OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יאנקי

יאנקי (באנגלית: Yankee) הוא כינוי לאדם ממוצא מסוים, לרוב מהמדינות הצפון-מזרחיות של ארצות הברית, בעיקר מניו אינגלנד, ובפרט לצאצא של המתיישבים הבריטיים במדינות אלו.

השימוש הראשוני במונח "יאנקים" כוון כלפי התושבים ממוצא אנגלי שהתגוררו בניו אינגלנד. כך למשל בספרו של מארק טוויין "יאנקי מקונטיקט בחצר המלך ארתור". לעיתים משתמשים במושג זה כלפי אנשים ממוצא בריטי-אמריקני, אף שאינם מארצות הצפון ההיסטורי.

מקורו של הביטוי אינו ידוע בוודאות, אף שישנן כמה השערות בנוגע לכך. על פי אחת הטענות, השימוש הידוע הראשון בכינוי "יאנקי" מיוחס לגנרל הבריטי ג'יימס וולף, שכינה בכינוי זה בשנת 1758 את תושבי שלוש עשרה המושבות הבריטיות בצפון אמריקה. בעת מלחמת הצרפתים והאינדיאנים<nowiki>, כשפיקד הגנרל על חיילים ממושבות אלו אמר: "העמדות שלי כה מבוצרות, שאני יכול לספק לך שתי פלוגות של יאנקים, ואף יותר"</nowiki><ref>My posts are now so fortified that I can afford you two companies of Yankees, and more</ref>.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=466092 יאנקים], באתר גלובס
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולקלור אמריקאי
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:אמריקאים לבנים
בריאן ואן הולט

בריאן ואן הולט (באנגלית: Brian Van Holt; נולד ב-6 ביולי 1969) הוא שחקן אמריקאי.

==ביוגרפיה==
ואן הולט נולד בעיר ווקיגן שבאילינוי וגדל בעיר האניגטון ביץ', קליפורניה. נולד למשפחה ממוצא סקוטי- אירי.
מחזיק בתואר בסוציולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

הוא התגלה לראשונה על ידי המפיק סטפאן דאגלס שהזמין אותו לתחרות דוגמנות בה זכה והחתים אותו על חוזה מקצועני עם חברת השחקנים ג'ק רוז.

=== קריירה ===
ואן הולט התגלה לראשונה בסדרה "אהבה וכסף" משנת 1999 ובסרט בקומדיה "שפוט שלה" משנת 2000 לצידה של אמנדה פיט.

בשנת 2001, התפרסם ואן הולט לראשונה ברחבי העולם בדרמת המלחמה "בלאק הוק דאון", בה גילם נהג האמווי בשם ג'ף שטרוקר.

בשנת 2002 שיחק בסרט מלחמה נוסף, "לחישות מלחמה" לצידו של ניקולס קייג' בתור מפעיל הלהביור טוראי האריגן.

בשנת 2003 שיחק ואן הולט בסרט הפעולה "ימ"מ יחידת פריצה" בתפקיד השוטר מייקל בוקסר מיחידת הSWAT, בדרמה הצבאית "בייסיק" בתור חייל הקומנדו ריי דונבאר ובסרט הפשע "ביטחון".

ב-2005 הופיע בסרט האימה "בית השעווה" בתפקיד כפול - בתור המכונאי בו סינקלייר ובתור אחיו מכין בובות השעווה וינסנט. כמו כן השתתף בסרט הקומדיה "הגבר של הבית"; ובאותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בעונה היחידה של סדרת הדרמה הבדיונית בהפקתו של דייוויד ס. גוייר "על הסף" 

בשנת 2007 שיחק בתור הגולש מיץ' יוסט בעונה היחידה של דרמת הגלישה "ג'ון מסינסינטי". 

בשנת 2008 שיחק בעיבוד האמריקאי של רשת NBC לסדרה הישראלית "האקס המיתולוגי" בכיכובה של אליזבת ריזר. 

בשנים 2009–2015 שיחק ואן הולט בקומדיית המצבים "קוגר טאון" בתפקיד בובי קוב, הגרוש המבוטל של גיבורת הסדרה ג'ולס קוב (קורטני קוקס).

בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בסדרת המדע-בדיוני "זינוק לאתמול" <small>(אנ')</small> המהווה גרסה מחודשת לסדרה באותו שם ששודרה בשנות התשעים ברשת NBC.

== פילמוגרפיה ==
===סרטים===
*משפחת בריידי חוזרת (1996)
*הקומדיה המחתרתית (1999)
*שפוט שלה (2000)
*בלאק הוק דאון (2001)
*לחישות מלחמה (2002)
*ביטחון (2003)
*בייסיק (2003)
*ימ"מ יחידת פריצה (2003)
*הגבר של הבית (2005)
*בית השעווה (2005)
*מאורת הגנבים (2018)
*Age of Summer (2018)
*Butter (2022)

=== טלוויזיה ===
*משטר צבאי (1998)
*אהבה וכסף (1999)
*קאט פלוס אחד (2004) - סרט טלוויזיה
*על הסף (2005)
*ג'ון מסינסינטי (2007)
*האקס המיתולוגי (2008)
*קוגר טאון (2009 -2015)
*הגשר (2014-2013) 
*Ascension (2014) 
*קומיוניטי (2015) 
*יום אימונים מסוכן (2017) 
*במשפחות הכי טובות (2018) 
*השריף (2020)
*ג'ו אקזוטיק נגד קרול (2022)
*Lawmen: Bass Reeves (2023)
*זינוק לאתמול <small>(אנ')</small> (2023)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
טלי מץ

טלי מץ (נולדה ב-29 באוקטובר 1982) היא אשת תקשורת ישראלית. שימשה מבזקנית בחברת החדשות של קשת 12 ובעבר הגישה את "העולם הבוקר" לצד אברי גלעד ברשת 13.

== ביוגרפיה==
מץ נולדה בקריית ים לבני, מהנדס מכונות, ומרינה, אשת ביטוח. היא בתם השנייה מתוך שלושה ילדים. את לימודי התיכון עשתה במגמת תקשורת בבית הספר ע"ש "רודמן" בקריית ים.

עם סיום לימודיה, הצטרפה למערכת השבועון "בעיר" מבית מעריב ככתבת מוניציפלית-פוליטית, ולצוות רדיו חיפה כשדרנית ומפיקה ב"רדיו 1", רצועת צעירים. בהמשך החלה גם לקריין מבזקי חדשות. נמנתה עם צוות ההקמה של "רדיו K-City", תחנת-בת של רדיו חיפה, שם שידרה שתי תוכניות: "בקטנה" ו"ספיישל K", וכן החלה לשדר גם בתחנות הרדיו "99" ורדיו תל אביב.

ב-2010 הצטרפה לחברת החדשות כמגישת חדשות בערוץ החדשות באינטרנט ובמבזקי החדשות של ערוץ 2, והיא המשיכה בתפקיד זה גם לאחר פיצול הערוץ בנובמבר 2017 לקשת 12 ולרשת 13, עד לפרישתה מהחברה.

במרץ 2014 הגישה את התוכנית "איזו מדינה" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2. התוכנית שודרה מדי שבת, ועסקה במגוון נושאים חברתיים, ובמסגרתה התארחו אורחים שונים בנושא הנדון באותו השבוע.

ב-24 בפברואר 2019 הצטרפה כמגישה לצוות התוכנית "העולם הבוקר" בערוץ רשת 13. פורסם בתקשורת שהיא תעזוב את התפקיד בתחילת מאי 2021, מחליפתה תהיה רותם ישראל.

ב-2021 החלה להנחות את מגזין הבריאות "סטטוסקופ" ברשת 13 לצד פרופ' איתן פרידמן ואיתי גל.

מץ היא בעלת תואר ראשון בתקשורת ובמדעי החברה מבית הספר לתקשורת של המכללה האקדמית עמק יזרעאל.

== חיה האישיים ==
מץ היא אמא לשתי בנות. בינואר 2022 נפרדה מבעלה לאחר עשר שנות נישואים.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:סגל רשת
קטגוריה:בוגרות תיכון רודמן, קריית ים
קטגוריה:בוגרי תיכון רודמן, קריית ים
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית עמק יזרעאל
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית עמק יזרעאל
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:באר יעקב: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
נחמיה ברוש

נחמיה ברוש (בורשטיין) (1913 - 18 בספטמבר 2007) היה חבר מנגנון הקבע של "ההגנה", קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כדובר צה"ל במהלך מלחמת סיני.

==ביוגרפיה==
ברוש נולד ברוסיה, אחד משלושה ילדיהם של יפה ומרדכי בורשטיין. אחותו רוני הייתה לימים רעייתו של אברהם שטרן. עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1923, למד בגימנסיה הריאלית בירושלים והנדסה אזרחית בטכניון.

ב-1929 הצטרף לארגון "ההגנה", היה פעיל ומדריך בגדנ"ע. ב-1937 השתתף בקורס מפקדי מחלקות ח' של ההגנה בג'וערה, יחד עם יגאל אלון ומשה דיין. בתקופת המרד הערבי הגדול שירת כמפקד יערות הכרמל. בהמשך שירת כקצין גדנ"ע בירושלים ומפקד גדוד חי"ש בעיר בשנים 1941 עד 1944. היה נציג ההגנה בפנייה לאברהם (יאיר) שטרן, מפקד ארגון הלח"י. אחותו של ברוש, רוני, הייתה נשואה לשטרן, ברוש הציע לו לקבל מסתור של ההגנה אך נענה בסירוב. עבר למחוז תל אביב של ההגנה ושירת כראש מטה המנהלה, בתפקיד זה שירת בליל וינגייט כאחראי על הצד הלוגיסטי. במלחמת העצמאות היה סגן מפקד המחוז. לאחר המלחמה מונה לעמוד בראש ועדת חקירה לבדיקת נפילת ניצנים שהמליצה לטהר את שמם של אנשי היישוב.

בנובמבר 1949 מונה למפקד מחוז חיפה וחטיבת כרמלי וב-1951 למפקד מחוז תל אביב וחטיבת קרייתי. ביוני 1955 מונה לדובר צה"ל, בתקופתו בתפקיד נקבע כי יכלול גם את האחריות על יחסי הציבור של מערכת הביטחון ומשרד הביטחון. הוא שירת בתפקיד עד נובמבר 1957, כולל במהלך מלחמת סיני.

לאחר שחרורו מצה"ל עבד בנציבות שירות המדינה, היה אחראי על עובדי מערכת הביטחון, ראש לשכת הדרום, מנהל לשכות תל אביב וחיפה והמשנה לנציב השירות.

היה ממקימי שכונת צהלה בתל אביב, זכה לאות יקיר העיר ב-1995. היה ממייסדי "צוות - ארגון גמלאי צה"ל", ב-1960. ניהל את המרכז הישראלי לניהול.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:עובדי נציבות שירות המדינה
קטגוריה:דוברי צה"ל
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מפקדי חטיבת כרמלי
קטגוריה:מפקדי חטיבת קרייתי
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1995
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חיל המודיעין במלחמת סיני
נורשפין

נורשפין (בשוודית: Norrköping) היא עיר נמל במחוז אסטריֶטלנד (Östergötlands län) שבמזרח שוודיה, 150 ק"מ מדרום לבירה סטוקהולם. בשנת 2005 התגוררו בה 83,561 תושבים (בסך הכל 127,059 תושבים במטרופולין), והיא השמינית בגודלה בשוודיה.

העיר ממוקמת על פתחו של הנהר "מוטלה סטרום" , ב"מפרץ בראביקן", שהוא מפרץ של הים הבלטי.

ניצול כוח המים של הנהר "מוטלה סטרום" והנמל הטוב, היו הגורמים שאפשרו את הצמיחה המהירה של העיר לתעשייתית. העיר ידועה גם בתעשיית הטקסטיל שלה. אחד הכינויים של העיר הוא "מנצ'סטר של שוודיה".

האטרקציות באזור כוללות את מוזיאון העבודה, אולם הקונצרטים ומרכז הכנסים לואי דה גר קונסרט וקונגרס, מוזיאון העיר נורשפין ומרכז חזותי C, כולם ממוקמים במסגרת היסטורית שמורה היטב עם עדות לתעשיית הטקסטיל בעבר.<ref></ref>

==היסטוריה==

מפלי מים בתוך העיר
לעיר יש אזכורים מימי הביניים על ידי מתיישבים סביב עיר הדומה לנורשפין על שפך נחל "מוטלה לינשפין", שהשתמשו בזרם המים מהמפלים לשימוש המטחנות שלהם. הנהר היה מלא דגי סלמון.

אין תאריכים מדויקים, אך יש אזכורים של כנסייה מהמאה ה-12. שנבנתה לכבודו של סנט אולף, הפטרון של נורווגיה.

==מקומות ותחבורה==
תחנת הרכבת של נורשפין
30 ק"מ צפונית נורשפין נמצא "קולמרדנס דיורפארק". זהו גן חיות חיצוני בסגנון ספארי.
באתר יש גם אקווריום עם נחשים, תנינים וכרישים. 50 ק"מ מהעיר, ישנם איים בשם: סנט אנה וגריט.

נמל התעופה נקרא "קונגשנגן" עם 170,000 נוסעים בשנת 2006. פארק תעשיות הייטק בשם "פארק המדע של נורשפין".

==ספורט==
לעיר יש מספר רב של מועדוני ספורט בכל הענפים. והבולטים שבהם: אי.אף. נורשפין בכדורגל, ונורשפין דולפינס בכדורסל.

<center>
תמונות מהעיר
<gallery>
תמונה:Drottninggatan-Hospitalsgatan, Norrköping april 2005.jpg|רחוב המלכה בנורשפין
תמונה:Norrköping 1876.jpg|העיר בציור משנת 1876
תמונה:Norrköping 2008-05-11 bild01.jpg|החשמלית ברחובות העיר
תמונה:Norrkoping.strom.jpg|הנהר מוטלה סטרום זורם בעיר
תמונה:Götheborg Norrköpings hamn 2008-05-22 bild01.jpg|נמל נורשפין
תמונה:Norrköpings flygplats.jpg|מגדל הפיקוח בנמל התעופה של נורשפין
</gallery>
</center>

== ערים תאומות ==

==ראו גם==
* בית הכנסת בנורשפין

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שוודיה: ערים
קטגוריה:שוודיה: ערי נמל
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
אבא פרומצ'נקו

אַבָּא גֵּרְשׁוֹן פְרוֹמְצֶ'נְקו (4 באוגוסט 1916 – 5 בנובמבר 2005) היה תעשיין ישראלי, מבעלי עלית ומנכ"ל החברה במשך 21 שנה.

==ביוגרפיה==
פרומצ'נקו נולד בלטביה לשרה ואליהו פרומצ'נקו. בשנת 1933, בהיותו בן 17, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, וכעבור שנה, בשנת 1934, הקים אביו את בית החרושת עלית ברמת גן. למד הנדסה בטכניון בחיפה, ועם סיום לימודיו, בשנת 1938, החל לעבוד בעלית. תפקידו הראשון היה ספק לחנויות של סוחרים ערבים, וכעבור זמן היה נציג עלית לצבא הבריטי בארץ ישראל. הוא הצטרף לצוות הניהולי ופיקח על תהליכי הייצור.

פרומצ'נקו, יחד עם שותפו, מרק מושביץ, היה אחראי לפיתוחה של חברת עלית ולהפיכתה לאחד הקונצרנים הגדולים בישראל. בשנת 1955 החליטה עלית לייצר לראשונה בישראל קפה נמס. עד אז היה הקפה הנמס נפוץ בחו"ל בלבד ולא יובא לישראל. עלית הקימה מפעל לקפה בצפת, ואת הידע סיפק יצרן קפה נמס יהודי מארצות הברית. פרומצ'נקו היה המהנדס ואיש הביצוע של היוזמה החדשה, ומושביץ היה אחראי לשיווק ולפרסום המוצר. בשנים הראשונות לשיווקו בישראל נחשב הקפה הנמס מוצר יוקרתי, אבל בתוך עשור הוא נהפך למוצר עממי ופופולרי מאוד בישראל, ועד היום הוא נחשב למוצר המזוהה ביותר עם עלית. פרומצ'נקו היה גם אחראי לעיצוב קופסת הקפה הנמס של עלית, שנותרה כמעט ללא שינוי במשך שנים רבות. בשנות ה-70 החלה עלית לייצר צנצנות זכוכית לקפה הנמס שמתוצרתה, אך בעקבות הביקוש של צרכני הקפה הנמס לאריזת הפח המקורית חזרה עלית לשווק את הקפה באריזת המותג שלו. 
 
בשנות ה-60 התמנה פרומצ'נקו למנכ"ל עלית ויו"ר מועצת המנהלים של חברות הבת, ועמיתו מרק מושביץ שימש יו"ר החברה ומנכ"ל חברות הבת. 

בשנת 1979 נמנה עם מייסדי חברת ההחזקות "דנות" שקרסה ב-1985.

בשנות ה-80 רכשה קבוצת פדרמן את השליטה על עלית, בין השאר על ידי רכישת המניות שהחזיק אחיו, יעקב פרומצ'נקו. בעקבות זאת החליט אבא פרומצ'נקו לפרוש מן החברה. בשנת 1987, לאחר חמישים שנות פעילות בעלית, הודיע על התפטרותו ממועצת המנהלים של עלית ועל מכירת מניותיו בחברה.

היה נשוי לרות ואב לשתי בנות: תמרה (תמי) וולף-פילוסוף, שהייתה נשואה לעורך הדין אבי פילוסוף, ולביה עוז.

קטגוריה:ישראלים ילידי לטביה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
אבא
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מנהלי עלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
דני פרומצ'נקו

דן (דני) פרומצ'נקו (נולד ב-31 במרץ 1949) הוא איש עסקים ומוציא לאור ישראלי. ערך והוציא לאור של המגזין "אוטו".

==ביוגרפיה==
נולד בישראל, לאירנה ויעקב פרומצ'נקו, שהיה מבעלי השליטה בעלית (בנו של אליהו פרומצ'נקו). בצבא שירת כקצין קשר ואחר כך נסע לקנדה ללמוד הנדסת מכונות. בשנות ה-80 היה דני פרומצ'נקו הטכנולוג הראשי של עלית, ובתקופתו פותחו כמה מן המותגים של החברה ובהם "פסק זמן" ו"זיפ". 

לאחר שמשפחתו מכרה את החזקותיה בעלית פנה פרומצ'נקו לעסקים פרטיים. בשנת 1986 ייסד יחד עם עוד שלושה שותפים את המגזין "אוטו". כעבור זמן רכש את השליטה המלאה במגזין. בנובמבר 2021 מכר את המגזין לחברת מימון ישיר תמורת 20 מיליון שקל.

בשנת 1988 הקים, יחד עם אחיו אלון, מכון כושר וספא מפואר במלון הייאט ירושלים, שהיה הגדול בארץ באותה עת.

פרומצ'נקו ייסד הוצאה לאור, "אוטו תקשורת ומידע מוטורי", הכוללת בנוסף למגזין "אוטו" מגזינים ומוצרים נוספים ובהם "אוטושטח", "תחבורה ובטיחות", קטלוג שנתי, מדריכים וספרים מוטוריים.

פרומצ'נקו הוא מראשי העוסקים בפיתוח ענף הספורט המוטורי בישראל. בין השאר, הוא ממארגני מרוצי המכוניות באשקלון.
 
==חיים אישיים==
מתגורר בסביון, נשוי לאנה ואב לשניים - מיכאל ואליק, המשמש כמנהל השיווק של המגזין "אוטו". אחיו הם אנשי העסקים עמי ואלון פרומצ'נקו. דודו היה התעשיין אבא פרומצ'נקו ואחייניתו היא השחקנית והזמרת רונה פרומצ'נקו.
 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:מנהלי עלית
דני
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:סביון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
טומוגרפיה אופטית קוהרנטית

הדמיית OCT של [[סרקומה]]
מכשיר לבדיקת OCT

טומוגרפיה אופטית קוהרנטית או "הדמיה אופטית קוהרנטית" (באנגלית, OCT - Optical coherence tomography) היא שיטת הדמיה (דימות) אופטית קוהרנטית, המבוססת על אינטרפרומטריה ופיזור של גלי אור בתחום האינפרא אדום. בעזרתה, ניתן להפיק תמונות תלת־ממדיות באיכות גבוהה של רקמות ביולוגיות.
אנימציה תלת־ממדית של OCT
אחד השימושים הנפוצים והוותיקים היא בדיקה הדמיה של רשתית העין. בדיקת OCT של רשתית העין היא נדבך חשוב באבחון מחלות עיניים. שימוש בשיטה נעשה גם בתחום הקרדיולוגיה.

יתרונה העיקרי של השיטה הוא בהיותה פולשנית ברמה נמוכה יחסית הודות לאי השימוש בקרינה מייננת.

== ראו גם == 
* אינטרפרומטריה
*דימות
* חור מקולרי

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.clalit.co.il/he/your_health/family/eyes/Pages/eye_test.aspx ד"ר ענת רובינסון, בדיקת OCT] באתר קופת חולים כללית.

* 
* 
* 

קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:דימות רפואי
קטגוריה:בדיקות רפואיות
חביב אל-עאדלי

חביב אל-עאדלי (בערבית: حبيب إبراهيم العادلي, בתעתיק עברי: חביב אבראהים אלעאדלי; נולד ב-1 במרץ 1938) כיהן כשר הפנים של מצרים בין השנים 1997–2011.

אל-עאדלי סיים את לימודיו באקדמיה המשטרתית של מצרים בשנת 1961. שירת בתפקידים שונים במשטרה ובמשרד החוץ. ב-1993 מונה לעוזר שר הפנים וב-1997, לאחר טבח התיירים בלוקסור, החליף את גנרל חסן אל-אלפי בתפקיד שר הפנים. במסגרת תפקידו היה אחראי על שירותי הביטחון של מצרים. ב-31 בינואר 2011, בעקבות ההתקוממות העממית נגד שלטונו של חוסני מובארכ, הוחלפו חלק משרי הממשלה ובהם אל-עאדלי שהוחלף במחמוד וג'די. לאחר התפטרות מובארכ נעצר אל-עאדלי והואשם בשחיתות ובירי באש חיה לעבר המפגינים בכיכר תחריר. נכסיו של אל-עאדלי שהוערכו בכ-1.2 מיליארד דולר הוקפאו. ב-5 במאי הוא הורשע בעבירות הונאה והלבנת הון ונידון ל-12 שנות מאסר. ב-3 באוגוסט נפתח משפטו ביחד עם מובארכ, שני בניו של מובארכ וקציני משטרה נוספים שהואשמו ברצח בכוונה תחילה ובהרג מפגינים. חביב הורשע, אך התקבלה בקשת ההגנה למשפט חוזר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים מצרים
קטגוריה:שרי הפנים של מצרים
קטגוריה:האביב הערבי: אישים
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011): אישים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1938
קרב הר אורטיגרה

קרב הר אורטיגרה נערך במלחמת העולם הראשונה בחזית האיטלקית בין הצבא האיטלקי והצבא האוסטרו-הונגרי. לאחר קרבות עקובים מדם לא היה שינוי בקו החזית.

==רקע היסטורי==

לאחר קרב אסיאגו במאי - יוני 1916 ביקש הרמטכ"ל האיטלקי לואיג'י קאדורנה לשפר את קו החזית מול האוסטרים שישבו על מספר פסגות הרים בתוכם הר אורטיגרה והיוו איום על הצבא האיטלקי הנלחם בחזית נהר האיזונצו. קאדורנה ריכז צבא של 300,000 לוחמים ו-1,600 תותחים, כוח שעלה פי 3 על הכוח האוסטרו-הונגרי.

הצבא האיטלקי היה גדול ומסורבל וההכנות להתקפה התגלו לאוסטרו - הונגרים שנהנו מעדיפות טופוגרפית וציפו להתקפה.

==ההתקפה האיטלקית==
ב-10 ביוני 1917 בשעה 05.15 החלו התותחים האיטלקים להפגיז את עמדות האוסטרים בפסגות השונות של הר אורטיגרה. בעקבות ההפגזה החלו החיילים האיטלקים של הדיוויזיה האלפינית ה-52 לתקוף את האוסטרים במעלה ההר. הם נעזרו גם בהפצצה של מטוסים איטלקיים. האוסטרים היו מחופרים יפה בהרים ומזג האוויר הגשום היקשה על האיטלקים. רק ב-19 ביוני 1917 הצליחו האיטלקים לכבוש את הפסגה הגבוהה של הר אורטיגרה לאחר שסבלו אבדות כבדות.

==התקפת הנגד האוסטרו-הונגרית==
כיבוש פסגות הר אורטיגרה גרם לאוסטרו - הונגרים לרכז במהירות כוחות וארטילריה מחזיתות אחרות כדי לעקור את האיטלקים משם.

ב-22 ביוני 1917 הם פתחו בהפגזה עצומה שנמשכה ללא הפסק, על עמדות האיטלקים בהר. יחידות אלפיניות מאומנות, מצוידות בלהביורים פשטו על האיטלקים והחל קרב פנים אל פנים תוך שימוש בכידונים וסכינים. מטוסים הפציצו את עמדות האיטלקים וגז הופעל נגדם. מסיכות הגז של האיטלקים לא היו יעילות ורבים מהם נהרגו מכך.

ב-25 ביוני 1917 כבשו האוסטרו -הונגרים את ההר וקו החזית חזר לקדמותו לאחר אלפי הרוגים ופצועים משני הצדדים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.worldwar1.com/itafront/ortnew.htm קרב הר אורטיגרה]

קטגוריה:קרבות המערכה האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות איטליה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה
קופת הספר

קופת הספר הוא בית הוצאה לאור שהוקם בשנת 1922 על ידי הסתדרות המורים בישראל (אגודת המורים העברים בארץ ישראל) ואגודת הסופרים. הוציאה לאור ספרי קריאה ועיון לילדים, במהלך פעילותה פורסמו כ-200 ספרונים. בשנת 1932 עברה ההוצאה לפעול תחת חסותה של הוצאת "מצפה". ההוצאה פעלה עד שנת 1936.

הוצאת קופת הספר נוסדה בעקבות פגישה שהתקיימה ב-1921, בין נציגים של מרכזים המורים והסתדרות הסופרים, בה נתקבלה הצעה לייסוד גוף משותף להוצאת ספרי קריאה ועיון לילדים, זאת במטרה "להמציא חומר מנופה ומעולה במחיר נמוך לתלמידי בית הספר". בראשות ההוצאה נבחר ועד מנהל בן חמישה חברים, ביניהם אשר ברש מטעם הסתדרות הסופרים, והוא שימש גם העורך בפועל.

אופן מימון ההוצאה הזו נעשה בשיטה שלא הייתה מקובלת בזמנו בארץ: כל ילדי הארץ יכלו להצטרף כמנויים ל"קפת הספר", ומי שנרשם קיבל פנקס, בו הדביק בולים עם דיוקניהם של סופרים עבריים, כאשר החברות זיכתה את רוכש הבולים בהנחה משמעותית במחיר החוברת. במהרה התברר כי השיטה כבשה לבבות רבים.

מדי חול המועד פסח נהגה ההוצאה להוציא יום סרט במטרה לסייע לצורכי ההוצאה, לעיתים נהגה להוציא יום-בול בו תלמידים מכרו את בולי ההוצאה ועליהם תמונות של סופרים עבריים.

חברי הוועד המנהל: יעקב פיכמן, פסח אוירבך, יצחק ספיבק, אשר ברש אשר מונה גם לעורך ההוצאה, וד"ר אברהם צפרוני.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:הוצאות ספרים עבריות
קטגוריה:הסתדרות המורים
קטגוריה:חינוך ביישוב
קטגוריה:תרבות ביישוב
קטגוריה:חברות ביישוב
נורשפין דולפינס

ההיכל הביתי, "הימלסט-לונדשלן"

נורשפין דולפינס (בשוודית: Norrköping Dolphins), היא קבוצת כדורסל שוודית מהעיר נורשפין, המשחקת בליגה השוודית וביורופקאפ.

הקבוצה הוקמה בשנת 1963 ונקראה בשנים הראשונות "נורשפין האגבי". בקדנציה הנוכחית, משתתפת בליגת העל השוודית מעונת 1992/93. היריבות העיקריות שלה בצמרת הן קבוצות סנדסבל דרגונס, סודרטלי קינגס ו"אל.אף. לולאו באסקט".

הקבוצה השתתפה במפעלים אירופאים כגון: גביע ספורטה, גביע קוראץ', יורוקאפ צ'לנג' ויורוצ'לנג' החל מעונת 1999/00. בליגה הבלטית בעונת 2008/09.

==תארים והישגים==
* הליגה השוודית:
**אליפות (9): 1980, 1998, 2010, 2012, 2018, 2021, 2022, 2023, 2024
**מקום שני: 2004, 2011, 2014, 2016

==סגל שחקנים==

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:קבוצות כדורסל שוודיות
קטגוריה:נורשפין: ספורט
קרב דוברדו

ציור קרב דוברדו
קרב דוברדו במלחמת העולם הראשונה נערך באוגוסט 1916, בחזית האיטלקית בין הצבא האיטלקי והצבא האוסטרו - הונגרי.

במהלך יוני 1916 נעשו כמה ניסיונות על ידי האיטלקים להתקדם בחזית ליד דוברדו, אך אלו נכשלו. 

הקרב נערך ליד העיירה דוברדו והיה חלק מהקרב השישי על האיזונצו. האיטלקים הצליחו לכבוש את האזור ובקרב עקוב מדם הם התקדמו ושלטו על כביש טריאסטה - גוריציה. האוסטרו - הונגרים נסוגו והעיר גוריציה נכבשה. האוסטרו - הונגרים בנו קו הגנה שני והתקדמות האיטלקים נעצרה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרבות המערכה האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות איטליה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:תקיפות בנשק כימי
מסלול קוטבי

מסלול קוטבי
מסלול קוטבי או מסלול פולארי הוא מסלול בו לוויין מקיף גוף מעל או בקרוב לקטביו (בדרך כלל כוכב לכת כמו כדור הארץ אבל גם סביב גוף כמו השמש). ללוויין במסלול קוטבי יש, אם כן, נטיית מסלול של כ־90 מעלות לקו המשווה. למעט במקרה של מסלול גיאוסינכרוני, בכל הקפה שלו, הלוויין יעבור מעל קו המשווה בקו אורך אחר.

מסלול קוטבי משמש בדרך כלל למיפוי כוכבים, לתצפיות, לריגול וגם לחיזוי מזג אוויר. החיסרון הגדול במסלול קוטבי הוא שלוויין במסלול כזה לא יכול לצפות בנקודה אחת על פני כדור הארץ ברציפות.

==ראו גם==
*מסלול לווייני נמוך
*מסלול לווייני בינוני
*מסלול גאוסטציונרי
*מסלול מסונכרן שמש
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדעי החלל
קטגוריה:מסלולים סביב כדור הארץ
בוב השד מהבקבוק

בוב השד מהבקבוק (קאטאקאנה: ハクション大魔王) היא סדרת אנימה בת 52 פרקים שהופקה לטלוויזיה על ידי חברת טאצונוקו הפקות בין השנים 1969 עד 1970. 

הזכויות לסדרה נרכשו בהמשך על ידי חיים סבן, אשר הפיק את הדיבוב באנגלית לסדרה אשר נקראה במהדורה האנגלית "Bob in a Bottle".

בשנת 2020 הופקה לסדרה סדרת המשך בה השדה אקומי הייתה הדמות הראשית.

ב-25 בפברואר 2005 יצאה לשווקים מהדורת ה-DVD של הסדרה.

בישראל הסדרה שודרה במקור בתחילת שנות התשעים בערוץ 2 הירדני, ובהמשך היא שודרה במהלך שנת 1992 בדיבוב לעברית בערוץ הילדים, ובהמשך, במהלך תחילת העשור הראשון של המאה ה-21, בערוץ פוקס קידס.

== תקציר העלילה ==
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של ג'יני בשם האקושון ושל בתו אקובי, המתגוררים בתוך בקבוק עתיק. לאחר שילד בשם קן-צ'אן מוצא במקרה את הבקבוק הוא מגלה לתדהמתו כי בכל פעם שמישהו מתעטש יוצא האקושון מן הבקבוק והוא חייב להגשים את משאלותיו של האדם שהתעטש. בהמשך הוא מגלה שאקומי, בתו של האקושון, חייבת גם כן להגשים את המשאלות של אנשים שמפהקים ליד הבקבוק. האקושון הוא ג'יני מגושם ומבולבל למדי, לכן הוא נוהג בדרך כלל לפשל בעת שהוא מנסה להגשים משאלות. אקובי פחות מגושמת מאביה אך משום שהיא שובבה היא נוהגת באופן מכוון להגשים את המשאלות שלא באופן בו היא התבקשה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
*"[http://www.animenewsnetwork.com/encyclopedia/anime.php?id=1755 The Genie Family]", באתר Anime News Network (באנגלית)

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1960
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:פוקס קידס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:טאצונוקו הפקות: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:ניפון אולפני אנימציה: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סבן אנטרטיינמנט: תוכניות וסדרות
קרב רכס פיניסטר

קרב רכס פיניסטר היה סדרת פעולות שערכו בעלות הברית כנגד כוחות האימפריה היפנית בגינאה החדשה במהלך מלחמת העולם השנייה. הקרב החל במתקפה של בעלות הברית בעמק ראמו ב-19 בספטמבר 1943, והסתיים עם כניסת חיילי בעלות הברית לעיר מדנג ב-24 באפריל 1944. במהלך הקרב תקפו חיילים אמריקאים ואוסטרלים את העמדות היפניות על רכס פיניסטר. הנקודה האסטרטגית המרכזית בקרב זה הייתה האוכף הפרוע (Shaggy Ridge).

==כוחות==
היחידה היפנית שלקחה חלק בקרב זה נקראה "כוח נָקַאי" - יחידה בסדר גודל של חטיבה שנוצרה מהדיוויזיה ה-20 היפנית - תחת פיקודו של מייג'ור גנרל מסוטארו נקאי. מולם עמדה הדיוויזיה השביעית האוסטרלית, תחת פיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' וסי.

==הקרב==
לאחר קרב לאה-סלמאואה נמלטו חיילים יפנים רבים דרך עמק מארקהם לחוף הצפוני של גינאה החדשה על מנת לחבור לכוחות היפנים שם, אך הדיוויזיה השביעית נחתה בעיירה נאדזאב וחסמה את דרכי הנסיגה של היפנים. לפיכך נשלח כוח נקאי לעמק מארקהם על מנת להפתיע את האוסטרלים ולאפשר לכוחות היפנים הלכודים לסגת מהאזור בבטחה.

הדיוויזיה השביעית החלה לבצע פעולות טיהור במעלה העמק, ומלבד התקלות בקאיאפיט (Kaiapit) בה כבשה את הכפר פלוגת כוחות מיוחדים והרגה מעל 200 חיילים יפנים, האוסטרלים לא נתקלו בהתנגדות ממשית בעת התקדמותם, עד שלבסוף הגיעו לעיירה דומפו (Dumpu) השוכנת בעמק. לאחר מכן סיפקה הדיוויזיה השביעית אבטחה למספר שדות תעופה חדשים שהקימו בעלות הברית בשטחים החדשים שכבשו. היפנים, עם זאת, נותרו מבוצרים ברכס פיניסטר, ועמדותיהם באוכף קנקיריו, צפונית לנהר ראמו, ובאוכף הפרוע עדיין היוו איום על שדות התעופה. איום נוסף שהציגו היפנים הייתה בנייתם של דרך ממדנג שעל החוף לנרדזאב שבפנים הארץ, ובדרך זו רצו להגיע לדומפו ולפגוש בבעלות הברית שם.

כך הפכו אוכף קנקיריו והאוכף הפרוע לנקודות אסטרטגיות עבור שני הצדדים. עבור היפנים, נקודות אלה איפשרו הקמת עמדות שיעצרו את ההתקדמות האוסטרלית צפונה לכיוון החוף, בנוסף על העובדה שמנוקודות אלה יכלו לצאת למתקפה משלהם ולכבוש מחדש את השטחים שאיבדו בראשית הקרב. עבור האוסטרלים, נקודות אלה היוו איום מתמיד על כוחותיהם, ווסי החליט לכבוש אותן.

החלטה זו הובילה למספר קרבות על רכס פיניסטר. באוקטובר התרחש קרב בגבעת פאליסר ומאוחר יותר על גבעת ג'ון, אותן הצליחו האוסטרלים לכבוש לאחר הדיפת מתקפה יפנית. בדצמבר ובינואר 1944 התנהלו קרבות עזים באוכף קנקיריו ובאוכף הפרוע, שבסופם כבשו את האזור הכוחות האוסטרלים. הדבר איפשר את התקדמות הדיוויזיה השביעית, וחייליה המשיכו עד החוף שם פגשו בכוחות האמריקאים. הכוחות המשיכו ללחום עד כיבוש חצי האי הואון ב-24 באפריל 1944.

==ראו גם==
* המערכה בגינאה החדשה

==קישורים חיצוניים==
* דייוויד דקסטר, [http://www.awm.gov.au/cms_images/histories/22/chapters/15.pdf Volume VI – The New Guinea Offensives], אתר מורשת המלחמה האוסטרלית.

==הערות שוליים==

רכס פיניסטר
רכס פיניסטר
France 5

France 5 הוא ערוץ ציבורי בצרפת, שמציע בעיקר תכנים חינוכיים ותוכניות תעודה.
הערוץ הוא חלק מקבוצת הטלוויזיה הצרפתית, הכוללת גם ערוצים נוספים כגון: France 3, France 2 ועוד ערוצים נוספים.

הערוץ הושק בפברואר 1994, בשם "La Cinquième" (עד ינואר 2002), שנה אחרי שהערוץ "לה סנק" התמוטט מבעיות כלכליות, הערוץ "La Cinquième" התחיל לשדר תוכניות תעודה.
ב- 13 בדצמבר 1994 הערוץ החל לשדר בנוסף לכך גם תכנים חינוכיים.

שמו הנוכחי (France 5) ניתן לו לאחר שלקבוצת הטלוויזיה הצרפתית שקנתה אותו יש ערוצים נוספים שיש להם את אותו שם (France) אך מספרם שונה (לדוגמה: 2 France).

החל ממרץ 2012 הערוץ משודר בישראל באמצעות חברת הכבלים הוט.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה צרפתיים
קטגוריה:שידור ציבורי
מודיעין אנושי

מודיעין אנושי או יומינט (מאנגלית: HUMINT, קיצור של HUMan INTelligence) הוא שיטת איסוף המודיעין הוותיקה והחשובה ביותר. השיטה נולדה מתחום הריגול והתפתחה למגוון שיטות. תחום זה נחשב לרגיש ולבעייתי ביותר מבין כל תחומי המקורות, וההפעלה בו מורכבת ביותר. עם זאת, התמורה שמקבלים מהפעלה נכונה של יומינט היא עצומה ועומק החדירה שאפשר להשיג הוא כמעט בלתי מוגבל. לכן, למרות הבעייתיות והסיכון, ארגוני ביון רבים בעולם משתמשים בטכניקה זו אימתי שאפשר. ארגוני הביון למיניהם כמו המוסד, ה-CIA, ואגפים גדולים בשב"כ וב-FBI למעשה מהווים גופי יומינט בעיקר פעולתם מתוקף תפקידם כחלק משרשרת איסוף המודיעין. ביומינט עיקר איסוף המודיעין נעשה באמצעות קשרים בין-אישיים לעומת שיטות איסוף טכנולוגיות כמו סיגינט (מודיעין אותות), ויזינט (מודיעין חזותי) ואוסינט (מודיעין מקורות גלויים). עם התקדמות הטכנולוגיה והשימוש בה, גובר והולך השילוב בין שיטות איסוף אנושיות וטכנולוגיות, שילוב שמכונה לעיתים Sighumint.

מודיעין צבאי ואיסוף מודיעיני צבאי מהווה את עיקר הפעילות המודיעינית של ישראל, אך בשאר מדינות העולם הוא חלק קטן מהפעילות וכולל בעיקר מודיעין מדיני, אסטרטגי, כלכלי, עסקי וטכנולוגי.

שיטות של איסוף מידע באמצעות מודיעין אנושי:
* ריגול – הפעלה של מרגלים שתולים וגיוס סוכנים, מודיעים "נייטרלים" מקרב הצד השני ושימוש בנכסים מודיעיניים .
* חקירות – חקירת שבויים על מנת לדלות מהם מידע. לפי אמנת ז'נבה, אסור לחקור שבויי מלחמה, אך מדינות בהחלט משתמשות בחקירה נגד מחבלים וטרוריסטים. כמו כן חלק נכבד מהמדינות, בעיקר הדיקטטוריות, מתעלמות מהאיסור בתירוצים שונים ומשונים (למשל במלחמת וייטנאם, טענה צפון וייטנאם כי הטייסים האמריקאים הם פושעי מלחמה ולא שבויי מלחמה ולכן האיסור לא חל עליהם) וחוקרות את השבויים, לעיתים תוך שימוש בעינויים.

דוגמה ליומינט הוא המרגל הישראלי אלי כהן שהופעל בדמשק ואסף מידע על ביצורי הסורים ברמת הגולן. מנגד, ישראל בר היה מרגל סובייטי שנהפך לאחד האנשים הקרובים ביותר לדוד בן-גוריון. דוגמה נוספת היא שירות הביטחון הכללי (השב"כ) אשר התמחה בהפעלת סוכנים, מודיעים וסייענים – דבר שהתבטא במודיעין רב ואיכותי שאפשר סיכול של מספר רב של פיגועים במהלך האינתיפאדה השנייה. 

==ראו גם==
*עוצבת המודיעין האנושי
*מודיעין אנושי בעולם העסקי
*סוכן כפול

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מודיעין צבאי
קראבנוס

קֵרַאבְנוֹס סְטְרוֹבוֹלוּס (ביוונית: Κεραυνός Στροβόλου), היא קבוצת כדורסל קפריסאית משכונת סטרובולוס בעיר ניקוסיה, המשחקת בליגת העל הקפריסאית וביורופקאפ.

==היסטוריה==
קבוצת הכדורסל של קראבנוס הוקמה בשנת 1964, כאחד מקבוצת המועדונים שייסדו את ליגת הכדורסל הקפריסאית. פעמיים בתולדותיה ירדה הקבוצה לליגה השנייה (1970, 1978), וחזרה לאחר עונה אחת. שמה של הקבוצה הוא כשמו של הספורטאי והשחקן סאבא פאנאידס, אשר כינויו היה "קראבנו" (ברק), בעקבות הזריקה החזקה שלו.

הקבוצה משתתפת במפעלים האירופאים השונים מאז עונת 1981/82. בגביע קוראץ', בגביע ספורטה, ביורוקאפ צ'לנג'. וכיום ביורוצ'לנג'.

בעונת 2000/01 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע ספורטה והפסידה לקבוצת פאמסה ולנסיה. בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לגמר היורוקאפ צ'לנג' והפסידה לקבוצת צסק"א סמרה בסיכום שני מפגשים 166–184.

בעבר אימן בקבוצה המאמן הישראלי עדי אזולאי, ושיחק בקבוצה הישראלי גיא פניני.
סמלה הישן של המועדון
==תארים והישגים==
*הליגה הקפריסאית:
**אליפות (9): 1989, 1997, 2000, 2001, 2008, 2017, 2019, 2022, 2024
**מקום שני (11): 1982, 1983, 1984, 1996, 1998, 2002, 2003, 2004, 2009, 2012, 2018
*הגביע הקפריסאי:
**זכייה (12): 1989, 1997, 1998, 1999, 2005, 2006, 2007, 2010, 2012, 2019, 2022, 2024
**גמר: 1987, 1988, 2013
*הסופרקאפ הקפריסאי:
**זכייה (7): 1998, 1999, 2012, 2020, 2021, 2022, 2023
**גמר: 2007
*גביע ספורטה:
**רבע גמר: 2001
*יורוקאפ צ'לנג:
**גמר: 2007

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל קפריסאיות
קטגוריה:ניקוסיה: ספורט
מיה בנגל

מיה בנגל (נולדה ב-10 בנובמבר 1971) היא עיתונאית ישראלית, יועצת התקשורת של יאיר לפיד. שימשה כיועצת לשרת המשפטים ציפי לבני לנושאים מקצועיים, פוליטיים ותקשורתיים. ייעצה לארגוני זכויות אדם, בהם ארגון "שוברים שתיקה" וארגון "יש דין". היא מרצה לתקשורת פוליטית.

==ביוגרפיה==
בנגל נולדה בירושלים. את שירותה בצה"ל עשתה כקצינה בקורס למדריכות חי"ר בבית הספר למ"כים ומקצועות החי"ר. היא בוגרת האוניברסיטה העברית במשפטים.

עבדה כמאבטחת במשרד ראש הממשלה ולאחר מכן כמאבטחת במשרד המשפטים. את דרכה המקצועית החלה בשנת 1998 כעוזרת פרלמנטרית לחברי הכנסת חגי מרום ממפלגת העבודה, זהבה גלאון, יו"ר מפלגת מרצ, ואופיר פינס, מזכ"ל מפלגת העבודה. בהמשך שימשה בנגל כדוברת מפלגת העבודה בין השנים 2002–2003. לאחר חמש שנות עבודה פרלמנטרית, הצטרפה בנגל למקימי יוזמת ז'נבה כחברת צוות ויועצת תקשורת פנימית. בנגל ליוותה את יוזמת השלום במשך כשנתיים, שלאחריהן החלה את דרכה כעיתונאית והמשיכה להרצות על השלום בתקשורת הישראלית.

בין השנים 2005-2012 עבדה בעיתון "מעריב" בתקופתם של העורכים אמנון דנקנר, דורון גלעזר, רותי יובל, אבי משולם וניר חפץ. בנגל שימשה בתפקידי עריכה והייתה כתבת פוליטית בעיתון, לאחר כשנה בעיתון החלה לשמש גם כפרשנית פוליטית ומדינית. בשנת 2008, במקביל לעבודתה בעיתון מעריב, החלה להגיש את תוכנית האקטואליה הוותיקה "ערב חדש" לצד דן מרגלית. היא הייתה חלק מצוות ההגשה עד שנת 2011. עד שנת 2010, שידרה בנגל תוכנית הבוקר של רדיו 99FM יחד עם עמנואל רוזן ומאותה שנה החלה להגיש את תוכנית רדיו בימי שישי עם חיים יבין ותוכנית ערב ביחד עם בן כספית ברדיו ללא הפסקה.

בשנת 2012, כאשר נרכש עיתון מעריב על ידי שלמה בן צבי, התפטרה בנגל מתפקידה בעיתון. מיד עם עזיבתה הצטרפה בנגל לקמפיין הבחירות של מרצ כיועצת אסטרטגית תקשורתית. עם תום הבחירות והרכבת הממשלה ה-33 עברה בנגל לעבוד במשרד המשפטים בתפקיד יועצת בכירה לשרת המשפטים ציפי לבני. החל מ-2016 עבדה כיועצת התקשורתית של ארגונים למען זכויות אדם, ביניהם ארגון "שוברים שתיקה" וארגון "יש דין". החל משנת 2019 מרצה לתקשורת פוליטית.

בשנת 2021 סיפרה שהקימה מגמת תקשורת בתיכון החברתי בתל אביב והיא עומדת בראשה, במטרה להצמיח עיתונאים צעירים מחויבים.

בנגל מתגוררת בתל אביב עם בת זוגה, כתבת הקולנוע נירית אנדרמן. השתיים מגדלות ביחד את שני ילדיהן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nrg.co.il/gevanew/owa/MORE.OPINIONS?pWriterID=2070407 טורים של מיה בנגל], באתר nrg
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוברות ישראליות
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:עיתונאים להט"בים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:פעילי שוברים שתיקה
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:עיתונאיות לסביות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
עזרת ישראל (שכונה)

עזרת ישראל היא שכונה קטנה<ref></ref> במרכז ירושלים, בין רחוב יפו לרחוב הנביאים, מעט מערבה מ"צומת האיקסים". השכונה כוללת שני טורי בתים (במקורם, דו קומתיים) הנמשכים מרחוב יפו ועד חצרה האחורית של הכנסייה האוונגלית הבינלאומית (שחזיתה פונה לרחוב הנביאים).

== היסטוריה ==
השכונה הוקמה בשנת 1892 על ידי קבוצה של ספרדים ואשכנזים בראשות החכם באשי יעקב מאיר, הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הרב ניסים אלישר, הרב משה קנטרוביץ', הרב דוד פיינשטיין, הרב יעקב מאן ויוסף ריבלין. אופי השכונה כיום מסורתי-חילוני. הגבעה הסמוכה מצפון למיקום השכונה נחשבה על ידי מקובלים כ"פתחא דקרתא" (פתח העיר) ומקום מושבו של משיח בן יוסף, שיכשיר את הקרקע לביאת המשיח. לפני ייסוד השכונה הוקם באתר "אוהל משיח בן יוסף" בו התפללו מקובלים מתלמידי הגר"א לביאת המשיח.

כאשר הוקמה הייתה השכונה מחוברת הן לרחוב יפו והן לרחוב הנביאים ובמבואיה הותקנו שערי ברזל, שנסגרו בלילה. בשנת 1908 הוקמה במגרש שבין קצה השכונה לרחוב הנביאים (מקומו של אוהל המקובלים) הכנסייה האוונגלית הבינלאומית וחסמה את מוצאה לרחוב הנביאים אז עבר האוהל לגן נביא עוכשא ברחוב שטראוס.

בין תושבי השכונה היו רחל ינאית ויצחק בן-צבי, והסופרים יהודה בורלא ויהודה האזרחי גדלו בה כילדים. בשכונה היו שלושה בתי דפוס, דפוס אברהם משה לונץ, בפינת רחוב יפו, דפוס עזריאל של משה עזריאל בו הודפס עיתון "החרות" (בעריכת אברהם אלמליח) והדפוס הקואופרטיבי "אחדות" בו עבדו (ולעיתים אף התגוררו בו) בנוסף לבני הזוג בן-צבי גם דוד בן-גוריון, יוסף חיים ברנר, יעקב זרובבל וזאב אשור. בשכונה מצוי עד היום היכל הבונים החופשיים בירושלים.

ש"י עגנון, בעת שתיאר את ביקורו הראשון בירושלים, כתב:

==לקריאה נוספת==
* יצחק שפירא, ירושלים מחוץ לחומה, תש"ח, עמ' 125
* יהושע בן אריה, עיר בראי תקופה, ב, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשל"ט-1979, עמ' 273
* דוד קרויאנקר, רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר, ירושלים: הוצאת כתר, 2005 עמ' 264 - 266
* צביה דובריש-פריד, סודות בירושלים, עמוד 150 מודן הוצאה לאור, 2006

==קישורים חיצוניים==
* מוטי אלימלך, [http://www.mastermason.com/GLIsrael/L6Mizpah/about%20of%20the%20place%20of%20Mizpa%20lodgeH.PDF לשכת מצפה 6 - ירושלים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רחוב יפו
קטגוריה:ירושלים: שכונות
דוראיאקי

דוֹרָאיָאקִי (יפנית: どら焼き) הוא ממתק חביתיות יפני, עשוי בלילת קמח, ביצים ודבש, במילוי מתוק.

למאכל שתי גרסאות, נפוצה ומסורתית. בגרסה הנפוצה מצמידים זו לזו שתי חביתיות (עם הצד השחום כלפי חוץ) וביניהן מניחים מילוי מתוק. אף על פי שהמילוי המסורתי והנפוץ ביותר הוא אנקו, ממרח שעועית אזוקי, מילויים אחרים הרווחים כיום כוללים גם שוקולד, קרם וניל וריבת חלב. בגרסה המסורתית ממלאים חביתית אחת ומקפלים אותה לשניים, כך שמתקבלת צורת חצי עיגול.

המשמעות המילולית של השם היפני "דוראיאקי" היא "מצילה אפויה", על שום הדמיון בצורה ובצבע של החביתית למצילה (דורה) המסורתית. האגדה מספרת, שהדוראיאקי הראשון נוצר, כאשר סמוראי בשם בינאקי שכח את המצילה שלו בביתו של כפרי אחד, והכפרי השתמש בה לטיגון חביתיות (״יאקי״ ביפנית: "צלוי" או "אפוי") .

באזור קנסאי המאכל קרוי לעיתים מיקאסה (三笠 ביפנית) בעקבות הדמיון של מראהו להר מיקאסה בנארה.

== בתרבות ==
דוראיאקי מופיע בהקשרים רבים, בעיקר בספרים, תוכניות טלוויזיה וסרטי ילדים. המפורסם שבהם הוא דוראמון, חתול-רובוט כחול, הידוע באהבתו לפנקייקים. בסרט ״אן״ (Sweet Bean) של הבמאית נאומי קאוואסה, טבחית מבוגרת מכינה דוראיאקי ממולאים ב״אן״, ממרח שעועית אזוקי.

במם האינטרנטי Oolong Rabbit, מופיע ארנב יפני שאולף לאזן חפצים על ראשו, בניהם דוריאקי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=37eyQAnmwOs סרטון יוטיוב] הכנת דוראיאקי במכונה אוטומטית למחצה

קטגוריה:מאכלי ביצים
קטגוריה:קינוחי ביצים
קטגוריה:המטבח היפני
גבעת גרב

גִּבְעַת גָּרֵב הוא מקום שמוזכר בספר ירמיהו כסימן גאוגרפי באזור סביבות ירושלים. המקום מוזכר כאחד מהגבולות שיגבילו את קדושת העיר שמסביב הר המוריה ("עיר השם");

לפי הפרשנות לספר יחזקאל, גבולות הללו (המוזכרים בספר ירמיהו) מסמנים את התרומיה העתידה להיות קודש להקדוש ברוך הוא לעת בניית בית המקדש השלישי.

בספר חקרי הארץ האתר מזוהה כהגבעה שמסמוכה לוואדי גרב. ישעיהו פרס מזהה את המקום בראס אבו חרובּ, בשטח האוניברסיטה העברית בהר הצופים.

== ראו גם ==
* חאן א-לובאן

==לקריאה נוספת==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:ירושלים: גאוגרפיה
רב חנן בר אמי

רב חנן בר אמי היה אמורא שחי בדור השני לאמוראי בבל.

אמרותיו של רב חנן בר אמי מוזכרות בתלמוד פעמים אחדות. לרוב הוא מוסר הלכות בשם שני רבותיו, רב ושמואל. אחת מהם היא במסכת בבא מציעא הוא פוסק בשם שמואל, שההלכה נפסקת כאבא שאול ש, אך גם אבא שאול אמר זאת רק כאשר המשכון הוא דבר שכדאי מאוד להשכירו (כפטיש וקרדום) ששכרם מרובה ואינם מתקלקלים כל כך על ידי השכירות. 

במסכת ביצה מובאים הפסקים הבודדים אותם פוסק מעצמו ולא בשם רבותיו, אחת מהן היא אודות מחלוקת בית שמאי ובית הלל בדין טלטול סולם בחג, האם הדבר אסור מחשש שיראה כאילו עוסק בסיוד גגו או בצורכי חול. רב חנן בר אמי קובע, כי המחלוקת היא רק ברשות הרבים שנחלקו האם קיים חשש מראית העין (אם הרואה יבין שמדובר בנטילת סולם לצורך שובך או לא), אך לא ברשות היחיד שבה וודאי מותר. לפי גרסה אחרת, קובע רב חנן בר אמי כי המחלוקת היא רק ברשות היחיד, אבל ברשות הרבים וודאי שאסור.

קיים אמורא אחר שמזכיר אמרה של רבי פדת בשם רבי יוחנן, אך היימן משער שמדובר באמורא אחר שחי בארץ ישראל ולמד מפי רבי פדת, ולא באמורא זה שחי בבבל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב
קטגוריה:תלמידי שמואל
מכתש שיין

מכתש שיין הוא מכתש פגיעה על פני של הירח בצידו המרוחק של הירח. מכתש זה נקרא על שם האסטרונום הרוסי גרגורי שיין.

==גאוגרפיה==
מכתש שיין נמצא צפונית למכתש פראולנדיך וצפון-מזרחית למכתש טרומפלר. בצידו המערבי של המכתש נמצא מכתש נוסל וצפון-צפון-מזרחית אליו נמצא מכתש שמפוליון. קוטרו של המכתש הוא 92 קילומטרים, עומקו אינו ידוע.

==פני המכתש==
מכתש זה נשחק על ידי פגיעות של אסטרואידים. רוב הטבעת החיצונית שלו התעגלה ושוליו החדים נהרסו על ידי הפגיעות. הקיר הדרומי שומר עדיין על מבנה דמוי מדף. זוג פגיעות קטנות יצרו בורות קטנים בקיר הצפון מזרחי של המכתש. גם ברצפת המכתש ישנם כמה מכתשונים קטנים.

==מכתשי לוויין==
את מכתש שיין מקיפים כמה מכתשים קטנים. מכתשי משנה נוצרים כאשר גושים גדולים שנפלטו מהמכתש הראשי בעת הפגיעה פוגעים במהירויות גבוהות בפני השטח. על פי המוסכמות מסומנים מכתשים אלו במפת הירח על ידי מיקום אות במרכז צד המכתש הקרוב יותר למכתש הראשי.

{| class="wikitable"
!width="25%" style="background:#eeeeee;" |שיין
!width="25%" style="background:#eeeeee;" |קו רוחב
!width="25%" style="background:#eeeeee;" |קו אורך
!width="25%" style="background:#eeeeee;" |היקף
|-
|align="center"|B
|align="center"|34.5° צפון
|align="center"|173.5° מזרח
|align="center"|35 ק"מ
|-
|align="center"|F
|align="center"|33.0° צפון
|align="center"|175.5° מזרח
|align="center"|38 ק"מ
|-
|align="center"|H
|align="center"|31.4° צפון
|align="center"|175.5° מזרח
|align="center"|38 ק"מ
|-
|align="center"|Y
|align="center"|35.9° צפון
|align="center"|171.7° מזרח
|align="center"|23 ק"מ
|}

==ראו גם==
* הגאולוגיה של הירח

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכתשי פגיעה על הירח
מר ינוקא ומר קשישא בני רב חסדא

מר ינוקא ומר קשישא בני רב חסדא הם שני אמוראים שחיו בדור החמישי לאמוראי בבל.
==שמותיהם==
מר ינוקא ומר קשישא, מוזכרים בתלמוד פעמים נדירות. משמעות השמות היא "ילד" ו"קשיש", ושני הסברים ניתנו לכך: רש"י פירש: "שני בנים היו לרב חסדא, ושם שניהם שווין, אלא שהגדול קורין לו מר קשישא ולצעיר קורין לו מר ינוקא". ואילו בעלי התוספות חלקו על פירושו של רש"י וכתבו להפך: "הוא הגדול, ועל שם שנולד בינקותו של רב חסדא קרי ליה מר ינוקא. ומר קשישא הוא הצעיר, ונולד בקשישותו של רב חסדא".

===זהותם===
בזיהוים של מר ינוקא ומר קשישא כבני רב חסדא יש קושי מסוים. החוקר הרב אהרן היימן העלה אפשרות שאביהם הוא אדם אחר שנקרא רב חסדא, ואינו האמורא המפורסם רב חסדא. זאת מפני שמר קשישא נמצא פעמים רבות בתלמוד הבבלי במשא ומתן הלכתי עם רב אשי, שנפטר כ-118 שנה אחרי רב חסדא, וכדברי הרב היימן . אבל במפרשים מקובלת הקביעה שמר ינוקא ומר קשישא הם בני האמורא המפורסם רב חסדא. ואף הרב היימן חזר בסופו של דבר להסביר כדברי המפרשים, והשיב על קושייתו: . ההיסטוריון הרב זאב יעבץ שיער כי מר ינוקא ומר קשישא אינם בנים נוספים של רב חסדא, אלא כינויים לשניים מבניו שנזכרו לעיל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
קטגוריה:משפחת רב חסדא
קטגוריה:תלמידי רב חסדא
את'ה אנגומיס

אֶתָ'ה אֶנְגוֹמיס (ביוונית: Ε.Θ.Α. Έγκωμης) היא קבוצת כדורסל קפריסאית משכונת אנגומי בעיר ניקוסיה, המשחקת בליגת העל הקפריסאית.

קבוצת הכדורסל של את'ה אנגומיס הוקמה בשנת 1942, מאיחוד שני המועדונים שהיו קיימים בשכונת אגומיס (טיאלה ואנג'ניסיס). כאחד מקבוצת המועדונים שייסדו את ליגת הכדורסל הקפריסאית. בעונת 1979/80 החלה לשחק בליגה הבכירה. בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה בדאבל (אליפות+גביע) היסטורי. בעונת 2011/12 זכתה הקבוצה באליפות השנייה שלה, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת קראבנוס 1-3. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף, הפסידה בגמר הסופרקאפ לקבוצת קראבנוס 79-68, וזכתה בגביע הקפריסאי בפעם השנייה לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת קראבנוס 64-68.

בעונת 2004/05 השתתפה הקבוצה בגביע היורוקאפ (פיב"א). ובעונות 2011, 2012, 2013 השתתפה ביורוצ'לנג'.

==תארים והישגים==
* הליגה הקפריסאית:
**אליפות (2): 2011, 2012
**חצי גמר: 2010, 2013
* הגביע הקפריסאי:
**זכייה (3): 2011, 2013, 2015 
**חצי גמר: 2002, 2005, 2006
* הסופרקאפ הקפריסאי:
**זכייה (2): 2011, 2018
**גמר: 2012, 2013, 2015

==שחקנים בולטים בעבר ובהווה==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל קפריסאיות
קטגוריה:ניקוסיה: ספורט
א.א.ל. לימסול (כדורסל)

א.א.ל. לימסול (ביוונית: ΑΕΛ Λεμεσού), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר לימסול, המשחקת בליגת העל הקפריסאית.

הקבוצה הוקמה בשנת 1966, כאחד מצוות המועדונים שייסדו את ליגת הכדורסל הקפריסאית. היא הקבוצה עם הכי הרבה זכיות באליפות הליגה. יריבתה העירונית היא קבוצת אפולון לימסול.

החל מעונת 1994/95 משתתפת במפעלים אירופאים. בעונת 2003/04 הודחה על ידי הפועל תל אביב בשמינית גמר היורופליג. בעונות 2007/08, 2008/09 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר היורוצ'לנג', אך הודחה על ידי קבוצות דקסיה מונס-אנו ולה פורטזה בולוניה בהתאמה.

==תארים והישגים==
* הליגה הקפריסאית:
**אליפות (13)(שיא): 1974, 1978, 1980, 1982, 1983, 1985, 1987, 1988, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007
**מקום שני: 2001, 2010, 2011
**חצי גמר: 2008, 2009
* הגביע הקפריסאי:
**זכייה (9): 1978, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 2004, 2008, 2009
**גמר: 2001, 2006, 2007, 2011
*יורוצ'לנג:
**חצי גמר: 2008, 2009

==שחקנים בולטים בעבר ובהווה==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל קפריסאיות
קטגוריה:לימסול: ספורט
יוני לביא

הרב יונתן (יוני) אליעזר לביא (נולד בכ"א באייר ה'תשל"ט, 18 במאי 1979) הוא רב, מראשי ארגון קהלים, מרצה לנוער, הורים ומורים בנושאים חינוכיים ותורניים, וכותב בבמות שונות. מגיש תוכנית שבועית ברדיו 'כאן מורשת'. מחבר סדרת ספרי "היי הרב" וספרים נוספים.

== ביוגרפיה ==
נולד בשכונת גבעת שאול בירושלים למנחם ורחל אלטמן וגדל בשכונת הר נוף, ירושלים, כיונתן אליעזר אלטמן. למד אצל הרבנים אברהם שפירא, שלמה אבינר ויוסף קלנר ובישיבת ירושלים לצעירים וישיבת מרכז הרב. מוסמך לרבנות ובעל תואר ראשון בהוראה ותואר שני במדע, הלכה וחינוך. שירת בצה"ל במדור עתי"ד ברבנות הצבאית, בתחום של יצירת תכנים יהודיים ערכיים לחיילי צה"ל.

בשנת 2000 היה ממייסדי מוקד חברים מקשיבים, אותו ניהל עד שנת 2018. הרב לביא כותב בעלוני השבת עולם קטן וגילוי דעת. לימד בעבר בישיבת ההסדר בבית שמש ובבית ספר להעצמה אישית ולהכשרת מטפלים – "תורת החיים". הרב לביא מרבה להרצות לתלמידים, מורים והורים, בעיקר מהמגזר הדתי, על התמודדויות של נוער, בעיקר בנושא השפעות המדיה והאינטרנט על בני נוער ומבוגרים. הוציא עם הרב יניב חניא שני דיסקים בשם "מדברים אמונה" על שאלות אמונה לנוער. הוא כותב ומרצה גם בנושאי זוגיות, היכרויות ואהבה, מנחה סדנאות ושבתות לרווקים ולרווקות ועורך חתונות לציבור הכללי במסגרת ארגון צוהר.

הרב לביא כותב בעלוני השבת "גילוי דעת" ו"שלום לעם", וכן כותב קבוע בעיתון לילדים – "אותיות וילדים". הוא עורך את האתר "מילה טובה" שבו מאמרים, סיפורים, שירים וסרטונים חינוכיים.

בעבר היה רב אולפנות צביה במעלה אדומים, צביה בבני ברק, אמית להב"ה ואולפנית ישורון. בנוסף, שימש כרב קהילת צעירי הדר גנים בפתח תקווה.

הרב לביא נשוי לרעות, אב לחמישה וגר בפתח תקווה.

==ספריו==
* שאלות לאתאיסט, 2004. עוסק בנושא של אמונה וכפירה
* היי הרב – שיחות שנוגעות בחיים, דברי שיר, 2019. שיחות וואטסאפ עם שואלים
* היי הרב 2 – שיחות מהחיים על קשרים ואהבה, דברי שיר, 2020. שיחות וואטסאפ עם שואלים
* שאלות מהלב שלי – שיחות עם ילדים על עצמם ועל החיים, דברי שיר, 2021
* העתיד מתחיל עכשיו – שיעורים קטנים לחיים גדולים, ידיעות ספרים, 2022
* לגעת בחיים – מבט בהיר על אתגרי השעה, דברי שיר, 2023
* היי הרב 3 – להיות יהודי מאמין בעולם המודרני, דברי שיר, 2023. שיחות וואטסאפ עם שואלים

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* [http://www.meirtv.co.il/site/rabbis.asp?rabbi=3984 שיעורי וידאו של הרב לביא], בערוץ מאיר
* [http://www.aish.co.il/authors/48779647.html מאמרים של הרב לביא], באתר אש התורה
*ראיון בעיתון שביעי [https://www.dmag.co.il/pub/shvii/517/files/assets/common/downloads/page0040.pdf?uni=21350de3e24bcbe91c42ed3125ecda9a 1], [https://www.dmag.co.il/pub/shvii/517/files/assets/common/downloads/page0041.pdf?uni=21350de3e24bcbe91c42ed3125ecda9a 2]
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_יוני_לביא/ כל הכתבות והטורים - הרב יוני לביא], באתר ערוץ 7

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי אולפנות
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:חיילי הרבנות הצבאית
קטגוריה:תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא
קטגוריה:פתח תקווה: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
פלסטינו

מועדון ספורט פלסטינו (בספרדית: Club Deportivo Palestino) הוא מועדון כדורגל צ'יליאני מקצועני מהעיר סנטיאגו, בירת צ'ילה. המועדון נוסד בשנת 1920 ומשתתף במשחקי ליגת העל הצ'יליאנית. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים באצטדיון אסטדיו מוניסיפל דה לה סיסטרנה, בעל תכולה של 12,000 מושבים.

==היסטוריה==
המועדון נוסד על ידי קבוצת מהגרים פלסטינים חברי קהילת הפלסטינים-צ'ילאנים, ב-20 באוגוסט 1920. בתחילת דרכו שיחק המועדון בטורניר הכדורגל המקומי באוסורנו. עם הקמת הליגות המקצועניות בצ'ילה על ידי התאחדות הכדורגל הצ'ילאנית, בשנת 1952, החל המועדון לשחק בליגת המשנה בצ'ילה. כבר בשנה הראשונה של הליגה זכה המועדון בעלייה לליגה הבכירה.

בשנת 1955 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו, תחת הדרכתו של המאמן הארגנטינאי גיז'רמו קול. בשנה זו נודע המועדון בכינוי "המיליונרים", בשל היכולת הכלכלית שלו לצרף שחקני כדורגל מהדרג הראשון. בשנת 1978, תחת הדרכתו של הצ'ילאני אליאס פיגרואה, זכה המועדון באליפות השנייה שלו וגם בגביע הצ'ילאני, ובכך השלים זכייה בדאבל. בשנה זו המועדון גם קבע שיא מקומי של מספר משחקים רב ללא הפסד.

בשנת 2004 המועדון הפך לחברה רשומה ונרשם למסחר בבורסה לניירות ערך של צ'ילה ושל הרשות הפלסטינית, אך השינוי לא גרם לשינוי משמעותי במצבה הפיננסי של הקבוצה.

בטורניר הקלאוסורה של 2008 הפסידה הקבוצה בגמר מול קבוצת קולו קולו האלופה. ההגעה לגמר גרמה לעליית ערך המניות בבורסות של צ'ילה והרשות הפלסטינית.

בשנת 2012 עבר שחקן הקבוצה רוברטו קטלאן (Roberto Kettlun) לקבוצת הילאל אל-קודס מירושלים.

בחורף 2020, יצרנית הרכב הרוסית UAZ הפכה לספונסר הקבוצה.

==תארים==
===תארים מקומיים===
*אליפות צ'ילה
**אלופה (2): 1955, 1978
**סגנית (4): 1953, 1974, 1986, 2008
*הגביע הצ'יליאני
**זוכה (2): 1975, 1977
*ליגת המשנה הצ'יליאנית
**אלופה (2): 1952, 1972

==תאריכים ושיאים==
* מספר שנים בליגת העל הצ'יליאנית: 53
* מספר שנים בליגת המשנה הצ'יליאנית: 4
* מספר הפעמים שהשתתפה בקופה ליברטדורס: 3
* הניצחון בהפרש השערים הגדול ביותר: 9:0 נגד דפורטיבו טמוקו (1999)
* ההפסד בהפרש השערים הגדול ביותר: 1:10 נגד אוניברסידד קאתוליקה (1994)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל צ'יליאניות
קטגוריה:סנטיאגו דה צ'ילה: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1920
פרנקיה התיכונה

פרנקיה התיכונה (בלטינית: Francia media) הייתה ממלכה פרנקית קצרת ימים שנוצרה בשנת 843 בעקבות חוזה ורדן שחילק את האימפריה הפרנקית בין בניו של לואי החסיד. פרנקיה התיכונה שכנה בין שתי אחיותיה המערבית והמזרחית, והתחומה נכללו האזור שבין נהרות הריין והסכלדה, בנוסף ללותרינגיה, החוף הפריזי של הים הצפוני, שטחי ממלכות בורגונדיה , פרובאנס ואיטליה.

את שטחי פרנקיה התיכונה ירש לותאר הראשון, בנו הבכור של לואי החסיד, לאחר מלחמת אזרחים קצרה עם אחיו הצעירים לודוויג הגרמני וקרל הקירח. הממלכה של לותאר כללה ערים חשובות מאוד באותה התקופה - אאכן, שהייתה מושבו של קרל הגדול, ורומא. לפרנקיה התיכונה לא הייתה שום זהות היסטורית או אתנית שקשרה את אנשיה יחד. גם הגאוגרפיה פגעה בסיכוייה להתפתח לישות אחידה ויציבה, צורתה, כרצועה צרה יחסית הנמתחת מצפון לדרום, יצרה לה גבולות ארוכים וקשים להגנה, ובנוסף שרר נתק בין חלקיה הדרומיים לצפוניים, שביניהם חצצו הרי האלפים.

בשנת 855, על ערש דווי, חילק לותאר הראשון את ממלכתו בין בניו בשנית. הוא הוריש את איטליה ואת רומא לבנו הבכור לודוויג. רוב האדמות שמצפון לאלפים (שנקראו לותרינגיה, על שמו) ניתנו לבנו לותאר השני, ופרובנס ובורגונדיה ניתנו לבנו קרל, עד למותו בשנת 863, עת חולקה ממלכתו בין אחיו. לאחר מותו של לותאר השני בשנת 869, חולקו אדמותיו בין דודיו.

שלא כמו אחיותיה המערבית והמזרחית שיצרו את צרפת וגרמניה המודרניות, בהתאמה, נותרה פרנקיה התיכונה על תילה למשך תקופה קצרה מאוד. במהלך השנים שולבו אדמות הממלכה באימפריה הרומית הקדושה - תחילה לותרינגיה בשנת 880, לאחר מכן איטליה בשנת 952 ובורגונדיה ב-1033. במאה ה-15 רכשו דוכסי בורגונדיה אדמות של האימפריה הרומית הקדושה וצרפת בשטח שבין בורגונדיה לארצות השפלה בניסיון ליצור ממלכה פרנקית תיכונה חדשה, אולם אמביציות אלו של שארל הראשון התנפצו בשנת 1477, בקרב נאנסי.

==ראו גם==
* פרנקיה המזרחית
* פרנקיה המערבית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:השושלת הקרולינגית
קטגוריה:פרנקים
France 3

France 3 הוא ערוץ טלוויזיה צרפתי. זהו הערוץ הציבורי השני באחוזי הרייטינג בצרפת. בין תכניו שעשועונים מצליחים, אופרות סבון וחידונים. כמו כן משדר הערוץ דרמות, תוכניות בשידור חי, תוכניות ילדים, חדשות ותוכניות תעודה.

הערוץ הושק ב-31 בדצמבר 1972, כשהוא משדר תחילה רק 3 שעות ליום.

החל ממרץ 2012 הערוץ משודר בישראל בחברת הכבלים הוט.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה צרפתיים
קטגוריה:שידור ציבורי