OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איצ'י דה קילר

איצ'י דה קילר (ביפנית: 殺し屋１, מילולית: איצ'י הרוצח) הוא סרטו של הבמאי היפני טקאשי מיאיקה (אודישן), הידוע בסרטיו החתרניים והאלימים במיוחד.

הסרט נחשב לאלים בסרטי מיאיקה. האלימות בו מאוד מוקצנת ומגוחכת, אך עם זאת יש בה מסר נוקב ואינה אלימות לשם אלימות בלבד.

הסרט הוא עיבוד קולנועי לסדרת המאנגה (קומיקס יפני) של הידאו יאמאמוטו שזכתה גם לעיבוד אנימה מז'אנר ההאנטיי בשם "Ichi The Killer: The Animation Ep. 0".

==עלילה==
שוטר לשעבר משסה את בכירי היאקוזה אלה באלה באמצעות נער מזוכיסט ומעורער נפשית, שמתגלה כרוצח שכיר מטורף וסאדיסטי, שמותיר אחריו נהרות של דם.
הסרט רווי דם וטירוף וכולל כמה סצנות זוועתיות במיוחד, בהן ריטוש איברים, אכזריות חסרת מעצורים ומיניות פרוורטית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי מתח יפניים
קטגוריה:סרטי פשע
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטים יפניים
קטגוריה:סרטי פולחן
יוהנס וילהלם ינסן

יוהנס וילהלם ינסן (בדנית: Johannes Vilhelm Jensen; 20 בינואר 1873, פרסו, צפון יוטלנד – 25 בנובמבר 1950, אוסטרבו) היה סופר ומשורר דני, זוכה פרס נובל לספרות (1944).

ינסן נולד לוטרינר וגדל באזור כפרי. הוא למד רפואה באוניברסיטת קופנהגן ועבד כעיתונאי כדי לממן את לימודיו. אחרי שלוש שנות לימודים, פרש מהם כדי להקדיש את עצמו לקריירה ספרותית. גם אחת מאחיותיו, תיט ינסן, הייתה סופרת ידועה, דוברת בולטת ושנויה במחלוקת של התנועה הפמיניסטית.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Aandens spor
* 1896 Danskere (רומן)
* 1898 Einar Elkjær (רומן)
* 1898 Himmerlandshistorier
* Intermezzo 1899 (נובלה)
* Johannes Larsen
* Jordens Kreds
* Kongens Fald 1901 ("נפילת המלך", רומן היסטורי)
* Nye Himmerlandshistorier 1904
* Madame D’Ora 1904 ("מאדאם ד'אורה", רומן על החיים באמריקה)
* Hjulet 1905 ("הגלגל", רומן על החיים באמריקה)
* Digte 1906 (אסופת שירים)
* Myter og Jagter 1907
* 1908 Bræen
* Himmerlandshistorier. Tredje Samling 1910
* Myter. Ny Samling 1910
* Nye Myter 1910
* Mørkets Frodighed
* Norne-gæst
* Skibet 1912
* Myter. Fjerde Samling 1912
* Eksotiske Noveller 1915 (נובלה)
* I Det indiske Ocean 1916
* Skovene
* Swift og Oehlenschlæger
* Tilblivelsen
* Ungt er endnu Ordet
* Norne-Gæst 1919
* Det tabte Land 1919 ("ארץ אבודה")
* Christofer Columbus 1921
* Cimbrernes Tog 1923
* Aarets Højtider 1925
* Verdens Lys 1926
* Ved Livets Bred 1928
* Den jyske Blæst 1931
* Pisangen 1932
* Kornmarken 1932
* Sælernes Ø 1933
* Dr. Renaults Fristelser 1935 (רומן)
* Gudrun 1936 רומן
* Paaskebadet 1937
* Mariehønen 1940
* Møllen 1944
</div>

===ספריו בתרגום עברי===
* הר הקרח: (סִפורי מדע מימים קדמונים); תרגם י"ח ברנר, יפו: לעם (דפוס א' אתין), תרע"ד
* ספורים; תרגום: מ' טמקין, יפו: ספריה חקלאית ('ספריה בכפר'), תרע"ט

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:קצרמר משוררים
קטגוריה:סופרים דנים
קטגוריה:משוררים דנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל דנים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1873
קטגוריה:נפטרים ב-1950
יוזף קריפס

יוזף קריפס מנצח על הופעה בשנת 1957
יוזף אלוֹיס קריפס (בגרמנית: Josef Krips; 8 באפריל 1902 – 13 באוקטובר 1974) היה מנצח וכנר אוסטרי.

==ביוגרפיה==

קריפס נולד בווינה והיה תלמידם של אויזביוס מנדיצ'בסקי ופליקס ויינגרטנר. בשנת 1921 נעשה לעוזרו של ויינגרטנר בפולקסאופר של וינה. אחר כך היה מנצחן של כמה תזמורות שונות. בשנת 1933 חזר לנצח בווינה. כמו כן היה לפרופסור באקדמיה של וינה.

אחרי האנשלוס בשנת 1938 אולץ קריפס לעזוב את אוסטריה. הוא עבר לבלגרד שם עבד זמן מה עם התזמורת הסימפונית המקומית, עד שיוגוסלביה עצמה נכנסה למעורבות במלחמת העולם השנייה. במשך שאר המלחמה עבד במפעל מזון.

לאחר תום המלחמה היה קריפס המנצח האוסטרי היחיד שהורשה לעבוד, כיוון שלא עבד בכפיפות למשטר הנאצי. הוא היה המנצח הראשון שניהל את הפילהרמונית של וינה ואת פסטיבל זלצבורג. משנת 1950 עד 1954 היה קריפס המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון. אחר כך ניהל את התזמורת הפילהרמונית של באפלו ואת התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו. ב-1970 מונה למנצח הדויטשה אופר ברלין. בין 1970 ל-1973 היה המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של וינה.

קריפס מת בשנת 1974 בז'נבה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:סגל האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1974
שלום שכנא מלובלין

מצבתו של ר' שלום שכנא בבית הקברות היהודי בלובליןהרב שלום שכנא מלובלין (סביב ה'רנ"ה, 1495 (השערה) – א' בכסלו ה'שי"ט, 1558) היה תלמידו של רבי יעקב פולק יוצר שיטת הפלפול, והחליפו כראש ישיבה בלובלין. ממפתחי שיטת לימוד המכונה "חילוקים" ששימשה כשיטת לימוד מועדפת במשך שנים אחריו.

היה רבם של רבים מגדולי הדור שאחריו<ref>ראו בדברי תלמידו של מהרש"ל של רבי בנימין אהרן סלניק בספרו שו"ת משאת בנימין ([https://beta.hebrewbooks.org/reader/reader.aspx?sfid=1954#p=48&fitMode=fitwidth&hlts=&ocr= סוף סימן טז]) המעיד: "וכל רבותי ושאר גדולי הדור היו כולם תלמידי הגאון המזכר (=רבי שלום שכנא)".</ref> ובהם רבי חיים בן בצלאל (אחיו של המהר"ל מפראג) והרמ"א (שהיה גם חתנו בזיווג ראשון). לא ידוע על חיבורים הלכתיים שהשאיר אחריו.

==ביוגרפיה==
נולד לגולדה (נפטרה ב-1532) וליוסף, מוכס במקצועו, שקיבל היתר מזיגמונד הראשון מלך פולין, לגור בין חומות העיר לובלין ולנהל בה את עסקיו.

בערך בשנת 1520 התמנה רבי שלום שכנא לרבה של לובלין וגלילותיה, ועמד בראש ישיבה שמנתה תלמידים רבים. שמו התפרסם על ידי תלמידיו במזרח אירופה, והיו שכינו אותו "מאור הגולה". רבי שלום שכנא לא השאיר אחריו חיבורים, הוא נימק זאת בין השאר בכך ש"אין רצוני שיסמכו העולם על הוראותי". על עותק התלמוד הבבלי שלו כתב הגהות, וכשהדפיסו בלובלין מהדורה חדשה של הש"ס, הדפיסו על פי הגהותיו. בנו רבי ישראל כיהן אחריו בראשות הישיבה בלובלין.

על פי צו מלכותי שחייב את הקהילות באישור הממשל לכל מינוי של רב ורושם נישואין, הוא מונה בשנת 1542 כאחד משני "רב כולל וזקן היהודים" ליהודי פולין, ונשאר בתפקיד הרב הראשי ללובלין גם כאשר בוטל הצו, עד שהחליפו בתפקיד הרב יהודה בן אהרן.

למרות פרסומו סירב ר' שלום שכנא לפרסם את כתביו ופסקיו בספר עבור הדורות הבאים, כאשר מעיד בנו ר' ישראל: . בדרך זו אחז בשיטת רבו רבי יעקב פולק.

מקום קברו ומצבתו בבית הקברות היהודי בלובלין
נפטר בא' בכסלו שנת ה'שי"ט. מצבת קברו ניצבת בבית הקברות היהודי בלובלין, והיא אחת היחידות שהשתמרו מתקופה זו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* הרב ד"ר אשר זיו, [http://beta.hebrewbooks.org/reader/reader.aspx?sfid=25134#p=96&fitMode=fitheight&hlts=&ocr= רבנו שלום שכנא מלובלין], הדרום, גיליון נז, תשמ"ח. עמ' 103 והלאה
* [https://sztetl.org.pl/he/biographies/3874-szachna-szalom שלום בן יוסף שכנא], מתוך פורטל השטעטל הווירטואלי
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:לובלין: רבנים

קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1558
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי הישן בלובלין
המועצה המחוקקת הפלסטינית

המועצה המחוקקת הפלסטינית (בערבית: المجلس التشريعي الفلسطيني; תעתיק מדויק: אלמג'לס אלתשריעי אלפלסטיני) הוא בית המחוקקים של הרשות הפלסטינית. במועצה המחוקקת יש 132 מושבים, שנבחרים ב-16 מחוזות בחירה ביהודה ושומרון ורצעות עזה. שיטת הבחירות למועצה המחוקקת היא שיטה מעורבת בה חצי מהמועצה נבחר בבחירות אזוריות והחצי השני בבחירות יחסיות. בבחירות הראשונות למועצה ב-1996 נבחרו למועצה 88 מושבים בשיטה האזורית. המועצה הפסיקה להתקיים הלכה למעשה ולא התכנסה מ-2007, לאחר העימות בין חמאס לפת"ח בעזה.

==היסטוריה==
בבחירות 1996 התמודדו הרשימות השונות על 88 מושבים.
חלוקת המושבים הייתה כדלקמן:
* פת"ח: 68 מושבים (47 רשמיים, 21 לא רשמיים, מסווגים כ"עצמאים").
* חילוניים לא משויכים מפלגתית: 12 מושבים.
* אסלאמיסטים לא משויכים מפלגתית: 7 מושבים.
* האיחוד הדמוקרטי פלסטיני (FIDA): מושב אחד.

מאז 7 באוקטובר 2003 הפך יו"ר המועצה המחוקקת אחמד קריע לראש ממשלת הרשות הפלסטינית.

ביוני 2005 חוקקה המועצה המחוקקת חוק שהגדיל את מספר המושבים מ-88 ל-132, וקבע כי חצי מהמושבים יבחרו בבחירות יחסיות והחצי השני בבחירות אזוריות (כפי שהיה לפני כן).

ב-25 בינואר 2006 נערכו שוב בחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית. הפעם השתתף החמאס בבחירות. בבחירות אלו זכה החמאס ברוב סוחף של 42.9% מהקולות שהתבטא ב-76 מושבים במועצה (כ-58% מסך המושבים), הפת"ח ב-43 (כ-33% מסך המושבים) ומספר רשימות עצמאיות נוספות זכו במספר בודד של מושבים. האיחוד האירופי שלח משלחת של 260 משקיפים ברשות חברת הפרלמנט הבלגית ורוניק דה קייזר לפקח על תקינות הבחירות. המשקיפים אישרו שהבחירות התנהלו בצורה תקינה.

חלוקת המושבים הייתה כדלקמן (בסוגריים - החלוקה בין מושבים בבחירות היחסיות והאזוריות ואחוז הקולות בבחירות היחסיות):
* השינוי והרפורמה (חמאס): 76 מושבים (30/46, 42.9%)
* פת"ח: 43 מושבים (27/16, 39.8%)
* החזית העממית: 3 מושבים (3/0, 4.1%)
* האלטרנטיבה (קואליציה של החזית הדמוקרטית, מפלגת העם, FIDA ועצמאים): 2 מושבים (2/0, 2.8%)
* פלסטין העצמאית (מוסטפא ברגותי ועצמאים): 2 מושבים (2/0, 2.6%)
* הדרך השלישית (סלאם פיאד, חנאן עשראווי ואחרים): 2 מושבים (2/0, 2.3%)
* עצמאים: 4 מושבים (4/0)

==אזורי הבחירה למועצה המחוקקת==
מחצית מחברי המועצה המחוקקת (שישים ושישה מושבים) נבחרים בבחירות אזוריות, על פי חלוקת נפות הרשות הפלסטינית כדלקמן:
* נפת אל-קודס: שישה מושבים (מתוכם שניים שמורים לנוצרים)
* נפת טובאס: מושב אחד
* נפת טולכרם: 3 מושבים
* נפת קלקיליה: 2 מושבים
* נפת סלפית: מושב אחד
* נפת שכם: שישה מושבים
* נפת יריחו: מושב אחד
* נפת רמאללה ואל-בירה: חמישה מושבים (אחד שמור לנוצרים)
* נפת ג'נין: ארבעה מושבים
* נפת בית לחם: ארבעה מושבים (שניים שמורים לנוצרים)
* נפת חברון: תשעה מושבים
* נפת צפון עזה: חמישה מושבים
* נפת עזה: שמונה מושבים (אחד שמור לנוצרים)
* נפת דיר אל בלח: שלושה מושבים
* נפת ח'אן יונס: חמישה מושבים
* נפת רפיח: שלושה מושבים

סך הכול 66 מושבים (שישה שמורים לנוצרים).

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: פוליטיקה
פלסטינית
סייג'י אוזאווה

סייג'י אוזאווה (יפנית: 小澤 征爾; 1 בספטמבר 1935 – 6 בפברואר 2024) היה מנצח יפני. בלט במיוחד בפרשנותו ליצירות רחבות יריעה משלהי התקופה הרומנטית.

== ביוגרפיה ==
אוזאווה נולד בהוטן (שניאנג), מנצ'וריה. למד בבית הספר למוזיקה טוהו בטוקיו ולאחר סיום לימודיו בשנת 1959 יצא לאירופה להמשיך שם בהשתלמות. שארל מינש לקח את אוזאווה לארצות הברית לשיעורים במרכז המוזיקה בברקשייר (כיום טנגלווד). הוא זכה במלגת לימודים אצל הרברט פון קאראיין והפילהרמונית של ברלין, ובשנת 1961 מינה אותו ליאונרד ברנשטיין לעוזר מנצח בפילהרמונית של ניו יורק.

בין השנים 1965 ו-1970 היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של טורונטו, משנת 1969 עד שנת 1976 של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ומ-1973 עד 2002 של בתזמורת הסימפונית של בוסטון. 

אוזאווה היה גם מליץ יושר למוזיקה של המאה העשרים וניצח על השמעות בכורה של כמה וכמה יצירות, ביניהן סימפוניית סן פרנסיסקו של גיאורגי ליגטי בשנת 1975 והאופרה פרנציסקוס הקדוש מאסיזי של אוליבייה מסייאן ב-1983.

בין השנים 2002–2010 אוזאווה כיהן כמנהל המוזיקלי של האופרה של וינה. ב-1 בפברואר 2006 הודיעה האופרה, כי אוזאווה נאלץ לבטל את כל התחייבויותיו כמנצח לשנת 2006 עקב מחלה, שפגעה כנראה גם בראייתו. הוא חזר לדוכן המנצחים בטנגלווד ב-7 באוגוסט 2006.

ב-6 בפברואר 2024 סייג'י אוזאווה הלך לעולמו.

==ביבליוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
* "Seiji: An Intimate Portrait of Seiji Ozawa" (Hardcover) by Lincoln Russell (Illustrator), Caroline Smedvig (Editor) 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.naxos.com/person/Seiji_Ozawa/32249.htm ביוגרפיה של אוזאווה באתר של חברת נאקסוס (באנגלית)]
* 

קטגוריה:מנצחים יפנים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר התרבות
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1935
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2024
טנגלווד

טנגלווד הוא שמה של אחוזה, המשמשת מקום מפגש מוזיקלי בלנוקס וסטוקברידג', מסצ'וסטס. האתר הוא נווה קיץ לתזמורת הסימפונית של בוסטון מאז 1937. נוסף לאירוח תוכניות בעלות שם עולמי של מוזיקה קלאסית, ג'אז ומוזיקה קלה, נותן טנגלווד הכשרה מוזיקלית, באמצעות "מכון טנגלווד" שליד אוניברסיטת בוסטון (BUTI), לתלמידי תיכון, ו"מרכז המוזיקה טנגלווד" למוזיקאים מקצועיים.

השם טנגלווד ניתן למקום לזכר הסופר האמריקאי נתניאל הותורן. בעצת המו"ל שלו, ויליאם טיקנור, שכר הותורן במרץ 1850 קוטג' קטן מאיל רכבות, בברקשייר (לנוקס, מסצ'וסטס), מקום מקלט לעשירי אמריקה של תור הזהב. בתקופת שהותו שם כתב הותורן את סיפורי טנגלווד, עיבוד לנוער של אגדות יוון. לזכר הספר, שינה בעליו של הקוטג' את שמו ל"טנגלווד" ומאוחר יותר אימצה לה אחוזה קרובה אותו שם והחלה לקיים קונצרטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוסדות מוזיקליים בארצות הברית
גילה חסיד

גילה חסיד (נולדה ב-23 בפברואר 1959) היא זמרת, פסנתרנית, מלחינה ומנצחת חבורות זמר.

==ביוגרפיה==
חסיד נולדה בישראל, למדה בתיכון עירוני ה' בתל אביב, שירתה בתיאטרון צה"ל. למדה באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. ניהלה מוזיקלית את תוכנית הטלוויזיה "מסיבת גן", עם ירון לונדון ורבקה מיכאלי. 

חסיד הופיעה בין היתר בפסטיבל קלאסי-קאמרי 2005, במופע משותף עם התזמורת הקאמרית הישראלית, במופע יווני בפסטיבל ישראל 2004, ושרה כסולנית במופעי הפסטי-לאדינו בליווי התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.

כיום היא מופיעה במופעי יחיד, וכן במסגרת הרכבי ג'אז שונים ובמופעים משותפים עם אלי גורנשטיין, משה בקר, רבקה גור, דודו זר, גדעון שמר, חני ליבנה, מרגלית טובי, נתן סלור ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בלאדינו
קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחות ישראליות
קטגוריה:מנצחות מקהלות ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרות בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
ICANN

ICANN (ראשי תיבות של Internet Corporation for Assigned Names and Numbers; מבוטא כמו I can - "אני יכול") היא חברה ללא כוונת רווח שנוסדה ב-18 בספטמבר 1998 ואחראית על ניהול משימות שונות הקשורות לרשת האינטרנט, בהן ניהול שמות המתחם באינטרנט. תפקידה הוא להקצות לכל מדינה קבוצת שמות מתחם (לדוגמה: il עבור ישראל, uk לבריטניה ו-cn בסין), אותם היא תהא רשאית לחלק ולמכור או למנות סוחרים שיעסקו בכך. פול טומיי הוא נשיא החברה מאז 27 במרץ 2003. החל מה-7 בנובמבר 2007 יושב ראש חבר הנאמנים הוא פטר ת'רוש, שהחליף את וינט סרף.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* * המתאר את פעולת ותפקיד אנשי ICANN

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:היסטוריה של האינטרנט
פרנק ודקינד

בנימין פרנקלין ודקינד (בגרמנית: Benjamin Franklin Wedekind; 24 ביולי 1864 - 9 במרץ 1918) היה מחזאי גרמני, אשר נמנה עם אבות האקספרסיוניזם.

==ביוגרפיה==
ודקינד נולד בהנובר ועבד במספר משרות בטרם החל לעבוד בקברט ולהפוך למחזאי.

המחזה החשוב הראשון פרי עטו, "Frühlings Erwachen", משנת 1891 (תורגם לעברית כ"האביב מתעורר"), העוסק במיניות ובהתבגרות מינית, חולל שערורייה.

שני המחזות "רוח האדמה" (1895) ו"תיבת פנדורה" (1904), המוכרים גם כ"מחזות לולו", הם, כפי הנראה, שני מחזותיו הידועים ביותר. שניהם שימשו מאוחר יותר כבסיס עלילתי לאופרה "לולו" מאת אלבן ברג.

"תיבת פנדורה" שימש אף כבסיס לסרט אילם הנושא שם זה מאת ג.וו. פאבסט (1929). יצירתו של ודקינד, אשר תדיר מבקרת את ההתנהגות וההליכות בחברה הבורגנית, ובעיקר בכל הנוגע ליחס למין, נחשבת אקספרסיוניסטית.

בתו, פמלה, נישאה לשחקן שארל רנייה. נכדו הוא המוזיקאי והסופר אנטול רנייה, שהיה בעלה של הזמרת נחמה הנדל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזאים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לוזאן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1918
בנדיקטוס האחד עשר

בנדיקטוס האחד עשר (בלטינית: Benedictus XI; 1240 - 7 ביולי 1304), אפיפיור מ-22 באוקטובר 1303 עד מותו.

ניקולס בוקאזיני נולד למשפחה ענייה בטרוויזו הסמוכה לוונציה. כשהיה בן 14 בלבד נכנס למסדר הדומיניקנים. אחרי שלמד 14 שנה שימש ככומר וכמורה מחוזי בחבל לומברדיה שבצפון איטליה. ב-1296 הפך לראש מסדר הדומיניקנים. ב-1298 נתמנה לקרדינל על ידי האפיפיור בוניפקיוס השמיני, ושימש כשליחו לצרפת. ביוני 1303 הגן על האפיפיור ושחרר אותו משביו בידיו של גיום דה נוגרה , שהיה שליחו של פיליפ הרביעי מלך צרפת באיטליה. אחרי מות בוניפקיוס השמיני באוקטובר 1303, נבחר ניקולס בוקאזיני לאפיפיור בשם בנדיקטוס האחד עשר.

בנדיקטוס האחד עשר ניסה להגיע לפשרה עם פיליפ הרביעי (היפה), מלך צרפת, על ידי כך שביטל את הצווים של בוניפקיוס השמיני שפגעו בסמכותו של המלך. אולם ב-7 ביוני 1304 נידה מן הכנסייה את גיום דה נוגרה ואת אלה שחטפו, שמו במעצר וגרמו למותו של האפיפיור בוניפקיוס השמיני. ב-22 ביוני 1304 נתקף בנדיקטוס האחד עשר בדיזנטריה, יש אומרים כתוצאה מהרעלה על ידי אויביו, ונפטר כעבור שבועיים בפרוג'ה. במקומו נבחר לאפיפיור קלמנס החמישי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:דומיניקנים

קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1240
קטגוריה:נפטרים ב-1304
אלבארו סבוריו

אלבארו אלברטו סבוריו צ'אקון (בספרדית: Álvaro Alberto Saborío Chacón; נולד ב-25 במרץ 1982) הוא כדורגלן עבר מקוסטה ריקה.
== קריירה == 
סבוריו היה מלך השערים של הליגה הקוסטה-ריקנית בעונת עם 25 כיבושים, 5 יותר מוויין וילסון. הוא אחד השחקנים החשובים בנבחרת קוסטה ריקה. סבוריו השתתף בנבחרת קוסטה ריקה עד גיל 23, שהשתתפה באולימפיאדת אתונה (2004), ותרם רבות לעליית קוסטה ריקה למונדיאל 2006.

עם דפורטיבו סאפריסה, זכה סבוריו בגביע CONCACAF לאלופות בשנת 2005, והיה חלק מהקבוצה שהשתתפה באליפות העולם לקבוצות 2005. בטורניר זה סיימה סאפריסה במקום השלישי וסבוריו סיים כמלך השערים של הטורניר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קוסטה ריקאים שנולדו ב-1982
קטגוריה:כדורגלנים קוסטה ריקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קוסטה ריקאים
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו סאפריסה
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. סיון
קטגוריה:כדורגלני בריסטול סיטי
קטגוריה:כדורגלני ריאל סולט לייק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוסטה ריקה
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2007
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2009
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2011
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2013
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2015
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2016
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2019
סימנים (הלכה)

ארנק ייחודי, מהווה סימן
סימנים בהלכה הם אמצעי בירור במקום ספק. ניתן לסמוך לא רק על עדים, אלא גם על סימנים המוכיחים דבר מסוים.

במשנה שבמסכת בבא מציעא, נפסק כי ניתן להשיב אבידה לבעליה על פי סימנים. אם אדם בא ונותן סימנים המוכיחים שהחפץ שלו, מכיוון שלא יכול היה לדעת שהחפץ שלו לולי היה החפץ ברשותו לפני כן, ניתן להחזיר לו את האבדה.

==מהתורה או מדברי חכמים==
חכמי הגמרא הסתפקו אם מדובר בדין מהתורה או מדין חכמים. השאלה היא בעצם האם ניתן לסמוך על כך גם באיסורים, כמו בהשבת גט לאישה על פי סימנים ובכך להתירה לנישואין, או שמא מדובר בדין התקף רק בהלכות אבידה ומציאה. האפשרות השנייה נסמכת על הסברא שכל אדם מסכים שכאשר תאבד לו אבדה, יחזירו אותה למי שייתן סימנים. שהרי לולי כן, לעולם לא יוכל הוא עצמו לתבוע את האבדה ממוצאה. מסקנת הגמרא היא אמרת רבא, שסימנים הם מהתורה ונדרשים מהפסוק , כלומר דרוש אם הוא אכן האובד או לא.

במסכת חולין ישנה מחלוקת האם פרד, בעל חיים הנוצר מכלאיים של חמור וסוס, מתייחס אחר אמו או גם אחר אביו הביולוגי. לפי הדעה כי הוא מתייחס רק אחר אמו, משתמע שאסור להנהיגו יחד עם מינו של אביו, מדין לא תחרוש בשור וחמור יחדיו. ביד חכמים מקובלים סימנים כדי לבדוק האם אביו הביולוגי הוא חמור או סוס. בגופו: אם אוזניו ארוכות וזנבו קצר, סימן הוא כי אמו אתון; בקולו: אם קולו עבה סימן כי אמו אתון, ואם קולו צלול סימן כי אמו סוסה. האמורא רבי אבא היה נוהג לסמוך על הסימנים כאשר היה לוקח פרד כדי להנהיג את עגלתו, והיה אומר לשמשו שיבדוק ששני הפרדים יהיו ממין אחד. גם מכאן מסיקה הגמרא כי סימנים הם מהתורה.

==סימנים בדיני ממון==
סימנים אינם מועילים כדי להוציא ממון מחזקתו, אלא רק במקרים שבהם אין הפרה של חזקת ממון. לדוגמה: השבת אבדה או כאשר ידוע שאדם הפקיד אצל חבירו דבר מסוים, אלא שלא ידוע מה הוא, והוא בא ונותן את סימניו, או בשודא דדייני כדי שהדיין יפסוק כמו מי שהביא סימנים.

בהלכות השבת אבדה ישנם שלושה סוגי סימנים: סימנים גרועים, המזהים את החפץ באופן כללי כמו גדול או קטן או צבע מסוים; סימנים בינוניים, שרק מי שהכיר את החפץ מקרוב מכיר אותם; סימנים מובהקים, המעידים על הכרה מדוקדקת של החפץ. בעוד שהבינוני והמובהק מועילים להשבת אבדה, סימן גרוע לא מאפשר להשיב את האבדה אפילו אם הטוען לבעלות מביא מספר סימנים גרועים.

==סימנים בחיוב מיתה==
בניגוד לטביעת עין, אין להרוג אדם על סמך סימנים. למשל, אם באו שני עדים והעידו שפלוני העיד על פי סימנים בגופו, אין הוא מחויב מיתה על סמך עדות כזו.

במסכת בבא מציעא נפסק כי ניתן להתיר אישה לנישואין כאשר מוצאים גט ברחוב והיא נותנת את סימניו. עם זאת, בעלי התוספות מבהירים כי אם תזנה האשה עם גבר זה לאחר שנישאה לגבר שני, בעוד שהבעל הראשון כבר מת, לא ניתן להרוג אותה ואת הבועל על סמך סימני הגט, שכן אין סימנים בירור גמור עד שניתן להרוג על פיו אדם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)
* [http://www.kiryatmoshe.co.il/מאמרי-בית-הדין/511-סימנים-באבידה מאמר על סוגי הסימנים בהלכות השבת אבידה,] [https://www.kiryatmoshe.co.il/דייני-הישיבה-2 הרב ישועה רטבי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: דיני ראיות
קטגוריה:השבת אבדה
רומניזציה

רומניזציה היא המדיניות של הממשל הרומני עם איחוד הרגאט ("רומניה הישנה") והפרובינציה.

== הסיבות לרומניזציה ==
עם סיפוח השטחים הנ"ל בין שתי מלחמות עולם, נוצרה בעיית מיעוטים. אמנם בלחץ בין-לאומי המיעוטים מקבלים שוויון אזרחי ודתי, אך עם זאת ישנה התנכרות למיעוטים, במיוחד ליהודים. המיעוטים הרבים מחזקים ברומניה את הרגשות הלאומניות דבר אשר לא פוסח על קובעי המדיניות ברומניה אשר מיישמים חוקים כנגד הזרים והמיעוטים ובעד ניסיון ליצור אחידות.

אחרי מלחמת העולם הראשונה קיבלה פולין עצמאות והתחילה להצר את צעדי האוכלוסייה היהודית וכתוצאה מכך החל גל הגירה גדול של יהודים. חלק מהמהגרים היהודים יצאו אל אמריקה, חלק אל ארץ ישראל וחלק פנו אל המדינות השכנות ובמיוחד אל רומניה שאת גבולה היה קל לעבור והבירוקרטיה שלה הייתה נוחה לשיחוד. היהודים, שהגיעו לרומניה מפולין, לא ידעו רומנית, דיברו יידיש התלבשו בצורה שונה מהאוכלוסייה המקומית ונהגו מנהגים שונים מהאוכלוסייה המקומית. חריגותם הבולטת מהנורמה יצרה תחושה כאילו מדובר בגל הרבה יותר גדול מכפי שבאמת היה ויצר תחושת איום על הרומנים.

== עיקרי הרומניזציה ==
# הלאמת הרכוש במדינה.
# העמקת חינוך ותרבות הרומנית: טיפוח גיבורים לאומיים וכו'.
# שלילת אזרחות רומנית מרבבות יהודים ורצון לטיהור המדינה מיהודיה.
# דחיקת יהודים מעמדות כלכליות ושלילת רישיונות עבודה מבעלי מקצועות חופשיים.

בתקופת המדינה הלאומית-לגיונרית הפעילו הלגיונרים לחצים אלימים מאוד על בעלי רכוש יהודים, כדי להעביר את רכושם לתנועה הלגיונרית או ליד אישים שנבחרו על ידם. בתקופה זו נהגו הלגיונרים להחתים יהודים על חוזים בלבן, שתוכנם מכתב לאחר החתימה.

== מהצעדים שננקטו נגד היהודים ==
*משרד ההגנה הלאומית של רומניה סילק מהצבא הרומני את כל הקצינים, הנגדים והמומחים היהודים ששירתו בו בצבא קבע.
*אותו משרד הגנה החרים 126 אוניות וכלי שיט שונים שהיו רכוש של יהודים או של חברות יהודיות.
*כל המורים והתלמידים היהודים סולקו מבתי הספר הרומניים.
*התיאטראות הולאמו כדי לעלות בהם רק תרבות רומנית.
*הרופאים היהודים סולקו מאגודת הרופאים והותר להם לטפל רק בחולים יהודים וגם נאסר על יהודים לחכור בתי מרקחת.
*נכסי דלא ניידי של היהודים בכפרים ובערי השדה הועברו לבעלות המדינה.
*כל המפעלים המסחריים והתעשייתיים של היהודים הועמדו תחת פיקוח המדינה.
*נאסר על היהודים להקים מפעלים חדשים או להרחיב מפעלים קיימים.
*סולקו העיתונאים היהודים מהעיתונות הרומנית ונסגרו העיתונים היהודים.
*נאסרה השתתפותם של אנשי רוח יהודים בחיי התרבות הרומניים כולל ספרות, חינוך, הוצאה לאור, קולנוע, עריכה, תיאטרון וספורט.
*לפי הוראה של שר התעמולה, מיכאי אנטונסקו, הושמדו כל תבניות היציקה של התקליטים בהם מוקלטות יצירות של מלחינים ו/או נגנים יהודים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20150924032738/http://www.idee.ro/holocaust/pdf/legislatia.pdf ליאה בנימין, "המצב המשפטי של היהודים וההשפעות היום-יומיות של החקיקה האנטי-יהודית 1940–1944] 
* [http://www.yadvashem.org/yv/en/about/events/pdf/report/romanian/1.6_Jewish_Exclusion_revazut_gina.pdf תהליך הדרת היהודים מהחברה הרומנית בתקופת ממשלות יון אנטונסקו עם ובלי הלגיונרים] 

קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:רומניה: חוק ומשפט
סלנט

סלנט (בליטאית: Salantai ; ביידיש: סאַלאַנט) היא עיירה באזור ז'מוט שבצפון מערב ליטא. הקרויה על שם נהר סלנטס העובר דרכה.

==יהודי סלנט==
בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,106 יהודים. מן העיירה יצאו שני רבנים ידועים: רבי ישראל מסלנט ורבי יוסף זונדל מסלנט.

לפני מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה כ-500 יהודים, כשליש מתושביה, ופעלו בה בתי ספר מרשת תרבות ומרשת בית יעקב, וכן תנועות נוער ציוניות. פעילות זו נאסרה עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940.

ב-23 ביוני 1941, זמן קצר לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ומיד החלו הליטאים המקומיים בשוד רכוש יהודיה, ושרפו עם הגרמנים ספרי תורה במרכז העיירה.

ב-1 ביולי 1941 ריכזו שוטרים ליטאים את כל יהודי העיירה במבנה בית הכנסת המקומי, ועד 10 ביולי 1941 רצחו את כל הגברים היהודים במקום. ב-20 ביולי הוצאו מהמבנה הנשים המבוגרות והילדים, ואלו נרצחו ליד הכפר שטיק (Sateikiai). יתר הנשים, שנלקחו בינתיים לעבודות כפייה, נרצחו ב-12 בספטמבר 1941.

מקהילת סלנט שרדה את השואה יהודייה אחת במסתור.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110605134441/http://www.shtetlinks.jewishgen.org/Salant/Salant.html הקהילה היהודית בעיר]
* [https://web.archive.org/web/20100623073444/http://www.shtetlinks.jewishgen.org/Salant/Salant1.html מאמר על סלנט באנגלית]
* 
* [http://data.jewishgen.org/wconnect/wc.dll?jg~jgsys~community~-2618744 סלנט] באתר JewishGen

*
*
קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז קלייפדה
יגאל יאסינוב

יגאל יאסינוב (נולד ב-27 באפריל 1966 בחרקוב שבאוקראינה) הוא חבר הכנסת לשעבר, מטעם סיעת שינוי.

== ביוגרפיה ==
עם התרופפות המשטר הקומוניסטי בתחילת שנות התשעים, הפך יאסינוב לחסיד חב"ד והיה דובר "עמותת מבוגרים בעד ברית מילה". יאסינוב עזב את הדת כשנתיים לאחר שחזר בתשובה ועלה לישראל, בשנת 1993.

יאסינוב הצטרף למפלגת שינוי לקראת הבחירות לכנסת ה-15, היה פעיל בסניף ירושלים, היה עוזר פרלמנטרי של ויקטור בריילובסקי ונבחר מטעם המפלגה לכנסת ה-16. הוא מוקם ברשימתה במקום ה-15.

במהלך כהונתו כחבר הכנסת הוא הותקף באלימות פעמיים. הוא נדקר על ידי אלמוני בפתח ביתו ונפגע בעקבות קטטה בכיכר רבין.

יאסינוב פעל בכנסת לפתרון בעיית פסולי החיתון. לאחר התפצלות שינוי סמוך לבחירות לכנסת ה-17 לא עבר עם פורז אל מפלגת חץ בניגוד לרוב חברי הכנסת המכהנים מטעם שינוי. אולם, לבסוף עזב את שינוי, הקים את סיעת העולים שהתחברה לישראל ביתנו והתמודד לכנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו. המקום ה-14 ברשימה, בו מוקם, הותיר אותו מחוץ לכנסת.

לאחר כהונתו בכנסת, כיהן יאסינוב כסגן יושב-ראש דירקטוריון קק"ל, ולאחר מכן כמנכ"ל קק"ל אירו-אסיה.

== חיים אישיים ==
יאסינוב נשוי ואב לשתי בנות, תושב ירושלים. אביו של יאסינוב היה מסורב עלייה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.tapuz.co.il/tapuzforum/main/Viewmsg.asp?forum=232&msgid=67834667 גולשי תפוז מראיינים את יגאל יאסינוב]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שינוי
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:פעילי ישראל ביתנו
קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שיצאו בשאלה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
אברהם יחזקאל

אברהם (אבי) יחזקאל (נולד ב-10 ביוני 1958), הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה. מכהן כיום כסגן יו"ר ההסתדרות ויו"ר אגף ארגון ומרחבים בהסתדרות.

==ביוגרפיה==
יחזקאל נולד בתל אביב. הוא שימש מזכ"ל המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה וטרם כניסתו לכנסת כיהן כחבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות ויו"ר אגף כח אדם בהסתדרות.

יחזקאל נבחר לראשונה לכנסת בשנת 1992, וכיהן כחבר הכנסת עד תום כהונת הכנסת החמש עשרה. כיהן כיו"ר ועדת הספורט בכנסת השלוש עשרה, כיו"ר ועדת הכלכלה בכנסת הארבע עשרה וכיו"ר הוועדה לפניות הציבור וועדת המשנה לתקציב הביטחון בכנסת החמש עשרה.

בשנת 1997 הועמד לדין וזוכה מאשמה כי ניצל את משאבי ההסתדרות על מנת לסייע לו במערכת הבחירות הפנימית של מפלגת העבודה של שנת 1992. בחקירתו במשטרה ניצל את זכות השתיקה והשופט שהחליט לזכותו אמר כי "כי לא נפל כל פגם בהחלטתו של יחזקאל לנצל את זכות השתיקה במשטרה, מתוך נימוק שמדובר בחקירה מגמתית שנועדה להביא להרשעה".

ב-1997 הציג שאילתה למשרד המדע בשאלה האם יש לממשלה קשר עם חייזרים או שהמדינה חוקרת בתחום. בממשלת שרון הראשונה מונה לסגן שר התחבורה, אך התפטר מהתפקיד ב-29 באפריל 2002 תוך שהוא מכנה את הממשלה "ממשלת כישלון", תוקף את התוכנית הכלכלית שאושרה באותו יום בממשלה כ"בדיחה, גסות רוח וכניסה לכיסי האזרחים" וקורא לחבריו למפלגת העבודה לפרוש גם הם מהממשלה.

יחזקאל הגיש בשנת 2002 מספר הצעות חוק אשר הגיעו לידי מימוש. בין השאר הוא הציע לאסור עיסוק נוסף על רבנים ראשיים, רבני ערים וחברי מועצות דתיות, להעניק נקודות זיכוי ממס הכנסה למקבלי תואר אקדמי, לחיוב הבנקים לעבוד עם כל חברות כרטיסי האשראי ולחייב כל רוכב אופניים בחבישת קסדת מגן.

בשלהי ימי הכנסת ה-16, בעקבות ריבוי ההתפטרויות מהכנסת לצורך מעבר למפלגות אחרות, נכנס יחזקאל לכנסת ב-17 בינואר 2006 במקומה של דליה איציק, אך התפטר מתפקידו ב-28 בינואר, עוד קודם שהצהיר אמונים, ובמקומו נכנס לכנסת דני קורן.

מאז פברואר 2007 מכהן יחזקאל כחבר הנהגה וכיו"ר אגף ארגון ומרחבים בהסתדרות החדשה. ביולי 2021 מונה לתפקיד סגן יו"ר ההסתדרות.

== חיים אישיים והשכלה ==
יחזקאל בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. הוא מתגורר בראשון לציון, נשוי ואב לארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל אחת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם עבודה-מימד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה-מימד-עם אחד
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:אנשי ציבור ישראלים שניצלו את זכות השתיקה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכלכלה
קטגוריה:יושבי ראש הוועדה לפניות הציבור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
אילנה כהן

אילנה כהן (נולדה ב-16 בנובמבר 1943) היא אחות ופעילה פוליטית ישראלית, יושבת ראש הסתדרות האחים והאחיות בישראל. כיהנה כחברת הכנסת בכנסת ה-16 מטעם מפלגת עם אחד.

== ביוגרפיה ==
נולדה בעיראק, ועלתה לישראל ב-1949. אביה הוצא להורג בעיראק כשהייתה בת שבועיים. למדה בבית ספר 'אונים' ובמוסדות בן שמן והדסים.

כהן הוסמכה כאחות בבית הספר לאחיות בבית החולים אסף הרופא, והחלה את דרכה המקצועית כאחות אחראית במחלקה הפנימית בבית החולים. הייתה מהדמויות הבולטות במאבק האחיות בשנת 1978, ולאחר מכן בשביתה של שנת 1988 אשר הובילה לראשונה לקביעת תקינה לכוח האדם הסיעודי בבתי החולים ולקידום ולשיפור תנאי השכר והתעסוקה במקצוע. במסגרת מאבק זה אף שבתה רעב משך 15 יום. מאז תחילת שנות ה-90 שימשה כיושבת-ראש הסתדרות האחים והאחיות בישראל, בין מנהיגי ההסתדרות החדשה. ב-2003 נבחרה לכהן בכנסת מטעם סיעת עם אחד. בעבודתה הפרלמנטרית התמקדה בסוגיות הנוגעות בבריאות, זכויות עובדים ומעמד האחיות בפרט. גם לאחר כהונתה בכנסת ב-2006 נבחרה לראשות הסתדרות האחיות והיא מכהנת בו עד היום.

== חיים אישיים ==
כהן תושבת ראשון לציון, נשואה ואם לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* . , , 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם עם אחד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה-מימד-עם אחד
קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:אחים ישראלים
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברות הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:ישראליות ילידות עיראק
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ראשון לציון: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
לארי פייג'

לורנס "לארי" פייג (באנגלית: Lawrence "Larry" Page; נולד ב-26 במרץ 1973) הוא מדען מחשב ויזם יהודי-אמריקאי. פייג' ייסד יחד עם סרגיי ברין את חברת גוגל ושימש כמנכ"ל חברת ההחזקות שלה, אלפאבית, עד שהוחלף בידי סונדאר פיצ'אי ב-4 בדצמבר 2019.

על פי פורבס, הונו של פייג' מוערך בכ-157 מיליארד דולר נכון ליולי 2024.

==קורות חיים==
אביו, קרל ויקטור פייג', היה פרופסור למדעי המחשב ואינטליגנציה מלאכותית באוניברסיטת מישיגן. אמו, גלוריה, היא מרצה לתכנות מחשבים באוניברסיטת מישיגן. אמו יהודייה,<ref name="Coronabook"></ref> וסבו מצד אמו עלה לישראל.<ref name="JLowe"></ref> משפחתו של אביו באה מרקע פרוטסטנטי.
פייג' הוא בוגר "תיכון מזרח לאנסינג". סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון בהנדסת מחשבים באוניברסיטת מישיגן. עבר לאוניברסיטת סטנפורד וסיים לימודי תואר שני.

ברין ופייג’ הכירו במרץ 1995, במפגש הכוונה למועמדי דוקטורט במחשבים. פייג', שכבר היה שנתיים בתוכנית, נבחר להציג לסטודנטים, ביניהם ברין, את הקמפוס, ומשם השניים התיידדו.

באותו זמן פייג' הגה את רעיון ה-BackRub, זחלן אשר יעבור בין מיליוני מסמכים ברשת המקושרים ביניהם. מורכבותו וממדיו של הרעיון משכו את ברין לעבוד עם פייג'; לדבריו, "דיברתי עם הרבה קבוצות מחקר בקמפוס, וזה היה הפרויקט המעניין ביותר, גם מפני שהוא מנסה להתמודד עם גודלה של הרשת, שמסמלת את ידע האנושות, וגם מפני שחיבבתי את לארי".

כדי להפוך את הלינקים שזחלן ה-BackRub סיפק למדדים של חשיבות דפי אינטרנט, פיתחו ברין ופייג' את אלגוריתם הפייג' ראנק, במטרה לבנות מנוע חיפוש טוב יותר מכל מנוע אחר שהיה קיים בתקופתם. הוא התבסס על טכנולוגיה שניתחה את הרלוונטיות של הקישורים ההדדיים שמחברים דף אינטרנט למשנהו. באוגוסט 1996 הגרסה הראשונה של גוגל הייתה זמינה, אז רק ברשת האתרים של אוניברסיטת סטנפורד.

ב-1998, ברין ופייג' הקימו את חברת גוגל. פייג' שימש בתור נשיא-משנה של גוגל, ביחד עם ברין, עד 2001, אז הם שכרו את אריק שמידט בתור יושב ראש ומנכ"ל גוגל. השלושה ניהלו את גוגל כטריומווירט, עד ל-4 באפריל 2011, בו החליף פייג' את שמידט בתפקיד המנכ"ל, ושמידט מונה ליו"ר בפועל.

== חייו הפרטיים ==
פייג' נישא ללוסינדה סאוות'וורת' ב-2007, בטקס שנערך באי הקריבי של ריצ'רד ברנסון, נקר איילנד. סאוות'וורת' היא מדענית חוקרת ואחות לדוגמנית קארי סאוות'וורת'. לזוג שני ילדים. הזוג התגרש.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www-db.stanford.edu/~page/ האתר של לארי פייג'] באוניברסיטת סטנפורד
* [http://www.google.com/corporate/execs.html גוגל: הנהלה]
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה יהודים
קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:יהודים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:דירקטורים אמריקאים
קטגוריה:דירקטורים יהודים
קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:חלוצי האינטרנט
קטגוריה:פעילי אינטרנט יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מיליארדרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:יהודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
אתי לבני

אתי אסתר ניבה לבני (נולדה ב-1 ביוני 1948) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת שינוי בכנסת ה-16.

==ביוגרפיה==
לבני (במקור פיירשטיין) היא ילידת תל אביב וכיום היא תושבת הרצליה. במקצועה היא עורכת דין.

בפעילותה הציבורית הרבתה לעסוק בתחום התרבות ועמדה בראש עמותות וועדות בתחום האמנות, וכעורכת דין פעלה עם שולמית אלוני לעריכת טקסי נישואין אזרחיים.

בבחירות לכנסת השש עשרה (2003) הוצבה במקום ה-12 ברשימת שינוי ונבחרה לכנסת. ובין תפקידיה היו: יו"ר הוועדה למעמד האישה, סגנית יו"ר הכנסת, חברה בוועדת חוקה, חוק ומשפט וחברה בוועדת החוץ והביטחון.

לבני פעלה בכנסת למען קהילת ההומואים והלסביות, קידום זכויות האישה וייצוגה ובתחומים נוספים. כחלק מהפעילות הציבורית, יזמה לבני הפגנות תמיכה בתוכנית ההתנתקות, לקחה חלק במאבק לשימור היכל התרבות ובמאבק נגד שינוי שמו של מוזיאון תל אביב.

בפיצול סיעת "שינוי" לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה (2006), עזבה לבני יחד עם מרבית חברי הכנסת של הסיעה את המפלגה ועברה למפלגת "חץ" והתמודדה מטעמה במקום השישי ברשימה. חץ לא עברה את אחוז החסימה ולבני נותרה מחוץ לכנסת השבע עשרה.

בנובמבר 2008 התמודדה לבני בבחירות המקדימות של מפלגת קדימה לכנסת ה-18 והוצבה במקום ה-51 ברשימת המפלגה לכנסת. בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצבה לבני במקום העשירי ברשימת המפלגה לכנסת.
== חיים אישיים ==
הייתה נשואה ליו"ר דירקטוריון חברת החדשות של ערוץ 2, איש התקשורת יצחק לבני, עד למותו ב-2017. לזוג שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפלגת חץ
קטגוריה:חברות הכנסת מטעם שינוי
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שינוי
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:פעילות מפלגת קדימה
קטגוריה:חברות הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:יושבי ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השש עשרה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
אילן ליבוביץ (פוליטיקאי)

אילן ליבוביץ (נולד ב-25 בינואר 1967) הוא חבר הכנסת לשעבר שכיהן בכנסת ה-16 מטעם סיעת שינוי.

== ביוגרפיה ==
נולד ברחובות. למד יחסים בינלאומיים ומדע המדינה באוניברסיטה העברית ומשפטים במכללה למנהל. עד לבחירתו לכנסת עסק בעריכת-דין, כעורך-דין עצמאי.

ליבוביץ נבחר ב-2003 לכנסת ה-16 מטעם סיעת שינוי, וכיהן כיושב ראש הסיעה בכנסת מינואר עד מרץ 2006.

לאחר התפלגות סיעת שינוי למפלגת חץ ולמפלגת שינוי לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, התמודד במקום השלישי ברשימת שינוי. שתי המפלגות לא עברו את אחוז החסימה, ועל כן סיים את כהונתו כחבר הכנסת.

ב-2006 ייסד ליבוביץ יחד עם אנשי חינוך, אישי ציבור, אנשי עסקים ואנשי אקדמיה את המכון למנהיגות העתיד.

ב-2008 התמודד ליבוביץ על ראשות עיריית רחובות, ונתמך על ידי קדימה. הוא זכה ב-13% בלבד מהקולות, ולא נבחר לתפקיד. רשימתו זכתה במנדט אחד במועצת העירייה, וליבוביץ החליט לוותר על מקומו בה, ולפנותו למועמד הבא אחריו ברשימה.

== חיים אישיים ==
ליבוביץ גר ברחובות. נשוי ואב לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שינוי
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי המסלול האקדמי המכללה למינהל: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
אוזו 12

אוזו 12 הוא מותג אוזו מוכר בעולם. הוא מגיע מיוון ומיוצר משנת 1880 על ידי האחים קלויאניס.

== האגדה סביב השם ==
האחים קלויאניס היו נוהגים למכור את המשקה שלהם מחבית ההתיישנות היישר לתוך הכוס. כל חבית הייתה למעשה גרסה מעט שונה של המשקה. במרוצת הזמן, החליטו האחים לבדוק איזו גרסה היא הטובה ביותר, לשם כך, הם ערכו משאל בקרב לקוחות הפאב. בסיום המשאל גילו האחים כי חבית מספר 12 הייתה הגרסה הטובה ביותר בקרב הלקוחות. החבית בוקבקה והפכה לאוזו 12. 
אוזו 12 היה לאוזו הראשון בעולם שנמכר בבקבוקים. המותג שייך כיום לקבוצת קמפרי.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.ouzo12.com אתר הבית של אוזו 12]

קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
המהרה

תמונת מסך של [[BIOS במחשב שעבר Overclocking. על פי הצהרת היצרן, הערכים המרביים הם 133Mhz ולא 148MHz, וגורם הכפלה פי 13.5 ולא פי 16.5 כפי שמופיע בתמונה]]

הַמְהָרָה או אוֹבֶרְקְלוֹקִינְג (באנגלית: Overclocking, לעיתים בקיצור OC) היא הפעלתו של רכיב אלקטרוני (בדרך כלל חלקי מחשב) בתדר שעון גבוה מהתדר שנקבע על ידי היצרן, על מנת לשפר את ביצועי המחשב. המהרה מתבצעת בעיקר למעבד וללוח האם, אם כי גם לזיכרון, כרטיס מסך ורכיבים אחרים.

ההמהרה לא מבוצעת במעבד עצמו אלא בלוח האם, והמעבד מתאים את עצמו למהירות החדשה שנקבעה בלוח האם.

התהליך מבוצע לרוב על ידי משתמשי קצה של מחשבים על מנת לשפר את ביצועי המחשבים. ישנן מספר בעיות בהמהרת מחשב ביתי או כל רכיב אלקטרוני, למשל פליטת חום מוגברת, שגיאות, בעיות תאימות וכדומה. סיבה נוספת לביצוע ההמהרה היא לשם תחרויות; קיימות בעולם מספר בלתי מבוטל של תחרויות אוברקלוקינג למעבדים (ורכיבי חומרה נוספים, בעיקר לכרטיסי מסך וזיכרון) המתרחשות מעת לעת, בהן המטרה העיקרית היא להגיע לתוצאה הגבוהה ביותר בבוחן הביצועים (benchmark) תוך שמירה על הגבלות התחרות. ההגבלות משתנות בין תחרות לתחרות, אך לרוב יכללו הגבלה על דגמי החומרה הספציפיים לתחרות וטמפרטורת הרכיבים. מטרת ההגבלות היא ליצור תחרות מעניינת יותר, ולאפשר תחרות הוגנת; שימוש בחומרה פשוטה או זולה יותר, ובכך למנוע מצב של Pay to win, מצב שבוא המתחרה שקנה את החומרה החזקה (והיקרה) יקבל יתרון משמעותי ולא הוגן. 

בחלק מן התחרויות אין הגבלות כלל (חוץ מחוקים בסיסיים על מנת למנוע רמאויות) ובהן המטרה היא לתת לשחקנים הטובים ביותר להגיע לתוצאות הכי טובות, ואף לשבור שיאי עולם. 

בעיית החום היא הבעיה החמורה ביותר, והיא מהווה מכשול מרכזי בהמהרת מחשבים. על מנת להתמודד עם בעיה זו התפתחה תעשיית רכיבי הקירור לסוגיהם. קירור סטנדרטי במחשב שולחני מורכב מיחידת גוף קירור עשויה מתכת מוליכת חום בעלת שטח פנים גדול ומאוורר שנועד לקרר אותה (או פולט את החום הנפלט ממנה). כיום קיימים גם פתרונות המבוססים על מים, גז ועיקרון פלטייה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חומרה
נפתלי צבי הלברשטאם

רבי נפתלי צבי הלברשטאם (כ"ה בסיוון ה'תרצ"א, יוני 1931 – י"ב באדר ב' ה'תשס"ה, 23 במרץ 2005) (כונה ר׳ נפתל'טשע), היה האדמו"ר הרביעי מבאבוב.

==קורותיו==

בנם של האדמו"ר רבי שלמה הלברשטאם (השני) מבאבוב ובלומא רחל בת רבי חיים יעקב טייטלבוים מלימנוב, שהייתה בת דודתו של אביו. בר המצווה שלו הייתה באמצע השואה בכ"ה בסיוון ה'תש"ד (1944) בעיר גרויסווארדיין, לאחר השואה אביו הקים מחדש וביסס את חסידות באבוב בארצות הברית. לקראת סוף השואה, אביו שלחו ללמוד בישראל, והוא למד בישיבות תורה ויראה ובית אברהם סלונים. נישא להעסא בת רבי יוסף פנט מדעש.

עמד לימין אביו במהלך כל השנים בבניית החסידות והקמת מוסדות התורה והחינוך.

לאחר פטירת אביו האדמו"ר רבי שלמה בשנת ה'תש"ס (2000), הוכתר לאדמו"ר מבאבוב על אף שמצבו הבריאותי כבר לא בטוב. כיהן כאדמו"ר ארבע וחצי שנים.

היה אב לשתי בנות. חתנו הראשון הוא רבי מרדכי דוד אונגר, שהוכתר כאדמו"ר מבאבוב-45, והשני הוא רבי יהושע רובין (בן רבי מרדכי דוד מסאסרגן) המכהן כאב בית דין בחצרו של גיסו.

==לקריאה נוספת==
*ימי הבחרות - קונטרס על תקופת לימודיו בירושלים, בורו פארק תשס"ו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אדמו"רי באבוב
קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:משפחת טברסקי: ענף צ'רקס-שניאורסון
קטגוריה:משפחת טברסקי
קטגוריה:בוגרי ישיבת בית אברהם-סלונים
קטגוריה:נשיאי כולל חבת ירושלים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
3DNow!

3DNow!&lrm; היא הרחבת פקודות מעבד אשר פותחה על ידי חברת AMD כשיפור של ה-MMX של חברת אינטל. הרחבה זו מוסיפה יכולות עיבוד נקודה צפה (Floating Point) בנוסף ליכולות המספרים השלמים (Integers) של ה-MMX. הרחבה זו נועדה לאפשר למעבדי AMD להתמודד טוב יותר עם חישובי וקטורים עבור יישומים מבוססי גרפיקה.

קטגוריה:חומרה
קטגוריה:מוצרי AMD
אוזו

בקבוק אוזו
אוּזוֹ (ביוונית: Ούζο) הוא משקה אלכוהולי מזוקק בטעם אניס, שמקורו ביוון. האוזו שייך למשפחת משקאות האניס והוא נחשב אפריטיף יבש. לא ידוע מה מקור השם, אך הסברה המקובלת היא שהוא מגיע מהמילה הטורקית üzüm שפירושה הוא ענבים, אשר מהווים את הפחמימה העיקרית ממנה מותסס המשקה.

== היסטוריה ==
האוזו כמעט זהה למשקאות כמו הראקי הטורקי והערק המזרח תיכוני. משקאות אלו יוצרו כבר באימפריות הביזנטית והעות'מאנית. צורת ההגשה, המראה וצריכת האוזו הם בדיוק כמו ההגשה והצריכה של הראקי והערק, כך ששלושת המשקאות ממלאים בדיוק אותה פונקציה.

ייצור האוזו המודרני קיבל תנופה במאה ה-19 בעקבות עצמאות יוון (השימוש בשם חדש היה כנראה ביטוי להתנתקות מן התרבות העות'מאנית והמזרח תיכונית). מזקקת האוזו הראשונה הוקמה ב-1856 בעיר . חלק גדול מהאוזו יוצר אז באי לסבוס, שלטענת תושביו שם הוא הומצא, ועד היום האי הוא יצרן מרכזי של אוזו. בשנת 1932 נכנסה לשימוש שיטה לזיקוק אוזו במבשלות נחושת, שהיא היום שיטת הייצור העיקרית.

== ייצור ==
האוזו מתחיל כשיכר מענבים או צימוקים מעוכים, לעיתים בתוספת תבלינים ופירות נוספים בשלב התסיסה. הריח החזק של המשקה נובע מתוספת האניס לשם הטעם, אך ישנם מרכיבים נוספים שמוכנסים לתערובת על פי בחירת היצרן, כגון כוסברה, ציפורן, שורש מלאכית, שוש, מנטה, שומר, שקדים, קינמון ותפרחת חושחש. האלכוהול וחומרי הטעם מוכנסים למבשלות נחושת ומבושלים, לפעמים יותר מפעם אחת. אחרי כן המשקה מקורר, מאוחסן למספר חודשים ואז מדולל, בדרך כלל לכ-40% אלכוהול.

== הגשה ==
ביוון המודרנית ישנם מקומות המגישים אוזו לצד מתאבנים ("מזטים") כגון תמנון, מיני סלט, סרדינים, קלמארי וצדפות. המסורת היא לגמוע את האוזו (בדרך כלל עם מים או קרח) באיטיות, תוך כדי אכילת המזטים בחברה במשך מספר שעות משעת ערב.

== מראה ==
האוזו הוא שקוף וכשמוסיפים לו מים או קרח הוא נעשה לבן חלבי, משום שהשמנים האתריים שבו מסיסים באלכוהול וכשריכוז האלכוהול יורד כאשר מוהלים את המשקה עם מים, נוצרת אמולסיה והמשקה מקבל צבע לבן חלבי.

== מותגי אוזו ==
*אוזו 12
*אוזו 7
*plomari

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.greecefoods.com/ouzo כתבה על משקאות אוזו - המשקה הרשמי של יוון]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:משקאות אניס
הר אדיר

הר אדיר (בתעתוק מערבית: ג'בל עדתיר) הוא הר בגליל העליון אשר נמצא בשטח שמורת הר מירון, בסמוך ליישובים סאסא, מתת וחורפיש.

ההר מתנשא לגובה של 1,008 מטרים מעל פני הים ובשל כך, הוא אחד מן ההרים הגבוהים בישראל. הוא מכוסה בחורש ים תיכוני עבות של אלון, אלה, עוזרר וקטלב. שמו של ההר, המשקיף על לבנון ניתן לו בשל הפסוק מספר ישעיה "והלבנון באדיר יפול"

במקום שרידי מצודה מתקופת הברזל, אשר נבנתה ככל הנראה על ידי שושלת בית עמרי מממלכת ישראל.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

פסגת ההר סגורה למבקרים ועליה בסיס צה"לי מרובה אנטנות, אשר נראות למרחוק.

==מצפור הר אדיר==
המצפור לחללי מלחמת לבנון השנייה
הר אדיר קרוב לגבול עם לבנון וממנו יש תצפית מצוינת לעבר רוב הדרום הלבנוני. במלאת שנה למלחמת לבנון השנייה, הועלתה על ידי משפחות הנופלים בקשה להקים במקום מצפור לזכר חללי המלחמה. ביוזמתן של המשפחות השכולות הוקם המצפור על ידי רשות הטבע והגנים ובסיוע הקרן הקיימת לישראל. הוא נחנך בטקס ממלכתי ב-3 ביולי 2012 ומורכב ממרפסת עץ היכולה לשאת 180 מבקרים. על המעקה יש הסברים על מהלך המלחמה, לוחות מתכת עליהם חקוקים שמות 121 הלוחמים שנפלו בה, מפות התמצאות בשטח, וחקוק שירו של יהודה עמיחי "כי אדם אתה ואל אדם תשוב". כמו כן ישנו לוח עם הקדשה של המשפחות השכולות לזכר חללי המלחמה:
.

מכיוון שהמצפור נמצא בשמורת הר מירון, נעשה מאמץ לא לפגוע בטבע. בשל כך, הכביש הסלול לפסגת ההר, אשר נסלל לפני שנים רבות כדי להגיע לבסיס הצבאי על ההר, אינו מגיע עד למצפור. ההגעה למצפור אפשרית רק ברגל, לאחר הליכה של כ-5 דקות בדרך עפר היוצאת מחניון הסמוך למחנה הצבאי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.inature.info/wiki/%D7%94%D7%A8_%D7%90%D7%93%D7%99%D7%A8 הר אדיר], באתר iNature.info
* 
* 
* [https://www.izkor.gov.il/en_dfde50abde6b2235bd9366f61f77c2fc מצפור לזכר חללי צה"ל במלחמת לבנון השנייה, הר אדיר (שמורת מירון)], באתר נזכור את כולם

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת לבנון השנייה: אבידות והנצחה
אדיר
ריו סונג מין

ריו סונג מין (בקוריאנית: 유승민; נהגה "יוּ סוּנג-מִין"; ) הוא טניסאי שולחן דרום קוריאני. אלוף אולימפי (אתונה 2004) ובעל 7 מדליות מאליפות העולם.

== ביוגרפיה ==
באליפות העולם שנערכה בשנת 1999 הגיע ריו לשלב רבע גמר ליחידים, במשחקי אסיה שנערכו בשנת 2000 זכה במדליית זהב, באולימפיאדת סידני (2000) סיים במקום רביעי בתחרות ליחידים ובגביע העולם שנערך בשנת 2003 הגיע לשלב רבע הגמר.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה ריו במדליית זהב בתחרות ליחידים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:שחקני טניס שולחן דרום קוריאנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: טניס שולחן
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ילידי 1982
הדיונה הגדולה

250px
250px
הדיונה הגדולה באשדוד היא דיונה הנמצאת ב"פארק החולות" הנמצא בקצה הדרום-מזרחי של העיר אשדוד (דרומית לרובע המיוחד). הדיונה, שגובהה 35 מטר ואורכה יותר מ-250 מטר, היא שריד לחולות הנודדים של מישור החוף. צורתה סהר, ולכן קוראים לה גם סהרון.

הדיונה היא שריד כמעט אחרון לחולות הלבנים של מרכז הארץ. הכניסה ל"פארק החולות" בו היא ממוקמת, נמצאת דרומית לגשר עד הלום וכוללת עצי שקמה שנטועים בקצה דרך העפר המובילה לדיונה.

בשנת 1994 נערך מאבק נחוש על ידי פעילים סביבתיים נגד עיריית אשדוד, אשר ניסתה בעת הוצאת תוכנית מתאר חדשה להוביל לבניה שבסופו של דבר הייתה גורמת לחיסולה של הדיונה. המאבק הצליח בצורה משמעותית, כאשר מעבר לביטול הבנייה באזור הדיונה בוטלה אף הבניה אשר חסמה את נדידת החולות המזינים את הדיונה ובאופן זה הדיונה המשיכה להתקיים.

ב-2016 עיריית אשדוד החליטה לסכל את הניסיון להכרזה על החולות כשמורת טבע תוך כדי קידום תוכניות בנייה מסיביות לאזור. ב-2021, תוכנית הבנייה ל-6,600 יחידות דיור אושרה – ובכך הגיע לקיצו השריד האחרון לקיומן של דיונות במישור החוף של ישראל.

== ראו גם ==
חולית (גאוגרפיה)

== לקריאה נוספת ==
* פועה בר, גאו-אקולוגיה של דיונות במישור החוף של ישראל, הוצאת מאגנס, 2022

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

* [http://cms.education.gov.il/educationcms/units/tiyulim/maslulim/hofpleset/hofpleset1/ms1204.htm מסלול טיול בדיונה הגדולה] באתר של"ח
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: גאוגרפיה
קטגוריה:מישור החוף הדרומי
קטגוריה:אשדוד: גאוגרפיה
קטגוריה:ישראל: חולות
קטגוריה:כביש 4
אילן בכר (עיתונאי)

אילן בָּכָר (נולד ב-5 באוגוסט 1953) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.

==ביוגרפיה==
בכר נולד בירושלים. בגיל 15 עבר לקיבוץ בית השיטה. בשנת 1974, לאחר קרבות מלחמת יום כיפור בה השתתף כלוחם בסיירת שריון, חזר כמפקד לחטיבת הנח"ל. כחלוף זמן קצר נפצע קשה בעת שהקומנדקר שבו נסע עם חיילים נוספים, לאבטח את אנדרטת הצנחנים בבקעה, עלה על מוקש שקטל 5 לוחמים והותיר את בכר פצוע קשה. לאחר שהשתחרר מבית החולים ומהצבא פנה ללימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית.

החל את דרכו המקצועית ב-1979 בסוכנות הידיעות הישראלית עתי"ם. כעבור שנתיים התמנה כחבר במערכת "מעריב". בהתחלה היה כתב לענייני משטרה, ולאחר מכן התמנה לסופר המדיני של העיתון.
בשנת 1990 נשלח לשלוש שנות שליחות ציונית לארצות הברית.

לאחר מכן, החל לעבוד בחברת סלקום, תחילה כדובר החברה, ולאחר תקופה קודם למנהל תקשורת פנים-ארגונית.

פרסם מספר ספרים. משמש כעורך ספרותי בהוצאת "כתר–מעריב". ב-2005 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "זה מה שאני זוכר...: עדות אישית על הלם קרב". ב-2009 ערך את ספרו של ד"ר שאול ובר על יצחק רבין.

בכר מתגורר בתל אביב. אב לשלושה ילדים.

==ספריו==
* יצחק דרורי ואילן בכר, המוח, תל אביב: ספרית מעריב, תשמ"ט 1988. (קורות חייו של יצחק דרורי)
* זה מה שאני זוכר...: עדות אישית על הלם קרב; מבוא מאת נתנאל לאור, אור יהודה: זמורה-ביתן, תשס"ה 2005. (אוטוביוגרפי)
* אילן בכר ואוּרי אהרנפלד שבוי בפקודה!: צנחן שבוי בכלא בקהיר: סיפורו של אורי אהרנפלד שבוי מלחמה ממלחמת יום כיפור; עורך: דני דור, תל אביב: ספרית מעריב, תש"ע 2010.
* קוריאה הדרומית – להכיר עולם חדש: מדריך טיולים; עורך: דני דור, תל אביב: ספרית מעריב, תשע"ב 2012.
* יום הולדת לפרה, איור: פרופ' אלכסנדר (אלי) בלנקשטיין, הוצאה: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2012. (לילדים) (ספר אלקטרוני)

===בעריכתו===
* אילן כפיר, האדמה רעדה: 33 ימים לבנון 2006; עורך: דני דור; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב (עיון) – כתר, תשס"ז 2006.
* יצחק דרורי, המוח 2; עורך: דני דור; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תשס"ז 2007.
* שאול ובר, יצחק רבין צמיחתו של מנהיג: ילדות, נעורים, פלמ"ח; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תש"ע 2009.
* תמי אליעזר, כלואה בשמעיה אנג'ל: רומן סודי של בת 16 עם העבריין מס' 1 בישראל; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תשס"ט 2009.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בית השיטה: אישים
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953