OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אריאנה (עיר)

אריאנה (בערבית: أريانة) היא עיר חוף בצפון-מזרח תוניסיה, והתשיעית בגודלה במדינה (עם כ-114,000 תושבים נכון לשנת 2014).

הענף הכלכלי המשמעותי ביותר באריאנה הוא החקלאות, בדגש על ייצור פרחים (בעיקר ורדים).

== היסטוריה ==
יש טענות שמקורות שם העיר הם פרה-איסלאמיים וקשורים לאמונות האריאניות של תושבי האזור בעבר. 

במהלך המאה ה-13 התיישבו בעיר יהודים ספרדים ואנדלוסים מוסלמים, שביקשו מקלט באיפריקיה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:תוניסיה: ערי חוף
שוגר (סדרת טלוויזיה)

שוגר (באנגלית: Sugar) היא סדרת דרמה-מסתורין אמריקאית שנוצרה על ידי מארק פרוטוסביץ', בוימה על ידי פרננדו מאיירלס ובכיכובו של קולין פארל המשמש גם כמפיק בפועל.

הסדרה עלתה לשידור בשירות "אפל TV פלוס" ב-5 באפריל 2024.

==רקע עלילתי==
עלילת הסדרה עוקבת אחר ג’ון שוגר, בלש פרטי שחוקר את היעלמותה המסתורית של אוליביה – נכדתו האהובה של המפיק ההוליוודי האגדי ג׳ונתן סיגל. ככל שהוא מעמיק בתיק, שוגר מתחיל לחשוף את סודותיה החבויים והאפלים של משפחת סיגל, חלקם טריים וחלקם נשכחו לפני הרבה מאוד זמן. במקביל, עברו של שוגר מהתקופה לפני שעבר ללוס אנג'לס רודף אותו, ומשפיע על סיכוייו לפצח את הפרשיה ובנוסף לכך, מישהו בא בעקבותיו בניסיון לגרום לו לזנוח את התיק.

==צוות השחקנים והדמויות==
===דמויות ראשיות===
* קולין פארל – ג'ון שוגר
* קירבי האוול-בפטיסט – רובי
* איימי ראיין – מלאני מקינטוש
* דניס בוטסיקאריס – ברני סיגל
* נייט קורדרי – דייוויד סיגל
* אלכס הרננדז – קני
* ג'יימס קרומוול – ג'ונתן סיגל
===דמויות משניות ואורחות===
* מיגל סנדובל – תומאס קינזי
* סידני צ'נדלר – אוליביה סיגל
* ג'ון ביברס – קארל
* נטלי אלין לינד – רייצ'ל קיי
* אריק לאנג – סטלינגס
* אנה גאן – מרגיט
* ג'ייסון באטלר הרנר – הנרי
* סקוט לורנס – ד"ר ויקרס
* ג'ונתן סלאבין
* ג'ואי פולארי
* לינדזי פולסיפר
* אליזבת אנווייז – גברת סיגל
* מסי פורלן – קרלוס
* אדריאן מרטינז – גלן

==הפקה==
בדצמבר 2021, הוכרז כי שירות "אפל TV פלוס" ניצחה במלחמת הצעות מחיר על הזכויות להפקת הסדרה, בה התעתד לככב קולין פארל. ליהוקו של פארל אושר רשמית ביוני 2022, כשנמסר כי הפקת הסדרה זכתה לאור ירוק. באוגוסט 2022, נמסר על ליהוקם של קירבי האוול-בפטיסט, איימי ראיין, דניס בוטסיקאריס, אלכס הרננדז, לינדזי פולסיפר, אנה גאן וג'יימס קרומוול לצוות השחקנים. בספטמבר 2022, נמסר על ליהוקם של נייט קורדרי, סידני צ'נדלר, מיגל סנדובל, אליזבת אנווייז וג'ייסון באטלר הרנר.

צילומי הסדרה החלו באוגוסט 2022, ונמשכו עד לסתיו 2022.

==ביקורות==
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", זכתה הסדרה לציון 81% על בסיס 53 ביקורות חיוביות. באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", זכתה הסדרה לציון ממוצע של 67/100 על בסיס 24 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפל TV פלוס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות מתח אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
רחמים בן עמארה

הרב רחמים בן עמארההרב רחמים בן עמארה (סביב ה'תרע"ד, 1914 - א' בתשרי ה'תשס"ב, 18 בספטמבר 2001) היה רבה של מאזאגאן, דיין בקזבלנקה, ורבה של שכונת קריית מנחם ועיר גנים בירושלים.
==קורותיו==
נולד במקנס שבמרוקו לאביו רבי ברוך ולאימו הרבנית רבקה לבית בירדוגו. בקטנותו למד אצל ר' שלמה טולידאנו תורה שבכתב, ואחר כך למד בישיבת רבי ידידיה ורבי חביב טולידאנו ורבי משה דרעי. לאחר מכן למד במשך ארבע שנים בישיבה לתלמידי חכמים מתקדמים בראשות רבי יצחק סבאג.<ref>ראו רב רבנן עמ' 276.</ref> ובישיבת הערב בראשות רבי שלום משאש. בשנת תשט"ז התמנה לרבה של מאזאגאן בעקבות פרישת קודמו רבי שלמה הכהן אזאגורי שעלה ארצה.<ref>ראו וייקץ שלמה דרוש פב.</ref> לאחר עשרה חודשים, התמנה לדיין בקזבלנקה בבית דינו של רבי שלום משאש, לצד חביריו רבי משה מלכה, רבי יצחק חזן ורבי חיים שושנה. עסק בין היתר בהכנת ספרים לדפוס, והשתדל בהדפסת הספר 'מטה אהרן' של רבי אהרן חסין,<ref>ראו הקדמת רבי שמואל בן עמרם לספר מטה אהרן.</ref> וספר 'קרן לדוד' של רבי דוד הכהן סקלי.<ref>ראו: הסכמת רבי יוסף משאש לספר קרן לדוד.</ref>

בשנת ה'תשל"ה עלה לארץ ישראל. בהמשך התמנה לרב השכונות קריית מנחם ועיר גנים בירושלים, עד שנת תשמ"ט בהגיעו לגיל פרישה.<ref>אהבת רחמים עמ' 6.</ref>

נפטר בירושלים בא' תשרי ה'תשס"ב. לאחר פטירתו הוציאו בני משפחתו ספר 'אהבת רחמים' לזכרו.

==== פעילותו הציונית ====
במרוקו, לקח חלק פעיל במפעל הציוני, וכך העיד על עצמו: <ref>אהבת רחמים עמ' 19.</ref>. בשנת תשי"א, הודות לפעילותו הציוניות, שלחו לו אנשי קק"ל אתרוג מארץ ישראל, רבי רחמים העניק את האתרוג לרבי יוסף משאש.<ref>ראו אוצר המכתבים חלק ג, סימן א'תקפג.</ref>

==חיבוריו==
* לעת מצוא - ב' חלקים, דרשות.
* תשועת צדיקים - שבחי צדיקים ודרשות על תלמידי חכמים.
* מדריך לאורחות חיים במשפחה - דרשות לשמחות במעגל החיים.
==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:קזבלנקה: רבנים
נסאוואלקויוטל

נסאוואלקויוטל (בספרדית: Nezahualcóyotl; קרויה גם סיודד נסאוואלקויוטל (Ciudad Nezahualcóyotl) או בקיצור סיודד נסה (Ciudad Neza) או נסה (Neza)) היא עיר במקסיקו. העיר ממוקמת במדינת מקסיקו, בסמוך למזרח של מקסיקו סיטי.

העיר נסאוואלקויוטל נקראת על שם נסאוואלקויוטל , שהמה שליט עיר-המדינה טצקוקו ומשורר ושמשמעות שמו בנאוואטל היא "זאב ערבות צם". לכן ההרלדיקה העירונית (שפורסמה בשנות ה-90 של המאה ה-20 עוצבה בהתאם.<ref name="encmuc"></ref><ref name="eponia"></ref>

כיום, נסאוואלקויוטל היא עיר גדולה המאכלסת למעלה ממיליון תושבים, אך נחשבת לעיר ענייה במיוחד המאכלסת מהגרים רבים.<ref name="kugel"></ref> בעיר יש גם שיעור פשיעה גבוה מאוד וכנופיות רבות<ref name="violencia"></ref><ref name="slopez"></ref>. מאז תחילת שנות ה-2000 תושבים רבים היגרו לארצות הברית, בדגש על הגירה לעיר ניו יורק.<ref name="kugel" />

== היסטוריה ==
עד המאה ה-20, האדמה שעליה ממוקמת נסאוואלקויוטל הייתה מתחת לאגם טקסקוקו ולא מיושבת. ייבוש מוצלח של האגם בתחילת המאה ה-20 יצר פיסת אדמה חדשה, שבסופו של נמכרה על ידי הממשלה לידיים פרטיות. עם זאת, שירותים ציבוריים כמו מים ראויים לשתייה, חשמל וביוב היו חסרים עד להפיכת ההתיישבות לעירייה עצמאית ב-1963.<ref name="encmuc" />

ניקוז האגמים באזור עמק מקסיקו החל בתקופה הקולוניאלית המוקדמת. פרויקט הניקוז הגדול הראשון החל בשנת 1590, במטרה לחסל את ההצפות הכרוניות שפקדו את מקסיקו סיטי. בזמן מלחמת העצמאות של מקסיקו במאה ה-19 עדיין היו הצפות רבות באזור. אזור אגם טקסקוקו הוכרז כרכוש פדרלי בשנת 1912, ולאחר מכן החלו מאמצים לנקז לחלוטין את האגם שנמשכו עד שנות ה-30. ב-1933 כבר נבנה הכביש המהיר ממקסיקו סיטי לפואבלה דרך אזור זה.

בשנת 1945 נבנו באזור סכר ומנהרות שאיפשרו בניית שכונות קובנציונאליות ראשונות. עד 1949 כבר התגוררו באזור כ-2,000 תושבים. בשנות ה-50 אוכלוסיית האזור גדלה במהירות עם מהגרים רבים מכל מקסיקו. למרות מחסור בחשמל, ב-1954 כבר התגוררו באזור כ-40,000 תושבים.

עד אז האזור היה חלק מהמועצה האזורית של צ'ימלוואקאן . ב-1960 עלה הרעיון ליצור מועצה אזורית חדשה. בשלב זה מנתה אוכלוסיית האזור כ-80,000 תושבים.

הקמת המועצה האזורית העצמאית ב-1963 אפשרה הקמת תשתיות ראויות בשנות ה-60 וה-70. עם זאת, הלאמת הקרקע הייתה מסובכת מבחינה משפטית והתמשכו באופן הדרגתי עד שנות ה-90.<ref name="encmuc" />

העיר גדלה במהירות במהלך שנות ה-80 עם שכונות חדשות, בתי חולים, בתי ספר, ספריות ומרכזי קניות. בשנת 1995 מספר התושבים חצה את רף המיליון.<ref name="encmuc" />

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקסיקו: ערים
עיתון רחוב

מוכרת עיתוני רחוב ב[[סן פרנסיסקו]]
עיתון רחוב הוא עיתון או מגזין הנמכר על ידי אנשים חסרי בית או עניים ומיוצר בעיקר כדי לתמוך באוכלוסיות אלו. עיתונים מסוג זה מספקים בעיקר כיסוי של נושאים הקשורים לחוסר בית ועוני ושואפים לחזק את הקשרים החברתיים בתוך הקהילות שלהם. המטרה של עיתוני רחוב היא להעניק לאנשים אלו הזדמנויות תעסוקתיות וקול בקהילה שלהם. בנוסף לכך, רבים מהעיתונים נכתבים חלקית על ידי המוכרים עצמם.

== היסטוריה ==
עמוד ראשי מוקדם של חדשות הנווד
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, פורסמו מספר פרסומים על ידי ארגוני צדקה, דת ועבודה שניסו למשוך את תשומת הלב לבעיית החוסר בית, אך עיתוני רחוב החלו להתפשט רק לאחר הקמתו של "חדשות הרחוב" בניו יורק בשנת 1989. כיום, עיתונים דומים מתפרסמים ביותר מ-30 מדינות, רובם בארצות הברית ובמערב אירופה. הם נתמכים על ידי ממשלות, גופי צדקה, ואיגודים כמו הרשת הבינלאומית של עיתוני רחוב ואיגוד עיתוני הרחוב של צפון אמריקה.

עיתוני רחוב החלו להופיע באופן נרחב בארצות הברית בשנות ה-80 של המאה ה-20, בתגובה לרמות המחסור הגוברות והתמוטטות התמיכה החברתית לחסרי בית. עיתונים אלה נוצרו במטרה להתמודד עם הצגת השלילית של חסרי בית בתקשורת הממסדית. "חדשות הרחוב" שהוקם בניו יורק ב-1989<ref name="CSM"> [http://www.csmonitor.com/2003/1117/p13s01-lihc.htm Archived version]</ref><ref name="UNESCO"></ref>, זכה להכרה כעיתון הרחוב המודרני הראשון והוא הפך לקטליזטור להקמת עיתונים נוספים.

עיתוני רחוב התפשטו בערים גדולות ברחבי העולם, במיוחד בגרמניה ובשוודיה, והם הוקמו גם בקנדה, אפריקה, דרום אמריקה ואסיה. במהלך שנות ה-90, הוקמו קואליציות כדי לחזק את תנועת עיתוני הרחוב, כאשר הרשת הבינלאומית של עיתוני רחוב (INSP) ואיגוד עיתוני הרחוב של צפון אמריקה (NASNA) מציעים תמיכה ומחזיקים בסטנדרטים אתיים לפעילות.<ref name="Holender"></ref><ref></ref>

==== בעיות ואתגרים ====
למרות התרחבותם, רבים מעיתוני הרחוב עדיין נתקלים בקשיים כולל מימון לקוי, צוות לא אמין וקושי ליצור עניין ולשמר קהל קוראים. בנוסף, קיימת מחלוקת בין המו"לים לגבי סוג החומרים שצריכים להיכלל ומידת השתתפותם של חסרי בית בכתיבה ובהפקה. "הנושא הגדול", עיתון פופולרי, הפך למוקד של מחלוקת מכיוון שהוא מתמקד במשיכת קהל קוראים רחב על ידי כיסוי של נושאים מרכזיים ותרבות פופולרית, בעוד שעיתונים אחרים מדגישים פעילות למען חסרי בית ונושאים חברתיים ומרוויחים פחות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונים
קטגוריה:רווחה
מעקה הפרדה

ממוזער
מעקה הפרדה משמש לשמירה על כלי רכב בתוך מסלול הנסיעה שלהם ומונעים מהם להתנגש במכשולים מסוכנים כגון סלעים, צוקים, עמודי שילוט, עצים, כנפי גשרים, בניינים, קירות ובורות ביוב גדולים, או לעבור מדרונות תלולים שאין אפשרות חזרה מהם או להיכנס למים עמוקים. כמו כן, הם מותקנים במרכזי כבישים מחולקים כדי למנוע מרכבים שסטו ממסלולם להיכנס לנתיב הנגדי ולעזור בהפחתת תאונות פגיעה חזית בחזית. חלק ממחסומים אלה, המעוצבים להתמודדות משני צדדי המחסום, נקראים מחסומי מרכז.

למרות שמעקי הפרדה מעוצבים בדרך כלל כך שיבטיחו את מינימום הפגיעה בנוסעים ברכב, עדיין יש מקרים בהם אנשים נפגעים בהתנגשות עם מחסומי התנועה. התקנתם של מעקי הפרדה מומלצת רק במקומות שבהם התנגשות עם המחסום צפויה להיות פחות חמורה מהתנגשות עם המכשול שמאחוריו. ככל שניתן, עדיף להסיר, להזיז או לשנות את המכשול במקום להגן עליו באמצעות מחסום.

בכדי להבטיח את בטיחותם ויעילותם של מחסומי התנועה, הם עוברים בדיקות ריסוק מדומות וממושכות לפני שהם מאושרים לשימוש כללי. למרות שבדיקות הריסוק אינן יכולות לשחזר כל סוג של התנגשות אפשרית, תוכניות הבדיקות מיועדות לקבוע את גבולות הביצועים של מחסומי התנועה ולספק רמת הגנה מספקת למשתמשי הדרך.

== צורך ומיקום ==
מכשולי דרכים חייבים להיבדק לפי הסכנה שהם מהווים לנהגים העוברים לידם, על פי גודלם, צורתם, קשיחותם, והמרחק שלהם משולי הדרך. לדוגמה, שלטים קטנים לצד הדרך וגם כמה שלטים גדולים המותקנים על עמודים הניתנים לניתוק (breakaway post) לרוב אינם דורשים הגנה מצד הדרך מכיוון שהמחסום עצמו עשוי להוות סכנה גדולה יותר לבריאות ולשלומם של הציבור מאשר המכשול שהוא אמור להגן נגדו. במקומות רבים בעולם, נלקחת בחשבון המושג של "אזור נקי" בעת בחינת המרחק של מכשול או סכנה משולי הדרך.

"אזור נקי" מוגדר כמרחק האופקי בו נהג על מדרון הניתן להתאוששות יכול לנסוע מחוץ לדרך ולהחזיר את רכבו בבטחה לכביש. המרחק הזה נקבע לרוב כפרצנטיל ה-85 במחקר השוואתי לשיטה שבה נקבעים מגבלות מהירות בכבישים דרך מחקרי מהירות ומשתנה בהתאם לדירוג הכביש. על מנת לספק הגנה מספקת בתנאי שפת הדרך, יש למקם רכיבים מסוכנים כגון מכשולים קבועים או מדרונות תלולים מחוץ ל"אזור הנקי", כדי להפחית או לבטל את הצורך בהגנה לצד הדרך. <ref></ref>

אתרים נפוצים להתקנת מחסום תנועה כוללים:
* קצוות גשרים
* ליד מדרונות תלולים משפת הדרך
* במעברי ביוב או תעלות בהן ישנם נפילות תלולות או אנכיות
* ליד שלטים גדולים, עמודי תאורה או רכיבי דרך אחרים העלולים להוות סכנה

כאשר יש צורך במחסום, מבוצעות חישובים מדוקדקים לקביעת אורך הצורך. החישובים לוקחים בחשבון את מהירות ונפח התנועה בדרך, המרחק משולי הדרך למכשול, והמרחק או ההיסט משולי הדרך למחסום.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תשתיות תחבורה
מחמוד עאסי

מחמוד עאסי (בערבית: محمود عاصي) כיהן כראש מועצת כפר ברא בשנים 2008–2024.

==ביוגרפיה==
עאסי למד לתואר ראשון בניהול ארגונים ב.

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008 התמודד לראשות המועצה המקומית כפר ברא וזכה בתפקיד בבחירות החוזרות, עם 43.7% מהקולות.

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד שוב לראשות המועצה המקומית, מול אכרם עאסי, ונשאר בתפקיד, עם 45.4% מהקולות. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד מול טארק ריאן, ונשאר בתפקידו (53% מול 47%).

בתקופת כהונתו, שימש כחבר דירקטוריון החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי בע"מ.

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד שוב והפסיד ליריבו עמאד עאסי (43% מול 57%).

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.facebook.com/watch/?v=221287065540713 ריאיון עם מחמוד עאסי, ראש מועצת כפר ברא], כאן 11
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:פוליטיקאים ערבים ישראלים
נאוקלפן

נאוקלפן דה חוארס (בספרדית: Naucalpan de Juárez), או בקיצור נאוקלפן, היא עיר הממוקמת צפונית-מערבית למקסיקו סיטי במדינת מקסיקו שבמקסיקו.

משמעות השם בנאוואטל הוא "ארבע השכונות" או "ארבעה בתים". ב-1874 נוספה המילה "חוארס" לכבודו של הנשיא בניטו חוארס.<ref name="encmuc"></ref>

== היסטוריה ==
עמק מקסיקו, שנאוקלפן היא חלק ממנו, מיושב על ידי בני אדם כבר למעלה מ-20,000 שנה. ההתיישבות המודרנית החלה בתקופת השלטון האצטקי.

בשנת 1521 האזור נכבש על ידי האימפריה הספרדית בהובלת הרנאן קורטס. בשנים שלאחר מכן הוקמו מנזרים וכנסיות רבות. האזור היה חשוב בתקופה הקולוניאלית לכריית חומרי בנייה עבור מקסיקו סיטי (ששימשו אף את בניית הארמון הלאומי.

נאוקלפן הוכרזה רשמית כעיר בשנת 1957, ועד 1975 הפכה לאחת הערים המתועשות ביותר במקסיקו.

== כלכלה ==
נאוקלפן נחשבת לאחת הערים העשירות והמבוססות במקסיקו כולה. באזור זה פועלים הרבה עסקים קטנים ובינוניים ובהן מעבדות פרמצבטיות, עסקים לחלקי חילוף ומפעלים לייצור מוצרים כימיים וטקסטיל. מאז פתיחת קניון פלאסה סטליטה ב-1971 צמחו בעיר ענפי המסחר והשירותים בעיר.

על פי המחקר מ-2007 העיר יצרה מספיק עושר כדי לכסות את צורכי האזרחים פעמיים, בניגוד לעיריות אחרות במקסיקו.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1826
קטגוריה:מקסיקו: ערים
חוק העובדים הסוציאליים

מטרת חוק העובדים הסוציאליים<ref></ref> (התשנ"ו 1996) כפי שהוגדר על ידי המחוקק הן: להסדיר את העיסוק במקצוע העבודה הסוציאלית לשם: • קידום רווחת הפרט והחברה בישראל תוך שמירה על כבוד האדם ועקרון השוויון; • שמירה על רמה מקצועית והתנהגות הולמת של העוסקים במקצוע העבודה הסוציאלית.

==עיקרי החוק==
=== הגדרת עיסוק העובד הסוציאלי ===
החוק הגדיר לראשונה מי ראשי לעבוד כעובד סוציאלי, ולמעשה הכיר לראשונה בעובדים הסוציאליים כמקצוע נפרד וייחודי. כמו כן החוק הגדיר מהי רמת ההשכלה הנדרשת מעובד סוציאלי, וקבע איסור העסקה למי שאינו מוכר כעובד סוציאלי מקצועי ואיסור על התחזות לעובד סוציאלי.

החוק קבע עוד כי עובד סוציאלי כפוף לוועדת האתיקה וחייב להרשם כעובד סוציאלי בפנקס העובדים הסוציאליים.

=== זכות הציבור לדעת ===
זכות הציבור לדעת היא אחת מזכויות היסוד של האזרח במשטר דמוקרטי. זכות זו עוגנה בחקיקה שהייתה קיימת טרם חקיקת חוק העובדים הסוציאליים בחוקים חוק הגנת הפרטיות (1981), ובחוק זכויות החולה (1996), ואף הורחבה מאוחר יותר בחוק חופש המידע (1998).

במסגרת חוק העו"ס, נידונה גם בזכותו של האדם לקבל מידע אודות עצמו ומפורטים גם מהם התנאים בהם רשאי עובד סוציאלי לא למסור מידע זה (כגון אם יש חשש שהמידע עלול לפגוע במבקש המידע או באדם אחר).

בנוסף לכך, החוק מגדיר את החובה לשמור סודיות במסגרת הטיפול בלקוח, ומפרט מהם התנאים בהם חובה זו לא חלה על העובד הסוציאלי (בתוכם כלולה גם חובת הדיווח). <ref>חוק העובדים הסוציאליים, פרק ג' סעיפים 7 - קבלת מידע, סעיף 8 - סוד מקצועי</ref>

=== פסילה מטעמי בריאות ===
החוק דן גם בתנאים הבריאותיים בהם ניתן לדון בפסילה של אדם מלהיות עובד סוציאלי או למנוע רישום מלכתחילה בפנקס העובדים הסוציאליים, כאשר החוק כולל הן סכנה בריאותית פיזית והן סכנה בריאותית נפשית. במקרים בהן יש חשש שמפאת מחלה תפגע יכולתו של אדם לעסוק במקצוע, הוא ראשי לעמוד בפני וועדה רפואית אותה ממנה השר הממונה.

== לקריאה נוספת ==
* עו"ס שמואל גולדשטיין, עו"ס יצחק רוזנר, "[https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990040662190205171/NLI חוק העובדים הסוציאליים הלכה ומעשה]",תל אביב : הוצאת רמות - אוניברסיטת תל אביב

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://main.knesset.gov.il/Activity/Legislation/Laws/Pages/LawPrimary.aspx?t=lawlaws&st=lawlaws&lawitemid=2000478 קוד האתיקה של העובדים הסוציאליים], איגוד העובדים הסוציאליים
* עמנואל גרופר ומירב סלקובסקי, [https://kitvei-et.efshar.org.il/גיליונות/https-www-efshar-org-il-wp-content-uploads-00mifgash-54-גיליון-שלם-1-pdf/https-www-efshar-org-il-wp-content-uploads-07-mifgash-54-עמדה-אתיקה-מקצועית-לעובדים/ אתיקה מקצועית לעובדים חינוכיים-טיפוליים בעבודה עם ילדים ומתבגרים במצבי סיכון], מפגש לעבודה חינוכית סוציאלית, כרך ל', תשפ"ב
* [https://www.kolzchut.org.il/he/שמירה_על_סודיות_רפואית מידע על שמירה על סודיות רפואית], כל זכות

==הערות שוליים==

עובדים סוציאליים
קטגוריה:הכנסת השלוש עשרה: חקיקה
קטגוריה:עובדים סוציאליים
צלע בשר

צלעות חזיר
תפוחי אדמה ושעועית ירוקה]]

צלע בשר היא נתח בשר החתוך בניצב לעמוד השדרה, שכולל לרוב חלק מהצלעות ולעיתים גם קטע מעמוד השדרה, ומוגש כמנה לסועד יחיד. הנתחים משמשים להכנת מנות שונות ומגוונות במטבחים רבים על פני העולם, וניתן להכין אותם באמצעות שיטות בישול שונות כגון עישון, צלייה ובישול איטי.

צלעות בשר נחתכות בדרך כלל מכבש, עגל או חזיר, אך גם מבשר ציד, כגון בשר צבי. החיתוך נעשה בניצב לעמוד השדרה וכולל בדרך כלל חלק מהצלע וקטע מעמוד השדרה. עובי החיתוך של הצלעות משתנה, אך הוא נע בדרך כלל בין 10 ל-50 מילימטרים.

חיתוך צלעות בשר ניתן לבצע בשתי שיטות עיקריות: בשיטה הראשונה מפרידים את הצלעות באמצעות סכין ולאחר מכן חותכים את עמוד השדרה באמצעות מסור-יד או קופיץ. בשיטה השנייה חותכים בניצב לעמוד השדרה באמצעות מסור סרט, שבו החיתוך מתבצע באלכסון על פני מספר צלעות. לעיתים מכים בצלעות באמצעות צידו של קופיץ או בפטיש בשר כדי להפוך אותן לדקות ורכות יותר.

== בישול ==
מנגל דרום-אפריקאי מסורתי (braai) ועליו צלעות חזיר ונקניקייה
צלעות בשר ניתנות לבישול במגוון רחב של שיטות, שכל אחת מהן מעניקה טעמים ומרקמים שונים למנה. בישול בתנור הוא אחת השיטות הנפוצות, כאשר הצלעות מתבשלות בחום גבוה עד להשגת פנים רכות וקרום חיצוני מזהיב. עישון הצלעות הוא שיטה פופולרית נוספת, במיוחד בדרום ארצות הברית, שם הצלעות מתבשלות בחום נמוך למשך שעות רבות, מה שמאפשר לעשן לחדור לבשר ולתת לו טעם עשיר ומעושן.

במזרח אסיה, צלעות בשר נפוצות במיוחד במטבח הקוריאני והסיני. בקוריאה, צלעות נאכלות בדרך כלל כ"גלבי", שם הן מוגשות ממורחות ברוטב סויה מתובל, ג'ינג'ר, שום וממתיקים. בסין, צלעות הבשר נפוצות במנות כמו צלעות בצ'אר סיו, שהן מצופות ברוטב מתוק ומוגשות עם אורז לבן פריך.

בעולם הערבי, צלעות בשר מתבשלות לעיתים קרובות בתנורי טאבון, שם הן מקבלות טעם עשיר ומעושן מהעצים הבוערים. ניתן למצוא צלעות בשר גם במאכלים כמו מחבושה, שהיא תבשיל עם אורז ובשר טלה או חזיר, המתובל בתבלינים מזרח-תיכוניים כגון כמון וכורכום.

בסופו של דבר, צלעות בשר מהוות מרכיב מרכזי במטבחים רבים ומגוונים על פני הגלובוס, וכל אזור מתאים את שיטות הבישול לטעמים המקומיים ולמסורת הקולינרית הייחודית לו.

== ראו גם ==
* ספייר ריבס

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נתחי בשר
מטאנסס

מטאנסס (בספרדית: Matanzas) היא בירת מחוז בעל אותו השם בקובה. מטאנסס ידועה בשל המשוררים, התרבות והפולקלור האפרו-קובני שלה. העיר ממוקמת על החוף הצפוני של האי, על מפרץ בעל אותו השם, כ- מזרחית לבירה הוואנה.

מטאנסס נקראת גם עיר הגשרים, על שבעה עשר הגשרים שחוצים את שלושת הנהרות שחוצים את העיר (ריו יומורי, סן חואן וקאנימאר). מסיבה זו היא כונתה "ונציה של קובה". היא נקראה גם "La Atenas de Cuba" ("אתונה של קובה") בהקשר למשורריה.

בשנת 2022 מנתה אוכלוסיית מטאנסס כ-163,631 תושבים.<ref name="citypopulation"></ref> שטח העיר הכולל הוא כ-<ref name="statoids"></ref>, עם צפיפות אוכלוסין של כ-520 נפש לקילומטר רבוע.

== היסטוריה ==
כיכר ליברטד בעיר
נקרופוליס דה סן קרלוס בורומיאו
מטאנסס נוסדה בשנת 1693.<ref name="guije"></ref> זאת בעקבות צו מלכותי מה-25 בספטמבר 1690, שקבע התיישבות של משפחות מהאיים הקנריים.<ref></ref>

אזור מטאנסס חווה פיתוח אינטנסיבי של גידולי הסוכר במהלך התקופה הקולוניאלית.לשם כך עבדים אפריקאים רבים הובאו כדי לתמוך בתעשיית הסוכר, במיוחד במהלך המחצית הראשונה של המאה התשע-עשרה. בשנת 1792 היו במטנזס 1,900 עבדים, שהיוו בערך כ-30% מהאוכלוסייה. בשנת 1817, אוכלוסיית העבדים של מטאנסס גדלה ל-10,773 עבדים, שהיוו כמעט 50% מכלל האוכלוסייה. עד 1841, 53,331 עבדים היוו 62.7% מאוכלוסיית מטאנסס.<ref name="Bergard">Bergad, Laird W. Cuban Rural Society in the Nineteenth Century: The Social and Economic History of Monoculture in Matanzas. Princeton University Press, 1990.</ref> ב-1859 כבר חיו באזרו זה כ-104,519 עבדים.<ref name="Bergard" /> במהלך התקופה התרחשו כמספר מרידות עבדים. 

בשנת 1898 מטאנסס הפכה לאחת מזירות הקרב הראשונות במלחמת ארצות הברית–ספרד. העיר הופצצה על ידי כלי שיט של הצי האמריקני ב-25 באפריל 1898, מיד לאחר תחילת המלחמה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1693
קטגוריה:קובה: ערים
מבעד לזכוכית האפלה (סרט)

מבעד לזכוכית האפלה ( באנגלית: Through a Glass Darkly) הוא סרט דרמה פסיכולוגית שוודי משנת 1961, שנכתב ובוים על ידי אינגמר ברגמן, ובכיכובם של האריאט אנדרסון, גונאר ביורנסטראנד, מקס פון סידו ולארס פסגורד. הסרט מספר את סיפורה של אישה צעירה עם סכיזופרניה (אנדרסון), המבלה חופשה באי נידח יחד עם בעלה (פון סידו), אביה הסופר (ביורנסטראנד) ואחיה הצעיר והמתוסכל (פסגורד).

מבעד לזכוכית אפלה יצא לאקרנים וזכה לביקורות חיוביות, במיוחד על משחקה של אנדרסון, וזכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. הסרט היה הראשון מבין שלושה סרטים בעלי קשר נושאי לברגמן שיצאו ב-1963, "אור חורף" ו"השקט".

== עלילה ==
עלילת הסרט מתרחשת על רקע אי נידח בסקנדינביה, והיא מתמקדת בארבע דמויות: קארין, אשר סובלת מהפרעה נפשית; דויד, אביה של קארין, שהוא סופר המתמודד עם משבר יצירתי ואתי; מינוס, אחיה הצעיר של קארין, שמתמודד עם בעיות גיל ההתבגרות והתחושה שאביו מנטרל אותו; ומרטין, בעלה של קארין, שהוא רופא שמנסה לטפל בה ולהבין את מחלתה.

במהלך הסרט, קארין נמשכת לביקור בעלייה שבבית הנופש, שם היא מתעקשת שהיא שומעת קולות שמגיעים ממכשיר רדיו ישן שאינו פועל. מצבה הנפשי מתדרדר והיא מתחילה לחוות הזיות בהן היא רואה ישויות אלוהיות. הסרט עוסק בתגובות של שאר הדמויות למצבה של קארין ובהשפעת המחלה על יחסיהם הזה את זה.

הסרט מסתיים באופן עמום ומורכב, שם דויד מגיע להבנה עמוקה יותר לגבי אובדן האמונה והתחושה של ניכור קיומי, בעוד שמינוס ומרטין מנסים למצוא דרך להמשיך הלאה עם הכאב וההבנות שהם צברו מהמקרה של קארין.

== ביקורות ==
הסרט "דרך זכוכית אפלה" זכה לשבחים רבים מביקורות ברחבי העולם. המשחק של הארייט אנדרסון זכה להערכה עצומה והוא אחד היסודות להצלחת הסרט. בשוודיה, הסרט קיבל ביקורות חיוביות במיוחד על דמויותיו, התסריט המינימליסטי וביצועיה של אנדרסון. מגזין "וראייטי" תיאר את הסרט כ"לא נעים, אך גדול".<ref></ref> ביקורת במגזין "טיים" תיארה אותו כ"אחד הטובים ביותר ובוודאי הבשל שביצירותיו של אינגמר ברגמן". ב"ניו יורק טיימס", בוסלי קראות'ר כינה את הסרט "מבוסס היטב ומציאותי לחריגה", ואת אנדרסון "נפלאה בביטוי המודעות המצמררת וכאבי השיגעון שמניעים את הנערה".<ref></ref> ברנדן גיל, מבקר אמריקאי, כינה את הופעתה של אנדרסון "כמעט מושלמת".

בבריטניה, המבקר טום מילנה כתב כי למרות קונצפציה המרמזת על "חרדה ועינוי עצמי", הסרט "חם ומבוקר היטב", והוא מחמיא לאנדרסון על הופעתה המבריקה. סטנלי קאופמן מ"הרפובליקה החדשה" תיאר את הסרט כ"מחקר סטרינדברגיאני בסבל נפשי" עם סצנות "מרתקות" ואת אנדרסון כ"קשוחה, מצורעת ותנודתית". הסרט דורג במקום השמיני ברשימת סרטי השנה של "קאייה דו סינמה" לשנת 1962. בשנת 1996, הסרט נכלל ברשימת "100 הסרטים הזרים הגדולים" של מגזין Movieline.<ref></ref>

רוג'ר איברט הוסיף את הסרט לרשימת "סרטים גדולים" שלו בשנת 2008, שם הוא התרשם במיוחד מהתאורה של ניקוויסט וסיכם כי "אנו מופתעים מהדאגה העמוקה של ברגמן כי האנושות רואה את העולם כמו דרך זכוכית אפלה, ואינה מסוגלת להבין את משמעותו". ליאונרד מלטין נתן לסרט שלוש וחצי כוכבים במדריך לסרטים של 2014, תואר כ"סיפור עצוב ומרתק של שיגעון". הסרט זכה לדירוג של 100% ב-Rotten Tomatoes, מתוך 27 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 8.70 מתוך 10.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 1961
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:סרטים שוודיים
קטגוריה:סרטי דרמה
BC דובאי

BC Dubai היא קבוצת כדורסל מקצוענית עתידית של האמירויות שבסיסה בדובאי. הקבוצה תשחק בליגת ABA.

== היסטוריה ==
שמועות על הצטרפות של קבוצה מדובאי ליורוליג החלו בשנת 2022,<ref></ref> והשיחות אושרו בינואר 2024.<ref></ref>

ב-19 במרץ 2024, ליגת ABA הודיעה רשמית ש-BC Dubai תצטרף לליגה בשלוש העונות הבאות החל מ-2024 עד 2025.<ref></ref> לפי הדיווחים, הקבוצות מהליגה מקבלות מדי שנה 2.5 מיליון יורו מדובאי, שגם משלמת את כל הוצאות הנסיעה עבור הקבוצה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצות כדורסל
קטגוריה:דובאי
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: ספורט
Too Sweet

"Too Sweet" הוא שיר של הזמר-יוצר האירי הוזייר. הוא יצא לאור ב-22 במרץ 2024, באמצעות רוביוורקס רקורדס, איילנד רקורדס וקולומביה רקורדס, כרצועה הפותחת מתוך המיני-אלבום החמישי שלו, Unheard, ויצא לאור כסינגל ב-29 במרץ 2024. השיר הגיע למקומות הראשונים באירלנד, ניו זילנד ובריטניה, והפך לשיר הראשון של הוזייר שהגיע למקום הראשון בכל המדינות. הוא הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והפך לשירו השני בעשירייה הפותחת והראשון שהגיע למקום הראשון.

==רקע==
ב-14 במרץ 2024, הוזייר הכריז על מיני-אלבומו החמישי, Unheard, המכיל ארבע רצועות שנלקחו מסשנים לאלבומו השלישי Unreal Unearth (2023).<ref></ref> הזמר הבהיר שהשירים "לא יכלו להיכלל במהדורה המקורית" מסיבות שונות, אך עדיין מתאימים לנושאים של "גרגרנות, לימבו, אלימות וה'עלייה' כלפי חוץ".<ref></ref> הוא פרסם לראשונה טיזרים לשיר באותו יום בטיקטוק בקליפ שהכיל את עצמו מצייר שרטוט של שלד.<ref name="rs"></ref> "Too Sweet" יצא בהפתעה כרצועה הפותחת של הפרויקט ב-22 במרץ.<ref></ref>

== ביקורות ==

=== הופעות ברשימות ===
{| class="wikitable"
!כתב עת
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
!בילבורד
|50 השירים הטובים ביותר של 2024 (עד כה): רשימת צוות
|17
|<ref name=":0"></ref>
|}

==הצלחה מסחרית==
"Too Sweet" נכנס למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי ב-29 במרץ 2024, והוא השיר הראשון של הוזייר שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד מאז "Take Me to Church" ב-2014.<ref></ref> הוא עלה למקום הרביעי ב-5 באפריל 2024.<ref></ref> ב-12 באפריל 2024, הוא הגיע לפסגת המצעד עם 61,000 יחידות ו-6.7 מיליון השמעות בסטרימינג, והפך לסינגל הראשון של הוזייר שהגיע למקום הראשון במצעד.<ref></ref> בנוסף, הוא נכנס למקום החמישי במצעד בילבורד הוט 100 בשבוע של 6 באפריל 2024, והפך לשיר הראשון של הוזייר בעשירייה הפותחת מאז "Take Me to Church", השני בכלל, והראשון שנכנס היישר אל העשירייה הפותחת.<ref></ref> בשיאו, הגיע למקום הראשון במצעד, והפך לשירו הראשון של הוזייר שהגיע להישג זה.

== מיקומי שיא ==

==נתוני מכירות==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:סינגלים מ-2024
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד גלובל 200
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת איילנד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
ארטימסה

ארטמיסה (בספרדית: Artemisa) היא עיר בקובה, ובירת מחוז בעל אותו השם. שטח העיר הוא 642 קילומטרים רבועים ואוכלוסייה של למעלה מ-86,444 תושבים (נכון ל-2022).<ref></ref> שטח העיר הכולל הוא כ-.<ref name="statoids"></ref> צפיפות האוכלוסין עומדת על כ-130 נפש לקילומטר רבוע.

== היסטוריה ==
העיירה נוסדה בשנת 1818.הצורך להקמת העיר עלה בעקבות שריפה שהתרחשה ב-25 באפריל 1802 במספר שכונות בהוואנה. בעקבות השריפה נותרו משפחות רבות חסרות בית. ב-1818, הודות לתרומתו של דון פרנסיסקו דה ארנגו אי פניאלבר, החלה בניית הכנסייה המקומית שנחנכה ב-22 בדצמבר 1825. מקור השם ארטמיסה אינו ברור. נטען שמקורו מהאלה היוונית ארטמיס.

העיירה זכתה למעמד עצמי ב-9 ביוני 1878, על פי צו מלכותי. ב-1 בינואר 1879 התקיימה הישיבה הראשונה של מועצת העיר.

באזור לא התקיימה לחימה במהלך מלחמת עשר השנים, מכיוון שלא התרחשה כלל לחימה במערב האי.

ארטמיסה הייתה מקור חשוב לכח אדם צבאי בכוחותיו של פידל קסטרו במהפכה הקובנית.

== כלכלה ==
במהלך המאה ה-19 העיירה התפתחה ושגשגה מבחינה כלכלית בזכות ייצור הקפה בתחילה ולאחר מכן העיר ייצרה גם טבק וסוכר. הפיתוח הכלכלי הואץ על ידי הגעת הרכבת ב-1864 ובניית הכבישים הארציים שקישרו את העיר לשאר הארץ.

הכלכלה הנוכחית של ארטמיסה מבוססת על חקלאות (הכוללת בעיקר גידולי פירות, אורז וקני סוכר), גידול חזירים, תעשיית מלט וחומרי בנייה, ייצור טבק, ייצור טקסטיל וחומרי הדברה. בתחילת המאה ה-21 ענף הסוכר חדל מלהיות דומיננטי בעיר.

== חינוך ==
בעיר נמצאת אוניברסיטת ארטמיסה, אשר מכשירה אנשי מקצוע במדעי החקלאות ומורים לבתי ספר תיכון. באוניברסיטה פועלת גם הפקולטה למדעי הרפואה, שמכשירה רופאים, רופאי שיניים ואנשי מקצוע אחרים בתחום הבריאות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1818
קטגוריה:קובה: ערים
אנטיוכוס (אביו של סלאוקוס הראשון)

אנטיוכוס (ביוונית: Ἀντίοχος; המאה ה-4 לפסה"נ) היה אדם מקדוני שחי בתקופתו של פיליפוס השני, מלך מקדון (שלט בשנים 359–336 לפסה"נ). הוא הגיע במקור מאורסטיס, מקדוניה עילית (כיום קסטוריה , יוון).

אנטיוכוס שירת כקצין תחת פיליפ השני, וזכה להצטיינות כמצביא. אנטיוכוס היה ממשפחת אצילים גבוהה. אביו נקרא כנראה סלאוקוס, לאחיו קראו תלמי , והיה לו כנראה אחיין בשם סלאוקוס. אנטיוכוס נישא לאישה מקדונית בשם לאודיקה , ובשנת 358 לפסה"נ לערך היא ילדה את בנם, סלאוקוס הראשון ניקטור, שהיה למצביא של אלכסנדר מוקדון ומאוחר יותר ייסד והיה למלך הראשון של הממלכה הסלאוקית; לאודיקה גם ילדה את בתם, דידימיה .
ההיסטוריון הרומאי יוסטינוס (המאה ה-2 או ה-3 לספירה) מספר על כך שלאודיקה סיפרה שחלמה, שהאל אפולו עיבר אותה והוא אביו האמיתי של סלאוקוס.

כאשר סלאוקוס הפך למלך, הוא ייסד וקרא על שם אביו 16 ערים, כולל העיר אנטיוכיה בסוריה (כיום בטורקיה). דרך סלאוקוס היו 13 מלכים בשושלת הסלאוקית שנשאו את שמו של אנטיוכוס, כמו גם מלכים שונים ממלכת קומגנה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20080614211258/http://www.ancientlibrary.com/smith-bio/0204.html Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, v. 3, Antiochus, page 769]
* [https://web.archive.org/web/20080423052756/http://www.ancientlibrary.com/smith-bio/3103.html Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, v. 1, Seleucus, page 195]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוקדונים
קטגוריה:בית סלאוקוס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:ילידי המאה ה-4 לפנה"ס
עמארה

עמארה (בערבית: ٱلْعَمَارَة) היא עיר בדרום-מזרח עיראק ובירת מחוז מיסאן. עמארה ממוקמת על רכס נמוך ואדמות הביצות בין החידקל לפרת, דרומית לבגדאד וכ-50 קילומטרים (31 מייל) מגבול איראן–עיראק.

אוכלוסיית העיר מנתה כ-340,000 ב-2002, 420,000 ב-2005 ו-1,100,000 ב-2020.<ref name="lexicorient"></ref> עמארה היא מרכז מסחר מרכזי לאזור החקלאי שמסביב, וידועה בסחורות ארוגות וכלי כסף. המוצרים הכלכליים העיקריים המיוצרים בצפון עמארה הם דגני חורף כגון חיטה ושעורה, וכן ייצור הקשור לכבשים ולסוסים.

== היסטוריה ==
העיר נוסדה בשנות ה-60 של המאה ה-19 כמוצב צבאי עות'מאני שממנו ניסתה האימפריה לשלוט על השבטים המקומיים.<ref name="Encarta"></ref>

בשנת 1915 נכבשה עמארה על ידי הבריטים במסגרת מלחמת העולם הראשונה.<ref name="Britannica"></ref> לפני מהפכת 14 ביולי 1958 עמארה הייתה ידועה בשיטה הפיאודלית שלה עם בעלי אחוזות מקומיות בהפעילו מיליציות פרטיות.

עבדול רחים אל-רחמני ייסד את חנות הספרים הראשונה בעמארה ב-1922, ואת בית הקולנוע הראשון בעיר ב-1950.<ref name=":0"></ref>

העיר הייתה מוקד לקרבות רבים במלחמת איראן–עיראק.

לאחר מלחמת המפרץ, עמארה הייתה מוקד משמעותי גם במרידות הלאומיות כנגד סדאם חוסיין. מורדים רבים ברחבי עיראק נסוגו למקלטים בטוחים באזור עמארה. רבים נהרגו ונקברו בקבר אחים מחוץ לעיר. סדאם חוסיין גם נקט בטקטיקה של ניקוז הביצות המקיפות את עמארה וניקוז המים מאזור עמארה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיראק: ערים
דהוכ (עיר)

דהוכ (בערבית: دهوك, בכורדית: دهۆک) היא עיר בכורדיסטן העיראקית ובירת מחוז דהוכ. דהוכ היא העיר ה-14 בגודלה בעיראק.

== היסטוריה ==
להתיישבות באזור דהוכ יש היסטוריה הנמשכת עוד מתקופת אשור, חורים וממלכת אוררטו.<ref name="dhk-pti_DuhokCity"></ref> העיר הצטרפה לנסיכות הכורדית בדינאן מתישהו במאות ה-13 או ה-14 תחת ייסוד שבט הקארי הכורדי.

ב-1820 דהוכ תוארה כעיירה קטנה הכוללת 300 בתים. המיסיונר הנרי אהרון שטרן סקר ב-1851 את אוכלוסייתו המגוונת של דהוכ, שכללה גם תושבים יהודים. ב-1859 תועדו שני מניינים יהודיים בעיירה. הקהילות הנוצריות המוסלמיות והאשוריות כללו כמאה בתי אב.<ref name=":0"></ref>

בשנת 1929 הגיעה האוכלוסייה בעיירה לכ-3,500 תושבים, כשרובם כורדים. מבין 550 משקי הבית, 65 היו נוצרים-אשורים ו-30 יהודים.<ref name=":0"></ref>

אוניברסיטת דהוכ נוסדה ב-31 באוקטובר 1992.<ref name="VerifyUOD"></ref>

העיר היא ביתם של קבוצות אתניות מגוונות: הרוב הוא כורדי-עיראקי והמיעוטים הבולטים הם אשורים, יזידים וערבים. העיר מארחת גם עשרות אלפי עקורים יזידים ואשורים בעקבות המלחמה עם ארגון המדינה האסלאמית. לפי הארגון הבינלאומי להגירה מחוז דהוכ אירח כ-326,106 עקורים ב-169 מיקומים שונים.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קהילות יהודיות בעיראק
קטגוריה:עיראק: ערים
קטגוריה:כורדיסטן העיראקית: ערים
זובייר

זובייר (בערבית: الزبير) היא עיר במחוז בצרה שבעיראק, דרומית לעיר בצרה.

== היסטוריה ==
זובייר נקראה בשמה מכיוון שאחד מהצחאבה (מלוויו) של מוחמד, אל-זובייר בן אל-עוואם, נקבר בה.

במאה ה-19 היגרו לאזור רבים מנג'ד שמהרה הפכו לרוב התושבים בעיירה. העיר נחשבה למוקד סוני, בניגוד לבצרה השיעית הסמוכה. עד שנת 2008 מנתה העיר כ-240,000 תושבים והיא חלק ממטרופולין בצרה הכולל כמעט 3 מיליון תושבים בסך הכל. כמו בבצרה, לעיריית זובייר יש כיום רוב שיעי. אך בניגוד לבצרה, יש בזובייר עדיין מיעוט סוני גדול.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:עיראק: ערים
יחסי איראן–טאיוואן

יחסי איראן-טאיוואן הם מערכת היחסים הדיפלומטית בין המדינות טאיוואן ואיראן. לשתי המדינות היו יחסים דיפלומטיים רשמיים בין 1942 ל-1971. ב-1971 הסתיימו היחסים המדיניים בין שתי המדינות ונסגרו שגרירויות, לאחר שאיראן התקרבה לסין והכירה בה כנציגת האומה הסינית באו"ם והצביעה נגד הארכת החברות של טאיוואן באו"ם. עם זאת, למועצה לפיתוח סחר חוץ של טייוואן (TAITRA) יש משרד בטהרן.

בשנת 2018 איראן הייתה שותפת הסחר ה-35 בגודלה של טייוואן. הסחר בין שתי המדינות ב-2018 עמד על יותר מ-1.59 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של טייוואן לאיראן כלל פלדה, התקני אחסון ופוליוויניל כלוריד. הייצוא העיקרי של איראן לטייוואן כלל נפט, אלומיניום ופלדה.

== היסטוריה ==
בעקבות נפילת הממשלה הלאומית הסינית ובריחתה לטייוואן, איראן לא הכירה בתחילה בעצמאותה של טאיוואן. בתקופה זו שגריר איראן ביפן היה אחראי גם על שגרירות איראן בטאיוואן.

איראן הצטרפה לברית האנטי-קומוניסטית של בגדאד, וכוננה יחסים דיפלומטיים עם הממשלה בטייוואן הידועה בשם הרפובליקה הסינית. בשתי ההזדמנויות האשימה סין את איראן בסוגיה זו, אך "האימפריאליזם האמריקאי" הוצג כאשם העיקרי בעמדות שאימצה טהראן. בביקור רשמי בטאיוואן בשנת 1958, נפגש מוחמד רזה פהלווי, השאה האיראני, עם הגנרל צ'יאנג קאי-שק, נשיא טייוואן.

בשנת 1966 מועצת השרים של איראן הנפיקה אישור לסחר בין איראן לסין. התחממות היחסים של איראן עם ברית המועצות, עיראק והודו בתחילת שנות ה-70, כמו גם חלוקת הודו ב-1971, עודדו את איראן ליצירת יחסים הדוקים יותר עם סין. ב-1971 ביקרה הנסיכה אשרף פהלווי ביקרה בבייג'ינג בהזמנת ממשלת סין. כמה חודשים לאחר מכן ביקרה גם הנסיכה פאטימה בסין. ההכרזה על ביקורו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון בסין ב-15 ביולי 1971 סללה את הדרך לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין איראן לסין. בהמשך נפגשו שגרירי שתי המדינות באיסלמבאד שבפקיסטן, וחתמו על מסמכים לפיהם ישנה הכרה הדדית בין המדינות.

מספר חודשים לאחר מכן המשלחת של טייוואן באו"ם סולקה, והרפובליקה העממית של סין הפכה לנציגה של סין באו"ם. איראן, שהכירה ברפובליקה העממית של סין, הצביעה בעד ההחלטה האלבנית לפיה הרפובליקה העממית תהיה הנציגה היחידה של סין, ונמנעה בהצבעה האמריקאית שהציעה רוב של שני שלישים לרפובליקה העממית, ושליש לטאיוואן, כדי לא להביך את ארצות הברית עימה הייתה בקשרים טובים.<ref>[https://iranicaonline.org/articles/chinese-iranian-v CHINESE-IRANIAN RELATIONS]</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
Unheard

Unheard (בעברית: לא נשמע) הוא המיני-אלבום של הזמר-יוצר האירי הוזייר. המיני-אלבום יצא לאור ב-22 במרץ 2024 על ידי חברת התקליטים רוביוורקס רקורדס וקולומביה רקורדס.<ref></ref> המיני-אלבום מורכב מארבעה שירים שלא יצאו באופן רשמי בעבר, אשר הוקלטו עבור אלבום האולפן השלישי של הוזייר, Unreal Unearth.<ref></ref><ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

:קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2024
:קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
:קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
אנג: כשף האוויר האחרון

אנג: כשף האוויר האחרון (באנגלית: Aang: The Last Air Bender) הוא סרט הנפשה אמריקאי שבוים על ידי לורן מונטגומרי וויליאם מאטה. הסרט משמש כהמשך לעלילת סדרת הטלוויזיה המונפשת "אווטאר" (2005–2008) ששודרה במקור בערוץ ניקלודיאון. את הסרט מפיקים יוצרי הסדרה המקורית, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, ומדבבים בו דייב בטיסטה, אריק נאם, דיון קואן, ג'סיקה מאטן ורומן סרגוסה.

הפקת הסרט הוכרזה לראשונה בפברואר 2021, לצד הקמת אולפני אווטאר, חטיבה חדשה של ערוץ ניקלודיאון המוקדשת להפקת פרויקטים המתרחשים ביקום "אווטאר: כשף האוויר האחרון". ביוני 2022, נמסר כי מונטגומרי, אמנית סטוריבורד שעבדה על הסדרה המקורית ופיקחה על הפקת סדרת ההמשך שלה, "האגדה של קורה" (2012–2014), נשכרה למלאכת בימוי הסרט. תהליך הנפשת הסרט בוצע על ידי חברת "Flying Bark Productions", הנמצאת בסידני, אוסטרליה.

הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-20 בינואר 2026, בהפצתה של סרטי פרמאונט.

==צוות המדבבים==
* אריק נאם – אנג
* ג'סיקה מאטן – קטרה
* רומן סרגוסה – סוקה
* דיון קואן – טוף בייפונג
* דייב בטיסטה

==הפקה==
===פיתוח===
ב-24 בפברואר 2021, הודיעה "ViacomCBS" במהלך יום המשקיעים השנתי שלה על הקמת אולפני אווטאר, חטיבה חדשה של ניקלודיאון שתוקדש להפקת פרויקטים המבוססים על סדרות הטלוויזיה המצוירות "אווטאר" (2005–2008) ו"האגדה של קורה" (2012–2014). עוד נמסר כי יוצרי הסדרה המקורית והמפיקים בפועל בריאן קונייצקו ומייקל דנטה דימרטינו יפקחו על תהליך ההפקה הקריאייטיבי. כמו כן, הוכרז שהפרויקט הראשון של האולפנים יהיה סרט קולנוע מונפש שיתחיל את תהליך ההפקה בשנת 2021.

ביוני 2022, הוכרז כי לורן מונטגומרי, אמנית סטוריבורד לשעבר שעבדה על הסדרה המקורית ופיקחה על הפקת סדרת ההמשך שלה, תופקד על מלאכת הבימוי, וכי קונייצקו ודימרטינו עתידים להפיק את הסרט לצד המפיק הבכיר של הסדרה המקורית, אריק קולמן. ביולי 2021, נחשף כי עלילת הסרט תעסוק באנג וחבריו, ובכנס ה-CinemaCon שהתקיים באפריל 2023, אושר כי עלילת הסרט תתרחש לאחר עלילת הסדרה המקורית ותעסוק בקורותיהם של הדמויות בבגרותם. באפריל 2024, נחשף שקולמן ייקח במקום זאת קרדיט של מפיק בכיר, וכי לצוות ההפקה צורפו לטיפה אואו ומריאן גארגר כמפיקות נוספות.
===ליהוק===
במהלך כנס ה-CinemaCon שהתקיים באפריל 2024, הכריזה סרטי פרמאונט על ליהוקם של אריק נאם, דיון קואן, ג'סיקה מאטן, רומן סרגוסה לדיבוב דמויותיהם של אנג, טוף בייפונג, קטרה וסוקה (בהתאמה). עוד נמסר מטעמה כי את האנטגוניסט הראשי ידבב דייב בטיסטה.
===הנפשה===
באוקטובר 2022, דווח כי חברת ההנפשה "Flying Bark Productions", הממוקמת בסידני, אוסטרליה, תופקד על הנפשת הסרט, שישלב הנפשה מסורתית לצד אלמנטים של CGI. אלקסיה גייטס-פול, מנהלת ההפקה של "Flying Bark", העירה כי העבודה על הסרט היא "פרויקט החלומות" עבור האולפן בשל העובדה שעובדים רבים הם מעריצי הזיכיון.

==הפצה==
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית, ב-20 בינואר 2026 בהפצתה של סרטי פרמאונט.<ref></ref> במקור, תאריך הפצת הסרט הייתה ב-10 באוקטובר 2025.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטי אנימציה של פרמאונט
קטגוריה:סרטי אנימציה של ניקלודיאון
קטגוריה:אווטאר: כשף האוויר האחרון (זיכיון)
לורי וג'ורג' שאפל

לורי וג'ורג' שאפל (באנגלית: Lori and George Schappell; 18 בספטמבר 1961 – 7 באפריל 2024) היו תאומים סיאמיים אמריקאים. ג'ורג' הופיע כזמר קאנטרי. ספר השיאים של גינס ציינו כי המעבר המגדרי של ג'ורג' הפך אותו ואת לורי לקבוצה הראשונה של תאומים סיאמיים שהזדהו כמגדרים שונים.

== קריירה ==
ג'ורג' עיצב ציוד תמיכה לאנשים עם מוגבלות פיזית.

כזמר קאנטרי, ג'ורג' הופיע רבות בארצות הברית וביקר בגרמניה וביפן. בשנת 1997, הוא זכה בפרס המוזיקה של LA עבור אמן הקאנטרי החדש הטוב ביותר. הוא שר את "Fear of Being Alone" על בזמן ריצת הקרדיטים של הסרט "Stuck on You", סרט קומדיה על זוג תאומים פיקטיביים.<ref>Best Doctors, Separation Anxiety, see below</ref>

לורי שימשה כמנחה של ג'ורג'. היא עבדה במכבסה, סידרה את עומס העבודה שלה סביב מחויבויות השירה שלו. היא אמרה שכמעריצה שלו היא שילמה כדי להשתתף בקונצרטים בדיוק כמו כל המעריצים האחרים, פשוט הפכה את עצמה לשקטה ו"בלתי נראית" בזמן שהוא מופיע.<ref>BBC – Sisters' Hope.</ref>

כתאומים סיאמיים, לורי וג'ורג' הופיעו במספר סרטי טלוויזיה ותוכניות אירוח. הם גם שיחקו בפרק של סדרת הטלוויזיה ניפ/טאק, בו שיחקו את התאומים המשותפים רוז ורייבן רוזנברג.

ב-21 ביוני 2007, לורי וג'ורג' השתתפו בפתיחה החגיגית של "Ripley's Believe It Or Not! Odditorium" בכיכר טיימס בניו יורק. זו הייתה הפעם הראשונה שהם הוגדרו בתור לורי וג'ורג' שאפל.<ref>[http://usaweeklynews.org/Ripley_sBelieveItOrNot.html USA Weekly News, Ripley's Believe it or Not] Direct quote: "Tona Lewis, left, of Brick, N.J., shakes hands with conjoined twins Lori and George Schappell during the grand opening celebration of Ripley's Believe It or Not Odditorium Thursday, June 21, 2007 in New York's Times Square."</ref>

== חיים אישיים ומוות ==
נולדו בתור לורי ודורי שאפל, הם היו תאומים סיאמיים שחברו בראשם, אבל היו להם אישיות שונה מאוד וחיו חיים אינדיבידואליים ככל שהתאפשר להם. ג'ורג' גם לא היה מסוגל ללכת בגלל ספינה ביפידה.<ref></ref> את 24 השנים הראשונות לחייהם בילו במוסד לבעלי מוגבלויות נפש. משנת 1988 הם חיו, ללא סיוע, בדירות לקשישים ברדינג, פנסילבניה.<ref>[http://nymag.com/nymetro/health/features/12470/index6.html New York, Best Doctors, Separation Anxiety]</ref> כאות לאינדיבידואליות, וחוסר אהבה לעובדה ששמותיהם מתחרזים, בחר ג'ורג' לראשונה להיקרא בשם ריבה על שם הזמרת האהובה עליו ריבה מקנטייר. עד 2007, הוא יצא מהארון כגבר טרנס והעדיף להיות ידוע בציבור בשם ג'ורג'. שיאי גינס ציינו כי המעבר המגדרי שלו הפך אותו ואת לורי לקבוצה הראשונה של תאומים סיאמיים שהזדהו כמגדרים שונים.

לורי וג'ורג' גרו בדירת שני חדרי שינה, כשכל אחד מהם שומר על מרחב פרטי מובהק. היו להם כמה חיות מחמד. לורי שיחקה באולינג וזכתה במספר גביעים. הם כיבדו זה את הפרטיות של זה מבחינת זמן עבודה, בילוי ומערכות יחסים. ואף ציינו כי ג'ורג' היה מביא אתו ספר לקריאה בדייטים של לורי או שומע מוזיקה באוזניות. ללורי היו כמה חברים והיא הייתה מאורסת, אבל איבדה את הארוס שלה בתאונת דרכים.<ref name=":0" /> הם חגגו את יום הולדתם ה-50 בטיול ללונדון.<ref></ref>

לורי וג'ורג' שאפל מתו בבית החולים של אוניברסיטת פנסילבניה ב-7 באפריל 2024, בגיל 62.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאומים סיאמיים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
מודסטינוס

הרניוס מודסטינוס (בלטינית: Herennius Modestinus) היה עובד מדינה ומשפטן רומי מהולל, תלמידו של אולפיאנוס, שפעל בסביבות שנת 250 לספירה.

נראה שהוא היה יליד אחת הפרובינקיות הרומיות דוברות היוונית, או כנראה דלמטיה .
ייתכן שבין 223 ל-225 לספירה הוא היה מזכיר a libellis תחת הקיסר אלכסנדר סוורוס, ובערך בשנת 228 הוא היה פראיפקטוס ויגילום (praefectus vigilum, מפקד משמר העיר רומא).

בחוק הציטוטים של קיסר האימפריה הרומית המערבית ולנטיניאנוס השלישי (המאה ה-5) הוא מסווג עם פפיניאנוס , פאולוס , גאיוס ואולפיאנוס, כאחד מחמשת המשפטנים שדעותיהם המתועדות נחשבו מכריעות. הוא נחשב למשפטן הגדול האחרון בעידן הקלאסי של המשפט הרומי.

הוא מוזכר בצו של הקיסר גורדיאנוס השלישי בשנת 240 בקשר לתשובה שנתן מודסטינוס לגורם שאליו הופנה הצו.
לא פחות מ-345 קטעים בדיגסטה של קורפוס יוריס קיוויליס (המאה ה-6) לקוחים מכתביו.
הוא מחברם של קובץ שאלות ותשובות ודיגסטה, שנכתב ב-12 ספרים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
קטגוריה:משפטנים
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
Marvel 1943: Rise of Hydra

Marvel 1943: Rise of Hydra (בתרגום חופשי לעברית: מארוול 1943: עלייתה של הידרה) הוא משחק פעולה-הרפתקאות שמפותח ויופץ על ידי "Skydance New Media", ומבוסס על דמויותיהם של קפטן אמריקה והפנתר השחור מבית מארוול קומיקס. עלילת המשחק, מושפעת מגלגוליהן השונים של הדמויות בחוברות הקומיקס ועיבודים למדיות שונות ונכתבה בהשראת מיני-סדרת הקומיקס משנת 2010, "Captain America / Black Panther: Flags of Our Fathers", מתרחשת בפריז הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה, במהלכה נאלץ חייל-העל האמריקאי סטיב רוג'רס לשתף פעולה עם אזורי, מלך ואקנדה שפועל תחת זהותו של הפנתר השחור, במטרה למנוע את עלייתו של הארגון הנאצי הידרה (קומיקס).

פיתוחו של המשחק הוכרז במשותף על ידי החברות "Skydance" ו-"Marvel Games" באוקטובר 2021, כפרויקט הראשון שיופק על ידי "Skydance" עבור "מארוול קומיקס", לצד אישור על מעורבותם של ראשי האולפנים איימי הניג וג'וליאן ביק כמפיקים, ושל הקומיקסאי והתסריטאי מארק ברנרדין, אשר הופקד על כתיבת עלילת המשחק לצד הניג.

המשחק עתיד לצאת לשוק במהלך שנת 2025.

==משחקיות==
המשחק עתיד להיות משחק פעולה והרפתאות ממוחשב, במהלכו יוכלו השחקנים לשלוט בצוות של ארבע דמויות. בנוסף לגיבורים הראשיים, סטיב רוג'רס / קפטן אמריקה ואזורי / הפנתר השחור, יוכלו השחקנים לשלוט גם בדמויותיהם של גבריאל ג'ונס ונאנאלי, מנהיגת רשת המרגלים של ואקאנדה.

==פיתוח==
בנובמבר 2019, ביקשה "Skydance Media" מבמאית משחקי הווידאו והתסריטאית איימי הניג להקים חטיבת משחקים בתוך החברה. באוקטובר 2021, החטיבה, שזכתה לשם "Skydance New Media", הודיעה כי הפרויקט הגדול הראשון שלה יהיה "משחק נרטיבי מסוגת פעולה-הרפתקאות בהשראת שוברי קופות" שפותח בשיתוף פעולה עם "Marvel Games", ויכיל עלילה מקורית. חודש שלאחר מכן, חשף התסריטאי ומפיק הטלוויזיה של מארוול קומיקס, מארק ברנרדין, את מעורבותו בכתיבת עלילת המשחק.

המשחק הוצג לראשונה במהלך כנס D23 Expo שנערך ב-9 בספטמבר 2022. במהלך התצוגה נחשפו הפרוטגוניסטים והאנטגוניסט הראשיים של המשחק. במרץ 2024, חשפו "Skydance: ו"מארוול" את שם המשחק במהלך ועידת מפתחי המשחקים (GDC) 2024, והציגו גם קדימון עלילתי שאישר את שימוש המשחק ב-Unreal Engine 5. עוד אושר כי קארי פייטון ודרו מורליין יובילו את צוות השחקנים בדיבוב וגילום דמויותיהם של אזורי וסטיב רוג'רס, בהתאמה, לצד מארק ריצ'רדסון בדמותו של גבריאל ג'ונס ומגלין אשיקונווק בדמותה של נאנאלי. בנוסף, הודיעה "Marvel Games" כי ג'ואל ג'ונסטון יגלם את דמותו של הווארד סטארק, בעוד שלין רנה תגלם את דמותה של ג'ולי, דמות מקורית שנוצרה עבור המשחק. על הלחנת המשחק הופקד המלחין סטיבן ברטון. במשחק תופיע גם השחקנית ג'נינה גאבנקר בתפקיד שטרם פורסם.

==הפצה==
המשחק עתיד לצאת לשוק במהלך שנת 2025.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קפטן אמריקה
קטגוריה:מארוול קומיקס
קטגוריה:משחקי הרפתקה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי פעולה-הרפתקאות
קטגוריה:משחקי פעולה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו מבוססי מלחמת העולם השנייה
רשמקול ארבעה ערוצים

טייפ TEAC A-2340 עם ארבעה ערוצים משנות ה-70 היה מסוגל להשמיע קלטות Q4 וכן לבצע הקלטות בארבעה ערוצים. מכשירים מסוג זה היו אחת הדרכים הטובות ביותר ליהנות מסאונד בעל ארבעה ערוצים באיכות גבוהה בבית.
רשמקול ארבעה ערוצים או טייפ 4 ערוצים היה הפתרון הצרכני הראשון להקלטה והשמעה של קול בארבעה ערוצים. סרטי הקלטה מוקלטים מראש בפורמט זה הוצגו בארצות הברית על ידי חברת ההקלטות Vanguard ביוני 1969.<ref></ref> מכשירים מיוחדים להשמעת סרטים כאלה הוצגו על ידי יצרנים של מכשירי אלקטרוניקה בערך באותו זמן.<ref></ref>

== היסטוריה ==
טייפ 4 ערוצים היה מכשיר צרכני, או ביתי, המבוסס על מערכות ההקלטה הרב-ערוציות המקצועיות שהיו יקרות יותר וגדולות בהרבה, ונבנו עבור אולפני הקלטות עד 1954.<ref></ref> מכשירי ארבעה ערוצים מקצועיים השתמשו בסרט הקלטה ברוחב אינץ' או חצי אינץ' ובמהירות של 15 או 30 אינץ' לשנייה (IPS) להקלטת סאונד באיכות גבוהה.

המחירים של מכשירי ארבעה ערוצים לצרכן היו גבוהים למדי אך עדיין סבירים.<ref>[https://www.worldradiohistory.com/Archive-All-Audio/Archive-HiFI-Stereo/SPECIALS/HiFi-Stereo-Review-1968-Tape-Recorder-Annual.pdf HiFi/Stereo Review's TAPE RECORDER ANNUAL 1968]

Publisher: Phillip. T. Hefferman, Editor: William Henderson

p.2</ref> משתמשים ביתיים החשיבו את איכות הסאונד שהתקבלה למצוינת באותה תקופה. להקלטות היה יחס אות לרעש גבוה יחסית והקלטות אפשרו השמעה מלאה "בדידה" של ארבעה ערוצים עם הפרדת ערוצים טובה יחסית. על מנת לשמור על עלויות משתלמות ככל האפשר, מכשירים ביתיים פעלו במהירויות איטיות יותר והשתמשו ברוחבי סרט צרים יותר בהשוואה למכשירים מקצועיים. המכשירים הביתיים חסרו לעיתים גם חלק מהתכונות של המכשירים המקצועיים.

הפורמט של טייפ 4 ערוצים, לא הצליח מסחרית ולא אומץ באופן נרחב. חברות ההקלטה הפסיקו ברובן למכור סרטי הקלטה עם הקלטות של 4 ערוצים לקראת סוף שנות ה-70.<ref></ref>

== שימוש כמכשירי הקלטה ביתיים מרובי ערוצים ==
עם הירידה בפופולריות של סרטי הקלטה מוקלטים בעלי ארבעה ערוצים, יצרניות האלקטרוניקה המשיכו לייצר את מכשירי ההקלטה לשוק חדש. בשנת 1972 הציגה TEAC את מכשירי ההקלטה הביתיים הראשונים בעלי ארבעה ערוצים עם Simul-Sync, שהיו בעלי יכולת אובר-דאבינג. מוזיקאים השתמשו בהם כבסיס לאולפני הקלטות ביתיים ויצרו לראשונה הקלטות דמו ביתיות מתוחכמות. חלק מהקלטות אלו גם שוחררו באופן מסחרי לציבור.

== תפעול ==
כל ארבעת הרצועות משמשות בכיוון אחד בטייפ של ¼ אינץ', כשהן מתנגנות במהירות של ½7 IPS (פי שניים ממהירות ¾3 IPS של סוגי טייפ סלילים רבים אחרים). <ref></ref> <ref></ref> לסרטי הקלטה של ארבעה ערוצים יש רק תוכנית מוזיקה אחת והם "חד צדדיים" בניגוד לשני הצדדים של סרטי הקלטה סטריאופוניים המיועדים לצרכן. תצורת הרצועה המיוחדת והמהירות הגבוהה יותר של סלילי ארבעה ערוצים מוקלטים פירושה שאורך סרט ההקלטה גדול פי ארבעה מסרט הקלטה סטריאופוני דומה שהוקלט ב-¾3 IPS.

לארבעת המסלולים הבדידים לחלוטין היה רוחב פס מלא (בניגוד למחסניות Q8 שהיה להן טווח תדרים מוגבל יותר). קלטות ארבעה ערוצים השתמשו במהירות גבוהה יותר ורוחב סרט גדול יותר מאשר Q8.

== תאימות ==
סרטי הקלטה של ארבעה ערוצים או הקלטות סלילים ביתיות עם ארבעה ערוצים אינם תואמים למכשירי סטריאו דומים. כאשר ההקלטות הללו מושמעות במכשירי סטריאו ניתן לשמוע רק שניים מתוך ארבעת הערוצים בכל פעם.

== ראו גם ==
* רשמקול
* קלטת שמע
* קלטת שמונה רצועות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מערכות שמע