OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
T28 (משחית טנקים)

ה-T28 היה אב טיפוס למשחית טנקים כבד שפותח על ידי הצבא האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה, אך לא הספיק להשתתף בה. רק שני כלים מדגם זה נבנו.

== פיתוח ==
לקראת סוף המלחמה, החלו האמריקאים לתכנן טנקים כבדים שיוכלו להתמודד בהצלחה עם הטנקים הגרמניים הכבדים ושיוכלו לפרוץ את קו זיגפריד בדרך לגרמניה.

העבודה על הטנק החלה באביב 1945, ולפרויקט ניתן השם T28. במקור הוזמנו חמישה אבות טיפוס של הכלי, ולאחר מכן תוכננו להיבנות עוד כ-25 יחידות. כשהתקרבה המלחמה לסיומה, הוחלט לבנות רק שתי יחידות מה-T28, ועד שהושלמה בניית הכלי הראשון הסתיימה המלחמה.

שני ה-T28 נשלחו למבדקים טכניים, אחד באברדין שבמרילנד והשני בבסיס פורט נוקס שבקנטקי. ב-1947 נפגע אחד מהכלים בצורה קשה כתוצאה משריפה שפרצה במנועו בזמן המבדקים. הטנק נגרט ונמכר לחלקים. ה-T28 מעולם לא נכנס לשירות מבצעי והפרויקט בוטל באוקטובר 1947, לטובת טנקים כבדים כמו ה-T29 וה-T30 שנבנו עם תותח בקוטר גדול וצריח.

בשנת 1974 נתגלה אב טיפוס של ה-T28 נטוש בפורט בלבויר בווירג'יניה. לא ידוע היכן הוא היה במשך 27 השנים שחלפו. כיום זהו טנק T28 היחיד ששרד והוא מוצג במוזיאון על שם ג'ורג' פטון בקנטקי.

== מאפיינים ==
ל-T28 לא היה צריח, מה שהפך אותו למשחית טנקים ובשנת 1945 שונה שמו ל-T95, אך ביוני 1946 הוא סווג כטנק כבד ושמו שונה בחזרה ל-T28. החימוש העיקרי של ה-T28 היה תותח 105 מ"מ T5E1 בעל מהירות לוע גבוהה במיוחד וטווח של עד 19 ק"מ שהורכב בחזית התובה. יכולת הצידוד של התותח הייתה רק כ-10° ימינה ו-11° שמאלה, 19.5° למעלה ו-5°- למטה. החימוש המשני בטנק היה מקלע כבד M2 בראונינג בקוטר 12.7 מ"מ שהורכב על הטנק.

השריון של ה-T28 היה עבה מאוד יחסית לטנקים מקבילים בתקופתו, כ-300 מ"מ בחזית הטנק שהיה מספיק כדי להגן עליו מפני תותח 88 המ"מ הגרמני החזק. השריון בחלק התחתון של החזית היה רק 130 מ"מ, ו-64 מ"מ בצדדים. בנוסף, חצאית פלדה בעובי 100 מ"מ הגנה על המתלים של הטנק. מנוע בנזין 500 כ"ס Ford GAF V-8 הורכב בטנק אך התברר כחלש מדי, ואפשר לטנק להגיע למהירות מוגבלת של 13 קמ"ש.

משקלו של הטנק מוכן לקרב הגיע ל-86 טונות, וכדי לשאת את המשקל נדרשו ארבעה זחלים במקום שניים, כל אחד ברוחב של 32 ס"מ. כדי להקל על השינוע היו הזחלים החיצוניים ניתנים לפירוק בשעת הצורך. עקב משקלו העצום והמנוע החלש שלו, התקשה מאוד ה-T28 לעבור מכשולים ולא היה יכול להשתמש בגשרים ניידים של אותה תקופה, ולכן הוחלט לא להמשיך בפרויקט.

{| align=center
|<gallery widths="210" heights="190" perrow="3">
קובץ:T28 Super Heavy Tank.jpg|ה-T28 במוזיאון על שם ג'ורג' פטון
קובץ:T28.JPG|
קובץ:T28 Super Heavy Tank (side view).jpg|T-28 מהצד
</gallery>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טנקים אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
תחום הערכה (תורת החוגים)

בתורת החוגים, תחום הערכה הוא תחום שלמות המכיל, לכל איבר בשדה השברים שלו, את האיבר או את ההפכי שלו. חוגי הערכה הם המסגרת האלגברית לטיפול בהערכות של שדות. 

== הקשר להערכות ==

אם <math>\nu : F^{\times} \rightarrow \Gamma</math> הערכה לא ארכימדית (כאשר <math>\Gamma</math> חבורה אבלית סדורה ליניארית), אז אוסף האיברים <math>\mathcal{O}_{\nu} = \{x\in F: \nu(x) \geq 0\}</math> הוא תחום הערכה; ולהפך, כל תחום הערכה הוא בעל מבנה כזה, והוא אף קובע את ההערכה המתאימה לו (עד כדי איזומורפיזם של חבורת הערכים).

אם ההערכה לעיל דיסקרטית, חוג ההערכה המתאים לה הוא תחום הערכה דיסקרטית. מבחינה אלגברית, האחרונים מתאפיינים בכך שהם נותריים.

כל תת-חוג נורמלי (כלומר, שלם אלגברית) של שדה הוא חיתוך חוגי ההערכה המכילים אותו. לכן, לכל איבר של שדה השברים הנמצא מחוץ לחוג כזה <math>D</math>, יש הערכה של השדה המזהה את אברי <math>D</math> כשלמים, ואת האיבר כלא-שלם.

== מבנה אלגברי ==

כל תחום הערכה הוא תחום בזו מקומי, ולהפך: תחום בזו מקומי הוא תחום הערכה. תחומי הערכה מתאפיינים גם בכך שקבוצת האידיאלים שלהם סדורה ליניארית (וגם בכך שקבוצת האידיאלים הראשיים שלהם סדורה ליניארית).

מן ההגדרה ברור שהתכונה להיות תחום הערכה סגורה להגדלת החוג בתוך שדה השברים שלו. בפרט, כל מיקום של חוג הערכה הוא בעצמו חוג הערכה. למעשה, אם <math>R</math> תחום הערכה ו-<math>F</math> שדה השברים שלו, אז יש התאמה בין תת-החוגים של <math>F</math> המכילים את <math>R</math> לבין האידיאלים הראשוניים של <math>R</math>, המשייכת חוג לאידיאל המקסימלי שלו, ואידיאל <math>P</math> למיקום <math>A_P</math>. כל מנה ראשונית של תחום הערכה היא תחום הערכה.

בתחום הערכה, כל רדיקל הוא אידיאל ראשוני.

תחום שלמות <math>R</math> הוא סגור בשלמות (integrally closed) אם ורק אם הוא חיתוך של תחומי הערכה.

== חוגי הערכה ==

כל חוג קומוטטיבי (עם יחידה) שקבוצת האידיאלים שלו סדורה ליניארית, נקרא חוג הערכה (כך, תחום הערכה אינו אלא חוג הערכה שהוא תחום שלמות). מחלקה זו של חוגים סגורה לתמונות הומומורפיות.

==קישורים חיצוניים==
* 

הערכה

fr:Valuation#Anneau de valuation
המנון כף ורדה

שיר החירות (בפורטוגזית: Cântico da Liberdade) הוא המנונה הלאומי של כף ורדה. השיר קיבל מעמד רשמי של המנון בשנת 1996, ולפני היותו ההמנון של כף ורדה, היה ההמנון זהה להמנונה של גינאה ביסאו. את הלחן חיבר אדלברטו איז'ינו טבארש סילבה ואת המילים כתב אמילקר ספנסר לופש.

== מילות ההמנון == 

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! פורטוגזית
|-
| <poem>שיר אח
שיר אח שלי
כי החירות היא מזמור
והאדם הוא ביטחון.

מתוך כבוד עצמי, טמון את הזרעים 
באבק האי העירום;
במדרונות החיים התקווה היא
כגודל הים
שחובק אותנו,
שומר הימים והרוחות
מתמיד
בין הכוכבים
והאטלנטי
דקלם את שיר החירות.

שיר אח
שיר אח שלי
כי החירות היא מזמור
והאדם הוא ביטחון!</poem>
| dir="ltr" | <poem>Canta, irmão
canta meu irmão
que a Liberdade é hino
e o Homem a certeza.

Com dignidade, enterra a semente
no pó da ilha nua;
No despenhadeiro da vida a esperança é
do tamanho do mar
que nos abraça,
Sentinela de mares e ventos
perseverante
entre estrelas
e o Atlântico
entoa o cântico da Liberdade.

Canta, irmão
canta meu irmão
que a Liberdade é hino
e o Homem a certeza!</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

כף ורדה
קטגוריה:כף ורדה: סמלים לאומיים
איסור שבויה

בהלכה, שבויה היא אשה שנשבתה בידי נכרים, וככזו יש חשש שנאנסה בידיהם, ולכן נאסרה להינשא לכהן מדרבנן.

==הכלל==
מדין התורה אין חוששים שאשה נאנסה כל זמן שהאשה מכחישה זאת ואין עדות כנגדה, וזאת מכוח חזקה דמעיקרא, כלומר במצב של חוסר ידיעה ברורה לגבי המציאות (במקרה זה, האם האשה נאנסה או לא) אנו מניחים כי המצב הגופני הקודם נשאר בעינו. 

מדרבנן, חוששים שכל אשה שהייתה בשבי בידי גויים נאנסה, כל זמן שאין עדות כי האשה לא נאנסה, וזאת מכיוון שמניחים שרוב הגוים פרוצים בעריות. מכיוון ששבויה הוא איסור חכמים, הם הקלו והאמינו במקרה זה גם לעדות של אשה, עבד ושפחה, הפסולים לעדות בדרך כלל.

==סייגים==
יש להבדיל בין שני מניעים לשבי: שבויה מחמת ממון, שבויה שנשבתה כמשכון על חוב, ונשבתה מכיוון שהחוב לא שולם. במקרה כזה יש חשש שהאשה נאנסה רק כאשר דבר זה לא יפגע בעצם החוב, אך אם אונס ימנע את החזר החוב, אין חוששים שהאשה נאנסה. לעומת זאת, שבויה מחמת נפשות, כלומר שהשבאים עשויים להורגה, נחשבת כמי שמסורה בידם לגמרי, ולכן יש להניח שנאנסה. במקרה האחרון יש מן הראשונים האוסרים אותה לבעלה אפילו אם הוא אינו כהן, מחשש שהסכימה להיבעל ברצון מתוך הפחד.

==בולשת==
במסכת כתובות דנה הגמרא בקשר לכניסת חיל גויים לעיר ('בולשת'), שבמקרה כזה ישנו חשש אונס כלפי כל הנשים שבתוכה, שכן כל נשות העיר חשובות כשבויות ביד הגדוד. הגדר המדויק של דין זה (כלומר באיזה סוג של חיל גויים חוששים לדבר זה) נתון במחלוקת ראשונים.

לכלל זה ישנה החרגה: אם יש מקום מסתור בעיר, שבו יכולה הייתה אפילו אשה אחת להסתתר, יש לקבל כנאמנת כל אשה שתאמר שלא נאנסה, היות שהיא הייתה יכולה לטעון שהתחבאה במסתור (מיגו).
==לקריאה נוספת==
* הרב צבי רייזמן, [https://olamot.net/shiurim/%D7%A9%D7%91%D7%95%D7%99%D7%94-%D7%9C%D7%91%D7%A2%D7%9C%D7%94-%D7%95%D7%9C%D7%9B%D7%94%D7%95%D7%A0%D7%94/ שבויה – לבעלה ולכהונה], באתר "עולמות"

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכות אישות
קטגוריה:כהונה
קטגוריה:שביה
שני שבילין

שני שבילין הוא פרדוקס הלכתי בדיני ספקות המופיע במשנה במסכת טהרות. דוגמה למקרה זה הוא כאשר דבר טמא (כגון מת) נמצא באחד משני מקומות ציבוריים (רשות הרבים), ושני אנשים עברו בהם. כל אחד מהם באחד מהמקומות. במקרה זה ישנו כלל לפיו ספק טומאה ברשות הרבים - טהור, ועל כן אם אחד מהאנשים בא להישאל על מצבו, הוא יוגדר כטהור. הפרדוקס הוא במקרה ושני האנשים באים אחד אחרי השני, כך שאחד מהם הוא טמא בוודאי.
==אופן הפרדוקס==
על פי המשנה, אם כל אחד מהאנשים בא לשאול על עצמו, הוא יוגדר כטהור, שכן התשובה שקיבל היא רק כלפי אותו האדם עצמו, ולא על חברו. ברור גם שאם שניהם באו לישאל יחד או שאחד מהם בא לשאול על שניהם יחד, וודאי שעלינו לטמא את שניהם מספק, שכן כאשר שניהם נשאלים יחד יודעים אנו בבירור שאחד מהם נטמא, ולא ניתן לטהרם, מאחר שהדבר תרתי דסתרי. 

על פי הגמרא במסכת פסחים, נחלקו התנאים באופן שאחד מהם בא לשאול על עצמו, ולאחר שטיהרוהו הוא בא לשאול גם על חברו. השאלה היא אם בכך שהוא שואל על שניהם במעמד אחד, נחשב הפסק לפסק הלכתי משותף, ואם כן לא ניתן לסתור את אותו פסק עצמו ולפסוק שגם חברו טהור, ומספק הוא יהיה טמא. או שמכיוון שהפסק לא היה יחד, ניתן לטהר גם את החבר, כיון שהפסק ניתן בנפרד, ונמצא שעדיין יש לו חזקה דמעיקרא האומרת שהוא טהור.

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיני ספקות
קטגוריה:טומאה וטהרה
דיברטימנטו

דיברטימנטו (באיטלקית: divertimento) הוא סוגה מוזיקלית שהופיעה בעיקר במאה ה-18. מקור המילה באיטלקית פירושו "לשעשע". האווירה בה מתנגן הדיברטימנטו היא עליזה והיצירה התאימה במיוחד לאירועים חברתיים (כגון סעודות בבתי אצילים ופטרונים). לרוב, הולחן הדיברטימנטו להרכבים קטנים או ליחידים.

למרות שמו, שרומז כי מדובר בסוג של שעשוע מוזיקלי, יכול הדיברטימנטו לשמש גם בנושאים רציניים יותר. עם זאת, לאחר 1780 התייחס המושג לרוב ליצירות קלילות ופחות רשמיות. המונח שומש לרוב כדי לתאר מוזיקה קלה של "אחרי ארוחת הערב" וכמוזיקה של בילויים.

כז'אנר נפרד נראה כי לא הייתה לדיברטימנטו צורה ספציפית בתחילת דרכו, אך החל מאמצע המאה ה-18 הוא לבש צורה של סוויטה לריקודים או של "מוזיקה קאמרית", כמקובל באותה התקופה. ישנם סוגים שונים של יצירות בהן ניתן לראות דמיון לדיברטימנטו כגון סרנדה, נוקטורנו ("מוזיקת לילה", בגרמנית Nachtmusik) ו–Cassation .

הפרסום הראשון של הדיברטימנטו נעשה בשנת 1681 בוונציה מאת המלחין קרלו גרוסי (Il divertimento de' grandi: musiche da camera, ò per servizio di tavola). מלחינים מפורסמים ששירתו בחצרות אדונים כגון היידן ומוצרט כתבו דיברטימנטי רבים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
נחלת שבעה (ספר)

נחלת שבעה הוא ספרו של רבי שמואל בן דוד הלוי בן המאה ה-17, הכולל את מרבית נוסחי השטרות הנהוגים בעם ישראל בצירוף הלכות העוסקות בכתיבת שטרות ובדיניהם. 

==המחבר==
נולד במזריטש בפולין, למד בבית מדרשו של רבי דוד הלוי סגל, בעל ה"טורי זהב" (הט"ז) ושימש כרב בכמה ערים באשכנז. נפטר בשנת תמ"א (1681) בקליינשטיינאך. בספר "קיצור שני לוחות הברית" מאת הרב יחיאל מיכל אפשטיין הובא נוסח לבית נוסף לפיוט "מעוז צור" המיוחס לרבי שמואל הלוי. 

==תוכן הספר==
ב-69 פרקי הספר נכללו נוסחי השטרות כפי שבירר אותם המחבר "מפי סופרים וספריהם", בהם שטרי תנאים, כתובות, גיטין, חליצה, שטרי חוב ומכירה ועוד. מלבד הנוסחאות המדויקות, דן המחבר בכל פרק בשאלות הנוגעות לשטר המסוים, לנוסחו, לכתיבתו ולמסירתו. בנוסף צורפו כמה פרקים העוסקים בסדר כתיבת השטר, דינים הנוגעים לסופר, לעדים וכו'. 

==שם הספר==
בפתיחת הספר מונה המחבר שבעה טעמים לשם "נחלת שבעה". בין הטעמים ציין כי ספרו זה הוא הנחלה אותה הוא מוריש לבניו ולאחרים וכי "שבעה" בגימטריה עולה כשמו הפרטי - שמואל. מקור הביטוי "נחלת שבעה" בספרי דברים (יח, ב).

==מהדורות הספר==
הספר הודפס לראשונה באמסטרדם בשנת תכ"ז (1667). בשער הספר תוארה מעלתו וחשיבותו של הספר "יקר הערך" אשר "לא היה לעולמים מימים קדמונים". תוספת לספר הכוללת שטרות נוספים ותשובות להשגות שונות שהתעוררו בעקבות הוצאת המהדורה הראשונה הודפסה על ידי המחבר סמוך לפטירתו בפרנקפורט בשנת תמ"א (1681) בשם "נחלת שבעה - מהדורא בתרא". הספר זכה למהדורות נוספות ונעשה לספר נפוץ ושימושי בארצות אשכנז ופולין עבור סופרים, דיינים וכותבי שטרות. מהדורה מורחבת בת 3 כרכים בצירוף מקורות והערות יצאה ב-2006 על ידי מכון אוצר הפוסקים בעריכת הרב יחזקאל אהרן שוורץ. הרב אשר אנשיל גרינוולד (נפטר ב-1944) שוחט בעיר אונגוואר הוציא ספר בשם "קיצור נחלת שבעה" המבוסס על ספרו של הלוי. גם ספרו זכה למהדורות נוספות. 

על תפוצתו הרחבה של הספר כתב הרב אשר אנשיל גרינוולד בהקדמת "קיצור נחלת שבעה" כי ספרו של רבי שמואל הלוי "נתקבל בכל תפוצות ישראל, ובפרט כותבי כתובות ותנאים אי אפשר להן בלעדיו והכל צריכים אליו". פרופ' אשר גולאק כתב כי קובץ זה הוא "קובץ השטרות החשוב ביותר בדורות האחרונים". מלבד המהדורות הרבות של הספר, הודפסו בשנים מאוחרות יותר קובצי שטרות רבים המבוססים על נוסחאותיו של הספר "נחלת שבעה". 

תשובות שונות של המחבר הודפסו בשנת תנ"ב (1692) בפיורדא על ידי בנו, רבי אברהם, בשם "נחלת שבעה - חלק שני".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי הלכה: אחרונים
קטגוריה:משפט עברי: חיבורים
קטגוריה:ספרי 1667
קרב קולומנה

קרב קולומנה - קרב בין הכוחות הרוסים לבין הכוחות המונגולים שהתרחש ב-1 בינואר 1238 והסתיים בניצחון מונגולי.

הכוחות המונגולים בראשות באטו ח'אן פלשו בשנת 1237 לשטחים של הנסיכויות הרוסיות בצפון-מזרח. העיר הגדולה הראשונה שעמדה במצור הייתה ריאזן. לאחר מצור קשה, ב-21 בדצמבר 1237 העיר נפלה בידי המונגולים.

הכוחות המשותפים של הרוסים התאספו ליד העיר קולומנה. הכוחות כללו את יתרת הכוחות של נסיכות ריאזן, הכוחות של נסיכות ולדימיר בראשות וסבולוד, בן הנסיך וכוחות שהגיעו מנובגורוד. בהתאם לשיטת הלחימה של הרוסים הם המתינו למונגולים בשטח פתוח. הקרב נמשך 3 ימים והסתיים בניצחון מונגולי. נסיך וסבולוד עם שארית הכוחות הצליח להימלט לולדימיר. אחד מבניו של ג'ינגיס חאן שהשתתף בקרב נהרג. 

קרב קולומנה היה מרכזי במערכה נגד המונגולים וניצחון מונגולי נתן להם אפשרות להמשיך בפלישה ולהתקדם לכיוון ולדימיר. המונגולים, שהחריבו ושרפו את קולומנה ואת מוסקבה, שמו מצור על ולדימיר ולאחר שלושה ימים כבשו גם אותה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נסיכות ולדימיר
קטגוריה:רוסיה: קרבות
קולומנה
קטגוריה:הפלישה המונגולית לאירופה
תיאודברט הראשון

תיאודברט הראשון (Theudebert I; סביבות 500 עד 547 או 548) היה המלך המרובינגי של אוסטרזיה בשנים 534–548.

== חייו ==
תיאודברט הראשון עלה על כס המלוכה עם פטירת אביו, תיאודריך הראשון, בשנת 533. כבר בחיי אביו הוכיח תיאודברט עצמו כלוחם. ב-516 לערך הוא הביס את הצבא הגוטי בפיקודו של היגלק (Hugleikr). המוניטין שלו השתפר על ידי שורה של מבצעים צבאיים בדרום גאליה נגד הויזיגותים.

ב-531 או 532 תאודוריך, ובנו תיאודברט ה-1 יחד עם כלותר ה-1, תקפו את תורניגיה שנשלטה על ידי דודם, הרמנפריד (Hermanfrid) מלך תורינגיה האחרון, (בנה של בזינה מנישואיה לבזינוס מתורינגיה, ומכאן אחיו למחצה של כלוביס). הם ניצחו בקרב, הרמנפריד הצליח להימלט אבל הפרנקים תפשו את אחייניתו רדגונדיס (Radegund) (בתו של ברתאר, אחיו של הרמנפריד) ואת אחייניו. הרמנפריד הגיע לעירו של תיאודוריך אחרי שהובטח לו שיהיה בטוח שם, אולם הוא נדחף מעל חומת העיר ומת. רדגונד אולצה להנשא לכלותר ה-1 ואשתו של הרמנפריד, אמלהברגה נמלטה יחד עם ילדיה אל האוסטרוגוטים ומאוחר יותר הגיעה לקונסטנטינופול.

לאחר מות אביו, תיאודברט נאלץ להילחם עם דודיו כילדברט הראשון וכלותר הראשון על ירושת הממלכה, מיומנותו הצבאית שכנעה את כילדברט לנטוש את המחלוקת ולאמץ את תיאודברט כיורשו. הם נאבקו יחדיו נגד כלותר עד שצבאם נפגע על ידי סופה.

אחרי שהיחסים בין מלכי הפרנקים נרגעו, מצא את עצמו תיאודברט מעורב במלחמה הגותית. מלחמה זו החלה כאשר יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, ניסה להכניע את האוסטרוגותים באיטליה.

יוסטיניאנוס ראה בתיאודברט בעל ברית אידיאלי כי קרקעות ממלכת אוסטרזיה גבלו באדמות האוסטרוגותים בצפון איטליה. אף כי הקיסר שילם לתיאודברט תשלום נאה עבור עזרתו, תיאודברט התגלה כבעל ברית שאינו ראוי לאמון. הצבא הפרנקי ראה בסכסוך שבאיטליה כהזדמנות ליטול ביזה ולהעלות תביעות משל עצמם על שטחי צפון איטליה. כך נאלצו הביזנטים להילחם נגד הפרנקים במקביל למלחמתם באוסטרוגוטים.

מטבע שטבע תיאודברט
עליית כוחו של תיאודברט גרמה לו להפר עוד מנהג שהיה נקוט עד אז ולהתחיל לטבוע מטבעות זהב עם דיוקנו עליהם. עד תיאודברט הנוהג היה שמלכים מטביעים מטבעות פחותי ערך, מנחושת וכסף ומטבעות מסוג זה הוטבעו אף על ידי מטביעים פרטיים (באישור השליט המרובינגי) ואילו מטבעות הזהב מוטבעים על ידי הקיסר (הרומי ואחר כך הביזנטי). בתקופת המלחמה נגד הקיסר, הביע תיאודברט את עצמאותו כמו גם קריאת תגר נגד הקיסר בכך שהטביע כמות מטבעות עם דיוקנו עליו. על חלק מהמטבעות ניתן לתיאודברט התואר הקיסרי "אוגוסטוס".

היסטוריונים בני התקופה העריכו אותו, כך למשל כתב גרגוריוס מטור על תיאודברט:

גם וננטיוס פורטונטוס מציין לשבח את אדיקותו.

כמלכים מרובינגים אחרים היו גם לתיאודברט נשים רבות. כיורש הממלכה, על מנת ליצור ברית פוליטית, אורס על ידי אביו לויזיגארד, בתם של ווקאו, מלך הלומברדים ושל אשתו השנייה אוסטריגוזה. תיאודברט נטש אותה לטובת דויטריה (Deuteria), גאלו-רומית שפגש בעת מסעו בדרום גאליה, תומכיו, כנראה בגלל הממד הפוליטי הכרוך בכך, לא היו שבעי רצון מיחסו לויזיגארד ושכנעו אותו לקחתה בשנית לאישה. ויזיגארד מתה במהרה והוא נישא פעם נוספת.

תיאודברט מת ב-547 או 548 אחרי כ-14 שנות שלטון. אחריו עלה על כס השלטון בנו מאשתו דויטריה, תיאודבלד בן ה-13 שנישא לאחותה של ויזיגארד - ולדראד.

==לקריאה נוספת==
*אורה לימור, יצחק חן, ראשיתה של אירופה: מערב אירופה בימי הביניים המוקדמים, האוניברסיטה הפתוחה

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:השושלת המרובינגית
אודי סגל (עיתונאי)

אודי סגל (נולד ב-23 בנובמבר 1971) הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה ישראלי, מגיש את מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 13.

==ביוגרפיה==
סגל נולד בדימונה וגדל בתל מונד. אביו עבד בקריה למחקר גרעיני – נגב ואימו כמורה למתמטיקה. הוא למד במגמת ביולוגיה בתיכון רופין.

סגל הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים, ומלמד בחוג לתקשורת באוניברסיטת רייכמן.

=== קריירה עיתונאית ===
בשנת 1990 התגייס לצה"ל ושירת בגלי צה"ל ככתב לענייני השטחים, ואחר כך ככתב מדיני בגלי צה"ל בתקופת הסכמי אוסלו. הוא שימש בתפקיד במשך חמש שנים ואז עבר לשמש כתב בניו יורק של גל"צ ו"מעריב".

בשנת 1999 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, ועד אוגוסט 2017 שימש שם כפרשן המדיני. במסגרת תפקידו סיקר את התהליך המדיני במסגרת יחסי ישראל והפלסטינים, וכן את יחסי ישראל והממשל האמריקני בהקשר זה. קיים ראיונות עם דיפלומטים, בהם ראשי ממשלות ושרי חוץ.

באוגוסט 2017 עזב את חברת החדשות לקראת הצטרפותו לזכיינית רשת, שבה הגיש את התוכנית "לפני החדשות" בערוץ רשת 13.

לסגל יש גם טור שבועי ב"מעריב סופשבוע", וזה כעשור הוא מגיש את תוכנית הרדיו "גומרים הולכים" עם דני סידס ברדיו תל אביב ואת התוכנית "חברה בע"מ".

ב-2019 החל להגיש תוכנית בוקר שבועית בגלי צה"ל יחד עם קרן מרציאנו, שהוחלפה בתחילת 2022 בדוריה למפל. ב-1 במרץ 2020 החל להגיש את המהדורה המרכזית של ערוץ 13, יחד עם תמר איש-שלום, ולאחר מכן עם הילה קורח.

בספטמבר 2022 עזב את גלי צה"ל, הצטרף ל-ynet radio, והחל להגיש תוכנית בוקר יומית עם דוריה למפל. השניים הגישו אותה עד סוף אפריל 2023, עת הופסקה התוכנית בעקבות קיצוץ מסיבי בתחנה. במרץ 2023 החליף את איילה חסון כמגיש מהדורת שישי בערוץ 13.

באוגוסט 2023 הצטרף סגל לרדיו 103fm כמגיש יומן הבוקר 'שבע תשע' לצידה של ענת דוידוב. כמו כן, הוא מגיש בתחנה תוכנית חברתית שבועית לצד אלי כהן, מנכ"ל פתחון לב.

=== חיים אישיים ===
סגל נשוי לדנה ואב לשלוש בנות ולבן. מתגורר בכפר מונאש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.ishim.co.il/p.php?s=אודי+סגל%23כתב אודי סגל], באתר "אישים"
* [https://13news.co.il/writer/udi-segal אודי סגל], באתר חדשות 13
* [https://103fm.maariv.co.il/program/שבע-תשע-אודי-סגל-ענת-דוידוב.aspx אודי סגל], באתר רדיו 103fm
* [http://www.maariv.co.il/Author/Udi-Segal עמוד הכתבות של אודי סגל] , באתר מעריב
* [http://102fm.co.il/shows/27 עמוד התוכנית גומרים הולכים], דני סידס ואודי סגל, יום שישי, 10:00 עד 12:00, באתר רדיו תל אביב
* [http://102fm.co.il/shows/58 עמוד התוכנית חברה בעם], אודי סגל, יום שישי, 12:00 עד 13:00, באתר רדיו תל אביב
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:סגל חדשות 13
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:כתבים מדיניים ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון האזורי ע"ש בן-גוריון בעמק חפר
קטגוריה:כפר מונש: אישים
קטגוריה:דימונה: אישים
קטגוריה:תל מונד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
מג'יד שהריארי

מג'יד שהריארי (בפרסית: مجید شهریاری; 1966 בערך – 29 בנובמבר 2010) היה פיזיקאי איראני, פרופסור בפקולטה להנדסת גרעין באוניברסיטת שהיד בהשתי והמדען הבכיר ביותר בתוכנית הגרעין האיראנית. נהרג בפיצוץ בנובמבר 2010.

== ההתנקשות== 
קיר הנצחה למדעני גרעין איראנים
שהריארי היה פרופסור בפקולטה להנדסת גרעין באוניברסיטת שהיד בהשתי הכפופה למשרד ההגנה האיראני ופעלה עם הוועדה האיראנית לאנרגיה אטומית. ב-29 בנובמבר 2010 הצמידו אופנוענים פצצה למכוניתו של שהריארי וזו התפוצצה זמן קצר לאחר מכן. מהפיצוץ נהרג שהריארי ואשתו נפצעה. באירוע דומה שאירע באותו יום נפצע פריידון עבאסי, אף הוא פרופסור באוניברסיטת שהיד בהשתי. לדברי השבועון "טיים", שהריארי היה המדען הבכיר ביותר בתוכנית הגרעין האיראנית וההתנקשות בו בוצעה ככל הנראה במסגרת הפעילות נגד תוכנית הגרעין האיראנית.

איראן האשימה את ארצות הברית ואת ישראל בכך שיזמו את ההתנקשות על מנת לפגוע בתוכנית הגרעין האיראנית.

==קישורים חיצוניים==

* גאנם איברהים ועמית ולדמן, [http://reshet.tv/חדשות/News/Abroad/ArabWorld/Article,56768.aspx מדען גרעין אירני חוסל בפיצוץ מסתורי בטהרן], חדשות 2, 29 בנובמבר 2010
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים איראנים
קטגוריה:אישים שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:קורבנות רצח באסיה
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1966
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2010
אדוארד ווקר

אדוארד ווקר (באנגלית: Edward S. Walker, Jr; ) היה שגריר ארצות הברית בישראל, למצרים ולאיחוד האמירויות הערביות והוא מומחה למזרח התיכון.

== חייו ==
ווקר, יליד פילדלפיה, סיים לימודי תואר ראשון בהמילטון קולג' במדינת ניו יורק בשנת 1963 ולימודי תואר שני באוניברסיטת בוסטון בשנת 1965. בשנת 1985 הוא למד בקולג' המלכותי ללימודים צבאיים בלונדון. ווקר חוקר במכון המזרח התיכון בוושינגטון די. סי. לאחר ששימש כנשיא המכון וראש מועצת המנהלים בין השנים 2001–2006.

ווקר החל לעבוד בשירות החוץ האמריקאי בשנת 1967. בין השנים 1979–1981 שימש כעוזר מיוחד לנציגו של נשיא ארצות הברית למזרח התיכון. בין השנים 1982–1984 שימש כעוזר ראשי לסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית ואחר כך כממלא מקום סגן מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון. הוא היה סגן ראש הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית בריאד שבערב הסעודית. בין השנים 1989–1992 היה שגריר ארצות הברית באיחוד האמירויות הערביות. בשנים 1993–1994 היה סגן נציג ארצות הברית לאומות המאוחדות בדרגת שגריר. בשנים 1994–1997 היה שגריר ארצות הברית במצרים. בשנים 1997–1999 היה שגריר ארצות הברית בישראל. עם סיום תפקידו בישראל התמנה לסגן מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון, תפקיד בו החזיק עד לשנת 2001.

במהלך עבודתו בשירות החוץ האמריקאי היה ווקר בקשרי עבודה עם כל ראשי ממשלת ישראל מאז גולדה מאיר ועד אריאל שרון, עם נשיאי מצרים אנואר סאדאת וחוסני מוברק, עם נשיאי סוריה חאפז אל-אסד ובשאר אל-אסד, עם המלך פאהד ונסיך הכתר עבדאללה. בעת ששימש שגריר בישראל קיים קשרים הדוקים עם בנימין נתניהו. הוא ניהל מטעם ארצות הברית משא ומתן עם לוב אשר הוביל להחלטת לוב להפסיק את תוכנית הפיתוח לנשק להשמדה המונית ולשלם כמעט 3 מיליארד דולר למשפחות ההרוגים באסון טיסת פאן אם 103 וטיסת UTA 772. לצידו של סגן הנשיא אל גור הוא ניהל מגעים עם הנשיא חוסני מוברק לרפורמה בכלכלת מצרים.

בממשלו של הנשיא בוש ווקר עבד לצידו של קולין פאואל כעוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון, משרה בה החזיק אף לצידה של מדלין אולברייט בעת ממשלו של הנשיא ביל קלינטון.

מאז פרישתו משמש ווקר פרופסור למדע המדינה בהמילטון קולג'.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בישראל
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית במצרים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
שרק 4-D

שרק 4-D (באנגלית: Shrek 4-D) הוא סרטון בתלת־ממד שיצא בשנת 2003 מחברת דרימוורקס והופץ בפארק יוניברסל. בעקבות הצלחתו יצא הסרט גם בתקליטור DVD.

==עלילה==
הסרטון עוסק בירח-הדבש של שרק ופיונה. תלוניוס, העוזר של לורד פרקוואד מהסרט הראשון, חוטף את פיונה. במהלך מרדפם אחרי לורד פרקוואד, מגיעים שרק וחמור לבית הקברות בו קבור לורד פרקוואד. רוחו של פרקוואד מופיעה ומבשרת כי פיונה צריכה למות, על מנת שתינשא לו ובכך הוא יהיה המלך של עולם המתים. דרקונית, אשתו של חמור מגיעה להציל את שרק וחמור. תלוניס מנסה להרוג את פיונה, שניצלת על ידי דרקונית, חמור ושרק. דרקונית יורה אש ברוחו של לורד פרקוואד וזה מתפוצץ. שרק, פיונה וחמור רוכבים על דרקונית לירח הדבש של שרק ופיונה.

הסרטון נקרא שרק 4D למרות שהוא בתלת־ממד. הממד הרביעי הוא המים, הרוח והאפקטים הנוספים שמרגיש הקהל שיושב באולם וצופה בסרט בזמן שהדברים מתרחשים על המסך. הסרט הופץ ב-DVD, בו לא ניתן להוסיף את הממד הרביעי, לכן הוא נקרא שרק 3D.

==דמויות==
* שרק (מייק מאיירס): הגיבור הראשי, עוג ירוק שמציל את פיונה מרוחו של לורד פרקוואד.
* הנסיכה פיונה (קמרון דיאז): אשתו של שרק, נחטפה על ידי תלוניוס, העוזר של לורד פרקוואד.
* חמור (אדי מרפי): חמור מדבר שעוזר לשרק להציל את פיונה.
* לורד פרקוואד (הרוח) (ג'ון לית'גאו): רוחו של לורד פרקוואד, האויב של שרק. בגלל שפרקוואד נטרף על ידי דרקונית ומת, הוא רוצה שפיונה תתחתן איתו. לשם כך הוא רוצה להרוג את פיונה.
* תלוניוס: העוזר הטיפש של לורד פרקוואד.
* דרקונית: אשתו של חמור, עוזרת לשרק וחמור להציל את פיונה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרק
קטגוריה:דרימוורקס הנפשה: סרטים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:חמורים בתרבות
מונט ביין דייוויס

השגריר מונט ביין דייוויס בפגישה עם הנשיא [[חיים ויצמן בפברואר 1951]]
מונט ביין דייוויס (Monnett Bain Davis; 13 באוגוסט 1893 - 26 בדצמבר 1953) היה דיפלומט אמריקאי. 

בתפקידו האחרון כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל.

==ביוגרפיה==
הוא נולד בגרינקאסל, אינדיאנה ונקרא על שם סבתו מצד אימו. במהלך מלחמת העולם הראשונה שרת בחיל המשלוח האמריקאי לאירופה. לאחר שחרורו התקבל לשירות החוץ האמריקאי ונשלח במסגרת תפקידו למספר רב של שגרירויות בעולם. הוא החל את שרותו כקונסול בפורט אליזבת בדרום אפריקה, והיה בתפקידים שונים בסטוקהולם, שאנגחאי, סינגפור, ובואנוס איירס. לאחר שמילא תפקיד מינהלי במשך שנים אחדות במזכירות המדינה בוושינגטון די. סי., נשלח להיות ציר בדנמרק ואחר כך כשגריר בפנמה (1948–1951).

בזכות יכולתו בניהול משא ומתן נבחר לתפקיד שגריר ארצות הברית בישראל. הוא החל את תפקידו בישראל בחודש ינואר 1951. השגריר דייוויס מת בשנתו בשגרירות ארצות הברית בתל אביב ב-26 בדצמבר 1953. גופתו הוטסה לארצות הברית והוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

==קישורים חיצוניים==

* .
* [http://history.state.gov/departmenthistory/people/davis-monnett-bain מונט ביין דייוויס] באתר מזכירות המדינה של ארצות הברית
* 

קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:דיפלומטים אמריקאים
קטגוריה:שגרירים בפנמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1953
נערה המאורסה

בהלכה, נערה המאורסה, היא נערה (בין גיל 12 ל-12.5) בתולה המקודשת אך טרם נישאה. בהלכה ישנה החמרה לגבי נערה המאורסה ביחס לבוגרת, נערה שאינה בתולה או שאינה מאורסת בכמה דינים.

==נערה המאורסה שזנתה==
בהלכה, "זנות" היא, בין השאר, קיום יחסי מין באיסור. במקרא נכתב כי נערה המאורסה ששכבה עם אחר, על אף שהיא מוגדרת כבר כאשתו של זה שקידש אותה - דינה מוות בסקילה, בניגוד לכל אישה נשואה אחרת שדינן מיתה בחנק. אם העדים על כך ששכבה עם אחר בתקופה שהייתה מקודשת באו לאחר שנישאה - סוקלים אותה באבנים בפתח בית אביה: 
אם באו העדים בעודה ברשות אביה, כלומר לפני הנישואין, במקרה שרוב העיר הם יהודים סוקלים אותה בפתח העיר, אך אם מדובר בעיר שרובה גוים, סוקלים אותה על פתח בית הדין, שכן הכתוב אומר "בשעריך - ולא בשערי גוים". גם אם השתנה דינה בין שעת החטא לשעת העונש, והעדים המעידים על זנותה באו בשעה שהיא בוגרת, דינה בסקילה.

===גיורת===
משנה מיוחדת נאמרה אודות דינה של נערה המאורסה שהיא גיורת או בת גיורת. ההלכה מבדילה בין שלושה מיני גרים; הראשון הוא אדם שאמו הרתה וילדה אותו בעודה גויה - "שלא בקדושה". סוג שני הוא גר שאמו הרתה אותו כגויה, אך התגיירה בתקופת ההיריון כך שהלידה הייתה "בקדושה". הסוג השלישי הוא אדם שאמו הרתה אותו כשכבר נחשבה יהודייה, והוא נחשב לישראל לכל דבר.

בפסוק המורה על המתת הנערה המאורסה נאמר בין השאר "ומתה", מילה מיותרת לכאורה, שכן ברור שהסקילה היא במטרה להורגה, ומכאן מוכיח ריש לקיש שהתורה באה לרבות מיתה גם על נערה שהיה ניתן לומר שהיא לא כלולה בפרשה, והיא נערה שהורתה ולידתה הייתה שלא בקדושה, או הורתה שלא בקדושה ולידתה בקדושה. עם זאת, לא ניתן לסקול את הנערה על פתח בתי אביה, שכן נערה כזו, שבשעת הריונה הייתה אמה או אביה לא יהודים, אינה מתייחסת ואינה נחשבת לבתו של אביה הביולוגי, ולכן אין לה פתח בית אב, ולכן סוקלים אותה על שערי העיר.

למרות ריבוי זה המתבטא בפסוק "ומתה", ברור שנערה שגם הורתה לא הייתה בקדושה והיא גיורת גמורה, אינה נסקלת, שכן אותו פסוק אומר "כי נבלה עשתה בישראל", ונערה כזו איננה נחשבת לישראלית, אלא לגיורת גמורה.

===יתומה===
חכמי התלמוד התחבטו בדינה של נערה מאורסה יתומה ששכבה עם אחר. שכן בפרשת נערה המאורסה שמתחילה בפרשת מוציא שם רע, נאמר "ונתנו לאבי הנערה", ולכן נערה שאין לה אב אינה נכללת, לכאורה, בדין זה. כך אכן פוסק רבי יוסי בר חנינא, שנערה שהייתה יתומה עוד לפני האירוסין אינה כלולה בדין זה, אלא אם כן כבר היה לה אב בשעה ששכבה ורק אחר כך התייתמה. הוא מבס זאת על דברי רבי יוסי הגלילי, לפיהם בפסוק "אם מאן ימאן אביה" ישנה כפילות מיותרת - "מאן ימאן" - ולכן הוא מרבה דין זה ומחיל אותו גם על נערה יתומה שאין לה אב בשעת מעשה.

האמורא רבא חלוק על שיטת רבי יוסי בר חנינא והוא פוסק שנערה כזו נסקלת. רבא מוכיח זאת ממשנה אותה לימד התנא אמי, ובה כתוב שהפסוק "כי הוציא שם רע על 'בתולת ישראל'", מלמד שמדובר דווקא בבתולה יהודייה מזה דורות, אך בתולה שהיא בת גרים לא נסקלת. לפי שיטת רבי יוסי הגלילי שנערה ללא אב אינה מקבלת קנס, לא מובן מדוע יש צורך בהיסק זה, כי הרי גיורת אינה מתייחסת אחר אביה ומבחינה הלכתית היא מוגדרת כמישהי שאין לה אב, ולכן בכל מקרה דין זה לא יחול עליה. מכאן מוכיח רבא, על פי דברי רבי יוסי הגלילי, שדין זה כן חל על נערה יתומה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכות אישות
קטגוריה:חייבי סקילה
קטגוריה:איסורי עריות
שינוי הדין

שינוי הדין הוא מצב, בו אדם עבר חטא במצב הלכתי מסוים, וכאשר נודע החטא הוא במצב בו השתנה דין העונש על חטא זה, כך שאם היה עובר על חטא זה במצב העכשווי, היה דינו שונה.

==שיטת שילא==
משנה אותה מביא אחד מחכמי התלמוד בשם שילא, דנה בנידון של נערה המאורסה, שבאו עדים כי זינתה לאחר אירוסיה ולפני נישואיה. ההלכה קובעת כי במקרה כזה דינה מוות בסקילה. השאלה היא מה דינה אם באו עדים לאחר שנהפכה לבוגרת, שדינה בחנק אם זינתה בעודה בוגרת. הספק הוא, אם יש להעניש אותה לפי דינה בשעת העבירה, או לפי דינה בשעת קבלת העונש. לפי הגרסה העממית של אותה משנה ששנה שילא, דינה של האשה הוא בחנק, כמו דינה בשעת העונש.

למרות הגרסה העממית, הגמרא מעדיפה את גרסתו של רבי יוחנן, הגורס במשנתו של שילא כי גם אם באו עדים לאחר שבגרה, דינה בסקילה. ההכרח לכך, הוא מכיוון שישנה ברייתא הפוסקת, כי בעל המוציא שם רע על אשתו, שזינתה לאחר אירוסיה, והתגלה כי הדבר אמת, דינה בסקילה, גם אם בגרה בין האירוסין לנישואין, ומכאן שגרסתו של רבי יוחנן עדיפה.

==שיטת רבי שמעון בר יוחאי==

משנה אחרת, במסכת הוריות הדנה בחטא שנעשה בשגגה, על פי פסק שגוי של הסנהדרין. המשנה מבדילה בין דין אדם רגיל שחטא, ובין דינם של מלך וכוהן גדול, שהקרבן אותם צריכים להביא - שונה משל אדם פשוט. דינו של אדם רגיל הוא כבשה או שעירה נקבה, ואילו נשיא מביא שעיר זכר, וכוהן גדול שנמשח בשמן המשחה מביא פר להקרבה.

המשנה דנה בנידון, שהמלך והכוהן גדול, חטאו לפני המינוי, ונודע להם לאחר המינוי. לפי תנא קמא, גם אז אין דינם שונה, והם מביאים קרבן כהדיוט - אדם רגיל. לעומת זאת, רבי שמעון בר יוחאי, סבור שכאשר ישנה סתירה בין שעת הקרבן לשעת החיוב, אין להם להביא כלל קרבן, משום שחיוב הקרבן תלוי הן בשעת החטא והן בשעת הידיעה, ומכיוון ששעל החטא מחייבת כבשה ושעת הידיעה מחייבת שעיר, אין לו להביא קרבן.

שיטה זו, של רבי שמעון בר יוחאי, היא השיטה היחידה המתחשבת אף בשעה שנודע החטא, אם כי למרות זאת הגמרא מעדיפה את גרסתו של רבי יוחנן בדין נערה המאורסה, שכן אף רבי שמעון שמתחשב בשעת הידיעה, מתחשב גם בשעת החטא, ואין אף דעה במשנה המתחשבת כליל בשעת ידיעת החטא.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: דיני נפשות
קטגוריה:משפט עברי: ענישה
קטגוריה:קורבנות ביהדות
יוליוס קומודוס

יוליוס קומדוס (בלטינית: C. Julius Commodus Orfitianus) היה מצביא רומאי שחי ופעל במהלך המאה ה-2. שימש כקונסול בשנת 157 לספירה, ומושל פרובינקיית סוריה-פלשתינה בשנים 162–165.

== תולדות חייו ==
קומדוס היה מושל פרובינקיית תראקיה ופרובינקית אפריקה. לאחר מכן הוא היה קונסול בשנת 157 לספירה. הוא מונה למושל פרובינקיית סוריה-פלשתינה בשנים 162–165.

==נוכחותו בפרובינקיה סוריה-פלשתינה==

יוליוס קומדוס מופיע בכתובת הוקרה שהייתה בסיס לפסל שהוקמה לכבודו בבירת הפרובינקיה קיסריה.

כתובת לטינית שנמצאה בסביבות יריחו ועכשיו נמצאת בפטריכאיה הארמנית, מתוארכת לתקופת הקיסרים מרקוס אורליוס ולוקיוס ורוס (161–169 לספירה). הכתובת הייתה כתובת הקדשה למושל הפרובינקיה יוליוס קומדוס שפיאר מבנה, והוצבה כנראה על ידי יחידה של הלגיון העשירי פרטנסיס, ששכנה באזור יריחו.

<div style="direction: center;">
{| class="wikitable"
|-
| [Imp(eratoribus) Marco] Anton(ino), [et Lucio V[ero Aug(ustis), [? leg(io) X Fret(ensis)] fecit, [sub Iulio Co]mmodo co(n)s(ulare)
|}
</div>
.
</div>

== לקריאה נוספת ==
*

<div style="direction: ltr;">
* Cotton, Hannah M., Werner Eck, "Governors and their Personnel on Latin Inscriptions from Caesarea Maritima", in: Proceedings of the Israel Academy of Sciences and Humanities VII 7, 2001, pp. 215–38
* E. Mary Smallwood, "[http://books.google.co.il/books?id=FdQUAAAAIAAJ&lpg=PP1&pg=PA552#v=onepage&q&f=false Commodus]", in: The Jews under Roman rule: from Pompey to Diocletian, 1976, p. 552
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:קונסולים בקיסרות הרומית
קטגוריה:נציבים רומאים ביהודה
דקימוס סיוס סנקה

דקימוס סיוס סנקה (בלטינית: Decimus Seius Seneca) היה מצביא רומאי שחי ופעל במהלך המאה ה-2. כיהן כקונסול בשנת 151 או בשנת 152 לספירה, ומושל פרובינקיית סוריה פלשתינה בשנים 155–157.

== תולדות חייו ==
סנקה היה קונסול בשנת 151 או בשנת 152 לספירה. בשנת 1993 פרסמה ברברה בורל (Burrell) כתובת הקדשה מקיסריה של מושל הפרובינקיה סוריה פלשתינה ד. סיוס סנקה, היא תיארכה את הכתובת לשנים 135–212.
בשנת 1997 פרסם פטר וויס תעודת שחרור משנת 157 לספירה מהפרובינקיה סוריה פלשתינה, תחת פיקודו של סיוס סנקה.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* B. Burrell, [http://www.uni-koeln.de/phil-fak/ifa/zpe/downloads/1993/099pdf/099287.pdf Two Inscribed Columns from Caesarea Maritima], ZPE 99, 1993, pp. 287–295
* C.M. Lehmann, and K. G. Holum, The Greek and Latin Inscriptions of Caesarea Maritima, Boston 2000., pp. 49, No. 15
* AE 1997, 1768 = RMD V 421 = P. Weiß, [http://www.uni-koeln.de/phil-fak/ifa/zpe/downloads/1997/117pdf/117227.pdf Neue Militärdiplome], ZPE 117, 1997,pp. 256–259
</div>

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
[https://cojs.org/caesarea_columns-_135-305_ce/ Caesarea Columns, 135-305 CE], Center for Online Judaic Studies
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:קונסולים בקיסרות הרומית
קטגוריה:נציבים רומאים ביהודה
גרוסיט

גרוסיט הוא מינרל אוקסידי נדיר מאוד שנתגלה לראשונה בישראל, המכיל סידן ואלומיניום.

==תכונות==
===הרכב כימי וקריסטלוגרפיה===
נוסחת המבנה הכימי של הגרוסיט היא CaAl<sub>4</sub>O<sub>7</sub>.

הגרוסיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית מונוקלינית רגילה <math>2/m\ </math> וחבורת סימטריות מרחבית <math>\mathrm{C}2/\mathrm{c}\,\!</math>. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=12.94, b=8.91Å, c=5.446Å, וגודל זווית β הוא 107.01°.

===תכונות פיזיקליות===
הגבישים מיקרוסקופיים מופיעים במקבצים המוקפים במליליט. הקשיות של המינרל טרם נקבעה, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.88 גרם לסמ"ק.

===תכונות אופטיות===
אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הגרוסיט הם: n<sub>α</sub>=1.618, n<sub>β</sub>=1.618 ו- n<sub>γ</sub>=1.652. גבישי הגרוסיט שקופים, צבעם לבן עד חסר צבע. הברק של הגרוסיט הוא זגוגי והנפיצה שלו מובחנת.

==גילוי ומקור השם==
הגרוסיט זוהה לראשונה על ידי הגאולוגית שולמית גרוס בתצורת חתרורים אך היא לא סיימה לתארו. המינרל תואר ונקרא על שמה על ידי צמד מינרלוגים גרמנים - דיטמר ובר (Dietmar Weber) ואדולף בישוף (Adolf Bischoff) בשנת 1994.

==מקור ותפוצה==
נכון ל-2010 נמצא גרוסיט שנוצר באופן טבעי על פני כדור הארץ במקום אחד בעולם - בתצורת חתרורים מזרחית לערד, שם הוא מצוי באבני גיר חרסיתיות שעברו התמרה בטמפרטורה גבוהה ובלחץ נמוך. הגרוסיט גם נתגלה בתכלילים עשירים בסידן ובאלומיניום, שמעריכים כי נוצרו מהתעבות של גז לוהט, במטאוריטים כונדריטים בכמה מקומות בעולם: במינרל המסומן כ-Acfer 059 שנתגלה בטנזרופט במחוז טמנרסט (ولاية تمنراست) באלג'יריה, במינרל המסומן כ-NWA 470 שנתגלה בא-רשידיה במחוז מקנס-תפלילאת במרוקו, במינרל המסומן כ-ALH) 85085) שנתגלה בהרי אלן (Allan Hills) שבארץ ויקטוריה שבמזרח אנטארקטיקה וייתכן שגם במטאוריטים נוספים.

==לקריאה נוספת==

<div style="direction: ltr;">
* Gross, S., 1977. The mineralogy of the Hatrurim formation. Israel. Geol. Surv. Isr. Bull. 70, 80 p. (המאמר של שולמית גרוס על תצורת חתרורים)
*Weber, D. and A. Bischoff (1994) Grossite (CaAl<sub>4</sub>O<sub>7</sub>) – a rare phase in terrestrial rocks and meteorites. European Journal of Mineralogy; August 1994; v. 6; no. 4; p. 591-594 (המאמר המקורי של ובר ובישוף על גילוי הגרוסיט)
</div>

==קישורים חיצוניים==

*[http://webmineral.com/data/Grossite.shtml אתר WebMineral]
*[http://www.mindat.org/min-1754.html אתר Mindat]
*[http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/grossite.pdf פרויקט rruff]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מינרלים אוקסידיים
קטגוריה:מינרלים
קניין הילוך

שביל המיועד להליכה בלבד, נקנה בהילוך
קניין הילוך הוא מעשה קניין באמצעות הליכה במשפט העברי, ומשמש לעיתים לקניין קרקע.

==קניין על ידי הילוך בקרקע רגילה==
הכלל במשפט העברי אומר, כי שימוש בדבר, דרך הנאתו, הוא מעשה קניין, כלומר על ידי השימוש יש תוקף להעברת בעלות. מסיבה זו, כדי לקנות קרקע, אין די בהילוך בקרקע, שכן ההנאה בהילוך בקרקע נחשבת להנאה מזערית ביחס לשימוש הרגיל בקרקע לחקלאות, ועל כן יש לקנות את הקרקע בשאר הקנינים שקרקע נקנית בהם, בכסף בשטר, או בחזקה שפירושה להחזיק בקרקע דרך בעלות, לדוגמה לנעול את השער של מקום הקרקע שחפץ לקנות, או לפרוץ פריצה בגדר המקפת את השדה, שדברים אלו דרך הבעלים בלבד לעשות בשדה, ובאופן זה היא נקנית לקונה לאלתר. 

החולק על כלל זה הוא רבי אליעזר במסכת בבא בתרא שסבור כי ניתן לקנות קרקע על ידי הילוך. כראיה לדבר מביא רבי אליעזר את הפסוק בו אמר אלוהים לאברהם אבינו , ומכאן שאברהם אבינו קנה את ארץ ישראל שניתנה לו כמתנה מבורא העולם, על ידי ההילוך. שאר החכמים חלוקים על רבי אליעזר, וסבורים שסיבת ההליכה לא הייתה כדי לקנות את ארץ ישראל, אלא כצעד סמלי וסגולי, .

===קניין בשביל של כרמים===
למרות המחלוקת בקרקע רגילה, מודים חכמים לרבי אליעזר, כי ניתן לקנות קרקע בהילוך, בקרקע שכל תשמישה הוא בהילוך, כמו למשל שביל של כרמים, כלומר אדם הקונה מחברו שביל כדי שיוכל להיכנס לכרמו, יכול הוא לקנות את הקרקע על ידי הילוך בשביל.

==דרך הרבים==
לפי שיטת רבי אליעזר, אם אנשים רבים נהגו ללכת בתוך שדה של אדם מסוים, נעשית הקרקע לקניינם ורכושם של הרבים - . 

לפי שיטת רבה בר רב הונא יש לרבים כוח מיוחד הנקרא "הפקר רבים הפקר" בדומה להפקר בית דין הפקר, שיכולים להפקיר ממון של יחיד לפי החלטתם, ובדומה ל"מלך שפורץ גדר אין מוחין בידו". הסברא לכלל זה הוא מכיוון שתועלת ותיקון העולם הוא לתת את ההחלטה לרבים, למלך ולבית דין לפעול כפי שיקול דעתם בדיני ממונות, גם במקום שאין הדבר לפי הכללים המקובלים. עם זאת, בניגוד להפקר בית דין הפקר, אין לרבים לכתחילה לקחת דרך של יחיד, אבל בדיעבד - מה שעשו עשו.

השיטה מקובצת מסביר, כי כוח הרבים להפקיר דבר מסוים, עדיין אינו מקנה אותה להם, ולכן נצרך רבי אליעזר לקניין ההילוך, שבך נקנית הדרך - לשיטתו - לרבים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: קניינים
נכסים מועטים

נכסים מועטים הוא כינוי למצב בהלכות כתובה, הדן בחלוקת נכסים מועטים של האב הנפטר בין הבנים (להם זכות הירושה), ובין הבנות, הזכאיות להתפרנס מהנכסים (קבלת מזונות) על פי הכתובה. במקרה והנכסים מועטים מכדי שיתחלקו ברווח לבנים ולבנות, זכות הבנות למזונות קודמת לזכות הבנים לירושה, בנוסף לזכות האלמנה למזונות. 

המדד לנכסים מועטים, הוא לפי רבן גמליאל ברבי – כדי שיוכלו שתי הקבוצות – הבנים והבנות, לזון מהנכסים במשך זמן של שנים עשר חודש, ולפי שאר החכמים, עד שיגיעו הבנות לגיל בגרות, ויוכלו להתפרנס בעצמן. 

הגמרא במסכת בבא בתרא מסתפקת האם יש לחשב גם את המזונות שאוכלת האלמנה, או לא, מכיוון שלא ברור אם היא תאכל חלק מהנכסים, וייתכן שהיא תנשא לאדם אחר, ועל פי ההלכה במקרה כזה אין היא מקבלת מזונות מנכסי המת. להלכה נפסק שאין מחשבים את מזונות האלמנה בנכסי המת כדי לחשב אותם כנכסים מועטים.

אם היתומים קדמו ומכרו, הם יכולים להפקיע את מזונות אחיותיהם, אבל לא את מזון אשת המת, שכן נכסי המת משועבדים לה בתנאי בית הדין.
==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: דיני ירושה
קטגוריה:בבא בתרא: סוגיות תלמודיות
תפיסת הבית

תפיסת הבית הוא מצב רכוש במשפט העברי. לאחר שאדם נפטר, רכושו עובר לבעלות היורשים. מצב הביניים, בין פטירתו לחלוקת הנכסים בין היורשים נקרא "תפיסת הבית". במצב זה, נחשבים הנכסים לנכסים בבעלות משותפת מיוחדת של האחים, דבר שיש לו השלכות הלכתיות מסוימות. בתלמוד נזכרת שותפות זו בשם האחין השותפין.

גם לאחר שהאחים חילקו ביניהם את הנכסים, ביכולתם להחזיר את המצב הקודם לקדמותו, לבטל את החלוקה, ולחזור למצב של "תפיסת הבית".

==הגדרה הלכתית==
אחד החידושים במצב זה הוא, שלמרות הכלל שאין הבכור יורש בראוי כבמוחזק, כלומר שהחלק בו מקבל הבכור פי שניים משאר האחים מחושב רק מנכסי המת עצמם ולא מהחלק שהושבח לאחר מיתת אביהם, למרות זאת החלק שהושבחו הנכסים מאליהם (ללא השקעה נוספת) לפני החלוקה, נחשב כהשבחת נכסי המת, ולכן מקבל הבכור פי שנים גם בחלק זה.

לפי שיטת רבי חיים סולובייצ'יק, במצב כזה יש בעלות כללית של כל האחים, ואין הם נחשבים כשותפים בנכסים, אלא בעלות אחת היא השייכת לכולם. ולכן, אף על פי שההלכה אומרת, כי שותפים אינם צריכים להפריש מעשר בהמה, מכיוון שלשותפים יש שתי רשויות נפרדות ולכל אחד מהם יש חצי מהקרקע, למרות זאת ליורשים במצב של לפני החלוקה, יש בעלות משותפת של ירושה בנכסי המת, ולכן הם צריכים להפריש מעשר בהמה.

==דינים==
כל עוד לא חולקו הנכסים בין האחים, יש לאחים שותפות מיוחדת של תפיסת הבית, שלה דינים מיוחדים. כל האחד מהאחים מתפרנס מקופת תפוסת הבית לפי צרכיו הרגילים, אבל צרכים מיוחדים אין לו רשות לקחת מקופה זו. כך למשל, מותר לו לקחת הוצאות תרופות מקופה זו, דווקא אם הוא חלה באונס ולא באשמתו. אדם שהצטנן למשל, אינו רשאי לקחת את צורכי רפואתו מתפוסת הבית, שכן מקובל כי "צינים פחים" - הצטננות, אינה בידי שמים, ונגרמת רק ברשלנות האדם.

ההכנסות וההוצאות שנגרמות על ידי אחד מהאחים מתפוסת הבית, שייכות לכולם בשווה. אם אחד מהאחים השקיע בנכסים, יש להניח שהוא עושה זאת בשביל כלם, וההכנסות גם הם לכל האחים. אם הוא בכל זאת מעוניין להשקיע באופן עצמאי על חשבון חלקו בנכסים, מותר לו לעשות זאת, אבל הוא צריך להודיע על כך לאחים לפני כן, כדי שההכנסות וההוצאות יתחשבו על חלקו, ואין להאמין לו לאחר מכן שעשה זאת לעצמו. הגמרא מציינת מקרה מיוחד, בו רב ספרא השקיע בנכסי אביו, וכאשר תבע אותו אחיו לפני רבא, פסק רבא כי במקרה שאדם עסוק כרב ספרא תשקיע בנכסים, ברור הדבר שההשקעה היא רק לעצמו, שכן לאדם כזה, שאינו מבטל אף רגע מזמנו, אין זמן להשקיע בשביל אחרים.

כך למשל, מוזכרת במשנה דוגמה כזו: המלך היה מטיל על כל משפחה, לשלוח אחד מבניה לתפקיד המוכסות. אם במצב כזה, כאשר האחים נמצאים במצב משפחתי משותף, ועדיין לא חילקו ביניהם את הנכסים, מסתבר שהמלך בחר באחד מהאחים כנציג המשפחה, ולכן ההכנסות העולות מתפקיד זה, משותפות לכל האחים.
===גזל הגר===
במסכת בבא קמא הגמרא מסופקת אם הכהנים נחשבים ליורשיו של הגר, בנוגע לגזל הגר שמוחזר על ידי הגזלן המבקש לקיים את המצוות "והשיב את הגזילה אשר גזל", או שמדובר באחת ממתנות כהונה. קיים ספק הלכתי האם זכות זו היא כירושה או כמתנה, שכן אם גזל הגר שייך כהנים בגדר ירושה, נחשב גזל הגר - כל עוד לא הגיע לידו של כל כהן כתפיסת הבית, המהווה רשות שותפית לאנשים רבים ולכן אם ישנם עשרה בהמות ברשות זו יש חובה להפריש מהם מעשר בהמה, לעומת זאת אם גזל הגדר נחשב כמתנה, נחשב כל אחד מהכהנים המקבל את חלקו כרשות פרטית ואינו מחויב להפריש מעשר בהמה. מסקנת הגמרא היא שקניין הכהנים הוא כשאר מתנות הכהונה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: דיני ירושה
מקלע DShK

מקלע DShK ב[[מוזיאון בתי האוסף]]
מקלע DShK (ברוסית: ДШК, Дегтярёва-Шпагина Крупнокалиберный) הידוע בכינויו "דושקה" הוא מקלע כבד בקוטר 12.7 מ"מ (חצי אינץ') תוצרת ברית המועצות.

==היסטוריה==
בשנת 1930 פיתח ואסילי דגטיאריוב מקלע כבד עבור הצבא האדום. המקלע נקרא DK ויוצר בכמויות קטנות בשנים 1933–1936. אחד החסרונות הבולטים של מקלע זה היה קצב אש נמוך, שנבע מאופן הזנת הכדורים לבית הבליעה של המקלע ומשימוש במחסנית בת 30 כדורים בלבד. בשנת 1938 המתכנן גאורגי שפגין שיפר את מנגנון ההזנה, מה שאיפשר שימוש בשרשיר מתכתי להזנת הכדורים. המקלע המשופר קיבל את השם DShK. שמו מורכב מראשי תיבות של שמות משפחה של מפתחיו (דגטיאריוב ושפגין). האות K בשם היא מהמילה "גדול" ברוסית והיא מתייחסת לקליבר של המקלע - במונחים הרוסיים כל קוטר של מקלע או רובה שהוא מעל ל-7.62 מ"מ, נחשב לגדול. 

המקלע נועד לשימוש נגד מטרות משוריינות, לכן התחמושת שלו כללה רק כדורים חודרי שריון. מהירות לוע גבוהה בשילוב משקל הקליע הקנו לו כושר חדירה גדול והוא מסוגל לחדור לוח שריון בעובי של 15 מ"מ ממרחק של 500 מטר, מספיק כדי להוציא מכלל פעולה נגמ"ש, שריונית או טנק קל.

הייצור הסדרתי של מקלע DShK החל בפברואר 1940. עד לפלישה הנאצית לברית המועצות יוצרו כ-2000 יחידות. המקלע יוצר במהלך כל שנות המלחמה, אם כי בכמויות קטנות יחסית למקלעים אחרים (כ-8500 מקלעי DShK יוצרו בשנים 1941-1945).

המקלע יוצר בשתי גרסאות - גרסת נ"מ וגרסת חי"ר. בגרסת הנ"מ גוף המקלע הותקן על גבי חצובה בעלת שלוש רגליים. בגרסת חי"ר הותקן הגוף על כן (עגלה) עם שני גלגלים, כדי להקל על הצוות לנייד את המקלע בשדה הקרב. 
גרסת חי"ר של מקלע DShK
המקלע הותקן גם על רכבים משוריינים. הוא הותקן כנשק עיקרי בתוך צריח של שריוניות ושל הטנק הקל T-40. בשלבים המאוחרים של מלחמת העולם השנייה הותקן כמקלע נ"מ על גבי הצריחים של הטנק הכבד IS-2 ושל התותח המתנייע ISU-152.

בפברואר 1945 הוכנס לייצור הדגם המשופר של המקלע שנקרא DShKM. מקלעים מדגם זה שימשו את יחידות החי"ר של הצבא הסובייטי עד לאמצע שנות ה-60, אז הוחלפו במקלע NSV. DShkM הותקן גם על גבי צריחים של טנקים T-55 ,T-54 ו-T-62. 

המקלע סופק על ידי ברית המועצות לכל מדינות ברית ורשה ולכ-30 מדינות באסיה ובאפריקה. הוא אף יוצר ברישיון סובייטי בסין, צ'כוסלובקיה, יוגוסלביה, רומניה, פקיסטן ועיראק. במדינות רבות באפריקה ובאסיה מקלע זה נמצא בשימוש עד היום. 

במלחמות רבות בחצי השני של המאה ה-20 נעשה שימוש במקלעי DShK. המורדים האפגנים השתמשו בהם ביעילות רבה כנגד מסוקי הצבא הסובייטי במהלך מלחמת אפגניסטן. 
צוות נ"מ סובייטי יורה ממקלע DShK על מפציצים גרמנים. [[לנינגרד, 1942.]]

==נתונים טכניים==
* תחמושת - 12.7x108 מילימטר 
* משקל (ריק) - 33.5 ק"ג (גוף המקלע), משקל כולל (גוף + התקן נשיאה עם גלגלים ומגן) - 157 ק"ג 
* אורך כולל - 1625 מילימטר 
* קצב אש - 600 כדורים בדקה 
* הזנה - שרשיר של 50 כדורים, הניתן לחיבור לשרשירים נוספים. 
* טווח מעשי מקסימלי - 3500 מטר 
* מהירות לוע - 850 מטר לשנייה

==קישורים חיצוניים==

* [http://world.guns.ru/machine/rus/dshk-dshkm-e.html מידע באנגלית ותמונות]
* 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקלעים סובייטיים ורוסיים
טום הולס

טומס אדוארד הולס (באנגלית: Thomas Edward Hulce; נולד ב-6 בדצמבר 1953) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ומפיק אמריקאי זוכה פרס אמי, הולס היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בשנת 1984 על תפקידו בתור וולפגנג אמדאוס מוצרט בסרט "אמדאוס".

==ביוגרפיה==
הולס נולד בדטרויט וגדל בפליימות', מישיגן, בנם הצעיר של ג'ואנה וריימונד אלברט הולס. יש לו שתי אחיות ואח אחד מבוגרים ממנו. הוא עזב את ביתו בגיל 15 ונסע ללמוד באקדמיה לאומנויות שבצפון קרוליינה.

== קריירת משחק ==
בתחילת דרכו עבד הולס בתור שחקן תיאטרון, את הופעת הבכורה שלו על הבמה עשה בשנת 1975. הוא התפרסם לראשונה בקומדיית ההתבגרות "בית החיות" בדמותו של לורנס "פינטו" קרוגר, סטודנט ביישן בשנתו הראשונה בקולג' העורך את המגזין "סאטירה לאומית".

הולס נבחר בשנת 1984 לגלם את המלחין האוסטרי וולפגנג אמדאוס מוצרט בסרטו של מילוש פורמן "אמדאוס". על הופעתו זו הועמד הולס לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.

ב-1986 שיחק בסרט אקו פארק.

בשנת 1988 הועמד בפעם השנייה לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בתור יוג'ין הלוקה בפיגור שכלי במלודרמה "דומיניק ויוג'ין". בשנה שלאחר מכן השתתף בדרמה הקומית של רון הווארד "הורים במשרה מלאה" בתור פרנק אחיו של גיל באקמן (סטיב מרטין). ב-1990 שיחק בסרט הטלוויזיה של NBC "רצח במיסיסיפי" והיה מועמד על תפקידו זה לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.

הוא הופיע בדרמה הספרותית של פיטר ויר "ללא פחד" בדמותו של סטיב ברילסטיין ובתור הנרי קלרבל חברו הטוב ביותר של ד"ר פרנקנשטיין (קנת בראנה) בדרמת האימה של קנת בראנה "פרנקנשטיין", בנוסף דיבב הולס את דמותו של קווזימודו בסרט האנימציה "הגיבן מנוטרדאם".

ב-1996 זכה הולס בפרס אמי והיה מועמד ברביעית לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בהפקת הטלוויזיה "יומנה של היידי". ב-2008 שיחק במותחן האקשן הבדיוני "ג'אמפר" בתור מר בווקר.

== כמפיק ==
הולס הפיק שני פרויקטים בימתיים "תקנות בית השיכר" ו"לדבר לראש" שזכה לביקורות אוהדות ובשישה פרסים במסגרת פרס אובי.
ב-2007 הפיק הולס את המחזמר "האביב מתעורר", על עבודתו הטכנית בהפקה זכה הולס בפרס הטוני. ב-2004 הפיק הולס את הדרמה "בית בקצה העולם" המבוססת על הרומן של מייקל קנינגהם.

== חיים אישיים ==
הולס מעולם לא נישא אולם הוליד ילדה יחד עם האמנית האיטלקייה ססיליה ארמני. בראיון ב-2008 הוא יצא מהארון.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:שחקנים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:בוגרי מכללת בלויט
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית
קטגוריה:דטרויט: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
Sd.Kfz. 254

Sd.Kfz. 254 (בגרמנית: Sonderkraftfahrzeug 254; "כלי רכב בעל תכלית מיוחדת 254") הוא רכב קרבי משוריין אשר פותח באוסטריה בשנת 1936. 

הכלי יוצר תחילה באוסטריה עד שבשנת 1938 במהלך האנשלוס, זו סופחה על ידי גרמניה הנאצית. תחת המשטר הנאצי הכלי פותח למען הצבא הנאצי ושימש כרק"ם סיור ותצפית ארטילרית אשר יוצר בכמויות קטנות יחסית, רק 128 כלים (מעבר ל-12 הכלים שיוצרו לפני כן באוסטריה).

בנוסף למערכת הנעה על בסיס זחלים הכלי כלל מערכת נשלפת של ארבעה גלגלים אשר הורדו בנסיעה על כביש. בצורה זו מצד אחד הכלי יכול היה להתנייד בשטח לצד כלי רכב זחליים אחרים ביניהם טנקים, ומצד שני יכול היה גם להתנייד במהירות על גלגליו כאשר תנאי הדרך אפשרו זאת. ה-Sd.Kfz. 254 כלל 7 אנשי צוות ושימש בעיקר כרק"ם תצפית ארטילרית.

הכלי שירת בכוחות ארטילריה בצפון אפריקה ורוסיה.

== לקריאה נוספת ==
* פיטר צ'מברלין והילרי דויל, האנציקלופדיה של טנקים גרמנים במלחמת העולם השנייה, עמ' 179, 1999.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כלי רכב משוריינים גרמניים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1936