OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
1927 בספרות

== יצאו לאור ==
* "אל המגדלור", רומן מאת וירג'יניה וולף.
* "אלמר גנטרי", מאת סינקלר לואיס.
* "אמריקה", רומן בלתי גמור מאת פרנץ קפקא.
* "אנחנו שנינו", ספר ילדים מאת א. א. מילן.
* "הוויה וזמן", ספר פילוסופיה מאת מרטין היידגר.
* "זאב הערבה", רומן מאת הרמן הסה.
* "מסתרי ארבעת הגדולים", ספר מתח מאת אגאטה קריסטי.
* "ספר הפרשיות של שרלוק הולמס", מאת ארתור קונאן דויל.

== נולדו ==
* 21 בפברואר – ארמה בומבק, סופרת אמריקאית (נפטרה ב-1996)

==קישורים חיצוניים==

*
1928 בספרות

== יצאו לאור ==
* "מאהבה של ליידי צ'טרלי", רומן מאת ד.ה. לורנס.
* "ירידה ונפילה", רומן מאת איוולין וו.

==נפטרו==
* 11 בינואר – תומאס הרדי, סופר ומשורר אנגלי (נולד ב-1840)
* 19 במאי – מקס שלר, פילוסוף יהודי-גרמני (נולד ב-1874)
* 8 ביולי – קריסטל איסטמן, עורכת דין אמריקאית, מייסדת מגזין The Liberator (נולדה ב-1881)
* 19 בדצמבר – איטלו זבבו, סופר יהודי-איטלקי (נולד ב-1861)

==קישורים חיצוניים==

*
1929 בספרות

== יצאו לאור ==
* "הקץ לנשק", ספרו של ארנסט המינגוויי.
* "במערב אין כל חדש", ספר מאת אריך מריה רמארק.
* "הר הקסמים", ספר מאת תומאס מאן.
== זוכה בפרס נובל ==
* תומאס מאן, בעיקר על ספרו "בית בודנברוק".

== נולדו ==

* 9 בינואר – בריאן פריל, מחזאי, סופר ובמאי תיאטרון אירי (נפטר ב-2015)
* 17 בפברואר – חיים פוטוק, רב וסופר יהודי-אמריקאי (נפטר ב-2002)
* 18 בפברואר – לן דייטון, היסטוריון צבאי, כותב ספרי בישול וסופר בריטי
* 25 בפברואר – עיסא בולאטה, פרופסור לספרות ולשפה הערבית (נפטר ב-2019)
* 18 במרץ – כריסטה וולף, סופרת גרמנייה (נפטרה ב-2011)
* 19 במרץ – מיקל מרטי אי פול, משורר, סופר ומתרגם קטלאני (נפטר ב-2003)
* 1 באפריל – מילן קונדרה, סופר צ'כי.
* 23 באפריל – ג'ורג' סטיינר, מבקר ספרות, פובליציסט, פילוסוף, סופר ומחנך יהודי-אמריקאי (נפטר ב-2020)
* 16 במאי – אדריאן ריץ', משוררת, תאורטיקנית, פמיניסטית רדיקלית ומנהיגה לסבית אמריקאית ממוצא יהודי (נפטרה ב-2012)
* 12 ביוני – אנה פרנק, נערה יהודייה שתיעדה ביומנה את מאורעותיה בשואה (נרצחה ב-1945)
* 18 ביוני – גריגורי כנוביץ', סופר יהודי ליטאי
* 25 ביוני – אריק קרל, סופר ילדים ומאייר אמריקאי (נפטר ב-2021)
* 29 ביוני – אוריאנה פלאצ'י, עיתונאית וסופרת איטלקייה (נפטרה ב-2006)
* 12 ביולי – א-טייב סאלח, סופר סודאני (נפטר ב-2009)
* 27 ביולי – ג'ק היגינס, סופר אנגלי (נפטר ב-2022)
* 31 ביולי – לין ריד בנקס, סופרת בריטית
* 18 באוגוסט – אנטולי קוזנצוב, סופר סובייטי (נפטר ב-1979)
* 27 באוגוסט – איירה לוין, סופר ומחזאי אמריקאי ממוצא יהודי (נפטר ב-2007)
* 29 באוגוסט – תום גאן, משורר אנגלי (נפטר ב-2004)
* 25 בספטמבר – ברברה וולטרס, עיתונאית אמריקאית יהודייה
* 15 באוקטובר – מילוראד פאביץ', סופר, מתרגם ומשורר סרבי (נפטר ב-2009)
* 21 באוקטובר – אורסולה לה גווין, סופרת אמריקאית (נפטרה ב-2018)
* 12 בנובמבר – מיכאל אנדה, סופר גרמני (נפטר ב-1995)
* 12 בדצמבר – ג'ון אוסבורן, מחזאי, תסריטאי, שחקן תיאטרון ומבקר בריטי (נפטר ב-1994)
* 31 בדצמבר – רוברט סילברס, עיתונאי אמריקאי (נפטר ב-2017)

==קישורים חיצוניים==

*
1934 בספרות

== יצאו לאור ==
* "אני, קלאודיוס", מאת רוברט גרייבס
* "חוג הסרטן", מאת הנרי מילר
* "רפסודיה על נושא מאת פגניני", מאת רחמנינוב
* "הדון השקט", מאת מיכאיל שולוחוב
* "רצח באוריינט אקספרס", מאת אגאתה כריסטי
* "ענוג הוא הלילה", מאת פרנסיס סקוט פיצג'רלד
* "טוב ויפה, ג'יבס", מאת פ. ג'. וודהאוס
* "הסיגרים של פרעה", מאת הרז'ה
* "ירמה" (מחזה), מאת פדריקו גארסיה לורקה

== נולדו ==
* 18 בפברואר – אודרי לורד - סופרת ומשוררת אמריקאית
* 27 במאי – הרלן אליסון - סופר מדע בדיוני ופנטזיה יהודי אמריקאי 
* 13 ביולי – וולה סויינקה - מחזאי, סופר ומשורר ניגרי 
* 21 ביולי – ג'ונתן מילר - סופר, במאי תיאטרון ואופרה יהודי בריטי 
* 6 באוגוסט – דיאן דה פרימה - משוררת, סופרת ומחזאית אמריקאית

==קישורים חיצוניים==

*
1936 בספרות

==אירועים==
* באוגוסט 1936, נעצר המשורר והמחזאי פדריקו גארסיה לורקה, ונרצח בידי כיתת יורים של אנשי הימין הפשיסטי, עם תחילת מלחמת האזרחים הספרדית
* השבועון "לייף" הופץ לראשונה בארצות הברית
* נוסד הפרס הספרותי הבריטי "מדליית קרנגי"; הזוכה לשנה זו היה ארתור רנסום

== יצאו לאור ==
* ייאוש , מאת ולדימיר נבוקוב. מאנגלית - אילנה דן, ירושלים, כתר, 1987. יצא במהדורה מחודשת ב-2010
* "חלף עם הרוח", מאת מרגרט מיטשל. מאנגלית: חנה בן-דב, תל אביב: מ' ניומן, תש"ז–תש"ח; ג. אריוך, תל אביב: מ. מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), 1971
*ים המוות מאת ז'ורז'י אמאדו. תורגם לראשונה בידי מנשה לוין, הוצאת הקיבוץ הארצי (1951). תורגם שוב בידי אראלה לרר, זמורה ביתן (2003)
* מסע טרזן מאת אדגר רייס בורוז. תרגום לעברית: ג. בן-חנה בשם טרזן והילד הכושי, 1941
* היסטוריה של העולם לצעירים מכל הגילים מאת ארנסט גומבריך. תרגם מגרמנית: דן תמיר, הוצאת ספרי עליית הגג, 2009
* הלוטוס הכחול מסדרת הרפתקאותיו של טינטין מאת הרז'ה. הספר לא תורגם לעברית.
* אנו החיים מאת איין ראנד. תרגמה שושנה עין-גד; ערך אברהם בירמן; הוצאת מ. מזרחי, 1958
* המלחמה בסלמנדרות מאת קארל צ'אפק. תרגומו הראשון לעברית נעשה על ידי אפרים פרויד בשנת 1991. תרגום חדש מאת רות בונדי יצא בשנת 2012
* סיפורו של פרדיננד מאת מונרו ליף

==קישורים חיצוניים==

*
1937 בספרות

== יצאו לאור ==
* "ההוביט", של ג'.ר.ר. טולקין
* "ביש ובאין", מאת ארנסט המינגוויי
* "סכנה נדירה" מאת אריק אמבלר
* "אהבה ומוות בבלי" מאת ויקי באום
* "מושטה" מאת ז'ורז' ברנאנוס
* "עשר כוסות התה" מאת ג'ון דיקסון קאר
* "אין צדק" מאת ג'יימס קורטיס
* "זאב בין זאבים" מאת האנס פאלאדה
* "האיש בצריף" ו"מונה ליזה" מאת אלכסנדר-לרנט-הולניה

==קישורים חיצוניים==

*
נחל מכמש

נחל מכמש (מימין) מתחבר אל נחל פרת (משמאל), תצפית ממצפה אורית
נַחַל מִכְמָשׁ (בערבית: ואדי סווינית) הוא יובלו העיקרי של נחל פרת. הנחל יורד מהעיר רמאללה, ונשפך לנחל פרת, סמוך לכפר אדומים. אורכו הכולל של הנחל כ-20 ק"מ. הנחל מפתח קניון משמעותי, במקום בו הוא חוצה את מדרגת הכפיפה העליונה של מדבר יהודה. לאורך הנחל מצויים כמה מעיינות.

שמו של הנחל, מכמש, ניתן לו על שם היישוב המקראי מכמש, אשר על סמך הדמיון לשם הכפר הערבי הסמוך מוח'מאס, ניתן לשער ששכן בקרבת מקום.

==סלעי הנחל==

בפתחת קניון נחל מכמש יש שני סלעים המזדקרים ובולטים במקום בו הופך הנחל לקניון צר ומצוקי.
הם עונים באופן אופטימלי לתיאור המקראי של :"הַמַּעְבְּרוֹת","בּוֹצֵץ" ו"סֶנֶּה" כפי שכתוב בספר שמואל א': "וַיְהִי הַיּוֹם, וַיֹּאמֶר יוֹנָתָן בֶּן-שָׁאוּל אֶל-הַנַּעַר נֹשֵׂא כֵלָיו, לְכָה וְנַעְבְּרָה אֶל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים, אֲשֶׁר מֵעֵבֶר הַלָּז; וּלְאָבִיו, לֹא הִגִּיד. וְשָׁאוּל, יוֹשֵׁב בִּקְצֵה הַגִּבְעָה, תַּחַת הָרִמּוֹן, אֲשֶׁר בְּמִגְרוֹן; וְהָעָם אֲשֶׁר עִמּוֹ, כְּשֵׁשׁ מֵאוֹת אִישׁ. וַאֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב אֲחִי אִיכָבוֹד בֶּן-פִּינְחָס בֶּן-עֵלִי כֹּהֵן ה', בְּשִׁלוֹ נֹשֵׂא אֵפוֹד; וְהָעָם לֹא יָדַע, כִּי הָלַךְ יוֹנָתָן. וּבֵין הַמַּעְבְּרוֹת, אֲשֶׁר בִּקֵּשׁ יוֹנָתָן לַעֲבֹר עַל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים שֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה, וְשֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה; וְשֵׁם הָאֶחָד בּוֹצֵץ, וְשֵׁם הָאֶחָד סֶנֶּה. הַשֵּׁן הָאֶחָד מָצוּק מִצָּפוֹן, מוּל מִכְמָשׂ; וְהָאֶחָד מִנֶּגֶב, מוּל גָּבַע". שני הסלעים מצויים בין מעלה מכמש לבין גבע בנימין כ-2.5 ק"מ בקו-אווירי ממגרון.

===בוצץ===
בוצץ הוא הסלע הצפוני בנקודת ציון : 31.8571645032, 35.2871471882. פרשן התנ"ך רד"ק סבור כי פרוש השם הוא: מישור חלקלק. הסלע הצפוני שנמצא במפנה דרומי מואר רוב היום בניגוד לסנה, וככל הנראה שמו קשור לכך, בדומה למילה 'נוצץ'. כך בתוספתא (מקואות א ו), 'ההרים בוצצין' (לאחר ירידת גשמים).

===סנה===
סנה הוא הסלע הדרומי בנקודת ציון:31.85233889301106, 35.27846941978098 . בהיותו במפנה צפוני תלול, הוא שוכן בצל לאורך רוב היום.
פרשן התנ"ך רד"ק סבור כי פרוש השם הוא: מקום דרוך. השערה אחרת שמדובר בעץ שיטה. אולי מכאן גם שם הואדי בערבית :ואדי סווניט. הסבר על המקום ניתן על ידי החוקר קלוד קונדר.

==מערת הגיא==
במצוק הדרומי של הנחל נמצאה מערת מפלט אשר שימשה נמלטים בתקופות שונות. המערה מכונה "מערת הגיא" או "מערת אל ג'י". בשנת 1997 מצא הפרופסור חנן אשל במערה שלושה מטבעות מתקופת מרד בר כוכבא, אלו מוכיחים את שימושה כמערת מפלט גם בתקופה זו.
==זיהום הנחל==
במעלה הערוץ, סמוך ליישוב פסגות, ממוקם מתקן טיהור שפכים (מט"ש) פלסטיני המרכז את שפכי אל-בירה והיישובים פסגות, כוכב יעקב ותל ציון. המתקן מזרים מי קולחין אל הנחל, אשר מגיעים לבסוף למעיין עין מבוע. תקלות הקורות מדי פעם במט"ש גורמות לו לפלוט אל הנחל כמות רבה של מי שופכין לא מטוהרים ובוצה, דבר הגורם לזיהום של קטעים בנחל.
==לקריאה נוספת==
* חנן אשל, "סקר ארכאולוגי במערת אל-ג’י בנחל מכמש (ואדי סויניט) ומועד הקמתה של איליה קפיטולינה", מחקרי יהודה ושומרון ח (תשנח), 1998, עמ' 81–96.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100714025809/http://www.shechem.org/machon/nhmic.html תמונות מנחל מכמש]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:בנימין
קטגוריה:נחל פרת
קטגוריה:מדבר יהודה: נחלים
טורבינה פוטסדאם

שחקניות הקבוצה חוגגות את הזכייה בליגת האלופות בשנת 2005
טורבינֶה פוטסדאם (שמה המלא בגרמנית: 1. Frauen-Fußball-Club Turbine Potsdam 71 e. V. ובקיצור FFC) הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר פוטסדאם שבגרמניה.

כיום, משחקת הקבוצה בבונדסליגה השנייה, ולזכותה שש אליפויות גרמניה. הקבוצה נחשבת לאחת מקבוצות הנשים המצליחות בגרמניה, והיא זכתה פעמיים בליגת האלופות לנשים - ב-2005 ו-2010.

==היסטוריה==
המועדון הוקם ב-1971 בעיר פוטסדאם, אז עדיין חלק ממזרח גרמניה. ב-1979, נערכה אליפות מזרח גרמניה הראשונה לנשים, אך טורבינה לא הצליחה להגיע לשלב הגמר. למרות זאת, שנתיים לאחר מכן, כבר זכתה הקבוצה באליפות ושחקניותיה קיבלו מענק של 50 מארק כל אחת. בשנתיים הבאות שוב זכתה הקבוצה באליפות, ויצאה לסיבובי משחקים במדינות מזרח אירופה השונות.

ב-1989, זכתה הקבוצה באליפות מזרח גרמניה השישית והאחרונה שלה, ואחרי נפילת חומת ברלין רבות משחקניותיה פרשו ממשחק פעיל. בשנים הבאות, שיחקה הקבוצה בליגות המשנה האזוריות, אך לא הצליחה לעלות לבונדסליגה. בסיום עונת 1994, הצליחה הקבוצה לסיים במקום הראשון בליגה שלה והעפילה בפעם הראשונה בתולדותיה לבונדסליגה. 

השנים הראשונות בליגה העליונה לא היו פשוטות, וטורבינה שימשה בעיקר כקבוצת אמצע טבלה. עם תחילת המאה ה-21, התחזקה הקבוצה בשחקניות כמו נדין אנגרר, אריאנה הינגסט וקוני פוהלרס, והחלה להתבסס כאחת הקבוצות הטובות בגרמניה. בין השנים 2001 ל-2003, היא סיימה שלוש פעמים במקום השני בליגה, וב-2004 הצליחה לזכות בפעם הראשונה באליפות גרמניה. שנה לאחר מכן, כבר זכתה הקבוצה בשני תארים היסטוריים - הגביע הגרמני וגביע אופ"א (ליגת האלופות כיום). 

ב-2006, זכתה הקבוצה בדאבל מקומי (אליפות וגביע) והגיעה לגמר גביע אופ"א בפעם השנייה ברציפות, אך הפסידה ליריבה המושבעת - פרנקפורט. ארבע שנים לאחר מכן היא זכתה בליגת האלופות בשנית, לאחר שגברה בדו-קרב פנדלים על אלופת צרפת, ליון. בשנה שאחר כך, שוחזר הגמר בין טורבינה לליון, אך הפעם ידן של הצרפתיות הייתה על העליונה.

==תארים==
* אליפות הבונדסליגה: 6
:2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012
* הגביע הגרמני: 3
:2004, 2005, 2006 
* ליגת האלופות לנשים: 2
:2005, 2010

==שחקניות מפורסמות==
* ג'נובבה אנונמה
* פטמירה אלושי
* נדין אנגרר
* נדין קסלר
* אניה מיטאג
* קוני פוהלרס
* יוקי נגאסאטו

==קישורים חיצוניים==

* 

* 	

קטגוריה:קבוצות כדורגל נשים גרמניות
קטגוריה:פוטסדאם
קטגוריה:ברנדנבורג: ספורט
ישראלים/פעולה/סקס

ישראלים/פעולה/סקס היא להקת רוק ישראלית שהוקמה בתל אביב ב-2005. זהו ההרכב החמישי בו חבר הזמר מאור כהן כסולן.

חברי הלהקה הם שלושה מחברי להקת זקני צפת לשעבר, מאור כהן, יובל קיינר ותום מוכיח, וכן תמיר שקולניק שליווה את כהן בשני אלבומי הסולו שלו. סגנונה של הלהקה, הכולל שירים בהשפעת להקות רוק משנות השישים וטקסטים הומוריסטיים, מזכיר את זה של זקני צפת. הלהקה השיקה את אלבום הבכורה שלה, "מלכי המין", ב-2005 בהפקה עצמאית, ועד ל-2007 הוא נמכר רק בהופעות. שני הסינגלים הראשונים מתוך האלבום היו "תשכח" ו"הזיעה הזאת".

ב-2010 יצא אלבומה השני של הלהקה, "פקס רומנה".

ב-2018 חזרה הלהקה להופיע, בהרכבה המקורי.

==אלבומים==
* מלכי המין (2005)
* פקס רומנה (2010)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170101235907/http://www.hasharat.co.il/html/article_14337.php השילוש הקדוש], ביקורת על האלבום "מלכי המין", באתר השרת העיוור
* [https://web.archive.org/web/20060823183909/http://alternative-israel.com/text.asp?id=312 ביקורת על יפ"ס באלטרנטיבה]
* לאון פלדמן, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/130/057.html?hp=47&cat=309 סקס סטייל: ביקורת על ישראלים/פעולה/סקס], nrg, 8.7.2010
* ירין כץ, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/132/258.html, מתחת לכל ביקורת- שלושה אלבומים מחוץ למיינסטרים], nrg, 18.7.2010

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
אנרגיה כימית

אנרגיה כימית היא סוג של אנרגיה פוטנציאלית הנשמרת בקשרים בתרכובות כימיות. בשבירה וביצירה של קשרים כימיים מעורבת אנרגיה, אשר עשויה להשתחרר או להיקלט במערכת. לדוגמה, בעירה היא תגובה כימית שבה אנרגיה כימית משתחררת והופכת לאנרגיית חום ואור.

תאים עושים שימוש רב באנרגיה כימית האצורה במולקולות אורגניות, ובפרט ATP, במהלך המטבוליזם. יצירה מלאכותית של תרכובות עתירות אנרגיה אף היא אפשרית למשל בסינתזה של חומרי נפץ.

גם בחומרי הדלק יש אנרגיה כימית רבה; בשריפת חומר אורגני התוצרים הם פחמן דו-חמצני ומים שאלו חומרים עם קשרים הרבה יותר חזקים וממילא הם דלים באנרגיה, והאנרגיה שהייתה בתחילה נפלטת בצורת אור וחום.
בעזרת אנרגיה כימית ניתן להעביר אנרגיה ממקום למקום וכן לאגור אותה באיטיות, לעומת אנרגיות אחרות כמו אנרגיית החום ואנרגיית התנועה שקשה מאוד ואפילו בלתי אפשרי למחזר אותם באופן מלא.

==קישורים חיצוניים==
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [http://chemwiki.ucdavis.edu/Physical_Chemistry/Thermodynamics/State_Functions/Chemical_Energy Chemical Energy], UCDAVIS CHEMWiki
</div>

כימית
קטגוריה:כימיה
נחל סלוודורה

נחל סלוודורה (במפות סימון שבילים הנחל מכונה נחל סלבדורה) במדבר יהודה, הוא ערוץ קצר, היורד מבמת השוליים המזרחיים, ונשפך לים המלח כקילומטר אחד מצפון לנחל קדם. אורכו של הנחל כ-3 ק"מ.

== גאולוגיה ומורפולוגיה ==
נחל סלוודורה מתחתר בחלקו המזרחי של מצוק ההעתקים, והוא משתייך לסדרה של נחלים קצרים מסדר ראשון. בדומה לנחלים אחרים באזור כגון: נחל אוריון, מצפה ארנון, נחל קדם, נחל המלט ונחל ישי. הערוץ יורד במצוק ההעתקים מרום של כ-400 מ' מעל פני הים אל שפכו בים המלח בסדרת מפלים: גובה הראשון הוא כ-55 מטר, גובה השני - כ-35, ולאחר מכן צונח הנחל במפל ענק (כ-190 מטר). מפל זה מתחלק לכמה חלקים על ידי מדרגות ודרגשי סלע: החלק הראשון הוא מרזב מדורג, אשר אורכו כ-20, לאחר מכן קיר של 60 מטר עד למדרגה הראשונה (רוחבה כ-2 מטר), עוד קיר של 60 מטר עד למדרגה השנייה (רוחבה דומה), ירידה 10 מטר דרומה עד למדרגה השלישית (הצרה במדרגות המפל), ולבסוף מפל של כ-40 מטר.
כ-150 מטר מזרחה מכאן מצוי המפל המשמעותי האחרון בנחל, וגובהו כ-75 מטרים. המפל יצר פרסת מצוקים גדולה לרוחב המצוק, פרסה זו נראית היטב מכביש ים המלח. למרגלות המפל האחרון, בתוך כוך במצוק הצפוני של הנחל, נובע מעיין שכבה קטן. מי המעיין ראויים לשתייה, אך ספיקתו דלה - כ-10 ליטר לשעה בלבד, ומימיו מרירים. מימיו של מעיין זה נובעים מתוך שכבת דולומיט מהשכבה הגאולוגית 5-CE ("תמר") מעל האקוויקלוד החרסיתי של שכבה 4-CE ("אבנון"), בשונה משאר המעיינות של מצוק ההעתקים, הנובעים משכבה 3-CE ("צפית").

מעל מפל זה, צומח שיח סלוודורה פרסית גדול, על שמו נקראים הנחל והמעיין. כמו כן צומחים במקום אשל, סמר וצלף.

== מסלול טיול ==
בנחל סלוודורה הותקן סימון שבילים מעגלי, המסומן בכחול וירוק, המוליך מהחנייה לצד כביש 90 ואליו בחזרה. המסלול המעגלי מגיע אל המעין שלצידו צומחת הסלוודורה הפרסית, הנזכרת למעלה, ומסתיים לאחר הליכה בערוץ הנחל בחנייה לצד כביש 90.

== קישורים חיצוניים ==

* אתר מנהלת הטיולים - [http://www.education.gov.il/Tiyulim/ms1116.htm שמורת סלוודורה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נחלי ישראל הנשפכים לים המלח
קטגוריה:מדבר יהודה: נחלים
אצבעוני (עיתון ילדים)

סמליל העיתון
אצבעוני: העיתון לילדים (שבעבר הופיע עם כותרת-המשנה "אצבעוני: העיתון לַקטנים") הוא עיתון הילדים הוותיק בישראל, אשר יוצא לאור בהוצאת "אצבעוני".

==היסטוריה ==
את העיתון ייסדו בשנת 1952 העיתונאי והסופר מיכאל שיר והפסלת שושנה שיר. העיתון יוצא לאור מאז ברציפות. שיר שימש כעורך שלו במשך שנים. מתחילת המאה ה-21 עורך אותו בנו, רמי שיר, המפרסם בו גם סיפורי ילדים.

העיתון מיועד לילדים בגילאי 7 עד 11 (כיתות ב'-ה'). הוא כולל סיפורים, כתבות העשרה בנושאי טבע, מדע והיסטוריה, פינת אנגלית ושעשועונים, כל אלה תוך דגש על נושאים כמו קבלת השונה, איכות הסביבה, זכויות אדם ובעלי חיים. <ref></ref>

כותבי העיתון הם מחנכים, סופרי ואנשי מדע. הוא מודפס על נייר כרומו מט, מנוקד ומנוסח בצורה מפושטת וקלה להבנה.
בין הסופרים שכתבו וכותבים בעיתון: תמר בורנשטיין לזר - מחברת "קופיקו", זוהר אביב - מחברת "חבורת כוח-המוח" ו"יד הפלא", מאירה ברנע-גולדברג - מחברת כראמל, תמר פיש נחשון, ועוד.

לעיתון הראשון לא ניתן מספר סידורי, שכן עורכו לא תיאר לעצמו שאכן יוציא עוד עיתונים.

=== שם העיתון ===
שער הגיליון הראשון של "אצבעוני", אוקטובר 1952]]
בנו של מייסד העיתון, והעורך הנוכחי שלו, סיפר כיצד ניתן לעיתון שמו: .

==סקופים==
בעבר, מדור החדשות של העיתון עקב אחר האירועים השוטפים, בעזרת כתבים חוקרים ואף נבדק על ידי הצנזורה הצבאית, כעיתון חדשותי לכול דבר. רמי שיר מספר כי בשנות השבעים נסע אביו לחיפה וראה שבנמל עוגנות ספינות טילים עם דגל ישראל, הוא צילם את הספינות החדשות של חיל הים, והתמונות פורסמו בעיתון. הידיעה נאסרה לפרסום בישראל על ידי הצנזורה, אולם בעוד שהעיתונים היומיים חויבו לדווח לצנזור, הרי שעיתון הילדים לא נדרש לכך והידיעה פורסמה באופן בלעדי. בעקבות כך, העיתונים היומיים ציטטו את הסקופ של אצבעוני. הפרסום גרר נזיפה חמורה של הצנזורה. מקרה נוסף הוא פרסום שהתעשייה האווירית עומדת לשגר לווין ריגול בשם אופק 1, גם כאן הידיעה לא הועברה לאישור הצנזורה ופורסמה בעיתון.

==הוצאת אצבעוני==
הוצאת אצבעוני מוציאה לאור ארבעה עיתוני ילדים:
*[https://www.ezbeoni.co.il/product-category/%D7%A6%D7%91-%D7%A6%D7%91/ צב-צב] - לילדי הגן, בני 3 עד 6, שעדיין לא קוראים
*[https://www.ezbeoni.co.il/product-category/%D7%93%D7%95%D7%91%D7%95%D7%9F/ דובון] - לילדי גן חובה ותלמידי כתה א', הלומדים לקרוא ולכתוב
*[https://www.ezbeoni.co.il/product-category/%D7%90%D7%A6%D7%91%D7%A2%D7%95%D7%A0%D7%99/ אצבעוני] - לתלמידי כיתות ב' ומעלה
*[https://www.ezbeoni.co.il/product-category/%D7%9E%D7%A9%D7%91%D7%A6%D7%AA/ משבצת] - עיתון ובו אתגרי חשיבה לילדים, כולל תשבצים ושעשועונים
*[https://www.ezbeoni.co.il/product/zbeng/ זבנג] - ירחון קומיקס לנוער

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.ezbeoni.co.il Ezbeoni.co.il] - אתר ההוצאה "אצבעוני"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: עיתוני ילדים ונוער
קטגוריה:צנזורה בישראל
חומר מולקולרי

חומר מולקולרי הוא חומר המורכב ממולקולות, הבנויות מאטומי אל מתכות הקשורים ביניהם בקשרים קוולנטיים. בין המולקולות מתקיימים קשרים בין מולקולריים חלשים יותר, ובעיקר קשרי מימן וקשרי ואן דר ואלס זמניים או קבועים.

==תכונות החומרים המולקולריים==
מאחר שבהתכה וברתיחה ניתקים הכוחות הבין מולקולריים החלשים יחסית בלבד, טמפרטורות ההיתוך והרתיחה של חומרים מולקולריים נמוכות יחסית, ורבים מהם נוזלים או גזים בטמפרטורת החדר. טמפרטורות ההיתוך והרתיחה של חומרים מולקולריים נקבעות על פי חוזק הקשרים הבין מולקולריים, ובפרט קיומם של קשרי מימן וכן חוזקם של קשרי הואן דר ואלס, המושפע בעיקר מגודל ענן האלקטרונים שלהם ומקוטביותם.

החומרים המולקולריים אינם מוליכים חשמל באף מצב צבירה מכיוון שהם אינם מכילים אלקטרונים או יונים ניידים.

==חומרים מולקולריים==
מרבית היסודות האל מתכתיים, כגון חמצן O<sub>2</sub>, מימן H<sub>2</sub>, חנקן N<sub>2</sub> וכלור Cl<sub>2</sub>, הם חומרים מולקולריים. בנוסף, ישנן תרכובות מולקולריות רבות המכילות אטומים של יסודות שונים הקשורים ביניהם בקשרים קוולנטיים, כגון מים H<sub>2</sub>O, פחמן דו-חמצני CO<sub>2</sub>, ומתאן CH<sub>4</sub>.

==ראו גם==
* מולקולה
* קשר קוולנטי
* כוח ואן דר ואלס
* קשרי מימן
* סריג אטומרי
* סריג יוני
* סריג מתכתי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:מצבי צבירה
קטגוריה:תכונות כימיות
אילן רועה

קיר הנצחה ב"גן הבנים" במושב ינוב לבני המושב שנהרגו במערכות ישראל ובהם אילן רועה
אילן רועה (1 בינואר 1967 - 28 בפברואר 1999) היה כתב קול ישראל. נהרג בעת משימת סיקור בדרום לבנון.

== חייו ==
נולד במושב ינוב שבשרון, למד בבית הספר הדתי "ישורון" בנתניה ובבית הספר התיכון בר-אילן בעיר. התגייס ב-1986 ושירת בחטיבת הנח"ל כחובש.

בתום שירותו הצבאי החל לכתוב בשבועון הנוער "ראש אחד". לאחר מכן שימש כתב לענייני פלילים ולענייני מפלגות בסוכנות החדשות עתי"ם. מספר שנים אחר-כך החל לעבוד ככתב לענייני כלכלה בעיתון "חדשות". עם סגירת העיתון, עבד תקופה קצרה בעיתון "הארץ".

בשנת 1993 עבר לרשות השידור. תחילה שימש כתב לענייני ההסתדרות ולאחר שנה מונה לכתב "קול ישראל" בצפון.

ב-28 בפברואר 1999 נהרג אילן רועה בפעילות מבצעית בלבנון. בתוקף תפקידו הצטרף לשורת מפקדים צבאיים שנסעו לניחום אבלים בביתה של אישיות לבנונית בכירה בכפר שבעא בלבנון. הם עשו את דרכם חזרה בשיירה בת ארבעה כלי רכב צה"ליים. סמוך למוצב "כאוכבא" ברצועת הביטחון בדרום לבנון, עלה הרכב שבו נסע רועה על מטען צד שהופעל מרחוק. ברכב נסעו יחד עמו תא"ל ארז גרשטיין, מפקד יחידת הקישור ללבנון, , קשרו . מעוצמת הפיצוץ התהפך הרכב וכל נוסעיו נהרגו.

לאחר מותו הוחלט באגף כוח אדם במטה הכללי לחיילו. רועה הובא למנוחות בחלקה הצבאית בבית-העלמין במושב ינוב.

על שמו פרס מנכ"ל רשות השידור לכתב המצטיין.

בשנת 2006 יצא לזכרו הספר "מטעמי תוניסיה שאילן אהב". הספר נכתב על ידי אמו ויצא לאור בהוצאת הספרים "אוריון", שביחד נרתמו להגשים את חלומו של אילן רועה - להפיק ספר בישול ממטעמיה התוניסאיים האהובים עליו של אמו. הספר זוכה להצלחה רבה.

אולפני רדיו קול הגליל העליון של מועצה אזורית הגליל העליון וקול ישראל נקראים על שמו של אילן רועה.

גינת בית העיתונאים על שם סוקולוב בתל אביב נקראת על שם אילן רועה. בגינה יש פינת הנצחה ובה פסל של אילן רועה מאת הפסל הישראלי יעקב אפשטיין, המיקרופון ומכשיר ההקלטה שהיו ברשותו בעת שנהרג ומתקן המופעל בלחיצת כפתור, המספר את סיפור חייו של אילן רועה.

השאיר אחריו אישה, הורים ושני אחים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
<gallery>
File:PikiWiki Israel 15634 Memorial to the Journalist Ilan Roeh in Tel Aviv.JPG|פינת הנצחה לאילן רועה בגינת בית סוקולוב
File:PikiWiki Israel 15633 Memorial to the Journalist Ilan Roeh in Tel Aviv.JPG|המיקרופון ומכשיר ההקלטה שהיו בידי אילן רועה בעת שנהרג
File:IBA Radio Kol Israel Romema Jerusalem 2016 66.jpg|פינת זיכרון לאילן רועה באולפני קול ישראל בירושלים
</gallery>

קטגוריה:חללי צה"ל ברצועת הביטחון
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית לב השרון: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אמי"ת בר-אילן (נתניה)
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:עיתונאים שנהרגו בעת סיקור סכסוך צבאי
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:המערכה ברצועת הביטחון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
ריצ'רד שטולצמן

ריצ'רד שטולצמן (באנגלית: Richard Stoltzman, נולד ב-12 ביולי 1942) הוא קלרניתן אמריקני. הוא אחד מנגני הקלרינט הנודעים ביותר המתמקדים בעיקר במוזיקה קלאסית.

שטולצמן ניגן עם יותר ממאה תזמורות שונות, וכמו כן ניגן עם הרכבים קאמריים שונים ונתן רסיטלים, ואף הקליט רבות וזכה בפרסים שונים. בנוסף למוזיקה הקלאסית, ניגן שטולצמן אף מוזיקת ג'אז ומוזיקה מודרנית, למשל באלבומו "New York Counterpoint".

==קורות חייו==
שטולצמן נולד באומהה, נברסקה שבארצות הברית, כבן לאב נהג רכבת שעסק גם בנגינת ג'אז. בשנות ילדותו חי בסן פרנסיסקו, קליפורניה ובסינסינטי, אוהיו.

את התואר הראשון בהתמחות כפולה קיבל שטולצמן מ-"Ohio State University", שם למד מוזיקה ומתמטיקה כשני מקצועות ראשיים. לאחר מכן למד עם פרופסור קית' בבית הספר למוזיקה באוניברסיטת ייל, שם קיבל תואר מאסטר במוזיקה. שטולצמן למד לדוקטורט באוניברסיטת קולומביה. במשך זמן רב למד אצל מורה הקלרינט הדגול קלמן אופרמן מניו יורק. יחד, ייסדו השניים את "פסגת הקלרינט" - כנס בינלאומי של קלרינטים המתכנסים מדי פעם מאז שנות התשעים.

כיום משמש שטולצמן כאחד ממורי הפקולטה בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד.

==הופעות פומביות==
שטולצמן החל לרכוש לעצמו מוניטין בבית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו שבוורמונט והיה אחד החברים המייסדים של ההרכב הקאמרי "TASHI" בשנת 1973. שטולצמן הופיע כסולן עם תזמורות סימפוניות רבות, ניגן בפסטיבלי ג'אז בינלאומיים ואף הופיע לצד כוכבים כגון מל טורמה, ג'ורג' שירינג, ג'ודי קולינס, וודי הרמן, ויין שורטר ואחרים. ב-1993 השתתף כדמות מרכזית בסדרה "קונצ'רטו!" מבית BBC. בהרכבי מוזיקה קאמרית ניגן שטולצמן בין השאר עם הפסנתרן ריצ'רד גוד ואף זכה עמו בפרס גראמי על ביצוע מצטיין של הסונאטות לקלרינט ופסנתר של יוהנס ברהמס.

== פרסים ואותות הוקרה == 
פרס גראמי להופעה הטובה ביותר בתחום המוזיקה הקאמרית:
* עמנואל אקס, יו-יו מה וריצ'רד שטולצמן - בעבור הקלטת התקליטור "שלישיות קלרינט מאת ברהמס, בטהובן ומוצרט". 
* ריצ'רד גוד וריצ'רד שטולצמן - בעבור הקלטת הסונטות לקלרינט ולפסנתר מאת ברהמס אופוס 120.
* ב-1 בספטמבר 2005 הוענקה לשטולצמן "מדליית סאנפורד" מטעם בית הספר למוזיקה בייל. המדליה מוענקת בקביעות משנת 1972 ל"אמני במה מצליחים וחברים נכבדים במקצוע המוזיקה".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קלרניתנים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:נגני כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
פנקו (שכונה)

פַּנְקוֹ (בגרמנית: Pankow) הוא רובע גדול בצפון-מזרח ברלין, בירת גרמניה. השם פנקו הוא ממוצא סלאבי ומבוסס על שמו של נחל הפַּנְקֶה (Panke) הזורם בשטחו.<ref>[https://pankowerchronikdotde.wordpress.com/2014/06/09/name-pankow-stammt-18631014/ Woher der Name Pankow stammt] מתוך הבלוג "כרוניקות פנקו"</ref>
== גאוגרפיה ==
בשנת 2001, במסגרת רפורמת הרבעים של ברלין, אוחדה פנקו עם רובע פרנצלאואר ברג ווייסנזה לישות מנהלתית אחת. הרובע המאוחד קרוי גם הוא פנקו.

הרובע גובל במזרח בווייסנזה (Weißensee), בדרום בפרנצלאואר ברג (Prenzlauer Berg), בדרום-מערב בגזונדברונן (Gesundbrunnen), במערב ברייניקנדורף (Reinickendorf), בצפון-מערב בנידרשנהאוזן (Niederschönhausen) ובצפונה בפרצזיש בוכהולץ (Französisch Buchholz).

הרובע מורכב ברובו מרחובות מגורים, ומתאפיין בשטחים פתוחים רבים ובבנייה לא צפופה. בפאנקו נמצא פארק התושבים פנקו (Bürgerpark Pankow).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברלין: שכונות
פרחי הרע - מאור כהן שר בודלר

פרחי הרע - מאור כהן שר בודלר הוא אלבום הסולו השני של הזמר מאור כהן. האלבום כולל שירים מתוך ספרו הנודע של המשורר הצרפתי שארל בודלר מ-1857, "פרחי הרע" ("Les Fleurs du mal"), כפי שתורגמו בידי המתרגם הישראלי דורי מנור.
== הפקה ==
האלבום הופק מוזיקלית על ידי פיטר רוט, וכל השירים הולחנו בידי כהן, רובם בסגנון רוק שמבקרים רבים תיארו כמחווה לאלבומיו הראשונים של אריק איינשטיין. הסינגל הראשון מתוך האלבום היה "החוזר". גם "מבוע הדם" יצא כסינגל.

האלבום יצא בפורמט של ספר-דיסק הכולל ביוגרפיה מפורטת של בודלר וקטעים מציורים מפורסמים של ציירים צרפתים. הוא זכה לביקורות מעורבות, כשחלק מהמבקרים מחו על האופי הסולידי לדעתם שכהן העניק לשיריו של בודלר, שנחשבו לשערורייתיים באופן קיצוני בזמן שיצאו לאור. כהן הגיב על בחירתו בשיריו של בודלר בכך שפריז כפי שהיא מתוארת בשירים אלה מתארת במידה רבה את החיים בתל אביב של ימינו, ככרך מודרני ובוהמי.

האלבום הוקלט באולפני "המון", "נויז" והאולפן של יזהר אשדות. השירים "מבוע הדם", "התעלות", "את נשגבה לי" והקטע "אדום עיניים (פינאלה)" הוקלטו בשיתוף התזמורת הפילהרמונית SATU-MARE, רומניה. האלבום לווה בסיבוב הופעות בשם "קברט משירי בודלר" בו השתתף דן תורן.

==רשימת השירים==
#החוזר
#השמש
#המת השמח
#התכנסות
#מבוע הדם
#דמדומי הערב
#ספלין
#האויב
#התעלות
#מדריגל נוגה
#את נשגבה לי
#אדום עיניים (פינאלה)

==קישורים חיצוניים==

* אילת יגיל, [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Article.asp?GroupID=1915&itemID=66584&ArtistID=2063 מאור ודן - מפריז לגוש דן], באתר MOOMA, 7 בנובמבר 2005
* [https://web.archive.org/web/20170101235907/http://www.hasharat.co.il/html/article_12326.php ביקורת על פרחי הרע באתר השרת העיוור]
* 
* 

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי מאור כהן
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ניצן זעירא
קרן אנגלית

קרן אנגלית (צרפתית: Cor anglais. אנגלית: English Horn) היא כלי נשיפה מעץ בעל לשונית כפולה ממשפחת האבוב. הכתיבה לקרן האנגלית מתבצעת בטרנספוזיציה (היא מצלצלת קווינטה נמוך מן הכתוב בתווים) ומנעדה מקביל פחות או יותר למנעד האלט בקול האנושי, לכן נהוג להתייחס אל הכלי כאל כלי אלט (על פי גישה אחרת, האבוב ד'אמורה הוא כלי אלט, ואילו הקרן האנגלית כלי טנור). טכניקת הנשיפה והאצבוע בקרן האנגלית דומה מאוד לזו של האבוב; בשל כך, רוב נגני הקרן האנגלית הם אבובנים.
==מקור השם==
הקרן האנגלית אינה קרן ומוצאה אינו אנגלי. ההסבר המקובל כי מקור המילה anglais (אנגלי) בשיבוש המילה anglé (מכופף) אינו מבוסס. מקור השם כנראה בדמיונו של הכלי אבוב ציד (Oboe da Caccia), שממנו התפתחה הקרן האנגלית, לקרנות שבהן מנגנים המלאכים בציורים כנסייתיים מימי הביניים והרנסאנס, בעיקר במרכז אירופה. בגרמנית כונו הכלים engellisches Horn (קרן מלאכית), כינוי שהתגלגל בשם הנוכחי (בגרמנית בינונית פירוש המילה engellisch היה גם 'אנגלי').

==היסטוריה==
הקרן האנגלית התפתחה, כאמור, מאבוב הציד, שהיה אבוב טנור בעל פעמון מתרחב מפליז. בשנות העשרים של המאה ה-18 הוחלף בכמה כלים פעמון הפליז בפעמון עץ דמוי-ביצה - ייתכן שהממציא הוא בונה הכלים י. ט. וַייגְל מברסלאו. אבוב הציד המקורי היה כלי מעוקל; בסוף המאה החלו להופיע גם כלים זוויתיים, ובשני הטיפוסים נעשה שימוש במאה התשע-עשרה. 

עד המאה התשע-עשרה שימשה הקרן האנגלית בעיקר באופרה בשפה האיטלקית (גלוק, למשל, עשה בה שימוש לעיתים קרובות), אם כי היא הופיעה לעיתים גם במוזיקה כלית (סימפוניה מס' 22 מאת היידן, לדוגמה). בתקופה הרומנטית צבר הכלי פופולריות בשל צלילו המאנפף, שנתפס כ'פיקנטי' ומלנכולי, ונכתבו לו תפקידי סולו רבים, בין השאר ברקוויאם של סליירי, בפתיחה וילהלם טל של רוסיני ובכמה מיצירותיו של ברליוז. עד אמצע המאה כבר נתקבע מעמדו של הכלי ככלי סולו בעיקר, ולרוב אין הוא משתתף במרקם התזמורתי של שאר כלי הנשיפה.

==קטעי סולו ידועים לקרן אנגלית==
* סימפוניה מס. 9 מן העולם החדש מאת דבוז'אק, פרק שני.
* סימפוניה ברה מינור מאת סזר פרנק, פרק שני.
* שחרזאדה מאת ניקולאי רימסקי-קורסקוב, פרק שלישי.
* הברבור מטואונלה מאת ז'אן סיבליוס.
* קונסיירטו דה ארנחואס מאת חואקין רודריגו, פרק שני.
* האופרה טריסטן ואיזולדה מאת וגנר (מערכה שלישית).
* קונצ'רטו לפסנתר בסול מאת מוריס ראוול (פרק שני)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי נשיפה מעץ
נויקלן

נויקלן (בגרמנית: Neukölln) הוא רובע ברובע נויקלן בדרום-מערב ברלין, בירת גרמניה.

==השכונה==
בעבר היה הרובע קרוי ריקסדורף (Rixdorf) והיה ידוע כרובע עם רמת פשיעה גבוהה, וב-1912 שונה שמה לנויקלן כדי להתנער מהדימוי שדבק בשכונה. ב-1920 נערכה רפורמה, בה אוחדו שכונות וכפרים לשכונות בתוך העיר, ונויקלן החדשה הורכבה מהשכונות: נויקלן, בריץ (Britz), בוקו (Buckow), רודו (Rudow) וגרופיוסשטאדט (Gropiusstadt).

רובע נויקלן גובל בקרויצברג בצפון, בקפניק במזרח ובטמפלהוף במערב. בדרום גובל הרובע במדינת ברנדנבורג. את השכונה חוצים קווי הרכבת התחתית קו 8 (U8) מצפון לדרום וקו 7 (U7) ממזרח למערב.

התת-אזור נויקלן היה מאוכלס במהגרים רבים החל משנות השישים, בעיקר בטורקים ומהגרים מארצות ערב והיה אחד האזורים העניים בברלין. בשנים האחרונות חל תהליך ג'נטריפיקציה מואץ, בעיקר על ידי צעירים מכל העולם שהעלה את מחיר הדיור באזור פי כמה. שאר האזורים מורכבים בעיקר מבתים פרטיים.

מבחינה תרבותית רובע נויוקלן משך תערובת של תוויות מעצבים ואמנים. מרבית בתי המלאכה של אמנים פרטיים ממוקמים בין תעלת לנדוור ו-Hermannstraße. אולם האירועים Heimathafen Neukölln מציג מופעי תיאטרון לא קונבנציונליים הקשורים לברלין. כמו כן הוא מארח לילות שירה ואירועים יוצאי דופן (למשל ערב טייוואן). לבית האופרה הסמוך יש תוכניות מגוונות ומקוריות.

==ערים תאומות==
השכונה מקיימת ברית ערים תאומות עם:
* 
* 
* 
* 
* 

==אזכורים תרבותיים==
* נויקלן מוזכרת בשם הקטע האינסטרומנטלי Neuköln [כך] של דייוויד בואי - הרצועה התשיעית בתקליט "גיבורים" (Heroes) משנת 1977 (התקופה בה חי בברלין).

==ראו גם==
* בריכה עירונית נויקלן

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברלין: שכונות
מחווה לירושלים

מחווה לירושלים – סטאביל הוא פסל המהווה מיצב סביבתי רחב ממדים המוצב בכיכר הולנד שבהר הרצל במערב ירושלים, בפינת הרחובות הפסגה, קריית היובל ועין כרם. הכינוי העממי של הפסל הוא "הפסל האדום".
== היצירה ==
הפסל הוקם ב־1977 והוא הפסל האחרון מעשה ידי הפסל האמריקאי אלכסנדר קלדר.
הוא מורכב משש קשתות פלדה אדומות במשקל כולל של כ-65 טון, המחוברות במסמרות. הקשתות מהוות הד צורני להרים סביב ואמורות להזכיר לצופה את נוף הרי ירושלים, תוך שהצופה מסוגל לראות את ההרים מבעד לקשתות. צבע הפסל נועד להוות ניגוד לנוף ההרים הירוק שסביבו. ממערב לפסל משתרע יער החיים שמהווה חלק מיער ירושלים. מיקום הפסל נבחר על ידי קלדר וד"ר מרטין וייל, אולם קלדר לא זכה לראות אותו מוצב במקום שנה לאחר שנפטר
. 

במשך העבודות לבניית הרכבת הקלה בירושלים בשדרות הרצל הועבר הפסל באופן זמני למגרש פנוי בשדרות הרצל פינת רחוב שמואל בייט הסמוך למרכז הרפואי שערי צדק. באביב 2008 הוחזר הפסל למקומו המקורי, נצבע מחדש בצבע "אדום קלדר" שהוזמן מחו"ל במיוחד לשם כך, והוצב מעל בניין חניון שנבנה כחלק מפרויקט הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים.

מיקומו החדש של הפסל נמצא בנקודת תצפית הצופה אל יער ירושלים ואל עין כרם סמוך אל תחנת הרכבת הקלה.

==הנצחת הפסל בבול דאר ישראלי==
ב- 7 בפברואר 1995, השירות הבולאי הנפיק סדרה של שלושה בולי דאר שהוקדשו לפסלי חוצות של שלושה פסלים ישראלים: יצחק דנציגר, דוד פלומבו ואלכסנדר קלדר. האמן אד ואן אויין עיצב את סדרת הבולים. על אחד משלושת הבולים בסדרה מופיע הפסל "מחווה לירושלים - סטאביל" שפיסל קלדר.

== גלריה ==
<gallery>
שלט נוף - הר הרצל.jpg|נקודת תצפית אל יער ירושלים ואל עין כרם
MountHerzlStatue.jpg|שלט הסבר לזכרו של הפסל אלכסנדר קלדר
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור, 1996.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: פסלים
קטגוריה:הר הרצל
ואדי אל מפג'ר

ואדי אל מפג'ר (בערבית: وادي الفجر, מילולית: עמק השחר) הוא נחל אכזב קטן במדבר יהודה. הנחל יורד מההתנחלות מעלה מכמש, ונשפך לבקעת הירדן מדרום ליריחו, סמוך לנחל פרת. אורכו של הנחל כ-18 ק"מ, ושטח אגן ההיקוות שלו כ-20 קמ"ר.
 
הנחל רדוד ברובו, ואינו מתחתר אפילו בתחום במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה הבנויה מסלע קשה.

בנחל ישנה אמת מים קדומה, הפועלת עד היום, המוליכה את מי השיטפונות למערכת מאגרי המים של מנזר קרנטל.

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:מדבר יהודה: נחלים
ריקו

ריקו (אנגלית: Rico; 1994–2008) הוא כלב מסוג בורדר קולי שהתפרסם בחדשות בעקבות מחקר, שערכה האנתרופולוגית ג'וליין קמינסקי ממכון מקס פלאנק בלייפציג.

== המחקר ==
כלבי בורדר קולי הם תוצאה של ברירה מלאכותית שנועדה ליצור כלבים המגיבים בתחכום לפקודות קוליות, ומשמשים לפיכך ככלבי רועים אידיאליים. המחקר החל לאחר שבעליו של הכלב דיווח כי ריקו מזהה יותר מ-200 חפצים על פי שמותיהם שנאמרו לו. קמינסקי בדקה את יכולות הכלב ובמאמר שפרסמה בכתב העת Science קבעה כי הטענה נכונה: ריקו החזיר בממוצע 37 מתוך 40 חפצים, והצליח לזכור את השמות שניתנו לחפצים עד ארבעה שבועות לאחר החשיפה האחרונה אליהם.

קמינסקי שללה את האפשרות שהצלחתו של ריקו נבעה מאפקט הנס החכם על ידי נקיטת הליך ברור: 200 העצמים שריקו הכיר בשמותיהם מוינו בצורה אקראית לעשרים קבוצות, כל אחת בת עשרה חפצים. בזמן שהבעלים חיכה עם ריקו בחדר אחד, בחר עורך הניסוי קבוצת חפצים ופיזר אותם בחדר נפרד. לאחר מכן יצא עורך הניסוי מהחדר עם החפצים והצטרף לכלב ולבעליו בחדר השני. הוא הנחה את הבעלים להחליט על חפץ מסוים ולהורות לריקו שילך לחדר השני להביא אותו, תוך שימוש בשמו של החפץ. אחרי שהביא חפץ אחד מהחדר עם החפצים לחדר עם האנשים, התבקש ריקו להביא חפץ מסוים נוסף.

ריקו הצליח בניסויי זיהוי שמות החפצים במידה כזאת, שאוצר המילים שלו התברר כבר-השוואה לאלה של קופי אדם מאומנים, דולפינים, אריות ים ותוכים.

ריקו גם הגיב נכונה למילה חדשה בפעם הראשונה שנחשף אליה, תוך שימוש בכושר שהתגלה כמקבילה כלבית ליכולת "המיפוי המהיר" שמפגינים אנשים: תוך שימוש במנגנונים שתוארו לעיל, חפץ חדש אחד הוצג לצד שבעה שריקו כבר הכיר. ריקו התבקש להביא את החפץ, שגם צוין בשם שלא שמע לפני כן. ריקו החזיר את החפץ החדש, משתמש ככל הנראה בהליך של הוכחה בדרך השלילה.

פול בלום, בעל טור ב-Science מאוניברסיטת ייל, שמתמחה בדרך שבה ילדים רוכשים הבנה סמנטית ולשונית, כתב על המחקר ש"עבור הפסיכולוגים, כלבים הם אולי השימפנזות החדשים." עם זאת הוא הצביע על כך שילדים מסוגלים ללמוד מילים ביותר מדרך אחת, בעוד שריקו לומד רק כאשר הוא מקבל גמול חיובי אם הביא את החפץ הנכון.

== שאלות שנותרו פתוחות==
* האם ריקו יכול להפגין הבנה של מילים בדרך שונה מהחזרת חפצים?
* האם ריקו יבין הוראה לא להביא חפץ מסוים (באותו מובן של להגיד לילד "אל תיגע!" על דבר מסוים)?
* האם ריקו יכול ללמוד לייחס שם לחפץ שאינו קטן וניתן לנשיאה?
* האם ריקו יגיב למילה מסוימת בהצלחה גם כשהיא נאמרת בקול לא מוכר לו?
* האם ריקו יגיב באותה צורה לצלילים שאינם דומים למילים?

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.sciencemag.org/feature/data/bloom.pdf Can a Dog Learn a Word?&lrm;] - הטור של בלום בכתב העת Science

קטגוריה:אינטליגנציה בבעלי חיים
קטגוריה:כלבים מפורסמים
קטגוריה:ניסויים בבעלי חיים
להתראות בחלומותי

להתראות בחלומותי הוא אלבום האולפן השלישי של זמר הרוק הישראלי רמי פורטיס. האלבום יצא בינואר 1992 בחברת התקליטים נענע דיסק ובהפקת ניצן זעירא.

== הפקה ==
כמו בשני אלבומיו הקודמים, כל השירים הולחנו במשותף על ידי פורטיס וברי סחרוף, והופקו מוזיקלית במשותף על ידי פורטיס, סחרוף, גיל סמטנה ויובל שפריר. את כל מילות השירים כתב פורטיס. השירים "אנ'לא יכול", "הנה בא השקט", "מצבים משתנים", "לונדון תל אביב ברלין או בריסל" ו"איזה מין מין?" זכו להצלחה מסוימת, אך לא הפכו ללהיטים גדולים בסדר הגודל של להיטי "סיפורים מהקופסא" ו"". לאחר סיבוב הופעות קצר, עזב סחרוף לקריירת סולו ואורן קפלן החליפו, ומספר חודשים אחר-כך עזב את ישראל הבסיסט גיל סמטנה והוא הוחלף על ידי עמיר רוסיאנו (ג'נגו). כך נוצר ההרכב "האחים פורטיס" שליווה את פורטיס בשני אלבומיו הבאים.

האלבום הודפס כדיסק, כקלטת שמע ואף כתקליט. זהו האלבום האחרון של פורטיס שהודפס בפורמט זה עד אלבומו "תולדות הכותרת" מ-2015.

==רשימת השירים==
# מצבים משתנים (4:48)
# סתם עוד יום ראשון (5:04)
# איזה מין מין? (3:42)
# להתראות בחלומותי (3:48)
# להשתחרר (4:28)
# אדומים ברוח (3:23)
# אני אקח אותך (3:43)
# אנ'לא יכול (4:20)
# שוט הרחמים (4:01)
# האיש שאין לו שם (5:19)
# לונדון תל אביב ברלין או בריסל (4:28)
# הנה בא השקט (4:01)
# התופת (5:56)

==רשימת המשתתפים באלבום==
* עיבוד והפקה מוזיקלית - רמי פורטיס, ברי סחרוף, יובל שפריר, גיל סמטנה
* רמי פורטיס (שירה, גיטרה)
* ברי סחרוף (גיטרה, קלידים, שירה)
* גיל סמטנה (קונטרבס, בס, קולות רקע)
* יובל שפריר (תופים, כלי הקשה)
* ז'אן ז'אק גולדברג (תופים ב"התופת")
* יוסי רגב (טרומבון ב"מצבים משתנים" ו"אדומים ברוח")
* טכנאי הקלטה ומיקס - אורי ברק
* עוזרי טכנאי - אוהד דקל, גיורא פרבר
* הקלטה - אולפני המון, די.בי. אוגוסט-אפריל 1991
* מיקס - אולפני די.בי. ספטמבר-אוקטובר 1991
* עריכה דיגיטלית - בן ברנפלד
* מנהל הפקה - גור סלע
* עוזרי הפקה - יואב רייס, רינת גבעוני
* צילומים - חגית מור
* עיצוב עטיפה - איילת אביב
* יחסי ציבור - מירי בן-יוסף
* הפקה - ניצן זעירא

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי 1992
קטגוריה:אלבומי רמי פורטיס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ניצן זעירא
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
עידוא בן גריון

עידוא בִּן גָּרְיוֹן (ל' בשבט תרצ"ח, 1 בפברואר 1938 – כ"ד בכסלו תשל"ג, 30 בנובמבר 1972) היה סופר, מחזאי, מתרגם, במאי תיאטרון, משורר ופזמונאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
בן גריון נולד בתל אביב, בנם היחיד של הרקדנית דבורה ברטונוב ושל הסופר עמנואל בן גריון, ונכדם של הסופר מיכה יוסף ברדיצ'בסקי (בן גריון), השחקן יהושע ברטונוב ומרים ברטונוב.

גדל והתחנך בתל אביב: למד בבית הספר היסודי גרֶץ ובגימנסיה שלווה.
מנעוריו סבל מדיכאון כרוני.
בצה"ל שירת בלהקת הנח"ל. לאחר שחרורו יצא בשנת 1959 לפריז ולמד שם פנטומימה ובימוי. עם שובו לארץ בשנת 1962 כתב והוציא לאור את הרומן הראשון שלו, "המתוקה והמופלאת", שראה אור במקביל גם בתרגום לאנגלית.

ב-1964 ביים בן-גריון בתיאטרון העונות את המחזה "סמי ימות בשש" מאת קן יוז. המבקר חיים גמזו, שהיה ידוע בסגנונו הבוטה, כתב על מחזה זה את הביקורת הקצרה ביותר בתולדות ביקורת התיאטרון הישראלי: "לדידי יכול היה למות בחמש". המחזה זכה גם לביקורות חיוביות.

כמתרגם פרסם בן-גריון בשנת 1957 את תרגומו הראשון, "העורב" מאת אדגר אלן פו, בכתב העת הספרותי אורלוגין שבעריכת אברהם שלונסקי. כן תרגם שלושה מחזות שהוצגו על הבמות בארץ.

בן גריון נודע בפרשיות-אהבים רבות שהיו לו; טרם מותו נישא לרוזנת ממוצא איטלקי. בעיותיו הנפשיות הביאו לאשפוזים תכופים, עד ששם קץ לחייו בדירת הוריו בחולון, בגיל 34. נטמן בבית העלמין הדרום, בסמוך לסבו, יהושע ברטונוב.

לאחר התאבדותו של בן-גריון כתב עליו אביו, עמנואל, את הספר "בין שלשום למחרתיים".

==ספריו==
* המתוקה והמופלאת: רומאן, תל אביב: אלדר, 1962. (הופיע במקביל בהוצאת אלדר בתרגום לאנגלית מאת ג'וליאן שגרן תחת הכותרת "The Sweet and the Oblivious")

לאחר מותו:
* Mens Rea in corpore sano: שירים ותרגומים; ציורים: אדית קמחי, [תל אביב: חמו"ל], תשל"ג. (חוברת)
* שירים ותרגומי שירים, תל אביב: רשפים, תשל"ד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* פרטים על עדוא בן גריון ב
* 
* 
מפרי עטו:
* (5 בפברואר 1970)

שירים בביצוע להקת הנח״ל:
* [https://m.youtube.com/watch?v=KDvF4GRkjHA השיר: ׳שיר השירותים׳] באתר: youtube (בתמונה).

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: ישראלים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:מתאבדים: משוררים
קטגוריה:מתאבדים ישראלים: אמנים
קטגוריה:משפחת ברדיצ'בסקי (בן-גריון)
קטגוריה:משפחת ברטונוב
קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי גרץ (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה שלווה
קטגוריה:חברי להקת הנח"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
נפתלי יבין

נפתלי יבין (בינשטוק; 29 ביוני 1936 – 5 ביוני 1972) היה שחקן, במאי תיאטרון, מחזאי וסופר ישראלי.

==קורות חיים==
נפתלי יבין נולד בשנת 1936 לצילה ומנחם בינשטוק, במשפחה בת שני בנים. הוריו עלו לארץ ישראל בשנות ה-30 ונפגשו בחיפה. אחיו, חנן יבין, לימים במאי ומעבד. בגיל 4 עבר עם הוריו לתל אביב, שם היה אביו נהג מונית ואימו עקרת בית. למד בבית הספר "המרכז" שברחוב זמנהוף, והמשיך בגימנסיה גאולה. בנעוריו שיחק בתיאטרון הילדים "בימתנו". בשירותו הצבאי עבר קורס קצינים ושירת בחיל התותחנים. למד בבית הספר הדרמטי של תיאטרון "הבימה" והתקבל כשחקן בתיאטרון. המשיך בלימודי משחק בסטודיו של הבמאי היי קיילוס ובהמשך אצל פיטר פריי, אמנון מסקין ופאני לוביץ'. בשנת 1961 הקים עם הקים עם דוד לוין ועמוס מרוז את בימת השירה. בשנת 1962 השתתף בסרט "ניני". באמצע שנות ה-60 השלים את כתיבת מחזותיו "ויעקב איש תם", ו"רגעים יקרים מהאלבום המשפחתי" (שנקרא תחילה "פלאף"). בשנת 1965 סיים לימודים לתואר ראשון בספרות ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1966 עבר לאנגליה, לאחר שקיבל מלגת לימודים לתואר שני באוניברסיטת מנצ'סטר. שם הקים יחד עם אד ברמן את קואופרטיב "אינטראקשן", שהפעיל את "התיאטרון הכמעט חופשי" (Almost Free Theatre). הקים תיאטרון ניסיוני בשם "התיאטרון האחר", שזכה למוניטין.

בחודשים האחרונים לחייו סבל מדיכאון, בעקבות פרידתו מחברתו הניו זילנדית, שעזבה אותו לאחר זוגיות בת חמש שנים. באותה תקופה נחל הצלחה בעיסוקו כבמאי.

נפתלי יבין נמצא מת במיטתו בלונדון, ימים ספורים לפני יום הולדתו ה-36, בבוקר 5 ביוני 1972. בניתוח שלאחר המוות נקבע כי מותו נגרם מלקיחת ארבעה כדורי שינה וחצי בקבוק ויסקי. הובא לקבורה בבית העלמין הדרום.

"פלאף" הועלה בתיאטרון החאן הירושלמי ב-1976, ארבע שנים לאחר מותו, בבימוי ידידו, הלל נאמן ועם מנחם ורטהיים בתפקיד הראשי. המחזה הועלה גם בתאטרונים שונים באירופה.
המשורר אורי ברנשטיין, חברו של יבין, ערך את הספר "ילדות ממושכת וקיץ וחורף בעיר אחרת" שהופיע ב-1976. הספר הוא אוסף סיפוריו הקצרים ורשימותיו של יבין, שנותרו מכתבי יד בעזבון.

==יצירתו==
* ויעקב איש תם: מחזה, [ירושלים?: חמו"ל, תש"ל לערך].
* ילדות ממושכת וקיץ וחורף בעיר אחרת: סיפורים; בעריכת אורי ברנשטיין, מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, תל אביב (ספרי סימן קריאה), תשל"ו 1976. (הדפסה נוספת: כנרת, תל אביב, 1991)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* בועז כהן, [http://www.notes.co.il/boaz/18386.asp ילדות ממושכת וקיץ וחורף בעיר אחרת]
* 
* [https://web.archive.org/web/20070928035823/http://www.film-e-good.org.il/frames.asp?MainUrl=%2Fworks%2Fscreenplay.asp%3FScreenplayID%3D10080 פרטי הסרט שנעשה על פי סיפוריו של יבין]
* 
* 
* 
* 

על יצירתו:
* , 
* , 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים בריטים
קטגוריה:מחזאים יהודים בריטים
קטגוריה:סופרים יהודים בריטים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
המילטון (ברמודה)

הקתדרלה של המילטון
המילטון (באנגלית: Hamilton) היא בירת ברמודה ונמצאת במחוז פמברוק.

העיר נקראת על שם סר הנרי המילטון מושל ברמודה בין 1778–1794 (מחוז המילטון נקרא בשם זה עוד לפני מתן שמה של הבירה).

בעיר מתגוררים כ-970 תושבים, והיא העיר היחידה באיים, אף שהיא קטנה מהעיירה סנט ג'ורג'ס שקודמת לה מבחינה היסטורית, וגדולה ממנה בשטח ובמספר התושבים.

==היסטוריה==
בשנת 1790 הקצתה ממשלת ברמודה שטח של 587,000 מ"ר במטרה לבנות במקום את מושב השלטון המקומי. בשנת 1793 היישוב שנבנה הוכרז רשמית כעיר על ידי חוק של הפרלמנט הבריטי. בשנת 1815 הועברה בירת המדינה מסנט ג'ורג'ס לבירה הנבנית.
העיירה הפכה לעיר עם בניית הקתדרלה של המילטון בשנת 1897 (קתדרלה של הכנסייה האנגליקנית). כיום יש בעיר גם קתדרלה קתולית.

בעיר נמל גדול, והיא מהווה אזור סחר חופשי.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.bermuda-island.net/INTRODUCTION/Geography/City_of_Hamilton.php ההיסטוריה של העיר]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ברמודה: ערים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: ערי בירה
קטגוריה:אמריקה הצפונית: אזורי סחר חופשי
קטגוריה:הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1793
יידל ורדיגר

יהודה (יידל) ורדיגר (נולד ב-1971) הוא זמר ומפיק חסידי אמריקאי, בנו של הזמר מרדכי בן-דוד.

==ביוגרפיה==
יידל החל את הקריירה המוזיקלית שלו במוזיקה החסידית כבר בגיל 10, כאשר שר סולו בשיר "רחם" שהוציא אביו. הוא התפרסם במיוחד בשיר "שירו למלך" שביצע באלבומו השלישי הנקרא על שם השיר.

הוא נישא בא' בתמוז התש"ן (1990). לכבוד חתונתו הולחן על ידי משה לאופר השיר המפורסם "שמחם". בשנת התשס"ח (2008), הוציא את אלבומו "לב אחד", שבו משתתפים אהרן רזאל, משה מונה רוזנבלום, אלי לאופר ומשה לאופר.

אלבומו "סינגולדה מנגן יידל" לא הופץ בישראל אלא רק בחו"ל, עקב בעיות התקשרות עם חברת התקליטים גל פז בישראל.

כיום יידל ורדיגר מתגורר בניו יורק ומופיע בארצות הברית ובישראל, לעיתים בשיתוף פעולה עם אביו הזמר מרדכי בן-דוד.

באלבומו החמישי "לב אחד", מופיעים שירים שנכתבו על ידי אהרון רזאל ועקיבא המניק.

יידל מפיק ואמרגן של מוזיקה חסידית בין היתר של אביו ושל הזמר ברוך שלום בלסופסקי.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
*"Together".
*"לעשות רצון אביך".
*"שירו למלך".
*"יידל 4".
*"סינגולדה מנגן יידל".
*"לב אחד".
*"יהודי ראוי" (תרגום מילולי מיידיש של שמו: "וערדיגר יידל").

===השתתפות באלבומים===
* לב אל הנשמה, משה חזק' וייס, 2019

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080901161636/http://www.chasidinews.com/audio.php?clip=199 קליפ אנימציה מתוך הדיסק לב אחד]
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זמרים חסידיים אמריקאים
יידל
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
אבוב ציד

250px
אַבּוּב צַיִד, או אַבּוּב דָה קָאצָ'ה (באיטלקית: Oboe da caccia), הוא כלי נשיפה מעץ ממשפחת האבוב, הנמוך בקווינטה מן האבוב. הכלי מכופָף ומחופה עור, ובקצהו פעמון פליז מתרחב המזכיר את זה של קרן הציד, ומכאן שמו. הכלי שימש במוזיקת בארוק, וכיום מנגנים בו בעיקר בביצועים אותנטיים. הוא מוכר כיום בעיקר בזכות השימוש שעשה בו יוהאן סבסטיאן באך ביצירותיו הקוליות.

==היסטוריה==
אבוב הציד מעולם לא היה בשימוש נרחב: נכתבו לו יצירות בעיקר בין השנים 1720–1760, ורק מספר בונים מצומצם במרכז אירופה בנו אותו. הבונה הטוב ביותר היה י"ה אַיְכֵנטוֹפְּף מלייפציג, שהיה הראשון שהחליף את פעמון העץ בפעמון פליז, אולי תוך תיאום עם באך. באך החל לכתוב לכלי מיד לאחר הגיעו ללייפציג, וניצל היטב את הרגיסטרים האמצעי והנמוך של הכלי, אולי בגלל צלילם ה'צרוד' והאקספרסיבי. לרוב הוא שילב את הכלי באריות המביעות סבל או צער.

בסוף תקופת הבארוק יצא אבוב הציד משימוש. הפיתוח המהיר שעבר על האבוב פסח עליו, ובמקומו התפתחה הקרן האנגלית בהשפעת אבוב הטנור הרגיל (taille) והאבוב ד'אמורה. סביר כי הסיבה לכך הייתה המבנה המורכב של הכלי, וחוסר היכולת לעצב אותו במחרטה, בניגוד לכלים הישרים.

===אבוב הציד בימינו===
בסוף המאה ה-18 יצא אבוב הציד משימוש, ובמאה ה-20 כבר לא ידע איש עוד מהו הכלי שנקרא בשם זה. בתחילת דרכה של התנועה למוזיקה עתיקה ניסו מוזיקולוגים לשווא למצוא כלי שיתאים לתיאור ולמנעד אבוב הציד, וההנחה הייתה שלא שרד אף כלי עד ימינו. בפרויקט הקלטת מכלול הקנטטות של באך בשנות ה-70 של המאה ה-20, בניצוח ניקולאוס הרנונקור וגוסטב לאונהרדט, נעשה שימוש ב-taille לביצוע תפקיד אבוב הציד, בתוצאות מעורבות.

לבסוף, בתחילת שנות ה-70, גילה האוצר השוודי קארי קארפ כי במוזיאון המוזיקה בסטוקהולם ובמוזיאון נוסף בקופנהגן מוצגים שני כלים מקוריים של אייכנטופף. כלים אלה לא היו ניתנים עוד לנגינה, כפי שקורה לעיתים קרובות בכלי נשיפה עתיקים, אבל העתקים שנבנו על פיהם משמשים נגנים בימינו. הקלטת הבכורה של הכלי הייתה בביצוע אורטוריית חג המולד של באך בניצוח הרנונקור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:כלים אותנטיים
דיינה קארווי

דיינה קארווי (אנגלית: Dana Carvey; נולד ב-2 ביוני 1955) הוא שחקן קולנוע וקומיקאי אמריקאי.

== חייו ==
כשדיינה היה בן 3, עברה משפחתו לסן קרלוס, קליפורניה למשפחה נוצרית-לותרנית. כשהיה ילד צעיר קיבל את מערכת תופים הראשונה שלו. הוא קיבל את תואר בוגר אוניברסיטה מאוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו.
הוא חבר בזרם הלותרניזם בנצרות.

קארווי שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה, ובין השאר גילם את דמותו של גארת' אלגאר, הסייד-קיק של ויין, בסרטים עולמו של ויין (1992) ועולמו של ויין 2 (1993).

בשנת 1996 הנחה תוכנית אירוח משלו בשם "המופע של דיינה קארווי" ברשת ABC, ובוטלה לאחר 8 פרקים. בין היתר כיכבו בסדרה סטיבן קולבר, בוב אודנקירק וסטיב קארל.

ב-2002, יצא סרטו אשף התחפושות, שאוזכר וזכה למחווה בסרט הישראלי ההיא שחוזרת הביתה של הבמאית מיה דרייפוס.

==פילמוגרפיה==
* 1981 – "ליל המסכות 2"
* 1984 – "ספיינל טאפ"
* 1984 – "ירח רומנטי"
* 1984 – "Blue Thunder" (סדרת טלוויזיה)
* 1986 – "Tough Guys"
* 1988 – "Moving"
* 1990 – "Opportunity Knocks"
* 1992 – "עולמו של ויין"
* 1993 – "עולמו של ויין 2"
* 1994 – "מי אני, מה אני?"
* 1994 – "טיפולים אישיים"
* 1994 – "לכודים בגן עדן"
* 1996 – "The Shot"
* 2000 – "שטן על הזמן"
* 2002 – "אשף התחפושות"
* 2016 - "החיים הסודיים של חיות המחמד" (דיבוב)
*2017 - "להיות בונד"
*2023 - "מליגן" <small>(אנ')</small> - דיבוב

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:סאטרדיי נייט לייב
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הופעה בתוכנית מוזיקלית
קטגוריה:קליפורניה: שחקנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
נבחרת ניקרגואה בכדורגל

נבחרת ניקרגואה בכדורגל, הידועה בכינוייה "לוס פינולרוס", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ניקרגואה. הנבחרת היא אחת החלשות במרכז אמריקה. למרות שהדבר אינו נהוג במרכז אמריקה, הכדורגל אינו הספורט הנחשב במדינה ויש יותר חשיבות לענף הבייסבול. הנבחרת העפילה פעמיים לטורניר גביע הזהב של CONCACAF, אך הפסידה בכל משחקיה.

==כל גביעי העולם==
* 1930 עד 1990 - לא נכנסה
* 1994 עד 2022 - לא העפילה

==כל אליפויות CONCACAF/גביע הזהב==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|- 
| 1963||סיבוב ראשון||4||0||0||4||2||| 15
|-
| 1965|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 1967||מקום שישי||5||0||1||4||3||| 12
|-
| 1969|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 1971|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 1973
|-
| 1977|| colspan="7" rowspan="4" |לא נרשמה
|-
| 1981
|-
|1985
|-
|1989
|-
| 1991|| colspan="7" rowspan="9" |לא העפילה
|-
| 1993
|-
| 1996
|-
| 1998
|-
| 2000
|-
| 2002
|-
| 2003
|-
| 2005
|-
| 2007
|-
| 2009||סיבוב ראשון||3||0||0||3||0||| 8
|-
| 2011|| colspan="7" rowspan="3" |לא העפילה
|-
| 2013
|-
| 2015
|-
| 2017||סיבוב ראשון||3||0||0||3||1||| 7
|-
| 2019||סיבוב ראשון||3||0||0||3||0||| 8
|-
| 2021|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 2023
| colspan="7" |העפילה אך הושעתה
|-
|סה"כ||5/27||18||0||1||17||6||50
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

== ליגת האומות של CONCACAF ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!דרג
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|- 
| 2019-2020
|ב
|שלב הבתים||6
|2
|1
|3
|9
||11
|-
| 2022-2023
|ב
|סיימה ראשונה בשלב הבתים אך נפסלה
|6
|4
|2
|0
|15
|5
|-bgcolor=ccffcc
| 2023-2024
|ב
|עלתה לדרג א
|6
|5
|1
|0
|17
|1
|-
|2024-2025
|א
|
|
|
|
|
|
|
|-
| colspan="3" |סה"כ
|18
|11
|4
|3
|41
|17
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניקרגואה: כדורגל
ניקרגואה