OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ורג' וושינגטון (אונייה, 1798)

ג'ורג' וושינגטון (באנגלית: USS Geroge Washington), הספינה הראשונה בצי האמריקני שנשאה את שמו של הנשיא ג'ורג' וושינגטון, הייתה אוניית מפרשים קלת־חימוש שדורגה כסְלוּפּ. הייתה זו אוניית סוחר במקורה, שהושקה ב-1793 בפרובידנס, רוד איילנד. היא נקנתה על ידי מחלקת הצי ב-12 באוקטובר 1798 במסגרת ההכנות למלחמה עם צרפת. האונייה הוסבה לתפקידה החדש תחת פיקוחו של קפטן סיילס טולבוט ונמסרה לפיקודו של קפטן פטריק פלצ'ר.

המלחמה הבלתי רשמית עם צרפת החלה ביולי 1798. בתחילת דצמבר הפליגה "ג'ורג' וושינגטון" אל דומיניקה באיי הודו המערבית, שם הצטרפה אל שייטת בפיקודו של קומודור ג'ון בארי, שהגנה על האינטרסים המסחריים של ארצות הברית באזור. במשך חודשים אחדים ליוותה אוניות סוחר אמריקניות בנתיב מסיינט קיטס אל טובאגו, ויחד עם הקאטר "פיקרינג" חילצה משביין שתי אוניות אמריקניות שנתפסו על ידי פריבטירים צרפתיים: הבריג "פייר אמריקן" (Fair American) ב-29 באפריל 1799 והסקונר "פרנסיס" (Francis) ב-1 במאי 1799.

באמצע 1799 הפליגה אל ניופורט, רוד איילנד, כדי להצטייד במזון ובמים, ולאחר שהות קצרה יצאה שוב לים. הפעם הוטל עליה לשוט לאורך החוף דרומה עד צ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, בחיפוש אחר פריבטירים צרפתיים, ואחר כך לסייר ליד סנטו דומינגו ולהגן שם על אוניות סוחר אמריקניות. באוקטובר 1799 שבה "ג'ורג' וושינגטון" לארצות הברית לצורך תיקונים נרחבים.

באפריל 1800 נלקחה אל פילדלפיה והוכנה ליציאה לים בפיקודו של קפטן ויליאם ביינברידג'. ארצות הברית, שחסרה צי מלחמתי חזק, בחרה באותו זמן להבטיח את שלום אוניות הסוחר שלה מפני התקפות הפירטים הברברים של צפון אפריקה באמצעות תשלום כופר כסף שנתי לשליטיהם. ב-8 באוגוסט הפליג ביינברידג' עם מטען של סחורות וקורות עצים עבור הדיי של אלג'יריה. "ג'ורג' וושינגטון" הגיעה בשלום ליעדה בספטמבר, והיא אוניית המלחמה האמריקנית הראשונה שנכנסה אל הים התיכון. זאת ועוד, ביינברידג' נאלץ להיכנע לאיומיו של הדיי ולהוביל באונייתו את מתנותיו לסולטאן בקונסטנטינופול. הוא מחה נמרצות, אך לנוכח לועי התותחים הרבים בחוף ואיומיו של הדיי, שאי אפשר היה לטעות ברצינותם, כי ינקום באוניות הסוחר האמריקניות, נאלץ להסכים וב־20 באוקטובר הפליג מאלג'יר. "ג'ורג' וושינגטון" שבה אל אלג'יר ב-21 בינואר 1801, ולאחר ביקור באליקנטה שבספרד הפליגה חזרה לארצות הברית ונכנסה לנמל ב-19 באפריל 1801.

לאחר סדרת תיקונים הוכנה האונייה שנית להובלת הכופר השנתי לאלג'יר. היא הפליגה לדרכה ב-20 ביולי 1801 בצוות חסר, והגיעה לאלג'יר דרך מאלאגה ב-5 באוקטובר 1801. בדרכה חזרה פקדה כמה נמלים באיטליה ובצרפת, ושבה אל פילדלפיה בסביבות 15 באפריל 1802.

במאי 1802 נמכרה "ג'ורג' וושינגטון" על ידי סוכן הצי בפילדלפיה.

==מקורות==
* ערך זה כולל חלקים מתורגמים מן החיבור [https://www.hazegray.org/danfs/sail/g_washi1.htm Dictionary of American Naval Fighting Ships], הנמצא ברשות הציבור.

קטגוריה:אוניות מלחמה בצי ארצות הברית
קטגוריה:ספינות מלחמה בצי ארצות הברית במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת
קטגוריה:הנצחת ג'ורג' וושינגטון
כנסיית טין

הכנסייה
כנסיית גבירתנו מלפני טין או בקיצור כנסיית טין (בצ'כית: Kostel Matky Boží před Týnem) היא כנסיית רובע קתולית בכיכר עיר העתיקה של פראג, שבצ'כיה. היא מהווה מבנה דומיננטי בעיר העתיקה, צריחי הכנסייה מזדקפים לגובה של 80 מטר.

== היסטוריה ==
במאה ה-11 נבנתה הכנסייה בסגנון האדריכלות הרומנסקית עבור הסוחרים הזרים שבאו לאזור. בשנת 1256 נבנתה כנסייה חדשה במקום, הפעם בסגנון גותי. הבנייה של הכנסייה הנוכחית החלה במאה ה-14 בסגנון גותי מאוחר תחת השפעה של מאתיאס מאראס ופטר פארלר. בתחילת המאה ה-15 הבנייה כמעט הושלמה ורק הצריחים והגג היו חסרים. הכנסייה הייתה בשליטת ההוסיטים לזמן מה והייתה גם מקום מושבו של הארכיבישוף של פראג.

הגג הושלם ב-1450 והצריח הצפוני זמן קצר לאחר מכן. פסל של ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה ששלט באותו זמן הוצב על הגג מתחת לגביע ענקי - סמלם של ההוסיטים. המגדל הדרומי הושלם רק ב-1511. בשנת 1626, לאחר קרב ההר הלבן, פסלו של ייז'י מפודבראדי והגביע הענק הוסרו מהכנסייה והוחלפו בפסלה של מריה הקדושה עם הילה מזהב מעליה שנוצקה מהגביע שהומס. ב-1679 הכנסייה נפגעה על ידי ברק והשריפה שפרצה בעקבות זאת כילתה את הקמרונות העתיקים והייחודיים; לאחר מכן הוחלפו לקמרונות בארוק רגילים.

עבודות שיפוץ, רסטורציה ושימור נערכו בשנים 1876–1895 ובשנים 1973–1995. עבודות שחזור ושיפוץ פנים הכנסייה נערכות אף עד היום.

== דגשים==
הקתדרלה מכיוון מזרח; [[המאה ה-19]]
* הכניסה הדרומית היא דוגמה לאדריכלות גותית, שפוסלה עם תבליט המתאר את הצליבה. הכניסה הראשית ממוקמת בצד המערבי של הכנסייה דרך מעבר צר בין המבנים מלפני הכנסייה מצד כיכר העיר העתיקה.
* מזבח הבארוק המוקדם בעל ציור משנת 1649
* בכנסייה ניצב העוגב העתיק ביותר בפראג. הוא נבנה בסביבות 1673 והוא אחד מהעוגבים המייצגים ביותר של המאה ה-17 בכל אירופה.
* האסטרונום הדני המפורסם טיכו ברהה, שעבד עבור הקיסר רודולף השני, נקבר בכנסייה בשנת 1601.

== ראו גם ==
* העיר העתיקה של פראג
* פראג
* קתדרלת ויטוס הקדוש - קתדרלה גותית שנבנתה במצודת פראג במאה ה-14

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.praguewelcome.cz/en/visit/monuments/top-monuments/123-our-lady-before-tyn-.shtml קתדרלת מריה הקדושה שמלפני טין], באתר התיירות הרשמי של פראג

קטגוריה:פראג: כנסיות
טין
קטגוריה:מבנים שתכנן פטר פארלר
החולצה הוורודה

החולצה הוורודה
[[מאוריציו פונדריסט (משמאל) בחולצת הקשת בענן - חולצת אלוף העולם ולוראן פיניון בחולצה הוורודה בג'ירו ד'איטליה (1989)]]
החולצה הוורודה (באיטלקית: Maglia Rosa, נהגה: "מאליה רוזה") היא חולצת רכיבה המוענקת למוביל בדרוג הכללי במרוץ האופניים, הג'ירו ד'איטליה. המוביל בדרוג הכללי במרוץ הוא הרוכב בעל הזמן המהיר ביותר כאשר מחוברות תוצאות כל הקטעים היומיים ומובאים בחשבון שניות בונוס שנצברו בסיומים ובמאוצי ביניים בקטעים היומיים.

החולצה הוורודה היא המקבילה האיטלקית לחולצה הצהובה במרוץ הטור דה פראנס הצרפתי. כפי שבצרפת נקבע צבע החולצה על פי צבע דפי העיתון היומי שהוא המממן הראשי של המרוץ, כך גם באיטליה; הצבע הוורוד הוא צבע דפיו של עיתון הספורט הגדול במדינה, לה גזטה דלו ספורט, שמשמש כמממן הראשי של המרוץ מראשיתו. הנוהג של הענקת החולצה הוורודה החל ב-1931. 

בסיום כל קטע יומי במרוץ, נערך בנקודת הסיום טקס הענקת הפרסים והחולצות. הענקת החולצה הוורודה למוביל בדרוג הכללי היא השנייה בסדר הענקת הפרסים (לאחר מתן הפרס למנצח הקטע היומי) ובמעמד זה לובש הרוכב המוביל את החולצה. במהלך הקטעים היומיים לובש המוביל את החולצה הוורודה ובצורה זו הוא זוכה גם לכבוד וגם מזוהה ביתר קלות על ידי שאר הרוכבים ועל ידי אמצעי התקשורת בכלל וצופי השידורים החיים בפרט. 

בדבוקת הרוכבים קיים נוהג בלתי כתוב האומר כי אין לפתוח בהתקפה במרוץ בשעה שלובש החולצה הוורודה נקלע לבעיה שאינה קשורה לכושרו הספורטיבי; אם בשל עצירה ל"שירותים" ואם בשל מעורבות שלו בנפילה או בשל תקלה טכנית.

==סטטיסטיקה==
הרוכב שזכה ללבוש את החולצה הוורודה במספר הפעמים הרב ביותר הוא הבלגי, אדי מרקס. הוא נטל חלק בשישה מרוצי ג'ירו ד'איטליה (וניצח בחמישה מתוך ששת המרוצים) ולבש במהלכם 77 פעם את החולצה הוורודה. אחריו מדורגים עשרת הרוכבים הבאים:
*אלפרדו בינדה - 65 (כולל שנים לפני 1931 בהם למעשה לא הייתה קיימת החולצה הוורודה)
*פרנצ'סקו מוזר - 50
*ג'וזפה סארוני - 48
*ג'ינו ברטלי - 42
*ז'אק אנקטיל - 42
*פאוסטו קופי - 31
*ברנאר אינו - 31
*מיגל אינדוראין - 29
*קוסטנטה ג'ירארדניו - 26 (כולן לפני 1931 בהם למעשה לא הייתה קיימת החולצה הוורודה)
*רוברטו ויזנטיני - 26

הרוכב הפעיל (נכון ל-2018) המחזיק במספר הרב ביותר של חולצות ורודות הוא וינצ'נצו ניבאלי שלבש את החולצה הוורודה 21 פעמים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אופניים
ורודה
קטגוריה:ג'ירו ד'איטליה
קטגוריה:ורוד
מכללת אופקים

מכללת אופקים (נקראת גם סמינר אופקים) היא מכללה תורנית לבנות הממוקמת בעיר אופקים. השנתונים הלומדים בה מקבילים לכיתות י"ג-י"ד בסמינרים החרדים הנקראים שנה א' וב' בהתאמה ושנה ג' הכוללת יום אחד בשבוע לבנות שלומדות הוראה.
== היסטוריה ==
המכללה נוסדה בשנת תשל"ט-1979 על ידי הרב יהודה אריה כהן והרבנית ציפי עמית. דמויות חינוכיות מרכזיות נוספות במכללה הן הרבנית פילץ (אשתו של הרב אביעזר פילץ מתפרח הסמוכה), הרבנית אסתי הורביץ ואילנה הורוביץ'.

המכללה נוסדה עם גרעין של 8 בנות בלבד, כולן "מתחזקות" (בנות מבתים דתיים-לאומיים) או בעלות תשובה. עם השנים הפכה המכללה ממקום המיועד קודם כל לבעלות תשובה ומתחזקות, למוסד שרובו בנות בית יעקב ומיעוט קטן של בעלות תשובה ומתחזקות. השוני בתלמידות גרם גם לשוני באופיו של המוסד שהפך לשמרני יותר. למשל, תקנון הלבוש נוסף רק בשנים מאוחרות יותר וכולל בתוכו את כללי הלבוש הקפדניים ביותר.

המכללה כוללת לימודי קודש הנלמדים בבוקר, ולימודי מקצוע בשעות אחר הצהריים. בין המקצועות הנלמדים הם הוראה, ייעוץ מס, הנדסת תוכנה, גרפיקה ממוחשבת, הוראה מתקנת ואומנות. המכללה אינה מעניקה תארים אקדמיים.

המכללה כוללת גם פנימייה המיועדת בדרך כלל רק לבנות שנתונים א' ו-ב', בה שוהות רוב הבנות. חלק קטן של הבנות הנקראות "אקסטרניות" הן בנות מהסביבה החוזרות לבתיהן. אחת הסיבות לכך היא מצוקת דיור במכללה, השרויה בחובות רבים, שגדלה ממוסד של כמה עשרות בנות למוסד בו בכל מחזור יש קרוב ל-200 בנות, כמעט ללא התרחבות בשטחה.

מיקום המכללה במקום השפיע רבות על פיתוח הקהילה החרדית בעיר אופקים אך עם זאת המכללה לא נמצאת בתוך האזור של הקהילה החרדית כדי לא להפריע לאנשים הגרים שם.

==סניפים==
למכללה שני סניפים. האחד קטן, משני, "שירת מרים" ברכסים, והמרכזי באופקים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://ofakimsem.co.il/he/%D7%9E%D7%99-%D7%90%D7%A0%D7%97%D7%A0%D7%95/ מכללת אופקים] 

קטגוריה:סמינרים חרדיים לבנות בישראל
קטגוריה:אופקים: חינוך
קטגוריה:אופקים: מבנים
הוגו רימן

קרל וילהלם יוליוס הוגו רימן (בגרמנית: Karl Wilhelm Julius Hugo Riemann; 18 ביולי 1849 – 10 ביולי 1919) היה תאורטיקאי מוזיקה ומלחין גרמני.

== ביוגרפיה ==

רימן נולד בגְרוֹסְמֶהלְרָה, שוורצבּוּרג-זוֹנדרשאוּסֶן. למד תאוריה אצל פרנקנברגר, פסנתר אצל בארתל ורצנברגר, וכן משפטים ולבסוף פילוסופיה והיסטוריה בברלין ובטובינגן. אחרי מלחמת צרפת–פרוסיה גמר אומר להקדיש את חייו למוזיקה ונאמן להחלטתו, למד בקונסרבטוריון של לייפציג. לאחר זאת עשה כמה שנים בבּילֶפֶלְד כמורה וכמנצח, אבל ב-1878 חזר ללייפציג כפריבט-דוצנט באוניברסיטה.

כיון שהמינוי שייחל לו בקונסרבטוריון לא יצא לפועל, יצא רימן לברומברג בשנת 1880, אבל בשנים 1881 עד 1890 היה מורה לפסנתר ותאוריה בקונסרבטוריון של המבורג. לאחר תקופה קצרה בקונסרבטוריון של זונדרשאוסן, לימד בקונסרבטוריון של ויסבדן (1890-95), אך בסופו של דבר חזר לאוניברסיטת לייפציג כמרצה ב-1895. בשנת 1901 התמנה לפרופסור.

== כתביו ==

נוסף לעבודתו כמורה, מרצה ומלחין של יצירות פדגוגיות, עשה לו רימן שם בעולם ככותב בנושאים מוזיקליים. בין כתביו הנודעים ביותר לקסיקון למוזיקה (1882; מהדורה 5 1899; תרגום לאנגלית, 1893-96), מילון שלם של מוזיקה ומוזיקאים, Handbuch der Harmonielehre, מחקר בלימודי ההרמוניה, ו- Lehrbuch des Contrapunkts, מחקר דומה בקונטרפונקט. כל הספרים האלה תורגמו לאנגלית. כתביו מקיפים ענפים רבים ושונים בתחום המוזיקה. בין תלמידיו היו המלחין, הפסנתרן, נגן העוגב והמנצח מקס רגר, המוזיקולוג והמלחין ולטר נימן והמוזיקולוג ויליבלד גורליט.

== יצירות מוזיקליות ==
רימן כתב יצירות רבות לפסנתר, שירים, סונאטה לפסנתר, שש סונאטינות, סונאטה לכינור ורביעיית מיתרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1849
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1919
מקבילים (התעמלות)

מתעמל גרמני מבצע [[עמידת ידיים על מקבילים]]
תרגיל התעמלות על מקבילים
בהתעמלות מכשירים, המקבילים הם מתקן המורכב משני מוטות עץ אופקיים מקבילים, המיוצבים באמצעות חיבור לקרקע. בדומה לתרגילי הטבעות, המתח וסוס הסמוכות, על המקבילים מתחרים גברים בלבד, מאחר שמדובר במתקן הדורש כוח פיזי רב בפלג הגוף העליון. נשים מתחרות במקבילים מדורגים.

ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות קבעה תקן למידות המקבילים:
{| class="wikitable"
|-
! פרמטר !! תקן !! סטייה מותרת
|-
| אורך המוטות || 350 ס"מ || 1 ס"מ
|-
| רוחב המוטות || 4 ס"מ || 1 מ"מ
|-
| גובה מעל פני הקרקע || 2 מטר || 1 ס"מ
|-
| מרחק בין המקבילים || 42 עד 52 ס"מ || 
|}

תרגיל המקבילים נפתח כאשר המתעמל ניצב על הקרקע, והוא מתחיל כאשר הוא אוחז במקבילים, אליהם הוא מגיע בריצה או בעזרת מקפצה. התרגיל כולל אלמנטים שונים, ובהם סמיכה על שני המוטות, תנופות, סלטות, אלמנטים המתחילים בתליית זרועות, ועוד.

==במשחקים האולימפיים==
המקבילים נכללו לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אתונה (1896) והאלוף האולימפי הראשון היה היהודי הגרמני אלפרד פלאטו. הפעם הבאה בה נערכו תחרויות אלו הייתה באולימפיאדת סנט לואיס (1904), ומאז אולימפיאדת פריז (1924) הן נערכו בכל המשחקים. שני מתעמלים זכו פעמיים בתואר האולימפי - היפני סוואו קאטו באולימפיאדת מינכן (1972) ובאולימפיאדת מונטריאול (1976), והסיני לי שיאופנג באולימפיאדת סידני (2000) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008).

===האלופים האולימפיים===
{| border="1" cellpadding="4" cellspacing="0" style="border:1px solid #aaa; border-collapse:collapse"
|- bgcolor="#cccccc"
! אולימפיאדה 
! מדינה
! אלוף 
|-
| אתונה 1896 || || אלפרד פלאטו 
|-bgcolor="#EFEFEF"
| סנט לואיס 1904 || || ג'ורג' אייזר 
|-
| פריז 1924 || || אאוגוסט גיטינגר 
|-bgcolor="#EFEFEF"
| אמסטרדם 1928 || || לדיסלב ואכה 
|-
| לוס אנג'לס 1932 || || רומאו נרי 
|-bgcolor="#EFEFEF"
| ברלין 1936 || || קונרד פריי 
|-
| לונדון 1948 || || מיכאל רויש 
|-bgcolor="#EFEFEF"
| הלסינקי 1952 || || האנס אויגסטר 
|-
| מלבורן 1956 || || ויקטור צ'וקרין 
|-bgcolor="#EFEFEF"
| רומא 1960 || || בוריס שאחלין 
|-
| טוקיו 1964 || || יוקיו אנדו 
|-bgcolor="#EFEFEF"
| מקסיקו סיטי 1968 || || אקינורי נקיאמה
|-
| מינכן 1972 || || סוואו קאטו
|-bgcolor="#EFEFEF"
| מונטריאול 1976 || || סוואו קאטו
|-
| מוסקבה 1980 || || אלכסנדר טקאצ'ב
|-bgcolor="#EFEFEF"
| לוס אנג'לס 1984 || || בארט קונר
|-
| סיאול 1988 || || ולדימיר ארטמוב
|-bgcolor="#EFEFEF"
| ברצלונה 1992 |המשלחת המאוחדת || ויטלי שרבו
|-
| אטלנטה 1996 || || רוסטם שריפוב
|-bgcolor="#EFEFEF"
| סידני 2000 || סין || לי שיאופנג
|-
| אתונה 2004 || || ואלרי גונצ'רוב
|-bgcolor="#EFEFEF"
| בייג'ינג 2008 || סין || לי שיאופנג
|-
| לונדון 2012 || סין || פנג ז'ה
|-
| ריו דה ז'ניירו 2016 || || אולג ורניאייב
|-
|טוקיו 2020
| סין
|ג'יניואנג זו
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130928102417/http://gym.org.il/docs/huka.doc חוקת ההתעמלות] באתר איגוד ההתעמלות בישראל 
* 

קטגוריה:התעמלות מכשירים
ישראל גנס

הרב ישראל גנס (נולד בכ"ז בטבת ה'תש"א, 26 בינואר 1941) הוא פוסק הלכה ומו"ץ חרדי-ישראלי, מראשי ישיבת קול תורה לצעירים.

==ביוגרפיה==
נולד בארץ ישראל, בנו של יעקב גנס, שעלה לארץ ישראל בשנות ה-30 מגרמניה. למד בישיבת קול תורה והיה מתלמידיו הקרובים של הרב שלמה זלמן אוירבך, שהסמיך אותו לרבנות בגיל 19. מאז שנות ה-80 משמש כמורה-צדק בשכונת מגוריו, קריית מטרסדורף בירושלים. בעבר היה מראשי ישיבת קול תורה לצעירים.

הרב גנס מנהל פעילות רבנית, תורנית, הלכתית וציבורית ענפה. הוא רב קהילות אברכים בשכונת בית וגן ובשכונת רוממה בירושלים ועומד בראש בית ההוראה של קהילת האברכים ברוממה ובראש ועדת עיני לאה. הוא מרבה להרצות שיעורי תורה והלכה. בין השאר, הוא מוסר שיעורי הלכה בנווה ירושלים.

הרב גנס משתתף פעיל בכנסי חיזוק בנושאים שונים, ובהם חינוך, צניעות ושמירת הלשון. עומד בראש כנס שמירת הלשון השנתי לנשים הנערך בבנייני האומה.

עומד בראש גופים שונים שעוסקים במגוון נושאים ציבוריים-רוחניים. הוא נשיא קול המשנה, ראש הוועדה הרוחנית לביקורת ספרי קריאה, חבר ועדת הרבנים של קרן "תומכיה", יועץ למרכז י.נ.ר. (יועצי נישואין רבניים בישראל). בשנת 2010 עמד בראש ועדת השיפוט של חידון שמירת הלשון שארגנה חברת בזק.

== משפחתו ==
אשתו רחל (ה'תש"ב - ה'תשע"ט) הייתה בתו של האדריכל יוסף שנברגר. בנו הרב אשר, ר"מ בישיבת קריית מלך בבני ברק. בנו הצעיר, שלמה אהרן, הוא חתנו של הרב ברוך ויסבקר, ראש ישיבת בית מתתיהו. חתנו, הרב דוד הכהן מונק, הוא מחבר הספר "טהרת הכהנים".

== ספריו ==
* קיצור דיני שביעית, ה'תשל"ג
* קובץ שיחות ושיעורים, ה'תשנ"ח (נערך על ידי תלמידיו)
* טל לישראל – שיעוריו בבית המדרש משכן יצחק, רוממה, ירושלים, ה'תשס"ד

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.beinenu.com/faceted_search/results/הרב%20ישראל%20גנס משיעורי הרב ישראל גנס], לצפייה באתר בינינו
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבני ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:רבנים ליטאים ישראלים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
אקס-מן: ימי עבר עתידי

ימי עבר עתידי (באנגלית: Days of Future Past) היא קשת סיפור פופולרית שפורסמה בחוברות הקומיקס The Uncanny X-Men #141-142 מבית מארוול קומיקס בין ינואר לפברואר 1981. את הסיפור כתב כריס קלרמונט ואייר ג'ון ביירן. הסיפור עוסק בעתיד חלופי דיסטופי שבו מוטאנטים נכלאים במחנות ריכוז. קיטי פרייד המבוגרת מעבירה את תודעתה לתוך קיטי פרייד הצעירה מזמן ההווה, ומביאה את חבורת האקס-מן למנוע מרגע גורלי בהיסטוריה לגרום לפאניקה המונית נגד המוטאנטים.

באותה תקופה, הצוות הקריאייטיבי כריס קלרמונט וג'ון ביירן פרסמו גם את קשת הסיפור "אקס-מן: סאגת הפניקס האפלה". שני הסיפורים הללו העלו את פופולריותו של הזיכיון, ועלילתו של "ימי עבר עתידי" עובד מספר פעמים לאורך השנים, בין היתר גם ב"אקס-מן: סדרת האנימציה". הגיליון הראשון של קשת הסיפור נבחר במקום ה-25 ברשימת חוברות הקומיקס הגדולות מכל הזמנים של שנת 2001. מציאות זו נקבעה כארץ-811.

עלילת הסיפור עובדה לאקס-מן: סדרת האנימציה, שבה שולבו אלמנטים מהסיפור לסיפורו של בישופ, שחוזר בזמן כדי לגלות בגידה בשורות האקס-מן. כמו כן, וולברין והאקס-מן הציגה עלילה דומה, כאשר פרופסור אקס נמצא בתרדמת למשך 20 שנה. כשהוא מתעורר, הוא מגלה שהמוטאנטים בעולמו נכלאו בידי זקיפי הסנטינל. הוא מתקשר עם האקס-מן מהעבר בצורה טלפתית כדי למנוע מהדברים להתרחש. עד לסוף העונה, עתיד זה נמנע, אך למעשה הוחלף בעידן אפוקליפס.

החוברת מהווה בסיס עיקרי לעלילת הסרט "אקס-מן: העתיד שהיה". 
 
==עלילה==
עלילת הסיפור נעה בין זמן ההווה - שבו האקס-מן נלחמים באחוות המוטאנטים של מיסטיק - לזמן העתיד שבו האקס-מן לא הצליחו למנוע מאחוות המוטאנטים להתנקש בחייו של הסנאטור רוברט קלי. ביקום עתידי זה, זקיפי הסנטינל שולטים בארצות הברית, והמוטאנטים חיים במחנות ריכוז. חברי האקס-מן מזמן ההווה מוזהרים על העתיד לבוא בידי גרסה מבוגרת יותר של קיטי פרייד, חברת קבוצתם, שתודעתה נסעה בזמן והשתלטה על הצעירה כדי להזהירם. היא מצליחה במשימתה וחוזרת לזמנה רק כדי לגלות שהעתיד נותר ללא שינוי.

כחלק מהשלכות הסיפור, רייצ'ל סאמרס נסעה חזרה בזמן כדי להצטרף לקבוצת האקס-מן בזמן ההווה. נמרוד, הסנטינל האולטימטיבי, עקב אחריה והפך ליריבם של האקס-מן ושל מועדון הלפייר בזמן ההווה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130117081507/http://www.uncannyxmen.net/db/issues/showquestion.asp?fldauto=1762 ימי עבר עתידי], באתר UncannyXmen.com
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Days_of_Future_Past ימי עבר עתידי] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:אקס-מן: סיפורים
קטגוריה:קומיקס על מסע בזמן
דגל לה ריוחה

דגל לה ריוחה (בספרדית: La Bandera de La Rioja) הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית לה ריוחה. הדגל אושרר על ידי מועצת המעבר של הקהילה בשנת 1979 ופורסם בחוק מה-9 ביוני 1982 כדגל הקהילה האוטונומית, לפיהו עיצובו של הדגל הוא ארבעה פסים אופקיים בצבעי אדום, לבן, ירוק וצהוב כאשר הדגל עשוי להיות מוטען בסמל הקהילה האוטונומית. השימוש בדגל הוא בגדר חובה לרשויות הקהילה.

== היסטוריה ==
=== משאל העם ===
לאחר הצהרתה של מועצת המחוז כי בנכונותה להשלים את ההליכים הפורמליים לקבלת אוטונומיה על האזור, נקבע כי יוני 1977 יהיה המועד האחרון לאוכלוסייה למשלוח הצעות לבחירת דגל ולפרסם אותו ברשומות המחוז. לאור זאת, אמצה התקשורת המקומית את הרעיון והחלה במסע פרסום במהלך חודשי יוני ויולי של אותה השנה. למרות שמספר פוליטיקאים קראו לרגיעה ולבחינת נושא הדגל, חשבו אחרים כי הנושא הוא בעל דחיפות.

מתוך 260 ההצעות לעיצוב שהתקבלו, 11 הגיעו מאת מומחי וקסילולוגיה, וב-5 באוגוסט, התכנסה העצרת הכללית, והכריזה על משאל בקרב אוכלוסיית המחוז על 5 דגמים. המשאל התקיים בין ה-1 ל-15 בספטמבר, בניהולו של פליפה ליאון, אב מנזר וההיסטוריון הרשמי, שבמהלכו נאספו בין 15,000 ל-20,000 פתקים.

עם זאת, המשאל לא נשא פרי, ותהליך הבחירה הגיע למצב של קיפאון עד אשר נשיא המועצה דאז, חוליו פרננדז לואיס סביליה, הקפיא את כל הליך הבחירה. לאחר שמשאל העם נכשל, שאלת ההכרזה על הדגל זכתה להתעלמות מצדם של הפוליטיקאים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20100813181800/http://www3.larioja.org/nuestra_comunidad/signos_identidad/bandera_rioja.htm הדגל באתר מועצת לה ריוחה]
* 

לה ריוחה
קטגוריה:לה ריוחה (קהילה אוטונומית)
קורנרשוט

קורנרשוט (באנגלית: CornerShot) היא ערכה נושאת אקדח המיועדת למתאר של לוחמה בשטח בנוי ומאפשרת ביצוע ירי תוך הישארות היורה מאחורי מחסה וכך מקטינה את הסכנה למפעיל הנשק.

==מבנה ופעולה==
הערכה בנויה משני חלקים עיקריים: חלק אחורי הנישא על ידי המפעיל ומעוצב כרובה וחלק קדמי הניתן להסטה לצדדים ובו מותקן האקדח. מצלמת וידאו המותקנת בחלקה הקדמי של הערכה מעבירה תמונה המתואמת עם כוונת האקדח למסך המותקן בחלקה האחורי של הערכה. לחיצה על ההדק בחלק האחורי של הערכה מפעילה את ההדק של האקדח.

===תצורות ותכונות נוספות===
בשלב ראשון של הפיתוח הייתה רק תצורה של ערכה נושאת אקדח, בה הערכה משמשת כאמצעי עזר ולא כנשק עיקרי, היות שהקונספט מקשה על החלפת מחסנית מהירה ותפעול מעצורים באקדח. הגרסה התקנית של הערכה נושאת אקדח גלוק אך ניתן להתאימה לאקדחים אחרים.

תצורות נוספות של הערכה שפותחו בהמשך כוללות שימוש במטול רימונים M-203 ואף התאמה של נשיאת תצורה מקוצרת של גלבוע. בתצורה זו ניתן לפרק את הנשק ולהמשיך להשתמש בו כנשק עיקרי וכן להחליף מחסניות ולתפעל מעצורים בעודו מורכב (אך לא מהר כמו בנשק מופרד).

ניתן להתקין מצלמות וידאו המותאמות לראיית לילה וכן לשדר את התמונה המתקבלת מהמצלמה (למשל, לחפ"ק).

==פיתוח==
את הערכה פיתחו סא"ל במילואים עמוס גולן, מנכ"ל חברת "סילבר שאדו" (Silver Shadow) - יוצא הצנחנים ומפקד בית הספר ללוחמה בטרור ויחידת דובדבן בעברו - ואפרים יערי. "סילבר שאדו" הוקמה בשנת 1995, והציגה לראשונה את ה"קורנרשוט" בשנת 2003. הערכה מפותחת בשיתוף חברת תעשיות נשק לישראל (IWI).

==משתמשים==
בישראל הערכה מצויה בשימוש הימ"מ, היחידות המיוחדות של משמר הגבול, יחידות מובחרות בצה"ל וכן בית הספר ללוחמה בטרור.

במרץ 2006 הודיעה חברת "סילבר שאדו" כי מכרה את הרובה למשרד ההגנה הבריטי, במטרה שישמש את הצבא הבריטי במלחמת עיראק.

במרץ 2017 פורסם כי הערכה נמצאת בשימוש הכוחות המיוחדים של מיאנמר במאבקם במיעוט הרוהינגי במיאנמר.

במאי 2020 פורסם כי הערכה נמכרה גם למשמר החופים הפיליפיני.

==ראו גם==

* התפתחות כלי הירי

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.cornershot.com אתר "קורנרשוט"] (באנגלית)
* [http://www.silver-shadow.com/ אתר חברת "סילבר שאדו"] (באנגלית)
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: המצאות
קטגוריה:התעשייה הצבאית: נשק קל
קטגוריה:תעשיות נשק לישראל
קטגוריה:עזרים טקטיים לכלי ירייה
נטלי דדון

נטלי דדון (נולדה ב-24 ביוני 1983, י"ג בתמוז ה'תשמ"ג) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
דדון נולדה וגדלה בקריית ביאליק למשפחה מיהדות מרוקו. היא הבכורה בין שלוש בנות, להורים בעלי מסעדת דגים ומועדון לילה. כשהייתה בת 12, התגרשו הוריה. לדדון אח נוסף מנישואיה השניים של אמה, ואח מנישואיו השניים של אביה. דדון החלה בלימודי הוראת המתמטיקה במכללת אורנים אך עזבה בשלב מוקדם.

בתחילת שנות האלפיים פתחה בקריירת דוגמנות. תחילה השתתפה בתחרות מלכת היופי 2002. בשנת 2008 נבחרה להשתתף בתוכנית הריאליטי "הדוגמניות", בה הייתה אחת המתמודדות הבולטות וסיימה במקום הרביעי. לאחר התוכנית, השתתפה בכמה פרסומות, וחזרה למסך כשהשתתפה בתוכנית "לילה בכיף" (בפינת "הבכיפיות") בערוץ ביפ. בהמשך הנחתה בביפ תוכנית בשם "קומדי בר", שבה התארחו קומיקאים בתחילת דרכם. בנוסף, כיכבה עם אמה בסדרה הדוקומנטרית "חלומות מפלסטיק" בהוט בידור ישראלי.

בשנת 2012 השתתפה בתוכנית המציאות "הישרדות VIP" בערוץ 10. בהמשך, הגישה את התוכנית "לייק בישראל" בערוץ 24. בנובמבר 2014 הנחתה את טקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל לצדו של ג'ייסון דנינו-הולט. ב-2019 השתתפה בתוכנית "האח הגדול VIP עונה 3" ברשת 13, ובגמר התוכנית הגיעה למקום הרביעי. במרץ אותה שנה, עם סיום דרכה ב"האח הגדול", הצטרפה לפאנל התוכנית "הדו"ח היומי" ברשת 13.

דדון מתבטאת בנושאים חברתיים ופוליטיים בתקשורת וברשתות החברתיות<ref></ref> ובשדולה לחיזוק הזהות היהודית בכנסת<ref></ref>.

== חייה האישיים ==
דדון היא אם לבן. מתגוררת בהרצליה פיתוח. היא מנהלת זוגיות עם אבי בנה, עמית פרליס.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:מתחרי האח הגדול (ישראל)
קטגוריה:משתתפות בתחרות מלכת היופי (ישראל)
קטגוריה:מתחרות הדוגמניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מורשעים בנהיגה תחת השפעת חומרים משכרים בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1983
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
ישראל גנץ

נשיא המדינה ראובן ריבלין ומנהיגות ברשויות המקומיות. הוקרה על עשייתם למען הציבור בתקופת המאבק בנגיף הקורונה, ינואר 2021]]
מנחם ישראל גנץ (נולד בכ"ו באדר א' ה'תשל"ח, 5 במרץ 1978) הוא ראש המועצה האזורית מטה בנימין וראש מועצת יש"ע.

==ביוגרפיה==
נולד לרב חיים גנץ וימימה. אביו הוא ראש ישיבת מעלה אליהו בתל אביב וממקימי ישיבת שבי חברון. אמו, ימימה (לבית איגרא) היא פסיכולוגית. ישראל גדל בימית, ולאחר הפינוי עבר עם משפחתו לקריית ארבע, שם חי 17 שנים.

עם סיום לימודיו בישיבת ירושלים לצעירים (ישל"צ) החל את מסלול ההסדר ב"ישיבת דימונה"-"מצפה רמון" ושירת בחטיבת גבעתי כלוחם ומפקד. לאחר שירותו הצבאי למד דיינות כ-8 שנים בכולל הדיינות בפסגות, ומאז מתגורר בפסגות.

גנץ למד תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת אריאל, ותואר שני במנהל עסקים בהתמחות במימון ואסטרטגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

משמש שנים רבות כחובש ונהג אמבולנס במד"א וכונן באיחוד הצלה, מתאמן בג'ו ג'וטסו ובעל חגורה שחורה.

==פעילותו==
גנץ חבר בפורום למנהיגות צעירה בו חברים מנהיגים וכלכלנים בולטים מכל הזרמים.

בשנת 2007 החל לכהן כחבר מליאת המועצה האזורית מטה בנימין, חבר הנהלת המועצה, חבר הנהלת מתנ"ס בנימין וחבר ועדת המכרזים של המועצה. בין השאר שימש כמנהל פרויקטים בעמותת אלע"ד וכעוזרו של דוד בארי.

בשנת 2013 התמנה לתפקיד סגן וממלא מקום ראש המועצה האזורית מטה בנימין תחת ראש המועצה אבי רואה. בנוסף, גנץ היה אמון במועצה על תחום הפיתוח הפיסי. במהלך תפקידו, ניהל את יישום החלטת הממשלה מס' 2583 להקמת היישוב עמיחי למפוני עמונה.

לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 הכריז על התמודדותו לראשות המועצה האזורית מטה בנימין. בבחירות המונציפאליות שהתקיימו ב-30 באוקטובר 2018 גבר על שילה אדלר, ונבחר לתפקיד ראש המועצה. 

בבחירות לראשות מועצת מטה בנימין ב־2024 נבחר גנץ לכהונה נוספת כמועמד יחיד.

ב-6 במאי 2024 נבחר לראש מועצת יש"ע.

== חיים אישיים ==
גנץ נשוי לתהילה (לבית רגב) ואב לשבעה ילדים. מתגורר ביישוב פסגות שבבנימין.

דודו הרב אליעזר איגרא מכהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים וסבו יעקב איגרא היה מנהל בית חינוך עיוורים ולאחר מכן הקים את עמותת "קרן אור" שהפעילה מוסד לילדים עיוורים, גיסו הרב אוריאל אליהו מכהן כדיין בבית הדין הרבני בנתניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* .
* , מתוך בשבע, גיליון 683.
* 
* דביר עמר, [https://www.inn.co.il/news/546915 מסירות נפש משפחתית: בשליחות התורה, העם והארץ], בעיתון בשבע

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית מטה בנימין
קטגוריה:סגני ראשי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי ציבור
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:בוגרי ישיבות הסדר
קטגוריה:פסגות: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריאל
קטגוריה:משפחת גנץ
קטגוריה:בוגרי מכון בני דוד פסגות
קטגוריה:ימית: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אווז אפור

[[אווז הבית]]
Anser anser
אווז אפור (שם מדעי: Anser anser) הוא מין אווז ממנו בוית אַוַּז הַבַּיִת.

==רבייה==
גודל התטולה נע בין חמש לשמונה ביצים בקן גדול בין צמחייה צפה או צמחיית קנים (קנה מצוי, סוף וכדומה). תקופת הדגירה היא כ-28 ימים. בניגוד לרוב עופות המים, נשאר הזכר עם משפחתו. למעשה, לאווזים תא משפחתי מלוכד יותר בהשוואה לברווזים מצויים (Anatinae). שני ההורים מגנים על צאצאיהם האפרוחים מפני התקפות של ציפורים אחרות או יונקים טורפים. המשפחה ממשיכה להישאר ביחד לאורך כל השנה. אוכלוסיות נודדות ירכיבו להקות גדולות ממספר משפחות. כאשר מראים האפרוחים של השנה הקודמת מוכנות להקים טריטוריה משלהם, הם מגורשים מהלהקה\להק בידי אביהם או בידי אווזים בוגרים אחרים.

==תזונה==
אווזים אפורים הם עופות מרעה אשר ניזונים בעיקר מעשב, אך ילקטו גם דגנים, שורשים ועלווה. מקוריהם קטנים יחסית, על כן יעדיפו שדות מרעה ואחו שבקר וצאן משחרים בהם. אווזים מזהים את העשבים והדגנים המזינים יותר באחו, אך מאחר שלעשבים ערכים תזונתיים פחותים יחסית על האווזים לרעות זמן ממושך מהיום. בעתות סכנה, האווזים הכבדים ממילא נדרשים להמריא במהירות ועל כן מערכת העיכול צריכה להיות ריקה. מערכת העיכול של האווזים מאפשרת ספיחת חומרים תזונתיים במהירות והיפטרות מהירה מהפסולת.

==שימוש בידי האדם==

האווז בוית לפני כ-5,000 שנים במספר אזורים במקביל - הן בסין והן במצרים. לאורך ההיסטוריה נהגו לגדל אווזי בית לצורכי ביצים ובשר למאכל, וכן על מנת להפיק עור ונוצות לשימושים שונים. נוצות אווז ארוכות שימשו בעבר לכתיבה.

כיום מגדלים אווזים בלולים תעשייתיים בלהקות גדולות, בעיקר בתעשיית הבשר והנוצות.

כבד האווז נחשב למעדן ומחירו גבוה. במספר מקומות בעולם קיימת תעשייה של פיטום אווזים לצורך הגדלת הכבד באופן מלאכותי. הפיטום נעשה באמצעות צינור האכלה מסיבי המוכנס ידנית דרך הוושט, דרכו נדחס המזון ישירות לקיבה באמצעות לחץ אוויר גבוה.
פעולת הפיטום כרוכה בנזקים משמעותיים לבריאותם ולרווחתם של העופות המפוטמים, ובלחץ ארגוני זכויות בעלי חיים נאסרה במדינות רבות, לרבות ישראל.

נוצות ומוך אווזים (פלומה הנמרטת מאזור החזה של האווז) הם מילוי נפוץ למצעים ולשמיכות פוך. מילוי שתכולת המוך בו גבוהה נחשב לאיכותי יותר. מריטת הנוצות נעשית באווזים בעודם חיים, מספר פעמים במהלך חייהם. פעולה זו כרוכה בכאב ובעקה לאווזים, וסופגת גם היא ביקורת מצד פעילי זכויות בעלי חיים.

==לקריאה נוספת==
* מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ ישראל, כרך שני, עורך - עזריה אלון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1995 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: אווזאים
קטגוריה:אווזים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ג'אנג שיאנליאנג

ג'אנג שיאנליאנג (1936 - 27 בספטמבר 2014) היה סופר ומשורר סיני אשר היה אסיר פוליטי ובמשך עשרים ושלוש שנים לסירוגין היה כלוא במחנות כפייה, עבודה וחינוך מחדש בסין. ספריו תורגמו לשפות רבות ולעברית.

הוא נולד ב-1936 בנאנג'ינג, למשפחה מהמעמד הבינוני. אביו היה חבר בקוומינטנג של סין, הוא היה תעשיין ומוכר כאיש ימין. בעקבות עליית המפלגה הקומוניסטית של סין לשלטון ב-1949 נכלא אביו של הסופר בכלא הסיני, הוא הואשם בריגול ומת בכלא. ב-1949 בהיותו בן שלוש עשרה החל ג'אנג לפרסם את שיריו ובשנת 1957 בעקבות פרסום שירו הרוח הגדולה בעיתון סיני Yan River השיר עורר את אהדת הקוראים וזכה להצלחה רבה ומאידך המשורר הואשם בכך ששיריו אנטי קומוניסטים וימניים. הוא נשלח ונכלא במחנה עבודה לחינוך מחדש ב-נינגשיה. משנת 1957 עד 1979 החל הסופר להיכלא בבתי כלא ומחנות עבודה לחינוך מחדש, לתקופות של שלוש שנים ויותר, בין היתר הוא הואשם בקונטרה- רבולוציונריות. ב-1970 אף בוימה הוצאתו להורג. ב-1979 בעקבות מדיניותו של מנהיג סין דנג שיאופינג, טוהר הסופר מפשעיו, וכבר לא נחשב בעיני השלטון לאויב העם הסיני, הוא שוחרר מהכלא.

ב-5 ביוני 1993 נעצר שוב על רקע כוונתו לקיים טקס זיכרון ביום השנה הרביעי לטבח בכיכר טיאננמן. בלא משפט נגזרו עליו שלוש שנות מאסר.

== ספריו שתורגמו לעברית ==
*לחיות את המוות, מאנגלית צילה אלעזר, ספרית מעריב, 1993
*חצי גבר הוא אישה, תרגום: יותם ראובני, ספרית מעריב. 1991
*עץ המשי, תרגום: חנוך ברטוב. הוצאת עם עובד 1986

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.china.co.il/?CategoryID=782&ArticleID=7915 על הספר עץ המשי, ביקורת מאת עידן אייל]
* [http://www.independent.co.uk/arts-entertainment/book-review--where-careless-thought-cost-lives-grass-soup--zhang-xianliang-secker-999-1434571.html כתבה על הסופר] (in the independent)
* [https://web.archive.org/web/20090520050439/http://kirjasto.sci.fi/zhang.htm תולדות חייו ויצירתו] 
* [http://www.dannymorrison.com/?page_id=300 דני מוריסון כותב על הסופר (באנגלית)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים סינים
קטגוריה:משוררים סינים
קטגוריה:אסירי מצפון על פי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל
קטגוריה:אסירים פוליטיים
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1936
קטגוריה:נפטרים ב-2014
1847 במדע

==אסטרונומיה==
* פרסום קטלוג כוכבים חדש - Histoire Céleste Française. שיטת מספור הכוכבים שפותחה לקטלוג זה נמצאת בשימוש עד היום.
* 1 ביולי – גילוי אסטרואיד מס' 6 - הבה 6 על ידי קארל הנקה.
* 20 ביולי – גילוי כוכב שביט 23P/Brorsen–Metcalf 
* 13 באוגוסט – גילוי אסטרואיד מס' 7 - איריס 7 על ידי ג'ון הינד.
* 18 באוקטובר – גילוי אסטרואיד מס' 8 - פלורה 8 על ידי ג'ון הינד.

==כימיה==
* גילוי ניטרוגליצרין על ידי אסקניו סובררו.
* הרמן קולבה הצליח לקבל חומצה אצטית מחומרים לא אורגנים.

==מתמטיקה==
* פרסום יסודות של אלגברה בוליאנית על ידי ג'ורג' בול.
* פרסום מחקר ראשון בתחום טופולוגיה על ידי יוהאן ליסטינג.

==פיזיקה==
* ניסוח חוק שימור האנרגיה על ידי הרמן פון הלמהולץ.

==נולדו==
* 21 בינואר – ז'וזף לה בל, כימאי צרפתי (נפטר ב-1930)
* 11 בפברואר – תומאס אלווה אדיסון, ממציא אמריקאי (נפטר ב-1931)
* 3 במרץ – אלכסנדר בל, ממציא סקוטי (נפטר ב-1922

==נפטרו==
* 9 במרץ – מרי אנינג, חוקרת טבע אנגליה (נולדה ב-1799
* 10 במרץ – צ'ארלס האטשט, כימאי אנגלי (נולד ב-1765)
* 11 בנובמבר – יוהאן דיפנבך, מנתח גרמני (נולד ב-1792)

==קישורים חיצוניים==

*
אל יבנה הגליל

אל יבנה הגליל הוא שיר נודע ביישוב היהודי בארץ ישראל, כנראה כבר מתקופת העלייה הראשונה. מחברו אינו ידוע ולחנו עממי.נהגו לשיר אותו באירועים חשובים, בעתות עצב או שמחה, ובמסיבות ואירועים חגיגיים, דרך כלל בהרכבים מקהלתיים, והושר לרוב תוך כדי ריקוד הורה. וזכה לעיבודים וביצועים רבים במאה ה-20 וה-21.
אנשי העלייה השנייה והשלישית, יצרו גרסאות על מילותיו, בהומור ובשנינה, בחילופי מילים ומשפטים אשר תיארו את תנאי המחיה והווי החיים והתודעה החלוצי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://books.google.co.il/books?id=RmF5QIpe270C&pg=PA402&lpg=PA402&dq=%D7%90%D7%9C+%D7%99%D7%91%D7%A0%D7%94+%D7%94%D7%92%D7%9C%D7%99%D7%9C&source=bl&ots=f1i3puDP9B&sig=POuR0eejainbk1RrMEYxv-52frk&hl=iw&sa=X&ei=Vk22T8i5O4XX8QPxmJi4Cg&ved=0CHUQ6AEwCTgK#v=onepage&q=%D7%90%D7%9C%20%D7%99%D7%91%D7%A0%D7%94%20%D7%94%D7%92%D7%9C%D7%99%D7%9C&f=false אל יבנה הגליל, בספרו של ל"א אריאלי]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:ציונות בתרבות
זהות (אלבום)

זהות הוא האלבום השלישי של להקת מרסדס בנד. האלבום הופץ ב-30 ביוני 2011. אלבום זה, שהופק יחד עם יוסי פיין, הוא האלבום הראשון של מרסדס בנד שנכתב ובוצע כולו על ידי ההרכב החדש (גיא שמי כגיטריסט ויוני כהן כבסיסט). השינויים בהרכב באים לידי ביטוי בסגנון המוזיקלי של האלבום, שסגנונו דומה יותר לרוק הכבד שאפיין את האלבום השני מאשר לפאנק (Funk) שאפיין את האלבום הראשון.

ב-28 במרץ 2011 הופץ סינגל ראשון מאלבום זה, "מה פתאום". סינגל נוסף שהופץ זמן מה לאחר מכן נקרא "וודו". ב-31 במאי הופץ הסינגל השלישי העונה לשם "פאטה מורגנה". ב-30 באוגוסט, כבר אחרי יציאת האלבום הופץ סינגל נוסף בשם "סופי" לשיר צולם גם קליפ בבימוי קרן חכמה (אשתו של גל תורן).

==רשימת שירים==
{| class="wikitable sortable" bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse"
|- bgcolor="#efefef"
! רצועה !! שיר !! אורך
!תוכן
|-
| 1 || תמיד || 1:47
|השיר משלב מוזיקה קלאסית (כינור וכלי קשת נוספים) עם רוק ופאנק רוק.
|-
| 2 || פאטה מורגנה || 3:14
|שיר רוק כבד ומטאל שמתאר אישה שחווה פאטה מורגנה במדבר ומדמיינת פנטזיה מינית
|-
| 3 || וודו || 3:51
|פורסם גם כסינגל. שיר רוק כבד משולב במוזיקה מזרחית ששר גל תורן, עם אפקט קול נשי.
|-
| 4 || מה פתאום || 3:14
|שיר רוק שנכתב על ידי גל תורן ומתאר את רגשותיו בנוגע למערכת יחסים שבה היה נמצא.
|-
| 5 || מיכלי || 4:52
|שיר פופ רוק ורוק כבד שבו התופים והגיטרה משמשים ככלים העיקריים.
|-
| 6 || סופי || 3:50
|שיר רגוע ושקט על אישה שנאלצה לפנות לעסוק בזנות בגלל מצבה הכלכלי הקשה.
|-
| 7 || די || 3:07
|שיר קאנטרי מעורב במטאל שנכתב על ידי תורן על כעסו על בת זוגו.
|-
| 8 || אגו אוכל ובושה מקיאה || 3:54
|השיר הוא שיר המטאל הכבד ביותר באלבום, והוא לא משלב אף מוזיקה אחרת.
|-
| 9 || למה ככה || 4:35
|שיר עצוב על פרידתו של תורן מבת הזוג שלו בצעירותו.
|-
| 10 || זהות || 3:07
|על שם השיר נקרא גם האלבום. שיר רוק כבד ופאנק אך הוא משלב גם מוזיקה קלאסית.
|-
| 11 || אומללה || 2:43
|שיר רוק על נערה שמגיעה לחדר בו נמצאים חברי הלהקה כדי לקיים איתם יחסי מין.
|-
| 12 || לדרוך עלייך || 3:40
|שיר רוק כבד ומטאל שעוסק בזעם של הגבר לאחר פרידה מאישה.
|-
| 13 || כמוסות || 4:13
|שיר רוק על ההתבגרות ומשבר אמצע החיים.
|-
| 14 || בסילבסטר || 3:11
|שיר רוק רגוע שכתב תורן כסיפור על עצמו שנמצא מת לאחר הסילבסטר וההלוויה שלו.
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אלבומי 2011
קטגוריה:אלבומי מרסדס בנד
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת התו השמיני
אורנה בורדמן

אורנה בורדמן (נולדה ב-1959) היא סופרת ישראלית.

== קורות חייה ==
בורדמן נולדה באילת למשפחה מסורתית ולמדה בבתי ספר חילוני בעיר. שנתיים לאחר סיום שירותה הצבאי, בהם התגוררה בתל אביב, חזרה בתשובה ועברה לגור בירושלים.
על ילדותה מספרת בורדמן כי בשל ליקויי למידה, התקשתה לקרוא ספרים עד גיל שמונה עשרה שאז באופן בלתי מובן החלה לקרוא. למרות זאת, במשך השנים בורדמן כתבה מספר רומנים.

את ספרה הראשון "בודדה במערכה" שלחה למספר הוצאות ספרים שדחו אותו כולם. לאחר שש שנים שכתב היד שהה במגירה, בורדמן הביאה את כתב היד לבת שירות ששירתה ביישוב מגוריה כדי שתקרא אותו, וזו העבירה את הספר לבתו של מנכ"ל הוצאת ידיעות ספרים מבלי שקראה אותו - וכך הוא זכה לפרסום.

בורדמן כותבת רומנים היסטוריים המיועדים למגזר הדתי לאומי. על ספריה זכתה בפרס הספריות הציבוריות לישראל.

בורדמן נשואה ואם לשישה. היא מתגוררת במעלה חבר שם היא משמשת כבלנית וחברה בצוות חירום יישובי (צח"י).

== ספריה ==
* בודדה במערכה (ידיעות ספרים, ה'תשס"ח)
* היינו כחולמים (ידיעות ספרים, ה'תש"ע)
* מלכה בעל כורחה (ידיעות ספרים, ה'תשע"א)
* פסיעות בחול (ידיעות ספרים, ה'תשע"ג)
* רואים רחוק (ידיעות ספרים, ה'תשע"ה)
* מפגש עם עצמי (דברי שיר, ה'תשפ"א)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:אמניות ישראליות שחזרו בתשובה
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מתנחלות
קטגוריה:מעלה חבר: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
ארוס (אסטרואיד)

מכתש בקוטר כ-5 ק"מ על פני ארוס
ארוס (שם מלא: 433 ארוס; באנגלית: Eros 433) הוא אסטרואיד, השייך לקבוצת אסטרואידי אמור. השני בגודלו בקבוצת הגופים קרובי ארץ, אחרי גנימד. אחד האסטרואידים הראשונים שגשושית התקרבה אליו (ב-1998), והאסטרואיד הראשון שגשושית כזו הקיפה אותו (ב-2000) ואף נחתה עליו (ב-2001).

==גילוי ומחקר==
האסטרואיד ארוס התגלה ב-13 באוגוסט 1898 על ידי האסטרונום הגרמני קרל גוסטב וויט, שעבד בברלין והאסטרונום הצרפתי אוגוסט שרלואה, שעבד בניס, כל אחד מהם בנפרד. הוא כונה ארוס על שם אל האהבה היווני והמספר 433 המופיע לפני שמו באנגלית מציין את היותו האסטרואיד ה-433 שהתגלה למדע (הראשון הוא קרס, הקרוי באנגלית - 1 Ceres, השני פאלאס - 2 Pallas, וכו').

ב-17 בפברואר 1996 שיגרה נאס"א חללית מחקר, שכעבור כשנה כונתה NEAR Shoemaker, על שם המדען יוג'ין שומייקר, שנפטר ב-1997. החללית התקרבה לארוס לראשונה בינואר 1998, נכנסה למסלול סביבו ב-14 בפברואר 2000 ונחתה על פניו ב-12 בפברואר 2001. היא שידרה את ממצאיה הרבים, לרבות צילומים, לאורך כל התקופה הזו והמשיכה בכך גם כמעט חודש לאחר הנחיתה, עד שככל הנראה הקור השורר על פני האסטרואיד שיתק את מכשיריה.

==תכונותיו==
ארוס הוא אסטרואיד המורכב בעיקרו מסלע - S-type asteroid, כמו בערך 17% מהאסטרואידים במערכת השמש. בשונה מקבוצה זו, רובם הגדול של האסטרואידים, כ-75%, מורכבים מתרכובות פחמן - C-type asteroids. 

אורכו של ארוס כ-32 ק"מ, עם רוחב ועובי של כ-11 ק"מ על 11 ק"מ. כתוצאה מכך הוא נחשב בין האסטרואידים הגדולים - השני בגודלו בקבוצת האסטרואידים הקרובים לכדור הארץ. 

שנת ארוס, דהיינו משך הזמן שלוקח לו להקיף את השמש, היא בת כ-643 ימים, בערך שנת ארץ ושלושה רבעים. ארוס סובב סביב עצמו ומשלים הקפה אחת, מדי 5.27 שעות.

מסלולו סביב השמש, מרוחק ממנה, בממוצע, פחות ממאדים ויותר מכדור הארץ, אבל זהו רק הממוצע. בשל מסלולו האליפטי עד מאוד, בנקודה הקרובה ביותר שלו לשמש (פריהליון), הוא אמנם מרוחק מהשמש מעט יותר מאשר כדור הארץ (כ-1.1 AU), אך בנקודה הרחוקה (אפהליון), הוא רחוק ממנה אף יותר מאשר המאדים (כ-1.8 AU) (AU = יחידה אסטרונומית = המרחק הממוצע של כדור הארץ מהשמש). סוג מסלול זה מכליל את ארוס בקבוצת האסטרואידים הקרויה אסטרואידי אמור, על שם האסטרואיד אמור, שהיה הראשון שהתגלה מקבוצה זו ואשר זהו אופי מסלולו. סוגי מסלולים אחרים של האסטרואידים מכלילים אותם בהתאמה בקבוצות אחרות, כל אחד על פי מסלולו, למשל אסטרואידי אפולו, אסטרואידי אטן וכו'.

על פי מחקרים מסוימים, קיים סיכוי סביר, שבתוך מיליארד שנים פחות או יותר, יתנגש ארוס בכדור הארץ. עוצמתה הצפויה של התנגשות שכזו, אם תתרחש, תהיה אף גדולה יותר מזו שגרמה ככל הנראה להכחדתם של הדינוזאורים. 

הטמפרטורה השוררת על פני ארוס נעה בין 100+ ל- (150-) מעלות צלזיוס, תלוי במרחק מהשמש ובגורמים אחרים. דחיסותו דומה למדי לדחיסותה של הקליפה הסלעית של כדור הארץ - כ-2.4 טון למ"ק.

== ראו גם ==
ארוס משלים סיבוב סביב עצמו כל 5.27 שעות
* רשימת אסטרואידים
* גופים קטנים במערכת השמש
* חגורת האסטרואידים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=433 JPL Small-Body Database Browser], באתר קלטק
* [http://ser.sese.asu.edu/near.html חקר ארוס], באתר אוניברסיטת אריזונה
* [http://www.rasnz.org.nz/MinorP/2012Eros.htm על ארוס], באתר האגודה האסטרונומית המלכותית של ניו זילנד
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסטרואידים
קטגוריה:גופים קרובי ארץ
Midnite Vultures

Midnite Vultures הוא אלבומו השביעי של האמן האמריקאי בק אשר יצא לאור בנובמבר 1999 על ידי חברת התקליטים גפן. למרות דמיונו לאלבומיו הקודמים בו בק חקר סגנונות רבים, Midnite Vultures לא זכה להצלחה דומה שלה זכה אלבום פריצת הדרך שלו Odelay, למרות שמבחינה ביקורתית ומסחרית הוא התקבל היטב.

==מוזיקה==
מבחינה מוזיקלית האלבום מכיל סגנונות מגוונים, כדוגמת Funk, סול, מוזיקה אלקטרונית וסינת'פופ. מספר שירים באלבום מושפעים ישירות משירים אחרים: ב-"Get Real Paid" מופיע מוטיב המזכיר את שירם של קראפטוורק "It's More Fun to Compute"; קטע מעבר בשיר "Milk & Honey" נשמע כמו שירם של Grandmaster Flash and the Furious Five ,"The Message"; "Beautiful Way" נוצר לאחר האזנה לשירם של הוולווט אנדרגראונד "Countess from Hong Kong"; ו-"Debra" נוצר בהשראתם של להיטו של פרינס "Raspberry Beret" ושירו של דייוויד בואי "Win".

==רשימת השירים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי בק
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
גבי לסרי

גבריאל (גבי) לסרי (נולד ב-6 באוקטובר 1956), הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק כמגן ימני ברוב שנותיו בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. לסרי היה השחקן הראשון שעבר ישירות מהפועל תל אביב למכבי תל אביב בשנת 1983 במהלך שקיבל את הכינוי ה"בגידה הגדולה".

==קריירה==
לסרי נולד ביפו ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לבת ים. החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל תל אביב ועלה לקבוצה הבוגרת ב-1975 כשהוא בן 19, תחת הדרכתו של המאמן הארי גיים. באותן שנים הוחלט במועדון להצעיר את הקבוצה ולסרי, כמו גם בני דורו, גילי לנדאו, מאיר נחמיאס ושבתאי יחבס הועלו לקבוצה הבוגרת. בשנה הראשונה בקבוצה הבוגרת נאלץ להילחם על מקומו במגרש, אולם במשך הזמן הפך למגן הימני הקבוע של הקבוצה, והצטיין בתפקידו בזכות משחקו האגרסיבי.

תחת הדרכתו של המאמן דוד שווייצר עשה את הפריצה הגדולה. המאמן שהגיע לקבוצה ב-1980 הוביל את הפועל תל אביב שנה מאוחר יותר לזכייה באליפות ראשונה מאז 1969, ויכולתו של לסרי בקבוצה הובילה אותו ללבוש את מדי נבחרת ישראל. באותה שנה הוא הפסיד עם הפועל בגמר גביע המדינה לבני יהודה, ועונה לאחר מכן באותו המעמד הפסיד להפועל יהוד כשהוא יודע שזהו משחקו האחרון בקבוצה.

לקראת סוף עונת 1981/1982 שכנע המאמן דוביד שוויצר את לסרי להצטרף אליו לקבוצת מכבי תל אביב. בשל היריבות בין הקבוצות, המעבר היה לא מקובל, שכן נאמנות לקבוצה מסוימת הייתה שיקול בולט יותר מהשיקול הכספי. לאחר שחתם על החוזה אצל היריבה העירונית, בהפועל תל אביב לא מיהרו לשחררו ולסרי נותר 8 משחקים מחוץ לקבוצה. רק בעקבות לחץ של השחקן חתמו במועדון על שחרורו במהלך שאוהדי הקבוצה לא קיבלו. בסיום אותה עונה שיחקה הפועל תל אביב בגמר גביע המדינה השלישי ברציפות שלה (אחרי שני הפסדים), פגשה את מכבי תל אביב עם לסרי, ניצחה 2-3 וזכתה בגביע.

אחרי שנה במכבי תל אביב עבר לסרי לעונה אחת למכבי נתניה ושנה מאוחר יותר, ב-1985, חזר להפועל תל אביב ואף זכה עימה באליפות המדינה ב-1985/1986. בעונת 1986/1987 עבר להפועל פתח תקווה לשנה אחת, ומשם עבר להפועל טבריה, ובסיומה של אותה עונה פרש ממשחק פעיל.

===נבחרת ישראל===
הופעת הבכורה של לסרי בנבחרת ישראל הייתה ב-15 בפברואר 1983 בניצחון 3–2 על במסגרת משחק ידידות. ההופעה הראשונה שלו בטורניר רשמי הייתה ב-8 ביוני 1983 בהפסד 0–2 ל במסגרת מוקדמות המשחקים האולימפיים של 1984.

משחקו האחרון במדים הלאומיים היה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1986 ב-10 בנובמבר 1985, שנערך באצטדיון רמת גן והסתיים בניצחון 3–0 מול נבחרת ניו זילנד. בסך הכל רשם לסרי 14 הופעות במדי נבחרת ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* במוזיאון הפועל פתח תקווה
* 
* רון עמיקם, [http://www.nrg.co.il/online/71/ART2/166/342.html להיות יוסי שיבחון: עברו את הכביש בת"א], באתר nrg מעריב, 13 באוקטובר 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:בת ים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל טבריה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
סכר אלומות

קטע הירדן בצמוד ומדרום לסכר, המים הם ממוביל המים המליחים
סכר אלומות הוא סכר הבנוי מסלעים ועפר על נהר הירדן הדרומי, 2 ק"מ מדרום לסכר דגניה. סכר אלומות נבנה כדי להפריד בין המים באיכות גבוהה מצפון לסכר, ומים מזוהמים ובאיכות נמוכה מדרומו. בנקודה זו נפסקת זרימת הירדן הדרומי, והמים הזורמים בירדן בקטע שמדרום לסכר הם מי המוביל המלוח הנשאבים ממעיינות בצפון הכנרת, שפכים אחרי טיפול ראשוני, ומי שיטפונות ומעט מים מזרימה דקה שזורמת מסכר דגניה. 

המים בקטע הנהר שבין סכר דגניה לסכר אלומות מקורם בקילוח דק של מים היוצא מסכר דגניה. מים אלה מוזרמים כדי לאפשר את קיום אתר ירדנית; אתר טבילה בנהר הירדן המיועד לצליינים נוצרים, את אתרי הנופש הנוספים בקטע זה, וכן כתעלת השקיה מקומית של השדות באזור.

בקטע הירדן שבין סכר אלומות ועד למפגש עם נהר הירמוך כ-6 ק"מ דרומה, מוזרמים לערוץ הנהר באמצעות תעלת המים המליחים, כ-14 מיליון מ"ק של מים מליחים שמקורם בשני מעיינות מליחים ממערב לכנרת, מעיין טבחה המזרים בין 12–14 מיליון מ"ק בשנה וריכוז הכלוריד במים מגיע ל-2,000 מ"ג לליטר, והמעיינות של חמי טבריה המזרימים כ-1–2 מיליון מ"ק מים לשנה, עם ריכוז כלוריד של 18,000-15,000 מ"ג לליטר. בנוסף למי המעיינות מוזרמים ממאגר השופכין "ביתניה", כ-2 מיליון מ"ק מי שפכים של טבריה ויישובי האזור שעברו טיפול ראשוני ולא מספיק לשימוש חקלאי. בחורף מקבל קטע זה בערוץ הנהר גם זרימה עונתית מנחל יבנאל.

בסוף שנת 2009 החלה הקמת מכון טיהור שיטהר את מי השופכין של טבריה ויישובי האזור. המים שיוצאים מהמכון לאחר טיהורם נמהלים עם מי המעיינות המליחים ומים מהירמוך ומשמשים את החקלאות של משקי האזור במקום להיות מוזרמים לירדן, ובקטע זה ייבש הירדן לחלוטין. המכון, שנקרא מט"ש ביתניה, החל את פעולתו בתחילת 2015.

==ראו גם==
*סכר דגניה
==קישורים חיצוניים==

* 
*
==הערות שוליים==

קטגוריה:נהר הירדן
קטגוריה:עמק הירדן
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:ישראל: סביבה
אלומות
קטגוריה:אספקת מים בישראל
קטגוריה:שביל ישראל
לאסרו בורחס

לאסרו בורחס (בספרדית: Lázaro Borges; נולד ב-19 ביוני 1986 בהוואנה) הוא אתלט קובני. הוא בעל מדליית כסף מאליפות העולם (טגו 2011) בקפיצה במוט.

== ביוגרפיה ==
בורחס רשם את הישגו הראשון בזירה הבינלאומית ב-2005, כשזכה במדליית הזהב באליפות מרכז אמריקה והקריביים באתלטיקה שנערכה בנסאו. שלוש שנים מאוחר יותר שמר על תוארו באליפות שנערכה בסנטיאגו דה קאלי. באותה שנה ייצג את קובה באולימפיאדת בייג'ינג, אך נפסל בכל ניסיונות הקפיצה שלו ולא העפיל לשלב הגמר. בשנת 2010 זכה בתואר נוסף באליפות האיברו-אמריקאית באתלטיקה שנערכה בסן פרננדו שבספרד. 

בשנת 2011 רשם בורחס את הישג השיא שלו, באליפות העולם שנערכה בטגו. בורחס קפץ לגובה של 5.90 מ', כמו הפולני פאוול וויצ'כובסקי, אך עקב מספר פסילות רב יותר הסתפק במדליית הכסף בעוד מדליית הזהב הוענקה לוויצ'כובסקי. התוצאה שקבע מהווה שיא לאומי.

בהמשך 2011 זכה בורחס במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה, ובשנת 2012 זכה במדליית זהב באליפות העולם באולמות סגורים שנערכה באיסטנבול. באולימפיאדת לונדון (2012) לא הצליח בורחס לעבור את שלב המוקדמות. במהלך המוקדמות נשבר המוט שלו באחת הקפיצות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתלטים קובנים
קטגוריה:קופצים במוט
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:הוואנה: אישים
קטגוריה:קובנים שנולדו ב-1986
ארסלורמיטאל אורביט

מגדל ארסלורמיטאל אורביט
ארסלורמיטאל אורביט (באנגלית: ArcelorMittal Orbit) הוא מגדל תצפית בגובה 115 מטר, שנבנה במרכז הפארק האולימפי של לונדון שבסטרטפורד. המגדל, המכונה בקיצור "אורביט", תוכנן על ידי אניש קאפור וססיל בלמונד ונועד להנציח עבור הדורות הבאים את ארוח המשחקים האולימפיים של 2012 על ידי העיר לונדון. המגדל ממוקם בין האצטדיון האולימפי ובין מרכז ספורט המים ומאפשר למבקריו לצפות על כל הכפר האולימפי משתי מרפסות תצפית עגולות המצויות בחלקו העליון.

הרעיון להקמת המגדל נוצר לאחר שראש עיריית לונדון, בוריס ג'ונסון והשרה למשחקים האולימפיים, טסה ג'וול, החליטו ב-2008 שלפארק האולימפי נדרש "משהו נוסף". הם הכריזו על תחרות לעיצוב המונומנט ואת ההצעות שהוגשו בחנה ועדה בת תשעה חברים, שחלקם הגדול בא מתחום האמנות. 

על בנייתו ועיצובו של המגדל הוכרז ב-31 במרץ 2010 ותוכנן כי בנייתו תסתיים בדצמבר 2011. במועד זה הגיע המגדל לגובהו המרבי, אולם רק ב-15 במאי 2012 הוכרז על השלמתו הפיזית מבחינה חיצונית, ונמסר כי הסידורים הפנימיים יושלמו עד פתיחת המשחקים האולימפיים בסוף יולי 2012.

נכון לאוקטובר 2011, הוערכה עלות הפרויקט ב-22.7 מיליון לירות שטרלינג. מירב המימון (19.6 מיליון לירות שטרלינג) מגיע מתרומת איל תעשיית הברזל, לקשמי מיטאל, יושב ראש תאגיד הענק ארסלורמיטאל, הנחשב כאיש העשיר בבריטניה הגדולה. את יתרת המימון (3.1 מיליון לירות שטרלינג) העמידה "הסוכנות לפיתוח לונדון".

מתכנני המגדל, קאפור ובלמונד, טענו כי "האורביט" מבטא התקדמות אדריכלית משמעותית בשילוב שבין פיסול והנדסת מבנים. בעיצובו הוא משלב בין היבטים של יציבות ושל אי יציבות והמבקרים בו מעורבים בחוויה האמנותית באמצעות עליה במעלה הלולייני, המהווה חלק מהמבנה. המגדל זכה גם לתשבחות וגם לביקורות על עיצובו הנועז. בחלק מהביקורות כונה המגדל "פרויקט ראוותני" ונטען כי כיצירת אמנות במרחב הציבורי, אין לו ערך שיישאר גם בדורות הבאים.

ביוני 2016 נחנכה כאטרקציה במגדל מגלשה סגורה באורך 178 מטרים מראש מגדל התצפית עד הקרקע. המגלשה שקופה בחלקה ומתפתלת סביב מסבכי המגדל 12 פעמים וזמן הגלישה בה כ-40 שניות. את המגלשה תכנן המעצב האירופי קרסטן הלר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לונדון: מבנים
קטגוריה:אולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אניש קאפור
עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח

עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח
עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח (ערבית: عبد المنعم ابو الفتوح عبد الهادي, תעתיק: עבדל מונעים עבדל האדי אבו פותוח; נולד ב-15 באוקטובר 1951) הוא רופא מצרי ופוליטיקאי איסלמיסט השייך לזרם המתון. בעברו כסטודנט היה אקטיביסט.

== ביוגרפיה ==
עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח נודע בהתנגדותו העיקשת למשטרי אנואר סאדאת וחוסני מובארכ כמו גם בפתיחותו כלפי אנשים מאידאולוגיות פוליטיות שונות, נושא שנוי במחלוקת בין תומכי התנועות האסלאמיות במצרים וארגונים כגון האחים המוסלמים. כמזוהה בעבר עם האחים המוסלמים מאז 1970, היה אבו אל-פתוח חבר בלשכת ההדרכה של האחים מ -1987 עד 2009. בשנת 2011 הפסיק באופן רשמי כל קשרי עבודה פוליטיים עם האחים המוסלמים והתפטר מחברות בתנועה בעקבות החלטתו להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים ב-2012 בניגוד לדעת התנועה. בבחירות זכה אבו אל-פתוח בכ-18 אחוזים מקולות המצביעים, ודורג רביעי מבין המתמודדים. כיום מכהן כמזכ"ל האיגוד הרפואי הערבי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.memri.org.il/cgi-webaxy/item?3134 פרופיל נרחב של אל-פתוח] באתר ממרי

קטגוריה:פוליטיקאים מצרים
קטגוריה:האחים המוסלמים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1951