OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ערוץ 24 (אוקראינה)

ערוץ 24 הוא ערוץ טלוויזיה אוקראיני אשר החל את שידוריו ב-1 במרץ 2006. זהו ערוץ החדשות הראשון באוקראינה שמשדר 24 שעות ביממה.

בתחילת שידורו נקרא "ערוץ החדשות 24", מאוחר יותר קוצר ביטוי זה לשם העכשווי "ערוץ 24", המשמש בלוגו החברה המעודכן ובאתר הרשמי של ערוץ הטלוויזיה 24tv.ua.

הערוץ הוא חלק מחברת המדיה לוקס , בבעלות יקטרינה קיט-סדובה . חדשות על פוליטיקה, כלכלה, עולם הבידור, וספורט מתעדכנים בשידור חי. הערוץ משודר ברחבי אוקראינה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה אוקראיניים
סימיון מושיאשוילי

סימיון (סימון) מושיאשוילי (ט"ז באדר ה'תשל"ז, 6 במרץ 1977) הוא עורך דין וחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס.

==פעילות ציבורית==
את דרכו הפוליטית החל במפלגת דגל התורה.

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד במפלגה עצמאית, "המפלגה למען התושב". מפלגתו זכתה למושב אחד, והוא נבחר למועצת קריית אתא.

ב־2018 התמודד למועצה תחת השם "בראשית", וגם בבחירות אלו זכתה מפלגתו במושב אחד.

מ־2018 כיהן כראש ועדת הביקורת המקומית.

ב-2021, במהלך מערכת הבחירות לכנסת ה־24, פרש מתפקידיו במועצה והוצב ברשימת ש"ס הארצית במקום 14 כנציג העדה הגרוזינית. המפלגה קיבלה 9 מושבים והוא לא נכנס לכנסת.

ב-2022 בבחירות לכנסת ה־25 הוצב במקום ה-15. המפלגה קיבלה 11 מושבים והוא נכנס לכנסת עם התפטרותו של חיים ביטון מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי.

==חיים אישיים==
מושיאשוילי הוא עורך דין ומתגורר בקרית אתא, שירת בחיל הים, הוא בוגר תואר ראשון במשפטים מה.

נשוי ואב לחמישה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.knesset.tv/knesset-members/50777/ סימון מושיאשוילי], באתר ערוץ הכנסת

==הערות שוליים==

קטגוריה:קריית אתא: חברי הכנסת
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וחמש: חברי כנסת מכהנים במסגרת החוק הנורווגי
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:חיילי חיל הים הישראלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
אורית אילן

אורית אילן (נולדה ב-14 במאי 1960) היא סופרת ישראלית, כלת פרס ספיר לשנת 2022 על ספרה "אחות לפליאדות".

אילן גדלה בקריית גת, חייתה מספר שנים בירושלים, ובגיל 27 עברה לתל אביב, שם היא מתגוררת עד היום. הנחתה סדנאות כתיבה במקומות שונים, בהם בבצלאל, בבית ברל ובעלמא. עובדת במשרה חלקית כמפתחת חומרי למידה. היא נשואה ואם לשניים.<ref></ref>

בגיל 19, בהיותה חיילת, השתתפה בסדנת כתיבה בהנחיית יורם קניוק. לדבריה, הסדנה הייתה עבורה התגלות ששינתה את מסלול חייה.

==ספריה==
* עד החתונה זה יעבור - עם עובד (1991), זיכה אותה בפרס אקו"ם.
* ספר המעשיות לאמהות - רדיום (2016), היה מועמד לפרס ספיר.
* אחות לפליאדות - ידיעות ספרים (2022), זיכה אותה בפרס ספיר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://oritilan.wordpress.com/ הבלוג של אורית אילן]
* 
* 
* 
* דורון בראונשטיין, [https://chaitarbut.wordpress.com/2023/10/13/%d7%90%d7%97%d7%95%d7%aa-%d7%9c%d7%a4%d7%9c%d7%99%d7%90%d7%93%d7%95%d7%aa-%d7%9e%d7%90%d7%aa-%d7%90%d7%95%d7%a8%d7%99%d7%aa-%d7%90%d7%99%d7%9c%d7%9f-%d7%a1%d7%99%d7%9e%d7%95%d7%9f-%d7%a1%d7%a3/ "אחות לפליאדות" מאת אורית אילן: סימון סף הזהב של האבולוציה של הספרות הישראלית], בבלוג חי תרבות, 13 באוקטובר 2023

על ספריה:
* - על "ספר המעשיות לאמהוֹת"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:זוכות פרס אקו"ם
קטגוריה:זוכות פרס ספיר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
החוק האמפירי

תרשים המציג את החוק
החוק האמפירי, הידוע גם בשם חוק 68-95-99.7, הוא חוק בסטטיסטיקה והסתברות הקובע כי בהתפלגות נורמלית, כ-68% מהנתונים ייכנסו לסטיית תקן אחת מהממוצע, כ-95% מהנתונים ייפלו בתוך שתי סטיות תקן מהממוצע, וכ-99.7% מהנתונים ייפלו בתוך שלוש סטיות תקן מהממוצע.

כלל זה מבוסס על תכונות ההתפלגות הנורמלית, שהיא עקומה בצורת פעמון שהיא סימטרית על הממוצע. ההתפלגות הנורמלית משמשת לעיתים קרובות למודל נתונים מהעולם האמיתי מכיוון שהיא מסוגלת לתאר מגוון רחב של תופעות.

החוק האמפירי שימושי להבנת התפשטות הנתונים בתוך התפלגות נורמלית.

החוק האמפירי חל רק על התפלגויות נורמליות. אם מערך נתונים אינו מתפלג נורמלית, ייתכן שהכלל האמפירי לא יהיה ישים.

== דוגמה ==
נניח ויש לנו אוכלוסייה עם ממוצע 100 וסטיית תקן 10

באמצעות החוק, נוכל לחשב את שיעור הנתונים הנופל בטווחים מסוימים של הממוצע באופן הבא:
* כ-68% מהנתונים נופלים בתוך סטיית תקן אחת מהממוצע: 90 עד 110
* כ-95% מהנתונים נופלים בתוך 2 סטיות תקן של הממוצע: 80 עד 120
* כ-99.7% מהנתונים נופלים בתוך 3 סטיות תקן של הממוצע: 70 עד 130.

בצורה פורמלית
* 68% מהנתונים נופלים בתוך סטיית תקן אחת מהממוצע: μ - σ < x < μ + σ
* 95% מהנתונים נופלים בתוך 2 סטיות תקן של הממוצע: μ - 2σ < x < μ + 2σ
* 99.7% מהנתונים נופלים בתוך 3 סטיות תקן של הממוצע: μ - 3σ < x < μ + 3σ

כאשר :
* μ הוא הממוצע של ההתפלגות הנורמלית
* σ היא סטיית התקן של ההתפלגות הנורמלית
* x הוא ערך בתוך ההתפלגות הנורמלית.

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* Neil Kakkar, [https://www.freecodecamp.org/news/normal-distribution-explained/ 68-95-99 Rule – Normal Distribution Explained in Plain English], freeCodeCamp
* Michael Galarnyk, [https://builtin.com/data-science/empirical-rule Explaining the Empirical Rule for Normal Distribution], Built In
* Adam Hayes, [https://www.investopedia.com/terms/e/empirical-rule.asp Empirical Rule: Definition, Formula, Example, How It's Used], Investopedia
</div>
קטגוריה:התפלגויות רציפות
מארק האלטר

מארק האלטר (באנגלית: Marek Halter) הוא סופר וצייר, פעיל שלום פוליטי וחברתי יהודי צרפתי, הידוע בעיקר בזכות הרומנים ההיסטוריים שלו, שתורגמו לאנגלית, פולנית, עברית ושפות רבות אחרות.

==ביוגרפיה==
האלטר נולד למשפחה יהודית, שלמה (סלומון), צייר ומדפיס, ופירל, משוררת, בוורשה, פולין, בשנת 1936. אביו עסק בדפוס כמו סבו ואבי סבו שיסד את דפוס האלטר בוורשה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא והוריו נמלטו מגטו ורשה וברחו לברית המועצות. את שהותם בברית המועצות במהלך המלחמה עשו באוקראינה, במוסקבה ולבסוף בקוקאנד שבאוזבקיסטן.

ב-1945 הוא נבחר לנסוע למוסקבה כדי להעניק פרחים ליוסיף סטלין. בשנת 1946 חזרו בני משפחתו לפולין ובשנת 1950 היגרו לצרפת והתגוררו בפריז.
ב-1950, כשהיה בן ארבע-עשרה, למד פנטומימה אצל מרסל מרסו. הוא התקבל לבית הספר לאמנויות ולמד שם ציור. ב-1954, בהיותו בן 18, קיבל את הפרס הבינלאומי של דוביל, וזכה בפרס גם בביאנלה ד'אנקון. בנובמבר 1955 הציג בירושלים, בבית אגודת העיתונאים, תערוכת ציורים בצבעי שמן. התערוכה הבינלאומית הראשונה שלו הייתה ב-1955 בבואנוס איירס, והוא נשאר בעיר זו במשך שנתיים, וחזר לצרפת ב-1957, ושם עסק בעיתונאות פוליטית ובהסברה.

בשנת 1991 הקים האלטר את הקולג' הצרפתי במוסקבה. בשנת 2007 התמנה לנשיא המכללה.
בשנים האחרונות נקלע האלטר לביקורת בתקשורת הצרפתית. המגזינים הצרפתיים Le Point והנובל אובזרוואטר (Le Nouvel Observateur) האשימו אותו בסילוף פרטים שונים בחייו .

האלטר היה יוזם ומעורב בניסיונות לקדם שיחות שלום בין ישראלים לערבים ובייחוד לפלסטינים. ב-1970 יזם ניסיון להפגיש מנהיג ישראלי ממפלגת העבודה עם שליט מצרים נאצר. בעזרת איש סודו של נאצר, קולונל אחמד חמרוש. הוא השיג את הסכמתו של נאצר להיפגש עם לובה אליאב, שכיהן אז כמזכ"ל מפלגת העבודה ונודע כ"יונה" מדינית. אליאב קיבל את הסכמתם של ראש הממשלה גולדה מאיר, משה דיין וישראל גלילי אבל במהלך הכנותיו למיפגש באוגוסט 1970 לקה נאצר בהתקף לב, ונפטר כעבור שבועות אחדים.
ב-1992 יזם האלטר מפגש בין שמעון פרס לבין יאסר ערפאת בביתו בפריז, ולדבריו הדו-שיח בין השניים היה התשתית למגעים ולשיחות שהביאו לחתימת הסכם אוסלו.

==קריירה ספרותית==
ב-1968 הקים יחד עם אשתו קלרה האלטר, סופרת ועיתונאית מחוגי השמאל, את כתב העת "יסודות" (Élements), שפרסם באופן שווה יצירות ורשימות של סופרים ישראלים, פלסטינים וערבים.

ספרו הראשון, אוטוביוגרפיה פוליטית, Le Fou et les Rois (הליצן והמלכים) זכה בפרס Aujourd'hui ב-1976.
עם הנובלות והרומנים שכתב נמנים המשיח, מסתורי ירושלים, ספר אברהם (1986) והמשכו - ילדי אברהם (1990), רוח הכוזרים (2003; נובלה בדיונית היסטורית על ממלכת הכוזרים שהתגיירו), שרה (2004), ציפורה אשת משה (2005), לילה (2006) ומריה מנצרת (2008). ספרים נוספים עסקו בגיבורות מוסלמיות - חדיג'ה, פטימה ועיישה.

בין הכתבים העיוניים שלו בולט הספר "סיפורי גאולה: שיחות עם גברים ונשים שהצילו יהודים מהשואה" (1998). הזר מבירוביג'אן הוא רומן המתאר את אחורי הקלעים של הקרמלין ואת בירוביג'ן, "המדינה היהודית" שיצר סטלין בקצה סיביר. באלה נשזר אפוס מרתק של שחקנית רוסית צעירה.

==תרגומים לעברית==

* זיכרון אברהם, תורגם מצרפתית על ידי מרים טבעון, זמורה-ביתן, תשמ"ט, 1988
* מריה הבתולה מנצרת, תורגם מצרפתית על ידי טל פלג, יהל, 2009

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1936
צ'ולאן

צ'ולאן על מצע [[מחית תפוחי אדמה במסעדה ברלינאית]]
צ'ולאן על מצע [[כרוב כבוש מאודה]]
צ'ולאן (ברומנית: Ciolan ובגרמנית: Schweinehaxen) זאת מילה רומנית שמשמעותה היא עצם גדולה עם בשר או בלי, בדרך כלל מדובר בעצם של גפיים. המילה משמשת גם לתיאור מאכל רומני הכולל עצם גדולה חתוכה עם בשר ותוספות.

התוספות המקובלות לצ'ולאן הן תבשיל תפוחי אדמה או שעועית אפויה או כרוב כבוש מאודה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.lalena.ro/reteta/1714/Ciolan-la-cuptor/ הנחיות בליווי תמונות להכנת צ'ולאן בתנור] 
* [https://www.bayerische-spezialitaeten.net/rezepte/schweinshaxe.php הנחיות להכנת צ'ולאן] 

קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:המטבח הגרמני
קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:מאכלי בשר
שפ פטיבון

רוברט "שפ" פטיבון (באנגלית: Robert "Shep" Pettibone; נולד ב-10 ביולי 1959)<ref name=":0"></ref><ref></ref> הוא מפיק מוזיקלי,<ref></ref> רמיקסר,<ref></ref> פזמונאי<ref name=":0" /> ודי ג'יי<ref name=":0" /> אמריקאי, אחד מהמוזיקאים הפופולריים ביותר בשנות ה-80 של המאה ה-20.<ref></ref><ref name=":0" />

== קריירה ==
שפ פטיבון זכה להצלחה לאחר עבודתו עם ארתור בייקר כחלק מ-Afrika Bambaataa & the Jazzy 5, וכטכנאי קול ומיקס של פרלוד רקורדס .<ref name=":1"></ref> במהלך הקריירה המוזיקלית שלו, הוא השיק "מאסטרמיקס" חדשניים ל-New York's KISS FM.<ref name=":1" /> הפופולריות של המיקסים הללו שכנעה את חברת התקליטים להפיץ חלק מהם באופן מסחרי.<ref name=":2"></ref>

פטיבון זכה לשבחים על ידי די ג'יים רבים ברחבי העולם, והיה מבוקש בסצנת הדאנס ומועדוני הלילה האמריקאים באותה העת בה פעל.<ref name=":1" /><ref name=":2" /> מיומנותו בהפקה מוזיקלית ובעשיית מיקסים שונים, הובילה אותו לעבוד עם אמנים כמו מדונה,<ref></ref> וג'ורג' מייקל,<ref></ref> בסוף שנות ה-80 במהלך שיא הפופולריות של אמנים אלו.

== תקופת "Vogue" ==
פטיבון, שותף לכתיבת והפקת הלהיט "Vogue" של מדונה מ-1990, תבע את וורנר מיוזיק בעוון הלנת תשלומי תמלוגים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקומות גבוהים במצעדים רבים בעולם. השיר מוקם במקום הראשון במעל ל-30 מצעדי סינגלים ביניהם המצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, המצעד הבריטי, האוסטרלי והקנדי. השיר הפך לסינגל הנמכר ביותר בשנת 1990, כשמכר מעל לשישה מיליון עותקים ברחבי העולם.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:תקליטנים אמריקאים
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
סמל סטאבי (כלב)

סמל סטאבי מעוטר במדליות.
סמל סטאבי (1916 - מרץ 1926) היה כלב והקמע הבלתי רשמי של רגימנט חיל הרגלים ה-102 של ארצות הברית , שצורף לדיוויזיה ה-26 במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא שירת במשך 18 חודשים, ולקח חלק ב-17 קרבות בחזית המערבית. סטאבי הזהיר את לוחמי הרגימנט שלו מפני מתקפת פתע של גז חרדל, ניחם ועודד את הפצועים, ואף תפס חייל גרמני במכנסיו עד להגעת חיילי הרגימנט.

סטאבי הוא הכלב בשימוש צבאי המעוטר ביותר במלחמת העולם הראשונה, והיחיד שקודם לדרגת סמל בקרב. שרידיו של סטאבי שמורים במוזיאון הסמית'סוניאן.

בשנת 2018 סטאבי היווה השראה לסרט האנימציה "סמל סטאבי: גיבור אמריקאי".

==חיים מוקדמים==
סטאבי נמצא משוטט במדשאות קמפוס אוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט ביולי 1917. חיילי רגימנט חיל הרגלים ה-102 התאמנו באזור ואחד החיילים, רב-טוראי ג'יימס רוברט קונרוי, אימץ אותו לחיקו. כשהיחידה נשלחה לחזית, הגניב אותו קונרוי לספינה, וכן החביא אותו במעיל בשנית כשירדו מהסיפון בצרפת. כשמפקדו של קונרוי גילה את מעשיו את קונרוי, הצדיע לו סטאבי כפי שאומן על ידי קונרוי והקצין נאות להשאירו.
==במהלך המלחמה==
170px
סטאבי שהה עם לוחמיו בשוחות בצרפת במשך 18 חודשים. הוא לקח חלק ב-17 קרבות ו-4 התקפות. טבילת האש של סמל סטאבי הייתה ב-5 בפברואר 1918, ב-Chemin des Dames, צפונית לסואסון, שם שהה תחת אש מתמדת למעלה מחודש. באפריל 1918, במהלך פשיטה על העיירה Seicheprey, נפצע סטאבי ברגלו הקדמית עקב רימון שהולך לעברו על ידי החיילים הגרמנים הנסוגים. הוא הועבר לעורף להבראה שם העלה את מורל החיילים. לאחר הבראתו, חזר סטאבי ללחימה בשוחות.

במהלך המלחמה נפגע סטאבי מגז חרדל, ולאחר שהבריא קיבל מחבריו ליחידה מסכת גז מעוצבת למידותיו. הוא למד לזהות התקפות גז חרדל ולהזהיר את חבריו, לאתר פצועים בשטח ההפקר ויכל להתריע על הפגזות ארטילריה לפני בני אדם עקב חוש השמיעה המפותח שלו. הוא אף הכניע בעצמו מרגל גרמני בארגון. על פעולה זו הועלה לדרגת סמל. לאחר כיבוש Château-Thierry מידי הגרמנים, נשות העיירה תפרו מעיל צמר עבורו, עליו נתלו המדליות שלו. לאחר מכן סטאבי נפצע שוב בחזה וברגל מרימון יד. בסיכום, סטאבי עוטר בשני עיטורי פציעה. בסוף המלחמה החזיר קונרוי את סטאבי הביתה.

==לאחר המלחמה==
לאחר המלחמה סטאבי נהיה לידוען והוביל מצעדים צבאיים רבים ברחבי ארצות הברית. הוא נפגש עם הנשיאים וודרו ווילסון, קלווין קולידג' ווורן הרדינג. הוא אף זכה לחברות לכל החיים בארגון הוטרנים הלגיון האמריקאי ובימק"א.

ג'ון פרשינג מעניק מדליה לסטאבי בבית הלבן.
ב-1921 גנרל הצבאות ג'ון פרשינג העניק לסמל סטאבי מדליית זהב מטעם החברה ההומנית. באותה שנה, התלווה אל קונרוי במרכז המשפט באוניברסיטת ג'ורג'טאון והפך לקמע של קבוצת הפוטבול המקומית, כשבמחצית שיעשע את האוהדים במרדף אחרי כדור. באותו תקופה החל קונרוי לעבוד כסוכן במחלקה לחקירות של ה-FBI.

סטאבי מת בשנתו במרץ 1926. הוא פוחלץ ובשנת 1956 קונרוי מסרו לסמית'סוניאן. מאז הוא מוצג שם בתערוכת הקבע "מחיר החירות: אמריקאים במלחמה".

==ראו גם==
* עזית הכלבה הצנחנית (ספר)
* כלבים בשימוש צבאי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ארצות הברית: כלבים מפורסמים
קטגוריה:כלבים בשירות צבאי ומשטרתי
ישראל 2020

ישראל 2020 היא תוכנית אב למדינת ישראל בעשור הראשון של המאה ה-21. התוכנית מהווה בסיס לרבדי התכנון הסטטוטוריים של ישראל.

שורשי התוכנית הוא בטכניון, בשנת 1988. יוזם התכנית היה פרופסור אדם מזור, אדריכל ומתכנן ערים. הצטרפו ליוזמה זו, אגודת האדריכלים ומתכנני הערים בישראל, לשכת המהנדסים האדריכלים והאקדמאיים במקצועות הטכנולוגיים בישראל, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים והטכניון מכון טכנולוגי לישראל. כ-250 חוקרים עבדו במשך כשש שנים והגישו תוכנית המקיפה אלפי עמודים של התוויית דרך והצהרת כוונות הצופה אל ישראל של שנת 2020.

תוכנית ישראל 2020, לא הייתה תוכנית מתאר רשמית, אלא תוכנית רעיונית שביקשה להציג פתרונות לשלוש הבעיות העיקריות של מדינת ישראל לקראת המאה ה-21: גידול אוכלוסייה מואץ, מחסור בקרקע, וסגירת הפער הכלכלי בין ישראל למדינות המפותחות.

התוכנית פרשה את סוגיות התכנון השונות של ישראל, ואת תסריטי העל לדמותה העתידית של המדינה. ישראל 2020 הגדירה באמצעות סדרת חלופות, את מרחב האפשרויות מתוכו עוצבה "תמונת העתיד" הכלכלית, החברתית והסביבתית המשולבת לישראל בשנות האלפיים, תוך הצבעה על אמצעי המדיניות להגשמתה.

במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, המסקנות העיקריות של התכנית אומצו על ידי ממשלת ישראל. סיכומי הביניים של התוכנית פורסמו בשנת 1994 והיא פורסמה במלואה בשנת 1997<ref></ref>. התכנית חילחלה לתוך תמ"א 31 שגובשה אז והפכה לתמ"א 35, תוכנית המתאר הארצית שהכינו שמאי אסיף ואריה שחר (שהיה ממובילי "ישראל 2020").<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==
* [https://surveys.sni.technion.ac.il/files/events/israel2020/heb_takzir.pdf "ישראל 2020 " תוכנית אב לישראל בשנות האלפיים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
דרום רוסיה

מפה כללית של רוסיה, המציגה את דרום רוסיה בצבע ([[המחוז הפדרלי הדרומי בכחול והמחוז הפדרלי של צפון קווקז באדום).]]
דרום רוסיה (ברוסית: Юг России) הוא החלק הגאוגרפי הדרומי ביותר בחלק של רוסיה שנמצא ביבשת אירופה, אשר כולל את המחוז הפדרלי הדרומי ואת המחוז הפדרלי של צפון קווקז.

== היסטוריה ==
חבל הקווקז מיושב לאורך אלפי שנים. ישנן עדויות לכך ששבטים סלאביים שונים אכלסו את אזור דרום רוסיה עוד במאה ה-3. לאזור דרום רוסיה היה תפקיד חשוב בהשפעה של התרבות הביזנטית על רוסיה. התרבות הפרסית הייתה גם היא בעלת השפעה משמעותית על אזור דרום רוסיה. בתחילת האלף השני לספירה, בין הוולגה לדון, שבטים טורקים שונים הקימו באזור דרום רוסיה מדינות טטאריות. לפי מקורות היסטוריים, תושבים רבים באזור דרום רוסיה בחרו להתאסלם בעקבות הפלישות של המונגולים לאזור זה.

במהלך מלחמת האזרחים הרוסית (1917–1922), טריטוריה שזכתה לכינוי "דרום רוסיה" התקיימה לזמן קצר משנת 1919 עד שנת 1920, והיא השתרעה על החלקים הדרומיים ביותר של האימפריה הרוסית, כולל חלקים מאוקראינה. בהיסטוריוגרפיה הסובייטית, אזור זה כונה "אזור הדרום הלבן" - התייחסות לתנועה הלבנה שנלחמה באזור זה בבולשביקים יחד עם הכוחות המזוינים של דרום רוסיה וצבא המתנדבים.

== ראו גם==
* ניבים דרום-רוסיים
* ניבים צפון-רוסיים
* מחוזות פדרליים של רוסיה
* חלוקה מנהלית-טריטוריאלית של רוסיה

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:רוסיה: גאוגרפיה
מיק הרון

מיק הרון (באנגלית: Mick Herron; ) הוא סופר מתח ומסתורין בריטי, ידוע כמחבר סדרת הספרים "בית סלאו", ששני הספרים הראשונים בה זכו לעיבוד טלוויזיוני בשם "סוסים איטיים".

==חייו==
הרון נולד בניוקאסל על הטיין, אנגליה ולמד בבייליול קולג' באוקספורד תואר בשפה אנגלית.

ב-2003 פרסם את הרומן הראשון שלו, Down Cemetery Road, המהווה הראשון בסדרה בת ארבעה ספרים אודות זואי בוהם (Zoë Boehm), חוקרת פרטית באוקספורד.

ב-2010 החל לכתוב את סדרת הספרים "בית סלאו" (Slough House), כשהספר הראשון סוסים איטיים מגולל את סיפורם של סוכני MI5 כושלים שהוגלו מהמטה בשל כישלונותיהם המקצועיים. החלק השני, אריות מתים, יצא לאור ב-2013 וזכה להערכת המבקרים ובפרס גולדסבורו גולד דאגר של איגוד סופרי המתח ונבחר על ידי הסאנדיי טיימס לאחד מעשרים וחמישה ספרי המתח הנבחרים של חמש השנים האחרונות. עד דצמבר 2022 הרון הוציא שמונה ספרים בסדרה, כולל נובלות קצרות. הספרים הראשונים עובדו לעונות נפרדות בסדרת הטלוויזיה, "סוסים איטיים", של אפל TV+.

==ספריו==

==סדרת טלוויזיה==
סדרת הספרים "בית סלאו" עובדה לסדרת טלוויזיה בשם סוסים איטיים, עם גארי אולדמן כג'קסון לאמב. הסדרה הופקה עבור Apple TV+.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרי מתח ואימה בריטים
קטגוריה:סופרי מתח ואימה
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
סלעית הבזלות

סַלְעִית הַבַּזָּלוֹת (שם מדעי: Oenanthe warriae) היא ציפור ממדבריות הבזלת שבירדן ובסוריה. היא שייכת לסוג סלעית, ששויך בעבר למשפחת הקיכליים, אך כיום מוגדר במשפחת החטפיתיים. זהו מין שידוע עליו מעט מאוד, והיא תוארה כמין עצמאי רק ב-2021.

בישראל היא חורפת נדירה ביותר, כשעיקר התצפיות בה הן מדרום הערבה. בחורפים של 2016/17 ו-2019/20 נרשמו מספר תצפיות ב-6 ו-7 פרטים בהתאמה, כולן בדרום הארץ.<ref name=":0"></ref>

הגדרתה ותיאורה של סלעית הבזלות הביאו להבנה כי שתי תצפיות עבר בסלעיות נדירות, של סלעית שחורה (O. leucura) בדצמבר 1982 וסלעית הודית (O. picata, נקראת גם סלעית מזרחית) בפברואר 1986, שתיהן מאילת, היו זיהויים שגויים של סלעית בזלות, והן הוסרו מרשימת ציפורי הארץ במאמר שהתפרסם ב-2012.

== טקסונומיה ואטימולוגיה ==
סלעית הבזלות (O. warriae) וסלעית מגרבית (O. halophila) נחשבו בעבר לתת-מינים של סלעית לבנת-כנף (בשל מידע חסר סווגה הבזלות בתחילה כמופע מלניסטי בלבד על-ידי חלק מהרשימות), אך פוצלו כמינים מובחנים על ידי איגוד האורניתולוגים הבין-לאומי (IOU) בשנת 2021.<ref></ref>

שם הסוג Oenanthe נגזר מהמילים ביוונית העתיקה oenos (οίνος), "יין" ו-anthos (ανθός), "פרח". זה מתייחס לחזרתה של הסלעית האירופית ליוון באביב בדיוק בזמן פריחת הגפנים.<ref name="job"></ref> השם האנגלי לסלעית "wheatear" אינו נגזר מ"חיטה" או "אוזן", אלא הוא השחתה לשונית מהמאה ה-16 של "לבן" ו"עכוז", ומתייחס לשת הלבן הבולט שנמצא ברוב המינים.

שם המין הספציפי warriae ניתן לה על-ידי האורניתולוג הישראלי הדורם שיריחי, שחקר את סלעית הבזלות והעניק לה את שמה לכבודה של Effie Warr, אוצרת אוסף הציפורים במוזיאון להיסטוריה של הטבע בטרינג שבאנגליה, שבשנותיו הראשונות כחוקר מקצועי במוזיאון עזרה לו רבות.<ref name=":0" />

זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים נפרדים.

== תפוצה ובית גידול ==
דוגרת במדבריות בזלת בצפון-מזרח ירדן ודרום סוריה, ונראה שנודדת דרומה בחורף לדרום ירדן ואולי אף למצרים.<ref name=":0" /> באפריל 2011 נצפו וצולמו זוג בחיזור בטורקיה.

== תיאור ==
זוהי סלעית גדולה יחסית, באורך 15–16.5 ס"מ, ובעלת ראש גדול ומעוגל. בצבעי שחור מט ולא מבריק (בשונה מסלעית שחורת-בטן), עם מעט גוון חום. בעמידה בולטים קצוות בהירים לסוככות היד. בתעופה ניכר דגם הכנף מזכיר סלעית לבנת-כנף, עם בסיסים בגוון אפרפר בהיר לאברות היד הפנימיות ואברות האמה, ובנוסף בולט גם פס הזנב העבה לרוחב הזנב כולו. סוככות התת-הזנב שלה לבנות לגמרי, בשונה מסלעית לבנת-כנף. הזוויגים דומים.<ref name=":0" /> לעיתים מופיעות מעט נוצות לבנות במצח, שמשערים כי מקורן בגנים "פגומים" כמו לבקנות או , הנפוצים יותר באוכלוסיות קטנות ומבודדות המתרבות בתוך עצמן.

== סטטוס ==
זוהי סלעית נדירה ביותר ונדרש מחקר נוסף על המין, אך מעריכים כי היא נתונה בסכנת הכחדה חמורה, ואחת ההערכות היא שנותרו כמאה פרטים בלבד.<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tatzpit.com/site/pages/inPage.asp?catID=9&subID=333&subsubID=1172 דף מידע ותמונות של המין], באתר תצפית של ליאור כסלו
* [https://ebird.org/species/mouwhe7 תצפיות, קטעי וידאו, תמונות וקולות של סלעית הבזלות], באתר eBird
* [https://xeno-canto.org/species/Oenanthe-warriae הקלטות אודיו של סלעית הבזלות], באתר xeno-canto

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גאי קירוון
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2011
קטגוריה:חטפיתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חטפיתיים
קטגוריה:סוריה: עופות
קטגוריה:ירדן: עופות
משפט גלגל העין

משפט גלגל העין, המיתרים האדומים הם באורך שווה
משפט גלגל העין הוא משפט בגאומטריה אוקלידית שמדבר על תכונה של זוג מעגלים זרים.

המשפט:

:לשני מעגלים שאינם נחתכים <math>c_P</math> ו <math>c_Q</math> שמרכזם בנקודות <math>P</math> ו <math>Q</math> המשיקים מ-P אל <math>c_Q</math> נחתכים ב- <math>c_P</math> בנקודות <math>C </math> ו <math>D</math> והמשיקים מ-Q אל <math>c_P</math> נחתכים עם <math>c_Q</math> בנקודות <math>A </math> ו <math>B</math> . אזי <math>|AB| = |CD|</math> .

משפט גלגל העין התגלה ב-1960 על ידי המתמטיקאי הפרואני אנטוניו גוטיירז.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://www.cut-the-knot.org/Curriculum/Geometry/Eyeball.shtml The Eyeball Theorem], cut-the-knot.org

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפטים בגאומטריה אוקלידית
קטגוריה:מעגל
אברהם יוסטמן

אברהם (אברימי) דב יוסטמן (נולד ב־1971) הוא עורך דין ישראלי חרדי, סמנכ"ל קרן קמ"ח, חבר הנהלת ארגון גשר וחבר בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת מטעם אגודת ישראל.

== ביוגרפיה ==
יוסטמן, יליד 1971, נשוי ואב לחמישה, מתגורר בביתר עילית בעל רקע בהוראה והובלת מיזמים ציבוריים, יוסטמן הוא חסיד סלונים הנמנית עם סיעת שלומי אמונים באגודת ישראל.

למד בישיבת בית אברהם ולאחר מכן למד תואר ראשון במשפטים בקריה האקדמית אונו והוסמך כעו"ד. בנוסף, סיים לימודי תואר שני בהיסטוריה וסוציולוגיה של מדינת ישראל באוניברסיטת חיפה. בוגר תוכנית המנהיגות של מכון גשר<ref></ref> למנהיגות ופעיל במסגרת המחלקה החרדית שלה.

=== פעילות ציבורית ===
משנת 2008 עו"ד יוסטמן מכהן כסמנכ"ל קרן קמ"ח - קידום מקצועי חרדי, מנהל את פיתוח הפרויקטים, ואחראי על התחום המשפטי בקרן. יוסטמן מרבה לכתוב, להתראיין בתקשורת ולהשתתף בפאנלים מקצועיים ואקדמיים בנושא גיוון ושילוב חרדים בתעסוקה בכלל ובשירות המדינה בפרט, הפרדה בין גברים לנשים באקדמיה ובתוכניות הכשרה וכלכלה חרדית.

בחודש אוגוסט 2020 עם הקמתה של המועצה האזרחית המייעצת לפרויקטור הקורונה, צורף עו"ד יוסטמן כחבר המועצה הציבורית המייעצת למגן ישראל. כחודש לאחר צירופו, במחאה על עמדותיו של פרופ' רוני גמזו שכיהן כראש תוכנית 'מגן ישראל' ביחס לציבור החרדי, התפטר עו"ד יוסטמן מהמועצה יחד עם גזבר עיריית בני ברק רו"ח אריק אדלר.

יוסטמן הוא חבר דירקטוריון החברה לפיתוח ביתר עילית, ויו"ר ועדת ערר בארנונה בעיריית ביתר עילית.

=== פעילות משפטית ===
עו"ד יוסטמן מייצג את אגודת ישראל בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת החל מהבחירות לכנסת התשע עשרה, ומשמש היועץ המשפטי של המפלגה.

התמודד בבחירות ללשכת עורכי הדין מטעם הסיעה החרדית אמונה במקצוע.

בדיון שהתקיים בבג"ץ בינואר 2023 בשאלת כשירותו של יו"ר תנועת ש"ס ח"כ אריה דרעי לכהן כשר, ייצג עו"ד יוסטמן את סיעת יהדות התורה.

=== הפרדה מגדרית ===
עו"ד יוסטמן מרבה להתבטא בכלי התקשורת ובפורומים שונים בסוגיית ההפרדה המגדרית באקדמיה ובמרחב הציבורי. בהקשר זה ייצג את קרן קמ"ח בעתירת שדולת הנשים נגד תוכנית 'משפיעים' שהכשירה צוערות וצוערים חרדים לשירות המדינה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.kikar.co.il/tags/אברהם%20יוסטמן אברהם יוסטמן - תגית] באתר כיכר השבת
* [https://www.bhol.co.il/tags/181673 אברהם יוסטמן - תגית] באתר בחדרי חרדים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
בית הדין הבין-לאומי לבוררות

בית הדין הבין־לאומי לבוררות (באנגלית: International Court of Arbitration, ראשי תיבות: ICC) הוא מוסד ליישוב סכסוכים מסחריים בין־לאומיים. בית הדין פועל בחסות לשכת המסחר הבין-לאומית, ומורכב מיותר מ-100 בוררים מכ-90 מדינות.<ref></ref>

בניגוד למה שמרמז שמו, ה-ICC אינו מוציא פסקי דין פורמליים. תחת זאת, הוא מספקת "פיקוח שיפוטי על הליכי בוררות".<ref></ref>

שפות העבודה הרשמיות של בית הדין הן אנגלית וצרפתית. עם זאת, ניתן לנהל תיקים בכל שפה. המטה של ה-ICC נמצא בפריז, צרפת.

נכון ל-9 בינואר 2020, בית הדין רשם מאז הקמתו 25,000 תיקים. הוא ברר מספר שיא של מקרים שנרשמו בשנת 2019, אינדיקציה למאמצי ה-ICC להרחיב את שירותיו בשנים האחרונות.<ref></ref>

== רקע ==
בית הדין נוסד בשנת 1923 תחת הנהגתו של הנשיא הראשון של ה-ICC אטיין קלמנטל, שר האוצר הצרפתי לשעבר.<ref></ref>

חברי בית הדין ICC ממונים לתקופות של שלוש שנים על ידי המועצה העולמית של ICC בהמלצת 'וועדות לאומיות' או קבוצות של ICC. בתחומי שיפוט שבהם אין ועדה או קבוצה לאומית, חברים מומלצים למינוי על ידי נשיא בית המשפט. חברים חלופיים ממונים על ידי המועצה העולמית בהמלצת נשיא בית המשפט.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צרפת: ארגונים
קטגוריה:בתי דין בין-לאומיים
קטגוריה:בוררות
שרה בנינגה

שרה בנינגה (נולדה ב-1982) היא חוקרת אמנות וציירת ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה בשנת 1982, בת לטרי ופרופ' שמעון בנינגה. 

בשנת 2006 קיבלה תואר ראשון בתולדות האמנות וספרות משווה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2009 קיבלה תואר שני בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2012 קיבלה תואר ראשון נוסף מבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב. בשנת 2017 קיבלה תואר דוקטור בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

היא עוסקת במחקר של תולדות האמנות בתקופות הפרה־מודרניות, ומרצה בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ובמחלקה לתרבות חזותית וחומרית בבצלאל.

תערוכות יחיד שלה: "בכחנליה" בגלריה מאיה בתל אביב (2021), "מבט מעבר" בגלריה טל בכפר ורדים (2022, אוצרת: עדי גרינפלד).

בדצמבר 2022 תוכננה תערוכה שבה שמונה ציורים גדולים שלה בגלריה ביתא שברחוב יפו בירושלים, אך יומיים לפני המועד המתוכנן הודיע אגף התרבות של עיריית ירושלים, שהגלריה בבעלותה, שאין להציג ציורים אלה כיוון שהם כוללים דימויי עירום. בעקבות זאת הועברה התערוכה למוזיאון על התפר בירושלים, שאינו בבעלות העירייה.

פעילה ב"סולידריות שייח' ג'ראח". בשנת 2010 נמנתה עם מדליקי המשואות בטקס הדלקת המשואות האלטרנטיבי של תנועת "יש גבול".

מתגוררת בירושלים, נמצאת בזוגיות ולה בת ובן.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.talgallery.co.il/content2.php?actions=show&id=6058&r_id=6053 שרה בנינגה/ ביוגרפיה], באתר של גלריה טל
* [https://www.aucart.com/artists/sara-benninga/ SARA BENNINGA], AUC.ART

ממאמריה:
* [https://heb.wis-wander.weizmann.ac.il/sites/default/files/ShiratHamada2020.pdf#page=72 דיוקן עצמי: בין דירר לרמברנדט], שירת המדע 2020, עמ' 140–143

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
כוחות מיוחדים (סרט)

כוחות מיוחדים (בצרפתית: Forces spéciales) הוא סרט פעולה צרפתי בבימויו של סטפן ריבוז'ה שגם כתב את התסריט ובכיכובם של דיאן קרוגר, דני מנושה, רז דגן ודג'ימון הונסו.

==עלילה==
אפגניסטן, ארץ הטאליבן, שנת 2011. המלחמה של צבאות המערב נגד הטאליבן נמשכת במלוא עוזה. אלזה קזנובה היא עיתונאית פציפיסטית צרפתייה, המבקרת בחריפות את שתי הצדדים הלוחמים, אך נקלעת שלא ברצונה למצב חמור בו היא נחטפת וחייה נתונים בסכנה.

שישה גברים מפיקוד המבצעים המיוחדים (COS) של הקומנדו הצרפתי הפרוסים עם הכוחות הצרפתיים באפגניסטן נקראים לשחרר את העיתונאית ובן לווייתה האפגני, אמין. על אף שהם מצליחים לשחרר את שני בני הערובה מכלאם, המבצע שמוביל המפקד קובקס עומד בסכנה כאשר הפינוי במסוק אינו מתאפשר עקב תגובת המורדים, מה שמאלץ את הקבוצה לברוח מעבר להר, כשרודפיהם בעקבותים, בתנאים קשים מאוד.

==שחקנים ודמויות==

==הפקה==
הסרט, שצולם בסיוע הצבא הצרפתי, היה בעל תקציב של 10 מיליון אירו. צוות הצילום צילם בבסיס הצבאי קיילוס, בג'יבוטי וכן בפריז, תוך שהשחקנים מתאתנים עם הקומנדו הימי. רוב הצילומים נערכו בטג'יקיסטן בדושנבה ובהרי פאמיר שמסביב, בתנאים קשים לפעמים עם תשתית לקויה, אקלים יוצא דופן, מדינה בסיכון, מאחר שטג'יקיסטן גובלת באפגניסטן. לוטננט-קולונל ג'קי פוקרו, לשעבר ראש מחלקת התקשורת של הצבא ומכיר טוב את ההתערבות באפגניסטן, ליווה את צוות הצילום לאורך הפקתו ושמו מוזכר בקרדיטים.

==לקריאה נוספת==
* Jean-Marc Tanguy (texte), Jeff Maunoury (photos), Forces spéciales, sources d'inspiration et notes de production, Éditions Nimrod, 2011 ().

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי מתח צרפתיים
קטגוריה:סרטים היסטוריים
קטגוריה:סרטי פעולה צרפתיים
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:יחידות מיוחדות בקולנוע ובטלוויזיה
קטגוריה:סרטי צבא
קטגוריה:סרטי מלחמה
עידו וייר

עידו וייר (נולד ב-10 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל תל אביב.

==קריירה==
וייר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של עירוני נשר ובגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל חיפה. ב-2 בדצמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לעירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. ב-21 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 0-1 נגד הפועל רעננה.

בקיץ חתם בעירוני נשר מהליגה הלאומית במדיה שיחק שנה וחצי. באוגוסט חתם בהפועל הרצליה במדיה שיחק עונה אחת. ב-3 בינואר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד עירוני טבריה.

ב-27 באוגוסט 2020 וייר חזר לליגת העל כאשר חתם במכבי נתניה. בינואר 2023 זכה עם המועדון בגביע הטוטו.

ב-15 בינואר 2024 חתם בבני סכנין. בסכנין מיעט לשחק, לדבריו בגלל שיצא נגד הקהל ששרק בוז בזמן נגינת התקווה. ב-15 באוגוסט 2024 הוא חתם על חוזה לעונה אחת בקבוצת הפועל תל אביב.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:נשר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני עירוני נשר
קטגוריה:כדורגלני הפועל הרצליה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
סרמלה (כפר)

סרמלה (בהונגרית: Szeremle) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה, גם בסרמלה אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,493 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 1,321 תושבים.

שמו של הכפר סרמלה הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1093.

== יהודי סרמלה ==
יהודים חיו בעיירה במאה ה-19 ובמאה ה-20. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|13
|3,111
|-
|1910
|12
|
|-
|1920
|2
|
|-
|1930
|3
|
|-
|1941
|1
|3,493
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ושקוט

ושקוט (בהונגרית: Vaskút) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה, גם בושקוט אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,827 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 3,298 תושבים.

שמו של הכפר ושקוט הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1400.

== יהודי ושקוט ==
יהודים חיו בעיירה במאה ה-19 ובמאה ה-20. בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|12
|
|-
|1880
|57
|5,101
|-
|1910
|37
|
|-
|1920
|19
|
|-
|1930
|17
|
|-
|1941
|14
|4,705
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קבר הרמב"ן

קבר הרמב"ן הוא שמם של מספר אתרים ברחבי ארץ ישראל. מקום קבורתו המדויק של רמב"ן לא ידוע, אך ככל הנראה הוא בסביבות הר הכרמל.

==פטירת רמב"ן==
התאריך האחרון הידוע בחיי רמב"ן הוא 1269, בשנה זו נשא דרשה בעכו, לאחר מכן לא ידועים פרטים עליו בכלל וכנראה נפטר בסביבות שנה זו.

הרמב"ן כותב בערך בשנת 1267 באגרתו לבנו נחמן שבגירונה, . כלומר הוא מתכנן ללכת לחברון להתפלל ולחצוב קבר, אין ידיעה על כך האם חצב קבר והאם נקבר שם. המקור הקדום ביותר הוא אלמוני שכותב מספר שנים לאחר פטירת רמב"ן, שרמב"ן נקבר בחיפה (ראו בהמשך).

רבי גדליה אבן יחיא כותב שרמב"ן נקבר "על דרך ביאת גאולים שיהיה לעתיד לבוא".

==האתרים==
===ליד מערת המכפלה===
ציון קבר רמב"ן ב[[חברון, ליד מערת המכפלה]]בספר שבחי ירושלים שנדפס בליוורנו תקמ"ה כותב שיש מסורות בידי זקני קהילת חברון שרמב"ן נקבר ליד מערת המכפלה, כיום יש מצבה במקום. מסורת זו ככל הנראה מסתמכת על דברי הרמב"ן שכותב שהלך לחצוב לעצמו קבר בחברון.

באוקטובר 1968 נפוצו שמועות שמצאו באזור את עצמותיו של רמב"ן, זרח ורהפטיג בדק את העניין וגילה שאלו רק שמועות.

===כפר השילוח===
רבי דוד קונפורטי כותב בשם זקני ירושלים שרמב"ן נקבר בסילואן, ולאחר מכן נקבר שם גם רבי עובדיה מברטנורא והמרדכי, כיום המקום נקרא קבר רבי עובדיה מברטנורא, מסורת זו הובאה בספרים קדומים יותר מקורא הדורות, אך בכולם הנוסח הוא המרדכי רבינו קלונימוס והברטנורא, ולא הרמב"ן.ציון קבר הרמב"ן בחיפה
===עכו===
רבי כותב בסיפור מסעותיו "גלילות ארץ ישראל" שליד שער עכו, מתחת ההר קבור רמב"ן יחד עם כמה מבעלי התוספות – הר"ש משאנץ רבי יוסף בן רבי יחיאל מפריז ועוד. כיום אין ציון בעכו לקבר, יוסף ברסלבי סבר שכוונתו לבית הקברות בחיפה, בניגוד לשאול חנא קוק שסבר שאלו שני אתרים שונים.

===טבריה===
אלמוני מקנדיאה כתב בשנת ה'רל"ג שבטבריה קבורים הרמב"ם הרמב"ן רבי אברהם אבן עזרא ועוד, כיום אין בטבריה ציון מדויק לקבר.

===חיפה===
בספר "תוצאות ארץ ישראל" נכתב שרמב"ן נקבר בתחתית הר הכרמל. הספר הוא עיבוד צרפתי / אשכנזי של ספר "אלה מסעות" שנכתב מספר שנים קודם. בעבר יוחס הספר לתלמיד הרמב"ן זאת מפני שבתיאור הקבר נכתב, .

בתיאור המקורי (ספר "אלה מסעות") נכתב "שם קבורת כמה גדולי חסידים שבאו מעבר לים" בעל תוצאות ארץ ישראל ציין את שמותם וביניהם הרמב"ן, אלחנן ריינר הוכיח שבעל תוצאות ארץ ישראל היה צרפתי או אשכנזי אך לא ספרדי. ריינר טען שבנוסח המקורי היה כתוב "ומורי' הרב" והכוונה היא "מורינו" אך אחד המעתיקים הסיר את הגרש וכך הספר הפך להיות חיבורו של תלמיד הרמב"ן.

כיום בחיפה יש שני ציונים לקבר הרמב"ן:
* במערת קבורה יהודית מימי התלמוד שנמצאת מתחת למסילת הרכבת בשכונת חיפה אל-עתיקה, המערה נזכרת כבר בסקר של הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל במאה ה־19, אך הייחוס שלה לרמב"ן נעשה על ידי אלמוני במאה ה-21.
* ציון נוסף הוא במערת קבורה בשולי בית העלמין היהודי הישן של חיפה לצד רבי אבדימי דמן חיפה, רבי יחיאל מפריז ורבי שמשון משאנץ, כך לפי אגודת אהלי צדיקים.
ככל הנראה מדובר באותו קבר, הראשון הוא הקבר המקורי השני הוא הקבר שאליו העבירו את העצמות שנמצאו במקום.

==הערות שוליים==

רמב"ן
רמב"ן
רמב"ן
קטגוריה:רמב"ן
קומקום הנחושת

קומקום הנחושת (באנגלית: The Brass Teapot) הוא סרט פנטזיה אמריקאי משנת 2012 בבימויה של ראמה מוסלי. התסריט של הסרט נכתב על ידי טים מייסי, שכתב גם את הסיפור הקצר עליו מבוסס הסרט.

הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-8 בספטמבר 2012, והוצא לאקרנים ב-5 באפריל 2013.

== תקציר ==
ג'ון ואליס הם זוג חסרי מזל שנתקלים בקומקום קסום מנחושת המסוגל לספק להם כסף. המלכוד היחיד הוא שהם חייבים לחוות כאב כדי שהקומקום יספק כסף. לאחר מכן עליהם להחליט מה הם מוכנים לעשות ועד כמה הם מוכנים לסבול כדי להשיג ביטחון כלכלי.

== שחקנים ==
* ג'ונו טמפל בתור אליס
* מייקל אנגרנו בתור ג'ון
* אלקסיס בלדל בתפקיד פייטון
* אליה שוקאט בתור לואיז
* בובי מויניהן בתור צ'אק
* בן רפפורט בתור ריקי
* בילי מגנוסן בתור ארני
* סטיב פארק בתור ד"ר לי לינג
* לוסי וולטרס בתור מרי
* קלאודיה מייסון בתור דונה
* דברה מונק בתור טרודי
* תומאס מידלדיץ' בתור חבאב
* כריסטין מיליאוטי בתור ברנדי
* ניק פרייז'ר בתור ברמן בחתונה

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

* [https://www.sratim.co.il/tt1127109/ קומקום הנחושת], באתר "סרטים"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים מבוססי סיפורים קצרים
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2012
יצחק גולדהאר

יצחק גולדהאר (1847 – 1925, י"ג באייר ה'תרפ"ה) היה חוקר ארץ ישראל.

==ביוגרפיה==
יצחק גולדהאר נולד בשנת 1847 בסלוצק. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1895 והתיישב בראש פינה. גולדהאר עבד כמודד בגליל עבור הברון רוטשילד. במקביל הוא חקר את הארץ ונדד בה לארכה ולרחבה. בין השאר חקר את צמחי המרפא בגליל, והיה מספק בחינם רפואות מצמחי מרפא לבני צפת וראש פינה בצריפו הדל. חקר במשך כ-20 שנה את המקומות המוזכרים במקורות היהודיים וסייר בארץ ישראל לברר את מקומותיהם, החל משנת תרס"ה (1905) הוא קיבל מלגה מהחברה לספרות יידיש בגרמניה להשלמת מחקריו והוצאת ספרו. בשנת 1913 הוציא לאור בירושלים, אליה עבר להתגורר, את ספרו "אדמת קודש". הספר זכה להסכמות של הרידב"ז, הרב יצחק ירוחם דיסקין, הרב יוסף חיים זוננפלד והרב אברהם יצחק הכהן קוק.

== אדמת קודש ==
בספרו, סקר גולדהאר את המקומות שהוזכרו בתנ"ך, בתלמוד בבלי, בתלמוד ירושלמי, במדרש רבה ובתוספתא וציין עבור כל אחד מהם זיהוי. הספר מתחיל בגבולות ארץ ישראל המערבית והמזרחית (פרק ראשון, עמ' 5-30), ועובר לסקור את הרי ארץ ישראל (פרק שני, עמ' 31-54), הרי עבר הירדן המזרחי (פרק שלישי, עמ' 55-77), הימים סביב ארץ ישראל והיישובים לחופם (פרק רביעי, עמ' 78-125) והנהרות והנחלים (פרק חמישי, עמ' 125-169). לאחר מכן סוקר גולדהאר את גבולות הכיבוש של יהושע בן נון (פרק שישי, עמ' 126-188), את נחלות השבטים (פרק שביעי, עמ' 189-251) ואת תחום עולי בבל בארץ ישראל המערבית (פרק שמיני, עמ' 252-274) ובעבר הירדן (פרק תשיעי, עמ' 275-301). בסוף הספר סוקר גולדהאר את מדרגות הקדושה של ארץ ישראל בימי בית שני {פרק עשירי, עמ' 302-318).

בהסכמתו לספר כותב הרידב"ז:
:"ונתאמת דברי חז"ל בדבריהם הק' וגילה מצפונות הרבה ממקומות אשר היו נעלמים עד היום איפה מקומם. ועל ידי ספרו הק' יכול כל אחד לעבור בכל ארץ ישראל ועבר הירדן לארכה ולרחבה, וידע בכל מקום שעומדות רגליו באיזה מקום הוא עומד." 

בספר, גולדהאר מתפלמס עם הרב יהוסף שוורץ, ועוקץ אותו וחוקרים אחרים שקדמו לו. גולדהאר מקנא למקורות היהודיים ומתעלם מהמחקר המודרני. 

זיהוייו לא נתקבלו על ידי החוקרים שאחריו. גצל קרסל כתב כי ספרו משמש: "דוגמה קלאסית לזיהויים פורחים באוויר שאין להם על מה לסמוך (עיין שם כל עמוד ועמוד)". את גישתו של גולדהאר הוא תיאר: "המגמה להפוך הכל. אצל גולדהאר ... הייתה זו שיטה של מרד במדע של "חפשים".

חיים בר-דרומא כתב על גולדהאר:<blockquote>.</blockquote>

===מחידושיו===
גולדהאר שיער שנבי רובין הוא קברו של רבן גמליאל דיבנה, שפעל ביבנה הקרובה לאתר המסגד. לטענתו, הכינוי "רבן" התעוות עם השנים ל"רובין". הוא טען שבמתחם נבי שועייב קבור אלישע בן אבויה. על "נבי סאלח" טען ש"סאלח" הוא שיבוש של "שמואל" וזיהה בכפר "נבי סאלח" את רמה בהר אפרים של שמואל הנביא.

==קישורים חיצוניים==
* מרדכי אשל, [http://www.merchavim.022.co.il/BRPortal/br/P102.jsp?arc=924224 יצחק גולדהאר וספרו 'אדמת הקודש' – ארץ ישראל לגבולותיה], גרעין מרחבים, 21 באפריל 2013
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1847
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1925
קרוט

מרינה ולריבנה קרוט (; נולדה ב-21 בפברואר 1996), ידועה בשם המשפחה שלה קרוט (), היא זמרת, מלחינה, כותבת ונגנית בנדורה אוקראינית.<ref></ref><ref></ref>

== ביוגרפיה ==
=== שנותיה הראשונות ===
קרוט נולדה ב-21 בפברואר 1996 בחמלניצקי שבאוקראינה למשפחה פרולטריונית. היא סיימה את לימודיה בבית הספר לאמנויות בעיר הולדתה בכיתת הבנדורה. לאחר מכן המשיכה ללמוד באופן אקדמאי במכללה למוזיקה בחמלניצקי על שם ודיסלב זרמבה. במהלך שנים אלו זכתה במספר תחרויות כישרונות אוקראיניות בפרט וסלאביות ככלל. קרוט התגוררה עם משפחה מעוטת יכולת, ומגיל 15 החלה לכלכל את עצמה מכספים שהרוויחה בהופעות שונות. היא חסכה כמה חודשים לטובת הוצאת אלבום הבכורה שלה, haltur, ולאחר סיום הלימודים במכללה עברה לגור ב כדי לפתח את יצירותיה המוזיקליות ולפרסמן.<ref></ref>

=== קריירה ===
בשנת 2017 השתתפה קרוט בעונה השמינית של "The X Factor", שם ביצעה בשלב האודישן את השיר "הללויה" של לאונרד כהן. היא עברה לשלב מחנה האימונים פה אחד על ידי ארבעת השופטים, שם ביצעה את "Ноченька" של טינה קרול. היא הודחה בשלב בתי השופטים ולא עברה לשלב ההופעות החיות. בשנת 2018 הוציאה את אלבומה השני, Arche, ובשנת 2019 את המיני-אלבום Albino.

ב-5 בפברואר 2020 הוציאה לאור את השיר "99", אתו השתתפה בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2020.<ref></ref> שלושה ימים לאחר מכן הופיעה בשלב חצי הגמר, וקיבלה את מספר הנקודות הגבוה ביותר מחבר השופטים ומהקהל (8 מהשופטים ו-8 מהקהל). בשלב הגמר הגיעה למקום השלישי לאחר שקיבלה 9 נקודות. המנצחת באותו אירוע הייתה להקת גו איי עם השיר "Solovey".<ref></ref>

ב-17 בנובמבר 2022 נחשף כי קרוט עתידה להשתתף בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2023 פעם נוספת. שירה היה "Kolyskova", והיא הגיעה למקום השני. שלושה ימים לאחר הגמר הארצי חשפה רשות השידור האוקראינית כי קרוט, שהגיעה למקום השני, ערערה על ניצחונם של טבורצ'י, בטענה שהם השתמשו בקול ליווי אסור במהלך שירם (קולו של הסולן נשמע פעמיים בהופעה החיה).<ref></ref> דמיטרו שורוב, המפיק של האירוע, סקר את הופעת הצמד פעם נוספת והצהיר כי הוא אינו מאמין שהייתה אי-עמידה בכללי הקדם מצדם. הוא ציין כי ייתכן שמדובר בטעות טכנית קלה, בשל תנאי ההפקה הקשים במקום סודי. כמו כן, הוגשה תלונה על כך ש-"Heart of Steel" הופץ על ידי חברת התקליטים הרוסית "בליב מיוזיק". אולם לבסוף תלונה זו נגנזה עקב חוסר ראיות.<ref name=":4"></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות-יוצרות אוקראיניות
קטגוריה:מלחינות אוקראיניות
קטגוריה:ילידות 1996
SOWA

דיאנה הורביאק (; נולדה ב-14 במאי 2004), ידועה בשם הבמה שלה SOWA, היא זמרת-יוצרת אוקראינית. זכתה במספר תחרויות שירה אוקראיניות, ואף השתתפה בקדם הלאומי של המדינה לתחרות האירוויזיון ב-2022 וב-2023.<ref></ref><ref></ref>

== ביוגרפיה ==
SOWA נולדה ב-14 במאי 2004 בעיר לבוב שבאוקראינה. בגיל צעיר עברה עם משפחתה להתגורר בז'ובקבה. היא החלה את קריירת המוזיקה שלה ב-2020, כשהוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה, "Ріка". עם ההצלחה הגבוהה לה זכה הוחתמה הזמרת בחברת הפקה מוכרת, ופרסמה את הסינגל השני שלה, "Не дилема". הוא הפך לשירה הראשון שנכנס למצעדי הפזמונים באוקראינה, והקליפ הנלווה לו זכה להקרנות רבות בערוצי המוזיקה במדינה.

בשנת 2021 החלה ללמודה באקדמיה העירונית למוזיקה בקייב על שם ריינגולד גלייר. בפברואר אותה השנה פרסמה את "Sam na sam" – אחד השירים המצליחים ביותר שלה. בספטמבר הוציאה יחד עם מלובין את השיר "Secret Sign", ובאוקטובר "Latte". הווידאו קליפ של השיר האחרון מבין השניים בוים על ידי יורי דוויז'ון. בשנת 2022 התמודדה בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2022, אך לא עברה את שלב האודישנים המוקדם.<ref></ref> ב-2023 ניסתה שוב להתמודד בקדם אירוויזיון האוקראיני, אך לא הצליחה להעפיל לשלב האודישנים השני.

==קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות-יוצרות אוקראיניות
קטגוריה:ילידות 2004
ימת בונוויל

מישורי המלח במדבר ימת המלח הגדולה – זכר לקרקעית ימת בונוויל
שם=גילברט}}
ימת בונוויל (Lake Bonneville) הייתה ימה נרחבת שהשתרעה בתקופת הפלייסטוקן באגן הגדול במערב אמריקה הצפונית שבין הרי הרוקי לרכסי סיירה נבדה, רובה בשטחי מדינת יוטה ומיעוטה בגבולות איידהו ונבדה דהיום. הימה הצטמצמה מאז תום עידן הקרח האחרון עקב התאדות. ימת המלח הגדולה ואגם יוטה הם שרידים שלה.

ימת בונוויל הייתה בזמנהּ הימה הסופית הגדולה ביותר ביבשת אמריקה. שטחיה בשיא התפשטותה הקיפו כ-51,000 קמ"ר ועומקה המרבי נאמד בכ-350 מטרים. עקבותיה של ימת בונוויל ניכרים במדרגות של החופים הקדמונים, המעידות על מפלסיה בתקופות שונות, וכן הם ניכרים במשקעי מלֵחות נרחבים.

ראשית הצטמצמותה של הימה מיוחסת ל"שיטפון בונוויל" האדיר המתוארך לסביבות 14,500 שנים לפני זמננו, שבו מי הימה עלו על גדותיהם ופרצו בצפונהּ לאפיקי נהרות סנייק וקולומביה המוליכים לאוקיינוס השקט. השיטפון גרם להנמכת מפלס הימה בכ-100 מטרים. עם שינויי האקלים מאז ראשית תקופת ההולוקן (באלף השנים-עשר לפני זמננו) הימה הלכה ויבשה ומליחות מימיה הלכה וגברה.

מלבד מעט הימות ששרדו אחריה, המרחב שבו השתרעה ימת בונוויל מאופיין בתופעות של מדבר מלח, והוא אף נקרא בשם הולם – מדבר ימת המלח הגדולה . במקומות רבים יוצרים משקעי המלח של הימה הקדומה מישורים שטוחים וקשיחים ואלה משמשים בחלקם למרוצי מכוניות .

הימה נקראה על שמו של חוקר המערב הישן של אמריקה – בנג'מין בונוויל. שם זה נקבע על ידי הגאולוג ג. ק. גילברט (1843–1918), שסקר את עקבות הימה ופרסם ב-1890 מחקר מקיף ומפורט על אודותיה.

==ראו גם==
* ימת הלשון
* אגם יבש
* מדבר מלח 

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://web.archive.org/web/20040715185542/http:/geologyindy.byu.edu/faculty/rah/slides/Rock%20Canyon/Lake%20Bonneville/paleo_map.htm מפות ימת בונוויל] באתר אוניברסיטת בריגהם יאנג, מדינת יוטה 
* [https://storymaps.arcgis.com/stories/f5011189bdc94545b9231d56e4ffc1e4 מצגת המתארת את קורותיה ימת בונוויל] 
* על [https://geology.utah.gov/popular/great-salt-lake/#bonneville ימת בונוויל] באתר המכון הגאולוגי של מדינת יוטה 
* על "[https://digitalatlas.cose.isu.edu/hydr/lkbflood/lbf.htm שיטפון בונוויל]" 
<div style="direction: ltr;">
* G. K. Gilbert, [https://archive.org/details/lakebonneville00gilb/page/n3/mode/2up Lake Bonneville], United States Geological Survey, 1890
* Jim Davis, J. Wallace Gwynn, and Andrew Rupke, [https://ugspub.nr.utah.gov/publications/public_information/pi-104.pdf Commonly Asked Questions About Utah’s Great Salt Lake and Ancient Lake Bonneville], Utah Geological Survey, Salt Lake City, Utah (2nd Edition), 2022
</div>

==הערות שוליים==

נופי המדבר שבשטחו השתרעה ימת בונוויל הקדמונית

קטגוריה:גופי מים קדומים
קטגוריה:אגמים טרמינליים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: ימות ואגמים
קטגוריה:אגמים קרחוניים
קטגוריה:ארצות הברית: גאוגרפיה
ריצ'רד ווסטמאקוט

ריצ'רד ווסטמאקוט (באנגלית: Richard Westmacott; 1775, לונדון – 1856, לונדון) היה פסל אנגלי.

==ביוגרפיה==
ווסטמאקוט החל את לימודיו אצל אביו אשר נקרא גם ריצ'רד ווסטמאקוט בסטודיו שלו בלונדון, ובגיל 18 עבר לרומא שם למד אצל אנטוניו קנובה, והתמקד בפיסול קלאסי, וכעבור שנה זכה בפרס ראשון מטעם האקדמיה הפלורנטינית לאמנויות וכעבור שנה זכה במדליית זהב מטעם האקדמיה של סן לוקא על תבליט יוסף ואחיו.

ווסטמאקוט חזר לאנגליה בגיל 24 והקים שם סטודיו בו רכשו ניסיון הפסל האירי ג'ון אדוארד קארו והפסל האנגלי מוסגרייב ווטסון.

לווסטמאקוט היה בית יציקה עצמאי בפימליקו שם הוא יצק הן את עבודותיו שלו וגם של פסלים אחרים ביניהם פסל ג'ון מור של ג'ון פלקסמן בגלאזגו, וכאן היה לו סידור עם המוזיאון הבריטי ליצירת תבניות של פסלים מהמוזיאון וליצור העתקים לבתים פרטיים, אקדמיות ומוסדות.

ווסטמאקוט הציג באקדמיה המלכותית בין השנים 1797 ו-1839 ונבחר בשנת 1805 כחבר באקדמיה המלכותית וכחבר בכיר בשנת 1811. ווסטמאקוט קיבל בשנת 1837 תואר אבירות.

== יצירותיו ==
ימין
מקור השראה לגמלון מתוך המוזיאון משני צידי המשולש

פסלי הגמלון בחזית המוזיאון הבריטי נוצרו בהשראת פסלי החזית המזרחית של הפרתנון (שיש אלגין) המוצגים בתוך המוזיאון.

פסלי הגמלון מתארים משמאל לימין את ההתפתחות האנושית ביחס לטבע מחברה פרימיטיבית בימי קדם דרך חברה חקלאית, דרך התפתחות הקידמה והנאורות בייצוגים אלגוריים נשיים של ציור, פיסול, אסטרונומיה ומתמטיקה לצד בעלי חיים אחרים מרחבי האימפריה הבריטית של המאה ה-19.

הגמלון מקדם את הבאים בשערי המוזיאון על ידי יצירת ציפייה לחווית הארה המחכה להם בתוכו. מבנה המשולש מבטא את זקיפת הקומה באמצעות אלגוריה של אסטרונומיה.

==משפחתו==
שני אחיו ג'ורג' והנרי היו גם פסלים ובנו ריצ'רד ווסטמאקוט הצעיר היה גם פסל.

==גלריה==
<gallery>
Duke of York Column-Statue.jpg| פסל בראש עמוד הדוכס מיורק
Waterloo Vase, Buckingham Palace.jpg|אגרטל ווטרלו בגן ארמון בקינגהאם
Achilles Statue, Hyde Park in March 2011.jpg|אנדרטת ולינגטון בהייד פארק
Exterior of the British Museum-London.jpg|פסלי הגמלון בחזית המוזיאון הבריטי.
Statue of Charles James Fox by Richard Westmacott at Bloomsbury Square.jpg|פסל צ'ארלס ג'יימס פוקס בכיכר בלומסברי
Statue of Francis Russell, 5th Duke of Bedford (London)-2.jpg|פרנסיס ראסל, הדוכס החמישי של בדפורד בכיכר ראסל
Statue of George Canning, Parliament Square, London.jpg|פסל ג'ורג' קנינג בכיכר הפרלמנט
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסלים אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1775
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1856
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
בית החולים היהודי אלברט איינשטיין

בית החולים היהודי אלברט איינשטיין (בפורטוגזית: Hospital Israelita Albert Einstein) הוא בית חולים הנמצא במחוז מורבי, דרום סאו פאולו, ברזיל. בית החולים נחשב לטוב ביותר באמריקה הלטינית ולאחד מחמישים בתי החולים המובילים בעולם.

==היסטוריה==
חברים מהקהילה היהודית בסאו פאולו הקימו בשנת 1955 את "האגודה המיטיבה היהודית-ברזילאית אלברט איינשטיין" (Sociedade Beneficente Israelita Brasileira Albert Einstein). אבן הפינה הונחה בשנת 1958 על קרקע שנתרמה על ידי הפילנתרופית אמה גורדון קלאבין. חלק מהמחלקות החלו לפעול במהלך שנות השישים, אך בית החולים נחנך רשמית רק ב-28 ביולי 1971.

בשנת 2006 בית החולים החל בהתרחבות ובנייה של מבנה נוסף. המבנה בן 16 הקומות כלל 20 חדרי ניתוח ו-41 מחלקות לאשפוז, נחנך במהלך שנת 2009. בשנת 2016 הוחל בתכנון מרכז לחינוך מחקר רפואי בסמוך לבית החולים. המבנה, בתכונו של האדריכל משה ספדיה, מתפרש על פני שטח של כ-12 אלף מטר רבוע ובבנייתו הושקעו כ-120 מיליון דולר. המבנה נחנך בשנת 2022. בשנת 2022 הוחל בבניית מרכז אונקולוגיה והמטולוגי בהיקף של כ-1.2 מיליארד דולר.

בית החולים משתף פעולה עם גופים רפואיים בישראל ביניהם המרכז הרפואי הדסה, הטכניון ובית החולים שיבא.

בשנת 2022 מת בבית החולים כדורגלן העבר פלה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנצחת אלברט איינשטיין
קטגוריה:ברזיל: בתי חולים
קטגוריה:סאו פאולו: מבנים
סדר הירושה לכתר השוודי

[[סמל שוודיה, המשמש כסמל המלוכה.]]
סדר הירושה לכתר השוודי (בשוודית: Successionsordningen) הוא רשימת האנשים המצויים בתור לזכות העלייה לכתר של ממלכת שוודיה. החוקים בנושא סדר הירושה אושרו במקור בעיר ארברו ב-1810, על ידי הריקסדאג במתכונתו אז ועל ידי המלך קרל השלושה עשר.<ref></ref><ref></ref> על פי שיטה זו, רק זכרים יכולים היו לרשת את הכתר השוודי (אם כי ידועים מקרים חריגים, כמו זה של המלכה כריסטינה).

ב-1979 אישר הריקסדאג שינוי בחוק, כך שבמקום העדפת הבן הבכור שהייתה נהוגה עד אז, התקבלה שיטת העדפת הבכור, ללא קשר למינו, כך שסדר הירושה יהיה לפי סדר הולדת צאצאיו של המלך. החוק נכנס לתוקפו ב-1 בינואר 1980, אך הוחל רטרואקטיבית כך שהנסיכה ויקטוריה החליפה בסדר הירושה את אחיה הצעיר ממנה, הנסיך קרל פיליפ שהיה אז בן כ-7 חודשים, והפכה ליורשת העצר במקומו.

==סדר הירושה הנוכחי==

* 15px (1946)
** (1) נסיכת הכתר ויקטוריה, נסיכת שוודיה (1977)
*** (2) הנסיכה אסטל, דוכסית אסטרייטלנד (2012)
*** (3) הנסיך אוסקר, דוכס סקונה (2016)
** (4) הנסיך קרל פיליפ, דוכס ורמלנד (1979)
*** (5) הנסיך אלכסנדר, דוכס סודרמנלנד (2016)
*** (6) הנסיך גבריאל, דוכס דארנה (2017)
*** (7) הנסיך ג'וליאן, דוכס הלנד (2021)
** (8) הנסיכה מדלן, נסיכת שוודיה (1982)
*** (9) הנסיכה לאונור, דוכסית יוטלנד (2014)
*** (10) הנסיך ניקולס, דוכס אוניירמנלנד (2015)
*** (11) הנסיכה אדריאנה, דוכסית בלקינג'ה (2018)

==זכאות לירושת הכתר==
[[כס הכסף, כס המלוכה השוודי]]
על פי הנוסח הנוכחי של חוק הירושה לכתר השוודי, רק צאצאיו הלותרנים והחוקיים של המלך הנוכחי, קרל השישה עשר גוסטב, זכאים לרשת את הכתר, ובלבד שגדלו בשוודיה. אדם הזכאי לרשת את הכתר יאבד את הזכות במקרים הבאים:
* לא גדל בשוודיה.
* נטש את הדת הלותרנית, כמוגדר בוידוי אאוגסבורג ובסינוד אופסלה ב-1593, ולפיכך עזב למעשה את הכנסייה השוודית (סעיף 4).
* נישא ללא הסכמת הממשלה (סעיף 5).
* הופך למונרך של מדינה אחרת בדרך של בחירות, ירושה או נישואין, מבלי שקיבל את אישורם של המונרך ושל הריקסדאג (סעיף 8).

==הערות שוליים==

קטגוריה:המלוכה השוודית
קטגוריה:שוודיה