OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בוורלי ויטפילד

בוורלי ג'וי ויטפילד (באנגלית: Beverley Joy Whitfield; 15 ביוני 1954 – 20 באוגוסט 1996) הייתה שחיינית אוסטרלית, אלופה אולימפית במשחה ל-200 מטר חזה.

== ביוגרפיה ==
ויטפילד נולדה בוולונגונג שבניו סאות' ויילס. היא התאמנה בהדרכתם של טרי גת'רקול ודון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם (ג'ון קונרדס ואחותו אילזה קונרדס, יאן אובריאן, קווין ברי, בוב וינדל, בראד קופר וגייל ניל).

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכתה ויטפילד ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה (1:17.40 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה (2:44.12 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:30.66 דקות) [http://www.gbrathletics.com/commonwealth/swimw.htm].

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ויטפילד בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:41.05 דקות, לפני דנה סקונפילד מארצות הברית (2:42.05 דקות) וגלינה פרוזומנשיקובה מברית המועצות (2:42.36 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.73 דקות, אחרי קתרין קאר מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 1:13.58 דקות וגלינה פרוזומנשחיקובה (1:14.99 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:33.96 דקות.

באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 השתתפה ויטפילד, אך לא זכתה במדליה. 

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכתה ויטפילד בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה (2:43.58 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:30.55 דקות).

בהיותה רק בת 42, ב-20 באוגוסט 1996 נפטרה ויטפילד בפתאומיות, בשלהארבור שבניו סאות' ויילס.

== תארים והישגים ==
*בשנת 1995 זכתה ויטפילד להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות חזה
קטגוריה:שחייניות חזה אוסטרליות
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אוסטרליות: שחייה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:נפטרות ב-1996
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית אוסטרליות: שחייה
אורה ערמוני

250px
אורה עַרמוֹני (נולדה ב-27 ביולי 1938 ברעננה) היא עיתונאית, סופרת, עורכת ומשוררת ישראלית, אשת קיבוץ מלכיה. מורה במקצועה.

==ביוגרפיה==
ערמוני נולדה ב-1938 במושבה רעננה ולמדה בתיכון עירוני ה' בתל אביב. במסגרת שירותה בנח"ל הגיעה ב-1957 לקיבוץ מלכיה עם גרעין המחנות העולים שבו הייתה חברה. היא נישאה במלכיה ומאז היא חברת הקיבוץ. לאורה ויצחק ערמוני נולדו חמישה ילדים, ולימים נכדים.

ערמוני למדה הוראה בסמינר אורנים והייתה המורה הראשונה במלכיה. וכן השלימה לימודי ספרות עברית וכללית באוניברסיטת תל אביב. היא לימדה במשך 25 שנים ילדים בכל הגילאים.
תחום התמחותה הייתה הספרות. במהלך שנות ההוראה שימשה כמזכירת הקיבוץ שלוש פעמים. בשנת 1984 החלה לכתוב ביקורת ספרות לעיתון "יחד" (גלגולו הקודם של עיתון "הקיבוץ", שהפך לעיתון "קיבוץ") ובהדרגה החלה לראיין סופרים ולהתמחות בראיונות אפיים מיוחדים עם אנשים מכול הסוגים.

ערמוני הייתה מורה ומחנכת, וכן עורכת וכתבת בעיתונים "ידיעות הקיבוץ" ו"על הצפון". כעיתונאית, מ-1984, כתבה בעיתון הקיבוצים בגלגוליו השונים: כ"יחד", "קיבוץ" ו"הקיבוץ". בשנים 1998–2001 הייתה העורכת הראשית של העיתון "הקיבוץ".

==ספריה==
* לי רז, תל אביב: טרקלין, תשל"ח 1977. (שירים)
* במדבר דברים, ירושלים: כרמל, תשס"ב 2002. (שירים)
* עוברת אֹרח: שירים, ירושלים: כרמל, תשס"ו 2006.
* חבר ואיש סוד: שיחות עם סיני; עריכה: דן שביט, תל אביב: יד טבנקין – מרכז מחקרי, רעיוני ותיעודי של התנועה הקיבוצית; הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשס"ח 2008. (סיפורו של ארנן עזריהו)
* כמו שני סלעים: סיפורם של בתיה ויודקה הלמן – בשליחות הקיבוץ וההתיישבות; עורכת מרכזת: שלומית משולם, ירושלים: יד יצחק בן-צבי (סדרת ראשונים בארץ), תשע"א 2010.
* שנית הים לא ייבקע: שירים; עריכה: לאה שניר, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשע"א 2011.
* הסיפור שלי לא יסופר, הוצאת כרמל, 2017

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* [http://shira-ovedet.kibbutz.org.il/cgi-webaxy/sal/sal.pl?lang=he&ID=511757_shira&act=show&dbid=shira_creators&dataid=400 שירים של אורה ערמוני באתר "שירה עובדת"]

מפרי עטה:
* (שירים מתוך "שנית הים לא ייבקע")

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות המחנות העולים
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:מלכיה: אישים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עורכות עיתונים ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרי אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
סדרת מיינור

סדרת מיינור (באנגלית: Minor suit) במשחק הברידג' היא אחת משתי סדרות קלפים ו. השם מיינור נובע מכך שסדרות אלה חשובות פחות מסדרות מייג'ור.<br />חשיבותן הפחותה של סדרות המיינור נובעת מהסיבות הבאות:
# על כל לקיחה בסדרות אלה מקבלים 20 נקודות לעומת 30 נקודות בסדרת מייג'ור.
# לביצוע משחק מלא בסדרת מייג'ור נדרשות 10 לקיחות. לביצוע משחק מלא בסדרת מיינור נדרשות 11 לקיחות.
# סדרות המייג'ור גבוהות מסדרות המיינור במהלך שלב ההכרזה. כלל זה מקנה יתרון למי שמחזיק בקלפים רבים בסדרה או סדרות אלה כאשר התחרות היא על משחק חלקי או משחק מלא.
==ראו גם==
* סדרה (קלפים)
* סדרת מייג'ור
קטגוריה:ברידגסדרת מיינור (באנגלית: Minor suit) במשחק הברידג' היא אחת משתי סדרות קלפים ו. השם מיינור נובע מכך שסדרות אלה חשובות פחות מסדרות מייג'ור.<br />חשיבותן הפחותה של סדרות המיינור נובעת מהסיבות הבאות:
# על כל לקיחה בסדרות אלה מקבלים 20 נקודות לעומת 30 נקודות בסדרת מייג'ור.
# לביצוע משחק מלא בסדרת מייג'ור נדרשות 10 לקיחות. לביצוע משחק מלא בסדרת מיינור נדרשות 11 לקיחות.
# סדרות המייג'ור גבוהות מסדרות המיינור במהלך שלב ההכרזה. כלל זה מקנה יתרון למי שמחזיק בקלפים רבים בסדרה או סדרות אלה כאשר התחרות היא על משחק חלקי או משחק מלא.
==ראו גם==
* סדרה (קלפים)
* סדרת מייג'ור
קטגוריה:ברידג'
ציפורת

ציפורי (באנגלית: Big Bird - ביג בירד) הוא דמות מתוכנית הטלוויזיה "רחוב סומסום" שהופקה לערוץ PBS בארצות הברית. את הבובה של ציפורת אייש בעבר קרול ספיני בין השנים 1969-2018 (וכשספיני חלה במהלך העונה הראשונה דניאל סיגרן החליף אותו ). החל מ-2018, לאחר שספיני פרש, מאייש אותה מאט ווגל.

ציפורת הוא ציפור צהובה וגדולה, בגובה 2 וחצי מטרים, דמוית אדם, שאינה מסוגלת לעוף. ציפורת הוא ידידותי, רגיש, סקרן, נאיבי, חביב, והוא נהנה ללמוד דברים חדשים ולרכוש חברים חדשים. ציפורת גר ברחוב סומסום בקן ענק, בסמיכות לפח האשפה של אוסקר.

החבר הכי הטוב של ציפורת הוא חבר דמיוני דמוי ממותה בשם מר סנאפאלאפגוס (Mr. Snuffleupagus), אותו ציפורת מכנה "סנאפי", ואשר רק ציפורת מסוגל לראות. בפרקים מאוחרים יותר התברר כי מר סנאפאלאפגוס אמיתי וגם אחרים יכולים לראות אותו, כדי לעודד ילדים לספר למבוגרים על דברים שהם חוששים שלא יאמינו להם, בפרט פגיעות מיניות. בסדרת ספרי רחוב סומסום המתורגמים לעברית, מר סנאפאלאפגוס קרוי אף ארוכוס או חידקוני (במלון של רחוב סומסום).

בשנת 1994 קיבל ציפורת כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

דמותו של ציפורת לא הופיעה בגרסאות הישראליות של תוכנית הטלוויזיה "רחוב סומסום" שהופקו עד הספיישל בנושא זכויות ילדים ששודר באמצע שנות התשעים בחינוכית והופעותיו הורחבו בגרסאות ששודרו בערוץ הופ!. מתחילת שנות האלפיים. 
דמותו של ציפורת מוחלפת בכל הגרסאות המקומיות של רחוב סומסום שמופקות ברחבי העולם, ובגרסה הישראלית היא הוחלפה בדמותו של קיפי בן קיפוד. במהדורות העבריות של ספרי "רחוב סומסום", שפורסמו בישראל ברבע האחרון של המאה ה-20, הדמות כונתה ציפורת והפכה לנקבה.

בתרגומים העבריים של הסדרה ציפורת כונתה ציפור גדולה (בספיישל ששודר בחינוכית) וציפורי (בערוץ הופ!).

== אזכורים בתרבות ==
* בשנת 1976 ציפורת השתתף בשעשועון הטלוויזיה האמריקני "Hollywood Squares". 
* באוקטובר 2012 ציפורת השתתף בתוכנית המערכונים הקומית סאטרדיי נייט לייב.

=== ההתייחסות לציפורת בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 ===
במהלך עימות הבחירות הנשיאותי הראשון, ב-3 באוקטובר 2012, המועמד לנשיאות ארצות הברית מיט רומני, השתמש בציפורת כדוגמה לאחד מהדברים הרבים שבכוונתו לקצץ כדי לצמצם את הגירעון בתקציב הפדרלי. רומני ציין בפני המנחה, ג'ים לרר, "אני אוהב אותך, אני אוהב את רחוב סומסום, אני אוהב את ציפורת, אבל אני לא רוצה להמשיך ללוות כסף מהסינים כדי לממן את זה".

בעקבות כך מטה הבחירות של ברק אובמה הפיץ סרטון פרסומת סאטירי בו ציפורת מתואר כ"גאון מרושע" ו"האיום על הכלכלה שלנו", ומתאר את רומני כמי שעסוק יותר בהתמקדות בציפורת מאשר בפושעי צווארון לבן כמו ברני מיידוף וקנת' ליי.

בעקבות כך המלכ"ר של Sesame Workshop אשר אחראי להפקת רחוב סומסום פרסם בקשה לשני המתמודדים, שיסירו את דמויות רחוב סומסום מחומרי התעמולה שלהם. במקביל, באתר של Sesame Workshop נכתב: "Sesame Workshop הוא ארגון א-מפלגתי, ללא מטרות רווח, ואנחנו לא בוחרים מועמד מועדף או לוקחים חלק בקמפיינים פוליטיים".

==קישורים חיצוניים==

*
* [http://www.wikia.com/wiki/c:muppet:Big_Bird הפרופיל של ציפורת באתר הוויקי של החבובות]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דמויות מרחוב סומסום
קטגוריה:בעלי כנף בדיוניים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה: סדרות ודמויות בדיוניות
__noTOC__
Thick as a Brick

Thick as a Brick (בתרגום חופשי מאנגלית: 'סתום כמו נעל') הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית, ג'תרו טאל.
== הפקה ==
האלבום יצא בשנת 1972 ונחשב גם כיום ליצירת מופת ולאחד מהאלבומים הטובים ביותר בסוגת הרוק המתקדם.

זהו אלבום קונספט, הכולל שיר נושא יחיד בן 44 דקות המחולק לשני חלקים (במקור על שני צידיו של התקליט). מסופר בו על ילד בדיוני בן 8 בשם ג'רלד בוסטוק, הכותב פואמה על בריטניה ומותח בה ביקורת על העם הבריטי. ג'רלד נראה בעטיפת האלבום, אשר נראית כעיתון - ואף נפתחת לעיתון בן 12 עמודים בגרסת ה-LP של האלבום.

כלי הנגינה הדומיננטיים באלבום הם גיטרה אקוסטית וחליל צד, שכן האלבום התאפיין במוזיקה קלטית ומוזיקה בסגנון ימי הביניים המשולבות עם לחני רוק בסגנונות: רוק מתקדם, ארט רוק, הארד רוק ופולק רוק.

ב-1997, לכבוד יום השנה ה-25 של האלבום, יצאה גרסה מחודשת לאלבום שכללה גם רצועות בונוס: השיר בגרסת הופעה באורך 10 דקות וריאיון עם הלהקה באורך 16 דקות.

ב-2012 איאן אנדרסון הוציא אלבום סולו המהווה המשך לאלבום זה, הנקרא Thick as a Brick 2. באלבום משתתפים כמה מחברי הלהקה ושמו המלא הוא Jethro Tull's Ian Anderson: Thick as a Brick 2: Whatever Happened to Gerald Bostock?

==רשימת שירים==
השיר נכתב והולחן בידי איאן אנדרסון (מנקודת המבט בשיר, הכותב הוא הדמות הבדיונית ג'רלד בוסטוק)
#Thick as a Brick Part 1 - 22:40
#Thick as a Brick Part 2 - 21:06

===הוצאה מחודשת משנת 1997===
#Thick as a Brick - 10:56 (ביצוע הופעה)
#Interview with Jethro Tull (ראיון עם איאן אנדרסון, מרטין בייר וג'פרי האמונד-האמונד)

==מבצעים==
*איאן אנדרסון - שירה, גיטרה אקוסטית, חליל צד, כינור, חצוצרה, סקסופון
*מרטין בייר - גיטרה חשמלית, לאוטה
*ג'ון אייבן - פסנתר, עוגב, צ'מבלו
*ג'פרי האמונד - גיטרת בס, שירה
*בריימור בארלו - תופים, כלי הקשה, טימפאני
*דייוויד פאלמר - כלי נשיפה ממתכת, כלי קשת

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1972
קטגוריה:אלבומי ג'ת'רו טאל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
מייקל מורל

מייקל ג'וזף מורל (באנגלית: Michael Joseph Morell; נולד ב-4 בספטמבר 1958) הוא בכיר בדימוס ב-CIA. מורל כיהן כמשנה לראש ה-CIA בשנים 2010–2013, וכמנהל בפועל של הסוכנות בשתי תקופות כהונה המסתכמת בכחצי שנה.

==ביוגרפיה==
מורל נולד בקויהוגה פולס שבאוהיו, סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת אקרון ב-1980 ותואר שני בכלכלה מאוניברסיטת ג'ורג'טאון ב-1984. 

את הקריירה שלו ב-CIA החל כאנליסט בתחום הכלכלה לאחר סיום לימודיו ב-1980, כשהוצב בפיליפינים ועסק במעקב אחר מגמות בתחום האנרגיה. בהמשך כיהן כאנליסט ומנהל במחלקת המודיעין למזרח אסיה, ב-1999 מונה למנהל אגף ה-CIA האחראי על אסיה, אזור האוקיינוס השקט ואמריקה הלטינית. 

מורל עמד בראש צוות התדרוך השוטף של נשיא ארצות הברית בתקופת כהונתם של ביל קלינטון וג'ורג' ווקר בוש. הוא ליווה את בוש בזמן פיגועי 11 בספטמבר ב-2001. בתקופה שקדמה למלחמת עיראק עמד בראש כוח משימה שבדק את הקשרים בין סדאם חוסיין לאל-קאעידה בשנים 2003 עד 2006 שירת מחוץ לארצות הברית במשימות עלומות. 

עם שובו ב-2006 מונה לסגן לענייני המודיעין של המרכז הלאומי למלחמה בטרור, ביולי אותה שנה מונה לסגן מנהל ה-CIA ועסק בעיקר בתחום הניהול הפנימי של הסוכנות. במאי 2008 מונה לסגן לענייני מודיעין של ה-CIA, במאי 2010 קודם לתפקיד המשנה לראש ה-CIA. הוא עמד בראש כוח המשימה של ה-CIA שהיה אחראי להכנות למבצע חנית נפטון, חיסולו של אוסמה בין לאדן. 

בתקופת המעבר בין עזיבתו של ראש ה-CIA ליאון פאנטה למשרת מזכיר ההגנה של ארצות הברית ביולי 2011 למינויו של דייוויד פטראוס בספטמבר 2011, שימש מורל כמנהל בפועל של ה-CIA. ב-9 בנובמבר 2012 הוא מונה שוב למנהל בפועל של הסוכנות, בעקבות התפטרותו של פטראוס וכיהן בתפקיד עד מינויו של ג'ון ברנן. ביוני 2013 הודיע על התפטרותו מהסוכנות, לאחר 33 שנים. 

לאחר פרישתו מונה לפרשן בכיר לענייני ביטחון ברשת CBS וליועץ בחברת הייעוץ האסטרטגי Beacon. 

בראיון עמו בנובמבר 2015 ציין מורל כי אדוארד סנודן, שהדליף מידע על תוכניות המעקב של המודיעין האמריקאי תרם לעלייתו של ארגון הטרור השיעי דאעש ובכך פגע ביכולת העולמית להתגונן מפני טרור ואף טען כי הדבר פתח את הדלת לפיגועי נובמבר 2015 בפריז, בנוסף לכך הוא ציין כי הוא מעריך שדאעש מתכוון לפגוע גם במטרות אמריקאיות.

בספטמבר 2017 התפטר ממשרת עמית בכיר בבית הספר לממשל על שם ג'ון פ. קנדי באוניברסיטת הרווארד במחאה על מינויה של צ'לסי מאנינג לחברה עמיתה במוסד. המחאה הובילה לנסיגת הרווארד מכוונתה זו.

ב-2017 מונה לחבר בוועדה המייעצת לאסטרטגיית ביטחון לאומי במחלקת ההגנה של ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.cia.gov/about-cia/leadership/michael-j.-morell.html מייקל ג'יי מורל], באתר ה-CIA
* [http://online.wsj.com/article/SB10001424053111904875404576530631013537462.html Mr. Insider Will Guide Petraeus at the CIA], וול סטריט ג'ורנל, 26 באוגוסט 2011
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרשנים אמריקאים
קטגוריה:אנשי ה-CIA
קטגוריה:ראשי ה-CIA
קטגוריה:נשיאות ברק אובמה: אישים
קטגוריה:נשיאות ביל קלינטון: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אקרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
ג'ורג' צ'קיריס

ג'ורג' צ'קיריס (באנגלית: George Chakiris; נולד ב-16 בספטמבר 1934) הוא שחקן קולנוע יווני- אמריקאי זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1961 על הופעתו בסרט "סיפור הפרברים".

== חייו ==
צ'קיריס נולד בעיר נורווד שבאוהיו לסטיב וזואי צ'קיריס, זוג מהגרים יוונים.
למד בצעירותו ריקוד מקצועני בבית ספר לריקוד וערך את הופעתו הראשונה כנער מקהלה בסרטו של קלרנס בראון "שיר האהבה".
את תחילת דרכו כשחקן עשה בעיקר כרקדן ניצב בסרטים המוזיקליים "גברים מעדיפים בלונדיניות", "אין כעסקי השעשועים", "חג מולד לבן" ו"5,000 האצבעות של ד"ר טי".

צ'קיריס פרץ לקדמת הבמה בהוליווד בשנת 1961 בדרמת הפולחן המוזיקלית זוכת 10 פרסי האוסקר "סיפור הפרברים". בסרט הופיע צ'קיריס בתפקידו הגדול הראשון בתור ברנרדו נונייז מנהיג "כנופיית הכרישים" הלטינית וזכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.

לאחר זכייתו באוסקר שיחק צ'קיריס בסרט המלחמה הבריטי "טייסת 633" בתפקיד לוטננט אריק ברגמן, בסרט ההרפתקאות "מלכי השמש" בתפקיד בלאם מנהיג שבט המעיין, בסרט המלחמה הצרפתי בהפקת פרנסיס פורד קופולה "האם פריז בוערת?" ובסרט המוזיקלי הצרפתי "הבנות הצעירות של רוקפור".
התפרסם בפעם האחרונה בתפקיד אורח באופרת הסבון הפופולרית "דאלאס" בתור ניקולס העוזר של אנג'ליקה נרו.

במקביל לקריירת המשחק שלו פיתח לעצמו גם קריירת מוזיקלית בתור זמר פופ ושחרר את הסינגל "Maria" שזכה להצלחה. צ'קיריס מעולם לא נישא ושמר בקנאות על סוגיית מיניותו. בשנים האחרונות נודע גם כמעצב תכשיטים.

== פילמוגרפיה ==
* שיר האהבה (1947)
* 5,000 האצבעות של ד"ר טי (1953)
* גברים מעדיפים בלונדיניות (1953)
* אין כעסקי השעשועים (1954)
* חג מולד לבן (1954)
* פגוש אותי בלאס וגאס (1956)
* סיפור הפרברים (1961)
* ראש יהלום (1963)
* מלכי השמש (1963)
* הבחורה של בבו (1963)
* השמש הגבוהה הנוצצת (1964)
* טייסת 633 (1964)
* הטיסה מעשייה (1964)
* האם פריז בוערת? (1966)
* העלמות מרושפור (1967)
* הקובייה הגדולה (1995)
* ג'קל והייד שוב ביחד (1982)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יווני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
הבוזזים

הבוזזים (באנגלית: Reavers) הייתה קבוצה בדיונית של נבלי-על קיבורגים אשר הופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בחוברת Uncanny X-Men #229 ממאי 1988, והיא נוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר מארק סילבסטרי.

חבר הקבוצה הראשון שנתקל בקבוצת האקס-מן היה דונלד פירס, בימים בהם עוד היה הרץ הלבן בחוג הפנימי של מועדון הלפייר. כשוולברין הסתנן לתוך אחוזת המועדון במנהטן, הוא קרע מעל פירס את זרועו הביונית, ולמעשה מאז פירס וחברי הקבוצה נוטרים טינה לאקס-מן בכלל ולוולברין בפרט. מספר חודשים לאחר מכן, פירס מרד בחברי החוג הפנימי, אשר חבריו היו מוטאנטים בהנהגתו של המלך השחור סבסטיאן שו. פירס חטף את טסה, עוזרתו של שו, אך תוכניתו סוכלה בידי צ'ארלס אקסבייר וקבוצת המוטאנטים החדשים. טסה שוחררה משביה, ופירס סולק מהחוג הפנימי.

הבוזזים מופיעים כנבלים הראשיים בסרט הלייב אקשן "לוגאן", בהנהגתו של דונלד פירס (בויד הולברוק). בסרט, הקבוצה פועלת תחת פיקוחו של ד"ר זנדר רייס (ריצ'רד אי. גרנט), ראש פרויקט "טרנסיג'ן".

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/teams-and-groups/reavers דף הקבוצה] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Reavers דף הקבוצה] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:אקס-מן: דמויות
המטהרים

המטהרים (באנגלית: Purifiers, ידועים גם בשם "מסע הצלב של סטרייקר") היו ארגון טרוריסטי-צבאי בדיוני של נבלי-על אשר הופיעו בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הופעתם הראשונה הייתה ברומן הגרפי Marvel Graphic Novel #5: X-Men: God Loves, Man Kills מדצמבר 1982, והם נוצרו בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ברנט אנדרסון.

הארגון מורכב מפונדמנטליסטים נוצרים בהנהגתו של הכומר האכזר ויליאם סטרייקר, וחבריו מנהלים מלחמת קודש נגד המוטאנטים באשר הם, משום האמונה כי הם ילדי השטן ושחובה להשמידם. המטהרים הופיעו מספר מועט של פעמים מאז הופעתם הראשונה, אך חזרו בשנות ה-2000 כאנטגוניסטים לקבוצות אקס-מן החדשים ואקס פורס, וכן השתתפו בקשת הסיפור "אקס-מן: תסביך משיח" משנים 2007–2008.

בסדרת סרטי אקס-מן הנוכחית-ויליאם סטרייקר מופיע לבדו כאויב מושבע של המוטאנטים. הוא הופיע בשלושה סרטים כאיש צבא בכיר: לראשונה (עלילתית-לאחרונה) בסרט אקס-מן 2 כסנטור ואל"ם לשעבר, המנסה להשמיד את המוטנטים בעזרת ה-"סרברו". אחר כך הוא הופיע באקס-מן המקור: וולברין כאל"ם שניסה להפוך את וולברין לנשק שלו נגד המוטאנטים. בפעם השלישית הוא הופיע בסרט אקס-מן: העתיד שהיה, כרס"ן המשמש כיד ימינו של ד"ר בוליבר טראסק וביחד הם בונים את הסנטינלים שבעתיד הם ישמידו כמעט את כל המוטאנטים.

דמותו של ויליאם סטרייקר מדורגת במקום ה-70 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/teams-and-groups/purifiers דף הקבוצה] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Purifiers דף הקבוצה] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:אקס-מן: דמויות
השוליות

השוליות (באנגלית: Acolytes) הייתה קבוצה בדיונית של נבלי-על מוטאנטים אשר הופיעו בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בחוברת X-Men Vol.2 #1 מאוקטובר 1991, והיא נוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ים לי.

חברי הקבוצה פעלו לפי האידיאלים של מנהיגה, מגנטו, לרבות הבטחת עליונותם של המוטאנטים על פני בני האדם הרגילים. כמה מחברי השוליות אף התייחסו אליו בהערצה והתייחסו אליו כאל "משיח המוטאנטים". בתחילת הופעתם, חברי הקבוצה היו מוטאנטים נואשים שנמלטו מחיילי סוכנות הביון "S.H.I.E.L.D." שרדפו אחריהם, והם הונהגו בידי המוטאנט פביאן קורטז. בהמשך, מגנטו נתן להם מחסה בתחנת החלל שלו, אסטרואיד M. עקב מזימות שנרקחו בידי קורטז, הקבוצה המקורית נהרגה. זאת ועוד, קורטז השתמש במותם של חברי הקבוצה ובמותו לכאורה של מגנטו כדי להפכם לקדושים מעונים ולהמשיך לקדם את מטרתו לעליונות על בני האדם.

הופעתה האחרונה של הקבוצה הייתה בחוברת X-Men Legacy #225 מאוגוסט 2009.

הקבוצה מופיעה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: הפניקס האפלה" כחברי פולחן דתי הפועלים באי המפלט ג'נושה תחת הנהגתו של מגנטו.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/teams-and-groups/acolytes דף הקבוצה] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Acolytes דף הקבוצה] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:אקס-מן: דמויות
אגודת התעופה הכללית בישראל

סמל האגודה, עוצב על ידי גיל סגל
אגודת התעופה הכללית (באנגלית: AOPA Israel - Aircraft Owners and Pilots Association, עד 2012: אגודת התעופה הכללית בישראל - Israeli Association of General Aviation - IAGA) היא עמותה הפועלת לקידום התעופה בישראל ולייצוגם של טייסים ובעלי מטוסים אזרחיים. העמותה הוקמה בשנת 1974 וכיום מאגדת כ-700 טייסים (נכון ל-2008). משרדי האגודה יושבים בשדה התעופה הרצליה. כיום כיושב ראש האגודה משמש עורך הדין נתנאל פרץ, מנכ"ל לשכת עורכי הדין בישראל לשעבר, וכעת מנכ"ל חברת התעופה איה תעופה.

==מטרות האגודה==
* קידום של נושא התעופה הכללית והפרטית בישראל,הגנה על זכויות טייסים וחברות תעופה, עידוד תחבורה אווירית וחינוך לנושא בקרב הנוער.
* פעילות כגורם סמכות עליון לבטיחות הטיסה כמקובל בארגונים מקבילים בעולם.
* ייצוג ושמירה על האינטרסים של הטייסים, בעלי המטוסים והעוסקים בתעופה הכללית, בנושאי תשתיות תעופה קרקעיות ואוויריות, הגבלות טיסה, תוכניות לסגירת שדות תעופה ומניעת פגיעה בפעילויות התעופה הכללית.
* מתן שירות לחברי האגודה - ארגון פעילויות ואירועים, ארגון כנסים מקצועיים, הפצת חומר מקצועי, הענקת ייעוץ מקצועי ומשפטי וייצוג בפני הרשויות.
* פיתוח קשרים ושיתוף פעולה עם ארגונים אחרים העוסקים בתעופה בישראל ובעולם.

==היסטוריה==
סמל האגודה הקודם עד למרץ 2013
בשנת 1974 ייסד יצחק יבנה את האגודה יחד עם חברו עודד ויגודה. בראשיתה טיפלה העמותה בעיקר בהסדרת רישיונות הטיס ואישורי הטיסה הפרטיים, שבאותה תקופה היו דורשים תהליך בירוקרטי ומסורבל והיו נתונים במידה רבה לחסדיהם של פקידי מנהל התעופה.

===יושבי ראש של האגודה===
{| class=wikitable
|-
! תקופת כהונה !! שם
|-
| 1974–1984 || יצחק יבנה
|-
| 1984–1990 || אבנר יושפה
|-
| 1990–1994 || יוסי הומל
|-
| 1994–1996 || אשר נחמיאס
|-
| 1996–1998 || איזי קצנלבוגן
|-
| 1998–2000 || עמרי טלמון
|-
| 2000–2002 || מיכה גוטשטדט
|-
| 2002–2012 || ירון אפרת
|-
| 2013–2015 || שי פופר
|-
| 2016–2019 || נתן שרון
|-
| החל מ-2019 || עו"ד נתנאל פרץ
|}

==פעילות האגודה==
טייסת 10 - ארגון של טייסים חברי האגודה הפועלים במסגרתו בהתנדבות למען הקהילה. מפעילויות הארגון:
* פעילות להגברת בטיחות הטיסה בדומה לגופים מקבילים בעולם, כחלק מחברות בארגון Aircraft Owners and Pilots Association (AOPA) העולמי ובתיאום עימה.
* פעילות חינוכית בקרב בני נוער בסיכון - חוגי תעופה הכוללים סיורים במתקני שדות התעופה והטסת החניכים בסוף החוג.
* טיסות "כיף" לילדים ונוער בעלי צרכים מיוחדים.
* סיוע לקק"ל באמצעות דיווח על שרפות ביערות ישראל.
* הטסת צוותים וציוד במסגרת סיוע הומניטרי.
* משמר אזרחי מוטס - בשיתוף עם משטרת ישראל והמשרד להגנת הסביבה להתראה על עבירות תנועה, גנבת חול, זיהום הים ועוד. פעילות זו הופסקה על ידי רשות התעופה האזרחית.

בשנים האחרונות נאבקת האגודה נגד התוכניות לסגירת שדה התעופה הרצליה בשיתוף כלל בתי הספר לטיסה ומכוני הבדק והאחזקה, בהובלתו של עו<nowiki></nowiki>ד נתנאל (נתי) פרץ, ששימש בתקופת המאבק כיו"ר האגודה ואיחד את כל בתי הספר ומכוני הבדק לטובת המאבק אשר נמשך אף בימים אלה, חרב הסגירה מאיימת על השדה עשרות בשנים. במקביל מנהלת מאבק על חניית מטוסים בשדה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: תעופה
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ארגוני תחבורה ישראליים
אלכסנדר פרידמן

אלכסנדר פרידמן (ברוסית: Алекса́ндр Алекса́ндрович Фри́дман; 16 ביוני 1888 - 16 בספטמבר 1925) היה מתמטיקאי ופיזיקאי רוסי־יהודי. ידוע בעיקר בשל משוואות פרידמן והרעיון של התפשטות היקום.

==ביוגרפיה==
נולד במשפחת קנטוניסטים יהודית שהמירה דתה לנצרות; אביו היה מלחין ורקדן בלט ואמו פסנתרנית.

ב-1906 החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג וקיבל תואר ב-1910. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל האוויר של האימפריה הרוסית והשתתף בטיסות מבצעיות. ב-1918 היה לפרופסור באוניברסיטת פרם.

ב-1922, על בסיס משוואות פרידמן, הציע פרידמן את הרעיון של התפשטות היקום במאמר בכתב העת הגרמני Zeitschrift für Physik. ב-1927 פרסם את הרעיון הזה גם האסטרונום הבלגי ז'ורז' למטר, שלא ידע על חישוביו של פרידמן.

ביוני 1925 החל לנהל את המצפה הגאופיזי בלנינגרד.

נפטר ב-16 בספטמבר 1925, בגיל 37, מטיפואיד, לאחר שנדבק בחיידק בחופשה בחצי האי קרים.

על שמו נקרא מכתש "פרידמן" בירח.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* Poluboyarinova-Kochina, P. Y. (1964). "[http://iopscience.iop.org/0038-5670/6/4/E01/pdf/PHU_6_4_E01.pdf Aleksandr Fridman]". Soviet Physics Uspekhi, 467–472
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F., "[http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Friedmann.html Alexander Friedmann]", MacTutor History of Mathematics archive, University of St Andrews.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידי 1888
קטגוריה:מקבלי צלב גיאורגי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מתמטיקאים רוסים
קטגוריה:נפטרים ב-1925
קטגוריה:אישים שעל שמם מכתשים בירח
קלאסיקת החוק

קלאסיקת החוק (בסינית: 法经; פין-יין: Fǎ Jīng) ידוע גם כאסופת החוקים הוא טקסט לגליסטי אבוד שחיבורו מיוחס ללי קווי (李悝), מלומד לגליסטי ושר שחי בתקופת המדינות הלוחמות (475-220 לספירה) במדינת ויי. המסורת הסינית קובעת שהספר נכתב בתחילת המאה הרביעית לספירה אך חוקרים בני ימינו סבורים שמדובר בזיוף מהמאות החמישית או השישית.
לפי התיארוך המסורתי שמופיע לראשונה בחיבור מונוגראפי על החוק מתוך הספר של ג'ין, קלאסיקת החוק היה הספר הלגליסטי הקדום ביותר של סין העתיקה. האסופה הפכה לבסיס עליו הושתתו טקסטים לגליסטיים מאוחרים יותר. נאמר שהמתקן החברתי הלגליסטי שאנג יאנג (商鞅) הביא את הספר למדינת צ'ין שם הוא הפך לאבן היסוד של החוק הרשמי. גם שושלת צ'ין אמצה את האסופה באופן רשמי.
למרות שהטקסט המקורי אבד טקסטים מאוחרים יותר מציינים שישה פרקים מתוכו.
*חוקים הנוגעים לגנבה ושוד
*חוקים הנוגעים לבגידה
*חוקים הנוגעים לאסירים ולגבולות מידת הצדק הקיימת בחוק
*חוקי מעצרים
*חוקים בנושאים שונים
*חוקים הנוגעים לבעלות על רכוש

קטגוריה:פילוסופיה סינית
קטגוריה:ספרות סינית
גיס (משפחה)

גיס הוא יחס שארות הנוצר בעקבות נישואים. גיס הוא אחד מאלה:
# האח או האחות של בן או בת הזוג
# בן או בת הזוג של האח או האחות

השימוש בכינוי גיס תופס גם ביחס לבן או בת הזוג של האח או האחות של בן או בת הזוג (בן הזוג של הגיס במשמעות הראשונה של המושג).

השלכה לדוגמה של הגדרה זו היא באיסור העסקת קרובי משפחה באותו מוסד חינוכי. לעניין זה, מותר לכאורה להעסיק באותו מוסד שתי נשים הנשואות לשני אחים.

מהגדרה זו נובע שגיס הוא יחס סימטרי, כלומר: אם א' הוא גיס של ב', אז ב' הוא גיס של א'.

מקור המילה הוא בשפה הארמית, בה המילה 'גיס' או 'גיסא' משמעותה 'צד'.

ב, המונה את רשימת הקרובים הפסולים להעיד על אדם, נכלל גיס במשמעות השלישית בלבד (בעל אחות אשתו). גיסים במשמעויות הראשונות נקראים קרויים ברשימה זו "בעל אחותו" ו"אחי אשתו".

בעברית מודרנית כפי שהוגדר לעיל,
* גיסי האישה הם: אחי בעלה, בעל אחותה ובעל אחותו של בעלה.
* גיסי הבעל הם: אחי אשתו, בעל אחותו ובעל אחותה של אשתו.

דוגמה: למשה רבנו היו אח, אהרן הכהן, ואחות, מרים הנביאה. עם נישואיו של משה לצפורה, הפכו אהרן ומרים לגיסיה של צפורה (משמעות 1 של גיס בהגדרה לעיל), וצפורה הפכה לגיסתם של אהרן ומרים (משמעות 2 של גיס בהגדרה לעיל). אלישבע, אשתו של אהרן, אף היא גיסתה של צפורה (משמעות 3 של גיס בהגדרה לעיל), וצפורה היא גיסתה של אלישבע.

במצב שבו שני אחים נישאים לשתי אחיות, מתקיים לכל אחד מארבעתם יחס "גיס" כפול. דוגמה: ראובן ושמעון הם אחים, בתיה וצביה הן אחיות. ראובן נישא לבתיה ושמעון נישא לצביה. ראובן הוא גיס של צביה משום שהוא אחי בעלה ומשום שהוא בעל אחותה.

ביהדות, כאשר מת אדם שלא השאיר אחריו צאצאים, מצווה על אחיו לייבם את אלמנת אחיו (היא גיסתו לשעבר), כלומר לשאת אותה לאישה, ו'להקים לאחיו שם' על ידי העמדת צאצאים ממנה. לחלופין, מתבצע טקס חליצה בו האח מצהיר בפומבי על סירובו לייבם את גיסתו לשעבר, ולאחריו האישה מותרת להינשא לכל גבר.

המונח המקביל באנגלית לגיס, brother-in-law (מילולית: אח מכוח החוק), מדגיש את חוזה הנישואים כגורם להיווצרותו של יחס שארות זה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחה
קטגוריה:שארות ומוצא
היפוסטיל

מודל של ההיפוסטיל בכרנכ, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.]]
באדריכלות, היפוסטיל הוא אולם בעל גג אשר תקרתו נתמכת על ידי עמודים. מקור השם היפוסטיל הוא מהמילה ביוונית עתיקה hypóstȳlos שמשמעותה "מתחת לעמודים"" (כש-hypó משמעותו מתחת ו-stŷlos משמעותו עמודים). חללים היפוסטיליים נפוצים באדריכלות מצרים העתיקה, הפרסית, היוונית והאסייתית. היפוסטיל מפורסם מהעת העתיקה נמצא בכרנכ שבמצרים במקדש לאל אמון-רע הכולל 134 עמודים.

הקורה ("אפיסטיל") המקשרת בין העמודים יכולה להיבנות ממגוון חומרים כמו אבן, עץ או חומר קשיח אחר כמו ברזל, פלדה ובטון מזוין. העמודים יכולים להיות בגובה זהה או כמו בכרנכ שבו העמודים בחלל המרכזי גבוהים מהעמודים במעברים הצדדיים, ובכך מאפשרים יצירת פתחים בקיר מעל העמודים הקטנים, הנותנים לאור יום להיכנס ולהאיר את האולם.

במצרים העתיקה נעשה שימוש בצורת בנייה זו במקדשים רבים, כמו מקדש רעמסס השלישי במדינת האבו, מקדש מנתוחותפ בדיר אל-בחרי, הרעמסאום, מקדש לוקסור, מקדש אדפו, מקדש דנדרה ומקדשים נוספים, לעיתים נעשה בו גם שימוש בבנייה חילונית. ההיפוסטיל היה בשימוש גם במקדשים יוונים עתיקים, כנזכר לעיל גם באסיה, במיוחד בבנייה בעץ. 

באדריכלות של מסגדים רבים, באולם התפילה המרכזי, נעשה שימוש בצורת בנייה זו תוך שילוב של קשתות בין העמודים. דוגמה ידועה הוא המסגד הגדול של קירואן הנמצא בתוניסיה. גם באדריכלות המודרנית נעשה שימוש בהיפוסטיל, דוגמה לכך הוא אולם מקבלי הפנים בקומה G בטרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון. שימוש בהיפוסטיל נעשה גם במוזיאון החדש בברלין בעיצוב החצר המצרית.

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="4">
קובץ:SFEC-MEDINETHABU-2009-11-14-0155.JPG|עיטורי צבע על העמודים במקדש רעמסס השלישי במדינת האבו.
קובץ:Great Mosque of Kairouan prayer hall.jpg|אולם התפילה במסגד הגדול של קירואן.
קובץ:Ben Gurion Airport terminal 3 reception hall.jpg|ההיפוסטיל באולם מקבלי הפנים בנמל התעופה בן-גוריון.
קובץ:Lepsius-Projekt tw 1-2-077.jpg|אולם העמודים בכרנכ, מספרו של קארל ריכרד לפסיוס שחקר את המקום בשנת 1845.
</gallery>
|}

ההיפוסטיל בכרנכ.

==ראו גם==
*פילון (אדריכלות)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מקדשים במצרים העתיקה
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
מטרונים

מטרונים הוא שם משפחה המבוסס על השם הפרטי של האם, הסבתא או אשה מאמהות המשפחה. זו המקבילה הנקבית של פטרונים. בחברות פטריארכליות מטרונים נפוצים פחות מאשר פטרונים.

בעבר שמות מטרונימיים ניתנו לעיתים קרובות לילדיהן של נשים לא נשואות. חלק מהשמות המטרונימיים אומצו על ידי ילדיהן של נשים שהיו מפורסמות או בעלות עוצמה.

== מטרונים ביהדות ==
בתנ"ך, אישים מצוינים לרוב בשם אביהם, בתבנית "פלוני בן פלוני", כגון דוד בן ישי. יש מספר יוצאי דופן, כמו צרויה, אחות דוד, שבניה אבישי, יואב, ועשהאל נקראים "בני צרויה" על שמה. ככל הנראה הם נקראו כך היות שלא היה ידוע מי אביהם, שלא הוזכר כלל בתנ"ך. אדוניה בן דוד נזכר בספר מלכים א' בשם "אֲדֹנִיָּה בֶן-חַגִּית" על שם אמו, וגוליית ואחיו נקראים גם "בני הרפה" על שם אמם.

בקהילות יהדות מזרח אירופה קיימים שמות משפחה מטרונימיים רבים (שעל פי רוב מסתיימים ב-"ין" או ב-"ס"). דוגמאות: (מהשם רבקה), /סינסורה (מהשם שרה), רוחלין (מהשם רחל), (מהשם דבורה), (מהשם מלכה), סינגולדה מהשם גולדה, (מהשם חוה), (מהשם חנה).

ילדים קיבלו את שם המשפחה של האם כאשר בני הזוג נישאו בנישואים דתיים בקהילה ולא נרשמו לנישואים אצל הרשם האזרחי. כאשר נולדו לזוג ילדים והיה צורך ברישום הלידה אצל הרשם האזרחי, הילדים נרשמו כילדי האם בלבד ולמעשה כצאצאים מנישואים בלתי חוקיים.

היו מגוון סיבות לרישום כזה, ביניהן:
* איסור על חתונות מרובות מדי במשפחה אחת הביא לחתונה יהודית בלבד, כאשר נמלאה המכסה.
* איסור על נישואים שניים אף אם בן הזוג נפטר.
* נישואים בגיל הנמוך מזה המותר בחוק או היטל גבוה עבור רישום הנישואים.
* אב שנעלם, נטש את משפחתו או נפטר בגיל צעיר.
* נישואים אזרחיים במקום א' ולידה של ילדים של מקום ב' שלא הכיר ברישום הנישואים של מקום א' או שחייב רישום מחודש.
* רצון להימנע משיוך ברור של הילדים למשפחה מסוימת כדי למנוע את גיוסם לצבא.
* שם משפחת האם היה "יוקרתי" יותר (שושלת רבנית) ואז נעשה לעיתים שימוש בשני שמות המשפחה. במקרים אלו, נשכח לפעמים שם המשפחה של האב לאחר מספר דורות.

שימוש במטרונים נעשה גם כיום, למשל בתפילת מי שברך לחולה, מתייחסים לחולה עם שם אמו בתבנית "פלוני בן פלונית".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:אימהות
פטרונים

שמות פטרונימיים באיסלנד. שמו הפרטי של האב מסומן בקו תחתי בתוך שמות המשפחה של הבן והבת. שמות המשפחה מורכבים משמו הפרטי של האב עם סיומת "בן" או "בת".]]
פטרונים הוא שם משפחה המבוסס על השם הפרטי של האב, הסב או אדם אחר מאבות המשפחה.
בחברות פטריארכליות פטרונים נפוצים יותר מאשר מטרונים, המקבילה הנקבית.

== פטרונים ביהדות ==
בתנ"ך, אישים מצוינים לרוב בשם אביהם, בתבנית X בן Y, כגון דוד בן ישי. כך גם בלשון חז"ל, למשל רבן יוחנן בן זכאי. בתקופת האמוראים, עם המעבר לארמית כשפת הדיבור, המילה "בר" ("בן" בארמית) החליפה לעיתים את המילה "בן" בתבנית הפטרונימית. כך למשל רב נחמן בר יצחק. מתקופת הראשונים, באזורים שהיו בהשפעת הערבית נעשה גם שימוש במילה "אבן" ("בן" בערבית) בתבנית השם, כגון אברהם אבן עזרא, שלמה אבן גבירול.

כבר במאות ה-10 וה-11 החלו שמות משפחה קבועים להחליף את הפטרונים בקהילות יהדות ספרד; בקהילות יהדות אשכנז, לרבות יהדות מזרח אירופה התהליך התרחש מאוחר יותר. עם זאת, גם כיום בהקשרים הלכתיים שונים - בבית הכנסת, במסמכי המשפט העברי (כגון כתובה, גט), על גבי מצבות - נעשה שימוש בפטרונים. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שם משפחה
שושנה דואר

שושנה דוּאֶר (1908 - 13 בינואר 2000) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית.

==ביוגרפיה==
דואר נולדה ב-1908 בדמשק. בתור נערה הופיעה בנשפים והצגות במסגרת תנועת המכבי הצעיר.
ב-1925 עלתה לארץ ישראל והצטרפה לסטודיו הדרמטי של הסתדרות הנוער העובד בהדרכתו של הבמאי יצחק משה דניאל, ולאחר מכן לסטודיו למשחק של הבימה בהדרכתו של צבי פרידלנד. בשנת 1932 הייתה הבוגרת הראשונה שנתקבלה להבימה, וב-1947 נתקבלה לקולקטיב של שחקני הבימה.
[[לוחית זיכרון בכניסה לביתה של שושנה דואר ברח' מגידו 4 בתל אביב]]
שלט רחוב שושנה דואר בתל אביב

היא שחקה בעשרות תפקידים בהבימה ברובם בתפקידים משניים. כן השתתפה בתסכיתים בקול ישראל.
היא הופיעה במספר סרטים:
*1955-גבעה 24 אינה עונה - בתפקיד אחות ראשית בבית חולים
*1962-חבורה שכזאת - בתפקיד אמא של יוסיניו
*1967-שלושה ימים וילד - אמא של יעל
*1973-המשכנע בע"מ
*1977-הגן - בתפקיד שרה
*1978 - שרגא קטן אמא של שרגא
*1982-מתחת לאף - אמא של סמי
*1995-לילסדה - בתפקיד סבתא
כן הופיעה במספר סדרות טלוויזיה:
*1980-מסך לספרות
*1982-מישל עזרא ספרא ובניו - בתפקיד רגינה

ב-1995 זכתה בפרס תמרה רובינס על שלל תפקידיה בתיאטרון.
ב-1997 זכתה בתואר יקירת העיר תל אביב-יפו.

הייתה אם לבן ובת.

דואר נפטרה בינואר 2000, בגיל 92. ביולי 2013 הוצבה לכבודה לוחית זיכרון בכניסה לביתה בתל אביב.

על שמה רחוב ביפו.

==לקריאה נוספת==
*סוגרים מעגל: שושנה דואר, בת ערובה של התיאטרון; [תחקיר וכתיבה]: ד.נ. שטמר, [ח"מ]: האיגוד הארצי של השחקנים והבמאים של ההסתדרות הכללית, 1997.
*דורית ירושלמי, 'בצלה של חנה רובינא', זמנים 99 (2007), 26–37.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://archive.habima.co.il//personPage/?itemId=1497 שושנה דואר] באתר "הבימה"

קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 1997
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1997
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
תיניס

תיניס או תין הייתה בירת השושלת הראשונה במצרים העתיקה. העיר שכנה במצרים העליונה.

העיר נכון להיום עדיין לא התגלתה, אך קיומה אושר בכתבים עתיקים שונים. בכתבי ההיסטוריון מנתון, מוזכרת העיר תיניס כבירת קונפדרציית תיניס, קונפדרציה שבטית אשר הייתה בהנהגתו של הפרעה נערמר (אשר לדעת האגיפטולוגים הוא מנס), אשר הביא לאיחוד מצרים והיה הפרעה הראשון שלה. חשיבותה ירדה בצורה משמעותית בתקופת השושלת השלישית אז הוחלפה הבירה בממפיס. תיניס שכנה בסמוך לנוה מדבר, וכן שכנה בין שטחיהן של השושלות המתחרות של הרקליאופוליס ותבאי מתקופת ביניים ראשונה. דבר זה הקנה לה חשיבות צבאית מסוימת, ואשר הבטיח כי תישאר לה משמעות מסוימת אף בתקופת הממלכה המצרית החדשה והישנה. העיר איבדה לחלוטין את חשיבותה בתקופה הרומית.

בשל מורשתה העתיקה של העיר, הייתה העיר מוקד דתי חשוב וביתם של מומיות וכן אלים מקומיים. במיתולוגיה הדתית מצרית העתיקה, כפי שניתן לראות בספר המתים, תיניס מוקמה באחד החלקים של גן העדן.

על אף שמיקומה המדויק של תיניס אינו ידוע, הזרם המרכזי של אגיפטולוגים ממקם אותה בסביבת העיר העתיקה אבידוס, וגירגה המודרנית.

השם תיניס נגזר מהמילה בה תיאר מנתון בכתביו את פרעה מנס. על אף שבמקורות הכתובים בשפה היונית לא מופיע השם, הוא נזכר במקורות מצריים מקוריים, והוא השם המצוי יותר אצל אגיפטולוגים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:מצרים: ערי בירה לשעבר
Tales from Topographic Oceans

Tales from Topographic oceans (מעשיות מאוקיינוסים טופוגרפיים) הוא האלבום השישי של להקת הרוק המתקדם, יס, האלבום יצא לאור ב-1973 על ידי חברת התקליטים, אטלנטיק רקורדס. זהו אלבום כפול שבכל אחד מהדיסקים יש שני שירים בתקליט הויניל המקורי, שיר אחד מכסה צד אחד שלם. זהו אלבום קונספט שהסולן, ג'ון אנדרסון חשב עליו מהספר אוטוביוגרפיה של יוגי שנכתב על ידי פרמהנסה יוגאננדה. זהו האלבום הראשון שבו מנגן המתופף, אלן וייט שהחליף את ביל ברופורד ב-1972. זהו האלבום הראשון שקיבל תואר אלבום זהב בבריטניה. אורך כל רצועה נעה בין 18 דקות ל-21 דקות. Tales from Topographic Oceans גרר אחריו ביקורות חלוקות. האלבום היה שאפתני אף יותר מקודמיו, והורכב מארבע רצועות בלבד, שכל אחת מהן מכסה צד שלם של תקליט, והקצרה שבהן עוברת את 18 הדקות (זמן שהיה אורך היצירה הראשונה ב-Close to the Edge, שהייתה הארוכה ביותר של יס עד אז). הדבר גרם למבקרים ומעריצים רבים לחוש שיס עברו את הגבול, ושהאלבום ארוך, פומפוזי ומתיש מדי. ניתן לתלות חלק מהאשמה באורכו של האלבום באילוצים הטכניים של אותה תקופה: קיצור של האלבום לשישים דקות היה מותיר צד ריק באחד משני התקליטים של האלבום. למרות הביקורת הרבה, האלבום זכה גם להצלחה בקרב חלק מהמעריצים, ולא חסרים כאלו שרואים אותו בתור האלבום הטוב ביותר של הלהקה.

במהלך יצירת Tales, הסתכסך ריק וייקמן עם חברי הלהקה ובפרט עם ג'ון אנדרסון, ופרש. לאחר ניסיון כושל לגייס את הקלידן היווני ואנגליס, צורף אליה הקלידן פטריק מוראז, ואיתו יצרה הלהקה את אלבום האולפן הבא שלה, Relayer. 

בתקליט הויניל, הקלטת האלבום הייתה באיכות גרועה למדי והיו בה כמה קשיים טכניים. ב-2003, יצאה גרסת רימסטר לאלבום אשר שיפרה את איכות השמיעה. יחד עם האלבום המקורי, נוסף דיסק בונוס עם גרסאות דמו לשירי האלבום. עטיפת האלבום עוצבה על ידי רוג'ר דין שעיצב כמעט את כל עטיפות אלבומי הלהקה מ-Fragile ב-1972 עד היום.

==רשימת שירים==
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון אנדרסון וסטיב האו. כל הלחנים הולחנו על ידי אנדרסון/האו/כריס סקווייר/ריק וייקמן/אלן וייט

===תקליט ויניל===
LP 1
צד 1:
# "The Revealing Science of God (Dance of the Dawn)" - 22:25
צד 2:
# "The Remembering (High the Memory)" - 20:38

LP 2
צד 1:
# "The Ancient (Giants Under the Sun)" - 18:35
צד 2:
# "Ritual (Nous Sommes Du Soleil)" - 21:37

==חברי להקה==
*ג'ון אנדרסון - שירה מובילה, טימפאני, נבל, תוף מרים
*סטיב האו - גיטרות, טימפאני, שירה
*כריס סקווייר - גיטרת בס, טימפאני, שירה
*ריק וייקמן - מינימוג, מלוטרון, אורגן האמונד, עוגב, פסנתר RMI, פסנתר
*אלן ווייט - תופים וכלי הקשה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1973
קטגוריה:אלבומי יס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
ג'וליו צ'זארה מונטוורדי

ג'וליו צ'זארה מונטוורדי (באיטלקית: Giulio Cesare Monteverdi; 1573–1630 או 1631) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי, אחיו הצעיר של קלאודיו מונטוורדי.

ג'ויליו צ'זארה מונטוורדי נולד בקרמונה, שם הוטבל ב-31 בינואר 1573. ב-1600 היה לזמן קצר נגן העוגב של קתדרלת מנטובה. באוגוסט 1602 שירת כנגן החצר של דוכסות מנטובה. ב-2 ביוני 1608, בחגיגות הכלולות בחצר מנטובה, הלחין מוזיקה לאינטרמדיו הרביעי (למילים של גַבְּריאֵלוֹ קיאַבּרֶרָה ([Gabriello Chiabrera); המוזיקה אבדה), כחלק מהצגת המחזה של ג'ובאני בטיסטה גואריני "ל'אידרופיקה". ב-1609 מינה אותו פרנצ'סקו גונזגה (Francesco Gonzaga) (מושל מונטפראט בימים ההם) למאסטרו די קאפלה. בתפקידו זה כתב את האופרה "איל ראפּימֵנְטוֹ די פּרוֹזֳרפינָה" (ללברית מאת אֶרְקוֹלֶה מָריליאַני (Ercole Marigliani)), ליום הולדתה של אשת פרנצ'סקו. האופרה הוצגה במונטפראט ב-1611 (המוזיקה אבדה).

ב-1612 פוטר, יחד עם אחיו ואמנים אחרים, מחצר בית גונזגה. בהמשך היה לנגן העוגב של הכנסייה הראשית בקסטלאונה, סמוך לקרמה שבלומברדיה. ב-10 באפריל 1620 התמנה למאסטרו די קאפלה בקתדרלת סאלו. הוא מת בסביבות 1630/31 בסאלו, אגם גארדה, אולי כקורבן מחלת הדבר.

רק חלק קטן מן המוזיקה ש ג'וליו מונטוורדי שרד, כולל אוסף של 25 מוטטים בשם Affetti musici, ne quali si contengono motetti a 1–4 et 6 voci, per concertarli nel basso per l'organo |(ונציה 1620). השפעת אחיו ניכרת במידה ידועה, כפי שאפשר להיווכח במדריגל לשלושה קולות ובאסו קונטינואו, עם עוד שתי יצירות, שנמצאו ב"סקרצי מוזיקלי" לשלושה קולות של אחיו (1607). מבחינה סגנונית הם דומים ליתר היצירות בכרך, כל אחת עם ריטורנלו בשלושה קולות; הכתיבה לקולות מרמזת לנוהל "קונצ'רטנטה", על אף האופי המלודי. עם זאת, תרומתו החשובה ביותר היא עריכת הכרך, כמו גם הכללת ה"דיקיאראציונה", שבו נדונים רעיונותיו של קלאודיו בפרטי-פרטים. ה"דיקיאראציונה" הזה נמצא במבוא של קלאודיו לספר החמישי של מדריגלים, שנכתבו בתגובה להתקפותיו של ארטוזי עליו.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">

* Palisca C.V. A History of Western Music New York, 1996
* Arnold D. The New Grove Dictionary of Music and Musicians ed. Stanley Sadie London 1995
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
מונטוורדי
קטגוריה:ילידי 1573
קטגוריה:נפטרים ב-1630
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
ארניזאורוס

ארניזאורוס (שם מדעי: Arenysaurus) הוא סוג של דינוזאור הדרוזאורי מתקופת הקרטיקון עליון. הוא ידוע משרידי גולגולת חלקית ושלד מסלעים מגיל המאסטריכט בהרי הפירנאים של ספרד לפני 66 מיליון שנה, כך שהוא נכחד בהכחדת הקרטיקון הגדולה. המין A. ardevoli תואר בשנת 2009 על ידי קבוצה בראשות פרדה-סוברביאולה, קבוצה של מדענים מספרד. 

שם הסוג קרוי על שם העיר ארן , לצידה נמצא עם הסיומת "saurus" - זוחל/לטאה. שם המין נקרא ע"ש הגאולוג לואיס ארדוול. אורכו של הארניזאורוס מוערך כ-5–6 מטרים. הארניזאורוס היה לאמבואוזאור בסיסי, חלק ממשפחת ההדרוזאוריים שלהם כרבולות חלולות על הגולגולת.

מדענים משערים שבתקופה בי חי הארניזאורוס הייתה ספרד אזור חופי וביצתי עם מספר רב של איים קטנים, בדומה לפלורידה של היום, ולכן הם משערים שהארינזאורוס נהגו לשחות בין איים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לאמבאוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באירופה
סטארג'אמרס

סטארג'אמרס (באנגלית: Starjammers) היא קבוצה בדיונית של פיראטי חלל המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #107 מאוקטובר 1977, והיא נוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם.

סיפורם של הסטארג'אמרס מתחיל עם כריסטופר סאמרס, טייס צבאי שחזר עם משפחתו מטיול באלסקה. לפתע, מטוסם הותקף ללא כל התרעה. קתרין אשתו קשרה את שני בניהם - סקוט ואלכס - למצנחים היחידים, ודחפה אותם אל מחוץ למטוס, בכך הצילה את חייהם. הבעל והאשה שוגרו ממטוסם אל ספינת חלל של גזע חייזרי מתקדם בשם השי'אר. מתברר כי הייתה זו משימת תצפית זואולוגית לצורך לכידתו של נושא מחקרי אנושי. השניים הובאו בפני שליט השי'אר ד'קאן, שלקח את קתרין להיות פילגשו ושלח את כריסטופר למכרות העבדים. לבסוף, כריסטופר נמלט ועשה את דרכו למגוריו של ד'קאן כדי להתנקש בחייו, אך הוא נלכד ונענש על ידי כך שנאלץ לחזות במותה של אשתו ולקיחתו בכוח של העובר שבבטנה. רוחו נשברה, והוא נשלח למחנות כרייה על כוכב לכת אחר.

בעת שביו, כריסטופר היה עד להכאתה של דמוית אנוש חתולית. הוא ניסה להתערב אך הוכא בעצמו. האשה נלקחה לתאי מעצר ובהמשך, כריסטופר הוביל כוח מצומצם של עבדים לשחרורה. הקבוצה נמלטה בספינת חלל של השי'אר, וכריסטופר נבחר לשמש כמנהיגם תחת שם הקוד שלו מימי הצבא, קורסאייר.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/teams-and-groups/starjammers דף הקבוצה] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Starjammers דף הקבוצה] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
אד בגלי

אדוארד ג'יימס "אד" בגלי, האב. (באנגלית: Edward James "Ed" Begley, Sr.; 25 במרץ 1901 – 28 באפריל 1970) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי. בגלי הוא זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1962 על תפקידיו בסרט "ציפור הנעורים המתוקה" על-פי מחזהו הנודע של טנסי ויליאמס.

==ביוגרפיה==
בגלי נולד בעיר הרטפורד בירת קונטיקט, בנם של חנה ומייקל ג'וזף בגלי, זוג מהגרים מאירלנד.
התעניין במשחק עוד בגיל קטן ושיחק במחזות חובבים בהרטפורד.
בגלי עזב את ביתו כשהיה ילד כדי לעבוד, בילה מספר שנים בצי האמריקאי ולאחר מכן החל לעבוד בברודוויי.

רשם את הופעתו הראשונה כשחקן קולנוע בשנת 1947 בסרטו של איליה קאזאן "בומרנג". 
בשנה לאחר מכן שיחק במותחן "סליחה, טעות במספר", במותחן הבילוש "הרחוב חסר השם" ובדרמה טולסה.
בשנת 1956 זכה בגלי בפרס טוני על הופעתו במחזה "ירש את הרוח", בשנת 1965 הועמד לפרס אמי על הופעתו לצידו של מלווין דאגלס בהפקת הטלוויזיה שהופקה על פי אותו מחזה.
החל להתפרסם בהוליווד לקראת סוף שנות ה-50 של המאה ה-20 בדרמה "12 המושבעים" בתפקיד המושבע העשירי בעל המוסך הגזעני ובסרט הפשע של רוברט וייז "הסיכויים כנגד מחר". 

בגלי הפתיע את עולם הקולנוע בשנת 1962 כאשר הצליח לגבור על כוכב הקולנוע המצרי עומר שריף בהתמודדות על פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. בגלי זכה באוסקר על הופעתו בדרמה "ציפור הנעורים המתוקה" בתפקיד הפוליטיקאי טום "בוס" פינלי.
בגלי זכה לתפקיד גדול כשנתיים לאחר מכן בקומדיית המערבונים המוזיקלית המפורסמת "מולי בראון הלא ניתנת לטיבוע" בתור שיימוס טובין אביה של מרגרט בראון (דבי ריינולדס).
בשנותיו האחרונות שיחק במערבון "תלה אותם גבוה" בתפקיד קפטן וילסון אחריו רודף מארשל ג'ד קופר (קלינט איסטווד), בסרט המרגלים הבריטי "מוח מיליון הדולרים" בתור איל הנפט גנרל מיידוינטר ובסרט האימה "אימת דאנוויץ'".

ניהל בחייו שלוש מערכות נישואין: עם הלן ג'ורדן ממנה נולד לבגלי ילד אחד, דורת'י ריבס ואמנדה האף לה היה נשוי עד למותה, ממנה נולדו לבגלי שני ילדים, מביניהם השחקן אד בגלי הבן.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* בומרנג (1947)
* הרחוב חסר השם (1948)
* סליחה, טעות במספר (1948)
* לשבת יפה (1948)
* גטסבי הגדול (1949)
* כוכבים בכתר שלי (1950)
* עיר אפלה (1950)
* אתה בחיל הים עכשיו (1951)
* נקודת המפנה (1952)
* דדליין- ארצות הברית (1952)
* על שטח מסוכן (1952)
* כוכב בודד (1952)
* בוסט מאלון (1952)
* פטרונים (1956)
* 12 המושבעים (1957)
* הסיכויים כנגד מחר (1959)
* ההמלט הירוק (1961)
* ציפור הנעורים המתוקה (1962)
* מולי בראון הבלתי נלאית (1964)
* האוסקר (1966)
* יריית אזהרה (1967)
* מוח מיליון הדולרים (1967)
* תלה אותם גבוה (1968)
* הנוער לשלטון (1968)
* הדרך לסלינה (1970)
* אימת דאנוויץ' (1970)

=== טלוויזיה ===

* הנמלט (1965-1964)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
חוק ראול

בכימיה פיזיקלית, חוק ראול קובע שלחץ הגזים הנמצאים בשיווי משקל נוזל-גז עם תערובת אידיאלית של נוזלים, הלחץ הכולל שווה לסכום לחצי האדים כפול השבר המולי של הגזים המרכיבים את התערובת. החוק נקרא על שם הכימאי פרנסואה-מארי ראול (François-Marie Raoult) שגילה אותו בשנת 1882.

לדוגמה, עבור תערובת שני גזים:
:<math>p = p^*_{\rm A} x_{\rm A} + p^*_{\rm B} x_{\rm B} + \cdots</math>
כאשר:
* <math>p_i</math> הוא הלחץ החלקי של מרכיב <math>i</math> בתערובת,
* <math>p^*_i</math> הוא לחץ האדים של המרכיב,
* <math>x_i</math> הוא השבר המולי של המרכיב בתערובת,
* הלחץ של כל מרכיב גזי בנפרד הוא:
:<math>p_i = p^*_i x_i</math>.
:תמיסה המצייתת לחוק ראול במדויק ובכל ריכוז שהוא נקראת תמיסה אידיאלית. בתמיסה כזו אנתלפיית ההמסה היא אפס.

==ראו גם==
* לחץ חלקי
* חוק הנרי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גזים
קטגוריה:כימיה פיזיקלית
קטגוריה:כימיה של שיווי משקל
סרגיי סוקולוב

סרגיי סוקולוב (ברוסית: Сергей Леонидович Соколов; 1 ביולי 1911 – 31 באוגוסט 2012) היה קצין בדרגת מרשל ברית המועצות, ששימש כשר ההגנה של ברית המועצות בשנים 1984–1987.
250px

== ביוגרפיה ==
סרגיי סוקולוב נולד ביבפטוריה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחת פקיד. לאחר מהפכת אוקטובר המשפחה עברה לעיירה במחוז קירוב. לאחר סיום בית הספר סוקולוב החל לעבוד בחנות כלי בית. בשנים 1930–1932 הוא עבד במנגנון הקומסומול. בשנת 1932 סוקולוב גויס לצבא האדום ונשלח לחיל השריון. לאחר סיום קורס עבר לשרת במזרח הרחוק הסובייטי. בשנת 1938 במהלך קרבות עם היפנים באזור אגם חסן סוקולוב היה מפקד פלוגה. בתחילת מלחמת העולם השנייה נשלח לחזית אך כבר באוקטובר 1941 עבר לעבוד במטה חיל השריון. החל מינואר 1943 סוקולוב שירת בפיקוד השריון בחלק הצפוני של החזית. הוא סיים את המלחמה בקרליה בדרגת קולונל.

בשנת 1947 סוקלוב סיים אקדמיה צבאית של חיל השריון במוסקבה. בשנת 1951 הוא סיים את האקדמיה הצבאית של המטה הכללי. הוא המשיך להתקדם בתפקידי פיקוד ובשנת 1960 התמנה למפקד ארמייה. בשנת 1965 סוקולוב התמנה למפקד הכוחות של פיקוד צבאי לנינגרד. באפריל 1967 סוקולוב הועבר למוסקבה והתמנה לסגן ראשון של שר ההגנה הסובייטי. בהיותו בתפקיד זה בשנת 1978 קודם לדרגת מרשל ברית המועצות.

בשנים 1980–1985 סוקולוב פעל בארגון הכוחות הסובייטיים הלוחמים והפיקוד עליהם באפגניסטן זאת במקביל לתפקיד של הסגן הראשון של שר ההגנה. על פעילות זו בשנת 1980 (כבר בשלבים הראשונים של המבצע) הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות.

ב-22 בדצמבר 1984 סוקולוב מונה לשר ההגנה של ברית המועצות. הוא כיהן בתפקיד זה עד ל-30 במאי 1987 כאשר פוטר בעקבות טיסת מתיאס רוסט. עד לשנת 1992 סוקולוב היה בין היועצים של משרד ההגנה.

החל מתחילת שנות ה-90 סוקולוב פעל לריכוז ותאום בין ארגונים שונים העוסקים בתמיכה לגמלאי משרד הביטחון הרוסי.

סוקולוב נפטר ב-31 באוגוסט 2012 שלושה ימים בלבד לאחר מות אשתו. הזוג הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

במהלך שרותו הצבאי הוענקו לו עיטורים שונים של ברית המועצות ושל מדינות נוספות לרבות אפגניסטן. את העיטור האחרון הוא קיבל בשנת 2011 לכבוד יום הולדתו ה-100.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מרשלים סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור סובורוב
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:שריונאים סובייטים
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:רוסים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1911
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2012