פוינולוס

פוינולוס (בלטינית: Poenulus; נקרא גם הקרתחדשתי הקטן, הקרתגני הקטן או הפּוּני הקטן; בעברית מוכר גם בצורה פינולוס<ref name=":1"></ref><ref name=":2"></ref>), הוא מחזה קומי לטיני לתיאטרון רומי קדום מאת טיטוס מאקיוס פלאוטוס, שנכתב כנראה בין השנים 195 ל־189 לפנה"ס.<ref>Gregor Maurach, Der Poenulus des Plautus (Carl Winter, 1988; ), p. 33.</ref> המחזה משך את תשומת הלב הבלשנית השמית משום שהוא מכיל טקסט בפיניקית קרתחדשתית (פונית), שנאמרת על ידי הדמות חנא (Hanno) במערכה החמישית.<ref name=":1"></ref><ref></ref> המחזה מציג את הדמות הקרתחדשתית חנא באופן סימפתי מעניין, בהתחשב באבדות הקשות שספגו הרומאים מספר שנים קודם לכן במלחמה הפונית השנייה.<ref></ref>

פלאוטוס כתב במבוא שמחזה יווני בשם "הקרתחדשתי" (ביוונית (משוחזר): Καρχηδόνιος), שמחברו לא ידוע (היו שהציעו את מנאנדרוס), ויש הסוברים שפלאוטוס צירף בעבודתו שני מחזות שונים.<ref name=":1"></ref>

== עלילה ==
אגורסטוקלס מאוהב באישה בשם אדלפאסיום, שהיא שפחה השייכת לסרסור ליקוס. אגורסטוקלס, אדלפסיום ואחותה אנטרסטילוס נחטפו בילדותם מקרתחדשת. אגורסטוקלס נרכש כבן מאומץ, בעוד הבנות נמכרו כשפחות כדי להפוך לזונות.

מילפיו, עבדו של אגורסטוקלס, מנסה לעזור לאדונו להשיג את אדלפאסיום. תוכניתם היא להערים על ליקוס ולהכניס אותו לצרות משפטיות. קוליביסקוס, הפקיד המשפטי של אגורסטוקלס, מתחפש לזר ועובר לגור בבית ליקוס. לאחר מכן, אגורסטוקלס וכמה עדים מאשימים את ליקוס בכך שהוא נותן מחסה לעבד שלו. בסופו של דבר, חנא מגיע מקרתחדשת, ועד מהרה מתגלה שהוא בן דודם של הוריו המתים של אגורסטוקלס, וכן אביהן של שתי הבנות. בסופו של דבר, הבנות נלקחות מליקוס, שנענש, והסיפור מסתיים במפגש משפחתי משמח. חנא נותן לאגורסטוקלס את ברכתו לשאת את בתו.<ref>Cf., H. J. Rose, A Handbook of Latin Literature (London: Methuen 1936; 3d ed. 1954, reprint Dutton 1960) at 51-52.</ref>

== הטקסט הפוּני ==
המערכה החמישית של המחזה נפתחת במונולוג של חנא, המובא בפיניקית מאוחרת (בשלב המכונה "פּוּני") באותיות לטיניות,<ref>שורות 930–949: <div style="direction: ltr;">Yth alonim ualonuth sicorathi symacom sythchy mlachthi in ythmum ysthyalm ych-ibarcu mysehili pho caneth yth bynuthi uad edin byn uibymarob syllohom alonim ubymysyrthohombyth limmoth ynnocho thuulech-antidamas chonys sidobrim chi fel yth chyl is chon chen lifulyth binim ys dybur ch-innocho-tnu agorastoclesyth emanethi hy chirs aelichot sithi nasotbynu yid ch-illuch ily gubulim lasibithimbodi aly thera ynnynu yslym min cho-th iusimYthalonimualoniuthsicorathiisthymhimihymacomsythcombaepumamitalmetlotiambeatiulecantheconaalonimbalumbar dechorbats... hunesobinesubicsillimbalimesseantidamossonalemuedubertefetdonobun.huneccilthumucommucrolufulaltanimauosduberithemhuarcharistolemsittesedanecnasotersahelicotalemusdubertimurmucopsuistitiaoccaaneclictorbodesiussilimlimmimcolus</div></ref> ובתרגום הטקסט ללטינית.<ref>שורות 950–960: <div style="direction: ltr;"> deos deasque veneror, qui hanc urbem colunt,
ut quod de mea re huc veni rite venerim,
measque hic ut gnatas et mei fratris filium
reperire me siritis, di vostram fidem.
[quae mihi surruptae sunt et fratris filium.]
sed hic mihi antehac hospes Antidamas fuit;
eum fecisse aiunt, sibi quod faciundum fuit.
eius filium esse hic praedicant Agorastoclem:
ad eum hospitalem hanc tesseram mecum fero;
is in hisce habitare monstratust regionibus.
hos percontabor qui hinc egrediuntur foras.</div></ref> חוקרים זיהו בטקסט הפיניקי משפטים שלמים וכן מילים כגון:<ref name=":0"></ref><ref name=":2"></ref>
{| class="wikitable"
|+
!המקור הפיניקי (באותיות לטיניות)
!התרגום הלטיני
!משמעות התרגום הלטיני
!תעתיק הפיניקית לעברית
!תרגום לעברית מודרנית
|-
|Yth alonim ualonuth sicorathi symacom syth
|deos deasque veneror, qui hanc urbem colunt
|אני מפציר באלים ובאלות המוקירים את העיר הזאת
|את אלנים ואלנות סכרתי שמקום זאת
|אני מזכיר את האלים והאלות של מקום זה
|-
|ys sidobrim chi fel yth chyl is chon chen liful
|eum fecisse aiunt, sibi quod faciundum fuit.
|הם אומרים שהוא עשה מה שהיה לו הכרחי לעשות
|יש שדוברים כי פעל את כל אש כָּן כֵּן לפעול
|יש שאומרים שהוא עשה את כל אשר היה כן לפעול
|-
|byn ui
|mei fratris filium
|בן אחי
|בן חוי
|בן־אחי
|-
|iusim
|qui hinc egrediuntur foras
|אלה שיוצאים מכאן
|יוצאים
|יוצאים
|}
גם בחלקים אחרים במחזה מפוזרים מילים וביטויים פיניקיים. לאחר שחנא מופיע לראשונה, מילפיו מציע לאגורסטוקלס לפנות אליו ב"פונית". חנא אומר Avo, כלומר "חֲווֹ", ומילפיו עונה לו Salutat. חנא אומר Donni, כלומר "אדוני", ומילפיו לא מבין וחושב שחנא אומר Doni (מתנה בלטינית) ואומר לאגורסטוקלס "הוא רוצה לתת לך מתנה, אינני יודע מה." משחק המילים הקומי מראה שבעת כתיבת המחזה, בתחילת המאה ה־2 לפנה"ס, היו בקהל הרומי מספיק מביני פיניקית כדי להפוך את הבדיחה לאפקטיבית.<ref name=":0" />

== לקריאה נוספת ==

* 
* <div style="direction: ltr;">
* Ferri, R. (2014). "[https://core.ac.uk/download/pdf/80213457.pdf The Reception of Plautus in Antiquity]," pp. 767–81 in: Fontaine and Scafuro (2014), The Oxford Handbook of Roman Comedy. Oxford.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.thelatinlibrary.com/plautus/poenulus.shtml Poenulus (טקסט מלא בלטינית)] באתר "הספרייה הלטינית"
* [https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus:text:1999.02.0044 Poenulus (טקסט מלא בלטינית)] בפרויקט פרסאוס
* [https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus:text:1999.02.0106 Poenulus (תרגום לאנגלית)] בפרויקט פרסאוס
== הערות שוליים ==

=== ביאורים ===

קטגוריה:מחזות רומאיים
קטגוריה:קומדיות
קטגוריה:פיניקים
קטגוריה:קרתגו