אלכסנדר אוסמרקין

אלכסנדר אלכסנדרוביץ' אוסמרקין (באנגלית: Alexander Alexandrovich Osmerkin; 8 בדצמבר 1892 – 25 ביוני 1953) היה צייר, גרפיקאי, מעצב במה ומורה לאמנות רוסי. הוא היה חבר בקבוצת אוונגרד, וקבוצת אמני מוסקבה. מאז 1932 היה חבר באיגוד האמנים של לנינגרד.

== ביוגרפיה ==
אלכסנדר אוסמרקין נולד באליסבטגראד (כיום באוקראינה) למשפחתו של פקיד דואר. אוסמרקין הצעיר גדל אצל המטפלת האוקראינית שלו, שבסופו של דבר נשארה איתו במשך שארית חייו כעוזרת האישית שלו. הוא לקח את שיעורי האמנות הראשונים שלו במחלקה לרישום בבית הספר המקצועי האזורי אליסאוטגרד.

== יצירה ==
אלכסנדר אוסמרקין, דיוקן אישה
בשנים 1911–1913 עבר אלכסנדר אוסמרקין לקייב כדי להמשיך את השכלתו באמנות. הוא השתתף בשיעורים בבית הספר המקצועי לאמנות קייב. בקייב פגש את אלכסנדרה אקסטר ואמניות אוונגרד אחרות, שהשפיעו על הסגנון שלו. אף שהוא ציין את פול סזאן כמקור השפעתו העיקרי, אוסמרקין ספג ממקורות וסגנונות רבים, לפני שיצר את שלו. הוא פנה לפוביזם לאחר שראה יצירות של אנרי מאטיס ואנדרה דריין ופוביסטים אחרים. הוא ביקר בסנט פטרסבורג כמה פעמים כדי ללמוד מהאמנות במוזיאונים, וגם יצר נופים רבים בדרכו שלו תוך מיזוג קלאסי של נופים עירוניים של סנט פטרבורג עם התפיסה הפוביסטי שלו. בסופו של דבר הוא השתקע במוסקבה והצטרף לסטודיו האמנותי של איליה משקוב. הוא הלך בעקבות המורה שלו.

== אחרי מהפכה ==
לאחר 1918 עבד אוסמרקין כפרופסור לאמנות במוסקבה. בתחילה לימד לצד וסילי קנדינסקי, עד שקדינסקי היגר. אחר כך פתח אוסמרקין סדנה משלו וגם לימד במכון סוריקוב לאמנויות יפות במוסקבה. החוג שלו כלל שם שמות כמו המשורר אוסיפ מנדלשטם, הסופרים אוסיפ בריק ויקטור שקלובסקי, וכן חבריו האמנים מקבוצת "באנובי ואלט".

== לנינגרד ==
במהלך שנות ה-20 וה-30 אוסמרקין חי ופעל בלנינגרד. על פי הזמנתו של יצחק ברודסקי, הוא לימד בסדנת המאסטר שלו באקדמיה לאמנויות לנינגרד. בשנת 1927 נרכש הציור שלו "השומרים האדומים בארמון החורף", הידוע גם בשם "השתלטות על ארמון החורף" עבור האוסף הקבוע של המוזיאון הרוסי הממלכתי בלנינגרד.

בשנת 1927 השתתף אוסמרקין בתערוכת האמנות הגדולה במוזיאון הרוסי הממלכתי, שם הוצגו יצירותיו לצד יצירותיהם של מארק שאגאל, דייוויד בורליוק, נטליה גונצ'רובה, מיכאיל לריאונוב, ואסילי קנדינסקי, רוברט פאלק, קוזמה פטרוב-וודקין ומאסטרים אחרים של אמנות רוסית. באותה תקופה אוסמרקין התקדם עם הסגנון שלו, מאחר שהתנועות האוונגרדיות הסתיימו מיד לאחר המהפכה, וכמה אופנות איבדו את החידוש שבהן. הוא אימץ סגנון קלאסי ומסורתי יותר של דימויים פיגורטיביים ופלסטיים.

אוסמרקין היה אחד ממייסדי בית הספר לציור בלנינגרד. היו לו מספר תלמידים מוכשרים בלנינגרד, כמו ילנה סקווין, ויקטור טאטרין, יבגניה בייקובה, לב אורכוב, איבן גודלבסקי, גלב סאבינוב, אולגה בוגאייבסקיה, וסילי סביצקי, אבסי מויסנקו ואמנים אחרים.

== במשטר סטלין ==
אוסמרקין, כאמן מקורי ביותר שתרם לפיתוח האוונגרד הרוסי, הסתכן מהחריגה מהסמכות הסובייטית שבשליטתו של יוסיף סטלין. הוא ראה את הרס אוספי אמנות הפרטיים, אפילו במוזיאונים ובספריות. אוסמרקין שרד את גל הרדיפות הראשון של אינטלקטואלים רוסיים. הוא היה הרוס רגשית מהמעצר וההוצאה להורג של חברו אוסיפ מנדלשטם. במהלך שנות ה-40 וה-50 נהנה אוסמרקין מחברות מתמשכת עם המשוררת אנה אחמטובה.

בשנת 1946, המפלגה הקומוניסטית הסובייטית החלה בהתקפות על כמה אינטלקטואלים ואמנים יוצרים. יחד עם קורבנות אחרים של התקפות אלה, כמו אנה אחמטובה הואשם אוסמרקין בפורמליזם ובהפצת השפעה מערבית באמנות הסובייטית. נאסר עליו ללמד ולהציג את יצירותיו, ולכן נותר ללא כל הכנסה. במהלך שנותיו האחרונות, אוסמרקין היה מנותק לחלוטין מהחיים הציבוריים הסובייטיים והפך לאמן מחתרת, המביע את עצמו בציור.

הוא מת ב-25 ביוני 1953 בזמן שעבד על ציור נוף ליד מוסקבה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:אוונגרד רוסי
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1892
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1953