הגירה מאפריקה לאירופה

345x345 פיקסליםהגירה מאפריקה לאירופה כוללת הגירה של אנשים אשר נולדו באפריקה לאירופה. קבוצה זו כוללת אנשים שנולדו בצפון אפריקה ובאפריקה שמדרום לסהרה.

== היסטוריה ==
הקיסר הרומאי ספטימיוס סוורוס נולד בלפטיס מגנה שבצפון אפריקה, באזור טריפוליטניה, לוב של היום. בתקופת השלטון הרומאי חלק מהתושבים הצפון אפריקאים עברו לפרובינקיה בריטניה.<ref></ref><ref></ref>

נמצא כי שישה גברים בריטים בעלי אותו שם משפחה נדיר ביותר, נושאים כרומוזום Y הנובע מקבוצה גנטית (הפלוגרופ) שמקורה בגבר אפריקאי מדרום לסהרה, ככל הנראה מהמאה ה-16 ואילך. <ref></ref> <ref></ref>

== תהליכי הגירה ==
מאז שנות ה-60 המדינות העיקריות שמהן יצאה הגירה מאפריקה לאירופה היו מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה ובמידה פחותה גם מצרים. כתוצאה מכך, עד סוף המאה ה-20, נוצרו קהילות גדולות ממוצא מהמדינות הללו ברחבי אירופה. בתקופה שלאחר משבר האנרגיה העולמי בשנת 1973, הוחמרו אמצעי הפיקוח על ההגירה במדינות אירופה. ההשפעה העיקרית של צעדים אלה הייתה לעודד הגירה קבועה של מהגרים שהיו אמורים להיות זמניים, ולגרום להגירה נלווית של בני משפחותיהם. רוב ההגירה הזו הייתה מהמגרב לצרפת, הולנד, בלגיה וגרמניה. מהמחצית השנייה של שנות ה-80, יעדי ההגירה עבור מהגרים מהמגרב התרחבו וכללו גם את ספרד ואיטליה, בעקבות הגברת הביקוש לעובדים לא מיומנים במדינות אלה.<ref name="de Haas"></ref>

בספרד ובאיטליה הוטלו דרישות אשרות כניסה על מהגרים מהמגרב בתחילת שנות ה-90, מה שהוביל לעלייה בהגירה בלתי חוקית דרך הים התיכון. מאז שנת 2000, מדינות אפריקה שמדרום לסהרה הפכו אף הן למקור חשוב של מהגרים לאירופה.<ref name="de Haas" />

בין השנים 2000–2005 היגרו מאפריקה כ-440,000 איש בשנה, רובם לאירופה.<ref>World migration 2008: Managing labour mobility in the evolving global economy Volume 4 of IOM world migration report series, International Organization for Migration, Hammersmith Press, 2008 , pp. 38, 407.</ref>לדברי היין דה האס, מנהל המכון הבינלאומי להגירה באוניברסיטת אוקספורד, השיח הציבורי בנוגע להגירה מאפריקה לאירופה מציג את התופעה כ"אקסודוס", המורכב ברובו ממהגרים בלתי חוקיים, המונעים על ידי סכסוכים ועוני. הוא מבקר את הצגת הדברים הזו, וטוען כי המהגרים הבלתי חוקיים הם לעיתים קרובות משכילים ויכולים להרשות לעצמם את העלויות הניכרות של המסע לאירופה. לדבריו, ההגירה מאפריקה לאירופה מונעת על ידי ביקוש מבני לכוח עבודה זול. מרבית המהגרים מהגרים מיוזמתם, ולא בשל היותם קורבנות של סוחרי אדם. יתרה מזאת, הוא טוען שרוב המהגרים מגיעים באמצעות אשרות תייר או מסמכים מזויפים, או דרך המובלעות הספרדיות, סאוטה ומלייה. הוא מדגיש כי "מרבית המהגרים האפריקאים הבלתי חוקיים נכנסים לאירופה באופן חוקי ולאחר מכן נשארים לאחר שפג תוקף האשרה".<ref name="de Haas" /> מומחה ההגירה סטיבן קאסלס מוסיף כי "למרות ההיסטריה התקשורתית סביב הגידול בהגירה האפריקאית לאירופה, המספרים בפועל נראים קטנים למדי – אם כי יש חוסר דיוק מפתיע בנתונים".<ref name="Castles"></ref>

על פי ארגון ה-OECD ההגירה ממדינות אפריקה למדינות מפותחות קטנה יחסית בהשוואה להגירה הכלל-עולמית. ה-BBC דיווח בשנת 2007 כי ארגון ההגירה הבין-לאומי מעריך כי כ-4.6 מיליון מהגרים אפריקאים מתגוררים באירופה, אך מכון מדיניות ההגירה מעריך כי בין 7 ל-8 מיליון מהגרים בלתי חוקיים מאפריקה חיים באיחוד האירופי.<ref></ref>

=== הגירה בלתי מתועדת ===
מהגרים שניצלו אוקטובר 2013
הגירה לא מתועדת מאפריקה לאירופה היא משמעותית. אנשים רבים ממדינות אפריקה פחות מפותחות יוצאים למסע המסוכן עבור אירופה, בתקווה לחיים טובים יותר. בחלקים מאפריקה, במיוחד צפון אפריקה (מרוקו, מאוריטניה ולוב), הסחר במהגרים לאירופה הפך למשתלם יותר מסחר בסמים. הגירה לא מתועדת לאירופה מתרחשת לעיתים קרובות בסירה דרך הים התיכון, או במקרים מסוימים ביבשה במובלעות הספרדיות של סאוטה ומלילה, ועלתה לכותרות בינלאומיות. מהגרים רבים מסתכנים בפציעה חמורה או מוות במהלך מסעם לאירופה ורוב אלה שבקשות המקלט שלהם לא צלחו מגורשים בחזרה לאפריקה.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref> לוב היא נקודת המוצא העיקרית של מהגרים בלתי חוקיים היוצאים לאירופה.<ref name=":2"></ref><ref name=":3"></ref> עם זאת, מהגרים אפריקאים לא מתועדים באירופה לא בהכרח נכנסו לאירופה בדרכים לא מורשות. רבים מהם, נכנסו עם אשרות תקפות שאותן האריכו. מול הדרה מוגברת של מדיניות ההגירה האירופית, למהגרים אפריקאים רבים לא נותרה אפשרות להיכנס ולהתגורר באופן בלתי חוקי. כפי שכתב אפוסטולו אנדריקופולוס, בהקשר זה של עוינות מוגברת והדרה משפטית, מהגרים אפריקאים רבים "פונים לקרבה בחיפוש אחר ביטחון, יציבות ויכולת חיזוי". <ref></ref> קרבה ויחסים חברתיים מספקים תמיכה למהגרים לא מורשים להתמודד עם מצבם המשפטי הרעוע.

ההגירה הבלתי מתועדת מאפריקה לאירופה היא משמעותית. אנשים רבים ממדינות אפריקה הפחות מפותחות יוצאים למסע המסוכן לאירופה, בתקווה לחיים טובים יותר. בחלקים מאפריקה, במיוחד בצפון אפריקה (מרוקו, מאוריטניה ולוב), סחר במהגרים לאירופה הפך לרווחי יותר מסחר בסמים. מהגרים רבים מסתכנים בפציעות חמורות או מוות במהלך מסעם לאירופה, ורוב אלו שבקשות המקלט שלהם נדחו מגורשים חזרה לאפריקה.<ref name=":0" /><ref name=":1" /> לוב היא נקודת המוצא העיקרית למהגרים בלתי חוקיים היוצאים לאירופה.<ref name=":2" /><ref name=":3" /> עם זאת, מהגרים אפריקאים בלתי מתועדים באירופה לא בהכרח נכנסו לאירופה בדרכים בלתי חוקיות. רבים מהם נכנסו עם אשרות חוקיות שלאחר מכן פג תוקפן. מול החרפת המדיניות ההגירה האירופית, מהגרים אפריקאים רבים נאלצים להיכנס ולהתגורר באופן בלתי חוקי.

בין אוקטובר 2013 לאוקטובר 2014 ממשלת איטליה ניהלה את מבצע "מארה נוסטרום", מבצע ימי ואווירי שמטרתו הייתה לצמצם את ההגירה הבלתי חוקית לאירופה ואת מקרי טביעות הספינות בים התיכון ליד חופי למפדוזה. ממשלת איטליה הפסיקה את המבצע כיוון שהתגלה שאינו בר-קיימא בשל המעורבות הרבה של הצי האיטלקי. המבצע הוחלף במבצע משותף ומוגבל יותר להגנת גבולות האיחוד האירופי, שנקרא מבצע "טריטון" ומנוהל על ידי הסוכנות האירופית לניהול מבצעים משותפים Frontex. ממשלות אירופיות אחרות, כולל בריטניה, טענו שמבצעים כמו "מארה נוסטרום" ו"טריטון" משמשים כ"גורם משיכה בלתי מכוון" המעודד הגירה נוספת.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 2014, תועדו 170,100 מהגרים בלתי חוקיים שהגיעו לאיטליה דרך הים (גידול לעומת 42,925 הגעות שתועדו בשנת 2013), כאשר 141,484 מהם עזבו מלוב.<ref></ref> רובם הגיעו מסוריה, קרן אפריקה וממערב אפריקה.<ref></ref><ref></ref>

הנושא חזר לכותרות בינלאומיות עם סדרת טביעות ספינות מהגרים, כחלק מגל הגירת הפליטים לאירופה בשנת 2015. הערכות ארגון ההגירה הבין-לאומי (IOM) מצביעות על כך שבין תחילת 2015 לאמצע אפריל, 21,000 מהגרים הגיעו לחופי איטליה ו-900 מהגרים מתו בים התיכון.<ref></ref> מבקרי מדיניות ההגירה האירופית כלפי הגירה בלתי חוקית בים התיכון טוענים שביטול מבצע "מארה נוסטרום" לא הרתיע מהגרים, ושבמקום זאת, ההחלפה שלו ב"טריטון" יצרה את התנאים להעלאת מספר מקרי המוות.<ref></ref>

בספטמבר 2023, למעלה מ-120 סירות שנשאו כ-7,000 מהגרים מאפריקה – יותר מאוכלוסיית למפדוזה כולה – הגיעו לאי בתוך 24 שעות.<ref></ref>

== השפעות ==
צלב עשוי מעץ של סירות הגירה שבורות בלמפדוזה.
בנוגע להשפעות על מדינות המקור באפריקה, מאמר במגזין "האקונומיסט" מתאר את ההגירה מאפריקה ככזו שיש לה יתרונות כלכליים מסוימים עבור המדינות האפריקאיות מהן מגיעים המהגרים (בעיקר הודות למשלוחי הכספים, וגם בהצגת היתרונות של חינוך, מה שמעודד יותר אנשים ללכת לבית הספר).<ref>The Economist, 28 March 2020, page 6, [https://www.economist.com/special-report/2020/03/26/migration-is-helping-africa-in-many-ways "Migration is Helping Africa in Many Ways"].</ref>

באשר להשפעות על מדינות היעד באירופה, על פי דיווח של ה-BBC, קיימת עלייה במספר הפשעים הקשורים להגירה האפריקאית באירופה, במיוחד במדינות סקנדינביה, מה שמוביל להתנגדות להגירה ולהופעת מפלגות לאומניות כמו ה-AfD בגרמניה, השוודים הדמוקרטים וה-ווקס בספרד.<ref>BBC, 13 September 2018 "Reality check: Are migrants driving crime in Germany?".</ref>

אלפי מהגרים מתו בניסיונותיהם לחצות את מדבר סהרה ואת הים התיכון בדרכם לאירופה. <ref></ref>

== מדיניות ההגירה האירופית ==
לאיחוד האירופי אין מדיניות הגירה משותפת ביחס לאזרחי מדינות עולם שלישי. חלק מהמדינות כמו ספרד ומלטה קוראות למדינות חברות אחרות באיחוד לשאת באחריות המשותפת לטיפול בזרמי ההגירה מאפריקה. ספרד גם יצרה נתיבי הגירה חוקיים למהגרים אפריקאים, ומגייסת עובדים ממדינות כמו סנגל.<ref name="CFR2"></ref> מדינות אחרות, כמו צרפת תחת ניקולא סרקוזי, אימצו מדיניות מגבילה יותר, וניסו להציע תמריצים למהגרים לשוב לאפריקה. אף על פי שאימצה גישה ליברלית יותר מצרפת, ספרד ניסתה גם היא, על פי דיווח של המועצה ליחסי חוץ, "לכונן הסכמים בילטרליים רחבים עם מדינות אפריקאיות שיכללו חילופי גירוש בתמורה למימון שיסייע למהגרים שהוחזרו".<ref name="CFR"></ref>
מהגרים אפריקאים חולצו ליד לוב במהלך מבצע טריטון של האיחוד האירופי, יוני 2015
ספרד גם ניהלה תוכניות הסדרה כדי להעניק זכויות עבודה למהגרים בלתי חוקיים לשעבר, במיוחד בשנת 2005<ref></ref> אך מהלך זה ספג ביקורת מממשלות אחרות באיחוד האירופי, שטענו כי הוא מעודד הגירה בלתי חוקית נוספת וכי המהגרים שהוסדרו צפויים להגר בתוך האיחוד למדינות עשירות יותר לאחר שקיבלו מעמד בספרד.<ref></ref> <ref></ref>

== דמוגרפיה ==
טבלה זו מתייחסת גם לאפריקאים מצפון אפריקה וגם לאפריקאים שמדרום לסהרה, רוב המספרים מתייחסים רק לאנשים שנולדו ביבשת אפריקה.
{| class="wikitable"
!מדינה
!אוכלוסייה אפריקאית
!שנה
!מרכזי אוכלוסייה
!תיאור
|-
|צרפת
|כ-3,115,500
|2019
|פריז, ליון, טולוז, בורדו, מרסיי, נאנט, ליל, מונפלייה
|כולל כל אדם שנולד באפריקה. רובם קשורים למושבות הצרפתיות לשעבר. לפי INSEE, ישנם 4.6 מיליון אנשים שנולדו בצפון אפריקה או שיש להם מוצא מצפון אפריקה, בעיקר מאלג'יריה, מרוקו ותוניסיה. כמו כן, ישנו מספר דומה של מהגרים וצאצאים מאפריקה שמדרום לסהרה, בעיקר מסנגל, מאלי, חוף השנהב, קמרון, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו והרפובליקה של קונגו.
|-
|הממלכה המאוחדת
|1,656,00
|2021
|לונדון, ברמינגהם, מנצ'סטר, לידס, שפילד, בריסטול, נוטינגהאם, ניוקאסל על הטיין
|הערכות ONS מ-2021 לגבי אוכלוסייה שנולדה באפריקה; כוללת רק אוכלוסייה שנולדה מחוץ למדינה. רובם קשורים למושבות הבריטיות לשעבר באפריקה. הקבוצות הגדולות ביותר הן מדרום אפריקה, ניגריה, קניה, זימבבואה, סומליה, גאנה, אוגנדה, גמביה, סיירה לאון ולוב.
|-
|טורקיה
|1,500,000
|2017
|איסטנבול, איזמיר, מולה, אנקרה, אנטליה
|בעיקר אזרחי קמרון, לוב, אלג'יריה, סומליה, ניז'ר, ניגריה, קניה, סודן, מצרים ואתיופיה.
|-
|ספרד
|1,322,625
|2021
|ברצלונה, מדריד, מלאגה, מורסיה, פלמה דה מיורקה, סביליה, ולנסיה
|רובם ממרוקו ואלג'יריה, אך כוללים גם חלק ממדינות מערב אפריקה כמו סנגל, ניגריה, כף ורדה, והמושבות הספרדיות לשעבר, כמו גינאה המשוונית. רבים מהאפריקאים מדרום לסהרה הם עובדים בחוזים.
|-
|איטליה
|1,150,627
|2021
|רומא, מילאנו, טורינו, פלרמו, ברשה, בולוניה, לצ'ה, פירנצה, פרארה
, ג'נובה, ונציה
|בעיקר ממדינות צפון אפריקה כמו מרוקו, תוניסיה, לוב, מצרים ואלג'יריה, אך גם ממערב אפריקה (ניגריה, סנגל, מאלי, חוף השנהב, בורקינה פאסו וגאנה) ומהמושבות האיטלקיות לשעבר (אריתריאה, סומליה). אינו כולל מהגרים לא סדירים מהחציות הים התיכון שהחליטו להישאר באיטליה.
|-
|גרמניה
|1,000,000
|2020
|ברלין, המבורג, פרנקפורט, קלן, מינכן, שטוטגרט
|בעיקר מאלג'יריה, מצרים, מרוקו ותוניסיה וממושבות גרמניה לשעבר כמו קמרון וטוגו וכן מהגרים נוספים בעיקר מקניה, אריתריאה, גאנה, ניגריה ואתיופיה. כ-50% מהאוכלוסייה מורכבת משחורים אפריקאים שמדרום לסהרה והיתר מצפון אפריקאים ערבים וברברים. כולל סטודנטים, עובדים ומהגרים חוקיים מיומנים ולא מיומנים וכן מבקשי מקלט ומהגרים לא סדירים.
|-
|הולנד
|714,732
|2020
|ראנדסטאד; אזור המטרופולין ארנהם-ניימכן
|רובם ממרוקו, אך ישנם מיעוטים גדולים ממדינות כמו סומליה, מצרים, דרום אפריקה, גאנה, כף ורדה ואריתריאה.
|-
|פורטוגל
|700,000
|
|אזור המטרופולין של ליסבון, אלגארבה
|בעיקר מהמושבות הפורטוגזיות לשעבר באפריקה, במיוחד כף ורדה, אנגולה, גינאה-ביסאו וסאו טומה ופרינסיפה. 47% מהתושבים החוקיים הזרים בשנת 2001 היו במקור ממדינה אפריקאית.
|-
|בלגיה
|550,000–600,000
|2018
|בריסל, לייז', אנטוורפן, שרלרואה
|רובם בעלי שורשים מקונגו הבלגית לשעבר ובמדינות אפריקה דוברות הצרפתית האחרות. בעיקר ממרוקו, רואנדה, אלג'יריה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, סנגל, גאנה, גינאה, בורונדי, קמרון, ניגריה וג'יבוטי.
|-
|שווייץ
|93,800
|2015
|ז'נבה, בזל, ווה, ברן, פריבור, לוזאן
|בעיקר אזרחי אלג'יריה, אריתריאה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קמרון ואנגולה (למעט אנשים ממוצא אפריקאי מאזורים אחרים בעולם: הרפובליקה הדומיניקנית, ברזיל, ארצות הברית, קובה וכו').
|-
|פינלנד
|לפחות 65,007
|2022
|הלסינקי, אספו, ונטאה, טורקו, ואסה
|לפי הלמ"ס של פינלנד: ששני הוריהם נולדו באפריקה או שההורה היחיד המוכר נולד באפריקה, • או שנולדו באפריקה ומדינות הלידה של הוריהם אינן ידועות. כך למשל, אנשים עם הורה פיני אחד והורה אפריקאי אחד או אנשים עם מוצא אפריקאי רחוק יותר אינם נכללים בנתון מבוסס מדינה זה שאינו אתני. כמו כן, רקע של ילדים מאומצים שנולדו באפריקה נקבע על פי הוריהם המאמצים, ולא על פי הוריהם הביולוגיים. הם מגיעים בעיקר מסומליה, ניגריה, מרוקו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה וגאנה.
|}

== סטטיסטיקה ==
קצב ההגירה צפוי להמשיך לעלות בעשורים הקרובים, על פי סר פול קולייר, כלכלן בתחום הפיתוח.<ref></ref>

הערה: מבקשי מקלט לאירופה הם מבקשים בפעם הראשונה לאחר הסרת בקשות שהוסרו. מהגרים מאפריקה שמדרום לסהרה עשויים להיכנס לכל יעד באמצעים שונים מהדרכים המוצגות בטבלה זו. כתוצאה מכך, נתוני הזרימה הללו אינם מלאים וסביר שהם מייצגים מינימום. גידול במלאי המהגרים והזרימות אינו זהה.<ref name="pewglobal.org2"></ref> מקור: מרכז המחקר פיו.
{| class="wikitable" style="text-align: right;"
!שנה
! מספר מבקשי מקלט<ref name="pewglobal.org"></ref>
|-
| 2010
| 58,000
|-
| 2011
| 84,000
|-
| 2012
| 74,000
|-
| 2013
| 91,000
|-
| 2014
| 139,000
|-
| 2015
| 164,000
|-
| 2016
| 196,000
|-
| 2017
| 168,000
|}

;
<nowiki>המדינות המובילות בהן נולדו מהגרים מאפריקה שמדרום לסהרה המתגוררים באיחוד האירופי, נורווגיה ושווייץ בשנת 2017. מקור: מרכז המחקר פיו.</nowiki>

{| class="wikitable"
!מדינה
!מספר מהגרים
|-
|ניגריה
|390,000
|-
|דרום אפריקה
|310,000
|-
|סומליה
|300,000
|-
|סנגל
|270,000
|-
|גאנה
|250,000
|-
|אנגולה
|220,000
|-
|קניה
|180,000
|-
|הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
|150,000
|-
|קמרון
|150,000
|-
|חוף השנהב
|140,000
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירופה: היסטוריה
קטגוריה:הגירה
קטגוריה:אפריקה: היסטוריה