OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Industry Standard Architecture

Industry Standard Architecture (בראשי תיבות: ISA; בתרגום חופשי: ארכיטקטורה תקנית תעשייתית) היה תקן לאפיק מחשב למחשבים אישיים תואמי IBM, אשר הוצג ב-1984, והרחיב את ארכיטקטורת האפיק של XT ל-16 ביט. הוא מתוכנן כדי לחבר כרטיסים של התקנים היקפים ללוח האם. בנוסף, הפרוטוקולים מאפשרים שליטה על האפיק, למרות שניתן לגשת ישירות רק ל-16 מגה-בית הראשונים של הזיכרון הראשי. בהתייחסות לארכיטקטורת האפיק של XT, לפעמים מייחסים אותו כארכיטקטורת האפיק של AT.

לקראת סוף שנות ה-90, פופולריות ה-ISA החלה לרדת בהדרגה, ומרבית לוחות האם של המחשבים האישים תואמי IBM עברו לתכנונים עם יותר חריצי PCI ועם פחות, אם בכלל, חריצי ISA. אף על פי שישנם עדיין לוחות אם אשר מיוצרים כיום עם חריצי ISA, הם הפכו לנדירים מאוד.

== ראו גם ==
* EISA - הרחבה תואמת ל-ISA.
* MCA - ניסיון כושל של IBM להציג אפיק משופר אך לא תואם ל-ISA.
* ארכיטקטורת אפיק של XT - הארכיטקטורה שקדמה ל-ISA.
* אפיק מקומי VESA - אפיק שתוכנן לגישה מהירה יותר להתקני וידאו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אפיקי מחשב
תכנון סביבתי

מבנה דייגים מתוכנן סביבתית ב[[לאוס.]]
תכנון סביבתי מכיל ראייה אינטגרטיבית ורב תחומית של נושאי איכות הסביבה השונים. נושאים אלה באים לידי ביטוי הן במערכת תכנון שימושי הקרקע ברמות השונות, והן בהטמעת תפיסות סביבתיות במדיניות הארצית והמקומית. הכללת שיקולים סביבתיים בשלבים הראשונים של התכנון, עשויה למנוע ו/או לצמצם יצירת קונפליקטים סביבתיים, ולחסוך משאבים וזמן יקר בהליכי התכנון ואישור תוכניות.
שילוב שיקולים סביבתיים בשלבים המוקדמים של תכנון תעסוקה, נופש, מגורים ועוד, מאפשר בחירת חלופות טובות עבור היזמים והציבור. ראייה אינטגרטיבית הרגישה לזיקות ההדדיות שבין הצרכים המתגברים, ולהשפעות החברתיות, הכלכליות והסביבתיות של פיתוח מואץ, היא האתגר העומד בפני התכנון הסביבתי.

== עקרונות סביבתיים ==
* שימוש יעיל ומופחת בקרקע ובתנאי הסביבה, תוך עידוד חיסכון ומניעת פגיעה בלתי הפיכה במשאבי טבע. לשם כך ייעשה שימוש באמצעים תכנוניים, טכנולוגיים וכלכליים.
* מניעת השפעות ותוצאות שפגיעתן בסביבה בלתי הפיכה ואינה ניתנת לתיקון.
* מניעה או מזעור מפגעים, נזקים וסיכונים לסביבה.
* מתן מענה תכנוני לצורכי הבנייה והפיתוח, תוך הכוונת עיקר הפיתוח למרקמים העירוניים וצמצום תופעת הפרוור
* צמצום הפגיעה בשטח הפתוח ושמירת עתודות קרקע לדורות הבאים, תוך שמירה על ערכי טבע, נוף ומורשת ועל האופי הכפרי של ההתיישבות החקלאית.
* הבחנה בין אזורים מוטי פיתוח לבין אזורים מוטי שימור, והדגשת הרצף של השטחים הפתוחים.
* שיפור המרחב העירוני תוך התחדשותו, יחד עם שימור מכלולים ערכיים.
* הדגשת העיר כמוקד למגורים ומסחר תוך בנייה בצפיפויות גבוהות יחסית ופיתוח מערכות תשתית, בדגש על תחבורה ציבורית, המתואמות עם קצב הפיתוח העירוני.
* הימנעות מפתרונות תכנוניים וטכנולוגיים לבעיות סביבתיות על ידי מניעתן, הסרתן או מזעור המפגע במקור, לעומת פיזור המפגע במרחב או הטלת הגבלות על שימושי קרקע בסביבתו.
* שמירת עקרון חובת הזהירות המקדימה בטיפול בבעיות סביבתיות.

==ראו גם==
* תכנון מערכתי
* מיחזור משביח לבגדים
* שימוש משני
* גינוע

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ted.com/talks/lang/heb/edward_burtynsky_on_manufactured_landscapes.html צילום סביבתי] - אדוארד ברטינסקי אודות נופים יצירי אדם. 

קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:התיישבות בת קיימא
המועצה הארצית לתכנון ולבנייה

המועצה הארצית לתכנון ולבנייה היא, על פי חוק התכנון והבנייה, המוסד התכנוני העליון במדינת ישראל לתכנון ובנייה, ונכפות עליה רק החלטות ממשלת ישראל. במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל במסגרת החוק לתכנון ולבנייה, הוסדר מודל תכנוני היררכי הבנוי ממועצות לתכנון ובנייה. מתחת למועצה הארצית בהיררכיה, קיימות הוועדות המחוזיות ולמטה קיימות הוועדות המקומיות או האזוריות. המועצה הארצית לתכנון ולבנייה היא חלק ממנהל התכנון וככזה היא יושבת תחת משרד הפנים. בראש המועצה יושב נציג שר הפנים.<ref></ref>

== מבנה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה ==
המועצה מורכבת מ-32 חברים: 11 חברי ממשלה או נציגיהם, נציג רשות הטבע והגנים, חמישה נציגי ראשי ערים, שלושה נציגי מועצות מקומיות, שני נציגי מועצות אזוריות, נציג המהנדסים והאדריכלים, נציגת ארגוני הנשים, נציג המוסדות האקדמיים באופן מסורתי מטעם הטכניון, נציג המוסדות המיישבים, סוציולוג, נציג ארגון הגג של הארגונים הסביבתיים, נציג הדור הצעיר. כאשר בראש המועצה הארצית עומד נציג שר הפנים בהוראת שעה לחמש שנים. המועצה הארצית לתכנון ולבנייה רשאית למנות לעצמה מבין חבריה ועדות משנה לתכנון ולבנייה, ועדות קבועות או ועדות לנושאים מסוימים, וההחלטות של ועדות המשנה הם בעלות תוקף כמו של המועצה הארצית.

== תפקידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה ==
תפקידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה הם:
* ייעוץ לממשלה בכל הנוגע לביצוע חוק התכנון והבנייה.
* מתן אישור לתוכניות מתאר מחוזיות, בכפוף להחלטת המועצה ולמדיניות התכנון.
* השתתפות בהכנת ובבדיקת החקיקה הדרושה להפעלת החוק.
* מתן ההוראות הדרושות לעריכת תוכניות המתאר הארציות, הערכת אותן תוכניות וקבלת החלטות על הגשתן לאישור הממשלה.
* תכנון תוכניות מתאר ארציות כאשר תוכניות אלו יכללו תכנון לשטח המדינה כולה והנחיות לוועדות המחוזיות בנושא ייעודי הקרקע ושימושה, ושמירה על ייעוד של קרקעות חקלאיות, אזורי תעשייה ושטחי הפקת מחצבים, תחנות כוח, נמלים ושדות תעופה, דרכים ואזורי בנייה למגורים.
* מתן הוראות בדבר שמירה על עתיקות, מקומות קדושים, ערכי טבע ונוף ושטחים פתוחים.
* דיון בעררים על החלטות הוועדות המחוזיות.

==ראו גם==
* היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה
*תכנון עירוני
*ועדה לתשתיות לאומיות
*ועדות התכנון והבנייה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.architecture.org.il/info_hokim_takanot.php תקנות התכנון והבניה]- Architecture.org.il

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
קטגוריה:משרד הפנים
תסקיר השפעה על הסביבה

תסקיר השפעה על הסביבה הוא חלק מפעילות מערכת התכנון והבנייה ומטרתו לשלב היבטים סביבתיים בהליך קבלת ההחלטות במוסדות התכנון והבנייה. באמצעות הליך התסקיר ניתן לבחון חלופות מיקום, חלופות לתכנון הפרויקט המוצע וקביעת אמצעים למניעת מפגעים וסיכונים וטיפול בפגיעה נופית. כמו כן, ניתן לחייב הקמת תשתיות סביבתיות לצורך הפרויקט (מתקני טיפול בביוב).

טיפול בהצעת פיתוח באמצעות תסקיר מאפשר ליזם לתת מענה לדרישות הסביבתיות ולהקטין את הסיכוי לעיכובים כתוצאה מהתנגדויות. הסדרת הפעילות מתבצעת בהתאם לתקנות התכנון והבנייה (תסקירי השפעה על הסביבה), התשס"ג-2003.

עריכת התסקיר מבוצעת על ידי היזם, ולנקודה זו מופנית רוב הביקורת כלפי מערכת התסקירים. התסקיר נערך על פי הנחיות שמספק המשרד להגנת הסביבה ונבדק לאחר מכן על ידו.

==ראו גם==
*איכות הסביבה
*תכנון (הנדסה וכלכלה)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.sviva.gov.il/ המשרד לאיכות הסביבה]

קטגוריה:ישראל: דיני סביבה
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
מיחזור מתכת

מכוניות לגריטה

מיחזור מתכת היא פעולה שמטרתה הפיכת המתכת חזרה לחומר גלם עבור התעשיות השונות.

נהוג להבחין בין מתכות ברזליות לאל ברזליות:
*מתכות ברזליות: בהן נכללות גרוטאות המתכת, מכוניות ישנות ופסולת מתכת לבנה. מתכות כאלה מועברות להתכה במפעלי פלדה.
*מתכות אל-ברזליות: כדוגמת נחושת, נירוסטה, אלומיניום ואחרות, נאספות על ידי גורמים שונים ומועברות למפעלי יצור שונים כחומר גלם ליצירת מוצרים חדשים.
מיחזור פסולת פלדה ומתכות ברזליות נעשה במפעלי התכה בתנורים שעובדים בטמפרטורה של כ-1800 מעלות צלזיוס. פסולת המתכת שנאספת מוכנסת לתנור, מותכת ומועברת לתבניות ליציקת מוצרים חדשים.

==מיחזור מתכת בישראל==

על פי סקר הרכב אשפה שנעשה בשנת 1995, בישראל המתכות השונות מהוות כ-4% ממשקל הפסולת הביתית. לפי נתוני הלמ"ס, כ-60 אלף רכבים יוצאים משימוש מדי שנה, אלו שווים בהערכה גסה, לכ-40 אלף טון מתכת. לפי דיווחי מפעלי המיחזור מכוח חוק הפיקדון על מכלי משקה מוחזרו מעל 170 טון מתכת מפחיות בשנה. לכמויות אלו יש להוסיף פסולת לבנה (מקררים, מכונות כביסה), מכונות, פסולת ברזל מבניין ומתכת מהתעשייה שמשקלן רב וקשה להעריך את כמותן באופן מדויק. 

בשנת 2002 דווח למשרד להגנת הסביבה על איסוף של כ-290 אלף טון מתכת ברזל להתכה וגריסה על ידי שני מפעלי המיחזור הגדולים (יהודה פלדות בע"מ אשר ממוקם באשדוד וחוד אסף תעשיות בע"מ אשר ממוקם בעכו), מתוכם כ-70 אלף טון מתכת ברזל יוצאה לחו"ל. בשנה זו מוחזרו כ-40 אלף טון אל-מתכות.

== יתרונות מיחזור המתכת ==
* חיסכון במשאבי טבע - משאבי מכרות הברזל העולמיים מתכלים וצפוי מחסור כבר בעתיד הקרוב. לדוגמה, טון פלדה ממוחזרת שוות ערך ל-1,140 ק"ג עפרות ברזל, 450 ק"ג פחם ו-50 ק"ג אבן גיר. בישראל, בה לא קיימים משאבי מתכת מקוריים, מיחזור המתכת חשוב במיוחד.
* חיסכון באנרגיה - הפקת טון פלדה מעפרות ברזל צורכת פי 4 יותר אנרגיה מאשר ייצור פלדה ממוחזרת. בארצות הברית למשל, מיחזור הפלדה במקום הפקתה מעפרה, חוסך אנרגיה השווה לאנרגיה הנצרכת על ידי חמישית מבתי האב בארצות הברית (כ-18 מיליון בתים). בנוסף לכך, נתוני ארגון מיחזור המתכת בצפון ארצות הברית מצביעים על כך שצריכת האנרגיה למיחזור פלדה ירדה ב-45% משנת 1975 בשל שיפורים טכנולוגיים לשימור אנרגיה.
* הפחתת כמות הפסולת המוצקה - תעשיית ההתכה משתמשת בכ-99.9% מהמתכת וכמעט אינה מייצרת פסולת נוספת.
* שוק מוצרים עולמי גדול - ברזל ופלדה הם המתכות הנפוצות ביותר בתעשיית המתכת. הם משמשים למגוון רחב של מוצרים לענף התעשייה והבניין ולכן ניתן למצוא חברות רבות הסוחרות בפסולת מתכת. בעולם קיימות בורסות מתכת וישנן חברות הדורשות שמוצריהן יכילו אחוז מסוים של מתכת ממוחזרת.

== בעיות ==
*איכות אוויר - צריכת אנרגיה גבוהה, מתכות נדיפות וחומרים כמו צבעים, דבקים וחומרים נלווים אחרים לפסולת מתכת יוצרים זיהום אוויר קשה. עלות תפעול ואחזקה של מתקנים לטיפול בפליטות לאוויר יקרה, בארצות הברית כ-15% מהוצאות המפעל השנתיות מיועדות לטיפול באיכות האוויר.
*תפעול מלכלך - כל מפעל התכה זקוק למצבור מתכת רב על מנת שיהיה לו מספיק חומר לתהליך רציף. דרוש לכך שטח נרחב עליו יוערמו המתכות. בנוסף, פסולת שאינה מתכתית המגיעה עם המתכת כמו צמיגים, כיסאות וריפודים מופרדים ויוצאים כפסולת מוצקה הדורשת טיפול והטמנה.
*מערך איסוף - דרוש מערך איסוף של פסולת המתכת מהשטח. האיסוף מייקר את התהליך ודורש היערכות מיוחדת מכיוון שפסולת המתכת כבדה.

==קישורים חיצוניים==

מתכת
סאקורה

מבט מקרוב על פריחת הדובדבן
פריחת הדובדבן, [[פארק הפוטומק המערבי, וושינגטון]]
פריחת הדובדבן, בגני מיראבל, [[זלצבורג]]
סאקוּרָה (שם מדעי: Prunus serrulata ;ביפנית: 桜 או 櫻) הוא מין של עץ נוי מתת-הסוג דובדבן. עץ זה ידוע בפרי הנקרא סאקוראנבו (桜ん坊).

== סמל הסאקורה ==
הסאקורה הוא סמל יפני, היסטורי ותרבותי, המסמל את האופי היפה אך החמקמק ובר-החלוף של החיים, ומופיע תדיר באמנות יפנית. את יופיו של עץ הדובדבן היפני חוגגים בפסטיבל ההאנאמי (花見, התבוננות בפרחים), ובמסגרתו יוצאים לחוג את הפריחה בטבע, בשמורות, בפארקים ועוד.<ref name=":0"></ref>

=== תנועה מהפכנית ===
בשנות ה-30 של המאה ה-20 קמה ביפן תנועה מהפכנית שנקראה "אגודת פרחי הדובדבן" שביצעה כמה ניסיונות הפיכה.

=== סמליות בינלאומית ===
יפן העניקה לארצות הברית בשנת 1912 3,000 עצי דובדבן במתנה כדי לחגוג את הידידות המתפתחת בין המדינות. העצים נמצאים בפארק הפוטומק המערבי לאורך נהר הפוטומק הזורם דרך וושינגטון הבירה. יפן העניקה לארצות הברית 3,000 עצים נוספים בשנת 1956. עצי הדובדבן ממשיכים להוות מוקד משיכה פופולרי לתיירים ומושא פסטיבל פריחת הדובדבן הלאומי כשהם מגיעים לפריחה מלאה בתחילת האביב.

== תכונות ==
=== זן "סומיי יושינו" ===
זן הדובדבן האהוב ביותר ביפן הוא ה"סומיי יושינו". פרחיו כמעט לבנים לגמרי, ולעיתים בעלי גוון חיוור ביותר של ורוד, בעיקר ליד הגבעול. פרחיו בדרך כלל פורחים ונושרים לפני שהעלים יוצאים, על כן העצים נראים כמעט לבנים לגמרי מהצמרת מטה.

=== סוגים נוספים ===
סוגים אחרים הם "יאמה סאקורה" (山桜-דובדבן ההרים), "יאה סאקורה" ו"שידארה סאקורה". ל"יאה סאקורה" פרחים גדולים ועבים עם אבקנים ורודים עשירים. ל"שידארה סאקורה", או "הדובדבן המתייפח", יש ענפים הנופלים מטה כמו אלו של הערבה, מרוצפים בפרחים ורודים.

== מועד הפריחה ==
כל שנה, עוקבים היפנים אחר ה"סאקורה זנסן" (桜前線) או "חזית פריחת הדובדבן". היא מתחילה באוקינאווה בפברואר ובדרך כלל מגיעה לקיוטו וטוקיו לקראת סוף חודש מרץ או תחילת חודש אפריל. אז היא ממשיכה צפונה, ומגיעה להוקאידו כמה שבועות מאוחר יותר.

ב-14 במרץ 2023 הודיעה יפן על תחילה רשמית של עונת הפריחה, 10 ימים לפני המועד הרגיל, וההסבר לכך קשור בהתחממות כדור הארץ עקב משבר האקלים.<ref name=":0" /><ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nationalcherryblossomfestival.org/ אתר פסטיבל פריחת הדובדבן]
* 
* אלי לנצמן, [https://japangeo.org.il/index.php/פריחת_הדובדבן סאקורה - פריחת הדובדבן], באתר אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל-יפן
* [http://kinderland.co.il/aregister%20able%20events/c1898/201813.php פסטיבל הסאקורה בגן הבוטני בירושלים] מדי שנה חוגגים בני כת המקויה את פסטיבל הסאקורה בגן הבוטני בגבעת רם
* [http://www.gotravel.co.il/travel/index.asp?p=2778 חגיגות פריחת הדובדבן ביפן], ד"ר דלית בלוך באתר GOTRAVEL
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לינדלי
קטגוריה:גן יפני
קטגוריה:יפן: עצים
קטגוריה:סין: עצים
קטגוריה:פרחים לאומיים
קטגוריה:ורדיים
אמנת וינה להגנת שכבת האוזון

אמנת וינה היא אמנה בינלאומית הדנה בהגנת שכבת האוזון. האמנה נפתחה לחתימה בשנת 1985 בווינה, אוסטריה ונכנסה לתוקף במרץ 1988. נכון לינואר 2021 חברות באמנה 197 מדינות. מדינת ישראל הצטרפה לאמנה בשנת 1992.

== עיקרי האמנה ==
באופן כללי, המדינות החברות על האמנה מתחייבות לנקוט בצעדים המתאימים להגן על בריאות האדם ועל הסביבה מההשפעות השליליות הנובעות או העלולות לנבוע מפעילויות אנושיות, המשנות או העלולות לשנות את שכבת האוזון. בין היתר, המדינות מתחייבות:
# לשתף פעולה באמצעות תצפיות שיטתיות, מחקר וחילופי מידע, במטרה להבין טוב יותר ולהעריך את השפעותיהן של פעילויות אנושיות על שכבת האוזון, ואת ההשפעות על בריאות האדם ועל הסביבה הנובעות משינוי בשכבת האוזון.
# לאמץ אמצעים תחיקתיים או מינהליים מתאימים, כדי להגביל, לצמצם או למנוע פעילויות אנושיות בתחומי השיפוט שלהם או בשליטתם, אשר מניחים שיש להן, או שעלולות להיות להן, השפעות שליליות הנובעות משינוי, או האפשרות לשינוי של שכבת האוזון.
# לשתף פעולה בתיאום תוכניות מדיניות מתאימות למנוע פעילויות המזיקות לשכבת האוזון.
# לשתף פעולה בניסוח אמצעים, נהלים ותקנים מוסכמים ליישום האמנה.
# לשתף פעולה עם גופים בינלאומיים מוסמכים כדי ליישם את האמנה ביעילות.

==יישום האמנה==
בשנת 1987, בעקבות אמנת וינה, נקבע פרוטוקול מונטריאול בדבר חומרים המדללים את שכבת האוזון, אשר הגדיר לוח זמנים להפחתת השימוש בחומרים הפוגעים באוזון או להפסקתו.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://treaties.un.org/doc/Treaties/1988/09/19880922%2003-14%20AM/Ch_XXVII_02p.pdf מסמך אמנת וינה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
וינה 1985
וינה 1985
וינה 1985
קטגוריה:וינה: היסטוריה
קטגוריה:זיהום אוויר
וינה 1985
EISA

EISA (ארכיטקטורת תקן תעשייתי מורחב, באנגלית: Extended Industry Standard Architecture) היה תקן לאפיק מחשב למחשבים אישיים תואמי IBM. 

התקן הוכרז בשלהי 1988 על ידי ספקים של מחשבים תואמי IBM כתגובה לארכיטקטורה הקניינית של IBM, ה-MCA (ארכיטקטורת מיקרו-ערוץ), בסדרת ה-PS/2 שלה.

תקן EISA מרחיב את ארכיטקטורת אפיק ISA ל-32 ביט ומאפשר ליותר ממעבד אחד לחלוק את האפיק. כמו כן התמיכה בשליטה על האפיק שופרה, דבר שאיפשר גישה ל-4 גיגהבייט של זיכרון. שלא כמו ה-MCA, ה-EISA מקבל גם כרטיסי הרחבה בתקן ISA וארכיטקטורת אפיק של XT ישנים יותר.

למרות שהוא נחות מתקן MCA במידה מסוימת, יצרנים רבים העדיפו את תקן EISA בגלל האופי הקנייני של MCA, ואפילו IBM ייצרה מספר מכונות התומכות ב-EISA. אולם בזמן שנוצר שוק חזק אשר דרש יכולות ומהירויות גבוהות יותר, תקני אפיק מקומי VESA ו-PCI מילאו היטב נישה זו, ו-EISA נעלם כמעט לחלוטין.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20040214013557/http://www.techfest.com/hardware/bus/eisa.htm סיכום טכני על אפיק EISA]

קטגוריה:אפיקי מחשב
מסיבת רשת

מסיבת רשת ב[[דיזנגוף סנטר, תל אביב.]]
מסיבת רשת היא אירוע חברתי בו שחקנים נפגשים עם מחשביהם, ומשחקים משחקי מחשב רבי משתתפים באמצעות רשת מקומית.

מסיבות רשת יכולות להיות בגדלים שונים, החל משני משתתפים ועד מסיבות ענק בהשתתפותם של אלפי אנשים. מסיבות קטנות לפעמים מאורגנות באופן ספונטני על ידי קבוצת שחקנים, אולם המסיבות הגדולות בדרך כלל דורשות תכנון פרטני והרבה הכנות מצד המארגנים.

ישנן מסיבות רשת שמאורגנות באופן פרטי על ידי קבוצות של שחקנים חברים. מסיבות מעין אלה מתקיימות לרוב בביתו של אחד השחקנים.
מסיבות גדולות יותר מאורגנות על ידי חברות וארגונים שלקחו על עצמם את המשימה, ומשקיעים ביחסי ציבור בקרב קהילת שחקני הרשת. חברות וארגונים אלה מסתמכים לרוב על פרסומות על מנת לממן את ההוצאות על המסיבות ועל הפרסים.

כחלק בלתי נפרד ממסיבות הרשת הגדולות, מתקיימים גם טורנירים ותחרויות נושאות פרסים במשחקים כגון Counter Strike, Quake III ו- Warcraft III.

מסיבת רשת בגודל בינוני (300 אנשים בקירוב) באולם ספורט בצפון [[גרמניה]]
מסיבת רשת יכולה להמשך סוף שבוע שלם, אך מסיבות ספונטניות לפעמים נמשכות רק כמה שעות. במסיבות הגדולות והארוכות, לרוב ישנו מקום מסודר לשינה, לאוכל, ולצפייה בטלוויזיה. כמו כן לרוב יימצא במקום צוות טכני מיומן שיעזור לשחקנים בפתרון בעיות במחשבים ובחיבורם לרשת המקומית. לעיתים אף יהיה חיבור זמין לאינטרנט על בסיס הרשת המקומית.

קבוצות מאורגנות של שחקנים ברשת, המכונות "שבטים" (Clans) אשר משחקים יחד בקבוצה במשחקים כדוגמת Counter-Strike, מנצלים את מסיבות הרשת כדי להיפגש ולהכיר אחד את השני פנים מול פנים, שכן בשאר הזמן הם משחקים ביחד דרך רשת האינטרנט ולא באים במגע אחד עם השני בעולם האמיתי. מטרת הקבוצות הללו היא בדרך כלל לנצח בטורנירים ובתחרויות וכך לזכות ביוקרה או בפרסים.

==ראו גם==
* משחק רשת
* משחק מחשב
* רשימת ערכים על משחקי רשת מרובי-משתתפים

==קישורים חיצוניים==

רשת מסיבת
קטגוריה:תקשורת מחשבים
אנליל

אֶנְלִיל (מילולית: אדון הרוח-EN.LÍL) הוא אל הרוח, האוויר והסער במיתולוגיה השומרית. בנוסף היה גם פטרונה של העיר ניפור. אנליל, אנו ואאה (אנכי) היו שלושת האלים הראשיים בפנתאון השומרי. אנליל נקרא נסיך השָׁמַיִם ולידתו היא חלק מפרשת הבריאה הבבלית אנומה אליש. הוא בנם הבכור של אן וכי, השמים והארץ. 
== דמותו ==
על-פי המיתולוגיה השומרית, בתחילה היו השמים מחוברים. לידתו של אנליל הפרידה ביניהם ויצרה את היבשה. מסיבה זו נקרא אנליל לעיתים בשם כּוּר גל או "ההר הגדול". אנליל היה שומר לוחות הגורל במיתולוגיה השומרית. משמעות הבעלות על לוחות הגורל היא בעצם שאנליל נחשב אל עליון. הלוחות מעניקים לו את השליטה על העולם ועל חייהם של בני האדם. 

אנליל נשא לאשה את נינליל, בתולה יפהפייה וצעירה מאוד. הוריה הזהירו אותה מפני אנליל, אך הוא פיתה אותה ועיבר אותה. מהתעלסותם היה עתיד להיוולד אל הירח ננה או סין. האלים הענישו את אנליל על מעשה זה וגזרו עליו לרדת לשאול. כדי להעביר את רוע הגזרה עיבר אנליל את נינליל עוד שלוש פעמים. היא ילדה את האלים נרגל, נינזו ואנבילולו והם נשלחו לשאול במקום אנליל, נינליל וסין. פולחן אנליל ונינליל התקיים בצוותא במקדש אֶכּוּר ("בית ההר") בעיר ניפור.

אנליל הוא האל שברא את בני האדם. על פי המיתולוגיה השומרית, האלים הזוטרים מאסו בעבודה הקשה שהטילו עליהם האלים הראשיים. הם ארגנו מרד, אספו כלי נשק והקיפו את מקדש האל אנליל. אנליל התרשם מסבלם וכדי לגאול אותם, חבר לאלת הפריון בלת אילי וברא את האדם הראשון מטיט ומבשרו ודמו של אל שנבחר להיות קורבן. המטרה הייתה שהאדם יתרבה וייצור גזע אנשים שיחליפו את האלים הזוטרים בעבודה הקשה. בתקופה הבבלית יוחס תפקיד זה של אנליל לאל מרדוך כאשר על פי המיתוס אנומה-אליש הוא ברא את האדם מבשרו ודמו של האל קינגו, אותו הביס מרדוך.

אנליל לא רק גרם להיווצרות החיים האנושיים, אלא גם לסיומם. בפרשת אתרחסיס, סיפור המבול המסופוטמי, ובעצם המשך של סיפור בריאת האדם, מבואר מדוע בני אדם מתים ומדוע מתרגשים עליהם אסונות. על-פי סיפור זה, האלים חשבו שלאחר בריאת האדם יוכלו לנוח, אך התבדו. בני האדם פרו ורבו, ולא מתו. הם מילאו את העולם והקימו רעש ושאון רב, שהפריע את מנוחת האלים. כדי להתמודד עם הבעיה ציווה אנליל על נמטר אל המגפות לשלח בבני האדם מחלות ממחלות שונות. כך פחת מספר האנשים בעולם, הרעש הפסיק, והאלים יכלו לנוח. לאחר מכן הוא אף הורה לעצור את הגשמים ולהביא בצורת שתביא למותם של בני האדם, והוריד מבול כדי להשמיד את האנושות.

==ראו גם==
*שומר
*אשור (אל)
*מיתולוגיה מסופוטמית
*מיתוסים של מבול
*המבול

==לקריאה נוספת==
* ש. שפרה ויעקב קליין (עורכים ומבארים), בימים הרחוקים ההם: אנתולוגיה משירת המזרח הקדום, עם עובד, 1996.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אלים מסופוטמיים
קטגוריה:אלי השמיים ומזג האוויר
קטגוריה:שומר
אוטרפה

המוזה אוטרפה, פטרונית המוזיקה, מנגנת בחליל.
אוטרפה ב[[גן הקיץ.]]
במיתולוגיה היוונית, אוטרפה ("עונג") הייתה אחת מתשע המוזות, שילדה מנמוסינה, אלת הזיכרון, לזאוס, ראש האלים. בתקופת הקיסרות הרומאית, כשנקבעה חלוקת ענפי האמנות לתשע המוזות, תוארה אוטרפה כפטרונית המוזיקה, השירה הלירית והנגינה בחליל. בנוסף, היא נחשבה גם למוזה של העונג וההנאה. סיפורי המיתולוגיה ייחסו לה את המצאת החליל הדו-קני, ובשל כך היא תוארה פעמים רבות מחזיקה חליל.

על פי האיליאדה מאת הומרוס, אוטרפה התעברה מהנהר סטרימון, וילדה את בנה רסוס (Rhesus), שהיה למלך תראקיה, ומאוחר יותר נהרג במלחמת טרויה.

שמה של אוטרפה הוענק, בין היתר, לספינת מפרשים מפורסמת שנבנתה ב-1863 ומאוחר יותר נקראה "כוכב הודו", ולאסטרואיד 27, שנתגלה ב-1853.

האסטרואיד 27 אוטרפה שהתגלה על ידי האסטרונום ג'ון ראסל הינד ב-1853, נקרא על שמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוזות
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
אבו רודס

שאיבת נפט במקום על ידי הרשויות הישראליות, 1970
באר נפט ימית בשדה אבו רודס, 1972
אַבּוּ רוּדֵס, או אַבּוּ רֻדִיס (בערבית: أبو رديس), היא עיירה במחוז דרום סיני במצרים על חופו המזרחי של מפרץ סואץ. ב-2006 מנתה אוכלוסיית העיירה, כולל היישובים הסמוכים אליה, 5,902 נפש. אבו רודס הוא גם שמם של שדות נפט הנמצאים באותו מקום, ביבשה ובים. שדות הנפט התגלו על ידי חברה איטלקית, והנפט הופק על ידה בשיתוף חברת הנפט הלאומית המצרית. שדות נפט אלה נחשבו לאחד ממאה השדות העשירים בעולם.

== היסטוריה ==
לראשונה כבשה ישראל את אבו רודס במהלך מלחמת סיני ב-1956. מיד נבדקה האפשרות לנצל את שדות הנפט לצרכיה של ישראל, אך הרעיון לא מומש עקב נסיגת ישראל מסיני.

במהלך כיבוש סיני על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים, נכבשה אבו רודס שנית, על ידי כוחות של חיל הים בסיוע כוח מבית הספר לצניחה. במהלך המלחמה פרצה דליקה באתר שבה נשרפו כמיליון חביות נפט. כחודש לאחר המלחמה כינסה ישראל מומחים מהארץ ומהעולם במטרה לכבות את הדליקה ולשקם את מתקני הנפט שנפגעו במלחמה. זמן קצר לאחר מכן החלו עבודות השיקום ושדרוג המתקנים, והשדה הופעל על ידי חברת "נתיבי נפט" הישראלית. ישראל המשיכה לפתח את השדה ובנתה שלוש בארות ימיות נוספות על ה-17 שהיו כבר בנויות. במקום הוקם יישוב בשם שלהבת, שבו התגוררו העובדים בשדות הנפט ובני משפחותיהם. בשנת 1970 הצליחה ישראל להפיק כ-100 אלף חביות נפט ליום מ-20 הבארות הימיות ומכ-100 בארות יבשתיות שבשדה, כמות שקרובה לתצרוכת הנפט של מדינת ישראל.

במהלך מלחמת ההתשה, בדצמבר 1969, שימשה אבו רודס נקודה קדמית לכוחות הלוחמים במבצע תרנגול 53: שם ניתנו ללוחמים התדריכים המסכמים, משם יצאו למשימתם ולשם הביאו את שללם – מכ"ם גילוי אווירי חדיש מצרי מתוצרת סובייטית. בסוף 1972 הוקם במקום בסיס של חיל הים הישראלי שכלל מכ"ם ונתן שירותי אספקה וציוד לבסיס חיל הים באבו זנימה.

בליל 6 באוקטובר 1973, ביום הראשון של מלחמת יום הכיפורים, הונחת על אבו רודס מטח ארטילרי כבד שהצית חלק ממאגרי הנפט והמתקנים. לאחר מתקפה זו הופסקה פעילות השאיבה. במהלך המלחמה נפגעו מתקני הנפט שנית בפעילות אנשי קומנדו מצרים. במהלך כל המלחמה נותר אזור אבו רודס בשליטת ישראל.

בתחילת המלחמה נשלחה פלוגה ד' (מאי 73) של גדוד 890, שעדיין לא עברה קורס צניחה ורק החלה את מסלול הלוחם, לשמור על היישוב שלהבת (אבו רודס). משימה זו הפכה למרדפים מוּטָסִים (במסוקים) נגד לוחמי הקומנדו המצרי במרחב אבו רודס. במהלך כעשרה מרדפים הצליחו חיילי הפלוגה, בפיקודו של המ"פ עמנואל בן ישי, להרוג ולשבות כ-350 לוחמי קומנדו מצרים, כולל המג"ד וסגנו. במרדף האחרון נהרג בן ישי, כשביקש לבצע בעצמו ירי RPG-7, כדי לא לסכן חייל צעיר. חייליו המשיכו ללחום, הרגו תשעה לוחמי קומנדו ושבו עוד עשרים. בערב סוכות (10 באוקטובר 1973) הטיל מטוס טופולוב מצרי פצצה על מבנה בו היו לוחמים מהפלוגה. בהפצצה נהרגו 8 לוחמים.

זמן קצר לאחר המלחמה הובער מגדל הקידוח F-10 בשדה הימי של אבו רודס כתוצאה מפגיעה של טיל הוק ישראלי שנורה בשוגג לאחר שהמערכת התבייתה על מאוורר מניפה, והמפעיל חשבו למסוק מצרי.

בתחילת ינואר 1974, כחודש לאחר סיום מלחמת יום הכיפורים, פרצה דליקה בחלק ממתקני השאיבה כתוצאה מתקלה שגרמה להפסקת השאיבה.

שדות הנפט, בסיס חיל הים והיישוב שלהבת פונו בעקבות חתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים בסוף נובמבר 1975.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים: ערי חוף
קטגוריה:סיני: ערים
קטגוריה:מרחב שלמה
קטגוריה:המזרח התיכון: שדות נפט
Public Switched Telephone Network

Public Switched Telephone Network (בראשי תיבות: PSTN) או רשת טלפוניה ציבורית ממותגת היא רשת בינלאומית של רשתות טלפון מבוססות מיתוג מעגלים ברחבי העולם. (לדוגמה, רשת הטלפון של חברת בזק בישראל היא אחת מהרשתות הכלולות ב-PSTN.) הרשתות מחוברות ביניהן בתקשורת קווית (לדוגמה, כבלים תת-ימיים, ארון סעף) או בתקשורת אלחוטית (לדוגמה, לוויני תקשורת) ומתגים. בתחילת דרכה חיברה הרשת בין רשתות המבוססות על אות אנלוגי או Plain Old Telephony Service (ר"ת POTS). עם כניסת התקשורת הסלולרית וטכנולוגיות לתקשורת קווית דיגיטלית כמו ISDN הוטמעו ברשת גם רשתות מיתוג מעגלים בטכנולוגיות אלה. 

הרשתות המרכיבות את הרשת הציבורית עומדות בתקנים שקובע המגזר לקביעת תקנים בטלקומוניקציה (ITU-T) באיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU), על מנת לאפשר חיוג ישיר בין רשתות באזורים שונים או של חברות שונות או בטכנולוגיות שונות. לפני הקמת הרשת הציבורית, חיוג בין רשתות טלפון באזורים שונים דרשה התערבות של מרכזן מסייע . באמצעות רשת הטלפון הציבורית ניתן לקיים שיחת טלפון בין שני מנויים בשני אזורים באותה מדינה או בשתי מדינות שונות על ידי חיוג קידומת טלפון בינלאומית (במידה והשיחה בינלאומית), קידומת הטלפון האזורית, ומספר הטלפון המקומי.

== ראו גם ==
* FXO

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טלפוניה: טכנולוגיה
אדוונטיזם

אכנסיית האדוונטיסטים בירושלים בשנות ה-40 - Advent houseאדוונטיזם (אדוונט: התגלות שנייה) היא אמונה, שלפיה עתיד לחזור ישו לעולמנו בקרוב. 

אמונה זו רווחת בקרב כמה עדות נוצריות פרוטסטנטיות, ששורשיהן בהתעוררות הגדולה, גל של התעוררות דתית שהתרחש בארצות הברית בתחילת המאה ה-19. המטיף הבפטיסטי ויליאם מילר (1782-1849) מפיטספילד שבמסצ'וסטס מילא תפקיד מרכזי בהתפתחות תנועה דתית זו, בחזיונותיו להתגלותו של ישו מחדש באוקטובר 1844, המבוססים על פרשנותו לספר דניאל. מעבר לרקע המשותף באמונה משיחית זו, מרבית העדות האדוונטיסטיות מציינות את יום המנוחה בשבת (ולא ביום ראשון כמקובל בזרמים המרכזיים של הנצרות). 

בין הזרמים אשר ניתן להגדירם כאדוונטיסטים:
* הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי 
* הכנסייה הנוצרית של האדוונט 
* הדוידיאנים 
* אחוות ישו
* המועצה הכללית של כנסיית האל
* כנסיית האל וקדושי ישו (אחת מכתות העבריים השחורים, רואים עצמם כיהודים)
* עדי יהוה
* כנסיית האל העולמית
== ראו גם ==
* סובוטניקים
* מתייהדים (נצרות)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:נצרות פרוטסטנטית
הים האדריאטי

הים האדריאטי (נכתב גם הים האדריאתי; באיטלקית: Mare Adriatico, בסרבו-קרואטית: Jadransko more, באלבנית: Deti Adriatik) הוא זרוע של הים התיכון המפרידה בין חצי האי האפניני לחצי האי הבלקני, והמפרידה את הרי האפנינים מהאלפים הדינריים.

חופו הדרומי-מערבי שוכן באיטליה ואילו הצפוני-מזרחי שוכן לאורך המדינות סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו ואלבניה.

==מקור השם==
מקור שמו של הים הוא מהעת העתיקה, בלטינית נקרא הים "Mare Hadriaticum". השם נגזר משמה של העיר אדריה (Adria) השוכנת באיטליה, בקרבתו של הים. בתחילה שימש השם רק את חלקו הצפוני, ובהרחבה התייחס השם גם לחלקיו הדרומיים, עד למפגש עם הים היוני, במפרץ טאראנטו.

==תיחום==
הים האדריאטי משתרע מקו-רוחב 40° צפון, צפונית-מערבית, עד קו-רוחב '45°45. אורכו 770 ק"מ (415 מיילים ימיים). רוחבו הממוצע 160 ק"מ (85 מייל ימי), אך במצר אוטרנטו רוחבו רק 85–100 ק"מ (45–55 מייל ימי). שטחו 160,000 קמ"ר.

חלקו הצפוני של הים רדוד יחסית, ובאזור הים בין העיר רימיני וחצי האי איסטריה עומק הים הפתוח כמעט ואינו עולה על 46 מטרים. בין הערים שיבניק (Šibenik) בקרואטיה ואורטונה (Ortona) באיטליה מעמיק הים עד ליותר מ-180 מטרים. העומק המרבי הוא 1,460 מטר ונמצא ממזרח להר האיטלקי מונטה גרגרנו (Monte Gargano). העומק הממוצע של הים משוער ב-240 מטר.

==איים וחופים==
החוף המערבי הוא נמוך באופן כללי ובצפון מערב מתמזג עם לגונות וביצות שהן חלק מהדלתה של נהר הפו, היכן שמשקעי קרקע שנסחפו לים הרחיקו עם השנים את העיר אדריה מן החוף.

העיר ונציה בנויה על האיים שבלגונות של מפרץ ונציה. ערים אחרות לאורך החוף האיטלקי הן רוונה, רימיני, אנקונה, פסקרה, בארי וברינדיזי.

החוף המזרחי הוא ברובו חשוף וסלעי, ובו איים רבים. באזור מפרץ קוטור ההרים הגבוהים נופלים במקומות מסוימים אל הים שלמרגלותיהם. צבעי המסלע באזור הוא אפור בהיר, אשר מבליטים אותו לעומת הצמחייה הכהה העשירה בחלק מן האיים. למעשה מונטנגרו (שפרוש שמה הוא "הר שחור") קרויה על שם האורן השחור המכסה את חופיה. ערים בולטות בחוף המזרחי הן טריאסטה באיטליה, קופר בסלובניה, פולה, רייקה, זדר, ספליט ודוברובניק בקרואטיה, ודורס באלבניה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.geabios.com/html/services/maps/PublicMap.htm?lat=42.465&lon=15.876875&fov=8.66&title=Adriatic%20Sea צילומים ומפות לוויין של הים האדריאטי], באתר שירות המידע הגאוגרפי הציבורי
* 
* 

*
אדריאטי, ים
אדריאטי
אדריאטי
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
ג'ורג' איסטמן

ג'ורג' איסטמן (באנגלית: George Eastman; 12 ביולי 1854 - 14 במרץ 1932) ממציא ותעשיין אמריקני, מייסד חברת "קודאק". 
== חייו ==
בתקופה בה איסטמן החל להתעניין בצילום, הפקת הצילום הייתה מסובכת ויקרה, כשבעיקר בעלי מקצוע או חובבים נלהבים עסקו בו. 

בשנת 1880 ייסד בית חרושת ללוחות צילום "יבשים", והחל לפתח סדרה של המצאות שהפכו את הצילום, כעבור שמונה שנים בלבד, לעיסוק במחיר שווה לכל נפש. 

המצאתו הראשונה הייתה מצלמת תיבה ובה גליל סרט בן מאה מסגרות. המצאה זו אפשרה לצלם לשלוח את סרט הצילום שלו לפיתוח בחברה ובכך הקל על הצלמים שעד אותו הזמן פיתחו את תמונותיהם בעצמם. 
כעבור שנה המציא איסטמן את סרט הצילום השקוף. 
בשנת 1900 איסטמן ייצר מצלמה מיוחדת לילדים, שהייתה קלה ונוחה לשימוש. 
בשנת 1928 איסטמן פיתח תהליך זול לפיתוח סרטי צילום צבעוניים. 

מתחילת המאה ה-20, החברה שלו "איסטמן-קודאק" שלטה בכל ענף הצילום באמריקה ואיסטמן הפך למולטי מיליונר. 
איסטמן תרם כסף רב לצדקה (75 עד 100 מיליון דולר במחירים של אותה תקופה) רוב הכסף הלך לאוניברסיטת רוצ'סטר ולמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. תנאי העבודה במפעליו היו מן הטובים ביותר בזמנם.. בשנת 1918 הוא תרם סכום משמעותי להקמת בית ספר הוכשטיין למוזיקה ולמחול.

בשנת 1930 חלה איסטמן במחלה חשוכת מרפא וכעבור שנתיים התאבד.

== ראו גם ==
* בית הספר איסטמן למוזיקה

==לקריאה נוספת==

* [http://www.kodak.com/ek/US/en/George_Eastman.htm George Eastman], הביוגרפיה של איסטמן באתר חברת קודאק 
* [http://www.lib.rochester.edu/index.cfm?page=864 George Eastman], הביוגרפיה של איסטמן ורשימת הכתבים שלו באתר אוניברסיטת רוצ'סטר 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
<div class="mw-content-ltr"> 
* [https://artsandculture.google.com/exhibit/rAKCveGC_3DdJQ The Story of George Eastman,] Google Arts & Culture, 2019
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:תעשיינים אמריקאים
קטגוריה:יזמים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים: מדענים
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:חלוצי הצילום
קטגוריה:נדבנים אמריקאים
קטגוריה:פטרוני אמנות אמריקאים
קטגוריה:צילום בארצות הברית
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932
ארכאולוג

הארכאולוג [[בנימין מזר בחפירות בית שערים]]
ארכאולוג הוא אדם העוסק בארכאולוגיה. ארכאולוג אוסף וחוקר נתונים חומריים על עברה של האנושות, החל מהופעת הסוג אדם ועד לעבר הקרוב ביותר. הנתונים יכולים להיות כלים עתיקים, עצמות, מבנים וכל שריד אחר הנוגע לאדם, לפעולתו ולסביבתו, הנאספים באופן שיטתי (למשל בחפירה ארכאולוגית המנוהלת בידי ארכאולוג). הארכאולוג משתף פעולה עם חוקרים מתחומים משיקים כגון גאולוגים, היסטוריונים, אנתרופולוגים, פיזיקאים וביולוגים. הארכאולוג האנגלי פלינדרס פיטרי נחשב לאבי הארכאולוגיה המדעית המודרנית.

לימודי הארכאולוגיה כוללים תאוריה (הכרת התקופות הקדומות, הממצא החומרי שלהן ושאלות המחקר) וגם התנסות מעשית בעבודת שטח ובטיפול בממצאים. בישראל, דרך המלך להכשרת אדם כארכאולוג היא לימודים בחוג לארכאולוגיה באוניברסיטה, בפקולטה למדעי הרוח. לימודי ארכאולוגיה מתקיימים באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת חיפה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובאוניברסיטת בר-אילן. בנוסף מתקיימים לימודים בארכאולוגיה גם במכללות לרוב במסגרת החוג ללימודי ארץ ישראל למשל במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן ובמכללת תל-חי.

העיסוק בארכאולוגיה מקובל גם אצל חובבים, אם בצורה של הצטרפות לחפירה באתר ארכאולוגי, הנעשית בפיקוחם של ארכאולוגים מקצועיים, ואם באופן חובבני וחסר פיקוח, הגולש לעיתים לשוד עתיקות. חובב ארכאולוגיה נודע בישראל היה הרמטכ"ל והשר משה דיין, אשר ביצע חפירות בלתי חוקיות מספר רב של פעמים.

ארכאולוגים מועסקים בעיקר במקומות העבודה הבאים:
*באוניברסיטאות, במחקר ובהוראה;
*במוזיאונים שלהם יש אגף עתיקות, כגון מוזיאון ישראל או המוזיאון הבריטי;
*בגופי מחקר, פיקוח ושימור של אתרים ארכאולוגיים ואתרי עתיקות, כגון רשות העתיקות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מקצועות המדע והטכנולוגיה
איירה לוין

איירה לוין (באנגלית: Ira Levin; 27 באוגוסט 1929 – 12 בנובמבר 2007) היה סופר ומחזאי יהודי-אמריקאי, שכתב בדרך כלל מותחני אימה – שילוב של ספרות בלשית וספרות אימה.

סצנה מתוך המחזה "מלכודת מוות" מאת איירה לוין, 2012

== ביוגרפיה ==
לוין נולד בניו יורק, והוא בוגר אוניברסיטת ניו יורק בספרות ופילוסופיה. לאחר סיום לימודיו עסק בכתיבת סרטי הדרכה ותסריטי טלוויזיה. בגיל 22 הוציא את ספרו הראשון, "נשיקה לפני המוות", שזכה להצלחה מיידית.

יצירתו הבולטת ביותר כמחזאי נחשבת קומדיית המתח "מלכודת מוות" (Deathtrap), שהיא עד לימינו המחזה הוותיק ביותר המועלה בתיאטראות ברודוויי. המחזה הוסרט ב-1982 בכיכובם של כריסטופר ריב ומייקל קיין.

שני ספריו המוכרים ביותר של לוין הם "תינוקה של רוזמרי" – סיפור אימה מצמרר על אם צעירה המסתבכת עם עוסקים בפולחן השטן, ו"הנערים מברזיל" – דרמת מתח בדיונית העוסקת בד"ר יוזף מנגלה, החי לכאורה בדרום אמריקה, ממשיך בניסוייו הגנטיים וזומם את החזרתו לחיים של הפיהרר באמצעות שיבוט. תסריטו הנודע האחרון היה למותחן האורבני "סלייבר".

==ספריו שהופיעו בתרגום לעברית==
* נשיקה לפני המוות: רומן מתח (עברית: בן עמי שילוני), תל אביב: הוצאת דשא, 1961.
** הוסרט כסרט קולנוע בכיכובו של רוברט וגנר.
* הבחורים מבראזיל: רומן (תרגום: א' לביא), הוצאת עדית, תשל"ו-1976.
** הוסרט כסרט קולנוע בכיכובם של גרגורי פק וסר לורנס אוליבייה.
* תינוקה של רוזמרי: רומן (עברית: מאיר ויזלטיר), תל אביב: הוצאת מזרחי, 1970.
** הוסרט כסרט קולנוע בבימויו של רומן פולנסקי.
* נטיף (עברית: עלינא ארשטיין), הוצאת שלגי, 1991.

==מחזהו בתיאטרון הקאמרי==
*אני והסרז'נט, תרגום רפאל אליעז, במאי פיטר פריי, תפאורה ארנון אדר, מוזיקה יוחנן זראי, כוריאוגרפיה יעקב, ג'וקי ארקין, המחזה הוצג בתיאטרון הקאמרי בחודש מרץ 1957.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרייק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחזאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
מעצמות המרכז

צהוב – מעצמות המרכז{{ש}}ירוק – [[מדינות ההסכמהאפור – מדינות נייטרליות/אחר]]

מעצמות המרכז (באנגלית: Central Powers) היו מספר מעצמות בתקופת מלחמת העולם הראשונה. מעצמות המרכז כללו תחילה את האימפריה האוסטרו-הונגרית והקיסרות הגרמנית, שכרתו ברית ביניהן עוד ב-7 באוקטובר 1879 וצירפו לברית הזאת את ממלכת איטליה ב-20 במאי 1882, במה שכונה "הברית המשולשת". האימפריה העות'מאנית הצטרפה למעצמות המרכז באוקטובר-נובמבר 1914. ממלכת בולגריה הצטרפה באוקטובר 1915. השם "מעצמות המרכז" משקף את העובדה שמדינות אלה נמצאו במרכז אזור הלחימה, בין יריבותיהן: האימפריה הרוסית במזרח וצרפת והאימפריה הבריטית במערב.

כנגד מעצמות המרכז נלחמו מדינות ההסכמה, שכללו 24 מדינות, ובראשן האימפריה הבריטית, צרפת, האימפריה הרוסית ובהמשך גם ארצות הברית והאימפריה היפנית.

ממלכת איטליה, שהייתה מאז 1882 בעלת ברית לאימפריה הגרמנית והאוסטרו-הונגרית, כרתה ברית סודית, עם צרפת, בשנת 1902, ברית שבה התחייבה שלא לכבד את התחייבויותיה לפי הברית עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה. לממלכת איטליה היו תוכניות משלה כנגד שטחים אוסטרים בדרום טירול, איסטריה ודלמטיה, לכן הצטרפה למדינות ההסכמה במאי 1915, והכריזה מלחמה כנגד גרמניה 15 חודשים לאחר מכן.

בסיום מלחמת העולם הראשונה הובסו מעצמות המרכז, נחתם חוזה ורסאי שהטיל הגבלות רבות על האימפריה הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית התפרקה לשתי המדינות אוסטריה והונגריה, חלקים מהונגריה הועברו לרומניה (טרנסילבניה), צ'כיה ואוקראינה, מה שהביא לכך שלהונגריה, אין כיום גישה לים. שטחי האימפריה העות'מאנית חולקו בין המדינות צרפת, האימפריה הבריטית, ממלכת יוון וממלכת איטליה.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: דיפלומטיה
סומאנוס

במיתולוגיה הרומית, סומאנוס (בלטינית: Summānus) היה אל הרעם הלילי, בניגוד ליופיטר שהיה אל הרעם בשעות היום. לכבודו הוקם מקדש בסירקוס מקסימוס. המקדש נחנך ב-20 ביוני, והפסטיבל לכבודו נערך ביום זה. לדבריו של אוגוסטינוס, סומאנוס היה בעבר בעל מעמד גבוה יותר מיופיטר, עד שלכבודו של יופיטר נבנה מקדש מפואר יותר וקרנו עלתה.

== לקריאה נוספת ==
* דר' אפי זיו, המיתולוגיה הרומית, כנרת זמורה-ביתן, 2024, עמ' 152

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים רומיים
קטגוריה:אלי סער
ליגווה

בלטביה העתיקה, ליגווה (Līgo, נקרא גם יאני -Jāņi) היה פסטיבל שנערך ב-20 ביוני. הנשים והילדות אספו עשבים ופרחים וארגו מהם זרים. חוואים חתכו ענפי תרזה ושמו אותם במתבנים, כדי למנוע מעכברים וממכרסמים אחרים מלאכול את היבול. הפרות הוזנו ב-John's Grass וחול נבזק על ראשיהן כדי שיניבו חלב מתוק. נערות נתנו כתרי פרחים למחזריהן הפוטנציאליים. ועם כתרים אלו הלכו הבנים והבנות לישון, ואם חלמו זה על זו, הם היו מיועדים להינשא.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.youtube.com/watch?v=tcL6JcbqwSw Lauris celebrates "Līgo" and "Jāņi" in Pāvilosta, Latvia!] ביוטיוב
* 

קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:לטביה: תרבות
קטגוריה:אירועים בחודש יוני
רות בנימין

השלט שהוצב ליד הצריף של רות בנימין בו חייתה בראשית שהותה בחוות הנוי. הצריף שופץ ב-[[2019 על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל|שמאל|]]
רות בנימין (29 בנובמבר 1923 – 29 באפריל 1976) הייתה מומחית לגננות נוי.

==קורות חיים==
רות נולדה ב-1923 בגרמניה לזאב שטיינר ועלתה לארץ בגיל 12. במלחמת העולם השנייה התנדבה לחיל הנשים הבריטי, ובמלחמת העצמאות שירתה בצה"ל כקצינה.

ב-1951 השתלבה כטכנאית בכירה בחוות הנוי ובהמשך מונתה למנהלת המקום. בתקופת פעילותה הופצו צמחים רבים שגודלו וטופחו בחווה לראשונה לכל אזורי הארץ.

בנוסף לעבודתה השוטפת בחווה, פרסמה מאמרים מקצועיים, חומר הדרכתי ורשימות על צמחי הנוי מטיפוחי החווה בירחונים "השדה" ו"גן ונוף".

בתחילת שנות ה-70 החלה להכין ספר כולל על צמחי הנוי בישראל. הספר - "צמחי גן ונוי – הצמח הנכון למקום הנכון" בעריכת יצחק גולני, יצא לאור בהוצאת סטימצקי וארגון הגננים בישראל בשתי מהדורות: 1977 ו-1983.

== משפחתה ==
רות שטיינר נישאה להריס בנימין (יליד בריטניה, 1908-1986) ולזוג נולד בן. נפטרה ב-1976 לאחר שהותקפה על ידי חיידק טורף. הובאה למנוחות בבית העלמין של בית יצחק.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ginatnoy.co.il האתר להנצחת שמה של רות בנימין]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:מתנדבות היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
מדינות ההסכמה

מדינות ההסכמה}}
מדינות ההסכמה הוא שם כולל למדינות אשר לחמו במלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז והיו לצד המנצח במלחמה. מדינות אלה לא היו מאוגדות מתוקף ברית אחת ויחידה, אלא לחמו במשותף – חלקן מתוקף בריתות חתומות, חלקן מתוקף מלחמה באויב משותף וחלקן מתוקף תמיכה הדדית. מתוך כלל המדינות ניתן למנות שש אשר מילאו תפקיד מרכזי במהלך המלחמה: בריטניה, צרפת, הקיסרות הרוסית, סרביה, ממלכת איטליה וארצות הברית.

מקורו של השם "מדינות ההסכמה" הוא בהסכמה המשולשת – ברית צבאית לא רשמית בין צרפת, רוסיה ובריטניה, אשר כוננה מתוקף ההסכמים הדו-צדדיים בין המדינות והייתה לברית הנגד לברית המשולשת של הקיסרות הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית ואיטליה. השם "ההסכמה המשולשת" נגזר מ"ההסכמה הלבבית", כינויה של הברית בין בריטניה לצרפת מ-1904.

איטליה הייתה מאז 1882 בעלת ברית לאימפריה הגרמנית והאוסטרו-הונגרית, אך היו לה תוכניות משלה נגד שטחים אוסטריים בדרום טירול, איסטריה ודלמטיה, והבנה סודית עם צרפת שאיינה למעשה את התחייבויותיה לבעלות בריתה. היא הצטרפה למדינות ההסכמה ב-23 במאי 1915, והכריזה מלחמה נגד גרמניה 15 חודשים לאחר מכן.

לאחר מהפכת 1917 החליט השלטון הקומוניסטי ברוסיה לפרוש מהמלחמה, וחתם על הסכם שלום נפרד עם גרמניה. אך ארצות הברית הצטרפה לברית ובכך הגדילה את כוחה מאוד ותרמה תרומה גדולה לניצחון הברית במלחמה.

==רשימת מדינות ההסכמה ==
התפלגות חללי מדינות ההסכמה בין המדינות הלוחמות. מספר ההרוגים הכולל מוערך ב-5.7 מיליון. חללי הדומיניונים (אוסטרליה, קנדה, ואחרים) נמנים עם חללי האימפריה הבריטית

=== מדינות שנשאו בנטל הלחימה והאבדות העיקרי ===
* האימפריה הבריטית ומושבותיה (אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, מושבות הכתר הבריטי, קנדה, האימפריה ההודית וניו פאונדלנד)
* צרפת ומושבותיה
* האימפריה הרוסית (פרשה מהמלחמה לאחר המהפכה הקומוניסטית בנובמבר 1917)
* איטליה (הצטרפה באפריל 1915, עד אז שמרה על נייטרליות אף על פי שהייתה חתומה על ברית עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה)
* בלגיה ומושבותה (קונגו)
* סרביה
* מונטנגרו
* רומניה (הצטרפה לאחר חתימת הסכם בוקרשט באוגוסט 1916 - פרשה במאי 1918)

===מדינות נוספות ===
*אירופה:
:* יוון (הצטרפה במאי 1917)
:* פורטוגל ומושבותיה
:* ארמניה (הצטרפה עם הקמתה במאי 1918. הארמנים מרדו נגד העות'מאנים קודם לכן).
:* צ'כוסלובקיה (הצטרפה ב-1918. לגיון צ'כוסלובקי השתתף במלחמה עוד בטרם הוקמה המדינה).
:* המדינות הזעירות אנדורה וסן מרינו, שהצטרפה יחד עם איטליה במאי 1915.
*צפון אמריקה:
:* ארצות הברית (הצטרפה באפריל 1917)
*אמריקה הלטינית (מדינות אלה הצטרפו בשלהי המלחמה, אחרי ארצות הברית):
:* בוליביה (הצטרפה באפריל 1918)
:* ברזיל (הצטרפה באוקטובר 1917)
:* קוסטה ריקה (הצטרפה במאי 1918)
:* קובה (הצטרפה באפריל 1918)
:* אקוודור (הצטרפה בדצמבר 1917)
:* גואטמלה (הצטרפה באפריל 1918)
:* האיטי (הצטרפה ביולי 1918)
:* הונדורס (הצטרפה ביולי 1918)
:* ניקרגואה (הצטרפה במאי 1918)
:* פנמה (הצטרפה בדצמבר 1917)
:* פרו (הצטרפה באוקטובר 1917)
:* אורוגוואי (הצטרפה באוקטובר 1917)
* אסיה ואפריקה:
:* סיאם (תאילנד, הצטרפה ביולי 1917)
:* יפן
:* סין (הצטרפה באוגוסט 1917)
:* ליבריה (הצטרפה באוגוסט 1918)

==ראו גם==
* מלחמת העולם הראשונה
*בעלות הברית
* מעצמות המרכז
* הגורמים למלחמת העולם הראשונה
* תוצאות מלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: דיפלומטיה
אמנות ז'נבה

המסמך המקורי של האמנה משנת 1864
אמנות ז'נבה הן ארבע אמנות שונות, שנוסחו ונחתמו בז'נבה שבשווייץ בין השנים 1864–1949, ועוסקות בהתנהגות הראויה בין צבאות ואומות בזמן מלחמה. מקובל להתייחס ל"אמנת ז'נבה" ביחיד, כשהכוונה היא לכל אחת מארבע האמנות או כולן יחד.

האמנות עוסקות במתן טיפול רפואי לפצועים, כולל לחיילי האויב; בתביעה להתנהגות הוגנת עם שבויי מלחמה; ובחובה להגן על אזרחים בעת קרב.

כל המדינות בעולם חתמו על אמנת ז'נבה וזוהי הפעם הראשונה בהיסטוריה שאמנה כלשהי זוכה להכרה בינלאומית מלאה. למרות זאת, מדינות רבות בעולם ביצעו ומבצעות פעולות המפרות את אמנות ז'נבה. הפרות של האמנה שמבצעות האומות החתומות מובאות בפני בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג.

==כרונולוגיה==
אבי האמנות הוא ז'אן אנרי דינן, שפעל בעניין לאחר שראה את תוצאות קרב סולפרינו באיטליה בשנת 1859.

ארבע האמנות הן:
* אמנת ז'נבה הראשונה (1864) – טיפול בפצועים בשדה הקרב והקמת ארגון הצלב האדום.
* אמנת ז'נבה השנייה (1906) – החלת עקרונות האמנה הראשונה גם על לוחמה ימית.
* אמנת ז'נבה השלישית (1929) – טיפול בשבויי מלחמה.
* אמנת ז'נבה הרביעית (1949) – טיפול באזרחים בזמן מלחמה וכן אזרחים בשטח כבוש שבו יש משטר צבאי של צבא עוין.

ב-1949, בעקבות מלחמת העולם השנייה, שוכתבו שלוש האמנות הראשונות ואושררו כמקשה אחת, וכן נוספה האמנה הרביעית.

==תחולת האמנות==
בפתיחת כל אחת מארבע האמנות נכתב כי הן יחולו על היחסים בין שתי מדינות החתומות עליהן. במקרה של סכסוך עם מדינה שאינה חתומה עליהן, יחולו האמנות אם אותה מדינה מקבלת אותן עליה ומיישמת את תוכנן.

במקרה של סכסוך 'שאינו נושא אופי בינלאומי', האמנות יחולו בשטחה של המדינה החתומה עליהן באופן מצומצם, הכולל בעיקרו הימנעות מפגיעה באזרחים הנתונים תחת שליטתה.

==אמנות ז'נבה וישראל==
ישראל חתומה על כל ארבע אמנות ז'נבה, אשרה אותן ומחויבת להן.<ref></ref> על מנת להקנות לאמנות תוקף במשפט הפנימי דרוש דבר חקיקה שיקלוט אותן, אלא אם כן מדובר באמנה שמשקפת משפט מנהגי. אמנת ז'נבה השלישית (שבויי מלחמה) נחשבת למשפט מנהגי ולכן אין צורך לקלוט אותה לחוק ספציפי. אשר לאמנה הרביעית, במשפט הבינלאומי היא נחשבת כמשקפת דין מנהגי, אך ישראל חלקה על כך וסברה שהיא אינה נחשבת לכזו וכיוון שהמחוקק לא בחר לקלוט אותה לחוק לא ניתן לתבוע על פיה בבתי משפט ישראלים. למרות זאת, הודיעה ממשלת ישראל שהיא רואה עצמה כפופה לחלקים ההומניטריים של האמנה.

כמו כן, על מדינת ישראל להגביל את סוגי כלי הנשק ואת שיטות הלחימה בהתאם להוראות המשפט ההומניטרי. עם זאת, כאשר החוק הישראלי קובע מפורשות קביעה השונה מכללי המשפט הבינלאומי, בית המשפט נותן קדימה לחוק הישראלי.

בתשובה לעתירת ארגוני זכויות אדם כנגד מעצרים מנהליים המבצע צה"ל כלפי פלסטינים ויהודים תושבי יהודה ושומרון, הסבירה נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש:

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061019172704/http://www.redcross.lv/en/conventions.htm דף אודות אמנות ז'נבה], באתר הצלב האדום
* [http://www.btselem.org/Hebrew/International_Law/Fourth_Geneva_Convention.asp אמנת ז'נבה הרביעית בעברית], באתר בצלם
* [https://www.mdais.org/about/ethics החוק ההומניטרי הבינלאומי (אמנות ז'נבה)], באתר מגן דוד אדום
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:דיני מלחמה
קטגוריה:משפט בין-לאומי פומבי
קטגוריה:ז'נבה: היסטוריה
ז'נבה
ז'נבה
ז'נבה
ז'נבה
אמסטף

סטאפורדשייר טרייר אמריקאי (באנגלית: American Staffordshire Terrier), המכונה גם פיטבול אמסטף או בקיצור אמסטף (Amstaff), הוא גזע של כלב הבית מסוג טרייר.

== היסטוריה של הגזע ==
אבותיו הקדמונים של האמסטף טופחו לצורכי מלחמות כלבים על ידי הכלאה בין טרייר לבולדוג. אבותיו של האמסטף שימשו החל מהמאה ה-19 ככלבי חווה באמריקה, הן לשמירה והן לצייד. החל בשנות ה-30 של המאה ה-20, חל מפנה בטיפוח הגזע בעזרת רבייה סלקטיבית, והוא הפך לבן לוויה ולצורכי תצוגה, והורחק מהמורשת של כלב מלחמה. גזע כלבים זה הוכר רשמית ב-1936.

== מבנה כללי ==
גופו של האמסטף חזק ומוצק, הגולגולת רחבה, האוזניים והזנב בדרך כלל נחתכים (בניגוד לחוק צער בעלי חיים), האף שחור או ורוד, שרירי הלחיים מודגשים והלסת התחתונה חזקה במיוחד.

שיערו של האמסטף קצר וזיפי והוא מופיע בצבעים מלאים שונים, ושילוב של שניים עד שלושה צבעים (מנומר).

גובהו הטיפוסי של הגזע הוא 46-48 ס"מ עבור זכרים, ו-43-46 ס"מ עבור נקבות, והמשקל הטיפוסי הוא 30-18 ק"ג.

האמסטף סומן כגזע מסוכן על ידי ממשלת ישראל ולכן חויבו כל מגדלי האמסטף לעקר או לסרס את כלבם כדי למנוע רבייה.

האמסטף הוא גזע עקשן ונחוש. זהו כלב עירני מלא בסקרנות וידוע בנחישותו ובנאמנותו.

== תוקפנותו והתייחסות בחוק ==

בשנים האחרונות, נקשר שמו של כלב זה בתקיפות ואף הריגות של בני אדם ברחבי העולם, שהביאה מדינות רבות לחוקק איסורים כנגד גזע האמסטף ודומיו.

בישראל, ידוע על מספר מקרים בהם נשך כלב מסוג זה ילדים או מבוגרים, עד שהביא לפציעה קשה ואשפוזם. בעקבות שורת מקרים קשים, ובהם הריגתה של ילדה בת ארבע בתל אביב שנגרמה מנשיכת כלב האמסטף המשפחתי שהשתתף בעברו בקרבות כלבים. בעקבות כך, נחקק בכנסת בשנת 2002 חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, שקובע שהאמסטף ביחד עם 7 גזעי כלבים נוספים, הוא כלב מסוכן, שחלה שורה של הגבלות על החזקתו בישראל, ביניהם איסור לייבאו, להרבותו, וכן למוכרו או למוסרו לזולת. תקנות אלו נועדו להכחיד את הגזע בסופו של דבר באזור ישראל, בדרך שאיננה אקטיבית.

== ראו גם ==

* פיטבול

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.akc.org/breeds/american_staffordshire_terrier/ American Kennel Club: American Staffordshire Terrier], תיאור תכונות הגזע 
* [http://www.amstaff.org/ The Staffordshire Terrier Club of America], מועדון האמסטף האמריקאי 
* 
* [http://192.117.152.51/news/Internal/Internal/200602/20060228095435.htm צפת: אמסטף תקף אישה וילד - מצבם קל], 28.2.2006, אתר MSN
* 
* 
* 
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הקבוצה השלישית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השנייה של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה הרביעית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
קטגוריה:כלבים מסוכנים לציבור
יאן ואן אייק

יאן ואן אייק (בהולנדית: Jan van Eyck; סביבות 1390 – 9 ביולי 1441) היה צייר פלמי מהמאה ה-15, מהראשונים שציירו בשמן. בניגוד לטענה הנפוצה, ואן אייק לא המציא את הציור בשמן, אולם הוא שכלל את השיטה והביא אותה לרמה גבוהה מאוד. יאן נמנה עם משפחת הציירים , והיה אחיו הצעיר של הוברט ואן אייק.

== ביוגרפיה ==
תאריך לידתו לא ידוע, אולם הוא נולד הרבה אחרי אחיו הוברט, שלקח אותו תחת חסותו כ"מתלמד". תחת הדרכה זו למד יאן לצייר. בהמשך הפך אותו הוברט לשותף, ושניהם הפכו לציירי החצר של הנסיך פיליפ השלישי מבורגונדיה.

לאחר שעזב את חצרו של הנסיך ב-1421 הפך יאן אדון לעצמו, ועבד כצייר בהאג. הוא חזר מהאג ב-1424 וחזר לשירותו של פיליפ, שהיה בשלב זה הדוכס מבורגונדיה. הוא נותר בשירותו של פיליפ, שהיה תמיד נדיב אליו, עד מותו.

פעמים רבות שימש בשליחות הדוכס כאיש אמונו, ונראה כי כמו פטרונו, היה ואן אייק בתנועה מתמדת. בין השאר ביקר בפורטוגל ובספרד, והנופים שראה שם שמשו אותו בציוריו. ב-1428 היה חבר במשלחת ששלח פיליפ לליסבון כדי לבקש את ידה של איזבלה מפורטוגל. דיוקן הכלה שצייר שכנע את הדוכס סופית. לאחר שובו השתקע בברוז' (עיר בבלגיה של ימינו) ונשא אישה. נולדה לו בת שהפכה בהמשך לנזירה. פיליפ מימן את טקס הטבלת הילדה, והיה זה אך סימן אחד להערכה הרבה שרחש הדוכס לצייר.

הוא נפטר בברוז' ונקבר שם ב-9 ביולי 1441.

בין ציוריו המפורסמים ניתן למנות את "נישואי הזוג ארנולפיני", שצויר בשנת 1434, ואת "תמונת המזבח של גנט" שצוירה על-ידו ועל-יד אחיו הוברט.

למרות שהיו לו תלמידים מעטים, ואיש מהם לא הגיע לרמתו-שלו, הייתה ליצירתו של יאן ואן אייק השפעה רבה על סגנון הציור של ציירים; לא יהיה זה מוגזם לומר שהשפעתו כיוונה את סגנון הציור באירופה שמצפון להרי האלפים במשך מאה שלמה כמעט.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Harbison, Craig, Jan van Eyck: The Play of Realism, Reaktion Books; Expanded edition, 2012. 
*Till-Holger Borchert, Jan Dumolyn and Maximiliaan Martens, Van Eyck, Thames & Hudson; 1st edition, 2020 
* Martens, Maximiliaan P.J. and Born, Annick, Van Eyck in Detail, Reaktion Books; Expanded edition, 2020. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
"[[נישואי הזוג ארנולפיני" - תמונה קלאסית של יאן ואן אייק שמסמלת את השלווה והיציבות שבמוסד הנישואים. הצייר עצמו משתקף במראה העגולה התלויה מאחורי הזוג.]]
* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים פלמים
קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1390
קטגוריה:נפטרים ב-1441