הגשר הגבוה (ניו יורק)

הגשר הגבוה (באנגלית: High Bridge) שנקרא במקור גשר האקוודוקט, הוא הגשר העתיק ביותר בעיר ניו יורק<ref name=":1" />, לאחר שנפתח במקור כחלק מ ב--1848, ונפתח מחדש כשביל להולכי רגל ב-2015, לאחר שהיה סגור במשך למעלה מ-45 שנים. מדובר בגשר קשת פלדה בגובה של 43 מטר מעל נהר הארלם, והוא מחבר את הרבעים מנהטן והברונקס. קצהו המזרחי ממוקם בשכונת הייברידג' של הברונקס ליד הקצה המערבי של רחוב 170 מערב, והקצה המערבי ממוקם בפארק הייברידג' במנהטן, בערך במקביל לקצה רחוב 174 מערב<ref></ref>.

הגשר הגבוה הושלם במקור בשנת 1848 עם 15 קשתות אבן בודדות<ref name=":1" />. בשנת 1928 הוחלפו החמישה שהשתרעו על נהר הארלם בקשת פלדה אחת באורך 140 מ'. הגשר נסגר לכל תנועה מסביבות שנת 1970 ועד לשיקום שהחל בשנת 2009. הגשר נפתח מחדש להולכי רגל ואופניים ב-9 ביוני 2015, והוא מופעל ומתוחזק על ידי מחלקת הפארקים והנופש של העיר ניו יורק<ref name=":3"></ref>.

== היסטוריה ==
הגשר הגבוה היה חלק ממערכת אספקת המים האמינה והעשירה הראשונה בעיר ניו יורק. כשהעיר נהרסה על ידי מגפת הכולרה ב-1832 והשריפה הגדולה ב-1835, התבררה חוסר ההתאמה של מערכת המים של בארות ובורות מים, נבדקו חלופות רבות<ref name=":0"></ref>. בסופו של דבר, רק נהר קרוטון בצפון מחוז ווסטצ'סטר נמצא נושא מים מספיקים, בכמות ובאיכות, כדי לשרת את העיר. מערכת ההעברה החלה ב-1837, והושלמה ב-1848<ref name=":0" /><ref name=":2"></ref>.
1900, לפני החלפת חמשת קשתות האבן מעל הנהר, בקשת פלדה. ברקע מגדל המים של הייברידג' בצד של מנהטן.]]
 הייתה הראשונה מסוגה שנבנתה אי פעם בארצות הברית. המערכת החדשנית השתמשה בהזנת כבידה קלאסית - ירידה קבועה ורצופה של 0.02%<ref></ref> אשר "רצה" לאורך 66 ק"מ לתוך העיר ניו יורק, דרך אמת מים סגורה שחוצה רכסים, עמקים ונהרות. שדרת האוניברסיטה בברונקס נבנתה מאוחר יותר מעל החלק היבשתי הדרומי ביותר של אמת המים, המובילה אל הגשר. למרות שכושר הנשיאה הוגדל בשנים 1861–1862 עם צינור גדול יותר, הגשר התיישן, וב-1910 עם פתיחת אמת המים החדשה של קרוטון<ref name=":0" />. בשנות ה-20 של המאה ה-20, קשתות הבנייה של הגשר הוכרזו על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, כמסוכנות לניווט אניות בנהר, והעירייה שקלה להרוס את המבנה כולו. ארגונים מקומיים קראו לשמר את הגשר ההיסטורי, ובשנת 1927, חמש מהקשתות המקוריות מעל לנהר הוחלפו ברצועת פלדה אחת, בעוד שהקשתות הנותרות נשמרו<ref name=":1"></ref>.

אמת המים קרוטון נאלצה בשלב מסוים לחצות את נהר הארלם, ובחירת השיטה הייתה החלטה עיצובית מרכזית. נבחנה מנהרה מתחת לנהר, אך טכנולוגיית המנהור הייתה אז בחיתוליה, וחוסר הוודאות של מימוש אפשרות זו הוביל לדחייתה. זה הותיר גשר, כשנציבות המים, המהנדסים והציבור התפצלו בין גשר נמוך לגשר גבוה. גשר נמוך היה פשוט יותר, מהיר יותר וזול יותר לבנייה. כאשר הועלו חששות בפני בית המחוקקים בניו יורק, שגשר נמוך יחסום את המעבר לאורך נהר הארלם לנהר ההדסון, נבחר בסופו של דבר גשר גבוה<ref name=":1" />.

במקור, הגשר תוכנן כגשר קשת אבן. לגשר הגבוה היה מראה של אמת מים רומית. בניית הגשר החלה ב-1837, והושלמה ב-1848 כחלק מאמת המים של קרוטון, שהובילה מים מנהר קרוטון כדי לספק מים לעיר ניו יורק, שהתפתחה אז כ-16 ק"מ דרומה. לגשר גובה של 43 מטר מעל נהר הארלם, עם אורך כולל של 440 מ'<ref name=":1" />. בשנת 1864 הושלמה בניית הטיילת למעבר הולכי רגל ואופניים<ref name=":2" />.

בשנת 1928, במטרה להפוך את הניווט בנהר הארלם לבטוח יותר, נהרסו חמש קשתות הבנייה שהשתרעו על פני הנהר, והוחלפו בקשת פלדה אחת של 140 מטר<ref name=":1" />. מבין קשתות הבנייה של הגשר המקורי משנת 1848, רק אחת שרדה בצד של מנהטן (הצד המערבי), בעוד תשע שרדו בצד של הברונקס (בצד המזרחי).

השימוש בגשר לאספקת מים למנהטן הופסק ב-15 בדצמבר 1949.

הגשר נסגר לתנועת הציבור בשנת 1970 כתוצאה מבעיות תחזוקה ואחזקה, פשיעה וונדליזם<ref name=":0" />. מאידך, ב-15 נובמבר אותה שנה, החליטה "הוועדה לשימור נקודות ציון בעיר ניו יורק" להכריז על הגשר כעל ציון דרך היסטורי<ref></ref><ref></ref>.

ב-9 ביוני 2015 נפתח הגשר שוב לקהל הולכי הרגל ורוכבי האופניים, לאחר עבודות שיפוצים ושיקום שנמשכו משנת 2006, ולאחר שהיה סגור בפני הציבור במשך כ-45 שנה<ref></ref><ref name=":3" />.

==קישורים חיצוניים==

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארצות הברית:אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
קטגוריה:ניו יורק: גשרים