OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חאן אל-פראנג'

מראה כללי של חאן אל-פראנג'. בחזית ניתן להבחין בבית הספר טרה סנטה, ברקע נראה מגדל הפעמונים של הכנסייה הפרנציסקנית טרה סנטה
חאן אל-פראנג או חאן אל-פראנג'י ("חאן הצרפתים") הוא חאן הניצב בלב השוק במרכזה של עכו העתיקה. חאן אל-פראנג' הוא החאן העתיק ביותר מבין החאנים ששרדו בעכו בשלמותם. הכניסה אליו היא באמצעות מעבר מקורה בקמרון חבית המוביל אליו מרחוב יוליוס קיסר שבצידו הדרומי, ושטחו משמש בעיקר כחניון.

==היסטוריה==
רפובליקת ונציה מוטבע בחלקו העליון של שער הכניסה לחאן אל-פראנג']]
החאן הוקם במחצית השנייה של המאה ה-16 במקום בו ניצבה החצר המרכזית של הרובע הוונציאני בתקופה הצלבנית, ואשר נקראה "האכסניה הוונציאנית" (Fundus Venetorum). בשנת 1535 העניקו העות'מאנים זכויות לסוחרים צרפתים במספר ערי נמל באגן המזרחי של הים התיכון, ובהן גם עכו. סוחרים צרפתים קבעו בחאן את מקום מגוריהם ואת מרכזם המסחרי, וממנו חלשו על סחר הכותנה בעיר. מסיבה זו זכה לשמו. באמצע המאה ה-16 רכשו הפרנציסקנים מספר חדרים בחאן, ועשו בהם שימוש כפונדק ומאוחר יותר גם כבית ספר. בראשית המאה ה-18 עבר מושל עכו להתגורר בחאן, וכשפעילות הסוחרים הצרפתים הגיעה לשיאה לקראת סוף המאה, גירש אותם אחמד אל-ג'זאר מהעיר בשנת 1791 והשתלט על הענף. לחאן אל-פראנג' נוספו קומות ואגפים מודרניים, ואלה מטשטשים במידה רבה את מראהו המקורי. רק חזיתו הדרומית בת שתי הקומות שמרה במידה רבה על צורתה המקורית.

==בית הספר טרה סנטה==
בחלקו הצפוני והצפון-מזרחי של המבנה פועל כיום בית הספר הפרנציסקני "טרה סנטה", הסמוך למנזר הפרנציסקני מהמאה ה-18. בית הספר ניכר בשתי הקומות הנוספות שנבנו עבורו על-גבי מבנה החאן, ובגג הרעפים האדומים המשופע שלו. בנוסף, האגף בו שוכן בית הספר עבר שיפוצים מקיפים. המוסד ששורשיו בתחילת המאה ה-17, נוסד באופן רשמי בשנת 1960, והלימודים בו הם בכיתות א' עד ח'.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090721025951/http://www.archnet.org/library/sites/one-site.jsp?site_id=6866 החאן באתר ArchNet]
* [https://web.archive.org/web/20090705031252/http://terra-santa-acre.com/italian.html בית הספר טרה סנטה בעכו]
* [https://web.archive.org/web/20090415114152/http://www.akko.org.il/hebrew/Sites/hanes.asp#el-farang החאן באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עכו: מבנים
אל-פראנג'
קטגוריה:עכו העתיקה
השוק הלבן

השוק הלבן או שוק אל-אביאד הוא שוק בצפון-מזרחה של העיר העתיקה בעכו. השוק זכה לשמו בזכות הטיח הלבן שכיסה את קירותיו.

==היסטוריה==
מבנה השוק הראשון באתר זה נבנה על ידי דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18 ובשל מיקומו בסמוך לשער היבשה שממזרח לו, היה למוקד המסחרי החשוב ביותר בעיר במשך יותר מ-150 שנים. המבנה המקורי היה גדול מהמבנה הנוכחי והיו בו 110 חנויות (לעומת 64 שיש בו כיום). בשנת 1817 עלה השוק באש, לפי האגדה בעקבות ניצוץ ממקטרת שגרם לפיצוץ עז בחבית אבק שרפה. שליט העיר, סולימאן פאשה, הרס את שרידי המבנה והקים אותו מחדש באותה שנה. השוק שב ונפגע בשנים 1831-1832 כתוצאה מהתקפתו של אבראהים פאשא על העיר. עם זאת, הוא שמר על חשיבותו עד לסוף התקופה העות'מאנית.

==המבנה==
השוק הלבן הוא רחוב מקורה באורך של כמאה מטרים, שנמתח במקביל לרחוב צלאח א-דין מצפון לו. למבנה שתי קומות - בקומה הראשונה שוכנות 64 החנויות משני צדדיו של הרחוב, ואילו הקומה השנייה עשויה משורת קשתות המאפשרות חדירת אור ואוויר. תקרת הרחוב עשויה מקשתות מניפה המשתלבות זו בזו לסירוגין. אל החנויות מובילות דלתות בצורת קשת ותקרתן עשויה בצורת קמרון חבית. לחנויות שלאורך החזית הדרום-מערבית יש דלתות דומות הפונות גם לצידן האחר, לעבר רחוב צלאח א-דין. מאפיין ייחודי של המבנה הוא שבעוד שהרחוב שבמרכזו שומר על רוחב אחיד, הולכות החנויות וגדלות לכיוון דרום-מזרח.

== כיום ==
השוק המקורה שופץ וכיום פועלת בו מסעדה בשם "פלאפל השלום".
== גלריה ==
<gallery widths="250" heights="250">
The White Market, Midnight, Acre, Israel by Yacov Rosenblum.jpg|alt=הכניסה לשוק הלבן, חצות הלילה, 2018|הכניסה לשוק הלבן, חצות הלילה, 2018
The White Market, Midnight, Acre, Israel by Yacov Rosenblum 2.jpg|alt=פנים השוק הלבן, חצות הלילה, 2018|פנים השוק הלבן, חצות הלילה, 2018
Shuklavan.jpg|תקריב של הקשתות
Shuklavan2.jpg|הכניסה הדרום-מזרחית אל השוק
Israel Batch 3 (397).JPG|מראה בתוך השוק באור יום
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090503084026/http://www.akko.org.il/Hebrew/Sites/markets.asp השוק באתר החברה לשיקום עכו העתיקה]
* [https://web.archive.org/web/20200529223917/http://www.archnet.org/ השוק הלבן באתר ArchNet]

קטגוריה:עכו: מבנים
קטגוריה:ישראל: שווקים
קטגוריה:עכו: מבנים לשימור
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:עכו העתיקה
בית השלום (אמאוס)

מפת אזור לטרון
בית השלום באמאוס
טריפטיך הבד בכנסייה
קטע הפסיפס המוצג במוזיאון במבנה
בית השלום באמאוס הוא מבנה לבן הנישא מעל עתיקות אמאוס ניקופוליס. הבניין המשמש כמנזר, נראה לנוסעים בכביש 1 בצידו המזרחי של עמק איילון.

==היסטוריה==

אמאוס הוא אתר קדוש לקתולים, היות שלפי הברית החדשה שם פגש ישו שניים מתלמידיו לאחר צליבתו. בתקופה הביזנטית הפכה אמאוס ניקופוליס לעיר חשובה, וישב בה בישוף. במאות ה-5 וה-6 נבנו במקום שתי כנסיות. האתר נהרס בתקופה הערבית ושוקם על ידי הצלבנים, אך ננטש ונהרס לאחר עזיבתם. בעקבות חזון שהתגלה בשנת 1878 בפני מרים בווארדי, נזירה כרמליתית מבית לחם, שוב זוהתה אמאוס הנזכרת בברית החדשה עם ניקופוליס. הנזירות הכרמליתיות קנו את השטח מהכפר הערבי עמואס בשנת 1879, אם כי לפי מקור אחר השטח נקנה כבר ב-1875. החפירות באתר החלו בסוף המאה ה-19, ולאחר מכן בין השנים 1924-1930 על ידי בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה, ושוב בשנות ה-70 ומאז שנות ה-90 של המאה ה-20.

==המבנה והקהילה==
בית השלום נבנה בשנים 1931-1932 על ידי נזירים ממסדר 'הלב הקדוש של אבות בית-ארם'. בשנות מלחמת העולם השנייה החזיקו שלטונות המנדט הבריטי אזרחים גרמנים במבנה. בין השנים 1948–1967 גרו בבנין משקיפי או"ם שפיקחו על שביתת הנשק באזור המפורז של עמק איילון, והבית נודע בשם "בית האו"ם". בית השלום הושכר בשנת 1980 למרכז הצרפתי הלאומי למחקר מדעי (Centre National de la Recherche Scientifique, ראשי תיבות CNRS), וב-1993 שכרה אותו קהילת בני האושר, שנוסדה בצרפת ב-1973, ואשר לה נוכחות בישראל מאז 1975. בני ובנות הקהילה, רובם צעירים יחסית למקובל במנזרים, מתחזקים את האתר הארכאולוגי והמקום פתוח לביקורי קהל. 

אחד מחדרי בית השלום הוסב לכנסייה, ובה מספר איקונות ושטיחים וכן מזבח פשוט. יצירת האמנות הבולטת בכנסייה היא טריפטיך עשוי בד, מעשה ידיה של נזירה מצרפת, ובו נראית מלכות השמים בדמות מרים הנושאת את ישו ברחמה - ראשה בירושלים השמימית ורגליה בסנה הבוער. עוד נראים ביצירה יוחנן השליח, אברהם ויצחק והפגישה באמאוס בצד אחד, ובאחר נראים דוד פורט בנבל ומשה אל מול הסנה. בראש היצירה מופיעות האותיות העבריות "א" ו"ת" כתחליף לסמל האלפא ואומגה הנוצרי. במבנה פועל מוזיאון קטן, ובו מוצגים, בין היתר, שרידי פסיפס שהתגלה בקפלה שמדרום לבזיליקה הביזנטית באמאוס ניקופוליס.

==לקריאה נוספת==
* דובי זכאי, נגיעת מקום, הוצאת מעריב, 2009.
* נירית שלו-כליפא, אל גן נעול, ביקורים במנזרי הארץ, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2005, עמ' 132

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.emmaus-nicopolis.org האתר הרשמי של קהילת בני האושר באמאוס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמק איילון
קטגוריה:לטרון
קטגוריה:השפלה: כנסיות ומנזרים
אני, עצמי ואיירין

אני, עצמי ואיירין (באנגלית: Me, Myself & Irene) הוא סרט קולנוע מסוגת הקומדיה משנת 2000. הסרט, בכיכובו של ג'ים קארי ורנה זלווגר, משלב קומדיית סלפסטיק בסיפור הומוריסטי אודות היחס בין נימוס לאסרטיביות, המובאים באישיותו המפוצלת של גיבור הסרט. הסרט בוים על ידי האחים פארלי וזכה להצלחה קופתית רבה.

==עלילת הסרט==
הסרט עוקב אחר צ'ארלי בייליגייטס, שוטר נעים הליכות במדינת רוד איילנד שבארצות הברית. הסרט נפתח בתיאור ליל כלולותיו של צ'ארלי, אשר כבר במהלכו בוגדת בו אשתו הטריה עם נהג הלימוזינה שלהם - גמד אפרו-אמריקאי גאון (טוני קוקס). צ'ארלי מדחיק את העניין, וגם כאשר לאשתו נולדים שלושה בנים שחורי עור, המפגינים אינטליגנציה גבוהה, הוא מסרב אף להרהר במוצאם. מספר שנים לאחר מכן אשתו עוזבת אותו ואת ילדיה, וצ'ארלי נותר לגדלם לבד, בעודו מדחיק את הכעס הנצבר בו אט-אט, ומתרחק מעימות. אנשי העיירה מנצלים את מזגו הנוח, עד אשר צ'ארלי מפתח פיצול אישיות. אישיותו האחרת - "האנק אוונס" - מאפשרת לצ'ארלי להביע את כעסו, לנקום ולממש את שאר דחפי האיד. כדי לטפל בבעיה צ'ארלי מקבל מרשם לכדורים המונעים את הופעתו של "האנק".

הממונים על צ'ארלי מנסים להפטר ממנו, והוא נשלח ללוות את איירין, בחורה צעירה ונאה אשר חשודה בתאונת פגע וברח בחזרה למדינת ניו יורק. איירין למעשה חפה מפשע, ומבצע התאונה הוא שותפה דיקי, בעל קשרים בעולם התחתון. דיקי שולח מתנקשים להרוג את איירין, אך אלו פוגעים בשני סוכני EPA (סוכנות פדרלית להגנת הסביבה) והיא מצליחה לברוח, ומבקשת את הגנתו של צ'ארלי. במהלך הבריחה צ'ארלי מאבד את התרופה שלו ו"האנק" מתחיל להשתלט על הכרתו. איירין, צ'ארלי והאנק מפתחים משולש אהבים סבוך - איירין מוצאת עצמה מוקסמת מצ'ארלי אך כל אימת שהשניים מנסים לממש אהבתם - "האנק" משתלט ללא ידיעתה.

במקביל ה-FBI משוכנע שצ'ארלי הוא העומד מאחורי רציחת סוכני ה-EPA, ומתחילים במצוד אחריו, בסיוע שלושת ילדי אשתו הגאונים, המשוכנעים בחפותו ומצליחים להערים על הסוכנים. דיקי מצטרף במטרה לרצוח את איירין, ולבסוף מצליח לחטוף אותה. צ'ארלי מצליח להתעמת עם "האנק" ולבסוף לקבל חזרה שליטה מלאה על הכרתו. הוא מצליח להציל את איירין ולהוכיח את אשמת דיק ברציחות.

הסרט מסתיים עם הצעת נישואין של צ'ארלי לאיירין.

== צוות שחקנים ==
* ג'ים קארי - צ'ארלי בייליגייטס / האנק אוונס - צ'ארלי הוא שוטר נעים הליכות, ומנומס במשטרת רוד איילנד, אשר מפתח פיצול אישיות, וכאשר האישיות של "האנק" משתלטת, מתאפשר לו לכעוס, לנקום ולממש את דחפיו.
* רנה זלווגר - איירין פ. ווטרס, בחורה צעירה ונאה אשר חשודה בתאונת פגע וברח, ולמעשה חפה מפשע. מבצע התאונה האמיתי הוא דיקי, הבוס שלה, שהוא בעל קשרים בעולם התחתון.
* כריס קופר - לוטננט גרק.
* ריצ'רד ג'נקינס - הסוכן בושיין, סוכן FBI אשר נשלח לעצור את צ'ארלי כי ה-FBI משוכנע שצ'ארלי אחראי לרציחת סוכני ה-EPA בידי המתנקשים של דיקי.
* רוברט פורסטר - קולונל פרטינגטון .

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:לקות נפשית באמנות
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית בכדורסל

נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית לגברים בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של איי הבתולה של ארצות הברית. 

הנבחרת השתתפה חמש פעמים באליפות אמריקה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 2017.

הנבחרת מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

==כל אליפויות אמריקה==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות האמריקות בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1980|| colspan="4" rowspan="9" |לא נרשמה
|-
| 1984
|-
| 1988
|-
| 1989
|-
| 1992
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001||מקום שביעי||8||2||6
|-
| 2003||מקום עשירי||4||0||4
|-
| 2005|| colspan="4" |לא נרשמה
|-
| 2007||מקום עשירי||4||0||4
|-
| 2009||מקום עשירי||4||0||4
|-
| 2011|| colspan="4" rowspan="3" |לא העפילה
|-
| 2013
|-
| 2015
|-
| 2017||מקום רביעי||5||1||4
|-
| 2022||מקום 12||3||0||3
|-
| 2025
| colspan="4" |לא העפילה
|-
|סך הכל||6 הופעות||28||3||25
|}
==הערות שוליים==

איי הבתולה של ארצות הברית
קטגוריה:איי הבתולה של ארצות הברית: ספורט
מסגד א-זיתונה

החזית הדרומית של מסגד א-זיתונה מדרום - מימין הכיפה הקטנה מעל האולם המשני, בתווך הכיפה הגדולה מעל האולם המרכזי שניכר בשני חלונותיו, ומשמאל המינרט והכניסה למסגד למרגלותיו
עכו העתיקה מהאוויר ב-1953. במרכז החזית הצפונית של מסגד זיתונה והארקאדה הנושאת ארבע כיפות ומובילה אל אולמות התפילה
מסגד א-זיתונה (ערבית: جامع الزيتونة, "ג'אמע א-זיתונה") הוא מסגד השוכן במרכזה של עכו העתיקה, ופונה אל רחבה השוכנת מדרום לו. ככל הנראה הוא קרוי על שמם של עצי זית שלפי המסורת ניצבו בעבר בחצרו. כיום ניצבים בחזיתו ארבעה עצי דקל. 
== היסטוריה ==
המסגד הוקם בתקופת שלטונו של דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18 והוקדש לווקף. הוא ניצב על שרידיה של כנסיית מריה הקדושה מיהושפט שניצבה במקום בתקופה הצלבנית. באמצע המאה ה-19 שירת המסגד את המסדר השזילי הסופי בעכו, עד שב-1862 בנו לעצמם חבריו את זאוויית א-שאזלייה בקרבת מקום. לפי אחת הגרסאות, מקור שמו של המסגד בשיבוש שמם של השזילים.

המבנה ניכר בשתי כיפות ירוקות - כיפה גדולה הנישאת מעל תוף מתומן והמכסה על אולם התפילה המרכזי, וכיפה קטנה ממנה הניצבת מעל האולם המשני שממזרח לאולם המרכזי. אולם זה קטן יותר אך מעט גבוה יותר. מינרט המסגד ניצב בפינתו הדרום-מערבית, והכניסה אל המבנה היא דרך פתח הקבוע למרגלותיו, בצידו המערבי של המסגד. הפתח מוביל אל פרוזדור המסתיים בחצר פתוחה ובה מזרקה. החצר מוקפת ממזרח, מצפון וממערב בבתים שאינם שייכים למסגד, ואולמות התפילה שלו צמודים לה מדרום. ארקאדה קטנה ובה ארבעה פתחים מובילה מהחצר אל אולמות התפילה, והיא נושאת ארבע כיפות קטנות. העמודים התומכים בארקאדה נלקחו משרידי הכנסייה הקדומה שניצבה במקום. אולם התפילה הראשי רבוע ונפרד מהאולם המשני על ידי קשת, ובצידו הדרומי קבועים שני חלונות וביניהם המחרב.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20200609212001/http://www.archnet.org/ המסגד באתר ArchNet]
* [https://web.archive.org/web/20200531112429/http://www.akko.org.il/#ElZituna המסגד באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה]

א-זיתונה, מסגד
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
מסגד הים (עכו)

מסגד הים ב-1950
מסגד הים (ערבית: جامع البحر, "ג'אמע אלבחר") הוא מסגד השוכן ליד הנמל בעיר העתיקה בעכו. הוא מכונה גם "מסגד הנמל" (جامع الميناء, "ג'אמע אלמינאא") או "מסגד סינאן פאשה" (جامع سنان باشا, "ג'אמע סנאן באשא") על שם מקימו. 
== היסטוריה ==
המבנה הוקם בשנת 1586 והיה המסגד הראשון שנבנה בעיר מאז כבשוה הממלוכים מידי הצלבנים והחריבוה. הוא הוקם בידי המצביא והמדינאי העות'מאני סינאן פאשה, אך נפגע באופן משמעותי בתקופת שלטונו של אחמד אל-ג'זאר בסוף המאה ה-18. יורשו, סולימאן פאשה שיפץ את המסגד ב-1816. 

המסגד קטן למדי והוא מחולק לאולם תפילה רבוע ולחצר מרובעת מצפון לו. הכניסה אל החצר היא מצידה המערבי הפונה אל "כיכר ונציה" ("כיכר הדייגים"). מעל אולם התפילה נחה כיפה גדולה ובפינה הצפון-מערבית שלה מתנשא המינרט. המעבר מהחצר אל אולם התפילה הוא דרך ארקאדה שבה שלושה פתחים הנפרדים זה מזה בשני עמודים. מעל לפתח המרכזי מונחת כיפה קטנה ומעל שני האחרים תקרה בצורת קמרון צולב. בצידו הדרומי של אולם התפילה קבועים שני חלונות. מתחתם ניצב המחראב ומימין לו מינבר הנושא צריח ירוק.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20200609212319/http://www.archnet.org/ המסגד באתר ArchNet]
* [https://web.archive.org/web/20200531112429/http://www.akko.org.il/#SananPasha המסגד באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה]
מבט על המסגד מכיוון נמל עכו

ים
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
ים עכו
קטגוריה:עכו העתיקה
נבחרת קולומביה בכדורסל

נבחרת הגברים של קולומביה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של קולומביה. היא נחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביבשת אמריקה ובעולם. 

בשנת 1982 אירחה קולומביה את אליפות העולם בכדורסל ולכן השתתפה בטורניר כמארחת. כמו כן, עקב היותה המארחת היא העפילה אוטומטית לשלב בית הגמר. בשלב זה היא הובסה בכל ששת משחקיה בהפרש ממוצע של 30.5 נקודות למשחק וסיימה במקום השביעי.

נבחרת קולומביה מעולם לא השתתפה במשחקים האולימפיים.

קולומביה השתתפה פעם אחת באליפות אמריקה בכדורסל בשנת 2017 כאחת ממארחות הטורניר, אך הפסידה בכל משחקיה.

==כל אליפויות העולם==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות העולם בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1950|| colspan="4" rowspan="8" |לא העפילה
|-
| 1954
|-
| 1959
|-
| 1963
|-
| 1967
|-
| 1970
|-
| 1974
|-
| 1978
|-
| 1982||מקום שביעי||6||0||6
|-
| 1986|| colspan="4" rowspan="10" |לא העפילה
|-
| 1990
|-
| 1994
|-
| 1998
|-
| 2002
|-
| 2006
|-
| 2010
|-
| 2014
|-
| 2019
|-
| 2023
|-
| 2027
|
|
|
|
|-
|סך הכל||הופעה אחת||6||0||6
|}
==כל אליפויות אמריקה==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות האמריקות בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1980|| colspan="4" |לא נרשמה
|-
| 1984|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 1988|| colspan="4" |לא נרשמה
|-
| 1989|| colspan="4" rowspan="8" |לא העפילה
|-
| 1992
|-
| 1993
|-
| 1995
|-
| 1997
|-
| 1999
|-
| 2001
|-
| 2003
|-
| 2005|| colspan="4" |לא נרשמה
|-
| 2007|| colspan="4" rowspan="4" |לא העפילה
|-
| 2009
|-
| 2011
|-
| 2013
|-
| 2015|| colspan="4" |לא נרשמה
|-
| 2017||מקום 11||3||0||3
|-
| 2022||מקום תשיעי||3||1||2
|-
| 2025
|
|
|
|
|-
|סך הכל||2 הופעות||6||1||5
|}
==הערות שוליים==

קולומביה
קטגוריה:קולומביה: כדורסל
קטגוריה:נבחרות קולומביה
נבחרת פרו בכדורסל

נבחרת הגברים של פרו בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של פרו. 

עד סוף שנות ה-60 נבחרת פרו העפילה שלוש פעמים למשחקים האולימפיים וארבע פעמים לאליפות העולם בכדורסל.

הישגי השיא של הנבחרת הם מקום שביעי באליפות העולם בכדורסל בשנת 1950 ומקום שמיני במשחקים האולימפיים בשנת 1936.

מאז שנת 1967 לא העפילה הנבחרת לטורנירים משמעותיים נוספים ומעולם לא השתתפה באליפות אמריקה בכדורסל.

==כל האולימפיאדות==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|כדורסל במשחקים האולימפיים
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1936||מקום שמיני (פרשה ברבע הגמר)||2||2||0
|-
| 1948||מקום עשירי||8||4||4
|-
| 1952|| colspan="4" rowspan="3" |לא העפילה
|-
| 1956
|-
| 1960
|-
| 1964||מקום 15||9||3||6
|-
| 1968|| colspan="4" rowspan="15" |לא העפילה
|-
| 1972
|-
| 1976
|-
| 1980
|-
| 1984
|-
| 1988
|-
| 1992
|-
| 1996
|-
| 2000
|-
| 2004
|-
| 2008
|-
| 2012
|-
| 2016
|-
| 2020
|-
| 2024
|-
| 2028
|
|
|
|
|-
|סך הכל||3 הופעות||19||9||10
|}
==כל אליפויות העולם==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות העולם בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1950||מקום שביעי||6||4||2
|-
| 1954||מקום 12||5||0||5
|-
| 1959|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 1963||מקום 12||8||2||6
|-
| 1967||מקום עשירי||8||4||4
|-
| 1970|| colspan="4" rowspan="12" |לא העפילה
|-
| 1974
|-
| 1978
|-
| 1982
|-
| 1986
|-
| 1990
|-
| 1994
|-
| 1998
|-
| 2002
|-
| 2006
|-
| 2010
|-
| 2014
|-
| 2019|| colspan="4" rowspan="2" |לא נרשמה
|-
| 2023
|-
| 2027
|
|
|
|
|-
|סך הכל||4 הופעות||27||10||17
|}
==כל אליפויות אמריקה==
* 1980 עד 2007 - לא העפילה
* 2009 עד 2013 - לא השתתפה
* 2015 עד 2017 - לא העפילה
* 2022 עד 2025 - לא השתתפה

==הערות שוליים==

פרו
קטגוריה:פרו: ספורט
סבכי חורש

סבכי חורש, במרכז
Cuculus canorus bangsi + Sylvia hortensis
סבכי חורש (שם מדעי: Curruca crassirostris) היא ציפור שיר קטנה בסוג Curruca (שפוצל מהסוג סבכי) במשפחת הסבכיים. בית גידולו בעיקר באגן הים התיכון דרך טורקיה, קווקז ועד מרכז אסיה. זו ציפור נודדת החורפת באפריקה שמדרום לסהרה. מבקרת נדירה בצפון ובצפון-מערב אירופה.

בישראל עוברת אורח מצויה בכל חלקי הארץ, ודוגרת קיץ מצויה בהרי הצפון.

== מאפיינים ==
זהו סבכי גדול ומגושם יחסית, אורכו 15–16 ס"מ, גדול במעט מהסבכי שחור כיפה, ולמעשה אחד המינים הגדולים מהסוג סבכי. גבו של הזכר הבוגר אפור חלק, וגחונו בצבע לבנבן עד אפרפר. המקור ארוך ומחודד ורגליו שחורות. לזכר יש ראש אפור כהה, מסכת עיניים שחורה, קשתית העין לבנה וגרון לבן. לנקבות ולצעירים יש ראש חיוור יותר, וצבע הגחון צהוב בהיר, לגבם האפור יש במקצת גוון חום. שירתם היא מחרוזת סלסולים של לירו-לירו (liroo-liroo) וקריאה קולנית. מעופם ושירתם דומה לקיכלי.

ציפור שיר קטנה זו מצויה בסביבת חורש עצים נשירים. הם יבנו קן בשיח או בעץ והנקבה תטיל 4–6 ביצים. כרוב הסבכיים, זו ציפור הניזונה בעיקר מחרקים, ומעט פירות. שמה באיטליה הוא beccafico (מלקט התאנים) מאחר שעל פי האמונה הרווחת שם הם מאביסים את עצמם בתאנים בתקופת הריבוי. ציפורים מסוגם נחשבות למעדן באזורים אלו, ורבות ניצודות במלכודות.

שני תת-המינים התקבלו על ידי החוקרים ללא חילוקי דעות, אולם לאחרונה מתחזקת הסברה כי מדובר במינים נפרדים:
* סבכי חורש מערבי, Sylvia hortensis hortensis – דרום מערב אירופה, מגרב, מזרחית לים האדריאטי ולמפרץ סידרה. בחלקים התחתונים של גוף הזכר צבעם ורדרד, ואצל הנקבה בגוון חלודה.
* סבכי חורש מזרחי, Sylvia hortensis crassirostris – כולל גם את S.h.balchanica וכפי הנראה גם את S.h.jerdoni. משתרע לרוחב חבל הבלקן, דרך טורקיה, קווקז והסביבה ועד מרכז אסיה. המקור ארוך וחזק יותר מהממוצע. מעטה אדמדם בחלק התחתון, היוצר חלוקה רכה בין הבטן הלבנה לצידי הגוף האפורים. השירה עשירה יותר ומתקרבת לזמיר בגיוונה. תת-המין הזה, S.h.crassirostris, נמצא בישראל.

סבכי חורש קרוב ביותר משפחתית, ככל הנראה, לסבכי שיטים, וגם למינים Sylvia lugens ו-Sylvia buryi. יחד עם סבכי טוחנים הם יוצרים קבוצת קלד (קבוצת בעלי-חיים המסווגים בקבוצות על יסוד תכונות משותפות המעידות על מוצא משותף) של סבכי טיפוסי. במבט ראשון מינים אלו אינם נראים דומים, אולם לכולם הצבע הלבן שולט בגרון, הם חסרים את הטלאים האדמדמים על הכנפיים, ובדרך כלל יש להם צידי ראש כהים.

לפי הערכות האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע, IUCN, אוכלוסיית סבכי חורש במדינות האיחוד האירופי מונה כ 110,000–290,000 זוגות, והאוכלוסייה במגמת ירידה של כ-30% בין השנים 1970 ל-1990.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://israelibirdsstamps.yardbirdsil.info//bf31.html סבכי חורש] מגדיר ציפורי ישראל.
* [https://web.archive.org/web/20111226170856/http://www.ibercajalav.net/img/369_OrpheanWarblerShortensis.pdf Ageing and sexing (PDF) by Javier Blasco-Zumeta]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:ארץ ישראל: סבכיים
קטגוריה:סבכיים
חאן א-שוורדה

חצר החאן. ברקע ניתן להבחין ב[[מינרט של מסגד אל-שאזליה]]
חאן א-שוורדה ("חאן הסוחרים") הוא חאן בצפון-מזרחה של עכו העתיקה, השוכן לחופו של מפרץ עכו, סמוך למקום בו נפגשות חומת היבשה וחומת הים של העיר.

במרכז החאן חצר גדולה שבטבורה שוקת, וסביבה ארקאדה. תקרת הארקאדה עשויה מקמרון צולב וקשתותיה נחות על עמודי אבן גבוהים. הארקאדה מובילה אל חדרים שגם תקרתם עשויה כקמרון צולב, ואשר שימשו כמחסנים. רק באגף הדרומי שכנה קומה שנייה שנועדה למגורי סוחרים ונוסעים. קומה זו הרוסה באופן חלקי.

ההשערה היא כי במקום בו ניצב החאן שכן בתקופה הצלבנית מנזר של האחיות הקלריסיות או אכסניה. דאהר אל-עומר הקים את החאן ב-1749, ושילב את החזית המזרחית של המבנה הפונה אל מפרץ עכו בחומת העיר. בפינה הדרום-מזרחית של החאן ניצב בורג' אל-סולטאן, מגדל בן שתי קומות שהוקם על ידי הצלבנים ושופץ בידי אל-עומר. שליט העיר בסוף המאה ה-18, אחמד אל-ג'זאר, שינה את צורתו של החאן והרחיב אותו. בשנת 1935 נהרס חלקה המזרחי של הארקדה הדרומית, כדי לאפשר סלילת דרך שחוצה את החאן מדרום לצפון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.archnet.org/sites/3496 החאן] באתר ArchNet
* [http://www.akko.org.il/%D7%A2%D7%9B%D7%95-%D7%94%D7%A2%D7%AA%D7%99%D7%A7%D7%94-%D7%90%D7%AA%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%9E%D7%95%D7%9E%D7%9C%D7%A6%D7%99%D7%9D-%D7%97%D7%90%D7%9F-%D7%90-%D7%A9%D7%95%D7%95'%D7%A8%D7%93%D7%94 החאן] באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה

קטגוריה:עכו: מבנים
א-שוורדה
קטגוריה:עכו העתיקה
ג'ון נובל

ג'ון נובל (באנגלית: John Noble; נולד במדינת אוסטרליה הדרומית ב-20 באוגוסט 1948) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אוסטרלי.

== ביוגרפיה ==
בשנת 2002 שיחק בסרט הטלוויזיה "אאוטסיידר" את פרגוס האנטר, לצד נעמי ווטס.

בשנת 2017 החל לשחק בסדרת המדע הבדיוני "המושיעים" ברשת CBS האמריקאית, בתפקיד ניקולס טאנז, דודו של דאריוס. בשנת 2015 הצטרף לקאסט בסדרת הטלוויזיה המצליחה ״אלמנטרי״, גם היא של רשת CBS, בתפקיד מורלנד הולמס, אביו של שרלוק הולמס.

== פילמוגרפיה חלקית ==
טלוויזיה:
* All Saints (2004-1998)
* 24 - שיחק שגריר רוסי
* פרינג' שם הוא משחק תפקיד ראשי - שיחק לצד השחקנית האוסטרלית אנה טורב
* מגרש המשחקים של השטן (2014)
* רייק (2014)
* אלמנטרי - החל לשחק החל מהעונה הרביעית בתור מורלנד הולמס, אביו של שרלוק הולמס 
* מסע בין כוכבים: פרודיג'י (2021) - דיבוב דמותו של בעל האוב
*קאובוי ביבופ (2021) - קאליבן
*Debris (2021) - אוטו
*דמדומי האלים (TBA) - הארפנקל (דיבוב)

קולנוע:
* מסכת הקוף (2000)
*שר הטבעות: שיבת המלך (2003)
* שֶׁבֶר (2004)
* לילה אחד עם המלך (2006)
* איירבנדר (2010)
*The Mule (2014)
*לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן (2021)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אוסטרלים
קטגוריה:24 (סדרת טלוויזיה)
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן משנה בטלוויזיה
מסגד אל-מג'דלה

מסגד אל-מג'דלה (בערבית: مسجد المجادلة; תעתיק מדויק: מסג'ד אלמג'אדלה) הוא מסגד בעכו העתיקה. המסגד נבנה בשנים 1809–1810 בידי עלי אגא, המשנה למושל עכו סולימאן פאשה, בסמוך לביתו של אגא. מקור שמו של המסגד נעוץ בכך שהתושבים שהתגוררו באזור הגיעו לעכו מהכפר מג'דל (אם כי לא ידוע באיזה כפר בדיוק מדובר, שכן בארץ ישראל היה יותר מכפר אחד בשם זה).

במסגד אולם תפילה ושני חדרים נוספים, ולצדם חצר בצורת טרפז. בצדו של אולם התפילה הפונה לחצר ניצבת ארקדה הנושאת שלוש כיפות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.el-akko.info/page.asp?id=156 מסגד אל-מג'דלה] באתר אל עכו
* [https://web.archive.org/web/20200531112429/http://www.akko.org.il/#El%20Madgala מסגד אל-מג'דלה] באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה
* [https://web.archive.org/web/20200609212115/http://www.archnet.org/ מסגד אל-מג'דלה] באתר Archnet 

אל-מג'דלה
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
אל-מג'דלה
קטגוריה:עכו העתיקה
ספינת הבערה

אוניית מלחמה טורקית עולה באש בנמל אֶרֶסוֹס, יוון, לאחר שהותקפה על ידי ספינת הבערה בפיקוד דימיטריס פאפאניקוליס, 27 במאי 1821. ציור מאת קונסטנטינוס ווֹלָנאקיס.
ספינת הבערה היא סוג של כלי שיט, ששימש בעבר להשמדת אוניות אויב על ידי העלאתן באש, בין בשעת קרב ובין בעת עגינתן בנמל. על פי רוב השתמשו בספינת מפרשים ישנה, מילאו אותה בחומרים דליקים, הציתו והשיטו אותה בסיוע רוח מתאימה לעבר אוניות היריב. השימוש בספינות הבערה החל עוד בעת העתיקה, ולא בים התיכון בלבד אלא גם במזרח הרחוק, והוא לא פסק אלא במחצית הראשונה של המאה ה-19, עם המעבר ממפרש לקיטור. כלי שיט ששימש בעידן אוניות המפרשים לאותה מטרה אך נשא חומרי נפץ נקרא "ספינת תופת".

==קישורים חיצוניים==

הבערה, ספינת
ימ"ג

הימ"ג (יחידת משמר הגבול) הן יחידות מג"ב המיומנות ללוחמה בטרור ובבילוש.
שילוב של שני אלה, נתן להם את הכלים לפעול בכל מגזר עם דגש על המגזר הערבי והבדואי. יחידות אלה פעלו בין השנים 1998–2011. היחידות היו כפופות למרחבי מג"ב ופעלו בשיתוף פעולה עם מחוזות המשטרה השונים. ייחודן של יחידות אלה היה בזמינותן הגבוהה, במקצועיותן וביכולתן להתמודד עם תרחישים קיצוניים, לקחת נושא לטיפולן ולהתמקד בו.
 
הימ"גים הוקמו במהלך שנת 1998 ולאורך השנים התעצבה כל יחידה באופן שונה על פי מאפייני הפשיעה בתחום המחוז בו היא פועלת.

המשרתים ביחידות הימ"ג היו לוחמים שעברו בנוסף להכשרת הלוחם הרגילה במג"ב, יום גיבוש לקבלה לקורס, שבו היו צריכים לעמוד במבחנים רבים כגון מבחנים פיזיים, חברתיים, קבוצתיים, כושר, קואורדינציה, לוחמה, פיקוד ועוד.

לאחר הגיוס מתחיל קורס הלוחמה בטרור בן 8 שבועות וכן קורס בילוש בבית הספר לשוטרים ולאחר מכן הכשרה מבצעית בבסכ"מ

. היחידות חולקו לפי יעודן, יחידות ימ"ר כפרי אשר אין קשר בין פעילותם לפעילות הימ"גים העירוניים שעיסוקן היה בעיקר לוחמה בתופעת הפשיעה במגזר הכפרי דוגמת גנבות בקר, טרקטורים, וציוד חקלאי אחר (ראו: פשיעה חקלאית בישראל) וכן תופעות פשיעה באזורים עם מאפיין התיישבותי (לדוגמה מושב הסובל מגנבות רכב או התפרצויות לבתים). הימ"גים העירוניים לעמת זאת עסקו בעיקר בתופעות פשיעה אלימות במיוחד (סחר בסמים, גנבות רכב, החזקת וסחר באמל"ח וכדומה) המצריכות מיומנות וכישורי לוחמה גבוהים או ריכוז מאמץ בתחום מסוים.
בנוסף לזה הלוחמים בשגרתם היו משובצים בפעילויות המצריכות ידע וניסיון בלוט"ר והפס"ד, לדוגמה- כוח פריצה בשט"פ עם הימ"מ להר הבית בשעת תפילות ובימים בהם רמת הסיכון להפרות סדר ופיגועים גבוה.
הלוחמים היו כח מענה ראשוני בגזרתם לאירועי פח"ע והיו מוכנים בכל רגע לתת מענה ראשוני בגזרתם או במקומות בהם פעלו לאירועים מסוג זה.
פעילויות עם השב"כ כגון מעצרים של פעילי טרור וחיפושי אמל"ח ברמת סיכון גבוהה היו שיגרתם של יחידות ימ"ג כגון יחידת רותם בדרום.

בשנת 2011 החליט מפקד מג"ב, ניצב יורם הלוי, במסגרת 'תפיסת ההפעלה' - שינוי ארגוני גדול שערך במג"ב, לסגור את יחידות הימ"ג העירוניות ולשלב אותן כפלגות בסוג יחידות חדש שהוקם, יחידות שחר 101.

==מפקדות הימ"ג ויחידותיו==
*מג"ב צפון - יחידת "אלון" ויחידת "ארז".
*מג"ב מרכז - יחידת "צבר", יחידת "ברק" ויחידת "אלמוג".
*מג"ב ירושלים - יחידת "לביא", יחידת "כפיר" ויחידות "מעיין".
*מג"ב דרום - יחידת "רותם" ויחידת "דקל".

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130528165725/http://www.yehida.co.il/index.php?option=com_content&view=article&id=36&Itemid=34 על יחידות הימ"ג באתר יחידה.]

קטגוריה:יחידות משמר הגבול
אלגוריתם תזמון

במדעי המחשב, אלגוריתם תזמון (באנגלית: "Scheduling discipline") הוא אלגוריתם המממש מדיניות תזמון מסוימת עבור סדרן התוכניות. מדיניות זו קובעת את דרך חלוקת המשאבים, למשל המעבד, בין תהליכים ותהליכונים.
הצורך באלגוריתם תזמון נובע מהדרישה לריבוי משימות שקיימת ברוב המערכות המודרניות.

מטרותיו העיקריות של אלגוריתם תזמון הן ניצול מקסימלי של המעבדים ושמירה על זמן תגובה נמוך של המערכת לאירועים שונים.
דרישות נוספות מהאלגוריתם יכולות להתבסס על אופי המערכת בה הוא מתקיים. לדוגמה:
* במערכות זמן אמת, הדרישה לזמן תגובה נמוך הוא הכרחי ביותר עבור חלק מהתהליכים. כך למשל, במערכת הטייס האוטומטי, במידה והמערכת מגלה ירידה במהירות הטיסה, נרצה שהמערכת תגביר מהירות באופן מיידי. 
* במערכות שנמצאות במחשב רשת מרכזי, בו התהליכים יכולים להיות משתמשי קצה שונים, ההוגנות (חלוקת זמן שווה וזמן המתנה שווה בין התהליכים) תהיה דרישה משמעותית.

כמו כן, ניתן לבצע אופטימיזציות ספציפיות לחומרה ובכך לשפר את ניצול המעבדים. אלגוריתמי תזמון שמקיימים אופטימיזציות שכאלה הן למשל:
* תזמון כנופיות (Gang Scheduling) - במחשבים מרובי מעבדים, עבור תהליכים מרובי תהליכונים - נרצה להפעיל במקביל על מספר מעבדים את כל התהליכונים (או כמה שניתן). הסיבה נעוצה בעובדה שעל פי רוב, בין התהליכונים השונים יש סנכרון כלשהו שימנע מתהליכון אחד להמשיך לרוץ עד שאחר לא ימשיך. לכן כדי למנוע ריבוי החלפות הקשר, נפעיל את התהליכונים במקביל.
* תזמון דביק (Sticky Scheduling) - במחשבים מרובי מעבדים, נרצה בכל פעם להריץ תהליך על אותו המעבד עליו רץ בפעם האחרונה, כדי לחסוך חריגי מטמון.

על אלגוריתם תזמון להימנע ממצב בו עלולה להתקיים הרעבה של תהליכים/תהליכונים.

== ראו גם ==
* פסיקה (מחשב)
* סנכרון (מדעי המחשב)

קטגוריה:תהליכים (מדעי המחשב)

en:Scheduling algorithm
ja:スケジューリング#スケジューリングアルゴリズム
קתדרלת אלמודנה

בלילה
קתדרלת אלמודנה (שם מלא בספרדית: Santa María la Real de La Almudena) היא קתדרלה קתולית במדריד, בירת ספרד.

==היסטוריה==
התוכניות להקמת קתדרלה על שם הבתולה מאלמודנה עלו במהלך המאה ה-16 מהרגע בו הפכה מדריד לבירת ספרד על ידו של המלך פיליפ השני, אך בנייתה נדחתה לאורך זמן רב עקב התנגדותה של הבישופות של טולדו שפחדה מפגיעה במעמדה. כך שבניית הקתדרלה בפועל החלה רק במאה ה-19 (בשנת 1879). בנייתה של הקתדרלה התנהלה בעצלתיים ואף הופסקה כליל עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית. עבודות הבנייה נמשכו בשנת 1950, והקדתרלה נפתחה רק בשנת 1993, יותר ממאה שנים לאחר תחילת העבודות, בנוכחות האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

==סגנון ועיצוב==
תכנון הקתדרלה שהבנייה החלה על-פיו היה בסגנון התחייה הגותית, אך עם המשך עבודות הבנייה לאחר מלחמת האזרחים, הוחלט לעצב את חלקה החיצוני בסגנון נאו קלאסי, במטרה להתאים את הקתדרלה לחזיתו של הארמון המלכותי הניצב מולה. עיצוב פנים הקתדרלה נחשב לחדשני ומודרני, עם חדרי תפילה ופסלים של אמנים בני זמננו המעוצבים בסגנונות שונים.

==קישורים חיצוניים==

* 
[http://www.hakolal.co.il/%D7%90%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%93%D7%A0%D7%94-%D7%A7%D7%AA%D7%93%D7%A8%D7%9C-Almudena-Cathedral.html למידע בעברית על הקתדרלה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדריד: מבנים
אלמודנה, קתדרלת
יאן קולמנס

יאן אנא גומאר קולמנס (פלמית: Jan Anna Gumaar Ceulemans; נולד ב-28 בפברואר 1957 בליר שבבלגיה) הוא כדורגלן נבחרת בלגיה וקבוצת קלאב ברוז'. הוא נחשב עד עצם היום הזה לאחד מגדולי הכדורגלנים הבלגים בהיסטוריה. קולמנס שיחק כקשר, והיה שיאן ההופעות בנבחרת בלגיה עם 96 הופעות בינלאומיות והחזיק בשיא זה עד אוקטובר 2017. קולמנס נמנה עם דור הזהב של הכדורגל הבלגי בשנות ה-80, עת הוביל את נבחרתו לגמר ביורו 1980, ולמקום הרביעי במונדיאל 1986, תחת הדרכתו של המאמן גי תיס.

==קריירה==
קולמנס רשם את הופעת הבכורה של במשחקי גביע העולם במונדיאל 1982, כאשר בלגיה גברה על אלופת העולם דאז נבחרת ארגנטינה 0:1 במשחק הפתיחה של הטורניר בקאמפ נואו בדרך לשלב השני. במונדיאל 1986 הוביל קולמנס את נבחרת בלגיה למקום הרביעי, בהם כבש שלושה שערים, אחד מהם זכור במיוחד: שער נגיחה תוך כדי צלילה מול נבחרת ספרד ברבע הגמר.

ההופעות שלו העניקו לקשר הבלגי את הכינוי "הקפטן האמיץ". קולמנס פרש מהנבחרת אחרי מונדיאל 1990. בגביע העולם באיטליה כבש הקפטן הבלגי את השער השלישי בניצחון 1:3 על נבחרת אורוגוואי, אבל בלגיה הודחה על ידי אנגליה בשלב שמינית הגמר בזכות שער של דייוויד פלאט בדקה ה-119 בהארכה. באותו משחק שלח קולמנס כדור לקורה.

קולמנס החל את הקריירה בקבוצת לירסה שם שיחק בין השנים 1974 ל-1978 וכבש 39 שערים ב-110 הופעות ליגה. בעונת 1978/1979 עבר קולמנס למועדון הפאר הבלגי קלאב ברוז', ושיחק בו במשך 13 שנים עד לפרישתו מפעילות ב-1991. קולמנס כבש 191 שערים ב-404 הופעות בליגה במדי ברוז'. הוא זכה 3 פעמים (1980, 1988, 1990) עם הקבוצה באליפות בלגיה, ולזכותו גם שתי זכיות בגביע הבלגי (1986, 1991).

אחרי שפרש ממשחק בעקבות פציעה בברך, הפך למנג'ר באלסט ב-1992. הוא הוביל את הקבוצה לליגה הבכירה בבלגיה ואף העפיל עימה לגביע אופ"א. ב-1998 הוא עבר לוסטרלו והוביל גם אותה להופעה בגביע אופ"א. ב-2005 חזר כמאמן לקבוצת בה הפך לסמל, קלאב ברוז', אבל פוטר מתפקידו אחרי סדרה של משחקים מאכזבים באפריל 2006. בעונת 2007/2008 חזר לאמן את וסטרלו, ובסוף עונת סיים את תפקידו בקבוצה.

קולמנס נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 הכדורגלנים הגדולים של פיפ"א במרץ 2004.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:מאמני קלאב ברוז'
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני יורו 1980
קטגוריה:כדורגלני יורו 1984
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1957
תזמורת הרדיו ההולנדית

תזמורת הרדיו ההולנדית (באנגלית: Netherlands Radio Symphony Orchestra) נוסדה בשנת 1985 אחרי מיזוג של תזמורת הטיילת ותזמורת הרדיו (Omroep Orkest).

התזמורת השתתפה בהפקות אופרה שונות ובמיזמים מוזיקליים מיוחדים, כמו גם בתחרויות בינלאומיות. היא שימשה כתזמורת הליווי הקבועה של כיתות האמן לניצוח על שם קיריל קונדראשין, "תחרות אוסקר בק" ותחרות הזמרים הבינלאומית. התזמורת הופיעה בפסטיבל הולנד, ב"שבוע גאודאמוס" ובכמה מיזמים חינוכיים.

מנצחיה הראשיים של תזמורת הרדיו ההולנדית היו קס בקלס וארי קלאס (1996 - 2003). קלאס התמנה למנצח אורח עליון בעונת 2003-04 הנס פונק החזיק בתואר מנצח ראשי בעונת 2003-04 והיה מנצחה הראשי האחרון של התזמורת. מחלת ניוון העצבים של פונק אילצה אותו לנצח על כמה מן הקונצרטים מכיסא גלגלים. עוד מנצחים אורחים היו ייז'י קוט, יאנוש פירסט, סטניסלב סקרובצ'בסקי, יאפ ואן זביידן ואלכסנדר חלאזארב, וכן מארק זאוסטרוט, ארמין ז'ורדן וז'אן ברנאר פומייה.

תזמורת הרדיו ההולנדית שימשה גם כתזמורת האופרה בכמה הפקות, בהן "אלקו" של רחמנינוב, "העיר המתה" של אריך וולפגנג קורנגולד ואופרות אחדות של דוניצטי. כמו כן ניגנה בביצוע הבכורה ההולנדי של "שלוש אחיות" של פטר אטווש, בקופרודוקציה עם להקת האופרה הנודדת של הולנד.

בשנת 2005 פורקה תזמורת הרדיו ההולנדית ונגניה נקלטו בתזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד ובתזמורת הרדיו הקאמרית של הולנד. הקונצרט האחרון של תזמורת הרדיו ההולנדית התקיים ב-7 ביולי 2005.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
*[http://www.nl-rso.org/ Netherlands Radio Symphony Orchestra website]
*[https://web.archive.org/web/20051204041333/http://www.sp.nl/include/sh_opinie.php?code=383 Jan Marijnissen, "Opdoeken Radio Symfonie Orkest grenst aan barbarij". Dutch Socialist Party commentary, 21 June 2004 (commentary in Dutch).]
</div>

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:תזמורות סימפוניות
הולנד
קטגוריה:תזמורות הולנדיות
סוקרטס (כדורגלן)

סוקרטס ברזיליירו סמפאיו דה סוֹאוּזה ויאיירה דה אוליביירה (פורטוגזית: Sócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira; 19 בפברואר 1954, בלם (עיר) - 4 בדצמבר 2011, סאו פאולו), הידוע יותר בכינויו סוקרטס, היה כדורגלן ברזילאי, קפטן וקשר נבחרת ברזיל בכדורגל במונדיאל 1982 ובמונדיאל 1986.

נחשב לאחד הקשרים הגדולים בכל הזמנים. נודע בזכות משחק בעיטות עקב, יכולת מסירה יוצאת מהכלל וראיית משחק טובה. במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם.

==קריירת הכדורגל==
סוקרטס החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1974 בקבוצת בוטפוגו מהעיר ריביראו פרטו, אך בילה את רוב הקריירה שלו (מ-1978 עד 1984) עם קבוצת קורינתיאנס מסאו פאולו. בשנת 1984 סוקרטס עבר לשחק בקבוצת פיורנטינה האיטלקית אותה עזב בשל קשיי הסתגלות. את הקריירה המקצוענית סיים בקבוצות הברזילאיות פלאמנגו וסאנטוס.
ב-2004,יותר מעשור מאז פרש, הסכים סוקרטס לשמש כשחקן-מאמן בגארפורת' טאון, קבוצה חובבנית באנגליה. הוא הופיע פעם אחת במדי הקבוצה ב-20 בנובמבר 2004 מול טאדקסטר אלביון, למשך 12 דקות בלבד.

סוקרטס הופיע לראשונה במדי הנבחרת בשנת 1979, בגיל 25. במונדיאל 1982 שיחק לצידם של פלקאו, זיקו וסרז'יניו בהדרכת המאמן טלה סנטנה, בנבחרת שנחשבה לכישרונית במיוחד ושעוררה ציפיות גבוהות. למרות הפוטנציאל הרב שהיה טמון בה, כשלה הנבחרת והודחה על ידי נבחרת איטליה בסיבוב השני. בטורניר זה כבש סוקרטס שני שערים, אחד מהם נחרת בזיכרונם של אוהדי כדורגל רבים כאשר כבש מול נבחרת ברית המועצות בבעיטה ממרחק בסיום מבצע אישי בו עבר שני שחקנים. במונדיאל 1986 הודחה ברזיל ברבע הגמר על ידי נבחרת צרפת בהנהגת מישל פלאטיני, בתום דו-קרב בעיטות עונשין, לאחר החמצה של סוקרטס.

== מחוץ לכדורגל ==
סוקרטס היה דוקטור לרפואה, הישג נדיר לכדורגלנים מקצוענים, במיוחד לאור העובדה שהשיג את התואר בעת שהיה כדורגלן פעיל. בזמן ששיחק בקורינתיאנס ניצל סוקרטס את מעמדו הספורטיבי לצרכים פוליטיים: הוא הוביל ביחד עם חבריו לקבוצה מחאה כנגד השלטון הצבאי הדיקטטורי בברזיל, וקרא להחליף את המשטר בדמוקרטיה.

סוקרטס נודע כמי שלא חי חיים ספורטיבים, נהג לעשן קופסת סיגריות אחת ביום ולשתות משקאות אלכוהוליים. עובדה זאת הקשתה עליו להסתגל לכדורגל המקצועני באיטליה.

אחיו ראיי, זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994 ושיחק בקבוצות סאו פאולו ופריז סן-ז'רמן.

==קישורים חיצוניים==

* יעקב זיו, [http://www.nrg.co.il/online/3/ART2/312/779.html?hp=3&cat=629&loc=4 האגדה מתה: סוקרטס הלך לעולמו], באתר nrg מעריב, 4 בדצמבר 2011
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני בוטפוגו
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מאמני ליגה דה קיטו
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באמריקה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1983
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2011
דוד סימור

דוד סימור (באנגלית: David Seymour; 20 בנובמבר 1911, ורשה – 10 בנובמבר 1956, סיני), שנודע בכינויו שים (בכתיב צרפתי: Chim), היה צלם וצלם עיתונות יהודי-פולני-אמריקאי.

== קורות חיים ==
נולד בשנת 1911 בשם דוד שִימִין (בפולנית: Dawid Szymin) בעיר ורשה, בנם של רגינה ובנימין שימין (1880–1942), מו"ל נודע של ספרים עבריים ויידיים בוורשה, שותף בהוצאת הספרים החשובה "צנטראל".
למד אמנות גרפית בלייפציג, והחל להתעניין בצילום כאשר המשיך בלימודיו בסורבון שבפריז בשנת 1933. אז החל לעבוד כצלם עיתונות עצמאי, וחתם על עבודותיו 'CHIM' ("שים") – קיצור פונטי בכתיב צרפתי באותיות רישיות של שם משפחתו, שימין.

שים התפרסם וזכה למוניטין לאחר שסיקר את מלחמת האזרחים בספרד בין השנים 1936–1938. בשנת 1939 תיעד שים את מסעם של פליטים ספרדים למקסיקו, ומשם נסע עם פרוץ מלחמת העולם השנייה לניו יורק, ואימץ לעצמו את שם המשפחה סימור. ב-1942 התגייס שים לצבא האמריקני (כחלק מנערי ריצ'י), והשתתף בלחימה באירופה. שני הוריו נותרו בפולין ונרצחו בשנת 1942 באוטבוצק. עם סיום המלחמה חזר לאירופה לתעד מטעם אונסק"ו את מצוקתם של הילדים הפליטים.

בשנת 1947 הקים סימור יחד עם אנרי קרטייה ברסון ורוברט קאפה את סוכנות מגנום. הוא המשיך לסקר נושאים מגוונים, החל ממצוקתם של הילדים בכל רחבי אירופה, דרך כוכבי הוליווד ועד לסיקור עלייה לישראל בשנותיה הראשונות.

לאחר מותו של קאפה ב-1954 היה שים לנשיא סוכנות מגנום, והחזיק בתפקיד זה עד למותו שלו שנתיים מאוחר יותר.

ב-10 בנובמבר 1956 נהרג סימור מפגיעת מכונת ירייה מצרית בעת שסיקר את שביתת הנשק לאחר מבצע קדש, ארבעה ימים לאחר חתימתהּ בסואץ.

אחותו הגדולה, הָלָה (הלינה) שימין (לימים איילין (Eileen); 1908–2004), היגרה אף היא לניו יורק. היא הייתה אשתו של העיתונאי והסופר שמואל לייב שניידרמן, ולקחה חלק מרכזי במחקר ובעריכת חומריו. בנה הצעיר, בן שניידרמן, הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת מרילנד.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.icp.org/chim CHIM: The Photographs of David Seymour] 
* [http://www.magnumphotos.com/Archive/C.aspx?VP=XSpecific_MAG.PhotographerDetail_VPage&l1=0&pid=2K7O3R139PNF&nm=David%20Seymour דף הצלם באתר סוכנות מגנום]
* 
* 
* 

<div style="direction: ltr;">
* Susan Stamberg, [http://www.npr.org/templates/story/story.php?storyId=5295557 David Seymour's 'Reflections From The Heart', National Public Radio] 
</div>

קטגוריה:צלמי סוכנות מגנום
קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:צלמים יהודים פולנים
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:נערי ריצ'י
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:צלמי עיתונות יהודים
קטגוריה:יהודים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1956
גרנט לואלין

גרנט לואלין (באנגלית: Grant Llewellyn; נולד ב-29 בדצמבר 1960, טנבי, פמברוקנשייר, ויילס) הוא מנצח ולשי.

== חייו ==

לואלין החל לפתח את מוניטין הניצוח שלו בשנת 1985, כשקיבל משרת עמית ניצוח במרכז המוזיקה טנגלווד במסצ'וסטס. מדריכיו שם היו ליאונרד ברנשטיין, סייג'י אוזאווה, קורט מאזור ואנדרה פרווין. בהמשך ניצח בקונצרטים בפסטיבל טנגלווד על תזמורת הטיילת של בוסטון וכעוזר מנצח של התזמורת הסימפונית של בוסטון. משנת 1990 עד 1995 היה מנצח חבר של תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס. לואלין היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית סטאוונגר משנת 1993 עד 1996. לואלין כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן בשנים 1995 עד 1998.

משנת 2001 עד 2006 כיהן לואלין כמנהל מוזיקלי של אגודת הנדל והיידן בבוסטון, מאסצ'וסטס ועכשיו הוא נושא בתואר המנצח הראשי של האגודה. מאז יולי 2004 הוא המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית. החוזה ההתחלתי שלו היה לארבע שנים, ובנובמבר 2006 הוארך עד 2012. בשנת 2020 סיים את תפקידו בתזמורת.

כמנצח אופרה, ניצח לואלין על הצגות באופרה האנגלית הלאומית (חליל הקסם) ותיאטרון האופרה של סנט לואיס. הוא יצר קשרים עם הבמאי צ'ן-שי ז'נג בהפקה משנת 2001 של דידו ואניאס מאת הנרי פרסל ב"פסטיבל ספולטו בארצות הברית". עוד ניצח בשנת 2003 על הפקה חדשה של "מאנון" מאת ז'יל מאסנה ב"אופרה נורת'". לא מכבר השתתף כמנצח בתחרות "זמר העולם מטעם BBC קארדיף. 

לואלין, אשתו שרלוט וארבעת ילדיהם חיים בקארדיף.

בספטמבר 2020 עבר לואלין שבץ מוחי, ואם כי חזר לנצח, עודנו מתמודד עם תוצאות הפגיעה ומרגיש, שלעולם לא יחזור להיות ממש כשהיה לפני.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1960
עמוס בר

עמוס בר
עמוס בר, 1958
עמוס בר (פּוֹסָה) (15 באוקטובר 1931- 15 במרץ 2011) היה סופר ישראלי אשר מרבית ספריו נכתבו לילדים ולבני נוער, מורה ועורך.

==ביוגרפיה==
עמוס בר נולד לשרה ופנחס ברבר במושב תל עדשים שבעמק יזרעאל. בגיל 9 עבר לתל אביב עם משפחתו, וחוויות ילדותו ונעוריו שזורות בספריו. לאחר שסיים את בית הספר תיכון חדש בתל אביב, התגייס לגדוד הנח"ל הראשון ושירת בהיאחזות הנח"ל "נח"לאים מול עזה", שלימים הפכה לקיבוץ נחל עוז. ב-1951 הצטרף לקיבוץ רביבים שבנגב. את ספרו הראשון "הטרקטוראי הקטן" כתב בשנת 1958, בעקבות חוויותיו כחקלאי בשדות הקיבוץ. בהמשך פרסם ספרי ילדים רבים, סיפורים בעיתוני ילדים, תסכיתים ותסריטים לתוכניות ילדים ברדיו ובטלוויזיה (ספרו הראשון, "הטרקטוראי הקטן", הופק כסרט). לאחר סיום לימודיו בסמינר הקיבוצים ובאוניברסיטת תל אביב, עסק שנים רבות בהוראה, בעיקר לימודי טבע.

בשנת 1978 קיבל על עצמו את עריכת "פשוש", ירחון טבע לילדים בהוצאת החברה להגנת הטבע, והיה עורכו במשך 24 שנים. בנוסף שימש עורך ספרי ילדים בהוצאות הספרים הקיבוץ המאוחד, שוקן וכנרת. בשני העשורים האחרונים לחייו התגורר עם משפחתו ביישוב שערי תקווה, וערך מפגשי סופר עם ילדים ובני נוער ברחבי ישראל.

עמוס בר (פּוֹסָה) נפטר ב-15 במרץ 2011. היה אב לשישה וסב לארבעה.

== יצירתו ==
ספריו של עמוס בר נכתבו בהשראת חוויות ילדותו בארץ ישראל, על נופיה, צמחייתה ובעלי החיים שבה. כתיבתו מצטיינת בסגנון אישי מחויך ושובבי - מתובל בנוסטלגיה ואופטימיות. בספריו ניכרת החיבה העזה שהסופר רוחש לגיבוריו: , תיאר בר את דרך עבודתו. 

== פרסים ==
בשנת 1972 נכלל ברשימת כבוד של פרס אנדרסן על ספרו נגמר לי הסוס. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1977, זכה בפרס למדן על ספרו פורץ המחסומים. בשנת 1993 זכה בפרס זאב על יצירתו המשוררת מכנרת.

=== ארכיון ===
ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.

== ספריו ==

== יצירותיו כעורך ==

== יצירות לילדים שתרגם ועיבד ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.dafdaf.co.il/Details.asp?MenuID=2&SubMenuID=143&PageID=2929&Ot=%E1 עמוס בר] באתר דףדף - [http://www.dafdaf.co.il/List.asp?MenuID=2&SubMenuID=161&PageID=2929 סופר החודש] (מרץ 2011)
* 
* [http://www.acum.org.il/מידע/רשימת-חברי-אקום?link=http%3A%2F%2F192.114.183.58%2FAcumSiteServices%2Fservlet%2FCServletSearchAcumDB%3FfldCrtCae%3D1302247%26fldOutLng%3D1%26fldAcmAut%3D1&js=acum-members יצירותיו של עמוס בר] באקו"ם
* [http://www.acum.org.il/משתמשי-מוסיקה/חדשות/הסופר-עמוס-בר-הלך-לעולמו/805 הסופר עמוס בר הלך לעולמו] באתר של אקו"ם
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס למדן
קטגוריה:זוכי פרס זאב
קטגוריה:רביבים: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
ז'אק אנקטיל

מצבה לזכרו של אנקטיל
ז'אק אנקטיל (בצרפתית: Jacques Anquetil; 8 בינואר 1934 בצרפת - 18 בנובמבר 1987) היה רוכב אופני כביש צרפתי.
== קריירה ==
אנקטיל התמחה בעיקר במרוצים נגד השעון, ונודע בעיקר כרוכב הראשון שניצח 5 פעמים בטור דה פראנס. אנקטיל היה לרוכב הראשון שזכה בכל שלושת הגרנד טורים הגדולים (זכה 5 פעמים בטור דה פראנס, פעמיים בג'ירו ד'איטליה, ופעם אחת בוואלטה אספנייה). אנקטיל ממוקם במקום ה-3 בכל הזמנים בזכיות בגראנד טורים (8), אחרי אדי מרקס (11) וברנאר אינו (10).

אנקטיל ניצח גם באחד מהמונומנטים הגדולים של מרוצי האופניים - לייז'–בסטון–לייז'. הוא ניצח במרוץ גנט - וולגם, וסיים שני וחמישי באליפות העולם לאופני כביש. אנקטיל זכה במרוץ היוקרתי ביותר נגד השעון - הגראנד פרי דה נאסיונס - 9 פעמים, הראשון שבהם היה ב-1953, בעודו בן 19 בלבד, והאחרון ב-1966, בגיל 32. אנקטיל רשם גם 5 ניצחונות במרוץ היוקרתי פאריז-ניס. סה"כ זכה אנקטיל ב-200 מרוצי כביש לאורך כל הקריירה.

למרות הישגיו, לא זכה אנקטיל לפופולריות רבה בקרב חובבי הספורט בצרפת, שראו בו מכונה חסרת רגשות, ולעיתים קרובות עודדו את יריביו על הכביש. אנקטיל נתפס בקרב הצרפתים כרוכב שהגיע להישגים בגלל ניצחונותיו המרשימים במרוצים נגד השעון, ופחות משום שהיה רוכב נחוש או בעל סיבולת גבוהה. אנקטיל טען לא אחת כי מטרתו העיקרית הייתה להרוויח כסף מאופניים ותו לא.

אנקטיל היה רוכב מקצועני 16 שנה עד לפרישתו ב-1969. הוא מת מסרטן ב-1987.

==הישגים עיקריים==
* 5 ניצחונות בטור דה פראנס (1957, 1964-1961)
* מקום 3 בטור דה פראנס (1959)
* 2 ניצחונות בג'ירו ד'איטליה (1960, 1964)
* מקום 2 בג'ירו ד'איטליה (1959, 1961)
* מקום 3 בג'ירו ד'איטליה (1966, 1967)
* ניצחון בוואלטה אספנייה (1963)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוכבי אופניים צרפתים
קטגוריה:מנצחי הטור דה פראנס
קטגוריה:מנצחי ג'ירו ד'איטליה
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית מצרפת
קטגוריה:מנצחי קטעים בטור דה פראנס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1934
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1987
פורום באר שבע

[[עופר ניסים מתקלט בפורום ביום העצמאות בשנת 2009]]
מועדון הפורום הוא מועדון לילה בבאר שבע.

המועדון ממוקם באזור התעשייה "קריית יהודית" בדרום העיר באר שבע ומורכב מארבעה אולמות: האולם המרכזי, פקטור דאנס בר, גלריה חדשה ופקטור קיץ. לכל אולם עיצוב ייחודי המשרה, יחד עם המוזיקה שמשתנה מאולם לאולם, אווירה שונה. המועדון עצמו עוצב על ידי גדי הלפרין.

מעבר למועדון עצמו, מחזיקה חברת פורום באר שבע גם עסקים נוספים, כמו שלטי חוצות להשכרה.

== היסטוריה ==
המועדון הוקם על ידי האחים יוסי ורועי שוורץ ונחנך רשמית ב-14 בנובמבר 1988. נחשב למועדון הלילה המוביל בדרום ונבחר לא פעם על ידי דירוגים שונים לאחד מן המועדונים המובילים בישראל, ובשנות פעילותו התארחו בו זמרים ולהקות ישראליים מובילים, כאשר לא מעט אומנים בעלי זיקה למוזיקה אלקטרונית הגיעו להופיע במועדון גם מחוץ לארץ.

הפורום שהחל את דרכו כמועדון לילה בלבד, הפך עם השנים ל"קבוצת הפורום" המאגדת בתוכה חברות המתמחות בתחומים שונים ביניהם גינון, מסעדנות, ארגון אירועים, הפקת פסטיבלים, צעצועים ועוד. בין המקומות ניתן למנות את הבר הדו קומתי בשם "דראפט", ואת חברת השילוט חוצות "פורום ארט". "קבוצת הפורום"

בין האמנים שהופיעו בפורום באר שבע: שלום חנוך, שלמה ארצי, יהודה פוליקר, ריקי גל, מאיר בנאי, אביתר בנאי, משינה, אהוד בנאי, דני סנדרסון, גידי גוב, נתן גושן, מוש בן ארי, אביב גפן, התקווה 6, ברי סחרוף, היהודים, עברי לידר, הדג נחש, בלקן ביט בוקס ועומר אדם.

ב-12 במאי 2013 המועדון נסגר באופן זמני לצורך מעבר למתחם חדש ב"ישפרו סנטר" בבאר שבע ונפתח מחדש לאחר מספר חודשים. בהקמת המתחם החדש הושקעו יותר מ-15 מיליון ש"ח והוא המועדון הגדול ביותר בארץ המשתרע על פני 8 דונם.

=== תקריות ===

* באפריל 2015 נסגר המועדון למשך חודש ימים, זאת בשל נפילת בליין על חיילת שבילתה במועדון ופציעתה, שבעקבות התנהלות המועדון, החיילת, דורון גנון, נותרה מרותקת לכיסא גלגלים ועם 100% נכות. בשנת 2019 משרד הביטחון תבע את המועדון בעלות של 16 מיליון שקל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:באר שבע: תרבות
קטגוריה:ישראל: מועדוני לילה
קטגוריה:באר שבע: מבנים
קטגוריה:באר שבע: חברות
בית הכנסת אור תורה

אולם בית הכנסת
תקרת בית הכנסת
בית הכנסת אור תורה הוא בית כנסת בעכו. בית הכנסת הוקם בידי עולים מתוניסיה, והוא מכונה גם "התוניסאי" או "לגריבה", על שם בית הכנסת הגדול באי ג'רבה שבתוניסיה, אף שכיום הוא משמש מתפללים מכל עדות המזרח.

== היסטוריה ==
בית הכנסת הוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20 בידי עולים מתוניסיה, במבנה עתיק ששימש עד אז כמתנ"ס. גבאי בית הכנסת ציון בעדאש החליט להוסיף למבנה יצירות פסיפס, כשם שהיה מקובל בבתי הכנסת העתיקים בארץ ישראל. הוא פנה למפעל הפסיפס של קיבוץ אילון, ופסיפס ראשון הוצב בבית הכנסת.

לאורך השנים נוספו עוד ועוד קטעי פסיפס, וכיום קירותיו החיצוניים והפנימיים, תקרתו וחלק מהרצפה מכוסים כולם במאות מיליוני אבני פסיפס צבעוניות. צבעי האבנים טבעיים, ואף אחת מהן לא נצבעה. כולן הובאו ממקומות שונים בארץ ישראל, מרמת הגולן ועד הרי אילת. בנוסף, יש בבית הכנסת 140 חלונות ויטראז'. הפסיפסים והוויטראז'ים עוסקים בתולדות עם ישראל, החל בסיפורי התנ"ך וכלה באירועים מהמאה ה-20, וכן בנופי ארץ ישראל, עריה ועולם החי והצומח שלה. 11 יצירות עוסקות בשואה, וסדרה נוספת של פסיפסים מוקדשת למטבעות ארץ ישראליים לדורותיהם. עד היום מיוצרים רוב הפסיפסים באילון.

בבית הכנסת ארבע קומות. בקומה הראשונה בית מדרש המשמש גם לאירועים וכנסים, בקומה השנייה בית הכנסת עצמו, בקומה השלישית עזרת הנשים ובקומה הרביעית מתחם ובו היצירות העוסקות בשואה.

אלמנט ייחודי נוסף בבית הכנסת הוא הימצאותם של שבעה היכלות (ארונות קודש) שדלתותיהם עשויות כסף. כל היכל מוקדש לנושא אחר: האחד לקהילות ישראל בעולם, השני לצה"ל, השלישי לשואה, הרביעי לעשרת הרוגי מלכות, לעולי הגרדום, לחטיבת כרמלי (ששחררה את עכו במלחמת העצמאות) ולאלי כהן, החמישי לגירוש ספרד, השישי לירושלים והשביעי לבית המקדש. שבעת ההיכלות נועדו לסמל את שבעת הרקיעים. כולם מצופים מבפנים בפסיפס. בית הכנסת הוקם לפני כשישים שנה ועד היום עדיין ממשיכים לתפעל אותו.

==לקריאה נוספת==
* ציון בעדאש, כל עם ישראל - בבית כנסת אחד : בית הכנסת "אור תורה" "לגריבה" ("התוניסאי"), עכו, תשס"ה

==קישורים חיצוניים==

* הדס כרמונה, "[http://www.pnay.co.il/user/articles.php?oper=article&id=122 פסיפס וקדושה]", בפורטל התיירות של הגליל המערבי

קטגוריה:עכו: מבני דת
אור תורה
אור תורה
קטגוריה:ישראל: פסיפסים
קטגוריה:אמנות יהודית
קטגוריה:יהדות תוניסיה
קטגוריה:עכו העתיקה