לוס אנג'לס קליפרס

לוס אנג'לס קליפרס (באנגלית: Los Angeles Clippers) היא קבוצת כדורסל מאזור לוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הפאסיפי שבאזור המערב, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם אינטואיט דום.

הקבוצה הוקמה בשנת 1970 בעיר באפלו שבניו יורק, בשם באפלו ברייבס, ובשנת 1978 עברה לסן דייגו שבקליפורניה ושינתה את שמה לסן דייגו קליפרס. בשנת 1984 עבר המועדון ללוס אנג'לס, ומאז נקרא בשמו הנוכחי. ב-7 בלבד מתוך 41 עונותיה הראשונות ב-NBA העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, ולאורך השנים דבק בה תדמית של מועדון כושל, בעיקר בהשוואה ללוס אנג'לס לייקרס, יריבתה העירונית רוויית ההצלחות.

==היסטוריה==
===השנים בבאפלו (1970–1978)===
[[בוב מקאדו, כוכב הקבוצה בין השנים 1972–1976]]
הקבוצה הוקמה בשנת 1970 בשם באפלו ברייבס (באנגלית: Buffalo Braves), והצטרפה לליגת ה-NBA בעונת יחד עם פורטלנד טרייל בלייזרס וקליבלנד קאבלירס. אולמה הביתי של הקבוצה היה באפלו ממוריאל אודיטוריום, אותו הם חלקו עם קבוצת ההוקי קרח מליגת ה-NHL באפלו סייברס, שנוסדה גם היא בשנת 1970. בין השנים 1973–1975 נאלצו הברייבס לשחק 16 משחקי בית באולם מייפל ליף גארדן שבטורונטו, קנדה, כאשר הסייברס אירחו משחקים באודיטוריום שבבאפלו.

המאמן הראשון של הקבוצה היה חבר היכל התהילה, דולף שייז, והכוכבים הראשונים של המועדון היו בוב קאופמן ודון מיי, אשר צורפו בדראפט ההרחבה של שנת 1970. כרוב קבוצות ההרחבה בעונתן הראשונה סיימו הברייבס את העונה הסדירה במאזן שלילי, 22–60, כאשר רק הקאבלירס מסיימים עם מאזן גרוע יותר. קאופמן, שבעונה הקודמת קלע 4.3 נקודות בממוצע למשחק במדי שיקגו בולס, הוביל את קלעי הברייבס עם 20.4 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר להשתתף בבמשחק האולסטאר. בדראפט ה-NBA 1971 בחרו הברייבס את הסנטר אלמור סמית' בבחירה השלישית, ובבחירה ה-104 את שחקן מכללת המדינה של באפלו רנדי סמית'. שני הרוקיז הציגו יכולת טובה – אלמור עם 17.3 נקודות ו-15.2 ריבאונדים למשחק, ורנדי עם 13.4 נקודות למשחק – אך הברייבס סיימו את העונה עם מאזן זהה לעונה הקודמת, אשר הציב אותם במקום השמיני והאחרון באזור המזרחי. בעונת לא הצליחו הברייבס להשתפר כשסיימו את העונה הסדירה במאזן 21–61, תחת המאמן ג'ק רמזי. הצעד הגדול של הברייבס באותה העונה היה בחירתו של בוב מקאדו מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בבחירה השנייה של דראפט 1972. בסיום אותה עונה זכה מקאדו בפרס רוקי העונה, ובשנים הבאות הפך לכוכב הבלתי מעורער של הקבוצה .

בעונת הצליחו הברייבס להעפיל למשחקי הפלייאוף, לראשונה בתולדות המועדון, כשסיימו את העונה הסדירה במאזן חיובי 42–40. בפלייאוף התמודדו הברייבס מול בוסטון סלטיקס בסיבוב הראשון (שהיה חצי גמר המזרח), ונוצחו בתוצאה 2–4. בעונה זו היה מקאדו "מלך הסלים של ה-NBA" עם ממוצע של 30.6 נקודות למשחק. כמו כן זכה רכז הקבוצה ארני דיגרגוריו בפרס רוקי העונה, לאחר שקלע 15.2 נקודות למשחק והוביל את שחקני הליגה עם ממוצע של 8.2 אסיסטים למשחק. בעונת שיפרה באפלו את שיאה כאשר השיגה מאזן ניצחונות 49–33, אשר בדיעבד היה הישגה הטוב ביותר במשך 38 שנים, עד עונת . בפלייאוף שוב הודחו הברייבס בסיבוב הראשון, הפעם מול וושינגטון בולטס בתוצאה 3–4. בסיום העונה זכה מקאדו בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, לאחר שהשיג ממוצעים של 34.5 נקודות, 14.1 ריבאונדים ו-2.1 חסימות למשחק. את עונת שוב סיים מקאדו כמלך הסלים של הליגה, בפעם השלישית ברציפות, עם 31.1 נקודות בממוצע למשחק. הברייבס סיימו את העונה עם מאזן 46–36, וגברו על פילדלפיה 76' (2–1) בטרם הודחו בשלב חצי גמר המזרח, בפעם השלישית ברציפות, מול הסלטיקס (2–4). הייתה זו הופעתה האחרונה של הקבוצה בפלייאוף עד עונת .

בקיץ 1976 חתם המייסד והבעלים של המועדון, פול סניידר, על המשך השכרת אולם הממוריאל אודיטוריום עם ההתניה כי תוקפו של החוזה יבוטל אם המועדון לא יצליח למכור לפחות 5,000 מנויים בכל עונה. מאוחר יותר באותו הקיץ מכר סניידר 50% מהמועדון לאיש העסקים ג'ון בראון, הבעלים של קבוצת קנטקי קולונלס מליגת ה-ABA, ומספר חודשים לאחר מכן רכש איש העסקים הארי מנגוריאן את המחצית השנייה של המועדון. בדצמבר 1976 העבירו הברייבס את כוכב הקבוצה בוב מקאדו לניו יורק ניקס בטרייד שנועד לחסוך בהוצאות וכן לדלדל את מכירת המנויים, וזאת על מנת שהמועדון לא יעמוד בתנאי החוזה עם העירייה, וייאלץ להעתיק את מקומו לעיר אחרת. בקיץ 1978, לאחר שתי עונות בהן ניצחה באפלו 57 משחקים בסך הכול (34.8%), סיכמו בראון ומנגוריאן על "החלפת מועדונים" עם אירב לווין, הבעלים של בוסטון סלטיקס, כאשר בראון ומנגוריאן קיבלו את השליטה על הסלטיקס ולוויין הפך לבעלים של הברייבס.

===השנים בסן דייגו (1978–1984)===
מיד לאחר רכישת הברייבס, העביר לוויין את המועדון לסן דייגו, קליפורניה, והקבוצה שינתה את שמה לסן דייגו קליפרס. כינוי המועדון מתייחס לאוניות המפרש מסוג קליפר אשר היו נפוצות באותה תקופה במפרץ סן דייגו. לקראת עונתו הראשונה של המועדון בסן דייגו, מינו הקליפרס את המאמן הוותיק ג'ין שו. באותה עונה השיגו הקליפרס מאזן חיובי, כשסיימו את העונה הסדירה במאזן 43–39, אך לא העפילו לפלייאוף. בדיעבד, הייתה זו הפעם האחרונה בה סיימו הקליפרס את העונה הסדירה במאזן חיובי ב-13 השנים הבאות. שחקן הקבוצה וורלד בי. פרי, אשר נרכש במהלך הפגרה מפילדלפיה 76', סיים שני בטבלת הקלעים של הליגה, עם 28.8 נקודות בממוצע למשחק.

עונת הייתה מאכזבת, על אף שצירפו את הסנטר ביל וולטון, יליד סן דייגו ששנתיים קודם לכן הוביל את פורטלנד טרייל בלייזרס לזכייה באליפות ה-NBA. לרוע המזל וולטון לא הותיר חותם, כשהחמיץ 68 משחקים עקב פציעות ברגליו, והקליפרס סיימו את העונה הסדירה במאזן שלילי 35–47. פרי המשיך את יכולת הקליעה הטובה שלו, ושוב סיים שני בליגה כשהוא קולע 30.2 נקודות בממוצע למשחק. בעונה העוקבת החליף פול סיילאס את המאמן ג'ין שו, ופרי הועבר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס תמורת הגארד פיל סמית'. הקליפרס סיימו את העונה הסדירה במאזן 36–46, כששוב הם מחמיצים את הפלייאוף.

עונת הביאה שינויים נוספים לקליפרס כאשר הבעלים אירב לוויין מכר את המועדון לאיל הנדל"ן דונלד סטרלינג תמורת 12.5 מיליון דולר. בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA 1982 בחרו הקליפרס את טרי קאמינגס, אשר הוביל את קלעי הקבוצה בשתי העונות הבאות עם ממוצעים של 23.7 ו-22.9 נקודות למשחק, בהתאמה. את שתי העונות סיימו הקליפרס במקום ה-11 באזור המערבי (מתוך 12 קבוצות), ויכולתם החלשה הביאה לנוכחות נמוכה של צופים ביציעים, כאשר הקבוצה מביאה ממוצע של 4,500 צופים בלבד למשחקי הבית. כתוצאה מכך שידל סטרלינג את הנהלת ה-NBA להעביר את המועדון לעיר הולדתו, לוס אנג'לס.

===המעבר ללוס אנג'לס (1984–2001)===
בשנת 1984 עברו הקליפרס ללוס אנג'לס, כשהם משחקים את משחקי הבית באולם לוס אנג'לס ממוריאל ספורטס ארנה. בכל 7 עונותיהם הראשונות בלוס אנג'לס רשמו הקליפרס מאזן ניצחונות שלילי, ובאף אחת מהן לא ניצחה יותר מ-32 משחקים (39%). לקראת עונת מונה אלג'ין ביילור לג'נרל מנג'ר הקבוצה, ונשאר בתפקיד זה במשך 22 שנים. בין השנים 1987–1990 צירף ביילור את קן נורמן (הבחירה ה-19 בדראפט 1987), דני מאנינג (הבחירה הראשונה בדראפט 1988), צ'ארלס סמית' (הבחירה השלישית בדראפט 1988), לוי ואט (הבחירה ה-13 בדראפט 1990) ורון הרפר (בטרייד), אשר יצרו את גרעין הקבוצה בשנים הבאות.

באמצע עונת עשו הקליפרס שינוי נוסף בעמדת המאמן הראשי; לארי בראון, שפוטר מוקדם יותר מסן אנטוניו ספרס, הוחתם בשלהי חודש ינואר 1992 כמאמן הראשי החדש של המועדון. תחת בראון השיגו הקליפרס מאזן 23–12, וסיימו את העונה הסדירה במאזן 45–37; המאזן החיובי הראשון של הקליפרס מזה 13 עונות. הקליפרס הצליחו גם להעפיל אל משחקי הפלייאוף, לראשונה מזה 16 עונות, אך הודחו בסיבוב הראשון על ידי יוטה ג'אז בתוצאה 2–3. בעונה העוקבת, , הצליחו הקליפרס לעלות שוב לשלב הפלייאוף, כשסיימו את העונה הסדירה במאזן 41–41, אך נוצחו שוב בסיבוב הראשון בחמישה משחקים, הפעם על ידי יוסטון רוקטס.

בעונת עזב בראון את הקליפרס, ובוב וייס הובא כדי למלא את מקומו. הקליפרס סיימו את העונה הסדירה במאזן 27–55, ולאחר שנה בלבד בתפקיד פוטר וייס מתפקידו והוחלף על ידי המאמן הוותיק ביל פיץ'. הקליפרס המשיכו לערוך שינויים תכופים בסגל השחקנים ובצוות הניהול בשנים הבאות, כאשר הם הצליחו להעפיל רק עוד פעם אחת למשחקי הפלייאוף, בעונת , בה הובסו בסיבוב הראשון בידי יוטה ג'אז בתוצאה 0–3.

בין השנים 1994–1998 שיחקו הקליפרס כ-30 משחקים באולם ארווהד פונד אוף אנהיים אשר בעיר אנהיים, כשהם חולקים את המקום עם קבוצת ההוקי קרח מליגת ה-NHL, אנהיים דאקס. בשנת 1998 הצטרפו הקליפרס ללייקרס וללוס אנג'לס קינגס, וחנכו את אולם הסטייפלס סנטר החדש הממוקם במרכז העיר לוס אנג'לס. לקראת עונתם הראשונה באולם הסטייפלס סנטר בחרו הקליפרס את למאר אודום בבחירה הרביעית של דראפט 1999, אך סיימו את אותה עונה במקום ה-13 (מתוך 14) באזור המערבי, בפעם השנייה ברציפות. בדראפט 1999 השיגו הקליפרס את הבחירה הראשונה, וניצלו אותה כדי לבחור את הסנטר מייקל אולווקנדי אשר התברר כאחת הבחירות הראשונות המאכזבות אי פעם. בדראפט 2000 בחרו הקליפרס את חברי הילדות מאילינוי דריוס מיילס (בחירה שלישית) וקוונטין ריצ'רדסון (בחירה 18), ובאותו הקיץ צירפו גם את שחקן השנה השנייה קורי מגטי. הקבוצה הפכה לפופולרית יותר בקרב אוהדיה הודות לסגנונה שכלל הטבעות רבות, והקליפרס השתפרו מעט וסיימו את העונה הסדירה במאזן 31–51.

===תקופת אלטון ברנד (2001–2007)===
[[אלטון ברנד, כוכב הקבוצה בין השנים 2001–2007]]
בקיץ 2001 צירפו הקליפרס את שחקן השנה השלישית אלטון ברנד, בתמורה לבחירה השנייה בדראפט 2001 – בה נבחר טייסון צ'נדלר – אשר הועברה לשיקגו בולס. במהלך אותה עונה נבחר ברנד להשתתף במשחק האולסטאר, ובכך היה הנציג הראשון של הקליפרס במשחק הראווה מזה 8 שנים. הקליפרס התחרו על מקום בפלייאוף במשך רוב שלבי העונה, אך ניצחו רק ב-3 מתוך 13 המשחקים האחרונים של העונה, וסיימו אותה במקום התשיעי במערב עם מאזן שלילי 39–43. פגרת 2002 הביאה עימה שינויים נוספים, כאשר מיילס הועבר לקליבלנד קאבלירס תמורת הרכז אנדרה מילר, אשר הוביל את הליגה באסיסטים בעונה הקודמת עם 11 אסיסטים בממוצע למשחק. על אף צירופו של מילר ופריצתו של קורי מגטי (16.8 נקודות למשחק), סיימו הקליפרס במאזן מאכזב בסיומה של העונה הסדירה, 27–55, בין היתר בשל פציעות של שחקני מפתח רבים. לקראת עונת מונה מייק דאנליבי למאמן הקבוצה, אך עזבו אותה שחקני החמישייה מילר, אודום ואולוקוונדי, והיא סיימה את העונה במאזן 28–54. בעונת שוב הובילו את הקבוצה ברנד ומגטי, לצד בובי סימונס אשר קלע 16.4 נקודות בממוצע למשחק וזכה בפרס השחקן המשתפר של העונה.

בקיץ 2005 עזב סימונס למילווקי באקס, ובמקומו החתימו הקליפרס את הקלע קטינו מובלי וצירפו בטרייד את הרכז הוותיק סם קאסל. בעונת נבחר ברנד בשנית להשתתף במשחק האולסטאר, לאחר שהציג יכולת שיא עם ממוצעים של 24.7 נקודות ו-10.0 ריבאונדים למשחק, והקליפרס הגיעו למאזן חיובי לראשונה מזה 13 עונות – 47–35. כמו כן העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף לראשונה מאז עונת . על אף שסיימו במקום השישי במערב החזיקו הקליפרס ביתרון ביתיות בסיבוב הראשון מול המדורגת שלישית דנוור נאגטס, בשל זכייתם באליפות הבית הפאסיפי (בעוד דנוור שיחקה בבית הצפון-מערבי). הקליפרס ניצחו את שני המשחקים הראשונים בסדרה, לראשונה בהיסטוריה של המועדון, ובסופו של דבר גברו על הנאגטס בתוצאה 4–1. בכך העפילה הקבוצה לשלב השני של הפלייאוף לראשונה מאז עונת , אז שיחקה כ"באפלו ברייבס". בחצי גמר המערב התמודדו הקליפרס מול פיניקס סאנס, והפסידו לאחר סדרה ארוכה שנגררה ל-7 משחקים, אף על יכולת מצוינת של ברנד שלאורך הסדרה קלע 30.9 נקודות למשחק. בסיום העונה זכה הג'נרל מנג'ר של הקליפרס, אלג'ין ביילור, בתואר מנהל השנה ב-NBA, וברנד נבחר לחמישייה השנייה של העונה.

בעונת חזרה הקבוצה בסגל דומה לעונה דאשתקד, אך התקשתה לשחזר את הישגיה. במהלך העונה סבל הרכז המבטיח שון ליווינגסטון מפציעה קשה בברכו לאחר שהיא יצאה ממקומה וקרעה את כל רצועות הברך. הייתה זו פציעה הרסנית ביותר אשר הותירה אותו כשחקן שלעולם לא ישוב ליכולתו הקודמת. רופא המועדון העריך את מועד חזרו של ליווינגסטון למגרשים בין 8 חודשים לשנה שלמה. לאורך העונה היו ברנד ומגטי שני הקלעים המובילים של הקבוצה, בפעם השביעית ברציפות, אך הקליפרס סיימו אותה עם מאזן שלילי 40–42, אשר הציב אותם במקום התשיעי בלבד באזור המערבי.

===תקופה של מאבקים (2007–2009)===
לפני תחילת עונת נפצע ברנד בגיד אכילס ונאלץ להחמיץ את 74 המשחקים הראשונים של העונה, בעוד ליווינגסטון הושבת לכל אורך העונה בשל פציעתו בברך. בהיעדרם בלטו מגטי (22.1 נקודות למשחק) וכריס קיימן (15.7 נקודות ו-12.7 ריבאונדים למשחק), אך הקליפרס סיימו את העונה במקום ה-12 במערב עם מאזן 23–59. בקיץ 2008 עזבו את הקבוצה השחקנים החופשיים ברנד ומגטי, והוחתם הרכז בארון דייוויס, יליד לוס אנג'לס, על חוזה ל-5 שנים תמורת 65 מיליון דולר. כמו כן צירפו הקליפרס בדראפט 2008 את הקלע אריק גורדון (בחירה שביעית) ואת הסנטר דיאנדרה ג'ורדן (בחירה 35).

ב-7 באוקטובר סיים ביילור את תפקידו, לאחר 22 שנה, כסגן נשיא המועדון לפעולות הכדורסל וכג'נרל מנג'ר. הייתה זו אחת מתקופות הכהונה הארוכות ביותר בהיסטוריה של הספורט המקצועני. במקומו של ביילור מונה המאמן הראשי, מייק דאנליבי, לג'נרל מנג'ר.

ב-21 בנובמבר 2008 השלימו הקליפרס טרייד בו שלחו את מובלי וטים תומאס לניו יורק ניקס, בתמורה לזאק רנדולף ומרדי קולינס. עד לסיום עונת היה רנדולף הקלעי הבולט של הקבוצה, עם 20.9 נקודות למשחק, והקליפרס שוב סיימו במאזן מאכזב, 19–63, אשר הציב אותם במקום ה-14 במערב.

===תקופת ה"לוב סיטי" (2009–2017)===

[[בלייק גריפין, כוכב הקבוצה בין השנים 2009–2017]]
ב-29 במאי 2009, זכו הקליפרס בבחירה הראשונה של דראפט 2009, וניצלו אותה כדי לבחור את בלייק גריפין מאוניברסיטת אוקלהומה. כדי לפנות מקום בחמישייה הפותחת לגריפין, העבירו הקליפרס את רנדולף לממפיס גריזליס תמורת קוונטין ריצ'רדסון, אשר הועבר בהמשך למינסוטה טימברוולבס. אף על פי שגריפין הותיר רושם מיידי במחנה האימונים ובמשחקי טרום העונה, עונת הרוקי שלו הייתה קצרת ימים; ב-23 באוקטובר נפצע גריפין בפיקת הברך במשחק הטרום עונה האחרון של הקליפרס מול ניו אורלינס הורנטס. בתחילה הצהירו הקליפרס כי גריפין סובל מ"ברך שמאלית פגועה", אך לאחר מכן התברר שמדובר בשבר, אשר השבית את גריפין לכל העונה.

ב-4 בפברואר 2010 התפטר מתפקידו המאמן הראשי מייק דאנליבי, וקים הוג'ס מונה כמאמן זמני. דאנליבי המשיך להחזיק בתפקיד הג'נרל מנג'ר למשך עוד יותר מחודש, אך ב-10 במרץ 2010 הוא פוטר מהתפקיד והוחלף בידי ניל אולשיי. על אף שהקליפרס ראו שיפור קל, כשהם מסיימים את העונה הסדירה במאזן 29–53, בסופה של העונה פוטר הוג'ס מתפקיד המאמן הראשי.

ב-6 ביולי 2010 מונה מאמנה לשעבר של שיקגו בולס, ויני דל נגרו, כמאמן הראשי החדש של הקליפרס. עם כוכבי הקבוצה – אריק גורדון, כריס קיימן, דיאנדרה ג'ורדן, בארון דייוויס ובלייק גריפין – היו לקליפרס תקוות גדולות לעונה הקרבה, אך הקליפרס פתחו את העונה בצורה חלשה, כשהפסידו ב-10 מתוך 11 המשחקים הראשונים של העונה. גריפין הציג יכולת מצוינת, וסחף אחריו התעניינות הולכת וגוברת של התקשורת במשחקי הקליפרס ובכך העלה את הרייטינג בשידורי משחקי הקבוצה. גריפין נבחר לשמש מחליף במשחק האולסטאר 2011, כבוד נדיר לשחקן רוקי; הוא היה הרוקי הראשון שנבחר בידי המאמנים כמחליף מאז טים דאנקן בשנת 1997. כמו כן זכה גריפין בתחרות ההטבעות. לקראת סיום מועד ההעברות ב-NBA שלחו הקליפרס את בארון דייוויס יחד עם בחירת דראפט עתידית לקליבלנד קאבלירס, בתמורה למו ויליאמס וג'מריו מון. בחירת הסיבוב הראשון שניתנה לקאבלירס התבררה כבחירה הראשונה בדראפט 2011, בה בחרה קליבלנד את קיירי אירווינג.

ב-9 בדצמבר 2011, הקליפרס החתימו את קארון באטלר על חוזה בסך 24 מיליון דולר, וכן את צ'אנסי בילאפס הוותיק אשר שוחרר מניו יורק ניקס. ב-14 בדצמבר 2011 העבירו הקליפרס את אריק גורדון, כריס קיימן, אל-פארוק אמינו ובחירת דראפט עתידית לניו אורלינס הורנטס, תמורת הכוכב כריס פול ושתי בחירות עתידיות בסיבוב שני. פול וגריפין נבחרו לפתוח בחמישיית נבחרת המערב של משחק האולסטאר . ב-6 בפברואר 2012, במהלך משחק מול אורלנדו מג'יק, קרע בילאפס את גיד האכילס והחמיץ את המשכה של עונת .

באפריל 2014 הרחיקה הנהלת הליגה את בעלי הקבוצה, דונלד סטרלינג, לכל חייו, בעקבות התבטאויות גזעניות שלו. סטרלינג אמר לחברתו שישבה במשחק עם מג'יק ג'ונסון שעדיף שלא תראה לכולם שהיא עם כושי. הקלטת השיחה פורסמה ברחבי רשת האינטרנט, ובעקבות כך נאלץ סטרלינג למכור את החזקתו בקבוצה. ביולי 2014 מכר סטרלינג את הבעלות בקבוצה לסטיב באלמר, תמורת שני מיליארד דולר.

===בנייה מחדש (2017–2019)===
לקראת עונת העבירו הקליפרס את כריס פול ליוסטון רוקטס בתמורה לפטריק בוורלי, לו ויליאמס, מונטרז הארל, ארבעה שחקנים נוספים ובחירת דראפט עתידית. במהלך אותה עונה נפרדה הקבוצה גם מגריפין, כאשר שלחה אותו לדטרויט פיסטונס בתמורה לטוביאס האריס, אייברי בראדלי, בובאן מריאנוביץ' ושתי בחירות דראפט עתידיות. הקליפרס סיימו את העונה עם מאזן 42–40, והחמיצו את הפלייאוף לראשונה מזה 6 שנים. ביולי 2018 עזב את הקבוצה גם דיאנדרה ג'ורדן, אשר שיחק בקליפרס במשך 10 עונות, כאשר חתם על חוזה בדאלאס מאבריקס. בעונת חזרה הקבוצה במפתיע למעמד הפלייאוף, הודות למאזן 48–34, אך בסיבוב הפלייאוף הראשון נכנעה לגולדן סטייט ווריורס, בתוצאה 2–4.

===פול ג'ורג' וקוואי לנארד (2024-2019)===
ביולי 2019 צירפו הקליפרס שניים מהכוכבים הגדולים ביותר ב-NBA: קוואי לאונרד ופול ג'ורג'. לאונרד, אשר זכה בעונה הקודמת בפרס ה-MVP של סדרת הגמר, חתם בקבוצה כשחקן חופשי, בעוד ג'ורג' הועבר אליה בטרייד מאוקלהומה סיטי ת'אנדר בתמורה לשיי גילג'ס-אלכסנדר, דנילו גלינארי ו-5 בחירות דראפט עתידיות. בעקבות צירוף שני הכוכבים היו ציפיות גבוהות מהקבוצה והחשיבו אותה כמועמדת לאליפות. את העונה הקליפרס סיימו עם 49 ניצחונות (מתוך 72 משחקים, העונה התקצרה בעקבות נגיף הקורונה), וסיימו במקום השני במערב אחרי לוס אנג'לס לייקרס. בסיבוב הראשון בפלייאוף הם ניצחו את דאלאס מאבריקס 4–2 והעפילו לחצי גמר המערב. בחצי גמר המערב הם פגשו את דנוור נאגטס והובילו עליהם 3–1, אבל הנאגטס ניצחו את שלושת המשחקים הבאים וניצחו את הסדרה. בעקבות הכישלון, דוק ריברס פוטר מתפקיד המאמן הראשי.

לקראת עונת 2020/21 מונה טיירון לו כמאמן ראשי. הקליפרס סיימו במקום הרביעי בטבלה ופגשו פעם נוספת את דאלאס בסיבוב הראשון. לאחר שפיגרו בסדרה 2-0 הקליפרס עשו קאמבק וניצחו 4-3.בחצי גמר המערב הקבוצה ניצחה את יוטה ג'אז 4-2 לאחר שפיגרה שוב 2-0, ועלתה לגמר המערב לראשונה בתולדותיה.

בעונת 22/23 הוחתם בקבוצה הMVP לשעבר ראסל וסטברוק בניסיון לעזור לקבוצה אך הם סיימו במאזן של 44-38 ועפו בסיבוב הראשון של הפלייאוף לאחר פציעות של צמד הכוכבים ג'ורג' ולנארד<ref></ref>

קרוב להתחלת עונת 23/24, ביצעו הקליפרס טרייד ושלחו את מרכוס מוריס, קניון מרטין הבן, ניקולא באטום ורוברט קובינגטון לפילדלפיה 76' בתמורה לג'יימס הארדן, פיליפ פטרושב ופי. ג'יי. טאקר. את העונה האחרונה שלהם בקריפטו.קום ארנה פתחו הקליפרס בצורה חלשה אך כש-טרנס מאן החליף את וסטברוק בחמישייה הפותחת המצב השתנה והקבוצה נראיתה טוב יותר. הם הבטיחו מקום בפלייאוף ב-11 באפריל 2024, וסיימו במקום הרביעי במערב עם מאזן של 51-31 והפסידו בשלב הראשון לדאלאס מאבריקס 4-2.

הצמד פורק לאחר שג'ורג' וויתר על אופציית השחקן שלו בשווי 48.7 מיליון דולר והפך לשחקן חופשי, הסיבה לוויתור הייתה סירוב של הקליפרס להציע לג'ורג' חוזה הדומה לשל לנארד. הצימוד בין השנים נחשב לאחד המאכזבים ביותר והלוזריים ביותר כשהשניים לא הצליחו לקחת אליפות אחת והגיעו רק פעם אחת לגמר המערב למרות כל הכישרון של השניים והקבוצה שנבניתה סביבם, הכישולונות נבעו מפציעות רבות של השניים.

הטרייד על פול ג'ורג' נחשב בעיניי רבים לגרוע ביותר בתולדות הNBA מכיוון שחלק מהטרייד וויתרו הקליפרס על שיי גילג'ס-אלכסנדר שהפך לסופרסטאר עם עתיד נהדר בליגה, טרה מאן (הבחירה בדראפט 2021), ג'יילן ויליאמס (הבחירה בדראפט 2022), היימה הקז ג'וניור (הבחירה בדראפט 2023 שהפכה להיות של מיאמי היט) ודילון ג'ונס (הבחירה בדראפט 2024). בעוד הת'אנדר בנו קבוצה צעירה ומוכשרת שתוכל לרוץ שנים הקליפרס לא השיגו דבר מעבר לגמר מערב אחד והמון פציעות לצמד הכוכבים שלה ומשכורות ענק ששולמו לשניים.

=== עידן ג'יימס הארדן וקוואי לנארד (2024-הווה) ===
עם עזיבת פול ג'ורג' ג'יימס הארדן וקוואי לנארד מיועדים להוביל את הקבוצה.

בתחילת עונת 2024/2025 יעברו הקליפרס לאולם חדש, האינטואיט דום. 

==אולמות ביתיים==
* באפלו ממרויאל אודיטוריום (1970–1978)
* מייפל ליף גארדן (1971–1975, 16 משחקים)
* סן דייגו ספורט ארנה (1978–1984)
* לוס אנג'לס ממוריאל ספורטס ארנה (1984–1999)
* ארווהאד פאונד אוף אנהיים (1994–1999, כ-30 משחקים)
* סטייפלס סנטר (1999–2024)
*אינטואיט דום (2024- עתיד)

==לוגואים==
<gallery>
קובץ:Buffalo Braves 1970.gif|לוגו הקבוצה בעונת 1970/1971
קובץ:Buffalo Braves 1971.gif|לוגו הקבוצה בין השנים 1971–1978
קובץ:San Diego Clippers 1978.gif|לוגו הקבוצה בין השנים 1978–1982
קובץ:San Diego Clippers 1982.gif|לוגו הקבוצה בין השנים 1982–1984
קובץ:Los Angeles Clippers 1984.png|לוגו הקבוצה בין השנים 1984–2010
קובץ:Los Angeles Clippers 2010.png|לוגו הקבוצה בין השנים 2010–2015
קובץ:Los Angeles Clippers logo.png|לוגו הקבוצה החל מעונת 24/25
</gallery>

==מאמני הקבוצה==
הנתונים מעודכנים לסוף עונת :
{| class="wikitable sortable"
|-
! width="100" rowspan="2"| מאמן
! width="90" rowspan="2"| שנים
! colspan="4"| עונה סדירה
! colspan="4"| פלייאוף
|- class="sortable"
! משחקים
! ניצחונות
! הפסדים
! % הצלחה
! משחקים
! ניצחונות
! הפסדים
! % הצלחה
|-
| דולף שייז
| 1970–1972
| 83
| 22
| 61
| 0.265
| –
| –
| –
| –
|-
| ג'וני מקארתי
| 1972
| 81
| 22
| 59
| 0.272
| –
| –
| –
| –
|-
| ג'ק רמזי
| 1972–1976
| 328
| 158
| 170
| 0.482
| 22
| 9
| 13
| 0.409
|-
| טייטס לוק
| 1976–1977
| 46
| 16
| 30
| 0.348
| –
| –
| –
| –
|-
| בוב מקינון
| 1977
| 7
| 3
| 4
| 0.429
| –
| –
| –
| –
|-
| ג'ו מולאני
| 1977
| 29
| 11
| 18
| 0.379
| –
| –
| –
| –
|-
| קוטון פיטסימונס
| 1977–1978
| 82
| 27
| 55
| 0.329
| –
| –
| –
| –
|-
| ג'ין שו
| 1978–1980
| 164
| 78
| 86
| 0.476
| –
| –
| –
| –
|-
| פול סיילאס
| 1980–1983
| 246
| 78
| 168
| 0.317
| –
| –
| –
| –
|-
| ג'ים ליינם
| 1983–1985
| 143
| 52
| 91
| 0.364
| –
| –
| –
| –
|-
| דון צ'ייני
| 1985–1987
| 185
| 53
| 132
| 0.286
| –
| –
| –
| –
|-
| ג'ין שו (2)
| 1987–1989
| 120
| 27
| 93
| 0.225
| –
| –
| –
| –
|-
| דון קייסי
| 1989–1990
| 126
| 41
| 85
| 0.325
| –
| –
| –
| –
|-
| מייק שולר
| 1990–1992
| 127
| 52
| 75
| 0.409
| –
| –
| –
| –
|-
| מאק קלווין
| 1992
| 2
| 1
| 1
| 0.500
| –
| –
| –
| –
|-
| לארי בראון
| 1992–1993
| 117
| 64
| 53
| 0.547
| 10
| 4
| 6
| 0.400
|-
| בוב וייס
| 1993–1994
| 82
| 27
| 55
| 0.329
| –
| –
| –
| –
|-
| ביל פיץ'
| 1994–1998
| 328
| 99
| 229
| 0.302
| 3
| 0
| 3
| 0.000
|-
| כריס פורד
| 1998–2000
| 95
| 20
| 75
| 0.211
| –
| –
| –
| –
|-
| ג'ים טוד
| 2000
| 37
| 4
| 33
| 0.108
| –
| –
| –
| –
|-
| אלווין ג'נטרי
| 2000–2003
| 222
| 89
| 133
| 0.401
| –
| –
| –
| –
|-
| דניס ג'ונסון
| 2003
| 24
| 8
| 16
| 0.333
| –
| –
| –
| –
|-
| מייק דאנליבי
| 2003–2010
| 541
| 215
| 326
| 0.397
| 12
| 7
| 5
| 0.583
|-
| קים יוז
| 2010
| 33
| 8
| 25
| 0.242
| –
| –
| –
| –
|-
| ויני דל נגרו
| 2010–2013
| 230
| 128
| 102
| 0.557
| 17
| 6
| 11
| 0.353
|-
| דוק ריברס
| 2013–2020
| 564
| 356
| 208
| 0.631
| 59
| 27
| 32
| 0.458
|-
| טיירון לו
| 2020–הווה
| 318
| 184
| 134
| 0.579
| 30
| 13
| 17
| 0.433
|}

==מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)==
{| class="wikitable"
! ג'נרל מנג'ר !! תקופה !! הישגים
|-
| אדי דונובן || 1970–1975 || זכייה בפרס מנהל העונה <small>(1974)</small>
|-
| בוב מקינון || 1975–1977 || –
|-
| נורם סונג'ו || 1977–1978 || –
|-
| אירב קייז || 1978–1980 || –
|-
| לו לנארט || 1980–1981 || –
|-
| טד פודלסקי || 1981–1982 || –
|-
| פול פיפס || 1982–1984 || –
|-
| קארל שיר || 1984–1986 || –
|-
| אלג'ין ביילור || 1986–2008 || זכייה בפרס מנהל העונה <small>(2006)</small>
|-
| מייק דאנליבי || 2008–2010 || –
|-
| ניל אולשיי || 2010–2012 || –
|-
| ויני דל נגרו ואנדי רוזר || 2012 || –
|-
| גארי זקס || 2012–2013 || –
|-
| דוק ריברס || 2013–2017 || –
|-
| לורנס פרנק || 2017–הווה || זכייה בפרס מנהל העונה <small>(2020)</small>
|}

==הישגים ופרסים==
===שיאים למשחק בודד===
*חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת .
נקודות: 52, בוב מקאדו פעמיים (1974 ו-1976), וצ'ארלס סמית' (1990).

ריבאונדים: 30, מייקל קייג' מול סיאטל סופרסוניקס, 24 באפריל 1988.

אסיסטים: 25, ארני דיגרגוריו מול פורטלנד טרייל בלייזרס, 1 בינואר 1974.

חטיפות: 10, לו ויליאמס מול יוטה ג'אז, 20 בינואר 2018.

חסימות: 10, בנויט בנג'מין מול מילווקי באקס (1988) ומול סן אנטוניו ספרס (1989).

===שיאי קריירה בקבוצה===
*הנתונים מעודכנים לסוף עונת , ומתייחסים לעונה הסדירה בלבד. חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת .

===פרסים אישיים===

== סגל שחקנים בעונת ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל אמריקאיות
קטגוריה:באפלו: מועדוני ספורט
קליפרס
קטגוריה:סן דייגו: מועדוני ספורט