OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הרי אוזארק

המיקום של אזור הרי אוזארק באמריקה הצפונית
הרי אוזארק (באנגלית: Ozark mountains או Ozarks) הוא אזור פיזיוגרפי בארצות הברית מיוער במיוחד אשר ממוקם באזור המערב התיכון שבארצות הברית ומשתרע לאורך מדינת מיזורי, צפון מדינת ארקנסו ומזרח מדינת אוקלהומה. אזור הרי האוזארק מהווה יעד תיירותי פופולרי כיום בעיקר בזכות אתרי הטבע הרבים שבו ובפרט היערות, הנחלים והמעיינות שבו.

בפועל אזור הרי אוזארק כולל שני רכסי הרים - רכס הרי בוסטון אשר נמצא באזור מדינת ארקנסו ורכס הרי סנט פרנסואה אשר נמצא באזור מדינת מיזורי.

תצפית באפלו (Buffalo Lookout), הנקודה הגבוהה ביותר בהרי האוזארק, ממוקמת באזור רכס הרי בוסטון. הרי אוזארק משתרעים על פני כ-120,000 קמ"ר, מה שהופך את הרי אוזאק לרמה הגדולה ביותר בין הרי האפלצ'ים והרי הרוקי. יחד עם הרי אואצ'יטה, האזור ידוע בתור הרמה הפנימית של ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארצות הברית: גאוגרפיה
מטרופולין מנילה

מטרופולין מנילה (באנגלית: Metro Manila<ref></ref><ref name="ChanRobles"></ref>, בטגלוג: Kalakhang Maynila) הוא המטרופולין המאוכלס ביותר בפיליפינים. נכון לשנת 2020 כלל המטרופולין כ-13,484,462 תושבים<ref>[Census of Population (2020). "[https://psa.gov.ph/sites/default/files/attachments/ird/pressrelease/NCR.xlsx National Capital Region (NCR)]". Total Population by Province, City, Municipality and Barangay. PSA. Retrieved July 8, 2021]</ref> זהו אחד מהאזורים בפיליפינים עם צפיפות האוכלוסייה הגבוהה ביותר. מטרופולין מנילה מדורג במקום החמישי ברשימת האזורים העירוניים המאוכלסים ביותר בעולם. שטח של המטרופולין משתרע על פני כ-619.57 קילומטרים רבועים.

המטרופולין כולל 16 ערים שונות - בירת המדינה מנילה, קזון סיטי, קלואוקן, לאס פיניאס, מקאטי, מלבון, מנדלויונג, מריקינה, מונטינלופה, נבוטס, פרניאקה, פסאי, פסיג, סן חואן, טגיג, ולנזואלה - וכן את הרשות המקומית פאטרוס. המטרופולין הוא גם מחוז ששמו הרשמי הוא מחוז הבירה הלאומית (באנגלית: National Capital Region, בטגלוג: Pambansang Punong Rehiyon).

מטרופולין מנילה מהווה את המרכז התרבותי, הפוליטי והכלכלי של המדינה. באזור נמצאים מרכזי הפעילות של המוסדות הפיננסיים, משרדי הממשל, האוניברסיטאות והארגונים הבינלאומיים בפיליפינים. האזור מהווה גם יעד תיירותי מרכזי.

האזור ידוע גם לשמצה בשל עומסי התנועה שבו. בנוסף, העוני ואי השוויון באזור מטרופולין מנילה נותרו סוגיות מהותיות בחברה הפיליפינית, כאשר לתושבים רבים באזור זה יש גישה מוגבלת לשירותים בסיסיים כגון שירותי בריאות וחינוך.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הפיליפינים: חלוקה מנהלית
קטגוריה:מטרופולינים
קטגוריה:לוזון
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1975
דרום הודו

המיקום של אזור דרום הודו בהודו
אזור דרום הודו כולל חמש ממדינות הודו: אנדרה פרדש, קרנאטקה, קראלה, טמיל נאדו וטלנגאנה וכן את שטחי האיחוד לקשאדוויפ ופודוצ'רי המהווים 19.31% משטחה של הודו ואשר בהם חיים כ-20% מכלל האוכלוסייה ההודית.

אזור דרום הודו נתחם במפרץ בנגל במזרח, בים הערבי במערב ובאוקיינוס ההודי בדרום. הגאוגרפיה של האזור מגוונת למדיי. הנהרות גודווארי, קרישנה, קאברי, טונגבהדרה, פריאר, ואיגאי ובהרתאפפוזה הם ממקורות המים החשובים ביותר שזורמים באזור דרום הודו.

ערים בולטות באזור דרום הודו כוללות בין היתר את בנגלור, צ'נאי (מדרס) והיידראבאד.

רוב אוכלוסיית דרום הודו דוברת לפחות שפה אחת מבין ארבעת השפות הדרווידיות העיקריות – טלוגו, טמילית, קנאדה ומלאיאלאם. בנוסף לכך השפה האנגלית היא גם שפה דומיננטית באזור דרום הודו אשר משמשת הן את הממשל המרכזי והן את הממשל של כל מדינה.

אזור דרום הודו היה מיושב עוד מימי קדם על ידי העמים הדראווידים.

כ-83% מאוכלוסיית דרום הודו הם הינדים, כ-11% הם מוסלמים, בעוד שכ-5% הם נוצרים.

נכון לשנת 2006 ההערכה הייתה כי חיו באזור דרום הודו באותה העת בסביבות 233 מיליון תושבים.<ref></ref>

==ראו גם==
* גאוגרפיה של הודו

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הודו: גאוגרפיה
גישה לאינטרנט

[[אינטרנט קפה בסין, 2006]]
גישה לאינטרנט היא היכולת של אנשים וארגונים להתחבר לאינטרנט באמצעות מסופי מחשב, מחשבים והתקנים אחרים (כגון טלפונים סלולריים), ובפרט מאפשרת להשיג גישה לשירותים בסיסיים כגון דואר אלקטרוני וה-World Wide Web. את הגישה לאינטרנט מספקים כיום ספקי שירותי האינטרנט המאפשרים תמורת תשלום להתחבר לאינטרנט בקצבי העברת נתונים שונים, אשר מסתמכות בין היתר על טכנולוגיות שונות. ארגונים רבים, כולל מספר גדל והולך של גורמים עירוניים, מספקים כיום גם גישה אלחוטית לאינטרנט מבלי שהמשתמשים בגישה האלחוטית יידרשו לתשלום.

במהלך השנים גדלה במידה ניכרת הזמינות של הגישה לאינטרנט. לדוגמה, בשנת 1995 רק ל-0.04% מאוכלוסיית העולם הייתה גישה לאינטרנט באותה העת, בעוד שכמחצית מאותם האנשים שהיו מחוברים אז לאינטרנט חיו בארצות הברית<ref></ref>, ועשו שימוש בחיבור Dial-up על מנת להתחבר לאינטרנט. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 כמות גדולה במיוחד של משתמשי אינטרנט במדינות המפותחות החלו להשתמש בטכנולוגיית פס רחב ומהיר דיו על מנת להתחבר לאינטרנט, ולפי ההערכות עד שנת 2014 לכ-41% מכלל אוכלוסיית העולם הייתה גישה לאינטרנט<ref></ref> כאשר חיבור לאינטרנט בטכנולוגיית הפס הרחב הייתה קיימת כמעט בכל מדינה בעולם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אינטרנט
אקיהברה

אקיהברה (ביפנית: 秋葉原) הוא אזור שופינג מרכזי בטוקיו אשר ממוקם בחלק הצפון מזרחי של רובע צ'יודה סביב תחנת הרכבת אקיהברה.

אקיהברה נחשבת בעיני רבים למרכז התרבות הפופולרית היפנית המודרנית ולאזור השופינג המרכזי של משחקי וידאו, אנימה, מאנגה, מוצרי אלקטרוניקה ומוצרי מחשוב. זהו כנראה אחד מאזורי השופינג הגדולים ביותר בעולם עבור מוצרי אלקטרוניקה ומחשבים, וניתן למצוא בו הן פריטים חדשים והן פריטים משומשים.

תרבות האוטאקו של אקיהבארה נודעת למדי. השפעת תרבות האוטאקו עיצבה את העסקים והמבנים של אקיהבארה כדי לשקף את תחומי העניין של חובבי האנימה והמאנגה. הרחובות של אקיהבארה מכילים דמויות בולטות ביותר באנימה והמאנגה, וישנם גם לא מעט אנשים בתחפושת קוספליי של דמויות אנימה ומאנגה ברחובות של אקיהברה אשר מקדמים עסקים שונים באקיהברה, ובמיוחד את בתי הקפה בהן המלצריות פועלות בתחפושת משרתת. באקיהבארה נערכים גם כנסים לחובבי אנימה ומאנגה בהם ניתן לפגוש את היוצרים והמדבבים של הסדרות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:טוקיו
גסטרוטריכה

גסטרוטריכה או שעירי הבטן (שם מדעי: Gastrotricha) היא מערכה המונה 800 מינים של בעלי חיים קטנים החיים באוקיינוסים, במקווי מים מתוקים ובחופים.

== מאפיינים ==
אורכם של הגסטרוטריכים 0.06 עד 3 מילימטרים. הגסטרוטריכים בעלי גוף דמוי סיכה בסימטריה דו-צדדית. הוא מכוסה בריסים שנמצאים בעיקר סביב הפה והגב. הגסטרוטריכים ניזונים מצורניות, חיידקים ופרוטיסטים. הגסטרוטריכים חסרי מערכת נשימה ומחזור דם, אך חלק מהגסטרוטריכים בעלי המוגלובין. הגסטרוטריכים הם הרמאפרודיטים, וחלק מהמינים מתרבים על ידי רביית בתולים, שבה הנקבה מטילה ביצים ומהן בוקעות גרסאות של הבוגר ללא שלב הזחל. תוחלת החיים של הגסטרוטריכים היא בין שלושה עד 21 ימים.

== טקסונומיה ==
הקשר של הגסטרוטריכים למערכות אחרות של בעלי חיים אינו ידוע: מורפולוגיה מצביעה על כך שהם קרובים למערכות גנתוסטומולידה (Gnathostomulida), גלגיליות (Rotifera) ותולעים נימיות (Nematoda). אך מחקרים גנטיים מצביעים שהם קרובי משפחה של הקבוצות תולעים שטוחות (Platyhelminthes), אקדיסוזואה (Ecdysozoa) ולופוטרוכוזואה
(Lophotrochozoa). המערכה כוללת מחלקה אחת ובה שתי סדרות.

== מיון ==
*סדרה Chaetonotida
**משפחה Neodasyidae
**משפחה Paucitubulatina
*סדרה Macrodasyida
**משפחה Hummondasyidae
**משפחה Dactylopodolidae
**משפחה Cephalodasyidae
**משפחה Lepidodasyidae
**משפחה Macrodasyidae
**משפחה Planodasyidae
**משפחה Redudasyidae
**משפחה Thaumastodermatidae
**משפחה Turbanellidae
**משפחה Xenodasyidae

== קישורים חיצוניים ==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי איליה מצ'ניקוב
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1864
קטגוריה:פלטיזואה
קטגוריה:מערכות של בעלי חיים
פול לרואה

פול לרואה (בצרפתית: Paul Leroy: 1860–1942) היה צייר צרפתי ידוע ביצירות אוריינטליות. הוא היה חבר מייסד של ״אגודת הציירים המזרחיים הצרפתיים״, ועיצב את הלוגו הראשון של החברה.

== ביוגרפיה וקריירה ==
לרואה בילה את ילדותו באודסה, שם לאביו היה עסק. הוא חי באודסה עד גיל 17. הוא היה אזרח צרפתי, ובפריז למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות, והציג לראשונה בשנת 1882 וקיבל מדליה. <ref>Les Peintres Orientalistes (1850-1914), Musée des beaux-arts, Pau (France). Musée des beaux-arts, Musée de Dunkerque - 1983 "Paul LEROY. (Paris 1860- 1942) Elève de Cabanel aux Beaux-Arts, dès son premier envoi au Salon en 1882 il obtient une médaille. Son enfance à Odessa lui avait donné le goût de l'Orient et, grâce à une bourse de voyage, il passe deux ..."</ref>

בבית הספר הוא פגש את ז'ורז' לנדל (1860–1898), צייר מזרחי, והשניים הפכו לחברים לכל החיים. בשנת 1885 ביקר בטורקיה ובמצרים, עם לנדל. בשנת 1886 נסע לתוניסיה ולאלג'יריה, וחזר לאזור הדרומי של צרפת מספר פעמים במהלך שנות ה-80 וה-90. בתקופה זו למד לרואה ערבית, מה שאיפשר לו להשתמש בכתב הערבי ביעילות במספר ציורים וליתוגרפיות. <ref>Benjamin, R., Orientalist Aesthetics: Art, Colonialism, and French North Africa, 1880-1930, University of California Press, 2003, p.73</ref>

בשנת 1893, לרואה, יחד עם אמנים נוספים הפכו לחברים מייסדים של אגודת ציירי המזרח, שהייתה אגודה צרפתית. האגודה הייתה אחראית לקידום האמנות האוריינטליסטית, הגדלת מספר התערוכות ועידוד אמנים שרצו לנסוע לאוריינט. <ref>Jonathan M. Bloom and Sheila Blair, The Grove Encyclopedia of Islamic Art and Architecture, Volume 2, 2009, p.5</ref>

האגודה ניכסה לעצמה לוגו שעוצב על ידי לרואה והשתמשה בו בכל ההתכתבויות, הקטלוגים, הפוסטרים שלהם. הלוגו שילב את הסהר, מגן הדוד והיד השחורה של פאטמה. הציור מייצג צרפתים כזרים, אשר בכל זאת חולמים על אינטגרציה וסינתזה תרבותית. הליטוגרפיות של לרואה שימשו רבות גם ביצירות הגרפיות של האגודה, כולל פוסטרים וחוברות.<ref>Benjamin, R., Orientalist Aesthetics: Art, Colonialism, and French North Africa, 1880-1930,University of California Press, 2003, pp 73-74</ref>

במהלך הקריירה שלו, צייר לרואה גם סצנות מזרחיות וגם ציורים דתיים. הוא עבד בשמן, בצבעי מים וגם עשה ליתוגרפיות.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:953 Paul Leroy Portrait d'un jeune guide arabe.jpg
File:Paul Leroy Mattathias refuse de sacrifier aux idoles -1882.jpg

File:Paul Leroy Rokokogesellschaft.jpg

File:Paul Leroy Joueuses d'osselets 1898.png

File:Paul Alexander Leroy - Haman and Mordecai, 1884.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1860
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1942
קטגוריה:זוכי פרס רומא
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
ג'וזף ואנס

ג'וזף ואנס (באנגלית: Joseph Vance; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, שכיהן כמושל אוהיו ה-13, הראשון מבין חברי המפלגה הוויגית שכיהן בתפקיד זה.
==ראשית חייו==
ג'וזף ואנס נולד בקאטפיש (כיום וושינגטון) שבפנסילבניה. ב-1788 הוא עבר יחד עם אביו, ג'וזף ק. ואנס, ותיק מלחמת העצמאות של ארצות הברית, לואנסבורג שבקנטקי, וב-1805 לאורבנה שבאוהיו.<ref></ref>

בשל מגוריו באזורים הפחות מיושבים של ארצות הברית, היו לו מעט מאוד הזדמנויות ללמוד בבית ספר. העדר החינוך הפורמלי הטריד אותו במידת מה במשך כל ימי חייו. עם זאת, על אף שלא למד בבית ספר הוא נחל הצלחה. שאיפתו לעבודה קשה, גם בגיל צעיר, תרמה להצלחתו.

כאיש צעיר, עבד ואנס כסוחר במלח. הוא נדד באזורים מרוחקים של אוהיו ומכר מלח למתיישבים המקומיים. ב-1807 נשא ואנס לאישה את מרי למון, שמשפחתה התגוררה באורבנה. ב-1809 כאשר מת אביו, לקח ואנס על עצמו את ניהול החווה המשפחתית. מכאן והלאה, עד יומו האחרון, עבד ואנס בניהול החווה במקביל לתפקידיו הפוליטיים.
==קריירה==
כניסתו הראשונה של ואנס לפוליטיקה הייתה כאשר הוא מונה כמזכיר מועצת הנציבים של המחוז. הוא גם הקים חברה לייצור כלי נשק, שהייתה חלק מהמיליציה של אוהיו במלחמת 1812. רבים רחשו לו הערכה רבה ובזמן המלחמה הוא התקדם במהירות מדרגת מייג'ור לדרגת מייג'ור גנרל. בשנים 1812–1813, 1815–1816 ו-1818–1819 הוא היה חבר בבית הנבחרים של אוהיו. ב-1820 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו שבע תקופות כהונה עד שהפסיד בבחירות של 1834 לכהונתו השמינית. כחבר בית הנבחרים הוא הצביע בעד חקיקה שבמסגרתה אושר מימון לעבודות ציבוריות במערב. הוא גם נודע בתמיכתו בביטול העבדות בארצות הברית. ב-1836 נבחר ואנס כמושל אוהיו וכיהן בתפקיד תקופת כהונה אחת של שנתיים.

ואנס היה מושל המדינה הראשון מהמפלגה הוויגית. בתקופת כהונתו כמושל תמך ואנס במימון המדינה להקמת בתי ספר ציבוריים וכריית תעלות. הוא גם פעל לביטול עונש המוות באוהיו. הוא רכש לו מוניטין כמושל אהוד עד שתמך בהסגרתו של אדם שהואשם בסיוע לעבדים נמלטים כדי שיעמוד למשפט בקנטקי. אף על פי שקודם לכן הוא נודע בעמדותיו נגד העבדות, הסגרה זו השפיעה באופן משמעותי על מסע הבחירות שלו לבחירה מחדש ב-1838. בסופו של דבר נבחר תחתיו וילסון שאנון.

פרישתו מהפוליטיקה לא ארכה זמן רב. בשנים 1839–1841 הוא כיהן כחבר הסנאט של אוהיו מטעם מחוז הבחירה העשירי. ב-1842 הוא נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו עוד שתי תקופות כהונה. הוא היה דמות בולטת ומוערכת בקונגרס, ונודע בשל השקפותיו נגד סיפוחה של טקסס ונגד מלחמת ארצות הברית-מקסיקו. בבחירות של 1846 הוא לא התמודד פעם נוספת. ואנס היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הוויגית של 1848 ונציג בוועידה החוקתית של אוהיו של 1851.
==מותו==
בשובו לביתו מהוועידה החוקתית לקה ואנס בשבץ מוחי. ג'וזף ואנס נפטר בביתו ב-24 באוגוסט 1852, ונטמן בבית הקברות אוק דייל שבאורבנה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי אוהיו
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אוהיו
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1786
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1852
שורש 160

שורש 160, או שׁין בּוּ (בסינית: 辛部, פיניין: Xīn bù) הוא השורש המאה ושישים של הכתב הסיני. פירושו "מריר" והוא אחד מתוך 20 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משבעה קווים.

במילון קאנגשי יש 36 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.

במערכת הספרות המחזורית הסינית העתיקה טיאן-גאן, 辛 מייצג את הגזע השמימי השמיני.

== התפתחות ==
<gallery>
קובץ:辛-oracle.svg|השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
קובץ:辛-bronze.svg|השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
קובץ:辛-seal.svg|השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
</gallery>

== תווים נגזרים ==
{| class="wikitable"
!מספר קווים נוספים
! תווים
|-
| +0
| style="font-size: large;" |辛
|-
| +5
| style="font-size: large;" |辜辝(=辭)
|-
| +6
| style="font-size: large;" |辞<sup>SC/JP</sup> (=辟)辟(גם צורת SC של闢<small>->門</small>)辠(=罪<small>->网</small>)
|-
| +7
| style="font-size: large;" |辡(=辯)辢(=辣)辣
|-
| +8
| style="font-size: large;" |辤(=辭)
|-
| +9
| style="font-size: large;" |辥辦辧(=辨)辨辩<sup>SC</sup> (=辯)辪
|-
| +10
| style="font-size: large;" |辫<sup>SC</sup> (=辮)
|-
| +11
| style="font-size: large;" |辬(=斑<small>->文</small>)
|-
| +12
| style="font-size: large;" |辭
|-
| +13
| style="font-size: large;" |辮
|-
| +14
| style="font-size: large;" |辯
|}

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.unicode.org/cgi-bin/GetUnihanData.pl?codepoint=8F9B מסד נתונים של Unihan - U+8F9B]

קטגוריה:שורשים (כתב סיני)
דסק

דסק (בהונגרית: Deszk; בסרבית: Деска, בקרואטית: Deska, דסקה) הוא כפר בסמוך למשולש הגבולות הונגריה-רומניה-סרביה, ליד העיר סגד, במחוז צ'ונגראד-צ'נאד בדרום הונגריה. בדסק יש מיעוט סרבי בעל חשיבות היסטורית שהיווה 4.9% מכלל האוכלוסייה ב-2001.

==היסטוריה==
שמו של הכפר מופיע ברשומות מסוף המאה ה-15, עת היה בידי אצילים. הוא היה מחולק לשני חלקים; האחד בבעלות משפחת אסטארי ממחוז ביהאר, והשני - של משפחת בודו מטימישוארה. בשנת 1490 המלך אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה, לקח את חלקו של באלינט אסטארי משום שזה הצטרף לנסיך אלברט מפולין, והעניק שטח זה ללאסלו לושונצי (László Losonczi).

בתחילת המאה ה-16 הזכיר איש הדת, הסופר וההיסטוריון מיקלוש אולה (Oláh Miklós) את המקום ביצירתו.

במאה ה-16 נכבש הכפר על ידי האימפריה העות'מאנית, אך תושבי דסק שילמו מיסים למלך הונגריה דרך פקידיו בגיולה ב-1558. כעבור שנתיים כבר נרשם דסק בין המקומות שלא ניתן היה לגשת אליהם עקב הכיבוש.

ב-1746 היה המקום אתר קרב בין ההונגרים לבין מיליטריסטים סרבים.

==הקהילה היהודית==

לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה.

== אקלים ==
לאקלים באזור זה יש הבדלים קלים בין שיא לשפל, ויש גשמים כל השנה. סיווג האקלים לפי שיטת קפן הוא "Cfb": אקלים ימי מערבי.

== ערים תאומות ==
לדסק ברית ערים תאומות עם:
*
*
*
*
*
*
*
*

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
אקואי

אקואי (בצרפתית: Écouis) היא קומונה של מחוז אר בצפון צרפת ובה כ-760 תושבים.

== היסטוריה ==
במקור נקראה אקואי "ריטומאגוס" (Ritumagos). הייתה זו תחנה על הדרך הרומית העוברת מגרביל (Graville) לטרואה, המוזכרת באיטינראריום אנטונינוס (נתחבר סביב שנת 300 לספירה) ובמפת פויטינגר.

בשנת 1141, אלפרד, אדון גמאש (Gamaches-en-Vexin), נתן את כנסיית סנט-אובן (Saint-Aubin) למנזר בק (Abbaye Notre-Dame du Bec). בשנת 1307, המלך פיליפ היפה הציע את השלטון על אקואי לאנגרה דה מריני (Enguerrand de Marigny) שייסד הוספיס וכנסייה שהתקיימה עד המהפכה הצרפתית.

בשנת 1800 איבדה אקואי את מעמדה כבירת הקנטון. בשנת 1843 סופחה אליה העיירה וילרס (Villerest).

במאה התשע עשרה כללה העיירה 9 בתי משקאות, 2 מסעדות בתי מלון, 3 חנויות מכולת, 2 בעלי מוסכים, יצרן גלגלים, יצרן אוכפים, סנדלר, יצרן זרעים, חנות לחומרי בניין, 2 גגנים (יצרני גגות), 3 בנאים, מספר נגרים וצלם.<ref>L'Andelle et ses plateaux, octobre 2010, Charleval: Éditions du Bois.

</ref> העירייה בנתה את בית העירייה הנוכחי בשנת 1903, בעזרת עזבון של נדבנית.

בספטמבר 1914, בשלביה הראשונים של מלחמת העולם הראשונה, חצה את העיירה קומנדו גרמני שפוצץ גשר באואסל (Oissel).

לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה.

הכנסייה המכללית של אקואי

==שימושי קרקע==
שימוש הקרקע של העירייה, כפי שעולה ממאגר המידע האירופי של שימוש בקרקע (CLC), כולל בעיקר קרקע חקלאית (80.8% ב-2018), למרות ירידה בהשוואה ל-1990 (83.2%). החלוקה המפורטת בשנת 2018 היא כדלקמן: אדמות עיבוד (78.9%), יערות (13.6%), שטחים עירוניים (5.6%), שטחי דשא (1.9%).

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צרפת: יישובים
נסר א-דין דינה

נַסְר א-דִּין דִינֶה (בצרפתית: Nasreddine Dinet; 28 במרץ 1861 – 24 בדצמבר 1929) היה צייר אוריינטליסט צרפתי ואחד ממייסדי אגודת הציירים האוריינטלים בצרפת. הוא הוקסם מצפון אפריקה ותרבותה והתאסלם ושינה את שמו. בנוסף לציוריו, הוא תרגם ספרות ערבית לצרפתית.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד בפריז, כאלפונס-אטיין דינה, היה בנם של שופט צרפתי חשוב, פיליפ לאון דינה ומארי אודיל בוצ'ר.<ref>Benjamin, Roger (2004). "Chapter 3: Orientalism, modernism and indigenous identity". In Edwards, Steve; Wood, Paul (eds.). Art of the Avant-Gardes. New Haven: Yale University Press in association with The Open University</ref> בשנת 1865 נולדה אחותו ז'אן, שתהפך לביוגרפית שלו.<ref>Jeanne Dinet Rollince, La Vie de E. Dinet, GP. Maisonneuve, 1938</ref>

עם סיום לימודיו ב-1881 הוא נרשם לבית הספר לאמנויות היפות ונכנס לסטודיו של ויקטור גאלנד. בשנה שלאחר מכן למד אצל ויליאם אדולף בוגרו וטוני רובר-פלרי באקדמיה ז'וליאן. הוא גם הציג לראשונה בסלון האמנים הצרפתי.

דינה ערך את הטיול הראשון שלו לדרום אלג'יריה בשנת 1884, עם צוות של אנטומולוגים. בשנה שלאחר מכן הוא ערך טיול שני במלגה ממשלתית, הפעם ללאגוואט. באותה תקופה הוא צייר את שתי התמונות האלג'יריות הראשונות שלו.

הוא זכה במדליית הכסף לציור בתערוכה העולמית ב-1889, ובאותה שנה היה בין מקימי האגודה לציירים הצרפתית לצידם של רודן, פייר פובי דה שאבאן ואחרים. בשנת 1887 הוא הקים יחד עם מנהל מוזיאון לוקסמבורג בפריז, את אגודת הציירים האוריינטליים הצרפתית.

בשנת 1903 הוא קנה בית באלג'יר ובילה שם שמונה חודשים כל שנה. הוא הוקסם מהתרבות הערבית ובסופו של דבר התאסלם.<ref>Bloom, J.M. and Blair, S., The Grove Encyclopedia of Islamic Art and Architecture, Volume 2, 2009, p.5</ref> הוא הודיע על ההתאסלמות במכתב פרטי משנת 1908, והשלים את המרתו הרשמית ב-1913, וכן שינה את שמו לנסר א-דין דינה.<ref></ref>

בשנת 1929 הוא ואשתו יצאו לחג' למכה. ביולי 1896, הוא זכה בתואר אביר לגיון הכבוד והשתתף בתערוכה הבינלאומית של המאה בפריז.

הכבוד שזכה מאנשי אלג'יר בא לידי ביטוי באלפי האנשים שהשתתפו בהלווייתו ב-12 בינואר 1930 בעיירת מגוריו, שם הספיד אותו המושל הכללי לשעבר של אלג'יריה מוריס ויולט.

== יצירה ==
בהשוואה לציירים מודרניים כמו אנרי מאטיס, שביקר אף הוא בצפון אפריקה בעשור הראשון של המאה ה-20, ציוריו של דינה הם שמרניים ביותר. הם קרובים לתיעוד אתנוגרפי בתיאור הנושאים שלהם.

הבנתו של דינה את התרבות והשפה הערבית מבדילה אותו מאמנים אוריינטליסטים אחרים, משום שכדובר ערבית, הוא הצליח למצוא דוגמניות עירום באלג'יריה הכפרית שבה "תרבות הצעיף" הייתה פחות קשיחה. לפני 1900, ניתן לאפיין את רוב יצירותיו כ"סצנות ז'אנר אנקדוטיות". ככל שהתעניין יותר באסלאם, הוא החל לצייר נושאים דתיים לעיתים קרובות יותר.

הוא גם היה פעיל בתרגום ספרות ערבית לצרפתית, ופרסם תרגום של שיר אפוס ערבי בשנת 1898.<ref>Pouillon, François (1997) Les deux vies d’Étienne Dinet, peintre en Islam: L’Algerie et l’heritage colonial. Editions Balland, Paris</ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Etienne Dinet Baigneuses.jpg

File:Jeu de fillettes dans la palmeraie.jpg

File:Etienne Dinet Raoucha.jpg

File:Baigneuse au clair de la lune - Etienne Dinet.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==
* 
 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1861
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1929
מיקלוש מרקוש

מיקלוש מרקוש (במקור מרקוביץ, בהונגרית: Markos Miklós; שארבוגארד, 15 ביולי 1924 – 7 ביוני 2000)<ref></ref> היה במאי קולנוע יהודי-הונגרי, תסריטאי, היסטוריון ספרות ואחיה הצעיר של היסטוריונית הספרות והספרנית ג'רג'י מרקוביץ' (1919–1985).

== ביוגרפיה ==
מיקלוש מרקוביץ' נולד במשפחה יהודית כבנם הצעיר ביותר של אהרון מרקוביץ' (1885–1944) וטרינר ושל ארז'בט דויטש (1891–1944). הוריו גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944 ונרצחו שם. הוא סיים ארבע כיתות חטיבת הביניים בעיר הולדתו ולאחר מכן נשלח על ידי הוריו לגימנסיית סנט אישטוואן בבודפשט (כי הגימנסיה בעיר הולדתו נסגרה). בשנים 1942 עד 1945 למד צילום ועבד כעוזר צלם. בדרך נס הצליח להתחמק גם השרות העבודה וגם מהרדיפות בבירת הונגריה. אחותו התחתנה ועברה לגור בטימישוארה שלא עברה לשליטה הונגרית במלחמה וכך ניצלה. בשנים 1949 עד 1953 היה סטודנט בקולג' הכל-פדרלי לקולנוע במוסקבה. מ-1951 עשה סרטים דוקומנטריים. משנת 1953 היה הבמאי והתסריטאי של אולפני הסרטים Mafilm.

היו לו שני ילדים: קטלין מרקוש (1965–) וגאבור מרקוש (1968–).

== סרטיו ==
=== כתסריטאי ===

=== כבמאי ===

== פרסים והוקרה ==
* למען תרבות סוציאליסטית (1979)<ref>Művelődési közlöny, 1979. április 18. (23. évfolyam, 8. szám)</ref>

== לקריאה נוספת ==
* פטר הרמן: מי ומי הונגרי ובינלאומי תקליטור 1998, בודפשט, 1997 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.filmkatalogus.hu/Markos-Miklos--sz13121 Filmkataluház.hu]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים הונגרים
קטגוריה:קולנוע בהונגריה
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1924
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2000
דיוויזיית הטנקים הראשונה (האימפריה היפנית)

דיוויזיית הטנקים הראשונה (ביפנית: 戦車第1師団) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה במנצ'וקוו ב-24 ביוני 1942, ונקראה בתחילה בריגדת השריון ה-1. בעת הקמתה כללה הבריגדה ארבעה רגימנטים משוריינים: ה-1, ה-3, ה-5 וה-9. בהמשך צורף לבריגדה רגימנט נוסף של חיל רגלים ממוכן (ה-1), ולפיכך שודרגה היחידה למעמד של דיוויזיה. הדיוויזיה הוצבה בנינג'אן שבצפון מנצ'וקוו, והייתה כפופה לארמייה האזורית הראשונה. משימתה של הדיוויזיה הייתה אבטחת הגבול עם ברית המועצות.

עם התקדמות המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט לרעת היפנים, החליט המטה הכללי הקיסרי להפקיע מהדיווזיה את רגימנט הטנקים ה-9, שהועבר לארמייה השלישית בסאיפאן. הרגימנט הושמד בקרב סאיפאן וקרב גואם. הרגימנטים הנותרים השתתפו במבצע איצ'י-גו, סדרה של מתקפות גדולות, שערך הצבא היפני הקיסרי מאפריל עד דצמבר 1944, נגד כוחות הצבא הלאומי המהפכני של הרפובליקה הסינית במרכז ובדרום סין. לאחר המבצע הופקע מהדיוויזיה רגימנט הטנקים ה-3 אשר הועבר לארמייה ה-11. במרץ 1945 הועברו יחידותיה הנותרות של הדיוויזיה בחזרה לאיי הבית היפניים כהכנה לקראת הפלישה הצפויה של בעלות הברית. הדיוויזיה הייתה חלק מהארמייה ה-36 והייתה אמורה להגן על השטח שבין הר צוקובה לנהר הטאמא. בסופו של דבר נכנעה יפן לפני הפלישה, והדיוויזיה פורקה בספטמבר של אותה שנה יחד עם שאר הצבא הקיסרי.

==מפקדים==
* לוטננט גנרל טושימוטו הושאינו (1 בספטמבר 1942 - 15 ביוני 1945)
* לוטננט גנרל נובו הוסומי (15 ביוני 1945 - 30 בספטמבר 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www3.plala.or.jp/takihome/history.htm ההיסטוריה של חיל השריון היפני] 
* [http://www3.plala.or.jp/takihome/ אתר העוסק בחיל השריון היפני] 

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
קטגוריה:יחידות שריון
דיוויזיית הטנקים השנייה (האימפריה היפנית)

דיוויזיית הטנקים השנייה (ביפנית: 戦車第2師団) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה במנצ'וקוו ב-24 ביוני 1942, והייתה כפופה לארמייה האזורית הראשונה. משימתה של הדיוויזיה הייתה אבטחת הגבול עם ברית המועצות. בפברואר 1944 אחד הרגימנטים של הדיוויזיה הועבר לאיי קוריל. עם התקדמות המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט לרעת היפנים, החליט המטה הכללי הקיסרי להציב את הדיוויזיה באיי הפיליפינים, במסגרת הארמייה האזורית ה-14. בסיסה היה בלוזון. בינואר 1945 החלו כוחות בעלות הברית לתקוף את לוזון. מפקד הכוחות בפיליפינים, הגנרל טומיוקי יאמאשיטה, החליט לא להטיל את דיוויזיות השריון לקרב מיד בתחילתו, ותחת זאת הורה להן לסגת צפונה. למרות זאת, ספגו יחידות הדיוויזיה נזקים כבדים בהפצצות אוויריות. עד שהדיוויזיה סיימה להיערך מחדש סביב סן חוסה, היא כבר איבדה כמעט מחצית מהטנקים שלה. מה שנותר מהדיוויזיה הושמד מהר מאוד בידי בעלות הברית בקרב יבשתי.

הדיוויזיה הוקמה מחדש בצפון איי קוריל, והייתה חלק מהארמייה האזורית החמישית. חיילי הדיוויזיה נאבקו בצבא האדום במהלך מבצע סערת אוגוסט. הדיוויזיה פורקה יחד עם שאר הצבא הקיסרי ב-30 בספטמבר 1945.

==מפקדים==
* לוטננט גנרל טאסוקו אוקאדה (20 בספטמבר 1942 - 7 בדצמבר 1943)
* לוטננט גנרל יושירו לוואנקה (7 בדצמבר 1943 - 30 בספטמבר 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www3.plala.or.jp/takihome/history.htm ההיסטוריה של חיל השריון היפני] 
* [http://www3.plala.or.jp/takihome/ אתר העוסק בחיל השריון היפני] 

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
קטגוריה:יחידות שריון
בלטון (כפר)

בלטון (בהונגרית: Balaton) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה גם בבלטון מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,371 תושבים ובשנת 2023 רק 943 תושבים.

האזור מיושב מסביבות המאה ה-15 ומאז הוא מיושב לסירוגין. שמו הוזכר לראשונה בתעודות משנת 1437.

== יהודי בלטון ==
יהודים חיו בבלטון במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1901 הפכו יהודי הכפר להיות כפופים לקהילת אוזד. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|10
|
|-
|1880
|32
|590
|-
|1910
|21
|
|-
|1920
|17
|
|-
|1930
|14
|
|-
|1941
|10
|1,561
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
דיוויזיית הטנקים השלישית (האימפריה היפנית)

דיוויזיית הטנקים השלישית (ביפנית: 戦車第3師団) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה 1942, במונגוליה הפנימית. ונקראה בתחילה בריגדת השריון ה-1, והיא כללה ארבעה רגימנטים משוריינים: ה-1, ה-3, ה-5 וה-9. בהמשך צורף לבריגדה רגימנט נוסף של חיל רגלים ממוכן (ה-1), ולפיכך היא שודרגה למעמד דיוויזיה. הדיוויזיה הוצבה בנינג'אן שבצפון מנצ'וקוו, והיא הייתה כפופה לארמייה האזורית צפון-סין אשר הייתה חלק מחיל המצב במונגוליה. משימתה של הדיוויזיה הייתה אבטחת הגבול עם ברית המועצות. באפריל 1944 השתתפה הדיוויזיה במבצע איצ'י-גו. ביוני הועבר אחד הרגימנטים של הדיוויזיה לארמייה האזורית השמינית ברבאול ורגימנט נוסף הועבר לארמייה האזורית ה-17 בסיאול. יחידות הדיוויזיה נאבקו כנגד הצבא האדום במבצע סערת אוגוסט, והיא פורקה באופן רשמי יחד עם שאר הצבא הקיסרי בספטמבר 1945.

==מפקדים==
* לוטננט גנרל איסאקו נישאירה (1 בדצמבר 1942 - 7 בינואר 1944)
* לוטננט גנרל הידיו יאמאג'י (7 בינואר 1944 - 30 בספטמבר 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www3.plala.or.jp/takihome/history.htm ההיסטוריה של חיל השריון היפני] 
* [http://www3.plala.or.jp/takihome/ אתר העוסק בחיל השריון היפני] 

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
קטגוריה:יחידות שריון
דיוויזיית הטנקים הרביעית (האימפריה היפנית)

דיוויזיית הטנקים הרביעית (ביפנית: 戦車第4師団) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-6 ביולי 1944 על בסיס תלמידים ומורים מבית הספר לשריון של הצבא הקיסרי בטוקיו. היא נכללה במסגרת הארמייה ה-36 והייתה אמורה להגן על איי הבית היפניים במהלך הפלישה הצפויה של בעלות הברית. הדיוויזיה הוצבה בקיושו וצוידה בנשק מתקדם מהעתודות של הצבא הקיסרי. היא פורקה יחד עם כל הצבא הקיסרי ב-30 בספטמבר 1945 בלי שנלחמה מעולם.

==מפקדים==
* לוטננט גנרל שיורי נגורה (8 ביולי 1944 - 12 באוגוסט 1945)
* מייג'ור גנרל הנסיך קאנין הארוהיטו (12 באוגוסט 1945 - 16 באוגוסט 1945)
* לוטננט גנרל שיורי נגורה (16 באוגוסט 1945 - 30 בספטמבר 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www3.plala.or.jp/takihome/history.htm ההיסטוריה של חיל השריון היפני] 
* [http://www3.plala.or.jp/takihome/ אתר העוסק בחיל השריון היפני] 

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
קטגוריה:יחידות שריון
נילי (אפגניסטן)

נילי (בפשטו, פרסית ודארי: نیلی) היא עיר במרכז אפגניסטן ובירת מחוז דאיכונדי. על פי אומדן רשמי מתאריך 21 בספטמבר 2020, התגוררו בעיר 42,832 תושבים.

העיר שוכנת בגובה ממוצע של 2,022 מטר, ולכן מתאפיינת בתנאי מזג אוויר קשים, במיוחד במהלך חודשי החורף.

בסמוך לעיר שוכן נמל תעופה קטן, הקרוי על שם העיר.

במהלך חודש דצמבר 2008, מונתה על ידי הנשיא חאמיד כרזאי לתפקיד ראש עיריית נילי, ובכך הפכה לאישה הראשונה באפגניסטן שקיבלה מעמד ראש עירייה.

ב-14 באוגוסט 2021, נילי נכבשה על ידי הטליבאן והפכה לבירת המחוז העשרים וארבע שנפלה לידי הטליבאן, כחלק מהשתלטות הטליבאן על אפגניסטן ב-2021.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפגניסטן: ערים
קטגוריה:מחוזות אפגניסטן: ערי בירה
חצי האי סטרשר

חצי האי סטרשר (באנגלית: Stresher Peninsula; בבולגרית: полуостров Стрешер) הוא חצי האי, המכוסה בעיקר בקרח, היוצא לכיוון צפון מערב מארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

לחצי האי צורה מלבנית.

אורו של חצי האי סטרשר 24 קילומטרים;

רוחבו של חצי האי סטרשר 30 קילומטרים.

חצי האי גובל במפרץ הולטדאל שמצפון מזרח לו;

במפרץ אוור שמצפון-מערב לו;

ובמפרץ דארבל שמדרום-מערב לו. במפרץ דארבל ממוקמים סלעי וורקמן.

הקצה המערבי ביותר של חצי האי הוא כף בלו, המפרידה בין חוף גרהאם שמצפון מזרח לכף, לבין חוף לובה, שמדרום- מערב לכף.

בחצי האי נמצאת פסגת לוסון (הממוקמת 6 קילומטרים דרומית-מזרחית לכף אוונסן) וכן פסגת וודן, ופסגת אאולסהד.

== היסטוריה ==
=== מיפוי חצי האי ===

חצי האי מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.

=== מקור השם ===

חצי האי נקרא על שם פסגת סטרשר המצוייה בהרי הבלקן שבבולגריה.

השם אומץ רשמית ב-4 ביולי 2013.

== לקריאה נוספת ==


* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=137631 חצי האי סטרשר] בגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=19327&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR חצי האי סטרשר] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR באתר של ממשלת אוסטרליה
* [https://copernix.io/#?where=-65.37160882877264,-66.24657093931327,11&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור חצי האי, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

== הערות שוליים ==

סטרשר
סטרשר
סטרשר
סטרשר
ג'רג'י מרקוביץ'

ג'רג'י מרקוביץ, (בהונגרית: Markovits Györgyi; שארבוגארד, 22 בנובמבר 1919 – בודפשט, 7 במרץ 1985)<ref></ref> הייתה היסטוריונית ספרות יהודייה-הונגרייה, דוקטור לספרות (1972), אחותם של מיקלוש מרקוש (1924–2000), במאי קולנוע, תסריטאי, ושל פאל מרקוביץ' (1917–2010), וטרינר, חוקר.

== ביוגרפיה ==
ג'רג'י מרקוביץ' נולדה במשפחה יהודית כצאצא השני (אחרי אחיה הגדול פאל) של אהרון מרקוביץ' (1885–1944) וארז'בט דויטש (1891–1944). הם היו שלושה אחים. היא סיימה את לימודיה ב"בית הספר לנשים ארז'בט" בבודפשט (1936),<ref>Iskolai értesítők, Budapest - Magy. kir. állami Erzsébet nőiskola, Budapest, 1936</ref> לאחר מכן למדה תפירה וסיימה בית ספר מקצועי לקוסמטיקה. במהלך מלחמת העולם השנייה נישאה לפאל ליבליך, שנעצר על ידי הגסטפו ב-1944 ולא נראה עוד. הוריה גורשו לאושוויץ בקיץ 1944, ממנה לא שבו. היא התגוררה בטימישוארה מ-1945 עד 1946 ולאחר מכן עבדה כמנהלת בחברת תעשיית הנפט ההונגרית-סובייטית עד 1949. בשנת 1947 התחתנה עם המהנדס יאנוש קוציהה, שהיה מזכיר המפלגה בספרייה הלאומית על שם סצ'ני (OSZK). בין השנים 1949–1957 הייתה הספרנית של ה-OSZK ובין 1957 עד 1983 הייתה ראש "מאגר הפרסומים הנעולים". בשנת 1952, קיבלה תעודת הוראה בהונגרית-צרפתית בפקולטה לבלשנות וספרות של אוניברסיטת אטווש לוראנד. בשנת 1972, בתזה שלה "הפרקים על תולדות הצנזורה בהונגריה, המאבק של העיתונות והספרות המתקדמת למען חופש העיתונות 1919–1944" היא קיבלה את התואר דוקטור בספרות.

ילדיה הם מורים: ז'וז'אנה קוציהה (1955–) ומיקלוש קוציהה (1957–).

== עבודותיה העיקריות ==
* גיהנום הונגרי: בראי הפרסומים האסורים והנרדפים של הטרור הלבן בהונגריה (עורך, בודפשט, 1964)
* שירה נרדפת. כרכים אסורים, מוחרמים, נתבעים, פרוזה ושירה בעידן מיקלוש הורטי (בודפשט, 1964)
* בצל הצנזורה. אוסף מסמכים (עם ארון טוביאס, בודפשט, 1966)
* "אני אוסר על הפצתו!". (העיתונות הנרדפת של התקופה שבין שתי מלחמות העולם) (בודפשט, 1970)
* "המילים נשארות". ביבליוגרפיה של הספרות על תנועות התנגדות אירופיות (אגר, 1975)
* טקסטים ששחזרו הביתה. כתבים אנטי-פשיסטים של מהגרים הונגרים. 1919-1945 (בודפשט, 1975)
* "כל עוד לבנו פועם" מבחר מהספרות הסוציאליסטית 1932–1944 (בודפשט, 1975)
* מאבקם של סופרים הונגרים נגד הצנזורה (1919-1944) (בודפשט 1985)

== פרסים וההוקרה ==
* מסדר הצטיינות דרגת זהב (1979)<ref>Művelődési közlöny, 1979. december 15. (23. évfolyam, 24. szám)</ref>
* למען תרבות סוציאליסטית (1983)<ref>Művelődési közlöny, 1983. október 5. (27. évfolyam, 19. szám)</ref>

== לקריאה נוספת ==
* 
* Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. 
* Magyar irodalmi lexikon I–III. Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963–1965.
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודיות הונגריות
קטגוריה:היסטוריונים יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:ספרנים ומידענים יהודים
קטגוריה:ספרניות ומידעניות
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:היסטוריוניות יהודיות
קטגוריה:נשים זוכות פרסים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:ספרנים ומידענים
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1919
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרות ב-1985
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1985
דיוויזיית המשמר הראשונה (האימפריה היפנית)

דיוויזיית המשמר הראשונה (ביפנית: 近衛第1師団) הייתה דיוויזיה של המשמר הקיסרי היפני אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
ב-1939 החליט המטה הכללי הקיסרי לפרק את המשמר הקיסרי היפני לשתי בריגדות נפרדות: ה-1 וה-2. הבריגדה ה-1 הועברה לדרום סין ונודעה בכינוי הבריגדה המעורבת של המשמר, הבריגדה ה-2 נשלחה גם היא לסין, וביוני 1941 תוגברה ברגימנט נוסף (ה-5). אי לכך, שמה של הבריגדה שונה לדיוויזיית המשמר הקיסרי. הבריגדה המעורבת של המשמר השתתפה בפלישה להודו-סין, ובאפריל 1941 הוחזרה לטוקיו. במאי 1943 הפכה הבריגדה המעורבת של המשמר לדיוויזיית המשמר הראשונה, ודיוויזיית המשמר הקיסרי הפכה לדיוויזיית המשמר השנייה.

הדיוויזיה נותרה בטוקיו עד סוף המלחמה. היא כללה את רגימנט הפרשים הראשון של המשמר, רגימנט ארטילריה, רגימנט הנדסה רגימנט תובלה ויחידות תמיכה נוספות.

==לקריאה נוספת==
* Madej, W. Victor, Japanese Armed Forces Order of Battle, 1937-1945 [2 vols] Allentown, PA: 1981

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
חוות בולוטין

[[דנדן בולוטין עם פנק]]
חוות בּוֹלוֹטִין היא מקלט שימור לחיות בר ומקום אירוח הנמצא בצפון הנגב, צפון-מערבית למושב רנן. המקום נפתח בשנת 1998.
חוות בולוטין

== היסטוריה ==
בשנת 1998, החלו דנדן ולילך בולוטין, זוג וממקימי החווה, בהקמת מקלט לחיות בר כדי שיספק מקום לחיות הבר שלהם מתל אביב: 22 חמוסים ושני שועלים. עם הזמן, הגיעו עוד חיות בר, ודן ולילך שתלו קובו, זית, בוסתן עם עצי פרי, עצים וצמחים נוספים.

לאחר זמן מה, החליטה לילך על הקמת מבנה אירוח בחווה על מנת שיגיעו מבקרים לשמוע הרצאות ולהכיר את המקלט לחיות הבר.

== מקלט שימור לחיות בר ==
במקלט לחיות הבר שהוקם בחווה נמצאים בעלי חיים נדירים, פצועים או בסכנת הכחדה. חלק מבעלי חיים אלו ניצלו מצייד, ננטשו על ידי אימהותיהם כשהיו גורים, נפלטו נגני חיות או שהם חיות בר פצועות שנמצאו בשטח. במקלט שוהות מאות חיות בר, רובן חיות בר ארץ-ישראליות וחלקן זנים בסכנת הכחדה. אחת מהמטרות של המקלט היא ליצור גרעין רבייה לחיות בר שנמצאות בסכנת הכחדה.
[[תן זהוב בחווה]]
עופות שונים בחווה
בשנה 2013, בשיתוף רשות הטבע והגנים, שוחררו לטבע 4 צבאים שגודלו בחווה. השחרור הוכרז כמוצלח, ומאז אחת לשנה כשהעונה מגיעה משיבים לטבע צבאים נוספים.

כמו כן, בין בעלי החיים הנמצאים באופן קבוע בחווה נמנים: אייל נקוד, אוח, קרקל, פנק, חוטמן אדום, תן זהוב, למורים ועוד.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:PikiWiki Israel 47230 Bolotin farm in northern negev.JPG|דנדן בולוטין, אחד ממקימי החווה
קובץ:PikiWiki Israel 47224 Bolotin farm in northern negev.JPG|עופות שונים בחווה
קובץ:PikiWiki Israel 47228 Bolotin farm in northern negev.JPG|נוף מהחווה
קובץ:PikiWiki Israel 47226 Bolotin farm in northern negev.JPG|חוטמנים אדומים בחווה
קובץ:PikiWiki Israel 47227 Bolotin farm in northern negev.JPG|דורבן מצוי בחווה
</gallery>

== ראו גם ==
* למען חיות הבר

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=sOnvIaTiMpU&ab_channel=כאן-דיגיטל דנדן הקים בצפון הנגב בית מחסה לחיות בר פצועות | דוקותיים]. יוטיוב.
* 

קטגוריה:ארגוני בעלי חיים בישראל
קטגוריה:ארגונים להגנת הסביבה בישראל
קטגוריה:ישראל: גני חיות
קטגוריה:הנגב
דיוויזיית המשמר השנייה (האימפריה היפנית)

דיוויזיית המשמר השנייה (ביפנית: 近衛第2師団) הייתה דיוויזיה של המשמר הקיסרי היפני אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
ב-1939 החליט המטה הכללי הקיסרי לפרק את המשמר הקיסרי היפני לשתי בריגדות נפרדות: ה-1 וה-2. הבריגדה ה-1 הועברה לדרום סין ונודעה בכינוי הבריגדה המעורבת של המשמר, הבריגדה ה-2 נשלחה גם היא לסין, וביוני 1941 תוגברה ברגימנט נוסף (ה-5). אי לכך, שמה של הבריגדה שונה לדיוויזיית המשמר הקיסרי. הדיוויזיה השתתפה בקרב מלאיה וקרב סינגפור. במאי 1943 הפכה הבריגדה המעורבת של המשמר לדיוויזיית המשמר הראשונה, ודיוויזיית המשמר הקיסרי הפכה לדיוויזיית המשמר השנייה. 

הדיוויזיה כללה הרגימנטים ה-3, ה-4 וה-5 וכן רגימנט סיור, רגימנט ארטילריה ורגימנט הנדסה. היא נותרה במלאיה עד סיום המלחמה, ופורקה יחד עם שאר הצבא הקיסרי.

==לקריאה נוספת==
* Madej, W. Victor, Japanese Armed Forces Order of Battle, 1937-1945 [2 vols] Allentown, PA: 1981

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
המשבר בגבול בלארוס–האיחוד האירופי

מפה המציגה את המסלולים העיקריים של המהגרים הבלתי חוקיים שעשו דרכם לתחומי האיחוד האירופי דרך בלארוס
המשבר בגבול בלארוס–האיחוד האירופי ב-2021 הוא משבר מהגרים בו מעורב זרם של מספר עשרות אלפי מהגרים, אשר מגיעים בעיקר מעיראק ומאפריקה, אשר עושים דרכם לליטא, לטביה ופולין דרך בלארוס. המשבר החל בעקבות ההידרדרות החמורה ביחסי בין בלארוס לאיחוד האירופי ובפרט בעקבות הבחירות לנשיאות של בלארוס ב-2020, ההפגנות בבלארוס בשנים 2020–2021, התקרית בטיסה 4978 של ריאנאייר, וניסיון ההחזרה בכפייה של האצנית הבלארוסית קריסצינה צימנואוסקאיה מאולימפיאדת הקיץ בטוקיו.

המשבר החל בתחילת קיץ 2021 כאשר נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו איים לאפשר לאנשים העוסקים בסחר בבני אדם, למבריחי סמים ולמהגרים חמושים להיכנס לתחומי אירופה. בהמשך הרשויות בבלארוס וחברות תיירות הנמצאות בשליטת המדינה, וכמו גם מספר חברות תעופה הפועלות במזרח התיכון, החלו לקדם את התיירות בבלארוס על ידי הגדלת מספר הטיסות לבלארוס מאזור המזרח התיכון ומתן אשרות כניסה לבלארוס לכל מי שקנה את אותם הכרטיסים, כאשר לכאורה הדבר נועד לשם מטרות ציד. במקביל באותה העת פורסם בקבוצות מסוימות באתרי המדיה החברתית מידע כיצד מהגרים יכולים להיכנס לתחומי האיחוד האירופי מבלארוס. כל המהגרים שהגיעו לבלארוס לשם כך קיבלו הנחיות כיצד והיכן לעבור את הגבול על מנת להיכנס לתחומי האיחוד האירופי ומה לומר לאנשי משטרת הגבולות לאחר שהם חוצים את הגבול, ולעיתים רבות הם אף הודרכו על ידי משטרת הגבולות בצד הבלארוסי. היו מהגרים שהצהירו כי בלארוס סיפקה להם ציוד לחיתוך גדרות תיל וגרזנים על מנת שהם יוכלו לפרוץ את הגדרות בגבול ולהיכנס לתחומי האיחוד האירופי.<ref></ref> עם זאת, כל המהגרים שלא הצליחו לחצות את הגבול נאלצו להישאר שם בבלארוס, והועלו האשמות כי חלק מאנשי משטרת הגבולות של בלארוס תקפו חלק מהמהגרים שלא הצליחו לעבור לתחומי האיחוד האירופי. בנוסף בלארוס סירבה לאפשר לפולין לספק סיוע הומניטרי למהגרים, כגון מתן אוהלים ושקי שינה.<ref></ref>

פולין, ליטא ולטביה תיארו את המשבר כלוחמה היברידית , וציינו כי המשבר הוא בפועל אירוע של סחר בבני אדם שמבוצע על ידי בלארוס נגד האיחוד האירופי, וביקשו מעורבות של האיחוד האירופי.<ref name="atlantic-council"></ref><ref name=":0"></ref> בעקבות ההתפתחות של המשבר הממשלות של פולין, ליטא, ולטביה הכריזו על מצבי חירום במדינותיהם. בעוד שליטא הצליחה לעצור את זרם המהגרים, לפולין וללטביה היה פחות הצלחה. בשל המשבר, כל שלוש המדינות הודיעו שהם החליטו להקים חומות לאורך הגבול שלהן עם בלארוס, בעוד שפולין אישרה תוכנית שעלותה מוערכת בכ-353 מיליון אירו לבניית גדר הפרדה באורך 60 קילומטרים.<ref></ref> 12 ממשלות של מדינות האיחוד האירופי הצהירו גם כן על תמיכתן בהקמת מחסום פיזי לאורך הגבול עם בלארוס לאחר שפולין, ליטא ולטביה ביקשו סיוע במימון הדבר.<ref></ref>

==ראו גם==
* גבול בלארוס–ליטא

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:2021
קטגוריה:אירופה: היסטוריה
קטגוריה:הגירה
קטגוריה:בלארוס: היסטוריה
קטגוריה:2021 בלטביה
קטגוריה:2021 בפולין
דיוויזיית המשמר השלישית (האימפריה היפנית)

דיוויזיית המשמר השלישית (ביפנית: 近衛第3師団) הייתה דיוויזיה של המשמר הקיסרי היפני אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-1944 במטרה לתגבר את המשמר הקיסרי היפני לקראת פלישת בעלות הברית. היא כללה את הרגימנטים ה-8 ה-9 וה-10, ופורקה עם סיום המלחמה.

==לקריאה נוספת==
* Madej, W. Victor, Japanese Armed Forces Order of Battle, 1937-1945 [2 vols] Allentown, PA: 1981

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
הדיוויזיה הראשונה (יפן)

הדיוויזיה הראשונה (ביפנית: 第1師団) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בטוקיו.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-18 בינואר 1962 על בסיס הקורפוס המחוזי הראשון של עתודת המשטרה הלאומית (גוף שקדם לצבא יפן המודרני). כיום, הדיוויזיה כוללת 6,300 חיילים, והיא חלק מארמיית המזרח. הדיוויזיה אמונה על הגנת המחוזות צ'יבה, איבראקי, קנאגאווה, סאיטאמה, שיזואוקה ויאמאנאשי.

בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה נרימה שבטוקיו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.mod.go.jp/gsdf/eae/1d/ האתר הרשמי של הדיוויזיה]

קטגוריה:דיוויזיות יפניות
ארמיית המזרח (יפן)

ארמיית המזרח (ביפנית: 東部方面隊) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.

הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת קאנטו וצ'ובו. מטה הארמייה נמצא במחנה אסאקה, שבשכונת נרימה שבטוקיו, והיא כוללת את הדיוויזיה הראשונה ואת הבריגדה ה-12 לצד יחידות נוספות קטנות יותר, הכפופות ישירות למפקדת הארמייה.

מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל נאוטאדה מוריאמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.mod.go.jp/gsdf/eae/ האתר הרשמי של הארמייה]

קטגוריה:ארמיות יפניות
יוסף אלמאליח

רבי יוסף אלמלאליח (נפטר בי"א אלול ה'תקפ"ג), היה אב בית דין וראש ישיבה בעיר רבאט שבמרוקו ורבה של גיברלטר, מחבר שו"ת "תקפו של יוסף".

==ביוגרפיה==
רבי יוסף אלמאליח נולד בעיר רבאט שבמרוקו לאביו רבי עיוש, מדייני המקום ולאמו בתו של הדיין רבי שמואל קארו. נישא לנכדת רבי אליעזר די אבילה. לפני שנת ה'תקמ"ח מונה לדיין ברבאט ובהמשך כיהן במשרת אב בית דין. נחשב לפוסק הלכה גם של בני העיר סלא הסמוכה לרבאט. במקביל כיהן כראש ישיבה בעיר. כשביקר רבי מוסא בן דוד וחיון בישיבתו, כינה אותו 'סיני' הודות לבקיאותו.<ref>ראו: לדוד ללמד עמ' פ, בתוך ספר לדוד ברוך.</ref> לעת זקנותו עבר לגיברלטר וכיהן כרב המקום. מתלמידיו בגיברלטר היה רבי ישראל בן ישעיה שכיהן אחריו ברבנות המקום.

רבי יוסף נפטר ונקבר בגיברלטר בי"א באלול שנת ה'תקפ"ג (1823).

==יצירותיו==
ספרו "תקפו של יוסף" מכיל שאלות ותשובות בנושאים שונים ובעיקר בנושאי חושן משפט. עבור רבני ודייני מרוקו נחשב הספר לאבן יסוד בפסיקה ההלכתית. הספר נדפס בליבורנו בשני כרכים: הכרך הראשון נדפס בשנת ה'תקפ"ג והשני נדפס בשנת ה'תרט"ו.

==צאצאיו==
בנו רבי עמרם היה קונסול איטליה בעיר אסואירה שבמרוקו, הניח בן בשם יוסף שכיהן כדיין בעיר. בתו נישאה לרבי אהרן אלמאליח מהעיר דמנאת, ברבות הימים מילא רבי אהרן את מקומו של רבי יוסף ברבנות רבאט, בנם רבי יוסף כיהן גם הוא בתפקיד.

==ראו גם==
* יהדות גיברלטר

==לקריאה נוספת==
* שלמה דיין, תוקפו של יוסף א, מבוא, ירושלים, תשס"ד.
* אליעזר בשן, "קהילת גיברלטר - חכמיה, יצירותיהם וקשריהם עם חכמי מרוקו" בתוך: סיני, כרך קכג - קכד, עמ' פב, מוסד הרב קוק, תש"ס.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבאט: רבנים
קטגוריה:גיברלטר: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1823
הלמוט אבט

הלמוט אבט (באנגלית: Helmut Arthur Abt; נולד ב-26 במאי 1925) הוא אסטרונום אמריקאי שהתמחה באסטרופיזיקה.

== ביוגרפיה ==
הלמוט אבט נולד בשנת 1925 בגרמניה ומשפחתו היגרה לארצות הברית כאשר הוא היה בן שנתיים. בשנת 1946 הוא סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת נורת'ווסטרן ותוך שנתיים השלים באותה אוניברסיטה לימודי תואר שני בפיזיקה. בשנת 1952 הוא סיים עבודת דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה. אבט עבד כשנה במצפה הכוכבים ליק ועבר לאוניברסיטת שיקגו בה היה פרופסור בשנים 1953–1959. בשנת 1960 אבט החל לעבוד במצפה כוכבים באריזונה ועבד בו עד לשנת 2000.

בשנים 1966–1968 הוא היה נשיא "ארגון האסטרונומי של הפסיפיק". בשנים 1971–1999 אט היה עורך ירחון מקצועי Astrophysical Journal.

הלמוט אבט התמחה בחקר התפתחות הכוכבים, כוכבים כפולים ונושאים נוספים. במהלך חייו הוא פרסם מעל ל-300 מאמרים. על פעילותו רבת שנים לאבט הוענק פרס על שם ג'ורג' ואן ביאסנרואק בשנת 1997. בשנת 1996 התגלה אסטרואיד 9423 שנקרא על שמו. בשנת 2003 פורסם ספר עם אוסף מאמרים של מדענים שונים. הספר הוקדש לאבט.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://link.springer.com/content/pdf/bfm%3A978-94-017-0403-8%2F1.pdf קורות חיים]
* [https://web.archive.org/web/20211116044511/https://www.raa-journal.org/raa/index.php/raa/pages/view/1804_invited_author נתונים אישיים]
* [https://www.iau.org/administration/membership/individual/2944/ דף מדען באתר איגוד האסטרונומי הבינלאומי]
* [https://www.jstor.org/stable/40674731 חקר כוכב 66 באנדרומדה]
* [https://www.researchgate.net/profile/Helmut-Abt רשימת מאמרים של אבט]

קטגוריה:אסטרופיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
אלכסיי מיזגיריוב

אלכסיי יורייביץ' מיזגיריוב (נולד ב־1 ביולי 1974, מיסקי, מחוז קמרובו, רטביב הסובייטית, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע רוסי ותסריטאי.

== ביוגרפיה ==
אלכסיי מיזגיריוב סיים את לימודיו בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת טומסק ב-1998, ובשנת 2004 — ממחלקת הבימוי של מכון VGIK. בעודו סטודנט, הוא צילם כמה סרטים קצרים, איתם השתתף בהצלחה בפסטיבלי סרטי סטודנטים. בשנת 2003 עבד מיזגיריוב כבמאי מתלמד בסרט "סופות מגנטיות" מאת ואדים אבדרשיטוב. בשנת 2005, סרטו הקצר "פיטורים" השתתף בתוכנית התחרות של "קינוטאבר". בשנת 2007, צילם את הסרט הראשון באורך מלא שלו "קרמן". הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע לאומיים ובינלאומיים. הסרט הבא, טמבורין, תוף (2009), אישר את הבמאי כאחד מיוצרי הקולנוע הרוסים המובהקים ביותר .<ref></ref> הסרט "בובן, תוף" זכה אף הוא בפרסים, ביניהם פרס חבר השופטים המיוחד של פסטיבל לוקרנו ה־62 "נמר כסף" ופרס הבמאי הטוב ביותר<ref>[https://www.vesti.ru/doc.html?id=309772 Россиянин завоевал «Серебряного леопарда» на кинофестивале в Швейцарии], Вести.ru, 15.08.2009</ref> נטליה נגודה, שחזרה לקולנוע לאחר הפסקה ארוכה וגילמה את התפקיד הראשי בסרט זה, קיבלה את פרס נשר הזהב לשחקנית הטובה ביותר ואת פרס הפיל הלבן של גילדת מבקרי הקולנוע של רוסיה בשנת 2009.<ref name="Белый слон"></ref>

סרטו "השיירה" (2012) השתתף בתוכנית הלא תחרותית "פנורמה" של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה־62 בברלין.<ref>[http://www.cultradio.ru/doc.html?id=411330&cid=44 «Конвой» поедет на Берлинский кинофестиваль], Радио Культура, 16.01.2012</ref>

בשנת 2013 העלה אלכסיי מיזגיריוב על במת מרכז גוגול את ההצגה "אחים", כגרסה מחודשת לסרטו של לוקינו ויסקונטי 'רוקו ואחיו'.<ref></ref> בשנת 2016 יצא לאקרנים סרטו "דואליסט" שהוקרן לראשונה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו אך זכה לביקורות מעורבות.

בשנת 2021 החל לעבוד על הפקת סרט פוסט-אפוקליפטי בשם "חולדות" ("Крысолов") בהפקה משותפת עם חברת Art Pictures Studios של פיודור בונדרצ'וק ובהפקת רובן דישדישיאן, שעלילתו מתרחשת בשנת 2032 ומספרת על אנשים שעברו שינוי בדנ"א שאינם מפחדים ממחלות. דברי מיזגריוב, "אם נדבר לגבי הרעיון של הסרט, הוא מבוסס על החוויה שאנו עוברים – מגפה, בידוד וסגרים. המחשבה שלנו הרחיקה לכת, חשבנו שהתגלו תגליות מדעיות רציניות, והן היוו את הבסיס לסרט, אלו הישגים אמיתיים, זו עבודה על מודיפיקציה, ביולוגיה של הדנ"א, שבעזרתה מוגבר הדנ"א האנושי, בעיקר כדי להילחם מחלות. ההתנגשות של הסרט טמונה במה שקורה בעולם עם אדם שחסין ממחלה, אבל פתאום הוא הופך להיות מסוכן בעצמו." לצורך ההפקה יפותח עולם אומנותי שלם: מוסקבה החדשה שוממה, מקומות מוצפים, לאחר סכסוך בין אנשים בעלי דנ"א מחודש שנקראים חולדות לבין אלו שתופסים אותם, הנקראים בפי העם לוכדי חולדות.

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable"
|+
! שנה
! סרט
! בימוי
! תסריט
|-
| 2007
| אבן צור
|
|
|-
| 2008
| קרמן
|
|
|-
| 2009
| בורן, תוף
|
|
|-
| 2012
| השיירה
|
|
|-
| 2016
| דואליסט
|
|
|-
| 2022
| חולדות
|
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי המכון לקולנוע על שם גרסימוב
קטגוריה:תסריטאים רוסים
קטגוריה:במאי קולנוע רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1974