מרגרט וורתהיים

מרגרט וורתהיים (באנגלית: Margaret Wertheim; נולדה ב-20 באוגוסט 1958) היא סופרת מדעית, אוצרת ואמנית ילידת אוסטרליה שחיה בארצות הברית. היא מחברת ספרים על ההיסטוריה התרבותית של הפיזיקה וכתבה לא מעט מאמרים מדעיים, בין היתר עבור הניו יורק טיימס, לוס אנג'לס טיימס, הגרדיאן, ומגזין הקבינט. וורתהיים ואחותה התאומה, כריסטין וורתהיים, הן מייסדות המכון IFF (באנגלית: Institute for figuring), ארגון ללא מטרות רווח הממוקם בלוס אנג'לס ומקדם פרויקטים המשלבים אמנות, מדע ומתמטיקה. בין הפרויקטים של IFF ניתן למצוא את פרויקט שונית האלמוגים הסרוגה, שהוצג בביאנלה בוונציה לשנת 2019, גלריית הייוורד בלונדון, מוזיאון לאמנות ועיצוב בעיר ניו יורק ובמוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, שהוא חלק ממוסד הסמיתסוניאן. על עבודתה במעורבות מדעית ציבורית, זכתה וורתהיים בפרס הזיכרון קלופסטג (באנגלית: Klopsteg Memorial Award) לשנת 2016 מטעם האיגוד האמריקאי למורים לפיזיקה. נוסף על כך, זכתה במדליית המדע באוסטרליה (2017).

==חינוך ומחקר==
השכלתה של וורתהיים כוללת שני תארים, תואר ראשון בפיזיקה קלאסית ויישומית מאוניברסיטת קווינסלנד ותואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב מאוניברסיטת סידני. וורתהיים הייתה עמיתת מחקר במוזיאון הטבע האמריקני להיסטוריה של הטבע שנמצא בניו יורק והיא עמיתה במכון למדעי הרוח בלוס אנג'לס<ref></ref>. כיום היא מועמדת לתואר שלישי וחוקרת באוניברסיטת דיקין. היא הייתה שותפת מחקר (2012–2013) באוניברסיטת דרום קליפורניה, וכן עמיתת סגן הקנצלר (2015) באוניברסיטת מלבורן<ref name=":0"></ref>.<br />

== קריירה ==
=== ספרים ===
וורתהיים היא מחברת טרילוגיית הספרים הרואה את תפקיד הפיזיקה התאורטית בנוף התרבותי של החברה המערבית המודרנית. הכרך הראשון, "מכנסי פיתגורס", הוא היסטוריה של הקשר בין פיזיקה, דת ויחסי מגדר. בסקירת הספר ב"אינדיפנדנט" כותבת ג'ני טרנר כי ההקדמה קובעת את טענת הספר באלגנטיות ושכנוע; בספר ניתן למצוא תיאור כיצד הפיזיקה הונעה על ידי "פנטזיות של שליטה אוניברסלית"<ref></ref>.

הכרך השני, "השערים הפניניים מסייברספייס"<ref></ref>, מציג את ההיסטוריה של החשיבה המדעית על החלל מדנטה לאינטרנט. אנדרו לאונרד, שבחן את הספר לעיתון ה"הניו יורק טיימס", מכנה את התזה של וורתהיים, שמרחב הסייבר (ומאחוריו, הפיזיקה) פותח בפניו אפשרויות רוחניות, "שאפתניות ומרתקות, אם כי בידיים פחותות זה היה גובל ביחידות".<ref name=":1" /> לאונרד מוצא את דבריה של וורתהיים על התפתחות מושג המרחב של הפיזיקאים מרשים, אמנם בסופו של דבר מביע עמדה לפיה הוא מאבד אמונה בתזה שלה: "יש משהו אנושי ברשת גדולה של מערכות יחסים ש'לא ניתן לתפוס על ידי משוואה או טלסקופ' "<ref name=":1"></ref>.

הכרך השלישי, "פיזיקה בשוליים": טבעות עשן, עיגולים, ותיאוריות אלטרנטיביות של הכל<ref></ref><ref></ref>, מתבונן בעולמם האידיוסינקרטי של "פיזיקאים מבחוץ" כמו ג'ים קרטר, אנשים עם הכשרה מדעית מועטה או ללא פיתוח המפתחים תיאוריות אלטרנטיביות על היקום. פרימן דייסון, שבחן את הספר בכתב העת New York Review of Books, מציין כי הוא מתאר מחקר של חובבנים, אשר "מציעים מערך אלטרנטיבי של חזיונות ... קונקרטי ולא מופשט, פיזי ולא מתמטי"<ref name=":2"></ref>. הדמות הראשית היא ג'ים קרטר, אדם עם "אמונה בלתי ניתנת לערעור" בתיאוריה של היקום כולו הבנוי מ"היררכיות אינסופיות של עיגולים", חפצים מכניים עגולים המתרבים ומתפצלים כמו טבעות עשן<ref name=":2" />. הרעיון הבסיסי לפיו ניתן היה להסביר אטומים כטבעות עשן תת-אטומיות הוצע כבר בשנות ה-70 של המאה הקודמת על ידי הפיזיקאי האנגלי הנודע וויליאם תומסון (לימים הברון קלווין) והמתמטיקאי הסקוטי פ.ג. טייט . התיאוריה של טייט ותומסון בנושא אטומי המערבולת נקראה על ידי ההיסטוריון הלגה קראגה "תיאוריה ויקטוריאנית על הכל" והיא נחשבת כיום כסוג מוקדם של תורת המיתרים.

=== עיתונות ===
כעיתונאית, כתבה וורתהיים בעיתונים שונים, כולל הניו יורק טיימס, לוס אנג'לס טיימס, הגרדיאן, הדיילי טלגרף ודי צייט.<ref name=":0" /> היא כתבה מאמרים מדעיים למספר מגזינים מכובדים כולל ביקורת הספרים האוסטרלית והגאוגרפיה האוסטרלית.<ref name=":0" /> עבודותיה נכללו "בכתב העת המדעי האמריקאי הטוב ביותר" לשנת 2003, בעריכת אוליבר סאקס; וב"כתב העת המדעי האוסטרלי הטוב ביותר" (2015, 2016, 2018 מאת Press News); וב"כתב העת הטוב ביותר למתמטיקה" 2018 (הוצאת אוניברסיטת פרינסטון)<ref></ref>.

=== טלוויזיה ===
וורתהיים כתבה תסריט עבור 10 סרטים תיעודיים בטלוויזיה, וכמו כן יצרה וביימה את הסדרה "קטליסט " עטורת השבחים<ref></ref>, סדרת מדע וטכנולוגיה בת שישה פרקים המיועדת לבני נוער. בנוסף הפיקה כמה סרטים קצרים, כתבה וביימה את התוכנית האינטראקטיבית לבריאות הציבור של קנדה (What About AIDS (1988, תוך שימוש מוקדם בטכנולוגיית דיסק לייזר. וורתהיים מרצה בכל רחבי העולם לקידום מדע בהקשר של צדק חברתי.<ref name=":0" />

== המכון לקידום הפואטיקה והאסתטיקה של מדע ומתמטיקה ==
שונית Föhr הוצגה כחלק מפרויקט שונית האלמוגים הסרוגה של מרגרט וכריסטין ורטהיים והמכון לדמות בטובינגן (גרמניה) בשנת 2013
בשנת 2003 הקימו וורתהיים ואחותה התאומה כריסטין, חברת סגל במחלקה ללימודי ביקורת במכון לאמנויות בקליפורניה, את המכון לקידום הפואטיקה והאסתטיקה של מדע ומתמטיקה . המכון הוא ארגון הממוקם בלוס אנג'לס ומקדם את ההיבטים הפואטיים והאסתטיים של המדע והמתמטיקה. המכון מציע לאנשים את האפשרות לקיים אינטראקציה ישירה עם רעיונות מתמטיים ומדעיים באמצעות שיטות בנייה חומריות (כגון סריגה וקיפול נייר) ולא רק באמצעות משוואות ונוסחאות מופשטות. IFF הוא ארגון ללא מטרות רווח שבאמצעותו יצרו האחיות את פרויקט שונית האלמוגים שלהן, פרויקט אותו תכננו כתגובה אמנותית לשינוי האקלים וההמצאות של "שונית המחסום הגדולה" במולדתן האוסטרלית. הפרויקט החל בתחילה כתגובה לבעיית זיהום הפלסטיק באוקיינוסים. תוך כדי מעורבות בקרב קהלים ברחבי העולם עם הדאגות הסביבתיות הללו, שונית האלמוגים הסרוגה משמשת גם דרך ללמד גאומטריה שאינה אוקלידית. הצורות הסלסוליות של השונית הסרוגה הן ביטויים של משטחים היפרבוליים, אותן צורות המיוצרות על ידי אורגניזמים החיים בשונית. היכולת לסרוק צורות כאלו התגלתה בשנת 1997 על ידי דיאנה טיימישה, מתמטיקאית מאוניברסיטת קורנל<ref></ref>.

במסגרת עבודתן בIFF, יצרו האחיות וורתהיים תערוכות בנושאים מדעיים ומתמטיים בגלריות אמנות ובמוזיאוני מדע ברחבי העולם, ביניהם הביאנלה של וונציה בשנת 2019, מוזיאון אנדי וורהול בפיטסבורג<ref name=":3"></ref>, מוזיאון סנטה מוניקה לאמנות, גלריית הייוורד בלונדון<ref name=":3" />, המכללה האמנותית למרכז העיצוב בפסדינה בקליפורניה<ref name=":3" />, המוזיאון לטכנולוגיה מתקופת היורה בלוס אנג'לס, גלריית המדע במכללת טריניטי בדבלין<ref name=":3" />, קופר יואיט בניו יורק והמוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בסמית'סוניאן בוושינגטון.<ref name=":3" /> תערוכות אלה ותוכניות פומביות אחרות בנושא עוסקות בהנגשת המושגים המתמטיים והמדעיים לקהל הרחב.

=== פרויקט שונית האלמוגים הסרוגה ===
פרויקט שונית האלמוגים הסרוגה של האחיות וורתהיים הוא אחד ממיזמי השיתוף הגדולים ביותר בתחום האמנות והמדע בעולם. על ידי יצירת מיצגים של אמנות מיצב המחקים שוניות של אלמוגים חיים, הסרוגים מחוט וסוגי פלסטיק, ותוך שימוש באלגוריתמים בהשראת הגאומטריה ההיפרבולית, הפרויקט משלב בתוכו אלמנטים מתחומי המתמטיקה, מדע, מלאכת יד, סביבתיות ואמנות קהילתית. הפרויקט מלמד על גאומטריה שאינה אוקלידית ומעודד לעסוק בנושא שינויי האקלים וסיכון של שוניות עקב התחממות כדור הארץ<ref></ref>. מתחילת 2020, יותר מעשרת אלפים אנשים בניו יורק, לונדון, ריגה ואבו דאבי, תרמו באופן פעיל קטעים לתערוכות שונית האלמוגים ביותר מ-40 ערים ומדינות. יותר משני מיליון אנשים פקדו את התערוכות. בהקדמה לספר 'שונית האלמוגים הסרוגה', דונה הארווי מכנה את הפרויקט "תפירה מוחשית, פולימורפית, עוצמתית ומפחידה". וורתהיים הוזמנה לדבר על הפרויקט בשיחת טד בפברואר 2009<ref></ref>. השיחה הועברה ב-22 שפות שונות<ref></ref> וצברה כ-1.3 מיליון צפיות באתר Ted.

מאז תחילתה בשנת 2005, שונית האלמוגים הסרוגה התרחבה לכוכב של שוניות אינדיבידואליות הכוללות שונית מולבנת, שונית רעילה העשויה מקלטות וידאו ופלסטיק, גן כלניות מסועף ויער אלמוגים ענקי המורכב משישה פסלים- כאשר שלושה מהם עשויים מחוטים ושלושה מפלסטיק. עבודות הפלסטיק נוצרו בהשראת "אי האשפה הגדול", אי ענק של פסולת פלסטיק באוקיינוס השקט.

פסל המציג דוגמה לפתית שלג מוסלי, מאתרה הרשמי של ג'ני מוסלי

== פרויקט "פתית השלג של מוסלי" ==
בהשראת עבודתה של וותרהיים עם ג'ני מוסלי , מהנדסת תוכנה ואמנית אוריגמי, יצרה מרגרט וורתהיים פרויקט באוניברסיטת דרום קליפורניה ליצירת דגם ענק של פרקטל, שנבנה מתוך 48,912 כרטיסי ביקור. פרופסורים, ספרנים, אמנים מקומיים, תלמידי בתי ספר ומאות סטודנטים של USC לקחו חלק בלמעלה מ־3,000 שעות עבודה להשלמת מטרה זו. פתית השלג של Mosely, שנחשף על ידי ד"ר מוסלי בשנת 2006, הוא קרוב משפחה של ספוג המנגר המפורסם, הצורה הפרקטלית התלת־ממדית הראשונה הידועה למתמטיקאים שתוארה לראשונה על ידי קרל מנגר בשנת 1926. ספוג פתית השלג Mosely ב-USC היה היישום הראשון של צורה פרקטלית חדשה זו, ומאז הועתק על ידי קבוצות אחרות ברחבי העולם, כולל במדגסקר. ספוג פתית השלג בצורתו הפרקטלית מוצג באוניברסיטת דרום קליפורניה, בספריית הזיכרון של "דוהני". הוא נבנה מכרטיסי ביקור שעוצבו במיוחד ונצבעו בלוח הצבעים הטרויאנים, בצבעי ארגמן וזהב, והשתמשו בכמה עיצובים גאומטריים שנלקחו מהגרסה של אוליבר ביירן ל"מרכיבים אוקלידיים"<ref></ref>.

== פרסים ואותות הוקרה ==
* פרס העיתונות מטעם "המכון האמריקאי למדע הביולוגיה" (2006).<ref name=":3" />
*פרס "Theo Westenberger" מטעם מוזיאון אוטרי של ההיסטוריה של אמריקה המערבית (2011).
*עמיתת מחקר באוניברסיטת דרום קליפורניה (2012-2013).<ref name=":3" />
*סגנית יו"ר מחקר באוניברסיטת מלבורן (2015).<ref name=":3" />
*פרס Axs מטעם מועצת האומנות של פסדינה, קליפורניה (2016).
*הפרס לזכר קלופסטג (2016)<ref></ref>.
*מדליית המדעים (2017)<ref></ref>.

== ספרים ==
==== טרילוגיית הפיזיקה ====
<div class="mw-content-ltr">
*Pythagoras' Trousers: God, Physics, and the Gender Wars (1995).
*The Pearly Gates of Cyberspace: A History of Space from Dante to the Internet (1999).
*Physics on the Fringe: Smoke Rings, Circlons and Alternative Theories of Everything (2011).
</div>

==== מדריכים וקטלוגים ====
<div class="mw-content-ltr">
* A Field Guide to Hyperbolic Space (2005).
* A Field Guide to the Business Card Menger Sponge (2006).
* An Alternative Guide to the Universe: Mavericks, Outsiders, Visionaries. Exhibition catalog, Hayward Gallery, edited by Ralph Rugoff (2013).
* Crochet Coral Reef with Christine Wertheim (2015)
</div><br />

== ראו גם ==
* שונית המחסום הגדולה.
* פרקטל - צורה גאומטרית עליה מתבסס פתית השלג של מוסלי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* ציטוטים המשויכים למרגרט וורתהיים באתר "ויקיציטוט".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיזיקאיות
קטגוריה:סופרות אוסטרליות
קטגוריה:סופרים אוסטרלים
קטגוריה:היסטוריוניות
קטגוריה:מדעניות אוסטרליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סידני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סידני
קטגוריה:ילידות 1958
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:פמיניסטיות המאה ה-20