OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דאנקן קנדי

דאנקן קנדי (אנגלית: Duncan Kennedy; נולד ב-1942) הוא פרופסור בבית הספר הרווארד למשפטים ומופקד הקתדרה על שם קרטר למדע המשפט הכללי. מאבות הגישה הביקורתית למשפט.

==קורות חייו ופועלו==
קנדי קיבל את התואר הראשון שלו מקולג' הרווארד ב-1964 ולאחר מכן עבד במשך שנתיים במבצע של ה-CIA שפיקח על התאחדות הסטודנטים הלאומית. ב-1966 הוא דחה את "הליברליזם של המלחמה הקרה שלו" ועזב את ה-CIA. ב-1970 קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל. לאחר שסיים התמחותו אצל שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, פוטר סטיוארט, הצטרף קנדי לסגל בית הספר למשפטים של הרווארד, ונעשה פרופסור מן המניין ב-1976. שנה לאחר מכן, בצוותא עם קארל קלייר, רוברטו אונגר, ומספר מלומדים בעלי דעות משותפות, הוא ייסד את התנועה ללימודי משפטים ביקורתיים. אף על פי שמחוץ לאקדמיה המשפטית הוא נודע בעיקר בשל המונוגרפיה שלו "חינוך משפטי ושיעתוק ההיררכיה", קנדי מפורסם בשל ביקורתו הנוקבת את החינוך המשפטי האמריקני. בין מלומדי החוק הוא נחשב אחד מהכותבים המקוריים והמשפיעים ביותר של התאוריה המשפטית.

קנדי, הנחשב לחלק מהתנועה הנאו מרקסיסטית באקדמיה האמריקנית, הצהיר שאם ימונה לשופט, הוא ישפוט בדרך שתקדם את עקרונות הסוציאליזם.

==ספריו==
<div style="direction: ltr;">
*Sexy Dressing, etc/ Duncan Kennedy. Cambridge, Mass.: Harvard University Press.
*A Critique of Adjudication: din la siecle/ Duncan Kennedy. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1997.
*Legal Education and the Reproduction of Hierarchy: A Polemic Against the System, A Critical Edition ,NYU Press, 2004.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.law.harvard.edu/faculty/directory/facdir.php?id=35 עמוד הבית של דאנקן קנדי בבית הספר למשפטים של] אוניברסיטת הרווארד.
* [http://www.duncankennedy.net האתר האישי של דאנקן קנדי]

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אישים
קטגוריה:חוקרי משפט אמריקאים
קטגוריה:אנשי ה-CIA
קטגוריה:סגל בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
רבוס

רבוס.{{ש}}הפתרון והסברו בתוכן הערך, מימין.
רֶבּוּס (בלטינית: rebus - "באמצעות דברים") הוא חידה ויזואלית ובה מספר ציורים המייצגים הברות, מילים ו/או משפטים כמו גם ביטויי לשון. במסגרת הפתרון יש לגלות מילה, ביטוי או שם, המורכבים מכמה מילים, על פי התיאור הגרפי.<ref></ref>

את הרבוסים פותרים תוך כדי ניסיון "לקרוא" את האיור. לפותרים מספקים שני סוגי רמזים: מספר המילים ומספר האותיות בכל מילה, ורמז מילולי-הגדרתי.

לדוגמה, ברבוס המוצג משמאל צוינו המספרים "4 - 4", ומשמעותם שמדובר בשתי מילים, כל אחת בת ארבע אותיות. על פי הרמז המילולי-הגדרתי "נפוצים בחוף הים", הפתרון הוא שם עצם בצורת ריבוי. ברבוס זה מופיעות שתי אותיות: האחת נ' והשנייה י'. האות נ' נמצאת מעל האות י'. לכן, אפשר לקרוא למצב "נ (מֶ)-על י" – כלומר, "נעלי" (צירוף נ+על+י). בחלק השני של האיור יש כף יד וחץ המצביע על אחת האצבעות - האצבע. נותר לחבר את שני החלקים ולקבל את הביטוי "נעלי אצבע"; שאכן נפוצות בחוף הים.

מיהו מהו היא וריאציה של הרבוס, שהתפרסמה במשך שנים רבות בגיליון יום שישי של עיתון מעריב. החידה הורכבה מאותיות ואיורים שחוברו ביניהם באמצעות סימן השוויון וסימני החיבור והחיסור. חידה זו מבוססת אותיות ולא על שמיעה, והיא מזכירה מאוד חידות בתשבצי היגיון. לרוב, פתרון החידה היה דמות מוכרת או מושג מוכר כלשהו.

==ראו גם==
*כפל לשון

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חידות
ליו שין

לְיוֹ שִׂין (50 לפנה"ס בערך - 23, סינית מסורתית: 劉歆; סינית מפושטת: 刘歆) היה אסטרונום והיסטוריון סיני בתקופת שושלת שין.

שין פיתח שיטה אסטרונומית חדשה שפרסם בשנת 8 והתבססה על ההנחות הבאות:

* משך החודש של הירח - 29 ו-43/81 ימים.
* 235 חודשי ירח מהווים 19 שנים.

כתוצאה מכך, משך שנה אחת היה 365.25016 ימים - 11 דקות בלבד יותר מהערך הנוכחי.

הוא פרסם קטלוג של כוכבים וחילק אותם ל-6 דרגות לפי עוצמת הארתם. כמו כן, חישב את מסלולי כוכבי הלכת.

על שמו נקרא מכתש על המאדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אסטרונומים סינים
קטגוריה:היסטוריונים סינים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:נפטרים ב-23
עדי מינץ

עדיאל אליהו (עדי) מינץ (נולד ב-1953) הוא מנכ"ל מועצת יש"ע לשעבר, וכיום מכהן כיו"ר מליאת מועצת יש"ע, וחבר בהנהלת המועצה.

==ביוגרפיה==
עדי מינץ נולד וגדל בקריית שמואל שבחיפה. הוא למד בישיבת בני עקיבא התיכונית "פרחי אהרון" בקריית שמואל, בישיבת ההסדר הר עציון, בישיבת מרכז הרב, וב"מכון הרצוג" להוראה והוא בעל תואר בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת תל אביב.

עבד שנים ארוכות כמהנדס ב"תדיראן מערכות", התקדם בשרשרת הניהול ושימש כמנהל הפרויקטים הבכיר של החברה. כיהן כסמנכ"ל בחברת הייטק העוסקת במערכות אבטחה מתקדמות.

מינץ קשור למפעל ההתנחלות ביהודה, שומרון וחבל עזה, ולקח חלק בהקמה וביסוס של ההתיישבות שם: היה שותף בעלייה הראשונה של גרעין אלון מורה בחווארה, הוביל טורים בעליות לסבסטיה, לקח חלק בגרעין הקמת בית יתיר וירד לימית עם משפחתו להיאבק נגד הפינוי חבל ימית.

בשנים 2002–2004 כיהן כמנכ"ל מועצת יש"ע. בין היתר הוביל את המאבק במפת הדרכים, פעולות הלחץ והמחאה נגד גדר ההפרדה, והמערכה הציבורית ליציאה למבצע חומת מגן. בתקופתו כמנכ"ל התמודדו היישובים ביש"ע עם התקפות טרור ומינץ היה שותף בהשגת תקציבים מיוחדים לצורכי הביטחון והרווחה ביש"ע.

לאחר תוכנית ההתנתקות הוא הוביל עם חברים נוספים את הקמת מועצת יש"ע המחודשת, כיום הוא משמש כיו"ר מליאת מועצת יש"ע וחבר בהנהלתה. מינץ יזם תוכנית שלום יחד עם חברים נוספים במועצת יש"ע (חנן פורת ואורי אליצור) בשם "שלום בארץ".

מינץ חבר מזה עשרים שנה בהנהלת עמותת אלע"ד (אל עיר דוד) ומעורב בפיתוחה והפיכתה לאתר תיירות מהמתויירים ביותר בישראל. הוא כיהן כיו"ר מזכירות דולב, יו"ר פורום יישובי מערב בנימין וכחבר במליאת המועצה האזורית מטה בנימין.

בשנת 2009 הקים עדי מינץ את חברת "יש"ע הירוקה" בשותפות עם חברת "בניני בר אמנה" חברת הבניה של תנועת ההתיישבות "אמנה", והוא משמש מנכ"ל החברה. "יש"ע ירוקה" יוזמת ומקימה מערכות לייצור חשמל באנרגיה מתחדשת (אנרגיה סולארית וטורבינות רוח) ברחבי יו"ש.

== חיים אישיים ==
מינץ מתגורר בדולב. נשוי לבלהה, אחותו של דוד בארי, יו"ר עמותת אלע"ד וחתן פרס ישראל לשנת תשע"ז, ואב לשמונה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

====מפרי עטו====
* [http://www.ynet.co.il/tags/עדי_מינץ מאמרי דעה של עדי מינץ] באתר ynet
* [http://www.inn.co.il/Articles/Author.aspx/125 מאמרי דעה של עדי מינץ] באתר ערוץ 7

קטגוריה:ראשי מועצת יש"ע
קטגוריה:בוגרי ישיבת פרחי אהרון
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הרצוג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ימית: אישים
קטגוריה:דולב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
הנס המלכותי של קנדה

דגל מלך קנדה או הדגל האישי של מלכת קנדה (באנגלית: King's Personal Canadian Flag) המכונה גם "הנס המלכותי של קנדה" (Royal Standard of Canada) הוא הדגל הרשמי של מלך קנדה, צ'ארלס השלישי. דגל זה אומץ על ידי המלכה אליזבת השנייה בשנת 1962 ונעשה בו שימוש בעת שהמלכה נמצאת בקנדה בביקור (שכן אליזבת השנייה מתגוררת בממלכה המאוחדת) וכן באירועים בהם המלכה משתתפת כראש המדינה של קנדה.

==שימושים==
הדגל מונף מיד עם הגעת המלך למבנה (או כלי רכב או ספינה) ומורד מיד עם עזיבתה את המבנה. כאשר מגיע נציג רשמי של המלכה - המושל הכללי של קנדה או אחד מהמשנים למושל קנדה מונפים במקום דגל המלכה - דגל המושל הכללי של קנדה או דגלי המשנים למושל קנדה בהתאמה.

הדגל מונף רק בעבור מלכת קנדה, ואין לאף אדם אחר רשות להשתמש בו. דגל זה מקבל עדיפות על הדגל הלאומי של קנדה.

==תיאור הדגל==
הדגל כולל אלמנטים של הסמל המלכותי של קנדה בצורת דגל. במרכז מופיע סמל המלכה המלכותי - עיגול כחול שבמרכזו האות "E" שעליה כתר, והיא מוקפת ורדים. האות, הכתר והוורדים הם בצבע זהב. האות E היא האות הראשונה בשמה של המלכה אליזבת בשפה האנגלית. עם עלייתו של מלך חדש לשלטון בבית המלוכה, תוחלף האות "E" באות הראשונה של שם המלך שיעלה לשלטון.

ברביע השמאלי העליון של הדגל מופיעים שלושה אריות צועדים (המכונים בהרלדיקה "נמרים") על רקע אדום. אריות אלה מקורם בדגל אנגליה והם מסמלים את אנגליה, ואת מקור בית המלוכה ואת השפה האנגלית - שפה רשמית של קנדה.

ברביע הימני העליון של הדגל מופיע אריה אדום צועד על רקע צהוב, שסביבו מסגרת ועליה פרחי חבצלת. חלק זה של הדגל מקורו בסמל המלכותי של סקוטלנד. חלק זה של הדגל מייצג את העובדה שהמלכה היא גם מלכת סקוטלנד ואת הקבוצה האתנית הסקוטית הגדולה המתגוררת בקנדה (הקבוצה השלישית בגודלה מבין הקבוצות האתניות בקנדה).

ברביע השמאלי האמצעי מופיע נבל בריין בורו המופיע על סמל אירלנד ומייצג את אירלנד - שמהווה חלק מהממלכה המאוחדת ואת העובדה שבקנדה מתגוררת קבוצה אתנית גדולה שמוצאה מאירלנד.

ברביע הימני האמצעי מופיעים שלושה פרחי חבצלת על רקע כחול, שמקורם בסמל ממלכת צרפת. רביע זה מייצג את המלוכה הצרפתית ששלטה בעבר בקנדה, ואת הקבוצה האתנית הצרפתית הגדולה, המתגוררת בעיקר בפרובינציית קוויבק.

בחלקו התחתון של הדגל מופיע ענף ועליו שלושה עלי עץ אדר - העץ המסמל את קנדה, את העובדה שקנדה מורכבת מלאומים רבים המהווים יחד את האומה הקנדית, ואת היות בית המלוכה מייצג את כל הלאומים האלה.

==ראו גם==
* דגל המושל הכללי של קנדה
* דגלי המשנים למושל קנדה
* הנס המלכותי

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנדה: דגלים
קטגוריה:המלוכה הקנדית
קנדה

קטגוריה:קנדה: סמלים לאומיים
מסילת מנשה

מסילת מנשה היא מסילת רכבת עתידית של רכבת ישראל, אשר תחבר בין המסילה המזרחית החדשה לבין מסילת העמק. המסילה תתפצל מהמסילה המזרחית באזור עמק חפר, ותתחבר למסילת העמק בין תחנת מגדל העמק – כפר ברוך לבין תחנת יקנעם – כפר יהושע. המסילה תאפשר לתושבי עמק יזרעאל להגיע למרכז הארץ ישירות ללא מעבר בחיפה באמצעות מסילת העמק, ותאפשר גם מעבר רכבות משא ממסוף המטענים בבית שאן לדרום ללא מעבר במסילת החוף.

מסילה זו תיצור חיבור ישיר ומהיר בין העמק למרכז ישראל שבעתיד תוכל לשמש את כל הגליל לכשתקום מסילת עפולה-טבריה.

== תיאור המסילה ==
המסילה תתפצל ממסילת העמק באזור רמת דוד (כך שתוכל לכלול בעתיד תחנה גם בנמל תעופה אזרחי אם יוקם ברמת דוד) ומשם תמשיך במנהור דרך רמות מנשה ועד אזור מחלף עירון. משם היא תמשיך לאזור עמק חפר, דרך תחנת רכבת בחריש ותחנת רכבת בבאקה אל גרבייה-ג'ת<ref></ref><ref></ref> ותתחבר למסילה המזרחית.

המסילה מתוכננת על ידי חברת נתיבי ישראל שכבר החלה לבצע הרחבות והקמת גשרים חקלאיים בשטחה העתידי של המסילה.

המסילה נמצאת בשלבי תכנון.

== חלופת מסילת עירון ==
מסילת עירון הייתה חלופה למסילת מנשה, אשר תוכננה להסתעף מצומת רמז לכיוון צפון-מזרח ולהתחבר למסילת העמק בקרבת תחנת הרכבת עפולה. במסגרתה תוכננה תחנה אפשרית ליד העיר חריש. לפני אום אל-פחם המסילה נועדה להיכנס למנהרה שתחצה את העיר ותמשיך עד לאזור מגידו ומשם לאורך כביש הסרגל ותתחבר למסילת העמק ממערב לתחנת עפולה. במסגרת תוכנית זו המסילה תוכננה להיות רחוקה יותר ממסילת החוף ולכן הייתה מאפשרת שירות לנוסעים הנמצאים באזורים חדשים, לעומת מסילת מנשה אשר מהווה ציר "עוקף חיפה".

תוכנית זו בוטלה בפברואר 2019 עקב הצורך במינהור ארוך מאוד ויקר דרך ואדי עארה.

==ראו גם==
* מסילת העמק
*המסילה המזרחית החדשה
*תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20131001123839/http://hozeisrael.co.il/template/default.asp?PageId=261&catId=6&maincat=3 מתוך האתר הרשמי של חברת כביש חוצה ישראל]
* 

==הערות שוליים==

עירון
ראש הגשר הרומני

מפת [[פולין (בצבע קרם) בשנים 1920–1939. רומניה צבועה בחום בדרום מזרח פולין]]
חייל פולנים בצבא אנדרס בתל אביב, 1942.
ראש הגשר הרומני (בפולנית: Przedmoście rumuńskie) הוא ראש גשר פולני (היום האזור נמצא באוקראינה) על גבול רומניה, שם רוכז הצבא הפולני הנסוג מפני המתקפה של צבא גרמניה הנאצית.

בשעה שגרמניה הנאצית תקפה את פולין (המתקפה החלה ב-1 בספטמבר 1939), הייתה האחרונה בברית הגנה הדדית עם רומניה, אולם פולין העדיפה לא לבקש מרומניה את עזרתה הצבאית, אלא להשתמש בשטח רומניה כעורף אסטרטגי, דרכו תוזרם אספקה לצבא הפולני. את האספקה היו אמורות להביא לנמלי הים השחור של רומניה ספינות ציי אנגליה וצרפת, אך הם התמהמהו.

ב-14 בספטמבר הורה המפקד הפולני העליון, מרשל אדוארד רידז שמיגלי, לכוחות הפולניים שממזרח ל-ויסלה, להתרכז באזור הגבול עם רומניה, אזור שכונה "ראש הגשר הרומני". ההוראה ניתנה לכ-20 דיוויזיות. מטרת הפיקוד העליון הפולני הייתה לרכז את הצבא באזור הסמוך לגבול הרומני, אזור משופע במכשולים טבעיים (ביצות ונהרות), לשמר בו את הכוח הצבאי הפולני ולארגן את המגננה נגד הגרמנים עד שבני הברית המערביים יפתחו בחורף במתקפה המובטחת במערב גרמניה. הפולנים סמכו על כך שדרך הגבול הרומני יקבלו הספקה שוטפת ויחס ידידותי. התוכנית הפולנית הוכנה מראש למקרה בו הצבא הפולני לא יצליח להתמודד עם הצבא הגרמני הפולש. כניסת הצבא האדום לפולין, ב-17 בספטמבר, חיסלה למעשה את התוכנית הפולנית, אך בראש הגשר הרומני כבר התרכז כוח צבאי גדול.

במהלך נפילת פולין וגם זמן מה לאחריה, חיילים פולנים רבים עברו את הגבולות עם רומניה ועם הונגריה בניסיון לעבור דרכן אל אזורים שנשלטו על ידי כוחות בני בריתם. החיילים שהגיעו לרומניה נכלאו, אך בני הברית לשעבר, הרומנים, עצמו עין מבריחות המוניות ואיפשרו למעשה לפולנים להמשיך במסעם. כ-120,000 אנשי צבא פולנים עשו את הדרך הזאת ולצידם גם פליטים אזרחים רבים. גם רכוש הבנק הממלכתי הפולני הוברח בדרך הזאת.

מרבית אנשי הצבא הפולנים הגיעו לצרפת (חלקם לסוריה שהייתה בשלטון צרפתי) ומשם המשיכו את מלחמתם בגרמנים. עם נפילת צרפת, כוחות פולניים רבים עברו לשטחים בריטיים וגם משם המשיכו להילחם. הפולנים, שישבו בסוריה, עברו לארץ ישראל, בתיאום עם השלטון הבריטי, וכאן התארגנו מחדש עד למעבר למצרים יחד עם צבא אנדרס.

קטגוריה:רומניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פולין במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחסי פולין–רומניה
מאגר המידע הלאומי למדעי החלל

מאגר המידע הלאומי למדעי החלל (באנגלית: National Space Science Data Center), או בראשי תיבות NSSDC, היא מחלקה בחטיבת "מחקר מערכת השמש" של נאס"א. המחלקה הוקמה כדי לארכב את ההישגים המדעיים של נאס"א במשימות החלל. 

NSSDC ממוקם במרכז טיסות החלל גודרד בגרינבלט שבמרילנד, ליד וושינגטון, והוא מאפשר לחוקרים ולציבור הרחב גישה חופשית לנתונים הגולמיים שנאספו ולצילומים.

==קטלוג ראשי==
NSSDC אוצר את הנתונים והתוכניות של כל חללית, גשושית, לוויין או כל עצם אחר ששוגר למסלול בחלל, בכל הזמנים ומכל העולם. מידע זה, כולל מידע רקע, זמין לציבור הרחב, וניתן לחפשו באתר המרכז.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/sc-query.html הקטלוג הראשי של NSSDC]

קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
קטגוריה:מאגרי מידע
קטגוריה:נאס"א
דגל המושל הכללי של קנדה

דגל המושל הכללי של קנדה הוא דגלו האישי של המושל הכללי של קנדה. עיצובו הוא כחול כאשר במרכזו ציצת שלט האצולה המלכותי של קנדה. הדגל הונף לראשונה בשנת 1901 אולם במרוצת השנים שונה עיצובו אשר קיבל את עיצובו הנוכחי בשנת 1981.

==תיאור הדגל==
הדגל הנוכחי אומץ בשנת 1981. במרכז הדגל מופיע הסמל המלכותי הקנדי - אריה שלראשו כתר האחוז בכפתו עלה עץ אדר (מייפל) אדום, על רקע כחול. עלה עץ האדר משמש כסמל לאומי של קנדה. האריה עומד על עטרה בצבעים הלאומיים הרשמיים של קנדה (אדום ולבן).

דגל זה שונה מהדגלים של המושלים הכלליים של יתר ממלכות חבר העמים הבריטי בכך שהדגל אינו כולל את שם הממלכה, ובכך שהדגל כולל סמלים וצבעים לאומיים. קודם לשנת 1981 כלל הדגל את שם הממלכה, בדומה ליתר דגלי המושלים הכלליים, ולא כלל את עלה עץ האדר או את העטרה.

==שימושים==
דגל זה מקבל עדיפות על הדגל הלאומי של קנדה אך פחות בחשיבותו מהדגל המלכותי של קנדה. כאשר מבקר המושל הכללי במגורי המשנה למושל של אחת הפרובינציות מקבל דגל המשנה למושל עדיפות על דגל זה, וכן במקרים בהם המשנה למושל משמש בתפקיד נציג המלוכה הקנדית מקבל דגל המשנה למושל עדיפות על דגל זה.

דגל המושל הכללי של קנדה מונף על מגורי המושל הרשמיים (אחוזת רידו ולה סיטדל) וכן על בניינים אחרים בהם מבקר המושל הכללי של קנדה. הדגל מונף על מכוניתו של המושל הכללי. בעת ביקורים בארצות אחרות, משתמש המושל הכללי של קנדה בדגל הלאומי הקנדי.

==התפתחות הדגל==
<gallery>
תמונה:Ca-gg1.gif|1901-1921
תמונה:Ca-gg2.gif|1921-1931
תמונה:Ca-gvgen.gif|1931-1981
תמונה:Flag of the Governor-General of Canada.svg|1981-1999, 2002 - היום
תמונה:Flag of Canadian Governor General LeBlanc.svg|1999-2002
</gallery>

דגל המשנה למלך הראשון אומץ בשנת 1901. עיצובו של דגל זה היה דומה לעיצוב דגלי המשנים למלך ברחבי האימפריה הבריטית: יוניון ג'ק שבמרכזו סמל המדינה - במקרה זה סמל קנדה. הדגל שונה בשנת 1921 בהתאם לעדכונים שנעשו לסמל קנדה, ובשנת 1931 שונה הדגל בהתאם להצהרת בלפור משנת 1926 בו הפך המושל הכללי לנציג המלוכה הקנדית (במקום המלוכה הבריטית). הדגל משנת 1931 זהה בעיצובו ליתר דגלי המושלים הכלליים של ממלכות חבר העמים הבריטי.

בעת כהונתו של רומאו לבלן כמושל כללי בוצעו מספר שינויים בדגל - ובהם הוסרו טופריו והלשון של האריה (שנראה כאילו הוא מוציא לשון). השינויים בוצעו לבקשת המושל על מנת "להעניק לאריה מראה קנדי יותר". שינוי זה בוטל בשנת 2002.

==ראו גם==
* הנס המלכותי של קנדה
* דגלי המשנים למושל קנדה
* דגל קנדה

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.gg.ca/document.aspx?id=78 סמלים קנדיים ידועים] באתר המושל הכללי של קנדה 

המושל הכללי של קנדה
קנדה
גאיוס לוקיליוס

גאיוס לוקיליוס (בלטינית: Gaius Lucilius; 180 לפנה"ס, קאמפאניה – 103 לפנה"ס, נאפולי) היה סאטיריקן רומי, שמוצאו ממשפחת פרשים אמידה. אחייניתו הייתה אמו של פומפיוס. ב-133 ו-134 לפנה"ס הוא שירת במלחמת נומנטיה. מפקדו היה פובליוס קורנליוס סקיפיו איימיליאנוס, שהיה בין חבריו הקרובים ביותר, גם כשהוא חזר לרומא. בשנותיו האחרונות הוא חי בנאפולי.

==קריירה==
לוקיליוס התחיל לפרסם כשהוא היה כבר בן 50 בערך. ליצירה שלו היה אופי של שירה בציבור, כמו רב היצירות בזמנו, אבל הוא הצליח להוסיף לה גיבוש ולהכניס אליה תוכן חדש, ובכך יצר סוג ספרותי חדש: סאטירה, שלעגה למגוחך בחיים הציבוריים. הנושאים שבהם הוא עסק ביצירתו היו רבים ומגוונים: בעיות מדיניות - היה תומך נלהב של האופטימאטים, חיי המשפחה- שנא את הנשים ואת הנישואים, ענייני ספרות- לא אהב את הניפוח של כותבי הטרגדיות ואפילו הביע את דעותיו בנושאי לשון וכתיב.

הוא חיבר 30 ספרים, שקובצו לשלושה קבצים. הקובץ השני קדם כנראה לאחרים מבחינה כרונולוגית, וממנו נשתמרו רק מילים וקטעים בודדים. סה"כ נשתמרו מיצירתו של לוקילוס כ-1,380 חרוזים. לשונו הייתה תוקפנית, שנונה, אבל מעט מרושלת, ולא נקייה מתערובת יוונית. חרוזיו היו לקויים גם מבחינת המבנה, אך בשל היותו מקורי ורב-גוני הוא זכה להערכה רבה ברומא העתיקה והורטיוס ראה בו את רבו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:משוררים רומאים
קטגוריה:סאטיריקנים רומאים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
ספטמבר (זמרת)

פטרה מרקלונד (בשוודית: Petra Marklund; נולדה ב-12 בספטמבר 1984) הידועה בשם הבמה שלה ספטמבר (September) היא זמרת ומלחינה שוודית.

== קריירה ==
ב-2003, כשהייתה בת 18, הוציאה ספטמבר את הלהיט הראשון שלה בשוודיה, "(La La La (Never Give It Up", שהגיע למקום השמיני במצעדים השוודיים. הלהיט הבא שלה היה "We Can Do It" ואף הוא הגיע לעשרת הגדולים. כתוצאה מהצלחת שני השירים האלו, החלה ספטמבר להקליט את אלבום הבכורה שלה שיצא לאור בפברואר 2004, יחד עם הסינגל השלישי, "September All Over", שהגיע למקום השמיני כמו הסינגל הראשון. לאחר תקופה של שקט הוציאה ספטמבר את "Satellites", סינגל ראשון מתוך אלבומה השני, "In Orbit", שהיה ללהיט הגדול ביותר שלה באותה התקופה. השיר מדורג במקום ה-141 במצעד השיר השוודי הטוב ביותר בכל הזמנים. סינגלים נוספים מהאלבום הם "Looking for Love" ו-"Cry for You".

בארצות הברית יצא הלהיט "Satellites" רק בסוף 2006 ונחל הצלחה בינונית. לעומת זאת, השיר "Cry for You" שהופץ לתחנות הרדיו בארצות הברית ב-5 ביוני, הגיע למקום הראשון במצעד ה-Hot Dance Airplay.

ב-20 ביוני 2007 פרסמה ספטמבר באירופה את הסינגל "Can't Get Over", מהאלבום הבא, "Dancing Shoes", שיצא לאור ב-26 בספטמבר.

ב-1 בספטמבר 2007 ייצגה ספטמבר את שוודיה בפסטיבל סופוט, תחרות שירים בינלאומית הדומה לאירוויזיון, כשבין מתחריה היו אמנים ידועים כמו The Cloud Room, סופי אליס-בקסטור ו-Monrose. ספטמבר זכתה במקום השלישי בבחירת הצופים.

== דיסקוגרפיה ==
* September (11 בפברואר 2004)
* In Orbit (26 באוקטובר 2005)
* Dancing Shoes (26 בספטמבר 2007)

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות שוודיות
קטגוריה:אמנים שוודים הידועים בשם במה
קטגוריה:זמרות פופ שוודיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות שוודיות
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1984
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1984
אלסטר (אונייה)

האלסטר עוגנת ב[[קיל]]
אלסטר (Alster) היא אוניית ביון של הצי הגרמני. האונייה מצוידת במגוון רחב של חיישנים אלקטרומגנטיים, הידרואקוסטיים ואלקטרואופטיים, המאפשרים איסוף מודיעין אסטרטגי. ניתן להשתמש בה כיחידת התרעה מוקדמת. התכנון הראשוני שלה נועד לאסוף מידע על אוניות הצי הסובייטי. 

הספינה נבנתה ב"מספנות פלנסבורג", והושקה בשנת 1987. אורכה 83.5 מטרים ולה הדחק של 2,375 טון (3,200 טון במצב מלא). מהירותה המרבית 21 קשר, והטווח שלה הוא 5,000 מייל ימי. צוות האונייה כולל 36 ימאים ו-40 אנשי מודיעין. 

ב-26 באוקטובר 2006, בעת ששייטה מול חופי לבנון כחלק מכוח יוניפי"ל, הייתה האונייה מעורבת בתקרית עם חיל האוויר הישראלי. דובר צה"ל מסר כי מסוק המריא מהאונייה מול חופי ראש הנקרה, מבלי שהזדהה כמוסכם, ולכן הוזנקו לעברו שני מטוסי קרב. הדובר הכחיש ידיעות בתקשורת הגרמנית, לפיהן ירו המטוסים טילים לעבר האונייה, וכי המטוסים הטילו נורים בלבד.
== ראו גם ==
* תקרית ליברטי 
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:אוניות מלחמה גרמניות
קטגוריה:אמצעי איסוף מודיעין
מלאכים ברשת

תג ההתנדבות מלאכים ברשת הוא ציון לשבח שהעניקו איגוד האינטרנט הישראלי והמועצה הלאומית להתנדבות בישראל לאתרי אינטרנט בהם מתבצעת פעילות התנדבותית לתועלת החברה בישראל, תוך שימוש בתכונות ההידודיות (אינטראקטיביות) של האינטרנט לצורך הפעילות. התג הוענק בשנים 2005–2009. סך הכל הוענקו תגים ל-47 אתרי אינטרנט ופורומים מקוונים ו-6 אתרים זכו בתג פעמיים.

אחת ממטרות המיזם הייתה להוכיח שברשת האינטרנט יש גם מיזמי התנדבות שאת רובם אי אפשר להפעיל באמצעים שאינם מרושתים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20071002084234/http://www.isoc.org.il/hitnadvut/ על התג באתר איגוד האינטרנט]
* 

קטגוריה:פרסים ישראליים
קטגוריה:ישראל: אינטרנט
אנאפוליס

אנאפוליס (באנגלית: Annapolis) היא עיר הבירה של מדינת מרילנד בארצות הברית, ובירת (county seat) מחוז אן ארנדל.

אנאפוליס ממוקמת במרחק של כ-42 ק"מ מהעיר בולטימור, וכ-56 ק"מ מוושינגטון הבירה, בסמוך למפרץ צ'ספיק שבחופה המזרחי של ארצות הברית. אוכלוסייתה 39,174 נפש (בשנת 2018).

==היסטוריה==
מרילנד הייתה מושבת הכתר הראשונה בעלת זיכיון שהבטיח חופש דת, סובלנות דתית לבני כל הדתות (הנוצריות) וחופש פולחן, בנוסף לזכויות אזרחיות וחקיקה מקומית נפרדת. חופש הדת יוצא הדופן משך למרילנד פוריטנים מווירג'יניה, וקווייקרים ואף לותרנים מהמושבות ההולנדיות בקאריביים.

אנאפוליס הוקמה ככפר קטן בשנת 1649, על ידי מתיישבים נוצרים פוריטנים שעזבו את מדינת וירג'יניה. בשנת 1708 הוכרזה אנאפוליס כעיר והוכרה כעיר הבירה של מדינת מרילנד.

בשנת 1783, לאחר החתימה על חוזה פריז, שימשה כעיר הבירה הזמנית של ארצות הברית, במשך כשנה. בשנת 1845 נוסדה בה האקדמיה הימית של ארצות הברית.

מאמצע שנת 2007 ועד אמצע שנת 2008, ציינה אנאפוליס את חגיגות ה-300 להכרזתה כעיר.

==אקלים==
האקלים באנאפוליס הוא אקלים סובטרופי גשום, שבו מחולקים המשקעים שווה במשך כל עונות השנה. עונת הקיץ חמה, אולם החורפים ממוזגים יחסית, עקב זרמים חמים ממפרץ צ'ספיק הסמוך.

מספר פעמים פגעו בעיר הוריקנים חזקים. בשנת 1954 פגע בעיר הוריקן הייזל , שגרם לנזק רב. בשנת 2003 פגע בעיר הוריקן איזבל שגרם לשיטפונות עזים בעיר. במספר מקומות בעיר הגיעו המים לגובה 2.30 מטר, וגרמו לנזקים רבים לעיר, שחלקם טרם שוקמו.

==אתרים בעלי חשיבות==
* בניין בית המחוקקים של מדינת מרילנד הוא בית המחוקקים הוותיק ביותר שעדיין בשימוש בארצות הברית. הקמת המבנה החלה בשנת 1779. בראש המבנה נמצאת כיפת העץ הגדולה ביותר בארצות הברית. המבנה שימש את ממשלת ארצות הברית ב-6 בנובמבר 1783 ועד ה-13 באוגוסט 1784, ובפועל המבנה היה בניין ממשלת ארצות הברית. במבנה אושרר חוזה פריז ב-14 בינואר 1784.
* האקדמיה הימית של ארצות הברית נוסדה בשנת 1845 באתר מצודת סברן.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 

==ראו גם==
* ועידת אנאפוליס - ועידת שלום מנובמבר 2007 בהשתתפות נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש, אבו מאזן ואהוד אולמרט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.stjohnscollege.edu/asp/home.aspx האתר של קולג' סנט ג'ונס] 
* [http://www.usna.edu/ האתר של אקדמיית צי ארצות הברית]
* [http://www.visit-annapolis.org/ לשכת הוועידות והמבקרים של אנאפוליס ומחוז אראנדל]
* [https://web.archive.org/web/20061202005112/http://www.bfcollection.net/cities/usa/md/annapolis/histor01/annapolis_hist01.html תמונות היסטוריות של אנאפוליס]
* [http://www.dcmemorials.com/annapolis.htm אתרי זיכרון ואמנות באנאפוליס] 
* [http://www.insideannapolis.com מגזין על אנאפוליס]
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מרילנד: ערים
קטגוריה:מדינות ארצות הברית: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1649
קטגוריה:ארצות הברית: ערי בירה לשעבר
אלסטר

אלסטר (באנגלית: Ulster; באירית: Cúige Uladh) היא הצפונית שבארבע הפרובינציות של אירלנד.

== אטימולוגיה ==
שם הפרובינציה באנגלית נגזר משמם של שבטים שישבו בימים קדומים בחבל זה – האולאדים (Uladh), ומהסיומת staðr, שמשמעותה בנורדית עתיקה ארץ או טריטוריה, כך שמשמעות השם היא "ארץ האולאדים". שמה האירי – Cúige Uladh – נגזר אף הוא משם השבטים (Cúige פירושו חמישית, זכר לימים שבהם היו קיימות חמש פרובינציות, כלומר פרובינציית האולאדים). שמה הלטיני של הפרובינציה הוא Ultonia.
== גאוגרפיה ==
שטחה של אלסטר הוא 21,552 קילומטר רבוע, ואוכלוסייתה מונה 2.1 מיליון תושבים.

אלסטר מורכבת מתשעה מחוזות היסטוריים של אירלנד. שישה מהם, אנטרים, ארמה, דאון, פרמנה, לונדונדרי וטיירון מרכיבים את צפון אירלנד, ומהווים חלק מהממלכה המאוחדת, ושלושת האחרים, קאוואן, מחוז דניגול ומונאהן הם חלק מאירלנד. במחוזות אנטרים ודאון מתגוררים יותר ממחצית תושבי אלסטר, שכן בלפסט, העיר הגדולה באלסטר ובירת צפון אירלנד, שוכנת בשטחם.

אוניברסיטת אלסטר (UU) היא אוניברסיטה מרובת קמפוסים בצפון אירלנד שנוסדה בשנת 1984. האוניברסיטה כוללת שש פקולטות ומתגוררים בה כ־26,000 סטודנטים, מתוכם 2,000 בינלאומיים ממעל 80 מדינות שונות. הקמפוס הראשי בבלפסט מהווה את אחת ההתפתחויות העירוניות הגדולות בצפון אירלנד. ממוקם ברובע הקתדרלה, האזור האמנותי והתרבותי של העיר, הקמפוס עובר כעת תוכנית לפיתוח מחדש של 250 מיליון ליש"ט לשדרוג מתקני ההוראה והלמידה שלו.<ref></ref>

יוניוניסטים (תומכי האיחוד עם בריטניה) רבים מכנים את צפון אירלנד בשם אלסטר, אף על פי שהיא כוללת רק חלק מאלסטר.

== ראו גם ==
*מחוזות צפון אירלנד

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אירלנד: פרובינציות
קטגוריה:אירלנד: היסטוריה
השנה הגאופיזית הבין-לאומית

סמל השנה הגיאופיזית הבין-לאומית
השנה הגאופיזית הבין-לאומית (שג"ב) הייתה מיזם בינלאומי שנערך מ-1 ביולי 1957 ועד 31 בדצמבר 1958 והוכרז על ידי המועצה הבינלאומית של ארגוני מחקר. במיזם השתתפו 67 מדינות.

==תחומי מחקר==
במהלך המיזם נערכו מחקרים מגוונים בנושאים שונים הקשורים לכדור הארץ. אחד עשר נושאי המחקר של השנה הגאופיזית הבינלאומית היו:
*זוהר הקוטב
*השדה המגנטי של כדור הארץ
*הכבידה
*הקרניים הקוסמיות
*מטאורולוגיה
*סייסמולוגיה
*פיזיקה של היונוספירה
*פעילות השמש
*קווי אורך ורוחב (תחילת המיפוי המדויק של כדור הארץ)
*גאומגנטיזם
*זוהר האטמוספירה

==חקר החלל באמצעות לוויינים==
ארצות הברית וברית המועצות שיגרו לוויינים במהלך שנה זו, כאשר ב-4 באוקטובר 1957 ברית המועצות שיגרה את ספוטניק 1 שהיה הלוויין הראשון ששוגר לחלל. שיגור הלוויין על ידי ברית המועצות היווה את גולת הכותרת של הפעילות המדעית-טכנולוגית במיזם.

==קישורים חיצוניים==

[http://www.iislweb.org/docs/2012_IGY.pdf מחקר היסטורי מקיף על השנה הגיאופיזית הבינלאומית ותרומתה לשיתוף פעולה בינלאומי בתחום החלל] (ראה אור ב - 2012)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שנים במדע
קטגוריה:מדעי כדור הארץ
הודו - יומן דרכים

הודו - יומן דרכים הוא ספר מסע והתרשמות שחיבר עזריאל קרליבך, פובליציסט והעורך הראשי של "מעריב".

בשנת 1955 ערך קרליבך סיור בן שלושה שבועות בהודו, ואת רשמיו ממנו העלה בספרו "הודו - יומן דרכים" שהופיע בשנת 1956 בהוצאת עיינות. הספר מתאר את הודו מנקודת מבט אישית ובראייה ייחודית והפך לרב מכר מיד עם הופעתו, ובמשך עשרים שנה הופיע במספר מהדורות. ב-1986 יצא לאור פעם נוספת, בספריית מעריב, וב-2014 יצא לאור בהוצאת כתר.

במסעו, קרליבך מתרשם רבות מדרך החיים ההודית, כאשר במשך פסקאות רבות הוא מקדיש תיאורים נרחבים לנושאים רבים בחייהם, מהלבוש, דרך צורת הרחוב, ועד הפוליטיקה הפנימית והיחס המיוחד לחי בכלל ולחיות בפרט. קרליבך שם לב לקווים הבסיסיים המבדילים את מנהגי תרבות הודו ובין תרבות המערב, והדת היהודית, שעל ברכיה גדל. תיאוריו, התרשמויותיו, והכבוד הגדול שחולק קרליבך לתרבות הזרה והלא מוכרת, מצליחים להעלות שאלות רבות בנוגע לערכי הציוויליזציה המערבית, והדת היהודית הבסיסיים ביותר, ובפירוט, לצורה שבה מתייחסים לחיות, לקצב החיים, למשמעותם, ולבסוף גם למוות. קרליבך אף משווה את התרבות ההודית לתרבות המוסלמית ולתרבויות נוספות ומנסה להראות כיצד התרבות ההודית שונה אף מהן בתחומי חיים רבים ובסיסיים כגון אמונה באל, יחסי גוף נפש, זוגיות, נקמה ועוד.

הספר לא מסודר לפי רצף כרונולוגי של ביקורו של קרליבך אלא לפי נושאים, ביניהם: גודל האוכלוסייה, היחס לרכוש, היחס לבהמות, החלוקה לקאסטות, מוות וגלגול נשמות, עבודת אלילים, נישואין וזוגיות, היחס לכוח, יצירה תרבותית, בודהיזם בהודו, אסלאם בהודו, יהודי הודו (במיוחד יהדות קוצ'ין) ופוליטיקה עכשווית.

==מהדורות==
* הוצאת עיינות תל אביב, 279 עמודים, 1956
* ספרית מעריב תל אביב, 266 עמודים, 1986
* הוצאת כתר ירושלים, 302 עמודים, 2014

==קישורים חיצוניים==
* 
* גדעון סאמט, [http://atmag.co.il/%D7%98%D7%99%D7%95%D7%9C%D7%99%D7%9D-%D7%95%D7%9E%D7%A1%D7%A2%D7%95%D7%AA/%D7%94%D7%A9%D7%99%D7%91%D7%94-%D7%90%D7%9C-%D7%94%D7%95%D7%93%D7%95 השיבה אל הודו], מסע בעקבות המסע - מסע עולמי
* 
*

קטגוריה:ספרי הרפתקאות ומסעות
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרי 1954
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:ספרי ספריית מעריב
סקרו

סקרו (Skrew), להקת אינדסטריאל מטאל אמריקאית משפיעה מאוסטין, טקסס שפעלה בין 1990 ו-1998.

==היסטוריה==
מקימי הלהקה הם אדם גרוסמן (שירה/גיטרות) ודני לונר (גיטרות/קולות רקע), שפעלו עד אז במסגרת להקת ת'ראש מטאל/פאנק בשם אנגקור ואט. שני האלבומים הראשונים שהוציאה הלהקה נחשבים לקלאסיקות של אינדסטריאל מטאל, כאשר אלבום הבכורה Burning in Water, Drowning in Flame מצליח יותר מבחינה מסחרית. סגנונה של הלהקה בתקופה זו היה אינדסטריאל מטאל טיפוסי המשלב ת'ראש ופאואר מטאל עם סימפולים, שירה מעוותת ואווירה שתוארה כ"מכנית".

מחלוקות שהתעוררו בקרב חברי הלהקה מנעו ממנה מללוות את אלבום הבכורה בסיבוב הופעות, ובסופו של דבר גרמו לעזיבתו של לונר לטובת קריירה בניין אינץ' ניילס, ולנסיגה בפופולריות של הלהקה שגרמה לעיכוב ביציאתו של האלבום השני, Dusted, ולא חדלה למעשה עד להתפרקותה של הלהקה. שני האלבומים האחרונים של סקרו היו Shadow of Doubt שכלל ת'ראש מטאל איטי בסגנון מאשין הד, ו-Angel Seed XXIII שהושפע ככל הנראה מז'אנר הנו-מטאל וזכה בדרך כלל לביקורות לא טובות. מאז התפרקותה של סקרו הצטרף גרוסמן אל מיניסטרי כגיטריסט הופעות, והגיטריסט סטיב גרין הצטרף ללהקת הת'ראש מטאל סקינלאב. לונר נחשב עדיין למוזיקאי מוערך בשדה האינדסטריאל ועבד עם ניין אינץ' ניילס, קילינג ג'וק, מרילין מנסון, רוב זומבי ועוד.

==חברי ההרכב==
===הרכב מקליט אחרון===
*אדם גרוסמן (שירה/גיטרה)
*סטיב גרין (גיטרות)
*ג'ייסון (גיטרות)
*פראפ (בס)
*ג'ים וולנטיין (קלידים)
*כריס (תופים)
===הרכבים קודמים===
*מייק רובינסון (גיטרות)
*דני לונר (גיטרות/קולות רקע)
*קליי קמפבל (גיטרות)
*בובי גוסטפסון (גיטרות)
*מייק פיפלס (בס)
*ברנדון וורקמן (בס)
*רוב למפמן (בס)
*כריס אולט (קלידים)
*מרק דופור (תופים)
*צ'דוויק דייוויס (תופים)

==אלבומים==
*Burning in Water, Drowning in Flame 1991
*Dusted 1994
*Shadow of Doubt 1996
*Angel Seed XXIII 1997

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:להקות אינדסטריאל מטאל
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1990
בעז אוקון

בעז אוקון (נולד ב-7 באוקטובר 1958), הוא משפטן ישראלי. כיהן כשופט בשנים 1996–2006 ומנהל בתי המשפט בשנים 2004–2006.

==ביוגרפיה==
עם שחרורו מצה"ל למד משפטים באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1985, לאחר התמחות תחת פיקוחו של עורך דין אמנון גולדנברג במשרד ש. הורוביץ, הוסמך כעורך דין. בשנים 1985-1996 היה עורך דין שכיר, ובהמשך שותף במשרד ש. הורוביץ.

בשנת 1996 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום. בשנת 2000 מונה לרשם בית המשפט העליון. בשנת 2002 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, ובשנת 2004 מונה למנהל בתי המשפט.

נחשב לבן טיפוחיו של נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק. עם פרישתו לגמלאות של הנשיא ברק בשנת 2006 פרש גם אוקון מכהונתו כמנהל בתי המשפט, וסירב אף להצעה להמשיך ולכהן כשופט מחוזי ולפניות אליו מטעם הנשיא ברק ואחרים להסכים שמועמדותו לבית המשפט העליון תעלה. בתקשורת הוסברה הפרישה על רקע יריבות בינו לבין מחליפתו של ברק כנשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש, שנוצרה בפרשת נילי כהן. אוקון נחשב למקורבו של שר המשפטים לשעבר דניאל פרידמן.

בשנת 2007 החל לשמש כפרשן משפטי בעיתון "ידיעות אחרונות". במאמריו נוקט אוקון קו ברור כלפי אירועים שהוא רואה בהם הפרת זכויות אדם. באחד ממאמריו שהתפרסם בעמוד הראשון של עיתונו ב-10 ביוני 2008 כינה את כביש 443 "כביש אפרטהייד" בשל האיסור שהוטל על פלסטינים לנוע בו, וקרא לציבור להחרים את הכביש עד שיוסרו המגבלות.

בשנים האחרונות עוסק אוקון בבוררות בקרב הקהילה העסקית בישראל.

== פסיקותיו כשופט ==

במהלך כהונתו כשופט, עסק אוקון רבות בתחום זכויות הצרכן, ובין היתר ביקר בחריפות שופטי שלום, שפסקו בתביעות קטנות בלא שהקפידו במידה מספקת על זכויות אלה. כמו כן כתב פסקי דין תקדימיים שעסקו בחופש הביטוי, זכויות אדם ועוד. בין פסיקותיו:

* ביחד עם השופטים מוסיה ארד ועוני חבש, כתב שיש לבחון את מדיניות הריסות הבתים וטען ששורש הבעיה בקושי להשיג רישיונות בנייה.

* בשנת 2006 סירב לבקשה שמדינת ישראל תאכוף פסיקה של בית משפט ישראלי נגד מוכתר של כפר ברשות הפלסטינית, בנימוק שהרשות היא דה פקטו מדינה ריבונית ולכן נהנית מחסינות דיונית (פסיקתו זו נהפכה על ידי בית המשפט העליון).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית ספר אמירים (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:פרשנים משפטיים ישראלים
קטגוריה:מנהלי בתי המשפט
קטגוריה:שופטי בתי משפט השלום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
אסף שחר

אסף שחר הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק ישראלי.

שחר למד בימוי, צילום ועריכה ב"קאמרה אובסקורה", וסרט הגמר שלו, "בומרנג" (1997), על-פי סיפור קצר של אתגר קרת, זכה בפרס ראשון בפסטיבל סרטים ביפן.

סרטו הדוקומנטרי "בדרכי אבות" (2007), אשר הופק בתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי והרשות השנייה, משתתף בתחרות הסרט התיעודי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-23 בחיפה. הסרט מתעד שחזור עלייה לרגל תנ"כית מהגליל לירושלים, שעשה בשנת 1998 תושב הושעיה מנחם גולדברג עם שני בניו הקטנים, ברגל ובעזרת אתונות, דרך ההתנחלויות והיישובים הערבים ביהודה ושומרון.

כיום, שחר מלמד תקשורת בחטיבה העליונה בתיכון חדרה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.haifaff.co.il/Movie%20Info.php?id=thepathofourfathers על "בדרכי אבות"] באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-23 בחיפה.

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
הנרי ג'יינוויי הארדנברג

הנרי ג'יינוויי הארדנברג (באנגלית: Henry Janeway Hardenbergh; 6 בפברואר 1847 – 18 במרץ 1918) היה אדריכל אמריקני. תכנן עשרות מבנים בארצות הברית, המוכרים ביותר הם הדקוטה ומלון פלאזה, שניהם במנהטן.

==ביוגרפיה==
הארדנברג נולד בניו ברונסוויק שבניו ג'רזי. בין השנים 1865–1870 רכש השכלה וניסיון מעשי באדריכלות, עת שימש כשוליה במשרדו של האדריכל הגרמני בניו יורק. בשנת 1871 פתח משרד עצמאי. את דרכו המקצועית החל בתכנון של ספרייה, כנסייה ומבנה נוסף עבור אוניברסיטת רטגרס בעיירת הולדתו בניו ג'רזי. את העבודות הללו קיבל בעזרת קשריו המשפחתיים במוסד הלימודים.

בהמשך שנות השבעים של המאה ה-19 קיבל חוזה לתכנון מבנה מגורים במנהטן, ה-"Vancorlear". יצירה זו הביאה לו את תשומת לבו של היזם , באותה עת יו"ר תאגיד סינגר לייצור מכונות תפירה. קלארק רכש קרקעות באפר וסט סייד, ושכר את הארדנברג לתכנון מספר מבני מגורים (שחלקם נהרסו בינתיים); המפואר בהם הוא מבנה הדירות היוקרתי "הדקוטה". בניין זה, בדומה לתכנון הפלאזה שנבנה בסגנון רנסאנס גרמני, כולל מוטיבים האופייניים לסגנון הרנסאנס הצרפתי כאלמנטים המופיעים בטירת שאמבור ובטירות נוספות של עמק הלואר. יצירתו זו הפכה את הארדנברג לאדריכל בעל שם, והביאה לו חוזים לתכנון שני מלונות עבור משפחת אסטור: מלון ולדורף (1893) ומלון אסטוריה (1897), שהפכו למלון וולדורף-אסטוריה. שני המלונות נהרסו בשנת 1929 על-מנת לפנות מקום לבנייתו של בניין אמפייר סטייט.

יצירתו המפורסמת ביותר של הארדנברג היא מלון פלאזה, שהושלם בשנת 1907 והיה לאחד המלונות המפורסמים בעולם ולאחד מסמליה של מנהטן. יצירות נוספות שלו הן ו"המרטיניק" (The Martinique) בניו יורק; באוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי (נהרס בשנת 1997); "המוהיקני" (The Mohican) בקונטיקט; בוושינגטון די. סי., ו בבוסטון שבמסצ'וסטס.

הארדנברג נפטר בניו יורק בגיל 71.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Dakota Elevation.svg|היטל גרפי של חזית מבנה הדקוטה
קובץ:CopleyPlaza.JPG|מלון קופלי פלאזה, בוסטון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061111111033/http://www.startsandfits.com/hardenbergh/ גלריה ומידע על מבנים אותם תכנן הארדנברג באתר startsandfits]
* [http://www.nyc-architecture.com/ARCH/ARCH-HenryJHardenbergh.htm הארדנברג באתר nyc-architecture]

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1847

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים במאה ה-20
סט (משחק קלפים)

200px
סט הוא משחק קלפים, ובו יש 81 קלפים, שלכל אחד מהם ארבעה מאפיינים המתחלקים לשלוש אפשרויות שונות:
* צורות: מעוין/מלבן, גל (טילדה), אליפסה
* דגם מילוי הצורות: ריק, מפוספס, מלא
* צבע הצורות: אדום, ירוק, סגול
* מספר הצורות שעליו: 1, 2, 3
חפיסת הקלפים מכילה קלף לכל שילוב אפשרי של המאפיינים הנ"ל, כך שעל כל קלף מצוירות בין אחת לשלוש צורות זהות, בצבע מסוים ועם דגם מילוי מסוים.

מטרת המשחק היא למצוא 'סטים'. שלושה קלפים יכולים להוות יחד 'סט' אם הם מקיימים את הכלל הבא: עבור כל אחד מהמאפיינים בנפרד, שלושת הקלפים זהים זה לזה או שונים זה מזה. לדוגמה, שלושה קלפים שבכל אחד מהם מעוין אחד מלא בצבע שונה הם סט. דוגמה נוספת: שלושה קלפים שבכל אחד צורה אחרת, צבע אחר, אבל כולם מפוספסים ובכמות 1 – גם הם סט.

==מקור המשחק==
המשחק הומצא באקראי על ידי מרשה ג'ין פלקו, בעת שעסקה במחקר גנטי אודות תכונות של כלבים מגזע רועה גרמני בקיימברידג', בשנת 1974. פלקו יצרה קלפים שבהם קודדה צירופי גנים שונים, ותוך כדי המחקר גילתה את האפשרות לשחק בקלפים. במשך כ-16 שנים שיחקה עם חבריה ובני משפחתה, ורק בשנת 1990, בעקבות הפצרות ילדיה, החלה בהפצתו המסחרית.

מאוחר יותר נוצרו צורות נוספות המתבססות על משחק הקלפים, כגון משחק קוביות, וכן חידות 'סט' המתפרסמות בניו יורק טיימס ובאתרים סודיים הזמינים לחובבי קוביות לא מאוזנות. כמו כן נוצרו משחקים שונים שהומצאו על בסיס סט, כגון סוויש.

== מהלך המשחק ==

# מניחים 9/12 קלפים באופן גלוי, וכל המשתתפים מנסים למצוא סטים מבין הקלפים.
# משתתף שמצא סט מכריז 'סט'.
## אם הקלפים שחשב עליהם הם אכן סט, המשתתף מקבל נקודה, מסירים את קלפי הסט ומניחים אחרים במקומם.
## אם המשתתף טעה, אין להסיר לו נקודות.
# אם אף משתתף לא הצליח למצוא סט לאחר פרק זמן סביר, ניתן להוסיף עוד 3 קלפים (יש כאלה המוסיפים רק קלף אחד בפעם) ולחפש 'סט' ב-15 הקלפים שפרוסים כעת - דבר המשפר משמעותית את הסיכוי לקיומו של סט מתוך הקלפים הפרוסים.
# ברגע שמוצאים סט מתוך 15 קלפים, מוציאים את 3 הקלפים שהיוו סט, וממשיכים את המשחק שוב עם 12 קלפים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.setgame.com האתר הרשמי] של חברת Set Enterprises, מפיצת המשחק

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי קלפים
וחטנג השני, מלך גאורגיה

וחטנג השני, מלך גאורגיה (בגאורגית: ვახტანგ II) (מת ב-1292) מבית בגרטיוני, היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת מ-1289 ועד למותו בשנת 1292. תקופת מלכותו הייתה תחת שלטון המונגולים בגאורגיה.

== חייו ==

וחטנג היה בנו של מלך הממלכה המערב גאורגית, דוד השישי נארין, ואשתו תמר, בתו של הנסיך אמאנליסדזה. הוא הוכתר כמלך, בשנת 1289, תחת ההסכמה של המונגולים, לאחר שדודנו וקדומו, דמטרה השני, הוצא להורג בידי החאן הגדול.

וחטנג היה נאמן לשלטון המונגולי. ממלכתו השתרעה בחלק המזרחי של גאורגיה כאשר מערב גאורגיה נשלטה בידי ממלכת אימרתי בראשות אביו, דוד השיש נארין (עד 1293).

וחטנג מת בשנת 1292, לאחר שלטון של שלוש שנים בלבד. דודנו, דוד השמיני ירש אותו. הוא נקבר במנזר גלאתי שליד כותאיסי.

== קישורים חיצוניים ==

* רולנד גריגור סאניי (1994), [http://books.google.com/books?id=riW0kKzat2sC&pg=PA41&dq=Vakhtang+II+of+Georgia&sig=Q0Qmjd_7XjWvwDGCgbWgDVyynpw יצירת האומה הגאורגית], עמ' 41, , <SMALL>(אנגלית)</SMALL>

קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
וחטנג ה-2
קטגוריה:ילידי 1251
קטגוריה:נפטרים ב-1293
לודוויג הגרמני

לודוויג (או לואי) הגרמני (הידוע גם כלואי ה-II; 806 – 28 באוגוסט 876) היה בנו השלישי של לואי החסיד, קיסר האימפריה הרומית ואשתו הראשונה, ושימש כמלך בוואריה משנת 817 בעקבות חלוקת האימפריה על ידי אביו, וכמלך פרנקיה המזרחית (כיום שטח גרמניה) בעקבות חוזה ורדן בשנת 843 עד למותו.

==משפחתו==
לודוויג נישא ב-827 לאמה, בתו של וולף, רוזן אלדורף, ולזוג נולדו שבעה ילדים:
* הילדגרד (856-828)
* קרלומן, מלך בוואריה (880-829)
* לודוויג הצעיר (882-830)
* ארמנגרד (866-833)
* קרל השמן (888-839)
* ברטה (נפטרה ב-877)
* גיזלה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:השושלת הקרולינגית
קטגוריה:ילידי 804
קטגוריה:נפטרים ב-876
אלטדורף

אלטדורף (בגרמנית: Altdorf, פירושו "כפר ישן") היא בירת הקנטון השווייצרי אורי ומרוחקת 55 ק"מ מהעיר לוצרן. הרשות מתפרסת על פני 10.23 קמ"ר, וממוקמת בגובה של 462 מטר מעל לגובה פני הים, על גדתו הימנית של נהר הרויס.

בעיר גרים (נכון לשנת 2002) 8757 תושבים, וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 856 תושבים לקמ"ר. בשנת 1900 עמדה האוכלוסייה על 3117 תושבים, כולם קתולים ודוברי גרמנית.

==היסטוריה==
אלטדורף זכתה לפרסום הודות לאירוע ההיסטורי מהמאה ה-14, שעל פי המסורת אירע בה. באירוע זה בשנת 1307, בעקבות עונש שקיבל מהשלטון האוסטרי הכובש, ירה הגיבור האגדי וילהלם טל בתפוח שהונח על ראש בנו. האתר בו התרחש אירוע זה, היה השוק המסחרי העירוני ומאז שנת 1895 מוצב, למרגלות המגדל העתיק שבמקום, פסל ברונזה המנציח את המעשה.

בשנת 1899 הוקם באזור תיאטרון, במטרה להציג את מחזהו המפורסם של פרידריך שילר "וילהלם טל". באותה שנה נחנכה דרך הכירכרות אשר קישרה בין אלטדורף לבין מספר יישובים מרכזיים בסביבה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שווייץ: ערים
קטגוריה:אורי (קנטון)
קטגוריה:הקנטונים של שווייץ: ערי בירה
קטגוריה:ערים זוכות פרס ואקר
אז'ן לביש

אֶזֶ'ן מארֶן לַבּיש (בצרפתית: Eugène Marin Labiche ; 5 במאי 1815 – 23 בינואר 1888) היה מחזאי צרפתי, שכתב בעצמו ועם שותפים כמאתיים מחזות, רובם פארסות.
בשנת 1880 נבחר כחבר באקדמיה הצרפתית.

הטובים שבמחזותיו הם קומדיות העוסקות באופיים של אנשים אחרים, תוך התמקדות בצד המגוחך של אופיים. המחזות גדושים בסאטירה חברתית ובביקורת קומית על החברה הצרפתית ועל הבורגנים הצרפתיים של המאה ה-19. מחזותיו שופעים חשיבה, לא תמיד מעמיקה, אך מתוך תבונה, שכל ישר והומור שמבוסס על כושר הסתכלות מעולה והתבוננות בפרטים מצחיקים, ללא מרירות ומתוך יחס אנושי חם לכל אדם באשר הוא.

== קורות חייו ==
אז'ן מארן לביש נולד בפריז במשפחה בורגנית מבוססת. אביו, בעל חנות מכולת סיטונאית, הקים מאוחר יותר בית חרושת לגלוקוז ביישוב ריאיי-מאלמזון, בפרברים המערביים של פריז.
לביש עשה לימודי תיכון ב"מכללת בורבון", שנודעה לימים כתיכון "קונדורסה" וסיים בשנת 1833 את מבחני הבגרות במגמת ספרות1833. באותה שנה נפטרה אמו והורישה לו אמצעים כספיים משמעותיים. מסיבה זו ומשום משיכתו אל הכתיבה היוצרת, לא הזדרז להירשם לאוניברסיטה. בשנת 1834 ערך, ברשות אביו, מסע לאיטליה יחד עם מספר חברים. (אחד מהם -אלפונס לבו, ששיתף פעולה איתו בכתיבה תחת כינוי העט "אלפונס ז'ולי").

בשובו כעבור חצי שנה מן הטיול, התחיל לימודי משפטים פרסם סיפורים קצרים במגזינים שונים. התחבר לאוגוסט לפראן (Auguste Lefranc) ולמארק מישל (Marc Michel) בהקמת צוות שיתוף לכתיבת מחזות תיאטרון. השלושה אימצו את שם-העט המשותף "פול דאנדרה" (Paul Dandré)
להפתעתם מחזותיהם התקבלו והוצגו ללא דיחוי. ייתכן שסייע בכך קרבתו המשפחתית של אוגיסט לפראן עם אז'ן סקריב, שהיה בן דודו.

בהתחלה המחברים הצעירים הוציאו מתחת ידם דרמות, מתוך מחשבה שזהו הז'אנר התיאטרוני המכובד ביותר. בראותם כי הצלחתם בכך מוגבלת לביש וחבריו, שבורכו באופי עליז ודמיון פרוע, פנו בסופו של דבר לכתיבת סוגות שונות של קומדיות:וודווילים, פארסות, "פּושאדות" (pochade), מופעי "רוויו", או תערובות של אלו.
התחיל לכתוב ב-1837. בהתחלה התפוקה הייתה צנועה:שניים - שלושה מחזות בשנה, לפעמים אף אחד בגלל נסיעות לחו"ל.
כתב בשנים הראשונות גם את הרומן היחיד שלו La Clé des champs (1839). אחרי שנת 1848 פריון עבודתו עלה עד ממוצע של עשרה מחזות לשנה (עד שנת 1859),כשיצירתו המצליחה ביותר הייתה "כובע הקש האיטלקי" בשנת 1851.

==פרסים ואותות הוקרה==
*1880 - חבר באקדמיה הצרפתית

==מהקומדיות המוכרות שלו==
* Un Chapeau de paille d'Italie (כובע קש איטלקי, אוגוסט 1851)
* le Voyage de M. Perrichon (מסעו של מר פרישון, 1860)
* la Poudre aux Yeux (אבק בעיניים, 1861)
* La Cagnotte (הקופה, 1864)
* La Grammaire (הדקדוק, 1867).
כל מחזותיו יצאו לאור בעשרה כרכים בשנים 1878 ו-1879.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1815
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1888
עכובית הגלגל

עכובית הגלגל (שם מדעי: Gundelia tournefortii, מוכר בעברית גם בשם הערבי "עַכּוּבּ") הוא צמח בעל פרחים וקוצים ממשפחת המורכבים.

גובהו של הצמח כ-25–45 ס"מ. הפרחים יושבים על קרקפות הנישאות בראשי הגבעולים. צבע הפרחים צהוב-סגלגל. הצמח נחשב לדוגמה קלאסית ל"צמח-גלגל". צמח-גלגל הוא צמח שכולו, כיחידה אחת, מתגלגל ברוח להפיץ את זרעיו, כלומר, שיחידת התפוצה שלו היא הצמח השלם (פרט לחלקיו התת-קרקעיים הרב-שנתיים).

בישראל, פורחת העכובית בחודשים מרץ-מאי.

== העכובית במקורות ==
ממוזער
בעקבות התופעה האופיינית לצמח זה, שהוא מתגלגל בשדות, לשם הפצת זרעיו, נמשלו אויבי עם ישראל בתנ"ך ל"גלגל" בשני מקומות :

"לְאֻמִּים, כִּשְׁאוֹן מַיִם רַבִּים יִשָּׁאוּן, וְגָעַר בּוֹ, וְנָס מִמֶּרְחָק, וְרֻדַּף, כְּמֹץ הָרִים לִפְנֵי-רוּחַ, וּכְגַלְגַּל, לִפְנֵי סוּפָה:". "אֱלֹהַי, שִׁיתֵמוֹ כַגַּלְגַּל, כְּקַשׁ, לִפְנֵי-רוּחַ:".

בספרות חז"ל הוא מופיע יחד עם הקנרס (ארטישוק) כצמח מאכל, בשם הדומה לשם הערבי של ימינו: "וקוץ ודרדר תצמיח לך ואכלת את עשב השדה, קוץ זה קינרס, דרדר אלו עכביות".

==שימושים רפואיים==
הצמח נחשב לאחד מצמחי המאכל והמרפא החשובים בארץ ישראל. עקב הקטיף המוגבר שלו, הוא הוכנס לרשימת הצמחים המוגנים בישראל. הערבים, השומרונים וכן יהודים יוצאי המשרק נוהגים להכין סלט מעלי העכובית ומתפרחתה. את השורש הם מבשלים עם בצל ובשר.

כל חלקי הצמח העל-קרקעיים משמשים ברפואה העממית כתרופה למחלות בדרכי העיכול, מחלות כבד, אלרגיות, בחילה, סחרחורת ולחץ דם נמוך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
צ'ארלס פ. הנל

צ'ארלס פ. הנל (אנגלית: Charles F. Haanel; 22 במאי 1866 – 27 בנובמבר 1949), סופר ואיש עסקים אמריקאי, מחלוצי ספרות המודעות והעידן החדש. נודע בעיקר בשל ספרו "שיטת המפתח הראשי".

==ביוגרפיה==
הנל נולד באן ארבור שבמישיגן. בנם של הוגו ואמלי (פוקס) הנל. המשפחה עברה לסנט לואיס שבמיזורי כאשר צ'ארלס היה ילד. עיסוקו הראשון היה כשוליה במשרד של חברת שילוח בסנט לואיס, בה הוא עסק במגוון תפקידים במשך כ-15 שנים, עד שפתח בקריירה עצמאית כסופר ואיש עסקים.

ספרו "שיטת המפתח הראשי" נכתב ב-1912, ונחשב לאחד מראשוני ספרי העידן החדש. הנל התייחס בספרו לכל תחומי החיים וההתפתחות האישית של האדם, וניסה לענות על שאלות כגון איך להיות עשיר או איך לחיות בבריאות טובה. מכירות הספר קודמו על ידי מגזין "עידן חדש" שנערך על ידי אליזבת טון; עד 1933 מכר הספר מעל 200,000 עותקים ברחבי העולם. הוא קיבל מכתבי תודה על ההשפעות המיטיבות של ספרו, כגון מכתב שקיבל ב-1919 מנפוליאון היל, שהיה איש עסקים מצליח באותה תקופה, בו טען כי הוא חייב את הצלחתו במידה רבה לספרו של הנל.

הנל ניסה ליישם בחייו את התאוריות להן הטיף, והצלחתו האישית כללה מספר חברות גדולות שהיו בבעלותו: חברת הסחר היבשתית, החברה לשיפור עמק סקרמנטו והחברה לכריית זהב וכסף במקסיקו. במהלך חייו זכה הנל לתארים רבים ממוסדות לימוד שונים ברחבי ארצות הברית.

הנל נפטר ב-1949 בגיל 83, ונקבר בסנט לואיס.

בשנים האחרונות זכו ספריו ועבודתו להכרה מחודשת בעקבות פרסומו בעולם של הסרט "הסוד", בו צוטטו דבריו של הנל.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1866
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
טיצ'ינו (קנטון)

טיצ'ינו (באיטלקית: Ticino, בגרמנית: Tessin) הוא אחד מעשרים ושישה הקנטונים של שווייץ, והיחיד שבו רוב תושבי הקנטון (83%) הם דוברי איטלקית. 8.3% מתושבי הקנטון הם דוברי גרמנית, והם מרוכזים רובם באזור אחד. הקנטון נמצא בדרום שווייץ, על גבול איטליה, ויחד עם חלקים מקנטון גראובינדן, הוא מהווה את האזור המכונה "שווייץ האיטלקית" (Svizzera Italiana). הקנטון קרוי על שם נהר טיצ'ינו, המנקז את מימיו מהרי האלפים ונשפך אל נהר פו באיטליה. שטח הקנטון מתפרס על פני 2,812 קמ"ר, והוא הקנטון החמישי בגודלו במדינה.

==תולדות הקנטון==
בימי קדם יישבו את האזור שבטים קלטים. בתקופת הקיסרות הרומית, כנראה בעת כהונתו של אוגוסטוס קיסר, סופח האזור לשטחי הקיסרות. עם נפילתה של הקיסרות המערבית התחלקה השליטה באזור בין האוסטרוגותים, הלומברדים והפרנקים. בסביבות שנת 1100 לספירה היה האזור במרכז זירת המאבק בין שליטי מילאנו ושליטי קומו. במאה ה-15 נכבש האזור בשלושה קרבות ניפרדים על ידי הקונפדרציה השווייצרית.

בשנת 1440 כבש קנטון אורי את עמק לבנטינה שבצפון קנטון טיצ'ינו, בשנת 1500 ניכבש על ידי השווייצרים אזור נוסף שכלל את עיר הבירה לימים של הקנטון – בלינצונה. בשנת 1512 התקיים הקרב השלישי באזור, והשטח שנכבש חולק בין הקנטונים הכובשים.

שטחי הקנטון היו השטחים האחרונים שנכבשו על ידי הקונפדרציה השווייצרית. בין השנים 1798 ו-1803, עת התקיימה הרפובליקה ההלווטית, נחלק האזור לשני קנטונים נפרדים ובשנת 1803 אוחדו האזורים לכדי קנטון אחד. עד לשנת 1878 הוכרזו שלוש מערי הקנטון (בלינצונה, לוגאנו ולוקרנו) כערי בירה, אך מאותה העת הוכרזה בלינצונה כעיר הבירה הרשמית והיחידה של הקנטון.

==רשויות מקומיות==
קנטון טיצ'ינו נחלק לשמונה מחוזות, המחולקים כל אחד למספר מועצות אזוריות (circoli), שמספרן עומד על 38. בקנטון טיצ'ינו 161 רשויות מקומיות (נכון לאפריל 2010). מאז סוף שנות ה-90 ישנה מגמה לאיחוד הרשויות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.reiseziel-tessin.de/ אתר לשכת התיירות בקנטון]
* 
* 
* 

*
קטגוריה:שווייץ: קנטונים
מרד הספרטקיסטים

הצבת [[בריקדה בברלין, בינואר 1919]]
הלווייתם של 32 הרוגי המרד, בין הארונות גם ארונו של [[קרל ליבקנכט וארונה הריק של רוזה לוקסמבורג, שגופתה שהושלכה לתעלה טרם נמצאה בשעת ההלווייה]]

מרד הסְפַּרְטָקִיסְטים הוא הכינוי לניסיון ההשתלטות הכושל של הקומוניסטים הגרמנים על גרמניה בראשית שנת 1919.

בין התנועות המהפכניות שהתארגנו בגרמניה בשלהי מלחמת העולם הראשונה הייתה גם ליגת הספרטקיסטים, תנועה בעלת השקפות מרקסיסטיות מהפכניות שנוסדה בסוף שנת 1914. בין מייסדי התנועה נמנו: קרל ליבקנכט, רוזה לוקסמבורג, קלרה צטקין ועוד. ב 1918 כנס של הליגה הספרטקיסטית, סוציאליסטים וקומוניסטים ייסדו את המפלגה הקומוניסטית של גרמניה, עם ליבקנכט ולוקסמבורג כמובילים. מיד אחרי זה הגיעה התקוממות בברלין נגד ממשלתו של פרידריך אברט, בעידוד מרוסיה הסובייטית. קריאות לשביתה כללית הכניסו אלפי מפגינים למרכז העיר, אולם ועדת המהפכה, שאמורה הייתה להוביל את ההתקוממות, לא הייתה יכולה להסכים מה לעשות הלאה. חלקם רצו להמשיך עם ההתקוממות המזוינת, אחרים פתחו בדיונים עם אברט. הניסיונות להשיג גדודים צבאיים בברלין להצטרף למרד נכשלו. הניסיון למהפכת שמאל דוכא בכוח על פי הוראתו של אברט הצבא והמיליציות המתנדבות של פרייקורפס שהוקמו מחיילים הביתה מהמלחמה ואשר הצבא אימן בשקט. מצוידים בתותחנים, מקלעים ורימונים, הם נטלו מחדש את מטה המשטרה, את משרד המלחמה ומבנים אחרים אותם תפסו המהפכנים, וירו במאות מהמפגינים, כולל רבים שנכנעו. הממשלה פירקה את מועצות העובדים והחיילים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.marxists.org/archive/luxemburg/1918/12/30.htm על תוכנית הספרטקיסטים בארכיון האינטרנטי של רוזה לוקסמבורג] 
* [http://www.historicaleye.com/bloodhounds.html כלבי הציד של ברלין] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המהפכה הגרמנית