OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חיים ליב חריפאי

חיים ליב חריפאי (אוסטרון) (אריה לאינסון) (1889? – 1 במאי 1934, ט"ז באייר תרצ"ד) היה מחנך ועיתונאי עברי, עסקן ופעיל תרבות ביישוב, איש תנועת העבודה ואחר-כך הציונים הכלליים.

==קורות חיים==
חיים ליב, בן צבי מאיר, נולד ברוסיה. היה חניך הקורסים הפדגוגיים הגרודנאיים (הסמינר להכשרת מורים עבריים) מיסודה של חברת מפיצי השכלה לאחר שעברו לחארקוב.
נישא לחנה, וב-1921 נולד בנם הבכור, בן שחר. בשנת 1922 עלה לארץ ישראל. כעבור שנתיים, ב-1924, הצטרפו אליו אשתו ובנו. בדצמבר 1929 נולדה בתם, זהרירה. 
לאחר עלייתו עבד כמורה לספרות בתיכון כדורי וכמורה לעברית למבוגרים ביישובי הגליל העליון (באזור ראש פינה ותל חי) מטעם ועדת התרבות המרכזית מיסודה של ההסתדרות. היה חבר "הפועל הצעיר", וכתב בביטאונה. לאחר היווסדו של ביטאון ההסתדרות, "דבר", כתב גם בו. פרסם מאמרים פובליציסטיים וגם ביקורת תיאטרון.
בהמשך עבר לעיר תל אביב ועבד בה כמורה. מחלת השחפת, שבה לקה עוד בטרם עלייתו, השביתה אותו מפעם לפעם מפעילות והקשתה עליו את ההסתגלות לארץ, ומצבה החומרי של המשפחה היה קשה.

עם משבר העלייה הרביעית ובחירתו של הארי סאקר להנהלה הציונית ב-1927, היה לתומכו והגן עליו מעל דפי העיתונות הציונית. מאז הלך והתרחק מתנועת העבודה, ועבר מעיתוניה לעיתון "הארץ", ומשם ל"דואר היום", שבו כתב עד 1932.

לאחר שהתאחדה הפועל הצעיר ב-1930 עם "אחדות העבודה" ליצירת מפלגת פועלי ארץ ישראל (מפא"י), עבר לציונים הכלליים (מ-1931: הסתדרות הציונים הכלליים המאוחדים בארץ ישראל). נמנה עם אנשי האגף הימני בתנועה, מתומכי יהושע סוּפּרַסקי, ומצד שני היה מתומכי משה סמילנסקי והתאחדות האיכרים. כתב בביטאון המפלגה "הציוני הכללי" ובביטאון התאחדות האיכרים "בוסתנאי". היה חבר אגודת הסופרים העבריים בארץ ישראל.
חרף מחלתו, לא הסתפק בפעילות עיתונאית, היה פעיל תרבות ונשא הרצאות בנושאים שונים, היה מראשי הדוברים בוועידות המפלגה ונאם במושבות. בוועידה הארצית של הציונים הכלליים בשנת 1932 נבחר כסגן במועצה הארצית. בשנים האחרונות לחייו כיהן כבא-כוח ועדת התרבות המרכזית שליד התאחדות האיכרים והציונים הכלליים (המקבילה התנועתית לוועדת התרבות של ההסתדרות). במסגרת פעילותו נוסדו ביותר מעשר מושבות ועדות תרבות מקומיות.

התגורר ברחוב רש"י 54 בתל אביב. נפטר ב-1 במאי 1934 בבית החולים הדסה בתל אביב מדלקת ריאות, בגיל 45. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. הותיר את אשתו ושני ילדיהם.

בנו, בן שחר חריפאי (1921–2004), התנדב לבריגדה היהודית. למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה ושירת בצה"ל כמשפטן, בין היתר כשופט צבאי וכנשיא בית דין צבאי מחוזי, בדרגת סגן-אלוף. בהמשך כיהן כמזכיר מועצת מקרקעי ישראל ולבסוף כשופט תעבורה ברחובות.
היה נשוי לנורדיה לבית פניק, גננת, ואב לשתיים.

בתו הצעירה זהרירה חריפאי (1929–2013) הייתה שחקנית תיאטרון שפעלה בארץ במשך יותר מחמישה עשורים, כלת פרס ישראל לתיאטרון.
הייתה אשתו של הסופר, העיתונאי והעורך שלמה שבא עד מותה, ואם לבת, השחקנית והבמאית איה שבא.

==קישורים חיצוניים==
* (עם מותו)
* 
* 

מפרי עטו:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

תרגום:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית ביישוב
קטגוריה:פעילי תרבות ישראלים
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:חברי הציונים הכלליים
קטגוריה:התאחדות האיכרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1934
הביטואציה

הַבִּיטוּאציה, ובעברית התרגלות או השתגרות (מלשון "שגרה"), <ref></ref> היא ירידה בעוצמת התגובה לגירוי מסוים בעקבות חשיפה מתמשכת אליו.
זהו תהליך של ניתוק הקשר בין הגירוי לתגובה והוא יכול להתרחש במשך שעות עד שבועות.
ההתרגלות מסייעת לאדם להתמקד באירועים חדשים בסביבה, על ידי הפחתת הצורך לבזבז מאמץ התנהגותי בהגבה חוזרת ונשנית לגירויים ישנים.

==היבטים נוירולוגיים==
ההביטואציה באה לידי ביטוי בפלסטיות של מערכת העצבים.
תהליך ההביטואציה קשור לפעילות בסינפסה שדרכה מועברים האותות בין תא עצב לתא המטרה שלו. נמצא שגירוי חוזר גורם להחלשה של התקשורת על ידי הפחתת ההעברה הסינפטית (depression synaptic).
כאשר העוצמה של הפוטנציאל הסינפטי יורדת מתחת למתח המנוחה של תא המטרה הוא לא יופעל בעקבות הגירוי.

==למידה התרגלותית==
תהליכי ההביטואציה מקושרים לזיכרון המרומז, אשר מכיל ידע שלא בהכרח יכול לבוא לידי ביטוי בצורה מילולית.
בהתאם לכך, ההביטואציה היא אחד מצורות הביטוי ההתנהגותי של למידה לא הקשרית, כך שהפחתת עוצמת התגובה שמעורר הגירוי מעידה על למידתו. 
למידה מסוג זה מכונה למידת התרגלות.

==מחקר==
ישנן פרדיגמות מחקריות המבוססות על תופעת ההביטואציה.

ההביטואציה משמשת ככלי מדידה והערכה נפוץ עבור מחקרים אודות גילאים הינקות המוקדמת, אשר בהם לא ניתן לקבל תשובה מילולית מהנבדקים מפאת גילם הצעיר.
דרך למידת התרגלות ניתן לבחון יכולות מוקדמות של תינוקות. למשל, ניתן לבחון בדרך זו את יכולת ההבחנה של תינוק בין גירויים מסוימים. לצורך כך אחד הגירויים מוצג לתינוק באופן חוזר עד שהוא מתרגל אליו כך שהתגובתיות הראשונית שלו פוחתת. לאחר מכן מוצג לתינוק גירוי אחר הדומה לראשון. אם התינוק אינו מבחין בין הגירויים לא יהיה שינוי בתגובה שלו בעקבות הצגת הגירוי החדש. לעומת זאת, אם הוא כן מבחין ביניהם הוא יגיב באופן המצביע על עניין בגירוי החדש.

==ראו גם==
* סבילות
* הרגל

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:קוגניציה
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:זיכרון
קטגוריה:למידה
קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:ביהביוריזם
Black Dog (שיר)

Black Dog (תרגום חופשי: "כלב שחור"), הוא השיר הפותח מאלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק הבריטית לד זפלין. השיר פורסם לראשונה בשנת 1971.

זהו אחד משיריה הפופולריים ביותר של להקת לד זפלין ומשירי הרוק הנודעים ביותר של שנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 2004 דורג השיר במקום ה-294 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון אך ב-2010, במהדורה החדשה, הוא דורג במקום ה-300.

==שם השיר==
השם "כלב שחור" ניתן לשיר כמחווה לכלב לברדור רטריבר שחור חסר בית וחסר שם שנהג לבקר את הלהקה מחוץ לאולפן ההקלטות בו הם הקליטו את אלבומם הרביעי. אף על פי כן, מילות השיר עצמו לא עוסקות בכלב בכלל.

==מילים ותוכן==
מילות השיר מבטאות את התפתחותה של כמיהה לאהבה ומימושה של אהבה לאישה אצל נער צעיר.
בבתים הראשונים מתאר הדובר כיצד הוא לומד בגיל צעיר על היותו יצור מיני:
 
בהמשך השיר, הדובר מתאר כיצד הוא מחפש אישה לממש איתה את אהבתו ותשוקותיו.

==מיקום במצעדים==
{|class="wikitable sortable"
|-
!מצעדי 1972
! style="text-align:center;"|מיקום שיא
|-
| מצעד הסינגלים היפני
| style="text-align:center;"|24
|-
| מצעד הסינגלים ההולנדי
| style="text-align:center;"|20
|-
| בילבורד הוט 100
| style="text-align:center;"|15
|-
| המצעד הקנדי
| style="text-align:center;"|14
|-
| המצעד הגרמני
| style="text-align:center;"|22
|-
| מצעד 40 הסינגלים המובילים באוסטרליה
| style="text-align:center;"|9
|-
| מצעד 50 הסינגלים המובילים בניו זילנד
| style="text-align:center;"|10
|-
| המצעד הצרפתי
| style="text-align:center;"|23
|-
!מצעדי 1973
! style="text-align:center;"|מיקום שיא
|-
| המצעד השווייצרי
| style="text-align:center;"|6
|}

==מבצעים==
* רוברט פלאנט – שירה
* ג'ימי פייג' – גיטרה חשמלית
* ג'ון פול ג'ונס – גיטרה בס
* ג'ון בונהם – תופים

==שבחים והישגים==
{|class="wikitable sortable"
|-
! הוצאה
! מדינה
! שבח
! שנה
! style="text-align:center;"|מיקום
|-
| רוק קלאסי
| ארצות הברית
| "50 שירי רוק קלאסי הטובים בכל הזמנים"
| 1995
| 18
|-
| הגיטרה
| ארצות הברית
| "קטע הגיטרה של המילניום"
| 1999
| 7
|-
| רולינג סטון
| ארצות הברית
| רשימת 500 השירים הטובים ביותר בכל הזמנים
| 2010
| 300
|-
| מגזין Q
| הממלכה המאוחדת
| "1010 שירים שחייבים להיות בבעלותך!"
| 2004
| *
|-
| בלנדר מגזין
| ארצות הברית
| "השירים הכי טובים בעולם!"
| 2005
| *
|-
| Q
| הממלכה המאוחדת
| "20 קטעי הגיטרה הטובים ביותר"
| 2007
| 1
|}

<small>(*) מתאר רשימות ללא דירוג.</small>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:לד זפלין
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
שרופשייר

שרופשייר (באנגלית: Shropshire) הוא מחוז הממוקם באזור מערב המידלנדס שבמערב אנגליה. עיר הבירה של המחוז היא שרוסברי (96,071 תושבים) והעיר הגדולה ביותר היא טלפורד (162,300 תושבים).

==גאוגרפיה==
המחוז הוקם בשנת 2009 כרשות יוניטרית (רשות מקומית), אשר כוללת את רוב השטחים ההיסטוריים של המחוז. רוב התעשייה ואוכלוסיית המחוז נמצאים בחמש ערים מרכזיות; שרוסברי, טלפורד, אוסווסטרי, ברידנורת' ולודלאו. מבחינה גאוגרפית המחוז מחולק לשני חלקים עיקריים; צפון שרופשייר שמאופיין בשטחים פתוחים ושטוחים כאשר רוב ריכוזי האוכלוסייה נמצאים באזור זה, מצד שני דרום שרופשייר מאופיין באזור הררי וכפרי יותר.

המחוז נחצה ממזרח למערב על ידי הכביש המהיר ה-M54 שהופך במרכז המחוז לכביש ה-A5, כביש זה נמצא על דרך רומית עתיקה אשר חיברה את לונדון (במרבל ארץ') לצפון ויילס. נהר הסוון זורם גם הוא ממערב לדרום-מזרח המחוז. לאורך גבולות המחוז נמצאים (עם כיוון השעון); צ'שייר מצפון, סטפורדשייר ממזרח, וורצ'סתרשייר מדרום-מזרח, הרפורדשייר מדרום, פוויס (ויילס) ממערב ורקסהאם (ויילס) מצפון-מערב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.shropshire.gov.uk/ אתר הרשות היוניטרית של המחוז]
* [http://www.telford.gov.uk/ אתר הרשות של טלפורד]
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קטגוריה:מערב המידלנדס: מחוזות
ח'נפר

ח'נפר (ערבית خنفر - "כנפר") היא עיר במחוז אביאן שבדרום מערב תימן. העיר נמצאת מצפון לבירת המחוז זנגיבאר. 

העיר נודעה בשל עלי בן אלפדל אלג'דני אלח'נפרי, אשר היה אחד מהאנשים אשר הפיצו את ערכי הכת הקרמטית בתימן.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.yemen-nic.info/contents/Brief/images/apyan.pdf האתר הרשמי של מחוז אביאן בתימן]

קטגוריה:תימן: יישובים
אהוביה מלכין

אהוביה מלכין (מאי 1917 - ט"ז בכסלו תשע"ד, 19 בדצמבר 2013) היה סופר, עורך ואיש חינוך ישראלי.

== אודות ==
מלכין נולד בראש פינה לאביו, שבתאי מלכין, ששימש רופא בגליל מטעם פיק"א, ולאימו רחל מלכין. שמו "אהוביה", ניתן לו על ידי מורה לזכרה של "אהובה", אחותה של אימו. הוא היה חניך המחנות העולים באותה הכשרה של מנשה הראל, ואף שימש כמזכיר של התנועה. כמו כן היה מראשוני קיבוץ בית השיטה.

מלכין שימש כקריין הראשון בשידורי קול ישראל של ההגנה בשנת 1940. הוא התגייס בשנת 1943 לפלמ"ח. הוא שירת בפלוגה ו' עד לשנת 1945, תחת פיקודו של יצחק רבין. הוא שימש במלחמת העצמאות כקצין התרבות של חזית הדרום. עם הקמת צה"ל שימש כראש ענף הסברה בצה"ל וכממלא-מקום קצין חינוך ראשי במקום יוסף קריב. הוא השתחרר בדרגת סגן-אלוף .

לאחר שחרורו שימש כמנהל חינוכי של בית-ברל. כעבור עשור פרש מהתפקיד והחל לשמש כעורך בהוצאת הספרים "עם עובד" וכן ייסד וערך את "ספרית אופקים". בשנת 1989 ייסד את כתב העת אלפיים ושימש כעורכו הראשון.

היה אחד מתשעת המייסדים של "צוות - ארגון גמלאי צה"ל", בשנת 1960.

בשנת 2007 יצא ספרו "האקטיביסט" אודות אליהו גולומב, בהוצאת עם עובד. לדבריו הרעיון לכתיבת הספר הגיע מבקשה של דוד, בנו של גולומב.

אהוביה היה נשוי לשרה, בתו של הסופר זלמן יצחק אנכי.

== קישורים חיצוניים ==

* מתוך עמוד היוטיוב של עמותת "תולדות ישראל" לתיעוד דור תש"ח
* 
* 
* [http://www.zemereshet.co.il/news_item.asp?id=346 נפרדים מאהוביה מלכין] באתר "זמרשת"
* [https://www.am-oved.co.il/%D7%94%D7%90%D7%A7%D7%98%D7%99%D7%91%D7%99%D7%A1%D7%98 האקטיביסט] מאת אהוביה מלכין. עם עובד 2007

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:בית השיטה: אישים

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:חיילי חיל החינוך והנוער
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
ארץ נוד

אֶרֶץ נוֹד היא מקום המוזכר בספר בראשית במקרא, ושמה בא מן השורש נד"ד. 

לפי הסיפור המקראי לאחר שרצח את אחיו הבל, פנה קין לנדודים ולבסוף התיישב בארץ נוד. המקרא מציין את מיקומה ב"קדמת עדן", דהיינו מזרחית לעדן. בארץ נוד בנה קין את העיר חנוך, ששמה כשם בנו חנוך.

==שם הארץ - אטימולוגיה==

לפי פירושו של רש"י ארץ נוד, היא ארץ מקלט לגולים, ונקראת כך שכן כל הגולים נדים לשם.

הגאון מווילנה מפרש כי ארץ נוד היא ארץ ישראל, ונקראת כך, על שום שעתידים ישראל לנדוד ממנה.

פרופסור זלי גורביץ' בספרו "על המקום", מציע את ההסבר, שלא מדובר בכלל בשם של מקום, אלא שהשם ניתן למצב בו נתון קין, שהנדודים הם מקום מושבו

==ארץ נוד בשירה וספרות==
הביטוי ארץ נוד, שבהּ את לבם של סופרים ומשוררים, והם הרבו להשתמש בו בשירה, במסה ובסיפורת.

===שלמה אבן גבירול - כתר מלכות===

===חיים נחמן ביאליק - סוּס וַעֲגָלָה===

===קלמן שולמן - בְּשׁוּבִי אֶל אָרֶץ מוֹלַדְתִּי===

===יהודה ליב גורדון - הָקִיצָה עַמִּי===

===אברהם שלום פרידברג - הַמַּאֲכֶלֶת===

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי המקרא
רוב העיר

רוב העיר היא מפלגה מוניציפלית שנוסדה בספטמבר 2008 וחברה מאז במועצת עיריית תל אביב-יפו.

"רוב העיר" שמה לה למטרה לייצג את צעירי העיר תל אביב-יפו ולתת מענה מוניציפלי לצורכיהם תוך קידום רווחה וזכויות של סטודנטים בעיר, עסקים קטנים, דיור לצעירים ודיור בר השגה, עידוד הזכויות והפעילויות של קהילת הלהט"ב וחינוך לסובלנות; התנועה עוסקת בקידום מעורבותה של העירייה בספורט, קידום התרבות בעיר, אמנות צעירה ואמנות רחוב, קידום תחבורה אלטרנטיבית וחניה. ראשי "רוב העיר" יזמו יחד עם ראש העירייה רון חולדאי את יוזמת החנייה בכחול לבן לתושבים, חינוך, חיי הלילה בעיר כגון שיתוף החלטות העירייה עם יזמי חיי הלילה, תיירות, פיתוח התיירות הגאה, קידום תנועות הנוער ומרחבי למידה כגון פתיחת מרכז הצעירים "מזא"ה 9", פיתוח המרחב הציבורי ואיכות חיים קהילתיים כגון קידום אינטרנט אלחוטי Wi-Fi חינם ברחבי העיר.

בבחירות שנערכו ב-11 בנובמבר 2008 זכתה "רוב העיר" בשלושה מושבים במועצת העיר ה-19, והצטרפה לקואליציה של מפלגת תל אביב אחת בראשותו של ראש העירייה רון חולדאי, בטקס שנערך בנובמבר 2008. אסף זמיר בן ה-28, חבר המועצה מטעם התנועה, הפך לסגן ראש העירייה הצעיר ביותר בתולדות העיר. בבחירות של שנת 2013 הגדילה התנועה את כוחה במועצת העיר ה-20 לארבעה מושבים.

ב-9 ביולי 2018, מנהיג התנועה אסף זמיר הודיע שיתמודד בבחירות לראשות העיר שהתקיימו ב-30 באוקטובר באותה שנה, אך הפסיד לראש העיר חולדאי לאחר שזכה ל-33.9% מהקולות לעומת 46% לחולדאי. התנועה התחזקה במועצת העיר מ-4 מנדטים ל-6 מנדטים, ובכך הפכה לסיעה השנייה בגודלה במועצה.

בשנת 2019 מנהיג התנועה אסף זמיר הוצב במקום ה-19 בבחירות לכנסת ה-21 ברשימת כחול לבן לכנסת מטעם מפלגת חוסן לישראל, והושבע לחבר הכנסת ה-21 בזמן שהוא עדיין מנהיג התנועה.

==חברים בולטים בתנועה==
* אסף זמיר - שימש ממלא מקום וסגן ראש העיר ומחזיק תיק החינוך, ממונה על תחום קהילה, נוער וספורט
* אלון סולר - יו"ר ועדת הספורט
* יניב ויצמן - יועץ ראש העיר לענייני הקהילה הגאה ומחזיק תיק התיירות
* ציפי ברנד פרנק - עיתונאית, מפיקה ובמאית סרטים דוקומנטריים זוכת פרס אמי שהצטרפה לרוב העיר בבחירות 2018 ושימשה לסירוגין כסגנית ראש העיר.
* מירב בן ארי - 2013, מחזיקת תיק "אכפת" – קידום נוער וילדים בעירייה.
* חן אריאלי - סגנית ראש העיר ומחזיקת תיק הרווחה והשירותים החברתיים, שימשה כיו"ר אגודת הלהט"ב בשנים 2015–2019.

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.tel-aviv.gov.il/About/Pages/Members.aspx חברי המועצה ה-21 של עיריית תל אביב] באתר העירייה
*עיריית תל אביב-יפו
*[https://web.archive.org/web/20181024035518/https://rovhair.co.il/ רוב העיר]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: ארגונים
קטגוריה:מפלגות הפועלות בתל אביב-יפו
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2008
אנטוניו לופז גרסיה

אנטוניו לופז גרסיה (בספרדית: Antonio López García; נולד ב-6 בינואר 1936) הוא צייר ופסל ספרדי, אשר ציוריו מתאפיינים בסגנון סוריאליסטי והיפר-ריאליסטי.

== ביוגרפיה ==
נולד בעיר טומליוסו שבמרכז ספרד, כמה חודשים לפני פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית, למשפחה של חקלאים. דודו, אשר היה צייר, שם לב לכישרונו ונתן לו שיעורי ציור. בשנת 1949 עבר גרסיה למדריד והתקבל ללימודים באקדמיה לאמנות יפה של סן פרננדו, שם למד בין השנים 1950 ל-1955. במהלך הלימודים פגש בציירת מריה מורנו-אלסו, עמה התחתן בשנת 1961. בשנת 1955 זכה במלגה ללימודים באיטליה, שם התעמק בציור איטלקי בתקופת הרנסאנס.

כבר בשנת 1957 החלה יצירתו להפגין מאפיינים סוריאליסטים שונים, כמו עצמים ודמויות מרחפות באוויר, ואובייקטים המופיעים שלא בסביבה הרגילה שלהם. סגנון זה אפיין אותו לפחות עד לשנת 1964.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.timlowly.com/a/lopezgarcia.html אתר המוקדש לאמן]
* 

קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:פסלים ספרדים
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לאמנויות
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1936
האחים הטהורים

האחים הטהורים (פרסית: اخوان الصفا) הייתה אגודת סתרים של פילוסופים מוסלמים אשר פעלו בבצרה שבעיראק במאה ה-10 לספירה. הארגון וזהות חברי הקבוצה לא נהירים לחלוטין לחוקרים מודרניים. יצירתה המרכזית של הקבוצה הן "אגרות האחים הטהורים" , מעין אנציקלופדיה המורכבת מ-52 איגרות. יצירה זאת השפיעה רבות על העולם והמחשבה המוסלמית במהלך השנים, בין השאר על הפילוסוף הנודע אבן ערבי, ועל התקבלות המחשבה האפלטונית בה. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פילוסופים מוסלמים
קטגוריה:פילוסופיה אסלאמית
קטגוריה:מדענים מוסלמים
קטגוריה:אגודות סתרים
קטגוריה:אנשי ימי הביניים
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:בצרה
צ'י באי-שה

צ'י בָּאי-שְה (בסינית מפושטת: 齐白石; בפין-יין: Qi Baishi; 1 בינואר 1864 - 16 בספטמבר 1957) היה צייר סיני נודע.

== ביוגרפיה ==
צ'י באי-שה נולד למשפחת איכרים ענייה ממחוז חונאן, הבכור מתוך תשעה אחים ואחיות. הוא למד בבית ספר פחות משנה עקב מחלה. כשהיה בן 14 החל לעבוד בעסקי השטיחים וכן ללמוד לצייר באופן עצמאי. בשנת 1917 התיישב בבייג'ינג.

צ'י שכלל את סגנון הציור הסיני המסורתי, ונודע בזכות ציורי צבעי המים הצבועים והעדינים שלו. ביצירותיו אפשר למצוא מוטיבים מעולם החי והצומח כמו פרחים, חרקים, דגים, פרפרים, פירות, ציפורים ולעיתים גם בני אדם.

בשנת 1953 נבחר לעמוד בראש אגודת הציירים הסינים. הוא נפטר בשנת 1957 בבייג'ינג. בשנת 2011, נמכר ציורו "נשר עומד על עץ אורן", בכ-65.5 מיליון דולר, ובכך היה לציור שנמכר במחיר הגבוה ביותר במכירה פומבית בהיסטוריה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:ציירים סינים
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1864
קטגוריה:נפטרים ב-1957
אדומית

אדומית היא ניב כנעני נכחד אשר דובר על ידי האדומים, בארץ אֱדוֹם (סביב הרי אדום, בחלקים של ישראל ודרום מערב ירדן של ימינו). יש הרואים באדומית ניב עברי.<ref></ref>

ישנן עדויות מעטות לשפה, בהן כתובת אדומית מחרבת עוזה מבקעת ערד, אוסטרקון אדומי מתל אל ח'ליפה שבראש מפרץ אילת הכולל רשימת שמות, וכן מספר מצומצם של טביעות חותם המכילים שמות אדומיים. בתחילה נכתבה האדומית בכתב כנעני אולם החל מהמאה ה-6 לפני הספירה החלה לאמץ את הכתב הארמי. הכתובות המעטות מראות קרבה גדולה מאוד לעברית המקראית.

== כתובות אדומיות ==
הניקוד בכל הכתובות משוער ומותאם לעברית המקראית. ניקודי הכתובות המנוקדות, פירושן ותארוכן על פי שמואל אחיטוב.<ref>שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, מוסד ביאליק, 1992, עמ' 213-218; הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 343-347.</ref>

=== האוסטרקון מחורבת עוזה ===

=== רשימת שמות מתל אל ח'ליפה ===

=== אוסטרקון מנהלי קצר מאל ביארה ===
אוסטרקון קצר מאום אל־ביארה הנושא כתובת מנהלית, ניתן לזהותו לפי ההקשר כאדומי:<ref></ref>

=== טביעות חותם ===
==== בולת המלך קוסגבר ====
באום אל־ביארה נמצאה בולה הנושאת ציור של כרוב, עם כתובת המזכירה את קוס־גבר מלך אדום:<ref></ref>

מלך זה מוזכר כ־Qaus-gabri בכתובותיהם של אסרחדון ואשורבניפל מלך אשור.

==== בולת קוסענל ====
בולה נוספת, שנמצאה בתל אל-ח'ליפה ומתוארכת למאה ה־6 לפנה"ס, נושאת את הכתובת:

"קוסענל" מפורש כ"קוס עָנָה לי" או כבקשה "קוס עֲנֵה לי".

==== בולת מלכלבע ====
בולה מבצרה, המתוארכת למאה ה־8 לפנה"ס:

"מלכלבע" הוא אולי כתיב משובש של "מלכבעל".

== ראו גם ==
* האוסטרקון האדומי מחורבת עוזה
* שפות כנעניות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שפות שמיות צפון-מערביות
קטגוריה:שפות נכחדות
קטגוריה:אדום
השחקן

השחקן (באנגלית: The Player) הוא סרט סאטירה אמריקאי משנת 1992 בבימויו של רוברט אלטמן. תסריט הסרט נכתב על ידי מייקל טולקין ומבוסס על נובלה בעלת אותו שם משנת 1988. בסרט משחקים טים רובינס, גרטה סקאקי, פרד וורד ו-וופי גולדברג.

בסרט מופיעים כ-60 ידוענים הוליוודים בהופעות קמע. הסרט מתייחס רבות לסרטי קלאסיקה כמו "עד התביעה", "שדרות סאנסט", "מגע של רשע" ו"הבוגר".

==צוות שחקנים==

===הופעות קמע===
רוב הידוענים שהופיעו בסרט לא קיבלו שכר על הופעתם. להלן רשימה חלקית של הידוענים:

==הפקה==
רוברט אלטמן התקשה למצוא אולפן לסרט החדש עקב כישלונות כלכליים סרטיו הישנים מהעבר למרות הביקורות החיוביות. לכן במשך שנים הוא עבר מחוץ לאולפני הקולנוע המרכזיים ויצר סרטים דלי תקציב. הצלחתו העצומה של "השחקן" החזירה אותו לעשות סרטים הוליוודים גדולים כמו "תמונות קצרות" (1993).

סצנת הפתיחה של הסרט כוללת שוט פתיחה ארוך במיוחד הנמשך כשבע דקות וארבעים ושבע שניות. בסצנה מזכירים את הסרטים "מגע של רשע" של אורסון ולס ו"החבל" של אלפרד היצ'קוק שגם בהם נעשה שימוש בטכניקת ה"שוט הארוך".

==פרסים ומועמדויות==
רוברט אלטמן זכה בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר ובפרס הבמאי הטוב ביותר של פסטיבל הקולנוע בקאן. בנוסף, אלטמן היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע. מייקל טולקין היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט עצמו זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. גרלדין פרוני הייתה מועמדת לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר. טים רובינס זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי ובפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרט היה מועמד לרשימת "מאה שנים... מאה קומדיות" של המכון הסרטים האמריקאי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סאטירה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט קומדיה או מוזיקלי הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
Love Beach

Love Beach הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הרוק המתקדם, אמרסון, לייק ופאלמר. האלבום יצא ב-1978. זה היה החומר המוקלט האחרון של ELP עד ל-Black Moon (1992). אלבום זה הוקלט בגלל ההתחייבות של הלהקה לחוזה שלה עם חברת אטלנטיק רקורדס. האלבום נכשל מבחינה ביקורתית ומסחרית, הוא מוקם במקום ה-55 במגזין הבילבורד. חברי הלהקה לא היו מרוצים כלל מהאלבום. המתופף קרל פאלמר אפילו השווה את עטיפת האלבום לעבודה של הבי ג'יס.

==ביקורת==
הביקורות על האלבום שונות ביותר. רבים רואים באלבום זה כנקודת השפל של הלהקה בשנות ה-70, בעוד שאחרים מתייחסים לכמה שירים כחלק מהפופולריות המתמשכת של הלהקה. במגזין הרולינג סטון, כתב מבקר המוזיקה מייקל ברום: "Love Beach הוא לא רק רע, אך הוא ממש פתטי. מעופש ומלא שיממון, האלבום הזה הופך את שטיפת הכלים למעשה יצירתי יותר בהשוואה". האתר Allmusic כתב: "הקלטה ש־ELP שחררו רק בגלל שהם חייבים את זה לחברת התקליטים המקורית שלהם, וזה כל אחד צריך לדעת."

==רשימת שירים==
# "All I Want Is You" (גרג לייק, פיטר סינפילד) – 2:35
# "Love Beach" (לייק, סינפילד) – 2:46
# "Taste of My Love" (לייק, סינפילד) – 3:33
# "The Gambler" (קית' אמרסון, לייק וסינפילד) – 3:23
# "For You" (לייק וסינפילד) – 4:28
# "Canario (From Fantasia para un Gentilhombre)" (חואקין רודריגו) – 4:00
# "Memoirs of an Officer and a Gentleman" (אמרסון, סינפילד) – 20:16
* Prologue / The Education of a Gentleman – 5:33
* Love at First Sight – 5:37
* Letters from the Front - 5:20
* Honourable Company (A March) - 3:46

==ביצוע==
*קית' אמרסון - קלידים
*גרג לייק - גיטרה, גיטרת בס, שירה
*קרל פאלמר - תופים, כלי הקשה
*פיטר סינפילד - פזמונאי
*ג'ק נובר וקרל פיטרסון - טכנאי קול

===רצועות בונוס===
# "Canario" - 4:38
# "Taste of my Love" - 3:01
# "Letters from the Front" - 8:52

==סינגלים==
* Canario / All I Want Is You

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמרסון, לייק ופאלמר
קטגוריה:אלבומים באנגלית
צ'יילד האסאם

צ'יילד האסאם
צ'יילד האסאם (אנגלית: Frederick Childe Hassam; 17 באוקטובר 1859 – 27 באוגוסט 1935) היה צייר אמריקאי אימפרסיוניסטי. היה יחד עם מארי קאסאט וג'ון הנרי טוואצ'טמן, ממובילי זרם האימפרסיוניזם בארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
האסאם נולד בדורצ'סטר (Dorchester) במסצ'וסטס בשנת 1859. אביו היה איש עסקים אמיד, אשר החזיק אוסף גדול של אמנות וענתיקות. האסאם הראה עניין באמנות מגיל צעיר והחל לצייר בצבעי מים כבר בבית הספר.

בשנת 1872 שרפה שהרסה חלק גדול מבוסטון פגעה קשות בעסק של אביו. האסאם עזב את לימודיו בתיכון כדי לעזור למשפחתו בבית דפוס. הוא למד חריטה בעץ החל לעבוד אצל חרט. כבר בשנת 1879 החל לצייר, תחילה בצבעי מים.

בשנת 1882 החל לשמש כמאייר פרי-לאנסר בעבור מספר כתבי עת ופתח סטודיו עצמאי. במקביל המשיך ללמוד ציור בבוסטון. בשנת 1883 הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו.

בשנת 1886 עבר לצרפת, שם למד באקדמיה ז'וליאן שבפריז.

בין השנים 1916 ל-1919, הוא השלים את סדרת ציורי דגלי ארצות הברית שלו, שכללה את השדרה בגשם.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120225054103/http://www.sullivangoss.com/childe_hassam/ אוסף מיצירותיו]
* 
* 

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1859
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1935
Black Moon

Black Moon (ירח שחור) הוא האלבום השמיני, והראשון אחרי 14 שנים, של להקת הרוק המתקדם, אמרסון, לייק ופאלמר, אשר יצא ב-1992.

האלבום קיבל ביקורות פושרות, אך הוא לא הצליח כמו האלבומים המוקדמים של ELP כמו Tarkus ו-Brain Salad Surgery. סיבה מובילה לכך היא בשל קולו של גרג לייק, שהשתנה לאחר זמן רב אחרי שהשלישייה ניגנה בהופעות בשנות ה-70.

==רשימת שירים==
#"Black Moon" (קית' אמרסון, גרג לייק, קרל פאלמר) – 6:56
#"Paper Blood" (אמרסון, לייק ופאלמר) – 4:26
#"Affairs of the Heart" (ג'ף דאונס, לייק) – 3:46
#"Romeo and Juliet" (סרגיי פרוקופייב) – 3:40
#"Farewell to Arms" (אמרסון, לייק) – 5:08
#"Changing States" (אמרסון) – 6:01
#"Burning Bridges" (מרק מניקה) – 4:41
#"Close to Home" (אמרסון) – 4:27
#"Better Days" (אמרסון, לייק) – 5:33
#"Footprints in the Snow" (לייק) – 3:50
* "Affairs of the Heart" נכתב ב-1998 לפרויקט שתכננו לייק וג'ף דאונס בשם Ride the Tiger

==ביצוע==
*קית' אמרסון - קלידים, פסנתר
*גרג לייק - שירה, גיטרה, גיטרת בס, מפוחית פה
*קרל פאלמר - תופים, כלי הקשה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
In the Hot Seat

In the Hot Seat הוא אלבום האולפן התשיעי והאחרון של להקת הרוק המתקדם, אמרסון, לייק ופאלמר. האלבום יצא לאור ב-1994. לקית' אמרסון הייתה בעיה ביד השמאלית שכמעט לא איפשרה לו לנגן בקלידים. המתחים בינו לבין גרג לייק נוצרו שוב באלבום זה. השיר "Daddy" נכתב לזכרה של שרה אנה ווד, ומשמש להגברת מודעות של ילדים נעדרים.

האלבום הוקלט ב-Goodnight L.A. Studios שבלוס אנג'לס, קליפורניה. וטכנאי הקול היו אמרסון וקית' אולסן.

==רשימת שירים==
#"Hand of Truth" (קית' אמרסון, גרג לייק) – 5:22
#"Daddy" (לייק) – 4:42
#"One By One" (לייק, אמרסון, קית' אולסן) – 5:07
#"Heart on Ice" (לייק, אולסן) – 4:19
#"Thin Line" (אמרסון, אולסן, ביל ווראי) – 4:45
#"Man in the Long Black Coat" (בוב דילן; תיזמור: אמרסון)– 4:12
#"Change" (אמרסון, לייק, אולסן, ווראי) – 4:43
#"Give Me a Reason to Stay" (סטיב דימונד, סם לורבר) – 4:14
#"Gone Too Soon" (קית' וושלר, לייק, ווראי) – 4:11
#"Street War" (אמרסון, לייק) – 4:24

===רצועות בונוס===
#"Hammer It Out" (רצועת בונוס בגרסה המשופרת לאלבום בהוצאת Rhino)
#"Pictures at an Exhibition (הקלטה באולפן, נכללה לראשונה במארז התקליטורים The Return of the Manticore)
#*A. "Promenade" (מודסט מוסורגסקי, אמרסון) – 1:46
#*B. "The Gnome" (מוסורגסקי, קרל פאלמר) – 2:06
#*C. "Promenade" (מוסורגסקי, לייק) – 1:45
#*D. "The Sage" (לייק) – 3:10
#*E. "The Hut of Baba Yaga" (מוסורגסקי) – 1:16
#*F. "The Great Gates of Kiev" (מוסורגסקי) – 5:24

==ביצוע==
*קית' אמרסון - קלידים
*גרג לייק - גיטרה, גיטרת בס, שירה
*קרל פאלמר - תופים, כלי הקשה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמרסון, לייק ופאלמר
קטגוריה:אלבומים באנגלית
חלונות כפולים

חלונות כפולים הוא הרומן הראשון של אילנה וייזר-סנש, שראה אור בהוצאת ידיעות אחרונות – ספרי חמד, בשנת 1995.

==תקציר העלילה==
הרומן הוא מסעו של זוג צעיר שעוזב את הארץ ונוסע לקנדה. הוא עסוק בהשלמת הדוקטורט והיא ממתינה שיסיים את לימודיו. תמר, גיבורת הסיפור גדלה כבת יחידה להורים ניצולי שואה שבשל חרדתם סגרו בפניה את העולם. כשהיא מתבגרת היא מגלה שהעולם זר לה ומתקשה להתנהל בתוכו. הבדידות בארץ הצפונית קשה לה, נשיותה והאמהות שכמו נכפית עליה קשים אף הם. מפגש עם אשה מבוגרת ממנה, תחליף לאם שהייתה לה משנה את חייה ומאפשר תחילתה של החלמה. כשהם שבים לישראל הופכת תמר לעיתונאית. במהלך עבודתה היא מתקרבת אל חבר לעבודה, ופוגשת באשה נוספת שמשפיעה על תפישתה את נשיותה ואת האמהות שלה, ומסייעת לה להבהיר לעצמה אם אכן היא מוכנה להיות אם לילד נוסף. 
 
הרומן נקרא "חלונות כפולים" על שם החלונות הכפולים הנהוגים בקנדה כדי לגונן על הבית מהקור השורר בחוץ.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 1995
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
אמא של ולנטינה

אמא של ולנטינה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימוים של אריק לובצקי ומתי הררי, שיצא לבתי הקולנוע בישראל בשנת 2008.

הסרט מבוסס על הנובלה "אמא של ולנטינה", הלקוחה מתוך הספר "נשים מתוך קטלוג", פרי עטה של סביון ליברכט ועוסק בעובדים זרים. התסריטאים הם אילנה וייזר-סנש ואריק לובצקי. הסרט דובר ברובו פולנית.
הסרט הופץ בצרפת ובארצות הברית.

==תקציר העלילה==
הסרט מספר על פולה ניצולת שואה מפולין שמגייסת לעזרתה את ולנטינה, עובדת זרה צעירה. בדרך מקרה שמה של העובדת הזרה הוא גם שמה של חברתה הקרובה של פולה מילדות. היחסים בין השתיים מתהדקים, ומציפים אצל הישישה זיכרונות מודחקים מתקופת המלחמה. פולה, הרואה בוולנטינה שיקוף טרגי של חייה, הופכת תלויה בה, למרות התנגדותם של בנה ומכריה היא משתוקקת לאמצה לה לבת. היא מאלצת את הנערה לשמוע הרהורים על המוות, ומנסה לברר את התייחסותה בכל הנוגע למאורעות המלחמה. הצעירה הופכת קורבן למסע האשמה של פולה, נתקפת בהלה מהאינטנסיביות של הקשר, ומהאובססיה הגוברת של גבירתה. היא מנסה להתרחק ומתחננת לפולה שתניח לה. אולם הלחץ מתגבר, פולה מבלבלת מציאות והזיה, והסוף הטרגי הוא בלתי נמנע.

==פסטיבלים וסרטים==
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בקטגוריית הסרט הישראלי בפסטיבל הסרטים היהודי של ברלין 2009. הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2008 ובפסטיבלים בהונג קונג, יפן, צרפת, לוס אנג'לס, לונדון ועוד.

אתל קובנסקה הייתה מועמדת לפרס השחקנית הראשית וסילביה דרורי הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר, בפרס אופיר 2009.

==שחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| אתל קובנסקה
| פולה
|-
| סילביה דרורי
| ולנטינה
|-
| יוסי אולו
| שלמה, בנה של פולה
|-
| רות סגל
| פרידל
|-
| אייל כהן
| מושיקו, נהג המונית
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.filmfund.org.il/?id=11&nom=3340 אמא של ולנטינה] באתר קרן הקולנוע הישראלי
* 
* 
* 
* [http://www.iwomen.co.il/item.asp?aid=93291 הסרט הישראלי, "אמא של ולנטינה", הוא זוכה פרס הסרט הטוב ב: Berlin Jewish Film Festival], באתר iwomen, 13 ביולי 2009
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סביון ליברכט
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטים בפולנית
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2008
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים על השואה
השתיקה (מחזה)

השתיקה הוא מחזה פרי עטם של אילנה וייזר-סנש וניב כהן, שהוצג בתיאטרון חיפה (2006-2004).

==תקציר העלילה==
צבי קורן, פרופסור לספרות עברית ומשורר, ואשתו דפנה, מורה בבית ספר יסודי- הם זוג למופת והורים אוהבים לבתם הקטנה תום. המחזה נע בין הווה שהוא למעשה כעבור שנים, כשתום הבוגרת מתכוננת למפגש עם אביה אותו לא ראתה זמן רב, לבין העבר. אט-לאט נחשף סיפורן הקשה והמכאיב של תום ודפנה, הנתונות לאיום מתמיד בשל אלימותו של צבי, אבי המשפחה. איש לא חשד שבית משפחת קורן הוא גיהנום. אפילו חבריהם הקרובים לא תארו לעצמם מה מתרחש שם. כשמנהל בית הספר בו עובדת דפנה מציע לה אהבה, היא מסרבת, אולם לרגע מתבהר לה שניתן לחיות אחרת. כשהיא חושפת באוזני חברתה הקרובה דליה את סודה, דליה מספרת לבעלה והסכר נפרץ. כשצבי מבין שהמציאות סוגרת עליו הוא מגיב כפי שהוא יודע. 

==אודות ההצגה==
ההצגה הציגה במשך שלוש עונות בתיאטרון חיפה (2006-2004), בבימויו של איציק ויינגרטן. 

===יוצרים===

{|class="wikitable"
|-
! תפקיד !! שם
|-
| בימוי 
| איציק ויינגרטן 
|-
| עיצוב תפאורה
| פרידה קלפהולץ שהם
|-
| מלחין מוזיקה
| אלדד לידור 
|}

===שחקנים===

{|class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד 
|-
| דליק ווליניץ
| צבי קורן
|-
| אביגיל אריאלי
| דפנה קורן
|-
| ליאת הר לב
| תום הבוגרת
|-
| מאיה קורן
| תום הילדה
|-
| יעל הדר
| דליה
|-
| יואב בר-לב
| יורם
|-
| מיטל סלקמון-רטן 
| גלית הסטודנטית
|-
| רוברטו פולק 
| מנהל בית הספר
|}

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:יצירות משנת 2004
מתוך הגוף

מתוך הגוף הוא רומן פרי עטה של אילנה וייזר-סנש, שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד (2001).

==תקציר העלילה==
הרומן מספר על מיכאל (מישה), ניצול שואה שהופקד בזמן המלחמה על ידי אמו במנזר, והוא כבן ארבע. האם מעולם לא שבה לקחתו. כשהיה כבן עשר עלה לישראל והוא נטול זהות ואוטוביוגרפיה, זכרונותיו עמומים. ההעדר הזה, מעין בור חפור בנשמתו משפיע על חייו הבוגרים. הוא מתחתן עם אישה שאינה מתאימה לו, הם אינם הופכים להורים, ולבסוף אף נפרדים. מיכאל הוא סופר, באמתחתו שמונה ספרים, הוא חי לבדו ויש לו בת זוג צעירה ממנו בשנים שמוכנה לזמן מה לשאת את האיש הילדי איננו יודע הרבה על אהבה.

מיכאל מבקש לקבל הכרה מהממסד הספרותי, וחברו הקרוב, מבקר הספרות עמוס מאמין בו ומנסה לסייע לו. אולם מיכאל מתקשה להשלים את מה שנמנע ממנו בחייו המוקדמים. מה שהוחמץ מדבר בקולו של זרעו, ילדו שלא נולד. במהלך הסיפור הוא מתלבט אם לנסוע להתחקות אחר שורשיו, לברר היכן נולד, אולי אף למלא את החורים בביוגרפיה בדויה, כי האמיתית ממילא אינה ידועה. מיכאל מאמין שמלאכת התצרף הזאת תשחרר דבר מה שיועיל לכתיבתו. בסופו של הרומן הוא מקבל החלטה ומתכונן לבצעה.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 2001
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
מייקל ג'יי. פולארד

מייקל ג'ון פולארד (באנגלית: Michael John Pollard; 30 במאי 1939 – 21 בנובמבר 2019) היה שחקן קולנוע אמריקאי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1967 על הופעתו בתפקיד סי. וו. מוס בסרט "בוני וקלייד".

==ביוגרפיה==
פולארד נולד בשם מייקל ג'ון פולאק ג'וניור בעיר פסאיק שבניו ג'רזי לסוניה ומייקל ג'ון פולאק. הוריו היו ממוצא פולני. החל את דרכו המקצוענית בתחום המשחק, כשחקן משנה בסדרות טלוויזיה ובהופעות קטנות בסרטים "קסם קיץ", "החשפנית" ו"המלאכים הפרועים". בפרק "מירי" בסדרה "מסע בין כוכבים", בגיל 27, הוא שיחק ילד בגיל טרום התבגרות.

בשנת 1967 פרץ לתודעה בהוליווד בזכות הופעת המשנה שלו בסרט הפשע "בוני וקלייד" בתפקיד סי. וו. מוס המצטרף אל זוג הפושעים בוני (פיי דאנאוויי) וקלייד (וורן בייטי). על התפקיד היה מועמד פולארד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר וקיבל פרס באפט"א לפריצת השנה.
לאחר פריצתו שיחק פולארד בשנות ה-70 בדרמת המרוצים "פאוס הקטן והאלסיי הגדול" בתפקיד נהג המרוצים החובבן פאוס לצידו של רוברט רדפורד, במערבון הספגטי "ארבעה מהאפוקליפסה" בתפקיד קלם השיכור ובמערבון הצרפתי "האגדה על המלך הצרפתי" לצידה של בריז'יט בארדו בתפקיד השריף.

בשנות ה-80 הופיע בקומדיית האימה "מחנה השינה 3" בתפקיד הרמן מירנדה ממקימי המחנה, בסרטי הפעולה "טנגו וקאש" ו"קרוב המשפחה הבא", בדרמה הקומית "מלווין והווארד" בתור רד הקטן ובקומדיות "מארח השדים" ו"רוקסן".
ב-1990 השתתף פולארד בקומדיית הפעולה של וורן בייטי "דיק טרייסי" בתפקיד איש החוק הסמוי באג ביילי. ב-1992 שיחק בסרט הפעולה המדע בדיוני "Split Second" ובדרמה הקומית "חלום אריזונה".
ב-1999 שיחק בדרמה "כמו עשב בר".
ב-2003 הופיע בתפקיד קטן בסרט האימה של רוב זומבי "בית 1000 הגופות".

פולארד נפטר בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-21 בנובמבר 2019. היה אב לבת מגרושתו כוכבת הסיטקום "אליס" בת' הוולאנד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
נקרולוג

נקרולוג הוא מאמר המתפרסם באמצעי התקשורת עם מותו של אדם, ומכיל ביוגרפיה קצרה שלו והערכה של פועלו. לעיתים כולל הנקרולוג גם הודעה על המוות עצמו ופרטי ההלוויה, ופעמים אחרות פרטים אלה מתפרסמים בנפרד, מיד עם היוודע דבר המוות, והנקרולוג מתפרסם מאוחר יותר. בהתאם למנהג היהודי "אחרי מות, קדושים אמור" ומקביליו בעמים אחרים, נקרולוגים מתמקדים בצדדים החיוביים בקורותיו של המנוח.

ישנם עיתונים המקדישים מדור קבוע לנקרולוגים. בישראל עושה כך העיתון "הארץ", שכותב הנקרולוגים הנוכחי בו הוא עופר אדרת. בשבועון הבריטי "האקונומיסט" מתפרסם מדי שבוע נקרולוג על עמוד שלם. 

לאישים מפורסמים מחזיקים לעיתים אמצעי התקשורת נקרולוג מוכן מראש (המכונה בישראל "חבצלת"), שאותו יוכלו לפרסם מיד עם היוודע דבר המוות. דוגמה לכך היא הנקרולוג על שחקנית הקולנוע אליזבת טיילור, שפורסם עם מותה במרץ 2011 בעיתון "לוס אנג'לס טיימס", אך נכתב 12 שנים קודם לכן ועודכן מפעם לפעם. העיתון "ניו יורק טיימס" מתחזק מאגר של כ-1,600 נקרולוגים על אישים חיים, וכך על הנקרולוג שפרסם העיתון עם מותה של אליזבת טיילור חתום מבקר הקולנוע של העיתון, מל גאסוב , אף שהוא נפטר שש שנים לפני טיילור. תקלה באתר האינטרנט של תחנת הרדיו Radio France internationale גרמה בנובמבר 2020 לפרסום של כמאה נקרולוגים על אישים חיים, בהם אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, קלינט איסטווד ובריז'יט בארדו. בהיעדר נקרולוג מוכן יש עיתונים הכותבים נקרולוג לפי ארכיון העיתון או שיחה עם המשפחה, ויש המתבססים על ביוגרפיה שפורסמה באנציקלופדיה, כגון האנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו או ויקיפדיה. 

בנוסף לנקרולוגים המתפרסמים בעיתונות הכללית, גם כתבי עת מקצועיים מפרסמים נקרולוגים על חברי הקהילה מקצועית שהלכו לעולמם. נקרולוגים אלה מקיפים יותר, בדרך כלל, ממקביליהם הפנים לציבור הרחב, ומרחיבים בתרומתו המקצועית של המנוח.

==ראו גם==
* מודעת אבל
* הספד
* תיק חבצלת

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
*
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהגי אבלות והנצחה
מיכאיל סימונוב

מיכאיל פטרוביץ' סימונוב (רוסית: Михаи́л Петро́вич Си́монов; 19 באוקטובר 1929, רוסטוב על הדון, ברית המועצות – 4 במרץ 2011, מוסקבה) היה מהנדס תעופה ומתכנן מטוסים רוסי, שזכה להכרה במיוחד בשל תכנון מטוס התקיפה סוחוי Su-27, שנחשב לתשובה הסובייטית למטוס ה-אף-15 האמריקאי. לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, ניהל סימונוב את השיווק הנמרץ של מטוסי הסוחוי-27 לממשלות זרות. בשנת 1999, הוענק לו עיטור גיבור הפדרציה הרוסית בשל פועלו. בנוסף לכך הוא זכה בפרס לנין ופעמיים פרס ברית המועצות.

סימונוב נעשה מהנדס תעופה בשנות החמישים של המאה העשרים. הוא הצטרף לחברת סוחוי ותוך זמן קצר קודם לסגן מתכנן ראשי בשנת 1970. במהלך עבודתו בסוחוי, תכנן גם את המפציץ סוחוי Su-24 ואת מטוס התקיפה סוחוי Su-25. בין השנים 1979 ו-1983, כיהן סימונוב כסגן השר לתעשיית המטוסים של ברית המועצות. בשנת 1983 סימונוב מונה למתכנן ראשי של משרד התכנון סוחוי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה סובייטים
קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1929
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2011
חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות

חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע"ב-2012, המכונה בלשון העם גם חוק הפוטושופ או חוק הדוגמניות, הוא חוק הקובע מהו המשקל המינימלי הנדרש לעיסוק בדוגמנות, זאת כדי למנוע את השימוש בדוגמנים ודוגמניות רזים יתר על המידה המהווים מודל לחיקוי המעודד הפרעות משקל ואף הפרעות אכילה בקרב האוכלוסייה.

יוזמי החוק הם צלם האופנה ויו"ר עמותת סימפלי יו עדי ברקן, חברת הכנסת רחל אדטו מקדימה, חבר הכנסת דני דנון מהליכוד, פרופסור יעל לצר, מומחית להפרעות אכילה מאוניברסיטת חיפה וד"ר יצחק וורגפט, יו"ר העמותה הישראלית לטיפול בהפרעות אכילה.

החוק אושר ב-19 במרץ 2012 ונכנס לתוקף ב-2 בינואר 2013.

== רקע ==
תעשיות הדוגמנות והפרסום, מייצרת אידיאל יופי עבור החברה. נשים רבות שואפות להראות כמו דוגמניות. הן מנסות להראות טוב יותר על ידי ירידה קיצונית במשקל, וגורמות לעצמן נזק גופני. וכל אלה כדי לנסות להדמות לאותו אידיאל שכלל אינו מציאותי, והושג באמצעות תוכנה לעריכה גרפית (כמו פוטושופ). הלחץ החברתי להראות "מושלמת" הוא אחד הגורמים להפרעות אכילה כמו אנורקסיה. עדי ברקן טוען כי פעם אידיאל היופי היה רזון אפשרי, ובריא. אך עכשיו התופעה הלכה והקצינה עד כי אידיאל היופי כבר לא קיים במציאות. החוק נחקק על מנת למנוע מצב שבו מודל החיקוי של נשים, או התפיסה של יופי, אינו בריא ומעודד הפרעות אכילה.

== עיקרי החוק ==
*סעיף 2: ניתן לפרסם ולהציג פרסומת עם דוגמן רק אם לדוגמן יש אישור רופא לפיו הוא אינו בתת-משקל.
*סעיף 3: אם נעשה שימוש בתוכנת עריכה גרפית לשם הצרת היקפים יש לכלול בפרסומת הבהרה על כך.

החוק קובע כי תיאסר עבודת דוגמנים ודוגמניות שנמצאים בתת-משקל, כלומר מדד מסת גופם (BMI) נמוכה מ-18.5 לבגיר (הנקבע לפי חישוב היחס בין משקל הגוף לריבוע גובה האדם). הדוגמנים יידרשו להציג למעסיקיהם אישור רפואי המעיד כי בשלושת החודשים שקדמו לצילום הפרסומת, משקל גופם היה תקין.

בנוסף לכך, אם ייעשה שימוש בתוכנת עריכה גרפית, לצורך הצרת היקפי גוף בפרסומות, תופיע כתובית בולטת שתציין זאת. ההבהרה תופיע בפרסומת במקום בולט ובצבע ובגודל ברורים לעין, על פני שטח שאינו קטן מ-7% לפחות משטח הפרסום הכולל של הפרסומת.

החוק יחול גם על פרסומות שנערכו בחו"ל, ובהם משתתפים דוגמנים ודוגמניות זרים ומיובאות לישראל.

פרסומת שאינה מיועדת לציבור בישראל ופרסומת שמטרתה אינה מסחרית, אינן כלולות בחוק.
לא קיימת סנקציה בחוק אשר תופעל בגין הפרתו.
עד לחודש יוני 2021, הוגשו שתי תובענות ייצוגיות בגין הפרת החוק ושתיהן לא התקבלו (ת"צ (מרכז) 13131-03-18, ת"צ (מרכז) 61161-03-19).

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://main.knesset.gov.il/News/PressReleases/pages/PR_1702.aspx אושר סופית: החוק המכונה ”חוק הפוטושופ”; משקל הדוגמניות בפרסומות יוגבל], באתר הכנסת
* 
* 
* ענבל גולני, [https://web.archive.org/web/20160303201201/http://law.huji.ac.il/upload/inbal_models1.pdf מפרסמים ופרסומאים כמעוולים המוניים: חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע"ב-2012 – ביקורת והצעות לפתרון], חוקים בקצרה - נובמבר 2012
* 
*

הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות
קטגוריה:דוגמנות בישראל
קטגוריה:ישראל: פרסום
קטגוריה:הכנסת השמונה עשרה: חקיקה
קטגוריה:2012 בישראל
טיווט

טיווט (במונטנגרית וסרבית: Tivat, בכתב קירילי: Тиват; באיטלקית: Teodo, טאודו; ביוונית: Θειοδος, תיאודוס) היא עיירה בדרום־מערב מונטנגרו.

==גאוגרפיה==
טיווט שוכנת לחוף אגן טיווט. אגן משולש המהווה חלק ממפרץ קוטור שלחוף הים האדריאטי. אגן טיווט מתחבר לים האדריאטי במצר קומבור ואגן הרצג נובי. מצדו השני מחבר מצר וריגה את אגן טיווט לאגני קוטור וריסן.

==היסטוריה==
לאגן טיווט הייתה חשיבות אסטרטגית בהיותו במעבר לנמל של קוטור. פעילות של הרפובליקה של ונציה באזור החלה כבר במאה העשירית, והחל מ-1420 היה האזור בשלטון ונציאני מלא כחלק מהמושבה הוונציאנית אלבניה ונטה (Albania Veneta). השלטון הוונציאני הסתיים ב-1797 עם ביטול רפובליקת ונציה על ידי נפוליאון. מ-1815 עד 1918 הייתה בשלטון האימפריה האוסטרית. האוסטרים ביצרו את טיווט והציבו בה חיל מצב קבוע, ב-1889 הקימו בה בסיס לחיל הים, בסיס ששימש בהמשך את חיל הים היוגוסלבי, שהקים בו גם מספנה ובסיס לצוללות.

ב-1919 עם הקמת יוגוסלביה צורף האזור אליה ומ-2006 טיווט היא חלק ממונטנגרו העצמאית.

==כלכלה==
עד פירוק הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה התבססה כלכלת טיווט בעיקר על בסיס הצי והמספנה. מאז, הכלכלה הולכת ומתבססת על תיירות. כיום (2013) יש במקום כ-1800 מיטות ב-10 בתי מלון, אלפי צימרים ו-3 אתרי קמפינג. לאחרונה מוקם במקום מלון פאר של רשת רג'נט. המלון הוא חלק מפרויקט "פורטו מונטנגרו" נמל ליאכטות גדולות שיקום במקום הנמל הצבאי והמספנה, מתוך כוונה להפוך את טיווט ל"מונקו של הים אדריאטי".

==תחבורה==
תחבורה יבשתית: טיווט נמצאת על הכביש המהיר האדריאטי שהוא חלק מהכביש האירופאי E65.

תחבורה אווירית: נמל התעופה הבינלאומי של טיווט הוא הגדול במונטנגרו.

תחבורה ימית: קו מעבורות פנימי של מפרץ קוטור.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונטנגרו: ערים
קטגוריה:ערי חוף
המכתב (סרט, 1940)

המכתב (באנגלית: The Letter) הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1940 בבימויו של ויליאם ויילר. תסריט הסרט נכתב על ידי הווארד קוץ' ומבוסס על מחזה בעל אותו שם של סומרסט מוהם משנת 1927. בסרט משחקים בטי דייוויס, הרבט מרשל, ג'יימס סטיבנסון וגייל סונדרגארד.

==צוות שחקנים==
* בטי דייוויס - לסלי קרוסבי
* הרבט מרשל - רוברט קרוסבי
* ג'יימס סטיבנסון - האוורד ג'ויס
* גייל סונדרגארד - גברת האמונד
* פרידה אינסקורט - דורותי ג'ויס
* ברוס לסטר - ג'ון וויטרס
* סאן יאנג - אונג צ'אי סאנג
* אליזבת' אינגליס - אליזבת' ארל
* ססיל קלאוויי - פרסקוט
* דוריס לויד - גברת קופר
* וילי פונג - צ'אנג איי

==הפקה==
במחזה המקורי שעליו מבוסס לסלי קרוסבי חייה בנפרד מבעלה. אך עקב קוד הייז האולפנים "האחים וורנר" נאלצו לשנות קטעים נרחבים מהסרט. במאי הסרט ויליאם ויילר והשחקנית הראשית בטי דייוויס רבו במהלך הצילומים ועקב כך האחרונה עזבה את הסט. לבסוף היא חזרה אך המשיכה לדבוק בדעתה. ויילר והמפיק ג'ק וורנר חלקו על ליהוקו של ג'יימס סטיבנסון בגלל אנונימיותו. הרבט מרשל שיחק במחזה המקורי משנת 1929.

==מועמדויות לפרס האוסקר==
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר מבלי לזכות אפילו באחת מהקטגוריות.
* פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (ויליאם ויילר)
* פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (בטי דייוויס)
* פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ג'יימס סטיבנסון)
* פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (מקס שטיינר)
* פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (ג'ורג' אמי ווורן לאו)
* פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (טוני גאידאו)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1940

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אפלים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי בטי דייוויס
הסלעים הנודדים

הספינה ארגו; צייר: [[לורנצו קוסטא, תחילת המאה ה-16]]
הסלעים הנודדים (ביוונית: Πλαγκταὶ - "משוטטים") היו במיתולוגיה היוונית קבוצה של סלעים שנעו בלב ים, והמעבר ביניהם היה מסוכן וכמעט בלתי אפשרי. היחידים שהצליחו לעבור בשלום את הסלעים היו יאסון והארגונאוטים, שספינתם הצליחה לנווט ביניהם. על פי הארגונאוטיקה, לאחר שעברה הספינה ארגו את הסלעים הם קפאו לנצח ולא המשיכו להתנגש, אורפאוס, שהיה משורר דגול ושר במהלך המעבר בין הסלעים טען שהסלעים קפאו בעקבות השירה שלו.

במסעם של הארגונאטים, על פי הארגונאוטיקה של אפולוניוס מרודוס, היו למעשה שתי קבוצות סלעים מסוכנים: "הסלעים המתנגשים" - הסימפלגדות (Symplegades), שני צוקי סלע אימתניים, שמקומם היה במצרי בוספורוס, בדרך הלוך, והסלעים הנודדים בדרך חזרה, ככל הנראה בקרבת סיציליה. ליאסון סייעה בניסיונו לחצות את הסלעים הנודדים תטיס, יחד עם שאר נימפות הים, הנראידות.

באודיסיאה להומרוס, מדריכה קירקה את אודיסאוס כי "הסלעים הנודדים" נחצו בשלום רק על ידי ארגו, ספינתו של יאסון, וכי קיימת דרך חלופית להגיע לאיתקה - מעבר דרך מפלצות הים סקילה וכריבדיס. אודיסאוס נענה לעצתה של קירקה, אך שישה מאנשיו מוצאים את מותם במלתעותיה של סקילה.

קיים ויכוח לגבי מיקומם של הסלעים: לפי האודיסיאה, מאחר שסקילה וכריבדיס שכנו במצר מסינה, הרי שהסלעים שוכנים בקרבת סיציליה. לפי גישה אחרת הם שוכנים בצפון מערב יוון, אולי בחופים סלעיים בקרבת האי לפקדה.

ביצירתו יוליסס קרא ג'יימס ג'ויס לפרק העשירי בשם "הסלעים הנודדים", אך ככל הנראה התכוון דווקא לשני הצוקים שבמצר בוספורוס.

==קישורים חיצוניים==
*[http://livingheritage.org/symplegades.htm Symplegades: The Other World]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקומות במיתולוגיה היוונית
ניסוי איוורי-מקלאוד-מקארתי

ניסוי איוורי-מקלאוד-מקארתי הראה ש DNA הוא המרכיב האחראי לטרנספורמציה ב[[ניסוי גריפית', שבו הוזרקו חיידקים מתים מזן אחד וחיידקים חיים מזן אחר לעכברים, שפיתחו זיהום של זן החיידקים המת.]]
ניסוי איוורי-מקלאוד-מקארתי (Avery–MacLeod–McCarty) הוא ניסוי שנערך ב-1944 על ידי אוסוולד איוורי, קולין מקלאוד ומקלין מקארתי אשר הראה כי DNA הוא החומר האחראי לטרנספורמציה (התמרה) בחיידקים.

הניסוי נערך במסגרת מחקר שנעשה בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 במכון רוקפלר למחקר רפואי במטרה לבודד ולזהות את "החומר המתמיר" האחראי לתופעת הטרנספורמציה שהודגמה בניסוי גריפית' ב-1928: חיידקים שהומתו ממין Streptococcus pneumoniae שהם מזן אלים III-S, שהוזרקו יחד עם חיידקים חיים אך לא אלימים מזן II-R, גרמו לזיהום קטלני האופייני לזן האלים ( III-S). במאמר שפרסמו איוורי, מקלאוד ומקארתי בפברואר 1944 בשם "Studies on the Chemical Nature of the Substance Inducing Transformation of Pneumococcal Types: Induction of Transformation by a Deoxyribonucleic Acid Fraction Isolated from Pneumococcus Type III", טענו כי DNA הוא הגורם האחראי לטרנספורמציה, ולא חלבון בניגוד לסברה המקובלת באותה התקופה. 

בניסוי מיצו החוקרים חומר מחיידקים מומתים. הם הראו כי יכולת ההתמרה של החומר שמיצו נשמרת גם לאחר טיפול בטריפסין, כימוטריפסין (אנזימים המפרקים חלבונים) וריבונוקלאז (אנזים המפרק RNA), אך לא נשמרת לאחר טיפול בדאוקסיריבונוקלאז (אנזים המפרק DNA).

==ראו גם==
*ניסוי גריפית'
*ניסוי הרשי-צ'ייס

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:היסטוריה של המדע
קטגוריה:ביולוגיה: ניסויים
קטגוריה:1944
Straight Out of Hell

Straight Out of Hell (ישירות מהגיהנום) הוא אלבום אולפן של להקת הפאוור מטאל הגרמנית Helloween שיצא לאור בינואר 2013 בהפקת צ'ארלי באורפיינד.

==על האלבום==
גרסה של השיר "Burning Sun" שבה נעשה שימוש באורגן האמונד הוקדשה לקלידן של הלהקה Deep Purple ג'ון לורד, והיא כלולה כרצועת בונוס במהדורה המוגבלת של האלבום.
על השירים אמר גיטריסט הלהקה מייקל וייקאת':
Straight Out of Hell הוא פיתוח רציף של שני האלבומים שקדמו לו. השירים החדשים הם המשך למוטיבים שמוצגים ב–7 Sinners,אבל פחות מוכתבי גורל והרבה יותר חיוביים. השירים האלה יוציאו את הטוב ביותר אפילו מהמאזין העצלן ביותר.

==רשימת רצועות==
# "Nabataea"
# "World of War"
# "Live Now!"
# "Far from the Stars"
# "Burning Sun"
# "Waiting for the Thunder"
# "Hold Me in your Arms"
# "Wanna Be God"
# "Straight out of Hell"
# "Asshole"
# "Years"
# "Make Fire Catch the Fly"
# "Church Breaks Down"

==חברי הלהקה==
*אנדי דריס-שירה
*מייקל וייקאת'-גיטרות, קולות רקע
*מרכוס גרוסקופף-בס
*סשה גרסטנר-גיטרות, קולות רקע
*דני לובל-תופים
==קישורים חיצוניים==
פוארטזאורוס

פוארטזאורוס (שם מדעי: Puertasaurus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מהענף טיטאנוזאוריה שנודע בגודלו הרב. הפוארטזאורוס חי בדרום אמריקה (שרידיו נתגלו בפטגוניה) בתקופת המאסטריכט של הקרטיקון, כ-70 מיליון שנים לפני זמננו. הדינוזאור נתגלה ב-2001 בפטגוניה שבארגנטינה ונקרא על שם החוקר פבלו פוארטו (Pablo Puerta) והמין נקרא על שם החוקר סנטיאגו ראול (Santiago Reuil), אשר גילו והכינו את הממצאים. הוא תואר וסווג ב-2005 על ידי קבוצה בראשות פרננדו נובאס. השרידים שנתגלו כללו בעיקר חוליות מעמוד השדרה.

הפוארטזאורוס היה כנראה אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר שחיו אי-פעם, הן מבחינת אורך והן מבחינת משקל: בהתחלה הוערך אורכו בין 35 ל-40 מטר ומשקלו בין 80 ל-100 טונות. הערכות אלו מציבות אותו כקצת גדול יותר מהארגנטינוזאורוס, זאורופוד ענקי נוסף שחי בדרום אמריקה בקרטיקון ונחשב גם הוא לאחד מהדינוזאורים הגדולים ביותר שחיו אי-פעם. לעומת זאת, הערכות חדשות יותר קבעו שאורכו היה קרוב יותר ל-30 מטר (קצר יותר מהארגנטינוזאורוס).

לפוארטוזאורוס היה צוואר ארוך וגמיש במיוחד. היה לו גם כלוב צלעות רחב, שרוחבו הוערך בין 5 ל-8 מטר.

<gallery widths=350 heights=250>
File:Puertasaurus Size Chart.svg|תרשים גודל של פוארטזאורוס תחת ההנחה שאורך עמוד השדרה שלו מהראש ועד קצה הזנב הוא 30 מטר.
קובץ:Biggest-Dinosaurs-ver20-en.svg|פוארטזאורוס (בסגול) לעומת זאורופודים אחרים. לחצו על האיור להגדלה.
</gallery>

== ראו גם ==

* ארגנטינוזאורוס
* פוטאלונגקוזאורוס
* דרדנוטוס
* פטגוטיטאן

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.skeletaldrawing.com/sauropods-and-kin/puertasaurus שחזור היפותטי של פוארטזאורוס על סמך החוליות הבודדות שנמצאו והשוואה לדינוזאורים דומים] מאת סקוט הארטמן
* [http://swordlord3d.deviantart.com/art/Puertasaurus-The-Stomping-Land-03-415139508?q=gallery%3ASwordlord3d%2F26912822&qo=36 שחזור היפותטי של פוארטזאורוס בשר ודם] מאת ולאד קונסטנטינוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ליתוסטרוטיה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2005
The Least We Can Do Is Wave to Each Other

The Least We Can Do Is Wave to Each Other הוא האלבום השני של להקת הרוק המתקדם הבריטית, ואן דר גראף ג'נרייטור אשר יצא ב-1970. האלבום יצא מחדש בשנת 2005 עם שתי רצועות בונוס.
== הפקה ==
למרות שהאלבום הוא השני בדיסקוגרפיה של הלהקה, זהו האלבום הבכורה האמיתי של הלהקה. אלבומם הקודם, The Aerosol Grey Machine נכתב והוקלט על ידי פיטר האמיל ותוכנן לאלבום הסולו שלו. אך בגלל החוזה שחתמו חברי הלהקה עם חברת התקליטים, הם מחויבים להוציא את האלבום תחת השם ואן דר גראף ג'נרייטור.

The Least We Can Do Is Wave to Each Other הוקלט באולפני טרידנט, לונדון, 11-14 בדצמבר 1969. אולפני טריידנט, היו אולפני ההקלטות הכי מתקדמים באירופה בכל הזמנים. רוב האלבום הוקלט על טכניקת 8-track. למרות זאת, השיר After the Flood, הוקלט בטכניקת 16-track. זהו היה אחד השירים הראשונים שהוקלטו בטכניקת 16-track.

שם האלבום נלקח ממשפטו של הצייר, ג'ון מינטון "We're all awash in a sea of blood, and the least we can do is wave to each other."

==צד א'==
כל השירים נכתבו על ידי פיטר האמיל למעט איפה שצוין
# "Darkness (11/11)" – 7:28
# "Refugees" – 6:23
# "White Hammer" – 8:15

===צד ב'===
#<li value="4"> "Whatever would Robert have said?" – 6:07
# "Out of my Book" (האמיל, דייוויד ג'קסון) – 4:08
# "After the Flood" – 11:29

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ואן דר גראף ג'נרייטור
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת כריזמה רקורדס