OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נעלין

נִעְלִין (בערבית: نعلين) היא מועצה מקומית פלסטינית בהרי בנימין, בגובה של כ-260 מטר מעל פני הים. היישוב נמצא בשטחה של נפת רמאללה ואל-בירה, כשלושה קילומטרים מזרחית לקו הירוק, שני קילומטרים צפונית למודיעין עילית וארבעה קילומטרים דרומית לקיביה. שטח היישוב 14,756 דונמים, מהם 660 דונמים מיושבים והיתר מיועדים לחקלאות. כ-60% מתושביו מתפרנסים מחקלאות. בשנת 2010 היישוב מנה 4,926 תושבים.
הכניסה לנעלין

==היסטוריה==
בנעלין התגלו חרסים מתקופת הברזל המאוחרת (מאות 8–7 לפנה"ס), התקופה ההלניסטית, הביזנטית, הצלבנית/האיובית, הממלוכית והעות'מאנית המוקדמת.

אדם בשם "יצחק מנעלין" (Isaac de Naelein) מוזכר בתעודה צלבנית מהמאה ה-12.

במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור.<ref></ref> בתקופה העות'מאנית, על פי רשימות מס נכללה במחוז רמלה ואוכלוסייתה מנתה 72 משפחות. 

לאחר מלחמת העצמאות איבדה העיירה כ-40,000 דונמים שנותרו מצידו המערבי של הקו הירוק,

בשנת 1953 תקף צה"ל את העיירה, שהייתה אז תחת שליטת ירדן, כחלק מפעולת קיביה. במלחמת ששת הימים ב-1967 נכבשה העיירה בידי צה"ל יחד עם יתר שטחי הגדה המערבית, ונכללה בנפת רמאללה של הממשל הצבאי הישראלי בשטחים (ושל המנהל האזרחי החל מ-1981). לאחר הסכמי אוסלו ב-1993 נכללה העיירה בשטח הרשות הפלסטינית, 93% ממנה כחלק משטח C (שליטה אזרחית וביטחונית ישראלית), ו-7% בשטח B.

ב-1979 אישר בג"ץ הפקעת 600 דונם מתושבי נעלין לצורך הקמת ההתנחלות מתתיהו. בשנים 1977 עד 1991 הופקעו שטחי קרקע של כ-1,963 דונם מהיישוב להקמת ההתנחלויות מתתיהו, מודיעין עילית, חשמונאים, כפר האורנים ושילת.

לפני האינתיפאדה השנייה רבים מתושבי העיירה עסקו בבנייה בתחומי ישראל, וכיום מרבית תושבי העיירה עוסקים לפרנסתם בחקלאות.

באפריל 2009 נחנך בעיירה מוזיאון לזכר השואה. המוזיאון הוקם בדירה בשיתוף עם "יד ושם" וכולל תמונות וערכות לימוד בערבית.

==המאבק על גדר ההפרדה==
מפגינים נגד גדר ההפרדה בנעלין, אוקטובר 2011.
גדר ההפרדה בנעלין. ה[[גרפיטי: ציטוט של מרטין לותר קינג "חופש לעולם לא ניתן על ידי המדכא, עליו להיתבע על ידי המדוכא"]]
באמצע 2008 החלה בניית גדר ההפרדה באזור העיירה, המפרידה ממנו כרבע מאדמותיו. בעקבות זאת החלו התושבים, תחילה לבד ומאוחר יותר בשיתוף עם ארגונים כתעאיוש ואנרכיסטים נגד הגדר, לפעול נגד הקמת החומה המפרידה בין בתי העיירה לבין האדמות שמעברה השני. הפעולות כללו הפגנות, השחתת כלי הנדסה והפרעה לעבודות בניית הגדר, הבערת צמיגים ויידוי אבנים לעבר כוחות הביטחון המאבטחים את בניית הגדר. בשנים 2008–2009 נהרגו בהפגנות 5 פלסטינים; אחד ההרוגים הוא ילד בן 11 שהוגש כתב אישום על גרימת מוות ברשלנות נגד שוטר משמר הגבול האחראי, לכאורה, לירי בו. כמו כן נפצעו רבים כתוצאה מהשימוש שעשו צה"ל ומשמר הגבול באמצעים לפיזור הפגנות ובאש חיה. נפצעו גם מספר חיילי צה"ל.

באחת ההפגנות, ביולי 2008, פורסם סרט המתעד ירי כדור גומי בעצור פלסטיני בעודו כפות. בעקבות זאת המג"ד המעורב באירוע הועבר מתפקידו, והחייל היורה והמג"ד הועמדו למשפט צבאי על התנהגות לא הולמת. בהוראת בג"ץ הוחמרו סעיפי האיסור נגד השניים, וביולי 2010 הם הורשעו.

כדי למנוע הפגנות אלימות הכריז צה"ל במרץ 2010 על האדמות שבין העיירה לגדר ההפרדה כשטח צבאי סגור מדי יום שישי, עד 17 באוגוסט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=-TFqAPyNGSA תיעוד הפגנה בנעלין] בידי ישראל פוטרמן, 5 בפברואר 2010.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:גדר ההפרדה
שידי

שידי (סינית: 西递, פין-יין: Xidi) הוא כפר היסטורי בדרום אנחווי שברפובליקה העממית של סין. הכפר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000, ביחד עם הכפר הונגצון.

==היסטוריה==
הכפר הוקם בתקופת שושלת סונג תחת השם שיצ'ואן (הנחל המערבי), על שם הנחלים שעל גדותיהם שכן. שמו הנוכחי, שמשמעותו היא עמדה מערבית, נובע מעמדת הקרוואנים העתיקה השוכנת במרחק 1.5 קילומטר מערבית לכפר.

הכפר החל להתפתח לאחר שמשפחת הו אימצה את בנו של הקיסר ז'אוז'ונג משושלת טאנג, שהודח מכסאו בשנת 904. אחד מצאצאי בנו של הקיסר, הו שיליאנג, היגר עם משפחתו לשידי ב-1047.

משפחת הו החלה לעסוק במסחר, וכתוצאה מכך החל מ-1465 חל גידול מהיר בגודל האוכלוסייה המקומית. באותה תקופה נבנו מספר בתים פרטיים ובתי ציבור, בהם גשר הוויואן וגולאי. בין אמצע המאה ה-17 לאמצע המאה ה-19 השפיעה משפחת הו על המסחר והפוליטיקה המקומיים. בני המשפחה התמנו לתפקידים בממשל הסיני בתקופת שושלת מינג ושושלת צ'ינג, ורבים נוספים למדו באימפריאל קולג'. הכפר הגיע לשיא פריחתו במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19, אז מנתה אוכלוסייתו כ-600 תושבים. הגידול באוכלוסיית הכפר נעצר לאחר הירידה במעמדה של קהילת הסוחרים מאנחווי ופירוק המערכת הפאודלית בתקופת שושלת צ'ינג המאוחרת והרפובליקה.

האטרקציות התיירותיות העיקריות בכפר הם 124 בתי עץ שהשתמרו מאז תקופת שושלות מינג וצ'ינג, ורובם פתוחים לציבור.

==תיאור==
הכפר משתרע על פני שטח של 129.6 דונם באזור הררי. שלושת הנחלים (הקדמי, האחורי והנחל המוזהב) חוצים אותו מכיוון צפון ומכיוון מזרח, ונפגשים מתחת לגשר הוויואן השוכן בחלקו הדרומי של הכפר. הרחובות נבנו מכיוון מזרח למערב, כאשר הרחוב הראשי מוקף על ידי שני רחובות מקבילים מצפון ומדרום, וכולם מרוצפים באמצעות גרניט. הרחובות מחוברים זה אל זה באמצעות סמטאות צרות, ובחזית הבניינים הציבוריים יש פתחים קטנים.

קירות הבניינים עשויים מלבנים עם תגליפים קישוטיים, והמסגרות שלהם מצופות בעץ. רוב המבנים הם מרווחים ובנויים על גדות הנחלים. רוב הבניינים הם בני שלוש קומות וכוללים חצר מרכזית; המבנים היותר יוקרתיים זכו לכך שלשמם תוצמד המילה "היכל", ומבנה קומת הקרקע שלהם מורכב יותר.

גגות הבתים עשויים מאריחים אפורים, מאורגנים בצורת פרפר וקצותיהם מעוצבים בצורת ראש של סוס. בקירות החיצוניים יש חלונות קטנים על מנת למנוע פריצה, שקישוטיהם מבוססים על אלמנטים גאומטריים ופרחוניים. מסגרות שערי הכניסה לבתים עשויות מגרניט, ויש בהן גם לבנים המקושטים בתגליפים של פרחים, עופות, דגים ואירועים היסטוריים. ברוב חזיתות הבתים יש גן נוי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://english.china.com/zh_cn/culture_history/heritages/11023762/20040916/11881915.html מאמר על שידי והונגצון] באתר China.com

קטגוריה:אנחווי
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: יישובים
ורנר פיימן

ורנר פיימן (בגרמנית: Werner Faymann, נולד ב-4 במאי 1960) הוא פוליטיקאי אוסטרי שכיהן כקנצלר אוסטריה בשנים 2016-2008.

==תולדות חייו==
פיימן נולד בווינה בירת אוסטריה בשנת 1960.
בין השנים 1985 ל-1988 היה יועץ בבנק Zentralsparkasse שהיום הוא בנק אוסטריה, ולאחר שפרש הפך לדירקטור ב-Viennese Tenants' counselling.

פיימן כיהן בין השנים 1985 ל-1994 כיו"ר הנוער הסוציאליסטי בעיר וינה (Sozialistische Jugend Wien).

ראשית דרכו בממשלת אוסטריה החלה בתפקידו כשר התחבורה, החדשנות והטכנולוגיה בקבינט של הקנצלר אלפרד גוזנבאואר. ביוני 2008 עמד בראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית לבחירות.
כראש המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט האוסטרי התבקש על ידי נשיא אוסטריה, היינץ פישר, להרכיב ממשלה והפך לקנצלר ב-2 בדצמבר 2008.

ממשלתו הראשונה של פיימן התאפיינה, בעיקר בענייני פנים, במגוון רחב של חקיקה שהתמקדה בביצוע רפורמות בתחומים כגון חינוך וביטחון סוציאלי.

ממשלתו של פיימן הראשונה סיימה את מלוא הקדנציה שלה ובעת ההליכה לבחירות כלליות לפרלמנט האוסטרי ב-2013 - זכתה מפלגתו של פיימן, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, להיות פעם נוספת המפלגה הגדולה בפרלמנט. לאחר משא ומתן אינטנסיבי עם עמיתיו ממפלגת העם השמרנית בראשותו של מיכאל שפינדלגר הצליח פיימן להקים ממשלת אחדות לאומית, פעם נוספת, ולהישבע אמונים לקדנציה שנייה כקנצלר אוסטריה.

במאי 2016, מספר משברים פוליטיים פנימיים ובמרכזם ההפסד של מפלגתו (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית) בבחירות לנשיאות המדינה במהלך אפריל 2016 (ושל השותפה הקואליציונית שלו עם מועמדה שלה) הובילו להבעת אי אמון כלפי פיימן מצד מספר חברים במפלגתו. אז התפטר מתפקידו כקנצלר אוסטריה וכיו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית.

פיימן הוא קתולי, נשוי ואב לשני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קנצלרי אוסטריה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1960
ג'ו וולש

ג'ו וולש (באנגלית: Joe Walsh; נולד ב-20 בנובמבר 1947) הוא גיטריסט, מחלוצי הרוק המודרני וידוע בעיקר כחבר להקת הרוק-קאנטרי העיטים.

==ביוגרפיה==
וולש נולד בקנזס ועבר לניו ג'רזי שם למד בבית ספר תיכון.
התחיל את פעילותו כבר בסוף שנות השישים וניגן בלהקות שונות כמו ה"ג'יימס גנג" ועוד עד שהצטרף לאיגלס ב-1975. וולש פעל גם במיזמים והופיע עם מוזיקאים חשובים כמו רינגו סטאר (הביטלס), ג'ון לורד (דיפ פרפל), ביל וויימן (האבנים המתגלגלות), ופיט טאונסנד, גיטריסט להקת המי.

ב-1980 הופיע - למספר שניות - כאסיר שמצית מהומה בכלא בסצנת הכותרות של הסרט "האחים בלוז".

ב-2005 הופיע וולש לצד גיטריסטים רבים בערב מחווה לחברת הגיטרות "פנדר", על אף שהגיטרה המרכזית בה השתמש היא גיבסון לס פול משנת 1959 אותה נתן לגיטריסט לד זפלין ג'ימי פייג'.
ג'ו וולש פועל עד היום ומוכר כווירטואוז בעולם המוזיקה.

ג'ו וולש נודע, בין השאר, בהבעות הפנים שלו כאשר הוא מנגן ובסגנון ההופעה הייחודי לו.

==קישורים חיצוניים==

* 

ג'ו וולש

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:גיטריסטי רוק
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קנט
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
הונגצון

הונגצון (סינית: 宏村, פין-יין: Hóngcūn) הוא כפר בפרובינציית אנחווי שברפובליקה העממית של סין, השוכן למרגלות הר חואנגשאן. הכפר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000, ביחד עם הכפר שידי.

בתים בכפר

==היסטוריה==
הכפר הוקם בשנת 1131 על ידי ואנג ון, גנרל בשושלת האן, ביחד עם קרובת משפחה בשם ואנג יאנג'י. השניים היגרו לאזור שבו הוקם הכפר ביחד עם בני משפחותיהם, והקימו את 13 הבתים הראשונים.

בדברי ימיו של הכפר שתי תקופות של שגשוג - האחת בין 1401 ל-1620, והאחרת בין 1796 ל-1908. בני משפחת ואנג החלו לעבוד כפקידי ממשל וכסוחרים, וצברו עושר רב בדומה למשפחת הו מהכפר שידי. הם ניצלו את הממון הרב שלהם על מנת לבנות בניינים רבים בכפר. בשנת 1405 בקירוב נחפרה תעלה על מנת להזרים לכפר מים מתוקים מהנחל שממערב לו. מאתיים שנים לאחר הוקם האגם הדרומי, ובכך הושלמה בניית תשתית אספקת המים אל הכפר. רוב מבני הציבור בכפר נבנו בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בין המבנים האלה ניתן למנות את אקדמיית האגם הדרומי שנבנתה ב-1814, ואת היכל המעשים הראויים לשבח שנבנה ב-1888. משמעות המילה היכל, שהוצמדה לשם של חלק מהמבנים, נועדה לציין כי הם בנויים בפאר רב יותר. 

מעמדו של הכפר דעך עם הקמת הרפובליקה העממית של סין, זמן מה לאחר הדעיכה במעמדו של הכפר שידי.

==תיאור==
הכפר משתרע על פני שטח של 191.1 דונם, ושוכן למרגלות הר ליגאנג. הוא פונה לכיוון דרום, וחלקו המרכזי מאוגף על ידי ההרים והנהרות המקומיים.

הכפר בנוי בצורת שור. הגבעה הסמוכה לו (גבעת ליגאנג) נחשבת לראש השור, ואילו שני הרחובות המטפסים עליה מסמלים את קרניו. ארבעת הגשרים החוצים את הנחל ג'י-יין מסמלים את רגלי השור, ובתי הכפר את גופו. תבנית לוח השחמט של הרחובות והסמטאות מבוססת סביב התעלה. תעלת המים עוברת בין רוב בתי הכפר, ויוצרת שתי בריכות הנקראות "בריכת הירח" ו"האגם הדרומי".

הסגנון האדריכלי והתגליפים מתוארכים לתקופת שושלת מינג ושושלת צ'ינג. בכפר נמצא גם מוזיאון מקומי, השוכן בהיכל צ'נזי שהוא אחד מהבתים הגדולים ביותר בכפר ופתוח לתיירים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://english.china.com/zh_cn/culture_history/heritages/11023762/20040916/11881915.html מאמר על שידי והונגצון] באתר China.com

קטגוריה:אנחווי
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: יישובים
טיבור סקיי (אספרנטיסט)

טיבור סקיי (בסרבית וקרואטית Tibor Sekelj, בהונגרית: Székely Tibor; 14 בפברואר 1912, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 20 בספטמבר 1988, סובוטיצה, יוגוסלביה) היה חוקר ארצות, איש תרבות אספרנטו, סופר, עיתונאי ועורך דין יהודי-הונגרי.

ערך מסעות ביבשות דרום אמריקה, אסיה ואפריקה. שלט בשפות הונגרית, קרואטית, גרמנית, ספרדית, אנגלית, צרפתית ואספרנטו. הוא היה חבר האקדמיה לאספרנטו (La Akademio de Esperanto) וחבר כבוד בארגון האספרנטו העולמי (UEA), לאחר שחיבר מספר ספרים בשפה זו. ספרו "קומוואוה, בן הג'ונגל" (באספרנטו: Kumeŭaŭa, la filo de la ĝangalo), ספר ילדים על חיי הילידים הברזילאים, תורגם לשפות רבות.

==תולדות חייו==

טיבור סקיי נולד בשנת 1912 בספישקה סובוטה (Spišská Sobota) שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום חלק מן העיר פופרד שבסלובקיה). אביו היה וטרינר, ומשפחתו נדדה במקומות רבים בילדותו. חודשים ספורים לאחר לידתו עקרה משפחתו לרומניה, ובשנת 1922 עקרה שוב לסרביה. לאחר שסיים את לימודי בית הספר היסודי עקרה משפחתו פעם נוספת למונטנגרו, שם סיים את לימודיו בבית ספר תיכון. את לימודי המשפטים למד בעיר זגרב, שם עבד מאוחר יותר כעיתונאי.

בשנת 1939 נסע לארגנטינה כדי לדווח לעיתונו על מהגרים יוגוסלבים למדינה. סקיי נשאר בארגנטינה 15 שנה, שבמהלכן שימש כעיתונאי וחוקר ארצות בדרום אמריקה. בשנת 1944 הוא טיפס לפיסגת אקונקגווה, הגבוהה ביבשת דרום אמריקה. ניסיונו שימש השראה לספרו "סערה על האקונקגווה". הוא שב ליוגוסלביה בשנת 1954 וחי בבלגרד, אף שהמשיך לצאת למסעות בעולם. החל משנת 1972 התגורר בסובוטיצה ושימש מנהל מוזיאון בעיר עד יום מותו.

==מחיבוריו==
<div style="direction: ltr;">
* Tempestad sobre el Aconcagua. Buenos Aires: Ediciones Peuser, 1944, 274 pages.
* Por tierras de indios. Buenos Aires: Ediciones Peuser, 1946.
* [http://biblio.etnolinguistica.org/sekelj_1948_excursion Excursión a los indios del Araguaia]. Buenos Aires: Instituto de Ciencias Antropológicas, 1948.
* Window on Nepal. London: Robert Hale, 1959.
* Kumeŭaŭa, la filo de la ĝangalo. Antwerp, 1979.
* Nepalo malfermas la pordon. La Laguna: Régulo, 1959, 212 pages.
* Ĝambo rafiki. La karavano de amikeco tra Afriko. Pise: Edistudio, 1991, 173 pages, .
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://esperanto.net/literaturo/roman/sekelj.html חיי טיבור סקלי], באתר esperanto.net.
* [http://www.serbiatravelers.org/index.php/vremeplov/61-na-tragu-dozivljaja/2488-palma דקל נופל בחצות], סיפור קצר של טיבור סקלי בסרבית.

קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:מגלי ארצות
קטגוריה:אספרנטיסטים
קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:סופרים כותבי אספרנטו
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1912
קטגוריה:נפטרים ב-1988
גלקסיית גלגל הרוח הדרומית

גלקסיית גלגל הרוח הדרומית (ידועה גם בשם M83 מ-Messier 83 או NGC 5236) היא גלקסיית מוט ספירלית הנמצאת במרחק כ-15 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים נחש מים. זו הגלקסיה השלישית שהתגלתה (אחרי גלקסיית אנדרומדה וגלקסיית המשולש) והגלקסיה הראשונה שהתגלתה מחוץ לקבוצה המקומית.

==היסטוריה==
גלקסיית גלגל הרוח הדרומית התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי ניקולא לואי דה לאקאי ב-23 בפברואר 1752 כשצפה בה מכף התקווה הטובה ותיאר אותה כערפילית חסרת צורה מוגדרת. ב-17 בפברואר 1781 צפה בה שארל מסיה וצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים, ליד ראש הקנטאור. מסיה ציין שהיא עמומה ושקשה מאוד להבחין בה, מן הסתם בשל מיקומה הקרוב לאופק כאשר צופים בה מצרפת (זוהי הגלקסיה הדרומית ביותר בקטלוג מסיה). ויליאם הרשל צפה בה בשנת 1787 וציין שיש לה מרכז בהיר שממנו יוצאים שני ענפים חיוורים יותר צפונה ודרומה, ושהמרכז מוקף בערפיליות. בשנת 1862 צפה בה האסטרונום ויליאם לאסל ושרטט אותה כבעלת 3 זרועות ספירליות וככל הנראה היה הראשון שהבחין במבנה הספירלי של הזרועות.

עד היום נצפו בגלקסיית גלגל הרוח הדרומית 6 סופרנובות: סופרנובה 1923A, סופרנובה 1945B, סופרנובה 1950B, סופרנובה 1957D, סופרנובה 1968L וסופרנובה 1983N. רובן הגיעו לדרגת בהירות 14-15, אבל אלו של 1968 ו-1983 הגיעו לדרגת בהירות 12.

==תצפית==
גלקסיית גלגל הרוח הדרומית היא אחת מגלקסיות המוט הספירליות הקרובות והבהירות ביותר, עם בהירות נראית מדרגה 7.6 היא ניתנת לצפייה בקלות באמצעות משקפת. טלסקופ חובבים מאפשר להבחין בליבה הבהירה ובהיקף החיוור יותר וכן שצורתה אליפטית מעט, אבל רק באמצעות טלסקופ בינוני ניתן להבחין בספירליות של הזרועות. גלקסיית גלגל הרוח הדרומית נמצאת כ-7.23 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב π (פיי) בנחש מים וכ-7.8 מעלות מדרום-מזרח לכוכב γ בנחש מים, סמוך לקו המחבר אותו עם הכוכב θ בקנטאור.

==תכונות==
גודלה הזוויתי של גלקסיית גלגל הרוח הדרומית הוא כ-12 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-55,000 שנות אור, ומסתה של הגלקסיה מוערכת בכ- מסות שמש (כחמישית ממסת שביל החלב). מישור הגלקסיה נטוי בזווית של 24 מעלות ביחס לקו הראייה אליו כך שצורתה מעט אליפטית, אבל ניתן לראות בקלות את מבנה הזרועות. הזרועות מכילות צבירים של כוכבים צעירים וכחולים בעוד שהליבה והמוט המרכזי מכילים בעיקר כוכבים זקנים וצהובים יותר. בשנת 2005 פורסם מחקר שהראה כי בגלעינה של הגלקסיה נמצאים שני חורים שחורים, ככל הנראה כתוצאה של מיזוג בינה לבין גלקסיה אחרת שטרם הושלם. ב-16 ביוני 2008 גילו מדענים שחקרו באמצעות הלוויין Galaxy Evolution Explorer מספר רב של כוכבים חדשים באזורים החיצוניים של הגלקסיה. עד אז סברו כי אזורים אלה חסרים את החומרים הדרושים ליצירת כוכבים.
הגלקסיה מתרחקת משביל החלב במהירות של 513 ק"מ לשנייה.

גלקסיית גלגל הרוח הדרומית ביחד עם קנטאור A הן חלק מקבוצת הגלקסיות קבוצת קנטאור A (נקראת גם קבוצת M83) שמכילה כ-80 גלקסיות. גלקסיית גלגל הרוח הדרומית וקנטאור A הן שתיים מתוך 12 גלקסיות גדולות אשר מקיפות את הקבוצה המקומית ומכונות "מועצת הענקים", האחרות הן מאפיי 1, מאפיי 2, IC 342, גלקסיית הפסל, M64, M81, M82, M94, NGC 4945 וגלקסיית המחוגה.

== קישורים חיצוניים ==

*
* [http://messier.seds.org/m/m083.html גלקסיית גלגל הרוח הדרומית] בדפי מסיה של SEDS
* 

== הערות שוליים ==

גלגל הרוח הדרומית
גלגל הרוח הדרומית
גלגל הרוח הדרומית
גלגל הרוח הדרומית
אסכולת נוטרדאם

אסכולת נוטרדאם (באנגלית: Notre Dame school או "האסכולה הפוליפונית של נוטרדאם") הוא כינויה של קבוצת מלחינים, שעבדה בקתדרלת נוטרדאם בפריז או בשכנותה, מ-1160 בקירוב עד 1250. הכינוי מתייחס גם למוזיקה שחיברה קבוצה זו.

המלחינים היחידים ששמם עבר במשך הדורות והגיע עד ימינו הם לאונין ופרוטין. שניהם נזכרו בכתבי סטודנט אנגלי אלמוני,
הידוע בכינויו "אנונימוס IV", שעבד או למד בנוטרדאם בהמשך המאה ה-13. נוסף לכך שנקב בשמות שני המלחינים ותיאר אותם כ"מלחיני האורגנום הטובים ביותר", והוסיף וציין, כי ערכו את ספר האורגנום הגדול, הידוע בשם "מגנוס ליבר אורגני", הוא מביא אי-אילו פיסות מידע מעוררות סקרנות על המוזיקה והעקרונות שהיו כרוכים בחיבור האורגנום. פרוטין הוא המלחין הראשון של "אורגנום קוודרופלום" - פוליפוניה בארבעה קולות - או לפחות הראשון, שהמוזיקה שלו שרדה, שכן הסיכויים למצוא כתבי יד שלמים של מוזיקה כתובה בתווים מתקופה זו קלושים, במקרה הטוב.

לאונין, פרוטין ועוד מלחינים אלמונים, שהמוזיקה שלהם שרדה עד ימינו, מייצגים את התקופה הידועה בתולדות המוזיקה האירופאית כארס אנטיקווה. המוטט פותח לראשונה במהלך תקופה זו מן הקלאוזולה, שהיא מטיפוסי היצירה השכיחים ביותר ב"מגנוס ליבר אורגני". 

מוזיקה בכתב תווים שרדה בכמויות ניכרות, אך פרשנות למוזיקה זו, בייחוד בכל הנוגע למקצב, עודנה נתונה במחלוקת. שלושה תאורטיקאים של מוזיקה מתארים את נוהל התקופה: יוהאנס דה גרלנדיה, פרנקו מקולון ואנונימוס IV; עם זאת, כולם כתבו שני דורות ויותר אחרי חיבור המוזיקה, וייתכן שכפו את הנוהל של זמנם, שהלך והתפתח במהירות, על מוזיקה שהובנה אחרת. בחלק גדול מן המוזיקה של אסכולת נוטרדאם הקולות התחתונים שרים ערכי תווים ארוכים בעוד שהקול או הקולות העליונים שרים קווים עתירי קישוטים, המרבים להשתמש בתבניות חוזרות של תווים ארוכים וקצרים, הידועים בשם "מודוסים ריתמיים". בכך צוינה ראשיתו של כתב תווים, המסוגל להציג משכי זמן יחסיים של תווים בתפקידי קולות וביניהם (הופין 1978, עמ' 221).

מלחינים בני ימינו, כמו סטיב רייך וארוו פרט, מציינים את המוזיקה של אסכולת נוטרדאם כהשפעה על יצירתם.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Richard H. Hoppin, Medieval Music. New York, W.W. Norton & Co., 1978. ()
* Harold Gleason and Warren Becker, Music in the Middle Ages and Renaissance (Music Literature Outlines Series I). Bloomington, Indiana. Frangipani Press, 1986. ()
* Articles "Notre Dame School," "Organum," "Léonin," "Pérotin," The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ()
</div>
* הרולד גליסון ווארן בקר, "מוזיקה בימי הביניים וברנסאנס", בלומינגטון, אינדיאנה, הוצאת פרנג'יפאני 1986
* ערכים "אסכולת נוטרדאם", "אורגנום", "לאונין", "פרוטין", מילון גרוב החדש למוזיקה ולמוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן ושות' 1980.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסכולות מוזיקליות
קטגוריה:ביצוע אותנטי
קטגוריה:ימי הביניים 
קטגוריה:מוזיקה של ימי הביניים
המיסיונים הישועיים של הגוארני

במהלך המאות ה-17 וה-18 הקימו הישועים כ-30 מיסיונים ורדוקסיונים באזור הנהרות אורוגוואי ופרנה, שנועדו לבני הגוארני ועמים נוספים שהתגוררו באזור. רוב שרידי המיסיונים מצויים כיום בשטחה של ארגנטינה (מרביתם בפרובינציית מיסיונס הקרויה על שמם ומקצתם בקוריינטס), והיתר בברזיל ובפרגוואי. ב-1983 ו-1984 הכריז אונסק"ו על חמישה מהם כאתר מורשת עולמית.

== היסטוריה ==
המיסיונרים הגיעו ליבשת אמריקה בהזמנת הספרדים בראשית המאה ה-17, במטרה לסייע בהמרת דתם של הילידים, והיו ביניהם ישועים, פרנציסקנים ודומיניקנים. הישועים התמקדו בשני אזורים עיקריים: צ'יקיטוס שבמזרח בוליביה של ימינו, והאזור הכולל את דרום ברזיל, צפון-מזרח ארגנטינה ומזרח פרגוואי של ימינו. באזורים אלה הקימו המיסיונרים רדוקסיונים - יישובים שבהם רוכזו הילידים, והתקיימה פעילות המיסיון. מלבד לימודי התרבות הספרדית ועקרונות הנצרות, סיפקו הרדוקסיונים רווחה כלכלית וכן הגנה מפני סוחרי העבדים הספרדים והפורטוגלים.

ב-1750 נחתם חוזה מדריד ששינה את הגבולות באזור, ונהר האורוגוואי נקבע כגבול בין האימפריה הפורטוגזית לבין האימפריה הספרדית. ממזרח לנהר, עתה בשטחה של ברזיל, נותרו שבעה רדוקסיונים ישועיים באזור המכונה מיסיונס אוריינטאלס ("המיסיונים המזרחיים"). ב-1756 התקוממו תושבי הרדוקסיונים נגד הסיפוח לברזיל, ופרצה מלחמת הגוארני. כוח משותף לספרד ולפורטוגל נשלח לאזור והביס את התושבים המקומיים. בשיאם, התגוררו ב-30 הרדוקסיונים כ-84 אלף תושבים. בגדול שבהם, סאו מיגל דאס מיסואס התגוררו כ-6,600 תושבים.

איור של בית הכומר בסן איגנסיו מיני, 1846
ב-1759 הורתה ממשלת פורטוגל, בהשראתו של שר הממלכה סבשטיאאו דה מלו, על סגירתם של כל המיסיונים הישועיים שבשטח ברזיל. באותה העת חלק ניכר ממיסיונס היה חלק מברזיל, וגם מיסיונים אלה נסגרו. ב-1767 גורשו הישועים גם מהטריטוריות הספרדיות. רבים מבני הגוארני ששהו ברדוקסיונים היו לעבדים העובדים במטעים. הרדוקסיונים עצמם ננטשו מיושביהם, מבניהם התפוררו וצמחייה כיסתה אותם. במהלך המאה ה-20 הוחל בשיקומם ובשחזורם של כמה מהם.

ב-1983 הכריז אונסק"ו על סאו מיגל דאס מיסואס במדינת ריו גראנדה דו סול שבברזיל כאתר מורשת עולמית. שנה לאחר מכן הצטרפו לסאו מיגל ארבעה שרידי רדוקסיונים נוספים בארגנטינה: נואסטרה סניורה דה לורטו, נואסטרה סניורה דה סנטה אנה, סן איגנסיו מיני וסנטה מריה לה מז'ור. חמשת האתרים מהווים יחד אתר מורשת עולמית אחד. סאו מיגל דאס מיסואס וסן איגנסיו מיני נחשבים לשמורים מביניהם.

== ראו גם ==
* המיסיונים הישועיים בצ'יקיטוס

== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:מיסיון
קטגוריה:ארגנטינה: היסטוריה
קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:פרגוואי: היסטוריה
קטגוריה:ארגנטינה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:ברזיל: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מיסיונס
קטגוריה:ריו גראנדה דו סול
בוקרא תקשורת

העמוד הראשי של בוקרא
בוקרא תקשורת בע"מ (בערבית: بكرا תעתיק: בכרא) היא חברה ישראלית, המפעילה פורטל אינטרנט ישראלי ערבי באותו שם. 

החברה, בבעלות משפחת זועבי ובניהול ג'אדה זועבי, נוסדה בנצרת בשנת 2006. האתר בניגוד למתחריו א-סינארה, פאנט, אל-ערב, הוא פורטל עצמאי שאינו קשור לעיתון מודפס. האתר עוצב מחדש בשנת 2009.

הפורטל נוסד בעקבות מלחמת לבנון השנייה כאשר מייסדיו, ובראשם המנכ"לית ג'אדה זועבי, הגיעו למסקנה כי חסר מידע זמין בערבית לדוברי ערבית ישראלים שאינם צרכני תקשורת או פורטלים ופורומים בעברית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:פורטלים ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט בערבית
קטגוריה:תקשורת ערבית בישראל
קטגוריה:נצרת: תקשורת
קטגוריה:נצרת: ארגונים
אפונסו אלווס

אפונסו אלווס מרטינס ז'וניור (בפורטוגזית: Afonso Alves Martins Júnior; נולד ב-30 בינואר 1984 בבלו הוריזונטה) הוא כדורגלן עבר ברזילאי.

==קריירת מועדונים==
אלווס נולד בבלו הוריזונטה, העיר השלישית בגודלה בברזיל. אביו נפטר בהיותו בן 9. לאלווס אח ואחות.

החל לשחק כדורגל באתלטיקו מיניירו מברזיל. בשנת 2002 עזב את ברזיל והחל לשחק במועדון השוודי אורגריט מהעיר גטבורג. שנתיים מאוחר יותר עבר למאלמה, וזכה עמה באליפות ליגת העל השוודית. לאחר הזכייה המשיך לשחק במאלמה, כאשר בשנת 2005 הבקיע 14 שערים ב-24 משחקי ליגה, שזיכו אותו בתואר מלך השערים בפעם השנייה ברציפות. באותה עונה סיימה מאלמה במקום החמישי.

ב-2006 עבר להירנביין תמורת 4.5 מיליון אירו, מה שהפך אותו להעברה היקרה ביותר בתולדות הירנביין. בשנת 2007, לאחר שבשנה הקודמת סיים כסגן מלך השערים, הצליח לסיים כמלך השערים של ליגת העל ההולנדית עם 34 שערים. מספר זה הוא גם שיא מועדון לשחקן הירנביין. אלווס הוא הברזילאי השלישי שמסיים כמלך שערי הליגה ההולנדית, לאחר חלוצי פ.ס.וו. איינדהובן בעבר רומאריו ורונאלדו. כמו כן, הוא סיים שני "במירוץ" לזכייה בנעל הזהב האירופית, נקודה אחת פחות מפרנצ'סקו טוטי מרומא. בסיום עונת 2007 זכה בתואר כדורגלן השנה בהולנד.

במהלך משחקו השני בלבד בקבוצה, ב-7 באוקטובר 2007, הבקיע 7 שערי ליגה במהלך ניצחונה של הירנביין 0-9 נגד הראקלס אלמלו, ובכך קבע שיא למספר השערים שנכבשו על ידי שחקן אחד במשחק אחד בליגה ההולנדית.

בסוף חלון ההעברות של ינואר 2008 חתם במידלסברו מהפריימר ליג ל-4.5 שנים, לאחר שהנהלת הקבוצה שילמה תמורת כרטיס השחקן שלו 12.7 מיליון לירות שטרלינג. ערך את משחק הבכורה שלו ב-9 בפברואר, לאחר שעלה כמחליף במשחק מול פולהאם. הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח הייתה במשחק גביע ה-FA מול שפילד יונייטד. במשחק מול מנצ'סטר יונייטד הוא הבקיע את שני שערים הראשונים עבור מידלסברו, ובסיום העונה הבקיע שלושער מול מנצ'סטר סיטי. סיים את העונה עם ארבעה שערים, ולא הצליח למנוע את ירידתה של מידלסברו לצ'מפיונשיפ.

ב-4 בספטמבר 2009 חתם במועדון א-סד מקטר. ב-31 בינואר 2010 הושאל למועדון הקטרי א-ריאן וב-15 במאי חתם במועדון על חוזה לשנתיים נוספות.

ב-5 באוקטובר 2015 הודיע על פרישה מכדורגל בחשבון האינסטגרם שלו.

==נבחרת ברזיל==
ב-17 במאי 2007 זומן לראשונה לסגל של נבחרת ברזיל, לקראת צמד משחקי הידידות מול נבחרת אנגליה ונבחרת טורקיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-1 ביוני במשחק מול אנגליה, לאחר שעלה כמחליף בדקה ה-73 במקום קאקה. אלווס נכלל בסגל ברזיל לקופה אמריקה 2007. ב-12 בספטמבר 2007 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת במשחק מול נבחרת מקסיקו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:בלו הוריזונטה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני מאלמה
קטגוריה:כדורגלני הירנפיין
קטגוריה:כדורגלני מידלסברו
קטגוריה:כדורגלני א-ריאן
קטגוריה:כדורגלני א-סד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:ספורטאים זרים בשוודיה
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקטר
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1981
סאו מיגל דאס מיסואס

סאו מיגל דאס מיסואס (בפורטוגזית: São Miguel das Missões) היה רדוקסיון ישועי שפעל במאה ה-18 במדינת ריו גראנדה דו סול בברזיל של ימינו. בשנת 1983 הכריז אונסק"ו על שרידיו של הרדוקסיון כאתר מורשת עולמית.

== היסטוריה ==
הכניסה לאתר
סאו מיגל דאס מיסואס הוקם ב-1632 בידי מיסיונרים ישועים, כחלק ממערך של כ-30 רדוקסיונים שהוקמו עבור בני הגוארני. הישועים הוזמנו ליבשת החדשה בידי הספרדים, וסאו מיגל (שנקרא אז בספרדית סן מיגל) הוקם באזור שהיה בתווך בין אזורי השליטה של האימפריה הספרדית והאימפריה הפורטוגזית. הוא הוזז ממקומו מספר פעמים, עד שהוקם באופן סופי במקומו הנוכחי ב-1687. בשיאו התגוררו בסאו מיגל כ-6,600 תושבים, והוא היה הגדול מבין הרדוקסיונים שהקימו הישועים באזור.

ב-1750 נחתם חוזה מדריד ששינה את הגבולות באזור, ונהר האורוגוואי נקבע כגבול בין האימפריה הפורטוגלית לבין האימפריה הספרדית. ממזרח לנהר, עתה בשטחה של ברזיל, נותרו שבעה רדוקסיונים ישועיים באזור המכונה מיסיונס אוריינטאיס ("המיסיונים המזרחיים"), ובהם סאו מיגל. ב-1756 התקוממו תושבי הרדוקסיונים נגד הסיפוח לברזיל, ופרצה מלחמת הגוארני. כוח משותף לספרד ולפורטוגל נשלח לאזור והביס את התושבים המקומיים. במהלך הקרבות נהרגו 1,511 בני גוארני, בעוד בקרב הספרדים והפורטוגלים עמד מספר האבדות על שלוש בלבד. ב-1759 הורתה ממשלת פורטוגל, בהשראתו של שר הממלכה סבשטיאאו דה מלו, על סגירתם של כל המיסיונים הישועיים שבשטח ברזיל. ב-1767 גורשו הישועים גם מהטריטוריות הספרדיות. רבים מבני הגוארני ששהו ברדוקסיונים היו לעבדים העובדים במטעים.

== סאו מיגל דאס מיסואס כיום ==
פסלים שנמצאו בסאו מיגל ומוצגים כיום במוזיאון
לאחר נטישת הרדוקסיון החלו המבנים שבו להתפורר, וצמחייה החלה לכסותם. עבודות שיקום ראשונות החלו ב-1925, והן נמשכות מאז לסירוגין. כיום אין במקום אף מבנה שעומד על תלו בשלמותו, אך ניתן להבחין בשרידיהם של מספר מבנים, בהם הכנסייה, בית הכמרים, בית הספר, מספר בתי מגורים וחומת בית הקברות. תכנונה של הכנסייה, שנבנתה בסגנון הבארוק, מיוחס לאדריכל הישועי ג'אן בטיסטה פרימולי, שבנה גם מבנים בבואנוס איירס ובקורדובה. 

ב-1983 הכריז אונסק"ו על סאו מיגל דאס מיסואס כאתר מורשת עולמית. שנה מאוחר יותר הוכרזו ארבעה שרידי רדוקסיונים נוספים בארגנטינה, והחמישה מהווים יחדיו אתר מורשת עולמית אחד.

בסמוך לשרידי המיסיון הוקמה ב-1988 עיירה הנושאת אף היא את השם סאו מיגל דאס מיסואס. בשנת 2008 התגוררו בה כ-7,600 תושבים. בעיירה מוזיאון המכיל ממצאים משרידי הרדוקסיון.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:המיסיונים הישועיים של הגוארני
קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:ברזיל: מבנים
קטגוריה:מיסיון
קטגוריה:ריו גראנדה דו סול
לטס

לָאטְס (בלטבית: Lats) היה ההילך החוקי של לטביה מאז עצמאותהּ ב-1991 ועד ל-2013. בשנות עצמאותהּ בין השנים 1918–1940 היה הלטס מטבעהּ הלאומי החל משנת 1922. ב-1 בינואר 2014, הלטס הוחלף באירו כהילך החוקי של לטביה, עם הצטרפותה לגוש האירו.

==הלטס הראשון: 1922–1940==
שטר של 20 לאטי משנת 1935
מטבע של 5 לטי משנות ה-30
הלטס הלטבי הונפק לראשונה בשנת 1922, כאשר התאוששה לטביה מהמשבר הכלכלי שפקד את אירופה כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה. הלטס החליף את הרובל הלטבי שהונפק ב-1919 בשער המרה של לטס אחד ל-50 רובל.
השימוש בלטס נפסק עם פלישת ברית המועצות ללטביה ב-1940 והנהגת השימוש ברובל הרוסי.

==הלטס השני: 1993–2013==
הלטס הונהג שנית כהליך לטבי רשמי ב-1993 עם הכרזת העצמאות הלטבית.

<gallery>
תמונה:1santims 2005.png|1סניטמיס
תמונה:2santimi 2006.png|2 סנטימי
תמונה:5santimi 2006.png|5 סנטימי
תמונה:10santimu 1992.png|10 סניטמי
תמונה:20santimu 1992.png|20 סנטימי
תמונה:50santimu 1992.png|50 סנטימי
תמונה:1Lats salmon.png|1 לטס
תמונה:2Lati 1999.png| 2 לטי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090531053524/http://www.bank.lv/lat/main/all/ אתר הבנק הלאומי של לטביה] 

קטגוריה:לטביה: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אירופה
קטגוריה:מטבעות שהוחלפו באירו
קרמיין קופולה

קרמיין ולנטינו קופולה (באנגלית: Carmine Valentino Coppola; 11 ביוני 1910 – 26 באפריל 1991) היה מוזיקאי אמריקאי שעסק בהלחנה לסרטים. שיתוף הפעולה האמנותי שלו עם בנו, במאי הקולנוע פרנסיס פורד קופולה, זכה להצלחה רבה, והביא את קופולה לזכייה בפרס האוסקר.

==ביוגרפיה==

קופולה נולד בניו יורק, וגילה כישרון מוזיקלי שהביא לקבלתו לבית הספר היוקרתי ג'וליארד, שם למד נגינה בחליל. לאחר מכן השלים את לימודי המוזיקה בבית הספר למוזיקה במנהטן. במהלך שנות ה-30 ושנות ה-40 שימש כחלילן בתזמורות רדיו שונות, ביניהן התזמורת של רשת השידור NBC (שעיקר פעולתה היה אז הפעלת תחנת רדיו) עליה ניצח ארתורו טוסקניני. באמצע שנות ה-50 עזב את הנגינה על מנת להיות למלחין ומנצח. בתחילה עבד כמנצח בתזמורות בברודוויי, ולאחר מכן החל לעבוד עם בנו, הבמאי פרנסיס פורד קופולה.

שיתוף הפעולה האמנותי ביניהם הביא ליצירת מוזיקה לסרטים כשלושת סרטי "הסנדק", "אפוקליפסה עכשיו" וההקרנה המחודשת של האפוס "נפוליאון" של אבל גאנס, שנוצר בשנת 1927, והוקרן מחדש ביזמת פרנסיס פורד קופולה בשנת 1980. על המוזיקה לסרט "הסנדק 2" (1974) זכה בפרס האוסקר בשיתוף עם המלחין נינו רוטה. על המוזיקה לסרט "הסנדק 3" (1989) היה מועמד לפרס האוסקר.

==משפחה==

קופולה נישא לאיטליה קופולה, בתו של המוזיקאי יליד איטליה פרנצ'סקו פנינו. נישואי הזוג נמשכו עד מותו של קופולה ב-1991. רבים מצאצאי הזוג זכו להצלחה בתחום הקולנוע, ומשפחת קופולה, לצד משפחתו של ג'ון יוסטון, הן המשפחות היחידות שבהן שלושה דורות שונים במשפחה זכו בפרס האוסקר. קופולה הוא אביהם של הבמאי פרנסיס פורד קופולה והשחקנית טליה שייר. בן נוסף של קופולה הוא חוקר הספרות אוגוסט קופולה. בין ילדיו של אוגוסט קופולה נמצאים השחקנים ניקולס קייג' ומארק קופולה, והבמאי כריסטופר קופולה. בין ילדיו של פרנסיס פורד קופולה נמצא המפיק ג'אנקרלו קופולה, והבמאים רומן קופולה וסופיה קופולה, ובין ילדיה של טליה שייר נמצאים השחקן ג'ייסון שוורצמן והצלם ג'ון שוורצמן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:משפחת קופולה
קטגוריה:בוגרי בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
מאנאט אזרבייג'ני

מאנאט הוא ההילך החוקי של אזרבייג'ן. המאנאט מחולק ל-100 קְפִּיק (qəpik). המילה מאנאט הושאלה מהשפה הרוסית, בה монета (מנטה) משמעותו מטבע.

==המאנאט הראשון==
בשנת 1919 יצרה הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן מטבע משלה- מאנאט. שנה לאחר מכן פלשה ברית המועצות לאזרבייג'ן והמטבע המשיך להתקיים עד 1923 כשהוחלף ברובל.

==המאנאט השני==
בשנת 1992 שנה לאחר קבלת העצמאות השנייה החליט הממשל האזרבייג'ני לחדש את המאנאט. מטבע זה התקיים מאז ובהמשכיות עד ל-2006 והוחלף מטבע זה בגרסה השלישית.

===מטבעות===
* 5 קפיק, 10 קפיק, 20 קפיק, 50 קפיק.

===שטרות===
* מאנאט אחד, 5 מאנאט, 10 מאנאט, 50 מאנאט, 100 מאנאט, 250 מאנאט, 500 מאנאט, 1,000 מאנאט, 10,000 מאנאט, 50,000 מאנאט.

==המאנאט השלישי==
ב-1 בינואר 2006 הוחלט לחדש את המאנאט כאשר שער ההמרה הוא מאנאט חדש= 5,000 מאנאטים ישנים.

== שערי חליפין ==

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20130618130833/http://nba.az/ אתר הבנק הלאומי של אזרבייג'ן] 
*[http://www.bis-ans-ende-der-welt.net/Aserbaidschan-B-En.htm השטרות של אזרבייג'ן] (באנגלית) (בגרמנית) (בצרפתית)

קטגוריה:אזרבייג'ן: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אסיה
קטגוריה:מטבעות
לב (מטבע)

לב (בבולגרית: лев), שפירושו בשפה הבולגרית הקדומה אריה, הוא ההילך החוקי של בולגריה. לב אחד מתחלק ל-100 סטוטינקי.

המטבע הונפק לראשונה בשנת 1881 מגובה בתקן הזהב. בעת יציאתו לשוק היה שוויו של לב אחד שווה ערך לפרנק צרפתי אחד. ב-1928 נקבע שער המרה חדש ללב, 1 לב היה בשווי של 10.86956 מ"ג זהב. במהלך מלחמת העולם השנייה הוצמד הלב לרייכסמארק הגרמני בשער המרה של 32.75 לב לרייכסמארק אחד. עם הכיבוש הסובייטי ב-1944 הוצמד הלב לרובל של ברית המועצות בשער המרה של 15 לב לרובל אחד. בשנת 1943 הופסקה הטבעתן של מטבעות עקב ערכן הנמוך.

==רפורמת שנת 1952==
בשנת 1952 עקב אינפלציה מצטברת, הונפק לב חדש בשער של 100 לב ישן ללב חדש אחד.

==רפורמת שנת 1962==
בשנת 1962 הונפק לב חדש נוסף, בשער של 10 ל-1.
עם התמוטטות הקומוניזם והתאמת הכלכלה לרעיונות החדשים הייתה בבולגריה אינפלציה גבוהה שגרמה לפיחות ניכר בשער המטבע. במטרה להילחם באינפלציה נקבע ב-1997 שער חליפין קבוע של 1000 לב למארק גרמני אחד.

==שערי חליפין==

==הצעדים הכלכליים של 1999==
ב-1999 במסגרת צעדים כלכליים נרחבים ובמטרה לחזק את אמון הציבור במטבע, הונפק לב חדש בשער המרה של 1,000 לב ללב חדש. הלב החדש הוצמד למרק הגרמני בשער של 1:1.

עם הקמת גוש האירו, הוצמד הלב לאירו בשער של 1.95583 לב לאירו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בולגריה: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אירופה
קטגוריה:מטבעות
סאלי ברישה

ד"ר סאלי ברישה (באלבנית: Sali Berisha; נולד ב-15 באוקטובר 1944) הוא ראש ממשלת אלבניה לשעבר, ונשיא אלבניה לשעבר.
== חייו ==
ברישה נולד בכפר ויסידול שבאלבניה הקרוב מאוד לגבול עם קוסובו, להורים מוסלמים. הוא למד רפואה באוניברסיטת טירנה, מקצוע בו המשיך לעסוק במשך כל חייו.

ברישה נבחר לראשונה לפרלמנט האלבני ב-1991. לאחר הבחירות הדמוקרטיות הראשונות באלבניה מזה שנים רבות נבחר ברישה ב-1992 להיות נשיא אלבניה. בתפקיד זה כיהן קדנציה אחת בלבד (5 שנים). ב-11 בספטמבר 2005 נבחר לעמוד בראשות ממשלת אלבניה.

ברישה נשוי ללירי רמה, רופאת ילדים במקצועה, ולהם שני ילדים.<ref>[http://www.keshilliministrave.al/index.php?fq=brenda&r=&gj=gj1&kid=17 Sali Berisha|Keshilli i Ministrave] . Keshilliministrave.al. Retrieved on 13 May 2012.</ref>

==סנקציות==

ב -19 במאי 2021 הודיע אנטוני בלינקן, מזכיר המדינה של ארצות הברית, כי מחלקת המדינה החליטה להטיל סנקציות על ברישה, רעייתו, בנו ובתו, ונאסרה עליהם הכניסה לארצות הברית, לאחר שהואשמו במעורבות בשחיתות שלטונית משמעותית<ref></ref>. 

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* [https://www.nytimes.com/2008/03/27/world/asia/27ammo.html?oref=slogin&oref=slogin "Supplier Under Scrutiny on Arms for Afghans", New York Times article]
* [http://www.lajme.gen.al/teme/sali-berisha.html Sali Berisha news]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי אלבניה
קטגוריה:ראשי ממשלת אלבניה
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1944
הפארק הלאומי טלמפאז'ה

הפארק הלאומי טלמפאז'ה (בספרדית: Parque Nacional Talampaya) משתרע על פני 2,150 קמ"ר בפרובינציית לה ריוחה שבמערב ארגנטינה. הוא הוכרז כפארק לאומי ב־1975 כדי להגן על האתרים הפליאונטולוגיים והארכאולוגיים המצויים בשטחו. בשנת 2000 הוכרז הפארק, יחד עם איסצ'יגואלסטו הסמוך, כאתר מורשת עולמית. מקור שם הפארק בשפת הקקאן, ופירושו "הנהר היבש של המיש" (המיש הוא מין עץ הנפוץ במדבר).

הפארק נחשב לאחד האתרים הגאולוגיים החשובים בעולם, שכן הוא מספק עדויות לתהליכים שהתרחשו במהלך 250 מיליון השנים האחרונות. עיקר הסלעים בשטח הפארק הם סלעים אדמדמים מסוג אבני חול. תהליכי שחיקה ובליה יצרו בסלעים צורות שונות ומשונות, שזכו גם לכינויים שונים כגון אל טבלרו דה אחדרס ("לוח השחמט"), לה קתדרל ("הקתדרלה") ואל פראילה ("הנזיר"). הפארק ידוע גם בשל המאובנים הרבים שנמצאו בשטחו. המאובן הקדום ביותר מתוארך ללפני 250 מיליון שנים. כן נמצאו מאובני צבים בני 210 מיליון שנים, מאובני דינוזאורים ומאובני זוחלים קדומים המשויכים לסינאפסידה. 

האזור בו שוכן טלמפאז'ה הוא מדברי וצחיח, וכמות המשקעים השנתית נמוכה, בין 150 ל־170 מ"מ בשנה. משרע הטמפרטורות קיצוני: בימי הקיץ הן עשויות להגיע ל־50°C ובלילות החורף לרדת ל־9°C-. הצמחייה האופיינית לאזור מעטה, ומבוססת בעיקר על שיחים נטולי עלווה וקקטוסים. בערוצי הנחלים נמצאים גם צמחים ירוקים יותר. עם בעלי החיים הנפוצים בפארק נמנים שועלים ארגנטינאים אפורים וקריאמאים שחורי רגל. בעלי חיים נוספים בפארק כוללים עופות דורסים כקונדור האנדים, עקב שחור חזה ובז נודד, וכן ויסקאצ'ות, גואנקואים, ארמדיליים (לרבות ארמדילי חולד) וננדואים.

פטרוגליפים
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על נוכחות אנושית באזור בין השנים 120 ו־1180. לפי ההערכות, מזג האוויר באותה תקופה היה נוח יותר, ואפשר מגורי בני אדם. ברחבי הפארק נמצאו ציורי סלע הכוללים צורות גאומטריות וכן בעלי חיים כננדואים וחתוליים. אחד האתרים הידועים מכונה "לוס פיסארונס" ("לוח המודעות"), ובו פטרוגליף באורך 15 מ'. בנוסף לציורים נמצאו בשטחי הפארק שרידי בתים וכלי חרס ואבן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080828232857/http://www.parquesnacionales.gov.ar/i/03_ap/36_talampaya_PN/36_talampaya_PN.htm טלמפאז'ה] באתר הפארקים הלאומיים של ארגנטינה
* [http://www.ripioturismo.com.ar/np-tal.htm אודות הפארק]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגנטינה: אתרים ארכאולוגיים
טלמפאז'ה
קטגוריה:ארגנטינה: פלאונטולוגיה
קטגוריה:לה ריוחה (פרובינציה)
קטגוריה:אמריקה הדרומית: אתרים פלאונטולוגיים
קטגוריה:אמנות סלע
פארק לאומי טלמפאז'ה
לק (מטבע)

לֶק (באלבנית: Leku ; סימון לפי תקן ISO 4217: ALL) הוא ההילך החוקי של אלבניה. הלק האלבני מחולק תאורטית ל-100 קינדרקה אולם אין במחזור מטבעות או שטרות של קינדרקה.

==היסטוריה==
מטבע הלק המודרני הוא הגרסה השלישית של המטבע.

הגרסה הראשונה הונפקה בשנת 1926. בשנת 1965 המטבע עבר רענון והתחדש (הגרסה השנייה). והגרסה הנוכחית משמשת מאז 1996.

==מטבעות==
* 1 לק, 5 לקה, 10 לקה, 20 לקה, 50 לקה, 100 לקה

==שטרות==
* 100 לקה, 200 לקה, 500 לקה, 1,000 לקה, 2,000 לקה, 5,000 לקה

<gallery>
תמונה:100Leke(1996).jpg
תמונה:200Lek(1997).jpg
תמונה:500 lek obverse.jpg
תמונה:1000Lek.jpg
תמונה:2000 lek 2009 ob.jpg
תמונה:5000 lek obverse.jpg
</gallery>
== שערי חליפין ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.bis-ans-ende-der-welt.net/Albanien-B-En.htm שטרות אלבניה] ו

קטגוריה:אלבניה: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אירופה
קטגוריה:מטבעות
מפוח

מפוח נטול מאווררים
מפוח הוא מכשיר שנושף אוויר, על פי רוב לצורך שינוע חפצים. בתוך מפוח עשויים להיות מאווררים.

קיימים סוגים שונים של מפוחים:
*מפוחים צנטריפוגליים - בעלי מאיץ. כפות נטויות לפנים או כפות נטויות לאחור. במפוחים צנטריפוגליים האוויר נכנס צירית ממרכז המאיץ ומואץ רדיאלית להיקף בעזרת הכוח הצנטריפוגלי. המפוחים הצנטריפוגליים מחולקים לבעלי כניסה בודדת או כניסה כפולה בהנעת רצועות בהנעה ישירה. מפוחים צנטריפוגליים הם מפוחי יניקה אשר בדרך כלל משמשים לתהליכי יניקת אוויר; מפוחים בלחצים נמוכים וגבוהים, מפוחים שיודעים להעביר רק אוויר, אוויר רווי בשמן, אוויר עם חלקיקי נסורת או חלקיקים ארוכים המסתבכים במאיצים רגילים ועבורם ניתן למצוא מפוחים מיוחדים שידעו להעביר את החומרים האלה, הכל לפי הדרישות והמפרט שצריך לאותו מפוח. 
*מפוחים ציריים / שואבים ציריים - בעלי כנפיים המורכבות על ציר מרכזי הפועלות בשיטת דחיפה או שאיבה של אוויר על ידי פעולת סיבוב על ציר מרכזי. במפוחים ציריים זרימת האוויר היא במקביל לציר המאיץ כך שהכניסה והיציאה באותו כיוון, האצת האוויר במפוחים ציריים מתבצעת על ידי מבנה כנף המאיץ הגורם להבדל לחצים בין שני צדדיו. סיבובי המאיץ יוצרים לחץ דינמי גבוה ולחץ סטטי נמוך. המאיץ המסתובב סביב צירו ומזיז "שרוול" אוויר מקביל לצירו. את המפוחים יש להפעיל כאשר כיוון הסיבוב תואם את צורת הכף, ישנם מפוחים ציריים עם מבנה כנף המתוכנן כך, שיעילותם זהה לשני כיווני הזרימה, הוצאה והכנסת אוויר.

==קישורים חיצוניים==

*מאמר בנושא [http://memtools.co.il/provider.php?providerName=leister&titleId=5 מפוחים תעשייתיים] המסביר ביתר הרחבה את השימוש הרחב שיש למפוח בתעשייה.
* 

קטגוריה:קירור ומיזוג אוויר
קטגוריה:קירור חשמלי
קטגוריה:מכונות
ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה

ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה (בקטלאנית: Joan Enric Vives i Sicília, נולד ב-24 ביולי 1949) הוא בישוף אורז'ל (בקטאלנית: Urgell) והנסיך השותף של אנדורה.

== ביוגרפיה ==
נולד בברצלונה לפרנסיס וקורליינה ויווס פונס סיסיליה, הוסמך ככומר ב-1973, מונה כעוזר בישוף ברצלונה ב-1993, כסגן בישוף אורז'ל ב-2001 וכבישוף אורז'ל בשנת 2003. במרץ 2011 הוכתר ויווס אי סיסילה כארכיבישוף בתוארו האישי.

=== כבישוף ===
ז'ואן הוכתר לבישוף אורגל בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני. ז'ואן נושא בתואר בישוף אורז'ל מאז שנת 2003, ובתוקף כך מכהן כאחד משני הנסיכים המכהנים ביחד כראשי המדינה של אנדורה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנסיכים-שותפים של אנדורה
קטגוריה:שליטי ארצות
קטגוריה:ארכיבישופים
קטגוריה:ברצלונה: אישים
קטגוריה:ילידי 1949
דובהה

{| align="left"
|

|-
|

|-
|

|}

דובהה (בכתיב לועזי: Dubhe מערבית ظهر الدب الاكبر - ט'הר א-דבּ אל-אכּבר - הגב של הדוב הגדול) או α בדובה הגדולה הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. ציון באייר α (אלפא) ניתן לו מכיוון שהוא הכוכב הבהיר המערבי ביותר בקבוצה ויוהאן באייר ציין את שבעת כוכבי הקבוצה הבהירים על פי הסדר ממערב למזרח ולא על פי בהירותם. הכוכב נמצא בפינה הצפון מערבית של "העגלה הגדולה" והמשך הקו המחבר אותו עם מראק (β בדובה הגדולה) מצביע אל כוכב הצפון.

==תכונות==
דובהה הוא למעשה מערכת בת ארבעה כוכבים שונים הנמצאת במרחק של כ-124 שנות אור ומכילה ענק כתום ושלושה כוכבים נוספים עמומים בהרבה מסוג ספקטרלי F. תכונה זו מבדילה אותו מרוב כוכבי העגלה, שכן כל השאר למעט אלקאיד הם כוכבים מסוג ספקטרלי A שנמצאים בערך בחצי המרחק ונעים בערך באותו הכיוון. מסיבה זו צפוי דובהה להפרד משאר כוכבי העגלה בעוד מספר עשרות אלפי שנים.

===דובהה A===
דובהה A הוא ענק כתום עם מסה של כ-4 מסות שמש ורדיוס של כ-30 רדיוסי שמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 1.89 כך שהוא מאיר בערך פי 300 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-4,500 קלווין, מה שגורם לצבעו הכתום, לעומת צבעם הלבן של שאר כוכבי הקבוצה. הכוכב נמצא בשלב של התכת הליום ליסודות כבדים יותר, לאחר שהמימן שבליבתו נגמר. כשיגמר שלב היתוך ההליום, דובהה צפוי להתנפח עוד ולהפוך לענק אדום.

===דובהה B===
דובהה B הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי F עם מסה של פחות משתי מסות שמש ורדיוס גדול בכ-30% משל השמש. הוא מקיף את דובהה A במרחק של כ-23 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-44 שנים. אף על פי שבהירותו היא מדרגה 4.8, שניתנת לכאורה להבחנה בעין לא מצוידת, קשה להבחין בו גם באמצעות טלסקופ חובבים בשל קרבתו לדובהה A וההבדל הגדול בבהירותם. הטמפרטורה של דובהה B גבוהה בהרבה משל דובהה A - כ-7,400 קלווין כך שצבעו לבן-צהבהב. אם יש לדובהה B כוכב לכת, אז דובהה A יראה ממנו כשמש נוספת שבהירותה כמחצית מהשמש של כדור הארץ.

===דובהה C===
במרחק של כ-10,000 יחידות אסטרונומיות מדובהה A מקיף אותו זוג נוסף של כוכבים עמומים מסוג ספקטרלי F8 שבהירותם המשותפת היא מדרגה 7. זוג הכוכבים מקיף זה את זה בזמן של כ-6 ימים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/dubhe.html דובהה באתר של ג'ים קלר]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ענקים מסוג K
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג F
קטגוריה:מערכות מרובות כוכבים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים הדובה הגדולה
קטגוריה:כוכבים בהירים
א-סנארה (אתר אינטרנט)

העמוד הראשי החדש של אתר סונארה
אַ-סִּנַארַה (בערבית: الصنارة, תעתיק מדויק: אלצנארה, נהגה לעיתים גם אַ-סּוֹנַארַה) הוא אתר אינטרנט בבעלות קבוצת התקשורת הישראלית א-סנארה. 

א-סנארה הוא אתר חדשות ופורטל תכנים, מהבולטים בין אתרי האינטרנט המכוונים לערביי ישראל. הוא הוקם כפורטל המתמקד בחדשות ובתכנים המתחרה באתרים פאנט, אל-ערב ובוקרא תקשורת. האתר הושק לראשונה בשנת 2000 אך נחל כישלון בשל עיצובו המסובך וכתובתו הארוכה יחסית לאתרים אחרים. בשנת 2007 הושק מחדש תחת כתובת חדשה ואגב עיצוב מחדש, הפעם בהצלחה. בניגוד למתחריו מספק א-סנארה שידורים ישירים של טלונבלות ושל אירועים אקטואליים, הודות לרוחב הפס הרחב שלו. בעת ביקור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בישראל, בחודש מאי 2009, היה א-סנארה האתר היחיד ששידר בשידור ישיר ובאופן בלעדי את המיסה שערך האפיפיור בהר הקפיצה, ולא נסמך על שידורי ערוץ 1. לאתר מצלמת רשת המשדרת בשידור חי ממרכזי הערים נצרת וחיפה.

א-סנארה מפיק באופן עצמאי את מרבית החדשות והתכנים המופיעים בו, באמצעות מערכת של כתבים המונה כ-15 איש. הוא מתמקד במידע חדשותי-אקטואלי שוטף בנושאים שונים, ומתמקד בנעשה בערי המגזר הערבי בישראל. בכל הידיעות באתר מתאפשרת תגובה של הקוראים (טוקבק). הכנסות האתר באות בעיקר מפרסום.

ביוני 2009 האתר הקים פורום ראשון לציבור הערבי הישראלי הכולל קטגורית משחקים להורדה, סרטי קולנוע להורדה, סדרות רכש ותוכנות להורדה.

לפי נתוני אלקסה בחודש מאי 2010, גבר האתר על האתרים המתחרים בוקרא תקשורת ואל-ערב והפך לאתר השני בגודלו במגזר הערבי בישראל.

באוגוסט 2010 הגישה הנהלת אתר א-סנארה תלונה במשטרה נגד אתר ועיתון אל-ערב בטענה לריגול תעשייתי ושיבוש עבודת האתר. בעקבות חקירת המשטרה הוגש ביוני 2011 כתב אישום נגד מנהל מערכות המידע באתר אל-ערב של עיתון כל אל-ערב, נימר סלימאן. על פי כתב האישום חדר סלימאן באמצעות תוכנת מחשב למערכות העיתון "א-סנארה" ומחק מהן תכנים. כמו כן, הוא הואשם כי עיין בדואר האלקטרוני של העובדים, שינה סיסמאות וביצע האזנות סתר שלא כדין. במסגרת הסדר טיעון נמחקו רוב האישומים, סלימאן הודה בחדירה לשתי לכתובות דואר אלקטרוני של האתר ונדון לשירות לתועלת הציבור ללא הרשעה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* איתמר ענברי, [http://www.nrg.co.il/online/1/ART1/439/360.html סמל העיתונות הערבית בישראל הלך לעולמו]. על פטירתו של עורך העיתון, לוטפי משעור, באתר nrg

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט בערבית
קטגוריה:פורטלים ישראליים
קטגוריה:אתרי חדשות ישראליים
קטגוריה:נצרת: תקשורת
קטגוריה:תקשורת ערבית בישראל
עדי רודניצקי

עדי רודניצקי (נולדה ב-1989 בתל אביב) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 2009.

==ביוגרפיה==
רודניצקי למדה במגמת צרפתית, פסיכולוגיה וכלכלה בתיכון אליאנס.

בעבר הייתה דוגמנית, אך לא זכתה לחשיפה רבה. הגיעה לתחרות מלכת היופי בגיל 19, בעת שירותה בצה"ל ביחידה לקשרי חוץ בחיל הים. היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס עולם לשנת 2009.

היא משמשת בתפקיד סמנכ"לית שיווק ושיתופי פעולה בחברת קאווה גרופ ומיוצגת על ידי סוכנות ADD.

היא נשואה לאיש העסקים מיקי שרון ולהם שני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:בוגרות תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
אלי נועם

אלי נועם (באנגלית: Eli Noam; נולד ב-22 באוגוסט 1946) הוא פרופסור ישראלי-אמריקאי לכלכלה באוניברסיטת קולומביה. נועם כתב יותר מ-400 מאמרים וערך כ-25 ספרים.

==ביוגרפיה==
נועם נולד בירושלים, ועזב עם הוריו לארצות הברית בגיל 9.

את שירותו הצבאי עשה נועם בחיל האוויר הישראלי, ושירת במהלך מלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.

למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטת הרווארד. המנחה שלו לדוקטורט בכלכלה היה מרטין פלדסטיין.

ב-1975 לימד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת קולומביה ובפקולטה לכלכלה באוניברסיטת פרינסטון. מ-1976 מלמד נועם באוניברסיטת קולומביה במגמת כלכלה. בשנים 1998–2000 לימד גם באוניברסיטת סנט גאלן בשווייץ. החל משנת 1990 הוא מנהל מרכז לחקר מידע טלוויזיוני (Columbia Institute for Tele-Information) שהוא חלק של בית הספר לכלכלה באוניברסיטת קולומביה.

נשוי לנאדין סטרויסן, ששימשה בעבר כנשיאת האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20161011134324/http://www.citi.columbia.edu/elinoam/ ביוגרפיה של אלי נועם], באתר אוניברסיטת קולומביה 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
Swing and Dance with Frank Sinatra

Sing and Dance with Frank הוא אלבום משנת 1950 של הזמר פרנק סינטרה. את השירים באלבום עיבד וניצח ג'ורג סיראבו (למעט שיר מס' 4, בו ניצח הוגו וינטרהאלטר). במקור יצא האלבום בתקליט אריך נגן בגודל 25 ס"מ ובמהירות השמעה של 78 סיבובים לדקה בתאריך ה 16 באוקטובר 1950. ובמיני אלבום בקוטר 17.5 ס"מ בחודש אוקטובר 1950. היה זה האלבום האחרון אותו הוציא סינטרה תחת חברת ההקלטות קולומביה. היה זה שלוש שנים לפני מעברו לחברת קפיטול רקורדס ושנה נוספת תחלוף בטרם יוציא את אלבומו הבא (1954). שישה מבין שמונת השירים המופיעים באלבום זה יוקלטו מחדש ויופיעו בגרסה מחודשת באלבום Sinatra's Swingin' Session!!!, שיצא בשנת 1961 תחת חברת ההקלטות קפיטול.

בשנת 1996 החליטה חברת קולומביה להוציא מחדש את האלבום על תקליטור. באלבום המחודש הופיעו בנוסף ל 8 השירים המקוריים עוד 10 שירים שהוקלטו בין השנים 1944–1950

== משתתפים ==
* פרנק סינטרה - קולות
* ג'ורג' סיראבו - מעבד, מנצח

== רשימת הקטעים באלבום ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
מחוזות אנטיגואה וברבודה

אנטיגואה וברבודה מחולקת מנהלתית לשישה מחוזות ושני איי חסות.

מפת מחוזות אנטיגואה וברבודה

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מס' ||מחוז|| בירה|| שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2011 ||שטח
|-
|1 || קהילת סנט ג'ורג' || פיגוטס|| Saint George Parish ||7,496 ||24
|-
|2 || קהילת סנט ג'ון || סנט ג'ונס || Saint John Parish ||49,225 ||67 
|-
| 3 ||קהילת סנט מרי || בלנס|| Saint Mary Parish||7,067 ||64 
|-
|4 || קהילת סנט פאול || פלמוט|| Saint Paul Parish||7,979 ||45 
|-
| 5|| קהילת סנט פטר || פרחם|| Saint Peter Parish||5,269 ||32 
|-
|6 || קהילת סנט פיליפ || קארליסל|| Saint Philip Parish||3,125 ||41 
|-
| || ברבודה|| קודרינגטון|| Barbuda ||1,638 ||160 
|-
| ||רדונדה|| - || Redonda||אין||1.5 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנטיגואה וברבודה: חלוקה מנהלית
מכונית מיני

מכונית מיני מדגם [[קיה פיקנטו, 2011]]
קרוסלי
מכונית מיני (מקור הביטוי בגרמנית: Kleinstwagen) הוא הכינוי הנהוג בישראל למכונית קטנה המיועדת בעיקר לשימוש במרחב עירוני.
מכוניות מסוג מיני מסווגות באירופה תחת קטגוריה A.

==היסטוריה==
אחת ממכוניות המיני הראשונות הייתה הקרוסלי האמריקאית שיוצרה בשנות ה-40 של המאה ה-20. בשנות ה-50 יוצרו מספר מכוניות מיני שהוחלפו מאוחר יותר על ידי מכוניות גדולות יותר (בעיקר מסוג סופרמיני). בין מכוניות אלו: פיאט 500 ופיאט 126. המאפיין המשותף של מכוניות אלו היה אורך של כ-3 מטר ושתי שורות מושבים (לרוב בתצורת שני מושבים נפרדים מלפנים ומושב ארוך מאחור). דוגמה למכונית שעקב הגדלת נפח המנוע עברה קטגוריה היא הפיאט/סיאט פנדה, שכאשר יוצרה לראשונה נחשבה כמכונית מיני. ארכה אמנם נשאר בגבולות קטגוריית המיני אולם היא מוצעת עם מנועים שכלולים בסדרת הסופרמיני.

במהלך השנים הוסיפו יצרנים נוספים מכוניות מיני לסל המוצרים שלהם וחלק ממכוניות אלו נגרעו מהקטגוריה כאשר גדל נפח מנועם או אורכן.

מכונית מיני נפוצה משנות ה-50 עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה מוריס מיני מיינור. ממשיכת דרכה המודרנית היא סדרת מכוניות בשם מיני, אף שדגמי המכוניות בסדרה גדולות במידותיהן ממכונית מיני.

היקף השוק באירופה הוא כ-7-8% מכלל המכירות. הדגם הנפוץ ביותר הוא פיאט פנדה. יצרנים סינים נכנסו לתחום עם מכונית חשמלית מדגם Dearcc EV10 ויכולת נסיעה של 150 ק"מ.

==מאפיינים==
*מיועדת לעד ארבעה נוסעים מבוגרים
*אורך 3-3.5 מטרים
*מנוע בנפח עד 1.4 ליטר

==ראו גם==
*מכונית מיקרו

==קישורים חיצוניים==

*