קלייר מוניס

קלייר מוניס (בצרפתית: Claire Monis; 10 בפברואר 1922 – 25 באוקטובר 1967) הייתה זמרת יהודיה צרפתית, שחקנית ולוחמת בתנועת ההתנגדות הצרפתית נגד הנאצים. ניצולת שואה וחברה בתזמורת הנשים באושוויץ. לאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה מפיקה של סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה.

==קורות חיים==
מוניס נולדה ב-10 בפברואר 1922 ברובע העשירי של פריז.<ref>.</ref> הוריה, אברום (כינוי אלברט) מוניס, נגן כלייזמר ואקורדיון וסוזן אייזנשטיין, במקור מרוסיה, שהיגרו לצרפת בתחילת המאה ה-20. הם ברחו מהפוגרומים האנטישמיים ברוסיה. הם נישאו<ref>
</ref> ב-7 במאי 1921 ברובע השמונה-עשר של פריז וקיבלו אזרחות צרפתית בשנת 1928 עם שתי בנותיהם.<ref></ref> בני הזוג הקימו חנות רהיטים "Aux Galeries Saint-Maur", שלימים הפכה למפעל לייצור ארונות "Les Meubles Monis".
פרסומת לחנות הרהיטים "Aux Galeries Saint Maur" עם שמו של מר מוניס
== קריירת שירה ==
בשנת 1938 זכתה מוניס בתחרות "Music-Hall des Jeunes", תחרות שאורגנה על ידי הפדרציה הצרפתית של בני נוער קומוניסטים, שהובילה אותה להשתתף עם הקומיקאי פייר דאק בערב הגאלה שהוקדש לנוער.<ref>La fédération des jeunesses communistes de France vous invite au gala de la jeunesse - du music-hall : Pierre Dac, le roi des loufoques et Claire Monis, in le quotidien L'Humanité, édition du 23 novembre 1938.</ref> בנוסף, היא השתתפה בקונצרטים ברדיו, בעיקר בתוכניתו של שארל טרנה עבור תחנת Radio Cité.<ref>Radio-Cité, le poste le plus écouté, vous offre ce soir, in le quotidien L'Intransigeant, édition du 27 juin 1938.</ref><ref></ref> היא גם שרה בסרט קולנוע "Je chante" שם גילמה את התפקיד של "קלריטה", קומדיה מוזיקלית שביים ב-1938 כריסטיאן שטנגל בכיכובו של שארל טרנה.<ref>.</ref><ref>Distribution du film Je chante, in revue Le Nouveau Film, édition du 5 novembre 1938,.</ref><ref>.</ref>

מוניס שרה בקברטים פריזאיים: עם ז'אק פילס בקברט "Chez Elle",<ref>Programme du cabaret « Chez Elle », in Paris-Soir, édition du 31 mai 1941.</ref> ובקברט "La Boîte à Sardines".<ref>Programme du cabaret « La Boîte à Sardines », in Comœdia, édition du 18 avril 1942,</ref> היא תוארה כ"זמרת סווינג" והנחתה את ערבי הקברט "או נורמנדי".<ref>Programme du cabaret « Au Normandy », in La Petite Gironde, édition du 25 février 1942.</ref> היא השתתפה, בערב הגאלה החגיגי של הקברט " À la Cave de la Cloche ".<ref>Annonce du grand gala d'ouverture du cabaret « À la Cave de la Cloche », in Paris-Soir, édition du 25 mars 1939</ref> היא גם השתתפה בתוכנית הקברט "L'Écrin", 19 rue Joubert Paris 9e, עם לאו מרג'אן, ז'קלין פיגו וז'אן סולאר.<ref>Programme du cabaret « L'Ecrin », in Paris-Soir, édition du 26 janvier 1942</ref>

== פעילות תנועת ההתנגדות וגירוש ==
מוניס הייתה לוחמת התנגדות בתנועת ההתנגדות הצרפתית ופעלה ברשת הריגול רובין-באקמאסטר<ref>
.</ref> שהוקמה על ידי ז'אק וויל והיא הייתה המזכירה שלו. היא השתמשה במסע ההופעות שלה (סדר שירים ושינויי מילים) כדי ליידע את רשת הריגול שלה.
רשימת השירים של קלייר מוניס
מוניס נעצרה ב-22 ביוני 1942<ref>
.</ref> בפלאס דו-קומבטא מס' 6 בפריז, ונשלחה לכלא פרנס, ולאחר מכן נכלאה ב-10 בספטמבר 1942 במצודת אאוטון.

היא הכריזה על עצמה שאינה יהודיה וניסתה לשווא להשיג תעודת טבילה קתולית. ובכל זאת, המנהל החדש של מעמד העם היהודי (תחת הקומיסריון הכללי לשאלה יהיהודית), אמיל בוטמי, דרש את תעודת הלידה של אביה, שלא ניתן היה לספקה. כתוצאה מכך, מוניס סווגה כ"100% יהודיה",<ref>
</ref><ref>
</ref> ב-22 בדצמבר 1943. היא נשלחה למחנה הריכוז דרנסי<ref>.</ref> לפני שגורשה לאושוויץ<ref>
.</ref> בטרנספורט מס. 66 ב-20 בינואר 1944. היא הייתה בת 21. היא ניצלה מהשמדה לאחר שגויסה לתזמורת הנשים של אושוויץ כזמרת בתזמורת בראשות אלמה רוז'ה.<ref></ref><ref></ref><ref>.</ref> שם היא פגשה נשים צרפתיות אחרות, כולל הלן רודנר ופאני רובק, שגם היא שרדה. כל הניצולים הועברו ב-31 באוקטובר 1944 למחנה ברגן-בלזן, לשם הגיעו ב-2 בנובמבר 1944. המחנה שוחרר ב-15 באפריל 1945 על ידי הצבא הבריטי. מוניס הוחזרה לצרפת במשאית ב-17 במאי 1945 לפריז. היא השיגה את התעודה שלה במסגרת תנועת ההתנגדות.

== אחרי המלחמה ==
ספר מאת פרופסור סוזן איישייד<ref>
</ref> מפרט את מערכות היחסים בין ניצולי התזמורת, כולל הנרטיב של פניה פנלון מ-1976, המנוגד לאלו של ויולט ז'אקו סיברסטין,<ref></ref> אניטה לסקר-וולפיש וכן הלנה דוניץ'-ניווינסקה.<ref name="Eischeid">.</ref><ref>
</ref>

מוניס פגשה את צ'ארלס-אנרי קאהן (1915–1999) ב-1945 בעצרת גאוליסטית ונישאה לו ב-1947 ברובע השמיני של פריז. מנישואים אלה נולדו שני ילדים, אחד מהם היה פיליפ קאהן ב-1952. הם נפרדו ב-1957 והתגרשו ב-1961. מוניס גידלה את בנה פיליפ לבדה.

מוניס המשיכה את הקריירה שלה ככנרת וכזמרת (קלאסית, כלייזמר וג'אז) וקיבלה לעיתים קרובות את חבריה מהרזיסטנס ונגנים סביב הפסנתר המשפחתי. היא שיחקה עם לואיס מריאנו ב-1948 באופרטה Andalousie מאת פרנסיס לופז,<ref></ref> וביצעה את התפקיד שוב ב-1949 וב-1950 בליון.<ref>
.</ref> לאחר מספר נסיעות לקנדה וארצות הברית, היא פנתה להפקת סדרות טלוויזיה כמו L'Inspecteur Leclerc ב-1962, ואז Les Aventures de Robinson Crusoé ב-1964–1965,<ref></ref> Trois chambres à Manhattan של מרסל קרנה<ref></ref> ב-1965.<ref></ref> לאחר מכן הפכה מוניס למפיקה בערוץ ORTF וברדיו צרפת.

== מוות ==
מוניס נפגעה ממכונית מול חנות הוריה ברחוב 11 Rue du Faubourg du Temple, ברובע האחד עשר של פריז. היא מתה כמה ימים לאחר מכן כתוצאה מתאונה זו, ב-25 באוקטובר 1967 בביתה ברובע השישה-עשר של פריז.<ref></ref> היא נקברה ב-27 באוקטובר 1967 בבית הקברות באנייה בפריז.<ref>
.</ref> המילים "Mort pour la France" נוספו לתעודת הפטירה שלה בשנת 1977.<ref></ref><ref>Avis du Secrétariat d'Etat aux anciens combattants, décision N°100.348.99.205.EC du 21 février 1977</ref>
קברה של קלייר מוניס בבית הקברות באנייה
תעודת הפטירה של קלייר מוניס 1967

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
קטגוריה:יהודים בצבא צרפת החופשית וברזיסטאנס
קטגוריה:זמרות יהודיות צרפתיות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים צרפתים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:חברות תזמורת הנשים של אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1922
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1992
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-1967