OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אברהם יעקב סלוצקי

אברהם יעקב סלוצקי (ה'תרכ"א, 1861 - ה'תרע"ח, 1918) היה סופר ופובליציסט יהודי-רוסי (אוקראיני) ציוני דתי. הוגה שמו של המזרחי.

==ביוגרפיה==
בצעירותו למד לימודים תורניים קלאסיים, אך לאחר "החוקים הזמניים" שחוקקה ממשלת רוסיה נגד היהודים ב-1884, הפך לחובב ציון נלהב. בתחילה עבד במערכת כתב העת "המליץ", על מאמריו בכתב העת שעסקו בדרך כלל ברעיון הציוני נהג לחתום בפסבדונים איס"י הבבלי, המייצגים את ראשי התיבות של שמו וסיומו: אברהם יעקב סלוצקי. מאוחר יותר ירש מחותנו בית בנובגורוד-סיוורסקי, שאותה כינה בשם "קרתגו הצפונית". הוא עבר לגור בעיר והתפרנס מחנות גדולה שהייתה בבעלותו. הוא המשיך לשלוח לפרקים מאמרים לפרסום ב"המליץ".

הסופר וההיסטוריון שמואל ליב ציטרון אשר הקדיש פרק שלם לזכרו, בחיבורו "זכרונות ורשמים מימי בכורי חבת-ציון והציונות", מספר עליו בין היתר כמה היה נמרץ להשכנת שלום בקרב אנשי תנועת הציונות למרות הבדלי השקפות ביניהם. 

יזם וערך את שיבת ציון: קֹבץ מאמרי גאוני הדור בשבח יישוב ארץ ישראל, שראה אור בוורשה בשנת תרנ"ב, 1891–1892. שנערך לכבוד הוועד האודיסאי החברה לתמיכת בני ישראל עובדי אדמה ובעלי מלאכה בסוריה וארץ ישראל. הציונים החילוניים כינו את הספר בזלזול "היתר מאה רבנים לרעיון הציוני", אבל בחוגים החרדיים הייתה לקובץ השפעה גדולה. 

בתשובה שפרסם הרצל לדברי הרב הראשי של וינה, ד"ר משה גִידֶמַן, שיצא נגד התנועה הציונית, מזכיר הרצל את ספרו של סלוצקי ומסתייע בו כך: 

הוא יסד את מרכז חובבי ציון בביאליסטוק. לפי שמואל ליב ציטרון סלוצקי "היה הראשון אשר הורה והוגה את הרעיון על דבר יסוד "המזרחי" והוא בהשתתפות הגאון המנוח רבי יצחק יעקב ריינס ירו אבן פנתה של פדרציה זו, התופסת היום מקום כל כך חשוב בתוך הציונות הכללית.". לפי שלמה אשכנזי היה סלוצקי זה שהגה את השם "המזרחי", ראשי וסופי תיבות של "מרכז רוחני", ככינוי לתנועת הציונות הדתית.

על אף חילוקי הדעות שלו עם תנועת "בני משה" ו"חובבי ציון" בכלל יצא, יחד עם שפ"ר ובעידודו של הרב שמואל מוהליבר, בשורת מאמרים חריפים נגד כותבי "פאסקוילים" שיצאו בעלילות שונות נגד "בני משה" ו"חובבי ציון".<ref></ref> מאמרים אלה שכנעו חלק מהמקטרגים לחזור בהם מאישומיהם.

סלוצקי התבסס כלכלית ותכנן לעלות לארץ ישראל, אך נרצח עם אשתו ביחד עם עוד עשרות יהודים בפרעות שערכו בנובגורוד-סיוורסקי אחד מהצבאות הנצים במלחמת האזרחים בשנת תרע"ח-1918, ככל הנראה הצבא האדום בראשית חודש אפריל (ניסן) (בשל כך הוא מתואר לעיתים בספרות העברית הדתית בתואר "הקדוש"). בני הזוג סלוצקי לא השאירו אחריהם ילדים. מקום קבורתם לא נודע.

==לקריאה נוספת==
* שמואל ליב ציטרון, [http://benyehuda.org/zitron/sluzky.html אברהם יעקב סלוצקי] ב-אנשים וסופרים: זכרונות ורשמים מימי בכורי חבת-ציון והציונות, וילנה: ש. שרברק, 1922. עמ' 94–103 
* גאולה בת-יהודה, אנציקלופדיה לציונות הדתית, כרך ד, בערכו. עמ' 132–136 ,
* גאולה בת-יהודה, ראשון לראשונים - ר’ אברהם יעקב סלוצקי הי"ד, פורסם ב- סיני; ירחון לתורה ולמדעי היהדות. ירושלים. קכט-קל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* 
;כתביו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פובליציסטים כותבי עברית
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:נספים בפרעות
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1850
קטגוריה:נפטרים ב-1918
קטגוריה:אישים שמקום קבורתם לא נודע
קרומולוב

קרומולוב (בפולנית: Kromołów) הוא פרוור של העיר זוויירצ'ה שבפרובינציית שלזיה שבפולין, אשר עד 1977 היה יישוב עצמאי, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב קרומולוב נזכר מהמאה ה-12, ובתחילת המאה ה-16 נבנתה במקום כנסייה קלוויניסטית, אשר הוסבה בהמשך לכנסייה קתולית.

במשך השנים היה היישוב בבעלות משפחות אצולה פולניות. מהמאה ה-19 התקיימה ביישוב תעשיית אריגה מפותחת. בשנת 1864 נטלו הרוסים מהיישוב את מעמדו העירוני, בעקבות מרד ינואר.

==יהודי קרומולוב==
יהודים ישבו בקרומולוב מהמאה ה-16, ומהמאה ה-19 התקיימה ביישוב קהילה עצמאית. בתחילת המאה ה-20 השתקע ביישוב האדמו"ר נתן נחום רבינוביץ משושלת חסידות ראדומסק.

במהלך מלחמת העולם הראשונה גירשו הרוסים רבים מיהודי היישוב, ולאחר המלחמה הצטמצמה האוכלוסייה היהודית במקום, עד שהגיעה ערב מלחמת העולם השנייה לכ-200 איש בלבד.

עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה משפילות ומפרכות. בד בבד, שרפו הגרמנים את בית הכנסת ואת בית המדרש ביישוב, וביצעו מעשי התעללות פומביים ביהודי היישוב, תוך אילוצם לערוך "תרגילי התעמלות" משפילים, מריטת זקניהם, שיסוי כלבים בהם, והשפלת רב הקהילה, אלחנן שידלובסקי, לעיני הקהל הפולני.

במרץ 1941 גורשו יהודי היישוב לזוויירצ'ה, ומשם שולחו בתחילת 1942 למחנה ההשמדה אושוויץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160801042837/http://moreshet.pl/he/node/1202 קרומולוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:שלזיה (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
זריהן

זריהן הוא שם משפחה יהודי-מרוקאי.

השם הוא שיבוש של השם אבו דרהם, שמה של משפחה יהודית שמקורה בעיר סיביליה, אשר מבניה היה הרב דוד אבודרהם. 

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
סחור-סחור

סחור-סחור (מאנגלית: Runaround) הוא סיפור קצר מאת אייזק אסימוב, המשתייך לסוגת המדע הבדיוני. הסיפור נכתב באוקטובר של שנת 1941 ופורסם במגזין מדע בדיוני חודשיים לאחר מכן. בשנת 1950 הסיפור הופיע בספרו של אסימוב, "אני, רובוט".

הסיפור מפורסם בהיותו הסיפור הראשון מסיפוריו של אסימוב שבו שלושת חוקי הרובוטיקה תופסים מקום מרכזי בעלילה, מוטיב שיחזור מאוחר יותר ברבים מסיפוריו.

==תקציר העלילה==
הסיפור מתרחש בשנת 2015. גרגורי פאואל וחברו מייקל (מייק) דונובן נשלחים לכוכב חמה יחד עם רובוט בשם SPD-13 (המכונה גם "ספידי") במטרה להחזיר לפעולה תחנת כרייה שננטשה 10 שנים לפני כן.

לאחר שהם מגיעים, פאואל ודונובן מגלים שהתאים הפוטואלקטריים תומכי החיים שבתחנה ריקים מסלניום ויפסיקו לפעול בקרוב. בריכת הסלניום הקרובה ביותר נמצאת במרחק שבעה מיל מהתחנה, ומאחר ורק הוא מסוגל לשרוד באקלים הקיצוני ספידי נשלח אל הבריכה כדי להביא סלניום. לאחר שהוא לא חוזר כעבור חמש שעות, פאואל ודונובן מתחילים לדאוג. הם משתמשים ברובוט פרימיטיבי יותר שנמצא בתחנה כדי למצוא את ספידי.

כאשר הם מגיעים לבריכת הסלניום, פאואל ודונובן מגלים שספידי מסתובב במעגל סביב הבריכה. לאחר שהם מבקשים ממנו לחזור, ספידי מתחיל לדבר באופן מוזר ולהגיד מילים אקראיות. פאואל מבין שספידי רואה בבריכת הסלניום איום בלתי צפוי. בנסיבות רגילות, רובוטים שמים את טובת בעליהם לפני טובתם, אך מאחר שספידי הוא רובוט יקר במיוחד הוא תוכנת באופן ההפוך. לכן, ספידי "כלוא" בין שני החוקים, מאחר שבשני המצבים הוא מפר את אחד החוקים. 

מאחר שהחוק היחיד שחזק יותר משני החוקים האחרים הוא החוק הראשון ("לא יפגע רובוט לרעה בבן אדם, ולא יניח, במחדל, שאדם ייפגע"), פאואל מחליט לסכן את חייו ולצאת אל האקלים המסוכן. ספידי נאלץ לבטל את הפקודות הקודמות ולהציל את פאואל, והבעיה נפתרת.

==ראו גם==
* סדרת הרובוטים

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.isfdb.org/cgi-bin/title.cgi?44191 סחור-סחור] במאגר הספרות הספקולטיבית האינטרנטי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סיפורי הרובוטים של אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1941
אלימור זילברמן

אלימור זילברמן (נולדה ב-23 באוקטובר 1960) היא עיתונאית, עורכת אופנה ואשת טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
זילברמן נולדה וגדלה בתל אביב. שירתה בגלי צה"ל.

הייתה הסולנית של להקת "ליפסטיק" שפעלה בשנים 1981–1983, וכן של להקת "מאדאם אי". בשנים 1989–1990 הייתה חברה בהרכב "למה פיל?" שהקים יוסי אלפנט.

זילברמן ייסדה את מדור האופנה בעיתון "תל אביב", ובהמשך כתבה וערכה מדורי אופנה בעיתונים "העיר" ו"חדשות".

ב-1991 עיצבה תלבושות עבור המופע "חידת הספינקס" של להקת בת שבע.

ב-1997 החלה להגיש פינת אופנה בתוכנית הבוקר "קפה טלעד", במשך כשנתיים, בזכיינית ערוץ 2 טלעד.

ב-1999 הנחתה זילברמן לצד הילה אלפרט את התוכנית "נשים קטנות" בערוץ 2, והשתתפה בתוכית "שלישי וחצי עם עינת ארליך" בתור חברת פאנל.

ב-2003 היא החליפה את ליאת תימור בהנחיית תוכנית העיצוב "עבודת בית" בזכיינית ערוץ 2 שידורי קשת, אותה הנחתה עד 2005, למשך 2 עונות.

בשנים 2005 עד 2008, שימשה כשופטת בשלוש העונות של תוכנית המציאות "הדוגמניות" בערוץ 10.

ב-2007 השתתפה כחברת פאנל קבועה בתוכנית "המצעד" בערוץ HOT בידור ישראלי.

==חיים אישיים==
זילברמן היא אמא לשתי בנות משני אבות שונים, בת אחת מהזמר רפי פרסקי ובת אחת מבן זוגה הנוכחי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:עיתונאי אופנה ישראלים
קטגוריה:שופטי הדוגמניות
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
כאסח

כאסח הוא סרט דרמה מוזיקלי ישראלי בבימויו של חיים גיל, שיצא לאקרנים בשנת 1984.

== הפקה ==
את התסריט לסרט כתב העיתונאי אהרן בכר. בסרט משתתפים בתור עצמם זמרים מוכרים בזמר המזרחי, ביניהם חופני כהן, זהר ארגוב, אביהו מדינה, שימי תבורי, ג'קי מקייטן, חיים משה, משה גיאת ודקלון. לצידם משתתפים בסרט השחקנים אריה אליאס, אילן דר, יונה אליאן, מכרם ח'ורי, אייל גפן, ורדינה כהן ופנינה רוזנבלום.

הסרט ביקש לנצל את עליית הפופולריות של המוזיקה המזרחית בישראל באותן השנים, עלילת הסרט הייתה דלה וכמחצית ממנו כלל קטעי מוזיקה אותם מבצעים כוכבי הזמר המזרחי של התקופה.

מבקר הקולנוע מאיר שניצר כתב ש"כאסח" היה בין הסרטים הגרועים של השנה.

== עלילה ==
הסרט מגולל את סיפורו של זמר קסטות בשם חופני (חופני כהן) גרוש ואב לילד, המתאהב באשת החברה הגבוהה שנקראת יעל (פנינה רוזנבלום), ומנסה לפרוץ למיינסטרים. מנגד יורם טל שיר (אילן דר) הוא שדרן רדיו האשכנזי-אליטיסטי המתנשא ומזלזל במוזיקה המזרחית ואילו אשתו עדנה טל שיר (יונה אליאן) מגלה אהדה. בסרט משולבים קטעי שירה רבים. 

חלק גדול מהסרט צולם באולמי "מחולות תימן" ששכנו ברחוב המסגר בתל אביב, שהיה מפורסם באותה תקופה בזכות מועדוני לילה ואולמות אירועים שפעלו בו בשנות ה־70 וה־80.

== הפסקול ==
#ג׳קי מקייטן - המענטזת 
#זוהר ארגוב - כבר עברו השנים 
#זוהר ארגוב - הפרח בגני
#חופני כהן - השמש עולה 
#משה גיאת - יומה יומה 
#חופני כהן - לשיר בקול ערב 
#אביהו מדינה - לבד יושבת 
#שימי תבורי - שתי אהבות 
#חיים משה - לינדה 
#חיים משה - למה אל 
#חופני כהן - המסטול 
#חיים משה - אהבת חיי 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים מוזיקליים ישראליים
קטגוריה:סרטי 1984
סמנח כא רע

[[חרפושית עם שמו של סמנח כא רע]]
סמנח כא רע (שמו המלא הוא אנח-חפרו-רע סמנ-כא-רע דג'סר חפרו) היה הפרעה ה-11 של השושלת ה-18 בממלכה החדשה במצרים העתיקה. הוא שלט שנה אחת עד שלוש (בשנים 1335-1334 או 1364-1361 בהתאם לתיארוך). הוא עלה לשלטון בתקופת אל-עמארנה אחרי אחנתון הידוע בכינויו "הפרעה הכופר" בשל הפיכתו הדתית-מונותאיסטית. ישנם חוקרים הטוענים כי סמנח כא רע היא בתו של אחנאתון ואשתו לעתיד של תות ענח' אמון. מעט מאוד ידוע על סמנח כא רע לא רק בגלל תקופת שלטונו הקצרה אלא גם בגלל ששלושה פרעונים אחריו, הפרעה חרמחב, ניסה למחוק כל זכר לכל הנוגעים להפיכתו של אחנאתון (אחנאתון, סמנח כא רע, תות ענח' אמון ואיי).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-18
קטגוריה:קצרמר היסטוריה
Bereitet die Wege, bereitet die Bahn, רי"ב 132

העמוד הראשון של הפרטיטורה, בכתב ידו של באך
Bereitet die Wege, bereitet die Bahn (בעברית: פנו דרך, ישרו המסילה), רי"ב 132, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר, והוא ביצע אותה ב-22 בדצמבר 1715, לכבוד יום ראשון הרביעי של תקופת הציפייה.

==היסטוריה ומילים==
באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין תוך כמה שנים קנטטה עבור כל מועד בשנה. לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה הרביעית שהלחין באותה שנה לאחר רי"ב 31, רי"ב 165, רי"ב 185 ורי"ב 163.

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הפיליפים ומהבשורה על-פי יוחנן, שם מעיד יוחנן המטביל על בואו של ישו ומצטט את הנביא ישעיהו: "קול קורא במדבר פנו דרך ה'", העוסק בביאה הצפויה של הגאולה. הלברית נכתבה על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לרוב הקנטטות של באך בתקופה זו. הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתבה אליזבת קרוסיגר (Elisabeth Cruciger), משוררת גרמנית בת המאה ה-16. הטקסט מצטט בחלק הראשון את נבואת ישעיהו ומסיים בקריאה הברורה "המשיח כבר מגיע!". המשך הטקסט קורא למאמין להתכונן לביאת הגאולה, לחזור בתשובה ולהיטהר.

בניגוד לחלק מהקנטטות שלו מתקופה זו, הוא לא ביצע את היצירה שוב בעת עבודתו בלייפציג, מכיוון ששם נשמרו חוקי התענית המקובלים, שכוללים גם איסור על ניגון מוזיקה.

הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1881 בכרך 28 של "חברת באך", שפרסמה את כל יצירותיו בצורה מסודרת בין השנים 1850-1900.

==מבנה והרכב מוזיקלי==
הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס, למקהלה בת ארבעה קולות ולתזמורת הכוללת אבוב, שני כינורות, ויולה, צ'לו ובאסו קונטינואו שכולל בסון. ככל הקנטטות שלו בשנה זו, גם הנוכחית מורכבת מאריה ורצ'יטטיב לסירוגין, והסיום הוא כורל. הלחן לחלק האחרון אבד, בדומה לקנטטה הקודמת, מס' 163 וכיום מבצעים במקומו את החלק האחרון של רי"ב 164. לקנטטה שישה חלקים:
# אריה לסופרן: Bereitet die Wege, bereitet die Bahn (פנו דרך, ישרו המסילה)
# רצ'יטטיב לטנור: Willst du dich Gottes Kind und Christi Bruder nennen (אם בן אלהים ואח כריסטוס תקרא)
# אריה לבס: Wer bist du? Frage dein Gewissen (מי אתה? שאל את מצפונך)
# רצ'יטטיב לאלט: Ich will, mein Gott, dir frei heraus bekennen (אני, אלהי, אתוודה בפניך בפתיחות)
# אריה לאלט: Christi Glieder, ach bedenket (חברי כריסטוס, אה זכרו נא)
# כורל למקהלה: Ertöt uns durch deine Güte (המיתנו באמצעות טובך)

==הקלטות==
היצירה לא הוקלטה רבות, רק כ-15 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון גוסטב ליאונהארדט (ב-1983), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/BWV132.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV132-Heb1.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
קלמן פורת

קלמן פורת (10 ביוני 1927 – 31 באוגוסט 2000) היה דמות מפתח בפיתוח ויישוב הנגב. בין תפקידיו הציבוריים כיהן כמנהל הראשון של מחוז הנגב במשרד השיכון והבינוי - הקמת הערים החדשות במרחב הדרום והנגב ועיבוי הערים הוותיקות, וכנשיא לשכת המסחר והתעשייה בנגב. שירת במשטרת היישובים העברים (J.S.P), ב"הגנה" ובהמשך, הגיע לדרגת אלוף-משנה בצה"ל.

== ביוגרפיה ==
קלמן פורת נולד בשנת 1927 למשפחת פורטמן ב"מושבה" הרצליה. הוריו, אסתר ואברהם, אשר עלו ארצה מפולין ב-1924, היו ממייסדי המקום.

למד בגימנסיה בהרצליה ולאחר מכן ב"תיכון-חדש" בתל אביב (בוגר מחזור י"ג משנת 1944). כנער, קלמן פעל אינטנסיבית בשורות "ההגנה", ולאחר מכן, בשנת 1946 שירת בהגנה "שירות חובה". במלחמת העצמאות נלחם כמפקד מחלקה בגדודים 22 ו-23 של חטיבת כרמלי והשתתף בקרבות בגליל.

בין השנים 1946–1952 השלים תואר בהנדסת בניין בטכניון בחיפה.

בתחילת שנות החמישים, עבד בתכנון וניהול פרויקטים במחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית (אשר בשנות האלפיים, היא "המינהל לבנייה כפרית" במשרד הבינוי). בתפקיד זה, עסק בהקמת הקיבוצים והמושבים באזור מרחבים, שיבולים, מבטחים, הערבה והר הנגב.

ב-1964 נמנה עם בוגרי המחזור הראשון של המכללה לביטחון לאומי.

פורת נפטר באוגוסט 2000. היה נשוי ואב לחמישה. אחיו של קלמן, אשר פורת, היה טייס ונהרג במהלך תאונת אימונים ב-1956.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
אלמליח

אלמליח הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהדות מרוקו. במקור שם המשפחה הוא אלמלח אך בישראל נהוג להגותו "אלמליח". השם נגזר ממילה ערבית שפירושה "טוב ויפה".

==הערות שוליים ==

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
ריו גראנדה ואלי וייפרס

ריו גראנדה ואלי וייפרס (באנגלית: Rio Grande Valley Vipers, הצפעים מעמק ריו גרנדה) היא קבוצת כדורסל המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באדינבורג שבדרום-מזרח טקסס. הקבוצה זכתה בשתי אליפויות של ליגת הפיתוח והיא קבוצת הבת של היוסטון רוקטס מליגת ה-NBA.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בעיר הידלגו שבטקסס לקראת עונת 2007/08. את עונת הבכורה סיימה הקבוצה במאזן 29-21 ולא העפילה לפלייאוף. בעונת 2008/09 הקבוצה סיימה באותו מאזן ולא העפילה לפלייאוף שנה שנייה ברציפות.

בשנת 2009 הקבוצה הפכה להיות שותפה של היוסטון רוקטס מליגת ה-NBA. בעונת 2009-2010 הקבוצה סיימה במאזן 16-34 והעפילה לפלייאוף, שם היא ניצחה את רינו ביגהורנס ואת אוסטין טורוס (כיום אוסטין ספרס), בסדרת הגמר היא גברה ללא אף הפסד על טלסה 66' (כיום אוקלהומה סיטי בלו) וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. שחקנה, מייק האריס, נבחר לשחקן הצטיין של השנה ומאמנה, כריס פינץ', נבחר למאמן השנה.

ב-2013 הגיעה הקבוצה שוב לגמר בו היא ניצחה את סנטה קרוז ווריורס וזכתה באליפות השנייה בתולדות המועדון. שחקנה אנדרו גאודלוק נבחר לשחקן המצטיין של השנה והצטרף ללוס אנג'לס לייקרס.

באוקטובר 2016 הסתיימה בניית האולם החדש באדינבורג שבטקסס בו שיחקה הקבוצה את משחקי הבית שלה. שם האולם הוא "ברט אוגדן ארנה" והוא מכיל 8,500 מקומות ישיבה.

==עונה אחר עונה==
{| class="wikitable" style="font-size:95%"
|-align="center"
!עונה
!בית/אזור
!מיקום
!ניצחונות
!הפסדים
!% הצלחה
!פלייאוף
|-
| colspan=7 style="text-align:center; background:#C41230"|<span style="color:#FFFFFF"> ריו גראנדה ואלי וייפרס </span>
|-align="center"
|2007/08 || דרום-מערבי || 5 || 21 || 29 || .420 ||
|-align="center"
|2008/09 || דרום-מערבי || 4 || 21 || 29 || .420 ||
|-align="center"
|2009/10 || מערב || 1 || 34 || 16 || .680 || ניצחון בסיבוב הראשון (רינו) 2–1<br /> ניצחון בחצי הגמר (אוסטין) 2–1<br /> ניצחון בסדרת הגמר (טלסה) 2–0
|-align="center"
|2010/11 || מערב || 2 || 33 || 17 || .660 || ניצחון בסיבוב הראשון (בייקרספילד) 2–1<br /> ניצחון בחצי הגמר (רינו) 2–0<br /> הפסד בסדרת הגמר (איווה) 1–2
|-align="center"
|2011/12 || מערב || 5 || 24 || 26 || .480 ||
|-align="center"
|2012/13 || מרכזי || 1 || 35|| 15 || .700 || ניצחון בסיבוב הראשון (מיין) 2–0<br> ניצחון בחצי הגמר (טלסה) 2–0<br /> ניצחון בסדרת הגמר (סנטה קרוז) 2–0
|-align="center"
|2013/14 || מרכזי || 3 || 30 || 20 || .600 || ניצחון בסיבוב הראשון (איווה) 2–1<br /> הפסד בחצי הגמר (סנטה קרוז) 1–2
|-align="center"
|2014/15|| דרום-מערבי || 3 || 27 || 23 || .540 ||
|-align="center"
|2015/16|| דרום-מערבי || 2 || 29 || 21 || .580 || הפסד בסיבוב הראשון (אוסטין) 1–2
|-align="center"
|2016/17|| דרום-מערבי || 2 || 32 || 18 || .640 || ניצחון בסיבוב הראשון (לוס אנג'לס) 2–1 <br /> ניצחון בגמר המערב (אוקלהומה סיטי) 2–1 <br /> הפסד בסדרת הגמר (ראפטורס) 1–2
|-align="center"
|2017/18|| דרום-מערבי || 2 || 29 || 21 || .580 || ניצחון בסיבוב הראשון (טקסס) 1–0 <br /> הפסד בגמר המערב (אוסטין) 0–1
|-align="center"
!colspan=3|סה"כ עונה רגילה || 283 || 217 || .566 ||
|-align="center"
!colspan=3|סה"כ פלייאוף || 27 || 15 || .643 ||
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA
קטגוריה:טקסס: מועדוני ספורט
קטגוריה:יוסטון רוקטס
Curierul Israelit

ממוזער 
Curierul Israelit ("קוריֶירוּל ישראליט", "השליח הישראלי". המילה "israelit" (ישראלי) כיופמיזם ל"יהודי") היה שבועון יהודי בשפה הרומנית שהופיע בבוקרשט, רומניה, בשנים 1945-1906 עם הפסקות תכופות.
העיתון הופיע לראשונה ב-26 בדצמבר 1906 בבית הדפוס של מאוריצ'יו קאלבר. מייסדיו היו י. נגוריאנו ומוריץ שווייג. 

העיתון נשא את הכותרת המשנה Organ săptămânal pentru apărarea intereselor evreiești "ביטאון שבועי להגנת האינטרסים היהודים". בשנים 1944–1945 שונתה כותרת משנה זו ל"ביטאון איחוד היהודים הרומנים" (Organ al Uniunii Evreilor Români).
פרסום העיתון הופסק בימי השואה עקב איסור שהוטל עליו על ידי השלטון הרודני הפאשיסטי ב-30 בנובמבר 1940. הוא חוּדש ב-17 בספטמבר 1944 בעקבות הדחת המרשל אנטונסקו ב-23 באוגוסט 1944. ב-1945 נסגר העיתון יחד עם העיתון היהודי "Mantuirea" (הגאולה) על ידי הממשלה החדשה שנשלטה על ידי המפלגה הקומוניסטית.

במהלך פעילותו רבת השנים הפך Curierul Israelit לעיתון היהודי היוקרתי ביותר ברומניה.
בדומה לארגון היהודים הילידים, ואחר כך איחוד היהודים הרומנים שאותו ייצג, הוא דגל בהשתלבות "יהודי רומניה שנולדו והתחנכו בה" כרומנים לכל דבר, בני דת משה. בכך ראה העיתון לא רק יעד קהילתי אלא גם יעד חברתי כללי למען הסדר הציבורי במדינה. 
העיתון דיווח מעל דפיו על האירועים בזירה היהודית ברומניה, לרבות על הפעילות הציונית ומפגני ההזדהות עם הקמת הבית הלאומי היהודי בארץ ישראל.
אחרי שנת 1938 התמקד גם בסוגיית הגירת היהודים מרומניה. 

עם מדוריו וטוריו העיקריים נמנו "Figuri evreieşti" ("דמויות יהודיות"-על אישים יהודים),"Mişcarea sionistă" ("התנועה הציונית"), "Curierul de provincie" ("ה-Curierul בפרובינציה"), "כרוניקה פנימית", "כרוניקת חוץ", Ce spune presa antisemită” ("מה אומרת העיתונות האנטישמית?"), בשנת 1939 - "Evenimentele din Palestina" (מאורעות ארץ ישראל).

כתבו בו הוריה קרפ, סופר ופוליטיקאי, העיתונאים מ. שווייג, אמיל קריצמן ואחרי 1939 - מ. זלצר-סרציאנו והסופר יון קלוגרו.
בשנים 1945-1944 העורך האחרון של העיתון היה בנו ברנישטיאנו.

==לקריאה נוספת==
*Curierul Israelit, Bibliografia Publicațiilor Periodice Româneşti, כרך 4, 1925–1930, ע' 277, בוקרשט, 2003 
*Lucian Predescu, ed., Curierul Israelit, Enciclopedia României, Cugetarea, ע' 243, בוקרשט, 1999

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.yivoencyclopedia.org/article.aspx/Curierul_Israelit הערך באנציקלופדיה י.וו.א ליהדות מזרח אירופה] מאת מריוקה סטאנצ'ו (Măriuca Stanciu)

קטגוריה:עיתונות יהודית ברומניה
געל בן עבד

געל (משמאל) וזבול פקידו של אבימלך.
געל בן עבד, דמות מקראית, שמו מופיע ב. געל עמד בראש קבוצת מורדים, שהצטרפה אל בעלי שכם כאשר מרדו באבימלך בן גדעון והסיתם לפעול נגדו ולהפיל את שלטונו.
געל ואנשיו נחלו תבוסה. הם גורשו על ידי זבול, יד ימינו של אבימלך. בעקבות המרידה נאסר עליו ועל אנשיו להתגורר בעיר.

געל בן עבד ואחיו היו כנראה קבוצה של שכירי חרב, חיילי צבא פרטי שהשכיר את שירותיו למי שנזקק לשירותי לוחמים. בתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל קמו קבוצות רבות של ח'בירו, שנודעו בשל כך שהם משכירים עצמם לכל דורש. רש"י טוען: "געל בן עבד - מאומה אחרת היה".

געל ואחיו (כוונת הכתוב לאנשיו) התיישבו בעיר שכם. בעת ישיבתם בעיר הם עסקו בבציר. געל טוען כי מוצא אבימלך מגדעון ולכן לא מן הראוי שבעלי שכם יקבלו את שלטונו. הוא רומז בדבריו כי אבימלך לא התגורר בעיר ואימו ששכם מקום הולדתה והם המליכו אותו למלך עליהם, רק מינה פקיד, את זבול שישלוט עליהם. לפי אחד הפירושים, געל מציע כי שלטון העיר יוחזר למשפחת חמור אשר שלטו בעיר עוד בימי האבות ואבימלך הוא זה ששלט במקומם.

געל מקבל עזרה מבעלי שכם בדמות קבוצת אנשים המתגייסת לשירותיו. הוא מזמין את אבימלך לדו-קרב. לדעת שמריהו טלמון אין לדעת אם התבנית "וַיֹּאמֶר" המתייחסת לאמירתו של געל לאבימלך, היא מטבע לשון או אם געל שלח את אנשיו למסור את דבריו.

המלחמה בין געל לבין אבימלך וזבול פקידו, הסתיימה בכך שאבימלך הכה את בעלי שכם בקרב בשדה פתוח, במצור על העיר ואף בהשמדת אלה, שנמלטו אל "מגדל שכם" או "בית אל ברית".

==מדרש שמו==
הכתוב אינו מוסר מידע על אביו של געל, עבד. ייתכן כי שם משפחתו מרמז כי מעמדו נמוך כשל מעמד העבדים או ששם משפחתו הוא השם תאופורי, עבדיאל. משה גרסיאל טוען כי מדובר בכינוי למעמדו, שהיה עבד לאדון. מדרש שם סמוי מעמיד את בן העבד, געל מול בן האמה, אבימלך: לדעת גרסיאל הכתוב רואה בשכם סמל לשיתוף פעולה ישראלי - כנעני. געל מציע שלא לעבוד את השניים אשר מסמלים נישואים ושיתוף בין העמים אליה הוא מתנגד. געל מבקש לבוא תחת עול חמור אבי שכם שמייצג לדידו כנעני טהור. פעמים מספר חוזרת המילה "עבד" וזאת כדי להדגיש את אי הסכמתו של געל לעבוד את אבימלך. הקריאה למרד המצוטטת מפי זבול פקידו של אבימלך אשר מפנה את דבריו לגעל :. המילה 'נעבדנו' מקבילה לשם עבד והמילה "מאסתה" מקבילה לתחושת מיאוס וגועל, המשתמעים מדבריו של פקידו של אבימלך.

השם געל משמש מושא ללגלוג. מוצא השם, מתפרש מערבית דרומית ומשמעותו חיפושית. חוקר המקרא נות, מפרש את השם געל, כמג'עלן סוג של תמר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שופטים
רן שפיגלר

רן (רני) שפיגלר (נולד ב-1972) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב ובקולג' האוניברסיטאי של לונדון. מחקריו עוסקים בתאוריות מיקרו כלכליות, כמו גם בתורת המשחקים, ובפרט במקרים של רציונליות מוגבלת.

== אודות ==
שפיגלר סיים את כל תאריו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב. את התואר הראשון בכלכלה וחשבונאות סיים בהצטיינות בשנת 1992, את התואר השני בכלכלה סיים ב-1994 בהצטיינות יתירה, וב-1999 הוסמך לתואר ד"ר בכלכלה. בשנת 2001 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 2006 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2009 לפרופסור מן המניין. בשנת 2006 הצטרף לסגל הקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 2003 שימש כמרצה אורח למשך סמסטר אחד בבית הספר לכלכלה של לונדון היוקרתי.

נוהג לפרסם מעת לעת טורים בענייני כלכלה וחברה בעיתונות הכללית. כמו כן, הוא מוזיקאי חובב המנגן בפסנתר ואף עוסק בהלחנה.

== פרסים והוקרה ==
לאורך השנים זכה במספר פרסים והוקרות. בשנת 2013 זכה בפרס מיכאל ברונו המוענק על ידי קרן יד הנדיב לחוקרים צעירים (עד גיל 50) מבטיחים. בשנת 2014 מונה כחבר בחברה האקונומטרית. משמש כעורך בכתב העת Theoretical Economics.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tau.ac.il/~rani/ אתר הבית של שפיגלר], באתר אוניברסיטת תל אביב
* 

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חוקרי תורת המשחקים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: כלכלה
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ברונו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
דמיאן סיפרון

דמיאן סיפרון (בספרדית: Damián Szifron; נולד ב-9 ביולי 1975) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ותסריטאי יהודי-ארגנטינאי. הוא התפרסם בשל כתיבת התסריט והבימוי של הסדרה Los Simuladores ("המתחזים"), ושל "סיפורים פרועים" (2014), הסרט המצליח ביותר בהיסטוריה הקולנועית של ארגנטינה.

== ביוגרפיה ==
סיפרון נולד למשפחה יהודית, ולמד קולנוע אצל אנחל פרטה. הוא היה התסריטאי והבמאי של סדרת הטלוויזיה "Los Simuladores" ושל סדרת ההמשך שלה Hermanos y Detectives ("אחים ובלשים"). 

סרטו "סיפורים פרועים" משנת 2014, נבחר להתחרות בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן, והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2014. כיום הוא כותב ומביים גרסה חדשה לסרט הקולנוע "סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים".

בשנת 2023 ביים סיפרון את מותחן הפשע "מבוקש מספר אחת" אותוגם כתב והפיק וכיכבו בו שיילין וודלי ובן מנדלסון. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע ארגנטינאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:תסריטאים ארגנטינאים
קטגוריה:יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים
קטגוריה:במאי טלוויזיה יהודים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1975
חיסלה מוטה אוקמפו

חיסלה ראקל מוטה אוקמפו (בספרדית: Gisela Raquel Mota Ocampo; 13 במרץ 1982 - 2 בינואר 2016) הייתה פוליטיקאית מקסיקנית ממפלגת המהפכה הדמוקרטית. בשנים 2013–2016 כיהנה כנציגה בקונגרס ה-62 של מקסיקו . לאחר שזכתה בבחירות ביוני 2015 נכנסה לתפקידה כראש העיר של טמיסקו ב-1 בינואר 2016 וכיהנה בתפקיד עד לרציחתה למחרת, ב-2 בינואר 2016.

== חיים אישיים ==
מוטה אוקמפו נעצרה באוקטובר 2015 בשל מעורבות בתאונת דרכים בעת שנהגה בשכרות ותקיפת שוטר תנועה. היא ניסתה להימנע מתשלום פיצויים בעזרת היותה ראש עיר נבחרת ופגעה במספר אנשים. סרטונים מהמקרה הפכו לויראליים במקסיקו.

== רציחתה ==
בבוקר 2 בינואר 2016, יום לאחר כניסתה לתפקיד כראש עיר, מספר אנשים חמושים פרצו לביתה בפואבלו וייחו, ירו בה בפתח ביתה ורצחו אותה. רגעים לאחר מכן פתחה משטרת מקסיקו במרדף, בו חיסלה שניים מהחמושים ועצרה שניים נוספים.

לאחר מותה מושל מורלוס גרקו רמירס הכריז על שלושה ימי אבל במדינת מורלוס, בה נמצאת טמיסקו, והורה להוריד את כל הדגלים במדינה לחצי התורן. רמירס ביקש גם אבטחה מוגברת בקרב כל ראשי הערים של המדינה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים מקסיקנים
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:מקסיקניות שנולדו ב-1982
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1982
קטגוריה:נפטרות ב-2018
קטגוריה:נפטרים ב-2018
חוק האחריות למוצרים פגומים

חוק האחריות למוצרים פגומים, תש"ם – 1980 נחקק על מנת לפצות אדם שרכש מוצר פגום וניזוק בגופו כתוצאה משימוש במוצר. כפי שעלה מדיוני הכנסת בעת חקיקת החוק, ישנה ביקורת על תחולת החוק המצומצמת מתוך מסורת המשפט העברי, שדוגל כי בנזקי גוף, בונה מנזקי ממון, אין לצמצם את הגורמים שנפגע יכול לתבוע על מנת לקבל את הסעד לו זכאי.<ref>נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 959–963 חוק האחריות למוצרים פגומים, ב[https://www.daat.ac.il/daat/vl/jewish-law-knesset/jewish-law-knesset01.pdf אתר דעת].</ref>

תחולת החוק היא משנת 1980. נזקים שחלו לפני שנה זו אינם יכולים להיכנס תחת תחולת חוק זה.

==תוכן החוק==
מטרתו של החוק היא להיטיב עם ניזוק שנפגע. לפני תחולת החוק האדם היה יכול לתבוע מכוח עוולת הרשלנות והיה עליו להוכיח כי:
: א. הנזק נגרם לו עקב מוצר פגום שהנתבע ייצר.
: ב. שהמוצר היה פגום יצא שיצא מרשות הנתבע.
: ג. הפגם נגרם עקב התרשלות הנתבע. 

נוכח הקושי להוכיח מרכיבים אלו אומץ החוק, אשר קובע אחריות גבוהה יותר ליצרן, ומקנה פיצוי כמעט אוטומטי לנפגע ממוצר פגום. עם זאת, החוק אינו חל על נזקי רכוש.

החוק משקף את מטרות דיני הנזיקין:

הרתעה: להרתיע יצרנים מיצירת מוצר פגום, לגרום להם לייצר מוצרים בטוחים לשימוש ולעודד יצרנים לשפר מוצרים.

פיזור הנזק: ליצרן יש את הכוח לפזר בצורה הטובה ביותר את הנזק על פני כלל הצרכנים. לדוגמה, הוא יכול להעלות את מחיר המוצר במעט וכך לפצות על הנזק שעשוי להיגרם לו.

צדק מתקן: היצרן יוצר את הסיכון, יש פה סיכון חד צדדי, בלתי הדדי. ולכן החובה לפצות מוטלת על היצרן.

צדק חלוקתי: ישנו יצרן חזק מול צרכן קטן וחלש. החוק מאפשר העברת הון מהחזק לחלש.

 מציג דברים אשר אינם נכנסים לתחולה של החוק והם: בהמות, עופות ודגים חיים ותוצרת חקלאית אחרת שאינה מעובדת. כמו כן, החוק אינו חל על נזק שהתרחש מחוץ לגבולות מדינת ישראל.

 בחוק קובע כי ליצרן עומדות מספר הגנות: הגנות אלו נותנות ליצרן פטור מלא מאחריות: כל הגנה שהיצרן טוען לה עליו להוכיח אותה.

פיצויים: לא תובא בחשבון הכנסה העולה על שילוש השכר הממוצע במשק- ערב קביעת הפיצויים, אם הפיצויים לא יהיו פטורים ממס לא יופחת יותר מ-25% מן ההכנסה שלפיה חושבו הפיצוים. כאשר מדובר בנזק שאינו ממוני הפיצוים לא יעלו על יותר מ-50,000 ₪.

התיישנות: תקופת ההתיישנות של תביעה על פי החוק היא קצרה מתקופת ההתיישנות הרגילה בנזיקין, ועומדת על שלוש שנים (במקום שבע). לא ניתן להגיש תובענה לאחר עשר שנים מתום השנה שבה יצא המוצר משליטת היצרן.

== ראו גם ==
* דיני נזיקין

== לקריאה נוספת ==
* ישראל גלעד, "אחריות חמורה למוצרים: חוק האחריות למוצרים פגומים תש"ם-1980" מחקרי משפט ח 179.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:דיני נזיקין
אחריות למוצרים פגומים
ז'אק הרולד

ז'אק הרולד (בצרפתית: Jacques Herold; 10 באוקטובר 1910 – 11 בינואר 1987) היה צייר, פסל, חרט ומאייר ספרים יהודי-רומני, שרוב חייו חי בצרפת.

==קורות חיים==
ז'אק הרולד נולד ברומניה, בעיר פיאטרה ניאמץ, בשם הרולד בלומר (Herold Blumer), הילד החמישי מבין שישה אחים ובגיל שנתיים עברה משפחתו לגאלאץ, שם היה אביו ליצרן סוכריות. הרולד למד בבוקרשט עם מלגה בבית הספר לאומנויות פלסטיים בין השנים 1925 - 1926. בשנים 1926 - 1929 למד באקדמיה לאמנות ולדסקו (Academia de Artă Vlădescu) בבוקרשט. הרולד עבד כצייר במשרד אדריכלים בבוקרשט, הצטרף לתנועת האוונגרד הרומנית והשתתף בכתב העת Unu, בו פרסם ציורים ראשונים תחת שם העט B. Hérold. הוא היה מקורב לטודור ארגזי, אבל ביולי 1930 עזב לפריז, צרפת, שם התיידד עם קונסטנטין ברנקושי ועזר לו בעבודתו. הוא פגש ב-1932 את איב טנגי, שקירב אותו, ב-1934, לקבוצת הסוריאליסטים, שבלטו בה אז סלבדור דאלי ומקס ארנסט.

בינואר 1936 נישא לוויולט בוגליו ופתח סטודיו ברחוב רוזנוולד בפריז. ב-1940 נמלט, בדומה לאמנים סוריאליסטים אחרים, לדרום צרפת, שם התיישב במרסיי.

ב-1946 זכה לראשונה לתערוכת יחיד חאז היו לו יותר מארבעים תערוכות יחיד.

יצירות של הרולד מוצגות בדרך קבע במוזיאונים רבים ברחבי העולם, בפריז, בריסל, לייז', מרסיי, ירושלים, ניו יורק ועוד. להרולד היו עשרות תערוכות אישיות והשתתף בעשרות תערוכות קבוצתיות. היצירות של הרולד זוכות לביקוש גדול וב-2013 הרולד דורג במקום ה-13 מבין מאה יוצרים פלסטיים ילידי רומניה, לפי הערך של יצירותיהם - בשלושת המקומות הראשונים זכו קונסטנטין ברנקושי, ויקטור בראונר וראובן רובין.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imj.org.il/imagine/collections/AZSearchH.asp?let=%D7%94&artist=%D7%94%D7%A8%D7%95%D7%9C%D7%93,%20%D7%96 דמיין - חיפוש באוסף של מוזיאון ישראל]
* [http://www.okazii.ro/arta/litografii/jacques-herold-1910-piatra-neamt-1987-paris-compozitie-suprarealista-litografie-color-cu-elemente-embosate-rara--a153417161 Jacques HEROLD] באתר okazii.ro 
* [https://web.archive.org/web/20160129221834/http://www.revista-mozaicul.ro/militaru10.html pictorul suprarealist Jacques Hérold a revenit în România] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים יהודים צרפתים
קטגוריה:ציירים יהודים רומנים
קטגוריה:פסלים יהודים רומנים
קטגוריה:אמנים סוריאליסטים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1910

קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1987
משלחת גאוס

ה"גאוס" לכודה בקרח (צילום מ[[כדור פורח קשור לקרקע]]
משלחת גאוס (בגרמנית: Gauss Expedition (1903-1901) הייתה המשלחת הגרמנית הראשונה אל אנטארקטיקה, בהנהגת חוקר החוג הארקטי והפרופסור לגאולוגיה אריך פון דריגאלסקי, באונייה גאוס, שנקראה על שם המתמטיקאי ופיזיקאי קרל פרידריך גאוס.

== המסע ==
דריגאלסקי עמד בראש המשלחת הגרמנית הראשונה אל הקוטב הדרומי עם האונייה "גאוס", ששמה לה למטרה לחקור את האזור הלא-נודע של אנטארקטיקה שמדרום לאיי קרגלן. המשלחת יצאה מקיל ב-11 באוגוסט 1901. 

== המשלחת ==
קבוצה קטנה מאנשי המשלחת הוצבה באיי קרגלן בזמן שהקבוצה העיקרית התקדמה עוד דרומה. אריך פון דריגאלסקי עצר לביקור קצר באי הרד והיה הראשון לאסוף מידע מדעי מקיף על הגאולוגיה, הפלורה והפאונה של האי.

על אף היותה לכודה בקרח במשך קרוב ל-14 חודשים, עד פברואר 1903, גילתה המשלחת טריטוריה חדשה באנטארקטיקה, ארץ הקייזר וילהלם השני ובה הר הגעש גאוסברג.

דריגאלסקי היה הראשון שהשתמש בכדור פורח הפועל על גז באנטארקטיקה.

== חזרה ==
המשלחת חזרה לקיל בנובמבר 1903. בהמשך כתב אריך פון דריגאלסקי את סיפור המשלחת וערך מצבור גדול של נתונים מדעיים. בין 1905 ל-1931 הוציא לאור 20 כרכים ו-2 אטלסים המתעדים את המשלחת.

== ראו גם ==
* רשימת משלחות לאנטארקטיקה
* העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Erich von Drygalski|Drygalski, E. (1991). The German South Polar Expedition, 1901-3. Erskine Press. 
* D.T. Murphy, German exploration of the polar world. A history, 1870-1940 (Nebraska 2002).
</div>

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
*[http://www.south-pole.com/p0000085.htm South-Pole.com]
*[http://www.familie-luyken.de/07Genealogie/Bilder/10Gen/10044/veroeffentlichungen/10044_kerguelen_berichtE.htm Report on the stay at the Kerguelens] by expedition member Karl Luyken</div>

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
שפיגלר

שפיגלר הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני שפירושו "יצרן מראות".

== ראו גם ==
* שפיגל
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קראסנושיילץ

קראסנושיילץ (בפולנית: Krasnosielc) הוא כפר במחוז מקוב מזובייצקי שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

הכפר, השוכן על גדת נהר אוז'יץ, נוסד במאה ה-18 בידי משפחת האצולה הפולנית קראשינסקי. בסוף המאה ה-19 נמנו בכפר 102 בתים, וכיום הוא משמש כמרכז מנהלי אזורי.

==יהודי קראסנושיילץ==
יהודים ישבו בכפר מיסודו, ובשנת 1841 מנו כ-60% מתושביו. בשנת 1883 נבנה ביישוב בית כנסת. בתחילת המאה ה-20 נמנו בכפר 1,331 תושבים יהודים, והתקיימה בו פעילות ציונית, של הבונד ושל אגודת ישראל.

מבין יוצאי הכפר הידועים נמנה הארי וורנר, ממייסדי אולפני האחים וורנר. בין מלחמות העולם פעל בכפר בית ספר מרשת בית יעקב. טרם מלחמת העולם השנייה נמנו בכפר כ-1,000 יהודים, כמחצית מתושביו.

עם כיבוש היישוב בתחילת ספטמבר 1939 בידי הגרמנים, גייסו אלו את הגברים היהודים בו לביצוע עבודות כפייה, תוך רצח כמה מהם. ב-8 בספטמבר 1939 ריכזו הגרמנים באלימות את עובדי הכפייה היהודים במבנה בית הכנסת המקומי, ושם פתחו לעברם באש, תוך רצח עשרות רבות מהם.

ב-28 בספטמבר 1939 גורשו כל היהודים שנותרו בכפר לרוז'ני ולאוסטרוב מזובייצקה, לאחר שנדרשו להצהיר בכתב כי הם עוזבים את הכפר מרצונם החופשי. יהודי הכפר חלקו את גורל יתר יהודי היישובים אליהם הגיעו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160731180521/http://moreshet.pl/he/node/1198 קראסנושיילץ] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קלצ'ב

קלצ'ב (בפולנית: Kleczew) היא עיירה במחוז קונין שבפרובינציית פולין גדול בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
לקלצ'ב הוענקו זכויות עיר בשנת 1366, ועד תחילת המאה ה-19 הייתה בבעלות פרטית. במהלך המאה ה-17 ניזוקה העיירה כתוצאה משריפה גדולה שפקדה אותה, ובהמשך, כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.

בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

==יהודי קלצ'ב==
המבנה בו שכן בית הכנסת המקומי אשר הפך לבית קולנוע.
יהודים ישבו בעיירה מהמחצית השנייה של המאה ה-18, אך בין השנים 1823 ו-1862 נאסר על יהודים נוספים להתגורר בה, בשל קרבתה לגבול. טרם מלחמת העולם הראשונה פעלו בעיירה שני בתי כנסת ובית מדרש.
 
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, קרוב ל-40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.

לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, תוך לקיחת בני ערובה להבטחת התשלומים, החרמת רכוש ודירות וחיוב כלל היהודים בענידת סרט זרוע. בד בבד, נצטווה יודנרט שמונה בעיירה לספק לשלטונות עובדי כפייה יהודים.

ב-17 עד 18 באוגוסט 1940 גורשו כל יהודי העיירה למספר יישובים בסביבתה. רובם נרצחו לאחר מכן ביערות קז'ימייז' ביסקופי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160731183456/http://moreshet.pl/he/node/1182 קלצ'ב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 

קטגוריה:פולין גדול: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
רשת ערפל

אוניברסיטה האפיפיורית בצ'ילה]]
רשת ערפל היא מתקן לעיבוי לחות אטמוספירית, להפקת מים מהאוויר.

בכל שעות היום, אך במיוחד בשעות הקרות של הלילה נוצרים אגלי טל על סיבי הרשת. הטל נוזל וזורם לבור אגירה המותקן מתחת לרשת ובכך נאגרים מים ללא צורך בגשם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אספקת מים
קלימונטוב

קלימונטוב (בפולנית: Klimontów; ביידיש: קלעמענטאָוו) הוא כפר במחוז סנדומייז' שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, על גדת נהר פוקז'בקה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
תחילת היישוב במאה ה-12, ובשנת 1604 הוענקו לו זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב בידי השוודים. בהמשך, השתקם היישוב, עת היה בבעלות מספר משפחות אצולה פולניות.

מהמאה ה-18 התפתחה ביישוב תעשיית אריגה. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני.

==יהודי קלימונטוב==
בית הכנסת של קלימונטוב.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא משנת 1604, ובמקום התקיימה עד מהרה קהילה יהודית מאורגנת. עם שחרור היישוב מידי השוודים בידי המצביא הפולני צ'ארנייצקי, נערכו ביהודי המקום פרעות. במהלך המאה ה-19 נמנו רוב יהודי היישוב על החסידות.

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-3,100 יהודים, קרוב ל-80% מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית ענפה, שכללה בית ספר עברי, כמו גם פעילות של אגודת ישראל ושל הבונד. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי היישוב מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד המיעוט הפולני ביישוב ומצד אנשי המשטרה שהוצבו בו.

===בשואה===
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים באמצע ספטמבר 1939 רוכזו כל תושביו בכיכר המרכזית בו, ובמועד זה נרצחו שני יהודים. בימים שלאחר מכן ביצעו הגרמנים מעשי שוד אלימים ברכוש יהודי היישוב, ובהמשך, הוטלו על הקהילה תשלומי כופר, תוך לקיחת בני ערובה להבטחת התשלומים. בד בבד חטפו הגרמנים יהודים מהיישוב לביצוע עבודות כפייה. חטיפות היהודים הוסדרו עם התמקמות יחידת ס"ס בסמוך לכפר, וחלקן בוצעו במחצבה מרוחקת מהיישוב.

במרץ 1940 שרפו הגרמנים את כל הספרים שהיו בספריות היהודיות ביישוב. ב-6 באוגוסט 1940, בעקבות אי התייצבות במועד של עובדי הכפייה היהודים, פשטו הגרמנים על בתי היהודים בכפר לפנות בוקר, וריכזו באלימות רבה את יושביהם בכיכר השוק, שם הוכו. במהלך 1941 הגיעו ליישוב פליטים יהודים מלודז' ומווינה, כמו גם יהודים מכפרי הסביבה, ורבים מהם מתו ממגפות, מרעב וכתוצאה ממעשי התעללות מצד הגרמנים.

בקיץ 1942, בתגובה על בריחת עובד כפייה יהודי מהיישוב, רצחו הגרמנים את 14 בני משפחתו המורחבת, וכן 22 יהודים נוספים מהכפר.

ב-30 באוקטובר 1942 פשטו על היישוב שוטרים גרמנים, אוקראינים ופולנים, הוציאו את היהודים מבתיהם, וריכזו אותם בכיכר המרכזית ביישוב. שם נערכה בהם סלקציה, תוך שליחת כ-150 צעירים לעבודות כפייה בבלז'ץ, והצעדת כ-4,000 הנותרים לזלוטה, תוך ירי בכ-80 קשישים וחולים בדרך. בזלוטה הועמסו יהודי היישוב בצפיפות רבה ביותר וללא שתייה בקרונות משא, ושולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

לאחר רצח חמישה יהודים נכים שעוד נותרו בקלימונטוב, הוכרז היישוב רשמית כ"נקי מיהודים".

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160731175034/http://moreshet.pl/he/node/1180 קלימונטוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: עיירות יהודיות
בלקניזציה

מצג נע של אזור הבלקן בשנים 1796 עד 2008
בַּלְקָנִיזַצְיָה הוא מונח גאופוליטי המשמש לתיאור תהליך של פיצול אזור שהיה בשליטה הומוגנית לכמה מדינות קטנות יותר, שלרוב שוררים ביניהם יחסי עוינות או לפחות אינן משתפות פעולה יחדיו.

== אומות וחברות ==
המונח במקורו מתייחס לחבל הבלקן שנשלט בעבר על ידי האימפריה העות'מאנית ופוצל למספר מדינות קטנות בין השנים 1817 ו-1912. המונח "הוטבע" לראשונה בתחילת המאה ה-19 ונחשב בעל משמעות שלילית. לאחר מלחמת העולם הראשונה המונח הפך לנפוץ מאוד ותיאר אזורים נוספים באירופה שהתפצלו לאחר הקריסה של האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה העות'מאנית.

לעיתים המונח משמש גם בהקשרים חיוביים כאשר הוא משמש לתיאור תהליכי ביזור סמכויות.

== ראו גם==
*מלחמות יוגוסלביה
*חברה רב-אתנית
*הסכם סוור
*בלקניזציה של האינטרנט

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלקן
חואקין גוסמן

DEA (ימין) וסוכן HSI (שמאל) בעת הסגרתו לארצות הברית, 2017]]
חואקין ארצ'יבלדו "אל צ'אפו" גוסמן לוארה (בספרדית: Joaquín Archivaldo Guzmán Loera; נולד ב-4 באפריל 1957, הנקרא גם "אל צ'אפו גוסמן" ("El Chapo Guzmán", "הקטן") הוא ברון סמים מקסיקני העומד בראש קרטל סינלואה, מגדולי קרטלי הסמים בעולם, הקרוי על שם מדינת סינלואה המקסיקנית, השוכנת לחופי האוקיינוס השקט, בה הוקם.

משנת 2003 עת נעצר יריבו, ראש "קרטל דל גולפו" (קרטל המפרץ), הפך גוסמן ל"מלך הסמים" של מקסיקו, והוא נחשב לפי משרד האוצר של ארצות הברית כ"סוחר הסמים החזק ביותר בעולם". לאחר הריגת אוסמה בן לאדן הפך גוסמן למבוקש מספר אחת בארצות הברית.

המגזין "פורבס" כלל אותו בשנים 2009–2011 ברציפות ברשימת האנשים החזקים ביותר בעולם, במקומות ה-41, ה-60 וה-55 בהתאמה. בשנת 2011 הוערך הונו העצמי במיליארד דולר, והוא הוכתר בידי המגזין כברון הסמים הגדול ביותר בכל הזמנים.

גוסמן נתפס בשנת 1993 בגואטמלה, הוסגר ונידון ל-20 שנות מאסר במקסיקו בעוון רצח וסחר בסמים. באמצעות מתן שוחד לסוהרים, הוא הצליח להימלט מבית כלא פדרלי שמור היטב בשנת 2001. הוא הוכרז כמבוקש על ידי האינטרפול וממשלות מקסיקו וארצות הברית. ארצות הברית הציעה פרס של 5 מיליון דולר עבור מידע שיוביל ללכידתו, ואילו הממשלה המקסיקנית הציעה פרס של 60 מיליון פסוס (כ-3.8 מיליון דולר) למי שימסרו מידע על גוסמן.

גוסמן נעצר על ידי הרשויות במקסיקו ב-22 בפברואר 2014. הוא אותר בדירתו בבית משותף על חוף הים במסטלאן, סינלואה, ונלכד מבלי שנורתה ירייה. בעת מעצרו, היה גוסמן יצואן הסמים הגדול ביותר לארצות הברית. גוסמן נמלט מכלא לה פלמה ב-11 ביולי 2015. הוא נעצר מחדש בעיר לוס מוצ'יס על ידי נחתים מקסיקנים, לאחר קרב יריות ב-8 בינואר 2016. זיהוי מקום מסתורו של גוסמן התאפשר לאחר שקיים ריאיון ממקום מחבואו עם השחקן האמריקאי שון פן, כשזה האחרון ניסה לשכנעו להשתתף בסרט המבוסס על חייו.

ב-19 בינואר 2017 הוסגר לארצות הברית על ידי מקסיקו ואמור לעמוד למשפט בבית משפט פדרלי בכמה מדינות באשמת חטיפה, הברחת סמים ורצח. ב-7 בנובמבר 2018 נפתח משפטו, בעת הובלתו למשפט נסגר גשר ברוקלין לתנועה. ב-12 בפברואר 2019 הורשע גוסמן בכל סעיפי כתב האישום נגדו. ביולי 2019 נידון גוסמן למאסר עולם ולעוד 30 שנות מאסר. בנוסף, נקנס בסכום של כ-12.6 מיליארד דולר.

גוסמן היה נשוי לארבע נשים, שהאחרונה בהן היא אמה קורונל , אזרחית ארצות הברית. אמה נעצרה בנמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס ב-22 בפברואר 2021, והואשמה כי עזרה לבעלה לנהל את הקרטל שלו ולצלוח את בריחתו מהכלא בשנת 2015. קורונל הואשמה גם בקשירת קשר להפצת קוקאין, מתאמפטמין, הרואין ומריחואנה בארצות הברית.

נכלל ברשימת טיים 100 לשנת 2009.

לקורונל ולגוסמן שתי בנות.

== במדיה ==
באוקטובר 2017 עלתה לאוויר בנטפליקס תוכנית דוקומנטרית בת שלושה פרקים בשם "ביום שפגשתי את אל צ'אפו" (Cuando conocí al Chapo: La historia de Kate del Castillo) אשר מתארת את חייו. נטפליקס גם העלתה סדרה עלילתית בשם אל צ'אפו, העוסקת בתקופת התחזקותו ועד למעצרו האחרון. בנוסף, דמותו של אל צ'אפו מככבת בסדרה נרקוס: מקסיקו, גם כן מבית היוצר של נטפליקס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוחרי סמים
קטגוריה:מיליארדרים מאמריקה הלטינית
קטגוריה:מקסיקנים
קטגוריה:מקסיקנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ילידי 1957
ג'יימס סולטר

ג'יימס ארנולד הורוביץ (באנגלית: James Arnold Horowitz; 10 ביוני 1925 - 19 ביוני 2015), המוכר יותר בשם העט ג'יימס סולטר (James Salter) אותו אימץ בהמשך חייו גם כשם חוקי, היה סופר ותסריטאי אמריקאי ממוצא יהודי, וכן קצין וטייס בחיל האוויר של ארצות הברית.

== קורות חיים ==
סולטר נולד בפאסייק, ניו ג'רזי לאב איש עסקים שעודד אותו להירשם לאקדמיית וסט פוינט. ב-1945, לאחר שסיים את תקופת הלימודים המקוצרת בשל המלחמה, סולטר הוצב בחיל האוויר האמריקאי והחל באימוני טיסה, שלאחריהם הוצב בהוואי. לאחר מכן נרשם ללימודים מתקדמים אוניברסיטת ג'ורג'טאון אותם סיים ב-1950, ולאחריהם הוצב בפיקוד חיל האוויר בלאנגלי, וירג'יניה.

סולטר התנדב לשרת בחזית במלחמת קוריאה, במהלכה ביצע מעל 100 טיסות קרב. חוויותיו במלחמה שימשו בסיס לרומן הראשון שלו, The Hunters.

ב-1957, לאחר 12 שנות שירות בחיל האוויר, החליט סולטר לפרוש כדי להתמקד בכתיבה.

לסולטר ארבעה ילדים מאשתו הראשונה ובן מאשתו השנייה, וכולם להוציא הבכור עודם בחיים. הוא נפטר בשנת 2015, שבוע וחצי אחרי יום הולדתו ה-90, מהתקף לב.

==קריירת כתיבה==

במהלך שנותיו פרסם סולטר שישה רומאנים, שני קובצי סיפורים, ממואר, קובץ מסות, וספר קולינריה בשם "החיים הם ארוחות: היומן לאוהבי האוכל" (בשיתוף אשתו השנייה, קיי סולטר). כמו כן כתב מספר תסריטים לקולנוע ואת אחד מהם גם ביים.

ספרו הראשון הוסרט בשנת 1958 והסרט זכה לשבחי המבקרים.

תורגמו לעברית הרומן משנת 1967, "משחקים ושעשועי שווא" (באנגלית: A Sport and a Passtime), שיצא לאור כחצי שנה לאחר מותו בהוצאת עם עובד, בתרגום יונתן דה-שליט, וקובץ סיפורים קצרים, "אמש, לילה אחרון" (באנגלית: Last Night: Stories) משנת 2005, בהוצאת "נהר ספרים", אף הוא בתרגום יונתן דה-שליט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* אריק גלסנר, [https://arikglasner.wordpress.com/2015/11/20/%D7%A2%D7%9C-%D7%9E%D7%A9%D7%97%D7%A7%D7%99%D7%9D-%D7%95%D7%A9%D7%A2%D7%A9%D7%95%D7%A2%D7%99-%D7%A9%D7%95%D7%95%D7%90-%D7%A9%D7%9C-%D7%92%D7%99%D7%99%D7%9E%D7%A1-%D7%A1%D7%95%D7%9C%D7%98%D7%A8/ על "משחקים ושעשועי שווא"], המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 20 בנובמבר 2015
* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:תסריטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:טייסים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
שפהאוזן

שפהאוזן (בגרמנית: Schaffhausen) היא עיר בצפון שווייץ ועיר הבירה של הקנטון בעל אותו השם. נכון לשנת 2008, אוכלוסיית העיר עמדה 34,587 תושבים.

השפה הרשמית בשפהאוזן היא גרמנית, אך השפה המדוברת ביותר היא גרסה מקומית של הניב האלמאנית גרמנית שווייצרית.
[[מפלי הריין בקרבת העיר ]]
בחלק הישן של העיר יש מבנים רבים מתקופת הרנסאנס המעוטרים בפרסקו ופסלים, וכן מבצר ישן.

== היסטוריה ==
העיר הישנה בשפהאוזן
שפהאוזן הייתה עיר-מדינה בימי הביניים, תיעוד לכך הוא שלעיר היו מטבעות משלה מ-1045. בסביבות שנת 1200 העיר הייתה עיר קיסרית חופשית. הכוח של אב המנזר הופחת בהדרגה וב-1277 רודולף הראשון נתן לעיר אמנת חירויות. ב-1330 הקיסר לואיס מבוואריה נשבע לבית הבסבורג. בתחילת המאה ה-15, פחת הכוח של בית הבסבורג בעיר. ב-1415  הדוכס פרידריך מבית הבסבורג תמך באנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה בועידת קונסטנץ, וכתוצאה מכך הופעל עליו חרם קיסרי על ידי זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כתוצאה מהחרם והצורך של פרידריך בכסף, יכלה שפהאוזן לקנות את עצמאותה מבית הבסבורג בשנת 1418. העיר כרתה בריתות עם 6 קונפדרציות שווייצריות בשנת 1454, ועם 2 נוספות (אורי ואונטרוולדן) ב-1479. שפהאוזן הפכה בשנת 1501 לחברה מלאה בקונפדרציה השווייצרית הישנה.

הרפורמציה הפרוטסטנטית אומצה בתחילה ב-1524 והושלמה ב-1529. העיר נפגעה קשות במהלך מלחמת שלושים השנים בגלל מעבר חיילים מהאימפריה השוודית ובוואריה. רק בתחילת המאה ה-19, הפיתוח התעשייתי בעיר החל לצמוח מחדש. ב-1857 הופעלה תחבורה מסילתית ראשונה לעיר.

שפהאוזן ממוקמת באצבע השטח השווייצרי ומוקפת משלושה צדדים בגרמניה.  באפריל 1944 הופגזה שפהאוזן על ידי מטוס חילות האוויר של צבא ארצות הברית שזלג מהשטח האווירי של גרמניה, לשווייץ הנייטרלית בשל טעות ניווט. כ-100 אזרחים נהרגו, וארצות הברית הציעה 4 מיליון דולרים כפיצוי.

== גאוגרפיה ==
שטחה של שפהאוזן  הוא 31.1 קמ"ר. מתוך זה 20.7% משמש למטרות חקלאיות ו-47.2% מהשטח הוא יער. 30.2% הוא שטח מיושב והשאר (1.9%) הוא נהרות או אגמים.

== דמוגרפיה ==
בשפהאוזן מתגוררים 34,587 תושבים נכון ל-2008, 26.4% בעלי אזרחות זרה. מתוך בעלי האזרחות הזרה, 21% מגרמניה, 13.3% מאיטליה, 8.8% מקרואטיה, 13.3% מסרביה, 6% ממקדוניה, 9% מטורקיה ו-28.6% ממדינות אחרות. מרבית האוכלוסייה (84.3%) מדברת גרמנית, סרבו-קרואטית היא השפה השנייה המדוברת (3.4%) והשלישית היא איטלקית (3.2%).

חלוקת הגילאים של האוכלוסייה (נכון ל-2008) היא: 19% בגילאי 0 עד 19, 61.6% בגילאי 20 עד 64 ו-19.4% בגילאי 64 ומעלה.

נכון לשנת 2000, 27.4% מהאוכלוסייה משתייכים לכנסייה הקתולית, 43.6% משתייכים לכנסייה המתוקנת השווייצרית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:שווייץ: ערים
קטגוריה:ערי מדינה לשעבר
קטגוריה:מדינות לשעבר באירופה
קטגוריה:שפהאוזן (קנטון)
קטגוריה:הקנטונים של שווייץ: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11