OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שמואל וינברג

שמואל אליהו וינברג (י"ח בתשרי תרפ"ג, 10 באוקטובר 1922 - תשנ"ט, 1999) היה ראש עיריית בני ברק.

==ביוגרפיה==
נולד בוורשה, לשושנה בת דוד וינפלד ולרב אברהם יהושע העשיל וינברג שכיהן כאדמו"ר מסלונים בתל אביב לאחר השואה. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל עם הוריו והמשפחה התיישבה בתל אביב. התחנך בתלמודי התורה "סיני" ו"יבנה" בתל אביב. 

בתקופת מאורעות 1936–1939 הצטרף לתנועת ברית החשמונאים, חויל לאצ"ל ומשם עבר ללח"י. בשני הארגונים היה פעיל בגיוס נוער דתי. נתפס על ידי משטרת המנדט בעת שהדביק כרוזים בתל אביב ונשלח למחנה המעצר בלטרון, שם נכלא לכחצי שנה. היה בין תלמידי המחזור הראשון של ישיבת היישוב החדש בראשות הרב משה אביגדור עמיאל, ובמקביל למד גם כלכלה והנהלת חשבונות. במלחמת העצמאות עבד במנגנון הגיוס של משרד הביטחון.

בשנת 1949 נישא לאסתר בת הרב משה אקשטיין. השתייך לתנועת פועלי אגודת ישראל, והיה ממנהיגיה, כיהן מטעמה כיו"ר וכחבר הדירקטוריון של בנק פועלי אגודת ישראל. בשנים 1947–1966 שימש גזבר עיריית בני ברק. ובמקביל שימש כיו"ר ועד בית הכנסת "קהל חסידים".

באמצע שנת 1966 התפטר ראובן אהרונוביץ' מראשות העיר וממועצת העירייה ועמו התפטר חבר המועצה שלמה כהן, על מנת לאפשר לוינברג להיכנס למועצה ולכהן כראש עיר. הוא החזיק בתפקיד עד יולי 1968, אז התפטר במסגרת הסכם רוטציה כדי לפנות מקום לשמעון סירוקה מאגודת ישראל. וינברג שב לכהונת ראש העיר בשנים 1978–1983 לאחר שהרב יעקב לנדא בתמיכת הרב חיים גריינימן החליט להציבו בראש הרשימה החרדית. 

בבחירות הפנימיות באגודת ישראל ב-1976 עמד וינברג בראשות סיעה בשם נאמני התנועה, שזוהתה עם חסידות סלונים. הסיעה קיבלה כ-2.5% מהקולות.

הקים את בית ההחלמה ליולדות "אם וילד" בבני ברק כמפעל חסד אישי שבראשו עמדה רעייתו אסתר.

וינברג אב לחמישה ילדים, בהם: משה, מרצה, דוד, חשב בעיריית בני ברק, ושרה זלבסקי, אשתו של היוצר צבי זלבסקי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית בני ברק
קטגוריה:משפחת וינברג
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:פעילי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית

קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פוניבז'

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
נפת ואני

נפת ואני (בגאורגית: ვანის მუნიციპალიტეტი, ואניס מוניציפליטי) היא נפה במחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון בנפת צקאלטובו, מצפון-מערב בנפת סמטרדיה, ממזרח וצפון-מזרח בנפת בר'דתי ומדרום בנפת צ'וחטאורי.

עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי ("הגוברניה של כותאיסי") במזרה של כותאיסי, משנת 1917–1928 במזרה של כותאיסי, ומשנת 1929 באולקה של כותאיסי. ובשנה 1930 הופרדה כנפה נפרדת בשמה הנוכחי.

בנפה 39 מוסדות ממשלתיים, ביניהם: 34 סיפריות, 4 תיאטראות ו-4 מוזאונים. וכן שני בתי ספר לא ממשלתיים.

==אתרים==
* כנסיית גיאורגי הקדוש בשואמתה (შუამთა)
* כנסיית השילוש הקדוש בדיחאשחו (დიხაშხო)
<gallery>
קובץ:Vani, Georgia. Archaeological museum (Photo A. Muhranoff).jpg|המוזיאון הארכאולוגי של ואני
קובץ:Tabidze Museum.jpg|בית המוזיאון של טיציאן טאבידזה וגלקטיון טאבידזה (כפר צ'קווישי)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 

ואני
קטגוריה:אימרתי
קליעה (לבנון)

קליעה (בערבית: القليعة) הוא כפר בדרום לבנון, בנפת מרג' עיון שבמחוז א-נבטיה, כעשרה קילומטרים מגבול הצפון וכ-100 קילומטרים מביירות. הכפר משקיף על הר החרמון ממערב ועל נהר הליטאני ממזרח. בכפר כ-7,000 תושבים, כולם נוצרים, רובם מרונים ומיעוטם מלכיתים. במקום מספר כנסיות ומועדים נוצריים חשובים מצוינים בתהלוכות דתיות.

הכפר הוא כפר חקלאי המשתרע על גבעות, גובהו כ-700 מטר מעל פני הים, וסביבו שטחים חקלאיים השייכים לתושבי הכפר. האקלים ים תיכוני ונע בין מזג אוויר חם ויבש בקיץ עד למזג אוויר מושלג בחורף.

אנשי הכפר ידועים בעברם הצבאי, מספר המתגייסים מהכפר לצבא הלבנוני הוא מהגדולים בלבנון ואנשי הכפר אף נחשבים ל"מייסדי" צבא דרום לבנון.

==מלחמת האזרחים השנייה בלבנון==

בתקופת מלחמת האזרחים השנייה בלבנון, התקיימו קרבות בקרבת הכפר החל ממרץ 1976. באפריל 1976 דווח על מצור שהושם על הכפר. בעקבות זאת ישראל פתחה מרפאה לסיוע לאנשי קליעה, סיפקה לקליעה מזון ואפשרה לאנשי הכפר לעבוד בישראל.

ב-7 באוקטובר 1976 התפתח קרב בין קליעה ומרג' עיון שהייתה בשליטת צבא לבנון הערבי. הקרבות נמשכו מספר ימים עם הפוגות וב-17 באוקטובר 1976, לאחר קרב בו נהרגו כ-30 מחבלים מוסלמים שחררו אנשי הכפר את העיר מרג' עיון.

ב-22 במרץ 1977 הוקמה "יחידת אל קליעה", גוף צבאי שהיה כפוף לצבא לבנון ומורכב ברובו מלוחמים מהכפר קליעה והכפרים הסמוכים ובפיקודו של קצין הלבנוני עיסאן אל חומסי מהכפר השכן בורג' אל-מלוכ שמאוחר יותר הוחלף במייג'ור סעד חדאד.

חדאד הפך את היחידה למיליציה חזקה בשטח ושינה את שמה לצבא לבנון החופשי, בשנת 1981 הכריז חדאד על האזור שבשליטתו מדינת לבנון החופשית אך הגדרה זו לא זכתה להכרה בינלאומית מחד והכעיסה את הממשלה הלבנונית מאידך. הממשלה הלבנונית אומנם תבעה את פיטוריו אך זה נהנה מפופולריות רבה בקרב האוכלוסייה המקומית ורבים מחייליו היו תושבי הכפר.

המיליציה נתמכה צבאית על ידי מדינת ישראל ולוחמיה ובני משפחותיהם קיבלו סיוע אזרחי מהמדינה, שכלל בין השאר, את פתיחתה של הגדר הטובה לתנועת הנוצרים בין המדינות. לאחר הקמת רצועת הביטחון סייעה המיליציה לצה"ל ואחרי פטירת חדאד, שונה שמה לצבא דרום לבנון.

==מלחמת לבנון השנייה==
במלחמת לבנון השנייה היה הכפר בקו האש. תושבי הכפר נחשבים למתנגדי חזבאללה וכמו בכפרים נוצריים נוספים, כאשר מחבלי חזבאללה ניסו לשגר טילים מבתי הכפר לעבר מדינת ישראל התפתחה במקום תגרה בין צעירים מקומיים למחבלי חזבאללה שבסופה גורשו המחבלים מהמקום ושיגור הטילים נמנע.

המחבלים אומנם לא הצליחו לשגר טילים מבתי הכפר, אך המשיכו בפעולות חבלניות נגד כוחות צה"ל שפעלו בסביבת הכפר. במקום נהרגו שני חיילי צה"ל; רס"ל אלון סמוכה שנהרג מפגיעת טיל נ"ט בטנק ששהה בו ורס"ל דוד שמידוב שנהרג מפגיעת פצמ"ר, ומספר חיילים נוספים נפצעו.

כתוצאה מהלחימה במקום, מספר מבנים ניזוקו, ביניהם כנסיית סנט ג'ורג' ובית הספר בכפר.

לאחר הפסקת הלחימה וכניסת הפסקת האש לתוקף הוצבו באזור חיילי צבא לבנון, שאף מנעו מפעילים של חזבאללה להתקרב לגבול<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

[http://klayaa.marjeyoun.net/ על הכפר באתר הרשמי של העיר מרג' עיון] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
קטגוריה:מלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:רצועת הביטחון
זמן החלום

במיתולוגיה האבוריג'ינית, זמן החלום הוא מונח המתייחס לתקופת בריאת העולם. למילה חלום מספר משמעויות בתרבות האבוריג'ינית: המשמעות הראשונה היא "היצורים שנולדו מן האדמה" והחלו ללכת ותוך כדי כך יצרו את העולם כפי שהוא כיום. המשמעות השנייה מתייחסת לתקופה שבה התרחשו אירועים אלה. המשמעות השלישית היא היחסים שבין בני האדם והחיות. האבוריג'ינים משתמשים בריקוד, בנגינה, בפנטומימה ובחפצים מקודשים, על מנת "להיכנס" ו"לצאת" מזמן החלום ולהיפגש עם אבותיהם. 

עם התיישבות האבוריג'ינים לראשונה ביבשת אוסטרליה לפני יותר מ-40,000 שנים, החלו להיווצר גם אגדות "זמן החלום", המתארות את בריאת אוסטרליה והמועברות בעל פה מדור לדור. אגדות אלו מתארות רוח עליונה או כוח עליון, אשר ראשית ברא את האדמה ואת מזג האוויר, את הצמחים והחיות ולבסוף את בני האדם. את בורא העולם מסמלת לעיתים קרובות קשת בענן. תיאור ההתרחשויות של תהליך בריאת העולם, כגון יצירת האדמה והאקלים, התפתחות הצמחים והחיות והופעתם של בני האדם, דומות לאלו המופיעות בסיפור הבריאה בספר בראשית כמו גם עם חלקים מתאורי המדע המודרני.

== ראו גם ==
* מיתולוגיה אבוריג'ינית
* בריאת העולם 
==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיתולוגיה
קטגוריה:אבוריג'ינים
קדמה (תנועה חברתית)

קדמה - לקידום השוויון בחינוך ובחברה בישראל ע"ר היא עמותה ישראלית, אשר מתמקדת בהעלת רמת ההשכלה של בני נוער מהשכונות ומעיירות הפיתוח. את השם קדמה, שהתייחס לכיוון מזרח ולמונח קִדְמָה, הציע המשורר סמי שלום שטרית, ממייסדי העמותה ומי שהקים וניהל את תיכון קדמה בשכונת התקוה.

==היסטוריה==
עמותת קדמה הוקמה בשנת 1993 כתולדה של פעילות במסגרת עמותת הל"ה- הורים למען החינוך, ושמה לה כמטרה מרכזית "להעלות, בצורה משמעותית, את רמת ההשכלה של בני נוער מהשכונות ומעיירות הפיתוח על ידי הקמה של בתי-ספר עיוניים איכותיים באזורים אלו. בתי ספר אלו יכינו את כל התלמידים לתעודת בגרות מלאה וללימודים אקדמאיים, יחזקו את הדימוי העצמי ותחושת השייכות, ירחיבו את טווח השאיפות והציפיות של התלמידים ויפתחו תודעה חברתית וחשיבה ביקורתית".

העקרונות המנחים את העמותה הם: האמונה שרוב ילדי השכונות ועיירות הפיתוח מסוגלים, בתנאים המתאימים, להשיג תעודת בגרות וללמוד באוניברסיטה; הרצון לשמור על המסגרת הקהילתית וחיזוקה באמצעות מתן שירותי חינוך ברמה גבוהה בקהילה; ויצירת תרבות ישראלית, דמוקרטית ופלורליסטית. 

הרעיון המקורי היה להקים רשת חינוך ארצית חדשה של 15 בתי ספר תיכון עיוניים בשכונות מצוקה ובעיירות פיתוח, זאת מאחר שלטענת יזמי קדמה, תוכנית האינטגרציה בחינוך שיושמה בישראל מאז 1968 נכשלה מכיוון שהיא הביא לכך שהתלמידים החלשים נחלשים, והתלמידים החזקים מתחזקים. החזון היה להקים רשת חינוך מזרחית שתהווה אלטרנטיבה לרשת אל המעיין של מפלגת ש"ס. שר החינוך דאז, אמנון רובינשטיין, תמך ברעיון ואישר את הקמת הרשת של קדמה. 

במסגרת זו, הוקמו בתי ספר עיוניים של קדמה בשכונות מצוקה בתל אביב-יפו, קריית מלאכי ובירושלים. בית ספר קדמה קדמה ירושלים החל לפעול בספטמבר 1994. בית הספר קדמה תל אביב הוקם באותה שנה אך נסגר בינואר 1999. בית ספר בקריית מלאכי הוקם ב-1995, אך נסגר תוך שנה. 

ב-1998 הוקמה עמותה בשם עמותת הידידים שליד בית הספר קדמה, שנועדה לתמוך בבית הספר בירושלים. בהמשך שונה שמה ל-"קדמה - לשוויון בחינוך ובחברה בישראל". פעולותיה העיקריות של העמותה הן פיתוח תוכניות לימוד, הכשרה של צוותי הוראה וסיוע לפעילות בית הספר קדמה בירושלים. מאז שנת 2007 מעניקה "קדמה" את פרס "פועל/ת צדק" עבור "עשייה חינוכית בעלת מודעות חברתית". בראש ועדת הפרס עומדת קלרה יונה-משומר ובין החברים בה לאורך השנים: שלמה סבירסקי, אסתר הרצוג ויוסי שריד .

החל משנת 2012 מעורבת העמותה בניהול בית הספר נווה חוף בראשון לציון.

בשנת 2014, זכה בית ספר תיכון קדמה בירושלים בפרס החינוך ארצי לבתי ספר על יסודיים מצטיינים. נכון ל-2014 מאז הקמת קדמה ירושלים 74% מבוגרי בית הספר הגיעו לבגרות מלאה וכ–30% מהם המשיכו למוסדות להשכלה גבוהה.

==ראו גם==
* קדמה ירושלים
* קדמה תל אביב

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.kedma-edu.org.il/ אתר עמותת קדמה]
* 
* 
* 
* 
* 
*[https://kedmaschool.co.il/ בית הספר קדמה ירושלים] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
קטגוריה:אקטיביזם מזרחי
המנזר הציסטרציאני של פונטנה

מנזר פונטנה (בצרפתית: Abbaye de Fontenay) הוא מנזר ציסטרציאני הממוקם בקומונת מונבאר (Montbard) במחוז קוט-ד'אור (Côte-d'Or) בצרפת.

== היסטוריה ==
המנזר נוסד על ידי ברנרד מקלרבו ב-1118, מספר שנים אחרי שעזב את מנזר סיטו (Cîteaux Abbey) כדי לייסד את מנזר קלרבו (Abbaye Clairvaux). המנזר ממוקם בעמק מיוער כ-60 ק"מ צפון-מערבית לדיז'ון. המנזר שגשג במאות ה-12 וה-13. פונטנה זכה להגנה של מלכי צרפת אך נבזז במהלך מלחמת מאה השנים ומלחמת הדתות. מאוחר יותר, ההון שלו ירד, וחדר האוכל נהרס בידי הנזירים ב-1745. המנזר נסגר במהלך המהפכה הצרפתית ונהפך למפעל לייצור נייר עד 1902 שהיה רוב הזמן בבעלות משפחת מונגולפיה (Montgolfier).

המנזר נרכש ב-1905 על ידי אדוארד אנאר (Édouard Aynard) ושוחזר. מלבד חדר האוכל ההרוס, הוא שמר על כל הבניינים המקורים: הכנסייה, המעונות, הקלויסטר, אולם האספות (האולם הקפיטולרי), חדר החימום, הקולומבריום (בניין בו משוכנות יונים) והנפחייה - כולם בנויים בסגנון רומנסקי. תוספות מאוחרות יותר ששרדו כוללת את מגורי אב המנזר ובית החולים. מנזר זה הוא אחד מהמנזרים הציסטרציאניים העתיקים והשלמים ביותר באירופה וב-1981 הפך לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

כנסיית המנזר נבנתה בשנים 1139–1147 ונחנכה בידי האפיפיור אאוגניוס השלישי ב-1147. תוכנן בצורת כצלב לטיני עם ספינה ראשית באורך 66 מטר ורוחב 8 מטר, ושתי ספינות משניות, עם בית רוחב באורך 19 מטר. ממדי הקלויסטר (חצר מרובעת המוקפת בארקדות) הם 36 על 38 מטר. בית המועצה מקורה בקמרונות בעלי צלעות כבדות. חדר המעונות הגדול מקורה בגג מעץ Chestnut מהמאה ה-15.



== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
Abbaye de Fontenay - Abbatiale.JPG|פנים הכנסייה
Abbaye de Fontenay - le cloitre.jpg|קלויסטר
Fontenay_le_dortoir.jpg|המעונות
Abbaye de Fontenay.JPG|הקולומבריום
</gallery>

== קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070928010926/http://www.paradoxplace.com/Photo%20Pages/France/Fontenay/Fontenay.htm תמונות והיסטוריה]

קטגוריה:צרפת: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:צרפת: מנזרים
קטגוריה:בורגון: מבנים
טריאדה (פשע מאורגן)

מבנה ארגוני נפוץ של טריאדה
הטריאדות הסיניות הוא שם של מספר ארגוני פשע שמקורם בהונג קונג, ושפועלים גם בטאיוואן, בסין ובארצות נוספות שבהן אוכלוסייה סינית גדולה. פעילויותיהן כוללות סחר בסמים, רציחות מוזמנות, מכבסת כספים, הימורים בלתי חוקיים, סחיטה ועבירות מחשב.

שמם של הטריאדות הוא תרגום של הביטוי סאן הֵא הוּאִי (סינית: 三合會, פין-יין: Sān Hé Huì), שמשמעו הוא "חברת האיחוד המשולש", ביטוי שרומז על מהמבנה הארגוני שלהן המבוסס על שלשות. את מבנה זה, כמו גם המיתולוגיה, ההיסטוריה והטקסים שלהם שואבות הטיראדות מארגוני התנגדות של חקלאים למשטר שושלת צ'ינג שנקראו (סינית מפושטת: 天地会, פין-יין: Tiandihui). למרות שהמיתולוגיה שלהם מבוססת על ארגוני התנגדות עממים, לרוב הטריאדות אין מטרות פוליטיות.

מקור ההכנסה המרכזי של הטריאדות כיום הוא ענף הזיופים של תוכנות מחשבים, תקליטורים וסרטי די-וי-די. בנוסף לכך, כמו ארגוני פשע רבים עוסקות חלק מהטריאדות ב"עסקים לגיטימיים" ואפילו הצליחו לבסס מונופול כלכלי בתחומים מסוימים כגון תעשיית הקולנוע המקומית בהונג קונג. מספר החברים בארגונים השונים נע בין 50 בארגונים הקטנים ועד ל-30,000 בארגון הגדול ביותר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סין: תרבות
קטגוריה:המאפיה
קטגוריה:פשע מאורגן
אליפות אירופה בכדורסל 1946

אליפות אירופה בכדורסל 1946, ידועה גם בשם יורובאסקט 1946, הייתה האליפות הרביעית שארגנה פיב"א אירופה, והראשונה מאז 1939 בגלל מלחמת העולם השנייה. עשר נבחרות הוזמנו על ידי פיב"א להשתתף בתחרות.

שווייץ נבחרה לארח את האליפות בפעם השנייה, בזכות נייטרליותה במהלך מלחמת העולם. העיר ז'נבה אירחה את האליפות.

בתחרות זכתה נבחרת בפעם הראשונה בתולדותיה לאחר שגברה במשחק הגמר על .

==דירוג סופי==
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

==מהלך התחרות==
עשר הנבחרות חולקו לשלושה בתים – אחד בעל ארבע נבחרות, ושניים בעלי שלש נבחרות. כל נבחרת שיחקה משחק אחד מול כל נבחרת אחרת בבית שלה.

שתי הראשונות בבית א' (בן 4 הנבחרות), הראשונה בבית ב' (בן 3 הנבחרות) והראשונה בבית ג' (בן 3 הנבחרות) העפילו לחצי הגמר, הנבחרות שסיימו במקום השני בבתים ב' וג' שיחקו ביניהן במשחק על המקום החמישי ושתי האחרונות בבית א' והאחרונות בבתים ב' וג' שיחקו ביניהן על מקומות 7–10.

===שלב הבתים===
====בית א'====

====בית ב'====

====בית ג'====

===משחקי דירוג===

===חצי גמר===

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.fibaeurope.com/cid_f43ulKJBGLcVnbH-aqLVu2.pageID_2jF0LvlTIC6uea0BZR47M2.compID_qMRZdYCZI6EoANOrUf9le2.season_1946.html האליפות] באתר פיב"א אירופה
*[https://web.archive.org/web/20110710204609/http://www.eurobasket2005.com/en/cid_qbJDPGGEHekpHigH,1usY0.coid_AtbEwBDdJKUQDFUrNKJpE3.articleMode_on.html כתבה על האליפויות של שנות הארבעים], באתר יורובאסקט 2005

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורסל
קטגוריה:1946 בספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בשווייץ
קטגוריה:ז'נבה: ספורט
קטגוריה:שווייץ: כדורסל
−1

(במילים בלשון זכר: מינוס אחד; בלשון נקבה: מינוס אחת) במתמטיקה, הוא המספר השלם השלילי הגדול ביותר, הבא אחרי ולפני 0.

בבניית מערכת המספרים השלמים מתוך המספרים הטבעיים, מוגדר כמספר הנגדי למספר 1, כלומר המספר שסכומו עם 1 יהיה 0. צירוף המספר וכפולותיו – המספרים השליליים השלמים, למערכת המספרים הטבעיים (כולל 0), מאפשר את הגדרת פעולת החיסור. מערכת המספרים החדשה שנוצרת – המספרים השלמים, מקיימת מספר תכונות אלגבריות שהופכות אותה לחוג.

==תכונות==
לפי חוק הפילוג במספרים השלמים, לכל מספר x מתקיים השוויון:
:<math>\ x + (-1) \cdot x = (1 + (-1) ) \cdot x = 0</math>
או באופן שקול:
:<math>\ (-1) \cdot x = -x</math>
בפרט, כיוון שיחידות הנגדי מבטיחה שמתקיים <math>\ - ( -x ) = x</math> לכל x, ניתן לקבל את הנוסחה:
:<math>\ (-1) \cdot (-1) = 1</math>
כלומר <math>-1</math> הוא איבר הפיך בחוג השלמים ולמעשה האיבר ההפיך היחיד חוץ מ-1.

תכונות חשובות אלו (מלבד היותו ההפיך הלא טריוויאלי היחיד) מתקיימות גם במקרה הכללי של <math>\ -1</math> בחוג כלשהו (כלומר האיבר הנגדי לאיבר היחידה הכפלי).

במספרים מרוכבים מופיע <math>-1</math> פעמים רבות כיוון ש- <math>\ i</math>, היחידה המדומה, הוא השורש הריבועי של <math>-1</math>. כמו כן <math>-1</math> הוא שורש יחידה פרימיטיבי מסדר 2, ולכן גם שורש יחידה מכל סדר זוגי. לפי זהות אוילר, <math>e^{i\pi}=-1</math>.

בתכנות, נפוץ השימוש ב- <math>-1</math> כערך אליו מאתחלים משתנים שמקבלים ערכים חיוביים, כדי לסמן שהמשתנה לא מכיל עדיין שום מידע שימושי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:1 (מספר)
קטגוריה:מספרים אלגבריים
ג'רלד וילקינס

ג'רלד ברנארד וילקינס (באנגלית: Gerald Bernard Wilkins; ) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. גובהו 1.98 מטר, והוא שיחק בעמדת הקלע/סמול פורוורד. וילקינס שיחק בתחילה באוניברסיטת צאטנוגה, טנסי, ולאחר מכן בליגת ה-NBA.

== קריירה ==
ג'רלד וילקינס, יליד אטלנטה, ג'ורג'יה, הוא אחיו הצעיר של הכדורסלן לשעבר דומיניק וילקינס, ואביו של הכדורסלן דמיאן וילקינס. הוא היה שחקן המפתח של קבוצת הניו יורק ניקס בשנות ה-80 המאוחרות, ותמיד זכה להיות השחקן המוביל השני בנק' בקבוצה אחרי פטריק יואינג. וילקינס נבחר בדראפט 1985 על ידי ניו יורק ניקס. ג'רלד הלך בעקבות אחיו הבכור והשתתף פעמיים בתחרות ההטבעות (1986 ו-1987).

בתחילה ג'רלד וילקינס שיחק בחמישייה הפותחת של הניקס, אך בעקבות הגעתם של הקלע ג'ון סטרקס בשנת 1990 והסמול פורווד אקסבייר מקדניאל בשנת 1992 שהיו לשחקנים נערצים על הקהל, עבר להיות שחקן ספסל. הוא הוכיח את עצמו במשחק ההגנה שלו ואת יכולת הקליעה שלו והפך לשחקן מעולה שעולה לשחק מהספסל, אך לאחר עונת 1991/92 נהיה לשחקן חופשי לאחר שהניקס לא ראו בו צורך ושחררו אותו. ג'רלד נרשם לקבוצת הקליבלנד קאבלירס, שבאותה עת שיחקו בה כוכביה מארק פרייס, לארי נאנס וברד דוהרטי. הקאבלירס קיוו שווילקינס יהיה זה שיהפוך את הקבוצה למושלמת וישחק את משחק ההגנה הידוע שלו ובכך סוף סוף יוכלו לנצח את השיקגו בולס של מייקל ג'ורדן ואף כונה "עוצר מייקל" ("The Jordan Stopper"). אולם בשנת 1993, בוועידת חצי גמר המזרח, הבין וילקינס כי ההגנה שלו לא תועיל, ומייקל ג'ורדן לא הפסיק לקלוע למרות ששמר עליו ובכך הביך אותו וגרם לכישלון תוכניתם של הקאבלירס. מייקל ג'ורדן המשיך לקלוע ללא הרף במהלך כל סדרת חצי הגמר ובכך מצאו הקאבלירס את עצמם מחוץ לגמר. ג'רלד נשאר בקבוצה כמה שנים נוספות, אך נחלש בעקבות פציעות רבות, במיוחד בעונת 1994/95 אז לא שיחק כלל. 

בשנת 1995, ג'רלד וילקינס נבחר בדראפט המורחב על ידי הממפיס גריזליס, והייתה זו לשנה גרועה במיוחד עבורו עקב פציעות. בעונה זו שיחק רק 28 מ-82 משחקים ששוחקו. שנה לאחר מכן חתם באורלנדו מג'יק כשחקן חופשי, והקבוצה ראתה בו שחקן אמין ומבטיח. בעונת 1997/98 החתימו אורלנדו מג'יק שוב את ג'רלד וילקינס הפעם על חוזה בסכום של $300,000. בשנת 1999 שודרג שכרו בשנית כאשר חתם על חוזה חדש לשלוש שנים בסכום כולל של 7 מיליון דולר. זאת הייתה השנה האחרונה שבה שיחק עם אחיו הבכור, דומיניק, בקבוצה, למרות שעבור שניהם מדובר היה בשנים הפחות טובות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני ונקובר גריזליס
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של ניו יורק ניקס
קטגוריה:ג'ורג'יה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
מטווח אנטנות

מטווח אנטנות הוא מקום בו נערכים מחקרים, ניסויים ומדידות של המאפיינים של אנטנות.

במטווח אנטנות מוצבת לפחות אנטנה אחת, אשר המאפיינים שלה נבדקים. בנוסף, קיימת במטווח לפחות עוד אנטנה אחת שתפקידה לבצע שידור ו/או קליטה מול האנטנה הנבדקת. מקלט שמחובר לאחת או יותר מהאנטנות שבמטווח מאפשר מדידה של עוצמת השידור הנקלטת - ובכך מסייע בקביעת המאפיינים של האנטנה או האנטנות הנבדקות.

== סוגי מטווחים ==
קיימים מספר סוגים של מטווחי אנטנות:
# מטווח שדה קרוב.
# מטווח שדה רחוק.
במטווח שדה רחוק, המרחק בין אנטנת השידור לאנטנה הנבדקת צריך להיות לפחות אורך הגל/2D<sup>2</sup>

כמו כן מחולקים מטווחי האנטנות למטווחים פתוחים או סגורים:

המטווחים הפתוחים ממוקמים בשטח פתוח וללא קורת גג. מקימים אותם לרוב בשטח בקרבתו אין מגורים או תעשייה צפופים, כדי להקטין השפעות חיצוניות. במטווחים אלו קיימות בדרך כלל עדיין הפרעות חיצוניות והחזרות גלים מעצמים שבסביבת המטווח, ובעת קביעת מאפייני האנטנה יש צורך בביטול השפעות אלו.

המטווחים הסגורים הם לרוב מטיפוס תא חסר הד. צידם הפנימי של מטווחים אלה מרופד בחומר בולע קרינה אלקטרומגנטית לניטרול החזרים פנימיים, וכמו כן צידם החיצוני מצופה בשכבה בלתי חדירה לקרינה כדי לנטרל השפעות חיצוניות. כך מתאפשרת מדידה מדויקת של מאפייני האנטנה.

== מדידת עקום קרינה ==
תקשורת סלולרית.]]
מדידת אנטנות מבוצעת בעזרת מטווח אנטנות בו מבוצע מיפוי של עקום הקרינה של האנטנה על ידי סיבובה. המדידה מבוצעת בעזרת מקלט או נתח רשתות (Network Analyser).
תיאור מערך המדידה הוא כדלהלן:
אות היוצא ממשדר מנותב לאנטנת שידור כאשר ביניהם מותקן מגבר הספק במידת הצורך. בצד הקולט, מחוברת האנטנה הנבדקת המותקנת על מסובב אנטנה בעל ציר מדידה אחד או יותר.
על ידי פקודה למבקר המסובב בעזרת מחשב או בצורה ידנית, מסתובבת האנטנה הנבדקת ותפוקת האות נדגמת בכל זווית רצויה. התוצאה המתקבלת היא עקום קרינה.
מתוצאות עקום הקרינה ניתן לקבל מספר פרמטרים:
*רוחב אלומה.
*רמת אונות הצד.
*יחס פנים לאחור.

== מדידת שבח ==
שבח האנטנה נמדד בדרך כלל ביחס לאנטנה מכוילת בעלת שבח ידוע.
אנטנה מכוילת היא בדרך כלל אנטנת שופר בעלת מפתח סטנדרטי הנקראת STANDARD GAIN HORN.
קימות חברות רבות המייצרות אנטנות שופר סטנדרטיות ולכולן גרף כיול זהה לאותו גודל אנטנה מקובל כשדיוק השבח של השופר הוא 0.5 ± דציבל.
שלבי המדידה הם אלה:
# מדידת עוצמת האות של האנטנה המכוילת בתדר רציף או במספר תדרים בודדים.
# מדידת עוצמת האות של האנטנה הנבדקת.
# חישוב ההפרש בין הוא המדידות.
# הוספה או החסרה של התוצאה לשבח הידוע של אנטנת הכיול. התוצאה המתקבלת היא השבח המוחלט.
דיוק בדיקת השבח תלוי במספר גורמים שהעיקרי ביניהם הוא גורם ההחזרות. על מנת לנטרל גורם זה רצוי לבצע מדידה של האנטנה במספר קיטובים וכן במספר מרחקים שונים בין אנטנת השידור לאנטנה הנבדקת.
ככלל, בתדרים גבוהים דיוק מדידת השבח הוא טוב יותר כיון שאנטנות הכיול הן בעלות אלומה צרה כך שיש פחות החזרות.

קטגוריה:אנטנות
קטגוריה:שיטות מחקר
אברהם פילץ

אברהם פּילְץ (1 בספטמבר 1935 - 2 במאי 1994) היה איש עסקים, יזם וקבלן בניין שפעל בעיקר בתל אביב.

==ביוגרפיה==
אברהם פילץ, בנו של הקבלן אריה פילץ, נולד ברחוב הירקון 81, שבו נפתח בשנת 1938 "קפה פילץ". באותו בניין נולד והתגורר חברו דב לאוטמן וכן ליאורה לבית פנחל.

אברהם פילץ היה חבר בתנועת הנוער של "המחנות העולים" והדריך בה, ואף היה קומונר שעבר במסגרת הגרעין לקיבוץ גדות, שבו התגורר עם רעייתו לעתיד מאירה פילץ לבית שר.

הוא למד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן הצטרף לעסקי אביו.

במשך שנים רבות היה יד ימינו של אביו. בשנות השישים והשבעים הם בנו ביחד מספר פרויקטים חדשניים, ובהם: "בית הדר דפנה" בשדרות שאול המלך (בתכנון אדריכל רם כרמי), "בית אל על" ברחוב בן-יהודה שהיה מגדל המשרדים הראשון בתל אביב (בתכנון כרמי-מלצר-כרמי), "דיזנגוף סנטר" (בתכנון עליזה טולדו ויצחק ישר) ו"התחנה המרכזית החדשה", מיזם שאותו לא הצליח לסיים (בתכנון רם כרמי).

בסוף שנות השבעים ובראשית שנות השמונים של המאה העשרים היה שותף עם אנשי העסקים אליעזר פישמן ויוסי ריגר בקרן הנאמנות "רונית", שקרסה ברעש גדול בעקבות משבר מניות הבנקים, ובחברות פרטיות שעסקו במימון כספי.

לאחר מכן הקים את מתחם הרב מכר בצומת גלילות הידוע כיום בשם "מתחם סינמה סיטי גלילות" וכן את פרויקט המשרדים "בית עוז" ברמת גן, שהחזיק לתקופה קצרה בשיא עולמי של גובה קיר המסך אשר בחזיתו.

היה חבר בוועדת הכספים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

בראשית שנות ה-90 חלה בסרטן ונפטר ב-2 במאי 1994.

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:קבלני בניין ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל העליון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
ברכת קיבוץ גלויות

ברכת קיבוץ גלויות היא הברכה העשירית בתפילת שמונה עשרה, אחת משלוש עשרה ברכות הבקשה בתפילה זו, והראשונה מבין סדרת הבקשות הנוגעות לנושאים לאומיים (יחד עם ברכת המשפט, ברכת ירושלים וברכת מצמיח קרן ישועה).

==נוסח הברכה==
נוסח הספרדים ונוסח קטלוניה - תְּקַע בְשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקָבֵץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח אשכנז - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ. בָּרוּךְ אַתָּה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׁרָאֵל.
נוסח ספרד ונוסח פרובאנס - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָּה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח תימן - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ אֶת כָּל גָּלִיּוֹתֵינוּ מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָּה הֳ', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח איטליה - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלִיּוֹתֵינוּ, (וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ). בָּרוּךְ אַתָּה הֳ', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח רומניא - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלִיּוֹתֵינוּ, וּקְרָא דְרוֹר לְקַבְּצֵנוּ מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת כָּל הָאָרֶץ אֶל נְוֵה קָדְשֶךָ. בָּרוּךְ אַתָּה הֳ', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.

נוסח ארץ ישראל - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ, וְשָׂא נֵס לִקְבּוֹץ גָּלֻיּוֹתֵינוּ. בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.

==הסבר היסטורי==
ברכה זו נקבעה עוד בזמן שבית המקדש השני היה קיים (בתקופת הזוגות) אולם גם בתקופה זו התגוררו יהודים רבים בתפוצות. יישובים מבוססים של יהודים התקיימו במצרים (כבר מתקופת גלות יהויכין), בבבל (בעקבות גלות בבל) וכן באזור טורקיה ואיי יוון, ואילו יהודי ארץ ישראל היו נתונים תחת שלטון בית סלאוקוס, וברכה זו מהווה תקווה לגאולה. ברכה זו קיבלה משנה תוקף עם חורבן בית שני.

==מיקום הברכה בתפילה==
במסכת מגילה (י"ז, ב) מוסבר שברכה זו נקבעה אחרי ברכת השנים, כיוון שהראשון מסימני הגאולה הוא שנה של פיריון גדול, בהסתמך על הפסוק מספר יחזקאל: .
במסכת סנהדרין (צ"ז, א) נאמר ששנתיים לפני שיבוא המשיח תהיה שנה של שובע גדול, ולכן אחרי שמבקשים בברכת השנים שתהא שנה ובה שובע גדול ("ושבענו מטובה") מבקשים שתבוא הגאולה.

==בתרבות==
* תקע בשופר - אברהם פריד באלבום חזק!<ref></ref>, לחן של יוסי גרין. ללחן גם גרסת כיסוי של זאנוויל ויינברגר עם מקהלת מלכות<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.yeshiva.org.il/midrash/doc/doc37/kl_kibut.doc הרב עוזי קלכהיים, מדוע קדמה ברכת השנים לברכת קיבוץ גלויות]
*[https://web.archive.org/web/20160303230550/http://www.beerot.co.il/Default.aspx?tabid=85&PageID=384&&ArticleID=167&articleType=ArticleView הרב ירון, ואני תפילתי - ברכת קיבוץ גלויות]

==הערות שוליים==

קיבוץ גלויות
קטגוריה:ארץ ישראל ביהדות
ברכת גאולה

ברכת הגאולה היא הברכה השביעית בתפילת שמונה עשרה, לאחר ברכת סליחה ולפני ברכת רפואה. הברכה משתייכת לקבוצת שלוש עשרה ברכות הבקשה שבתפילה בימי חול. עניינה הוא בקשה מבורא עולם שיגאל את המתפלל ואת כלל עם ישראל. ברכת "הגאולה" עוסקת בצרכים רוחניים ואישיים יחד עם ברכת תשובה וברכת סליחה. בחזרת הש"ץ בתענית ציבור אומר החזן לאחר ברכה זו את תפילת עננו.

==נוסח הברכה==
נוסח אשכנז: רְאֵה בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּגְאָלֵנוּ מְהֵרָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל.<br />
נוסח הספרדים: רְאֵה נָא בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּמַהֵר לְגָאֳלֵנוּ גְּאֻלָּה שְׁלֵמָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי אֵל גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל.<br />
נוסח ספרד: רְאֵה נָא בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּגְאָלֵנוּ מְהֵרָה (גְּאֻלָּה שְׁלֵמָה) לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי אֵל גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל.<br />
נוסח איטליה: רְאֵה נָא בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּגְאָלֵנוּ מַלְכֵּנוּ מְהֵרָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי (אֵל) גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל.<br />
נוסח רומניא: רְאֵה בְעָנְיֵינוּ ה' אֱלהֵינוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּגְאָלֵנוּ מְהֵרָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי אֵל מֶלֶךְ גּוֹאֵל וְחָזָק אַתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.<br />
נוסח פרובאנס: רְאֵה נָא בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּמַהֵר לְגָאֳלֵנו גְּאוּלָּה שְׁלֵמָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי אֵל גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל.<br />
נוסח קטלוניה: רְאֵה (נָא) בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּמַהֵר לְגָאֳלֵנו גְּאוּלָּה שְׁלֵמָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי (אֵל מֶלֶךְ) גּוֹאֵל וְחָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל.<br />
תימן בלדי: רְאֵה בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּמַהֵר לְגָאֳלֵנוּ כִּי אֵל מֶלֶךְ גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל.<br />
נוסח ארץ ישראל: רְאֵה בְּעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ, וּגְאָלֵנוּ לְמַעַן שְׁמֶךָ. בָּרוּךְ אַתָּה ה' גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל.

==מיקום הברכה==
ברכה זו היא הברכה השביעית בתפילה בשל חשיבות המספר שבע ביהדות. כיוון שעל פי הגמרא, הגאולה צפויה להיות בשנת השביעית, הוצבה ברכת גאולה במקום השביעי, לאחר ברכת הסליחה. הסבר נוסף למיקום הברכה היא האמונה שהגאולה היא תולדתה של הסליחה, ומבלי סליחה של האל על החטאים לא תבוא הגאולה.

הסבר נוסף למיקום הברכה מתבסס על ספר תהילים:

על פי פסוק זה סדר הדברים הוא: סליחה, רפואה וגאולה, אולם הגמרא מבארת, כי הרפואה המדוברת היא רפואת העונות. הסבר נוסף ייתכן, שהסדר שונה בשל הרצון שברכת גאולה תהא שביעית, הוחלפו הסדר בין הברכות גאולה וברכת רפואה שהיא הברכה השמינית .

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20070911144613/http://www.yadherzog.org.il/newvolumes/hey.htm#10 אנציקלופדיה תלמודית, ברכת גאולה ומיקומה]
* 

==הערות שוליים==

גאולה
דרעא

דַ֫רְעַא (בערבית درعا, שפירושה "מצודה") היא עיר בדרום סוריה, המשמשת כבירת מחוז דרעא. העיר ממוקמת כ-100 קילומטר דרומית לדמשק, בגובה 435 מטר מעל פני הים. אוכלוסייתה כ-75,500 נפש. היא נמצאת באגן הירמוך, סמוך לגבול ירדן–סוריה. מולה בשטח ירדן העיירה א-רמת'א.

==היסטוריה==
דרעא מזוהה עם העיר המקראית אדרעי. התל המקראי של אדרעי נמצא במרכז העיר דרעא, צמוד לדרך הראשית מאירביד לדמשק. העיר מוזכרת ברשימת ערי כנען המופיעה בפפירוס אנאסטאזי א.

בשנת 1908 הוקמה בדרעא תחנת רכבת, ובה מסעף שחיבר את העיר חיפה (דרך מסילת הרכבת דרעא–צמח ומסילת רכבת העמק), עם מסילת הרכבת החיג'אזית שפעלה בין דמשק שבסוריה לבין מדינה שבחג'אז, כיום בערב הסעודית, ושימשה את עולי הרגל המוסלמים בדרכם לעיר המקודשת מכה.

העיר התפרסמה במלחמת העולם הראשונה כמקום שבו נתפס לורנס איש ערב ועונה על ידי הטורקים.

החל מסוף העשור הראשון של המאה ה-21, סבל אזור דרעא, שהוא חקלאי באופיו, ממחסור באספקת מים ומגידול באוכלוסיית העיר כתוצאה ממעבר תושבים ממזרח סוריה אל העיר עקב משבר מים מתמשך באזורם. הדבר עורר במרץ 2011 גל מחאה והפגנות נרחבות בעיר, ודרעא הפכה למוקד של תסיסה נגד המשטר הסורי.. הדבר גרם לנזק ולהרס נרחב. בהתנגשויות אלה מאות אזרחים נהרגו ואלפים נפצעו ונעצרו בידי המשטר הסורי. מאורעות אלו הביאו לפרוץ מלחמת האזרחים בסוריה שנמשכת מעל לשבע שנים וגבתה את חייהם של מעל ל-500 אלף נפש. ב-12 ביולי 2018 כבש צבא סוריה מחדש את העיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://esyria.sy/edaraa/ אתר העיר דרעא] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוריה: ערים
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
קרב סכינים

קרב סכינים הייתה תוכנית מציאות ישראלית בהנחיית עודד מנשה ששודרה בערוץ 10 בין 2007 ל-2009. התוכנית מבוססת על התוכנית היפנית איירון שף.

בתוכנית התחרו לסירוגין זוכי כוכב מישלן השף הצרפתי סטפן פרואה דה וו והשף האיטלקי אלפרדו רוסו בשף ישראלי שהתחלף מתוכנית לתוכנית, כאשר לצדם "סו-שפים" (סגני שף).

צוות השיפוט בתוכנית כלל שני שופטים קבועים: השף ירון קסטנבוים ובעל חברת הקייטרינג רן שמואלי, וצוות שיפוט מתחלף של שלושה ידוענים.

בעונות הראשונה והשנייה זכה השף סטפן פרואה דה וו.

==מבנה התוכנית==
בתחילת התוכנית מוצגים לשפים המתמודדים 2 מרכיבים, ועליהם לבחור את המרכיב שישמש אותם בהכנת המנות. המרכיב צריך לשמש הן למנה הראשונה, הן למנה העיקרית והן לקינוח.

הזמן המוקצב להכנת המנות הוא 50 דקות, והוא מתחלק לשלושה חלקים: למנה הראשונה מוקצבות 25 דקות, למנה העיקרית 15 דקות ולקינוח 10 דקות. בתום הזמן הקצוב על השפים להגיש את המנה, בין אם היא מוכנה ובין אם לא. אם אחד השפים מתעכב בהגשת המנה, יופחת לו בהתאם זמן מהזמן המוקצב להכנת המנה הבאה. בזמן הכנת המנות ירון קסטנבוים ורן שמואלי מפרשים את אופן הכנת המנות.

===הניקוד בתוכנית===
לאחר סיום הכנת כל מנה אוכלים ומדרגים צוות השיפוט הקבוע וצוות השופטים המתחלף את המנות שהוכנו, אך רק צוות השופטים הקבוע יודע לאיזה מהשפים שייכת כל מנה. על כל מנה יכול השף לקבל עד 30 נקודות בעונה הראשונה ועד 50 נקודות בעונה השנייה. הניקוד ניתן לפי צורת ההגשה, טעמה של המנה ומקוריותה.

בעונה השנייה, שני הפרשנים רן שמואלי וירון קסטנבוים בוחרים לאיזו מנה להעניק את כוכב השף – המכריע את התחרות במקרה של תיקו.

==תוכניות המשך==
===קרב סכינים: המשימה===
ב-7 בספטמבר 2008 עלתה העונה השלישית בערוץ 10, בשם "קרב סכינים: המשימה". בכל פרק יבצעו השפים סטפן פרואה דה וו, רן שמואלי וירון קסטנבוים משימות שונות שיטילו עליהם חבר השופטים. התוכנית קיבלה רייטינג נמוך ולא הצליחה לשחזר את הצלחת העונות הקודמות ולכן לא המשיכה לעונה נוספת.

===אליפות המסעדות של ישראל===
באפריל 2009 עלתה העונה הרביעית בערוץ 10 כאשר הפעם שונה השם ל"אליפות המסעדות של ישראל".

בכל פרק התמודדו ביניהן 8 מסעדות במתכונת הרגילה של קרב סכינים, אלא שהפעם האוכל הוגש מלבד לצוות השופטים, גם לאנשים רגילים במסעדה ומוקצבת למסעדות שעה על מנת להוציא מנה ראשונה עיקרית וקינוח, כאשר הקינוח לא מורכב מהמרכיב שנבחר בתחילת הערב, אלא לפי בחירת המסעדה. למנה הראשונה הוקצו 30 דקות להכנתה (במקום 25 דקות ב"קרב סכינים") ולהכנת המנה העיקרית הוקצו 20.

למנה הראשונה ולמנה העיקרית הוקצו עד שלושים נקודות למנה ולמנת הקינוח עד ארבעים נקודות למנה, סה"כ 100 נקודות.

המסעדות שניצחו עברו לשלב הבא בו הן התמודדו מול סטפן פרואה דה וו. המסעדות שהשיגו את הניקוד הטוב ביותר בשלב זה עלו לחצי הגמר, והמסעדה שעלתה לגמר התמודדה מול השף האמריקאי טוד אינגליש וזכתה בניצחון ובתואר "אלופת המסעדות של ישראל".

המסעדה שזכתה בתואר הייתה "מאראבו" בניצוח השף יואב בר.

גם אליפות המסעדות לא זכתה לאחוזי צפייה כשל 2 העונות הראשונות ולא זכתה לשיח ציבורי דומה.

== קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות: בישול
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט יפני
אהרן-יעקב גרינברג

אהרן-יעקב גרינברג (15 במרץ 1900 - 2 באפריל 1963) היה חבר הכנסת מטעם המפד"ל.

==ביוגרפיה==

גרינברג נולד בעיירה סוקולוב פודלסקי שבפולין, והיה תלמידו וחתנו של האדמו"ר מסוקולוב יצחק זליג מורגנשטרן. עד לעלייתו לארץ-ישראל ב-1934, ניהל גרינברג ישיבה בעיירת הולדתו. היה פעיל מנעוריו בתנועות "צעירי מזרחי" ו"החלוץ המזרחי", וחבר הוועד הפועל של הפועל המזרחי בישראל.

בשנת 1949 נבחר לכנסת הראשונה מטעם החזית הדתית המאוחדת, וכיהן בה כחבר ועדת הכנסת וועדת החוץ והביטחון. לאחר הפסקה, נבחר מחדש ב-1955 וכיהן כחבר בכנסות השלישית, הרביעית והחמישית מטעם מפד"ל, ושימש סגן יושב ראש הכנסת עד למותו.

גרינברג כתב טור שבועי בעיתון "הצופה" (תחת הפסידונים י' הלוי), שבו ליקט פירושים ודרשות לפי סדר פרשות השבוע. טוריו לוקטו לאחר פטירתו לספר בן שישה כרכים בשם עיטורי תורה (הוצאת יבנה).

==לקריאה נוספת==
*תורה ועבודה בחזון ובמעש, הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, תשמ"ה, עמוד 363

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חזית דתית מאוחדת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השלישית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הרביעית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת החמישית
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
מלחמת לנדסהוט

מלחמת לנדסהוט (בגרמנית: Landshuter Erbfolgekrieg) הייתה מלחמת אזרחים בגרמניה, שהתחוללה על רקע ויכוח על ירושת דוכסות בוואריה-לנדסהוט, (דרום מזרח בוואריה) בין השנים 1503 ו-1505.

== הרקע לפרוץ המלחמה ==

הדוכס מלנדסהוט, גאורג, דוכס בוואריה ואשתו ידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה מתו בזה אחר זה, (1502–1503), ולא השאירו יורש זכר. על פי החוק הקיסרי, נכסים אלו היו "נכסי מתנה" ורק יורש זכר יכול לרשת אותם. בתו של גאורג, אליזבת, שהייתה נשואה לרוזן רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, (בנו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ) ניסתה יחד עם בעלה ובתמיכת הנסיך לתפוס את השלטון על לנדסהוט. משפחת ויטלסבאך, שהייתה אז השלטת בבוואריה, ובייחוד אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה ממינכן, החליטו להעביר את העניין לבית הדין של הקיסר מקסימיליאן הראשון, שהכריע לטובתם. משסירב הרוזן רופרכט, פקד הקיסר לגרשו מגרמניה, וכן את הנסיך הבוחר מפפאלץ. מאותו רגע פרצה מלחמה, שהקיפה את כל חבל הריין, עד לשלהי 1505.

== מהלך המלחמה וסיומה==
כוחות פפאלץ היו מלכתחילה קטנים למדי, ומה גם שהקיסר צירף לכוחות בית ויטלסבאך את חייליו השכירים. בהדרגה נחלשו כוחות פפאלץ, עד שבשנת 1505 מתו הרוזן רופרכט ואשתו אליזבת. באספת הממלכה בקלן חילק הקיסר את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, כאשר רובה ניתנה לבית ויטלסבאך, ומיעוטה, בעיקר רוזנות פפאלץ-נויבורג, ניתן לבנם של רופרכט ואליזבת, אוטו היינריך, רוזן פפאלץ-נויבורג, וכך נחתם ההסכם ב-30 ביולי 1505.

קטגוריה:מלחמות גרמניה
לנדסהוט
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
אהמט השלישי

אהמט השלישי (טורקית III. Ahmet; טורקית עות'מאנית احمد ثالث, 30 בדצמבר 1673 – 1 ביולי 1736) היה הסולטאן העשרים-ושלושה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-22 באוגוסט 1703 עד 1 באוקטובר 1730. הוא היה בנו של הסולטאן מהמט הרביעי ועלה לשלטון לאחר שאחיו מוסטפא השני ויתר עליו.

בתקופתו שררו יחסים טובים בין האימפריה העות'מאנית לאנגליה ואהמט השלישי העניק מקלט מדיני למלך שוודיה קרל השנים עשר, לאחר שזה הובס ב-1709 על ידי פיוטר הגדול במלחמה הצפונית הגדולה. קרל שכנע את אהמט השלישי לצאת למלחמה נגד האימפריה הרוסית, ובמלחמה שנפתחה כתוצאה מכך ניצחו העות'מאנים בקרב פרוט במולדובה. תוצאות המלחמה שהיו הישג פוליטי וצבאי עצום, הביאו את הרוסים להשיב את אזוב לטורקים, לחדול מהתערבותם בענייני האיחוד הפולני-ליטאי ולהרוס מספר מצודות. לו רצה אהמט השלישי, יכול היה להמשיך את התקדמותו לתוככי רוסיה במצב שנוצר, אך שמועות על פלישה פרסית במזרח הביאו אותו להסב את תשומת לבו לחזית זו שגם בה הגיע להישגים טריטוריאליים.

מלחמה נוספת שהתרחשה בזמנו הייתה נגד אוסטריה, בשנים 1716 עד 1718, במהלכה הובסו הטורקים ואיבדו את השליטה בבלגרד. ב-21 ביולי 1718 נחתם שלום פוז'ארוואץ עם אוסטריה וונציה, אשר הסדיר את הדרישות הטריטוריאליות של שלוש המדינות. למרות שהאימפריה הפסידה שטחים בצפון הבלקן, היא השיבה לעצמה את פלופונסוס ואת כרתים, וההסכם הביא לכך שהשנים שלאחר מכן היו שקטות.

התקופה שבין 1718 ל-1730 ידועה כ"תקופת הצבעונים" (Lâle Devri) וזכתה לשמה בשל כך שצבעונים היו חביבים על הסולטאן ושלטו באופנה באימפריה, ולמעשה באירופה כולה ("שיגעון הצבעונים"). אהמט השלישי השקיע מאמצים בשיפור מצבה של המדינה - הוא הורה על הורדת מיסים, אִפשר השקעה פרטית ושיפר את ביצוריהן של ערי הבלקן. עם זאת, שליטתה של האימפריה במחוזותיה הייתה מוגבלת, ומספר אזורים כמו מצרים ואלג'יריה תפקדו כישויות ריבוניות לכל דבר, למעט שמותיהם.

לקראת סוף תקופת שלטונו פחתה האהדה הציבורית כלפיו בשל אורח חייו הראוותני והבזבזני. מרד של חיל היניצ'רים אשר לווה בתמיכה אזרחית אילץ אותו לוותר על השלטון ולהמליך תחתיו את אחיינו מהמוט הראשון. הוא הסתגר בארמון ומת לאחר שש שנים. תקופתו נחשבת לתקופת שגשוג.

== קישורים חיצוניים ==

* 
אהמט השלישי מקבל את פני השגריר ההולנדי בארמון טופקאפי, 1727; אוסף [[רייקסמוזיאום, אמסטרדם]]

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:מנהיגים טורקים שהודחו במהפכה
קטגוריה:טורקים ממוצא יווני
קטגוריה:ילידי 1673
קטגוריה:נפטרים ב-1736
מים פוסיליים

מים פוסיליים הם מי תהום האגורים באקוויפר מתקופות קדומות, ומנותקים ממקור ההזנה שלהם.

התופעה מתרחשת כאשר לפחות אחד משני התנאים הבאים מתקיים: האקוויפר מנותק מפני השטח על ידי שכבה אטומה למים (אקוויקלוד), או שתנאי האקלים השתנו ומקורות ההזנה של האקוויפר – המשקעים – פחתו במידה ניכרת או חדלו לגמרי.

== אקוויפרים פוסיליים גדולים בעולם ==
* אקוויפר אבן החול הנובי - בשטח מצרים, לוב, סודאן וצ'אד
* אגנים נוספים במדבר סהרה
* אגן אוגללה - באזור המישורים הגדולים בארצות הברית
* א-רובע אל-ח'אלי בערב הסעודית

== ראו גם ==
* הנהר המלאכותי העצום

קטגוריה:מי תהום
מהמוט הראשון

מהמוט הראשון
מהמוט הראשון (טורקית I. Mahmut; טורקית עות'מאנית محمود اول, 2 באוגוסט 1696 – 13 בדצמבר 1754) היה הסולטאן העשרים-וארבעה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-1 באוקטובר 1730 ועד יום מותו. הוא היה בנו של הסולטאן מוסטפא השני ואחיינו של הסולטאן שקדם לו ואשר המליכו תחתיו, אהמט השלישי.

שני החודשים הראשונים של תקופת שלטונו היו סוערים והושפעו ממרד היניצ'רים אשר הביא לויתורו של אהמט השלישי על השלטון ולהמלכתו של מהמוט הראשון, אך זה דוכא לבסוף.

השנים הבאות חלפו בצילן של מלחמות כנגד רוסיה והספווים. במזרח הצליחו הטורקים לשמר את אחזיתם בבגדאד, אך הקווקז עבר לתחום ההשפעה הפרסית. המלחמה העות'מאנית-רוסית בה ניצבה אוסטריה לצד הרוסים, פרצה עקב חילוקי דעות לגבי תוצאות מלחמת רוסיה-פולין של 1733-1735 ועקב פשיטות הולכות ונשנות של הטטרים מקרים. לאחר הצלחות וכשלונות של שני הצדדים גם יחד, חתמו האוסטרים והרוסים על הסכמי שלום נפרדים עם הטורקים. במסגרת הסכם ניסה בין האימפריה העות'מאנית ורוסיה, קיבלה האחרונה את העיר אזוב אבל נשללה ממנה הזכות להשאיר את הצי הרוסי הקיסרי בים אזוב או לבנות שם ביצורים.

מהמוט הראשון הפקיד את השלטון במידה רבה בידי שריו והתמסר לכתיבת שירה.

הסולטאן מהמוט הראשון נודע כאוהב יהודים. מלכת בוהמיה והונגריה, מריה תרזה, פרסמה בחודש ינואר של שנת 1745 צו מלכותי שגזר גירוש מיידי על יהודי פראג ויהודי בודה, על נשיהם וטפם. היהודים הוכרחו בעיצומו של החורף העז לעזוב את פראג ואת בודה, להתרחק ממרכזי הערים הראשיות ולהגר ליישובים כפריים קטנים בבוהמיה ובהונגריה. במשך שלוש שנים, שממו פראג ובודה מיהודים. במהלך אותן השנים, פנו המגורשים אל הנגיד היהודי יהודה ברוך, בנקאי הארמון של הסולטאן מהמוט הראשון, וביקשו ממנו שיפעל עבורם לקבלת אזרחות עות'מאנית. לשאלת הסולטאן מדוע חפצים כל כך הרבה יהודים להגר לארצו, סיפר הבנקאי שלו על גירושם של היהודים. הסולטאן אוהב היהודים שלח אולטימטום למלכה. המלכה, שהייתה מסובכת בלאו הכי במלחמה קשה, נרתעה מהאיום, ועם תום המלחמה (בשנת 1748) מיהרה להשיב את המגורשים לבתיהם, לאחר שחייבה אותם לשלם קנס הגון. מריה תרזה התנצלה לפני הסולטאן וטענה כי "נפלה אי־הבנה".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:אדירנה: אישים
קטגוריה:ילידי 1696
קטגוריה:נפטרים ב-1754
מקדונית

מקדונית (Македонски Makedonski; ) היא שפה ממשפחת השפות הסלאביות הדרומיות המדוברת בעיקר בצפון מקדוניה, בה היא שפה רשמית. מקדונית מקורבת לבולגרית, ועמדתה הרשמית של ממשלת בולגריה היא כי מקדונית נחשבת ניב לבולגרית ולא שפה עצמאית.

==הגיית השפה וכתיבתה==
===עיצורים===

{| border=2 cellspacing=0 cellpadding=2 style=text-align:center
! colspan=3 | <big>העיצורים<big>
|-
! הסימוןהגרפי
! תעתיק IPA
! הערך הפונטי
|-
! Бб
| b
| align=right | נהגה כהגיית בי"ת
|-
! Вв
| v
| align=right | נהגה כהגיית בי"ת רפה
|-
! Гг
| ɡ
| align=right | נהגה כהגיית גימ"ל
|-
! Дд
| d
| align=right | נהגה כהגיית דל"ת
|-
! rowspan=2 | Ѓѓ
| ɟ
| align=right | נהגה כהגיית גימ"ל מחונככת
|-
| ʥ
| align=right | בניבים מסוימים נהגה דְּזְ כשהלשון שטוחה כלפי בתר־המכתש
|-
! Жж
| ʒ
| align=right | נהגה כהגיית זי"ן גרושה
|-
! Зз
| z
| align=right | נהגה כהגיית זי"ן
|-
! Ѕѕ
| ʣ
| align=right | נהגה דְּזְ
|-
! Јј
| j
| align=right | נהגה כהגיית יו"ד עיצורית
|-
! Кк
| k
| align=right | נהגה כהגיית כ"ף
|-
! rowspan=2 | Лл
| l
| align=right | נהגה כהגיית למ"ד
|-
| [] קובץ:Velarized_alveolar_lateral_approximant.ogg
| align=right | אלופון מװלן לפני a o u ובסוף הברה (אין מקבילה עברית)
|-
! Љљ
| ʎ
| align=right | נהגה כהגיית למ"ד ~ יו"ד כששרירי הלשון מתרחבים ונוגעים בחך קלות
|-
! Мм
| m
| align=right | נהגה כהגיית מ"ם
|-
! Нн
| n
| align=right | נהגה כהגיית נו"ן
|-
! Њњ
| ɲ
| align=right | נהגה כהגיית נו"ן ויו"ד שוואית בקירוב - כאות Ñ הספרדית
|-
! Пп
| p
| align=right | נהגה כהגיית פ"א
|-
! Рр
| r
| align=right | נהגה כהגיית רי"ש מתגלגלת
|-
! Сс
| s
| align=right | נהגה כהגיית סמ"ך
|-
! Тт
| t
| align=right | נהגה כהגיית ת"ו
|-
! rowspan=2 | Ќќ
| c
| align=right | נהגה כהגיית כ"ף מחונככת
|-
| ʨ
| align=right | בניבים מסוימים נהגה טְשְ כשלשון שטוחה כלפי בתר־המכתש
|-
! Фф
| f
| align=right | נהגה כהגיית פ"א רפה
|-
! Хх
| x
| align=right | נהגה כהגיית כ"ף רפה
|-
! Цц
| ʦ
| align=right | נהגה כהגיית צד"י מודרנית
|-
! Чч
| ʧ
| align=right | נהגה כהגיית צד"י גרושה
|-
! Џџ
| ʤ
| align=right | נהגה כהגיית גימ"ל גרושה
|-
! Шш
| ʃ
| align=right | נהגה כהגיית שי"ן ימנית
|}

===תנועות===
{| border=2 cellspacing=0 cellpadding=2 style=text-align:center
! colspan=3 | <big>התנועות<big>
|-
! הסימוןהגרפי
! תעתיק IPA
! הערך הפונטי
|-
! Аа
| [] קובץ:Open_front_unrounded_vowel.ogg
| align=right | נהגה כהגיית פתח
|-
! Ее
| [] קובץ:Open-mid_front_unrounded_vowel.ogg
| align=right | נהגה כהגיית צירי פתוח מעט
|-
! Ии
| [] קובץ:Close_front_unrounded_vowel.ogg
| align=right | נהגה כהגיית חיריק
|-
! Уу
| [] קובץ:Close_back_rounded_vowel.ogg
| align=right | נהגה כהגיית שורוק
|-
! Оо
| [] קובץ:Open-mid_back_rounded_vowel.ogg
| align=right | נהגה כהגיית חולם פתוח מעט
|-
|
| [] קובץ:Schwa.ogg
| align=right | בניבים מסוימים קיימת אף תנועת השווא
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:שפות סלאביות דרומיות
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: תרבות
עות'מאן השלישי

עות'מאן השלישי
עות'מאן השלישי (בטורקית III. Osman; טורקית עות'מאנית عثمان ثالث, 2 בינואר 1699 – 30 באוקטובר 1757) היה הסולטאן העשרים-וחמישה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-13 בדצמבר 1754 ועד יום מותו ב-1757. הוא היה בנו של הסולטאן מוסטפא השני ואחיו של הסולטאן שקדם לו מהמוט הראשון.

== חיים אישיים ==
עות'מאן השלישי נולד ב -2 בינואר 1699 בארמון אדירנה. אביו היה מוסטפא השני ואימו הייתה סוהר סולטן. הוא היה אחיו למחצה של מחמוד הראשון. 

עות'מאן השלישי חי את רוב חייו כאסיר בהרמון, וכנראה כתוצאה מכך הוא נטה לכמה התנהגויות תמהוניות בגיל 55, על כס המלוכה. הוא סלד ממוזיקה וגירש את כל הנגנים מהארמון. כמו כן נודע בשנאתו נשים, לאחר שבילה את רוב שנותיו בהרמון. מסיבה זו וכדי לא לפגוש בנשים, הוא נהג לנעול נעלי ברזל אשר גרמו לצעדיו להישמע למרחוק ולהזהיר נשים על בואו.

== תקופת מלכותו ==
הפעולה הראשונה של אוסמן השלישי הייתה בחירת פקידי שרים ווזיר גדול. 

לאחר הסערה הקשה של מרץ 1756 הוא הורה על הקמת מגדלור אחירקפיי באיסטנבול כדי למנוע בעתיד נזקים דומים.

התהלוכה הראשונה להמלכתו נערכה ב-14 בדצמבר 1754. ההיסטוריונים של אותה תקופה לא כתבו את האירועים שהתרחשו באימפריה בגלל קור עז ומקפיא בינואר 1755.  עות'מאן פרסם פירמאן (צו מלכותי) בשנת 1757 בו ציווה לשמר את הסטטוס קוו של אתרים קדושים בארץ הקודש לנוצרים, מוסלמים ויהודים. 

בשנה השנייה לשלטונו איבד עוסמאן את אמו, סהוואר סולטן. לאחר מכן, הנסיך הבכור, מחמד, מת ממחלה ב-22 בדצמבר 1756. 

בתקופה זו שלח הסולטן צווים נגד שוד באנטוליה ורומליה. ננקטו צעדים מסוימים נגד שבטי בוזולוס וצ'יהאנביי הארמנים עקב אירועים שונים באיראן, ונגד השודדים סביב הערים ארזורום וסיוואס, והמנהיג המפורסם קראוסמנוגלו האצ'י מוסטפא אגא, שנלכד והוצא להורג, וראשו הובא לאיסטנבול ב-5 בדצמבר 1755. 

הסולטן התפרסם בבנייתו של מסגד נורואוסמניה. המתחם מורכב משלושה בתי ספר, מדרשות, מפעל, ספריה, מזרקה, פונדק, חנויות ועוד. 

עות'מאן השלישי מת בליל ה-30 באוקטובר 1757. בשעות הבוקר המוקדמות נערך טקס הכתרה ובן דודו מוסטפא השלישי הוכתר לסולטאן. הסולטאן החדש הורה לקבור את עוסמאן במסגד מוזוליאום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:אדירנה: אישים
קטגוריה:ילידי 1699
קטגוריה:נפטרים ב-1757
נפת בר'דתי

נפת בָּרְ'דַתִי (בגאורגית: ბაღდათის მუნიციპალიტეტი, בּאר'דַתיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת חרגאולי ונפת זסטפוני, בצפון-מערב עד צפון בנפת טקיבולי, מצפון-מערב בנפת צקאלטובו, ממערב בנפת ואני ומדרום בנפת אדיגני ונפת אחלציחה.

הנהר העיקרי בנפת בר'דתי הוא חניסצקאלי.

עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי ("הגוברניה של כותאיסי") במזרה של כותאיסי, משנת 1917–1928 במזרה של כותאיסי, ומשנת 1929 באולקה של כותאיסי. ובשנת 1930 הופרדה כנפה נפרדת. בשנים 1940–1990 נקראה נפת מאיאקובסקי (על שם ולדימיר מאיאקובסקי).

בנפה 25 מוסדות ממשלתיים, ביניהם: 23 ספריות, תיאטרון ומוזאון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

בר'דתי
קטגוריה:אימרתי
מוסטפא השלישי

מוסטפא השלישי (טורקית III. Mustafa; טורקית עות'מאנית مصطفى ثالث, 28 בינואר 1717 – 21 בינואר 1774) היה הסולטאן העשרים-ושישה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-30 באוקטובר 1757 ועד יום מותו. הוא היה בנו של הסולטאן אהמט השלישי ואחיינם של הסולטאנים שקדמו לו עות'מאן השלישי ומהמוט הראשון.

הוא נחשב לסולטאן מתקדם אשר ביקש לחדש את הצבא ואת מנגנון השלטון כדי להתאימם לנורמה אירופית. עם זאת, משימה זו הייתה בגדר הבלתי אפשרי בשל מצבה המדורדר של המדינה ובשל התנגדות טבועה של גורמים שמרניים כמו חיל היניצ'רים ואנשי דת מוסלמים, אשר כל ניסיון לשינוי מרחיק לכת הביאם אל סף מרד. מנגד הוא הצליח לבסס את מעמדם של אנשי צבא זרים כדי שאלו יחלו לקדם רפורמות בחיל הרגלים ובחיל תותחנים, וכן הקים אקדמיות להוראת המדעים.

בשנות שלטונו האחרונות התרחשה המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774), אשר החלה בעקבות חדירת קוזקים לשטחי האימפריה. ב-25 בספטמבר 1768 הכריז מוסטפא השלישי מלחמה על הרוסים בה ניצבו לצד העות'מאנים גורמי אופוזיציה פולנים, ואילו אנגליה צידדה ברוסיה. יוון ולאחר מכן מצרים וסוריה מרדו כנגד השלטון העות'מאני ונעזרו בעובדה כי הצי הרוסי השמיד כמעט לחלוטין את הצי העות'מאני. ב-21 ביולי 1774, זמן קצר לאחר מותו של מוסטפא השלישי, חתם יורשו אבדילהמיט הראשון על הסכם בקוצ'וק קאינרג'י. על פי תנאי ההסכם ניתנה לחצי האי קרים אוטונומיה מן השלטון הטורקי, לרוסיה שולמו פיצויים בסכום של 4.5 מיליון רובל והיא זכתה בשני נמלי מפתח שאיפשרו לה גישה ישירה אל הים השחור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1717
קטגוריה:נפטרים ב-1774
אזוב (עיר)

אזוב (ברוסית: Азов; בטורקית: Azak) היא עיר במחוז רוסטוב בדרום-מערב רוסיה. העיר ממוקמת על היובל הדרומי של נהר דון, 11 ק"מ מזרחית למקום בו הוא נשפך לים אזוב, ו-25 ק"מ דרומית-מערבית לעיר רוסטוב על הדון. בשנת 2010 מנתה אוכלוסיית העיר 82,937 תושבים.

==היסטוריה==
בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס הוקמה לחוף ים אזוב מושבה יוונית שנקראה טנאיס (Τάναϊς), על שמו היווני של נהר דון, אם כי נקרופוליס שהתגלה באתר מעיד על התיישבות כבר בתקופת הברונזה. טנאיס חרבה בידי הגותים במאה ה-3 וחורבותיה שוכנות מספר קילומטרים מצפון לאזוב.

במאה ה-10 בא האזור תחת שליטתה של נסיכות טמוטראקאן (Тмутаракань) הסלאבית, אך ב-1067, השנה הנחשבת לשנת ייסודה של העיר, השתלטו על המקום הקפצ'אקים (טורקית Kıpçak), בני עם טורקי אשר העניקו לו את השם אזאק, "מקום נמוך". משם זה התפתח השם המודרני שהוחל הן על העיר והן על הים הסמוך. קיימת סברה עממית מקובלת הטוענת כי מקורו של השם הוא בנסיך בשם אזום או אסוף, אשר נהרג בעת הגנת העיר.

אורדת הזהב (Altın Orda Devleti) המונגולית שלטה בחופי ים אזוב במהלך המאה ה-13 וה-14, אך לסוחרים מוונציה ומג'נובה הותר להתיישב באתר העיר המודרנית, וב-1316 הם הקימו מושבה לה קראו טאנה בהשפעת השם היווני הקדום. ב-1471 כבשו העות'מאנים את טאנה והקימו בה את מצודת "אזק" או "אזוב". ממועד זה ובמשך מאות שנים, הייתה מצודת אזוב לנקודת מפתח ב השונות ועברה מיד ליד מספר פעמים.
הקוזקים כבשו אותה ב-1637 ועמדו במצור של כוחות טורקים בראשות אבאזה סיאבוש פאשה הראשון, אך השיבו אותה בסופו של דבר לעות'מאנים ב-1642 אחרי שהחריבו אותה. פיוטר הגדול ניסה לכבשה שוב ב-1695 והצליח בכך ב-1696, אולם לאחר ניצחון הטורקים במלחמת רוסיה-טורקיה הרביעית שבה העיר לחזקתם ב-1711. לאחר מלחמת רוסיה-טורקיה החמישית נחתם הסכם ניסה ורוסיה קיבלה את העיר לשליטתה אבל נשללה ממנה הזכות לבצרה. לאחר תקופת עצמאות קצרה של חצי האי קרים שכלל גם את אזוב סופחה העיר לרוסיה על ידי יקטרינה הגדולה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.azov.info/ פורטל לעיר]
* 

קטגוריה:מחוז רוסטוב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11