OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ראש כרוב (תוכנית טלוויזיה)

"ראש כרוב" היא תוכנית טלוויזיה ישראלית פופולרית לילדים ששודרה בערוץ הראשון בשנת 1975 (ובשידורים חוזרים במהלך שנות השמונים). בתוכנית היו פינות שונות ובהן פינת החידון. בפינה זו שאלו המנחים שאלות ושני ילדים מתחרים באולפן ענו עליהן. כל תשובה שגויה אילצה את המשיב לאחוז בידיו בכרוב. המפסיד היה מי שמפיל את הכרובים מידיו.

בדצמבר 1975 יצא תקליט בחברת הד ארצי עם שירי התוכנית, כולל תרגום לעברית של "על גג העולם" של הקרפנטרז ו"את קרן שמש בחיי" של סטיבי וונדר. האלבום הופיע בשנות ה-90 גם על גבי תקליטור. התקליט הופק ב"אולפני טריטון". את שיר הפתיחה של התוכנית (כמו גם את כל שירי התוכנית, כולל גרסאות עבריות) כתבה תלמה אליגון והלחין קובי אשרת, שהיה ממשתתפי התכנית וגם המלחין והמפיק המוזיקלי שלה.

בשנת 1997, יעל בר זוהר ביצעה מחדש את שיר הנושא של הסדרה בקלטת הילדים "רדיו גן".

בשנת 2010 יצא הסרט חבורת ראש כרוב בכיכובם של מיקי מוכתר, שחר פרץ ושחר ישי, כאשר שיר הפתיחה של ראש כרוב, הוא השיר שפותח את הסרט.

== התקליט "ראש כרוב" ==

=== רשימת רצועות ===


{| align="right" style="text-align: center;"
| <gallery widths="240" heights="240" perrow="2">
קובץ:Cabbage Head vinyl record cover.jpg|חזית עטיפת תקליט שירי התוכנית
קובץ:Cabbage Head vinyl record cover - Back.jpg|גב עטיפת תקליט שירי התוכנית
</gallery>
|}



== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
פיירו קפוצ'ילי

פיירו קפוצ'ילי (איטלקית: Piero Cappuccilli; 9 בנובמבר 1929 - 12 ביולי 2005) היה זמר בריטון איטלקי, מגדולי זמרי האופרה האיטלקיים במחצית השנייה של המאה העשרים. מזוהה בעיקר עם תפקידי ורדי (במיוחד מקבת וסימון בוקנגרה). נודע, בין השאר, בזכות שליטתו בתהליך הנשימה, יכולת שאפשרה לו לשיר משפטים ארוכים בנשימה אחת.

קפוצ'ילי נולד בטריאסטה. בתחילה התכוון לעסוק באדריכלות, אך לאחר עידוד מצד קרוביו החליט לפתח קריירה בתחום האופרה. הוא למד פיתוח קול בהדרכתו של לוצ'אנו דונאג'ו בעיר הולדתו, שבה אף התקיימה הופעת הבכורה שלו, בשנת 1951, בתפקיד משני. 

תפקידו הראשי הראשון היה טוניו באופרה פליאצ'י מאת רוג'רו לאונקוואלו, ב"Teatro Nuovo" במילאנו בשנת 1957. ב-1960 שר בפעם הראשונה והיחידה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בתפקיד האב ג'ורג'ו ז'רמון באופרה לה טרוויאטה מאת ג'וזפה ורדי. 

את רוב הקריירה עשה קפוצ'ילי באירופה, למעט מספר ביקורים באמריקה הצפונית והדרומית. בבית האופרה לה סקאלה הופיע לראשונה ב-1964 בתפקיד אנריקו (ב"לוצ'יה די למרמור" מאת דוניצטי), ובקובנט גארדן שבלונדון בשנת 1967, שוב, בתפקיד ז'רמון. הופעת הבכורה של קפוצ'ילי באופרה הלאומית של פריז התרחשה בשנת 1978 בתפקיד אמונאסרו ב"אאידה" מאת ורדי. קפוצ'ילי הופיע אף באופרה של וינה ובפסטיבל זלצבורג. כמו כן, עבד עם מיטב המנצחים של זמנו (פון קאראיין, גאוואצני, אבאדו, קלייבר) והיה לאחד המבצעים הדגולים של הרפרטואר האיטלקי. 

תפקידי הבריטון של ג'וזפה ורדי, שבזכותם נודע בעיקר, אפשרו לו להציג את גוון קולו, את יכולתו הטכנית, את פרשנותו המוזיקלית ואת נוכחותו הבימתית במיטבם.

פיירו קפוצ'ילי הרבה להקליט. הוא הקליט פעמיים את "לה טראוויאטה", ראשית עם מריה קאלאס ב-1959 ולאחר מכן עם בוורלי סילס ב-1970. בין שאר הקלטותיו הראויות לציון: "ריגולטו", לצד אילאנה קוטרובאס ופלאסידו דומינגו תחת שרביטו של קרלו מריה ג'וליני, "מקבת" מאת ורדי, לצדה של שירלי ורט, וסימון בוקנגרה, לצדם של מירלה פרני וניקולאי גיאורוב, תחת שרביטו של קלאודיו אבאדו. 

קפוצ'ילי שר עד שנות השישים המוקדמות שלו, כשבשנת 1992, בשובו מהופעה של "נבוקו", נפצע בתאונת דרכים קשה שאילצה אותו לפרוש מעיסוקיו הבימתיים ולעסוק בעיקר בהוראה. נפטר בגיל 75 בעיר הולדתו טריאסטה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20090412134125/http://www.classicalautographs.com/people/opera/piero_cappuccilli/index.html פיירו קפוצ'ילי, בריטון] 
* [http://esdf-opera.de/saengerliste/saenger_c/cappuccilli_piero.htm רפרטואר ודיסקוגרפיה] 
* [http://www.youtube.com/watch?v=gQXYeZNKwTE פיירו קפוצ'ילי זוכה לתשואות ארוכות במיוחד לאחר ביצוע האריה "אויב המולדת" מתוך "אנדראה שנייה" מאת אומברטו ג'ורדאנו], יוטיוב
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1929
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2005
מחלף הראל

העלייה לירושלים והכניסה למנהרות הקסטל
תרשים המחלף בהיותו עד שנת 2016
עלייה מ[[עין חמד למחלף הראל וירידה לכיוון בית זית]]
[[אנדרטת הראל פלמ"ח במחלף הראל]]
מחלף הראל היה מחלף אשר חיבר את כביש 1 וכביש 3965 בסמוך ליישובים מבשרת ציון ומוצא עילית. המחלף הוא מטיפוס מחלף יהלום, שהגשר שלו בנוי בתוואי הדרך המשנית המרומזרת וחולף מעל כביש 1, בו התנועה רציפה. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1971 במקביל לפרויקט ההרחבה של כביש 1 שהחל בסוף שנות ה-60. המחלף נקרא על שם חטיבת הראל שלחמה באזור במלחמת העצמאות. 

המחלף ממוקם בנקודה גבוהה בכביש 1 בסמוך למצודת הקסטל, כך שהנוסעים לקראת המחלף מגיעים אליו מלמטה. להחלטה על בניית המחלף קדמה התלבטות במסגרת תכנון התוואי של כביש 1. האפשרות החלופית שנפסלה בזמנו הייתה כריית מנהרה מתחת למעלה הקסטל, כך שתחסוך את הצורך בעלייה וירידה חדה מאזור המחלף. גשר המחלף מבוסס על קשת בטון התומכת במשטח הכביש העליון. ב-1995 הורחבה הדרך ממבשרת ציון למוצא עילית עם בניית גשר נוסף התואם בתכנונו האדריכלי לגשר המקורי. סמוך לחלקו הצפון מזרחי של המחלף נמצא קניון הראל הבנוי בשטחו של היישוב מבשרת ציון.

בשנת 2010 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה תוכנית להרחבת כביש 1 שבמסגרתה נבנו שתי מנהרות, באורך של כ-850 מטר כל אחת, מתחת למחלף הראל. סיום הפרויקט המשוער היה אמור להיות בשנת 2015, אך חנוכתו נדחתה לתחילת 2017. חנוכת המנהרה הייתה ב-20 בינואר 2017.

עם חנוכת המנהרות צפויות עבודות המשך בהכוונת משרד התחבורה. מחלף הראל לעבור שינויים כדי להתאימו לתנאי הדרך החדשים, כולל שיפור בגישה למבשרת תוך הסרת הרמזורים ובניית שתי מנהרות גישור. האחת ברמפת מעוז ציון והשנייה מתחת לשדרות הראל עבור התחבורה הציבורית. מסוף האוטובוסים צפוי להרחיב את שירותיו תוך הגדלת חניוני הרכב במחלף, מעבר הולכי רגל במנהרת הגישור והסרת עומס האוטובוסים הנוסעים וחוזרים למחלף עין חמד.

== גלריה ==
<gallery>
Harel interchange on road 1 Israel.JPG|מבט לכיוון מזרח על גשר המחלף
Harel Tunnels.15.jpg|העבודות לבניית אחת המנהרות שהחליפו את מחלף הראל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jdn.co.il/news/israel/793517 נוסעים במנהרות הראל? אתם חייבים לצפות בסרטון הזה], JDN, 22 בינואר 2017

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כביש 1: מחלפים
קטגוריה:מבשרת ציון: תחבורה
קולובוס אדום זנזיברי

קולובוס אדום זנזיברי (שם מדעי: Piliocolobus kirkii) הוא מין של קולובוס אדום, אנדמי לאי זנזיבר. הקולובוס מצוי בסכנת הכחדה, ואוכלוסייתו נאמדת ב-1,000 עד 1,200 פרטים, מרביתם חיים בשמורת יער ג'וזאני.

== מאפיינים ==
גבו של קוף זה אדמדם-שחור, לאורך כתפיו וזרועותיו רצועה שחורה, ובטנו בהירה. פניו שחורות, למעט אפו ופיו, והן מוקפות בפרווה ארוכה יחסית, שצבעה לבן. זנבו הארוך משמש אותו לאיזון גופו בזמן התנועה. משקלו כ-8 ק"ג, והנקבות קטנות במעט מהזכרים.

להקות הקולובוס כוללות בין 30 ל-50 פרטים, מהם עד ארבעה זכרים, והיתר נקבות וגורים. הקולובוס נחשב ליצור חברתי, וחברי הלהקה נוהגים לאכול ביחד, לשחק, ולפלות כינים זה מזה. תקופת ההנקה ארוכה מאוד, והיא יכולה להימשך ארבע שנים. כל עוד מניקה האם, אין היא נכנסת להריון, ובשל כך קצב הריבוי הטבעי של הקולובוסים נמוך.

הקולובוס ניזון מעלים, מזרעים ומפרחים, והוא אחד מהמינים הבודדים שלא ניזונים מפירות בשלים, שכן אינו מסוגל לעכל את הסוכר המצוי בהם. עם זאת, הקולובוסים ניזונים מפירות בוסריים. במרוצת השנים הביא האדם לזנזיבר מיני עצים חדשים, שרמת החומציות בפירותיהם גבוהה. הקולובוס הסתגל אליהם, והוא מאזן את החומצות באמצעות אכילת פחם. 

בדרך כלל חי הקולובוס באזורים יבשים, אך לעיתים ניתן למצוא להקות גם ביערות מנגרובים.

==קישורים חיצוניים==

* נדב לוי, "[http://www.masa.co.il/article.php?cid=3485 נורה אדומה]", מסע אחר, פברואר 2008

==הערות שוליים==

זוג קולובוסים מתנקים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:קולובים
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:טנזניה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1868
שלמה קונין

הרב שלמה קונין (שמו המלא: ברוך שלמה אליהו קונין; נולד בשנת ה'תרצ"ט, 1939) הוא השליח חב"ד הראשי בקליפורניה, ופעיל לאורך החוף המערבי של ארצות הברית.

== קורות חייו ==
קונין נולד ברובע ברונקס בניו יורק לדוד ורחל קונין. בשנת 1965 נשלח על ידי הרבי מליובאוויטש לקליפורניה ופתח שם את אחד מבתי חב"ד הראשונים.

כיום פועלים תחת הנהלתו שלוחים רבים באזור החוף המערבי שמפעילים כ-50 בתי חב"ד.

הרב קונין מפורסם בזכות ה'טֶלֶתוֹן', תוכנית טלוויזיה שנתית בת 6 שעות המוקלטת באולפן בהוליווד ומשודרת ברשתות הטלוויזיה ברחבי ארצות הברית ובאתרי אינטרנט. התוכנית מגייסת מדי שנה מיליוני דולרים עבור מוסדות חב"ד ועבור פעולות הומניטריות כגון המרכז לגמילה מסמים בלוס אנג'לס, עזרה בדיור, במזון ובייעוץ חינוכי.

הרב קונין פעיל בהשבת אוסף שניאורסון מרוסיה לספריית חב"ד ופעל במהלך משפט הספרים בשנת 1985.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.chabad.com/ אתר חב"ד בקליפורניה]
* [http://www.tolife.com אתר ה'טלתון']
* [https://col.org.il/news/77155 תיעוד בטלוויזיה בארצות הברית: השליח הרב קונין וההומלסים] אתר col
* [http://www.col.org.il/show_news.rtx?artID=58519 השליח שהמציא את המושג "בית-חב"ד" מדבר] אתר col

==הערות שוליים==

קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:שלוחי חב"ד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
תרכובות פחמן

תרכובות פחמן הן תרכובות המכילות אטומי פחמן. משערים כי קיימות כ-10 מיליון תרכובות פחמן בטבע, אך ייתכן ומספר זה גדול בהרבה.

מרבית תרכובות פחמן הן תרכובות אורגניות, אך מספר תרכובות מסווגות כתרכובות אי-אורגניות. הסיבה לכך היא היסטורית: עד המאה ה-19 נחשב כי תרכובות אורגניות יכולות להיווצר באורגניזמים חיים בלבד בעזרת vis vitalis, כוח החיים, ולעומתן תרכובות אי-אורגניות נוצרות ללא vis vitalis. השקפה זו הוכחה כשגויה כאשר הכימאי פרידריך ולר הצליח לסנתז שתנן בתנאי מעבדה. תרכובות פחמן אי-אורגניות הן אפוא תרכובות אשר נחשבו לאי-אורגניות בתחילת המאה ה-19, לפני הגילוי של ולר.

התרכובות האי-אורגניות של פחמן כוללות:
* תרכובות עם אל-מתכות אחרות, לדוגמה פחמן חד-חמצני ופחמן דו-חמצני.
* חומצה פחמתית והמלחים השונים הנוצרים מדה-פרוטונציה של חומצה זו (קרבונטים וביקרבונטים), לדוגמה, סודה לשתיה וסידן פחמתי.
* תרכובות של מתכות מעבר עם קבוצת קרבוניל.
* מלחים אי-אורגניים הכוללים ציאניד או ציאנט.
* קרבידים - תרכובות של פחמן עם יסודות פחות אלקטרושליליים ממנו.
* למעלה מ-40 אלוטרופים של פחמן, הכוללים פחם, גרפיט, יהלום ופולרן. מהאחרון ניתן גם ליצור יונים של מתכות הלכודות בתוך רשת פחמנית. מסמלים את המבנה עם סימן @: כך, יון ליתיום לכוד בתוך פולרן יסומן Li<sup>+</sup>@C<sub>60</sub>. 

בנוסף לתרכובות פחמן, קיימות גם סגסוגות הכוללות פחמן, כאשר הנפוצה בהן היא פלדה. 

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:כימיה אי-אורגנית
נמל התעופה הבין-לאומי יאסר ערפאת

מראה בשדה
נמל התעופה הבין-לאומי יאסר ערפאת (בערבית: مطار ياسر عرفات الدولي), שנודע בעבר כנמל התעופה הבין-לאומי עזה וכנמל התעופה הבין-לאומי דהנייה, היה שדה תעופה בפאתיה הדרומיים של העיר רפיח בפינה הדרומית של רצועת עזה, בסמוך לדהנייה. 

נמל התעופה נסגר במהלך האינתיפאדה השנייה בשנת 2000, ונהרס סופית ב-11 במאי 2024, במהלך קרב רפיח במלחמת חרבות ברזל.

==הקמה==
הסכם עקרוני להקמת נמל תעופה בעזה הושג כבר במסגרת הסכמי אוסלו בספטמבר 1995 והתכנון היה לפתוח את השדה כבר במאי 1996. השדה הוקם בעלות של 86 מיליון דולר שמומנה על ידי מספר מדינות, ובהם יפן, מצרים, ערב הסעודית, גרמניה, ספרד ומדינות נוספות, הנמל תוכנן על ידי אדריכל מרוקאי בהשראת נמל התעופה של קזבלנקה שבמרוקו. עבודות ההקמה החלו ב-20 בינואר 1996, אך פתיחת השדה התעכבה עד להשגת הסכמה על דרישת ישראל לבדיקה של האנשים והסחורות העוברים בשדה. השדה נחנך ב-24 בנובמבר 1998. ב-14 בדצמבר 1998 נחת בשדה מטוסו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, לביקור ראשון ברצועת עזה.

==מאפיינים==
השדה נועד לטפל ברוב סוגי מטוסי הנוסעים ולהעניק מענה להיקף תנועה של כ-700,000 נוסעים בשנה. שדה התעופה הופעל על ידי הרשות הפלסטינית, כאשר הפיקוח האווירי והבדיקות הביטחוניות היו באחריות ישראל. בשדה פעל צוות ישראלי שהשגיח על הבטיחות והבדיקות הביטחוניות של הנוסעים והסחורות. במרץ 1999 טסו לשדה החברות רויאל ג'ורדניאן, איג'יפטאייר, רויאל אייר מרוק ואף KLM, השדה גם היה לנמל הבית של פלסטיניאן איירליינס. בשנת 1999 עברו דרכו למעלה מ-85,000 נוסעים, כ-70% מהם בטיסות של פלסטיניאן איירליינס. במרץ 1999 הוחל בייצוא פרחים דרך השדה והקמת מסוף מטענים. בשדה עבדו בין 400 ל-700 עובדים.

אחד המבנים הבולטים של השדה היה טרמינל האח"מים שלו, שהיה מורכב מכיפה זהובה (כהומאז' לכיפת הסלע) ובו היה נברשות קריסטל ומזרקה גדולה. בית הנתיבות בשדה השתרע על שטח של 4,000 מ"ר והיה מעוטר באריחים בסגנון מרוקאי.

==סגירה==
לאחר פריצת האינתיפאדה השנייה נסגר נמל התעופה לראשונה ב-8 באוקטובר 2000. פעילותו חודשה ב-19 באוקטובר אך הוא נסגר סופית זמן קצר לאחר מכן, ב-23 באוקטובר 2000, לאחר ששוטרים פלסטיניים חמושים הגיעו לנמל בניגוד להבנות, דבר שהביא לפינוי הצוות הישראלי מנמל התעופה וסגירתו. ב-12 בדצמבר 2001 הפציץ חיל האוויר הישראלי את הנמל והרס את מתקן המכ"ם, ואת מגדל הפיקוח. ב-10 בינואר 2002 הרסו דחפורי צה"ל את מסלול הנחיתה, ואף על פי שבנמל לא התקיימה תנועה אווירית, הוא המשיך להתקיים ואויש על ידי צוות של כ-400 עובדים עד שנת 2006.

בנמל התעופה היה מסלול אספלט בודד באורך של 3,076 מטר וברוחב של 60 מטר, אך הוא נהרס. נתיבי ההסעה הרוסים גם הם, וכך גם רחבת החנייה למטוסים. עם השנים נהרסו עוד ועוד אזורים משטח הנמל על ידי תושבי רצועת עזה. החל משנת 2010 ישנם גידולים חקלאיים נרחבים באזור נמל התעופה. ב-11 במאי 2024 עם כניסת צה"ל לרפיח במסגרת מלחמת חרבות ברזל הושמד סופית המבנה המרכזי שלו, ששימש את ארגוני הטרור לפעילות טרור.

==ראו גם==
* פלסטיניאן איירליינס
* מנחת קטיף

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080727234256/http://www.geocities.com/wassch71/palestinian/history1.html The Palestinian Airlines History Pages]
* 

== הערות שוליים ==

יאסר ערפאת
ערפאת
קטגוריה:שדות תעופה שנסגרו
קטגוריה:נפת רפיח
קטגוריה:רצועת עזה: תחבורה
קטגוריה:רצועת עזה: מבנים
קטגוריה:יאסר ערפאת
פלסטיניאן איירליינס

פלסטיניאן איירליינס (בערבית: الخطوط الفلسطينية) הייתה חברת תעופה וחברת הדגל של הרשות הפלסטינית.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה ב-1 בינואר 1995 בעזה, והחלה לפעול בשנת 1997 משדה התעופה של פורט סעיד כשברשותה שני מטוסי פוקר 50 שנתרמו על ידי ממשלת הולנד, ומטוס בואינג 727 שנתרם על ידי הנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל. בחודש ינואר 1997 הפעילה החברה שבע טיסות שכר לג'דה לרגל החג' והובילה 325 נוסעים סך הכל. ב-23 ביולי 1997 ביצעה החברה את הטיסה הסדירה הראשונה שלה בין נמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש לנמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עליה, ובמשך השנה שלאחר מכן המשיכה והפעילה טיסות סדירות וטיסות מזדמנות למספר יעדים במזרח התיכון ובצפון אפריקה.

עם פתיחתו של נמל התעופה הבינלאומי יאסר ערפאת בדרום רצועת עזה בנובמבר 1998, היה זה למרכז פעילותה של החברה, והיא החלה לטוס ממנו לעמאן ולקהיר. במהלך שנת 1999 הפעילה החברה 1,482 טיסות סך הכל והטיסה 60,446 נוסעים, שהיוו 70% מכלל הנוסעים בשדה. בשנה זו הצטרפה פלסטיניאן איירליינס ליאט"א ולהתאחדות חברות התעופה הערביות.

באמצע שנת 2000 הגיע היקף פעולתה של החברה לשיאו. היא הפעילה טיסות לעמאן, נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק, לרנקה, קהיר, ג'דה, אבו דאבי, דובאי ולדוחה. החברה חכרה מטוס איליושין Il-62 ורכשה שני מטוסי דאש 8. עוד הזמינה החברה שני מטוסים קטנים נוספים ושקלה את הזמנתם של שלושה מטוסי בואינג 737 במטרה להתחיל בשירותי טיסה לאירופה.

עם תחילת האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000, נאלצה החברה להפסיק את טיסותיה. המגבלות שהטילה ישראל על פעולתו של שדה התעופה בעזה והריסתו בסוף שנת 2001, אילצו את החברה להעביר את מרכז פעילותה לנמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש. שני מטוסי הדאש 8 נמכרו ושניים משלושת המטוסים האחרים קורקעו. מטוס פוקר 50 בודד המשיך ופעל בקו אל-עריש–עמאן שלוש פעמים בשבוע ולאחר מכן פעמיים בשבוע. בחודש אפריל 2008 הפסיקה החברה את פעילותה לחלוטין, ומטוסיה אוחסנו בעמאן ובקואלה לומפור. לחברה שני מטוסי פוקר 50 ומטוס בואינג 727. בחודש מאי 2012 שבה החברה לפעול מחדש, ולהפעיל שתי טיסות שבועיות בכל כיוון בין נמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש ונמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה.

החל משנת 2017, החברה לא ביצעה עוד טיסות כלל ומטוסיה הוחכרו חלק מהזמן לחברת התעופה ניז'ר איירליינס הפועלת במדינת ניז'ר שבמערב אפריקה. ב-19 באוגוסט 2020, לאחר שהסתיים החוזה מול חברת התעופה האפריקנית, שלא חודש בשל משבר הקורונה והשפעתו החמורה על התעופה העולמית, הודיעה החברה על העמדה למכירה באופן מיידי של 2 מטוסי הפוקר 50 שלה.

בדצמבר 2020 הודיע משרד התחבורה והתקשורת ברשות הפלסטינית כי פלסטיניאן איירליינס תיסגר לצמיתות. בעת הסגירה שירתו בחברה 8 עובדים בלבד.

==צי המטוסים==
מטוס פוקר 50 של פלסטיניאן איירליינס
צי המטוסים של החברה בעת סגירתה:
{| class="wikitable"
!כלי טיס
!בצי
!בהזמנה
!הערות
|-
|פוקר 50
|2
|–
|הוחכרו לניז'ר איירליינס
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101026204258/http://www.ch-aviation.ch/airlinepage.php?code1=PF נתונים אודות צי המטוסים של החברה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:חברות פלסטיניות
קטגוריה:התאחדות חברות התעופה הערביות
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: תחבורה
קטגוריה:רצועת עזה: תחבורה
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
ויליאם אוונס

קפטן ויליאם דייוויס אוונס (אנגלית: William Davies Evans; 27 בינואר 1790 - 3 באוגוסט 1872), היה שחמטאי בריטי.

אוונס למד את משחק השחמט בגיל 28, ובשנת 1824 פיתח את הגמביט הקרוי על שמו. בשנת 1826 הציג את רעיונו בלונדון לשחמטאים מובילים כאלכסנדר מקדונל שהשתמש פעמים רבות בגמביט זה. בשנת 1838 שיחק אוונס מספר משחקים נגד הווארד סטאונטון שכתב על אוונס בספרו Chess Player's Handbook שיצא לאור בשנת 1847. סטאונטון מגדיר את הגמביט גאוני ומעניין.

==ביוגרפיה==
אוונס נולד בוויילס. בגיל 14 הפך למלח ומשנת 1815 שרת על אניות דואר. בגיל צעיר מאוד קודם לרב חובל.

בשנת 1840 נאלץ לפרוש עקב מצבו הבריאותי, אך שרת עוד שנתיים כרב חובל בים התיכון. הוא פיתח מנורה עם שלושה צבעים שמטרתה הייתה למנוע התנגשויות ליליות בין אניות. על פיתוח זה העניקה לו ממשלת בריטניה סכום כסף גדול וכן שעון זהב שניתן על ידי הצאר הרוסי.למרות זאת מת אוונס חסר כל, וזמן קצר לפני מותו ערכו שחמטאים מגבית על מנת לסייע לו.

ידוע בעיקר בזכות גמביט אוונס הקרוי על שמו. 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ב-4.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.chesscafe.com/text/skittles141.pdf מאמר על אוונס], chesscafe.com

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

קטגוריה:שחמטאים ולשים
קטגוריה:רבי חובלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1790
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1872
איניש בג

איניש בג (Inis Beag; בגאלית אירית: "אי קטן") הוא שם בדוי של אי הממוקם מערבית לאירלנד.

האנתרופולוג ג'ון מסנג'ר, שחי באי במשך 13 שנה בשנות ה-50 וה-60 פרסם מאמר בו תיאר את הקהילה הקתולית באי כמתאפיינת בהתנהגות מינית שמרנית קיצונית. לפי מסנג'ר הייתה התייחסות מצד שני המינים לפעילות מינית כדבר רע, שיש לסבול בלית ברירה, על מנת להתרבות בלבד. נשיקות, התגפפויות וכל גילויי החיבה גם כלפי ילדים נחשבים לאסורים. במאמר ניתן לאי שם בדוי על מנת להגן על תושביו. מאוחר יותר נחשף כי שמו האמיתי של האי הוא אינישיר .

מסנג'ר פרסם עוד כמה חיבורים וספרים על האי ותרבותו אך פרט לעבודותיו לא נערכו מחקרים אחרים על הקהילה באי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://sexinfoonline.com/sex-in-inis-beag-ireland/ Sex in a Conservative Society: Inis Beag, Ireland]

קטגוריה:אירלנד: איים
קטגוריה:אנתרופולוגיה
אמיל שאלופ

אמיל שאלופ (בגרמנית: Emil Schallopp; 1 באוגוסט 1843 – 9 באפריל 1919, ברלין) היה שחמטאי גרמני וסופר שחמט.

שאלופ התמנה למנהל מחלקת הקצרנות של הרייכסטאג ושיחק לעיתים קרובות בתחרויות שחמט בינלאומיות. הוא חיבר ספרים רבים כולל אחד על הדו-קרב לאליפות העולם בין וילהלם שטייניץ ליוהנס צוקרטורט. שאלופ מוכר במיוחד בשל המהדורה השביעית משנת 1891 של Handbuch des Schachspiels.

שאלופ היה פעיל בשחמט הבינלאומי בעיקר בשנות ה-80' של המאה ה-19, אך מעולם לא ניצח בתחרות חשובה. הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות ויסבאדן 1880, אחרי ג'וזף הנרי בלקברן, ברטולד אינגליש ואדולף שוורץ והקדים את ג'יימס מייסון, שמעון אברמוביץ וינוור, לואיס פאולסן ותשעה נוספים. שאלופ הגיע למקום השני בתחרות נוטינגהאם 1886 אחרי עמוס ברן וקיבל את הפרס על המשחק הטוב ביותר בזכות מפגשו עם יוהנס צוקרטורט.

שאלופ נכנס לספרות על גמביט המלך הנרצה בהגנת שאלופ 1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פו3 פו6.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.365chess.com/players/Emil_Schallopp 249 משחקי שחמט של שאלופ], באתר 365chess.com

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט גרמנים
קטגוריה:ילידי 1843
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1919
שימוש משני

התקופה הרומית, משובצים בקיר מהמאה ה-16 בעיר העתיקה בירושלים]]
שימוש משני (לטינית: Spolia, ספוליה) הוא מונח מתחומי הארכאולוגיה והאדריכלות המתאר תופעה של שימוש בחלקי מבנים עתיקים בבנייה מאוחרת יותר. כך ניתן למצוא שברי עמודים, כותרות וכתובות משובצים בקירות מבנים כחלק מחומרי הבנייה.

בדרך כלל נעשה שימוש משני כצעד של חיסכון בחומרים בסביבה עשירה בחומרי בניין (למשל מהריסות מבנים קדומים) וזאת תוך אדישות למקורם ולערכם האדריכלי והאסתטי.

אולם השימוש בטכניקה זו יכול לנבוע מטעמים של השפלת שלטון קודם. למשל יש הטוענים שהקיסר אדריאנוס ריצף את הפורום שבנה בירושלים באבנים מהר הבית, כדי להשפיל את היהודים. במבנה הקבורה הממלוכי תורבת כובכייה בירושלים נעשה שימוש בחלקי קברים של כמרים צלבניים מכנסיית הקבר, כ"עונש" לכופרים. 

לעיתים משקף השימוש המשני דווקא רגישות למורשת העבר וכמיהה להמשכיות. דוד קרויאנקר מציין כי וילהלם השני, קיסר גרמניה ראה עצמו כממשיך המורשת הצלבנית, ולכן ביקש מהאדריכל פרידריך אדלר שישלב בכנסיית הגואל, שנחנכה ב-1898, את שער הכניסה הראשית של הכנסייה הצלבנית מריה לטינה, ששרידיה נחשפו במקום.

במבצר הצלבני בציפורי נעשה שימוש משני בסרקופגים בפינות המבנה.
==גלריה==
<gallery>
קובץ:3498 - Athens - Spolia at the Odeion of Agrippa - Photo by Giovanni Dall'Orto, Nov 9 2009.jpg|שימוש משני בביצורי האגורה של אתונה מהמאה ה-3.
קובץ:Two old jews tomb in the city wall.jpg|מצבות יהודיות עתיקות משולבות בחומת העיר פיזה.
קובץ:THES-Heptapyrgion spolia.jpg|שימוש משני בחומת האבן של המבצר העות'מאני של סלוניקי.
קובץ:VeronaSLorenzoReimpiego.jpg|שימוש משני במגדל של העיר ורונה.
קובץ:Suraman's mosque2.jpg|עיטור פרח האופייני לבתי כנסת מהתקופה הרומית במסגד בצרמן.
קובץ:Sepphoris Crusaders fortress-Spolia Roman sarcophagi-1.jpg|סרקופגים רומים בשימוש משני בקיר המצודה הצלבנית בציפורי.
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים - תקופות וסגנונות, כתר, 1983 עד 1993.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונחים בחפירה ארכאולוגית
ג'יימס מייסון (שחמטאי)

ג'יימס מייסון (באנגלית: James Mason; 19 בנובמבר 1849, אירלנד – 12 בינואר 1905, אסקס) היה שחמטאי אנגלי וסופר שחמט.

== ביוגרפיה ==
מייסון אומץ כילד ולא ידוע שם משפחתו אליה נולד. הוא קיבל את שמו לאחר שמשפחתו המאמצת היגרה לארצות הברית בשנת 1861. בארצות הברית למד שחמט וקיבל עבודתו בעיתון ניו יורק הראלד.

מייסון הטביע את חותמו על עולם השחמט בשנת 1876, עת ניצח בתחרות הקונגרס האמריקאי הרביעי בפילדלפיה וניצח את הנרי בירד בדו-קרב בתוצאה 13-6.

בשנת 1878 עבר מייסון לאנגליה. תוצאותיו הטובות ביותר בתחרויות היו מקום שלישי בתחרות חזקה מאוד בווינה בשנת 1882, שם ניצח בין השאר את מקס וייס, את לואיס פאולסן, את ג'ורג' הנרי מקנזי
, את שמעון אברמוביץ וינוור את וינסנז חרובי, ואת מיכאל צ'יגורין. הוא הגיע למקום שלישי בנירנברג בשנת 1883 וחלוקת מקום שני בתחרות המבורג 1885. בשנת 1895 הגיע למקום ה-12 עם 9.5/21 בתחרות חזקה של הייסטינגס.

ניצח את אדולף אנדרסן בתחרות פריז 1878, את ג'וזף הנרי בלקברן בתחרות סימפסון 1881, את מיכאל צ'יגורין בתחרות הקונגרס הגרמני 1881 ואת ג'ורג' הנרי מקנזי בתחרות לונדון 1882.

מייסון כתב מספר ספרי שחמט, הפופולריים בהם היו: "עקרונות השחמט בתאוריה ובמעשה" משנת 1894, "אמנות השחמט" משנת 1895, "פתיחות בשחמט" משנת 1897 ו"שחמט חברתי" משנת 1900.

== משחקים מפורסמים ==
=== לבן: קרל שלכטר שחור: ג'יימס מייסון מונטה קרלו 1903 ===

שלכטר מדגים במשחק זה כיצד ממומש יתרון של רגלי לזכייה במשחק. במיוחד מעניין השימוש בו שלכטר עושה במלך הלבן שמלווה את הרגלי החופשי בדרכו במעלה הלוח. המלך מזגזג תוך הגנה על הרגלי, התקדמות בלוח והתחמקות מאיומי השח של הצריח השחור<ref></ref>.

==התמודדויות==
{| class="wikitable"
! שנה !! מיקום !! המתמודד השני !! colspan="2"| תוצאה
|-
|1874 || ניו יורק || אז'ן דלמאר ||7 מ-8 || ניצחון
|-
|1874 || ניו יורק || אז'ן דלמאר ||7 מ-10 || ניצחון
|-
|1874 || פילדלפיה || דיון מרטינס||5 מ-9 || ניצחון
|-
|1874 || פילדלפיה || גוסטב רייכלם||2.5 מ-6|| הפסד
|-
|1875 || פילדלפיה || דיון מרטינס||1 מ-4 || הפסד
|-
|1876 || פילדלפיה || אדוורד אלפרוני||7 מ-7 || ניצחון
|-
|1876 || ניו יורק || הנרי בירד ||13 מ-19 || ניצחון
|-
|1879 || לונדון || ג'וזף הנרי בלקברן ||2 מ-3 || ניצחון
|-
|1879 || לונדון || ויליאם פוטר||10.5 מ-21 || תיקו
|-
|1882 || לונדון || ג'ורג' הנרי מקנזי ||2 מ-3 || ניצחון
|}

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
*James Mason (2007). The Art of Chess. Dover Publications. .
</div>
<div style="direction: ltr;">
*The Principles of Chess in Theory and Practice (1893)
*The Art of Chess (1895)
*Chess Openings (1897)
*Social Chess (1900)
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.chessworld.net/chessclubs/statistics_pgn_rating_chart.asp?username=Mason,James סטטיסטיקה על תוצאותיו של מייסון], באתר chessworld.net
* [http://wachusettchess.org/ChampionshipStories/1995%20Championship%20Story.htm מאמר על מייסון], באתר wachusettchess.org
* [http://www.icu.ie/articles/display.php?id=57 מאמר על מייסון], icu.ie

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחמטאים בריטים
קטגוריה:שחמטאים אירים
קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1849
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1905
אדולף שוורץ

אדולף שוורץ (בגרמנית: Adolf Schwarz; 31 באוקטובר 1836, הונגריה – 25 באוקטובר 1910, וינה) היה שחמטאי יהודי-אוסטרו-הונגרי.

שוורץ הגיע למקום השני בתחרות פרנקפורט בשנת 1878 (ניצח: לואיס פאולסן). בשנת 1879 הגיע למקום השלישי בתחרות לייפציג (הקונגרס השחמטאי הראשון בגרמניה, ניצח ברטולד אינגליש).

בשנת 1880 חלק שוורץ מקום ראשון-שלישי עם ג'וזף הנרי בלקברן וברטולד אינגליש בתחרות ויסבאדן. באותה שנה חלק מקום ראשון-שלישי עם מקס וייס ויוהנס מינקויץ' בתחרות גראץ. באותה שנה חלק מקום שלישי-חמישי בתחרות בראונשוייג. בשנת 1882 הגיע למקום השלישי בתחרות וינה (ניצח: וינסנז חרובי). באותה שנה חלק מקום 12–13 בתחרות וינה (ניצחו: וילהלם שטייניץ ושמעון אברמוביץ וינוור).

שוורץ ניצח בדו-קרב נגד יוהנס מינקויץ' +3 -2 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) בשנת 1878 ובדו-קרב נגד שמעון אברמוביץ וינוור +3 -1 =0 בשנת 1880. בשנת 1897 ניצח בדו-קרב את אדולף אלבין +2 -1 =0. בשנת 1879 הפסיד ללואיס פאולסן 2–5 בדו-קרב.

==התמודדויות אישיות==
{| table class="sortable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"|
! שנה !! מיקום !! המתמודד השני !!class="unsortable" colspan="2"| תוצאה !!הערות
|-
|1878
|וינה
|פיליפ מייטנר
|3+ 0- 7=
|6.5 מ-10
|ניצחון
|-
|1878
|פרנקפורט
|האנס מינטקוביץ
| 1+ 0- 8=
|5 מ-9
|ניצחון
|-
|1879
|לייפציג
|לואיס פאולסן
| 3+ 0- 4=
|5 מ-7
|ניצחון
|-
|1880
|וינה
|שמעון אברמוביץ וינוור
|2+ 0- 2=
|3 מ-4
|ניצחון
|-
|1897
|וינה
|אדולף אלבין
| 1+ 0- 3=
|2.5 מ-4
|ניצחון
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחמטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט יהודים
קטגוריה:ילידי 1836
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1836
קטגוריה:נפטרים ב-1910
נבחרת גביע דייוויס של בלגיה

נבחרת גביע דייוויס של בלגיה היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של בלגיה המשחקת בבית העליון של גביע דייוויס.

שיאה של נבחרת בלגיה היה בהעפלתה לגמר שלוש פעמים: בשנת 1904, השנה הראשונה בה השתתפה בתחרות, ב-2015 וב-2017.

ז'ק ברישאן הוא השחקן בעל מספר המשחקים הבינלאומיים הגדול ביותר בנבחרת, 120 בסך הכל. הוא גם השחקן בעל שיא הניצחונות במשחקים, 42.

בשנים האחרונות נבחרת בלגיה אינה נמנית בין הנבחרות המובילות בגביע דייוויס, ומדשדשת בין הבית העליון לבתים האזוריים. 

בשנת 2015 העפילה בלגיה לגמר גביע דייוויס, בו הפסידה 1–3 מול נבחרת בריטניה.

בשנת 2017 שוב העפילה לגמר, בו הפסידה 3-2 לנבחרת צרפת.

נבחרת בלגיה משחקת בצבעים אדום ושחור.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.daviscup.com/en/teams/team.aspx?id=BEL נבחרת בלגיה בטניס] – דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס

==הערות שוליים==

בלגיה
טניס
קטגוריה:בלגיה: טניס
כריסטיאן דניאל לדסמה

כריסטיאן דניאל לדסמה (בספרדית: Cristian Daniel Ledesma; ) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.

== קריירה ==
לדסמה, יליד בואנוס איירס, החל לשחק בקבוצת הנוער של בוקה ג'וניורס. ב-2001 עבר לשחק בלצ'ה במדיה שיחק 5 עונות מתוכן 4 עונות בסרייה א' והיה אחד השחקנים החשובים שלה. ב-2006, עם ירידתה של הקבוצה לסרייה ב', עבר לדסמה ללאציו. בעונתו הראשונה הופיע ב-33 משחקי ליגה וכבש שני שערים, כולל שער מבעיטה ממרחק גדול בדרבי מול רומא. במהלך קיץ 2007 ביקש לדסמה לעבור לקבוצה אחרת, ריאל בטיס וסביליה גילו עניין בשחקן אך עלייתה של לאציו לליגת האלופות שכנעה אותו להמשיך עונה נוספת. במהלך ספטמבר 2008 הביע לדסמה מספר פעמים את החלטתו לעזוב את לאציו בתום העונה.

ב-28 באוגוסט 2015 עזב את לאציו לאחר 9 עונות, וחתם בסנטוס הברזילאית. בסוף העונה, לאחר שלא מצא את מקומו בהרכב, חתם לדסמה בפנאתינאיקוס על חוזה לשנתיים. ב-20 בינואר 2017 חתם לדסמה בטרננה קלצ'ו מהסרייה ב'. ב-22 באוגוסט 2017 חתם בלוגאנו השווייצרית. ב-5 בספטמבר 2018 חתם בפרו פיאצ'נצה האיטלקית מהליגה השלישית.

ללדסמה יש אזרחות איטלקית בעקבות נישואיו עם אישה איטלקייה, וכתוצאה מכך הוא יכול לשחק בנבחרת איטליה. ב-14 בנובמבר 2010 קיבל לדסמה את זימון הבכורה, והיחיד שלו למשחק ידידות נגד נבחרת רומניה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.football-lineups.com/footballer/1389/ דף השחקן] באתר Football Lineups

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:בואנוס איירס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורגלני לוגאנו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1982
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1982
הונורטוס מאמיין

הונורטוס הקדוש מאמיין (בצרפתית Honoré d'Amiens, מת ב-16 במאי בשנת 600 לערך) הוא קדוש נוצרי שהיה הבישוף השביעי של אמיין שבצרפת. הונורטוס הוא הפטרון של האופים ושל המגדנאים.

הונורטוס נולד למשפחת אצולה בפור-לה-גראן (Port-le-Grand) שבפונטיו. חינוכו הופקד בידי הבישוף של אמיין, באטוס הקדוש. לאחר מותו של החונך שלו, ב-554, הוחלט למנות אותו לבישוף. הונורטוס היה אדם צנוע ולא היה מעוניין בכבוד רם, ואף ניסה להתנגד למינויו כבישוף. אך על פי האמונה הנוצרית, קרן אור ממקור שמיימי ירדה על ראשו עם בחירתו לבישוף; ושמן קדוש ממקור לא ידוע הופיע על מצחו. כך, הוא למעשה "נמשח" לתפקידו.

על פי ההגיוגרפיה, האומנת שלו, שלא פיללה לכך, אמרה כי אם יהפוך לבישוף, יצמחו ענפים למקל שעימו הכניסה מאפים לתנור. בו ברגע, צמחו עלים ושורשים למטה. בשל הנס הזה הוכרז הונורטוס ב-1202 כקדוש נוצרי. 16 במאי, יום חגו, הוא "חג הלחם" בצרפת, ואופים מסורתיים רואים בהונורטוס את סמל את הלחם הצרפתי המסורתי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://es.catholic.net/op/articulos/34740/honorato-de-amiens-santo.html Honorato de Amiens, Santo]

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6
אמבושיור

אמבשיור של נגן [[חצוצרה.]]
אמבושיור (Embouchure) הוא מונח שמשמעו התאמת השימוש בשרירי הפנים ועיצוב תנוחת השפתיים לפייה של כלי נשיפה. מקור המילה בשפה הצרפתית, ונגזר מהמילה bouche, שפירושה פה.

אמבושיור תקין מאפשר לנגן להשתמש במלוא המנעד של כלי הנגינה שלו, ולהפיק צלילים עשירים ונקיים, ללא מאמץ או גרימת נזק לשרירים.

==אמבושיור של כלי נשיפה ממתכת==
כאשר מנגנים בכלי נשיפה ממתכת, הצליל מופק באמצעות רטט השפתיים בפייה. גובה הצליל נשלט בחלקו באמצעות שינוי מידת כיווץ השרירים בתצורת השפתיים. השימוש שעושה הנגן באוויר, הידוק הלחיים ושרירי הלסת, וכן הפעלת הלשון, יכולים להשפיע על אופן הפעולה של האמבושיור.

קיימות גישות שונות בקרב העוסקים בכך לגבי הטכניקה הנחשבת כנכונה. מחקרים שנערכו בשנות ה-40 ואחריהן, מצביעים כי על מנת שיהיה האמבושיור יעיל, על הנגן להשתמש בטכניקת האמבושיור המתאימה ביותר לאנטומיה האישית שלו. הבדלים במבנה השיניים, צורת וגודל השפתיים, צורת הלסת, מידת הפגם במנשך הפה, וגורמים אנטומיים אחרים, ישפיעו על יעילותה או אי-יעילותה של טכניקת אמבושיור מסוימת לנגן מסוים.

==אמבושיור של כלי נשיפה מעץ בעלי עלה בודד==
בקלרינטים ובסקסופונים הנגינה מתבצעת כשראש הפייה והעלה נמצאים בתוך הפה. קיימות שיטות שונות ומגוונות, ובדרך כלל לכל נגן יש אמבושיור שמתאים לו מבחינת המבנה האישי של השפתיים, הלסתות, הלחיים, שיניים ועוד. רוב הנגנים מנגנים כשהשיניים העליונות צמודות לחלק העליון של הפייה ואילו השפה התחתונה מכסה על השיניים התחתונות וחוצצת בינן לבין העלה. מעטים מנגנים כשגם השפה העליונה מכסה את השיניים העליונות. ישנה חשיבות גבוהה למידת הלחץ אותו הנגן מפעיל על הפייה - לחץ גבוה מונע מהעלה לרטוט. מידת העומק שהפייה מוכנסת לתוך הפה חשובה גם כן - אם הפייה תהיה עמוק מדי בתוך הפה, ישמעו צפצופים (קפיצה לאוברטונים) בעיקר בצלילים נמוכים.

==כלי נשיפה מעץ בעלי עלה כפול==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.embouchures.com/ אתר העוסק בבעיות הנובעות מאמבושיור לקוי]
* [http://www.larrykrantz.com/embpic.htm תמונות של אמבושיור של חליל]
* [http://www.super-chops.com/ האתר של ג'רום קלט, העוסק באמבושיור של כלי נשיפה ממתכת] 
* [http://www.petethomas.co.uk/saxophone-embouchure.html אמבושיור של סקסופון]

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קטגוריה:כלי נשיפה
בית קדימה

בית קדימה, 1945
בית קדימה מכיוון קריית שמואל, 1950בית קדימה הוא מבנה ברחוב הרב ברלין 30 שבשכונת קריית שמואל בירושלים, בו גובשו בחודש אוגוסט 1947 המלצות ועדת אונסקו"פ להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, אשר אושרו לאחר מכן בהחלטת כ"ט בנובמבר באו"ם.
== היסטוריה ==
המבנה הוקם בשנת 1945 בפאתי שכונת רחביה, על ידי ממשלת המנדט הבריטי כקומפלקס של 21 דירות עבור משפחות קצינים בצבא הבריטי ששירתו בארץ. הוא תוכנן על ידי האדריכל אוטו הופמן בסגנון הבינלאומי (באוהאוס) שהתפתח בתחילת המאה ה-20, תוך שילוב מוטיבים ירושלמיים מסורתיים. הבניין, שנקרא בשם "בית קדימה" על שם חברת הבנייה שהקימה אותו, מזוהה בעיקר בזכות שני גרמי המדרגות, בצורת שני חצאי קשתות, שבחזיתו.

הקצינים ומשפחותיהם לא זכו להשתכן בבניין, עקב החלטת השלטונות הבריטים שהבינו כי יוטב להם אם יעזבו את הארץ. בנוסף, פנתה ממשלת המנדט הבריטי אל האו"ם במטרה שיגבשו חוות דעת בעניין עתידה של הארץ. בעקבות פנייה זו גיבשה האו"ם את ועדת אונסקו"פ (UNSCOP), כדי לבדוק את המצב בארץ ישראל ולהציע פתרונות. כך תפסו את מקומם של הקצינים הבריטים בבית קדימה אחד עשר נציגיה המנויים של הוועדה בין החודשים יוני ויולי של שנת 1947. הבניין נבחר לשיכון הוועדה בגלל בידודו, באופן שהקל על השמירה, אולם הדבר העלה טענות על כך שהוועדה מבודדת מתושבי הארץ.

כאשר סיימו את עבודתם, הגישו חברי הוועדה את המלצותיהם במליאת האו"ם, אשר זכו לכינוי המפורסם "תוכנית החלוקה". ביום כ"ט בנובמבר 1947 (ה-29 בנובמבר), התקבלו מסקנות הוועדה לאחר הליך הצבעה מורט, עצבים בעצרת הכללית. המלצות אלו היוו חלק חשוב בתהליך הדרך להקמת בית לעם היהודי בארץ ישראל, כשנה וחצי לאחר מכן.

עם תום עבודתם, נותר הבניין ריק, ונעשו ניסיונות של הממשלה למוכרו.

לאחר פרוץ מלחמת העצמאות החליפה ממשלת המנדט את הבית תמורת דירות באזור ביטחון א'. ועד הקהילה שיכן בבניין משפחות יהודיות שברחו משכונות מעורבות בעיר, והן הצטרפו לקבוצת ה"הגנה". אך, לקראת סוף ינואר 1948 היות שהבניין החל להוות יעד לירי ערבי ונפצע בו נוטר, פונו ממנו הנשים והילדים למקומות בטוחים יותר. 

במלחמת העצמאות, הבניין גם שימש את ההגנה כמוצב קדמי מול שכונת קטמון וגבעת שהין, עליה שכנה מפקדת הכוחות הערביים. מעברים נפרצו בו כדי לאפשר מעבר מדירה לדירה בזמן ירי. במבצע יבוסי יצא מבית קדימה אחד הכוחות לכיבוש קטמון.

במלאת 60 שנה להקמת הבניין, קיימו עיריית ירושלים והמועצה לשימור אתרים טקס במקום, שכלל הסרת הלוט מעל שלט הבניין.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20130831001907/http://beitkadima.co.il/ האתר הרשמי של בית קדימה], הסברים, תמונות והיסטוריה של המבנה
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
קטגוריה:ירושלים: מבנים לשימור
קטגוריה:ירושלים בתקופת המנדט הבריטי
לואה (עיר)

לואה (Luqa או חאל לואה Ħal Luqa) היא עיר הממוקמת במרכזו של האי מלטה במלטה. בשנת 2005 התגוררו בעיר 6,208 תושבים, ושטחה הוא 6.28 קמ"ר. בלואה ממוקם נמל התעופה הבינלאומי של מלטה, נמל התעופה היחיד במדינה לטיסות נוסעים וכן מרכז מטאורולוגי, ובכך עיקר פרסומה. משמעות שמה של העיר הוא עץ צפצפה במלטית.

==היסטוריה==
בשטחה של לואה נמצאו מספר שרידים מתקופת האבן החדשה, תקופת הברונזה ומהתקופה הרומית, אך למעט מספר קברים, הם הושמדו בעת פיתוחה של העיר במאה ה-20. בימי הביניים הייתה לואה כפר קטן ובשנים 1419–1420 התגוררו בה ובסביבתה 160 איש בלבד, רובם חקלאיים ובנאים. בשנת 1492 כבר נצבה בכפר קפלה קטנה שהוקדשה לאנדראס הקדוש, הקדוש המגן של לואה עד היום, וזו הוחלפה בכנסייה גדולה יותר בין השנים 1539–1542. ב-15 ביוני 1636 הייתה העיר לרובע כנסייתי, ועשור שנים לאחר מכן, ב-1646, כבר התגוררו בה 1,082 תושבים. הכנסייה הקיימת הוחלפה בכנסייה שלישית שהוקמה בין 1670 ל-1686, והורחבה בין 1693 ל-1737. בשנת 1676 צנחה אוכלוסיית העיר באופן קיצוני בשל מגפת הדבר שפקדה את מלטה, אך מאז 1830 היא גדלה באופן הדרגתי.

בין השנים 1937–1940 הוקם נמל התעופה בלואה, והצטרף לשני שדות התעופה האחרים באי - האחד בטא' אלי צפונית-מערבית ללואה, והאחר בחאל פאר דרומית-מזרחית לה. שלושת השדות ספגו הפצצות אוויריות כבדות במהלך מלחמת העולם השנייה, ולואה חרבה לחלוטין. גם כנסיית הרובע נהרסה, אך נבנתה מחדש בין השנים 1945–1954, והוקדשה מחדש ב-26 בספטמבר 1962. הנמל התופס את רוב שטחה של העיר, ביסס את מעמדו כנמל התעופה המרכזי במדינה עם הקמת טרמינל נוסעים חדש ב-1958 ועם סגירתם של שני השדות האחרים. הוא משמש כמקור תעסוקה, ומשרדי אייר מלטה, חברת התעופה הלאומית של מלטה, שוכנים בו.

==העיר כיום==
בכל שנה נחגגת הפסטה המקומית ביומו של אנדראס הקדוש, החל ביום ראשון הראשון של חודש יולי (יום החג של הקדוש על פי הכנסייה הקתולית הוא ה-30 בנובמבר). צלב אנדראס הקדוש מופיע בסמלה של העיר, וסיסמתה היא "אורס פרוספיקיו" ("Oras Prospicio" - "צופה בים" בלטינית), למרות שהעיר איננה גובלת בו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.luqaparish.com/ אתר הרובע של לואה]
* [https://web.archive.org/web/20120617211052/http://maltadiocese.org/lang/en/parishes/luqa/ הרובע הכנסייתי של לואה באתר הארכיבישופות של מלטה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלטה: ערים
נבחרת טובאלו בכדורגל

נבחרת טובאלו בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת טובאלו. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א, אך שייכת לקוניפ"א ולקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. עקב כך, היא אינה רשאית להשתתף בגביע העולם בכדורגל אך יכולה להשתתף בגביע אוקיאניה לאומות.

==קישורים חיצוניים==

טובאלו
טובאלו
ארטה אלה

ארטה אלה, צילום: [[NASA]]
ארטה אלה (מעפרית: Erta Ale) הוא הר געש פעיל הממוקם בצפון-מזרח אתיופיה על משולש עפר סמוך לגבול עם אריתריאה. זהו הר הגעש הפעיל ביותר באתיופיה. גובהו של ההר הוא 613 מטרים מעל פני הים ובפסגתו אגם לבה, אחד מחמישה אגמי הלבה הקבועים המוכרים בעולם כולו. זהו אגם הלבה הקבוע הוותיק בעולם, הקיים מאז שנת 1906.

ההר מתפרץ בממוצע כל שנתיים. בשנת 2008 התפרץ ההר בפעם האחרונה וגרם לפינוי אלפי תושבי הכפרים באזור ולשני נעדרים.

הגעשיות הערה בארטה אלה נובעת ממיקומו לאורך בקע מזרח-אפריקה, שצפונו מצוי בתחום השילד הערבו-נובי. בקע זה מפצל את הלוח האפריקאי לשני לוחות: הלוח הנובי במערב והלוח הסומלי במזרח.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://ethiopia.co.il/הר-הגעש-ארטה-אלה-erta-ale-2/ ארטה אלה] באתר אתיופיה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר הרים
קטגוריה:אתיופיה: גאולוגיה
קטגוריה:אפריקה: הרי געש
קטגוריה:אתיופיה: גאוגרפיה
הילה אלפרט

הילה אלפרט (נולדה ב-24 בפברואר 1965) היא עיתונאית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

==קורות חייה==
אלפרט נולדה במעלה החמישה, החלה את דרכה בשנות ה-90 של המאה ה-20, בלימודי אפקטים מיוחדים בקולנוע ברומא, איטליה, ובשנת 1993 השתלבה בעולם העיתונות, כשהחלה לכתוב בעיתון "חדשות". לאורך השנים כתבה אלפרט, אשר התמקדה בתחום האוכל, המסעדנות והבישול, ב"עולם הספורט" (אותו גם ערכה תקופה), "שף", "עיתון תל אביב", "Time Out תל אביב" ו"ישראל היום", בו כתבה עד 2017 טור בנושא אוכל.

לאורך השנים השתלבה אלפרט בעולם הטלוויזיה. אלפרט הגישה פינת אוכל ב"יומן תרבות" בערוץ הראשון, ערכה והגישה ב"סטייל" בערוץ 2, הגישה את "טעמים" בטלוויזיה החינוכית, הגישה פינת אוכל ב"קפה טלעד" של זכיינית הערוץ השני "טלעד", יצרה והגישה את "נשים קטנות", יחד עם אלימור זילברמן, בערוץ השני, ושימשה חברה בפאנלים של תוכניותיהם של מרב מיכאלי ורפי רשף. בשנת 2007 הייתה אלפרט כתבת החוץ של "שום פלפל ושמן זית" בערוץ הראשון, וב"קשת" של הערוץ השני הגישה את "צו בישול", "זמן איכות", ולצד גיל חובב את "מצעד האוכל הישראלי".

אלפרט הופיעה כשחקנית בשנת 2002 בסרט הטלוויזיה "אבא שחור לבן" לצד דן תורן, בשנת 2005 בסדרת הטלוויזיה "חדר מלחמה", שיצר יאיר לפיד, ל"רשת" של הערוץ השני, לצד ליאור אשכנזי ואיילת זורר, ובשנת 2007 בתפקיד אורח בסדרה "להוציא את הכלב" ב"הוט 3".

בנוסף לכתיבה ולהגשה בנושאי אוכל ומסעדנות, אלפרט מייעצת לחברות מזון בנושא פיתוח וניתוח מגמות, מנחה פסטיבלי אוכל ומרצה בנושא.

בשנת 2009 השתתפה אלפרט בתוכנית הטלוויזיה "אחד נגד מאה" והגיעה לשלב המתקדם ביותר שמתמודד הגיע אליו בתוכנית עד אז כאשר נשארה להתמודד מול אדם אחד בלבד, בשלב זה החליטה אלפרט לקחת את כ-130 אלף השקלים שצברה ולא להמשיך להתמודד על מיליון השקלים.

בשנת 2009 הצטרפה אלפרט לעונה השלישית של הסדרה "האלופה" שעלתה בספטמבר.

בנובמבר 2010 הצטרפה אלפרט לתוכנית הריקודים רוקדים עם כוכבים כמתמודדת, ובן זוגה לתחרות היה הרקדן חיים פרשטיין.

ב-2012 ראה אור ספרה "יש מקום בעיר התחתית: יומן אוכל חיפאי".

== חיים אישיים ==

אלפרט הייתה נשואה לאיש העסקים יעקב ליפשין (בעלה לשעבר של טליה שפירא), ולה שני ילדים. קודם לכן נישאה לשחקן צעיר והייתה במשך כמה שנים בת זוגו של המסעדן שאול אברון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:יוצרות בעברית
קטגוריה:יוצרים בעברית
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ישראל)
קטגוריה:סגל Time Out תל אביב
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי הרי יהודה
קטגוריה:מעלה החמישה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
תעשה לי ילד (סדרת טלוויזיה)

תעשה לי ילד היא סדרת דרמה ישראלית, אשר שודרה בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT בשנת 2008.

את הסדרה כתבה שירלי מושיוף וביים יובל שפרמן. את דמויות להקת "ההסתדרות", שעומדת במרכז הסדרה, מגלמים חברי להקת "מרסדס בנד", בראשם גל תורן, סולן הלהקה, לצד אורי גת המתופף וגיא שמי הגיטריסט בתפקידים משניים. אל הלהקה הוצמד ספי אפרתי, נגן הבס של להקות "בלאקפילד" ומוניקה סקס. שירי הלהקה הם גם פסקול הסדרה.

== עלילה ==
הסדרה עוקבת אחר עולם כוכבי מוזיקת הרוק, אשר סגנון חייהם כולל יחסי מין מזדמנים, סכסוכים על אגו, ושימוש תדיר במשקאות חריפים ובסמים. במרכז העלילה להקת "ההסתדרות", להקת רוק מתחילה שמנסה ליצור אלבום ללא אמצעים, עד שסולנה, רם, פוגש במקרה את אסנת, עיתונאית מצליחה, ובין השניים מתפתחת זוגיות. אסנת, אשר לא מרוצה מחייה בעולם העיתונות, עוזבת את עבודתה לטובת הפקת האלבום השני של הלהקה, וסביב עבודת ההפקה, ובעיקר בגלל חיי הזוגיות שלה עם רם, אדם אגוצנטרי, בלתי צפוי, הפכפך וקשה, מתנתקת מכל מה שרגילה אליו, וחיה חיים מסעירים, מלאי עליות ומורדות, כאשר היא מנסה במקביל לדחוף את רם ואת הלהקה קדימה ולחנך את רם לחיים בזוגיות, אך מתאהבת גם בצד הפוגעני שלו.

== דמויות ושחקנים ==
* רם (גל תורן): סולן להקת "ההסתדרות". אדם אגוצנטרי, ילדותי, תלותי, חסר סבלנות ובעל מצבי רוח משתנים. מנהל זוגיות מורכבת ומסובכת עם אסנת.
* אסנת (ליאת תמרי): עיתונאית מצליחה, אחראית וחרוצה. אסנת שבאה מעולם העיתונות, כשפוגשת את רם, הופכת למנהלת הלהקה ולזוגתו המתוסכלת של רם.
* גילי (ספי אפרתי): נגן הבס של להקת "ההסתדרות". מכיוון שמנסה לשמור על אורח חיים סביר, הוא הופך לצלו המהוסס והמאוים של רם, למרות אהבתו לאסנת.
* נינה (גאלה קוגן): ברמנית צעירה, אשר חולמת להיות כוכבת, והופכת לזמרת הליווי של הלהקה, דרך זוגיות עם גילי, אך משיכה ורדיפה אחר רם.
בתפקידים משנים: גיא שמי, בתפקיד יפתח גיטריסט להקת "ההסתדרות", אורי גת, בתפקיד דימר מתופף להקת "ההסתדרות", נועה ברקאי, בתפקיד חברתה הצלמת של אסנת, ומרינה שויף, בתפקיד חברתו לשעבר של רם. שחקנים אורחים: נילי צרויה בתפקיד פקידת עירייה ויעקב זדה דניאל בתפקיד שוטר. בין המשתתפים, מוזיקאים אורחים כגון ירמי קפלן ולהקת "טרי פויזן".

==קישורים חיצוניים==

* [http://hot.ynet.co.il/home/0,7340,L-7938,00.html "תעשה לי ילד"] באתר HOT (כולל אפשרות צפייה בכל הפרקים)

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:הוט 3
קטגוריה:מרסדס בנד
הדורם שיריחי

הדורם שיריחי (נולד בישראל ב-1962) הוא אורניתולוג וצפר ישראלי.

== חייו ==
שיריחי גדל בירושלים ובגיל 13 החל להתעניין בציפורים ובצפרות, והחל בתיעוד תנועתן של ציפורים בסביבת הרי ירושלים. במהלך שנות ה-80 וה-90 התגורר באילת, שם ייסד את פארק הצפרות באילת והיה למנהלו הראשון. הוא היה מעורב בגילויים של כמה מינים של ציפורים פלה-ארקטיות, וכמה מינים של ציפורים בישראל. בתקופה זאת נהג לערוך סיורי צפרות בנגב.

במהלך השנים פרסם מספר ספרים אקדמיים אודות ציפורים, הראשון שבהם היווה קודקס שלם ומקיף לציפורי ישראל (Birds of Israel), וכתוצאה מכך הרחיב את מחקריו ואף הוציא ספרים נוספים על ציפורי המזרח התיכון וציפורי אירופה. כל ספרים המרכזיים הוכתרו לאחר מכן לספר הטוב של השנה בתחום האורניתולוגיה. בשנים האחרונות חבר שיריחי במרבית ועדות העורכים של המגזינים המרכזיים בתחום האורניתולוגיה באירופה.

במרוצת שנות ה-90, החל לחקור ציפורים אוקיאניות ויונקים ימיים, ובייחוד בחצי הכדור הדרומי. מחקריו אוגדו לספר The Complete Guide to Antarctic Wildlife, שהוצאתו הובילה למחקר בן 10 השנים מסביב לעולם, שצפוי להסתיים ביציאת הספר Photographic Handbook of Birds of the World. שיריחי נמנה עם המעטים שביקרו בכל אחד מהאיים האנטארקטיים.

בינואר 2015, מין חדש של ינשוף שנתגלה נקרא על שמו, Strix Hadorami, על ידי ד"ר מנואל שווייצר.

היה נשוי ללילי, ולהם בת אחת.

==ספרים==
<div style="direction: ltr;">
*Shirihai, H. (1996) The birds of Israel. Academic Press, London.
*Shirihai, H., Christie, D. A. & Harris, A. (1996) The Macmillan birder’s guide to European and Middle Eastern birds. Macmillan, London.
*Shirihai, H., Yosef, R., Alon, D. & Kirwan, G. (2000) Raptor migration in Israel and the Middle East. A summary of 30 years of field research. IBRCE, IOC, SPNI, Eilat.
*Shirihai, H., Smith, J., Kirwan, G. & Alon, D. (2000) A guide to the birding hot spots of Israel. Israel Ornithological Center, SPNI, Tel Aviv.
*Shirihai, H., Gargallo, G. & Helbig, A. J. (Ill. by A. Harris & D. Cottridge) (2001) Sylvia Warblers. A. & C. Black, London.
*Shirihai, H. (Ill. by B. Jarrett) (2002) A complete guide to Antarctic wildlife: the birds and marine mammals of the Antarctic continent and the Southern Ocean. Princeton University Press.
*Shirihai, H. (Ill. by B. Jarrett) (2006) Whales, dolphins and seals. A field guide to the marine mammals of the world. A. & C. Black, London.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.birdsbase.com/bbis_test/heb/user.jsp?id=616C626174726F73735F736869726968616940686F746D61696C2E636F6D דף הצפר של הדורם שיריחי] בתוך [http://www.birdsbase.com מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל ע"ש ]
*[http://www.wildisrael.com/content/handbook-western-palearctic-birds Handbook of Western Palearctic Birds], מאת הדורם שיריחי ולארס סוונסון, הוא המדריך המצולם המקיף ביותר למיני ציפורי השיר באזור המערב פליארקטי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אורניתולוגים
קטגוריה:זואולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
קולין מקלורן

לוח הזיכרון ב- Greyfriars Kirkyard שבאדינבורו
קולין מקלורן (באנגלית: Colin Maclaurin; פברואר 1698 - 14 ביוני 1746), מתמטיקאי סקוטי. פיתח את טורי מקלורן ושיטות קירוב אחרות, והיה מן הראשונים שכתבו ספרי לימוד על שיטותיו של אייזק ניוטון.

== חייו== 
מקלורן נולד בקילמודן שבארגיל לכומר ג'ון מקלורן. אביו מת כשהיה בן שנים אחדות, ואמו מתה לפני שהגיע לגיל תשע. הוא גדל בבית דודו, דניאל מקלורן, הכומר של קילמודן. את לימודיו באוניברסיטת גלאזגו החל בגיל 11, דבר שלא היה כה חריג באותה תקופה, ובגיל 14 הגן בהצלחה על תזת מאסטר בנושא "כח המשיכה". הוא המשיך ללמוד תאולוגיה, וב-1717, בגיל 19, נבחר כפרופסור למתמטיקה בקולג' מרסיקל של אוניברסיטת אברדין. 

בחופשות ב-1719 וב-1721 נסע ללונדון, שם פגש את סר אייזק ניוטון, את סמואל קלארק, את המתמטיקאי מרטין פולקס, והוגים אחרים, והתקבל כחבר בחברה המלכותית. 

ב-1722, לאחר שמצא מחליף שלימד במקומו באברדין, נסע לאירופה כמחנכו של ג'ורג' יום, בנו של אלכסנדר יום, הרוזן השני ממרצ'מונט. בזמן שהיו בלורן שבצרפת, כתב מסה על "התנגשות בין גופים", שזכתה ב-1724 בפרס של האקדמיה הצרפתית למדעים. מקלורן חזר לאברדין עם מותו של תלמידו במונפלייה.

ב-1725 מונה לסגנו של הפרופסור למתמטיקה באדינבורו, ג'יימס גרגורי (אחיינו של האסטרונום והמתמטיקאי ג'יימס גרגורי). המינוי היה בהמלצתו של ניוטון בכבודו ובעצמו, לאחר שזה התרשם מעבודתו עד שהציע לשלם את שכרו של מקלורן. ב-3 בנובמבר באותה שנה החליף מקלורן את גרגורי, ומייחסים לו את העלאת קרנה של אוניברסיטת אדינבורו כמוסד מדעי מוביל.

פיתוחו המתמטי החשוב ביותר של מקלורן הוא טורי מקלורן הקרויים על שמו. אלו הם טורי חזקות מהצורה <math>\ a_0+a_1 x+ a_2 x^2 +\cdots</math>, כאשר <math>\ a_n</math> הם מקדמים ממשיים, האמורים, ולעיתים קרובות אף עולה בידם, לייצג פונקציות מורכבות וקשות לחישוב. טורים כאלה פותחו גם על ידי ג'יימס גרגורי (הדוד), אבל מקלורן לא היה מודע לפיתוח זה, וגילה את הטורים מחדש בעצמו. במקביל ללאונרד אוילר, הוא גילה גם את נוסחת אוילר-מקלורן, המקרבת אינטגרלים באמצעות ממוצע של ערכי הפונקציה, וחוסמת את השגיאה במונחי הנגזרות הגבוהות של הפונקציה המדוברת.

ב-1733 נשא לאשה את אן סטיוארט, בתו של וולטר סטיוארט שהיה בשנים 1720-1721 פרקליט המדינה של סקוטלנד; לזוג נולדו שבעה ילדים. הוא התנגד נמרצות למרד היעקוביטי של 1745, ופיקח על הפעולות להגנת אדינבורו כנגד המורדים; עם כניסתם לעיר, ברח ליורק בהזמנת הארכיבישוף של יורק.

במסעו דרומה נפל מסוסו, והעייפות, החולשה והקור שפקדו אותו גרמו להופעת בצקת. הוא חזר לאדינבורו כשצבא היעקוביטים עזב אותה, אבל מת זמן קצר אחר-כך.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתמטיקאים סקוטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אברדין
קטגוריה:ילידי 1698
קטגוריה:נפטרים ב-1746
קטגוריה:מתמטיקאים בריטים במאה ה-17
קטגוריה:מתמטיקאים בריטים במאה ה-18
חוג נעול מופע

חוג נעול מופע (באנגלית: Phase-locked loop, בראשי תיבות: PLL) הוא מעגל אלקטרוני שאות המוצא שלו הוא בעל תדר הנעול על תדר האות בכניסה, אשר שולט בתדר ובמופע של מתנד, כך שהמופע של מוצא המתנד יתאים למופע של אות הייחוס. ה-PLL מאפשר לייצר תדר קבוע ומדויק (לרוב כפולה או חלוקה של תדר הייחוס במספר שלם או בחלוקת מספרים שלמים), לפענח אות רצוי מתוך תווך תקשורת רועש, או כחלק ממערך ייצור שעונים במעגלים ספרתיים.

ניתן להבחין ב PLL אנלוגי, בו יש VCO (מתנד מבוקר מתח), וב PLL דיגיטלי - בו יש מעגל דיגיטלי השקול ל VCO האנלוגי.

ה-PLL נפוץ במשדרי ומקלטי רדיו וטלוויזיה, רכיבי מחשבים, והתקני תקשורת כגון טלפונים סלולריים, Wi-Fi, ADSL ועוד, אך גם בתחומים רחוקים יותר כמו מוזיקה אלקטרונית והולכת חשמל בין תחנות כוח.

המימוש של ה-PLL מבוצע בדרך כלל ברכיב אלקטרוני יחיד. כיום קיימים רכיבים המכילים מעגלי PLL רבים הפועלים במקביל ומייצרים תדרים רבים. מעגלים כאלה מכונים לעיתים בשם סינתסייזר.

דוגמאות נוספות לשימוש ב PLL:

כאשר יש לנו אות בעל תדר לא רציף (שהוא מקוטע מדי פעם), PLL יכול לייצר אות באותו תדר אך רצוף.

משתמשים ב PLL גם כדי להכפיל או לחלק תדר במספר מסוים.

במקרה שיש אות שהתדירות שלו משתנה (אות מאופנן תדר), PLL יכול לחלץ את האות המאפנן, כלומר לייצר את האות שלפיו משתנה התדר. המתח המוזן ל- VCO משתנה כדי לעקוב אחרי תדר האות בכניסה ולפיכך הוא שיחזור האות המאפנן.

==ראו גם==
* אפנון תדר
* מתנד מבוקר מתח
* מסנן (אלקטרוניקה)
* חוג נעילת-תדר

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.google.com/url?sa=t&ct=res&cd=1&url=http%3A%2F%2Fclickit3.ort.org.il%2FApps%2FPublic%2FGetFile.aspx%3Finline%3Dyes%26f%3DFiles%2Fba3c28fc-8c3e-46d9-b4f3-effda4c7e27b%2Fd6e88875-cdde-4387-94a5-f4e1a021252c%2F5fd7ae42-f768-4f63-b502-14f14b028b71%2Fa6ce9bae-d783-4eda-aed4-d00c9ba43b93.doc&ei=8WgnSIuPLqLEwQHRrf3_CQ&usg=AFQjCNENyLirqEGOSA7AS2rPRHOcNG-5VA&sig2=DOZ6nVMtyDQzuLJXACLrpg על PLL], באתר אורט סינגלובסקי 
* 

קטגוריה:מערכות בקרה