OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אריק יזראלביץ'

אריק יזראלביץ (בצרפתית: Erik Izraelewicz; 6 בפברואר 1954 - 27 בנובמבר 2012) היה מחבר ועיתונאי יהודי צרפתי ועורך העיתון לה מונד החל משנת 2011 ועד מותו מהתקף לב בנובמבר 2012. קודם לכן שימש כעורכם של העיתונים Les Échos ו-La Tribune.

== קורות חיים ==

יזראלביץ' נולד בשטרסבורג למשפחה יהודית ממוצא פולני, ובילה חלק מילדותו בעיר אגנו (Haguenau) שבמזרח צרפת, שם אביו עבד כרופא. בשנת 1976 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז. אחר כך למד שלוש שנים בבית ספר לעיתונאות (Centre de formation des journalistes de Paris) ובסורבון. בשנת 1979 השלים את עבודת הדוקטורט שלו בנושא כלכלה בינלאומית.

הוא החל את העבודה העיתונאית בתור כתב כלכלי בעיתון L′Usine nouvelle. בשנת 1981 החל לכתוב בעבור העיתון L′Expansion. בשנת 1985 היה מהמייסדים של העיתון הכלכלי היומי La Tribune. בשנת 1986 החל לעבוד במדור הכלכלי של הלה מונד ובשנת 1989 היה לעורך הראשי של המדור. בין השנים 1993 ל-1994 היה הכתב הראשי של לה מונד בניו יורק ובשנת 1996 היה לעורך הראשי.

בשנת 2000 עזב את "לה מונד" והיה לעורך של העיתון הכלכלי היומי Les Echos והפך למנהלו בשנת 2007.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עיתונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1954
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2012
AJ-10

ה-AJ-10 הוא מנוע היפרגולי המשמש בשלבים העליונים של טילים שונים. כגון, דלתא 2 וטיטן 3E. המנוע אמור גם לשמש בחללית אוריון של נאס"א.

==היסטוריה==
ה-AJ-10 שימש בפעם הראשונה באייבל (השלב השני של טיל הונגארד), בגרסת AJ-10-118 המונעת על ידי UDMH וחומצה חנקתית. בשיגור הראשון של טיל הוונגארד (שיגור הלוויין ונגארד TV-3) ב-6 בדצמבר 1957, בעיה בשלב הראשון של הטיל גרמה לרקטה להתפוצץ על כן השיגור. ניסיון נוסף לשיגור ב-5 בפברואר 1958, נכשל גם הוא במהלך הבעירה של השלב הראשון. מנוע ה-AJ-10 הופעל בפעם הראשונה בניסיון השיגור השלישי של טיל הוונגארד, ב-17 במרץ 1958, אשר הביא בהצלחה את הלוויין ונגארד 1 למסלול.

==גרסאות==
ל-AJ-10 יש מספר גרסאות. כאן יש את הגרסאות היותר ידועות.

===AJ-10-118K===
בשימוש בשלב השני של הטיל דלתא 2.
* דחף: 43.4 קילו ניוטון.
* זמן בעירה: 444 שניות.
* משקל: 98 ק"ג.
* קוטר: 1.7 מטר.
* דלק: N<sub>2</sub>O<sub>4</sub> ואירוזין 50.
* מתקף סגולי: 321 שניות.

===AJ-10-137===
מנוע ה-AJ-10-137 בחללית אפולו
המנוע שימש בתא השירות בחללית אפולו.
* דחף: 97.5 קילו ניוטון.
* זמן בעירה: 585 שניות.
* דלק: N<sub>2</sub>O<sub>4</sub> ואירוזין 50.
* מתקף סגולי: 312 שניות.

===AJ-10-190===
המנוע שימש במערכת ה-OMS במעבורות החלל האמריקאיות
* דחף: 26.7 קילו ניוטון.
* זמן בעירה: 1,250 שניות.
* משקל: 118 ק"ג.
* קוטר: 1.17 מטר.
* דלק: N<sub>2</sub>O<sub>4</sub> ו-MMH.
* מתקף סגולי: 316 שניות.

==ראו גם==
*דלתא K
*אפולו (חללית)
*אוריון (חללית)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנועים רקטיים
RS-27A

RS-27A הוא מנוע רקטי שפועל על דלק נוזלי. המנוע פותח על ידי בשביל לשמש בשלב הראשון של הטיל דלתא 2. RS-27A הוא גרסה משופרת של קודמו ויתרונותיו הם שהנחיר שלו הוארך כדי להגדיל את יחס שטחו, אשר מספק יעילות רבה בגובה רב. לפני פיתוח ה-RS-27A נגזר ממנוע ה-RS-27 המנוע H-1 אשר שימש במשגרים סטורן 1 וסטורן IB.

==ראו גם==
*דלתא 2
*דלתא 3
*H-1

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.alternatewars.com/BBOW/Space_Engines/RS-27A.pdf RS-27A] (באנגלית)

קטגוריה:מנועים רקטיים
לורד קמויס

הקבר של לורד תומאס ואליזבת קמויס.
תומאס דה קמויס (Thomas de Camoys, 1st Baron Camoys נפטר ב-28 במרץ 1419 או 1421) היה אביר במסדר הבירית, אציל אנגלי ומפקד צבאי.

בנו של סר ג'והן דה קמויס ואליזבת לטימר. ב-1383 זומן לבית הלורדים כלורד קמויס, תואר שחודש בשנית לאחר שב-1372 הלך לעולמו דודנו תומאס דה קמויס ללא יורשים זכרים.
הוא לחם במלחמת מאה השנים ופיקד על האגף השמאלי של הצבא האנגלי בקרב אז'נקור ב-1415. את תואר מסדר הבירית קיבל באותה השנה.
לתומאס דה קמויס היו שלושה צאצאים משני נישואיו.
הוא ירש מדודו את התואר בעל אחוזה של Broadwater (הכוללת את העיר וורת'ינג של ימינו). אשתו הראשונה הביאה איתה כנדוניה אחוזה קטנה באוקספורדשייר ובית אחוזה מבוצר זה ידוע עדיין בתור "חצר קמויס" (Camoys Court).
קמויס נפטר במרץ 1419 או 1421 והוריש את תאריו לנכדו. הוא נקבר בכנסיית סנט ג'רג' בטרוטון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:מלחמת מאה השנים: אישים
קטגוריה:ברונים בריטים
קטגוריה:אנשי צבא בריטים
כתב יחוס

כתב יחוס הוא רשימה שמית המועברת מאב לבנו בכדי לזהות מאיזה עם או שבט הוא הגיע. בעם היהודי היה נהוג להעביר כתב יחוס כדי לזהות באיזה שבט ומשפחה האדם נולד וגדל, כדי שתעבור הנחלה בארץ לפי שבטים. כתב היחוס נועד גם למנוע מצב בו כהן מתחתן עם פסולה לכהונה.

האחרונים שנשאו איתם כתב יחוס היו התימנים בתקופת הרמב"ם, אלא שהרמב"ם (שהתימנים נוהגים על פיו) הורה להם להשמיד את כתב היחוס שלהם כדי לא ליצור אפליה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מעמדות ויוחסין ביהדות
קופס

קואופיון פאלוסאורה (פינית: Kuopion Palloseura; או קופס) הוא מועדון כדורגל פיני, הממוקם בעיר השמינית בגודלה בפינלנד, קואופיו. קופס משחקת בליגת העל הפינית ברציפות משנת 2008. אצטדיונה הביתי של הקבוצה נקרא "סאבון סנומאט ארנה". עד יוני 2005, הקבוצה שיחקה במגרש ברובע ויינלניימי, חצי אי מוקף באגם קאלאבסי.

המועדון נוסד בשנת 1923, ומאז ועד היום זכה בשישה תוארי אליפות לאומיים ופעמיים בגביע הפיני. בנוסף לכך, המועדון סיים כסגנית האלופה תשע פעמים. קופס מחזיקה בשיא הפיני למועדונים לרצף עונות בליגת הפינית הבכירה, משנת 1949 עד 1992. הקבוצה מדורגת במקום הרביעי בטבלת כל הזמנים של ליגת העל הפינית.

==תארים==
;ליגת העל הפינית
* אליפות (6): 1956, 1958, 1966, 1974, 1976, 2019
* סגנות (9): 1950, 1954, 1964, 1967, 1969, 1975, 1977, 1979, 2010
;הגביע הפיני
* זכייה (2): 1968, 1989
* סגנות (1): 2011, 2012
;גביע הליגה הפינית
* זכייה (1): 2006
;הופעות באירופה
* מוקדמות גביע אירופה לאלופות:
** סיבוב ראשון (3): , , 
* מוקדמות הליגה האירופית:
** סיבוב שלישי (1): 2012/2013
** סיבוב שני (1): 2011/2012
* גביע אופ"א:
** סיבוב שני (1): 1978/1979,
** סיבוב ראשון (4): 1976/1977, 1979/1980, 1980/1981, 1982/1983
* גביע אירופה למחזיקות גביע:
** סיבוב ראשון (2): 1969/1970, 1990/1991

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל פיניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1923
אקארט ויציקמן

אקארט ויציקמן (בגרמנית: Eckart Witzigmann) (נולד ב-4 ביולי 1941) הוא שף אוסטרי.

==ביוגרפיה==
ויציקמן התלמד במלון שטראובינגר בבאד גאסטיין (1960-1957) ואחר-כך עבד במשרות שונות במסעדות יוקרה בעולם, בין השאר היה תלמידו של פול בוקיז מליון, צרפת. 

הוא החל לעבוד בגרמניה ב-1971 במסעדת "טנטריס" במינכן, אותה עיצב הארכיטקט השווייצרי הנודע Justus Dahinden.

ב-19 בנובמבר 1979 הוא נהפך להיות השף דובר גרמנית הראשון (והשלישי, מחוץ לצרפת) שזכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום על מסעדתו אוברג'ין (Aubergine), אותה פתח שנה קודם לכן.

ב-1993, בעקבות שערוריית הקוקאין, הוא איבד את הרישיון להפעיל את "אוברג'ין", אולם שנה לאחר מכן הוענק לו התואר "שף המאה" מידי מדריך גו מיו. רק שלושה שפים אחרים זכו בתואר זה: פול בוקיז, ז'ואל רובישון ופרדי ז'ירארדה.

בשנת 2019 החל לשפוט בתוכנית המציאות "Top Chef" בגרסתה הגרמנית המשודרת בערוץ Sat.1. 

מאז אותה עת ויציקמן פרסם ספרי בישול רבים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1941
אל-כיסווה

אל-כיסווה (בערבית: الكسوة; בתעתיק מדויק: אלכסוה) היא עיר במחוז ריף דמשק בסוריה, השוכנת כ-13 קילומטרים מדרום לדמשק. בשל מיקומה האסטרטגי הייתה אל-כיסווה זירה לכמה קרבות חשובים במהלך ההיסטוריה, ובין היתר קרב מרג' א-ספאר ב-1303, שבו עצרו הממלוכים את פלישת המונגולים, וקרב קשה בין אנשי צרפת החופשית וצרפת של וישי במסגרת המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה.

במהלך 2017 נטען כי הוקם בעיר מתקן צבאי איראני שהותקף על ידי ישראל מספר פעמים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוריה: ערים
ליאור שלו

ליאור שלו (נולד ב-1959) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שכיהן כמפקד גדוד 50 בחטיבת הנח"ל, מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה ומפקד חטיבת גבעתי.

==ביוגרפיה==
שלו נולד וגדל בקריית ביאליק. בצעירותו שיחק בקבוצת הכדורגל מכבי חיפה. התגייס לצה"ל בשנת 1977 והחל קורס טיס, אך נשר ממנו לאחר שנה, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד הנח"ל המוצנח. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום קורס הקצינים שב לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד. במלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד פלוגה ב' בגדוד. בהמשך שימש כסמג"ד ובשנת 1990 מונה למפקד גדוד 50 שעבר אז מחטיבת הצנחנים לחטיבת הנח"ל. לאחר מכן מונה למפקד גדוד בביסלמ"ח. באוגוסט 1992 נהרג חניך בקורס, , לאחר שנפל לבאר במהלך אימון ניווטים בנגב. שלו הורשע בבית דין צבאי בגרימת מוות ברשלנות, נידון לשלושה חודשי מאסר על תנאי ולעיכוב דרגה בן שנתיים. 

לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של פיקוד הצפון. בשנים 1996–1998 שימש כמפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה. בתפקידו הבא שימש סגן מפקד אוגדת עזה בשנים 1998–1999, ולאחר מכן מונה למפקד חטיבת גבעתי ועמד בראשה בשנים 1999–2001 כולל לחימה בדרום לבנון והנסיגה ממנה בשנת 2000. במקביל שימש מח"ט מרכזית באוגדת עזה במשך תשעה חודשים בקירוב, לאחר מכן פיקד על לוחמי החטיבה במבצעים מורכבים נגד תשתיות הטרור הפלסטיני ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה. 

שלו נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר ביישוב יובלים.

==קישורים חיצוניים==
* .
* .
* יואב לימור, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=4563406&postcount=25 גבעתי שלי], מעריב, 24 באוגוסט 2001, כפי שהועלה באתר פרש.
* עדי לרנר, ניצן קינר וברק גולדנברג, [https://web.archive.org/web/20131020161724/http://mazi.idf.il/7176-11345-HE/IGF.aspx חלום בן 30], ביטאון ביבשה, גיליון 25, ספטמבר 2013.
* עמוס הראל, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=4564461&postcount=34 איך ייראה החי"ר לאחר היציאה מלבנון], הארץ, 10 באוקטובר 1999, כפי שהועלה באתר פרש.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הנח"ל
קטגוריה:מפקדי החטיבה הדרומית באוגדת עזה
קטגוריה:מפקדי חטיבת גבעתי
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:יובלים: אישים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
טובי טיילר בקרקס

טובי טיילר בקרקס (באנגלית: Toby Tyler or 10 Weeks with a Circus) הוא סרט קולנוע אמריקאי בבימויו של צ'ארלס ברטון שיצא לאור בשנת 1960, הסרט מבוסס על ספרו של ג'יימס אוטיס.

==תקציר העלילה==
הסרט מספר את סיפורו של טובי טיילר (קווין קורקורן), נער יתום בן 11, המתגורר בעיירה אצל דודו העני, טובי מרגיש שאיו הוא רצוי בבית, הוא הולך לצפות בהופעות הקרקס שהגיע אל עיירתם ושם הוא מוצא עבודה כמוכר בוטנים, פופקורן ותפוחים, הוא מצטרף אל הקרקס במסעה ברחבי ארצות הברית ושם מגלה טובי את העולם של אקרובטיקה והפעלולים השונים בקרקס, הוא מתיידד עם בן (הנרי קלווין), האחראי על הקוף-ליצן המאולף מר סטאבס, באחד האימונים על רכיבת סוסים לקראת אחת הופעות נפצע אחד הנערים המופיעים בקרקס, טובי מחליף אותו ובעזרתו של בן וחברים נוספים ובעזרת ידידו הקוף מר סטאבס הופך טובי במהירות לכוכב רכיבה ומלהיב את הקהל בהופעותיו.

בשנת 1964 שודרה בטלוויזיה בארצות הברית כהצגה בשני פרקים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטי קרקס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
גיורא צחור

גיורא צחור (וייס) (27 באוקטובר 1941 - 16 ביולי 2012) היה בכיר ב"מוסד" ובעל עיטור העוז. פיקד על היחידה שהבריחה לישראל את מרדכי ואנונו ב-1986.

==ביוגרפיה==
צחור נולד בסנט אטיין שבצרפת בשם ג'ורג' וייס. בתקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה הוחבא וגדל במנזר. עלה בגפו לישראל, התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים והיה מפקד מחלקת טנקים. השתחרר בדרגת סגן לאחר ששימש סגן מפקד פלוגה בגדוד 46. במלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים במסגרת חטיבה 37, ולחם עימה בקרבות בצפון השומרון בעמק דותן ושכם. על חלקו בקרב בו השמידה מחלקתו שבעה טנקי פטון של צבא ירדן זכה בצל"ש שהומר לעיטור העוז. במהלך הקרבות נפצע באורח קשה ונכווה בכל חלקי גופו.

ב-1968 גויס ל"מוסד" וסיים בהצלחה את הקורס המבצעי, זכה בארגון לכינוי "רובר". שירת כלוחם ומפקד ביחידות המבצעיות של הארגון, ולאורך השנים השתתף ופיקד על מבצעים מיוחדים. בסוף שנות ה-70 מונה לסגן מפקד יחידת כידון וב-1984 מונה למפקדה. פיקד על החוליה שהבריחה לישראל את מרדכי ואנונו. ב-1992 פרש משירות קבע ב"מוסד", אך המשיך לשרת במשימות שונות מחוץ לישראל גם לאחר מכן, על שירותו זכה ב-1992 בצל"ש מראש המוסד, שבתאי שביט.

צחור נהרג בתאונת דרכים ביולי 2012 לאחר שנדרס בעת שרכב על אופניו. תמונתו נאסרה לפרסום. על שמו נקרא רחוב בחדרה, העיר בה התגורר, כמו כן, נערכת לזכרו מדי שנה תחרות אופני הרים אשר נמשכת מספר ימים<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.gvura.org/common/attachment.php?d=gvura&a=175806 כתבה עליו] בעיתון "במחנה", באתר גבורה.
* 
* .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:ילדים בשואה: צרפת
קטגוריה:מעוטרי צל"ש ראש המוסד
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
קטגוריה:חדרה: אישים
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
When the Tigers Broke Free

When the Tigers Broke Free הוא סינגל מאת פינק פלויד שיצא ב-1982, בסרט של הלהקה החומה. השיר מתאר את מות אביו של רוג'ר ווטרס בקרב אנציו.<ref></ref> השורה הראשונה של השיר נמצאת בסרט. כל המילים מזכירות בכמה אירועים שהתרחשו, כשהתקיפו את קומפאני Z בגדוד הרובאים השמיני של הצבא הבריטי. השיר מסתיים בשורה: "וכך הם לקחו את אבי ממני". השיר יצא לאור כסינגל ב-1982 ומשכו 3 דקות ו-17 שניות. השיר יצא לאור מחדש באלבום The Final Cut.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1982
קטגוריה:שירי פינק פלויד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי הנצחה
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:שירי רוק מתקדם
קבוצת אוניברסיטת פריז (כדורסל)

קבוצת אוניברסיטת פריז (בצרפתית: Paris Université Club) היא קבוצת כדורסל מהעיר פריז. זוהי קבוצת הכדורסל של קבוצת הספורט אוניברסיטת פריז (Paris Université Club; ר"ת PUC). קבוצה זו הייתה קבוצת פאר בכדורסל הצרפתי עד שבצרפת החל הכדורסל המקצועי. בכדורסל המקצועי אין לקבוצת ספורט של אוניברסיטה יכולת להתמודד ברמות הגבוהות ביותר. כיום הקבוצה משחקת בליגות האזוריות.

גם קבוצת הנשים נתקלה באותה בעיה ומשנת 2007 היא נמצאת בליגה האזורית הבכירה.

==היסטוריה==

==הישגים==
* זכייה בשתי אליפויות צרפת: 1947, 1963.
* זכייה ב-4 גביעי צרפת: 1954, 1955, 1962, 1963.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:פריז: מועדוני ספורט
עופר לוי (קצין)

עופר לוי (נולד ב-31 במרץ 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שימש כראש מטה פיקוד הדרום, ראש מחלקת תכנון מבצעי באמ"ץ, מפקד חטיבת גבעתי ומפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה.

== ביוגרפיה ==
לוי התגייס לצה"ל בשנת 1990, ושובץ ביחידת דוכיפת, ששימשה באותה העת כיחידת נ"ט. ביחידה עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידת דוכיפת ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה. בשנת 1996 עבר לחטיבת גבעתי ומונה למפקד פלוגה מסייעת בגדוד צבר. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט גבעתי. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד צבר. לאחר מכן מונה למפקד מחזור האימון המתקדם בבא"ח גבעתי.

בשנת 2004 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שקד, ושימש בתפקיד עד שנת 2006. הוא פיקד על הגדוד במבצעים מורכבים כנגד תשתיות הטרור הפלסטיני במהלך האינתיפאדה השנייה. ב-16 בנובמבר 2004, החליט הרמטכ"ל, משה יעלון, על הערה פיקודית ללוי, בגין תפקודו באירוע חדירת מחבלים למוצב "מורג" בספטמבר 2004. בהמשך הוביל את הגדוד במהלך הנסיגה מהרצועה במסגרת תוכנית ההתנתקות. בשנת 2006 מונה למפקד בא"ח גבעתי, ושימש בתפקיד עד שנת 2008. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי בין השנים 2008–2009, ושירת בתפקיד בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה.

ב-22 באפריל 2009 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, ושימש בתפקיד עד 18 במאי 2011. ב-15 ביוני 2011 מונה למפקד חטיבת גבעתי, וכיהן בתפקיד זה עד 22 באוגוסט 2013. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"א (2014-2013). לוי לא סיים את הקורס ונרשמה לו הערה פיקודית בשל היענותו לבקשת רח"ט מבצעים אהרון חליוה בפרוץ מבצע צוק איתן להתייצב בתפקידו החדש ולסייע בלחימה. בשנת 2014 מונה לראש מחלקת תכנון מבצעי באמ"ץ, ושימש בתפקיד עד שנת 2016. במאי 2016 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מטה פיקוד הדרום, ושימש בתפקיד עד 31 ביולי 2019. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.

== חיים אישיים ==
לוי נשוי למורין ואב לילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גבעתי
קטגוריה:מפקדי החטיבה הצפונית באוגדת עזה
קטגוריה:מפקדי חטיבת גבעתי
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
טלוויזיה בהפרדה תקנית

[[לוגו SDTV]]
טלוויזיה בהפרדה תקנית (באנגלית: SDTV – Standard Definition TeleVision) היא מערכת טלוויזיה העושה שימוש ברזולוציה סטנדרטית שלא נחשבת שידור בהפרדה גבוהה (HDTV). המונח מתייחס בדרך כלל לשידורי טלוויזיה דיגיטלית כאשר רזולוציית השידור זהה לרזולוציית השידור האנלוגי.

בישראל וברוב אירופה פורמט הטלוויזיה הסטנדרטי הנפוץ לשידור הוא 576i. לעומת זאת, בארצות הברית הפורמט בסיסי אף יותר והוא 480i.
למדינות מסוימות בעולם סטנדרט השידור בטלוויזיה הוא 576i (כחול), בעוד שאצל אחרות הוא 480i (ירוק)

== יחסי הגדלים של הפיקסלים ==
{| class="wikitable"
|-
 ! פורמט הווידאו !! רזולוציה !! יחס הגודל של כל פיקסל !! רזולוציה פיקסלים מרובעים שווי ערך
|-
|rowspan="2"| 480i 4:3 (ידוע גם כ-NTSC)
| 704x480
|rowspan="2"|10:11
| 640x480
|-
| 720x480
| 654x480
|-
|rowspan="2"|480i 16:9 (ידוע גם כ-NTSC)
מסך רחב
| 704x480
|rowspan="2"| 40:33
| 854x480
|-
| 720x480
| 872x480
|-
|rowspan="2"|576i 4:3 (ידוע גם כ-PAL)
| 704x576
|rowspan="2"| 12:11
| 768x576
|-
| 720x576
| 786x576
|-
|rowspan="2"|576i 16:9 (ידוע גם כ-PAL)
מסך רחב
| 704x576
|rowspan="2"| 16:11
| 1024x576
|-
| 720x576
| 1048x576
|}

יחס הגודל של כל פיקסל זהה עבור הרזולוציות 720 ו-704, כיוון שהחלק המרכזי של התמונה ברוחב 720 פיקסלים שווה לתמונה של 704 פיקסלים לרוחב.

== ראו גם ==
* HDTV
* Ultra HDTV
* MPEG-2
* הפרדה גבוהה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
קטגוריה:טלוויזיה: טכנולוגיה
קטגוריה:קולנוע ביתי
קטגוריה:שידור דיגיטלי
גן פרחים

שער הכרך הראשון
גן פרחים (כותרת המשנה: "בו יבואו פרחים ושושנים, נטעי נעמנים. מגדולי הרבנים, משכילים ומאמינים, חכמים ונבונים") היה מאסף ספרותי והגותי של בני תקופת התחייה, אשר ראה אור בארבעה כרכים בין השנים 1881–1892 בעריכתו של הסופר והעיתונאי יהושע מזח (מייזאח).

== תוכן המאסף ומבנהו ==
כל כרך נחלק לארבעה חלקים ("ויצא נהר מעדן להשקות את הגן ומשם ייפרד והיה לארבעה (שהם שמונה) ראשים"):
* ביאורי המקרא ומאמרי מדע פופולרי;
* ביקורת וביוגרפיות של אנשי שם;
* שירים ומשלי חכמים;
* סיפורים מחיי היהודים ומכתבים שונים.

עם התורמים למאסף נמנו המשכילים קלמן שולמן, שמואל יוסף פין, הלל נח מגיד שטיינשניידר, משה שמעון אנטוקולסקי, ראובן אשר ברודס (ראובן אבי"ב) ומרדכי רבינוביץ' וכן אב"ד מוסקבה הרב חיים ברלין.

== הכרכים ==
* כרך א', וילנה: דפוס ר' ליב יהודא ליב המחוקק, תרמ"ב 1881.
* כרך ב', וילנה תר"ן 1890; ורשה: דפוס ד’ טורש, תרנ"א 1890.
* כרך ג', וילנה תרנ"א; ורשה: דפוס מ"י האלטער, תרנ"א 1891.
* כרך ד' (נקרא "פרחים ושושנים"), ברדיצ'ב: דפוס יעקב שעפטיל, תרנ"ב 1892.

קטגוריה:כתבי עת של תנועת ההשכלה
קטגוריה:תקופת התחייה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: כתבי עת
ניילון נצמד

ניילון נצמד ב[[קופסה בעלת שפה משוננת]]
[[כריך עטוף בניילון נצמד. הכריך איננו משטח חלק כך שהניילון לא מסוגל להיצמד אליו, אך המגע של הניילון עם עצמו מאפשר את ההצמדה והאיטום]]

ניילון נצמד הוא יריעת פלסטיק המשמשת בין היתר לאריזת מזון על ידי עטיפת המזון או חתימת פתח הכלי המכיל אותו, כדי לשמר את הטריות לאורך זמן. הניילון נצמד למשטחים חלקים ללא חומר הדבקה, בזכות קשרי ואן דר ואלס, שהם קשרים אלקטרוסטטיים חלשים שנוצרים בין המולקולות של שני המשטחים הצמודים. ככל שהמשטחים גדולים יותר וחלקים יותר, כך ההצמדה חזקה יותר. עוביו של ניילון נצמד הוא כ-12.5 מיקרון. הוא נמכר לרוב בגלילים, לעיתים בתוך קופסת קרטון בעלת שפה משוננת כדי להקל על חיתוכו.

==חומרים המשמשים לייצור של ניילון נצמד==
על אף שמו הניילון הנצמד איננו ניילון אלא פלסטיק. הוא יוּצר מלכתחילה מ-PVC, ועדיין זהו חומר הגלם העיקרי לייצורו. ייצור מחומרים אחרים מושפע מחששות על זליגת חומרים פלסטיים מתוך ה-PVC למזון, ועל היותו של ה-PVC רעיל וקשה למיחזור. חומר חלופי מקובל הוא LDPE (פוליאתילן בצפיפות נמוכה), הנחשב בטוח יותר. יתרונותיו של ה-PVC על ה-LDPE הם יכולת ההימתחות שלו, התורמת למראה מושך של מוצרי מדף הארוזים באמצעותו, והיצמדותו הטובה למגוון משטחים רב יותר. למרות זאת, ישנן מדינות המתחילות לאסור בחוק שימוש ב-PVC בצעצועים ובמגע ישיר עם מזון.

==שימושים של ניילון נצמד==
יישובי עוטף עזה, במהלך מלחמת חרבות ברזל]]

מלבד תעשיית המזון ושימוש ביתי לאריזת מזון, ניילון נצמד משמש גם לעיטוף מוצרים אחרים. בישראל הוא משמש לעיתים בענף העברת הדירות לעיטוף רהיטים, כתחליף לפלסטיק בועות.

ניילון נצמד המשמש לתעשייה נקרא גם ניילון סטרץ, בגלל שהוא נמתח על המוצר. יש גליל ניילון סטרץ ידני ויש גליל ניילון סטרץ למכונה. יש פרמטרים שונים העידים על מידת החוזק של הניילון, עובי הניילון הנמדד במיקרונים וכושר המתיחה שלו. בזמן ייצור הניילון משתמשים בחומר הנקרא אוקסיד המעניק לניילון חוזק מתיחה.

==ראו גם==
* רדיד אלומיניום

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אריזה
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
קטגוריה:שימור מזון
קטגוריה:חומרי אריזה
בטי היידלר

בטי היידלר (בגרמנית: Betty Heidler; נולדה ב-14 באוקטובר 1983) היא אתלטית גרמניה. היא אלופת העולם (אוסאקה 2007), אלופת אירופה (ברצלונה 2010), שיאנית עולם ומדורגת במקום השלישי בעולם בכל הזמנים ביידוי פטיש.

== ביוגרפיה ==
היידלר נולדה במזרח ברלין. 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיימה היידלר במקום 11 ביידוי פטיש בתוצאה של 65.81 מטר. 

באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה היידלר במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 72.73 מטר.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיימה היידלר במקום 29 ביידוי פטיש בתוצאה של 61.91 מטר.

באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיימה היידלר במקום חמישי ביידוי פטיש בתוצאה של 70.89 מטר.

===אלופת עולם===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה היידלר במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 74.76 מטרים, שני סנטימטרים בלבד רחוק יותר מייפסי מורנו הקובנית שהסתפקה במדליית הכסף.

במשחקי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה היידלר במקום תשיעי ביידוי פטיש בתוצאה של 70.06 מטר בניסיון השלישי וזאת לאחר שפסלה בשני הניסיונות הראשונים. 

במשחקי האוניברסיאדה שנערכו בבלגרד, סרביה בתחילת יולי 2009 זכתה היידלר במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 75.83 מטר, לפני הסלובקית מרטינה הרשנובה (72.85 מטרים) ובת ארצה קתרין קלאס (70.97 מטר). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בשיא גרמני חדש של 77.12 מטר, ובאליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 76.38 מטרים.

===שיאנית עולם===
בתחרות שנערכה בהאלה ב-21 במאי 2011 קבעה היידלר ביידוי פטיש שיא עולם חדש של 79.42 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה של אניטה ולודרצ'יק מפולין (78.30 מטר). שיאה זה נשבר ארבע שנים לאחר מכן על ידי אניטה ולודרצ'יק, שיאנית העולם הנוכחית.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בסוף אוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף פעם שנייה ברציפות בתוצאה של 76.06 מטר, אחרי טטיאנה ליסנקו הרוסייה (77.13 מטר) ולפני ז'אנג וונשיו הסינית (75.03 מטר).

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה במדליית ארד בתוצאה של 77.12 מטר, אחרי הזוכה טטיאנה ליסנקו מרוסיה שקבעה שיא אולימפי חדש של 78.18 מטר והפולנית אניטה ולודרצ'יק (77.60 מטר). זכייתה במקום השלישי הוכרה רק לאחר ערעור שהגישה בעקבות כישלון השופטים למדוד את זריקתה.

== חייה האישיים ==
כיום, מתגוררת היידלר בפרנקפורט ועובדת בתמיכה לקבוצות ספורט מתאם המשטרה הפדרלית של גרמניה ולומדת עריכת דין.

== שיאים אישים ==
* יידוי פטיש: 79.42 מטר (2012)

== ראו גם ==
* התפתחות שיא העולם ביידוי פטיש (ויקיפדיה באנגלית)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אתלטיות גרמניות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שיאניות עולם גרמניות
קטגוריה:שיאני עולם גרמנים: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מגרמניה
קטגוריה:מיידות פטיש
קטגוריה:אתלטיות גרמניות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1983
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1983
קולג' אירופה

קולג' אירופה (College of Europe או Collège d'Europe) היא אוניברסיטה פרטית ומכון ללימודים מתקדמים בעיר ברוז' שבבלגיה.

המוסד הוקם בשנת 1949 על ידי דמויות מובילות בייסוד האיחוד האירופאי, בהם וינסטון צ'רצ'יל, פול הנרי ספאק ואלצ'ידה דה גספרי, בעקבות קונגרס האג בשנת 1948, במטרה לקדם "רוח של סולידריות והבנה הדדית בין כל האומות של מערב אירופה ולספק הכשרה מצוינת ליחידים אשר מחזיקים בערכים אלו" וכדי "להכשיר את הדור חדש של מנהלים צעירים מעולים בעבור אירופה". משנת 1993 לקולג' יש קמפוס קטן בעיירה נטולין שבפולין.

== מסלולים אקדמיים ==
בקולג' מתקיימים מסלולים לתואר מוסמך בתחומים שונים<ref></ref>:

* כלכלה אירופית
* יחסים בינלאומיים ודיפלומטיה
* לימודים אירופאיים
* משפט אירופי
* פוליטיקה וממשל אירופי
* יחסים בינלאומיים טרנס אטלנטיים

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלגיה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ברוז'
מי נטל

[[אוניית משא מרוקנת מי נטל לים]]
מֵי נֵטֶל (באנגלית: ballast water) הם מי ים (ובנהרות ובאגמים - מים מתוקים) המשמשים לייצוב אונייה בעת הפלגתה ללא מטען או עם מטען חלקי.

מכלי מי הנטל הם מכלים ייעודיים בתחתית אונייה, שניתן למלאם במי ים או לרוקנם באמצעות משאבות גדולות ומיוחדות לכך, הנקראות "משאבות מי נטל". מכלי מי הנטל משמשים לייצוב האונייה על ידי הגדלת השוקע כאשר היא מפליגה ריקה או טעונה חלקית, לחלוקה נכונה של המשקל והעומס הפועל על גוף האונייה כאשר היא מובילה מטענים במשקלים שונים בכל אחד משני צדדיה, לשינוי השוקע ולהגדלת השקיעה של המדחף במים.

הוספת מי הנטל מתחת למרכז הכובד האנכי של כלי השיט מעלה את יציבותו. היתרון של המים הוא שניתן למלא ולרוקן את המכלים בקלות יחסית על ידי שאיבה. החיסרון הוא במשקלם היחסי של המים שדורש מכלים גדולים יחסית, לאחסון.

==ההיבט הסביבתי==
מי נטל נוספים למטען הספינה לאחר פריקת מטענים בנמלים. כאשר האונייה מוסיפה מטען, היא נפטרת ממי הנטל העודפים, ומאחר ומדובר במים שנאספו באזור אחר בעולם, המים הנשפכים לים עלולים לכלול מגוון של אורגניזמים ביולוגיים, כולל צמחים, בעלי חיים ומיקרואורגניזמים, שאזור הריקון של מכלי המים אינו בית הגידול הטבעי שלהם. אלה כוללים מינים אקזוטיים העלולים לגרום נזק אקולוגי רב למערכות אקולוגיות ימיות. 

מי נטל הם ככל הנראה המקור העיקרי של מינים פולשים ימיים במימי העולם. בעיה זו הביאה את ארגון הימאות הבינלאומי (IMO) להחליט ב-2004 על אימוץ אמנה בינלאומית הקובעת כי ספינות יידרשו להתקין מערכות לטיפול וסינון מי נטל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מונחים ימיים
קטגוריה:מים
גמילה מחיתולים

אימון פעוט לעשיית צרכיו ב[[אסלה]]
צמד אסלות לאימון פעוטות באולם שמחות ליד ירושלים

גמילה מחיתולים הוא תהליך שבו מאמנים פעוטות לעשות את הצרכים באסלה או בסיר פלסטיק קטן דמוי סיר לילה, על מנת שיחדלו להשתמש ולהסתמך על חיתולים. תהליך הגמילה מהחיתולים נעשה בדרך כלל עד גיל 4. עם זאת, גורמים תרבותיים וטכנולוגיים עשויים להשפיע על הגיל שבו בדרך כלל הפעוטות נגמלים מחיתולים.

ברחבי העולם קיימות שיטות שונות לגמילת תינוקות מחיתולים, המיושמות במגוון גילאים. בחלק ממדינות העולם השלישי ידועה השיטה לגידול תינוקות ללא חיתולים, שמיושמת החל מהשבועות הראשונים לחיי התינוקות. במשאל שנערך ב-1974 בקרב אנשי הדיגו בקניה הפועלים לפי שיטה זו, מרבית האמהות העידו על השלמת תהליך הגמילה בתקופת הגיל של 4–6 חודשים. על פי נתונים שפורסמו בשנת 2012, אמהות בווייטנאם משתמשות בצליל שריקה על מנת לאמן את תינוקן לעשות את צרכיו בזמנים קבועים, כך שעד גיל שנתיים הפעוט שולט לחלוטין בעשיית צרכיו. גם באזורים שונים בסין נהוגה שיטת הגמילה ללא חיתולים. שיטה נוספת הנהוגה שם היא שימוש ב"מכנסי חריץ", המאפשרים לילד לעשות את צרכיו בישיבה שפופה, ללא צורך להפשיל את מכנסיו.

מחקר שפורסם בשנת 2013 מראה כי באיראן נהוגות שיטות שונות לגמילה מחיתולים: שיטת "הילד במרכז", שבה ההורים ממתינים לכך שהפעוט יחל לגלות עניין בהליכה לשירותים מיוזמתו על מנת להתחיל בתהליך הגמילה, או לחלופין "השיטה האינטנסיבית", שבה ההורים מתחילים את התהליך מיוזמתם ולוקחים את הפעוט לשירותים בזמנים קבועים. גמילה בשיטה זו מתחילה בסביבות גיל שנה.

באנגליה ממליץ ארגון שירותי הבריאות הממלכתי על שימוש בתחתוני גמילה כצעד לקראת שימוש בתחתונים רגילים, וכן ממליץ להורים לעודד את הפעוטות לגשת לשירותים לאחר ארוחות כחלק מתהליך הגמילה, לא להתרגש יתר על המידה כשקורות תקלות, ולשבחם כאשר הם מצליחים.

בארצות הברית נמצא גיל הגמילה מחיתולים במגמת עליה: בשנת 1947 היו יותר ממחצית הילדים בארצות הברית גמולים מחיתולים בגיל שנה וחצי, אך בשנת 2003 הגיל הממוצע לגמילה מחיתולים היה גיל 3 שנים.

== ראו גם ==
* הרטבת לילה
* סיר הסירים
* אנקופרזיס
* גידול תינוקות בלי חיתולים
* כולם עושים קקי

== קישורים חיצוניים ==

* אורה גולדהירש, [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Gil3/Horim/KdamYesodi/HorimYeladimChitolim.htm הורים, ילדים וגמילה מחיתולים], באתר משרד החינוך
* לריסה גינת, [https://web.archive.org/web/20131006231845/http://small-talk.co.il/?page_id=779 גמילה מוקדמת מחיתולים], באתר חיתולס
* שרון דורמן-חג'ג, [http://www.clalit.co.il/he-il/family/parents/development/articles/potty+training.htm גמילה מחיתולים: הזמן היבש], באתר שירותי בריאות כללית, 30 במאי 2006
* 
* 
* 
* 
* 
* יפעת רוט, [http://www.etze.co.il/index.php?option=com_content&view=article&id=1453&catid=138 גמילה מחיתולים - מדריך שימושי להורים], בפורטל "את זה", 3 ביולי 2011
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
קטגוריה:ילדות
קטגוריה:בתי שימוש
יואל טל-מור

יואל טל-מור (שוסטר) (1923 – מאי 1997) היה צייר ישראלי יליד פולין. טל מור ידוע ביצירות פיגורטיביות והסוריאליסטיות.

== ביוגרפיה ==
יואל טל-מור נולד בסטניסלבוב, פולין (כיום איוונו- פרנקיבסק) למשפחת רבנים חסידית. בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס לצבא האדום ונפצע. לאחר המלחמה, בין השנים 1947–1954, למד אמנות במספר מקומות בברית המועצות. בשנת 1960 עלה לישראל עם משפחתו.

רבות מיצירותיו התבססו על זכרונותיו מימיו בשטעטל בפולין, אחרות מבוססות על ערים בארץ ישראל ורבות נוספות הן סוריאליסטיות לחלוטין.

נפטר במאי 1997.

== תערוכות יחיד ==
{|width="100%" style="background-color: transparent;"
|- "valign=top border="0|
| width=45% valign=top|
*1948-1959 מוסקבה, לנינגראד, ירוואן וקייב
*1965-1966 תערוכה נודדת באיים הקריביים (בסאן-חואן (פוארטו ריקו), סאן-תומאס, גרנדה וג'מייקה)
*1967 גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב
*1968 גלריה בארנס, תל אביב
*[https://jfc.org.il/news_journal/59629-2/96717-2/ 1969 גלריה צ'ימירינסקי, תל אביב]
*1970 מוזיאון לאומנות מודרנית, יפו העתיקה
*1971 Colin Fine Art, New York
*1973 גלריה "דיפלומט", ירושלים
*1973 גלריה "המערה", יפו העתיקה
*1974 גלריה רנה דארום, תל אביב
| width=45% valign=top|
*1974 גלריה ריבנפלד, יפו העתיקה
*1975 גלריה צ'ימירינסקי, תל אביב
*1976 - La Bottego Di "Bruno Cescon" D'ARTE, Rome
*1977 גלריה "דיפלומט", ירושלים
*1978 מוזיאון לאומנות מודרנית, יפו העתיקה
*1979 גלריה ריבנפלד, יפו העתיקה
*1981 גלריה צ'ולסי (Chlosse), לונדון
*1984 גלריה כהן עתיקות (Kohan Antiques), לונדון
*1988 גלריה ארנולד לאמנויות (Arnold Fine Arts), בולטימור
*1991 גלריה "עתיק ומודרני", אמסטרדם
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 
*[https://jfc.org.il/news_journal/59629-2/96717-2/ תערוכת ציור סוריאליסטי של יואל טל מור בתל אביב]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
אנדריי דינקו

אנדריי דינקו (Андрэй Дынько; נולד ב-1974) הוא עיתונאי בלארוסי, עורך העיתון היומי הוותיק "נאשה ניבה" (Naša Niva) ומעורכי המגזין Arche. 

הוא נחשב לאחד מהמבקרים הקולניים כנגד שלטונו הדיקטטורי של נשיא בלארוס, אלכסנדר לוקשנקו. הוא נעצר במהלך הבחירות של שנת 2006 ובילה כעשרה ימים במעצר.

בשנת 2021 במהלך הפגנות בבלארוס הוא נעצר שוב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nytimes.com/2012/07/17/opinion/belarus-europes-last-dictatorship.html?_r=1&hpw Europe’s Last Dictatorship], מאמר בניו יורק טיימס, 17 ביולי 2012
* [https://prisoners.spring96.org/ru/person/andrei-dynko מידע על מעצר 2021]
* [https://ex-press.live/rubrics/obshhestvo/2021/07/24/andrej-dynko-eto-ya-ya-vernulsya-s-togo-sveta דינקו על תנאי המעצר 2021]

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים בלארוסים
קטגוריה:ילידי 1974
לואי, רוזן ונדום

לואי, רוזן ונדום, (בצרפתית: Louis Ier de Bourbon-Vendôme; 1376 - 21 בדצמבר 1446, טור) היה רוזן ונדום (Count of Vendôme) מ-1393 ורוזן קסטרה (Count of Castres) מ-1425 עד למותו.

==ביוגרפיה==
לואי נולד בשנת 1376, לז'אן הראשון, רוזן לה מרשה ולקתרין דה ונדום, בתם של ז'אן השישי, רוזן ונדום וז'אן דה פונטיו. בשנת 1393 מת סבו ז'אן השישי, רוזן ונדום, ולואי ירש את רוזנות ונדום יחד עם אמו, ובשנת 1403 הוא תפס את השלטון לבדו.

הוא היה מתומכי שארל הראשון, דוכס אורליאן וקיבל מעמד מכובד של ראש הלישכה (Grand Chambrier de France) ב-1408 ותפקיד ראש חצר המלך ב-1413. כמזוהה עם סיעת ארמניאק היה מסוכסך עם סיעת בורגונדי ונכלא על ידם פעמיים ב-1407 וב-1412.
ב-1414 הוא נישא לבלאנש ביתו של רוזן רוסי (Count of Roucy), אך שנה לאחר מכן נלכד בשבי על ידי האנגלים בקרב אז'נקור והוחזק בשבי זמן מה.

ב-1424 נישא בשנית לז'אן דה לאוואל בתו של ז'אן דה לאוואל, בתם של גי השלושה עשר, רוזן לאוול ואן דה לאוול ונולדו להם שלושה ילדים. היה לו גם ילד לא חוקי נוסף מאישה אנגליה מתקופת שביו באנגליה.

כנאמן למלך צרפת, הצטרף לז'אן ד'ארק ולאצילים צרפתים רבים נוספים בהגנה על אורליאן ב-1429. הוא פיקד על המצור על ז'רגו (Jargeau), סייע בהכתרה של שארל השביעי, מלך צרפת בריימס ונכח בחתימת חוזה אראס ב-1435.

==משפחתו==
בשנת 1424 התחתן לואי עם ז'אן דה לאוואל, בתם של גי השלושה עשר, רוזן לאוואל ואן דה לאוואל, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* קתרין דה בורבון (1425)
* גבריאל דה בורבון (1426)
* ז'אן השמיני, רוזן ונדום (1428–1477)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:מלחמת מאה השנים: אישים
קטגוריה:ילידי 1376
קטגוריה:נפטרים ב-1446
ארנסטו קהלר

ארנסטו קהלר (בגרמנית: Ernesto Köhler; 4 בדצמבר 1849 - 17 במרץ 1907) היה חלילן ומלחין איטלקי.

== חייו ==
קהלר נולד במודנה שבאיטליה, שם כיהן אביו, ונצסלב יוזף קהלר, כחלילן ראשון בתזמורת של דוכס מודנה. יוזף קהלר היה מורו הראשון של ארנסטו.

בשנת 1869, לאחר שהחל בקריירה שלו כחלילן, עקר קהלר לווינה ומשם, בשנת 1871, המשיך לסנקט פטרבורג שברוסיה, שם נשאר עד סוף חייו כנגון בתזמורת האופרה הצארית. קהלר הופיע גם כסולן, היה מלחין, לימד במכון ע"ש הנסיך אולדנבורג וניצח על תזמורת המכון הצארי להנדסה.

=== יצירתו ===
קהלר חיבר למעלה מ-100 יצירות לחליל: אטיודים, דואטים ויצירות סולו. כמו כן הלחין אופרה וכמה בלטים. הוא מוכר לחלילנים כמחבר "Flöten-Schule", שיטה פופולרית ללימוד החליל, שפיתח בסביבות 1880.

קהלר נודע בסדרה של שלושה ספרי הדרכה לחלילן בשם "התקדמות בנגינת חליל", מן הקל אל המתקדם.

ארנסטו קהלר מת בסנקט פטרבורג ב-17 במרץ 1907.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*[http://www.oldflutes.com/krazykat/kohpage.htm Köhler's Page]
* Inside cover biography of Ernesto Köhler, "Progress in Flute playing (Op.33) Book 3: 8 Advanced studies" CHESTER MUSIC - edited by Edward Blakeman http://www.chesternovello.com/default.aspx
</div>

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.larrykrantz.com/entrance.htm Survey of college entrance standards for flutists]
* [http://www.oldflutes.com/charts/koehlertrills/index.htm Köhler trill charts]
* [http://www.oldflutes.com/articles/zimmim/kogold.jpg Image of Ernesto Köhler</div>]

קטגוריה:חלילנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1849
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1907
דוד ויסוצקי

דוד וולפוביץ' ויסוצקי (ברוסית: Давид Вульфович Высоцкий; 1861 - 14 בינואר 1930) היה איש עסקים ותעשיין יהודי-רוסי, פעיל ציבור ונדבן.

== חייו ==
ויסוצקי נולד למשפחת מייסד חברת תה ויסוצקי ("ו. ויסוצקי ושות'") קלונימוס זאב ויסוצקי. לאחר פטירת אביו עמד בראש החברה המשפחתית וגם בראש חברה משלו "ד. ויסוצקי, ר. גוץ ושות'". בשנת 1914 שתי החברות התמזגו לחברה אחת עם הון עצמי של 10 מיליון רובל ומחזור שנתי של 45 מיליון רובל. החברה נשלטה על ידי דירקטוריון שהיה מורכב מבני משפחת ויסוצקי: בנו של דוד - פיודור ויסוצקי, גיסיו של דוד - אוסיפ צייטלין ורפאל גוץ ואחיינו - באר גברונסקי; יו"ר הדירקטוריון היה דוד ויסוצקי עצמו. לחברה היו מפעלי אריזה במוסקבה, סנקט פטרבורג, אודסה, צ'ליאבינסק, קוקנד וסרטנסק. ב-1904 נפתח סניף מכירות בניו יורק וב-1908 נפתח סניף מכירות בלונדון. 

בשנת 1908 קיבל דוד ויסוצקי פניה מפאול נתן בבקשת סיוע להקמת בית הספר הטכני בארץ ישראל (לימים הטכניון). מעזבונו של קלונימוס זאב ויסוצקי נתרמו מאה אלף רובל על ידי דוד ויסוצקי לצורך הקמת הטכניון והוא התחייב לתרום מאה אלף רובל נוספים חמש שנים מאוחר יותר. ויסוצקי היה חבר הקורטוריון הראשון של הטכניון שנבחר ב-5 במרץ 1908.

דוד ויסוצקי היה נדבן ידוע, בביתו ביקרו אנשי תרבות רבים במוסקבה. היה פעיל גם בקהילה היהודית של מוסקבה. 

על פעולתו בתחום התעשייה ומסחר הוענק לו על ידי הממשלה רוסית תואר מכובד המקביל לדרגה שמינית בשרות אזרחי. 

אחרי מהפכת אוקטובר הולאמו כל המפעלים של החברה והפעילות של החברה עברה לפולין ואחר כך לארץ ישראל. ב-1917 היגר דוד ויסוצקי עם משפחתו לבריטניה.

==משפחה==
דוד ויסוצקי היה נשוי לאנה והיו להם 6 ילדים:

* בת - אידה ויסוצקי (פלדצר, אחרי נישואין) (1892—1976 או 1890—1979), המשורר בוריס פסטרנק הציע לה נישואין ללא הצלחה. את אהבתו אליה הוא תיאר בשיריו.
* בת - ילנה ויסוצקי.
* בן - אלכסנדר ויסוצקי (1881—1937), חבר המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, ציר במועצת העיר סנקט פטרסבורג, נבחר לאספה המכוננת של רוסיה, הוצא להורג בתקופת הטיהורים הגדולים ב-1937.
* בן - פיודור ויסוצקי (1879—1933), איש עסקים ותעשיין כמו אביו, חבר בדירקטוריון של חברת ויסוצקי.
* בן - אליה ויסוצקי (1880-?)
* בן - סמואיל ויסוצקי (1882-?)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים רוסים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אישים
קטגוריה:נדבנים יהודים רוסים
קטגוריה:תה
דוד
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ילידי 1861
קטגוריה:נפטרים ב-1930
מקדש ארטמיס בראורוניה

מקדש ארטמיס בראורוניה (Artemis Brauronia) או בראורוניאון (Barauroneion) היה ניצב על האקרופוליס באתונה. שרידים מעטים מיסודותיו נחשפו מדרום-מזרח למבנה הפרופיליאה. ממה ששרד משחזרים כי המבנה היה סטיו דורי בעל מתאר דמוי 'ח' שחלקו האחורי נשען אל החומה הדרומית של האקרופוליס. שרידים של גרם מדרגות אבן עדיין נראים באתר.

זהו מקדש לאלה ארטמיס, נספח למקדש מרכזי שלה שהתקיים בבראורון, שהוא אתר המצוי בחוף המזרחי של אטיקה. על פי המסורת כאן הציבה איפיגניה, בתו של אגממנון, בחזרה מטאוריס, פסל לאלה שהצילה אותה. הפולחן של ארטמיס, המגינה על הנשים ההרות, החל כאן במאה השישית לפנה"ס ביזמתו של הטירן פסיסטרטוס.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Katerina Servi, The Acropolis, The Acropolis Museum, Ekdotike Athenon, Athens,2011: pp. 8, 60; 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:האקרופוליס באתונה
כלקותקה

תוכנית שחזור של המבנה שנעשתה באמצעות מחשב
כלקותקה היה מבנה שניצב בעבר על האקרופוליס באתונה. קיומו ושמו ידועים בעיקר מכתובות שהתגלו במקום, המציינות שבמקום אוחסנו כלי ברונזה (מיוונית: כלקוס פירושו נחושת), שהובאו ככל הנראה כמנחות, כגון כלי נשק, צלמיות וכלי קיבול. מזהים את מקומו של הבניין צמוד לחומה הדרומית של האקרופוליס, בין מקדש ארטמיס בראורוניה במערב ובין הפרתנון במזרח. באתר יש שרידי בנייה מעטים ויש המזהים בהם את הבניין, אך אין בכך כל ביטחון. הבניין נבנה כל הנראה במאה החמישית לפנה"ס. במאה הרביעית הוסף בחזיתו סטיו עמודים.

==לקריאה נוספת==
*Katerina Servi, The Acropolis, The Acropolis Museum, Ekdotike Athenon, Athens,2011: pp. 8, 60; 

קטגוריה:האקרופוליס באתונה
צלליות ידיים

שמאל
צלליות ידיים הם סוג של אמנות שבה סיפור או מחזה מוצג בפני קהל כאשר האמנים משתמשים בידיהם מול מקור אור כדי לייצר צלליות, המופיעות על מסך או על קיר. אמנות זו פופולרית אצל בדרנים שונים ובעיקר אצל קוסמים.

== היסטוריה ==
האמנות המודרנית של צלליות ידיים הפכה פופולרית במאה ה-19 הודות לבדרן הצרפתי פליסיאן טרווי וצלליות האישים המפורסמים שיצר. לעומת זאת פופולריות זאת דעכה במידה ניכרת לאחר סוף המאה ה-19, בעיקר לאחר שהקולנוע והטלוויזיה הפכו לאמצעי הבידור הפופולריים בעולם.

== אופן ההצגה ==
על ידי הצבת האצבעות בצורות מסוימות האמן מסוגל ליצור צלליות בצורות שונות המזכירות דמויות בעלי חיים, אישים מפורסמים, כלי רכב, נופים ועוד. ניתן גם לעשות שימוש בחתיכות קרטון קטנות על מנת להדגיש פרטים שונים בדמויות השונות, אותם לא ניתן להציג באמצעות האצבעות בלבד. האמן המציג ומקור האור יכולים להימצא לפני משטח ההצגה או מאחוריו, כאשר לכל מצב יתרונות משלו. בשעת ההצגה על האמן להתבונן בצללית שהוא יוצר ולא בידיו, וכשהוא מניע את ידיו הוא מחייה את הדמויות ויכול לשנות אותן במהירות מפתיעה.

== בישראל ==
האמן הישראלי אלברט אלמוזנינו התפרסם בעולם בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 במופע צלליות ידיים, ואף הוציא ספר דוגמאות בשם "The Art of Hand Shadows".

== ראו גם ==
* תיאטרון צלליות
* אמנות הבמה
* מיצג
* אלברט אלמוזנינו

== לקריאה נוספת ==
* Almoznino, Albert (1970), The Art of Hand Shadows, New York: Stravon Educational Press, (ספר מאת אלברט אלמוזנינו, זמין באופן חלקי [http://books.google.com/books?id=neND9CJVhd0C&lpg=PT1&ots=0yCC73V3h6&dq=Art%20of%20Hand%20Shadows%20Almoznino&pg=PP1#v=onepage&q=&f=true/ לצפייה אונליין])

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:בידור
קטגוריה:תחביבים
קטגוריה:משחקי ידיים
Aquarius/Let the Sunshine In

Aquarius/Let the Sunshine In (נקרא לעיתים The Age of Aquarius או Let the Sunshine In) הוא מחרוזת של שני שירים שנכתבו למחזמר "שיער" והופקו על ידי ג'יימס ראדו, ג'רום ראגני (מילים), וגאלט מקדרמט (לחן). השיר יצא לאור כסינגל על ידי להקת The 5th Dimension, ונבחר במקום הראשון למשך שישה שבועות בבילבורד הוט 100 בארצות הברית של מצעד הסינגלים ב-1969. בכך הפך השיר למחרוזת הראשונה אשר טיפסה לצמרת המצעדים האמריקאים.

השיר זכה באלבום זהב על ידי RIAA, וכן נבחר על ידי מצעד ה"בילבורד" לשירים הטובים ביותר בכל הזמנים במקום ה-57.

==היסטוריה==
שיר זה היה אחד מהשירים הפופולרים ביותר בשנת 1969, וזכה לתפוצה עולמית. בארצות הברית הגיע השיר למקום הראשון גם בבילבורד הוט 100 (למשך שישה שבועות) וגם בבילבורד במצעד "Adult Contemporary". השיר אף הגיע לפסגת מצעד המכירות בקנדה.

התקליט זכה בטקס פרסי גראמי לשנת 1970 בפרס גראמי לתקליט השנה וגם בפרס גראמי עבור הופעת הפופ הטובה ביותר על ידי צמד או להקה, לאחר שיצא לאור באלבום The Age of Aquarius על ידי המימד החמישי. בנוסף יצא לאור השיר כתקליט סינגל.

מילות השיר התבססו על האמונה האסטרולוגית על כך שהעולם הולך להיכנס בקרוב ל"עידן הדלי – עידן של אהבה, אור, אמונה, ואנושיות, וזאת בניגוד לעידן הנוכחי, "עידן מזל דגים", שהוא עידן של מלחמות דת, מסעות צלב, ימי ביניים וחושך. שינוי זה מניחים שיתרחש בסוף המאה ה-20, אולם אסטרולוגים רבים חלוקים בדיעה לגבי התאריך המדויק.

השיר דורג במקום ה-33 בשנת 2004 במצעד של מכון הסרטים האמריקאי 100 שנים... 100 שירים.

=== רשימות כל הזמנים ===
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="margin-left: auto; margin-right: auto; border: none;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|בילבורד
|500 שירי הפופ של כל הזמנים
|435
|<ref></ref>
|}

==גרסאות כיסוי==
* דונה סאמר, באותה תקופה "דונה גיינס" השתתפה בגרסה הגרמנית של השיר בשנת 1968.
* סילה בלאק הקליטה גרסה משלה לשיר באלבומה בשנת 1968 "Sher-oo!", אשר דורג בין עשרת הגדולים במצעד האלבומים הבריטי של אותה שנה.
* אנגלברט המפרדינק הקליט גרסה לשיר בשנת 1969 לאלבומו "אנגלברט המפרדינק".
* אנדי ויליאמס הקליט את השיר לאלבומו "Best of...".
* הסופרימס הקליטו את גרסתם לשיר בשנת 1969 לאלבומם Let the Sunshine In.
* האמת הבלתי מעורערת הקליטו גרסה משלהם לשיר אשר נקראה "Aquarius" בשנת 1971.

מבין גרסאות הכיסוי לשיר יצא לשיר גם גרסה עברית בשם "תנו לשמש יד" אשר תורגמה על ידי אהוד מנור ובוצעה בגרסה העברית של המחזמר על ידי צביקה פיק.

==אזכורים בתרבות==
* בשנת 2005 הופיע השיר בסצנה בסרט "בתול בן ארבעים".

==ראו גם==
* שיער (מחזמר)
*שיר לשלום

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1969
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
קטגוריה:שירים ממחזות זמר
קטגוריה:שירים על החלל החיצון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי להקלטת השנה
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
מיכל ושינסקי

שנת 1937. צולם בכניסה לבית הקולנוע העירוני "אכספרס" שברחוב מיצקביצ'ה בקובל. נכבדי יהודי העיר קובל עם ושינסקי, העומד במרכז למעלה, שהגיע לעיר לביקור משפחתי.
מיכל ושינסקי (בפולנית: Michał Waszyński, נולד משה וקס; 29 בספטמבר 1904 – 20 בפברואר 1965) היה במאי, תסריטאי, מפיק ושחקן קולנוע פולני, יהודי מומר. הוא פעל בארצו ומאוחר יותר באיטליה, בארצות הברית ובספרד.

==ביוגרפיה==
מיכל ושינסקי נולד ב-29 בספטמבר 1904 כמשה וקס (Mosze Waks) למשפחה יהודית פולנית בעיר קובל, עיר מחוז בווהלין (כיום באוקראינה), אשר באותה תקופה השתייכה לאימפריה הרוסית. הוריו, פיוטר וססיליה לבית פלץ, התגוררו ברח' לוצק 26, רחובה הראשי של העיר קובל.

כשגרמניה כבשה במלחמת העולם הראשונה את החלק הזה מאירופה, משה וקס עבר בתחילה לוורשה ומאוחר יותר לברלין. בעודו גבר צעיר, עבד כעוזר במאי לבמאי פרידריך וילהלם מורנאו. עם שובו לפולין שינה את שמו למיכל ושינסקי, ונטבל לנצרות הקתולית.

בשנות ה-30 הפך ושינסקי לבמאי הסרטים הפורה ביותר בפולין: הוא ביים 37 מתוך 147 הסרטים שנעשו בפולין באותו עשור. ברבים בסרטיו שיחק ויטולד זכרביץ', כוכב הקולנוע הפולני של התקופה. לצד הסרטים הפופולריים בפולנית, אותם ביים לקהל הרחב, הוא ביים גם סרט חשוב ביידיש: "הדיבוק", הנחשב כיום לאבן דרך בקולנוע היידיש.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בזמן הפלישה הגרמנית למערב פולין, והפלישה למזרח פולין על ידי הרוסים, ושינסקי נמלט מוורשה המופצצת לביאליסטוק. עיר זו נכבשה על ידי הגרמנים בספטמבר 1939 והועברה כעבור שבועות ספורים לברית המועצות, תחת תנאי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ושינסקי החל קריירה חדשה כבמאי תיאטרון, תחילה בביאליסטוק ומאוחר יותר במוסקבה.

בקיץ 1941, לאחר פלישת גרמניה לברית-המועצות, הצטרף ושינסקי לצבא הפולני שאורגן מחדש על ידי הגנרל ולדיסלב אנדרס (שהיה מנאמני הממשלה הפולנית הגולה בלונדון). בסופו של דבר הועבר לפרס (איראן), ומאוחר יותר, כחייל בגיס השני של הצבא הפולני, הוצב במצרים ובאיטליה. כחלק מיחידת הסרטים של הצבא צילם יומן תעמולה על הקרב על מונטה קאסינו, בו היה לפולנים תפקיד מרכזי. עם תום המלחמה נשאר באיטליה, והפיק שלושה סרטים באיטלקית.

מאוחר יותר עבד כמפיק עבור האולפנים האמריקניים הגדולים באיטליה ובעיקר בספרד; הוא הופיע בכתוביות כמייקל ושינסקי. בין הסרטים עליהם עבד: "האמריקני השקט" (1958) (מפיק שותף), "אל סיד" (1961), ו"נפילת האימפריה הרומית" (1964) (מפיק בכיר ומפיק שותף). עבד עם סופיה לורן, אורסון וולס וסמואל ברונסטין.

הוא ביים למעלה מחמישים ושניים סרטים (1929–1948), והפיק עוד שישה (1956–1964), כתב תסריטים, שיחק בשני סרטים, ושימש בתפקידים נוספים הקשורים לקולנוע ולטלוויזיה.

ושינסקי נפטר מהתקף לב ב-20 בפברואר 1965 במדריד, ונקבר בטקס הלוויה קתולי ברומא.

==קישורים חיצוניים==

* http://www.dokweb.net/en/documentary-network/east-european-docs/-waks-the-prince-who-never-looked-back-5703/

קטגוריה:יהודים מומרים פולנים
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:במאי קולנוע פולנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה פולנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:נפטרים ב-1965
שביתה (סדרת טלוויזיה)

שביתה היא מיני סדרת דרמה ישראלית בת 5 פרקים, ששודרה בחברת yes. הסדרה עלתה לשידור ב-17 ביולי 2012.

לסדרה יש סדרת המשך, "שביתה - היום שאחרי", אשר מציגה את חייהם של השובתים לאחר סיום השביתה.

==עלילה==
במפעל שמנים פרטי בפאתי ירושלים, עובדים עשרות פועלים בתנאים ירודים ומול יחס משפיל. מתחת לפני השטח הגחלים לוחשות ומתארגנת מחאה.
בחסות ההסתדרות דורשים העובדים הקמת ועד שייצג אותם נאמנה. ההתארגנות מאיימת על הנהלת המפעל, ויחסה האגרסיבי והמבזה כלפי הפעלים עולה מדרגה.

דרישותיהם הלגיטימיות נדחות על הסף וכבודם נרמס. חוסר האונים של העובדים אל מול אטימות ההנהלה, גורמים להתפרצותה של שביתה אלימה בשערי המפעל.

==הדמויות==
* אלברט עמר (שלום מיכאלשווילי) – מנהיג השביתה, גבר חזק בנפשו ועקשן. איש תחזוקה במפעל שמתעורר למאבק עם פיטורי חברו דוד פורטל, ומוביל את העובדים לעימות עם הנהלת המפעל. נשוי באהבה רבה לתמי, ולהם שני ילדים קטנים.
* יעקב בוסקילה (עמוס תמם) – מנהל עבודה במפעל, חבר הילדות של אלברט. נקרע בין נאמנותו למפעל לבין מאבק חבריו מהשכונה, בין אהבותיו, בין החיים למוות.
* דוד פורטל (זהר ליבה) – בחור צעיר, נשוי לעפרה, אב לתינוקת בת יומה, בתהליך חזרה בתשובה. המחיר שהוא משלם לאחר שהוא נירדם במשמרת עבודה, מצית את גפרור המרד אצל חבריו במפעל.
* ניסים בן דוד ״בנדה״ (חיים זנאתי) – מנהל המפעל וממקימיו, שהתנהגותו המשפילה כלפי העובדים מבעירה את אש המאבק.
* סמדר אלפסי (נטע גרטי) – מנהלת כח האדם של המפעל, בת שכונה שיצאה ללימודים ושבה אל המפעל.
* תמי עמר (רותם זיסמן כהן) – רעייתו ההרה של אלברט. בעלה הוא ממובילי המאבק. היא מתנגדת, מתעמתת ומנסה לגרום לבעלה להבין כי אין למאבק סיכוי.
* דניאלה בוסקילה (מלאני פרס) – אישה ממוצא גרמני, מתנדבת גויה שהתאהבה ביעקב, התגיירה עבורו ועתה אחרי עשר שנות נישואין חשוכי ילדים היא מנסה לשכנע אותו לאמץ ילד יתום בן עובדים זרים מאריתריאה.
* עופרה פורטל (ניצן לילה שביט מון) – רעייתו של דוד, העובד המפוטר, ואם ילדיו. אהבתם הגדולה של דוד ועפרה זה לזה היא אורים ותומים לזוגיות בריאה.
* דני ברקוביץ (אלון אבוטבול) – מנכ"ל המפעל, איש עבודה מהדור הישן. מנהל מפעל אשר בשליטה אמריקאית, שלא יכול לעשות הנחות אל מול המאבק המתעורר, ומחליט להילחם בשביתה בכל כוחו ועצמתו.
* מירה חדד (ורד פלדמן) -צעירה אקטיביסטית, עורכת דין, נציגת ההסתדרות בכל הקשור להתארגנויות עובדים במפעלים פרטיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150501041901/http://yes.walla.co.il/?w=1%2F10445 שביתה], באתר yes וואלה!
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות