OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אינטי ריימי

תהלוכה ססגונית בפסטיבל אינטי ריימי (2007)
מראה ממעל על השחזור ההיסטורי של הטקסים הדתיים
אינטי ריימי (בקצ'ואה: ; בתרגום חופשי: פסטיבל השמש) הוא פסטיבל המתקיים מדי שנה ב-24 ביוני במבצר סקסייוומאן שבעיר קוסקו. פסטיבל זה הוא החשוב מבין פסטיבלי האנדים והוא השני בגודלו באמריקה הדרומית (הראשון הוא הקרנבל הברזילאי בריו דה ז'ניירו). הפסטיבל, ששורשיו בתקופת האינקה, מביא מאות אלפי מבקרים לעיר. הוא נחוג לכבוד היום הקצר ביותר בשנה המסמן את היום הראשון של ראש השנה בלוח השנה של האינקה. היום הקצר ביותר חל אמנם ב-21 ביוני, אך לפי מסורת האינקה, השמש נשארת באותו מקום עד ה-24, ובסופו של דבר היא עולה.

החגיגות מבוססות על טקסים דתיים מימי אימפריית האינקה בהם חולקים כבוד לאל השמש "אינטי" אשר מאמינים כי העניק חיים לראשוני שבט האינקה. בתקופת האימפריה הפסטיבל נמשך תשעה ימים ונהרו אליו אנשים מרחבי האימפריה שהשתרעה על פני פרו, אקוודור, בוליביה וחלקים מצ'ילה ומארגנטינה של ימינו. 

הטקס החל שלושה ימים לפני תחילת החגיגות, והמשתתפים בו עברו תקופת טיהור בה אכלו רק סוג מסוים של תירס לבן. משתתפי הטקס היו מנהיגי האינקה, האצולה ואנשי הצבא. ביום המרכזי היה על המנהיגים לעלות על במה לפני עולי הרגל ולשתות צ'יצ'ה, משקה המבוסס על תירס, לכבודו של אינטי. גברים ונשים צבעו את פניהם בצהוב ולבשו ראשי איילים שקרניהם שימשו כלי נגינה. למות שחורות נחתכו בעזרת סכין טקסית, ואיבריהן שמשו כלי לחיזוי העתיד. בסוף החגיגה מנהיג האינקה שב לארמונו בעוד הנשים השליכו עליו פרחים אדומים ונוצות בשלל צבעים.

הפעם האחרונה בה נחגג הפסטיבל תחת אימפריית האינקה הייתה בשנת 1535 שלאחריה דוכא בעקבות הכיבוש הספרדי והכנסייה הקתולית בטענה כי הוא טקס פגאני ואינו עולה בקנה אחד עם הדת הקתולית.

הגרסה המודרנית של הפסטיבל, המתארת אירועים בהיסטוריה ובמיתולוגיה של האינקה, נחגגה לראשונה בשנת 1928. האירוע כולל ריקודים ותחרויות שונות, וכן הקרבה סמלית של למה. האירוע מתחיל בהכרזתו של הקיסר במקדש השמש ומשם יוצאת תהלוכה לכיוון הכיכר בה נערך הטקס שבסיומו התהלוכה ממשיכה אל אתר העתיקות סקסאיוומאן. משתתפי התהלוכה לבושים בגלימות אדומות ונושאים דגלים בצבעי הקשת המסמלים את האימפריה, ולאחר מכן מתחילות החגיגות. 

בשנת 1944 נערך שחזור היסטורי של הטקס הדתי על בסיס כתביו של אינקה גרסילאסו דה לה וגה ומאז הוא נחגג במתכונתו הנוכחית. הטקס נחשב גם כסמל להתנגדות הילידים למאות שנים של קולוניזציה ודיכוי תחת שלטון האימפריה הספרדית.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.discover-peru.org/inti-raymi/ Inti Raymi, The Celebration of the Sun]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אינקה
קטגוריה:פרו: תרבות
קטגוריה:פסטיבלים
קטגוריה:חגיגות השנה החדשה
קטגוריה:אירועים בחודש יוני
קטגוריה:מיתולוגיה של האינקה
לאוניד סובולב

לאוניד ניקולאייביץ' סוֹבּוֹלֶב (בבולגרית וברוסית: Леонид Николаевич Соболев; 6 ביוני 1844, הכפר קאפצב, מחוז טבר, האימפריה הרוסית – 13 באוקטובר 1913, האימפריה הרוסית) היה גנרל והיסטוריון רוסי אשר לחם בצבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ובהמשך כיהן כראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים של נסיכות בולגריה.

==ראשית הקריירה==
לאוניד סובולב נולד למשפחת אצולה רוסית בכפר קטן בשם קאפצב בנפת טורופץ אשר במחוז טבר, בחלק האירופי של האימפריה הרוסית. ב-1864 סיים את בית הספר הצבאי לארטילריה וב-1868 סיים את האקדמיה הצבאית לפיקוד ומטה בסנקט פטרבורג. ב-1870 הוצב בחלק הרוסי של טורקסטן, הצטיין במהלך הקרבות לכיבוש שאחריסאבז ולאחריהן הועלה לדרגת פודפולקובניק. הוא הוצב בחיל הדנובה של צבא האימפריה הרוסית ובמהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) לחם במצור על פלבן ובקרב על מעבר שיפקה. לאחר סיום המלחמה הועלה לדרגת גנרל-מאיור.

==ראש ממשלת בולגריה==
ב-1882, מספר חודשים לאחר ניסיון כושל להפיכה צבאית בנסיכות הבולגרית והטלת משטר צבאי על ידי הנסיך אלכסנדר בטנברג, ביקש בטנברג מראשי הממשל הרוסי לסייע בידו ולהציב קציני צבא רוסים בכירים בעמדות מפתח פוליטיות וצבאיות בנסיכות. לאוניד סובולב מונה לראש הממשלה, שר הפנים ושר האוצר, הברון אלכסנדר קאולברס (רוסית: Александр Каульбарс) לשר המלחמה והנסיך מיכאיל חילקוב (רוסית: Михаил Хилков) לשר לעבודות ציבוריות, מסחר וחקלאות בנסיכות. המינויים עוררו תרעומת רבה במערכת הפוליטית הצעירה בנסיכות. סובולב שלא היה מעורה היטב בחיים הציבוריים בבולגריה, התייחס בביטול למערכת הפוליטית הבולגרית והנושא הוביל לעימות מולה, אשר הגיע לשיאו על רקע מחלוקת סביב תקציב המדינה. הנסיך בטנברג לא גיבה את סובולב במהלך העימות ובמאי 1883, אף ביקש מראשי הממשל הרוסים להחזיר לרוסיה את בעלי התפקידים השונים. הרוסים סרבו. במערכת הפוליטית הבולגרית גברה ההכרה שהתערבותם של הרוסים בנעשה בבולגריה פוגעת בעצמאות הנסיכות. ב-6 בספטמבר 1883 הודיע הנסיך בטנברג בתמיכתה הגורפת של המערכת הפוליטית, על החזרת חוקת טרנובו לאחר שהוקפאה על ידו בעקבות ניסיון ההפיכה, ולאור צעד זה, ב-19 בספטמבר התפטר סובולב וחזר לרוסיה.

==שלהי הקריירה ואחריתו==
עם שובו לרוסיה, מונה למפקד חטיבת רגלים ומאוחר יותר מונה לראש המטה הכללי של מחוז (גנרל-גוברנטורסטבו) מוסקבה. בראשית מלחמת רוסיה–יפן מונה סובולב למפקד הגיס הסיבירי ה-6 ולחם עמו במספר קרבות. לאחר המלחמה פרש משירות צבאי. במהלך השנים, כתב סובולב מספר ספרים העוסקים בהיסטוריה של הקווקז ושל בולגריה בעת החדשה. לאוניד סובולב הלך לעולמו ב-1913 משבץ מוחי והוא בן 69 שנים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130810084410/http://regiment.ru/bio/S/341.htm לאוניד סובולב - תקציר ביוגרפי], באתר regiment.ru 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1844
קטגוריה:נפטרים ב-1913
קא

קא (באנגלית: Kaa) הוא דמות בדיונית בספרו המפורסם של רודיארד קיפלינג - "ספר הג'ונגל" וכן בספר ההמשך "ספר הג'ונגל השני".

== רקע ==
קא הוא פיתון הודי שגר ביערות הגשם של הודו והוא בעל היפנוזה מיוחדת המאפשרת לו להפנט את מי שמתקרב אליו. כך למשל בהופעתו ב"צייד קא" הוא מחלץ את מוגלי משבט הקופים בזכות ההיפנוזה.

בכל קובצי הסיפורים שבהם הופיע, קא היה המורה הרוחני הנבון ביותר של מוגלי. ובדומה לבאלו ובגירה, הוא חש צורך תמידי לגונן עליו.

== הופעות בעיבודים לספר הג'ונגל ==
הופעתו הראשונה של קא הייתה בגרסת האנימציה הרוסית "הרפתקאות מוגלי" משנת 1967.

בשנת 1967 קא הופיע בעיבוד האנימציה לספר מבית דיסני, בדיבוב סטרלינג הולוויי. לעומת אפיונו בספר, בסרט קא הוא יריבו המשני של מוגלי, ומדי פעם מנסה לטרוף אותו בעזרת ההיפנוזה שלו אבל נכשל בניסיונותיו. זאת מאחר שיוצרי הסרט לא חשבו שדמותו של הנחש העצום תתקבל על ידי הצופים כגיבור.

קא הופיע בדיבובו של ג'ים קאמינגס בסרט ההמשך בשנת 2003 ובסדרת האנימציה המקדימה לסרט הראשון "גורי הג'ונגל". שם קא היה אחד מחברם של בלו ובאגירה.

בסדרת האנימה היפנית "מסיפורי ספר הג'ונגל" קא חוזר לאפיונו כפי שהוא בספר והוא עוזר למוגלי ולחבריו בעת היתקלותם בבעיות.

דמותו של קא הופיעה גם במחזמר הישראלי המבוסס על הסיפור משנת 1996 ואת תפקידו גילם יוסי טולדו.

קא הופיע בסדרת האנימציה משנת 2010 - "ספר הג'ונגל" בדיבוב ג'וזף ג'יי. טרי.

הופעתו האחרונה של קא בחלק זה היא בעיבוד משנת 2016, שם מינו של קא שונה לנקבה והוא דובב על ידי סקרלט ג'והנסון.

דמותו של קא הופיעה שוב בסרט מוגלי: אגדת הג'ונגל מ-2018. גם בסרט זה קא היה בפעם שנייה ממין נקבה ודובב על ידי קייט בלאנשט אך עם זאת אופיו ותפקידו ישוב לזה שהיה בספר.

== מדבבים של קא בגרסה העברית ==
{| class="wikitable"
|-
! מדבב !! סרט/סדרה
|-
| אילי גורליצקי || ספר הג'ונגל של דיסני
|-
| ניר פרידמן || מסיפורי ספר הג'ונגל
|-
| אילי גורליצקי || ספר הג'ונגל 2
|-
| חנן רוזן || ספר הג'ונגל (סדרת אנימציה)
|-
|גיא רושיניאק
|ספר הג'ונגל (סדרת אנימציה)
|-
| שירלי לילו || ספר הג'ונגל (סרט, 2016)
|}

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות אנימציה
קטגוריה:דמויות טלוויזיוניות
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:דמויות ספר הג'ונגל
קטגוריה:דיסני: דמויות
קטגוריה:בעלי חיים בדיוניים
קטגוריה:נחשים בתרבות
הפארק הפרובינציאלי הר רובסון

הפארק הפרובינציאלי הר רובסון (באנגלית: Mount Robson Provincial Park) הוא פארק פרובינציאלי הנמצא בחלק הקנדי של הרי הרוקי, ומשתרע על פני 2,249 קמ"ר שכולם בשטחה של קולומביה הבריטית. הפארק גובל בפארק הלאומי ג'ספר שבאלברטה.

מאז תחילת המאה ה-19 עברו בשטח שבו הוקם הפארק ציידים, חוקרים, ומחפשי אוצרות טבע, והם נעזרו רבות בתושבי האזור הילידים. הפארק עצמו הוקם ב-1913 על פי חוק שהועבר בממשלת קולומביה הבריטית, והוא היה השני מסוגו בפרובינציה. באותה שנה הפך מטפס ההרים האוסטרי קונרד קיין לאדם הראשון שמצליח להעפיל לפסגת הר רובסון שבשטח הפארק ומהווה את הנקודה הגבוהה ביותר בחלק הקנדי של הרי הרוקי. שבט הטקסקאלט שיישב בעבר את האזור כינה את הר רובסון ""יוה-האי-האס-קון", שמשמעותו היא "ההר של הדרך הספירלית". הסיבה לשם זה היא ככל הנראה המראה השכבתי של ההר.

מלבד הר רובסון נמצאים בפארק גם תצורות סלע גדולות אחרות, בעיקר בגבול עם הפארק הלאומי ג'אספר, נהרות, בתי גידול מימיים, אגמים ואזורים אלפיניים רחבים. במעבר פרייזר הנמצא בפינה הדרום-מזרחית של הפארק נמצאים מקורותיו של נהר פרייזר, שזורם לאורך 100 קילומטרים בפארק ומתנקז לאוקיינוס הפסיפי ליד ונקובר שמרוחקת מהפארק כ-1,200 קילומטרים.

עד כה תועדו בפארק 42 מינים של יונקים, 4 מינים של דו-חיים, זוחל אחד ו-182 מינים של עופות. בפארק יש ארבעה אזורים ביו-גאו-אקלימיים, ובכל אחד מהם יש בתי גידול של בעלי חיים שונים. חלק מבעלי החיים, כגון דובי גריזלי, אינם מוגבלים לאזור אחד. בעלי חיים נוספים הגדלים בפארק הם אייל פרדי שחור-זנב, אייל קורא, אייל קנדי, דוב שחור אמריקני וזאב ערבות. באביב מתחילות נקבות האייליים לגונן ביתר שאת על צאצאיהן, ובסתיו אלו הזכרים שנוטים להיות יותר מגוננים. עונת הייחום היא בין ספטמבר לאוקטובר. קיימת מסורת בפארק ולפיה בחודש יוני מתאספים בפארק צפרים רבים על מנת לצפות באוכלוסיית העופות המקומית.

ב-1984 נכלל הפארק באתר המורשת העולמית "הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים", שהוכרז על ידי אונסק"ו. כיום עוברים בו הכביש המהיר הלאומי מספר 16, חלק ממערכת הסיבים האופטיים של קנדה, וצינור מים ראשי שמחבר בין האוקיינוס הפסיפי ובין הערבות הקנדיות. דרכי התעבורה דרך הפארק ממוקמות אך ורק בתוך עמק צר, וזאת על מנת להגן על שאר חלקי הפארק.

==קישורים חיצוניים==

* 

הר רובסון
קרב שרלרואה

קרב שרלרואה (בצרפתית: Bataille de Charleroi) היה קרב שהתחולל ב-21 באוגוסט 1914 בין צבא הקיסרות הגרמנית לצבא צרפת בסמוך לעיר שרלרואה שבבלגיה כחלק מהמערכה על הגבולות בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. במהלך הקרב תכננו הצרפתים לפתוח במתקפה על נהר הסמבר, אולם הגרמנים פתחו במתקפה משלהם וניצחו בקרב.

ב-20 באוגוסט החלה הארמייה החמישית הצרפתית בפיקודו של הגנרל שארל לנרזאק להתרכז בחזית של 40 ק"מ לאורך נהר הסמבר, כאשר מרכזה של הארמייה היה בשרלרואה ושוליה המזרחיים באזור המבצר הבלגי בנאמור. לשמאלה של הארמייה ניצב קורפוס הפרשים של הגנרל סורדה, אשר קישר בין הארמייה לבין חיל המשלוח הבריטי שבמונס. הארמייה של לנרזאק, בת 15 האוגדות, שנחלשה בעקבות העברה של חיילים ממנה לחבל לורן, עמדה מול 18 האוגדות של הארמייה השנייה הגרמנית בפיקודו של קרל פון בילוב ושל הארמייה השלישית בפיקודו של מקס פון האוזן אשר נעו בכיוון דרום-מזרח.

אף שלנרזאק ידע כי נסיגה תהיה הכרחית עוד מתחילת המלחמה, ואף שהתריע נגד הסכנה של מעבר מהיר של הגרמנים דרך בלגיה, האמין רמטכ"ל הצבא הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, שצרפת צריכה לפעול לפי תוכנית 17, ללא קשר למתרחש בבלגיה, ולכן התעלם מהתרעותיו של לנרזאק והורה לו לתקוף על גדות הסמבר. אולם, בטרם פעל לנרזאק בבוקר 21 באוגוסט, פתחה הארמייה השנייה הגרמנית בקרב שרלרואה, בהקימה ראשי גשר על הנהר, אשר הצרפתים נעדרי הארטילריה לא יכלו לסכל. בילוב תקף שוב ב-22 באוגוסט עם שלושה גייסות את חזיתה של הארמייה החמישית הצרפתית. הלחימה נמשכה עד 23 באוגוסט, עת המרכז הצרפתי בשרלרואה החל לקרוס.

באותו הזמן חצתה הארמייה השלישית הגרמנית את נהר המז ופתחה במתקפה נגד הימין הצרפתי, שהוחזק בידי הקורפוס הצרפתי ה-1 בפיקודו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה. מתקפת הארמייה השלישית איימה לנתק את קו הנסיגה של לנרזאק, אולם הכוח בפיקוד ד'אספרה עצר את ההתקדמות הגרמנית במתקפת נגד מוצלחת. אולם, עם פינויה של נאמור והידיעות בנוגע לנסיגתה של הארמייה הרביעית הצרפתית מן הארדנים, הורה לנרזאק על נסיגה פן יכותר וינותק מיתר הצבא הצרפתי.

ייתכן שנסיגתו של לנרזאק לאחר קרב שרלרואה הצילה את הצבא הצרפתי מתבוסה מכרעת, שכן היא מנעה את האיגוף המיוחל לפי תוכנית שליפן הגרמנית. לאחר לחימה הגנתית נוספת בקרב סן קנטן, הוסגו הצרפתים למרחק של קילומטרים ספורים מפריז, אלא שקו הלחימה הצרפתי נשמר, אף במחיר הקריירה של לנרזאק, שהוחלף לאחר מכן.

== קישורים חיצוניים www.firstworldwar.com/battles/charleroi.htm ==

שרלרואה
שרלרואה
שרלרואה
קטגוריה:שרלרואה
קטגוריה:1914 בבלגיה
שלכת (אלבום)

שלכת הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר והיוצר עמיר בניון, אשר יצא בשנת 2002.

כל המילים והלחנים באלבום נכתבו על ידי עמיר מלבד "געגועים לדמיון" שהולחן ביחד עם אחיו, אבי בניון, והשיר "את אינך", ביצוע מחודש בעברית וערבית לשיר, Now you're gone, של ג'ף לין, סולן להקת E.L.O.

מהאלבום יצאו הסינגלים "געגועים לדמיון" ו"שלכת".
האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב לאחר שמכר למעלה מעשרים אלף עותקים.

==רשימת שירים==

==קישורים חיצוניים==

* [https://melodia.me/articles/article/278173/ ניתוח מוזיקלי של השיר שלכת באתר מלודיה, Melodia.me]
* [https://yosmusic.com/yos2237/ ביקורת אלבום] בחרסונסקי מיוזיק

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי עמיר בניון
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומים בעברית
תה שעורה

כוס מלאה בתה שעורה.]]
תה שעורה (ביפנית: 麦茶, תעתיק mugicha; בסינית: 大麦茶; בפין-יין màichá; בקוריאנית 보리차, תעתיק Boricha) או תה שעורה קלוי הוא משקה ללא קפאין שעשוי מגרעיני שעורה, אשר נפוץ במטבחים הסינים, היפנים, והקוריאנים. הוא משמש גם כתחליף ללא קפאין של קפה אמריקאי. מי שעורה הוא גם משקה הנפוץ בבריטניה.

==קישורים חיצוניים==

שעורה
תימן במשחקים הפאראלימפיים

תימן השתתפה ב לראשונה כששלחה משלחת של שלושה ספורטאים אל המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) ולאחריהם חזרה להתחרות רק ב. במשחקי החורף לא נטלה תימן חלק מעולם.

נציגי תימן לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.

==ראו גם==
* תימן במשחקים האולימפיים
* תימן במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:תימן: ספורט
יחידת שליטה במצלמת אולפן

ארבע יחידות בקרת מצלמה
יחידת שליטה במצלמת אולפן, הנקראת גם יחידת בקרת המצלמה (באנגלית: Camera Control Unit, ר"ת CCU) - היא מערכת כיוון ושליטה במצלמות וידאו, משמשת בעיקר בשידור חי באולפן טלוויזיה, כחלק ממערך האולפן. יחידה זו אחראית על תפעול מצלמת ווידאו מקצועית באולפן באמצעות שליטה באותות הווידאו היוצאים מהמצלמה לחדר הבקרה ושליטה בתפקודי המצלמה (הצמצם, מהירות התריס, ההגבר האלקטרוני, איזון לשחור וללבן, ביצוע כיוונים מדויקים: Black Contrast ,Knee ,Detail). יחידת השליטה יכולה לשלוט בכמה מצלמות אולפן בו זמנית, להשוות בין רמות האור והצבע בכל המצלמות, לאזן את הצבעים וליצור אחידות בין התוצרים של המצלמות.

יחידת השליטה משמשת למעשה כשלט רחוק המאפשר למפעיל היחידה לתפעל את הצד הטכני של המצלמות מחדר הבקרה ומשחרר את צלם האולפן להתמקד בכיוון הפריים ללא צורך בכיוון הפרמטרים האחרים.

כמו כן, מעבדת יחידת השליטה את אותות הווידאו המגיעים מהמצלמה (RGB - אדום, ירוק וכחול) לאותות קומפוננט (YUV) או SDI או קומפוזיט על מנת להשוותם למקורות הווידאו הנוספים בתוכנית האולפן ועל ידי כך ליצור אחידות באיכות השידור ובפורמט ההקלטה.

בדרך כלל נמצאת יחידת השליטה בחדר הבקרה סמוך למשגוח גל (WaveForm Monitor) ויחידת מדידית הצבעוניות (Vectorscope) על מנת לשלוט מרחוק ולתאם בין מספר מצלמות בו זמנית.

ליחידת השליטה יש בדרך כלל מספר פרמטרים נפוצים לשליטה במצלמה. מתפעל היחידה קרוי בקר תמונה.

קטגוריה:וידאו
קטגוריה:מינוחים בקולנוע
צ'אדור

נשים איראניות לובשות צ'אדור
צ'אדור (בפרסית: -چادر "אוהל") הוא בגד מסורתי לנשים מוסלמיות, לרוב לבן, כחול או שחור, הנפוץ באיראן. הצ'אדור נלבש מחוץ לבית, ומכסה את האישה מהראש ועד הרגליים. החלק בצ'אדור שמסתיר את הפנים עשוי בדרך כלל מבד מוסלין, ואילו החלק שמכסה את השיער עשוי בדרך כלל מכותנה. 

== בחוק האיראני ==
רזא שאה פהלווי, השאה הראשון באיראן, דגל בהתמערבות. לכן, ב-1936 חוקק חוק על איסור לבישת צ'אדור או רעלה בציבור. שוטרים אכפו את החוק על ידי קריעת הבגד מעל ראשן של הנשים שהלכו איתו ברחובות. בעקבות זאת הצ'אדור הפך להיות סמל פוליטי מצד מנהיגים דתיים. לאחר המהפכה האיראנית, הוחלט כי חובה על הנשים לעטות בציבור צ'אדור או רעלה, והאכיפה מתבצעת על ידי משמרות המהפכה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כיסויי ראש
קטגוריה:לבוש אסלאמי לנשים
ישראל קולת

ישראל קוֹלָת (קופילוביץ) (Israel Kolatt; 20 בספטמבר 1927 – 29 במרץ 2007) היה היסטוריון ישראלי, חוקר הציונות, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים.

==ביוגרפיה==
קולת נולד בעיר וילנה, ובשנת 1935 עלה ארצה כילד עם משפחתו. המשפחה השתקעה בתל אביב, ובה גדל. אביו, חיים קופילוביץ, כיהן בווילנה כיו"ר הליגה למען ארץ ישראל העובדת, פועלי ציון צ"ס וראש המשרד הארצישראלי. בארץ היה למנהל הוצאת "עיינות" של מפא"י, ומשנת 1957, כשהתמזגה עם "עם עובד", היה למנהלה עד 1963, אז הוחלף על ידי אליעזר פרי. כן היה ממנהלי התאחדות המו"לים וכיהן במשך שנים רבות כיו"ר ארגון יוצאי וילנה בתל אביב.

קולת היה פעיל ומדריך בתנועות הנוער של תנועת העבודה. למד בחוגים להיסטוריה והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1955 קיבל תואר שני. היה תלמידו של יעקב טלמון. נושא עבודת הדוקטור שלו, שהוגשה בתשכ"ד (1964), היה: "אידאולוגיה ומציאות בתנועת העבודה בארץ ישראל, 1905-1919". בשנים 1964–1965 שהה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד, ובשנת 1965 התמנה כמרצה באוניברסיטה העברית, ולימים פרופסור במכון ליהדות זמננו.

מתלמידיו: אריה מורגנשטרן, יעקב גולדשטיין ואליקים רובינשטיין.

בנו הוא צפריר קולת.

==מספריו==
* דרכי איש: שלוש מסות על ברל כצנלסון, ביחד עם משה שרת ודב סדן, כינס זאב גולדברג, צופית, בית-ברל, תשכ"ח, 1967.
* אבות ומייסדים, ירושלים: האוניברסיטה העברית, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ו 1976.
* דוד בן-גוריון, ביחד עם גרשון ריבלין, ערכו: נורית ברוורמן, יהואש ביבר, הוצאת מרכז הסברה - שירות הפרסומים, תשנ"ו, 1995.
* הציונות וישראל בראי ההיסטוריון: אסופת מאמרים, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2008.
* ערך את שני הכרכים על התקופה העות'מאנית, בסדרת תולדות היישוב היהודי בארץ-ישראל מאז העלייה הראשונה (עורך: משה ליסק), ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תש"ן 1989-תשס"ט 2009.

==לקריאה נוספת==
* הציונות וישראל בראי ההיסטוריון: אסופת מאמרים (ירושלים תשס"ח 2008).
** הקדמה על תולדותיו.
** רשימת פרסומים, עמ' 399–415.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

מפרי עטו:
* ישראל קולת, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=14099 התנועה הציונית והערבים], באתר מט"ח
* ישראל קולת, [https://web.archive.org/web/20101127040215/http://www.kibbutz.org.il/mifne/articles/20010101_lehahyot.htm אין להחיות את המת - אפשר לצפות למולד חדש], מפנה, באתר kibbutz

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: יהדות זמננו
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי הציונות
קטגוריה:זוכי פרס יצחק בן-צבי
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
עיגון (מחשוב)

פעולת עיגון (באנגלית: mount) במחשוב מתבצעת לפני גישת המחשב אל התקנים שונים (כגון החסנים ניידים, מחיצות נוספות, וכונני CD-ROM). משמעות העיגון היא הצמדת ההתקן אל מערכת הקבצים הבסיסית של מערכת ההפעלה, והקצאת מספר סידורי שיהיה מזהה ייחודי להתקן, ובכך לאפשר למחשב והמשתמש גישה אליו. 
==נקודת עיגון==
נקודת עיגון (ידועה יותר בשם האנגלי Mount point) היא מיקום בקובצי מערכת ההפעלה המשמש כבסיס לעגינת התקנים, שכאשר יעוגן התקן הוא יוצמד אליו.

העיגון יכול להתבצע אוטומטית על ידי המחשב לדוגמה בעת עליית מערכת ההפעלה, או ידנית על ידי פקודות שיתן המשתמש. במערכות הפעלה מבוססות לינוקס, ניתן לעגן התקנים ידנית על ידי שימוש בפקודה mount, או לעגנם אוטומטית על ידי עריכת הקובץ fstab.

קטגוריה:מערכות קבצים
אישה שטן

אישה שטן (במקור: She-Devil) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1989 שבוים על ידי סוזאן סיידלמן. הכוכבות הראשיות בסרט הן מריל סטריפ, ורוזאן בר ולצידן משחק אד בגלי ג'וניור. זוהי הגרסה השנייה לספרה של הסופרת הבריטית פיי וולדון, "חייה ואהבתה של אישה שטן", אחרי ששלוש שנים קודם ליציאת הסרט שידרה רשת הטלוויזיה ה-BBC מיני סדרה המספרת את אותו סיפור.

==עלילת הסרט==
רות פצ'ט (בגילומה של רוזאן בר) היא עקרת בית מרושלת, בעלת משקל עודף המנסה נואשות לרצות את בעלה בוב (אד בגלי הבן) אך מתקשה. באירוע חגיגי בו הם משתתפים מתחיל בוב עם סופרת הרומנים היפה וגונבת הלבבות מרי פישר (בגילומה של מריל סטריפ) ורות מתחילה להבין שהיא לא תוכל לעצור את בעלה. לאחר עימות בין השניים אומר בוב לאשתו שהיא אמא רעה, רעיה גרועה, טבחית נוראית ויש לה מראה של אישה שעובדת בשדה. מיד לאחר מכן הוא עוזב את הבית ונוסע לביתה המפואר של חברתו החדשה מרי. רות מחליטה לנקום וכותבת על פתק ארבעה נכסים חשובים בחייו של בעלה אותם היא מתכוונת להרוס. "ביתו, משפחתו, הקריירה, חירותו" היא כותבת בפתק ומתחילה צעד אחר צעד להרוס את חייו של בעלה.

כצעד ראשון מציתה רות את הבית בו היא מתגוררת ולוקחת את שני ילדיה עם הכלב המשפחתי לביתה של מרי פישר המתגוררת באחוזה מול הים, ומשאירה שם את הילדים והכלב. מרי, שאוהבת ניקיון וסדר לא כל כך אוהבת את הרעיון שיסתובבו לה ילדים וכלב בבית, אך היא לא אומרת דבר. עם היציאה מהבית מסמנת רות בקו את הסעיף הראשון בפתק, "ביתו".

לאחר מכן מתנדבת רות, תחת השם הבדוי וסטה רוז, בבית אבות ומתיידדת עם אמא של מרי (סילביה מיילס) הנמצאת שם. אחרי תקופה קצרה היא דואגת שהאם תסולק מבית האבות ותעבור להתגורר עם ביתה. גם את המהלך הזה מרי לא אוהבת במיוחד וסדקים מתחילים להופיע בחיי הזוגיות שלה ובקריירה שלה כסופרת שאינה מצליחה לכתוב רומן חדש.

יחד עם חברתה החדשה הופר (לינדה האנט) פותחות השתיים משרד כוח אדם. אוליביה האני (מריה פיטילו) מחפשת עבודה ונשלחת לעבוד כמזכירתו של בוב במשרד רואי החשבון שלו. היא מתאהבת בו, שוכבת איתו ואחרי שהוא נפרד ממנה – בעצתה הטובה שהיא מקבלת מרות – היא מתחילה לזייף ולהעלים קבלות וספרי חשבונות של הבוס שלה.

רות מודיעה למשטרה על העבירות של בוב ובמהלך מסיבה גדולה בביתה של מרי, מגיעים שוטרים לעצור את בוב. במשפטו הוא מקבל שנה וחצי מאסר ובכך רות מסיימת את מטרתה כשהיא מוחקת מהרשימה את הנכס האחרון שהיה לבעלה, חירותו.

שמונה עשר חודשים לאחר מכן מפרסמת מרי פישר את ספרה החדש הזוכה להצלחה. היא חותמת על ספריה בחנות ספרים ומפלרטטת עם אחד הקונים ומראה כי חזרה לסורה.

==צוות השחקנים==

{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|מריל סטריפ
|מרי פישר
|
|-
|רוזאן בר
|רות פצ'ט
|
|-
|אד בגלי הבן
|בוב פצ'ט
|
|-
|לינדה האנט
|הופר
|
|-
|סילביה מיילס
|גברת פישר
|אמא של מרי
|-
|}

==ביקורות==

הסרט לא קיבל ביקורות מחמיאות וזכה לציון 41% מתוך 17 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=Nm4c5L9sWD8 "אישה שטן"], קדימון באתר YouTube

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים על סופרים
אליפות אירופה בכדורגל נשים 2009

אליפות אירופה בכדורגל נשים 2009, הידועה גם בשם יורו הנשים 2009, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים העשירית שארגנה אופ"א. הטורניר נערך בפינלנד מ-23 באוגוסט עד ה-10 בספטמבר 2009. נבחרת פינלנד העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, כאשר שאר 11 הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו בנובמבר 2006.

במשחק הגמר נפגשו גרמניה (בפעם השביעית בתולדותיה) ואנגליה - בהופעה ראשונה בגמר מאז 1984. בסיום משחק חד צדדי לחלוטין, ניצחה גרמניה 2-6, וזכתה בתואר בפעם החמישית ברציפות. אינקה גרינגס, שסיימה כמלכת השערים (6 כיבושים) וכשחקנית המצטיינת של הטורניר, כבשה צמד בגמר. קפטנית גרמניה, בירגיט פרינץ, שגם היא כבשה צמד בגמר, קבעה שיא זכיות באליפות אירופה - חמש פעמים.

==אצטדיונים==
חמישה אצטדיונים, בארבע ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי אליפות אירופה. שני אצטדיונים מהחמישה, אצטדיון וריטאס בטורקו ואצטדיון סונרה בהלסינקי, שופצו והורחבו במיוחד לקראת האליפות. אצטדיונים אלו ארחו בסך הכל 25 משחקים במסגרת הטורניר. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים של טמפרה והלסינקי ומשחק הגמר נערך באצטדיון האולימפי בהלסינקי.

{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! הלסינקי
! טמפרה
! לאהטי
! הלסינקי
! טורקו
|-
| האצטדיון האולימפי
| אצטדיון ראטינה
| אצטדיון להאדן
| אצטדיון סונרה
| אצטדיון וריטאס
|-
| תכולה: 40,000
| תכולה: 17,000
| תכולה: 14,465
| תכולה: 10,770
| תכולה: 9,000
|-
 165px
 155px
}

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

===בית ג'===

==שלב הנוק-אאוט==

===רבע הגמר===

===חצי הגמר===

===הגמר===

==כובשות השערים==
6 שערים
* 20px אינקה גרינגס (גרמניה)
3 שערים
* 20px אניולה אלוקו (אנגליה)
* 20px קלי סמית' (אנגליה)
* 20px פטמירה באיירמאיי (גרמניה)
* 20px ויקטוריה סוונסון (שוודיה)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.uefa.com/womenseuro/history/season=2009/index.html האתר הרשמי של אליפות אירופה 2009]
* [https://web.archive.org/web/20080919202335/http://www.palloliitto.fi/palloliitto/euro_2009/ דף האליפות באתר התאחדות הכדורגל הפינית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2009
קטגוריה:תחרויות ספורט בפינלנד
פרויקציה (מוזיקה)

פרויקציה היא טכניקת דיבור המשמשת בעיקר בעולם התיאטרון. בעזרת שימוש בפרויקציה ניתן לומר טקסט שיישמע למרחקים בלא צורך להגביר את הקול. למשל, שחקן שהסצנה מחייבת אותו ללחוש, אך תנאי האקוסטיקה והמרחק מהקהל מחייבים אותו לדיבור חזק, ישתמש בפרויקציה.

פרויקציה היא אחת מתוך שתי טכניקות הרטוריקה הדרושות לשחקן; הטכניקה הנוספת היא דיקציה. שתי הטכניקות קשורות זו בזו: שחקן בעל יכולת פרויקציה טובה לא יישמע נהיר אם הדיקציה שלו אינה תקינה, וכך גם להפך. שליטה בטכניקה היא עניין של אימון. ניתן להתאמן בהן גם בעזרת קלינאי תקשורת.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מונחים בתיאטרון
יום רונלד רייגן

[[רונלד רייגן ורעייתו ננסי רייגן.]]
יום רולנד רייגן (באנגלית: Ronald Reagan Day) הוא יום חג לאומי במדינת קליפורניה שבארצות הברית. יום זה מצוין מדי שנה ב-6 בפברואר יום הולדתו של רונלד רייגן, כיום לזכרו. רייגן כיהן כמושל קליפורניה בין השנים 1967–1975 וכנשיא ארצות הברית בין השנים 1981–1989.

רייגן היה השלישי מבין תושבי המדינה אשר יום זיכרון נקבע לזכרו (אחרי פעיל הגנת הסביבה ג'ון מיור ופעיל זכויות הלהט"בים הארווי מילק).

בשנת 2011, לרגל שנת המאה להולדתו של רייגן צוין יום זה גם במדינת ויסקונסין, בחוק מדינתי, ו-21 מושלי מדינות הכריזו על ה-6 בפברואר כ"יום רונלד רייגן" (מבלי חקיקה מדינתית), ובהן: איידהו, אילינוי, אינדיאנה, אריזונה, דקוטה הדרומית, הוואי, וושינגטון, ויומינג, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית, טקסס, יוטה, לואיזיאנה, מיסיסיפי, מרילנד, נבדה, נברסקה, ניו המפשייר, ניו מקסיקו, קונטיקט, קרוליינה הצפונית.

==היסטוריה==
רונלד רייגן היה המושל היחיד של מדינת קליפורניה שמונה לתפקיד נשיא ארצות הברית. בשנת 2002 הכריז מושל מדינת קליפורניה גריי דייוויס (מהמפלגה הדמוקרטית האמריקאית) על יום השנה להולדתו של רייגן כ"יום רולנד רייגן"
, ושב ועשה זאת בשנת 2003.
יורשו בתפקיד של דייוויס, המושל הרפובליקאי ארנולד שוורצנגר המשיך את המסורת והכריז בשנת 2004 על יום רונלד רייגן, ושב ועשה כן בשנת 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 ו-2010.

ב-3 בפברואר 2010 הגיש ג'ורג' ראנר, סנטור מדינת קליפורניה את הצעת חוק של סנאט קליפורניה מספר 944, ובה הוצע להכריז על ה-6 בפברואר כיום חג לאומי מדינתי. החוק נדון בוועדת החינוך של סנאט המדינה ב-24 במרץ באותה שנה, ועבר פה אחד (7 חברי הוועדה הצביעו בעד החוק). ב-8 באפריל נערכה הצבעה על החוק בסנאט המדינה, והוא אושר פה אחד (34 מצביעים בעד). 
לאחר אישור החוק בסנאט המדינה, עבר החוק לבית התחתון של המדינה, לשם אישורו על ידי אספת המחוקקים של קליפורניה. החוק נדון בוועדת החינוך של אספת המחוקקים ב-16 ביוני, ואושר ברוב של חמישה קולות למול מתנגד אחד. החוק אושר על ידי האספה המחוקקת ב-28 ביוני באותה שנה, פה אחד (66 מצביעים בעד החוק).

ב-19 ביולי 2010 נכנס החוק לתוקפו בעקבות חתימת מושל המדינה, ארנולד שוורצנגר על החוק. 

יום זה אינו יום חופש בתשלום לעובדי המדינה, אולם בהתאם לחוק על בתי הספר המדינה לציין ביום זה את חייו ומורשתו של רייגן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ronaldreaganlegacyproject.org מורשתו של רונלד רייגן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ימי חג של מדינות ארצות הברית
קטגוריה:אירועים בחודש פברואר
קטגוריה:קליפורניה: תרבות
קטגוריה:הנצחת רונלד רייגן
רעידת האדמה באוקיינוס ההודי (2012)

רעידת האדמה באוקיינוס ההודי (2012) הייתה רעידת אדמה בדרגה 8.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט (הרעידה ה־11 בחוזקה מאז שנת 1900) שמוקדה היה בקרקעית האוקיינוס ההודי, במרחק של 430 קילומטרים מערבית לחופי האי האינדונזי סומטרה. הרעידה אירעה ביום רביעי ה-11 באפריל 2012 בשעה 15:38 (זמן אינדונזיה). הקרבה בין מוקד הרעידה וגודלה למוקד וגודל רעידת האדמה ב־2004 – שגרמה למאות אלפי נפגעים מגלי צונאמי גבוהים, הובילה לחששות מגלי צונאמי חמורים במדינות שונות לחופי האוקיינוס ההודי, אך אלו התבדו לבסוף בשל אופייה של הרעידה.

למרות עוצמתה, הרעידה כמעט ולא גרמה לנזקים במקומות יישוב, עקב מרחקה ממקומות יישוב והעדרם של גלי צונאמי.

== רעידת האדמה ==
רעידת האדמה אירעה בעומק של כ־30 ק"מ בגבול בין הלוח ההודי והלוח האוסטרלי ובעוצמה של 8.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט. הרעידה הורגשה במלזיה, האיים המלדיביים ובהודו. הרעידה אירעה בעקבות החלקה אופקית של הלוחות זה מול זה.

===רעידות אדמה נוספות===
כשעתיים לאחר רעידת האדמה הראשונה התרחשה רעידה עוקבת במגניטודה 8.2 ובעומק של כ־16.4 ק"מ בסמוך לאי סומטרה. בשעות שלאחר רעידת האדמה הראשונה נרשמה מספר רעידות עוקבות במגניטודה שבין 5.0 עד 6.0 בחוף הצפוני-מערבי של סומטרה. מאז רעידת האדמה הראשונה נרשמו 94 רעידות אדמה נוספות בעוצמה של 4.3, כולל רעידת אדמה במגניטודה 6.2 ב-15 באפריל.

==אזהרות הצונאמי==
בעקבות מיקומה של מוקד רעידת האדמה מתחת לים פורסמה התראת צונאמי למדינות סביב האוקיינוס ההודי. הקרבה בין מוקד הרעידה וגודלה למוקד וגודל רעידת האדמה ב־2004 – שאירעה באזור הפחתה בו נוחת הלוח ההודי מתחת ללוח בורמה וגרמה למאות אלפי נפגעים מגלי צונאמי גבוהים, הובילה לחששות כבדים בעקבות התראת הצונאמי הנרחבת. בפועל אירעה בין הלוחות תנועת החלקה אופקית ולא הרמה אנכית, ועל כן לא נדחק נפח מים גדול, בניגוד לרעידה ב־2004. גלי הצונאמי שנוצרו הגיעו לגובה מרבי של 80 ס"מ, ולא גרמו נזק משמעותי.

==נזק ונפגעים==
על אף גודלם של רעידת האדמה ורעשי המשנה שהתרחשו בעקבותיה, מרחקם הגדול ממקומות יישוב והעדרם של גלי צונאמי גבוהים תרמו למספר הנפגעים הקטן ולנזק המזערי. דיווחים רשמיים באינדונזיה מונים עשרה הרוגים שנפגעו מהרעידה באופן עקיף: שלושה מהתקפי לב ושניים הלם, ושנים עשר פצועים.

== ראו גם ==
* רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004)
* לוח טקטוני

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

הודי (2012)
הודי
2012
2012
דגל מדיירה

דגל מדיירה משמש כדגל הרשמי של האזור האוטונומי שבשליטת פורטוגל.

==תיאור הדגל==
הדגל מכיל שלושה פסי צבע אנכיים - שני הפסים החיצוניים בצבע כחול, והאמצעי בצבע זהב. במרכז הדגל מופיע צלב לבן על רקע צלב אדום. צלב זה הוא סמלו של מסדר ישו הפורטוגלי.

דגל זה דומה בצבעיו ובצורתו לדגלה של החזית לשחרור איי מדיירה, וככל הנראה הושפע מדגל זה.

==ראו גם==
*סמל מדיירה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדיירה
מדיירה
מדיירה
קטגוריה:פורטוגל: סמלים לאומיים
מדיירה
מדיירה
רון מודי

רונלד מודניק (באנגלית: Ronald Moodnick; 8 בינואר 1924 - 11 ביוני 2015) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודי-בריטי, שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, וזכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 1968 על הופעתו בסרט "אוליבר!".

==ביוגרפיה==
מודי נולד בשכונת טוטנהאם שבלונדון. אמו קייט הייתה יהודייה ליטאית, ואביו ברנרד מודניק היה ממוצא יהודי רוסי. מודי הוא דודנם של הבמאי לורנס מודי ושל השחקנית קלייר מודי. בצעירותו למד סוציולוגיה בבית הספר לכלכלה של לונדון.

==קריירת משחק==
בזמן שלמד באקדמיה, החל מודי להופיע בהצגות, ולאחר מכן החליט להיות שחקן מקצועי. התפרסם בקולנוע הבריטי בקומדיה של ריצ'רד לסטר "העכבר על הירח" (1963) בתפקיד ראש ממשלת בריטניה רופרט מואנגט'וי. כן התפרסם בעיבוד הקולנועי לספרה של אגאתה כריסטי, "בצל הגרדום" (1964), כאשר גילם את השחקן דריפורד קוסגוד.

בשנת 1960 שיחק במחזמר "אוליבר!" בתפקיד הנוכל היהודי פייגין. ב-1968 שיחק בגרסה הקולנועית המצליחה של קרול ריד למחזה זה; מודי זכה על הופעתו בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בקומדיה/מוזיקלי, והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס באפט"א. על הופעתו בגרסה המחודשת למחזמר זה, שיצאה ב-1984, היה מודי מועמד לפרס טוני.

בשנת 1970 הופיע בקומדיה של מל ברוקס "שנים עשר כיסאות", לצידם של דום דה-לואיז ופרנק לנגלה, בתור האריסטוקרט הרוסי אפוליט ורוביינינוב.

מודי נפטר בשנת 2015 בגיל 91. הוא השאיר אחריו אישה ושישה ילדים.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
*חופשת קיץ (1963)
*העכבר על הירח (1963)
*בצל הגרדום (1964)
*איש הסנדוויץ (1966)
*אוליבר! (1968)
*שנים עשר כיסאות (1970)
*טיסת הדובים (1971)
*אגדת איש הזאב (1975)
*הצד המוזר של סוף הציוויליזציה כפי שאנחנו מכירים (1979)
*איש החלל והמלך ארתור (1979)
*דומיניק (1980)
*לא נכון זה נכון (1982)
*איפה פרסייפל? (1983)
*ילד בחצר של המלך ארתור (1995)
*חשיפה (2001)
*כלבים אבודים (2005)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1924
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2015
זאב גלוסקין

זאב גלוסקין עם משפחתו בתל אביב, 1925-1935
חברי "מנוחה ונחלה" עם מפת הנחלות של [[רחובות, 1890. מימין לשמאל: מתתיהו כהן, אליהו זאב לוין אפשטיין, זאב גלוסקין, אליעזר קפלן]]
[[אחד העם וזאב גלוסקין. 1900-1927]]
[[אברהם קריניצי וזאב גלוסקין, 1947]]
זאב גלוּסקין (ט' באלול תרי"ט, 8 בספטמבר 1859 – ה' בניסן תש"ט, 4 באפריל 1949, תל אביב) היה פעיל ציוני, סוחר ויזם תרבות עברית במזרח אירופה וארץ ישראל.

==ביוגרפיה==
גלוסקין נולד בסלוצק שבפלך מינסק (רוסיה הלבנה), בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית, למשפחת רבנים מהעיר הלוסק. התחנך כרגיל ב"חדר", ואחר כך, בהנחיית אביו אליעזר, ששהה מרבית ימי השנה בעיר קניגסברג לשם מסחר ונחשף להשכלה, למד עברית ולימודים כלליים אצל מורים פרטיים. בגיל 13 החל ללמוד בבית הספר המחוזי. לאחר שסיים את לימודיו נסע עם אביו לקניגסברג, שם השתלם במלאכת המסחר ובשפות זרות.
בגיל 21 מת אביו, וגלוסקין נסע בשנת תר"מ מערבה לעיר ורשה לעבוד בבית מסחר גדול. שם נתוודע לחוג משכילי ורשה, והתיידד בפרט עם הסופר והעסקן ש"פ רבינוביץ (שפ"ר), ובהשפעתו נחשף לפעילות הציונית של "חובבי ציון" ולקח חלק בפעילותם. כשנוסדה אגודת "בני משה" בשנת 1889, היה גלוסקין ממייסדי הלשכה הוורשאית שלה.
היה ממייסדי הוצאת אחיאסף.

בשנת 1905 עלה לארץ ישראל. בארץ היה ממייסדי חברת "כרמל", אשר הוקמה במימון הברון רוטשילד בשנת 1896, למטרת שיווק מוצרי היין של המושבות העבריות שהוקמו בארץ ישראל מאז העלייה הראשונה, והיה למנהלה הראשון. בהמשך נבחר ליושב ראש "אגודת הכורמים". מיוזמותיו הנוספות יחד עם חברים נוספים: "חברת "מנוחה ונחלה", אשר ייסדה את המושבה רחובות, "הכנסייה הגדולה" שהתקיימה בזכרון יעקב, וחברת "גאולה" לרכישת קרקעות בארץ ישראל, שבשנים 1925–1946 כיהן כמנהלה. כמו כן, נבחר כציר למספר קונגרסים ציוניים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה יצא מהארץ למצרים והיה שותף להקמת הגדודים העבריים.

באמצע שנות ה-30 תרם גלוסקין לעיריית תל אביב את ביתו ברח' מונטיפיורי 8, כדי שישמש את ספריית שער ציון (הבניין נהרס ביחד עם גימנסיה הרצליה).
נבחר כאזרח כבוד בראשון לציון ובתל אביב.

בשנת 1946 פרסם את זיכרונותיו.

זאב גלוסקין נפטר באביב 1949, בגיל 89. נקבר בבית הקברות טרומפלדור לצד אשתו וועלה, שנפטרה בסוף שנת 1930, ובין קבריהם של ד"ר חיים חיסין ומאיר וצינה דיזנגוף.<ref></ref>

בשנת 1949 נמסר ארכיונו לרשות הארכיון הציוני המרכזי.

על שמו רחובות בערים רחובות, ראשון לציון ותל אביב.

==זיכרונותיו==
* זכרונות, תל אביב: אגודת הכורמים הקואופרטיבית של יקבי ראשון לציון וזכרון יעקב, תש"ו.

==לקריאה נוספת==
* 'גלוסקין, זאב', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 135. 
* יגאל דרורי, זאב גלוסקין, בתוך: העלייה השנייה, כרך ג: "אישים", (עורך: זאב צחור), ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח 1998, עמ' 132–133.
* הערך: זאב גלוסקין, בתוך: יעקב שביט, יעקב גולדשטיין וחיים באר (עורכים), לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799-1948, תל אביב:הוצאת עם עובד, תשמ"ג.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=892 גלוסקין זאב] באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סלוצק: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:אגודת בני משה
קטגוריה:אזרחי כבוד של ראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1859
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
כילון איש ספרטה

כילון איש ספרטה
כילון איש ספרטה (המאה ה-6 לפנה"ס) היה אחד משבעת חכמי יוון.
== ביוגרפיה ==
כילון היה בנו של דמגטוס, וחי בתחילת המאה ה-6 לפנה"ס. 
 
הרודוטוס מדבר עליו כעל בן זמנם של היפוקרטס ודיוגנס לארטיוס, ושהיה אפורוס בספרטה של שנת 556 של המאה ה-6 לפנה"ס, כמו כן נטען כי היה חבר באספה הספרטנית. דיוגנס לארטיוס הרחיק לכת וטען, כי כילון איש ספרטה היה הראשון שהנהיג את המנהג הצטרפות האפורים כיועצי המלכים של אותה תקופה.
 
נאמר על כילון כי עזר להפיל את הטיראניה של סיקיון, לאחר שהפכה להיות בעלת בריתה של ספרטה.
 
דיוגנס לארטיוס מתאר את כילון כמשורר שירים אלגיים שתרם אמרות כגון:
 
* אל תדבר על רוע המתים.
 
* כבד גיל מבוגר.
 
* העדף עונש על רווח מביש, כי בעוד האחד כואב פעם אחת, השני הוא לכל חיי האדם.
 
* אל תצחק על ביש המזל.
 
* על החזק להיות גם רחמן, למען יכבדוהו מכבוד ולא מפחד.
 
* למד לסדר את ביתך היטב.
 
* אל תתנו ללשון להשתחרר מדי.
 
* רסן את הכעס.
 
* אל תשנא את הקסם.
 
* אל תחשוק את הבלתי אפשרי.
 
* אל תנהג בחיפזון בדרך.
 
* ציית לחוק.

==מותו של כילון==
 
האגדה טוענת כי מותו של כילון נבע משמחה כאשר בנו זכה בפרס האגרוף במשחקים האולימפיים, וכי בהלווייתו השתתפו כל היוונים שנאספו שם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יוון העתיקה: אישים
קטגוריה:ספרטנים מן העת העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
קטגוריה:שבעת חכמי יוון
איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית

איב"א, איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית הוא עמותה ישראלית העוסקת בקידום המחקר וההוראה של תחום הבקרה האוטומטית בישראל.

הארגון מבצע זאת באמצעות קורסים, כנסים אקדמיים וסדנאות בנושא. האיגוד משמש כארגון הישראלי החבר ב והוא מנוהל מהטכניון בחיפה.

== היסטוריה ==

האיגוד הוקם בתחילת שנות השישים על ידי מהנדסים מהטכניון ומרפא"ל, ביניהם שני בונן, זאב בונן, ידידיה שמיר (המדען הראשי של משרד הביטחון דאז), שמואל מרחב ויוליוס פרמינגר, אשר נבחר לכהן כיו"ר הראשון של האיגוד. עד שנת 1978 עמד בראש האיגוד יו"ר אך מאז שנה זו הוחלט כי בראש האיגוד יעמוד נשיא.

== מבנה ארגוני ==
בראש הארגון עומד נשיא, לרוב פרופסור בטכניון, ובנוסף חברים בוועד המנהל גזבר, מזכיר ונציג מרפא"ל. בהנהלה המורחבת חברים נציגים מאוניברסיטאות ומכללות אחרות בישראל, כגון מכון ויצמן ואוניברסיטת תל אביב וכן נציגים מחברות תעשייתיות כגון התעשייה האווירית או אלביט מערכות. חברות אלו שותפות גם במימון האיגוד.

===ראשי הארגון===

{| class="wikitable"
|+
!שם
!תקופת כהונה
!הערות
|-
|יוליוס פרמינגר 
|תחילת שנות ה-60
| יו"ר
|-
|שמואל מרחב
| 
| יו"ר
|-
|רפאל סיוון 
|
| יו"ר
|-
|אליעזר קרינדלר 
| 
| יו"ר
|-
|מיכאל היימן
|1978-1981
|נשיא
|-
|יצחק י. בר יצחק
|1981-1983
|נשיא
|-
|שאול גוטמן
|1983-1990
|נשיא
|-
|זלמן ג׳. פלמור
|1990-1993
|נשיא
|-
|אריה פויאר
|1993-2000
|נשיא
|-
|יורם הלוי
|2000-2003
|נשיא
|-
|יעקב אושמן
|2003-2008
|נשיא
|-
|נחום שימקין
|2008-2011
|נשיא
|-
|פר אולוף גוטמן
|2011-2016
|נשיא
|-
|משה אידן
|2016-2021
|נשיא
|-
|לאוניד מירקין
|2021- עד היום (נכון ל-2021)
|נשיא
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [http://iaac.technion.ac.il אתר איב"א]
* [http://www.ifac-control.org/ אתר IFAC, הפדרציה הבינלאומית לבקרה אוטומטית]

בקרה
הנרי האנט

הנרי האנט
לוחית לציון טבח פיטרלו שלאחריו האנט נעצר
הנרי "הנואם" האנט (באנגלית: Henry "Orator" Hunt; 6 בנובמבר 1773 – 15 בפברואר 1835) פוליטיקאי בריטי, נודע בהיותו נואם לקידום זכויות מעמד הפועלים הבריטי. האנט זכור כחלוץ בקידום הרדיקאליזם הפוליטי בקרב מעמד הפועלים בבריטניה ונודע בהשפעתו על התנועה הצ'רטיסטית. הוא קרא לקידום רפורמות של הרחבת זכות הבחירה ולדמוקרטיזציה של הפרלמנט הבריטי וביטול חוקי הדגן אשר פגעו במעמד הפועלים בבריטניה.

==ביוגרפיה==
האנט נולד במחוז ווילטשייר בדרום-מערב אנגליה והפך לחקלאי אמיד. הוא החל להימשך אל פוליטיקה רדיקאלית בתקופת המלחמות הנפוליאוניות ובמהרה כישרונו כנואם ציבורי בלט וזכה לכינוי "הנואם". תחילה ככינוי מזלזל בשם אויביו, האנט אימץ כינוי כאות של כבוד.

האנט נאם בזכות בחירות אוניברסליות וקידום דמוקרטיזציה של הפרלמנט הבריטי אשר בתקופתו הזכות לבחור ניתנה אך ורק לגברים בעלי רכוש. האנט הוזמן לנאום ב-16 באוגוסט 1819 על ידי האיגוד הפטריוטי של מנצ'סטר להתכנסות לא אלימה לתמיכה ברפורמות לקידום הדמוקרטיה וייצוג ריאלי יותר של הבוחרים בבית הנבחרים. לימים אירוע זה נודע כטבח פיטרלו אשר בעקבות המתח שנוצר בבריטניה לאחריו האנט נעצר והורשע לשנתיים מאסר.

האנט כיהן כחבר הפרלמנט הבריטי כמייצג של אזור פרסטון בין השנים 1830–1832. בנוסף לקמפיין לרפורמה בפרלמנט, האנט התייחס לנושאים האחרים שעסקו באנשי מעמד הפועלים המתגוררים בפרסטון שהעסיקה מעל 10,000 איש בענף הטקסטיל. זה כלל את רצונם ליום עבודה של עשר שעות וסיום עבודת ילדים.<ref></ref> ב-1830 גבר האנט על מי שהיה עתיד להיות ראש ממשלת בריטניה, אדוארד סמית'-סטנלי. בפרלמנט פעל האנט לטובת מעמד העובדים. הוא התנגד לרפורמה של 1832 מכיוון שהייתה מתונה מדי להשקפתו, ולא הרחיבה את זכות ההצבעה לכלל האוכלוסייה.

== ראו גם ==
* התנועה הצ'רטיסטית
* טבח פיטרלו
* חוקי הדגן
* חוק הרפורמה של 1832

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.haokets.org/2011/10/17/%D7%9C%D7%90-%D7%95%D7%95%D7%98%D7%A8%D7%9C%D7%95-%D7%A4%D7%99%D7%98%D7%A8%D7%9C%D7%95/ "לא ווטרלו, פיטרלו", נתן שקרצ'י, העוקץ]
* [http://www.bbc.co.uk/programmes/p003k9l7 בי.בי.סי רדיו 4, טבח פיטרלו (אנגלית)]
* [http://www.gutenberg.org/browse/authors/h#a2761 עבודותיו של האנט בפרויקט גוטנברג]
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: היסטוריה
קטגוריה:הפרלמנט של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:פוליטיקאים בריטים
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1830–1831)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1831–1832)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1773
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1835
סוס ערבי

מיל. בשנת 1925 יוצא לאוסטרליה וזכה בתחרות הסוס הערבי של סידני, שמונה פעמים ברציפות]]
סוס ערבי מ[[צרפת]]
סוס ערבי הוא כינויו של גזע סוסים שמקורו בחצי האי ערב.

הסוסים הערביים בעלי צורת ראש וזנב גבוה ייחודיים, והם אחד מגזעי הסוסים הקלים ביותר לזיהוי בעולם. הגזע הוא גם בין העתיקים בעולם, כאשר ישנן עדויות ארכאולוגיות של סוסים ערביים מודרניים הדומים מאוד לסוסים מלפני 4500 שנים.
הסוסים הערביים התפשטו ברחבי העולם הן על ידי מלחמות והן על ידי מסחר, והם משמשים לרבייה עם גזעים אחרים כדי לשפר את מהירותם, עידונם, כושר העמידה וחוזק העצמות שלהם. כיום, גנים של הסוסים הערביים מצויים כמעט בכל גזע סוסי רכיבה מודרני.

הסוסים הערביים התפתחו באקלים מדברי, ונחשבו יקרי ערך לבדואים ולעיתים קרובות הובאו לתוך האוהל המשפחתי להגנה מפני גנבה ולמחסה. רבייה סלקטיבית של סוסים בעלי יכולת לשתף פעולה באופן טבעי עם בני אדם יצרו גזע סוסים טוב מזג, שלומד מהר ומוכן לרצות את בעליו. הסוסים הערביים גם פיתחו מוטיבציה גבוהה ודריכות וערנות גבוהים הנדרשים מסוס המשמש לרכיבה ולמלחמות. שילוב זה של נכונות ורגישות דורש מבעלי סוסים ערביים מודרניים להתייחס אל סוסיהם בביטחון ובכבוד.

על פי הממצאים הארכאולוגיים בשבטה, עובדת, ובעיקר בממשית מתברר כי במאה הראשונה לספירה ענף טיפוח והשבחת סוסים נבחרים היה ענף החקלאות החשוב ביותר עבור הנבטים, והם שפיתחו כנראה את גזע הסוס.

הסוסים הערביים ממושמעים ובעלי סיבולת גבוהה בעת רכיבה, וכיום הם מתחרים בענפי ספורט רבים הכוללים רוכבים. הסוסים הערביים הם בין עשרת הגזעים הנפוצים ביותר בעולם כיום, והם מצויים בכל רחבי העולם - ארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה, יבשת אירופה, דרום אמריקה (בעיקר בברזיל), ובמזרח התיכון.

==פיזיולוגיה==
לסוסים הערביים ראש מעודן בצורת טריז, מצח רחב, עיניים גדולות, נחיריים גדולים, חרטום קטן, זנב גבוה יחסית ועצמות חזקות, חזה גדול מה שמעיד על ריאות גדולות וכתוצאה מכך הם גם בעלי כושר גופני מעולה וסיבולת גבוהה, סוסים ערביים וסוסים ערביים למחצה הם הגזע הדומיננטי במרוצי סוסים במרחקים ארוכים.

ע"פ התקן האמריקאי הגובה הסטנדרטי של הסוסים הערביים הוא 155 – 145 ס"מ בגובה הכתף. עקב עצמות בעלי דחיסות גבוהה מהממוצע, רגליים קצרות וגב רחב וקצר, לסוס הערבי כוח שווה ערך לכוחם של חיות רבות גבוהות יותר, ולכן אפילו סוס ערבי קטן יכול לשאת רוכב כבד. בתחום בו המשקל של הסוס משנה, כמו עבודות חווה שנעשות על ידי סוסי דרפט, כל סוס קל-משקל אחר בעמדת נחיתות, אך ברוב הענפים הסוסים הערביים חזקים מספיק ויכולים לסחוב כל סוג של רוכב.

במשך מאות שנים הסוסים הערביים חיו במדבר בשיתוף הדוק עם בני האדם, וחיו עם הבדואים באוהליהם למחסה ולהגנה מגנבה, קרוב לילדים ולמשפחה. רק סוסים עם אופי טוב הורבו, וכתוצאה מכך לסוסים הערביים מזג טוב שבנוסף לתכונות טובות רבות נוספות הופך אותם לאחד מהגזעים הטובים ביותר לרכיבת ילדים. 
הסוסים הערביים אינטליגנטיים מאוד ולומדים מהר. יחסית קשה לאמן סוסים ערביים, ולמרות מזג טבעי טוב ויכולת טבעית לשתף פעולה עם בני אדם, אם לא יתנהגו כלפיו בצורה נאותה הסוס הערבי, כמו כל גזע סוסים, יכול להילחץ ולהיות מודאג בקרבת בני אדם.

הסוסים מופיעים בצבעים לבן, חום, חום כהה, שחור, אפור, וישנם גם סוסים בעלי כתמים. השחור פחות נפוץ והאפור והגוונים החומים נפוצים יותר, כאשר סוסים גזעיים הם לא בעלי כתמים, ובעלי צבע אחיד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

ע
לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה

מטוס קרב משנת 1918
המערכה האווירית במלחמת העולם הראשונה הייתה המערכה האווירית הראשונה בעלת היקף משמעותי בהיסטוריה. עוד קודם למלחמת העולם הראשונה היה שימוש בבלוני תצפית, אולם במהלכה היה שימוש רב בבלוני תצפית לצורך תצפית ארטילרית קדמית. גרמניה עשתה שימוש בצפלינים למשימות איסוף מודיעין בים הצפוני ולהפצצות אסטרטגיות באנגליה.

מטוסים החלו להיכנס לשימוש צבאי בתחילת המלחמה. תחילה היה השימוש במטוסים מוגבל בעיקר למשימות סיור. במהלך המלחמה, מתוך ניסיון שצברו טייסים ומכונאים, פותחו סוגי מטוסים לשימושים צבאיים שונים, כולל מטוסי קרב, מפציצים, ומטוסים לתקיפת מטרות קרקעיות.

במהלך המלחמה הפכו לראשונה חלק מטייסי הקרב לאלופי הפלות, אשר תוארו באמצעי התקשורת כאבירים של העידן המודרני, ואשר הפכו לגיבורים מושאי הערצה. במלחמת העולם הראשונה אף מונו לראשונה קצינים רמי דרג לפיקוד על המערכה האווירית, אות לחשיבות הגוברת של ניהול המלחמה מן האוויר.

==קישורים חיצוניים==
.
* 

קטגוריה:לחימה אווירית במלחמת העולם הראשונה

de:Luftkrieg#Erster Weltkrieg
אנטיקוואר

אנטיקוואר הוא חובב וחוקר חפצים עתיקים או ישנים. חפצים אלו כוללים חפצי אומנות או מדע, ארכיונים, כתבי יד, עתיקות, ספרים ועוד. לעיתים המונח משמש בצורה מזלזלת כהתייחסות לאדם שמתעניין בחלקים טריביאליים של ההיסטוריה האנושית, ללא הבנה בדבר.

== שלב האנטיקווריאניזם בארכאולוגיה ==
בהיסטוריוגרפיה של הארכאולוגיה, המונח "אנטיקווריאניזם" מתייחס לתקופה בה הארכאולוגיה עדיין לא התקיימה כדיסציפלינה מדעית אלא כפעילות של אספנות. באיטליה חלה בתקופת הרנסאנס התעניינות מחודשת בתרבות ואמנות העת העתיקה, בפרט יוון ורומא. עשירי התקופה התפארו באוספי ממצאים עתיקים אך התעניינותם הייתה אסתטית ולא מחקרית. גם החפירות הראשונות בפומפיי והרקולנאום מאמצע המאה ה-18 התמקדו במציאת חפצי נוי.

במהלך המאה ה-19 הועברו ממצאים מרשימים מהאתרים המקוריים בהם נמצאו אל מוזיאונים, פעילות אשר מניעיה עשויים להיות אנטיקווריאניסטים והיו נתונים לביקורת כבר בעת התרחשותם. כך למשל, שיש אלגין, חלק מאפריז הפרתנון מאתונה אשר הבאתו למוזיאון הבריטי עוררה ביקורת ציבורית רבה.

אספנות עתיקות התקיימה גם לאחר היות הארכאולוגיה לדיסציפלינה מדעית ונמשכת גם כיום. שוד עתיקות ושוד קברים הם בין המקורות לאספנות כזו.

== ראו גם ==
* חדר פלאות

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.aba.org.uk/ התאחדות האנטיקווריאטים של מוכרי הספרים] 
* [http://www.ilab.org/ הליגה הבינלאומית של מוכרי הספרים האנטיקווריאטים] 

*
קטגוריה:אתנוגרפיה
אוסיפ בובה

אוסיפ בּוֹבֶה (ברוסית: Осип Иванович Бове; באיטלקית: Giuseppe Bove ג'וזפה בובה; 4 בנובמבר 1784 - 28 ביוני 1834) היה אדריכל רוסי בעל שורשים איטלקיים.

== חייו ==

בובה נולד בסנט פטרבורג למשפחה של ציירים מנאפולי, איטליה שהתיישבו ברוסיה בשנת 1782. זמן קצר אחרי לידתו של ג'וזף משפחתו עברה לגור במוסקבה.

בשנים 1802–1807 בובה למד בבית ספר לאדריכלות במוסקבה. מאז 1807 בובה עבד כעוזר של אדריכלים חשובים ומפורסמים שפעלו ברוסיה.

בשנת 1813 בובה נשכר על ידי ועדת הבניינים במוסקבה אחרי שמרבית הבתים במוסקבה נשרפו במהלך השריפה הגדולה של מוסקבה בשנת 1812, והוצב בראש "חזית המחלקה", האחראי על אישור חזית עיצובים חדשים. התכנון, עם זאת, לא הסתיים עד 1817. הקיסר אלכסנדר, ביקר במוסקבה, וזעם על המבנים הצבועים בכל מיני צבעים, בעיקר אדום עמוק וירוק כהה, והוציא צו איסור לצבוע את הבתים בצבעים מסוימים.

בעוד משפחת גיליארדי בנו מחדש מבני ציבור מרכזיים כמו האוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה, היה בוב אחראי על עיצוב ובנייה מחדש של הכיכרות הריבועים המרכזיים של מוסקבה ואת הכיכר האדומה. הפרויקט הידוע ביותר שלו, כיכר התיאטרון, הושלמה בשנת 1825, עם זאת גם תיאטרון הבולשוי ותיאטרון מאלי נבנו מחדש.

בובה מת במוסקבה ונקבר במנזר דונסקוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אדריכלים רוסים
קטגוריה:ילידי 1784
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1834
קונסטליישן (אונייה, 1797)

קוֹנְסְטֶלֵיישֶן (באנגלית: USS Constellation), הייתה פריגטת מפרשים אמריקנית נושאת 38 תותחים ואחת משש האוניות הראשונות של הצי האמריקני לאחר הקמתו מחדש ב-1794, והושקה ב־7 בספטמבר 1797.

את טבילת האש עשתה במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798–1800) בהגנה על ספינות סוחר אמריקניות מפני אוניות מלחמה ופריבטירים צרפתיות. היא האונייה הראשונה בצי האמריקני החדש שניצחה ולכדה אוניית אויב בקרב ימי – את הפריגטה הצרפתית "ל'אִינְסְיוּרְזֶ'נְט" (L'Insurgente), ב־9 בפברואר 1799 ליד האי נֶוויס. ב־1 בפברואר 1800 ניהלה קרב נגד הפריגטה הצרפתית "לָה וֶונְזֶ'נְס" (La Vengeance) והסבה לה נזקים כה כבדים, עד כי מפקדה העלה אותה על החוף ובלבד שלא תיפול לידי האויב. "קונסטליישן" נטלה חלק גם במלחמה הברברית הראשונה נגד שודדי הים של אלג'יר וטריפולי (1801–1805). עם סיום המלחמה הושמה בעתודה. היא השתתפה במלחמת 1812 ובמלחמה הברברית השנייה (1815), והוסיפה לשרת שירות פעיל בצי עד 1853, אז פורקה ונגרטה.

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">* Dictionary of American Naval Fighting Ships. Digitized copy in: [http://www.hazegray.org/danfs/frigates/constell.htm DANFS Online]</div>

קטגוריה:אוניות מלחמה בצי ארצות הברית
קטגוריה:ספינות מלחמה בצי ארצות הברית במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת
קטגוריה:פריגטות בצי ארצות הברית