OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ויליאמיטים

הכוכב הסגול של הצבא הוויליאמיטי נוכח על דגל מסדר אורנז'

ויליאמיטים היו תומכיו של ויליאם השלישי, מלך אנגליה (1689–1702) שהדיח את המלך ג'יימס השני והשביעי במהפכה המהוללת. ויליאם, סטאדהאודר של הרפובליקה ההולנדית, החליף את ג'יימס בתמיכתם של ויגים אנגליים.

אחת ממטרותיו של ויליאם הייתה להבטיח את כניסתה של אנגליה לליגת אוגסבורג נגד צרפת במלחמת תשע השנים. עבור הוויליאמיטים באנגליה, סקוטלנד ואירלנד, ויליאם נתפס כערובה לחירות האזרחית והדתית ולמלוכה הפרוטסטנטית נגד האבסולוטיזם הקתולי.

המונח "ויליאמי" משמש בדרך כלל גם להתייחס לצבא הרב-לאומי של ויליאם באירלנד במהלך מלחמת הוויליאמי באירלנד, 1689–1691. באירלנד עצמה, ויליאם נתמך בעיקר על ידי הפרוטסטנטים והתנגדו לו אירים ויעקוביטים קתולים אנגלו-אירים שתמכו בג'יימס. לאחר שג'יימס השני עלה לכס המלכות בשנת 1685, הוא הורה למשנה למלך שלו ריצ'רד טלבוט, רוזן טירקונל להחליף בממשלה את הפרוטסטנטים בקתולים. הצבא האירי המלכותי טוהר מפרוטסטנטים, שהוחלפו בקצינים וחיילים קתולים. המיליציה האירית פורקה מנשקה וכלי הנשק שלה נמסרו לקתולים.

בתגובה בשנת 1689 הקימו פרוטסטנטים אירים את צבא הצפון שלהם, הכריזו על ויליאם מאורנז' כמלך, והחלו לכבוש מעוזים סביב קורק ובמיוחד באלסטר. עם זאת, הצבא האירי היעקוביטי הצליח לבסס מחדש את השליטה, לכבוש את בנדון ולנתב את צבא הצפון במהלך הבקעת דרמור. תוך זמן קצר רק דרי ואניסקילן עדיין החזיקו מעמד.

לאחר הכישלונות המוקדמים הללו, הכוחות הוויליאמיטים זכו בשורה של ניצחונות במהלך המלחמה, הגנו על דרי וכבשו את קאריקפרגוס ב-1689. קרבות שלאחר מכן ב- Bone and Aughrim הובילו לניצחון מכריע בלימריק ב-1691. ויליאם בעצמו הוביל את כוחותיו בבוין ב-1690, אשר הונצחה באופן נרחב בציורים כמו הקרב על הבוין של בנג'מין ווסט. הוא עדיין מתואר באיקונוגרפיה של מסדר אורנג', ששמו בא מהשושלת של ויליאם, בית אורנג'-נסאו.

בית סטוק (1695) ב- Vitruvius Britannicus I (1715)
"ויליאמי" מוחל לפעמים על ארכיטקטורת בתים כפריים של תקופת סטיוארט המאוחרת שנבנו בין השנים 1690–1710 במסורת האנגלית הקלאסית השמרנית שהוקמה תחת צ'ארלס השני על ידי יו מיי וסר כריסטופר רן, אשר בית בלטון, לינקולנשייר, ולשעבר סטוק אדית, הרפורדשייר הן דוגמאות אופייניות להן. בתים קומפקטיים כאלה אינם מתאימים בקלות למוסכמות של אדריכלות הבארוק האנגלית.

"הכוכב הסגול הוויליאמי" הוא עדיין חלק מדגל מסדר אורנג' בצפון אירלנד.

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
יעל רויכמן

יעל רויכמן (נולדה ב-1972) היא פרופסור מן המניין ומרצה בכירה בבית הספר לכימיה ובבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. רויכמן היא מהנדסת חומרים ופיזיקאית ניסיונית בתחום החומר המעובה, אשר חוקרת נוזלים מורכבים מחוץ לשיווי משקל תרמי תוך שימוש בטכניקות אופטיקה מתקדמות.

== השכלה וקריירה ==
רויכמן סיימה תואר ראשון בהנדסת חומרים ותואר נוסף בפיזיקה, שניהם מהטכניון, בשנת 1995. לאורך כל לימודיה הייתה מצטיינת דיקן. היא סיימה תואר שני בהנדסת חומרים מהטכניון ב-1997 ודוקטורט בפיזיקה, אף הוא מהטכניון, ב-2004.

בשנים 2004–2008 שימשה חוקרת באוניברסיטת ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית שם עסקה במחקר במסגרת עבודת הפוסט דוקטורט שלה.

בשנת 2008 חזרה לישראל והצטרפה לסגל הבכיר בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב. היא מונתה לפרופסור חבר בשנת 2018, ובשנת 2019 קיבלה מינוי משותף עם בית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה של האוניברסיטה.

מחקריה עוסקים בתחומים של מכניקה סטטיסטית מחוץ לשיווי משקל, מצב מעובה רך, תכונות מכניות ודינאמיות של נוזלים מורכבים, לכידה הולוגרפית אופטית ופיתוח שיטות מיקרוסקופיה אופטית.

ב-2020 הובילה פיתוח של מערכת ניסיונית המאפשרת לעקוב אחר חלקיק המבצע פעפוע, ולאתחל את מיקומו באמצעות מלקחיים אופטיות, שהן למעשה קרני לייזר המשמשות להזזה ומניפולציה של חלקיקים מיקרוסקופיים.

== פרסים ומלגות ==
* 1997 – מלגת גוטווירט, טכניון
* 2003 – פרס הצטיינות בתרגול, טכניון
* 2008 – מלגת ות"ת לחוקרת צעירה, ישראל
* 2008 – מלגת אלון, ישראל
* 2010 – קתדרה לחוקרת צעירה על שם ריימונד ובברלי סאקלר
* 2021 – מלגת הקרן הלאומית למדע – מחקר ניסיוני על תהליכי אחזור במערכות מרובות חלקיקים

== חיים אישיים ==
רויכמן נשואה ואם לשלושה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://exact-sciences.tau.ac.il/profile/roichman יעל רויכמן], באתר אוניברסיטת תל אביב
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=EqTtUpKWlIQ "אור וחומר" - סדרת מדע ודעת]. הרצאה של יעל רויכמן, באתר יוטיוב, 2011
* [https://www.youtube.com/watch?v=L-AjqKLsCfI&t=76s יעל רויכמן בסרטון של אוניברסיטת תל אביב], באתר יוטיוב, 2019
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פיזיקה ואסטרונומיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: כימיה
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:חוקרות ישראליות
קטגוריה:חוקרים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאיות ישראליות
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
מנחם ציוני (ראש מועצה)

מנחם ציוני (ט' בניסן ה'תש"ב, 27 במרץ 1942 – י"ז בכסלו ה'תשל"ג, 23 בנובמבר 1972) היה ראש המועצה המקומית אור עקיבא בין השנים 1969–1970.

==ביוגרפיה==
נולד בפתח תקווה, אחד משלושת ילדיהם של עטל יהודית ויעקב ציוני, בנו של הרב ניסן בן-ציון (במקור שמושקוביץ) אב בית דין הרבני בחיפה. גדל בתל אביב, שם היה אביו ראש סניף של המזרחי. למד בבית-הספר היסודי ביל"ו בתל אביב. בשנות התיכון למד בישיבה החקלאית בכפר הרא"ה ובבית הספר מקווה ישראל. כבר מגיל צעיר היה פעיל בארגוני הנוער של הפועל המזרחי.

התגייס לצה"ל בשנת 1960 ושירת בחיל השריון. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. במקביל, המשיך בפעילות במוסדות הפועל המזרחי, ונבחר לציר בוועידת המפלגה. התמנה למנהל מחלקת החינוך והתרבות במועצה המקומית אור עקיבא. בתקופתו הונהג באור עקיבא יום לימודים ארוך, הוקמו שני בתי ספר תיכוניים מקצועיים ומוסד לשיקום נוער, הוקם מגרש כדורגל ועוד, והמועצה זכתה בפרס חינוך במחוז חיפה.

בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1969 התמודד למועצה המקומית מטעם "רשימה מקומית למען אור עקיבא". רשימתו זכתה במירב הקולות ובארבעה מנדטים במליאת המועצה. המליאה בחרה בציוני לתפקיד ראש המועצה ב-4 בדצמבר 1969, ברוטציה עם נציג המערך צבי סנדר שנבחר לסגן ראש המועצה, כאשר הוחלט כי לאחר שנתיים הם יתחלפו ביניהם.

נפטר במהלך שירות מילואים ב-23 בנובמבר 1972 (י"ז בכסלו ה'תשל"ג). נטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

על שמו נקרא רחוב באור עקיבא.

הותיר אחריו 2 ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר ביל"ו (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ראשי עיריית אור עקיבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
תיל ממעיד

תיל ממעיד מחובר ל[[מוקש יוגוסלבי]]
פריצת ציר מ[[מוצב עישייה למוצב ריחן על ידי נגמחו"ן, פלסים, גששים וטנק.]]
תיל ממעיד הוא מנגנון הפעלה פסיבי, המורכב בדרך כלל מחוט תיל מתוח ומשמש להפעלת מוקשים ומטעני חבלה.

==סוגים==
תיל ממעיד הוא חוט דק ומתוח, שכאשר נוגעים בו או דורכים עליו – הוא מפעיל את מטען הנפץ שאליו הוא מחובר. מטרת החוט היא לשמש כטריגר למוקש, ולאפשר את הפעלתו בצורה פסיבית, ללא צורך בהפעלה מרחוק או בהפעלה בלחיצת כפתור, כאשר באים איתו במגע. תיל ממעיד נמצא בשימוש גם במוקשים נגד אדם, גם במוקשים ימיים, במטעני גחון ובצורה שונה מעט – גם במלכודות ללכידת חיות. החוט יכול להיות מתוח מצד לצד לרוחב הדרך, או להיות מתוח על הרצפה באזור מסוים בדרך.

במוקשים נגד אדם, התיל הממעיד ממוקם לרוב בגובה הקרסול או הברכיים, מכיוון שזהו הגובה שבו רוב האנשים יבואו איתו במגע. במוקשים נגד כלי רכב, התיל ממוקם בדרך כלל על הקרקע ומופעל רק כאשר עובר עליו משקל כבד, כדי להבטיח שהוא לא יופעל בשוגג על ידי בעלי חיים או בני אדם.

היתרון המרכזי בתיל ממעיד הוא שניתן להסתיר אותו בקלות בעלווה, או לקבור אותו באדמה בצורה שהופכת אותו לכמעט בלתי נראה בעין בלתי מזוינת. דבר זה מבטיח שהוא לא ייחשף על ידי כוחות האויב לפני הפעלתו.

הדרך להימנע מהפעלת מטענים ומוקשים בשל התיל הממעיד היא באמצעות שימוש בטכניקת "פריצת ציר", שבמהלכה כוחות חיל הנדסה מכשירים את תוואי הדרך למעבר כלי רכב וחי"ר כדי לסרוק ולנטרל, בין היתר, מוקשים ומטענים. עם זאת, ישנן גם דרכים פרימיטיביות יותר לחשיפת חוטי תיל ממעיד, כגון שימוש בסמני לייזר שיבחינו בחוטים, או באמצעות התזת ספריי חוטים, פרקטיקה ששימשה את חיילי צבא ארצות הברית במהלך מלחמת עיראק.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיקוש
קטגוריה:תיל
אליפות אירופה בכדורסל 3x3 ירושלים (2023)

גביע אירופה בכדורסל 3x3 לשנת 2023 היה גביע אירופה השמיני בכדורסל 3x3 שהתקיים בירושלים, ישראל בהשתתפות 12 הנבחרות הטובות באירופה שהעפילו מדירוג פיב"א ומארבעה טורנירי מוקדמות. האליפות התקיימה בין 5 ל-7 בספטמבר, וזכו בה בגברים ו בנשים.

==מבנה התחרות==
בשלב הבתים חולקו הנבחרות ל-4 בתים בני 3 קבוצות כל אחד. כל נבחרת פגשה פעם אחת כל קבוצה בבית, בסך הכל 2 משחקים. בסיום שלב הבתים העפילו 2 הראשונות בכל בית לרבע הגמר, ממנו החלו הקבוצות לשחק בשיטת נוקאאוט, ברבע, בחצי וגמר. שתי המפסידות בשלב חצי הגמר נפגשו למשחק על מדליית הארד.

==טורניר הגברים==
===שלב הבתים===
====בית א'====

====בית ב'====

====בית ג'====

====בית ד'====

===שלב הנוקאאוט===

==טורניר הנשים==
===שלב הבתים===
====בית א'====

====בית ב'====

====בית ג'====

====בית ד'====

===שלב הנוקאאוט===

==ישראל בתחרות==
בפעם השלישית בהיסטוריה, אחרי בוקרשט 2014 ופריז 2021, השתתפו שתי נבחרות ישראל (לגברים ונשים) בגביע אירופה, ושתיהן העפילו כמארחות.

נבחרת הגברים השתתפה בגביע אירופה בפעם הרביעית, אך הודחה בשלב הבתים לאחר הפסדים 10–21 לאוסטריה ו-19–22 ל. סגל הנבחרת כלל את חואקין שוכמן, נתנאל ארצי, גיל בני ותומר אסייג, והמאמן היה מאיר טפירו.

נבחרת הנשים השתתפה בגביע אירופה בפעם השלישית, אך הודחה בשלב הבתים לאחר הפסדים 13–15 לגרמניה ו-18–22 איטליה. סגל הנבחרת כלל את אליסה בארון, דרו אדלמן, הדר חדד ואופיר קסטן רז, והמאמנת הייתה לירון כהן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אליפות אירופה בכדורסל 3x3
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2023
קטגוריה:ירושלים: תחרויות ספורט
דגל בוגנוויל

דגל בוגנוויל (בטוק פיסין: plak bilong Bogenvil) הוא דגלו של האזור האוטונומי של בוגנוויל בפפואה גינאה החדשה. זה אומץ במקור בשנת 1975 על ידי הרפובליקה של צפון שלמה.

== עיצוב וסמליות ==
אופה , כיסוי ראש המייצג את המעבר לבגרות והפך מאוחר יותר לסמל הלאומי של בוגנוויל]]
על פי חוק הדגל, הסמל וההמנון של בוגנוויל 2018, הדגל מורכב מ"תיאור של אופה המונח מעל דיסקיות קונצנטריות של שחור ולבן על שדה כחול קובלט ". האופה הוא כיסוי ראש מסורתי שנלבש על ידי גברים בוגנוויליאנים כסמל לבגרות. הדיסקית השחורה "מייצגת את צבע העור הייחודי של בני בוגנוויל", בעוד הדיסק הלבן מייצג את הקאפקאפ, סמל מסורתי של סמכות עשוי דר. 24 המשולשים שווי-הצלעות הירוקים בתוך הקאפקאפ מסמלים את "חשיבות האדמה לעם הבוגנווילי" והשדה הכחול מייצג את האוקיינוס. יחס הגובה-רוחב של הדגל הוא 2:3.<ref name="law"></ref>

== היסטוריה ==
הדגל עוצב על ידי ג'ונתן ומוזס האוויני.<ref name="own"></ref> הוא הונף לראשונה באראווה ב-1 בספטמבר 1975, במהלך חגיגות העצמאות של הרפובליקה של צפון שלמה הבלתי מוכרת.<ref></ref> הוא נבחר בתחרות ארצית<ref name="own" /> שהתקיימה במשך חודשים רבים ב-1975. חבר השופטים שמונה על ידי האספה המחוזית של בוגנוויל כלל את ג'ון מומיס, חבר בפרלמנט של פפואה גינאה החדשה, פיטר סיסיאו, נשיא מועצת העיר אראווה, וליאו הנט מממשלת מחוז בוגנוויל.

כסמל לבדלנות, הדגל נאסר בתחילה על ידי ממשלת פפואה גינאה החדשה. בינואר 1976 נסגר בית ספר יסודי באי בוקה בשל הנפת הדגל.<ref></ref> עם זאת, הדגל נשמר על ידי מחוז צפון שלמה לאחר שילובה מחדש של הרפובליקה בפפואה גינאה החדשה בשנת 1976.<ref></ref> חוק הסמלים המחזויים 1978 העניק מעמד רשמי לדגל והפך את השימוש בו למטרות מסחריות לעבירה.<ref name="en"></ref> מאוחר יותר אישר חוק הדגל, הסמל וההמנון של ממשלת בוגנוויל האוטונומית אישר מחדש את מעמדו הרשמי של הדגל. הוא גם יצרה עבירה חדשה של שימוש, הצגה, השמדה או פגיעה בדגל מתוך כוונה לבזות אותו, עם קנס מרבי של 10,000 קינה והגדלה של הקנס על שימוש מסחרי לא מורשה למקסימום של 100,000 קינה לתאגידים.<ref name="en" /><ref name="law" />

== ראו גם ==

* דגל פפואה גינאה החדשה

== הערות שוליים ==

בוגנוויל
בוגנוויל
לילי קראוס

לילי קראוס (3 באפריל 1903 – 6 בנובמבר 1986) הייתה פסנתרנית הונגרייה ממוצא יהודי. הייתה ידועה בשל ביצועיה של יצירות של מוצרט ושל בטהובן. במלחמת העולם השנייה הייתה כלואה במחנה כליאה של היפנים באי ג'אווה. אחרי המלחמה קראוס היגרה לניו זילנד, שם היא קיבלה אזרחות.

בגיל 17 קראוס התחילה ללמוד באקדמיה ע"ש פרנץ ליסט ובגיל 17 היא נרשמה לקונסרבטוריון של בודפשט, שם היא למדה יחד עם זולטן קודאי ובלה ברטוק. בשנות ה-30 של המאה ה-20 היא המשיכה ללמוד אצל סוורין איזנברגר, אצל אדוארד שטוירמן בווינה ואצל ארתור שנאבל בברלין.

קראוס הופיעה בארץ ישראל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרניות הונגריות
קטגוריה:פסנתרניות יהודיות
קטגוריה:מהגרים לניו זילנד
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1903
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1903
קטגוריה:נפטרות ב-1986
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1986
סמל בוגנוויל

סמל בוגנוויל הוא סמלו רשמי של האזור האוטונומי של בוגנוויל בפפואה גינאה החדשה.<ref></ref><ref></ref>

הסמל מתאר תוף גרמוט מסורתי, מקלות תיפוף וכיסוי הראש המסורתי אופה , המופיע גם בדגל בוגנוויל. הוא אומץ בתחילה ב-1978 עבור מחוז צפון שלמה, ונשאר בשימוש גם כשהאזור האוטונומי של בוגנוויל נוצר ב-2002.

== ראו גם ==

* סמל פפואה גינאה החדשה

== הערות שוליים ==

בוגנוויל
בוגנוויל
נחל גדנ"ע

נחל גדנ"ע הוא יובלו הקטן של נחל רחם. הוא יורד מהמצוק הדרומי-מערבי של מכתש תמנע לכיוון העמק בו עובר נחל רחם.

הנחל קרוי על שם חוות הגדנ"ע בבאר אורה. דרך עתיקה עוברת לאורך הנחל עד שפכו של הנחל בנחל רחם.<ref name=":0"></ref>

בנחל התרחש ב-1968 אסון המוקש בבאר אורה בו מסתננים ירדנים הניחו מוקש מתחת לאוטובוס מטיילים ורצחו 2 יהודים.

== תוואי הנחל ==
ראשיתו של הנחל באזור הר גדנ"ע. מאזור ההר הוא יורד בין קירות סלעי גיר לעבר עמק נחל רחם. בהמשך מתחתר הנחל מתחת לסלעים העשויים גיר.<ref name=":0" />

== צמחיית הנחל ==
בסביבת הנחל צומחים שיחי צלף סחוס.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הערבה
גדנ"ע
המנון בוגנוויל

בוגנוויל שלי (באנגלית: My Bougainville) הוא המנון האזור האוטונומי של בוגנוויל בפפואה גינאה החדשה. ההמנון אומץ רשמית בשנת 2018.<ref name="law"></ref><ref></ref> הוא מושר ללחן של "השיר של אוסטרליה" , אותו הלחין קרל לינגר .

הוא קיבל מעמד רשמי במסגרת חוק הדגל, הסמל וההמנון של בוגנוויל משנת 2018.<ref name="law" />

== מילים ==
{| class="wikitable"
!המקור באנגלית
!תרגום לעברית
|-
|
God bless our lovely homelandFrom mountain peaks to golden sandsLand of the brave and land of the freeThe brave and the freeEnfold her children in your handsBeneath the Southern Cross we standOne mighty Christian family

CHORUS:Oh Bougainville,My Bougainville,Bless Bougainville.

The smile of God upon her faceThe pride and joy of all the raceShe wears beneath her purple sheenHer mantle of greenToday we pledge our love and lifeWe'll stand by you in every strifeOur own dear home, our motherland

CHORUS
|אלוהים יברך את מולדתנו היפהמפסגות הרים ועד חולות זהוביםארץ האמיצים וארץ החופשייםהאמיצים והחופשייםהעוטפת את בניה בידיכםתחת הצלב הדרומי אנו עומדיםמשפחה נוצרית אדירה אחת

מקהלה:הו בוגנוויל,בוגנוויל שלי,ברך את בוגנוויל.

חיוך אלוהים על פניההגאווה והשמחה של כל הגזעהיא לובשת תחת זוהרה הסגולאת מעטה הירוק שלההיום אנו מתחייבים על אהבתנו ועל חיינואנחנו נעמוד לצידך בכל מחלוקתביתנו היקר, מולדתנו

מקהלה
|}

== ראו גם ==

* המנון פפואה גינאה החדשה

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=44MHRwqA-sw בוגנוויל שלי (קולי)]
* [https://www.youtube.com/watch?v=Aa7ry739KAw בוגנוויל שלי / השיר של אוסטרליה (תזמורת)]

== הערות שוליים ==

בוגנוויל
ויל סטיל

ויליאם סטיל (בצרפתית: William Still; נולד ב-14 באוקטובר 1992 בברן-לאלו שבצרפת) ומאמן כדורגל בלגי-אנגלי המאמן את קבוצת סטאד ריימס מליגת העל הצרפתית.

== קריירה כמאמן ==
סטיל שימש כעוזר מאמן בקבוצות לירסה, בירסחוט, סטאד ריימס וסטנדרד לייז'. במשך תקופה קצרה אף שימש כמאמן ראשי בבירסחוט במסגרת ליגת העל הבלגית.

ב-13 באוקטובר 2022, כאשר שימש כעוזר מאמן ריימס מליגת העל הצרפתית, פוטר אוסקר גארסיה מתפקידו כמאמן הקבוצה, וסטיל מונה למאמן זמני. לאחר רצף של חמישה משחקים ללא הפסד, מונה למאמן הקבוצה עד לתום עונת 2022/2023.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1992
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1992
המלחמה האנגלו-צרפתית (1557–1559)

המלחמה האנגלו-צרפתית בשנים 1557–1559 הייתה חלק מהמלחמה האיטלקית בשנים 1551–1559. בעקבות התבוסה הצרפתית בקרב סן קנטן (1557) נכנסה אנגליה למלחמה. בתגובה, הצרפתים הטילו מצור על קאלה.<ref name="Groot2005"></ref> בעקבות כישלון באמצע 1557, התקפה מחודשת כבשה את המבצרים המרוחקים של ניוליי ו-Rysbank וקאלה הייתה נצורה.<ref name="Jaques2007"></ref>

== אירועים ==
ב-1 בינואר 1558, החלוץ הצרפתי הטיל מצור על Sangatte ועל Fréthun Nielles, וחיל הצבא ביצר את פורט ריסבן למחרת. ב-3 בינואר עברה הארטילריה לפורט ניוליי ב-Rysbank. תומאס, לורד וונטוורת', המום לחלוטין מהתקפת המחץ, מסר את מפתחות העיר לצרפתים ב-7 בינואר.<ref name="The London encyclopaedia: or Universal dictionary of science, art, literature, and practical mechanics, comprising a popular view of the present state of knowledge"></ref> השלל שנטלו הצרפתים היה יותר ממה שקיוו לו: מזון לשלושה חודשים וכמעט 300 רובים.

עד מהרה נפלו גם ההגנות האנגליות של גינס והאמס. אנרי השני, מלך צרפת הגיע לקאלה ב-23 בינואר 1558. צרפת כבשה מחדש את השטח האחרון שאיבדה במלחמת מאה השנים ושמה קץ למאתיים שנות לחימה בין אנגליה לצרפת. הממשל הצרפתי החדש ביצע תיחום יעיל במיוחד של הגבול, יצר חלוקה חדשה של אדמות חקלאיות, ארגן מחדש את 24 הקהילות, ובנה מחדש כפרים וכנסיות. לא נגרם נזק לתושבים האנגלים: לאחר לילה די לא נוח הם נשלחו תחת ליווי לסירות הממתינות וניתן להם מעבר בטוח מעבר לתעלת למאנש.

באנגליה היה הלם וחוסר אמון על אובדן הטריטוריה היבשתית האחרונה הזו. האגדה מספרת שכמה חודשים לאחר מכן המלכה מרי, על מיטת דווי, אמרה לגבירותיה: "כשאמות ואנותח, ימצאו את פיליפ וקאלה רשומים על ליבי".

== תוצאה ==
שלום קאטו-קמברזי (1559) אישר שהצרפתים ישמרו על כיבושיהם באזור קאלה.<ref>"Peace of Cateau-Cambrésis". Encyclopaedia Britannica. Retrieved 25 September 2019.</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המלחמות האיטלקיות
קטגוריה:מלחמות אנגליה
קטגוריה:מלחמות צרפת
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – צרפת
שריר הצחוק

שריר הצחוק הוא משרירי הבעת הפנים. הוא נמשך מהחיתולית מעל בלוטת מיצד האוזן, וחודר לזווית הפה.

שריר הצחוק לא סימטרי אצל אנשים מסוימים, והדבר גורם לזווית הפה להיראות עקומה בזמן החיוך.

== מבנה השריר ==
שריר הצחוק יוצא מהחיתולית מעל בלוטת מיצד האוזן, עובר אופקית קדימה בשטח שריר הפלטיסמה , ומוכנס לעור בזווית הפה. השריר הוא צרור צר של סיבים, רחב במקור ומשתנה בהמשך בגודלו ובצורתו. שטח שריר המלעס מכסה אותו חלקית.<ref></ref>

כמו כל שרירי הבעת הפנים, לתנועות שריר הצחוק אחראי עצב הפנים. הענף הספציפי של שריר הצחוק שנוי במחלוקת, כאשר יש חוקרים שמשייכים אותו לענף הלסתני השולי של עצב הפנים ואחרים משייכים אותו לענף בוקאלי של עצב הפנים .

שריר הצחוק מחזיר את זווית הפה ויוצר חיוך. בחיוך ישנה תנועה נוספת, המרימה את השפתיים בפעולת שרירי הזיגומאטיקוס וגורמת לקמטים סביב העיניים באמצעות שריר העין החוגי.

שריר הצחוק נמצא רק בהומיננאים<ref>Page 288 in </ref> והוא אינו קיים אצל מיעוט משמעותי של אנשים. הוא עשוי להיות א-סימטרי אצל אנשים נוספים, מה שגורם לחיוך שלהם להיראות עקום.<ref></ref>

<gallery>
קובץ:Risorius animation small.gif|מיקום שריר הצחוק
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20050804024427/http://www.ptcentral.com/muscles/musclehead.html#risorius PTCentral]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שרירי הראש
תעלת הדנובה

תעלת הדנובה או תעלת דונו (donokanal) היא ערוץ של נהר הדנובה, נבנתה ב-1598, בתוך העיר וינה באוסטריה. אורכה 17.3 ק"מ ובניגוד לנהר הדנובה עצמו, היא גובלת במרכז העיר של וינה, שם זורם לתוכה נהר וויין (Wienfluss).

התעלה מתפצלת מהנהר הראשי במתחם , ב, וחוזרת אליו שוב במעלה הזרם של "פרטרשפיץ", בפארק פראטר בסימרינג. האי שנוצר כך בין התעלה והדנובה מכיל שניים מ-23 המחוזות של וינה: בריז'יטנאו (רובע 20)ולאופולדשטאדט (רובע שני). את התעלה חוצים חמישה עשר גשרי דרכים וחמישה גשרי רכבת.
תעלת הדנובה בתוך העיר
התעלה בשנת 1855
מכיוון שבגרמנית המילה תעלה (שנמצאת בשימוש מאז שנת 1700 לערך) מעוררת אסוציאציות של תעלות ביוב פתוח, נעשו ניסיונות לשנות את שם התעלה (אחת ההצעות הייתה Kleine Donau – הדנובה הקטנה) אך הם לא זכו להצלחה.

== היסטוריה ==
השם "תעלת הדנובה", משמש מאז 1686, עבור הענף הדרומי של נהר הדנובה בווינה. הענף, שהיה במקור ענף טבעי, בשנים 1598–1600, הוסדר לראשונה על ידי .
גשר ה"דובלין סטג" מעל התעלה
במאה ה-19 נבנה ה"שווימטור", מחסום צף נייד, בסמוך לכניסה לתעלה. הוא תוכנן להגן על התעלה מפני שיטפונות, ונכנס לשירות בשנת 1873. מתחם נבנה בין 1894 ל-1899, והוא מספק בקרת שיטפונות איכותית יותר מאשר השווימטור. עם זאת, השווימטור נשאר בשימוש עד מלחמת העולם הראשונה, ולא הוצא משימוש עד 1945.

== שימוש ==
בתחילת שנות ה-90 החלו עבודות בקטע הדרומי של התעלה (בין הרובע השני לשלישי) על מנת ליצור אזור בילוי לאורך גדותיו.

השבילים משני צידי הדונאוקנאל נמצאים בשימוש קבוע על ידי רצים ורוכבי אופניים. לאחרונה נעשו ניסיונות מוצלחים להפוך את המקום לאזור בילוי אטרקטיבי יותר במהלך חודשי הקיץ (במות קיץ, שוקי פשפשים, בתי קפה ועוד).

שייט בסירה המקיף את לאופולדשטדט ובריג'יטנאו דרך הדונאוקנאל והדנובה מתחילים בשוודנפלאץ (Schwedenplatz – כיכר שוודיה), קרוב למרכז העיר. אותו מיקום מספק את מסוף וינה של המעבורת המהירה Twin City Liner, המקשר את וינה עם ברטיסלבה, תוך מעבר בדונאוקנאל וממנה לדנובה.
מסוף הסירות בלילה
פסטיבל "Donaukanaltreiben" מתקיים מדי שנה בחודש יוני במספר מקומות לאורך הדונאוקנאל. מוזמנות בעיקר להקות אוסטריות (מקצועיות וחובבניות) אך מדי פעם מזמינים המארגנים גם להקות מהמדינות השכנות.

== השפעות תרבותיות ==
גדות הדונאוקנאל הונצחו על ידי היינץ קונרדס בשירו "A schräge Wiesn" ("מדשאה משופעת"). בשיר, הגיבור פרנץ, בוחר שלא לצאת לחופשה. במקום זאת, הוא מבלה את זמנו הפנוי בנמנום על מדרונות הדשא שליד הדונאוקנאל.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יובלי הדנובה
קטגוריה:אוסטריה: נהרות
קטגוריה:תעלות
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:וינה: גאוגרפיה
שרירי הפנים

שרירי הפנים הם קבוצה של שרירי שלד מפוספסים שלתנועות שלהם אחראי עצב הפנים והם שולטים בין היתר על הבעת הפנים. הם נמצאים רק ביונקים, למרות שהם נובעים מתאי הרכס העצבי שנמצאים בכל החולייתנים. הם השרירים היחידים שמתחברים לדרמיס.

== מבנה ==
שרירי הפנים נמצאים ממש מתחת לרקמה התת-עורית . כשהם מתכווצים, עור הפנים זז. שרירים אלו גורמים גם לקמטים בעור הפנים בזווית ישרה לקו הפעולה של השרירים.

לתנועות שרירי הפנים אחראי עצב הפנים, כאשר כל עצב משרת צד אחד של הפנים. לעומת זאת, לשרירי הלעיסה הסמוכים אחראי העצב המנדיבולרי , ענף של העצב המשולש.

=== רשימת שרירים ===
בשרירי הפנים כלולים:
* שריר Occipitofrontalis 
* השריר הטמפורופריאלי 
* שריר הפרוצרוס 
* שריר האף 
* השריר המדכא 
* שריר העין החוגי
* שריר Corrugator supercilii (שריר קטן קרוב לעין)
* שריר Depressor supercilii (שריר בעין)
* שרירי האוזן החיצונית (קדמי , עליון ואחורי )
* שרירי האורביקולריס אוריס (שרירים המקיפים את הפה)
* אנגולי אוריס 
* שריר הצחוק
* שרירי הזיגומאטיקוס (הגדול והקטן)
* שריר ההבעה 
* Levator labii superioris alaeque nasi 
* שריר הדפרסור 
* Levator anguli oris 
* שריר המחצצר
* מנטליס

לשריר הפלטיזמה אחראי עצב הפנים. למרות שהוא נמצא בעיקר בצוואר וניתן למנות אותו עם שרירי הצוואר, הוא יכול להיחשב גם כשריר הבעת פנים.

לשרירי הסטילוהיואיד , הסטפדיוס והבטן האחורית של השריר הדו-בטני אחראי עצב הפנים, אך הם אינם נחשבים לשרירים של הבעת פנים.

== התפתחות ==
שרירי הפנים נגזרים מהקשת הענפית/פרינגיאלית השנייה. בבני אדם, הם בדרך כלל מתחילים להיווצר בסביבות השבוע השמיני להתפתחות העובר.

== משמעות קלינית ==
חוסר יכולת ליצור הבעות פנים בצד אחד של הפנים עשוי להיות הסימן הראשון לפגיעה בעצב של השרירים הללו. פגיעה בעצב הפנים גורמת לשיתוק פנים של שרירי הבעת הפנים. נזק זה יכול להתרחש בשבץ מוחי, שיתוק על שם בל או סרטן בלוטת מיצד האוזן מכיוון שעצב הפנים עובר דרך הבלוטה. בלוטת מיצד האוזן יכולה להינזק לצמיתות על ידי ניתוח או זמנית על ידי טראומה. מצבים אלו של שיתוק לא רק מעכבים את הבעת הפנים אלא גם פוגעים קשות ביכולתו של המטופל לדבר, באופן קבוע או זמני.

== ראו גם ==
* שרירי הלעיסה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.artnatomia.net/uk/index.html ARTNATOMY: בסיס אנטומי של כלי למידת הבעות פנים]
* [https://practiceanatomy.com/view/04/image/mimicke-svaly-1svg שרירי הפנים], באתר PracticeAnatomy
*[https://geekymedics.com/muscles-of-facial-expression/ Muscles of Facial Expression] 

*
הנחיתה בברצלונה (1704)

הנחיתה בברצלונה הייתה ניסיון כושל של בעלות הברית במאי 1704 במהלך מלחמת הירושה הספרדית לכבוש את העיר ברצלונה ממגניה הפרו-בורבוניים הספרדים.

== רקע ==
כאשר ספרד צ'ארלס השני מת ללא יורש בנובמבר 1700, ירש אותו במדריד הנסיך הצרפתי פליפה החמישי. כנגד היורש הזה התמודדו אנגליה, הרפובליקה ההולנדית, האימפריה הרומית הקדושה ופורטוגל שהעדיפו את הנסיך האוסטרי קרלוס השלישי כמלך חדש, מה שהוביל למלחמת הירושה הספרדית.

בתוך ספרד, לא כולם תמכו במלך פליפה החמישי. במיוחד קטלוניה וולנסיה חששו לאבד את זכויותיהם המקומיות המסורתיות תחת מלך שהעדיף ממשל מרכזי קפדני מהסוג הנהוג בצרפת. אחת ההחלטות הראשונות של פליפה הייתה להחליף את המשנה למלך קטלוניה גאורג, נסיך הסן-דרמשטאדט, שהיה לא רק גרמני, אלא גם מאוד פופולרי בברצלונה בשל הגנת העיר מול הצרפתים שלוש שנים קודם לכן.

== הנחיתה ==
בשנת 1704, ספרד עדיין הייתה איתנה בידיו של מלך בורבון פליפה החמישי. לאחר קשר של כמה אצילים קטלאנים פרו-הבסבורגיים, הנסיך גאורג מהסן-דרמשטאדט שכנע את בעלות הברית לשלוח צי לברצלונה, בתקווה שכתוצאה מכך, האנשים יתקוממו נגד המשנה למלך הפרו-בורבון החדש פרנסיסקו דה ולסקו.

צי של 30 ספינות אנגליות ו-18 הולנדיות בפיקודו של אדמירל ג'ורג' רוק, עם גאורג מדרמשטאדט על סיפונה, הפליג מליסבון לברצלונה. כשהצי הופיע לפני העיר, המרד הצפוי לא התרחש. לאחר מכן הנחית גאורג מדרמשטאדט כ-1,200 נחתים בריטים ו-400 הולנדים בשפך הנהר בזוס, שם הצטרפו אליהם כ-1,000 קטאלונים חמושים. גם נחיתה זו לא הצליחה לעורר תגובה בתוך העיר.

בשל אזהרות שצי צרפתי גדול יותר מתקרב, לבעלות הברית לא הייתה אפשרות אחרת מלבד לעלות מחדש ולהפליג חזרה לליסבון. בדרכם חזרה, הם כבשו את גיברלטר ב-3 באוגוסט. כמה מאות קטאלונים ליוו את הצי דרומה ולחמו עם בעלות הברית בגיברלטר. כ-350 מהם התיישבו מעט צפונית לגיברלטר במקום שנקרא על שמם מפרץ קטלאן.

== לאחר מכן ==
ניסיון שני לכבוש את העיר הצליח שנה לאחר מכן, באוקטובר 1705. ברצלונה נשארה נאמנה למלך ההבסבורגי קרל לאורך כל המלחמה, עד שנכבשה ב-1714.

קטגוריה:מלחמת הירושה הספרדית
קטגוריה:ברצלונה: היסטוריה
יפרח נאמן

OBE פרופסור יפרח נאמן (13 בפברואר 1923<ref name=":0"></ref> – 4 בינואר 2003), היה כנר ומורה בריטי.

== ביוגרפיה ==
נאמן נולד בצידון, לבנון.<ref name=":0" /> הוא התגורר בתל אביב עד 1932, אז עבר לפריז כדי ללמוד בקונסרבטואר של פריז.

בשנת 1937 בגיל 14 הוא זכה בתחרות הפרמייר פרי, הסטודנט הצעיר ביותר שעשה זאת. לאחר לימודיו בפריז נסע נאמן ללונדון כדי ללמוד אצל הכנר ההונגרי קרל פלש,<ref></ref> ובשנת 1939 חזר לצרפת כדי ללמוד אצל הכנר ז'אק טיבו. לאחר הפלישה הגרמנית לצרפת ב-1940, התיישב נאמן בלונדון שם המשיך את לימודיו אצל מקס רוסטל.<ref></ref>

== קריירה ==
ביקורת של ג'יימס אגתה על הופעת הבכורה של נאמן בלונדון, 1944
לאחר שהתמקם בלונדון נאמן פגש את הפסנתרנית מיירה הס והמלחין הווארד פרגוסון, שניהם הפכו לחברים לכל החיים. הם הזמינו אותו לנגן בסדרת הופעות הצהריים של הגלריה הלאומית, ובמהלך השנים הבאות ניגן נאמן ב-15 קונצרטים של הגלריה הלאומית.<ref></ref>

נאמן לימד בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה משנת 1958 ועד מותו, תחילה כפרופסור לכינור, ולאחר מכן כראש לימודי סולו מתקדמים. בשנת 1998 מונה לפרופסור אמריטוס כהוקרה על שירותו של 40 שנה בבית הספר. נאמן העביר כיתות אמן ברחבי העולם וכאורח פרופסור ערך שיעור משלו ארבע פעמים בשנה בקונסרבטוריום פיטר קורנליוס במיינץ, גרמניה, משנת 1973 ועד מותו. הוא גם היה יועץ מומחה לבית הספר למוזיקה של קתדרלת וולס במשך למעלה מ-30 שנה. הוא לימד בקורס הקיץ של הנגרייב במשך יותר מ-25 שנה.<ref></ref>

== פרסים ==
נאמן קיבל פרסים בינלאומיים ואנגלים רבים, כולל פרס Gutenberg-Plakette של העיר מיינץ, גרמניה, בשנת 1997, מדליית "Cobbet" של להקת המוזיקאים Worshipful בשנת 1997, ו-Freedom of the City of London בשנת 1980. הוא מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) בשנת 1983.<ref></ref>

== מותו ==
יפרח נאמן נפטר מסרטן ב-4 בינואר 2003 בגיל 79 בלונדון, אנגליה, הותיר אחריו את אשתו ג'יליאן, בנו סם ובתו רייצ'ל.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כנרים יהודים בריטים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בריטים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:יהודים לבנונים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1923
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2003
פאון דואלי

הפאון הדואלי של ה[[קובייה הוא תמניון. קודקודים של אחד תואמים לפאות של השני, ומקצועות תואמים זה לזה.]]
בגאומטריה, כל פאון משויך למבנה דואלי אחר, שבו הקודקודים של אחד תואמים את פאותיו של השני, ומקצועות שבין זוגות קודקודים של אחד תואמים למקצועות שבין זוגות פאותיו של השני. צורות כפולות כאלה נשארות פוליהדרות קומבינטוריות או מופשטות, אך לא את כולן ניתן לבנות גם כפאונים גאומטריים. לכל פאון נתון, הפאון הדואלי של הדואלי שלו הוא הפאון המקורי.

הדואליות משמרת את הסימטריות של הפאון. לכן, עבור מחלקות רבות של פאונים המוגדרות על ידי הסימטריות שלהן, הדואלים שייכים למעמד סימטריה מקביל. לדוגמה, הפאונים משוכללים, הקמורים ופוליהדרת קפלר-פוינסו (כוכב). יוצרים זוגות דואליים, כאשר התמניון המשוכלל הוא דואלי עצמי. הדואלי של פאון איזוגונלי (כזה שבו כל שני קודקודים שווים בכפוף לסימטריות של הפאון) הוא פאון איזוהדרלי (כזה שבו כל שתי פאות חופפות [...]), ולהפך. הדואלי של פאון איזוטוקסלי (כזה שבו כל שני מקצועות שווים [...]) הוא גם איזוטוקסלי.

הדואליות קשורה קשר הדוק להדדיות קוטבית, טרנספורמציה גאומטרית שכאשר היא מיושמת על פאון קמור, היא מממשת פאון דואלי קמור נוסף.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פאונים
דן עופרי (קול ישראל)

דן עופרי (נולד ב-18 במרץ 1951) הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי.

==ביוגרפיה==
דן נולד בראשון לציון להורים שורדי שואה שעלו ארצה ערב הקמת המדינה מהונגריה.

עופרי התחנך בראשון לציון והיה חבר תנועת הצופים. את שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים.

עופרי החל את עבודתו כקריין בקול ישראל בשנת 1974 לאחר שסיים קורס קריינים שאליו הגיע במקרה. איתו סיימו את הקורס עודד בן-עמי, מנחם פרי, מלאכי חזקיה, בני הנדל, ענת שרן וברוריה זימרון.

לאחר שנת עבודה עזב את הרדיו והיה בין השאר, שליח עליה באוסטרליה.

בשנת 1986 חזר לקול ישראל. במהלך השנים היה קריין מהדורות חדשות, הגיש תוכניות רבות ברשתות השונות של קול ישראל. ברשת ג' – "אדום עתיק", "פזמונהמון", "מצעד המרגנית", "ציוניוני הדרך", "לילות משי כחול לבן" – (תוכנית שבה הושמעו בקשות של מאזינים לשירים עבריים ישנים), "עוד חוזר הניגון", "ארצנו הקטנטונת" ושידורים חיים. בנוסף הגיש שידורי מוזיקה קלאסית בקול המוסיקה כולל קונצרטים חיים של תזמורות שונות מתיאטרון ירושלים, מאולם ימק"א ומבנייני האומה, שידורים שונים ברשת מורשת, רשת א', ורשת ב'.

ב-2016 פרש מעבודתו בקול ישראל כשנה לפני סגירת רשות השידור.

עם הקמת תאגיד השידור "כאן" התבקש לחזור ולקריין חדשות, ועשה כך במשך 3.5 שנים עד לפרישתו בסוף 2020.

במשך כל השנים עופרי ניגן באקורדיון וליווה להקות מחול ירושלמיות בסיורים רבים בחו"ל.

משתתף כאחד הסולנים ב"חבורת שוהם" בשיר על טווס הזהב של איציק מאנגר. [https://www.youtube.com/watch?v=ZPonfcgkXUQ החל מדקה 4:02]

לעופרי בת אחת.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:קרייני רדיו ישראלים
קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:קריינים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
שריר המנטליס

שריר המנטליס הוא שריר שלד בשפה התחתונה שממוקם בקצה הסנטר. הוא יוצא מהלסת התחתונה וחודר לתוך הרקמה הרכה של הסנטר.

== מבנה ==
שריר המנטליס יוצא מהבליטה המנטלית בלסת התחתונה ליד קו האמצע. הוא חודר לרקמה הרכה ולעור הסנטר.

בשילוב עם שריר הפה החוגי (בשפה העליונה), שריר המנטליס מאפשר לשפתיים לנוע. מבחינה חיצונית, התכווצות שריר המנטליס גורמת לקמטים וגומות בעור הסנטר, בעיקר בהבעות של ספק או אי נחת.

ניתן בדוק את תקינות שריר המנטליס באמצעות אולטרסאונד.

=== ג'ניוספאזם ===
ג'ניוספאזם היא הפרעת תנועה גנטית של שריר המנטליס. ההפרעה כרוכה בהתכווצות חוזרת ונשנית של השריר, בפרקים שנמשכים בין שניות לשעות. ניתן להשתמש בתרופות מסוימות לטיפול בו, כגון הלופרידול ובנזודיאזפינים. הזרקת רעלן הבוטולינום (שמשתק לצמיתות את השריר) יעילה יותר.

=== קוסמטיקה ===
כדי להפחית קמטים בעור הסנטר, משתקים את שריר המנטליס חלקית באמצעות רעלן הבוטולינום למטרות קוסמטיות.

<gallery>
קובץ:Gray176.png|משטח חיצוני של הלסת התחתונה. שריר המנטליס מסומן על ידי העיגול האדום משמאל.
קובץ:Mentalis animation small.gif|שריר המנטליס (אדום).
קובץ:Braus 1921 376.png|פעולת שריר המנטליס.
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שרירי הראש
תחנת השירות של מיקי

תחנת השירות של מיקי (באנגלית: Mickey's Service Station) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1935 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. הסרט, שבו מככבים מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי בתור מכונאי רכב, היה גם ההופעה האחרונה בשחור-לבן של דונלד, גופי ופיט וסרט ההנפשה בשחור-לבן הלפני אחרון שהופק על ידי דיסני (האחרון הוא "הקנגורו של מיקי" שיצא כחודש מאוחר יותר). זהו גם ההצטוותות הראשונית של השלישייה הקלאסית – מיקי, דונלד וגופי. את הסרט ביים בן שרפסטין, שבאותו זמן ביים רק סרטים קצרים של "סימפוניות טיפשיות", ודיבבו בו וולט דיסני, קלרנס נאש, פינטו קולביג ובילי בלטשר. זהו הסרט הקצר ה-74 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והחמישי באותה השנה.

הסרט עבר מאוחר יותר צביעה מחדש.

== עלילה ==
מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי עובדים יחד בתחנת שירות לרכב בתור מכונאי רכב המתקנים מכונית שבורה. עד מהרה מגיע פיט רגל-עץ ודורש מהם לתקן רעש של חריקה בצמיג שלו עד לחזרתו בעוד 10 דקות. מיקי מגלה חגב תקוע בתוך המכונית והשלישייה מרסקת כמה מחלקי המכונית בפטישים בניסיון לתפוס את החגב הסורר, כשבסופו של דבר הרכב נהרס וניזוק. כשהם מבחינים שפיט אמור להגיע בכל רגע, החבורה מתחילה בעבודת תיקון המכונית, אך למעשה הם פוגעים אחד בשני באופן קומי. דונלד מקבל מכות בפניו מחלקי הרכב, מיקי מתקשה לתקן את אחד הצמיגים ולגופי נתקעה הרגל בדלי לפני שהוא מחליק כמו מטורף על בריכת שמן. כשפיט מגיע, המכונית לא מתניעה. השלושה מתרחקים על קצות האצבעות בזמן שדעתו של פיט מוסחת בניסיון ההתנעה. הם צופים מהצד כיצד המכונית מתחילה להכות את פיט ומפרקת את עצמה, משאירה רק את המנוע שלם. המנוע פוצח במרדף אחרי פיט, תוך שהוא נתקע בו ומגלח את חלקו האחורי.

== דמויות ומדבבים ==
* מיקי מאוס – וולט דיסני
* דונלד דאק – קלרנס נאש
* גופי – פינטו קולביג
* פיט – בילי בלטשר

== מורשת ==
* אם כי זוהי הופעתו השלישית של דונלד בשחור-לבן (אחרי "ההתרמה לבית היתומים" ו"חוטף הכלבים"), סרט זה מציין את הפעם האחרונה שלו בשחור-לבן.
* זוהי הפעם האחרונה שפיט הופיע עם רגל-העץ הידועה לשמצה שלו, מראה זה ישוב 69 שנים מאוחר יותר בסרט "מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים" משנת 2004. היעלמותה של רגל-העץ הייתה בגלל שהאנימטורים התקשו לזכור באיזו רגל היא אמורה להיות, והחליטו שיהיה פשוט יותר לתת לפיט שתי רגליים. רגל-העץ של פיט תחזור לצמיתות באתחול האחרון של מיקי מאוס מאת פול ראדיש.
* הסרט הציג את מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי כשלישייה קומית, שתהפוך לאחר מכן לנוסחה פופולרית בסרטי דיסני. דוגמאות אלו כוללות את "מכבי האש" (1935), "עוברים דירה" (1936), "ציידי האיילים", "מנקי השעון", "רוחות בודדות" (1937), "בונים סירה", "הטריילר של מיקי", "ציידי הלווייתנים" (1938), "הגוררת של מיקי" (1940) ו"מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים" (2004).
* סרט זה מוצג כאחד משלבי המעבר במשחק הווידאו "Epic Mickey 2: The Power of Two".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
קטגוריה:מיקי מאוס
אודישן עיוור

אודישן עיוור הוא אודישן שבה זהות המבצע מוסתרת מהשופטים, כדי למנוע הטיה בקרב השופטים. האודישן מתקיים, בדרך כלל, מאחורי מסך, כך שהשופטים לא יוכלו לראות את המבצע. אודישנים עיוורים נחשבים כחלק מהסטנדרט לחיפוש מוזיקאים בתזמורות סימפוניות.

== היסטוריה ==
בשנות ה-70 של המאה ה-20, בסיסט הג'אז והפסיכולוג הקליני האמריקאי ארט דייוויס הגיש תביעה שלא התקבלה נגד הפילהרמונית של ניו יורק בגין גזענות. יש הטוענים כי אף על פי שהתביעה שלו לא התקבלה על ידי בית המשפט האמריקאי, היא סללה את הדרך למערכת הנוכחית של אודישינים עיוורים בתזמורות סימפוניות.<ref></ref><ref></ref>

ב-1980 נבחרה נגנית הטרומבון האמריקאית אבי קונאנט , לנגנית הטרומבון הראשית של הפילהרמונית של מינכן לאחר שעברה אודישן עיוור, אך מאוחר יותר הופלתה מגדרית על ידי המנצח הרומני סרג'יו צ'ליבידאקה.<ref></ref> בהוראתו של צ'ליבידאקה, קונאנט נאלצה לקבל את תפקיד נגנית המשנה של התזמורת, ולקבל פחות מעמיתיה הגברים. לאחר מאבק משפטי של כ-12 שנה, פסק בית המשפט לטובתה של קונאנט. ערעור על ההחלטה נכשל, וקונאנט קיבלה שכר כמו עמיתיה הגברים.<ref></ref>

על פי מחקר מ-2001 של הכלכלניות האמריקאיות, ססיליה רוז וקלודיה גולדין, ביצוע אודישנים עיוורים לתזמורות סימפוניות אמריקאיות הגדילה את ההסתברות שאישה תהיה בתזמורת ב-50 אחוזים. לפי מחקר זה, מתוך תזמורות נבחרות, כ-10% מחברי התזמורות ב-1970 היו נשים, לעומת כ-35% מחברי התזמורות באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. רוז וגולדין טוענות כי העלייה בהופעתן של נשים בתזמורת הגיעה בשל ביצועם של האודישינים העיוורים, אם כי הן מודות שלחישוב שלהן היו טעויות תקן גדולות.<ref></ref>

ב-2010, תוכנית הכישרונות התחרותית, The Voice of Holland , הציגה את השימוש באודישנים עיוורים לתוכניות כישרונות משודרות. לאחר מכן, הפורמט זכה לעשרות גרסאות בין-לאומיות.

== ראו גם ==
* סמיות כפולה
* העדפה מתקנת

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גיוס והשמה בעבודה
קטגוריה:אמנות הבמה
מצעד הגאווה בסאו פאולו

מצעד הגאווה בסאו פאולו (בפורטוגזית: Parada do Orgulho LGBTQ de São Paulo) הוא מצעד גאווה שנתי המתקיים בסאו פאולו, ברזיל, מאז 1997 (למעט שנת 2020 בשל מגפת הקורונה בברזיל). זהו מצעד הגאווה הגדול ביותר בדרום אמריקה, והוא נחשב, על ידי גינס שיאי גינס כמצעד הגאווה הגדול ביותר בעולם החל משנת 2006 עם נוכחות של 2.5 מיליון איש.<ref name=":1"></ref> מצעד הגאווה שבר את שיא הגינס בשנית, ב-2009 עם ארבעה מיליון משתתפים.<ref></ref> ככל הידוע, מצעד הגאווה החזיק בשיא גינס ב-2006–2016.<ref></ref> ב-2017, השתתפו במצעד הגאווה חמישה מיליון איש.<ref name=":0"></ref> נכון ל-2019, במצעד הגאווה משתתפים 3–5 מיליון איש בכל שנה.<ref></ref> ב-2019, מצעד הגאווה היווה האירוע השני, אחרי הקרנבל הברזילאי, המרוויח ביותר בסאו פאולו.<ref></ref>

מצעד הגאווה והאירועים הנלווים אליו מאורגן, מאז 1999, על ידי הארגון הלהט"בי APOGLBT .

ב-2010, עיריית סאו פאולו השקיעה מיליון ריאל ברזילאי במצעד הגאווה.<ref></ref>

מצעד הגאווה, שאורכו כ-4.2 ק"מ, מתחיל במוזיאון האמנות של סאו פאולו, ועובר דרך שדרות פאוליסטה, ומסתיים בכיכר רוזוולט .

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

סאו פאולו
קטגוריה:סאו פאולו: תרבות
קטגוריה:להט"ב בברזיל
גבול גרמניה–צרפת

גבול גרמניה–צרפת (בגרמנית: Grenze zwischen Deutschland und Frankreich; בצרפתית: Frontière entre l'Allemagne et la France) הוא הגבול המפריד בין גרמניה לצרפת. אורכו 448 קילומטרים, וכמחצית ממנו עובר לאורך הריין.

== היסטוריה ==
ראשיתו של גבול גרמניה–צרפת ב והאמנות השונות בעקבות מלחמת שלושים השנים (1618–1648), החל משלום וסטפאליה (1648) והסכמי ניימכן (1678–1679), מסמנות את הריין כגבול בין ממלכת צרפת למדינות גרמניה השונות. הגבול בפועל נקבע בקונגרס וינה ב-1815. הגבול השתנה לאחר התבוסה הצרפתית במלחמת צרפת–פרוסיה (1870–1871), אז נאלצה הרפובליקה הצרפתית השלישית למסור את אלזס-לורן ל החדשה. השטח הוחזר לאחר מכן לצרפת 48 שנים מאוחר יותר לאחר חוזה ורסאי ב-1919, לאחר תבוסתה של הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הגבול השתנה שוב בשנת 1941 כאשר גרמניה הנאצית סיפחה דה פקטו את האזור (לא מתוקף אמנה כלשהי וללא הכרה משפטית בין-לאומית). הגבול הנוכחי הוקם מחדש לאחר תבוסת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.

== מסלול ==
הגבול עוקב אחרי הריין העליון מנקודת מפגש הגבולות עם הגבול הצרפתי–שווייצרי והגרמני–שווייצרי בבזל (), ועובר בין שטרסבורג לאופנבורג. הריין מהווה את הגבול המזרחי של אלזס בצד הצרפתי ואת הגבול המערבי של מדינת באדן-וירטמברג בצד הגרמני.

במעלה הזרם בקרלסרוהה ()עוזב הגבול את הריין, חותך מערבה ויוצר את הגבול הצפוני של אלזס ולורן בצד הצרפתי ואת הגבול הדרומי של ריינלנד-פפאלץ וחבל הסאר בצד הגרמני. הוא חולף על פני זארבריקן, פטיט-רוסל, פריימינג-מרלבך, קרוצוולד, אוברהרן, ופוגש את כביש E29 של האיחוד האירופי לפני שהוא מסתיים בנקודה המשולשת הגרמנית–צרפתית–לוקסמבורגית על המוזל ליד העיירה שנגן (). בשל מיקומה בין שלוש המדינות נבחרה העיירה כאתר הסמלי לחתימת הסכם שנגן בין צרפת, גרמניה ומדינות בנלוקס ב-1985.

== ראו גם ==
* גאוגרפיה של גרמניה
* גאוגרפיה של צרפת
* יחסי גרמניה–צרפת
* משמר הריין

== קישורים חיצוניים ==

צרפת
קטגוריה:צרפת: גאוגרפיה
קטגוריה:גרמניה: גאוגרפיה
גרמניה–צרפת
קטגוריה:יחסי גרמניה–צרפת
סטפן אלכסנדרובסקי

סטפן אלכסנדרובסקי (ברוסית: Степан Александровский; 25 בדצמבר 1842 – 1 בפברואר 1906) היה צייר דיוקנאות וצבעי מים רוסי.

== ביוגרפיה ==
בנעוריו הוא תכנן לפתח קריירה ברפואה, אך עד מהרה מצא את עצמו נמשך לאמנות. להגשמת היעד הזה, הוא עבר לסנט פטרסבורג והחל שיעורי אודיטינג באקדמיה הקיסרית לאמנויות. אחד מדיוקנאותיו זכה במדליית כסף קטנה בשנת 1861.<ref>"Александровский, Степан Федорович". Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary: In 86 Volumes (82 Volumes and 4 Additional Volumes). St. Petersburg. 1890–1907.</ref>

הוא היה משתתף קבוע בתערוכות האקדמיה וזכה בתואר "אמן" בשנת 1864. מאוחר יותר הפך ל"אמן מן השורה הראשונה" (1869). הוא זכה בתואר "אקדמי" בשנת 1874 על דיוקנו של שר המלחמה, דמיטרי מיליוטין. עד 1884, הוא היה "אמן חופשי" וחבר כבוד באקדמיה.

הוא היה אחד מהחברים המייסדים של אגודת צבעי המים הרוסיים. בין יצירותיו הידועות ביותר ניתן למצוא סדרת אלבומי דיוקנאות: שלושים מנהיגים מכובדים ממרכז אסיה שהגיעו למוסקבה להכתרת אלכסנדר השלישי (1884); ארבעים וחמישה מאבירי מסדרים צבאיים שונים (1886) וחברי שגרירות של האמיר מבוכרה (1889).

הוא גם סיפק איורים למספר כתבי עת והשתתף בתערוכות שערכה החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות.<ref>
</ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
File:Fyodor Tyutchev.jpg
File:Luigi Premazzi.jpg
File:Alexandrovsky-Girl.jpg
File:Russian Woman in Traditional Costume Stepan Fedorivich Alexandrovsky.jpg
File:Portrait of Nicholas II Stepan Fedorivich Alexandrovsky.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1906
יובל הרינג

יובל הרינג (נולד ב-21 במרץ 1983) הוא מוזיקאי, מפרסם ישראלי, וסולן להקת הרוק "ועדת חריגים" .

== ביוגרפיה ==
הרינג גדל ברמת השרון, למד בתיכון אלון במגמת אמנות, והוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של האמנות מאוניברסיטת תל אביב.

=== קריירה מוזיקלית ===
הרינג החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנגן גיטרה וסולן בימי התיכון, ב-2001, כשהקים את הלהקה "הבקרים הרועשים" יחד עם הגיטריסט אבינועם שטרנהיים. לאחר השחרור מהצבא, הקימו יחד את להקת המת' רוק "לבנון" יחד עם אדם לסלבסקי (באס) ואלחנדרה לוי (תופים), שמאוחר יותר הוחלפו באבישי לונדנר (באס) ואדם כץ (תופים). בסוף 2005 הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, Sunken City, שיצא בלייבל פאסט מיוזיק והושק בהופעה במועדון ה"פטיפון". ב-2007 יצאו למסע הופעות בן חודשיים בצפון אמריקה, ומשחזרו השיקו את אלבומם השני, שהופץ בארץ על ידי פאסט מיוזיק ובארצות הברית בלייבל הטקסני Australian Cattle God.

בשנת 2005 היה ממקימי הלייבל "פית/קית", יחד עם דני הדר וסיוון שדמון - ששימש בית ללהקות ערופי שפתיים, The Dogs, NX2, Two States ודני הדר.

ב-2008, בזמן שחי בברלין, הקים את להקת האינדי המקומית TV Buddhas יחד עם מיקי טריאסט ואחיה. הם ניגנו תחת השפעות הוולווט אנדרגראונד ובלאק סבאת', והופיעו מעל 1,000 פעמים ברחבי אירופה, במסע הופעות שהסיט את הפעילות של להקת לבנון הצידה, עד שזו התפרקה ב-2012.

לאחר שחזר לארץ, החליט הרינג להוציא לאור את שיריו שנכתבו במקור בעבור להקה אחרת – ויצר קשר עם המתופף יובל גוטמן והבסיסט דן בלוך. השלישייה החלה לעשות חזרות בחדר חזרות שנמצא במקלט של בית ספר יסודי וכינתה את עצמה "ועדת חריגים".

אלבום הבכורה של הלהקה, The World Is Well Lost , הופק על ידי קייל "סליק" ג'ונסון והוקלט בדירה של הלהקה בתל אביב. האלבום התפרסם ב-2013 דרך חברת התקליטים הישראלית אנובה מיוזיק והלייבל האמריקאי העצמי Warm Ratio. בשנת 2014, הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה בארצות הברית. בשנת 2015 יצא האלבום השני של הלהקה - "Sinking as a Stone".

בשנת 2022 השתתף בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.

=== לייבלים עצמאיים ואירועי אינדי ===
הרינג הקים מספר לייבלים עצמאיים. ראשית היה Fish In The Water, שהוציא ריליסים לשאריות מסצנת הפטיפון כמו אכזבות' ואדם קומן, ובשנת 2017 הקים את הלייבל "נוער אבוד" - שייצג את סילבי ז'אן וסא"ל חרדלי. הלייבל הוציא גם ויניל וקסטות, הראשונה שבהם בשיתוף הלייבל Burger World: בה נכללים 12 שירים של להקות חדשות ששרות בעברית, כחלק מסדרה שסוקרת סצנות אינדי ברחבי העולם.

בשנים 2007–2008 ושוב בשנת 2010 הפיק את פסטיבל פולקל'ה – פסטיבל פולק–אינדי–סינגר־סונגרייטרס שהתקיים פעמיים בשנה והציב על במה אחת אמני שוליים לצד אמנים מוכרים.

בשנים 2012–2014, יחד עם ירדן אלבוחר, זואי פולנסקי ועדו רמון, הפיק הרינג את "נשף חלל", סדרת אירועים של הופעות וארט ברוח חללית – שהתחיל במועדון התיבה והמשיך למועדון הפסאז'.

=== שיווק ===
בשנת 2013 הקים את חברת יחסי הציבור והשיווק 'אנלוג' שייצגה אמנים כמו רמי פורטיס, נצ’י נצ’, ג’יין בורדו, כהן@מושון, קותימן ולירון עמרם.

מאז 2018, לצד שותפו אייל בסון, יובל הרינג משמש כמנכ"ל חברת הפרסום והשיווק MODUS.

ב-2022 הקים את חנות הקומיקס "האגם הגווע" ברחוב לבונטין בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:יחצ"נים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
לודוויג בונשטדט

לודוויג בונשטדט (באנגלית: Ludwig Bohnstedt; 27 באוקטובר 1822 – 3 בינואר 1885) היה אדריכל בלטי-גרמני, אשר בילה חלק ניכר מהקריירה שלו בתורינגיה.<ref>Max Berbig (1903), "Bohnstedt, Ludwig", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (in German), vol. 47, Leipzig: Duncker & Humblot, pp. 84–87</ref>

== ביוגרפיה ==
הוא נולד ברוסיה, למהגרים גרמנים, והחל את לימודיו בבית הספר סנט פיטר. ב-1839, בהיותו בן שבע-עשרה, נרשם לאוניברסיטת ברלין, שם למד פילוסופיה, אך עד מהרה פרש לטובת לימודי אדריכלות באקדמיה הפרוסית לאמנויות, אצל היינריך שטראק. הוא חזר לסנט פטרסבורג ב-1843, ומצא תפקיד בסטודיו של רודולף ז'ליאזביץ' . כשהיה שם, הוא לקח שיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות וזכה בתואר "אמן חופשי".

בסוף שנות ה-40 הוא מונה לאדריכל חצר המלכות- עזר בשיקום נכסים מלכותיים. ב-1850 נישא לאולגה ואן דר ולייט (1833–1906). נולדו להם חמישה ילדים, ביניהם ארנסט (1851-1908), מנהל ייצור, אלפרד (1854–1906), שגם הפך לאדריכל, ואידה (1858–1916), ציירת. מ-1851 עד 1854, הוא היה האדריכל הראשי של ממשלת רוסיה. לאחר 1858, הוא היה חבר מועצה ופרופסור באקדמיה הקיסרית. במהלך תקופה זו השתתף בתחרויות עיצוב רבות, בעיקר בגרמניה, אך גם באנגליה, ספרד ואיטליה.
ההצעה המקורי לבניין הרייכסטאג, 1872
התמקדות זו בגרמניה, כמו גם שיקולי בריאות, הובילו אותו לעיר גוטה, שם הוא ומשפחתו התיישבו ב-1862, והוא עבד כאדריכל רשמי של העיר. הוא שימש כ"סנאטור" של כבוד לבניית מבנים שם, מ-1866 עד 1871.<ref>Dieter Dolgner: Architektur im 19. Jahrhundert. Ludwig Bohnstedt, Leben und Werk, Hermann Bohlaus Nachfolger, Weimar, 1979</ref>

בשנה שלאחר מכן, הוא נכנס למה שתהפוך לתחרות החשובה ביותר שלו; תכנון בניין חדש לרייכסטאג בברלין. למעלה ממאה אדריכלים הגישו הצעות. עיצובו זכה בפרס הראשון. בשל סוגיות פוליטיות וכספיות לא פתורות, הבנייה נדחתה ללא הגבלת זמן. ייתכן שחלק מהמעורבים חשו אי נוחות ממוצאו הזר.<ref>Helmut Roob and Günter Scheffler: Gothaer Persönlichkeiten, 2nd ed., Rhino-Verlag, 2006, pg.23</ref> בכל מקרה, הוא הוציא את העניין מדעתו והמשיך לתחרויות אחרות; זכה באחת עבור המטה החדש של בנק פינלנד בשנת 1876. בינתיים, הוא גם הפך לחבר באקדמיה הפרוסית (1874), וחבר כבוד באקדמיה לבניין באמסטרדם (1875).

ואז, בשנת 1881, פרויקט הרייכסטאג קם לתחייה, אך במקום להשתמש בעיצובו, הוכרזה תחרות חדשה. ניסיונותיו לשנות החלטה זו לא הועילו. רבים מעמיתיו לא תמכו בו, ואמרו שעיצוביו בני כמעט עשר היו מיושנים. הוא הגיש בחוסר רצון עיבוד מחדש של תוכניותיו. הם זכו לתשומת לב מועטה ובשנת 1882, החוזה עבר לפול וואלוט, אדריכל מפרנקפורט.

בשנת 1883 לקה באירוע מוחי שגרם לו להפסיק לעבוד, ונפטר בינואר 1885.
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלים רוסים
קטגוריה:ילידי 1822
קטגוריה:נפטרים ב-1885
היינריך שטראק

עמוד הניצחון בברלין, באתרו המקורי מול הרייכסטג, תכנון היננריך שטארק
היינריך שטראק (בגרמנית: Heinrich Strack; 6 ביולי 1805 – 13 ביוני 1880) היה אדריכל גרמני של אסכולת שינקל. יצירותיו הבולטות כוללות את עמוד הניצחון של ברלין.<ref>Hermann Arthur Lier (1893), "Johann Heinrich Strack", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (in German), vol. 36, Leipzig: Duncker & Humblot, pp. 484–485</ref>

== ביוגרפיה ==
אביו, אנטון וילהלם שטראק, היה צייר דיוקנאות. אחיה של אמו היה יוהאן היינריך טישביין, צייר דיוקנאות והיסטוריה מפורסם. בין 1824 ל-1838, הוא למד באקדמיית הבנייה וגם באקדמיה הפרוסית לאמנויות. במהלך אותה תקופה עבר את בחינת המודד (1825), את בחינת מנהל הבנייה (1827) ואת בחינת הבנאי (1838), שהכשירה אותו להיות מפקח בנייה.

הוא גם סייע לקרל פרידריך שינקל, בריהוט דירה עבור יורש העצר פרידריך וילהלם בארמון העיר ברלין; ופרידריך אוגוסט שטילר, בשיפוץ הארמון, עבודה שגרמה לידידות ביניהם לכל החיים. העסקתו העצמאית הראשונה הייתה כמנהל בנייה, לשיפוץ פרינץ-אלברכט-פאלה (1829–1830). הוא עבד כמנהל עצמאי ואדריכל מ-1832 עד 1837.<ref>Franz Jahn, Hans Vollmer; "Strack, Johann Heinrich", In: Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart, Vol. 32: Stephens–Theodotos, E. A. Seemann, Leipzig, 1938</ref>

הוא החל ללמד באקדמיה הפרוסית ב-1839, והתמנה שם לפרופסור ב-1841. בשנה שלאחר מכן, הוא הפך למפקח בניין קיסרי, בשירותו של הנסיך וילהלם. בשנת 1850 הוא הפך לחבר ב"נציבות הבניין הטכניים" החדשה. הוא ירש את שטילר כפרופסור באקדמיה ב-1854. הוא גם לימד ציור את בנו של וילהלם, פרידריך, והתלווה אליו בטיול לאיטליה.

ב-1862, במהלך חפירות באתונה, גילו שטראק, ארנסט קורטיוס וקארל בוטיכר את תיאטרון דיוניסוס, ליד האקרופוליס. שלוש שנים לאחר מכן, הוא התקבל כחבר באקדמיה לאמנויות היפות, והחל לכתוב טקסטים בנושאי אדריכלות. כשפרש ב-1876, מינה אותו הקיסר וילהלם הראשון ל-"אדריכל הקיסר".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1805
קטגוריה:נפטרים ב-1880
שכר טרחה

שכר טרחה הוא תשלום שמקבל בעל מקצוע חופשי תמורת שירותו, מלקוח שקיבל ממנו שירות זה. 

במיוחד נפוץ מונח זה ביחס לתשלום שמקבל עורך דין מלקוחותיו (ראו שכר טרחת עורך דין). 

שכר הטרחה נקבע בהסכם שבין נותן השירות ללקוחו, בדרכים אחדות:
* בסכום קבוע מראש. דרך זו נקבעת למשימה שגרתית, שניתן להעריך מראש את משך הזמן שיושקע בה, למשל עריכת צוואה.
* לפי שעות העבודה שמשקיע נותן השירות במתן השירות. דרך זו נקבעת למשימה שמשך הזמן שיושקע בה אינו ידוע. 
* באחוז מסוים מגובה העסקה, מההכנסה שתצמח ללקוח או מעלות המיזם. דרך זו נפוצה למשל בעריכת חוזה לרכישת נכס, בטיפול בפיצויים לנפגעי תאונות דרכים ובתשלום עבור שירותי אדריכלות.
* ריטיינר: תשלום חודשי קבוע לנותן השירות.

במקרים אחדים נקבעו בחוק כללים לקביעת גובה שכר הטרחה. דוגמאות:
* בתקנות החברות (כללים בדבר מינוי כונסי נכסים ומפרקים ושכרם) נקבעו כללים לקביעת שכר הטרחה של מי שמונה לכונס נכסים או מפרק.
* בחוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים נקבעו כללים לגובה שכר טרחת עורך דין בגין טיפול בפיצוי לנפגע תאונת דרכים.
* בתיקון לחוק נכי רדיפות הנאצים נקבעו שיעורי מקסימום לשכר הטרחה שמותר לקבל בעד טיפול בתביעה לפי חוק זה. עתירה לבג"ץ שביקשה לפסול תיקון זה נדחתה (ראו בג"ץ חוק נכי רדיפות נאצים (הגבלת שכר טרחה)). 
* נקבעו הגבלות על גובה שכר הטרחה שרשאי לגבות מי שמסייע (חברות למיצוי זכויות, עורכי דין, יועצי מס או רואי חשבון) בהגשת תביעה לגמלה או קצבה מהמוסד לביטוח לאומי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תשלום