OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ניס ראנד

ג'ניס ראנד (באנגלית: Janice Rand) היא דמות בדיונית המופיעה לפרקים ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" מתוך היקום הבדיוני של זיכיון מסע בין כוכבים. את דמותה גילמה השחקנית האמריקאית גרייס לי וויטני. כמו כן הדמות הופיעה בחלק מסרטי הסדרה, ובסדרת ההמשך "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".

==תיאור הדמות==
ראנד משתמשת כפקידתו של קפטן ג'יימס ט' קירק על סיפון האנטרפרייז במחצית הראשונה של העונה הראשונה של הסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית". קיימת משיכה הדדית בינו לבינה, הבאה לידי ביטוי בפרקים כגון "The Naked Time", "The Enemy Within" ו-"Miri". הפגנת הרגשות המודחקים הבולטת ביותר הייתה בפרק "The Enemy Within", בו קירק, ספוק ומק'קוי שאלו אותה על תקיפתה. ראנד הופיעה ב-8 פרקים, כולם בשנת 1966.

בשנת 1979 היא הופיעה שוב, בסרט "מסע בין כוכבים: הסרט", בו שימשה כמפעילת משגר טלפורטציה וכמש"קית. ההופעה הבאה שלה הייתה בסרט "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה", בו היא קודמה לדרגת ולתקן נגד והוצבה בסן פרנסיסקו ביחד עם קריסטין צ'אפל. היא שירתה כקצינת קשר על סיפון ספינת החלל אקסלסיור (Excelsior), בסרט "מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת" ובפרק סדרת "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", מעונה 3 פרק 2, בשם "Flashback", בשנת 1996.

לוויטני הייתה הופעת קמאו בסרט "מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק", והיא זוהתה על ידי מעריצים כמגלמת את דמותה של ראנד, למרות שברשימת כתוביות הסרט היא מופיעה כמגלמת את "האישה מהקפיטריה" אדומת-השיער. וויטני, באוטוביוגרפיה שלה, טענה כי לא גלמה את דמותה של ראנד בסרט זה.

==עזיבה==
גרייס לי וויטני שוחררה במהלך הצילומים של העונה הראשונה. הפרק האחרון בו הופיעה כדמות מרכזית היה "Miri", כאשר הפרק "The Conscience of the King" היה הפרק האחרון בו נטלה חלק דמותה של "ג'ניס ראנד". ההופעה שלה בפרק זה הייתה די קצרה, ולא היו לה כלל שורות דיאלוג.

הסיבות לעזיבתו של וויטני מהתוכנית אינן ברורות, אם כי הסיבה הנפוצה ביותר הייתה כי מבחינה עלילתית, קיומה של הדמות שלה מגבילה את האפשרויות הרומנטיות הפוטנציאליות של קפטן קירק. בביוגרפיה של יוצר "מסע בין כוכבים" ג'ין רודנברי נטען כי זה היה קיצוץ תקציב פשוט בלבד.

וויטני סבלה מאלכוהוליזם באותה העת, ולפי מספר מקורות זה השפיע על הביצועים שלה, שהביאו לכך שדמותה של ראנד הוצאה ממספר פרקים. כתוצאה מכך, הדבר הוביל לאי-הכללתה של ראנד לגמרי בתסריטי הפרקים. ווטני בשנת ה-80 וויטני ציינה גורמים כאלו כגורמים האפשריים שהביאו לפיטוריה, אבל באוטוביוגרפיה שלה היא דוחה בעקשנות את הטענות הללו.

לדברי וויטני, בעונה הראשונה רק לויליאם שאטנר וללנרד נימוי הובטח כי יופיעו בכל פרק ופרק של הסדרה. מבין שלושת הפרקים שבהם היא לא מופיעה, דמותה ראנד לא נכללה מלכתחילה בשניים ("Mudd's Women" ו-"What Are Little Girls Made Of?"). הפרק היחיד שבו דמותה של ראנד הוצאה במכוון מתוך התסריט היה הפרק "Dagger of the Mind"; לדברי וויטני הדבר נעשה בשל החלטה אמנותית בגלל שעלילת הפרק חושפת יתר על המידה את המשיכה ההדדית, אך המודחקת, בין קירק לבין ראנד.

באוטוביוגרפיה שלה, וויטני טוענת כי מנהל טלוויזיה (שאת שמו איננה מציינת) ניסה לתקוף אותה מינית, והיא מניחה כי קיים קשר בין זה, לבין פיטוריה כמה ימים לאחר מכן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://en.memory-alpha.org/wiki/Janice_Rand Janice Rand] באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)
* [http://starbase972.com/2015/05/05/1109/ גרייס לי וויטני נפטרה], באתר סטארבייס972, 5 במאי 2015

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - קציני צי הכוכבים
לילה טוב ירח

לילה טוב ירח (באנגלית: Goodnight Moon) הוא ספר ילדים מנוקד מאת מרגרט וייז בראון והמאייר קלמנט הרד, שיצא לאור בשנת 1947 והפך לאחד מסיפורי לילה טוב הידועים ביותר בארצות הברית. הספר עוסק בילד (בדמות ארנב) הנפרד מכל החפצים בחדרו באמירת לילה טוב לפני שהוא נרדם. הספר תורגם על ידי יהודה מלצר ויצא בהוצאת מודן הוצאה לאור.

הספר כתוב בשפת המקור כפואמה עם חריזה, וכך גם בגרסה העברית. הסיפור עוסק בטקס השינה של ארנב ילד המברך את כל החפצים בחדר, כגון בלון אדום, תמונה, חתולים וכדומה בברכת לילה טוב.

==הפרטים בספר==
היבט אחד בספר הוא העושר הוויזואלי של הפרטים בחדר. למרות שהסיפור כולו מתרחש בחדר אחד, הקורא המעמיק או הילד יכולים לגלות פרטים חדשים בכל קריאה, למשל:
*העכבר מופיע בכל העמודים הצבעוניים, לא תמיד קל להבחין בו.
*המחוגים של שני השעונים מתקדמים מ-19:00 ל-20:10.
*בכל עמוד בו נראה הארנב, הוא מביט ישירות אל אחד מהעצמים הנזכרים בעמוד זה, מלבד בעמוד האחרון, שבו הוא ישן.
*הבלון האדום, התלוי מעל המיטה, נעלם מכמה מהדפים הצבעוניים, וחוזר בסוף הסיפור.
*תאורת החדר נחלשת מדף לדף.
*הירח זורח בהדרגה בחלון השמאלי.
*הגרביים נעלמים מכבלי הכביסה ורק הכפפות מוצגות. לאחר מכן הגרביים מופיעים שוב.
*הספר הפתוח במדף הספרים הוא "ארנבון בורח מהבית" , ספרה הקודם של הסופרת.
*הספר בשידת-הלילה הוא "Goodnight Moon" בעצמו.
*בתמונה של הפרה הקופצת מעל הירח, תיבת הדואר בצידה הימני של התמונה לעיתים נעלמת.
*מספר הספרים במדף הספרים מדי פעם משתנה.
*הפסים על חולצת הארנב משתנים.
*בעמוד האחרון העכבר אכל את הדיסה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://primo.nli.org.il/permalink/f/4dohjh/ULI_Main009453952 הספר "לילה טוב ירח"], באתר הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1947
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:הירח באומנות
פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר

250px

פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר הוא אחד מהפרסים המוענקים במסגרת טקס פרס גלובוס הזהב מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד.

==היסטוריה של הפרס==
לפני שנת 1974, הפרס ניתן באופן לא רציף, ובפרס זכו כמה סרטים במשותף.
עד לשנת 1986, הפרס היה ידוע כ"פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר", כאשר כל סרט לא-אמריקאי היה יכול לזכות בפרס.
בשנת 1987, שמו של הפרס שונה ל"פרס גלובוס הזהב לסרט בשפה זרה", כאשר כל סרט שבו שחקניו לא דיברו אנגלית-אמריקאית היה יכול להיות מועמד לקבלת הפרס. בנוסף, שינוי זה אפשר גם לסרטים אמריקאים, שלא דוברים אנגלית להיות מועמדים לטקס. דוגמאות לכך ניתן לראות בסרטים "מכתבים מאיוו ג'ימה", "אפוקליפטו" ו"רודף העפיפונים".
החל משנת 1987, חלו שינויים בקריטריונים לקבלת פרס זה, כאשר הקריטריונים לזכאות לקבלת הפרס נוקשים יותר מאשר בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
קריטריונים נוקשים אלו באים לידי ביטוי בכך שסרטים אמריקאים מעולם לא זכו בקטגוריה. עד שנת 2006, גם סרטים שנעשו מחוץ לארצות הברית היו צריכים לכלול בתוכם דיאלוג מרכזי בסרט שיתנהל בשפה הרשמית של המדינה השולחת את הסרט לטקס.

המדינה בעלת הפרסים הרבים ביותר היא הממלכה המאוחדת, עם שבע זכיות. כשאחריה נמצאות ספרד וצרפת.

==קריטריונים לזכאות==
כמו פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, הפרס לא דורש שהסרט המועמד אליו יופק בארצות הברית.
החוקים הרשמיים של הפרס קובעים שאורכו של הסרט חייב להיות לכל הפחות 70 דקות, כאשר לפחות 51% מהדיאלוגים בסרט הם בשפה שהיא אינה אנגלית. בנוסף, על הסרט להיות מוקרן במדינת המקור לפחות 14 חודשים. 
איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד, הקובע את הזוכים בפרס גלובוס הזהב, לא מגביל גם את כמות הסרטים שנשלחים ממדינה מסוימת, בשונה מפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, המגביל שליחת סרט אחד לכל מדינה.

==ראו גם==
* פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
* פרס גלובוס הזהב

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פרס גלובוס הזהב
גלובוס הזהב
גארי וינוגרנד

גארי וינוגרנד (באנגלית: Garry Winogrand; 14 בינואר 1928 – 19 במרץ 1984) היה צלם רחוב אמריקאי שנודע בכך ששרטט את דיוקנה האנושי של אמריקה מסוף שנות ה-40 ועד מותו מסרטן כיס המרה ב-1984 בטיחואנה שבמקסיקו. הצלם והאוצר ג'ון זרקובסקי, הגדיר אותו במילים: "הצלם המרכזי בדורו".

וינוגרנד נודע בכך שהנציח את דרך החיים האמריקאית בתחילת שנות ה-60. רבים מצילומיו מתארים נושאים חברתיים בני זמנו ואת התפקיד בה מעצבת התקשורת והתרבות את עמדות האנשים. הוא נהג להסתובב ברחובות ניו יורק וצילם בקדחתנות במצלמת הלייקה 35 מילימטר שלו. הוא צילם בעזרת עדשה רחבת זווית עם עומק שדה גדול. צילומיו נראו כאילו הם מונעים על ידי דינמיקת וכוח המאורעות להם היה עד.

וינוגרנד, שנולד ברובע הברונקס בניו יורק למשפחה יהודית, הושפע על ידי הצלמים ווקר אוונס, צלם אמריקאי הידוע בעיקר בשל צילומיו מתקופת השפל הגדול ומהצלם רוברט פרנק שהוציא את הספר "The Americans". גם הצלם הצרפתי, אנרי קרטייה ברסון השפיע עליו למרות השוני בסגנונותיהם.

וינוגרנד היה אחד מבין הצלמים שצילומיהם הוצגו בתערוכת "משפחת האדם" ב-1955. באותן שנים הוא עבד כצלם מסחרי בסוכנויות, בצילום עבור מגזינים ופרסומות. הוא קיבל שלוש פעמים מלגת גוגנהיים; ב-1964 קיבל לראשונה את המלגה שנתנה לו אפשרות להסתובב ולצלם ברחבי אמריקה. הוא קיבל גם מלגת גוגנהיים בשנית ב-1969 כדי שיצלם אירועים ציבוריים ואת השפעתם על האדם. הוא עסק בכך עד 1976 ופרסם אז את ספר הצילומים השלישי שלו. ב-1979 קיבל מלגת גוגנהיים נוספת בעזרתה עבר ללוס אנג'לס ותיעד את קליפורניה.
בשנות ה-70 גם לימד צילום; תחילה בשיקגו ולאחר מכן באוסטין.

==ספריו==
בחייו יצאו לאור ארבעה ספרים ובהם צילומיו:
* The animals 1969 - צילומים מגן חיות בו צילם בני אדם בעלי חיים והיחסים ביניהם.
* Women are beautiful 1975 - צילומים של נשים ברחבי אמריקה.
* Public relations 1977
* Stock photographs 1980

לאחר מותו יצאו לאור חמישה ספרים נוספים המוקדשים לצילומיו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://jnevins.com/garywinograndreading.htm ריאיון עם גארי וינוגרנד] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:צלמי רחוב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984
טרוויס מייוות'ר

טרוויס מייוות'ר (באנגלית: Travis Mayweather) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" ומשרת כקצין ניווט על סיפון ספינת החלל "אנטרפרייז". הוא בעל דרגת סג"ם, ואחת מהדמויות המרכזיות במשך כל 4 העונות של הסדרה. את דמותו מגלם השחקן האמריקאי אנתוני מונטגומרי.

==ביוגרפיה של הדמות==
מייוות'ר נולד בשנת 2126 על סיפונה של ספינת החלל אופק (Horizon), ספינת מטען אנושית מדגם J, וביקר במקומות רבים, כגון טריליוס פריים (Trillius Prime), דריילאקס (Draylax), מושבת וגה (Vega), ושני הירחים של טנביאן (Tenebian). מייוות'ר "בומר" (boomer), כלומר הוא גדל בחלל על סיפון ספינות משא, ושיש לו ניסיון בחלל אפילו יותר מאשר מפקדו, קפטן ג'ונתן ארצ'ר.

מייוות'ר הוא בחור שקט ונלהב, טייס מוכשר ומיומן מאוד ויש לו קצת ניסיון במערנות. יש לו אח אחד לפחות, פול, שהפך לקפטן של האופק לאחר מותו של אביהם, הקפטן הקודם של הספינה, בינואר 2153. אמם, ריאנה, הייתה החובשת של הספינה והמהנדסת הראשית. מייוות'ר חזר הביתה לאופק בסביבות ה-10 ינואר, 2153, כאשר האופק הייתה בדרכו למושבה דנבה (Deneva). בדרכה אל תחנת דנבה, האופק הותקפה פירטים, אבל בשל הניסיון שצבר מייוות'ר בצי הכוכבים עם כלי נשק - האופק הצליחה להגן על עצמה מפני תוקפיה.

במהלך הסדרה, דמותו של מייוות'ר היא זו שנפצעה, שותקה ואפילו "נהרגה", מספר פעמים רב יותר מאשר כל דמות אחרת מקרב צוות השחקנים הראשי.

במהלך יצירת הסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", מייוות'ר היה אמור להיות לוטננט, בגלל הניסיון שלו בחלל. דרגתו שונתה לסג"ם משום שהמפיקים חשבו שיהיה זה לא אמין, אילו למלקולם ריד המבוגר ולמייוות'ר הצעיר תהיה אותה הדרגה.

==יקום המראה==
בפרק הכפול "In a Mirror, Darkly", טרוויס מייוות'ר של יקום המראה הוא סמל ב-MACO corps (ראשי תיבות של: Military Assault Command Operations). בסופו של דבר, הוא משתף פעולה עם הושי סאטו של יקום המראה, בניסיונה להשתלט על אימפריית הארצנים.

==תגובות==
על פי דייוויד גריבן, "סג"ם טרוויס מייוות'ר, ההגאי, הוא אפרו-אמריקאי וריק מוחלט, אשר לעיתים נדירות מקבל אפילו שורה שאיננה טכנית בפרק; ללא הגזמה, זה לגמרי מדויק לומר שלאו'הורה (נישל ניקולס) היו יותר שורות של דיאלוג".

==קישורים חיצוניים==
* [http://en.memory-alpha.org/wiki/Travis_Mayweather Travis Mayweather] באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)

==הערות שוליים==

מייוות'ר, טרוויס
קטגוריה:מסע בין כוכבים - קציני צי הכוכבים
קטגוריה:אפרו-אמריקאיים בדיוניים
M59

M59 (מ-Messier 59) או NGC 4621 היא גלקסיה אליפטית במרחק של כ-60 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים בתולה השייכת לצביר הבתולה, שכולל למעלה מ-1,000 גלקסיות. בדומה לגלקסיות האחרות בצביר, שנכללות גם בקטלוג מסיה, היא בין הגלקסיות הבהירות מבין חברות הצביר. בקטלוג מסיה כלולות, פרט ל-M56, רק עוד 5 גלקסיות אליפטיות: M49, M60 ו-M87 הבהירות ומרשימות יותר, וכן M89 ו-M105 שלהן בהירות דומה לשל M59.

==היסטוריה==
M59 התגלתה על ידי האסטרונום הגרמני יוהאן גוטפריד קלר בתאריך 11 באפריל 1779, בעת שצפה בשביט שעבר בסמוך, ותיאר אותה ואת M60 הסמוכה כשתי ערפיליות קטנות וקשות לצפייה, אחת מעל השנייה. ארבעה ימים לאחר מכן צפה שארל מסיה באותו שביט וזיהה גם כן את זוג הגלקסיות M59 ו-M60 וכן את M58 הסמוכה וכלל את שלושתן בקטלוג מסיה. מסיה ציין של-M59 בהירות דומה לזו של M58. ויליאם הרשל צפה בה בשנת 1784 ותיאר אותה כערפילית בהירה ועגולה וציין שבהירותה גדולה יותר במרכזה. ג'ון הרשל צפה בה בשנת 1825 וציין שמדובר בערפילית חלשה ושבהירותה גדלה בהדרגה כלפי מרכזה. בשנת 1831 הוא הוסיף שצורתה מאורכת ולא עגולה.

==תצפית==
M59 נמצאת מעט פחות ממעלה וחצי צפונית לכוכב ρ (רו) בבתולה וכ-5 מעלות מערבית לכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה). נחוץ טלסקופ על מנת לראותה, טלסקופ חובבים מספיק כדי להבחין בהבדלי הבהירות בין מרכזה של הערפילית ובין שוליה, אבל רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין במבנה המלא של הגלקסיה שכולל קרוב ל-2,000 צבירים כדוריים. סיווגה של M59 כ-E5 מציין שאורך הציר הראשי שלה הוא קרוב לכפול מאורך צירה המשני. גודלו הזוויתי של הציר הראשי הוא כ-5 דקות קשת שבמרחק של 60 מיליון שנות אור שקול לאורך של כ-90,000 שנות אור.

פחות מחצי מעלה ממזרח-דרום-מזרח ל-M59 נמצאת M60 הגדולה והבהירה יותר ומעט יותר ממעלה בכיוון מערב-צפון-מערב נמצאת M58.

ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M59 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-410 קילומטר בשנייה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://messier.seds.org/m/m059.html M59] באתר SEDS
* מידע על [http://ned.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=Messier+59&img_stamp=yes M59] באתר NED
* 

==הערות שוליים==

59
59
קטגוריה:קבוצת הכוכבים בתולה
קטגוריה:צביר הבתולה
פטר פישמן

אדמירל מקרוב]]
הצעה לשער הניצחון בעיר [[סמולנסק]]
פטר פישמן (ברוסית: Пётр Аронович Фишман נולד ב-30 בנובמבר 1955 בקייב (אז בברית המועצות)) הוא צייר ופסל יהודי-רוסי. חבר אגודת האומנים של הפדרציה הרוסית, דוצנט לאומנות באוניברסיטה ההומנית של סמולנסק.

==קורות חיים==
פטר פישמן נולד בשנת 1955 בעיר קייב בירת אוקראינה למשפחה יהודית שורשית. ילדותו עברה במחנות צבאיים במונגוליה, קזחסטן, אוקראינה ורוסיה בהם שירת אביו בתפקיד של קצין חינוך. בשנת 1967 המשפחה עברה לצמיתות לעיר סמולנסק. מגיל צעיר פטר גילה כישרון לציור ולכן אמו רשמה אותו לבית הספר לאומנויות שבעיר. בסיום בית הספר פטר המשיך את הכשרתו [http://www.smolgu.ru/about/faculties/hgf/| באוניברסיטת סמולנסק בפקולטה לאומנות חזותית]. מורו ורבו היה הפסל הלאומי של רוסיה - אלברט סרגייב . ב-1978 פטר סיים את לימודיו בהצטיינות יתירה. החל מהשנה הוא מתחיל להופיע בקביעות עם יצירותיו בתערוכות לפיסול ברחבי ברית המועצות.

בין השנים 1980-1978 פטר מגויס לצבא. הוא משרת בתור צייר ביחידת הבטחה מיוחדת של המשרד לביטחון פנים. בתום השרות ועד שנת 1986 הוא עובד כרסטורטור ראשי של אגוד מוזיאונים של סמולנסק. חלק ניכר מזמנו הוא מקדיש לשימור יצירותיו של סרגיי קוניינקוב (Sergey Konenkov), המכונה הרודן הרוסי.

החל משנת 1987 פטר מקדיש את כל כולו לפיסול. על מנת לקיים את משפחתו, הוא משלים הכנסה בהוראה. משנת 1989 הוא חבר באיגוד האומנים של ברית המועצות. משנת 2005 הוא דוצנט לאומנות ומרצה בכיר באוניברסיטה הומנית של סמולנסק.

על עבודותיו זכה הפסל בשנים 1994, 2004 ו-2005 בפרסים ומלגה של איגוד האומנים ואקדמיה לאומנויות של רוסיה.

פטר מפסל בעץ, ברונזה ואבן. מתוך התבוננות בחיים הוא מצליח לבודד את המיוחד והנשגב ולגבשו בחומר תוך שימוש בטכניקה מיומנת, הקפדה על מידול חד ומדויק, הדגשת התכונות הבולטות ושימוש הנכון במרקם הטבעי של החומר.

===הצד היהודי===
פטר פישמן הוא בנם היחיד של אהרון וציפורה פישמן. בתקופת מלחמת העולם השנייה רבים מבני משפחה נטבחו בבאבי יאר. פישמן נולד עשר שנים אחרי השואה. מתוך חשש לעתיד בנם מחד ובגלל התעמולה הסובייטית מאידך, הוריו החליטו להרחיקו כמה שיותר מיהדות. פישמן בעל נפש יהודית עמוקה, חיפש שנים רבות את המשמעות והאמונה, אך במגבלות ברית המועצות זה לא היה קל. עם תחילת הפרסטרויקה וחופש המידע התחיל עידן חדש. בתו של האומן חזרה בתשובה ומתגוררת היום בישראל. הפסל פטר פישמן רואה את עצמו כחוט המקשר בין יהודי דור המדבר של רוסיה לבין דור התחייה וחזרה לאמונה. את הביטוי האמוני ונפש משתוקקת ניתן לראות לאורך כל יצירותיו.

==אדריכלות==
פטר פישמן עוסק בפיתוח ועיצוב פרויקטים ארכיטקטוניים בטווח שבין אמנות לבין הנדסת בניין. העיסוק בחלל ומרחב עשוי לכלול את הסביבה בכללה ברמת המקרו, ועד לעיצוב פרטים ברמת המיקרו.

== גלריית תמונות ==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="3">

|Lying on the grass, ברונזה
|Antarctic loneliness, לברדוריט, שיש
|Sculptor's muse, גרניט פארק הפסלים, סמולנסק, רוסיה
|Male and female torsos - attraction, עץ אלון
|Bust of Major General Evgeni Olenin, ברונזה, סמולנסק, רוסיה
|Phoenix, גרניט, Hagen, גרמניה
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130308225036/http://artsmolensk.ru/pers/fishman/fishman.htm ביוגרפיה], 

קטגוריה:פסלים יהודים רוסים
קטגוריה:ציירים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:סמולנסק: אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1955
שלמה ברום

שלמה ברום (נולד ב-16 באפריל 1949) הוא תת-אלוף בצה"ל בדימוס וראש החטיבה לתכנון אסטרטגי באג"ת. כיום הוא חוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי.

==שירות צבאי==
ברום גדל בפתח תקווה ולמד בתיכון ע"ש אחד העם. עם גיוסו לצה"ל שובץ בלהק המודיעין של חיל האוויר. בהמשך השלים קורס קצינים והמשיך במסלול קידום בלהק המודיעין. במלחמת לבנון הראשונה שימש ראש ענף זירה מזרחית, כמו כן שימש כראש מחלקת המחקר בלהק המודיעין וכנספח צה"ל בדרום אפריקה. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כראש החטיבה לתכנון אסטרטגי בדרגת תא"ל. ברום לקח חלק במשאים ומתנים ובתהליך השלום עם הפלסטינים, ירדן וסוריה. 

בשנת 1998 השתחרר מצה"ל והצטרף כחוקר למרכז יפה למחקרים אסטרטגיים. בשנת 2000 שימש כסגן היועץ לביטחון לאומי. לאחר מכן שב לתחום המחקר האקדמי במכון למחקרי ביטחון לאומי. בשנים 2005–2006 שימש כחבר בוועדה שבראשה עמד דן מרידור, שהוקמה כדי לבחון את אסטרטגיית הביטחון ואת הדוקטרינה של מדינת ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.inss.org.il/heb/experts.php?cat=0&staff_id=52&staff_page=1 קורות חייו של שלמה ברום ורשימת פרסומיו בכתבי עת], באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי.
מכּתביו:
* .
* .
* .
* . 
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* שלמה ברום (עורך), [http://www.inss.org.il/upload/(FILE)1356014604.pdf לאחר מבצע "עמוד ענן" (רצועת עזה, נובמבר 2012)], באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי.
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בדרום אפריקה
קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:סגל המכון למחקרי ביטחון לאומי
קטגוריה:ראשי החטיבה האסטרטגית
קטגוריה:סגל המטה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
מרטינה גדק

מרטינה גדק (בגרמנית: Martina Gedeck; נולדה ב-14 בספטמבר 1961) היא שחקנית גרמניה, שזכתה לתשומת לב בינלאומית בשל תפקידיה בסרטים "חיים של אחרים", "כנופיית באדר מיינהוף" ו"המטבח של מרתה".

גדק זכתה בפרסים רבים, כולל פרסי הקולנוע הגרמני בשנת 1997 לתפקיד שחקנית משנה בסרט "החיים זה כל מה שתקבל", ובשנת 2002 פרס השחקנית הראשית בסרט "המטבח של מרתה".

==ילדותה ונעוריה==
גדק נולדה ב 14 בספטמבר 1961 בעיר מינכן שבגרמניה וגדלה בלנדסהוט, כבכורה מבין שלוש אחיותיה. בשנת 1971 משפחתה עברה לברלין, ושם בגיל 11 הופיעה לראשונה כשחקנית בתוכנית טלוויזיה לילדים.

==קריירת המשחק==
לאחר שסיימה את בית הספר התיכון בשנת 1981, נרשמה גדק ללימודים באוניברסיטה החופשית של ברלין, בחוג לספרות והיסטוריה גרמנית. בין השנים 1982 ועד 1986, השתתפה גדק בשיעורי משחק של האוניברסיטה לאמנויות בברלין. במהלך תקופה זו ערכה גדק את תפקיד הבכורה על בימת התיאטרון "אם טורם" שבפרנקפורט, וכמו כן הופיעה באופן קבוע בתיאטרון "דויטשס שאושפילהאוס" אשר בהמבורג, ובתיאטראות נוספים בערים כגון בזל וברלין.

בשנת 1994, משכה גדק את תשומת לב הציבור עם תפקידה בסרט הקומי "אולי... אולי לא", ובשנת 1995 זכתה לשבחים על תפקידה בדרמת הטלוויזיה "הולייסנגרטל". בשנת 1997 קיבלה גדק את פרס הקולנוע הגרמני לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה על הופעתה כמלצרית ביישנית ב"רוסיני של הלמוט דיטל".

לקראת סוף שנות התשעים הפכה גדק לאחת משחקניות האופי הגרמניות המוערכות ביותר בגרמניה, עם תפקידים בסרטים כגון "הנער היהודי לוי", ובדרמת הטלוויזיה "שנותיך הטובות ביותר" של הבמאי דומיניק הגרף.

בסרטים "כנופיית באדר מיינהוף" ו"המטבח של מרתה", פרצה גדק לתודעת הקהל הבינלאומי, וזכתה בפרסים רבים.

בשנת 2022 השתתפה בסרט הדרמה "Die stillen Trabanten". 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון גרמניות
קטגוריה:שחקניות ילדות גרמניות
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לאמנויות בברלין
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1961
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1961
אדמאנטיוס קוראיס

אדמאנטיוס קוראיס או אדמאנדיוס קוראיס (ביוונית: Ἀδαμάντιος Κοραῆς; ) היה אינטלקטואל הומניסטי ודמות מרכזית בתנועת ההשכלה היוונית, נזקפת לזכותו הנחת היסודות לספרות היוונית המודרנית ויחד עם סריפולוס את היסודות לחוקת יוון. פעילותו סללה את הדרך למלחמת העצמאות היוונית ומעורבותו בשאלת השפה ביוון את הופעתה של צורה טהורת של השפה היוונית, הידועה כיום כיוונית ספרותית (Καθαρεύουσα). מילא תפקיד חשוב בעיצוב תודעה חדשה בקרב האינטליגנציה, שהייתה אמורה למלא תפקיד ביצירת תנועה לאומית חדשה ביוון.

== חייו ==
קוראיס נולד בסמירנה, ולמד בלהט פילוסופיה, אורינות ובלשנות עוד משנות נעוריו. בתחילה למד בעירו, סיים את בית הספר היווני האוונגלי, כבוגר שואף ידע נסע ללמוד באמסטרדם, חזר לסמירנה ונסע לצרפת. את בית הספר לרפואה של אוניברסיטת מונפלייה סיים בשנת 1788.

את כל שנותיו לאחר מכן בילה כגולה בפריז ונתמך כלכלית על ידי סוחרים עשירים מכיוס. כחוקר קלסי, קוראיס סלד מההשפעה הביזנטית על החברה היוונית והיה מבקר חריף של הבורות של אנשי הדת וההתרפסות שלהם לאימפריה העות'מאנית, למרות שהוא הודה שהייתה זו הכנסייה האורתודוקסית ששמרה את הזהות הלאומית של יוונים. בעודו בפריז, הוא היה עד למהפכה הצרפתית.. הוא הושפע מהרגשות המהפכניים וליברליים של תקופתו, הוא העריץ את תומאס ג'פרסון והתכתב אתו. קוראיס האמין בחינוך, האמין כי חינוך יבטיח לא רק את ההישג של עצמאות אלא גם כינונה של חוקה ראויה למדינה היוונית המשוחררת. עודד יוונים עשירים לפתוח ספריות ובתי ספר חדשים ברחבי יוון. הוא חזה דמוקרטיה ביוון, היו לו דעות (שהושפעו מהמהפכה בצרפת) על איך המערכת המשפטית צריכה לתפקד בדמוקרטיה והוא חשב שאפשר יהיה לשחזר את תהילת תור הזהב של פריקלס.

אטקטה
הוא החליט לטהר את השפה המדוברת מגורמים זרים שנכנסו אליה בעקבות הכיבוש והקליטה של מילים זרות על ידי הפזורה היוונית וסטודנטים שלמדו במדינות אחרות. כוונתו הייתה להביא את השפה קרוב ככל האפשר לשפה הקלאסית של יוון העתיקה, אותה ידעו חלק ניכר ממשכילי אירופה של אותה עת. מאמציו הובילו להוצאת " Ἄτακτα", המילון היווני המודרני הראשון. אנציקלופדיה בריטניקה מציינת כי "השפעתו על השפה היוונית המודרניות והתרבות אף הושוותה לזו של דנטה באיטלקית ומרטין לותר בגרמנית".<ref></ref>

קוראיס תרגם סופרים יווניים עתיקים ומספר כתבים לטיניים ליוונית מודרנית (ולשפות אחרות) במטרה להנגיש את נכסי התרבות האלו לעם. דרך התרבות הקלאסית קיווה לגרום להתעוררות רוחנית ולאומית של העם, ולשם כך הוסיף בספריו מבואות ארוכים בהם פרס את משנתו בעניינים פוליטיים, חינוכיים ולשוניים והתייחס לחברה הרצויה ביוון. קוראיס הפיק 30 כרכים של תרגומים אלה, בתוכם 17 כרכים של "הספרייה של ספרות יוונית". בנוסף כתב מספר ספרים בהם חיבור שנחשב כניתוח ההיסטורי, חברתי ומדיני הטוב ביותר של התקופה המודרנית ביוון תוך התמקדות בנושאים חברתיים. הוא תמך במסעו של נפוליאון למצרים וארץ-ישראל ותקף את הפטריארך היווני בירושלים כאשר זה דחק בנתיני הסולטאן הנוצרים לתמוך בסולטאן במלחמה נגד צרפת ה"אתיאיסטית". מאוחר יותר הצטננה תמיכתו בנפוליאון והוא כינה אותו "הרודן של רודנים".

קוראיס נפטר בפריז בגיל 84 זמן קצר לאחר פרסום הכרך הראשון של האוטוביוגרפיה שלו ולפני סיום הדפסת המילון. שרידיו נשלחו ליוון, להיקבר שם. דיוקנו הופיע על שטר של 100 דרכמות בשנים 1978–2001.

==לקריאה נוספת ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עידן הנאורות
קטגוריה:יוון העות'מאנית
קטגוריה:יוון: תרבות
קטגוריה:פילולוגים
קטגוריה:ילידי 1748
קטגוריה:נפטרים ב-1833
הרמן פלש

הרמן פלש (בגרמנית: Hermann Flesch; 7 בנובמבר 1890, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 16 במאי 1942, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה פעיל עלייה, חבר התנועה הרוויזיוניסטית, אשר כיהן כיושב ראש הצ"ח וראש המשרד לעלייה מטעמה בעיר ברנו שבצ'כוסלובקיה.

==קורות חיים==
פלש נולד בווינה וב-1919, שנתיים לאחר נישואיו, עבר לפראג. ב-1927 עבר עם משפחתו לדנציג וב-1937 לברנו, ובה עסק בסחר בעצים. במסגרת תפקידו הרשמי בעליית אף על פי, ארגן את העפלתם לארץ ישראל של כ-2,000 מבני הקהילה היהודית במספר ספינות מעפילים ובכללן הקאטינה, אשר הפליגה מנמל בלצ'יק, והצ'פו א'. מפעלו נודע כ"פלש טרנספורט". פלש ופאול האלר (בגרמנית: Paul Haller) פעלו יחדיו ממאי 1938 ועד אוגוסט 1939 במטרה לסייע ליהודים מווינה לעזוב את ארצם לאחר האנשלוס, והצליחו להעלות מקצתם במפעל ההעפלה של פלש.

בהמשך, הסתכסך הרמן פלש עם ראשי הצ"ח, וארגן הפלגות העפלה באופן פרטי. הוא פתח משרד בשם "פלש טרנספורט" בברנו, ומשם ניהל את מפעל ההעפלה הפרטי אשר במסגרתו הפליגה הספינה אגיוס ניקולאוס א' בשתי הפלגות. נמתחה עליו ביקורת, אשר נסובה סביב ניצולם הכספי של המעפילים, תנאי הבטיחות והתברואה הלקויים בהפלגות שארגן, והעדר מזון ומים בכמות נאותה.

לאחר פלישת גרמניה הנאצית לצ'כוסלובקיה, עזב פלש את המדינה ועבר ללונדון. הועלו טענות כלפיו כי לקח עמו ללונדון כספי עולים שגבה עבור הפלגות העפלה לארץ ישראל, אך טענות אלו הוכחשו.

ב-1942 נפטר הרמן פלש מגידול מוחי. הוא היה נשוי ואב לבת. בתו נהרגה בהפצצה במהלך הבליץ על לונדון.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www1.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201855.pdf עלייה ב'], באתר יד ושם, אוחזר ב-7 בנובמבר 2012.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:פעילים ציונים בצ'כיה
קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:ילידי 1890
קטגוריה:נפטרים ב-1942
עם שלם

כרזה של חיים אמסלם על בניין בכניסה לירושלים, אוקטובר 2012
עם שלם – תנועה יהודית חברתית היא תנועה רעיונית ופוליטית שהוקמה על ידי הרב חיים אמסלם בשנת 2011. אמסלם פרש ממפלגת ש"ס, וכיהן כח"כ בסיעת יחיד מטעם התנועה. שם התנועה הוא לשון נופל על לשון שנגזר משם משפחתו "אמסלם".

== היסטוריה ==
התנועה התמודדה בבחירות לכנסת התשע עשרה, קיבלה 45,690 שהם כ-1.2%, ולא עברה את אחוז החסימה שעמד אז על 2%. המפלגה לא נרשמה ברשם המפלגות והיא נסמכה על מפלגת המדף "אחיעזר" שמעולם לא התמודדה בבחירות.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת המפלגה חברה למפלגת זהות, והרב אמסלם הוצב במקום 2 ברשימה. הרשימה קבילה 118,031 קולות ולא עברה את אחוז החסימה שהספיק לעלות בינתיים ל-3.25%. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, פרש אמסלם מזהות.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הרב אמסלם הודיע כי המפלגה תתמודד לכנסת, וכי הפעילה החברתית הילה חסן לבקוביץ' הוצבה במקום השני של הרשימה מלבדה מוצב במקום ה-3 הרב דב הלברטל ובמקום ה-4 הוצב הפעיל החברתי מבאר שבע, יעקב אוחיון. על אף קריאות שקראו לרב אמסלם להתאחד עם רשימת הציונות הדתית או אחת מהמפלגות החרדיות הגיש האחרון את רשימת מפלגתו כמפלגה עצמאית, גם במערכת בחירות זו רצה המפלגה על בסיס מפלגת המדף אחיעזר. בבחירות המפלגה קיבלה 592 קולות בלבד ולא עברה את אחוז החסימה.

== מצע ==
עם שלם דוגלת בהגברת השוויון בנטל הלאומי ושירות צבאי ולאומי לחרדים, קידום נשים חרדיות, הכנסת לימודי ליבה למוסדות החינוך החרדי, צמצום מכסות האברכים בכוללים ושילובם במעגל העבודה, מאבק בגזענות ובאפליה העדתית, שינוי במתכונת הרבנות הראשית וגישה הלכתית מקלה בנושא הגיור המתבססת על המחקר התורני של הרב אמסלם כמובא בספרו "זרע ישראל".

== נציגים ומועמדים לכנסת ==
{| class="wikitable" border="1"
! style="width:20%;" | כנסת
! style="width:40%;" | מועמדים
! style="width:40%;" | הערות
|- valign="top"
| הכנסת ה-18 (2011)
|מנדט אחד: הרב חיים אמסלם
| לאחר שאמסלם פרש ממפלגת ש"ס הקים את התנועה, כסיעת פורשים.
|-
| מועמדי המפלגה לכנסת ה-19 (2013)
|הרב חיים אמסלם, משה צרפתי, ראובן אגסי, דניאלה יקירה, מקסים אוקנין
|הרשימה קיבלה 1.20% מהקולות ולא עברה את אחוז החסימה שעמד על 2%.
|-
| מועמד המפלגה לכנסת ה-21 (2019) במסגרת זהות
|הרב חיים אמסלם
|הרב אמסלם שוריין במקום השני אחרי יו"ר המפלגה כנציג יחיד של עם שלם. הרשימה קיבלה 2.75% מהקולות ולא עברה את אחוז החסימה שעמד על 3.25%
|-
| מועמדי המפלגה לכנסת ה-24 (2021)
|הרב חיים אמסלם, הילה חסן לפקוביץ', דב הלברטל, יעקב אבי אוחיון, משה תורג'מן, גדליה בן-יוסף
| המפלגה זכתה ב-592 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20190222041828/http://electionsfe.azurewebsites.net/elections19/heb/list/List.aspx?ListId=103 רשימת מועמדי "עם שלם"] לכנסת ה-19, באתר ועדת הבחירות המרכזית
* [https://bechirot24.bechirot.gov.il/election/Candidates/Pages/OneListCandidates.aspx?LPF=Search&WebId=6adadc15-e476-480b-9746-04490aedeb0f&ListID=ba72a662-765c-45af-9d48-fb68080956af&ItemID=208&FieldID=ListNickname_GxS_Text רשימת מועמדי "עם שלם"] לכנסת ה-24, באתר ועדת הבחירות המרכזית
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפלגות בישראל שמעולם לא עברו את אחוז החסימה
קטגוריה:מפלגות חרדיות בישראל
קטגוריה:מפלגות ציוניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2011
ויליאם מקלין

ויליאם האנה מקלין (באנגלית: William Hannah McLean; 1877–1967) היה מתכנן ערים סקוטי וחבר בית הנבחרים הבריטי.

==ביוגרפיה== 
ב-1899 סיים לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת גלאזגו ומונה למהנדס בפרויקט סלילת מסילות ברזל בחוף המערבי של סקוטלנד. ב-1906 מונה לשירות הציבורי בסודאן והוצב כמהנדס העיר ח'רטום. מקלין היה מעורב בתכנון ופיתוח העיר ועל בסיס ניסיונו פרסם מספר מאמרים והרצאות בנושא תכנון הערים. תכנון העיר חרטום, לפי תוכניות שירש מהמנהל שבנה לורד קיצ'נר, מהנדס אזרחי בעצמו, שימשו את מקלין כמודל בערים בהן עבד לאחר מכן, לרבות תוכנית מקלין בירושלים והתוכנית עבור אלכסנדריה מ-1921. 
הלורד קיצ'נר העביר את מקלין למצרים ה-1912 שם מונה למהנדס האחראי במשרד הפנים המצרי. תחת פיקוחו עוצבו נבנו מערכות ניקוז, מים, חשמל. בהמשך מונה למהנדס העיר אלכסנדריה שם נשאר עד סיום תפקידו ב-1926, לאחריו שב לסקוטלנד והצטרף לסגל של אוניברסיטת גלאזגו. ב-1931 נבחר כחבר בית הנבחרים הבריטי שם כיהן קדנציה אחת מטעם גלאזגו שלאחריה עבד במשרד המושבות בלונדון.

==תוכנית מקלין לירושלים== 
במרץ 1918 נקרא לירושלים ככל הנראה על ידי המושל רונלד סטורס והאגודה למען ירושלים (אפשר שזומן על ידי אלנבי עצמו) לשם יצירת תוכנית רעיונית ראשונית לתכנון העיר ובעיקר לשימור העיר העתיקה. תוכנית מקלין שנכתבה במהלך חודש שהות בעיר, ואושרה ביולי אותה שנה כללה מפה שהוגדרה כסכמה לשימור העיר העתיקה, שיפור העיר החדשה והצגת קווי ההתפתחות העתידיים של העיר. כמו כן כללה התוכנית הסברים שהתייחסו גם לבית לחם ומודל שנבנה במושבה האמריקאית בירושלים. התוכנית קבעה שימור מלא של העיר העתיקה, חגורת אדמה מסביב לחומות ללא בניה כלל, חגורה חיצונית לחגורה זו שכללה בניה מוגבלת וריכוז הבניה החדשה ממערב לעיר לאורך מספר צירים שנקבעו בתוכנית. התוכנית שונתה כבר בשנה לאחר מכן על ידי פטריק גדס שביקר אותה קשות, אך החלטתו של מקלין לשמר באופן מוחלט את העיר העתיקה ולהותיר היכן שניתן טבעת ירוקה נשמר באדיקות עד ימינו.

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גלאזגו
קטגוריה:חברי פרלמנט בריטים
קטגוריה:מתכנני ערים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1877
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1967
האקדמיה הצבאית הפרוסית

חזית האקדמיה ב[[אונטר דן לינדן 74]]
האקדמיה הצבאית הפרוסית (בגרמנית: Preußische Kriegsakademie) הייתה אקדמיה צבאית להכשרת קצונה (זוטרה, בכירה וקציני מטה, במסלולים נפרדים) בצבא הפרוסי. האקדמיה נוסדה ב-1810 במסגרת הרפורמות שהחיל גרהרד פון שרנהורסט בשם Allgemeine Kriegsschule (בית ספר צבאי ראשי), שאיחד את שלושת בתי הספר הקיימים של ברלין, ברסלאו וקניגסברג. בניין האקדמיה באונטר דן לינדן בברלין נבנה לפי תכנונו של קארל פרידריך שינקל ונחנך ב-1845.

כל חברי המטה הכללי הפרוסי היו בוגרי המסלול הבכיר של האקדמיה. האקדמיה עברה שינויי מבני במלחמת העולם הראשונה והפסיקה להתקיים לפני מלחמת העולם השנייה. 

שרנהורסט הדגיש את הצורך ברמה אקדמית גבוהה הן של הלימודים הצבאיים (טקטיקה, אסטרטגיה צבאית, טיפול בסוסים, היסטוריה צבאית, התבצרות, מיגון והתקפת יעד מבוצר) והן של הלימודים הכלליים (גאוגרפיה, פיזיקה, כימיה, מתמטיקה, גרמנית וצרפתית). אחד ממורי האקדמיה הראשונים היה המדען הבולט של התקופה ומייסד אוניברסיטת ברלין, וילהלם פון הומבולדט, כך נוצר שיתוף פעולה בין האקדמיה לאוניברסיטה שהוגדרה כ"אלמה מאטר" ("האם המזינה") שלה. תוכנית לימודים מיוחדת עוצבה עבור קצינים מקצועיים-טכניים בתחומי ההנדסה הצבאית והארטילריה, שקיבלו הכשרה נוספת. בצד ההוראה הושם באקדמיה דגש על חינוך ו"בניית האופי" של הקצינים באמצעות משמעת נוקשה. להלכה, הלימודים נמשכו שלוש שנים וכללו תרגול מעשי רב בפיקוד, בתכנון ובעבודת מטה, אולם עקב מצב לוחמה הופסקו מדי פעם הלימודים הסדירים של הצוערים, שהיו משובצים גם שיבוץ קרבי מקביל ביחידות לוחמות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.militaermuseum-brandenburg-preussen.de/Templates/Artikel%20Die%20Gruendung%20der%20preussischen%20Kriegsakademie%20unter%20Scharnhorst.html יסוד האקדמיה הצבאית הפרוסית תחת שרנהורסט] 

קטגוריה:פרוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:בתי ספר לקצינים
קטגוריה:אונטר דן לינדן
פרוסית
קטגוריה:אירופה: אוניברסיטאות ומכללות
דוד ברקי

דוד בָּרְקִי (נולד ב-3 בספטמבר 1966) הוא תת-אלוף בצה"ל, כיהן כראש להק כוח האדם וכראש להק אוויר למסוקים בחיל האוויר.

== ביוגרפיה ==
ברקי התגייס לקורס טיס ב-1984 וסיים אותו ב-1987 (קורס מס' 112) במגמת מסוקי סער. שירת בתפקידי פיקוד והדרכה בטייסות המסוקים של חיל האוויר ובבית הספר לטיסה. שימש סמ"ט א' (סגן מפקד טייסת) בטייסת 118 ומפקד טייסת מתקדם בבית הספר לטיסה. ב-1997, בעת שהיה בתקופת לימודים נקרא לחזור לתפקיד סמ"ט א' בעקבות אסון המסוקים בו התרסקו שני מסוקי יסעור של הטייסת. בהמשך מונה למפקד הטייסת, שימש כראש ענף משולבים במחלקת המבצעים של מטה החיל והיה מפקד בסיס כנף 2. בספטמבר 2010 מונה למפקד להק אוויר למסוקים. בנובמבר 2013 מונה לראש להק כוח האדם במקומו של תא"ל אילן בוגר. שירת בתפקיד עד יולי 2016.

== חיים אישיים ==
ברקי בוגר תואר ראשון בעיצוב תקשורת חזותית מהמרכז לחינוך טכנולוגי חולון. נשוי ואב לשישה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iaf.org.il/4387-39842-he/IAF.aspx שורת מינויי בכירים בחיל], אתר חיל האוויר, 30 באוקטובר 2012.
* [http://www.iaf.org.il/4360-35579-HE/IAF.aspx מפקד חדש ללהק אוויר למסוקים], אתר חיל האוויר, 2 בספטמבר 2010.
* מיכל חיוט, [http://www.iaf.co.il/4401-41264-he/IAF.aspx רלמ"ס הנכנס: תא"ל ירון רוזן], אתר חיל האוויר, 21.11.2013.
* דנה רוסו, [http://www.iaf.org.il/4366-36174-he/IAF.aspx 14 שנים לאסון המסוקים], אתר חיל האוויר, 04.02.2011.
* גל גולדשטיין, [http://www.iaf.org.il/4371-37600-he/IAF.aspx מצאנו עמיתים], אתר חיל האוויר, 03.07.2011.
* דנה רוסו, [http://www.iaf.org.il/4361-35720-HE/IAF.aspx רוח יוונית], אתר חיל האוויר, 14.10.2010.
* [https://web.archive.org/web/20131202230731/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=64602&itemId=4848 דברי ראש להק מסוקים בחיל האוויר, תא"ל דוד ברקי במלאת ארבע שנים לפטירתו של האלוף שלמה שמיר ז"ל], אתר עמותת "יד לשריון", 29.05.2013.
==הערות שוליים==

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:ראשי להק האוויר למסוקים
קטגוריה:ראשי להק כוח אדם
קטגוריה:מפקדי בסיסים בחיל האוויר הישראלי
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי חולון HIT
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
המכון הטכנולוגי יוניטק

המכון הטכנולוגי יוניטק (באנגלית: Unitec Institute of Technology) הוא מוסד הטכנולוגיה הגדול ביותר של העיר אוקלנד שבניו זילנד עם למעלה מ-23,800 סטודנטים נכון לשנת 2010.

הקמפוס המרכזי ממוקם במאונט אלברט, הקמפוס השני ממוקם בהנדרסון, והקמפוס השלישי שממוקם באולבני נפתח באוגוסט 2011.

המכון הטכנולוגי מציע תוכניות לתואר באמנויות, עסקים, ונושאים טכניים, ורמות שונות של דוקטורט. הכשרה יישומית טכנולוגית מוצעת בתעודה, ובתואר. המכון הטכנולוגי יוניטק חבר בארגון האוניברסיטאות העולמי.

==היסטוריה==
קמפוס יוניטק במאונט אלברט
יוניטק נוסד כ"המכון הטכני קרינגטון" בשנת 1976 במאונט אלברט, האזור שבו הקמפוס הראשי של יוניטק ממוקם היה בעבר ידוע כבית החולים קרינגטון. בניין בית החולים, מבנה בעל מראה איטלקי רומנסקי, ממוקם בקצה הצפוני של הקמפוס, בניין בית החולים היה המבנה הגדול ביותר בניו זילנד כאשר נבנה בשנת 1860. בשנת 1990 נסגר בית החולים, וכעת הוא חלק מהמכון הטכנולוגי יוניטק.

שמו של המכון שונה ל"קרינגטון פוליטכני" בשנת 1987, ולשם "המכון הטכנולוגי יוניטק" בשנת 1994. עם הזמן בשנת 1999 הגיש המכון בקשה לקבלת מעמד של אוניברסיטה, אך נדחה בשנת 2005 על ידי הממשלה בטענה כי אינו עומד בקריטריונים האקדמיים, ועל כן יישאר מכון טכנולוגי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו זילנד: חינוך
קטגוריה:אוקלנד (ניו זילנד): מבנים
ג'ון פרוסט (קצין בריטי)

ג'ון דטון פרוסט (באנגלית: John Dutton Frost; 31 בדצמבר 1912 - 21 במאי 1993) מוכר גם בכינויו "ג'וני" (Johnny), היה קצין בצבא הבריטי. הוא מוכר על פיקודו על הכוח המוטס במהלך מבצע בייטינג ועל פיקודו על הכוח המוטס הבריטי שהחזיק בגשר ארנהם כנגד התקפות הצבא הגרמני, כוח שלאחר מספר ימי לחימה הובס לבסוף והוא עצמו היה מבין החיילים שנפלו בשבי הגרמני.

==קריירה צבאית==
פרוסט התגייס לצבא הבריטי ב-1 בספטמבר 1932 בתור לוטננט משנה לאחר שסיים את לימודיו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט . הוא התחיל את שירותו ברגימנט 'הרגימנט הקמרוני (הרובאים הסקוטים)' (Cameronians), שם שירת כקצין עד שהיה בין הראשונים שהתנדבו לעבור לרגימנט המוצנח עם הקמתו בשנת 1941. ב-27 בפברואר 1942 פיקד מייג'ור פרוסט על פלוגה 'C' במהלך מבצע בייטינג, מבצע מוצנח שנועד ללמוד את התקדמות טכנולוגיית הראדר הגרמנית. המבצע היה מוצלח מאוד ופתח את הדרך למבצעים מוצנחים נוספים. על האופן שבו פיקד על המבצע קיבל פרוסט את הצלב הצבאי.
פרוסט השתתף במבצע לפיד בצפון אפריקה ובמהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה השתתף במבצע 'פוסטיאן' לכיבוש גשר 'פונטה דה פרימוסול', לאחר מכן השתתף פרוסט גם בפלישה לאיטליה יחד עם הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה.

ב-17 בספטמבר 1944 צנח פרוסט עם גדוד הצנחנים שעליו פיקד בקרבת העיירה ארנהם, יחד עם הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה, במהלך מבצע מרקט גארדן. גדודו של פרוסט בכוח של 745 צנחנים הצליח בתחילתו של הקרב על ארנהם להגיע ולהחזיק בצידו הצפוני של גשר ארנהם. במהלך הקרבות לא הצליחה יחידה בריטית נוספת להגיע למתחם של פרוסט בקצה הגשר. כוחו הצליח להחזיק מעמד כנגד יחידות שתי דיוויזיות פאנצר אס אס (ה-9 וה-10) במשך ארבעה ימים, עד שאזלה התחמושת והאספקה ונותרו חיילים בודדים. הכוח נכנע ופרוסט עצמו, שנפצע מרסיס ברגלו, נפל בשבי והוחזק במרכז גרמניה. הוא שוחרר מהשבי הגרמני עם התקדמות צבא ארצות הברית באזור במרץ 1945. בספטמבר הוענק לפרוסט עיטור אות השירות המצוין על פיקודו במהלך הקרב על ארנהם.

לאחר המלחמה, נשאר פרוסט בצבא ובשנת 1962 מונה למפקד הדיוויזיה ה-52. פרוסט השתחרר מהצבא בשנת 1968 בדרגת מייג'ור גנרל וכיהן במספר משרות, בין היתר הוא כתב שני ספרי אוטוביוגרפיה וספר אודות הלחימה של הגדוד השני ברגימנט המוצנח במהלך מלחמת פוקלנד. 

ג'ון פרוסט נפטר ב-21 במאי 1993 בגיל 80.

==מורשת==
* על שמו של פרוסט קרוי כיום גשר ארנהם "גשר ג'ון פרוסט", עליו לחם במהלך הקרב על ארנהם, שינוי השם נעשה בשנת 1978.
* דמותו של פרוסט מופיעה בסרט גשר אחד רחוק מדי (1977, בבימויו של ריצ'רד אטנבורו) בגילומו של אנטוני הופקינס.

==ספריו==
* צניחה אחת יותר מדי (A Drop too many), 1980.
* גדוד הצנחנים השני בפוקלנד: גדוד במלחמה (PARA Falklands: The Battalion At War 2), 1983.
* כמעט שם (Nearly There), 1991.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20190629205605/http://www.pegasusarchive.org/arnhem/john_frost.htm ביוגרפיה] באתר 'ארכיון פגסוס'.
* [http://www.independent.co.uk/news/people/obituary-majgen-john-frost-2324933.html עמוד על פרוסט] באתר עיתון 'האינדיפנדנט' הבריטי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים בריטים
קטגוריה:מסדר האמבט: עמיתים
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:מעוטרי הצלב הצבאי
קטגוריה:בריטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מבצע מרקט גארדן: אישים
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה בריטים
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1912
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1993
סדרת מייג'ור

במשחק הקלפים ברידג', סדרת מייג'ור (באנגלית: Major suit) היא אחת משתי סדרות קלפים ו-. השם מייג'ור נובע מכך שסדרות אלה חשובות יותר מסדרות מיינור. יש המשתמשים בעברית במושג סדרות בכירות, אבל מושג זה אינו נפוץ.
<br />
חשיבותן הגבוהה יותר של סדרות המייג'ור נובעת מהסיבות הבאות:
# על כל לקיחה בסדרות אלה מקבלים 30 נקודות לעומת 20 נקודות בסדרת מיינור.
# לביצוע משחק מלא בסדרת מייג'ור נדרשות 10 לקיחות. לביצוע משחק מלא בסדרת מיינור נדרשות 11 לקיחות.
# סדרות המייג'ור גבוהות מסדרות המיינור במהלך שלב ההכרזה. כלל זה מקנה יתרון למי שמחזיק בקלפים רבים בסדרה או סדרות אלה כאשר התחרות היא על משחק חלקי או משחק מלא.
==ראו גם==
* סדרה (קלפים)
* סדרת מיינור
קטגוריה:ברידג'
גוונדהאוס

גוונדהאוס (בגרמנית: Gewandhaus) הוא אולם קונצרטים בלייפציג שבגרמניה, משכנה הקבוע של תזמורת הגוונדהאוס. הבניין הנוכחי הוא השלישי הנושא שם זה; גם הוא, כקודמו, נודע באקוסטיקה המעולה שלו.

* הגוונדהאוס הראשון נבנה בשנת 1781 על ידי האדריכל יוהאן קארל פרידריך דאוטה (Johann Carl Friedrich Dauthe). 
* הבניין השני נפתח בדצמבר 1884 ונהרס בהפצצות של מלחמת העולם השנייה בין 1943 ל-1944. 
* הגוונדהאוס השלישי, באוגוסטוס פלאץ (כיכר אוגוסטוס), נפתח ב-8 באוקטובר 1981, מאתיים שנה ממועד כניסתה של תזמורת הגוונדהאוס אל הבניין המקורי.

== גלריית תמונות ==

<gallery>
Image:Leipzig Gewandhaus 1781.jpg|הגוונדהאוס הראשון (1781).
Image:Leipzig Konzerthaus ca 1910.jpg|הגוונדהאוס השני (1884).
Image:Leipzig Neues Gewandhaus 2004.jpg|הגוונדהאוס השלישי (1981).
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Leo Beranek, Concert Halls and Opera Houses: Musics, Acoustics, and Architecture, Springer, 2004, page 280. .
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

<div class="mw-content-ltr">
* [https://www.gewandhausorchester.de/en/gewandhaus/history/ History of the Gewandhaus] from the official site
</div>

קטגוריה:לייפציג: תרבות
קטגוריה:לייפציג: מבנים
קטגוריה:גרמניה: אולמות קונצרטים
אבישי לוי

אבישי לוי (נולד ב-2 בדצמבר 1963) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, בתפקידו האחרון כיהן כראש להק המודיעין בחיל האוויר. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל אוויס ישראל.

==ביוגרפיה==

לוי התגייס לקורס טיס ב-1982 אותו סיים ב-1984 במגמת קרב. שירת כטייס סקייהוק, כטייס כפיר בטייסת 113 וכטייס F-15. ב-1996 מונה למפקד טייסת 117, טייסת מטוסי F-16C וב-1998 למפקד טייסת 105, טייסת F-16C/D. בשנת 2004 מונה למפקד בסיס רמון, כיהן בתפקיד בתקופת מלחמת לבנון השנייה. ביולי 2007 מונה לראש להק המודיעין של חיל האוויר, כיהן בתפקיד במהלך מבצע עופרת יצוקה. פעולות נוספות שיוחסו לחיל האוויר בתקופת כהונתו היו תקיפת הכור הגרעיני בסוריה בספטמבר 2007 ותקיפות בסודאן של משלוחי נשק מאירן ב-2009. בספטמבר 2010 סיים את תפקידו כראש הלהק.

לוי נמנה עם ארבעה קצינים בכירים לשעבר בצה"ל (יחד עם הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי, ראש אגף המודיעין עמוס ידלין ומפקד חיל הים אלי מרום), שהועמדו בטורקיה למשפט שלא בנוכחותם, באשמות של הסתה להרג, ניסיון לרצח בכוונה תחילה וגרימת חבלה, על רקע מעורבותם בתקרית המשט לעזה ב-2010, במהלכה נהרגו תשעה ממשתתפי המשט ונפצעו אחרים. התביעה נסגרה ב-2016 בעקבות הסכם בין ממשלת ישראל לממשלת טורקיה.

לאחר שחרורו הקים חברה בתחום הייעוץ האסטרטגי והצבאי, מכהן כדירקטור בחברת rsl electronics הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-2014 מונה לסמנכ"ל האפטר-סייל של חברת UMI יוניברסל מוטורס ישראל (יבואנית מכוניות ג'נרל מוטורס לישראל) ואחראי על המיזוג עם אוויס ישראל. ביוני 2016 מונה למנכ"ל אוויס ישראל. הוא שימש בתפקיד עד ספטמבר 2018. בתחילת 2019 מונה לדירקטור בחברת אלדן ובאוגוסט 2019 מונה למשנה למנכ"ל.

לוי בעל תואר ראשון מאוניברסיטת אלבמה בארצות הברית ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. נשוי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.iaf.org.il/4360-35620-HE/IAF.aspx ראש חדש במודיעין], אתר חיל האוויר, 7 בספטמבר 2010.
* [http://www.iaf.org.il/2156-28501-he/IAF.aspx "אנו עוסקים בהכנה מודיעינית של שדה הקרב"], בטאון חיל האוויר גיליון 184, 31 בדצמבר 2008.

==הערות שוליים==

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס רמון
קטגוריה:ראשי להק המודיעין
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אלבמה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
אוניית דואר מלכותי

אד"מ "לקוניה" של חברת קונארד]]
אוניית דואר מלכותי (באנגלית: Royal Mail Ship, בדרך כלל בראשי התיבות RMS) היה כינוייה של אוניית נוסעים אוקיאנית שהובילה גם דברי דואר על פי חוזה עם הדואר המלכותי הבריטי. ראשית השימוש בקידומת זו ב-1840. כל אונייה שקדמו לשמה ראשי התיבות RMS רשאית הייתה להניף במהלך הפלגתה את נס הדואר המלכותי הבריטי ולהוסיף את "כתר" הדואר המלכותי ללוגו ולסמלי האונייה.

אוניות הדואר המלכותי הראשונות הופעלו על ידי חברת Royal Mail Steam Packet בפיקוח האדמירליות הבריטית. החברה הפעילה 14 אוניות שנקראו על שם נהרות בריטיים (כגון תמזה, טרנט, סוורן ואייבון) והן הפליגו לברבדוס פעמיים בחודש. בשנת 1850 נוסף קו אל דרום אמריקה.

חברות ספנות רבות השתמשו בקידומת-שם זו, אך היא מזוהה לרוב עם חברות אוניות הנוסעים "וייט סטאר ליין", "קיונארד ליין", "רויאל מייל ליינס" , "יוניון קאסל ליין" , "קנדיאן פסיפיק ליין" , "אוריינט ליין" ו-P & O , שקיבלו חוזי העברת דואר חשובים, והוסיפו כדרך מסורת את ראשי התיבות RMS לשמות אוניותיהן.

אוניותיהן של חברות ספנות אחדות בעבר, ובמיוחד "רויאל מייל ליינס", נשאו תמיד את הכינוי RMS, אך למעשה כל אונייה יכולה הייתה להוסיף לשמה את ראשי התיבות אם הייתה קשורה בחוזה להובלת דואר, אחרת היא שבה להשתמש בקיצור הסטנדרטי SS – א/ק (אוניית קיטור). הקידומת RMS הייתה מעין "תו איכות" לאוניות נוסעים אוקיאניות. מאחר שהדואר צריך היה להגיע ליעדו במועד, יכלו הנוסעים לסמוך על לוח זמני ההפלגות של האונייה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוגי כלי שיט
קטגוריה:אוניות נוסעים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: דואר
ניצוצות (קבלה)

ניצוצות הוא מושג בקבלה, תורת הנסתר היהודית. 

לפי קבלת האר"י, עם היווצרות עולם הקליפות נלכדו ניצוצות מההארה האלוהית ו"נשבו" שם. ניצוצות אלו הם שנותנים חיות לממלכה הדמונית של הקליפות, וכל עוד הם שבויים שם יש לטומאה ולרוע אחיזה בעולם. כאן מתגלה ייעודו של האדם ותפקידו בעולם: על האדם מוטלת החובה להוציא מתוך שביים את ניצוצות האורות מתוך ה"קליפות" ולהעלותם למקומם אל העולם האלוהי, וזאת בעזרת "תורת התיקון והכוונות". כשיסתיים תהליך הבירור וכל ניצוצות הקדושה ישובו למקומם, תשלם מלאכת התיקון ואז תבוא גאולה לעולם. 

ישנה מסורת קבלית ולפיה בתהליך שבירת הכלים התפזרו בעולם רפ"ח (288) ניצוצות של הטוב האלוהי. פעולות שונות נדרשות כדי להחזיר את אותם ניצוצות. מקובל, כי בעת יציאת מצרים התבררו כבר 202 ניצוצות, על פי דברי הפסוק () "וגם ערב רב עלה איתם", ונשארו רק 86 ניצוצות לבירור - בגימטריה "הטבע".
== העלאת ניצוצות ==
הרב אברהם יצחק הכהן קוק כותב: 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מושגים בקבלה
אקדמיה צבאית

סנדהרסט]]
אקדמיה צבאית היא בית ספר או מכללה לצורך הסמכת קצינים. חניך אקדמיה צבאית נקרא צוער (בלועזית: קָדֶט, Cadet). האקדמיה הצבאית משלבת בדרך כלל הכשרה ותרגול בתחומים צבאיים (טקטיקות של מגננה והתקפה, אסטרטגיה צבאית, כישורי הישרדות, היסטוריה צבאית וכדומה), פיתוח יכולות פיקוד ומנהיגות, חינוך פטריוטי, מקצועיות טכנית והשכלה כללית. באקדמיות רבות ההשכלה המוענקת היא ברמה אקדמית (אוניברסיטאית), בשיתוף עם אוניברסיטה מחקרית והצוער זוכה בסוף המסלול לתואר אקדמי בנוסף לדרגת הקצונה. כמו כן מתקיים באקדמיות אלה מחקר צבאי-מדעי ברמה אקדמית.

האקדמיות הצבאיות הראשונות נוסדו במאה ה-18, עם היווסדם של בית-הספר הצבאי המלכותי הצרפתי (École Royale Militaire) ושל האקדמיה הצבאית של האימפריה האוסטרית (האקדמיה הצבאית הטרזיאנית, Theresianische Militärakademie) ב-1752, הקמת האקדמיה הצבאית הפרוסית הראשונה ב-1765, האקדמיה הצבאית המלכותית הבריטית ב-1799 והאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית (וסט פוינט) ב-1802. המלחמות הנפוליאוניות הביאו לשיפור ולמודרניציה של הלימוד הצבאי-אקדמי במסגרת האקדמיה הצבאית סן-סיר (École Spéciale Militaire de Saint-Cyr) בצרפת (1802) והאקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין (1810).

== סוגי אקדמיות צבאיות ==
אקדמיות צבאיות כלליות להכשרת קצינים (כגון האקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית (וסט פוינט), האקדמיה הצבאית המלכותית הבריטית (סנדהרסט) או בית הספר לקצינים של צה"ל).

אקדמיות מקצועיות לקציני ארטילריה, הנדסה צבאית או רפואה צבאית, אקדמיות של הצי (האקדמיה הימית של ארצות הברית, האקדמיה הימית הקיסרית היפנית וקורס חובלים) או חיל האוויר כמו "טופ גאן" וקורס טיס.

אקדמיות להכשרת קצינים לפיקוד בכיר או להכשרת קציני מטה בכירים כגון המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.

לעיתים נכללות במושג גם בתי ספר תיכוניים בתנאי פנימייה, בהם משלימים התלמידים חינוך עיוני תיכוני ומסלול הכשרה צבאי, כגון הפנימייה הצבאית לפיקוד. חניכי פנימיות צבאיות נקראים "שוחרים".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

*
*
קטגוריה:אקדמיה
קטגוריה:צבא: הכשרה ואימונים
ru:Военный университет Министерства обороны Российской Федерации
פאבל בטיצקי

פאבל פיודורוביץ' בטיצקי (ברוסית: Павел Фёдорович Батицкий; 27 ביוני 1910 – 17 בפברואר 1984), קצין בכיר בצבא ברית המועצות, מרשל ברית המועצות.

==ביוגרפיה==
פאבל בטיצקי נולד בחרקוב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחת פועלים ממוצא רוסי. לאחר סיום בית ספר היסודי המשיך את לימודיו בבית הספר המקצועי ליד מפעל למנועים המקומי.

בשנת 1924 הוא החל ללמוד בפנימייה קדם-צבאית ובשנת 1926 נשלח לבית הספר לקציני פרשים. בשנים 1929–1935 שירת בחיל הפרשים. בשנים 1935–1938 בטיצקי למד באקדמיה צבאית על שם פרונזה במוסקבה. לאחר סיום האקדמיה הוא המשיך בשרות במחלקת מבצעים של המטה הכללי הרוסי. מספטמבר 1939 ועד לדצמבר 1940 בטיצקי היה בשליחות בסין כחלק של קבוצת יועצים סובייטים ליד המטה של צ'יאנג קאי שק. עם חזרתו לברית המועצות הוצב ביחידה צבאית בשטח ליטא הסובייטית.

===מלחמת העולם השנייה===
לויטננט קולונל בטיצקי השתתף בקרבות המלחמה החל מימיה הראשונים. הוא השתתף בקרבות בלימה בשטח ליטא ונסוג ביחד כל הכוחות של הצבא האדום מזרחה. במהלך שנת 1942 לחם בטיצקי בחלק המרכזי של החזית נגד הנאצים. בשנת 1943 הוא לחם בשטח אוקראינה ויחידה בפיקודו חצתה פעמיים את נהר הדנייפר. בשנת 1944 הוא לחם בחלק הדרומי של אוקראינה ויחידה שלו הייתה בין הראשונות שהגיעו לגבול ברית המועצות וחצו אותה לכיוון רומניה. את הקרבות של המלחמה הוא סיים בשטח צ'כוסלובקיה. במהלך המלחמה הוא הומלץ פעמיים לתואר גיבור ברית המועצות אך בסופו של דבר התואר לא הוענק לו. בשנת 1965 הוענק לו את התואר האמור על פעילותו במהלך מלחמת העולם השנייה. את המלחמה הוא סיים בדרגת גנרל.

===שרות לאחר שנת 1945===
בשנת 1948 בטיצקי סיים את האקדמיה של המטה הכללי בהצטיינות יתרה. באופן מפתיע הוא לא חזר לכוחות היבשה וקיבל מינוי בחיל הנ"מ הסובייטי. בפברואר 1950 הוא נשלח לסין בפעם השנייה. הפעם בטיצקי היה אחראי לארגן הגנה אווירית בסביבת שאנגחאי. תוך זמן קצר הוא סיים את המטלה בהצלחה רבה ובספטמבר 1950 חזר לברית המועצות. הוא קודם לתפקיד ראש המטה של חיל האוויר הסובייטי. ביולי 1953 בטיצקי הועבר לתפקיד סגן מפקד הכוחות של פיקוד מוסקבה. בהיותו בתפקיד זה הוא השתתף במעצר של לברנטי בריה והתנדב להוציא לפועל את גזר דין המוות עבורו. בשנת 1954 הוא קודם לתפקיד מפקד הכוחות של הפיקוד הצבאי של מוסקבה.

החל מיולי 1966 ובמשך 12 שנים בטיצקי היה מפקד חיל הנ"מ של ברית המועצות. בשנת 1970 הוא נשלח למצרים במטרה לארגן הגנה אווירית של המדינה במהלך מלחמת ההתשה. בשנת 1968 בטיצקי קודם לדרגת מרשל ברית המועצות.

בשנת 1978 בטיצקי לא הסכים עם העברת חלק משמעותי מיחידות ההגנה האווירית לפיקוד יחידות יבשה המוצבות בגבול והתפטר מהתפקיד. במשך שש שנים הוא היה יועץ בקבוצת יועצים של משרד ההגנה הסובייטי.

בטיצקי נפטר בשנת 1984 והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

במהלך שרותו הצבאי בטיצקי קיבל מספר רב של עיטורים: גיבור ברית המועצות (1965), עיטור לנין (5 פעמים), עיטור מהפכת אוקטובר (1970), עיטור הדגל האדום (5 פעמים), עיטור קוטוזוב, עיטור סובורוב ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מרשלים סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור סובורוב
קטגוריה:מקבלי עיטור קוטוזוב
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה

קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1910
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1984