תערו של היצ'נס

תערו של היצ'נס (באנגלית: Hitchens's razor) הוא תער אפיסטמולוגי שנוסח על ידי הסופר כריסטופר היצ'נס (1949–2011) ונקרא על שמו. היצ'נס ניסח אותו כך: . משתמע מכך שנטל ההוכחה לגבי נכונות הטענה מוטל על הטוען. אם נטל זה לא יתקיים, הרי שהטענה מופרכת, ומתנגדיה אינם צריכים להתווכח עוד על מנת לדחותה. היצ'נס השתמש בביטוי זה במיוחד בהקשר של הפרכת אמונה דתית.

== ניתוח ==
הביטוי מופיע בספרו של היצ'נס משנת 2007 שכותרתו "אלוהים אינו גדול" .<ref name="God"></ref><ref name="Kin"></ref> המונח "תערו של היצ'נס" נטבע על ידי הבלוגר האתאיסט ריקסטון (Rixaeton) בדצמבר 2010 וזכה לפופולריות בין היתר על ידי הביולוג האבולוציוני והפעיל האתאיסט ג'רי קוין לאחר שהיצ'נס מת בדצמבר 2011. <ref></ref> <ref></ref> <ref></ref>

בספרו "אלוהים אינו גדול" אזכר היצ'נס את תערו של אוקאם. <ref></ref> מייקל קינסלי ציין ב-2007 בניו יורק טיימס כי היצ'נס חיבב את החלת טיעון "תער אוקאם" על טענות דתיות. <ref></ref> על פי דברי ג'יליאן מלכיור (Melchior) בוול סטריט ג'ורנל ב-2017, הביטוי "מה שניתן לטעון ללא ראיות, ניתן גם לבטל ללא ראיות" היה הווריאציה של היצ'נס לתערו של אוקאם. <ref></ref>

תערו של היצ'נס כונה גם "גרסה מודרנית" של הפתגם הלטיני Quod gratis asseritur, gratis negatur ("מה שנטען בחופשיות [כלומר, ללא סימוכין] ניתן לשלילה בחופשיות"). <ref></ref> גרסה נוספת לתערו של היצ'נס היא: "מה שנטען ללא סיבה (או הוכחה), ניתן להכחיש ללא סיבה (או הוכחה)", <ref>Translation from </ref> אימרה שהמקור לה הוא כנראה מהמאה ה-17 או קודם לכן. <ref> For 19th-century usage see, e.g., The Classical Journal , Vol. 40 (1829), [http://books.google.com/books?id=EhngAAAAMAAJ&pg=PA312&q=quod+gratis+asseritur+gratis+negatur, p. 312].</ref> אמירה דומה היא העיקרון המשפטי המיוחס למשפטן הרומי יוליוס פאולוס פרודנטיסימוס (Julius Paulus Prudentissimus), בן המאות השנייה והשלישית לספירה, Ei incumbit probatio qui dicit, non qui negat ("חובת ההוכחה היא על הטוען, לא על המכחיש"). <ref></ref> עיקרון זה נקשר באופן מסורתי לחזקת החפות מפשע במשפט האנגלי. בשנות ה-80 טען הפילוסוף אנטוני פלו (Flew) שזוהי אקסיומה מקדימה נאותה בוויכוחים על קיומו של אלוהים, בטענה ש"חזקת האתאיזם" מוצדקת עד שתאיסט ימציא, ינכיח, ראיות טובות בעד קיומו של אל. <ref></ref>

תערו של היצ'נס הוצג לצד אמת המידה של סייגן ("טענות יוצאות דופן דורשות ראיות יוצאות דופן") כדוגמה לראייתיות בתוך תנועת האתאיזם החדש.

== ביקורת ==
הפילוסוף מייקל ו' אנטוני (Antony, 2010) טען שלמרות השימוש בתערו של היצ'נס כדי לדחות את האמונה הדתית ולתמוך באתאיזם, נראה שהחלת התער על האתאיזם עצמו מרמזת כי אתאיזם אינו מוצדק מבחינה אפיסטמית. לפי אנטוני, האתאיסטים החדשים (שאליהם השתייך גם היצ'נס) מתיימרים להראות שניתן לטעון לאתאיזם ללא ראיות.

הפילוסוף סטפן אוונס (2015) תיאר תגובות תאולוגיות נוצריות נפוצות לטיעון של היצ'נס, ריצ'רד דוקינס ואתאיסטים חדשים אחרים, טיעון לפיו אם אמונה דתית אינה מבוססת על ראיות, היא אינה סבירה ולכן ניתן לפסול אותה ללא ראיות. אוונס אפיין את האתאיסטים החדשים כאנשי ראיה, ומנה את עצמו בין האפיסטמולוגים הרפורמים יחד עם אלווין פלנטינגה, שטען בעד גרסה של foundationalism, כלומר גישה שבבסיסה אמונה הטוענת להצדקה אפיסטמית: "האמונה באלוהים יכולה להיות סבירה גם אם למאמין אין טיעונים או ראיות שעליהן האמונה מבוססת." הרעיון הוא שכל האמונות מבוססות על אמונות אחרות, וצריך רק להניח שכמה "אמונות בסיסיות" או "אמונות בסיסיות" הן נכונות כדי להתחיל איפשהו, וזה בסדר לבחור באלוהים כאחת מאותן אמונות בסיסיות. <ref></ref>

== ראו גם ==
* התער של אלדר – תער פילוסופי שהגה מייק אלדר
* עולם רדוף שדים - ספר עיון משנת 1995 מאת קרל סייגן
* הפרכה - קביעה אמפירית שסותרת תצפיות.
* התער של הנלון - פתגם הקובע שעדיף להניח טיפשות על פני זדון
* קנקן התה של ראסל - אנלוגיה שהגה ברטרנד ראסל
* תער פילוסופי - עיקרון המאפשר לבטל הסברים לא סבירים

== הערות שוליים ==
 

קטגוריה:אפונימים
קטגוריה:ספקנות
קטגוריה:תורת ההוויה
קטגוריה:פילוסופיה של המדע
קטגוריה:היוריסטיקה
קטגוריה:חוכמת חיים
קטגוריה:אגנוסטיות
קטגוריה:כריסטופר היצ'נס
קטגוריה:טיעונים לאי-קיום אלוהים
קטגוריה:אתאיזם