נכנס לשותפות עם מאיר אייזנשטאט (אייזענשטאדט) והשניים פתחו בית דפוס ברחוב נאלווקי 7. הספרים שסידרו הודפסו בדפוס א' ברגר (בערגער).

מאיר יחיאל האלטר היה יהודי אורתודוקסי למדן. הסַּדָּרים בבית הדפוס שלו היו יהודים חרדים, ואלה שלמדו את המקצוע בבית הדפוס שלו היו על פי רוב בחורי הישיבות בני המשפחות החרדיות ביותר בוורשה והעיירות שסביבה.
בית הדפוס היה בבחינת מרכז לא-רשמי של האורתודוקסיה היהודית שהתהוותה אז.

להאלטר היו בת בשם לאה ושני בנים, אברהם יצחק ור' יודל, שגם הם הדפיסו ספרי קודש וחול.
בעשור הראשון של המאה ה-20 נאלצו האלטר ואייזנשטאט לוותר על בית הדפוס ולמסור אותו לידי בנו של האלטר, אברהם יצחק האלטר, שהיה עד אז סדר בדפוס הצפירה. הסיבה לכך הייתה שבית הדפוס פרסם ספר מאת מחבר עלום-שם על הפוגרומים ברוסיה באותה תקופה, שבו נכללו גם פרקים מהפואמה "בעיר ההריגה" לח"נ ביאליק; האלטר הועמד למשפט ונגזרו עליו הגליה וסגירת בית הדפוס.

א"י האלטר פתח את בית הדפוס בשנת תרס"ה ברחוב נוֹבוֹליפּקי 29 עם שני שותפים: ברוך דוד ארנסט ויצחק צוקרפיין. הסַּדָּר הראשי והמפקח היה יעקב בנטשקובסקי. בית הדפוס פעל במתכונת זו עד שנסגר בשנת תרע"ו–1915, בעת מלחמת העולם הראשונה.

בשנת תרע"ז נפתח שוב בית הדפוס של אברהם יצחק האלטר בשותפות עם רוֹם (ראָם). המגיה-המשגיח היה מנחם מנדל הורביץ והסַּדָּר היה שלמה האלטר, בנו של אברהם יצחק.
ככל הנראה בית הדפוס לא הוסיף לפעול עוד זמן רב. שקיעתו אירעה על רקע התגברות פעילותם של בתי הדפוס של העיתונים היידיים והעבריים בפולין.

==האלטר וצאצאיו==
מאיר יחיאל האלטר נפטר ב-9 בספטמבר 1917.
בנו אברהם יצחק נספה בשואה ב-1942.

לאברהם יצחק ואשתו רחל בת אהרן פאסירשטיין חסיד גור היו 5 ילדים:
* שלמה האלטר (נולד 1905) אשתו פרל בת אברהם רוטשטיין. שרד את המלחמה, הוסיף לעסוק בדפוס בצרפת, ונפטר ב-1963. ובנם הוא הוא הסופר היהודי-צרפתי מאיר יחיאל (מארק) האלטר מחבר הספר "זיכרון אברהם".
* רגינה (נולדה 1906) אשת ישראל. גרו בארגנטינה ולהם בן בשם מרקוס.
* דוד האלטר (נולד 1907) אשתו הלן וחי בצרפת. היה לו בית מלאכה קטן לייצור ארנקים וחגורות מעור ולהם בן בשם פישל.
* שמואל האלטר (נולד 1908) גר באירופה והפיץ שם את השפה החדשה אספרנטו.
* טופסיה (נולדה 1909) אשת מונייק וילדיהם עזרא ומשה מתו בגטו וורשא.

==לקריאה נוספת==
* 
* פרקים: ביטאון האקדמיה העברית באמריקה, ד (תשכ"ו), עמ' 351, 359.

==הערות שוליים==

האלטר
האלטר
קטגוריה:ורשה
קטגוריה:יהדות פולין
ריסנית

רִיסָנִית (שם מדעי: Ciliate) היא קבוצה של חד-תאיים איקריוטיים, המאופיינים באברונים דמויי שערות המזדקרים מהתא ונקראים ריסים או ריסונים (cilia) או ביחיד ריסון (cilium). המבנה של הריסים דומה לשוטון, אך הם קצרים יותר, רבים יותר ונעים בתנועת גל שונה מאשר השוטון. הריסים משמשים לשחייה, זחילה, היצמדות, אכילה ותחושה.

הריסניות הן קבוצה חשובה בפרוטיסטים ונפוצה כמעט בכל מקווה מים: שלוליות, נחלים, אגמים, אוקיינוסים או אדמה לחה. במדע מתוארים כ-3,500 מינים שונים כאשר ההערכה היא שהמספר האמיתי קרוב ל-30,000. גודלם נע בין µm10 ל-4mm.

אחד המינים הנפוצים והמוכרים הוא הסנדלית.

כמו רבים מהחד-תאיים האיקריוטיים הריסניות מתרבות הן ברבייה אל-זוויגית, בחלוקה, והן ברבייה זוויגית.

דיאגרמה של ריסניות
הריסניות מציגות דוגמאות ייחודיות בעולם החי של ארגון החומר הגנטי. בתאי הריסניות יש שני גרעינים. הגרעין הקטן, או גרעין הנבט, המכיל את כל החומר הגנטי, ומשמש רק לרבייה זוויגית, והגרעין הגדול, או גרעין הגוף, שהוא יותר גדול והוא מכיל רק את החומר הגנטי הדרוש לפעילות של התא. בכל חלוקה ברבייה אל-זויגית החומר בגרעין הנבט מתחלק במדויק אך בגרעין הגוף חלים שיבושים והפחתות כך שאחרי כמה מאות חלוקות התא מזדקן ותפקודו משתבש. בשלב הזה מתבצעת רבייה זוויגית. גרעין הנבט מתחלק כמו בחלוקת הפחתה לשני גרעינים בעלי סט כרומוזומים יחיד. שני תאי ריסנית נפגשים ומחליפים ביניהם אחד מהגרעינים המופחתים וכך, בצורה דומה ליצורים האחרים, מתקבל אצל כל אחד מההורים גרעין "מופרה" אחד, כאשר כל הורה תורם מחצית מהחומר הגנטי של הצאצא. במקביל, תא הגוף הישן נהרס. לאחר ששני תאי ההורים נפרדים, מתחלק הגרעין המופרה לשני תאים – לתא נבט ולתא גוף חדש אשר החומר הגנטי ה"מיותר" שבו נהרס ונמחק והחומר הנותר מאורגן ומסודר מחדש. נוצרת ריסנית צעירה, ותהליך הרבייה בחלוקה מתחיל מחדש. הרבייה הזוויגית אינה מיועדת להתרבות אלא ליצירת תא גוף חדש.

עוד תכונה ייחודית לריסניות היא החלוקה לכרומוזומים. החומר הגנטי בגרעין הנבט מחולק לכרומוזומים אחדים ומופיע בשני עותקים, כמו אצל מרבית היצורים. בגרעין הגוף לעומת זאת הוא מחולק לכרומוזומים רבים, וכל אחד מהם יכול להופיע בעותקים רבים. למין אוקסיטריכה טריפאלאקס (Oxytricha trifallax) יותר מ-20,000 כרומוזומים ומספר העותקים שלהם יכול להגיע עד ל-200,000.

אחד המינים המיוחדים הוא הריסנית טֶטְרַהִימֶנָה (Tetrahymena thermophila). לריסנית זו, אין שני מינים זווייגים אלא שבעה זוויגים שונים. כל אחד מהם יכול להתרבות עם כל אחד מהאחרים אך לא עם עצמו. המין של כל צאצא נקבע באופו אקראי לגמרי, ללא שום קשר להורים, ונעשה תוך כדי הסידור החדש של הכרומוזומים שבגרעין הגוף.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ד"ר גל חיימוביץ', [https://davidson.weizmann.ac.il/online/sciencenews/הריסנית-עם-אלפי-הכרומוזומים הריסנית עם אלפי הכרומוזומים, מכון דוידסון]
* נועם לויתן ויונת אשחר, [https://www.hayadan.org.il/seven-genders-of-the-sepa-asset-150713 שבעת המינים של הריסנית], הידען

קטגוריה:פרוטיסטה
וולים אנטרטיינמנט

וולים אנטרטיינמנט (באנגלית: Woollim Entertainment, בקוריאנית: 엔터테인먼트 울림) היא חברת תקליטים ובידור דרום קוריאנית שנוסדה בשנת 2003. החברה משמשת כבית לאמנים כמו Nell, אינפיניט ,Rphabet,לאבליז, Jisun, Joo, טייסטי. ולשחקן קים מין-סוק. באוגוסט 2013, החברה התמזגה עם החברה S.M. Culture and Contents Co., Ltd שהיא חברת בת של S.M Entertainment.

==אומנים==

===אומנים מקליטים===
====קבוצות ====
* נל
* אינפיניט
* Rphabet
* לאבליז

====תת להקות ופרויקטים====
* אינפיניט H
* אינפיניט F
* טוהארט

====זמרי סולו====
* Jisun
* בייבי סול
* סונג-קיו
* יו ג'י-הא
* ג'ין
* Joo
* וו-יון

===שחקנים ושחקניות===
* Choi Sung-yoon
*Joo
* קים מין-סוק
* אל (אינפיניט)
* סונג-קיו (אינפיניט)
* Lee Dae-yeol
* הו-יא (אינפיניט)
* סונג-יאול (אינפיניט)
* וו-יון (אינפיניט)
* יו ג'י-הא (לאבליז)

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תקליטים דרום-קוריאניות
פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין

צילום אווירי של פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (באנגלית: Research Park at the University of Illinois at Urbana-Champaign) הוא מתחם מחקר ופיתוח בחלקה הדרום-מערבי של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בעיר שמפיין, אילינוי בארצות הברית. הפארק מהווה מרכז מחקרי לטכנולוגיה עילית וכולל חברות הזנק ומחקר ופיתוח של חברות ממוסדות. למעלה מ-90 חברות פועלות בפארק וביניהן אנהאוזר-בוש, קטרפילר, ג'ון דיר ועוד. 

פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי משלב אלמנטים עסקיים ואלמנטים מחקריים מתוך אוניברסיטת אילינוי. חוקרים מהאוניברסיטה נעזרים בפארק המחקר כדי לפתח, לייצר ולמסחר פטנטים מדעיים פרי מחקרם. חברות פרטיות מקבלות גישה לכוח העבודה הסטודנטיאלי והמחקרי של האוניברסיטה. מאז הקמתו של הפארק למעלה מ-202 חברות פעלו בשטח המתחם והעסיקו למעלה מ-1,500 עובדים ומתוכם כ-450 סטודנטים מתמחים. תפוקת כח האדם והפעילות המסחרית של הפארק מהווה נדבך חשוב בפיתוח הכלכלה של מרכז אילינוי. תפוקתו הכלכלית של הפארק עומדת על קרוב ל-170 מיליון $.

==חממת אנטרפרייז וורקס==
בניין חממת אנטרפרייז וורקס בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
אינקובטור אנטרפרייז וורקס (באנגלית Enterprise Works Incubator) הוא חממה לפיתוח מיזמי הזנק עבור חוקרים, סטודנטים וחברי פקולטה של אוניברסיטת אילינוי. המרכז מנוהל על ידי אוניברסיטת אילינוי ומציע שטח למיזמים שונים הכולל מעבדות, משרדים ושטחי מחקר ופיתוח. בנוסף המרכז מציע למפתחים שירותי ייעוץ שונים הכוללים את תוכנית "יזם הבית" של החממה הכוללת שבעה יזמים מנוסים המאמנים ומדריכים יזמים חדשים. בנוסף מציעה החממה שטח ציבורי המאפשר ליזמים השונים הזדמנויות להתרשת, לשתף רעיונות ולשפר את מוצריהם ביחד.

==היסטוריה==
בניין חברת [[ג'ון דיר בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי]]
הקמת הפארק אושרה על ידי חבר הנאמנים של אוניברסיטת אילינוי בנובמבר 1999 והנהלתו הורכבה רשמית בחודש מרץ של שנת 2000. אוניברסיטת אילינוי חברה לחברת ההחזקות פוקס\אטקינס אשר חכרה את השטח החקלאי שעליו יועד הפארק מהאוניברסיטה והיא החברה הבונה ומתחזקת את מבני הפארק מאז. הפארק פתח את שערי הבניין הראשון במתחם בשנת 2001 וכיום חולש על שטח של 800 דונם. בשנת 2003 העניקה מדינת אילינוי מענק לאוניברסיטה להקמת חממת אנטרפרייז וורקס לקידום יוזמות הזנק במסגרת פעילות הפארק. הבניין נחנך והחל את פעילותו בשנת 2004. פיתוח הפארק תורם לתקציב מדינת אילינוי 4.1 מיליון$ בכספי מיסים מדי שנה והכנסות המיסים מעלויות הבנייה מאז הקמת הבניין הראשון מוערכת בכ-7.2 מיליון$ נוספים. מספר החברות הפעילות בפארק עלה בהדרגה. בשנת 2013 פתחו אנהאוזר-בוש ודאו כימיקלים מעבדות בפארק. בשנת 2015 קטרפילר, אבווי ואמראן, חברת החשמל המקומית של המערב התיכון, פתחו מעבדות בפארק.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150905052418/http://researchpark.illinois.edu/ אתר פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באנגלית]

קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:אילינוי: מבנים
קטגוריה:אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
אוגר יער הררי

אוגר יער הררי (שם מדעי: Drymoreomys albimaculatus) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת אוגרי העולם החדש החי רק באזורים קטנים של היער האטלנטי בברזיל, במדינות סאו פאולו וסנטה קטרינה ונטען שגם בפרנה. מאז 1992 היו דיווחים על מכרסם כמותו בסאו פאולו, אך הוא לא תואר בטבע עד 2011.

נפוץ בעיקר ביערות הגשם של הרי סיירה דה מאר בטווח 1,200-650 מטר, אך תפוצתו אינה סדירה ופגיעה מעט והוא כנראה במצב קרוב לסיכון. הוא קרוב משפחתם של האוגרים והנברנים ונחשב למקורב למין Eremoryzomys polius החי בפרו באזור הרי האנדים.

== מאפיינים ==
אוגר יער הררי הוא מכרסם בינוני שמשקלו 44-64 גרם, אורכו 1222-139 מ"מ ואורך זנבו 140-175 מ"מ. יש לו בעל פרווה ארוכה בצבע תום עד אדמדם-צהבהב או אפור עם כתמים והבטן לבנה. הוא בעל אצבעות ורודות ארוכות עם שיער חום עליהם והזנב חום ומסתיים בציצה לבנה.

למכרסמים אלה גולגולת ושיניים מוארכות מעט ואינם מזכירות אוגרים רגילים. האוזניים קצרות אך העיניים גדולות והוא מומחה בטיפוס.

הוא חי רק ביערות ההרריים האטלנטים והוא מעדיף יערות טרופיים אך יכול לחיות בכל מיני סוגי יערות נמוכים יותר. למרות שהם מומחי טיפוס על עצים רוב חייהם הם נמצאים על הקרקע. כנראה שהם מתרבים כל השנה. כמו רוב האוגריים הוא אוכל כל המתבסס בעיקר על זרעים למאכל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://focusingonwildlife.com/news/saving-the-atlantic-forest-would-cost-less-than-titanic/ אוגר יער הררי] בfocusingonwildlife

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוגריים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: מינים אנדמיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2011
מארה פטגונית

מארה פטגונית (שם מדעי: Dolichotis patagonum) היא מין של מארה ממשפחת הקביתיים החיה בדרום אמריקה בפמפס של ארגנטינה וברוב חלקי פטגוניה. היא מין מכרסם צמחוני המזכיר ארנבת והיא בעלת רגליים ארוכות העוזרות לה להימלט מטורפים. למארה קרובת משפחה אחת - מארת צ'אקו.

המארה מזכירה ארנבת והיא בעלת אוזניים ארוכות, גפיים ארוכים ורגליים אחוריות חזקות עם 4 טפרים דמויי פרסות ברגליים האחוריות ו-3 בקדמיות. הפרווה רכה וחומה-אדמונית והזנב כמעט בלתי נראה. אורכה של המארה 69-75 ס"מ ומשקלה 8-16 ק"ג. היא קרובת משפחה של הגדול במכרסמים הקפיבארה.

אלו הם חיות צמחוניות לגמרי והם ניזונים בעיקר מעשבים הצומחים בפמפס כמו: Chloris, Pappophorum, Trichloris ועוד מינים וכן מפירות וירקות. הם יאכלו גם עשבים מלחים יותר.

המארות חיים בקבוצות קטנות העוזרות להם להבחין בטורפים ולברוח בזמן. הטורפים העיקריים הם: פומה, זאב הרעמה, גריזון גדול, חתול הפמפס ושועלים שונים וכן עופות דורסים.

==קישורים חיצוניים==

זוג מארות עם צאצאיהם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אברהרד אאוגוסט וילהלם פון צימרמן
קטגוריה:קבייתיים
קטגוריה:ארגנטינה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בפמפס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1780
קרול קיי

קרול קיי (נולדה 24 במרץ 1935, אוורט, וושינגטון, ארצות הברית) היא בסיסטית יהודיה-אמריקאית, אשר נמנית עם מוזיקאי האולפן הפוריים ביותר אי פעם. היא ניגנה בכ-10,000 מפגשי הקלטה לאורך קריירה בת כ-55 שנה.

כנגנית הקלטות, שימשה קיי בסיסטית ברבות מההפקות של פיל ספקטור ובריאן וילסון בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. למשל, היא ניגנה גיטרה בלהיט La Bamba, ניגנה בס בלהיטים של סיימון וגרפונקל ובפסקולים מאת קווינסי ג'ונס ולאלו שיפרין. אולי האלבום הידוע ביותר שבו השתתפה קיי הוא Pet Sounds של הביץ' בויז.

== ביוגרפיה ==
קיי נולדה בעיר אוורט, למוזיקאים המקצוענים קלייד ודוט סמית'. היא גדלה בעוני ובגיל 14 החלה ללמד גיטרה לצורכי פרנסה. לאורך שנות ה-50, ניגנה קיי גיטרת ג'אז וביבופ בעשרות מועדונים באזור לוס אנג'לס עם להקות שונות. אחרי שניגנה עם סם קוק בשנת 1957, הפכה לנגנית אולפן מבוקשת, והתמחתה בנגינה על גיטרה בס.

לאורך שנות ה-60 ניגנה קיי בס בחלק ניכר מלהיטי מצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, על אף שלא הייתה מוכרת לקהל הרחב.

קיי עבדה עם מפיקים מוזיקליים מובילים בלוס אנג'לס בעשורים הללו, ובהם מישל לגראנד, אלמר ברנסטין, דייוויד רוז, ג'ון ויליאמס, ועוד. היא ניגנה בס בכמה מלהיטי להקת המאנקיז, ועבדה על פסקולים של סטיבן ספילברג הצעיר. קווינסי ג'ונס התרשם ממנה עד כדי שכתב באוטוביוגרפיה שלו משנת 2001 כי "נשים כמו [...] נגנית הבס קרול קיי [...] יכולות לעשות כל דבר, ומשאירות את הגברים הרחק מאחוריהן."

קיי ניגנה בשירי הנושא של סדרות טלוויזיה אמריקאיות, כגון משימה בלתי אפשרית, מ.א.ש, קוג'ק, ספינת האהבה, איירונסייד, בוננזה, אשת חיל, ומשפחת קוסבי.

בשנת 1969 חיברה ספר לימוד לנגינה בגיטרה בס, בשם How To Play The Electric Bass, ולאחריו חיברה ספרים ותקליטורים נוספים להוראת נגינה. היא העניקה שיעורים פרטיים לאלפי תלמידים לאורך השנים.

עקב דלקת פרקים, פרשה קיי מעבודת אולפן במהלך שנות ה-70, אך לימים חזרה לפעילות באולפן, בהופעות ג'אז, ובהוראה.

באמצע שנות ה-60 ניגנה קיי בגיטרת 12 מיתרים בהקלטת האלבום Freak Out! של פרנק זאפה. היא ניגנה בכמה שירים גם באלבום שאחריו, אך סירבה להמשיך, באומרה שהיא מסתייגת מן המלים של חלק מהשירים. לימים סיפרה קיי שזאפה היה חביב וגילה הבנה להסתייגויותיה, והם נפרדו כידידים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:בסיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:בסיסטים יהודים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
מארת צ'אקו

מארת צ'אקו (שם מדעי: Dolichotis salinicola) היא מין של מכרסם ממשפחת הקביתיים וקרובתה של המארה הפטגונית הגדולה והמפורסמת יותר ממנה.

מארה זו חיה בערבות הקוצניות בחבל גראן צ'אקו ומכאן שמה. הם נפוצות בטבע בארגנטינה, פרגוואי ובוליביה. הם חיים בערבות ביום ובלילה נחים במאורות באדמה.

==תיאור==
מארת צ'אקו קטנה מקרובתה והיא מגיעה לאורך 40–50 ס"מ ולמשקל של עד 4 ק"ג בממוצע. האוזניים קטנות ובולטות הרבה פחות והיא פחות רצה ויותר מתחפרת מקרובתה. בשאר הדברים היא מזכירה מאוד את קרובתה.

כמו הקביה הפטגונית הם אוכלי צמחים הניזונים מצמחי הפמפס והם חיים בקבוצות קטנות בערך 4–5 פרטים ששומרים ומזהירים מטורפים. הם קרובי המשפחה של הקפיבארה והקביה ואינם קרובות לארנבות כמו שהם נראים.

לעומת המארה הפטוגנית, מארה זו איננה נמצאת בסכנת הכחדה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן בורמייסטר
קטגוריה:קבייתיים
קטגוריה:ארגנטינה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
מרמוסט גולדיי

מרמוסט גולדיי (שם מדעי: Callimico goeldii; ע"ש המגלה שלהם "אמיל גולדיי") הוא מין יחיד בסוגו של פרימט ממשפחת המרמוסטיים שבקופי העולם החדש החי בטבע ביערות באמריקה הדרומית.
== מאפיינים ==
קופים אלה חיים ביערות הטרופיים של בוליביה, אקוודור, קולומביה, ברזיל ופרו. הם שחורים או חומים כהים כמעט לגמרי, למרות שלעיתים יש פרטים עם גוונים לבנים, חומים או אדומים והם קטנים מאוד כשאר המרמוסטיים. אורכם הממוצע 20-23 ס"מ ומשקלם עד 500 גרם. זנבותיהם ארוכים בערך כמו גופם.

מרמוסט גולדיי נחשב למין מעבר בין משפחת הצבוסיים למשפחת המרמוסטיים.

המרמוסיים חיים בחבורות מעורבות של זכרים ונקבות. הנקבות יכולות להתרבות פעמיים בשנה, אך ממליטות גור אחד המטופל על ידי כל בני החבורה. הם יכולים לחיות בשבי עד 10 שנים. לעיתים הם חיים יחד עם קופי הטמרין הקרובים אליהם.

המרמוסטים הם אוכלי כל כמו שאר הקופים והם ניזונים מצמחים, פירות כמו התאנה, חרקים, עכבישים, זוחלים קטנים וביצים. הם מחפשים את האוכל בין סבכי העלים והשיחים והם נחבאים אל הכלים.

מרמוסט גולדיי נמצא בסכנת הכחדה, בעיקר עקב פגיעה ביערות בהם חי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1904
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:מרמוסטיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:פרו: יונקים
נורינקו

נורינקו (בסינית מפושטת: 中国北方工业公司 "איגוד התעשיות הצפוני של סין", באנגלית: Norinco) היא חברה סינית המייצרת רכבים, בעיקר משאיות, רכבים פרטיים ואופנועים, וכן מכונות, ציוד אופטי ואלקטרוני, ציוד ייעודי לשדות נפט, כימיקלים, חומרי נפץ ותחמושות, ונשק אזרחי וצבאי. נורינקו מעורבת גם בפרויקטים אזרחיים בתחום הבניין.

מחוץ לסין ידועה נורינקו בשל מוצרי ההי-טק שלה בתחומים הצבאיים, כולל מערכות תקיפה מדויקות, נשק וציוד תת-מימי, נשק נגד מטוסים ונגד טילים וכן מוצרי איסוף מודיעין, פצצות דלק, וציוד לפיזור הפגנות. היא מייצרת מגוון רחב של ציוד צבאי החל מנשק קל דוגמת QSW-06 המרגמה האוטומטית 2B9 Vasilek ועד למערכות טילים מתוחכמות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תעשיית נשק ברפובליקה העממית של סין
קטגוריה:חברות סיניות
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: תחבורה
קטגוריה:קצרמר חברות
וריאנה

וריאנה (; בפולנית: Orany, וממנה ביידיש: אוראַן) היא עיר בחבל הארץ האתנוגרפי דזוקיה בליטא, המשמשת כמרכז המנהלי של מחוז המשנה וריאנה במחוז אליטא שבדרום המדינה על הגבול עם בלארוס.

==היסטוריה==
העיר, שבתחילתה הייתה יישוב קטן, נקראת על שם הנהר וריאני העובר דרכה. האזור בו נמצאת העיר משופע ביערות ואגמים, הנוף והאוויר הפכו אותו לאזור קיץ, וגם משכו תיירות מרפא של חולי ריאות. במחצית השנייה של המאה ה-19 הוקמה באזור מסילת רכבת שחיברה את היישוב למערכת מסילות הרכבת והביאה להאצה בפיתוחו, ובשנת 1862 הוכרה וריאנה כעיר. הקהילה היהודית המקומית התפתחה מ-158 איש שנמנו בה ב-1847 ל-1473 בשנת 1897, מספר שהיווה יותר ממחצית מתושבי העיר.

ב-1915 התנהלו בסביבות וריאנה קרבות עזים כחלק ממלחמת העולם הראשונה והעיר ניזוקה קשות. לאחר המלחמה סופחה העיר לפולין ושמה שונה לאוראני, היא שכנה סמוך לגבול עם ליטא, במחוז וילנה-טרקאי. בשנת 1939 הוחזרה וריאנה לליטא.

ערב מלחמת העולם התגוררו באוראן כ-500 משפחות יהודיות, אך לאחריה הצטמצם מספרן בהדרגה: ב-1923 נותרו בה רק כ-300 משפחות, וב-1940 רק כ-240 משפחות. מרבית יהודי העיר היגרו לארגנטינה, ארצות הברית וארץ ישראל. רבה האחרון של הקהילה, הרב צבי בליימן נרצח בשואה עם בני קהילתו.

בשנת 1946 הוחזרו כ-2,000 פולנים שגרו בווריאנה לשטחי פולין ונותרו בה בעיקר ליטאים ורוסים. תהליך תיעוש מואץ בשנות ה-70 של המאה ה-20 תרם לפיתוחה של העיר ומספר תושביה גדל בקצב מהיר, שהגיע לשיאו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. ב-1989 היה מספר תושבי העיר 12,291 איש, אולם מאז הוא פוחת בהדרגה; ב-2001 גרו בה 10,845, וב-2011 הצטמצם מספר התושבים לכדי 9,240 בלבד.

== ערים תאומות ==

* 

==גלריה==
<gallery>
Varena savivaldybe.jpg|בניין המועצה האזורית
Varėna1.JPG
Varėna2.JPG|הספרייה העירונית
Varėna3.JPG
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 'אוראן (וואַראֶנא), מחוז אליטא', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 285 טור 2 ואילך (, תמונה 1487 ואילך).
** על השמדת יהודי אוראן: שם, כרך ד, עמ' 241 (שם, תמונה 1944)

קטגוריה:מחוז אליטא
קטגוריה:ליטא: ערים
ישראל מהרשק

ישראל מהרשק (9 באפריל 1900 – 15 ביוני 1948) היה חלוץ איש העלייה השלישית, ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב, שליח ההסתדרות ב"החלוץ" בליטא ולטביה, ומיוזמי ההתיישבות בנגב.

== תולדות חייו ופועלו ==
ישראל מהרשק נולד בריגה, אז חלק מהאימפריה הרוסית. עד גיל 17 למד ב"חדר", שמע שיעורים בתלמוד מפי מורה מיוחד, והשלים את ידיעותיו בגימנסיה. כבר בגיל צעיר היה פעיל בתנועת צעירי ציון.

ב-1917 יצא לרוסיה להמשיך את לימודיו ופעילותו בתנועת צעירי ציון. לאחר זמן קצר נאלץ להפסיק את לימודיו וגויס לצבא האדום, בו שירת בלנינגרד. על גדודו הוטל לאסוף מחוצות העיר את גוויות המתים, חללי טיפוס וכולרה. בעבודה זו דבקה בו מחלת הטיפוס. מהרשק חזר לריגה רצוץ ומדולדל בגופו. לאחר שנח בבית והחלים שב לפעילות ציבורית.

ב-1920 היה מזכיר הסניף הריגאי של צעירי ציון. באותה שנה עלה לארץ ועבד עם זאב ברזילי במזכירות מועצת פועלי תל אביב.

מהרשק היה בין אנשי חבורת "אחדות", שגרעינה יוצאי לטביה. תחילה עבדה הקבוצה בבנין בשכונת בורוכוב. ב-1922, כשהסתיימה העבודה בשכונת בורוכוב, עזב מהרשק את מזכירות מועצת פועלי תל אביב ועבר עם חלק מהקבוצה לירושלים, לבית הכרם, שם הקימה את ראשוני בתי השכונה מטעם המשרד לעבודות ציבוריות של ההסתדרות.

ב-1924 הגיע מהרשק עם קבוצת אחדות לגשר שבעמק הירדן והחל לעבד שם את האדמה. מהרשק היה אחד מהשניים או השלושה שבמשך כעשור ניהלו את המשא ומתן המפרך עם פיק"א על אופי ההתיישבות של המקום.

פעמיים היה שליח "החלוץ" בליטא מטעם ההסתדרות והקיבוץ.

מהרשק היה פעיל מרכזי במרכז החקלאי וריכז במסגרתו את הוועדה לנוער עולה ובניר שיתופי, ומיוזמי המפעל ההתיישבותי בנגב. כך כתב חיים גבתי ב"ישראל מהרשק: קובץ לזכרו":

נפטר בשנת 1948 בבית החולים בילינסון לאחר מחלה קשה, והובא למנוחות בבית העלמין אשדות יעקב. על שמו של מהרשק קרוי המבנה באשדות יעקב איחוד המכיל את הספרייה ואת חדר המוזיקה.

== חיים אישיים ==
ביתו תמר נישאה לרמטכ"ל לעתיד חיים בר-לב.

== לקריאה נוספת ==
* ישראל מהרשק: קובץ לזכרו, ארכיון קיבוץ אשדות יעקב איחוד, תש"ט

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.infocenters.co.il/gfh/notebook_ext.asp?book=55646&lang=heb&site=gfh ארכיון בית לוחמי הגיטאות] 
* [http://www.achvatadam.com/ayim/mem/Marshak.Yisrael.html אתר ההנצחה של קיבוץ אשדות יעקב איחוד]
* [https://www.facebook.com/barlev.omer/photos/pb.156632191145120.-2207520000.1441022484./588227531318915/?type=3&theater תמונה מדף הפייסבוק של עמר בר לב]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אשדות יעקב איחוד: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים באשדות יעקב איחוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1948
זרסאי

זרסאי (בליטאית: Zarasai ; שם העיר השתנה מספר פעמים לאורך ההיסטוריה) היא עיר בצפון-מזרח ליטא, העיר הגדולה ומרכזו המנהלי של מחוז משנה זרסאי במחוז אוטנה.

זרסאי מחזיקה בשיא הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בשעות היום בליטא, 38.5 מעלות צלזיוס שנמדדו בשנת 2014.

מילידי העיר: הצייר היהודי יודל פן, והגנרל פיוטר וראנגל.

בעיר התקיימה עד מלחמת העולם השנייה קהילה יהודית גדולה שבמסגרתה התנהלו שישה בתי כנסת וישיבה, בית ספר, בית חולים, מושב זקנים, ספריה, קופת גמ"ח וחוגים. בין רבני העיר היו האחים רבי לוי ורבי רפאל שפירא, הרב מאיר שלום הכהן והרב מרדכי פיינשטיין. רבה האחרון של זרסאי, הרב אליהו רזניק, נספה בשואה.

==שם העיר==
העיר מוקפת באגמים ונהרות רבים, שהקנו לסביבתה את השם "שווייצריה הליטאית" ומעובדה זו נגזרו רוב שמותיה השונים (Ežeras בליטאית: אגם). העיר מוכרת מאז השליש הראשון של המאה ה-16 בשם יזיורוסי (Jeziorosy) שמשמעה אגם. בשנת 1836 הוחלף שם העיר לנובו-אלכסנדרובסק לכבוד אלכסנדר בנו של הצאר דאז, ניקולאי הראשון, ושם זה היה בשימוש עד 1918. בליטא העצמאית שלאחר מלחמת העולם הראשונה נקראה העיר אֶזֶ'רַנִי (Ežerėnai, אף היא לקוחה מהמילה Ežeras) וכך הוא שם העיר ביידיש. השם הנוכחי זרסאי התקבל רק בשנת 1929.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 'אז'רני־זאראסאי (נובו־אלכסנדרובסק), עיר מחוז', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 286 טור 1 - עמ' 287 טור 1 (, תמונות 1488, 1499).
** על השמדת יהודי אז'רני זרסאי: שם, כרך ד, עמ' 242–243 (שם, תמונה 1945–1946)

קטגוריה:מחוז אוטנה
קטגוריה:ליטא: ערים
אוניברסיטת קנזס

אוניברסיטת קנזס (באנגלית: University of Kansas; בראשי תיבות: KU) היא אוניברסיטה ציבורית שהקמפוס הראשי שלה ממוקם בעיר לורנס שבמדינת קנזס בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1864 ולומדים בה כ-28,000 סטודנטים.

==מבנה וארגון==
האוניברסיטה כוללת מספר קמפוסים ברחבי קנזס ובמיזורי. הקמפוס העיקרי ממוקם בלורנס ומשתרע על פני כ-4 קילומטרים רבועים. קמפוסים נוספים ממוקמים בקנזס סיטי (מיזורי) בוויצ'יטה, בסלינה ובאוברלנד פארק.

==קולג'ים ובתי ספר==
באוניברסיטה פועלים בתי ספר והמרכזים הבאים:
* (1878)
* (1891)
* (1905)
* (1920)
* (1924)
* (1912, 1969)
* הקולג' לאמנויות חופשיות ומדעים
* בית הספר לחינוך ומדעי האדם
* בית הספר עיתונאות ותקשורת המונים ע"ש 
* בית הספר למקצועות הבריאות
* בית הספר למשפטים
* בית הספר לרפואה
* בית הספר למוזיקה
* בית הספר לסיעוד
* בית הספר לרוקחות
* בית הספר ללימודים מקצועיים
* בית הספר לרוקחות
* בית הספר לענייני ציבור ומינהל
* בית הספר לרווחה חברתית
* בית הספר לאמנויות

==ספורט==
תוכניות הספורט של האוניברסיטה זכו ב-14 אליפויות של ה-NCAA. התוכנית המצליחה ביותר היא כדורסל גברים בה זכתה הנבחרת בשש אליפויות (1922, 1923, 1952, 1988, 2008, 2022). מאמנה הראשון של הקבוצה היה ממציא משחק הכדורסל ג'יימס נייסמית'.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קנזס
קטגוריה:איגוד האוניברסיטאות האמריקניות
*