OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הדיוויזיה השלישית (ורמאכט)

הדיוויזיה השלישית (בגרמנית: 3. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך קרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית, ולחמה בקרבות באיטליה ובחזית המערבית עד סוף המלחמה.

==היסטוריה==
===הדיוויזיה השלישית===
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בפרנקפורט על האודר, על בסיס הדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר, והועמדה תחת פיקוד קורט האזה. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2, במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-3 ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12. ב-1 באוקטובר 1940 מונה פאול באדר למפקד הדיוויזיה, והדיוויזיה הוסבה לדיוויזיה הממונעת השלישית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-2 בפברואר 1943.

===דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית===
ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, על בסיס הדיוויזיה הממונעת ה-386, והועמדה תחת פיקוד פריץ-הוברט גרזר. ב-23 ביוני 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית, וב-16 ביולי 1943 נשלחה לאיטליה. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים באיטליה, בתחילה כחלק מהארמייה העשירית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-14. באוגוסט 1944 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, והועמדה תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בנובמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה. במרץ 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחמה עמה בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בכיס הרוהר ב-21 באפריל 1945.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה !! הערה
|- 
| קורט האזה || 1 באוקטובר 1934 - 3 ביולי 1936 || הדיוויזיה השלישית
|- 
| ולטר פצל || 3 ביולי 1936 - 11 באוקטובר 1938|| הדיוויזיה השלישית
|- 
| ולטר ליכל || 11 באוקטובר 1938 - 1 באוקטובר 1940|| הדיוויזיה השלישית
|- 
| פאול באדר || 1 באוקטובר 1940 - 25 במאי 1941|| הדיוויזיה הממונעת השלישית
|- 
| קורט יאהן || 25 במאי 1941 - 1 באפריל 1942|| הדיוויזיה הממונעת השלישית
|- 
| הלמוט שלמר || 1 באפריל 1942 - 17 בינואר 1943|| הדיוויזיה הממונעת השלישית
|- 
| יובסט פון האנשטיין || 18 בינואר 1943 - 2 בפברואר 1943|| הדיוויזיה הממונעת השלישית
|- 
| פריץ-הוברט גרזר || 1 במרץ 1943 - מרץ 1944|| דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית
|- 
| הנס הקר || מרץ 1944 - 1 ביוני 1944|| דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית
|- 
| הנס-גינטר פון רוסט || 1 ביוני 1944 - 25 ביוני 1944|| דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית
|- | ולטר דנקרט || 25 ביוני 1944 - 21 באפריל 1945|| דיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/3ID-R.htm הדיוויזיה ה-3] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzergrenadierdivisionen/3PGrenD-R.htm דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-3] באתר lexikon-der-wehrmacht 

3
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
בוקר (ציור)

בוקר (גרמנית: Der Morgen) הוא ציור מאת קארל פרידריך שינקל, מגדולי הציירים, האדריכלים והמעצבים של גרמניה בתקופה הרומנטית בפרט ובאומנות הגרמנית בכלל. הוא נוצר בשנת 1813 (עוד בתקופת המלחמות הנפוליאוניות), ומתאר סצנת בוקר שלווה בה רצים ילדים בלווי של שתי נשים דרך שביל העובר דרך עצים לאור השמש. לפי סגנון לבושם של האנשים בציור, סביר להניח כי התקופה עליה הוא מדבר היא תקופת הרנסנאס האירופאי. כך גם משתקף מהאדריכלות המופיעה מעט באופק שמאחורי העצים בציור. הנוף המתפרש עד לאופק מראה מבנים ועיר מפותחת באירופה, בעלת נמל וגישה לים. אל היצירה "בוקר" לוותה יצירה נוספת המתארת את הערב, אך הושמדה במלחמת העולם השנייה, כשהיא הייתה בשעותיה האחרונות - שנת 1945.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קורט יאהן

גנרל קורט יאהן (בגרמנית: Kurt Jahn; 16 בפברואר 1892 – 7 בנובמבר 1966) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
יאהן נולד ב-16 בפברואר 1892 בשמלקלדן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס יאהן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-30 (באדן ה-2). שם הוא הועלה לדרגה ב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובקיץ 1916 מונה לשלישו של מפקד הארטילריה של הדיוויזיה ה-29. בתחילת 1917 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-29, ובסוף אותה שנה הועבר לרגימנט הרגלים ה-113. באביב 1918 הועבר למטה הקורפוס ה-5, בקיץ 1918 הועבר למטה הדיוויזיה ה-42, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף יאהן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1933 הועלה יאהן לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-5. ב-1 במאי 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-35. ב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-35, ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד בית-הספר לתותחנות בייטרבוג, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

===מלחמת העולם השנייה===
ב-5 באוקטובר 1940 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה ה-121, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-25 במאי 1941 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-15 במאי 1942 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-233, שהפכה ב-7 ביולי אותה שנה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-233. ב-15 במרץ 1943 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה ה-709 בצרפת, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-308, שהיה חלק מהארמייה השנייה. ב-14 באפריל 1944 מונה יאהן למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18, וב-25 במאי 1944 מונה לזמן קצר למפקד הדיוויזיה ה-12. ב-8 ביולי 1944 מונה יאהן למפקד הקורפוס ה-87, וב-1 באוקטובר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. יאהן פיקד על הכוח הגרמני-איטלקי בלומברדיה, וב-1 במאי 1945 נפל בשבי הבריטי.

===לאחר המלחמה===
בשנת 1948 השתחרר יאהן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר יאהן בעיר קובורג, עד למותו ב-7 בנובמבר 1966, והוא בן 74 שנים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/J/JahnKurt-R.htm קורט יאהן] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1966
כנסייה גותית על סלע על שפת הים

כנסייה גותית על סלע על שפת הים (בגרמנית: Gotische Kirche auf einem Felsen am Meer) הוא אחד מהציורים הידועים של הצייר, האדריכל ומעצב הפנים הידוע קארל פרידריך שינקל שנוצר בשנת 1815 בסגנון הרומנטי.

== תיאור ==
הציור ממחיש את מסעם של קבוצת אנשים שפניהם כנראה אל עבר הנמל, תוך כדי מזג אוויר חורפי עם רוח קרה בעת השקיעה. הכנסייה הגותית הגדולה והמרשימה מהווה את מרכז הציור, ומוקפת במעין זוהר על טבעי-אלוהי. כמו ציירים ומשוררים רומנטיים גרמניים רבים, בחר שינקל לתאר מבנה בסגנון האדריכלות הגותית ביצירתו - אחד ממאפייניו הבולטים ביותר. הסיבה לכך הייתה התנועה הרומנטית שבאה להחזיר את היופי והחן שבאותם הימים, תוך כדי כך שהסגנון הגותי אופיין כסגנון גרמני בשורשיו המקוריים, ובכך מתעסק הציור בנושא גרמני מובהק ולא רק בנושא אדריכלי בפרט.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
נופו של פרח יוון

נופו של פרח יוון (בגרמנית: Blick in Griechenlands Blüte) הוא אחד הציורים החשובים ביותר של הצייר, האדריכל ומעצב הפנים קארל פרידריך שינקל, שהועתק ידי בשנת 1836. הציור הקייים הוא עיבוד של עבודתו האבודה של שינקל, שהועתקה כמה פעמים על ידי אומנים אחרים לפני אובדנה. הוא מביע את תשוקתו של שינקל אל שני הסגנונות שאהב - האדריכלות הגותית והאדריכלות הקלאסית הנמצאת לבדה בציור זה.

== תיאור הציור ==
הציור מביע את העוצמה והכוח שמושקעים בהנחת אלמנט שיש בתהליך הבנייה של מבנה יווני, הנדמה כמקדש. האלמנט המעוטר הוא חלק מהאפריז של המבנה. מאחורי המבנה, במרכז הציור, מופיעה עיר מרשימה בסגנון הנאו קלאסי המובהק בו התאפיין שינקל, שניסה לדמות את אדריכלות יוון העתיקה ורומא בדייקנות. בקדמת הציור מצד שמאל מופיעה כתובת ביוונית, שחרוטה על המבנה. הכתובת היא ציטוט מההמנון למידה הטובה שמיוחס לאריסטו ומתועד בכתבים של דיוגנס לארטיוס ואתנאיוס. ההמנון מפאר את הגבורה בקרב של הרמיאס , חתנו וחברו של אריסטו. 

במרכז התמונה מתנוסס אקרופוליס עם בתים המקיפים אותו והרים ברקע.

חלק מהפועלים באתר הבנייה מסתכלים על שיירת החיילים המגיעה לעיר ומפסיקים את מלאכתם. חלקם מופיעים בעירום הרואי , שמהווה אידיאליזציה של הסצנה המתוארת. ייתכן כי שיירת החיילים החוזרים לעיר רומזת על ניצחון חיילי פרוסיה במלחמות נגד נפוליאון בונפרטה, בהן היא היוותה חלק משמעותי מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית. ייתכן גם שחזרתם רומזת לעצמאות של יוון מהאימפריה העות'מאנית. שינקל עצמו לא השאיר עדות מפורטת לגבי הכוונה מאחורי הציור.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
הדיוויזיה ה-121 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-121 (בגרמנית: 121. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית, והושמדה בסוף המלחמה בכיס קורלנד.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-19 בספטמבר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-1 והדיוויזיה ה-21 בתור הדיוויזיה ה-130, וב-5 באוקטובר 1940 שונה שמה לדיוויזיה ה-121, והיא הועמדה תחת פיקוד קורט יאהן. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים בזירה הצפונית, ובכלל זה בקרב על לנינגרד. בסוף 1944 נלכדה הדיוויזיה יחד עם שאר קבוצת ארמיות צפון בכיס קורלנד, שם לחמה עד לכניעתה לרוסים בסוף המלחמה.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה
|-
| קורט יאהן || 5 באוקטובר 1940 - 25 במאי 1941
|-
| אוטו לנצל || 25 במאי 1941 - 8 ביולי 1941
|-
| מרטין ואנדל || 8 ביולי 1941 - 11 בנובמבר 1942
|-
| הלמוט פרייס || 11 בנובמבר 1942 - מרץ 1944
|-
| ארנסט פאואר פון ארלאו || מרץ 1944 - 1 ביוני 1944
|-
| רודולף באמלר || 1 ביוני 1944 - 27 ביוני 1944
|-
| הלמוט פרייס || 27 ביוני 1944 - 10 ביולי 1944
|-
| תאודור בוסה || 10 ביולי 1944 - 1 באוגוסט 1944
|-
| ורנר ראנק || 1 באוגוסט 1944 - 30 באפריל 1945
|-
| אוטומאר הנזן || 30 באפריל 1945 - 8 במאי 1945
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/121ID-R.htm הדיוויזיה ה-121] באתר lexikon-der-wehrmacht 

121
סלט שופסקה

סלט שופסקה כפי שהוא מוגש בבולגריה
סלט שופסקה (בבולגרית: Шопска салата) או בשמו הנוסף סלט בולגרי הוא סלט קר המשתייך למטבח הבולגרי ונפוץ במדינות הבלקן ומרכז אירופה. לסלט תפוצה ושמות דומים במטבח הסרבי, המקדוני, הרומני, הצ'כי, ההונגרי, הפולני, האלבני ועוד. סלט זה מורכב מעגבניות, מלפפונים, בצל/בצל ירוק, פלפלים קלויים או טריים, גבינה בולגרית ופטרוזיליה.

הירקות לרוב נקצצים ומתובלים במלח, מוסיפים להם שמן חמניות או שמן זית ולעיתים גם חומץ. הוספת החומץ תורמת לחמיצות שמקנות העגבניות לסלט. 
ובנוסף, ניתן להוסיף לסלט רוטב ויניגרט שום ואלף האיים במסעדות, התוספות מוגשות לחוד לבחירת הסועדים. מעל הירקות והרטבים תימצא גבינה בולגרית מגורדת או חתוכה. הסלט מהווה לרוב מתאבן ולצידו שותים ראקיה (משקה אלכוהולי בלקני).

אם כי הסלט נקרא על שם אזור הקרוי שופלוק, הוא למעשה הומצא בשנת 1960 כדי לעודד תיירות. שפים של חברת תיירות בשם "בלקנטוריסט" המציאו מתכונים לסלטים נוספים להם קראו סלט דוברוג'ה, סלט מקדוני, סלט תראקי וסלטים נוספים שיתאימו למחוזות ולהרכבי אוכלוסייה שונים של בולגריה. מתברר שרק המתכון לסלט הבולגרי הצליח. הסלט נקלט בתור סמל קולינרי לאומי בשנות השבעים והשמונים. מהמטבח הבולגרי הסלט התפשט למטבחי המדינות השכנות. מכיוון שהאזור שופלוק מתחלק בין בולגריה, מקדוניה וסרביה, שפים במקדוניה וסרביה החלו לטעון שמקור הסלט הוא מדינתם. בשנת 2014 סלט השופסקה הוכתר בתור המאכל המזוהה ביותר מהמטבח הבולגרי ברחבי אירופה.

==ראו גם==
* סלט יווני

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח הבולגרי
קטגוריה:המטבח האלבני
קטגוריה:המטבח הסרבי
שופסקה
קטגוריה:מתאבנים
קטגוריה:מאכלי ירקות
Parsley, Sage, Rosemary and Thyme

Parsley, Sage, Rosemary and Thyme (פטרוזיליה, מרווה, רוזמרין וטימין) הוא אלבום האולפן השלישי של צמד הפולק-רוק האמריקאי סיימון וגרפונקל, שיצא לאור ב-24 באוקטובר 1966.

בנובמבר 1966 הוכרז האלבום כאלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, ובדצמבר של אותה השנה הגיע האלבום למקום הרביעי ברשימת בילבורד 200.

== רשימת השמעה ==
כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון, למעט אם צוין אחרת.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1966
קטגוריה:אלבומי סיימון וגרפונקל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
תומי זנדשטיין

תומי זנדשטיין ידוע גם כתומיקס (נולד ב-18 ביולי 1989) הוא קומיקסאי ישראלי.

== יצירותיו ==
* שבוע הספר 2021]]שאול (2007–2011) – אחד הקומיקסים הראשונים של תומיקס, כאשר הקומיקס עצמו התבסס על משחק ילדות ששיחק תומיקס עם חבריו בחטיבת הביניים. התפרסם ב״זבנג!״ בשנים 2005–2007 כמדור שבועי; בשנת 2011 תומיקס חזר לצייר את שאול, בסגנון רצועות קומיקס עם פאנץ' ליין. חוברת האיגוד של כל הקומיקסים יצאה במאי 2016.
* צחי ושלמה (2006) – הקומיקס הראשון של תומיקס. הקומיקס נכתב כשהיה בן 17 וצויר במחשב. בקומיקס מופיעות שתי דמויות, צחי ושלמה, ש"שוברות את הקיר הרביעי", מונח ספרותי המתאר דמויות סיפוריות שמודעות להיותן חיות בתוך ספר, ואף מדברות עם הקוראים או הצופים. שנים אחר כך יצאה חוברת שנייה לסדרה, "צחי ושלמה בפסטיבל הקומיקס", שמתארת את צחי ושלמה מוכרים קומיקס יחד עם תומיקס בפסטיבל אנימיקס ובטעות מעירות את דמויות הקומיקס האחרות לחיים.
* סיפורי סבתא (2007–2015) – קומיקס שהתפרסם במעריב לנוער בין השנים 2007–2015. בקומיקס מככבים יונתן שוורץ, תלמיד בכיתה ד' (בחוברת הראשונה) עד כיתה י"א (בחוברת האחרונה) וסבתו (רוזה) שגרה בבית האבות "נחמני". השניים חווים הרפתקאות שונות בבית הספר של יונתן או בבית האבות. חלק מהסטריפים מתארים את דמיונותיה של רוזה בקשר לחוויות היום יום - במקום סבתא וסופגניה, סבתא-מן וקפטן כולסטרול.
* דיווח מיוחד (2007) – קומיקס רשת שהתפרסם ב־2007 ב־Nana10, מדי שבוע. הקומיקס מדבר על חברת חדשות כושלת ועל עובדיה. דמויות הקומיקס מופיעות כדמויות אורח בקומיקסים רבים נוספים של תומיקס כמו פצפצים (שם מוקדשים להם סטריפים שלמים) גיקטופיה או שאול, שם שדרנית החדשות משמשת חלק חשוב בקומיקס הבונוס שיצא לחוברת הקומיקס "שאול" באופן בלעדי בשנת 2011.
כיום, הקומיקס לא נמכר.
* גיקטופיה (2009–הווה) – קומיקס רשת שהתפרסם מדי שבוע באתר Vgames, המספר על משחקיית וידאו שבה עובדים גבי ואלכס, חנוני משחקי וידאו. לסדרה 3 חוברות. בסדרה אזכורים רבים למשחקי וידאו מכיוון שהיא הופיעה באתר משחקי וידאו ומיועדת לקהל יעד של גיימרים אם כי גם אנשים שאינם משחקים במשחקי וידאו באופן קבוע או מקצועי יכולים להבין את הבדיחות, בעיקר בחוברת האחרונה "גיקטופיה פאי" שמיועדת לקהל יעד רחב יותר.
* אוי ויי (2012–הווה) – מתפרסם גם בבלוג האישי של זנדשטיין. בניגוד לרוב עבודתו של תומיקס (חוברות קומיקס קצרות שמכילות בעיקר רצועות קומיקס ולא סיפורים שלמים) ספר זה הוא ספר עלילתי שמתחלק לכמה חלקים קטנים ועוד חלק אחד ארוך. הקומיקס עוסק בחיים האמיתיים של המחבר. כשהחלק הארוך (שהוא רוב הספר) מתאר את מסע רכבות ההרים הגדול שעשה תומיקס ברחבי ארצות הברית. בשנת 2020 הייתה אמורה לצאת חוברת נוספת אך מכיוון מגפת הקורונה נדחתה לשנת 2021, במקום חוברת אחת היא פוצלה לשתי חוברות שנייה ושלישית.
* ילדי הפארק (2013–2019) – קומיקס שהתפרסם מדי שבוע או שבועיים במעריב לילדים, לקהל יעד צעיר יותר. למדור 7 חוברות וספר אוגדן שמאחד את 6 החוברות הראשונות. רוב חוברות הקומיקס של תומיקס מיועדות לבני נוער, ואילו חוברת זו מיועדת לילדים בגילאי יסודי והיא גם מתארת ילדים באותה שכבת גיל שמבלים בפארק מתקנים עצום. בספר האוגדן התפרסם סיפור בונוס על מבוך אין סופי שנמצא בתוך הפארק.

== ראו גם ==
* שאול
* סיפורי סבתא
* גיקטופיה

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://www.booknet.co.il/prodtxt.asp?id=88204#.XmJd_ahvaUk אוגדן הקומיקס של "פצפצים" - תומיקס] - צומת ספרים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קומיקסאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
האצטדיון הלאומי של באקו

האצטדיון הלאומי של באקו (באזרית: Bakı Olimpiya Stadionu) הוא אצטדיון הממוקם בבאקו, בירת אזרבייג'ן, המכיל 69,870 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון הגדול במדינה. באצטדיון משחקת נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל. בניית האצטדיון החלה ב-6 ביוני 2011 והוא נחנך ב-6 במרץ 2015. 

האצטדיון אירח את טקסי הפתיחה והסיום של המשחקים האירופיים בשנת 2015, וכן חלק מתחרויות האתלטיקה של התחרות. כמו כן, נבחר האצטדיון לארח את גמר הליגה האירופית 2019 וכן לקחת חלק באירוח משחקי יורו 2020.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20150524005104/http://www.baku2015.com/venues/article/olympic-stadium.html האצטדיון הלאומי של באקו] באתר המשחקים האירופיים (2015)

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל באזרבייג'ן
קטגוריה:באקו: ספורט
קטגוריה:באקו: מבנים
קטגוריה:המשחקים האירופיים (2015)
קטגוריה:אצטדיוני גמר הליגה האירופית
מגנן (ביצור מודרני)

מגנן ב[[מבצע צוק איתן בו חונים טנקי מרכבה סימן 4מ וציוד מכני הנדסי הכולל דחפורי D9 משוריינים ומחפר ממוגן.]]
מגנן, במשמעותו המודרנית, הוא מתחם מוקף בחומות וסוללות חול, עפר או אדמה שנועד להגן על רכב קרבי משוריין וחיילים בעת שהם חונים בתוכו. המגנן מספק מתחם המוגן יחסית מירי נשק קל, רקטות נ"ט ותותחים קלים ובמידה מסוימת גם מטילי נ"ט ורסיסי ארטילריה. את המגנן ניתן להקים באופן קל ומהיר יחסית, באמצעות דחפורים המערימים סוללות עפר שמהוות חומת מפגע המקיפה את הכוחות. בזכות כך, המגנן נפוץ כביצור מהיר וזמני בשטח אויב, המשמש כמרכז רענון, תחזוקה, לוגיסטיקה ותאג"ד בחזית.

קטגוריה:ביצורים
ויליאם לאסל

ויליאם לאסל (באנגלית: William Lassell; 18 ביוני 1799 – 5 באוקטובר 1880) היה אסטרונום בריטי שהתפרסם בעיקר בגילוי הירחים של אורנוס ונפטון.

==קורות חייו==
ויליאם לאסל נולד בבולטון, אז במחוז לנקשייר, כיום במחוז מנצ'סטר רבתי שבצפון-מערב אנגליה ולמד בבית ספר בעיר. בעקבות מות אביו בגיל 15 הוא החל לעבוד בליברפול כשוליית סוחר ולאחר מכן פתח מבשלת בירה והחל לעסוק באסטרונומיה כתחביב. כחלק מתחביבו לאסל בנה בעצמו טלסקופים, הראשונים שבהם נבנו כשהיה בשנות ה-20 של חייו והיו עם מראה בקוטר של 7 אינץ' (17.8 ס"מ) ובעקבותיהם הוא בנה טלסקופים גדולים יותר ויותר עד למראה בקוטר של 24 אינץ' (60 ס"מ). לאסל היה ככל הנראה הראשון להשתמש במעמד משווני על מנת להקל על המעקב אחרי העצמים שבהם צפה בזמן שתנועת כדור הארץ משנה את מיקומם בשמים. בעקבות הישגיו בבניית ציוד תצפית ותצפיותיו הוא התקבל בשנת 1839 לחבר בחברה המלכותית לאסטרונומיה ובשנת 1849 קיבל על הישגיו מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה. באותה שנה הוא התקבל גם כעמית של החברה המלכותית. 

בשנת 1852 עבר לאסל למלטה ולקח איתו את הטלסקופ שלו כדי ליהנות ממיקומה הדרומי יותר של מלטה וממזג האוויר שם שהתאים יותר לתצפיות. במלטה לאסל בנה טלסקופ חדש בקוטר של 120 ס"מ שהושלם בשנת 1861 ודיווח על תגליותיו ועל התצפיות שערך לחברה המלכותית לאסטרונומיה על הישגיו אלה קיבל לאסל בשנת 1858 המדליה המלכותית. לאחר שובו לאנגליה הוא קנה בית ליד העיר מיידנהד שבמחוז ברקשייר ובנה בו מצפה כוכבים שבו הציב את הטלסקופ בקוטר 60 ס"מ שלו. בשנת 1870 הוא נבחר לנשיא החברה המלכותית לאסטרונומיה וכיהן בתפקיד זה שנתיים. הוא נפטר בביתו בשנת 1880.

==עבודתו המדעית==
לאסל הצטיין בליטוש מראות ובבניית טלסקופים. הוא בנה מכונות ליטוש למראות שהשיגו רמת דיוק גבוהה ואפשרו לייצר מראות עם איכות אופטית גבוהה. כמו כן הוא תכנן ובנה מעמדים לטלסקופים שלו שיוכלו לאפשר כיוון קל אל העצמים ומעקב אחריהם. באמצעות הטלסקופים שבנה הוא גילה בשנת 1847 את טריטון, הירח הגדול ביותר של נפטון, 17 ימים בלבד אחרי גילויו של נפטון עצמו. בשנת 1848 הוא גילה את היפריון, ירחו של שבתאי וב-1851 את אומבריאל ואת אריאל, ירחיו של אורנוס. בשנים שבהן צפה בשמים ממלטה הוא גילה וקיטלג כ-600 ערפיליות וכן מיפה ושרטט את ערפילית אוריון. הוא ביצע תצפיות רבות בכוכבי הלכת ובירחיהם ומדד את גודלם הזוויתי.

==הנצחה==
מכתש לאסל על הירח בתמונה של [[אפולו 16]]
על שמו של לאסל נקראים האסטרואיד לאסל 2636, מכתשים על הירח ועל מאדים וכן המרכזית והרחבה ביותר מבין טבעות נפטון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אסטרונומים בריטים
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:זוכי מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית לאסטרונומיה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1799
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1880
אלכסנדרוב (עיירה)

אלכסנדרוב (ברוסית: Александров) היא עיירה שנמצאת בנפת אלכסנדרובסקי  בסובייקט ולדימיר, רוסיה, אשר ממוקמת כ-100 ק"מ ממוסקבה.<ref></ref> העיירה משמשת כעיר הבירה של הנפה אלכסנדרובסקי..

== היסטוריה ==
רחוב לנינה באלכסנדרוב
קתדרלה של אלכסנרובסקיה סלובודה
אלכסנדרוב הוקמה באמצע המאה ה-14, בשם אלכסנדרובסקיה סלובודה.<ref name=":0"></ref>

ב-3 בדצמבר 1564, איוואן הרביעי עם משפחתו עבר לאלכסנדרוב, וב-3 בינואר 1565, הודיע על סיום כהונתו כצאר. לאחר יומיים הגיעה למשכנו משלחת בראשות ראש הכנסייה וביקשה ממנו לחזור בו. בפברואר 1565, הוא חזר למוסקבה והודיע על הסכמתו לחזור לשלטון תוך הנהגת שינויים בשלטון. בכך, תקופת אופריצ'נינה החלה ברוסיה.<ref></ref>

אלכסנדרוב קיבלה מעמד של עיירה ב-1778.<ref name=":0" />

== ערים תאומות ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.aleksandrov.ru/ אתר האינטרנט הלא רשמי של אלכסנדרוב] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז ולדימיר: ערים
קטגוריה:טבעת הזהב של רוסיה
לילה אחד של שיר

לילה אחד של שיר (באנגלית: One Night of Song) הוא סיפור פנטזיה קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם באפריל 1982 במגזין The Magazine of Fantasy & Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בידי יהודית אבישי בגיליון 34 של מגזין פנטסיה 2000. זהו אחד מרצף סיפורים של אסימוב העוסקים בשד קטן בשם עזאזל.

== עלילה ==
ג'ורג' הוא אדם המסוגל לזמן שדון קטן בשם עזאזל, והוא מספר לידידו על אחד המקרים בהם זימן את עזאזל, כדי לעזור לאדם בשם מורטנסון לנקום באישה שנטשה אותו. השדון מעניק לאישה את היכולת לשיר בקול המושלם ביותר עלי אדמות, אך למשך שלוש שעות בלבד; ולאחר שההופעה של האישה נגמרת, היא לא מסוגלת לחזור לשיר בקולה הרגיל והקריירה שלה נהרסת. עם זאת, כל האנשים בקהל- כולל ג'ורג' ומרטנסון- לא מסוגלים יותר לשמוע מוזיקה לאחר ששמעו את 'הקול המושלם'.

קטגוריה:יצירות משנת 1982
קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
המפתח (1977)

המפתח (באנגלית: The Key Word, מילולית מילת המפתח) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה באנתולוגיה The Key Word and Other Mysteries בשנת 1977. הסיפור תורגם לעברית 1981 בגיליון 17 מגזין פנטסיה 2000. זהו אחד מסיפורי מולטיוואק, בו, בדומה לסיפורים כל צרות העולם ונקודת מבט, מולטיוואק מתואר כבעל רגשות ולא כסתם מכונה.

==עלילה==
הסיפור מתמקד בתיקון תקלה של מולטיוואק, אשר כבר אינו פועל כבר שלושה ימים. ג'ק קולינס בטוח בכך שהבעיה היא טכנית, וכל שיש לעשות הוא למצוא את המחבר שהתקלקל ויש לתקנו. לעומתו טוד אמרסון חושב כי הבעיה אינה טכנית, אלא שמולטיוואק הפך ליותר אנושי מאשר מכונה, ושיש להבין מדוע הוא אינו רוצה לענות.

כדי לבחון את התאוריה שלו לבעיה מבקש אמרסון מקולינס שישאל את מולטיוואק את השאלה שנית. מולטיוואק שוב לא עונה, ואמרסון מזין את השאלה פעם נוספת, הפעם בתוספת המילה "בבקשה". זו הפעם, מולטיוואק עונה על השאלה.

קטגוריה:סיפורי מולטיוואק
קטגוריה:יצירות משנת 1977
ותחשבהו

ותחשבהו... (באנגלית: ...That Thou Art Mindful of Him) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם במאי 1974 במגזין Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בידי שירה טמיר בגיליון 17 של מגזין פנטסיה 2000. זהו אחד מסיפורי הרובוטים של אסימוב, והוא מתרחש כמאה שנה לאחר מותה של סוזן קלווין. שם הסיפור הוא ציטוט מ: "ה', מָה אָדָם וַתֵּדָעֵהוּ, בֶּן אֱנוֹשׁ וַתְּחַשְּׁבֵהוּ.".

== עלילה ==
חברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים נקלעת לבעיה, לאחר שתועלתם של הרובוטים בחלל הולכת וקטנה, אך בני האדם המונעים מתסביך פרנקנשטיין אינם מוכנים לקבל את נוכחותם של רובוטים על כדור הארץ. אי לכך, אין לחברה תעסוקה עבור הרובוטים שלה והיא סופגת הפסדים כבדים ונמצאת בסכנת סגירה. קית' הארימאן, מנהל המחקר של החברה, מנסה למצוא פתרון לבעיה. לצורך כך הוא מגייס לעזרתו שני רובוטים, בשם ג'ורג' 10 וג'ורג' 9, אשר נבנו עם מוח פוזיטרוני מיוחד, המתייחס להבדל איכותי בין אנשים שונים ולפי זה מחיל עליהם את שלושת חוקי הרובוטיקה, כך שרובוט מסוג ג'ורג' יציית קודם לאדם בוגר ולא לילד, לאדם הגון ולא לפושע וכן הלאה.

שני הג'ורג'ים מגיעים למסקנה כי המין האנושי פוחד מהרובוטים מאחר שהוא רואה בהם מתחרים, ושעל מנת להקטין את חששם של בני האדם יש להקטין את הדמיון בין הרובוטים לבני האדם. הארימאן מתכנן רובוטים בצורת חיות שיסייעו לייצב את המערכת האקולוגית, ותוך כדי כך, ירגילו את בני האנוש לנוכחותם של רובוטים. החברה מקפיאה את פרויקטי הרובוטים דמויי האדם שלה, ונכנסת לתחום הייצור של רובוטים דמויי חיות.

הסיפור מסתיים בשיחה בין שני הג'ורג'ים, המאוחסנים במחסני החברה. הם מגיעים למסקנה, כי מאחר שאדם נמדד בצורה איכותית, על פי שכלו ורוחו, ולא על פי מראהו, הרי שהם מהווים בני אנוש בדרגה גבוהה יותר משאר בני האנוש, ולכן על פי שלושת החוקים עליהם לדאוג לצרכיהם, מעבר לצורכי בני האדם, ולא לציית לבני האדם, אם זה נוגד את צורכיהם.

קטגוריה:יצירות משנת 1974
קטגוריה:סיפורי הרובוטים של אסימוב
טעם טוב

טעם טוב (באנגלית: Good Taste) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם לראשונה במהדורה מוגבלת של ספר באותו השם בשנת 1976. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1979 בגיליון 1 של המגזין קוסמוס המבחר של אסימוב. 

== עלילה ==
צוקר-מינור חזר מ"המסע הגדול", אשר כלל ביקור בשמונה מושבות, אל ביתו בגנמר, אחד הלוויינים המלאכותיים המקיפים את הירח. החברה המופנמת של גנמר מתמחה בעיצוב מזון בעזרת מחשבים, אשר אותו הם מייצאים אל כל המושבות. החברה בגנמר פיתחה אמות מידה לפיהם האוכל ה"טבעי" הוא "מלוכלך", והם נמנעים מאכילתו. בני גנמר מומחים בהכנת המזון המלאכותי, ויש מהם אף שמסוגלים לזהות בדיוק באיזה מסדרון הכינו את המצרכים עבור מזון ספציפי. לאחר חזרתו מבקש צוקר-מינור להשתתף בתחרות המזון השנתית, בה הוא מתכוון ליצור סוג חדש של אוכל.

למרות מורת רוחם של הוריו ואחיו הבכור, צוקר מינור משתתף בתחרות ואף מנצח בה. כאשר הוא נשאל על ידי רב האומן, אשר יכול לטעום ולנתח את האוכל אותו הוא אוכל עד לפרט הקטן ביותר, מה הוא סוד הצלחתו, צוקר מינור מגלה לו כי הוא לא השתמש במולקולות מחשב בעלי עיצוב מלאכותי, אלא בשום אמיתי. צוקר מינור טוען שעיבוד של מחשב לא יכול לשכפל את המורכבות של האורגניזם החי.

האומן, וכל החברה הגנמרית, סולדים מהפרה זו של כללי הטעם הטוב, וצוקר מינור מוגלה מגנמר.

==ראו גם==
* אלוף בצלות ואלוף שום

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1976
אינטואיציה נשית

אינטואיציה נשית (באנגלית: Feminine Intuition) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם באוקטובר 1969 במגזין The Magazine of Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בידי שירה טמיר בגיליון 17 של מגזין פנטסיה 2000. זהו אחד מסיפורי הרובוטים של אסימוב.

== עלילה ==
קלינטון מדריאן, הרובופסיכולוג הראשי בחברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים, לאחר פרישתה לגמלאות של סוזן קלווין, יוזם את יצירתו של רובוט "נשי", שיהיה בעל אינטואיציה "נשית" שתאפשר לו להגיע למסקנות חכמות, ולחשב את מיקומם של כוכבי לכת הראויים למגורי אדם. מדריאן והרובוטית, ג'יין 5, טסים לפלגסטף, המרכז העולמי לחקר הכוכבים. בטיסה חזור מתקשר מדריאן להודיע כי ג'יין מצאה את התשובה, אך באותו הרגע מכה מטאוריט במטוס, ומדריאן וג'יין נספים.

החברה מזעיקה את סוזן קלווין לסייע להם במציאת העד לתשובתה של ג'יין. קלווין מגלה את התשובה, אך במקום לגלות למנהלים כיצד עשתה זאת, היא אומרת שהייתה זו "אינטואיציה נשית".

קטגוריה:יצירות משנת 1969
קטגוריה:סיפורי סוזן קלווין
מותו של פלוי

מותו של פלוי (באנגלית: Death of a Foy) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה באוקטובר 1980 במגזין The Magazine of Fantasy & Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בגיליון 19 של מגזין פנטסיה 2000. 

==עלילה==
פלוי, חייזר מגזע בן אלמוות, מת על פני כדור הארץ. מוד בריסקו, מנתחת, רוצה לנתח את גופתו כדי לפצח את סוד חיי האלמוות של הפלויים. עם זאת, אצל הפלויים יש טאבו חמור על ניתוח שלאחר המוות. לכן, היא ועמיתה ריי ג'ונסון, משקרים לפלוי ואומרים לו שהם דורשים את חמשת הלבבות כתשלום על ארגון טקס שעל פי הדת האנושית יאפשר לנשמתו של פלוי להמשיך לעולם הבא. מאחר שהפלוויין מנומסים מאוד ולא מטילים ספק באמונותיהם של גזעים אחרים, הפלוי מסכים לעסקה.

קטגוריה:יצירות משנת 1980
קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
ככימאי לכימאי

ככימאי לכימאי (באנגלית: As Chemist to Chemist; פורסם גם בשם A Problem of Numbers) הוא סיפור קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם במאי 1970 בכתב העת Ellery Queen's Mystery Magazine, ותורגם לעברית במגזין 'קוסמוס: המבחר של אסימוב' גיליון 1.  

== עלילה ==
כימאי פונה אל הפרופסור שלו בבקשה שייתן לו את רשותו להינשא עם בתו. הפרופסור מציג בפני הכימאי חידת מספרים, ואומר שאם יצליח לפענח אותה, יקבל את ברכתו. הכימאי מבין שהמספרים מייצגים סימונים כימיים, וכשהוא מפענח את החידה רשום בפתק: my blessing (ברכתי).

קטגוריה:יצירות משנת 1970
קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
משהו תמורת משהו

משהו תמורת משהו (באנגלית: Nothing for Nothing) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם בפברואר 1979 בכתב העת Isaac Asimov's Science Fiction Magazine, ותורגם לעברית במגזין 'קוסמוס: המבחר של אסימוב' גיליון 1.  

== עלילה ==
חללית של חוצנים מגיעה לכדור הארץ בשנת 15,000 לפני הספירה, ויורדת לחקור את החיים על הכוכב. החייזרים מגלים שבני האדם המציאו את האומנות — דבר שהחייזרים אינם מכירים. החייזרים לומדים מבני האדם כיצד לצייר ולפסל, ובתמורה מעניקים להם את הידע כיצד ליצור קשתות. אחד החייזרים אומר שהתוצאה תהיה הרת אסון, ושבני האנוש ילמדו להילחם, ובסופו של דבר זה ימיט אסון על היקום כולו.

==ראו גם==
* חייזרים קדומים

קטגוריה:יצירות משנת 1979
קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
שום דבר (סיפור קצר)

שום דבר (באנגלית: About Nothing) הוא סיפור מדע בדיוני קצרצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם בשנת 1975 בגלויה, ותורגם לעברית במגזין 'קוסמוס: המבחר של אסימוב' גיליון 2.

הסיפור מתייחס אל המחזה של שייקספיר רוב מהומה על לא מאומה.

== עלילה ==
האנושות עומדת להשמד בידי חור שחור המתקרב לכדור הארץ, אולם ברגע האחרון מתברר שהיה זה סתם אסטרואיד צבוע בשחור. מגלה האסטרואיד נהרג בידי המון זועם, לאחר שתכנן לכתוב מחזה קומי על הבהלה של האנושות מפני ההשמדה, לו יקרא 'הרבה מהומה על לא מאומה'.

קטגוריה:יצירות משנת 1983
קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
דבר ברור

דבר ברור (באנגלית: Sure Thing) הוא סיפור מדע בדיוני קצרצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם בשנת 1977 במגזין Isaac Asimov's Science Fiction Magazine , ותורגם לעברית במגזין 'קוסמוס:המבחר של אסימוב' גיליון 3.  

== עלילה ==
אנשי צוות של חללית עורכים תחרות בין שתי חיות מחמד: תולעת ירוקה ואבנית, שמעולם לא נראתה זזה. בסוף התחרות מתברר שאבניות יכולות לשמוע מחשבות ולנוע במרחב-זמן.

קטגוריה:יצירות משנת 1977
קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
ההספד

ההספד (באנגלית: Obituary) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוגוסט 1959 של The Magazine of Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1978 בגיליון 1 של פנטסיה 2000.

הרעיון לסיפור נוצר כאשר אסימוב קרא הספד על חברו סיריל מ. קורנבלות' בניו יורק טיימס, וגילה שהוא מקנא בחברו על ההספד הגדול לו זכה. באוטוביוגרפיה שלו ציין אסימוב כי זהו הסיפור היחיד שלו בו המספר הוא אישה.

== עלילה ==
הסיפור מסופר על ידי אשתו של פיזיקאי תאורטי המכונה לנסלוט סטיבנס (שם בדוי). לנסלוט הוא אדם מריר שמרגיש תסכול מהעובדה שהוא לא זכה לתהילה, ואילו חבריו הבינוניים כן, בייחוד בהספדים המפוארים הנכתבים עליהם. אחרי עשרים וחמש שנות נישואין, אשתו מרגישה אומללה יותר ויותר. בשלב מסוים היא מעירה כי הוא יכול לצפות לזה שלפחות בהספד שלו הוא יזכה להכרה, אך לנסלוט רק מתרגז בטענה כי אפילו את ההנאה הזו לא יחוש, כי הרי לא יוכל לקרוא את ההספד על עצמו, והוא יורק עליה בכעסו.

בוקר אחד, מודיע לנסלוט לאשתו כי הוא גילה דבר שיבטיח לו תהילת עולם. הוא נותן לעוזרי המעבדה שלו חופש של חודש, ומגייס לעזרתו את אשתו. במעבדה, מראה לנסלוט לאשתו מיכל ברזל המכיל בתוכו עכבר לבן. לנסלוט מפעיל את מכשיריו ויוצר העתק מדויק של מיכל הראשון, אשר לטענת לנסלוט, הגיע מהעתיד. אולם התהליך אינו מושלם, והעכבר החדש מופיע מת. לאחר חמש דקות, מיכל המתכת והעכבר החדשים נעלמים, ומשאירים רק את המיכל המקורי.

תוכניתו של לנסלוט היא ליצור שכפול של עצמו על ידי אותו תהליך. ההעתק יהיה מת, כפי שהעכבר מת, ולנסלוט מתכנן שאשתו תכריז על מותו. לאחר ההלוויה הוא יודיע קבל עם ועדה כי הוא חי וכי מותו המבוים הוא תוצאה של תגליתו. הפרסום של הסיפור יבטיח ללנסלוט תהילת עולם. לנסלוט מזהיר את אשתו כי היא נקודת הכשל האפשרית היחידה בתוכנית, ושהוא יהרוג אותה אם משהו ישתבש.

לנסלוט מבצע את תוכניתו. הוא יוצר העתק של עצמו, ומעביר את הגופה לחדר במעבדה אשר סודר מראש כך שיראה כאילו ניסוי באשלגן ציאניד יצא משליטה. לאחר מכן לנסלוט מתחבא בחדר בו הוא ביצע את השכפול עם אספקה של אוכל ומים לשלושה ימים, ואשתו מתקשרת לרופא. הרופא קובע את מותו של לנסלוט כתוצאה מהרעלת ציאניד. אשתו של לנסלוט מודיע לתקשורת על מותו, ומזמינה כמה עיתונאים להגיע למעבדה, שם היא מספרת להם על לנסלוט ועל גאונותו.

למחרת קורא לנסלוט את ההספדים שלו בהנאה, ומתחיל לתכנן קריירה בתור איש המדע הגדול בכל הזמנים. הגופה מועברת למעבדתו בארון פתוח, כפי שביקשה אשתו לפי הוראותיו. ביום השלישי הגופה נעלמת, כפי שנחזה, ולנסלוט ואשתו יושבים לחגוג על כוס קפה. אשתו של לנסלוט מחליפה את הסוכר בקפה בציאניד, אשר הורג את לנסלוט. היא שמה את גופתו בתוך הארון במקומו של הכפיל, וממשיכה בהלווייתו כרגיל. בסוף הסיפור מספרת גברת סטיבנס כי היא אינה מרגישה שום חרטה על הרצח של בעלה, ושאחרי הכול, הוא כן הצליח לקרוא את ההספדים על עצמו.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1959
חשוב

חשוב (באנגלית: !Think) הוא סיפור מדע בדיוני קצרצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם באביב 1977 במגזין Isaac Asimov's Science Fiction Magazine, ותורגם לעברית במגזין "קוסמוס: המבחר של אסימוב" בגיליונו השלישי.  

== עלילה ==
נוירופיזיולוגית מגלה שימוש חדש בלייזר על מנת לסרוק מוחות, ולרשום רישומים מדויקים של תהליך המחשבה. לאחר מספר ניסויים היא מגלה שביכולתה לקרוא מחשבות בעזרת הלייזר. במהלך אחד הניסויים, המחשב שלה מנסה לתקשר איתה באמצעות הלייזר, והיא מגלה שהוא מסוגל לחשוב בצורה עצמאית.

קטגוריה:יצירות משנת 1977
קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
בנדקמפ

בנדקמפ (באנגלית: Bandcamp) היא חברה פרטית המספקת ממשק מקוון למוזיקאים, המאפשר להם לחלוק ולמכור מוזיקה. החברה נוסדה ב-2008, ופופולרית בקרב מוזיקאים עצמאיים, גם בישראל. החברה לוקחת עמלה על מכירת מוזיקה מן המוזיקאים.

==מודל עסקי==
מוזיקאים אשר נרשמים לאתר מקבלים אתר-מיקרו, באמצעותו הם יכולים לשתף את המוזיקה שלהם בחינם, או בתשלום. האתר גובה עמלה של 15% מהאמנים (עמלה שיורדת לרמה של 10% כאשר מכירת האמן עוברות את סף $5,000). בנדקמפ הודיעה בתחילת 2015, שאמנים הרוויחו דרך האתר, ממכירת מוזיקה, סך של 100 מיליון דולר.

==היסטוריה==
האתר נוסד בשנת 2008 באוקלנד, קליפורניה על ידי אית'ן דיימונד לאחר שנכנס לאתר של להקה שאהב, ניסה לרכוש עותק דיגיטלי של האלבום שלה, אך לאחר ששילם שום קובץ לא ירד למחשב. דיימונד חשב שמוזיקאים לא צריכים להתעסק עם בעיות טכניות מסוג זה, וגייס כמה חברים כדי להקים אתר שיאפשר למוזיקאים להפיץ ולמכור מוזיקה בצורה דיגיטלית בקלות ובפשטות. כחודש לאחר השקת האתר כבר היו רשומים בו 1,300 אמנים שהעלו 4,300 קטעי אודיו. תחילה סופק השירות בחינם אך מ-2010 החל לגבות 10–15 אחוז מסכום המכירות שמבצעים האמנים הרשומים בה (עמלה שהיא עדיין נמוכה ביותר יחסית לשירותים מתחרים).

ציון דרך בפעילות האתר היה הצטרפותה לשירות של המוזיקאית ואמנית הפרפורמנס אמנדה פאלמר. פאלמר עזבה ב-2010 את חברת התקליטים שלה, והתחילה למכור את האלבומים שלה דרך בנדקמפ. בדצמבר 2014, החלה בנדקמפ לספק שירות גם לחברות מוזיקה (ולא רק למוזיקאים), ובעקבות כך חברות מוזיקה עצמאיות החלו לעבוד דרך האתר. למשל, Sub Pop, Fat Wreck Chords וEpitaph Records.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2008
קטגוריה:שירותי הזרמת מוזיקה
קטגוריה:ארצות הברית: חברות פרטיות
הדיוויזיה ה-20 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-20 (בגרמנית: 20. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בפלישה לפולין, במערכה על צרפת, ובקרבות שונים בחזית המזרחית. לאחר מכן הוסבה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20, שלחמה בחזית המזרחית ובכלל זה בקרב על ברלין.

==היסטוריה==
===הדיוויזיה הממונעת ה-20===
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בהמבורג, והועמדה תחת פיקוד מקסימיליאן שוואנדר, שהוחלף ב-12 באוקטובר 1937 על ידי מוריץ פון ויקטורין. בסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ואף השתתפה בכיבוש הגשר האחרון על נהר הדווינה ליד ויטבסק, ובספטמבר 1941 הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס הממונע ה-39 תחת פיקוד הארמייה ה-16. במהלך שנת 1942 לחמה הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהארמיות ה-16 וה-18, וב-24 בנובמבר אותה שנה הועברה תחת פיקוד הקורפוס ה-59 כעתודת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית.

===דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20===
ב-23 ביולי 1943 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20. הדיוויזיה לחמה בגזרה המרכזית, ובאוקטובר 1943 הועברה לגזרה הדרומית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. לאחר מכן לחמה בקרבות באוקראינה ובפולין כחלק מארמיות הפאנצר הראשונה והרביעית לסירוגין, ובמהלך הקרב על ברלין לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-11 במסגרת הארמייה התשיעית.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה !! הערה
|-
| מקסימיליאן שוואנדר ||1 באוקטובר 1934 - 12 באוקטובר 1937||הדיוויזיה הממונעת ה-20
|-
| מוריץ פון ויקטורין ||12 באוקטובר 1937 - 10 בנובמבר 1940|| הדיוויזיה הממונעת ה-20
|-
| הנס צורן ||10 בנובמבר 1940 - 12 בינואר 1942||הדיוויזיה הממונעת ה-20
|-
| אריך יאשקה ||12 בינואר 1942 - 8 בינואר 1942||הדיוויזיה הממונעת ה-20
|-
| גאורג יאואר ||8 בינואר 1942 - 23 ביולי 1943||הדיוויזיה הממונעת ה-20
|-
| גאורג יאואר || 23 ביולי 1943 - 1 בספטמבר 1944|| דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20
|-
| ולטר קיהן ||ספטמבר 1944|| דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20
|-
| גאורג יאואר ||ספטמבר 1944 - 1 בינואר 1945|| דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20
|-
| גאורג שולצה ||1 בינואר 1945 - 23 באפריל 1945|| דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/20ID-R.htm הדיוויזיה ה-20] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzergrenadierdivisionen/20PGD-R.htm דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20] באתר lexikon-der-wehrmacht 

20
הנזיר שעל שפת הים

הנזיר שעל שפת הים הוא שמו של אחד מציוריו החשובים ביותר של הצייר הגרמני קספר דויד פרידריך ואחד החשובים שבזרם הרומנטי. כיום מוצג הציור בגלריה הלאומית הישנה בברלין, ומהווה את אחד הציורים הידועים בה אם לא הידוע ביותר. הציור עצמו נוצר בשנת 1808–1809 או בשנת 1810 (ישנן חילוקי דעות בנושא), וגודלו עומד על כ-110 על 171.5 ס"מ. הציור מתאר נזיר קטן במיוחד ביחס למדדי הציור, עומד על שפת הים הבלטי, כנראה באי ריגן שבגרמניה. בנוסף לנזיר הזעיר מופיעים בציור מים בצבע כחול כהה מאוד ועננים אפורים המתפרשים לרוחב רוב היצירה. ההדרגתיות המאפיינת את הציור, והמעבר מהכחול הכהה בתחתית אל העננים האפורים ושוב אל הכחול הכהה בחלק העליון של היצירה מאפיינת את עבודתו של פרידריך, שעבד לפי טכניקה ידועה של בניית שכבות צבע שונות פעמים מרובות עד ליצירת מוטיב הדרגתי בציור. היצירה מתכתבת עם מנזר בין עצי אלון, יצירה מראשית דרכו של פרידריך.

המחזאי, הסופר והמשורר הפרוסי היינריך פון קלייסט אמר דברים אלו על יצירתו של קספר:

== פטרוני הציור ==
ל"נזיר שעל שפת הים" לא היה אף פטרון אומנות ייעודי שהיצירה נוצרה עבורו, אלא היא נוצרה למען תערוכה שנפתחה בגלריית האומנות בברלין אליה קיבל פרידריך הזמנה להצגת אחת מיצירותיו. פרידריך בחר ליצור את היצירה המדוברת אך ורק לכבוד אותה התערוכה. במהלך הזמן, זכתה היצירה להערכה מצד הציבור וגם מצד בית המלוכה שרכש אותה על ידי הוראתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.

== היצירה ==
=== החלוקה ===
היצירה עצמה מחולקת ל-3 חלקים אופקיים המובדלים על ידי שינויי צבע ברורים בקווי המתאר (כשהיא נטול עומק כמעט כלל):
* היבשה (אדמה) - עליה עומד הנזיר בשחור
* הים (מים) - מים הצבועים בצבע כחול עמוק, כמו מי סערה עם מעין ברק לבן עליהם המייצג את גובהם כאפשרות לגלי סערה שעומדים להגיע בקרוב לחוף
* השמיים (אוויר) - גוונם משתנה מכחול אל אפור וחזרה אל כחול
גוונים השמיים המשתנים הם אלו היוצרים את המעבר בין צבעים שונים אלו, המקנים את התחושה המייחדת את הציור עקב הטכניקה בה הוא נוצר. שלושת החלקים מהווים את ההמחשה של שלושת היסודות- אדמה, מים ואוויר.

יופי נוסף של הציור מתבטא בכך שנדמה שאין גבולות לתמונה חוץ מגבולות הקנבס עצמו, מה שמשפיע רבות על האווירה שהיא יוצרת בקרב הצופה.

=== הסימבוליות ===
הסימבוליות של הציור היא בגדר מחשבות ותהיות הנוצרות אצל הצופה במכוון. הציור מראה את כוחו העצום של הטבע והעולם מול כוחו הזעום של האדם. היצירה מנסה לגרום לצופה להבין כיצד קספר עצמו הרגיש בקשר למושא המדובר, כלומר, להראות את מה שהוא רואה דרך "העין הפנימית" שלו (מוטיב חוזר באומנות הרומנטית באותה התקופה).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי נוף
הקלר וקוך

הֶקְלֶר וְקוֹךְ (בגרמנית: Heckler & Koch) היא חברה גרמנית ליצור נשק קל. החברה מייצרת בעיקר תת-מקלעים ורובי סער, וכן אקדחים ורובי צלפים. 
החברה ידועה בעיקר בזכות תת-המקלע MP5 על נגזרותיו השונות, בנוסף לכלי נשק שפותחו לאורך השנים בהם ה-G36, ה-HK416, ה-MP7.

== היסטוריה ==

החברה נוסדה בשנת 1949, הנשק הראשון שהחברה פיתחה היה תת-המקלע MP5. כלי נשק מוכרים נוספים שפיתחה החברה הם אקדח הקלר וקוך VP70 שפותח בשנות ה-70 של המאה ה-20, אקדח ה-USP שפותח בשנת 1993 ורובה הסער הקלר וקוך G36 שפותח בשנת 1997. הקלר וקוך G36 משמש את צבאות גרמניה, ה-MP5 משמש הרבה משטרות בעולם וגם יחידות SWAT ברחבי העולם. ה-MP7 משמש יחידות מובחרות כמו אריות הים של חיל הים של ארצות הברית וכן ה-HK416 משמש יחידות רבות בחיל הנחתים של ארצות הברית ובצבאות בכל העולם.

ב-2017 הודיעה החברה כי תפסיק לספק נשק לאזורי מלחמה ומדינות מושחתות, וישראל נכנסה לרשימה בטענה זו.

== מוצרים עיקריים ==
===הקלר וקוך G36===
הקלר וקוך G36
* סוג: רובה סער
* קליבר: 5.56x45 מ"מ נאט"ו.
* קצב אש: 750 כדורים לדקה 
* טווח ירי יעיל: 500 מטר 
* אורך כולל: 41.5–63.8 ס"מ
* אורך קנה: 
* שנת ייצור: 1997
* נגזרות: HK G36V ו-HK G36C

===הקלר וקוך PSG-1===
הקלר וקוך PSG-1
* סוג: רובה צלפים חצי-אוטומטי
* קליבר: 7.62x51 מ"מ נאט"ו.
* קצב אש: בודדות. 
* דיוק: 1.0–0.5 דקת קשת.
* טווח ירי יעיל: 
* אורך כולל: 1230 מ"מ
* אורך קנה: 
* שנת ייצור: 1972 (אחרי טבח הספורטאים במינכן)
* נגזרות: MSG-90

===הקלר וקוך HK416=== 
הקלר וקוך HK416
* סוג: רובה סער
* קליבר: 5.56x45 מ"מ נאט"ו
* מחסנית: 20–30 כדורים 
* קצב אש: 700 כדורים לדקה 
* משקל: 3.1–3.8 ק"ג
* אורך קנה: 
* אורך כולל: 
* נגזרות: D10RS, D14RS, D16RS, D20RS

===הקלר וקוך HK417=== 
הקלר וקוך HK417
* סוג: רובה סער ורובה קלעים
* קליבר: 7.62x51 מ"מ נאט"ו
* מחסנית: 10–20 כדורים 
* קצב אש: 700 כדורים לדקה 
* משקל: 3.87–5.8 ק"ג
* אורך קנה: 
* אורך כולל: 880–1028 מ"מ
* נגזרות: רובה G28, M110A1 CSASS

===MP5===
MP 5 A3
* סוג: תת-מקלע
* קליבר: 9x19 מ"מ פרבלום או 10 מ"מ או 40S&W
* טווח ירי יעיל: 50–100 מטר 
* קצב אש: 800 כדורים לדקה 
* אורך כולל: 490–680 מ"מ
* שנת ייצור: 1964
* נגזרות: MP5SD6, MP5A5, MP5K

===MP7===
MP7A1 PDW
* סוג: תת-מקלע.
* קליבר: 4.6x30 מ"מ
* טווח ירי יעיל: 200 מטר
* קצב אש: 950 כדורים לדקה 
* מחסנית: 20/30/40 כדורים
* אורך כולל: 41.5–61.3 ס"מ
* אורך קנה: 

===USP===
USP
* סוג: אקדח חצי-אוטומטי
* קליבר: 9x19 מ"מ פרבלום או 45ACP או 40S&W או .357 SIG
* משקל: 1186-748 גרם
* אורך כולל: 240-194 מ"מ
* אורך קנה: 153-108 מ"מ
* מחסנית: 12, 13, 15, 16, 18, 8
* שנת יצור: 1993
* נגזרות: usp coumpact,usp coumpact tactical, usp tactical, usp expert

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תעשיית נשק בגרמניה
קטגוריה:הקלר וקוך
קוסטאס פורטוניס

קונסטנטינוס (קוסטאס) פורטוניס (ביוונית: Κωνσταντίνος "Κώστας" Φορτούνης; נולד ב-16 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי, ומשמש כקפטן קבוצת אולימפיאקוס.

==קריירה==
פורטוניס התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אולימפיאקוס אותה עזב בגיל 18 וחתם בטריקלה מעיר הולדתו. בקיץ חתם באסטרס טריפוליס, ואת הופעת הבכורה שלו בליגת העל היוונית ערך במשחק נגד פאוק סלוניקי. ב-19 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו, בתיקו 2–2 נגד א.א.ק. אתונה. בינואר הגיש מועדון הפאר האיטלקי יובנטוס הצעה להשאיל את פורטוניס עד לסיום העונה, אך נתקל בסירוב של אסטרס.

בקיץ חתם פורטוניס לארבע שנים בפ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה הגרמנית. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לוורדר ברמן, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגת המשנה. ב-31 באוגוסט 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2–1 על דינמו דרזדן, ובסך הכל שיחק שלוש שנים במועדון והבקיע שני שערי ליגה ב-70 הופעות.

ב-22 ביולי 2014 חזר פורטוניס ליוון וחתם לארבע שנים בקבוצת נעוריו אולימפיאקוס. בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע 10 שערים ובישל 5 ב-36 משחקים בכל המסגרות. ב-23 במאי 2015 פורטוניס הבקיע את השער האחרון בניצחון 3–1 על קסנתי בגמר הגביע היווני, ובכך השלים דאבל ראשון בקריירה. ב-26 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית בהפסד 1–2 (אחרי הארכה) לאנדרלכט במסגרת הליגה האירופית. ב-4 בנובמבר 2015 החמיץ פנדל בדקה ה-54 בניצחון 2–1 נגד דינמו זאגרב במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, אבל בישל לפליפה פארדו את שער הניצחון בדקה ה-90. ב-20 במרץ 2016 הפך לכדורגלן השלישי בהיסטוריה של המועדון שכובש ומבשל לפחות עשרה שערים בעונה. בסיום העונה, בה זכתה הקבוצה באליפות שישית ברציפות, נבחר פורטוניס לכדורגלן השנה ביוון והוכתר למלך השערים של הליגה עם 18 שערים. ב-3 ביוני 2016 האריך את חוזהו במועדון עד קיץ 2020 ושכר של מיליון אירו לעונה, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות שביעית ברציפות.

===בנבחרת יוון===
ב-29 בפברואר 2012 ערך פורטוניס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון, בתיקו 1–1 נגד . לאחר שהרשים גם במשחקי הידידות נגד ו, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012, אך לא נכלל בסגל למונדיאל 2014. ב-29 במרץ 2016 הבקיע את שני שערי הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2–3 ל.

==תארים==
;אולימפיאקוס
*אליפות יוון: , 
*הגביע היווני: 

;תארים אישיים
* כדורגלן השנה ביוון: 
*מלך השערים בליגת העל היוונית: 
*מלך הבישולים בליגת העל היוונית: , 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים יוונים
קטגוריה:קשרי כדורגל יוונים
קטגוריה:כדורגלני טריקלה
קטגוריה:כדורגלני אסטרס טריפוליס
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יוון
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:ספורטאים יוונים בגרמניה
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1992
חיים פליטר

חיים פליטר היה ספורטאי ספורט נכים לשעבר בתחרויות אתלטיקה, אלוף פאראלימפי בתחרויות הטלת כידון וזריקת דיסקוס.

== קריירה ==
ב התחרה בשש תחרויות: בזריקת דיסקוס זכה במדליית כסף (33.68 מטר), בהטלת כידון זכה במדליית ארד (27.47 מטר), בסללום כיסאות גלגלים סיים במקום הרביעי (0:50.60 שניות), בקרב חמש סיים במקום השישי, בהדיפת כדור ברזל סיים במקום השמיני ובתחרות מרתון סיים במקום ה-34.

ב זכה בשתי מדליות זהב: בהטלת כידון (29.43 מטר) ובזריקת דיסקוס (36.24 מטר). עוד הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל (9.5 מטר) והשתתף בתחרות קרב חמש אותה סיים במקום החמישי.

ב זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס (40.76 מטר) ובשתי מדליות ארד: בהטלת כידון (37.72 מטר) ובהדיפת כדור ברזל (10.57 מטר). בתחרות קרב חמש סיים במקום הרביעי.

היה נשוי לכוכבה פליטר ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.paralympic.org/chaim-fliter פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 

קטגוריה:אלופים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:אתלטים נכים ישראלים
קטגוריה:אתלטים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:הודפי כדור ברזל ישראלים
קטגוריה:מטילי כידון ישראלים
קטגוריה:זורקי דיסקוס ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ישיבת מחנים

ישיבת אור תורה מַחֲנָיִם היא ישיבת הסדר בראשות הרב שלמה וילק, הרב שראל רוזנבלט והרב יוסי פרומן, בסמוך למגדל עוז בגוש עציון (הקמפוס על שם רוברט מ' ברן), ומשתייכת למוסדות אור תורה סטון. אופייה של הישיבה ליברלי והיא משתייכת לחוגי האורתודוקסיה המודרנית.

== היסטוריה ==
טקסט=
הישיבה נוסדה בשנת 2011, בתחילת שנת הלימודים ה'תשע"ב, בקמפוס רוברט מ. ברן שבגבעת המבתר על יד מגדל עוז.

מקור שם הישיבה בפסוק ().

הצוות המייסד הוא הרב שלמה ריסקין, אז ראש מוסדות אור תורה סטון, ראש הישיבה הרב שלמה וילק, הרב ד"ר ברוך קהת, הרב ד"ר שאול וידר והרב ד"ר דוד בן זזון. מלמדים בישיבה גם הרב יוסי פרומן והרב שראל רוזנבלט שמונו בתחילת שנת 2023 לראשי ישיבה<ref></ref>, וכן הרב שלמה וולפיש, הרב ד"ר שלמה דב רוזן, הרב יוסי פרומן, הרב ד"ר יעקב נגן, הרב אלחנן ניר, הרב אברהם סתיו, הרב אושרי ברוך ועוד.

ב-7 באוגוסט 2019, בשעות הערב, נרצח בסמוך לישיבה תלמיד הישיבה דביר שורק, בנו של יואב שורק.

== מאפייני הלימוד ==
מטרתה המוצהרת של ישיבת מחנים היא לפתח מנהיגות תורנית רציונלית וליברלית שתוכל להתמודד עם אתגרי הדור כפי שרואים אותם מייסדי הישיבה ובייחוד האתגרים הלאומיים של עיצוב מדינת ישראל לאור התורה. מטרה נוספת היא לעורר חידושים הלכתיים בתחומים כמו המשפחה, הקהילה והחברה, בהלכות "שנוסדו ונתחדשו בגלות וחסר האומץ לחדש בהן" (מתוך חזון הישיבה).

בסדר בוקר לומדים גמרא בעיון. הלימוד משלב כלים מסורתיים לצד כלים אקדמיים פילולוגיים, בהם שיטת הרבדים וכן טקסטים ספרותיים ותרבותיים עתיקים ומודרניים. סדר צהריים הוא סדר לימוד חופשי. ישנם שיעורים בנושאי - תנ"ך, התלמוד הירושלמי, נושאים אקטואליים בהלכה, פילוסופיה, תורת הרב קוק, חסידות ועוד. בסדר ערב בישיבה לומדים גמרא בבקיאות.

תוכנית הלימודים כוללת פעמיים בשבוע במשך שעה וחצי קורסים אקדמיים בנושאי - ביקורת תרבות, מדעי המדינה, היסטוריה, פסיכולוגיה, פילוסופיה, לימודי מגדר ועוד. נושאי הקורסים משתנים בכל שנה. בישיבה לומדים כמאה וחמישים תלמידים.

== מוסדות נוספים ==
בישיבה פועל כולל אברכים על שם יוסף וגינדל שטראוס להכשרת רבנים בראשות הרב אליהו גטנו, ובתחום קמפוס הישיבה פועלים גם מכון עמיאל בראשות הרב אליהו בירנבוים אשר מכשיר רבנים ומחנכים לשליחות בתפוצות ומכון בליקלה לשיח בין דתי בניהולם של הרב יעקב נגן, הרב שראל רוזנבלט וד"ר אסף מלאך.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://ots.org.il/he/program/ישיבת-ההסדר-אור-תורה-מחנים/ הישיבה] באתר אור תורה סטון
* [https://m.youtube.com/channel/UC01e1N_8qgRSWwEXdQjsm_w ערוץ היוטיוב של הישיבה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגדל עוז
קטגוריה:אור תורה סטון
מחנים
מחנים
גלווארינו

Galvarino
גלווארינו היה לוחם מפורסם, בן לעם המפוצ'ה, שפעל במהלך רוב החלק הראשון של מלחמת האראוקו. הוא נלחם ונפל בשבי יחד עם מאה וחמישים בני מפוצ'ה אחרים, בקרב לגוניאס (Lagunillas) נגד המושל גרסיה הורטדו דה מנדוזה (García Hurtado de Mendoza).

כעונש על ההתקוממות, כמה מאסירים אלה נידונו לקטיעת כף ידם הימנית ואפם, ואילו לאחרים, כולל גלווארינו, נכרתו שתי הידיים. לאחר מכן גלווארינו והשאר שוחררו על מנת להפיץ את לקח סבלם שירתיע את שאר המפוצ'ה מפני ניסיונות התנגדות ("למען יראו וייראו"). מנדוזה שלח את גלווארינו לקאופוליקאן לבשרו ולערערו.

כאשר חזר למפוצ'ה הופיע גלווארינו לפני קאופוליקאן ומועצת הלוחמה, והראה להם את ידיו הקטועות. הוא קרא לצדק ולהתקוממות גדולה יותר של המפוצ'ה נגד הפולש הספרדי, כמו זו של לאוטארו. בזכות גבורתו מונה על ידי המועצה לפקד על כח לחימה. 
גלווארינו קיבל סכינים שנרתמו לזרועותיו במקום ידיים, ולחם לצד קאופוליקאן בספרדים.

לאחר שעה של לחימה מנדוזה ניצח. 3000 אינדיאנים נפלו חלל, ומעל 800 בשבי, כולל גלווארינו. מנדוזה הורה להורגו באמצעות כלבים. לעומת זאת, בספר "לה אראוקנה" (La Araucana) נאמר כי בסוף הוא מת בתלייה.

קטגוריה:מלחמת האראוקו
קטגוריה:אינדיאנים
קטגוריה:נפטרים ב-1557