אדורים

אֲדוֹרַים הייתה עיר קדומה בהר יהודה, הנזכרת במקרא ובמקורות מימי בית שני. שמה השתמר בשם הכפר הערבי דוּרָא. שמו של היישוב אדורה, כ-5 ק"מ מצפון לה, על כביש חוצה יהודה, נבחר בזיקה לשם המקראי, וכך גם שמו של בסיס אדוריים.

== הזיהוי, הסקרים והממצא הארכאולוגי ==
=== זיהוי האתר ===
זיהויה המקובל של אדורים הוא כאמור בכפר דורא. האתר העתיק נמצא בגרעין הקדום של הכפר, אך לא בחלקו הגבוה אלא מעל הבאר.<ref></ref>

=== הסקרים והממצא הארכאולוגי ===
אתרה של דורא נסקר לראשונה באופן שיטתי בידי משה כוכבי<ref name=":1"></ref> ולאחר מכן בידי אבי עופר<ref name=":0"></ref>.

שטחו המרבי של האתר הקדום מוערך בכ-30 ד', כששיאי היישוב הם בתקופות הברזל 2ג וההלניסטית. ראשית היישוב בתקופת הברונזה התיכונה (כ-10 ד'), אולי מראשיתה ועד ראשית תקופת הברונזה המאוחרת 1. היישוב מתחדש בתקופת הברזל 2א (כ-11 ד') ונמשך ברציפות בתקופות הברזל 2ב (כ-17 ד'), 2ג (כ-30 ד': האתר ה-6 בגודלו בהר-יהודה), 2ד (כ-12 ד'), פרסית (כ-12 ד'), הלניסטית (כ-29 ד': היישוב החזק ביותר בעצמתו הקראמית), רומית 1 (כ-11 ד'). מהתקופה הרומית 2 לא זוהו חרסים. אחר כך מתקיים היישוב בתקופה הביזנטית (כ-13 ד') ובימי הביניים (כ-11 ד'). במהלך התקופה העות'מאנית גדל היישוב עד להיקף מרבי של כ-65 ד', כלומר מעבר לגרעין הקדום.<ref name=":0" />

== ההיסטוריה של אדוריים ==
=== התקופה הכנענית (תקופת הברונזה) ===
לפי ממצאי הסקר יישוב האתר החל בתקופת הברונזה התיכונה, אלא שהיקפו לא היה גדול מאד, ואין הוא נזכר במקורות בני התקופה.

בתקופת הברונזה המאוחרת האתר חדל להתקיים, למעט אולי פרק זמן קצר בראשית התקופה, ובכך הוא דומה לאתרים רבים אחרים מתקופת הברונזה בהר יהודה ובהר המרכזי בכלל.

בעבר סברו כי אדורים נזכרת במכתבי אל עמרנה שמתקופת הברונזה המאוחרת<ref>מכתב 256, שורה 4: אַדוּר</ref>, אלא שהשערה זו הופרכה זה מכבר, והעיר הנזכרת שם זוהתה כעיר בגולן<ref>אנציקלופדיה מקראית ב: 103</ref>.

===תקופת בית ראשון (תקופת הברזל) ===
אדורים נזכרת במקרא רק פעם אחת<ref></ref>, ברשימת הערים למצור המיוחסת לרחבעם<ref></ref>. מרבית חוקרי המקרא דוחים את ייחוס הרשימה לימי רחבעם מסיבות שונות, וביניהן שאין זה סביר כי אילון וגת נכללו בממלכתו, וכן העובדה שבחלק מהערים הנזכרות לא נתגלה ממצא מתקופת הברזל 2א-ב, זמנו המשוער של רחבעם. ייתכן שאין רקע היסטורי ריאלי לרשימה כנתינתה בידינו. אם הרשימה כן היסטורית, נראה שזמנה הוא בין ימי חזקיהו<ref></ref> לימי צדקיהו, וגם הממצא הארכאולוגי בהר יהודה תומך בכך. נראה כי תיארוך לימיו של צדקיהו תואם יותר לרשימה ולהיקפה, ומציג פחות בעיות מאשר תיארוך לימי חזקיהו, אך אין זו מסקנה מוחלטת<ref></ref>.

כאמור, אדורים איננה נזכרת עוד במקרא, אולם ניתן לשחזר את תולדותיה לאור הממצא הארכאולוגי על רקע התמונה הארכאולוגית וההיסטורית הכללית בהר יהודה<ref></ref>. אדוריים נוסדה בראשית תקופת המלוכה (תקופת הברזל 2א), והלכה וגדלה ברציפות עד סוף תקופת הברזל 2ג. במועד זה חרבו כל ערי יהודה, למעט ירושלים, במסע סנחריב לדיכוי מרד חזקיהו (שנת 701 לפסה"נ), ומסתבר שגם אדורים חרבה אז, לאחר מכן חלק מהערים לא חזרו להתקיים, ואילו אחרות יושבו מחדש אך בהיקף מצומצם יותר, וכך גם באדורים על פי הממצא. מאידך, בעת חורבן בית ראשון לא חרבו כל אתרי יהודה, וכיוון שאדורים ממשיכה להתקיים באותו היקף גם בתקופה הפרסית, אין לדעת אם חרבה ושוקמה, או שלא חרבה כלל. אשר לרשימת הערים למצור (לעיל), אם כן יש לה רקע היסטורי ממשי, הרי אדורים יכלה להיות חלק מהרשימה הן בימי מרד חזקיהו בסנחריב מלך אשור, והן בימי מרד צדקיהו בנבוכדנצר מלך בבל.

=== תקופת בית שני ===
בספרו של יוסף בן מתתיהו, "קדמוניות היהודים", מוזכרות הערים "אדורים" ו"מרשה" (השוכנת מצפון-מערב לאדורים) כערים בעלי אוכלוסייה אדומית.
שתי הערים הללו היו המרכזיות באפארכיה אידומיאה. מכיוון שמרשה נמצאת בשפלה הדרומית, קרוב יותר למישור החוף, וישבה בה אוכלוסייה פיניקית גדולה, הרי שאדורים, ששכנה על גב ההר בלב היישוב האדומי, הייתה למעשה העיר המרכזית שלו.

יוחנן הורקנוס החשמונאי היה במהלך של כיבושים וחיזק את האחיזה היהודית בעבר הירדן ובשכם, שם הרס את מקדש השומרונים על הר גריזים. את מלחמתו הבאה ערך יוחנן נגד שתי הפוליס שבאדום (אדורים ומרשה) וכבש את אזור הרי חברון כולו: "והכריע את כל האדומים והרשה להם להישאר בארץ אם יימולו ויאותו לקיים את חוקי היהודים והללו קיבלו על עצמם...ומאותו זמן ואילך היו הללו יהודים".

אדורים מוזכרת פעם נוספת בהקשר להחלטת המושל הרומי גביניוס לחלק את העם ביהודה החשמונאית "לחמישה בתי-דינים". יוסף בן מתתיהו כתב בספרו "מלחמת היהודים" כי לאחר ניצחונו של גביניוס על אלכסנדרוס בן אריסטובולוס, הוא מינה את הורקנוס השני על "משמרת בית המקדש ואת יתר עסקי השלטון מסר לטובי העם". וכך, על הבסיס הרעיון של הפרד ומשול ועל המודל של הכיבוש הרומאי במוקדון, הוא ממנה את חמשת בתי-הדין: הראשון - בירושלים, השני - בגדר, את "בני הפלך השלישי תחת בית הדין" בצפון הארץ, בחמתא ליד טבריה, הפלך הרביעי - חבל יריחו ו"בראש החבל החמישי יישוב אשר בגליל. ומסיים יוסף בן מתתיהו, שלא מן הנמנע שנועדה להחניף לשלטון הרומאי: "והיהודים שמחו, כי נפדו משלטון היחיד, ומהיום והלאה ינהלו אותם טובי אחיהם".
אברהם שליט סבור כי אחד מחמשת המחוזות הוא אדורים.

ממצאי הסקרים הארכאולוגיים, שתוארו לעיל<ref name=":1" /><ref name=":0" />, מתיישבים היטב עם המקורות ההיסטוריים שנסקרו כאן.

==לקריאה נוספת==
* אפרים תלמי ומנחם תלמי, כל ארץ ישראל - לקסיקון לעם, הוצאת דבר - תל אביב, 1971
*
*

== קישורים חיצוניים ==

* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12963 ההיסטוריה היהודית של מדינת החשמונאים: חלק ג'], הספרייה הווירטואלית של המרכז לטכנולוגיה חינוכית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודה
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים כנעניים בארץ ישראל
קטגוריה:אדורה