זכויות להט"ב במזרח התיכון

מזרח התיכון:מדינות בהן פעילות הומוסקסואלית היא פלילית:]]
לאזרחים המוגדרים כלהט"ב (לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים) קיים מעמד זכויות אדם מוגבל ביותר ברובו המכריע של המזרח התיכון נכון ליולי 2023 שנתון לעיתים קרובות לקבלת עוינות מצד הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כפלילית ב-9 מתוך 18 המדינות המרכיבות את האזור בעוד עונש מוות (נאכף ולא נאכף בפועל) נוכח ב-5 מתוכן (כולל רצועת עזה). החירויות האזרחיות של אזרחי להט"ב באזור מושפעות מאוד מהמסורות התרבותיות והמוסר הדתי של האנשים החיים באזור המוגדר כאסלאם והשריעה. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית בבחריין, קפריסין, ישראל, ירדן, טורקיה ושטחי הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון (שטחי A ו-B), הבסיסים הצבאיים של הממלכה המאוחדת אקרוטירי ודקליה והמדינה דה פקטו של צפון קפריסין.

פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית ונענשת במאסר בכווית, מצרים, עומאן, לבנון וסוריה. ברחבי איראן, ערב הסעודית, קטר ואיחוד האמירויות הערביות קיים עונש מוות על רקע קיום פעילות הומוסקסואלית. בתימן ורצועת עזה העונש על מורשעים עשוי להיות שונה בין מוות למאסר בהתאם למעשה שבוצע.

מדינות המזרח התיכון זכו לאורך השנים לביקורות בינלאומיות חריפות מצד ארגוני זכויות אדם על רדיפת אזרחי להט"ב בשטחיהן על ידי שימוש בין היתר במתן גזרי דין מוות, מאסרי עולם, קנסות, עינויים, אלימות פיזית, הוצאות להורג, הוצאות להורג ללא משפט, רציחות על חילול כבוד המשפחה, טיפולים פסיכיאטריים כפויים, בדיקות אנאליות כפויות, הזרקות הורמונים כפויות, סירוסים כימיים וענישות גופניות על רקע נטייתם המינית או זהותם המגדרית.

== היסטוריה ==

ניתן לאתר עדויות קדומות להומוסקסואליות במזרח התיכון עד לתקופת מצרים העתיקה ומסופוטמיה.<ref></ref> באשור העתיקה, פשעים על רקע מין נענשו באופן זהה בין אם נעשו בקרב הומוסקסואלים או הטרוסקסואלים. עם זאת, אדם לא עמד בפני עונש על כך שעסק במין אנאלי עם מי ששויך למעמד חברתי השווה לו, לזונה מקרב כת, או עם אדם שתפקידיו המגדריים לא נחשבו גבריים "באופן מוצק". בלוח אכדי , "Šumma ālu" - הכותרת לסדרה של מספר אסופה של כתבי יתדות של מסופוטמיה העתיקה בהיקף של מאה ועשרים לוחות חימר, נכתב: "אם אדם מזדווג עם השווה לו מהחלק האחורי, הוא הופך למנהיג בין בני גילו ואחיו".<ref></ref><ref></ref> עם זאת, יחסים הומוסקסואלים עם עמיתים בין חיילים, עבדים, מלווים מלכותיים, או אלה שנחשבו ממעמד חברתי גבוה יותר, יוחסו באופן שלילי. בקוד הפלילי האשורי המתוארך לשנת 1075 לפני הספירה התקיים חוק די חריף נגד הומוסקסואליות בצבא, אשר כלל את הכיתוב כי: "אם אדם מקיים יחסי מין עם אחיו לנשק, יהפכו אותו לסריס".<ref></ref><ref></ref>

על פי הפרשנויות המקובלות לתורה, ויקרא י"ח 3 רומז לנוהג שמצרים העתיקה התירה לשתי נשים או שני גברים להינשא זה לזה. המקרה הידוע ביותר של הומוסקסואליות אפשרית במצרים העתיקה הוא זה של שני הפקידים הגבוהים בהיררכיה, קנום-הוטפ וניאנק קנום . שני הגברים חיו ושירתו תחת פרעה ניוזר במהלך השושלת החמישית של מצרים (2494–2345 לפני הספירה). לקנום-הוטפ וניאנק קנום היו משפחות משלהם עם ילדים ונשים, אך לאחר שנפטרו, החליטו ככל הנראה משפחותיהם לקבור אותם יחד באותו קבר מסטבה אחד. במסטבה זו, מספר ציורים מתארים את הזוג מחבקים זה את זה ונוגעים בפניהם אף על אף. תיאורים אלה משאירים הרבה מקום לספקולציות, כיוון שבמצרים העתיקה נגיעה באף אחד של השני על ידי אף אחר ייצגה בדרך כלל נשיקה.<ref></ref>
מסטבתם בסקארה, מצרים]]
ה[[מסטבה של קנום-הוטפ וניאנק קנום, סקארה]]
אגיפטולוגים והיסטוריונים חלוקים בדעתם כיצד לפרש את הציורים של קנום-הוטפ וניאנק קנום. מספר חוקרים מאמינים שהציורים משקפים דוגמה להומוסקסואליות בין שני גברים נשואים ומוכיחים שהמצריים הקדמונים היו בעלי קבלה חברתית כלפי מערכות יחסים חד-מיניות.<ref></ref> חוקרים אחרים אינם מסכימים עם הטענה ומפרשים את הציורים כראיה לכך שקנום-הוטפ וניאנק קנום היו תאומים, או אף תאומים סיאמיים. לא משנה איזו פרשנות היא הנכונה, הציורים מוכיחים לכל הפחות שקנום-הוטפ וניאנק קנום היו קרובים מאוד זה לזה בחיים כמו במוות.

הקלף האשמולי 940.1981 מהמאה ה-6 או ה-7 המצוי במוזיאון אשמוליאן, מספק את הדוגמה היחידה בשפה הקופטית של כישוף אהבה בין גברים. פיסת הקלף מכילה לחש של אדם בשם אפפולו, בנו של נח, כדי לחייב את נוכחותו ואהבתו של אדם אחר, פלו, בנו של מור, בעוד שאפפולו יחווה חוסר מנוחה עד שימצא את פלו אשר יספק את רצונו בקלף.<ref></ref><ref></ref>
הקלף האשמולי 940.1981 המתוארך למאה ה-6 או ה-7 שמכיל לחש של כישוף אהבה הומוסקסואלית גברית בשפה ה[[קופטית]]
בסביבות שנת 250 לפני הספירה, בתקופת האימפריה הפרתית, נכתב הטקסט הזורואסטרי - ונדידד . הטקסט מכיל הוראות שהן חלק מהקוד המיני המאפיין מיניות מולדת שמתפרשות כאוסרות על קיום יחסים חד-מיניים אותם מכנות כ-"חטאים". פרשנות עתיקה על קטע זה מציעה כי העוסקים ב-"מעשי סדום" יכולים להיות מוצאים להורג ללא ציווי מכהן גדול (דאסטור , באנגלית: dastūr). עם זאת, היסטוריונים יוונים מהמאה ה-5 ואילך מעידים על מסורת הומוסקסואלית חזקה באיראן בזמנו, שכתוצאה מכך, לאיסור ככל הנראה הייתה השפעה מועטה על עמדות איראן או התנהגות מינית מחוץ לשורות ההזורואסטריות האדוקות בכפרי מזרח איראן.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

היחס כלפי לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) וחוויותיהם בעולם המוסלמי הושפעו מההיסטוריה הדתית, המשפטית, החברתית, הפוליטית והתרבותית שלו לאורך ההיסטוריה. הקוראן מספר את סיפורם של "עם לוט " שנהרס על ידי זעמו של האל האסלאמי כיוון שגבריו עסקו "בינם לבין עצמם במעשי תשוקה".<ref></ref> אם כי בתוך הקוראן, הוא אף פעם לא קובע עונש מוות על פעילות הומוסקסואלית בעוד היסטוריונים מודרניים מסיקים שהנביא ומייסד האסלאם מוחמד מעולם לא אסר על קיום מערכות יחסים הומוסקסואליות, אף על פי שהוא חלק תחושת בוז כלפי המבצעים אותן לצד בני דורו.<ref></ref><ref></ref> עם זאת, מספר אוספי חדית' מגנים קיום מעשים הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים,<ref></ref><ref></ref><ref></ref> וקובעים עונש מוות הן לבני הזוג האקטיביים והן לבני הזוג הפסיביים המקיימים יחסי מין הומוסקסואלים גבריים.<ref></ref><ref></ref>

ישנן עדויות מועטות לנוהג הומוסקסואלי בחברות אסלאמיות במאה וחצי הראשונות של ההיסטוריה המוקדמת של האסלאם, אף על פי שמערכות יחסים הומוסקסואליות בין גברים היו ידועות. עם זאת, היו נתונות ללעג, אך לא הוגדרו תחת עונשים, בחצי האי ערב.

בתקופת ימי הביניים והעידן המודרני המוקדם, החברות במזרח התיכון ראו פריחה של ספרות הומוארוטית. שושה גופי ממגזין ההשכלה הגבוה של טיימס ("Times Higher Education") טענה כי למרות "הנחה בקרב זמן רב שהחברות הערביות-אסלאמיות תמיד היו פחות סובלניות להומוסקסואליות מהמערב", ב-"עידן הקדם-מודרני, מטיילים מערביים נדהמו לגלות את האסלאם כדת בעלת קבלה לסוגיות מין וגברים המביעים בגלוי את אהבתם לנערים צעירים במילים ובתנועות".<ref></ref>

בתקופת תור הזהב של האסלאם, השושלת העבאסית הייתה ידועה בהיותה ליברלית יחסית כלפי הומוסקסואליות.<ref></ref> יחס זה נבע ממגוון גורמים, אשר כללו בעיקר את המעבר לשלטון אסלאמי בירוקרטי יותר והתרחקות מדבקות מילולית בכתבי קודש.

שליטים אסלאמים רבים נודעו כמי שעוסקים, או לפחות סובלים, פעילות הומוסקסואלית. הח'ליף האומיי אל-וואליד השני נהנה מ-"אל-טלאוט", מילה ערבית המתארת קיום יחסי מין עם גברים אחרים. אבו נוואס, אחד המשוררים הערבים הבולטים שיצרו בהרחבה יצירות הומואירוטיות, עשה זאת בהדרכתו ובחסותו של הארון א-רשיד. יורשו של אל-אשיד, אל-אמין, דחה נשים ופילגשות, והעדיף סריסים גברים במקומן.<ref></ref>

מעשים הומוסקסואלים אסורים (חראם) בפסיקה האסלאמית המסורתית (פיקה) ועלולים להוביל להטלת עונשים שונים, לרבות עונש מוות, בהתאם למקרה ולמד'הב. עם זאת, יחסים הומוסקסואלים היו נסבלים בדרך כלל בחברות אסלאמיות פרה-מודרניות, ורישומים היסטוריים מצביעים על כך שחוקים אלה הופעלו לעיתים רחוקות, בעיקר במקרים של אונס או הפרה בוטה אחרת של "המוסר הציבורי". עמדות הציבור כלפי הומוסקסואליות בעולם המוסלמי עברו שינוי שלילי ניכר החל מסוף המאה ה-19, דרך התפשטות הדרגתית של תנועות פונדמנטליסטיות אסלאמיסטיות כגון סלאפיזם ווהאביזם באמצע שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20,<ref></ref><ref></ref><ref></ref> והשפעת המושגים המיניים והנורמות החברתיות שרווחו ביבשת אירופה וחוקי האימפריה הבריטית בפרט באותה תקופה. במשך עשרות השנים לאחר מכן, מדינות בעלות רוב מוסלמי שמרו על העונשים הפליליים שאסרו על קיום פעילות הומוסקסואלית שנחקקו בתקופת השלטון הקולוניאלי האירופאי.<ref></ref>

במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, פעילות הומוסקסואלית הייתה נפוצה יחסית במזרח התיכון, בין היתר בשל הפרדה מגדרית נרחבת, שהקשתה על מפגשים הטרוסקסואלים מחוץ לנישואים. בכתיבתו, גאורג קלודה, מציין כי "אין ספור סופרים ואמנים כמו אנדרה ז'יד, אוסקר ויילד, א.מ. פורסטר וז'אן ז'נה עלו לרגל במאות ה-19 וה-20 מאירופה ההומופובית לאלג'יריה, מרוקו, מצרים ומדינות ערב שונות, בהן מין הומוסקסואלי הוגדר כלא רק נתון לאי אפליה או גטואיזציה תת-תרבותית כלשהי, אלא, בנוסף, כתוצאה מהפרדה נוקשה בין המינים, נראה היה זמין בכל פינה".<ref></ref> הומוסקסואליות הוצאה אל מחוץ לחוק בלבנון בשנת 1943, כדי להתאים את עצמה לשלטון משטר וישי בצרפת. ההפללה נודעה כסעיף 543 בחוק העונשין של המדינה. באיראן, גברים יכלו להיות בעלי אינטימיות עם גברים אחרים מבלי להיות מוגדרים כמי שנמצאים במערכת יחסים רשמית. גברים צעירים ללא שיער פנים נחשבו לנאים וגברים מבוגרים היו נמשכים אליהם באופן רומנטי.

תושבי נווה המדבר סיווה, אשר צוינו על ידי היסטוריונים כמי שהוגדרו עם קבלה חברתית רחבה באופן היסטורי כלפי הומוסקסואליות, היו נתונים למספר מחקרים על ידי אנתרופולוגים בתחילת המאה ה-20. האגיפטולוג הגרמני גיאורג שטיינדורף חקר את נווה המדבר בשנת 1900 ודיווח כי יחסים הומוסקסואלים "היו נפוצים" ולעיתים קרובות התרחבו לסוג של נישואים: "הסעודה לחיתון נער נחגגה בפאר רב, והכסף ששולם עבור נער הסתכם לפעמים בחמישה עשר לירות בעוד שהכסף ששולם עבור אישה היה קצת יותר מפאונד אחד". מחמוד מוחמד עבד אללה, שכתב את מנהגי סיווה עבור המוזיאון הפיבודי לארכאולוגיה ואתנולוגיה ב-1917, העיר שאף על פי שגברים בסיווה יכלו לקחת עד ארבע נשים "מנהגי סיווה אפשרו לגבר לקחת רק נער אחד שהוא מחויב אליו בקוד מחויבויות מחמיר". בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, סוחר בסיווה הצהיר לסופר הבריטי המבקר רובין מוהם כי נשות סיווה "הוזנחו קשות" בעוד שגברי סיווה "יהרגו זה את זה עבור נער. אך לעולם לא עבור אישה", אם כי כפי שציין מוהם, נישואים עם נערים הפכו כבר ללא חוקיים באותה תקופה.
מראה ממזרח על [[נווה המדבר סיווה, 2011]]
רק במאה ה-19, כאשר האירופאים החלו לבקר באיראן, הפכה ההשקפה על יחסים בין גברים הומוסקסואלים לשלילית בחברה הפרסית בעוד גברים אירופאים טענו שהיחסים הרומנטיים הקיימים בין גברים איראנים "לא מוסריים". נקודת מבט אירופאית זו אומצה באופן נרחב על ידי החברה הפרסית.<ref></ref> תפיסה זו על קוויריות במזרח התיכון החמירה ככל שממשלות טוטליטריות, החל משנות ה-70 של המאה ה-20, עלו לשלטון והצדיקו את יחסיהן נגד הנושא על רקע פונדמנטליזם אסלאמי.

טרנסג'נדרים החלו להתמודד גם כן עם קבלת דחייה חברתית במזרח התיכון מאז סוף המאה ה-19 אשר נכללה בחשש כי מאחר שלא ניתן להבדיל בין גברים טרנסג'נדרים לנשים טרנסג'נדריות על סמך המראה החיצוני שלהם, נושא זה יגרום ל-"אי יציבות בחברה". אם כי לפני כן, ניתוחים להתאמה מגדרית הוכללו והפכו נגישים ונפוצים בקרב נשים טרנסקסואליות באיראן. בשנת 1976, המועצה הרפואית של איראן הוציאה אל מחוץ לחוק את הנוהג לאחר שראתה את הגדלת מספר קיום ההליכים בקרב נשים טרנסג'נדרים. עם זאת, הפסיקה שונתה מאז בעוד כיום, איראן מדורגת כמדינה השנייה בעולם בכמות קיום הניתוחים בשטחה לאחר תאילנד במקום הראשון.<ref></ref>

לפני תחילתה של הגלובליזציה והתפשטותה במזרח התיכון, גברים הומוסקסואלים ונשים לסביות מהאזור שניהלו יחסים חד-מיניים לא ראו את עצמם כ-"הומוסקסואלים" או "לסביות". עקב חילופי המושגים בין העולם המערבי למזרח התיכון, הרעיון של המונח "הומוסקסואליות" הוצג לאזורים במזרח התיכון, ולאחר מכן התרחב השימוש בו בקרב תחושת שייכות והגדרה עצמית של הומוסקסואלים לצד המונחים: "לסבית" "הומוסקסואל", "טרנסג'נדר" ו-"ביסקסואל". לפני השימוש במונחים אלה, אזרחי להט"ב באזור לא סיווגו את נטייתם המינית או זהותם המגדרית בצורה כזו.<gallery>
קובץ:Shah Abbas and Wine Boy.jpg|מיניאטורה פרסית ספאווית משנת 1627 ממוזיאון הלובר, מתארת את יחסיו של עבאס שאה הראשון מאיראן עם גבר
קובץ:Men engaging in anal sex, Safavid painting, 1660.jpg|מיניאטורה פרסית ספאווית משנת 1660, המתארת שני גברים העוסקים ביחסים הומוסקסואלים, מכון קינזי, בלומינגטון
קובץ:Youth and suitors.jpg|תיאור של נער המשוחח עם מחזרים מהקלאסיקה של המשורר האיראני, ג'אמי , "האפט אוורנג". בסיפור, אב מייעץ לבנו לגבי אהבה, מכון סמית'סוניאן
קובץ:Statua di Idet e Ruiu NUT 0145.TIF|פסל של שתי נשים, אידה ורואיו, המתואר בצורה אופיינית לזוגות נשואים, המוזיאון המצרי, טורינו, 1480-1390 לפני הספירה
קובץ:Egyptian homosexual ostraca.jpg|אוסטרקון מתקופת הממלכה החדשה של מצרים , המתאר זוג הומוסקסואלים מקיימים יחסי מין
</gallery>

== המזרח התיכון בהווה ==

רצח הומוסקסואלים באיראן בוושינגטון הבירה, ארצות הברית, יולי 2006]]כיום, באיראן, ערב הסעודית, קטר, איחוד האמירויות הערביות ותימן חוקי העונשין קובעים כי אם אדם יימצא אשם בקיום פעילות מינית יחד עם אדם נוסף מאותו המין, יוטל עליו עונש מוות. על פי דוחות מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית על רקע מעמד זכויות האדם באזורים, דיווחים על אפליה רשמית וחברתית על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית נותרו לא ברורים במדינות אלה בשל לחץ חברתי חזק שלא לדון כלל בנושאים של זכויות להט"ב. בעיראק, ניתן להאשים הומוסקסואלים על פי חוק "מגונה בציבור 401" שמעניש קיום פעילות הומוסקסואלית עד 6 חודשי מאסר בתוספת קנסות. לאורך השנים, דווח כי אזרחי להט"ב במזרח התיכון מתמודדים גם עם הוצאות להורג, מכות, עינויים, התקפות על ידי המשטר, פסיקות עונשי מוות מטעם בתי דין שרעים, טיפולים פסיכיאטרים כפויים, הזרקות הורמונים כפויות, סירוסים כימיים, רציחות על רקע חילול כבוד המשפחה ורדיפות מאת המדינה האסלאמית ללא קשר למעמדה החוקי של הומוסקסואליות בשטחי המדינה דה יורה.<ref></ref><ref></ref> ירדן ובחריין מוגדרות כמדינות הערביות היחידות שבהן הומוסקסואליות מוגדרת כחוקית באופן רשמי במזרח התיכון נכון ליולי 2023.<ref></ref>

לחלק ממדינות המזרח התיכון ישנה סובלנות מסוימת והגנות משפטיות כלפי אזרחים טרנסג'נדרים. ממשלת איראן אישרה הכרה בשינוי מגדר עוד בשנת 1987 באישור רפואי ומתן צו בית משפט וטורקיה ב-1988 לאחר העברת ניתוח להתאמה מגדרית, בעוד במשך השנים בסוריה, לבנון, בחריין וירדן הכרות בשינוי מגדר תועדו על ידי פסיקות שונות של בתי משפט מקומיים. תנועות למען זכויות להט"ב הפכו לנוכחות ברמה הציבורית במדינות ערביות מסוימות במזרח התיכון בהן טורקיה אשר מוגדרת כמדינה בעלת מצעד הגאווה הגדול ביותר בעולם המוסלמי באיסטנבול עם מעל ל-100,000 מפגינים שהשתתפו בציונו בשנים 2013–2014 לצד מצעדי אנקרה ואיזמיר, ולבנון בה מתקיים מצעד הגאווה בביירות מאז שנת 2017. עם זאת, שינויים במעמד זכויות אזרחי להט"ב באותן מדינות הוגדרו כאיטיים בעוד התקפות על ידי הרשויות נגד אירועים המכוונים עבור העלאת סוגיות למעמד זכויות אזרחי להט"ב לסדר היום העלו חששות לגבי חופש ההתאגדות והביטוי של חברי הקהילה במדינות אלה בקרב התקשורת הבינלאומית.<ref></ref><ref></ref> ישראל ידועה כמדינה חריגה ובולטת בנושא, בהיותה מוגדרת כמדינה היחידה שמעניקה שוויון זכויות בין אזרחים הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד במזרח התיכון.

ישנן הערכות שונות לגבי מעמד זכויות להט"ב ברשות הפלסטינית. דו"ח של ארגון זכויות האדם "Human Rights Watch" ביחס לנטייה מינית וזהות מגדרית במזרח התיכון ציין באומרו בשנת 2017 כי "פקודת החוק הפלילי של המנדט הבריטי, מס' 74 משנת 1936, נותרה בתוקף ברצועת עזה. בגדה המערבית ומזרח ירושלים חל חוק העונשין הירדני משנת 1960, אשר אינו מכיל הוראות שאוסרות על פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין מבוגרים. ברצועת עזה, קיום "מגע לא טבעי" בעל אופי מיני, המובן ככולל יחסים חד-מיניים, הוא פשע שדינו עד 10 שנות מאסר. בפברואר 2016 הזרוע המזוינת של ארגון הטרור חמאס הוציאה להורג את אחד מלוחמיה ברצועת עזה בגין "הפרות התנהגותיות ומוסריות" לכאורה שאנשי הארגון הכירו שמשמעותן "קיום יחסים חד-מיניים".<ref></ref>מפגינים מוחים עבור [[זכויות להט"ב במזרח התיכון עם דגלי מדינות האזור לצד דגל הגאווה במהלך מצעד הגאווה בלונדון, 2011]]השקפות ערביות ומוסלמיות על הומוסקסואליות כיצירה "מערבית" נחקרו בסרט "Dangerous Living: Coming Out in the Developing World" משנת 2003 על ידי מפיק הסרטים ג'ון סקגליוטי . קו ההתחלה של הדיאלוג במהלכו שנאמר על ידי גבר מצרי הומוסקסואל שטרם הוצג, מצהיר באומרו כי "האשמתי את עצמי בהתמערבות" לאחר שגילה את נטייתו החד-מינית. הסרט עוסק גם כן בפרשת קהיר 52, שכללה קבוצה של 52 גברים מצריים שנעצרו על סיפון מועדון לילה צף ב-2001 בחשד שעסקו בתוכו בפעילות הומוסקסואלית, ומתאר את חייהם של גברים הומוסקסואלים במצרים על רקע הפרשה.עצרת ב[[ברלין, גרמניה לזכרה של שרה חג'אזי, פעילת זכויות להט"ב לסבית מצרית אשר התאבדה באותה שנה, 2020]]

למרות שבמדינות רבות במזרח התיכון ישנם חוקי עונשין נגד קיום יחסים הומוסקסואלים בהסכמה, אלה נאכפים לעיתים רחוקות בשל הקושי של הרשויות להוכיח את קיומם אלא אם כן נתפסו בני הזוג במהלכם. בערב הסעודית, נהוגה הפרדה מגדרית כדי לשמור על "טוהר הנשים" אשר כתוצאה מכך, חלק מהנשים והגברים מחפשים בגלוי חברות הומוסקסואלית במרחבים פתוחים כגון בתי קפה, משקי בית ושירותים ציבוריים. כדי לנווט את המיניות שלהם, גברים רבים שעוסקים במעשים הומוסקסואלים בערב הסעודית אינם רואים בהם כמעשים הומוסקסואלים אלא אם כן הם מוגדרים בעמדה פסיבית, עמדה מינית הנחשבת "נשית יותר" בעת קיום יחסי מין בעוד שעמדה אקטיבית נחשבת כ-"גברית".<ref></ref> במזרח התיכון כיום במדינות רבות טרם ישנה קודיפיקציה של הומוסקסואליות כזיהוי של נטייה מינית.

באיראן, קיימת בינאריות מגדרית קפדנית בעוד הממשלה אוכפת את המדיניות על ידי דיכוי מידע על נושאי הומוסקסואליות ועידוד אנשים המפקפקים במיניות שלהם לעבור ניתוח להתאמה מגדרית. כיוון שהניתוח מתקבל על ידי הממשלה והמוסדות הדתיים כאחד עם קבלת מימון לביצוע שלו מהממשלה, איראנים רבים שנמשכים לבני אותו המין רואים בכך דרך להצהיר בפומבי על נטייתם המינית מבלי להירדף על ידי החברה והממשלה, אף על פי שאינם חווים דיספוריה מגדרית בפועל. כיוון שלחיות כהומוסקסואל גלוי זו לא צורת חיים המוצגת לאיראנים באופן בו יוכלו לחיות את חייהם ללא התמודדות עם רדיפה, אלימות, בריונות והטרדה, במשך השנים חלה עלייה בכמות האיראנים שהחלו לעבור ניתוח להתאמה מגדרית שנטייתם המינית נמשכת באופן רומנטי למין השני מזה שהתאימו את מגדרם אליו. הליך זה מעודד על ידי אנשי דת, פסיכולוגים והממשלה שכן הומוסקסואליות מוגדרת כעבירה פלילית וניתנת לעונשים רבים בין ענישה גופנית של הלקאות עד עונש נפוץ יותר של הוצאה להורג.<ref></ref> עם זאת, איראנים רבים שעוברים הליך להתאמה מגדרית עדיין מסווגים כמי שמנודים לעיתים קרובות מהמשפחות שלהם ומופלים לרעה בשוק העבודה, אשר כתוצאה מכך, נאלצים לעבוד בזנות כפרנסה למחייתם.<ref></ref>קברה של מנהיגת ארגון הטרנסקסואלים האיראני, החברה האיראנית לתמיכה באנשים עם הפרעת זהות מגדרית, מרים חאטון מולקרה אשר נפטרה לאחר התקף לב בשנת 2012]]
=== ארגוני זכויות להט"ב אזוריים ===
להלן מספר ארגונים שהשפיעו במידה רבה באזורים אלה במזרח התיכון בנוגע לשיפור מעמד זכויות אזרחי להט"ב:

Rainbow Street

"Rainbow Street" - ארגון לא ממשלתי בעל מטרה לתמיכה באזרחי להט"ב באזורי המזרח התיכון וצפון אפריקה בנושאים שונים הכוללים "עבודה עם ספקי בריאות מקומיים עבור קידום בריאות נפשית ופיזית של חברי קהילת הלהט"ב המקומית" ו-"הענקת קצבאות קבועות במזומן לאזרחי להט"ב פגיעים במיוחד עבור הקלה על אתגרים של מעמד חסרי בית, חוסר ביטחון תזונתי וחסמים אחרים לכבוד ולהגדרה עצמית".<ref></ref>

OutRight Action International

"OutRight Action International" - ארגון המקדם זכויות אדם של אזרחי להט"ב ברחבי העולם, כולל במזרח התיכון. הארגון מתמקד בדגש על שטחי עיראק, איראן וטורקיה, אך משתף פעולה גם עם קבוצות מקומיות נוספות באזור על מנת להקשיב לצרכים של פעילי זכויות להט"ב מקומיים ולייצגם באו"ם.<ref></ref>

Helem

"Helem" - ארגון לא ממשלתי שבסיסו בלבנון שהוקם בעשור הראשון של המאה ה-21 אשר מטרתו העיקרית היא לבטל את סעיף 534 בחוק העונשין של המדינה המעניש "מגע מיני לא טבעי" המשמש לרוב עבור רדיפת אזרחים שאינם תואמים את מערכת הבינאריות המגדרית של החברה והומוסקסואליות. מטרות נוספות של הארגון כוללות את הפיכתה של החברה הלבנונית לבעלת מודעת גבוהה יותר למגפת האיידס ולמחלות המועברות במגע מיני והגנה על זכויותיהם של אזרחי להט"ב לבנונים. שמו של הארגון, "Helem", משמש כראשי תיבות של המשפט "Himaya Lubnaniya lil Mithliyeen wal Mithliyat" - "הגנה לבנונית על הומוסקסואלים ולסביות".<ref></ref>

=== דעת קהל ===
מפגינים במצעד הגאווה ב[[קלן, גרמניה, מוחים נגד מדינות המפלילות הומוסקסואליות, 2018]]
עקב עלייה בתנועות הסלאפיזם ווהאביזם בסוף המאה ה-20 במזרח התיכון, כל פעילות מינית שאינה מתיישרת עם המוסר הדתי האסלאמי מתקבלת בעוינות רבה ומופללת במדינות האזור. מקובל לחשוב שדעה זו משותפת רק לפקידי ממשל ולגברים דתיים. עם זאת, סקר של מרכז המחקר פיו שנערך בשנת 2018 בסוריה מצא כי למעלה מ-80% מהנסקרים סברו כי הומוסקסואליות היא "בלתי מקובלת מבחינה מוסרית" בעוד מי שכן הצהיר על תמיכה בחקיקת זכויות להט"ב הוגדר כדיסקרטי בשל החשש לביטחונו האישי וקבלת ענישה. בעוד שחלק מאזרחי מדינות המזרח התיכון מרגישים בנוח להשתתף באירועים שקשורים לסוגיות של זכויות להט"ב, רבים שמים מסכות על הפנים שלהם עבור הסתרה של הזהות שלהם מהציבור. לפיכך, לא ברור מה הם באמת אחוזי התמיכה בקרב האוכלוסיות המקומיות בנושאי חקיקת זכויות להט"ב.<ref></ref>

ב-22 בפברואר 2022 חברת יוביסופט הודיעה על הסרת הטורניר שלה "Six Invitational 2022" מלהתקיים באיחוד האמירויות הערביות, מספר ימים לאחר שפעילי זכויות להט"ב בינלאומיים, השחקנים וקהל המעריצים של המשחק מחו נגד בחירתה של המדינה לאירוח הטורניר לאור יחסה לזכויות להט"ב בשטחה. בעקבות זאת, קיום הטורניר הועבר למדינה אחרת.<ref></ref>

== צנזורה ==
=== סרטים ===
כתוצאה מהחוקים הקיימים שמפלילים הומוסקסואליות במדינות רבות באזור, סרטים רבים עם דמויות או נושאים שהציגו סוגיות להט"ב צונזרו או נאסרו להקרנה במדינות המזרח התיכון לאורך השנים ומדינות המפרץ הפרסי בפרט. להלן מספר דוגמאות בולטות:
{| class="wikitable sortable"
!שם הסרט
!שנה
!נאסר ב
!הערות
|-
|הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח
|2022
|כווית
|<ref></ref>
|-
|אין גברים כאלה
|2022
|—
|לא נאסר באופן רשמי, אבל לא הוקרן או שוחרר במצרים, כווית, ערב הסעודית או איחוד האמירויות הערביות.<ref></ref>
|-
|דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף
|2022
|מצרים, כווית, קטר וערב הסעודית
|<ref></ref>
|-
|נצחיים
|2021
|כווית, ערב הסעודית וקטר
|<ref></ref>
|-
|הכול בכל מקום בבת אחת
|2022
|כווית וערב הסעודית
|<ref></ref>
|-
|שנות אור
|2022
|בחריין, מצרים, עיראק, ירדן, כווית, לבנון, עומאן, הרשות הפלסטינית, קטר, ערב הסעודית, סוריה, תוניסיה ואיחוד האמירויות הערביות
|למרות עצומות שביקשו לאסור את הקרנת הסרט בכלל מדינות ערב,<ref></ref> במרוקו סירבו להיענות לקריאות והסרט הוקרן בבתי הקולנוע.<ref></ref>
|-
|קדימה
|2020
|כווית, עומאן, קטר וסעודיה
|הוקרן בבתי קולנוע בבחריין, מצרים ולבנון.<ref></ref>
|-
|תור: אהבה ורעם
|2022
|בחריין, עיראק, כווית, עומאן, קטר וערב הסעודית
|נאסר בכל מדינות המפרץ הפרסי מלבד באיחוד האמירויות הערביות. נאסר גם כן במלזיה.<ref></ref>
|-
|סיפור הפרברים
|2021
|כווית וערב הסעודית
|<ref></ref>
|}

== טבלת סיכום ==
{| class="wikitable"
!זכויות להט"ב ב:
!מעמד בחוק של פעילות הומוסקסואלית
!הכרה בזוגיות חד-מינית
!נישואים חד-מיניים
!אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
!התרת שירות צבאי של לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים
!הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
!הכרה בשינוי מגדר
|-
| איחוד האמירויות הערביות <small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב באיחוד האמיריות הערביות)</small>
|עונש מוות/ פלילי. עונש: מוות, מאסר עולם, ענישה גופנית, קנס, סירוס כימי, טיפולים פסיכיאטריים בכפייה, מכות, בדיקות אנאליות בכפייה, עינויים וזריקת הורמונים בכפייה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>
|
|
|
|
|
| ישנם חוקים האוסרים קרוס-דרסינג.<ref></ref><ref></ref> מאז 2016 ניתוח להתאמה מגדרית אפשרי עבור אנשים שהמגדר שלהם אינו ברור, או שאיבריהם הפיזיים אינם מתאימים למאפייניהם הפיזיולוגיים, הביולוגיים או הגנטיים (אינטרסקסואלים).
|-
| איראן <small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב באיראן)</small>
|עונש מוות/ פלילי. עונש: מוות, מאסר, ענישה גופנית או קנס. עינויים, מכות והוצאות להורג מטעם המשטר הוגדרו כנסבלות לאורך השנים.<ref></ref><ref></ref>
|
| קיים איסור חוקתי שמכיר בנישואים הטרוסקסואלים בלבד מאז 1991.
|
|
|
| ישנה הכרה בשינוי מגדר מאז 1987, ניתוח להתאמה מגדרית נדרש כולל אישור רפואי וצו בית משפט.<ref></ref>
|-
| אקרוטירי ודקליה
<small>(טריטוריה מעבר לים של הממלכה המאוחדת)</small>

<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב באקרוטירי ודקליה)</small>
| חוקי משנת 2000.
חתומה על הצהרת האו"ם.
| שותפות אזרחית משנת 2005 בקרב חיילי הכוחות המזוינים של בריטניה.
| חוקי משנת 2014 בקרב חיילי הכוחות המזוינים של בריטניה.<ref></ref><ref></ref>
|
| הממלכה המאוחדת אחראית להגנה.
| איסור חלקי על אפליה על רקע נטייה מינית.
|
|-
| בחריין
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בבחריין)</small>
| חוקי משנת 1976.
|
|
|
|
|
| / לגבי הכרה בשינוי מגדר בחוק, אם כי לאורך השנים מספר הליכים לשינוי מגדר הוכרו על ידי בתי משפט.<ref></ref>
|-
| הרשות הפלסטינית
<small>(טריטוריה שנויה במחלוקת)</small>

<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב ברשות הפלסטינית)</small>
| חוקי בקרב גברים משנת 1951 (כחלק מירדן ביהודה ושומרון).עונש מוות / פלילי בקרב גברים ברצועת עזה. עונש: עד 10 שנות מאסר דה יורה, הוצאה להורג ללא משפט דה פקטו.<ref></ref><ref></ref> חוקי בקרב נשים מאז ומעולם.
|
|
|
|
|
|
|-
| טורקיה
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בטורקיה)</small>
| חוקי משנת 1858.
|
|
| רווקים רשאים לאמץ ללא קשר לנטייה מינית.
|
| הצעות חוק הוגשו לאורך השנים כולל הגנה חוקתית אך לא קודמו.<ref></ref>
| ישנה הכרה בשינוי מגדר משנת 1988, ניתוח להתאמה מגדרית נדרש כולל עיקור.
|-
| ירדן
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בירדן)</small>
| חוקי משנת 1951.
|
|
|
|
|
| / לגבי הכרה בשינוי מגדר בחוק, אם כי לאורך השנים מספר הליכים לשינוי מגדר הוכרו על ידי בתי משפט.<ref></ref>
|-
| ישראל
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בישראל)</small>
| חוקי דה פקטו משנת 1963, דה יורה משנת 1988.
חתומה על הצהרת האו"ם.
| קוהביטציה לא רשומה משנת 1994.
|/ נישואים חד-מיניים שנעשו מחוץ למדינה מוכרים מאז 2006.
| אימוץ חורג חוקי משנת 2005, אימוץ משותף מאז 2008.
| כולל טרנסג'נדרים.
| איסור מוחלט על אפליה על רקע נטייה מינית.
טיפולי המרה אסורים משנת 2022 דה פקטו.<ref></ref>
| ישנה הכרה בשינוי מגדר, ניתוח להתאמה מגדרית לא נדרש מאז 2015.
|-
| כווית
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בכווית)</small>
| פלילי בקרב גברים. עונש: עד 7 שנות מאסר או קנס.
 חוקי בקרב נשים מאז ומעולם.
|
|
|
|
|
| ישנם חוקים האוסרים קרוס-דרסינג.
|-
| לבנון
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בלבנון)</small>
|/ סעיף 534 לחוק העונשין הלבנוני אוסר על קיום יחסים ה-"סותרים את חוקי הטבע" עד שנת מאסר שיכולים לשמש נגד קיום פעילות הומוסקסואלית. עם זאת, הסעיף דווח לאורך השנים כלא נאכף בפועל ונכלל בפסיקות רבות של בתי משפט שקבעו כי "אינו חוקתי".<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>
|
|
|
|
|
| ישנה הכרה בשינוי מגדר משנת 2016, ניתוח להתאמה מגדרית נדרש.<ref></ref>
|-
| מצרים
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב במצרים)</small>
| פלילי משנת 1961. עונש: עד 17 שנות מאסר ואפשרות לעבודת כפייה, עינויים או קנס.<ref></ref>
|
|
|
|
|
|
|-
| סוריה
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בסוריה)</small>
| פלילי משנת 1949 דה יורה. עונש: 3 שנות מאסר (מושהה דה פקטו).
עונש מוות בשטחים הנשלטים על ידי המדינה האסלאמית הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצאים להורג.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>
|
|
|
|
|
| / לגבי הכרה בשינוי מגדר בחוק, אם כי לאורך השנים מספר הליכים לשינוי מגדר הוכרו על ידי בתי משפט.<ref></ref>
|-
| עומאן
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בעומאן)</small>
| פלילי. עונש: עד 3 שנות מאסר (נאכף לעיתים רחוקות רק במקרים של "שערורייה ציבורית").
|
|
|
|
|
| ישנם חוקים האוסרים קרוס-דרסינג.
|-
| עיראק
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בעיראק)</small>
|/עונש מוות חוקי דה יורה בלבד משנת 2003, פלילי דה פקטו בעוד הומוסקסואלים עלולים להיות מואשמים על פי חוק "מגונה בציבור 401". עונש: עד 6 חודשי מאסר וקנס, ענישה גופנית או הוצאה להורג שהוטלה על ידי בית משפט שרעי.<ref></ref>עונש מוות בשטחים הנשלטים על ידי המדינה האסלאמית הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצאים להורג.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>
|
|
|
|
|
|
|-
| ערב הסעודית
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בערב הסעודית)</small>
|עונש מוות/ פלילי. עונש: ענישה גופנית פומבית, מכות, הוצאות להורג, עינויים, סירוסים כימיים, קנס, מאסר עולם.<ref></ref><ref></ref>
|
|
|
|
|
|עונש מוות/ ישנם חוקים האוסרים קרוס-דרסינג וזהות מגדרית טרנסג'נדרית. ענישה נוטה להיות זהה לפעילות הומוסקסואלית: ענישה גופנית פומבית, מכות, הוצאות להורג, עינויים, סירוסים כימיים, מאסר עולם, קנס או הגליה בקרב זרים.<ref></ref>
|-
| קפריסין
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בקפריסין)</small>
| חוקי בקרב גברים משנת 1998, חוקי בקרב נשים מאז ומעולם.
חתומה על הצהרת האו"ם.
| איחוד אזרחי מאז 2015.
|/ נישואים חד-מיניים שנערכו מחוץ למדינה במדינות האיחוד האירופי מוכרים לצורך קבלת תושבות מאז 2018 בעקבות פסיקת בית הדין האירופי לצדק.
| יחידים רשאים לאמץ.
|
| איסור חלקי על אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית.<ref></ref>
טיפולי המרה אסורים משנת 2023.
| חקיקה להכרה בשינוי מגדר ללא חיוב טיפול הורמונלי או העברת ניתוח להתאמה מגדרית מוצעת.<ref></ref>
|-
| קפריסין הצפונית
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בצפון קפריסין)</small>
| חוקי בקרב גברים משנת 2014, חוקי בקרב נשים מאז ומעולם.<ref></ref>
|
| חקיקה להכשרה של נישואים חד-מיניים הוצעה בשנת 2012 ונדחתה.<ref></ref>
| רווקים רשאים לאמץ ללא קשר לנטייה מינית.
|
| איסור מוחלט על אפליה על רקע נטייה מינית.<ref></ref>
|
|-
| קטר
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בקטר)</small>
|/עונש מוות פלילי. עונש: מאסר עד 3 שנים, קנס או ענישה גופנית. עונש מוות ישים נגד מוסלמים אם כי לא תועד כנאכף אי פעם בפועל.
|
|
|
|
|
|
|-
| תימן
<small>(ערך מורחב: זכויות להט"ב בתימן)</small>
|/עונש מוות פלילי. עונש בקרב גברים לא נשואים: ענישה גופנית של הצלפת 100 מלקות באמצעות שוט או עד שנת מאסר, בקרב גברים נשואים: עונש מוות באמצעות סקילה פומבית באבנים (לא נאכף בפועל), בקרב נשים: עד 3 שנות מאסר.
|
|
|
|
|
|
|}

== ראו גם ==
* זכויות להט"ב באוקיאניה
* זכויות להט"ב באירופה
* זכויות להט"ב באמריקה
* זכויות להט"ב באסיה
* זכויות להט"ב באפריקה
* זכויות להט"ב באיחוד האירופי
* זכויות להט"ב בחבר העמים הבריטי
* זכויות להט"ב במדינות ברית המועצות לשעבר

== הערות שוליים ==

*