OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נדנדה מאוזנת

נדנדה מאוזנת

נדנדה מאוזנת בסיסית בנויה מלוח ארוך וצר המקובע במרכזו.

עקרון הפעולה הפיזיקלי של נדנדה מאוזנת הוא מומנט כוח, בדומה למאזניים.

יישומים של נדנדות מאזניים:
* מתקן משחק בגני שעשועים. קיימת גם גרסה ביתית.
* מתקן לאקרובטים, המשמש כמקפצה דו צדדית.
* מתקן במסלולי מכשולים של אג'יליטי כלבים.

==נדנדה מאוזנת כמתקן שעשועים==
ילדים מתנדנדים על נדנדת עץ בקבוצת השרון]]
נדנדת מאוזנת בגינת משחקים בכפר סבא
נדנדה זו מאוזנת בדיוק במרכזה. בגני שעשועים היא מקובעת לקרקע ובשני קצותיה מצויים לרוב מושבים וידיות אחיזה. עשויה עץ, פלסטיק או מתכת. לרוב איננה חלק ממתקן משחקים משולב.

נדנדה מאוזנת מיועדת לשימוש של זוג מתנדנדים (או מספר זוגות) הישובים בקצות הנדנדה זה מול זה, כשפניהם אל מרכז הנדנדה.

הפעלת הנדנדה מתבצעת לסירוגין על ידי היושבים בקצותיה. כאשר היושב באחד הקצוות מרחיק רגליו מהקרקע - קצה זה מתרומם והקצה הנגדי יורד.

נדנדה לשימוש ביתי מעוצבת בדרך כלל בצורת קשת שחלקה המעוגל מונח על הקרקע. היא עשויה לרוב מפלסטיק או עץ ואינה מקובעת לקרקע.
דגמים לפעוטות מיועדים לזוג משתמשים היושבים בשני קצות הקשת או ליחיד היושב על גבי מרכז הקשת. הקשת מעוצבת פעמים רבות בדמות חיה צבעונית ובעלת נפח.
דגמים לילדים בוגרים יותר ולנוער מעוצבים כלוח מקושת, לעיתים מרופד, המיועד למשתמש יחיד ומאפשר את נדנודה תוך ישיבה, שכיבה או עמידה על גבי מרכז הקשת.

יישום ביתי שונה של עקרון הנדנדה, כאשר הקשת אינה גוף הנדנדה אלא בסיס של שתי קשתות ומעליהן מושב, מתבטא בצעצוע סוס נדנדה וברהיט כיסא נדנדה.

===בטיחות===
נדנדה מאוזנת עם [[קפיץ לשיפור הבטיחות]]
נפילה מנדנדה, בעיקר מהקצה העליון, עלולה לגרום לפציעות חמורות ואף מוות. נפילות כאלו של היושב בצד המורם, עלולות להתרחש אם המתנדנד הקרוב לקרקע נוחת עליה בעוצמה רבה או עוזב את הנדנדה בבת אחת. נפילות נגרמות גם כשהמתנדנד אינו אוחז בנדנדה בהיותה בתנועה.

כדי להקטין את הפגיעה במקרה של נפילה, מוצבות לרוב נדנדות על משטח בולם זעזועים כגון חול, חצץ, טוף, דשא וגומי. גומי הוא המשטח האידיאלי, שכן דשא אינו מומלץ כבולם זעזועים, חצץ וטוף מהווים סכנת חנק לפעוטות וחול מתאים למטרה זו רק אם עומקו 30 סנטימטר לפחות.

כיום מיוצרות לעיתים נדנדות מאזניים עם קפיץ במרכזן, על מעט להגביל את מהירותן וכך להקטין את הפגיעה במקרה של נפילה.
נדנדות שקפיץ בבסיסן קיימות גם בגרסה ליחיד, מיועדות לרוב לילדים צעירים ומעוצבות בדמות בעל חיים או כלי רכב.

==נדנדה מאוזנת לאקרובטיקה==
נדנדה מאוזנת של אקרובטים משמשת כמקפצה דו צדדית. לרוב משתמשים בה בעמידה. אקרובט אחד ניצב על הקצה שעל הקרקע, השני נוחת על הקצה העליון בקפיצה מגבוה, כך שחברו יוקפץ באוויר.

==נדנדה מאוזנת לכלבים==
נדנדה מאוזנת במסלול מכשולים של תצוגת כלבים
במסלולי מכשולים באג'יליטי, אחד המתקנים הוא נדנדה מאוזנת אשר נקודת האיזון שלה אינה ממש במרכז, כדי שתמיד אותו קצה יחזור למעלה. הכלב עולה על צידה המקורקע וצועד עליה כלפי מעלה, ככל שהוא מתקדם מתרומם הקצה שממנו התחיל לצעוד, בעוד הקצה הנגדי יורד. בהגיעו לנקודת האיזון הנדנדה מקבילה לקרקע, והכלב שמתקדם כעת במורד צועד לכיוון הקצה השני ויורד עמו לקרקע.

==נדנדה מאוזנת בספרות==
השיר נַדְנֵדָה שכתב חיים נחמן ביאליק הוא אחד משירי הילדים המוכרים והאהובים ביותר, עדיין אופנתי ושגור בפי ילדים, בלחן מאת דניאל סמבורסקי, למרות עשרות השנים שחלפו מאז שנכתב:

==ראו גם==
* נדנדה תלויה
*סוס נדנדה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתקני שעשועים
מאוזנת
צאפריים

הצאפריים (ערבית: صفريين, תעתיק: צפריין) הייתה כת אסלאמית במאות ה-7 וה-8, וחלק מהח'וארג'. הם הקימו את "מדינת מידְראר" בסיג'ילמסה (דרום מערבית לפאס במרוקו של היום).

בתלמסאן, תוניסיה, הבאנו איפרן<ref>, page 265 ]</ref> היו ברברים צאפריים שהתנגדו לשלטון הח'ליפויות אומייה, העבאסית והפאטמית, בעיקר בתנועות התנגדות שהובלו על ידי אבו קוררה (המאה ה-8) ואבו יזיד.<ref></ref>

מקור השושלת הוא בזיאד בן אצפר, אך מקורות שונים מציעים אבות מייסדים אחרים.

הצאפריים האמינו כי הסורה ה-12 בקוראן לא נאמרה מפי מוחמד, כיוון שהיא עוסקת במעשי אהבים.

הח'וראג' התפרק לקבוצות נפרדות כמו הצאפריים, אזארקה, באחאסייה, אג'ארדי, א-נג'דאת ואיבאדיה. רק האיבאדיה ממשיך להתקיים בימינו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ח'וארג'
פטל קדוש

פטל קדוש (שם מדעי: Rubus sanguineus; שם נרדף: Rubus sanctus) הוא מין של שיח קוצני בסוג פטל ממשפחת הוורדיים, המגיע לגובה של עד שני מטר.
== מאפיינים ==
השיח יוצר סבכים בגדות נחלים, באזורי מעיינות וביצה ובקרקעות לחות הכולאות מים, כמו במרבית חבלי ארץ ישראל שאינם מדבריים. ענפיו ארוכים וסבוכים, מכוסים קוצים כפופים וחדים. עליו שלושה או חמישה עלעלים משוננים בשפתם והם מצוידים בקוצים קטנים ומאונקלים, המסייעים להם להיאחז בענפים ובעצמים שכנים.

שמו המדעי מורה על צבעם של הפירות. חז"ל קראו לצמח גם ורדינא, כי פרחיו דומים בצבעם וצורתם לוורד. פריחת הצמח מתרחשת בחודשים אפריל-ספטמבר. הפרחים בעלי כותרת בצבע ורוד או אדמדם, ופרותיו ירוקים בהתחלה ולאחר מכן נעשים אדומים והמשחירים בהמשך הבשלתם, הם בעלי טעם מתוק חמצמץ וטובים למאכל. ההאבקה של הפרחים נעשית על ידי דבורי דבש. הזרעים מופצים על ידי ציפורים האוכלות את הפירות העסיסיים.

בישראל מכינים מן הפירות סירופ פטל וריבות, וניתן לייצר מהם גם דבש.

בימי קדם ידעו להכין יין מפירותיו ולנצל את כל חלקיו להכנת תרופות לריפוי פצעים שותתי דם ולטחורים. הפטל הקדוש מקובל גם על ערביי ארץ ישראל, כצמח שאוכלים את פירותיו, מתקינים מענפיו סלים ומרפאים בכל חלקיו מחלות שונות בגוף כמו: טחורים, כיב-קיבה (אולקוס), מחלות עור, מורסות (פורונקלים), כוויות, דלקת חניכיים, אנגינה, שיעול ודלקות באברי המין.

אפשר ששמו של השיח: "פטל קדוש" בעברית ובלטינית קשור לזיהויו בסיפור הקדום של הסנה הבוער<ref></ref> ואפשר ששמו נובע מהעובדה שעליו מסודרים בשלשות, המסמלות את השילוש הקדוש.

== גלריה ==
<gallery perrow="5">
Image:Rubus sanguineus flower.JPG
Image:Rubus sanguineus fruit (1).JPG
Image:Rubus sanguineus fruit.JPG
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארץ ישראל: ורדיים
קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:גרגרי יער
קטניה (עיר)

קטניה (באיטלקית: , בצרפתית: Catane) היא עיר נמל בסיציליה, איטליה.

קטניה היא בירת נפת קטניה, מתגוררים בה כ-290,000 תושבים והיא השנייה בגודלה בסיציליה לאחר פלרמו. קטניה שוכנת לחופי מפרץ קטניה ולרגלי הר הגעש אטנה ובעבר נפגעה על ידיו מספר פעמים, למשל בשנת 1669. בשנת 1693 נהרסה העיר ברעידת אדמה ונבנתה כמעט מחדש.

==היסטוריה==

שמה של העיר נגזר משם שבט היוונים "קאטאנה" (Κατάνη) (Katánē)
שמשמעה "(Αἴτνη (Aítnē".
קטניה נוסדה בשנת 729 לפני הספירה על ידי היוונים מאֶוּבּוֹיָה.

ב-11 בינואר 1693 נהרסה קטניה ברעידת אדמה בה נהרגו 18,000 נפשות ונהרסו מעל 85% מהעיר (ראו: רעידת האדמה בסיציליה 1693 ). לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש בסגנון הבארוק לפי תוכניותיו של אנטוניו אמטו (Antonio Amato) שהיה אדריכל של מסינה, מגדולי אמני המנייריזם. אנטוניו אמטו תכנן כנסיות רבות, למשל מנזר בנדטינים (Monastero Benedettini), כמו גם וילות וארמונות, למשל ארמון ביסקרי (Palazzo Biscari).

==אתרים בעלי חשיבות==
====מבנים וארמונות בקטניה====
* ארמון הישועים (Collegio dei gesuiti)
* פאלאצו דיי אלפאנטי, מילולית: "ארמון הפילים" (Palazzo degli Elefanti)
* בית המשפט (Palazzo di Giustizia)
* ארמון בית הספר לכמרים (Palazzo del Seminario dei Chierici)
* פאלאצו מצונה – ארמון שהוקם בשנים 1902–1904.
* פאלאצו מרנו ג'ופרידה – ארמון שהוקם בשנים 1906–1907.
* ארמון ביסקארי (Palazzo Biscari)
* ארמון טוסקנה (Palazzo del Toscano)
* ארמון רבורדונה (Palazzo Reburdone)
* האוניברסיטה (Palazzo dell'Università di Catania)
* ארמון סן ג'וליאנו (Palazzo San Giuliano)
* מנזר בנדטינים (Monastero Benedettini)

====כנסיות בקטניה====
* קתדרלת קטניה סנט אגטה (Cattedrale Sant'Agata)
* סן דומניקו (San Domenico)
* סן בנדטו (San Benedetto)
* קולג'טה (Collegiata)
* סנט אגטה פורנצ'י (Sant'Agata alla Fornace)
* סן פרנצ'יסקו אימקולטה (San Francesco all' Immacolata)
* סן פרנצ'יסקו בורג'יו (San Francesco Borgia)
* סן ניקולו (San Nicolo)

====תיאטראות====
* תיאטרו מאסימו בליני – בית אופרה ותיאטרון שהוקם בשנים 1888–1890.
* תיאטרון סנג'ורג'י – בית אופרה ותיאטרון בקטניה.

== אקלים ==
האקלים בקטניה הוא אקלים ים תיכוני. הקיץ חם ויבש וטמפרטורת השיא בו מגיעה ל-C° 40 ויותר מספר פעמים בשנה. מרבית המשקעים (כ-500 מ"מ בשנה בממוצע) יורדים בחורף, בין החודשים אוקטובר למרץ. הר אתנה חוסם את הרוחות הצפוניות הקרות ולכן שלג הוא אירוע נדיר בקטניה, על אף שהטמפרטורה בחורף יכולה לרדת אל מתחת ל-C° 0.

==יהודי קטניה==

בקטניה התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית.

== ערים תאומות ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
ארמון ביסקרי
קתדרלת קטניה סנט אגטה
* 

*
קטגוריה:איטליה: ערי נמל
קטגוריה:סיציליה: ערים
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:איטליה: אתרים ארכאולוגיים מתקופת יוון העתיקה
קטגוריה:ערים שנהרסו על ידי רעידת אדמה
קטגוריה:יישובים שהוקמו באלף ה-1 לפנה"ס
תומאס שיפרס

תומאס שיפרס (באנגלית: Thomas Schippers; 9 במרץ 1930 – 16 בדצמבר 1977) היה מנצח תזמורת אמריקאי חשוב ונגן עוגב. הוא נהנה מהערכה גבוהה על עבודתו האופראית.

== קורות חייו ==
שיפרס נולד בקאלאמאזו, מישיגן. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל 4. בגיל 14 ניגן בעוגב בכנסייה. הוא למד במכון קרטיס למוזיקה ובג'וליארד. הופעת הבכורה שלו כמנצח הייתה בגיל 21 באופרה של ניו יורק ובמטרופוליטן אופרה בגיל 23. הוא ניצח על הופעות בכורה עולמית של מוזיקה מאת ג'אן קרלו מנוטי וסמואל בארבר, שהיום היא נודעת ברבים. הוא ניצח בכל בתי האופרה הגדולים בארצות הברית ובאירופה, ביניהם המטרופוליטן ולה סקאלה, וייסד את פסטיבל ספולטו האיטלקי יחד עם מנוטי.

שיפרס ניצח בקביעות על הפילהרמונית של ניו יורק ועל התזמורת הסימפונית של שיקגו, וגם הקליט אתן, אבל בשנת 1970 קיבל עליו משרה תזמורתית מלאה עם התזמורת הסימפונית של סינסינטי, שם החליף את קודמו במטרופוליטן אופרה, מקס רודולף. אחרי שערך כמה הקלטות עם התזמורת ובנה את שמה כתזמורת בינלאומית, נקטעה הקריירה שלו באופן טראגי במוות פתאומי מסרטן ריאות, בשנת 1977, כשהיה בן 47. הוא הקליט אופרות רבות בתקופת חייו, והקלטות חיות מהופעותיו יוצאות בהדרגה למכירה על גבי תקליטורים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:נגני עוגב אמריקאים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: מוזיקאים

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
מדליית אלברט איינשטיין

[[אלברט איינשטיין, האדם שעל שמו נקרא הפרס]]מדליית אלברט איינשטיין מהווה פרס הניתן על ידי קהילת אלברט איינשטיין בברן. החל מ-1979, הפרס ניתן לאנשים אשר "הציעו שירותים נרחבים" ביחס לאלברט איינשטיין – פיזיקאי יהודי יליד גרמניה שהוא מגדולי הפיזיקאים בכל הזמנים, בכל שנה.

סביב הענקת הפרס בשנת 1993 הייתה תרעומת גדולה מצד הקהילה המדעית שכן מקס פליקיגר הוא מייסד קהילת אלברט איינשטיין בברן.

==מקבלי הפרס==
* 1979 - סטיבן הוקינג
* 1982 - פרידריך ואהלן
* 1983 - הרמן בונדי
* 1984 - ויקטור וייסקופף
* 1985 - אדוארד ויטן
* 1986 - רודולף מוזבאוור
* 1987 - ג'ין הרש
* 1988 - ג'ון ארצ'יבלד וילר
* 1989 - מרקוס פיירץ
* 1990 - רוג'ר פנרוז
* 1991 - ג'וזף הוטון טיילור
* 1992 - פיטר ברגמן
* 1993 - מקס פליקיגר, אדולף מישל
* 1994 - איווין שפירו
* 1995 - צ'ן-נינג יאנג
* 1996 - ת'ינבאולט דאמור
* 1998 - קלוד ניקולייה
* 1999 - פרידריך הירצברוך
* 2000 - גוסטב טאמאן
* 2001 - יוהנס גייס, יוברט ריבס
* 2003 - ג'ורג' סמוט
* 2004 - מישל מאיור
* 2005 - מארי גל-מאן
* 2006 - גבריאל ונציאנו
* 2007 - ריינהרד גנצל
* 2008 - בנו אקמן
* 2009 - קיפ תורן
* 2010 - הרמן ניקולאי
* 2011 - סול פרלמוטר, אדם ריס
* 2012 - אלן אספה
* 2013 - רוי קר
* 2014 - טום קיבל
* 2015 - סטנלי דזר, צ'ארלס מיסנר
* 2016 - אלכסיי סמירנוב
* 2017 - ארגון LIGO וארגון VIRGO המשתפים פעולה בתצפיות גלי כבידה
* 2018 - חואן מרטין מלדסנה
* 2019 - קליפורד מרטין ויל
* 2020 - פרויקט טלסקופ אופק האירועים (EHT)
* 2023 - לוק בלאנשט

==קישורים חיצוניים==
* 
* אתר הבית של [http://www.einstein-bern.ch קהילת אלברט איינשטיין בברן].

קטגוריה:הנצחת אלברט איינשטיין
קטגוריה:פרסים שווייצריים
אלברט איינשטיין
*
סירקוזה

סירקוזה (באיטלקית: , בסיציליאנית: Sarausa) היא עיר נמל בדרום-מזרח סיציליה שבאיטליה, ומשמשת כבירת נפת סירקוזה (Provincia di Siracusa). בעיר מתגוררים כ-121,600 תושבים לפי נתוני שנת 2018.

התיאטרון הרומי בסירקוזה

== היסטוריה ==

מקור שם העיר הוא, ככל הנראה, פיניקי, בשם "צור הכוסים" (סלע השחפים).<ref>Victor Bérard, La colonisation grecque de l'Italie méridionale et de la Sicile dans l'Antiquité. L'histoire et la légende, Paris, P.U.F.</ref> סירקוזה נוסדה בשנת 733 או 734 לפנה"ס על ידי יוונים דורים מקורינתוס, ובתקופת הטיראנים הייתה אחת הערים הגדולות באגן הים התיכון. לפי הערכות התגוררו בה כ-300,000 תושבים. סירקוזה הקדומה הייתה מרכז תרבות ומדע, ובין בניה נמנה גם ארכימדס. במלחמת פירוס, צרו הקרתגנים על העיר אך לבסוף נסוגו. במהלך המלחמה הפונית השנייה, בשנת 212 לפנה"ס, לאחר מצור ממושך נכבשה סירקוזה על ידי הרומאים.

ב-878 כבשו המוסלמים את סירקוזה, וב-9 בינואר 1693 נהרסה סירקוזה ברעידת אדמה, בה נהרגו 5,000 נפשות ונהרסו מעל 85% מהעיר. לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש לפי תוכניותיו של לוצ'אנו קאראצ'ולו (Luciano Caracciolo). ג'ובאני ורמקסיו (Giovanni Vermexio) תכנן מספר כנסיות, וילות וארמונות.

==אורטיג'ה==
אורטיג'ה (באיטלקית: Ortigia) הוא אי בסירקוזה, המופרד מהיבשה על ידי תעלה צרה. האי מהווה חלק מהעיר העתיקה של סירקוזה, ונמצאים בו אתרים היסטוריים רבים. שמו של האי נגזר מהמילה היוונית Ortux (שליו), וגודלו כקילומטר רבוע.

במזמור ההומרי לאל אפולו, מצוין אי בשם אורטיגיה (Ὀρτυγία) כמקום לידתה של ארטמיס, אחותו התאומה של אפולו. לאחר הלידה, עזרה ארטמיס לאימם לטו לחצות את הים ולהגיע לאי דלוס, שם נולד אפולו. אולם לפי מקורות אחרים, אורטיגיה היה שמו הקדום של דלוס, ושני התאומים נולדו, בעצם, באותו המקום. זאת ועוד, בתקופה העתיקה היו כחצי תריסר מקומות שנקראו אורטיגיה ולפיכך הזיהוי הגאוגרפי אינו ברור.

== יהודי סירקוזה ==
בסירקוזה התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. בשנת 440 הרסו הוונדלים את בית הכנסת המקומי, ובעיר התרחשה עלילה נגד היהודים בה נטען שהם צלבו איל כדי ללעוג לצליבת ישו. בשנת 1493 גורשו כל יהודי העיר שהתגוררו עד אז בגטו (Giudecca). עד היום קיים בסירקוזה רחוב הקרוי בשם "רחוב היהודים" (ויה דל ג'ודקה).במקום נתגלה מקווה<ref></ref> הנחשב לעתיק ביותר באירופה.

== ראו גם ==
* לוצ'יה הקדושה מסירקוזה

== לקריאה נוספת ==
* G.Agnello, S.Agnello "Siracusa Barocca" Caltanissetta-Roma, S.17
* Anthony Blunt "Sicilian Baroque" Rome 1968, S.148, Nr. 55.
* Simonsohn, Shlomo (Ed.). (2005). The Jews in Sicily: 1478-1489 (Vol. 13). Brill.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* http://web.tiscali.it/miqwe
* http://www.e-brei.net/articoli/italia/sicilia.htm
* https://web.archive.org/web/20130201023200/http://www.siciliaebraica.it/
* 
* 
<gallery>
קובץ:Syracuse Window Magen David.jpg|מגן דוד בפלאצו לאנדי (Pal.Landi)
קובץ:JewishStone.jpg|כתובת בבית הכנסת הגדול של סירקוזה: 
קובץ:Syrakus BW 2012-10-06 14-44-19 fr.JPG|כיכר הקתדרלה
קובץ:Sepolcro S. Lucia.JPG|קבר לוצ'יה הקדושה מסירקוזה
קובץ:Manhole cover in Siracuza.jpg|פתח ניקוז בעיר סירקוזה בסיציליה
</gallery>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיציליה: ערים
קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:איטליה: ערי נמל
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:פיניקים: מושבות
מצודות אוסישקין

סיור מאובטח היטב לפני העלייה למצודות אוסישקין, 1939, ארכיון ההגנה

מצודות אוסישקין הוא שמה של קבוצת יישובים באצבע הגליל שהוקמו בזמן מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.

==שם==
אוסישקין, שעוד בחייו פעל להנצחת שמו, דרש שכל היישובים ייקראו מצודות אוסישקין. אולם אנשי היישובים ורבים אחרים בציבור העדיפו שמות אחרים, כמו דן ודפנה ההיסטוריים. 

זכר לשמות המקוריים של היישובים נשמר בשם 'צומת המצודות' בפאתי קריית שמונה.

==הקמה==
קבוצת היישובים הוקמה על פי חזונו של מנחם אוסישקין, יו"ר הקרן הקיימת לישראל, שביקש ליישב את השטח שנרכש באצבע הגליל בפסיפס של יישובים שייצגו את כלל הזרמים של התנועה הציונית. התוכנית הייתה להקים במקום שישה יישובים. אוסישקין ביקש שהיישובים ייקראו על שמו, מצודות אוסישקין. 

ב-4 במאי 1939 הוקמו שני היישובים הראשונים, קיבוץ דפנה של הקיבוץ המאוחד, שנודע כ"מצודת אוסישקין א'", וקיבוץ דן של הקיבוץ הארצי, שנודע כ"מצודת אוסישקין ב'". איתם עלה על הקרקע גרעין "משק משותף" של תנועת המושבים, אשר בינואר 1940 עבר למקום סמוך ומאפריל 1941 נודע כמושב בית הלל. למרות מיקומו באזור של מצודות אוסישקין, לא תמיד הוא נחשב כאחת המצודות. בינואר-פברואר 1940 עלה על הקרקע המושב שאר ישוב של הנוער הציוני, שנודע כ"מצודת אוסישקין ג'". באוקטובר 1944 הקימו אנשי ארגון ירושלים של הפועל המזרחי את נחלים, שנודע כ"מצודת אוסישקין ד'"<ref></ref>. לאחר מלחמת ששת הימים הוקם קיבוץ שניר כהיאחזות נח"ל, במקום שיועד למצודת אוסישקין ו'.

==מחלוקות==
סביב חלוקת האדמות בין היישובים נודעו מספר סכסוכים, בגלל מחסור בקרקע והתנגדות להטרוגניות שנכפתה בתוכנית אוסישקין. 

עוד בטרם העלייה על הקרקע, תנועת המושבים טענה שקופחה בהקצאת הקרקע ושהובטח לה אחד מן האתרים הסמוכים לגבול ועתירי המים שנמסרו לדן ודפנה. התנועה טענה שהיחס אל ארגוניה מקפח כיוון שאינם נחשבים "חלוציים" דיים. ערב העלייה לקרקע ארגנו מנהיגי התנועה ובמיוחד שמואל דיין עליה בכוח של ארגון משק משותף, לאחר שקברניטי העלייה לקרקע ניסו להעלים את המועד המדויק של העלייה. כדי לפתור את המחלוקת פוצלו חברי משק משותף בין דן ודפנה וכך חיו במשך חצי שנה, עד שהקצו עבורם אתר נפרד..

למרות שבפברואר 1942 דרשו אנשי קיבוץ דן להקים יישובים חדשים באזור, הם הביעו התנגדות באמצע שנת 1943 להתיישבות אנשי ארגון ירושלים הדתי במקום, בטענה שהקרקעות המיועדים ליישוב החדש, הם חלק בלתי נפרד מקיבוץ דפנה אשר אין לו מספיק קרקעות משלו. לטענת אנשי היישובים הקיימים, הושגה הסכמה בעל פה עם אנשי ארגון ירושלים שהם יוותרו על ההתיישבות במקום. היישובים הקיימים הזהירו את אנשי ארגון ירושלים שינקטו באמצעים בלתי נעימים אם יעזו לעלות למקום, ואכן במשך השנים הם החרימו את המקום במטרה להביא לנטישתם, כפי שאכן אירע במהלך מלחמת העצמאות.

ארגון טלמון להתיישבות של יהודי תימן טען ששטח הקרקע עליו עלה ארגון ירושלים הובטח לו במסגרת הרצון להעניק מקום במצודות לכל עדות ישראל, ותארו את עליית ארגון ירושלים על הקרקע במילים: "המוסדות המיישבים התמהמהו משום מה לתת לארגון לעלות על השטח הזה ובינתיים בא ארגון ירושלים של הפועל המזרחי וזכה במה שזכה ואיך שזכה".

==קישורים חיצוניים==
 יומני כרמל, [https://www.youtube.com/watch?v=45NYjLf6ESA&feature=em-uploademail "הקמת מצודת אוסישקין"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות: היסטוריה
קטגוריה:הגליל
קטגוריה:המרד הערבי הגדול
קטגוריה:המאורעות
קטגוריה:התיישבות בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:1939 בארץ ישראל
קטגוריה:הנצחת מנחם אוסישקין
התחלה נוראה

התחלה נוראה (באנגלית: The Bad Beginning) הוא הספר הראשון מתוך סדרת הספרים סדרה של צרות, מאת למוני סניקט (דניאל הנדלר). הספר יצא לאור ב-30 בספטמבר 1999. בשנת 2004 יצא הסרט סדרה של צרות, המבוסס על ספר זה ושני הבאים אחריו בסדרה.

==עלילה==
בתחילת הספר, נמצאים האחים ויולט, קלאוס וסאני בודלר בחוף הים, כשהם פוגשים בחבר של הוריהם, מר פו, המספר להם שהוריהם מתו בשריפה שכילתה את ביתם וכל רכושם. בהיעדר קרוב משפחה לגור איתו, הילדים נשלחים לחיות עם הרוזן אולף, קרוב משפחה רחוק.

לאולף יש שכנה, שופטת במקצועה, שנקראת השופטת סטראוס. יש לה בית יפה עם ספרייה גדולה והיא מתנהגת בצורה יפה מאוד לילדי בודלר - עוזרת להם להכין ארוחה לעוזריו של אולף ומרשה להם לקחת ספרים מספרייתה ולהתארח אצלה.

אולף מתגלה כאיש חמדן ששואף להשיג את הירושה העצומה של משפחת בודלר. הוא מזניח את הילדים ומכריח אותם לבצע משימות רבות וקשות.
לאחר זמן מה הילדים הולכים לספר על זה למר פו. מר פו מסביר להם שעל פי החוק אולף יכול לגדל אותם בכל דרך שירצה.

בחלק אחד של הספר מתבקשים הילדים להכין ארוחה לאולף ולצוות שלו. הם מחליטים להכין ספגטי ברוטב, דבר שלא מרצה את אולף, אך כך הם יכולים להכיר את עוזריו האיומים : איש בעל קרסים במקום ידיים, איש שנראה לא גבר ולא אישה, גבר קירח עם אף ארוך ושתי נשים עם אבקה לבנה על פניהם.

לאחר מכן אולף מתנצל בפניהם. הוא מודיע לילדים שהוא מעלה מחזה חדש "הנישואים הנפלאים". הוא רוצה שוויולט תשחק את תפקיד הכלה בעוד הוא משחק בתפקיד החתן, ומספר להם שהשופטת סטראוס תגלם את השופטת שמחתנת את בני-הזוג.

באחד הימים לאחר מכן שהו האחים בביתה של השופטת סטראוס וקראו ספרים. כשהגיע האיש בעל ידי הקרסים, עוזרו של אולף, לקחתם, הספיק קלאוס להגניב עמו ספר העוסק בחוקי הנישואין. קלאוס קורא את הספר כל הלילה, ומגלה את תוכניתו של אולף. אולף מתכנן להתחתן עם ויולט דרך המחזה - מפני שעל פי חוק ויולט, בת ה 14, יכולה להתחתן באישור האפוטרופוס שלה. הוא גם מגלה שהכלה חייבת לחתום בכתב ידיה.
קלאוס סיפר לויולט על תוכניותיו של הרוזן, אך שהלכו אליו הוא הודיע כי חטף את סאני וכי יהרוג אותה במידה וויולט לא תשתף עמו פעולה. המחזה מתחיל, וברגע שאולף מודיע שוויולט והוא באמת נשואים, המחזה נעצר באמצע. 
ברגע שסאני חוזרת בבטחה משביו של אולף, ויולט חוזרת לבמה ומודיעה שהיא ימנית, אך חתמה עם ידה השמאלית - מה שאומר שהנישואים מבוטלים.
הרוזן אולף בורח, ולילדים שוב אין אפוטרופוס. השופטת סטראוס אומרת שהיא רוצה להיות האפוטרופוסית שלהם, אך מר פו מתערב ואומר שהאופוטרופוס חייב להיות קרוב-משפחה. הם עוזבים את השופטת ונוסעים עם מר פו לבנק כדי לחפש אפוטרופוס חדש.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:סדרה של צרות
קטגוריה:ספרי 1999
גונדולה

תעלה הגדולה בוונציה.]]
גונדולה (באיטלקית: Gondola) היא סירה מסורתית צרה וארוכה עשויה עץ, המאפיינת את ונציה ומשמשת כאחד מכלי התחבורה הנפוצים ביותר בתעלותיה המלאות מים שאינן מאפשרות תנועה בכלי רכב יבשתיים.

הגונדולה מונעת על ידי חתירה במשוט יחיד וארוך המחובר אל אחורי הסירה. לעיתים נמתחת מעל הגונדולה מעין יריעת בד או פלסטיק המגנה על הנוסעים מפני חום, קור או גשם. חוק מסורתי בוונציה קובע כי על הגונדולות להיות צבועות בגווני שחור, ולרוב הן אכן צבועות בצבע זה.

זה מאות שנים שהגונדולה מהווה את אמצעי התחבורה הנפוץ ביותר בוונציה, והיא עודנה משמשת כיום כעין מעבורת או מונית (המינוח המקובל באיטלקית למונית-גונדולה הוא "traghetto"), בעיקר ככלי מעבר בין תעלות ורחובות שונים. במהלך המאה ה-18 היו בוונציה כמה אלפי גונדולות. כיום ישנן רק כמה מאות, שרובן מושכרות לתיירים וחלק קטן מהן בשימוש פרטי או משמשות כמונית שירות עבור תושבי ונציה. עד סביבות סוף המאה ה-19 היו הגונדולות נפוצות מאוד בוונציה, אולם מאז החל מספרן לרדת עקב שימוש בסירות מנוע. כיום שטים בגונדולה לעיתים קרובות לאו דווקא תושבי ונציה החפצים להגיע מנקודה מסוימת לאחרת אלא תיירים הרוצים להתרשם בדרך זו מיופיין של תעלות ונציה.

את הגונדולה משיט אדם שזהו עיסוקו הבלעדי - הגונדולייר. הגונדולייר עומד באחורי הסירה ודוחף ומושך את המשוט היחיד. מקצוע זה הוא באופן מסורתי מקצוע גברי, ולראשונה הוסמכה אישה לתפקיד זה בשנת 2010. פעמים רבות מבדר הגונדולייר את הנוסעים ושר להם שירים או סיפורים עממיים לפי קצב החתירה. שירים כגון אלו מכונים ברקרולה. מקצוע הגונדולייר הוא מקצוע נחשב מאוד, ואף יש איגוד גונדוליירים. בגלל חשיבות המקצוע וייחוד הפעילות בוונציה, תיירים המבקשים לשוט בגונדולה נאלצים לשלם מחיר גבוה. תיירים המבקשים להסתפק בחוויה רגעית במחיר נמוך יוכלו לחצות את התעלה מצד אחד לשני ב-traghetto.

בעבר הייתה מלאכת בניית הגונדולות אומנות קשה שעברה מדור לדור בתוך המשפחה. הבנייה ארכה מספר שבועות וכללה מספר שלבים, ביניהם חיתוך חומר הגלם, שיופו, צביעתו וגילופו. פעמים רבות גולף חרטום הגונדולה בצורות מיוחדות. כיום, עם התפתחות הטכנולוגיה, רבות מן הגונדולות כבר אינן מיוצרות ביד אלא בבתי חרושת, אולם ישנם עדיין בתי מלאכה הבונים גונדולות בצורה המסורתית.

== ראו גם ==

* מונית נהר

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוגי כלי שיט
קטגוריה:סירות
קטגוריה:ונציה: תחבורה
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קטגוריה:אמצעי הסעה לא ממונעים
חדש אסור מן התורה

חדש אסור מן התורה (במקור: "החדש אסור מן התורה בכל מקום") הוא משפט מה, שהפך בפי החת"ם סופר למטבע לשון מושאל שביטא את התנגדותו לשינוי במנהגים בכלל ואת מאבקו בכוחות הפרוגרסיביים (משכילים רדיקלים, רבנים פתוחים, רפורמים מוקדמים וכדומה) בימיו. בעקבות זאת הפך המושג לסמל של חוסר האמון במודרניות, בעיקר בקרב חוגים שמרנים ביהדות האורתודוקסית.

המשמעות המקורית של הביטוי קשורה ל"איסור חדש": דהיינו האיסור לאכול מן התבואה החדשה לפני הנפת העומר בפסח. על כך אומרת הגמרא שאיסור זה מן התורה - מדאורייתא, בכל מקום בעולם ואינו מוגבל לארץ ישראל כמצוות אחרות הנוגעות לצומח, "החדש אסור מן התורה בכל מקום".

החת"ם סופר וממשיכיו השתמשו במילים אלו של הגמרא כדי לבטא את התנגדותם לשינויים וחדשנות במנהגי היהדות המסורתית, או באורחות החיים בכלל, בין לכוונות להקל ובין לכוונות להחמיר. הבסיס לתפיסה זו היא הרעיון כי התורה נצחית; כלומר מתאימה באותה מידה לפני אלפי שנים והיום, ואין צורך לערוך בה חידושים. ההקשר שבו טבע החת"ם סופר את הביטוי הוא מלחמתו בתנועת ההשכלה ובראשוני הרפורמים שהתפשטו בזמנו במרכז אירופה.

כיום, משתמשים שמרנים חרדים בביטוי במובן הרחב ביותר שלו, כדי להביע את מורת רוחם כנגד כל חידוש, התפתחות טכנולוגית או מודרניות במנהגי היהדות או באורח חייהם הישן,

==לקריאה נוספת==
* משה סמט, החדש אסור מן התורה - פרקים בתולדות האורתודוקסיה, הוצאת מרכז דינור והוצאת כרמל, 2005.

==קישורים חיצוניים==
* משה סמט, [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/deot/smat.htm תגובת ההלכה על המודרניזציה], באתר "דעת"
* מתוך האנציקלופדיה ההלכתית רפואית בעריכת פרופ אברהם שטינברג, [http://www.medethics.org.il/articles/tora/subject2.asp היחס העקרוני האמוני/השקפתי, מוסרי/התנהגותי והלכתי/משפטי לחידושים מדעיים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהדות חרדית
קטגוריה:אמרות כנף
קטגוריה:החת"ם סופר
אלטא פייגא טייטלבוים

הרבנית טייטלבוים ב-1965
הרבנית אלטא פייגא טייטלבוים (ל' בניסן ה'תרע"ב, 17 באפריל 1912 – י"א בסיוון תשס"א, 2 ביוני 2001) הייתה אשתו השנייה של האדמו"ר יואל טייטלבוים מסאטמר. נולדה לרב אביגדור שפירא, האדמו"ר מצ'נסטוחוב שבפולין, נצר למשפחת המגיד מקוז'ניץ, ולגיטל, צאצאית של האדמו"ר קלונימוס קלמן הלוי מקרקא.

אלטא נישאה לאדמו"ר בי"ג אלול תרצ"ז (20 באוגוסט 1937), כשנה וחצי לאחר פטירת אשתו הראשונה בה' בשבט תרצ"ו (29 בינואר 1936). טקס הנישואין התקיים בעיר טשעבין שבגליציה. הפרש הגילאים הגבוה בינה לבין בעלה והיותה מבוגרת מבתו חיה רייזל בכעשר שנים בלבד, גרמו למתיחות בין השתיים. כשצורף בעלה האדמו"ר לרכבת קסטנר, הוכנסה אף היא לרשימה וניצלה עם נוסעי הרכבת.

נודעה כאישה חזקה, ולאחר השואה השפיעה רבות על החסידות ומוסדותיה. היא נטלה חלק פעיל בהקמתם, ביסוסם וגיוס כספים למענם. לאחר פטירתו של בעלה התנגדה למינויו של אחיינו רבי משה טייטלבוים לאדמו"ר. פינתה את ביתה הצמוד לבית המדרש של החסידות בקריית יואל שבעיירה מונרו עבור בית מדרש של פורשי החסידות המכנים עצמם בני יואל, שהיו קשורים אליה.

טייטלבוים ניהלה קרנות צדקה וחסד. כמה מוסדות תורה בארצות הברית ובישראל המקורבים לחוגי העדה החרדית ונטורי קרתא קרויים על שמה.

נפטרה בי"א בסיוון תשס"א, 2 ביוני 2001, לאחר מחלה ונקברה במונרו סמוך לקבר בעלה. לא השאירה אחריה צאצאים.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.nytimes.com/2001/06/13/nyregion/faiga-teitelbaum-89-a-power-among-the-satmar-hasidim.html Faiga Teitelbaum, 89, a Power Among the Satmar Hasidim], הניו יורק טיימס, 13 ביוני 2001
*[http://jwa.org/encyclopedia/article/teitelbaum-faige אלטא פייגא טייטלבוים] בארכיב הרשת לנשים יהודיות.
* [http://www.nytimes.com/1990/04/21/nyregion/schism-in-a-hasidic-sect-erupts-in-violence.html Schism in a Hasidic Sect Erupts in Violence], ניו יורק טיימס, 21 באפריל 1990.

קטגוריה:נפטרות ב-2001
קטגוריה:חסידות סאטמר
קטגוריה:חרדיות אמריקאיות
קטגוריה:נשות אדמו"רים
קטגוריה:ניצולי רכבת ההצלה של קסטנר
אלטא פייגא טייטלבוים
Brucella

Brucella הוא סוג של חיידק ארגמני אווירני אובליגטורי הגורם למחלה ברוצלוזיס, המכונה גם קדחת מלטה. במחלה נדבקים יונקים, אך ההשפעה משתנה בין מין למין וקיימת זיקה בין מיני החיידקים השונים לחיות שאותן הם מדביקים על פי רוב. 

הקשר בין החיידק והמחלה נתגלה על ידי אליס קתרין אוונס ופורסם בשנת 1927. 

קיימים מספר מינים, מתוכם רק ארבעת הראשונים גורמים למחלה באדם:
* Brucella abortus: מדביק בעיקר בקר, תאו וביזון.
* Brucella melitensis: מדביק בעיקר עז הבית ועז הבר. 
* Brucella suis: מדביק בעיקר חזירים.
* Brucella canis: מדביק בעיקר כלבים.
* Brucella ovis: מדביק בעיקר כבשים.
* Brucella neotomae: מדביק בעיקר חולדות יער.

המין Brucella melitensis הוא המין היחיד של החיידק הקיים בישראל

אלימות החיידק מתאפשרת בעיקר בזכות שתי תכונות:
* היות החיידק עמיד מאוד בתנאי הסביבה.
* שחרור רעלן ליפופוליסכריד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.agri.huji.ac.il/~eladd/bacteriology&mycology/brucella%20txt.htm דף בנושא של המכון הווטרינרי על שם קמרון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיידקים אמיתיים
קטגוריה:חיידקים ארגמניים
קורונדום

קוֹרוּנדוּם הוא הצורה הגבישית של תחמוצת האלומיניום (Al<sub>2</sub>O<sub>3</sub>) והוא אחד מהמינרלים המשתתפים בבניית סלעים. הקורונדום הטהור הוא חסר צבע, אך בשל זיהומים הוא מופיע בגוונים שונים. קורונדום טבעי שקוף נחשב לאבן חן יקרה, ונקרא אודם אם צבעו אדום וספיר עבור כל הגוונים האחרים. ספיר מלאכותי משמש גם בטכנולוגיה. מקור המילה קורונדום מטמילית "קוּרוּנטאם (குருந்தம்) או מסנסקריט "קוּרוּווינדה" שפירושם "אודם". 

==מאפיינים==
המבנה הגבישי של קורונדום]]
אטומי החמצן מצויים בקורונדום באריזה הקסגונלית צפופה, כשאטומי האלומיניום הקטנים יותר תופסים 2/3 מהמרווחים האוקטהדרליים. מבנה זה מסביר מדוע הקורונדום קשה יותר מקוורץ (SiO<sub>2</sub>) למרות שהקשר הקוולנטי Al-O הוא חלש יותר.

תכונה מעניינת נוספת היא משקלו הסגולי (4 גרם לסמ"ק) הגבוה יחסית למינרל שקוף המורכב מיסודות כמו חמצן ואלומיניום שהם בעלי משקל אטומי נמוך.

קורונדום מצוי בסלעים מותמרים כצפחת נציץ וגנייס ובכמה סוגים של שיש. המינרל מצוי גם במחדרים פלוטוניים דלים בסיליקה דוגמת סיאניט. מופעים נוספים שלו הם גושים מסיביים בסמוך למחדרים אולטרה-מאפיים ודייקים, וכגבישים גדולים בפגמטיטים. בשל קשיותו ועמידותו לבליה ניתן למצוא את הקורונדום כמינרל דטריטי בפלגים או בחול חופי, אליהם הגיע בהסעה של תוצרי בליה.

==שימושים וכרייה==
קרט]]
בשל קשיותו (בממוצע 9.0 בסולם מוס) משתמשים בו לשיוף בעיבוד מכני, מרכיב במכונות גדולות ועד לנייר זכוכית. קשיותו של אמרי – סלע המורכב בעיקר מקורונדום גרגרי, היא 8.0 בסולם מוס, ולכן משתמשים בו לשיוף עדין יותר.

את הקורונדום לצרכים תעשייתיים כורים בזימבבואה, ברוסיה בסרי לנקה ובהודו. בעבר היו כורים קורונדום במרבצי דיוניט בצפון קרוליינה ובמרבצי סיאניט בקרייגמונט אונטריו. הסלע אמרי מצוי באי היווני נקסוס ובמדינת ניו יורק. קורונדום לצורכי תעשייה מיוצר גם באופן סינתטי מבוקסיט. 

ספיר מלאכותי משמש גם במערכות אופטיות בהן נדרשת שקיפות גבוהה וקשיות גבוהה, למניעת שחיקה ושריטות בתנאי סביבה קשים, בייחוד שחיקה מחול. בשעוני-יד יקרים לעיתים המכסה השקוף עשוי ספיר, העמיד לשריטות ולחול.

אודם וספיר, גבישים שקופים באיכות גבוהה של קורונדום, מלוטשים ומשובצים בתכשיטים ובחפצי נוי. גבישים אלה נכרים במקומות רבים בעולם, ובעיקר בבורמה, בסרי לנקה (מוצאו של "ספיר לוגן"), בתאילנד, בברזיל, בהודו ובכמה מכרות באפריקה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://webmineral.com/data/Calcite.shtml קורונדום באתר webmineral]
* 

קטגוריה:מינרלים אוקסידיים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
פיטסבורג סטילרס

אצטדיון היינץ פילד, מגרשה הביתי של הקבוצה מאז 2001
פיטסבורג סטילרס (באנגלית: Pittsburgh Steelers - פלדות פיטסבורג) היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה בעיר פיטסבורג שבמדינת פנסילבניה.

הקבוצה נוסדה ב-1933 על ידי ארט רוני והיא הקבוצה החמישית בדירוג הוותק בליגת ה-NFL. כיום בעלי קבוצה הם דן רוני, בנו של ארט. שנות השיא של הקבוצה היו במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, הקבוצה זכתה ארבע פעמים בסופרבול ונודעה בזכות קו ההגנה המשובח שלה שהעניק לה הכינוי "מסך הפלדה" (Steel Curtain). נכון ל-2019, הסטילרס, יחד עם ניו אינגלנד פטריוטס, הם הקבוצה בעלת מספר הזכיות הרב ביותר במשחקי הסופרבול, עם שישה ניצחונות לזכותם.

==היסטוריה==
הקבוצה נוסדה ב-1933 ושיחקה תחת השם פיטסבורג פיירטס, בדומה לקבוצת הבייסבול של העיר. החל מעונת 1940 נקבע כינויה לשם הנוכחי, המאפיין את תעשיית הפלדה באזור. במהלך מלחמת העולם השנייה סבלה הקבוצה ממחסור בשחקנים זמינים ולכן התאחדה ב-1943 עם פילדלפיה איגלס וב-1944 עם שיקגו קרדינלס. ב-1947 העפילו הסטילרס לראשונה לפלייאוף, אך הודחו כבר במשחק הראשון. במשך 25 השנים הבאות לא הצליחו להעפיל פעם נוספת לפלייאוף. עם איחוד בין ליגת ה-NFL ל-AFL ב-1970, עברה הקבוצה לשחק בAmerican Football Conference (חטיבת הליגה האמריקאית, ה-AFC).

ב-1969 נשכר צ'אק נול כמאמן הקבוצה והחל עידן ההצלחות, בדראפט נבחרו שחקנים שיהפכו לכוכבים וחברי היכל התהילה של ה-NFL והבולטים בהם שחקן ההגנה ג'ו גרין והקוורטרבק טרי בראדשו. בשנות ה-70' העפילו הסטילרס שמונה פעמים לפלייאוף וזכו ארבע פעמים בסופרבול.

ב-1992 החליף ביל קהואר את נול ואימן את הקבוצה במשך 15 העונות הבאות. תחת הדרכתו העפילו הסטילרס 10 פעמים לפלייאוף ולשני משחקי סופרבול, הם הפסידו בסופרבול XXX (עונת 1996) לדאלאס קאובויס וזכו באליפות לאחר ניצחון בסופרבול XL (עונת 2005) על סיאטל סיהוקס. 

מאז 2007 מכהן כמאמן הקבוצה מייק טומלין, ב-2008 זכתה הקבוצה פעם נוספת בסופרבול לאחר ניצחון 23-27 על אריזונה קרדינלס, בעונת 2010 העפילה בפעם השמינית בתולדותיה לסופרבול אך הפסידה לגרין ביי פאקרס.

==אצטדיון==
מאז 2001 משחקת הקבוצה באצטדיון ייעודי לפוטבול, הממוקם על נהר אוהיו. האצטדיון נבנה בעלות של כ-285 מיליון דולר ויכול להכיל כ-65,000 צופים. בתחילת דרכה ובמשך 31 עונות שיחקה החברה באצטדיון פורבס פילד אותה חלקה עם קבוצת הבייסבול פיטסבורג פיירטס, ב-1964 עברה לשחק באצטדיון אוניברסיטת פיטסבורג ובשנים 1970 עד 2000 שיחקה עם הפיירטס באצטדיון שלושת הנהרות.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

*
קטגוריה:פיטסבורג: מועדוני ספורט
קטגוריה:זוכי פרס ESPY: קבוצת השנה
פיטורים

פיטורים הוא תהליך הפסקה יזום מצד המעסיק את עבודתו של שכיר שעבד אצלו עד אותו זמן. תהליך זה עשוי להיות מהיר מאוד (הודעה ובקשת עזיבה מיידיות) או לארוך מספר חודשים ויותר, כפי שקורה במוסדות ממשלתיים ואקדמיים. כך או כך נהוג לתת לעובד הודעה מוקדמת על הכוונה לפטרו, כדי שיסדר את ענייניו טרם העזיבה את העבודה.

חוקי הפיטורים משתנים ממדינה למדינה:
במדינות קפיטליסטיות כמו ארצות הברית חוקי הפיטורים מצדדים בעיקר בזכותו של המעסיק לנהל את עסקיו כראות עיניו ואילו במדינות סוציאליסטיות כמו מדינות סקנדינביה הליך הפיטורים מסובך בהרבה והחוק דורש הסברים וסיבה מוצדקת מהמעסיק לכך שפיטר עובד.

==בישראל==
בישראל למעביד נתונה בדרך כלל הזכות לפטר עובד, אך קיימות הוראות חוק המונעות או מגבילות פיטורים במצבים מסוימים כגון פיטורי עובדת בהריון, פיטורי עובד שחשף מעשי שחיתות, פיטורים במהלך או בסמוך לשירות מילואים של העובד, פיטורים בשל היעדרות עובד מעבודתו בשעת חירום מחמת הוראות של פיקוד העורף ועוד. הוראות אלו נועדו כדי לשמור על זכויותיהם של העובדים שלעיתים נקלעו למצבים שלא באשמתם ולא מתוך רצון להזיק לעסק שבו הם עובדים. לפיכך, פיטורים בניגוד להוראת חוק, עשויים להוות עבירה פלילית.

יתר על כן, ארגוני עובדים מגנים על עובדים מפני פיטורים באמצעות כריתת הסכמים קיבוציים המגבילים את כוח הפיטורים ובאמצעות שביתות כאשר מדובר בפיטורי צמצום. לעיתים רחוקות מתערב בית משפט ומונע פיטורים, בעיקר במגזר הציבורי ובתפקידים בכירים, בהם יכולים הפיטורים להיחשב ככאלה שמונעים מאינטרסים פוליטיים.

נוהל פיטורים מעוגן בחוק ובפסיקה. הפסיקה קבעה כי לפני מסירת הודעת הפיטורים המעביד מחויב לקיים לעובד שימוע רשמי וקבוע מראש שבו תוצג לו הכוונה לפטרו ויתאפשר לעובד להגן על עצמו מצעד זה, בעצמו או באמצעות עורך דין. החוק קובע בין היתר כי זכותו של השכיר לקבל הודעה מוקדמת בכתב על פיטוריו. חוק פיצויי פיטורים מסדיר את החובה לשלם למפוטר פיצויי פיטורים שתלויים בוותק שלו במקום העבודה ובגובה שכרו.

בשירות הציבורי בישראל, פיטורי עובד עלולים להצריך פרוצדורה ארוכה וסבוכה המצמצמת משמעותית את היכולת לבצע פיטורים. בשנת 2018 שיעור הפיטורים מקרב עובדי מדינה בישראל, עמד על 0.1% בלבד.

התפטרות בנסיבות מסוימות דינה כדין פיטורים מבחינת הזכויות.

===מפוטרי קיץ===

במערכת החינוך יוצאים התלמידים מדי שנה לחופש הגדול, והפעילות במערכת מצטמצמת מאוד, כך שברבים מהעובדים אין צורך בתקופה זו. כיוון שכך, פעמים רבות עובדים שאין להם קביעות מפוטרים עם תחילת החופש הגדול (או מוצאים לחופשה ללא תשלום), תוך ידיעה (לא ודאית) שעם תחילת שנת הלימודים תחודש העסקתם. באוניברסיטאות החופש הגדול ארוך יותר, ובהתאם לכך גם תקופת הפיטורים של מפוטרי הקיץ ארוכה יותר.

חוק פיצויי פיטורים מתחשב בתופעה זו, וקובע שהפסקה בעבודה שאורכה אינו עולה על שישה חודשים אינה פוגעת ברציפות בעבודה לעניין הזכאות פיצויי פיטורים.

בשירות התעסוקה נקבע נוהל מיוחד לעובדים שפוטרו לתקופת החופש הגדול במערכת החינוך היסודית והתיכונית, משום שעובדים אלה אינם מבקשים עבודה קבועה, אלא עבודה זמנית לתקופת פיטוריהם ממערכת החינוך.

==ראו גם==
* התפטרות
* יחסי עובד–מעביד
* שימוע
* פיצויי פיטורים

==לקריאה נוספת==
* מנחם גולדברג ונחום פינברג, סיומם של יחסי עובד-מעביד, הוצאת סדן
* יצחק לובוצקי, סיום יחסי עבודה, הוצאת לשכת עורכי הדין, 2013.

==קישורים חיצוניים==
*
*
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחסי עבודה
קטגוריה:שוק העבודה
ינון (שם פרטי)

יִנּוֹן הוא שם פרטי יהודי. על פי מסורת חז"ל, אחד מארבעת שמותיו האפשריים של המשיח. מקור השם בספר תהילים: 

==משמעות השם==
משמעות הפסוק על פי הקשרו היא ברכה כי שמו של המלך בו עוסק המזמור "ינון כמו שמש" אך המילה ינון כשלעצמה היא מילה יחידאית והוראתה קשה. לפי רש"י, ינון משמעותו "ימשול ויגדל". לפי פירוש רד"ק ינון הוא מלשון נין, בעתיד נפעל - יִנּוֹן - יזכר, יתקיים. בלשון המקרא נין שימש לציון צאצאיו של אדם.

בכתובת אזתוד (Azitawada) "סוכן הדננים" מן המאה ה-9 לפנה"ס שנתגלתה בכמה נוסחים ובשפות שונות (פיניקית ונאו-חתית) באזור טורקיה של היום, נמצאה כתובה גם השורה הבאה: "אפס שם אזתוד יכון לעולם כמו שם שמש וירח". מציאותו של משפט כה דומה במבנהו, תוכנו וההקשר בו הוא נתון בתקופה קרובה לזו של חיבור המזמור (וייתכן שאף מוקדמת לו) ובשפה כה קרובה לעברית, העלתה את ההצעה במחקר לפיה המילה "ינון" בתהילים ע"ב אינה אלא שיבוש הצורה שנמצאה בכתובת הפיניקית וקיימת גם בעברית המקראית - יכון.

===ייחוס השם למשיח===
בגמרא מופיע שתלמידי רבי ינאי היו אומרים ששמו של המשיח ינון, שם הדומה לשם רבם ינאי (סנהדרין צח ב). הפיוט "עת שערי רצון להפתח" מסתיים במשפט האופטימי, שעליו חוזר הקהל לאחר החזן: 

על פי הקבלה, ינון מיוחס למשיח משום שהוא הכפלה בעשר (ספירת מלכות) של השם המפורש:
י'ה'ו'ה / י'נ'ו'ן - ה = 5 בגימטריה, נ = 50, מכאן שי'ה'ו'ה בכתר = י'נ'ו'ן במלכות.

==שימוש בשם==
אין עדויות לשימוש בשם בעת העתיקה וימי הביניים, ונראה שהשם נכנס לשימוש בין היהודים רק במאות האחרונות. השם הפך נפוץ בין יהודי תימן בתקופה שסביב הקמת מדינת ישראל ועלייתם אליה.

==ראו גם==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
פחד ותיעוב בלאס וגאס

פחד ותיעוב בלאס וגאס (באנגלית: Fear and Loathing in Las Vegas: A Savage Journey to the Heart of the American Dream) הוא ספרו הרביעי והמפורסם ביותר של הסופר האמריקאי האנטר ס. תומפסון. הספר פורסם לראשונה בחלקים במגזין רולינג סטון בשנת 1971 ונכרך לספר באותה שנה. הסיפור נכתב בסגנון שהמצאתו מיוחסת לתומפסון - עיתונות גונזו. הספר תורגם לעברית על ידי אורי לוטן.

==אודות הספר==
מה שהחל ככתבת ספורט בת 300 מילים הפך לאחד ממאפייניה הבולטים של תרבות הסמים שרווחה בארצות הברית בשנים בהן נכתב. "פחד ותיעוב בלאס וגאס" מבוסס על חוויותיו האמיתיות של תומפסון. בספר - העיתונאי ראול דיוק (בן-דמותו של תומפסון) נשלח מטעם מעסיקו ללאס וגאס לסקר מרוץ אופנועי שטח וכנס של אנשי חוק בנושא סמים. הספר מספר את קורותיהם של דיוק וידידו עורך הדין ד"ר גונזו בלאס וגאס תוך תאורים כמעט-מופרכים של נטילת כמויות סמים עצומות - החל בקנאביס, קוקאין, LSD, מסקלין, אתר וכלה בסמים כמו "אדרנוכרום".

סגנון הכתיבה יוצא הדופן ואופיו האקסצנטרי של תומפסון נותנים הצצה אל תוך ראשו של צרכן סמים פסיכדליים, במקום ובזמן בהיסטוריה בו סמים אלה היו נפוצים ביותר, אם כי תומפסון רומז שבלי ההתנסות עצמה לעולם לא יוכל אדם להבין זאת באמת. הוא מפנה לעג וביקורת כלפי המשטרה שחוסר יכולתה להילחם בתופעת הסמים נובעת בראש ובראשונה מבורות ואטימות, מבקר את יוזמיה של המלחמה המיותרת בווייטנאם ואת הממשל האמריקאי כולו, מעלה תהיות על האזרח האמריקני הממוצע שהולך בתלם ולא שואל את עצמו מדוע, ולא חוסך את ביקורתו גם מעמיתיו העיתונאים. הסיפור מהווה משל לחברה האמריקאית בתחילת שנות השבעים - תקופה בה התפוגגה המהפכה לה ייחלו ילדי הפרחים - ונותן פרשנות גרוטסקית למושג "החלום האמריקאי". הספר מלווה לכל אורכו בציוריו הפסיכדליים של ראלף סטידמן, ציורים שהפכו אף הם לפולחן בדומה לספר ולסרט.

==הסרט==
בשנת 1998 זכה תומפסון לתהילה מחודשת בעקבות סרט קולנוע שנעשה על פי הספר. הסרט בוים על ידי טרי גיליאם ומככבים בו ג'וני דפ בתפקיד ראול דיוק ובניסיו דל טורו בתפקיד ד"ר גונזו. הסרט, שנחשב באמריקה לסרט פולחן זכה בפופולריות רבה ובמועמדות לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן. בעקבות הסרט נחשף דור חדש של מעריצים לאישיותו וכתיבתו של תומפסון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרים ביוגרפיים
קטגוריה:ספרי 1971
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
וולטר שירה הבן

וולטר מרטי "וואלי" שירה (באנגלית: Walter Marty Schirra; 12 במרץ 1923 - 3 במאי 2007), היה אסטרונאוט בתוכנית מרקורי, תוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו.

==השכלה==
נולד בהאקנסק, ניו ג'רזי. אביו היה גם כן טייס, במלחמת העולם הראשונה.

בשנת 1941 סיים לימודים במכללה להנדסה של ניוארק. ב-1945 סיים לימודים לתואר בוגר במדעים מאקדמיית הצי. בשנת 1957 סיים את בית הספר לקציני בטיחות. שנה מאוחר יותר סיים את בית הספר לטייסי ניסוי של הצי.

==שירות צבאי==
לאחר תום לימודיו באקדמיית הצי, הוצב כסג"ם בסיירת המערכה אלסקה. השייטת יצאה ליפן, אך המלחמה הסתיימה לפני שהגיעו. ב־1946 הוצב בצי השביעי באוקיינוס השקט. סיים את בית הספר לטיס של הצי ב-1947. בין השנים 1948–1959 היה טייס בצי האמריקאי. ההצבה הראשונה שלו הייתה בטייסת הקרב ה־71. בין תפקידיו היו טייס על נושאת מטוסים וקצין מבצעים. השתתף כטייס במלחמת קוריאה. במלחמה זו טס 90 משימות קרביות בטייסת ההפצצה ה־154, והפיל שני מטוסי מיג. לאחר המלחמה לקח חלק בפיתוח טיל האוויר-אוויר סיידווינדר בתחנת ניסויי התחמושת של הצי, ואז הדריך טייסות מבצעיות בשימוש בטיל.

==שירות בנאס"א==
הצטרף לנאס"א ב־9 באפריל 1959. ב־3 באוקטובר 1962 הטיס את מרקורי 8 (כונתה גם "סיגמה 7"), טיסה שנמשכה 9 שעות. 

היה טייס גיבוי של ג'מיני 3. בין ה־15 ל־16 בדצמבר 1965 היה מפקד הג'מיני 6A, החללית הראשונה שחברה לחללית אחרת בחלל, הג'מיני 7.

ב־11 באוקטובר 1968 שוגר כמפקד אפולו 7. 

שירה הוא האסטרונאוט היחיד שטס בשלוש תוכניות החלל - מרקורי, ג'מיני ואפולו.

==לאחר נאס"א==
שירה פרש משירות בנאס"א ובצי ב-1970 בדרגת קפטן (אלוף-משנה), ומאז כיהן בהנהלת מספר חברות פרטיות בתחום המימון, איכות הסביבה ואחרים. בשנת 1979 הקים חברת ייעוץ פרטית, בשם "שירה אנטרפרייזס".

בשנים 1969 - 1976 היה נאמן של המכון הטכנולוגי של דטרויט. בין 1977 ל־1982 היה יועץ לאוניברסיטת המדינה של קולורדו. בין 1983 ל־1987 היה נאמן של המכללה הלאומית בדקוטה הדרומית. 

בשנת 2005 פורסם הספר The Real Space Cowboys ששירה היה שותף לכתיבתו. 

שירה נפטר במאי 2007 ממחלת הסרטן.

==אותות ועיטורים==
קיבל מספר מדליות מנאס"א ומהצי.
* מדליית השירות המצטיין של נאס"א (פעמיים)
* מדליית נאס"א לשירות יוצא מן הכלל (פעמיים)
* מדליית השירות המצוין של הצי
* אות לגיון הכבוד הפיליפיני.
* דוקטור לשם כבוד בהנדסה אסטרונאוטית ממכללת לפאייט
* דוקטור לשם כבוד באסטרונאוטיקה מהמכללה להנדסה של ניוארק
* דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת דרום קליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:תוכנית מרקורי
קטגוריה:תוכנית ג'מיני
קטגוריה:תוכנית אפולו
קטגוריה:טייסי צי ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לתעופה
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של ניו ג'רזי
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת קוריאה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
ג'יימס בייקר

ג'יימס אדיסון בייקר השלישי (באנגלית: James Addison Baker III; נולד ב־28 באפריל 1930) הוא מדינאי אמריקני רפובליקני אשר שימש במספר תפקידים בכירים בממשל האמריקאי בתקופת שלטונם של רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש.

==ביוגרפיה==
בייקר סיים תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון, התגייס לחיל הנחתים והגיע לדרגת לוטננט, לאחר שחרורו סיים תואר שני במשפטים מאוניברסיטת טקסס באוסטין ב-1957.

בייקר כיהן כראש הסגל של הבית הלבן בין שנים 1981 ועד 1985, וכמזכיר מחלקת האוצר האמריקאית בין השנים 1985–1988.

בייקר ניהל את מערכת הבחירות של בוש האב לנשיאות ארצות הברית, ולאחר שהלה נבחר שימש כמזכיר המדינה בממשלתו. בתוקף תפקיד זה נטל בייקר חלק חשוב במערכת הדיפלומטית והמדינית האמריקאית שקדמה למלחמת המפרץ וגיבושה של הקואליציה הרב לאומית נגד עיראק. כמו כן הוא תרם להידוק יחסי ארצות הברית עם ברית המועצות ולניסיונות התיווך האמריקאים בין מדינת ישראל לשכנותיה הערביות, על פעילותו המדינית הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית ב-1991.

== יחסו לישראל וליהודים ==
ב-1991, בזמן שכיהן כמזכיר המדינה, נטען כי אמר את המשפט הידוע לשמצה "fuck the Jews, they didn't vote for us anyway" ("שיזדיינו היהודים, הרי הם במילא לא הצביעו לנו") ההערה צוטטה במרבית כלי התקשורת בישראל ובעולם ועוררה את זעמם של יהודי ארצות הברית. בייקר הידוע בשפתו הססגונית גם בנושאים אחרים הכחיש את הציטוט.

ג'יימס בייקר ודוד לוי בביקורו של בייקר בישראל 1991 

נטען כי בין בייקר לראש ממשלת ישראל לשעבר יצחק שמיר הייתה ידידות קרובה. יחד עם זאת, הייתה למר בייקר ביקורת קשה על ההתנהלות הישראלית בעניין תהליך השלום. באחת מהפעמים הוא הביע ביקורת קשה זו באומרו: "מספר הטלפון הוא: (וכאן ציין את מספר הטלפון של הבית הלבן). כשתהיו רציניים (והתכוון לישראל), תתקשרו אלינו".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:ראשי הסגל של הבית הלבן
קטגוריה:מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:זוכי פרס גבריאל לשלום
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל רונלד רייגן
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:זוכי פרס וודרו וילסון
1085

== אירועים ==
* טולדו נכבשת על ידי אלפונסו השישי מקסטיליה הקובע בה את בירת ממלכתו.
* סלמנקה עברה לשליטה נוצרית.

== נולדו ==
* 1085 - שמואל בן מאיר (תאריך לידה משוער)

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
יצחק בן-אפרים

יונה רוזן (מימין) ושייקה דן (משמאל), 1944]]
יצחק (מנו) בן-אפרים (נולד כ"איסאק מוסקוביץ'"; 25 בדצמבר 1914–23 באפריל 2006) היה פרופסור להנדסת תעשייה וניהול; מצנחני היישוב.

==ביוגרפיה==
יצחק מוסקוביץ' נולד בפיאטרה ניאמץ, רומניה. בהיותו בן 4 עברה משפחתו לבוקרשט, ובתקופת לימודיו בתיכון החל את פעילותו בתנועת "השומר הצעיר", שם השתלב בהנהגה. ב-1935 עלה לא"י והיה ממייסדי קיבוץ שמיר. ב-1944 התנדב לצבא הבריטי והוצנח ברומניה יחד עם שייקה דן.

יצחק בן-אפרים ושייקה דן היו אמורים לסייע בחילוץ טייסים בריטים ואמריקאים שנאלצו לצנוח ברומניה, וכן להציל יהודים ולארגנם לעלייה ארצה. בתום המלחמה השניים המשיכו ועסקו בשיקום התנועה הציונית ברומניה.

ב-1948 חזר בן-אפרים ארצה, ומונה לגזבר המועצה האזורית גליל עליון וגם הגזבר בקיבוצו. בגיל 43 הוא פנה ללימודי הנדסת ייצור בטכניון וסיים לימודיו בקבלת תואר שלישי באוניברסיטת ניו יורק.

בן-אפרים נמנה עם מקימי המרכז לחינוך טכנולוגי בחולון ומאוחר יותר התמנה לפרופסור להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון.

ב-1996 יצא לאור ספרו, "ממצור בארץ ליהדות נצורה".

== לקריאה נוספת ==
*זרבבל גלעד-עורך, מגן בסתר, הוצאת הסוכנות היהודית לארץ ישראל, תש"ט
*יואב גלבר, צנחני התקווה, הוצאת משרד הביטחון, התשנ"ה

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20070927213714/http://www.engineers.org.il/Index.asp?CategoryID=1227&ArticleID=1778 מאמר הספד שכתב בנו]
* 

קטגוריה:צנחני היישוב
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי חולון HIT
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: הנדסת תעשייה וניהול
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:פעילים ציונים ברומניה
קטגוריה:שמיר (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
ז'אן-אונורה פרגונאר

"הקוראת"
ז'אן אונורה פרגונאר (בצרפתית: Jean-Honoré Fragonard; 5 באפריל 1732 – 22 באוגוסט 1806) צייר צרפתי.

==ביוגרפיה==
ז'אן אונורה פרגונאר נולד בעיר גראס (שבדרום מזרח צרפת) לפרנסואה פרגונאר שעסק בממכר סידקית. ב-1738 עברה משפחתו להתגורר בפריז. ב-1747 החל לעבוד כמתלמד אצל פרקליט פריזאי, אך חפץ להיות צייר. ב-1750 ניסה להתקבל לסטודיו של הצייר פרנסואה בושה, ששלח אותו אל הצייר ז'אן-בטיסט סימאון שארדן. פרגונאר הצעיר עסק בהעתקת תמונותיהם של גדולי הציירים, ואחרי שישה חודשים בלבד חזר אל פרנסואה בושה, שהכיר בכישרונותיו ואיפשר לו לעסוק בהעתקת ציוריו. פראגונר התקדם מהר מאוד וב-1752 ציורו "ירובעם מעלה קורבן לבעל" זיכה אותו בפרס רומא. הוא למד במשך שלוש שנים אצל שארל אנדרה ואן לו, שהיה צייר החצר של לואי החמישה עשר מלך צרפת. ב-1756 נסע לאיטליה ושהה באקדמיית צרפת ברומא, בהנהלתו של הצייר שארל ז'וזף נטוואר. ברומא עסק בהעתקת תמונות וברישומים של הנוף הכפרי שבסביבות העיר, אך הושפע בעיקר מציוריו של ג'ובאני בטיסטה טייפולו, שאותם ראה בוונציה בדרכו בחזרה לפריז ב-1761.

"השראה"
ב-1765 ציורו "קורסוס וקלירואה" זיכה אותו בחברות באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול. ציור זה זכה לשבחים מפיו של מבקר האמנות דני דידרו, ונקנה על ידי המלך לואי החמישה עשר, ששלח אותו להעתקה במפעל "גובלן" לייצור שטיחי קיר בפריז. אחרי 1767 סירב פרגונאר להציג את ציוריו בסאלון של פריז, וחפץ להשתחרר מכללי האקדמיה שהגבילו את ציוריו לנושאים מיתולוגיים. הוא עסק בציור על פי הזמנות של בית המלוכה ושל אנשי האצולה, וצייר ארבע תמונות עבור הסלון שבטירתה של מאדאם דו בארי, שהייתה מאהבתו של המלך לואי החמישה עשר. בתקופה זו עסק בנושאים ארוטיים וקלילים, ובהם ציורו המפורסם "הנדנדה". ב-1769 נשא לאישה את מארי-אן ז'ראר, ציירת מיניאטורות. ב-1772 ו-1773 סייר בהולנד והושפע מתמונותיהם של הציירים ההולנדיים, וב-1773 וב-1774 ביקר שוב באיטליה.

פרגונאר נחשב כאחרון הציירים של סגנון הרוקוקו. עם המהפכה הצרפתית התערער מעמדו עקב קשריו עם בית המלוכה ועם אנשי מעמד האצולה, וב-1793 נמלט מפריז אל עיר מולדתו גראס. פרגונאר שב לפריז חסר כל ונפטר שם ב-1806 כתוצאה משבץ מוחי. הוא נקבר בבית העלמין מונמארטר, אך מקום קברו אבד. עיר מולדתו גראס הקימה לזכרו מצבה.
"נשים מתרחצות"

==מציוריו החשובים==
* נשים מתרחצות (1765)
* הנדנדה (1766 - 1767)
* השראה (1769)
* הקוראת (1770 - 1772)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1732
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1806
קטגוריה:זוכי פרס רומא
לחנך את ריטה

לחנך את ריטה (באנגלית: Educating Rita) הוא מחזה מאת המחזאי הבריטי וילי ראסל וסרט קולנוע משנת 1983 בכיכובם של מייקל קיין וג'ולי וולטרס. הבמאי לואיס גילברט ביים את הסרט ווילי ראסל כתב את התסריט. הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר לשנת 1983.

המחזה "לחנך את ריטה" הוא מחזה לשני שחקנים ומתרחש בחדרו של פרנק באוניברסיטה, הגרסה הקולנועית כוללת דמויות משנה אשר אינן מופיעות במחזה אלא רק מוזכרות בדיאלוגים שבין פרנק וריטה.

מקום ההתרחשות של הסרט הוא בליברפול, אבל הסרט צולם בטריניטי קולג' בדבלין. גם שאר אתרי הצילומים היו באירלנד כמו מיינות' ושדה התעופה בדבלין.

בישראל הועלתה ההצגה פעמיים. פעם בתיאטרון באר שבע בכיכובם של אדווה עדני בתפקיד ריטה ומכרם חורי בתפקיד פרנק. בפעם השנייה בתיאטרון בית ליסין בכיכובם של רמי הויברגר בתפקיד פרנק ומגי אזרזר בתפקיד ריטה.

== עלילה ==
הסרט "לחנך את ריטה" הוא גרסה מודרנית למחזה פיגמליון מאת ג'ורג' ברנרד שו, שבעצמו נכתב בהשראת אגדה מהמיתולוגיה היוונית על הפַּסָּל פיגמליון. סוזן וייט היא ספרית נשואה בת 26, היא משתוקקת ללמוד ונרשמת לקורס באוניברסיטה הפתוחה. סוזן שינתה את שמה לריטה כי הספר האהוב עליה הוא מאת הסופרת ריטה מיי בראון. בעלה מתנגד לכך שתלמד באוניברסיטה והוא רוצה שהיא תלד לו ילדים. בפתיחת הסרט ריטה פוגשת את המורה שלה באוניברסיטה, ד"ר פרנק ברייאנט, מרצה כושל המרבה לשתות לשוכרה. אין לו ניסיון עם תלמידים ממעמד הפועלים אך הסכים לקבל את התפקיד כיוון שהוא זקוק לכסף.

במרוצת הזמן מתגבר פרנק על רתיעתו ללמד ספרות אנגלית מישהו חסר השכלה לחלוטין. שאיפתו להפוך את ריטה לאישה משכילה ומכובדת מביאה לידי ביטוי את המיטב שבו. כשפרנק נוכח לדעת שהיא פקחית ולומדת במהירות הוא מתחיל להתאהב בה. פרנק שאינו מבחין שריטה כבר עצמאית ואינה תלויה בו יותר, מבקש ממנה לחיות איתו, אבל ריטה, שכעת חזרה לקרוא לעצמה סוזן, מסרבת בנימוס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה הסרטים הבריטיים הטובים ביותר
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטים שצולמו באירלנד
קטגוריה:יצירות עם שתי דמויות
קטגוריה:סרטי מייקל קיין