מילטון רובנפלד

מילטון רובנפלד (באנגלית: Milton Rubenfeld; 13 בספטמבר 1919 – 21 בפברואר 2004) היה טייס שטס עבור חיל האוויר המלכותי וצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר מכן הפך לאחד מחמשת הטייסים המייסדים של חיל האוויר הישראלי במלחמת ערב-ישראל ב-1948. הדעה הרווחת היא שרובנפלד, ארבעת הטייסים המתנדבים האחרים, והמח״לניקים האחרים שינו את מהלך מלחמת ערב-ישראל ב-1948. במהלך המלחמה הוא נפצע וחזר לארצות הברית, והתיישב במדינת ניו יורק, שם התחתן והיה בעל עסק מקומי עם אשתו, ג'ודי. מאוחר יותר, הוא העביר את משפחתו לסרסוטה, פלורידה, שם הוא ואשתו היו בבעלותו עסק מצליח נוסף עד שפרש. הוא נפטר ב-2004. הוא היה אביו של השחקן/קומיקאי פול רובנס, שהיה ידוע ביצירת וגילום הדמות פי-ווי הרמן.

רובנפלד נולד בפיקסקיל, ניו יורק, הרביעי מבין שישה ילדים להורים יהודים אורתודוקסים, גוסי (יורמרק) ולואי רובנפלד.<ref name="Leonard"></ref> רובנפלד היה חבר בצופי הנשר, סטודנט באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת ניו מקסיקו (שם גם צד נחשים),<ref name="Milt"></ref> ולימד אווירובטיקה.<ref name="Nyveen"></ref>

כשפרצה מלחמת העולם השנייה באירופה, הוא רצה לטוס במשימות קרב; עם זאת, ארצות הברית עדיין לא הייתה במלחמה. רובנפלד החליט לטוס עם חיל האוויר המלכותי באנגליה, עם טייסת 420. כאשר ארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה, חתם רובנפלד כטייס בצבא האמריקני.<ref name="Milt" /> הוא טס כטייס מעבורת של פיקוד התחבורה האווירית.<ref></ref>

== טיסה בשרות ישראל ==
בפברואר 1948 הקימה ה"הגנה" בארצות הברית סוכנות בראשות היימן שכטמן (לימים שמיר) בסיוע אל שווימר לגיוס יוצאי אוויר קרבי אמריקאים, גם צוות אוויר וגם צוות קרקע, ל"שירות האוויר" של ההגנה.<ref name="Simon"></ref> שמיר ידע על ניסיונו הקרבי של רובנפלד, ופנה אליו בתחילת 1948 ושאל אותו אם הוא רוצה לטוס למדינת ישראל החדשה. רובנפלד - "טייס לשעבר של ארצות הברית קטן, כל כך שחצן שנראה היה שהוא מתלבט אפילו בישיבה"<ref name="Yonay"></ref> - הסכים.

בתחילת 1948 הטיס רובנפלד מטוסי תובלה בכמה משימות לישראל וממנה, עד תחילת מאי, אז התייצב לצ'סקה בודייביצ'ה, בצ'כוסלובקיה, שם הוא ושאר הטייסים החלו להתאמן על המטוס Avia S-199, מטוס צ'כי המבוסס על מסרשמיט Bf 109 הגרמני. לאחר הערכת תוצאות ההכשרה ההיא, התברר למדריכים הישראלים שרק אותם טייסים בעלי ניסיון קודם של טיסה קרבית - רובנפלד, מודי אלון, עזר ויצמן, לו לנארט ואדי כהן - מסוגלים לטפל ב-S-199, בשעה לפחות בהתחלה.<ref name="S199"></ref> (רובנפלד ולנרט היו שני אזרחי ארצות הברית בקבוצה זו. חמשת הטייסים הללו סיימו את הקורס בצ'כוסלובקיה וב-20 במאי 1948 דווחו לבסיסם בבסיס אקרון, לימים בסיס תל נוף, בישראל.<ref name="Nyveen" /> נכון ל-14 במאי 1948 - יום העצמאות של ישראל - חמשת הטייסים הללו, יחד עם ארבעה מטוסי S-199, היוו את חיל האוויר הישראלי כולו.

קיומו של חיל האוויר הישראלי הזעיר נשמר בסוד מפני הכוחות הערביים שנכנסו לישראל בעקבות הכרזת העצמאות. מנהיגי ישראל ידעו שבפעם הראשונה שהודיעו על קיומם של ארבעת המטוסים שלהם, המטרות שלהם צריכות להיות קריטיות. תוכנית התקיפה הראשונית הייתה לתקוף טייסת של ספיטפייר מצריים ודקוטות C-47 באל עריש, בסיס בחוף הצפוני של סיני.<ref name="Ezer"></ref> הוראה זו שונה "ברגע האחרון" בשל הסכנה הגוברת להתקפה קרקעית ישירה על תל אביב. ארבעת הלוחמים קיבלו פקודה להפציץ ולהפגיז את טור השריון המצרי שהתקדם לתל אביב.

מכיוון שהיו חמישה טייסים ורק ארבעה מטוסים, רובנפלד נשאר מאחור למשימה הראשונה ב-29 במאי 1948. טייס אחד אבד במשימה ההיא: אדי כהן הדרום אפריקאי. סיבת נפילתו לא ברורה, לא ידוע אם הוא הופל או שהיה לו קשיים טכניים.

גם במשימה ההיא, התותחים של לנרט ושל ויצמן נתקעו שניהם.<ref name="Weiss"></ref> למעשה, היו פגמים רבים בתכנון ובביצועים של ה-Avia S-199, כולל פגם שגרם לתותחי הכיסוי לא מסונכרנים עם המדחף, מה שגרם לנזק כדור למדחף, שקבוצת הטייסים הראשונה לא חוותה. ל-S-199 הייתה גם נטייה לקרקע לולאה, מה שעשה המטוס של מודי אלון עם הנחיתה, מה שהפך אותו לבלתי ניתן להטסה לזמן מה. מאוחר יותר אמר ויצמן כי הבעיה העיקרית ב-S-199 היא "הלחץ על הטייס. כל כך הרבה השתבש עם המטוס, זה היה מורט עצבים פשוט לטפס לתוך אחד."<ref name="S199" />

דעתו של רובנפלד על מטוס ה-Avia S-199, שהובעה בראיון כמעט חמישים שנה מאוחר יותר: "זה לא היה מטוס נחמד במיוחד".

עם זאת, המשימה הראשונה ב-29/5/1948 לא הייתה כישלון. מפקד כוחות היבשה המצריים היה כנראה מזועזע מהמפגש הבלתי צפוי עם לוחמים ישראלים: הוא הורה לחייליו לשמור על עמדתם וייעץ לקהיר שאינו מתקדם לכיוון תל אביב. "זה היה קרוב כמו שהמצרים יבואו אי פעם לתל אביב. בפשיטה אחת, חיל האוויר אולי שינה את מהלך המלחמה."

לגבי מילטון מסתובב סיפור כי חייו ניצלו בזכות גפילטע פיש. מטוסו נפגע מעל הים, סמוך לחוף בית ינאי. הוא נאלץ לנטוש והגיע פצוע לחוף. חקלאי האזור, שלא ידעו על קיומו של חיל האוויר הישראלי, החלו לירות בו. מילטון לא ידע עברית והחקלאים לא ידעו אנגלית. בשארית כוחותיו זעק "גפילטע פיש" וכך ניצלו חייו.

== השפעה וחיים אישיים ==
לפעולותיהם של רובנפלד ושל ארבעת הטייסים הראשוניים האחרים הייתה השפעה עמוקה על ניהול המלחמה. האויב ככל הנראה הופתע כל כך מנוכחותו של חיל האוויר הקטן, עד שהם עצרו את התקדמותם לכיוון תל אביב, ישראל, מה שקנה זמן לשאר כוחות ישראל (שהיו להם קבוצה גדולה של לוחמים זרים, או מח"לניקים) להפוך מאורגן טוב יותר.

כמו כן, לשליחותו של מילט רובנפלד הייתה תועלת מיידית למושבניקים של כפר ויתקין, ישראל. הם הצליחו להציל ולהעלות את הרובים מהלוחם שהופל של רובנפלד, שבו השתמשו להגנתם. ובהקשר לכך מסתובב סיפור, כי חייו של מילטון ניצלו בזכות גפילטע פיש. מטוסו נפגע מעל הים, סמוך לחוף בית ינאי. הוא נאלץ לנטוש והגיע פצוע לחוף. חקלאי האזור, שלא ידעו על קיומו של חיל האוויר הישראלי, החלו לירות בו. מילטון לא ידע עברית והחקלאים לא ידעו אנגלית. [https://www.youtube.com/watch?v=IW-jNuS_5lg בשארית כוחותיו זעק "גפילטע פיש" וכך ניצלו חייו].

רובנפלד חזר לארצות הברית זמן קצר לאחר משימה זו, כדי לקבל טיפול רפואי מעקב. הוא התחתן כעבור כמה שנים; לו ולאשתו, ג'ודי (רוזן), היו שלושה ילדים, ומשפחתו גרה תחילה ב-Oneonta, ניו יורק, ולאחר מכן בסרסוטה, פלורידה. ארבעים שנה לאחר שליחותו, מילט וג'ודי לוהקו כ"דמויות אווירה" (תוספות) בסרטו של בנם פול ראובנס מ-1988, Big Top Pee-wee.

מילט רובנפלד נפטר בסרסוטה ב-21 בפברואר 2004, בגיל 84.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טייסי חילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו מקסיקו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העצמאות
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004