OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שמחה סיאני

שמחה סיאני (נולדה ב-30 בינואר 1946) היא סופרת, עורכת, שחקנית תיאטרון, מדריכת סיורים פולקלוריים, מספרת עממית ומרצה ופעילה חברתית ישראלית.

== ביוגרפיה ==
שמחה סיאני נולדה ב י"ט שבט ה'תש"ו בירושלים, ומתגוררת בה.

בעלת תואר ראשון בחינוך ובפולקלור יהודי והשוואתי ותואר שני בפולקלור יהודי והשוואתי מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עובדת במשרד החינוך. יושבת ראש העמותה לנערות במצוקה – בית אריאל, יושבת ראש ועדת התרבות ב"הדסה ישראל", חברת ההנהלה במועצה הציונית ויושבת ראש פורום קהילות ישראל.

שימשה בתפקידים שונים במשרד החינוך – ביניהם: מזכירת יו"ר רשות הספורט (1986-1981), מנהלת לשכתה של סגנית השר – חה"כ מרים תעסה-גלזר. כיום עובדת במשרד החינוך והתרבות בתפקידים שונים במרכזי פסג"ה: רכזת אדמיניסטרטיבית למורי מורים, ספרנית, מעצבת וקליגרפיקאית.

חברה באגודת הסופרים העברים, בפא"ן, באקו"ם, בסומליון, בוועדת התרבות של "נעמת". היא משמשת יו"ר העמותה לנערות במצוקה – בית אריאל, יו"ר ועדת התרבות ב"הדסה ישראל", חברת ההנהלה במועצה הציונית ויו"ר פורום קהילות ישראל, חברה ב[http://www.iapp.co.il/ איגוד הישראלי לעיתונות] תקופתית ועוד. השתתפה בשלושה קונגרסים ציוניים כציר וכסגנית ציר (בשנים: 1997, 2001, 2003). שימשה כשחקנית בתיאטרון "בימתנו" (1980-1975), מדריכה סיורים פולקלוריים מטעם "יד בן-צבי", "החברה להגנת הטבע" ו"בית שמואל", מספרת עממית מטעם "אמנות לעם" ו"סל תרבות", ומרצה אורחת באוניברסיטאות בנושא הסיפור העממי. עורכת את השנתון "צרור המור" מאז 1990. ספרה "רומיה ומרבד הקסמים" נבחר ב"מצעד הספרים".

==פרסומים==
* ילדים
**רומיה ומרבד הקסמים, שי"ח ירושלֵם, 1998, 1999, 2001 – נבחר ל"מצעד הספרים";
**רומיה עולה לארץ ישראל, שי"ח ירושלֵם, 2003.
* סיפורת
**שושנות לנצח, שי"ח ירושלֵם, 2006.
**טיפת סחוג בדלי של חלב, הוצאת שי"ח ירושלם 2008
**האישה ושפמו של הצבוע (סיפורים מחורזים), הוצאת שי"ח ירושלם, 2010
**זיכרונות אבודים (מחזה), הוצאת שי"ח ירושלם, 2019
* עריכה
**צבע הכסף, ספרי תאנה, 2002.
**ללא הד, ספרי תאנה, 2002.
**שי"ח אוהבים - קובץ מאמרי מחשבה ועיון בנושא "אהבה", שי"ח ירושלֵם, 2003.
**צרור המור, שנתון בהוצאת המשוררת, 2005-1990
**שי"ח אוהבים ממבט שני - שנים עשר מאמרים על אודות אהבה, הוצאת שי"ח ירושלם, 2015.

==פרסים==
*פרס "מקור ראשון" בתחרות הסיפור הקצר: 2003.

==לקריאה נוספת==
* שמחה סיאני, הרב, העגלון ומה שביניהם, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 339–342, הוצאת כרמל, 2017.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* מנחם פאלק, [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-1935.htm שושנות לנצח / שמחה סיאני]
* 	
*טקס יום הזיכרון משרד החינוך: [https://www.youtube.com/watch?v=aGrWkWjNhO8 שמחה סיאני קוראת מגש הכסף]	
*מוזיאון חצר היישוב הישן: [https://www.youtube.com/watch?v=t-RIQkNMATU שמחה סיאני מספרת על נרות השבת של אמא]
* זיוה שמיר, [https://www.zivashamir.com/post/אומרים-אהבה-יש-בעולם אומרים אהבה יש בעולם- על שי"ח אוהבים ממבט שני], מאזנים /5 גיליון פ"ט, אוקטובר 2015

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:מספרי סיפורים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
פידליטאס

פִידֶלִיטָאס (מלטינית, fidelitas; אחר–כך צרפתית: fealte, שבועת אמונים) הייתה שבועת אמונים בין אדם לאדם. באירופה של ימי הביניים הייתה הפידליטאס שבועה בין אדם מחויב (וסאל) ואדם רם מעלה ממנו (אדון), והשבועה בוצעה כחלק מטקס שבועת אמונים שיצר מחויבות בין שני הנשבעים. 

במסגרת טקס זה היה הוסאל מניח את ידיו על ספר התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי ויישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, ולעולם לא אגרום לו נזק ואשמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה". 

חלק הפידליטאס של שבועת האמונים קוים גם בנפרד וללא חלק ההומגיום בין האדון הפיאודלי לצמיתיו. בלא החלק הראשון, התקיים כאן רק חלק משבועת האמונים והשבועה שלא לפגוע באדון, בלי שתוענק הכרה בחירותו של הצמית, ככלול בחלק ההומגיום של טקס שבועת האמונים. 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיאודליזם
אבא סיקרא

אַבָּא סִיקְרָא<ref>גיטין נ"ו ע"א</ref> (נולד בשנת 40 לספירה לערך, פירוש השם מארמית: "אבי הפגיון") הוא כינויו בתלמוד של בן אבטיח (המצוין גם כ"בן בטיח"), מנהיג הסיקריים בירושלים. הקבוצה שעמד בראשה הייתה אחת מחוגי הקנאים המרכזיים במרד הגדול של היהודים ברומאים לפני חורבן בית שני (70-66 לספירה), ובפרט בתקופת המצור על ירושלים, שהסתיים בחורבן.

== חייו ==
אבא סיקרא היה בן אחותו של רבן יוחנן בן זכאי, ממנהיגי הפרושים בירושלים.

בתלמוד בבלי הוא מוזכר כ"ריש ביריוני דירושלם" ("ראש הבריונים בירושלים"), ונאמר כי ממדי גופו היו חריגים: מצוין כי אגרופו היה בגודל ראשו של אדם ממוצע, ופיו הכיל כמות גדולה בבת אחת.

בימי המצור על ירושלים היו הסיקריים ברשות אבא סיקרא ממובילי ההתנגדות לרומאים וזרעו טרור בקרב כל מי שהעז להתנגד להם, כולל פלגים קנאים אחרים, כגון זה של שמעון בר גיורא ושל אלעזר בן שמעון. על פי המסופר בתלמוד, הסיקריים שמרו על השערים ולא נתנו לאיש לצאת. כחלק מהמאבקים בין הפלגים היהודיים בעיר, הציתו קנאים בזמן המרד את כל מחסני המזון שבירושלים כדי לאלץ את תושבי העיר להילחם, בכך שגרמו לרעב כבד בעיר הנצורה.

בתלמוד מסופר, כי רבן יוחנן בן זכאי, שנמנה עם מובילי התפיסה המתונה, נפגש עם אבא סיקרא שהיה אחיינו, ובא אליו בטרוניות על שהם שרפו את אוצרות המזון ומרעיבים את כולם למוות. אבא סיקרא השיב לו שאין לו שליטה על שאר, ואם ינסה למתן אותם הם יהרגו אותו. רבן יוחנן בן זכאי שלח בהסתר לקרוא לאבא סיקרא וביקש ממנו שינסה למצוא דרך להוציא אותו מן העיר, בתקווה שיוכל להציל משהו לאחר החורבן ולשמר את לימוד התורה. אבא סיקרא יעץ לדודו שיביים את מותו כדי לצאת מהעיר, להיפגש עם המצביא הרומאי אספסיינוס. רבן יוחנן בן זכאי עשה כדבריו וכשתלמידיו הוציאו אותו בתוך ארון לקבורה הוא כמעט נדקר בידי הסיקריים, כאשר רצו לוודא שאין איש שיוצא בחיים מתוך ירושלים

לאחר שפרצו הרומאים לעיר, הם הרגו את אבא סיקרא יחד עם שאר ראשי המרד בירושלים.

== בתרבות ==
במאה ה-20 חתם אב"א אחימאיר, מייסד "ברית הבריונים", בשם העט "אבא סיקרא" על טוריו בשבועון "חזית העם" ובעיתון "חרות".

בשנת 2021 עלה לאקרנים הסרט "אגדת חורבן". בן בטיח-אבא סיקרא, אותו מדבב שולי רנד, הוא הפרוטגוניסט.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המרד הגדול
קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:יהודים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אגדות החורבן
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
טקס שבועת אמונים

[[שארל הראשון, דוכס אורליאן מקבל שבועת הומגיום מאחד הווסאלים שלו]]
טקס שבועת אמונים (בלטינית: commendatio, מילולית: התמסרות) הוא הטקס הרשמי שהתפתח בראשית ימי הביניים ליצירת קשר הנאמנות שבין שני אנשים חופשיים (בני חורין), האדון והווסאל שלו. הטקס המוכר הראשון נערך בצרפת במאה השביעית, אך שורשיו קודמים לכך, כטקס שבו הילד (מקורה של המילה "וסאל" במילה הקלטית gwas) הופך ממשועבד למשוחרר. 

טקס שבועת האמונים ייצג הסכם דו-צדדי, מונדיום בין אדם החסר יכולת לקיים עצמו או להגן על עצמו, לבין אדם חזק ממנו שהוא מסר את עצמו לחסותו. בתום הטקס הפך אדם מסוים לווסאל של האדון. הטקס כלל שלושה חלקים של שבועת אמונים, בהם הומגיום ופידליטס. 

המוסר עצמו התחייב לשירות וצייתנות לכל ימי חייו (servitium et obsequium) והאדון או האפוטרופוס התחייב למתן הגנה משפטית וקיום חומרי לבן החסות. מי שמסר עצמו הדגיש כי הוא עושה זאת בתור אדם חופשי ומערכת היחסים החדשה לא סותרת עובדה זו. עיקר החשיבות של אדם חופשי הייתה הגנת ה"זיפה" (Sippe), המשפחה הגרמאנית והיכולת להגיע למערכת החוק של האנשים החופשיים. בפועל, עקב החלשות המשפחות ומאחר והמוסר עצמו לא היה יכול להשתחרר ממערכת היחסים, החופש שלו היה מוגבל.

היו מקרים בהם לאדם שמסר עצמו היו אדמות משל עצמו. כמו אדמות חקלאות, במקרה כזה האדם ויתר על הבעלות אבל שמר לעצמו את היבול במהלך חייו וחיי אשתו. (זכות אכילת פירות – usufructus). אלו שלא הייתה להם קרקע או שהקרקע שבידם לא הספיקה להם קיבלו קרקע של האדון, מתנת קרקע או פרקריה (precaria).

==שלבי טקס שבועת האמונים==
===התמסרות (hommagium)===
שלב הכולל סדרה של מחוות גוף המבטאות את הפער בין הוסל לאדון והקשר שנוצר ביניהם. חלק מהסממנים היו סממנים הומו-ארוטיים, כמו הנשיקה על השפתיים. 

בתחילתו של הטקס היה הזוטר, זה שיועד להפוך וסאל, מופיע חשוף ראש ונטול נשק, כסימן לכניעותו בפני האדון וכורע בפניו. הווסאל היה מניח את כפותיו בתנוחת תפילה, המסמלת הכנעה מוחלטת, ומושיטן אל האדון. בהמשך הטקס, יש מחוות ידיים (immixtio manuum) בין האדון לווסל. האדון היה תופס את ידיו של הווסאל בין ידיו, ובכך מפגין את עליונותו, ואז היה הווסאל מכריז על בקשתו להפוך "האדם" של האדון (האיש שלו) והאדון היה מכריז על קבלת בקשתו. בכך הושלם חלק ההומגיום (homagium) של הטקס. 

המלכה הקתולית [[מארי דה מדיצ'י כורעת בתנוחה מסורתית של וסאל בטקס שבועת האמונים בעת הכתרתה, אחרי עליית אנרי הרביעי לשלטון. צויר על–ידי פטר פאול רובנס]]

===פידליטס (fidelitas); שבועה לקדושים===
במסגרת טקס הפידליטס שבא אחרי כן היה מניח הווסאל את ידיו על התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי ויישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, לעולם לא אגרום לו נזק ואשמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה". 

אחרי השלמת שתי השבועות כונן קשר בין האדון והווסאל והם נחשבו כבולים זה לזה בשבועת האמונים הפיאודלית.

===מתן ההקדש, תמורה (Feudum) ===
בשלב זה, האדון מבצע טובה (benificium), הענקת אדמה. לעיתים רחוקות, קיבל הווסל אמצעי פרנסה אחר כמו "פאודם של ארנק" (fendum de bursa), כלומר זכויות לגביית מיסים מאזור מסוים, באמצעות הענקת חפץ סמלי שמסמל את האדמה (רגב אדמה, ענף, דגלון).

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.suchovolsky.co.il/lib/mekarkein_poem.htm תולדות העברת הזכויות במקרקעין]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיאודליזם
שבועת אמונים
סניור

סניור (מלטינית: Senior) היה אדון פיאודלי, בעל דרג אצולה וחזקה על נחלה כלשהי בה עבדו וחיו האכרים הצמיתים. הצמיתים היו חייבים בשבועת אמונים לאדון, הסניור היה זכאי להוריש את רכושו, אף שלהלכה היה זה עדיין רכושו של הסניור כלומר כאשר הוריש את רכושו נשאר הרכוש בבעלות הסניור, והיו כבולים בשבועת אמונים (הומגיום) לסניור.

המונח סניור התגלגל כמורשת של הפיאודליזם ומתייחס היום בדרך כלל לכל סוג של בעל מעלה או פשוט כפנייה של כבוד בין בני אדם, כנהוג בגרמנית (herr), באיטלקית (Signore) ובספרדית (Señor). בשפות אחרות, כמו באנגלית (Lord) מבטא השם עדיין יחסי מעמד או כפיפות.

לסניור היו הכנסות קבועות שהתבססו על אחוז מיבולם של הצמיתים, על יכולתו לחייב את הצמיתים להקדיש חלק מזמנם לעיבוד אדמותיו הוא (הדמסנה), ועל רווחי טחנת הקמח, בית הבד, בית היין, הנפחיה, וכו', אם אלו פעלו בשטח האחוזה. הכנסות נוספות הגיעו לסניור, בחלק מהמקרים, גם מחכירת משנה של האדמה על ידי אדונים אחרים או על ידי וסאלים שלו עצמו.

הזכויות הפיאודליות של הסניור היו, לעיתים קרובות, לא רק על רכושם אלא במידה מסוימת גם על גופם של הצמיתים. הסניור היה מבחינה משפטית אפוטרופוס נוסף על הקטינים בשטחו, והייתה לו זכות וטו או התערבות באופן גידולם, מעבר החוצה מהאחוזה, נישואים, וכדומה.
בספרדית, סניור (Señor) הוא כינוי כבוד לריבון עולם, אלוהים.

==ראו גם==
* מנוריאליזם

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיאודליזם
קטגוריה:תוארי אצולה
2000 בקולנוע

== אירועים ==
* 18 בנובמבר – חתונתם של מייקל דאגלס וקתרין זיטה ג'ונס. התקיימה במלון פלאזה בניו יורק.

== שוברי קופות ==
=== בעולם ===
#"הגרינץ'" ($260,031,035)
#"להתחיל מחדש" ($233,630,478)
#"משימה בלתי אפשרית 2" ($215,397,309)
#"גלדיאטור" ($187,670,866) 
#"מה נשים רוצות" ($182,805,123) 
#"הסערה המושלמת" ($182,618,434)
#"פגוש את ההורים" ($166,225,040) 
#"אקס-מן" ($157,299,717)
#"מת לצעוק" ($156,997,084)
#"האמת שמתחת לפני השטח" ($155,370,362)

=== בישראל ===
מספרי הכרטיסים נמסרו ממפיצי הסרטים.
# "אמריקן ביוטי (644,843 כרטיסים)
# "ארין ברקוביץ'" (310,000 כרטיסים)
# "משימה בלתי אפשרית 2" (288,687 כרטיסים)

== פרסים ==
=== פרסי אוסקר ===
* הסרט הטוב ביותר - גלדיאטור
* הבמאי הטוב ביותר - סטיבן סודרברג (טראפיק)
* השחקן הטוב ביותר - ראסל קרואו (גלדיאטור)
* השחקנית הטובה ביותר - ג'וליה רוברטס (ארין ברוקוביץ')
* שחקן המשנה הטוב ביותר - בניסיו דל טורו (טראפיק)
* שחקנית המשנה הטובה ביותר - מרשה גיי הארדן (פולוק)
* פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - נמר, דרקון (טאיוואן)

=== פרסי גלובוס הזהב ===
==== דרמה ====
* הסרט הטוב ביותר - גלדיאטור
* השחקן הטוב ביותר - טום הנקס (להתחיל מחדש)
* השחקנית הטובה ביותר - ג'וליה רוברטס (ארין ברוקוביץ')

==== קומדיה או מחזמר ====
* הסרט הטוב ביותר - כמעט מפורסמים
* השחקן הטוב ביותר - ג'ורג' קלוני (אחי, איפה אתה?)
* השחקנית הטובה ביותר - רנה זלווגר (האחות בטי)

=== פרסי סאטורן ===
* סרט המדע בדיוני הטוב ביותר - אקס-מן
* סרט הפנטזיה הטוב ביותר - תדר גבוה
* סרט האימה הטוב ביותר - יעד סופי
* סרט ההרפתקאות/פעולה/מותחן הטוב ביותר - נמר, דרקון
* השחקן הראשי הטוב ביותר - יו ג'קמן (אקס-מן)
* השחקנית הראשית הטובה ביותר - טיה ליאוני (חתונה על תנאי)
* שחקן המשנה הטוב ביותר - וילם דפו (צילו של ערפד)
* שחקנית המשנה הטובה ביותר - רבקה רומיין (אקס-מן)
* הביצוע הטוב ביותר של שחקן צעיר - דבון סאווה (יעד סופי)
* הבמאי הטוב ביותר - בריאן סינגר (אקס-מן)
* התסריט הטוב ביותר - דייוויד הייטר (אקס-מן)
* הפסקול הטוב ביותר - ג'יימס הורנר (הגרינץ')
* האיפור הטוב ביותר - אקס-מן
* התלבושות הטובות ביותר - אקס-מן
* האפקטים המיוחדים הטובים ביותר - בלתי נראה

== נפטרו ==
* 13 בינואר – שושנה דואר, 92, שחקנית ישראלית
* 11 בפברואר – רוז'ה ואדים, 72, במאי צרפתי
* 23 בפברואר – עפרה חזה, 42, שחקנית ישראלית
* 7 במרץ – צ'ארלס גריי, 71, שחקן אנגלי
* 1 ביולי – וולטר מתאו, 79, שחקן אמריקאי
* 5 באוגוסט – סר אלק גינס, 86, שחקן בריטי
* 12 באוגוסט – לורטה יאנג, 87, שחקנית
* 27 באוגוסט – ליה דוליצקיה, 81, שחקנית ישראלית
* 6 באוקטובר ריצ'רד פרנסוורת', 80, שחקן אמריקאי
* 12 בדצמבר – ג'ורג' מונטגומרי, 84, שחקן ובמאי אמריקאי, סופר ואמן
* 23 בדצמבר – בילי בארטי, 76, שחקן אמריקאי
* 26 בדצמבר – ליאו גורדון, 78, שחקן אמריקאי
* 26 בדצמבר – ג'ייסון רוברדס, 78, שחקן אמריקאי

== ראו גם ==
*1999 בקולנוע 
*2000
*2001 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imdb.com/year/2000/ שנת 2000] במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
* 

== הערות שוליים ==
סטפן אפיה

סטפן אפיה (אנגלית: Stephen Appiah; נולד ב-24 בדצמבר 1980 באקרה), הוא כדורגלן עבר גאנאי.

במהלך הקריירה שיחק אפיה בהארטס אוף אוק (1995-1997), אודינזה (1997-2000), פארמה (2000-2002), ברשה (2002-2003), יובנטוס (2003-2005) פנרבחצ'ה (החל מ-2005) כיום בבולוניה האיטלקית משנת 2009. ב-2 בפברואר 2012 חתם לחצי שנה בקבוצה הסרבית וויבודינה נובי סאד.

אפיה היה חלק מנבחרת גאנה באולימפיאדת אתונה (2004), אפיה הופיע במדי נבחרתו במהלך מונדיאל 2006 ומונדיאל 2010.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:קשרי כדורגל גנאים
קטגוריה:אקרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אקרה הארטס אוף אוק
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני ברשה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני צ'זנה
קטגוריה:כדורגלני וויבודינה נובי סאד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאנה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2000
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2006
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1980
יוסף אורג

עם [[עליזה קאשי בתקופת "בצל ירוק", סוף שנות ה-50]]
יוסף (יוסל'ה) אורג (נולד ב-5 באוקטובר 1936), אקורדיוניסט וד"ר לפיזיקה המתמחה בפיזיקה אטומית.

==ביוגרפיה==
נולד בישראל לדב (טקאץ') אורג ושרה לבית ברזילי. אורג הוא מראשוני להקת הנח"ל, וממייסדי להקת בצל ירוק, בה היה חבר בתפקיד האקורדיוניסט. הוא הלחין מספר משירי הלהקה, ביניהם השירים "הבה נלך לתל אביב" ו"זנב סוס". סגנון נגינתו ואיכויות הליווי הן הטכניות והן ההרמוניות היו ועודם מהווים השראה למעבדי מוזיקה ונגני אקורדיון בארץ. 

לאחר מותו של חבר להקת בצל ירוק, אליהו ברקאי (ברקו) ופירוקה של הלהקה, אורג לקח פסק זמן מחיי הבמה, ופנה ללימודי מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית ולאחר מכן לפוסט דוקטורט בקנדה שם המשיך את עבודותיו בתחום הפיזיקה האטומית. לאחר שובו ארצה עבד בקריה למחקר גרעיני בדימונה.

הוא נשוי לדבורה לבית כהן, ואב ליואב אורג ושאול אורג. 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת בצל ירוק
קטגוריה:חברי להקת הנח"ל
קטגוריה:עובדי הקריה למחקר גרעיני – נגב
קטגוריה:אקורדיוניסטים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים 
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
טנק גישור

M60A1.]]
טנק גישור המבוסס על ה-[[M60 פטון של צה"ל]]
טנק גישור (בראשי תיבות: טג"ש) הוא רכב קרבי משוריין המבוסס על תובה של טנק ומכיל התקני גישור, אותם ניתן לפרוש בשדה הקרב. ברוב צבאות העולם, טנקי הגישור מופעלים בידי חיל הנדסה או בידי חיל שריון.

מטרתו של טנק הגישור היא לסייע לכוחות השריון, ובייחוד לטנקים המסתערים, לצלוח תעלות נ"ט וסוללות עפר במהירות, על מנת שלא לעכב את מהלך ההתקפה. מסיבה זו בנוי טנק הגישור על תובה של טנק – דבר המבטיח לו הגנה טובה וכן יכולת ניידות הדומה לזו של הטנק. מעל התובה מותקן הגשר עצמו, ביחד עם מנוף הידראולי המאפשר לפרוש את הגשר ולהתקינו על הקרקע.

ישנם מספר סוגי גשרים והם משתנים בהתאם לסוג המכשול שצריך לפרוץ. 

* גשר צמד: גשר הנישא על גבי טנק גישור. הגשר תוכנן כך שטנק אחד יוכל לשאת ולפרוש שני גשרים.
* גשר כפול ("מספריים"): גשר נפתח שנועד לגשר על מכשולים רציניים יותר דוגמת ואדיות קטנים או נחלים. נישא ונפרש על גבי טנק גישור.

== טנקי גישור בצה"ל ==
במלחמת יום הכיפורים נפלו שלל מספר טנקי גישור מדגם MTU20, המבוססים על תובת T-55 והוכנסו לשירות לאחר מכן. כמו כן, שירתו בצה"ל טנקי גישור המבוססים על תובת המגח (M60 AVLB).
בצה"ל פועלים שני גדודי גישור, המבוססים על כוחות מילואים ומוצבים בצפון.

== ראו גם ==
* גשר מישר
* סוגי טנקים
* גשר הגלילים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.israeli-weapons.com/weapons/vehicles/engineer_vehicles/assault_bridges/assault_bridges.html טנק גישור על בסיס מג"ח] - באתר Israeli Weapons
* [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=109976 תמונות והסברים מתרגיל גישור בצה"ל] - פורום צבא וביטחון, פרש
* [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=32070&highlight=%E8%F0%F7+%E2%E9%F9%E5%F8 אמצעי גישור וצליחה בצה"ל] - פורום צבא וביטחון, פרש (כולל תמונות מצליחת התעלה)

קטגוריה:כלי רכב הנדסיים משוריינים
קטגוריה:טנקים לפי סוג
קטגוריה:אמצעי גישור
אברהם כ"ץ-עוז

אברהם כ"ץ-עוז (נולד ב-7 בדצמבר 1934) המכונה "כֶּצָלֵ'ה", הוא פוליטיקאי, איש עסקים וצייר ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלת ישראל.

==ביוגרפיה==
כ"ץ-עוז נולד בתל אביב למרדכי (מישל) כ"ץ ולציירת ציונה תג'ר. הוא למד בתיכון חדש ובבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל והיה בין מייסדי קיבוץ נחל עוז. לאחר שירותו הצבאי, למד במחלקה לגנטיקה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית שמשכנה ברחובות, ועל כן הוא גם אגרונום בהכשרתו.

כ"ץ-עוז נכנס לכנסת התשיעית מטעם המערך באמצע כהונתה, במקום יצחק נבון שנבחר לכהן כנשיא המדינה. את השם עוז הוסיף על שם קיבוצו, נחל עוז, על מנת להבדיל בינו לבין חבר הכנסת אברהם כץ מהליכוד. כ"ץ-עוז כיהן בכנסת ברציפות עד 1992. בכנסת ה-9 וה-10 כיהן כיושב ראש הוועדה לביקורת המדינה. <BR>
בכנסת ה-11 כיהן כסגן שר החקלאות בממשלות האחדות תחת הנהגתם של יצחק שמיר ושמעון פרס, ובכנסת ה-12 כיהן כשר החקלאות בממשלת שמיר, עד לפירוקה בעקבות "התרגיל המסריח".

כ"ץ-עוז לא נבחר לכנסת ה-13 והוא החל לכהן רק לאחר מותו של חבר הכנסת מרדכי גור, ב-16 ביולי 1995. הוא פרש מן הכנסת ב-28 במאי 1996, יום אחד לפני הבחירות לכנסת ה-14, כדי להיכנס לתפקיד יו"ר מפעל הפיס, תפקיד שמילא עד 2003. במסגרת תפקידו זה יסד את פרס ספיר.

בסוף שנת 1979, על רקע שיחות השלום עם מצרים, פרסם כ"ץ עוז תוכנית למסירת רצועת עזה לריבונות מצרית. התוכנית יצאה מתוך ההנחה שעדיף למסור את הרצועה לריבונות מצרית משתקום בה מדינה פלסטינית. במשך מספר חודשים נדונה התוכנית בתקשורת ועוררה ויכוח בין תומכים למתנגדים. כ"ץ-עוז היה יו"ר קבוצת המים במשא ומתן הרב-צדדי עם מדינות ערב בשנים 1992–1996 וניסח את הסכם ההבנות עם הפלסטינים בנושא המים במסגרת הסכם אוסלו.

לאחר 48 שנים שבהן חי בקיבוץ נחל עוז ומילא מכלול תפקידים מרכזיים בקיבוץ ובאיחוד הקבוצות והקיבוצים, עבר כ"ץ-עוז לרעות. הוא מכהן כיו"ר המועצה לישראל יפה, עומד בראש עמותת צאצאי מייסדי אחוזת בית וארגון גמלאי מודיעין והסביבה, ופעיל בהקמת אגודות ידידים לתמיכה במוסדות חינוך ותרבות.

לאברהם שלושה ילדים. בת דודתו, ציפה, הייתה אמו של הזמר גידי גוב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://youtu.be/5VnTNE4Ogt0?t=77 כ"ץ-עוז בשיחה עם נתנאל סמריק] באולפן קונטנטו, 2014 <small><small>(התחלה 1:17)</small></small>
* כ"ץ-עוז בשיח ציירים עם מרק וצ'רושנסקי |[https://youtu.be/TiA6kYfAeD0 חלק א] | [https://youtu.be/R2IuWW0WQ9g חלק ב] |
* כצל'ה - על האיש, הציור, השירה, הבישול והפוליטיקה המקומית | [https://youtu.be/GtOTbc29jrk חלק א] | [https://youtu.be/-J8UjhWOqdI חלק ב] | [https://youtu.be/ib2fUxhedkc חלק ג] |

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: הפקולטה לחקלאות
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:נחל עוז: חברי הכנסת
קטגוריה:יו"ר מפעל הפיס
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:ציונה תג'ר
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:יושבי ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל העשרים ושלוש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
העימות המתודולוגי

העימות המתודולוגי או בשמו המוכר מתודנשטרייט (בגרמנית: Methodenstreit) הייתה מחלוקת חשובה בנוגע למתודה המדעית והאופי האפיסטמולוגי של הכלכלה. העימות התנהל בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים של המאה התשע עשרה בין אנשי האסכולה האוסטרית בכלכלה בראשות קרל מנגר וחסידי האסכולה ההיסטורית הגרמנית בראשות גוסטב פון שמולר. 

Untersuchungen über das Methode der socialwissenschaften und der politischen Ökonomie insbesondere, 1933
הוויכוח התעורר בעקבות ספרו של קרל מנגר משנת 1883, "חקר שיטות מדעי החברה והכלכלה הפוליטית עם התייחסות מיוחדת לכלכלה". הספר ספג ביקורת רוויית בוז של שמולר ובתגובה פרסם מנגר בשנת 1884 מאמר תגובה תחת השם "שגיאות ההיסטוריציזם בכלכלה הגרמנית" שהצית את הוויכוח במלוא עוזו. 

הכוחות המתעמתים היו רחוקים מלהיות שקולים מבחינה מספרית. האסכולה ההיסטורית אותה ייצג שמולר נהנתה משליטה כמעט בלעדית בעולם האקדמיה בגרמניה. מן העבר השני, ניצבו בעיקר קרל מנגר ומאוחר יותר תלמידיו פרידריך פון ויזר ובהם-באוורק—קבוצת כלכלנים אותה כינה שמולר בלעג "האסכולה האוסטרית". 

על–פי תפישתם של אנשי האסכולה ההיסטורית, הייתה הכלכלה מדע מדויק בהתהוות. חקר ההיסטוריה הכלכלית של תקופות קודמות ושיפור הניתוח הסטטיסטי, גרסו, יובילו לפיתוח חוקים חברתיים חדשים וטובים יותר, המבוססים על לקח הניתוח המדעי. אנשי האסכולה דחו את הרעיון שניתן לאתר חוקים כלליים כלשהם בכלכלה, ובמיוחד ביחס להתנהגותו והעדפותיו של הפרט. במקום זאת, הם גרסו כי יש לחקור את החברה בכללה, כגושים קולקטיביים. הכלכלן צריך לאסוף את כל הנתונים האפשריים בדקדקנות ולפתח מתוכם תיאור שיטתי של ההתרחשות. כל מחקר אחר לבד מההיסטורי, גרסו, אינו אפשרי. 

מנגר, מנקודת מבטם, ניסר את העץ שעליו ישבו אלפי חוקרים באוניברסיטאות. הוא כפר בקיומו של ידע מוחלט ואובייקטיבי על המצב הכלכלי או באפשרות לפתח מתודה מדעית-ניסויית בנוסח מדעי-הטבע, כפי ששאפו אנשי האסכולה לפתח. חמור מכל, הוא גרס כי לכלכלן אין למעשה אפשרות לנבא התפתחויות כלכליות עתידיות על בסיס החקר ההיסטורי, ולגלג ליומרתם של שמולר ועמיתיו להציע למונרך הפרוסי כלי מדיניות לעיצוב הכלכלה באופן מדעי.

הוויכוח עצמו הסתיים בניצחונם של אנשי האסכולה האוסטרית מן הטעם הפשוט שאנשי האסכולה ההיסטורית פרשו ממנו וסירבו להמשיכו. הוויכוח עצמו, גם לדעת אנשי האסכולה האוסטרית (לדוגמה, לודוויג פון מיזס), היה במידה רבה חסר טעם, שכן הסוגיות שהועלו בו לא מוצו. האסכולה ההיסטורית הגרמנית המשיכה למשול בכיפה, לפחות בזירה הגרמנית. למרות זאת, הייתה לוויכוח תוצאה חשובה אחת—התגבשותה של קבוצת כלכלנים באוסטריה סביב רעיונותיו של קרל מנגר, שתוצאתה הייתה ייסודה של האסכולה האוסטרית.

== הערות שוליים ==

מתודולוגי, העימות ה
טכנאי קול

טכנאי קול בעבודה באולפן רדיו
טכנאי קול או טכנאי סאונד (מכונה לרוב סאונדמן) הוא בעל מקצוע שעוסק בהיבטים הטכנולוגיים של אמצעי ההקלטה וההשמעה.
תפקידו של טכנאי הקול באולפן הוא בחירת מיקרופונים, עיצוב הצליל בעזרת מכשירים שונים, ערבול הצלילים מערוצים שונים ותפעול מכשירי ההקלטה. בהפקה עם הקלטה רב ערוצית הערבול, העריכה ועיצוב הצליל הסופי נעשה לאחר ההקלטה.

במקרים רבים משתלב תפקידו של הטכנאי באולפן בהפקה המוזיקלית וההחלטות המתקבלות על ידיו הן אומנותיות ולא רק טכניות, כדוגמת אלן פרסונס, אשר הפיק את האלבום "The Dark Side of the Moon", או נייג'ל גודריץ', אשר הפיק את האלבום "OK Computer".

במקרים אחרים, טכנאים אחראים לתפעול של מערכות הגברה, הקלטות חוץ לטלוויזיה, תעשיית הקולנוע ושידורי רדיו וטלוויזיה.

יש טכנאי קול ששותפים לפיתוח של מכשירים שונים, וניתן למצוא טכנאי קול בצוותי-הפיתוח של חברות טכנולוגיה שונות בתחום המוזיקה, השידור והטלפוניה.

==בקרת צליל==
הכלים החשובים ביותר לטכנאי הם אוזניות או רמקולים אמינים במיוחד (מוניטורים) שאותם הטכנאי מכיר היטב, זאת לשם קבלת "תמונה אמיתית" של הצליל. עזרים אלו בנוסף לאוזניו של הטכנאי הם מעין מערכת ייחוס אקוסטית אישית העוזרת לו לקבל החלטות נכונות ולהבין את המתרחש בהפקה. ישנם מקרים בהם הטכנאי משתמש באותה מערכת הגברה של הקהל או של המאזינים וכאן הוא משמש כמאזין או כנציג הקהל עם אמצעים ואפשרות להשפיע על איכות הצליל וצורתו הסופית.

==ראו גם==
*מפיק מוזיקלי
*בום-מן
*אפקט קולי

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20130118083554/http://mixonline.com/recording/interviews/audio_geoff_emerick/ ריאיון עם ג'ף אמריק, טכנאי הקול של הביטלס (אנגלית)]

*
קטגוריה:מקצועות הבידור
ממלכת מרסיה

ממלכת מֶרְסְיָה (באנגלית עתיקה: Miercna rīce ובלטינית: Regnum Mercia) הייתה אחת משבע הממלכות שהתקיימו באנגליה בתקופת ההפטרכיה, בין סוף השלטון הרומאי במאה ה-5 ועד לאיחודה של הארץ לממלכה אחת תחת כתר אחד במאה ה-10. מרסיה שכנה במרכזה של אנגליה, במיוחד סביב נהר הטרנט. היא גבלה בשתי ממלכות אנגליות נוספות: נורת'מבריה אשר שכנה מצפון, ומזרח אנגליה שכנתה ממזרח. מדרום היא גבלה בשתי ממלכות סקסוניות: אסקס ווסקס. במערב היא החזיקה בגבול ארוך עם ויילס הקלטית, ומעצם עובדה זאת נגזר שמה – משמעות השם "מרסיה" באנגלית עתיקה הוא "עם הגבול".

ברוב ימיה הייתה מרסיה הממלכה הגדולה ביותר באנגליה, ולצד ממלכת וסקס הייתה בדרך כלל גם בעלת העוצמה הפוליטית הגדולה ביותר.

==היסטוריה==
ממלכת מרסיה הוקמה בשנת 527 על ידי האנגלים, אשר פלשו לאזור מצפון גרמניה במהלך המאה ה-5. במקור הייתה האוכלוסייה פגנית בעיקרה, אך תחת מלכותו של המלך פידה, סביב שנת 656, מרסיה התנצרה. במהלך המאה ה-8 הגיעה מרסיה לשיא עוצמתה, כאשר הדבר בא לידי הביטוי הרחב ביותר תחת מלכותו של אופה האדיר. בשנים אלו, אשר זכו לכנוי "תור הזהב של מרסיה" (Golden Age of Mercia), הרחיבה מרסיה את גבולותיה, והממלכות קנט, סאסקס ומזרח אנגליה סרו למרותה. לאורך המאה ה-9 נקלעה מרסיה לשורה של אתגרים מדיניים שונים. שורה של פלישות ויקינגיות שחקו את גבולות הממלכה, המיטו עליה הרס והביאו להחלשתה. במקביל לפלישות ממזרח, מדרום האמיר כוחה של ממלכת וסקס, אשר באותן השנים הפכה לממלכה הדומיננטית באנגליה. בתוך כך, איבדה מרסיה את הבכורה בקנט וסקס לטובת וסקס, ובמקביל מזרח אנגליה חידשה את ריבונותה. בשנת 879, כנגד עוצמתה העולה של וסקס תחת אלפרד הגדול, הפכה מרסיה למדינת חסות של שכנתה הדרומית. מצב עניינים זה נמשך עד לשנת 918, אז מרסיה פורקה, ושטחה שולב בווסקס.

==ראו גם==
* מלכי מרסיה
* הפטרכיה
* ממלכת וסקס
* ממלכת נורת'מבריה
* הרגימנט המרסיאני
* ויילס

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

מרסיה, ממלכת
מרסיה, ממלכת
מרסיה, ממלכת
חנאן

חֶנָאן (; בפין-יין: Hénán – מילולית "מדרום לנהר") הוא מחוז במזרח הרפובליקה העממית של סין. בירתו היא העיר גֶ'נְגְג'וֹאוּ. שטח המחוז הוא 167,000 קמ"ר, אוכלוסייתו מונה כ-99.3 מיליון נפש, רובה ככולה בני ההאן. כיום חנאן הוא המחוז השלישי הכי מאוכלס בסין (אחרי גואנגדונג ושאנדונג), המחוז המאוכלס ביותר בסין ללא חוף, ואף במפקד האוכלוסין הלאומי החמישי של סין (2000) היה המחוז המאוכלס ביותר.

אזור זה נחשב לערשׂ התרבות הסינית, מכיוון שכאן החלו להתקיים התרבויות העירוניות הראשונות של סין, וכאן גם יוסדה שושלת שאנג העתיקה (1700–1100 לפנה"ס).

במחוז נמצא מנזר שאולין המפורסם, המהווה עד היום מרכז בינלאומי ללימוד וו-שו מזרם שאולין. ליהודים יש עניין מיוחד בעיר קָאיְפֶנג, כיוון שקיימת בה קהילה קטנה ועתיקה של יהודים סינים שמקורם לוט בערפל.

חנאן היה המחוז הראשון שבו הוחלה, החל בשנת 1958, התוכנית הכלכלית המכונה "הקפיצה הגדולה קדימה". הייתה זו תוכנית כלכלית הרת-אסון שהמיטה רעב על עשרות מיליונים מאזרחי סין.

בשנת 1975 במהלך טייפון נינה התמוטט סכר ונהרגו כ-230 אלף אנשים.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מחוזות
גואנגשי

גְוַאנְגשִׂי (בסינית: 广西; בפין-יין: Guǎngxī - IPA: [kwɑ̀ŋɕí]; בג'ואנג: Gvangjsih Bouxcuengh Swcigih) הוא מחוז אוטונומי בדרום הרפובליקה העממית של סין, המוגדר כאוטונומיה של בני הג'ואנג. שטחו כ-237,700 קמ"ר. אוכלוסייתו מונה כ-50.1 מיליון נפש. בירתו העיר נַאן-נִינְג (南宁/Nánníng).

בשנות ה-60 של המאה ה-20 התרחש באזור טבח גואנגשי במהלכו נהרגו 100-150 אלף אזרחים.
== גאוגרפיה ==
אף על פי שהמחוז מוגדר כאוטונומיה של בני הג'ואנג, הם מהווים רק 32% מהאוכלוסייה, בעוד שמרבית התושבים (כ-62%) הם בני האן. עם זאת יש במחוז נוכחות רבה של קבוצות מיעוט, כשהבולטות שבהן, פרט לג'ואנג, הן המיאו (הְמוֹנְג), היאו (מְייֵן), הדונג, והגֶלאו. המגוון הזה תורם גם למגוון לשוני עשיר. השפות המדוברות במחוז הן מנדרינית דרומית, קנטונזית, פינגחווה, וכן לשונות המיעוטים השונות.

האזור האוטונומי מוכר לתיירים במיוחד בזכות העיר גווילין והעיירה יאנגשוו, הסמוכות לנהר הלי על נוף גבעות הגיר המיוחד לו, חלק מאתר המורשת העולמית הקרסט של דרום סין. צפון המחוז, בעיקר בקרבת הגבול עם מחוז גוויג'ואו מספק גם הוא נופים יפהפיים והזדמנות להתבונן באורח החיים המסורתי של קבוצות אתניות שונות.

<gallery>
Chengyangqiao, Guangxi, China.jpg|גשר הרוח והגשם של צ'נג-יאנג
Automn festival, Chengyangqiao, Guangxi, China.jpg|בת דונג במהלך פסטיבל הסתיו. צַ'אנְג-יַאנְג-צְ'יַאו
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: אזורים אוטונומיים
קטגוריה:גואנגשי
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1958
אנדרה ז'יד

אנדרה ז'יד (צרפתית: André Paul Guillaume Gide; 22 בנובמבר 1869 – 19 בפברואר 1951) היה סופר צרפתי, מגדולי סופרי צרפת במאה ה-20 וחתן פרס נובל לספרות לשנת 1947.

==ביוגרפיה==
אנדרה ז'יד נולד בפריז לאב שהיה פרופסור למשפטים באוניברסיטה של פריז. הוא גדל בסביבה מבודדת בנורמנדי והפך לסופר בגיל צעיר. בגיל 22 ב-1891 פרסם את הנובלה הראשונה שלו "יומניו של אנדרה ואלטר". בשנים 1893–1894 ערך מסעות בצפון אפריקה, התיידד עם אוסקר ויילד באלג'יר והחל לשכב עם גברים ולהעמיק בהומוסקסואליות. 

ב-1895, אחרי מות אמו, נישא לדודניתו מדלין רונדו, אך לא היו להם ילדים. 
ב-1916 הפך הנער מרק אלגרה בן ה-16, (לימים במאי קולנוע ידוע), למאהבו של ז'יד.
 
ב-1918 פגש אנדרה ז'יד בדורוטי ביסי, שהייתה חברתו במשך למעלה משלושים שנה ותרגמה את כתביו לאנגלית. ב-1923 נולדה לו בת מאישה אחרת בשם אליזבת ון-ריסלברג.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפך אנדרה ז'יד למקור השראה לסופרים כאלבר קמי וז'אן-פול סארטר. ב-1923 פרסם ספר על הסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי. 

ב-1924, כאשר הגן על יצירתו "קורידון" ועל ההומוסקסואליות שלו, גונה על ידי חלק ניכר של הציבור. הוא עצמו חשב כי הייתה זו הטובה שביצירותיו. אחרי 1925 החל לדרוש תנאים אנושיים לאסירים בבתי הכלא. ב-1926 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו. בשנים 1926 - 1927 ערך מסעות במושבות הצרפתיות שבמרכז אפריקה. הוא כתב על מסעותיו אלה: "מסע בקונגו" ו"בחזרה מצ'אד". במאמרים אלה הוקיע את האינטרסים הכלכליים של צרפת בקונגו ודרש רפורמה. הוא הוקיע במיוחד את השתלטותן של חברות צרפתיות על חלקים של המושבות באפריקה ואת ניצול האוצרות הטבעיים שלהן, בעיקר גומי. הוא תיאר כיצד מכריחים את הילידים לעזוב את הכפרים למשך שבועות רבים כדי ללקט את הגומי מן העצים, והשווה זאת לעבדות.

במשך שנות השלושים הפך לקומוניסט, אך התאכזב מן הקומוניזם אחרי ביקורו ברוסיה הסובייטית. התנגדותו לקומוניזם גרמה לו לאבד רבים מחבריו הסוציאליסטים. ב-1942 אנדרה ז'יד עזב את צרפת והתגורר בתוניסיה עד סוף מלחמת העולם השנייה. 
ב-1947 זכה בפרס נובל לספרות. אנדרה ז'יד נפטר ב-1951, ובשנה שלאחריה הכנסייה הקתולית הכניסה את ספריו לרשימת הספרים האסורים.

==ספריו בעברית==
* חסר המוסר, תרגם אביטל ענבר, מסדה, תל אביב, 1980.
** חסר המוסר, תרגם מצרפתית: ניר רצ'קובסקי, אחוזת בית, 2024
* מזייפי המטבעות, תרגם יהושע קנז, תל אביב, סימן קריאה, 1977.
* מרתפי הוטיקן, תרגם אביטל ענבר, עם עובד, תל אביב, 1984.
* השער הצר והסימפוניה הפסטורלית, תרגם אביטל ענבר, ירושלים, כתר, 1982.
* שיבת הבן האובד; פילוקטטס, תרגם יהושע קנז, ספרית פועלים, תל אביב, 1978.
* ביצות, תרגם ד"ר עירן דורפמן, כרמל, ירושלים, 2010.
אחדים מספריו של אנדרה ז'יד תורגמו ליידיש.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

ספריםפרוזה
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:להט"בים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל צרפתים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1869
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1951
מוזיקה של גרינלנד

מוזיקה גרינלנדית היא תערובת של שני מקורות מוזיקליים, אינואיטים ודנים, בתוספת השפעות אמריקניות ובריטיות. חברת התקליטים הגדולה ביותר היא ULO מהעיירה סיסימיוט. החברה נוסדה בידי מאליק הוג וקרסטן זומר. חברת ULO הוציאה לאור הן תקליטי להקות רוק גרינלנדיות כדוגמת "סומה" (Sumé), זמרי פופ כדוגמת רסמוס לייברת ולהקות היפ הופ כדוגמת "נוק פוסה" (Nuuk Posse) כמו גם מוזיקת עממית של האינואיט. מלחינים קלאסיים אירופים מסוימים כללו נושאים גרינלנדיים במוזיקה שלהם, לדוגמה: פול רובסינג אולסן ואדריאן ורנון פיש.

ההמנון הלאומי של גרינלנד הוא "Nunarput utoqqarsuanngoravit" שפירושו "ארצנו, שנהייתה כה עתיקה". שיר זה הפך רשמית להמנונה של גרינלנד מ-1916 והולחן בידי יונתן פטרסן למילים של הנריק לונד, שניהם גרינלנדים.

==מוזיקה עממית==

===מוזיקה אינואיטית===

מוזיקה מסורתית, ששרדה בצורה הטובה ביותר את המגע עם האירופים במזרח ובצפון מזרח האי, כוללת את ריקוד התוף המקודש והמנוגנת על תוף סגול העשוי ממסגרת עץ שעליה מתוח עור שלפוחית השתן של דוב. ריקודי התוף הם מוזיקת הילידים המקורית היחידה בגרינלנד והם חלק מהתופעה המודרנית של מוזיקה החוזרת לשורשים. לעיתים נוהגים לשיר את ריקוד התוף כדו־קרב בין שני יריבים ושבו זוכה המבצע שגרם לקהל לצחוק יותר. 

פיסק היא צורה של שירה אישית המספרת על חיי היום-יום. שירים אלה מועברים מדור לדור. שירי עם אינואיטים גרינלנדיים מבוצעים על מנת לספר סיפורים, לשחק במשחקים, לגרות ולהקסים אחרים.

==מוזיקה אירופית==
עם בואם של הדנים הפכו לפופולריים כלי נגינה חדשים כדוגמת הכינור, האקורדיון וסגנונות מוזיקה שמקורם אירופי, כדוגמת מזמורים נוצריים, בעוד שהמיסיונרים מהכנסייה המוראבית הכניסו לאי לראשונה את הכינורות, כלי נשיפה ממתכת ומסורת של מוזיקה כלית טהורה. סגנון הפולקה האינואיטי הוותיק קרוי "קאלאטוט". בסגנון זה נוצרו שירים פופולריים ופועלים אמנים כדוגמת נגן האקורדיון לואיס אנדראסן. קיים גם סגנון מודרני, "ואיגאט", הדומה למוזיקת קאנטרי.

==מוזיקה פופולרית==

===רוק===

ההתחלה המשמעותית של הרוק הגרינלנדי הייתה ב-1973 כש-ULO הוציאה לאור את תקליטה של להקת סומה: "סומוט". על פי הערכות נרכש התקליט בידי חמישית מאוכלוסיית גרינלנד. גרינלנד כיום מארחת את פסטיבל הרוק "ניפיאה" המתרחש באסיאט, ומופיעים בו מבצעים כדוגמת "צ'ילי פריידי" זמרת הגרון סילביה וואט-קלוטייה וקרינה מולר.

בין להקות הרוק המודרניות המפורסמות: "קאלאט", "סיסיסוק", "אנגו" ו"זיקזה".

===היפ הופ===

מאז 1984 יש למוזיקת היפ הופ אמריקנית השפעה משמעותית וצוות ההיפ הופ "נוק פוסה" הוא אחת הקבוצות המצליחות ביותר בשנים האחרונות.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.greatestplaces.org/medias/greenland/songs/nunarput.htm ההמנון הלאומי של גרינלנד] תעתיק ותרגום לאנגלית

*
שנג'ואו 6

שנג'ואו 6 (בסינית: 神舟六号) היא החללית הסינית המאוישת השנייה בחלל. היא שוגרה שנתיים אחרי שסין הצטרפה לקבוצת המדינות ששלחו אדם לחלל (הכוללת מלבדה את רוסיה וארצות הברית).

החללית שוגרה ב-12 באוקטובר 2005 כשעל סיפונה שני טייקונאוטים (פיי ג'ונלונג וניי האישנג). בעוד שבשיגור המאויש הראשון שהה הטייקונאוט בחלל 21 וחצי שעות, בשיגור הזה שהה צוות כחמישה ימים בחלל.

שנג'ואו 6 המריאה ממרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן ממתקן השיגור שבמדבר גובי בצפון-מערב סין.

ההמראה של החללית שודרה לראשונה בשידור חי יחד עם תמונות מתוך החללית עצמה.

ב-13 באוקטובר ביצעה החללית שינוי מסלול והפעילה את מנועיה כדי להוסיף לגובהה עוד 800 מטרים. בנוסף לעלייה בגובה החללית שונתה האינלינציה המסלולית (הזווית בין מסלול החללית לקו המשווה), יכולת המעידה על רמה גבוהה של תכנון המשימה וביצועי החללית.

ב-16 באוקטובר, בשעה 20:32 שעון גריניץ', נחתה החללית בשלום בערבות מונגוליה הפנימית שבסין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:2005 במדע
קטגוריה:חלליות סיניות
קטגוריה:תוכנית שנג'ואו
אסטרונומיה חוץ-גלקטית

אסטרונומיה חוץ-גלקטית היא ענף של האסטרונומיה העוסק בעצמים מחוץ לגלקסיית שביל החלב - חקר כל העצמים האסטרונומיים שאינם מכוסים על ידי האסטרונומיה הגלקטית.

ככל שהשתפר הציוד, יותר ויותר עצמים מרוחקים ניתנים לצפייה בפרטים. לפיכך ניתן לחלק ענף זה לאסטרונומיה חוץ-גלקטית קרובה ולאסטרונומיה חוץ-גלקטית רחוקה. הראשונה דנה בעצמים כמו גלקסיות בקבוצה המקומית שלנו, שהן קרובות מספיק כדי לאפשר צפייה וניתוח בפרטים של תוכנן (למשל שאריות סופרנובה, קבוצות של כוכבים). השנייה מתארת את חקר העצמים הנמצאים רחוק עד שרק התופעות הבהירות ביותר מהן נצפות.

כמה מהנושאים הרלוונטיים כוללים:
* קבוצות גלקסיות וצבירי גלקסיות
* קוואזרים
* גלקסיות רדיו
* סופרנובות

אסטרונומיה חוץ-גלקטית כוללת גם פיתוח טכניקות תצפית שונות, מאחר שלשיטה האופטית הישירה יש מגבלות בטווח ובבהירות. השיטות השונות שבהם אפשר לראות עצמים רחוקים ביותר הן הגברה באמצעות עידוש כבידתי, שימוש בתצפיות עקיפות על השתנות בתנועתם של גופים סביב עצם משוער, שימוש בגלי רדיו או קרינת רנטגן ועוד.

==ראו גם==
* סיווג מורפולוגי של גלקסיות

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית
ישיבת מערבא

פנימיית הישיבה בלילה
ארון הקודש שעוצב בצורת נבל, בידי [[יגאל תמיר]]
ישיבת מערבא היא ישיבה תיכונית חרדית שנוסדה באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי הרב ברוך חייט.

מקור שמה של הישיבה מהמילה הארמית "מערבא" (בעברית: מערב), כינויה של ארץ ישראל בתלמוד הבבלי.

== היסטוריה ==
פתיחת הישיבה לוותה בפולמוס מצד רבנים חרדים, ובראשם הרב שך, שהתנגדו למודל של ישיבה חרדית שהלימודים בה כוללים, לצד לימודי הקודש, אף לימודי חול והשתתפות במבחני הבגרות, בדומה לישיבות התיכוניות בחינוך ממלכתי דתי. לדברי הרב חייט, בסופו של דבר הסכים הרב שך להקמת הישיבה, המיועדת לציבור חרדי מודרני ועולים מארצות המערב, אך העמיד תנאים שנועדו להרחיק ממנה תלמידים מהזרם המרכזי של הציבור החרדי. בין השאר דרש הרב שך שהישיבה לא תקום בירושלים או בבני ברק – ריכוזים חרדיים מובהקים, וכן שלא תיקרא באופן רשמי בתואר "ישיבה". הישיבה הועתקה למתתיהו, ובכל הפרסומים הרשמיים מוצג המוסד כ"מערבא מכון רובין" או "Ma'arava Rubin Academy". בהמשך קיבלה הישיבה את ברכתו של הרב שלמה זלמן אוירבאך.

למעט ישיבת היישוב החדש הוותיקה, שהתנהלה לפי אותו מודל, סגנון ישיבות כזה לא היה קיים בציבור החרדי. מאז הקמת "מערבא" קמו עוד ישיבות דומות, בהן ישיבת נהורא (תשנ"ד), ישיבת נהרדעא וישיבת מאורות (שתיהן בתשס"ה) וישיבת מתיבתא בבית שמש (תשע"א).

== הישיבה כיום ==
ראש הישיבה הוא הרב ברוך חיים חייט, מנהל התיכון הוא הרב שלמה פולק (שגם משמש כמנהל מכללה ירושלים). הר"מים הם הרבנים נתנאל לאער – חתנו של ראש הישיבה המשמש גם כמשגיח, צבי זריל, פינחס לובלינג והרב יוסף קרלינסקי.

קודם לכן כיהנו בישיבה כר"מים הרבנים: צבי הריס גיסו של הרב חייט, יהושע הרטמן - עורך ספרי המהר"ל ורב קהילה בלונדון, הדר יהודה מרגולין מחבר ספרים הנודעים על שיעורי ומידות התורה, אבישי קורצטג המשמש כיום כר"מ בישיבת מתיבתא בבית שמש וכנו"נ בישיבת דרך אמונה, אליעזר שטיינברגר המשמש כיום כרה"י נשמת התורה בירושלים וכן הרב מיכאל שוהם רה"י נהרדעא בגני תקווה.

==הנהגות ייחודיות לישיבת מערבא==
הישיבה נותנת עדיפות לנושאי בין אדם לחברו ודרך ארץ קדמה לתורה, לצד לימוד התלמוד בשיטה הנהוגה בישיבות הליטאיות.

הישיבה נותנת עדיפות לנושאים אלמנטים מוזיקליים, גם משום שהרב חייט עצמו הוא מוזיקאי, ומעודדת בעקבות כך לימוד נגינה ומספקת חדרי מוזיקה הכוללים פסנתר כנף, מערכת תופים ואולפן הקלטות. הדבר גם מתבטא בדברים בעיצוב הישיבה, כדוגמת ארון הקודש המעוצב בצורת כלי הנבל בו היו משוררים בבית הבחירה.

הישיבה מחייבת את התלמידים להתעמל בחדר הכושר שבקמפוס פעמיים בשבוע. הישיבה מעצימה גם את חשיבות הניקיון והסדר, והתלמידים מחויבים להציע את מיטתם בכל בוקר.

ככלל, בוגרי הישיבה זכאים לתעודת בגרות. רוב הבוגרים ממשיכים לישיבות גדולות חרדיות פתוחות באופן יחסי, כגון ישיבת איתרי, ישיבת חברון, וישיבת נתיבות חכמה. חלק מן הישיבות החרדיות מסרבות לקבל את בוגרי מערבא. מעטים מאוד ממשיכים לישיבות המשתייכות לזרם החרדי לאומי כמו כרם ביבנה.

בקמפוס הישיבה מתגוררות מספר משפחות.

== משמר ==
בימי חמישי בלילה נאספים התלמידים בחדר האוכל ל"משמר", שבמהלכו עורכים מספר בחורים מדי שבוע סיומים על מסכתות וסדרי גמרא ועל סדרים של משניות. לאחר מכן מוסר הרב חייט שיחת מוסר והתלמידים שרים (לרוב, שירי נשמה) לאור נרות כשהרב חייט מלווה בגיטרה. לעיתים מגיע זמר או מלחין אורח.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* ערוץ היוטיוב של [https://www.youtube.com/@user-wc3if6id6i מערבא]
* [https://www.youtube.com/watch?v=2n3jPcms_Ys שירו של ראש הישיבה עם בנו הרב אליהו חייט]

==הערות שוליים==

מערבא, ישיבת

מערבא
קטגוריה:מתתיהו (יישוב)
אוונג'ליסטה טוריצ'לי

אוונג'ליסטה טוריצ'לי (באיטלקית: Evangelista Torricelli; 15 באוקטובר 1608 – 25 באוקטובר 1647) היה מתמטיקאי ופיזיקאי איטלקי, שהתפרסם עקב היותו ממציא הברומטר.

==ביוגרפיה==
הדגמה של ניסוי טוריצ'לי
טוריצ'לי נולד ברומא, שם הוטבל בבזיליקת פטרוס הקדוש. אביו היה עובד טקסטיל ומשפחתו הייתה ענייה. את ילדותו העביר בעיר פאנצה, שם גידל אותו דודו, שהיה נזיר קמלדוליזי . בשנת 1624 החל את לימודיו בבית הספר הישועי, בדגש על לימודי מתמטיקה ופילוסופיה, אותם סיים בהצטיינות.

ב-1627, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, החל ללמוד באוניברסיטת ספיאנצה, שם למד תחת בנדטו קסטלי , שהיה תלמידו של גלילאו גליליי. במהלך לימודיו כתב מסה התומכת בתגליותיו של גליליי אשר הוצגו בחיבורו "דיאלוג על שתי מערכות העולם המרכזיות".

ב-1641 עבר לעיר פירנצה, שם שימש כעוזרו של גליליי. הוא מילא תפקיד זה עד למותו של גליליי ב-1642. לאחר מות גליליי מונה טוריצ'לי לפרופסור באוניברסיטת פירנצה, והיה למתמטיקאי החצר בחצרו של פרדיננדו השני מטוסקנה. בעת זו החל לעסוק בשאלת יצירת חלל ריק בתוך גליל.

באביב 1644 הצליח ליצור ריק בתוך גליל, באמצעות מילוי הגליל בכספית והפיכתו אל תוך קערת כספית לא מלאה. הכספית החלה להישפך אל תוך הקערה אך נעצרה בגובה 76 סנטימטר מעל הכספית שבמיכל. טוריצ'לי הסיק שמכיוון שדבר לא יכול היה להיכנס לחלל הזה, יש שם ריק. בנוסף, הוא הסיק כי הכוח אשר מחזיק את הכספית במקומה הוא לחץ האוויר אשר מופעל עליה. באותה השנה פרסם מאמר שמסביר כי האטמוספירה היא בעצם אוקיינוס של אוויר, שגובהו 500 מילין, ולפי זאת משקל 500 מילין של אוויר כמשקל 76 סנטימטר של כספית. בעקבות ניסויים ומאמרים אלו המציא טוריצ'לי את הברומטר, המשמש למדידת הלחץ האטמוספירי.

בהמשך הקריירה שלו גילה מספר תגליות מתמטיות חשובות (בהן הבסיס לחישוב שטחים תחת עקומות בחשבון האינטגרלי). טוריצ'לי תרם בין היתר תרומות מדעיות חשובות בתחומי האדריכלות, אופטיקה, אסטרונומיה, בליסטיקה, דינמיקה, הידראוליקה, מכניקה ותנועת הנוזלים.

טוריצ'לי נפטר ב-25 באוקטובר 1647 בפירנצה, איטליה בגיל 39.

מעריכים שבעקבות ניסויו בכספית אשר במהלכן נגע בכספית ללא בידוד, תוחלת חייו קצרה.

על שמו נקראת יחידת מדידת הלחץ טור.

==ראו גם==
* שופר גבריאל
* חוק טוריצ'לי

==לקריאה נוספת==
*

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.imss.fi.it/multi/torricel/index.html אוונג'ליסטה טוריצ'לי], באתר [https://web.archive.org/web/20060701215234/http://www.imss.fi.it/ המכון והמוזיאון להיסטוריה של המדע] .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים איטלקים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות באיטליה
קטגוריה:אישים שעל שמם יחידות מידה
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1608
קטגוריה:נפטרים ב-1647
מובהקות סטטיסטית

בסטטיסטיקה, מובהקות סטטיסטית (או רמת מובהקות) היא הסיכוי שבעת ביצוע מבחן סטטיסטי לבדיקת השערות נדחה את השערת האפס על אף שהיא נכונה. "רמת סמך" היא המשלים של רמת המובהקות (למשל, אם רמת המובהקות היא 5% אז רמת הסמך היא 95%).

בבדיקת השערות עומדת לבחינה השערה, הנקראת 'השערת האפס'. לצורך החלטה מבצעים ניסוי, ומשלבים את התוצאות במבחן שנבחר מראש. תוצאת המבחן היא אחת משתי מסקנות אפשריות: לדחות את ההשערה, או שלא לדחות אותה.

המבחן מורה לדחות את השערת האפס, אם תוצאות הניסוי אינן סבירות כאשר מניחים שההשערה נכונה. מכיוון שהניסוי כולל דגימה של משתנים מקריים, גם כאשר השערת האפס נכונה, בהחלט ייתכן שתתקבל תוצאה שלאורה השערת האפס תיראה בלתי סבירה (ותחייב את דחיית השערת האפס). לטעות כזו, שבה דוחים את ההשערה שלא בצדק, קוראים שגיאה מסוג I ("דחייה שגויה"). להסתברות שטעות כזו תתרחש קוראים רמת המובהקות של המבחן. רמת מובהקות זו מיוצגת באות היוונית α ("אלפא"). לדוגמה, במחקר לגבי תועלת של תרופה מול פלצבו, נקבעת מראש רמת מובהקות של α=5%. השערת האפס היא שאין הבדל בין התרופה לפלצבו. יש סיכוי של 5% שנדחה השערה זו בטעות. במילים אחרות אם התרופה לא מועילה כלל, יש סיכוי של 5% שהמחקר יראה כאילו הועילה.

== דוגמה ==
נאמר שברצוננו לבדוק האם מטבע מסוים הוא 'הוגן', כלומר נופל על שני צדדיו בסיכויים שווים. השערת האפס קובעת שהמטבע הוא אכן כזה. כאשר מטילים מטבע הוגן 200 פעם, הסיכוי לכך שאחד הצדדים יופיע 115 פעמים או יותר הוא 4%. אנו עורכים ניסוי שבו מטילים את המטבע 200 פעם. ממטבע הוגן מצפים שמספר הנפילות על כל צד יהיה קרוב ל-100. אנו מחליטים לדחות את השערת האפס (ולהכריז על המטבע כלא-הוגן), אם אחד הצדדים יופיע 115 פעמים או יותר. רמת המובהקות של ניסוי זה היא 4%. בניסוח אחר, לו היינו מפעילים את המבחן שלנו כדי לבחון מטבעות שונים, אפשר לצפות שארבעה מבין 100 מטבעות הוגנים יפסלו בטעות. יכולנו לקבוע רף גבוה יותר, למשל 125 נפילות על אותו צד, ולקבל רמת מובהקות טובה פי מאה, כ-0.05%.

מצד שני אם המטבע פגום והסיכוי שייפול על אחד הצדדים הוא 65%, למבחן הראשון סיכוי של 1% בלבד להחמיץ את התקלה ולדווח שהמטבע תקין, בעוד שלמבחן השני סיכוי של 20% לשגיאה כזו. זוהי שגיאה מסוג II ("קבלה שגויה") והיא קשורה לעוצמת המבחנים.

אפשר לחשוב על זאת כך: אם מעלים את סף הסובלנות לסטייה מהמצב הסביר (במקרה שלנו: סטייה מהתפלגות 100–100 ב-200 הטלות) הסיכוי לפסול מטבע הוגן ("דחייה שגויה") קטן, אך הסיכוי לאשר מטבע לא הוגן ("קבלה שגויה") גדל.

== ערכים מקובלים ==
כאשר עורכים ניסויים מדעיים, ערכים מקובלים לרמת מובהקות הם 5% או 1%. ערכים אלו הם שרירותיים אך נוחים לעבודה ועל כן השתרשו. לכאורה נראה שאחת מבין 20 הכרזות על דחיית השערת האפס, מקורה בחוסר מזל סטטיסטי; אלא שלעיתים קרובות מתברר, בדיעבד, שדין השערת האפס היה להידחות גם במבחן בעל מסננת הדוקה יותר, ולכן שיעור השגיאות נמוך בהרבה.

את רמת המובהקות של המבחן חובה לקבוע מראש, לפני ביצוע הניסוי: בשלב ראשון קובעים משפחה של מבחנים. במקביל קובעים את רמת המובהקות הרצויה, תוך מתן משקל ל גודל האפקט שאותו מבקשים לזהות, לחומרה של שגיאה מסוג I לעומת שגיאה מסוג II, ולעלויות הכרוכות בהגדלת המדגם. בהמשך בוחרים מתוך המשפחה את המבחן אשר לו רמת המובהקות המתאימה, ואז אפשר לגשת לביצוע הניסוי.

== ראו גם ==
* בדיקת השערות
* עוצמה סטטיסטית
* ערך-p
* צ'רי פיקינג

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.sci-princess.info/archives/2055 האם כל תוצאה מובהקת היא משמעותית (ולהפך)?] - ד"ר יוסי לוי, [http://www.sci-princess.info נסיכת המדעים]
* 

קטגוריה:בדיקת השערות
פטינה

[[פסל החירות המכוסה פטינה]]

פטינה (מאיטלקית: Patina) היא תרכובת ירוקה, אשר נוצרת במשך הזמן על גבי משטחי מתכת. בהשאלה, המושג משמש לתיאור כל ציפוי הנוצר על משטח ומעיד על גילו המתקדם.

אמנים רבים משתמשים בפטינה לקישוט פסלים, אך לעיתים קרובות היא נוצרת באופן טבעי ומשמשת הגנה מפני החלדה נוספת. דוגמה נודעת לכיסוי פטינה הוא פסל החירות של ארצות הברית שגונו הירקרק בא לו מהפטינה שציפתה אותו במהלך הזמן. ארכאולוגים מתארכים פריטים בני אלפי שנים בעזרת ניתוח פטינה.

גאולוגים משתמשים במונח "פטינה" - מכונה בעברית "מִקְרָם מדברי"- כדי לתאר ציפוי כהה ומבריק שנוצר על פני השטח החשופים של שברי סלעים מלוטשים (ראה תמונות מציורי סלע בהר כרכום). הציפוי מורכב מתחמוצת מנגן כהה, מתחמוצת ברזל ומחרסיות היוצרות ציפוי דק על פני השטח של שבר הסלע. הפטינה מכסה את פניהם של שברי הסלעים החשופים לשמש, אך לא את בסיסם, המונח על הקרקע או טמון בה. ליצירת המרקם המדברי תורמים חומרים השוקעים כאשר מים או טל מתנדפים מפני שבר הסלע, הידבקות של חרסיות ופעילות של חיידקים על פני השטח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תחמוצות
קטגוריה:פיסול
קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:טכניקות פיסוליות
קטגוריה:עיבוד מתכת
יורי דז'ורקף

יורי דז'ורקף או יורי ג'ורקאייף (בצרפתית: Youri Djorkaeff; נולד ב-9 במרץ 1968 בליון) הוא כדורגלן עבר צרפתי.

==ביוגרפיה==
אמו של דז'ורקף היא ארמנית ואביו הוא קלמיקי (עם שמתגורר באזור רחב ידיים במערבו של הים הכספי). דז'ורקף החל את הקריירה שלו ב-1984 במועדון הצרפתי, גרנובל, ולאחר מכן ב-1989 עבר למועדון שטרסבורג. שנה לאחר מכן, עבר למונקו ומשם ב-1995 לפריז סן-ז'רמן. ב-1994, היה דז'ורקף מלך השערים של ליגת העל הצרפתית עם 20 שערים. ב-1996 עבר לאינטר מילאנו, וב-1999 עבר למועדון הגרמני קייזרסלאוטרן. ב-2002 עבר לאנגליה שם שיחק בבולטון וונדררס ובבלקברן רוברס. בפברואר 2005, עבר ל-MLS לקבוצת מטרוסטארס.

דז'ורקף זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע עם פריז סן-ז'רמן ב-1996 ובגביע אופ"א עם אינטר ב-1998.<br>הוא כבש 28 שערים ב-82 הופעות בנבחרת צרפת. עם נבחרת צרפת הוא זכה במונדיאל 1998 וביורו 2000. בנוסף לכך שיחק במדי הנבחרת גם ביורו 1996 ובמונדיאל 2002. 

אביו של דז'ורקף, ז'אן, שיחק במדי נבחרת צרפת במונדיאל 1966 ובנוסף אימן את נבחרת ארמניה. בנו אואן (יליד 1997), משחק במדי סנט מירן, בליגת העל הסקוטית.

== תארים ==
;מונקו
* הגביע הצרפתי: 

;פריז סן ז'רמן
* גביע אירופה למחזיקות גביע: 
* הסופר קאפ הצרפתי: 

;אינטר מילאנו
* גביע אופ"א: 

;נבחרת צרפת
* גביע העולם: 1998
* אליפות אירופה: 2000
* גביע הקונפדרציות: 2001

;תארים אישיים
* מלך השערים של ליגת העל הצרפתית: 
* נבחרת הטורניר של יורו 1996

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים ארמנים
קטגוריה:ליון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני שטרסבורג
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק רד בולס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:צרפתים ממוצא ארמני
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1968
דו-טורית

פיניקית, תבליט בארמון סנחריב בנינווה (שלט מ-705 עד 681 לפנה"ס).]]
דו-טורית הוא שמה העברי המודרני של ספינת מלחמה ים-תיכונית מן העת העתיקה, שהונעה על ידי שתי שורות של משוטים אחת מעל השנייה. ביוונית נקראה 'דיארס' (dieres) ובלטינית בירמיס (biremis).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספינות מלחמה עתיקות