OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פליפה דה נווה

פליפה דה נווה (בספרדית: Felipe de Neve) היה המושל הספרדי של "לאס קליפורניאס" - מחוז במלכות המשנה של ספרד החדשה בצפון אמריקה. גבולות המחוז שהיה נתון בשליטתו של דה נווה כללו את שטחי קליפורניה המודרנית שבתחומי ארצות הברית כיום, ואת המחוזות באחה קליפורניה הדרומית ובאחה קליפורניה שבמקסיקו המודרנית. תקופת כהונתו כמושל הייתה משנת 1775 ועד שנת 1782.

== חייו ==
דה נווה נולד בעיר ביילן שבספרד. בתחילת כהונתו, בסיס שלטונו היה בעיר לורטו שבשטחי מקסיקו המודרנית, אך במהלך שלטונו העביר את בסיסו לעיר מונטריי שבתחומי קליפורניה המודרנית.

נווה נחשב למקימה של העיר לוס אנג'לס, כשבשנת 1781 קיבל את אישורו של מלך ספרד החדשה להקים קבילדו באזור. הוא הקים את ההתיישבות בעזרתם של כ-44 מתנדבים ונתן למקום את השם "El Pueblo de Nuestra Señora la Reina de los Angeles del Río de Porciúncula" - לימים, לוס אנג'לס. בתקופת כהונתו תרם להקמת המיסיונים בסנטה מוניקה ובסן חוזה, סביבם הוקמו הערים המודרניות. בנוסף, בתקופת שלטונו הוקם הפרסידיו שהפך לימים לעיר סן פרנסיסקו - שנועד למנוע מהבריטים להשתלט על האזור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מגלי ארצות ספרדים
קטגוריה:מושלי קליפורניה
קטגוריה:לוס אנג'לס
קטגוריה:קליפורניה: היסטוריה
קטגוריה:מקסיקו: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1724
קטגוריה:נפטרים ב-1784
לב (רשת בתי קולנוע)

לב היא רשת בתי קולנוע והפצת סרטים ישראלית. 
== היסטוריה ==
הרשת הוקמה על ידי איז'ו ונורית שני ב-1981, כאשר נפתח "קולנוע לב" בדיזנגוף סנטר בתל אביב. איז'ו שני הוא עורך דין שקנה בשנות ה-70 של המאה ה-20 את אולפני "גבע" בגבעתיים והפיק סרטים של אפרים קישון ואסי דיין ואחרים. ב-1981 החליט לרכוש את בתי הקולנוע בדיזנגוף סנטר וכך החלה הרשת לפעול.

נורית שני ניהלה את הרשת תחת הקפדה על הקרנת סרטי איכות מרחבי העולם, ולא קולנוע "מיינסטרים" הוליוודי. החברה מפיצה ומקרינה כ-30 סרטים מדי שנה, ולה כ-60 אלף מנויים פעילים ברחבי הארץ. בנוסף לסרטים המוקרנים בלעדית בלב, הרשת מפיצה סרטים המוקרנים בכל בתי הקולנוע ובבתי הקולנוע שבבעלותה מופצים סרטים בבעלות חברות אחרות.

לרשת תשעה סניפים ברחבי ישראל, רובם בגוש דן: "לב תל אביב" בדיזנגוף סנטר בתל אביב, "לב מנדרין" בחוף הצוק שתל אביב, "לב דניאל" במלון דניאל בהרצליה פיתוח, "לב סמדר" בירושלים (בית קולנוע ותיק שפועל משנות ה-20, ומופעל על ידי רשת לב מאז אמצע שנות ה-90), "לב אבן יהודה" בקניון באבן יהודה, "לב עומר" בעומר, "לב שוהם" בשוהם, "לב רעננה" ברעננה, ו"לב רמת השרון" ברמת השרון.

בנוסף מוקרנים סרטי הרשת גם בחיפה, באודיטוריום של מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית. בעבר פעלו גם "לב חדרה" בקניון לב חדרה, "לב אביב" בקניון רמת אביב ו-"לב רמת־גן" בקניון ביאליק ברמת־גן <ref></ref>. גם פעל בעבר קולנוע לב בהוד השרון שגם הוא נסגר עקב חוסר ביקוש.

ב-27 במרץ 2023 השתתפה רשת הקולנוע לב בהשבתת המשק כצעד התנגדות לרפורמה המשפטית שקידמה ממשלת ישראל השלושים ושבע.

בנוסף, הרשת מחזיקה בזכויות הפצה ובמדיה ביתית של ארכיון סרטים גדול ומגוון תחת השם "סרטי שני" ו"סרטי לב", שהופצו ב-DVD.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: רשתות בתי קולנוע
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קולנוע
קטגוריה:רמת גן: בתי קולנוע
אוניברסיאדת סופיה (1961)

אוניברסיאדת הקיץ השנייה נערכה בסופיה, בולגריה ב-1961, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון ואסיל לבסקי. במשחקים השתתפו 1,270 ספורטאים (מתוכם 899 גברים ו-371 נשים).

באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בתשעה ענפי ספורט: אתלטיקה, התעמלות מכשירים, חתירה, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, קפיצה למים ושחייה.

סך הכול הוענקו 204 מדליות, מתוכן 51 לברית המועצות שזכתה ב-21 מדליות זהב, 23 כסף ו-7 ארד.

==טבלת המדליות (חלקית)==
{|class="wikitable sortable" style="text-align:right;"
|-
!מקום
!מדינה
!style="background:gold; width:4.5em;"|זהב
!style="background:silver; width:4.5em;"|כסף
!style="background:#cc9966; width:4.5em;"|ארד
!style="width:4.5em;"|סה"כ
|-align=center
|1||align=right|||21||23||7||51
|-align=center
|2||align=right|||9||6||5||18
|-align=center
|3||align=right|||8||2||6||18
|- class="sortbottom"
!colspan=2|סך הכל||68||67||69||204
|}

1961
קטגוריה:1961 בספורט
קטגוריה:סופיה: ספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בבולגריה
אצבעון

אצבעון ממתכת בעל חריצים מוארכים
אצבעון ממתכת בעל שקעים עגולים
פסל "אצבעון" ענק המונח על ערימת [[כפתורים המציינים את אזור הביגוד וההלבשה ההיסטורי בטורונטו]]

אצבעון הוא כוס קטנה, עם שקעים או חריצים עגולים או מוארכים המשמשת כהגנה על האצבע שדוחפת את המחט במהלך התפירה ביד.

אצבעונים עשויים בדרך כלל ממתכת, עור, גומי, פלסטיק, עץ, זכוכית או אפילו חרסינה. אצבעונים עתיקים נעשו לעיתים מעצמות לוויתן, קרן, או שנהב. והשתמשו במקורות טבעיים נוספים בהם שיש קונמארה או דר. ולעיתים נדירות אף ביהלומים, ואבני ספיר או אודם.

יצרני אצבעונים מתקדמים יצרו גרסאות מעוטרות באבני חן ומינרלים כדוגמת קבושון, ענבר, אגט וצינובר.

==היסטוריה==
בפומפיי שברומא העתיקה נמצא השימוש הקדום ביותר לאצבעון העשוי ארד ומתוארך למאה הראשונה לספירה. אצבעון רומי שני נמצא בסנט אלבנס הקדומה (Verulamium) בבריטניה.

לפי מסד הנתונים של הUKDFD שלהממלכה המאוחדת כבר מהמאה ה-10 נמצאו אצבעונים באנגליה, שהפכו לנפוצים עד המאה ה-14. אמנם קיימות דוגמאות בודדות של אצבעונים העשויים ממתכות יקרות, אולם נראה שאליזבת הראשונה העניקה לאחת ממשרתות ארמונה סט אצבעונים עם אבנים יקרות.

מרבית האצבעונים מתקופת ימי הביניים היו עשויים פליז יצוק או גיליון פליז רקוע. מרכזי ייצור מוקדמים של אצבעונים היו אזורים שנודעו בעבודות הפליז שלהם, החל מנירנברג במאה ה-15, ועד להולנד במאה ה-17.

בשנת 1693 יצרן אצבעונים הולנדי בשם ג'ון לופטינג (John Lofting) הקים מפעיל לאצבעונים באיזלינגטון שבלונדון אנגליה. דבר שהביא להרחבת הייצור של האצבעון הבריטי.

עד סוף המאה ה-18 יצירת האצבעונים עברה לברמינגהאם, ולשיטת ייצור הנקראת "ציור עמוק" (Deep Drawing), בה מתכת עוברת חישול ודפיקות עם פטיש כדי לייצר אצבעון רזה וגבוה. במקביל, עברו לחומרים זולים יותר מכסף מה שהפך את האצבעון לפריט פופולרי בפעם הראשונה.

לפני המאה ה-18 הגומות הקטנות בצידי האצבעון נעשו בניקוב בעבודת יד, אך מאמצע המאה הומצאה מכונה המבצעת את הפעולה. וכן מכונה המייצרת את האצבעון וכך עוביו הפך לאחיד ומראהו לעדין ומלוטש.

במאה ה-19, מרבית האצבעונים היו עשויים כסף, אולם הוא התגלה כמתכת רכה מדי שניתנת לניקוב על ידי מרבית המחטים ולכן פחות יעילה. פתרון לכך נמצא בכיסוי פנים האצבעון בשכבת פלדה כך שהוא נותר אסתטי אך הפך לעמיד יותר.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, אצבעוני כסף נאספו "מאלה שלא היה להם מה לתת" על ידי ממשלת בריטניה שהתיכה אותם כדי לקנות ציוד עבור בתי החולים.

בשנות ה-30 וה-40, אצבעונים בעלי חלק עליון אדום הופיעו בפרסומות. כדי להגן על חנות בדים מעש, נהגו להשאיר בה אצבעון עשוי מעץ אלגום. אצבעונים שימשו כחפצים המוענקים לאהוב או אהובה או כדי לציון אירועים חשובים.

אצבעון זעיר הוא אחד מכלי המשחק במונופול.

בתרבות, בספר פיטר פן שנכתב על ידי ג'יימס מתיו בארי, וונדי מציעה לפיטר פן נשיקה. פן, שאינו מכיר את המילה, שואל מה היא נשיקה. וונדי הנבוכה נותנת לו את האצבעון (שבעזרתו תפרה את צלו). לאחר מכן, היא מראה לפיטר "אצבעון" ונושקת לו במקום.
==אספנות אצבעונים==
אספנות אצבעונים <ref></ref>נפוצה בכל העולם. לרוב אנשים אוספים אותם על פי נושאים. יש החלפות ומפגשים בין אספנים.

==קישורים חיצוניים==

*[http://tuttofattoamano.blogspot.com/2009/02/learning-to-sew-with-thimble.html ללמוד לתפור עם אצבעון] 
*[https://web.archive.org/web/20110809130207/http://www.thimblesweb.com/ הסברים לכל סוגי האצבעונים] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי תפירה
קטגוריה:אצבעות
קטגוריה:ציוד בטיחות
לוסי ארנז

לוסי דזירה ארנז (באנגלית: Lucie Désirée Arnaz ; נולדה ב-17 ביולי 1951) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. ארנז הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרט "זמר הג'אז".

==חיים אישיים==
ארנז היא בתם של הקומיקאית וכוכבת הקולנוע לוסיל בול ושל המפיק והשחקן הקובני-אמריקאי דזי ארנז . נולדה בלוס אנג'לס ולמדה במוסדות לימוד קתוליים.
ארנז היא אחותו של שחקן הקולנוע דזי ארנז ג'וניור . התחתנה לראשונה כשהייתה בת 20 עם השחקן פיל ונדרורט והתגרשה לאחר שש שנים. לארנז שלושה ילדים מבעלה השני השחקן לורנס לוקינביל.

==קריירת משחק==
הופיעה בתחילת דרכה כנערה לצד אמה הכוכבת הקומית לוסי בול בסדרות "המופע של לוסי" ו"הנה לוסי". ארנז עשתה את הופעת הבכורה של על בימת ברודוויי במחזמר "הם מנגנים את השיר שלנו", זכתה בפרס התיאטרון העולמי על הופעתה. בקולנוע התפרסמה בעיקר לצידם של שחקן התיאטרון הבריטי הנודע, לורנס אוליבייה והזמר ניל דיימונד בחידוש לדרמה המוזיקלית פורצת הדרך "זמר הג'אז", בסרט גילמה סוכנת מוזיקלית בשם מולי בל והועמדה לפרס גלובוס הזהב. השתתפה כמו כן גם בסרטים "תלוי רק בך" ו"שבע פרוע". בשנת 1993 זכתה בפרס אמי ביחד עם בעלה לורנס לוקינביל על סרטם הדוקומנטרי "לוסי ודזי: סרט ביתי", בו לקחה חלק ביחד עם אחיה דזי ארנז ג'וניור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בפריים טיים: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
סכין לפתיחת מכתבים

יפנית לפתיחת מכתבים]]
סכין לפתיחת מכתבים הוא מכשיר דמוי סכין המשמש לפתיחת מעטפות או לחריצה וחיתוך של דפים מתוך ספרים מבלי לפגוע בדפים נוספים. קיימות גרסאות חשמליות הפועלות באמצעות מנוע חשמלי כדי לפתוח את המעטפות לרוחבן בעזרת להב. למכשירים החשמליים יתרון כיוון שהם מסוגלים להתמודד עם כמות גדולה יותר של מעטפות, אולם קיים סיכון שהלהב יחתוך את תוכן המעטפה ויסב לה נזק.

הסכין יכולה להיות עשויה מעץ, מתכת, פלסטיק ובגרסה יוקרתית אף משנהב, או משילוב של מספר חומרים. כמה מהסכינים המודרניים משלבים סכין נשלפת.

מקרה מפורסם בו השתמשו באופן קטלני בסכין לפתיחת מכתבים הוא מותו בהתאבדות של לורד קסלרי, שעל אף שאשתו הרחיקה ממנו חפצים חדים בשל התערערות מצבו הנפשי, הוא השתמש בסכין כדי לחתוך את גרונו וכך מצא את מותו. 

הפוליטיקאי האמריקאי פטריק הנרי חתם את נאומו בפני בית הנבחרים (House of Burgesses) של וירג'יניה ב-23 במרץ 1775, שבו עודד את המחוקקים לנקוט פעולה צבאית נגד כוחות הצבא הבריטי, במילים: ולאחר מכן העמיד פנים כי הוא נועץ בחזהו סכין לפתיחת מכתבים, כדי להמחיש את עניין המוות ואת חשיבות קבלת ההחלטה.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:Briefoeffner mit kuvert und hand (fcm).jpg|פתיחת מעטפה בעזרת הסכין
קובץ:Simonetti - Rothaarige Frau öffnet gespannt den Liebesbrief.jpg|פתיחת מכתב אהבה
קובץ:Bakelite letter opener.jpg|סכין לפתיחת מכתבים גרמנית
קובץ:Letter opener shaped like a dagger.jpg|סכין בצורת פגיון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציוד משרדי
מכתבים
גזרת מקח וממכר בשבת וחג

גזרת מקח וממכר בשבת וחג היא אחד מאיסורי שבות. גזרה זו מצטרפת לשורה של גזרות דומות, שכולם אוסרים על העברת חפץ מרשות משפטית אחת לרשות משפטית שנייה. טעם האיסור, שמקורות בתקנת חכמים, הוא גזרה שמא תוך כדי מכירת החפץ לרשות האחרת, יכתוב האדם את סכום המקח כמקובל, ובכך יעבור על איסור מהתורה.

==בחג==
בחגים, בהם הקֵלה התורה והתירה מלאכות שיש בהם צורך אוכל נפש, הקלו גם חז"ל והתירו את גזירת מקח וממכר בחלקה, ובלבד שלא תעשה בדרך מקח וממכר. חכמים הגדירו ברורות את גדרם של המקח וממכר, והורו מפורטות את האסור והמותר בשלבים השונים של המכירה.
===מכירת בשר===
;מכירת בעל חיים

אף על פי שהותרה מכירת בעל חיים בחג, אסרו חז"ל לפסוק את דמיה. כדי שהמוכר יוכל לדעת מה הוא המחיר של בעל החיים כדי שיוכל לשום את בעל החיים במוצאי החג ולקבוע את סכום התשלום, ניתן להעמיד שני בעלי חיים זה ליד זה, המוכר והלוקח יסכימו ביניהם ששני בעלי החיים אכן שווים בכספם, ובמוצאי החג יחליט המומחה מה שווי בעל החיים שנמכר.

כמו כן, אם רוצה אדם לקנות בחנות חלק מבעל החיים, כשהוא מבקש מהזבן, לא יבקש ממנו בשר בשווי סכום כך וכך, אלא יאמר: רוצה אני לקנות מחצית מבעל חיים זה, שליש או רבע.

;שקילת הבשר

כאשר שוקלים את נתח הבשר, לאחר השחיטה, כדי לדעת את שוויו, אין לשקול אותו במאזניים או אחר כלי מדידה אחר באופן הרגיל, שכן הדבר נחשב לעובדין דחול (=מעשה חול), איסור זה אמור לא רק במקח וממכר אלא גם על משקל לצורכים ביתיים. אלא שנחלקו חז"ל בגבולות האיסור: בעוד שרוב החכמים אסרו לשקול את הבשר בכף מאזניים כלל, התיר רבי יהודה לשקול את הבשר, ובתנאי שבצד השני לא ישימו משקולת כנהוג, אלא כלי מסוים שידוע מה משקלו.

שיטה אחרת, היא שיטתו של רבי יהושע שהתיר לשקול חתיכת בשר אחת מול אחרת שידועה משקלה. לשיטה זו של רבי יהושע קיימת סימוכין ממשנה אחרת.

עצה זו של רבי יהושע, טובה במיוחד לשני אנשים שותפים הרוצים לחלוק ביניהם חתיכת בשר משותפת. כך למשל, בביתו של רבי יהודה הנשיא שהיה עשיר גדול, שעל שולחנו הסבו רבים מתלמידיו, (ביניהם רבי חייא, רבי שמעון ברבי, בר קפרא, רבי ישמעאל ברבי יוסי), הגיעה פעם חתיכת בשר בחג כמתנה, ושנים מתלמידיו שקלו אותה ביניהם. אך אביי הסביר כי אין לנו לדעת האם אכן ניתן לפסוק כרבי יהושע, שהרי משנה מפורשת אומרת כדבריו, וייתכן שהותר לשקול מנה כנגד מנה רק כאשר מדובר במכירה (שאז אין הדרך לשקול מנה כנגד מנה) אך לא בחלוקה (שאז נחשב הדבר כעובדין דחול שהרי אין כאן שינוי מהרגיל). אולם להלכה לא נפסק כלל כרבי יהושע.

;מכירת נתח בשר
באופן דומה, אסור לאדם לומר לטבח "שקול לי נתח בשר" בסכום מסוים. אבל מותר לו לבקש חתיכת בשר מסוימת וידועה לפי האופן בו נהוג לחתוך את הבשר בעיר.
===מכירת משקאות===
כאשר אדם רוצה לקנות משקה בחנות (למשל שמן או משקה אחר), יעשה זאת לא באופן של מקח וממכר. אסור לו להזכיר סכום של כסף, אלא יאמר לו אסור שהכלי יהיה כלי העשוי למדידה - דבר הנראה כ"עובדין דחול", ולפי רוב החכמים (חוץ מרבי יהודה) אפילו כלי שלא עומד בשימוש יומיומי למידה אבל הוא עומד למטרה זו (בעתיד), אסור להשתמש בו לצורך זה.

===מכירת ביצים ואגוזים===
למרות שחז"ל אסרו להזכיר כל מידה, סכום כסף או אמת מידה של משקל כל שהוא, שכן הדבר נראה כמקח וממכר, התירו חז"ל לקנות אוכל במניין ("תן לי ארבעה עשר ביצים"). אך אסור להזכיר סכום מידה (גודל או משקל) או סכום כסף.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכות שבת
קטגוריה:איסורי שבות
ג'ורג'ו בלאדונה

ג'ורג'ו בלאדונה (באיטלקית: Giorgio Belladonna; 7 ביוני 1923 - 12 במאי 1995) היה שחקן ברידג' איטלקי שנחשב לאחד מגדולי שחקני הברידג' בכל הזמנים.

== קריירה ==
בלאדונה זכה ב-16 אליפויות עולם לקבוצות ביחד עם חבריו לקבוצה הכחולה שייצגה את איטליה ונחשבת קבוצת הברידג' הטובה ביותר בכל הזמנים. שותפו בקבוצה זו בחלק מאליפויות העולם היה בניטו גארוצו, וביתר האליפויות ולטר אווארלי. 

איגוד הברידג' העולמי (WBF) דירג אותו כראשון בעולם במשך שנים רבות. בנוסף לכך הוא זכה עשר פעמים באליפות אירופה לקבוצות בשנים 1956 עד 1979 ושלוש פעמים במקום ראשון באולימפיאדות לברידג' בשנים 1964, 1968 ו-1972. בלאדונה נחשב גם לתאורטיקן חשוב. הוא הממציא העיקרי של שיטת ההכרזה רומן קלאב וביחד עם גארוצו המציא את שיטת ההכרזה Super Precision.

בלאדונה נחשב לממציא הרעיון של משחק בקלף קטן מתחת לקלף גדול. טכניקת משחק כזו מכונה בז'רגון המקצועי של שחקני ברידג' Belladonna coup

== ביוגרפיה ==
בלאדונה היה עובד ציבור שהתגורר ברומא. בצעירותו היה שחקן כדורגל. הוא למד ארכיטקטורה ומשפטים אך לא סיים את לימודיו. בשנת 1944 למד ברידג', אבל הפך למקצוען שאינו עובד בעבודה אחרת רק לאחר 26 שנים.

בלאדונה היה נשוי ואב לבן ובת. 

בשלהי הקריירה שלו שיחק בקבוצת ברידג' מקצוענית של עומר שריף שהופיעה במשחקי ראווה.

==ראו גם==
* בניטו גארוצו
* פייטרו פורקה
* הקבוצה הכחולה (ברידג')
* גאייר הלגמו
* ריקסי מרקוס

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.worldbridge.org/people/person.asp?qryid=1112 WBF Entry]
* [http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=990CE4DD1F3AF937A25756C0A963958260, Giorgio Belladonna, 72, Player On Fabled Italian Bridge Team] (Obituary), Alan Truscott, New York Times, 1995-05-14
* [https://web.archive.org/web/20070824234544/http://www.eurobridge.org/competitions/02Torquay/Bulletins/17WedEvePg3.htm The All-Time Bridge Greats: Giorgio Belladonna], Bulletin 11 of 18th European Youth Team Championships, 2002-07-17
* [http://www.independent.co.uk/news/people/obituary-giorgio-belladonna-1621600.html OBITUARY: Giorgio Belladonna], Alan Hiron, The Independent May, 29, 1995 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני ברידג' איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1923
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1995
ניל דונלד וולש

ניל דונלד וולש (באנגלית: Neale Donald Walsch; נולד ב-10 בספטמבר 1943) הוא סופר אמריקאי, מחבר סדרת רבי המכר "שיחות עם אלוהים" ("Conversations with God") ו"שיחות עם האנושות" ("Conversations with Humanity").

וולש נולד בוויסקונסין וגדל בבית קתולי. הוריו (בעיקר אימו) עודדו אותו בחיפושו אחר אמיתות רוחניות. בזמנו הפרטי וולש למד תאולוגיה. וולש טוען שספריו אינם מתוקשרים, אלא שהחומר שהוא כותב מושפע מהשראה ישירה עם אלוהים. הספרים אמורים לעזור לקורא למצוא קשר ישיר עם אלוהים, מתוך גישה מודרנית שאינה דתית. דמות האלוהים בספריו טוענת כי 'אין דבר שעלייך לעשות, אלא רק להיות.'

וולש מאמין באלוהים אשר מנסה לתקשר ישירות עם כל הנבראים. החזון של וולש הוא אחוד וייצוג כל סוגי הדתות ועדכונן לחיי היום המודרני. וולש ייסד את ארגון "צוות אנושות" (Humanity's Team) כתנועה שמטרתה לאחד אנשים וליישם את רעיונות הרוחניות החדשה כפי שהם מובאים בספריו - בעיקר את הרעיון שכל בני האדם הם יחידת קיום אחת.

לפני כתיבת ספריו, וולש עבד בעבודות שונות: שדרן רדיו, עורך עיתונים, וכן ביחסי שיווק. בתחילת שנות ה-1990 וולש עבר קשיים בחייו האישיים - שרפה אשר כילתה את כל רכושו, גרושין, ותאונת דרכים אשר השאירה אותו עם שברים בצוואר. כשהחלים נותר ללא עבודה ונאלץ להתגורר באוהל באתר למחוסרי דיור. הוא הרוויח את לחמו מאיסוף פחיות שתייה ומכירתן. באותה תקופה וולש חשב שחייו נכשלו ועומדים להסתיים. אז הזדמנה לו אפשרות לעבוד כשדרן רדיו, והוא החל את מה שהוא מכנה כ'שיחות' עם אלוהים.

בשנת 2003 וולש השתתף בכתיבת הסרט "אינדיגו" יחד עם הסופר ג'מס טוימן (באנגלית: James Twyman). בשנת 2006 יצא "שיחות עם אלוהים: הסרט", אשר מבוסס על חייו של וולש.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.poeticmind.co.uk/creative-thoughts/ניל-דונאלד-וולש-ראיון-גיל-דקל-1/ ריאיון עם ניל דונלד וולש]
* [https://www.youtube.com/watch?v=_u7WjyOWeNU הרצאה של ניל דונלד וולש וברברה מרקס הוברד, אנגלית בתרגום לצרפתית], בתאריך 19 באוגוסט 2012.
* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:העידן החדש
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
לינדה קוזלובסקי

לינדה קוזלובסקי (באנגלית: Linda Kozlowski; נולדה ב-7 בינואר 1958) 
היא שחקנית קולנוע, אמריקאית שהתפרסמה בטרילוגיית הקומית האוסטרלית "קרוקודיל דנדי" .

==חיים אישיים==
קוזלווסקי נולדה בעיירה פיירפילד שבקונטיקט.
למדה אופרה ב"בית הספר ג'וליארד". 
הכימיה בין קוזלווסקי לשחקן האוסטרלי פול הוגאן שהתבטאה בסרט "קרוקודיל דנדי" גלשה גם למערכת יחסים בחייהם האישיים.
בשנת 1990 נישאה קוזלווסקי להוגאן, לזוג ילד אחד ביחד.

==קריירת משחק==
התחילה את דרכה על בימות אוף ברודוויי, שם הופיעה במשך כשנתיים.
התקבלה לתפקיד ראשון בברודוויי ב-1984 והייתה אחת מצוות שחקני המחזה "מותו של סוכן", השתתפה לאחר מכן גם בגרסה הטלוויזיונית. 

קוזלווסקי פרצה בקומדיה האוסטרלית שוברת הקופות "קרוקודיל דנדי", ע"פ תסריטו של כוכב הסרט וחברה לסט הצילומים פול הוגאן.
בסרט שיחקה בתפקיד הכתבת הניו יורקית סו צ'רלטון והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

השניים שיתפו פעולה יחד גם בסרט ההמשך המצליח "קרוקודיל דנדי 2" ובסרט השלישי "קרוקודיל דנדי בלוס אנג'לס" שהצליח יחסית בקופות אך נכשל בקרב המבקרים.
שיחקה בנוסף גם בהפקתו הקומית של הוגאן "אוטוטו מלאך".
ב-1995 הופיעה בסרט האימה "כפר הארורים" בתפקיד ג'יל מק'גוון, מנהלת בית הספר בו לומדים הילדים המדיומים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
אקוניה

אָקוּניָה (בספרדית Acuña או Ciudad Acuña) היא עיר השוכנת במדינת קואווילה במקסיקו. העיר ממוקמת בנתיב נהר הריו גראנדה (או ריו בראבו בשמו המקומי), המסמן את הגבול בין מקסיקו לארצות הברית ומשמש כנקודת מעבר בין הגבולות דרך סכר נהר אמיסטד וגשר דל ריו-אקוניה המחבר בין אקוניה במקסיקו לעיר דל ריו שבטקסס.

==היסטוריה==
התיעוד הראשון לראשית ההתיישבות באקוניה הוא מה-27 בדצמבר 1877. אקוניה הוקמה על ידי קבוצת מתיישבים בראשות דומינגו אוריאס, אירינאו קסיאס ארוואלו ואשתו מקסימינה אספינוסה. בשנת 1880 הקהילה קיבלה מעמד של עיירה תחת שמה הראשון "גארסה גאלאן" (Garza Galán). בשנת 1884 שונה שם היישוב ל"קונגרגסיון לאס ואקאס" (Congregación las Vacas) ושמו שונה ל"וייה אקוניה" בשנת 1912 על שמו של משורר מקסיקני בשם מנואל אקוניה. וייה אקוניה קיבלה מעמד עיר ב-16 בספטמבר 1951, ושמה שונה לסיודד אקוניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1877
מייקל הדג'ס

מייקל אלדן הדג'ס (באנגלית: Michael Alden Hedges; 31 בדצמבר 1953 – 2 בדצמבר 1997) היה מלחין אמריקאי, גיטריסט אקוסטי, זמר וכותב שירים.

הדג'ס למד גיטרה קלאסית באוניברסיטת פיליפס שבאוקלהומה. לאחר מכן, בשנים 1979 עד 1982, למד הלחנה במכון פיבודי למוזיקה שבעיר בולטימור. באותן שנים החל ליישם הדג'ס את הטכניקות הקלאסיות שלמד, וכן טכניקות חדשות על הגיטרה האקוסטית. בשנת 1981 הוחתם בחברת התקליטים האמריקאים וינדהם היל.

הדג'ס נהרג בגיל 43 בתאונת דרכים מצפון לסן פרנסיסקו.

== רשימת אלבומים ==
<div style="direction: ltr;">
* (1981) Breakfast in the Field
* (1984) Aerial Boundaries
* (1985) Watching My Life Go By
* (1987) Live on the Double Planet
* (1990) Up Close Volume 6 Michael Hedges Windham Hill Sampler
* (1990) Taproot
* (1993) Strings of Steel
* (1994) The Road to Return
* (1996) Oracle
</div>
לאחר מותו יצאו האלבומים הבאים:
<div style="direction: ltr;">
* (1999) Torched
* (2000) Best of Michael Hedges
* (2001) Beyond Boundaries: Guitar Solos
* (2003) Platinum & Gold Collection: Michael Hedges
* (2006) Pure
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
היהודי הבין-לאומי

היהודי הבין-לאומי (באנגלית: The International Jew) הוא שמה של סדרה בת ארבעה ספרונים אנטישמיים שנכתבו על ידי ארנסט לייבולד, ויליאם ג. קמרון ובוריס ברסול. הסדרה היא אוסף של מאמרים בשם "היהודי הבין-לאומי: בעיית העולם העיקרית" שהופיעה בעיתון "הדירבורן אינדיפנדנט" שבבעלות תעשיין הרכב האמריקאי הנרי פורד, כשבמהלך השנים 1920–1922 הוציא לאור ארבעה כרכים של ספר אנטישמי זה ואף הפיץ אותם בכחצי מיליון עותקים<ref></ref>. 

המאמרים התבססו בעיקר על "הפרוטוקולים של זקני ציון" הפיקטיביים.

==תפוצה והשפעה==
"היהודי הבינלאומי" בעיתונו של פורד, 1920
סדרת 'היהודי הבינלאומי' נחלה הצלחה גדולה מאוד בארצות הברית ובאירופה. בארצות הברית בלבד הופצו כחצי מיליון עותקים. הסדרה תורגמה לרוב השפות האירופאיות, בהן גרמנית, רוסית וספרדית. בגרמניה, הסדרה זכתה לפופולריות הגדולה ביותר והייתה נר לרגליה של התנועה האנטישמית. המוציא לאור הגרמני, תיאודור פריץ, הדפיס בין השנים 1920–1922 שש מהדורות של הסדרה, ועד לשנת 1933 הדפיס 29 מהדורות. 

אדולף היטלר השתמש בגרסה המקוצרת של הסדרה במסגרת מסע התעמולה שלו נגד היהודים. בשנת 1923 דווח כי היטלר "מפיץ את ספריו של פורד במשלוחים הממלאים קרונות שלמים". כשנודע להיטלר שפורד עשוי להתמודד לתפקיד נשיא ארצות הברית, הוא אמר לעיתונאי אמריקאי: "הלוואי שיכולתי לסייע לו [...] לאחרונה תרגמנו את המאמרים שכתב בגנותם של היהודים, והוצאנו אותם לאור. ספרו של פורד מופץ במיליוני עותקים ברחבי גרמניה". במהלך משפטי נירנברג שבהם נשפט כפושע מלחמה, ציין באלדור פון שיראך מראשי המשטר הנאצי בגרמניה, כי לסדרה 'היהודי הבינלאומי' הייתה השפעה עמוקה עליו ועל חבריו בנעוריהם ותרמה להפיכתו לאנטישמי.

==ביקורת==
הליגה נגד השמצה וארגונים יהודיים נוספים יצאו נגד סדרת 'היהודי הבינלאומי'. נגד פורד לא אורגן חרם רשמי, אך יהודים רבים סירבו לרכוש מכוניות מהתוצרת שלו. פורד תחילה התעלם מהמחאה, אולם תביעות דיבה שהוגשו נגדו על ידי אהרון שפירו, ועצומה עליה חתמו 100 אישים אמריקאים, לרבות הנשיא לשעבר ויליאם הווארד טאפט, ג'יין אדמס, קלרנס דרו ורוברט פרוסט, גרמו לו לשקול את צעדיו מחדש. ביוני 1927, שיגר פורד מכתב ללואי מרשל, מנהיג הקהילה היהודית באמריקה, בו טען כי לא ידע כלל על התוכן האנטישמי שהופץ בדפי העיתון שלו, והתנער מאחריות הן למאמרים האנטישמים בעיתון והן לסדרת 'היהודי הבינלאומי'. פורד הפסיק להוציא לאור את העיתון שלו, ולקראת סוף שנת 1927, הוציא את 'היהודי הבינלאומי' מחוץ לשוק. למרות זאת, בתחילת שנות השלושים, עותקים של הסדרה הופצו באופן רחב היקף בכל רחבי אירופה ודרום אמריקה.

==הכרכים==
כריכת הסדרה במהדורה הגרמנית - שנת 1922
* כרך ראשון: היהודי הבין-לאומי: בעיית העולם העיקרית (1920)
* כרך שני: פעילויות יהודיות בארצות הברית (1921)
* כרך שלישי: השפעה יהודית בחיים אמריקאיים (1921)
* כרך רביעי: היבטי כח יהודי בארצות הברית (1922)

==קישורים חיצוניים==

* היהודי הבינלאומי, באתר ויקיטקסט 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיבורים אנטישמיים
קטגוריה:ספרי עיון אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 1920
קטגוריה:ארצות הברית: אנטישמיות
איתי לב (במאי)

איתי לב (נולד ב-28 באוקטובר 1970) הוא יוצר קולנוע עצמאי ישראלי, מפיק, תסריטאי ובמאי.

==ביוגרפיה==
לב נולד וגדל בכפר סבא, בנעוריו למד בתיכון כצנלסון בעיר. בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (1997). ב-1996 יצר את סרטו הקצר הראשון, "חרדונים", שזכה בפרס הרשות השנייה ליוצרים צעירים. בשנים 1998–2003 ביים כתבות והיה עוזר במאי בערוץ 2, בתוכניות כגון החרצופים, שוקו טלעד וקפה טלעד. ב-2003 ביים גם קליפים בערוץ 24.

סרטו הראשון היה "חמש דקות בהליכה", סרט פשע קומי בכיכובם של אלון אבוטבול, שרון אלכסנדר ונועה תישבי; הסרט זכה ב-2002 בפרס ירושלים לבמאים ישראלים חדשים. ב-2006 ביים את סרט הילדים "גיבורים קטנים", בכיכובם של אביגיל אריאלי וציון ברוך, שהופץ בבתי הקולנוע בישראל ובצרפת; הסרט זכה במספר פרסים בינלאומיים, בהם פרס לסרט הטוב ביותר בפסטיבל זלין לסרטי ילדים בצ'כיה. ב-2011 יצא סרטו השלישי, "מלח ים", שהוא ראשון בסדרה של חמישה סרטים; בסרט מככבים ליאת גליק, יעל רייך, יפתח קליין וליאור מילר.

ב-2009 יצא סרטו הדוקומנטרי "בעולם אחר אין מילים", בשיתוף עם יעל רייך; הסרט עוסק בהתמודדות של אחיה של יעל, אילון, עם פגיעת ראש קשה. שנה מאוחר יותר צילם את סרטו התיעודי השני, "בלפסט בלוז", העוסק בהשוואה בין הסכסוכים הפוליטיים בישראל ובצפון אירלנד.

ב-2022 שודר בכאן 11 סרטם התיעודי של לב ופרופ' גדעון גרייף בשם "בכינו בלי דמעות" (כשם ספרו של גרייף). הסרט כולל צילומים ממסע שערך גרייף למחנה ההשמדה אושוויץ עם ניצולי הזונדרקומנדו בשנת 1993. הניצולים מספרים את סיפורם ועדויותיהם במקומות שבהם התרחשו האירועים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.transfax.co.il/?CategoryID=185&ArticleID=315 קורות חיים של איתי לב], באתר "טרנספקס הפקות"
* [http://www.gumfilms.com/belfast-blues ביוגרפיה של איתי לב ופרטים על סרטו "בלפסט בלוז"] , באתר "גם סרטים" 
* - ריאיון עם איתי לב לרגל צאת סרטו "גיבורים קטנים"
* [https://web.archive.org/web/20140130045557/http://vod.walla.co.il/movie/2663285/hamesh-dakot-behalicha הסרט המלא "חמש דקות בהליכה"], בוואלה VOD

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:מפיקים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
מחרוזת תפילה

אוניית המפרשים האנגלית מרי רוז]]
מסבחה]]
מחרוזת תפילה היא חפץ טקסי המשמש במספר דתות ככלי עזר למתפלל. מחרוזות כאלו נמצאות בשימוש באסלאם, נצרות קתולית, נצרות אורתודוקסית, הכנסייה האנגליקנית, הינדואיזם, בודהיזם, סיקיזם ובדת הבהאית. מחרוזת תפילה משמשת ככלי עזר על מנת שאדם יוכל לספור את החזרות בתפילה או את המזמורים שיש לומר.

==אסלאם==

מחרוזת התפילה המוסלמית עשויה 99 חרוזים, המסמלים את כל 99 שמותיו של אללה המוזכרים בקוראן, או 33 חרוזים. בין כל 11 חרוזים מפרידה דסקית.

==נצרות==

במחרוזת המשמשת בכנסייה הקתולית 50 חרוזים, המסודרים כך שהחרוז הראשון וכל חרוז עשירי אחריו גדול יותר מתשעת הקודמים לו. המאמין מתחיל ב "תפילת האדון" בעודו אוחז בחרוז גדול, עובר לחרוז קטן ואומר אווה מריה וכך בכל אחד מהחרוזים הקטנים שאחריו. ס"ה 9 פעמים אווה מריה, אחרי החרוז הקטן התשיעי (החרוז העשירי בסדר החרוזים) יאמר המתפלל גם את גלוריה פאטרי. בחרוז הבא יתחיל סדר התפילות מחדש.

==בודהיזם==

מחרוזת התפילה הבודהיסטית נקראת ג'פה מאלה או מאלה, כוללת 108 חרוזים רגילים וחרוז נוסף המכונה "חרוז הגורו" החותם את המחרוזת.
מחרוזת התפילה משמשת לספירת המנטרות בסוגי המדיטציה בהן נהוג לשנן מנטרות.

== לקריאה נוספת ==
* אהרון לירון (אלטשולר), [http://aleph.haifa.ac.il/F/UG58ULJ2MR8MK76E9U1FBM3NK258SLPF51A5JMEMSPTY72CND1-44316?func=find-acc&acc_sequence=004579959 הנצרות וארץ הקודש]: מידע בסיסי ללומד ולמטייל, הוצאת צ'ריקובר, 1997, עמ' 188

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
 

קטגוריה:דתות
קטגוריה:תכשיטים
קטגוריה:תפילה
צלב אליזבת

צלב אליזבת (באנגלית: Elizabeth Cross) הוא עיטור בריטי המוענק לקרובי משפחה של חללי הכוחות המזוינים של בריטניה שנפלו בפעילות מבצעית או כתוצאה ממתקפת טרור בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. העיטור קרוי על שם אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.

בעבר, במלחמות העולם ומלחמת קוריאה, משפחות שכולות קיבלו מגילה שמציינת את ההקרבה של קרוב משפחתם שנפל במילוי תפקידו אולם עם השנים מנהג זה הופסק. העיטור נוצר ב-2009 כתוצאה מלחץ של משפחות ששכלו את יקיריהם במלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק, כ-8,000 משפחות זכאות לקבל את העיטור, משפחות שיקיריהן נפלו לאחר שנת 2000 זכאות אוטומטית לעיטור בעוד שמשפחות שיקיריהן נפלו לפני שנה זאת צריכות לפנות למשרד ההגנה כדי לקבל את העיטור.

העיטור מעוצב בצורת צלב, במרכזו מופיע שמה של המלכה EIIR ומעליו כתר, בכל אחת מזרועות הצלב מופיע פרח שמייצג כל אחת מארבע האומות של בריטניה - שושנת טיודור האנגלית, הקוץ הסקוטי, התלתן האירי והנרקיס הולשי, הצלב מוקף בזר עלים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: עיטורים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: צבא וביטחון
קטגוריה:עיטורי צלב
קטגוריה:אליזבת השנייה
קטגוריה:עיטורי פציעה
ג'ואנה פקולה

ג'ואנה פקולה (בפולנית: Joanna Pacuła; נולדה ב-2 בינואר 1957) היא שחקנית קולנוע פולנייה-אמריקאית. 

==ביוגרפיה==
פקולה נולדה בעיירה טומשוב לובלסקי שבדרום מזרח פולין. בשנת 1979 השלימה את לימודי המשחק שלה באקדמיית התיאטרון שבוורשה. ואחר כך שיחקה בתיאטרון הדרמטי של ורשה. אחרי הכרזת משטר צבאי בפולין בתחילת שנות ה-80 עברה פקולה לפריז, שם הכירה את הבמאי הפולני-צרפתי רומן פולנסקי, עמו ניהלה קשר רומנטי. בהמלצתו של פולנסקי לוהקה לתפקיד משנה בסרט "גורקי פארק״ (1983), לצדם של לי מרווין וויליאם הארט, עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. זו הייתה הצלחתה הראשונית וגם המשמעותית ביותר. 

פקולה עברה לארצות הברית, שם נעזרה בשחקנית הפולנייה אלזבייתה צ'ייזאווסקה ליצירת קשרים. בשנת 1987 שיחקה פקולה בדרמת השואה הטלוויזיונית "הבריחה מסוביבור" בתפקיד האסירה היהודייה לוקה במחנה ההשמדה סוביבור. רוב תפקידיה הקולנועיים אחר כך היו בסרטים שזכו להצלחה מוגבלת. ב-1990 שיחקה בסרט הפעולה "סימן קטלני" לצד סטיבן סיגל, ב-1993 שיחקה במערבון "טומבסטון - עיר ללא חוק" בתפקיד קייט, חברתו של המהמר דוק הולידיי (ואל קילמר), ב-1995 שיחקה בסרט "טיימסטר" לצד מישל ויליאמס. ב-1998 השתתפה פקולה בקומדיה של בילי קריסטל "ענק שלי". בשנת 1999 הופיעה בסרט המד״ב "וירוס", והתארחה בסדרת הטלוויזיה "אקדח של איש מת". ב-2005 שיחקה לצידו של צ'אק נוריס בסרט הפעולה "החותך". 

תפקידה הבולט האחרון היה בעיבוד קולנועי לרומן "כשניטשה בכה" (2007). וב-2014 התארחה בסדרת הטלוויזיה "בונז". 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה פולניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון
קטגוריה:דוגמניות פולניות
קטגוריה:מהגרות מפולין לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בפולין
קטגוריה:ילידות 1957
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1957
פליירינג

הפלייריסט קאטסו נאמברס מלהטט בחמישה בקבוקי פליירינג כאשר על מצחו מיוצב בקבוק [[גליאנו]]

פליירינג הוא מופע ראוותני של הכנת קוקטיילים תוך כדי הטלה באוויר ותפיסת בקבוקים, שייקרים, כוסות ועוד. בדרך כלל נקשר פליירינג עם להטוטנות.

==היסטוריה==
התיעוד המוקדם ביותר של פליירינג מתייחס לברמן ג'רי "הפרופסור" תומאס (באנגלית: Jerry Thomas) בסוף המאה ה-19.

==תחרויות פליירינג==
ישנן מאות תחרויות פליירינג בעולם. התחרות היוקרתית ביותר נערכת פעם בשנה על ידי איגוד הפליירינג הבינלאומי. על המתחרה להכין 3 קוקטיילים זהים בזמן מוקצב מראש. השיפוט מושפע ממספר הפעמים שהמתחרה הפיל כלי כלשהו, שפיכת נוזלים מן השייקרים, כמות האלמנטים בהם השתמש המתחרה, עמידה בזמן, קושי התרגילים וסגנון אישי.

==בקולנוע==
בסרט "קוקטייל", משנת 1988, בריאן פלניגן שמממן את לימודיו על ידי עבודה בבר, לומד תוך כדי העבודה את רזי הפליירינג. סרט זה העלה את קרנו של הפליירינג בעולם.

סרט הקומדיה "Bottoms Up" עוסק בברמן (ג'ייסון מיוז) המנסה לגייס כסף כדי להציל את המסעדה של אביו על ידי זכייה בתחרות פליירינג.

==ראו גם==
*כריסטיאן דלפש
*קופיפליירינג

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקצועות הבידור
קטגוריה:קוקטיילים
איגוד הברמנים הבין-לאומי

איגוד הברמנים הבין-לאומי (באנגלית: International Bartenders Association - IBA) הוא גוף המייצג את הברמנים בעולם. האיגוד נוסד ב-24 בפברואר 1951 בבית מלון "גראנד" בעיר טורקי באנגליה.

האיגוד קובע סטנדרטים בינלאומיים למזיגת משקאות ולמתכוני קוקטיילים, עיצובם ואופן הגשתם, כל זאת על מנת ליצור מצב שהמוצר והשירות בברים ברחבי העולם יעשה באופן אחיד.

הארגון מתעד ושומר את מקורות המשקאות והקוקטיילים, אם כי לא תמיד הקוקטיילים שעל פי תקן האיגוד זהים לקוקטיילים המקוריים, דוגמה טובה לכך היא הקוקטייל "מוחיטו".

האיגוד עורך שתי תחרויות בכל שנה: תחרות קוקטיילים (WCC) ותחרות פליירינג (WFC). הברמנים המשתתפים בתחרויות אלו זוכים להכרה בינלאומית על כישוריהם.

==ייצוג האיגוד בישראל==
בישראל מיוצג הארגון על ידי בתי ספר לברמנים שפועלים בשיתוף עם הארגון וחבריו בארץ מונים מעל לכ-2,000 חברים רשומים. תחרויות הברמנים תואמות את תקנוני התחרויות של IBA והזוכים בהן עולים לייצג את מדינת ישראל בתחרויות העולמיות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איגודים
קטגוריה:תרבות שתיית אלכוהול
קטגוריה:קוקטיילים
מיז-אנ-אבים

דוגמה למיז-אנ-אבים של הערך הצרפתי
מיז-אנ-אבּים (בשפת המקור - צרפתית: Mise en abyme) הוא מונח מתחום האמנות ותורת הספרות שפירושו: "הצבה לתוך האינסוף". השימוש הנפוץ של ביטוי זה מתאר את החוויה החזותית של אדם העומד בין שתי מראות, וצופה באינסוף שעתוקים של עצמו.

בתולדות האמנות המערבית מיז-אנ-אבים היא טכניקה שבה דימוי מכיל העתק קטן יותר של עצמו, כך תוך חזרה אינסופית.

==בספרות==
מיז-אנ-אבים מתרחש בתוך טקסט (יצירה נרטיבית) כאשר יש הכפלה של דימויים או מושגים אשר מתייחסת אל היצירה בכללותה. מיז-אנ-אבים הוא משחק של מסמנים בתוך טקסט, של סאבטקסטים המשקפים אחד את השני.

ליליאנה שולמן מתארת את תולדות חקר התופעה כך: "הסופר אנדרה ז'יד (Gide) תיאר לראשונה את התופעה מיז-אנ-אבים ב-1893 כרצף נרטיבי מזערי המרכז את מאפייני הטקסט בכללותו. מהמחצית השנייה של המאה העשרים עורר המיז-אן-אבים עניין רב בקרב חוקרים. ב-1977 ראה בו לוסיאן דלנבאך השתקפות, מעין השתקפות במראה (récit spéculaire) של הוורסיה הגדולה". לינדה התצ'ן הגדירה את הקשר בין המיז-אנ-אבים לטקסט הראשי כ"מיזוג בין שתי רמות שונות של מציאות מדומה (fictive reality)", ובראיין מקהייל מבחין בקיומם של מיז-אנ-אבים חלקיים שיוצר פורס לאורך יצירתו, ושמיזוגם מייצג את תמצית הנרטיב בזעיר-אנפין.

== בקולנוע ==
סרט בתוך סרט הוא דוגמה למיז-אנ-אבים. הסרט, שנעשה בתוך הסרט, מתייחס אל העולם שבו הסרט נעשה. ניתן לראות את ציוד הסרט, את הכוכבים המתכוננים לקחת בו חלק, את הצוות העומד לדרישותיו של הבמאי. הנרטיב של הסרט בתוך הסרט עשוי ישירות לשקף את הסרט האמיתי.

בקולנוע, המשמעות של הביטוי למיז-אנ-אבים דומה להגדרתו האמנותית, אולם כוללת בתוכה גם את הרעיון של "חלום בתוך חלום". לדוגמה: דמות מתעוררת מחלום, ומאוחר יותר מגלה כי היא עדיין חולמת. פעילות דומה לחלום, כגון חוסר הכרה או מציאות מדומה, גם כן מכונים מיז-אנ-אבים. דוגמאות לכך ניתן למצוא, למשל, בסרט "אקזיסטנז", שבו שני הגיבורים לא באמת יודעים אם הם נמצאים מחוץ למשחק. דוגמה עדכנית יותר ניתן למצוא בסרט "התחלה".

==ראו גם==
* אינטרטקסטואליות
* אפקט דרוסטה
* גדל, אשר, באך
* סיפור בתוך סיפור
* סיפור מסגרת
* פרקטל
* רקורסיה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:מינוחים בקולנוע
אכילאה

אכילאה (שם מדעי: Achillea) הוא סוג של צמח השייך למשפחת המורכבים. הסוג כולל כ-85 מינים אשר בתוכם פרחי בר ופרחי נוי גינתיים. חלק מהזנים הם בעלי שיח וחלקם רב שנתיים.
תפוצת הצמח היא בעיקר באירופה ובמערב אסיה, אך קיימים גם מספר מינים באמריקה.

הצמח נקרא על שם אכילס מהמיתולוגיה היוונית. לפי המסופר באיליאדה, חיילי אכילס השתמשו באכילאה אלף העלה כדי לטפל בפצועים וגם אכילס השתמש בצמח זה, לפי הצעתה של אפרודיטה, כדי להקל על הכאב בעקבו בעקבות פגיעת החץ של פריס.

==מאפייני הצמח==
בפריחת הצמח נראים פרחיו ככיפה קמורה. בהיקף הכיפה קיים מעגל פרחים בעלי מבנה שטוח, ובתוכם קימים פרחים אשר העלים שלהם מאונכים ויוצרים מבנה צינורי. בתחילת תקופת רדת הגשמים מתפתחת בצמח שושנת עלים, כל אחד מהם באורך של כ-2 ס"מ, בתחילת האביב מאריכים גבעוליהם של האכילאות. לעלי הצמח גוון ירוק כהה. בישראל גדלים בר חמישה מינים של האכילאה, ועוד חמישה יובאו כפרחי נוי.

==שימושים==
צמח האכילאה היה ידוע בתרבויות שונות כבעל סגולות ריפוי בעיקר של פציעות. כך האכילאה הריחנית משמשת את הבדואים בנגב לחיטוי פצעים וריפוי בעיות עיניים. את פרחי האכילאה הקיפחת נהוג ליבש ולשמור לנוי. שימוש נוסף הוא הפצת ריח טוב באמצעות הפרחים, בישראל משמשת למטרה זו בעיקר אכילאה קטנת הפרחים - מין הגדל במזרח ישראל, מהרי יהודה ועד לגולן.

==ראו גם==
*אכילאה אלף העלה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מורכבים
אטלס A

האטלס A שנקרא גם X-11 ו-SM-65A Atlas היה אב הטיפוס הראשון בגודל מלא של טיל האטלס. 

האטלס יועד לעבור עד 8000 ק"מ במהירות של 30,000 ק"מ לשעה, ומחירו הוערך ב-4-5 מיליון דולר. האטלס היה הטיל הבין יבשתי הראשון של ארצות הברית ונועד להוות מענה לטיל בין יבשתי שברית המועצות טענה שהיא שיגרה בהצלחה. 

==שיגורים==
האטלס שוגר לראשונה ב-11 ביוני 1957, כשבועיים לאחר שהודעה להעיתונות בישרה על שיגור שיבוצע למחרת, אך השיגור נכשל ומיד לאחר שיגורו התאבך ממנו עשן שחור והוא פוצץ. שיגור מוצלח ראשון, לאחר שני שיגורים כושלים, היה ב-16 בדצמבר 1957. שיגור מוצלח נוסף בוצע בינואר 1958. בשיגור ניסויי זה עבר טיל האטלס מרחק של 600 מיל. ב-9 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור של האטלס, כשהטיל התפוצץ זמן קצר לאחר המראתו. שבוע לאחר מכן, ב-15 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור נוסף, כשאחד משני מנועיו לא עבד ועל כן הוא לא התרומם מעל הקרקע. כישלון נוסף נרשם ב-20 בפברואר 1958 כשהטיל התפוצץ 2 דקות ו-20 שניות לאחר שיגורו. ב-1 באפריל 1958 בוטל שיגור של הטיל ברגע האחרון בגלל תקלה במנועים. שיגור מוצלח התקיים ב-5 באפריל 1958. שיגור אחרון של האטלס A בוצע בהצלחה בתחילת יוני 1958.

האטלס A שוגר 8 פעמים ונחל 4 הצלחות ו-4 כישלונות. כל השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל.

==שימוש==
בנובמבר 1957 הודיעה ארצות הברית על הקמת בסיס לשיגור טילי אטלס בויומינג, באופן שהטילים מהבסיס יוכלו לטוס מעל אזור הקוטב הצפוני למרכזי אוכלוסייה בברית המועצות. 

==ראו גם==

*מטוסי ה-X

==קישורים חיצוניים==

* [http://astronautix.com/lvs/atlasa.htm Encyclopedia Astronautica Atlas A (אנגלית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:סדרת טילי אטלס
קטגוריה:קונבאייר - טילים ומשגרים
אטלס B

אטלס B (נקרא גם X-12 וSM-65B Atlas) היה אב הטיפוס של טיל האטלס. האטלס B היה טיל האטלס הראשון שעוצב בתצורת "שלב וחצי", של שני מניעים ומאיץ נוסף. הטיל יועד להיות בעל טווח של עד 10,000 קילומטר.

==שיגורים==
האטלס B שוגר עשר פעמים. הוא שוגר לראשונה ב־19 ביולי 1958, בשיגור שנכשל. בתחילת אוגוסט 1958 שוגר הטיל לטווח של 3,700 בשיגור שהצליח. שיגורים מוצלחים למרחקים דומים היו בסוף אוגוסט, ובאמצע נובמבר 1958. בסוף נובמבר 1958 שוגר האטלס לטווח המלא של כ־10,000 קילומטר והגיע למרחק של כ־45 קילומטר מהמטרה.

תשעה מהשיגורים, שחמישה מתוכם הצליחו, נבחנו כטילים בליסטיים בין יבשתיים. השיגור השביעי שהיה ב־18 בדצמבר 1958 שימש לשיגור הלוויין SCORE, במשקל כ־4.5 טון, למסלול סביב כדור הארץ. זה היה השיגור הראשון של טיל מסדרת הטילי האטלס למסלול סביב כדור הארץ. ב־16 בינואר 1959 נכשל שיגור נוסף של הטיל. ב־4 בפברואר 1959 היה שיגור אחרון.

כל השיגורים של טילי אטלס B בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל.

==ראו גם==
*אטלס (סדרת טילים)
*מטוסי ה־X

==קישורים חיצוניים==

* [http://astronautix.com/lvs/atlasb.htm Encyclopedia Astronautica Atlas B (אנגלית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:סדרת טילי אטלס
קטגוריה:קונבאייר - טילים ומשגרים
X-16

הבל X-16 (באנגלית: Bell X-16) היה מטוס סיור שתוכנן בארצות הברית בשנות ה-50. דגם של המטוס נבנה, אבל התוכנית בוטלה לטובת פיתוח המטוס מרטין B-57 קנברה, לפני שהספיקו לסיים את בנייתו של המטוס הראשון. הכינוי X-16 ניתן כדי להסתיר מברית המועצות את יעודו האמיתי של המטוס במהלך המלחמה הקרה.

==פיתוח==
במהלך המחצית השנייה של 1953, החברות: Fairchild Aircraft, Bell, ו־Glenn L. Martin Company, ערכו מחקר על עיצוב מטוסי ריגול לגובה רב עבור חיל האוויר של ארצות הברית, תחת השם MX-2147. כל שלושת העיצובים כללו מנוע Pratt & Whitney J57-19. העיצוב של חברות בל ומרטין (B-57D) נבחר להמשך הפיתוח. העיצוב של חברת בל MODEL 67 כונה בשם X-16. דגם של ה־X-16 בגודל מלא נבנה, ומטוס אמיתי החל להיבנות. המטוס תוכנן כמטוס סיור בעל טווח ארוך במיוחד ובעל יכולת שיוט בגובה רב.

העיצוב של ה־X-16 היה פורץ דרך עם העיצוב שלו. מוטת הכנפיים היה ארוכה מאוד (35 מטר) ביחס לאורכו של המטוס (18.55 מטר). הכנפיים היו קלות וגמישות יותר משמעותית ממטוסים רגילים. המטוס כולו היה עשוי מחומרים קלים מאוד כדי להגשים את יעודו- טווח של 5,300 ק"מ ללא תדלוק ובגובה של 69,500 רגל.

28 מטוסים הוזמנו סך הכל, אבל אף מטוס לא הושלם. כשמונים אחוזים מהמטוס הראשון הושלמו כאשר חיל האוויר האמריקאי הודיע על ביטול הפרויקט לטובת המטוס B-57 של חברת מרטין ב-1956. למרות שמעולם לא טס או אפילו ירד מפס הייצור, ה־X-16 תרם רבות לתחום עיצוב מטוסי הסיור. פיתוח המטוס תרם גם לפיתוחו של מנוע ה־J57 ששימש לאחר מכן את מטוס הריגול לוקהיד U-2 ומטוסים נוספים.

==ראו גם==
*לוקהיד U-2
*מטוסי ה-X

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20061230102743/http://users.dbscorp.net/jmustain/x16.htm על הX-16]
*[http://www.globalsecurity.org/military/systems/aircraft/x-16.htm עוד על הX-16]
==הערות שוליים==

קטגוריה:בל איירקראפט
קטגוריה:מטוסי ריגול אמריקאיים
קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
טימופיי קלאצ'וב

טימופיי סרגייביץ' קלאצ'וב (בבלארוסית: Цімафей Сяргеевiч Калачоў; נולד ב-1 במאי 1981 במוהילב שבבלארוס) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת הקשר ומאמן כדורגל בהווה.

אחיו הבוגר דזמיטרי קלאצ'וב גם כדורגלן.

קלאצ'וב השתתף באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2004.

==תארים==
;רוסטוב
* הגביע הרוסי: 2013/2014

;תארים אישיים
* כדורגלן השנה בבלארוס - 2013, 2016

==קישורים חיצוניים==

* [http://rfpl.org/players/Kalachyov-Timofey סטטיסטיקות ופרופיל] באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* [https://web.archive.org/web/20121022204124/http://www.fc-rostov.ru/command/players/140 דף השחקן] באתר הרשמי של רוסטוב 

קטגוריה:כדורגלנים בלארוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלארוסים
קטגוריה:מוהילב: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דנייפר מוהילב
קטגוריה:כדורגלני שחטיור סליהורסק
קטגוריה:כדורגלני שחטאר דונצק
קטגוריה:כדורגלני מריופול
קטגוריה:כדורגלני חימקי
קטגוריה:כדורגלני קריליה סובייטוב סמרה
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלארוס
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בבלארוס
קטגוריה:מאמני כדורגל בלארוסים
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1981
מסת צדק

השוואת גודל, צבע, וטמפרטורה (של פני השטח במעלות [[קלווין) בין (מימין לשמאל) כוכב הלכת צדק, ננסים חומים, ננס אדום והשמש]]
מסת צדק (באנגלית גם M<sub>J</sub> או M<sub>JUP</sub>), היא יחידת מסה השווה למסה הכוללת של כוכב הלכת צדק ( ק"ג או 317.83 מסות כדור הארץ). 'מסת צדק' מהווה יחידת מידה לתיאור מסות של ענקים גזיים, כוכבי לכת חוץ-שמשיים וננסים חומים.
מסות יחסיות של כוכבי הלכת הענקיים של מערכת השמש החיצונית
עד לשיגור טלסקופ החלל קפלר רוב כוכבי הלכת שנצפו מחוץ למערכת השמש הם בעלי מסת צדק אחת או יותר. הסיבה לכך היא שקל יותר באופן משמעותי למצוא גופים בעלי מסת צדק. כוכב לכת בעל מסת צדק במרחק הקפה של יחידה אסטרונומית מכוכב דמוי שמש, גורם לשינוי משרעת בכוכב האם של 28 מ'/שנייה, שניתנת לזיהוי באמצעות הטכנולוגיה הנוכחית. כוכבי הלכת הקלים ביותר לזיהוי באמצעות מדידת מהירות רדיאלית הם בעלי מסה גבוהה ומסלולים קרובים לכוכב שלהם. עובדה זו מייצרת 'הטיית בחירה' לטובת כוכבי לכת בעלי מסת צדק. כמו כן, לכוכב לכת עם מסת צדק או יותר יש סיכוי גבוה יותר להיות מזוהה באמצעים אחרים, כגון ליקוי או מיקרו עידוש כבידתי.

גוף בעל מסת צדק יכול להיות בעל ממדים שונים. לדוגמה, לכוכב לכת שמסתו מסת צדק אך הרכבו דמוי ארץ יהיה רדיוס השווה לבערך חצי רדיוס צדק<ref></ref>. בדומה לכך לצדק חם שמסתובב במסלול קרוב סביב כוכב יכול להיות רדיוס גדול יותר. מצד שני, הרדיוס של ננס חום (שמסתו נעה בין 13 ל-75 מסות צדק) דומה מאוד לשל צדק (כ-10%- 15% יותר).

המסה המינימלית התאורטית שכוכב יכול לקיים בה היתוך של מימן (<sup>1</sup>H) בליבה, מוערכת בכ-75 מסות צדק, אם כי היתוך של דאוטריום (<sup>2</sup>H) יכול להתרחש אצל ננסים חומים במסה נמוכה של כ-13 מסות צדק.

במערכת השמש, המסות של כוכבי הלכת החיצוניים יכולים להימדד במסות צדק.
* צדק - 1.000
* שבתאי - 0.299
* אורנוס - 0.046
* נפטון - 0.054

ניתן להמיר מסת צדק אחת ביחידות דומות:
* 25,839 מסות ירח (M<sub>L</sub>)
* 317.83 מסות כדור הארץ (M<sub>⊕</sub>)
* 0.0009546 מסת שמש (M<sub>s</sub>)

==ראו גם==
*מסת שמש
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יחידות מידה: מסה
קטגוריה:מידות אסטרונומיות
ברברה מרקס האברד

ברברה מרקס האברד (באנגלית: Barbara Marx Hubbard; 22 בדצמבר 1929 - 10 באפריל 2019) הייתה סופרת יהודיה אמריקאית, שנודעה ברעיונותיה העתידניים מנוע האחוד (The Synergy Engine) והלידה של האנושות (The ‘birthing’ of society).

האברד נולדה בבית יהודי אגנוסטי. אביה היה יצרן הצעצועים המפורסם לואיס מרקס (Louis Marx).

בשנת 1952 הוזמנה האברד לבית הלבן (דרך הקשרים שהיו לאביה), ובביקור היא שאלה את הנשיא אייזנהאואר: "מה המשמעות של כל הכוח שיש לנו שהוא טוב?". מטרת השאלה הייתה לעורר מודעות לאחד הרעיונות העיקריים של ברברה – ניצול האינטליגנציה והידע הצבאיים למטרות שלום. מאז היא כתבה חמישה ספרים, והייתה המרצה העיקרית ביותר משמונים הרצאות. שימשה כנשיאת "הארגון לאבולוציית המודעות", שהיא ייסדה בשנת 1990 עם סידני לניאר. היא העבירה קורסים במודעות.

האברד הייתה מושא ספרו הביוגרפי של ניל דונלד ולש "האם של כל ההמצאות", שבו מתוארים חוויותיה הרוחניות, בהם נטען כי האברד יכלה לראות אימג'ים כביכול מהעתיד, אשר הוו את ההשראה לרעיונותיה.

נפטרה ב-10 באפריל 2019.

==מספריה==
<div style="direction: ltr;">
* The Hunger of Eve: One Woman's Odyssey Toward the Future. Island Pacific Northwest, 1989. 
* The Evolutionary Journey: A Personal Guide to a Positive Future (with Barry Weins and Wabun Wind.) Evolutionary Press, 1993. 
* The Revelation: Our Crisis is a Birth (The Book of Co-Creation). Foundation for Conscious Evolution, 1993. 
* The Revelation: A Message of Hope for the New Millennium. Nataraj Publishing, 1995 (2nd ed.) 
** Excerpts reprinted by permission of Hay House in the Monthly Aspectarian, available online: [https://web.archive.org/web/20061016122252/http://www.lightworks.com/MonthlyAspectarian/1996/August/10-0896.html Part I, August 1996] and [https://web.archive.org/web/20061016122000/http://www.lightworks.com/MonthlyAspectarian/1996/September/11-0996.html Part II, September 1996]
* Conscious Evolution: Awakening the Power of Our Social Potential. New World Library, 1998. 
* Emergence: The Shift from Ego to Essence. Hampton Roads Publishing Company, 2001. 
* Birth 2012 & Beyond: Humanity's Great Shift to the Age of Conscious Evolution. Shift Books, 2012. 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=_u7WjyOWeNU הרצאה של ניל דונלד וולש וברברה מרקס האברד, אנגלית בתרגום לצרפתית], בתאריך 19 באוגוסט 2012.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:העידן החדש
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2019
אמריקנו (קוקטייל)

אמריקנו (באנגלית: Americano) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב מ-30 מ"ל קמפרי, 30 מ"ל ורמוט אדום והשלמה של מי סודה. את המרכיבים מוזגים לתוך כוס אולד פאשן עם קרח במזיגה ישירה ומקשטים בפלח תפוז או לימון.

==היסטוריה==
האמריקנו הוגש לראשונה בשנת 1860 על ידי גאספר קמפרי שהקים את קבוצת קמפרי בקפה קמפרי. בתחילה, קוקטייל זה נודע בשם מילאנו-טורינו בגלל המקור של מרכיביו: קמפרי ממילאנו והורמוט האדום צ'ינזאנו מטורינו. בתחילת 1900 האיטלקים שמו לב כי אמריקנים רבים מזמינים את הקוקטייל הזה, על כן שונה שמו לאמריקנו.

==אמריקנו בסרטים==
אמריקנו הוא הקוקטייל הראשון שהזמין ג'יימס בונד בספר הראשון בסדרה של איאן פלמינג - קזינו רויאל.<br>
בסרט רצח בעיניים בונד מזמין שוב את הקוקטייל הזה.

==ראו גם==
* נגרוני

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.youtube.com/watch?v=iRVm4ZT1VgE קוקטייל אמריקנו], באתר יו-טיוב 

קטגוריה:קוקטיילים
נגרוני

נגרוני (באנגלית: Negroni) הוא קוקטייל איטלקי המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב משלושה רכיבים ביחסים שווים: 30 מ"ל קמפרי, 30 מ"ל ורמוט אדום ו-30 מ"ל ג'ין. באיטליה נהוג להוסיף לנגרוני מעט מי סודה כדי לעדן את טעמו של המשקה. הרכיבים נמזגים ישירות לתוך כוס ערבוב ומעורבלים יחד עם קרח, הן לשם צינון המשקה והן לשם מהילת רכיביו במים. לאחר הערבוב נמזג המשקה לכוס אולד פאשן עם קרח המקושטת בפלח או קליפת תפוז.

==היסטוריה==
אין מידע מדויק בקשר למקורו של הקוקטייל הזה, אך הסברה הרווחת ביותר היא שהרוזן קמיליו נגרוני שחי בפירנצה שבאיטליה ביקש בשנת 1919 מפוסקו סקארסלי - הברמן של קפה ג'יאקוסה לחזק את הקוקטייל האהוב עליו - אמריקנו על ידי הוספת ג'ין.

== וריאציות ==
נגרוני שגוי (באיטלקית: Negroni sbagliato) הוא קוקטייל פופולרי שמקורו מצפון איטליה, במילאנו במיוחד, בו מערבבים יין מבעבע יבש במקום הג'ין. באופן זה הופך הנגרוני לקל יותר, בזכות הנוכחות המופחתת של אלכוהול.

==ראו גם==
* אמריקנו (קוקטייל)
* בולברדייה

==קישורים חיצוניים==

* רועי ירושלמי, [https://www.rex.co.il/negroni-recipe/ נגרוני - המתכון המקורי והקלאסי שמכינים עם 2 מרכיבים בלבד - ובקלי קלות], באתר רקס, 15 בנובמבר 2020 
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=iRVm4ZT1VgE קוקטייל אמריקנו], באתר יו-טיוב 
* 

קטגוריה:קוקטיילים
שאול יוסף ויינגרטן

הרב שאול יוסף ויינגרטן (תרצ"א, 1931 - תש"ע, 2009) היה רבה הראשי האשכנזי של בת ים במשך עשרים ושש שנים.

==תולדותיו==
נולד בפולין לאיסר ופרידה ויינגרטן. במלחמת העולם השנייה שהה בסיביר. בשנת 1949 עלה לישראל והתגורר בצפריה. למד בישיבת סלבודקה בבני ברק. בשנת 1962 נישא לרבקה שפירא, בתו של הרב ישראל איסר שפירא, בנו של הרב רפאל שפירא, ראש ישיבת וולוז'ין.

מיד לאחר נישואיו נבחר לרב שכונת רמת יוסף ורמת הנשיא בבת ים. בשנת 1983 התמנה לרבה הראשי של העיר. שנה לאחר תחילת כהונתו כרבה של בת ים נפטרה רעייתו.

בשנות ה-90, בעקבות גלי העלייה הגדולים מחבר המדינות, יזם הקמת מחלקה מיוחדת במועצה הדתית של בת ים לקירוב העולים החדשים ליהדות. הוא עצמו הרבה בפעילות רוחנית בקרב העולים, כמו כן טיפל בתחום הגיורים והוסמך על ידי הרבנות הראשית לעסוק בבירור יהדות. היה אחראי מטעם הרבנות הראשית בתחום הנישואין וכן בתחום כשרות שחיטת הבקר, ולשם כך שהה פעמים רבות במדינות דרום אמריקה.

חודשיים לפני פטירתו נפטר בנו הצעיר. נפטר בגיל 78, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים.

גיסו הוא הרב בצלאל דבורץ, מחבר ספרי "חכמת אליהו" על ביאור הגר"א לשולחן ערוך.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בת ים: רבנים ראשיים
קטגוריה:מועצה אזורית שדות דן: אישים
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלבודקה (בני ברק)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:משפחת ברלין
ג'ימנמה

ג'ימנמה סילבסטר (שם מדעי: Gymnema sylvestre) הוא צמח מטפס ממשפחת האסקלפיים ומקורו במרכז ובדרום הודו. הצמח משמש ברפואה ההודית כתרופה טבעית לסוכרת מזה כאלפיים שנה.

==מרכיבי הצמח==
החומר הפעיל בצמח מורכב מקבוצת מולקולות מסוג טריטרפן סאפונין הידועות כחומצות ג'ימנמיק. חומצות אלה הן אנטי-סוכרתיות ונוגדות דלקות. במחקר משנת 1967 בודדה חומצת A1 מעלי הצמח וזוהתה כמרכיב משמעותי ופעיל לוויסות סוכר. מחקרים מתקדמים משנת 1971 דנים בהשפעת החומצה על שינוי טעם הסוכר.
[[חומצת ג'ימנמיק: מבנה]]

==סגולות רפואיות==
מחקרים בני ימינו מראים כי שימוש לטווח ארוך בעלי הצמח מפחית את רמות הסוכר בדם וכמו כן מנטרל את הטעם המתוק בפה. החומר הפעיל האחראי לכך נמצא בחומצות הג'ימנמיק שפועלות כמווסתות וכתחליף לסוכר. מחקר על עכברים משנת 2003 מתאר כי הצמח חוסם קולטני טעם מתוק. חומצות הג'ימנמיק משמשות כרכיב פעיל במחקרים כימיים רבים הבוחנים את אנטומית הטעם ובמחקרים על סוכרת. החומצות זוהו כמפחיתות רמות סוכר וחומצות אמינו במעיים.
מחקר שבוצע על עכברים משנת 2005, הראה כי תמיסה בריכוז של 00.125 (mg/ml) המופקת מעלי הצמח, גרמה לשינויים הפיכים ולגידול ברמות אינסולין וסידן בתאי בטא. ממצאים אלו מציעים כי מרכיבי התמיסה מסייעים במעבר האינסולין אל תוך התא. בסדרת מאמרים רפואיים משנת 1990 פורסם כי חומצות הג'ימנמיק מסייעת בבניית תאי בטא של הלבלב ועל כן כתרופה מסייעת לחולי סוכרת ב'.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס אדוארד סמית
קטגוריה:הרדופיים
קטגוריה:צמחי מרפא