OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אווטאר צ'יבי שורט

אווטאר צ'יבי שורט (באנגלית: Avatar Chibi Shorts - אווטאר צ'יבי שורטס) או אווטאר: סופר דפורמד שורטס (באנגלית: Avatar: Super Deformed Shorts) היא מיני-סדרת הנפשה אמריקאית של ניקלודיאון, המתארת פרודיות באנימציית צ'יבי-Super Deformed של דמויות מסדרת הטלוויזיה המונפשת "אווטאר: כשף האוויר האחרון".

== רקע והפצה ==
במקביל לשידורי סדרת הטלוויזיה המונפשת "אווטאר: כשף האוויר האחרון" בין 2005 ל-2008, הופצו גם שלושה אוספי DVD ובלו-ריי המאגדים כל אחת עונה שלמה מתוך הסדרה. באוספים של עונה 2 ועונה 3, אשר הופצו בשנים 2007<ref></ref> ו-2008<ref></ref>, נכללו בנוסף לפרק<nowiki/>י הסדרה גם שלושה "פרקי בונוס" אשר נוצרו במיוחד לאוספים אלו<ref></ref><ref name=":0"></ref><ref></ref><ref></ref>.

אף על פי שבכתיבת התסריט השתתפו מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, יוצרי הסדרה המקורית, פרקי "צ'יבי שורט" אינם נחשבים כחלק מעלילת הזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" אלא כפרודיות<ref name=":0" /><ref></ref>.

במהלך 2020 הועלו הסרטונים לערוץ היוטיוב הרשמי של "אווטאר: כשף האוויר האחרון" וגרפו בין 2 מיליון ל-11 מיליון צפיות כל אחד<ref></ref><ref></ref><ref></ref>. בינואר 2021 הועלה סרטון בשם "Every Avatar Chibi Short Ever" (בעברית: "כל אווטאר צ'יבי שורט אי פעם") אשר איגד את שלושת הפרקים ונצפה 6.5 מיליון פעמים<ref></ref><ref></ref>.

בפברואר 2023 פורסמה שמועה כי אחד מהפרויקטים עליהם עובדים אולפני אווטאר הוא סדרת צ'יבי נוספת אשר מתוכננת לצאת בשנת 2026<ref></ref><ref></ref>.

== סקירה וקרדיטים ==
{| class="wikitable"
!מספר פרק
!שם באנגלית
!כותבים
!מאיירים
!דירוג (IMDb)
!ביבליוגרפיה
|-
!1
|Bending Battle
|מייקל דנטה דימרטינו, בריאן קונייצקו, ג'ושע המילטון
|זאק טיילר אייזן, מיי ויטמן, ג'ק דה סנה
|8.2
|<ref name=":1"></ref>
|-
!2
|Swamp Skiin' Throwdown!
| rowspan="2" |מייקל דנטה דימרטינו, בריאן קונייצקו, אליזבת וולש אהש
|זאק טיילר אייזן, ג'ק דה סנה, קרלוס אלאזראקי
|7.4
|<ref name=":2"></ref>
|-
!3
|School Time Shipping!
|זאק טיילר אייזן, מיי ויטמן, ג'ק דה סנה
|8.0
|<ref name=":3"></ref>
|}

== קבלה ==
בדירוגי האתר IMDb קיבל הפרק הראשון 8.2 כוכבים (מתוך 10)<ref name=":1" />, השני 7.4<ref name=":2" /> והשלישי 8.0<ref name=":3" />. ג'ונתן גרינל מ-CBR תיאר את כי הפרקים כמצחיקים, אך הביע את התאכזבותו מהעובדה שלא יצאו עוד פרקים לסדרה וציין כי זו הייתה דרך מבריקה בה הכותבים יכלו ללעוג ולצחוק על מאפייני הדמויות שבסדרה<ref></ref>. ויליאם פאם, גם הוא מ-CBR, תיאר את "אווטאר צ'יבי" כחמודים ומהנים אשר עזרו להפיג קצת את הרצינות של אווטאר<ref></ref>.

== ראו גם ==
* אווטאר - פרקים

== קישורים חיצוניים ==

* [https://avatar.fandom.com/wiki/Super_Deformed_Shorts Super Deformed Shorts] באתר פאנדום

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אווטאר: כשף האוויר האחרון (זיכיון)
קטגוריה:סדרות קומדיה אמריקאיות
קטגוריה:פרודיה
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
שגרירות ישראל באוסלו

עמדת משטרה מחוץ לבניין השגרירות
שגרירות ישראל באוסלו היא הייצוג הדיפלומטי של מדינת ישראל בנורווגיה. השגרירות אחראית גם לאיסלנד.

השגריר המכהן מספטמבר 2022 הוא אבי ניר.<ref>[https://www.regjeringen.no/globalassets/departementene/ud/vedlegg/protokoll/preseanceliste_221114.pdf Préséance-liste av 14. november 2022] på nettsiden Diplomatiske forbindelser</ref>

== היסטוריה ==
הנציגות הראשון של ישראל נורווגיה הוקמה במינוי של אברהם קצנלסון, ציר ישראל לשוודיה, כציר לא-תושב לנורווגיה.

שגריר ישראל הראשון לנורווגיה היה ראובן ברקת, שמונה לתפקידו במאי 1960.

באפריל 1973 הכריזה נורווגיה על קצין הביטחון של השגרירות, יגאל אייל, כאישיות בלתי רצויה<ref></ref>.

השגרירות שוכנת במבנה שנבנה בשנת 1892 והוא מבנה לשימור. השגרירות עברה לכתובתה הנוכחית במרץ 2000.

== שגרירים ==
{| class="wikitable sortable"
!שם
!תחילת כהונה
!סיום כהונה
!הערות
|-
|אברהם קצנלסון
|1950
|1956
| rowspan="2" |ציר, לא-תושב (סטוקהולם)
|-
|חיים יחיל
|1956
|1959
|-
|ראובן ברקת
|1960
|1962
|
|-
|גרשון אבנר
|1962
|1963
|
|-
|נתן בר יעקב
|1963
|1969(?)
|
|-
|אביגדור דגן
|1969
|1972
|
|-
|יצחק קינן
|?
|?
|
|-
|דוד ריבלין
|1975
|1978
|
|-
|חוה הראלי
|1978
|1981
|
|-
|גד אלרון
|1981
|1983
|
|-
|יהודית היבנר
|1983
|1987
|
|-
|יחיאל יתיב
|1987
|1990
|
|-
|יואל אלון
|1990
|1994
|
|-
|מיכאל שילה
|1994
|1997
|
|-
|עמוס נאדאי
|1997
|2001
|
|-
|ליאורה הרצל
|2001
|2005
|
|-
|מרים שמרת
|2005
|2009
|
|-
|מייקל אליגל
|2009
|2012
|
|-
|נעים עריידי
|2012
|2014
|
|-
|רפאל שוץ
|2014
|2018
|
|-
|אלון רוט-שניר
|2018
|2022
|
|-
|אבי ניר-פלדקליין
|2022
|מכהן
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:יחסי ישראל–נורווגיה
קטגוריה:אוסלו: מבנים
אוסלו
סויוז TM-19

סויוז TM-19 (ברוסית: Союз TM-19) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-1 ביולי 1994 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה. המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר עם חברי משלחת מס' 16.

==צוות==
* יורי מלנצ'נקו - מפקד
* טלגט מוסאבייב - מהנדס טיסה (נולד בקזחסטן הסובייטית, בשנת 2007 חזר לקזחסטן וקיבל אזרחות המדינה)
* אולף מרבולד - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)

===צוות גיבוי===
* אלכסנדר ויקטורנקו - מפקד
* ילנה קונדקובה - מהנדסת טיסה

==תיאור המשימה==
"סויוז TM-19" שוגרה ב-1 ביולי 1994 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. 

עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-3 ביולי למודול "קוואנט 1" של תחנת החלל ועברה ללא בעיות. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב.

לאחר ביצוע חפיפה, צוות משלחת מס' 15 עזב את תחנת החלל בחללית סויוז TM-17. משלחת מס' 16 החלה את פעילותה הסדירה, כאשר ולרי פוליאקוב שהיה חבר במשלחת מס' 15 נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת החדשה. חללית "סויוז TM-18" שימש חללית חירום.

ב-6 באוקטובר לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-20. בכך צוות תחנת החלל גדל ל-6 אנשים. מרבולד החל בביצוע ניסויים במסגרת תוכנית EUROMIR-94. ב-11 באוקטובר עקב קצר במערכת החשמל החלו בעיות באספקת החשמל והיה צורך לדחות מספר ניסויים. התקלה תוקנה ב-15 באוקטובר ולוח זמנים של הפעילות המדעית עבר שינויים בהתאם.

ב-3 בנובמבר "סויוז TM-19" התנתקה מתחנת החלל והתרחקה בכ-190 מ'. מטרת התמרון הייתה לבדוק פעילות מערכת עגינה אוטומטית שכשלה כבר פעמיים. הפעם מערכת עגינה פעלה באופן תקין. 

ב-4 בנובמבר חללית התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה יורי מלנצ'נקו, טלגט מוסאבייב ואולף מרבולד מגרמניה שהגיע לתחנת החלל בחללית "סויוז TM-20". 

אחריות על תחנת החלל עבר למשלחת מס' 17 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו.

הנחיתה עברה ללא בעיות וחללית נחתה בצפון קזחסטן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tm19.htm נתוני המשימה]
* [http://www.astronautix.com/s/soyuztm-19.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1994 ברוסיה
דנית ברביבאי

דנית ברביבאי (נולדה ב-26 באפריל 1979) היא אשת ציבור, מנכ"לית פורום מסגרות החינוך לגיל הרך בישראל.

== ביוגרפיה ==
נולדה בעפולה לחדוה שנולדה וגדלה בקיבוץ לביא, עובדת מינהל בביה"ח העמק, ולדוד, אזרח עובד צה"ל, שעלה ממרוקו, כבת שנייה מבין ארבעה אחים. למדה בבית הספר היסודי רמות ובתיכון למדעים ולאמנויות ע"ש דוד בן-גוריון בעפולה, ושירתה בצה"ל כמש"קית התרעה בפיקוד העורף. למדה תואר ראשון בחינוך לגיל הרך בסמינר אורנים, תואר שני בממשל, אסטרטגיה עם התמחות במדיניות ציבורית בהצטיינות באוניברסיטת רייכמן, ותואר שני בניהול מערכות חינוך בגיל הרך מטעם מכללת לוינסקי לחינוך.

את דרכה בעולם החינוך החלה בשנת 2009 כגננת וכמחנכת כיתות בבתי ספר יסודיים, עד יציאתה לשנת שבתון, במסגרתה נבחרה לתפקיד יו"ר ועד ההורים הארצי בגני הילדים בשנת 2017. במסגרת התפקיד ייצגה את הורי ילדי הגנים, כתבה טורי דעה, ניירות עמדה וחומרי רקע לדיונים בוועדות החינוך בכנסת בתחום הגיל הרך בנוסף להצעת חוק, וכן לקחה חלק פעיל בקידום חוק הפיקוח על מעונות היום<ref></ref>.

במקביל, ייסדה וניהלה את מערך משפחות "ילדים מתנדבים בקהילה", המארגנת פעילויות ופרויקטים התנדבותיים עבור ניצולי שואה, משפחות בסיכון, קשישים וילדים חולים.<ref></ref>

בשנת 2018 מונתה לתפקיד מנהלת המחלקה לחינוך מיוחד ברשות המוניציפלית קדימה-צורן, ובהמשך ניהלה את האגף לחינוך מיוחד הכולל את מחלקת ההיסעים במינהל החינוך ברשות בת ים. במסגרת תפקידה שימשה יו"ר ועדות ההשמה, והייתה אחראית על מגוון נדבכים הקשורים לחינוך המיוחד, ובהם ייצוג תלמידי החינוך המיוחד ברשות, התוויית המדיניות, ניהול מערך הסיוע ומערך המלווים, ניהול רישום ושיבוץ התלמידים, ומעקב אחר תוכניות עבודה של מסגרות החינוך המיוחד ברשות.

בשנת 2022 נבחרה לשמש כמובילת הקואליציה לחינוך מלידה בארגון "אנו עושים שינוי". במהלך תפקידה בנתה ויישמה תוכנית עבודה לקידום לקיחת אחריות ממשלתית על גילאי לידה עד 3<ref></ref><ref></ref>, הובילה יחד עם צוות ההיגוי הארצי בקואליציה תהליכים אל מול ועדות הכנסת הרלוונטיות<ref></ref>, ולקחה חלק פעיל בפאנלים אקדמיים העוסקים בתחום הגיל הרך.

ברביבאי מופיעה בערוצי תקשורת שונים כמומחית לגיל הרך<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>. בין השאר היא חברת פאנל קבועה בתוכנית הבוקר של "פאולה וליאון".

בנובמבר 2022 החלה לכהן כמנכ"לית פורום מסגרות החינוך לגיל הרך בישראל, שפועל בין היתר לקידום איכות החינוך והטיפול עבור קבוצת גיל זו. במסגרת תפקידה הצליחה יחד עם ראשי הארגונים להביא את שר האוצר להתחייב על העלאת תעריף המעונות שיתורגם לשכר למטפלות.

ביולי 2023 הכריזה על מועמדותה לראשות מועצת קדימה-צורן.

== חיים אישיים ==
ברביבאי מתגוררת בקדימה-צורן. היא נשואה לקובי, מהנדס ויזם נדל"ן, ולהם ארבעה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://user-oqw6j7d.cld.bz/ntnyh-11-03-22/18/ דנית ברביבאי מקדמת מהפכה בחינוך], ידיעות נתניה, 11 בפברואר 2022
* [https://tlvtimes.co.il/מדינת-תל-אביב/דנית-ברביבאי-שמתמודדת-לראשות-קדימה-צו/ דנית ברביבאי, שמתמודדת לראשות קדימה צורן: "אשנה את סדרי העדיפויות"]

=== טורי דעה ===
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי תיכון בן-גוריון (עפולה)
קטגוריה:בוגרות אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרי אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרות מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:בוגרי מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1979
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
קטגוריה:מתמודדים בבחירות לרשויות המקומיות בישראל
אלו שעומדים למות

אלו שעומדים למות (באנגלית: Those About to Die) היא סדרת דרמת אפית אמריקאית, שנוצרה על ידי רוברט רודאט ובוימה על ידי רולנד אמריך; ומבוססת על ספר עיון באותו השם שנכתב על ידי הסופר דניאל פ. מאניקס.

הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "Peacock" ב-18 ביולי 2024.

==רקע עלילתי==
עלילת הסדרה מתרחשת בעולמה המושחת והמורכב של רומא העתיקה, בדגש על תרבות קרבות הגלדיאטורים, והיא עתידה לגולל את קורותיהן של דמויות רבות מכל חלקי החברה הרומית, שנפגשות זו עם זו בזירה.

==צוות השחקנים==
* אנתוני הופקינס – הקיסר אספסיאנוס
* דימיטרי לאונידס – סקורפיוס
* ג'וג'ו מקארי – דומיטיאנוס פלביאנוס
* גבריאלה פסיון – אנטוניה
* איוואן רהון – טנאקס
* שרה מרטינס-קורט – קאלה
* מו האשים – קוואמי
* טום יוז – טיטוס פלביאנוס
* לירז צ'רכי – ברניקי, מלכת יהודה.
* יוהנס האוקור יוהאנסון – ויגו
* רופרט פנרי-ג'ונס – מרסוס
* אנקו סגרדוי
* פפה בארוסו
* גונסאלו אלמיידה
* קישאן וילסון – הילה
* אלישיה אדוגמה

==הפקה==
===פיתוח===
ביולי 2022 שירות הזרמת המדיה "Peacock" הזמין סדרת דרמה אפית, שתתרחש בעולמה של רומא העתיקה ותתבסס על ספר העיון "Those About to Die" מאת דניאל פ. מאניקס; על יצירת וכתיבת הסדרה הופקד היוצר רוברט רודאט, ועל בימויה, הבמאי רולנד אמריך. עוד נמסר כי להפקת הסדרה הוענק תקציב של 140 מיליון דולר, וכי היא עתידה להתחיל את צילומיה בתחילת שנת 2023. בפברואר 2023, נמסר כי הבמאי מרקו קרויצפיינטנר יביים מספר פרקים לצדו של אמריך.
===ליהוק===
בינואר 2023 לוהק אנתוני הופקינס לצוות השחקנים הראשי. בפברואר 2023 לוהקו דימיטרי לאונידס, גבריאלה פסיון, לורנצו רישלמי וטום יוז. עם זאת, במרץ 2023 השחקן הוולשי איוואן רהון החליף את רישלמי, שפרש מטעמי התנגשויות בלוח הזמנים שלו, ולוהקו שחקנים נוספים, בהם לירז צ'רכי, שלוהקה לגילום דמותה של מלכת יהודה ומאהבתו של טיטוס, ברניקי.

===צילומים===
צילומי הסדרה החלו במרץ 2023, בעיר צ'ינצ'יטה שברומא.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה איטלקיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה גרמניות
קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית אמריקאיות
קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית גרמניות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:סדרות טלוויזיה גרמניות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:Peacock: תוכן מקור
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:רומא העתיקה בתרבות
ג'ורג' אייקמן

ג'ורג' אייקמן (באנגלית: George Aikman; 1830–1905) היה צייר וחרט סקוטי.<ref>Meldrum, David Storrar (1912). "Aikman, George". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography (2nd supplement). Vol. 1. London: Smith, Elder & Co.</ref>

== ביוגרפיה ==
נולד ב-20 במאי 1830 ווריסטון קלוז, היי סטריט, אדינבורו, היה בנם התשיעי של ג'ורג' אייקמן (1788–1865) ואשתו אליסון מקיי. האב, לאחר העסקתו על ידי ויליאם הום ליזרס החרט, פתח בעצמו עסק חרטות בערך בשנת 1825 בווריסטון קלוז, שם הפיק את הלוחות והאיורים עבור המהדורה השביעית של אנציקלופדיה בריטניקה. רבים מהם צוירו ונחרטו על ידי בנו ג'ורג'.<ref name=":0">Lee, Sidney, ed. (1912). "Aikman, George" . Dictionary of National Biography (2nd supplement). Vol. 1. London: Smith, Elder & Co.</ref>

מבית ספר פרטי נשלח אייקמן לתיכון אדינבורו, שם היה בשלושה מפגשים בכיתתו של ד"ר ג'יימס בויד. לאחר מכן הוא למד אצל אביו, שהעביר את העסק שלו לנורט׳ בריד׳ג ולאחר תקופת נסיעות, שבמהלכה עבד במנצ'סטר ובלונדון, הוא התקבל כשותף. כשוליה הוא השתתף בשיעורים של האקדמיה, שניהל רוברט סקוט לאודר, ובשיעור ציור החיים של האקדמיה הסקוטית המלכותית.<ref>Soden, Joanna. "Aikman, George (1830–1905)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/30351. (Subscription or UK public library membership required.)</ref>

עד 1850 אייקמן הראה עבודות בתערוכות של האקדמיה הסקוטית, אך רק בשנת 1870 נטש את העסקים לציור. בשנת 1880 הוא נבחר ל-A.R.S.A. בין 1874 ל-1904 הציג בתשע מהתערוכות של האקדמיה המלכותית בלונדון.<ref name=":0" />
ג'ורג' אייקמן, ספינה עוגנת
ב-2 בדצמבר 1859 נשא אייקמן לאישה את אליזבת בארנט, אשר עם שלוש בנות ושני בנים.

בשנותיו האחרונות אייקמן התגורר בדירה בחלק החדש של אדינבורו.<ref>Edinburgh and Leith Post Office Directory 1905-6</ref>

אייקמן נפטר באדינבורו ב-8 בינואר 1905, ונקבר בבית הקברות ווריסטון.

== יצירה ==
הנושא של אייקמן כצייר היה נוף, במיוחד בהרי פרתשייר ובוורוויקשייר. הוא עשה גם תחריטים במשך רוב חייו, ולקראת הסוף חרט מצוניט, אך רק מעטים מהם פורסמו.

אייקמן תרם כמה תרומות ל-The Art Journal, על חרטים וציירים של דורות קודמים. הוא עשה רישומים של בתים עתיקים באדינבורו שנגזר עליהם הריסה, ומוזיאון העיר אסף אוסף מהם.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1830
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1905
ג'וזף ג'ייקובס

ג'וזף ג'ייקובס (באנגלית: Joseph Jacobs; 29 באוגוסט 1854 – 30 בינואר 1916) היה חוקר פולקלור, מתרגם, מבקר ספרות, חוקר חברה, היסטוריון וסופר של ספרות אנגלית. מלקט ומו"ל נודע של פולקלור אנגלי. מכותבי "האנציקלופדיה היהודית".

==ביוגרפיה==
ג'ייקובס, בן למשפחה יהודית אוסטרלית, נולד בסידני שבניו סאות' ויילס. אביו ג'ון ג'ייקובס היה איש ציבור שהיגר מלונדון בסביבות 1837 ואמו שרה לבית מאיירס. הוא למד באוניברסיטת סידני אך לא השלים את לימודיו ובגיל 18 היגר בחזרה לבריטניה.

באנגליה סיים תואר ראשון בקולג' סנט ג'ון שבאוניברסיטת קיימברידג' ומשם עבר לברלין שם למד ספרות יהודית וביבליוגרפיה אצל משה שטיינשניידר ופילוסופיה יהודית אצל מוריץ לזרוס.

עם שובו לאנגליה, למד אנתרופולוגיה אצל פרנסיס גלטון והחל לפתח עניין עמוק בפולקלור בכלל ובפולקלור הבריטי בפרט. במקביל גילה עניין ביהדותו, וכתב על האנטישמיות באימפריה הרוסית הן בחיבוריו והן במכתבים לעיתונות שסייעו להעלאת המודעות הציבורית לנושא הפוגרומים נגד היהודים.

ב-1896 עשה בארצות הברית והעביר סדרת הרצאות על הפילוסופיה של ההיסטוריה היהודית בפילדלפיה ושיקגו.

ב-1900 היגר לארצות הברית וקיבל את משרת העורך האחראי של האנציקלופדיה היהודית שהכילה ערכים מ-600 תורמים שונים. 

הוא נפטר ב-30 בינואר 1916 בביתו ביונקרס במדינת ניו יורק, בגיל 62.

==קישורים חיצוניים==

* פרסיבל סרל , "[http://gutenberg.net.au/ebooks15/1500721h/0-dict-biogI-K.html#jacobs1 Jacobs, Joseph]" בתוך: Dictionary of Australian Biography, 1949
* 
* 

קטגוריה:יהודים אוסטרלים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה היהודית
קטגוריה:ילידי 1854
קטגוריה:נפטרים ב-1916
ריאל בורגוס

מועדון הכדורגל ריאל בורגוס (בספרדית: Real Burgos Club de Fútbol) היה מועדון כדורגל מבורגוס שבספרד. ברוב העונות שיחק המועדון בליגות הנמוכות, מלבד שלוש עונות בלה ליגה.

==היסטוריה==
המועדון נוסד ב-1983, לאחר פירוקו של מועדון הכדורגל בורגוס.

בעונת 1989/1990 ריאל בורגוס הצליחה לסיים במקום הראשון בליגה השנייה ולעלות ללה ליגה בפעם הראשונה, שבע שנים בלבד לאחר הקמתה כמועדון מקצועני. בעונתה הראשונה בליגה הבכירה ריאל בורגוס הפתיעה וסיימה במקום ה-11, לאחר שצברה 37 נקודות. בעונה שלאחר מכן היא הצליחה לסיים במקום התשיעי, לאחר ששוב צברה 37 נקודות. את עונתה השלישית בלה ליגה סיימה הקבוצה במקום האחרון, לאחר שצברה 22 נקודות בלבד, וירדה לליגה השנייה. הקבוצה לא התחרתה בעונת 1994/1995 בשל בעיות פיננסיות, התחרתה בליגה הרביעית בעונת 1995/1996, ומאז הפסיקה את פעילותה.

בעונת 2011/2012 הוקמה הקבוצה מחדש, ושיחקה בליגה השישית. היא העפילה עד לליגה הרביעית, ובעונת 2017/2018 סיימה במקום האחרון בליגה. הקבוצה תבעה את ההתאחדות על אי-סדרים במשחקים האחרונים, שלטענת הקבוצה גרמו להדחתה מהליגה. בעונת 2018/2019 לא התחרתה הקבוצה באף מסגרת, ובמאי 2019 קבע בית המשפט כי על ההתאחדות להחזיר את הקבוצה לליגה הרביעית.<ref></ref> בספטמבר 2021 התפרקה הקבוצה עקב חדלות פירעון כלכלית.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1983
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
פטריק אלן פרייזר

פטריק אלן פרייזר (באנגלית: Patrick Allan Fraser; 1813–1890) היה צייר ואדריכל סקוטי.

== ביוגרפיה ==
אלן נולד בארברואת' בשנת 1813, בנו של סוחר האריגים רוברט אלן. הוא החל ללמוד משפטים, אך לאחר מכן התקבל לעבודה בעסק של צביעת בתים של סבו, שעודד אותו ללמוד באקדמיה בתום השתלמותו. שם הוא פגש את רוברט סקוט לאודר וליווה אותו לרומא באמצע שנות ה-30. הם חזרו לסקוטלנד ב-1838 אך פרייזר התיישב לפריז זמן מה, וצייר נופים של העיר. הוא חזר בארברואת' ב-1839, והתיישב בלונדון.<ref name=":0"></ref>
הוספיטלפילד, ארברואת'
אלן חזר לארברואת' ב-1842 בהזמנתו של המוציא לאור של אדינבורו קאדל, שרצה שהוא יאייר מהדורה חדשה של הספר "העתיקות" של וולטר סקוט,<ref>^Daniels, Terry (2008). "The History of Oldbury Manor". The Local History Societies of Langley, Oldbury and Warley. Retrieved 23 January 2011.</ref> אולם המהדורה מעולם לא פורסמה. בשנת 1843, אלן התחתן עם אליזבת פרייזר והוסיף את שמה לשמו. יחד הם שיפצו את בית הוספיטלפילד; השיפוץ נערך בעיקר בעזרת בעלי מלאכה מקומיים והסבה אסם מהמאה השמונה עשרה לגלריה, הוסיפו אגף בן חמש קומות ואגף גדול נוסף. בשנת 1856 החלו בני הזוג פרייזר בשיפוץ טירת בלאקקרייג בסטרטהרדל. פטריק הפך לאדריכל ופיקח על השיפוץ בעצמו. הוא הזמין דיוקנאות של חברי קבוצת האמנים האנגלים להוספיטלפילד.

סגנונו האדריכלי של פרייזר תואר בהרצאתו "אדריכלות עם התייחסות מיוחדת למבנים מקומיים", שהתפרסמה בגיליון The Building Chronicle ממאי 1854 כ"ביקורת חובבנית על עבודות אדריכלות". הוא שם דגש רב על בנייה ריווחית ומוסרית, מושגים שנפרשו ביצירתו משנת 1861.<ref name=":0" />
הקפלה לזכר אשתו בבית הקברות
לאחר מות אשתו ב-1873, הוא בנה מאוזוליאום על שמה, קפלת המתים פרייזר בבית הקברות המערבי, ארברואת'. קפלת המתים היא בניין רשום בקטגוריה A מאז 1997.

ב-1873 עבר לרומא ונבחר לנשיא האקדמיה הבריטית לאמנויות ברומא. הוא מת, ללא ילדים, ב-17 בספטמבר 1890.

הוא הסכים שהוספיטלפילד יהפך למכללה לאמנות "למען סיוע ועידוד של צעירים שאין להם אמצעים משלהם, שירצו להמשיך אחד או יותר מהמקצועות האמנות: ציור, פיסול, גילוף בעץ, אדריכלות ותחריט."
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1813
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1890
שגרירות ישראל בסטוקהולם

שגרירות ישראל בסטוקהולם היא הנציגות הדיפלומטית של מדינת ישראל בשוודיה. השגריר מכהן משנת 2021 הוא זיו נבו קולמן.

== היסטוריה ==
השגרירות הוקמה ב-1950 וייצגה את ישראל בכלל ארצות סקנדינביה – שוודיה, נורווגיה ואיסלנד. הנציג הראשון, אברהם קצנלסון, היה במעמד ציר, והציר השני חיים יחיל הועלה במהלך כהונתו למעמד שגריר.

בחודש ינואר 2004, שגריר ישראל בשוודיה, צבי מזאל, השחית את יצירתו של האמן הישראלי-שוודי דרור פיילר ושל רעייתו גונילה חולד-פיילר, "שלגיה ושגעון האמת", אשר הוצגה במוזיאון לאומנות מודרנית בסטוקהולם, והציגה את המחבלת המתאבדת שביצעה את הפיגוע במסעדת מקסים בתור "שלגיה". פעולתו של השגריר חוללה תקרית דיפלומטית בין שתי המדינות.

ב-2011 עברה השגרירות ל.

לאחר היבחרו של ראש ממשלת שוודיה סטפן לוון באוקטובר 2014, הודיע לוון כי ארצו תכיר במדינה פלסטינית. בעקבות כך החליט משרד החוץ הישראלי להורות לשגריר יצחק בחמן לחזור לארץ להתייעצות.

בספטמבר 2021, בתקופת כהונתה של מגדלנה אנדשון כראש ממשלת שוודיה, שר החוץ הישראלי יאיר לפיד ושרת החוץ השוודית אן לינדה נפגשו, הודיעו על סיום המשבר ביחסים ועל חידוש הקשרים הדיפלומטיים בין המדינת.

בינואר 2024 בוצע ניסיון פגיעה בשגרירות <ref></ref> במאי 2024 היה ירי לעבר השגרירות <ref></ref>

== שגרירים ==
{| class="wikitable" border="0" width="550px"
! שם
! תקופת כהונה
! הערות
|-
| אברהם קצנלסון
| 1950–1956
| ציר לסקנדינביה
|-
| חיים יחיל
| 1956–1959
| ציר ואחר כך שגריר, לסקנדינביה
|-
| אריה ארוך
| 1959–1962
|
|-
| משה ביתן
| 1962–1964
|
|-
| יעקב שמעוני
| 1964–1968
|
|-
| אפרים עברון
| 1968–1969
|
|-
| משולם ורון
| 1969–1973
|
|-
| אבנר עדן
| 1973–1976
|
|-
| מרדכי קדרון
| 1977–1980
|
|-
| אברהם אבידר
| 1980–1984
|
|-
| משה אראל
| 1984–1988
|
|-
| משה יגר
| 1988–1990
|ראו ספרו מדיניות נייטרלית - הלכה למעשה, תולדות היחסים הדיפלומטיים בין שוודיה לישראל, 1993.
|-
| אמנון בן יוחנן
| 1990–1994
|
|-
| גדעון בן עמי
| 1994–1999
|
|-
| אליהו אבידן
| 1999–2002
|-
| צבי מזאל
| 2002–2004
|
|-
| אביתר מנור
| 2004–2008
|
|-
| בני דגן
| 2008–2012
|
|-
| יצחק בחמן
| 2012–2017
|
|-
| אילן בן-דב
| 2017–2021
|
|-
| זיו נבו קולמן
| 2021–הווה
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://stockholm.mfa.gov.il שגרירות בשוודיה], ממשלת שוודיה
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יחסי ישראל–שוודיה
קטגוריה:סטוקהולם: מבנים
סטוקהולם
אוסקר לוי

אוסקר לוי (1940 - 6 ביולי 2005) היה פרופ' לכימיה ישראלי, מייסד המחלקה לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והמכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון. 

== ביוגרפיה ==
לוי נולד וגדל ברומניה. החל דרכו בהוראה במכללה הטכנולוגית עוד בהיותו חייל בקמ"ג וסחף אחריו את חבר ילדותו (אוצו), פרופ' ג'ורג' מרקוביץ'. בעל תואר ראשון מאוניברסיטת קלוז' ותואר שני (1965) ודוקטורט מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום לימודיו, הקים את המחלקה לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במכללה הקים את המגמה להנדסאי כימיה ועמד בראשה, שימש כמשנה למנהל המכללה, פעל להקמת תיכון עירוני מקיף ח'. 

ב-1995 ייסד את המכללה האקדמית להנדסה בנגב וכיהן כנשיאה כעשור עד למותו.

בשנת 2005 בהיותו בן 65 נפטר לוי מסרטן הכבד והותיר אחריו אישה ושני ילדים.

== פעילות בתפקידים מחוץ לאקדמיה ==
* חבר במועצת העיר באר שבע
* פקח ארצי למקצועות הגרעין
* חבר במועצה להנדסה ולאדריכלות
* חבר הוועדה המייעצת של רשם המהנדסים 
* יו"ר פורום המאה (פורום של תשעה מוסדות אקדמיים בתחום ההנדסה).

== הנצחה ==
כיכר המכללות ע"ש אוסקר לוי
*בין המכללה הטכנולוגית לבין המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון שאותן ייסד, בכיכר, במפגש הרחובות ביאליק ובזל נצבת לה מזרקה עגולה בעלת מופע מים בשילוב תאורה צבעונית מתחלפת בשעות החשיכה (נווה מדבר עירוני).

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.sce.ac.il/sce/about/oscar-levy פרופ' אוסקר לוי], באתר המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון 
* [https://yoram.walla.co.il/item/747032 נשיא המכללה להנדסה סמי שמעון הלך לעולמו], באתר וואלה!, 14 ביולי 2005

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: כימיה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר באר שבע
יענקל'ה הרשקוביץ

יענקל'ה (יעקב) הרשקוביץ (22 ביולי 1910, אפטא - 25 במרץ 1972, לודז') היה זמר רחוב בתקופת השואה בגטו לודז'.<ref name="Adler 2006"></ref> <ref></ref>

== חייו ==
הרשקוביץ' היה פזמונאי וזמר יהודי, זמר רחוב בגטו לודז'. הוא היה חייט במקצועו.

הוא חיבר שירים סאטיריים ביידיש ללחנים עממיים, על החיים בגטו. הוא שר לעוברים ושבים ברחובות גטו לודז'. מסוף 1941 הופיע בדואט עם קרול רוזנצווייג, שליווה אותו בגיטרה או בציתר.

הרשקוביץ' נולד באופטוב ועבר ללודז' עם משפחתו לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1938. עם משפחתו היה אסיר בגטו לודז'. בספטמבר 1942, במהלך "השפרה הגדולה", הועברו יהודי לודז' לרצח בחלמנו.

בגטו החל הרשקוביץ' לכתוב, להלחין ולבצע את שיריו ברחובות. בהתחלה הוא התפרנס מזה. אחרי "השפרה" הוא נאלץ להפסיק לתת קונצרטים ברחוב. הוא התחיל לעבוד בחנות, מאפייה, בית דפוס (ברחוב ויסקה פולסקייגו 10 היום) שם המשיך לכתוב, להלחין ולשיר. באוגוסט 1944, במהלך חיסול הגטו, הועבר למחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו ומשם למחנה עבודה בבראונשווייג.

לאחר המלחמה חזר ללודז' והמשיך לכתוב ולהלחין. בשנת 1966 הוקלטו יצירותיו על ידי תחנת הרדיו הפולנית בלודז'. אחת מהן נשמרה בספריית הקלטות של תחנת הרדיו הפולנית בלודז'.

הוא התחתן והוליד שני בנים.

לאחר האירועים האנטישמיים במרץ 1968 בפולין, כאשר יהודים רבים היגרו מרצון או בכפייה, הוא נשאר במדינה. אבל לא הרגיש בטוח. בשנת 1972 התאבד. הוא נקבר בבית הקברות היהודי החדש בלודז' ברחוב בראקה.

== יצירה ==
=== יצירות נבחרות ===
* "ביצת רעב" (אביב 1940) - שיר המתאר פרעות בגטו מחוסר מזון, שהתרחשו באביב 1940.
* "גטו, גטו" (1940) - השיר מתייחס למאורעות בגטו בקיץ 1940, כאשר התרחשו הפגנות מחאה נגד רומקובסקי; לאחר המלחמה בוצעה היצירה על ידי יעקב רוטנברג, ובשנת 1984 הקליטה את הביצוע גילה פלם מהספרייה הלאומית.
* "קרטופל" (1942) - שיר סאטירי על תפוח אדמה, שהיה בסיס מזון לאסירי הגטו המורעבים.
* "רומקובסקי" - סאטירה על רומקובסקי, נשיא היודנרט בגטו לודז'. לאחר המלחמה הוקלטה על ידי להקת הכליזמרים Brave Old World והופיעה באלבומם Song of the Lodź Ghetto משנת 2006.
* "שטובן אלסטר" – יצירה שנוצרה במהלך שהותו של הרשקוביץ' באושוויץ

== הנצחה ==
בשנת 1999 נעשה סרט אנימציה בן 50 דקות בשם "המלך והליצן" (על שם שיר נשמה בגטו לודז'), בבימוי אלעד דן ויוסי גודארד, עם מוזיקה של אבי בנימין. בסרט מופיעים רומקובסקי והרשקוביץ.

ב-5 בספטמבר 2012, לרגל חגיגות 70 שנה ל"שפרה", בוצעה הקרנת בכורה פולנית לסרטו של דוד קאופמן "שיר גטו לודז': סרט תיעודי חוגג את הטרובדור המורדים הפולנים", על חייו ויצירתו של הרשקוביץ.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.yadvashem.org/yv/en/exhibitions/music/woe-are-our-lives-today.asp שיר של יענקל'ה הרשקוביץ] באתר יד ושם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1910
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1972
המנצחים (סרט)

המנצחים (באנגלית: Victory) הוא סרט דרמה מוזיקלי ישראלי שיצא לאקרנים בפברואר 2024. את הסרט ביים אלירן פלד, ומככבים בו יעל שטולמן, דניאל ליטמן, עמית פרקש, ידין גלמן, יואב רוטמן ודור הררי.

== עלילה ==
הסרט מציג את מדינת ישראל בשנת 1967, כשהיא שרויה באופוריה שלאחר הניצחון במלחמת ששת הימים. הוא מביא את סיפורם של שני זוגות חברים מקיבוץ נצר סרני שהמלחמה והניצחון בה תשנה את חייהם ללא היכר. ובמרכז סיפורה נטע אגמון, שחקנית שעולה לתהילה בימי חגיגות הניצחון, אשר מקבלת מן המלחמה בעל אחר מזה ששלחה אליה. בימים בהם איש לא יודע מה מלחמה יכולה לעשות לנפשו של אדם, נלחמת נטע באויב בלתי נראה המשנה את התנהגותו וזהותו של בעלה. נטע מיטלטלת בין הקריירה הנוסקת שלה לבין בעלה הדועך ומדינה שבחסות האופוריה הופכת למיוזיקל.

== שחקנים ==
* יעל שטולמן - נטע אגמון
* דניאל ליטמן - עמוס אגמון
* עמית פרקש - יעל חרל"פ
* ידין גלמן - שלמה חרל"פ
* יואב רוטמן - אילן רחבעם
* אורנה כץ - רחל שפיגל
* נועם שנהב - לאה שני
* יותם קושניר - מנשה
* שרון אלכסנדר - יעקב אגמון
* ספיר יוסף - עדנה שביט
* דור הררי - מייק בורשטיין
* רותם קינן - רמי לביא
* גיל וייס - יואל
* יון תומרקין - אמנון
* יפה לוי - ג'ורג'ט

== הפקה ==
=== רקע ===
הסרט נכתב על ידי אלירן פלד ויונתן בלומנפלד. המוזיקה נכתבה על ידי רן שם טוב בחלקה, ובחלקה על ידי הצמד בן זיידמן ודניאל מרקוביץ. במהלך הסרט משולבים כ-14 שירים מקוריים שנכתבו עבור הסרט, המבוצעים על ידי כוכבי הסרט ומקהלה. הפסקול של הסרט הוקלט עם תזמורת בווינה, לצד תוספת של עשרות נגנים בישראל. הכוריאוגרף של הסרט הוא אביחי חכם.
=== צילומים ===
הסרט צולם בישראל ומחוצה לה, בין יוני 2021 לדצמבר אותה שנה. הוא הופק על ידי "אפיקים מאוחדים סרטים", שלום אייזנבך סרטים וחברת "אלדי פאי". הסרט נתמך על ידי קרן רבינוביץ לאמנויות, קרן כדר, רשת 13, משרד התרבות האוקראיני ומשקיעים פרטיים. הוא מופץ בישראל על ידי חברת יונייטד קינג.
=== מוזיקה ===
באפריל 2023 פורסם הסינגל "מעולם לא היית כאן" מתוך הסרט, בביצועה של עמית פרקש.

בינואר 2024 פורסם הסינגל "איזה גבר אני", בביצועם של יותם קושניר, יעל שטולמן ועמית פרקש.

== פרסים ==
הסרט היה מועמד ל-4 פרסי אופיר, וזכה בפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר. הבכורה הישראלית של הסרט התקיימה באוקטובר 2023, במסגרת התחרות הרשמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הסרט היה עתיד לצאת לאקרנים כחודש אחר כך, אך פעילות זאת נדחתה עקב פרוץ מלחמת חרבות ברזל והתקיימה לבסוף ב-8 בפברואר 2024.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* אלי שגב, [https://www.edb.co.il/blog/archives/28955 החלו צילומי הסרט המוזיקלי הישראלי "המנצחים" עם עמית פרקש], כתבה באתר אידיבי, 21 ביוני 2021
* 
* 
* 
* 
*איתן ויץ, [https://eithanwe.wordpress.com/2023/10/01/פסטיבל-חיפה-2023-המנצחים/ ביקורת המנצחים], 1 באוקטובר 2023
*קרן זוהר, [https://www.yekum.org/2023/10/פסטיבל-מנצח-על-הסרט-המנצחים-בפסטיבל-ה/ פסטיבל מנצח – על הסרט “המנצחים” בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה], 2 באוקטובר 2023
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2023
קטגוריה:סרטי מלחמת ששת הימים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2023
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2024
שגרירות ישראל בטשקנט

שגרירות ישראל בטשקנט היא הנציגות הדיפלומטית של ישראל לאוזבקיסטן. שגרירת ישראל באוזבקיסטן מאז 2020 היא זהבית בן הלל.

השגרירות מאומנת גם לטג'יקיסטן, שגריר ישראל בטשקנט מכהן גם כשגריר לא תושב לטג'יקיסטן.

== היסטוריה ==
ישראל הכירה בעצמאותה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית ב-1992, ושתי המדינות הכריזו על יצירת יחסים דיפלומטיים ב-10 באפריל 1992, כשבחודש מאי באותה שנה נפתחה השגרירות.

ב-30 ביולי 2004 בוצע פיגוע התאבדות משולש בשגרירות ישראל, שגרירות ארצות הברית ומשרד התובע הכללי של אוזבקיסטן, במהלכו התפוצץ מחבל מתאבד בכניסה לשגרירות והרג שני אנשי אבטחה מקומיים, ואנדרטה לזכרם הוצבה במקום.

ב-13 במאי 2005 היה ניסיון נוסף לפגוע באמצעות טרור בשגרירות, אך המחבל נורה ונהרג בפעולה משותפת של השוטרים המקומיים וצוות האבטחה של השגרירות.

במאי 2022 חנכה שגרירות ישראל בפארק הניצחון בטשקנט המנציח את הניצחון על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה אנדרטה לכבוד בני העם האוזבקי, שקלטו פליטים יהודים ממזרח אירופה בזמן השואה.

== שגרירים ==
{| class="wikitable"
!שגריר
!כניסה לתפקיד
!סיום תפקיד
|-
|ישראל מי-עמי
|1992
|1994
|-
|נח גל גנדלר
|1997
|2002
|-
|צבי כהן-ליטנט
|2002
|2004
|-
|עמנואל מהל
|2004
|2008
|-
|הלל ניומן
|2008
|2013
|-
|כרמלה שמיר
|2013
|2017
|-
|אדי שפירא
|2017
|2020
|-
|זהבית בן הלל
|2020
|מכהנת
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 

==הערות שוליים==

טשקנט
קטגוריה:יחסי אוזבקיסטן–ישראל
קטגוריה:טשקנט
קטגוריה:אוזבקיסטן: מבנים
נדב דלומי

נדב דלומי (נולד ב-19 בנובמבר 1975) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר ועורך דין ישראלי.

== ביוגרפיה ==
נולד בבאר שבע. בילדותו למד מוזיקה קלאסית במשך שבע שנים בקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע. בנעוריו למד גיטרה והחל לנגן בלהקות שונות.
בשנים 1997–2000 למד משפטים במכללה האקדמית למשפטים ברמת גן. משנת 2001 דלומי הוא עורך דין עצמאי, מומחה בתחום דיני עבודה.

נדב דלומי נשוי ואב לשלושה ילדים, מתגורר בלהבים. הוא אחיה הבכור של הזמרת רוני דלומי.

=== קריירה מוזיקלית ===
בשנת 2015 הוציא דלומי אלבום בכורה בשם "סוף היום" בהפקת דודו חמד. האלבום עוסק, בנוסף לנושאים אישיים, גם בעיר באר שבע ובחיים בדרום הארץ.
בשנת 2017 הוציא אלבום שני, EP בשם "Happiness". האלבום, בשפה האנגלית, הופק על ידי יוסי שטרית ועוסק בגאות ושפל נפשיים. באלבום ביצוע מיוחד לשיר Dancing Queen של להקת אבבא, אשר זכה להערכה בעולם וקיבל במגזינים שונים את התואר, אחת מגרסאות הכיסוי הטובות ביותר לשנת 2017.

בשנת 2019 יצא לאור אלבומו השלישי "צעד לאחור" בהפקת דודו חמד; יוסי שטרית שימש כיועץ אמנותי. שירי האלבום, בהשפעות פולק וקאנטרי אמריקאים, הושמעו רבות בפלטפורמות הדיגיטליות ובתחנות הרדיו. את הוצאת האלבום ליווה מסע הופעות.

בשנת 2020 הוציא דלומי לאור כמה סינגלים נפרדים. בשנת 2021 הקליט וצילם שירים חדשים באולפני בוראס, במסגרת הקלטה חיה (live session) בשם "חי בבאר שבע".

בשנת 2022 הוציא דלומי אלבום קונספט בשם "כל הגיבורים עזבו". האלבום הוא יצירה פוליטית, העוסקת בישראליות ובנושאים שהמוזיקה הישראלית מיעטה להתייחס אליהם, בגישה אנושית וביקורתית. את האלבום הפיק יוסי שטרית, והוא מכיל 17 רצועות (שירים, מונולוגים, דיאלוגים). באלבום ארבע דמויות שונות - אנטי גיבורים: בחור צעיר שננטש בידי אביו, אשה זקנה ובודדה, בחורה חוזרת בתשובה ופוליטיקאי מושחת. בשונה מאלבומיו הקודמים, שכתב לבדו, הפעם השתתפו בכתיבת חלק מהשירים כותבים נוספים: יוחנן קרסל, גיל אליאס ויוסי שטרית.

באלבום משתתפים כמבצעים: רבקה מיכאלי, שי אביבי, אסי לוי, רחל ירון, דני שפירא, קארין צרפתי, רונן הירשלר וליאת ציון.

כל אלבומיו של דלומי יצאו לאור תחת הלייבל "517 Records".

== דיסקוגרפיה ==
* 2015 – "סוף היום", 517 Records
* 2017 – Happiness" (EP)"
* 2019 – "צעד לאחור", 517 Records
* 2022 – "כל הגיבורים עזבו", 517 Records

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:להבים: אישים
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
יורי מלנצ'נקו

יורי מלנצ'נקו (ברוסית: Юрий Иванович Маленченко; ) הוא קוסמונאוט רוסי שטס לחלל מספר פעמים והגיע ל-827 ימים בחלל.

==ביוגרפיה==
יורי מלנצ'נקו נולד בכפר במחוז קירובוהראד. הוא סיים לימודי בית הספר בהצטיינות והחל לימודי תואר בהנדסת אלקטרוניקה בחרקיב. לאחר שנת לימודים הראשונה הוא עבר לבית ספר לטייסי קרב אותו סיים בשנת 1983. לאחר סיום הלימודים הוא הוצב ביחידה של חיל האוויר של ברית המועצות בעיר טירספול.

בשנת 1987 מלנצ'נקו התחיל הכנות לטיסות חלל במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות חלל. בשנת 1994 הוא היה מפקד צוות של חללית סויוז TM-19 שהתחברה לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב. לאחר ביצוע חפיפה אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 16 בפיקוד מלנצ'נקו. מלנצ'נקו חזר לכדור הארץ לאחר 125 ימי טיסה ו-2 פעילויות חוץ רכביות.

באוגוסט 1996 מלנצ'נקו נשלח ליוסטון והיה מתאם פעולות של מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. באוקטובר 1998 הוא התחיל הכנות לטיסה במעבורת החלל במרכז החלל ג'ונסון. בשנת 2000 מלנצ'נקו שוגר לחלל במעבורת החלל אטלנטיס - משימה STS-106 (טרנס וילקאט היה מפקד צוות).

בשנת 2003 מלנצ'נקו היה מפקד צוות של סויוז TMA-2 איתה לתחנת החלל הגיע משלחת מס' 7 ומלנצ'נקו היה מפקד המשלחת. הטיסה הייתה מתוכננת להסתיים באוגוסט ובספטמבר הוא היה אמור להתחתן. במהלך הטיסה סוכם על הארכתה עד לאוקטובר. בעקבות כך מלנצ'נקו התחתן עם יקטרינה דמיטרייבה, אזרחית ארצות הברית ילידת ברית המועצות במהלך הטיסה. טבעת נישואין הועברה למלנצ'נקו בחללית פרוגרס. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 192 ימים.

בשנת 2007 מלנצ'נקו טס לחלל כמפקד צוות של חללית סויוז TMA-11. החללית התחבר הלתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הפך למשלחת מס' 16 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של פגי ויטסון. במהלך שהות בחללל מלנצ'נקו ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-7 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר כ-6 חושדים.

בשנת 2009 מלנצ'נקו עזב את חיל האוויר הרוסי בדרגת קולונל. בשנת 2010 הוא חזר ליחידת הקוסמונאוטים כאזרח. ביולי 2012 הוא טס לחלל בחללית סויוז TMA-05M שהתחברה לתחנת החלל הבינלאומית. הוא היה חבר משלחת מס' 32 ו-33. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 125 ימים. בדצמבר 2015 הוא טס לחלל בחללית סויוז TMA-19M שהתחברה לתחנת החלל הבינלאומית. הוא היה חבר משלחת מס' 46 ו-47. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 187 ימים. 

בסך הכול מלנצ'נקו היה בחלל 827 ימים וביצע 6 פעמים פעילות חוץ רכבית במשך כולל של 35 שעות.

מלנצ'נקו עזב את יחידת הקוסמונאוטים בשנת 2016. הוא מתגורר בעיר הכוכבים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/cosmonauts/english/malenchenko_yuri.htm תקציר נתונים באתר ספייספאקטס]
* [http://www.astronautix.com/malenchenko.html נתונים מאנציקלפדיית החלל]
* [https://www.gctc.ru/main.php?id=189 ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס]
* [https://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=2280 ביוגרפיה] 
* [http://www.spacefacts.de/iss/english/exp_7.htm פעילות משלחת מס' 7 בתחנת החלל הבין-לאומית]

קטגוריה:קוסמונאוטים רוסים
קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הסובייטי
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1961
קטגוריה:אנשי צוות תחנת החלל הבין-לאומית
תמרה אבנר

תמרה אבנר, 2002
תמרה אבנר (נולדה ב-1967) היא סופרת, משוררת ומתרגמת ישראלית. שיריה וסיפוריה התפרסמו בכתבי עת ובמוספים ספרותיים<ref name=":0"></ref>.

עורכת ספרותית עבור הוצאות הקיבוץ המאוחד, ידיעות ספרים וכתר. חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
תמרה אבנר נולדה וגדלה בקריית אונו. היא עורכת דין בעלת תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. שירתה כקצינה בכירה בדרגת סגן–אלוף בפרקליטות הצבאית ובמערכת הביטחון<ref name=":0" />.

במסגרת תפקידה האחרון, הייתה מופקדת על טיפול בכל תביעות הנזיקין של פלסטינים בעזה ובגדה<ref></ref>.

=== חיים אישיים ===
תמרה אבנר היא אם לשלושה ומתגוררת בכרכור.

=== פרסים ===

* ספר שיריה להיאחז במים (2007) ראה אור בהוצאת "הקיבוץ המאוחד" בתמיכת קרן רבינוביץ' לאומנויות תל אביב<ref name=":1"></ref>.

* תחרות הסיפור הקצר של עיתון "הארץ" (2009)<ref name=":1" />.
* הספר התנתקויות בהוצאת "כנרת זמורה ביתן" זכה בשנת 2012 במענק תרגום "עם הספר" מטעם משרד החינוך והתרבות.

== ספריה ==
* להיאחז במים: שירים (בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2007)
* התנתקויות (אור יהודה: זמורה-ביתן, 2009)
* שקרים מהבוידעם (תל אביב: מטר, תשע"ג 2013)
* שעתם היפה של המים (תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2019)
* דרוש נס (תל אביב: שתים הוצאה לאור, 2023)

== תרגומים ==
* ג'ודי פיקו, חוקי הבית (אור יהודה: כנרת זמורה דביר, 2012)
* ליאן מוריארטי, סודו של הבעל (אור יהודה: כנרת זמורה ביתן, 2015)
* דרו בויד ויעקב גולדנברג, לחשוב בתוך הקופסה (כנרת זמורה דביר, 2015)

== לקריאה נוספת ==
* הלל אברמוביץ', שפוטה של המילים, במחנה, 19 באפריל 2002, עמוד 22
* זוהר סירוטה, היכולת לאלחש את הכאב, מקור ראשון, 18 ביולי 2008, עמוד 19
* יעקב בר-און, הקיץ של תמרה, מקור ראשון, 17 בנובמבר 2009, עמוד 8
* צור ארליך, שיפוט מהיר - שכול ושמאל, מעריב, 12 באפריל 2013, עמוד 21
* רן בן-נון, שעות נוספות - היד שמנענעת, ידיעות אחרונות, 21 במאי 2013, עמוד 12

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.nillydagan.com/סופ-ש-שירה-85-18-10-2017/2396-תמרה-אבנר תמרה אבנר], באתר של נילי דגן
* 
* 
* 
* נורית גילת, [https://velvetunderground.co.il/2011/03/24/תעלי-על-אלף-פוסט-אורח/ תעלי על אלף], באתר ולווט אנדרגראונד, 24 במרץ 2011
* לי פלר, [https://timeout.co.il/שקר-החן/ שקר החן], באתר TimeOut, 21 באוגוסט 2013
* [https://www.youtube.com/watch?v=9R6iE0YZTqw נשים כובשות או שמא צועדות במקום], הרצאה באוניברסיטת חיפה, 17 באפריל 2018
* אילן ברקוביץ', [https://www.yekum.org/2020/07/מים-רבים-על-ספר-השירים-השני-של-תמרה-אבנ/ מים רבים], באתר יקום תרבות, 15 ביולי 2020
* [https://netivimmag.wixsite.com/netivimmag/copy-of-מזי-כהן-מלמד26 תמרה אבנר], באתר נתיבים, גיליון 30, אוגוסט 2022
* 
* 
* [https://www.tamara-avner.co.il/ האתר של תמרה אבנר]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת סגן-אלוף
קטגוריה:פרקליטי הפרקליטות הצבאית
קטגוריה:בוגרות תיכון בן צבי (קריית אונו)
קטגוריה:בוגרי תיכון בן צבי (קריית אונו)
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
כלוב השלום

"כלוב השלום" (1978) הוא מיצג מאת האמן הישראלי דב אור-נר.

את היצירה "כלוב השלום", יצר אור-נר בשנת 1978. היא בוצעה לראשונה ב-1 בספטמבר 1978 במסגרת ההפגנה לתמיכה בהסכם השלום בין ישראל למצרים, ערב ועידת קמפ דייוויד. אור נר, כשהוא לבוש חולצת טי שעליה הודפס הכיתוב "Museum of Museumes" (באנגלית: "מוזיאון המוזיאונים"), נישא בתוך כלוב ברזל בראש מצעד שנערך בשדרות שאול המלך ורחוב אבן גבירול בדרך אל הפגנה של "שלום עכשיו" בכיכר רבין (אז "כיכר מלכי ישראל").

המיצג בוצע בשנית במסגרת "סדנה פתוחה 3x3", שנערכה בגלריה הקיבוץ בתל אביב-יפו בסוף השבוע של ה-25-24 בנובמבר. אור-נר נישא בידי קבוצת אנשים בכלוב הברזל, שהועמד בפינת הרחובות דיזנגוף וגורדון ולרגלי הכלוב הונח שלט ועליו הטקסט "כלוב השלום: מוצג של מוזיאון השלום". כאן, הושם הדגש על יצירת דו-שיח עם הקהל, שהיה הטרוגני. על תגובת הקהל ניתן ללמוד מביקורת אמנות שפורסמה בעיתון דבר: 

ב-15 ביוני 1979 ביצע אור-נר את העבודה במסגרת הפגנה של "שלום עכשיו" שנערכה ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות. 

ב-1980 בוצע המיצג בפתיחת התערוכה "גבולות" במוזיאון ישראל. תיעוד העבודה הוצג במספר תערוכות במהלך השנים. בין היתר בתערוכה "כתוב בגוף: פעולה בשידור חי" (2006) במוזיאון חיפה לאמנות.
==הערות שוליים==

קטגוריה:דב אור-נר
קטגוריה:מיצגים
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:1978 בישראל
קטגוריה:הסכם השלום בין ישראל למצרים
קטגוריה:מוזיאון חיפה לאמנות: יצירות אמנות
שגרירות ישראל בטביליסי

שגרירות ישראל בטביליסי היא הנציגות הדיפלומטית של ישראל לגאורגיה. השגרירה הנוכחית היא הדס מיצד.

==היסטוריה==
ב-1 ביוני 1992 כוננו היחסים הדיפלומטיים בין ישראל וגאורגיה.

ב-13 בפברואר 2012, הוצמד מטען נפץ לרכב של השגרירות, שנוטרל על ידי חבלני משטרת גאורגיה. במקביל התפוצץ מטען שהוצמד לרכב של שגרירות ישראל בניו דלהי בו נפגעה באורח בינוני אשת דיפלומט. מקורות ישראליים רשמיים האשימו את איראן בפיגועים.

בפברואר 2021 נמתחה ביקורת מצד ממשלת גאורגיה על השגריר רן גידור שהתבטא נגד מעצר ראש האופוזיציה.

בספטמבר 2021 נחשף כי שירות הביטחון הגאורגי עקב אחר השגרירות ואנשי צוותה, לצד שגרירויות אחרות.

== שגרירים ==
{| class="wikitable" cellpadding="4" border="1"
!שם
!תקופת כהונה
!הערה
|-
|ברוך בן נריה
|1993–1996
|שגריר בארמניה בו-זמנית
|-
|לילי חכמי
|1996–1998
|
|-
|אהוד איטם
|1998–2001
|
|-
|רבקה כהן
|2001–2005
|
|-
|שבתאי צור
|2005–2008
|ראש עיריית אשקלון לשעבר
|-
|יצחק גרברג
|2008–2012
|
|-
|יובל פוקס
|2012–2016
|
|-
|שבתאי צור
|2016–2020
|
|-
|רן גידור
|2020–2022
|
|-
|הדס מיצד
|2022–
|מכהנת
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
טביליסי
קטגוריה:טביליסי
קטגוריה:יחסי גאורגיה–ישראל
איגוד מקצועות האנימציה

איגוד מקצועות האנימציה הוא עמותה רשומה ללא מטרות רווח שפועלת במטרה לקדם את האנימציה הישראלית כתחום ייחודי בזירה המקומית והבינלאומית ואת היוצרים בה.
== אודות ==
האיגוד מטפח את מעמד החברות והחברים בו בתחומי היצירה, ההפקה והתעסוקה במגוון מקצועות האנימציה לרבות איור, עיצוב, מושן, גיימינג וטכנולוגיות חדשות, ומחזק את הסולידריות ביניהם בקהילה.

הוא פועל מול קרנות הקולנוע והגופים הממשלתיים, תאגיד השידור הישראלי, גופי השידור המסחריים, גופי ההפקה בישראל ומפעל הפיס – להעלאת התקציבים המופנים לאנימציה בישראל. כמו כן האיגוד מספק ייעוץ משפטי, הכוונה, מסגרות סיוע לשילוב בוגרי לימודים בשוק התעסוקה, אירועים מקצועיים וסדנאות לקידום הסולידריות בין כל העוסקים באנימציה בישראל.

במישור הבינלאומי האיגוד עובד מול השגרירויות וגופי תרבות בינלאומיים כגון המכון הצרפתי והמכון הפולני. בנוסף האיגוד מייצג את חבריו באמצעות משלחות רשמיות לפסטיבל אנסי ובפסטיבל קאן ומלווה את חבריו בפנייה לקרנות וגופי שידור בינלאומיים לצורכי קופרודוקציה.

האיגוד פועל כעמותה רשומה ומורכב מוועד מנהל וממשרד (צוות שכיר). הצוות השכיר כולל מנהל, רכזת, אחראית פרויקטים, ומנהלת שיווק.

== ועד מנהל ==
הוועד המנהל נושא באחריות לניהול ענייני העמותה ואמון על קבלת החלטות. הוועד מונה 10 חברים, כאשר כל חבר אחראי על תחום מקצועי אחר. הוא נפגש לדיון והצבעה אחת לחודש.

יושבת הראש הנוכחית היא הגברת אילה שרוט.

יושבי ראש לאורך השנים: ברק דרורי (2011-2018), יוסי גוון (2018–2022)

חברי ועד לאורך השנים: תמי ברנשטיין, נטע הולצר, ענת קוסטי, אוסי ולד, יוני גודמן, אורי אינקס, דריה שרבן, אופיר חסן, אפריל פטר, אורי אלונים, טל לוטן, שוקי גמליאל, דורון מאיר, ניר אביטל, דרור לזר, שי בגליטר, ניר פילוסוף, דור בן דיין, מיכל בויקו, נטע כנפי, נדב ארבל, עופר בכור, עודד אילני, אמיר מצוינים, רועי נתן צוקרמן, הילה מוטעין, אביב זיו, אלי רבינוביץ', יוני פינקלשטיין, מתן וייסברוט וטמיר אהרוני.

== שירותים ==
* סיוע משפטי - כל חבר זכאי ל-3 שעות שנתיות של סיוע משפטי מויעמ"ש האיגוד, הגברת לאה פורשטט מילר ממשרד שמילוביץ-גרינגרד-פורשטט (SGF)
* סל הטבות והנחות - ממגוון בתי עסק רלוונטיים למקצועות האנימציה
* מפגשי חברתיים - מתקיימים לפחות אחת לחודש
* תוכן מקצועי - הרצאות וסדנאות דו חודשיות. ניתן לצפות בהקלטות באתר האיגוד

== היסטוריה ==
האיגוד הוקם בשנת 2011 על ידי ברק דרורי.

בשנת 2017 החל האיגוד להתמך על ידי משרד התרבות והספורט.
== הישגים ==
בקיץ 2022 זכה האיגוד במאבק כנגד החרגת אנימציה מהתוכנית להשקעות זרות של משרד הכלכלה. כתוצאה מכך הוסרה ההחרגה והפקות אנימציה זכאיות להטבה. <ref>[https://www.cartoonbrew.com/politics/israeli-animation-guild-tax-credit-220082.html כתבה במגזין האנימציה העולמי Cartoon Brew] </ref>
== סקוושי וסטרצ'י ==
סקוושי וסטרצ'י הם הקמעות של האיגוד.

==הערות שוליים==
קטגוריה:הנפשה ישראלית
ג'יימס ארצ'ר

ג'יימס ארצ'ר (באנגלית James Archer; 10 ביוני 1823 – 3 בספטמבר 1904) היה צייר סקוטי של דיוקנאות, יצירות ז'אנר, נופים וסצנות היסטוריות.<ref>Soden, Joanna. Oxford Dictionary of National Biography.</ref><ref>Works and biography of James Archer Archived 2008-03-30 at the Wayback Machine (ArtMagick)</ref><ref></ref>

== ביוגרפיה ==
ג'יימס ארצ'ר נולד באדינבורו, הראשון מבין ארבעה ילדים לאנדרו ארצ'ר, רופא שיניים, ואשתו אן קנינגהם גרגורי. אחותו הייתה המחנכת והפמינסטית ג'ורג'ינה ארצ'ר שייסדה קולג' מוקדם לנשים בגרמניה.<ref>Joanna Soden, ‘Archer, James (1822–1904)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 accessed 29 Dec 2016</ref> המשפחה התגוררה ברחוב האנובר 25 בעיר החדשה, קרוב לרחוב פרינסס.

הוא התחנך בתיכון המלכותי ולמד באקדמיית הנאמנים באדינבורו אצל סר ויליאם אלן ותומאס דאנקן (צייר). בשנת 1840, הוא התקבל כסטודנט באקדמיה המלכותית הסקוטית והציג שם לראשונה בשנת 1842. הוא הפך למקורב של האקדמיה ב-1850, וב-1858 לחבר אקדמיה (RSA).

ב-1848, הוא הצטרף למועדון ה-Edinburgh Smashers: מועדון רישום .

ארצ'ר עבד בצבעי שמן, בעיפרון ובגיר, ובתחילת דרכו התמחה בציור דיוקנאות, עבודתיו הידועות ביותר כוללות ילדים ואנשים - למעשה, הוא היה הצייר הוויקטוריאני הראשון שיצר דיוקנאות ילדים בתקופה זו. בשנת 1849 הוא הציג את תמונתו ההיסטורית הראשונה 'הסעודה האחרונה' באקדמיה הסקוטית המלכותית. עבודתו לאחר מכן כללה בעיקר סצנות שנלקחו מספרות או אגדות שהיו פופולריות באותה תקופה, כמו שייקספיר והמלך ארתור.

בשנת 1853 נישא לג'יין קלרק לוסון, בתו של עורך הדין מאדינבורו מרובע סטוקברידג' לזוג היו ארבעה ילדים.<ref></ref>

ב-1864 עבר ללונדון, ובשנות ה-80 נסע ארצ'ר לארצות הברית, שם צייר את דיוקנו של אנדרו קרנגי, ומשם נסע להודו, שם צייר נופים ואנשים בתלבושות מקומיות.

ארצ'ר עבד בעיקר על סצנות היסטוריות ודתיות בעלות אופי פיגורטיבי. הוא קיבל עבודות רבות לציור דיוקנאות. בולטים דיוקנאות של אנדרו קרנגי, ג'יימס ג'י בליין, ליידי דופרין, לורד דאלהוזי, סר ג'ורג' טרוליאן, ג'ון סטיוארט בלקי, סר הנרי אירווינג, אדווין ארנולד ודניאל מקני.

ארצ'ר נפטר ב-3 בספטמבר 1904 בהייזלמיר. הוא נקבר בחצר הכנסייה בהסלמרה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:James Archer (1823-1904) - Summertime, Gloucestershire - NG 2381 - National Galleries of Scotland.jpg|קיץ
File:James Archer - Emelye - NG 1729 - National Galleries of Scotland.jpg|אמילי
File:The Death of King Arthur.jpg|מותו של ארתור
File:James G. Blaine, U.S. Secretary of State (by James Archer) – U.S. Department of State.jpg|ג'ימייס בליין, מזכיר המדינה, ארצות הברית
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1823
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1904
Big Big Love

"Big Big Love" (בעברית: "אהבה גדולה-גדולה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית בלינדה קרלייל, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, Kismet (2023).<ref name=":0"></ref> הוא יצא לאור ב-17 במרץ 2023, על ידי חברות התקליטים RAF ו-BMG, כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום.<ref name=":0" /> זהו השיר הראשון של קרלייל בשפה האנגלית מזה 25 שנים.<ref name=":0" />

במהלך 2023 השתתפה קרלייל בשיר "Gonna Be You" ובהמשך, הודיעה כי בכוונתה להוציא סינגל מוביל מפרויקט רשמי חדש.<ref name=":0" />

== רקע וכתיבה ==
לבלינדה קרלייל ודיאן וורן יש היסטוריה ארוכה של עבודה משותפת, לאחר ששיתפו פעולה לראשונה באלבום של קרלייל מ-1987, Heaven on Earth.<ref></ref>

קרלייל הכריזה על יציאתו של "Big Big Love" באמצעות הטוויטר באוקטובר 2022 לצד הציטוט "אני מצלמת היום קליפ בפעם הראשונה מזה יותר מ-25 שנים".<ref></ref>

בתחילת 2023, קרלייל אמרה "לאחר 27 שנים מרגע שהוצאתו את אלבום הפופ האחרון שלי בשפה האנגלית, באמת לא חשבתי שאי פעם אעשה אחד שוב... והייתי די מרוצה מהרעיון הזה. ואז מפגש מקרי בבית קפה הוביל אותי חזרה לדיאן וורן הנפלאה והיא נתנה לי את המתנה המדהימה של השיר הזה ושל השירים האחרים במיני-אלבום הקרוב שלי".<ref name=":1"></ref> וורן הוסיפה, "זה כל כך נהדר לעבוד ביחד שוב אחרי כל השנים האלה. החל מ-'I Get Weak' ועכשיו ל-'Big Big Love', פרק חדש התחיל. אני לא יכולה לחכות שכולם ישמעו את הלהיטים החדשים האלה".<ref name=":1" />

קרלייל ביצעה את השיר במהלך התוכנית "חדר הפסנתר" המשודרת ב-BBC רדיו 2 שפורסמה בפברואר 2023.<ref></ref>

== ביקורת ==
מרקוס פאפאדטוס מ-Digital Journal אמר כי "קרלייל משדרת הרבה מאוד אנרגיה וקסם בהגשה של 'Big Big Love', בו היא זורחת ומגובשת. השיר בולט מבחינה לירית, ווקאלית וקולית. בלינדה קרלייל היא כמו יין המשתבח עם הזמן; היא רק משתפרת ככל שהשנים חולפות וכך גם הניסיון שלה. זה בהחלט יהדהד היטב בקרב המעריצים והמאזינים שלה".<ref name=":0" /> אדי פו מ-Consequence אמר "עם הפקה מקפיצה ואופטימית של מאטי גבריאל, 'Big Big Love' עומד בשמו כשקרלייל רודפת אחרי רומנטיקה חובקת כל".<ref name=":1" />

מייקל מייג'ור מ-Broadway World אמר "עם יכולות קוליות נהדרות, סינת'ים מדויקים והוק משובח, 'Big Big Love' נשמע מפוצץ כמו השם שלו, עם כל המשיכה של 'שמע את זה פעם אחת, תאהב את זה תמיד' המאפיינת את הלהיטים הגדולים של בלינדה".<ref></ref> ב-Radio Creme Brulee העניק לשיר 3.5 מתוך 5 כוכבים באומרו "ב-'Big Big Love', בלינדה נמנעת מתבנית הפאוור-פופ של הלהיטים הגדולים ביותר שלה לטובת סוגה מוזיקלית מקפיצה יותר. יכולת כתיבת השירים של דיאן וורן חוצה את גבולות הסוגה המוזיקלית ומצליחה לשקף את המציאות הזו".<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-16 במרץ 2023.<ref name=":2"></ref> הוא כולל סצנות של זוגות אוהבים, כמו גם סצנות בהן ניתן לראות את קרלייל רוקדת.<ref name=":2" />

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!כלל העולם
|16 במרץ 2023
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|RAF/BMG
|style="text-align:center;"|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירי בלינדה קרלייל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דיאן וורן
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת BMG רייטס מנג'מנט