OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דייוויד הרד

דייוויד ג'ורג' הרד (אנגלית: David George Herd; 15 באפריל 1934 - 1 באוקטובר 2016) היה כדורגלן סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ.

נולד בהמילטון שבסקוטלנד. הרד החל את הקריירה שלו בסטוקפורט קאונטי, בה שיחק כחלוץ ביחד עם אלק הרד, אביו, אך לא הרבה לשחק בגלל חובותיו כאזרח. למרות זאת הוא שיחק מספיק טוב על מנת למשוך את תשומת הלב של מועדון הכדורגל ארסנל, שהחתים אותו ב-1954 תמורת 10,000£. הרד ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-19 בפברואר 1955, במשחק נגד לסטר סיטי.

הרד לא היה שחקן הרכב קבוע בארסנל, ובשתי עונותיו הראשונות במועדון הוא השתתף בשמונה משחקים בלבד. בעונת 1956/1957 חל שיפור ניכר במעמדו, והוא הבקיע 18 שערים ב-28 משחקים. החל מאותה עונה הוא היה אחד המבקיעים המצטיינים של ארסנל, והיה לשחקן המועדון שכבש את מספר השערים הגדול ביותר במשך ארבע עונות רצופות החל (1956/1957–1960/1961, האחרונה ברצף, הוא הבקיע 29 שערים שהיו שיא מועדון מאז 33 השערים של רוני רוק בעונת 1947/1948.

אולם, שחקני ארסנל לא היטיבו לשחק ולא הצליחו להיות קרובים לזכייה בתואר מלבד המקום השלישי בליגה בעונת 1958/1959. באותה עונה הרד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד, במשחק נגד נבחרת ויילס שנערך בניניאן פארק ב-18 באוקטובר 1958; המשחק הסתיים בניצחון סקוטי בתוצאה 3 - 0. הרד הופיע 5 פעמים במדי סקוטלנד בין 1958 ל-1961, בהן הבקיע שלושה שערים, והופעתו האחרונה הייתה בהפסד 0 - 4 לנבחרת צ'כוסלובקיה ב-14 במאי 1961.

למרות שהיה מלך השערים בעונת 1960/1961 הרד לא היה מרוצה מחוסר ההצלחה הכללי של ארסנל, וביולי 1961 הוא הועבר למנצ'סטר יונייטד תמורת £35,000. הרד הבקיע 107 שערים ב-180 משחקים במדי ארסנל.

משחקו הראשון במדי מנצ'סטר היה נגד וסטהאם יונייטד ב-19 באוגוסט 1961. הרד היה חלק מסגל המועדון שזכה בגביע ה-FA ב-1963, באליפות הליגה ב-1965 וב-1967, ובגביע אירופה לאלופות ב-1968. ב-26 בנובמבר 1966 נערך משחק בין מנצ'סטר יונייטד לסנדרלנד, שהסתיים בניצחון היונייטד בתוצאה 5 - 0 וזכור בגלל העובדה שהרד הבקיע נגד שלושה שוערים שונים. אולם, לאחר ששבר את רגלו במרץ 1967 הוא מיעט לשחק, ולא השתתף בניצחון של יונייטד בגמר גביע אירופה. הרד הבקיע 145 שערים ב-265 משחקים במדי היונייטד, והוא אחד המבקיעים המצטיינים בהיסטוריה של המועדון.

הרד עזב את מנצ'סטר יונייטד ביולי 1968 ועבר לשחק בסטוק סיטי למשך שתי עונות. לאחר מכן הוא שיחק תקופה קצרה בווטרפורד יונייטד ופרש ממשחק פעיל. לאחר פרישתו הוא אימן את המועדון לינקולן סיטי בין 1971 ל-1972.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:מאמני כדורגל סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2016
אדי הפגוד

אדריס אלברט "אדי" הפגוד (אנגלית: Edris Albert "Eddie" Hapgood; 24 בספטמבר 1908 - 20 באפריל 1973) היה כדורגלן אנגלי ששימש קפטן עבור ארסנל ונבחרת אנגליה בשנות ה-30.
== קריירה ==
הפגוד נולד בבריסטול והחל את קריירת הכדורגל שלו באמצע שנות ה-20 כשחקן חובב במקביל לעבודתו כחלבן, לפני שפרץ לתודעה בקטרינג טאון מהפוטבול ליג הדרומית. ב-1927 הפגוד הועבר לארסנל של הרברט צ'פמן תמורת 950£. הפגוד היה שחקן צנום בתחילת דרכו בארסנל, אך עוזר המאמן טום ויטאקר כפה עליו להעלות במשקל בצורה מבוקרת, ולהפסיק להיות צמחוני. לימים הפגוד התפרסם בזכות כוחו הרב וממדי גופו.

הופעת הבכורה של הפגוד בארסנל הייתה במשחק נגד ברמינגהאם סיטי ב-19 בנובמבר 1927, ולאחר מכן הוא היה מחליפו של הבלם השמאלי הוראס קופ; רק בתחילת 1929 הוא הפך לשחקן הרכב קבוע עד תחילת מלחמת העולם השנייה ב-1939. הוא שיחק ב-35 משחקים או יותר בכל עונה בתקופה זו, וזכה למוניטין של שחקן הגנה הגון ורגוע. הפגוד החליף את טום פארקר בתפקיד הקפטן של ארסנל, והוביל את ההרכב של ארסנל שהיה דומיננטי מאוד בשנות ה-30 וזכה בחמש אליפויות ליגה ופעמיים בגביע ה-FA.

הפגוד שיחק 30 פעמים עבור נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1 - 1 עם נבחרת איטליה, במשחק שנערך ברומא ב-13 במאי 1930. הפגוד שימש קפטן הנבחרת ב-21 משחקים, כשהפעם הראשונה הייתה במשחק המכונה "קרב הייבורי" שבו ניצחה אנגליה את אלופת העולם איטליה. אנגליה לא השתתפה במונדיאלים בתקופה זו, והמשחק נחשב לגמר גביע העולם "האמיתי". משחק זה התפרסם בגלל סגנונו הקשוח שגרם לפציעת שחקנים רבים, כולל הפגוד עצמו שסבל משבר באפו.

הפגוד גם היה הקפטן של אנגליה במשחק נגד נבחרת גרמניה שנערך בברלין ב-14 במאי 1938. שחקניה של אנגליה אולצו על ידי דיפלומטים בריטיים להצדיע במועל יד. במשחק עצמו, שאדולף היטלר לא נכח בו, ניצחה אנגליה בתוצאה 6 - 3.

הקריירה של הפגוד בן ה-30 נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא שירת בחיל האוויר המלכותי בזמן המלחמה, במקביל להשתתפותו במשחקים לא רשמיים עבור ארסנל והנבחרת האנגלית. בתקופת המלחמה הפגוד הסתכסך עם הנהלת ארסנל, הושאל לצ'לסי ולבסוף עזב את ארסנל בנסיבות לא ברורות. הפגוד השתתף במדי ארסנל ב-440 משחקים רשמיים, בהם הבקיע שני שערים.

ב-1945 הוא כתב את אחת מאוטוביוגרפיות הכדורגל הראשונות, שנקראה "Football Ambassador", ולאחר המלחמה הוא החל לעסוק באימון. הוא אימן את בלקברן רוברס למשך תקופה קצרה, ולאחר מכן על ווטפורד ובאת' סיטי. לאחר מכן הוא עזב כליל את תחום הכדורגל; הפגוד היה נתון בקשיים כלכליים וביקש סיוע כספי מארסנל כיוון שמעולם לא נערך לא משחק פרידה מהמועדון, אך בארסנל שלחו לו רק 30£. בשנותיו האחרונות הוא ניהל שני הוסטלים של ימק"א בברקשייר ובדורסט. הוא מת ביום שישי הטוב של 1973.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/magazine/3128202.stm כתבה] ב-BBC על המשחק בין אנגליה לגרמניה
* [http://www.npg.org.uk/live/search/person.asp?search=ss&sText=hapgood&LinkID=mp05367 אדי הפגוד] באתר גלריית הדיוקנאות הלאומית שבלונדון
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/england/8213414.stm רחוב כבוד לאגדת כדורגל], BBC, 21 באוגוסט 2009

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני בלקברן רוברס
קטגוריה:מאמני ווטפורד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1973
גרף משלים

בתורת הגרפים, גרף משלים של גרף פשוט נתון הוא הגרף הבנוי על אותם קודקודים, עם היפוך הקשתות: במקום שבו הייתה קשת בגרף המקורי אין קשת בגרף המשלים, ובמקום שבו לא הייתה קשת, יש בגרף המשלים קשת. אפשר להגדיר את הגרף המשלים גם עבור גרף מכוון.

אם מטריצת השכנות של הגרף הנתון היא A, אז המטריצה של הגרף המשלים היא J-A-Ι, כאשר J היא מטריצה שכל רכיביה 1 ו - Ι מטריצת יחידה.

==שימושים==
גרף מתאר קשרים בין הקודקודים שיכולים לייצג דברים רבים. גרף יכול לייצג אנשים והקשרים החברתיים ביניהם; נקודות על מפה והדרכים ביניהם; את רשת האינטרנט ועוד. לדוגמה, גרף שקודקודיו הם אנשים ויש קשת ביניהם אם הם חברים. גרף זה מתאר את יחס החברות בין האנשים. הגרף המשלים המתאים לגרף זה, אם כן, יתאר את יחס אי-החברות. כלומר, תהיה קשת בין כל שניים שאינם חברים.

לגרפים משלימים חשיבות באלגוריתמים, ברדוקציות בתחום הסיבוכיות, בתורת הגרפים ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* , page 17.

קטגוריה:תורת הגרפים
פבל וולברג

פבל וולברג (נולד ב-6 בספטמבר 1966) הוא צלם ואומן חזותי. זוכה פרס ליאון קונסטנטינר של מוזיאון תל אביב לשנת 2005, השתתף בהביאנלה של ונציה ה-52 ב-2007. מאז 1994 מציג בתערוכות יחיד וקבוצתיות בישראל וברחבי עולם. עבודותיו פורסמו בעיתונים ובכתבי עת בישראל ובעולם, כגון הארץ, הניו יורק טיימס ודר שפיגל.

==ביוגרפיה==
נולד בלנינגרד, בגיל 7 עלה עם אמו וסבתו לישראל והתגורר בבאר שבע. בשנת 1994 וולברג סיים לימודי צילום בבית הספר לצילום קמרה אובסקורה בתל אביב. התערוכה הראשונה שלו הוצגה במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית ב-1995. מאז הוצגו עבודותיו במוזיאונים ובגלריות ברחבי העולם. בין השאר תערוכות יחיד במוזיאון תל אביב, המוזיאון היהודי בברלין, המוזיאון היהודי של ניו יורק ובית ג'ורג' איסטמן בניו יורק. וולברג המיוצג מזה שנים רבות על ידי גלריה דביר בתל אביב וגלריה אנדראה מייזלין בניו יורק, השתתף ב-2007 בביאנלה של ונציה. הוא זכה בפרס ליאון קונסטנטינר של מוזיאון תל אביב לאמנות ב-2005 ובפרס הצילום העולמי של סוני ב-2014. 
מאז 1997, עבד עבור עיתונים, כתבי עת וסוכנויות ידיעות, כגון, עיתון הארץ וניו יורק טיימס. צילומיו פורסמו בכתבי עת ומגזינים כמו דר שפיגל, ווג, סטילטו וכו'. מאז 2010, וולברג עובד על פרויקטים לאמנות באתיופיה ביפן ובמדינות ברית המועצות לשעבר. 
 
"הוא העד שהייתי רוצה שיהיה שם במקומי", אמר עליו הצלם אלכס ליבק ב"הארץ" (אלי ערמון אזולאי 22 באפריל 2012). מלחמה, צבא, טרור, אינתיפאדה, חרדים וחילונים, חצרות חסידים ואזורי הבילוי של תל אביב - כל אלה נלכדים במצלמתו של וולברג בתמונה רחבה ואף פנורמית. 

מיכה בר עם, חתן פרס ישראל לצילום מצוטט בכתבתה של תמר רותם ב"הארץ" ("ראה את האור" 13 בפברואר 2007) על פבל וולברג: "הוא מצליח להראות שצילום חדשות יכול להפך לצילום אייקוני. שהפנומן הצילומי עוסק לא רק בדיווח אלא יוצר דימויים". ואילו עוזי צור מעיד עליו באותו מאמר: "באחד מימי העתיד יהיו צילומי המופת של פבל וולברג דברי הימים שלנו. וולברג יותר מתמיד לוכד את נשמת המקום והזמן כאמן ומתעד". 
 
וולברג אב לשניים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* קרן צוריאל הררי, [http://newmedia.calcalist.co.il/buzz0216/photo/ "המקום שממנו באתי לא קיים יותר"], באתר כלכליסט
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:צלמי עיתונות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:זוכי פרס קונסטנטינר
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:זוכי פרס ז'ראר לוי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
פליקס אוטו דסוף

פליקס אוטו דסוף (בגרמנית: Felix Otto Dessoff; 14 בינואר 1835 – 28 באוקטובר 1892) היה מנצח ומלחין גרמני.

== ביוגרפיה ==

דסוף נולד בלייפציג ולמד שם בקונסרבטוריון הלחנה, פסנתר וניצוח אצל כמה מחשובי המורים של התקופה, ביניהם איגנץ מושלס לפסנתר ומוריץ האופטמן ויוליוס ריץ להלחנה. ראשית פרסומו בא לו כמנצח. בגיל תשע עשרה ניצח על תזמורת תיאטרון בדיסלדורף וכעבור חמש שנים הוצעה לו משרת מנצח אורח במה שהיה אולי התיאטרון הראשון במעלה, האופרה של וינה. בווינה היה לפרופסור באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבימה של וינה. בווינה גם התיידד עם יוהנס ברהמס ובהמשך ניצח על ביצועי בכורה של כמה מיצירותיו התזמורתיות. דסוף חיבר כמה יצירות בשנות ה-50' וראשית שנות ה-60' של המאה ה-19, אך ויתר על ההלחנה כאשר קריירת הניצוח שלו המריאה. בהמשך עשה לו שם כמנהל האופרה של פרנקפורט.

קשרי הידידות האמיצים שלו עם ברהמס באים לידי ביטוי בחליפת מכתבים בין השניים בשנת 1878, כשדסוף ביקש להקדיש לברהמס את רביעיית המיתרים אופוס 7 בפה מז'ור, שהיא כנראה המוכרת ביותר בין יצירותיו. הרביעייה זכתה אומנם להצלחה בביצוע הבכורה שלה, אך דסוף לא היה משוכנע עדיין שהיא ראויה לפרסום ושלח את הפרטיטורה אל ברהמס בבקשה לחוות דעת כנה ובהצעה להקדישה לו. ברהמס השיב לו בשבחים ליצירה ואמר, "... כבוד גדול יהיה זה לי אם תכתוב את שמי מעל כותרת הרביעייה - כך, במקרה הצורך, נספוג את המהלומות יחדיו, אם הציבור ימצא שאינה לטעמו." דסוף, מרוצה ואסיר תודה, השיב לו בהיתול הקנטרני, שהיה מקובל גם על ברהמס עצמו במכתביו, "... ודאי ירווח לך כשתראה את שמך מתנוסס לזכר עולם על עמוד השער של הרביעייה. אחרי שהבריות ישכחו את הרקוויאם הגרמני שלך, הם יוכלו להגיד, ,ברהמס? או, כן, זה שדסוף הקדיש לו את אופוס 7 שלו!'"

דסוף חיבר גם חמישיית מיתרים ל-2 כינורות, ויולה ו-2 צ'לי, אופוס 10, כמה לידר וספר כוראלים. כמנצח ביצע בנגינת בכורה את הסימפוניה הראשונה של ברהמס בשנת 1876.

דסוף מת בפרנקפורט ב-1892. בתו, מרגרטה דסוף, ייסדה את מקהלות דסוף כששהתה בניו יורק בביקור משפחתי בעיר.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.bach-cantatas.com/Bio/Dessoff-Choirs.htm Dessoff Choirs] at the Bach Cantatas Website
</div>

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:לייפציג: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1835
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1892
פיאצה דל פופולו

פיאצה דל פופולו (באיטלקית: Piazza del Popolo) היא כיכר בעיר רומא.

משמעות השם באיטלקית המודרנית היא "כיכר העם", אך מקור השם הוא בשפה הלטינית הוא עץ הצפצפה (בלטינית: populus), ונקראה כך ככל הנראה בעקבות עץ צפצפה שגדל במקום. בפאתיה הצפוניים של הכיכר ניצבת הכנסייה האוגוסטינית סנטה מריה דל פופולו.

הכיכר ממוקמת בחלקו הפנימי של השער הצפוני בחומת אורליאנוס – בעבר השער לרומא העתיקה שנקרא היה "שער פלמינוס" (Porta Flaminia) על שמו של גאיוס פלאמיניוס, וכיום קרוי "שער פופולו" (Porta del Popolo) על שם הכיכר והכנסייה. משער זה יצאה "דרך פלמינה" (Via Flaminia), שהובילה לעיר הנמל רימיני, ונחשבה לדרך המרכזית לצפון. עד לעת החדשה, היווה מקום זה, את נקודת המבט הראשון של רומא – אליו נחשפו התיירים והמבקרים הבאים לעיר. כמו כן, התקיימו בכיכר זו הוצאות להורג, שהאחרונה שבהם התקיימה בשנת 1826.

==עיצוב הכיכר==
"שער פופולו" והאובליסק והמזרקה בלב הכיכר, דצמבר 2008
[[כתב חרטומים על גבי האובליסק המוצב במרכז הכיכר, דצמבר 2008]]
החזית הראשית של [[סנטה מריה דל פופולו, דצמבר 2008]]
לעיצוב הכיכר הנוכחי מאפייני אדריכלות נאו-קלאסית. הכיכר המחודשת תוכננה ובוצעה בין השנים 1811–1822 על ידי האדריכל האיטלקי ג'וזפה וואלאדיר (Giuseppe Valadier). במרכז הכיכר הוצב אובליסק מצרי מתקופתו של רעמסס השני, המכונה "אובליסק פלמינו" (obelisco Flaminio). זהו האובליסק השני העתיק ביותר ברומא, ומתנשא לגובה של כ-24 מ', ויחד עם הבסיס מתנשא לגובה של כ-36 מ'. האובליסק הובא לרומא ממצרים בשנת 10 לפנה"ס בפקודתו של אוגוסטוס קיסר, והוצב במקור בקירקוס מקסימוס. האובליסק הובא לכיכר זו על ידי האדריכל הרנסאנסי בשנת 1589. פעולה זו בוצעה, בעקבות התכנון העירוני החדש לרומא שהוביל האפיפיור סיקסטוס ה-5. באותה העת הוקמה גם מזרקה במרכז הכיכר, שהועתקה בשנת 1818 לכיכר ניקוסיה, ואת מקומה תפסה מזרקה בעלת מאפיינים מצריים.

מחלקה הדרומי של הכיכר יוצאות שלוש דרכים החוצות את מרכז העיר: במרכז ויה דל קורסו שיוצאת דרום-דרום-מזרחה ומסתיימת בכיכר ונציה באנדרטת ויטוריו אמנואלה השני, משמאלה ויה דל בבואינו שיוצאת דרום-מזרחה ומימינה ויה די ריפטה שיוצאת דרומה. בפאה ממנה יוצאות הדרכים ניצבות שתי כנסיות בארוקיות זהות סנטה מריה דאי מיראקולי (1681) וסנטה מריה אין מונטסנטו (1679). כנסיות אלו תוכננו על ידי האדריכל קרלו רינאלדי, והושלמו על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני וקרלו פונטנה.

==מזרקות הכיכר==
משני צידי הכיכר ניצבות מזרקות מים, שעוצבו על ידי ג'ובאני סצ'ריני בשנים 1822–1823, ושהושלמו בשנת 1828 עם הצבתם של פסלים המייצגים את עונות השנה. במרכז הכיכר ניצבת "מזרקת האובליסק" (Fontana dell' Obelisco), המקיפה את האובליסק, ולמעשה מורכבת מ-4 מזרקות נפרדות.

==הכיכר כיום==
עד לעת האחרונה, התאפיינה הכיכר בתנועת כלי רכב רועשת ועמוסה ובחניוני רכבים. כיום – למעט דרך צרה לכלי רכב החוצה את הכיכר בחלקה הצפוני כמעט בלי להפריע לתנועת הולכי הרגל – פתוחה הכיכר להולכי רגל בלבד, ומהווה מוקד משיכה לתושבי העיר ולתיירים. המקום גם משמש כמקום מפגש ידוע לצעירי רומא בשעות הערב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומא: כיכרות
גזר לבן

Pastinaca sativa

גזר לבן (שם מדעי: Pastinaca sativa; פַּסטרנק במזרח אירופה ובשם פארסניפ באנגלית) הוא ירק שורש ממשפחת הסוככיים שגידולו החקלאי באירופה דו-שנתי. במטבח של רומא העתיקה השימוש בו היה נפוץ ביותר. השימוש בו פחת לאחר שתפוח האדמה הפך לירק מאכל נפוץ באירופה.

==מאפיינים==

גזר לבן מגדלים בעיקר במערב אירופה ובקנדה. בישראל מגדלים את הירק ביישובי חבל מעון שבנגב הצפון מערבי, שבו תנאי האקלים והאדמה אידיאליים לגידול ירקות שורש. 

עונת הגידול של הגזר הלבן היא סוף החורף והאביב, והוא בעל חיי מדף ארוכים. גזר לבן טרי ומוצק יכול להישמר במקרר, בתוך שקית פלסטיק מחוררת, כשבועיים-שלושה, וטעמו אף ילך וישתפר בעקבות הפיכת חלק מהעמילן שבו לסוכר.

בעבר יוחסו לגזר הלבן סגולות מרפא והוא שימש להורדת חום, לטיפול בבעיות עיכול וגם נגד צהבת ואבנים בכליות. הערך התזונתי של הגזר הלבן גבוה במיוחד: יש בו ויטמין C, אשלגן, מגנזיום, סידן, חלבון, נגזרות של חומצה פולית וכן סיבים תזונתיים ופחמימות. הוא אינו מכיל שומן ויש בו 80 קלוריות ל-100 גרם.

הגזר הלבן מתאים לכל צורות ההכנה. ניתן להכין ממנו פירה וגם צ'יפס, תבשילי קדירה, מרקים ואף קינוחים, ריבה, מוס וגלידה. באירופה ניתן גם למצוא וודקה ובירה המופקות מגזר לבן.

למרות סגולותיו הרפואיות, לגזר לבן אינדקס גליקמי של 97 (קרוב לזה של סוכר) ועלול להעלות את רמות הגלוקוז בדם. לכן הוא לא מומלץ לחולי סוכרת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ירקות
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
גילדן הולנדי

הגילדן ההולנדי היה ההילך החוקי של הולנד עד המעבר לאירו ב-2002. בתקן ISO 4217 סימנו הוא NLG. הולנד היא אחת מבין מספר מדינות ואזורים שהמטבע שלהן קרוי או היה קרוי "גילדן". בהולנדית מבוטא שם המטבע "חילדן".

== מקור השם גילדן ==

מקור השם "גילדן" הוא במילה מרכז הולנדית שמשמעותה "מוזהב", שמקורו במתכות ממנו יוצרו המטבעות הראשונים-זהב וכסף. הסמל המקובל למטבע הגילדן הוא ƒ. הסמל נובע ממטבע ישן שנקרא פלורין.

== היסטוריה ==
וילהלמינה. כסף]]
המטבעות ההולנדים הראשונים יוצרו מזהב ומכסף. ב-1581 הגילדן ההולנדי הכסוף הראשון הוטבע כמטבע של הרפובליקה ההולנדית. הגילדן הישן חולק ל-20 מטבעות קטנים שנקראו "סטיופרים" (בפ' רפה, F). כל סטיופר חולק לשמונה "דיוטים" ("דיוט" ביחיד), וכל דיוט חולק ל-2 "פנינג". בזמן הכיבוש הצרפתי בהולנד לא הונהג בה הגילדן ובמקומו הונהג הפרנק הצרפתי. בשנת 1814 אומץ הגילדן מחדש והפך למטבע הרשמי של הולנד.

ב-1817 החלה השיטה העשרונית להיכנס למחזור בהולנד ופחת שימושם של ה"דיוטים" וה"פנינגים" עד שב-1840 הופסק השימוש בהם לגמרי והם הוחלפו בסנט שהם מאית הגילדן. 
ב-1940 עקב הכיבוש הגרמני שונתה צורתו של הגילדן למרובעת והוא הוצמד למארק הגרמני בשער של גילדן וחצי למארק אחד. באוקטובר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, חתמו הממשלות הגולות של הולנד ובלגיה על הסכם לקביעת שער החליפין בין הגילדן ופרנק בלגי וקבעו מנגנוני תמיכה במטבעות במקרה הצורך. כשבעלות הברית כבשו את הולנד חזרה הועמד הגילדן ביחס של דולר אחד ל-2.652 גילדן. 
ב-1949 הוחלף היחס לדולר אחד לכל 3.8 גילדן.

ב-2001 היה גילדן אחד שווה ערך ל-1.6 ש"ח לערך.

האירו החליף את הגילדן בשנת 2002. ניתן היה להחליף מטבעות של הגילדן לאירו עד 2007, ואת השטרות ניתן יהיה להחליף לאירו עד ינואר 2032.

כל המרת מטבע, שטר או סכום כסף מתבצעת ביחס אירו אחד לכל 2.20371 גילדן.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.worldpapermoney.org/netherlands.htm שטרות הגילדר על תקופותיו] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטבעות שהוחלפו באירו
קטגוריה:הולנד: כלכלה
קטגוריה:מטבעות זהב
שושנת יורק הלבנה

שושנת יורק
שושנת יורק הלבנה הייתה סמלם של בית יורק ההיסטורי ומאז שימשה כסמל יורקשייר.

== היסטוריה==

[[שושנת טיודור]]
על פי המסורת מקורה של השושנה בימיו של אדמונד מלנגלי, דוכס יורק הראשון מהמאה ה-14 ומייסדו של בית יורק, ענף של בית פלנטג'נט - בית המלוכה השליט בממלכה. הסמליות אשר נמצאת מאחורי הפרח מעוררת קונוטציה דתית למרים הבתולה אשר כונתה "השושנה המיסטית השמימית" (Mystical Rose of Heaven) השושנה היורקית לבנה משום שעל פי המסורת הנוצרית הצבע הלבן מסמל אור, תמימות, טהרה, שמחה וכבוד.

במהלך מלחמות האזרחים במאה ה-15 השושנה הלבנה הייתה סמלם של הכוחות הצבאיים של יורק אשר לחמו בבית האצולה המתחרה, בית לנקסטר, אשר סמלם היה שושנה אדומה. הלוחמה בין שני הבתים נתנה למלחמה את שמה "מלחמת השושנים". את הסכסוך סיים הנרי השביעי אשר איחד באופן סמלי את השושנים האדומה והלבנה לשושנה אחת - שושנת טיודור סמלה של שושלת טיודור
בהרלדיקה, השושנה מכונה בבלאזון "שושנה ארז'ן", (Rose argent).

==גלריה==
<center><gallery>
תמונה:NorthRidingofYorkshireCOA.png|סמל הפרשות הצפונית של יורקשייר
תמונה:Arms of West Riding County Council.svg|סמל הפרשות המערבית של יורקשייר
תמונה:EastRidingofYorkshireCOAOld.png|סמל הפרשות המזרחית של יורקשייר
תמונה:Coat of arms of North Yorkshire County Council.png|סמל מועצת המחוז הצפוני של יורק
תמונה:Coat of arms of West Yorkshire County Council.png|סמל מועצת המחוז המערבי של יורק
תמונה:S yorks.jpg|סמל מועצת המחוז הדרומי של יורק
תמונה:Eastridingarms.png|סמל מועצת המחוז המזרחי של יורק
תמונה:Yorkshire Regiment Tactical Recognition Flash.jpg|דגל רגימנט יורקשייר המלכותי
</gallery>
</center>

==ראו גם ==
* מלחמת השושנים
* שושנת טיודור
* שושנת לנקסטר האדומה
* שושנה (הרלדיקה)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנגליה: סמלים לאומיים
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:בית יורק
קטגוריה:הרלדיקה אנגלית
סנדהיל רממורת'י

סנדהיל רממורת'י (באנגלית: Sendhil Ramamurthy; נולד ב-17 במאי 1974) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי.

==ביוגרפיה==
רממורת'י נולד בשיקגו, אילינוי, וגדל בסן אנטוניו, טקסס. שני הוריו, שהיגרו מהודו, ואחותו היחידה הם רופאים. רממורת'י השלים את לימודיו בבית הספר "קיסטון" ב-1991. הוא החל ללמוד רפואה, אך שינה את דעתו והתחיל ללמוד משחק באקדמיה למשחק, ששם הוא סיים ב-1999. הוא נשוי לשחקנית אולגה סוסנובסקה ויש להם שני ילדים; בת בשם אלינה (2005) ובן, אלכס (2008). רממורת'י אוהב לשחק כדורגל. הוא הודיע שהוא לא מתכוון לשחק בתפקידים סטראוטיפיים של הודים אף על פי שהוצעו לו מספר תפקידים כאלה.

== קריירה ==
רממורת'י השתתף בהצגות התיאטרון "מזרח הוא מזרח", "משרתם של שני אדונים" ו"דיו הודי". הוא השתתף בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "אלן", "נפטר", "אור מנחה", "יחידת קומנדו", "האנטומיה של גריי" ,"מספ7ים" ו"היפה והחיה".

תפקידו החשוב ביותר עד כה הוא בסדרת הטלוויזיה "גיבורים", בה הוא גילם את מוהינדר סורש למשך 4 עונות מ-2006 עד 2010.

ב-2006 שיחק בקומדיה הרומנטית "בליינד דייט" בכיכובו של כריס פיין, ובסרט הדרמה "אהבה ודיון" לצד אדם רודריגז.

בשנת 2016 התארח בסדרות הטלוויזיה "אלמנטרי" ו-"איש משפחה" בתור איש הודי.

בשנת 2018 התארח בעונה השלישית של הסדרה "מקגייוור" בתפקיד של סמיר. בשנת 2018 כיכב בתור פול האמונד בדרמת המדע הבדיוני של NBC "חלום בהקיץ", שבוטלה לאחר עונה אחת. בנוסף, התארח בסדרת הדרמה הרפואית "ניו אמסטרדם" ב-NBC. ב-2019 החל לגלם את דמותו של ראמזי רוסו בעונה השישית של הסדרה "הפלאש".

בשנת 2020 דיבב בסדרות האנימציה "סופר הירו גירלס" את דמותו של ראס-אל-גול ובסדרה "קלאופטרה בחלל" את דמותו של ק'נסו וגם שיחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "אמת או חובה" בנטפליקס

בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "Good Sam" ברשת CBS, את דמותו של אשר פיין, בעלה של ויויאן, קצינת האבטחה של בית החולים בו מתרחשת עלילת הסדרה. באותה שנה החל לשחק בעונה הרביעית של סדרת גיבורי העל "סיירת האבדון" מבית DC קומיקס המשודרת ברשת HBO Max. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הודי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טאפטס
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:טקסס: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
כריסטין רוז

כריסטין סו רוז (באנגלית: Cristine Sue Rose; נולדה ב-31 בינואר 1951) היא שחקנית אמריקאית.

==ביוגרפיה==
רוז נולדה בלינווד, קליפורניה. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד. רוז היא שחקנית תיאטרון ששיחקה בניו יורק, שיקגו ועוד. ב-2004 היא נבחרה לנהל פרויקט גדול בתיאטרון בקליפורניה.

רוז שיחקה במספר רב של סדרות בתפקידי אורח: "פריס ביולר", הרקיע השביעי, מלקולם באמצע, מכושפות, CSI, מסע בין כוכבים: הדור הבא, בנות גילמור, איך פגשתי את אמא, סברינה, חברים, נני, מלך השכונה, שני גברים וחצי, אהבה גדולה ועמוק באדמה. ב-1992 שיחקה בתפקיד ראשי בסיטקום "עיוורים מעופפים" בFOX. היא שיחקה גם בסרט "לשבור את הקרח" בתפקיד ראשי.

בסדרה גיבורים, גילמה רוז את אנג'לה פטרלי, אמם של פיטר וניית'ן פטרלי ואשתו של ארתור. היא שיחקה בשתי העונות הראשונות בתפקיד אורח. ובעונה השלישית היא הצטרפה לצוות השחקנים הקבוע.

בשנת 2007 שיחקה בסרט "מבשלים!" בכיכובה של מליסה מקארתי. בשנת 2008 שיחקה בסרט "גלגל הצלה", ובסרט "גוונים של ריי" בכיכובו של זאקרי לוי. בשנת 2009 הופיעה בתפקיד קצר בסרט "הוא פשוט לא בקטע שלך", שם גילמה אישה מבוגרת המביאה את פרשנותה על גברים. בשנת 2017 גילמה את ג'וזי דייוויס בסדרת הטלוויזיה הקומית "משפט ושגיאה" של רשת ABC.
בשנת 2018 התארחה במיני סדרה חפצים חדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
פואטו-שראנט

פואטו-שראנט () היה אחד מ-26 חבלי הארץ (régions) של צרפת על פי החלוקה המנהלית שנהגה בה עד לסוף שנת 2015. משנת 2016 החבל הוא חלק מהחבל אקיטן החדשה. החבל היה מורכב מארבעה מחוזות: שראנט, השראנט הימי, דה-סוור וויין. נשיאת החבל לשעבר, סגולן רויאל, נבחרה בבחירות ב-2007. החבל דורג 15 מבחינת אוכלוסייה ו-12 מבחינת שטח יחסית לשאר חבלי המדינה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:אקיטן החדשה
קטגוריה:צרפת: חבלים לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1956
עופר שטרית

עופר שטרית (נולד ב-12 ביולי 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.

== קריירה ==
שטרית החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הפועל לוד, אך מעברים רבים במהלך הקריירה קנו לו שם של מחליף קבוצות סדרתי. בשנת 1994 פרץ שטרית לתודעה הלאומית כשעבר לשחק במדי מכבי חיפה, לצידם של אייל ברקוביץ' וחיים רביבו. בשנת 1995 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, אך במשך שנתיים ברציפות סיימה הקבוצה במקום השני ולא הצליחה לזכות באליפות. בתקופה בה שיחק במועדון כבש 27 שערי ליגה ובסך הכל 39 שערים בכל המסגרות. בשנת 1996 עבר לשחק במכבי פתח תקווה.

לקראת עונת 1997/1998 הוחתם בהפועל תל אביב על ידי המאמן אלי כהן, והיה שותף לחזרתו של המועדון לצמרת אחרי שנים רבות. בתחילה התקשה שטרית להתאקלם בקבוצה אך במחזור השישי הבקיע לראשונה, צמד בניצחון 2–0 בחוץ על הפועל בית שאן. במחזור התשיעי בישל לגיורגי דרסיליה את שער הניצחון (1–0) בדרבי מול מכבי תל אביב באצטדיון בלומפילד, ובדרבי השני באותה עונה כבש צמד בניצחון 3–0 באצטדיון רמת גן. שטרית סיים את העונה כמלך השערים של הקבוצה עם 17 שערי ליגה ובסך הכל 26 שערים בכל המסגרות, אך לא הצליח לסייע לקבוצה לזכות באליפות, והיא סיימה כסגניתה של האלופה בית"ר ירושלים.

בקיץ 1998 עבר שטרית לבית"ר ירושלים, וזומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-10 באוקטובר 1998, במשחק מול נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2000. את שערו היחיד במדי הנבחרת כבש ב-18 בינואר 1999, במשחק מול נבחרת אסטוניה. בסך הכל ערך שטרית 6 הופעות במדי הנבחרת.

בקיץ 1999 פתח שטרית את העונה עם בית"ר ירושלים ואחרי מספר משחקים עבר לשחק במדי האלופה היוצאת, הפועל חיפה, אך באמצע העונה עבר למכבי נתניה, ולאחר מכן שיחק גם בבני יהודה ומ.ס אשדוד, לפני שעבר לשחק בליגות הנמוכות. בעונת 2007/2008 היה שותף למסע המוצלח של בית"ר שמשון תל אביב בגביע המדינה, לאחר שהדיחה את מכבי תל אביב, ונכנעה רק בחצי הגמר להפועל תל אביב. בעונה שלאחר מכן שיחק בהפועל ראשון לציון, ובתום העונה הודיע על פרישה ממשחק פעיל. משחק הפרידה של שטרית היה מול סקציה נס ציונה, בו הוענקה לשטרית מזכרת מטעם המועדון. מספר חודשים לאחר מכן חזר מהפרישה, ושיחק עד קיץ 2010 בקבוצת אורתודוקסים לוד.

מאז הקמת הליגה לכדורגל חופים בישראל בשנת 2007, שיחק שטרית בקבוצות "עירוני" ראשון לציון (2007), עירוני "REMI" ראש העין (2008) ו"ימאהה" תל אביב (2009).

==תארים==
;מכבי חיפה
* גביע המדינה: 1994/1995

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:לוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל לוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי כפר כנא
קטגוריה:כדורגלני בית"ר שמשון תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני חופים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
לאיוש הס

לאיוש (אהרון) הס (3 בינואר 1903 - 4 ביולי 1956) היה כדורגלן ישראלי ומאמנה הרביעי של נבחרת ישראל בכדורגל.

הוא נולד באוסטריה ושיחק במדי קבוצת הכוח וינה משנת 1920 עד שנת 1933. מאוחר יותר עלה לארץ ישראל ושיחק בקבוצת בית"ר תל אביב ובהמשך אימן את נבחרת ישראל בניצחון על (הראשון בהיסטוריה של הנבחרת לאחר הקמת המדינה) ובמוקדמות מונדיאל 1950. בתחילת שנות ה-40 היה מאמנה של מכבי תל אביב. 

ב-1956 במהלך אימון של בית"ר תל אביב, צנח ומת על כר הדשא. הס נקבר בבית העלמין קריית שאול.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160303173656/http://football.org.il/NationalTeam/Pages/NationalTeamCoachDetails.aspx?coach_id=80828&NATIONAL_TEAM_ID=3 דף המאמן של לאיוש הס] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:כדורגלני הכח וינה
קטגוריה:כדורגלנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:וינה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:מאמני נבחרת ישראל בכדורגל
קטגוריה:מאמני מכבי תל אביב
קטגוריה:מאמני בית"ר תל אביב
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
אדמונד שמילוביץ'

אדמונד שמילוביץ (ברומנית: Edmond Smilovici; 24 בדצמבר 1921 - 24 במאי 1979) היה כדורגלן ומאמן ישראלי אשר נולד ברומניה ואימן את נבחרת ישראל בכדורגל בשנים 1971–1973.

==קריירה==
שמילוביץ' נולד בבוקרשט והחל לשחק כדורגל בקבוצת מכבי בוקרשט. לאחר שעלה לארץ ישראל שיחק כקשר שמאלי במכבי רחובות, הפועל תל אביב (עונת 1951/1952) והפועל רמת גן. בעונת 1953/1954 עבר להפועל כפר סבא. תחילה כשחקן ובהמשך כמאמן.

לזכותו של שמילוביץ' שתי הופעות במדי נבחרת ישראל, הראשונה בשנת 1949 במשחק ידידות מול , והאחרונה במשחק ידידות מול בשנת 1950.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל עבר לאימון. בעונת 1954/1955 היה מאמנה של הפועל כפר סבא. משנת 1958 היה מאמן הפועל תל אביב, אך לא זכה להצלחות עם הקבוצה וכעבור שנתיים עזב.

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 שימש כעוזרו של גיולה מאנדי, מאמנה של נבחרת ישראל.

בעונת 1964/1965 אימן את הפועל פתח תקווה. בתחילת העונה הכפולה 1966/1968 אימן את הכח רמת גן אך התפטר לאחר שלא מולאו דרישותיו המקצועיות.

בעונת 1968/1969 אימן את הפועל ירושלים והביאה לצמרת הליגה תוך הצגת כדורגל התקפי. שמילוביץ' ואליעזר שפיגל מילאו בצוותא את מקומו של מאמן הנבחרת הישראלית באותה עת, עמנואל שפר (שנעדר עקב היותו עם נבחרת הנוער בבנגקוק בטורניר גביע אסיה) במשחק בינלאומי מול נבחרת אוסטריה באפריל 1969.

בעונת 1969/1970 אימן את מכבי חיפה, והוביל אותה למקום השלישי בטבלה.

משחקיו הראשונים כמאמן נבחרת ישראל היו בנובמבר 1971 במסע לאוסטרליה בו נערכו שלושה משחקי ידידות מול הנבחרת המקומית. בטורניר הקדם אולימפי ב-1972, לא הצליחה הנבחרת שבהדרכתו להעפיל למשחקי אולימפיאדת מינכן, לאחר שנוצחה על ידי נבחרת תאילנד בבעיטות הכרעה מ-11 מטר. כמו קודמו בתפקיד, עמנואל שפר, נכנס שמילוביץ' לעימותים עם כוכב הנבחרת גיורא שפיגל.

גם במשחקי הקדם גביע עולמי שנערכו ב-1973 לא הצליחה נבחרת ישראל להעפיל למשחקי הגביע העולמי במינכן ב-1974, לאחר שנוצחה בהארכה במשחק מול קוריאה הדרומית. המשחק שהתקיים בסיאול במאי 1973 היה משחקו האחרון של שמילוביץ' כמאמן הנבחרת והוא הוחלף על ידי דוד שווייצר.

בסך הכל שיחקה נבחרת ישראל בהדרכתו 17 משחקים, בהם השיגה 9 ניצחונות, 4 תיקו ו-4 הפסדים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.football.org.il/national-team-list-games-by-player/?player_id=80397&national_team_id=3 עמוד השחקן של אדמונד שמילוביץ] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* [http://www.football.org.il/national-team-staff/coach-details/?coach_id=80359&ismaincoach=true דף המאמן של אדמונד שמילוביץ'] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* 
* , 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל רומנים
קטגוריה:בוקרשט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:מאמני נבחרת ישראל בכדורגל
קטגוריה:מאמני הפועל כפר סבא
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב
קטגוריה:מאמני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:מאמני הפועל ירושלים
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני הכח רמת גן
קטגוריה:ספורטאים יהודים רומנים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
אל-אנבאר

מחוז אל-אנבאר (בערבית: محافظة الأنبار – בתעתיק מדויק: מחאפט'ת אלאנבאר) הוא המחוז הגאוגרפי הגדול ביותר בעיראק.
== גאוגרפיה ==
המחוז כולל את רוב שטחה המערבי של המדינה, וגובל בסוריה, ירדן וערב הסעודית. רוב אוכלוסיית המחוז היא של ערבים מוסלמים סונים, ובירתו היא העיר רמאדי. 

שטח המחוז 137,808 קמ"ר. בשנת 2003 מנתה אוכלוסייתו 1,230,169 תושבים (על פי סטטיסטיקות האו"ם).

מקור שם המחוז מגיע מפרסית: "אנבאר" היא מילה פרסית שפירושה "מחסן נשק", ומקורה בפרסית האמצעית - אמברג. עם הטמעתן של מילים פרסיות בשפה הערבית לאחר הכיבוש הערבי של פרס, פירוש המילה בערבית היה ל"אסם". שמו ניתן לו משום שבו נמצאו המחסנים העיקריים לאחסון סחורות בממלכה הלקמידית.

המחוז נודע בשם דוליים כשם השבט הבדואי הסוני הגדול שמתגורר בתחומו, עד שנת 1962, עת שונה שמו לרמאדי, כשם בירתו. ב-1976 שונה שמו לאל-אנבאר.

בעבר היה המחוז בסיסו העיקרי של ארגון אל-קאעדה בעיראק, אולם לאחר מאמצים מתמשכים מצד הכוחות האמריקניים והכוחות העיראקיים, ולאחר מבצעים צבאיים רבים, מוגר הטרור במחוז כמעט לחלוטין. אל-אנבאר היה המחוז עם הרוב הסוני הראשון שעבר לידי שליטה מחוזית עיראקית. אחרי נסיגת הכוחות האמריקאיים מעיראק התגברו במחוז הסכסוכים האתניים בין הרוב הסוני לבין הממשלה השיעית של עיראק.

==קישורים חיצוניים==

אל-אנבאר
מאיר כהן (כדורגלן)

מאיר כהן (נולד ב-8 ביוני 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת השוער.

== קריירה ==
כהן נולד וגדל בבית שאן. כשהיה בן שנתיים בלבד החל אביו לאמן אותו בשער. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל בית שאן, שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון למעלה מעשר עונות, ויש המחשיבים אותו כסמל הקבוצה. כהן היה שותף להעפלתה ההיסטורית של הקבוצה לליגת הבכירה בעונת 1993/1994. כהן השתתף בסרט "בית שאן: סרט מלחמה" שנעשה על הקבוצה, המתאר את מאמצי הישארות הקבוצה בליגה הבכירה בעונת 1994/1995. בתום עונת 1998/1999 ירד עם הקבוצה בחזרה לליגת המשנה.

בינואר 2000 עזב כהן את הפועל בית שאן, וחתם במכבי הרצליה מליגת העל, עמה ירד לליגה הלאומית בסיום העונה. לאחר מכן חזר כהן להפועל בית שאן בעונת 2000/2001 ולאחר מכן חתם בבני סכנין ושיחק במדיה בעונת 2001/2002. בקיץ 2002 חתם כהן לשלוש שנים במכבי אחי נצרת, אך לאחר שנתיים עבר לשחק כחצי עונה בהפועל רמת השרון, עד שבנובמבר 2004 חתם שוב בבני סכנין, והפעם נשאר בקבוצה יותר משש שנים, ובמשך מספר שנים שימש כקפטן הקבוצה בליגת העל.

בינואר 2011 שוחרר כהן מבני סכנין על ידי המאמן סלובודן דראפיץ', וחתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, עמה עלה לליגת העל. כהן לא המשיך עם הקבוצה בליגת העל וחתם במדי העולה החדשה לליגה הלאומית, מכבי אום אל-פחם. באוגוסט 2012 חתם בקבוצת הפועל נצרת עילית.

ב-12 בספטמבר 2013 חתם כהן בהפועל עפולה, העולה החדשה לליגה הלאומית, ובמדיה שיחק שלוש עונות. ביולי 2016 חזר להפועל נצרת עלית מהליגה הלאומית, אולם במדיה שותף רק במשחק אחד, במסגרת גביע הטוטו, ובנובמבר 2016 חתם בקבוצת צעירי כפר כנא מליגה א'.

ב-16 באוגוסט 2017 חתם כהן בקבוצת הפועל אסי גלבוע מליגה א' צפון, במדיה שותף ב-12 משחקי ליגה, וב-27 בדצמבר 2017 חזר להפועל בית שאן, כמעט 18 שנים לאחר שעזב את המועדון. יומיים לאחר מכן ערך את משחקו הראשון בקדנציה החדשה, מול קבוצתו לשעבר הפועל אסי גלבוע, במשחק שהסתיים בתיקו 1–1, ועד תום העונה ערך תשע הופעות.

ב-29 ביוני 2018 הודיע כהן על פרישה ממשחק פעיל בגיל 46.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:בית שאן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת השרון
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני מכבי אום אל-פחם
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלני מכבי כפר כנא
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף כללי אורט בית שאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
רגל האסורה במקומה אוסרת שלא במקומה

רגל האסורה במקומה – אוסרת שלא במקומה הוא כלל הלכתי בהלכות עירובין. לפי הכלל, אם יש רשות היחיד פנימית ורשות היחיד חיצונית בשבת, לדוגמה חצר משותפת פנימית לפנים מחצר משותפת חיצונית, ודיירי החצר הפנימית אסורים בטלטול חפצים מבתיהם לחצר הפנימית מסיבות שונות (כגון שלא עירבו עירוב חצרות) – הרי הם אוסרים את טלטול החפצים גם על דיירי החצר החיצונה, היינו שהם אוסרים על דיירי החצר החיצונה את טלטול החפצים מבתיהם לחצר החיצונה, אף שדיירי החצר החיצונה עירבו עירוב חצרות, וזאת מכוח זכות המעבר ("דריסת הרגל") שיש לדיירי החצר הפנימית בחצר החיצונה. הדרך היחידה להתיר את טלטול החפצים בחצר החיצונה במקרה כזה היא באמצעות ביטול רשות, היינו שבני החצר הפנימית יבטלו ויסתלקו מזכות המעבר שיש להם בחצר החיצונה.

כלל זה נאמר רק במקום שבו היציאה היחידה מרשות היחיד הפנימית למבוי או לרשות הרבים היא דרך רשות היחיד החיצונה. אם יש דרך יציאה נוספת – אין אומרים כלל זה.

==עירבו החצר החיצונית והפנימית בפני עצמן==
ניתן לערב עירוב חצרות נפרד לכל אחת מהחצרות, ובכל אחת מהחצרות תהיה מותרת הוצאת חפצים מבתי המגורים לחצר המשותפת שלה. אולם הוצאת חפצים מהבתים לחצר השנייה - תהיה אסורה, כל זמן שלא השתתפו שתי החצרות בעירוב אחד.

במקרה זה אין דיירי החצר הפנימית פוגמים בעירוב החצרות של החצר החיצונה, היות שאז אומרים את הכלל ההפוך: רגל המותרת במקומה – אינה אוסרת שלא במקומה, דהיינו: היות שדיירי החצר הפנימית מותרים בטלטול חפצים בחצרם הפנימית – אין הם אוסרים את הטלטול על החצר החיצונה, אף שיש להם זכות מעבר בחצר, ושתי החצרות לא נשתתפו בעירוב אחד לשתיהן.

בצורה דומה, אם בחצר הפנימית גר אדם בודד, או מספר אנשים שאינם צריכים לתקן עירוב חצרות מסיבות שונות (כגון שכולם אוכלים במקום אחד) – אין הם אוסרים את הטלטול על החצר החיצונה אף כשלא עירבו, היות שהם נחשבים "רגל המותרת במקומה", שאינה אוסרת מקומות אחרים בגלל זכות המעבר שיש לה בהם.

==עירבה פנימית ולא חיצונית==

אם החצר הפנימית עירבה לעצמה והחצר החיצונה לא עירבה כלל - אין בני החיצונה פוגמים בעירוב החצרות של החצר הפנימית, היות שאין להם זכות מעבר ודריסת רגל בחצר הפנימית.

==חצרות עם כמה פתחים==
חצרות שלכל אחת מהן פתח למבוי או לרשות הרבים ופתח נוסף לחצר אחרת - יכולות לערב אחת עם השנייה על מנת להתיר את טלטול החפצים ביניהם, ואינם אוסרות את הטלטול זו על זו אם לא עירבו, היות שלכל אחת מהם פתח חיצוני נפרד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכות עירובין
קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכות שבת
HSG וצלאר

HSG ווצלאר היא קבוצת כדוריד מהעיר וצלר שבגרמניה ומשחקת בליגה הגרמנית בכדוריד. הקבוצה הוקמה ב-1992 ומגרשה הביתי שלה הוא ריטאל ארנה ומדי הקבוצה הם בצבע ירוק ולבן.

בשנת 1997 שברה שיא כשהעפילה לגמר גביע המדינה הגרמני, שם הפסידה 28:23 ללמגו. ארבע שנים אחר כך שחזרה את ההישג. הפעם בגמר הפסידה 26:22 לשווארטאו.

בקבוצה משחק מאז עונת 2007/08 הישראלי אבישי סמולר, שהגיע אליה היישר מהפועל ראשון לציון.הוא שיחק מספר עונות עד שעזב ללאמגו.

בעונת 2008/09 הצטרף לקבוצה גם הישראלי חן פומרנץ שבא מקבוצתו בשווייץ. פומרנץ עזב לאחר עונה בלבד.

== תארים ==
*הגביע הגרמני
**סגנית 2 (1997, 2001)

*גבע המחזיקות של אירופה
**סגנית 1 (1998)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבוצות כדוריד גרמניות
קטגוריה:הסן: מועדוני ספורט
וולט רוסטו

וולט ויטמן רוֹסטוֹ (באנגלית: Walt Whitman Rostow, ידוע גם כוולט רוסטו או וו.וו. רוסטו; 7 באוקטובר 1916 – 13 בפברואר 2003) היה כלכלן ותאורטיקן פוליטי יהודי-אמריקאי אשר שימש כיועץ לביטחון לאומי ה-7 של ארצות הברית, והיהודי הראשון בתפקיד זה, תחת הנשיא לינדון ג'ונסון, בין השנים 1966–1969.

==קורות חיים==
רוסטו סיים תואר ראשון באוניברסיטת ייל בגיל 19, זכה למלגת רודז ללימודים בבייליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד והשלים את הדוקטורט שלו בגיל 24. לאחר סיום לימודיו החל ללמד באוניברסיטת קולומביה. בזמן מלחמת העולם השנייה שירת כעוזר במשרד לשירותים אסטרטגיים של ארצות הברית (OSS) ובין השאר עסק בבחירת המטרות שהופצצו על ידי הכוחות האמריקאיים. על שירותו זכה באות לגיון ההצטיינות ב-1945. לאחר המלחמה עבר ללמד באוניברסיטת קיימברידג' וכיהן כחבר סגל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בין 1950 ל-1961. 

רוסטו החל את דרכו בממשל ג'ון פ. קנדי, כסגן היועץ לביטחון לאומי, הראשון במניין, ב-1961, ועבר באותה שנה לכהן כיועץ למשרד החוץ וראש אגף תכנון המדיניות במשרד זה. ב-1964 מינה אותו לינדון ג'ונסון כחבר ועדת CIAP וב-1966 מונה ל"עוזר מיוחד לנשיא לענייני ביטחון לאומי" (למה שקרוי היום כ-"יועץ לביטחון לאומי"). 

רוסטו בלט בתפקידו בעיצוב המדיניות האמריקאית בדרום-מזרח אסיה במהלך שנות ה-60, כמתנגד חריף לקומוניזם וכמעריץ מושבע של היעילות הקפיטליסטית והקפיטליזם בכללותו. 

לאורך שירותו בממשלי קנדי וג'ונסון בנושא ביטחון לאומי, תמך במעורבות האמריקנית במלחמת וייטנאם. לימים, הפך למרצה בבית ספר למדיניות ציבורית ע"ש לינדון ג'ונסון, באוניברסיטת טקסס באוסטין, יחד עם אשתו, אלספת' רוסטו, שמונתה מאוחר יותר גם לדיקן בית הספר. 

רוסטו חיבר למעלה מ-30 ספרים, בכתביו כתב נמרצות לטובת כלכלה חופשית, במיוחד בנוגע למדינות מתפתחות. הוא נודע בכך במיוחד על כתיבת ספרו: "שלבי ההתפתחות הכלכלית: גילוי דעת בלתי קומוניסטי" (1960), אשר הפך לקלאסיקה בכמה תחומי מחקר של מדעי החברה. 

ב-1969 העניק לו הנשיא לינדון ג'ונסון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.

אחיו הבוגר, יוג'ין רוסטו, גם כיהן בכמה תפקידים בכירים בממשל הנוגעים למדיניות חוץ.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.medaloffreedom.com/WaltWhitmanRostow.htm וולט רוסטו] באתר מדליית החירות הנשיאותית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:היועצים לביטחון לאומי של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:יהודים מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים כלכליים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS)
קטגוריה:יהודים פקידי ממשל בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
קליטריס פרייס

קליטריס פרייס (שם מדעי: Callitris preissii ו-Callitris gracilis שם משותף: Rottnest Island pine) הוא זן של עץ ממשפחת הברושיים, ותפוצתו באוסטרליה. צמח זה תואר ב-1845.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1845
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך אנטון וילהלם מיקל
קטגוריה:ברושיים
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
ג'ימי לוג'י

ג'יימס טוליס "ג'ימי" לוג'י (באנגלית: James Tullis "Jimmy" Logie; 23 בנובמבר 1919 - 30 באפריל 1984) היה כדורגלן סקוטי.

==ביוגרפיה==
לוג'י נולד וגדל באדינבורו, ושיחק לראשונה בקבוצת הנערים לוצ'וק וולפר., לפני שהוחתם על ידי ארסנל ביוני 1939. זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת העולם השנייה, ולוג'י נקרא לשרת בצי המלכותי. הוא שירת בצי לאורך כל המלחמה, וכשמפקדיו אפשרו לו הוא ערך הופעות אורח במועדונים סנט ברנארדס, דאנפרמלין אתלטיק וגרימסבי טאון.

לאחר שחרורו מהצבא הוא הצטרף מחדש לארסנל, וערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במשחק נגד וולבס שנערך ב-31 באוגוסט 1946. לוג'י היה שחקן מוכשר ויצירתי (מספר פעמים הוא הושווה לאלכס ג'יימס ששיחק בארסנל בשנות ה-30), ובמשך שמונה העונות הבאות הוא שיחק באופן קבוע בעמדת החלוץ של ארסנל. הוא נטל חלק בכל ההצלחות של ארסנל בתקופה המיידית שלאחר המלחמה; המועדון זכה בשתי אליפויות (1947/1948 ו-1952/1953) ופעם אחת בגביע ה-FA (1949/1950), כאשר לוג'י מבקיע לוג'י את שני השערים של ארסנל בניצחון 2 - 0 על ליברפול במשחק גמר הגביע. לקראת סוף הקריירה שלו בארסנל הוא היה המחליף של ג'ו מרסר בתפקיד הקפטן.

למרות הצלחתו בארסנל הוא הופיע פעם אחת בלבד במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד נבחרת צפון אירלנד שנערך ב-5 בנובמבר 1952. בסך הכול הוא השתתף ב-328 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 76 שערים. הוא עזב את ארסנל בפברואר 1955, והצטרף כמאמן-שחקן למועדון גרייבסנד אנד נורת'פליט שלא שיחק בליגה כלשהי, ועזב אותו ב-1960.

לאחר פרישתו הוא נקלע לתקופה קשה; כדורגל לא היה מקצוע יוקרתי ומכניס, ולוג'י סבל מהתמכרות להימורים. בסופו של דבר הוא החל לעבוד בדוכני עיתונים בכיכר פיקדילי.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:אדינבורו: כדורגלנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1919
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1984
קאוואס

קאוואסים ברחבת [[כנסיית הקבר]]
[[הרברט סמואל ולפניו שני קאוואסים, 1923]]
ארבעה קאוואסים של ארבעה קונסולים בקבלת פנים ליום הולדתו של מלך [[בלגיה בבית הקונסול הבלגי בירושלים, 1941]]
קאוואס (בערבית: قواس; בטורקית: kavas; מילולית: קַשָּׁת, יורה בקשת) הוא שומר ראש טקסי לאישיות רמת מעלה באזורי השליטה של האימפריה העות'מאנית.

הקאוואס מונה על ידי השלטון עבור קונסולים של מדינות זרות ששירתו בתחומי האימפריה, מנהיגי דת (כולל החכם באשי, הרב הראשי של יהודי האימפריה) ופקידים רמי מעלה. במקורו היסטורי היה תפקידו של הקאוואס תפקיד צבאי ממשי, והוא נועד לעקוף את האיסור שחל על לא-מוסלמים לשאת נשק במדינה המוסלמית. לימים איבד תפקיד הקאוואס את מאפייניו הצבאיים והפך לסדרן ולסמל מעמד. אנשי מעלה נוצרים שכרו קאוואסים ממשפחות מוסלמיות מכובדות, דבר שהאציל עליהם ממכובדותן של אותן משפחות ומנע התנכלות ברחובות. התופעה של קונסול או איש דת בכיר מלווה בקאוואס נמשכה בארץ ישראל גם לאחר תום השלטון העות'מאני. בימי המנדט הבריטי נלוו קאוואסים לקונסולים באירועים טקסיים, וקאוואסים מלווים אנשי דת בכירים בירושלים עד היום.

לבוש הקאוואס היה צבעוני, בדגמים שונים, אך לראשו חבש תמיד תרבוש ובידו החזיק מקל. לרוב היה הקאוואס הולך לפני האישיות ברחוב ומכה בקרקע במטה גדול כדי להודיע על בואה. בשעת כינוסים מדיניים או דתיים היו הקאוואסים ממתינים מחוץ למבנה בו התקיים הכינוס. תופעה זו ניתן לראות עד היום, כאשר קאוואסים טקסיים מלווים את ראשי העדות הנוצריות בירושלים וממתינים להם ברחבה שלפני כנסיית הקבר. בירושלים לבושים הקאוואסים של העדה הקתולית והסורית בבגדים טקסיים מפוארים ונושאים חרב. לבני העדה הסורית יש גם קאוואס הלבוש במדים לבנים ובידו שוט במקום מטה קאוואסים. הקאוואסים של העדות היוונית-אורתודוקסית, הארמנית והקופטית לבושים בחליפה כחולה כהה וחובשים תרבוש. בשנת 1841 הוכר המיעוט היהודי בארץ ישראל כמילט ובראשו הועמד הראשון לציון חיים אברהם גאגין, שזכה בבגדים רשמיים (בגדי הראשון לציון עד היום) וזוג קאוואסים. בין הקאוואסים של הראשון לציון היו גם יהודים ואלו היו היהודים היחידים שהותר להם לשאת חרב.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:מקצועות עבר
רג' לואיס

רג'ינלד (רג') לואיס (באנגלית: Reginald "Reg" Lewis; 7 במרץ 1920–1997) היה כדורגלן אנגלי.

==ביוגרפיה==

לואיס נולד בבילסטון שבסטפורדשייר, ולאורך כל הקריירה שלו הוא שיחק בארסנל. הוא הצטרף למועדון ב-1935 בעודו נער, והבקיע בהופעת הבכורה שלו במשחק נגד אברטון שנערך ב-1 בינואר 1938. אולם, בעונת 1937/1938 הוא השתתף בארבעה משחקים בלבד, ולכן לא היה זכאי לקבל מדליה על האליפות של ארסנל באותה עונה. לואיס שיחק יותר בהרכב הראשון בעונת 1938/1939, והשתתף ב-16 משחקים שבהם הבקיע 7 שערים, אך נאלץ להפסיק את הקריירה שלו בגלל מלחמת העולם השנייה.

לואיס שיחק במשחקים הלא רשמיים של ארסנל בזמן המלחמה, והתגלה כמבקיע מצטיין; למרות שהמשחקים והשערים בתקופת המלחמה לא נכללים בסטטיסטיקות הרשמיות, ההערכה היא שהוא הבקיע כ-143 שערים ב-130 משחקים, כולל רביעייה במשחק גמר גביע המלחמה הדרומי של 1943, שהסתיים בניצחון 7 - 1 על צ'רלטון אתלטיק. לקראת סוף המלחמה הוא נקרא לשרת ביחידות הצבא הבריטי שעל נהר הריין בגרמניה, אך חזר לשחק בארסנל כאשר משחקי הכדורגל הרשמיים חודשו ב-1946.

למרות שרוב שחקני ארסנל הידועים משנות ה-30 היו מעבר לשיאם, לואיס היה רק בן 26 והמשיך להיות חלק קבוע מההרכב של המועדון לאורך שארית שנות ה-40. הוא היה מלך השערים של המועדון בעונת 1946/1947 עם 29 שערים, ובעונה שלאחר מכן (1947/1948) הוא שיתף פעולה עם רוני רוק, כאשר שני השחקנים מבקיעים 47 שערים המהווים חלק חשוב בזכיית המועדון באליפות. אחת העונות הטובות ביותר בקריירה של לואיס הייתה ב-1949/1950; הוא הבקיע 19 שערים ב-31 משחקי ליגה, שיחק פעמיים בנבחרת אנגליה ב', ולבסוף הבקיע שני שערים בניצחון על ליברפול בגמר גביע ה-FA של 1950.

אולם, בתחילת שנות ה-50 לואיס סבל ממספר פציעות, כאשר בעונת 1951/1952 הוא משתתף ב-12 משחקים בלבד, ובעונת 1952/1953 אף לא במשחק אחד. בסיום עונת 1953 הוא פרש ממשחק פעיל והוא בן 33. לאורך עונותיו בארסנל הוא השתתף ב-176 משחקים, בהם הבקיע 116 שערים. לאחר פרישתו הוא ניהל פאב, ולאחר מכן עסק בתחום הביטוח.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1920
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1997
גיורא שביב

גיורא שביב (נולד ב-1937 בחיפה) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה לפיזיקה בטכניון ובעבר שמש ראש מכון אשר לחקר החלל. יזם ובנה (ביחד עם פרופסור חיים אשד ומר משה שחר) את לוויין הטכניון טכסאט-גרווין.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1960 סיים שביב לימודי תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה בטכניון. את התואר השני קיבל גם כן בטכניון בשנת 1961, בהצטיינות יתרה, וכתב תזה בנושא פרדוקס קליין, פרדוקס מתחום הפיזיקה הקוואנטית. בשנת 1965 סיים את לימודיו לתואר דוקטור בטכניון, בנושא "אפקט דופלר בכורי נייטרון מהירים". בשנים 1960–1965 שירת בוועדה לאנרגיה אטומית.

בהזמנת פרופסור יובל נאמן מאוניברסיטת תל אביב, הקים ועמד בראש קבוצת המחקר הישראלית הראשונה לאסטרופיזיקה, בה חקרו גם דרור שדה, בן־ציון קוזלובסקי, עתי קובץ' ואליה ליבוביץ. לימים הצטרפו לקבוצה אף חגי נצר וצבי מזא"ה.

בין השנים 1973 ל-1976 עמד בראש מצפה הכוכבים על שם וייז ליד מכתש רמון. בין 1976 ל-1979 היה ראש המחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1993 ל-1996 שימש כנשיא האגודה הישראלית לפיזיקה. בין השנים 1995 ל-1997 היה דיקן הפקולטה לפיזיקה בטכניון. היה יו"ר ארגון הסגל האקדמי בטכניון בסוף המאה ה-20 ותחילת הנוכחית.

בשנת 1995 הוענק לו בגרמניה פרס אלכסנדר פון הומבולדט למדען בולט.

בשנת 2008, בחר ה"פיזיקאל רוויו לטרז", כתב עת מרכזי בתחום הפיזיקה, במאמר שכתב שביב בשנת 1968, כאחד מעשרים המאמרים החשובים בפיזיקה שפורסמו בעיתון בחמישים השנים האחרונות. מדובר במאמר שנכתב עם פרופ' אמריקאי לאסטרופיזיקה ג'ון בקל בנושא חלקיק הנייטרינו. בשנת 2009 זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר של מפעל הפיס. פרסם עשרות מאמרים בהם תרם לתאוריה של מבנה והתפתחות כוכבים ותהליכים פיזיקליים באסטרופיזיקה.

כתב את הספרים הפופולריים בעברית: קוסמולוגיה וחיים מחוץ לכדור הארץ.

הוא נשוי לעדנה שביב, פרופסור לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון ואב לשלושה בנים, דוקטור גיא שביב, דוקטור אילן שביב והפרופסור ניר שביב.

==ספריו==

<div style="direction: ltr;">
* The Life of Stars, The controversial Inception and Emergence of the Theory of Stellar structure. Publisher, Springer-Verlag Heidelberg and Magnes, Jerusalem, 2009. 
*Cataclysmic Variables and Related Objects, (Mario Livio, Giora Shaviv eds.). Publisher, D. Reidel, Dordrecht, Holland, 1983. 
* The Quest for Chemical Element Genesis The Life of Stars. Publisher, Springer-Verlag Heidelberg and Magnes, Jerusalem, 2012.
</div>
* אסטרופיזיקה והחיים מחוץ לכדור-הארץ (ספריית "אוניברסיטה משודרת"). משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983. 
* קוסמולוגיה: פרקים נבחרים במבנה היקום (ספריית "אוניברסיטה משודרת"). מטכ״ל/קצין חינוך ראשי/גלי צה״ל, משרד הביטחון, 1978.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://phys.technion.ac.il/he/people?view=person&id=40 דף הבית] באתר הטכניון

* [http://lib.cet.ac.il/Pages/sub.asp?author=1686 מאמרים] באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית
* 
* 
* [https://m.youtube.com/watch?v=_4V-5F8AkRQ תחילת המפץ הגדול], הרצאתו ביוטיוב
* [https://m.youtube.com/watch?v=9NA7ROCiYHs יצירת היסודות הכימיים - האם יד האל], הרצאתו ביוטיוב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסטרונומים ישראלים
קטגוריה:אסטרופיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו למדעים ולמחקר
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פיזיקה ואסטרונומיה
קטגוריה:סגל הטכניון: פיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937