OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עכן גדול

עָכָן גָּדוֹל (שם מדעי: Cerastes gasperettii) הוא נחש ארסי מסוג עכן ממשפחת הצפעיים המצוי ברחבי המזרח התיכון מישראל ועד איראן, ובייחוד באזור חצי האי ערב. מראהו מזכיר מאוד את זה של עכן החרטומים, אך אזורי תפוצתם לא חופפים. נמנה בין תשעת הנחשים הארסיים בישראל. לא ידוע על תת-מינים.

==תיאור==
אורכו הטיפוסי של העכן נע בין 30 ל-60 ס"מ, כאשר אורכו המרבי מגיע ל-85 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים.

צבעי הנחש הם בגוני חום, צהבהב ואפרפר, שעוזרים לו להסתוות באזורי החולות בהם הוא חי. הגחון בצבע לבן והזנב עשוי להיות שחור.

הראש נבדל מן הגוף, בדומה לרוב הצפעיים. מעל לכל עין יש לרוב קשקש בולט אחד הנראה כמו קרן, אולם ייתכנו פרטים ללא הקשקשים דמויי הקרניים. הגוף מוצק יחסית לאורכו.

==התנהגות ותזונה==
העכן הגדול הוא נחש לילי. הוא נע בחול בתנועה צדית, כך שבכל רגע רק שני חלקים מגופו נוגעים בקרקע, ובכך הוא לא מתחמם יתר על המידה כאשר נע על החול החם. כאשר הוא חש מאוים הוא מסתובב לכיוון הסכנה, משמיע קול אזהרה באמצעות חיכוך של קשקשיו בחול, ומכיש כמוצא אחרון.

העכן מתחפר בחול כאשר רק עיניו מציצות, ואורב לטרף שיעבור לידו. הוא ניזון מלטאות, יונקים קטנים, וציפורים.

==תפוצה==
העכן מצוי ברחבי המזרח התיכון. שטח המחיה שלו כולל חלקים מירדן, עיראק, איראן, ואת רוב שטחי חצי האי ערב: בערב הסעודית, כווית, תימן, עומאן, קטר ואיחוד האמירויות.

בישראל מצוי הנחש באזור הערבה.

==ארס ורבייה==
הארס של העכן הגדול מסוכן ביותר, אולם אירועי הכשה נדירים ביותר ואין תיעוד על מוות כתוצאה מהכשת הנחש. לא ידוע על נסיוב המגן מפני הארס של מין זה.

מין זה מטיל ביצים, הנקבה מטילה בין 8 ל-20 ביצים.

== קריאה נוספת ==
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 236-238

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/081/398.html מחפשים עקבות: עכנים בסכנת הכחדה], 22 במרץ 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:צפעונים
קטגוריה:ארץ ישראל: נחשים ארסיים
קטגוריה:ערב הסעודית: זוחלים
קטגוריה:איראן: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1967
קטגוריה:כווית: זוחלים
קטגוריה:עומאן: זוחלים
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: זוחלים
תרבות וארי

מיקום משוער במפה
תרבות וארי (ידועה גם כתרבות הוארי או הווארי) הייתה תרבות פרה-קולומביאנית חשובה שהתקיימה בשנים 500–900 לספירה וככל הנראה התרבות העירונית הראשונה באזור פרו של ימינו. בשיאה חלשה תרבות זו על רוב אזורי החוף והאזורים ההרריים של פרו. לאחר שקיעתם של המרכזים העירוניים של תרבות זו בשנים 800–900 לספירה, הושפעו ממנה תרבויות פרה-קולומביאניות מאוחרות יותר ושימרו את זכרה. החשובה ביותר מבין תרבויות אלו הייתה תרבות האינקה. חלק ניכר מחורבותיה נמצאות במחוז הואנטה שבאזור איהקוצ'ו.

== היסטוריה ==
עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שתרבות וארי החלה כעיר מדינה עצמאית לא גדולה במיוחד שעם השנים גדלה, והפיצה את תרבותה על ידי כיבושי העמים החלשים יותר, כגון תרבות פצ'אקמק. בסופו של דבר הפכה לבירת אימפריה ששלטה על מרבית שטחי פרו של ימינו, כאשר היא שולטת או לפחות משפיעה על תרבויות ושבטים שונים כגון מוצ'ה, וירו, צ'אנקה, אנקון, צ'ימו ואפילו תרבויות פאראקס ונסקה. מהחפירות הארכאולוגיות עולה שעיר-מדינה זו ששמה לא ידוע ולכן נקראת על שם כל הממלכה, בירת וארי, השפיעה על תרבות טיוואנאקו המאוחרת יותר. מסקנה זאת נתמכת בעיקר על ידי השוואות בין כלי החרס של שתי התרבויות.

מעט מאוד ידוע על המערכת הפוליטית והמנהלית של תרבות וארי עקב חוסר עדויות בכתב אבל מה שכן ידוע הוא שמערכות השלטוניות החברתיות-מעמדיות של תרבות זו היו מורכבות ויוצאות דופן יחסית לזמנן. עוד ידוע שאנשי וארי הפיצו את דרך התנהלותם לרוב המקומות אותם כבשו. כמו כן ידוע שאנשי וארי היו מתקדמים יותר טכנולוגית משכניהם בכמה תחומים, כשבראש ובראשונה לא היה להם מתחרה בתחום העירוני. על מערכות הדרכים והכבישים המתוחכמות שפיתחו העפילה רק מערכת הדרכים של האינקה המאוחרת יותר שגם היא הייתה בעצם הרחבה של מערכות הדרכים של הווארי. גם בתחום החקלאות היו אנשי וארי מתקדמים יחסית לזמנם. הם היו בין הבודדים באזור פרו (יחד עם טיוואנאקו) שפיתחו והשתמשו בטרסות.

האזכור המערבי הראשון לתרבות זו נמצא בכתביו של הכרוניקן הספרדי בן המאה ה-16 שם חורבות וארי מופיעות בשם "וינאקו" ומצוינות כאתר שקדם לאימפריית האינקה. לאחר אזכור זה האתר אינו מוזכר עוד בכרוניקות הספרדיות. האתר זכה לתשומת לב מחודשת בעקבות גילויו של "חואן טלו", אבי הארכאולוגיה בפרו, ב-1931. מאז נחפר האתר פעמים רבות ונתגלו אתרים נוספים, כאשר האתר שהשתמר בצורה הטובה ביותר נמצא ליד העיר קווינואה. כמו כן לאחרונה התגלו אתרים נוספים המזוהים עם תרבות זו ליד העיר צ'יקלאיו.

הסברה המקובלת על החוקרים כיום היא ששפתם של אנשי וארי הייתה ניב של שפת איימרה, אם כי זו השערה בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:אינדיאנים
קטגוריה:פרו: היסטוריה
וארי
פוליקרטס

פוליקרטס (ביוונית: Πολυκράτης) היה טיראן הפוליס סאמוס בין השנים 538 ל-522 לפנה"ס, אשר היה ידוע בעושרו ובעוצמתו הרבה.

פוליקרטס השתלט על הפוליס במהלך פסטיבל לאלה הרה, יחד עם שני אחיו. זמן קצר לאחר מכן, הוא הרג אחד מהם והגלה את האחר, ובכך לקח את מושכות השלטון לידיו. 

במהלך שלטונו פעל פוליקרטס רבות לפיתוח הפוליס, לרבות בניית נמל חדש, מערכת אספקת מים וכן מקדש מפואר לאלה הרה, ועל כן היה אהוד מאוד על העם. הוא פיתח קשרים הדוקים עם טיראנים ושליטים רבים אחרים, לרבות המלך המצרי יעחמס השני. תחת שלטונו הוא הצליח לבנות צי מרשים ואף כבש ערים רבות באסיה הקטנה ובאיי הים האגאי. מסופר כי במהלך מסעות אלו איגד סביבו חכמים רבים, אולם פיתגורס סירב להצטרף אליו. 

מעשייה מפורסמת אודותיו היא "טבעת פוליקרטס".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:יוון העתיקה: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
מפרץ שלמה

מפרץ שלמה הוא השם העברי שנתנה ישראל למפרץ שארם א-שייח' בדרום סיני לאחר כיבושו במלחמת ששת הימים ב-1967.

הפעם הראשונה שבה כבשה ישראל את שארם א-שייח' הייתה במלחמת סיני ב-1956. צה"ל החזיק באזור ארבעה חודשים עד נסיגתו מסיני. במלחמת ששת הימים ב-1967, כבש צה"ל בפעם השנייה את המפרץ. המפרץ נתחם בלשונית יבשתית ומחלק את המפרץ לשניים ("שארם" בערבית זוהי לשונית ים). עם השנים הוקם בצד המערבי של המפרץ בסיס חיל הים - בסיס מפרץ שלמה שפונה באפריל 1982. מן העבר השני של הבסיס, הוקמה ממול מפרץ שארם אל מויה (שהוא הצד השני של מפרץ שלמה), העיר אופירה.

על שם המפרץ, נקרא כל אזור דרום סיני - מרחב שלמה, שהייתה המפקדה שניהלה את האזור כולו.

עקב חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים פינתה ישראל את סיני עבור מצרים, והמפרץ נעזב באפריל 1982. כיום המקום נמצא בשליטת מצרים. ממול למפרץ הוקמה העיר התיירותית שארם א-שייח'. תושבי סיני המצרים ביטלו את השם הישראלי של המקום, הן של מפרץ שלמה והן של העיר אופירה.

== בתרבות ==
בשנת 1982 יצא לאור השיר "מפרץ שלמה" של הזמר זוהר ארגוב במסגרת אלבומו נכון להיום

קטגוריה:סיני: גאוגרפיה
שלמה
קטגוריה:מרחב שלמה
צ'ארלס רוברטס סווארט

צ'ארלס רוברטס סווארט (באנגלית: Charles Robberts Swart; 5 בדצמבר 1894, וינבורג, מדינת אורנג' החופשית – 16 ביולי 1982, בלומפונטיין, דרום אפריקה) היה המושל הכללי האחרון של איחוד דרום אפריקה ונשיאה הראשון של הרפובליקה של דרום אפריקה.

==ביוגרפיה==
סווארט נולד ב-5 בדצמבר 1894 בחוות מורגנצון, במחוז וינבורג ברפובליקה הבורית מדינת אורנג' החופשית (שהפכה לקולוניה בריטית בשנת 1902 ולפרובינציה באיחוד דרום אפריקה בשנת 1910). סווארט היה השלישי מבין ששת ילדיהם של הרמאנוס ברנארדוס סווארט ואלטה קתרינה רוברטס. מלחמת הבורים השנייה פרצה כשהיה בן חמש שנים, ובמהלכה שהה עם אמו ואחיו במחנה ריכוז בווינבורג. אביו נפצע ונשבה על ידי הבריטים במהלך קרב פרדברג, ונותר שבוי עד תום המלחמה.

בגיל 7 החל ללמוד בבית ספר ממשלתי בווינבורג, אולם לאחר מכן עבר לבית ספר שהוקם על ידי הקהילה האפריקאנרית בתגובה למדיניות האנגליפיקציה בבתי הספר הממשלתיים של אלפרד מילנר. בסופו של דבר בתי הספר התאחדו וסווארט השלים את לימודיו בגיל 13. בשנת 1914 החל לעסוק בעריכת דין. הוא שהה תקופה קצרה בהוליווד, שם השתתף בסרטים אילמים.

בשנת 1923 נבחר לפרלמנט מטעם ליידיברנד, וייצג את המקום עד לשנת 1938. במהלך תקופה זו הפך למנהיג המפלגה הלאומית במדינת אורנג' החופשית ובשנת 1939 נבחר לפרלמנט כנציג וינבורג. בשנת 1948, עם ניצחונה של המפלגה הלאומית בבחירות הכלליות, מונה סווארט לתפקיד שר המשפטים, והיה אחראי לחקיקה שחיזקה את סמכויות המשטרה במאבקה נגד פעילות נגד מדיניות האפרטהייד. בין 1949–1950 שימש גם כשר החינוך, האמנות והמדע, ובשנת 1958 שימש כראש הממשלה בפועל.

בשנת 1960 התמנה סווארט למושל כללי של איחוד דרום אפריקה. כמו קודמו בתפקיד סירב אף הוא להישבע אמונים למלכה אליזבת השנייה וללבוש את התלבושת הייצוגית של נציגיה. במשאל עם שנערך בהמשך אותה שנה תמך רוב קטן של המצביעים הלבנים בכינון רפובליקה. כך, בשנת 1961, לאחר שחתם על החוקה הראשונה של הרפובליקה, ביקש סווארט ממלכת אנגליה לשחררו מתפקידו, והפרלמנט בחר בו כנשיאה הראשון של הרפובליקה, תפקיד ראש מדינה ייצוגי בעיקרו, שבא תחת תפקיד המושל הכללי. למרות שנבחר לכהונה בת שבע שנים, סווארט פרש במאי 1967 לאחר שכיהן שש שנים בתפקיד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:אנשי מנגנון האפרטהייד
קטגוריה:שרי המשפטים של דרום אפריקה
קטגוריה:אפריקאנרים
קטגוריה:איחוד דרום אפריקה: אישים
קטגוריה:מדינת אורנג' החופשית: אישים

קטגוריה:ילידי 1894
קטגוריה:נפטרים ב-1982
RTA type 2

RTA type 2 הוא סוג של חמצת אבובית הכליה, המתרחש באבובית המקורבת (הפרוקסימלית, נקרא גם pRTA), כאשר הפגם הוא בריאבסורפציה של ביקרבונט (ספיגה מחדש של ביקרבונט) בגוף. כתוצאה מכך יש דליפה (leaking) של ביקרבונט לשתן, ויש מעט ביקרבונט בדם- ולכן נוצרת אצידמיה (יתר חומציות של הדם). שלא בדומה ל- RTA type 1, תאי הביניים של האבובית המרוחקת (intercalated cells) מתפקדים באופן נורמלי, ולכן האצידמיה היא פחות חמורה מאשר ב- RTA type 1, והשתן יכול להיות חומצי מתחת ל- ph של 5.5. 

לרוב, RTA type 2 אינו מהווה פגם יחיד אלא מקושר למספר פגמים - כמו בתסמונת פנקוני, המאופיינת בפוספטוריה, גליקוזוריה, ופתולוגיות נוספות כגון פרוטאינוריה. 

== סיבות ==

הסיבות להיווצרות RTA type 2:

מחלות משפחתיות:
* ציסטינוסיס
* גלקטוזמיה
* מחלת אגירת גליקוגן (סוג 1)
* אי סבילות ללקטוז
* תסמונת Lowe
* טירוזינמיה
* מחלת וילסון

מחלות נרכשות:

* עמילואידוזיס
* מיאלומה נפוצה
* paroxysmal nocturnal hemoglobinuria
* טוקסינים, כגון HAART, ifosfamode, עופרת וקדמיום

== טיפול ==
הטיפול נשען על מתן ביקרבונט- ואולם, יש לתת כמויות גדולות של ביקרבונט כדי להתגבר על ה"בזבוז" בשתן.

קטגוריה:מערכת השתן
המדליה הלאומית למדעים

המדליה הלאומית למדעים (באנגלית National Medal of Science) הוא אות כבוד המוענק אחת לשנה על ידי נשיא ארצות הברית בטקס שנערך בבית הלבן, לאנשים שתרמו תרומה משמעותית בנושאים הבאים: סוציולוגיה ומדעי ההתנהגות, ביולוגיה, כימיה, הנדסה, מתמטיקה, סטטיסטיקה, מדעי המחשב ופיזיקה. הוועדה הקובעת את המועמדים לזכייה מורכבת מצוות של שנים עשר איש, ומנוהלת על ידי הקרן הלאומית למדע (NSF). 38% ממקבלי המדליה לדורותיהם היו יהודים.

==היסטוריה==
הענקת המדליה הלאומית למדעים נעשית על פי חוק שנחקק על ידי הקונגרס של ארצות הברית, בשנת 1959. בתחילה הוענקה המדליה רק על תרומות למדעי הטבע, אולם בשנת 1980 נכנס לתוקפו תיקון לחוק המאפשר הענקת מדליות לאומיות גם על תרומות במדעי החברה וההתנהגות.

המדליה הראשונה הוענקה בשנת 1963 (עבור שנת 1962) על ידי הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי לתיאודור פון קרמן על פועלו במעבדה להנעה סילונית במכון הטכנולוגי של קליפורניה.

החוק מאפשר להעניק עד 20 מדליות מדי שנה, אולם בממוצע מוענקות רק 12–15 מדליות. היו אף מספר שנים (1985, 1984, 1980, 1978, 1977, 1972, 1971) בהן לא הוענקו כלל מדליות. 

ב-2010 הוענקו המדליות ליקיר אהרונוב, סטפן בנקוביץ', וורן וושינגטון, אמנון יריב, סוזן לינדקוויסט, מורטימר מישקין, דייוויד ממפורד, מרי אן פוקס, סטנלי פרוזינר ואסתר קונוול.

הנשיא דונלד טראמפ לא העניק מדליות לאומיות למדע במהלך כהונתו. הפעם האחרונה שהמדליה הוענקה לפני נשיאותו הייתה ב־19 במאי 2016, כאשר הנשיא ברק אובמה העניק את המדליות ב־2013 ו־2014. ב־23 באוקטובר 2023, הנשיא ג'ו ביידן העניק תשע מדליות למדעים ו־12 מדליות לאומיות לטכנולוגיה וחדשנות בטקס שנערך בחדר המזרחי של הבית הלבן. עד שנת 2023 הוענקו 515 מדליות בסך הכל.

==תיאור המדליה==
במדליה דמות אדם המוקף באדמה, ים ושמיים, מהרהר ומתאמץ כדי להבין את הטבע. כדור הבדולח בידו, מסמל את הסדר ביקום. הנוסחה המצוירת בחול, מתחת לרגלי האדם מסמלת את ההפשטה המדעית.

==ראו גם== 
* רשימת זוכי המדליה הלאומית למדעים, ויקיפדיה באנגלית, ממוין לפי מקצועות ושנים
* המדליה הלאומית לאמנויות
* המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות
* המדליה הלאומית למדעי הרוח

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nsf.gov/ הקרן הלאומית למדעים]
* [http://www.nsf.gov/od/nms/recipients.cfm איתור זוכי הפרס במדעים], באתר הקרן הלאומית למדעים
* [http://nationalmedals.org/ הקרן הלאומית למדליות במדע וטכנולוגיה]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרסים אמריקאיים
קטגוריה:פרסים מדעיים
קטגוריה:פרסים למתמטיקה
קטגוריה:פרסים למדעי המחשב
קטגוריה:פרסים לפיזיקה
קטגוריה:ארצות הברית: אותות ועיטורים אזרחיים
מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות

250px
מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות הוא עמותה שהוקמה על ידי תנועת הנוער "הנוער העובד והלומד" ו"המחנות העולים" בשנת 2006, בעקבות החלטת מועצת תנועות הנוער בישראל לקבל את דרישת משרד החינוך ולהכניס לתוך המועצה תנועות נוער שאינן ציוניות. בנוסף למקימות, גם תנועת השומר הצעיר חברה במעגל. התנועות החברות במעגל חברות גם במועצת תנועות הנוער בישראל. מטרת המעגל לעורר שיח בין תנועתי ובחברה הישראלית בכלל על מהותה של הציונות ועל תפקיד החלוציות וההגשמה בחברה.

התנועות החברות במעגל מוציאות מסע נוער משותף לפולין, המונה כ-1000 חניכים תחת הכותרת "המסע לגילוי שורשי המהפכה הציונית ומרד תנועות הנוער-שואה וגבורה". המסע הוא חלק ממסלול החניכות בתנועות ומתקשר לתהליכים העוברים על החניכים לפניו ואחריו. בנוסף מקים המעגל את "קרן הדורות", על בסיס תרומות, שמטרתה לסייע בסבסוד המסע לחניכים שמצבם הכלכלי אינו מאפשר להם לשלם את עלותו המלאה (כ-30% מהחניכים).

מפעל נוסף של מעגל תנועות הנוער הוא מפעל ההנצחה לבנימין זאב הרצל. במהלך יום הזיכרון על שמו החל ב-י באייר, מתפרסים מדריכי התנועות הבוגרים (כ-450 מדריכים) בין בתי ספר בארץ ומעבירים בהם שיעורי חברה (כ-900 שיעורי חברה בכ-76 רשויות מקומיות) (המספרים נכונים לדצמבר 2009). השיעורים עוסקים בנושא הבית לאומי לעם היהודי. המעגל לקח חלק ביוזמת המועצה לשימור אתרים - פרויקט "בדרכו של הרצל". המעגל גם מקיים שותפות עם המועצה הציבורית להנצחת זכרו של הרצל במשרד ראש הממשלה ועם המשרד לענייני גמלאים.

המעגל גם היה פעיל במאבק נגד הפרטת קרקעות המדינה במסגרת התוכנית הכלכלית בשנת 2009. כמו כן הביע המעגל את מחאתו על ניסיונה של מפלגת "האיחוד הלאומי" להקים תנועת נוער הדוגלת ברעיון ה"טרנספר".

מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות אימץ את השיר "אני מאמין" כהמנון בלתי רשמי.

== ראו גם ==
* מועצת תנועות הנוער בישראל
* המחנות העולים
* הנוער העובד והלומד
* השומר הצעיר

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hadorot.org.il/ אתר קרן הדורות] שהוקמה על ידי המעגל על מנת להבטיח כי כל חניכי התנועות יוכלו להשתתף במסע לפולין.
* [http://www.pmo.gov.il/NR/rdonlyres/93714B01-01E4-41C9-A6EF-311547249AD2/0/noar.pdf מסמך (PDF) רקע על יום הזיכרון לבנימין זאב הרצל].
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:הנוער העובד והלומד
קטגוריה:מסעות בעקבות השואה
אלכסנדר איוואנוב

[[הופעת ישו בפני העם, מעשה ידי איוואנוב, 1837-57.]]
אלכסנדר אנדרייביץ' איוואנוב (ברוסית: Алекса́ндр Андре́евич Ива́нов; 16 ביולי 1806 – 3 ביולי 1858) היה צייר רוסי שהתמחה בציור בסגנון הנאו קלאסי. בשל סגנונו המיושן, ציוריו לא זכו לפופולריות.

==קורות חיים==
איוואנוב נולד בסנקט פטרבורג ולמד לצד קארל ברולוב באקדמיה הקיסרית לאמנויות תחת אביו, אנדרי איוואנוב.

לאחר תום לימודיו עבר להתגורר ברומא, בה חי שנים רבות, והתחבר עם ניקולאי גוגול.

במשך 20 שנה, בין השנים 1837–1857 עבד על יצירתו המונומנטלית "הופעת ישו בפני העם", המוצגת כיום בגלריית טרטיאקוב שבמוסקבה. היצירה היא שהביאה לאיוואנוב את פרסומו.

בשנות חייו עבודותיו לא זכו להצלחה. סגנונו הנאו-קלאסי ושמרנותו האמנותית הביאו לביקורת רבה, בעיקר בשל היעדרן של תמות דמוקרטיות וליברליות או תמות לאומיות (שהיו אופייניות לציורי תנועת "הנודדים") בציוריו.

במהלך המאה ה-20 השתנתה הגישה הביקורתית לציוריו, וכיום עבודות ההכנה שהכין עבור היצירה "הופעת ישו בפני העם" נחשבות יצירות מופת בפני עצמן, ומוצגות, לצד יצירות אחרות של איוואנוב, במוזיאון הרוסי שבסנקט פטרבורג.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.abcgallery.com/I/ivanov/ivanov.html יצירותיו של איוואנוב]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1806
קטגוריה:נפטרים ב-1858
הצהרת הארארה

הצהרת הארארה (באנגלית: Harare Commonwealth Declaration) היא הצהרה של מדינות חבר העמים הבריטי המהווה אחד ממסמכי החוקה של הארגון. במסגרת ההצהרה הוגדרו מחדש עקרונות הארגון, עקרונות החברות בארגון, וכן הוגדרו מחדש מטרותיו של הארגון תוך מתן דגשים למטרות מסוימות.

ההצהרה ניתנה ב-20 באוקטובר 1991 בהארארה שבזימבבואה, במסגרת הכנס ה-12 של ראשי מדינות חבר העמים.

ההצהרה התבססה על העקרונות שנקבעו בהצהרת סינגפור, עשרים שנה קודם לכן, ונחשבת לחלק ממסמכי החוקה של חבר העמים הבריטי.

במסגרת הצהרת סינגפור, משנת 1971, נקבעו מטרות חבר העמים ובהם: קידום שלום עולמי ותמיכה בארגון האומות המאוחדות, קידום זכויות אדם ואגליטריות, התנגדות לגזענות, התנגדות לקולוניאליזם, מיגור העוני, הבורות, המחלות ואי שוויון כלכלי, קידום סחר חופשי, שיתוף פעולה מוסדי בין מדינות חבר העמים הבריטי והתנגדות ללחץ פוליטי בינלאומי.

במסגרת הצהרת הארארה הוצהרו מחדש המטרות לעיל כמטרות הארגון, ובנוסף הוצהר כי מדינות חבר העמים הבריטי מאמינות כי:
* שלום בינלאומי, פיתוח כלכלי, ושלטון החוק הבינלאומי הכרחיים לביטחונו ושגשוגו של המין האנושי.
* לכל אדם צריכות להיות חירויות וזכויות שוות מבלי תלות במגדר, גזע, צבע עור, אמונה דתית, או דעות פוליטיות, וכן לכל אדם זכות קבועה שלא תישלל להשתתף בהליכי שלטון דמוקרטיים אשר יקבעו את החברה בה הוא או היא חיים.
* דעות קדומות גזעניות, וחוסר סבלנות הם מחלה מסוכנת, וסיכון להתפתחות הבריאה של החברה האנושית. אפליה גזעית היא רוע שיש למגרו.
* מדינות חבר העמים מתנגדות לכל צורה של אפליה על בסיס גזע, ומחויבות לעקרונות של כבוד האדם ושוויונם של בני האדם.
* המדינות מכירות בחשיבות של פיתוח כלכלי ופיתוח חברתי על מנת לספק את צורכיהם הבסיסיים של בני האדם ברחבי העולם.

הצהרת הארארה נועדה לקדם את העקרונות במדיניות מדינות החבר, וזאת לאור המצב הגאו-פוליטי העולמי שנוצר בשל תום המלחמה הקרה, ולאור תום שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה.

הבדל עיקרי בין הצהרה זו להצהרות הקודמות היא הורדת ההתייחסות להתנגדות ללחץ פוליטי בינלאומי - אשר הופיעה בהצהרת סינגפור. משמעות ההתייחסות שהייתה בהצהרת סינגפור היא שאפילו החבר עצמו לא יכול ללחוץ על חברותיו לעמוד בעקרונות. הורדת ההתייחסות אפשרה לארגון חבר העמים להשפיע על מדיניות הפנים של חברות הארגון.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.thecommonwealth.org/shared_asp_files/GFSR.asp?NodeID=141095 נוסח ההצהרה] 

קטגוריה:חבר העמים הבריטי
קטגוריה:זימבבואה: היסטוריה
קטגוריה:1991
אפרים לוזון

אפרים לוזון (1912 -1957) היה עיתונאי וסופר יהודי, ממייסדי תנועת בית"ר בתוניסיה (1931). ב-1935 התמנה לנציב בית"ר בתוניסיה.

==ביוגרפיה==
לוזון נולד למשפחה ציונית בספקס שבתוניסיה. אביו ניסים לוזון ייסד את האגודה הציונית הראשונה בעיר ספקס, "אוהבי ציון". אחיו אליהו לוזון היה ממייסדי התנועה הרוויזיוניסטית ב-1911, ונציג התנועה הציונית בקונגרס הציוני של 1931. אח נוסף, יצחק לוזון, היה ממקימי "השומר הצעיר" ב-1935, ובין החלוצים הראשונים של קיבוץ דן.

לוזון היה ממייסדי תנועת בית"ר בתוניסיה ב-1931. ב-1935 התמנה לנציב התנועה בתוניסיה. כיהן בתפקיד זה עד עלייתו לישראל ב-1955.

בספר "בית"ר קורות ומקורות" כותב ההיסטוריון בן ירוחם חיים, בין היתר, על אפרים לוזון ותנועת בית"ר בתוניסיה:
:"מרכזה העיקרי והחשוב של תנועת בית"ר באפריקה הצפונית היה סניף תוניס שבפיקודו של הנציב אפרים לוזון. התנהלה בו תוכנית פעולה במתכונת מלאה ויעילה, פעולות עברור ומועדון עברי. פעולות במקצועות שונים של ספורט ובתחרויות צופיות, מקהלה עליה ניצחה אדית בובליל, חוג מפקדים יהדות וציונות. אין תמה שבסניף תוניס התנהלה העבודה לפי המקובל באירופה ... בית"ר תחת הנהגתו התפשטה לאלג'יריה ומרוקו (בשנים 1937-8 היו 6 קנים בתוניסיה, 7 באלגיריה ו-3 במרוקו). בתוניס תורגמו כל החוזרים והתוכניות מטעם שלטון בית"ר לצרפתית ומשם נשלחו גם לבית"ר צרפת ובלגיה. בבית"ר התנהלה פעילות תרבותית ענפה: הוקמו חבורות זמר ומקהלות כמו "להקת כינור דוד", והועלו הצגות בנושאים יהודיים וציוניים, כמו: "יהודה המכבי", "הדיבוק", "דבורה" ו"נס הרצל"."

לוזון ערך והוציא לאור את העיתון הציוני של תנועת בית"ר "Cahier du Betar" בין השנים 1937-1939, בו פורסמו כרוניקה על בית"ר ועל ארץ ישראל והגולה היהודית, וכן עיבודים לסיפורים קצרים מתורגמים לצרפתית מסופרים עבריים שונים כמו י.ל. פרץ. כמו כן תרגם לשפה הצרפתית מאמרים של זאב ז'בוטינסקי, ובין היתר, חוברת על חייו ופועלו של זאב ז'בוטינסקי (שערך וכתב יהודה בן ארי). הוא הוציא מאמרים אלו לאור בתוניס ומשם נשלחו גם לצרפת ובלגיה.

לאחר עלייתו לישראל ב-1955, עבד לוזון כעיתונאי בעיתון "חירות" (La Liberté). היה מועמד לכנסת השלישית מטעם תנועת החירות. 

אפרים לוזון נהרג ב-1957, עת ניסה להציל את ילדו מטביעה בירקון<ref></ref>. 

לאחר מותו, ביוזמת חבריו לתנועה, הונצח שמו בשמות רחובות בבאר שבע ובלוד.

==קישורים חיצוניים==
* ניסים טאיטו, "בית"ר בצפון אפריקה: עדות ומעש", הוצאת מנורה, 2004, עמ' 59

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:ישראלים ילידי תוניסיה
קטגוריה:פעילי תנועת החרות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
הדרקון האדום

הדרקון האדום
הדרקון האדום (בולשית: Y Ddraig Goch) או דרקון ויילס הוא מפלצת מיתולוגית המזוהה עם ויילס.

הדרקון מתואר לראשונה בסיפורי מבינוגיון והיסטוריה בריטונום. שם מוצג הדרקון האדום כמפלצת המסמלת את הוולשים הקדמונים. הדרקון הוצג לראשונה כמטען הרלדי במאה ה-15 עת צעד הנרי השביעי עם גיסותיו על ויילס לכיוונו של קרב בוסוורת'. הדגל הציג את הדרקון האדום צועד על רקע של לבן וירוק - צבעיו של בית טיודור. 
בשנת 1953 קיבל הדרקון האדום מעמד של כבוד, כאשר הוטען במרכזה של הסיכה המלכותית של ויילס. ובשנת 1959 הוטען במרכזו של דגל ויילס כדגלו של הנרי השביעי.

==הדרקון האדום בסמלים==
<gallery widths="120" heights="120" perrow="5" mode="packed">
קובץ:Flag of Wales (1959–present).svg|דגל ויילס מוטען בדרקון האדום
קובץ:Royal Badge of Wales (1953).svg|סמל ויילס בגרסתו משנת 1953
קובץ:Coat of Arms of the Protectorate (1653–1659).svg|הדרקון האדום כתומך בסמל הקומונוולת' של אנגליה 1642 - 1651
קובץ:Flag of the Welsh colony in Patagonia.svg|דגל פוארטו מדרין, ארגנטינה. הדרקון מסמל את המתיישבים הוולשים שהקימו את העיר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bbc.co.uk/wales/history/sites/themes/flag.shtml דף הבית של ה-BBC] העוסק בסמלי ויילס

קטגוריה:ויילס: סמלים לאומיים
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:מיתולוגיה קלטית
קטגוריה:דרקונים
Google AdSense

Google AdSense (קריא בעברית: גּוּגֶל אֵדְסֶנְס) היא רשת פרסום בבעלות חברת גוגל המאפשרת לבעלי אתרי אינטרנט למכור שטחי פרסום ומאפשרת בנוסף למכור שטחי פרסום בסרטונים ואפליקציות.

הרשת משלמת כ-10 מיליארד דולר בשנה (נכון לשנת 2012) לחברים ברשת. רשת הפרסום של גוגל תומכת במודעות בצורה של טקסט, תמונות או וידאו. האלגוריתם של גוגל יודע להתאים מודעה רלוונטית לעמוד ולאתר בו היא מפורסמת ומכאן השם AdSense.

==היסטוריה==
השירות הושק במרץ 2003 ופומבית ביוני 2003.
באפריל 2003 רכשה גוגל את חברת אפלייד סמנטיקס (לשעבר אוינגו) תמורת 102 מיליון דולר. אוינגו הוקמה בשנת 1998 על ידי גלעד אלבז ואדם ויצמן ופיתחה אלגוריתם חיפוש על בסיס המשמעות של המילים. האלגוריתם עשה שימוש ב-WorldNet, פרויקט שהחל באוניברסיטת פרינסטון ב-1980. לאחר רכישת אפלייד סמנטיקס, כ-40 מעובדיה עברו לגוגל והמשיכו בפיתוח האלגוריתם ובפיתוח ה-AdSense.

ברבעון השלישי של 2012, הכנסות Google AdSense היו 3.13 מיליארד דולר. שהן כ-27% מהכנסות גוגל ברבעון הנ"ל.

== בחירת הפרסומת ==
בחירת סוג הפרסומת שתוצג לגולש מסוים נעשית על ידי אלגוריתמים. מטרת האלגוריתמים היא למקסם את הרווח משטח הפרסום על ידי בחירת מודעה שהופעתה עשויה להכניס לרשת הפרסום ולבעל האתר את הסכום הגבוה ביותר בסיכוי הגבוה ביותר.

בחישוב הסיכוי של המודעה להכניס כסף לרשת הפרסום נלקחים בחשבון:
* נושא האתר והעמוד בו תופיע המודעה.
* תוכן – טקסט במודעה, סוג המודעה.
* זמן – שעה ביום, יום בשבוע.
* מידע על מחשב של הגולש באתר כמו מיקום גאוגרפי, סוג המחשב, שפה.
* מידע על מאפייני הגולש כמו גיל, מין (אם ידוע).
* היסטורית גלישה של הגולש – ביקור באתר המפרסם או חיפושים קודמים שהוא עשה בגוגל.
* היסטוריה של המודעה – יחס הקלקות למספר הפעמים שהמודעה הופיעה.

בעל אתר, המוכר שטחי פרסום דרך רשת הפרסום יכול לחסום מפרסמים מסוימים מלפרסם אצלו באתר.

== הרווחים מהתוכנית ==
גוגל מתחלקת עם בעלי שטח הפרסום בתמורה שהיא מקבלת מהמפרסם. החלוקה היא ע"פ סוג שטח הפרסום.
במקרה של אתרי תוכן – 68% מהמחיר אותו משלם המפרסם מועבר לבעל האתר.

שלבי התהליך הם כדלקמן:1. אחד מחברי רשת הפרסום "גוגל אָדְסֶנס"- מעלה סרטון פרסומי לאתר יוטיוב.2. מעלה הסרטון משלם לגוגל, עבור הזכות לפרסם באתר יוטיוב.3. לאחר זמן מה, מפיקה הפרסומת רווחים.4. סך כל הרווחים שהופקו מהפרסומת- מתחלקים בין גוגל ובין המשתמש מעלה הסרטון, החבר, כאמור, ברשת הפרסום "גוגל אָדְסֶנס".

== הגבלות ואיסורים ==
השימוש ב-AdSense מותנה בעמידה במספר כללים. בעלי האתרים אינם רשאים:
*להקליק על הפרסומות אשר מצויות באתר שלהם, בשום דרך
*לבקש ממשתמשים או מכל גורם אחר להקליק על הפרסומות שלהם
*לשים את הפרסומות בדפי תוכן שאסורים על ידי Google, כגון דפים עם תכנים למבוגרים בלבד, תכנים אלימים ועוד
*לפרסם את הפרסומות בדפים אשר מכילים תוכן המוגן בזכויות יוצרים
*להוסיף קוד אשר משנה את המבנה או התפקוד של הפרסומות אשר הוכנסו באתרם
*להכניס את הפרסומות בתור חלונות קופצים, אי-מיילים, או תוכנות
*להכניס באתרם פרסומות מחברת פרסום אחרת מלבד Google AdSense

== ראו גם ==
* Google AdWords
* הונאת קליקים

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גוגל
קטגוריה:פרסום באינטרנט
בית הסוהר גבעון

בית הסוהר גבעון הוא בית סוהר במחוז מרכז של שירות בתי הסוהר. הוא שוכן ברמלה סמוך למתחם איילון. בית הסוהר הוקם במאי 2004, כלואים בו בעיקר אסירים פליליים השפוטים לעד 5 שנים, אסירים פליליים שנותרו להם 5 שנות מאסר או פחות ושוהים בלתי חוקיים. דירוגו הביטחוני הוא הנמוך ביותר. פועלות בו מסגרות חינוכיות, הכשרות מקצועיות וחוגים שונים. האסירים מועסקים בעבודות משק ובינוי בתוך בית הסוהר ומחוצה לו (ביחידות מחוז מרכז). בית הסוהר גבעון מכיל כ-350 אסירים ומשרתים בו כ-140 אנשי סגל בהם אנשי מנהלה, ביטחון וטיפול.

באוקטובר 2015 נפתח בבית הסוהר אגף לקטינים לאסירים ביטחוניים, והוא מאכלס כ-60 בני נוער פלסטינים. בסוף שנת 2018 נפתחה התוכנית השיקומית "בית מעבר" על מנת להכין את האסירים לחיים שאחרי המאסר.

שם בית הסוהר לקוח מפרק י' של ספר יהושע: "שֶׁמֶשׁ בְּגִבְעוֹן דּוֹם וְיָרֵחַ בְּעֵמֶק אַיָּלוֹן", וזאת בשל קרבתו לבית סוהר איילון<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gov.il/he/departments/PublicBodies/unit_givon בית הסוהר גבעון] באתר שירות בתי הסוהר

== הערות שוליים ==

גבעון
קטגוריה:רמלה: מבנים
אהרן פיינשטיין

אהרן דב פיינשטיין (1832–1905) מחלוצי ההתיישבות בארץ ישראל לפני העלייה הראשונה, ממייסדי ראש פינה.

אהרן דב פיינשטיין

==תולדות חייו==

נולד בשנת 1832 בדווינסק (כיום דאוגבפילס שבלטביה). אביו, שלמה לפידות, היה שוחט ובודק בחצרו של רבי שניאור זלמן מלאדי, מייסדה של חסידות חב"ד. היה תלמיד ישיבה ונחשב עילוי ומיועד לרבנות. בשנת 1844 נחטף על ידי חיילי צבא הצאר, במסגרת גזרת הקנטוניסטים. בשנים הראשונות לאחר החטיפה עבד בעבודה חקלאית ולאחר מכן גויס לצבא והוכשר כחייט בתפירת מדים.

== מלחמת קרים ==
בשנת 1853 פרצה מלחמת קרים ופיינשטיין נשלח לחזית סבסטופול. במהלך הקרבות הוא נפגע מרסיס פגז, נלקח בשבי הצרפתי וטופל בבית חולים צרפתי. לאחר החלמתו הועבר למחנה שבויים צרפתי, שם שהה עת תום המלחמה. במחנה השבויים הועסק במקצוע החייטות בתפירת מדים ובגדי אסירים.

== העלייה לארץ ישראל ==
עם תום המלחמה העדיף פיינשטיין להישאר בצרפת, ולא לחזור לרוסיה (שם היה מחויב להמשך שירות צבאי עד שנת 1863). במקום זה החליט לעלות לארץ ישראל ולממש את מצוות חב"ד ליישוב ארץ ישראל כהכנה לבוא המשיח. ב-1860 עלה על ספינה במרסיי, שיעדה היה נמל יפו. סערה בים מול חופי לבנון הטביעה את הספינה ופיינשטיין היה הניצול היחיד. הוא השתלב בקהילה היהודית בטריפולי (לבנון), הקים משפחה ועסק בעבודת חייטות. הידע שלו בתפירת חליפות אירופאיות הוכח כיתרון גדול, העסקים שגשגו ובשנת 1868 עבר לביירות, והרחיב את עסקיו לכדי מפעל תפירה שהעסיק עשרות עובדים. בין השאר חתם על חוזה עם ממשלת טורקיה לאספקת מדים לצבא הטורקי. 

בשנת 1880, בגיל 48, החליט להשאיר את העסקים המשגשגים מאחור ולהמשיך לארץ ישראל. באפריל 1880 הגיע עם רעייתו, שמונת ילדיו וכל רכושו בשיירת גמלים ופרדות לעכו.

== הקמת ראש פינה ==
בחודשים הראשונים בארץ ישראל עסק פיינשטיין בחיפוש מקום להתיישב בו. בזמן בו הגיע פיינשטיין לארץ ישראל נכשלו שני ניסיונות ההתיישבות הראשונים של העלייה הראשונה - גיא אוני שליד צפת ופתח תקווה. פיינשטיין ביקש להיפגש עם לורנס אוליפנט הבריטי, תומך התיישבות היהודים בפלשתינה, וזה יעץ לו לרכוש אדמות בשפרעם, שבו הייתה אז קהילה יהודית קטנה. פיינשטיין אכן רכש בית ואדמה בשפרעם והחל בעבודת האדמה אך הקשר עם היהודים בני המשפחות העתיקות ביישוב לא צלח. 

ב-1882 הוקמה המושבה ראש פינה על אדמות גיא אוני ופיינשטיין הצטרף לקבוצת העולים מרומניה שיישבו את המקום. הוא רכש שני פדאנים אדמה (כ-100 דונם) מהשייח' של כפר ג'אעוני, בנה את ביתו ביישוב ולאחר מכן העביר את כל משפחתו למקום.

== החיים בראש פינה ==

==לקריאה נוספת==
*אהרן אבן-חן: שלושה ימים בסיוון-סיפורה של איכרה ממשמר הירדן: הוצאת שמגר, 1987.
*ראש פינה בת מאה, בהוצאת המועצה המקומית ראש פינה, 1983.

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים קנטוניסטים
קטגוריה:מייסדי ראש פינה
קטגוריה:אישים שנחטפו
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1832
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1905
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
הצהרת אדינבורו

הצהרת אדינבורו (באנגלית: The Edinburgh Declaration) היא הצהרה של ראשי מדינות חבר העמים הבריטי הדנה בתנאי הקבלה לחבר העמים הבריטי. ההצהרה ניתנה בתום הפגישה ה-15 של ראשי מדינות חבר העמים, ב-27 באוקטובר 1997 שנערכה באדינבורו בירת סקוטלנד שבממלכה המאוחדת.

ההצהרה התבססה על דוח שהוכן עבור הפגישה, ובו סוכמו תנאי החברות של המדינות החברות בארגון שהתפתחו במהלך המאה ה-20 מאז שנחקק חוק וסטמינסטר בשנת 1931. הדוח יצר קודיפיקציה של חוקת הארגון, שהתבססה עד אז על נהגים שונים, והצהרות שונות. 

במסגרת הדוח נקבע כי קבלת מוזמביק לחבר העמים בשנת 1995 הייתה אירוע יוצא דופן (בעיקר בשל מאבק חבר העמים הבריטי בשלטון האפרטהייד שהיה אז בדרום אפריקה). 

על פי תנאי החברות שנקבעו בהצהרה, מדינות הרוצות להתקבל לחבר העמים הבריטי: 
* חייבות לקבל ולהתנהג בהתאם לעקרונות הצהרת הארארה.
* להיות מדינות ריבוניות ועצמאיות;
* להכיר במונרך ממלכות חבר העמים כראש חבר העמים;
* לקבל את השפה האנגלית כשפת התקשורת בין מדינות החבר;
* לקבל את הסכמת רוב האזרחים במדינה המבקשת להתקבל לחבר, לעצם קבלה זו.

בשנת 2005, בעצת המזכיר הכללי של חבר העמים הבריטי דון מקינון החליטו ראשי מדינות חבר העמים בפגישה שנערכה בוולטה שבמלטה לדון מחדש בעקרונות הצהרת אדינבורו.

ועדה שהוקמה לצורך בחינת העקרונות דיווחה את ממצאיה בפגישת ראשי מדינות חבר העמים שנערכה בקמפלה שבאוגנדה בשנת 2007. במסגרת הדוח אושרו מחדש עקרונות הצהרת סינגפור והצהרת הארארה וכן הקריטריונים של הצהרת אדינבורו, אולם נדרשו תנאים נוספים לחברות בחבר העמים כגון: 
* ציות המדינה המועמדת לעקרונות הדמוקרטיה, לקיום בחירות חופשיות ושוויוניות, והתנהלות כדמוקרטיה ייצוגית.
* ניהול המדינה תוך עקרונות ניהול תקין ושקיפות שלטונית. 

קטגוריה:חבר העמים הבריטי
קטגוריה:אדינבורו
קטגוריה:1997 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:1997 בפוליטיקה
יחזקאל יעקבסון

הרב יחזקאל יעקבסון (נולד ב-1955 בירושלים) הוא רב דתי לאומי. עמד בראש ישיבת ההסדר שעלבים, ומרצה במכללת שעלבים לנשים בירושלים.

== ביוגרפיה ==
נולד בשכונת בית וגן בירושלים. אחי סבו הוא המחנך וחוקר המקרא יששכר יעקבסון. בצעירותו למד בישיבת "קול תורה" בירושלים, והיה מתלמידי הרב שלמה זלמן אוירבך, לאחר מכן עבר לישיבת ההסדר שעלבים ושירת בצה"ל במסגרת ה"הסדר" כמפקד טנק בחיל השריון. השלים תואר ראשון בחינוך.

סוגיות העיון שמלמד הרב נכתבות באופן הבנוי "מן המקורות אל ההלכה למעשה", מרבה לצטט מדברי הרמב"ם.

מאז שנת תשס"ג (2003) עמד בראש ישיבת ההסדר שעלבים.

לקראת שנת הלימודים תשע"ז פרש מראשות הישיבה והודיע שיתמקד בכתיבה תורנית.

== משפחתו ==
נשוי ואב ל-11 ילדים. בניו הם הרב אליסף יעקבסון, ר"מ בישיבת מצפה יריחו, הרב יהודה יעקבסון, ר"מ בישיבת אבינועם באביתר והרב אליהו יעקבסון ר"מ בישיבה התיכונית בגבעת שמואל.

גיסו הוא הרב הלל פלסר איש חינוך ישראלי, מייסד תלמוד תורה מורשה – ראשון תלמודי התורה הציוניים. בן דודו הוא הרב יחיאל יעקבסון – מחנך חרדי, העוסק בהדרכה חינוכית.

==חיבוריו==
* אהבתי תורתך – שיחות לפרשת השבוע
* אשיחה – שיחות על פרשות השבוע מבית מדרשה של ישיבת ההסדר שעלבים, במשותף עם הרב אריה הנדלר
* 

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.shaalvim.co.il/torah/results.asp?file_rav=39&task=search שיעורי הרב יעקבסון] באתר ישיבת שעלבים
* 

קטגוריה:ראשי ישיבות הסדר
קטגוריה:רבני ישיבת שעלבים
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:משפחת יעקבסון
קטגוריה:רבנים שקראו לסרב לפקודת פינוי שטחים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:בוגרי ישיבת שעלבים
הקרן לבריאות וסביבה

הקרן לבריאות וסביבה היא עמותה ישראלית הפועלת לקידום המחקר הבין-תחומי, בעיקר בתחומים המשיקים בין איכות הסביבה לבריאות האדם.

הקרן נוסדה בשנת 2007, ויו"ר הוועד המנהל שלה הוא פרופסור אילן חת. הקרן סיימה את פעילותה בסוף שנת 2021.<ref></ref>

==פעילות==
מטרות הקרן הן להרחיב ולהעמיק את המחקר וההכשרה המדעית בתחום של סביבה ובריאות, להעמיק את מומחיותם של אנשי ממשל וקובעי מדיניות בתחום וכן להעלות את המודעות ולהפיץ מידע מדעי חדשני ומעודכן בקרב הקהל הרחב. כדי להשיג את מטרותיה, הקרן תומכת במחקרים שנועדו להבין כיצד ניתן להפחית את הזיהום הסביבתי וכן תומכת במחקרים העוסקים בקשר בין בריאות וסביבה ובייחוד בין זיהום סביבתי ובריאות, מתוך מטרה לשפר את איכות בריאות האוכלוסייה בישראל. הקרן מעניקה מלגות לחוקרים, פוסט-דוקטורנטים, דוקטורנטים ומאסטרנטים חוקרים העוסקים בתחומי המטרה שלה ומארגנת קורסים, כנסים וימי עיון.

במסגרת פעילותה לקידום הבנת הקשר בין בריאות וסביבה בישראל, הקרן העניקה מענקים לאוניברסיטה העברית ולטכניון לפתיחת מרכזי מצוינות בתחומים של חקלאות, בריאות וסביבה ותחום של חשיפה סביבתית ובריאות.

הקרן עורכת מדי שנה כנס המכנס תחת קורת גג אחת את כל בעלי העניין בתחום של בריאות וסביבה ומוקדש לדיון בסוגיות הבוערות במחקר הבינלאומי הרלוונטיות במיוחד לאתגרים הישראלים. הקרן מוציאה לאור מדי שנה עלון בנושאי בריאות וסביבה, ובו מגוון מאמרים הבוחנים סוגיות רלוונטיות בתחום עיסוקה.

הקרן מפתחת מרכז ידע המציג את המחלות העיקריות המושפעות מהסביבה המזוהמת (כגון אסתמה, פרקינסון, וסרטן השד) ואת הגורמים הסביבתיים העיקריים המשפיעים על הבריאות (חשיפה לאוזון, חלקיקים עדינים וחומרי הדברה).

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* [http://www.yadhanadiv.org.il/he/project/הקרן-לבריאות-וסביבה הקרן לבריאות וסביבה], באתר האינטרנט של "יד הנדיב"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:ארגונים להגנת הסביבה בישראל
ניקולאי קאסאטקין

משפחת פועלים" מעשה ידי קאסאטקטין, 1890-1900
ניקולאי אלכסייביץ' קאסאטקין (ברוסית: Никола&#769;й Алексе&#769;евич Каса&#769;ткин; 25 בדצמבר – 17 בדצמבר 1930) היה צייר ריאליסטי רוסי.

==קורות חיים==
קאסאטקין נולד במוסקבה. הוא למד ציור בין השנים 1873–1883 בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה תחת וסילי פרוב.

בשנת 1891 הצטרף לקבוצת "הנודדים", אשר התמקדה בציור של פשוטי העם ברוסיה למטרות סוציאליות ופוליטיות.

בין השנים 1894–1917 לימד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה.

בשנת 1922 הצטרף לאיגוד האמנים של רוסיה המהפכנית.

קאסאטקין התמקד בציוריו בתיאור חייהם של העובדים והכורים באזור דונבאס. בעקבות מהפכת 1905 ציורים אלה נועדו לשקף את חיי העובדים במטרה להביא לשינוי חברתי במעמדם. בכך היה קאסאטקין מראשוני סגנון הריאליזם הסוציאליסטי באמנות הסובייטית.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1859

קטגוריה:נפטרים ב-1930
תאי הילה

תאי HeLa שנצבעו ב[[צביעת הכסט הצובעת את גרעין התא שלהם בכחול]]
תאי הילה (HeLa) הם שורת תאים של תאים נצחיים בשימוש נרחב במחקר רפואי. השורה נגזרה מתאי סרטן צוואר הרחם של הנרייטה לאקס, שמתה מסרטן בשנת 1951.

==גילוי התאים==
התאים התגלו לראשונה במהלך אבחון סרטן צוואר הרחם במטופלת בשם הנרייטה לאקס. התאים נלקחו ממנה מבלי לידע או לקבל רשות על ידי ג'ורג' א. גי. על פי פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית פסק רקמות שמוצאות מגופו של אדם על ידי ניתוח, ביופסיה, אבחנה או כחלק מתרפיה אינם רכושו של הנבדק; אין צורך לבקש רשות כדי להשתמש בהם ואין לנבדק בעלות על מוצר שפותח מהם.

בתחילה, פרסמו החוקרים ששורת התאים באה מאישה בשם הלן ליין או הלן לרסון, כדי לשמור על סודיות של המקור האמיתי, אבל כמה שנים אחרי פטירתה פורסם שמה האמיתי בכלי התקשורת. המשפחה לא קיבלה תמורה מרווחי השימוש בתאים.

==תאים נצחיים==
תאי הילה מכונים תאים נצחיים כי הם יכולים להמשיך להתחלק אין סוף פעמים במעבדה אם מחזיקים אותם בסביבה מתאימה (חמצן, מזון, וכו'). התאים מתחלקים בקצב מוגבר מאוד, אפילו בהשוואה לתאים סרטניים אחרים.
תאים אחרים לא מצליחים להמשיך להתחלק לעד, כי בכל דור הטלומרים מתקצרים, מה שמוביל להזדקנות ובסוף למות התא. בתאי הילה נמצא אנזים בשם טלומראז. האנזים פעיל בזמן רבייה תאית ומגן על התא מפני התקצרות זאת.

==שימוש==
תאי הילה נמצאים בשימוש במגוון רחב של מחקרים רפואיים: בעזרת תאי הילה פותח חיסון לנגיף הפוליו הגורם לשיתוק ילדים (ד"ר יונה סאלק), כמו גם טיפולים לסרטן ואיידס. כמו כן הם איפשרו לחקור את הזדקנות התאים ושיבוט תאים. תאי הילה שימשו אף במחקר על תאים בחלל ותחת מתקפה גרעינית.
מעריכים שכמות תאי ההילה שהוצמחו בתרביות תאים גדולה בהרבה ממספר כל התאים שהיו בגופה של גברת לאקס.

==זיהום שורות תאים אחרות עם תאי הילה==
בגלל השימוש הנרחב בתאי הילה במעבדות רבות וחוסנם של התאים, זוהמו תאים ורקמות רבים במעבדות על ידי תאי הילה שהועברו באבק או בכלים מזוהמים. זיהום זה גרם להפסדים כספיים גדולים. גם כיום ממשיכים המדענים להיאבק בזיהום דגימות על ידי תאי הילה. הוכח ששיעור משמעותי משורות תאים אחרות "מזוהמים" עם תאי הילה – ההערכות נעות בין 10% ל-20%.

== בעיות אתיות ==
המחקר בתאי הילה הוביל להתעוררות של בעיות אתיות. החל מהעובדה שהתאים נלקחו ללא הסכמתה של הנרייטה (אף על פי שהדבר היה חוקי באותה עת) ושמשפחתה של הנרייטה לא קיבלה כל גמול בעוד התאים נמכרים באופן מסחרי. בנוסף הדבר עורר את השאלה האם רקמות שהוצאו מאדם הם רכושו ושייכים לו או לחוקרים והאם על החוקרים ליידע את מטופליהם על המחקר שייעשה בתאים ועל הפוטנציאל המסחרי בהם.

== ראו גם ==
* מחזור התא
* שורות תאים

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://lbscience.org/הידעת-הנרייטה-לקס/ הידעת? הנרייטה לקס היא האישה הראשונה שתאיה זכו לחיות לנצח], באתר מדע גדול, בקטנה, 27 בספטמבר 2017
* יעל גרופר, [https://davidson.weizmann.ac.il/online/sciencepanorama/חיי-הנצח-של-התאים-הגנובים חיי הנצח של התאים הגנובים], באתר "מכון דוידסון לחינוך מדעי", 27 באפריל 2017
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תא
קטגוריה:אתיקה רפואית
נזיד בשר אירי

נזיד בשר אירי או אייריש סטו (גאלית "Ballymaloe" או "Gaelach Stobhach", אנגלית: Irish Stew) הוא אחד מן המאכלים הפופולרים באירלנד ובארצות הברית. 

הנזיד מורכב בדרך כלל מבשר כבש או טלה, תפוחי אדמה, בצל, פטרוזיליה וכן תוספות אחרות, העוברים תהליך בישול ארוך של כמה שעות בסיר ברזל כבד. יש המוסיפים ירקות שורש נוספים כלפת או גזר, וכן שעורה. 

בעת ההגירה הגדולה של האירים לארצות הברית בעיקר בזמן הרעב הגדול התבשיל התפתח יחד עם תוספות מקומיות, וכן עם סוגי בשר אחרים כתחליף לבשר הכבש. המתכון התפתח לעיתים קרובות והתוספת הייחודית הייתה בירה גינס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח האירי
קטגוריה:נזיד
קטגוריה:מאכלים לאומיים
סמיר שוקרי

סמיר שוקרי (בערבית: سمير شكري, תעתיק מדויק: סמיר שֻכְּרִי; נולד ב-16 באפריל 1955) הוא זמר, כנר ונגן עוד ערבי-ישראלי.

== ביוגרפיה ==
שוקרי נולד בעכו למשפחה ערבית-מוסלמית. אביו, סודקי שוקרי, היה מורה למוזיקה וכנר. שוקרי למד נגינה על כינור, עוד וגיטרה אצל אביו, והחל להופיע איתו בשירה מגיל צעיר. ב-1973 בגיל 18, עם סיום לימודיו התיכוניים, נסע שוקרי לארצות הברית, ללימודי תואר ראשון במוזיקה בקווינס קולג' שבניו יורק. במקביל הופיע במועדונים. בארצות הברית פגש את קרול סלומון, יהודייה אמריקאית, והשניים נישאו בשנת 1980. לזוג נולדו שני ילדים. הנישואים התפרקו לאחר שש שנים ושוקרי שב לישראל ב-1987 אך חזר לארצות הברית בשנות האלפיים ומאז חי שם.

ב-1989 הוציא את אלבומו השני "רונה", כששיר הנושא "רונה" הפך ללהיט ענק, ולשיר המזוהה ביותר עימו. 

בסוף שנת 1989 השתתף בפסטיגל עם השיר "ממשה ועד מוחמד" (יורם טהרלב/נורית הירש) שהגיע למקום השני בתחרות. 

בשנת 1990 נישא בשנית לג'אמילה, עורכת דין, ובדצמבר אותה שנה נולד בנו נדיר. 

ב-1993 הוציא בחברת התקליטים קוליפון את אלבומו "חגיגה" שכלל ברובו ביצועים ללחנים מארצות וכן ביצוע ל-"אַ ײִדישע מאַמע". הגיטריסט רן שם-טוב ושוקרי עיבדו את שירי האלבום. 

בדצמבר 1994 הוציא בחברת התקליט את אלבומו "לילי צלצלי לי" בעיבודו של ראובן ('רובי') בן-שמעון. בין היוצרים באלבום נמנו אהוד מנור, יוני רועה, דודו ברק, אבי רן, ושייקה פייקוב. באלבום חידש שוקרי את שיר לשלום יחד עם מירי אלוני. 

שוקרי התמודד בקדם-אירוויזיון 1996 לצד איילת טסה עם השיר "תנו יד" והגיע למקום השלישי. באותה שנה השתתף בסרט "ציפורים בניוטרל", ושר שם "על מי את עובדת".

ב-1999 הוציא את האלבום "פנטזיה" שכולו גרסאות עבריות של שייקה פייקוב לשירים לועזיים. 

בשנת 2002 עבר לארצות הברית עם משפחתו ומאז מתגורר ומופיע שם.

יחד עם זאת הוא השתתף בשנית בקדם-אירוויזיון 2005 יחד עם אפרת כהן וביצע את השיר "באהבה גדולה" שהגיע למקום התשיעי.

בשנת 2018 החל להשתתף בברודוויי במחזמר "ביקור התזמורת", בהפקה בה משתתף גם ששון גבאי.
===כנגן===
ככנר השתתף שוקרי בהקלטת האלבום ברוכים הבאים לישראל של להקת אתניX.

שוקרי הוא דודו של הזמר בסאם בירומי.

==אלבומיו==
* אתמול, היום ומחר (1988)
*רונה (1989)
*זכרונות (1991)
*רונה (1992) (חידוש על דיסק לתקליט משנת 1989)
*חגיגה (1993)
*לילי צלצלי לי (1994)
*יום הולדת (1995)
* גיטנה יא גלבי (1999)
*פנטזיה (2000)
*יסמינה (2001)
*להיטי הזהב (2003) - אוסף
*שרים נעמי שמר (2004, עם ישראל דיין)
*רק בשבילך (2005)
*המיטב (2006) - אוסף
*אם רק נאהב (2006)
*המיטב (2008) - אוסף

== קישורים חיצוניים ==
* 

* ערן אלדר, [http://www.nrg.co.il/online/54/ART1/802/153.html הולך לי שם, רונה], nrg מעריב, 24 באוקטובר 2008
* 
* 
* 

קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:זמרים ערבים ישראלים
קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:זמרי מוזיקה מזרחית ישראלים
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:מתמודדי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:בוגרי קווינס קולג' (ניו יורק)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
עלפון מים רדודים

תמונה מבוימת המציגה אישה הלוקה בעלפון מים רדודים
עלפון מים רדודים הוא תופעה מסוכנת ביותר הנגרמת בשל נשימת יתר לפני צלילה חופשית. הנשימה המוגברת משבשת את איזון החמצן והפחמן הדו-חמצני בגוף, ומונעת ממנו לחוש בצורך לשאוף אוויר לפני ירידה מסכנת חיים ברמת החמצן.

כדי למנוע את התופעה דרוש תדרוך מתאים לצלילה חופשית, שיזהיר מפני נשימות עמוקות לפני הצלילה, ומומלץ לצלול עם בן זוג שיוכל להגיש עזרה ראשונה במצב חירום.

== מנגנון פיוזיולוגי ==
מחזור הדם מוביל חמצן לתאי הגוף והמוח. החמצן מנוצל בתאי הגוף בנשימה תאית וכתוצאה מכך נפלט פחמן דו-חמצני. למרות שאין במוח האדם איבר היכול לחוש בחוסר חמצן, ישנו איבר היכול לחוש בעודף פחמן דו-חמצני. העודף בפחמן דו-חמצני מסמן למוח שנעשה שימוש מלא לכאורה באספקת החמצן שנכנסה לגוף, וכעת יש צורך באספקת חמצן חדשה. מצב זה מתבטא בפועל בהפעלת רפלקס הנשימה.
 
נשימות עמוקות לפני הצלילה מורידות את כמות הפחמן הדו-חמצני בגוף באופן דרסטי. על אף העלייה היחסית בזמן שריפת החמצן, רמת הפחמן הדו-חמצני נשארת נמוכה ולא משמעותית מספיק כאשר החמצן נגמר. במצב כזה, המוח אינו קולט שחסר חמצן ואינו מפעיל את רפלקס הנשימה. כלומר, בפועל, הצולל לא חש בצורך לעלות מעל פני המים כדי לנשום.

במקרה שבו הלחץ החלקי של החמצן נמוך מ-0.1 אטמוספירות, המוח חש בחוסר חמצון ו"מכבה" את פעילות הגוף (התעלפות) מלבד האיברים החיוניים לחמצון המוח. התעלפות במהלך צלילה היא הרת אסון, מאחר שהצולל חשוף לטביעה.
משמאל לימין: נשימה תקינה, צלילה, נשימה תקינה. כאשר רמת הפחמן הדו-חמצני (קו כחול) עולה ומגיעה לקו הרוחבי הכחול – מורגש צורך דחוף לשאוף אוויר. כאשר רמת החמצן (קו אדום) יורדת ומגיעה לקו הרוחבי האדום – נגרם עילפון. בצלילה תקינה, תחושת הצורך לנשום מופיעה הרבה לפני שרמת החמצן מתקרבת לקו האדום.
משמאל לימין: נשימת יתר, צלילה. הנשימות העמוקות גורמות לצניחה ברמת הפחמן הדו-חמצני. רמת החמצן יורדת וגורמת לעילפון (קו רוחבי אדום) לפני שרמת הפחמן הדו-חמצני עולה ומעוררת תחושת צורך דחוף לנשום (קו רוחבי כחול).

==קישורים חיצוניים==
* 
* אסף בנדל, [https://tsfreediving.com/2022/12/27/freediving-blackout/ שאלות ותשובות בנושא עלפון מים רדודים], באתר [https://tsfreediving.com/ צלול], 27 בדצמבר 2022
* 

קטגוריה:תוצאות גורמים חיצוניים
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים להכרה, תפיסה, מצבים רגשיים והתנהגות
קטגוריה:רפואת צלילה
שטוק 84'

שטוק 84 (STOCK '84) הוא ברנדי המיוצר מיין לבן צעיר, העובר תהליך זיקוק, בהתאם לידע איטלקי. הברנדי עובר יישון של 4–6 שנים, בחביות עץ אלון אטומות, ומדורג בשל כך כ-VSOP.

== היסטוריה ==
בשנת 1884 ייסדו ליונלו שטוק (יהודי איטלקי) ושותפו קרלו קמיס, את המזקקה הראשונה, לזיקוק יינות איטלקיים מקומיים, והפיכתם לברנדי משובח. בשנת 1906 פרש קמיס מהחברה והיא נשארה בבעלותו של שטוק. המזקקה הוקמה בטריאסטה שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. הברנדי אותו ייצרה המזקקה נמכר היטב עד לימי מלחמת העולם הראשונה, בהם נוצרו בעיות בשינוע סחורות. כדי להקל על קשיי הסחר בין מדינות אירופה, רכשה חברת "שטוק את קמיס", מזקקה נוספת בצ'כיה, בעיר בוז'קוב (Božkov), שם ביקבקו אלכוהול שנשלח מטריאסטה, ושווק עקב כך ביתר קלות. השנים הבאות לא היו קלות עבור חברת שטוק, ראשית עקב המשבר הכלכלי בשנת 1929, וכן עקב פריצת מלחמת העולם השנייה והלאמת המפעל שהיה רכוש יהודי, על ידי הנאצים.

=== התפתחות הברנדי ===

עם הקמת המזקקה בשנת 1884, החלו לייצר את הברנדי הראשון שנקרא "מדיצינל". לאחר מכן החלו לייצר גראפה מסוגים שונים, הראשון בהם נקרא "אמפה" (Ampea). לאורך כל הדרך ובמקביל לפיתוח מוצרים אלכוהוליים שונים, פיתחו בחברה את נושא הברנדי, ובשנת 1935 התפרסם הברנדי "פיין שמפיין". ברנדי זה קיבל את שמו הסופי "שטוק-84" בשנת 1955, והפך למוצר הדגל של החברה.

=== חברת שטוק ===
מפעל החברה בטריאסטה
המפעל המרכזי של שטוק-איטליה, ממוקם בטריאסטה, ומחסני היישון, קרובים לוונציה. לחברה מפעלים במדינות נוספות בעולם כגון: אוסטריה, ארצות הברית ומזרח אירופה. עיקר פעולתה של חברת שטוק מתרכזת בפיתוח ובשיווק מוצרי אלכוהול: ברנדי, גראפה, סקוטש ויסקי, יין קינוח, מוצרי קוקטייל, ליקרים ויינות נתזים. החברה מייצרת למעלה מ-32,000,000 בקבוקים לשנה, בלמעלה מ-100 ארצות.

=== הברנדי בישראל ===

בתחילת דרכו בישראל, יוצר הברנדי על ידי היקב שהוקם על ידי ליונלו שטוק בנחלת גנים ברמת גן. מאוחר יותר, עבר היקב לנתניה והיה לחברת ו. ו.ס. ט. בע"מ. בשנת 1990 נרכש הייקב על ידי משפחת לרנר ומשפחת בוקסר מנס ציונה ושמו שונה ליקבי ברקן. כיום, ברנדי שטוק 84 מיוצר בזיכיון מיוחד על ידי יקבי ברקן. קשר נוסף לישראל הוא העובדה שליונלו שטוק, מייסד החברה באיטליה, רכש עוד בשנת 1924 שטחי אדמה בצפון הארץ ליד רמת ישי, והקים את חוות שטוק. כיום ממוקמת בשטחים אלו חוות המחקר נווה יער של מינהל המחקר החקלאי.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.stockspirits.com אתר הבית של משקאות שטוק]
* [http://www.nostal.co.il/Site.asp?table=Terms&option=single&serial=6893&subject=%EE%F9%F7%E0%E5%FA שטוק-84 ג'ינגל, משנות ה-70], נוסטלגיה און ליין

קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:ברנדי
קטגוריה:חברת שטוק
החצי האפל (סדרת טלוויזיה)

החצי האפל (באנגלית: The Dead Zone, בתרגום מילולי: "האזור המת") היא סדרת מדע בדיוני אמריקאית-קנדית המבוססת על ספר באותו שם (באנגלית) מאת סטיבן קינג, שבנוסף לסדרה, היווה בסיס לסרט קולנוע בשנות ה-80, גם הוא באותו שם. הסדרה שודרה במשך 6 עונות ברשת הכבלים האמריקאית USA בשנים 2002–2007. בישראל שודרה הסדרה בערוץ 3.

== עלילת הסדרה ==
עלילת הסדרה מתמקדת באדם מבריק בשם ג'וני סמית', מורה כריזמטי ואהוד, המתארס לאהובתו שרה ברקנל. יום אחד הוא נפגע קשה בתאונת דרכים קטלנית ושוקע בתרדמת עמוקה למשך שש שנים. לאחר שהוא מתעורר הוא מגלה שדברים רבים השתנו מסביבו: אמו מתה, ארוסתו נישאה לשריף המקומי וולט בנרמן. הוא מגלה גם שהתאונה והתרדמת העניקו לו כוח על טבעי: יכולת לראות את העבר והעתיד של אנשים באמצעות מגע. סמית' מנצל את יכולותיו כדי לעזור לאנשים ולמנוע אסונות שעלולים להתרחש בעתיד.

== דמויות ==
*ג'וני סמית (אנתוני מייקל הול) - הדמות הראשית
*שרה ברקנל (ניקול דה בור) - אשתו של וולט וארוסתו לשעבר של ג'וני
*ג'וני "ג'יי ג'יי" בנרמן (קונור פריס) - בנם הביולוגי של שרה וג'וני
*ברוס לואיס (ג'ון ל. אדמס) - פיזיותרפיסט וחבר טוב של ג'וני
*וולט בנרמן (כריס ברונו) - שריף, התחתן עם שרה ואימץ את ג'יי ג'יי
*יוג'ין פורדי (דייוויד אוגדן סטיירז) - כומר, חבר ותיק של משפחת סמית'
*גרג סטילסון (ג'ון פטריק פלנרי) - פוליטיקאי מושחת, האנטגוניסט הראשי

== קישורים חיצוניים ==
* 

* רז גרינברג, [https://web.archive.org/web/20110530133247/http://www.sf-f.org.il/story_562 מותו של אזור], באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות
קטגוריה:סדרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:סדרות מדע בדיוני קנדיות
קטגוריה:סדרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות פנטזיה קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:USA Network
קטגוריה:סדרות דרמה המשכיות
קטגוריה:זיכיונות: סרטים וסדרות
קטגוריה:ליונסגייט: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:אולפני CBS: תוכניות וסדרות
דרך דיפנבייקר

[[חורבת עלקת בסמך לדרך דיפנבייקר]]
דרך דיפנבייקר (או דיפנבקר, כפי שמופיע על מספר שלטים בשטח) היא דרך עפר בין שער הגיא לנווה אילן, על הרכס המקביל לתוואי כביש ירושלים-תל אביב, בשטח פארק רבין.

הדרך נפרצה על ידי הקרן הקיימת לישראל בתחילת 1974, בתרומת יהדות קנדה, כחלק מפיתוח פארק קנדה, והיא נקראה של שמו של ראש ממשלת קנדה לשעבר, ג'ון דיפנבייקר, ידיד ישראל, אשר השתתף בטקס פריצת הדרך ב⁨-21 באפריל 1974⁩.

הדרך עוברת על "רכס המשלטים" ומקשרת בין משלטי מלחמת העצמאות שהגנו על קטע הכביש בתש"ח. בחלקה היא עוברת על תוואי דרך רומית ומלווה את ערוץ נחל אילן. בצד הדרך רוכזו מספר אבני מיל מן הדרך הרומית שעלתה מאמאוס לירושלים. 

בצידי הדרך פזורים שלטי הסבר אודות משלטי הדרך, תנועת השיירות לירושלים ושלדי משוריינים מתקופת מלחמת העצמאות. כמו כן ניתן לערוך ממנה תצפית מערבה, לכיוון השפלה, צפונה לכיוון נטף והרי בנימין, מזרחה, אל הקסטל ושמורת המסרק ודרומה אל שואבה, שער הגיא ורכס שיירות.

סמוך לנווה אילן, במקום התחברות הדרך אל כביש ירושלים-תל אביב מצויה אנדרטת פורצי הדרך לירושלים, מעל בסיס בטון המעוטר בכתובת "למען ציון לא אחשה ולמען ירושלים לא אשקוט" מזדקרים שישה מוטות כסופים המעוצבים בדמות אצבעות המצביעות לכיוון ירושלים ומסמלים את הפריצה אל העיר במלחמת העצמאות. 

עוד לצד הדרך גן יפני לזכר האב אוצוקו, מייסד אגודת בית שלום היפנית ויער נטוע על שם זבולון המר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.eretz1.info/Index.asp?ArticleID=290&CategoryID=272&Page=1 דרך דיפנבקר] באתר "ארץ אהבתי"
*[http://www.kkl.org.il/forestsearch/rabin_park.aspx בדרך דיפנבייקר בפארק יצחק רבין]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרי ירושלים
קטגוריה:דרכים בארץ ישראל
קטגוריה:כביש 1: אתרים
מכונית ספורט

[[מקלארן F1]]
מכונית ספורט היא מכונית מהירה ובעלת מבנה נמוך. לרוב מדובר במכונית בעלת שני מושבים, שתי דלתות, מנוע גדול וחזק, האצה מהירה ובלימה חדה, ללא תא מטען גדול. מכוניות ספורט מתאפיינות בגוף הנבנה מחומרים קלים כמו אלומיניום, פלסטיק וסיבי פחמן אשר מעניקים למכונית מסוג זה ביצועים גבוהים ונהיגה מהנה.

מכונית הספורט קרובה למכונית המרוץ, ויצרניות רכב אשר מייצרות דגמי מכוניות ספורט לרוב מייצרות גם מכוניות מרוץ.

להלן חלק מיצרני רכבי הספורט: פורד, פורשה, פרארי, למבורגיני, לוטוס, מקלארן, אסטון מרטין, בוגאטי וקייטרהאם.

==ראו גם==
* מכונית-על

== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה