גדודי עז א-דין אל-קסאם

גדודי עז א-דין אל-קסאם (בערבית: كتائب الشهيد عز الدين القسام, בתעתיק מדויק: כתאא'ב אלשהיד עז אלדין אלקסאם) הם הזרוע הצבאית של ארגון הטרור האסלאמיסטי-סוני הפלסטיני חמאס. הארגון ידוע בפיגועי ההתאבדות שיזם באינתיפאדה השנייה, ברקטות שפעיליו משגרים לעבר יישובים ישראליים, ובמתקפת הפתע על ישראל שאותה הוביל. זהו הארגון הצבאי הגדול והחמוש ביותר ברצועת עזה. נכון ל-2019 היו לארגון כ-30,000 פעילים, כ-7,000 אנשי עתודה וכ-15,000 רקטות.

בהיותו הזרוע הצבאית של הארגון, הארגון מיועד להוביל מתקפות טרור, פיגועים, ולחימת גרילה יחד עם ארגוני טרור אחרים בשעת מלחמה בשטח רצועת עזה וכנגד כוחות צה"ל.

גדודי אל-קסאם נכללו באופן מפורש ברשימות ארגוני הטרור של האיחוד האירופי<ref></ref>, אוסטרליה<ref></ref>, ניו זילנד<ref></ref>, מצרים<ref></ref>, ובריטניה<ref></ref>. ארגון האם של הגדודים, חמאס, נכלל ברשימות ארגוני הטרור של ארצות הברית<ref></ref> וקנדה<ref></ref>. מפקד הארגון, מוחמד דף, הוכרז כטרוריסט עולמי באופן רשמי על ידי ארצות הברית<ref></ref>.

== שם הארגון ==
עז א-דין אל-קסאם
שם הזרוע מורכב מהמילים הערביות עז (תמיכה, דבקות או גאווה) א-דין (דת) אל-קסאם (מחיצה או שבירה). כמו כן, הארגון קרוי על שם השייח' עז א-דין אל-קסאם, אבי ההתנגדות הפלסטינית, שנהרג באזור ג'נין ב־1935 בידי הבריטים.

תאים חמושים של הארגון מכנים עצמם בשמות מחבלים, כגון "הסטודנטים של עיאש", "הסטודנטים של המהנדס" או "חוליות יחיא עיאש", לזכרו של המחבל יחיא עיאש ("המהנדס"), שחוסל על ידי זרועות הביטחון של ישראל בשנת 1996.

== אידאולוגיה ==
אידאולוגית הארגון מבוססת על שלושה עקרונות עיקריים:
# עקרון הסוּמוּד (صمود): היצמדות עיקשת לקרקע עליה נולדו הפליטים הפלסטינים, בין אם זו בשטחי הרשות הפלסטינית או בשטחי מדינת ישראל.
# עקרון הסַבְּר (صبر): אורך רוח וסבלנות לנהל את המאבק ככל שיידרש במשך דורות.
# עקרון השורא (شورى): התייעצות או התוועדות בין ראשי הארגון לצורך קבלת החלטות וגיבוש מדיניות.
מטרת הארגון, על פי האתר הרשמי<ref></ref>, היא "לשחרר את כל פלסטין מהכיבוש הציוני שגזל אותה בכוח מאז 1948, ולהשיג את הזכויות של הפלסטינים שנגזלו על ידי הכיבוש".

== היסטוריה ==
=== הקמת הארגון ===
בשנת 1984 השייח' אחמד יאסין, הד"ר איבראהים מקאדמה, השייח' סלאח שחאדה ואחרים החלו להיערך להקמת ארגון חמוש להתנגדות למדינת ישראל. מאמציהם התרכזו בהשגת כלי נשק לפעילויות הטרור בעתיד. בשל כך חברי הקבוצה נעצרו ואמצעי הלחימה הוחרמו. באותו הזמן הקבוצה עדיין לא נקראה "חמאס" או "גדודי עז א-דין אל-קסאם".

בשנת 1986 הקים השייח' שחאדה רשת של תאי טרור בשם "אל-פלסטיניין אל-מוג'אהדין" (לוחמי הקודש הפלסטינים). הרשת התמקדה בפיגועים נגד מדינת ישראל ובטיפול במשתפי פעולה לראייתם מקרב המחנה הפלסטיני. הרשת המשיכה לעבוד עד 1989; פעולותיהם המפורסמות ביותר היו חטיפתם של שני חיילי צה"ל אילן סעדון ואבי סספורטס. חמאס, שהוקם באופן רשמי ב-14 בדצמבר 1987, יצר רשתות טרור דומות אחרות, כגון "גדודי עבדאללה עזאם" ו"מג'ד", אשר תפקידן היה איתור משת"פים. באמצע שנת 1991 נודעו גדודי עז א-דין אל-קסאם כזרוע הצבאית של חמאס.

=== פעולות מוקדמות ===
במאי 2004 ישראל פתחה במבצע קשת בענן בעקבות רצח טלי, מרב, הילה, רוני והדר חטואל והסתיים בהריגת 40 לוחמי הארגון.

בספטמבר 2004 ישראל פתחה במבצע ימי תשובה בעקבות מותם של ילד קטן ופעוטה בשדרות מרקטת קסאם. המבצע הסתיים בהרג 87 מחבלים.

=== לאחר תוכנית ההתנתקות ===
בעקבות תוכנית ההתנתקות הכריז חמאס על הקמת "הצבא העממי" או ה"מוראביטון" ברצועת עזה. ה"מוראביטון" אמור לפעול בדומה למיליציות של חזבאללה ולמעשה להפוך את הרצועה לשטח הנמצא בפועל בשליטתה של חמאס. ה"מוראביטון" לא נועד רק נגד ישראל, אלא גם כדי להרתיע את הרשות הפלסטינית מנקיטת פעולות נגד חמאס.

במהלך שנת 2006, לאחר ניצחונה של חמאס בבחירות והקמת הממשלה בראשותו של אסמאעיל הנייה, הכריזה התנועה על הקמת כוח מבצעי ברחבי רצועת עזה. הדבר גרר את עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה, וכך בהדרגתיות (ובכוח) נטל חמאס את האחריות הביטחונית בעזה מידי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים הרשמיים, המזוהים עם תנועת פת"ח.

בנובמבר 2006 ישראל פתחה במבצע גשמי קיץ בעקבות הרג שני חיילי צה"ל וחטיפת חייל אחד. המבצע הסתיים עם הרג 270 מחבלי הארגון.

בפברואר 2008 ישראל פתחה במבצע חורף חם שהחל ברצח אזרח ישראל במכללת ספיר והסתיים עם 112 מחבלים הרוגים.

בשלהי שנת 2008 ישראל פתחה במבצע עופרת יצוקה בעקבות ירי לעבר ישראל, מבצע שהסתיים עם 871 מחבלים הרוגים.

בשנת 2012 ישראל פתחה במבצע עמוד ענן עם חיסול מפקד הארגון בפועל, אחמד ג'עברי, והסתיים עם 155 מחבלים הרוגים.

בשנת 2014 פעילי הארגון ביהודה ושומרון רצחו את שלושת הנערים איל יפרח, גיל-עד שער ונפתלי פרנקל. במקביל, החל ירי רקטי כבד על ישראל מרצועת עזה. בעקבות זאת צה"ל פתח במבצע צוק איתן שהסתיים עם 1,408 מחבלים הרוגים.

בשנת 2018 הארגון הוביל את העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה. במהלך העימותים אלף רקטות שוּגְרוּ מרצועת עזה לעבר ישראל. בתגובה צה"ל בִּיצַע 865 תְקיפות ברצועה, רובן נגד חמאס, והושמדו 15 מנהרות של גדודי עז א-דין אל-קסאם.

ב-7 באוקטובר 2023 פתח חמאס במבצע "מבול אל-אקצא" – מתקפת פתע על ישראל – שבמסגרתו חדרו כ-3,000 מחבלים ליישובי עוטף עזה, טבחו ביותר מ-1,200 ישראלים ואזרחים ממדינות אחרות, פצעו יותר מ-2,500, חטפו כ-250 אזרחים וחיילים לרצועת עזה, וביצעו מעשי אונס ועינויים. בתגובה יצאה ישראל למלחמת חרבות ברזל, שכללה הפצצה נרחבת ברצועת עזה, ובהמשך תמרון קרקעי במסגרתו נכבשו חלקים גדולים מרצועת עזה בידי צה"ל.

== מבנה ==
לפי מרכז המידע למודיעין וטרור, בשנת 2008 מנה הארגון כ-20,000 מחבלים חמושים. עד 2019 התעצם לכ-30,000 פעילים ועוד 7,000 אנשי עתודה<ref name=":10" />, ולפי דיווחים והערכות אחרות, לרשותו היו כ-40,000 פעילים בשנים 2021-2023<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

מבנה הארגון הוא כשל צבא. הוא מחולק לחמש חטיבות גרעיניות, בהתאם לערים המרכיבות את הרצועה: עזה, ח'אן יונס, צפון הרצועה, מחנות המרכז ורפיח. כל חטיבה מורכבת ממספר גדודים, וכל גדוד מורכב ממספר פלוגות כגון פלוגת נוח'בה, פלוגת חיל רגלים, קומנדו ימי, וכו'. כמו כן הפלוגות מחולקות למחלקות וחוליות. בעבר הגדודים היו מאורגנים בתצורה של 6 חטיבות מרחביות<ref name=":5"></ref><ref></ref>. לוחמי הארגון מתפקדים כחיילים ועוברים הכשרה צבאית בנושאים שונים (מטענים, נ"ט, וכו'), באופן מקומי ברצועה או באיראן (כשהדבר מתאפשר).

נוסף לכך לארגון ישנן יחידות מטה כגון המודיעין הצבאי, הייצור, ההסברה, התקשורת וכו'.

=== חטיבות מרחביות ===
==== חטיבת צפון הרצועה ====
חטיבת צפון הרצועה היא החטיבה השנייה בגודלה בארגון הטרור חמאס<ref></ref>, וערב מלחמת חרבות ברזל מנתה כ-5,500 מחבלים<ref></ref>.

עד למלחמת חרבות ברזל עמדו בראשה אחמד ע'נדור וסגנו ואאל רג'ב. לפני כן, סגן מפקד החטיבה היה איימן מנסור, שנהרג בסכסוך משפחות ביוני 2023 ותפקד גם כמג"ד.
* גדוד בית לאהיא. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו נסים אבו עג'ינה<ref></ref>. בעבר פיקד עליו גם אחמד חמודה.
* גדוד בית חאנון. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו חסין פיאצ׳<ref></ref>.
* גדוד מערב ג'באליה.
* גדוד מזרח ג'באליה.
* גדוד מרכז ג׳באליה. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו אבארהים ביארי<ref name=":3" />
* גדוד כפר ג'באליה

==== חטיבת העיר עזה ====
חטיבת עזה היא החטיבה הגדולה בארגון הטרור חמאס<ref></ref>, ובעבר הייתה מחולקת לחטיבת צפון העיר עזה ודרום העיר עזה<ref name=":5" />. ערב מלחמת חרבות ברזל מנתה כ-9,000 מחבלים<ref></ref>.

מאז 2021 בראש החטיבה עומדים מפקד החטיבה עז א-דין אל חדאד<ref></ref> וסגנו אחמד שמאלי. מ-2017 ועד למבצע שומר החומות ב-2021 פיקד עליה באסם עיסא<ref></ref><ref name=":7"></ref>. כמו כן בעבר פיקד עליה גם ראא'ד סעד.
* גדוד שאטי. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו הית'ם חואג'רי
* גדוד שג'אעייה. מ-2010 ועד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו ווסאם פרחאת. ערב המערכה מנה כ-1,200 מחבלים.
* גדוד צברא תל אל-הווא. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו מוסטפא דלול.
* גדוד זייתון. מפקד עליו עימאד אסלים<ref name=":6"></ref>. כמו כן, בזמן מבצע שומר החומות ב-2021 פיקד עליו יוסף עבד אלואהב, ועד ל-2016 פיקד עליו מחמוד אשתווי (שהוצא להורג על ידי חמאס).
* גדוד אל פורקן (שיח' רדואן). מ-2020 ועד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו ג'בר חסן עזיז<ref name=":6" /><ref></ref>.
* גדוד דרג' תופאח. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו ראפת עבאס<ref></ref>. לפני כן, עד ל-2008 פיקד עליו אשרף מושתהא, אז נהרג בתקרית בעזה.

==== חטיבת מחנות המרכז ====
חטיבת מחנות המרכז אחראית על מרחב מחנות הפליטים שבמרכז רצועת עזה.

עד למלחמת חרבות ברזל פיקד על החטיבה איימן נופל. בעבר פיקד עליה גם ע'אזי אבו טמאעה (נהרג במלחמת חרבות ברזל ביחד עם מרואן עיסא)<ref name=":4"></ref>.
* גדוד דיר אל-בלח. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו ואיל עספה<ref></ref>.
* גדוד אל-בורייג'. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו איאד טיב<ref></ref>. ערב המערכה מנה כ-1,000 מחבלים<ref></ref>.
* גדוד נוסייראת. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו אסמאעיל סראג'.<ref name=":3" />
* גדוד מע'אזי.

==== חטיבת ח'אן יונס ====
מאז 2016 ועד למלחמת חרבות ברזל פיקד על החטיבה ראפע סאלמה<ref name=":2" /> (שחוסל במהלך ההתנקשות במוחמד דף<ref></ref>). לפני כן, פיקד עליה מחמד סנואר.
* גדוד מזרח ח'אן יונס. עד ל-2018 פיקד עליו נור בראכה (נהרג בתקרית היתקלות בח'אן יונס בנובמבר 2018).
* גדוד מערב ח'אן יונס. עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו מדחת מבאשר<ref></ref>.
* גדוד דרום ח'אן יונס. מפקד עליו מהדי כוארע<ref></ref>.
* גדוד צפון ח'אן יונס (אזור אל-קרארה). עד למלחמת חרבות ברזל פיקד עליו תיסיר מבשאר. לפני כן, פיקד על הגדוד גם ראפע סלאמה.

==== חטיבת רפיח ====
חטיבת רפיח בנויה מאלפי מחבלים חמושים, אך נחשבת לקטנה וחלשה יותר ביחס לחטיבות חמאס האחרות<ref></ref>.

מאז 2014 מפקד על החטיבה מוחמד שבאנה. עד למבצע צוק איתן ב-2014 פיקד עליה ראאד אל-עטאר.
* גדוד דרום רפיח (מחנה הפליטים יבנא)
* גדוד מזרח רפיח. מפקד עליו "אבו אחמד" אל-בוואב<ref></ref>.
* גדוד מערב רפיח (מחנה הפליטים תל א-סולטאן). מפקד עליו מחמוד חמדאן.
* גדוד צפון רפיח (מחנה הפליטים א-שאבורה)

=== הזרוע היבשתית "הנוח'בה" ===

חלק מפלוגות הזרוע משתייכות ליחידת עילית הנקראת א-נוח'בה (בערבית: النخبة – "המובחרת") ובה כ-5,000 לוחמים נכון לשנת 2016. מטרת היחידה לבצע תקיפות בשטח ישראל דרך המנהרות ההתקפיות אך היא מתאמנת גם בפעולות הגנה בשטח הרצועה. הם מתמקדים בחדירה לשטח ישראל, בהסתערות על מוצבים וסיורים, בהרג חיילים ובהשמדת אמצעי לחימה. כמו כן הם מתאמנים על נסיגה דרך המנהרות עם שבויים או עם גופות חיילים, כדי שישמשו קלפי מיקוח לשחרור אסירים ביטחוניים. לוחמיה מתאמנים באינטנסיביות והם מצוידים באמצעי לחימה מתקדמים ומדויקים. אנשי הנוח'בה מתמחים בקרבות גרילה, בירי נ"ט מתקדם, בצליפה, בניווט, בחבלה, בהסוואה, בלחימה במנהרות ובמבצעים מיוחדים. הם נחשבים כנשק יום הדין של חמאס בביצוע פיגועים מורכבים. היחידה מחולקת לפלוגות ולכיתות, והן מפוזרות בין הגדודים שונים, המוצבים לפי חלוקה גאוגרפית. רמת המידור של היחידה היא מהגבוהות שיש בארגון. במהלך מבצע צוק איתן, ניסו מחבלים מהיחידה לחדור לשטח ישראל באמצעות מנהרות חוצות גבול. במהלך המבצע נהרגו 11 חיילים ישראלים בשלושה מקרי חדירה לשטח ישראל.

הנוח'בה הובילה ב־7 באוקטובר 2023 את מתקפת הפתע על ישראל, במהלכה השתלטו אנשיה על מוצבי צה"ל בעוטף עזה, רצחו, חטפו, עינו ואנסו ישראלים רבים, בהם זקנים, נשים, תינוקות וילדים. בבלימת הפלישה הרגו כוחות צה"ל למעלה מ־1,500 מהמחבלים. ב-14 באוקטובר נהרג עלי קאדי, מפקד כוח בנח'בה, על ידי כלי טיס של צה"ל, במהלך מלחמת חרבות ברזל.

=== הקומנדו הימי ===
הקומנדו הימי משמש לביצוע פעולות מורכבות בשטח ישראל. בשונה מהנוח'בה, הקומנדו הימי מיועד לבצע פעולות נגד כלי שיט ישראליים, נכסים אסטרטגיים כגון אסדות גז ונמלים ולחדור לשטח ישראל באמצעות החפה או צלילה על מנת לתקוף יעד יבשתי. היחידה נחשפה באופן רשמי במרץ 2014, אולם היא הוקמה כמה שנים לפני כן. ביום הראשון של מבצע צוק איתן, ב-8 ביולי 2014, חדרה חוליית מחבלים מהיחידה לחוף זיקים וחוסלה על ידי כוחות צה"ל. עם זאת, לאחר כ־40 דקות של שהייה על החוף אחד מהם הצליח להצמיד מטען חבלה לטנק ולפוצץ אותו, אך לא היו נפגעים.

לאחר מבצע צוק איתן חמאס השקיע רבות בקידום הקומנדו הימי. באמצעות המימד התת-ימי, חמאס מתכנן לבצע פיגועים בעומק האסטרטגי של ישראל. כך למשל לשגר טילי נ"ט מקרוב לעבר ארובות תחנת הכוח רוטנברג שבדרום אשקלון. על ידי כך ישיג "תמונת ניצחון". אפשרות נוספת היא צלילה למרחב שבין אשקלון לאשדוד ושיגור טילים מהקרקע לעבר אונייות סוחר העוגנות בנמל אשדוד. זאת כדי לשתק את הסחר הימי של ישראל בתקופת הלחימה. באוגוסט 2016 נחשף מעגן שנבנה עבור היחידה הימית של חמאס, הכולל מגדל פיקוח ותצפית.

על פי המידע של מספן המודיעין בחיל הים הישראלי, הקומנדו הימי מונה עשרות עד מאות לוחמים מאומנים, ומצויד בעשרות ערכות צלילה מהמתקדמות בעולם ובעלות יכולת צלילה בעומק, של עד ארבע שעות. בנוסף, הלוחמים מצוידים בשעוני מחשב צלילה מתקדמים ואף בסקוטרים תת-ימיים, המגדילים את מרחק הצלילה ואת מהירותה כדי שהצוללן לא יתעייף לפני הלחימה על החוף. הקומנדו הימי של חמאס מקפיד על מידור מבצעי. לוחמי היחידה עוברים אימונים קשים ונמרצים, הכוללים צלילה מבצעית תוך נשיאת אמצעי לחימה רבים, חבלה ימית, הפעלת כלי שיט (כדוגמת סירות ואופנועי ים) לתקיפה, לוחמה אמפיבית, לוחמת חי"ר ושימוש במגוון רחב של כלי נשק.

במבצע שומר החומות נחשף כי הקומנדו הימי מחזיק בצוללות אוטונומיות בלתי מאוישות היכולות לשאת 50 קילוגרם של חומר נפץ.

=== הזרוע האווירית ===
נוסף ליכולות היבשתיות והימיות, הארגון מחזיק אוסף של כטב"מים וכלי טיס נוספים. כלי הטיס של הארגון בעלי יכולת צילום, ולעיתים בעלי יכולת הטלה. המזל"טים בעלי יכולת טיסה למרחקים ארוכים ומסוגלים להגיע צפונה לגוש דן. על פי הערכה, ב-2023 בידי אנשיו מאות בודדות של מל"טים, טיסנים ורחפנים. קיים חשש שהמזל"טים יישאו חומר נפץ באופן מאולתר וישמשו כמזל"טי נפץ "מתאבדים", אם כי פוטנציאל הנזק שלהם קטן משל רקטות.

בנוסף לכלי הטיס, חמאס מפעיל גם אמצעים אחרים, כמו מצנחי רחיפה, בהם השתמש למשל במתקפת הפתע על ישראל. בשנת 2010 מפקד חוליה שנחקר על ידי השב"כ סיפר כי גויס לכוח מיוחד שנשלח למלזיה לצורך אימונים במצנחי רחיפה. עמו יצאו כעשרה פעילים נוספים מגדודים שונים, אשר התאמנו כשבוע בהטסת מצנחי רחיפה, כדי לבצע פיגוע חדירה בישראל. ארבע שנים לאחר מכן זומנו הפעילים לאימון נוסף, הפעם ברצועה.

עד למלחמת חרבות ברזל, אחראי המערך האווירי בעיר עזה היה מוראד אבו מוראד, שחוסל ב-14 באוקטובר 2023, בתקיפת צה"ל בעזה על מפקדה מבצעית של חמאס שממנה נוהלה הפעילות האווירית של הארגון.

==== היסטוריה ====
לאחר השתלטות חמאס על הרצועה ב-2007, החלו בזרוע הצבאית לפתח את מערך כלי הטיס הבלתי מאוישים, על בסיס ידע שנרכש באיראן ובסוריה. אבי התוכנית היה בכיר חמאס עדנאן אל־ע'ול, שנהרג בידי ישראל ב־2004.

חיל האוויר הישראלי תקף במספר מקרים את מחסני המזל"טים של חמאס. כך למשל במבצע עמוד ענן תקף מחסן מזל"טים בשלבי פיתוח מתקדמים, שהיו בעלי יכולות תקיפה מדויקות ויכולות איסוף מודיעין איכותי. במבצע צוק איתן חיל האוויר יירט מזל"ט של הזרוע הצבאית אשר חדר לשטח ישראל. ב־25 ביוני 2015 התרסק מזל"ט בסמוך לגדר המערכת. ב־20 בספטמבר 2016 יורט מזל"ט שטס על קו החוף ברצועה, אף על פי שלא חדר לשטח מדינת ישראל. ב-15 בדצמבר 2016 נורה למוות מוחמד א-זווארי, ליד ביתו בתוניסיה. א-זווארי היה מהנדס תעופה ומומחה טיסה וכן חבר בזרוע הצבאית של חמאס. הוא התמחה בפיתוח כלי טיס בלתי מאוישים וסייע לארגון לשפר את מערך המל"טים. הוא אף הסתנן לרצועה דרך מנהרה כדי לאמן את מחבלי החמאס לבצע פיגועים נגד מטרות ישראליות באמצעות מל"טים. מצד גדודי עז א-דין אל-קסאם נטען ש"המוסד" עמד מאחורי המבצע.

ב-2019, כלי טיס בלתי מאויש הטיל מטען על רק"מ מחטיבת גולני. לא היו נפגעים ונגרם נזק קל. לאחר שעה תקף צה"ל מספר עמדות של חמאס וירה לעבר החוליה המשגרת, ללא נפגעים. באותו לילה צה"ל יצא למספר גלי תקיפות בעזה בתגובה לפיגוע. בתקיפות לא היו נפגעים, אך נגרם נזק גדול באזורי התקיפה ובסביבתה.

=== מטה הייצור ===

יחידת הייצור של הארגון אחראית על הייצור המקומי של חלק גדול מאמצעי הלחימה בהם משתמשים הגדודים, בהם רקטות וטילים (M-75, J-80, עיאש 250, וכו'), נשק נגד טנקים (RPG-7, יאסין, וכו') וכן נשק קל. הייצור מתבצע באמצעות עשרות אתרי ייצור המפוזרים ברחבי הרצועה, הכוללים מחרטות לייצור מנועים וצינורות, סדנאות כימיות לייצור דלקים (למשל בעזרת AP) וחומרי נפץ, מטענים, ועוד. המטה מורכב ממספר מחלקות, ביניהם:
* מחלקת פיתוח ופרויקטים, האחרית על פיתוח אמצעי לחימה חדשים ושיפור אמצעי לחימה קיימים. עד למבצע שומר החומות עמד בראשה ג’מאל א-זבדה<ref name=":9" /><ref></ref>.
* מחלקת מהנדסים. עד למבצע שומר החומות עמד בראשה חאזם ח'טיב<ref name=":9" />
* מחלקת ציוד תעשייתי. עד למבצע שומר החומות עמד בראשה וליד שמאלי<ref name=":9" />.
* מחלקת מכניקה
* מחלקת כימיה, העוסקת בייצור דלקים, חומרי נפץ וכו'

לאורך השנים צה"ל חיסל מספר בכירים במערך ופגע באתרים שלו, למשל במבצע שומר החומות ב-2021 אז צה"ל חיסל יותר מ-6 בכירים במערך, בניהם חאזם ח'טיב, שהיה גם סגן המערך<ref></ref><ref name=":9"></ref>. במלחמת חרבות ברזל צה"ל איתר והשמיד מספר משמעותי של מחרטות ואתרי ייצור של המערך<ref></ref>.

נכון ל-2024 מפקד על המערך ראא'ד סעד<ref name=":11"></ref>.

=== המודיעין הצבאי ===
סמליל מחלקת המודיעין של הזרוע הצבאית של חמאס (2022)
הארגון מחזיק ביחידת מודיעין מטה אשר אחראית על איסוף מודיעין על הצבא הישראלי ועל ישראל במספר שיטות. היחידה מונה כ-2,100 פעילים והיא מחולקת למספר מחלקות, לדוגמה<ref name=":8"></ref><ref></ref>:
* יחידת תצפיות, האחראית על הפעלת מערכי מצלמות בקרבת גבול ישראל וניתוח הצילומים כדי לגלות מוצבים צבאיים, סד"כ כוחות, מצלמות רואה-יורה, שגרת פעילות, מכשולים וכו'. כמו כן היחידה אחראית על התראה וניתור של תנועות כוחות צה"ל בתוך הרצועה באמצעות רשת מצלמות וכן פעילים מתצפתים. עד למלחמת חרבות ברזל עמד בראשה עבד אל־עזיז רנתיסי.
* יחידת סייבר<ref name=":12" /> ויחידה וטכנית, האחראיות על איסוף מידע על צה"ל באמצעות האינטרנט. פעולות היחידה כוללת פריצה לטלפונים של חיילים באמצעות פיתוי ברשתות החברתיות<ref></ref>, פריצה לאתרי אינטרנט ישראליים בעלי משמעות צבאית (למשל, פריצה למערכות החשמל של קיבוץ מפלסים<ref name=":8" /> ושל בסיסים צבאיים, פריצה למצלמות באינטרנט באזור העוטף<ref></ref>, ופריצה למערכת מסר לאומי), ועוד. עד למבצע שומר החומות ב-2021 עמד בראש המחלקה הטכנית סאמי רצ'ואן<ref name=":7" />, ובראש מחלקת הסייבר עמד ג'ומעה טחלה<ref name=":7" /><ref></ref><ref name=":12"></ref>.
* יחידת סיגינט (מודיעין אותות), האחראית להפעלה של מערכות האזנה לרשתות קשר צה"ליות גלויות (לדוגמה באזורי האימונים בנגב, שמרוחקים מספר קילומטרים מהרצועה). במבצע עופרת יצוקה נמצאו סורקי תדרים של היחידה, מכוונות לתדרי הקשר של צה"ל בתוך הרצועה.
* יחידת ידיעות ומודיעין גלוי (אוסינט), האחראית על איסוף וליקוט מידע שמתפרסם בתקשורת הישראלית וברשתות החברתיות, כמו למשל מידע על בסיסי צה"ל או מיקומים של מערכות כיפת ברזל.
* יחידת הפעלת סוכנים (יומינט), האחראית על הפעלת פעילים בתוך ישראל כדי לאסוף מידע על בסיסים צבאיים, ועל ניסיונות גיוס של מקורות בישראל. ב-2020 פורסם כי היחידה גייסה שני סוכנים מתל אביב ומלוד.
* יחידת ריגול נגדי, האחראית על מניעת זליגת מידע לישראל. בראש היחידה עמד ואא'ל עיסא<ref name=":8" />.

אחד ממייסדי מחלקת המודיעין, ומי שעמד בראשה לפחות החל מ־2010, הוא מוחמד חמיס דבאבש, שעמד בראשה עד 2022<ref name=":8" />, וחוסל על ידי ישראל במלחמת חרבות ברזל. בזמן מבצע שומר החומות פיקד על המחלקה מוחמד יאזורי<ref></ref>. בעבר עמד בראש המחלקה גם איימן נופל, שחוסל במלחמה. כמו כן, סגן מחלקת המודיעין, שאדי בארוד, חוסל במלחמה.

נכון ל-2024 מפקד על המחלקה מחמד עודה<ref name=":11" />.

=== מטה הגדה המערבית ===
מטה הגדה המערבית היא יחידת לחימה שהוקמה על ידי משוחררי עסקת שליט שמקורם בגדה המערבית אך שוחררו לרצועת עזה עקב התנגדות של ישראל. מטרתה הבלעדית של היחידה היא ליזום פיגועי טרור בתוך שטחי יהודה ושומרון באמצעות הקשר שאנשיה מנהלים עם אנשי קשר בגדה.

בראש היחידה עמד מאזן פוקהא עד לחיסולו ב-24 במרץ 2017. חברים אחרים ביחידה הם סאלח אל-ערורי אשר שלט ביחידה מחו"ל ועבד אל-רחמן רנימאת. היחידה שילחה מספר פיגועי התאבדות ביהודה ושומרון ומזרח ירושלים במסגרת "אינתיפאדת הסכינים". פיגועים רבים נוספים נמנעו וסוכלו על ידי פעילות שירות הביטחון הכללי והרשות הפלסטינית. עד למלחמת חרבות ברזל בראש היחידה עמד יאסין רביע<ref></ref>.

== אמצעי לחימה ==
ברשות הארגון כמה עשרות אלפי רובי סער AK-47, מאות אלפי רימוני יד, כמה עשרות משגרים ניידים ונייחים וכמה מאות רקטות המאוחסנות בדירים תת-קרקעיים ברצועת עזה, לרוב מתחת לגני ילדים ובתי עלמין.

בנוסף לכך הארגון מחזיק גם בכמות קטנה של נשק ישראלי, אשר נגנב מבסיסים צבאיים ומחיילים בתקריות כגון מתקפת הפתע על ישראל.
* נשק קל:
** רובי סער מדגמי AK-47 ונגזרותיו, רובי M16 ונגזרותיו ורובה הבולפאפ הסיני QBZ<ref name=":0"></ref>.
** מקלעים, בהם מקלע RPD ומקלע PK, מקלע MG-3<ref></ref> ומקלע כבד Dshk.
** רובה צלפים דרגונוב בקליבר 54×7.62 מ"מ.
** רובה צלפים "ע'ול" בקליברים 12.7 מ"מ ו-14.5 מ"מ. רובה זה הוא הסבה של רובי שטייר HS.50 שנמכרו לאיראן ומשם עברו לחמאס.
** מקלע הרימונים הסיני 35 מ"מ QLZ - 87<ref name=":0" />.
* מטעני חבלה:
** מטען צד ומטען קלע – נועדו לפגיעה בכלי רכב ונגמ"שים.
** מטען גחון – מטען כבד המוטמן בתוך האדמה ומטרתו להשבית טנקים ושאר סוגי רכב קרבי משוריין. בשל הכמות הרבה של חומר נפץ שהוא מכיל, הוא מסוכן מאוד וקטלני.
* נשק נגד טנקים:
** אל-בתאר, אל-באנא ואל-יאסין - שלושה דורות של רקטות נ"ט מפיתוח ותוצרת פלסטינית, שהתגלו כלא אפקטיביות בחלקן.
** רקטות נגד טנקים מדגם M-72 לאו.
** מטול הנושא רימון/רקטה נגד טנקים מדגם RPG-7 – הנשק המועדף על ידי מיליציות המשתמשות בצלפים נגד חילות שריון; חמאס מצויד גם ברקטות עם רש"ק תרמובארי.
** רקטות נגד טנקים מדגם RPG-26 – הגיעו לחמאס מאיראן, שרכשה אותן מרוסיה.
** רקטות נגד טנקים מדגם RPG-29 – הגיעו לחמאס מאיראן, שרכשה אותן מרוסיה.
** טילים נגד טנקים מדגם 9M133 קורנט – משמש את הארגון לירי על טנקים, נגמ"שי צה"ל, על ג'יפים ואף על לוחמי חי"ר, וכן משמש אותם לירי על כלי רכב אזרחיים, בתים ואזרחים.
** טילים נגד טנקים מדגם 9M111 פאגוט.
** טילים נגד טנקים מדגם רעד: טיל איראני המבוסס על הסאגר הסובייטי.<ref name=":1" />
* נשק נ"מ:
** 9K32 סטרלה-2: משמש ליירוט מטוסים ומסוקים.
** Misagh-1: גרסה איראנית של טיל הנ"מ QW-1 הסיני, שהוא חיקוי לטיל 9K38 איגלה הרוסי.

=== המערך הרקטי ===

מאז סגירת מנהרות ההברחה ממצרים בשנת 2013 על ידי עבד אל-פתאח א-סיסי מיוצרות הרקטות במפעלים תת-קרקעיים ברצועת עזה.

ערב מבצע צוק איתן היו בידי חמאס כ־11 אלף רקטות, רובן לטווחים קצרים ומקצתן לטווחים ארוכים (עד כ־160 קילומטרים). בתום הלחימה, כתוצאה מירי מסיבי לעבר ישראל (כ-4,000 רקטות) ותקיפות מצד ישראל, נותר בידי חמאס כשליש ממספר הרקטות המקורי. לפיכך הציב חמאס בעדיפות גבוהה את הגדלת מלאי הרקטות ופצצות המרגמה ושיפור יכולותיהן הטכניות. לאור לקחי הלחימה במבצע 'צוק איתן' וכן עקב קשיים להבריח לשטח הרצועה מחצי־האי סיני רקטות תקניות ארוכות טווח, חמאס מדגיש את ההצטיידות בנשק תלול מסלול לטווחים קצרים. כשנה וחצי אחרי 'צוק איתן' הוערך בישראל כי חמאס הספיק לחדש את מלאי הרקטות שהיה בידיו ערב העימות, אם כי רובן קצרות טווח. מכיוון שרובן מייצור מקומי, דיוקן נופל מזה של רקטות תקניות. במהלך המבצע הידלדלה כמות הרקטות של הארגון בכשני שלישים. זאת בעקבות השיגור המסיבי לצד התקפות ישראליות על מחסני הארגון. לאחר המבצע חידש את המערך וב-2018 כבר היה ברשותו מאגר גדול יותר. פעילות צה"ל ברצועה לאורך 2018 הפחיתה את מספר הרקטות לכ-6,000. עשרות רקטות לטווח של 100 ק"מ, מאות לטווח של 80 ק"מ, 1,500 לטווח של עד 45 ק"מ ואלפים בודדים לטווח של 20 ק"מ.

ערב "מלחמת חרבות ברזל" היו לחמאס על פי הערכות כ-18,000-20,000 רקטות לטווחים שונים, כגון רקטות מדגם באדר לטווח קצר, פאג'ר 5 לטווח של 75–80 ק"מ הכולל את אזור גוש דן עם 90 ק"ג חומר נפץ, רקטה מדגם R-160 או באדר 3 לטווח 160 ק"מ וכושר נשיאה של 250 ק"ג חומר נפץ ודגם עייש שמגיע למרחק 250 ק"מ<ref name=":10"></ref>.

במהלך מלחמת חרבות ברזל, חמאס ירה לשטח מדינת ישראל מעל 9,000 רקטות ופצצות מרגמה. במהלך התמרון צה"ל השמיד אלפי רקטות מדגמים וסוגים שונים, ולפי הערכות מחודש ינואר 2024 לחמאס נשארו כמה מאות בודדות<ref></ref>.
* פצצות מרגמה – כלי ירייה ארטילרי פשוט, המורכב מקנה מתכתי המחובר למשטח, אשר יורה פצצות במסלול תלול בלבד.
** מרגמה 82: כלי תקני מעודפי חזבאללה וצבא לוב המשמש לירי על יישובי עוטף עזה.
** מרגמה 120: מרגמה כבדה לטווח מספר קילומטרים. משמשת בעיקר לירי מחורבות שדה התעופה דהנייה ליישובים על גבול ישראל-מצרים ויישובי עוטף עזה.
* קסאם – רקטה פרימיטיבית קצרת-טווח (עד 10 ק"מ) בייצור מקומי. הרקטה מורכבת מצינור מתכת פשוט הממולא בחומר נפץ. הדגמים הראשונים היו עשויים מעמודי תמרורים. בעלת דיוק נמוך.
** קסאם 1: בעלת טווח מרבי של 3 ק"מ וראש נפץ במשקל חצי קילו.
** קסאם 2: בעלת טווח של עד 8 ק"מ וראש נפץ במשקל 5–7 ק"ג.
** קסאם 3: בעלת טווח של 10 ק"מ וראש נפץ במשקל 10–20 ק"ג.
* גראד - רקטה רוסית לטווח קצר-בינוני (עד 40 ק"מ) ובעלת ראש נפץ במשקל 20 ק"ג.
**WS-1E – שדרוג סיני של הגראד שהגיע לטווח של 45 ק"מ עם ראשי נפץ במשקל 18–22 ק"ג.
** S-40 – רקטה בעלת טווח קצר-בינוני (40 ק"מ) וראש נפץ של 20 ק"ג.
* S-55 – רקטה בעלת טווח בינוני (55 ק"מ) וראש נפץ של 40 ק"ג.
* פג'ר – רקטה איראנית מתקדמת לטווח בינוני-ארוך, תלוי בדגם.
** פג'ר 3 – רקטה לטווח קצר-בינוני (עד 45 ק"מ) הנושאת ראש נפץ של 45 ק"ג.
** פג'ר 5 – רקטה ארוכת-טווח (עד 75 ק"מ) הנושאת ראש נפץ של 90 ק"ג.
** M-75 – רקטה ארוכת-טווח (עד 75 ק"מ) הנושאת ראש נפץ במשקל 10 ק"ג ומהווה גרסה מקומית של פאג'ר 5 האיראני. הרקטה אינה מצוידת במערכת הנחיה כך שדיוקה מוגבל. נקראת על שם ד"ר איבראהים מקאדמה.
** M-90 - רקטה ארוכת-טווח (עד 90 ק"מ), גרסה משופרת של רקטת ה-M-75, שהוצגה לראשונה במלחמת חרבות ברזל, אז גם שוגרה לראשונה לעבר מרכז ישראל<ref></ref>.
* SH-85 – רקטה ארוכת-טווח (עד 85 ק"מ) המיוצרת על ידי חמאס.
* J-80 – רקטה ארוכת-טווח (עד 80 ק"מ) המיוצרת על ידי חמאס, עם ראש נפץ במשקל 20 ק"ג. כינויה ניתן לה על שם בכיר חמאס לשעבר אחמד ג'עברי, שנהרג ב-2012.
* J-90 – רקטה ארוכת-טווח (עד 90 ק"מ) המיוצרת על ידי חמאס.
* A-120 – רקטה ארוכת-טווח (עד 120 ק"מ) בעלת ראש קרב של כ-100 ק"ג. נעשה בה שימוש ראשון במסגרת מבצע שומר החומות כששוגרה לעבר אזור ירושלים. קרויה על שמו של ראאד אל-עטאר.
* R-160 – רקטה ארוכת-טווח (עד 160 ק"מ) בעלת ראש קרבי קטן. במבצע 'צוק איתן' רקטה מדגם זה הגיעה עד חיפה (120 ק"מ). נקראת על שם עבד אל-עזיז א-רנתיסי.
* M-302 – רקטה ארוכת-טווח (עד 90–200 ק"מ, תלוי בדגם) המהווה שכפול סורי של רקטה סינית דומה.
** M-302 A: בעלת טווח מרבי של 90 ק"מ וראש נפץ במשקל 170 ק"ג.
** M-302 B: בעלת טווח של עד 100 ק"ג וראש נפץ במשקל 175 ק"ג.
** M-302 C: בעלת טווח של 140 ק"מ וראש נפץ במשקל 140 ק"ג.
** M-302 D: בעלת טווח של 160 ק"מ וראש נפץ במשקל 144 ק"ג.
** M-302 E: בעלת טווח של 200 ק"מ וראש נפץ במשקל 125 ק"ג.
* עיאש 250 – רקטה ארוכת-טווח (עד 250 ק"מ) הקרויה על שמו של יחיא עיאש. שוגרה לראשונה במהלך מבצע שומר החומות לעבר נמל התעופה רמון.

=== אמצעי לחימה נוספים ===
* עפיפוני תבערה – עפיפון אליו קשור בחוט מכל דלק קטן ובו רצועת בד בוערת. העפיפון משוגר ונישא על גבי רוחות מערביות מעבר לגדר. כשנוחת בצד הישראלי הוא מצית שדות חקלאיים או יערות בישובי הנגב המערבי.
* בלוני תבערה (או פצצת בלון) – מספר בלונים המנופחים בעזרת גז קל וקשורים אחד לשני. הם נושאים חומרי דליקה ובעירה ונעים עם הרוח. מטרתם להצית שריפות בשדות חקלאיים צמודי גבול.
* בלוני נפץ – מספר בלונים הקשורים לחומר נפץ ונעים עם הרוח מרצועת עזה לכיוון ישראל. מטרתם להפריע לתושבי עוטף עזה בעזרת פיצוצים רועשים. בחודש יוני 2019, הופרח לראשונה רימון מאולתר שאף נועד לפגוע פיזית בתושבים אך לא עשה כן.

היתרון העיקרי של השלושה האחרונים הוא שהם חמורים מספיק כדי להפריע לחייהם של תושבי עוטף עזה וחקלאיהם אך לא חמורים מספיק כדי לגרור תגובה נרחבת מצד ישראל (למעט הרחבת וצימצום מרחב הדיג העזתי).

=== פרויקט המנהור ===

הנשק האסטרטגי החשוב ביותר של הגדודים הוא מנהרות הלחימה וההברחה משלושה סוגים שונים:
* מנהרות פיקוד ושליטה: משמשות את הארגון במעבר מבונקר תת-קרקעי אחד למשנהו, למארבים ומסירת הודעות.
* מנהרות ההברחה: מנהרות שהיו מתחת לציר פילדלפי וכעת אטומות. שימשו להעברת ציוד לחימה וציוד כללי ממצרים.
* מנהרות התקיפה: מנהרות שנבנו מאז תוכנית ההתנתקות והושמדו במבצע צוק איתן.

בסה"כ קיימות ברצועת עזה כ-5,000 מנהרות המשמשות לפיקוד, בקרה, תנועה ואספקה. בעבר החזיק הארגון במספר מנהרות על ציר פילדלפי, אשר נהרסו ברובן על ידי צבא מצרים.

== שיתופי פעולה ==
הארגון נוהג לשתף פעולה עם עוד שמונה ארגונים ברצועת עזה. לעיתים מתאם איתם את הירי לעבר ישראל ולעיתים מקבל או כופה עליהם להשתתף בהפסקות אש:
* הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
* גדודי חללי אל-אקצא
* חטיבות צלאח א-דין
* ועדות ההתנגדות העממית
* אנצאר בית אל-מקדס
* גדודי נאצר צלאח א-דין
* צבא האסלאם (עזה): ארגון שאחראי על חטיפת גלעד שליט והעברתו לחמאס.
* החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין: הארגון הוותיק ביותר ברצועה. השתתף ביחד עם חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בשיחות קהיר על הפסקת אש בזמן מבצע צוק איתן.

כמו כן משתף הארגון פעולה עם ארגונים אחים בטריטוריות אחרות: חזבאללה בלבנון, גדודי חללי אל-אקצא ברשות הפלסטינית, וארגון מג'לס שורא אל-מוג'אהדין פי אכנאף בית אל-מקדס בסיני.

== פעילים בולטים ==
* יחיא סנוואר, ראש החמאס בעזה, אחד ממייסדי הזרוע הצבאית של חמאס, ואחיו הגדול של מוחמד סנוואר
* מוחמד סנוואר, ראש אגף המבצעים, חבר המועצה הצבאית ומפקד חטיבת ח'אן יונס לשעבר
* עז א-דין אל-חדאד, מפקד חטיבת עזה בזרוע הצבאית
* מוחמד שבאנה, מפקד חטיבת רפיח בזרוע הצבאית
* עימאד עקל, ראש מערך העורף, פעיל בזרוע הצבאית של חמאס, איש חבלה בכיר.
* ראאד סעד, ראש מערך ייצור האמל"ח, לשעבר ראש אגף המבצעים בזרוע הצבאית.
* מוחמד עודה, ראש מטה המודיעין הצבאי.
* תאופיק אבו נעים, ראש מנגנוני הביטחון של חמאס ברצועת עזה.
* דיראר אבו סיסי, ממהנדסי החמאס, מנהל האקדמיה הצבאית של החמאס ברצועת עזה (עצור בישראל).
* ג'מאל אבו האשם, מבכירי הזרוע הצבאית של חמאס.
* עימאד א-דין מוחמד עבד אל-האדי, מחבל בכיר בחמאס, מתמחה בחבלה.
* חסן חלואה, פעיל חמאס מרמאללה (כלוא בקציעות).
* אבו עוביידה, דובר הזרוע הצבאית.
* פתחי חמאד, מפקד ארגון הצללים "מגיני אל-אקצא" ואחראי על מנגנוני הביטחון ברצועת עזה.

=== פעילים שנהרגו ===
* עימאד חסן אברהים עקל היה ראש הזרוע הצבאית הראשון של חמאס. נהרג בשנת 1993 בהתקלות עם מסתערבים ברצועת עזה.
* כאמל כחיל, היה סגנו של יחיא עיאש ("המהנדס"), ראש הזרוע הצבאית של חמאס. נהרג בפיצוץ מסתורי בשכונת שיח' רדואן בעזה בשנת 1995.
* יחיא עיאש ("המהנדס") היה ראש הזרוע הצבאית של חמאס. נהרג בשנת 1996 באמצעות טלפון סלולרי ממולכד.
* מוחי א-דין א-שריף ("המהנדס" 2), תפס את מקומו של יחיא עיאש כמכין המטענים הראשי של חמאס. נהרג בשנת 1998.
* האחים עוודאללה, מפקדי הזרוע הצבאית של חמאס בגדה עד חיסולם ב-1998.
* איימן עדנאן אל-חלאוה, היה מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בשכם בתחילת האינתיפאדה השנייה. נהרג בפעילות של ישראל באוקטובר 2001.
* מחמוד אבו הנוד, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בגדה אחרי חיסול האחים עוודאללה. נהרג בירי טילים למכוניתו בנובמבר 2001.
* קייס עדואן, מפקד ומהנדס בכיר של חמאס בשומרון, אחראי לטבח ליל הסדר. נהרג במצור של צה"ל, השב"כ והימ"מ ב-5 באפריל 2002 אחרי שנורה בראשו והבית בו התבצר נהרס על ידי דחפור D9 משוריין של צה"ל.
* סלאח שחאדה ניהל את הזרוע הצבאית של חמאס ברצועה אחרי ניסיון החיסול הכושל של מוחמד דף ב-2002. נהרג על ידי פצצה במשקל טון שהוטלה על ביתו ושהרגה 16 אנשים.
* מוהנד טאהר, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס באזור השומרון במהלך האינתיפאדה השנייה. נהרג בפעילות של ישראל יחד עם פעיל בכיר נוסף עימאד דראוזה ביולי 2002.
* נאסר עסידה, היה בכיר המבוקשים בשומרון. נהרג בהיתקלות עם כוחות שייטת 13 במרץ 2003.
* עלי עלאן, בכיר המבוקשים בכלל שטחי איו"ש. נהרג בהיתקלות עם כוחות צה"ל במרץ 2003.
* יאסר טה, אחד מראשי הזרוע הצבאית של חמאס ברצועת עזה בזמן האינתיפאדה השנייה. נהרג בפעילות של ישראל ביוני 2003.
* עבדאללה קוואסמה, בכיר המבוקשים בחברון. נהרג בהיתקלות עם הימ"מ ביוני 2003.
* אחמד באדר, יורשו של קוואסמה. נהרג במצור על ידי כוחות צה"ל יחד עם עוזרו עז א-דין מיסק בספטמבר 2003.
* בסאל קוואסמה, יורשו של באדר. נהרג על ידי דחפור D9 של צה"ל בספטמבר 2003.
* מוחמד אל-חנבלי, היה מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בשכם. נהרג בהיתקלות עם כוחות צה"ל בשכם בספטמבר 2003.
* איימן סיאם - ראש מערך הרקטות. תיפקד בתפקיד זה עוד במבצע עופרת יצוקה<ref></ref> ב-2008, אז צה"ל ניסה לחסלו. במבצע צוק איתן ב-2014 דווח בטעות שנהרג, אך לאחר מכן צה"ל חזר בו. לבסוף חוסל בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל, אז חמאס אישר את מותו.
* סעד ערביד, היה אחד מבכירי הזרוע הצבאית של חמאס ברצועת עזה. נהרג בפעולה של ישראל באוקטובר 2003.
* ואאל נסאר, פעיל בכיר בזרוע הצבאית של חמאס ואחראי על פרויקט הקסאם ועוזרו, מוחמד סרסור שעסק בתכנון פיגועים ובגיוס פעילים לארגון. נהרגו בטיל שנורה ממסוק חיל האוויר לעבר אופנוע שרכבו עליו ב-30 במאי 2004.
* עדנאן אל-ע'ול, היה מבכירי הזרוע הצבאית של חמאס ברצועת עזה, מומחה להכנת מטעני נפץ, "אבי התעשייה הצבאית הפלסטינית", "אבי הקסאם", ויד ימינו של ראש גדודי עז א-דין אל-קסאם, מוחמד דף. אחראי לרצח עשרות חיילים ואזרחים ישראלים. נהרג על ידי צה"ל בסיכול ממוקד באוקטובר 2004.
* אחמד סארי, פעיל בכיר בזרוע הצבאית של חמאס ברצועת עזה. נהרג בתאונת עבודה בביתו בזמן הכנת מטען.
* אסעד ריאן, פעיל חבלה בצפון רצועת עזה ואחיו של השייח' ניזאר ריאן. נהרג בהתפוצצות בזמן עצרת של החמאס בשנת 2005. לטענת הפלסטינים הוא נהרג על ידי ישראל.
* חסן אבו שקפה, ממפקדי הזרוע הצבאית של חמאס בצפון הרצועה. נהרג בזמן הכנת מטען בבית לאהיא ביוני 2008.
* אשרף מושתהא, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בשכונת תופאח בבית לאהיא. נהרג בזמן הכנת מטען בבית לאהיא ביוני 2008.
* הש'ייח ניזאר ריאן (נודע בכינוי: "הענק"), המופתי של גדודי עז א-דין אל-קסאם, נהרג במחנה הפליטים ג'באליה בהפצצה של חיל האוויר על ביתו ב-1 בינואר 2009, במהלך מבצע עופרת יצוקה.
* אמיר מנסי, מפקד המערך הארטילרי במרחב העיר עזה, נהרג בתקיפת חיל האוויר הישראלי בעת שניסה לשגר פצצת מרגמה לעבר כוחות חטיבת גולני ב-10 בינואר 2009 במסגרת מבצע 'עופרת יצוקה'.
* מחמוד אל-מבחוח, נהרג בבית מלון בדובאי ב-20 בינואר 2010, בהתנקשות המיוחסת למוסד.
* אחמד ג'עברי, ראש בפועל של גדודי עז א-דין אל-קסאם ומנהיג הצבא העממי של חמאס, בין השאר החזיק בגלעד שליט. נהרג בעזה ב-14 בנובמבר 2012. כונה על ידי התקשורת הישראלית "רמטכ"ל החמאס".
* אחמד אבו ג'לאל, מפקד פלוגה במערך הקרקעי של חמאס, נהרג בנובמבר 2012 בעת שהיה בדרכו לשגר טיל נ"ט.
* ח'אלד שאער, בכיר במערך הנ"ט של חמאס, נהרג בנובמבר 2012.
* מוחמד שעבאן, מפקד בקומנדו הימי של חמאס בעזה, נהרג ב-8 ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן בכלי רכבו יחד עם שלושה מחבלים נוספים.
* מוחמד אבו שמאלה, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בדרום הרצועה. אחראי מנהרות ההברחה ברפיח. נהרג במבצע צוק איתן.
* ראאד אל-עטאר, מפקד חטיבת רפיח. היה מפקד החטיפה של גלעד שליט. שלח מחבלים למרחב סיני כדי שיבצעו ירי רקטות לעבר אילת. נהרג במבצע צוק איתן.
* מוחמד אל-ע'ול, אחראי הכספים של חמאס. נהרג מהפגזה של חיל האוויר על מכוניתו ב-24 באוגוסט 2014 במסגרת מבצע 'צוק איתן'.
* מאזן פוקהא, ראש "מטה הגדה" של חמאס. נהרג בידי מתנקש ב-24 במרץ 2017.
* נור בראכה, מפקד גדוד ח'אן יונס של חמאס. נהרג בהיתקלות כוח צה"ל עם מחבלי חמאס בח'אן יונס ב-11 בנובמבר 2018 במסגרת מבצע סודי של מערך המבצעים המיוחדים.
* עלי קאדי, מפקד כוחות ביחידת הנוח'בה, יחידת העילית של חמאס. מהמתכננים והמפקד של כוחות הנוח'בה במתקפת הפתע על ישראל. נהרג ב-13 באוקטובר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* איימן נופל, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס במרכז הרצועה. היה עצור בידי מצרים, ברח מהכלא בפברואר 2011. נהרג ב-17 באוקטובר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* שאדי בארוד, סגן ראש מחלקת המודיעין של חמאס. נהרג ב-26 באוקטובר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* עצאם אבו רכבה, ראש המערך האווירי של חמאס. נהרג ב-28 באוקטובר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* מחמד עצאר, ראש מערך הנ"ט של חמאס. נהרג ב-1 בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* ג'מאל מוסא, מפקד מנגנון הביטחון המיוחד של משטרת החמאס ברצועה. בשנת 1993 ביצע פיגוע ירי לעבר כוחות צה”ל שהיו בסיור בשטח רצועת עזה. נהרג ב-5 בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* אחמד ע'נדור, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בצפון רצועת עזה. חוסל בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* עבד אל פתאח מעאלי, סגנו של יחיא עייאש ("המהנדס") חוסל בתאריך 30 בדצמבר 2023 ברצועת עזה על ידי ישראל. החיסול נחשב לסגירת מעגל משמעותית מאחר ש-30 שנה נחשב למבוקש על ידי צה"ל. 
* סלאח אל-עארורי, ממונה על פעילות הזרוע הצבאית של חמאס ביהודה ושומרון וסגן ראש הלשכה המדינית של חמאס. חוסל ב-2 בינואר 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* מרואן עיסא, סגן מפקדה של הזרוע הצבאית של חמאס. לשעבר מפקד גדודי עז א-דין אל-קסאם, מאז מותו של אחמד ג'עברי ועד חזרתו של מוחמד דף לתפקיד. חוסל ב-11 במרץ 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* ע'אזי אבו טמאעה, אחראי אמצעי הלחימה ולשעבר מפקד מחנות המרכז בזרוע הצבאית<ref name=":4" />. חוסל ב-11 במרץ 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל יחד עם מרוואן עיסא.
* מחמד דבאבש, היה אחראי הביטחון של החמאס ברצועת עזה. לשעבר ראש מערך המודיעין. חוסל בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* ראא'ד ת'באת - ראש מטה כוח האדם, חוסל במרץ 2024 במבצע ניתוח מקומי במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* מוחמד דף, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס. חוסל בהתנקשות ביולי 2024.
* ראפע סלאמה, מפקד חטיבת ח'אן יונס בזרוע הצבאית. חוסל ביולי 2024 בח'אן יונס בהתנקשות במוחמד דף במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* רווחי מושתהא, ממייסדי הזרוע הצבאית של חמאס, מעורב בחטיפת נחשון וקסמן וממשוחררי עסקת שליט. על פי דיווח של העיתון א-שרק אל-ווסט, נהרג בפיצוץ מנהרה במהלך מלחמת חרבות ברזל ביולי 2024.
* עבד אל-האדי סיאם, ממפקדי הזרוע הצבאית של חמאס ברצועת עזה נהרג ביחד עם רווחי מושתהא ביולי 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל מפיצוץ מנהרה.

== הכרה כארגון טרור ==
בישראל וארצות הברית הן הלשכה המדינית והן הזרוע הצבאית של חמאס מוגדרים כארגון טרור. בדצמבר 2014 הוצא מרשימת ארגוני הטרור של האיחוד האירופי. ימים ספורים לאחר מכן הוכרז הארגון כארגון טרור על ידי בית המשפט המצרי.

== קישורים חיצוניים ==

ד"ר מיכאל מילשטיין, [https://www.maarachot.idf.il/2023/מאמרים/מהי-הנחבה-הכוח-המיוחד-של-חמאס/ מהי הנחבה, הכוח המיוחד של חמאס?], אתר [https://www.maarachot.idf.il/ מערכות], 2023
* 
* [https://en.alqassam.ps/ אתר הארגון] 
* [https://he.alqassam.ps/ אתר הארגון] 
* [https://alqassam.ps/arabic/ אתר הארגון] 
* גיא אביעד, [https://www.inss.org.il/he/publication/הזרוע-הצבאית-של-חמאס-ברצועת-עזה-התפתחו/ הזרוע הצבאית של חמאס ברצועת עזה: התפתחות, דפוסי פעולה וצפי], צבא ואסטרטגיה גיליון 1 (אפריל 2009) - המכון למחקרי ביטחון לאומי
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חמאס
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי ארצות הברית כארגון טרור
קטגוריה:ציר ההתנגדות