OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אהרן ישעיה שפירא

הרב אהרן ישעיה שפירא (נפטר בכ"ה בסיוון תשמ"א, 1981) היה מראשי ישיבת תורה ודעת בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
נולד בפינסק לרב יעקב יצחק חסיד קרלין. למד בישיבת מיר ולאחר מכן נסע לישיבת גרודנה ללמוד מרבי שמעון שקופ. רבי שמעון העריכו ומסר לו את כתביו להגהה ובראשית ספרו שערי יושר כותב: ". במספר מקומות מביא רבי שמעון מדברי תורתו. לאחר שלוש שנים חזר לישיבת מיר. רבי ברוך בר ליבוביץ' שלח לו שיבוא לערוך את כתביו אך ראשי ישיבת מיר לא אישרו לו לצאת שוב מהישיבה. 

בזמן מלחמת העולם השנייה נמלט מרוסיה ובשנת תש"א היגר לארצות הברית, שם התקבל לכהן כר"מ בישיבת תורה ודעת. בתפקיד זה (בהמשך בתואר "מראשי הישיבה") כיהן למעלה מ-40 שנה. חלק מחידושו תורתו ושיעוריו יצאו לאור.

היה ממנהיגי חסידות קרלין-סטולין בארצות הברית, והיה מקורב לאדמו"רים מקרלין רבי יעקב חיים ורבי יוחנן. כמו כן, העביר מסורות וניגונים מחסידות קרלין ברוסיה.

השאיר בן וחמש בנות. מחתניו: הרב צבי שכטר, ראש הכולל בישיבת רבי יצחק אלחנן; והרב ירוחם גיפטר, בנו של הרב מרדכי.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=12542&st=&pgnum=30 הרב אהרן ישעיה שפירא] בכתב העת הפרדס.

קטגוריה:ראשי ישיבת תורה ודעת
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:בוגרי ישיבת שער התורה-גרודנה
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:חסידי קרלין
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1981
לוטה שלין

שרלוט אווה שלין (שוודית: Charlotta Eva Schelin; נולדה ב-27 בפברואר 1984) המוכרת בשם לוטה שלין, היא כדורגלנית עבר שוודית ששיחקה כחלוצה. שלין זכתה חמש פעמים בתואר כדורגלנית השנה בשוודיה והיא מלכת השערים בכל הזמנים של נבחרת שוודיה.

==קריירה==
===מועדונים===
לוטה שלין נולדה בפברואר 1984 בפרברי סטוקהולם, וכשהייתה ילדה עברה משפחתה לגטבורג. כבר מגיל צעיר הביעו היא ואחותה הגדולה קמילה, התעניינות רבה בכדורגל ושיחקו יחדיו בקבוצות הנערות שבעיר. מלבד כדורגל, עסקה שלין גם בטניס שולחן, אתלטיקה קלה וסנואובורד, אך בסופו של דבר החליטה להשקיע את מרב המאמצים בכדורגל. כשהייתה נערה מתבגרת, החלו להופיע לה בעיות בעמוד השדרה, והרופאים אף המליצו להפסיק לעסוק בספורט. שלין לא ויתרה, התחילה בסדרת אימונים אינטנסיבית, ועד גיל 17, כל פציעותיה נרפאו.

בשנת 2001, כשהיא בת 17 בלבד, ערכה שלין את הופעת הבכורה בקבוצת גטבורג מליגת העל השוודית. מהר מאוד קיבלה שלין מעמד של אחת מכוכבות הקבוצה, אך פציעה מאוגוסט 2002 השביתה אותה לשנה וחצי. בשנת 2004, לאחר החזרה מהפציעה, זכתה שלין בפרס פריצת השנה בליגה, לאחר שכבשה 14 שערים ב-15 משחקים לטובת גטבורג.

בעקבות יכולתה הטובה, זכתה שלין להצעות רבות מקבוצות בכירות משוודיה ומארצות הברית, אך היא החליטה להישאר בביתה שבגטבורג. למרות זאת, לאחר הופעתה הטובה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג ב-2008, היא החליטה לעבור לאולימפיק ליון מהליגה הצרפתית. עם ליון זכתה שלין בחמש אליפויות ופעמיים בליגת האלופות, וביססה את מעמדה כאחת משחקניות הכדורגל המצליחות בעולם. בשנת 2013, היא נבחרה לכדורגלנית השנה בליגה הצרפתית, והייתה לשחקנית הזרה הראשונה שזוכה בפרס זה.

===נבחרת שוודיה===
ב-16 במרץ 2004, במשחק נגד צרפת במסגרת גביע אלגארבה, ערכה שלין את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת. בהמשך השנה, היא אף זומנה לסגל הנבחרת לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה. במהלך הטורניר היא שותפה בשלושה משחקים כמחליפה, אך לא הצליחה לכבוש שערים. שנתיים לאחר מכן, בגביע אלגארבה 2006, שלין תיפקדה כשחקנית המפתח של הנבחרת השוודית והובילה אותה עד למקום השלישי. בעקבות ביצועיה בטורניר, היא זכתה בפעם הראשונה בפרס כדורגלנית השנה בשוודיה. באותה שנה, היא אף נבחרה לחלוצת השנה בליגה העל השוודית.

אל גביע העולם ב-2011, הגיעה שלין ככוכבת הבלתי מעורערת של הנבחרת השוודית. שלין הצליחה לעמוד בציפיות הרבות והובילה את השוודיות לזכייה במדליית הארד, תוך כדי שהיא כובשת שני שערים ואף נבחרת להרכב הטורניר. באותה שנה, היא נבחרה בפעם השנייה לכדורגלנית השנה בשוודיה ואף סיימה במקום השישי בקרב על תואר כדורגלנית השנה בעולם של פיפ"א.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lottaschelin.tumblr.com/ אתר אוהדים]

קטגוריה:כדורגלניות שוודיות
קטגוריה:חלוצות כדורגל שוודיות
קטגוריה:חלוצי כדורגל שוודים
קטגוריה:כדורגלניות אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלניות רוזנגארד
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית שוודיות: כדורגל
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלניות שוודיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1984
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1984
טרזן (סרט, 2013)

טרזן (באנגלית: Tarzan) הוא סרט הנפשה גרמני-צרפתי לכל המשפחה, בבימויו של הבמאי הגרמני ריינהרד קלוס. הסרט יצא לאקרנים ב-25 ביולי 2013.

==תקציר העלילה==
בחלק מרוחק של אפריקה, בחיפוש מינרלים נדירים במערה, יזם צעיר בשם ג'ון גרייסטוק ואשתו אליס, נספים בהתרסקות מטוס טרגית, ומשאירים אחריהם תינוק רך בשם ג'ון גרייסטוק ה-III, שמחולץ על ידי קופת אדם בשם קאלה. התינוק מקבל את השם "טרזן" (לבן עור) ולומד את דרכי הטבע עד להיותו גבר צעיר וחזק. בגיל 14, טרזן נתקל בפעם בראשונה בבן מינו, נערה יפה ואמיצה בשם ג'יין פורטר, שמבקרת באפריקה עם אביה, חוקר הטבע. לאחר מכן, ג'יין עוזבת, וטרזן כמה לראות אותה שוב.

המנהיג הוותיק של שבט הגורילות נפטר, ואת מקומו יורש קוף כסוף גב אכזרי בשם טובלאט, שמגרש את טרזן. משוטט לבד, טרזן נתקל בהריסות המטוס, ומפעיל בטעות אות לחברה של אביו המנוח. ויליאם קלייטון, מנהל בכיר, אכזרי ושאפתן ב"תעשיות גרייסטוק", שוכר את ג'יין ואת אביה עם שכירי חרב, על מנת שיהרסו את המערכת האקולוגית כולה. ג'יין, בתקווה לשבש את התוכנית, מתחברת מחדש עם טרזן והופכת למטרה עבור קלייטון וטובלאט. כדי שיוכל לעמוד בפני האתגרים הקטלניים שקלייטון וטובלאט הציבו בפניו, טרזן חייב להשתמש באינטואיציה החייתית והשכל האנושי שלו על מנת להציל את ביתו ואת האישה שהוא אוהב.

==מדבבים==
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#CCCCCC"
! מדבב/ת באנגלית
! מדבב/ת בעברית
! דמות
! תיאור
|-
| קלן לוץ
| איזי
| rowspan="3"| טרזן
| טרזן המבוגר, אדם שגדל אצל קופים מינקות בעקבות התרסקות המטוס שבה הוריו נספו
|-
| אנטון זטרהולם
| דניאל קונטיצ'לו
| טרזן בנערותו
|-
| קרייג גראנר
|
| טרזן בינקותו
|-
| ספנסר לוק
| מאיה מיטלפונקט
| ג'יין פורטר
| מושא אהובתו של טרזן
|-
| רוברט קפרון
|
| טארק
| קוף אדם שהופך לחברו הטוב ביותר של טרזן
|-
| מארק דקלין
| אלדד פריבס
| ג'ון גרייסטוק
| אביו הביולוגי של טרזן, היה בעליו של "תעשיות גרייסטוק" עד שנספה בהתרסקות מטוס
|-
| ג'יימי ריי ניומן
| הילה זיתון
| אליס גרייסטוק
| אשתו של ג'ון ואימו הביולוגית של טרזן, נספתה יחד עם בעלה
|-
| טרבור סנט ג'ון
| דדי זהר
| ויליאם קלייטון
| מנכ"ל "תעשיות גרייסטוק" החמדן, ששולח צבא שכירי חרב כדי לחסל את טרזן וג'יין
|-
| בריאן הוסקאי
| שרון כהן
| סמית'
|
|-
| פנטון מילאנאג'
|
| מיילס
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טרזן
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי הנפשה גרמניים
קטגוריה:סרטי הנפשה צרפתיים
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
מילאן (ג'ורג'יה)

מילאן (באנגלית: Milan) היא עיירה במחוזות דודג' וטלפייר במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. בעיירה מתגוררים כ-1,012 תושבים (2000).

==גאוגרפיה==
שטחה של העיר הוא 8.3 קמ"ר, מתוכם 8 קמ"ר שטחי יבשה ו-0.32 אחוז שטחי מים.

==דמוגרפיה==
במפקד אוכלוסין של שנת 2000, התגוררו בעיר 1,012 תושבים, 326 משקי בית ו-215 משפחות המתגוררות בעיירה. צפיפות האוכלוסייה הייתה 124.9 בני אדם לקמ"ר.

בנוסף לכך, מפקד האוכלוסין מציג את הפילוג הגזעי של מילאן, 64.7% לבנים, 34.88% אפרו-אמריקאים ו-0.40% מגזעים אחרים.

ב-28.8% מתוך 326 משקי הבית בעיירה יש ילדים מתחת לגיל 18, 52.5% הם זוגות נשואים שמתגוררים ביחד, 10.7% משפחות חד הוריות ללא אב, ו-34.0% הם לא משפחות.

18.2% מכלל העיירה הם קטינים, 14.9% בני 18 עד 24, 32.1% בני 25 עד 44, 21.6% בני 45 עד 64 ו-13.1% הם בני 65 ומעלה. חציון הגילאים הוא 36. על כל 100 נשים ישנם 154.9 גברים ועל כל 100 נשים בנות 18 ומעלה ישנם 166.2 גברים.

חציון ההכנסה למשק בית הוא 25,461 דולר וחציון ההכנסה למשפחה הוא 33,438 דולר. לגברים יש חציון הכנסה של 28,750 דולר לעומת 18,750 דולר של נשים. ההכנסה הממוצעת לנפש אחת היא 12,451 דולר. כ-19.8% משפחות וכ-22.8% מכלל האוכלוסייה הם מתחת לקו העוני, וכולל גם 29.7% מבני הנוער מתחת לגיל 18 וכ-28.8% מבני 65 ומעלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ג'ורג'יה: ערים
המצור השישי על גיברלטר

המצור השישי על גיברלטר (1411) היה קרב שהתנהל בין שתי ממלכות אסלאמיות, גרנדה ומרוקו, על השליטה בגיברלטר.

לאחר כישלון המצור החמישי על גיברלטר בשנים 1349-1350, שהסתיים עם מותו של אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה כתוצאה ממגפת המוות השחור, הייתה קסטיליה טרודה במלחמת האזרחים הקסטיליאנית ותוצאותיה. בשנת 1369 ניצל מוחמד החמישי, סולטאן גרנדה את היסח הדעת של קסטיליה והטיל מצור על אלחסירס, עיר הנמל שבצד המערבי של מפרץ גיברלטר אותה כבש אלפונסו בשנת 1344. מוחמד החמישי הצליח לכבוש את העיר, ולאחר שהפך אותה לעיי חורבות, חתם על שלום עם אנריקה השני, מלך קסטיליה, המנצח במלחמת האזרחים.

ההסכם חודש שוב על ידי יורשיו של אנריקה, חואן הראשון ואנריקה השלישי. בנקודת זמן מסוימת במהלך ההסכמים, השליטה בגיברלטר עברה מן המרינים ממרוקו, שהחזיקו בה משנת 1333, לידי אמירות גרנדה. הסיבה לכך אינה ברורה כל צרכה; יש המשערים כי העברת השליטה על גיברלטר הייתה התנאי שהציבה גרנדה בתמורה לעזרתה בדיכוי מרידות שפרצו במרוקו.

בפברואר 1407, במהלך תקופת שלטונו של חואן השני, מלך קסטיליה המטורף, קרס הסכם השלום בין גרנדה לקסטיליה כתוצאה מהתנגשות קטנה בין הממלכות; צי קסטיליאני הנחיל תבוסה לכוח מורי במצר גיברלטר. השליטים של מרוקו וגרנדה נפגשו בגיברלטר והחליטו לכרות ברית ביניהם, אך הברית הופסקה לאחר זמן קצר עקב מחלוקות בין שני השליטים.

חיל המצב של גיברלטר מרד בשנת 1410 כנגד סולטאן גרנדה, יוסוף השלישי, והצהיר אמונים לאבו סעיד עות'מאן השלישי, מלך מרוקו. אבו סעיד עות'מאן שלח את אחיו, שמו אבו סעיד גם כן, לגיברלטר בראש צבא שמנה 1,000 פרשים ו-2,000 חיילי רגלים. בהמשך כבש אבו סעיד מספר מבצרים באזור וכן את הנמלים של אסטפונה ושל מרבלה.

מתקפת הנגד של גרנדה בשנת 1411 אילצה את אבו סעיד לשוב לגיברלטר, שם הוא מצא מקלט. בנו של יוסוף השלישי סולטאן גרנדה, אחמד, הטיל מצור על גיברלטר והצליח להכשיל מספר ניסיונות הימלטות מרוקניים. לבסוף, חייל מחיל המצב הנאמן לגרנדה סייע לצרים להיכנס. הם הסתערו על המצודה המורית והכניעו את אבו סעיד, והחזירו את השליטה בגיברלטר לידי גרנדה. הסולטאן אבו סעיד עות'מאן השלישי כתב ליוסוף השלישי שיוציא להורג את אבו סעיד בגלל חוסר הנאמנות שלו. במקום זאת, שלח יוסוף השלישי את אבו סעיד עם צבא בשביל לחולל מרידה במרוקו אך הניסיון לא צלח.

==ביבליוגרפיה==
<div class="mw-content-ltr">
* 

</div>

==הערות שוליים==

מצור 1411
6
תמרוד

תַמַרֻּד (בערבית: تمرد – "מרד", "מרי"), ובהגייה מצרית גם תַמַרּוֹד, היא תנועה שורשית מצרית המתנגדת לנשיא מצרים מוחמד מורסי, ששמה לעצמה מטרה לכפות על מורסי בחירות חוזרות על ידי איסוף של 15 מיליון חתימות עד ה-30 ביוני 2013 (היום בו מורסי הושבע לנשיאות מצרים).

תנועת המרי החלה את דרכה ב-28 באפריל 2013. התנועה הכריזה כי אספה יותר מ-22 מיליון (22,134,460) נכון ל-29 ביוני 2013.

חברי התנועה הצהירו על תמיכה במינוי נשיא בית המשפט העליון החוקתי, מאהר אל-בחיירי, להחליף זמנית את הנשיא מורסי אם זה האחרון יתפטר.

ב-19 באוגוסט 2013 הודיעה תנועת המרי כי בהשראת ההצלחה במצרים היא קוראת למהפכה נגד שלטון חמאס ברצועת עזה תחת השם "המרד נגד העושק בעזה".

==ראו גם==
* חזית ההצלה הלאומית (מצרים)

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האביב הערבי
קטגוריה:מצרים: פוליטיקה
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
נפת אבאשה

נפת אֲבָּאֲשָׁהּ (בגאורגית: აბაშის მუნიციპალიტეტი; מילולית: אֲבָּאֲשִׁיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה, במחוז ההיסטורי-גאוגרפי, סמגרלו.
== גאוגרפיה ==
הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת מרטווילי ונפת חוני, ממזרח ודרום-מזרח בנפת סמטרדיה, מדרום ודרום-מערב בנפת לנצ'חותי וממערב וצפון-מערב בנפת סנקי.

הנפה מאוכלסת ב-22,341 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-69,3 איש לקמ"ר. העיר אבאשה מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. כמו כן ישנן 13 תמי: גַזַאתִי, זַאנַאתִי, קֵתִילַארִי, מַארַאנִי, סַאֵסַאקוֹבוֹ, נוֹרִיוֹ, אוֹנטוֹפּוֹ, פּירווַלִי מַאִיסִי (ה-1 במאי), סַאמִיכַּאוֹ, סוג'ונה, טקווִירִי, כּוֹלוֹבַּאנִי וצקֵמִי.

עד שנת 1917 נכללה הנפה באוייזד סנקי, פלך כותאיסי. בין השנים 1917-1930 באוייזד סנקי ומשנת 1930 נפה נפרדת, כאשר בשנים 1963-1966 נכללה בנפת גגצ'קורי (כיום נפת מרטווילי).

הנפה ממוקמת במישור קולכתי בגובה 20-25 מטר מעל פני הים. שטח הנפה כולל 320.8 קמ"ר מתוכם 210 קמ"ר אדמה חקלאית. 

בשטח הנפה זורמים הנהרות: ריוני, צחניסצקאלי, אבאשה ונוֹרְ'לָה .

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאורגיה: נפות
קטגוריה:סמגרלו
קטגוריה:סמגרלו וסוואנתי עילית
אקשן של הורים

אקשן של הורים (באנגלית: Action Dad, בתרגום חופשי: "אבא אקשן") היא סדרת אנימציה מקורית שנוצרה על ידי אנדרו דיקמן. הסדרה נוצרה במקור בארצות הברית אך מעולם לא שודרה שם, נכון ל-2 ביולי 2013 המקום היחיד בו פורסמה הסדרה הוא באינטרנט על ידי Toon Goggles באתרים כגון יוטיוב ועוד. הסדרה נרכשה לשידור בישראל בערוץ ZOOM החדש של חיים סבן ועלתה לראשונה ב-2 ביולי 2013.

==עלילה==
הוריהם של ליז ומיק רמזי הם שני סוכנים חשאיים. אביהם צ'אק הוא סוכן ב"שוש" הפועלת למען הצדק, ואמא שלהם היא סוכנת ב"ארג" הפועלת למען הרשע. שני הסוכנים חיים בסודיות תחת אותה קורת גג יחד עם ילדיהם, נישואיהם נסתרים מידע הכלל מכיוון שבמידה ויתגלה כי הם אוהבים- הם יודחו מתפקידם. לעיתים הם אף נאלצים להילחם אחד בשני, אף בסופו של דבר הם יעשו את הכל למען הילדים.

==דמויות==
משמאל לימין: צ'אק, מיק, ליז ואנג'לה.
===דמויות ראשיות===
* צ'אק רמזי (שמחה ברבירה) - סוכן צדק בסוכנות "שוש", הגיבור הראשי של הסדרה, בעל הומור.
* אנג'לה רמזי (טלי בן-יוסף) - סוכנת מרושעת בסוכנות "ארג", ידועה בשם "סוכנת אמא", מפקדת בין היתר על ברון פון טראח.
* ליז רמזי (עדן גמליאל) - הבת של צ'אק ואנג'לה רמזי, תלמידת תיכון.
* מיק רמזי (לורן סביר) - הבן של צ'אק ואנג'לה רמזי, גאון בנושא האלקטרוניקה והמחשבים.

===סוכנות שוש===
* מייג'ור בריק (יורם יוספסברג) - המפקד של סוכנות שוש. סומך על צ'אק בעיניים עצומות.
* גברת פני (סער בדישי) - סוכנת בסוכנות שוש. הנקבה היחידה בראשי המטה בסוכנות.
* סלאם מקג'קסון (גילן שחף) - סוכן בסוכנות שוש. סלאם מאוד הרפתקן ומציל את צ'אק ובצרות במשימות.

===סוכנות ארג===
* צעיף אדום (סער בדישי) - מפקד סוכנות ארג.
* ברון פון טראח (אורי זלצמן) - אחיו של צ'אק רמזי, נהוג להיקרא על ידו "ראש של כרוב", סוכן בתאגיד הרשע "ארג", ידוע כאחד שתמיד נכשל במשימותיו.

===דמויות נוספות===
* שרטרוז קורטני וקורטני (לורן סביר)- שלישיית בנות פופולרית בבית ספרה של ליז.
* ג׳ייק - הבן של גברת פני, מאוהב בליז רמזי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
האנה יונגברי

האנה קרולינה יונגברי (; נולדה ב-8 בינואר 1979 באומאו) היא כדורגלנית עבר שוודית ששיחקה בעמדת החלוצה. יונגברי נחשבה לאחת מהכדורגלניות האירופאיות הטובות בדורה, כשההוכחה לכך היא המקום השלישי בו סיימה בקרב על פרס כדורגלנית השנה בעולם ב-2003. בזמן פרישתה, הייתה יונגברי למלכת השערים של נבחרת שוודיה בכל הזמנים עם 72 שערים ב-130 הופעות.

==קריירה==
יונגברי החלה את הקריירה הבוגרת שלה כבר כשהייתה בת 15, כשהתחילה לשחק בסונאנו מליגת העל השוודית ב-1994. שנתיים לאחר מכן, ב-6 בפברואר 1996, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה במשחק הניצחון 0-8 על ספרד. יונגברי וחברתה לחוד השוודי, ויקטוריה סוונסון, נחשבו לאחד מצמדי החלוצות הטובים בעולם, כשהן חולקות ביניהן 140 שערים בינלאומיים (72 ליונגברי ו-68 לסוונסון).

לאחר ארבע עונות בסונאנו, עברה יונגברי לקבוצת הצמרת, אומאו. באותן ימים, הייתה יונגברי אחת מהכדורגלנית המקצועיות היחידות בליגה השוודית הראשונה. בקיץ 2001, נסעה יונגברי עם נבחרתה לאליפות אירופה שנערכה בגרמניה, שם הובילה את שוודיה עד לגמר (הפסידה לגרמניה) ואף נבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר. שנה לאחר מכן, היא קבעה את שיא הכיבושים לעונה בליגה השוודית, כשהבקיעה 39 שערים ב-22 משחקים (ממוצע של 1.78 שערים למשחק), והובילה את קבוצתה לאליפות שוודיה. בעקבות הישגיה בליגה, היא נבחרה לכדורגלנית השנה בשוודיה.

שנה לאחר מכן, במסגרת הגביע העולמי, היא כבשה שלושה שערים ובישלה אחד, והצליחה להוביל את שוודיה עד לזכייה במקום השני בטורניר (דירוג השיא של הנבחרת). במשחק הגמר נגד גרמניה היא כבשה את שער היתרון, אך הגרמניות הצליחו להפוך את התוצאה ולנצח 2-1. באותה שנה ובשנה שאחריה, היא זכתה עם אומאו במפעל הקבוצות היוקרתי ביותר באותן ימים - גביע אופ"א. בזכייה הראשונה היא הייתה שותפה בכירה להישג, כשלזכותה שלושה שערים במשחקי הגמר. בעקבות יכולותיה הגבוהות, קיבלה יונגברי הצעה מפתיעה מנשיא קבוצת כדורגל הגברים האיטלקית, פרוג'ה, להצטרף אליו ולחתום בקבוצה. יונגברי וסוונסון (שגם היא זכתה להצעה דומה), דחו את העסקה מחשש ל"תעלול שיווקי".

ב-2007 זכתה יונגברי להופיע ביחד עם אגדות הכדורגל השוודי, תומאס ראבלי ונילס לידהולם, על בולי המדינה במסגרת חגיגות מאה שנים להתאחדות הכדורגל השוודית. באוגוסט 2009, לאחר שכבשה 196 שערים ב-227 משחקים באומאו, הודיעה יונגברי על פרישה מכדורגל עקב פציעה בברך. הפציעה הופיעה ליונגברי כבר ב-2004, אך הפעם היא ורופאיה החליטו לא להסתכן, ולכן היא נאלצה לפרוש. מיד לאחר פרישתה היא התמנתה לעוזרת מאמן באומאו, והחלה ללמוד פיזיותרפיה באוניברסיטת אומאו. היא סיימה את לימודיה ביוני 2012 והחלה לעבוד כמאמנת כושר אישית.

==תארים==

==קישורים חיצוניים==

* [http://espnfc.com/columns/story?id=462275&root=womensworldcup2007&&cc=4716 כתבה על ויקטוריה סוונסון והאנה יונגברי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלניות שוודיות
קטגוריה:חלוצות כדורגל שוודיות
קטגוריה:חלוצי כדורגל שוודים
קטגוריה:כדורגלניות אומאו
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1979
האני סכאפט

הארלם]]
יאנצ'יה יוהאנה סכאפט (בהולנדית: Jannetje Johanna Schaft, נודעה בשם המחתרתי "האני"; 16 בספטמבר 1920 – 17 באפריל 1945) הייתה לוחמת במחתרת הקומוניסטית בהולנד במהלך מלחמת העולם השנייה. היא נודעה כ"נערה אדומת השיער", שהוא גם שמם של ספר וסרט על אודותיה.

==ביוגרפיה==
לפני המלחמה למדה סכאפט משפטים באוניברסיטת אמסטרדם, שם גם התיידדה עם סטודנטים יהודים. עם כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, היא סירבה לחתום על הצהרת אמונים לשלטון הכיבוש, ונאלצה בשל כך להפסיק את לימודיה. היא הפכה לפעילה בתנועת ההתנגדות והגישה סיוע לאנשים שהסתתרו מפני הגרמנים על ידי זיוף תעודות זהות ותלושי מזון. כמו כן, השתתפה בביצוע פיגועים שונים נגד גרמנים ומשתפי פעולה הולנדים.

סכאפט וטרוס מנגר-אוברסטייחן חברתה למחתרת ההולנדית תכננו לחסל את השוטר וחבר התנועה הנאציונל-סוציאליסטית של הולנד, פייק קריסט ב-25 באוקטובר 1944, אך לוחמי התנגדות אחרים של הארלם כבר חיסלו אותו.

ב-1 במרץ 1945, הוצא להורג קצין המשטרה וחבר התנועה הנאציונל-סוציאליסטית של הולנד וילם זירקזה על ידי אובסטייחן וסכאפט בהארלם.

ב-15 במרץ הן פצעו את קו לנחנדייק, שריגל עבור המטעם ההגנה במשפטה של חברתו הבוגדת נלי וילי ואן דר מיידן. ב-1949 הוא נידון למאסר עולם. ניסיון קודם להרוג את לאנחנדייק על ידי יאן בונקאמפ חבר המחתרת נכשל.

סכאפט ואובסטייחן ניסו לשווא לשחרר את יאן בונקאמפ כאשר הוא נעצר על ידי הגרמנים ונלקח לבית החולים וילהלמינה באמסטרדם.

שלושה שבועות לפני סוף המלחמה נתפסה האני בהארלם, בעת שחילקה עיתון מחתרתי, והוצאה להורג, בדיונות של בלומנדאל (Bloemendaal) בגיל 24. מסופר כי המטח הראשון רק פצע אותה, ואז היא קראה בקור רוח לחייל: "אני יורה יותר טוב ממך", ורק אז ירו בה שוב והרגו אותה. לאחר מעצרה של סכאפט ב-21 במרץ 1945, הניחו במחתרת שהיא נכלאה ב-"Weteringschans". מחופשת לאחות גרמנייה, אוברסטייחן ניסתה לשחרר אותה בתואנה שהיא נאלצה לקחת את סכאפט לבדיקה רפואית. היא בכתה הרבה כדי לשכנע את השוטרים. אולם, התברר כי כבר הוצאה להורג.

לאחר המלחמה אותרה גופתה. היא נקברה מחדש בנוכחות הנסיכה ההולנדית יוליאנה. מאוחר יותר, כמלכה, חשפה יוליאנה פסל הנצחה מברונזה על שם הלוחמת בפארק קנאו (Kenau) בהארלם, סמוך למקום הולדתה. לאחר מותה, קיבלה האני אות-כבוד מלכותי וכן אות כבוד אמריקאי. מספר בתי ספר ורחובות נקראו על שמה בהולנד.

== פעילותה בתקופת השואה ==

==ראו גם==
* טרוס מנגר-אוברסטייחן

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:הולנדים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מתנגדות לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1920
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1920
קטגוריה:נפטרות ב-1945
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1945
ויליאם מונסון

ויליאם מונסון (באנגלית: William Monson; 1569 – פברואר 1643) היה אדמירל ומדינאי אנגלי וחבר הפרלמנט של אנגליה ב-1601 וב-1621.

==חייו==
מונסון היה בנו השלישי של סר ג'ון מונסון מסאות' קרלטון, לינקולנשייר. הוא נרשם ללימודים בבייליול קולג', אוקספורד, ב-2 במאי 1581, בהיותו בן 14.

ב-1585, כשהיה – לדבריו – בן שש־עשרה, ברח לים. את טבילת האש הראשונה שלו עשה בפריבטיר, בקרב עם אונייה ספרדית במפרץ ביסקאיה, אותו הוא מתאר ב-Naval Tracts שלו. ב-1588, במהלך העימות עם הארמדה הספרדית, שירת מונסון כלפטננט ב-"צ'ארלס", אונייה קטנה בצי המלכה. באותה תקופה לא היה עדיין שירות סדיר בצי, ואחר כך הצטרף מונסון אל הפריבטיר ארל קמברלנד ושירת תחת פיקודו בשלוש הפלגותיו בשנים 1589, 1591 ו-1593. בהפלגה השנייה, במהלך קרב עם גליאות ספרדיות ליד איי בחלנגס (Berlengas), הוכנעה אונייתו והוא נפל בשבי. מונסון נלקח אל פורטוגל והיה כלוא משך שנתיים בקשקייש ובליסבון.

ב-1594 קיבל תואר MA מאוניברסיטת אוקספורד, ובאותה שנה למד גם באכסניית המשפט גרייז אין. הפלגותיו כפריבטיר ודאי הכניסו לו רווחים, שכן ב-1595 יכול היה להינשא. הוא עזב את ארל קמברלנד לאחר שזה היטה את חיבתו לאיש אחר מפקודיו. ב-1596, במהלך כיבוש קדיס, פיקד מונסון על "ריפאלס". מזמן זה ועד סיומה של המלחמה בין אנגליה לספרד נטל מונסון חלק פעיל בלחימה. ב-1596 הוענק לו תואר אביר על חלקו בכיבוש קדיס וביזתה. ב-1602 עמד בראש אחד מציי המשלוח האחרונים ששיגרה המלכה אליזבת; בקרב במפרץ ססימברה, ליד ליסבון, ניצח צי ספרדי-פורטוגלי ולכד קאראק גדולה ויקרת ערך. כמו כן לקח בשבי את דון פרנסישקו קולונה, מפקד ה-Armada de Guarda Costa של פורטוגל ומי ששבה אותו עצמו בקרב בחלנגס עשר שנים קודם לכן.

ב-1601 נבחר מונסון לחבר הפרלמנט מטעם מחוז ממסבורי. ב-1602 פיקד על השייטת האחרונה שנשלחה לים בתקופת מלכותה של אליזבת. ב-1604 מונה לאדמירל של מצרי הים . ב-1614 נשלח אל חופי סקוטלנד ואירלנד כדי לדכא את הפירטים ששרצו בחופים אלה. מונסון טען כי הצליח להכרית את הנגע, אך האמת היא כי הפירטים שבו לסורם דור אחד אחר כך. מ-1614 ועד 1635 לא נטל חלק בפעילות מבצעית של הצי. הוא נבחר לחבר הפרלמנט מטעם מחוז רייגייט ב-1626. ב-1635 שוב יצא לים, הפעם כסגן אדמירל בצי הראשון שהתקין המלך צ'ארלס הראשון מהכנסות מס האוניות . 

בשנות חייו האחרונות עסק בכתיבת זכרונותיו, ה-Naval Tracts. מונסון מת בפברואר 1643 ונקבר באזור קהילת סנט מרטין בשדות, באזור לונדון.

==לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Oppenheim, M. (editor). The Naval Tracts of Sir William Monson in six books. London, Navy Records Society, 1902. Digitized copy in archive.org.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמירלים אנגלים
קטגוריה:ילידי 1569
קטגוריה:נפטרים ב-1643
עזי איזביצקי

עזי איזביצקי (נולד בשנת 1937) הוא רואה חשבון וכלכלן ישראלי, היה שותף במשרדי רואי החשבון בבלי מילנר ושות' וליובושיץ קסירר ומורה בכיר לחשבונאות ניהולית בבית הספר למנהל עסקים של המכללה למנהל. פרסם מספר ספרים בחשבונאות פיננסית ובחשבונאות ניהולית. כיהן כיו"ר הראשון של ועדת הגמלאים של לשכת רואי חשבון בישראל בין השנים 2013-2021.

==ביוגרפיה==
עזי איזביצקי נולד בתל אביב. למד בבית הספר היסודי "מוריה" ותיכון דתי "בילו". בתפקידו האחרון בצבא היה קצין מקצועי (בתקן סרן) ברמ"ט מת"ב של חיל האוויר. בשנת 1959 למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון במדעי החברה (כלכלה וסטטיסטיקה) ומנהל עסקים (לתעודה).

בשנת 1972 עמד בהצלחה, כאוטודידקט, בבחינות המועצה לראיית חשבון ובשנת 1974 קיבל רישיון לעסוק במקצוע.

בשנת 1960 החל לעבוד ככלכלן בעיריית תל אביב ואחרי כן כמרכז תקציב הפיתוח. בשנת-1968 מונה למרכז היחידה לתכנון כלכלי של העירייה.

בשנת 1976 לאחר התמחות, הצטרף איזביצקי למשרד רואי החשבון בבלי מילנר ושות'. בשנת 1984 צורף איזביצקי כשותף למשרד. איזביצקי ריכז את הביקורת בחברות מקבוצת בנק לאומי ובנוסף לכך הוא ריכז, בתקופות מסוימות, את שירות הייעוץ למנהלים ואת מחלקת המחשוב. לאחר מיזוג משרד בבלי עם משרד לובושיץ קסירר המשיך איזביצקי, כשותף, לרכז את הביקורת על חברות בת של בנק לאומי לישראל. בשנת 2002 פרש לגמלאות.

בשנים 1973–1994 היה איזביצקי מורה בכיר לחשבונאות ניהולית (תמחיר, תקציב ובקרה) בבית הספר למנהל עסקים (המסלול האקדמי) של המכללה למנהל.

בשנת 1979 היה איזביצקי ממייסדי איגוד מבקרי ענ"א בישראל ובשנת 1990 שימש כסגן נשיא האגוד. כמו כן איזביצקי היה חבר במספר וועדות של לשכת רואי החשבון בישראל כגון: הוועדה לנוהלי בקורת במערכות ממוחשבות והוועדה לתקני בקורת ונוהלי בקורת בבנקים. מתחילת שנות ה-80 ועד למחצית שנת 2013 איזביצקי ריכז את תחום המחשוב בוועדה להסמכת חשבונאים בכירים (הסיווג הגבוה ביותר במקצוע הנהלת החשבונות). איזביצקי הוא ממייסדי מועדון גמלאי לשכת רואי חשבון בישראל.

==ספריו==
* מבוא ליסודות התמחיר, הוצאת עיריית תל אביב, 1963
* מבוא לתמחיר, הוצאת יבנה, 1970 ,1972
* מבוא לחשבונאות פיננסית (1150 עמודים), הוצאת יבנה, 1972 ,1985
* חשבונאות פיננסית (1900 עמודים), הוצאת בורסי, 2002.

הספרים "מבוא לחשבונאות פיננסית" ו"חשבונאות פיננסית" זכו בפרסים של לשכת רואי החשבון. כל ספריו הוכנסו לתוכניות לימודים של מוסדות להשכלה גבוהה והם סייעו לרואי חשבון בעבודתם השוטפת. בנוסף, איזביצקי כתב חוברות תרגילים בחשבונאות ניהולית בהוצאת המכללה למנהל ופרסם מאמרים ברואה החשבון ובמע"נא.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:רואי חשבון ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר מוריה (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר ביל"ו (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
ברנטה (אווז)

ברנטה (שם מדעי: Branta) או אווזים שחורים היא סוג של ברווזיים בסדרת האווזאים. 

האווזים החיים באזור הפלארקטי, בייחוד אמריקה הצפונית וגם הוואי, ונוהגים לנדוד דרומה בזמן החורף ולשוב בזמן האביב. הם קרויים אווזים שחורים עקב סימני הזיהוי שלהם: רגליים וכפות רגליים כהות או שחורות לגמרי וסימנים על הראש, המקור והצוואר גם הם כהים או שחורים יחד עם אזורים לבנים והם בדרך כלל קטנים יותר משאר האווזים, אם כי יש יוצאים מן הכלל. הברנטות האירואסייתיות חיות יותר לאורך חופים ונפוצות מעט מאוד בפנים הארץ בניגוד לברנטות האמריקאיות.

מינים:
* אווז ברנט (Branta bernicla)
* ברנטה קנדית (Branta canadensis)
* אווז מקרקר (Branta hutchinsii)
* ברנטה לבנת-לחי (Branta leucopsis)
* ברנטה אדומת-חזה (Branta ruficollis)
* ברנטה הוואית (Branta sandvicensis)

==גלריה==
<gallery mode="packed">
קובץ:Branta canadensis -near Oceanville, New Jersey, USA -flying-8.jpg|ברנטה קנדית
קובץ:Nene RWD4c.jpg|ברנטה הוואית
קובץ:Red breasted goose WWT.jpg|ברנטה אדומת-חזה
קובץ:Brant (Branta bernicla) RWD4.jpg|אווז ברנט
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

 
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1769
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:אווזים
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן

אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן היא עמותה רשומה ומלכ"ר, המאגדת את הסטודנטים הלומדים באוניברסיטת בר-אילן, מייצגת אותם ופועלת למען רווחתם. תפקידה של האגודה הוא להשמיע את קולם של הסטודנטים ולתווך בינם לבין האוניברסיטה.

האגודה נוסדה בשנת 1960 והיא אחת מאגודות הסטודנטים הוותיקות והגדולות בישראל. אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן היא חברה מלאה בהתאחדות הסטודנטים בישראל.

== היסטוריה ==
בשנת 2010 מותגה האגודה מחדש והיא נקראה "הגילדה". מהלך המיתוג הובל על ידי יו"ר האגודה שי בכור, בעקבות ירידה משמעותית באמון הסטודנטים בה. ב-2015 בוטל המיתוג על ידי יו"ר האגודה אדם ארבל.
בשנת 2014 רשמה האגודה בראשות היו"ר מתן בר-נוי הישג כאשר קיבלה לראשונה אישור על ניהול תקין מרשם העמותות.

ביוני 2023 נבחרה הדס קורמש בלישה לראשות האגודה, והיא האישה הראשונה בתפקיד.

== מבנה האגודה ==
=== חברי האגודה ===
כל סטודנט הלומד באוניברסיטת בר-אילן בן 17 ומעלה, זכאי להיות חבר באגודת הסטודנטים. חברות באגודת הסטודנטים מקנה לסטודנט את הזכות ליהנות מכל שירותי האגודה, וכן את הזכות לבחור ולהיבחר למוסדותיה. סטודנט מתחת לגיל 17 אינו יכול להיות חבר באגודה, בשל מגבלות חוק העמותות, אולם באפשרותו ליהנות ממעמד של "ידיד אגודה". המעמד מקנה לו את הזכות ליהנות ממרבית שירותי האגודה, אך הוא אינו יכול לבחור או להיבחר למוסדותיה.

=== מועצת הסטודנטים ===
מועצת הסטודנטים היא האספה הכללית שלה, והיא מהווה את הגוף העליון בה. המועצה בוחרת את שאר מוסדות האגודה (נשיאות, הנהלה ועדות), מפקחת על פעולות הנהלת האגודה, מאשרת את התקציב השנתי ואת הדוחות הכספיים של האגודה, והיא המוסמכת לאשר שינויים בתקנון האגודה. המועצה מורכבת מ-45 חברי אגודה, המייצגים את מחלקות הלימוד השונים בקמפוס, ונבחרים בבחירות אזוריות ואישיות על ידי ציבור הסטודנטים חברי האגודה.

בנוסף, ישנו את הוועד המנהל של האגודה שנבחר על ידי מועצת הסטודנטים וכפוף לה.

=== הנהלת האגודה ===
הנהלת האגודה היא הזרוע המבצעת שלה. ההנהלה מורכבת מארבעה חברי אגודה. בראשה עומד יו"ר אגודת הסטודנטים, אשר מייצג את האגודה בפני רשויות האוניברסיטה ובפני גורמים חיצוניים. סגן יו"ר האגודה אחראי על הפן האקדמי ועוד שני חברי הנהלה נוספים: מנכ"ל - האחראי על ניהולם השוטף של ענייני המנהלה ומנהל הכספים של האגודה האחראי על ניהול כספי האגודה.

== תקציב האגודה ==
תקציב האגודה נקבע מדי שנה בהתאם ללוח השנה האקדמי (אוקטובר עד ספטמבר) ולא על פי לוח השנה הקלנדרי, וזאת בדומה לתקציב האוניברסיטה. הצעת התקציב מוגשת על ידי הנהלת האגודה ומאושרת על ידי מועצת האגודה. מקור התקציב העיקרי (75%–80%) מגיע מדמי הרווחה שגובה האוניברסיטה מהסטודנטים, אשר מועברים בחלקם הגדול לאגודה, בהיותה הספקית המרכזית של שירותי הרווחה בקמפוס.

== יושבי ראש האגודה מהקמתה ועד היום, לפי שנות כהונתם ==

==ראו גם==
*אגודת הסטודנטים לרפואה בגליל

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ארגוני סטודנטים בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
הפלישה הצרפתית לאי וייט

התקפת הצי הצרפתי על במברידג', 1545
הפלישה הצרפתית לאי וייט הייתה נחיתה מן הים של חיל משלוח צרפתי בחוף הדרום-מזרחי של האי וייט ביולי 1545, במהלך המלחמות האיטלקיות. האנגלים הצליחו להדוף את ההתקפה, וניסיון הצרפתים להשתלט על האי נכשל.

==מהלכה ותוצאותיה==
הצרפתים התקיפו את האי פעמים אחדות במהלך תולדותיו. מטרת הפלישה של שנת 1545 הייתה להשתלט על האי ולהשתמש בו כקרש קפיצה להנחתת חילות משלוח בחופי אנגליה גופה. הצי הצרפתי, בפיקודו של קלוד ד'אנבול, עלה אומנם במספר אוניותיו על הצי האנגלי, אך הקרבות שניטשו בין שני הצדדים (כולל קרבות סולנט ובונצ'רץ') הסתיימו ללא הכרעה. ברם, מאחר שהתקפת הצרפתים נהדפה, נחשב המאורע לניצחון אנגלי, אם כי תוך אבדות כבדות ובהן טביעת הקאראק "מרי רוז" בקרב סולנט. הידיעות על העימות מעטות, ותיאורים אחדים גורסים כי הצרפתים הובסו די בנקל בכל אחד מן הקרבות.

תוכנית הצרפתים הייתה להנחית כוח אחד במפרץ וייטקליף, שיחצה את במברידג' דאון ויתקיף את סנדאון, וכוח נוסף בבונצ'רץ', שיצעד ויתחבר אתו בסנדאון. הכוח הצפוני יורט בעודו חוצה את גבעת המרעה, אך הצליח להבקיע לו דרך תוך כדי לחימה אל מצודת סנדאון שעל החוף, שהייתה אז בבנייה. שני חלקי חיל המשלוח הצרפתי נהדפו לאחר לחימה עזה. זכר המאורע מונצח על גבי לוח בכפר סיוויו (Seaview), שזו לשונו: "במהלך הפלישה האחרונה לאדמתנו נחתו מאות חיילים צרפתיים בחוף הסמוך. פלישה מזוינת זו נהדפה בלחימה עקובת־דם של המיליציה המקומית ב-21 ביולי 1545".

הכרוניקן הצרפתי מרטין דה בלה כותב על המאורע את הדברים הבאים: "כדי להותיר את כוחות האויב מופרדים זה מזה, נעשתה ההתנפלות מן הים בשלושה מקומות שונים בו זמנית. סניור פייר סטרוסה נצטווה לנחות מתחת למצודה קטנה, בה הציב האויב שלושה תותחים שהתקיפו את הגליאות שלנו באגפן, ואשר בה נמצאו חיילים רגלים אחדים מבני האי. כשראו את עוז רוחם של אנשינו, נטשו את המצודה ונסו דרומה כשהם תופסים מקלט בחורשה סמוכה. אנשינו רדפו אחריהם, הרגו אחדים מהם והעלו באש את בתי התושבים בסביבה...".

בתיאור מאוחר יותר של סר ג'ון אוגלנדר נכתב כי "...הם נחתו בשלושה מקומות נפרדים בעת ובעונה אחת, כשמטרתם לפצל את כוחותינו. פייר סטרוסה נחת בסיינט הלנס, שם ניצבה מצודה קטנה, והדף את אנשינו, שעזבו את המצודה, אל החורש. לה סניור דה טה, מפקד הרגלים, נחת בבונצ'רץ', שם נתלקחה לחימה עזה בינם לבינינו, ורבים היו ההרוגים בשני הצדדים...".

הצרפתים נחתו, כפי הנראה, במקומות בלתי מוגנים, ואז תקפו את ביצורי האנגלים מצדם הפונה ליבשה. במפרץ וייטקליף ובבונצ'רץ' הם מיהרו לתפוס עמדות שליטה גבוהות. אלא שהאנגלים ציפו להם, ובשני המקומות הקדימו הכוחות המקומיים ותפסו את אותן עמדות.

בבונצ'רץ' נחתו הצרפתים ללא כל קושי במפרץ הנזירים, אך נתקלו בקושי להבקיע לעצמם דרך החוצה ממה שמוכר בשם "מרגלות הצוק". הפתרון שמצאו – כפי הנראה הודות להיכרות מעטה של המקום – היה לטפס במעלה המדרונות התלולים של סיינט בוניפס ובונצ'רץ' דאונס, המתנשאים לגובה 210 מטרים. למגינים, שתפסו עמדות בראש הגבעה, היה אפוא יתרון ניכר. 

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:המלחמות האיטלקיות
קטגוריה:האי וייט (תעלת למאנש)
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – צרפת
דרך החיים

גא"ז טיפוסית שהובילה אספקה בזמן המצור. המשאית הזו נשלתה ממימי ימת לדוגה ושוחזרה]]
קטר רכבת שנסעה על הקרח הקפוא של ימת לדוגה]]
דרך החיים הייתה נתיב תחבורה יבשתי על הקרח של אגם לדוגה, שהיה הנתיב היחיד שחיבר את לנינגרד הנצורה עם יתר ברית המועצות. הדרך פעלה בחודשי החורף החל מנובמבר 1941 ועד לאביב 1943.

==הפעלת הדרך==
לאחר נפילת העיר שליסלבורג ב-8 בספטמבר 1941 החל מצור לנינגרד. הנתיב היחיד לאספקת מוצרים לעיר היה אגם לדוגה. לאור תנאי מזג האוויר באזור, האגם לא היה מנוצל להעברת סחורות. בעקבות המצב, במהלך ספטמבר 1941 הסובייטים התארגנו והחלו להעביר סחורות דרך האגם. עד לקפיאת האגם הועברו לעיר כ-60 אלף טון אספקה ופונו מהעיר 35 אלף אנשים.

ב-17 בנובמבר החלו בדיקות של חוזק הקרח וב-20 בנובמבר עברה השיירה הראשונה שהובלה על ידי סוסים על הקרח. ב-22 בנובמבר החלה נסיעת משאיות והיא נמשכה עד ל-24 באפריל 1942. לאחר העברתן של כ-60-70 משאיות היה צורך לסגור את התוואי ולטפל בשיקומו. תוואי הדרך היה כ-20-25 ק"מ משפת האגם. העברת המשאיות בוצעה תחת הפגזה ארטילרית והפגזה אווירית קשה, במיוחד בחורף 1941-1942 כאשר העליונות האווירית הגרמנית הייתה מוחלטת. לפי הערכות כ-25% מהמשאיות לא שרדו את המסע וטבעו באגם. בחוף המערבי של האגם נבנו מתקני פריקה והסחורות היו מועברות לרכבות שהיו מגיעות לתחנת פינלנד במרכז העיר. רוב המשאיות היו מתוצרת גא"ז בעלי יכולת העמסה של כ-1.5 טון. לאורך נתיב הנסיעה נבנו עמדות נגד מטוסים, עמדות עזרה ראשונה, תדלוק וכו'.

במהלך תקופת פעילותה בעונה הראשונה בדרך החיים עברו כ-361 אלף טון סחורות כולל 262 אלף טון מזון, פונו 550 אלף אזרחים ו-35 אלף פצועים.

במהלך אביב וקיץ 1942 עברו דרך האגם מעל למיליון טון סחורות, פונו 448 אלף אזרחים והועברו לעיר כ-290 אלף חיילים. במהלך הקיץ הונחו על קרקעית האגם כבל חשמלי וצינור לאספקת דלק.

החל מ-19 בדצמבר 1942 ועד ל-30 במרץ 1943, במשך 101 ימים, פעלה דרך החיים על הקרח. בעונה זו הועברו מעל 200 אלף טון סחורות ופונו 89 אלף אזרחים.

ב-18 בינואר 1943, במהלך מבצע ניצוץ שחרר הצבא האדום את העיר שליסלבורג מידי הגרמנים ובכך נפרץ המצור על לנינגרד. ההשתלטות על שליסלברג יצרה פרוזדור יבשתי ברוחב של 8 עד 11 ק"מ שחיבר בין העיר לבין שאר השטח שבשליטת ברית המועצות. תוך פחות מ-20 יום הוקמה מסילת רכבת זמנית דרך הפרוזדור שנוצר וב-5 בפברואר רכבת אספקה ראשונה הגיעה ללנינגרד.

==הנצחה==
לאורך דרך החיים הוקמו 7 אנדרטאות ו-102 עמודי זיכרון. המתקנים נכללים ב"טבעת התהילה הירוקה" ונבנו במהלך סוף שנות ה-60 לאורך קווי החזית שהייתה במהלך המצור. הוקמו גם אנדרטאות לזכר דרך החיים ביישובים שהיו בסיס יבשתי להעמסה/פריקה של המשאיות בחוף המזרחי ובחוף המערבי של האגם, לאורך הדרך משפת האגם עד לעיר ולאורך הנתיב התחבורתי בגבולות העיר עצמה.

מאז 1991 נערך המרתון הבינלאומי "דרך החיים" בתוואי הדרך, לזכר אותה הדרך.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:1941 בברית המועצות
קטגוריה:1942 בברית המועצות
קטגוריה:1943 בברית המועצות
קטגוריה:ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה צבאית
קטגוריה:המצור על לנינגרד
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: לוגיסטיקה
הסטרי קלוטה

הסטרי שטורבק-קלוטה (באנגלית: Hestrie Storbeck-Cloete; 26 באוגוסט 1978) היא אתלטית דרום אפריקאית בעבר, פעמיים ברציפות (הראשונה בהיסטוריה) אלופת עולם (אדמונטון 2001 ופריז 2003), פעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית (סידני 2000 ואתונה 2004) ושיאנית אפריקה בקפיצה לגובה. שיאה האישי (2.06 מטר)<ref></ref> מדרג אותה במקום השישי בקפיצה לגובה לנשים בכל הזמנים.

==ביוגרפיה==
קלוטה נולדה בשם הסטרי שטורבק, בגרמיסטון שבחאוטנג. היא התאמנה בהדרכתו של מרטין מרקס, במשך שנים רבות.

במשחקי אפריקה שנערכו בהארארה שבזימבבואה בשנת 1995 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר.

באליפות העולם שנערכה באתונה שביוון בשנת 1997 סיימה קלוטה במקום 10 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר, בשלב המוקדמות היא קפצה לגובה של 1.94 מטר.

באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה בדקר שבסנגל בשנת 1998 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר, שלושה שבועות לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה שנערך ביוהנסבורג היא זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 1.96 מטר.

באליפות העולם שנערכה בסביליה שבספרד בסוף אוגוסט 1999 סיימה קלוטה במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר. שבועיים לאחר מכן, במשחקי אפריקה שנערכו ביוהנסבורג בספטמבר אותה שנה היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר.

===סגנית אלופה אולימפית===
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קלוטה במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.01 מטר, אחרי ילנה ילסינה מרוסיה (2.01 מטר) ולפני קייסה ברגקוויסט משוודיה ואואנה פנטלימון מרומניה (1.99 מטר).

===אלופת עולם===
באליפות העולם שנערכה באדמונטון שבקנדה בשנת 2001 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, לפני אלופת העולם היוצאת אינה בבקובה מאוקראינה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (1.97 מטר).

במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר שבבריטניה ב-30 ביולי 2002 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא משחקים חדש של 1.96 מטר (הנוכחי 2013). שבוע לאחר מכן, באליפות אפריקה שנערכה בתוניס היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר.

באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2003 זכתה קלוטה פעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש ושיא אפריקה חדש של 2.06 מטר, לפני מרינה קפצובה מרוסיה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (2.00 מטר).

באליפות אפריקה שנערכה בברזוויל שברפובליקה של קונגו ביולי 2004 היא זכתה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר, אחרי ילנה סלסרנקו מרוסיה שקבעה שיא אולימפי חדש של 2.06 מטר ולפני ויטה סטיופינה מאוקראינה (2.02 מטר).

== חייה האישיים ==
בשנת 2004 התגרשה קלוטה מבעלה הראשון ובשנת 2007 נישאה בשנית לזמר אפריקאנר, יורי אלס, לזוג נולדה בת והם עברו להתגורר בסוף שנת 2007 בניו זילנד.

== תארים והישגים ==
* בשנת 2003 זכתה קלוטה בתואר אתלטית השנה בעולם.

== שיאים אישיים ==
אצטדיון
* קפיצה לגובה: 2.06 מטר (2003)
אולם
* קפיצה לגובה: 1.97 מטר (2001)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטיות דרום אפריקאיות
קטגוריה:אתלטית השנה בעולם
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מדרום אפריקה
קטגוריה:קופצות לגובה
קטגוריה:ילידות 1978
הקונגרס הציוני העולמי הרביעי

בנימין זאב הרצל
הקונגרס הציוני הרביעי התקיים בלונדון בימים 13 – 16 באוגוסט 1900.

בראש הקונגרס ישב מנהיג התנועה הציונית ד"ר בנימין זאב הרצל.
הרצל הגיע לעיר שבוע לפני פתיחת הקונגרס ונתקף צמרמורות קשות וחום גבוה, והיה נתון בהזיות. ביום פתיחת הקונגרס ב-13 באוגוסט, נשא את נאום הפתיחה, בו אמר: "אנגליה הגדולה, אנגליה החופשית, אנגליה השליטה על כל הימים – היא תבין אותנו ואת מטרתנו". היה זה הקונגרס הציוני הגדול והמאורגן ביותר עד אז. השתתפו בו כ-400 צירים, כמעט מחצית מהם מעיירות תחום המושב הרוסי.
בקונגרס השתתפו, בין השאר, נחום סוקולוב, מנחם שינקין, ד"ר הלל יפה, פרופ' עמנואל מנדלשטאם, ד"ר חיים ויצמן והרב יצחק יעקב ריינס. לכבוד הקונגרס חובר "שיר החלוץ" מאת יוסף אברהם.

גורלן של קהילות ישראל ברחבי העולם היו במרכז תשומת הלב של באי הקונגרס.
מצבה של יהדות רומניה והרדיפות האנטישמיות מהן סבלה העסיקו את צירי הקונגרס ואורחיו.
ערב הקונגרס שלח הרצל "קול קורא" אל יהדות צפון אפריקה וקרא להצטרפותה אל התנועה הציונית בשפות עברית, ערבית, לאדינו וצרפתית.

צירי הקונגרס ואורחיו עסקו בשתי שאלות עיקריות: האחת, ההתפתחויות בזירה המדינית; והשנייה, שאלת התרבות העברית החדשה בארץ ישראל.
*המיקום של הקונגרס בבירת הממלכה המאוחדת נבחר כדי להשפיע על ממשלת בריטניה ודעת הקהל בממלכה המאוחדת, מתוך כוונה להשפיע עליה לעזור לתנועה הציונית להקצות שטחים באזורים הנתונים לשליטתה והקרובים לארץ ישראל.
*שאלת התרבות, בחברה היהודית שתתכונן בארץ ישראל, הייתה מנושאי הדיון העיקריים בקונגרס. אנשי המזרחי ובראשם הרב יצחק יעקב ריינס, עמדו על כך שהתנועה הציונית לא תקבע בעניינים אלו, ותעסוק בסוגיות ופעולות מדיניות והתיישבותיות בלבד. הקונגרס הכריז על תחרות חיבור המנון עברי לאומי, שלבסוף לא יצאה לפועל.

מצבם של 532 משפחות הפועלים במושבות העבריות, מיעוט קטן ויצרני בקרב היישוב היהודי הקטן, שמנה אז כחמישים אלף נפש, הועלה לדיון ולמודעותם של הצירים; קיומם של הפועלים ומשפחותיהם "היה בסכנה לרגל העברת המושבות (מאפוטרופסותו) של הנדיב ליק"א" באותה שנה.

== לקריאה נוספת ==
*אריה צנציפר (רפאלי), פעמי הגאולה, תל אביב: הוצאת נ. טברסקי, 1951, עמ' 111.
*מיכאל היימן (עורך), מפתח השמות והעניינים לפרוטוקול של הקונגרס הציוני הרביעי, לונדון 13–16 באוגוסט 1900, (הוכן בידי מנפרד וינקלר ומשה שרף), תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, המכון לחקר הציונות על שם חיים ויצמן, 1967.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.zionistarchives.org.il/Pages/ArchiveSearchIndex.aspx?k=הקונגרס%20הציוני%20הרביעי מידע על הקונגרס הציוני הרביעי], באתר הארכיון הציוני
*[https://web.archive.org/web/20131008220959/http://www.herzl.org.il/hebrew/Article.aspx?Item=440 הקונגרס הציוני הרביעי], באתר מוזיאון הרצל
*בנימין זאב הרצל, [http://benyehuda.org/herzl/herzl_058.html הקונגרס הציוני הרביעי], באתר פרויקט בן-יהודה
*נחום סלושץ, [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH002027538/NLI הקונגרס הציוני הרביעי], ורשה: דפוס האלטער ושותפו, תרס"א
* 
* 
*מ"ד שוב, [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=93237011 (על הקונגרס הציוני הרביעי)], בתוך: זכרונות לבית דויד, ירושלים: הוצאת ראובן מס, באתר כותר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ועידות ציוניות לפני קום המדינה
קטגוריה:לונדון: היסטוריה
קטגוריה:1900
4
קטגוריה:ציונות בבריטניה
אליפות אירופה בכדורגל נשים 1989

אליפות אירופה בכדורגל נשים 1989, הידועה גם בשם תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות 1989, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים השלישית שארגנה אופ"א. הטורניר נערך במערב גרמניה מ-28 ביוני עד ה-2 ביולי 1989. אף על פי שנבחרה כמארחת, לא העפילה מערב גרמניה באופן אוטומטי לטורניר, אלא נאלצה להשתתף עם יתר הנבחרות במשחקי המוקדמות שהחלו בספטמבר 1987. ארבע הנבחרות הטובות ביותר במשחקי המוקדמות העפילו למשחקי הנוקאאוט שנערכו בגרמניה.

במשחק הגמר נפגשו מערב גרמניה (בפעם הראשונה בתולדותיה) ונורווגיה - האלופה המכהנת. בסיום המשחק, הביסה גרמניה את הנורווגיות 1-4 משערים של אורסולה לוהן, היידי מוהר ואנג'ליקה פהרמן, וזכתה בתואר. אורסולה לוהן, שכבשה צמד שערים בגמר, סיימה כמלכת השערים (2 כיבושים) בצוותא עם סיסל גרודה הנורווגית. האליפות שימשה כקרש קפיצה משמעותי לכדורגל הנשים בגרמניה, שבעקבות הטורניר הפכה לאחת מנבחרות הכדורגל המצליחות בעולם. משחק חצי הגמר נגד איטליה היה משחק כדורגל הנשים הראשון שהועבר בשידור חי בטלוויזיה הגרמנית, ואילו כל הכרטיסים למשחק הגמר נגד נורווגיה נמכרו. 

==שלב הנוק-אאוט==

===חצי הגמר===

===המשחק על המקום השלישי===

===הגמר===

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.uefa.com/womenseuro/history/season=1989/index.html האתר הרשמי של אליפות אירופה 1989]

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1989
קטגוריה:תחרויות כדורגל בגרמניה
קטגוריה:1989 בגרמניה
רפאל שמאי

שמאי בשבוע הספר, [[כיכר רבין, תל אביב]]
רפאל שמאי (באנגלית: Refael Shamay; נולד ב-13 באוגוסט 1965) הוא סופר וצייר ישראלי.

==ביוגרפיה==
שמאי נולד בעיר בת-ים, גדל והתחנך באשדוד. בתחילת שנות ה-90 סיים את לימודיו במכללה הטכנולוגית בבאר שבע.

את ספרו הראשון "בני האור" החל לכתוב בשנת 2000, העבודה על הספר ערכה 11 שנים. הספר הראשון, "בני האור", יצא ב-2013 בהוצאת גוונים, הופיע ברשימת רבי המכר וזכה לביקורות מצוינות ולפרסומים בעיתונים. ד"ר לאה מזור, ראש חוג למקרא באוניברסיטה העברית פרסמה מאמר בבלוג שלה על הספר "בני האור" בשם: תעלומת בני האור.

שאר ספריו לא יצאו לאור, אך כולם תורגמו לאנגלית וכיום נמכרים באתר אמזון.

כיום שמאי מתגורר באשדוד עם אשתו אורנה ושלושת ילדיו.

==ספריו==
* בני האור (2013)
* צופן קדום (2018)
* מקום מסתור (2020)
* בית הזכוכית (2021)
* אל תספר לאיש (2022)

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.facebook.com/BneyHaor האתר הרשמי של הספר "בני האור"] 
* [http://cafe.themarker.com/blog/541235 הבלוג הרשמי של הסופר רפאל שמאי] 
* 
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אשדוד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
סייניוקי

סייניוקי (בפינית: Seinäjoki) היא בירת אזור אוסטרובוטניה הדרומית שבדרום-מערב פינלנד, והעיר הגדולה בו. בגודל תחום השיפוט שלה, מדורגת סייניוקי במקום ה-69 בפינלנד. לפי גודל האוכלוסייה בעיר, מדורגת סייניוקי במקום ה-17 במדינה.

== ערים תאומות ==
לסייניוקי שש ערים תאומות:

* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים == 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פינלנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1868
נעמי כשר

נעמי כשר (נולדה בשנת 1942) היא מרצה לפילוסופיה ועובדת סוציאלית. מתמחה בהגותו של ישעיהו ליבוביץ.

==ביוגרפיה==
נעמי לבית ולדמן נולדה בדברצן שהונגריה. אביה שירת בצבא הונגריה במלחמת העולם השנייה. הוא נשבה על ידי רוסיה ושוחרר לאחר המלחמה. כשר גורשה יחד עם משפחתה ברכבת לברגן-בלזן אולם ניצלה. בשנת 1945 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בבני ברק.

כשר למדה בבני ברק ולאחר מכן בבית ספר חרדי ברמת גן. היא למדה ספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן ותואר שלישי בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. נושא הדיסרטציה שלה "ספקנות, פרקטיקה ומוסר בעיקר על פי יום" (1989). כשר הייתה מרצה בכירה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ובאוניברסיטת חיפה. היא התמחתה בהגותו הפוליטית והדתית של ישעיהו ליבוביץ ואף הייתה עמו בקשר עד ימיו האחרונים. ליבוביץ שיבח את הבנתה בהגותו.

כשר הכירה את בעלה, אסא כשר, כשהייתה סטודנטית והם נישאו בשנת 1965. לזוג שלושה ילדים. בנה הבכור, , היה מפקד פלוגה בחיל השריון. הוא נהרג בתאונה בעת טיול בסיני בשנת 1991. האבל על אסון זה הפך למרכיב בולט בחייה ובחיי בעלה. יהורז נהרג בעת שהיה בחופשת לימודים וכשר הוכרה כאם שכולה רק בעקבות אישור ועדת חריגים שקבעה שינוי מדיניות כללי בסוגיה זו. לאחר מותו פנתה ללימודי עבודה סוציאלית. בתום לימודיה החלה לעבוד בתחנה לבריאות הנפש בפתח תקווה.

==ספרים==
* תורת המוסר: מבוא, הוצאת משרד הביטחון, 1989, 
* אמונתו של ישעיהו ליבוביץ, הוצאת משרד הביטחון, 2000, 
* דרך ליבוביץ, הגותו של ישעיהו ליבוביץ - פרשנות וביקורת, נעמי ואסא כשר, הוצאת כתר, 2018, 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=10372 "האם המוסר יחסי?"], פרק ב' בספר "תורת המוסר: מבוא", אתר מט"ח
* נעמי כשר, [https://web.archive.org/web/20130929211435/http://www.katharsis.co.il/images/magazine/Katharsis5Kasher.pdf בין הכרת פנים להסתר פנים], קתרסיס 5
* [http://leibowitz.co.il/about.asp?id=18 "ליבוביץ וקאנט, להיות מוסרי או לא להיות דתי"]
* 
* 
* דפנה לוי, [https://anchor.fm/daphna-lewy/episodes/31-e1i5g68 ראיון עם אסא כשר בפודקאסט ״על החיים ועל המוות״] - על בנו יהורז, על השינוי שערכה רעייתו נעמי כשר בחייה המקצועיים ועל התנהלות המשפחה בנושא השכול ושימור הנוכחות. 6 במאי 2022
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמהות שכולות: חללי צה"ל
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:משפחת כשר
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:עובדות סוציאליות ישראליות
קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולות לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פילוסופיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
מיקלי

מיקלי (בפינית: Mikkeli) היא בירת אזור סאבו הדרומית שבדרום-מזרח פינלנד, והעיר הגדולה בו. מיקלי שוכנת לחופו של אגם סאימה, וממוקמת כ-257 צפונית-מזרחית קילומטרים מטמפרה, כ-106 קילומטרים צפונית-מערבית ללאפנראנטה, וכ-230 ק"מ צפונית להלסינקי.

העיר ממוקמת במקום ה-39 בגודל תחום השיפוט שלה, ובמקום ה-20 בגודל אוכלוסייתה בפינלנד.

== היסטוריה ==
העדויות הקדומות ביותר להתיישבות במקום קיימות החל מתקופת האבן.

במאה ה-17 המקום נקרא לראשונה על שם המלאך מיכאל, הפטרון של הכנסייה המקומית. שימוש רשמי בשם נמצא בהתכתבויות של בית המלוכה השוודי כבר בשנת 1604.

בראשית המאה ה -18, המתיחות בין שוודיה לאימפריה הרוסית הפכו את מיקלי לחשובה בגלל מיקומה האסטרטגי.

העיר הלכה והתפתחה, ובמהלךהשנים שקדמו למלחמה הצפונית הגדולה, הפכה למרכז לתעבורה ומסחר. בשנת 1809 הפכה פינלנד לחלק אוטונומי מהאימפריה הרוסית, וב-7 במרץ 1838, הכריז ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, על הקמת העיר מיקלי, ובשנת 1842 ניתן לה שלט האצולה שלה<ref></ref>.

== תרבות ==
בעיר מספר מוזיאונים, ביניהם:

* Infantry Museum - המוזיאון מציג את הפיתוח, הציוד והפעילויות של חיל הרגלים הפיני מיום הקמתו ועד היום.
* מוזיאון האמנות המקומית של מיקלי - מציג תערוכות קבועות ומתחלפות
* המוזיאון הצבאי במיקלי - תערוכת צילומים ופריטים מהמלחמות בהן השתתפה פינלנד.
* מוזיאון סאבו הדרומית - מכיל פריטי אמנות וחפצים שימושיים המייצגים את ההיסטוריה של העיר והאזור.
* מוזיאון השעווה במיקלי - מציג 80 דמויות בינלאומיות.
* מרכז הטבע אורפולה - מוזיאון פתוח לילדים, הממוקם בשמורת הטבע אורפולה.

== ערים תאומות ==
למיקלי שבע ערים תאומות:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 
*[https://museot.fi/searchmuseums/?museo_id=21524 Infantry Museum]
*[https://www.mikkeli.fi/sisalto/palvelut/kulttuuri-ja-kirjasto/mikkelin-kaupungin-museot/mikkelin-taidemuseo מוזיאון האמנות המקומית במיקלי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פינלנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1838
דמונולוגיה

קריקטורה של שד מ-[[1814]]

דמונולוגיה הוא ענף מחקר בתחום התאולוגיה, העוסק בחקר שדים (באנגלית Demon) ואמונות לגבי שדים.

התחום עוסק בחקר אמונות שונות בפולקלור לגבי מגוון סוגים של שדים: כאלו המאופיינים כ"טובים" ונדיבים, ואלו המאופיינים כשליליים; המתוארים כדמויות אנוש, דמויות בלתי אנושיות (לעיתים כאנימיזם) או רוחות שאינן מתקיימות בתוך גוף כלשהו; ועוד. חוקרי התחום עוסקים באופן בו תופסות תרבויות שונות את דמויות השדים וכוחותיהם במסגרת המיתולוגיות והסיפורים העממיים שלהן. כן עוסק המחקר בתופעות חברתיות, דתיות ותרבותיות שונות הקשורות בתפיסות אלו בתוך כל תרבות.

מקור השם הוא מהמילה היוונית Δαίμooν (daimōn), שמשמעה כוח אלוהי או על-אנושי.
==ראו גם==
* התנ"ך השטני
* גירוש שדים

==לקריאה נוספת==
* גרשם שלום, שדים, רוחות ונשמות, מחקרים בדמונולוגיה, הוצאת יד בן צבי, 2004 

==קישורים חיצוניים==

* עידית פינטל גינסברג, [https://web.archive.org/web/20110127002904/http://hcc.haifa.ac.il/~deamon/lessons/2/definition.html דמון ודמונולוגיה], באתר הקורס "דמונולוגיה יהודית בראי הסיפור העממי", אוניברסיטת חיפה
* [http://jewishencyclopedia.com/articles/5085-demonology דמונולוגיה ביהדות], באתר Jewish Encyclopedia
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שדים
קטגוריה:תאולוגיה