משה איש כסית

משה (מוישל'ה) איש כסית (ויינשטיין) (14 באוקטובר 1947 – 14 ביולי 1987) היה איש בוהמה, מסעדן ושחקן קולנוע ישראלי. בנו של חצקל איש כסית, מייסד בית הקפה המיתולוגי בתל אביב "כסית", שעם מותו ירש ממנו את המקום והפך לבעליו.

==ביוגרפיה==
משה איש כסית נולד ללאה ויחזקאל (חצקל) איש כסית (ויינשטיין), בעליו של בית הקפה המפורסם "כסית" בתל אביב. ב-1977 הורשע בהחזקת שרידי סם, ונקנס, וזאת לאחר פעמים קודמות שנמצא בחזקתו סגריות חשיש ומריחואנה.

לאחר פטירת אביו, בשנת 1979, הפך משה למנהל כסית יחד עם אמו ואחותו צביה.
משה איש כסית היה איש בוהמה שאסף סביבו חבורת ידוענים ואמנים תל אביבית בולטת. הוא המשיך את דרכו של אביו בעזרה לזולת ונדבנות. הוא היה ידוע כבעל חוש הומור מפותח, ו"כסית" היה מקום משיכה לשחקנים ולאנשי בוהמה מובילי דעת קהל של אותה התקופה.

בשל מבנה גופו שיחק בקולנוע דמויות של גברים גדולים, המאיימים בחוסנם הפיזי. איש כסית שיחק במספר סרטי קולנוע, מרביתם שייכים לסוגת סרטי הבורקס, ובהם: "צ'רלי וחצי" (גדליה), "גבעת חלפון אינה עונה" (הטבח יוסיפון), "הגונב מגנב פטור", "יופי של צרות!", "לול" (בעיקר במערכון "אני אישה"), "הטוב הרע והלא נורא" (בתפקיד הראשי), סרטי אסקימו לימון: "סבבה" ו"ספיחס" (רס"ר פלכטר, המפקד של שמש), "ספר נשים (מוריס הקופאי), ועוד רבים אחרים. כמו כן, הוא התארח גם כשחקן אורח בתוכניות ובסדרות טלוויזיה שונות, כגון "זהו זה!" ו"קרובים קרובים". 

איש כסית הופיע בפרסומת ל"עוגת המלך" של עלית לצד דובי גל וחלי גולדנברג, וזכור בשל המושג שטבע שהפך למטבע לשון "גם יפה וגם אופה". וכן, בתשדיר לצריכת הלימון שבו הוא טבע את המשפט שהפך אף הוא למטבע לשון "לימון מוסיף המון" כאשר הוא מבקש מהמלצר, אחרי שהביא לו את המנות, לימון על מנת לתבלן.

==מותו==
איש כסית נפטר בפתאומיות מדום לב בבית החולים איכילוב בתל אביב. איש כסית הגיע במונית ובאופן עצמאי אל בית החולים בשעה שש בבוקר והתלונן על כאבים בחזה שהרגיש במהלך הלילה, לאחר ששהה במיון מעל לשעה נפטר על המיטה במיון מדום לב, ניסיונות החייאה של צוות המיון והעברתו לחדר החייאה לא הצליחו להציל את חייו. זמן קצר לאחר מותו טענו משפחתו של כסית שלא נבדק כראוי במיון, ולא טופל בצורה מהירה שהייתה יכולה למנוע את מותו הטרגי. כסית נטמן בבית העלמין בקריית שאול. הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.

==הנצחתו==
לזכרו הוקדש תקליטו של אריק איינשטיין "על גבול האור" ובצעד חריג שמו אף מונצח על עטיפת האלבום "למוישלה" בכיתוב מתחת לשם האלבום. השיר "אחרי עשרים שנה" של שמוליק קראוס מוקדש לו, שכן נכתב לאחר מותו, ובו הבית: "אחרי עשרים שנה/ היה היה לי רע/ את שיר המעלות/ האם אתה שומע/ אשיר עד יום מותי/ נושאת את תפילתי המנגינה."

חמש שנים לפני מותו בשיר של שמוליק קראוס "איך עושים תקליט" מוזכר משה איש כסית, ובסוף השיר מחקה את אביו, חצקל איש כסית. השיר עוסק בחוויותהם של שמוליק קראוס, יעקב רוטבליט (כותב השיר), יבי ומשה איש כסית, בבית הקפה כסית.

בשיר "סן פרנסיסקו על המים" מוזכר איש כסית יחד עם אביו בבית האחרון בשיר. "פתאום אני רוצה הביתה חזרה אל הביצה לשבת ב'כסית', ולצחוק עם משה ועם חצקל".

הבית האחרון בשיר "אחרי עשרים שנה", שכתב יענקל'ה רוטבליט ושר שמוליק קראוס, הוקדש לזכרו של משה איש כסית, השיר נושא את שם אלבומו של קראוס שיצא שנה לאחר מותו של איש כסית ב-1988.

זמן קצר לאחר מותו נערך ערב לזכרו עם מיטב האמנים ואנשי הבוהמה של אותה התקופה. כל הכנסות הערב שימשו לתרומות למוסדות לאמנים צעירים. את הערב הנחו רבקה מיכאלי ואריק לביא.

בשנת 2024 הוציאה לאור אלמנתו רותי את הספר "כך היינו", העוסק בתקופת הזוהר של בית הקפה "כסית", וכן סיפור היכרותה וחייה עם משה.

== פילמוגרפיה ==
* לול - תוכנית הטלוויזיה במספר מערכונים, הבולטים שבהם: זבזדובה, ספורטאית רוסיה שלוקחת הורמונים גבריים, במערכון "אני אישה"
* כץ וקרסו (1971) – בני (צעיר בליין)
* שלום, תפילת הדרך (1973)
* הבית ברחוב שלוש (1973) – חייל
* עיניים גדולות (1974) – אוהד מתפרע במשחק הכדורסל
* צ'רלי וחצי (1974) – גדליה
* חגיגה לעיניים (1975)
* עברית בסימן טוב (1975) – שליח
* יהיה טוב סלומוניקו (1975)
* איש רחל (1976)
* גבעת חלפון אינה עונה (1976) – הטבח יוסיפון
* יופי של צרות (1976) – אלפונסו הספר
* הצילו את המציל (1977) – בחור בחוף הים
* הגונב מגנב פטור (1977) – גדליה
* בדרנית בחצות (1977)
* שרגא קטן (1978) – פקיד המג"ד
* שלאגר (1979) – מאבטח של מאפיונר
* טעות במספר (1979) – מעסה במלון
* עם ישראל חי (1981) – אופנוען
* חמסין (1982)
* ספיחס (1982) – רס"ר פלכטר
* סבבה (1983) – רס"ר פלכטר (מפקד בסיס סבבה)
* ספר נשים (1984) – מוריס הקופאי הפרסי
* קרובים קרובים (1984) – בפרק "ניכוי במקור"
* פעם אחת (1984)
* רחוב סומסום (1985)
* התזמורת (1985)
* שוברים (1985) – בן חור
* מניו יורק באהבה (1985) – ריקרדו
* זהו זה! (1986)
* הטוב הרע והלא נורא (1986) – בתפקיד הראשי של האסיר בוכמן.
* לול (סרט) (1988) – סרט שמרכז את קטעי השירים והמערכונים הנבחרים מתוך לול (תוכנית טלוויזיה), ששודרה בארבעה חלקים בערוץ הראשון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:אנשי בוהמה ישראלים
קטגוריה:חבורת לול
קטגוריה:מסעדנים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות סמים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987