אלהי אל תדינני כמעלי

ממוזער480x480 פיקסליםאלהי אל תדינני כמעלי הוא פיוט בקשה מאת ר' יצחק אבן מר שאול,<ref>הבקשה יוחסה במהלך ההיסטוריה לאישים שונים, כמו לריה"ל, לר' שלמה אבן גבירול ועוד, אך החוקרים בעת החדשה קבעו כי היא לאבן מר שאול, מפני שהוא מיוחס לו בפירוש בכתבי היד. ראו ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט א, מספר 4362, ניו יורק תרפ"ה, עמ' 200 ואצל ח' שירמן, השירה העברית, א, עמ' 50, ואצל ח' שירמן לתולדות השירה והדראמה העברית, כרך א, עמ' 143</ref> שזכה לתפוצה רחבה, קיבע דפוס לסוג 'הבקשה השקולה', והיווה שלב חשוב בגיבוש מלאכת השיר העברית הספרדית.<ref>חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ערך השלים וליווה בהערות עזרא פליישר, ירושלים ה'תשנ"ו, פרק שני, עמ' 149, הע' 27.</ref><ref name=":2"></ref> הפיוט נאמר בתפילת שחרית של ראש השנה בקהילות רבות.<ref>"הוא נדפס בעשרות מחזורים ונתפשט בין אירופה והודו (קוג'ין), גם נתקבל למנהג רומא ורומניה" ח' שירמן, לתולדות השירה והדראמה העברית, כרך א', עמ' 143.</ref>

== צורה ==
בפיוט 22 שורות, והוא סדור על פי אותיות הא'-ב' החתומות בראש הבתים. הפיוט שקול במשקל "המרובה" ('ואפר'), וסוגר הבית האחרון זהה לדלת הבית הראשון, כמקובל בבקשות השקולות של פייטני ספרד, טכניקה המעמידה את מסגרת השיר ואת עיקרו על הפנייה "אלהי אל תדינני כמעלי".<ref>חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובנס, ספר ראשון, חלק א', הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים 1960, עמ' 52, ו חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובנס, ספר ראשון, חלק ב', מוסד ביאליק, ירושלים 1960, עמ' 523.</ref> כל שורה נחרזת עם זו שלאחריה בחרוז לִי. חיים שירמן כתב כי הבקשה "חסרה רעיונות מקוריים ועמוקים. ואולם שטף לשונה ובהירותה, יפי ביטויה וערבות צליליה מכפרים על מגרעותיה".<ref name=":0">חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובנס, ספר ראשון, חלק א', הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים 1960, עמ' 50.</ref> אם זאת, פליישר ציין כי הבקשה חלוצית, ועל כן היא לא שגרתית בימיו של אבן מר שאול.<ref>חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ערך השלים וליווה בהערות עזרא פליישר, ירושלים ה'תשנ"ו, פרק שני, עמ' 149, הע' 25.</ref> אפרים חזן, כמו גם שירמן לפניו, כתב כי חלק מאותה ערבות הצלילים נובעת "מחרוז הביניים,<ref>קרוי גם "חריזה פנימית באקראי", ראו דן פגיס, חידוש ומסורת בשירת־החול העברית: ספרד ואיטליה, בית ההוצאה כתר, 1976, עמ' 129</ref> הבא הרבה מאד בשיר הזה"<ref>כמו בבית ג', בבית ד' חריזת ביניים המחלקת את הטור לעמודי המשקל, בית ט' ועוד.</ref>,<ref>אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 101-100.</ref> ומהאליטרציות הרבות המצויות בו.<ref>אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 115.</ref>

בפיוט חוזרת שבע פעמים המילה לב/לבב בגיווני משמעות, החזרה מדגישה את ההקשרים השונים; בבית 3 מובאה מ ומשמעותה חרטה על המעשה, בבית 4 בהקשר תחושות העצב והאשמה בעקבות החטא, בבית 9 תיאור הלב כטמא, בבית 10 כתחושת הצפה של החטאים את האדם, בבית 15 כדרך חיים, בבית 18 כמקור הרגש, ובבית 20 כמקור המחשבה והזיכרון. לדברי א' חזן "ברור לחלוטים כי השיר משחק בגיווני המשמעות של המלה החוזרת". הוא משתמש במוטיב הדרך הסלולה, בה הוא מבקש שיוליכהו האל. סמל זה מוכר גם מפייטנים נוספים כמו ריה"ל ורשב"ג, ואף מן המקרא ומחז"ל.<ref>אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 213-212</ref> 

חלק מהחוקרים העריכו, כי במהותה לא נועדה התפילה להיאמר בתפילת הציבור, ולא כוונה למסגרת זו אלא למסגרת פרטית.<ref name=":2" />

== תוכן ==
כמקובל בתפילה ובתפילה מן המקרא, הפיוט פותח (ונחתם) בפנייה ישירה לאל - דרך פנייה בפיוט הגיעה לאבן מר שאול דרך פיוטיהם של הקליר וייני.<ref>אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 169.</ref> הפייטן פונה, וחוזר ופונה,<ref>א' חזן מעיר שזהו מבנה שגור בשירת ספרד, תורת השיר, עמ' 174</ref> אל אלהיו-שופטו בעת הדין, ומתחנן אליו שידון אותו לפנים משורת הדין, ולא כפי שראוי לו.<ref>חיים שירמן, יצחק בן מר שאול המשורר מלוסינה, בתוך: ספר אסף - קובץ מאמרי מחקר, ירושלים ה'תשי"ג, עמ' 504-505.</ref> הפייטן פותח בווידוי על חטאיו הרבים אשר "לו יריחון בם שכני -/ אזי ברחו ורחקו מגבולי!", והכרה בכוחו העצום של היצר. הוא ניצב מתוך תחושות עצב ותוגה, "הלום יגון". הפייטן מבקש מה' שינחהו בדרך הנכונה, מפני שליבו "תועה כמו רועה אוילי".<ref>שורות 10-11</ref> הוא מבקש גאולה, ושתיענה תפילתו בזכות תחנוניו וזכרונו המתמיד את האל. 

אהרן מירסקי כתב כי "בקשה זו רוח של תמימות בה ותוכנה פשוט...אדם יחיד עומד כאן לפני אלהיו ושופך לבו ומבקש על עסקי נפשו, ודבריו בלשון מדבר בעדו."<ref></ref> עזרא פליישר כתב כי הפיוט חדשני לתקופתו בצורתו, אך גם ב"אופיו האישי הלא-ציבורי, ששימש דוגמה לפייטנים ספרדים רבים".<ref>עזרא פליישר, "[https://www.academia.edu/38275776 השלמות ליצירתו של ר' יצחק בר לוי אבן מר שאול]", תרביץ סג [ג] (ניסן ה'תשנ"ד), עמ' 403–442.</ref>

== קבלה והשפעה ==
ראובן שיינדלין כתב כי הבקשה קרובה מאד בצורה, בתוכן ואף במצלול ובקצב, לשיר פרישות נודע של המשורר הערבי־מוסלמי אבו אל עתאהיה בן המאה ה-9-8 לספירה, עד שמדובר בכמעט חיקוי שלו.

הפיוט נמנה עם הבקשות הידועות ביותר, זכה לתפוצה רחבה ונקלט במחזורי ראש השנה של ספרד, יוון,<ref></ref> רומניה,<ref></ref> רומא, פרובנס ואף הודו.<ref>חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובנס, ספר ראשון, חלק א', הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים 1960, עמ' 49.</ref><ref name=":1">[https://www.nli.org.il/he/piyut/Piyut1song_010029800000005171/NLI אלהי אל תדינני – מילים, פירושים וביצועים | ר' יצחק אבן מר שאול | פיוט |] הספרייה הלאומית – אתר הפיוט והתפילה</ref> בנוסף נקלטה התפילה בחלק מסדרי ערב ראש חודש.<ref name=":3"></ref> הוא נאמר כיום בתפילת שחרית של ראש השנה בקהילות הספרדים, בדרך כלל לפני ברוך שאמר,<ref name=":1" /> או לאחר חזרת הש"ץ.<ref></ref> 

לדברי חיים שירמן "בקשה זו מפלסת את הדרך לסגנון הספרדי הקלאסי, ומבשרת את בואם של גדולי האסכולה החדשה".<ref name=":0" /> הפיוט היה חדשני לא רק במשקלו אלא גם בפרט התבניתי בו שווים הדלת והסוגר, כמעגל ההולך ונסגר.<ref name=":2" /> בין היתר השפיע הפיוט על ר' יהודה הלוי בפיוטו אדני נגדך כל תאותי, הבנוי בתבנית זהה,<ref></ref><ref>אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 39, 101.</ref> על פיוטו של משה אבן עזרא "אלהי אל תדינני בעברה", אשר מלבד הפתיחה הדומה, גם בנוי במתכונת המשקל המרובה והחרוז המבריח,<ref></ref> ועל דויד הנשיא, שחיקה את הפיוט בשירו "אלהי אל תריבני כפשעי".<ref>טובה בארי, לדויד מזמור: פיוטי דויד הנשיא בן יחזקיהו ראש הגולה, חברת מקיצי נרדמים, התשס"ט, עמ' 33, 148.</ref> חרוז מהפיוט (בית 8) מובא בתורת חובות הלבבות לרבנו בחיי אבן פקודה, שער הכניעה, פרק ז, שגם אחד משיריו הוא "בבואה של הבקשה הנפוצה אלהי אל תדינני",<ref>חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ערך השלים וליווה בהערות עזרא פליישר, ירושלים ה'תשנ"ו, פרק שישי, עמ' 379.</ref> ובהקדמת ספר חרדים.<ref>ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט א, מספר 4362, ניו יורק תרפ"ה, עמ' 200.</ref><ref>חיים שירמן, יצחק בן מר שאול המשורר מלוסינה, בתוך: ספר אסף - קובץ מאמרי מחקר, ירושלים ה'תשי"ג, עמ' 505 מעיר כי זוהי "הבאה יחידה מן הפיוט העברי בספר "חובות הלבבות"</ref><ref></ref>

לפיוט מספר רב של לחנים מסורתיים,<ref name=":1" /> כמו גם לחנים מודרניים, ביניהם לחנו של נאור סינואני בביצוע ליאור נרקיס.<ref></ref><ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט א, מספר 4362, ניו יורק תרפ"ה, עמ' 200.
* 

* חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובנס, ספר ראשון, חלק א', הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים 1960, עמ' 49–52.
* חיים שירמן, יצחק בן מר שאול המשורר מלוסינה, בתוך: ספר אסף - קובץ מאמרי מחקר, ירושלים ה'תשי"ג, עמ' 504–505.
* 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.nli.org.il/he/piyut/Piyut1song_010029800000005171/NLI אלהי אל תדינני – מילים, פירושים וביצועים | ר' יצחק אבן מר שאול | פיוט |] הספרייה הלאומית – אתר הפיוט והתפילה
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיוטי ראש השנה
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון