OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מנמוסינה

מנמוסינה (יוונית: Mνημοσύνη) או מנמוסינה (Mnemosyne) היא אלת הזיכרון במיתולוגיה היוונית, ובתם הטיטאנית של גאיה, אלת האדמה, ושל אורנוס, אל השמים. 

הסיודוס, בספרו "תאוגוניה", מספר שזאוס, שליט האלים, ביקר את מנמוסינה במשך תשעה לילות רצופים, ובכל לילה תינה עמה אהבים. מנמוסינה התעברה מביקורים ליליים אלו, וכעבור כשנה ילדה לזאוס תשע בנות, הן תשע המוזות, אלות היצירה והאמנויות. 

מנמוסינה היה גם שמו של אחד מהנהרות בשאול היווני, מקום משכנו של האל האדס. למעשה, נהר זה מקביל לנהר לתה (Lethe; "שכחה"), שממנו נאלצו הנפשות המתות לשתות על מנת לשכוח את עברן.

האסטרואיד 57 Mnemosyne שהתגלה על ידי רוברט לות'ר ב-22 בספטמבר 1859, נקרא על שמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טיטאנים
קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
בוככוס הראשון, מלך מאוריטניה

בוככוס או בוקכוס הראשון (Bocchus) היה מלך מאוריטניה בסוף המאה ה-2 לפנה"ס ובתחילת המאה ה-1 לפנה"ס. כחמו של יוגורתה, מילא בוככוס תפקיד חשוב במלחמת יוגורתה שנערכה בין הרפובליקה הרומית לבין ממלכת נומידיה.

עם פרוץ מלחמת יוגורתה ניסה בוככוס לכרות ברית עם הרפובליקה הרומית נגד יוגורתה, אולם בשנת 111 לפנה"ס נדחתה הצעתו על ידי הסנאט הרומי והוא החליט לתמוך בחתנו. בשנת 108 חתם בוככוס על הסכם עם יוגורתה והחל להתכונן למלחמה ברומא.

לאחר שהמצביא הרומי קוינטוס קיקיליוס מטלוס הביס את כוחותיו של יוגורתה בקפסא, ברח זה אל בוככוס שקיבל אותו בזרועות פתוחות. בוככוס שיחק משחק כפול לאורך המלחמה: במקביל למהלכיו הצבאיים ותמיכתו בחתנו, הוא ניהל כל העת משא ומתן מתמשך עם רומא. תאודור מומזן מדגיש את אי אמינותו של בוככוס ואת היחס החשדני שהפגינו כלפיו שני הצדדים. 

בשנת 106 לפנה"ס ערך גאיוס מריוס, המצביא החדש של הצבא הרומי, מסע מלחמה לעבר מבצר נהר המולכט. בחזרתו מהנהר, הותקף על ידי כוחותיהם המשולבים של בוככוס ויוגורתה. מריוס הופתע, ונראה היה שפרשיו של בוככוס יצליחו להביסו. אולם, בזכות עזרתו של לוקיוס קורנליוס סולה, ששימש כאחד מקציניו, הצליח מריוס לארגן את צבאו מחדש ולהדוף את הנומידים והמאוריטנים.

בשנים 106 ו-105 לפנה"ס נערך משא ומתן בין בוככוס לבין גאיוס מריוס, שהוביל לכריתת ברית בין מאוריטניה ורומא. בתמורה לשלום עם רומא, דרש מריוס מבוככוס להסגיר את חתנו. בוככוס דרש שסולה יהיה זה שיחתום את החוזה סופית, ושרק לידיו יסגיר את יוגורתה. מריוס הסכים, למרות חששותיו שסולה (שמונה בינתיים לסגנו בעקבות הצטיינותו בלחימה), ייתפס על ידי בוככוס וישמש כבן ערובה. סולה נשלח למחנהו של בוככוס ועבר דרך כוחותיו של יוגורתה בליווי בנו של בוככוס, וולכוס. כמובטח, הונה בוככוס את יוגורתה ומסר אותו לידי חייליו של סולה. 

לפי מקורות מסוימים, מימן בוככוס את בנייתו של פסל זהב שהוצב על גבעת הקפיטולין והנציח את מסירתו של יוגורתה לסולה. הפסל היה אחד מהגורמים שתרמו לעוינות שנוצרה בין סולה לגאיוס מריוס.

לאחר מותו של בוככוס עלו לשלטון בניו בוככוס השני ובוגוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שליטי ארצות
קטגוריה:ממלכת מאוריטניה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
עמק דותן

עמק דותן בשנת 1910
עמק דותן (בערבית: سهل عرّابة, סַהֶל עַרַאבֵּה, "מישור הערבה") הוא עמק בצפון-מערב השומרון והוא העמק הגדול ביותר באזור הרי השומרון. אורכו של העמק כ-10 קילומטרים ורוחבו כ-3 קילומטרים. העמק מוקף כמעט כולו בהרים. לעמק דותן חשיבות אסטרטגית עקב מיקומו הגבוה יחסית, הצופה על הגליל התחתון, עמק יזרעאל וחבל תענך.

צפונית־מזרחית לעמק דותן נמצאת העיר ג'נין, אשר שוכנת דרומית לעמק יזרעאל. עמק דותן משמש בעיקר לחקלאות, ויש בו שדות טבק רבים. העמק מיושב על ידי כפרים ערביים פלסטינים, ביניהם קבטיה, יעבד, בירקין ועראבה, ועל רכס בצידו הדרום-מערבי נמצאות ההתנחלויות מבוא דותן, מעוז צבי וחרמש. במרכזו נמצאות חורבות היישוב העתיק תל דותן. בעמק עובר התוואי של כביש ג'נין-שכם.

== במקרא ==
מקראי על השלכת יוסף לבור על ידי אחיו]]
עמק דותן מוזכר במקרא בספר בראשית כמקום שבו התרחש סיפור מכירת יוסף: .

דותן מוזכרת שנית בספר מלכים כאשר מלך ארם שולח חיילים לחפש את אלישע בן שפט הנמצא בדותן: 

== היסטוריה ==
העיתונאי חביב כנען מביא בספרו "200 ימים של חרדה" את עדותו של פאיז ביי אל-אידריסי, שהיה אז קצין בכיר במשטרת המנדט הבריטי, על פיה תכנן המופתי של ירושלים אמין אל-חוסייני להקים בעמק דותן מחנה השמדה ליהודי ארץ ישראל. על פי כנען, התוכנית עלתה במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1942, כאשר התקרב גנרל-פלדמרשל ארווין רומל אל מצרים והיה חשש כבד כי הצבא הנאצי יכבוש את ארץ ישראל. במקביל לפלישה זו תוכננה פלישה לירושלים בראש חיילי הלגיון הערבי. לאחר כיבוש הארץ תכנן אל-חוסייני להקים בעמק דותן, בקרבת שכם, מחנה השמדה ובו משרפות ענקיות דוגמת אושוויץ, שאליהן עמדו להיות מובאים להשמדה יהודי ארץ ישראל וכן יהודים מיהדות ארצות האסלאם. בנובמבר 1942 נחל רומל תבוסה בקרב אל-עלמיין השני והתוכנית נגנזה.

במלחמת ששת הימים במהלך כיבוש צפון השומרון, לחמה חטיבה 45 בעמק דותן כנגד השריון הירדני והדפה אותו אל מעבר לגשר אדם. החטיבה כבשה את ג'נין.

לאחר מלחמת ששת הימים כתבה המשוררת דליה רביקוביץ את השיר "עמק דותן" שהושר על ידי להקת פיקוד הצפון ללחנו של שמעון ישראלי.

באזור עמק דותן הוקמו מספר יישובים יהודיים. בשנת 1977 עלה לקרקע באזור משטרת סאנור גרעין בשם דותן, שאחר כך עבר לאזור מבוא דותן של ימינו. ליד המשטרה, הוקם בשנת 1987 היישוב שא-נור שפונה במסגרת תוכנית ההתנתקות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

דותן
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:אתרי ספר בראשית
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:פרשת וישב
קטגוריה:צפון השומרון
ניר יפה

נִיר יָפֶה הוא מושב באזור הצפון בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע. מתגוררים בו 632 תושבים.

== עבר והווה ==
המושב הוקם בשנת 1956 על ידי עולים מתוניסיה כחלק מהמבצע ליישוב חבל תענך. מייסדיו אורגנו לעלייה והתיישבות עוד בתוניסיה ופסחו על שלב המעברות. למרות זאת סבל המושב בשנותיו הראשונות מקשיים כלכליים וחברתיים חריפים ושיעור העזיבה בו היה גבוה יותר מאשר ביישובים אחרים בחבל תענך.

שמו של המושב לקוח מפסוק בספר ירמיהו: . המילה "יפה" בשם לקוחה משמו של מרקס יפה שהיה נדבן יהודי מדרום אפריקה.

בשנים 2004–2005 נבנתה במושב הרחבה קהילתית ובה כ-72 מגרשים.

גרעין המשפחות הראשונות הוא מסורתי. ביישוב פועל בית כנסת, בריכת שחייה, מרפאה, צרכניה, גני שעשועים, ומועדון בו מתקיימים אירועים לכל אנשי המושב, כגון הרצאות, מסיבות והרקדות. בנוסף, התושבים משתתפים במסגרת הפעילות והעשרה של מתנ”ס גלבוע.

תושבי המושב עוסקים בחקלאות ובעבודה במוקדי תעסוקה קרובים כגון עפולה, בית שאן ויקנעם עילית. ילדי המושב מתחנכים בבית הספר היסודי "יד לחמישה" שבמרכז חבר ובתיכון, בכפר הנוער ויצו ניר העמק או ב"תיכון הרב תחומי עמק חרוד".

מועדון המושב
מבני ציבור בניר יפה ולידם אנדרטה לזכר הנופלים מבני היישוב

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/502/ ניר יפה] באתר הרשות לפיתוח הגליל
*[https://web.archive.org/web/20120711055247/http://www.hagilboa.org.il/147755/ניר-יפה-1 ניר יפה] באתר המועצה האזורית

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:חבל התענך
גדיש

גָּדִישׁ הוא מושב בגוש יישובי אומן, שמהווה את אחד משלושת גושי היישובים בחבל תענך שבדרום עמק יזרעאל המשתייך למועצה אזורית הגלבוע.

היישוב הוקם על ידי עולים ממרוקו בשנת 1956 במטרה ליישב את חבל תענך.

שמו של היישוב סמלי, מעולם החקלאות, הגדיש הוא ערימת תבואה.

ב-12 בינואר 2003 חדרו למושב מחבלים מארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני מקבטיה ורצחו את סייר הביטחון של המועצה האזורית גלבוע, אלי ביטון. לאחר מרדף של כוחות הביטחון וקרב יריות שבו נפצעו שלשה קציני משמר הגבול, המחבלים נורו למוות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.romgalil.org.il/cds/496/ גדיש] באתר הרשות לפיתוח הגליל
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:חבל התענך
סיירת (יחידה צבאית)

סיירת היא יחידה צבאית הנמנית עם הכוחות המיוחדים ואשר ללוחמים בה הכשרה עמוקה בסיור ומיומנות ב: סיור, איסוף מודיעין קרבי, ניווט רגלי ורכוב, ביצוע תצפיות מגוונות בהתאם לתוואי השטח, לחימה בטרור, הכוונה והובלת הכוחות הלוחמים.

==בצה"ל==
בחיל הרגלים, בכל חטיבה קיים גדוד סיור (גדס"ר) ובו פלוגת סיור (פלס"ר) שנחשבת לסיירת החטיבה עצמה. בשנים האחרונות חודשו חלק מהסיירות בחיל הרגלים. בחטיבת כפיר הוקמה סיירת חרוב החדשה שמבצעת פעילות לוט"ר ולש"ב מובחרת ביהודה, שומרון ועזה. גדוד הסיור של חטיבת גולני עבר שינוי דרסטי במבנה שלו ושמו שונה ל"סיירת גולני" (שם שבעבר יוחד לפלס"ר בלבד). בחיל השריון, בחטיבות 7 ו-401 היו קיימות פלוגות סיור, המוכרות כפלס"ר שריון, עד לסגירתן ב-2021 והחלפתן בפלוגות חשיפה-תקיפה. 

בחיל האיסוף הקרבי הלוחמים מבצעים פעולות סיור, מפאת תפקידו המקצועי הייעודי של החיל באיסוף מודיעין קרבי. שני סוגי הלוחמים בחיל מכוונים לשני סוגי איסוף מודיעין בתצורה של סיירת: הלוחמים הייעודיים, שתפקידם לעסוק בפעילות מודיעין קרבי המכוונת לפתרון בעיה ספציפית בתחום הביטחון השוטף, ולוחמי יחמ"מ, שתפקידם איסוף מודיעין קרבי לצורך בניית בנק מטרות ומודיעין אופרטיבי עבור כלל צה"ל. שני סוגי הלוחמים יכולים לעבוד בתצורת סיירת בבט"ש ובמתאר אופרטיבי, אך מוקד העיסוק מותאם לגזרה ולהגדרת הלוחם כייעודי או כלוחם יחמ"מ.

בחיל ההנדסה הקרבית, בכל גדוד קיימת מחלקת סיור (מחס"ר), שבנויה ופועלת על אותה צורה כמו הפלס"ר אך באופן של צוותים. בנוסף, ביהל"ם, יחידת העילית ההנדסית של החיל, קיימת סיירת יעל המתמחה בסיור, איסוף מודיעין קרבי, חבלה התקפית וקומנדו הנדסי.

סיירת מרכזית ומפורסמת בצה"ל היא סיירת מטכ"ל, יחידת הסיור והקומנדו של אגף המודיעין.

בעבר פעלו סיירות פיקודיות:
* סיירת אגוז תחת פיקוד הצפון. פעלה מ-1956 עד 1957 ומ-1964 עד 1973 (רשמית פורקה ב-1974). בשנת 1995 הוקמה מחדש כיחידת אגוז ופעילה עד ימינו.
* סיירת חרוב תחת פיקוד המרכז. פעלה מ-1967 עד 1973.
* סיירת שקד תחת פיקוד הדרום. פעלה מ-1955 עד 1974 ומ-1980 עד 1983.

בעקבות סיירת מטכ"ל, בסלנג הישראלי, המונח "סיירות" נהפך לכינוי לכל היחידות המובחרות, גם לאלה המיועדות לפעולות קומנדו. בעקבות זאת, יום מיונים ליחידות מובחרות במסגרת תהליך המיון והגיוס לצה"ל נקרא "יום סיירות", אף שהוא משמש גם יחידות שאינן סיירות.

בחיל הים - המונח סיירת מתייחס ליחידות סיור המרכיבות את פלגות הבט"ש.

== ראו גם ==
* כוחות מיוחדים
* יחידות מובחרות בצה"ל

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070927004352/http://yehida.org/modules.php?name=Content&pa=list_pages_categories&cid=17 אתר יחידה- אתר יחידות צה"ל] - הסברים על יחידות צה"ל השונות באתר יחידה

קטגוריה:יחידות צבאיות
יקינתון (מיתולוגיה)

"[[מותו של יקינתון", מאת ז'אן ברוק, 1801; יקינתון, גוסס מפצעיו, נתמך על ידי אפולו. ניתן לראות את הדיסקוס מונח בצד השמאלי התחתון של התמונה.]]
יקינתון (ביוונית: Ὑάκινθος, תעתיק: היאקינתוס) היה נסיך יפה תואר במיתולוגיה היוונית, בנם של פיראוס, מלך מקדוניה, והמוזה קליאו. יקינתון נודע בעיקר כמאהבו של האל אפולו וכן בשל סופו הטרגי. 

גרסה אחת על אודות מותו של יקינתון, המתועדת במטמורפוזות של אובידיוס, מספרת כי הוא נהרג בשגגה על ידי אפולו. לפי סיפור זה, אפולו ויקינתון שיחקו יחדיו בזריקת דיסקוס, עד שאפולו, מתוך רצון להרשים את מאהבו, זרק את הדיסקוס בכל כוחו. יקינתון רץ לתפוס אותו, אך הדיסקוס פגע בו, ופצע אותו אנושות. אפולו לא יכול היה להציל את הצעיר הגוסס, ויקינתון, בסופו של דבר, מת מפצעיו. האדס דרש את גופתו של יקינתון, אך אפולו סירב ויצר מדמו של יקינתון את פרח היקינתון, הקרוי על שמו. הדמעות שהזיל האל על הפרח בשעת היווצרו הפכו לעלי הכותרת הלבנים כעין הפנינה.

יקנתון ו[[זפירוס מקיימים יחסי מין בציור על כד מהמאה החמישית לפני הספירה.]] 

גרסה אחרת של הסיפור, שמתועדת למשל אצל לוקיאנוס מסאמוסאטה, פילוסטרטוס מלמנוס וסרוויוס, מספרת כי האשם במותו של יקינתון הוא זפירוס, אל הרוח המערבית. זפירוס היה גם הוא מאוהב ביקינתון, אך יקינתון לא השיב לו אהבה. כיוון שכך, בשעה שאפולו ויקינתון שיחקו יחדיו בדיסקוס, זפירוס, שקינא באפולו, נשב רוח, הטה את הדיסקוס ממסלולו, וגרם לו לפגוע ביקינתון ולהרגו. 

ציורים שנשמרו על כדים מיוון העתיקה מראים את יקינתון וזפירוס כמאהבים. גם תמיריס היה מאוהב ביקינתון וסיפור אהבתם מתואר בביבליותקה של פסאודו-אפולודורוס כסיפור האהבה הראשון בין מאהבים גברים.

לפי גרסאות אחרות הפרח שיצר אפולו הוא לא זה המכונה בימינו יקינתון אלא פרח אחר, אולי האירוס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קונפדרציה

קוֹנְפֶדֶרַצְיָה או תַאֲחִיד היא צורה מסוימת של פדרציה, שבה לישויות החברות יש מידה רבה יותר של אוטונומיה ועצמאות ביחס לשלטון הפדרלי המרכזי. 

==דוגמאות לקונפדרציות==
הדוגמאות לקונפדרציות הן מעטות, משום שמדובר במבנה משטר חלש ולא-יציב, הגובל בברית של מדינות עצמאיות. דוגמאות לקונפדרציות הן הקונפדרציה של השושלת הבויהית ששלטה באזור בגדאד בין אמצע המאה ה-10 לאמצע המאה ה-11, ובתקופה יותר מאוחרת ניתן למצוא את ארצות הברית מיסודה ב־1776 ועד לכניסת תוקף חוקתה ב־1789, ולאחר מכן קונפדרציית מדינות הדרום שפרשו מארצות הברית בשנת 1861. בנוסף, הקונפדרציה הגרמנית בין השנים 1866-1815, קונפדרציית "סרביה ומונטנגרו" שהתקיימה כשריד האחרון ליוגוסלביה ופורקה ביוני 2006, ויש המחשיבים גם את שווייץ ובלגיה כקונפדרציות. ניתן גם לומר כי האיחוד האירופי בצורתו הנוכחית הוא צורה מסוימת של קונפדרציה, ועם הקמתו, שש המדינות המייסדות הגדירו את הרעיון כקונפדרציה. אפשר להגדיר את ישראל לפני תקופת שאול כקונפדרציה, אך הגדרת הממשל של ישראל באותו הזמן אינו ברור בגלל חוסר במידע על ישראל באותו הזמן. 

רעיון הקונפדרציה עלה בשנות ה-50 כפתרון לחלוקת גרמניה בין מזרח גרמניה למערב גרמניה.

==בישראל==
בשנת 1948, הציע נחום גולדמן נשיא הקונגרס היהודי העולמי קונפדרציה בין מדינת ישראל למדינות ערב כפתרון להשגת שלום אזורי. גולדמן העלה שוב את הרעיון בשנת 1958, בשנת העשור למדינת ישראל. בשנת 1960 הציע יושב ראש הליגה הערבית שתוקם קונפדרציה בין מדינות ערב. כשנשאל על האפשרות שישראל תצטרף לקונפדרציה ערבית, ביוני 1960, הודיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון שאינו שולל אפשרות כזאת כשייכון השלום. לעומת זאת שרת החוץ גולדה מאיר ביקרה את הצעת גולדמן, ואת העובדה שאינו גר בישראל בעצמו, אך מעלה הצעות שלום.

ב-1966 העלה משה דיין את רעיון הקונפדרציה כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, במסגרת ההצעה תקום קונפדרציה בין ישראל, ירדן וישות פלסטינית אוטונומית בגדה המערבית. באוגוסט 1974 הציג אלימלך-שמעון רימלט, יושב ראש המפלגה הליברלית שהייתה אז חלק מהליכוד, תוכנית מדינית לקונפדרציה כלכלית בין ירדן לישראל. בינואר 1977 העלה שוב שר הביטחון שמעון פרס את הרעיון לקונפדרציה בין ישראל, ירדן וישות פלסטינית. מאז עלה רעיון הקונפדרציה בקביעות כפתרון ליישוב של הסכסוך הישראלי־פלסטיני. צמיחתו של הרעיון מונעת משתי הנחות עבודה עיקריות: האחת, הערבובייה היחסית שבה מתקיימות האוכלוסיות שבין הירדן לים פוגעת בהיתכנות של פתרון שתי המדינות. לשיטתם של המצדדים בפתרון זה, ישראל לא תוכל לפנות את 30 אלף המשפחות החיות בהתנחלויות המבודדות ולקלוט אותן בישראל. השנייה, פתרון שתי המדינות אינו יכול להוביל לסיום הסכסוך, בשל הזיקה שיש לכל אחד משני הצדדים לכל שטחי הארץ, ובשל הצורך והזכות של כל אחד משני הצדדים לנוע ולהתיישב בכולה. אחרים שוללים את הרעיון שאינו ישים לטענתם.

בשנת 2015 הסכים נשיא המדינה ראובן ריבלין לרעיון הקונפדרציה כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, לאחר שבמשך עשרות שנים היה מתומכי רעיון ארץ ישראל השלמה.

כחלק מתוכנית "עסקת המאה" הוצע לפלסטינים על ידי ממשל טראמפ קונפדרציה עם ירדן. ב-24 באפריל 2019 פורסמה הכחשה מצד ג'ייסון גרינבלט, שליחו של נשיא ארצות הברית למזרח התיכון, בה נאמר כי אין תוכנית להקמת קונפדרציה של ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית.

==ראו גם==
*פדרציה

==קישורים חיצוניים==

* 
* - מאמר של חתן פרס ישראל בחקר מדע המדינה, שלמה אבינרי, נגד רעיון הקונפדרציה
* - מאמר תגובה לאבינרי
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיטות ממשל
קטגוריה:פדרציה
פיוס השלישי

הכתרת פיוס השלישי בספריית פיקולומיני בקתדרלת [[סיינה מאת פינטוריקיו.]]

פִּיוּס השלישי (בלטינית: Pius III; 9 במאי 1439 – 18 באוקטובר 1503) היה האפיפיור למשך 26 ימים בלבד בשנת 1503.

אחיינו של פיוס השני. נולד בסיינה שבטוסקנה. שמו לפני שהתמנה לאפיפיור היה פרנצ'סקו טוֹדֶסקיני פּיקוֹלוֹמיני (Francesco Todeschini Piccolomini). דודו מינה אותו לארכיבישוף של סיינה כבר בגיל 22 והעניק לו תואר קרדינל. לאחר מכן כיהן בתפקידים נוספים בכנסייה.

כשמת אלכסנדר השישי ב-1503 נבחר פיקולומיני ב-8 באוקטובר לאפיפיור בתמיכתו האקטיבית של הקרדינל דלה רוברה (מאוחר יותר יוליוס השני). נחשב לבעל עמדה מוסרית ללא דופי ולמתנגד לשחיתות של אלכסנדר השישי ובנו צ'זארה בורג'ה. מיד עם כניסתו לתפקיד הורה לעצור את בורג'ה ולקדם את הרפורמות בחצר האפיפיור. לאחר 26 ימים בלבד בתפקיד הרם מת מכיב (פצע פתוח) ברגלו, או לפי תאוריות אחרות, הורעל בידי פנדולפו פטרוצ'י, מושל סיינה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1439
קטגוריה:נפטרים ב-1503
לינוס (מיתולוגיה)

השם לינוס משותף לשלוש דמויות שונות במיתולוגיה היוונית. כל השלושה הם בניו של אפולו: 

:* בנו של אפולו ושל פְּסַמָתֵה, בתו של מלך ארגוס. מכיוון שפסמתה יראה את זעמו של אביה, היא נטשה את תינוקה ונתנה אותו לרועים על מנת שיגדלוהו. בהגיע לינוס לבגרות הוא נטרף למוות על ידי כלבים, וכאשר גילה זאת אביה של פסמתה, מלך ארגוס, הוא רצחה. כעונש על כך שלח אפולו מגפה אל העיר, אשר הרגה בעיקר את הילדים. המגפה סרה רק לאחר שתושבי העיר ומלכם התחרטו על מעשיהם אלו, וביקשו מחילה. 

:* בנו של אפולו ושל המוזה קאליופה, על פי מסורות מסוימות. מסורות אחרות מייחסות את לידתו של לינוס זה למוזה אוראניה או, לחלופין, למוזה טרפסיכורה. לינוס היה מוזיקאי מוכשר, אשר לימד נגינה הן את אורפאוס והן את הרקולס. אולם, באחד משיעוריו להרקולס, לאחר שנזף בו על טעויותיו, הרגו הרקולס הזועם.

:* בנו של אפולו ושל המוזה אוראניה, שלאחר מכן נהרג על ידי אביו בתחרות.

ייתכן ולינוס היה האנשה של קינה או הספד, שכן ביוון הקלאסית התקיימה סוגה של שירה שנקראה linos, שנתפסה לעיתים כמקוננת על לינוס.

ב-2001 גילו אסטרונומים שלאסטרואיד 22, המכונה "קאליופה", על שם אמו, יש ירח הסובב אותו, והם כינו אותו "לינוס". 

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
מי עמי

מֵי-עַמּי הוא מושב שיתופי באזור הצפון ליד ואדי עארה מדרום לאום אל-פחם השייך לארגון יישובי העובד הציוני ונמצא בקצה המזרחי של תחום המועצה האזורית מנשה.

היישוב הוקם בשנת 1963 כהיאחזות נח"ל שאוזרחה בשנת 1969 כקיבוץ. בשנת 1971 הפך היישוב למושב שיתופי. בסוף שנות ה-70 סבל המושב מהתנכלויות מצד ערביי הסביבה שכללו שריפת חלקות חקלאיות. על מנת להוציא את היישוב מבדידותו הוחלט על תוכנית עירון להקמת יישובים יהודיים בסביבתו ואלו כללו את ריחן, חיננית, חריש וקציר.

שמו של היישוב הוא על שם קהילת יהודי מיאמי שסייעה בהקמת היישוב (מיאמי - מי עמי).

בסוף שנת 2022 החלה להיבנות שכונה חדשה בחלקו המערבי של המושב. 
היישוב, יחד עם הכביש המוביל אליו, מהווים את גבולה הדרומי של העיר אום אל-פחם.

שטח המושב כ-3500 דונם, ורוב התושבים עוסקים בענפי החקלאות השונים כגון: בתי צמחייה, גידולי שדה, לול, פרדס וכרם ליין.

==אתרים בקרבת היישוב==
*שמורת יער ריחן - הממוקמת כ-4 ק"מ מדרום למושב הכוללת חורש ים תיכוני טבעי ומפותח המשתרע בין שני יובלים קטנים של נחל נרבתה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20171129144546/http://www.mei-ami.co.il/ מושב מי עמי] אתר של מושב מי עמי
שער הכניסה ליישוב, 2007
בית מגורים פרטי ביישוב, 2007

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:רכס אמיר: יישובים
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:המשולש
קטגוריה:יישובים במחוז חיפה
קטגוריה:מועצה אזורית מנשה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1963
מלאה

מְלֵאָה הוא מושב באזור הצפון בחבל תענך שנמצא במרכזו של גוש אומן. הוא שייך למועצה אזורית הגלבוע, והוא המערבי מבין יישוביה. הוא שוכן במרכזו של עמק יזרעאל.

במושב אוכלוסייה מעורבת: חילונים ודתיים יחד.

המושב הוקם בשנת 1956 על ידי עולים מפולין כחלק מתוכנית יישוב חבל תענך. עד סוף שנת 1957 עזבו רוב המתיישבים את היישוב אך במקומם באו עולים ממרוקו. רוב התושבים מתפרנסים מענפי חקלאות שונים, לרבות גידול בעלי חיים.

== תולדות המושב ==
בתחילת 1956 קיבלה ההתיישבות בחבל תענך תאוצה רבה. מלאה היה המושב הראשון שאוכלס בעולים מפולין. העולים לחבל תענך עלו במסגרת המבצע "מן האונייה אל הכפר". עם זאת, כעבור כשנה אחת בלבד, מרבית חברי המקום נטשו את המושב ועברו להתגורר בעיר, ובמלאה נשארו כ-15 משפחות בלבד. במקומם, הגיעו עולים חדשים מצפון אפריקה, בעיקר ממרוקו, אשר הצליחו להשתקע במקום.

בשנים הראשונות מרבית פרנסתם של תושבי מלאה התבססה על משקי בעלי חיים, בנייה וחקלאות. בתחום הבנייה, התושבים עסקו מטעם מחלקת ההתיישבות של הסוכנות הציונית בבניין מבני המשק ובתי הקבע במושביהם. בתחום החקלאות, רבים מתושבי המקום הועסקו בגן ירק גדול, שהוקם על ידי המוסדות המיישבים בשנת 1954 בחבל התענך. גן הירק נועד לספק מקומות עבודה למתיישבים, לתת להם מקור פרנסה ולשמש להם מעין בית ספר חקלאי. ב-1956 הורחב גן הירק והפך למקור פרנסתם העיקרית של תושבי המקום. בנוסף על האמור, החל מן השנים הראשונות, אחדים מתושבי חבל תענך מצאו את פרנסתם בעבודות חוץ ובמתן שירותים.

== המושב כיום ==
מלאה הוא מושב בעל אוכלוסייה מעורבת הנמצא בשטח מועצה אזורית הגלבוע.

יישובי התענך, שעליהם נמנה המושב, מקובצים בקבוצות שבכל אחת מהן שלושה מושבים, אשר מרכז משותף מחבר ביניהם. שכניו של מלאה הם המושבים ניר יפה וגדיש. המרכז המחבר בין שלושת המושבים הוא מרכז אומן.

כיום, ניתן למצוא במלאה בעלי מקצועות חופשיים לצד חקלאיים מודרניים. אופי היישוב הוא מעורב, חילוניים ומסורתיים יחד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/501/ מלאה] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* [https://youtu.be/nxw_qdjemn8 סרט על חבל תענך], ארכיון שפילברג, 1970

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק יזרעאל
מרכז חבר

קריית החינוך במרכז חבר
מרכז חבר הוא יישוב קהילתי בחבל תענך, השייך למועצה אזורית הגלבוע. היישוב הוקם בשנת 1958, ונמצא במרחב מישורי המצוי בין מורדות הרי אום אלפחם ותל תענך לבין מורדות הר הגלבוע.

היישוב נקרא על שם חבר הקיני. לפי הסיפור המקראי, יעל, אשתו של חבר (שעל שמה קרוי ישוב נוסף בתענך), הרגה באזור זה את סיסרא, שר צבאו של יבין מלך כנען (שופטים ד-ה).

== הקמת היישוב ==
היישוב הוקם בשנת 1958 כחלק מיישובי התענך כיישוב חקלאי על ידי עולים מצפון אפריקה. תחילה הוקם היישוב כמרכז כפרי לשלושת היישובים הקרובים זה לזה: ברק, אדירים ודבורה. עד שנת 1967 היישוב נמצא על קו שביתת הנשק מול ירדן, ומילא מרכז חבר תפקיד ביטחוני. בשנת 1982 המרכז הוסב ליישוב קהילתי והורחב.

== שירותים ותעסוקה ==
במרכז חבר מצויים מוסדות חינוך ושירותים שונים המשמשים את תושבי חבר ואת תושבי היישובים הסמוכים: בית-הספר היסודי האזורי "יד לחמישה", גנים לגיל הרך, מרפאה, סופרמרקט, בית כנסת וגן משחקים.

תושבי מרכז חבר עובדים בתעשייה, בחינוך, בחקלאות ובמקצועות חופשיים שונים. היישוב נמצא קרוב יחסית ל-3 ערים מרכזיות שמספקות פתרונות תעסוקה לתושבי האזור: עפולה (נמצאת במרחק 10 דקות נסיעה), בית שאן (נמצאת במרחק 30 דקות נסיעה) וחיפה (נמצאת במרחק 45 דקות נסיעה).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hagilboa.org.il/ אתר האינטרנט של מועצה אזורית הגלבוע]
* [http://www.homee.co.il/ אתר הבית – אתר המגורים בכפר]
* [http://www.romgalil.org.il/cds/510/ אתר אינטרנט – "לחיות את הגליל"]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1958
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:חבל התענך
קטגוריה:מרכזים אזוריים
מרכז יעל

יָעֵל (גם מרכז יעל) הוא יישוב קהילתי באזור הצפון בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע.

היישוב הוקם בשנת 1960 כחלק ממבצע יישוב חבל תענך כמרכז כפרי ליישובים: פרזון, אביטל ומיטב.

שמו של היישוב, כשמו של היישוב הסמוך מרכז חבר, הוא על שמה של יעל אשת חבר הקיני שהרגה את סיסרא באזור זה. 

נכון ל-2022, מתגוררות ביישוב 16 משפחות ויש בו בתי מגורים בודדים והוא אחד הקטנים בישראל. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.romgalil.org.il/cds/513/ מרכז יעל] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1960
קטגוריה:חבל התענך
קטגוריה:מרכזים אזוריים
קרב כריות

קרב כריות רב-משתתפים
קרב כריות המוני בכיכר רבין

קרב כריות, או מלחמת כריות, הוא משחק שעוסקים בו בעיקר ילדים שבמהלכו הם "תוקפים" אחד את השני בכריות. משחק זה עשוי להוות דרך לפורקן מיידי של מתח נפשי וכעס. מאחר שכריות עשויות מחומר רך ומשקלן אינו רב, פעילות זו מסתיימת רק לעיתים נדירות בפציעות כלשהן. עם זאת חבטת כרית עלולה לגרום לילד לאבד את שיווי משקלו, במיוחד על משטח רך כמו מיטה. בעבר כריות נטו להיקרע במהלך קרב כריות, והנוצות שמילאו אותן התפזרו לכל עבר. כיום הכריות לרוב אינן ממולאות פוך טבעי אלא מילוי סינתטי העשוי מקשה אחת שאינו מתפזר עם קריעת הכרית.

קרב כריות הוא אחת הפעילויות הנפוצות במסגרת מסיבת פיג'מות.

הסרט "בית החיות" (1978) בכיכובו של ג'ון בלושי מציג מלחמת כריות באחוות הבנות.

בשנת 2004, סטודנטים מאוניברסיטת ווריק קבעו שיא עולם של מלחמת הכריות הגדולה ביותר, בה השתתפו 1,308 משתתפים בפיקוחם של נציגי ספר השיאים של גינס.

קרבות כריות נהפכים לחלק בולט בתופעת פלאש מוב כשקמים מועדוני קרב כריות בערים ברחבי העולם. כחלק מתופעה זו, התקיימו ב־7 במרץ 2005, ב־15 ביוני 2006 וב־18 בספטמבר 2008 קרבות כריות רבי משתתפים בכיכר רבין, תל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* אהוד קינן, [http://mixer.nana.co.il/Article/?ArticleID=176045&sid=49 על קרב הכריות בכיכר רבין]
* 
* [https://archive.today/20130421221257/img348.imageshack.us/img348/3734/11gh2.jpg הזמנה לקרב כריות בכיכר רבין]
* 
* 
קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי ילדים פיזיים
המלחמות השלזיות

המלחמות השלזיות (בגרמנית: Schlesische Kriege) היו סדרת מלחמות בין פרוסיה לבין אוסטריה ובעלות בריתן השונות על השליטה בשלזיה. מלחמות שלזיה היו חלקים מתוך מלחמת הירושה האוסטרית ומלחמת שבע השנים.

== רקע ==
לא ניתן להצביע על אירוע מסוים כגורם להצתת המלחמה, אך כקאזוס באלי, ניתן למנות את תביעות פרוסיה על חלקים משלזיה, כחלק משושלות בנות מאות שנים שלה, ושיקולי ריאל-פוליטיק כמו גם גורמים גיאו-אסטרטגיים ששיחקו תפקיד בגרימת הסכסוך. הסנקציה הפרגמטית של 1713 (תקנה שהתירה לבנות לירש את נכסי אימפריית הבסבורג, והייתה מיועדת להבטיח את ירושתו לבתו מריה תרזה) סיפקה הזדמנות לפרוסיה להתחזק ביחס ליריבות אזוריות כמו סקסוניה ובוואריה.

==המלחמה השלזית הראשונה (1740 - 1742)==
כחלק ממלחמת הירושה האוסטרית, נלחמו פרוסיה ואוסטריה על השליטה בשלזיה, מלחמה שקיבלה את השם "המלחמה השלזית הראשונה".

המערכה כולה ארכה חודשיים, במהלכם כבשה פרוסיה את שלזיה, חלק מהממלכה הצ'כית של האימפריה האוסטרית. ב-1741 הביסו הפרוסים את האוסטרים בקרב מולוויץ סמוך לעיר בז'ג (כיום בתחומי פולין). בהסכם ברסלאו ב-1742 הועבר רוב שטחה של שלזיה לבעלותה של פרוסיה, ושטח זה הפך לפרובינציה שלזית בגרמניה.

החלק הדרומי של שלזיה (שבשטחו נמנו בין היתר הערים צישין, אופבה וקרנוב) נשאר תחת שליטה אוסטרית ונקרא "שלזיה הבוהמית", וב-1849 שונה השם ל"שלזיה האוסטרית". חלקים מסוימים משלזיה הפולנית לא היו מעורבים במלחמה זו.

==הסכם ברסלאו (1742)==
ב-1742 הסתיימה המלחמה השלזית הראשונה במסגרת הסכם שלום שנקרא "הסכם ברסלאו", בו סוכם ששטחה של שלזיה יחולק בין פרוסיה, פולין ואוסטריה. 

==המלחמה השלזית השנייה (1744 - 1745)==
ב-1744 פתחה אוסטריה במלחמה במטרה לכבוש בחזרה את השטחים שאיבדה לטובת פרוסיה ופולין. ניסיון זה לא עלה יפה וכעבור שנה, בהסכם שנקרא "שלום דרזדן" אושרה בשנית חזקתה של פרוסיה על השטח שהשיגה ב"שלום ורוצלב" ב-1742.

==המלחמה השלזית השלישית (1756 - 1763)==
מלחמה זו הייתה חלק ממלחמה אירופאית נרחבת שנקראת "מלחמת שבע השנים". במלחמה השלזית השלישית ניסתה אוסטריה בשנית לכבוש בחזרה את שלזיה, ונסתייעה בבת-בריתה רוסיה. אך בשלב מסוים, עקב חילופי שלטון ברוסיה, משכו הרוסים את ידם מהמלחמה ונטשו את אוסטריה, כך שבסופו של דבר, השטח שקיבלה פרוסיה בשלום ורוצלב נשמר למשך 150 שנים נוספות.

== חשיבות היסטורית ==
מלחמות שלזיה נודעת כגורם הישיר שהעלה את ממלכת פרוסיה לדרגת מעצמה. חבל שלזיה היה עשיר בגידולים חקלאיים, אוצרות טבע ועוד והעניק הכנסות אדירות לבנק הפרוסי המדיני. בנוסף לכך, המלחמות היוו הוכחה שכוחה של מלוכת הבסבורג על עבר המדינות הגרמניות באימפריה הרומית הקדושה נחלשת לאור העובדה כי מדינה צפונית גוזלת שטח מידי משטרה הישיר של וינה. נוסף על כך, הצבא הפרוסי הוכיח את עליונותו והשפעתו האדירה, בנושאי המדינה תקבל פרוסיה את התואר "כדור הנורה מתותח" בידי נפוליאון בונפרטה ולקראת מלחמת העולם הראשונה יהפוך הצבא הפרוסי שיתמזג עם שאר המדינות הגרמניות לתוך צבא הקיסרות הגרמנית לחיל היבשה החזק ביותר בעולם.

== מקורות ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=wzYfkezHp3k&t=2s פרדריך הגדול ועלייתה של פרוסיה]

==קישורים חיצוניים==

* 

שלזיות, המלחמות
שלזיות, המלחמות
קטגוריה:ממלכת פרוסיה
קטגוריה:מלחמת שבע השנים
אסטורוי

אסטורוי (בפארואזית: Eysturoy - הגייה: 'estroi, בדנית: Østerø -- הגייה: 'österö; משמעות השם: "האי המזרחי") הוא אחד מאיי פארו הנמצא בצפון האוקיינוס האטלנטי.

==גאוגרפיה ואוכלוסין==
שטחו של האי 286.3 קמ"ר ומתגוררים בו 10,586 תושבים.
פני האי הרריים וטרשיים. באי 66 פסגות הרים, ונמצא בו הגבוה בהרי האיים - סלאטאראטינדור וההר השני בגובהו קרופטלי.

האי מופרד מהאי הראשי של איי פארו - סטריימוי במצר ים.

הערים העיקריות באי הן פוגלאפיורור בצפון האי, והעיירות רונביק ונס בדרום האי.

==תחבורה==
האי מחובר עם האי סטריימוי באמצעות גשר. ניתן להגיע מהאי לבירה טורסהאבן באמצעות מעבורת.

==אתרים בעלי עניין==
בכפר גוטה ישנו מוזיאון היסטורי, ובפוגלפיורו נמצאים הואמאקלדה (varmakelda ) - מעיינות חמים וולקניים. בצפון האי מצויים עמודי בזלת המכונים ריסין אוג קלינגין (Risin og Kellingin).

==קישורים חיצוניים==

מפת אסטורוי

קטגוריה:איי פארו: איים
תיקו מקסיקני

דוגמה לתיקו מקסיקני
תיקו מקסיקני (באנגלית: Mexican Standoff) הוא מונח סלנג שנועד לתאר מצב שבו לשלושה יריבים או יותר יש כלי נשק, לרוב אקדח, המופנים אחד אל השני, כך שאף אחד אינו יכול לתקוף מבלי שהוא עצמו, או מישהו שהוא מנסה להגן עליו, יותקף. מקור הביטוי מתייחס ככל הנראה למצב הכלכלי והחברתי הקשה שנקלעה אליו מקסיקו במאה ה-19.

==במקורות==
מובא ב"ילקוט שמעוני" (תהלים רמז תתסב): יש שלוש חיות – אריה, כלב ו'מפגיע' [מין שרץ]; האריה ירא מן ה'מפגיע' (שבת עז:), הכלב ירא מן האריה וה'מפגיע' ירא מן הכלב. פעם ראה רבי עקיבא את שלוש החיות הללו יחד: האריה נמנע מלטרוף את הכלב, כי בלעדי הכלב - ה'מפגיע' יפגע באריה; הכלב נמנע מלנשוך את ה'מפגיע', כי בלעדי ה'מפגיע' - האריה יטרוף את הכלב; וה'מפגיע' נמנע מלפגוע באריה, כי בלעדי האריה – הכלב ינשוך את ה'מפגיע'. כשראה רבי עקיבא את שלוש החיות הללו עומדות יחד זו ליד זו ואינן פוגעות זו בזו, אמר: “מָה רַבּוּ מַעֲשֶׂיךָ ה', כֻּלָּם בְּחָכְמָה עָשִׂיתָ”. 

==תיקו מקסיקני בקולנוע==
אחת הדוגמאות הידועות ביותר לתיקו מקסיקני בקולנוע היא רגע השיא בסרט "הטוב, הרע והמכוער" שבו שלוש הדמויות הראשיות (בגילומם של קלינט איסטווד, לי ואן-קליף ואלי וולך) נמצאות בתיקו מקסיקני.

כיום התיקו המקסיקני נחשב לקלישאה בסרטים עקב שימוש היתר בו במערבוני ספגטי וסרטי דרג ב' אחרים. למרות זאת, בשנים האחרונות נעשה בו שימוש גם על ידי במאים מוערכים כגון ג'ון וו, רוברט רודריגז ב"דספרדו".

הבמאי קוונטין טרנטינו נוטה לעיתים קרובות להכניס אלמנט של תיקו מקסיקני לתסריטים אותם הוא כותב, כדוגמת "כלבי אשמורת", "ספרות זולה", "רוצחים מלידה", "רומן על אמת" ו"ממזרים חסרי כבוד".

פרודיה ישראלית על תיקו מקסיקני מוצגת באחת הסצנות בסרטון ״האמת שנפגעתי״<ref></ref> של הצמד הפופולרי ׳ניצה ולחם׳ בכיכובם של רועי כפרי, ניב מג'ר. בסרטון מתארח אסי כהן ובסצנה מאיימים כל אחד מהשלושה על האחר בסכינים כשלאחר מכן רועי כפרי מאיים על עצמו.

==ראו גם==
* דו-קרב

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:סלנג בשפה האנגלית
בורוי

מיקום האי
בורוי (בפרואזית: Borðoy) הוא אי בצפון מזרח שרשרת איי פארו. שטח האי כ-95 קמ"ר.

==יישובים==
באי בורוי (נהגה: בורוי) נמצא קלאקסוויק, היישוב השני בגודלו באיי פארו, ובו מתגוררים כ-5000 תושבים. קלאקסוויק גדלה בעקבות התפתחות ענף הדיג באיי פארו, הודות למיקומו על חופו של מפרץ טבעי מוקף הרים. בשנת 1923 פקד את היישוב אסון כאשר רוב סירות הדיג טבעו במהלך סערה בים. ביישוב מוזיאון להיסטוריה של המקום וכנסייה שמגגה תלויה אחת הסירות הבודדות, ששמה 'דורתיה' ששבה בשלום בליל הסערה של 1923

בנוסף לקלאקסוויק נמצאים באי עוד שבעה יישובים קטנים יותר: נוראירי, אניר, ארנאפיורור, סטרונד, נוראטופטיר, דפיל ונוראדפיל. כמו כן, נמצאים באי שלושה כפרים אשר ננטשו בגלל קשיי גישה אליהם: סקאלאטופטיר, מולי ופוסה, בצפון האי.

מולי, שננטש בשנת 1994, היה אחד היישובים הנידחים ביותר באי, ועד שנת 1989 לא נסללה דרך אליו. ניתן היה להגיע אליו רק באמצעות מסוק או סירה. מוזיאון קלקסביק תכנן להקים במקום בו עמד הכפר פוסה יישוב כדוגמת היישובים שהיו באזור בימי הביניים ואף רכש את אדמות הכפר לצורך זה, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל.

==גאוגרפיה==
באי חמישה הרים: לוקי (755 מטרים), האפיאל (647 מטרים), בוראויארנס (392 מטרים), ספילסקנוקור (680 מטרים) והלגאפלי (503 מטרים).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איי פארו: איים
ואוגר

ואוגר או ואגוי (בפרואזית: Vágar או Vágoy) הוא אחד מ-18 איי פארו, והמערבי מבין האיים הגדולים.

==גאוגרפיה==
שטחו של האי 178 קמ"ר, והוא השלישי בגודלו מבין האיים (אחרי סטריימוי ואסטורוי). מתגוררים באי 2,820 תושבים (נכון לפברואר 2005). צורתו של האי דומה לראשו של כלב, כאשר היישוב סורבאגספיורור בפיו של הכלב, ופייאלאבטן בעין. האגם הגדול באי (ובאיי פארו כולם) הוא אגם סורבגסבטן, והנקודה הגבוהה ביותר היא הארנאפיול שגובהו 722 מטרים. באי 41 הרים.

==תחבורה==
נמל התעופה ואוגר
באי נמצא נמל התעופה ואוגר שהוא שדה התעופה היחיד באיי פארו. שדה התעופה נבנה על ידי הצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה לא השתמשו בשדה התעופה במשך 20 שנה, בטרם הפך לשדה תעופה אזרחי. כיום עוברים בשדה התעופה כ־170,000 נוסעים מדי שנה.

מנהרה תת-ימית שאורכה 5 ק"מ מקשרת את האי עם האיים הקרובים והבירה טורסהאבן.

==יישובים==
כיום מצויים בוואוגר שלוש עיירות ושלושה כפרים.
העיירה הגדולה ביותרה היא מיאואגור בה 1,025 תושבים (2003), הנמצאת במרכז האי, והפכה למרכז המסחר של האי. בעיירה נמצא מוזיאון הממוקם בבית העתיק ביותר באיי פארו.

מזרחית למיאואגור נמצא הכפר סאנדאבאגור בו 716 תושבים (2003). גם כפר זה הוא כפר היסטורי, ובמקום נמצאים שרידי יישוב משנת 1200 הכוללים מצבה ועליה רונות.

הכפר השלישי בגודלו הוא סורבאגור בו 980 תושבים (2003), והוא נמצא במערב האי. ליד כפר זה נבנה במהלך מלחמת העולם השנייה שדה התעופה של האיים. בתקופת מלחמת העולם התגוררו בכפר למעלה מ-5,000 חיילים בריטיים.

בוואוגר שני כפרים נוספים: בואור, 4 ק"מ מערבית לסורבאגור, בו מתגוררים 69 תושבים (2003), וגאסדלור, מערבית לבואור, על גדות פיורד מייקינס בו 16 תושבים.

כפר חדש בשם ואטנסויראר, בו מתגוררים 41 תושבים, נבנה בשנת 1921, על ידי שלוש משפחות חוואים.

בקצה הצפוני של האי נמצאים שרדי הכפר סלאטאנס שנוסד בשנת 1835. בכפר התגוררו 70 משפחות, אולם הוא נעזב בשנת 1964.

כפר נוסף שנוסד בשנת 1833 - ויקאר, בצפון האי, נעזב בשנת 1910.

== אגמים עיקריים ==
* סורבגסבטן
* פייאלאבטן
* ואטנסדאלסבטן
* קבילקינאבטן

== הרים עיקריים ==
* ארנאפיאל
* אייסטרוטינדור
* הוסאפלי

== מפלים עיקריים ==
* בוסדאלאפוסור
* מולפוסור
* רייפסאפוסור

== איונים וסלעים בים בקרבת ואוגר ==
* טינדהולמור
* גאסהולמור
* סקרהולמור
* טרולקנופינגור
* דונוסדאנגאר
* פליפסאדראנגור
* דראנגארניר - ליטלי דראנגור, סטורי דראנגור

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:איי פארו: איים
אידאוגרפיה

שיר אידאוגרפי של [[גיום אפולינר בצורת מגדל אייפל]]
אידאוגרפיה, המכונה גם שירה קונקרטית (Concrete poetry) או בצרפתית קליגרם (Calligramme), היא שירה מצוירת, כלומר שירה הנכתבת, נדפסת, מצולמת או מצוירת בדרך גרפית. זהו סוג של שירה שאינו מסתפק רק בהבאת הטקסט, אלא חותר לתאר בדרך ציורית את מהות התוכן של הטקסט. נקראת גם שירה קונקרטית, שירה תבניתית, שירי צורה.

השיר האידאוגרפי, המצויר, מנסה לאחד את שלוש האמנויות: שירה, ציור ומוזיקה, למצג אחד. הניסיונות לשוות לכתוב צורה גרפית הם קדומים מאוד, והחלו עם המצאת הכתב והאלף בית העברי והלטיני. בספרות ימי הביניים שקדמה להמצאת הדפוס, היו נפוצים שירי צורה, בעיקר בדמותם של תשמישי קדושה: גביעים, נרות, רימונים ועוד. ידוע בתולדות השירה העברית מימי הביניים שירו של רבי אברהם אבן עזרא לכבוד רבנו תם, נכדו של רש"י. השיר צויר במתכונת של אילן מסועף.

בבתי כנסת רבים וכן בסידורים, בעיקר אצל בני עדות המזרח, מופיע מזמור ס"ז בתהילים "למנצח בנגינות" בצורת המנורה.

בספרות האירופית החדשה בלטו כמה משוררים מפורסמים בנטייתם לכתוב שירי ציור. גיום אפולינר, המשורר הצרפתי, למשל, פרסם ספר שירים בשם "קליגרמות", ובו הביא שירי צורה רבים, בדמות חיות, פרחים וגרמי השמים. המשורר הגרמני כריסטיאן מורגנשטרן כתב שירי צורה ייחודיים. גם המשורר הספרדי הידוע, רפאל אלברטי, פרסם כמה וכמה שירי ציור בתוך כתביו. כן כתבו שירי צורה וציור משוררים אוונגרדיים בברית המועצות, באיטליה ובארצות נוספות. מגזין האומנות 291 היה הראשון לפרסמו בארצות הברית.

אצל חברי תנועת הדאדא שימשה השירה האידיאוגרפית, אשר כונתה כ"שירה לטריסטית", כפיתוח של השירה הפונטית הדדאיסטים, ראו באותיות, המהוות את היחידות הבסיסיות של השירה, כעדיפות על המילים היוצרות משמעות.

בשירה העברית החדשה בולט המשורר אבא קובנר בשירי הציור שפרסם בכמה מספרי שיריו: ב"מכל האהבות", ב"אחותי קטנה", ב"אדמת החול", ובפואמה שלו "להקת הקצב מנגנת על הר גריזים". האידאוגרפיה קיבלה דחיפה עצומה עם המצאת המחשב ועם המצאת התוכנות לגרפיקה ממוחשבת. משוררים רבים מאוד, חובבנים ושאינם חובבנים, מנצלים היום את אפשרויות המחשב ומשלבים, ברמות שונות של איכות, את שלוש האמנויות: שירה ציור ומוזיקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שירה
קטגוריה:טכניקות ספרותיות

ca:Cal·ligrama
zh:視覺詩
סשה גיטרי

סשה גיטרי בשנת 1931
סשה גיטרי, בשמו המלא אלכסנדר-פייר ז'ורז' גיטרי (בצרפתית: Sacha Guitry או Alexandre-Pierre Georges Guitry; 21 בפברואר 1885 – 24 ביולי 1957), שחקן תיאטרון וקולנוע ומחזאי צרפתי.

==ביוגרפיה==
גיטרי נולד בסנקט פטרבורג, בירת האימפריה הרוסית, לזוג שחקנים צרפתים: לוסיין גיטרי (1860–1925), שחקן תיאטרון מפורסם ששיחק תשע שנים בתיאטרון מיכאילובסקי שבבירת רוסיה דאז, ורנה דלמאס דה פון-ז'סט, שנודעה גם כ"רנה דה פונטרי". סאשה, שזכה להיות בן סנדקות של הצאר אלכסנדר השלישי היה השלישי מבין שלושה בנים. בהיותו בן חמש שנים בלבד הופיע עם אביו כשחקן, לרבות הופעה בפני המשפחה המלכותית הרוסית. אחרי גירושי הוריו בעקבות הפרשיות הרומנטיות המרובות של לוסיין, הילד עבר לזמן מה לחזקת אמו. אולם האב חטף אותו באוקטובר 1889 ולקח אותו איתו לרוסיה. עד גיל 17 הוא הספיק לכתוב כ־120 מחזות. החל משנת 1918 מחזותיו הוצגו בפריז וזכו להצלחה רבה. בין מחזותיו "נונו" (1905), "דבירו" (1918) ו"ז'אן דה לה פונטן" (1922).

גיטרי נודע בחוגים החברתיים של פריז. הוא נישא לזמרת איבון פרנטאן, והם הופיעו יחד במסע הצגות בצפון אמריקה (ניו יורק, בוסטון, מונטריאול) והציגו בין היתר את מחזהו "מוצרט". גיטרי כתב תסריטים לקולנוע, והיה במאי ושחקן קולנוע. הוא ביים כ־30 סרטים ובהם: "מזל טוב" (1935) "סיפורו של נוכל" (1937), "פניני הכתר" (1938) ו"אירוע ממלכתי בורסאיי" (1953).

ב־1931 העניקה לו ממשלת צרפת את התואר "אביר לגיון הכבוד". בשנות כיבוש צרפת על ידי הנאצים המשיך גיטרי להיות פעיל בתיאטרון, תחת חסותם, ואף פרסם מעין שיר הלל למארשאל פטן. עם שחרור צרפת נעצר והואשם בשיתוף-פעולה. גיטרי הצליח להחלץ בעור שיניו, אך שמו הוכתם.

גיטרי נפטר ב־1957 ונקבר בבית הקברות של מונמארטר, במונמארטר שבצפון פריז.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:שחקני תיאטרון צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1885
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1957
יהדות בורמה

Jews in Burma
יהדות בורמה היא אחת הקהילות היהודיות הקטנות במזרח הרחוק.

הקהילה הוקמה במאה ה-19 כשהגיעו לבורמה יהודים מפרס, כלכותה, עדת בני ישראל וקוצ'ין.

בשנת 1857 הוקמה במקום קהילה של יהודים מבגדאד, עיראק.

כשפרצה מלחמת העולם השנייה ישבו בבורמה כ-2,000 יהודים, רובם נמלטו מפני הצבא היפני, חלקם אף עונה והוצא להורג וכמו גם חיילים יהודים מהודו ששירתו בצבא הבריטי נפלו בשבי היפני בבורמה.

לאחר הקמת מדינת ישראל עלו רוב יהודי בורמה לישראל. כיום, חיים כמה עשרות יהודים ביאנגון.

בנוסף, בסמוך לגבול עם הודו מתגוררים חלק מבני השבטים (אדיוואסי) קוקי-צ'ין-מיזו, המזהים עצמם כיהודי בני מנשה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

בורמה
קטגוריה:מיאנמר: דמוגרפיה
בורמה
אבקה

סם הממכר קוקאין]]
מטפסי קירות מקצועיים משתמשים באבקה לספיגת הזיעה בכפות הידיים]]

אבקה היא חומר מוצק המופיע כגרגירים זעירים.

כדי שחומר יוגדר כאבקה, על גרגיריו להיות זעירים במיוחד, כך שכמעט ולא ניתן להבחין בגרגיר בודד בעין בלתי-מזוינת. מלח בישול וסוכר לבן, למשל, לרוב אינם נחשבים לאבקה, כיוון שבהחלט ניתן להבחין בגרגיריהם. חומרים גרגיריים כמלח וסוכר מורכבים בדרך-כלל מגבישים – צורות גאומטריות מסודרות; האבקות, לעומת זאת, לרוב אינן גבישיות; האטומים והמולקולות המרכיבים אותם נמצאים באי-סדר יחסי.

אבקה עדינה ודלילה במיוחד עשויה להיות נפיצה. הדבר בא לידי ביטוי בפיצוצים בממגורות קמח, למשל.

==היבטים לשוניים==
בעברית, מקורם של המילים אבקה ואבק באותו השורש. גם בשפות אירופאיות רבות מקורה של המילה אבקה במילה הלטינית לאבק (Pulvis). בגרמנית, נשתמרה המילה בצורה נאמנה למקור (Pulver), ואילו בצרפתית חל שיבוש קל (Poudre); צורה זו הגיעה גם לאנגלית ולהולנדית (Powder ו-Poeder בהתאמה). הפועל האנגלי To pulverize ("להפוך לאבקה") משמר את השורש הלטיני. המילה הצרפתית חדרה גם לעברית כפודרה, אבקה המשמשת לאיפור.

בשמם היומיומי של חומרים רבים קיימת המילה אבקה: אבקת אפייה, אבקת חלב, אבקת כביסה.

==אבקה (בוטניקה)==

אבקת הפרחים מכילה את תאי מין זכריים של צמחים המתרבים ברבייה זוויגית. האיברים המייצרים את האבקה נקראים מאבקים. הם נישאים בראש אבקנים; תהליך העברת האבקה מהמאבק אל צלקת השחלה מכונה האבקה. היצורים (חרקים ועופות) המבצעים העברת האבקה בפרחים מכונים מאביקים.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תכונות כימיות
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור

פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור (בצרפתית: Provence-Alpes-Côte d'Azur) הוא אחד מ-18 החבלים המנהליים המרכיבים את צרפת. החבל כולל את המחוזות האלפים של פרובאנס עילית, האלפים העליונים, האלפים הימיים, שפך הרון, ואר וווקלוז.

בחבל זה מצויים אזור פרובאנס והריביירה הצרפתית. עם הערים הגדולות בחבל, השוכנות ברובן לחוף הים התיכון, נמנות אקס-אן-פרובאנס, אביניון, ניס, קאן, טולון ומרסיי, העיר הגדולה והמרכזית בחבל.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קטגוריה:צרפת: חבלים
פטואה

פָּטואָה (צרפתית: Patois, מילולית: רגל של חיה) הוא מונח שמשמש לתיאור של שפות, ניבים או סוציולקטים מסוימים שבדרך־כלל אין להם תקן ספרותי או הכרה רשמית. למונח אין הגדרה מדעית מקובלת, אך יש קבוצה של שפות שנקראות כך בספרות בלשנית באופן עקבי.

==פטואה של ג'מייקה==
אחת השפות הידועות שמכונות פטואה, היא הניב האנגלי המשמש את תושבי האי הקריבי ג'מייקה, אך אינו נחשב כשפה רשמית. הניב מורכב מתערובת של אנגלית ושפות מערב אפריקאיות.

פטואה כיום משמש בעיקר כמדיום שירה בו מוחים תושבי ג'מייקה על חייהם הקשים ועל העוני הרב ששורר במדינה. הפטואה נולד כדרך של העבדים האפריקאים ללגלג על האנגלית של אדוניהם הלבנים.

בשנת 2014, פרסם הראפר הישראלי "סולג'יי" אלבום ושמו "Journey Called Life" וכולו בפטואה. ראפרים נוספים בישראל משתמשים גם הם בשפה בחלק משירם – צ'ולו, נֶצ'י נֶצ' ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* [http://niceup.com/patois.txt מילון פטואה - אנגלית]
* [http://www.goleshet.com/246-rocknroll.html שפת העבדים] - על השפה באתר ברכה גולשת

קטגוריה:שפות
קטגוריה:בלשנות חברתית
בנימין רקובר

הרב בנימין יעקב רקובר (נולד בירושלים בתשכ"ב) הוא מתלמידי הרב אברהם שפירא ועורך שיעוריו על הש"ס.
==ביוגרפיה==
נולד בירושלים לנחום ובתיה רקובר. בשנת תשל"ו החל את לימודיו בישיבה התיכונית "אור עציון" אצל הרב חיים דרוקמן, ובשנת תש"מ החל ללמוד בישיבת מרכז הרב בה הוא לומד עד היום. הרב רקובר הוציא לאור וערך את ספרי השיעורים על אחת עשרה מסכתות גמרא הנלמדות בישיבת מרכז הרב, שהועברו על ידי הרב אברהם שפירא. על כך הוא זכה בשנת תש"ן בפרס ירושלים על שם הרב קוק לתרבות תורנית ובשנת תשנ"ד בפרס על שם השר חיים משה שפירא לתרבות תורנית. הרב רקובר היה גם ממונה במשך תקופה ארוכה על חזרה על שיעורים הללו לתלמידי הישיבה.

בשנת תשמ"ב הוציא לאור את הספר "קניין תורה" - שיעורים של הרב צבי יהודה הכהן קוק על הפרק האחרון של מסכת אבות, שרשם אביו פרופ' נחום רקובר.

הרב רקובר השתתף גם בעריכת ספרו של הרב אברהם שפירא "מנחת אברהם".

בשנת תשמ"ד הוסמך הרב רקובר על ידי הרב אברהם שפירא, ובשנת תשנ"ג על ידי הרב מרדכי אליהו.

== חיים אישיים ==
נשוי לרחלה (לבית שנהב) ומתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים. בתו נישאה ליואל יצחק גנדלמן.

בין גיסיו ואחיו:

* הרב יצחק שפירא - ראש ישיבת תום ודעת, מנהיג את קהילת חסידי הרב יצחק גינזבורג בירושלים, ומחבר הספר תורת המלך.
* הרב יהודה וינגוט - ר"מ בישיבת מרכז הרב.
* הרב אריאל רקובר - ר"מ בישיבת "נצר מטעי" באריאל.
* הרב יששכר (יישי) רקובר - מנהל חינוכי במוסדות החינוך מוריה, אלעד.
* הרב חיים צפרי - חבר בית הדין לענייני ממונות בבנימין.
* הרב יצחק וולברשטיין - ראש כולל ביישוב שומריה.
* הרב עדיאל דומוביץ' - ראש כולל בגוש דולב-טלמונים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:גבעת שאול: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:משפחת מנדלבוים
קטגוריה:משפחת רקובר
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא
גל נושא

אותות AM ו-FM מאופננים בגל נושא
הגל הנושא באדום ואות המידע בכחול
האות המאופנן בירוק

גל נושא הוא שם לגל, לרוב אות סינוסי בתדר גבוה יחסית, שעליו מאופנן אות המידע שלרוב מכיל תדרים נמוכים יחסית לגל הנושא. המידע המשודר על הגל הנושא מגיע אל המקלט ומפוענח שם. על מנת לחלץ את האות המקורי מהגל הנקלט, דרוש תהליך ההפוך לתהליך האפנון, אשר מכונה גילוי או מיצוי (Demodulation).

הטכניקה של שיטת הגל הנושא מאפשרת לשדר למרחקים ארוכים אותות כגון טלוויזיה, טלפון, רדיו ונתונים דיגיטליים.

גל הנושא יכול להיות באמצעות גלים אלקטרומגנטיים מסוגים שונים:
*גלי רדיו – בשידורי רדיו, טלוויזיה ואינטרנט אלחוטי.
*אור – בתקשורת אופטית (למשל, בסיבים האופטיים המרכיבים את קווי הטלפון הבין-יבשתיים).

לכל גל נושא תדר משלו, ולרוב תדר זה הוא המאפיין העיקרי בעת שידור או מסירת האות, ותדר זה מאפשר לתחנה המקבלת את האות או קולטת את האות, לאתר את האות הזה ולבחור את האות הרצוי לה.

ריבוב הוא צירוף של שני אותות או יותר משני ערוצים או יותר ושידורו במדיום פלט יחיד.
תהליך זה מאפשר שידור של מספר אותות נפרדים דרך ערוץ תקשורת אחד.
הרכיב שמבצע את פעולת הריבוב קרוי מרבב.

==שימוש==
השימושים הנפוצים ביותר בגל נושא הם אפנון AM ואפנון FM. ולמעשה תדרי תחנות הרדיו שאנו מכוונים אליהם הם הגל הנושא, והשידור הוא אות המידע שאותו מאפננים.
שיטות אפנון חדשות כמו ספקטרום מרוח או ב-CDMA לא משתמשים בגל נושא סינוסי פשוט אלא מאפננים את אותות המידע בסדרת מורכבת יותר של אותות.

שימוש בגל נושא בתקשורת אלחוטית נעשה מהסיבות הבאות:
# הפרדה בין תחנות: אות האינפורמציה הוא בתחום תדירות קבוע ועל ידי שימוש בגל נושא נפרד לכל תחנה ניתן לשדר בו זמנית באוויר מספר תחנות בתדרים שונים (גלי-נושא שונים). המקלט יבחר את הגל נושא הרצוי (בחירת התחנה) ויפיק ממנו את האינפורמציה (אות השמע).
# שיפור יכולת השידור: אות האינפורמציה הוא בדרך כלל בתדר נמוך. אם היה משודר ישירות היה מחייב אנטנות גדולות והיה סובל מטווח קליטה קצר. אפנון האות על גל נושא בתדר גבוה ושידור הגל הנושא מאפשר שימוש באנטנות בגודל סביר.
# ריבוב ערוצים: אפנון אותות שונים על גלי נושא שונים מאפשר שידור של מספר רב של אותות בו זמנית באמצעות אותו התווך (לדוגמה שידור אלחוטי של מספר תחנות רדיו בתדרים שונים)

את אות הגל הנושא מייצר בדרך כלל מתנד מקומי המיוצב על ידי גביש קריסטלי.

== ראו גם ==
*אפנון

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפנון
קטגוריה:קשר רדיו
כנסיית כל הקדושים שליד המצודה

כנסיית כל הקדושים שליד המצודה
כנסיית כל הקדושים שליד המצודה (באנגלית: All Hallows-by-the-Tower) היא כנסייה עתיקה ברחוב בייווארד (Byward) בקרבת מצודת לונדון.

==תולדות הכנסייה==
הכנסייה נבנתה בשנת 675 ככנסיית מנזר בארקינג (Barking Abbey) הסקסוני, על יסודות מבנה רומי, וכונתה "כל הקדושים בארקינג" (All Hallows Barking). שרידי המבנה הרומי נמצאים בקריפטה של הכנסייה.

הכנסייה הורחבה ושופצה מספר פעמים בין המאות ה-11 וה-15. בשל קרבתה למצודת לונדון שימשה הכנסייה בפועל ככנסייה של בית המלוכה ובתקופת אדוארד הרביעי קיבלה מעמד זה באופן רשמי, וכל המוצאים להורג במצודת לונדון נקברו בכנסייה.

הכנסייה נפגעה בהתפוצצות בשנת 1649 והמגדל המערבי שלה נהרס. מהשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 ניצלה הכנסייה בזכות האדמירל ויליאם פן, אביו של ויליאם פן מייסד פנסילבניה, שהרס את כל הבתים סביבה כדי להרחיק ממנה את הלהבות.

הכנסייה שופצה בסוף המאה ה-19, ובשנת 1926 נערכה חפירה ארכאולוגית בקריפטה של הכנסייה, אז נתגלו מרצפות של רחוב רומאי וכן חפצים רבים מהתקופה הרומית.

במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה נהרסה הכנסייה כמעט לחלוטין. בשנת 1957 נחנכה הכנסייה לאחר שנבנתה מחדש תוך שימוש בלבנים ובקטעי הקירות ששרדו. 

מקור הקירות החיצוניים של הכנסייה במאה ה-15, ואחת מדלתות הכניסה היא מהמאה ה-7. כמו כן יש בכנסייה פסלים של קדושים נוצרים מהמאות ה-15 וה-16 ששרדו את ההפצצות ואגן טבילה מעשה ידי גרינלינג גיבונס משנת 1682.

===אנשים ידועים הקשורים לכנסייה===
====הוטבלו בכנסייה====
* ויליאם פן, מייסד פנסילבניה, 1644.

====חתונות====
* ג'ון קווינסי אדמס, נשיא ארצות הברית השישי: התחתן בכנסייה בשנת 1797.

====קברים====
בכנסייה נקברו האנשים הבאים שראשם נכרת במצודת לונדון:
* הארכיבישוף ויליאם לאוד
* תומאס מור
* ג'ון פישר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לונדון: מוזיאונים להיסטוריה
סייעות ברפואת שיניים

רופא שיניים וסייע בעת עבודתם
סייעות ברפואת שיניים הוא מקצוע פרא-רפואי בתחום רפואת השיניים. מקצוע זה כולל סיוע לרופא בטיפולים האינטראורליים בענפי רפואת השן השונים, כגון: כירורגיה, פרותטיקה - שיקום הפה, אנדודונטיה - טיפולי שורש, אורתודונטיה - ישור שיניים.

במקצוע זה קיימת דומיננטיות כמעט מוחלטת של נשים, ולכן כמעט ולא מוּכּרת בישראל צורת הזכר של המקצוע - "סייע".

תוכנית הלימודים כוללת בין השאר היסטולוגיה, מורפולוגיה, אנטומיה, פדודונטיה (רפואת שיניים לילדים). בעבר במסגרת הלימודים חויבה הסייעת לבצע תקופת התמחות ולעבור בחינה של משרד הבריאות. בתום תקופת ההתמחות התקבלה תעודה זמנית (לשנה) המוכרת על ידי משרד הבריאות. לאחר הוכחת שנת עבודה בתחום, קיבלו תעודה קבועה עם מספר רישיון. כיום על פי פסיקת בג"ץ משרד הבריאות אינו מנפיק תעודת הכרה במקצוע. ולכן מעסיקים רשאים להעסיק גם את מי שאין בידו תעודת הכרה ממשרד הבריאות.

תחומי אחריות של הסייעות כוללים: הכנת המרפאה, הכנת המכשירים, עיקור, עזרה לרופא במהלך הטיפול, ערבוב חומרים (הכנת החומרים הדנטליים לצורך טיפולים), תחזוקת כלים, עזרה בצילומי רנטגן של המתרפא ופיתוחם, הזמנת חומרים, ניהול מלאי (ניהול וניקיון מרפאה, מחסן וכדומה), מענה טלפוני ורשימת הודעות, ניהול שוטף, טיפול בכספים.

הסיוע ברפואת שיניים שונה מתפקיד השיננות, ומדובר בשני מקצועות נפרדים. בדרך-כלל חל איסור על מסייעים לבוא במגע ישיר עם הפה של המטופל, למעט לשם פעולות פשוטות כגון שאיבת רוק. בתפקיד השיננות, לעומת זאת, מותר לבצע פעולות רפואיות בפה של המטופל (מקצוע השיננות דורש לימודים ארוכים יותר מאשר מקצוע הסיוע). תפקיד הסיוע לרופא שיניים הוא בהכרח בצמוד אליו, ואילו שיננות יכול להתבצע בנפרד, לפני או אחרי טיפול השיניים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקצועות הבריאות
קטגוריה:רפואת שיניים
כנסיית כל הקדושים שעל החומה

כנסיית כל הקדושים שעל החומה (באנגלית: All Hallows-on-the-Wall) היא כנסייה אנגליקנית בסיטי של לונדון שבאנגליה. הכנסייה נמצאת ברחוב ברוד, במקום שבו עמדה חומת לונדון.

==היסטוריה==
 
את הכנסייה הנוכחית בנה ג'ורג' דאנס הצעיר ב-1767 במקום שבו עמדה כנסייה מהמאה ה-12, שנבנתה על מיצד רומי, שהיה חלק מחומת לונדון. הכנסייה הייתה ידועה בכך שנזירים רבים התגוררו במרתפיה. היא ניצלה מהשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 בשל היותה על חומת לונדון.

דאנס בנה את הכנסייה בהיותו בן 24, לאחר שובו מסיור באיטליה שם למד אדריכלות קלאסית. הכנסייה נבנתה בסגנון קלסי פשוט, בעיטורים המושפעים ממקדש ונוס ורומא בעיר רומא.

הכנסייה שייכת לגילדת הנגרים של לונדון - חברת הנגרים הנאמנה (Worshipful Company of Carpenters) שעורכת את הבחירות שלה בכנסייה מאז המאה ה-15.

במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה נפגעה הכנסייה ונבנתה מחדש בשנות ה-60 של המאה ה-20. כיום משמשת הכנסייה מרכז לארגוני צדקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה