OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יקיר העיר תל אביב-יפו

חניה בתל אביב שהוקצתה ליקיר העיר תל אביב
יַקיר העיר הוא תואר כבוד יקיר העיר שמעניקה עיריית תל אביב-יפו מדי שנה, מאז 1976, לאישים שונים לאות הוקרה על פועלם הציבורי.

== בחירה ==
את היַקירים בוחרת ועדה שרוב חבריה הם חברי מועצת העיר. יושב ראש הוועדה הנוכחי הוא ראש העירייה, רון חולדאי. התואר מוענק אחת לשנה בטקס ביום העצמאות ל-12 אישים, כמספר שבטי ישראל. עם זאת, הוועדה רשאית להעניק את האות למספר רב יותר של אישים אם יש צורך.

תקנון העירייה קובע: "האות יוענק ליחיד (שאינו חבר בני אדם), תושב/ת תל אביב-יפו שגילו/ה 70 שנים לפחות בעת קבלת האות, אשר מתגורר/ת או התגורר/ה בתל אביב-יפו במשך פרק זמן משמעותי". ככלל, הפרס מוענק לתושָבי תל אביב או לאישים שפעלו בה ובכך תרמו לקידומה ולהתפתחותה. עם זאת, יש לכך יוצאים מן הכלל, כגון הפרס שהוענק למרים בן-פורת ב-1982 והכרה בחסידי אומות העולם המתגוררים בעיר כיקיריה.

בשנת 2007 התעוררה סערה ציבורית עקב כוונת הוועדה להעניק את התואר למיקי מזר, שהודתה במסגרת עסקת טיעון באחריותה לזיהום מי הים, בעת שכיהנה כיו"ר איגוד ערים דן לביוב. מזר הודיעה כי תוותר על התואר, אך זה הוענק לה לבסוף, כעבור שנתיים.

בשנת 2015, התואר הוענק לנשים בלבד על מנת להכיר בחשיבות תרומתן וכן להעצים עשייה נשית בעיר.

==יקירי העיר==
{| class="wikitable"
!שנה !! שנה עברית !! יקירי העיר
|-
| 1976|| תשל"ו||

|-
| 1977|| תשל"ז||

|-
| 1978|| תשל"ח||

|-
| 1979|| תשל"ט||

|-
| 1980|| תש"ם||

|-
| 1981|| תשמ"א||

|-
| 1982 || תשמ"ב||

|-
| 1983|| תשמ"ג||

|-
| 1984|| תשמ"ד||

|-
| 1985|| תשמ"ה ||

|-
| 1986|| תשמ"ו||

|-
| 1987|| תשמ"ז||

חסידי אומות העולם תושבי תל–אביב-יפו: רובין דימיטרוב, הלנה כורזים, יוספה לוסביצקי, רות לינדר, מריה רולירד, ידביגה שיינבאום
|-
| 1988|| תשמ"ח ||

חסידי אומות העולם תושבי תל–אביב-יפו: ספירו דנקוב, מרים (מריה) טננבאום, מיכאל מיכאלוב
|-
| 1989|| תשמ"ט||

חסידי אומות העולם תושבי תל–אביב-יפו: מודסטה ברנק, ורני צבגרמן- מונש, סטפן רצ'ינסקי
|-
| 1990 || תש"ן||

|-
| 1991|| תשנ"א||

|-
| 1992 || תשנ"ב ||

|-
| 1993|| תשנ"ג||

חסידי אומות העולם תושבי תל–אביב-יפו: מלאדן איוואנוב
|-
| 1994|| תשנ"ד ||

|-
| 1995|| תשנ"ה||

חסידי אומות העולם תושבי תל–אביב-יפו: ולדס דרופס
|-
| 1996 || תשנ"ו||

|-
| 1997|| תשנ"ז||

|-
| 1998 || תשנ"ח||

|-
| 1999|| תשנ"ט||

|-
| 2000|| תש”ס ||

|-
| 2001|| תשס"א ||

חסידת אומות העולם אירנה דרגיצ’ביץ’
|-
| 2002|| תשס"ב||

|-
| 2003 || תשס”ג||

|-
| 2004|| תשס"ד ||

|-
| 2005|| תשס"ה ||

חסידת אומות העולם תושבת תל–אביב-יפו: זופיה אבני
|-
| 2006|| תשס”ו||

|-
| 2007|| תשס”ז||

|-
| 2008|| תשס”ח ||

|-
| 2009|| תשס”ט||

|-
| 2010|| תש”ע ||

|-
| 2011|| תשע”א||

|-
| 2012|| תשע”ב ||

|-
| 2013|| תשע”ג||

|-
| 2014|| תשע”ד ||

|-
| 2015|| תשע”ה ||

|-
| 2016|| תשע”ו||

|-
| 2017|| תשע”ז||

|-
| 2018|| תשע”ח||

|-
|2019
|תשע"ט||

|-
|2020
|תש"ף||

|-
|2021
|תשפ"א||

|-
|2022
|תשפ"ב||

|-
|2023
|תשפ"ג||

|}

==ראו גם==
* יקיר ירושלים
* יקיר חיפה
* יקיר באר שבע

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://tel-aviv.gov.il/About/Pages/Beloved.aspx יקירי העיר משנת 1976] באתר עיריית תל אביב-יפו
* [http://www.tel-.p תקנון להענקת האות], עיריית תל אביב-יפו
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:פרסי עיריית תל אביב-יפו
תל אביב
שאול לבמור

ממוזער
שאול לבמור (באנגלית: Saul Levmore; נולד ב-1953) הוא יהודי אמריקאי, פרופסור למשפטים, מופקד הקתדרה על שם ויליאם ב. גרהאם ודיקן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו.

==קורות חיים==
שאול לבמור הוא בן למשפחה יהודית אמריקאית. הוא בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת קולומביה ב-1973, דוקטורט בכלכלה מאוניברסיטת ייל ב-1978 ודוקטורט במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל ב-1980. היה מופקד הקתדרה על שם ברוקואו באוניברסיטת וירג'יניה והצטרף לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו ב-1998 ונעשה הדיקן ב-2001. לבמור שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת נורת'ווסטרן. לבמור נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2000 והוא מכהן כנשיא אגודת הדיקן למשפטים האמריקאית.

תחומי מחקרו הם סקרי שווקים, תאוריית הבחירה הציבורית, חוק מסחרי, חוקי תאגידים, חוקי חוזים ודיני נזיקין. הוא גם כתב על תורת המשחקים, שיפוי לעבדים לשעבר, ביטוח, טרור, אחריות על מכירת סחורה, חוקי מיסוי, וההתפתחות של זכויות קניין רוחני. הוא פרסם מאמרים רבים בנושאים אלה והוא מחברו של הספר 'תאוריות העל למשחקים וחידות ואושיות דיני הנזיקין' Super Strategies for Games and Puzzles and Foundations of Tort Law.

לבמור נשוי לפרופסור ג'ולי רוין, המלמדת אף היא בבית הספר למשפטים.

קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חוקרי משפט אמריקאים
קטגוריה:חוקרי משפט יהודים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
אבנר שביט

אבנר שביט (נולד ב-23 במאי 1983) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.

==ביוגרפיה==
אבנר שביט נולד וגדל בתל אביב, בנם של הפרופסור להיסטוריה של עם ישראל יעקב שביט והפרופסורית למחקר התרבות זהר שביט, ואחיו של המזרחן והסופר אוריה שביט. הוא בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת הסורבון בפריז. מאז 2021 הוא מלמד באוניברסיטת ווסליאן בארצות הברית. כמו כן, הציג את עבודותיו באוניברסיטאות ייל, MIT, קיימברידג', ובבוסטון יוניברסיטי.

בגיל שבע עשרה ראה אור הרומן הראשון פרי עטו, "זאת לא המסיבה שלך". למד באוניברסיטת הסורבון בפריז ועשה את חוק לימודיו לתואר ראשון בחוג לקולנוע ולטלוויזיה ובחוג לספרות צרפתית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2002 היה העורך הלשוני של מדור הספורט בעיתון "מעריב". שימש כתב ועורך קולנוע וטלוויזיה במקומונים "העיר" ו"עכבר העיר" בשנים 2003–2006. בשנת 2006 עבר לחברת yes הטלוויזיה בלוויין והיה עורך הערוצים yes 1, yes 3 ו-yes movies HD. ב-2008 שב ל"עכבר העיר" כמבקר הקולנוע של העיתון, וב-2010 עבר לאתר "וואלה", שם הוא משמש מבקר וכתב קולנוע. כמו כן, טוריו מתפרסמים מדי שבוע ב"מעריב" והוא מגיש פינות קולנוע שבועיות ברדיו ללא הפסקה.

משנת 2024 משתתף בפודקאסט "סינמה סבבה" העוסק בביקורות קולנוע, יחד עם ישי קיצ'לס.

==ספריו==
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH002024522/NLI זאת לא המסיבה שלךָ]; ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2000
* העניינים מסתבכים; ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2004

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
*[https://podcasts.center/podcast/hapodium/episode5786/ האוסקורונה: טקס בחירת סרטי הספורט הטובים ביותר | הפודיום 431], 20 במרץ 2020.
* [https://cinema-sababa.podbean.com/ "סינמה סבבה", עמוד הפודקאסט]

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
אבנר
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:סגל וואלה!
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:פורום מבקרי הקולנוע בישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
שפה זרה

הספר "אוצר הלמוד העברי", מאת [[יהודה גור ושמואל לייב גורדון, יצא לאור בוורשה, הוצאת תושיה, 1904. נועד להוראת העברית כשפה זרה לילדים יהודים.]]
שפה זרה, במקום מסוים, היא שפה שאינה מדוברת בפי מרבית תושבי מקום זה. עברית, למשל, אינה שפה זרה בישראל, אך היא שפה זרה בכל מדינה אחרת בעולם. מבחינתו של אדם מסוים, שפה זרה היא שפה שאינה שגורה היטב בפיו, ובהתאם לכך, מבחינתו של תייר, העברית תהיה שפה זרה גם בזמן שהוא מבקר בישראל. ערבית היא שפה זרה מבחינתם של מרבית תושבי ישראל, אך היא איננה שפה זרה מבחינתם של ערביי ישראל (עבורם היא שפת אם).

מרבית בתי הספר בעולם מלמדים את תלמידיהם שפה זרה אחת לפחות. באירלנד נלמדות אנגלית ואירית בבתי הספר, ואף אחת מהן אינה נחשבת לשפה זרה.

==ראו גם==
*שפת אם
*לועזית
*רב-לשוניות
*מחסום שפה

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בלשנות חברתית
וילהלם וין

וילהלם קרל ורנר אוטו פריץ פרנץ וין (בגרמנית: Wilhelm Carl Werner Otto Fritz Franz Wien; 13 בינואר 1864 - 30 באוגוסט 1928) היה פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1911 על גילוייו בנוגע לחוקים השולטים בקרינת חום. ידוע בעיקר בזכות חוק וין העוסק בקרינת גוף שחור.

==קורות חיים==
וין נולד בעיר פישהאוזן שבפרוסיה (כיום פרימורסק שבצפון-מערב רוסיה). ב-1882 החל ללמוד באוניברסיטת גטינגן ובאוניברסיטת ברלין. בשנים 1883–1885 עבד תחת הרמן פון הלמהולץ עד להשלמת תואר שלישי ב-1886. תיזת הדוקטורט שלו עסקה בשבירה של אור במתכות ובהשפעת חומרים שונים על צבע האור הנשבר. בשנים 1896–1899 הרצה באוניברסיטה הטכנולוגית שבאאכן, וב-1900 עבר לאוניברסיטת וירצבורג, שם החליף את וילהלם רנטגן בתפקידו. במהלך מלחמת העולם הראשונה כיוון וין את משאבי המחלקה לפיזיקה של האוניברסיטה לפיתוח אמצעי תקשורת עבור הצבא הגרמני ובמיוחד לעבודה על שפופרות ריק.

בימים לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, חתם על מנשר התשעים ושלושה, שהכחיש את הטענות שגרמניה פתחה המלחמה, הפרה את הנייטרליות וביצעה פשעי מלחמה. בתחילת 1915 הוציא מנשר שקרא להחרמת כתבי עת בריטיים וטען שהבריטים גנבו גילויים של מדענים גרמניים וערבבו אמת ושקר.

בשנת 1920 הוביל קבוצה של פיזיקאים שפעלו נגד ההגמוניה של הפיזיקאים מאוניברסיטת ברלין על הפיזיקה בגרמניה. מקס פלאנק אמר על כך שווין פעל ממניעים אנטישמיים ולאומניים ולא מטובת המחקר המדעי.

בשנת 1920 החליף וין שוב את וילהלם רנטגן, הפעם בראשות המכון לפיזיקה ניסויית באוניברסיטת מינכן. הוא לימד קורס בסיסי בפיזיקה ניסויית מלווה בניסויים רבים לתלמידי האוניברסיטה בפיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מתמטיקה ורפואה. בגלל מגוון התלמידים הקורסים היו כלליים וורנר הייזנברג תיאר אותם כסוג של הצגה.

==עבודתו המדעית==
ב-1896 הסיק את חוק ההתפלגות של הקרינה הנקרא על שמו, חוק וין, שהיה ביסודו חוק אמפירי. מקס פלאנק, עמיתו של וין בזמן הגילוי, הרחיב את החוק ואת התאוריה שמאחוריו; מאוחר יותר התבסס על חוק זה כשפיתח את מכניקת הקוונטים.

ב-1898, בעת שחקר זרמי פלזמה (גז מיונן), זיהה חלקיק חיובי שמסתו זהה למסת אטום המימן. בעבודתו זו הניח את הבסיס להמצאת ספקטרומטר המסה. ג'יי ג'יי תומסון ליטש את עבודתו של וין וערך ניסויים נוספים, ובתוספת עבודתו של ארנסט רתרפורד התגלה הפרוטון רשמית ב-1913. בנוסף לגילויים אלו חקר וין גם קרני רנטגן וקרניים קתודיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nobel-winners.com/Physics/wilhelm_wien.html ביוגרפיה] באתר זוכי פרס נובל
* [http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Wien.html ביוגרפיה] באתר MacTutor
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בגרמניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וירצבורג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
הרובע השמונה-עשר של פריז

עיריית הרובע השמונה-עשר של פריז
הרובע השמונה-עשר של פריז (בצרפתית: XVIIIe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. הרובע ידוע בעיקר הודות לאזור מונמארטר שבשטחו, הממוקם על גבעה שבראשה מזדקרת בזיליקת סקרה קר, וכן הודות לתיאטרון הקברט הידוע מולן רוז', ולטחנת הרוח הישנה, מולן דה לה גאלט. 

ברובע השמונה-עשר נמצא גם רובע מעמד הפועלים גוט ד'אור (טיפת הזהב), בו מתגוררים בעיקר יוצאי אפריקה וצפון אפריקה, והוא ידוע בשוק שבו, שוק בַּרְבֶּס (marché Barbès), שם ניתן למצוא מוצרים שונים מאפריקה. 

שטח הקרקע של הרובע הוא 6.005 קמ"ר.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית הרובע השמונה-עשר של פריז הגיעה לשיאה בשנת 1931, עם 288,810 תושבים. גם כיום, הרובע צפוף מאוד בתושבים ובפעילות עסקית, עם 184,586 תושבים ו-70,285 משרות, על פי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 1999.

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===
{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1872 
| 138,109
| 22,980
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1931 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 288,810
|48,095
|-
| 1954 
| 266,825
|44,397
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1962 
| 254,974
| 42,460
|-
| 1968
| 236,776
| 39,430
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1975
| 208,970
| 34,799
|- 
| 1982
| 186,866
| 31,118
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1990
| 187,657
| 31,250
|- 
|1999
|184,586
|30,739
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2005 (הערכה) 
| 188,500
| 31,391
|}

==הרבעים הפנימיים==
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע השמונה-עשר הם:
* רובע גְרָאן-קַרְיֶיר (Quartier Grandes-Carrières)
* רובע קְלִיאַנקוּר (Quartier de Clignancourt)
* רובע גוּט-דְ'אוֹר (Quartier de la Goutte-d'Or)
* רובע לָה שַאפֶּל (Quartier de La Chapelle)

==מבנים ואתרים חשובים==
תיאטרון ה[[מולן רוז' בלילה]]
ה[[פוניקולר הראשון של מונמארטר]]

* בזיליקת סקרה קר
* תיאטרון הקברט מולן רוז'
* טחנת הרוח מולן דה לה גאלט
* כיכר טרטרה 
* שוק לה שאפל
* אזור פיגאל
* תחנת המטרו אבס – התחנה העמוקה ביותר בפריז, שכניסתה עוצבה בידי הקטור גימאר
* הפוניקולר של מונמארטר 
* כנסיית סן-פייר-דה-מונמארטר
* כנסיית סן-ז'אן-דה-מונמארטר
* כנסיית נוטרדאם דה קליאנקור
* כנסיית סן-דני-דה-לה-שאפל
* מוזיאון מונמארטר 
* מתחם דאלי
* מוזיאון הארוטיקה בשדרות קלישי
* בית הכנסת של מונמארטר

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20080910090428/http://www.mairie18.paris.fr/mairie18/jsp/site/Portal.jsp האתר הרשמי של עריית הרובע השמונה-עשר] 

18
קטגוריה:הרובע השמונה-עשר של פריז
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
פוקר שקרנים

פוקר שקרנים הוא משחק המשלב יכולות ניתוח סטטיסטי הסתברותי, ויכולות הונאה. המשחק ידוע בשמות שונים, וקיימות לו כמה גרסאות, המתבססות ברובן על שלוש תצורות עיקריות: שימוש בשטרות כסף, שימוש בקוביות משחק רגילות (נקרא גם Dudo או פרודו) או שימוש בקוביות פוקר (נקרא גם Liar's dice).

בגרסאות של קוביות המשחק הרגילות ושטרות הכסף, המשחק מתבסס על הכרזות, שהן למעשה הימור מצד שחקן מסוים על כמות מופעים מינימלית של מספר כלשהו אצל כלל השחקנים הפעילים, כאשר השחקן המכריז יודע רק את המספרים המופיעים אצלו, בעוד אלו של יריביו נסתרים ממנו. <br />
בגרסה של קוביות הפוקר ההכרזות מתייחסות לדירוג הסדרה בידי השחקן, כשכל אחד בתורו יכול להעלות את ההכרזה. 

==גרסת שטרות הכסף==

גרסה זו מקובלת כמשחק הימורים קצר, בדרך כלל בין שני שחקנים. המנצח זוכה בשטר הכסף של יריבו (או בסכום אחר שהוסכם ביניהם מראש).<br /> 
מהלך המשחק מתחיל בהכרזה של אחד השחקנים על כמות מופעים מספרה מסוימת במספרים הסידוריים של שני שטרות הכסף יחדיו, כאשר הספרה אחת משמשת כג'וקר ונספרת כמו הספרה המוכרזת. השחקן השני יכול לבחור להמשיך את ההימור על ידי הכרזה על כמות גבוהה יותר של מופעים מספרה כלשהי, או כמות זהה של מופעים אך מספרה גבוהה יותר מזו שהכריז יריבו; במקרה זה התור עובר שוב לשחקן הראשון. אפשרות אחרת היא לעצור את ההימור ולחשוף הן את המספר הסידורי על גבי השטר שבידיו, והן את זה שעל השטר של היריב; במקרה זה נבדק האם ההימור של השחקן הראשון היה נכון (כלומר קיימים לפחות כמות מופעי הספרות כפי שהכריז), או שטעה ואז יאבד את השטר שבידיו. 

==גרסת קוביות המשחק==
גרסה זו מקובלת כמשחק חברה ובו מספר משתתפים, בדרך כלל עד 6 (אך אין מגבלה). כל שחקן מקבל חמש קוביות משחק רגילות, אותן הוא מטיל בכל סבב מחדש ומסתיר אותן מתחת לכוס ייעודית באופן המאפשר רק לו לצפות בהן.<br />
ההכרזות הולכות בכיוון השעון. גם בגרסה זו המספר אחד משמש כג'וקר ונספר כמו המספר שנקבע בהכרזה.<br />
שחקן המפסיד את ההימור מאבד קובייה והיא יוצאת מהמשחק. השחקן האחרון שנותר עם קוביות בידיו הוא המנצח. <br />
מלבד העלאת הכמות או המספר, הכרזה נוספת שיכול שחקן לבצע היא כמות מופעים של המספר אחד. הכרזה זו צריכה להיות לפחות מחצית מהכמות של ההכרזה הרגילה הקודמת (לדוגמה, אם שחקן א הכריז "שש פעמים 3" אז שחקן ב יכול להכריז "שלוש פעמים 1"); במקרה שהשחקן הבא רוצה להמשיך להמר, הוא צריך להכפיל את ההכרזה הקודמת בתוספת אחד (בהמשך לדוגמה מקודם, יכול שחקן ג להכריז "שבע פעמים 2") .
 
==אזכורים בתרבות הפופולרית==
*"פוקר שקרנים" הוא גם שמו של ספר מאת מייקל לואיס. בספר מתאר המחבר, שהיה סוחר אג"ח בחברת האחים סולומון מוול סטריט, את המשחק בגרסת השטרות שלו, כמשחק מקובל בין מנהלי החברה, שנועד להפגין את כישורי ההונאה, התחרותיות וההימור שלהם, תכונות אשר שימשו אותם גם באסטרטגיות ההשקעות וגיוס הלקוחות. בספר מתוארים הימורים על סכומים גבוהים במיוחד במסגרת המשחק. 
*בסרט "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" מתואר הווי הימאים בספינת הרפאים, הכולל משחק פוקר שקרנים בגרסת הקוביות, אשר משמש להכרעה על גורלם של הגיבור ויליאם טרנר ואביו.
*במשחק "Red Dead Redemption" ישנו מיני-משחק של קוביות שקרנים.
*במשחק "!{{כ}}Leisure Suit Larry: Love for Sail" ישנו חלק שבו הגיבור חייב לנצח במשחק קוביות שקרנים על מנת להתקדם.

קטגוריה:הימורים
קטגוריה:משחקי קובייה
מוזיאון עתיקות הגולן

חדר תצוגה במוזיאון
מוזיאון עתיקות הגולן בקצרין הוקם במטרה לרכז במבנהו את העתיקות שנמצאו בגולן, את אלו שהתגלו בחפירות הארכאולוגיות וללוות את הממצאים בהסברים ובמופעים אור-קוליים. חלק ניכר מהממצאים התגלו ביישובים סוריים נטושים ברמת הגולן.

==מדורי התצוגה==
* התקופה הפלאוליתית מוצגת באמצעות איורים ותמונות של גולגולת פיל ישר-חט שנמצאה באתר האשלי גשר בנות יעקב וכן מצבור של עצמות בעלי חיים שנחשף באתר המוסטרי קוניטרה בהן עצמות: מין נכחד של קרנף, שור הבר, סוס הבר, אריה, צב, אייל אציל, צבי מצוי וזאב.
* התקופה הכלכוליתית מיוצגת במוזיאון בבית טיפוסי משוחזר ובממצאים כגון פסלוני בזלת וכלים. על יסוד חפירה וחקירה של 25 אתרים בגולן הגיעו למסקנה כי הבתים היו בנויים מאבני הבזלת המקומיות, ללא עיבוד. המבנים היו גדולים: רוחבם כ-6 מטרים ואורכם כ-15 מטרים. הקירות התנשאו מעל לקומת אדם והגג עשוי מקורות עץ מכוסות בבוץ וקש.
* גלגל רפאים - אתר מגליתי של שלוש חומות אבן בנויות במעגלים חד-מרכזיים אשר שימש ככל הנראה למטרות פולחניות. במוזיאון ישנו דגם של האתר עם הסבר אור-קולי מלווה בהולוגרמות.
* הדולמן - "שולחן אבן" - העשוי מאבנים ענקיות, ששימש כקבר לפני כ-4500 שנים. מאות דולמנים פזורים בגולן, ודולמן מטיפוס בינוני הובא אל גן המוזיאון ונבנה מחדש במדויק.
* גמלא - גמלא הייתה עיר יהודית פעילה החל בשנות השמונים שלפני הספירה ועד לשנת 67. במוזיאון מוקרן חיזיון אור-קולי המתאר את שלבי המרד, המצור והקרבות עד הסוף המר. בין הממצאים שנתגלו בגמלא ומוצגים במוזיאון, קנקנים לשמן ולמים, נרות שמן רבים, תכשיטים, ראשי חצים, אבני בליסטראות, ומטבעות רבים ביניהם המטבע החשוב 'לגאולת ירושלים'. מטבע זה נטבע בגמלא כנראה בעיצומו של המרד הגדול, בשנת 66 לספירה.
* ימי המשנה והתלמוד - תקופה זו היא העשירה בממצאים חלקם מוצגים במוזיאון ובגן שמחוצה לו. ביניהם פריטי בנייה מבתי הכנסת ועליהם תבליטים של מנורת המקדש, שופר, מחתה וארבעת המינים. מוצגות גם כתובות החקוקות בעברית או בארמית על גבי מצבות. כתובות אחדות מבתי הכנסת מוקדשות לתורמים או לאישים חשובים. החשובה שבהן היא כתובת עברית על גבי משקוף מעוטר מהכפר דבורה המזכירה את רבי אלעזר הקפר: "זה בית מדרשו של רבי אליעזר הקפר". בתצוגה דגם 1:50 של בית הכנסת העתיק בקצרין ולידו ממצאים שנתגלו באתר: מטמון מטבעות, אבני פסיפס, כלי חרס ורעפי גג.
* המוזיאון סוקר את העתיקות המתייחסות לנוצרים שהתגוררו בגולן, בדרך כלל ליד ים כנרת. בעשרות כפרים נוצריים שנסקרו בגולן נמצאו אבנים מעוטרות רבות. כן נמצאו כתובות יווניות רבות על גבי משקופים, או על מצבות קבורה.

== גלריה ==
{| align=center
|<gallery widths="190px" heights="170px" perrow="4">
קובץ:Kacrinmuzesi053 (14).jpg|עתיקות בחצר המוזיאון
קובץ:Kacrinmuzesi053.jpg|קורת פתח שנמצאה בשימוש משני באזור דבוריה שבגולן, ועליה כיתוב המעיד כי ניצבה בכניסה לבית מדרש
Ancient ornaments. Golan Archaeological Museum. Katzrin. 10.jpg|כותרת עמוד בחצר המוזיאון
Kacrinmuzesi053 (4).jpg|תצוגה בתוך המוזיאון
</gallery>
|}
== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20170528135500/http://visitkatsrin.org.il/%D7%9C%D7%91%D7%A7%D7%A8-%D7%91%D7%A7%D7%A6%D7%A8%D7%99%D7%9F/%D7%9E%D7%95%D7%96%D7%99%D7%90%D7%95%D7%9F דף המוזיאון] באתר קצרין
* 

הגולן
קטגוריה:מוזיאונים בגולן
קטגוריה:רמת הגולן
קטגוריה:קצרין
קול (סלנג)

המילה "קוּל" (באנגלית: Cool - "קריר") היא ביטוי סלנג המשמש לתיאור דבר טוב, או לתיאור אדם הנמצא במצב רוח רגוע וקליל, וכן כאות הערכה לאדם מסוג זה. 

בתרבות הפופולרית אימצו את המונח "קוּל" אמנים ואינטלקטואלים הנחשבים כמודל לחיקוי. אנשים "קוּליים" נערצים על ידי נערים ונערות בגיל ההתבגרות, ונחשבים כמקור השראה וכאינדיבידואליסטים היוצאים כנגד הממסד. לעיתים קרובות דמויות "קוּליות" משמשות למסעי פרסום<ref></ref>.

מקור המונח כנראה באפריקה<ref></ref>. במקום כה חם, נדיר שאדם שומר על מצב רוח "קריר". במשך מאות שנים השתמשו בביטויים דומים בתרבויות שונות. למשל, באיטליה בתקופת הרנסאנס רווח הביטוי "Sprezzatura" שמשמעותו "קליל" אך השימוש בו היה דומה ל"קוּל" של ימינו<ref></ref>. ויליאם שייקספיר השתמש במילה "קוּל" בחלק ממחזותיו כדי לתאר קור-רוח ורוגע. בארצות הברית זכה הביטוי לפופולריות בשנת 1957 במחזמר סיפור הפרברים:

"תשתחרר, ילד! תתקרר, תצטנן, קח את זה בקלות. תפסיק להוציא את המיץ! אל תתנהג כמו ילד בבית-ספר, שחק אותה קוּל, ילד. קוּל אמיתי! פשוט קוּל." (מתוך המחזמר.)

בשנות השבעים המילה הוזכרה לעיתים קרובות על ידי הדמות של פונזי בסדרת הטלוויזיה "Happy Days". 

המילה חדרה לשפות רבות ובהן העברית, ונמצאת בשימוש נפוץ הן אצל בני נוער והן אצל מבוגרים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.haraayonot.com/?p=2600 קוּל, קוּליות], באתר אנציקלופדיה של הרעיונות 
* 

==הערות שוליים==

Cool
עופר גלזר

עופר גלזר (נולד ב-16 בפברואר 1960) הוא איש עסקים ישראלי, המוכר בציבור בעיקר כבעלה-לשעבר של המיליארדרית שרי אריסון.

==ביוגרפיה==
עופר גלזר נולד בקריית ים. אביו היה סקיפר, ולאמו הייתה חנות צמר לסריגה. למד בבית ספר היסודי "אורים", והמשיך ללימודי התיכון בפנימייה של בית הספר החקלאי בכפר גלים, אך לא סיים את לימודיו. בצה"ל, שירת כקצין בגדנ"ע, ולאחר שחרורו, עבד כמאבטח בסניף בנק לאומי בלונדון. בשובו לישראל, התחתן עם בתו של סוכן ביטוח אצלו עבד בתל אביב, ובשלהי שנות ה-80 הפעיל בריכה שחכר במושב שדה משה ליד קריית גת. במהלך עבודתו במושב, התגרש מאשתו והתחתן עם בת המושב. בתחילת שנות ה-90, עבר עמה לאילת. גלזר חכר והפעיל עם אשתו את המזנון על אנייה עם קרקעית זכוכית, בשם "ז'ול ורן".

ב-1992 החל לעבוד כסוכן מכירות של יחידות נופש בחברת "ישרוטל" אך פוטר כעבור חצי שנה. לאחר פיטוריו, הפעיל באילת, בזכיינות, חנויות לבגדי תינוקות של החברות הוניגמן ושילב, עסק במכירת דירות, ורכש יאכטה בשם "נירוונה", אותה שיפץ והפעיל כספינת טיולים במפרץ אילת. במקביל, קנה גלזר וילה באילת, חילק אותה ליחידות נופש, והשכיר כל יחידה.

ב-2001 התגרש שוב, ועבר להתגורר בתל אביב, עבד כסוכן של חברה פיננסית, ובילה את סופי השבוע באילת, שם הכיר את המיליארדרית שרי אריסון. ב-2003 התחתן עם אריסון בחתונה מתוקשרת, ונחשף לראשונה לציבור בישראל.

לאחר נישואיו, המשיך גלזר לפעול בעסקיו, ואף להרחיבם. בתחילה, שילבה אותו אריסון בחברות שונות הקשורות לקבוצת העסקים שלה, אך ספגה ביקורת ציבורית על כך כאשר התברר כי בנק הפועלים מייעץ ללקוחותיו להשקיע בחברה בה שותף גלזר. מאז, עופר גלזר פועל בנפרד מעסקי אשתו, ועל פי פרסומים בעיתונות, הוערכו עסקיו בינואר 2008, בסך כולל של כ-50 מיליון דולר

במאי 2009 התגרש משרי אריסון.

לעופר גלזר שלוש בנות – אחת מאשתו הראשונה ושתיים מאשתו השנייה.

===הפרשה הפלילית===
ב-2003, חודשים ספורים לאחר נישואיו לאריסון, נחקר עופר גלזר בחשד למעשים מגונים שביצע בשתי נשים. נגד גלזר הוגש כתב אישום בבית משפט השלום בתל אביב, ולמרות הכחשותיו, הורשע במעשים מגונים ובהטרדה מינית ונידון לחצי שנת מאסר וכן פיצוי כספי למתלוננות. לאחר שגזר הדין אושר גם בבית המשפט המחוזי ריצה גלזר את עונש המאסר ב-2007 בכלא מעשיהו, ולאחר ניכוי שליש בגין התנהגות טובה שוחרר ושב לעסקיו. עניינו נסקר בהרחבה באמצעי התקשורת, והודגשה במיוחד התייצבותה של אשתו הטרייה, שרי אריסון, ושל ידידם רני רהב, לימינו. אריסון סוקרה כשהיא מלווה אותו לדיוני בית המשפט, והצהירה כי היא אוהבת את בעלה ומאמינה בחפותו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מין בישראל
קטגוריה:משפחת אריסון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
בית הכנסת הגדול של טביליסי

בית הכנסת הגדול מבחוץ ביום העצמאות הישראלי
בית הכנסת הגדול בטביליסי גאורגיה שנקרא גם בית הכנסת של האחלציחלים, הוא אחד מחמישה עשר בתי כנסת שהיו בעיר והוא הגדול, המרכזי והמפואר שבהם. בית הכנסת נמצא ברחוב לסלידזה 43 בטביליסי עד היום.

== היסטוריה ==
בית הכנסת נוסד בין השנים 1895 ל-1903 מלבנים בסגנון אדריכלי אקלקטי על ידי קהילת יהודי אחלציחה בעיר, שהגיעו לעיר בסוף המאה ה-19 בעקבות ביטול האריסות ושחרור האיכרים, בשנת 1864. ממדי בית הכנסת הם: 24.5 מטר אורך, 15 מטר רוחב ו-14 מטר גובה. חזית בית הכנסת מעוטרת במגן דוד גדול.

בתקופת השלטון הסובייטי, בשנת 1953 נסגר בית הכנסת בהוראת השלטונות אולם נפתח מחדש והמשיך לפעול עד לשנת 1957 לפחות.

בשנת 1997 פרצה מחלוקת בין הקהילה היהודית בטביליסי לעיריית טביליסי בנושא הבעלות על בית הכנסת. הבניין שהוחרם על ידי הסובייטים הוחזר לידי הקהילה היהודית בשנת 1994, אולם בדרי שושיטאשווילי, ראש עיריית טביליסי באותם ימים החליט לבטל את ההחלטה להחזיר את המבנה. העניין קיבל הד בתקשורת הגאורגית ובסופו של דבר פסק בית המשפט הגאורגי לטובת הקהילה היהודית. נוסח התפילה בבית הכנסת הוא ע"פ מנהג יהודי העיר אחלציחה שבדרום מערב גאורגיה.

== גלריה ==
<gallery widths="200" heights="200" perrow="3">
קובץ:TBILISI_SYNAGOUGE_INTERIOR.בית_הכנסת_הגדול_טביליסי_פנים_וארון_קודש.jpg|פנים בית הכנסת הגדול.
קובץ:TBILISI_SYNAGOUGE_INNERSPACE.ch,_בית_הכנסת_הגדול_טביליסי_כל_החלל_הפנימי.jpg|כל החלל הפנימי של בית הכנסת.
קובץ:PRAYER_STAGE_TBIKISI_SYNAGOUGE.דוכן_התפילה_בית_הכנסת_הגדול_טביליסי.jpg|דוכן התפילה
קובץ:TBILISI_SYNAGOUGE_ENTRANCE.הכניסה_לבית_הכנסת_הגדול_טביליסי.jpg|הכניסה הראשית לבית הכנסת. מעל נרשם "שערי תפילה" ושנת הייסות - 1904.
קובץ:TBILISI_SYNשGOUGE_MEMORIAL.לוח_זיכרו_בית_הכנסת_הגדול_טביליסי.jpg|לוח זיכרון עם תמונות בחצר בית הכנסת.
קובץ:
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* בית התפוצות, [http://www.bh.org.il/Communities/Synagogue/Tbilisih.asp בית הכנסת ה"גורגי", טביליסי, גרוּזיה]
* דורוטה פרזימיאס (2004), [http://books.google.com/books?id=yeOuAAAACAAJ חיי היום יום בטביליסי], , 

== הערות שוליים ==

טביליסי
טביליסי
קטגוריה:טביליסי: מבני דת
קאופוליקאן

קאופוליקאן
קאופוליקאן (נ. 1558; בספרדית: Caupolicán; במפודונג: Kallfülikan שפירושו "אבן צור כחולה") היה טוקי (מנהיג צבאי נבחר של בני המפוצ'ה בימי מלחמה) מבני המפוצ'ה במהלך מלחמת האראוקו שירש את מקומו של לאוטארו, הטוקי שקדם לו.

כאחד מלוחמי בני המפוצ'ה נלחם קאופוליקאן בקונקיסטאדורים הספרדים כבר מגיל צעיר, והיה אחד ממפקדי המפוצ'ה בקרב טוקאפל (Tucapel; 25 בדצמבר 1553), בו ניצחו את פדרו דה ואלדיביה, שנפל בקרב, ואת אנשיו.

האגדה גורסת כי על מנת להיבחר לטוקי הפגין קאופוליקאן את עליונותו הפיזית על ידי נשיאת גזע עץ במשך שלושה ימים ושלושה לילות. נוסף על הפגנת כוחו אילתר קאופוליקאן נאום פואטי שהשרה על אנשיו תחושות של גבורה ואחדות. לאחר שנפל בשבי הספרדים בקרב קנייטה (Cañete) אלו הוציאו אותו להורג בכך שאילצו אותו להתיישב על מוט מחודד בעוד שאשתו אולצה לצפות במחזה. 

סיפורו של קאופוליקאן נשמר בפואמה האפית לה ארוקאנה (La Araucana), פרי קולמוסו של אלונסו דה ארסייה (de Ercilla).

דמותו של קאופוליקאן הפכה לסמל להתנגדות בני המפוצ'ה לכובשים הספרדים ושמו מונצח בצ'ילה במקומות רבים בשמות רחובות, מוסדות, מקומות ציבוריים ואנדרטאות.

== ראו גם ==
* מלחמת האראוקו
* לאוטארו

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צ'ילה: היסטוריה
קטגוריה:אנשי צבא צ'יליאנים
קטגוריה:מלחמת האראוקו
קטגוריה:אינדיאנים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג
קטגוריה:נפטרים ב-1558
שלמה פרלשטיין

שלמה פרלשטיין (2 בספטמבר 1902 – 19 באפריל 1979), היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת.

== חייו ==
פרלשטיין נולד בפשמישל שבגליציה. ב-1904 עברה משפחתו להתגורר בבאדן שבאוסטריה, בה סיים את לימודיו התיכוניים. בנעוריו היה פעיל בתנועה הציונית "בלאו-וייס".

בשנת 1933 עלה לארץ ישראל והחל לעבוד בתחום המלונאות. בשנת 1940 נבחר פרלשטיין ליו"ר ענף בתי הארחה בהתאחדות הסוחרים הכללית ולאחר שנתיים נבחר ליו"ר התאחדות הסוחרים, תפקיד אותו המשיך למלא שנים רבות. פעילותו הציבורית הורחבה בשנים אלו והוא כיהן כחבר הנהלת "כופר היישוב" ו"מגבית ההתגייסות וההצלה" וכחבר מועצת עיריית תל אביב.

בשנת 1951 נבחר פרלשטיין לכנסת השנייה מטעם הציונים הכלליים. כהונתו נמשכה גם בכנסת השלישית והוא היה מועמד לכנסת הרביעית ושב לכהן כחבר הכנסת החמישית מטעם המפלגה הליברלית ובכנסת השישית מטעם גח"ל. לאורך שנות כהונתו בכנסת הוא כיהן כחבר ועדת הכספים, ועדת הכלכלה, ועדת הפנים וועדת העבודה.

ב-1977 היה בין מקבלי התואר יקיר תל אביב.

נישא לטובה פרלשטיין (1903–1989). נפטר ב-1979 והובא לקבורה בבית הקברות נחלת יצחק.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גח"ל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הציונים הכלליים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפלגה הליברלית
קטגוריה:חברי מועצת העיר תל אביב-יפו
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1977

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
בנימין ששון

בנימין ששון (1903 - 1 במאי 1989), היה חבר הכנסת, משפטן ואיש ציבור ישראלי.

==ביוגרפיה==

נולד בשם צאלח סילס בשנת 1903 בבגדאד שבעיראק, לשלמה מאיר עזרא ולעזיזה. משפחתו נקראת בשם "בנימין ששון", כדי להבדילם מהענף השני של המשפחה – משפחת "דוד ששון".

בשנת 1920 נסע לבריטניה כדי להמשיך בלימודיו. בשנים 1923–1927 למד באוניברסיטת אוקספורד, וקיבל את תואר ההצטיינות הגבוה ביותר בתורת המשפטים B.C.L, נוסף לתואר M.A. משנת 1929 עבד כעורך דין בלונדון.

בשנת 1931 עלה לארץ ישראל בהשפעתו של מנשה בכור, והתגורר בתל אביב.

פעילותו הציבורית החלה בקרב הקהילה הספרדית בארץ ישראל, בהיותו נשיא העדה הבבלית בתל אביב וסגן יו"ר ועד העדה הספרדית הארצי. בשנים מאוחרות יותר נבחר לכהן בהנהלת הפדרציה העולמית של הקהילות הספרדיות. מלבד פעילותו זו היה מזכיר תנועת ה"רוטרי" במזרח הקרוב בשנים 1940–1941, והיה ממייסדי "רוטרי" בישראל ושימש נשיא המועדון בתל אביב בשנים 1945–1946. כמו כן, היה חבר בית המשפט למניעת ספסרות.

משך תקופה היה ששון שופט עירוני בתל אביב. בשנת 1951 נבחר מטעם מפלגת ספרדים ועדות מזרח לכנסת השנייה. בכנסת היה חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת השירותים הציבוריים, ועדת החוץ והביטחון, וכן נציגה של הכנסת בוועדה למינוי שופטים. במהלך כהונתו עבר לסיעת הציונים הכלליים.

לפני שעזב את אוקספורד, נשא לאישה את זלדה ממשפחת הריס מליברפול. בשנת 1934 נולד בנו מאיר דוד.

==לקריאה נוספת==
*אברהם בן-יעקב, תולדות הרב עבדאללה סומך, ירושלים: תש"ט.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ספרדים ועדות המזרח
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הציונים הכלליים
קטגוריה:שופטים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:נציגי הכנסת בוועדה לבחירת שופטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
קטגוריה:חברי הכנסת: משפטנים
פרדריק ייטס

פרדריק ייטס (באנגלית: Frederick Dewhurst Yates; 16 בינואר 1884 - 10 בנובמבר 1932), שחמטאי אנגלי שזכה באליפות אנגליה שש פעמים בשנים: 1913, 1914, 1921, 1926, 1928 ו-1931.
== קריירה ==
ייטס לא היה אחד מענקי השחמט, אך היה שחקן טוב. ניצח בין היתר את אלכסנדר אלכין, מקס אויבה, עקיבא רובינשטיין ומילן וידמר. עם זאת, בסיכום מצטבר היה לו מאזן שלילי עם כל אלו.
נגד אלכין +2 -10 =3 (שני ניצחונות, עשרה הפסדים ושלוש תוצאות תיקו), מול רובינשטיין +2 -8 =5, מול 
אויבה +2 -5 =1 ומל וידמר +1 -4 =1.

מול שחקנים פוזיציוניים כגון חוסה ראול קפבלנקה וגזה מארוצי לא היו לייטס סיכויים. קפבלנקה הביס אותו +8 -0 =2 ומארוצי +8 -0 =1.

ייטס מת מתאונת חנק בעודו ישן. 

לייטס הייתה גישה ספורטיבית מאוד, בין היתר זה מתבטא בכך שפרסם את אחד מהפסדיו לקפבלנקה באוסף העצמי של משחקיו הטובים ביותר. 

ייטס נודע גם ברוח לחימה ללא פשרות ובעקשנות רבה, עד התבוסה.
 
אחד ממשחקיו המפורסמים ביותר הוא ניצחון על אלכין בתחרות קרלסבד 1923 בו יישם תחבולה עמוקה מאוד בכלים השחורים.

== השתתפות באולימפיאדות ==
פרדריק ייטס שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה בשלוש אולימפיאדות:

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="100%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || קבוצה|| מד יכולת|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1927|| ||אנגליה|| ||8 מ-14||7+ 2= 5-||57.1|| 3 קבוצתי
|-
| 1930|| ||אנגליה|| ||9.5 מ-16||7+ 5= 4-||59.4|| 8 קבוצתי
|-
| 1931|| 2 ||אנגליה|| ||9.5 מ-18||6+ 7= 5-||52.8|| 9 קבוצתי
|-
|}

==משחק מופת בו מנצל אלכין את החלשת משבצות המרכז==
אלכסנדר אלכין (בלבן) - פרדריק ייטס 

המשחק מוצג פעמיים:

א. המשחק כולו כאשר ניתן לראות אותו בצורה רציפה, או לעצור מדי פעם ולקרוא את ההערות למשחק זה. 

ב. המשחק מוצג מסע אחר מסע עם הערות מפורטות ברמה בסיסית יותר כך שניתן לעקוב אחר הרעיונות של שני השחקנים. 

 

== ספר שכתב ==
<div style="direction: ltr;">
F.D. Yates: 101 of my best games. Moravian Chess, Olomouc 2004. 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S144600000000141000000000034110100 אומדן מד הכושר של ייטס], chessmetrics.com
* [http://www.phileo.demon.co.uk/uk_fygallery.htm תמונתו של ייטס], phileo.demon.co.uk
* [http://www.olimpbase.org/players/thhrbr7g.html תוצאותיו של ייטס באולימפיאדות], olimpbase.org

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים אנגלים
קטגוריה:לידס: אישים

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1884
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1932
המוזיאון הפתוח תפן

המוזיאון הפתוח תפן הוא מכלול של ארבעה מוזיאונים שפעלו בשטח גן התעשייה מגדל תפן בין השנים 2021-1983.
==היסטוריה==
המוזיאון הפתוח תפן נוסד בשנת 1983 על ידי סטף ורטהיימר, שנענה לעמוס קינן שהציע להקים את המוזיאון. תחילה, בסוף 1985, הוקם מוזיאון פתוח שכלל גן פסלים מהגדולים בישראל, ששטחו עשרות דונמים ובו כמאה פסלים. באפריל 1987 נפתח גם אולם תצוגה מקורה באחד ממבני התעשייה.

עם השנים המוזיאון כלל ארבעה מוזיאונים ובהם גלריה לאמנות שמציגה תערוכות מתחלפות מיצירותיהם של אמנים ישראלים ואמנים מחו"ל; "המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית" המכונה גם "מרכז מורשת הייקים"; אוסף מכוניות קלאסיות ובו כ-40 מכוניות, בבעלות התעשיין איתן ורטהיימר; ו"מוזיאון אומנות התעשייה" שמציג את התפתחות הכלים ומכונות החיתוך בתעשייה מימי האדם הקדמון ועד לעיבוד השבבי של המאה ה-20. 

בשנת 2021 מכרה משפחת ורטהיימר את גן התעשייה, בעקבות כך נסגרו המוזיאונים שהיו בשטח הגן. המוזיאון לתרבות יהודי גרמניה עבר לידי אוניברסיטת חיפה ומוזיאון הכט, מוזיאון הרכבים עבר למוזיאון שאמור לקום באילת. הפסלים שהיו במוזיאון פוזרו בין מוזיאונים שונים

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Tefen0034.JPG"חיה" (1958-1998) מאת דב פייגין המוצג בגן הפסלים
קובץ:Tefen0061.JPGהמוזיאון ליהדות דוברת גרמנית
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* מיכאל יעקובסון: [http://www.xnet.co.il/architecture/articles/0,14710,L-3087925,00.html?path=3377.Archi-3590.Architecture.News היקים שבנו את המדינה], Xnet, 5 בספטמבר 2011
*
* 
*
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מוזיאונים שנסגרו
תפן
תפן
קטגוריה:מוזיאונים פתוחים
קטגוריה:הגליל העליון: מוזיאונים
קטגוריה:מגדל תפן
פרשת וגנר (ספר)

פרשת וגנר (מגרמנית: Der Fall Wagner) הוא ספר פילוסופיה גרמני מאת פרידריך ניטשה, אשר פורסם לראשונה בשנת 1888. בספר ביקר ניטשה את המוזיקאי ריכרד וגנר והסביר כי בשל התקרבותו של ואגנר לפולקיזם ולאנטישמיות, הוא מכריז גט כריתות על המלחין (שנפטר כמה שנים קודם לכן). לדבריו של ניטשה, המוזיקה של וגנר הפסיקה להיות בעלת "השפעה פילוסופית", ובאופן אירוני מושווה לזו של ז'ורז' ביזה (שנחשבת לגרועה בעיני רבים) אמנם, ניטשה מתייחס לפרשת וגנר רק כתסמין של "מחלה כללית" הפושה לדבריו ברחבי אירופה, הלא היא מחלת הניהיליזם.

הדעה המוצגת בספר מנוגדת בתכלית להערצה הראשונית של ניטשה אל וגנר. בחלקו השני של הולדת הטרגדיה, הוא משבח את וגנר כמי שהצליח לייצר מוזיקה הפורצת את גבולות ההבנה האנליטית חסרת הרגש למוזיקה. התרחקותו של ניטשה מוגנר באה לידי ביטוי עוד לפני פרסום פרשת וגנר ובאחת היצירות האחרונות בחייו, "ניטשה נגד וגנר", הוא חוזר לעסוק בפרשה ומנסה להוכיח מתוך כתביו, כי עמדתו העקרונית לגבי מוזיקה נשארה עקבית ורק היחס הראשוני לוגנר היה מוטעה.

==ראו גם==
* ניטשה נגד וגנר

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.nietzschesource.org/texts/eKGWB/WA The Case of Wagner] at Nietzsche Source
</div>

קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
קטגוריה:ריכרד וגנר
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
בקר (סימן היתק)

תו המסומן בבקר

במוזיקה, בֶּקָר (מצרפתית: bécarre; בעברית גם סַלְקָה) הוא סימן היתק המורה על ניגון התו בצורתו הטבעית (מבטל סימני היתק שקדמו לו). בקר מסומן ב-♮ משמאל לתו.
הבקר מהווה ברירת המחדל: כאשר לא רשום אף סימן היתק אחר, מנוגן הצליל בצורתו הטבעית.

==אצולה==
הסימן בקר הופיע בסמל האצולה של המלחין הרנסאנסי אורלנדו די לאסו.

==ראו גם==
*במול
*דיאז

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.heraldica.org/topics/famous/music.htm| כתבה על סמל האצולה של אורלנדו די לסו] 

קטגוריה:סימנים מוזיקליים
קיש אבי שאול

קִישׁ הוא דמות מקראית – אביו של שאול, המלך הראשון בממלכת ישראל המאוחדת ובנו של אביאל בן צרור בן-בכורת בן-אפיח.

== חייו ==
קיש מוזכר בשמואל א' כהקדמה להמלכת שאול בנו: .

בתלמוד ירושלמי העירו שבספר דברי הימים כתוב ששמו של אבי קיש היה 'נר' . לדעת הירושלמי אכן שמו היה אביאל, אך הכתוב רמז שהטעם ששואל זכה למלוכה הוא בעקבות כך שסבו היה מדליק נרות להאיר לאחרים, זכה שואל למלוכה.

בספר שמואל בהקשר לסיפור המלכת שאול, מסופר כי קיש שלח את בנו בעקבות אתונותיו שאבדו, ובדרך זאת הגיע שאול אל שמואל הנביא, אשר משח אותו למלך.

במדרש פנים אחרים מובא שקיש אבי שאול, הוא המוזכר בין אבותיו של מרדכי היהודי במגילת אסתר: . אמנם בן שמעי לבין קיש היו כמה דורות שלא נזכרו.

==ראו גם==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:משפחת שאול המלך
תפר (ציפור)

Cisticola juncidis 
תַּפָּר (שם מדעי: Cisticola juncidis) הוא מין ציפור שיר השייך למשפחת התפריים. בעבר היה שייך לסבכיים, הדומים לתפריים. בעבר גם נקרא התפר "פשוש הביצה". התפר חי בשדות ובביצות. שמו של התפר ניתן לו בשל הקן שהוא "תופר".

== מאפיינים ==
מוצא התפר באזורים טרופיים של אפריקה ושל דרום-מזרח אסיה וגם באזורים ממוזגים כמו מערב אסיה ודרום אירופה. בישראל התפר יציב בצפון הארץ ובמרכזה.

הזכר והנקבה דומים מאוד זה לזה. צבעו של התפר חום בהיר עד צבע הזית ואורכו עד 20-10 ס"מ. משקל התפר הוא 30-10 גרם.

התפר חי בשדות דגן וניזון מחרקים זעירים ומזרעונים.

בעונת החיזור הזכר מבצע תעופת-חיזור ומצייץ ציוצים מיוחדים. בתחילת אפריל בונים בני הזוג את הקן המיוחד, שנתן להם את שמם. הם אוספים קורי עכביש ווגבעולי דגניים ויוצרים מהם קן שנראה כתפור מבד דק. הקן צורתו כביצה, הפתוחה בחלקה העליון. הנקבה מטילה בקן 6-3 ביצים תכלכלות בעלות כתמים בצבע אפור בהיר.

הנקבה דוגרת על הביצים במשך שבועיים. גם הזכר וגם הנקבה שותפים בדגירה על הביצים. לאחר בקיעת הביצים, הגוזלים שוהים בקן כשבועיים ומקבלים מהוריהם את החלבונים הדרושים להם:עכבישים, וזחלי חרקים למיניהם.

==ראו גם==
*תפר זהוב-ראש

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1810
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
קטגוריה:תפריים
קטגוריה:ארץ ישראל: ציפורי שיר
קטגוריה:הודו: עופות
היספנים

נשיא קלינטון במפגש עם עובדי ממשל היספנים, במסגרת "חודש המורשת ההיספנית" 1998]]
היספנים (באנגלית: Hispanics) הם אוכלוסייה בעלת שייכות היסטורית להיספניה העתיקה שבאירופה (חצי האי האיברי) ולעמיה, בהם: ספרד, פורטוגל ואנדורה.

כיום הביטוי מתייחס יותר לדוברי השפה הספרדית, בדומה למונח לטינים ("לטינו") המתייחס לדוברי השפות הרומאניות ככלל.

==הגדרות בארצות הברית==

בשנות ה-70 של המאה ה-20 ממשלת ארצות הברית הגדירה את המונח היספני כזיהוי ליוצאי אמריקה הלטינית וצאצאיהם הגרים בארצות הברית ללא קשר לשייכותם האתנית. מספר ההיספנים בארצות הברית הוא 60 מיליון.

== קישורים חיצוניים ==

* ד"ר רבקה שפק ליסק, [https://web.archive.org/web/20130103165245/http://www.e-mago.co.il/magazine-380.htm השתרשות המיעוט ההיספני בארצות הברית], מגזין אימגו
* 

קטגוריה:ארצות הברית: דמוגרפיה
קטגוריה:ספרדית
קובוס המים

קובוס המים (שם מדעי: Kobus ellipsiprymnus) ידוע גם בשם ווטרבאק (Waterbuck), הוא אנטילופה אשר חיה בביצות ובקרבת נהרות. כאשר הוא מרגיש מאוים הוא בורח למקור מים ומסתתר בסבך, ומכאן מקור שמו. בישראל ניתן לצפות באנטילופה זו בספארי ברמת גן, שם מוחזק עדר בשטח הפתוח של גן החיות.

== מאפיינים ==
קובוס המים מצוי באזורים הסמוכים למקורות-מים (ביצות, נהרות וכדומה), מלבד ימות עמוקות. הוא נפוץ בסביבות נהרות קונגו, זמבזי ומארה, וכן בסוואנות ויערות אשר סמוכים למקווי מים קטנים עד בינוניים.

גובה הכתפיים של הקובוס הזכר הוא כ-140 סנטימטרים ומשקלו כ-200 קילוגרם. קרניו נוטות לאחור ומטובעות בטבעות לכל אורכן. הנקבות קטנות יותר מהזכרים ונטולות קרניים. צבע פרוותו של קובוס המים חום, ואחוריו לבנים.

כשאר האנטילופות, קובוס המים הוא צמחוני ומעלה-גירה הניזון בעיקר מעלים, צמחי מים ונצרים רכים. הוא פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ולפנות ערב.<ref></ref> הזכר, ראש הלהקה, הוא בדרך כלל בגיל 7 עד 9 שנים ומגן על טריטוריה הכוללת בדרך כלל 5 עד 10 נקבות, אם כי נצפו גם עדרים הכוללים 70 פרטים. ראש הלהקה הוא היחיד שמזדווג עם הנקבות שבשטחו.<ref></ref> 

עדר זכרים רווקים, 5 עד 40 פרטים, שוהה בדרך כלל במרחק סביר מהלהקה ומפעם לפעם אחד הרווקים מנסה לאתגר את הזכר השליט. לעיתים ירשה הזכר השליט לזכרים נוספים (עד 3 פרטים) לשהות בשטחו כל זמן שיתנהגו כלפיו בהכנעה ויעזרו בגירוש זכרים אחרים. זכרים אלו מצליחים לפעמים להזדווג בסתר ויש להם סיכוי לרשת את הטריטוריה. 

בעונת הרבייה הזכרים נלחמים זה בזה בנגיחות בקרניהם במטרה לזכות בנקבות. המנצח זוכה בנקבות, ולאחר שהנקבות ממליטות, הזכר מוביל אחריו מספר נקבות ומספר עופרים בעדר קטן. ההמלטה מתרחשת לאחר הריון בן 8-8.5 חודשים, בדרך כלל בעונה הגשומה. בדרך כלל לזכרים הצעירים מופיעות הקרניים בגיל 8-9 חודשים, ואז הם בדרך כלל נאלצים לעזוב את העדר ולעבור לעדר הזכרים הרווקים<ref></ref>.

אויביו הטבעיים העיקריים של הקובוס הם נמרים, אריות, וצבועים. לעיתים הוא ניצוד גם על ידי זאבים טלואים.

==גלריה==
<gallery widths="150px" heights="150px" ">
Waterbok2.jpg|נקבה ועגל
Tarangire Ellipsenwasserbock.jpg|קובוס שותה מהמים
Waterbuck in Kruger National Park.JPG
Flickr - Rainbirder - Common Waterbuck (Kobus ellipsiprymnus ellipsiprymnus) females.jpg
Kobus ellipsiprymnus defassa in Akagera National Park (01).jpg
Water buck at an english wildlifepark arp.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1833
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אוגילבי
קטגוריה:צבאי סוף
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:זמביה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:בורונדי: יונקים
קטגוריה:רואנדה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אפריקה
קטגוריה:יונקים חצי-מימיים
קודו ניאלה

קודו הניאלה (שם מדעי: Tragelaphus angasi) הוא מין אנטילופה משפחת הפריים.

== מאפיינים ==
קודו הניאלה נפוץ במקומות הרריים ברחבי מוזמביק, זימבבואה, מלאווי, סווזילנד, דרום אפריקה, והוא הובאה גם לנמיביה ובוצוואנה. בית גידולו הוא בעיקר באזורים מלאים סבך ושיחים, ולעיתים גם בסוונות, בדומה לכמה מינים הקרובים אליו.

גובהו הכתפיים של הזכר הוא 120-80 ס"מ, אורך ראשו וגופו 195-135 ס"מ, אורך זנבו 55-40 ס"מ, ומשקלו 140-55 ק"ג. רגליו ארוכות ודקיקות ובעזרתן הוא יכול לרוץ במהירות ולטפס על הרים בקלילות. צבעו של הזכר חום-שחור ופסים לבנים חוצים את גבו לרוחב והוא מתאפיין בקרניים ארוכות ומכופפות לאחור. הנקבה, לעומת הזכר, צבועה בחום בהיר והפסים הלבנים אשר חוצים את גבה לרוחב, בולטים יותר מאשר אצל הזכר, כמו כן, הנקבה נטולת קרניים. הנקבה קטנה מהזכר ושוקלת פחות ממנו.

כמו אצל קרובי משפחתו, זכר הניאלה נלחם ביריב באמצעות נגיחות קרניים. המנצח זוכה בנקבות ואוסף סביבו הרמון שלם. הנקבה יולדת לאחר היריון של תשעה חודשים גור אחד, אותו היא מחביאה מטורפים פוטנציאלים כגון: נמרים, אריות, בבונים ושימפנזים.

==ראו גם==
*קודו ההרים

== קישורים חיצוניים ==

* 
קודו ניאלה, קל מאוד להבחין בהבדל בין הזכר (למעלה) והנקבה (למטה)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' פרנץ' אנייס
קטגוריה:פרים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:דרום אפריקה: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אפריקה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1849
רוברט קוטר

רוברט קוטר (אנגלית: Robert Cooter) הוא פרופסור בחוג לכלכלה של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, המתמחה בניתוח כלכלי של המשפט.

רוברט קוטר סיים את חוק לימודיו לתואר הראשון בקולג' סווארטמור בשנת 1967, השלים את התואר השני באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1969 ואת הדוקטורט באוניברסיטת הרווארד בשנת 1975. מאותה שנה החל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי והצטרף לבית הספר למשפטים (Boalt Hall) של האוניברסיטה ב-1980. הוא מרבה להרצות במכון למחקר מתקדם בפרינסטון וזכה למלגות יוקרתיות ופרסים רבים, בכללם גוגנהיים, פרופסור אורח על שם ג'ק נ. פריטצקר בבית הספר למשפטים שבאוניברסיטת נורת'ווסטרן, ולאחרונה במלגת המחקר על שם מקס פלנק. הוא היה פרופסור אולין בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה והרצה באוניברסיטת קולון ב-1989. הוא משמש כעורך שותף של International Review of Law and Economics. הוא אחד מן המייסדים של אגודת American Law and Economics ושירת מ-1994 עד 1995 כנשיאה. ב-1999 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.

==ביבליוגרפיה==
קוטר פרסם מגוון רחב של מאמרים על חוק פרטי, משפט חוקתי וכלכלה, ועל הניתוח הכלכלי של המשפט.
פרסומיו האחרונים כוללים מהדורה רביעית של ספר לימוד חשוב Law and Economics (with Ulen, 1999), שגם תורגם לספרדית, איטלקית, יפנית, סינית וקוריאנית. הוא גם מחברו של המאמר "Commodifying Liability" בספר The Fall and Rise of Freedom of Contract (1999), המאמר Law from Order: Economic Development and the Jurisprudence of Social Norms", בתוך הספר Not-so-Dismal Science: A Broader, Brighter Approach to Economies and Societies (1999), הערך "Punitive Damages" בתוך Philosophy of Law: An Encyclopedia (1999), והמאמר "Does Risk to Oneself Increase the Care Owed to Others? Law and Economics in Conflict" בכתב העת The Journal of Legal Studies, ביחד עם אריאל פורת, 2000. פרסומים נבחרים נוספים:
* COOTER R.(1987) "Torts as the Union of Liberty and Efficiency: An Essay on Causation"; Chicago-Kent Law Rev. 63(3), 523 
* COOTER R.-KORNHAUSER L. (1980) “Can litigation Improve the Law Without the Help of Judges?”, Journal of Legal Studies 9, 139

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חוקרי משפט אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת סווארת'מור
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
קודו הביצות

קודו הביצות או הסיטטונגה (שם מדעי: Tragelaphus spekii) הוא מין של אנטילופה ממשפחת הפריים. 
== מאפיינים ==
קודו הביצות נפוץ ברחבי אפריקה, בעיקר ליד נהר הקונגו. ישנם עדרים מסוימים שחיים בסביבות נהר הזמבזי. תפוצתו מוגבלת לאזורי ביצות, יערות וסבכי שיחים.

גובהו בכתפיים של קודו הביצות 75–125 ס"מ, אורך ראשו וגופו 115–170 ס"מ ומשקלו נע בין 40 ל-120 ק"ג. הזכרים גדולים וכבדים באופן ניכר מהנקבות, ובנוסף יש להם זוג קרניים סליליות שאורכן נע בין 45 ל-90 ס"מ. צבעו של הזכר חום כהה ופס לבן חוצה את גבו לאורך. הנקבות חסרות קרניים וצבען חום בהיר, מבנה גופן עדין יותר משל הזכרים. פרסותיו של קודו הביצות מפושקות וגדולות, ומבנה זה תורם ליכולתו לנוע בבוץ הטובעני.

כמו כל האנטילופות, קודו הביצות ניזון אך ורק ממזון צמחי – עלים, שורשים, פקעות, עשב וצמחי מים.

בעונת הרבייה, זכרי הקודו נוגחים בקרניהם ביריב שלהם כדי לזכות בנקבות. הזכר המנצח זוכה בנקבות ומזדווג אתן. הזכרים המובסים הכפופים לזכר השליט, יוצרים עדרים משלהם. לאחר היריון שנמשך 8–9 חודשים הנקבה ממליטה גור אחד בלבד. לאחר הלידה גור "קודו הביצות" דומה לנקבה (גם אם הוא זכר).

אורך חייו הממוצע של קודו הביצות הוא 15–20 שנה.

אויביו העיקריים של הקודו הם אריות, נמרים, צבועים, ואת הגורים הקטנים טורפים הבבונים והשימפנזים.
הביצה היא מקום המפלט של הקודו. הקודו נמלט לעבר הביצה כדי לברוח מטורפיו, אם הביצה עמוקה דיה יוכל הקודו לקפוץ למים ולהסתתר כשנחיריו מחוץ למים כדי שיוכל לנשום. הקודו יוצא מהמים כאשר האויב מתייאש והסכנה חולפת.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ סקלטר
קטגוריה:פרים
קטגוריה:קניה: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אפריקה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1863
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אפריקה
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:גבון: יונקים
קטגוריה:יונקים חצי-מימיים
The Journal of Legal Studies

The Journal of Legal Studies הוא כתב עת משפטי המופק על ידי ההוצאה לאור של אוניברסיטת שיקגו ומתמקד במחקר אקדמי בינתחומי באושיות המשפט והחוק. כתב העת שם דגש בגישות של מדעי החברה, במיוחד אלו של כלכלה, מדע המדינה ופסיכולוגיה, אולם הוא גם מפרסם עבודות של היסטוריונים, פילוסופים, ואחרים המתעניינים בתאוריה של המשפט. כתב העת נוסד ב-1972.

כתב העת מדורג בדירוג הפופולרי של Washington and Lee Law School, כראשון בעולם בקטגוריית כתבי העת העוסקים בתאוריה של המשפט

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.jstor.org/journals/00472530.html JSTOR Reference]
* [http://www.journals.uchicago.edu/JLS/home.html עמוד הבית של The Journal of Legal Studies]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתבי עת משפטיים
פרגטה

פרגטה (שם מדעי: Fregata) ולפעמים גם עוף הפיראטים (פריגטה הוא גם שם של ספינת מלחמה), היא סוג עוף ימי ממשפחת הפרגטיים (Fregatidae) שבסדרת הסולתאים ובעבר לשקנאים. הפרגטה חיה ומקננת באיים של הימים הטרופיים והאוקיינוסים - איי גלאפגוס, אסנשן וכדומה. הפרגטה קיבלה את שמה עקב מנהגה לחטוף מזון מעופות ים אחרים.

== מאפיינים ==
אורך גופה של הפרגטה 80–115 ס"מ ומוטת כנפיה הארוכות והצרות מגיעה עד . זנב הפרגטה ממוזלג צורת כנפיה וזנבה עוזרת לה לדאות לאט, לנפנף במהירות בכנפיה ולטוס מול רוח חזקה.

הפרגטה היא טורפת וניזונה בעיקר מדגים אותם היא צדה או חוטפת מעופות ים כמו הסולה והקורמורן. הפרגטה רודפת אחרי עופות הים עד שהיא מתישה אותם וגורמת להם לשמוט את מזונם, ואז הפרגטה משתמשת במהירותה כדי לצלול למטה (באוויר) ותופסת את השלל. לעיתים היא גם תופסת עופות ים קטנים וכן אפרוחים של עופות ים אחרות. לעיתים נדירות תאכל חיות יבשתיות (יחסית) כמו איגואנה ימית או צבי ים צעירים.

רוב השנה גם הזכרים וגם הנקבות הם בעלי צוואר לבן ושטוח לגמרי. בעונת הרבייה זפק הזכר מתנפח כמו בלון או כרית אוויר וצבוע בצבע אדום חזק ומושך את הנקבה לבנת הזפק לבנות איתו קן ולהקים איתו משפחה.
פרגטות נטפלות ל[[סולה אדומת-רגל ומנסים לגרום לה לפלוט דגים שמצאה]]

המין פרגטה הדורה היא הציפור הלאומית של אנטיגואה וברבודה.

==מינים==
בסוג פרגטה 5 מינים. מהם 3 ללא חשש, אחד פגיע ואחד בסכנת הכחדה חמורה.

{| cellspacing="0" class="wikitable sortable"
! שם !! שם מדעי !! תמונה!! מוטת כנפיים
|-
| פרגטה הדורה ||Fregata magnificens || 215 ס"מ
|-
| פרגטת אסנשן ||Fregata aquila || 200 ס"מ
|-
| פרגטת אי חג המולד ||Fregata andrewsi ||206-230 ס"מ
|-
| פרגטה גדולה ||Fregata minor ||205–230 ס"מ
|-
| פריגט קטן ||Fregata ariel ||175-193 ס"מ
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנר-ז'רמין דה לספד
קטגוריה:משפחות מונוטופיות
ביצנית לבנת-כנף

ביצנית לבנת-כנף מהלכת
Tringa totanus totanus
בִּצָּנִית לִבְנַת-כָּנָף (שם מדעי: Tringa totanus) היא עוף ביצה ממשפחת החרטומניים השייכת לסוג ביצנית.

== תפוצה ונדידה ==
הביצנית לבנת-הכנף דוגרת ומקננת באזורי ביצות ובטונדרה ובאירואסיה. היא חורפת וחולפת בישראל וחורפת גם באפריקה ובאסיה.

== מאפיינים פיזיים ==
אורך גופה של ביצנית לבנת-הכנף הוא 30 ס"מ. רגליה ארוכות ואדומות ולפעמים אפשר להתבלבל בינה לבין קרובתה ביצנית אדומת-רגל אך מקורה של הביצנית לבנת-הכנף קצר יותר.

מקורה של הביצנית לבנת-הכנף אדום בעל קצה שחור, כל גופה אפור-חום, השת שלה לבן והחלק התחתון בכנפיה לבן כולו.

== תזונה ==
הביצנית לבנת-הכנף היא אוכלת כל. תזונתה מורכבת מחרקים, מתולעים, מרכיכות וגם מעשב ומזרעים.

== רבייה ==
באביב, עונת הרבייה, ביצנית לבנת-כנף מקננת בביצות ובאדמות בור, שם היא חופרת שקערורית בקרקע ומטילה בה כ-4 ביצים.
צבע הביצים צהבהב-ירקרק ועליהן כתמים כהים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/49053/summ ביצנית לבנת-כנף] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:חרטומניים
קטגוריה:ארץ ישראל: חרטומניים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות באסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758