פסטיבל פייר

פסטיבל פייר (באנגלית: Fyre Festival) היה הונאה שהתחזתה לפסטיבל מוזיקה יוקרתי שייסדו היזם בילי מקפרלנד והראפר ג'ה רול. הוא נועד לקדם את אפליקציית Fyre לקביעת הופעות למוזיקאים והיה אמור להתקיים ב-28–30 באפריל וב-5–7 במאי 2017 באיי הבהאמה.

האירוע פורסם וקודם באינסטגרם על ידי משפיעניות מדיה חברתית בהן קנדל ג'נר, בלה חדיד, היילי ביבר ואמילי רטקאוסקי, שברובן לא חשפו את העובדה שקיבלו תשלום בתמורה לפוסטים.<ref></ref> במהלך סוף השבוע הראשון של הפסטיבל התגלו בו בעיות משמעותיות באבטחה, במזון, בלינה, בשירותים הרפואיים וביחס לאמנים, בעקבותיהן הפסטיבל נדחה למועד לא ידוע ולבסוף בוטל. האורחים בפסטיבל שילמו מאות דולרים על וילות יוקרתיות וארוחות גורמה, ובמקום זאת קיבלו כריכים ארוזים ואוהלים ללינה.<ref name="nyt20170428"></ref>

במרץ 2018 הורשע מקפרלנד בשני אישומים: הונאה של המשקיעים ורוכשי הכרטיסים של הפסטיבל ומרמה בסוכנות כרטיסים שהקים בתקופה שבה היה משוחרר בערבות.<ref name="standard2019" /> באוקטובר 2018 מקפרלנד נידון לשש שנות מאסר ונאלץ לשלם 26 מיליון דולר.<ref name="standard2019"></ref> לפחות שמונה תביעות משפטיות נפתחו נגד המארגנים בגין הונאת רוכשי כרטיסים, כמה מהן ביקשו להיחשב כתובענה ייצוגית ואחת דרשה פיצויים של יותר מ-100 מיליון דולר. ב-2019 יצאו שני סרטים תיעודיים על אירועי הפסטיבל: Fyre Fraud (הונאת פייר) של רשת הולו<ref></ref> ו-Fyre: The Greatest Party That Never Happened (פייר: המסיבה הכי אדירה שמעולם לא התרחשה) של נטפליקס.<ref></ref><ref name="Cohn_Warren_Fyre"></ref> הסיפור הופיע גם בפרק של סדרת הדוקו American Greed מבית CNBC<ref></ref> ובפרק של הסדרה The Con ברשת ABC.<ref></ref>

== תכנון וארגון ==
הפסטיבל אורגן על ידי בילי מקפרלנד וג'ה רול כחלק מקמפיין לקידום האפליקה Fyre לקביעת הופעות של מוזיקאים. במהלך טיסה פרטית של השניים לאיי הבהאמה הם גילו את קיומו של אי קטן דל בתושבים בשם נורמנ'ס קיי (Norman's Cay), שהיה בעבר איו הפרטי של קרלוס לדר ריבאס - מראשי קרטל הסמים מדיין,<ref></ref> והחליטו לקיים בו את הפסטיבל. מקפרלנד שכר את האי מבעליו הנוכחיים, שהציבו תנאי לעסקה האוסר עליו לקשר את האי לראש הקרטל פבלו אסקובר בפרסומים.<ref name="Netflix"></ref>

סרטונים שיווקיים לאירוע בהשתתפותן של דוגמניות על צולמו בנורמנ'ס קיי ותכנון הפסטיבל החל. ב-12 בדצמבר 2016 פרסמו קנדל ג'נר, אמילי רטקאוסקי ומשפיעניות אחרות שקיבלו תשלום מפייר פרסמו בו זמנית באינסטגרם סרטון עם לוגו ריבועי קטן המציג איור של להבות, ובו נראית בלה חדיד ודוגמניות נוספות מהסוכנות שלה מתרוצצות על חוף טרופי. הטקסט השיווקי שנלווה לסרטון הבטיח "פסטיבל מוזיקה סוחף... שני סופי שבוע טרנספורמטיביים... על גבולות הבלתי אפשרי". זו הייתה תחילתו של מסע הקידום של פסטיבל Fyre, במסגרתו שיקר מקפרלנד עצמו שהאי היה בעבר בבעלותו של פבלו אסקובר.<ref name="Vanity Fair article"></ref> זמן קצר לאחר מכן ביטלו בעליו של האי את ההסכם עם מקפרלנד לאור הפרת תנאיו.<ref></ref>

מארגני הפסטיבל איבדו את האי נורמנ'ס קיי ארבעה חודשים בלבד לפני סוף השבוע הראשון של הפסטיבל. לאחר כחודשיים של חיפושים אחר אי חלופי וכאשר נותרו חודשיים בלבד למועד האירוע, נתנה ממשלת בהאמה למקפרלנד רישיון להשתמש בשטח מיועד לפיתוח בשם רוקר פוינט על האי הגדול אקזומה. בחומרים הפרסומיים של האירוע המשיכו לחזור על השקר לפיו הפסטיבל יתקיים על האי הפרטי של פבלו אסקובר, עם מפות שגורמות לרוקר פוינט להיראות כאילו הוא אי בפני עצמו ולא שטח קטן על אי גדול ומאוכלס כפי שהוא באמת.<ref></ref> מקפרלנד לא הודיע על שינוי המיקום, וכינה את המקום "פייר קיי". לצוות ההקמה של הפסטיבל היו חודשיים בלבד לעמוד בהבטחות ולבנות במקום וילות ותשתיות כפי שתוכנן בנורמנ'ס קיי.

ללא ניסיון בהקמת אירוע בסדר הגודל שהובטח בפסטיבל, מקפרלנד החל ליצור קשר עם חברות הפקה מנוסות וגילה שלדבריהן הקמת האירוע בסדר הגודל שהובטח במעט הזמן שנותר תעלה לפחות 50 מיליון דולר. בנוסף לכך, יועצים מנוסים אמרו לו שמעבר לעלויות הגבוהות יש צורך בלפחות שנה כדי לתכנן כמו שצריך אירוע בסדר גודל כזה. מקפרלנד ושותפיו לארגון פייר האמינו שהעלויות יכולות להיות נמוכות בהרבה, והמשיכו את התכנון מתוך אותה הנחה. הם ניסו לעשות כמה שיותר דברים במו ידיהם, ולפי דיווחים מקפרלנד למד איך לשכור במה דרך חיפוש פשוט בגוגל. הם הצליחו לצמצם משמעותית את העלויות, כשהבינו שבניית הווילות היוקרתיות לבדה תעלה כ-10 מיליון דולר ושאפשר להשתמש בכספים שיועדו לתשלום ללהקות, למזון, לתשתיות ולעובדים.

הכרטיסים לאירוע, שתוכנן להתפרש על שני סופי שבוע באפריל ומאי 2017, תומחרו בין 500 ל-1,500 דולר לכרטיס יומי רגיל או 12 אלף דולר לחבילת VIP הכוללת טיסות ומגורים יוקרתיים. לרוכשים הובטחו מגורים ב"כיפות גאודזיות מודרניות אקולוגיות"<ref></ref> וארוחות שיוכנו על ידי שפים מפורסמים.<ref></ref> בין 33 האמנים שפורסם שישתתפו בפסטיבל נמנים פושה טי, טייגה, דיזיינר, בלינק-182, מייג'ור לייזר, דיסקלוז'ר, מיגוס, ריי סרמרד, קייטרנדה, ליל יאכטי, מטומה, סקפטה ולי בורידג'.<ref></ref> כל האמנים הללו ביטלו את השתתפותם ימים ספורים לפני הפסטיבל. בנוסף, מארגני פסטיבל פייר לא לקחו בחשבון שבסוף השבוע הראשון של האירוע שלהם, ב-28–30 באפריל, מתקיימת במקביל סדרת מרוצי שייט באי שמבקריה תפסו את רוב בתי המלון, דירות הנופש והמשאבים התיירותיים במקום.

בפרסומות לפסטיבל המשיכו לטעון שהוא יערך על אי פרטי מרוחק שהיה בעבר בבעלותו של ברון הסמים פבלו אסקובר, ובינתיים פועלים עמלו על הכנת רוקר פוינט לפסטיבל, פיזור חול על הסלעים בשטח ושיפור דרכי ההגעה לחוף, עליו בנו סוכות קש והתקינו נדנדות. 5,000 כרטיסים נמכרו לאירוע, ונשכר שירות אווירי מיוחד להטסת מבקרי הפסטיבל ממיאמי. המארגנים שכרו גם חברות שירותי רפואה וקייטרינג, אך חברת הקייטרינג ביטלה את השתתפותה שבועות ספורים לפני הפסטיבל.<ref name="Vanity Fair article" /> עם שבועיים בלבד לאירוע, שכרו המארגנים את שירותיה של חברת קייטרינג חדשה בתקציב כולל של מיליון דולר - סכום נמוך משמעותית מ-6 מיליון הדולר שהוקצו לספק המקורי כדי להבטיח "מטבח אותנטי ייחודי לאי... עם פירות ים מקומיים, סושי בסגנון בהאמי וצלי חזיר".<ref name="Netflix" /><ref name="nyt20170428" />

במרץ 2017 שכרה הפקת פייר את שירותיו של מפיק האירועים הוותיק ירון לביא, שטען שבלתי אפשרי לקיים במקום אירוע כמו שמקפרלנד וג'ה רול רצו. הוא הציע להם לדחות את הפסטיבל לנובמבר, אך משהם הודיעו על כוונתם לשמור על המועד המתוכנן באביב אמר להם לביא לזנוח את רעיון בניית הווילות ולהקים אוהלים במקום - סוג המגורים היחיד שאפשר לבנות במעט הזמן שנותר. לביא המליץ לפייר להבהיר את העניין לרוכשי הכרטיסים על מנת להימנע מפגיעה במותג שלהם. לדבריו נציגי החברה אישרו לו שהם מכינים אימייל הבהרה כזה, אבל הוא לא בטוח אם המייל באמת נשלח.<ref></ref>

הפקת הפסטיבל הודיעה לרוכשי הכרטיסים שהאירוע יהיה כולו "ללא מזומן (וללא כרטיסים)", ושכל הרכישות בפסטיבל ישולמו באמצעות צמיד RFID בשם FyreBand שיקושר לכרטיס האשראי שלהם,<ref></ref><ref></ref> על אף שהוזהרו שצמידים כאלה יהיו חסרי תועלת בשטח שסובל מבעיות קליטת אינטרנט אלחוטי. לפי אחת התביעות שהוגשו מאוחר יותר, על מנת לגייס כסף נזיל במהירות לאירוע, ועם פחות משבועיים לאירוע הפתיחה, ההפקה עודדה את בעלי הכרטיסים להטעין את הצמידים שלהם מראש באלפי דולרים.<ref></ref> באימייל חתום על ידי מקפרלנד שנשלח לקהל הומלץ למשתתפים להפקיד 300–500 דולר עבור כל יום שהם מתכוונים לשהות בפסטיבל. כ-2 מיליון דולר נכנסו לקופת הפסטיבל דרך הצמידים הללו, כאשר על פי התביעה 40% מהם שימשו את מקפרלנד להחזר הלוואה.<ref name="crim"></ref>

== אירועי הפסטיבל וחוויות המשתתפים ==
בבוקר ה-27 באפריל, טרם החלו להגיע המשתתפים ליום הראשון של הפסטיבל, ירדו גשמים כבדים באי אקזומה והותירו את האוהלים הפתוחים והמזרנים שהוכנו עבור מבקרי האירוע ספוגים במים. באותו יום כבר הודיעה הלהקה בלינק-182 על ביטול השתתפותה בנימוק לפיו "אנחנו לא בטוחים שיהיה לנו מה שנדרש כדי לתת למעריצים מופע ברמה שאנחנו רגילים לתת".<ref name="Netflix" />

חברי הקהל שהגיעו בשלב מוקדם של היום נלקחו ל"מסיבת חוף מאולתרת" במסעדה על חוף הים, שם הם הועמסו באלכוהול והמתינו כשש שעות בזמן שההכנות הבהולות באתר הפסטיבל נמשכו. מקפרלנד שכר מאות עובדים מקומיים כדי לסייע בהקמת האתר, בזמן שהמארגנים נאלצו לשאת ולתת מחדש את גובה הערבויות שהבטיחו לאמנים שהיו אמורים להופיע בפסטיבל מכיוון שהעלויות יצאו משליטה.

קהל שהגיע מאוחר יותר ביום נלקח ישירות לשטח הפסטיבל באוטובוסי הסעות של בתי ספר, שם התברר להם מצבו האמיתי של האתר: מבני המגורים שלהם היו לא יותר מאוהלי שטח עם רצפות עפר, עם מזרנים ספוגים בגשם מהבוקר. ארוחות הגורמה שהובטחו התגלו כחבילות מזון בסטנדרט נמוך, לדוגמה כריכי גבינה צהובה בקופסאות קלקר.<ref name="wapo20170428"></ref><ref></ref> למרות שבשלב זה הגיעו רק 500 מבקרים, לא היו מספיק אוהלים ומיטות עבור כולם. בשעות הערב החלו הופעות של מוזיקאים מקומיים, המופעים היחידים שהתקיימו בפסטיבל, ולמחרת בבוקר הוכרז שהמשך הפסטיבל יידחה ושהקהל שכבר הגיע יוחזר למיאמי בהקדם האפשרי.

המבקרים בפסטיבל דיווחו על בעיות נוספות, כמו גניבות של חפצים ומזוודות שלא זכו לטיפול ראוי, היעדר תאורה שתאפשר לאנשים להתמצא בשטח, מגרש חצץ שבנייתו לא הושלמה, מחסור בצוות רפואי ואנשי הפקה בשטח, היעדר קליטה סלולרית ואינטרנט, מחסור בתאי שירותים והיעדר מים זורמים. הבעיות הללו החריפו לאור מדיניות ה"בלי מזומנים" של הפסטיבל, שהותירה רבים בלי יכולת לשלם על מוניות או הוצאות אחרות. לפי דיווחים, מבקרים רבים נותרו תקועים באי לאחר שהממשל המקומי אסר על נחיתת מטוסים בשדה התעופה המקומי וטיסותיהם בוטלו.<ref name="nyt20170428" /><ref name="iqm201704"></ref>

== אחרי האירוע ==
הפקת פסטיבל פייר פרסמה הצהרה באתר האינטרנט שלו:

ג'ה רול פרסם הודעה בטוויטר לפיה "רציתי שזה יהיה אירוע מדהים, זו לא הייתה הונאה כפי שכולם מדווחים; אני לא יודע איך הכל השתבש כל כך אבל אני עובד על לתקן את זה ולוודא שכולם מקבלים החזר". הוא המשיך ואמר "אני באמת מתנצל כי זו לא אשמתי... אבל אני לוקח אחריות".<ref></ref>

ערוצי חדשות רבים השוו את הכאוס במקום לעלילות הסיפורים "בעל זבוב" ו"משחקי הרעב",<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> משרד התיירות של איי הבהאמה התנצל בשם האומה והכחיש כל אחריות להשתלשלות האירועים.<ref></ref> העובדים שהקימו את האתר והמסעדה שסיפקה ארוחות לצוות הפסטיבל מעולם לא קיבלו שכר, ובעקבות זאת פנה בעל המסעדה לגיוס סיוע דרך פלטפורמת מימון ההמונים GoFundMe.<ref></ref>

גם חברת הקייטרינג שעבדה באירוע לא קיבלה תשלום, וב-2019 היא גייסה למעלה מ-200 אלף דולר בגיוס המונים כפיצוי.<ref></ref><ref name="auction"></ref> ב-2020 מכר שירות המרשלים של ארצות הברית סחורה ממותגת של הפסטיבל שמקפרלנד שמר במכירה פומבית כשהכנוסתיה הועברו לנפגעי האירוע.<ref name="auction" />

הפקת פסטיבל פייר הודיעה כי תציע לכל המשתתפים לבחור בין קבלת החזר מלא על כרטיסיהם או זכאות לקבלת כרטיסי VIP לפסטיבל של השנה הבאה (שמעולם לא התרחש).<ref></ref><ref></ref>

=== תביעות משפטיות ===
מקפרלנד וג'ה רול עמדו בפני שורה ארוכה של תביעות משפטיות בעקבות אירועי הפסטיבל. כך לדוגמה תביעה בגובה 100 מיליון דולר במדינת קליפורניה הוגשה בשם התובע דניאל יונג על ידי עורך הדין מארק גראגוס שביקש להכירה כתובענה ייצוגית בשם מעל 150 תובעים.<ref></ref> בתביעה של יונג נטען להונאה, הפרת חוזה (בין השאר בגלל ההחלטה של המארגנים להפוך את הפסטיבל ל"חסר מזומנים" שהותירה את המשתתפים בלי כסף למוניות), היעדר תום לב (בין היתר בשל רמת המזון ותקרית במסגרתה אנשים ננעלו בשדה התעופה) ומצג שווא רשלני.<ref></ref>

תביעה נוספת הוגשה לבית המשפט הפדרלי בניו יורק נגד פייר מדיה, מקפרלנד, ג'ה רול ומנהל השיווק של ההפקה גרנט מרגולין. התובעים, מתיו הרליהי ואנתוני לוריאלו, האשימו את מארגני הפסטיבל במצג שווא, השמטת פרטים מהותיים, רשלנות, הונאה והפרות של חוקי הגנת הצרכן.<ref></ref> "עם הגעת האורחים לאי אקזומה לסוף השבוע הראשון לא היו במקום מתקנים בסיסיים, הכל היה מכוסה בעפר, והאורחים נאלצו לישון באוהלים עם שמיכות רטובות", נטען בתביעה. "לא היו מקלחות או שירותים משותפים כפי שהובטח. במקום זה היו שירותים כימיים (תא אחד לכל 200 יארד) ורק שלוש מקלחות עבור מאות האנשים שהגיעו". תביעה זו נדחתה בנובמבר 2019.<ref></ref>

ג'ה רול טען בינואר 2019 שגם הוא הונה על ידי מקפרלנד.<ref></ref> בנובמבר 2019 הוא הוסר מהתביעה הייצוגית שהוגשה על ידי משתתפי הפסטיבל לאחר שהשופט קבע שלא הוכח שקידום הפסטיבל על ידו ברשתות החברתיות הוביל ישירות להשתתפותם של התובעים.<ref></ref>

== פסטיבל פייר 2 (2023) ==
ב-9 באפריל 2023 בילי מקפרלנד צייץ בטוויטר שבעתיד יתקיים פסטיבל פייר 2 וטען שכבר השיג מימון לאירוע.<ref></ref> 100 הכרטיסים הראשונים הוצעו למכירה במחיר של 499 דולר<ref></ref> ובאתר הפסטיבל נכתב כי האירוע "מתוכנן להתקיים בסוף 2024 בקריביים", וכי כל כרטיסי המכירה הראשונית אזלו בתוך יום.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://e.walla.co.il/item/3215115 תאמינו בשקר: כך פסטיבל פייר ניפץ לאנשים את החלומות] באתר וואלה!
* [https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-5455197,00.html יפים, עשירים ותקועים בקריביים: הפסטיבל שהפך לקטסטרופה] באתר ynet
* [https://www.mako.co.il/music-news/world/Article-ce2dd86923f2881027.htm הפסטיבל הכי גרוע בהיסטוריה חוזר: תכירו את "פייר פסטיבל 2.0"] באתר מאקו
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:הונאה
קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה לפי מדינה