OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לורה (טיל)

AIR LORA גרסת [[טיל אוויר-קרקע של הטיל LORA]]
לורה או LORA (ראשי תיבות באנגלית של LOng Range Artillery), הוא טיל קרקע-קרקע מתוצרת מפעל מלמ של התעשייה האווירית לישראל. זהו טיל לטווח של עד 400 ק"מ, בעל מנוע דלק מוצק ודיוק מרבי (CEP) של כ-10 מטרים. לורה מונחה באמצעות INS-GPS ומסוגל לשאת ראש קרב (רש"ק) של 400 או 600 ק"ג, לפי מטרות השימוש.

קיומו של הטיל נחשף בתחילת נובמבר 2003, כאשר ניסוי שיגור סודי מעל לים שודר בטעות ברשת לוויינית בינלאומית ונקלט ברחבי המזרח התיכון. את הסיפור הביא אז ערוץ 10 בטלוויזיה. הניסוי נכשל והטיל יצא משליטה וצנח לים אולם הניסויים הבאים הוכתרו כהצלחה ובמאי 2020 בוצע ניסוי מוצלח שכלל שיגור שני טילים מכלי שיט, אחד לטווח 90 ק"מ והשני לטווח 400 ק"מ, ושניהם פגעו במטרה.

בקטגוריה שאליה משתייך לורה נמצאים טיל ה-ATACMS האמריקאי, ה-איסקנדר הרוסי וה-WS-3 הסיני.

==משתמשים==
ביוני 2016 פורסם שאזרבייג'ן מחזיקה בטילי לורה כתגובה להתחמשות ארמניה בטילי איסקנדר. ככל הידוע, נעשה בטיל שימוש מבצעי ראשון בשנת 2020, במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה.

בסוף 2016 פורסם כי צה"ל שוקל לרכוש טילי לורה, אבל הדבר לא יצא אל הפועל עד לסוף 2020, בעיקר בשל התנגדות חיל האוויר וגורמים נוספים במערכת הביטחון.

ב 19 בספטמבר 2023 פורסמו סרטונים המראים שימוש בטילי לורה בתחילת הקרבות של אזרבייג'ן נגד נגורנו-קרבאך. משרד המשפטים באזרבייג'ן הכחיש את השימוש בהם.<ref></ref>

במרץ 2017 פורסם כי פולין תרכוש טילי לורה במאות מיליוני דולרים.

טילי הלורה נמכרו גם להודו. ואף קיים שיתוף פעולה לייצור משותף של הטיל.<ref></ref>

== AIR LORA ==
ב-6 ביוני 2024 הודיעה התעשייה האווירית על AIR LORA, גרסת טיל אוויר-קרקע של הטיל LORA. את ה-AIR LORA ניתן לשגר ממגוון מטוסי קרב, בהם ה-F-16. ה-AIR LORA מאפשר לתקוף מטרות אויב ממרחקים גדולים העולים על טווח מערכות ההגנה האווירית שלו בין היתר מפקדות, תשתיות צבאיות, כלי שיט, ובסיסים אוויריים וכל זאת תוך עמידה בפני שיבוש לוויני.

== ראו גם ==
* נץ דורס (רקטה)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iai.co.il/2013/16147-36447-en/IAI.aspx דף הבית של הטיל] באתר התעשייה האווירית
*[https://web.archive.org/web/20071025034236/http://www.defense-update.com/products/l/lora.htm מידע באתר www.defense-update.com]
*[http://www.aerospace.org.il/news/031.htm הטיל לורה נחשף בתעשייה האווירית]
* [https://www.93fm.co.il/radio/615805/ "יכולות שיש למעט מדינות בעולם"; טיל התקיפה לורה עבר ניסוי ימי מוצלח], קול חי, יוני 2020
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טילים ישראליים
קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: טילים
קטגוריה:מוצרי מפעל מלמ
Spiraeoideae

Spiraeoideae הייתה תת-משפחה קטנה בתוך משפחת הורדיים; מכיוון שהקבוצה היא פאראפילטית, שיטת המיון העדכנית אינה מכירה בה כיום. הקבוצה כוללת בעיקר צמחים עשבוניים בעלי פריחה קטנה ומקובצת. כאשר השחלה מופרית, הפריחה הופכת למקבצי פירות קטנים סביב הגבעול. 

המין המוכר ביותר בתת-משפחה זו הוא הספיראה, שמשמשת כצמח נוי. קיימים מינים נוספים בעלי שימוש ברפואה משלימה, כגון ה-Aruncus (זקן תיש, בתרגום מהכינוי האנגלי Goat's Beard) המשמש להרגעת עקיצות דבורים.

השם אספירין נגזר משמה של הספיראה. אחד מהצמחים המכילים את החומצה הסליצילית, החומר הפעיל באספירין, (המופק גם מקליפת ערבה) הוא העוקצנית (Filipendula ulmaria, או בשמה הנפוץ Meadowsweet). בעבר היא סווגה תחת הסוג ספיראה, ותויגה כ-Spirea ulmaria. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ורדיים
מכתב הקצינים (1978)

מכתב הקצינים הוא מכתב גלוי שנשלח לראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, בחודש מרץ 1978, בחתימתם של 348 אזרחים ששירתו במילואים כחיילים ומפקדים, ובו קריאה לבגין שיחתור לשלום עם מצרים ויעדיף את השגת השלום על פני רעיון ארץ ישראל השלמה.

ב-1 באפריל 1978 אורגנה ההפגנה הראשונה בעקבות המכתב בכיכר מלכי ישראל בתל אביב. בעקבות כרזה שהייתה על הבמה ובה נכתב "שלום עכשיו", הוקמה התנועה בעלת אותו השם.

==הרקע למכתב==
ב-19 בנובמבר 1977 הגיע נשיא מצרים, אנואר סאדאת לביקור ראשון בישראל, והחל תהליך שסופו חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, ב-26 במרץ 1979. חודשים מעטים לאחר הביקור נוצר הרושם שהתהליך שהחל עם הביקור אינו מתקדם, ובעקבות רושם זה התאגדו חותמי "מכתב הקצינים" וכתבו את מכתבם.

==לשון המכתב==

==ראו גם==
* מכתב השמיניסטים

==לקריאה נוספת==
* חגי סגל, שטחים תמורת חלום, ידיעות ספרים, 2013, עמ' 288.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20151211031809/http://www.peacenow.org.il/sites/default/files/OfficersLetterSignitures.pdf מכתב הקצינים] ושמות החתומים עליו, מתוך גנזך המדינה באתר של "שלום עכשיו".

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: היסטוריה פוליטית
קטגוריה:ישראל: היסטוריה צבאית
קטגוריה:מחאה בישראל
קטגוריה:1978 בישראל
קטגוריה:מכתבים
חאק א-דין הראשון

חאק א-דין הראשון, מבני שושלת וולאשמה, האמיר של יפאט ובנו של עומר וולאשמה. לפי החוקר א.מ. לואיס, הוא "הפנה את ההסתערויות המקוטעות של קודמיו להסתערות של ג'יהאד ראשון נגד החבשים הכופרים".

סולטאן מצרים א-נאסר מוחמד עודד את האמיר חאק א-דין לתקוף את אתיופיה. האמיר לכד את שגרירו של הקיסר האתיופי עמדה ציון הראשון כאשר חזר מקהיר. הלה נדרש בכפייה להתאסלם, אך סירב והוצא להורג.

לפי הספר "הניצחונות האדירים של עמדה ציון קיסר אתיופיה", הידיעה על כך ששגרירו הוצא להורג הכעיסה כל כך את הקיסר, עד שהלה יצא מיד לכיוון יפאט עם עוד שבעה פרשים. בספר נטען שכאשר הגיע לשם, הקיסר טבח גברים רבים מצבא יפאט; צבאו של עמדה ציון צר על בירת יפאט ולקח כשלל כמות ניכרת של זהב, כסף, ארד וגם בגדים.

האמיר הובס מאוחר יותר על ידי הקיסר האתיופי עמדה ציון בשנת 1328.

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
סאבר א-דין הראשון

סאבר א-דין הראשון מבני שושלת וולאשמה, היה האמיר של יפאט, בנו של עומר וולאשמה ואחיו הצעיר של חאק א-דין הראשון. 

סאבר א-דין יצא למלחמה נגד אתיופיה בשנת 1332, אך הפסיד לצבאו של הקיסר האתיופי עמדה ציון. לאחר מכן פלש סאבר א-דין למספר ממלכות מוסלמיות, ביניהן דאווארו ובלה, והביא לסיום העצמאות של הממלכות העצמאיות האדייה, פאטאגאר, ודאווארו.

סאבר א-דין נלכד, יחד עם המלך האידארה מלכה של דאווארו, על ידי עמדה ציון. הקיסר עמדה ציון מינה את אחיו של סאבר א-דין ג'מאל א-דין הראשון לשליטה של יפאט. 

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
דיאוקסין

נוסחה שלדית וסכמת מספור התמרה של איזומרי דיאוקסין
דיאוקסין (Dioxin) הוא שמן של שתי תרכובות כימיות אורגניות (שהן איזומרים) ואשר המבנה הכימי שלהן מתואר בתרשים. 

האיזומרים נקראים dioxin<span style="color: #FFFFFF;">ו</span>–1,2 (וגם o–dioxin) <span style="color: #FFFFFF;">ו</span>, dioxin<span style="color: #FFFFFF;">ו</span>–1,4 (וגם p–dioxin). שני הדיאוקסינים הם תרכובות הטרוציקליות שלהן הנוסחה הכימית C<sub>4</sub>H<sub>4</sub>O<sub>2</sub>. האורטו-איזומר dioxin<span style="color: #FFFFFF;">ו</span>–1,2 מאוד לא יציב בשל מאפייניו הדומים לעל-תחמוצת. תכונותיו הידועות של< dioxin<span style="color: #FFFFFF;">ו</span>–1,4 רשומות בתיבת המידע הסמוכה. שתי התרכובות וכן חומרים אחרים שבבסיסם קיימות תרכובות אלה, רעילות ביותר ודליקות. דיאוקסין הוא אחד הרעלים המשתחררים מההתפרקות הכימית של החומר הפלסטי הנפוץ מאוד PVC כתוצאה מהתיישנותו.

dioxin<span style="color: #FFFFFF;">ו</span>–1,4 ניתן לייצר על ידי ציקלואדיציה, כלומר על ידי תגובת דילס-אלדר.

==משמעויות אחרות של דיאוקסין==
נוסחה שלדית וסכמת מספור התמרה של dibenzo-p-dioxin, תרכובת האם של polychlorinated dibenzodioxins
המילה דיאוקסין יכולה להתייחס גם לתרכובות שלמולקולותיהן יש מבנה שלדי של ליבת דיאוקסין עם קבוצות מולקולות מתמירות צמודה אליה. לדוגמה: dibenzo–p–dioxin היא תרכובת שמבנה מורכב משתי קבוצות-בנזו מחוברות אל טבעת p–dioxin כפי שמתואר בתרשים מימין.

מפאת חשיבותם הקיצונית כמזהמים סביבתיים, עושה הספרות המדעית העכשווית שימוש תדיר בשם דיאוקסינים כדי לציין את הנגזרות הכלורידיות של dibenzo–p–dioxin, או יותר במדויק, את הפוליכלורינאטד דיבנזו-פארא-דיאוקסינים (PCDDs – polychlorinated dibenzodioxins). תרכובות ה- PCDDs, אשר יכולות להיות מסווגות במשפחת התרכובות האורגניות ההלוגניות, נצפו כמצטברות בגופם של בני אדם ובעלי חיים וזאת בשל תכונותיהן הליפופיליות והן ידועות כגורמי מומים מולדים (טרטוגניות), משבשות קוד גנטי (מוטגניות) ומסרטנות (קרצינוגניות).

==מיחזור מתכות ודיאוקסין==
מיחזור מתכות על ידי שריפת מוצרים הכוללים מתכת וחומרים נוספים כגון: כבלי תקשורת, מכשירי חשמל ביתיים וחלקי מכוניות, גורמת לפליטת כמויות גדולות של דיאוקסין לחלל האוויר, ולזיהום סביבתי חמור. 

==קישורים חיצוניים==

* [https://ecowiki.org.il/wiki/דיאוקסין דיאוקסין] באתר אקו-ויקי
* [http://www.mazon.co.il/39208/MARIL מי מרעיל אותנו?], אתר "מזון"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:גורמים מסרטנים
קטגוריה:ממסים אפרוטיים
קטגוריה:חמצן: תרכובות
חוצפה

חוצפה היא התנהגות שאינה מצייתת לנורמה תוך כדי התרסה, ובפרט יש בה חוסר ציות לסמכות. במצבים קיצוניים, החוצפה אינה מלווה רק בחוסר נימוס אלא גם בגסות רוח ובפגיעה בזולת.

להדגשת השלילה שבחוצפה משמשים הביטויים "חוצפה מדרגה ראשונה" ו"חוצפה שאין כדוגמתה".

במשמעותה הבסיסית בעברית, למילה "חוצפה" קונוטציה שלילית, לתיאור חציית גבולות ההתנהגות המקובלת ללא בושה. בהלכה מוזכרת החוצפה ככינוי להתנהגות לא מוסרית ולא הוגנת (אדם המחזיק בחלקת קרקע שבין שני שותפים), ובאגדה היא מוזכרת כסימן לתקופה הירודה של עקבתא דמשיחא שאחד מסימניה היא "חוצפא יסגי". יחד עם זאת, כבר במסכת סנהדרין מופיעה התייחסות חיובית לחוצפה: "אמר רב נחמן: חוצפא, אפילו כלפי שמיא מהני", כלומר: החוצפה מועילה גם כאשר היא מופנית כלפי שמים, כלפי הסמכות העליונה ביותר.

המילה "חוצפה" היא במקורה ארמית כמובא בספר דניאל שבתנ"ך ובתלמוד הבבלי (ראה לעיל), המילה עברה ליידיש, ובדומה למילים רבות ביידיש, בתהליך של שאילת מילים חדרה לאנגלית, שבה היא מאויתת על פי רוב Chutzpah (נהגה במלעיל, לפי ההגייה האשכנזית ובניגוד להגייה המלרעית בעברית ישראלית), ולגרמנית, שבה היא מאויתת Chuzpe. בשפות אלה בולטת יותר הקונוטציה החיובית שלה והיא מחמאה על התנהגות נועזת.

==אזכורים בתרבות==
* כרוז משנת תרנ"ו נגד שרה סוניה דיסקין - הרבנית מבריסק, בו ניתן לחוש את השנאה אליה
* במסע פרסום לבירה מכבי, בירה מתוצרת ישראל שהתמודדה מול מותגים זרים, שימשה הסיסמה "בעולם קוראים לזה חוצפה ישראלית".
* לביקורת על התנהגותם של ישראלים, ובפרט לביקורת על התנהגותם של ארגונים ישראליים, נהוג לכנות התנהגות זו "חוצפה ישראלית".
* הלקסיקון ההיתולי "The Joys of Yiddish" של לאו רוסטן מגדיר חוצפה כהתנהגותו של אדם שרצח את אביו ואמו, ומבקש את רחמי בית המשפט בנימוק שהוא יתום.
* אמרה עממית ביידיש: "אַ ייד האָט אַכט-און-צוואָנציק פּראָצנט פּחד, צווי פּראָצנט צוקער אונד זיבעציק פּראָצנט חוצפּה" (בתרגום לעברית: "יהודי מורכב מעשרים ושמונה אחוז פחד, שני אחוז סוכר ושבעים אחוז חוצפה").
* המשפטן היהודי-אמריקאי אלן דרשוביץ קרא לקובץ מאמריו Chutzpah, ואיש מדע המדינה נורמן פינקלשטיין הגיב בספר שנקרא Beyond Chutzpah.
*בדיחה יהודית ידועה מגדירה חוצפה כך: יהודי נתבע בגרמניה על הוצאת דיבה, הוא מואשם שאמר "חוצפה". השופט אינו מכיר את המילה כלל ומבקש מהיהודי לבאר לו. היהודי מסביר לשופט שזה בלתי ניתן לתרגום. לבסוף הוא מואיל לתרגם את חוצפה ל"עזות מצח", אך מוסיף עם זאת, שזו לא עזות מצח רגילה אלא "עזות מצח עם גבורה (Gewure)".
:השופט: "מה זה Gewure?"
:"גבורה - זה כוח".
:"כלומר חוצפה זה עזות מצח עם כוח?"
:"כן ולא. גבורה זה לא כוח בלבד, אלא כוח עם שכל (Sechel)".
:"ומה זה Sechel?"
:"שכל זה הבנה"
:"כלומר, חוצפה זה עזות מצח בעלת הבנה וכוח".
:"כן ולא". שכל זה לא רק הבנה, אלא הבנה עם טעם (Taam)"
:"שוין - ומה זה Taam?"
:"אדוני השופט, אם אפילו גרמנית אינך יודע, אני לא יכול להגיד לך מה זה חוצפה".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.law.ucla.edu/volokh/yiddish.htm Alex Kozinski & Eugene Volokh, Lawsuit Shmawsuit, 103 Yale Law Journal 463 (1993)] (רשימה העוסקת בשימוש ביידיש, כולל המילה חוצפה, בפסקי דין אמריקנים)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
ג'מאל א-דין הראשון

ג'מאל א-דין הראשון מבני שושלת וולאשמה,היה המושל של יפאט באמצע המאה ה-14, בנו של עומר וולאשמה ואחיו של חאק א-דין הראשון. 

קיסר אתיופיה עמדה ציון הראשון, מינה אותו למושל של יפאט לאחר מותו של אחיו סאבר א-דין הראשון. טאדסה טמרת כותב על ג'מאל כי שוחרר מבית הכלא בגלל מינויו מכיוון שרצה לקבל את התמיכה של העם היושב יפאט. 

אך לפי הספר הניצחונות האדירים של עמדה ציון קיסר אתיופיה, ג'מאל א-דין הראשון בגד בקיסר עמדה ציון, מושלה של יפאט הובס על ידי אתיופיה בקרב דאס, הקיסר עמדה ציון מינה את אחיו של ג'מאל נאסר אד-דין למושל של יפאט.

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
תכנות (מוזיקה)

תִכנוּת במוזיקה הוא צורה של הפקה וביצוע, המשתמשת בהתקנים אלקטרוניים, לעיתים קרובות סקוונסרים או תוכנות מחשב, כדי ליצור מוזיקה. תכנות נמצא בשימוש בכמעט כל הסוגים של מוזיקה אלקטרונית ובמרבית מוזיקת ההיפ הופ מאז שנות ה-90'. נעשה בו שימוש בתכיפות גם בפופ ומוזיקת רוק מאזורים שונים של העולם, ולפעמים בג'אז ומוזיקה קלאסית בני זמננו.

פרוגרמר (programmer) הוא איש עיצוב סאונד בסביבה דיגיטלית; הוא מתכנת ומפיק צלילים העוברים עיבוד של מחשב והופכים לצליל אודיו המשולב בהקלטה. בעזרת מחשב ותוכנה מתאימה הוא יכול להפיק צלילים של תופי בס, גיטרות, כינורות ולעיתים להפיק צליל שלא מחקה צלילים מהמציאות הכלית אלא צליל מקורי.

==ראו גם==
*MIDI
*דגימה
*פעמה
*סקוונסר
*סינתיסייזר
*מכונת תופים
*קלידים
*מחשב אודיו דיגיטלי
*גרוב בוקס

קטגוריה:מוזיקה
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
אולטימטום

אולטימטום (מלטינית, מילולית: "האחרון") הוא דרישה או תביעה, אשר מילויה נדרש בפרק זמן קצוב, המגובה באיום אשר אמור להתממש אם לא תתמלא דרישת האולטימטום. אולטימטום בא בדרך כלל דרישה אחרונה בסדרה של דרישות. על כן, בדרך כלל התנאי הוא זמן קצר, והדרישה אינה פתוחה למשא ומתן.

האיום המגבה את האולטימטום יכול להיות מסוגים שונים, בהתאם לתחום שבו עוסקת הדרישה. להלן כמה דוגמאות נפוצות:
* בדיפלומטיה, האיום יכול להיות שימוש בכוח: הכרזת מלחמה, פעולה צבאית או סנקציות כגון הגבלות סחר או אמברגו.
* בפוליטיקה האיום הוא בפרישה מהממשלה בהדחה מהממשלה, או בהליכה לקואליציה עם מפלגות אחרות.
* בחטיפה, החוטפים יכולים לאיים להוציא להורג את בני הערובה, או שהשלטונות יכולים לאיים לנסות ולחלץ את החטופים בכוח.

אולטימטום יכול להימסר גם בתחומים אחרים. לדוגמה:
* במשפטים, אולטימטום יכול להיות דרישה לחתום על עסקת טיעון או ללכת למשפט.
* בעסקים, אפשר לדרוש מחיר מסוים, או שעסקה תבוטל.
* בסכסוכי עבודה, אפשר לדרוש שיפור בתנאי ההעסקה ועלייה במשכורת, או שהעובדים יפצחו בשביתה.

אולטימטומים שכאלו יכולים להיות חוקיים או בלתי חוקיים, מקובלים חברתית או לא.

אולטימטומים הם גם חלק מעולם הפשע. כך למשל סחיטה יכולה להיות מלווה באולטימטום.

==ראו גם==
*עילה למלחמה

==קישורים חיצוניים==
* [http://media.haifa.ac.il/index.php?option=com_content&task=view&id=635&Itemid=2 מושג בחדשות: אולטימטום], אתר אוניברסיטת חיפה

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
ואקה דה לה לונה

ציור המתאר את דמותו של אייפק בוואקה דה לה לונה
ואקה דה לה לונה

ואקה דה לה לונה (בשילוב של קצ'ואה וספרדית: Huaca de la Luna; "ואקת הירח") הייתה ואקה עשויה לבני חימר שנבנתה על ידי בני תרבות המוצ'ה בצפון פרו. במתחם שבינה לבין ואקת השמש הסמוכה (ואקה דל סול) שכנה עיר הבירה של המוצ'ה, המכונה בידי ארכאולוגים בני ימינו "סֶרוֹ בְּלאנְקוֹ" ("הגבעה הלבנה").

אף שהיא קטנה מוואקה דל סול, מספקת ואקה דה לה לונה יותר מידע לארכאולוגים, וזאת משום שוואקה דל סול סבלה מהרס ומביזה של הספרדים במאה ה-17.
== האתר ==
על פי הערכות הארכאולוגים, שימשה ואקה דה לה לונה בעיקר למטרות טקסיות ודתיות. אורכה של הוואקה כ-290 מ', רוחבה כ-210 מ', והיא בנויה מ-3 חלקים עיקריים. חלקה הצפוני נהרס בידי בוזזים, ולכן תפקידו אינו ידוע לחוקרים. החלק המרכזי שימש לקבורה. ככל הנראה, נקברו במקום כהנים דתיים בכירים, משום שהקרמיקה שנמצאה בו היא באיכות גבוהה יותר מאשר מאתרי הקבורה שבוואקה דל סול. החלק המזרחי שימש לטקסים של הקרבת קורבנות אדם. במקום נמצאו ציורים המתארים טקסים אלה, וכן גולגולות רבות של הקורבנות, שהושלכו בסמוך לוואקה.

קירות הוואקה נצבעו בצבעים שונים - שחור, אדום, כחול, לבן וצהוב. עקב פגעי מזג האוויר דהו רוב הצבעים, אך בקירות פנימיים וקדומים יותר, עדיין ניתן להתרשם מהציורים. ברבים מהציורים מופיעה דמות האל של בני המוצ'ה, אָיָיפֶּק (Ayapec; "יודע כל").

ואקה דה לה לונה שוכנת כארבעה ק"מ מהעיר טרוחיו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Rebecca Stone Miller, Art of the Andes, from Chavin to Inca, Thames and Hudson, 1995.
* Michael E. Moseley, The Incas and their Ancestors, Thames and Hudson, 1992.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.huacas.com/ מידע על מקדשי המוצ'ה]

קטגוריה:פרו: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:טרוחיו
לילי להמן

לילי להמן (בגרמנית: Lilli Lehmann, 
24 בנובמבר 1848, וירצבורג – 17 במאי 1929, ברלין) הייתה זמרת אופרה גרמניה. 

אמה, מריה תרזה לב (1809 - 1885) הייתה יהודיה. את שיעוריה הראשונים קיבלה מאמה, שהייתה פרימדונה אצל לואי שפור בקאסל. אחרי ששרה תפקידים קטנים על הבימה, הופיעה לראשונה בברלין בשנת 1870 כסופרן קל ב"מחנה צבא בשלזיה" של ג'אקומו מאיירבר. 

הצלחתה הייתה גדולה כל כך, שבשנת 1876 התמנתה לזמרת הלשכה הקיסרית. היא שרה בפסטיבל ביירוית הראשון, בשנת 1876, הופיעה בלונדון בשנת 1884 ובמטרופוליטן אופרה בניו יורק בשנים 1885–1890. שם הייתה שותפה, עם פישר, אלווארי, ברנדט וזיידל, להשגת ניצחון סופי למוזיקה של וגנר. התמהמהותה באמריקה מעבר לחופשת ההיעדרות שהעניקה לה האופרה של ברלין המיטה עליה חרם בשובה לגרמניה. החרם הוסר הודות להתערבותו האישית של הקיסר. 

קולה, שהצטיין באיכותו ובעוצמתו, זיכה אותה במוניטין של הגדולה בזמרות וגנר בזמנה בד בבד עם זה של פרשנית אידיאלית ליצירות מוצרט. לא היו לה מתחרות בתפקידי ברונהילדה ואיזולדה. להמן, שנודעה גם בשירת לידר, הייתה למורה ידועת-שם אחרי פרישתה מקריירה של קונצרטים. בין תלמידיה היו ג'ראלדין פאראר ואוליב פרמסטד. בשנת 1888 נישאה לטנור פאול קאליש.

בהשפעת ריכרד וגנר, שקידם צמחונות אולם לא היה צמחוני בעצמו, אימצה אורח חיים צמחוני.

==פרסומים==
<div style="direction: ltr;">
* L. Andro, Lilli Lehmann (Berlin, 1907) 
* Lilli Lehmann, Mein Weg (Leipzig, 1913); English translation by Alice B. Seligman, My Path through Life, New York, 1914)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1848
קטגוריה:זמרי סופרן
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה גרמנים
קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:זמרות לידר
קטגוריה:צמחוניות גרמניות
קטגוריה:נפטרות ב-1929
קטגוריה:זמרות סופרן
אוליב פרמסטד

אוליב פרמסטד, 1909
אוליב פרמסטד (באנגלית: Olive Fremstad,
14 במרץ 1871 - 21 באפריל 1951) היה שם הבימה של אנה אוליביה רונדקוויסט, זמרת סופרן ומצו סופרן אופראית מפורסמת ממוצא שוודי-אמריקאי. ראשית חינוכה והשכלתה המוזיקלית הייתה בכריסטיאניה. כשמלאו לה 12 היגרו הוריה לארצות הברית והשתקעו במיניאפוליס. עוד לפני שעזבה את כריסטיאניה התקדמה בנגינתה בפסנתר במידה כזאת, שהופיעה שם כילדת פלא.

==קריירה==
אוליב פרמסטד נולדה בסטוקהולם. היא החלה ללמוד פיתוח קול ושירה בניו יורק, בשנת 1890, אחרי ששרה במקהלות כנסייה. לאחר תקופת השתלמות אצל לילי להמן בברלין, הופיעה לראשונה באופרה, בתפקיד המצו-סופרן של אזוצ'נה איל טרובאטורה של ורדי, באופרה של קלן בשנת 1895. היא נשארה בקלן למשך שלוש שנים לפחות ומשם עברה לווינה, מינכן, ביירוית ולונדון.

פרמסטד הופיעה במטרופוליטן אופרה בניו יורק משנת 1903 עד 1914 והתמחתה בתפקידי וגנר. בתקופה זו כבר שרה כסופרן דרמטי. פרמסטד הופיעה לפני הקהל 351 פעמים כחברה בצוות הכוכבים של המטרופוליטן, בתכיפות הגדולה ביותר בתפקידי ונוס בטנהויזר, קונדרי בפרסיפאל, זיגלינדה, איזולדה בטריסטן ואיזולדה ואלזה בלוהנגרין. הקהל האמריקאי לא התפעל ביותר מכרמן שלה, אבל היא שרה תפקיד זה מול אנריקו קארוזו בסן פרנסיסקו, בלילה שקדם לרעש האדמה ולשריפה הידועה לשימצה, שכמעט החריבה את העיר עד כלות ב-1906.

אחרי שפרשה משירה מקצועית בשנת 1920, ניסתה אוליב את כוחה לזמן קצר בהוראה, אבל סבלנותה כלפי כל מה שנופל משלמות הייתה זעומה. אחד מן ה"שיעורים" שלה תבע מן התלמידים לעיין בתשומת לב בראש אדם כרות, משומר בצנצנת. היא הייתה נבוכה כשתלמידיה המעטים נסו בבהלה ולא גילו עניין בלימוד מיתרי הקול האנושיים בתצוגה כזאת. היא השתמשה בראש הזה כדי לקבוע את מידת התאמתם של תלמידים לעתיד לקריירה אופראית. פרמסטד עצמה לא ראתה שום דבר מיוחד בכך; כשהתכוננה לתפקיד סאלומה בהצגת הבכורה במטרופוליטן, הלכה לחדר המתים בניו יורק כדי לברר, עד כמה היא צריכה לכרוע תחתיה תחת נטל ראשו של יוחנן המטביל.

פרמסטד לא הרבתה בהקלטות. היא ערכה כארבעים הקלטות בין 1911 ל-1915, שרק 15 מהן הוצאו לאור. מבקר המוזיקה ג'. ב. סטין מכנה את פרמסטד "מן הגדולות בזמרות וגנר"

אוליב פרמסטד נישאה פעמיים. שני נישואיה הסתיימו בגירושין. 

פרמסטד הייתה חברה קרובה ובת לוויה של הסופרת האמריקאית החשובה, וילה קאתר. 

היא מתה באירבינגטון, ניו יורק.

==ביבליוגרפיה==

The Rainbow Bridge (ביוגרפיה של אוליב פרמסטד) מאת מרי ווטקינס קאשינג, ניו יורק, G.P. Putnam's Sons (Library of Congress Catalog card number 54:104941954

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות מצו סופרן
קטגוריה:זמרות סופרן אמריקאיות
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות אופרה אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951
קטגוריה:זמרות סופרן
יצירה נגזרת

[[L.H.O.O.Q.. יצירה נגזרת שיצר מרסל דושאן על בסיס המונה ליזה שצייר לאונרדו דה וינצ'י]]
יצירה נגזרת (Derivative Work, או Adaptation) היא מונח מתחום דיני זכויות יוצרים, שפירושו יצירה מקורית שמתבססת באופן מהותי על יצירה אחרת, תוך כדי שינוי כלשהו. למשל, השינוי יכול להיות מדיום אחר, פורמט אחר, שינוי גודל או צורה, או שימוש חלקי ביצירה. למשל, תרגום של יצירה ספרותית משפה אחת לשנייה, צילום של ציור או ציור של צילום, פסל שנעשה על בסיס ציור או צילום, הפיכת טקסט כתוב למחזה, הקטנה של צילום לצילום ממוזער, דיגיטיזציה של טקסט וכדומה.

הזכות להכין יצירה נגזרת נתונה באופן בלעדי לבעלי זכות היוצרים ביצירה המקורית, בהנחה שהיצירה המקורית מוגנת בזכויות יוצרים. הזכות היא מרכיב אחד באגד הזכויות שניתן לבעלי היצירה הראשונה. משמעות הדבר היא שמי שמכין יצירה נגזרת ללא רשות בעלי היצירה המקורית, מפר את זכות היוצרים של היוצר המקורי.

היצירה הנגזרת, למרות שמבחינת תוכנה היא מבוססת על יצירה אחרת, היא יצירה עצמאית מבחינה משפטית, ובעליה זכאי לכל ההגנות האפשריות הנתונות לו בדין, בתנאי שהיצירה מקורית, וכפוף לחריגים והגנות הקבועות בדין.

מקור ההגנה על יצירות נגזרות הוא באמנת ברן (1886), להגנה על יצירות ספרותיות ואומנותיות, כפי שתוקנה במהלך השנים. ישראל, כמו מרבית מדינות העולם, מחויבת לאמנת ברן וקלטה אותה לתוך דיני זכויות יוצרים.

בדיני זכויות יוצרים בישראל, עד מאי 2008, מועד שבו נכנס לתוקף חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007, לא הוכרה זכות כללית להכין יצירה נגזרת. חוק זכות יוצרים משנת 1911 הכיר במפורש בזכות נגזרת בקשר לתרגומים ובקשר לדרמטיזציה של מחזה. עם זאת, בתי המשפט ראו ביצירה הנגזרת משום העתקה של היצירה המקורית, למרות שמדובר בהעתקה תוך כדי שינוי. 

חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007, קובע במפורש את הזכות ליצירה נגזרת בסעיף 11(6), ומגדיר, בסעיף 16, כך: "עשיית יצירה נגזרת היא עשיית יצירה מקורית, המבוססת באופן מהותי על יצירה אחרת, כגון תרגום או עיבוד".

==ראו גם==
*קניין רוחני

==קישורים חיצוניים==

* [http://info1.court.gov.il/Prod03/ManamHTML5.nsf/A7547F7A7C2D0D0E422575C700556E12/$FILE/DB686647E65FA112422575C7002892B8.html?OpenElement א (ת"א) 1639/08 בית שוקן להוצאת ספרים בע"מ נגד פרופ' דן לאור ומרכז זלמן שזר לתולדות ישראל], ניתן ב-31.5.2009

קטגוריה:קניין רוחני
מודול (תוכנה)

מודול (בעברית תקנית: פִּרְקָן) הוא תת-מערכת המהווה חלק מתוכנית מחשב ומבצעת פעולה מסוימת. לעיתים מודול נקרא בשם אחר (חבילה, ספרייה ועוד). מודול יכול להיות עצמאי (כלומר ניתן להרצה בנפרד) ואז הוא מכונה מודול ראשי או להוות חלק מתוכנית רחבה יותר הכוללת מודולים נוספים.

מודול מכיל לרוב יחידות קטנות יותר (פונקציות, מחלקות, משפטים וכיוצא באלו) והוא נכתב במרבית המקרים בקובץ נפרד (חלק מהשפות כמו שפת C משתמשות בכתיבה של קובץ נפרד כהגדרת מודול). עם זאת ישנם מקרים בהם מודול מחולק על קבצים רבים (למשל בשפת ADA מורכב מודול לרוב משני קבצים - הגדרה ומימוש) או כתובים מספר מודולים בקובץ אחד (מצב שלרוב נחשב לבעייתי מבחינה יכולת התחזוקה של התוכנה אולם הוא חוקי).

לרוב ההתייחסות למודול היא כיחידה הקטנה ביותר הניתנת לבדיקה עצמאית (בדיקות של פרוצדורות ייתכנו אולם פרוצדורות שאינן ניתנות לקריאה מחוץ למודול לרוב לא ייבדקו כיחידות).

== ראו גם ==
* חוק קונוויי
* מודולריות (תכנות)
==הערות שוליים==

קטגוריה:תכנות
הילדגרד קנף

הילדגרד קנף בקונצרט האחרון שלה בברלין, 1995
הילדגרד פרידה אלברטינה קנף (בגרמנית: Hildegard Frieda Albertine Knef, 28 בדצמבר 1925 – 1 בפברואר 2002) הייתה שחקנית, זמרת וסופרת גרמניה.

== קריירה ==
יש גורסים, שבין תפקידיה המשפיעים ביותר היה זה של סוזן ואלנר בסרטו של וולפגנג שטאודטה, <span dir="ltr" lang="de">Die Mörder sind unter uns</span> ("הרוצחים הם בינינו") (הסרט הראשון שיצא במזרח גרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה בהפקת מפעל הפקת הסרטים הסובייטי <span dir="ltr" lang="de">DEFA-Studio für Spielfilme</span>) וכן תפקידה כמרינה ב-<span dir="ltr" lang="de">Die Sünderin</span> ("החוטאת"), שבו ביצעה את סצנת העירום הראשונה בקולנוע הגרמני, בשנת 1950. התקרית בסרט זה הציתה את אחת השערוריות הגדולות ביותר בתולדות תעשיית הקולנוע הגרמנית ועוררה ביקורת מצד הכנסייה הקתולית, אך היא הגיבה על כך באמרה, כי איננה מבינה איך יכול מישהו לייחס חשיבות להופעה בעירום חמש שנים בלבד אחרי אושוויץ. קנף הייתה השחקנית הגרמניה הראשונה והיחידה שהופיעה בהצגה מצליחה בברודוויי ("גרבי משי" של קול פורטר, שהתפרסמה כסרט קולנוע בכיכובה של גרטה גרבו). היו שהשוו אותה לשחקנית גרמניה אחרת גדולה, מרלן דיטריך. שתיהן היו, או תוארו, כנשים משוחררות ובטוחות בעצמן. הילדגרד קנף הייתה אחת השחקניות החשובות ביותר בגרמניה שאחרי המלחמה. ב-1952 השתתפה בסרט שלגי הקילימנג'רו למולו של גרגורי פק.

בשנות ה-60 וה-70 נחלה הצלחה רבה כזמרת שאנסונים גרמניים, שבמקרים רבים הייתה שותפה לכתיבתם. השיר שבו היא זכורה ביותר הוא <span dir="ltr" lang="de">Für mich soll's rote Rosen regnen</span> ("למעני יירד גשם של ורדים אדומים"). עוד נודעת היא בגרסה שלה לשיר <span dir="ltr" lang="de">Ich hab noch einen Koffer in Berlin</span> ("יש לי עוד מזוודה אחת בברלין"), שכותרתו נזכרת עדיין במאמרים ובדיבורי שיגרה ברחבי גרמניה.

הילדגרד קנף פרסמה ספרים אחדים. האוטוביוגרפיה שלה <span dir="ltr" lang="de">Der geschenkte Gaul – Bericht aus einem Leben</span> ("סוס המתנה – סיפור חיים") משנת 1970 הוא תיאור נאמן אך לא סנסציוני של חייה בגרמניה בזמן מלחמת העולם השנייה ואחריה. הספר היה רב המכר המצליח ביותר בגרמניה אחרי המלחמה. ספרה השני, <span dir="ltr" lang="de">Das Urteil</span> ("גזר הדין") משנת 1975 נחל הצלחה בינונית. הוא עסק במאבקה עם סרטן השד.

קנף נישאה שלוש פעמים ובשנת 1968 ילדה בת לבעלה השני, דייוויד קאמרון פאלאסטאנגה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון גרמניות
קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1925
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1925
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-2002
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2002
הרובע השנים-עשר של פריז

רחוב אבל, הנשקף מגשר הולכי הרגל [[ויאדוק דז אר, ברובע השנים-עשר]]
פנים תחנת הרכבת [[גאר דה ליון]]
הרובע השנים-עשר (בצרפתית: XIIe arrondissement) הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. הרובע נמצא במזרח העיר, והוא הרובע הראשון בגדה הימנית שעל נתיב נהר הסן. הרובע עבר שינויים משמעותיים בעשור האחרון, בעיקר בסביבות קור-סנט-אמיליון וברסי, שכעת שוכנים שם משרד האוצר הצרפתי, פארק ברסי ואקור הוטל ארנה (הארנה של ברסי).

הרובע השנים-עשר מכיל את האופרה בסטיליה, בית האופרה השני בגודלו בפריז. בית האופרה נחנך בשנת 1989, בשנת המאתיים לנפילת הבסטיליה.

==גאוגרפיה==
הרובע גובל בצפון ברובע האחד-עשר וברובע העשרים, במערב ברובע השלישי והרביעי, בדרום בנהר הסן, ובמזרח ביישובים הקהילתיים סן-מנדה ושרנטון-פון. גם שטחו של יער ונסן נכלל בתחומי הרובע.

ללא יער ונסן (9.95 קמ"ר), שטחו של הרובע עומד על 6.37 קמ"ר - החמישי בגודלו מבין עשרים הרבעים של פריז. יחד עם יער ונסן שטחו הוא 16.324 קמ"ר, שהם כ-15% משטחה של העיר, והוא השני בגודלו בין רובעי העיר (לאחר הרובע השישה-עשר, ששטחו כולל את יער בולון).

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===
{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1872 
| 87,678
| 13,749
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1954 
| 158,437
|24,845
|- 
| 1962 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 161,574
| 25,337
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1968
| 155,982
| 24,460
|- 
| 1975
| 140,900
| 22,095
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1982
| 138,015
| 21,643
|- 
| 1990
| 130,257
| 20,426
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|1999
|136,591
|21,419
|- 
| 2005 (הערכה) 
| 139,100
| 21,813
|}

==הרבעים הפנימיים==
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע השנים-עשר הם:
* רובע בֶּל-אֶר (Quartier Bel-Air)
* רובע פִּיקפּוּס (Quartier Picpus) 
* רובע בֶּרְסִי (Quartier Bercy)
* רובע ואנט (Quartier-Vingts)

==אתרים מרכזיים==
* כיכר הבסטיליה (בשיתוף עם הרובע האחד עשר של פריז)
* האופרה בסטיליה
* יער ונסן
* תחנת הרכבת גאר דה ליון
* כיכר הניסיון
* פארק ברסי
* גשר הולכי הרגל ויאדוק דז אר

==קישורים חיצוניים==

* 

12
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
דני ברסלר

דני ברסלר (נולד ב-20 ביולי 1985) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי וחבר נבחרת ישראל לשעבר (דאן 2).
== קריירה ==
בגיל 6 החל ברסלר להתאמן בקראטה. לאחר כשנה עבר לאמנות הלחימה הסינית וו-שו. בגיל 10 החל להתאמן בטאקוונדו.

בשנת 2005 זכה במדליית זהב השישית שלו באליפות ישראל הפתוחה.

ברסלר עסק בהדרכת קבוצות ילדים, נוער ובוגרים אשר זכו בהישגים רבים באליפויות ישראל ותחרויות פתוחות באירופה.

== הישגים בולטים ==
*מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2005)
* מדליית זהב באליפות הולנד הפתוחה (2004) 
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2004)
*מדליית כסף באליפות דנמרק הפתוחה (2004)
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2003)
* השתתפות באליפות העולם לנוער, יוון (2002)
* מדליית כסף באליפות הולנד הפתוחה (2002)
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2002) 
*מדליית ארד באליפות בלגיה הפתוחה (2001)
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2002)
* מדליית ארד באליפות צרפת הפתוחה (2001)
* מדליית כסף באליפות צרפת הפתוחה (2000)
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (1999)
* מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1998)
* מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1997)
* מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1996)
* מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1995)

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.taekwondodata.com/danny-bresler.a1150.html#body נתונים על השתתפות בתחרויות בינלאומיות]
* [https://web.archive.org/web/20080619025443/http://www.taeklub.com/ מועדון טקוואנדו]

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
דושאן אוהרין

דושאן אוהרין (בצ'כית: Dušan Uhrin; נולד ב-5 בפברואר 1943) הוא מאמן כדורגל סלובקי-צ'כי.

== קריירה ==
אוהרין, יליד סלובקיה, עבר בגיל 16 לגור בפראג. בתחילת קריירת האימון, אימן מספר קבוצות מליגת המשנה הצ'כית ואת ספרטה פראג. אימן את נבחרת צ'כיה בטורניר יורו 1996, אותו סיימה הנבחרת במקום השני, לאחר שהפסידה בגמר לנבחרת גרמניה בשער הזהב.

ב-1998, מונה כמנג'ר מכבי חיפה, לצידו של דניאל בריילובסקי, שהחליף את גיורא שפיגל. אוהרין הוביל את מכבי חיפה לשלב רבע הגמר בגביע המחזיקות, אחרי ניצחונות על ריד האוסטרית ועל פריז סן-ז'רמן הצרפתית. חיפה הודחה לאחר מפגש כפול מול לוקומוטיב מוסקבה. בזירה הישראלית, לא הצליח אוהרין, והוא התפטר לאחר הפסד בתוצאה 5:1 מול בית"ר ירושלים בגביע המדינה.

בין השנים 1999–2002 אימן אוהרין את נבחרת כווית, ובין השנים 2006–2008 אימן את דינמו טביליסי.

בנו, הנקרא גם הוא דושאן אוהרין, מאמן את קבוצת מלאדה בולסלאב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים צ'כוסלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:מאמני כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:מאמני כדורגל סלובקים
קטגוריה:מאמני א.א.ל. לימסול
קטגוריה:מאמני א-נסר
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני דינמו טביליסי
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים בישראל
קטגוריה:מאמני נבחרת כווית בכדורגל
קטגוריה:ילידי 1943
ואקה דל סול

ואקה דל סול (Huaca del Sol, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת השמש") הייתה ואקה עשויה לבני חימר שנבנתה על ידי בני תרבות המוצ'ה בצפון פרו. במתחם שבינה לבין ואקת הירח הסמוכה (ואקה דה לה לונה) שכנה עיר הבירה של המוצ'ה, המכונה בידי ארכאולוגים בני ימינו "סֶרוֹ בְּלאנְקוֹ" ("הגבעה הלבנה").

לפי הערכת הארכאולוגים, לשם בניית הוואקה השתמשו בלמעלה מ-100 מיליון לבנים, והיא הייתה המבנה הגדול ביותר באמריקה הפרה-קולומביאנית. ההבדלים שנמצאו בין השכבות השונות של הלבנים מלמדים כי למעלה מ-100 קהילות שונות נטלו חלק בבנייה. לפי הממצאים שנמצאו במקום, סבורים הארכאולוגים כי הוואקה שימשה למגורי משפחת המלוכה, למנהלה ולקבורה.

הקונקיסטאדורים הספרדים שהגיעו לוואקה דל סול בזזו אותה. כדי להקל על כך, אף הוטו מי נהר המוצ'ה. המים שזרמו קרוב יותר למבנה האיצו את הפגיעה בו. על פי ההערכות, כשני שלישים מהמבנה נהרסו במהלך השנים כתוצאה מהביזה, סחיפת המים ופגעי מזג האוויר, וגובהו קטן מ-50 מטר ל-41 מטר.

על אף שוואקה דל סול גדולה מוואקה דה לה לונה, האחרונה סבלה פחות מהנזקים השונים, ומרבית הממצאים הארכאולוגיים נמצאו בה.

ואקה דל סול שוכנת כ-5 קילומטרים צפונית לטרוחיו של ימינו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Rebecca Stone Miller, Art of the Andes, from Chavin to Inca, Thames and Hudson, 1995.
* Michael E. Moseley, The Incas and their Ancestors, Thames and Hudson, 1992.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.huacas.com/ מידע על מקדשי המוצ'ה]

קטגוריה:פרו: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:טרוחיו
עלי אבן סאבר א-דין

עלי אבן סאבר א-דין מבני שושלת וולאשמה, היה בנו של סאבר א-דין הראשון. הקיסר האתיופי ניואיה קראסטוס מינה אותו למושל יפאט לאחר 1344.

על פי טאדסה טמרת, אל-מקריזי מתאר את עלי "כראשון להתמרד כנגד ההגמוניה המקובלת להאטי (לקיסר האתיופי)", טאדסה טמרת מסביר שהוא היה הראשון ממשפחתו להתמרד מאז מותו של הקיסר עמדה ציון הראשון.

המרד של המושל לא הצליח בגלל חוסר תמיכה מנתיניו. והוא וכל ילדיו חוץ אחמד אבן עלי נלכדו על ידי הקיסר ניואיה קראסטוס, הקיסר האתיופי מינה את בנו מוחמד אבן עלי למושל יפאט. אחרי שמונה שנים עלי שוחרר מבית סוהר וחזר לשלטון, אחמד ובניו הורדו מכס השלטון ורק בהתערבות ישירה של הקיסר מוחמד חזר לשלטון.

נכדו חאק א-דין השני הוליך מרד כנגדו, חאק נתן לסבא שלו לשמור על התואר שליט העיר יפאט. ריצ'רד פאנקהארסט מזכיר שלעלי היה בן הנקרא מולה אספאה, שנלחם כנגד בן דודו חאק אד-דין השני ונהרג במרד זה.

אין הסכמה על אורך התקופה בה עלי היה המושל של יפאט. אל-מקריזי בספרו ההיסטוריה של המדינות המוסלמיות האתיופיות מציין שעלי שוחרר אחרי שמונה שנים של מאסר, אך במקום נוסף כותב שהוא היה בבית סוהר כ-30 שנים ומת תחת שלטונו של סעאד א-דין השני, ההיסטוריה של שושלת וולאשמה נותנת לו כ-30 שנה בשלטון ובנו אחמד אבן עלי רק כשנתיים.

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
אחמד אבן עלי

אחמד אבן עלי מבני שושלת וולאשמה, היה מושל יפאט באמצע המאה ה-14. הקיסר האתיופי ניואיה קראסטוס מינה אותו למושל יפאט לאחר שאביו עלי אבן סאבר א-דין מרד כנגד הקיסר האתיופי ונכלא בבית הסוהר.

אביו עלי שוחרר ממאסר אחרי שמונה שנים וחזר לשלטון, נטל את כל סמכותיו של בנו אחמד והרכיז עליו כבוגד. אחמד היה צריך את ההתערבות של קיסר ניואיה קראסטוס על מנת לחזור שוב לשלטון, ילידו של אחמד נחשבו למנודים במשפחת וולאשמה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
ואקה דל דרגון

ציורי קיר בוואקה דל דרגון
ציור קיר דמוי דרקונים וקשת

ואקה דל דרגון (Huaca del Dragón, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת הדרקון"), ידועה גם בשם ואקה דל ארקו איריס (Huaca del Arco Iris, "ואקת הקשת בענן"), הייתה ואקה של בני הצ'ימו, סמוך לבירתם צ'אן צ'אן שבצפון פרו. מקור שמותיה של הוואקה בציורים דמויי הדרקונים והקשתות שעל קירותיה.

הדעות באשר למועד הקמתה של הוואקה חלוקות. כמה מהחוקרים סבורים שהיא הוקמה בתקופת הצ'ימו, בין השנים 1450-1100, ואילו אחרים סבורים שהוקמה עוד קודם לכן, על ידי תרבות סיקן, בין השנים 800 ל-1000. 

הוואקה, שבדומה לוואקות ולמבנים אחרים בסביבתו עשויה חימר, בנויה בצורת פירמידה בעלת שני מפלסים, והיא מוקפת בחומה שבה כניסה אחת. המפלס העליון שימש לאחסנת מזון והתחתון למגורים. קירות הוואקה מעוטרים בציורים.

ואקה דל דרגון שוכנת בסמוך לעיר טרוחיו של ימינו.

==ראו גם==
* צ'אן צ'אן
* ואקה דה לה לונה
* ואקה דל סול

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פרו: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:טרוחיו
הערצת חכמי הקדם (לאונרדו דה וינצ'י)

הערצת חכמי הקדם (באיטלקית: Adorazione dei Magi) הוא ציור לא גמור שצייר בשנת 1481 לאונרדו דה וינצ'י. דה וינצ'י הוזמן על ידי הנזירים האוגוסטינים של כנסיית סאן דונאטו בסקופטו , שבקרבת פירנצה, לצייר ציור שיקשט את המזבח הגבוה בכנסייה ויתאר את חכמי הקדם ("המאגים" או "האמגושים") הבאים לסגוד לרך הנולד ישו, כמתואר בברית החדשה:

==רקע היסטורי==

התחליף של ליפי
"הערצת חכמי הקדם" של לאונרדו לפני הניקוי שהושלם ב-2017
דה וינצ'י החל בביצוע העבודה, אך לא סיימהּ, משום שעקר למילאנו חודשים ספורים לאחר מכן, ב-1482. בסופו של דבר קושט המזבח ב-1496 בתמונה אחרת - "הערצת חכמי הקדם" של פיליפינו ליפי, שציורו דומה מאוד לזה של לאונרדו, למעט הרקע בירכתי התמונה.
הציור של ליפי שרד ומוצג אף הוא בגלריית אופיצי. הכנסייה עצמה נהרסה ב-1529 בעקבות מצור על פירנצה.

ב-1568 הזכיר ג'ורג'ו ואזארי בספרו "חיי האומנים", כי התמונה עברה לרשותו של אדם בשם אמריגו בנצ'י.

ב-1621 הפכה התמונה לנכס של משפחת מדיצ'י, ומ-1768 הוצגה בחדר המדליות של המשפחה, שבארמונה, כיום גלריה אופיצי בפירנצה. לאחר תקופה קצרה בווילה של מדיצ'י בקסטלו, הועברה התמונה ב-1784 סופית לגלריה אופיצי ומאז היא שמורה שם, ומוצגת באולם לאונרדו, לצד ציורים אחרים של לאונרדו ושל ורוקיו. גודל הציור הוא 246x243 סנטימטרים, והוא נחשב ליצירתו הניידת הגדולה ביותר של לאונרדו. סבורים שהוא קוצץ בכ-10 סנטימטרים מחלקו התחתון.

== תיאור התמונה ==
בציור מתואר ישו כשהוא בזרועותיה של אמו, מרים הבתולה. חכמי הקדם כורעים ברך, ויוצרים תבנית משולש עם ישו ומרים. ביתרת התמונה מופיעות דמויות שונות, ובהם אחת שמשערים כי היא מייצגת את דה וינצ'י עצמו (הדמות שבימין התמונה).

בירכתי התמונה משמאל הריסותיו של מבנה פגני, שבנאים משפצים אותו. קיימות הערכות שהמבנה מייצג את בזיליקת קונסטנטינוס בפורום הרומאי. בירכתיים מימין מוצג קרב בין פרשים על רקע נוף טרשי. קיימת פרשנות כי החלק האחורי מייצג את העולם הפגאני שהנצרות, שתחילתה מתוארת בחלק הקדמי, דחקה את מקומו.

המתבונן בציורו של ליפי יכול להיווכח בדמיון הרב בין שני הציורים, בעיקר בחלקם הקדמי.

== מחקרים חדשים ==
ב-2002 מינתה גלריה אופיצי את המומחה לטכניקה אמנותית מאוריציו סרקיני להערכת מצב היצירה, לצורך בחינת היתכנות לשיקום. נעשו צילומים בטכניקות תת-אדום, על-סגול ורדיוגרפיה. מסקנתו העיקרית של החוקר מניתוח ממצאיו הייתה שלאונרדו אמנם רשם את הרישומים המקדימים, אך שכבת הצבע נעשתה על ידי אמן אחר.

הציור עבר רסטורציה מורכבת שהושלמה ב-2017.

==ראו גם==
* שלושת האמגושים

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20070928120610/http://www.florence.tv.eng.esperia.com/playlist.aspx?v=224 תיאור מפורט של התמונה בתוכנית של florence.tv]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לאונרדו דה וינצ'י: ציורים
קטגוריה:אוספי גלריית אופיצי
זביד

מסגד בזביד
זביד (בערבית: زبيد) היא עיר בת כ-50,781 תושבים בדרומו של מחוז אל חודיידה במערב תימן. העיר הקרויה על שם הואדי הסמוך, היא אחת הערים העתיקות במדינה, ושימשה כבירתה בין המאה ה-13 והמאה ה-15 וכמרכז בעולם הערבי והמוסלמי. בשנת 1993 הוכרזה העיר כאתר מורשת עולמית, ובשנת 2000 הוספה לבקשת ממשלת תימן אל רשימת האתרים בסיכון, וזאת בשל שימור לקוי והריסת 40% מבתיה העתיקים ובניית בתי בטון תחתיהם. כיום העיר נמצאת בשוליים התרבותיים והכלכליים של המדינה, וזוהר העבר אינו ניכר בה על נקלה.

== היסטוריה ==
קיר מעוטר
העיר שוכנת על משטח מורם במרכזו של אזור חקלאי פורה. מועד יסודה המדויק של העיר אינו ידוע בוודאות, אבל בשנת 631 כהשלטון המוסלמי באזור התבסס, היא הייתה לבירת מחוז. היא התפתחה בתקופתו של מייסד השושלת הזיידית החל בשנת 820, והוא העניק לה את צורתה המעגלית, ביצר אותה והקים מערכות שסיפקו לה מים. המסגד הגדול בעיר נבנה בשנים אלה ומסגד אלאסליר הקיים הורחב. למרות שזביד חרבה בשתי הזדמנויות בידי קנאים דתיים היא נבנתה בכל פעם מחדש. במאה ה-11 ובמחצית הראשונה של המאה ה-12 העיר הצטמצמה בגודלה, וחלק מביצוריה והארמון שהיה בה נהרסו. 

עם סיפוחה של תימן לאימפריה של צלאח א-דין ב-1173 התבססה בה שליטי השושלת הרסולית אשר היו למושליה ולאחר מכן לשליטיה. אלה קבעו את בירתם בזביד, ומ-1216 ועד 1429 קידמו את החינוך הדתי ואת המחקר במדינה, והקימו בתי ספר, מדרסות, מעונות ומבנים קשורים. מתוך 62 מדרסות שהוקמו בעיר, 22 עדיין פעילות. עוד הקימו הרסולים ארמונות לעצמם והרחיבו את מבני הציבור הקיימים בעיר. 

באמצע המאה ה-15 איבדה העיר את מרכזיותה השלטונית אך המשיכה והתקיימה כמרכז לימודי. עם השתלטות האימפריה העות'מאנית על תימן ב-1538, איבדה העיר את חשיבותה וצנעא ירשה את מקומה.

== העיר ==
צורתה של העיר היא אליפטית ושטחה כ-1,350 דונם. רשת צפופה של רחובות וסמטאות צרים, חלקם ברוחב של 2 מטר בלבד, מרשתת את העיר, ואלה מתרחבים מדי פעם לכיכרות קטנות. רחובות רחבים יותר מקיפים את מרכזה של העיר, עדות לתוואי קווי ההגנה הקודמים של העיר. הכיכר הגדולה היחידה שוכנת בסמוך למצודה שבמזרח העיר. המסגד הראשון בזביד, מסגד אלאסליר, ניצב בליבה של העיר וככל הנראה הוקם במקום פולחן קודם. המסגד הגדול שוכן במערבה של זביד והשוק משתרע בין שני המסגדים. בעיר 86 מסגדים, רובם פשוטים, והם בנוים מלבנים ומצופים במעטפת סטוקו לבנה. מסגדים אלה נותרו מ-236 מסגדים ששכנו בעיר בשיאה. 

הבתים ערוכים סביב חצרות מרכזיות שבפינותיהם בארות, מטבחים, מתקני רחצה ושירותים. החצרות נבדלות מהרחוב בחומות גבוהה, והיחידה המשפחתית מתבססת על חדר מלבני המכונה "מורבע". בתי העשירים מכילים מספר חדרים, נישאים לגובה של שתיים או שלוש קומות וחזיתותיהם מעוטרות.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071108192244/http://yementourism.com/services/touristguide/detail.php?ID=902 אודות זביד וסביבתה באתר לשכת התיירות של תימן]
* 

קטגוריה:תימן: ערים
קטגוריה:תימן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
אורי לוי (שחקן)

אורי לוי (נולד ב-30 באוקטובר 1931) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, מדבב ומנהל תיאטרון ישראלי.

==ביוגרפיה==
לוי נולד בתל אביב וגדל בפתח תקווה. בנעוריו למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בגיל 16, הצטרף לארגון ההגנה. היה חבר בהכשרה בקיבוץ כנרת, היאחזות בתל גזר וחבר קיבוץ יזרעאל.
===קריירה בתיאטרון===
בשנת 1952 הצטרף לתיאטרון האהל, ובמשך שלוש שנים הופיע בתפקידים מרכזיים בהצגות: "אלדורדו", "תה וסימפתיה", "הם ידעו מה רצונם", "העיר הזאת", "סוף העולם", "הדגן הוא ירוק" ועוד.

ב-1955 הוזמן על ידי יוסף מילוא להצטרף כשחקן קבוע בתיאטרון הקאמרי. בין תפקידיו הבולטים: "מריוס", "כנרת כנרת", "אדם לכל עת", "קוריולנוס", "נפוליון - חי או מת!", "בשפל", "ירמה", "מלאך האבן", "מנהל הבית" ועוד. ב-1995 פרש מתיאטרון זה, על מנת לנהל את תיאטרון גשר.

ב-1960 הופיע בלונדון בתיאטרון "וורק שופ" בניהולה של ג'ון ליטלווד במחזהו של ויליאם סארויאן "סם הקופץ גבוה מכולם". הופיע בתיאטרון העממי (א. דשא-פשנל) במחזמר "הרוטשילדים" וכן בהצגות בתיאטרון הפרטי: "למה לא הלילה", "האדיוטית", "משפט מרי דוגן" ועוד.

בשנת 1985, הופיע לצד חנה מרון בהצגה "אח, הימים הטובים" מאת סמואל בקט בתיאטרון הקאמרי.

ב-1995 נבחר לתפקיד מנכ"ל תיאטרון גשר. בתקופת ניהולו הפך "פרויקט התיאטרון לעולים" לתיאטרון גשר, הגיע להישגים נכבדים ותפס מקום נכבד בשורה הראשונה של התיאטראות בארץ ומחוץ לה. לוי זכה בשם התיאטרון בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן והמרכז האקדמי רופין. בנוסף קיבל התיאטרון את אות ארגון ליונס על התרומה לפיתוח התיאטרון בישראל, ועל מפעל חיים בתחום קליטת אמנים ושחקנים עולים חדשים. הוא פרש מניהול תיאטרון זה באוקטובר 2007.

באוקטובר 2008 התמנה לחבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות ונבחר לשמש כיו"ר המדור לתיאטרון. בתפקידים אלה שימש עד אוקטובר 2014. 

במרץ 2012 יצא לאור ספרו "תיאטרון בגוף ראשון", עדות אישית לסיפורו של התיאטרון העברי.

===קריירה בקולנוע===
תוך כדי עבודתו בתיאטרון, הופיע לוי גם בסרטים ישראליים רבים, ובהם: "אלדורדו", "הבו בנות לאילת", "דליה והמלחים", "הצד השני", "המניע לרצח", "כל ממזר מלך", "מוישה ונטילטור", "הוא הלך בשדות", "שלושה ואחת", "מבצע יונתן", "רומן בהמשכים", "התרנגול", גילם את מפקד בית הסוהר בסרט "מאחורי הסורגים 2", גילם את נציג האליאנס בסרט "ברלין ירושלים" ועוד. כמו כן השתתף בעשרות סרטים בינלאומיים, בהם: "השליח לפקין", "לפני בוא החורף", "אישה ושמה גולדה", "מזימות בירושלים", "המתופפת הקטנה", "ירח 02", "אשנטי", "הבית ברחוב גריבלדי" ו"השגריר".

בשנת 1955 שיחק לוי בסרט הקולנוע "גבעה 24 אינה עונה", בתפקיד לקוח בבית הקפה בתקופת המנדט הבריטי.

ב-1972 שיחק לוי את התפקיד הראשי בסרטו של ברוך דינר - "הצד השני". ב-1974 שיחק בסרטו של מיכאל קאליק "שלושה ואחת".

בשנות ה-80, דיבב את פייטרו רוסי (אבא של מרקו) בסדרה "הלב" ואת דוקטור ג'יימס שיגל ולורד ג'ראלדאן ב"מקרון 1".

==פרסים והוקרה==
ב-2008 הוענק לו התואר יקיר העיר תל אביב-יפו. 
==חיים אישיים==
לוי היה נשוי לעיתונאית והתסריטאית טלילה לוי בן-זכאי עד למותה בשנת 2023. אב לבת.

==ספרים==
*תיאטרון בגוף ראשון - סיפורו של התיאטרון העברי (2012)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:חברי המועצה הישראלית לתרבות ואמנות
קטגוריה:מנכ"לי תיאטרון גשר
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2008
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
463

== אירועים ==
* כילדריך הראשון בעזרת הרומאים מממלכת סואסון עצר את פלישת הויזיגותים בקרב באזור אורליאן

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
465

== אירועים ==
* תחילת כהונה של כלוביס הראשון כמלך משושלת המרובינגים.

== נולדו ==
* רומולוס אוגוסטולוס, קיסר האימפריה הרומית המערבית האחרון (נפטר ב-511)

== נפטרו ==
* כילדריך הראשון, מלך הפרנקים נפטר (נולד ב-440).
.

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
468

== אירועים ==

*אלאריק מנהיג הוויזיגותים כובש את ספרד מידי הרומאים
*הקיסר ליאו הראשון שולח משלחת ימית ענקית לקונסטנטינופול, המורכבת מ-1,100 ספינות נושאות 100,000 איש. זאת המשלחת הגדולה ביותר שנשלחה אי פעם נגד הונדלים

== נולדו ==

== נפטרו ==

*האפיפיור הליריוס 
*דנגיציץ מלך ההונים 
*גוואבהדרה, נזיר בודהסטי
*מרסלינוס, גנרל רומאי

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
470

== אירועים ==

הקיסר אנתמיוס פונה לבריטוניים בבקשת עזרה צבאית נגד הוויזוגותים. כוח ברטוני המונה (12,000 איש) תחת המנהיג הקלטי ריוטמוס נוחת בגליה, אך מובס על ידי המלך אוריק. והוא מרחיב את הממלכה הוויזיגותית צפונה יותר, אולי עד נהר הסום.
== נולדו ==

האפיפיור יוחנן הראשון

פריולוס מרודז סאנטור רומי

דיוניסיוס אקסיגואוס עורך הלוח היוליאני

== נפטרו ==

קייניך פופולאר הול מלך עיר המאיה קופאן

רומנוס גזלן רומי באימפריה הרומית המערבית (הוצא להורג)

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
471

== אירועים ==

הוויזגותים בפיקודו של אוריק כובשים חלק גדול מהפרובאנס (גאליה הדרומית). העיר קלרמון-פראן באוברן נצורה.

הגותים, בראשות תיאודוריק סטרבו, מתקוממים בתרקיה לאחר ההתנקשות באספר. ליאו הראשון שולח את בזיליסקוס לדכא את המרד.

אקסיוס הופך להפטריארך של קונסטנטינופול, יורש את גנאדיוס הראשון.

== נולדו ==

== נפטרו ==

גנאדיוס הראשון, הפטריארך של קונסטנטינופול

ארדבור, גנרל רומי ובנו של אספאר
יוליוס פטריציוס, גנרל רומי ובנו של אספר (תאריך משוער)

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
473

== אירועים ==
גליקריוס שהיה ראש הארמון בחצר הקיסרית בראוונה הועלה לכס הארגמן על ידי המגיסטר מיליטום (אדון החיילים) החדש של האימפריה המערבית, גונדובאד הבורגונדי בערך ב-3 במרץ 473. 
פעולתו העיקרית הייתה משלוח כוחות צבא רומיים לגאליה בסוף שנת 473 כדי לבלום את הכוחות האוסטרוגותים המתקדמים.

== נולדו ==

שיאו ז'אויה, קיסר סין של דרום צ'י (הידוע כנסיך יולין) (נפטר בשנת 494)

קבאד הראשון מלך האימפריה הססאסאנית

== נפטרו ==

אותימיוס מראשוני הניזרים במדבר יהודה

גונדיוק מלך בורגון

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
477

== אירועים ==

== נולדו ==

== נפטרו ==

 בסינה מלכת תורינגיה נולדה ב{438}

הקיסר חופי מליו סונג {קיסר מודח משושלת סונג נולד ב-463}

מונג'ו מבאיקיה מלך שלוש הממלכות של קוריאה
== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
478

== אירועים ==

סופה של שושלת ליו סונג בסין 

מקדשי השינטו הראשונים נבנים ביפן.

== נולדו ==

נרסס גנרל ביזנטי מת ב{573}

== נפטרו ==

לופוס מטרויה בישוף וקדוש נוצרי

שן יוז'י גנרל סיני של שושלת ליו סונג

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
479

== אירועים ==

אמברוזיוס אורלינוס מנהיג המלחמה של הרומנו-בריטים, מוכרז כמלך הבריטים (על פי Historia Regum Britanniae). הוא שולט כנראה בדרום בריטניה, וממשיך במלחמה נגד האנגלו-סקסונים.

המלך תיאודריך הגדול מתחיל במערכה של ארבע שנים נגד האימפריה הביזנטית. האוסטרוגות כובשים את המחוזות הרומאים (מוזיה ותרקיה), ומאיימים על בירת קונסטנטינופול עצמה.

יוליוס נפוס, הקיסר לשעבר של האימפריה הרומית המערבית, זומם תוכניות צבאיות בדלמטיה נגד אודואקר, בתקווה להחזיר את השליטה באיטליה.
* סוג'י הופך למלך הממלכה הקוריאנית של סילה

== נולדו ==

* רואן קיסיאו כותב ביביוגלרפיה

== נפטרו ==

הקיסר שון של (ליו) סונג {נולד ב-467}

וואנג ז'נפנג הקיסרית של ליו סונג {נולדה ב-436}

הקיסר יוריאקו. קיסר יפן {נולד ב-418}

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
481

== אירועים ==

המלך כילדריך הראשון הראשון מת בטורנאי לאחר שלטון של 24 שנים. 

בנו כלוביס הראשון יורש את השלטון בגיל חמש עשרה ויוצר ממלכה פרנקית סאליית במחוז גליה בלגיה (בלגיה מודרנית) עד מותו ב-511.

הארמנים מתקוממים נגד השלטון הסאסאני, במרד שנמשך עד שנת 484. בראשותו של ואהן ממקוניאן, אחיינו של ורטאן והם משיגים חופש דתי ומדיני בתמורה לסיוע צבאי. ואהן ממונה למושל (מרצבן).
== נולדו ==

== נפטרו ==

כילדריך הראשון מלך הפרנקים הסאלים

סביניאנוס מגנוס גנרל רומי

תיאודוריק סטרבו מנהיג שבט אוסטרוגותי

טימותי סלופאקיולוס הפטריארך של אלכסנדריה

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
482

== אירועים ==

ללא תאריך מדויק: 
* הקיסר הביזנטי זנון מפרסם את ההנוטיקון, ניסיון לפשרה בין תומכי הנצרות הכלקדונית לבין תומכי המונופיזיטיזם
* הונריק מלך הוונדלים מדכא את הנוצרים בצפון אפריקה, אלה נמלטים מפניו וממלטים את כתבי הקודש לכיוון אירופה. 
* וחטנג גורגסלי מוציא להורג וסאל נאמן לפרסים ומתחיל במלחמה נגדם

== נולדו ==

יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית מת ב{565}
== נפטרו ==

ללא תאריך מדויק: 
* קאו, קיסר שושלת צ'י הדרומית בסין 

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
484

== אירועים ==
* מרד יוסטא של שומרונים כנגד זנון, קיסר האימפריה הביזנטית.
* משבר בנצרות וחלוקתו לכנסייה המערבית ולכנסייה המזרחית. הפילוג נמשך עד לשנת 519.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
497

== אירועים ==
* אריאבהטה, מתמטיקאי ואסטרונום הודי, מחשב את פאי (π) כ ≈ 62832/20000 = 3.1416 - דיוק של ארבע ספרות עשרוניות.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
500

== אירועים ==

== נולדו ==
*פרוקופיוס, היסטוריון ביזנטי (נפטר ב-565).
*תאודורה, אשתו של קיסר האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון וקיסרית במשותף עם בעלה (527–548) (נפטרה ב-548).
*טריבוניאן, היה משפטן בזמן שלטונו של הקיסר הביזנטי יוסטיניאן הראשון (נפטר ב-547).

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
518

== אירועים ==

יוסטיניאנוס, בגיל 36 עולה לשלטון קיסרות רומא ומתחיל במפעל יצירת הקורפוס המשפטי.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
520

== אירועים ==
* תאודוריק הגדול בונה את המאוזוליאום של תאודוריקוס
* ממלכת מזרח אנגליה נוסדה (תאריך משוער)
* בודהידהרמה מגיע לסין לראיון אצל קיסר סין וו די משושלת ליאנג הדרומית
* כלב, קיסר אקסום פולש לתימן להילחם ביוסף ד'ו נואס מלכה של ממלכת חימיר

== נולדו ==
* זוהייר - מגדולי המשוררים הערבים הקדם-איסלאמיים (נפטר ב-609)

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
524

== אירועים ==
* קרב ווזנרונס, הצבא המאוחד של 4 בניו של כלוביס הראשון הביס את הבורגונדים. כלודומר נהרג בקרב.
* פרסום ספר נחמת הפילוסופיה (Consolatio Philosophiae) של בואתיוס.

== נולדו ==

== נפטרו ==
* (או 525) בואתיוס, פילוסוף (נולד ב-480 בערך)

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
525

== אירועים ==
* הנזיר דיוניסיוס אקסיגואוס מרומא המציא את שיטת ספירת הנוצרים "שנת אדוננו" (Anno Domini), וקבע את אותה שנה כשנת 525. המספר הסודר של כל השנים שקדמו לשנת 525 ניתן להן בדיעבד.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
530

== אירועים ==

* 22 בספטמבר – בוניפקיוס השני הופך לאפיפיור
* 27 בספטמבר – שביט היילי מגיע לפריהליון
== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==