OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יונתן שגיב

יונתן שגיב (נולד ב-1 במאי 1979) הוא סופר וחוקר ספרות. פרסם סדרת ספרי בלש וממואר.

== ביוגרפיה ==
שגיב נולד בישראל וגדל בהרצליה. סיים תואר ראשון בספרות באוניברסיטת תל אביב, כתב וערך במדורי תרבות שונים בעיתונות המודפסת והדיגיטלית בישראל. הוא עבר לניו יורק שם סיים תואר שלישי באוניברסיטת ניו יורק. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בייצוגי כסף, כלכלה וחובות ביצירותיו של ש"י עגנון.<ref></ref> ב-2016 התפרסם בארצות הברית ספרו "Indebted: capitalism and religion in the writings of S.Y. Agnon", המבוסס על הדוקטורט שכתב.

בסיום לימודיו בניו יורק, עבר ללונדון, שם לימד קולנוע וספרות ישראלית באוניברסיטת לונדון. מתגורר עם בן זוגו בתל אביב.<ref name=":0"></ref>

ב-2014 יצא בהוצאת כתר ספר הפרוזה הראשון שלו – הרומן הבלשי "אין סודות בחברה" שבמרכזו עומד החוקר הפרטי עודד חפר, הידוע בכינויו "החופרת", שהוא הומו המתבטא באופן נשי ומוחצן.<ref name=":1" /> הספר זכה לשבחי הביקורת. ספרו השני בסדרה "דברים שהשתיקה יפה להם", יצא לאור בראשית 2017 והשלישי – "הצעקה האחרונה" – התפרסם ב-2019.

סדרת ספרי הבלש זכתה לשבחי הקוראים והביקורת. היא תורגמה לצרפתית וגרמנית ונרכשה לעיבוד טלוויזיוני עליו עובד שגיב עם אהרן גבע ומיקי טריאסט.<ref name=":0" />.

דמותו של הבלש בסדרה שונה מהמקובל מערערת את הדמות הקלאסית וה"גברית". שפתו של חפר מערערת על החלוקות המגדריות המקובלות ומשקפת את הז'רגון של הקהילה ההומוסקסואלית המקומית.

ב-2022 התפרסם הממואר "יש אנשים שמדברים ככה".<ref name=":1"></ref> הספר עוסק בזהותו המינית ברקע טיפול שעבר לאחר שאיבד את קולו.

== ספריו ==
* אין סודות בחברה (ירושלים: כתר ספרים, 2014). עורכת: שירה חדד
* דברים שהשתיקה יפה להם (מושב בן שמן: כתר ספרים, 2017). עורכים: שירה חדד ועודד וולקשטיין
* הצעקה האחרונה (מושב בן-שמן: כתר, 2020). עורך: עודד וולקשטיין
* יש אנשים שמדברים ככה, (מושב בן-שמן: כתר, 2022). עורך: עודד וולקשטיין
<div class="mw-content-ltr">
* Indebted: capitalism and religion in the writings of S.Y. Agnon (Cincinnati, OH: Hebrew Union College Press / University of Pittsburgh Press, 2016)
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://ofra-offer-oren.com/2022/11/03/יונתן-שגיב-יש-אנשים-שמדברים-ככה-במה-הק/comment-page-1/ יונתן שגיב, “יש אנשים שמדברים ככה”: במה הקול דומה לטביעת אצבע], עופרה עופר אורן, סופרת ספרים
* [https://www.kan.org.il/content/kan/podcasts/מה-שכרוך/36175/ הקול וכל השאר], מה שכרוך, כאן 11

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
מורגן דייוויס

מורגן דייוויס (באנגלית: Morgan Davies; נולד ב-27 בנובמבר 2001) הוא שחקן אוסטרלי. <ref></ref>

== ביוגרפיה ==
דייוויס נולד וגדל ברוזאל <small>(אנ')</small>, פרוור בסידני, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה לאם חד הורית. 

דייוויס נולד כנקבה, והוא יצא לראשונה כטרנסג'נדר בפני אמו וחבריו הקרובים בגיל 13 ויצא בפומבי ב-2020.<ref name="TheEnd" /> דייוויס הפך לתומך מובהק בזכויות טרנסג'נדרים ודיבר בפומבי על מאבקיו בדיכאון כנער ועל פחד הבמה שלו.

== קריירה ==
דייוויס ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2008 כאשר גילם את בריטני בדרמת הפשע "Green Fire Envy". בשנת 2010 שיחק בתפקיד מרכזי בסרט האוסטרלי "העץ" <small>(אנ')</small>. המבקרים שיבחו את הופעתו הנוגעת ללב בסרט <ref></ref>

בשנת 2019 גילם את מדליין בסרט "Storm Boy" לצד ג'פרי ראש וג'יי קורטני .

בשנת 2020 הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "The End", בה גילם נער טרנסג'נדר בתהליך של התאמה מגדרית.<ref name="TheEnd"></ref>

בשנת 2023 הופיע בתפקיד משנה בסרט האימה האמריקאי "להעיר את השד" שכתב וביים לי קרונין.

==פילמוגרפיה==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
! שנה
! סרט
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2008
| Green Fire Envy
| בריטני
|
|-
| 2010
| העץ <small>(אנ')</small>
| סימון א'וניל
|
|-
| 2011
|הצייד <small>(אנ')</small>
| סאס ארמסטרונג
|
|-
|2019
|Storm Boy
| מדליין דאונר
|
|-
|2022
|Blaze
|בחור צעיר
|
|-
| 2023
|להעיר את השד
| דני
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
! סדרה
!תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2011
| טרה נובה
| ליאה מרקוס
| 2 פרקים
|-
| 2014
|Devil's Playground
| ברידי אלן
| 6 פרקים
|-
| 2017
|מאהבת בתשלום מראש <small>(אנ')</small>
| קיילה פיירצ'יילד
| 7 פרקים
|-
| 2020
| The End 
| אוברון ברנן
| תפקיד ראשי; 10 פרקים
|-
| 2023
| וואן פיס
| קובי
|תפקיד ראשי; 8 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרלים
קטגוריה:שחקנים ילדים אוסטרלים
קטגוריה:שחקנים להט"בים אוסטרלים
קטגוריה:טרנסג'נדרים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-2001
פלטון אנטונוביץ'

פלטון אלכסנדרוביץ' אנטונוביץ (ברוסית: Платон Александрович Антонович; 25 בנובמבר 1811, פלך צ'רניגוב – 20 בדצמבר 1883, קרץ') היה איש צבא וממשל רוסי. לוטננט גנרל, מושל בסרביה וראש עיריות אודסה וקרץ'.

בין השנים 1867–1880 שימש אחראי על מחוז החינוך של קייב , הגוף האחראי על מוסדות החינוך במחוזות האימפריה הרוסית.

==קישורים חיצוניים==
* [https://ru.wikisource.org/wiki/РБС/ВТ/Антонович,_Платон_Александрович אנטונוביץ' פלטון אלכסנדרוביץ'], ערכו בתוך מילון ביוגרפי רוסי באתר ויקיטקסט 
* [https://ru.wikisource.org/wiki/ЭСБЕ/Антонович_Платон_Александрович אנטונוביץ' פלטון אלכסנדרוביץ'], ערכו בתוך המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון באתר ויקיטקסט 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה הרוסית: אישים
קטגוריה:פוליטיקאים אוקראינים
קטגוריה:אודסה: אישים
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:ילידי 1811
קטגוריה:נפטרים ב-1883
כולסטרולוזיס של כיס המרה

כולסטרולוזיס של כיס המרה (מונח לא רשמי: כיס מרה תותי), הוא שינוי בדופן כיס המרה כתוצאה מעודף כולסטרול במאקרופגים אשר ברירית. השם 'כיס מרה תותי' נטבע בגלל המראה האופייני המפוספס, הדומה לתות שדה, של פני הרירית (בעין בלתי מזוינת). כולסטרולוזיס נגרם משקיעה חריגה של אסטרים של כולסטרול במקרופאגים, המכונים עקב כך תאי קצף.<ref name=":0"></ref>

כולסטרולוזיס נמצא ב 9%-26% מהניתוחים של כיס המרה,<ref name=":0" /> והוא בדרך כלל ממצא מיקרי, שאין לו תסמינים, המתגלה בזמן הניתוח. כולסטרולוזיס מאופיין בהיפרפלזיה של רירית. הממצא קשור רק באופן נדיר לתסמינים של דרכי המרה או דלקת לבלב אידיופטית ולא ניתן לזהותו באולטרה סאונד באופן מהימן. רוב המקרים של כולסטרולוזיס אשר מזוהים באמצעות הדמיה אינם דורשים טיפול ספציפי.<ref></ref>

== תמונות נוספות ==

<gallery mode="packed" widths="240" heights="180">
קובץ:Gross pathology of cholesterolosis.jpg|כולסטרולוזיס: בעין לא מזוינת
קובץ:Gallbladder cholesterolosis intermed mag cropped.jpg|מיקרוגרף של כולסטרולוזיס, צביעת אאוזין-המטוקסילין
קובץ:Gallbladder cholesterolosis micro.jpg|מיקרוגרף של כולסטרולוזיס, צביעת אאוזין-המטוקסילין
</gallery>

== ראו גם ==
* כריתת כיס המרה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעות בכיס המרה, בדרכי המרה ובלבלב
הוועדה לתעשייה צבאית (רוסיה)

מחוז אורנבורג.]]
הוועדה לתעשייה צבאית של רוסיה (Военно-промышленная комиссия РФ) הוא גוף ממשלתי שנוצר בשנת 1999 כגוף של הממשלה. ב־2014 הפך לארגון הכפוף לנשיא המדינה. מטרתו לפקח על כל התעשיות הביטחוניות במדינה. הזמנות רכש צבאיות מוכרחות לעבור דרך הוועדה.

הוועדה פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם משרד ההגנה, הכוחות המזוינים, מפעלי התעשיות הביטחוניות ומשרד האנרגיה. הוועדה הוקמה בהשראת ועדה סובייטית לתעשייה צבאית שפעלה בשנים 1957–1991 והייתה אחראית לתיאום בין מפעלי התעשייה הצבאית וממשלת ברית המועצות. תקופה מסוימת הוועדה פעלה בשיתוף פעולה עם השירות הפדרלי לחוזי הגנה.

==חברי הוועדה==
הרכב הוועדה כולל את נשיא המדינה, הסגן הראשון של המועצה לביטחון לאומי, סגן מזכיר המועצה לביטחון לאומי, סגן ראש ממשלת רוסיה, מנהל שירות הביטחון הפדרלי, ראש המטה הכללי הרוסי, סגן שר ההגנה הרוסי, מנהל המשמר הלאומי, מנכ״ל תאגיד החלל רוסקוסמוס, שר הפנים, השר למצבי חירום, שר הפיתוח הכלכלי, מנהל שירות ביון החוץ, מנכ״ל תאגיד רוסטכנולוגיות, שר ההגנה.

קטגוריה:רוסיה: רשויות פיקוח
קטגוריה:ממשלת רוסיה
מתמר לחץ

מתמר לחץ הוא אמצעי המשמש למדידת לחץ בדרך כלל של גזים או נוזלים במגוון מערכות משתנות ולאחר מכן ממיר את הלחץ הנמדד לאות חשמלי במטרה לקרוא את הערך שלו מרחוק.

קיימים מתמרי לחץ בכל מיני גדלים בעלי טווחי פעולה שונים, ומחומרי מבנה ותצורות שונות המיועדים למגוון שימושים.

אופן פעולתו של המתמר הוא המרת לחץ לפלט של אות חשמל שיכול להיות דיגיטלי או אנלוגי. מתמר הלחץ מורכב מאלמנט רגיש ללחץ, כמו דיאפרגמה, עם שטח קבוע. מתמר הלחץ מורכב גם כן מאלמנט התמרה אשר ממיר את העיוות הנגרם על ידי הדיאפרגמה לפלט של אות חשמלי. אות זה יגדל או יקטן באופן יחסי לשינוי הלחץ. לכן, כיול המכשיר הוא קריטי על מנת להבטיח שהלחץ יימצא בטווח הנדרש.

ישנם סוגים שונים של מתמרי לחץ המבוססים על טכנולוגיית המדידה שלהם, כגון מתמרים המבוססים על מתמרי עיבור, האפקט הפיזואלקטרי, השראה אלקטרומגנטית וקיבול חשמלי.

קטגוריה:מכשירי מדידה
טטיסהדרוס

טטיסהדרוס (שם מדעי: Tethyshadros; מילולית: "הדרוזאוריד תטיס") הוא סוג דינוזאור אורניתופוד דמוי הדרוזאור, אשר התקיים באיטליה של הקרטיקון העליון שלפני 81.5 עד 80.5 מיליון שנה מזמננו, כשתחילה נראה שהתקיים לפני 70 מיליון שנה מזמננו. דינוזאור זה תואר למדע ב-2009 ונכלל בו מין אחד - Tethyshadros insularis, שפירושו: "של אי", מאחר שכנראה התקיים על איי איטליה הקדומה.

סוג זה ידוע ממאובנים שהתגלו בשנות ה-80 בידי צוות המדענים: אלצ'או טארלאו וג'ורג'יו רימולי, בטריאסטה, נפת טריאסטה שבאיטליה והם מצאו שברי מספר עצמות שהרכיבו שלד כמעט שלם דומה לזה של הדרוזאור.

אורך דינוזאור זה הגיע לשקלול של 3.6 מטרים, כאשר רק קצה הזנב היה חסר. וזה הוערך באורך של 2.5 מטרים, מה שנותן אורך גוף משוער כולל של 4.5 מטרים בקירוב. משקלו נאמד ב-338 עד 584 ק"ג. מבנה חוטמו היה רחב ולסתותיו היו מצוידות בסוללת שיניים שטוחות ונוקשות שנועדו לתלישת צמחייה ואלה היו בולטות יחסית מאשר להדרוזאורים אמיתיים. הוא היה קרוב בעיקר לתלמטוזאורוס וייתכן שחי בצורה דומה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:דמויי הדרוזאורים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באירופה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2009
אימפרובטור

אימפרובטור (שם מדעי: Imperobator; מילולית: "לוחם עוצמתי") הוא סוג של דינוזאור תרופוד שהתקיים במשך הקרטיקון העליון באנטארקטיקה שלפני 71 מיליון שנה מזמננו, במשך המאסטריכט. סוג זה הכיל מין יחיד - Imperobator antarcticus.
== מאפיינים ==
האימפרובטור ידוע מממצאי מאובנים שהתגלו בתצורות איי סנואו היל שבאי ג'יימס רוס , מצפון לחצי האי האנטארקטי. הממצאים התגלו ב-2003 בידי משלחת אנטארקטית שחשפה מספר עצמות רגליים ושוקה שדמו לאלה של תרופוד קדום. הוא הוצג בתחילה כדרומזאור אנטארקטי, אם כי לא היה לו מאפיין דמוי-טופר כשל שאר קרוביו.

למרות שאין מספיק שרידים לאפיין את מראהו, נראה שלמרות שלא היה דרומזאור מובהק עדיין השתייך לקבוצה הקרובה פאראווס (או לחלופין לדיינוניכוזאוריה). הוא תואר בידי Ely ו-Case ב-2019 ונקרא עקב מבנהו החזק יחסית. גודלו דמה לזה של יוטרפטור, בהתבסס על אורך שוקה של 45 ס"מ, והוא היה מהגדולים שבדינוזאורים באזור בו חי, אם כי לא לה על אורך של 2 מטרים. כמו כן נראה שהיה מכוסה בנוצות.

דינוזאור זה היה כנראה טורף-על בחצי האי האנטארקטי, אף שאולי היה אוכל נבלות. לצידו התגלו דינוזאורים שכנראה צד את חלקם כמו: טריניזאורה, מורוזאורוס, אנטארקטופלטה וכמה טיטאנוזאורים, פטרוזאורים ובאוקיינוס לצידו חיו זוחלים ימיים וכרישים שונים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2019
קטגוריה:פאראווס
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2019
אדלתריום

אדלתריום (שם מדעי: Adalatherium; מילולית: "חיה מטורפת") הוא סוג נכחד של יונק קדום שהתקיים במשך הקרטיקון העליון במדגסקר של המאסטריכט, לפני 70 עד 66 מיליון שנה מזמננו, עד שנכחד עם הכחדת הקרטיקון.

יונק זה היה שייך לקבוצה הקדומה תרימורפה והוא התגלה בממצאי מאובנים בתצורות מיוארנו שבצפון-מערב מדגסקר, בה התגלה שלד כמעט שלם של פרט חצי-בוגר. הוא תואר למדע ב-2020 בידי החוקר David W. Krause וצוותו. הסוג הכיל מין בודד - Adalatherium hui.

במראהו היה זה יונק מוזר ומגושם מעט, דומה לרפנומאמוס או לוינטנה והייתה לו גולגולת גדולה באורך 8.4 ס"מ ומשקלו מוערך ב-1.775 עד 5.218 ק"ג בקירוב. ייתכן שדמה מעט לגירית באורח חייו ואולי היה אוכל כל מתחפר. השלד שתואר ממנו היה השלם ביותר מכל היונקים של חצי הכדור הדרומי של המזוזואיקון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרימורפה
קטגוריה:יונקים שחיו בקרטיקון עליון
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בקרטיקון בהודו ובמדגסקר
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2020
הארכיון לתולדות אשדוד

הארכיון העירוני לתולדות אשדוד הוא ארכיון עירוני דיגיטלי שנפתח לציבור באשדוד בשנת 2023.

רובע א', 1959|250x250 פיקסלים]]

הוא נפתח לרגל חגיגות שנת ה-67 לעיר, במטרה לרכז ולחשוף בפני הציבור מידע היסטורי אודות התפתחותה של אשדוד.

== פעילות ==
הארכיון מיועד בכלליות ללימוד, מחקר וסקירה היסטורית ומכוון לקהל יעד מגוון של עובדי ציבור, אקדמאים, סטודנטים, תלמידים, עיתונאים, חוקרי גנאלוגיה, אדריכלים, תושבי העיר ומחוצה לה. הארכיון פתוח לכל באינטרנט.

בארכיון חומר דיגיטלי רב כגון פרוטוקולים, התכתבויות, פרסומים, תצלומים, מפות, כרזות, סרטים תיעודיים ועוד. הקבצים, התמונות ושאר הרשומות של הארכיון מצויים בחטיבות רבות של חומר מנהלי ותיעודי הכוללים מוסדות ציבוריים, בתי ספר, ארגונים קהילתיים, משפחות ואישים. כמו כן, מצויים בו אוספים אישיים של ראשוני העיר ובוניה, ונמצאים בבנייה אוספים של מוסדות ומפעלים שפעלו בעיר, כמו גם של גלי העלייה הרבים של אשדוד.

על מנת לעשות שימוש ברשומות, על הגולשים למלא טופס הזמנה דיגיטלי ולקבל את הפריטים המבוקשים בדואר אלקטרוני חוזר.

הארכיון ממוקם בבית יד לבנים ברחוב דרך ארץ 3 בקריית התרבות ע"ש צבי צילקר בעיר.

== היסטוריה ==
ד"ר משה דרור – מנהל הארכיון
הארכיון הושק בשנת 2023 לאחר שנגנז פרויקט של עיריית אשדוד מ-2018 לאיסוף מידע היסטורי אודות תולדות העיר. ההחלטה על הקמת הארכיון מחדש בתצורה דיגיטלית נעשתה בזמן כהונת ראש העיר ד"ר יחיאל לסרי. עבודת ההקמה מחדש הוטלה על משה דרור שנתמנה גם למנהל הארכיון. כוח האדם של הארכיון מורכב בעיקר ממתנדבים.

בספטמבר 2023 התווספו לארכיון ספרי המחזור ותמונות המחזור של כלל בתי הספר התיכוניים בעיר. באוקטובר, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הארכיון החל במבצע לאיסוף עדויות מתושבי העיר על חוויותיהם האישיות, סיפורי גבורה ומעשי חסד של תושבי העיר שנעשו תחת מתקפת הפתע של חמאס. בפברואר 2024 החל הארכיון באיסוף ספרי המחזור ותמונות המחזור של בתי הספר היסודיים בעיר, שראו אור במהלכם של כשלושה עשורים.

== ראו גם ==
* קריית התרבות ע"ש צבי צילקר
* הספרייה העירונית של אשדוד
* עיריית אשדוד

== קישורים חיצוניים ==

* [https://infocenters.co.il/ashdodarc/ חיפוש ממוחשב במאגרי הארכיון לתולדות אשדוד]

* [https://infocenters.co.il/ashdodarc/query.asp?lang=HEB&dlang=HEB&module=search&page=criteria&rsvr=all&param=%3Cuppernav%3Eglobal%3C/%3E%3Cnob%3E0%3C/%3E%3Ccnob%3E0%3C/%3E%3Cdlang%3EHEB%3C/%3E%3Cnum_page%3Emainq%3C/%3E%3Cquery_operation%3Eload%3C/%3E%3Cquery_id%3E21%3C/%3E&param2=&site=ashdodarc עדויות תושבים ממלחמת חרבות ברזל וממתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר] באתר הארכיון
* 
* 
* 

* 

== הערות שוליים ==

אשדוד
קטגוריה:אשדוד: מבנים
קטגוריה:אשדוד: תרבות
קטגוריה:אשדוד: ארכיונים
עוד תראי את הדרך

"עוד תראי את הדרך" הוא שיר בביצוע המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שגם הלחין אותו למילותיה של שמרית אור. השיר נכלל באלבומו של כספי "סוף היום", שהתפרסם ב־1981.

== על השיר ==
"עוד תראי את הדרך" היה אחד מלהיטיו של אלבום הסולו החמישי של כספי, "סוף היום". אף על פי שהפקת האלבום הייתה אחת מההפקות היקרות שנעשו בישראל עד אז וכללה נגנים רבים ובהם (בחלק מהשירים) חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בשיר "עוד תראי את הדרך" ניגן כספי בעצמו בכל כלי הנגינה (תופים, כלי הקשה, גיטרות, פסנתרים, קלרינט, אורגן וטמבורין), ורק במחיאות כפיים ובקולות רקע ליוו אותו אריק סיני, דני רובס ויוריק בן דוד.

השיר נכתב לאחר שכותבת המילים, שמרית אור, חלתה והתאשפזה בבית חולים. כספי, שהגיע לבקרהּ, השאיר לה קלטת שבה הלחן, והיא כתבה את השיר כשיר עידוד לעצמהּ.

השיר הפך לאחד משיריו הבולטים והאהובים של כספי.

== קבלת השיר ==
השיר ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' באפריל 1981, והגיע למקום השלישי, מיקום השיא שלו, ב־29 ביולי. השיר יצא מהמצעד ב־26 באוגוסט 1981 בתום לפחות 15 שבועות צעידה.

ב־1999 ביצע ישי לוי גרסת כיסוי לשיר עבור אלבום גרסאות הכיסוי "דרבוקה ישראלית – קלאסיקה ישראלית מסולסלת", שפורסם ביוזמת גלי צה"ל. גרסה זאת הגיעה למקום ה־21 במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.

=== מיקומי שיא ===

גרסת ישי לוי, 1999

== קישורים חיצוניים ==

* [https://youtu.be/qA5CA-ypwWA "עוד תראי את הדרך" בביצוע ישי לוי (עיבוד: תמיר הרפז), 1999], באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1981
קטגוריה:סינגלים מ-1981
קטגוריה:שירי מתי כספי
קטגוריה:שירי ישי לוי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שמרית אור
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מתי כספי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS ישראל
מנו הולדינגס

מנו מ.הולדינגס בע"מ, המוכרת בשם המקוצר מנו הולדינגס, היא חברת החזקות פרטית ישראלית, בבעלות משה מנו, שבאמצעות החברות הבנות שלה מספקת שירותים בתחומי ספנות ותיירות, וכן בתחומי נדל"ן (בתי מלון בישראל ובאירופה, שטחי נדל"ן ומשרדים), טכנולוגיה, תקשורת ועוד.

==על החברה==
מנו הולדינגס נוסדה באפריל 2000 על ידי משה מנו. 

חברות בנות בקבוצת "מנו הולדינגס":
* רודקס בע"מ: הוקמה ב-1983.
* מנו ספנות בע"מ: חברת ספנות שהוקמה ב-1993, בעלת ומפעילת אוניות מטען, מכולות, גל-נוע, אוניות צובר ואוניות נוסעים.
* מנו הולידייס בע"מ: חברה לשירותי תיירות שהוקמה ב-1993.
* במבוק נכסים בע"מ (הוקמה ב-1995) מנו נכסים בע"מ (הוקמה ב-2000): פועלות בתחום נדל"ן, ייזום והשקעות בפרויקטים בישראל, ובבעלותן מבני משרדים ומסחר.
* מנו לוגיסטיקס בע"מ: הוקמה ב-2003. מספקת שירותי לוגיסטיקה בינלאומית, למטענים, מכולות ומטענים כלליים.
* פלמנגו יוניברס בע"מ: הוקמה ב-2003.
* מנו סיטי בע"מ: הוקמה ב-2016.

==קישורים חיצוניים==
* 

*
קטגוריה:חברות ספנות ישראליות
קטגוריה:חיפה: חברות
מרכז החלל אלקנטרה

מרכז החלל אלקנטרה (בפורטוגזית: Centro Espacial de Alcântara – בקיצור CEA) הוא נמל חלל המשרת את סוכנות החלל הברזילאית לשיגורי החלל שלה. הנמל ממוקם במרניאו על חופי האוקיינוס האטלנטי. קרבתו לקו המשווה נותנת לאתר יתרון כלכלי משמעותי בשיגור.

==היסטוריה==
בניית האתר החלה בשנת 1982 ובשנת 1990 בוצע שיגור ראשון לטיסה תת-מסלולית. באותה תקופה האתר היה באחריות חיל האוויר הברזילאי. לאחר הקמת סוכנות החלל הברזילאית האתר עבר לאחריות הסוכנות.

במקביל לשיגורים לטיסה תת-מסלולית בוצעו שיגורי לוויינים תוך שימוש במשגר מתוצרת ברזיל. השיגור הראשון בוצע בשנת 1997 ונכשל. בהמשך בוצעו ניסיונות נוספות אך ללא הצלחה. פיצוץ של משגר בניסיון שיגור בשנת 2003 גרם למוות של 21 אנשי האתר.

היו ניסיונות להגיע לשיגורים תוך שימוש במשגרים ציקלון האוקראינית, שביט הישראלית ופרוטון הרוסית. התוכניות לא התממשו. בשנת 2023 היה מתוכנן שיגור של Launcher One של Virgin Orbit אך לאור פשיטת רגל של החברה הוא הוקפא.

לשנת 2025 מתוכנן שיגור ראשון בעזרת משגר ברזילאי חדש מדגם VLM.

האתר מותאם להקמת 9 כני שיגור, לפי שעה קיימים:

* VLS - מותאם לשיגור משגר מתוצרת ברזיל.
* MRL - מותאם לשיגור לטיסה תת-מסלולית.
* כללי - מותאם לשיגור משגרים עד 10 טון.
* Innospace - מיועד למשגר מתוצרת קוריאה הדרומית. שיגור ראשון לטיסה תת-מסלולית בוצע במרץ 2023.

==קישורים חיצוניים==

*
* [http://astronautix.com/sites/alcntara.htm רשימת שיגורים]
* [https://www.globalsecurity.org/space/world/brazil/alcantara.htm תיאור האתר]

קטגוריה:נמלי חלל
קטגוריה:ברזיל: מדע וטכנולוגיה
יהודה הורוביץ (סטוטשין)

רבי יהודה הורוביץ (י"ג בתמוז ה'תרנ"ב – ט' בחשוון ה'תשמ"ב) היה האדמו"ר השני מסטוטשין, ומייסד חצר סטוטשין בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת תרנ"ב לרבי יצחק הורוביץ, האדמו"ר מסטוטשין, בנו של רבי משה הורביץ מרוזבדוב, ולאסתר ליבא בת רבי מנחם מנדל אייכנשטיין מזידיטשוב. נקרא על שם חותן רבי משה, רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט. בגיל ארבע התארס עם חיה, בת בן-דודו רבי יהושע שפירא מריבטיטש. החתונה התקיימה בט"ו בסיוון ה'תרע"ב.

נסמך להוראה על ידי הרב יהושע וידרקר, אב"ד פשמישל.

אביו כיהן כרב העיר סטוטשין, ומשנת ה'תרנ"ד כיהן גם כאדמו"ר בעיר; לפני מלחמת העולם הראשונה עבר אביו לטרנוב והוא מילא את מקומו ברבנות סטוטשין ומסר שיעורים לבחורים. בנוסף, אביו ציווה עליו לקבל קוויטלאך, ושלח אליו אנשים לקבל ברכות.

היה חשוך בנים במשך שנים ארוכות, וכסגולה נסע בשנת ה'תרצ"ו לארץ ישראל, שם התגורר כשנתיים. בטבריה שהה בביתו של הרב יואל אשכנזי, ולאחר מכן עבר לירושלים, שם נולדה לו בתו היחידה, חנה. בהמשך הוא חזר לגליציה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא נמלט ללמברג, יחד עם עוד אלפי פליטים. משם נשלח לעבודת פרך בסיביר. בשנת ה'תש"ב הוא הועבר לסמרקנד, שם הוקלו התנאים, ובה שהה עד לסיום המלחמה.

בשנת ה'תש"ו הוא עבר להתגורר באנטוורפן, וניהל שם בית מדרש לחסידי דז'יקוב תושבי העיר. בשנת ה'תש"ז היגר לארצות הברית ופתח בבורו פארק "בית כנסת סטוטשין". סביבו התאספו שרידים מחסידי רוזבדוב וסטוטשין.

היה מנשיאי כולל גליציה, יחד עם גיסו רבי ישראל שפירא האדמו"ר מבלאז'וב, ועם רבי שלמה הלברשטאם האדמו"ר מבאבוב. היה בעל מנגן ומלחין חסידי.

נפטר בט' בחשוון ה'תשמ"ב, ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה.
קברו ב[[בית הקברות הישן בטבריה]]

==הנהגותיו==
רבי יהודה שימר את מנהגי חסידות דז'יקוב, ונהג שלא לישון בסוכות בסוכה.

התרחק מפרסום, וכשנסע לארץ ישראל כתב לפני כן לשניים מחסידיו: .

==משפחתו==
בתו היחידה נישאה לרב עובדיה יודקובסקי, חרדי ליטאי בוגר ישיבת לייקווד. בנה הרב אליעזר יהושע, הוא האדמו"ר מסטוטשין כיום, בן נוסף הוא הרב צבי אלימלך, ראש כולל בירושלים.

==ספריו==
* מנחת יהודה – על התורה ועל המועדים.

==לקריאה נוספת==
*הרב איסר פירסט, משמיה דרבי תנחום, תולדותיו של רבי יהודה מסטוטשין, ברוקלין.

==קישורים חיצוניים==
* 
*[https://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?f=31&t=35675 רבי יהודא הורוויץ מסטיטשין זצ"ל – תרנ"ב–תשמ"ב] אשכול באתר אידישע וועלט פארומס 

קטגוריה:אדמו"רי בית רופשיץ
קטגוריה:נשיאי כולל חבת ירושלים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בטבריה
קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
יצחק זייבסקי

יצחק זייבסקי, ה'תשי"ג
יצחק זַיֶיבְסְקִי (ה'תרע"ד, 1914 - י' בסיוון תשנ"ד, 20 במאי 1994) היה מורה ומחנך חרדי, יושב ראש הסתדרות מורי אגודת ישראל ומחבר סדרת ספרי לימוד הדקדוק העברי "אני לומד דקדוק", שהיו במשך עשרות שנים ספרי הלימוד התקניים ברשת החינוך העצמאי.

==קורות חייו==
נולד בלומז'ה. עלה לארץ ישראל בגיל 22 ולמד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. לאחר נישואיו לחנה, בת משפחת ורשבסקי מתל אביב, התגורר במושבה מגדיאל, שם שימש כמורה ללימודי חול בישיבת חפץ חיים שנוסדה במושבה על ידי רבה של המושבה, רבי דב מעייני. לאחר מכן עבר לרחובות. בערך בשנת 1955 עבר להתגורר בבני ברק ושימש מורה וסגן מנהל בבית הספר "מרכז". במקביל שימש בחלק מהשנים מורה בתלמוד תורה "רזי־לי" בעיר וכמחנך בסמינר וולף.

לצד תפקידיו החינוכיים היה פעיל באגודת בית הכנסת של צעירי אגודת ישראל ברחוב רבי עקיבא בבני ברק, והעביר בו את שיעורי הלכה ודף היומי בשלושים שנותיו האחרונות.

ליצחק ולאשתו לא היו ילדים. בשנותיהם המאוחרות הם אימצו בת.

נפטר בבית חולים בילינסון בפתח תקווה לאחר תקופת מחלה.

==ספריו==
* אני לומד דקדוק - סדרת ספרי לימוד דקדוק עברי, שמונה חלקים

==לקריאה נוספת==
* הרה"ג ר' יצחק זייבסקי ז"ל, דגלנו, תמוז תשנ"ד, עמ' 14

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת לומז'ה-פתח תקווה
קטגוריה:אנשי חינוך חרדים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
גולוס (יומון)

גולוס (ברוסית: Голос; מילולית: הקול) היה יומון פוליטי וספרותי שראה אור בסנט פטרסבורג בירת האימפריה הרוסית בין השנים 1863–1883. למעט שלוש הפסקות כפויות שבהן נמנעה הדפסתו בידי הממשלה הרוסית למשך כחצי שנה.

העיתון נוסד בידי אנדריי אלכסנדרוביץ' קרייבסקי שערך במקביל את כתב העת (תחת הנהגתו, הירחון) רב השפעה אטצ'סטווני זפיסקי ().

גולוס תמך ברפורמות ליברליות וקפיטליסטיות ברוסיה, הביא לקוראיו חדשות בינלאומיות אך גינה את התקשורת המערבית שאותה מצא מעודדת מהפכנים רוסיים. הקו הרשמי של העיתון היה בעד ביצוע רפורמות הדרגתיות בתחום הכלכלי ובמערכת החינוך מבלי לערער את הממשל.

בין הכותבים בגולוס: ההיסטוריון וסילי בילבסוב שהיה העורך הראשי (1871–1883); הכלכלן ולדימיר בזוברזוב ; המבקר הספרותי היהודי המומר אברהם אורי קובנר, העיתונאי והמחזאי ולדימיר זוטוב ; מבקר הספרות ארסני ודנסקי והמשורר הרוסי הרדיקלי אלכסיי פלשצ'ייב .

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nlr.ru/res/inv/ukazat55/record_full.php?record_ID=232991 גליונות סרוקים] של 'גולוס' באתר הספרייה הלאומית של רוסיה
* [http://feb-web.ru/feb/periodic/pp0-abc/pp1/pp1-4362.htm גולוס], במהדורה המקוונת של המדריך לכתבי עת רוסיים (1702–1894), שראתה אור במקור ב-1959 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה הרוסית: עיתונים
יוסף הלוי יעבץ

יוסף הלוי יעבץ (ה'תרי"ד (לערך), 1853 – כ"ה בכסלו ה'תרס"ד, 14 בדצמבר 1903) היה בלשן ומדקדק יהודי-פולני שחי ופעל בוורשה בירת פולין במפנה המאה העשרים. מחבר הספר "יאמץ אמונה ויוסף לקח" על כללי תורה שבעל פה ודרשות חז"ל, ומשלים פירוש המלבי"ם על ספר דברים (מפרק כב פסוק כב, ועד סוף הספר). מיוחס לו גם החיבור "אמתת הקבלה" שנדפס כחיבור קדום, אך שמו של יעבץ רמוז באקרוסטיכון מיד לאחר שם הספר העוסק בדרשת חז"ל על ארבעה בנים.

==כתביו==
* יסוד האמונה בטענות נוצחות: מבאר כל תוקף אמונת ישראל..., ווארשא: י. גולדמן, 1877 [תרל"ז].
* אמתת הקבלה: ... על ארבעה בנים אשר בהגדה של פסח ..., ווארשא: י. גולדמן, 1877 [תרל"ז].
* יאמץ אמונה ויוסף לקח: ... מאמר ראשון ..., ווארשא: דפוס יוסף אונטערהנדלער, תרמ"ב 1881.
* השלמת "פירוש התורה והמצוה" להמלבי"ם, מפרשת כי תצא () ועד השלמת ספר דברים.
בשנת ה'תר"מ, 1879 הדפיס את "חידושי הרמב"ן" על מסכת גיטין. שני חידושים מפיו מופיעים גם בספר "מלין יקירין" (פיעטרקוב תרס"ב).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפטרים ב-1903
קטגוריה:ילידי 1853
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:ורשה: אישים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים פולנים
קטגוריה:פרשני המקרא
רבי מני בר פטיש

רבי מני בר פטיש היה אמורא בדור השני של אמוראי ארץ ישראל. מתלמידי רבי ינאי. לפי הרב אהרן הימן היה רבי מני גדול הדור בתקופת רבי יוחנן.<ref></ref>

ביהדות אשכנז נהגה שמו בקמץ מָני (כמו: מוני), אך הוא אינו זהה לשם מוני שנגזר מהשם הלועזי לקוף ולכן נכתב לפי כללי ההלכה בכתיב מלא עם האות ו'.

==מתורתו==
בתלמוד הבבלי השתמרו מדבריו של רבי מני בר פטיש בשם עצמו ובשם רבותיו, בהלכה ובאגדה.

מפורסמת אמרתו בגנות הכעס: 

לפי הרב סולובייצ'יק תפיסתו ההלכתית של רבי מני בר פטיש בהלכות שומרים הייתה שכאשר השומר שמר כדינו, מהווה השמירה פְּטור מתשלומים, ולא שלילה של שורש התחייבותו.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

מני בר פטיש
הזרקת HTTP Header

הזרקת HTTP Header הוא סוג של פגיעויות ביישומי רשת כמו אתרי אינטרנט, המנוצלות על ידי תוקף בכך שהוא גורם לרכיב Header בפרוטוקול HTTP להשתנות על פי נתונים שהכניס המשתמש. פגיעות זו יכולה לשמש לכמה סוגים של תקיפות סייבר, ביניהן HTTP response splitting, Session fixation דרך הכותרת Set-Cookie , XSS וכן התקפות Redirect דרך שינוי כתובת ה URI בכותרת ה location.

הזרקות כותרות HTTP הוא תחום חדש יחסית שפורסם לראשונה על ידי עמית קליין במחקרו על request/response ו smuggling/splitting<ref>Linhart, Klein, Heled, and Orrin: [http://www.cgisecurity.com/lib/HTTP-Request-Smuggling.pdf HTTP Request Smuggling], 2005, Watchfire Corporation. Retrieved on 22 December 2015</ref>.

== לקריאה נוספת ==
* [http://lists.webappsec.org/pipermail/websecurity_lists.webappsec.org/2008-April/003692.html File Download Injection]
* [https://www.owasp.org/index.php/HTTP_Response_Splitting OWASP HTTP request Splitting]
* [https://www.owasp.org/index.php/Testing_for_HTTP_Splitting/Smuggling_%28OTG-INPVAL-016%29 OWASP Testing for HTTP Splitting/Smuggling]
* [https://regilero.github.io/security/english/2015/10/04/http_smuggling_in_2015_part_one/ HTTP Smuggling in 2015]

== כלים ==
* [http://wapiti.sf.net Wapiti Open Source Header, XSS, SQL and LDAP injection scanner]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האקינג
קטגוריה:אבטחת מחשבים
מנחם מנדל קלויזנר

רבי מנחם מנדל קלויזנר (מכונה גם רבי מנדל קלויזנר, רבי מעדלין קלוזנר, או בר"ת: "הרמ"ק") היה מגדולי יהדות אשכנז בסוף המאה ה-14 – תחילת המאה ה-15), בשלהי תקופת הראשונים.

==ביוגרפיה==
על חייו כמעט ואין מידע. התגורר ככל הנראה בשטחה של אוסטריה כיום (באזור אוסטריה תחתית). מוזכר על ידי רבי שלום מנוישטאדט, ששניהם עיינו יחד למצוא טעם לפסק הלכה של רבי יצחק מווינה (בעל הספר אור זרוע). כמו כן מוזכר בפסק הלכה שניתן לסופר שהעתיק את מנהגי רבי אברהם קלויזנר על ידו ועל ידי רבי יום טוב ליפמן מילהויזן.

==חיבוריו==
חיבר הגהות והערות על קיצור פסקי הרא"ש, מהם רק אלו שעל מסכת עירובין הודפסו בתוך הגהות אשרי על אותה המסכת, ומובאות בסיום המילה "מהרמ"ק". בחיבורו הוא מרבה להביא מראשוני אשכנז שקדמו לו, מהם: רבי ברוך בן יצחק – בעל ספר התרומה, רבי יצחק מווינה – בעל "אור זרוע", רבי חיים אור זרוע, רבי מאיר הכהן מרוטנבורג – בעל הגהות מיימוניות, הרא"ש, רבי משה מקוצי – בעל הסמ"ג (ספר מצוות גדול), ורבי יצחק מקורביל – בעל ספר מצוות קטן. פסקיו מצוטטים אצל חכמי אשכנז שבתקופת המעבר בין הראשונים לאחרונים ונפוצים יותר בספרות מתחילת תקופת האחרונים. בתקופה מאוחרת יותר מופיע רק בציטוטים, שכן חיבורו נותר בכתב יד ולא נמצא.

פסקיו על מסכתות שבת, עבודה זרה וחולין הוצאו לאור על פי כתב יד מספריית אוניברסיטת אוקספורד, והודפסו בתוך ספר "שיטת הקדמונים", ניו יורק תשמ"ז-תשנ"א.

==לקריאה נוספת==
*רבי נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים אלופי יעקב, אות מ', ערך ר"ט (מוהר"ר מנחם מענדל קלויזנער ז"ל), כרך ו', חיפה תשכ"ז-תש"ל, עמ' ר"ב-ר"ג.
*אברהם מאיר וייס, שמות חכמים, ערך ק"י, הע' 229, בני ברק תשס"ט, עמ' שע"ה.
*יוסף מיכאל יוסקוביץ, תולדות רבי מנחם מנדל קלויזנר, בתוך: מבוא לילקוט מפרשים – שבת, הוצאת עוז והדר, ירושלים תשפ"א.

==קישורים חיצוניים==
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-14
ישראל יעקב קלפהולץ

ישראל יעקב קלפהולץ (מוכר גם כר' ישראל באכניער, על שם עיר מולדתו; 1909, ה'תרס"ט – 30 בינואר 1988, י"א בשבט ה'תשמ"ח) היה סופר חרדי פורה, חסיד בעלז ומשב"ק בבית רבי אהרן מבעלז.

==תולדות חייו==
נולד בבוכניה לר' חיים מנחם, מחסידי בעלז. למד בישיבת אהל תורה שבברנוביץ ובישיבת קלצק. אשתו וילדיו נהרגו במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל, נישא שוב, והתגורר בתל אביב ולאחר מכן בבני ברק. מנישואיו השניים לא היו לו ילדים.

כתב והוציא לאור עשרות ספרים אשר חלקם תורגמו ליידיש, לאנגלית ולספרדית. נטל פעילות בתנועת התשובה, וכשזו החלה כתב ספרים שיועדו לקהל בעלי התשובה. הקים בערד ספרייה בשם "פאר ישראל", וכן הקים מדרשת מעל"ה לבעלות תשובה. נפטר בי"א בשבט ה'תשמ"ח ונקבר בהר המנוחות.

==פעילותו בחסידות בעלז==
קלפהולץ חסה בצל האדמו"ר רבי ישכר דב מבעלז, תחילה בהולושיץ ולאחר מכן בבעלז, בה שהה רבות בין השנים ה'תרפ"ד–ה'תרפ"ז. לאחר פטירת רבי ישכר דוב, נהיה קלפהולץ לחסידו של בנו רבי אהרן מבעלז, ולאחר עלייתם לארץ ישראל אף שימש אותו. עסק בביסוס מוסדות חסידות בעלז בבני ברק, בהנצחת חסידות בעלז ואדמו"ריה שטרום מלחמת העולם השנייה, ובפרסום דברי תורתם ומנהגיהם של האדמור"ים. בשל הקפדת אדמו"רי בעלז שלא להדפיס את תורתם, פרסם קלפהולץ את דבריהם בסטנסיל, אך גם לכך נמצאו מתנגדים. ההכנסות מהשכפולים הוקדשו למוסדות החסידות. בשנים ה'תשכ"ב–ה'תשכ"ד, ערך יחד עם הרב נתן אורטנר את הקובץ התורני "נתיבות התורה", שיצא לאור על ידי כולל האברכים של חסידי בעל בבני ברק, ופרסם בו גם מחידושי תורתו.

==ביבליוגרפיה==
כתב והוציא לאור עשרות ספרים מתחומים שונים ביהדות: מאמרי חסידות של אדמו"רים, ספרי ביוגרפיה (בעיקר חסידית, ושל חסידות בעלז), סיפורת, סיפורי ואגדות חז"ל, ועוד. חלק מספריו תורגמו ליידיש, לאנגלית ולספרדית.

==לקריאה נוספת==
* מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ירושלים, חלק ד' עמ' 550–551.
* ל"ו צדיקים נסתרים, בני ברק תשס"ה, חלק ב' עמ' תר"א-תרי"ט.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:חסידי בעלז
קטגוריה:בוגרי ישיבת אוהל תורה-ברנוביץ'
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלוצק-קלצק
מאיר שצ'רנסקי

הרב מאיר שצ'רנסקי (ה'תרס"ה, 1905 - ליל ל' בתשרי ה'תשל"ג, 7 באוקטובר 1972) היה איש חינוך חרדי, מייסד "בית יעקב" בתל אביב ומחבר פורה. חבר הנהלת חברה קדישא גחש"א - תל אביב - יפו. לאחר פטירתו נקרא מרכז בית המורה של בית יעקב, שאותו הקים, על שמו - "סמינר שצ'רנסקי".

==ביוגרפיה==
נולד בזגירז', פולין, לחוה (נפטרה בכ"ו באייר ה'תר"ע בקרלסבד), ולר' בנימין, שהיה צאצא לרבי זכריה מנדל מירוסלב. למד בתלמוד תורה ובישיבה המקומית "יגדיל תורה" ועם תום לימודיו בשנת ה'תרפ"ד, 1924, הוסמך לרבנות.

בשנת ה'תרפ"ט נשא את יהודית בת אברהם פישמן (נפטר בתל אביב, טבת ה'תשכ"ז). הזוג התגורר בזגירז' והתפרנס מבית חרושת לאריגה בשם "פלשתינה" שאותו ניהל ר' מאיר. במקביל היה עסקן ציבורי, חבר במוסדות אגודת ישראל המקומית, ומנהל מוסדות החינוך שלה בזגירז'.

בשנת ה'תרצ"ג, 1933, עלה לארץ ישראל והקים את סמינר בית יעקב בתל אביב. בימי השואה איבד רבים מבני משפחתו: אחותו לאה'צה ווצירז' (לעיתים: וצ'אזש) הייתה מחנכת בסמינר בית יעקב בקרקוב. אחיו נתן נטע שצ'רנסקי נהרג בגטו ורשה.

נפטר במוצאי שבת ליל ל' בתשרי ה'תשל"ג, 7 באוקטובר 1972, נקבר בחלקת החסידים בבית הקברות קריית שאול בתל אביב.

לאחר פטירתו, המשיך בניהול המוסדות, בנו ר' בנימין שצ'רנסקי (נפטר ה'תשע"ח). בתו חוה הייתה נשואה לרב שלמה זילברשטיין ראש הכולל ורבם של חסידי גור בבני ברק.

==ספריו==
* פרקי אבות עם "מתנת אבות", תל אביב: בית יעקב, תש"י, 1950
* דמויות גדולי החסידות מהבעש"ט עד זמננו: לפי רשימת האדמו"רים באילן הבעל שם טוב, תל אביב תש"ה.
* תולדות החסידות ותורתה, תל אביב: בית יעקב, תש"י, 1950
* דינים לנוער ולעם, תל אביב: בית יעקב, תשי"ז, 1956
* שו"ת אור המאיר (על שאלת לימוד תורה לנשים)
* שו"ת אורך ימים: לבירור ההלכה באיסור העברת מת מעיר שיש בה קברות לעיר אחרת. תל אביב: חברא קדישא גחש"א, תשי"ח
* דמויות גדולי החסידות, תל אביב: בית יעקב, תש"ה
* רבי שמשון רפאל הירש, תל אביב תש"י.
* העתיד, תל אביב תש"ו
* תשכ"ג ניבים: אמרות ופתגמי חכמים, תל אביב: בית יעקב, 1962
* החינוך בישראל לפי המקורות, תל אביב: בית יעקב, תשכ"ח, 1967
* העבר הישראלי: תולדות עם ישראל, 8 כרכים, תשכ"ב-תשל"א

==לקריאה נוספת==
בנימין שצ'רנסקי, קונטרס זיכרון: ליום השנה העשרים לפטירת הרב מאיר שצ'רנסקי, בית יעקב, תל אביב תשנ"ג.
==קישורים חיצוניים==
*
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חסידי גור
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:אנשי חינוך חרדים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
אין אדם פורע תוך זמנו

חזקה אין אדם פורע תוך זמנו, היא אחת מן החזקות ההלכתיות לפיהם אדם אינו פורע את חובו כל עוד לא הגיע זמן הפירעון. מכוח חזקה זו, בעל חוב שטוען כי פרע את חובו קודם זמן הפרעון אינו נאמן על כך.

==יסוד החזקה==
יסוד החזקה הוא מעצם קביעת זמן הפירעון, יש שביארו שמכח זה שהלווה קבע זמן נראה כי הוא צריך את המעות עד אותו זמן, או שהוא משער שלא יהיו לו אפשרות לפרוע קודם זמן זה. אחרים כתבו כי החזקה נובעת מכוח מנהג, מאחר שבדרך כלל בני אדם אינם פורעים לפני זמן הפירעון.

== יוצאים מהכלל ==
בתלמוד נחלקו אמוראים האם חזקה נאמרה גם במקרה שכבר חל מועד החיוב, אך לא מועד הפירעון, כגון בהלוואה שטרם הגיע מועד פירעונה, משום שקיימת סברה שאין הלווה רוצה שיטריד אותו המלווה עם בוא מועד הפירעון, ועל כן עשוי לפרוע את חובו לפני כן. 
אמנם במקרה שעדיין לא חל החיוב, מוסכם על כולם, שאינו נאמן לטעון שפרע, כגון אדם ששכר בית וטוען ששילם לפני סיום מועד השכירות, או אדם שטוען שכבר נתן לכהן את דמי פדיון הבן לפני היום השלושים, אינו נאמן, שבאופן זה אין אדם פורע את חובו, משום שחושש שמא בכלל לא יכול לבסוף החיוב (כגון שייפול הבית, או שימות הבן).

להלכה נפסק שגם באופן שכבר חל מועד החיוב קיימת החזקה שאין אדם פורע תוך זמנו, ולכן אף אם טוען כך בעל החוב (הלווה) - אינו נאמן על כך.

==בחוב לגוי==
רבי מאיר הלוי אבולעפיה,כותב כי החייב כסף לגוי, לא נאמרה חזקה זו, הואיל ויש סברא לומר שאדם מעדיף לפרוע גם בתוך הזמן. אולם הב"ח סבור שאין חילוק בין יהודי לגוי.

==תוקפה==
===ביחס לרוב===
חזקת "אין אדם פורע תוך זמנו" עדיפה מרוב, וניתן להוציא ממון על פיה.

===מול עדות===
באחרונים דנו מה דין חזקה זו במקום שיש תרי ותרי, היינו במקרה שישנן שתי כתות עדים המכחישות זו את זו האם פרע את חובו, וחזקה זו מסייעת לאחד הצדדים.

יש מי שסבור שבמקרה זו החזקה אינה מעלה ואינה מורידה, שכן תוקף החזקה היא משום "אנן סהדי", ואין לה כוח יותר מהעדים, ולכן אין לה כל תוקף כאשר יש עדים שסותרים זה את זה, כי דין מאה עדים כדין שני עדים. אמנם בשו"ת רבי עקיבא איגר נשאר להלכה בספק. 

==לקריאה נוספת==
* אנציקלופדיה תלמודית, ערך "אין אדם פורע תוך זמנו", כרך א', טור תקס"ד-תקע"א

==קישורים חיצוניים==
* הרב אחיקם קשת, , מתוך קובץ יסודות וחקירות
* , מתוך מיקרופדיה תלמודית
*
* הרב יחיאל לב, "[https://asif.co.il/wpfb-file/1-23-pdf-23/ אופיה של חזקת 'אין אדם פורע תוך זמנו']", בתוך אסיף
* שיעור בעניין "[https://olamot.net/shiur/אין-אדם-פורע-תוך-זמנו/ חזקה אין אדם פורע בתוך זמנו], באתר עולמות
* , מאת הרב יעקב אריאל
* , מאת הרב ירון איתר

==הערות שוליים==

קטגוריה:כללי חזקות
קטגוריה:כללים ועקרונות במשפט העברי
קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
לא תשים דמים בביתך

לא תשים דמים בביתך הוא האיסור הכולל את כל גורמי הסכנה התלויים במצבים קבועים, ובכלל זה עבירה על תקנות בטיחות בבנין, במקומות עבודה ועבירות תעבורה, ושימוש במבנים ובדרכים שאינם עומדים בתקנות ובתקנים.

לפי חלק מהדעות, שאר חיובי שמירת הגוף והנפש התלויים בהתנהגות האדם, כגון הרגלי אכילה, שימוש בחומרים מסוכנים, ודינים נוספים, כלולים אף הם באיסור "לא תשים דמים בביתך". אולם לרוב השיטות בראשונים, איסורים אלו כלולים באיסור חבלה בגופו ובמצות ונשמרתם מאוד לנפשותיכם.

==הימנעות מסכנות==
מודעה של המוסד לבטיחות ולגיהות, ב[[עברית, יידיש וערבית. ה'תשט"ז]]
בכלל איסור זה של "לא תשים דמים בביתך", הימנעות מכל סכנה קבועה שעשויה לגרום נזק לגוף האדם, ובכלל זה עבירה על תקנות בטיחות בבנין, במקומות העבודה. ועבירות תעבורה.

===בטיחות מבנים===
כל דיני מעקה נובעים מהטעם של . בכלל איסור זה גם שימוש במבנים שאינם עומדים בתקני הבטיחות, כמו עלייה לגג שבו לא הותקן מעקה. כך נאסר לעבור תחת קיר נטוי, על גשר רעוע, להיכנס למבנה בסכנת קריסה וכיוצא באלו.

מכח איסור זה ומחשש סכנה, הותרו עבודות אסורות בחול המועד כדי להכשיר מבנים לשימוש מחשש שמא אם תיאסר העבודה, ישתמשו בהם אנשים ויסתכנו.

אפילו במקום מצווה, אין סומכים על הנס, אם הסכנה ברורה, ואין לחרוג מכללי הבטיחות לשום צורך.

==לקריאה נוספת==
*הרב פרופ' אברהם שטינברג, אנציקלופדיה הלכתית רפואית, ערך בריאות, פרק "לא תשים דמים בביתך"

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיני נפשות
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:הצלת נפשות בהלכה
דרך ארץ (חז"ל)

"דרך ארץ" בלשון חז"ל, ובעקבותיהם אצל הראשונים, הוא האופן המתוקן והסדיר שכך אמור האדם להתנהג, כשהדבר מתייחס בייחוד להתנהגות האדם במוסר המידות ובנימוס, וכן ביישוב העולם ובעיסוק ומסחר. למונח יש השלכות בין על מצוות שבין אדם למקום ובין על מצוות שבין אדם לחברו.

==הגדרה==
בהגדרת המושג "דרך ארץ" שבחז"ל, קיימות שתי משמעויות מרכזיות חופפות:
# המשמעות הפשוטה בחז"ל: טוהר המידות, אצילות ונימוס, וכהגדרת הרמב"ם: , וכן תרבות. יש הרואים בכלל זה גם את כל "המצוות השכליות" (מצוות המוסכמות גם אילולא ציוותה אותם התורה), ובייחוד את שבע מצוות בני נח.
# השתתפות בחברה האנושית בבניין העולם, עיסוק, מסחר והשׂתכרות.
משמעות נוספת בחז"ל ל"דרך ארץ" היא תשמיש המיטה.

==חשיבות וחובה==
חז"ל כורכים את "דרך ארץ" עם קיום מצוות התורה, בכך שלא ניתן להסתפק בקיום המצוות תוך זלזול בסעיפים הנכללים בדרך ארץ, ואף רואים בדרך ארץ דבר בסיסי ויסודי לקיום כל המצוות.
בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, מביאה הגמרא:

חז"ל ראו בדרך ארץ חשיבות זהה ומקבילה לחשיבות התורה, קיומית כלפיה ולפעמים אף עודפת ממנה, וביטאו זאת במספר מקומות במשנה:
* במסכת אבות: . המפרשים הקלאסיים מבארים את המושג "דרך ארץ" כעיסוק במלאכה ומסחר לשם פרנסה.
*:בדיוק הלשון "תורה עם דרך ארץ", יש שרואים בזה אף תנאי מקדים לדרך ארץ לפני תורה, שהבסיס הוא דרך ארץ ועליו נוספת התורה. זאת בדומה לפתגם של דרך ארץ קדמה לתורה.
* עוד במסכת אבות: . במשנה זו יש המפרשים את המושג "דרך ארץ" כעיסוק במלאכה ומסחר לשם פרנסה, ויש המפרשים זאת כהתנהגות במידות טובות ובנחת.
* במשנה במסכת קידושין: .

בביטוי "דרך ארץ קדמה לתורה", המבוסס על דברי חז"ל במדרש רבה, אף עולה נקודת קדימה או העדפה לדרך ארץ על פני תורה.

גוי - שנענש אף על עבירה שעשה מחמת אי ידיעה - נענש גם אם אי ידיעה זו היא מחמת אי ידיעת דבר הנכלל בדיני דרך ארץ, וזו הסיבה שהתחייב אבימלך מלך גרר מיתה בעת שלקח לעצמו לאישה את שרה אשת אברהם.

==יישומים==

במקומות רבים במשנה ובתלמוד הזכירו חז"ל הנהגות רבות שהן בכלל "דרך ארץ". במסכתות קטנות קיימות שתי מסכתות העוסקות כולן בנושא זה: דרך ארץ רבה (בהתנהגות שבין אדם לחברו ובנימוסין) ודרך ארץ זוטא (הדרכות מוסר המיועדות לתלמידי חכמים, בענייני צניעות והתנהגות כללית, וכן בביקורת עצמית). הנהגות אלו שבחז"ל מכונות בשם "הלכות דרך ארץ", והן כוללת בין דברים שבינו לבין עצמו - עם בוראו, ובין דברים שבינו לבין הזולת; הן מקיפות את חיי האדם בדיבורו, באכילתו ובאופן התלבשותו, אופן הליכתו והופעתו, חייו מחוץ לביתו, עיסוקו במלאכה ובמסחר, ועוד. בחיבורו המקיף של הרמב"ם - "משנה תורה" - הן מופיעות בעיקר ב"הלכות דעות" שבספר "מדע".

==ראו גם==
* דרך ארץ קדמה לתורה
* תורה עם דרך ארץ
* נימוסים

==לקריאה נוספת==
* -ז'.
* רבי ישעיה הלוי הורוביץ, שני לוחות הברית, שער האותיות, אות דל"ת - דרך ארץ.
* אנציקלופדיה תלמודית, כרך ז', ערך "דרך ארץ", טור תרע"ב-תש"ו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
קטגוריה:מוסר
קטגוריה:מונחים תלמודיים
דרך ארץ קדמה לתורה

"דרך ארץ קדמה לתורה", [[גרפיטי בירושלים]]
דרך ארץ קדמה לתורה הוא ביטוי שמשמעותו היא שחשיבותה של "דרך ארץ" (שהיא התנהגות במוסר המידות ובנימוס, או יישוב העולם, עיסוק ומסחר) קודמת והכרחית לפני חשיבות התורה. כיום המשמעות המקובלת הרווחת מייחסת ל"דרך ארץ" משמעות של נימוסים טובים, ושלא ניתן ללמד תורה ומצוות למי שאין בו דרך ארץ, או שאין שווי לתורה ולמצוות שמקיים בלא שיש לו דרך ארץ.

במקורו, הביטוי הוא פתגם חז"לי שבא לתאר את הקדימה הכרונולוגית של "דרך ארץ" למתן תורה.

== מקורות ==
מקורו של ביטוי זה הוא במדרש רבה:

מקור פחות מובהק, אך זהה יותר לפתגם כפי שהוא מוכר, מופיע באוצר מדרשים של יהודה דוד אייזנשטיין, במדרש השכם (שמ"ספר הלקוטים" של אלעזר הלוי גרינהוט), בו נאמר: .

הביטוי כפי שהוא מוכר כיום, בשם: "דרך ארץ קדמה לתורה", מופיע רק בראשית תקופת האחרונים, והוא מתחיל להיקלט בצורה זו רק מאוחר יותר. הוא מופיע לראשונה אצל המהר"ל מפראג, והחל מאמצע שנות ה'ת"ק-ה'ת"ר (שלהי המאה ה-18) הוא מופיע במספר מקורות מיהדות מזרח אירופה, וכמאה שנה לאחר מכן גם אצל יהדות ארצות האסלאם.

== פירוש הביטוי ==
משמעות הפתגם בדברי חז"ל היא כי "דרך ארץ" קדמה כרונולוגית למתן תורה, שכן התורה ניתנה לדור המדבר רק לאחר 26 דורות מבריאת העולם, ולפני כן התנהל העולם על פי "דרך ארץ". משמעות "דרך ארץ" בהקשר זה, כפי שעולה מדברי חז"ל אלו היא מוסר המידות והיושר, אולם יש שהתייחסו בזה גם לפרנסה, מלאכה ומסחר, ויש שציינו לשתי המשמעויות. יש המבארים את דברי חז"ל באופן שאינם רק תיאור כרונולוגי, אלא שהפתגם בא לומר כי הדורות הראשונים, כמו האבות, מחמת מעלתם ידעו לנהוג בדרך הישרה עוד טרם מתן תורה.

בפירוש הביטוי "דרך ארץ קדמה לתורה", רווח הפירוש לפיו יש העדפה או הקדמה – לפחות מבחינה מסוימת – של "דרך ארץ" על פני התורה, או ש"דרך ארץ" הרי הוא תנאי הכרחי לחשיבות התורה. גם בביטוי זה קיימים שני הפירושים לביאור "דרך ארץ", יש שפירשו זאת כמוסר המידות, ויש שפירשו זאת כמילוי צורכי הגוף ועיסוק על מנת להשׂתכר, שהוא נדרש כתנאי קיומי כדי שיהיה ניתן ללמוד תורה ולעבוד את ה', וכן ביישוב העולם בכלל.

לביטוי קיים ביאור חסידי מרבי צבי אלימלך שפירא מדינוב ובשם מחותנו רבי צבי הירש מזידיטשוב, לפיו "דרך ארץ" היא תפילה, שכן "תפִלה" בגימטריא "דרך ארץ" (515), והוא מבאר זאת על פי דעת רש"י שמתחילת זמן תפילה חל איסור עיסוק בעניינים אחרים עד התפילה, ואפילו לימוד תורה נאסר לפני התפילה. ביאור חסידי נוסף מרבי צדוק הכהן מלובלין מזהה את "דרך ארץ" עם יראת שמיים, ועל פיו הביטוי הוא על משקל "כל שיראתו קודמת לחכמתו – חכמתו מתקיימת".

יש שמצאו בביטוי "דרך ארץ קדמה לתורה" רמז למנהג אמירת פרקי אבות בשבתות שבין חג הפסח לחג השבועות, ובכלל לעבודת המידות במהלך ימי ספירת העומר, הקודמים לחג מתן תורה.

== ראו גם ==
* תורה עם דרך ארץ
* מסכת דרך ארץ

== קישורים חיצוניים ==

* הרב שמואל סלוטקי, [http://torahmitzion.org/he/learn/דרך-ארץ-קדמה-לתורה-תשעו/ דרך ארץ קדמה לתורה – תשע”ו], באתר תורה מציון, 27 ביולי 2016
* 
* רונן נויבירט, [http://mikve.net/content/638 דרך ארץ קדמה לתורה], באתר מקוה.נט
* הרב שלמה אבינר, [http://www.kipa.co.il/jew/show.asp?id=2698 דרך ארץ קדמה לתורה], כיפה – יהדות

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוסר
קטגוריה:אמרות חז"ל
מעיילין פילא בקופא דמחטא

מעיילין פילא בקופא דמחטא (תרגום: "מכניסים פיל בחור המחט") הוא ניב ארמי שמשמעו העלאת סברא, טיעון או פלפול אשר אינם מתקבלים על הדעת, ושאין להם אחיזה במציאות. הביטוי משמש בהשאלה גם לציון דבר שהוא בלתי ניתן לביצוע.

== מקור הביטוי ==
הביטוי מופיע פעמיים בתלמוד הבבלי. במקום אחד הוא מופיע בדיון תלמודי בו רב עמרם מעלה סברה, ורבו רב ששת דוחה אתה תוך שהוא תמה על רב עמרם אם הוא מבני פומבדיתא שהם "מכניסים פיל בחור המחט". במקום נוסף מציין רבא כי אין האדם רואה בחלומו לא עץ דקל העשוי מזהב, ולא פיל הנכנס בחור המחט, דהיינו שדברים שאין האדם רגיל לראות ואף אינו מהרהר בהם לעולם, אינו עשוי לראות זאת בחלומו.

הביטוי מופיע גם רבות בספרות הראשונים והאחרונים, בהטיות שונות, לתיאור סברות דחוקות ורחוקות.

==פירושים נוספים==
מקובל, בעקבות רש"י (ובעקבות הקבלות דומות של המילה בתלמוד), לפרש את "פילא" כפיל. אמנם יש שהציעו לפרש את "פילא" כחבל עבה.

==ראו גם==
* וילארד ויגאן
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
אי לאו דדלאי לך חספא, לא משכחת מרגניתא תותה

אי לאו דדלאי לך חספא, לא משכחת מרגניתא תותה (תרגום מארמית: אילולי הרמתי את החרס עבורך, לא היית מוצא את המרגלית תחתיו, נוסח נוסף: אי לאו דדלאי לך חספא, מי משכחת מרגניתא תותה) הוא ביטוי חז"לי בארמית, המופנה כלפי אדם אשר טען טענה נכונה, אך התבסס על טענה קודמת של בן שיחו.

== משמעות הביטוי ==
חכמי התלמוד משתמשים בביטוי זה כשחכם אומר לחברו שתירוצו, ראייתו, או המקור שמצא לשאלה או סוגיה מורכבת אכן נכון, אולם הוא לא היה מגיע בכוחות עצמו לכך. ניתן להבין אמרה זו כביקורת, המופנית כלפי מי שזוקף לעצמו הצלחה אליה הגיע רק עקב תלות בסיוע חיצוני שהכשיר את הדרך עבורו. אולם יש המפרשים אותה כמימרה הנותנת חיזוק ואישור שאכן יחד עם הטענה התחילית של הראשון, יוצא שהשני מעמיד דברים על דיוקם. ניתן להקביל רעיון זה לשימוש בלמות בהוכחות מתמטיות, כאשר הלֶמַה (טענת-הביניים) מצד עצמה היא לעיתים חסרת ערך שימושי, ולכן מכונה [https://hebrew.en-academic.com/35395/%D7%97%D7%A1%D7%A4%D7%90_%D7%91%D7%A2%D7%9C%D7%9E%D7%90 חספא], אך באמצעותה ניתן להגיע לתוצאה משמעותית, שמכונה מרגלית.

רבנו תם ביאר את הקשר בין חרסים לפנינים בכך שבקרקעית הים יש אבנים רחבות כחרסים ותחתיהן נמצאות המרגליות. ביטוי דומה מובא במסכת בבא קמא "צללת במים אדירים (להעלות מרגליות), והעלית בידך חרס".

==שימושים בספרות הרבנית==
כמו ביטויים חז"ליים אחרים, גם מטבע לשון זה בא לידי שימוש בספרות הרבנית, אם כי לא תמיד בצורת שימוש זהה למקור. לדוגמה, השפת אמת נעזר בביטוי כדי לבאר מדרש העוסק בדרגת האבות לעומת משה רבנו: מכיוון שהקדימו האבות בעבודתם, הכשירו את הדרך למשה רבינו שיוכל להגיע למדרגתו. ולולא עבודת האבות שקדמה לו וכביכול חשפה עבורו את המרגלית שתחת החרס, לא יכול היה להגיע למדרגתו.

מצוי גם שימוש השם דגש על חלקו הראשון של המשפט דלאי לך חספא עבור אדם הרוצה לתאר מצב בו התחיל חלק ממשימה והוא מניח לאחרים להשלימה, או שרוצה להצטנע ולהקטין את חלקו בה. לדוגמה, בתשובות הרדב"ז "ועיין עלה דאנא דלאי לך חספא ואת תשכח מרגניתא" ("עיין עוד על כך שהכשרתי את פרטי הסוגיה ותמצא"). ובדומה לכך בתשובות הריב"ש "...וכל הדרכים האלו בה איני רוצה לסמוך על דעתי, אמנם אם יראה בעיניך עם משכילי עירך שאפשר לסמוך בזה לחוש לעגון האשה, עשה כטוב בעיניכם דאנא הא דלאי לך חספא (אני רק פרשתי את הצדדים אך איני סומך על עצמי לפסוק הלכה)".

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
חולה (הלכה)

בהלכה, קיימים דינים מיוחדים לאדם המוגדר כחולה מבחינה הלכתית, ובהן פטור ממצוות עשה מסוימות או הקלה בהן, וכן היתר לעבור על מצוות לא תעשה מסוימות. קיימות דרגות שונות ל"חולה", החל מכאב קל, וכלה במצב של פיקוח נפש, ודיניהם משתנים לפי מצב החולה. באופן כללי "חולה" מתייחס למצב בו אדם נחלה בכל גופו או שאף קיימת סכנה לחייו.

==גדרו==
ההגדרה ההלכתית של "חולה" היא מצב בו האדם תשוש בכל גופו עד שאינו מסוגל ללכת ברגליו. קיימת הבחנה, המוכרת בעיקר בהלכות שבת, בין חולה שיש בו סכנה לבין חולה שאין בו סכנה.

==דינו==
קיימות מספר מצוות מהן נפטר החולה, או שקיימת הקלה עבורו בהן, וכדלהלן.

===שבת===

קיימים מספר אופנים שהתירו בהם לחלל את השבת עבור חולה.
שתי מחלקות עיקריות קיימות בדיני חולה בשבת:
* חולה שיש בו סכנה – מצווה לחלל עליו את השבת, משום פיקוח נפש.
* חולה שאין בו סכנה – אין מחללים עליו את השבת במלאכות האסורות מהתורה, אך הותרה לגביו אמירה לנוכרי שיעשה בעבורו מלאכה האסורה מהתורה, דבר האסור מדרבנן (לדוגמה, אמירה לגוי להדלקת נר לצורך החולה).

===פטור מקיום מצוות===
החולה פטור הוא מקיום מספר מצוות עשה, כמו ישיבה בסוכה, עלייה לרגל, הנחת תפילין ועוד.

===אבלות והמסתעף===

דיני האבלות של חולה קלים משל שאר אדם.
ככלל, החולה בימי אבלותו, אסור לו להחמיר לנהוג אבלות בדבר שיקלקל בריאותו, ואפילו הוא חולה שאין בו סכנה, ורק במנהגי אבלות שלא שאין בהם חשש שיזיקו לבריאותו – יכול לנהוג בהם.
בין הדברים שהוזכרו שבהם ניתן להקל לחולה: אין אצלו דין קריעה; אין בוכים על המת ואין מספידים אותו בפני החולה, שלא יישבר לבו; אלו המנחמים בנוכחותו, יש להשתיק אותם; החולה – אף אם אין בו סכנה – מותר בנעילת נעליים מעור; אם החולה או הרופא סוברים שהרחצה באמבטיה תחזק את בריאות החולה, מותר לו להתרחץ אף במים חמים; מותר לחולה לשבת על גבי כר קטן, וכן אינו צריך לישן על גבי הקרקע בימי אבלותו.

==ראו גם==
* ביקור חולים

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואה והלכה
דייוויד סקוט (צייר)

דייוויד סקוט (באנגלית: David Scott; אוקטובר 1806 – 5 במרץ 1849) היה צייר היסטורי סקוטי.<ref>Macmillan, Duncan (1984), Scottish Painting: The Later Enlightenment, in Parker, Geoff (ed.), Cencrastus No. 19, Winter 1984, pp. 25 –27</ref><ref>Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Scott, David". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. This work in turn cites:</ref>

== ביוגרפיה ==
סקוט היה אחיו של ויליאם בל סקוט. הוא נולד ליד כיכר הפרלמנט<ref>Edinburgh Post Office Directory 1806</ref> באדינבורו, שם למד בבית הספר התיכון המלכותי, ולמד אמנות אצל אביו, רוברט סקוט, החרט.

בשנת 1828 הוא הציג את תמונת השמן הראשונה שלו, "תקוות הגאונות הקדומה מתפוגגת על ידי המוות", ואחריה "קין, נמרוד, אדם וחוה שרים את מזמור הבוקר שלהם", "סרפדון נישא בשינה ומוות" ונושאים נוספים. בעל אופי פואטי ומלא דמיון.

ב-1829 הפך לחבר באקדמיה הסקוטית, וב-1832 ביקר באיטליה, שם בילה יותר משנה בלימודים. בהיותו ברומא הוא ביצע ציור סמלי גדול, שכותרתו "ייסורי המחלוקת, או האלים של הבית שנהרסו". העבודות של שנותיו המאוחרות כוללות את "ואסקו דה גאמה נתקל ברוח הסערה", תמונה עצומה בגודלה ועוצמתית ביותר שהסתיימה ב-1842; "הדוכס מגלוסטר נכנס לשער המים של קאלה" (1841); ה"אלכימאי" (1818), "המלכה אליזבת בתיאטרון הגלוב" (1840) ו-"ניצחון האהבה" (1846), המובחנים ביופי של צבע ועומק של תחושה פואטית. החשובים מבין נושאיו הדתיים הם "ההורדה מהצלב" (1835) ו"צליבת הקמים לתחייה" (1844).

סקוט גם ביצע כמה סדרות יוצאות דופן של עיצובים. שניים מהם - "המונוגרמות של האדם" והאיורים ל-Ancient Mariner של קולרידג' - נחרטו בידו, ופורסמו ב-1831 וב-1837 בהתאמה, בעוד שנושאיו מ"התקדמות הצליין" ו-"ארכיטקטורת השמים של ניקול" פורסמו רק אחרי מותו.<ref></ref>

סקוט גר ברייבורן פלייס בסטוקברידג', אדינבורו. הוא מת בסטודיו שלו בבית איסטר דאלי (אותו חכר משנת 1845) במערב אדינבורו. הוא נפטר ממחלה שנדבק באיטליה.<ref>"David Scott (1806-1849), Victorian Art History".</ref> סקוט נקבר בבית הקברות דין, ואנדרטה שתוכננה על ידי אחיו נקבעה בשנת 1860. על הקבר נמצא המוטו "ars longa vita brevis": "האמנות היא ארוכה, החיים קצרים".

יצירת המופת העיקרית שלו היא "ואסקו דה גאמה בכף התקווה הטובה" שנמצא בבית טריניטי אוף ליית'.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:David Scott (1806-1849) - Alchemystical Adept (Paracelsus) Lecturing on the Elixir Vitae - NG 796 - National Galleries of Scotland.jpg|האלכימאי
File:David Scott - Abraham and Isaac - 1998-239 - Princeton University Art Museum.jpg|אברהם ויצחק
File:David Scott - The Descent from the Cross - NG 1676 - National Galleries of Scotland.jpg|ההורדה מהצלב
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1806
קטגוריה:נפטרים ב-1849