OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיליפסבורג (סנט מארטן)

פיליפסבורג היא העיר הגדולה ביותר ועיר הבירה של מדינת סנט מארטן. העיר ממוקמת על רצועה צרה של קרקע בין מפרץ גדול מלוח. העיר משמשת כמרכז המסחרי של האי סנט מרטין, ובזכותו סנט מארטין נכללת בחצי הדרומי. נכון ל-2011 ישנם באי 1,327 תושבים.

== היסטוריה ==
האי היה הראשון שסומן על ידי כריסטופר קולומבוס ב-11 בנובמבר 1493, אבל כבר היה שם יישוב שם לפני התגלית שלו. פיליפסבורג נוסדה בשנת 1763 על ידי ג'ון פיליפס, סקוטי, קפטן חיל הים ההולנדי. היישוב הפך במהרה מרכז עמוס של סחר הבינלאומי. שני המבצרים ההיסטוריים מעידים על החשיבות אסטרטגית של פיליפסבורג בסנט מארטן של ההיסטוריה: מבצר אמסטרדם ואת פורט ויליאם.

== גאוגרפיה ==
=== האקלים ===
אזור זה בדרך כלל משופע ונמצא בעונה היבשה. על פי מערכת מזג האוויר, פיליפסבורג בעלת מזג אוויר טרופי סוואנה.

== תיירות ==
אטרקציית הקנייה העיקריות וחזיות הרחובות היפים נמצאים בלב ליבה של העיר. גם נמל  פיליפסבורג הוא נמל מבוקר על ידי ספינות שיט רבות, ספינות כמו Celebrity Solstice, Crown Princess דיסני מג'יק, ומאז 2010 גם ספינות כגון Oasis of the Seas ו- Anthem of the Seas.

== תחבורה ==

בואינג 747-300 של קורסאייר אינטרנשיונל בנחיתה]]
הנמל מפורסם ברחבי העולם בשל היותו קרוב לחוף הים ותמונות מקרוב של נחיתת מטוסים, הנמל עצמו הפך עבור רבים סיבה בפני עצמה לבקר.

הדף סילון מהמטוסים יוצא וגורם ליצירת גלים מלאכותיים. עם זאת, הדפי הסילון פיזית מסוכנים כל כך שהצופים צריכים להזהר; הרשויות המקומיות צריכות להציב אזהרה על גדרות שדה התעופה כדי להודיע לאנשים על הסכנה של הדף סילון מהמטוסים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סנט מארטן
קטגוריה:ממלכת ארצות השפלה: יישובים
קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
סרט תעמולה

תמונה מתוך סדרת סרטי התעמולה האמריקאית "Why we fight", שנועדה לשכנע את הציבור האמריקאי בחשיבות השתתפותה של [[ארצות הברית במאבק בנאצים במלחמת העולם השנייה]]
סרט תעמולה הוא סרט קולנוע שיש בו צורה כלשהי של תעמולה. סרטי תעמולה עשויים להיות "עטופים" בדרכים רבות, אבל הם לרוב הם מוצגים כהפקות תיעודיות מתוסרטות, ולמעשה הם סרטים אשר הופקו על מנת לשכנע את הצופים בעמדה פוליטית ספציפית או על מנת להשפיע על דעת הקהל או ההתנהגות של הצופים; לעיתים קרובות הדבר נעשה באמצעות הצגת מידע באופן סובייקטיבי, ובמקרים רבים - מידע שנועד להטעות בכוונת תחילה את הצופים.

תעמולה יכולה להיות מוגדרת גם כיכולת "לייצר ולהפיץ מסרים פורים שלאחר שיזרעו, ינבטו בתרבויות אנושיות גדולות". עם זאת, במאה ה-20, נוצרה תעמולה "חדשה", שמקורה בצרכיהם של ארגונים פוליטיים שונים להעביר מסרים אשר עשויים "להשפיע על קבוצות אנשים רלוונטיות לשנות את עמדותיהן כך שיתאימו לאינטרסים שלהם [של הארגונים הפוליטיים]". סרט הקולנוע, אשר פותח בתחילה על ידי האחים לומייר בשנת 1896, סיפק אמצעי ייחודי המאפשר גישה לקהלים גדולים בבת-אחת; הקולנוע היה אמצעי תקשורת המונים האוניברסלי הראשון, מאחר שהיה באפשרותו להשפיע על הצופים הן כיחידים והן כחלק מקהל רב, מה שהפך אותו במהירות לכלי בידי ממשלות וארגונים לא-מדינתיים לצורך העברת מסרים אידאולוגיים הרצויים להם. כפי שננסי סנואו מציינת בספרה, Information War: American Propaganda, Free Speech and Opinion Control Since 9-11: "התעמולה מתחילה במקום שבו החשיבה הביקורתית מסתיימת".

==קולנוע ככלי תעמולה==
הקולנוע הוא אמצעי תקשורת ייחודי בכך שהוא משלב תמונות, תנועה, וצליל באופן מציאותי, תוך כדי שהוא יוצק משמעות לכל אלו, ככל שסיפור המתואר מתקדם. שלא כמו צורות אמנות רבות אחרות, סרט קולנוע מייצר תחושה של דחיפות. היכולת של הקולנוע ליצור אשליה של חיים ושל מציאות, המתפתחים לנגד עינו של הצופה, נקודות מבט לא ידוע על העולם, הם הסיבה לכך שסרטי קולנוע, במיוחד אלה שמציגים תרבויות לא ידועות או מקומות לא מוכרים, נתפסים כייצוגים מדויקים של החיים.

מספר אקדמאים חוקרי קולנוע ציינו את יכולת האשליה הגדולה של הקולנוע. דז'יגה ורטוב טען במניפסט שלו משנת 1924, "The Birth of Kino-Eye" כי "נקודת המבט הקולנועית היא אמת קולנועית". כלומר, על פי פרפרזת הילמאר הופמן, בסרט הקולנוע, רק מה שהמצלמה "רואה" - קיים; ואילו הצופה - הוא חסר פרספקטיבות נוספות, ומסכים לתפוס את התמונה המוצגת בפניו כמציאות.

סרטים הם כלי תעמולה יעילים כי הם מציגים ומבססים סמלים חזותיים של מציאות היסטורית ותודעה, מגדירים את עמדות הציבור של התקופה בה הם צולמו, מגייסים אנשים למען מטרה משותפת, או מושכים את תשומת לבם למטרה שלא היו מודעים לה. סרטים פוליטיים והיסטוריים מייצגים, משפיעים ויוצרים תודעה היסטורית והם מסוגלים אף לעוות אירועים, מה שהופך את הקולנוע למדיום משכנע ואולי לא אמין.

==ראו גם==
* ספין תקשורתי

==קישורים חיצוניים==

* 
<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20150101064314/http://americanimage.unm.edu/propagandafilmmaker.html Propaganda Filmmaker: Make Your Own Propaganda Film]
* [https://web.archive.org/web/20170515225605/http://www.propagandacritic.com/gallery/ PropagandaCritic Video Gallery]
* [http://www.therealnews.com/t2/index.php?option=com_content&task=view&id=33&Itemid=74&jumival=657 Empire-Hollywood: Chronicler of War], a look at the Pentagon's influence on the film industry (2 videos 15:53 from The Real News)
</div>

==הערות שוליים==

תעמולה
תעמולה
קטגוריה:תקשורת המונים
קטגוריה:תעמולה
ארבורטום

עצים בצבעי סתיו בארבורטום וסטונברט באנגליה

ארבורטום (בלטינית: Arboretum, מהמילה Arbor – עץ) הוא גן בוטני יערני – המתמקד באיסוף, תצוגה ומחקר של עצים או שיחים בלבד, ולא במיני צמחים קטנים כמו גן בוטני רגיל.

את המונח "ארבורטום" טבע לראשונה הבוטניקאי האנגלי ג'ון קלאודיוס לאודון בשנת 1833, אך גנים בוטניים מסוג זה התקיימו הרבה לפני כן. הפרעונים במצרים העתיקה היו הראשונים שנטעו עצים אקזוטיים ונהגו לגדל ולטפל בהם בגנים מיוחדים שטיפחו.

ישנם ארבורטומים המוקדשים לסוג מסוים של עצים או שיחים, כגון שיחי גפנים, עצי מחט, עצי אלון, או עצי ערבה. כחלק מתפקידם המדעי והמחקרי, חלק מגני הארבורטום כוללים גם משתלות וחדרי טיפול עבור עצים חולים או זקנים. לרוב, מעוצב ארבורטום בצורת סביבה טבעית או כפרית רגילה ומתפרש על פני שטח רחב.

הארבורטום הלאומי של ארצות הברית, שנמצא בוושינגטון, הוא אחד הגדולים בעולם, וכולל גם מוזיאון לעצי בונסאי וכמה גני גידול ואיקלום לאומיים. הוא נמצא בסמיכות לגן הבוטני של ארצות הברית.

== גני ארבורטום בישראל ==
בישראל מצוי ארבורטום ביער אילנות באזור השרון. הוא הוקם במהלך שנות ה-50 המוקדמות, ובשנת 1993 הכריז משרד החקלאות ביחד עם קק"ל על הגן בתור הארבורטום הלאומי של ישראל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.usna.usda.gov הארבורטום הלאומי של ארצות הברית]
* 

*
פרץ וזאן

פרץ וזאן הוא מנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה לשעבר.

== ביוגרפיה ==
וזאן שירת בצה"ל כקצין בפיקוד העורף, בשנים 1993–1998 שימש מפקד מחוז לכיש. בהמשך שימש ראש ענף מבצעים במטה פיקוד העורף. בספטמבר 2002 מונה למפקד מחוז הדרום ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2005. השתחרר משירות הקבע בדרגת אלוף-משנה ובשירות המילואים ממלא תפקיד ברשות החירום הלאומית.

לאחר שחרורו מונה ב-2006 למנהל מחוז דרום בשירות התעסוקה, ב-2008 מונה למנהל מחוז דן וכיהן בתפקיד עד 2014. בינואר 2016 מונה למנכ"ל משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, תפקיד בו כיהן עד ינואר 2019.

בין השנים 2016-2020 כיהן וזאן כיו"ר הישראלי של קרן המחקרים ישראל-גרמניה (GIF).

וזאן בעל תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ובלוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בהצטיינות במדיניות ציבורית מאוניברסיטת בר-אילן.

== חיים אישייים ==
וזאן נשוי ואב לשניים, מתגורר בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מפקדי מחוז דרום בפיקוד העורף
קטגוריה:מנכ"לי משרד המדע והטכנולוגיה
אינגריד פלדמן

אינגריד פלדמן (בהולנדית: Ingrid Feldman; נולדה ב-23 ביולי 1973) היא דוגמנית עבר הולנדית-ישראלית.

==קורות חיים==
פלדמן נולדה בהולנד, בעיירה שעל יד הגבול עם גרמניה. ב-1991 נבחרה למלכת היופי של הולנד. אך לאחר מכן נלקח ממנה תארה, משום שהתגלה, שהייתה נשואה באותו זמן.

היא הגיעה לישראל בגיל 20, בעקבות בן זוגה הישראלי. בזמן שהייתה בחוף הים, גילה אותה צלם, והיא חתמה חוזה עם סוכנות לוק.

פלדמן הופיעה בעשרות תצוגות אופנה בישראל, בין היתר של חברת האופנה הישראלית "קסטרו", ועברה הדרכה אצל סמדר גנזי. 

ב-2005 הצטלמה למגזין בגדי הים של "בלייזר".

היא התפרסמה בטלוויזיה כאחת מנערות "גלגל המזל". ב-1999 גילמה דוגמנית בסדרה "רמת אביב גימל", באותה שנה באירוויזיון שהתקיים בישראל, הופיעה בסרטונים בין השירים. ב-2008 החלה לשמש כפרזנטורית של רשת אופנת הנשים לורד קיטש.

פלדמן עובדת כמאפרת מקצועית. פועלת גם כציירת בסגנון ריאליסטי, מציירת בעיקר נופים ימיים, טבע דומם ולאחרונה (2023) בעלי חיים. ציוריה נסחרים ומוצגים בתערוכות. כתחביב היא לומדת תיפוף.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://blinker.co.il/%D7%A6%D7%A4%D7%95%D7%9F-1-%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA-%D7%A0%D7%94%D7%A8%D7%99%D7%94/%D7%AA%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%AA-%D7%95%D7%A4%D7%A0%D7%90%D7%99-%D7%91%D7%A6%D7%A4%D7%95%D7%9F-1-%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA-%D7%A0%D7%94%D7%A8%D7%99%D7%94/%D7%A0%D7%94%D7%A8%D7%99%D7%94-%D7%AA%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%9B%D7%AA-%D7%A6%D7%99%D7%95%D7%A8%D7%99-%D7%A9%D7%9E%D7%9F-%D7%9E%D7%A8%D7%94%D7%99%D7%91%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%9C-%D7%94%D7%90%D7%9E%D7%A0/366209/ תערוכה של אינגריד פלדמן וליאור קימל]
* [https://web.archive.org/web/20160910224608/http://www.yofi.info/site/detail/detail/detailDetail.asp?detail_id=515325 אינגריד פלדמן], באתר "יופי"
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20051219041425/http://www.eonline.co.il/facts.asp?id=702]
* [http://www.news1.co.il/Archive/0020-D-173633-00.html]

קטגוריה:דוגמניות הולנדיות
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:מאפרות ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות הולנד
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:דוגמנים הולנדים
קטגוריה:מאפרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
הלן דורון

בית הלן דורון ב[[פארק תעשיות משגב]]
הלן דורון (נולדה ב-5 בנובמבר 1955) היא בלשנית בריטית-ישראלית, מייסדת שיטת הלן דורון ללימוד אנגלית.

דורון נולדה בלונדון ולמדה בלשנות וצרפתית באוניברסיטת רדינג. היא לימדה באוניברסיטת פואטייה ולאחר שסיימה את התואר השני, ייסדה את שיטת לימוד האנגלית הנקראת על שמה, שיטת הלן דורון. השיטה מלמדת אנגלית באמצעות שימוש במוזיקה, ובנוסף עושים המורים שימוש גם בשפת גוף ובפנטומימה במהלך הלימוד. דורון סיפרה שהיא קיבלה את הרעיון לפיתוח השיטה בכך ששמה לב שהמורים לאנגלית בבתי הספר יודעים ללמד רק דרך קריאה וכתיבה.

מחקרים אף הראו ששיטה זו היא אחת השיטות היעילות והמוצלחות ללימוד אנגלית כשפה זרה, בעיקר כמקצוע בחירה<ref></ref><ref></ref>.

במסגרת השיטה הזו למדו יותר משני מיליון ילדים בעולם. היא נלמדת כיום בכ-850 מרכזים ב-30 מדינות בעולם, בהן, תאילנד, סין, ניגריה, פולין, איטליה, אקוודור, רוסיה וישראל.

דורון מתגוררת בהררית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוראת האנגלית
קטגוריה:מועצה אזורית משגב: אישים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1980
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
Ghost (מיני-אלבום של סקיי פררה)

Ghost הוא מיני אלבומה השני של סקיי פררה אשר שוחרר ב-16 באוקטובר 2012 על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. המיני אלבום יצא כי אלבום הבכורה שלו עוקב לעיתים קרובות, עד אשר הוא יצא ב-2013 כ-Night Time, My Time. המיני אלבום מהווה שינוי מהשירים המוקדמים של פררה, אשר לרוב הכילו אלמנטים של דאנס-פופ. היא שיתפה פעולה עם המפיקים ג'ון בריאון, דב היינס, גרג קרוסטין, קאס מקומבס ואריאל רכטשייד כדי להגיע לסגנון הרצוי מבחינתה. המיני אלבום ברובו הוא סינת'פופ, למרות זאת הוא שונה מסגנונה השונה כי הוא מכיל גם אקוסטי, אינדי פופ וגל חדש.

Ghost זכה לביקורת מעורבות ממבקרי המוזיקה, אשר העריכו את הגיוון של האלבום, אבל היו חלוקים בנוגע ללכידות האלבום.

== רקע ==

אחרי שפררה שחררה את השירים "17", "One" ו"Obsession", פררה הודיעה על כך שאלבום הבכורה שלה ייצא ב-11 בינואר 2011. בסופו של דבר זה הוחלף במיני האלבום הראשון שלה "As If", אשר יצא לאור ב-22 במרץ 2011. בנובמבר 2011, פררה הודיעה על כך שאלבום הבכורה שלה ייצא ב-2012, והודיעה על כך שסינגל הבכורה ייצא בפברואר. מאוחר יותר, היא חשפה שהיא עובדת עם ג'ון בריאון, גרג קרוסטין ושירלי מנסון על האלבום התוכנית להוציא מיני אלבום בשם Ghost נחשפה על ידי האתר פיצ'פורק ב-30 באוגוסט 2012. תמונת המיני האלבום צולמה על ידי הדי סלימאן ופורסמה על ידי פררה דרך חשבון הטוויטר שלה ב-17 בספטמבר. למרות שהאלבום תוכנן לצאת ב-2 באוקטובר, בסופו של דבר הוא יצא ב-16 באוקטובר בקנדה ובארצות הברית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2012
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גרג קורסטין
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת קפיטול רקורדס
רעמסס השני (טנק)

רעמסס השני (ערבית: رمسيس 2; תעתיק מדויק: רמסיס 2) הוא שמה של השבחה מצרית לטנקי ה-T-54 הישנים אשר נמצאים בשירות צבא מצרים.

== רקע ==
במהלך שנים רבות היה מושתת חיל השריון המצרי על טנקי ה-T-54 הסובייטים מתוצרת ברית המועצות. לאור התיישנותם, והתקרבותה של מצרים למערב, החלה מצרים לקלוט נשק מערבי בעיקר מתוצרת אמריקאית, ובין היתר מצרים קיבלה מאות טנקי M60 פטון אמריקאים החל משנת 1979 ועד לשנת 1988, והם הפכו לעמוד השדרה של השריון המצרי. בשל כך, רצתה מצרים להחליף חלק מחלקי ה-T-54 לחלקים זהים לאלו של הפטון.

בשל העובדה כי הצבא המצרי רצה אחידות בדגמי הטנקים, במטרה להקל את הנטל הלוגיסטי, ומאחר וטנקי הפטון הוכחו כמוצלחים עבור המדינה. מצרים חתמה בשנת 1984 עם חברת בת של קרייזלר חוזה על שדרוג של הטנקים, שהיו עתידים להיקרא T-54E (משמעות ה-E היא Egypt). בשנת 1990 החלו הניסויים באב טיפוס, אך התוכנית התעכבה בשל רצון של מצרים לטנק מערכה חדש. לבסוף, לאחר עיכובים רבים, ההשבחה יצאה לדרך בשנת 2004, ועד לשנת 2005 נסתיימה ההשבחה שבמהלכה הושבחו 425 טנקים מצרים, שזכו לכינוי רעמסס השני (Ramses II).

== תהליך ההשבחה ==
למעשה, תותח הטנק והמנוע היו אמורים להיות מוחלפים לאלו של ה-M60A3 פטון, אך בסופו של דבר בחרה מצרים במנוע עוצמתי יותר.

=== מיגון ===
נוספו לוחות מיגון עבור הצדדים ובחזית וגם בצריח. הטנק צויד במערכת הגנה מפני איומים בלתי קונבנציונליים ונוספה לו מערכת מיזוג אוויר סטנדרטית, זאת בנוסף למערכת כיבוי אש אוטומטית ו-6 מדוכות עשן.

=== עבירות ===
המנוע בטנק הוחלף למנוע דיזל מדגם TCM AVDS-1790-5A לו הספק של , ותיבת הילוכים עם שישה הילוכים. נוספו צינורות פליטה חדשים ומכל דלק גדול יותר בנפח של 1,312 ליטר, שהאריך משמעותית את טווח הפעולה, אך גם את גודל הטנק, והוסיף גלגל נוסף למזקו"ם. כמו כן, הוחלף המזקו"ם למזקו"ם ויקרס, הזהה לזה שבטנק ה-M-60.

=== חימוש ===
תותח הטנק הוחלף לתותח הזהה לזה של ה-M60 פטון. תותח מדגם M-68, והוא למעשה נגזרת אמריקאית של תותח ה-L7 הבריטי, לו קוטר של 105 מ"מ וקצב אש של עד 10 פגזים בדקה. נוספה עבור התותחן מערכת ראיית לילה ומד טווח לייזר, כמו כן הוחלפו הפריסקופים של התותחן ומערכת בקרת האש הוחלפה לזהה לזו של טנק ה-M60A3. הטנק חמוש ב-34 פגזים בסך הכל. כמו כן, למפקד יש תקשורת רדיו עם טנקים אחרים.

לטנק חימוש משני בדמות מקלע מקביל 7.62 מ"מ עם 3,500 כדורים, מקלע כבד 12.7 מ"מ (0.5 אינץ') מדגם M2 בראונינג עם 200 כדורים ו-6 מדוכות עשן שבכל אחת שני רימונים למטרות מיסוך.

== ראו גם ==
* טירן (טנק)
* T-55/54

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טנקי מערכה
קטגוריה:צבא מצרים
קטגוריה:הנצחת רעמסס השני
יהושע הלר

הרב יהושע הלר (ה'תקע"ד, 1814 – כ"ג בסיוון ה'תר"ם, 2 ביוני 1880) היה רב ליטאי ודרשן ברוח תנועת המוסר, מתלמידיו הראשונים של מייסד התנועה, רבי ישראל מסלנט. שימש כמגיד מישרים (דרשן) בגרודנא ובווילנה ורבן של הערים פלאנגה וטלז. נודע בספריו "חוסן יהושע" ו"דברי יהושע" וחיבורים נוספים.

==ביוגרפיה==
נולד לרב אהרן הלר, משפחתו הייתה משפחת רבנים נודעת, בין אחיו: הרב יחיאל הלר, רבן של ערים רבות בליטא ומחבר "עמודי אור"; הרב ישראל הלר, רבה של קיידנוב; הרב מאיר הלר, רבן של טרקאי וקסטוקוביץ ובסוף ימיו דיין בווילנה.

למד אצל רבי דוד טביל ממינסק, תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין, ואצל אחיו הרב יחיאל הלר. בעת לימודיו בווילנה הכיר את רבי ישראל מסלנט ששכנע אותו ברעיונות תנועת המוסר. לאחר נישואיו לבתו היחידה של הצדיק הליטאי המפורסם בשם "ר' אליעזר מגרודנה", ישב ללמוד תורה בסמוך לבית הורי אשתו בגרודנה במשך שמונה עשרה שנים. הוא התמנה כמגיד מישרים של הקהילה היהודית הגדולה בגרודנה ושימש בתפקיד זה עד שנת ה'תרכ"ד, 1864, אז התקבל כרב בעיר פלאנגה, משרה שבה החזיק עשר שנים.

בשנת 1874, ה'תרל"ד, התמנה כרב העיר טלז, משרה שבה החזיק עד שנת 1879, ה'תרל"ט. הוא חיפש פרנסה אחרת כדי להיפטר מעול הרבנות וכבר בשנת 1878 השיג מינוי כמגיד מישרים של וילנה רבתי. הוא נסע לווילנה והחל לכהן בתפקידו החדש, אך כשחזר לטלז כדי לקחת את משפחתו לווילנה חלה במחלה קשה שאילצה אותו להתפטר מן המשרה החדשה ולהתמסר לטיפול בבריאותו. הוא נפטר בטלז ביום כ"ג בסיוון ה'תר"ם, 2 ביוני 1880.

==כתביו==
הרב הלר היה מפורסם בליטא כרטוריקן ובעל כישרון ספרותי, נחשב אחד מגדולי הדרשנים ומחבר פורה של ספרי מוסר ויהדות. חלק מפירושו על מסכת אהלות נחשב לבעל חשיבות רבה בפרשנות המסכת. הפירוש מצוטט על ידי פרשנים מסורתיים (כפירוש קהתי) ומהדורות מדעיות.
בין ספריו:
* 
* 
* 
* 
* (דפוס ראשון, וילנה תרכ"ב)
* 
* 

==לקריאה נוספת==
* דב כ"ץ, ר' יהושע הלר, פרק ל' בתוך: תנועת המוסר, ב, עמ' 329–344

==קישורים חיצוניים==
* 'הלר, ר' יהושע ב"ר אהרן', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 45 טור 2 (, תמונה 1243)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרודנו: רבנים
קטגוריה:וילנה: רבנים
קטגוריה:טלז: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:משפחת הלר
קטגוריה:ילידי 1814
קטגוריה:נפטרים ב-1880
הפיגוע בגזיאנטפ (אוגוסט 2016)

הפיגוע בגזיאנטפ היה פיגוע התאבדות שהתרחש ב-20 באוגוסט 2016, באולם אירועים בגזיאנטפ שבטורקיה. לפחות 50 בני אדם נהרגו בפיגוע ו-94 נפצעו.

==הפיגוע==
ב-20 באוגוסט 2016, בשעה 22:50, התפוצץ מחבל מתאבד ביציאה מאולם בגזיאנטפ שבטורקיה, בו התקיימה חתונה של כורדים. המחבל התפוצץ כאשר יצאו החוגגים לרקוד ברחוב. בכלי התקשורת הטורקיים דווח שבני הזוג שהתחתנו נמלטו לגזיאנטפ מהעיר הכורדית סירת השוכנת באזור רווי קרבות בין כוחות כורדיים לטורקיים.

נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן מסר כי 51 בני אדם נהרגו בפיגוע ו-69 נפצעו, בהם 17 במצב קשה. בין הנפגעים היה החתן, שנפצע באורח קל. למרות שאף ארגון לא נטל אחריות לפיגוע, האשים ארדואן את ארגון הטרור המדינה האסלאמית בביצועו. המחבל המתאבד היה ילד בן בין 12 ל-14.

זהו היה הפיגוע הקטלני ביותר בטורקיה מאז פיגוע ההתאבדות הכפול בהפגנה באנקרה באוקטובר 2015.

==הערות שוליים==

גזיאנטפ
גזיאנטפ
קטגוריה:גזיאנטפ
גזיאנטפ
קטגוריה:2016 בטורקיה
המלכודת (סרט)

המלכודת (אנגלית: Elephant Song) הוא סרט דרמה קנדי משנת 2014 בבימויו של צ'ארלס בינאם ובכיכובם של ברוס גרינווד, קסבייה דולן, קתרין קינר וקארי-אן מוס. התסריט הוא עיבוד קולנועי ממחזה באותו השם; את שניהם כתב ניקולס בילון. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2014. הסרט יצאה לאקרנים בישראל רק ב-18 באוגוסט 2016, בשם שונה מהשם המקורי.

==תקציר העלילה==
ד"ר טובי גרין (ברוס גרינווד) הוא פסיכיאטר עצמאי אשר נמשך בהדרגה לתוך משחק מוחות פסיכולוגי עם מייקל (בגילומו של קסבייה דולן), שאותו הוא מתשאל בנוגע להיעלמותו של עמיתו של גרין, ד"ר לורנס (קולם פאור). מייקל, גבר צעיר ומופרע, בנו של זמרת אופרה ואב מרוחק אותו הוא ראה רק פעם אחת, הוא בעל הילה של קסם על עצמו ומציג סימני רציונליות ואינטליגנציה שמושכים הרופא עמוק אל תוך העלילה, למרות אזהרותיה של האחות הראשית סוזן פיטרסון (קתרין קינר) כדי לשמור על מרחק מן המטופל.

מייקל מתאר בפני ד"ר גרין את נסיבות השהות הכפויה שלו בבית החולים הפסיכיאטרי, תוך כדי רמיזת ליחסי רופא-מטופל פסולים, וכן יחסי אהבה-שנאה מוזרות עם האחות הראשית. התכסיסים של מייקל כוללים גם ניסיון לנהל משא ומתן לשחרורו המוקדם מבית החולים, בתמורה למסירת פרטים אודות נסיבות היעלמותו של ד"ר לורנס. לאחר הופעתו של ד"ר לורנס הנעדר, מייקל משכנע את ד"ר גרין להעניק לו קופסת שוקולדים כפרס. בהיותו אלרגי לאגוזים, מייקל מת בידיו של הרופא והאחות הראשית לאחר שאכל מספר שוקולדים. זריקת אדרנלין וניסיונות ההחייאה של הרופא והאחות לא מצליחים להציל את חייו של מייקל.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|ברוס גרינווד 
|ד"ר טובי גרין
|
|-
|קסבייה דולן 
|מייקל
|
|-
|קתרין קינר
|סוזן פטרסון
|
|-
|קארי-אן מוס
|אוליביה
|
|}

==פרסים ומועמדויות==
{| width="90%" class="wikitable"
|-
! width="10%"| שנה
! width="35%"| פרס
! width="40%"| קטגוריה
! width="15%"| תוצאה
|-
| align="center" rowspan="3" | 2014
| align="center" | פרס פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של ונקובר
| align="center" | הסרט הקנדי הטוב ביותר - צ'ארלס בינאם
| 
|-
| align="center" | פרס פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של טאלין
| align="center" | Grand Prize - צ'ארלס בינאם
| 
|-
| align="center" | פרס מבקרי הקולנוע - ונקובר
| align="center" | שחקן המשנה הטוב ביותר - ברוס גרינווד
| 
|-
| align="center" rowspan="2" | 2015
| align="center" rowspan="2" | פרס הקולנוע הקנדי
| align="center" | התסריט המעובד הטוב ביותר - ניקולס בילון
| 
|-
| align="center" | השחקן הראשי הטוב ביותר - ברוס גרינווד
| 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים קנדיים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
וילפריד וויניץ'

וילפריד (מיכל) וויניץ (באנגלית: Wilfrid Voynich; שם לידתו הפולני: Michał Wojnicz; 12 בנובמבר 1865, טלז - 19 במרץ 1930) היה מהפכן פולני ממוצא ליטאי, סוחר עתיקות וספרים. זכה לפרסום רב בשל כתב יד וויניץ' שאותו מצא לדבריו בשנת 1912 בווילה מונדרגונה באזור פרסקטי בקרבת רומא שבאיטליה, ושנקרא מאז על שמו.

==ביוגרפיה==
וילפריד וויניץ' נולד בטלז למשפחה ליטאית-פולנית. הוא למד בגימנסיה בסובאלק, ובהמשך באוניברסיטאות בוורשה, סנקט פטרבורג ומוסקבה. וויניץ' קיבל תואר בכימיה מאוניברסיטת מוסקבה והיה לרוקח מוסמך. 

ב-1885 הצטרף וויניץ' בוורשה לארגון הפרולטריאט המהפכני של לודביק ורינסקי. המשטרה הצארית פעלה נגד פעילי הארגון, וב-1886 לאחר ניסיון כושל לשחרור שניים מחבריו לארגון שנידונו למוות, פיוטר ברדובסקי (1846-1886) וסטניסלב קונציקי (1861-1886), ממבצר ורשה, נעצר וויניץ' על ידי המשטרה הרוסית. וויניץ' נשלח לעבודות פרך בטונקה (Тунка) שבדרום מזרח רוסיה. ב-1890 הצליח וויניץ' להימלט והגיע לבייג'ינג, ומשם חזרה לאירופה להמבורג ומשם ללונדון.

וויניץ' אימץ שם בדוי כאיוון קלצ'בסקי וסייע לסרגיי סטפנייק להקים אגודת חברים למען רוסיה החופשית בלונדון. לאחר מותו של סטפנייק ב-1895 הפסיק וויניץ' לעסוק בפעילות מהפכנית. ב-1898 פתח חנות ספרים בלונדון, וב-1902 נישא אתל ליליאן בול, בתו של המתמטיקאי ג'ורג' בול. 

ב-1914 פתח וויניץ' חנות ספרים נוספת בניו יורק, וסחר בספרים ישנים.

ב-1930 נפטר וויניץ'.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.historyfiles.co.uk/FeaturesEurope/EasternPoland_Voynich01.htm על חייו של וילפריד וויניץ']

קטגוריה:סוחרי עתיקות
קטגוריה:מהפכנים
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ילידי 1865
קטגוריה:נפטרים ב-1930
קילברן

קילברן היא שכונה בצפון-מערב לונדון, אנגליה, אשר מחולקת בין רובע ברנט לרובע קמדן, עם חלק קטן בתוך רובע ווסטמינסטר. השכונה נמצאת כ-3.75 ק"מ מצפון-מערב לצ'רינג קרוס. הכביש הראשי, על ציר צפון-מערב לדרום-מזרח, הוא קילברן היי רוד (Kilburn High Road), והוא מהווה קטע מכביש A5, שהוא הגבול בין הרבעים ברנט וקמדן. תוואי הכביש חופף בחלקו לדרך רומאית עתיקה. ראשית היישוב בקילברן היא מן המאה ה-12, אז הוקם מנזר על גדת נחל קילברן. כיום קילברן היא שכונה הומה ורב-תרבותית, ובה הריכוז הגבוה ביותר של אירים בלונדון, וכן אחוז ניכר של אוכלוסייה אפריקאית-קריבית. השכונה נמנית עם 35 אזורי המרכז ב"תוכנית לונדון" (2004) של לונדון רבתי.

== היסטוריה ==
ראשיתו של הכביש הראשי של קילברן בדרך קלטית בין היישובים הנקראים היום קנטרברי וסנט אלבנס. בתקופת השלטון הרומי, נסללה הדרך. בתקופת האנגלו-סקסית נודע הכביש בשם "רחוב ווטלינג" (Watling).
אבן מדרכה בכביש קילברן מציינת את תוואי הדרך הרומית.
[[פאב האריה האדום, נוסד בשנת 1444]]

== דמוגרפיה ==
בקילברן מספר קבוצות אתניות, בהם אירים, אפרו-קריביים, הודים, בנגלדשים, פקיסטנים, אריתראים ואתיופים.

קשה לייצר סטטיסטיקה מדויקת של הדמוגרפיה בקילברן בשל השתייכותה לשלושה רבעים שונים. כחצי האוכלוסייה מוגדרת "בריטית לבנה" או "לבנה אחרת".

== תחבורה ==
=== רכבת תחתית ועילית ===
בקילברן מספר קווי רכבת, בעיקר מזרח-מערב, אשר מחברים אותה לשאר לונדון. בקילברן התחנות הבאות של הרכבת התחתית של לונדון ושל הרכבת העילית:
* תחנת קילברן (קו ג'ובילי [היובל])
* תחנת קילברן פארק (קו בייקרלו)
* תחנת ברונדסברי (קו צפון לונדון)
* תחנת קילברן היי רוד (קו ווטפורד די.סי)

== ספורט ==
בקילברן שני מועדוני כדורגל (אחת מ-12 החברות הראשונות בהתאחדות הכדורגל נוסדה בקילברן ב-1863, וממנה בא הנשיא הראשון של ההתאחדות), מועדון ראגבי, ומועדון הרלינג.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:לונדון: שכונות
לורן טיילור

לורן אלכסנדרה טיילור (באנגלית: Lauren Alexandra Taylor, נולדה ב-16 ביוני 1998) היא שחקנית וזמרת אמריקאית הידועה בשל גילומה של שלבי מרקוס בתמיד ביחד, ובנוסף בשל גילומה של הרפר ריץ' בסדרה ריצ'י ריץ'.

==חיים וקריירה==
טיילור נולדה בליטלטון, קולורדו וגדלה בסן דייגו, קליפורניה.

בגיל 14, היא פתחה את המופע של הלהקה ווילסון פיליפס, בנוסף היא פתחה גם את המופעים של מייקל בולטון, ונסה ויליאמס ודבי גיבסון. היא הייתה גם אחת ממופעי הפתיחה של יריד הקאנטרי של קליפורניה בדל מר ב-2015.

לטיילור יש שני אחים תאומים, והיא גרה איתם ועם אימה בחלק הדרומי של קליפורניה.

==פילמוגרפיה==
{| class="wikitable"
!שנה
!שם
!דמות
!הערות
|-
|2014
|הכי יפה בקניון
|הולי
|פיילוט של ערוץ דיסני שלא נמכר
|-
|2015-2016
|תמיד ביחד
|rowspan="2" |שלבי מרקוס
|דמות ראשית
|-
|rowspan="2" |2015
|ליב ומאדי
|תפקיד אורח
|-
|ריצ'י ריץ'
|הרפר ריץ'
|דמות ראשית
|}

==דיסקוגרפיה==
===סינגלים===
{| class="wikitable"
!שם הסינגל
!שנה
!אלבום
|-
|Carousel
|2013
|
|-
|Treat Me Right
|2014
|
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:ערוץ דיסני: שחקנים ומנחים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1998
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
לנדרי בנדר

לנדרי בנדר (באנגלית: Landry Bender, נולדה ב-3 באוגוסט 2000) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בשל כיכובה בסדרות של ערוץ דיסני "קרש וברן" כקליאו ו"תמיד ביחד" כסיד ריפלי ובסדרה של נטפליקס "צער גידול בנות - הדור הבא" כרוקי.

== חיים אישיים ==
בנדר נולדה בשיקגו, אילינוי. היא עברה לפיניקס באריזונה עם משפחה כאשר הייתה בת שנתיים. התחילה לשחק בהפקות תיאטרון מקומיות כאשר הייתה בת 5. בשנת 2018 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון העצמאי באוק פארק, קליפורניה.

==פילמוגרפיה==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2011
|מבוגר אחראי
|בלית' פדולה
|
|-
|2019
|A World Away
|זואי כריסטופוליס
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
!שנה
!שם
!דמות
!הערות
|-
|2014-2012
|קרש וברן
|קליאו
|תפקיד ראשי; 35 פרקים (2 עונות)
|-
|2014
|ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא
|אחות קטנה
|דיבוב; פרק: "The Singing Stones"
|-
|2016-2015
|תמיד ביחד
| rowspan="2" |סיד ריפלי
|תפקיד ראשי; 30 פרקים (2 עונות)
|-
|2015
|ליב ומאדי
|פרק: "Haunt-a-Rooney"
|-
|2016, 2019
|חוקי המרפי של מיילו
|דמויות שונות
|דיבוב; 2 פרקים
|-
|2019-2017
|משמר האריות
|מאקיני
|דיבוב; 27 פרקים
|-
|2020-2017
|צער גידול בנות - הדור הבא
|רוקי
|תפקיד משני; 16 פרקים
|-
|2019
|מחפשים את אלסקה
|שרה בנקהאד הרברט
|תפקיד ראשי; 8 פרקים
|-
|2021
|הרפובליקה של שרה
|בלה וויט'מור
|תפקיד ראשי; 13 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:ערוץ דיסני: שחקנים ומנחים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-2000
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2000
ועד רבני יש"ע

ועד רבני יש"ע הוא גוף של רבני ההתנחלויות ביהודה ושומרון שהיה פעיל בתחום ההלכתי והפוליטי משנות התשעים.

== היסטוריה ==
הגוף הוקם בראשית שנות התשעים על ידי הרב זלמן ברוך מלמד, ראש ישיבת בית אל ורב היישוב, יחד עם רבני התיישבות נוספים ביהודה ושומרון. הגוף התפרסם בעיקר סביב הסכמי אוסלו ובהמשך בקריאה לסירוב פקודה בתקופת תוכנית ההתנתקות, וכן בתמיכה מתונה בעליית יהודים להר הבית. הגוף סיפק תשובות הלכתיות לתושבים וקרא להמשיך את הבנייה ביישובים גם בימי חול המועד.

בוועד היו חברים הרב זלמן מלמד ראש ישיבת בית אל ורב בית אל ב', הרב שלמה אבינר רבה של בית אל א', הרב גדעון פרל רבה של אלון שבות, הרב יגאל קמינצקי מגוש קטיף, הרב אליקים לבנון רבה של אלון מורה, הרב אלחנן בן נון רבה של שילה, הרב אליעזר מלמד רבה של הר ברכה (שימש כמזכיר הוועד, ורעייתו ענבל כמזכירה), והרב דוד דודקביץ רבה של יצהר. דוברו היה הרב דניאל שילה רבה של קדומים. בהמשך הצטרפו נוספים, דוגמת הרב חיים ירוחם סמוטריץ', הרב יאיר שחור רבה של מעלה לבונה ועוד.

ברבות השנים נחלשה פעילותו של הוועד, וכיום הוא לא פעיל.

=== גיליון רבני יש"ע ===
בין השנים תשנ"ב–תש"ס, מזמן לזמן, הוציא לאור ועד הרבנים כתב עת בשם "רבני יש"ע" וכתבו בו מספר רבנים ביהודה ושומרון ומחוצה להם, דוגמת הרבנים שלמה גורן, נחום אליעזר רבינוביץ, אליעזר ולדמן, דב ליאור, יעקב אריאל, דוד חי הכהן, מאיר מאזוז, מנחם פרומן. עורכו היה הרב אליעזר מלמד ששימש גם כמזכיר הוועד. אחריו שימשו כמזכירים הרב ישי באב"ד והרב מרדכי רבינוביץ רבה של גבעת אסף ובנו של הרב נחום אליעזר רבינוביץ'.

בשיא תפוצתו נדפסו כ-30,000 אלף עותקים לכל גיליון. בשל היעדר משאבים כלכליים נדפס והופץ כתב העת למקוטעין, והפסיק את פעילותו לאחר שיצאו 35 גליונות.

כתב העת הוביל קו תקיף כנגד הסכמי אוסלו וכנגד מדיניות פושרת מדי, לטעמם של רבני הוועד, של ממשלת ישראל כנגד הטרור הפלסטיני. כן הוביל הגיליון קריאה לסירוב פקודה בידי חיילי צה"ל במקרה של פינוי יישובים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://the--temple.blogspot.co.il/2013/07/blog-post_1979.html רבני יש"ע: עליה להר הבית - מצווה!]

קטגוריה:מפעל ההתנחלות
קטגוריה:מועצות וקבוצות הנהגה רבניות
קטגוריה:אגודות רבנים
קטגוריה:שנות ה-1990 בישראל
דיאולוס

תחרות ריצה ביוון העתיקה. מוצג ב[[מוזיאון הלובר]]
דיאולוס (ביוונית עתיקה: Δίαυλος תרגום מילולי "מרוץ כפול") הייתה תחרות ריצה שהייתה חלק מהמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.

ביוון העתיקה, תחרות הריצה הפופולרית ביותר נקראה "סטאדיון". אורכו של הסטאדיון לא היה קבוע, והיה תלוי באורך המתחם שבו התרחש. כך באולימפיה אורך הסטאדיון היה 192.27 מטרים בעוד בדלפי אורכו היה 177.5 מטרים. הדיאולוס היה למעשה סטאדיון כפול. המתחרים רצו לכל אורכו של הסטאדיון, ומיד לאחר מכן סבו על עקביהם ורצו חזרה אל נקודת ההתחלה. 

הסטאדיון היה נפתח בתקיעת חצוצרה של פקידים מיוחדים שניצבו בקו הזינוק, כדי לוודא שכל המתחרים מתחילים מאותה נקודה. פקידים נוספים נעמדו בסוף המסלול, כדי להחליט על הזוכה ולוודא שאיש לא מרמה. במקרה שלא הגיעו להכרעה, המירוץ היה מתחיל מחדש. לרוב נקודת הסיום של המרוץ הייתה נקודה בולטת ובעלת ממד דתי-פולחני, כמו מצבה או מקדש. בתחילה היו כל הרצים חוזרים לאחור אל אותו עמוד, אולם הדבר גרם לבלבול רב, וכן להיתקלויות וחבלות, ולפיכך, וכן כדי ליצור מקדם הגינות אחיד, נקבעו בהדרגה עמודים כמספר הרצים.

==ראו גם==
* ספורט ביוון העתיקה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מרוצים
קטגוריה:תחרויות ספורט ביוון
קטגוריה:יוון העתיקה: ספורט
קטגוריה:ספורט אולימפי
קטגוריה:ספורט אולימפי ביוון העתיקה
יחיאל הלר (השני)

הרב יחיאל הלר (י"א בתשרי ה'תרכ"ז, 20 בספטמבר 1866 - כ"ג באב ה'תש"ח, 28 באוגוסט 1948) היה רב ליטאי; רבה של דזיארז'ינסק (קוידינוב) במשך שלושים וחמש שנה, ומחבר ספר המצוות לרמב"ם לפי סדר פרשיות התורה.

==ביוגרפיה==
נולד בדזיארז'ינסק לרב העיר, אברהם הלר (בנו של רב העיר הקודם, ישראל "חריף" הלר מחבר "נחלת ישראל" שכיהן גם כראש ישיבה בישיבת מיר). אביו היה אחיינו של הרב יחיאל הלר מחבר "עמודי אור", והוא נקרא על שמו.

למד בישיבת וולוז'ין והיה מקורבם של הנצי"ב ושל רבי חיים סולובייצ'יק. נסמך לרבנות בידי רבי יצחק אלחנן ספקטור, רבי משה דנישבסקי, האדר"ת ורבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין. נישא לחנה בתו של הרב צבי הירש למפרט, אב"ד סטולביץ' ועורך ספרי הגר"א על שולחן ערוך.

בשנת 1894, ה'תרנ"ד, התמנה לרבה של קוידנוב, כאביו, וכיהן ברבנות העיר שלושים וחמש שנה, עד עלייתו לארץ ישראל בשנת ה'תרפ"ט, 1929. עלייתו נתמכה באחֶיה של אשתו, בניו של הרב צבי הירש למפרט מחבר "פסקי הגר"א", שהיו עשירים מפורסמים ורכשו עבורו בית בפתח תקווה ולצדו פרדס שיספק את פרנסתו. זמן קצר אחרי עלייתו ארצה, נפצע בנו צבי הלר, תלמיד ישיבת סלובודקה בחברון, במאורעות המכונים "פרעות תרפ"ט" בחברון ונפטר מפצעיו (כ"ד באב תרפ"ט).

באותה שנה הדפיס בירושלים את מהדורתו לספר המצוות לרמב"ם, שאותו סידר מחדש על סדר פרשיות התורה כדי לאפשר את הלימוד בו מדי שבוע בצמוד לפרשת השבוע.

נפטר בפתח תקווה בכ"ג באב ה'תש"ח, 28 באוגוסט 1948. על שמו רחוב במרכז פתח תקווה, בסמוך לנחלה שבה התגורר בישראל. היו לו ארבעה בנים ובת. בתו רבקה היא אמו של הסופר יהושע קנז, ואחד מבניו, שלמה, הוא אביה של סופרת הילדים צביה גולן.

==לקריאה נוספת==
* משה צינוביץ, רבי יחיאל הלר, בתוך: עץ חיים, תל אביב תשל"ב, עמ' 396

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ספר המצוות לרמב"ם: פרשנים, מתרגמים ומהדירים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:משפחת הלר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1866
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1948
יחיאל הלר

רבי יחיאל הלר (אב ה'תקע"ד, 1814 - י"א בכסלו ה'תרכ"ב, 14 בנובמבר 1861) היה רב ליטאי. רבן של הלוסק, וולקוביסק, סובאלק ופלונגיאן. מחבר הספר "עמודי אור" וחיבורים רבים אחרים.

==ביוגרפיה==
נולד בקוידנוב לרבקה בת ר' אברהם הלר מצאצאי הרב יום-טוב ליפמן הלר ולרב אהרן הלר. כל אחיו כיהנו כרבנים: אחיו הגדול היה הרב ישראל "חריף" הלר, מתלמידי רבי חיים מוולוז'ין וראש ישיבה בישיבת מיר; הרב מאיר הלר כיהן כדיין בווילנה וכרב בקוסטיקוביץ שליד מוהילב; אחיו הצעיר היה הרב יהושע הלר מחבר "חוסן יהושע" ורבן של ערים בליטא. גיסו היה רבי אליהו לוינזון מקרטינגה (ר' אלי' קרטינגר).

כבר בצעירותו נודע בכינוי "העילוי מקוידנוב". נסע למינסק ללמוד בבית המדרש המפורסם בשעתו "בלומקה'ס קלויז". בשנת 1835 (ראשית תקצ"ו), והוא בן 21 בלבד, החל לכהן כרבה של הלוסק, משרה שבה החזיק עד 1843 (ניסן תר"ג), אז עבר לכהן כרבה של וולקוביסק במקום רבי יצחק אייזיק חבר, שעבר לכהן בסובאלק. בתקופה זו פרסם את מאמרו המפורסם "כבוד העמים שבזמנינו" שתורגם לכמה שפות והודפס בידי לאון מנדלשטם בספר "שני פרקים" (1852).

בסוף 1853 (תרי"ד) התמנה כרבה של סובאלק, לאחר פטירתו של הרב הקודם רבי יצחק אייזיק חבר (שאת מקומו מילא אף ברבנות וולקוביסק). בחג השבועות ה'תרי"ד נפטרה אשתו פסיה והוא נישא בשנית לחיה לוינזון, נכדת רבי אברהם אחי הגר"א. הוא כיהן כרבה של סובאלק במשך חמש שנים עד 1858, אז עבר לכהן כרבה של פלונגיאן.

הוא התפרסם כאחד מגדולי הדור למרות גילו הצעיר ורבנים גדולים החלו לפנות אליו בשאלות הלכתיות במקרים סבוכים, כמו גם בבקשה להצטרף להיתרי עגונה, בולטים בין הפונים אליו: הרב אברהם צבי הירש אייזנשטט שאף ציטט אותו בחיבורו החשוב "פתחי תשובה", והרב שמואל אביגדור תוספאה מחבר "תנא תוספאה". ספרו "עמודי אור" (קניגסברג תרי"ז) הביא לפרסומו בבתי המדרש בליטא כאחד מגאוני ליטא. שם הספר מכיל את המילה אור להנצחת שמם של הוריו בראשי התיבות אהרן ורבקה.

הוא נפטר בפתאומיות בפלונגיאן ביום חמישי י"א בכסלו ה'תרכ"ב, 14 בנובמבר 1861. בן 47 היה בפטירתו.

בנו, הרב אברהם הלר, מחבר הספר "יפה נוף", כיהן כרבן של יאנישוק, הזנפוט וליבוי.

==לקריאה נוספת==
* ברל כהן, ראשוני הרבנים בסובאלק: ר' יחיאל הלר, בתוך: יהודה אלראי ויוסף כרוסט (עורכים), ספר קהילת סובאלק ובנותיה: בקלורובה, ויז'אן, סייני, פונסק, פיליפובה, פשרושלה, ראצק יהודה תל אביב: הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, תשמ"ט-1989. עמ' 149

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
;כתביו
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:סובאלק: רבנים
קטגוריה:פלונגיאן: רבנים
קטגוריה:משפחת הלר
קטגוריה:וולקוביסק: רבנים
בזיליקת מריה הקדושה (קרקוב)

בזיליקת מריה הקדושה או בזיליקת מריה הבתולה () היא בזיליקה (מאז שנת 1963) בעיר קרקוב שבפולין. הכנסייה היא מקום התפילה המפורסם ביותר בפולין, והיא נמצאת בחזית הכיכר המרכזית של קרקוב. הבזיליקה החליפה כנסייה קודמת בסגנון הרומנסק במהלך המאה ה-13, והיא עצמה בנויה בסגנון הגותי. הבזיליקה נבנתה במהלך המאה ה-14, ושני המגדלים שלה נוספו לה עוד בשנת 1478. שני המגדלים בנויים בסגנון הגותי הפולני אך נוספו להם עיטורים מאוחרים יותר. המגדל הנמוך יותר (69 מטרים גובהו) מכיל את חמשת הפעמונים העצומים של הבזיליקה וגג בסגנון אדריכלות הרנסאנס, והגבוה יותר (גובהו 81 מטרים) מכיל כתר עצום ממדים שבאותו הזמן היה מצופה זהב בסגנון אדריכלות הבארוק. הבזיליקה אוצרת בתוכה כמה פריטים דתיים חשובים. המזבח הגדול הנקרוי בשם Oltarz Mariacki נוצר על ידי הפסל הגרמני המפורסם וייט שטוס. בניית המזבח עצמו לקחה כ-12 שנים.

== היסטוריה ==
במהלך המאה ה-13 סבלו הערים הפולניות רבות מפלישות טטריות חוזרות ונשנות, וביניהן גם על העיר קרקוב. הטטרים השאירו את קרקוב חרבה, וראשיה יזמו חידוש נרחב של פני העיר ובהם בנייתה של כנסייה חדשה. הכנסייה עצומת הממדים נבנתה בין השנים 1290–1300. הכומר יאן דלוגוש מצביע על בישוף קרקוב Iwon Odrowąży כמייסדה. הכנסייה לעומת זאת המשיכה להבנות ולהתפתח גם אחרי, ובשנת 1320 עברה שיפוץ בנוסף. הכנסייה החדשה לא שרדה זמן רב, והוחלפה באחת חדשה (שבשבילה נאלצו לפרק את הקיימת) גם בעשר שנים בשנת 1355–1365, על ידי Mikołoj Wierzynek.

==ראו גם==
*תרועת החצוצרה של קרקוב
*קתדרלת ואוול בקרקוב

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פולין: כנסיות
קטגוריה:קרקוב: מבנים
מגן שוק

מגני האמה בצד השמאלי של התמונה ומגן השוק בצד הימני.]] 
מגן שוק הוא מגן שנועד להגן על עצם השוק שברגל מפני שבירה. 

מגנים מסוג זה נפוצים בקרב שחקני כדורגל, במטרה למנוע את שבירת הרגל בעת התנגשויות וגליצ'ים. המגנים בכדורגל עשויים פלסטיק ונלבשים מתחת לגרב, ללא כל אמצעי המהדק אותם לגוף.

בנוסף, סוג שונה של מגנים מסוג זה נפוצים בקרב מתאמנים באמנויות לחימה. גם כדי להגן על הרגל הבועטת מפני שבירה או מכות יבשות כאשר זו תפגע בגוף היריב, זאת מכיוון שאין שומן באזור עצם השוק והיא עצם בולטת וארוכה, דבר ההופך אותה לפגיעה. כמו כן, המגן קיים כדי לרכך את המכה עבור גוף היריב.

המגנים לאמנויות לחימה מורכבים לרוב גומי או בד, ובפנים הם מלאים פלסטיק עטוף בספוג דק. המגנים נסגרים לרוב בעזרת סקוצ'ים, ולרובם יש רשת בחלק הפנימי למניעת גירוד. ישנם מגנים בצורת "גרב", הנלבשים על הרגל כמו גרב, אך אלו נפוצים פחות באופן משמעותי. מגנים עבור כדורגל עשויים פלסטיק בלבד ולרוב אינם כוללים אמצעי להידוקם אל השוק.

את המגנים ניתן לרכוש במידות שונות, והם מיוצרים על ידי מגוון רב של חברות. מחירם נע בין עשרות שקלים ועד למאות שקלים.

== ראו גם ==
* מגן אמה
* מגן שיניים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציוד ספורט
קטגוריה:ציוד בטיחות
מגדל ארמון

מגדל ארמון הוא מגדל משרדים בחיפה, בשכונת הדר, ברחוב הנביאים 18 פינת שבתאי לוי.
== היסטוריה ==
במקום פעל בעבר בית הקולנוע ארמון, שהיה ידוע בשל גגו הנפתח והמבנה הארכיטקטוני בעל החזית העגולה. הקולנוע, שנפתח לציבור בשנות ה-30 של המאה ה-20, הכיל 1,800 מושבים ותאים יוקרתיים להשכרה. בשנות ה-80 הוצעה תוכנית להרוס את הקולנוע ולהקים במקומו בניין משרדים עם קולנוע חדיש.

התכנית תוכננה על ידי משרד אדריכלים י.י.גרנות.

ב-1995 נהרס הקולנוע והחלה בניית מגדל הארמון. הבנייה הסתיימה ב-1998. את המגדל מאפיינים שני פסים כחולים ודקים שחוצים אותו, אחד בצדו המערבי ואחד בצדו המזרחי, וארבעה פסים עבים בצבע כחול, שניים בצד הצפוני ושניים בצד הדרומי.

במגדל יש 20 קומות. הגובה של קומת הכניסה הוא 71 מטרים מעל פני הים, וגובה הגג הוא 142 מטרים מעל פני הים. בסיום בנייתו היה נחשב לאחד המגדלים הגבוהים בצפון ישראל. נכון ל-2019 הוא המגדל ה-18 בגובהו בחיפה.

במגדל כ-6 קומות חניה. בשלוש הקומות הראשונות של המגדל יש מספר חנויות, ושאר הקומות משמשות למשרדים. במגדל עשר מעליות, מהן ארבע מהירות. בקומה העליונה של המגדל יש תצפית, שממנה ניתן לצפות עד למרחק של כשישים קילומטרים.

ביולי 2011 נמכר המגדל לחברת מגדל, מקבוצת אלקטרה, ב-100 מיליון ש"ח, וב-2021 לקרן ריאלטי ב-105 מיליון ש"ח

==קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

ארמון
קטגוריה:הדר הכרמל
יהונתן בן בעיה ומסבלה בן שמעון

יהונתן בן בעיה (בארמית: בר בעין) ומסבלה בן שמעון (וכן משבלה או מסבלא) היו שני פרנסי עין גדי מטעמו של שמעון בר כוסבה (בר כוכבא) בשלהי תקופת מרד בר כוכבא, אשר נודעו בזכות תגליות מערת האגרות שבמצוקי נחל חבר במדבר יהודה.

==יהונתן ומסבלה כמפקדי עין גדי==
זהותם של השניים נתגלתה במסגרת קריאת אגרות בר כוכבא, שנתגלו במערת האגרות בשנת 1960 בידי פרופ' יגאל ידין. בצרור האגרות שנחשף מופיעים השניים כנמענים בעשרות אגרות שיועדו אליהם ישירות מבר כוכבא (כונה לרוב באגרות - "שמעון בן כוסבא נשיא ישראל"). מהאגרות עולה כי השניים היו פרנסי או מפקדי עין גדי מטעמו של בר כוכבא בשלהי ימי המרד.

מעיון בארכיון בבתא, שנתגלה אף הוא במערת האגרות, התברר כי יהונתן בן בעיה היה קרוב משפחתה של בבתא בת שמעון בעלת הארכיון. זאת, כאשר אחותו, מרים, הייתה צרתה של אותה בבתא. שם אביו, בעיה (ובגרסה הארמית - בעין), היה שם נדיר למדי. גם שמו של מסבלה שותפו היה נדיר באוצר השמות היהודיים באותה עת, ונזכר רק פעמים אחדות בכתבי חז"ל ובכתבי יוסף בן מתתיהו.

לפי הסברה שהעלה פרופ' ידין, ייתכן שהשניים מצאו מקלט עם דיכוי המרד במערת האגרות או במערת האימה שבמצוקי נחל חבר, בסמוך לעין גדי. במערות אלה, שעליהן הושם מצור רומאי, נתגלו פרט לאגרות גם שלדי אדם רבים וציוד מוכמן רב, וכן מטבעות בר כוכבא.

==יחסו של בר כוכבא ליהונתן ולמסבלה==
מאגרותיו של בר כוכבא המיועדות ליהונתן ולמסבלה עולה כי הלה נהג בהם בקשיחות, ולעיתים אף הביע ישירות את אכזבתו מאי התמסרותם המספקת לטעמו למאמצי הלחימה ברומאים. האגרות ליהונתן ולמסבלה נכתבו ברובן בארמית, וקצתן בעברית.

באחת האגרות, הפותחת במילים , דורש בר כוכבא מיהונתן ומסבלה להחרים עבורו כמות חיטה מסוימת, ("אחרת תיעשה בכם פורענות"). באותה איגרת צוין גם: ("וכל איש תקועי אשר יימצא אצלכם, הבתים שישכנו בתוכם יישרפו").

בתעודה נוספת, מזכיר בר כוכבא את ה"רהומיה" (הרומאים), ודורש שוב מיהונתן וממסבלה לשלוח אליו סיוע, ("אחרת תיעשה בכם פורענות").

באיגרת אחרת (היחידה הפותחת ממש במילה "איגרת") פונה בר כוכבא אל יהונתן בלבד, ומצווה עליו לשמוע לאדם בשם אלישע: .

באיגרת נוספת פוקד בר כוכבא על יהונתן ומסבלה לשלוח אליו את אלעזר בר חטה לפני כניסת השבת: .

ב"איגרת ארבעת המינים" של בר כוכבא הוא פוקד על אדם בשם יהודה בר מנשה מקריית ערביה (ח' ערוב או ח' ערביה, בין ביתר לעין גדי), לשלוח חמורים ליהונתן ולמסבלה כדי שיעמיסו עליהם לולבים ואתרוגים עבור מחנהו הראשי של בר כוכבא. 

מכתב נוסף שנתגלה בצרור ויועד ליהונתן ולמסבלה כתוב יוונית, וגם בו נתבקשו השניים לספק את ארבעת המינים עבור "המחנה היהודי", וזאת לבקשתו של בר כוכבא (ממכתב זה, הכתוב יוונית, נתוודעה לראשונה דרך הגיית השם כוסבה בניקוד מלא - "כוסיבה").

מאכזבתו של בר כוכבא מהתנהלותם של יהונתן ומסבלה ניתן להתרשם באופן מוחשי ביותר באיגרת כתובה עברית, שבה נכתב כך: .

==עץ משפחת יהונתן בן בעיה==

==לקריאה נוספת==
*י' ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא - פרשת התגליות במערות מדבר יהודה ואיגרותיו של מנהיג המרד נגד רומא, ספריית מעריב, 1976.

==ביאורים==

קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:מגילות מדבר יהודה
קטגוריה:מרד בר כוכבא: אישים
קטגוריה:עין גדי
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
מלך הרומאים

אוטו השלישי, הראשון בשליטי האימפריה הרומית הקדושה שנשא בתואר " מלך הרומאים".]]
מלך הרומאים (בלטינית: Romanorum Rex; בגרמנית: Römisch-deutscher König) היה התואר של שליטי האימפריה הרומית הקדושה ממועד היבחרם ועד הכתרתם לקיסרים.

==רקע==
האימפריה הרומית הקדושה הייתה מונרכיה נבחרת שבה המלך היה נבחר ולא קיבל את תפקידו בירושה מבן משפחתו (כך לפחות להלכה, אולם לא תמיד בפועל). השליטים נבחרו על ידי בכירי האצולה (החל מ-1356 שבעת "הנסיכים הבוחרים") למלכים, ובשלב שני הוכתרו לקיסרים על ידי האפיפיור. בתואר "מלך הרומאים" נשאו בתקופה בין בחירתם למלך עד הכתרתם לקיסר. תקופה זו ארכה לעיתים שנים רבות, וחלק מהשליטים מעולם לא הוכתרו לקיסרים ונשארו "מלך הרומאים" עד סוף ימיהם.

==שלבי השימוש בתואר==
השימוש בתואר "מלך הרומאים" החל בסוף המאה העשירית. הראשון שנשא בו היה אוטו השלישי, שנבחר למלך בשנת 983 והוכתר לקיסר בשנת 986. 

בשלב מאוחר יותר, כאשר השלטון בקיסרות עבר בירושה, "מלך הרומאים" היה התואר של יורש העצר.

התואר התיישן מבחינה תפקודית עם ביטול הדרישה שהקיסר יוכתר על ידי האפיפיור בשנת 1508 אך המשיך לשמש כחלק מהתארים הפורמליים של הקיסר עד סוף האימפריה בשנת 1806.

התואר בפועל השתנה עם הזמן. בתקופה השושלת האוטונית הוא היה מלך הפרנקים (בגרמנית: König der Franken; בלטינית: Rex Francorum), מתקופת השושלת הסליאנית המאוחרת היה זה המלך הרומי (Römischer König) או מלך הרומאים (בגרמנית: König der Römer; בלטינית: רקס רומנורום). 

בתקופה המודרנית, נכנס לשימוש התואר מלך בגרמניה (בגרמנית: König in Germanien; בלטינית: Germaniae Rex). הוא מעולם לא שימש כתואר ראשי. מי שהוסיף את התואר היה מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שבימיו בוטלה את הדרישה שהקיסר יוכתר על ידי האפיפיור. 

לבסוף, ההיסטוריוגרפיה הגרמנית המודרנית קבעה את המונח המלך הרומאי-גרמני (Römisch-deutscher König) כדי לבדל אותו הן קיסר האימפריה הרומית, כמו גם מן הקיסרות הגרמנית. 

נפוליאון חידש את השימוש בתואר והעניק אותו לבנו נפוליאון השני.

קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
היום השמיני

היום השמיני (או האחים מרקוס, באנגלית: 8th day) הוא צמד מוזיקלי יהודי אמריקאי מלוס אנג'לס, קליפורניה, המבצע מוזיקת פופ רוקיסטית חסידית. הוא הוקם בשנת 2004 על ידי האחים שמואל ובן-ציון מרקוס.

הצמד פרסם שמונה אלבומי אולפן ואלבום הופעה אחד, וקיים הופעות ברחבי ארצות הברית והעולם, בין היתר במרכז לינקולן, באמריקן איירליינס ארנה ובטיילת יוניברסל סיטי .

== שם ההרכב ==
השם "היום השמיני" הוא מעין פרדוקס שמשמעותו 'היום שלא קיים בימי השבוע' ומטרתו לחזק את התדמית ההומוריסטית של הצמד. בנוסף לכך, בחירת השם הייתה כנגד יום שמיני עצרת שהוא יום ההולדת של שמואל מרקוס, וגם בשל הרעיון המופיע בתורת החסידות שלפיהו המספר שמונה שייך לדרגה ש"למעלה מהטבע" לעורר התעלות.

== סגנון ==
סגנון הצמד בעיקרו הוא מהמוזיקה החסידית, אך הוא מושפע מז'אנרים זרים, כמו פאוור-פופ , בלוז, רגאיי ועוד.

בנצי מרקוס תיאר את הלהקה כהרכב פאנק-קלייזר, אך "כל שיר הוא בפני עצמו, ישנם שירים המושפעים ממוזיקה ים-תיכונית, מוזיקה עממית, קאנטרי, רוק, ג'אז, בלוז, יש הכל.

== היסטוריה ==
האחים שמולי ובנצי מרקוס הם אחים של הזמר אלי מרקוס, אחייניו של הזמר אברהם פריד (שאף הופיע באחד הקליפים של הצמד) ובני-דודים של הזמר בני פרידמן ושמחה פרידמן, ולכן הושפעו מוזיקלית ממשפחתם אם כי פיתחו סגנון משל עצמם.

בשנת 2004 הם החלו לשתף פעולה בעוד בנצי משמש כבסיסט ושמואל כותב ושר. באותה שנה הוציאו ארבעה שירי הדגמה שהלחין אחיהם חיים מרקוס, וב-2005 הפיצו את אלבום הבכורה "טראכט גוט" (לחשוב חיובי, ביידיש), בקולות רקע השתתפו גם חיים, זלמן, יוסי ואלי מרקוס. לפי דבריהם, הם נהנו מאוד לשבת יחד ולהעלות רעיונות יחד, ובתחילה לא התכוונו להקים להקה כלל.

ב-2007 הוציאו אלבום בשם "ברוקלין", וב-2008 פרסמו אלבום מתוך הופעה שנקרא "יום השמיני חי!". ב-2011 הוציאו את אלבומם "רודפי הנבואה" שהסינגל הראשון "יאלילי" הפך לסרטון ויראלי והקליפ, המתבצע באופן מקפיץ, סאטירי והומוריסטי במסדרונות חנות סופרמרקט צבר 7.1 מיליון צפיות באתר יוטיוב, הלהקה זכתה למרבית המוניטין שלה מסרטון זה, ורבים מכירים אותה בשם "האחים יאלילי".

בשנת 2012 יצא אלבומם הרביעי "כל מה שיש לך", וב-2014 יצא אלבום ובו קליפ ויראלי נוסף בשם "הולה הולה" שדמה מאוד לקליפ יאלילי. ב-2015 יצא אלבומם "להבה פנימית" ב-2016 האלבום "הקהל" וב-2018 הוציאו אלבום בשם "קרוב יותר חזק יותר". כמו כן הוציאו בסך-הכל 9 סינגלים וקליפים. בחודש ניסן תשע"ז הוציאו את הקליפ 'כפיים'.

בשנת 2021 הוציאו את האלבום התשיעי שלהם (אלבום האולפן השמיני) בשם מזל.

אלי מרקוס, שהשתתף בקולות הרקע, המשיך להיות אמן סולו עם אלבום הבכורה שלו "דוד המלך" שיצא בשנת 2015.

== משתתפים ==
* בן-ציון מרקוס - גיטרה, קולות רקע ושירה, משחק.
* שמואל מרקוס - שירה, סולו, מילים, משחק.
לא מוצגים בקליפים:
* ג'ייסון רוזי - תופים.
* פיליפ ביינואו - בס.
* ליאו חליאפוב - מקלדת אלקטרונית, כלי נשיפה.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* טראכט גוט, 2005
* ברוקלין, 2007
* היום השמיני לייב, 2008
* רודפי הנבואה, 2011
* כל מה שיש לך, 2012
* להבה פנימית, 2015
* הקהל, 2016
* קרוב יותר חזק יותר, 2018
* מזל, 2021

===השתתפות באלבומים===
* Journeys 5, אייבי רוטנברג, 2022

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות פופ אמריקניות
קטגוריה:להקות חסידיות
קטגוריה:צמדים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
קטגוריה:זמרים חסידיים
יחיאל סגל

יחיאל סגל (1886 - 1962) היה מראשוני אדריכלי הנוף בישראל.

==קורות חיים==
יחיאל סגל נולד בעיירה פלונגיאן שבליטא למשפחה יהודית אורתודוקסית. בשנת 1901 נשלח ללמוד גננות בבית הספר היהודי לגננות באהלם (Ahlem כיום רובע בעיר הנובר) שבגרמניה. לאחר סיום הלימודים, בשנת 1904, עבד כגנן וכמתכנן גנים בגרמניה, בפרנקפורט. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הגרמני ועסק בגידול ירקות. לאחר המלחמה עבר לצרפת ומשם הגיע לארץ ישראל בשנת 1919–1920 בהזמנתו של ארתור רופין וחברת הכשרת הישוב. בשנים 1919–1920 הוא לקח חלק בתכנון המוקדם של קמפוס האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1920 הוא התיישב בתל אביב והחל לעבוד כגנן הראשי של עיריית תל אביב. משנת 1924 החל לעבוד כאדריכל עצמאי.

יחיאל סגל תכנן בשנים הראשונות גנים עירוניים ובתים פרטיים. בשנת 1929 תכנן את הגן הבוטני בבית הספר החקלאי במקוה ישראל ובהמשך תכנן גם את בית הספר החקלאי במגדיאל. בשנות ה-30 וה 40 תכנן גם בתים פרטיים ובתי הבראה של קופת חולים. בשנות ה-40 החל לתכנן גנים בקיבוצים.
לאחר קום המדינה השתתף בצוות שתכנן את האוניברסיטה העברית בגבעת-רם. כולל תכנון של נטיעות היסוד ותוכניות הפיתוח של הפקולטות הראשונות.
בנו, יוסף סגל, למד גם הוא אדריכלות נוף, בצרפת, בורסאי ולאחר סיום לימודיו, בשנת 1952, הצטרף לאביו ועבד איתו עד לפטירתו של יחיאל סגל בשנת 1962.

=== עבודות ===
* מקוה ישראל, הגן הבוטני- 1929 - מקוה ישראל
* הגן בבית ביאליק בתל אביב - 1924
* גן בנימין בחיפה 1925
* ימק"א ירושלים ירושלים - 1932
* קריית מאיר, תל אביב - 1936
* גן חוסמסה, חולון - 1937
* גן המושבה, ראשון לציון - 1932
* בית בוסל, צפת - 1946
* בית הבראה ארזה, ליד ירושלים
* גן הזיכרון, קיבוץ לוחמי הגטאות - 1956
* בית החולים דונולו, יפו

==== עבודות בקיבוצים ====
* כפר מסריק
* גן שמואל
* קיבוץ גשר
* קבוצת כנרת
* שער הגולן
* עין שמר
* יד מרדכי
* עין השופט
* עברון
* ראש הנקרה

=== פרס סגל לאדריכלות נוף ===
עם פתיחת המסלול לאדריכלות נוף בטכניון הוחלט על ידי אגודת אדריכלי הנוף והמשפחה לתת מלגה לפרס לפרויקט השנתי המצטיין. הפרס ניתן כל שנתיים לפרויקט הגמר המצטיין. לאחר מותו של בנו, אדריכל הנוף יוסף סגל, שונה הפרס לפרס על שם יחיאל ויוסף סגל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20170224113543/http://www.mapah.co.il/03/06/2012/הריאה-הירוקה-של-ירושלים-גן-וואהל-לוורד/ גן הוורדים - ירושלים]
* [https://www.mytelaviv.co.il/Y-SegalTlv מגינת חיים נחמן ביאליק לגינת קריית מאיר] - אילן שחורי, באתר "תל אביב שלי"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלי נוף ישראלים