OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כריסטיאן רובן

כריסטוף כריסטיאן רובן (בגרמנית: Christoph Christian Ruben; 30 בנובמבר 1805 – 9 ביולי 1875) היה צייר גרמני-אוסטרי ופרופסור באוניברסיטה.

== ביוגרפיה ==
כריסטיאן רובן היה בנו של קרל רובן (1772–1843), מורה לציור בבית הספר בטריר, שלימד שם גם את בנו. לאחר שסיים את התיכון נסע לדיסלדורף בשנת 1823 ללמוד ציור אצל פטר קורנליוס באקדמיה המלכותית לאמנות. ציור המזבח "הירידה מהצלב" נוצר בתקופה זו כיצירה הגדולה הראשונה בציור ההיסטורי שלו. כשעבר קורנליוס למינכן, הוא עבר לשם בשנת 1826 ועבד על ויטראז'ים עבור חלונות הזכוכית החדשים של קתדרלת רגנסבורג וכנסיית הרובע הקתולית "מריה הילף" ברובע או במינכן. בתחילה כעוזרו של קורנליוס, בהמשך כאמן עצמאי. הוא עבד עבור המלך לודוויג הראשון בכמה פרויקטים גדולים של בנייה. בשנת 1836 הוזמן מרובן הקומפוזיציות לקישוט טירת הוהנשוואנגאו.

עד מהרה הוא התמסר גם לציור ז'אנר. התוצאה הייתה מוטיבים שפורסמו גם כתחריטים וליטוגרפיות והיו בשימוש נרחב. כחברו של מקס האוסהופר, הוא השתייך למושבת האמנים שלו של ציירי הנוף והז'אנר באזור כימזה (Chiemsee) בדרום בוואריה.

הוא התחתן עם אחותה של אשתו של האוסהופר אנה, סוזנה דמבסר (1819–1903), בתו של בעל בית מפראואנאינזל . לזוג נולדו כמה בנים. מבין אלה, הבכור, פרנץ רובן, הפך לצייר.

בשנת 1841 ביקר ברומא באותה שנה מונה למנהל האקדמיה לאמנות בפראג, שם עסק בציורי קיר. במהלך תקופה זו נוצר ציור השמן שלו "קולומבוס ברגע בו גילה את העולם החדש". הרוזן פרנץ וליאו פון תון היו בין תומכיו, והוא גם היה ידיד עם הראשון. הוא צייר אולם מפואר לנסיך הוגו קארל אדוארד צו זאלם-רייפרשיידט. ירוסלב צ'רמק היה בין תלמידיו.

בשנת 1850 הוא נעשה חבר בוועדה לרפורמה באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בין השנים 1852 ל־1872 הוא היה מנהל האקדמיה הזו. הוא לא היה פופולרי בקרב כל בני דורו, ולכן היה לו יריב ידוע קרל רהל. דרך עבודתו באקדמיה רובן כמעט ולא מצא הזדמנויות להמשיך בכישוריו האמנותיים. הוא השקיע זמן רב ביישום הרפורמות הדרושות ובעבודה מנהלית, או שהתמקד בהוראת תלמידיו. אלה כללו את קרל בוהם, פרנטישק צ'רמק, פרדיננד לאופברגר, גבריאל פון מקס וונצל שוורץ. הצייר האוסטרי פרנץ ראס היה גם אחד מתלמידיו.

כמה שנים לאחר פרישתו, מת רובן בגיל 69 באינצרסדורף שליד וינה.

הוא קיבל פרסים ותארים כמו מסדר כתר הברזל השלישי. תואר ממסדר פרנץ יוזף, צלב האבירים של המסדר הבלגי של ליאופולד, צלב הקצינים של מסדר גואדלופה המקסיקני וצלב המפקד של מסדר האפיפיור גרגורי.

הצייר פרנץ רובן היה בנו.

== גלריה ==
<gallery mode=packed heights=170>
קובץ:Christoph Christian Ruben - Die Schlacht bei Lipan 1434 - 3728 - Kunsthistorisches Museum.jpg|קרב ליפּני 
קובץ:Ruben-Columbus.jpg|קולומבוס מגלה את אמריקה
קובץ:Ruben-Truant.JPG|משתמטים
קובץ:Christoph Ruben (1805-1875), Ave Maria, Porzellanmalerei, Pfeifenkopf, D1727.jpg|אווה מריה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1805
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1875
מחנה אביב

טקס הקמת מערך קשרי החוץ של צה"ל במחנה אביב (2018)
מחנה אביב הוא בסיס צבאי של צה"ל, השוכן בדרום שכונת רמת אביב שבצפון תל אביב, בסמוך למרכז יצחק רבין. בבסיס שוכנים מטה מערך דובר צה"ל, מטה חטיבת תבל ותזמורת צה"ל. הבסיס כפוף למחנה רבין (הקריה).

כחלק מחטיבת תבל פועל בבסיס בית הספר לדיפלומטיה צבאית, שנוסף על הכשרת חיילי החטיבה וחיילי צה"ל נוספים, מקיים גם השתלמויות לנציגי צבאות זרים.

יחידת דובר צה"ל שכנה במשך שנים רבות במבנה שכור בסמוך למחנה רבין ולבית סוקולוב. בשנת 2019 עברה היחידה למחנה אביב, למבנה משרדים בן שש קומות, שהוקם למענה בעלות של כ-60 מיליון ש"ח. המבנה, בשטח של 5,000 מ"ר, בולט בהידורו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

אביב
קטגוריה:דובר צה"ל
קטגוריה:רמת אביב
קטגוריה:אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי
קטגוריה:תזמורת צה"ל
קטגוריה:רחוב חיים לבנון
נקודת וליקאן

מפת האי סמית'. נקודת וליקאן מצויה {{ש}} בצד השמאלי התחתון של הרביע הימני, בשורה העליונה של רביעי המפה.
נקודת וליקאן (באנגלית: Velikan Point; בבולגרית: нос Великан) היא לשון יבשה סלעית בחוף הדרום מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.

לשון היבשה מכוסה קרח.

הנקודה מהווה את הקצה הדרום-מזרחי של הכניסה למפרצון ניקולוב.

הנקודה ממוקמת 12.65 קילומטרים דרומית - מערבית מכף סמית'; 4.3 קילומטרים צפונית - מזרחית מנקודת סרדץ; ו-4.15 קילומטרים דרום-מזרחית מפסגת דרינוב.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הנקודה ===

הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009, ובשנת 2010.

=== מקור השם ===

הנקודה נקראת על שם הכפר וליקאן שבדרום בולגריה.

== לקריאה נוספת ==


* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

הצד הדרום מזרחי של האי סמית', מבט מ[[מצר אוסמר]]

== קישורים חיצוניים ==

* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=138125 נקודת וליקאן] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=19745&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR נקודת וליקאן] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://copernix.io/#?where=-62.42594282543944,-62.972251017403664,16&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור הנקודה, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

== הערות שוליים ==

וליקאן
וליקאן
ארסני קורנילוב

ארסני קורנילוב (בלטבית: Arseniy Kornilov; 14 בפברואר 1888 – 27 בינואר 1972) היה יערן לטבי, חסיד אומות העולם, שהציל יהודים מגטו דאוגבפילס במלחמת העולם השנייה.<ref name=":0"></ref>

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
ארסני קורנילוב היה יערן, חיי בכפר רוגלי (Ruģeļi) בלטביה, ולכן הכיר היטב את היער ליד גטו דאוגבפילס. היכרותו עם היער וסביבתו סייעה לו בהצלת כמה משפחות יהודיות. הוא בנה עבורן מקום מסתור תת-קרקעי, שניתן היה להיכנס אליו רק דרך חור ארוך, שהכניסה אליו הייתה דרך אסם מוסווה היטב.<ref name=":0" /><ref name=":1"></ref>

== לאחר המלחמה ==
לאחר המלחמה קורנילוב שמר על קשר עם היהודים שהציל ואף ביקר אותם לעיתים קרובות. בלה לוין, נכדתו של אחד הניצולים, זוכרת שנהג לבקר אצלם.<ref name=":1" />

== הכרה והנצחה ==
ב-30 באוגוסט 2015 שלחה ניצולת השואה, סוזנה קרום את עדותה במכתב ליד ושם ובו העידה כיצד ארסני החביא את משפחתה במבנה תת-קרקעי וסיפק להם אוכל ומים עד שחרור לטביה על ידי הצבא האדום.<ref>עדות ליד ושם של סוזנה קרום, 2015, תיק מספר 2488, ארכיון יד ושם</ref>

ב-16 בפברואר 2016 הוכר בארסני קורנילוב כחסיד אומות העולם בטקס שהתקיים בריגה, לטביה.<ref name=":1" />

ב-1 בפברואר 2020, באירוע מיוחד שהתקיים בריגה, בירת לטביה, לציון 120 שנה להולדתו של חסיד אומות העולם יאניס ליפקה, הוענקו מדליה ותעודת כבוד לצאצאיו של ארסני קורנילוב. שמו מופיע על לוח זיכרון לחסידי אומות העולם מלטביה ליד בית הכנסת בריגה.<ref>עדות ליד ושם של בלה לוין, 2015, תיק מספר 2488, ארכיון יד ושם</ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לטבים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לטבים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: לטביה
קטגוריה:ילידי 1888
קטגוריה:נפטרים ב-1972
יאן ואן הולסט

יאן ואן הולסט (בהולנדית: Jan van Hulst; 18 בדצמבר 1903 – 1 באוגוסט 1975) היה מהנדס הולנדי ופעיל ב, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה יהודים.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
יאן ואן הולסט עבד כעוזר למנהל העבודות הציבוריות באמסטלפיין בצפון הולנד. ואן הולסט היה נשוי לאישה יהודייה, פולה הורוביץ, אם לשלוש בנות. אחת מהן היא חנה יכין.

הוא הצליח להציל את אשתו ולהוכיח שאינה יהודייה באמצעות זיוף מסמכים. בהמשך פעל להצלת יהודים נוספים. ואן הולסט חשב שהבעיה המרכזית של היהודים נובעת מהסימון בטלאי צהוב והאות "J" במסמכים ממשלתיים. לפיכך הדרך העיקרית שבה בחר לסייע ליהודים הייתה באמצעות זיוף מסמכים. על מנת שלא יחשדו בו, נהג להשתמש בביטוי "הייל היטלר". יחד עם עורך הדין הגרמני ד"ר הנס גאורג קלמאייר הצליח לזייף מסמכים עבור יהודים נוספים באותה הצורה שבה דאג לאשתו. ב-1943 התחיל להסתיר יהודים בביתו. בין היהודים שהסתתרו בביתו היו לו רומפ, חיים אילתה, רודי רייסל, ד"ר וגברת וולף ובתם אנקה ואן דאם בת השלוש. הוא גם הסתיר את פריץ וקיטי ווטרמן וילדה יהודיה צעירה בשם ורה כהן, אך הם לא נשארו אצלו עד סוף המלחמה משום שהנאצים פשטו על ביתו ב-29 בינואר 1945. באותה השעה היו שתי בנותיו בבית. המחבוא של שלושת היהודים שהוסתרו בביתו בתוך פתח בקיר כפול בעליית הגג לא התגלה. מאוחר יותר באותו הלילה ון הולסט יחד עם כמה חברי מחתרת הצליחו להבריח אותם למקום מסתור בטוח יותר. לאחר מכן, בנה מקום מסתור נוסף כדי להטעות את הנאצים. במחבוא הנוסף נהג להסתיר שוקולד, סיגריות, אלכוהול ומסמכים מזויפים של יהודים. ואן הולסט גם חילק מזון ותרם מכספו האישי ליהודים שלא יכלו לצאת ממקום מחבואם.<ref name=":0"></ref><ref name=":1">מכתב ליד ושם מאת רודי רייסל, 5 ביוני 1997, תיק מספר M.31.2/7733, ארכיון יד ושם</ref><ref>מכתב ליד ושם מאת פרופ. חיים אילתא, 3 בספטמבר 1997, תיק מספר M.31.7733, ארכיון יד ושם.</ref>

== לאחר המלחמה ==
לאחר המלחמה ואן הולסט חזר לעבודתו וסירב לקבל הכרה כלשהי. הוא נפטר ב-1 באוגוסט 1975.<ref name=":0" />

== הכרה והנצחה ==
רודי רייסל, חנה יכין וניצולים נוספים פנו ל"יד ושם" ומסרו את עדותם. ב-9 בספטמבר 1997 הוכר יאן ואן הולסט כחסיד אומות העולם ושמו נחקק על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם, ב"יד ושם".<ref name=":0" /><ref name=":1" />

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Greif, Gideon – The Encyclopedia of the Righteous Among the Nations – Rescuers of Jews During the Holocaust, volume 8 (168–172)
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1903
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1975
פרדיננד ארצ'ינסקי

פרדיננד ארצ'נסקי (שני מימין), 19 במרץ 1948
פרדיננד ארצ'ינסקי (בפולנית: Ferdynand Marek Arczyński; 8 בדצמבר 1900 – 1979) היה פוליטיקאי פולני, ממקימי ארגון ז'גוטה, וחסיד אומות העולם, שתרם להצלתם של יהודים רבים במלחמת העולם השנייה ממוות בידי הנאצים.

== קורות חייו ==
פרדיננד ארצ'ינסקי, נולד ב-8 בדצמבר 1900 בקרקוב. בנם של פרנצ'ישק ואנטונינה רימארסקה, בוגר הגימנסיה של סנט אנני. היה חבר בתנועת הצופים מ-1913 ועבד בחברת הרכבות הממשלתית מ-1917. ב-1918 התנדב לצבא הפולני, וב-1921 נלחם במרד שלזיה השלישי. לאחר מכן חזר לעבוד במנהל האזורי הממשלתי של הרכבת בקרקוב.<ref name=":0"></ref>

== פעילותו הפוליטית בזמן מלחמת העולם השנייה ==
ארצ'ינסקי היה פעיל חברתי וחבר במפלגה הדמוקרטית הפולנית (SD – Stronnictwo Demokratyczne). בעקבות פעילותו הפוליטית בפולין בעת הכיבוש הגרמני נעצר בלבוב ב-30 בספטמבר 1939, אך כבר בתחילת 1940 הצליח לחזור לקרקוב ולהמשיך בפעילותו הפוליטית במפלגה. היה שותף בעריכת "הספר הלבן הפולני" שפורסם בקיץ 1940. הקים את אחד מבתי הדפוס המחתרתיים במחוז וולה יוסטובסקה שבקרקוב, ושיתף פעולה עם לשכת ההסברה והתעמולה של ארמייה קריובה. ב-1942 עבר לוורשה שם היה חבר במועצה הראשית של המפלגה הדמוקרטית. ב-1943 עזב ארצ'ינסקי את המפלגה הדמוקרטית ועבר לתמוך בממשלה הפולנית הגולה. ארצ'ינסקי ערך את עלון העיתונות והתעמולה של המפלגה. לאחר כישלון מרד ורשה ב-1944, חזר לקרקוב<ref name=":0" />.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
בדצמבר 1942 הצטרף ארצ'ינסקי, שהיה ידוע בכינויו המחתרתי "מארק", לארגון ז'גוטה כנציג המפלגה הדמוקרטית. הוא היה חבר בהנהלת הארגון ושימש כגזבר<ref></ref><ref></ref><ref></ref>. הוא עמד בראש "מחלקת הלגליזציה" (Referat legalizacyjny) בארגון, שהנפיקה מסמכים מזויפים, כגון, רישיונות עבודה, תעודות זהות (קנקארטה), אישורי מעבר, ותעודות נישואין. מסמכים אלה חולקו ליהודים על ידי ז'גוטה על מנת לשחררם מחובת הכניסה לגטאות או כדי להימלט מהם. באפריל 1943 הקים סניף של ז'גוטה בקרקוב, עיר הולדתו<ref name=":0" />. הוא שימש כרכז וקשר בין סניפי הארגון המקומיים לבין מטה הארגון בוורשה<ref name=":1"></ref>. נחשב לאחד מעמודי התווך של המבצע הגדול להצלת יהודי פולין תוך סיכון חיים וגילוי אומץ ומסירות רבה.

== לאחר המלחמה ==
לאחר המלחמה המשיך ארצ'ינסקי בפעילותו הפוליטית כשבין השנים 1947–1952 כיהן כחבר בפרלמנט הפולני, הסיים במשרד התקשורת מטעם המפלגה הדמוקרטית<ref></ref>. הוא היה פעיל באיחוד הלוחמים לחופש ודמוקרטיה (ZBoWiD) וכיהן כנשיא האגודה הפולנית לתיירות וסיור. בנוסף, עסק בעיתונות. ארצ'ינסקי נפטר בוורשה בשנת 1979<ref name=":0" />.

== הכרה והנצחה ==
בעקבות פניית ארגון פרטיזנים לוחמי מחתרת ומורדי גטאות ישראל במכתב ליד ושם, והצהרתו של אברהם ברמן, יו"ר הוועד המרכזי של היהודים הניצולים בפולין, הוכר ארצ'ינסקי ב-18 במאי 1965 כחסיד אומות העולם. ארצ'ינסקי הוזמן לביקור בישראל כחבר משלחת תנועת המחתרת הפולנית לרגל 20 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית ונכח בטקס ביד ושם. שנה לאחר מכן, ב-10 במאי 1966 ניטע עץ לכבודו בשדרת חסידי אומות העולם<ref name=":1" />. על פעילותו הפוליטית והתנגדותו לכיבוש הגרמני זכה בעיטורים רבים. על כך גם קיבל אזרחות כבוד של ורשה<ref name=":0" />. שמו מונצח בקיר הכבוד של יד ושם בגן חסידי אומות העולם שבירושלים<ref name=":1" />.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1979
ז'ילבר לסאז'

ז'ילבר לסאז (בצרפתית: Gilbert Lesage; ) היה צרפתי חבר בקהילת הקוויקרים, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה ילדים ומשפחות יהודיות ממוות בידי הנאצים.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
לסאז' השתייך לקבוצה של פקידים בכירים בממשל וישי שפעלו באומץ לב בניגוד להוראות מגבוה, כדי להציל יהודים.<ref name=":0"></ref>

לסאז' היה פציפיסט ובגיל 19 הצטרף לקווייקרים. הוא ידע את השפה הגרמנית ולכן בשנות ה-30 של המאה ה-20 נשלח מטעם הקוויקרים לפעילות בגרמניה. כבר אז גילה רגישות לגורלם של היהודים הנרדפים. הוא עסק בפעילות צדקה בברלין מסוף 1932 ובתחילת 1933 נאסר על ידי הנאצים וגורש מגרמניה.<ref name=":1"></ref>

בקיץ 1940 הציע לסאג' את שירותיו למשטר וישי, ושימש כראש הלשכה הסוציאלית לזרים.

באוגוסט 1942, כאשר הרשויות הצרפתיות החלו לרדוף את היהודים ולהסגירם לידי הגרמנים, היה לסאז' אחד האחראים על רשימות היהודים לגירוש, לפי הוראות מזכ"ל המשטרה הצרפתי, רנה בוסקה. לסאז' לא ציית לפקודותיו והזהיר בחשאי את ארגוני ההצלה היהודים מפני מעצרים קרובים ושילוחים, וכך התאפשר להסתיר את רוב הילדים שהועברו לגירוש. כאשר בוסקה ביטל את כל הפטורים מגירוש, התעלם לסאז' גם מהצו הזה ושלח לפקידים הוראות להעניק פטור לילדים יהודים מתחת לגיל 15. הוא ניהל באופן אישי את תהליך הבחירה במחנה המעבר ונישיו (Camp de Vénissieux) ליד העיר ליון וכך הצליח לשחרר 108 ילדים יהודים מגירוש. פקודיו עשו זאת גם במקומות אחרים בהם רוכזו יהודים, בסמוך לערים מאקון, קלרמון-פראן, לימוז' ומונלוסון. שוטרים דיווחו על כך לבוסקה, ולסאג' נחקר בחשד לפגיעה בפעולות הריכוז והגירוש.<ref name=":2"></ref>

ב-8 באפריל 1944 נאסר לסאז' בפריז והלשכה בראשה עמד נסגרה. הוא נשלח לכלא טורל עד שבסתיו 1944 שוחרר על ידי תנועת ההתנגדות הצרפתית.<ref name=":0" /><ref name=":1" />

== הכרה והנצחה ==
עץ ביד ושם שניטע לזכרו של ז'ילבר לסאז'
לסאז' הוכר כחסיד אומות העולם ב-14 בינואר 1985. הטקס התקיים ביד ושם, וניטע לכבודו עץ בגן חסידי אומות העולם.<ref name=":2" />

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:קווייקרים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1910
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1989
לידיה פורסטרום

לידיה פורסטרום (בגרמנית: Lydia Forsström; 5 באפריל 1914 – 1 בינואר 2006) הייתה סטודנטית חסידת אומות עולם פינית, שהצילה יהודים בברלין במלחמת העולם השנייה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
הסטודנטית לידיה פורסטרום, ילידת 1919, הייתה חברה בקהילת הסטודנטים האוונגליסטית האסורה. היא חיה בגרמניה מאז ילדותה, אך הייתה לה אזרחות פינית. בשנות המלחמה היא גרה בדירת חדר בברלין, סמוך לתחנת רכבת. בשנת 1943 היא הכירה באמצעות חברותיה הקווייקריות צעירה יהודייה בשם ליסלוט פרלס, עובדת רווחה שבפברואר 1943 נאלצה לרדת למחתרת. לידיה, שמעולם לא פגשה את פרלס לפני כן, הסתירה אותה במשך שנה וחצי בדירתה הקטנטנה וחלקה איתה את מנות האוכל שלה.<ref name=":0"></ref>

פורסטרום תמכה, מבחינה חומרית ומוראלית בנאמנות, בכמה נשים יהודיות נרדפות אחרות. את מרגוט מלכיאור פגשה דרך הרופאה היהודיה, ד"ר אליזבת לוי. בינואר ד"ר לוי נפטרה באופן פתאומי. לידיה הציעה לעזור למרגוט מלכיאור ונהגה לבוא לבקר אותה. הפעם האחרונה בה היא ביקרה אצלה הייתה בינואר 1944 ממש לפני שנשלחה למחנה ריכוז והציעה לעזור לה. לד"ר לוי הייתה אחות בשם מרגרט קוך, שבעלה נרצח על ידי הנאצים, והיא נשלחה על ידי הגסטפו לכלא בהיידלברג. פורסטרום עברה לגור בהיידלברג, למרות הסכנה בחודשי המלחמה האחרונים, כדי לעזור למרגרט לשמור על קשר עם בנה בן ה-14. היא נהגה לבקר אותה בכלא פעמים רבות.<ref name=":1" />

== לאחר המלחמה ==
פורסטרום עברה להתגורר בשוודיה לאחר המלחמה אך המשיכה לשמור על קשר ולבקר את מרגרט קוך בגרמניה. את שנותיה האחרונות בילתה בבית אבות בברגן, שם נפטרה בשנת 2006. כמעט אף אחד לא הכיר את סיפור חייה המרגש.<ref name=":1">עדות ליד ושם מאת מרגוט מלכיאור (באנגלית), תיק מס' M.31.2/1874, ארכיון יד ושם</ref>

== הכרה והנצחה ==
לידיה פורסטרום הוכרה ב-22 באוקטובר 1980 על ידי "יד ושם" כחסידת אומות העולם.

הטקס התקיים ב"יד ושם" וניטע לכבודה עץ בגן חסידי אומות העולם.<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:מהגרים לשוודיה
קטגוריה:פיניות שנולדו ב-1914
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1914
קטגוריה:נפטרות ב-2006
קטגוריה:נפטרים ב-2006
מקס האוסהופר

מקסימיליאן יוזף האוסהופר (בגרמנית: Maximilian Joseph Haushofer; 12 בספטמבר 1811 – 24 באוגוסט 1866) היה צייר נוף גרמני ופרופסור לציור נוף באקדמיה לאמנות בפראג.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד כבן למורה פרטי בחצרו של המלך הבווארי מקסימיליאן הראשון יוזף שנתן לו גם חסות. בתחילה למד האוסהופר משפטים לבקשת אביו, אך הדבר לא תאם את נטיותיו. הוא פנה לציור כבר בגיל צעיר. בשנת 1828 הוא וכמה חברים עברו לאזור האגם כימסי (Chiemsee) בדרום בוואריה, שם הוא לימד את עצמו ציור מול הטבע. הוא יצר בית בעזרת נישואיו לאנה דומבסר, בתו של דניאל דומבסר.

כיתת הנוף באקדמיה לאמנות במינכן פורקה בשנת 1828. מי שבכל זאת רצה להיות צייר נוף היה צריך לחפש מורה. הוא לקח שיעורים לזמן קצר אצל יוזף אנטון סדלמייר (1797–1863). בשנת 1832 גילה האוסהופר את הנוף באזור קניגסי ובשנת 1835 את אגם סטרנברג כמוטיבי הנוף שלו. בשנים 1836 ו-1837 נסע לאיטליה כדי להרחיב את אופקיו האמנותיים.

עבודותיו הוצגו לציבור לראשונה בשנת 1833 במינכן ובשנת 1843 הציג תערוכה ראשונה בפראג.

גיסו, הפרופסור לאמנות כריסטיאן רובן (האוסהופר היה נשוי לאחותו אנה דמברס), שהיה הרקטור של האקדמיה בפראג ועמד בראש החוג לציור היסטורי שם, הציע אותו כמורה לחוג לציור נוף, אותו לימד במשך 20 שנה בין 1845 ל־1866. הוא לימד את תלמידיו ברוח הציור של תקופתו – תוך תשומת לב מיוחדת לציור מול הטבע. תלמידיו ליוו אותו בקביעות בנסיעות למושבת הציירים כימסי, שהוא היה היוזם שלה ואשר נוסדה שנתיים לפני מושבת הציירים בברביזון בצרפת.

נאמר כי כל ציירי הנוף הבוהמיים שהוכשרו בתקופה זו היו בין תלמידיו.

בשנת 1849 ביקש מקס האוסהופר להתקבל כפרופסור באקדמיה לאמנות במינכן, ונדחה.

כמה חודשים לפני מותו שב למולדתו הבווארית.

מאז 1829 היה חבר בקורפוס בוואריה מינכן. 

קרל האוסהופר (מינרלוג) והכלכלן, והסופר מקס האוסהופר ג'וניור נולדו מנישואיו לאנה דומבסר. 

נכדו של מקס האוסהופר – היה הגיאופוליטקאי קארל האוסהופר, שבנו הבכור אלברכט האוסהופר נרצח על ידי האס אס בגין השתתפותו בניסיון ההתנקשות בהיטלר ב-20 ביולי 1944.

== גלריה ==
<gallery mode=packed heights=170>
קובץ:Der Weisssee im Stubachthale.jpg
קובץ:Maxmilián Haushofer - Weissensee u Lermonsu v Tyrolsku (1863).jpg
קובץ:Maximilian Haushofer (1811-66) - The Lake of Klönthal - RCIN 403851 - Royal Collection.jpg
קובץ:Max Haushofer Der Chiemsee von Osten.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1811
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1866
שאני אומר

שאני אומר הוא כלל בהלכות שתוקפן מדרבנן, לפיו במקרה של ספק יש להקל ולשער כי המציאות הייתה כזו שלפיה הדבר נשאר בהיתרו.

דומה לכלל זה הביטוי שאמרו חז"ל בדברי אגדה: "תולין את הקלקלה במקולקל". מחברים אחדים, ראשונים ואחרונים, קישרו בין שני הביטויים או חילקו ביניהם.

==מקורות לכלל==
* לגבי תרומה - שנינו בתוספתא: כלומר כאשר במציאות קיים ספק, האם נפלה תרומה לתוך חולין והפכה את החולין למדומעים, או שהתרומה נפלה לתוך התרומה, והחולין נשארו בהיתרם, אנו נוקטים להלכה את האפשרות המקילה במציאות, לפיה התרומה נפלה לתוך התרומה והחולין לתוך החולין.
בגמרא מובא הטעם בנוסח זה: הלכה זו מובאת גם במשנה תורה לרמב"ם בהתניה שהמדובר הוא רק בתרומה מדרבנן, או בתרומה דאורייתא בזמן שהספק הוא מדרבנן, כגון שבחולין יש רוב כנגד התרומה שייתכן שנפלה אליו: 
* לגבי בדיקת חמץ - מצאנו בתלמוד שכאשר היו שתי ערימות, אחת של מצות ואחת של חמץ, וכן היו שני בתים, אחד בדוק מחמץ ואחד שאינו בדוק, ובאו שני עכברים, אחד לקח מצה ואחד לקח חמץ, ונכנס עכבר אחד לכל בית, ואיננו יודעים אם העבר עם החמץ נכנס לבית שאינו בדוק, תולים להקל, שהעכבר עם החמץ נכנס לבית שאינו בדוק, על פי הכלל "שאני אומר". המדובר הוא כשעשה ביטול חמץ, שאז החיוב בבדיקת חמץ הוא מדרבנן. כך פסקו הרמב"ם והשולחן ערוך.

==ראו גם==
* תולין את הקלקלה במקולקל

==הערות שוליים==

קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
עפרה (סדרת טלוויזיה)

עפרה היייתה סדרה תיעודית ישראלית בת שלושה פרקים העוסקת בחייה של הזמרת עפרה חזה.
הסדרה נוצרה על ידי דליה מבורך ודני דותן, ושודרה מ-16 באוגוסט עד 30 באוגוסט 2020 ב-HOT8. הסדרה שודרה בשידור נוסף ברשת 13 מ-25 בינואר עד 8 בפברואר 2021.

== סקירת הסדרה ==
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
! colspan="2" rowspan="2" |עונה
! rowspan="2"|פרקים
! colspan="2"|
! colspan="2"|
|-
!
!
!
!
|-
! scope="col" style="background:RED; color:white;"|
|1
|3
|
|
|
||
|}

== פרקים ==
{| class="wikitable sortable" style="white-space:nowrap; text-align:center; line-height:17px; ;width:40em; font-size:90% ;margin-left: auto; margin-right: auto; border: none;"
! rowspan="2" scope="col" style="background: RED; color: white;" |מס' פרק
! colspan="1"" scope="col" style="background:RED; color:white;"| HOT8
 ! colspan="4"" scope="col" style="background:RED; color:white;"|ערוץ 13
|-
! scope="col" style="background:RED; color:white |תאריך שידור ראשוני
! scope="col" style="background:RED; color:white |תאריך שידור ראשוני
! colspan="2" scope="col" style="background:RED; color:white;"|נתוני צפייה
! scope="col" style="background:RED; color:white |מקור
|-
|1
|16 באוגוסט 2020
|25 בינואר 2021
|10.6%
|324,000
|
|-
|2
|23 באוגוסט 2020
|2 בפברואר 2021
|12.9%
|319,000
|
|-
|3
|30 באוגוסט 2020
|8 בפברואר 2021
|12.5%
|315,000
|
|}

== ביקורות ==
הסדרה קיבלה ביקורות מעורבות.

איתי שטרן מ"הארץ" בחר ב"עפרה" לסדרה התיעודית המפתיעה לשנת 2020, וכתב: .<ref></ref>

ניב הדס מ"הארץ" כתב :.

קרן מלמד-מרגלית מ"מקור ראשון" כתבה: .<ref></ref>

שני ליטמן מ"הארץ" טענה שהסדרה חודרת לפרטיותה של חזה וכתבה: .

נדב מנוחין מאתר "וואלה תרבות" כתב שהסדרה פחות עוסקת בחזה עצמה אלא יותר בסיפורה האישי: .

ניר וולף מ"ישראל היום" כתב: .<ref></ref>

הסדרה קיבלה גם ביקורת טובה מגל אוחובסקי מאתר "Tvbee" שכתב: .

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
! שנה
! טקס
! קטגוריה
! מועמדות
! תוצאה
|-
! rowspan="6" |2021
| rowspan="6" |לטלוויזיה לשנת 2020}}
|
|עפרה
|
|-
| 
| 
|
|-
| 
| 
|
|-
| 
|
|
|-
| 
|
|
|-
| 
|
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה: סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2020
קטגוריה:HOT: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:עפרה חזה
יחסי לטביה–שוודיה

ראש ממשלת לטביה [[ואלדיס דומברובסקיס (מימין) נפגש עם מקבילו השוודי פרדריק ריינפלט ב"פורום העתיד הצפוני" בריגה, 2013]]
יחסי לטביה–שוודיה הם יחסי החוץ בין לטביה לשוודיה.

== היסטוריה ==
ב-15 באוגוסט 2011, בטקס בסטוקהולם, הצהיר ראש ממשלת שוודיה פרדריק ריינפלט כי בשנת 1944 הפכה שוודיה לאחת המדינות הראשונות שהכירו בכיבוש הסובייטי ב. בשנת 1945 הסגירה סטוקהולם לברית המועצות כ-170 חיילי ואפן אס אס מהמדינות הבלטיות שנמלטו מהצבא האדום ומצאו מקלט בשוודיה. כמו כן, פרדריק ריינפלט התנצל באופן רשמי בפני ראשי הממשלות של אסטוניה, לטביה וליטא על העובדה כי שוודיה העלימה עין מהעובדה של הכיבוש הסובייטי של המדינות הבלטיות לאחר תום מלחמת העולם השנייה.

ב-27 באפריל 2018, ויקטוריה, נסיכת שוודיה ודניאל, דוכס וסטריטלנד, ערכו ביקור רשמי בריגה, שם הם התקבלו על ידי נשיא לטביה ריימונדס ויוניס. ב-28 במאי 2018 תרמה ממשלת שוודיה 10 מיליון קרונה שוודית ללטביה לרגל 100 שנה לעצמאות המדינה.

== יחסי סחר ==
לאחר שלטביה קיבלה עצמאות בשנת 1990 מברית המועצות, שוודיה הפכה למשקיעה הזרה הגדולה ביותר בכלכלה של לטביה. לשכת המסחר השוודית רשומה בלטביה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* לטביה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם.
* שוודיה מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
אמה ללמאן

אמה מארי ללמאן (; 16 באוגוסט 1898 – 11 בספטמבר 1988) הייתה אלופת העולם בהטלת כידון, פעילה פמיניסטית וסוציאליסטית צרפתייה, שהוכרה כחסידת אומות העולם, על הצלת יהודים בצרפת בתקופת השואה.

== קורות חיים ==
אמה מארי ללמאן נולדה בז'יווה שבצרפת, ב-18 באוגוסט 1898 להורים שעסקו בהוראה. מלחמת העולם הראשונה אילצה את משפחתה להגר מאזור הארדנים. כפליטה בפריז המשיכה בלימודיה וקיבלה שם משרת הוראה. ללמאן פעלה למען שוויון זכויות לנשים. כמו כן, היא מחתה על אי-קבלתן של נשים לאולימפיאדה. כאשר נערכה האולימפיאדה ב-1924 בפריז, ללמאן ארגנה אירוע ספורט תחרותי מקביל לנשים. מעבר לכך, היא הייתה אלופת עולם בהטלת כידון ובריצת 110 מטרים, וחברה במפלגה הסוציאליסטית הצרפתית.<ref></ref><ref></ref>

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
בתקופת הכיבוש הנאצי של צרפת, נתנה ללמאן את מפתחות ביתה בריימס ליהודי בשם ג'ורג' סיימון, ידיד של אביה, על מנת שיוכל להסתתר אצלה. סיימון לא הספיק להשתמש במפתחות מכיוון שהיה מבין הראשונים מיהודי ריימס שגורשו על ידי הנאצים. אמו של סיימון, ג'ולייט, נותרה לבדה, וללמאן סייעה בהצלתה בכך ששלחה אותה להתגורר מחוץ לריימס אצל ידידה, ונהגה לבקר אותה מדי יום.<ref name=":0" />

בבית אמו של סיימון פגשה ללמאן בנער היהודי יענקל פרצדבורג. אחותו כבר נעצרה כשניסתה לחצות את הגבול לצרפת של וישי, וביולי 1942 נעצרה גם אמו והועברה למחנה ריכוז. יענקל ביקש מללמאן סיוע לאחר שבאוקטובר נודע לו ולאביו שהם עומדים להיעצר. היא נתנה לילד מקלט, ולאביו הציעה כי יגור בבית סמוך אחר שבבעלותה. האב סירב להצעה, מתוך ציפייה שיוכל למצוא את אשתו ובתו בגרמניה, וכעבור מספר ימים נעצר. ללמאן לקחה את יענקל תחת חסותה. בחלק מהזמן עברה לגור איתו בבית קיט שהיה ברשותה מחוץ לריימס, שם היה קל יותר להשיג מזון באמצעות גידול עצמי של ירקות. על מנת להקשות על זיהויו, האריך יענקל את שיערו והעמיד פנים שהוא הגנן.<ref name=":0"></ref>

== לאחר המלחמה ==
יענקל היה היחיד מבני משפחתו ששרד את השואה. באוקטובר 1956 אימצה אותו ללמאן באופן רשמי והגדירה אותו כיורשה.<ref name=":0" /> ללמאן המשיכה להיות פעילה אחרי המלחמה במפלגה הסוציאליסטית ולפעול למען זכויות נשים וזכויות אזרח.<ref></ref>

== הכרה והנצחה ==
ב-3 בינואר 1980 הכיר יד ושם במארי ללמאן כחסידת אומות העולם, ולכבודה ניטע עץ בגן חסידי אומות העולם בירושלים.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צרפתיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מטילות כידון
קטגוריה:פמיניסטיות צרפתיות
קטגוריה:סוציאליסטיות
קטגוריה:סוציאליסטים
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1898
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1898
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-1988
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1988
ויין מקוויי

אייזק ויין מקוויי (באנגלית: Isaac Wayne MacVeagh; ) היה עורך דין, פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשליהם של נשיאי ארצות הברית ג'יימס גרפילד וצ'סטר ארתור.
==ראשית חייו==
ויין מקוויי נולד בפיניקסוויל, פנסילבניה כבנם של מייג'ור ג'ון מקוויי ושל מרגרט (לבית לינקולן) מקוויי. אחיו, פרנקלין מקוויי, היה בנקאי ולימים מזכיר האוצר בממשלו של הנשיא ויליאם הווארד טאפט.

מקוויי למד באוניברסיטת ייל, שם הוא היה חבר באחוות דלתא-קאפא-אפסילון וב-1853 הוא סיים את לימודיו במקום העשירי בכיתתו. ב-1856 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ובשנים 1859–1864 הוא היה פרקליט המחוז של מחוז צ'סטר בפנסילבניה. במלחמת האזרחים הוא הצטרף למיליציית החירום של פנסילבניה שהתארגנה כנגד איום הפלישה של צבא הקונפדרציה בשנים 1862 ו-1863. הוא הקים פלוגת פרשים עצמאית ומאוחר יותר שירת ברגימנט מיליציית החירום ה-29 של פנסילבניה והגיע עד לדרגת מייג'ור.

==קריירה פוליטית ומשפטית==
מקוויי היה לאחד ממנהיגי המפלגה הרפובליקנית והיה יריב בולט של חותנו, סיימון קמרון במאבק שהתנהל במפלגה ב-1871. בשנים 1870–1871 הוא שירת כשגריר ארצות הברית באימפריה העות'מאנית ובשנים 1872–1873 הוא היה חבר בוועידה החוקתית של פנסילבניה.

ב-1875 היה מקוויי שותף להקמת משרד עורכי הדין בפילדלפיה שכיום ידוע בשם דקארט . הוא גם היה יושב ראש ועדת מקוויי שנשלחה ב-1877 על ידי הנשיא רתרפורד הייז ללואיזיאנה, כדי ליישב את המאבק בין שתי ממשלות המדינה וכך לאפשר את פינוי כוחות הצבא ממנה.

ב-1881 כיהן מקוויי כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של ג'יימס גרפילד. לאחר רצח גרפילד הוא המשיך בתפקידו תחת הנשיא צ'סטר ארתור, אך התפטר כשלושה חודשים לאחר מכן.

ב-1892 הוא תמך בגרובר קליבלנד, מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, ובשנים 1893–1897 הוא כיהן כשגריר ארצות הברית באיטליה. ב-1896 הוא שב למפלגה הרפובליקנית. ב-1903 היה מקוויי הנציג המשפטי של ארצות הברית בפני בית הדין בהאג שדן בתביעות של גרמניה, בריטניה ואיטליה נגד ונצואלה.

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה תמך מקוויי במטרתן של מדינות ההסכמה במאמר בשם "התהום הבלתי אפשרי" (The Impossible Chasm) שפורסם ביולי 1915 בכתב העת North American Review. במאמרו האחרון באותו כתב עת בשם "יום לוסיטניה: 7 במאי 1916", הוא תקף את האיטיות של ממשלת ארצות הברית בתביעת זכויותיה מול גרמניה.
==חיים אישיים==
ב-1856 נשא מקוויי לאישה את לטישה מיינר לואיס. לזוג נולד בן אחד, צ'ארלס מקוויי, שכיהן כשגריר ארצות הברית ביפן. ב-1866, לאחר מות רעייתו, הוא נישא בשנית לווירג'יניה רולט קמרון, בתו של מזכיר המלחמה, סיימון קמרון.

ויין מקוויי נפטר בוושינגטון די. סי. ב-11 בינואר 1917 ונטמן בבית הקברות של כנסיית רדימיר בבריין מאוור שבפנסילבניה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.justice.gov/ag/bio/macveagh-isaac-wayne ויין מקוויי] באתר מחלקת המשפטים של ארצות הברית 
* ויין מקוויי באנציקלופדיה בריטניקה (מהדורת 1911) 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:התובעים הכלליים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'יימס גרפילד
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל צ'סטר ארתור
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בטורקיה
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית באיטליה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1833
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1917
סטניסלב שוויטל

ד"ר סטניסלב שוויטל (בפולנית: Śwital, Stanisław; ) היה רופא פולני ומנהל בית חולים בפרברי ורשה, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה יהודים ממוות בידי הנאצים.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
ד"ר שוויטל הוסמך לרפואה ב־1939. היה פעיל בתנועת ההתנגדות הפולנית והשתתף במרד ורשה בסוף קיץ 1944. ב־15 בנובמבר 1944 פנתה אליו הרופאה היהודיה אלינה מרגוליס, שעבדה לצדו בבית החולים בתור נוצרייה<ref></ref><ref></ref>, וביקשה שיעזור לסייע בהוצאת ניצולים יהודים, חברי הארגון היהודי הלוחם. הלוחמים, שהשתתפו במרד גטו ורשה ובמרד ורשה. הסתתרו במרתף ברחוב פרומיק ברובע בורשה. מחבואם היה בסכנת גילוי משום שהנאצים בנו ביצורים בקרבת מקום. ד"ר שוויטל אסף צוות של חמישה מעובדי בית החולים שניהל ושלח אותם אל העיר ההרוסה כדי להציל את אחרוני המורדים, תוך שימוש בתגים של הצלב האדום על זרועותיהם כסיפור כיסוי. חלק מהיהודים המסתתרים הועלו על אלונקות ופונו משם. בין הניצולים שפונו היו יצחק צוקרמן, צביה לובטקין, טוביה בוז'יקובסקי, ג'וליאן פישגרונד, זיגמונט ורמן ומארק אדלמן. שוויטל אשפז את הניצולים באחד מאולמות בית החולים כדי שהגסטפו לא ימצאו אותם, ובכך סיכן את עצמו. בנוסף לכך עמד בקשר הדוק עם הרופא יאנוש קורצ'אק, וסייע בארגון עזרה ליהודים בגטו. בקיץ 1943 טיפל במשך מספר שבועות בילד יהודי בן 3, שנכווה קשות במשך מספר שבועות. הוא מצא לו מקלט בטוח והעניק לו טיפול רפואי .<ref name=":0"></ref><ref></ref>

== לאחר המלחמה ==
ד"ר שוויטל סטניסלב המשיך להתגורר בברנוב ושימש כראש מרכז הבריאות המקומי וכרופא מחוזי. הוא שמר על קשר די הדוק עם הניצולים, במיוחד עם זיגמנוט ורמן, אך לאחר מותו של ורמן ב-1965 הקשר התרופף<ref>מכתב מתורגם מפולנית ליד ושם מאת ד"ר שוויטל, ורשה, 6 ביוני 1980, תיק M.31.2/1968, ארכיון יד ושם</ref>.

== הכרה והנצחה ==
ד<nowiki></nowiki>ר שוויטל הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם ב-1 בינואר 1981 הטקס לזכרו התקיים בוורשה. בנוסף התקיים גם טקס ביד ושם וניטע עץ לזכרו.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאים פולנים
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:נפטרים ב-1982
אוביוס (צרעה)

Oobius (בתעתיק לעברית: אוביוס) הוא סוג של צרעה טפילית שאינה צורבת במשפחת האנקרטידאים.<ref></ref> השם המדעי של סוג זה פורסם לראשונה בשנת 1963 על ידי ולדימיר טריאפיצין.

== מינים ==
* Oobius agrili
* Oobius batocerae
* Oobius buprestidis
* Oobius dahlsteni
* Oobius depressus
* Oobius longoi
* Oobius minusculus
* Oobius nearcticus
*Oobius primorskyensis
* Oobius whiteorum

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* Triapitsyn, Petrice, T.R., Gates, M.W., Bauer, L.S. 2015: Two new species of Oobius Trjapitzin (Hymenoptera, Encyrtidae) egg parasitoids of Agrilus spp. (Coleoptera, Buprestidae) from the US, including a key and taxonomic notes on other congeneric Nearctic taxa. Zookeys, 498: 29-50, 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:דבוראים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1963
יקטרינה קולסניקובה

יקטרינה קולסניקובה (ברוסית: Екатерина Колесникова; 5 בדצמבר 1907 – 10 במרץ 1993) הייתה איכרה רוסיה, שהצטרפה לשורות הפרטיזנים במהלך מלחמת העולם השנייה. הוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת ילדה יהודיה ממוות בידי הנאצים בתקופת השואה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
קולסניקובה התגוררה יחד עם בעלה ובנה בעיר סימפרופול שבחצי האי קרים. היא הייתה מיודדת עם אישה יהודייה בשם מריה פלדמן. בדצמבר 1941, כאשר ריכזו הגרמנים את כל יהודי העיר סימפרופול בגטו, ביקשה מריה מקולסניקובה להגן על בתה קטיה בת ה-11. קולסניקובה לקחה את הילדה היהודיה לביתה, והסתירה אותה במשך יותר משנתיים. הילדה זכתה לטיפול מסור. הגרמנים ערכו חיפושים תכופים בביתה של קולסניקובה, וקטיה, שהסתתרה מרבית ימיה בארון, הייתה יוצאת ממחבואה כדי לנשום אוויר צח רק בלילה. קולסניקובה ובעלה היו מעורבים גם בפעילות מחתרתית בעיר, ובמרץ 1944 הם לקחו את בנם ואת קטיה, והצטרפו לפרטיזנים ביערות, שם שהו עד השחרור, ב־13 באפריל.

== לאחר המלחמה ==
אחרי המלחמה, בעלה של קולסניקובה נעצר על ידי השלטונות הסובייטים והוגלה למרכז אסיה, והיא נותרה לבדה לטפל בבנה ובקטיה, שהתייתמה במהלך הכיבוש. מטעמים הומניטריים, ולמרות המצוקה הכלכלית שלה, קולסניקובה אימצה באופן חוקי את הילדה היהודיה, קטיה פלדמן, והמשיכה לגדל אותה באהבה, יחד עם בנה.

== הכרה והנצחה ==
ב-28 בפברואר 1993 הכיר יד ושם ביקטרינה קולסניקובה כחסידת אומות העולם ושמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם. בנוסף התקיים טקס במוסקבה. קולסניקובה נפטרה ב-10 במרץ 1993.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוסים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רוסים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: רוסיה
קטגוריה:פרטיזניות
קטגוריה:נשים רוסיות
קטגוריה:פרטיזנים סובייטים
קטגוריה:ילידות 1907
קטגוריה:נפטרות ב-1993
ענבל חברה לביטוח

ענבל חברה לביטוח היא חברה ממשלתית שהוקמה בשנת 1978 המייעצת לגופי המדינה בנושאי ביטוח וניהול נכסים הכפופה למשרד האוצר. יושב ראש החברה הוא החשב הכללי במשרד האוצר, יהלי רוטנברג. מטה החברה ממוקם בקריית שדה התעופה ומעסיקה כ-200 עובדים. המנהל הכללי הוא יריב נחמן. בנוסף על העיסוק בביטוח, מטרות החברה הן לסייע בניהול החוב הלאומי, לסייע בניהול ההשקעות של משרד התחבורה והתיירות, ניהול סוכנות הנסיעות הממשלתית וניהול מערך הלוואות ופקדונות המדינה.
==היסטוריה==
חברת ענבל הוקמה בשנת 1978, במטרה לעסוק בביטוחים סיכונים שהממשלה נוטלת על עצמה, שיש קשיים בביטוחם בשוק הפרטי, כגון סיכונים פוליטיים מעבר לקו הירוק. אך עד מהרה החלה לפעול כחברת ביטוח לכל דבר. ואיגוד חברות הביטוח תבע את הפסקת פעילות החברה שהחלה להתחרות בחברות הפרטיות בישראל.

בשנת 1985 עתרו חברות הביטוח לבג״ץ, לאחר שזכו במרכז לביטוח תלמידי בתי הספר, ענבל הפעילה לחצים וביטחה אותם במקומה. חבר הכנסת אוריאל לין דרש שהחברה תיסגר מאחר שהיא מתחרה בשוק הפרטי. החברה המשיכה לפעול אך התמקדה בעיקר בביטוח רכוש ממשלתי, וביטוח סיכוני מלחמה וטרור. כך בזמן האינתיפאדה השנייה ביקשה הממשלה שהחברה תספק ביטוח מפני סיכוני טרור לאנשי עסקים ותיירים שיגיעו לארץ. וביקשה היתר לשווק ביטוחי חיים, רכב, צד ג' ומלחמה, בעקבות התייקרות חדה בפרמיות בשוק הביטוח העולמי בעקבות פיגועי 11 בספטמבר. החברה גם ביטחה באותן השנים את ענף התעופה.

בזמן מלחמת לבנון השנייה, בעקבות נסיקת הפרמיה לביטוח הובלה ימית בשל הלחימה, הנפיקה החברה פוליסות לביטוח ימי לאוניות הפוקדות את ישראל.
בשנת 2007, החלה החברה לפעול כסוכנות נסיעות ממשלתית, ביוזמת החשב הכללי במשרד האוצר, ירון זליכה, במטרה לחסוך מיליוני שקלים לקופת המדינה המשולמים כעמלות לסוכני נסיעות.

בשנות ה-2000 החלה החברה לנהל את המכרז לביטוח הרכוש הממשלתי בשווי 24 מיליארד דולר. החברה ממנה סוכנות ביטוח האחראית לניהול ופיזור הסיכונים דרך מציאת מבטחי משנה. בשנת 2015, ושוב בשנת 2020 זכתה במכרז חברת "מארש ישראל" הסניף הישראלי של תאגיד "מארש מקלנן", ברוקר הביטוח הגדול בעולם.

== מבנה ==
=== דירקטוריון ===
דירקטוריון החברה מונה שבעה חברים תחת יושב הראש יהלי רוטנברג, החשב הכללי במשרד האוצר. הדירקטוריון נפגש לפחות שש פעמים בשנה ומונה שש ועדות משנה: כספים, ביקורת, אכיפה, השקעות, כח אדם ואסטרטגיה.

=== אגפים ===
אגפי מטה:
* כספים
* לשכה משפטית
* רכש ומכרזים
* מערכות מידע
* כח אדם

אגפים מקצועיים:
* חוב ממשלתי
* רכש ממשלתי
* ניהול ובקרה לרשות השקעות
* פרויקטים בשיתוף המגזר הפרטי
* סוכנות נסיעות ממשלתית
* חשבונאות, בקרה ודיווח ממשלתי

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:חברות ביטוח ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1978
בית הכנסת של צ'קישקה

בית הכנסת של צ'קישקה (בליטאית: Čekiškės sinagoga) הוא בית כנסת לשעבר בעיר צ'יקישקה, במחוז קובנה, ליטא.<ref name="krsvbiblioteka"></ref><ref></ref>

== המבנה ==
בית הכנסת הוא מבנה לבנים אדום לא מטויח. יש לו שני אולמות עיקריים, והוא מכוסה בגג גמלונים של יריעות אזבסט המונחות על גבי גג שלבקת חוגרת ישן.<ref name="bernardinai"></ref>

בבית הכנסת אולם תפילות רחב ידיים בצד המזרחי וכרך מערבי בן שתי קומות, שבקומת הקרקע יש אולם פרוזדור וחדר קטן אחד, ובקומה העליונה הייתה ממוקמת עזרת הנשים. הכניסה הראשית לבית הכנסת ממוקמת בחזיתו הדרומית של המבנה. גרם מדרגות עץ חיצוני המוביל לעזרת הנשים הוצמד ככל הנראה לחזית המערבית. החלק החיצוני של בית הכנסת השתמר.

הפנים מחולק על ידי קירות לבנים לאולם התפילה המזרחי ולשני חדרים מערביים, שמעליהם הייתה ממוקמת עזרת הנשים. החדר הצפון מערבי שימש ככל הנראה כחדר תפילה ולימוד קטן, שכן בקיר המזרחי שלו יש גומחה עם מסגרת עץ בולטת שנראית כמו ארון תורה קטן.

== היסטוריה ==
ב-22 ביולי 1887 פרצה שרפה בעיר. השרפה בצ'יקישקה הרסה את רוב התשתיות ונותרו רק 3 מבנים בעיר. רוב האוכלוסייה באותה תקופה הייתה אוכלוסייה יהודית.<ref></ref> לאחר השרפה נבנה בית הכנסת צ'קישקה ונשאר ללא שינוי עד היום, אם כי הוא כבר לא בשימוש.<ref name="kvr"></ref>

לאחר מלחמת העולם השנייה, בית הכנסת ננטש במשך זמן רב. במהלך הכיבוש על ידי ברית המועצות הוסב הבניין לאסם.

בשנת 2010 הבניין הוכרז כאתר מורשת תרבותית לשימור.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

צ'קישקה
אמג'ד טאהא

אמג'ד טאהא (בערבית: أمجد طه, תעתיק מדויק: אמג'ד טה) הוא הפרשן האמירוּתי הפופולרי ביותר בתקשורת וברשתות החברתיות באזור המפרץ הפרסי, מקורב לצמרת הממשל בבחריין ותומך בנורמליזציה עם ישראל.

אמג'ד טאהא משמש ראש "המרכז הבריטי ללימודים ולמחקרים בנושאי המזרח התיכון (AMRC)" בבחריין וחבר הנהלת Sharaka (בערבית: شراكة, בעברית: "שותפות"). ספרו של אמג'ד טאהא "ההונאה של האביב הערבי" (באנגלית: "The Deception of the Arab Spring"), עומד על הסיבות לכישלון "האביב הערבי".

==ביוגרפיה==
ככתב ופרשן, אמג'ד טאהא חתום על סקופים בנושאי ביטחון במזרח התיכון.

===אמג'ד טאהא וישראל===
אמג'ד טאהא ביקר בישראל בשנת 2020 כחלק ממשלחת בחריינית, ופרסם סרטון בו תיאר את הישראלים כ"עם של טוב ונדיבות". במהלך ביקורו של טאהא בירושלים, ניסו צעירים ערבים לפגוע בו

אמג'ד טאהא כותב רבות נגד האנטישמיות המודרנית, וביום השואה הבין-לאומי בתחילת שנת 2021 פרסם מאמר בעיתון ישראל היום תחת הכותרת "בין כווית ותוניסיה – האנטישמיות הצבועה בשיאה", ובו הוקיע את האנטישמיות החדשה המתבטאת בשנאה לישראל.

במקביל, אמג'ד טאהא מותח ביקורת חריפה על אלימות מנגנוני השיטור ברשות הפלסטינית, על אלימותם בדיכוי הפגנות.

ביחס לשואה, אמג'ד טאהא קורא לארצות ערב "להכניס לתוכנית הלימודים פרקים על רדיפת היהודים בידי הנאצים", ורואה במשטר האיראני כיום את "הנאצים של המזרח התיכון".

==ראו גם==
*נאג'את אל-סעיד

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.authorhouse.com/en-gb/bookstore/bookdetails/737657-the-deception-of-the-arab-spring "אודות אמג'ד טאהא"] (אנגלית)
* [https://www.middleeasteye.net/video/who-amjad-taha-british-bahrain-normalise-israel-influencer "מיהו אמג'ד טאהא?" - סרטון] (אנגלית)

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ערבים
Invisible (שיר של זארה לארסון)

Invisible (בעברית: בלתי נראה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית זארה לארסון. השיר יצא לאור ב-8 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים אפיק ו-TEN, כסינגל מתוך הפסקול, Klaus: Original Motion Picture Soundtrack.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי זארה לארסון, ג'סטין טרנטר, קרוליין פנל, ג'וסיפר ואלפונסו גונזלס אגילאר והופק על ידי ג'וסיפר. לארסון תיארה את השיר כ"יפה" וככזה ש"מסר האדיבות שלו תואם בצורה מושלמת למסר של קלאוס (דמות מהסרט). אני חושבת שזה יכול לעורר את כולנו להיות קצת רחומים אחד כלפי השני".<ref></ref>

טרנטר סיפר "כי הבמאי סרג'יו פאבלוס חשף בפניהם את הנושא של הסרט קלאוס, והראה להם חלקים מהתכנון שלו. לאחר מכן, טרנטר החל לכתוב את מילות השיר עם דגש על נושא הסרט. פאבלוס רצה שהשיר יהיה בעל השפעות סקנדינביות מסורתיות, אז טרנטר עבד עם מפיק סקנדינבי במטרה להשיג את הצליל הרצוי".<ref></ref>

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-19 מיליון השמעות.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של לארסון ב-15 בנובמבר 2019.<ref name=":1"></ref>

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!עולם
|8 בנובמבר 2019
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|אפיק • TEN
|<ref></ref>
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2019
קטגוריה:סינגלים מ-2019
קטגוריה:שירי זארה לארסון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'סטין טרנטר
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
ערים (חברה)

ערים היא חברה ממשלתית האמונה על פיתוח אורבני במדינת ישראל. החברה הוקמה בשנת 1973 וכפופה למשרד הבינוי והשיכון ולמינהל מקרקעי ישראל. משרדי החברה שוכנים ברחוב יפו שבירושלים. יושב ראש הדירקטוריון הוא גבי יפרח והמנהל הכללי הוא עזרא ימין. בשנת 2019 היקף הפעילות השנתי עמד על כחצי מיליארד שקלים חדשים.

בשנת 1998 הוצע להפריט את החברה, אך ניסיון זה לא צלח בסופו של דבר. בנובמבר 2020 פורסם כי משרד הבינוי ורשות החברות הממשלתיות מתכננים למזג את החברה עם חברה ממשלתית נוספת, "דירה להשכיר".

נכון לשנת 2021, החברה מקיימת פרויקטים במספר מקומות, ובהם: באר שבע, לוד, שדרות, בית אריה-עופרים, אלפי מנשה ועמנואל.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:ישראל: תכנון עירוני
האצ'בק

למעלה: שרטוט של האצ'בק 3 דלתות, למטה: שרטוט של האצ'בק 5 דלתות
שלוש תצורות הרכב הנפוצות: למעלה: סדאן, באמצע: סטיישן, למטה: האצ'בק
השוואה של דגם האצ'בק ודגם סטיישן מתוצרת אותו יצרן, בסיס גלגלים זהה

האצ'בק (באנגלית: Hatchback) מוגדר כרכב נוסעים אשר גוף המרכב שלו יוצר בסגנון גרסה מכונית עם דלת אחורית הנפתחת כלפי מעלה כדי לספק גישה לאזור המטען בתא האחורי

דגמי האצ'בק עשויים לכלול מקומות ישיבה בשורה השנייה שמתקפלת, שם ניתן להגדיר מחדש את הפנים כדי לתעדף את נפח הנוסעים או המטען.

==מאפייני האצ'בק==
טווח הדגמים כולל סגנונות גוף מרובים, כגון: סדאן, האצ'בק וסטיישן, כאשר בדרך כלל לכל הדגמים פלטפורמה משותפת, רובם על אותו בסיס גלגלים, מציעים את אותן אפשרויות של סוגי מנוע, ונוחות.

סגנון מרכב ההאצ'בק משווק ברחבי העולם על מכוניות בגודל שבין סופרמיני למכוניות משפחתיות קטנות, כמו גם מכוניות מנהלים ומכוניות ספורט.

במשותף לדגמי סטיישן ואצ'בק בסגנון פסטבק יש תצורה עיצובית של שתי קופסאות, נפח פנים משותף לנוסעים ומטענים ודלת אחורית (המכונה לעיתים קרובות תא מטען במקרה של סטיישן) התלויה בגובה הגג.

כמה רכבי האצ'בק הם לא סטיישן ולא פסטבק, אלא שלושה עיצובים של תיבות, כמו סימקה 1100 מתוצרת סימקה.

"האצ'בק" - שילוב של המילים באנגלית: "hatch" (לבקוע) ו-"back" (אחורי).

==תצורות נוספות הדומות להאצ'בק==
* "ליפטבק" - הוא רכב בעל קצה אחורי משופע בין 45° ל-5° מעלות עם דלת אחת המונפת לפתיחה, כאשר הדלת האחורית יותר אופקית מאנכית
* "פסטבק" - הוא תכונת עיצוב לרכב אשר מוגדרת על ידי החלק האחורי של המכונית בעל שיפוע יחיד מהגג לפגוש האחורי
* נוצ'בק - היא קטגוריה של מכונית המאופיינת בעיצוב של שלוש תיבות בה נפח תא המטען בולט פחות מתאי המנוע והנוסעים. מרכב זה הוא למעשה שילוב של סדאן והאצ'בק. בצורתו הוא מזכיר סדאן (אם כי לרוב תא המטען קצר ופחות בולט) אך מאפשר גישה מלאה מתא המטען לתא הנוסעים, כמו מרכב ההאצ'בק, מאחר שהחלון מתרומם יחד עם הדלת - לדוגמה, סקודה אוקטביה.
* "Shooting-brake" מוגדר כסטיישן - בתצורה קופה (דוגמה: וולוו 1800 p דגם "ES", דוגמה: מכונית הקונספט אאודי שוטינג ברייק)

==סגנונות נפוצים של גופי מכוניות==
* סדאן - (3 קופסאות)
* האצ'בק - (2 קופסאות)
* סטיישן - (2 קופסאות, בדגמי "סטיישן" קיים חלל פנימי יחיד המשותף לנוסעים ולמטען, ודלת אחורית לגישה למטענים)
* מסחרית - (2 קופסאות)

==תצורות האצ'בק==
* 3 דלתות (2 דלתות צד + דלת אחורית)
* 5 דלתות (4 דלתות צד + דלת אחורית)

== גלריה דגמי האצ'בק==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Hatchback three box.jpg | דגם האצ'בק-ליפטבק של פורד אסקורט 3 קופסאות
קובץ:1982 AMC Eagle SX-4 Sport at 2015 AMO show 5of7.jpg | דגם האצ'בק של "AMC Eagle SX-4 Sport" , שנת 1982
קובץ:1975 Austin Maxi (40186828084).jpg | דגם האצ'בק של אוסטין מקסי, שנת 1975
קובץ:Renault 6 rear 20080918.jpg | דגם האצ'בק של רנו 6
קובץ:The trunkroom of Toyota YARIS CROSS Z 2WD (3BA-MXPB10).jpg| דגם האצ'בק של טויוטה יאריס
קובץ:Skoda Fabia Style (III) – Heckansicht, 2. Mai 2015, Düsseldorf.jpg | דגם האצ'בק של סקודה פאביה
קובץ:Seat Toledo CL 1994 maletero 550L.jpg | דגם ליפטבק של "סיאט טולדו CL" שנת 1994
קובץ:Citroen CX 2500 Diesel (6063019981).jpg | דגם פסטבק של סיטרואן CX, בתצורה 4 דלתות סדאן, שנת 1978
קובץ:2017 Hyundai i10 Premium.jpg | יונדאי i10, דגם 2017
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי רכב לפי סוג
בית החולים הדסה בית שמש

המרכז הרפואי הדסה בית שמש הוא מרכז רפואי בעיר בית שמש. הפועל תחת מרכז רפואי הדסה. בית החולים צפוי לשרת את 360 אלף תושבי העיר בית שמש והמועצה אזורית מטה יהודה.

== היסטוריה ==
שיתוף הפעולה בין המרכז הרפואי לבית שמש החל בשנת 2016, עם חתימת הסכם שהגביר את ההסעות בין העיר לבית החולים, וכן הנגיש את בדיקות ה-MRI לתושבי העיר<ref></ref>. בהסכם זה נשקלה לראשונה האפשרות להקמת מרפאות של הדסה בבית שמש.

ב-2 באוגוסט 2019 פרסמה ראש העיר עליזה בלוך את בחינת האפשרות להקים מרכז רפואי בעיר, וכי נפגשה עם מנהל הדסה זאב רוטשטיין על מנת לדון בנושא<ref></ref>. במפגש זה הוכרז כי הבנייה אמורה להתחיל בפברואר 2021. בנוסף על כך, פורסם כי המרכז ימוקם ברמת בית שמש ויכלול מוקד לרפואה דחופה, חדרי ניתוח, יחידת דיאליזה, מרפאות מומחים ומרכז לאשפוז יום<ref></ref><ref></ref>.

המרכז והמרפאות הראשונות נחנכו בקניון נעימי ב-7 ביוני 2023. המרפאות והמחלקות הראשונות שהחלו לפעול הן מרפאות קרדיולוגיה, גסטרו, כירורגית נשים, המטולוגיה ילדים, מרפאת האכלה ומרפאת כאב. בעתיד עתידות להיפתח מחלוקות לפסיכיאטריה, אשפוז יום, ריאות, עיניים, נפרולוגיה, מרפאות עיניים, נשים, אלרגיה, פלסטיקה ואופטומטריה. בנוסף על כך, יופעלו במערך שני חדרי ניתוח<ref></ref>.

ב-26 ביוני 2023, הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה החליטה להפקיד התוכנית להקמת בית החולים בעיר. על פי התכנון, בית החולים יכיל כ-5 מבנים בני 7 קומות ויכלול בין היתר מעבדות, מחלקות אשפוז, מכונים רפואיים, מלונית, מנחת מסוקים, שטחי מסחר ומרכז הכשרה למתמחים. מלבד זאת, בבית החולים יהיו כ-770 מיטות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: בתי חולים
קטגוריה:בית שמש: מבנים
קטגוריה:מרכז רפואי הדסה
גרטרוד קאודרס

חתימתה של גרטרוד קאודרס
תצלום של נטלי יהודקובה על מצבה בבית העלמין בזברסלב פרבר של פראג.
גרטרוד "גרטל" קאודרס (בצ'כית: Gertruda Kaudersová; 26 באפריל 1883 – 17 במאי 1942) הייתה אמנית וציירת צ'כית. היא נספתה במיידנק.

== ביוגרפיה ==
קאודרס נולדה וגדלה בפראג למשפחה יהודית אמידה, בתם של אמה "אמילי" קאודרס (בת למשפחת בנדה, 1858 - אפריל 1923) וד"ר יור סיגמונד קאודרס (נולד ב-1848). כסטודנטית מוכשרת ומוערכת לציור, זכתה ללמוד אצל האמן הנודע Otakar Nejedlý , באקדמיה הצ'כית לאמנויות שבפראג , ובילתה חופשות רבות בצרפת ובאיטליה.

סגנון הציור שלה הושפע מהזרם האימפרסיוניסטי וניכר בצבעיו העזים ורבי ההבעה. ציוריה התמקדו בקומפוזיציות ובדיוקנאות. בשנת 1924 היא הציגה בתערוכה שנערכה ברודולפינום בפראג ביחד עם איגוד הציירים הגרמנים. בינואר 1926 היא השתתפה בתערוכה של אגודת הסופרים והאמנים הגרמנים בבוהמיה שנערכה ב-. היסטוריון האמנות ד"ר אוסקר שירר מתח ביקורת על התערוכה, אך שיבח את יצירותיה של קאודרס.

יצירותיה הוצגו בכמה תערוכות יוקרתיות בפראג, לפני מלחמת העולם השנייה. במחצית השנייה של שנות השלושים, שניים מציורי השמן שלה, "קומפוזיציה" ו"סייסטה" הוצגו בשתי תערוכות שאורגנו על ידי Prager Secession , כיצירות של צייר אורח.

עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה וסיפוח צ'כסלובקיה, נמלטו רוב בני משפחתה מחוץ לצ'כיה, אך קאודרס עצמה סירבה לברוח. כדוברת גרמנית מלידה היא לא חששה שתסומן כאויב או כסיכון. לאחר זמן מה, כשהבינה שהיא נתונה בסכנה ממשית, החליטה להחביא את יצירות האמנות שלה. בעזרת חברתה הקרובה נטלי יהודקובה (Natalie Jahudkova), היא הסירה את הציורים מן המסגרות והטמינה את בדי הקנבס בקירות ומתחת לרצפה בביתה של יהודקובה בשכונה אחרת בעיר.

ב-12 במאי 1942 עצרו הגרמנים את קאודרס והיא נשלחה למחנה טרזיינשטט. אחרי השהות הקצרה בטרזיינשטט היא נשלחה בטרנספורט למחנה המוות במיידנק, שם נספתה (תאריך משוער 17.5.1942).

ציוריה של קאודרס נותרו מוסתרים בביתה של יהודקובה גם לאחר מותה ב-1977. בשנת 2018, במהלך שיפוץ בבית, התגלו כ-700 הציורים שהוחבאו שם. בעל הדירה, קרוב משפחתה של יהודקובה, סיפר כי במשפחתו סופר על אוצר חבוי בבית, אך מעולם לא העלו בדעתם שהסיפור אמיתי.

== גלריה ==
<gallery widths="150" heights="150">
קובץ:Gertrud Kauders – Autoportrét.jpg
קובץ:Gertrud Kauders – kresba dívky (akvarel).jpg
קובץ:Gertrud Kauders – kresba dívky (pastel).jpg
קובץ:Gertrud Kauders – kresba dívky (patrně autoportrét).jpg
קובץ:Gertrud Kauders – kresba dívky v lehátku (akvarel).jpg
קובץ:Gertrud Kauders – Květiny (akvarel).jpg
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* 
* [https://www.rferl.org/a/the-art-of-gertrud-kauders-a-czechoslovakian-jewish-artist-murdered-by-the-nazis/30857717.html מבחר מציוריה של גרטרוד קאודרס]

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.geni.com/people/Gertrud-Kauders/6000000021275076017 Gertrud Kauders], באתר geni 
* [https://www.holocaust.cz/en/database-of-victims/victim/97881-gertruda-kaudersova/ GERTRUDA KAUDERSOVÁ], באתר Holocaust.cz 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירות צ'כיות
קטגוריה:ציירות יהודיות
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ציירים שנספו בשואה
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה מיידנק
קטגוריה:ילידות 1883
קטגוריה:נפטרות ב-1942