OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מסדר אומיה

סדר אומיה (ערבית: وسام أمية الوطني) הוא העיטור הראשון בחשיבותו בסוריה. העיטור נוסד בשנת 1934, בתקופת המנדט הצרפתי, והוא נקרא על שם בית אומיה – שושלת ח'ליפים מוסלמית ששלטה בין השנים 661–750 ובירתה הייתה העיר דמשק (כיום בירת סוריה).

העיטור ניתן בשלוש דרגות עבור "תרומה צבאית או אזרחית יוצאת דופן".

==תיאור העיטור==
העיטור מורכב מכוכב מעוטר בעל שמונה קודקודים המורכבים כל אחד משבע אליפסות מוארכות, בדרגה הראשונה אליפסות אלו כוללות בתוכן חתיכות מתכת מעוגלות בעוד שבדרגה השנייה והשלישית האליפסות ריקות. במרכז הכוכב ישנו עיגול המורכב מעיטור ערבסקה מוזהב על רקע שכבת אמייל ירוקה. במרכז העיגול ישנו כיתוב בערבית על רקע אמייל לבן. בגרסת הדרגה הראשונה, על בסיס עיטורי הערבסקה ישנם שלושה כוכבים בעלי חמישה קודקודים בצבע אדום. הצבעים המצויים בעיצוב העיטור הם צבעי דגל סוריה (ירוק, לבן ואדום) המזוהים כצבעי הלאומיות הכלל-ערבית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.themedalhound.com/french/syria.html עמוד על עיטורים סורים] באתר 'The Medal Hound'.
* [http://www.medals.org.uk/syria/syria002.htm תיאור העיטור] באתר 'מדלס'.

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:עיטורי כוכב
קטגוריה:סוריה: צבא וביטחון
קטגוריה:סוריה: עיטורים
קטגוריה:אותות ועיטורים אזרחיים
Krita

Krita (הגייה: קְרִיטַה) היא תוכנה חופשית לעריכה גרפית ועיבוד תמונה, המתמקדת בעיקר בצביעה דיגיטלית ואיור, המבוססת על פלטפורמת KDE, ועל ספריות Calligra Suite.

Krita היא תוכנה חופשית המפותחת על ידי צוות הפיתוח של KDE, ומופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו. התוכנה פותחה תחילה כגרסה מבוססת Qt לתוכנת עיבוד התמונה GIMP של פרויקט גנו. Krita הופצה לראשונה כחלק מ־KOffice גרסה 1.4.0, ב־21 ביוני 2005, ועד 2009 ייעוד התוכנה היה עיבוד תמונות לכל דבר. עם זאת, החל מאותה שנה החלה התוכנה להתפתח לכיוון תוכנה המיועדת לאיור דיגיטלי, בדומה לתוכנת Corel Painter.

בפיתוח Krita הושם דגש על יצירת תמונות עבודות אומנות מהבסיס ועד לתוצאה המוגמרת, בניגוד לתוכנות המאפשרות רק ביצוע מניפולציות על תמונות קיימות. כתוצאה מכך Krita הושפעה במידה מסוימת מתוכנות כגון Corel Painter, אך עדיין מספקת תכונות שונות מרוב התוכנות המקבילות לה. כך לדוגמה מפתחי Krita כללו את היכולת לעבד מפת סיביות ואיור וקטורי מצד אחד, אך בכוונה בחרו להימנע מתוספי עיבוד תמונה מתוחכמים לטובת תכונות ספציפיות יותר לציור ואיור.

== מקור השם ==
שם המיזם, Krita, הוא בעיקר בהשראת המילים krita (עיפרון צבע וקירטון בשוודית), ו־rita ("לצייר" בשוודית). שם המיזם מושפע גם מהאפוס ההודי העתיק מהאבהארטה, בו משתמשים במונח "קְרִיטַה" בהקשר שניתן לתרגם בתור "מושלם".<ref></ref>

==ראו גם==
* KDE
* GIMP
* תוכנה חופשית
* אדובי פוטושופ
* אדובי אילוסטרייטור

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2005
קטגוריה:KDE
קטגוריה:תוכנה חופשית
אגודת הקדוש פיוס העשירי

סמל האגודה
אגודת הקדוש פיוס העשירי (בצרפתית, השפה בה מפורסמים פרסומי האגודה הרשמיים: Fraternité sacerdotale Saint-Pie-X, בלטינית: Fraternitas Sacerdotalis Sancti Pii X - FSSPX) היא ארגון של כמרים קתוליים שמרניים, אותה ייסד הארכיבישוף מרסל לפבר ב-1970 כתגובה שמרנית נגד ההחלטות הליברליות שהתקבלו בועידת הוותיקן השנייה (שקראה למודרניזציה ופתיחות בכנסייה כולל דיאלוג בין הכנסייה הקתולית והנצרות האורתודוקסית והפרוטסטנטית וביטול האשמת היהודים ברצח ישו). האגודה חרתה על דגלה התנגדות לכל רפורמה ודורשת לבטל את החלטות הוועידה, להחזיר את ניהול המיסה לשפה הלטינית בלבד, להשיב את החלקים מהנוסחים הליטורגיים הכוללים תביעה אל היהודים להתנצר שהוצאו מספר התפילות בעקבות הוועידה ועוד. פטרון האגודה הוא האפיפיור פיוס העשירי (כיהן בשנים: 1903-1914), שנודע בשמרנותו האדוקה ובהתנגדותו לכל רפורמה. 

ב-30 ביוני 1988, יחד עם בישוף ברזילאי, קידש לפבר ארבעה בישופים: טריסייה דה מלרי (Tissier de Mallerais), אלפונסו דה גלרטה (Alfonso de Galarreta), ברנרד פליי (Bernard Fellay) ומכחיש השואה ריצ'רד ויליאמסון. למחרת הכריזה מועצת הבישופים של הקוריה הרומאית שהצעד היה סכיזמטי (יוצר קרע בכנסייה) ושששת האישים המעורבים מנודים מהכנסייה הקתולית. ב-2 ביולי הוציא האפיפיור יוחנן פאולוס השני את הצו Ecclesia Dei (כנסיית האלוהים) המפציר בלפבר ואנשיו לחזור לחיק הוותיקן ומנדה אותם מן הכנסייה אם יסרבו. לשם הטיפול באגודה הוקמה אף נציבות מיוחדת בקוריה הרומאית, נציבות Ecclesia Dei.

במרץ 1991, לאחר מותו של לפבר, התמנה ויליאמסון לראש האגודה.

ב-1 בינואר 2009 ביטל האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר את נידוי ארבעת הבישופים, צעד שגרר ביקורת עזה, בעיקר עקב ביטול הנידוי של מכחיש השואה ריצ'רד ויליאמסון. דעותיו של ויליאמסון נתמכו בין היתר על ידי פעיל אגודה נוסף פלוריאנו אברמוביץ' שבהמשך הוצא מחוץ לשורות הארגון.

ב-2012, לאחר שבית משפט גרמני הרשיע את ויליאמסון בהכחשת שואה, ולאחר שסירב לחזור בו מאמירות אנטישמיות, התנערה ממנו האגודה, הדיחה אותו משורותיה ומינתה תחתיו את ברנרד פליי. הדבר פתח פתח למגעים בין האגודה לוותיקן (בפרט המועצה לדוקטרינה של האמונה), לשם מציאת הסדר לאיחוי הקרע.

במרץ 2017 הודיע הארכיבישוף גואידו פוזו, ראש נציבות Ecclesia Dei בוותיקן, שקרב היום בו ייחתם הסדר עם האגודה. באפריל אותה שנה הודיע האפיפיור פרנציסקוס שטקסי נישואין שייערכו על ידי כמרי האגודה יוכרו על ידי הכנסייה. בינואר 2019 נציבות Ecclesia Dei בוותיקן סופחה לתוך הקונגרגציה (כיום דיקסטריום) לדוקטרינת האמונה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.vatican.va/roman_curia/pontifical_commissions/ecclsdei/ אתר נציבות Ecclesia Dei בוותיקן]
* אתר ה[https://www.vatican.va/content/romancuria/it/dicasteri/dicastero-dottrina-fede/web-site.html דיקסטריום לדוקטרינת האמונה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים נוצריים
קטגוריה:נצרות קתולית
פרדי דוד

פרדי דוד (נולד ב-21 בינואר 1965) הוא מאמן כדורגל ישראלי.

==קריירה==
דוד שיחק במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, אך פרש בגיל צעיר והחל לאמן במחלקת הנוער של המועדון את קבוצות הנערים השונות. בשנת 1999 מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון, והוביל אותה לזכייה באליפות ליגת העל לנוער. לאחר ששימש עוזר מאמן בהפועל ראשון לציון, חזר להפועל פתח תקווה כעוזר מאמן הקבוצה הבוגרת, ובשנת 2003 מונה למאמן הקבוצה, לאחר שנקלעה לתחתית הטבלה, והציל אותה מירידה לליגת המשנה. בדצמבר 2004 פוטר מתפקידו והוחלף על ידי דרור קשטן.

באמצע עונת מונה למאמן מכבי הרצליה, כמחליפו של לופא קדוש, והוביל אותה כבר באותה עונה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה למכבי תל אביב בבעיטות הכרעה. לקראת עונת התפטר מתפקידו לאחר חילוקי דעות עם יו"ר הקבוצה, אריאל שיימן, אך כבר לאחר שבעה מחזורים פוטר המאמן החדש ראובן עטר, ודוד חזר לקבוצה. באותה עונה זכה עם מכבי הרצליה בגביע הטוטו, התואר הראשון בתולדות הקבוצה, לאחר ניצחון 2–1 בהארכה על הפועל כפר סבא.

בקיץ 2008 חתם דוד בבני סכנין אך פוטר לאחר שלושה חודשים. באמצע עונת החליף את רוני לוי כמאמן מכבי פתח תקווה, אותה אימן עד קיץ 2011, ובעונת אימן את הפועל רמת גן והעפיל עמה לליגת העל. בנובמבר 2012 עזב את תפקידו.

ב-18 בפברואר 2013 מונה למאמן הפועל תל אביב, כמחליפו של יוסי אבוקסיס. בהדרכתו של דוד הודחה הפועל תל אביב ברבע גמר גביע המדינה על ידי הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, ובליגה סיימה הקבוצה במקום השלישי. בתום העונה סיים דוד את תפקידו בקבוצה.

ב-26 בינואר 2014 שב לקדנציה רביעית כמאמן מכבי הרצליה, במקומו של תומר קשטן שפוטר. במאי 2015 עזב את המועדון.

ב-8 בדצמבר 2015 חתם לעונה וחצי בהפועל קטמון ירושלים במקום אסף נימני. ב-14 בדצמבר 2016 התפטר מתפקידו.

בשנת 2017 מונה דוד למנהל ספורטיבי במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, תפקיד אותו מילא עד אפריל 2020

בנו, רועי, כדורגלן גם הוא ומשחק בהפועל פתח תקווה.

==תארים==
* גביע הטוטו - מכבי הרצליה (2006/2007)
* גביע הטוטו בליגה הלאומית - הפועל רמת גן (2011/2012)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:מאמני מכבי הרצליה
קטגוריה:מאמני בני סכנין
קטגוריה:מאמני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:מאמני הפועל רמת גן
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב
קטגוריה:מאמני הפועל קטמון ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
תתקדם

תתקדם (באנגלית: Go On) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה לראשונה ב-8 באוגוסט 2012 ברשת NBC. יוצר הסדרה הוא סקוט סילברי ומככב בה מת'יו פרי בתור שדרן ספורט ברדיו. הסדרה משודרת בישראל מה-20 בינואר 2013 בערוץ HOT3.

ב-10 במאי 2013, כחודש לאחר סיום העונה הראשונה של הסדרה, הודיעה רשת NBC כי הסדרה בוטלה ולא תשוב לעונה נוספת.

==עלילה==
הסדרה מתמקדת בראיין קינג (מת'יו פרי), שדרן ספורט ברדיו, סרקסטי, אגואיסט ומריר, שאיבד את אשתו בתאונת דרכים. לאחר שלקח חודש הפסקה לעצמו, מוכן ראיין לחזור לעבודה, אך הבוס שלו, סטיבן (ג'ון צ'ו), לא מוכן להחזיר אותו לאולפן עד שיפנה לייעוץ מקצועי. הוא מאלץ את ראיין לגשת לעשרה מפגשים של קבוצת תמיכה לפני שהוא שב לשדר. ראיין המסויג, שלא חזק ברגשות, ודאי שלא בלחשוף אותם, מוצא את עצמו בקבוצה משונה של אנשים, כל אחד עם סיפור אובדן משלו, ויש לו מטרה אחת - להיכנס, לצאת ולשוב לעבודתו במהירות המרבית. כבר בפגישתו הראשונה, ראיין משכנע את החברים לסטות משיטת הטיפול המקורית, ויוזם תחרות כדי לגלות למי יש את הסיפור הטראגי מכולם. חוסר העניין של ראיין בתהליך הריפוי מוכיח את עצמו כהסחת דעת, ולא עובר זמן רב עד שהוא מתעמת עם מנהיגתה הקפדנית של הקבוצה, לורן (לאורה בנאטי) שמזהירה אותו שאם הוא לא יתמודד עם הצער אז הוא "יתפוצץ". כשראיין שב לעבודה, הוא "מתפוצץ" כמו שלורן אמרה על ידי השלכת פירות על מכונית של שחקן פוטבול שהתראיין אצלו באותו היום מפני שהוא סימס בזמן שהוא נהג, אותה דרך בה מתה אשתו. ואז ראיין מבין את העובדה שהוא למעשה מעולם לא התמודד עם הצער, ומבין שלורן ושאר החברים עשויים להיות המפתח שלו להחלמה.

==דמויות==
===דמויות ראשיות===
* ראיין קינג (מת'יו פרי): שדרן רדיו בענייני ספורט שמצטרף לקבוצת תמיכה בגלל מותה של אשתו המנוחה.
* לורן בנט (לאורה בנאטי): המדריכה המסכנה של קבוצת התמיכה.
* סטיבן (ג'ון צ'ו): הבוס והחבר הכי טוב של ראיין, שמאלץ אותו לפנות לייעוץ.
* אן (ג'ולי וויט): לסבית המצטרפת לקבוצת התמיכה בשביל לנסות להתמודד עם מותה של בת זוגה.
* יולנדה מיטסאווה (סוזי נקמורה): רופאה המצטרפת לקבוצת תמיכה בשביל להתגבר על ארוסה שעזב אותה.
* אואן לואיס (טיילר ג'יימס ויליאמס): מצטרף לקבוצת תמיכה בגלל אחיו שעשה תאונת סקי והוא בתרדמת, אואן הוא ביישן מאוד בהתחלה, אך מתחיל לצאת מהקונכייה שלו ולהיפתח מאז שראיין הצטרף לקבוצה.
* מר K. (ברט גלמן): בן אדם מסתורי ומוזר ששמו הפרטי הוא בנימין, נכנס לקבוצה בשביל להתמודד עם אבל אך אף אחד לא שואל אותו יותר מדי שאלות בעניין כי הם קצת מפחדים ממנו.
* סוניה (סרה בקר): חברה בקבוצת תמיכה המתאבלת על מות החתול שלה.

===דמויות משנה===
* קארי (אליסון מילר): העוזרת של ראיין בעבודה.
* פאוסטה (טוניטה קסטרו): מקסיקנית, חברה בקבוצת תמיכה שמתאבלת על מותם של אביה ואחיה.
* דני (סת' מוריס): חבר בקבוצת תמיכה, חייל משוחרר שאשתו בגדה בו עם גבר אחר וכתוצאה מזה נכנסה להריון וילדה בן.
* ג'ורג (ביל קובס): עיוור, חבר בקבוצת תמיכה.
* ג'ייני (כריסטין וודס): אשתו המנוחה של ראיין שמתה בתאונת דרכים בשל כתיבת הודעת SMS תוך כדי הנהיגה.
* וויאט (הייז מקארתור): ארוסה של לורן מדריכת קבוצת התמיכה.
* סימון (פייפר פראבו): חברה פופולרית לשעבר בקבוצת התמיכה, נכנסה לקבוצה בגלל פציעה שגרמה לה להפסיק בקריירת הריקוד שלה. לורן מדריכת קבוצת התמיכה לא מחבבת אותה בנוסף מפתחת מערכת יחסים רומנטית עם ראיין.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:יוניברסל טלוויזיה: סדרות טלוויזיה
שיווי משקל מקוטע בתאוריה החברתית

שיווי משקל מקוטע בתאוריה החברתית הוא שיטה להבנת שינוי במערכות חברתיות מורכבות. השיטה בוחנת את ההתפתחות של שינוי מדיניות, לרבות התפתחותם של סכסוכים. התאוריה גורסת כי רוב המערכות החברתיות מתקיימות במשך תקופות ארוכות של יציבות, אשר נקטעות בתזוזות פתאומיות של שינוי קיצוני. התאוריה שואבת השראה במידה ניכרת מהתאוריה הביולוגית של שיווי משקל מקוטע שפותחה בידי הפלאונטלוגים ניילס אלדריג' וסטיבן ג'יי גולד.

המודל של שיווי משקל מקוטע של שינוי מדיניות הוצג לראשונה על ידי פרנק באומגרטנר ובריאן ג'ונס ב-1993 ומאז קיבל תשומת לב הולכת וגוברת במסגרת הגישה המוסדית-היסטורית. המודל קובע כי באופן כללי מדיניות משתנה רק באופן תוספתי (אינקרמנטלי) כתוצאה ממספר מגבלות, ובעיקר ה"דביקות" של תרבויות ארגוניות, אינטרסים שקועים והרציונליות המוגבלת של מקבלי החלטות. שינוי מדיניות ייקטע אפוא באמצעות שינוי בתנאים אלו, ובמיוחד שינויים במפלגות השלטון או שינויים בדעת קהל. כתוצאה מכך, מדיניות מאופיינת בפרקי זמן ארוכים של יציבות, אשר נקטעים בידי שינויים גדולים אך לא תכופים כתוצאה משינויים בחברה או בממשלה. דבר זה בא לידי ביטוי במיוחד במגמות עכשוויות של מדיניות בתחום הסביבה והאנרגיה. כמו כן נמצא כי גם מדיניות הפיקוח על נשק ומדיניות הטבק הפדרלית בארצות הברית משתנות באופן מקוטע. במחקר של מיכאל גיבל נמצא כי למרות תזוזה משמעותית לשינוי מדיניות טבק מדינתית, מדיניות הטבק המדינתית בארצות הברית בין 1990 ל-2003 לא התאפיינה בשינויי מדיניות מקוטעים, דבר אשר פעל לטובת סדר יום של מדיניות פרו-עישון.

קוני ג'רסיק, חוקרת אורחת בבית הספר לניהול של אוניברסיטת ייל, חקרה את התפתחותן של מערכות ארגוניות וניתחה את דפוסי השינוי שלהן. היא ניתחה שישה תחומים של שינוי מדיסציפלינות שונות, ומצאה דפוסים דומים בין הדרך בה נתפסת התרחשות שינוי במינים ביולוגיים לבין הדרכים בהן מבוגרים, קבוצות, ארגונים ושדות מדעים מתפתחים. ניתן למצוא יישומים של התאוריה בתאוריה ארגונית, במחקר של קבוצות עבודה קטנות,, במחקר של קהילות גאוגרפיות והתנהגות מאוגדת ובמחקר של שינוי טכנולוגי. 

כפי שציינו כמה חוקרים, היישומים הביולוגיים של שיווי משקל מקוטע החיו מחדש "תאוריה אודות שינוי בתוך ישויות". בה בעת, ישנה ביקורת על כך שיישומים בתחום מדעי החברה של רעיון שיווי המשקל המקוטע התרחקו מרעיון מרכזי בתאוריה הביולוגית המקורית של שיווי משקל מקוטע: הרעיון שאזור גאוגרפי ממלא תפקיד משמעותי בקביעה אלו אוכלוסיות צפויות לשינויים חדים ופתאומיים בזמן נתון.
==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעי החברה
סנסנה (אתר מקראי)

נחלות שבטי ישראל
סַנְסַנָּה הייתה עיר בדרום נחלת יהודה בתקופת המקרא.
== היסטוריה ==
העיר מוזכרת ב כעיר שירשו שבט יהודה ביחד עם הערים צקלג ומדמנה.

יש הסוברים שמקור השם סנסנה הוא על שם החלק מעץ התמר הנקרא סַנְסַן או סַנְסַנָּה, כפי שניתן ללמוד מהפסוק בשיר השירים "אָמַרְתִּי אֶעֱלֶה בְתָמָר אֹחֲזָה בְּסַנְסִנָּיו", ישנם כמה פרשנויות באיזה חלק מדובר. יש הסוברים שמדובר בראש הדקל הנראה ככיפה, ויש הסוברים שזו הבליטה הנותרת לאחר כריתת ענף מדקל.

המקום זוהה עם חירבת א-שמסאניאת, אתר גדול מן התקופה הישראלית במרחק 16 ק"מ בקירוב מצפון מזרח לבאר שבע, בקצה השלוחות הדרומיות של הרי יהודה. זיהוי זה מסתייע בזיהויה של מדמנה עם ח'רבת אם דימנה השכנה.

היום מזוהה סנסנה כ-2 ק"מ דרומית מזרחית מהנקודה בה שוכן היישוב סנסנה היום.

ב וב לא מוזכרת סנסנה ובמקומה מוזכר מקום בשם "חצר סוסה" אולי אירעו חילופים אלה בגלל הדמיון בין סנסנה לסוסה.

==גלריית תמונות==
<gallery mode="packed" heights="180">
סנסנה נוף.jpg|חורבות ונוף בראש הגבעה
סנסנה בורות.jpg|בורות בחירבת א-שמסאניאת
סנסנה חורבה2.jpg|חורבות על הגבעה של חירבת א-שמסאניאת
סנסנה חורבה1.jpg|חורבות מבנה בחירבת א-שמסאניאת
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
קטגוריה:סנסנה
מי רצח את הארי?

מי רצח את הארי? (באנגלית: The Trouble with Harry) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה שחורה בבימויו של אלפרד היצ'קוק. תסריט הסרט מבוסס על נובלה בעלת אותו שם של ג'ק טרוור סטורי משנת 1950. הסרט הוקרן לראשונה על ידי אולפן הקולנוע "סרטי פרמאונט" בשנת 1955, אך זכויות הסרט נקנו על ידי "סרטי יוניברסל" בשנת 1984. בסרט משחקים אדמונד גוון, ג'ון פורסיית', שירלי מקליין וג'רי מאת'רס. זוהי הופעתם הקולנועית הראשונה של מקליין ומאת'רס.

==עלילה==
הסרט מגולל את סיפורה של עיירה באזור ורמונט, שביער הסמוך לה מתגלה גופתו של הארי וורפ. במהלך הסרט נחשדים שלושה אנשים שהרגו את הארי: קפטן אלברט וויז (אדמונד גוון) שיצא לציד באותו אזור ובאותו בוקר שבו גופתו של הארי נמצאה, ג'ניפר רוג'רס (שירלי מקליין), אשתו בנפרד של הארי, שמסיבותיה שלה סירבה להיפגש איתו וחבטה בראשו, ואייבי גרייבלי (מילדרד נטוויק), שהותקפה על ידי הארי והכתה אותו בראשו עם נעל עקב. במהלך הסרט ג'ניפר, וויז וגרייבלי קוברים ומוצאים מקברו את גופתו של הארי בעזרת הצייר סאם מרלו (ג'ון פורסיית') תוך כדי ניסיון להתחמק בחקירותיו של סגן השריף קלווין וויגס (רויאל דאנו). לבסוף מתברר על ידי בדיקת רופא הכפר, ד"ר גריינבאו (דווייט מארפילד), שהארי נפטר מהתקף לב ללא שום קשר לאף אחת מהדמויות החשודות.

==צוות שחקנים==
* אדמונד גוון - קפטן אלברט וויז
* ג'ון פורסיית' - סאם מרלו
* שירלי מקליין - ג'ניפר רוג'רס
* מילדרד נטוויק - אייבי גרייבלי
* מילדרד דאנוק - גברת וויגס
* ג'רי מאת'רס - ארני רוג'רס
* רויאל דאנו - קלווין וויגס
* פארקר פאנלי - המיליונר
* בארי מאקולון - הקבצן
* דווייט מארפילד - ד"ר גריינבאו

==הפקה==
למרות שזוהי אחת מקומדיות הבודדות של אלפרד היצ'קוק הסרט נחל אכזבה יחסית בקופות בארצות הברית. אולם הסרט הוקרן לאורך זמן רב בצרפת, ברומא ובממלכה המאוחדת. הסרט נודע בעיקר עקב הדיאלוגים הישירים והבוטים ביותר יחסית לשנות ה-50. במהלך הסרט סאם מרלו (ג'ון פורסיית') מציעה לג'ניפר רוג'רס (שירלי מקליין) שהוא יצייר אותה בעירום. בנוסף סאם רומז לג'ניפר מספר פעמים על יחסי מין. גופתו של הארי גולמה על ידי פיליפ טרוקס.

==פרסים ומועמדויות==
הסרט היה מועמד לשני פרסי באפט"א; הסרט הטוב ביותר מכל סוג והשחקנית הזרה הטובה ביותר עבור שירלי מקליין. אלפרד היצ'קוק היה מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר של איגוד הבמאים האמריקאי. בשנת 2005 הסרט היה מועמד ביחד עם סרטים נוספים של היצ'קוק כמו "החבל", "פסיכו", "האיש שידע יותר מדי", "חלון אחורי" וכדומה לפרס הלווין בקטגוריית ה-DVD הטוב ביותר של השנה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי אלפרד היצ'קוק
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי שירלי מקליין
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1955
תאונת גויאניה

התיבה לרדיותרפיה טיפוסית מורכבת מ: <br>א.) מחזיק מקור סטנדרטי (בדרך כלל עשוי [[עופרת, <br>ב.) טבעת סגירה, <br>ג.) והמקור הרדיואקטיבי עצמו מורכב מ <br>ג.1.) 2 מכלים עשויים פלדה אל חלד אחד בתוך השני שרותכו <br>ג.2.) לשני מכסי פלדה אל חלד משני הקצוות שתופסים<br>ג.3.) את המכסה הפנימי (בדרך כלל עשוי אורניום או סגסוגת טונגסטן) שמגן על <br>ג.4.) גליל של המקור עצמו שקוטרו כ30 מילימטרים]]
תאונת גויאניה הייתה תאונה גרעינית שהתרחשה בעיר גויאניה שבברזיל ב-13 בספטמבר 1987.

התאונה החלה כתוצאה מגנבה של מרכיב רדיותרפיה מבית חולים נטוש בעיר. המרכיב הכיל צסיום-137, חומר רדיואקטיבי, בתוך תרכובת צסיום כלורי. המרכיב התגלה לאחר מכן באתר פסולת ומשך את תשומת לבו של בעל האתר, דבאר אלפס פריירה, שהביא אותו לביתו והזמין קרובים, שכנים וחברים להסתכל על האבקה שזהרה באור כחול. חלקי המקור נלקחו בידיים ונמסרו לאנשים נוספים כמתנות, והוא עבר בין אנשי הסביבה במשך יותר משבועיים. כ-112,000 איש נבדקו בחשד לחשיפה רדיואקטיבית ואצל 249 מתוכם נמצאו כמויות גדולות של חומר רדיואקטיבי. ארבעה אנשים מתו באירוע.

==אבדות בנפש==
* ליידה דס נווס פריירה (Leide das Neves Ferreira) (בת ה-6) בעקבות ספיגת 6 גריי. היא נקברה בארון קבורה עשוי פיברגלס מצופה עופרת על מנת למנוע קרינה. למרות זאת ביום הקבורה בבית הקברות נערכו מהומות שנועדו למנוע את קבורתה.
* גבריאלה מריה פריירה (Gabriela Maria Ferreira) (בת ה-37), אשתו של בעל אתר הפסולת, בעקבות ספיגת 5.7 גריי.
* ישראל בפטיסטה דוס סאנטוס (Israel Baptista dos Santos) (בן ה-22). עבד אצל פריירה ופירק את העופרת של המקור. ספג 4.5 גריי.
* אדמילסון אלווס דה סואוזה (Admilson Alves de Souza) (בן ה-18) שגם כן טיפל במקור. ספג 5.3 גריי

==תוצאות ומסקנות==
כל החפצים אשר זוהמו בצסיום נקברו באתר מחוץ לעיר אשר לפי הערכות יהיה מאושר לשימוש בני אדם בעוד כשלוש מאות שנים.
אחד הבתים בו שהה החומר מספר ימים. כחלק מפעולות הניקוי נהרס הבית.
התאונה משכה את תשומת הלב הבינלאומית. עד אז דרישות שיווק והובלה של חומרים רדיואקטיביים לא היו נוקשות. בעקבות האירוע הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית בשיתוף פעולה עם ארגונים בינלאומיים הכניסה לשימוש תקנה מספר 115 שבין השאר הקשתה דרישות בטיחות למקורות רדיואקטיביים. בברזיל בעקבות כך כל מקור מתועד מהפקתו ועד קבורתו הסופית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אסונות בברזיל
קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:תאונות גרעיניות
קטגוריה:אסונות ב-1987
קטגוריה:גויאס
לואי מרשל

לואי מרשל (באנגלית: Louis Marshall; 14 בדצמבר 1856 - 11 בספטמבר 1929) היה מגדולי מנהיגי יהדות ארצות הברית. בחייו היה פעיל תאגידי וחוקתי, עורך דין לזכויות אזרחיות ופוליטיות, ומגשר. מרשל היה ראש הקהילה היהודית, ועבד על מנת להבטיח חופש דתי, פוליטי ותרבותי לכל קבוצות המיעוט. הוא היה ממייסדי הוועד היהודי-אמריקני ופעל למען זכויות, ואף על פי שלא היה ציוני הוא תמך בהצהרת בלפור ובהקמת הסוכנות היהודית המורחבת. מרשל האמין בתנועה לשימור הטבע (Conservation movement), והיה אחד מהיוזמים שהביאו להקמתה מחדש של מכללת היערנוּת של מדינת ניו יורק בסירקיוז.

==ביוגרפיה==
מרשל נולד בסירקיוז, ניו יורק להורים מהגרים מגרמניה. אביו הגיע ב-1849 מבוואריה, ואימו הגיעה מוירטמברג ב-1853. מרשל היה המבוגר מבין ששת הילדים. היו לו אח אחד וארבע אחיות. מגיל צעיר ידע מרשל גרמנית ודיבר עם אמו רק בשפה זו. לאחר מכן למד אנגלית ולימד עצמו יידיש.

לאחר שסיים את לימודי המשפטים הצטרף מרשל לעורך הדין ויליאם רגר. מאוחר יותר הוא החל לעבוד עם חברו לכיתה סמואל אונטרמאייר.

ב-6 במאי 1895, הוא נישא לפלורנס, בת דודתו של שותפו סמואל. לזוג נולדו ארבעה ילדים: ג'יימס, רות, רוברט וג'ורג.

ב-1905, מונה מרשל ליושב ראש בית המדרש לרבנים באמריקה. ב-1906, הוא הקים עם חבריו יעקב שיף וסירוס אדלר את הוועד היהודי-האמריקאי.
ב-1914, מרשל היה חלק מהצוות המשפטי שייצג את ליאו פרנק, שהואשם ברצח של נערה בת 14 בבית החרושת לעפרונות אותו ניהל. הוא יזם את הערעור לבית המשפט העליון של ארצות הברית. בנוסף הוא היה פעיל בתחום זכויות האזרח והגנה על מיעוטים מטעם ארגון NAACP.

בסוף מלחמת העולם הראשונה, השתתף מרשל בועידת השלום בפריז (1919) כנשיא הוועד היהודי-האמריקאי וכסגן נשיא של הקונגרס היהודי האמריקאי. הוא נלחם בהצעה של המרכז לסטטיסטיקה אמריקאית להגדיר את היהודים כגזע. על אף שהיה חלוק בדעותיו עם פוליטיקאים ציונים, הוא סייע בהקמתה של מדינת ישראל. לנוכח עליית כוחם של הנאצים בגרמניה בשנות ה-20, העריך מרשל ב-1924 שאין "שמץ של סיכוי שתוכניתם [של הנאצים] תתבצע אי פעם ולו במידה מועטה שבמועטה".

מרשל הגדיר עצמו כרפובליקני.

מרשל נפטר ב-1929, בעת שנכח בכנס ציוני בציריך, שווייץ, על אף שהגדיר עצמו אנטי-ציוני. הוא הגיע לכנס על מנת לקיים את המפגש הראשון של הסוכנות היהודית שהוקמה על ידו ועל ידי חיים ויצמן.
הוא נטמן בבית הקברות היהודי בברוקלין "שדות שלם".

==הנצחה==
בערים סירקיוז ותל אביב, יש רחובות על שמו של מרשל, ובברוקלין יש בית ספר יסודי על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:שדלנים אמריקאים
קטגוריה:שדלנים יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1856
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929
טייס מטוס קל

סיכת כנפיים של טייסי מטוסים קלים. במרכז סמל אות קו"ף
טייס מטוס קל או טייס מטוס קישור הוא תפקיד שהיה קיים בעבר בחיל האוויר. מתחילת שנות החמישים ועד תחילת שנות השישים התקיים קורס טייסי מטוסים קלים במסגרת טייסת 100 (הגמל המעופף).

אל הקורס הזה היו מגיעים לרוב נופלי קורס טיס. בסיום הקורס החניכים היו מקבלים דרגות רב"ט בלבד וסיכת כנפי טיס עם אות קו"ף.
הטייסים מטייסות השונות היו נשלחים לטייסת 100 בתור עונש על עבירות משמעת, לכן המוניטין של הכנפיים עם האות קו"ף היה נמוך.

רן פקר כשהיה מפקד בית הספר לטיסה (בין השנים 1968–1970) העלה בדיוני מטה חיל האוויר ב-1969 את סוגיית החלפת הכנפיים עם האות קו"ף לכנפיים רגילות. בשנת 1974 הכנפיים האלו הוחלפו לכנפיים רגילות עם מגן דוד באמצע.

באותה תקופה חלק מקציני צה"ל בכירים שלא מחיל האוויר, גם היו מסיימים את הקורס הזה. ארבעה קציני יבשה וקצין חיל הים בכירים שסיימו את הקורס וענדו כנפי טייס עם האות קו"ף הם הרמטכ"ל השמיני רב-אלוף חיים בר-לב, הרמטכ"ל ה-11 רב-אלוף רפאל איתן, ראש אגף המודיעין אלוף חיים הרצוג, ראש אגף המודיעין אלוף אלי זעירא ומפקד חיל הים השישי אלוף יוחאי בן-נון. רפאל איתן, אלי זעירא ויוחאי בן-נון ענדו כנפי טייס בצד ימין וכנפי צניחה בצד שמאל (אצל יוחאי בן-נון - כנפי שייטת 13), הפוך מהמקובל אצל טייסי חיל האוויר. רפאל איתן החליף את הכנפיים לכנפיים עם מגן דוד רק בתחילת שנות השמונים כשעבר קורס הטסת מטוס פוגה-מגיסטר (צוקית).

{| align="center" style="text-align: center;"
| <gallery widths="200px" heights="200px" perrow="3">
קובץ:Haim Bar-Lev, Chief of General Staff.jpg|חיים בר-לב עם כנפי טיס של טייסי מטוסים קלים
קובץ:Rafael Eitan, Chief of General Staff.jpg|רפאל איתן עם כנפי טיס של טייסי מטוסים קלים
קובץ:General Chaim Herzog.jpg|חיים הרצוג עם כנפי טיס של טייסי מטוסים קלים
קובץ:Aluf Eli Zeira.jpg|אלי זעירא עם כנפי טיס של טייסי מטוסים קלים
קובץ:Aluf Yochai Bin Nun out going commander of the israel navy taking the salute of naval units in haifa port 1966 D374-108 (cropped).jpg|יוחאי בן-נון עם כנפי טיס של טייסי מטוסים קלים
</gallery>
|}

קטגוריה:אנשי צוות אוויר
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי
מערכת בידור במטוסי נוסעים

מערכת IFE במטוס נוסעים

מערכת בידור במטוסי נוסעים (באנגלית: In-flight entertainment או IFE) הוא מונח המתייחס למערכת הבידור הזמינה לנוסעים במטוסי נוסעים תוך כדי טיסה, ובמיוחד בטיסות ארוכות.

== סוגים ==
=== נגן ערוצי מוזיקה ===
אחת ממערכות ה-IFE הראשונות שהיו זמינות איפשרו לנוסעים להאזין למוזיקה תוך כדי טיסה. הנוסעים מאזינים למוזיקה באמצעות אוזניות אותם הם מקבלים ברוב הטיסות מבעוד מועד. על מנת להאזין למוזיקה הנוסעים צריכים לחבר את האוזניות למשענת היד שלהם. מערכות אלו מאפשרות לנוסעים גם לעבור בין ערוצים רבים שמנגנים מוזיקה מסוגות שונות ומאפשרים בכך לנוסעים לבחור את הערוץ עם הסוגה המוזיקלית המועדפת עליהם. 

=== מסכים משותפים ===
מסכים משותפים (באנגלית: Shared TV's) הם מסכים המותקנים על התקרה של המטוס או שתלויים מעל למחיצה. מערכות אלו מנגנות סרט מסוים בו זמנית לכל נוסעי המטוס כאשר האופן היחד שבו הנוסעים יכולים להאזין לסרט היא על ידי בחירת ערוץ השמע הרלוונטי בנגן ערוץ המוזיקה שבמשענת היד והאזנה לערוץ זה באמצעות האוזניות. משום שכיום ישנם בחלק גדול מהמטוסים המודרניים מערכות IPV אישיות שמאפשרות לנוסעים לנגן סרטים שונים במסך אישי משלהם, במקרים הללו המסכים המשותפים מציגים בפני הנוסעים רק את הזמן שנותר עד להגעה ליעד ואת המהירות של המטוס.

=== מסכים אישיים ===
המסכים האישיים הם מסכים המותקנים בחלק האחורי של כל הכיסאות במטוס. המסכים האישיים מאפשרים בדרך כלל לנוסעים לנגן סרט מסוים או תוכנית טלוויזיה מסוימת מתוך רשימת גדולה של סרטים ותוכניות זמינות לצפייה, או לחלופין לשחק במשחק וידאו מסוים או לנגן מוזיקה מסוגה מוזיקלית מסוימת. 

=== מערכות BYOD ===
מערכות BYOD מתבססות על מכשירים שמביאים איתם הנוסעים (כגון טלפון חכם, טאבלט). לפני הטיסה הנוסעים מתבקשים להתקין אפליקציה ייעודית, וההתקנה מבצעת באמצעות חיבור הנתונים של הנוסע (כגון חיבור סלולר או אינטרנט אלחוטי מחוץ למטוס). כאשר מגיע שלב הטיסה שבו מאושר לספק שירותי בידור בטיסה, מופעלות במטוס נקודות גישה שמאפשרות חיבור Wi-Fi אל מערכת הבידור. הפעלת האפליקציה מוודא שהמכשיר נמצא במצב טיסה כנדרש, ומתחברת באמצעות ה-Wi-Fi למערכת הבידור במטוס. האפליקציה מהווה צד לקוח אשר מתקשר עם שרת הנמצא במטוס עצמו, ומכיל את הספרייה של תוכני הבידור שמסופקים למשתמשים בזמן הטיסה, כגון משחקים, סרטים ותוכניות כוידאו על פי דרישה, דפי מידע אודות חברת התעופה ושירותים נוספים שלה, ומצלמות טלוויזיה במעגל סגור המציגות בשידור חי מבט על סביבת המטוס. שירותים אלו יכולים להינתן בחינם או בתשלום לפי שימוש, או בתשלום לפי משך זמן השימוש. בנוסף, שירותים אלו יכולים לבוא יחד עם חיבור אינטרנט לווייני המאפשר גלישה, צ'אט, דוא"ל וכו' הניתנים בתשלום נוסף או כחלק מחבילת הבידור.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:תעופה אזרחית
פרס גורני למשפט ציבורי

פרס גוֹרְני למשפט ציבורי הוא פרס שנתי בשלוש קטגוריות בתחומי המשפט הציבורי. את הפרס יזמה משפחתו של עורך הדין אוריאל גורני להנצחת פועלו. גובה הפרס הוא 5000 שקלים. הפרס ניתן על ידי העמותה למשפט ציבורי בישראל, החל משנת 2010.

זוכי הפרס נבחרים על ידי ועדה הנשלטת על ידי העמותה למשפט ציבורי בישראל ועל ידי המשפחה.

== קטגוריות הזכייה ==
כיום שלוש הקטגוריות הן:
* פרס גורני למשפט ציבורי - על תרומה משמעותית למשפט הציבורי של מנהל בדרג בינוני-בכיר שמכהן בפועל בשירות המדינה. 
* פרס גורני למשפטנים במגזר הציבורי - על פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי. פרס זה ניתן לבכירים לשעבר בשירות המדינה בתחום המשפטי. 
* פרס גורני לחוקר צעיר במשפט הציבורי - על עבודת מחקר מצטיינת מהשנה האחרונה שתרמה תרומה משמעותית למשפט הציבורי בישראל.

עד 2016 שלוש הקטגוריות היו:
* פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי.
* חוקר צעיר.
* ארגון זכויות אדם.

==חשיבות הפרס==

==הליך בחירת הזוכים וועדת הפרס==

על פי תקנון הפרס, חברי ועדת הפרס מתמנים לעד 5 שנים. ראש הוועדה וחבר נוסף נבחרים על ידי העמותה, חבר אחד בוחרת משפחת גורני והחבר האחרון הוא בכיר לשעבר בשירות המדינה בתחום המשפטי ונבחר במשותף. ב-2021 כללה ועדת הפרס ארבעה חברים ובראשם היועץ המשפטי לממשלה לשעבר ושופט העליון לשעבר מני מזוז.

את המועמדים יכולים להציע הם עצמם או אחרים. מלבד הפרס לחוקר צעיר המועמדות תקפה לשלוש שנים.

את זהות הזוכים, לפי התקנון, בוחרים יו"ר הוועדה ונציג המשפחה.

==זוכי הפרס==

בין הזוכים בפרס:
*ד"ר מישאל חשין, המשנה (בדימוס) לנשיא בית המשפט העליון.
*פרופ' יצחק זמיר, שופט (בדימוס) של בית המשפט העליון.
*פרופ' דפנה ברק-ארז, שופטת בית המשפט העליון, על פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי; 
* פרופ' אמנון רובינשטיין, ובעברו ושר החינוך ודיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. 
*האגודה לזכויות האזרח בישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.publiclaw.org.il/?page_id=1064 פרס גורני] באתר העמותה למשפט ציבורי בישראל

==הערות שוליים==

גורני למשפט ציבורי
גבעת חומרה

פריחת אירוס הארגמן בגבעת חומרה
גבעת חומרה היא גבעת כורכר השוכנת בין ראשון לציון ופלמחים. הגבעה ידועה בעיקר בזכות אירוס הארגמן הפורח בה בעיצומו של החורף, בחודש פברואר. הגבעה נמצאת בין כביש 4311 (משם הכניסה) לכביש 4. הגבעה אינה מוכרת כשמורת טבע.

הגבעה מאופיינת בפריחה רבה בחורף ובאביב. מלבד אירוס הארגמן ישנם מינים רבים של פרחים: סביונים, חמציץ נטוי, כלנית מצויה, אלקנת הצבעים, לשון-שור מגובבת, חרציות, נוריות, פרגים, צבעונים, שום תל אביב ועוד. על הגבעה פורחים גם מספר שיחים בהם רותם המדבר, צבר ("סברס") ושקדיה.

שם הגבעה ניתן לה על שם האתר הארכאולוגי הסמוך ד'הרת אל חומרייה. במשך שנים הייתה הגבעה מוזנחת ושימשה אתר לפסולת בניין. בשנת 2005 ניקו תלמידי בית הספר האזורי גן רווה את רוב הגבעה והסדירו בה מסלולי הליכה. הגבעה איננה מטופחת באופן מסודר, השילוט בה מועט, אין בה סימוני שבילים, עמדות מידע או שירותים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tiuli.com/track_info.asp?track_id=37 גבעת חומרה], באתר "טיולי"
* [https://www.flickr.com/photos/zachievenor/sets/72157632794736489/ תמונות משמורת גבעת חומרה], פליקר
* ד"ר ענת אביטל, [https://www.youtube.com/watch?v=0i11CnLUh9I/ סרטון סיור בגבעת חומרה], באתר יוטיוב, 11 בפברואר 2016

==הערות שוליים==
אירוס הארגמן בגבעת חומרה

קטגוריה:מישור החוף הדרומי
חומרה
רמון ראול למבר

רמון ראול למבר (בצרפתית: Raymond-Raoul Lambert; 1894, מונמורנסי - 1943, אושוויץ) היה ממנהיגי יהדות צרפת בתקופת השואה, נשיא אוז'י"ף ומנהל הוועד לסיוע לפליטים יהודיים (Comité d'assistance aux réfugiés) בצרפת של וישי מסוף 1941 ועד מעצרו וגירושו לאושוויץ.

==יומנו של למבר==
יומן המלחמה שכתב למבר עד גירושו למחנה הריכוז דראנסי משקף את המאבק הפנימי שבו היה נתון ואת הכאב שחש לנוכח המאמצים לנדות את היהודים מן החברה הצרפתית. ביומן תיאר את הדילמות שהעסיקו אותו ותגובותיו למשבר. היומן מהווה מסמך חשוב לחקר יהדות צרפת בכלל ובתקופת השואה בפרט.

==סופו==
באוגוסט 1943 נעצר למבר ונשלח לדראנסי. למבר נשלח לאושוויץ במשלוח מס' 64 שעזב את דראנסי ב-7 בדצמבר 1943. הוא נשלח עם אשתו וארבעת ילדיהם לאושוויץ. המשפחה נרצחה בתאי הגזים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www1.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201686.pdf מנהיג יהודי בצרפת של וישי, 1940-1943 : יומנו של רמון-ראול למבר] - מאמר מאת ירחמיאל כהן
* [http://www1.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%202333.pdf למבר במאמרה של רעיה כהן על ספרה של ויקי קארון בנושא צרפת והיהודים הזרים]
* [https://www.yadvashem.org/he/holocaust/france/deportation-from-france.html גירוש יהודי צרפת] בתוך התערוכה פרקים בתולדות השואה בצרפת באתר יד ושם
* 

קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודים בשואה: צרפת
קטגוריה:שואת יהודי צרפת
קטגוריה:כותבי יומן בשואה
קטגוריה:יודנראט

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1894
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1943
לאו השנים עשר

סמלו
האפיפיור לאו השנים עשר (בלטינית: Leo XII; 22 באוגוסט 1760 – 10 בפברואר 1829) כיהן כאפיפיור מ-28 בספטמבר 1823 ועד מותו.

==ביוגרפיה==
נולד כאניבלה (חניבעל) פרנצ'סקו קלמנטה מלכיורה ניקולה סרמטי דלה גנגה (Annibale Francesco Clemente Melchiore Girolamo Nicola Sermattei della Genga) באזור אנקונה שבמדינת האפיפיור. ב-1792 מונה למזכירו האישי של האפיפיור פיוס השישי, שנה לאחר מכן הועלה למעלת ארכיבישוף ומונה לנונציו (שגריר אפיפיורי) בלוצרן ושנה לאחר מכן הועבר לקלן ואאוגסבורג. במהלך 12 שנה פעל בשליחויות דיפלומטיות שונות בגרמניה, במסגרתן נפגש עם שליטים מקומיים במינכן, דרזדן, וינה וויטנברג וכן עם נפוליאון בונפרטה. כאשר ביטל נפולאון את קיומה של מדינת האפיפיור ב-1798, נכלא כאסיר מדיני.

ב-1814 היה ראש המשלחת האפיפיורית שנשלחה לברך את לואי השמונה עשר, מלך צרפת. ב-1816 מונה לקרדינל הממונה על כנסיית סנטה מריה אין טרסטוורה ברומא ולאחר מכן לממונה על בזיליקת סנטה מריה מג'ורה, אחד מתפקידי הקרדינלים הבכירים ברומא. ב-1820 היה לקרדינל-הארכיבישוף בפועל של רומא.

בקונקלווה של 1823 נבחר לאפיפיור, למרות התנגדות צרפת. שלטונו התאפיין בשמרנות ובהכפפת כל מוסדות הלימוד הקתולים למרות ופיקוח של הוותיקן. הוא הרבה לתקן תקנות המתערבות בפרטי החיים כגון סוגי בדים מותרים ללבישה ואורכן של חצאיות.

כנגד היהודים גזר האפיפיור איסור על החזקת רכוש ברומא ונתן להם זמן קצר ביותר להתארגן. הוא השיב תקנות מימי הביניים, בהן הכרח להתגורר בגטו רומא, חיוב לבישת לבוש מזוהה והשבת כוחה של האינקוויזיציה כמוסד המטפל ביהודים. כן החזיר את מוסד ההלשנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/09167a.htm ערך באנציקלופדיה הקתולית] 
* [http://www.pickle-publishing.com/papers/triple-crown-leo-xii.htm "כתר משולש", על האפיפיור לאו השנים עשר]
* [http://www.catholic-hierarchy.org/bishop/bdelgen.html תפקידים]
* 
* 

קטגוריה:נונציו (שגרירים אפיפיוריים)
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
קטגוריה:שגרירים בשווייץ
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1760
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-19
קטגוריה:נפטרים ב-1829
דיו לבא מן הדין להיות כנדון

דיו לבא מן הדין להיות כנידון (בקיצור: "דיו") הוא כלל הגבלה על שימוש בכלל קל וחומר ללימוד. הכלל קובע כי אי אפשר ללמוד מהקל אל החמור כך שחלק מהתכונות הנלמדות יהפכו בחמור ליותר חמורות ממה שהן בקל, אלא הן יישארו באותה דרגת חומרה.

==הסבר הכלל==
אחת מהמידות בהן התורה נדרשת, היא מידת 'קל וחומר', כאשר במקרה 'קל' נאמר דין מסוים, אזי במקרה שחמור ממנו הדין נותן שיהיה את אותו הדין. ועל כך נאמר הכלל 'דיו לבא מן הדין להיות כנידון', לומר: "דיו" (=די לי לנלמד) "מן הדין" (=מקל וחומר) - "להיות כנידון" (שיהיה כדין מי שלמד ממנו), ולפיכך אין לנו להחמיר בדין החמור יותר ממה שהחמרנו בדין הקל, ודי לנו במה שהחמרנו עליו מכח הקל וחומר.

==מקור==
מקור לדין 'דיו' נלמד בתלמוד מדברי הקב"ה למשה: . לאחר שמרים מצטרעת, ה' אומר למשה שעליה ל'היסגר' מקל וחומר, שהרי אילו אביה היה יורק בפניה כדי לבזותה, הייתה מסתגרת שבעה ימים, אזי קל וחומר הוא שבמקרה שהשכינה הכלימה אותה, שתצטרך להיסגר שבועיים? והרי היא נסגרה שבעה ימים בלבד, מכאן שדיו לבא מן הדין להיות כנידון, ואין לנו להחמיר להסגירה יותר מאילו הכלימה אביה.

==שיטת רבי טרפון והמחלוקת==
רבי טרפון סובר, שבמקרה שעל ידי שנדרוש את הכלל "דיו" - הקל וחומר יופרך, כלומר המשמעות היחידה שתהיה לקל וחומר תהיה רק אם לא נשתמש בכלל "דיו", לא נדרוש "דיו". הגמרא במסכת בבא קמא מסבירה שבמקרה של מרים, לא כתוב שתצטרך אפילו שבעה ימים, והקל וחומר יכול היה להוסיף לה שבועיים, ועל כך נאמר "דיו" ומוריד שבעה. אבל במקרה שבו הדין הנלמד בקל וחומר יעלם לגמרי, לא דורשים "דיו".

חכמים סוברים כי הפסוקים סותרים את שיטת רבי טרפון, כי כתוב שבעה כבר בלי הקל וחומר, , ולכן אם תדרוש "דיו" הקל וחומר יופרך ולמרות זאת דורשים בפסוק "דיו", וזו קושיה לרבי טרפון. רבי טרפון עונה על כך שהפסוק נועד ללמד שבאמת תיסגר רק שבעה ימים ולא שבועיים.

חכמים טוענים שיש עוד פסוק, , ולכן תשובתו של רבי טרפון אינה כלום. רבי טרפון עונה על כך כי הפסוק השני בא ללמד שבכל מקום דורשים "דיו", ולא רק כאן משום כבודו של משה, שהרי מרים הייתה אחותו ואין זה כבודו שתיסגר שבועיים.

הגמרא מביאה את המחלוקת הזו כדי להסביר את המשנה בבבא קמא שבה מדובר על שור המזיק, ומחלוקת התנאים היא האם ישלם נזק שלם ברשות הניזק או רק חצי נזק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.biu.ac.il/toramada/parasha/234_beahalotcha.pdf פרשת השבוע לאור י"ג מידות הדרש] , באתר אוניברסיטת בר-אילן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מידות שהתורה נדרשת בהן
יעקב רותם

יעקב רותם (25 בנובמבר 1912 – 10 בנובמבר 2004) היה רופא ילדים ישראלי, מחברם של כמה ספרים ברפואה, עורך עיתון "הרפואה" בשנים 1984–1999 וממניחי יסודות רפואת הילדים החדשה בישראל.

== קורות חייו ==
רותם נולד ב-25 בנובמבר 1912 תחת השם יעקב דויטש בעיירה טורקה שבגליציה המערבית, אז שטח האימפריה האוסטרו-הונגרית וברבות הימים פולין ואוקראינה. את לימודיו התיכוניים עשה בעיר המחוז לבוב, ואת לימודי הרפואה בצ'כוסלובקיה.
בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והחל לעבוד כרופא בבית החולים הדסה כשבמקביל שימש כשומר מטעם "ההגנה" בקמפוס של הר הצופים.
שנה מאוחר יותר היה בין העולים לקרקע ליישוב נגבה.
בשנת 1940 החל עבודתו בבית החולים בעפולה תחת הדרכתו של פרופ' אריך נסאו. בשנת 1943 נתמנה רופא מחוזי ליישובי העמק.

בשנת 1950 נתמנה מנהל מחלקת הילדים בבית החולים בפרדס כץ.
כעבור שנתיים נתמנה מנהל מחלקת הילדים בבית החולים תל השומר, משרה בה החזיק 28 שנים.

רותם כתב כ-300 מאמרים, מספר ספרי רפואה, ערכים באנציקלופדיות והיה עורך עיתון "הרפואה" במשך 15 שנה.

חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב לשנת 1975, פרס איינהורן (1983), פרס קורצ'אק ויקיר העיר תל אביב.

רותם נפטר בסוף שנת 2004.

==פרסומיו==

* אנציקלופדיה רפואית למשפחה, עורך ראשי - יעקב רותם, תל אביב, רביבים, 1981

* מילון רפואי חדש, מאת יוסף אבן-אודם, ויעקב רותם, ירושלים, ראובן מס, 1967.

* רותם, יעקב ,ספר האם; מדריך לתקופת ההריון ולטפול בילד הרך, מ. ניומן, 1953.

* גידול בנים (עפ פרופסור א. נסאו), מדריך כללי לאם. ספרית הפועלים, 344 עמודים. 3 הוצאות.1955

==קישורים חיצוניים==
* 
* יהודה שינפלד: פרופסור יעקב רותם (דויטש) 1912-10 בנובמבר 2004 . הרפואה כרך 143 חוב י"ב דצמבר 2004

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:רופאי ילדים יהודים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:זוכי פרס סולד
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכי פרס איינהורן
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1999
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
דמדומי שחר

דמדומי שחר: מחשבות על הדעות הקדומות שבמוסר (בגרמנית: Morgenröte. Gedanken über die moralischen Vorurteile) הוא ספרו של הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה שיצא בשנת 1881. הספר מורכב מ-575 אפוריזמים המשתרעים על פני חמישה כרכים.

הספר תורגם לעברית על ידי ישראל אלדד, ויצא יחד עם הספר כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים בהוצאת שוקן בשנת 1968.

==תוכן הספר==
בספר זה מקטין ניטשה את תפקידו של ההדוניזם כמניע ומדגיש את תפקידה של "תחושת הכח". ניטשה מקדיש חלק נכבד בספרו זה לביקורת על הנצרות ולחשיפת רקבון המוסר הקונבנציונלי של התרבות המערבית עם שקיעת הנצרות.

==היחס ליהודים==
ניטשה מביע בספר ביקורת נוקבת כלפי הנצרות בגלל מושגי החטא שבה ותפיסותיה המוסריות. ביהדות וביהודים הוא רואה צדדים אחרים והוא בוחן אותם בצורה אוהדת.

כך למשל בספר השלישי (אפוריזם 205) הוא כותב פסקה ארוכה "על עם ישראל".

==לקריאה נוספת==

* פרידריך ניטשה, דמדומי שחר [1881]; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים [1874], ירושלים ות"א: הוצאת שוקן, מגרמנית ישראל אלדד, 1968.

=== ספרות משנית ===
* דוד אוחנה, מסדר הניהיליסטים, מוסד ביאליק, ירושלים, 1994

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
שוקולד מריר

שוקולד מריר הוא שמו הנפוץ של סוג שוקולד, הנמכר ללא תוספת חלב או עם כמות מועטה של חלב. לרוב יכיל השוקולד המריר אחוז גבוה יחסית של מוצקי קקאו לעומת שוקולד חלב או שוקולדים אחרים. בדרך כלל, אחוז מוצקי הקקאו יהיה למעלה מ-35%, אם כי ניתן למצוא חפיסות שוקולד המכילות 70 אחוזי מוצקי קקאו ואף יותר.

הכינוי "מריר" הוא על שם המרירות המסוימת שניתנת לו על ידי האלקלואידים הרבים הנמצאים בקקאו.

שוקולד מריר ניתך בטמפרטורת הגוף - 37 מעלות צלזיוס, ולפיכך מומלץ לשומרו במקום קריר.

מחקרים שונים מעלים כי היות שבשוקולד המריר יש כמות גבוהה של פלבנואידים שונים, אכילת שוקולד מריר בכמות קטנה בכל יום עוזרת לשמירה על לחץ דם בריא.

== מחקרים ==
מחקר בין השנים 1996 - 2000 בקרב 2291 נשים בהריון, הראה כי אכילת שוקולד מריר הורידה בהיקף נרחב את היקף מקרי רעלת היריון בקרב הנשים. הסיבה לכך, נטען, היא כמות התאוברומין בשוקולד.

מחקרים מאוחרים יותר הראו שאין תועלת בריאותית משמעותית מאכילת שוקולד מריר, ומנגד יש בו כמות גדולה של סוכר, שאינו טוב לבריאות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
*איילת וינשטיין, [https://eatwell.co.il/שוקולד-מריר-התחליף-המתוק-לתפריט-שלכם/ שוקולד מריר- התחליף המתוק לתפריט שלכם], במדור "[https://eatwell.co.il/category/sport-and-nutrition/ תזונה וספורט]" באתר של [https://eatwell.co.il/ EatWell הפורטל לתזונה בריאה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוקולד
קטגוריה:סוגי שוקולד
Synizesis

Synizesis הוא מצב בו מחשיבים רצף של שתי תנועות בשורה כהברה אחת (שאינו דיפתונג), למשל באיליאדה, שורה ראשונה,

 - - |◡ ◡ -| ◡◡- |- - |◡ ◡-|◡ ◡ -|
 <big>μῆνιν ἄειδε θεὰ Πηλ ηϊάδε͡ω Ἀχιλῆ ος</big>
 על הכעס, שרי מוזה, של אכילוס בן פלס

==ראו גם==
* הקסמטר דקטילי (dactylic hexameter)
* היאטוס (hiatus)
* Correption 

קטגוריה:פרוזודיה
ז'אן-בטיסט בנאר דה לה ארפ

מפת לואיזיאנה שצייר בנאר דה לה ארפ
ז'אן-בטיסט בנאר דה לה ארפ (בצרפתית: Jean-Baptiste Bénard de la Harpe; 4 בפברואר 1683, סן-מלו - 26 בספטמבר 1765) היה מגלה ארצות צרפתי, שהתפרסם בזכות גילוי מה שעתיד להיות מאוחר יותר ליטל רוק בארקנסו. הוא היה האירופאי הראשון שהגיע למה שעתיד להיות מאוחר יותר אוקלהומה.

לה ארפ, התיישב במהלך שנת 1718 לחופי הנהר האדום, והקים תחנת מסחר עם התושבים המקומיים. הוא עזב ב-11 באוגוסט 1719, מלווה ב-9 אנשים (שניים מתוכם אינדיאניים מקומיים ששימשו כמורי דרך) ו-22 סוסים, ועלה במעלה הנהר. לאחר 23 ימי צעידה וחציית הרי האוצ'יטה, הוא נפגש עם מקומיים וסחר עימם. כיום מוערך כי מיקום ההתיישבות הוא כ-21 קילומטר דרומית מטלסה, אוקלהומה על הגדה המערבית של נהר הארקנסו.

מסעו של לה ארפ חשוב בידיעות הרבות שהוא אסף על אורח החיים האינדיאני בתקופה והקשר הראשוני בין האדם האירופאי לשבטים באזור. כמו כן לה ארפ רשם מידע רב על האזור בו סייר.

בשנת 1722, לה ארפ חצה את נהר הארקנסו ובדרכו ראה שני סלעים גדולים על גדות הנהר. הסלע הקטן יותר, על גדת הנהר הדרומית כונה "הסלע הקטן" (בצרפתית: "La Petite Roche"), והגדול יותר בגדה הצפונית, כונה "הסלע הגדול" ("La Grande Roche"). הוא הקים במקום תחנת מסחר, שסחרה עם תושבים אינדיאנים באזור. הוא המשיך בחקר האזור, עד לטווח של כ-110 קילומטרים.

לה ארפ שב לצרפת בשנת 1723 ומעולם לא חזר לאמריקה עד למותו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מגלי ארצות צרפתים
קטגוריה:ילידי 1683
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1765
פאולה מולדן

פאולה מולדן (בגרמנית: Paula Molden, ידועה גם בשם הנעורים שלה: Paula Preradović; 12 באוקטובר 1887 - 25 במאי 1951) הייתה משוררת וסופרת, התפרסמה בזכות כתיבת המנון אוסטריה.

==ביוגרפיה==
מולדן נולדה בווינה ב-12 באוקטובר 1887. שנתיים מאוחר יותר, משפחתה עברה לפולה, איסטריה. מאוחר יותר עברה לקופנהגן, ואז שוב לווינה. היא נישאה לעיתונאי ד"ר ארנסט מולדן, ונולדו להם שני בנים: אוטו מולדן - מחבר ופעיל פוליטי, ופריץ מולדן - עיתונאי ודיפלומט.

מולדן נפטרה ב-25 במאי 1951, ונקברה בבית הקברות המרכזי בווינה.

מולדן הייתה נכדתו של איש הצבא, המשורר והפוליטקאי הקרואטי פטר פרארדוביץ'.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1887
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המרכזי בווינה

קטגוריה:משוררות אוסטריות
קטגוריה:סופרות אוסטריות
קטגוריה:נפטרות ב-1951
אוטו מולדן

פרופסור אוטו מולדן (גרמנית: Otto Molden; 13 במרץ 1918 - 15 ביוני 2002) היה פובליציסט וסופר אוסטרי. אמו הייתה פאולה מולדן ואביו היה ד"ר ארנסט מולדן, ממייסדי העיתון האוסטרי היומי "Die Presse" .
== חייו ==
מולדן נולד מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה, ועם פריצתה של זו השנייה היה ממקימי תנועת ההתנגדות האוסטרית לנאצים - ה-05. במהלך המלחמה שיתף פעולה עם המשרד לשירותים אסטרטגיים של ארצות הברית. לאחר המלחמה למד באוניברסיטת וינה, ונושא הדוקטורט שלו היה תנועות ההתנגדות האוסטריות לנאצים.

בשנת 1945 הקים את 'סמינר הקיץ הבינלאומי של אגודת המכללות האוסטרית' יחד עם סיימון מוזר, שהפך לפורום האירופי אלפבך, למטרת קידום אחדות אירופה, ושימש כנשיא הפורום שנים רבות. המטרה העיקרית של מולדן הייתה תהליך האיחוד האירופי, אותו רצה לקדם על ידי הקמת המפלגה הפדרליסטית האירופית, או הפדרליסט האירופי הבינלאומי, בשנת 1960. כיום משתתפים בפורום מדי שנה אלפי אנשים.

מולדן נפטר בשנת 2002 בפאפוס שבקפריסין.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:היסטוריונים אוסטרים
קטגוריה:פובליציסטים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2002
ארנסט מולדן

ד"ר ארנסט הרמן וילהלם מולדן (בגרמנית: Ernst Hermann Wilhelm Molden; 30 במאי 1886, וינה – 11 באוגוסט 1953, וינה) היה עיתונאי והיסטוריון אוסטרי. עורך העיתון נויה פרייה פרסה בין השנים 1921 - 1939 וממייסדי העיתון האוסטרי היומי "די פרסה" ("Die Presse") ב-1946.

בוגר אוניברסיטת וינה למשפט, היסטוריה, וארכאולוגיה (1913) ולאחר מכן לימד כשנתיים באוניברסיטת בודפשט. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, חזר לאוסטריה, שם כתב ספרים אודות פוליטיקה והיסטוריה. עם הזמן, החל בכתיבה עיתונאית, ובה עסק עד סוף ימיו.

אשתו הייתה פאולה מולדן, מחברת המנון אוסטריה. בנו פריץ מילא את מקומו בעריכת העיתון אחר מותו. מולדן נקבר בקבר כבוד ("Ehrengrab") בבית הקברות המרכזי בווינה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&reset=true&cqlMode=true&query=auRef%3D117119210&selectedCategory=any פרסומיו] באתר הספרייה הלאומית הגרמנית (Deutsche Nationalbibliothek)
* [http://www.deutsche-biographie.de/sfz64276.html ארנסט מולדן] במהדורה המקוונת של הביוגרפיה הגרמנית החדשה

קטגוריה:עיתונאים אוסטרים
קטגוריה:היסטוריונים אוסטרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1886
קטגוריה:נפטרים ב-1953
הום סטייג'ינג

הום סטייג'ינג (באנגלית: Home Staging) היא דרך להעלות את ערך הדירה בעזרת השקעה מינימלית וכך לאפשר את מכירתה בזמן הקצר ביותר ובסכום מקסימלי. כיום התחום מפותח מאוד במדינות צפון אמריקה ובחלק גדול ממדינות מערב אירופה. האחוז הממוצע של המשתמשים בהום סטייג'ינג במדינות אלו נע בין 50% ל-60% מאוכלוסיית מוכרי הבתים. חברות אשר המתמחות בתחום ההום סטייג'ינג מספקות את שירותיהן הן ישירות למוכרי הנכסים והן לחברות תיווך הנדל"ן המקומיות.

גם בישראל החל תחום ההום סטייג'ינג לקבל תאוצה בשנים האחרונות, והמודעות לערך המוסף שלו עבור מוכרי הנכסים עלתה משמעותית במהלך 2012 בזכות תוכניות הטלוויזיה השונות בתחום עיצוב פנים והום סטיילינג.

הום סטייג'ינג הוא נישה בתוך התחום הרחב של עיצוב פנים, אשר מיועדת לבעלי דירות שלא מצליחים למכרן בתקופת זמן מוגדרת או בסכום הרצוי. המומחיות של מעצבי הום סטייג'ינג היא לכוון את בעלי הבית ליתרונות של נכסם, ולהציג דרכים שיעזרו להבליט יתרונות אלו בעיני הקונים הפוטנציאלים; ובמקביל לזהות את החולשות של הנכס ולנטרל אותן בעיני אותם הקונים. כמו כן, בשונה ממעצב פנים שמטרתו לקלוע לטעם האישי של בעלי הבית; מטרתו של מעצב ההום סטייג'ינג היא לקלוע לטעם של קהל קונים כמה שיותר מגוון, ולהתאים את העיצוב של הבית למכירה למכנה המשותף הרחב ביותר של הקונים הפוטנציאלים באזור הרלוונטי. העלויות הן נמוכות יחסית לשירותים של מעצב פנים, כיוון שלרוב אין שום סיבה לבצע אדריכלות פנים מורכבת או שיפוצים יקרים כדי להשביח את הנכס לטובת מכירה – ברוב המקרים השקעה כזאת לא תצדיק את עצמה.

הרושם הראשוני אצל כל אדם נוצר במהלך ה-10 השניות הראשונות. מסיבה זאת הום סטייג'ינג משלבת בתוכה דרכים ליצור את ההרגשה הנכונה אצל קונה פוטנציאלי בזמן הביקור בבית. בעזרתה הבית יראה גדול יותר, מואר יותר, נקי יותר, חם יותר, ומעורר אצל קונים פוטנציאלים רצון להישאר בו ולרכוש אותו. התאמת הבית למכירה לקונה ממוצע, דומה לאפקט שנותנת בובת ראווה בחנות בגדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקרקעין
קטגוריה:מגורים
קטגוריה:שיווק
בית הקברות המרכזי בווינה

בית הקברות המרכזי בווינה (בגרמנית: Wiener Zentralfriedhof או Zentralfriedhof), הוא אחד מבתי הקברות הגדולים בעולם, והחשוב מבין 50 בתי הקברות שבווינה שבאוסטריה.

==היסטוריה==
בית הקברות תוכנן עבור העיר, אז בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1863, מתוך הבנה שבתי-הקברות שבעיר לא יספיקו עבור אוכלוסייתה הגדלה.

בית הקברות נפתח ב-1 בנובמבר 1874, יום כל הקדושים. פתיחת בית הקברות עוררה התנגדות בקרב האוכלוסייה הקתולית שבעיר, עקב אי הסכמת הנהגת העיר לפתיחה קתולית לבית הקברות, יחד עם הקצאת סכום כסף להקמת פינה יהודית בבית הקברות. הנקבר הראשון בבית הקברות, היה יהודי: יעקב זלצר, שקברו קיים עד היום בסמיכות למבנה התחזוקה בבית הקברות.

מבחינת שטחו, 2.4 קילומטרים רבועים, בית הקברות הוא השני בגודלו באירופה (לאחר בית הקברות אולסדורף בהמבורג). הוא בית הקברות בעל מספר הנקברים הגבוה ביותר באירופה (למעלה מ-3.3 מיליון קברים), ונקברים בו מדי יום כ-25 אנשים נוספים. בגלל גודלו הגדול של בית הקברות, ישנה אמרה וינאית על בית הקברות: "מחצית מגודלה של ציריך - ופי שניים יותר כיף" ("!Halb so groß wie Zürich - aber doppelt so lustig ist der Wiener Zentralfriedhof"). למעשה, מספר הנקברים בבית הקברות גדול פי שניים ממספר תושבי וינה עצמה.

הכנסייה במרכז בית הקברות נקראת על שמו של קארלו בורומאו, אבל ידועה יותר ככנסיית קארל לואגר, בגלל קברו המונומנטלי הסמוך.

==בית הקברות היהודי==
חלקות קבר בחלק היהודי של בית הקברות, ספטמבר 2011

בבית הקברות יש שתי חלקות יהודיות, ישנה וחדשה. במהלך ליל הבדולח נהרסו קברים רבים, אך כ-60,000 מתוכם עדיין קיימים.
אוהל על קברו של הרב יוסף ענגיל בבית הקברות המרכזי בווינה (בצד ימין), לצד האוהל של האדמו"ר מסקאליה, הרב ברוך פנחס רבינוביץ]]
בין הקברים המפורסמים, המוזוליאום של משפחת רוטשילד והאוהל של הרב יוסף ענגיל, והרב ברוך פנחס מסקאלא. בין השאר, קבורים שם גם:

ב-29 ביוני 2012 חוללו 43 קברים, ככל הנראה התקפה ממניעים אנטישמים.

בתחילת אוקטובר 2020 הכריז שר התרבות האוסטרי ורנר קלוגר (ממפלגת הירוקים) בשם הממשלה הפדרלית האוסטרית על הקצאה של 600 אלף יורו לשיקום בית העלמין היהודי, 200 אלף יורו בכל שנה בשלוש השנים הקרובות.

==גישה ותחבורה==
ישנה תחבורה ציבורית לבית הקברות, על ידי רכבת קלה בקו 6 הוותיק, המהווה המשך לשירות הכרכרות שהיה מהעיר אל בית הקברות. גם הרכבת הקלה (S-Bahn) עוצרת בבית הקברות, סמוך לחלק היהודי שבו. רכבת U3 התחתית (U-Bahn) איננה עוצרת בבית הקברות, אך תחנת זימרינג (Simmering) ושם עולים בקו 6 שיש תחנה גם בשער 1 ואז ממשיך לשער 4 ממוקמת לא הרחק מבית הקברות עצמו.

==אישים מפורסמים==
בבית הקברות קבורים אישים מפורסמים רבים ובהם:

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

*
מרכזי
פיטר אופנהיימר

פיטר אופנהיימר (באנגלית: Peter Oppenheimer) הוא נשיא בכיר בחברת אפל ומנהל הכספים הראשי. כמנהל הכספים הראשי, אופנהיימר מפקח, מבקר, מבצע את קשרי המשקיעים, מפקח על מס, מערכות מידע, ביקורת פנימית, מתקנים, פיתוח ארגוני ופונקציות משאבי אנוש. הוא מדווח ישירות למנכ"ל החברה טים קוק ומכהן כחבר בוועד המנהל של החברה.

== השכלה ותעסוקה ==
פיטר אופנהיימר קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה פוליטכניק סטייט (California Polytechnic State University), השוכנת בעיר סאן לואיס אוביספו (San Luis Obispo) שבקליפורניה, בעסקי חקלאות, וכן תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת סנטה קלרה. את שני התארים קיבל בהצטיינות. אופנהיימר הוא חבר באחוות "אלפא גמא רו".

לפני שהצטרף לחברת אפל, אופנהיימר עסק כשש שנים בייעוץ טכנולוגי למידע עם קופרס וליברנד (כיום חברת "PricewaterhouseCoopers"), שם ניהל ענייני פיננסיה, התקשרויות עם לקוחות בענפי הביטוח, תקשורת, תעבורה ובנקאות. לאחר מכן הצטרף אופנהיימר לעיבוד הנתונים האוטומטי (ADP), שבו הוא היה סמנכ"ל כספים של חטיבת תביעות השירותים.

בשנת 1996, אופנהיימר הצטרף לחברת אפל כמבקר בשביל אמריקה. בשנת 1997, הוא הועלה לדרגת סגן נשיא ומבקר במכירות ברחבי העולם, ולאחר נהפך למבקר ארגוני.

בסוף ספטמבר 2014, צפוי אופנהיימר לפרוש לגמלאות מתפקידו באפל. עתיד להחליפו לוקה מאסטרי.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.apple.com/pr/bios/peter-oppenheimer.html פיטר אופנהיימר] באתר חברת אפל

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובדי אפל
קטגוריה:סמנכ"לי כספים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963