OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איטו אבירם

יצחק "איטו" אבירם (נולד ב-16 באוקטובר 1950) הוא סופר, עורך ועיתונאי ישראלי. מוכר בספריו הרבים לבני נוער וילדים, בעיקר שמונת ספרי הסדרה "יעל ואני", "מצמררים", "אני ליאור, ואתם?" ו"הקיץ האחרון של דן".

==ביוגרפיה==
אבירם החל את קריירת הכתיבה בתור כתב נוער ב"מעריב לנוער" שם התפרסמה הסדרה שכתב "יעל ואני". הסדרה ההומוריסטית עסקה ברצינות בסיפורים אמיתיים מחייהם של בני זוג בגיל העשרה, בבעיות, תחושות, חוויות, רגשות ואירועים האופייניים למערכת יחסים כזו. 

ברבות השנים מונה אבירם לכתב הראשי של "מעריב לנוער" ולסגנו של העורך אמנון בירב. 

בעקבות הפופולריות לה זכו פינותיו של אבירם בעיתוני הנוער, המשיך אבירם בכתיבת סדרות שהפכו לספרים רבי-מכר.

בשנים 1992 עד 1994 יצא אבירם לשליחות בארצות הברית מטעם הסוכנות היהודית. לאחר חזרתו לישראל, מונה לערוך את "ראש1", מבית "ידיעות אחרונות". לדבריו, "התקופה הזו הייתה הרבה פחות מוצלחת ... לא הייתה שם אותה אווירה, ופתאום התחוור לי שהעורך, איך לומר, לא ממש עומד בראש העיתון. הייתה שם מנהלת, בחורה שלמדה שיווק, והיא נתנה את הטון וקיבלה גיבוי מ'ידיעות אחרונות'. הפכתי למין מנהל תוכן, לא יותר, שצריך להתיישר לפי רצונותיה של אשת שיווק".

לאחר "ראש1" ערך אבירם גם את העיתונים "ראש צעיר" ו"טבע הדברים".

בהמשך דרכו, הקים אבירם מחדש ואף ערך את עיתון הילדים "פילון", בשנים האחרונות מרצה אבירם במפגשים לילדים ונוער דרך "סל תרבות שטראוס" וסל תרבות ארצי ומופיע לבני נוער בתוכנית משותפת עם המשוררת ציפי שחרור. בתוכנית "בואו נתבגר על זה" ובתוכניות נוספות כמו "היכן שנגמרות המילים", אבירם פונה גם למבוגרים באמצעות סיפורים שהוא כותב לעיתון ג'רוזלם פוסט ובאתר אינטרנט בשם "[http://www.hitrashmut.co.il/ התרשמות]" העוסק בנושאי תיירות ונופש, קולינריה, תרבות בידור ופנאי, אשר פונה ברובו למבוגרים. 

איטו אבירם מלמד גם מבוגרים וגם בני נוער בסדנאות לכתיבה יוצרת ברחבי המדינה. בין השאר הוא לימד באוניברסיטת תל אביב וכן במכללות. בנוסף הוא מלמד במדרשה העירונית ברעננה, בקתדרה בפרדס חנה, בביתו ביישוב תל מונד, בהוד השרון ועוד. משנת 2016, הוא מלמד כתיבה יוצרת וכתיבת סיפור חיים גם בספריית יד לבנים בחיפה, מרכז הכרמל.

בשנות השבעים התחתן איטו אבירם עם יעל. לזוג נולדו שני ילדים, ולאחר כ-20 שנה הם התגרשו. הוא נישא בשנית ובשנת 2003 נולדו לו תאומים, אדר והשחקנית רומי אבירם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב לנוער
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
ניסטו אלקלה סאמורה

ניסטו אלקלה סאמורה (; 6 ביולי 1877 - 18 בפברואר 1949) נשיא הרפובליקה השנייה של ספרד בין השנים 1931–1936.

== ביוגרפיה ==
אלקלה סאמורה נולד בפרייחו דה קורדובה בשנת 1877. הוא עבד כעורך דין והיה חבר במפלגה הליברלית בספרד. הוא נבחר לפרלמנט ומונה לכהונת שר הפיתוח בשנת 1917 ושר הביטחון ב-1922. סאמורה גם ייצג את ספרד בחבר הלאומים. בעקבות תמיכתו של המלך אלפונסו ברודנות של מיגל פרימו דה ריברה הפך לרפובליקני והשתתף בברית של סן סבסטיאן. לאחר ההפיכה הצבאית הכושלת באראגון הוא נכלא, אך עם עזיבת אלפונסו את ספרד, שוחרר ועמד בראש הממשלה הרפובליקנית הזמנית שהכריזה על הרפובליקה הספרדית השנייה. לאחר הבחירות ביוני 1931 נבחר לראשות הממשלה, אולם התפטר באוקטובר בעקבות קביעת הפרדת הדת מהמדינה וצעדים אנטי-קלריקליים שהוכללו בחוקה של הרפובליקה. ב-10 בדצמבר 1931 נבחר להיות נשיא הרפובליקה בקולותיהם של 362 מחברי הפרלמנט.

כנשיא, אלקלה סאמורה ניצל את סמכויותיו כדי לפזר את הפרלמנט פעמיים ועוד פעמים רבות לחץ לשינויים בהרכב הקואליציה, על מנת לשמר את הרפובליקה במרכז המפה הפוליטית ולמנוע ממנה לגלוש לידי הימין או השמאל. בסוף שנת 1935 הוא סירב בכל תוקף לאפשר לחיל רובלס להקים ממשלה, למרות שהוא היה היחיד שיכל להשיג רוב פרלמנטרי. צעדיו אלו של אלקלה סאמורה, למרות היותם בהתאם לחוקה, היו אנטי דמוקרטיים והיו שטענו כנגדו שהוא מתערב בהליכים הדמוקרטיים יותר משהמלך התערב לפני הקמת הרפובליקה. ישנם הרואים בצעדיו אלו של אלקלה סאמורה את אחד הגורמים שדרדרו את ספרד למלחמת אזרחים.

מלחמת האזרחים הספרדית החלה בזמן בו אלקלה סאמורה שהה בסקנדינביה. לאחר שנודע לו שמיליציות של הרפובליקנים פרצו לביתו, גנבו מרכושו ואף הוציאו את היומנים שלו מכספת הבנק בו הופקדו, הוא בחר לא לשוב לספרד במהלך המלחמה. לאחר ניצחון הלאומנים במלחמת האזרחים, נפתחה נגד אלקלה סאמורה, ב-21 בספטמבר 1939, חקירה בהתאם לחוק להענשת תומכי הרפובליקה והמסייעים לה.

בתחילת מלחמת העולם השנייה שהה אלקלה סאמורה בצרפת, אולם היחס של ממשלת וישי הביא אותו בינואר 1942 להגר לארגנטינה. עצמותיו הובאו לספרד ב-1979 והוא נקבר בבית הקברות דה לה אלמודנה במדריד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלת ספרד
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים ספרדים
קטגוריה:הרפובליקה הספרדית השנייה
קטגוריה:ילידי 1877

קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1949
ויה אוגוסטה

שער הניצחון בברה, צפונית ל[[טרגונה, דרכו עברה ויה אוגוסטה]]
גשר השטן הגותי על נהר ליוברגט בקטלוניה. הגשר הנוכחי הוא שחזור של גשר גותי מהמאה ה-13 שבעצמו ניצב על שרידיו של גשר רומי לאורך ויה אוגוסטה
ויה אוגוסטה (לטינית Via Augusta) הייתה דרך רומית שחצתה את חצי האי האיברי מהעיר גאדס (כיום קדיס) בספרד לחופו של האוקיינוס האטלנטי בדרום, ועד להרי הפירנאים בצפון, אותם חצתה סמוך לים התיכון והתחברה לוויה דומיטיה (Via Domitia). אורכה של הדרך, שהייתה ציר התנועה החשוב ביותר בחצי האי בתקופה הרומית היה כ-1,500 ק"מ, והיא נקראה על שמו של הקיסר אוגוסטוס שהורה על חידושה בין השנים 8 לפנה"ס ו-2 לפנה"ס.

בין הערים אותן חיברה הדרך נמנו קרתגו החדשה (כיום קרטחנה), ולנטיה (ולנסיה), טאראקו (טרגונה), ברקינו (ברצלונה) וגרונדה (ז'ירונה). מהדרך התפצלו דרכים משניות שהגיעו להיספליס (סביליה), אמריטה אוגוסטה (מרידה) ולקורדובה.

הכבישים המודרניים N340 ו-A7 בספרד, עוברים לאורך חלק מהתוואי של ויה אוגוסטה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:דרכים ברומא העתיקה
קטגוריה:ספרד הרומית
קטגוריה:חצי האי האיברי
קוסטה דאורדה

מחוז טרגונה בקטלוניה (אפור כהה) ובספרד כולה (אפור בהיר)
קוסטה דאורדה (בקטלאנית: Costa Daurada; בספרדית: Costa Dorada; באופן מילולי: "חוף הזהב") הוא שמה של רצועת חוף באורך של 216 ק"מ לאורך הים התיכון, המשתרעת לאורך מחוז טרגונה בקטלוניה שבצפון-מזרח ספרד, בין העיירות קוניט ואלקנאר. רצועת החוף ידועה כיעד מרכזי לתיירות ונופש בספרד, וקרויה על שם צבע החול בחופים. לאורך הרצועה מצויות ערי נמל וערי קיט רבות, ביניהן טרגונה, סלו, קומרוגה וקלאפל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קטלוניה: גאוגרפיה
קטגוריה:טרגונה
קטגוריה:ספרד: חופים
קוסטנים

תחום היישוב של הקוסטנים בקטלוניה כיום
הקוסטנים (בלטינית: Cosetani; בקטלאנית: Cossetans או Cessetans; בספרדית: Cossetanos או Cessetanos) היו שבט איברי שחי לאורך חופי הים התיכון באזור בו משתרעת כיום נפת טרגונה בקטלוניה שבצפון-מזרח ספרד. 

עירם החשובה ביותר הייתה קסה (Kesse), לאחר מכן טאראקו הרומית וכיום טרגונה, והיא שכנה על גדות נהר פרנקולי (אותה עת טוקליס - Tulcis). היישוב הוקם בסוף המאה ה-5 לפנה"ס וידוע כי הוטבעו בו מטבעות. קסה נכבשה על ידי הרומאים, יחד עם כל ארצם של הקוסטנים, בשנת 218 לפנה"ס בהנהגתו של גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס. הרומאים תיארו את הקוסטנים כ"ברברים ועבדים עלובים" (d’utensilis bàrbars i d’esclaus miserables).

==קישורים חיצוניים==

* [http://arkeotavira.com/Mapas/Iberia/Populi.htm מפה מפורטת של חצי האי האיברי בשנת 200 לפנה"ס לערך]

קטגוריה:קטלוניה
קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
זאב דומניץ

זאב דוֹמנִיץ (27 בדצמבר 1902 – 27 ביוני 1976) היה מחנך, סופר ומשורר לילדים ישראלי.

==ביוגרפיה==
זאב דומניץ נולד בחנוכה תרס"ב בעיירה סטארובין שברוסיה הלבנה, רוסיה, למשפחה יהודית מסורתית. למד ב"חדר מתוקן", והשלים לימודיו בישיבת סלבודקה, שברחה לדרום רוסיה בעת מלחמת העולם הראשונה. כשהיה בן 15 פרצה המהפכה ברוסיה ובעקבותיה התלקחה מלחמת אזרחים. הוא נקלע לאזורי הקרבות שבהם השתוללו כנופיות אנטישמיות והתחוללו פרעות ביהודים. לאחר ניסיונות קשים הצליח להימלט לווילנה שם המשיך את לימודיו בסמינר למורים של "תרבות", וסיים אותו כמורה מוסמך.

בשנת 1926 עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים, שם המשיך בלימודיו בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטה העברית שבהר הצופים. עם סיום לימודיו נשלח לבולגריה, לעמוד בראש מערכות החינוך והתרבות של תנועות הנוער הציוניות. הוא גם לימד שם בבתי הספר העבריים.

בשנת 1934 שב דומניץ לארץ ישראל, השתקע בתל אביב ושב להוראה. הוא לימד בבתי הספר ברמת גן, בבן שמן ושימש שנים רבות כמורה בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון בתל אביב. מראשית עלייתו ארצה פרסם סיפורים מחורזים, שירים לילדים, משלים מעובדים ואגדות, שאותם כינס לימים בספריו. הוא היה פסל חובב ועסק בפיסול עד שנותיו האחרונות. נפטר ב-1976, בגיל 74. הותיר את אשתו רחל.

==ספריו==
* בשבי אצל בדוים (1944) — הרפתקה של בן חלוצים.
* פלוגת הפרטיזנים (1951) — בנו של רב מפקד על יחידת פרטיזנים מהוללת, שהפילה את חתתה על הפורעים ה"לבנים" אחרי המהפכה הרוסית
* טבילת אש (1956) — סיפורים מחיי שומרים ולוחמים בארץ ובגולה.
* ארנב השובב (1962) — סיפורים קצרים לטף.
* שפיריות (1965) — שירים וסיפורים מחורזים לטף.
* חלום התאומים (1968) — מסע חלומי בחרוזים של צעצועים שירדו לאילת.
* צעצועי דורון (1973) — מחרוזת סיפורים.
* זה קרה לשפנפן (1975) — הרפתקה מחורזת של שפנפן משועמם, שנמאס לו להיות לבדו.

מחזה על פי יצירתו גד וענת נסעו לאילת, הומחז על ידי משה ברקאי, עיבוד ובימוי - יוסף אוקסנברג, תל אביב 1960.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.infocenters.co.il/gfh/notebook_ext.asp?book=90594&lang=heb&site=gfh תמונת דיוקנו של זאב דומניץ] כתלמיד בסמינר למורים של "תרבות" בווילנה, בארכיון בית לוחמי הגטאות
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קשריר

קשריר מתאר מצבור תאים נוקשה או נפיחות קטנה נוקשה, הבולט דרך העור או שנמצא עמוק יותר מהעור. 

קשרירים עשויים להיות נגע בעור או ברקמות אחרות, כגון שריר, גיד או עצם (למשל קשרירים על שם הברדן בדלקת מפרקים ניוונית), ריאות, בלוטת התריס, לשון או מיתרי הקול.

קשרירים הם לרוב שפירים אך יש שהם יפגעו בתפקוד האיברים שעליהם הם נמצאים.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.merck.com/mmpe/search.html?qt=Nodule&qp=%2Bsite%3Awww%2Emerck%2Ecom+%2Burl%3A%2Fmmpe+%2Durl%3Aprint%2F+%2Durl%3Aindex%2F+%2Durl%3Aresources%2Fpronunciations+%2Durl%3Amultimedia%2F+%2Durl%3A%2Fmmpe%2Fau+%2Durl%3A%2Fmmpe%2Fag&charset=utf8&la=en&start=0 index: Nodule], Merck manual

</div>

קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים לעור ולרקמה התת-עורית
יוסף יפת

יוסף יפת (25 בנובמבר 1922 – 3 בספטמבר 1976) היה לוחם פלמ"ח, איש צבא ומושל העיר עזה.
==ביוגרפיה==
יפת נולד בירושלים, כאחד מ-11 ילדיהם של שלמה וצבייה יפת שעלו מתימן בשנת 1916. אבי המשפחה עבד כשומר בבית החולים הדסה והאם עסקה בפעילויות התנדבות למען הקהילה. יפת למד בבית הספר "תחכמוני" ובגיל 15 התגייס לפעולות החי"ש (חילות השדה) של "ההגנה", שנועדו לשמירה על היישובים הקדמיים באזור ירושלים. בשנת 1942 גויס לפלמ"ח, למחלקה הערבית (המחלקה השחורה). בימי המאורעות נהג להסתובב בשוקי העיר ובשכונותיה הערביות, בהיותו דובר ערבית על בוריה ובעל חזות ערבית, שמע וקלט מידע ודאג להעבירו לגורמים המתאימים. בין השאר נודע כאחד ממקימי "חבורת האש". יפת היה ידוע בכינויו "יוסק'ה כל הארץ" על שום שהכיר את כל הארץ, וכל הארץ הכירה אותו.

בשנת 1944 נשא את רינה לבית צביאלי, ילידת שכונת בורוכוב בגבעתיים, שהייתה חברת הקבוצה שהקימה את קיבוץ מנרה. חתונתם נערכה בתל אביב, אך חברי המחלקה הערבית ערכו את המסיבה בקיבוץ אלונים. רינה חזרה למשק ויפת חזר למשימותיו במסגרת המחלקה.

ב-1 בפברואר 1948 השתחרר מהפלמ"ח והתגייס לצה"ל. לאחר הקמת המדינה, חזר למנרה ושימש כנהג האוטובוס האזורי. קו האוטובוס נסע לאורך גבול הצפון ועבר בכל היישובים שלאורכו. עם פרוץ מבצע קדש, ב-1956, חזר והתגייס לצבא, ושירת בעזה בתפקידים שונים. בזכות שליטתו בשפה הערבית, בניביה ומנהגי האוכלוסייה, הפך למקובל ואהוד על הערבים שלא פעם פנו אליו כדי שיפסוק ביניהם.
בשנת 1957, עם הנסיגה מרצועת עזה, עבר לירושלים למשך שנה ולבסוף ב-1958 קבע את ביתו בבאר שבע.

ב-1960 ארגן פרופסור יגאל ידין משלחת ארכאולוגית למדבר יהודה ופנה לפיקוד הדרום שישלחו לו קצין שישמש כמפקד מחנה המשלחת. יפת נשלח לשמש כקצין המחנה, ובעקבות כך נוצרה בין השניים מערכת יחסים חברית עד כי ידין סירב לקבל כל קצין אחר בפעמים הבאות. בשנת 1965 השתחרר מצה"ל, בדרגת סגן-אלוף, אך שנתיים מאוחר יותר עם פרוץ מלחמת ששת הימים, שב והתגייס לצבא וחזר לעזה. יפת השתחרר סופית בשנת 1973. במשך תקופה ארוכה שימש כמושל ברצועת עזה.

יוסף יפת נפטר באופן מפתיע, בירושלים בראשית ספטמבר 1976 והוא בן 53 שנה, והוכר כחלל צה"ל, משום שנפגע במהלך שירותו, ופגיעות אלו גרמו בסופו של דבר למותו.

<gallery>
תמונה:YeffetAza.JPG|בעזה
תמונה:YeffetBrothers.jpg|האחים לבית יפת
תמונה:Scan000004.jpg|חפירות במצדה
תמונה:Scan000005.jpg|עם דוד מימון
תמונה:Scan000007.jpg|דוד בן-גוריון במצדה
תמונה:Scan000013.jpg|עם משה דיין
תמונה:Scan000018.jpg|עם יגאל אלון ושמעון פרס
תמונה:Scan000026.jpg|עם אריאל שרון
תמונה:Scan000427.jpg|יוחאי בן נון, יוסף יפת ויגאל אלון
תמונה:YeffetEsh.jpg|חבורת האש
תמונה:YeffetYadin.jpg|עם יגאל ידין
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (ירושלים)
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מושלים צבאיים ישראלים
קטגוריה:נכי צה"ל שהוכרו לאחר מותם כחללי צה"ל
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
בוני רייט (שחקנית)

בוני פרנצ'סקה רייט (באנגלית: Bonnie Francesca Wright; נולדה ב-17 בפברואר 1991) היא שחקנית קולנוע אנגלייה, הידועה בשל תפקידה כג'יני וויזלי בסדרת הסרטים "הארי פוטר".

==ביוגרפיה==
רייט נולדה בלונדון, הממלכה המאוחדת לשילה טיג וגרי רייט, מעצבי תכשיטים המנהלים חברה עצמאית בשם רייט & טיג. לבוני יש אח גדול בשם לואיס. היא למדה בבית הספר על שם המלך אלפרד בלונדון.

בתחילת הקריירה שלה רייט לוהקה כג'יני ויזלי עבור סצנה קצרה בסרט הארי פוטר ואבן החכמים (2001), שהתרחשה בתחנת הרכבת קינגס קרוס. תפקידה כג'יני הפך ליותר משמעותי בהארי פוטר וחדר הסודות (2002) שבו הדמות שלה מתחילה את לימודיה בהוגוורטס ומתמודדת עם יומן סודי ביותר שמשתלט על הנשמה וההכרה שלה. תפקידה של רייט בסרט השלישי, הארי פוטר והאסיר מאזקבאן (2004), היה קטן מאוד בהשוואה לסרט הקודם, והסתכם בשורה אחת בלבד במסגרת התסריט. אולם, דמותה של ג'יני הפכה ליותר משמעותית ותומכת בסרטים הרביעי והחמישי, הארי פוטר וגביע האש והארי פוטר ומסדר עוף החול. רייט משתתפת גם בסרט השישי הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם, היכן שדמותה של ג'יני ממלאת תפקיד ראשי כמושא האהבה העיקרי של הארי בגילומו של דניאל רדקליף. במהלך הצילומים של הסרט הארי פוטר ואוצרות המוות היא החלה ללמוד באוניברסיטה לאמנויות של לונדון במטרה להמשיך בקריירת המשחק שלה, וללמוד קולנוע והפקת טלוויזיה.

רייט כיכבה גם בשני סרטי טלוויזיה: Stranded ב-2002, ו-Agatha Christie: A Life in Pictures, בו גילמה את אגאתה כריסטי הצעירה. בשנת 2007 השתתפה רייט בתפקיד אורח בסדרת האנימציה של דיסני The Replacement, ודיבבה את דמותה של ונסה בפרק הפותח של העונה השנייה.

== חיים אישיים ==
באפריל 2011 התארסה עם השחקן הבריטי ג'יימי קמפבל באוור, שגילם את דמותו של גלרט גרינדלוולד הצעיר בסרט השביעי בסרטי הארי פוטר. ב-2012 נפרד הזוג.

במהלך עבודתה על הסרטים יצרה קשרי חברות קרובים עם השחקניות קייטי לאונג (צ'ו צ'אנג), אוונה לינץ' (לונה לאבגוד), אפשאן אזאד (פדמה פאטיל) ואמה ווטסון (הרמיוני גריינג'ר).

רייט מקדישה זמן רב למוזיקה ומנגנת על מגוון כלים כגון פסנתר, גיטרה, סקסופון, מפוחית פה וחלילית. כמו כן, רייט מקדישה זמן רב גם לספורט ומשחקת כדורגל, טניס, רכיבה, הוקי קרח וכדומה.

בספטמבר 2023 ילדה רייט את בנה הראשון 

==פילמוגרפיה==
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! כותרת !! דמות !! סוג
|-
| 2001 || הארי פוטר ואבן החכמים || rowspan=2 | ג'יני ויזלי || rowspan=2 | קולנוע
|-
| rowspan=2 |2002 || הארי פוטר וחדר הסודות
|-
| Stranded || שרה רובינסון הצעירה || rowspan=2 | טלוויזיה
|-
| rowspan=2 |2004 || Agatha Chrisite: A life in pictures ||אגאתה כריסטי הצעירה
|-
| הארי פוטר והאסיר מאזקבאן || rowspan=2 | ג'יני ויזלי || rowspan=2 | קולנוע
|-
| 2005 || הארי פוטר וגביע האש
|-
| rowspan=2 |2007 || The Replacements || ילדת קמפיין || טלוויזיה
|-
| הארי פוטר ומסדר עוף החול || rowspan=4 | ג'יני ויזלי || rowspan="6" | קולנוע
|-
| 2009 || הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם
|-
| 2010 || הארי פוטר ואוצרות המוות חלק 1
|-
| 2011 || הארי פוטר ואוצרות המוות חלק 2
|-
| rowspan="2" |2013
|Before I Sleep 
|פיבי
|-
|הפילוסופים <small>(אנ')</small>
|ג'ורג'ינה
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

__NOTOC__

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות ילדות אנגליות
קטגוריה:במאיות וידאו קליפים
קטגוריה:במאי וידאו קליפים אנגלים
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1991
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1991
בולרו (ריקוד)

[[רקדן רוקד בולרו עם קסטנייטות]]
בולרו (Bolero) הוא ריקוד וסגנון מוזיקלי עממי שמקורו בספרד. 

נרקד בזוגות בליווי קסטנייטות. הקצב איטי, והמשקל שלושה רבעים.

הבולרו המפורסם ביותר נכתב על ידי צ'ייקובסקי, כחלק מ"אגם הברבורים". 

הבולרו של ראוול נכתב תחילה כבלט אך כיום הוא מושמע בעיקר כיצירה קונצרטית. ה"בולרו" בנוי סביב נושא יחיד, שמתחיל בכלי בודד חרישי וחוזר שוב ושוב בכלי נגינה שונים, מתגבר והולך, עד שכל התזמורת מנגנת אותו לסיום גרנדיוזי של היצירה.

==ראו גם==
*בולרו (סוגה)
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוזיקה ספרדית
קטגוריה:ריקודים סלוניים
פרטוריום

דגם הפרטוריום בקלן
הפרטוריום (לטינית Prætorium או Prœtorium או Pretorium - מיוונית "פרטוריון" - מפקדה צבאית) היה מבנה ששימש כמפקדת הלגיון ובו שכן אוהלו או מבנהו של מפקד הכוח הצבאי. הפרטוריום קיבל את שמו מתואר הפראיטור שהוענק למפקד הצבא הרומי, ושכן במחנה הרומי המבוצר. בתקופת הרפובליקה הרומית התגוררו מגיניהם של הקונסולים או של מפקדי הכוח הצבאי בפרטוריום. מאוחר יותר שימש הפרטוריום כמקום מגוריו של מושל הפרובינקיה ולעיתים אף כמקום מגוריו של הקיסר. בתקופת האימפריה הרומית החל המושג מתייחס לכל ארמון או וילה רומית.

מאחר שבפרטוריום עסק הפראיטור בעשיית משפט וצדק, בשפות מסוימות, כמו בצרפתית, מתאר המושג את אולם הדיונים בערכאות משפטיות, ובהשאלה את מבנה בית המשפט כולו. בירושלים מכונה בשם זה מקום מושבו של הנציב הרומי פונטיוס פילטוס בו על פי המסורת הנוצרית נשפט ישוע והורשע ולאחר מכן נשלח לצליבה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
קטגוריה:הצבא הרומי
גן מדווח

חיידקים המבטאים את הגן [[GFP וגנים פלאורסנציים אחרים על גבי צלחת פטרי]]
גן מדווח הוא רצף גנטי המוחדר ליד או בתוך רצף של גן אותו חוקרים מעוניינים לחקור. לרוב, תפקידו של הגן המדווח הוא להראות בצורה איכותית או כמותית את נוכחות וביטוי הגן הנחקר. גנים מדווחים הנמצאים בשימוש נפוץ הם Emp (עמידות לאנטיביוטיקה) ו-GFP (פלואורסצנציה ירוקה).

כדי להחדיר גן מדווח אל אורגניזם, מחברים החוקרים גן מדווח וגן נחקר בתוך רצף DNA מהונדס גנטית, אשר מוחדר אל התא או האורגניזם. כאשר התאים הנחקרים הם תאים חיידקיים או אוקריוטיים, הדבר נעשה בדרך כלל באמצעות החדרה של DNA מעגלי הנקרא פלסמיד. ישנה חשיבות לשימוש בגן מדווח אשר אינו מתבטא באורגניזם הנחקר באופן טבעי, וזאת מאחר שהתבטאות הגן משמשת כסמן לכך שהחדרתו של הפלסמיד עם הגן הנחקר אל התא הצליחה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנטיקה

da:Markørgener
nl:Merkergen
בית הקברות הפרוטסטנטי ביפו

בית הקברות הפרוטסטנטי ביפו הוא בית קברות קטן ובלתי פעיל ששימש את הקהילה הפרוטסטנטית הקטנה ביפו במאה ה-19. בית הקברות נמצא בקצה סמטה המסתעפת מרחוב יפת, בסמוך לבית מספר 19, מאחורי בית הספר הסקוטי טביתא.

אדמת בית הקברות שייכת לכנסייה האנגליקנית בירושלים, והיא נרכשה במרץ 1842, ביוזמתו של הבישוף מיכאל שלמה אלכסנדר, שהגיע לארץ ישראל זמן קצר לפני כן. הקבורה בבית הקברות החלה באותה שנה, עת נקברו בו שבעה ספנים בריטים אשר נספו בטביעת אונייה בריטית סמוך לעיר.

בבית הקברות שרדו 30 קברים מזוהים וארבעה שרידי קברים, והמקום מוזנח.

==בעלי שם שנקברו במקום==
* הבריגדיר גנרל האנגלי אדוארד תומאס מיצ'ל - מיצ'ל היה קצין בכיר בחיל התותחנים המלכותיים שהצטיין בקרבות שונים באירופה. בשנת 1840 הוא נשלח בראש משלחת צבאית בריטית למזרח התיכון, כדי לסייע לטורקיה במלחמתה נגד איברהים פחה המצרי שפלש לארץ ישראל ב-1831 והשתלט עליה. לאחר שנסוג איברהים פחה מעכו למצרים דרך מישור החוף, יצא מיצ'ל עם יחידתו לרדוף אחריו. בהיותם ליד העיירה מג'דל (כיום בתחום העיר אשקלון) ירד גשם ומיצ'ל שכב לישון בבגדים רטובים וחלה. הוא הובא ליפו ושם מת בשנת 1841. תחילה נקבר במצודת סידני סמית, לימים בית החולים הצרפתי שבצידו השני של רחוב יפת. בסוף שנות ה–70 של המאה ה–19 הועברה גופתו לבית הקברות. המצבה עשויה לוח שיש רחב ועליו חקוקות שתי שורות בטורקית עות'מאנית לאמור: , וכתובת ארוכה באנגלית, ובה רשום בין היתר: 
* הרופא תומאס הודג'קין שמת ביפו ב-4 באפריל 1866, בעת שליווה את השר משה מונטיפיורי בסיורו השישי בארץ ישראל. הוא היה ידידו ורופאו האישי של מונטיפיורי, וזה הקים על קברו מצבה מגרניט מלוטש בצורת אובליסק. על המצבה חרוט בלטינית המשפט .
* ביאטריס (בטסי) מנגאן - מייסדת בית החולים האנגלי ביפו. נפטרה בשנת 1885
* ג’ין ווקר-ארנוט - מייסדת בית הספר טביתא הסמוך, אשר נפטרה בשנת 1911.
* האב ג'ורג קלארק ושני בניו הקטנים, חברי הכת של ג'ורג אדמס (מייסד המושבה האמריקאית ביפו) שנפטרו זמן קצר לאחר הגיעם ליפו מארצות הברית.
<gallery widths="150px" heights="150px">
AgamisiurDSCN3834.JPG|מצבתה של ג’ין ווקר-ארנוט
Protestatno jaffo7.jpg|מצבותיהם של מיצ'ל והודג'קין
Protestatno jaffo5.jpg|מצבתו המטה ליפול של אדוארד תומאס מיצ'ל
Protestatno jaffo9.jpg|תקריב - מצבתו של הודג'קין
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* זאב וילנאי: תל אביב -יפו, הוצאת אחיעבר, 1965
* שמואל גילר: [http://www.ybz.org.il/?CategoryID=185&ArticleID=5274&dbsAuthToken= קבורה נוצרית כפולה ביפו.] 'עתמול' 225.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=9397 ״והם עלו על מרכבה״ - פרק על מותו וקבורתו של תומאס הודג׳קין בתוכנית ״מינהר הזמן״ בתאגיד השידור הישראלי ״כאן״]

פרוטסטנטי
קטגוריה:יפו
קטגוריה:ארץ ישראל: קברים ובתי קברות נוצריים
קטגוריה:ישראל: נצרות פרוטסטנטית
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
פרוקטואוסוס הקדוש

פרוקטואוסוס הקדוש (בקטלאנית Sant Fructuós; מת בשנת 259) הוא קדוש נוצרי ומרטיר ושימש כבישוף הראשון של טאראקו הרומית, כיום טרגונה בקטלוניה שבצפון-מזרח ספרד.

פרוקטואוסוס ושניים מכוהניו, אוגוריוס ואולוגיוס, נאסרו ב-16 בינואר 259 בעת רדיפות הנוצרים בתקופת הקיסר ולריאנוס (253-260). הם נחקרו ולאחר שאישרו את אמונתם הנוצרית נדונו למוות. ב-21 בינואר 259 הועלו השלושה על המוקד באמפיתיאטרון בטאראקו. הם נקברו בבית הקברות הנוצרי המוקדם, סמוך לנהר פרנקולי בעיר, אך המיקום המדויק של קבריהם אבד. במקום קמה בזיליקה על שמו של פרוקטואוסוס הקדוש אך זו נהרסה במאה ה-8.

גם באמפיתיאטרון נבנתה במאה ה-6 בזיליקה ויזיגותית שנשאה את שמו והיא ניצבה במקום עד שנהרסה במאה ה-12.

סיפור מותם של פרוקטואוסוס ושני כוהניו (Passio Fructuosi - הפסיון של פרוקטואוסוס) תועד על ידי אלמוני והשתמר, והוא נחשב למסמך הנוצרי המוקדם ביותר בחצי האי האיברי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טרגונה
קטגוריה:מרטירים
קטגוריה:בישופים
קטגוריה:קטלוניה: היסטוריה
קטגוריה:נפטרים ב-259
טקלה הקדושה

טקלה הקדושה היא קדושה נוצרייה מהתקופה הנוצרית המוקדמת, והיא הייתה מחסידיו של השליח פאולוס הקדוש במאה ה-1. טקלה הקדושה איננה נזכרת בברית החדשה, והמידע אודותיה מגיע מהספר החיצוני הנוצרי (אפוקריפה) מעשי פאולוס וטקלה, שנכתב, ככל הנראה, במאה ה-2. 

לפי מעשי פאולוס וטקלה, הייתה טקלה בתולה אצילה מקוניה, שהאזינה לדרשותיו של פאולוס והצטרפה אליו. משפחתה וארוסה נידו אותה בשל כך, והיא נידונה למוות בשל אמונתה. בדרך נס היא ניצלה משריפה על המוקד על ידי סערה, ויצאה עם פאולוס לפיסידיה. לאחר מותו חיה בקטסיפון והגיעה לגיל מופלג. 

טקלה הקדושה זכתה למעמד חשוב בנצרות האוריינטלית, ונחשבה למופת ולדגם לאישה הנוצרייה המאמינה. עוד תוארה כשווה לשליחים וכראשונת השליחים בין הנשים. פולחנה רווח בעיקר בקטסיפון, קוניה ובניקומדיה (כיום איזמיט בצפון-מערב טורקיה). פולחנה התפשט גם למערב אירופה החל במאה ה-4.

טקלה הקדושה היא הקדושה מגנה של העיר טרגונה בקטלוניה שבצפון-מזרח ספרד, ויום חגה, 23 בספטמבר, ניצב במרכזן של חגיגות סנטה טקלה (Festes de Santa Tecla). לחגיגות אלה מסורת ארוכת שנים ומקורן במאה ה-11. חשיבותן גדלה והן קיבלו את דמותן הנוכחית בעקבות חגיגות ותהלוכות רחוב מלוות בריקודים ובמוזיקה, שנערכו בעיר ב-1321, כששרידי ידה של הקדושה הגיעו לעיר. בעיר ניצבת כנסייה המוקדשת לקדושה.

האסטרואיד 586 Thekla שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090308020804/http://www.casafestatarragona.cat/ אתר פסטיבל סנטה טקלה בטרגונה]

קטגוריה:טרגונה
קטגוריה:קדושים נוצרים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים במאה ה-1
רדברידג' (רובע)

רובע רֶדְבְּרִידְג' של העיר לונדון (באנגלית: London Borough of Redbridge, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. הרובע נמצא בצפון-מזרח העיר. 

מקורו של שם הרובע בשמו של גשר (באנגלית- ברידג', bridge) שעבר מעל נהר הרודינג באסקס; הגשר נבנה מלבנים אדומות (באנגלית- רד, red) לעומת גשרים אחרים אשר נבנו מאבנים לבנות. יער אפינג משתרע על פני חלק מהרובע.

== היסטוריה ==

רובע רדברידג' הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם שלהרובע המוניציפלי של אילפורד, הרובע המוניציפלי של וונסטד ווודפורד, וכן חלקים מהרובע המוניציפלי של דגנהאם ומהרובע העירוני של צ'יגוול, אשר היו חלק ממחוז אסקס.

== שכונות ==

הרובע כולל את השכונות:
* אילפורד (Ilford)
* אלדבורו האטצ' (Aldborough Hatch)
* אלדרסברוק (Aldersbrook)
* בארקינגסייד (Barkingside)
* גאנטס היל (Gants Hill)
* גודמייז (Goodmayes)
* היינולט (Hainault)
* וודפורד (Woodford)
* וודפורד ברידג' (Woodford Bridge)
* וודפורג גרין (Woodford Green)
* וונסטיד (Wanstead)
* לוקספורד (Loxford)
* ניוברי פארק (Newbury Park)
* סאות' וודפורד (South Woodford)
* סבן קינגס (Seven Kings)
* סנרסברוק (Snaresbrook)
* פולוול קרוס (Fullwell Cross)
* קלייהול (Clayhall)
* קראנברוק (Cranbrook)
* רדברידג' (Redbridge)

== תחבורה ==

ברדבידג' פועלת הרכבת התחתית של לונדון והתחנות ברובע שייכות בעיקר לקו סנטרל, והן: סנרסברוק, סאות' וודפורד ו-וודפורד בשלוחת אפינג, ווונסטד, רדברידג', גאנטס היל, ניוברי פארק, בארקינגסייד, פיירלופ והיינולט בשלוחת היינולט.

== השכלה ==

ברובע פועלים 41 בתי ספר, רובם בתי ספר יסודיים ותיכונים, מתוכם שניים יהודים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
חופשיי הגליל

"חופשיי הגליל" (בערבית: أحرار الجليل, תעתיק מדויק: אחראר אלג'ליל) הם חוליית טרור של ערביי ישראל, שפעלה בכפר כנא ובכפר מנדא בשנים 2002–2004. החוליה נחשפה בשנת 2004 וחבריה נעצרו. לאחר חשיפת החוליה ממשיכים גורמים עלומי שם להזדהות בשם זה, ולקבל את האחריות על פיגועי טרור, המבוצעים לרוב על ידי אנשים יחידים, שלא ניתן להוכיח את הקשר שלהם לארגון כלשהו, ואשר לא שרדו את הפיגוע שביצעו.<ref name=":0" />

אף על פי זאת, יש בגורמי הביטחון ספק אם הארגון היה קיים מעבר לפעילות המתוארת להלן .

==פעילות==
תחילת הארגון בהתארגנות של מספר צעירים תושבי כפר כנא וכפר מנדא בשנת 2002. ב-18 באפריל 2004 ירו חברי החוליה עלא מוסא ומוחמד ח'טיב ענבתאווי לעבר רכבי סיור של משמר הגבול בצומת בית רימון. הפיגוע סוכל, לאחר ירי של אנשי מג"ב לעבר השניים. מוחמד נהרג, ומוסא נעצר. בבדיקת מז"פ הסתבר שהנשק בו השתמשו הוא נשקו של החייל אולג שייחט, שנחטף ונרצח מספר חודשים לפני כן.

בחיפוש בביתו של עלא מוסא נמצא מכתב התאבדות המעיד על כוונתו להפוך לשהיד.

קודם לכן, חברי החוליה יידו בקבוקי תבערה לעבר רכבי משטרה וכן ניסו לחטוף חיילים ושוטרים בצומת גולני, ואף יזמו פניות לחיילים והציעו להם טרמפ, אך לא הצליחו. אחד מחברי החוליה קיבל "משימת מבחן" - לדקור יהודים בקניון חיפה, אך לא ביצע זאת.

במקרה של שייחט היה זה הוא שפנה אליהם בעת שעמדו בצד הכביש בצומת בית רימון.

ביולי 2004 דקר אחיו של מוחמד ח'טיב את החייל אלכסיי פרוטופופוב בצומת גולני, בטענה כי המדובר בנקמה על מות אחיו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארגוני טרור ישראליים
קטגוריה:ערביי ישראל
קטגוריה:כפר כנא
קטגוריה:הגליל: פיגועים
ד'קי"ט

==אירועים==
* הלל נשיאה מעביר את הלוח העברי לקביעוּת על פי חשבון, במקום על פי ראיית הלבנה, כפי שהיה מקובל עד אז. אין שנה עברית קודמת לה בלוח מוסדר.

==נולדו==

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
מחנה

[[מחנה פליטים בזאיר]]
מחנה [[אוהלים בקצה הדרומי של קיבוץ רמת הכובש]]
מחנה הוא כינוי ליישוב ארעי. ארעיותו של המחנה מתבטאת בעיקר באחת משתיים: ארעיות פיזית, קרי היישוב עצמו מתקיים לפרק זמן קצוב, או ארעיות של התושבים. בשל אופיים המוגבל בזמן של רוב המחנות, לרוב אין למצוא בהם מבני קבע אלא אוהלים או צריפים.

בעבר שימשו מחנות עמים נודדים, נוודים וצבאות במסעותיהם. המונח נזכר כבר בתנ"ך (למשל בראשית ל"ב 2). כיום ניתן למצוא מגוון רחב מאוד של שימושים במחנות: בפעילות נופש, בפעילות צבאית, כמקומות מגורים זמניים לאחר אסונות טבע, וכמקומות כליאה המוניים.

==ראו גם==
* מחנאות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
באגר 288

באגר 288 הוא מחפר גלגל-יעים ומכונת החפירה הגדולה בעולם, תוצרת חברת קרופ (Krupp) הגרמנית. משקלו של הבאגר הוא 13,500 טון; זהו הכלי הממונע הגדול בעולם, יותר מזחלן הטרנספורטר של נאס"א, שיא שנקבע ב-1978 עת הושלמה בנייתו.

==ייעוד ופעולה==
באגר 288 הוא מחפר גלגל-יעים וייעודו העיקרי הוא כרייה פתוחה (Strip mining) במכרות פחם שם הוא חופר את השכבות המכסות את הפחם. בנוסף הוא משמש לחפירת תעלות, כריית מנהרות, יצירת ערוצי מים, חציבה בהרים ועוד.

מהתחלת הפעלתו ב-1978 עד פברואר 2001 הבאגר חשף לחלוטין את שכבות הפחם במכרה המבך ולמעשה סיים את עבודתו שם. במהלך 3 שבועות הוא ערך מסע של 22 קילומטר למכרה גרצוויילר, לאורך אוטובאהן 61, נהר ההרפט, מסילת רכבת ומספר דרכים אחרות. השינוע עלה 15 מיליון מארק גרמני ודרש צוות של 70 עובדים.

==תכנון==
הבאגר הושלם אחרי תכנון של 5 שנים ועוד 5 שנים של ייצור והרכבה. הוא מתופעל בידי גנרטור חשמלי חיצוני עם הספק של 16 מיליון ואט.

הבאגר הוא עצמונע (מתנייד באופן עצמאי) אחרי שבדיקת עלויות הראתה שיותר זול לשנע אותו כחטיבה אחת מאשר לפרקו, להוביל את החלקים ולהרכיבם באתר החדש. הוא מתנייע על גבי 12 זחלים ברוחב 3.8 מטר הזחל, דבר המפזר את משקלו העצום ויוצר לחץ שטח של 17.1 ניוטון לסמ"ר, דבר המאפשר לו לנוע על גבי חצץ, אדמה ואפילו דשא מבלי להשאיר טביעה משמעותית.

החפירה עצמה מתבצעת באמצעות גלגל יעים, המכיל 18 יעים בנפח 6.6 מטר מעוקב כל אחד. קוטר הגלגל כולו הוא 21.6 מטר. באמצעות הגלגל ומערכת שינוע החומר הנחפר יכול הבאגר לחפור 240,000 מטר מעוקב ביום, דבר השקול לחפור שטח של מגרש כדורגל בעומק של 30 מטר.

לבאגר אח תאום, באגר 289, שכמעט זהה לו.

==ממדים ונתונים==
באגר 288 בעבודה
* ממדים:
** אורך: .
** רוחב: .
** גובה: .
** משקל: .
* הנעה:
** 12 זחלים (8 מקדימה ו-4 מאחורה).
** רוחב הזחל: 3.8 מטר.
** לחץ על הקרקע: 17.1 ניוטון לסנטימטר מרובע.
** רדיוס סיבוב מינימלי: 100 מטר.
** מהירות: 10 מטר לדקה.
* גלגל-היעים:
** מספר יעים: 18.
** קיבולת יעה: .
** קוטר הגלגל: .
* הספק:
** הספק חפירה: 240,000 מטר מעוקב ביום.
** הספק חשמלי: 16 מיליון ואט = .

==קישורים חיצוניים==

באגר 288 ([[צילום פנורמי)]]
* [http://www.darkroastedblend.com/2006/11/biggest-and-hungriest-machines.html תמונות של באגר 288], כולל תמונות שלו "בולע" דחפור D8R (לשם המחשת גודלו העצום)
* [https://web.archive.org/web/20090419001312/http://www.olivepixel.com/misc/beast/beast.htm תמונות של באגר 288 במכרה גרצוויילר]
* [https://web.archive.org/web/20110211202401/http://www.tk-mining.com/hme.html דף הבית של היצרן]
* [https://web.archive.org/web/20120717084515/http://www.oih.rwth-aachen.de/~hendrik/bagger.html מכונות החפירה הגדולות בעולם] 
* [http://www.wisoveg.de/rheinbraun/rb-bg-17022001lnk.html באגר 288 חוצה את נהר ההרפט], תמונות

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
קטגוריה:שיאי עולם
קטגוריה:כרייה
ד'קע"ב

==אירועים==
* התאולוג והבלשן הארמני מסרוב משדוץ משלים את התרגום הראשון של התנ"ך לארמנית בהתבסס על טקסט בסורית (משוער)
* פלביוס אוגוסטוס הונוריוס, הקיסר הראשון של הקיסרות הרומית המערבית, משנה את החוקים שאפשרו ליהודים לשמור את השבת בקיסרות [http://jewishencyclopedia.com/view.jsp?artid=884&letter=H&search=honorius]

==נולדו==

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'קע"ז

==אירועים==

==נולדו==

==נפטרו האמורא מר זוטרא. אמורא בבלי ראש ישיבת פומפדיתר בדור השישי לאמוראי בבל ==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'קע"ח

על פי כתובה שנמצאה באנטינואופוליס , כ' בכסלו חל ביום רביעי, ולא כמו בכללי הקביעות הנהוגים כיום.

==אירועים==

==נולדו==

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===



==הערות שוליים==
ד'קפ"ה

==אירועים==

==נולדו==

==נפטרו==
* רבן גמליאל השישי – נשיא הסנהדרין האחרון, בן למשפחת הנשיאים של הלל הזקן

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'קפ"ז

==אירועים==
==נולדו==
==נפטרו==
* רב אשי, מגדולי האמוראים בדור השישי של אמוראי בבל, ומעורכי התלמוד הבבלי
==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'רכ"ז

על פי מצבות צוער (י"א וי"ד), שנה זו הייתה מעוברת, ראש השנה חל ביום ראשון, 28 באוגוסט 466, והשנה ארכה 384 ימים.

==אירועים==

==נולדו==

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'רכ"ח

==אירועים==

==נולדו==

==נפטרו==
* י"א בתשרי – מר בר רב אשי, ראש ישיבת סורא, מאחרוני האמוראים בבבל

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'ר"ל

==אירועים==
* ז' בטבת – נאסרו שלושה מראשי היהודים בבבל: ראש הגולה – הונא מרי בר מר זוטרא, רב אמימר בר רב ינוקא ומשרשיא בר פקוד. מאוחר יותר הוצאו להורג (איגרת רב שרירא גאון)

==נולדו==

==נפטרו==
* י"ח בטבת – ראש הגולה בבבל, רב הונא מרי בר מר זוטרא, ומשרשיא בר פקוד, הוצאו להורג במצוות מלך פרס (איגרת רב שרירא גאון)

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'רל"א

לפי שיטת רבי חנינא, שנה זו הייתה מיועדת להתרחשותו של שמד גדול או של קץ הגאולה. עם זאת, כפי שניתן לראות, בשנה זו לא קרה שום דבר יוצא דופן.

==אירועים==

==נולדו==

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===



==הערות שוליים==
ד'ר"ס

==אירועים==

* חתימתו הסופית של התלמוד הבבלי.

==נולדו==

==נפטרו==
* י"ג בכסלו – רבינא האחרון, ראש ישיבת סורא ועורך התלמוד הבבלי

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===



==הערות שוליים==
ד'רס"ג

על פי אחת ממצבות צוער, י"א באלול חל ביום שלישי. זאת אומרת שפסח חל ביום שישי וראש השנה של ד'רס"ד חל ביום ראשון, בניגוד לכלל לא אד"ו ראש.

==אירועים==

==נולדו==

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
נער עם מקטרת

נער עם מקטרת (בצרפתית: Garçon à la pipe) הוא ציור של פבלו פיקאסו, שבו נראה נער האוחז במקטרת בידו השמאלית.

== היסטוריה ==
את היצירה צייר פיקאסו בצבעי שמן על קנבס ב-1905, זמן קצר לאחר שעבר למונמארטר שבפריז. הציור נחשב לחלק מהתקופה הוורודה בחייו של פיקאסו, שנמשכה מ-1905 עד 1907.

ב-5 במאי 2004 הועמד הציור למכירה פומבית בבית המכירות הפומביות Sotheby's בניו יורק. לפני המכירה העריך בית המכירות את מכירתו ב-70 מיליון דולר, אך הציור נמכר לבסוף בסכום של 104.2 מיליון דולר, וכך הפך באותה עת לציור היקר ביותר שנמכר במכירה פומבית. אף על פי כן העריכו מבקרי אמנות רבים כי הציור נמכר במחיר כה גבוה בעיקר הודות לעובדה שנעשה בידי פיקאסו ולא בשל חשיבותו ההיסטורית.

השיר "Slide" של קלווין האריס מ-2017 מכיל את המילים "אני עשוי לרוקן את חשבון הבנק שלי ולקנות את הילד הזה עם מקטרת". הסולן פרנק אושן הסביר כי מדובר ברמיזה ל"ציור של פיקאסו שנמכר בכל כך הרבה כסף"<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:פבלו פיקאסו: ציורים
ריצ'מונד שעל התמזה

רובע רִיצְ'מוֹנְד שעל התמזה של העיר לונדון (באנגלית: London Borough of Richmond upon Thames, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בדרום מערב העיר, ומהווה חלק מלונדון החיצונית.

==היסטוריה==
הרובע הנוכחי הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע העירוני של טוויקהם שהיה במחוז מידלסקס עם הרובע העירוני של ריצ'מונד והרובע העירוני של בארנז שהיה חלק ממחוז סארי.

==גאוגרפיה==
מרבית שטחי הרובע הם שטחים פתוחים. השטחים הבנויים של הרובע נמצאים בעיקר באזור האמפטון וטדינגטון שבדרום הרובע, טוויקנהאם, סנט מארגרטס וויטון שבמרכז הרובע, מערבית לנהר התמזה, ואזור ריצ'מונד, קיו, מואטלייק ובארנז שבצפון הרובע, על גדת התמזה.

===שכונות===
* איסט שין (East Sheen) 
* בארנז (Barnes)
* האם (Ham)
* המפטון (Hampton)
* המפטון היל (Hampton Hill)
* המפטון ויק (Hampton Wick)
* ויטון (Whitton)
* טדינגטון (Teddington)
* טוויקנהאם (Twickenham)
* מורטלייק (Mortlake)
* נורת' שין (North Sheen)
* סטרוברי היל (Strawberry Hill)
* סנט מרגרטס (St Margarets)
* פולוול (Fulwell)
* פטרשהאם (Petersham)
* קיו (Kew)
* ריצ'מונד (Richmond)

==אוכלוסין==
סקר שנערך בשנת 2006 גילה כי תושבי הרובע היום במקום השני מבין מחוזות בריטניה בפעילותם הספורטיבית - 29.8% מתושבי הרובע הצהירו על כך שהם משתתפים לפחות 3 פעמים בשבוע בפעילות ספורטיבית הנמשכת כ-30 דקות או יותר.

==תחבורה==
דרך הרובע עוברת מסילת הברזל של חברת הרכבות סאות' וסט. כמו כן עובר ברובע קו דיסטריקט של הרכבת התחתית של לונדון העוצר בתחנות ריצ'מונד וגני קיו. כמו כן עוברות ברובע רכבות של הרכבת העילית של לונדון בקו צפון לונדון.

== השכלה==
ברובע 52 בתי ספר המנוהלים על ידי מועצת הרוב. כמו כן ברובע פועלת המכללה האוניברסיטאית סנט מרי, והאוניברסיטה הבינלאומית האמריקאית שבלונדון.

==אתרים בעלי חשיבות==
ארמון המפטון קורט
מבט מ[[גבעת ריצ'מונד]]
מרבית שטחי הרובע הם שטחי פארקים ירוקים. ברובע נמצאים 100 פארקים וגינות ציבוריות ובהם: פארק ריצ'מונד, פארק בושי, גני קיו, ופארק המפטון קורט. שטחי הרובע הירוקים גדולים פי חמישה מכל רובע אחר מרובעי לונדון.

ברובע ממוקמת המעבדה הלאומית לפיזיקה.

ברובע מצויים אתרי תיירות ופנאי רבים ובהם: ארמון המפטון קורט, אצטדיון טוויקנהאם, ומרכז הביצות של לונדון.

==ערים תאומות==
לרובע ריצ'מונד שעל התמזה שלוש ערים תאומות:
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.richmondandtwickenhamtimes.co.uk/ טיימס ריצ'מונד - עיתון מקומי]
* [http://www.totallyrichmond.com/ אתר Totally Richmond]
* [http://www.visitrichmond.co.uk/ אתר מידע למבקרים ברובע]
* [http://www.hamptonfc.com/ מועדון הכדורגל של ריצ'מונד]
* [http://www.richmondtheatre.net/ תיאטרון ריצ'מונד]

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה

לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה הם תחום לימוד המיועד לתלמידי החטיבה העליונה של בית ספר תיכון ומצוי באחריות יחידה במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך והתרבות. לימודי ארץ ישראל משלבים נושאים מן המקצועות האלה: גאוגרפיה, היסטוריה, תנ"ך, ביולוגיה, אקולוגיה, ארכאולוגיה ומחשבת ישראל. לעיתים קרובים מורים אחדים מלמדים את הנושאים ולכן חייב להתבצע תיאום ביניהם.

המזכירות הפדגוגית מציעה שלוש גישות לבניית תוכנית הלימודים:
* הגישה הכרונולוגית - התוכנית עוברת לאורך התקופות השונות בתולדותיה של ארץ ישראל. אם נשווה את לימודי ההיסטוריה ללימודי ארץ ישראל, הרי לפי גישה זו נקבל הדגשה על המתרחש בארץ ישראל בתקופה הנידונה.
* הגישה הרגיונלית - הלימוד מתרכז סביב חבל ארץ מסוים, כאשר ניתן לתת דגש לחבל בו מצוי מוסד הלימוד.
* הגישה הנושאית - לפיה יבחר נושא מסוים, כמו הזית והשמן והוא יוצג בצורה כוללנית.
==מבנה תוכנית הלימודים==

התוכנית הבסיסית מבוססת על הגישה הרגיונלית.
יחידות הבסיס הן שתיים: פרקי מבוא וירושלים מהמאה הי"ט ועד ימינו.
יחידות לבחירה הן: ירושלים מראשיתה ועד למאה הי"ט, ההר המרכזי והבקעה, צפון הארץ, מישור החוף, הנגב.
לבתי ספר ממלכתיים דתיים: ארץ ישראל במחשבה ובהלכה.
ולכולם : עבודת גיאוטופ ויחידה נבחרת מארכאולוגיה.

ניתן לבנות מיחידות אלה תוכנית לימוד ליחידה אחת, שלוש יחידות וחמש יחידות. כמו כן, יש למוסדות הלימוד חופש פעולה לקבוע את ההרכב הרצוי להן.

הלומדים שבחרו ללמוד את המקצוע בהיקף של חמש יחידות לימוד מכינים עבודה הכוללת תאוריה וסיכום של עבודת שדה. העבודה עצמה נעשית בהדרכת המורה המומחה במקצוע ובהנחייתו, וכן בעזרת מנחה מן החוץ.

==דרכי הוראה ייחודיות==

הוראת לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה מחייבת אימוץ דרכי הוראה ייחודיות. בין השאר:
* קיום סיורים לימודיים - הסיור נועד להמחיש את תוכן הלימוד של חבל הארץ הנלמד.
* מחנות לימוד - לצורך לימוד נושא או אזור מסוים.
* השתתפות בחפירות ארכאולוגיות - על מנת להכיר את שיטות העבודה מקרוב.
* טיפוח אתרים - בסביבה הקרובה של המוסד החינוכי.
* הכנת אוספים - אוסף גאולוגי, אוסף בוטני, אוסף זואולוגי.
* ביקור במוזיאונים לטבע ולחבלי הארץ השונים.

== קישורים חיצוניים ==
* המזכירות הפדגוגית, [https://web.archive.org/web/20080101134907/http://www.education.gov.il/tochniyot_Limudim/eretz/index.html לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה], משרד החינוך והתרבות - האגף לתוכניות לימודים
* מפמ"ר לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה, [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/UNITS/Mazkirut_Pedagogit/Eretz פתח דבר]

קטגוריה:ארץ ישראל
ארץ ישראל
נסים אליעד

נסים אליעד (1 ביולי 1919 – 15 בנובמבר 2014) היה חבר הכנסת מטעם סיעת ליברלים עצמאיים.

==קורות חיים==
אליעד נולד בטבריה בשם ניסים אמסלם למשפחה יוצאת צפון אפריקה. בנעוריו היה פעיל בתנועות הנוער "המכבי הצעיר" ובית"ר. בהיותו בין 13 וחצי החל לעבוד בשירות הדואר המנדטורי בחיפה, בו עבד במשך עשר שנים. בשנת 1944, בהיותו בפתח תקווה, נחשד על ידי האצ"ל כסוכן בריטי והוצא נגדו פסק דין מוות על ידי בית דין של האצ"ל. ראש המטה של האצ"ל היה מסופק בעניין, השהה את ביצוע פסק הדין ובעקבות בדיקה מחודשת טוהר שמו של אליעד ופסק הדין בוטל.

בשנת 1945 סיים בחינות בגרות אקסטרניות והחל ללמוד משפטים בבית הספר למשפטים בירושלים ומזרחנות, תנ"ך והיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית. הוא שירת בצה"ל כקצין ממשל צבאי באשקלון. הוסמך כעורך דין בשנת 1951. 
 
פעילותו המפלגתית החלה כחבר המשמרת הצעירה של מפא"י. בשנת 1950 הצטרף לשורות המפלגה הפרוגרסיבית והיה פעיל בסיעתה בהסתדרות, סיעת "העובד הציוני". לאחר הקמת המפלגה הליברלית כאיחוד של הציונים הכלליים והמפלגה הפרוגרסיבית, הוא היה חבר מרכז המפלגה הליברלית. בעת הפיצול, עבר אליעד לליברלים העצמאיים ושימש כמזכ"ל מפלגה זו. הוא נודע במיוחד בפעילותו בקרב עדות המזרח וערביי ישראל. בשנת 1965 הוצב בין שבעת המועמדים הראשונים של המפלגה לכנסת.

בשנת 1968 הושבע לכנסת השישית מטעם הליברלים עצמאיים במקומו של פנחס רוזן. אליעד המשיך לכהן בכנסות ה-7 ו-8 הודות להתפטרות של משה קול, על פי הנוהג במפלגה ששרי המפלגה מתפטרים מהכנסת לטובת הבאים אחריהם ברשימה. במהלך הכנסת השמינית היה חבר בוועדת הפנים ובוועדת חוקה, חוק ומשפט. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית נבחר בבחירות הפנימיות בל"ע למקום השלישי ברשימה לכנסת. אולם, התחזקות ד"ש על חשבון ל"ע, הותירה את המפלגה עם מנדט אחד בלבד והוא לא נבחר שוב לכנסת. אליעד המשיך לכהן כמזכ"ל ל"ע והוצב במקום השני ברשימתה בבחירות לכנסת העשירית, בהם לא עברה את אחוז החסימה. הוא גם המשיך להיות פעיל בהסתדרות הכללית בראשית שנות ה-80. בבחירות לכנסת ה-11 היה שוב במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת, ששולבה ברשימת המערך, אולם הוא לא נבחר לכנסת. 

במשך שנים רבות ועד מותו היה פעיל בקהילת היהדות המתקדמת (הרפורמית) בתל אביב, בית דניאל. במהלך שנות השמונים כיהן כיו"ר ההנהלה של התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל. 
 
כיהן כחבר הוועד הפועל של ההסתדרות וחבר נשיאות הוועד הפועל הציוני, מטעם ארצנו, הפדרציה הבינ"ל של התנועות הרפורמיות הציוניות.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ליברלים עצמאיים
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
יואל גבע

יואל גבע (נולד ב-1 בינואר 1951) הוא מורה ישראלי למתמטיקה ואיש עסקים. גבע הוא מחבר ספרי לימוד לבית ספר תיכון ומקים "בית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע".

==ביוגרפיה==
גבע נולד בפתח תקווה ולמד בבית הספר היסודי פיק"א ובתיכון אחד העם בעיר. גבע היה פעיל בתנועת הצופים והוא בוגר שבט "ראשונים" בעיר. לאחר מכן סיים תואר ראשון במתמטיקה עיונית (B.Sc) באוניברסיטת תל אביב (1968- 1972).

בשנת 1975 החל ללמד מתמטיקה בבית הספר הפרטי "אנקורי" בתל אביב, ובהמשך בתיכון עירוני ה'. גבע יצר שיטת לימוד מדורגת, המותאמת לרמת התלמידים. בנוסף אימץ שיטת מרתון לימודי הכוללת לימוד אינטנסיבי של כשלושה שבועות, בסמוך לבחינות הבגרות.

בשנת 1991 בעקבות עליית הביקוש ללמוד אצל גבע, ומאחר שהתנאים שהציע בית ספר בו עבד לא היו טובים מספיק, לדעתו, תכנן גבע לעבור ללמד בבית ספר מתחרה. אבל, בית הספר שבו הוא לימד פנה לבית המשפט והוציא צו המונע מגבע להצטרף לאחד מבתי הספר המתחרים לכמה שנים. לאור זאת, החליט הוא להקים בית ספר משלו ללימודי בגרויות. במועד הראשון לימדו בבית הספר, שהוקם בבניין הגימנסיה העברית "הרצליה", המקצועות מתמטיקה, אנגלית ולשון בלבד. מהמועד השני ועד היום מלמדים בבית הספר את כל מקצועות החובה לתעודת בגרות וכן מספר מקצועות בחירה. בית הספר מצהיר כי מטרתו "לאפשר לתלמידים לחוות חוויה-מתקנת לתהליך שעברו בבית הספר התיכון".
ב-1997 פתח גבע קורסי הכנה לבחינה הפסיכומטרית, ובית ספרו שינה שמו ל"בית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע".

ב-2014 החל בית הספר להציע קורסי פסיכומטרי גם לאוכלוסייה דוברת הערבית, וקורסי הכנה לבחינת ה-GMAT, וכמו כן הקים אתר בשם MYGEVA (אתר מסחרי בתשלום) ללימודי מתמטיקה לתלמידים המתכוננים לבחינות הבגרות.

ב-2016 התחיל יואל גבע ללמד לימודי ליבה לחרדים המעוניינים להשתלב בלימודים אקדמיים או בשוק העבודה.

ב-2017 הקים יואל גבע בית ספר ללימוד "אנגלית מדוברת" בשם "English Mentor".

===ספרי לימוד שכתב===
במשך השנים פרסם גבע ספרי לימוד רבים. החל מ-1978 כתב ופרסם במשך חמש שנים שלושה ספרים ללימוד עצמי של אלגברה בהיקף של 3 יחידות לימוד (יח"ל). ב-1990 התחיל לכתוב ספרי תרגילים לתוכנית הלימוד החדשה ב-3, 4 ו-5 יח"ל. תוכנית זו השתנתה בשנות ה-2000, וכעת גבע שותף לכתיבת ספרי לימוד לתוכנית הנוכחית.

בשנת 2010 הוציא יואל גבע סדרת ספרים חדשה לתוכנית הלימודים החדשה ל-3, 4 ו-5 יח"ל. בנוסף, יואל גבע כתב גם ספרי לימוד ברמת 5 יח"ל לתוכנית ״בר-אילן״ לנוער מוכשר במתמטיקה לכיתות ח', ט' ו-י'.

=== הופעות בטלוויזיה ===
גבע צילם במסגרת ערוץ "הטלוויזיה החינוכית הישראלית", סדרת שיעורים ללימוד סטטיסטיקה, ובמהלך שנות ה-90 הופיע במשך שש שנים בתוכנית הטלוויזיה "תיק תק" כשופט תחום המתמטיקה. בנוסף, חיבר חידות לתוכנית "מלך הטריוויה".

גבע גרוש ואב לשלושה.

== ראו גם ==

* בני גורן

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר פיק"א
קטגוריה:בוגרי גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מורים למתמטיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
הכרמל (כתב עת)

שער כתב העת הכרמל, שנה ג גיליון א, ה'תרל"ה (1875)
"הכרמל" החודשי, גיליון ניסן ה'תרל"ב (1872)
"הכרמל" היה כתב עת עברי בעריכת שמואל יוסף פין שיצא לאור בעיר וילנה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא) בשנים 1860–1880, בתחילה כשבועון ואחר כך כירחון.

פין קיבל את הרישיון להוצאת "הכרמל" בנובמבר 1859, בערך באותו זמן שבו ניתן לאלכסנדר צדרבוים (ארז) הרישיון להוצאת "המליץ" באודסה. מטרתו הייתה להוציא כתב עת שיפנה לא רק לחוגי המשכילים אלא לכל ענפי החברה היהודית. העיתון החל לצאת בתמוז תר"ך (יוני 1860) במתכונת שבועון. היו בו תרגומים של הודעות הממשלה, מאמרים מחקריים ומדעיים בחלק עיוני שנקרא "השרון", ומוסף ברוסית, שהיה מתנאי הרישיון. מאמצע שנות ה-60 גבר חלקו של החלק החדשותי בכתב העת, והחלו לפרסם בו מאמרים פובליצסטיים מפרי עטם של בני הדור הצעיר והרדיקלי של ההשכלה ברוסיה, על פי מדיניות עריכה ליברלית למדי של פין. בין הכותבים ב"הכרמל" היו יהודה ליב גורדון (שפרסם בו את שירו החשוב "הקיצה עמי"), יחיאל מיכל פינס, אברהם אורי קובנר, אברהם פפירנא ורבים אחרים. פין עצמו כתב בכתב העת מאמרים פובליציסטיים רבים. הוא קרא להשתלבות היהודים בכלכלה ובתעשייה המודרנית, לחינוך מודרני ולשחרור האישה היהודייה. ב-1868 פתח מעל דפי כתב העת פולמוס, כשהציע שינויים הלכתיים קלים בהוראת שעה (היתר קטניות בפסח בשעת מחסור). למרות הבמה שנתן להם פין, התרעמו המשכילים הרדיקלים על עמדתו השמרנית ופשרנותו, וחלקם פנו לבמות אחרות.

החל בגיליון 14 של שנה ג' (י"ח בחשוון תרכ"ג) נדפס כתב העת בדפוס פין-רוזנקרנץ בווילנה, שהיה בבעלות משותפת של פין והאחים רוֹזֶנקרַנץ–שריפטזֶצֶר–ציוֹנסוֹן, זמן קצר לאחר היווסדו.
בעקבות עומס עבודה וקשיים כלכליים שינה פין ב-1870 את אופיו של "הכרמל" והפך אותו משבועון לירחון. כתב העת התמקד כעת יותר במחקר ובחכמת ישראל, ופורסמו בו בין השאר מאמרים של שלמה בובר, אד"ם הכהן, חיים זליג סלונימסקי, משה שטיינשניידר, הלל נח מגיד שטיינשניידר ושל פין עצמו. כשכתב פרץ סמולנסקין ביקורת חריפה על משה מנדלסון, "אבי תנועת ההשכלה", יצא פין במאמר להגנת מנדלסון. לקראת סוף שנות השבעים עבר מוקד הדיון בשאלות השעה לכתבי עת אחרים, בעיקר "השחר" ו"המליץ"; פין מסר את מלאכת העריכה לעוזריו, חיים ליב קצנלנבוגן, משה שמעון אנטוקולסקי וחיים ליב מארקון, ובסופו של דבר סגר את "הכרמל" ב-1880.

== לקריאה נוספת ==
* גדליה אלקושי, "העיתונות העברית בווילנה במאה ה-19", העבר יג (תשכ"ו), 59–97; יד (תשכ"ז), 105–152.
* יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, כרך ד, ירושלים תשי"ד, עמ' 115–120.
* מהשכלה לוחמת להשכלה משמרת, מבחר מכתבי רש"י פין, ערך והקדים מבוא שמואל פיינר, ירושלים תשנ"ג, עמ' 26–36.
* מנוחה גלבוע, לקסיקון העיתונות העברית במאות השמונה עשרה והתשע עשרה, ירושלים תשנ"ב, עמ' 157–162.
* שמואל פיינר מלחמת תרבות, תנועת ההשכלה היהודית במאה ה-19 ירושלים תשע"א, עמ' 207-218.
* גדעון קוץ, חדשות וקורות הימים, מחקרים בתולדות העיתונות העברית והיהודית, ירושלים, 2013, (ראו במפתח).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://web.nli.org.il/sites/JPress/Hebrew/Pages/Hacarmel.aspx הכרמל] באתר הספרייה הלאומית
* [http://jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/?action=tab&tab=browse&pub=HCL הכרמל לעיון מקוון] באתר "עיתונות יהודית היסטורית" - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון
* 
* 
* [http://www.amalnet.k12.il/meida/masa/articles/jews0073.asp?bit=1&tat=7 הכרמל] באתר "עמלנט" 

== הערות שוליים ==

כרמל
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:האימפריה הרוסית: כתבי עת
אליעזר קולס

אליעזר (אלי) קולס (נולד ב-29 באוגוסט 1944) הוא איש ציבור ועורך דין ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסת העשירית והאחת עשרה.

== ביוגרפיה ==
קולס נולד בקיזלורדה שבברית המועצות (כיום ברוסיה), גדל בנשר, בנו של ישראל קולס שכיהן בין השנים 1977–1978 כראש מועצת נשר. ב-1948 עלתה המשפחה לישראל. למד בבית הספר "חוגים" בחיפה וסיים תואר ראשון בכלכלה, סטטיסטיקה ומשפטים באוניברסיטה העברית.

בשנת 1962 הצטרף לשורות המפלגה הליברלית. כיהן כעוזר בכיר לשר הבינוי והשיכון ובשנת 1977 מונה למנהל לשכת השר. בשנים 1978–1980 שימש קולס כיועץ הבכיר של שר התעשייה והמסחר, בימים ההם יגאל הורביץ וגדעון פת. לאחר מכן קיבל לאחריותו את האגף למסחר קמעונאי ותעשייה זעירה, בראשו עמד עד היבחרו לכנסת.

בשנים 1981–1988 כיהן כחבר הכנסת בכנסת העשירית ובכנסת ה-11. לאורך כל שנות כהונתו היה יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט וחבר בוועדת הכנסת ובוועדת העבודה והרווחה.

לאחר סיום כהונתו היה, בין היתר, חבר הוועדה הקרואה באשקלון ושימש כחבר מועצת עיריית חיפה בראשות רשימת "נטו". קולס אף הודיע על התמודדותו לראשות עיריית חיפה בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008, והודיע כי אם הוא ייבחר הוא יכהן בתפקיד בהתנדבות ללא שכר, מכיוון שהוא כבר מקבל פנסיה מלאה מהכנסת, אך פרש מהמירוץ יומיים לפני כן בטענה כי הוא לא רוצה להיות המועמד שיוביל לסיבוב שני בין יהב לבורובסקי, שיבזבז עוד כסף על חשבון המדינה.

בחודש ספטמבר 2013 הודיע קולס, תושב קריית חיים, על התמודדותו על ראשות עיריית נשר. בבחירות זכה ב-7% מקולות הבוחרים ולא הצליח לעבור את אחוז החסימה ולהיכנס למועצת העיר.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי מועצת העיר חיפה
קטגוריה:עובדי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:עובדי משרד המסחר והתעשייה
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט
קטגוריה:חברי הכנסת: משפטנים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חוגים

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:נשר: חברי הכנסת
קטגוריה:נשר: אישים
קטגוריה:חיפה: חברי הכנסת