OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חוסיין אל-מג'אלי

חוסיין היזאע אל-מג'אלי (בערבית: حسين هزاع المجالي, תעתיק מדויק: חסין הזאע אלמג'אלי; נולד ב-24 בינואר 1960) הוא איש צבא ופוליטיקאי ירדני. שימש כשר הפנים וכשר לעניינים מוניציפליים בממשלת ירדן.

== ביוגרפיה ==
חוסיין אל-מג'אלי נולד ב-24 בינואר 1960 בכרכ שבדרום ממלכת ירדן כבן למשפחת אל-מג'אלי. אביו, היזאע אל-מג'אלי, שימש כראש ממשלת ירדן בזמן היוולדו של חוסיין, ונרצח בידי אנשי אופוזיציה שפעלו מסוריה כשהיה בנו בן פחות משנה. אל-מג'אלי למד לתואר ראשון במדעי המדינה בסיטדל, בית הספר הצבאי של דרום קרוליינה שבארצות הברית וסיים את לימודיו בשנת 1981. ב-23 בינואר 1982 התגייס לצבא ירדן בדרגת קפטן.

במקביל לשירותו הצבאי, אל-מג'אלי סיים תואר ראשון בלימודים צבאיים באוניברסיטת מוטה שבירדן בשנת 1994. לאחר התקדמות בקריירה הצבאית מונה אל-מג'אלי לראש המשמר המלכותי של המלך חוסיין. בתפקיד זה שימש אל-מג'אלי בזמן חודשיו האחרונים לחייו של חוסיין, כשעבר טיפולים למחלת הסרטן במאיו קליניק שבארצות הברית. אל-מג'אלי הפך לאיש סודו של המלך בחודשיו האחרונים, והוא היה נוכח בשעת משבר הירושה כאשר הדיח את חוסיין את אחיו חסן מתפקיד יורש העצר ומינה במקום זאת את בנו עבדאללה. אל-מג'אלי אף נכח בשעת פטירתו של המלך ב-7 בפברואר 1999. בשנת 2000 סיים לימודים לתואר שני בלימודים צבאיים גם כן באוניברסיטת מוטה. באותו זמן המשיך אל-מג'אלי להתקדם בסולם הדרגות הצבאי, ועד לשנת 2002 הגיע לדרגת אלוף. בשנה זו הודח משירותו הצבאי.

ב-1 בינואר 2005 התמנה אל-מג'אלי לשגריר ארצו בבחריין, תפקיד בו שימש עד ל-9 במאי 2010. הוא הוחזר לירדן כדי להחליף את מאזן אל-קאדי בתפקיד מפקד המשמר הלאומי לאחר שזה הודח מתפקידו. ב-13 בדצמבר 2010 קודם אל-מג'אלי לדרגת רב-אלוף. אל-מג'אלי נקרא לשמש כשר בממשלת ירדן עם הקמת הקבינט השני של ראש הממשלה עבדאללה אנסור. בממשלה החדשה, שהושבעה לתפקיד ב-30 במרץ 2013, אל-מג'אלי התמנה לשר הפנים ולשר לעניינים מוניציפליים. הוא התפטר מתפקידו במאי 2015.

==חיים אישיים==
אביו של אל-מג'אלי, היזאע אל-מג'אלי, היה ראש ממשלת ירדן בזמן היוולדו ונרצח כשהיה בן פחות משנה. דודו, חאבס אל-מג'אלי, היה מפקד הכוחות המזוינים של ירדן. אחיו, אימן הזאע אל-מג'אלי, היה בעבר סגן ראש ממשלת ירדן ומשמש כיום כחבר בפרלמנט הירדני. הוא דובר ערבית, אנגלית וצרפתית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא ירדנים
קטגוריה:שרי ממשלת ירדן
קטגוריה:שגרירי ירדן
קטגוריה:בחריין: יחסי חוץ
קטגוריה:ירדנים שנולדו ב-1960
החברה האמריקאית להיסטוריה של תכנון עירוני ואזורי

החברה האמריקאית להיסטוריה של תכנון עירוני ואזורי (באנגלית: The Society for American City and Regional Planning History בראשי תיבות: SACRPH) הוא מלכ"ר לא ממשלתי אמריקאי שהוקם במטרה לשמר ולייעץ בנושא של היסטוריה של תכנון עירוני בצפון אמריקה. הארגון הוקם בשנת 1986 באוהיו, ארצות הברית. 

בארגון כ-300 חברים העוסקים בתחומי אדריכלות, תכנון עירוני, היסטוריה, איכות הסביבה, אדריכלות נוף, מעצבי מדיניות ציבורית, שימור מבנים, ורכזי קהילה העובדים בשיתוף פעולה עם סטודנטים וחוקרים מכל רחבי ארצות הברית ושאר העולם. בנוסף, הארגון גם מפרסם ספרים ומוציא לאור את כתב העת האקדמי המקוון: "Journal of Planning History". 

הארגון נוהג גם לארגון טקסי פרסים ומעניק ייעוץ אדריכלי לערים שונות ברחבי ארצות הברית. הארגון גם נותן את חסותו ל-"ועידה הלאומית בנושא ההיסטוריה של תכנון ערים". בשנת 2013 התקיימה הוועידה בטורונטו, קנדה. הארגון הוא חבר מלא ב-החברה הבינלאומית להיסטוריה של תכנון עירוני.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:תכנון עירוני
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
קטגוריה:מכונים לאומיים לעירוניות
קטגוריה:היסטוריה עירונית ואזורית
חדר 13 (חינוך)

חדר 13 (באנגלית: Room 13 International) הוא שמה של רשת בינלאומית של חדרי סטודיו לאומנות הפועלים בבתי ספר יסודיים, ומופעלים בידי התלמידים בלבד. הרשת נקראת על שם החדר המקורי בו הוקם הסטודיו הראשון, בבית ספר יסודי בסקוטלנד.

בהמשך הוקמו כיתות סטודיו דומות מחוץ לבריטניה. כיום פועלת התוכנית בכ-80 מרכזים ברחבי העולם.

==היסטוריה==
בשנת 1994 החל מורה בשם רוב פיירלי (Rob Fairley) ללמד בבית הספר היסודי קאול בפורט ויליאם שבסקוטלנד, כחלק ממעמדו כ Artist-in-residence, מעמד שבו האמן מקבל דמי מחיה ובתמורה משמש כמורה.
הוא נוכח לדעת שתלמידיו, בגילים 9 עד 11, לא האמינו שיש להם יכולת יצירה. על כן חילק אותם לזוגות, ולכל זוג תלמידים ותלמידות נתן מצלמה חד-פעמית. התלמידים שוטטו ברחבי בית הספר במהלך שיעורי האמנות, וצילמו כל דבר שעניין אותם. כעבוד כשבועיים של התנסות, התלמידים הנלהבים יזמו בעצמם את הפיכת אחד הארונות בכיתה לחדר-חושך מאולתר, בו הם יכלו לפתח בעצמם את עבודותיהם, בהדרכתו של פיירלי.

בסוף אותה השנה הודיע המורה לתלמידיו שהוא נאלץ לעזוב את משרתו, מאחר שהתקציב למשכורתו אזל. התלמידים החליטו לגייס כסף על ידי מכירה של עבודות הצילום שלהם להורים, ואת התמורה הציעו לשלם למורה כשכר עבודה. פיירלי החליט להישאר לעבוד בהתנדבות, וביקש מהתלמידים להשתמש בכסף שגייסו כדי לקנות ציוד צילום.

הם ניהלו את הסטודיו כעסק התומך את עצמו לכל דבר, תוך שהם מגייסים את הכסף הדרוש לקניית חומרי יצירה ולהעסקה של אמנים כמדריכים.

===פרסים===
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר ב-2001, תלמידה בשם ג'ודי יצרה קולאז' המכיל 3,000 גפרורים שרופים, והיצירה הוצגה בבית הספר לאמנות RCA, וזכתה בפרס ברבי לאמנות נוער, המקביל הצעיר לפרס טרנר.

בשנת 2003 זכתה התוכנית בפרס בסך 200 אלף לירות שטרלינג מטעם NESTA, הקרן הבריטית לתמיכה במדעים, טכנולוגיה ואמנות. הפרס נועד להפיץ את השיטה לבתי ספר נוספים, ואכן התוכנית החלה להפוך לרשת. ב-2004 שידר ערוץ 4 הבריטי סרט תיעודי על חדר 13 בשם "באיזה גיל אפשר להתחיל להיות אמן?". צופה בשם רוד רייט התרשם מהסרט, מפני שבבעלותו הייתה חברה העוסקת בתקשורת, והוא שאף כל העת לרתום את משאבי החברה כדי לטפח יצירתיות בקרב ילדים עניים ברחבי העולם. בעקבות הצפייה בסרט, הוא יצר קשר עם מנהלי התוכנית, שהיו תלמידים בעצמם.

===חדר 13 ברחבי העולם===
רוב פיירלי, שהיה מטפס הרים נלהב, סיפר לתלמידיו על הרי ההימלאיה, ועורר בהם את החשק לנסוע אתו לראותם במו עיניהם. באחת החופשות מהלימודים, המורה ותלמידיו נסעו לנפאל, נפגשו עם תלמידים וסיפרו להם על רעיונותיהם. בשנת 2005 כבר נמנו 10 "חדרי 13" בבתי ספר ברחבי סקוטלנד, אנגליה, נפאל ודרום אפריקה, בין היתר בסיועה של חברת התקשורת של רייט.

בשנת 2007 נרשמה התוכנית כחברה בשם "Room 13 International", ולהנהלתה הצטרפו אמנים ומורים בוגרים - אירוע שלא עבר ללא ויכוחים, מפני שלדעת אחדים מהתלמידים, הוא עמד בניגוד לרוח המקורית של התוכנית. נכון לשנת 2012, הרשת מונה 80 חדרי סטודיו ברחבי העולם, בהם למדו עד עתה כמה אלפי תלמידים.

==שיטת הלימוד==
במקום להורות לתלמידים כיצד לצייר או לצלם, התלמידים מתבקשים לחקור בעצמם את דרכי היצירה, לחשוב ולפתח שיטות משלהם, וכך האחראיות ליצירה, ללימוד ולתרגול עוברת במידה רבה אליהם; המורים מספקים הכוונה ועצה בלבד, ואינם מורים בדרך מחייבת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חינוך לאמנות
Journal of Planning History

מגזין Journal of Planning History הוא כתב עת רבעוני אקדמי העוסק בתחום ההיסטורי של תכנון ערים ואזורים. העורך הראשי הוא כריסטופר סילבר מאוניברסיטת פלורידה. המגזין נוסד בשנת 2002 על ידי החברה האמריקאית להיסטוריה של תכנון עירוני ואזורי בהוצאת SAGE Publications. המגזין עוסק בהיסטוריה האורבנית בנושאי התכנון האורבני והלאומי של מדינות ושל ערים ביבשת אמריקה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:עיתונים בין-לאומיים
קטגוריה:כתבי עת מדעיים
קטגוריה:אדריכלות
קטגוריה:תכנון עירוני
מנקס (פירושונים)

מֶנקֶס (Menkes) הוא שם משפחה יהודי, אישים בולטים עם שם משפחה זה:
* זיגמונד מנקס – צייר ממוצא יהודי פולני שהשתייך לאסכולת פריז בשנות ה-20 וה-30 ואחר-כך פעל בארצות הברית
* מי-רן מנקס – דוגמנית ושחקנית ישראלית
* נינה מנקס – קולנוענית יהודייה אמריקאית
* סוזי מנקס - עיתונאית יהודייה אמריקאית
* תיאודור מנקס – אדריכל ממוצא יהודי אוסטרי שפעל בארץ ישראל המנדטורית, בארצות הברית ובקנדה

== האם התכוונתם ל... ==
* מנקס (Manx) – גזע של חתול בית חסר זנב
* מאנית (Manx) - השפה הלאומית המסורתית באי מאן

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קונסטנצה דרופ

קוֹנְסְטַנְצָה דְרוּפְּ (בגרמנית: Constanza Droop; נולדה בגרמניה בשנת 1965) היא מאיירת ספרי ילדים גרמנייה.

== קריירה ==
דרופ למדה עיצוב גרפי באוניברסיטאות נירנברג ומינסטר בין השנים 1986–1992 ומאז היא עובדת כמאיירת עצמאית.

היא ידועה בעיקר בשל איוריה לסדרת הספרים "פליקס", שנכתבה על ידי אנט לנגן ומתארת את קורותיו של פליקס, בובת ארנב קטנה השייכת לסופי, המטייל בעולם כולו ומספר את חוויותיו במכתבים. הסדרה מונה תשעה ספרים ורואה אור החל מ-1994.

דרופ נשואה ואם לשניים, מתגוררת עם משפחתה במינסטר שבגרמניה.

==ספרים שאיירה==
===סדרת פליקס===
* מכתבים מפליקס
* תיבת ההפתעות של פליקס
* פליקס, מה השעה?
* פליקס חוקר את כדור הארץ
* פליקס במנהרת הזמן
* לכיתה א' עם פליקס
* פליקס מבקר ילדים בעולם
* פליקס במזוודה המעופפת
* כאשר פליקס חולם...

===ספרים נוספים שאיירה===
* למה? למה? למה? עונות השנה
* למה? למה? למה? בחווה
* כשמחשיך
* דוד המלך- ספר התנ"ך של הילדים
* אני אספר לך על ישו- ספר התנ"ך של הילדים
* חייו ומותו של ישו- ספר התנ"ך של הילדים

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מאיירים גרמנים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1965
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1965
נבחרת יוון בכדורגל עד גיל 21

נבחרת יוון בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל של יוון, המייצגת אותה בתחרויות כדורגל בינלאומיות לנבחרות צעירות. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של יוון. הנבחרת השתתפה 4 פעמים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, הישג השיא שלה הוא המקום השני אליו הגיעה פעמיים ב- וב-.

==כל אליפויות אירופה לנבחרות צעירות==
*1978–1986 - לא העפילה
*1988 - מקום שני
*1990–1992 - לא העפילה
*1994 - רבע הגמר
*1996 - לא העפילה
*1998 - מקום שני
*2000 - לא העפילה
*2002 - רבע הגמר
*2004 - 2017 - לא העפילה

קטגוריה:יוון: כדורגל
יוון
קטגוריה:נבחרות יוון
אומייה טוקאן

אומייה סלאח טוקאן (בערבית: امية طوقان; נולד ב-1946) הוא פוליטיקאי וכלכלן ירדני. בשנים 2001–2010 שימש כנגיד הבנק המרכזי של ירדן ובעבר כיהן כשר האוצר הירדני בממשלתו של עבדאללה אנסור.

==ביוגרפיה==
אומייה טוקאן נולד בשנת 1946 בעמאן בירת ירדן. הוא למד מנהל עסקים לתואר ראשון ושני באוניברסיטה האמריקנית בביירות ולאחר מכן סיים מסלול לימודים בהתפתחות כלכלית באוניברסיטת אוקספורד. בשנים 1973–1978 שימש טוקאן כנציג ירדן בוועדת הכלכלה והפיננסים באו"ם. בשנת 1987 סיים לימודי דוקטורט בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה. בשנים 1989–1991 שימש טוקאן ככלכלן באבו דאבי בקרן המטבע הערבית, חלק מהזרוע הכלכלית של הליגה הערבית. בהמשך שימש כנשיא חברת ניירות הערך הפרטית Amman Stock Exchange וכראש הבורסה הירדנית.

בשנים 1996–2000 שימש טוקאן כשגריר ירדן באיחוד האירופי, ובמקביל כשגריר ארצו בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג. ב-1 בינואר 2001 התמנה טוקאן לנגיד הבנק המרכזי של ירדן לכהונה של חמש שנים. ב-2006 התמנה לכהונה נוספת. כנגיד התמודד טוקאן עם המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. בשנת 2009 שיבח אותו המגזין The Banker בתור הנגיד המרכזי לאזור המזרח התיכון באותה שנה. טוקאן סיים את כהונתו השנייה כנגיד בשנת 2010. עם תום כהונתו השנייה כנגיד התמנה למנהל לא-ביצועי בבנק הערבי וכחבר בבית הנבחרים של ירדן.

בסוף שנת 2011 התמנה טוקאן לשר האוצר בממשלתו של עון שווכת אל-ח'סאונה, בתפקיד שימש עד למאי 2012. טוקאן התמנה בשנית לתפקיד שר האוצר בממשלתו השנייה של עבדאללה אנסור שהחלה את תפקידה ב-30 במרץ 2013.

אומייה טוקאן נשוי ללינה איזידנה מופתי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.mof.gov.jo/ar-jo/عنالوزارة/الوزير.aspx ביוגרפיה של טוקאן באתר משרד האוצר הירדני] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרי ממשלת ירדן
קטגוריה:שגרירי ירדן
קטגוריה:שגרירים באיחוד האירופי
קטגוריה:שגרירים בבלגיה
קטגוריה:שגרירים בהולנד
קטגוריה:שגרירים בלוקסמבורג
קטגוריה:כלכלנים ירדנים
אומייה
קטגוריה:ירדנים שנולדו ב-1946
התנועה למלחמה בעוני בישראל

לוגו העמותה
הל"ב - התנועה למלחמה בעוני בישראל היא עמותה ישראלית רשומה המפעילה משפטנים וסטודנטים למשפטים בהתנדבות על מנת לעזור לשכבות אוכלוסייה במצוקה ובמצב כלכלי קשה. העמותה נוסדה על ידי דובי ארבל ועורך הדין יורם סגי זקס בשנת 1994 ומשרדיה הראשיים נמצאים בכפר סבא. עיקר פעילותה מתרכזת סביב פרויקט "הל"ב במשפט" במסגרתו מוענק סיוע משפטי חינם לעשרות אלפי נזקקים. בנוסף פועל הפרויקט לקידום האוכלוסיות החלשות בישראל באמצעות השפעה על החקיקה, עתירות לבג"ץ וחשיפה תקשורתית.

== פעילות העמותה ==
לעמותה מספר פרויקטים ברחבי ישראל הממוקמים בכ-40 עמדות, במרכזים קהילתיים, בלשכות ההוצאה לפועל, בבתי הדין לעבודה, בבתי המשפט, בבתי חולים לחולי נפש ועוד. פועלים בו סטודנטים למשפטים, מתמחים ועורכי דין - כולם בהתנדבות.

עיקר הסיוע המשפטי מתמקד בבעיות כספיות כמו חובות ועיקולים, וכן בהגשת תביעות קטנות, סכסוכי שכנים, דיני עבודה וביטוח לאומי.<ref></ref>
* סיוע משפטי כללי בעניינים משפטיים שונים כגון: הוצאה לפועל, תביעות קטנות, צווי מניעת הטרדה מאיימת, בקשות לצווים הצהרתיים, כתבי הגנה, דיני עבודה, דיני משפחה, חוזים, ביטוח לאומי, הגנת הצרכן, סכסוכי שכנים, תביעות קטנות ועוד בקשות שונות לבית המשפט. סיוע זה ניתן בין השאר במרכזים קהילתיים בליווי עורכי דין של העמותה.
* סיוע משפטי לחולי נפש במרכזי בריאות הנפש ברחבי ישראל.
* פרויקט בשיתוף עם תוכנית הבוקר "אורלי וגיא".
* מתן ייעוץ על ידי סטודנטים מתנדבים בעמדות בסמוך ללשכות ההוצאה לפועל בענייני הוצאה לפועל.
* סיוע בענייני הדיור הציבורי.
* סיוע משפטי לפונים לבית הדין לעבודה בעמדות בביה"ד לעבודה.

== פרסים ==
* אות הנשיא למתנדב לשנת 2002.
* אות המופת של כנס שדרות 2007 על פעילותה החברתית.
* העמותה המומלצת ביותר של אתר ההשמה "קודקס".

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20140209222205/http://ivolunteer.org.il/Index.asp?ArticleID=2819&CategoryID=81 דובי ארבל מכל הלב], ראיון באתר ivolunteer
* [https://www.guidestar.org.il/organization/580248532 עמותת הל"ב], באתר גיידסטאר מטעם משרד המשפטים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
גרף פרש

דרגה שלו.]]
גרף פרש הוא גרף שצמתיו מייצגים משבצות של לוח שחמט, וקשתותיו מייצגות מסעים חוקיים של פרש (כלומר שני קודקודים מחוברים אם ורק אם פרש יכול לעבור בצעד יחיד בין המשבצות שהם מייצגים).

עבור לוח בגודל mxn, יש בו <math>mn</math> צמתים ו-<math>4mn-6(m+n)+8</math> קשתות. עבור nxn יש בו <math>4(n-2)(n-1)</math> קשתות (שמונה פעמים מספר משולשי).

גרף כזה הוא דו-צדדי, מאחר שהוא 2-צביע - צביעת לוח שחמט רגילה. משום כך הוא גם גרף מושלם.

חידת מסע הפרש שואלת על מציאת מסלול המילטוני בגרף כזה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת הגרפים
יואל גונן

יואל גונן (גורודיש) (נולד ב-6 בפברואר 1938) הוא קצין בדימוס בצה"ל בדרגת תת-אלוף. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת ששת הימים.

== קורות חייו ==
גונן (במקור גורודיש) נולד בירושלים, למשפחה חרדית בת שישה ילדים שעלתה מליטא. אחיו הגדול הוא שמואל גונן ("גורודיש"). למד בישיבת עץ חיים. בצה"ל שירת בתחילת דרכו בפלוגת הקשר של חטיבה 7, במלחמת סיני שירת כאלחוטן במטהו של אורי בן ארי, מפקד החטיבה. ב-1958 עשה הסבה לשריון, יצא לקורס קצינים ושירת כמפקד מחלקה, קצין מבצעים בגדוד 52 וראש לשכת מפקד גייסות השריון דוד אלעזר. גונן היה חלק מצוות הקליטה של טנקי הפטון האמריקאים (שזכו לכינוי מגח בצה"ל), במסגרת זו נשלח להכשרה בפורט נוקס, היה בין המקימים מחדש את גדוד 79 בחטיבה 7, ושימש בו מפקד פלוגה.

במלחמת ששת הימים לחם כקצין אג"ם של חטיבה 7. במהלך המלחמה הפעיל את מפקדת החטיבה מספר פעמים ככוח משוריין ועל פעולותיו זכה לעיטור המופת.

לאחר המלחמה מונה להקים את גדוד 184 בחטיבה 14. הוא שירת כראש ענף הישט במחלקת תורת חיל השריון, במקביל הקים ופיקד על גדוד 227, גדוד מילואים בחטיבה 274. במלחמת ההתשה מונה להקים את יחידה 88 - דב לבן. היחידה צוידה בטנקים אמפיביים מדגם PT-76 ונגמ"שים אמפיביים מדגם BTR-50 שנפלו שלל בידי צה"ל ונועדה לאפשר לצבא יכולות איגוף אמפיבי. בהמשך שירת כסמח"ט 274.

ב-1973 מונה למפקד חטיבה 274, חטיבת טנקי טירן, במקומו של גדעון אלטשולר. במלחמת יום הכיפורים פיקד על החטיבה שלחמה בגזרת סיני. לאחר המלחמה שירת כסגן ומפקד אוגדה 440. בשנים 1976-1977 פיקד על המרכז הלאומי לאימונים ביבשה. השתחרר משירות הקבע ב-1979.

כיהן כמנכ"ל חברת הבנייה "הדר טבריה", ב-1984 מונה למנכ"ל חברת הבנייה של אברהם גינדי. היה פעיל במפלגת העבודה הישראלית והיה מועמדה לראשות עיריית רחובות ב-1993 עד שפרש מהמירוץ. פעיל בעמותת "צוות - ארגון גמלאי צה"ל" וכיהן כדירקטור בבנק אוצר החייל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/ygonen-f78-383-1975.pdf עדות אל"ם גונן יואל - מח"ט 274], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 

קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי המרכז הלאומי לאימונים ביבשה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:מפקדי אוגדה 440
קטגוריה:מפקדי חטיבה 274
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חטיבה 7
שכווי הצפון

שֶׂכְוִי הַצָּפוֹן או שֶׂכְוִי הַשֶּׁלֶג (שם מדעי: Lagopus muta; באנגלית: ptarmigan) הוא מין של שכווי בגודל בינוני מהסוג שכווי לבן, המצוי באזור הארקטי והתת-ארקטי של אירואסיה ואמריקה הצפונית לרבות גרינלנד. יש אוכלוסיות שלו גם באזורים הרריים דרומיים יותר בעולם, כגון בסקוטלנד, הפירנאים, האלפים, הרי אורל, הרי פמיר ויפן, בה הוא מצוי רק באי הונשו.

== מאפיינים ==
השכווי הוא עוף קטן שאורכו 28–40 ס"מ. הוא מחליף את צבע נוצותיו בהתאם לעונות השנה. בחורף, צבע נוצותיו לבן כליל, מלבד זנבו השחור וקו שחור מעל לעיניו, מה שמסייע לו להסתוות בשלג. גם באביב צבע נוצותיו אינו מבליט אותו בסביבתו: גבו של הזכר מנומר בכתמים בצבע חום ואפור, בעוד חזהו ובטנו לבנים, ובגב ראשו יש ציצת נוצות אדומה. לעומתו, כל פלומתה של הנקבה מנומרת. קל להתבלבל בינו לקרוביו לסוג: שכווי אירופי ושכווי לבן-זנב החופפים את אזורי תפוצתו וכמוהו משנים את צבעם על פי העונות. עם זאת הם בדרך כלל נמצאים באקלימים מעט יותר חמימים ונמוכים.

הוא אוכל כל והמזון המועדף עליו הוא פירות, ניצנים וגבעולים. השכוויים הבוגרים צמחוניים כמעט לחלוטין, בעוד שהצעירים, ולעיתים רחוקות יותר הבוגרים, ניזונים גם מחרקים, חלזונות ועכבישים. הוא עצמו נטרף בידי שועלים, סמוריים שונים, עופות דורסים שונים ועורב שחור וכן ניצוד בידי האדם. להגנתו הוא מנצל את הסוואתו הטבעית המתאימה לרקע הלבן.

בתי הגידול האופייניים לשכווי הם טונדרה הנמצאת ברום גבוה, ומדרונות הרים סלעיים. בשל בתי הגידול המבודדים יחסית בהם הוא מצוי, שכווי השלג נהנה ממיעוט טורפים (העיקרי שבהם הוא העיט הזהוב) – ואינו חושש מהאדם. הוא אינו נודד, אך במהלך החורף, עשוי להתרחק מעט מבית גידולו הטבעי בחיפוש אחר מזון. בחורף הזכרים והנקבות חיים בקבוצות נפרדות.

בעונת הרבייה, הזכרים בוחרים טריטוריה ומגינים עליה. אם פולש מתקרב, הם קופצים באוויר, מנפנפים בכנפיהם ופורשים את זנבם. במהלך החיזור, הזכרים מסתובבים סביב הנקבה בעוד אחת מכנפיהם על הקרקע, פורשים את זנבם ומרימים את נוצות הציצה האדומות שלהם. הנקבה מטילה שש עד עשר ביצים בגומה מרופדת בעשב וטחב. הזכר עוזב לקראת אמצע תקופת הדגירה, שנמשכת כ-21 ימים. הנקבה משגיחה על האפרוחים במשך כ-10 עד 12 ימים, והם נהיים עצמאיים בגיל שלושה חודשים.

תפוצת השכווי גדולה ולא נשקפת לו סכנת הכחדה בטבע.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="90">
Ptarmingan in Scottish Highlands (cropped).JPG
Lagopus muta (Bernese Oberland).jpg
Lagopus muta japonica (juvenile s2).jpg
Rock ptarmigan (Lagopus muta) 2.jpg
Ptarmigan pair (9027104114) (cropped).jpg
Lagopus muta japonica male Mount Otensho.jpg
Lagopus muta japonica Mount Tsubakuro.jpg|זכר שכווי ביפן
Lagopède Alpin MHNT.jpg|ביצי השכווי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1781
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לארס יונסון מונטין
קטגוריה:שכווים
קטגוריה:האזור הארקטי: עופות
קטגוריה:פינלנד: עופות
קטגוריה:גרינלנד: עופות
קטגוריה:יפן: עופות
קטגוריה:רוסיה: עופות
נאסר ג'ודה

נאסר ג'ודה (ערבית: ناصر جودة; נולד ב-11 ביולי 1961) הוא פוליטיקאי ירדני שכיהן כשר החוץ של ירדן בין השנים 2009-2017.

==ביוגרפיה==
נאסר ג'ודה נולד ב-11 ביולי 1961 בעמאן בירת ירדן למשפחה ממוצא פלסטיני. אביו, סמי ג'ודה, נולד ברמאללה ושימש בעבר כשר החוץ הירדני. הוא למד בתיכון באנגליה, ולאחר מכן סיים ב-1982 לימודים לתואר ראשון ביחסים בינלאומיים ובמשפט בינלאומי באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבארצות הברית[http://www.mfa.gov.jo/ar/%D8%A7%D9%84%D9%82%D8%A7%D8%A6%D9%85%D8%A9%D8%A7%D9%84%D8%B1%D8%A6%D9%8A%D8%B3%D9%8A%D8%A9/%D8%A7%D9%84%D9%88%D8%B2%D9%8A%D8%B1/tabid/190/Default.aspx]. ג'ודה סיים לימודי תואר שני באוניברסיטה האמריקנית בביירות.

בשנים 1985-1992 עבד ג'ודה בחצר המלכותית הירדנית תחת המלך חוסיין, בתחילה כפקיד משרדי של ולאחר מכן כמזכירו האישי של יורש העצר חסן אבן טלאל, אחיו של המלך. בשנת 1992 מונה לראש משרד הידיעות הירדני בלונדון, ובתפקיד זה שימש עד שנת 1994. לאחר סיום שהותו בלונדון התמנה למנכ"ל הטלוויזיה הירדנית, תפקיד שהחזיק בו עד שנת 1998, אז מונה למנכ"ל חברת הרדיו והטלוויזיה הירדנית (בבעלות ממשלתית). בשנים 1998-1999 שימש כשר התקשורת וכדובר הממשלתי בממשלתו הראשונה של פאיז א-טראונה. את התפקיד סיים בעקבות התפטרות הממשלה. בשנים 1999-2005 עבד במגזר הפרטי.

בנובמבר 2005 חזר ג'ודה לשירות הציבורי כאשר מונה בשנית לתפקיד הדובר הממשלתי בממשלתו הראשונה של מערוף אל-בח'ית. בנובמבר 2007 קיבל פעם נוספת את תפקיד שר התקשורת בממשלתו של נאדר א-דהבי. ב-23 בפברואר 2009 מונה ג'ודה בידי א-דהבי לתפקיד שר החוץ. בתפקיד זה הוא ממשיך לאחוז עד היום, זאת בזמן שהתחלפו בתקופה זו מספר ראשי ממשלות: א-דהבי, סמיר זיד א-ריפאעי, מערוף אל-בח'ית, עון שווכת אל-ח'סאונה וכיום עבדאללה אנסור. השבעתו האחרונה לתפקיד הייתה בממשלתו השנייה של אנסור, ב-30 במרץ 2013. בהשבעה זו נוסף לתפקידו כשר החוץ גם תפקיד "השר לענייני הפזורה הירדנית".

בשנת 2012 מונה ג'ודה בידי הליגה הערבית לנציג בוועדה המגשרת בין ישראל לרשות הפלסטינית.

==חיים אישיים==
אביו של נאסר ג'ודה, סמי ג'ודה, היה פלסטיני יליד רמאללה ששימש גם הוא כשר החוץ של ירדן. דודו מצד אמו הוא זיד א-ריפאעי, ראש ממשלת ירדן בשנות ה-80, ובן-דודו סמיר זיד א-ריפאעי שימש גם הוא כראש ממשלה בשנים 2009-2011 (תחתיו שימש ג'ודה כשר החוץ). נאסר ג'ודה נישא לנסיכה סומאיה, בתו של חסן אבן טלאל אחיו של המלך חוסיין, אז גם יורש העצר הירדני. לזוג נולדו ארבעה ילדים: טארק וזין (תאומים, נולדו 1994), עלי (נולד 1996) וטוקיינה (נולדה 1998). הזוג התגרש בשנת 2007.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131203003655/http://www.jordanpolitics.org/en/index.php?option=com_content&view=article&id=1057%3Anasser-judeh&catid=44%3Aministries&Itemid=65 נאסר ג'ודה באתר אודות הפוליטיקה הירדנית] 
* [http://www.mfa.gov.jo/ar/%D8%A7%D9%84%D9%82%D8%A7%D8%A6%D9%85%D8%A9%D8%A7%D9%84%D8%B1%D8%A6%D9%8A%D8%B3%D9%8A%D8%A9/%D8%A7%D9%84%D9%88%D8%B2%D9%8A%D8%B1/tabid/190/Default.aspx ביוגרפיה של נאסר ג'ודה באתר משרד החוץ הירדני] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרי החוץ של ירדן
קטגוריה:ילידי 1961
ארץ וטבע

כריכת אחד הגיליוניות
ארץ וטבע הוא מגזין גאוגרפי ישראלי העוסק בכל תחומי ידיעת הארץ.

המגזין הוקם בשנת 1987 על ידי חברת המגזינים "ארץ הצבי" בשיתוף רשות שמורות הטבע. דרכיהן של השתיים נפרדו ב-2002, ומאז יוצא המגזין לאור על ידי "ארץ הצבי" באופן בלעדי. 

בראשיתו נקרא בשם "אֶרֶץ" והוגדר כמגזין לידיעת הארץ. בטרם הוצאת הגיליון הרביעי בחורף 1988 שוּנה שמו ל"ארץ היעל". ב-1994 חוברו "טבע וארץ" הוותיק ו"ארץ היעל" ל"ארץ וטבע", ששימש אף הוא כדבר החברה להגנת הטבע.

במשך 21 שנים ערך את המגזין יעקב שקולניק, וב-2008 החליף אותו ידין רומן שהמשיך במקביל לתפקד כעורך הראשי של החברה. 

טווח הנושאים שבהם מתמקד "ארץ וטבע" נע בין גילויים ארכאולוגיים עדכניים, מוזאונים חדשים וישנים על תערוכותיהם המשתנות, מסלולי טיולים המתאימים לתקופת הדפסת הגיליון, פסטיבלים בישראל ועוד. מאמרים רבים מוקדשים לפרקי היסטוריה מנקודות מבטם של כותבים שונים. 

== ראו גם ==
* מטרופוליס (מגזין)

== לקריאה נוספת ==

* ידין רומן (עורך ראשי), יש מקום: מיטב הכתבות של ארץ וטבע - המגזין הגאוגרפי הישראלי : 2015-2006, תל אביב: ארץ וטבע - מגזין ארץ הצבי, 2016. 

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.eretz.com/wordpresshe אתר ארץ וטבע]

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:מגזיני תיירות
יונקרס Ju 90

היונקרס Ju 90 היה מטוס נוסעים ותובלה שפותח על ידי חברת יונקרס וטס לראשונה בשנת 1937. המטוס פותח מדגם המפציץ Ju 89 שבוטל זמן קצר לפני כן. הוא שימש כמטוס נוסעים בחברת לופטהאנזה וכמטוס תובלה כבד בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה. סך הכל הושלמו 18 יחידות של המטוס עד סוף המלחמה, שניים מהם שרדו והגיעו ליידי בעלות הברית, אך הם נגרטו זמן קצר לאחר מכן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מטוסי תובלה
קטגוריה:יונקרס
בהרנג ספרי

בהרנג ספרי (בפרסית: بهرنگ صفری; נולד ב-9 בפברואר 1985) הוא כדורגלן שוודי-איראני המשחק במאלמה מליגת העל השוודית.

==קריירת מועדונים==
ספרי נולד בטהראן וכשהיה בן שנתיים היגרה משפחתו לשוודיה לעיירה הוגאנס, וכעבור שלוש שנים עברה לעיר לונד. ספרי התחיל לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצת הילדים של העיר, ובגיל 16 עבר למאלמה. ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה. בעונה שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב קבוע. ב-15 ביוני 2008 עבר ספרי לפ.צ. בזל השווייצרית. ב-23 ביולי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בזל בניצחון 0-1 נגד גראסהופרס ציריך בזנקט יאקוב פארק. ב-30 ביולי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו באירופה בתיקו 1-1 נגד גטבורג. ב-7 בפברואר 2010 כבש את שער הבכורה שלו במדי בזל בניצחון 0-4 נגד יאנג בויז ברן. ב-3 שנים בבזל הספיק ספרי לרשום 94 הופעות וב-2 אליפויות. ב-30 במאי 2011 חתם באנדרלכט הבלגית. ב-29 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 ללאובן. בשתי עונותיו באנדרלכט זכה ספרי בשתי אליפויות. בקיץ חזר לפ.צ. בזל.

==קריירה בינלאומית==
בינואר זומן לראשונה לסגל נבחרת שוודיה לקראת משחק הידידות נגד בו בישל את השער היחידי במשחק לסמואל הולמן. ספארי השתתף עם הנבחרת ביורו 2012.

==תארים==
פ.צ. בזל
*אליפויות: , , , 
*הגביע השווייצרי: 

אנדרלכט
*אליפויות: , 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:מגני כדורגל שוודים
קטגוריה:מגני כדורגל איראנים
קטגוריה:כדורגלנים איראנים
קטגוריה:טהראן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מאלמה
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שוודיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:ספורטאים זרים בשווייץ
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1985
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1985
יונקרס Ju 86

היונקרס Ju 86 (בגרמנית: Junkers Ju 86) היה מפציץ ומטוס נוסעים שפותח על ידי חברת יונקרס וטס לראשונה בשנת 1934. לאחר תקופת ניסוי כושלת בלגיון הקונדור ראה המטוס מעט פעילות מבצעית במלחמת העולם השנייה כמפציץ והוא שירת בלופטוואפה בתפקידי ביון ותובלה. המטוס נמכר למדינות רבות בגרסתו הצבאית וכן כמטוס נוסעים.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מטוסים גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפציצים
קטגוריה:מטוסי נוסעים
קטגוריה:מטוסי תובלה
קטגוריה:יונקרס
בוריס פאנג'ה

בוריס פאנג'ה (נולד ב-15 בדצמבר 1986 במוסטאר שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת הבלם.
== קריירה ==
פאנג'ה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של זרינסקי מוסטאר, ובשנת 2004 עבר לשירוקי ברייג. בשנת 2006 עבר להיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית. בשנת 2010 עבר למכלן מליגת העל הבלגית במקום יונס איוונס עם חוזה ל-3 שנים. בעונתו השלישית בקבוצה איבד את מקומו בהרכב, ובסופה שוחרר מהמועדון. בקיץ חתם בגורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית, ולאחר עונה אחת שוחרר מהמועדון.

ב-2 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה, בניצחון 2-3 נגד . עד מהרה הפך פאנדזה לשחקן מפתח בנבחרת והיה שותף להעפלה ההיסטורית שלה למונדיאל 2014 לראשונה בתולדותיה. בספטמבר 2014 פרש מהנבחרת.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:בלמי כדורגל בוסנים
קטגוריה:מוסטאר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני שירוקי ברייג
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:כדורגלני מכלן
קטגוריה:כדורגלני גורניק זאבז'ה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:בוסנים שנולדו ב-1986
NTFS-3G

NTFS-3G היא תוכנה חוצה-פלטפורמות ומבוססת קוד פתוח, המיישמת את מערכת הקבצים NTFS של מיקרוסופט, עם תמיכה בקריאה וכתיבה. NTFS-3G מצויה בשימוש בממשק מערכת הקבצים FUSE, כך שהיא יכולה לרוץ ללא שינויים מיוחדים על מגוון מערכות הפעלה. התוכנה מופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, או תחת רישיון קנייני. חלק מהתוכנה הוא פיצול של ntfsprogs, והיא תחת פיתוח ותחזוקה פעילים של המפתחים שלו. 

NTFS-3G הוצגה לראשונה ביולי 2006 על ידי סבולט סקסיטס, מפתח NTFS בכיר ללינוקס. גרסת 1.0 היא הגרסה הראשונה היציבה והיא הופצה בתאריך 2007-02-21. המפתחים של NTFS-3G הקימו חברה הנקראת Tuxera Inc להמשך פיתוח הקוד. NTFS-3G כיום היא הגרסה החופשית לפיתוח הקהילה ו-Tuxera NTFS היא הגרסה הקניינית.

==תכונות==
NTFS-3G תומכת בכל אפשרויות כתיבת הקבצים: קבצים בכל גודל ניתנים ליצירה, לעריכה, להעתקה, לשינוי שם, ולמחיקה, על מחיצת NTFS. קיימת תמיכה ב"דחיסה שקופה" אך אין תמיכה בהצפנה. ניתן לשנות הרשאות וכן רשימת בקרת גישה. עיגון מחיצות ה-NTFS מתבצע באמצעות ממשק FUSE. קישוריות קשיחות וסימבוליות נתמכות אף הם. 

NTFS-3G תומכת בחלק מהתיעוד של NTFS, כך שאם כשל לא צפוי במחשב, משאיר את מערכת הקבצים במצב לא עקבי, התוכן ניתן לתיקון. נכון ל-2009 תוכן שיש לו קובץ תיעוד לא תקין, מתוקן ומעוגן למערכת כברירת מחדל, ואפשרות העיגון 'norecover' מאפשרת לבטל התנהגות זו.

==ביצועים==
השוואת התקנים מראה שביצועי מנהלי ההתקנים דרך FUSE בהשוואה למנהלי התקנים מובני ליבה אחרים, דורשים פעילות יחסית גבוהה מהמעבד. במערכות מוטמעות או ישנות עלולים להיות מוגבלים הביצועים בשל כך. הגרסה הנוכחית מראה על ניצול של 100% מהמעבד, בעת התעסקות עם קבצים גדולים. התמיכה בזיכרון מטמון אף היא דלה ביותר.

==ציר זמן==
*ב-31 באוקטובר 2006 NTFS-3G מתפצלת ממיזם Linux-NTFS.
*ב-21 בפברואר 2007 סבולט סקסיטס מכריז על "השחרור של התוכנה הראשונה מבוססת קוד פתוח וחינמית, שהיא מנהל התקן יציב לקריאה וכתיבה ב-NTFS NTFS-3G 1.0".
*ב-5 באוקטובר 2009 NTFS-3G מופצת למערכת ההפעלה Mac OS תחת חסות חברת Tuxera, וכן גרסה קניינית תחת השם Tuxera NTFS.
*ב-12 באפריל 2011 הוכרז על איחוד מיזם Ntfsprogs עם NTFS-3G.

==ראו גם==
*ext
*NTFS

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.tuxera.com/community/ntfs-3g-download/ NTFS-3G מהדורה קהילתית (חופשית)] 
* [http://i.vishalagarwal.com/post/30387627819/ntfs-write-on-lion-or-mountain-lion Writing on NTFS volumes on Mac OS X through NTFS-3G and OS X FUSE for free (works with Lion & Mountain Lion)]
* [http://sourceforge.net/projects/catacombae/ NTFS-3G for Mac OS X ("Catacombae")]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכות קבצים
היינקל He 177

ההיינקל He 177 (בגרמנית: Heinkel He 177 Greif; "גריפון") היה המפציץ הכבד היחיד בשירות הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה. בשל דרישה להתאמת המטוס להפצצת צלילה התעכב הפיתוח במספר שנים, וכאשר נכנס המטוס לייצור סבל ממספר רב של כשלים טכניים שגרמו לעיתים להתלקחות ספונטנית של המנועים. בעיות אלה תוקנו בשלב מאוחר מכדי להשפיע על המלחמה. אף על פי שיוצר בכמות משמעותית בתקופת המלחמה נטלו בה חלק פעיל רק מספר נמוך יחסית של מטוסים מבצעיים.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מטוסים גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפציצים
קטגוריה:היינקל
הצלמניה

250px
צלמניה פרי-אור (ידועה בשם "הצלמניה") היא חנות צילום שנוסדה בשנת 1940 על ידי הצלם רודי ויסנשטין, אשר צילומו המפורסם ביותר הוא צילום הכרזת העצמאות, ואשתו מרים. לאורך חייו תיעד ויסנשטין את היישוב העברי והתפתחות הארץ ונופיה. אוסף תיעודי זה שמור עד היום בצלמניה ומטופל על ידי המשפחה. האוסף מכיל מעל רבע מיליון נגטיבים ונחשב לארכיון איכותי בגלל היקפו והיותו מסודר. הצלמניה פועלת כיום כחנות ארכיון הפתוחה לקהל ומאפשרת לרכוש את הצילומים המקוריים של ויסנשטין.

==היסטוריה==
משנת 1940 ועד לשנת 2011 שכנה הצלמניה בכיכר מוגרבי ברחוב אלנבי (מול פינת רחוב בן-יהודה) בתל אביב. בשנת 2011 עברה לרח' טשרניחובסקי בעיר, שם היא נמצאת עד היום. עד להעתקת מקומה, חלון הראווה של החנות נותר כשהיה במשך שנים וכלל תצוגת דיוקנאות בשחור-לבן. בתוך בית העסק העיצוב היה ונשאר במשך כל זמן פעילותה כפי שהיה בשנות הארבעים.

מיקומה של הצלמניה בלב תל אביב אפשר לויסנשטין נגישות לאירועים והתרחשויות מרכזיים. לאחר מותו של רודי בשנת 1992, המשיכה אלמנתו מרים במלאכת התרגום, מיון, חידוש ושימור הארכיון, לצד שירותי צילום שונים אותם סיפקה ללקוחות. מרים נפטרה בשנת 2011, ומאז ממשיך נכדה, בן פטר, את ניהול המקום.

בשנת 2002 ערכה הצלמניה תערוכת רטרוספקטיבה שהוצגה בנמל תל אביב בה ביקרו בתקופה של חודש אחד למעלה מ-120 אלף מבקרים. עד היום הוצגו עבודותיו של ויסנשטין בתערוכות בלונדון, פריז, מוסקבה, מינכן, האג, אנטוורפן וכעת מסתובבת תערוכה נודדת עולמית בתמיכת משרד החוץ.

בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט "הצלמניה" המתעד את המסע המשותף של מרים וַיסנשטַין בת ה-96 ונכדה בן, המנסים להציל מהריסה את חנות הצילום התל אביבית הוותיקה. במקביל למסע נרקמת בין השניים מערכת יחסים מיוחדת, למרות פערי הדורות והקונפליקטים ביניהם. הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים ברחבי העולם וזכה בפרסים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/digitallibrary/photos/tsalmania/Pages/default.aspx אוסף הצלמניה] באתר הספרייה הלאומית
* [https://web.archive.org/web/20130926100840/http://lifeinstillsfilm.com/heb/pri-or-heb.html על הצלמניה] באתר הסרט "הצלמניה"
* [https://web.archive.org/web/20131202223331/http://specials.nana10.co.il/zalmaniya/ צלמניה בתל אביב], אתר תערוכת הצלמניה משנת 2002
* 
* 
* 
* [http://www.artportal.co.il/?CategoryID=128&ArticleID=206], באתר artportal
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חנויות
קטגוריה:היסטוריה של הצילום
קטגוריה:מאגרי תמונות
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
קטגוריה:צילום בארץ ישראל
קטגוריה:צילום בישראל
קטגוריה:רחוב אלנבי
יונקרס Ju 290

היונקרס Ju 290 היה מטוס תובלה וסיור ימי ארוך טווח של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה. המטוס מעולם לא יוצר בכמויות משמעותיות ולמרות ביצועים מרשימים במיוחד בטווח הטיסה, לא השפיע משמעותית על מהלך המלחמה. למרות שגרסת הפצצה תוכננה למטוס היא לעולם לא יוצרה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מטוסים גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יונקרס
רוברט קזינסקי

רוברט ג'ון אפלבי (באנגלית: Robert John Appleby; נולד ב-18 בנובמבר 1983) הוא שחקן ודוגמן יהודי-בריטי, המוכר בזכות תפקידיו בסדרות "איסטאנדרס", "דם אמיתי "ובסרט "פסיפיק רים".

== ביוגרפיה ==
נולד בשם רוברט ג'ון אפלבי בעיירה הייוורדס הית' <small>(אנ')</small> שבמערב סאסקס, דרום-מזרח אנגליה, בנם של פיליס ופול אפלביי. הוא יהודי ממוצא פולני ורוסי ואף דובר עברית באופן שוטף. 

קזינסקי התחנך בבית הספר הוב פארק <small>(אנ')</small> בעיירה החוף הוב <small>(אנ')</small> וכן בבית הספר לתיאטרון K-Bis בברייטון, משנת 1995 עד 2000. הוא הופיע בהפקות מקומיות של "באגסי מאלון" ו-"חלום ליל קיץ". קזינסקי למד משחק בבית הספר למשחק גילפורד <small>(אנ')</small> מספטמבר 2002 עד יולי 2005. הוא אימץ את השם האמצעי של סבו "קזינסקי" כשם הבמה שלו.

== קריירה ==
קזינסקי התגלה בשנת 2006 באופרת הסבון הבריטית "איסטאנדרס", על תפקידו בסדרה בתור הברמן שון סלייטר זכה להערכה רבה בבריטניה.

בשנת 2013 הופיע קזינסקי לראשונה בקריירה בשובר קופות, "פסיפיק רים" של גיירמו דל טורו בתור טייס הייגר צ'אק הנסן. בנוסף שיחק בעונה השישית של סדרת הערפדים "דם אמיתי" בתפקיד הערפד מקלין וורלאוו.

בשנת 2015 שיחק בקומדיה המצליחה "מרדף לוהט" בכיכובן של ריס וית'רספון וסופיה ורגרה.

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
| rowspan="2" |2012
|זנבות אדומים <small>(אנ')</small>
|צ'סטר ביימס
|
|-
|ההוביט: מסע בלתי צפוי
|פיל
|
|-
| rowspan="2" |2013
|פסיפיק רים
|צ'אק הנסן
|
|-
|Siren
|בחור
|
|-
|2015
|מרדף לוהט
|רנדי
|
|-
|2016
|וורקראפט: ההתחלה
|אורגרים פטיש האבדון
|
|-
| rowspan="2" |2018
|Spivak
|צ'אק
|
|-
|אילם <small>(אנ')</small>
|רוב
|
|-
| rowspan="3" |2019
|For Love or Money
|מארק
|גם מפיק בפועל
|-
|קפטן מארוול
|בייקר
|
|-
|The Assent
|ג'ואל קלארק
|גם מפיק בפועל
|-
|2020
|Big America
|הנרי
|
|-
|2022
|האיש האפור
|פריני
|
|-
| rowspan="2" |TBA
|Iron Ribbon
|דואנט
|
|-
|Do You Want to Die in Indio?
|הנרי
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2005
|The Basil Brush Show
|סוואן גארלי
|פרק: "Basil's Brush with Fame"
|-
|2005–2006
|Dream Team
|קספר רוז
|30 פרקים
|-
|2006–2009, 
2019, 2021–2022
|איסטאנדרס
|שון סלייטר <small>(אנ')</small>
|267 פרקים
|-
| rowspan="2" |2010
|חוק וסדר: לוס אנג'לס <small>(אנ')</small>
|רוני פאוול
|פרק: "Sylmar"
|-
|אחים ואחיות
|ד"ר ריק אפלטון
|2 פרקים
|-
| rowspan="2" |2013
|רובוט צ'יקן
|ג׳ורג׳ ג׳טסון <small>(אנ')</small>
|דיבוב; פרק: "Robot Fight Accident"
|-
|דם אמיתי
|מקלין וורלאוו
|9 פרקים
|-
|2016
|הזדמנות שנייה <small>(אנ')</small>
|ג'ימי פריצ'רד
|תפקיד ראשי; 11 פרקים
|-
|2018–2019
|Fungeons & Flagons
|סמאד
|סדרת רשת; 8 פרקים
|-
|2023
|רוחות ביירות
|סטיב
|פרק: "Hunted"
|-
|TBA
|מסע בין כוכבים: מדור 31
|
|סרט טלוויזיה עתידי של פרמאונט+
|}
*

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים בריטים
קטגוריה:דוגמנים יהודים
קטגוריה:דוגמנים בריטים
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-רוסי
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:בוגרי בתי ספר למשחק באנגליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1983
זיגוג (אפייה)

זיגוג לבן על סופגניות

זיגוג (מלשון זגוגית) הוא תערובת המשמשת לציפוי או קישוט של מוצרי מזון שונים ובעיקר מאפים.

הזיגוג יכול להיות בטעמים שונים. על פי רוב הזיגוג הוא מתוק, אך יש גם זיגוגים חמוצים.

==מאכלים מזוגגים==
הזיגוג נפוץ ביותר במאפים כמו דונאט. הוא משמש גם לקישוט של עוגיות.
הסופגנייה מוגשת באופן מסורתי עם אבקת סוכר, אך יכולה להופיע גם עם זיגוגים בטעמים וצבעים שונים.

לעיתים מוסיפים זיגוג גם למאכלים שאינם מאפים, כמו פירות יבשים, סוכריית דלעת ועוד.

לקרם ברולה נהוג להוסיף זיגוג מסוכר.

==תערובת הזיגוג==
זיגוגים בצבעים וטעמים שונים על דונאטס

הצבע של הזיגוג תלוי בחומרים מהם מורכבת התערובת. ניתן להוסיף צבע מאכל לקבלת מגוון צבעים רחב ומגוון.
על הזיגוג ניתן להוסיף קישוטים נוספים שנדבקים אליו כמו סוכריות קטנות או חתיכות של אגוזים.

ישנם חומרים טבעיים היכולים לשמש להזגה, כמו דבש.

===חומרי הזגה===

חומרי הזגה משמשים לזיגוג מוצרי מזון על מנת לשמור על צבעם ולתת להם ברק.
חומרי ההזגה המשמשים בתעשיית המזון מסומנים במספרי E:
* חומצה סטירית (E570)
* שעוות דבורים (E901)
* שעוות קנדלילה (E902)
* שעוות ברזיל (E903), משמשת בעיקר לתת ברק למוצרי שוקולד
*שלאק (E904)
* שעוות פרפין (E905c), פרפין (E907)
* לנולין (E913)
* שעוות תחמוצת פוליאתילן (E914)
* אסטר של שרף (E915)
* פרפין

==ראו גם==
* קרם
* קרמל
* ויטריפיקציה
* אייסינג

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אפייה
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:מגדנאות

de:Glasur (Küche)
es:Glaseado
fr:Glaçage
is:Glassúr
it:Glassa
lt:Glazūravimas
ru:Глазурь (кулинария)
DB2

DB2 היא תוכנה לניהול מסדי נתונים במודל טבלאי (RDBMS), שפותחה על ידי IBM. התוכנה פותחה בשנות ה-80 של המאה העשרים למחשבי מיינפריים. לאחר מכן פותחו גרסאות עבור מערכות הפעלה אחרות:
Linux, UNIX ו Windows.

DB2 הוא אחד ממסדי הנתונים הנפוצים בעולם. עבור מחשבי מיינפריים הוא בעל פלח השוק הגדול ביותר, גם בישראל. בסביבות מיינפריים הוא פועל תחת מערכות ההפעלה z/VM ,Z/OS ו z/VSE.

==היסטוריה==
===DB2 למערכות ההפעלה z/OS ולמערכות ההפעלה מאותה משפחה שקדמו לה במחשבי מיינפריים===
* מהדורה 1 יצאה בזמינות לכל דורש בשנת 1983. מהדורה 1.1 שהוכרזה ב 7 ביוני 1983 תמיכה ב־SQL. המהדורה שוחררה לזמינות לכל דורש כמעט שנתיים מאוחר יותר ב 2 באפריל 1985.
* מהדורה 2 יצאה ב 23 בספטמבר 1988. במהדורה התווספה תמיכה בשפות תכנות ושופרו הביצועים.
* מהדורה 3 יצאה ב-17 בדצמבר 1993. ההרחבות כללו חוסר תלות בין Partitions, דחיסת נתונים ויכולת אינטגרציה משופרת.
* מהדורה 4 הייתה זמינה החל מ-30 בנובמבר 1995. במהדורה נתמכה ארכיטקטורת שרת-לקוח והיו שיפורים משמעותיים במדרגיות. במהדורה זו נתמכו לראשונה Stored Procedures.
* במהדורה 5, ששוחררה ב-27 ביוני 1997, התווספה תמיכה במחסני נתונים. הושם דגש על תפיסה אחידה בפלטפורמות מחושב שונות.
* במהדורה 6 (25 ביוני 1999) ובמהדורה 7 (30 במרץ 2001), שונה שם מסדי הנתונים במיינפריים ל־DB2 UDB. האותיות UDB הן ראשי תיבות של המילים: Universal Database. במהדורות קודמות ניתן שם זה רק למסד הנתונים במערכות הפעלה פתוחות. השם החדש משקף את הוספת סוגי נתונים חדשים במסד הנתונים במיינפריים, כך שיתאימו לסוגי הנתונים תחת מערכות הפעלה אחרות.
* מהדורה 8 (26 במרץ 2004) - תמיכה בשפת התכנות Java, תמיכה ב Web ותמיכה בשימוש במסד הנתונים בחבילות ERP, כגון: SAP ERP ו-PeopleSoft
* במהדורה 9 (16 ביוני 2007) התווספה תמיכה ב XML
* במהדורה 10 התווספו הרחבות לבינה עסקית והרחבת המשמעויות של משתני זמן.

===DB2 במערכות הפעלה מבוזרות===
DB2 במערכות הפעלה מבוזרות זמין החל משנת 1989. עד שנת 1994 תמכו המהדורות רק במערכות הפעלה של IBM: בהתחלה ב OS/2 והחל מ 1993 גם ב UNIX של IBM. בשנת 1995 נתמכו גם מערכות ההפעלה Windows NT ו־UNIX של HP. בשנת 1996 התווספה תמיכה למערכת ההפעלה Sun Solaris.

DB2 UDB5 הייתה מהדורה עם שינויים משמעותיים. העיקרי שבהם הוא אחידות בתפיסה ובסוגי הנתונים בכל הפלטפורמות.

במהדורה 6 התווספה תמיכה בעבודה במערכת ההפעלה Linux ובמהדורה 7 תמיכה במחסן נתונים ובסוגי נתונים נוספים.

מהדורה 8 כונתה "Stinger". במהדורה התווספה תמיכה ב .NET של חברת מיקרוסופט. התווספו גם הרחבות פונקציונליות עבור Java ושיפורים בזמינות, במדרגיות ובביצועים.

ההרחבה העיקרית במהדורה 9 הייתה תמיכה ב־XML וב־SOA.

== ראו גם ==
* CICS
* IMS/DB
* z/OS
* Oracle Database

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.dbisoftware.com/db2nightshow/20110425-Z01-roger-miller.pdf DB2 History], April 2011
* Joan Jackson,[http://www.pcworld.com/article/253067/ibm_releases_db2_version_10_the_first_big_upgrade_in_four_years.html IBM Releases DB2 Version 10, the First Big Upgrade in Four Years], IDG, April 2012
* [http://www-01.ibm.com/software/data/db2/zos/db2-10-zos/index.html DB2 10 for z/OS], IBM
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מערכות לניהול מסדי נתונים יחסיים
קטגוריה:תוכנות מבית IBM
מרטין פיביג

מרטין פיביג (בגרמנית: Martin Fiebig; 7 במאי 1891 - 23 באוקטובר 1947), היה גנרל של הלופטוואפה ששירת במהלך מלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן הוצא להורג בבלגרד על פשעים נגד האנושות.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פיביג נולד ב-7 במאי 1891 ברשניץ, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית. בשנת 1910 התגייס פיביג לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-18 (פוזן ה-1 - פון גרולמן). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פיביג לרץ גדודי, ובשנת 1915 עבר לשירות האוויר הגרמני, שם שירת כטייס ומפקד טייסת עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

בשנת 1919 פרש פיביג מהצבא, והחל לעבוד כמנהל טיסה בחברת לופטהנזה. בשנת 1934 הצטרף פיביג ללופטוואפה בדרגת מיור, ובשנת 1936 מונה למפקד בית הספר ללחימה אווירית בפסברג, ובמהלך כהונתו הועלה לדרגת אוברסט. ביולי 1938 מונה פיביג למפקד טייסת הקרב ה-253, אשר הפכה בספטמבר 1939 לטייסת הקרב ה-4.

===מלחמת העולם השנייה===
באביב 1940 הוביל פיביג את הטייסת במהלך המערכה בנורווגיה, וב-8 במאי קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 במאי 1940 הופל פיביג עם מטוסו במהלך הקרב על הולנד, וישב בשבי ההולנדי עד תום המערכה.

לאחר מכן הוא הועבר למשרד התעופה של הרייך, ב-1 באוגוסט 1940 הוא מונה לראש המשרד, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 ביוני 1941 מונה פיביג למפקד יחידות הסיוע של קורפוס האוויר הרביעי, ופיקד עליהם במהלך מבצע ברברוסה. ב-15 בנובמבר 1941 מונה פיביג למפקד יחידת הסיוע ה-2 של קורפוס האוויר השביעי, וב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט ומונה למפקד דיוויזיית האוויר ה-1. ב-11 במאי אותה שנה קיבל פיביג על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 ביולי אותה שנה מונה למפקד קורפוס האוויר השמיני. פיביג פיקד על הקורפוס במהלך קרב סטלינגרד, ועל פעולותיו בקרב קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-22 במאי 1943 מונה פיביג למפקד קורפוס האוויר העשירי, ובנוסף מונה למפקד הפיקוד האווירי הדרום-מזרחי בבלקן. ב-1 בפברואר 1945 מונה פיביג למפקד קורפוס האוויר השני, שהפך ב-12 באפריל לפיקוד האווירי הצפון-מזרחי, וב-8 במאי נפל בשבי הצבא הבריטי.

ב-6 בפברואר 1946 הוסגר פיביג ליוגוסלביה, שם הועמד למשפט על פשעי מלחמה, וב-23 באוקטובר 1947 הוצא להורג בבלגרד.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/F/FiebigM.htm מרטין פיביג] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בלופטוואפה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
וולפגנג פיקרט

וולפגנג פיקרט (בגרמנית: Wolfgang Pickert; 3 בפברואר 1897 – 19 ביולי 1984), היה גנרל מעוטר של ארטילריית הפלאק (נ"מ) של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פיקרט נולד ב-3 בפברואר 1897 בפוזן, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-73 (מזוריה ה-1), עמו לחם במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פיקרט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד הסוללה ה-1 ברגימנט הנ"מ ה-49 במנהיים. ב-1 ביולי 1938 הוא מונה לראש מטה הלופטגאו ה-13 בנירנברג, וב-1 בדצמבר 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

===מלחמת העולם השנייה===
ב-25 באוקטובר 1939 הוא מונה לקצין אג"ם של פיקוד ההגנה האווירית ה-4, והיה אחראי על הארטילריה של אזור הרוהר כולו. במאי 1940 הוא מונה לראש מטה קורפוס הנ"מ ה-1, וב-1 ביוני 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1940 הוא מונה לראש מטה פיקוד הלופטוואפה מרכז, אשר היה אחראי להגנה האווירית של ברלין. ב-25 ביוני 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית הנ"מ ה-9, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. פיקרט השתתף עם הדיוויזיה שלו בקרב סטלינגרד, וב-7 בדצמבר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-11 בינואר 1943 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-12 בינואר 1943 הוא הוטס מתוך הכיתור בסטלינגרד, על מנת לדווח על המתרחש לאריך פון מנשטיין, ולאחר מכן נאסר עליו לחזור לכיס סטלינגרד. בתחילת פברואר 1943 הקים פיקרט את הדיוויזיה מחדש בחצי האי קרים, ולאחר מכן פיקד עליה במהלך הקרבות בראש הגשר בקובאן. ב-1 בנובמבר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-5 ביוני 1944 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בסוף מאי 1944 הוא מונה למפקד קורפוס הנ"מ השלישי, ופיקד עליו במהלך המערכה בנורמנדי. ב-1 במרץ 1945 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הנ"מ, ובסוף המלחמה הוא נפל בשבי בעלות הברית.

===לאחר המלחמה===
פיקרט שוחרר מהשבי בתחילת 1948, ולאחר שחרורו התגורר בווינהיים, עד למותו ב-19 ביולי 1984.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/P/PickertW.htm וולפגנג פיקרט] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:פוזנן: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1984
יוסף נבו (היסטוריון)

יוסף נבו (7 בספטמבר 1942 – 19 בפברואר 2016) היה היסטוריון ומזרחן מישראל, פרופסור במחלקה לתולדות המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה.

פעילותו האקדמית עסקה בהיסטוריה של ממלכת ירדן מתקופת עבדאללה הראשון עד ימינו, היסטוריה של ערב הסעודית בעת החדשה, החברה הערבית הפלסטינית בארץ ישראל לפני 1948, הסכסוך הישראלי-ערבי ובהיסטוריוגרפיה פלסטינית.

==ביוגרפיה==
יוסף נבו נולד בהרצליה. בשנת 1963 החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1967 סיים לימודים לתואר ראשון במחלקה להיסטוריה כללית ובמחלקה לתולדות המזרח התיכון. בשנת 1971 סיים לימודים לתואר שני באוניברסיטה העברית. נושא עבודת המאסטר של נבו, בהנחייתו של פרופסור גבריאל בר עסק ביחסו של המלך עבדאללה לאוכלוסייה הערבית בארץ ישראל המנדטורית. בשנת 1978 סיים לימודי דוקטורט בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב בהנחייתו של פרופסור אוריאל דן. נושא עבודת הדוקטורט עסק בהתפתחותה של התנועה הלאומית הפלסטינית בשנים 1939-1945.

בשנת 1975 החל נבו ללמד במחלקה להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. במקביל לעבודתו בחיפה, נבו לימד בשנים 1975-1979 במכללה האקדמית עמק יזרעאל ובשנים 1978-1990 במכללת אורנים. בשנת 1985 קודם נבו לדרגת מרצה בכיר עם קביעות. בשנים 1991-1992 ו-1995-1996 לימד גם במכללת תל-חי. בשנת 1997 קודם נבו לדרגת פרופסור חבר. בשנת 2007 קודם נבו לדרגת פרופסור מן המניין. במהלך פעילותו האקדמית, נבו יצא לתקופות מחקר באוניברסיטת יורק שבטורונטו, באוניברסיטת פרינסטון, באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנת 2010 פרש נבו לגמלאות. 

נבו התגורר בקריית טבעון, והיה נשוי לניצה ואב לארבעה ילדים.

==פרסומים אקדמיים==
ספרים שכתב

* עבדאללה וערביי ארץ ישראל, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 1975
* ירדן: החיפוש אחר זהות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005
<div class="mw-content-ltr">
* King Abdallah and Palestine: a Territorial Ambition, Macmillan, with association with St. Antony's College, 1996
* King Hussein and the Evolution of Jordan’s Perception of a Political Settlement with Israel 1967-1988, Sussex Academic Press, Brighton 2006.
</div>

ספרים בעריכתו
* (עם יורם נמרוד) הערבים אל מול התנועה הציונית והיישוב היהודי : 1946-1950, הוצאת מכללת אורנים, 1987
* שכנים במבוך: יחסי ישראל ירדן לפני הסכם השלום ואחריו, הוצאת מרכז יצחק רבין לחקר ישראל, 2004
<div class="mw-content-ltr">
* (with Ilan Pappe) Jordan In The Middle East 1948-1988: The Making of A Pivotal State, Frank Cass, London 1994. .
</div>

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20130927120108/http://mideast.haifa.ac.il/staff/nevo.htm פרופסור יוסף נבו באוניברסיטת חיפה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לימודי המזרח התיכון והאסלאם
קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
רשאד א-שאווה

רשאד א-שאווה (בערבית: رشاد الشوا; תעתיק מדויק: רשאד אלשוא; 1909 – 28 בספטמבר 1988) היה פוליטיקאי ופעיל חברתי פלסטיני ששימש כראש עיריית עזה בשנים 1971-1982. הוא היה ידוע בעמדותיו הפרו-ירדניות.

==ביוגרפיה==
רשאד א-שאווה נולד בשנת 1909 בעזה למשפחת הנכבדים א-שאווה. אביו של רשאד, סעיד א-שאווה, היה ראש העירייה הראשון של עזה וחבר במועצה המוסלמית העליונה, הוא התנגד לבריטים ותמך בחאג' אמין אל-חוסייני. אמו של רשאד הייתה ממוצא לבנוני. עם זאת, יהודי מעזה העיד שהוא הציל את היהודים בעזה במאורעות תרפ"ט. בשנת 1934 סיים לימודים לתואר ראשון בפוליטיקה ובכלכלה באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. באותה שנה ייסד בעזה את מרכז הספורט הראשון בעיר. בשנת 1935 התמנה למשרה דתית בחיפה, ובמהלך שהותו בעיר נוצר קשר בינו לבין המהפכן הערבי עז א-דין אל-קסאם. במלחמת העצמאות, בעודו בחיפה, סייע א-שאווה בהברחת נשק מעיראק ומלבנון עבור צבא ההצלה של פאוזי אל-קאוקג'י. במהלך המלחמה חזר לעזה, שהייתה אז בשלטון מצרי. בשנת 1950 ייסד בעיר את העיתון "העם הערבי", שהחזיק מעמד לתקופה של שמונה חודשים בלבד. לאחר מהפכת הקצינים החופשיים במצרים בשנת 1952 הפקידו נשיא מצרים מוחמד נגיב על "טיהור" העיר משחיתות ומכל שריד מלוכני מתקופתו של המלך פארוק.

בעקבות מלחמת ששת הימים, רצועת עזה עברה לשליטה ישראלית. בשנת 1971 מונה א-שאווה בידי יצחק פונדק לראש עיריית עזה. בדצמבר 1971 נודע כי החביא בביתו מחבל. למרות זאת, החליט משה דיין בהתאם לנסיבות, שלא להדיחו. בשנותיו בראשות העירייה הוא פעל לפיתוח חברתי וכלכלי של העיר. הוא פעל ליצור פס ייצור של לימונים ולשווקו בעולם הערבי, ובמהלך תקופתו הוקם גם מפעל למיץ טבעי בעיר. בספטמבר 1972 הוא ניצל מניסיון התנקשות. באוקטובר 1972 הודח מתפקיד ראש העירייה בגלל סירובו לספוח מחנה הפליטים שאטי לעיר. בינואר 1973 נבחר לראש ועד שכונת א-רימאל הדרומית. באוקטובר 1976 הוא מונה שוב לראשות העיר. 

בשנת 1982 הודח א-שאווה מתפקידו בגלל סכסוכים עם הממשל הישראלי. עם זאת, נותר בעמדת מפתח בגלל השפעתו על הזרמת הכספים הירדנית לרצועה. תמך באירועי האינתיפאדה הראשונה שפרצו בסוף 1987, למרות שנחשב למתון.

א-שאווה נחשב לתומך של ירדן, ובחזונו האמין כי הפלסטינים יוכלו לשכון תחת מסגרת פוליטית בראשות ההאשמים הירדנים. במשך שנים נחשב כבחיר המצדדים באופציה הירדנית. בהתאם לדעותיו, תמך א-שאווה בתוכנית הפדרציה שפרסם המלך חוסיין ב-1972, במסגרתה הגדה המערבית ורצועת עזה היו נעשות למחוז אוטונומי בשליטה ירדנית. א-שאווה גם ראה את היתרונות הכלכליים שהיו טמונים במסגרת פוליטית זו. אולם, נוכח התנגדות אידאולוגית חריפה ברצועת עזה לריבונות ירדנית על הפלסטינים, נאלץ א-שאווה להצניע את תמיכתו בחוסיין. התנגדות זו לירדן נבעה מתוצאות מלחמת ששת הימים וכן מהאהדה המוגברת לאש"ף, בייחוד לאחר ספטמבר השחור. בגלל מתינותו, הצהיר שמעון פרס ב-1987 שהוא רואה בא-שאווה את המנהיג החשוב ביותר בעזה.

רשאד א-שאווה נפטר מהתקף לב ב-28 בספטמבר 1988 בביתו שבעזה. על שמו קיים מרכז תרבות בעזה.

בתו, ראוויה א-שאווה (2017-1944), הייתה עיתונאית וחברת המועצה המחוקקת הפלסטינית. בעלה עון א-שאווה מונה ב-1994 לתפקיד ראש עיריית עזה בידי יאסר ערפאת.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:ראשי עיריית עזה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה האמריקאית בקהיר
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1909
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1988