פרס אבל

פרס אָבֶּל (בנורווגית: Abelprisen) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי מלך נורווגיה מאז 2003, למתמטיקאים מכל העולם בעלי הישגים בולטים ויוצאי דופן.

הפרס נחשב כיוקרתי ביותר מבין הפרסים הבינלאומיים המוענקים למתמטיקאים (לצד מדליית פילדס, שמוענקת לצעירים בלבד) ונחשב מקביל לפרס נובל (שאינו כולל קטגוריית מתמטיקה).

==היסטוריה של הפרס==
ב־1897, סמוך להופעתו של פרס נובל, ביקש המתמטיקאי הנורווגי סופוס לי לייסד קרן לזכר נילס אבּל, שתעניק פרס מתמטי אחת לחמש שנים; לי מת ב־1899, לפני שהספיק להוציא את הרעיון אל הפועל. שלוש שנים אחר-כך, לרגל שנת המאה להולדתו של אבל, אימץ אוסקר השני, אז מלך שוודיה ונורווגיה, את הרעיון; ואולם, בעקבות הפיצול בין שתי המדינות ב־1905, לא יצאה התוכנית אל הפועל. המדינאי הנורווגי פריטיוף ננסן כתב אז כי "פרס אבל עלה השמימה יחד עם האיחוד".

מאה שנים אחר-כך נוערו התוכניות הישנות ואושרו על ידי ממשלת נורווגיה, והחל משנת 2003 האקדמיה הנורווגית למדעים ולאמנויות מכריזה מדי שנה על הזוכה שנבחר על ידי ועדה של חמישה מתמטיקאים בינלאומיים.

הפרס הכספי לזוכה הוא 7.5 מיליון כתר נורווגי, נכון ל־2021 שוויו כ־2.9 מיליון ש"ח.

==הזוכים בפרס ==

{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:100%; margin:auto;"
|-
! שנה
! דיוקן
! style="width:130px;" | מקבלי הפרס
! style="width:130px;" | מדינה
! style="width:130px;" | מוסד אקדמי
! פרטים
|-
| 2003
 ז'אן-פייר סר
| 
| קולז' דה פראנס
| עבור תפקיד המפתח שמילא בעיצובם המודרני של תחומים רבים במתמטיקה, לרבות טופולוגיה, גאומטריה אלגברית ותורת המספרים.
|-
|rowspan="2" | 2004
 מייקל עטיה
| / 
| אוניברסיטת אדינבורו אוניברסיטת קיימברידג'
|rowspan="2"| על גילוי משפט האינדקס והוכחתו, משפט המקשר בין טופולוגיה, גאומטריה ואנליזה, ועל תפקידם יוצא הדופן בבניית גשרים חדשים בין המתמטיקה לפיזיקה התאורטית.
|-
 איזדור זינגר
| 
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
|-
| 2005
 פטר לקס
| / 
| מכון קרנט
| על תרומתו פורצת הדרך לתאוריה וליישום של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, ולחישוב הפתרונות שלהן.
|-
| 2006
 לנארט קרלסון
| 
| המכון המלכותי לטכנולוגיה
| על תרומותיו המעמיקות והיסודיות לאנליזה ההרמונית ולתאוריה של מערכות דינמיות חלקות.
|-
| 2007
 סריניוסה ואראדהאן (Sathamangalam R. Srinivasa Varadhan)
| / 
| מכון קרנט
| על תרומותיו הבסיסיות לתורת ההסתברות ובפרט על יצירת תאוריה מאוחדת של סטיות גדולות.
|-
|rowspan="2" | 2008
 ג'ון תומפסון
| 
| אוניברסיטת פלורידה
|rowspan="2"| על הישגיהם המעמיקים באלגברה ובפרט על עיצובה המודרני של תורת החבורות.
|-
 ז'ק טיץ
| / 
| קולז' דה פראנס
|-
| 2009
 מיכאיל גרומוב
| / 
| המכון למחקרים מדעיים מתקדמים מכון קרנט
| על תרומותיו המהפכניות לגאומטריה.
|-
| 2010
 ג'ון טייט
| 
| אוניברסיטת טקסס באוסטין
| על השפעתו המתמשכת והעצומה בתחום תורת המספרים.
|-
| 2011
 ג'ון מילנור
| 
| אוניברסיטת סטוני ברוק
| על תגליות חלוציות בטופולוגיה, גאומטריה ואלגברה.
|-
| 2012
 אנדרה סמרדי (Endre Szemerédi)
| / 
| המכון למתמטיקה אלפרד רני אוניברסיטת ראטגרס
| על תרומתו למתמטיקה בדידה ולמדעי המחשב התאורטיים ולאות הוקרה על ההשפעה העמוקה והמתמשכת של תרומות אלה.
|-
| 2013
 פייר דלין
| 
| המכון למחקר מתקדם
|עבור התרומה לגאומטריה האלגברית ועל ההשפעה שלה על תורת המספרים, תורת ההצגות ותחומים הקשורים.
|-
| 2014
 יעקב סיני
| / 
| אוניברסיטת פרינסטון מכון לנדאו לפיזיקה תאורטית
| על תרומותיו היסודיות למערכות דינמיות, תורה ארגודית ופיזיקה מתמטית.
|-
|rowspan="2" | 2015
 ג'ון פורבס נאש
| 
| אוניברסיטת פרינסטון
|rowspan="2"| על תרומותיהם היסודיות למשוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות.
|-
 לואיס נירנברג
| / 
| מכון קרנט
|-
| 2016
 אנדרו ויילס
| 
| אוניברסיטת אוקספורד
| הוכיח את השערת טניאמה-שימורה אשר גררה את נכונות המשפט האחרון של פרמה.
|-
| 2017
 איב מֶיֶיר
| 
| אקול נורמל סופרייור פריז-סקליי
| על תרומתו המרכזית בפיתוח תורת הגלונים (Wavelets).
|-
| 2018
 רוברט לנגלנדס
| / 
| המכון למחקר מתקדם
| על גילוי הקשר בין תורת המספרים, תורת ההצגות ותבניות אוטומורפיות.
|-
| 2019
 קארן אולנבק
| 
| אוניברסיטת טקסס באוסטין
| על תרומותיה למשוואות דיפרנציאליות חלקיות גאומטריות, תורת כיול ומערכות אינטגרביליות ועל השפעת עבודתה על אנליזה מתמטית, גאומטריה ופיזיקה מתמטית.
|-
|rowspan="2" | 2020
 הלל פורסטנברג
| / 
| האוניברסיטה העברית בירושלים
|rowspan="2"| על השימוש החלוצי של שיטות מתורת ההסתברות והדינמיקה בתורת החבורות, תורת המספרים וקומבינטוריקה.
|-
 גריגורי מרגוליס
| / 
| אוניברסיטת ייל
|-
|rowspan="2" | 2021
 אבי ויגדרזון
| / 
| המכון למחקר מתקדם
|rowspan="2"| על פיתוח תורת הסיבוכיות ותורת הגרפים, והקשרים בין תחומים אלה.
|-
 לסלו לובאס
| 
| אוניברסיטת אטווש לוראנד
|-
| 2022
 דניס סאליבן
| 
| אוניברסיטת סטוני ברוק ואוניברסיטת העיר ניו יורק
| על תרומותיו לחקר הטופולוגיה, ובמיוחד לחקר הטופולוגיה האלגברית, הגאומטרית והמערכות הדינמיות.
|-
| 2023
 לואיס קפארלי
| / 
| אוניברסיטת טקסס באוסטין
| על תרומותיו לחקר משוואות דיפרנציאליות חלקיות.
|-
| 2024
 מישל טלגרן
| 
| המרכז הלאומי למחקר מדעי, CNRS, צרפת
| על חקר ההסתברות והבנת תהליכים אקראיים בטבע
|}

== ראו גם ==
* מדליית פילדס
* פרס וולף

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

אבל