OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מעכבי אצטילכולין אסטראז

עיכוב אצטיל-כולין אסטרז
מעכבי אצטילכולין אסטרז (אנגלית: Acetylcholinesterase inhibitor, נקראים גם AChEI או anti-cholinesterase) הם חומרים כימיים שמעכבים את האנזים אצטילכולין אסטראז מלפרק את האצטילכולין, מה שגורם להצטברות של אצטילכולין בסינפסה ומגדיל את משך הפעולה שלו. התוצאה של התהליך הזה היא תופעות של הפעלה כולינרגית.

החומר משמש כארס ורעל טבעי, ככלי נשק כמו גז עצבים, וכן כקוטל חרקים.

ברפואה משמש חומר זה לטיפול במחלות שונות, ביניהן: מיאסטניה גראביס, גלאוקומה, תסמונת הטכיקרדיה התנוחתית, כאנטידוט להרעלה אנטי-כולינרגית, לטיפול בתסמינים נוירו-פסיכיאטריים של מחלת אלצהיימר כמו אדישות, ומחלות רבות אחרות.

==אפקטים==
שרירי שלד: במינונים נמוכים, מגביר את עוצמת הכיווץ. במינונים בינוניים, גורם לפסציקלוציה ופיברילציה. במינונים גבוהים הוא גורם לחסימה בזמן דפולריזציה.

בנוסף, הוא גורם להגברת פעילות מערכת העיכול ולהגברה כללית של הפרשות. במערכת הקרדיו-וסקולארית קשה לנבא מה יהיה האפקט משום שהוא משפיע גם על מערכת העצבים הסימפתטית וגם על מערכת העצבים הפאראסימפתטית. בלב, לעומת זאת, שולטת בעיקר המערכת הפראסימפטטית, ולפיכך תהיה ירידה בקצב הלב. במוח יהיה אפקט מרכזי.

*
קטגוריה:מעכבי אנזימים
סנט אנ'ס ביי

סנט אנ'ס ביי (באנגלית: Saint Ann's Bay) היא בירת מחוז סנט אן שבג'מייקה. העיר ידועה כמקום הולדתם של המוזיקאים פלויד לויד, ברנינג ספיר והמנהיג הפוליטי מרקוס גארבי.
==היסטוריה==
מחוז סנט אן היה המקום הראשון בג'מייקה בו נחת כריסטופר קולומבוס ב-1494. במסעו הרביעי שב קולומבוס לג'מייקה והתעכב שנה (מיוני 1503 עד יוני 1504) במקום בו נמצאת כיום העיר סנט אנ'ס ביי. קולומבוס קרא למקום סנטה גלוריה ופסלו המוצב ליד הצומת הראשי של העיר מנציח את גילוי המקום על ידו. 

היישוב הספרדי הראשון בג'מייקה היה בסביליה לה נובה (כיום סביליה), השוכן במרחק קצר ממערב לסנט אנ'ס ביי. סנט אנ'ס ביי, שהוקמה על ידי חואן דה אסקוויבל, המושל הספרדי הראשון של ג'מייקה, הייתה לעיר הבירה השלישית שהוקמה על ידי הספרדים בעולם החדש. המפעל הראשון לעיבוד קני סוכר הוקם על ידי הספרדים בסביליה לה נובה עוד לפני 1526. לאחר שהאנגלים השתלטו על ג'מייקה ב-1655 התפתחה סנט אנ'ס ביי בהדרגה ככפר דייגים ונבנו בה מחסנים ורציפים רבים. מחוז סנט אן נקרא על שמה של אן הייד, אשתו הראשונה של ג'יימס השני, מלך אנגליה.

העיר הוגדרה כבירת המחוז בעיקר בשל הנמל הגדול שלה שממנו יוצאו מגוון של סחורות מבננות ועד בוקסיט. העיר השכנה אוצ'ו ריוס, נהנית מגידול מהיר והתפתחות המסחר והתיירות בה, אך סנט אנ'ס ביי שומרת על מעמדה כיעד פופולרי לתיירות לאלה המבקשים להתנסות בחוויה הג'מייקנית המסורתית. בעיר ניצבים מבנים רבים מתחילת המאה ה-20 במצב תחזוקה טוב. שניים מהבניינים העתיקים ביותר בעיר הם הכנסייה של מחוז סנט אן, שנבנתה ב-1871 ובית המשפט, שנבנה ב-1860. בעיר נמצא גם בית הכלא הראשון בג'מייקה שנבנה כמבצר ב-1750 והוסב לשמש כבית כלא ב-1795.

==ערים תאומות==
* .

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ג'מייקה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
פורט מריה

פורט מריה (באנגלית: Port Maria) היא בירת מחוז סנט מרי שבג'מייקה. העיר נקראה במקור "פוארטו סנטה מריה" והיא הייתה היישוב השני שהוקם על ידי המתיישבים הספרדים בג'מייקה (אחרי סנט אנ'ס ביי).

מול העיר נמצא אי קטן, וממערב לה נמצא נהר אוטרם. מבנים הראויים לציון הם הכנסייה, שנבנתה ב-1861 ובית המשפט, מבנה בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאנית שנבנה ב-1820 וכיום הוא משכנו של המרכז האזרחי של העיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ג'מייקה: ערים
תקיפת אי הארנבות

תקיפת אי הארנבות בידי כוחות של חיל האוויר וחיל הים של צה"ל נערכה ביוני 1984, בעקבות מידע מודיעיני על פעילות מחבלים באי.

== רקע ==
אי הדקלים (א-נח'יל) הנקרא גם "אי הארנבות" (אל-אראניב) הוא השני בגודלו בין האיים הסמוכים לעיר אל-מינא שבצפון לבנון, ושוכן כשמונה ק"מ מצפון-מערב לטריפולי.

ביוני 1984 הגיע לצה"ל מידע מודיעיני לפיו שוהים באי מחבלים המתאמנים לקראת פיגוע בישראל. בצה"ל נשקלו שלוש דרכי תקיפה: באמצעות שייטת 13, באמצעות הפצצה אווירית והפגזה באמצעות סטי"לים. הוחלט על הפצצה אווירית, אך גם חיל הים נערך לחלופות שבאחריותו.

== תקיפה צה"ל ==
ביוני 1984, הצוללת אח"י תנין, בפיקודו של רס"ן חיים כפיר-קופרט, נשלחה לתצפית על האי, וגילתה בו כתשעה מחבלים, עמדות מקלע כבד ותותח נ"מ, וכן סירה מהירה שהביאה לאי ציוד ותחמושת. האי הופצץ על ידי רביעיית מטוסי סקייהוק ורביעיית מטוסי פנטום. בהפצצה נהרגו מחבלים אחדים ונפצעו אחרים. לאחר ההפצצה דיווחה הצוללת על אנשים שהתרכזו בדרום האי, ואלה הופגזו על ידי הסטי"ל אח"י רשף, בפיקודו של רס"ן עמי שגב. בהמשך הצטרפו אליה אח"י מולדת ואח"י קשת, בפיקודו של מפקד שייטת ספינות הטילים, אל"ם שמעון מאיר, באח"י מולדת, שאליו הצטרף מפקד חיל הים, האלוף זאב אלמוג. על כוחות שייטת 13 באזור פיקד מפקד השייטת, אל"ם ידידיה יערי.

בהיתקלות בין "סנונית" של שייטת 13 לסירת מחבלים נפגעו שניים-שלושה מחבלים ונפלו למים, ומחבל אחד נותר בסירה. יערי ולוחם נוסף נפצעו קל. אח"י רשף הופנתה לתקיפת הסירה, ולאחר חילופי אש עם המחבל שבה, שבהם נפצעו קל שלושה מלוחמי הסטי"ל, טובעה הסירה בניגוח על ידי הסטי"ל, והמחבל שבה נהרג.

לאחר התקיפה הודיע ארגון "החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין" כי במהלך ההפצצה נהרג סמיר אסעד, שבוי ישראלי שהוחזק על ידי הארגון. אולם כשהוחזרה גופתו בשנת 1991, התברר מעל לכל ספק כי אסעד לא נפגע בהפצצה, אלא נרצח בידי שוביו.

==לקריאה נוספת==
* 
* הדר קנטור ואחרים, סיפורי דידי, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת, הוצאת בית החובל 2020, עמ' 282.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעולות שייטת 13
קטגוריה:שייטת ספינות הטילים
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: קרבות ומבצעים
קטגוריה:פשיטות צה"ל בלבנון
קטגוריה:1984 בישראל
קטגוריה:1984 בלבנון
מונטיגו ביי

מונטיגו ביי (באנגלית: Montego Bay) היא בירת מחוז סנט ג'יימס שבג'מייקה. זוהי העיר השנייה בשטחה בג'מייקה והרביעית בגודל אוכלוסייתה.

העיר מהווה יעד תיירותי ופועלים בה חנויות דיוטי פרי, מעגן לאוניות תענוגות וכמה חופי רחצה. העיר ניצבת על רקע גבעות ציוריות.

==היסטוריה==
כאשר הגיע כריסטופר קולומבוס לראשונה לג'מייקה, הוא קרא למפרץ בו ניצבת כיום העיר, "גולפו דה בואן טיימפו" (Golfo de Buen Tiempo – "מפרץ האקלים הטוב"). השם מונטיגו ביי הוא ככל הנראה שיבוש של המילה הספרדית "מנטקה" (manteca, "שומן חזיר"), לכאורה בשל היות המקום נמל ייצוא של שומן חזיר, עורות ובשר בקר.

מאמצע המאה ה-17 ועד ל-1834, השנה בה בוטלה העבדות בג'מייקה, ובהמשך גם במאה ה-20, שמשה העיר כנמל ייצוא לסוכר. מרידת העבדים האחרונה שהתחוללה בג'מייקה בשנים 1831 – 1832, התרחשה באזור של מונטיגו ביי. מנהיג המרד, סמואל שארפ, נתלה כאן ב-1832. ב-1975 הוכרז שארפ כגיבור לאומי והכיכר המרכזית של העיר נקראה על שמו.

ב-1980 הוכרזה מונטיגו ביי כעיר. כיום היא ידועה בשל בית החולים האזורי הפועל בה, הנמל, כמקום בו מחזיקים עשירי ג'מייקה וכן תושבי צפון אמריקה ואירופה בתי נופש, המסעדות הטובות שבה ומרכזי הקניות שבה. רצועת החוף של העיר מלאה באתרי נופש, שברובם נבנו בשנים האחרונות וחלקם נמצאים על אדמות מטעי קנה הסוכר לשעבר שבחלקם עדיין ניצבים המבנים של מפעלי העיבוד לסוכר.

בעיר שוכנת נציבות האו"ם לחוק הים (UNCLOS).

כ-5 ק"מ מזרחית לעיר שוכן נמל התעופה הבינלאומי סנגסטר, נמל התעופה העמוס ביותר בג'מייקה ובאיים הקריביים כולם.

==בתרבות הפופולרית==
* בסדרה האמריקאית מניפסט (סדרת טלוויזיה), טיסה 828 שנעלמה מעל פני האדמה למספר שנים, המריאה ממונטיגו ביי על ידי חברת התעופה הפיקטיבית ״מונטיגו״.
* כמה מהסצנות של הסרט מסדרת ג'יימס בונד, "חיה ותן למות" משנת 1973, צולמו בסביבות העיר.
* בשיר המלחים הפופולרי Stormalong John נקבר המלח המיתי אלפרד בולטופ סטורמאלונג במונטיגו ביי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ג'מייקה: ערים
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
שמואל קעלין

רבי שמואל הלוי קֶעלין (או קוֹלין; במקורות אחדים: שמואל לעוו, בגרמנית: Samuel Löw; ה'תפ"ד, 1724, , בוהמיה - א' בניסן ה'תקס"ו, 20 במרץ 1806, בוסקוביצה) היה ראש ישיבה ופוסק אשכנזי, פרשן התלמוד הבבלי וה"שולחן ערוך". נודע על שם ספרו ה"מחצית השקל".

==ביוגרפיה==
נולד בשנת 1724 בקולין, בוהמיה (כיום בצ'כיה), לרב נתן נטע הלוי קעלין. משפחתם מיוחסת לרב נתן נטע שפירא מקרקוב, ה"מגלה עמוקות". כבר בגיל עשר כתב חידושי תורה שמצאו חן בעיני הרב המקומי. בנערותו נשלח ללמוד בבוסקוביצה בישיבה שבראשה עמד רבה של העיר, הרב אריה יהודה ליב ב"ר מנחם מנדל. בערך בשנת 1738 הוא נישא לעלקל'ה בתו של רבי משה, בנו של ראש הישיבה, ונותר ללמוד בישיבה זו במשך ששים שנה. אשתו עסקה במסחר זעיר ופירנסה את המשפחה. במשך עשרות שנותיו בישיבה זו, העמיד אלפי תלמידים.

הוא סירב במשך השנים להצעות רבנות מקהילות יהודיות חשובות: רבנות פראג (לפני רבי יחזקאל לנדא), רבנות אובן (לפני משה מינץ), ורבנות פרשבורג (לאחר פטירת מהר"ם ברבי).

היה ידוע בתפילותיו המיוחדות ושימש כתובת לרבים לבקשות תפילה לחולים. נודע גם בפרישות מיוחדת והסתפקות במועט, וסופר עליו כי הרבה לצום ולבש תחת בגדיו במשך קרוב לחמישים שנה "שק של שיער" שנועד להעניק הרגשה לא נוחה.

הוא הרבה לטרוח בענייני צדקה, ובמיוחד טרח לדאוג לצורכי נישואיהם ומגוריהם של יתומים ויתומות ומשפחות עניים.

שיפר את מערכת החינוך התורנית בעירו, על ידי קרן מיוחדת שהקים שנועדה לדאוג לשכר מסודר למלמדים. הוא הקים גם קרן לביקור חולים שדאגה להוצאות לרופאים ותרופות עבור חולי הקהילה ונהג לבקר בעצמו את החולים פעמיים ביום.

בצוואתו הורה להניח על קברו מצבה מאבן פשוטה ושלא לכתוב תארים על גבה.

הוא נפטר ביום חמישי ראש חודש ניסן תקס"ו, 20 במרץ 1806.

הניח אחריו שלושה בנים ושתי בנות, בנו הבכור היה הרב בנימין זאב וולף בוסקוביץ', מחבר "סדר משנה".

== חיבוריו ==
* מחצית השקל על פירוש מגן אברהם לשולחן ערוך אורח חיים. זה חיבורו העיקרי ועל שמו נתפרסם כמחצית השקל
* מחצית השקל על פירוש הש"ך לשולחן ערוך יורה דעה (נמצא רק לחלק ממנו)
*מחצית השקל - חידושים על כמה מסכתות מן התלמוד הבבלי: עירובין, שבת, ר"ה, סוכה, גיטין, קידושין, בבא מציעא, חולין, בבא בתרא, כתובות, פסחים, כתובות, מכות, עבודה זרה, ועוד
* דרשות
* שיעורים על שולחן ערוך אורח חיים ויורה דעה
* שיעורים על התלמוד

==לקריאה נוספת==
* הרב אברהם בנדיקט, לתולדות רבינו המחבר, בתוך: מחצית השקל - נדרים, ירושלים, תשנ"ב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

;ספריו
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:נושאי כלים של שולחן ערוך
קטגוריה:רבנים בוהמים
קטגוריה:ילידי 1724
קטגוריה:נפטרים ב-1806
בנימין זאב וולף בוסקוביץ

בנימין זאב וולף בוסקוביץ (תק"ה 1745 בערך, בוסקוביצה, כיום בצ'כיה - י' בסיוון תקע"ח, 14 ביוני 1818, בוניהאד, הונגריה) היה רב ופוסק בערים רבות בבוהמיה, מוראביה ובהונגריה שתחת שלטון האימפריה האוסטרית. נודע בחידושיו שנדפסו במהדורות התלמוד הבבלי ובספריו, המפורסם שבהם "סדר משנה".
קברו של בוסקוביץ

==ביוגרפיה==
בנו של הרב שמואל קעלין, מחבר "מחצית השקל". נישא לאסתר בתו של הרב דוד בוסקוביץ, והתגורר לאחר נישואיו באופן ישן. בין השנים תקמ"ב-תקמ"ד (1782-1784) שימש כרבה של העיר אסוד, ובחודש אלול תקמ"ד התמנה לרבנות העיר פרוסניץ (פרוסטיץ); בעיר זו הכיר את הרב משה סופר שהיה אז בחור צעיר מאורס לבת המקום, והם נעשו ידידים למרות פער הגילאים ביניהם.

בשנת 1791 פגה אשרת השהיה שלו, והשלטונות סירבו לחדשה, בשל כך נאלץ לשוב לאופן-ישן, בה כיהן אז כרב מהר"ם מינץ, ופתח בה מחדש את ישיבתו. ב-1793 כילתה שרפה את כל רכושו וכתביו, ומאחר שבתקופה זו הותר ליהודים להתיישב בעיר החדשה פשט, עקר לשם והתגבשה סביבו קהילה יהודית, למעשה שימש רב"ז כרבה הראשון של קהילת בודפשט, ואף העניק תעודות הכשר לבתי אוכל יהודיים שהתקיימו בה. לאור התנגדותו של מהר"ם מינץ, וטענתו כי קהילת פשט משתייכת מבחינה רבנית לשטח השיפוט של אופן-ישן, התגלע סכסוך בין הקהילות, ואף שהסכסוך הוכרע בידי השלטונות בעד עצמאותה של קהילת פשט, נאלץ בוסקוביץ לוותר על רבנות הקהילה מטעמים טכניים. הוא נבחר כרבה של קהילת בלשג'רמט, כ-40 ק"מ צפונית לבודפשט ושימש במשרה זו חמש שנים בין תקנ"ח לתקס"ג, 1798-1803. 

בשנת תקס"ד, 1804, נבחר לכהן ברבנות עירו של אביו, , אך בשל בעיות מעמד נאלץ לעזוב את העיר בשנת תקס"ט (1809) לאחר שכשלו הניסיונות להסדיר את שהייתו החוקית במדינה. בקיץ תק"ע (1810) עבר לכהן כרבה של בוניהד, וכיהן בה עד פטירתו בי' בסיוון תקע"ח, 14 ביוני 1818. החליף אותו הרב צבי הירש הלר.

==ספריו==
* חידושים מהג"מ זאב וואלף הלוי מבאסקוויץ ז"ל (בעהמ"ס סדר משנה), נדפסו בכל מהדורות התלמוד הבבלי, החל ממהדורת וינה תק"צ.
* סדר משנה - על משנה תורה לרמב"ם
* שושן עדות - על מסכת עדיות
* מאמר אסתר - דרשות
* לבנימין אמר - על מאמרי רבה בר בר חנה
* קלבון השקל - על השולחן ערוך, רובו עדיין בכתב יד וחלק ממנו (על הלכות פסח) נדפס על ידי מכון ירושלים

==לקריאה נוספת==
* יצחק יוסף כהן, הגאון רבי וואלף בוסקוביץ זצ"ל, תולדותיו וספריו, בתוך: סדר משנה, ירושלים, תשנ"א, עמ' תכג-תנז.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

;ספרו
* 

קטגוריה:נפטרים ב-1818
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:רבנים בוהמים
קטגוריה:רבנים מוראבים
קטגוריה:פרוסטיוב: רבנים
קטגוריה:בונהאד: רבנים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: רבנים
קטגוריה:ילידי 1740
SNCF

SNCF (ראשי תיבות של Société Nationale des Chemins de fer Français) היא חברת הרכבות הלאומית של צרפת, המנהלת את התנועה ואת שירותי הרכבת במסילות ברזל ברחבי צרפת ובנסיכות מונקו. החברה מפעילה שירותי רכבות נוסעים ומטען, ובין השאר היא מפעילה את מערכת הרכבות המהירות "TGV" ואחראית על מרבית תחנות הרכבת בצרפת.

== היסטוריה ==
החברה נוסדה ב-1938, כאשר ממשלת החזית העממית הלאימה את חברות הרכבת הפרטיות שניהלו את הרשת המסילתית בצרפת.

בעת מלחמת העולם השנייה תפקדה החברה עבור כוחות הכיבוש של גרמניה הנאצית בצרפת הכבושה ובצרפת של וישי, כולל גירוש היהודים מפריז ב-1942. לפיכך היו רכבותיה ותחנות הרכבת שלה יעד לפעולות מחתרת הרזיסטאנס. דו"ח אקדמי מפורט על ההיסטוריה של החברה בשנות המלחמה הוגש להנהלתה ב-1992. ב-2014 שילמה החברה פיצויים לניצולי השואה בארצות הברית בסך 60 מיליון דולר.

לאחר המלחמה, השתקמה החברה כחברת רכבות לאומית-ממשלתית. המעצב התעשייתי פול ארזן (Paul Arzens) עיצב את הרכבות והקטרים והוא האחראי על תצורת "החטום השבור" האווירודינמי המאפיין בפרט את רכבות ה-TGV.

החל משנות ה-60 של המאה ה-20, הפכה החרבה למפעילה משותפת של רשת הרכבות הפרבריות של פריז, ה-RER, יחד עם חברת התחבורה הציבורית של פריז, RATP.

בשנת 1981 חנכה SNCF את קו הרכבת המהירה TGV מפריז לליון. הפרויקט פותח עם חברת אלסטום החל מאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 והפך לסיפור הצלחה עם התרחבות רשת הרכבות המהירות והפיכתן לחלופה לטיסות קצרות, בפרט תוך חיבור הרשת הצרפתית לרשתות דומות ברחבי אירופה כגון Thalys (בלגיה, הולנד וגרמניה).

משנות ה-90 של המאה ה-20 SNCF היא שותפה בכירה במיזם יורוסטאר, הרכבת המחברת את בריטניה ליבשת, ומחזיקה ב-55% מהבעלות על מיזם היורוסטאר.

בסוף שנות ה-90 החלה SNCF לפתח את רשת TER (ראשי תיבות של Transport express régional) באזור איל-דה-פראנס כרשת פרברית למעגל השני והשלישי סביב פריז, המשלימה את רשת ה-RER. בשנות ה-2000 נוצרו רשתות דומות באזורים אלזס, ברטאן, בורגון, פראנש-קונטה, לורן, פיקרדי, נור-פה דה קאלה, רון-אלפ וקורסיקה.

בשנת 2013 התרחשה תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז' בה נהרגו 7 ונפצעו 192 אנשים.

== נתונים כלכליים ==
החברה היא בבעלות ממשלתית, עד 2012 שכנו משרדי ההנהלה שלה ברובע הארבעה-עשר של פריז, סמוך לתחנת מונפרנאס, אז עברו לפרבר סן-דני (סמוך לתחנת הרכבת סטאד דה פראנס). היא מעסיקה 245,090 אלף עובדים ב-120 מדינות ברחבי העולם. אורכה הכולל של מערכת הרכבות שבאחריותה הוא כ-32,000 קילומטר, מתוכם 1,800 קילומטר הם של קווי רכבות מהירות, ו-14,500 קווי רכבת חשמליים. החברה מפעילה מדי יום כ-14 אלף רכבות.

ב-2010 דורגה החברה במקום ה-22 בצרפת וה-214 בעולם ברשימת פורצ'ן 500 (הכוללת את התאגידים המצליחים בעולם), עם מכירות של 34.585 מיליארד דולר.

== אוטובוסי OUIBUS ==
אוטובוס OUIBUS

בשנת 2012 הקימה החברה שירות אוטובוסים בין-לאומיים, OUIBUS. השירות מחבר ערים מרכזיות בצרפת (ליון, פריז, ליל, מרסיי, ניס) עם לונדון, אמסטרדם, בריסל, אאכן, קלן, ברצלונה, סן סבסטיאן, ג'נובה וטורינו. מרכז הרשת נמצא בתחנת ברסי בפריז.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: רכבות
קטגוריה:צרפת: תחבורה ציבורית
קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:אירופה: חברות ותאגידי רכבות
קטגוריה:חברות משתפות פעולה עם הנאצים
זוהיר מוראד

זוהיר מוראד (בערבית: زهير مراد, נולד ב-1971) הוא מעצב אופנה לבנוני.

==ביוגרפיה==
לאחר התיכון עבר מוראד מביירות לפריז, שם למד עיצוב אופנה. בשנת 1999 עשה מוראד את ההופעה הראשונה שלו במסלולי אופנה ברומא, וקיבל ביקורות חיוביות. בשנת 1995 פתח את החנות השלישית שלו בביירות. קווי הייצור שלו כוללים בגדי הוט קוטור, בגדים מוכנים ללבישה, אביזרים ומשקפי שמש. יש לו בוטיקים בביירות בשדרות צ'ארלס חילו, וכן בפריז, ברחוב פרנסואה ה-1. נוסף על כך, בבעלותו אולם תצוגה במילאנו.

את השמלות שלו לובשות כוכבות רבות מרחבי העולם, בהן טיילור סוויפט, ביונסה, מיילי סיירוס וכריסטינה אגילרה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מעצבי אופנה
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:מהגרים מלבנון
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:ילידי 1971
המשטרה המלכותית של גיברלטר

המשטרה המלכותית של גיברלטר (באנגלית: Royal Gibraltar Police ובקיצור הנהוג בדרך כלל RGP) היא סוכנות אכיפת החוק האזרחית המרכזית בגיברלטר, וכוח השיטור הוותיק ביותר בחבר הלאומים הבריטי מחוץ לממלכה המאוחדת. הוקמה ב-25 ביוני 1830, 9 חודשים לאחר שסר רוברט פיל הקים את משטרת המטרופולין של לונדון.

המשטרה המלכותית של גיברלטר קיבלה את התחילית "מלכותית" בשנת 1992 על ידי המלכה אליזבת השנייה, ולפני כן נקראה רק "משטרת גיברלטר". מספר החירום של המשטרה הוא 199.

==מבנה==

ה-RGP נחלקת למספר יחידות שונות, בהן מחלקת חקירות פליליות (CIDׂׂ), מחלקת סמים, יחידה חמושה, יחידת זיהוי פלילי, מחלקת תנועה, יחידת ימית, מחלקת מבצעים והענף המיוחד (Special Branch). כוח האדם של ה-RGP כולל כ-220 שוטרים. מפקד המשטרה מאז 2012, הוא אדוארד יום.

היחידה הימית של ה-RGP הוקמה על מנת לאכוף את החוק במים הטריטוריאליים של גיברלטר, ולעיתים קרובות פועלת בשיתוף פעולה עם סוכנויות מקומיות ובינלאומיות שונות. היחידה הימית משחקת תפקיד מרכזי וחיוני במבצעים למניעת הברחות סמים באזור גיברלטר. הספינות של היחידה הימית הן: סר יהושע חסן (Sir Joshua Hassan), סר ויליאם ג'קסון (Sir William Jackson), סר פרנסיס ריצ'רדס (Sir Francis Richards) וסר ג'ון צ'אפל (Sir John Chapple).

מאז הקמתה ועד ל-1999, אז הוקם סניף של הארגון אמבולנס סנט ג'ון, שימשה ה-RGG כשירות האמבולנסים היחיד בגיברלטר. במקרי החירום שבהם נדרשו האמבולנסים, הוקצו זמנית למשימה שוטרים ממחלקת המבצעים של המשטרה. נוסף על כך, עד תחילת שנות ה-90 פעלה ה-RGP כמשטרת הגירה בכל נקודות הכניסה לגיברלטר.

המטה הראשי הנוכחי ממוקם ב-New Mole House Police Station, דרך רוֹסיה (Rosia Road). תחנה נוספת ממוקמת ב-Irish Town מס' 120, שם שכן בעבר המטה הראשי.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:Royal_Gibraltar_Police_ARV.jpg|רכב תגובה חמוש (ARV) בשירות המשטרה המלכותית של גיברלטר
תמונה:K20P1600.JPG|סירה מתנפחת קשיחת תחתית (RHIB) מדגם PMB-2 בשירות היחידה הימית
תמונה:CSI_gibraltar.jpg|יחידת מז"פ בגיברלטר
תמונה:Royal Gibraltar Police chief inspector in dress uniform edit.jpg|מפקח של ה-RGP במדים
תמונה:Police vehicles outside Royal Gibraltar Police headquarters.JPG|כלי רכב משטרתיים חונים מחוץ למטה הראשי של המשטרה
תמונה:Sir William Jackson - RGP.jpg|ספינת היחידה הימית "סר ויליאם ג'קסון"
תמונה:Sir Joshua Hassan - RGP.jpg|ספינת היחידה הימית "סר יהושע חסן"
תמונה:Royal Gibraltar Police Honda (passenger side).JPG|הונדה משטרתית
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיברלטר
גיברלטר
אופנבורג

אופנבורג (גרמנית: Offenburg, בתרגום לעברית: "מבצר פתוח") היא עיר במדינת באדן-וירטמברג בגרמניה. אוכלוסייתה מונה כ-60,000 תושבים, והיא המרכז הניהולי והעיר הגדולה במחוז אורטנאו. אופנבורג ממוקמת בקצה אזור היער השחור, בחצי הדרך בין הערים קרלסרוהה ופרייבורג, ומרוחקת כ- 20 קילומטר בלבד משטרסבורג אשר בצרפת.

==היסטוריה==
אזכור ראשון אודות העיר מופיע במקורות כבר בשנת 1148. בשנת 1240 העיר נזכרת תחת התואר "עיר קיסרית עצמאית", תואר אשר נשמר עד המאה ה-19.

בשנת 1689, במהלך מלחמת תשע השנים בין צרפת והאימפריה הרומית הקדושה נחרבה העיר כמעט לחלוטין.
בין השנים 1701 ו-1771 הייתה העיר וסביבותיה נחלה בחזקתו של המרגרייב של באדן-באדן.
בשנת 1803 איבדה העיר את תואר העיר הקיסרית האוטונומית ונכללה תחת רוזנות באדן.

ב-12 בספטמבר 1847 התרחשה אספה במלון זלמן בעיר, ובה נוסחו הדרישות של תושבי רוזנות באדן מהשלטון, כגון זכויות אדם בסיסיות, חופש העיתונות ומס הכנסה מדורג. אספה זו הייתה אחד מהאירועים הראשונים אשר הציתו את המהפכה הגרמנית של 1848-49. ב-19 במרץ 1848 הדרישות אושררו והורחבו על ידי אספה שנייה שהתרחשה בעיר, ומנתה 20 אלף משתתפים.

במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלה אופנבורג מהפצצות אוויר, ולאחריה הייתה זמן מה תחת כיבוש צרפתי. 
עקב הקרבה לגבול הצרפתי, הושפעה העיר מהמערכה על צרפת במלחמת העולם השנייה ובהמשך הייתה נתונה לא פעם להפצצות מהאוויר ולאש ארטילרית. 
כוחות צרפתים נכנסו לעיר ב-15 באפריל 1945 ולמשך 4 השנים הבאות הייתה העיר נתונה באזור הכיבוש הצרפתי עד כינונה של גרמניה המערבית במאי 1949.
בשנות ה-70 הורחב שטחה של אופנבורג עקב הכללת 11 כפרים בשטח העיר.

==יהודים== 
קהילה יהודית התקיימה באופנבורג לפחות מראשית המאה ה-19. ב-1875 נחנך בית כנסת בעיר. בליל הבדולח, אשר התרחש בנובמבר 1938, נחרב בית הכנסת של העיר ובית קפה סמוך שהיה גם הוא בבעלות יהודית, על ידי המון מוסת. עם פרוץ המלחמה נאסרו והוגלו רוב הגברים היהודים למחנה הריכוז דכאו. באוקטובר 1940 הוגלו כל היהודים שנותרו בעיר באותה עת למחנה המעצר גירס בצרפת, ובהמשך משם לאושוויץ.
לאחר השואה לא שוקמה הקהילה היהודית בעיר ובניין בית הכנסת נמכר.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:באדן-וירטמברג: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
ציד בלהקה

אריות ניזונה מתאו אפריקני. שיתוף פעולה עוזר לאריות לטרוף חיות הגדולות מהם בהרבה אך בעת האכילה הם יריבו לעיתים קרובות על סדר האכילה.]]
ציד בלהקה הוא התקהלות בממלכת החי שבה פרטים בני אותו מין מתקבצים יחד לציד, תוך שיתוף פעולה ועזרה הדדית. ציד בלהקות דורש קשרים חברתיים ענפים, יכולת תקשורת גבוהה בין הפרטים הצדים ומסוגלות לניתוח המצב במהירות. עם זאת כמה ציידים פרימיטיביים מסוגלים לצוד יחד בעת טירוף אכילה.

==מאפיינים==
בין בעלי החיים המפורסמים ביותר הצדים בלהקה הם: זאב מצוי, זאב טלוא וכן אריה, צבוע מנומר, שימפנזה מצוי, להקות של דולפיניים ושל קטלנים וגם לווייתנים גדולי סנפיר. ציידים אלה מצליחים במיוחד בתפיסת והריגת טרף בשיתוף פעולה להקתי, הרבה יותר מהצלחתם כציידים בודדים.

להקות נוספות נצפו אצל קויוט ועוד כלביים, נמייה ננסית, מונגוס מפוספס, מספר מיני לוטרות וגם בקרב העופות אצל עקב האריס, קוקברה, חנקנים ועופות נוספים. מספר קטן של חיות בעלות דם-קר, למשל בינתן זהוב, פיראנה אדומה, כרישים, טונות, מפרשניים ובמקרים מסוימים גם כמה תנינאים וכן מינים מספר של פרוקי-רגליים כמו נמלי גדוד וצרעות, נצפו כשהם צדים בלהקות. ראיות רבות מצביעות על ציד בלהקה של דינוזאורים תרופודים כמו הדיינוניכוס.

עם זאת, תופעה זו נדירה יחסית בקרב בעלי חיים כאשר מרבית הטורפים יצודו לבדם. זאת מאחר שהציד גורם לעיתים למתח בין בני הקבוצה על חלוקת הבשר ועקב התנהלות של טורפים רבים טריטוריאליים שיתקפו מסיגי גבול. ציידים שיכולים להצליח בציד לבדם יעדיפו לצוד לבד ולאכול לבדם.

חיות הצדות בלהקה נפוצות במיוחד בקרב חיות שמוצאן מהאזור האפרוטרופי. התאוריה הנפוצה מציעה, כי במהלך ההיסטוריה, בעת התייבשות האזור והתדלדלות המשאבים, אילוצים אבולוציוניים גרמו לחיות בעלות נטייה לציד משותף לשרוד ביתר קלות. כאשר מוות של מבוגר בלהקה אינו משפיע על תפקודה ועל יכולתה להמשיך ולגדל את הדור הבא של הלהקה.

== ראו גם ==
* עדר
* אקולוגיה התנהגותית
* ברירת שארים
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:התנהגות חברתית בבעלי חיים
קטגוריה:התנהגות טורפים
תוכנית ליישוב יהודי רומניה באפריקה

בנובמבר 1938, בעת ביקור של קרול השני, מלך רומניה בבריטניה, ניהל שר החוץ הרומני, ניקולאה פטרסקו-קומנן, מגעים עם שר החוץ הבריטי, אדוארד פרדריק לינדלי ווד, הרוזן הראשון מהליפקס, על יישוב יהודי רומניה בטריטוריה בריטית באפריקה.

הידיעות על התוכנית מבוססות על סטנוגרמה של השיחה בין שני שרי החוץ. שר החוץ הרומני העלה את נושא יהודי רומניה, כשהוא מסביר שחיים ברומניה כמיליון יהודים ושאלת יהודי רומניה אינה דתית או אידאולוגית, אלא כלכלית, כי יהודי רומניה השיגו במידה רבה מונופול על כמה מקצועות, כמו עריכת דין ורפואה וזה יצר רגש אנטי-יהודי, שגבר עם הזמן. שר החוץ הרומני טען שלפני בואו לבריטניה פנו אליו משלחות של יהודים, שביקשו ממנו לפעול להשגת שיתוף פעולה בריטי במציאת פתרון לבעיה. הם הצביעו על כך שיש חלקים גדולים באימפריה הבריטית ובמיוחד רודזיה הצפונית, שהם מתאימים ליישוב ולפיתוח והם מאוכלסות במעט מאוד לבנים.

שר החוץ הרומני אמר שהוא מבין, שלא יכול להיות פתרון מידי, אך ביקש שהאימפריה הבריטית תחליט עקרונית לשמור טריטוריה למטרה יישוב היהודים ובוודאי יהיו ממשלות אירופאיות נוספות שישמחו לדון עם ממשלת בריטניה על אפשרויות העברה הדרגתית של יהודי ארצותיהם לטריטוריה זו. הוא הציע הקמת ועדה שתבחן אפשרויות טכניות והציע הסכם בין ממשלת רומניה לממשלת בריטניה בנושא זה, כדי לקבוע מספר קבוע של אזרחים יהודים, שיועברו כל שנה ולהכינם לקראת המעבר אל ביתם החדש.

שר החוץ הבריטי ציין שכבר לקח בחשבון משהו כזה, לכן הדריך את המושלים בטריטוריות השונות של האימפריה, כולל רודזיה הצפונית וביקש מהם לדווח בדחיפות על האפשרויות להקצאת שטחים למטרה זו. מדברי השר הבריטי אפשר להבין שהיו כבר מגעים בנושא זה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.george-damian.ro/proiectul-colonizarii-evreilor-din-romania-africa-4923.html תוכנית יישוב יהודי רומניה באפריקה] 
* [https://web.archive.org/web/20141214111844/http://www.frontpress.ro/2014/09/proiectul-colonizarii-evreilor-din-romania-in-africa.html תוכנית יישוב יהודי רומניה באפריקה] מאמר ברומנית וצילומי מסמכים באנגלית

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומניה: יחסי חוץ
קטגוריה:יהדות רומניה
קטגוריה:רומניה: אנטישמיות
קטגוריה:הגירה
אפריקה, יהודי רומניה
אליוט הורוביץ

אליוט הורוביץ (באנגלית: Eliot Horowitz) הוא ממייסדי, מנהל טכנולוגיות ראשי ודירקטור של "inc MongoDB", חברת תוכנה המפתחת וספקית תמיכה לבסיס הנתונים MongoDB, בסיס הנתונים המוביל בקטגוריית NoSQL. 

לפני כן, הורוביץ ייסד והיה מנהל טכנולוגיות ראשי של ShopWiki. שם פיתח אלגוריתם מיוחד מסוג "Crawler" אשר היה לליבת הטכנולוגיה של ShopWiki. 

בשנת 2006 בחר בו "BusinessWeek" לאחד מ-25 היזמים המובילים מתחת לגיל 25.
לפני ShopWiki היה אליוט, אחרי תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת בראון, מפתח ב-DoubleClick (שנרכשה על ידי גוגל ב-3.1 מיליארד דולר).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mongodb.com/leadership אנשי מפתח של MongoDB], באתר החברה.

קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:דירקטורים אמריקאים
קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
תיאטרון לאומי

ה[[קומדי פראנסז, התיאטרון הלאומי הראשון בעולם]]
תיאטרון לאומי הוא תיאטרון הממומן על ידי גורמים ממשלתיים, ולא רק על ידי גופים פרטיים.

התיאטרון הלאומי הראשון בעולם הוא הקומדי פראנסז, שנוסד ב-1680 והוא אחד מהתיאטראות הלאומיים של צרפת.

==תיאטראות לאומיים==
*אוסטריה: הבורגתיאטר שבוינה.
*אירלנד: תיאטרון אבי שבדבלין.
*גרמניה: התיאטרון הלאומי של מנהיים שבמנהיים.
*הונגריה:
**התיאטרון הלאומי של סגד שבסגד.
**התיאטרון הלאומי שבבודפשט.
*הממלכה המאוחדת: התיאטרון המלכותי הלאומי שבלונדון.
*ישראל: הבימה שבתל אביב-יפו.
*מלטה: תיאטרון מנואל שבולטה.
*צרפת: הקומדי פראנסז.
*רומניה: התיאטרון הלאומי של בוקרשט שבבוקרשט.
*תוניסיה: התיאטרון הלאומי של תוניסיה.

== לקריאה נוספת ==

== קישורים חיצוניים ==

*

*
קטגוריה:סמלים לאומיים
עיבל לשם רמתי

עיבל לשם רמתי (נולדה בשנת 1961) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל במשחי הפרפר. ד"ר להיסטוריה ולפילוסופיה של המדע ולימדה באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת בר-אילן ובסמינר הקיבוצים. 

== ביוגרפיה ==
לשם גדלה בקיבוץ אורים והתאמנה בקבוצת השחייה של הקיבוץ ואחר כך בקבוצת השחייה של הפועל מרחבים בהדרכתו של עמי לוויתן.

===קריירה כשחיינית===
====1975====
באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה בווינגייט באוגוסט 1975 זכתה לשם במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:14.7 דקות.

====1976====
במשחקי ספורט הפועלים שנערכו בהולנד ביוני 1976 זכתה לשם במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:14.54 דקות.

בתחרות חצי גמר אליפות ישראל לנוער שנערכה בקיבוץ צרעה ב-31 ביולי אותה שנה קבעה לשם במשחה ל-200 מטר פרפר תוצאה של 2:34.1 דקות, תוצאה טובה יותר מהשיא הישראלי של רעיה צורף (2:35.9 דקות).

באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה באוגוסט אותה שנה זכתה לשם בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:11.5 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לנערות גיל 16 של 2:36.8 דקות.

=====אלופת ישראל=====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוקטובר אוקטובר אותה שנה זכתה לשם בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:12.1 דקות, לפני שוש עזרתי מהפועל חולון/בת ים (1:12.8 דקות) ומיכל וינברג מברית מכבים עתיד (1:13.1 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:39.0 דקות, לפני אסנת ארליך מהפועל חולון/בת ים (2:39.2 דקות) ושוש עזרתי (2:39.7 דקות).

באליפות הפועל בקרב-רב שנערכה בקיבוץ גבעת חיים בסוף חודש אוקטובר אותה שנה זכתה לשם במדליית כסף בתוצאה של 7:58 דקות, אחרי טובה אברמוב מהפועל חולון/בת ים (7:55 דקות) ולפני ורד כהן מהפועל רמות השבים (8:05 דקות)

===קריירה אקדמית===
ד"ר לשם עבדה כמרצה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת בר-אילן ובסמינר הקיבוצים. במחקרה האקדמי עסקה בעבודתו המדעית והרוחנית של אייזק ניוטון.

== ספריה ==
* אייזק ניוטון ובית המקדש, מדע, קבלה ומה שביניהם, הוצאת רזיאל, מגדל, 2005
* המסע להמסת המאסה, עץ החיים הקבלי והדינמיקה של תהליכי מודעות, הוצאת רזיאל, 2007

== ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://ayval14.blogspot.co.il/2012/06/blog-post.html בית מדרש רזיאל - עיבל לשם רמתי]
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:אורים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:היסטוריוניות ישראליות
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: לימודים בין תחומיים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה פילוסופיה וסוציולוגיה של המדעים
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:פילוסופיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1961
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
עינה ארדל

עינה ארדל (נולדה ב-1973) היא משוררת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
ארדל נולדה בקופנהגן שבדנמרק. גדלה בירושלים. בעלת תואר ראשון בחוגים לתולדות התיאטרון ולספרות כללית והשוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים. פרסומה הראשון היה השיר "מפרחי הגן" בעיתון "כל העיר",27 באפריל 1990 ומאז פורסמו שיריה בכתבי-עת ספרותיים ובספרי שירה.

ארדל זכתה בפרס הרי הרשון מטעם האוניברסיטה העברית (1999) ובפרס נשיא המדינה לספרות לשנת תשס"ה על ספר "סנדלי הדם שלי" שיצא ב-2002. בשנת 2008 הוציאה את הספר "שירי אהבה לימים רעים". בשנת 2010 זכתה בפרס היצירה, מטעם ראש הממשלה. בשנת 2014 הוציאה את הספר "כשהגעגועים היו מבישים", וב-2017 את רומן המכתבים "בואנוס איירס, איסטנבול". ניהלה סדנאות כתיבה, שימשה כלקטורית בהוצאות ספרים, עבדה בחנות ספרים משומשים, וכתבה סקירות על ספרים לרדיו.

עובדת כמורה לספרות בתיכון "יד ביד" ובתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים.

אם לשנים.

==ספריה==
* סנדלי הדם שלי: שירים (ירושלים: כֹּתָר, 2002)
* שירי אהבה לימים רעים (תל אביב: עם עובד, תשס"ח 2008), עריכה - שמעון אדף
* כשהגעגועים היו מבישים (תל אביב: קשב לשירה, תשע"ד 2014), שירים
* בואנוס איירס, איסטנבול (שוהם: דביר, תשע"ז 2016)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* [https://shlafshtunde.herokuapp.com/issues/GXSZHtsdS2Z25unA9 ריאיון עם עינה ארדל] , מתוך אתר העיתון "שלאפשטונדה" של התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות
* 
* 
מבחר משיריה:
* 
* 
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי דנמרק
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מורות לספרות עברית
קטגוריה:מורים לספרות עברית
קטגוריה:סגל התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:זוכי פרס הרי הרשון
קטגוריה:זוכי פרס נשיא המדינה לספרות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
פטריק פורסטר

פטריק גרהאם פורסטר (באנגלית: Patrick Graham Forrester; נולד ב-31 במרץ 1957), הוא אסטרונאוט בנאס"א, קולונל לשעבר בצבא ארצות הברית. פורסטר נולד באל פאסו, ארצות הברית. פורסטר השתתף בשלוש משימות חלל - STS-105, STS-117, STS-128. מיולי 2017 ועד דצמבר 2020, כיהן כראש משרד האסטרונאוטים בנאס"א.

==ביוגרפיה==
לאחר סיום לימודיו התיכוניים ב-1968, התקבל פורסטר לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית וסיים תואר ראשון במדע שימושי והנדסה ב-1979. ב-1989 סיים תואר שני בהנדסת מכונות והנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת וירג'יניה.

בשנת 1980 הוא סיים קורס טיס ונשלח לשירות בבסיס החיל בהוואי. בשנת 1992 הוא סיים קורס וקיבל הסמכה כטייס ניסוי.

בשנות הקריירה הצבאית פורסטר הגיע ל-5,500 שעות טיסה ב-50 מטוסים מדגמים שונים.

==שירות בנאס"א==
בשנת 1993 פורסטר החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון כמהנדס. בשנת 1996 הוא נכלל בקורס הכנה לטיסות חלל. לאחר סיום הקורס הוא ביצע מספר תפקידים בצוות קרקע.

בשנת 2005 פורסטר היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-105 (מפקד צוות היה סקוט הורוביץ). משימתה העיקרית הייתה חידוש אספקה לתחנת החלל הבין-לאומית והחלפת צוותים. פורסטר עשה פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-12 שעות.

ביוני 2007 פורסטר היה מומחה משימה במעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-117 (מפקד צוות היה פרדריק סטרקו). משימתה העיקרית הייתה חידוש אספקה לתחנת החלל הבין-לאומית והחלפת צוותים. מטרת המשימה הייתה להרחיב תחנת החלל הבין-לאומית, להחליף חלק מהצוות ולהביא לצוות אספקה חדשה. פורסטר עשה פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-14 שעות.

באוגוסט 2009 פורסטר היה מומחה משימה במעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-128 (מפקד צוות היה פרדריק סטרקו). משימתה העיקרית הייתה חידוש אספקה לתחנת החלל הבין-לאומית והחלפת צוותים. מטרת המשימה הייתה להרחיב תחנת החלל הבין-לאומית, להחליף חלק מהצוות, להרחיב תחנת החלל ולהביא לצוות אספקה חדשה. פורסטר עשה פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-14 שעות.

בשנת 2017 פורסטר מונה לראש צוות האסטרונאוטים במקום כריס קסידי. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2020.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/forrester_patrick.htm ביוגרפיה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
רודולף דרייקורס

רודולף דרייקורס (Rudolf Dreikurs; 8 בפברואר 1897 - 25 במאי 1972), היה פסיכולוג ומחנך יהודי אוסטרי-אמריקאי, אשר פיתח את תאוריית הפסיכולוגיה האינדיבידואלית של אלפרד אדלר לגישה מעשית.

== חייו ==
דרייקורס נולד למשפחה יהודית בווינה, אוסטריה, ב-8 בפברואר 1897. למד באוניברסיטת וינה והיה עמית וסטודנט של אלפרד אדלר, עד מותו של אדלר ב-1937. דרייקורס השלים את מסע ההרצאות של אדלר בסקוטלנד, ולאחריו החל לקדם את תאוריית הפסיכולוגיה האינדיבידואלית של אדלר. הוא עזב את אירופה ב-1937 בשל חששו מהשתלטות הנאצים, עבר לברזיל והמשיך לשיקגו, ארצות הברית. ב-1939 פתח קליניקה ראשונה לטיפול בילדים בשכונת מצוקה בשיקגו. הוא הרצה בבתי כלא, בתי ספר ומוסדות בריאות, ופרסם מספר ספרים. 

ב-1952 הקים יחד עם קבוצה של ממשיכי דרכו של אדלר את "האגודה הצפון אמריקאית לפסיכולוגיה אדלריאנית" (North American Society of Adlerian Psychology) והיה פעיל בה עד מותו. 

ב-1963 הקים בישראל, יחד עם קבוצת פסיכולוגים, אנשי חינוך ועובדים סוציאליים, את מכון אדלר. 

נפטר בשיקגו ב-25 במאי 1972.

==משנתו ==
משנתו של דרייקורס, המבוססת על התאוריה של אדלר, פותחה בזיקה לפילוסופיה של הדמוקרטיה ולעקרון השוויון האנושי. על פי גישה זו, הילד נולד ונשאר יצור חברתי, ולכל פעולה שלו יש כוונה התואמת את מאמציו להשתלב בחברה. מטבעו הילד שואף להרגיש שייך לחברה ולתרום לה תרומה של ממש. כאשר הילד מקבל די הזדמנויות להגשים את המטרות החברתיות הטבעיות הללו, הוא יתפתח להיות בטוח בעצמו, פעיל כשצריך, וסביל כשהמצב דורש זאת; מנהיג או מונהג, לפי הנסיבות, יצירתי ותורם לחברה. 

לפיכך, משמעת היא מציאת הדרכים להשתלב בחברה על ידי קבלת החוקים השוררים בה: היכולת לחוש את דרישות החברה ולנהוג בהתאם להן. בעיית משמעת היא התנהגות המפריעה לתפקוד הקבוצה ולהתפתחותה. התנהגות כזו נובעת מקונפליקט בין הכמיהה להשתייכות לבין השאיפה לייחודיות. 

הנחות היסוד בגישתו:
# לכל התנהגות יש משמעות חברתית - התנהגותו של הילד מובנת רק בהקשר החברתי שלה. כלומר, כאשר ידוע התפקיד של המורה או של האחרים.
# לכל התנהגות יש מטרה - הילד שואף להשתלב בחברה, והתנהגותו מכוונת לכך.
# לכל אדם יש תפיסת עולם משלו - יש לו יכולת לתפוס את המציאות בהתאם לתהליכי החשיבה האישיים שלו.

בעיות משמעת, לפי גישה זו, היא התנהגות המפריעה לתפקוד הקבוצה ולהתפתחותה, והיא מכוונת להשגת אחת מתוך ארבע מטרות אפשריות. מטרות מוטעות אלה משקפות את תפיסת העולם של הילד באשר ליחסיו עם חבריו בקבוצה וליחסיו עם דמויות סמכותיות:

* השגת תשומת לב
* הפגנת כוח
* הענשה או נקמה
* הפגנת חוסר יכולת מדומה

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*A Parent's Guide to Child Discipline by Rudolf Dreikurs and Loren Grey 
*The Challenge of Marriage בתרגום לעברית: נישואין: האתגר, יצא בהוצאת יבנה
*The Challenge of Parenthood 
*Children: The Challenge by Rudolf Dreikurs, Vicki Soltz בתרגום לעברית: ילדים: האתגר, יצא בהוצאת יבנה
*Coping With Children's Misbehavior, a Parent's Guide 
*Discipline Without Tears by Rudolf Dreikurs, et al. 
*Encouraging Children to Learn by Rudolf Dreikurs, Don, Sr. Dinkmeyer
</div>

==קישורים חיצוניים==
* בוויקיפדיה האנגלית
* 
* 

== הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אוסטרים
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1972
המשפט בגיברלטר

[[סמל הממלכה המאוחדת מעל בית המשפט בגיברלטר]]

מערכת המשפט בגיברלטר היא מערכת של המשפט המקובל המבוססת כמעט לחלוטין על החוק האנגלי, מלבד מספר שינויים מינוריים המותאמים לאופי המקום.

==החוק בגיברלטר==

==בתי משפט==

הערכאות הנמוכות הקיימות בגיברלטר הם בית המשפט לערכאה ראשונה, הדומה לבית המשפט של המחוז (County Court) באנגליה וויילס והוא דן בתביעות אזרחיות עד לגובה של 1,000 ליש"ט, בית המשפט לחקירת מקרי מוות (Coroners Court; תפקידו לחקור, לשמוע עדויות ולקבל הכרעות לגבי סיבת המוות) ובית המשפט של הממלכה (Magistrates' Court) הדן בעיקר בתיקים של דיני משפחה ומשפט פלילי. 

מתחת לבתי המשפט הללו, ישנם ערכאות נוספות הדנות בתביעות הקשורות לביטוח לאומי, למיסים, לסכסוכי אדמות, למסחר ולדיני עבודה.

בספטמבר 2012 נחנכו מבנים חדשים למערכת המשפט בגיברלטר, על ידי שר המשפטים גילברט ליקודי. הקומפלקס החדש מכיל 7 אולמות משפט; אולם אחד לחקירת מקרי מוות, שניים לבית המשפט של הממלכה וארבעה לבית המשפט העליון.

===בית המשפט העליון===
אב בית הדין המכהן של גיברלטר, [[אנתוני דאדלי]]
בית המשפט העליון של גיברלטר מורכב משני שופטים - אב בית דין ושופט נוסף הממונה על ידי המושל. בית המשפט העליון שומע תביעות בנושאי משפט אזרחי ופלילי, בהם גם דיני משפחה ומשפט ימי. סמכותו הפלילית דומה לסמכות של בית המשפט של הכתר (Crown Court) וסמכותו האזרחית דומה לסמכות בית המשפט הגבוה לצדק (High Court of Justice). במשפטים אזרחיים יושבים בדין שני שופטים, אך במשפט פלילי מכנסים בנוסף חבר מושבעים.

בנוסף, משמש בית המשפט העליון של גיברלטר כבית משפט ליושר, ובסמכותו להחיל את עקרונות דיני היושר. בית המשפט העליון שומע ערעורים על תיקים שנידונו בבית משפט לערכאה ראשונה ובבית המשפט של הממלכה (Magistrates' court).

מבין אבות בתי הדין הידועים של גיברלטר ניתן למנות את סר ג'יימס קוקרן שכיהן במשרה זו למעלה מ-30 שנים במהלך המאה ה-19. מבין התיקים הידועים שנידונו בבית המשפט ניתן למנות את פרשת הספינה מרי סלסט; על בית המשפט הוטלה חקירת נסיבות היעלמות אנשי הצוות והנוסעים וכן קבלת הכרעה לגבי חלוקת זכויות הרכוש בין הצדדים השונים. אב בית הדין המכהן הוא אנתוני דאדלי; הוא מונה לתפקיד ב-1 בפברואר 2010, והוא הגיברלטרי הראשון המכהן בתפקיד.

===בית המשפט לערעורים===

הערכאה הגבוהה ביותר בגיברלטר היא בית המשפט לערעורים. בית המשפט מורכב ממספר אי זוגי של שופטים, אך לכל הפחות שלושה, ואינו דן בתיק לראשונה מבלי שעבר בערכאה נמוכה יותר. אב בית הדין של גיברלטר משמש, מתוקף תפקידו (ex-officio), שופט בבית המשפט לערעורים, מלבד בערעורים על פסיקות שנתן הוא עצמו.

ערכאת הערעורים הגבוהה ביותר עבור תושבי גיברלטר היא הועדה השיפוטית של המועצה המלכותית (The Judicial Committee of the Privy Council) בלונדון, אליה ניתן להגיש ערעורים על פסיקות של בית המשפט לערעורים בגיברלטר. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיברלטר: ממשל
גיברלטר
Drunk in Love

Drunk in Love (בעברית: שיכורים מאהבה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה החמישי, Beyonce. בשיתוף הראפר ג'יי זי. השיר יצא כסינגל השני מן האלבום ב-17 בדצמבר 2013. השיר מתאר אישה שיכורה על חוף הים שרה דברי מיניות נשית בדרך חושנית ובטוחה אל אהובה.

השיר זכה לשבחים רבים על ידי מבקרי מוזיקה. נוסף על כך השיר היה מועמד לפרסים רבים, ביניהם וידאו השנה בטקס ה-VMA לשנת 2014 ואף זכה בשני פרסי גראמי על "Best R&B Song" ו-"Best R&B Performance". השיר הגיע למקום ה-2 במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית ולמקום ה-1 במצעד ה-Hot R&B/Hip-Hop Songs. השיר נבחר לשיר הטוב ביותר לשנת 2014 על ידי המגזין האמריקאי "רולינג סטון".

קליפ השיר צולם בשחור לבן בגולדן ביץ', פלורידה. בקליפ השיר נראית ביונסה רוקדת עם בגד ים שחור על החוף ושרה דברי מיניות אל בעלה ג'יי זי. לאחר מכן נראה ג'יי גם כן על החוף עם כוס יין והוא עונה לביונסה על ידי השיר. השיר בוצע על ידי ביונסה וג'יי זי בתחילת טקס גראמי לשנת 2014. כמו כן, לשיר נעשו גרסאות כיסוי רבות ורמיקיסים רבים, ביניהם רמיקס רשמי יחד עם הרפאר קניה וסט.

נכון למרץ 2016 קליפ השיר גרף מעל ל-350 מיליון צפיות בערוץ ה-vevo של ביונסה. השיר הגיע למעמד של פלטינה משולשת בארצות הברית עם מכירות של מעל 3,000,000 עותקים.

== מיקומי שיא ותארים ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! אוסטרליה (ARIA)
| פלטינה ×3
| 210,000
|-
! קנדה (Music Canada)
| פלטינה ×4
| 320,000
|-
! גרמניה (BVMI)
| זהב 
| 150,000
|-
! איטליה (FIMI)
| זהב 
| 25,000
|-
! ניו זילנד (RMNZ)
| זהב 
| 7,500
|-
! פורטוגל (AFP)
| זהב 
| 10,000
|-
! הממלכה המאוחדת (BPI)
| פלטינה ×2
| 1,200,000
|-
! ארצות הברית (RIAA)
| פלטינה ×6
| 6,000,000
|-
! colspan="3" |סטרימינג
|-
! דנמרק (IFPI Danmark)
| פלטינה 
| 2,600,000
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שירי ביונסה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ביונסה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קניה וסט
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ביונסה
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי הייפ ויליאמס
קטגוריה:שירים על אלימות במשפחה
קטגוריה:שירים על אלכוהול
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:וידאו קליפים בשחור-לבן
קטגוריה:מחלוקות הקשורות לדגימת מוזיקה
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
קטגוריה:שירי פלטינה משולשת באוסטרליה
ירעם נתניהו

ירעם נתניהו (במקור אטיה; נולד בכ"ג בשבט ה'תשל"ט, 19 בפברואר 1979) הוא יועץ ומרצה ללשון, פרסומאי, ועיתונאי ערוץ עכשיו 14.

בעבר ערך מדור בעיתון "בשבע", וכן כתב ב"הצופה" וערך טור ב-"nrg יהדות", עד לסגירת הערוץ. שימש יועץ הלשון של הטלוויזיה החינוכית הישראלית ומרצה במכללת ליפשיץ.

== קורות חייו ==
נתניהו נולד וגדל בבת ים. למד בישיבה התיכונית שעלבים, בישיבת הר ברכה ושירת בצה"ל במסגרת ההסדר.

למד קופירייטינג, ועבד במשרדי פרסום שונים. למד באוניברסיטת בר-אילן, שם שילב לימוד תואר ראשון ושני בלשון עברית ולימודים במכון הגבוה לתורה. בו בזמן החל לעבוד בתור מבקר טלוויזיה וכתב תקשורת בעיתון "הצופה". עם הקמת nrg יהדות נמנה עם צוות הכותבים, וכתב טורים אישיים. בשנת 2005, באחד מטוריו האישיים, הסביר כי החליט לעברת את שם משפחתו עד לאותה עת, "אטיה", ל"נתניהו", שקרוב במשמעותו למשמעות השם "אטיה" - "מתנה". נתניהו היה כתב שנים רבות ב-nrg יהדות, והיה אחראי על המדור השבועי "שליפות" המתפרסם באתר. בהמשך החל לכתוב גם ב"בשבע" את המדור השבועי "שאלת השבוע".

נתניהו סיים קורס עריכת לשון והוראת לשון. בתום לימודיו החל לעבוד בתור עורך לשון במקומוני מעריב, ואחר כך התמנה ליועץ הלשון בטלוויזיה החינוכית.

נתניהו כותב מאמרים, ומפתח במרכז לטכנולוגיה חינוכית בתחום שפות וחינוך לשוני, יועץ הלשון (בהתנדבות) של חברת התקליטים הליקון, ומלמד ניקוד במסגרת לימודי עריכת לשון במכללת ליפשיץ.

ב-2012 יזם והוביל את עלייתם של 30 עיתונאים דתיים להר הבית, דבר שהביא לשינוי בתפיסתם של עיתונאים רבים בנושא העלייה להר הבית, וכתוצאה מכך נכתבו כתבות רבות בעיתונות הדתית בנושא.

בשנים ה'תשע"ד-ה'תשע"ה, במטרה להנגיש את השפה העברית לציבור הרחב ולתלמידים בדרך ידידותית ומצחיקה, יזם סדרת סרטוני משאל רחוב משעשעים, בנושא העברית וחגי ישראל, וקרא להם "בוחן פתע". נתניהו כתב ופיתח את השאלות, וגם ראיין את האנשים. הסרטונים עלו לאתרים מטח, YouTube ו-ynet, וזכו למאות אלפי צפיות, הן בקרב בתי ספר והן בקרב כלל האוכלוסייה.

כותב בלוג בשם "לָשוֹנִיאַדַה" ומגיש את ההסכת "קולולושה".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nrg.co.il/online/search.php?query=%22%E9%F8%F2%ED+%F0%FA%F0%E9%E4%E5%22&searchAction=search ירעם נתניהו, ארכיון "שליפות", כתבות וטורים אישיים], nrg יהדות
* 
* 
* 
* [http://lib.cet.ac.il/pages/sub.asp?item=1151 מאמרים קצרים ומחקרי לשון] של ירעם נתניהו, באתר מט"ח

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי ישיבת שעלבים
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר ברכה
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:מבקרי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מגישי פודקאסטים ישראלים
קטגוריה:סגל בשבע
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:סגל מכללת ליפשיץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
מהומות קפיטריית קומפטון

לוחית שהוצבה במקום לציון 40 שנה למהומות
מהומות קפיטריית קומפטון היו מספר עימותים אלימים בין פעילות טרנסג'נדריות לבין המשטרה שהתרחשו באוגוסט 1966 ברובע טנדרלוין שבסן פרנסיסקו.

==רקע==
סן פרנסיסקו היוותה מקום מרכזי בהתפתחות האקטיביזם הלהט"בי בארצות הברית בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. העידן שאחרי המלחמה אופיין ברדיפות ובדיכוי של להט"בים בידי הממשל, במה שנודע כבהלת הלבנדר, והדבר עורר פריחה של תת-תרבות להט"בית בברים ובמועדוני לילה, כמו גם עלייה של מעורבות פוליטית ממגוון צורות. ארגונים והתארגנויות למען זכויות הומואים ולסביות, שכונו התנועה ההומופילית, החלו לצמוח בחלקים המבוססים יותר של העיר. באותו הזמן, בשכונת העוני טנדרלוין, החלו התארגנויות שפעלו למען טרנסג'נדרים.

חלק ניכר מהאוכלוסייה הטרנסג'נדרית של פרנסיסקו שכן בשכונת טנדרלוין. שכונה זו הייתה שכונת עוני בה רוכזו אוכלוסיות מוחלשות רבות: מהגרים, מסוממים, אלכוהוליסטים, זונות, משוחררים על תנאי, וגם נשים טרנסג'נדריות. נשים אלה סבלו ממחסור בדיור ובעבודה עקב אפליה על רקע טרנספובי, ולכן נדחקו לטנדרלוין בה היו דירות זולות להשכרה. הן עבדו לרוב בזנות, היו חשופות לאלימות מצד המשטרה והלקוחות ופעמים רבות נעצרו. כיוון שמבחינה חוקית הן הוגדרו כגברים, הן הוכנסו לכלא גברים, מה שעשה אותן חשופות במיוחד לתקיפה מינית, אונס ורצח.

הארגונים ההומופיליים לא פעלו על מנת לסייע לטרנג'נדריות שבשכונת טנדרלוין. בקיץ 1966 הקימו פעילים מהשכונה את ארגון ונגארד (Vanguard), שהיה ארגון הנוער הלהט"בי הראשון בארצות הברית. הארגון תיאר את עצמו כ"an organization of, by, and for the kids on the streets", וחבריו דאגו להפוך את הרחוב למרחב בטוח. הפעילות החשובה הראשונה של הארגון מתועדת בכתבה שכתב ריימונד ברושירס, אודות הפגנה שהתרחשה מול "קפיטריה קומפטון" ב-18 ביוני 1966.

הקפיטריה שבשכונת טנדרלוין פעלה 24 שעות ביממה, ובני נוער להט"בי רבים, שהיו חסרי בית או עבודה, נהגו לפקוד אותה. ישיבות ארגון ונגארד נערכו אף הן בקפיטריה. בעל המקום שלא היה מרוצה מנוכחות אוכלוסייה זאת החל לגבות "דמי שירות" על השולחנות, ומדי פעם לקרוא לשומרי ביטחון או למשטרה על מנת שירחיקו משם את הנוער הטרנסג'נדרי. חברי ונגארד ארגנו הפגנה מול הקפיטריה ודרשו להפסיק את היחס המפלה.

==המהומות==
התאריך המדויק של פריצת המהומות לא ידוע, אך הן החלו כשבעלי המקום התקשרו שוב למשטרה, וכשאלה הגיעו לפזר את הפעילות הטרנסג'נדריות מהמקום, אחת מהן שפכה קפה רותח על השוטר שניסה לעצור אותה. המהומה החלה כאשר הנוכחים במקום החלו להתנגד, להשליך חפצים לעבר השוטרים, לנפץ את החלונות במקום ולהאבק בשוטרים, ונמשכה אף ביום למחרת. במהלך המהומות נופצו חלונות הקפיטרייה, הוחלפו, ונופצו בשנית.

==השפעה==
המהומות בקומפטון נחשבות לרגע מפתח בתולדות זכויות טרנסג'נדרים בסן פרנסיסקו, ובעקבותיה חלה ירידה משמעותית באלימות המשטרתית הרשמית נגד אוכלוסייה זו. מהומות קומפטון היוו גם זרז להקמת ארגונים אקטיביסטים טרנסג'נדרים שונים.

בשנת 2006 הציבה עיריית סן פרנסיסקו לוחית לציון המהומות על המדרכה שליד המקום בו שכנה הקפיטריה של קומפטון.

==ראו גם==
*מהומות סטונוול

==קישורים חיצוניים==

* [http://vimeo.com/12543155 Screaming Queens - The Riot at Compton's Cafeteria], סרט דוקומנטרי קצר על המהומות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:להט"ב בקליפורניה
קטגוריה:הפגנות בארצות הברית
קטגוריה:אלימות נגד להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:מהומות בארצות הברית
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: היסטוריה
קטגוריה:1966 בארצות הברית
לוז'

גולש לוז' המתחיל בירידה במדרון, אולימפיאדת החורף בוונוקובר, 2010.
לוז (Luge) היא מזחלת קטנה המיועדת לאדם אחד או שניים. הניווט במזחלת נעשה על ידי הרגליים או על ידי הפעלת לחץ על המזחלת בעזרת הכתפיים. מזחלת לוז' שוקלת בדרך כלל בין 21 ל-25 ק"ג ליחיד, ובין 25 ל-30 עבור מזחלת כפולה. הגלישה בלוז' היא ספורט אולימפי. הגולשים יכולים להגיע למהירויות של עד 140 קמ"ש בעת הירידה במדרון. הגולשים מתמודדים בזה אחר זה, וזמנם נמדד בעזרת שעון עצר, אשר מגיע לדיוק של אלפיות השנייה. 

== היסטוריה ==
ממצאים היסטוריים וארכאולוגים מעידים על שימוש נרחב במזחלות על ידי המין האנושי במשך אלפי שנים. התיעוד הראשון של תחרות מזחלות הוא מנורווגיה במאה ה-15. חוקי הספורט האולימפי של ימינו, כמו גם תחרויות הבוב-סליי והסקלטון, מקורן בעיירת הנופש היוקרתית סנט מוריץ שבשווייץ. בסוף המאה ה-19. בשנת 1883 נערכה התחרות הבינלאומית הראשונה של הענף בדאבוס שבשווייץ, שבה השתתפו כ-21 ספורטאים מ-7 מדינות. בשנת 1913 הוקם הארגון המנהלי הראשון של הספורט בדרזדן בגרמניה, אשר נקרא "Internationale Schlittensportverband or International Sled Sports Federation". בשנת 1935 הוא נטמע בארגון האחראי על הבוב-סליי והסקלטון.

בשנות ה-30 עבר הספורט הלוז' מהפכה בעקבות עיצוב מחודש של המזחלת על ידי הגולש הגרמני מטרין טייצה (Martin Tietze). העיצוב המחודש שנקרא המזחלת הגמישה, איפשר לגולש לנווט בעזרת גופו בלבד. לפני כן, הניווט נעשה על ידי נגיעה בעזרת ידי הגולש, שהיו מכוסות בכפפות, על פני המדרון.

בשנת 1957 הוקם מחדש הארגון האחראי על רגולציה של הענף, ונקרא International Luge Federation. הלוז' הוכר כמשחק אולימפי רשמי בשנת 1954 על ידי הוועידה האולימפית הבינלאומית. בשנת 1955 נערכה תחרות הלוז' הבינלאומית הרשמית הראשונה באוסלו, בהשתתפות כשמונה מדינות. תחרויות בתחום נערכות בכל אולימפיאדה, החל מאולימפיאדת החורף של שנת 1964. התחרויות כוללות מקצים לנשים ולגברים עבור גולש אחד, ומקצה כפול, הפתוח לשני המינים, אולם בפועל משתתפים בו רק גברים. בשנת 1980 נערכה התחרות לראשונה במסלול מלאכותי. הענף נשלט על ידי מספר מצומצם של מדינות, בהן איטליה, אוסטריה ואיטליה, השולטות בענף, כשאחריהן מזנבות גם רוסיה, ארצות הברית, ולטביה.

מזחלת הלוז' המודרנית בנויה מפיברגלס וברזל, ולרוב בנויה בהתאמה אישית לאתלט המשתמש בה, בהתאם למאפייני הגוף שלו.

== סכנות ==
לוז' הוא ספורט אתגרי, ועלול להיות מסוכן. הפציעות בו יהיו פגיעות חבלה, שבירת עצמות או זעזוע ראש. בשנת 2010, במהלך האימונים לאולימפיאדת החורף בוונקובר, נהרג בתאונת אימונים הגולש הגאורגי נודאר קומאריטאשווילי. בשנת 1964 נהרג גולש לוז' בריטי בשם קאז'ימיש קיי-סקרז'יפקי במהלך ההכנות לאולימפיידת החורף.

== היסטוריה אולימפית ==
המדינה שזכתה במספר הרב ביותר של מדליות זהב בגלישת לוז' יחידה לגברים היא גרמניה, עם עשר מדליות, אחריה איטליה, עם שלוש ואחריה אוסטריה עם מדליה אחת. בתחרות הנשים היחידות, גרמניה נמצאת במקום הראשון, אחריה איטליה ואחריה אוסטריה. 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.fil-luge.org/ הפדרציה הבינלאומי ללוז']

קטגוריה:ספורט חורף
קטגוריה:ספורט אולימפי
קטגוריה:כלי רכב
קטגוריה:שלג