OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אדוארד יוז (אדמירל)

אדמירל סר אדוארד יוז (באנגלית: Edward Hughes; בערך 1720–1794) היה קצין בצי המלכותי שפיקד על תחנת הודו המזרחית.

== ביוגרפיה ==

יוז נולד בערך בשנת 1720, הצטרף לצי המלכותי בשנת 1735, וארבע שנים לאחר מכן, נכח בכיבוש פורטובלו, פנמה.<ref name=odnb>[http://www.oxforddnb.com/view/article/14067?docPos=2 Sir Edward Hughes at Oxford Dictionary of National Biography]</ref> ב-1740 הועלה לדרגת לוטננט ושירת במשלחת קרטחנה של 1741, ובקרב הבלתי החלטי על טולון ב-1744. ב-HMS Warwick, הוא השתתף בפעולה נגד ה-Glorioso, אך ללא תמיכה מתאימה מה-Lark (שהפליגה עם Warwick), האויב ברח. לאחר מכן נשפט מפקד ה-Lark ונידון על התנהגותו, ויוז קיבל את התפקיד שהתפנה. קפטן יוז היה עם אדוארד בוסקוון בלואיבורג ועם צ'ארלס סונדרס בקוויבק.<ref name=odnb/><ref name="EB1911"></ref>
המוזיאון הימי הלאומי.]]

הוא היה בתעסוקה מתמשכת במהלך השלום, וכקומודור פיקד על תחנת הודו המזרחית מ-1773 עד 1777.<ref name="odnb" />תוך זמן קצר הוא חזר לתחנת איי הודו המזרחית כאדמירל משנה, עם כוח ימי מוחץ. במסעו החוצה, הוא כבש את גורה מהצרפתים, והוא נקרא לבצע פעולות קטנות בלבד במשך השנתיים הבאות, שכן האויב לא הצליח לגייס שום כוח המתאים לפגוש את השייטת החזקה שהביא יוז מהתעלה.<ref name="EB1911" />

מאחר שספרד ובריטניה היו נתונות במלחמה במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית, הרשויות הספרדיות בצ'ילה קיבלו אזהרה כי יוז הולך לחופי צ'ילה להתקפה קרובה.<ref name=histch></ref> אולם מתקפה זו מעולם לא התרחשה.<ref name="histch" />בשנת 1782, עם פתיחת פעולות האיבה מחדש באיי הודו המזרחית, הוא הסתער על טרינקומלי כמה ימים לפני שהגיעה השייטת של סיפרן לאזור.<ref name="odnb" /> במשך השנה שלאחר מכן, המים ההודיים הללו היו הזירה של אחד מהמסעות הימיים המפורסמים ביותר.<ref name="odnb" /> סיפרן היה אולי המפקד הימי המוכשר ביותר שצרפת טיפחה אי פעם, אבל הכפופים לו היו תככנים וחסרי מיומנות; יוז לעומת זאת, שהיכולת שלו הייתה כזו שנולדה מניסיון ארוך ולא מגאונות, נתמכה היטב. לא פחות מחמש קרבות עזים התקיימו שני הציים, ואף אחד מהם לא השיג יתרון מכריע. בסופו של דבר, יוז עמד על שלו.<ref name="EB1911" />

לאחר השלום, הוא חזר לאנגליה, ולמרות שהגיעו אליו הצעות קידום נוסף, הוא לא הניף שוב את דגלו. הוא צבר עושר רב במהלך שירותו ההודי, שאת רובו העניק לצדקה באופן חשאי. הוא מת בביתו בלוקסבורו באסקס בשנת 1794.<ref name="odnb" /><ref name="EB1911" />

אשתו השנייה רות מתה בשנת 1800. הונו של יוז הלך לאדוארד יוז בול יוז (בערך 1798–1863), נכדה מנישואים קודמים, שהפך לגנדרן וכונה בבוז "כדור הזהב".

== הנצחה ==

האונייה הבריטית של חברת הודו המזרחית "סר אדוארד יוז" שהושקה ב-1784, נקראה על שמו.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדמירלים בריטים
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1720
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1794
המקלט (סרט, 2007)

המקלט הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2007 בכתיבתו ובבימויו של רועי הורנשטיין, עם יחזקאל לזרוב, גילה אלמגור וסתיו נגר בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אב ובנו היורדים למקלט על רקע "מתקפת פתע על ישראל". כאשר הבן מתעורר בבוקר שלמחרת הוא נחרד ללמוד מאביו, כי "ישראל הושמדה במהלך המתקפה".

רוב העלילה מתרחשת באפלולית של המקלט.
	
הסרט זכה בפרס ראשון ב-Hollywood DV Film Festival, בארצות הברית.
==תקציר העלילה==
שרה עמיחי (גילה אלמגור) יושבת לארוחת ערב עם בנה (יחזקאל לזרוב) ונכדה (סתיו נגר). היא מתאמצת לפתוח בשיחה אבל הבן שותק רוב הזמן ופניו זועפות וגם הנכד מסתפק בתשובות קצרות. מסתבר ששניהם נמצאים עדיין בטראומה לאחר שהאם נרצחה לפני חצי שנה בפיגוע טרור. שדרן הרדיו (מלאכי חזקיה) מדווח על המצב הביטחוני החמור וכי מצרים עומדת להחזיר את שגרירה מישראל. האב בטוח שמלחמה כוללת עומדת לפרוץ.

בלילה נשמעות צפירות אזעקה, האב מזנק ממיטתו, לוקח מסכות אב"כ, מעיר את הבן, רץ אתו למקלט ונועל אותו ולא מאפשר לאנשים אחרים להיכנס. מעתה משליט האב את רצונו על הבן. הוא יוצא מדי פעם להביא אוכל וחוזר עם הודעות שישראל נכבשה אך "אנו נהדוף אותם".

אדם נכנס למקלט והאב משוכנע שמדובר בחייל מצרי או סורי ומתנפל עליו. מתחולל מאבק ממושך במהלכו נפצע האב אך מצליח לקשור את האדם ולסתום את פיו. הוא מורה לבן להרוג את האדם "לפני שהוא יהרוג אותם" אך הבן מסרב. הבן מוצא בתיקו של אביו מכתב לאביו ובו מודיעים לו מהחברה בה עבד כי הוא מפוטר מעבודתו בגלל היעדרויות וחוסר מוטיבציה. הבן מבין כי האב נמצא בסערת רגשות. הוא מטפס על סולם דרך פיר ומגיח החוצה. הוא מגיע לבית סבתו בה נמצאים שוטרים שמחפשים אותו כבר מספר ימים. מסתבר שצפירות האזעקה הופעלו בטעות...

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|יחזקאל לזרוב
|אבא
|
|-
|סתיו נגר
|בן
|
|-
|גילה אלמגור
|שרה עמיחי
|סבתא
|-
|מלאכי חזקיה
|שדרן רדיו
|בקול בלבד
|-

|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=GTfO2hn7Dxg קדימון למקלט2007], באתר יוטיוב
*[https://www.sratim.co.il/tt178239/ המקלט], באתר "סרטים"
*[https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/47/ART1/565/690.html המקלט 2007], באתר nrg

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2007
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי יונייטד קינג
וילי לאגס

וילי פאול פרנץ לאגס (בגרמנית: Willy Paul Franz Lages; 5 באוקטובר 1901 – 2 באפריל 1971) היה פושע מלחמה נאצי. לאגס היה ראש המטה של האס דה באמסטרדם במהלך מלחמת העולם השנייה. החל מ־1941 שימש כאחראי על גירוש יהודי הולנד למחנות הריכוז וההשמדה. על פי ההערכות היה אחראי על השמדתם של 70,000 מיהודי הולנד במסגרת שואת יהודי הולנד. בתפקידו פיקד על הוצאות להורג של יהודי ואנשי מחתרת הולנדיים, ביניהם האני סכאפט.

==אחרי המלחמה==
הפגנות נגד אי ביצועו של עונש המוות ללאגס
לאחר המלחמה, ב־1949, נמצא לאגס אשם בפשעי מלחמה בבית משפט בהולנד ונגזר עליו גזר דין מוות. גזר הדין אושר ב־1950. למרות זאת גזר הדין לא בוצע כיוון שהמלכה יוליאנה סירבה לחתום על גזר דין מוות. עמדה זו הייתה הפוכה לקבינט ההולנדי, והדבר עורר הפגנות ציבוריות. למרות זאת, ב־1952 עונשו הומר למאסר עולם, והוא נפטר ב־1971.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:מורשעים בדין באירופה
קטגוריה:שואת יהודי הולנד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1971
בריטה ארנסט

בריטה ארנסט (בגרמנית: Britta Ernst; נולדה ב-23 בפברואר 1961) היא פוליטיקאית גרמנייה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. שימשה בעבר כשרת החינוך של מדינת שלזוויג-הולשטיין, שרת החינוך של מדינת ברנדנבורג, ונשיאת ועידת שרי החינוך. היא אשתו של קנצלר גרמניה אולף שולץ.

==ביוגרפיה==
ארנסט נולדה בהמבורג ב-23 בפברואר 1961. לאחר שסיימה את התיכון עברה הכשרה מקצועית כפקידה בענף הנדל"ן. לאחר מכן החלה ללמוד כלכלה ופוליטיקה באוניברסיטת המבורג. ב-1978 היא הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-1993 היא החלה לעבוד כעוזרת הפרלמנטרית של חברת הסנאט של המבורג, טראוטה מילר. בין 1994–1997 עבדה כעוזרתו של הסנאטור תומאס מירו. באוקטובר 1997 נבחרה בעצמה לסנאט של המבורג. היא המשיכה להיבחר לסנאט ברציפות עד 2011. בבחירות של 2011 היא נבחרה שוב, ובעלה אולף שולץ אף נבחר לתפקיד ראש העיר. עם זאת, היא התפטרה מהסנאט באוגוסט של אותה שנה, והפכה לסגנית מנהלת קבוצת הסוציאל-דמוקרטים בבונדסטאג. ב-16 בספטמבר 2014 היא מונתה לשרת החינוך והחינוך המקצועי של מדינת שלזוויג-הולשטיין. בבחירות של 2017, איבדו הסוציאל-דמוקרטים את השליטה בממשלת שלזוויג-הולשטיין וארנסט לא מונתה שוב לשרה במדינה זו. תחת זאת, היא מונתה לשרת החינוך, הנוער והספורט של מדינת ברנדנבורג. ב-1 בינואר 2021 היא מונתה במקביל לנשיאת ועידת שרי החינוך של גרמניה - גוף המאגד את משרדי החינוך של כל המדינות השונות. היא סיימה את התפקיד בסוף השנה. ב-17 באפריל 2023 היא התפטרה מתפקיד שרת החינוך של ברנדנבורג עקב חוסר יכולתה להתמודד עם המחסור החריף במורים במדינה.

==חיים אישיים==
ב-1998 נישאה ארנסט לפוליטיקאי חבר מפלגתה אולף שולץ, אשר נבחר לקנצלר גרמניה ב-2021. הזוג מתגורר בפוטסדאם ללא ילדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאיות גרמניות
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:בני זוג של קנצלרי גרמניה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1961
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1961
מכעב

מֻכַּעַב (בערבית: مكعب, תרגום מילולי: קובייה) הוא שמו של גורד שחקים הנמצא בתכנון אדריכלי בעל צורת קובייה עצומת ממדים, בגובה (וכן האורך והרוחב) 400 מטר, ברובע אל-קירוואן בריאד, ערב הסעודית, אחת מחמש השכונות המרכזיות של פיתוח הנדל"ן המתוכנן של רובע אל-מורבע החדש (المربع الجديد). התכנון נחשף בפברואר 2023, הפריסה והעיצוב הקוביים שלו בהשראת ארמון אל-מורבע.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== רקע ==
ההתחייבות האדירה הוכרזה על ידי שליט הממלכה בפועל מוחמד בן סלמאן ב-16 בפברואר 2023.<ref></ref><ref></ref> העיצוב זכה לביקורת מסוימת בשל הדמיון שלו לכעבה במסגד מסג'יד אל-חראם במכה, המקום הקדוש לאסלאם.<ref></ref>

הפנים כפי שמתוכנן כעת יכלול הקרנות הולוגרפיות עצומות שמטרתן לגרום לצופים להרגיש כאילו הם נמצאים במציאות, בזמנים ובמקומות שונים. הפנים יכלול גם מגדל מסתחרר עם מרפסות תצפית ומסעדות, שממנו יבקעו ההקרנות.<ref></ref>

מכעב מתוכנן להיות החלק המרכזי של מרכז עירוני ענק חדש שנבנה בתוך עיר הבירה הסעודית ריאד בשם אל-מורבע החדש. זה יהיה המבנה הגדול בעולם עם שטח רצפה פנימי של כ-2 מיליון מ"ר.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

הפרויקט מתוכנן להתתבצע על ידי החברה לפיתוח אל-מורבע החדש, אשר יורש העצר מוחמד בן סלמאן הוא נשיאה.<ref>https://www.arabianbusiness.com/industries/construction/new-saudi-megaproject-what-we-know-about-new-murabba-the-worlds-largest-downtown</ref>

תוכניות הקובייה הן חלק מפרויקט Saudi Vision 2030.<ref></ref>

המכעב יכלול גם גינות גג.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערב הסעודית: גורדי שחקים
קטגוריה:גורדי שחקים: מיזמים עתידיים
קטגוריה:קוביות
תקן חשבונאות בין-לאומי 2 – מלאי

תקן חשבונאות בינלאומי 2 – מלאי הוא תקן דיווח כספי בינלאומי שאומץ על ידי המועצה הבינלאומית לתקינה בחשבונאות (IASB) כדי לספק הנחיות לגבי הערכת שווי וסיווג מלאי.

==סקירה כללית==
===מטרה ומאפיינים===
מטרת התקן היא הגדרת מלאי כנכסים שהם:
* מוחזקים למכירה במהלך העסקים הרגיל,
* בתהליך של ייצור למכירה כזו, או
* בצורה של חומרים או אספקה שמשמשים בייצור או במתן שירותים.

===מבנה ותוכן===
תקן זה דורש שאותם נכסים הנחשבים למלאי צריכים להירשם לפי הנמוך מבין העלות או שווי המימוש נטו. העלות כוללת לא רק את עלות הרכישה אלא גם את עלויות ההמרה, שהן העלויות הכרוכות בהבאת המלאי למצבו ומיקומו הנוכחיים, כגון עבודה ישירה. התקן מאפשר גם היוון של תקורה משתנית ותקורה קבועה כל עוד התקורות הקבועות מוקצות על בסיס שיטתי ועקבי ובהתייחס לרמות התפוקה הרגילות. כאשר התפוקה נמוכה מהצפוי, יש לראות את התקורה העודפת הנובעת כהוצאה ולא להוון, אך כאשר התפוקה גבוהה באופן חריג, יש להקטין את התקורה הקבועה שהוקצתה לכל יחידה כדי לא להעריך יתר על המידה את המלאי.

במקרה של מספר מוצרים המיוצרים בתהליך אחד, כגון מוצר עיקרי ותוצר לוואי, כאשר העלויות אינן מופרדות באופן ברור, יש להקצות את העלויות "על בסיס רציונלי ועקבי",<ref></ref> כגון בהתבסס על שווי השוק של כל יחידה בזמן ששני המוצרים הופכים נפרדים.

התקן אינו מאפשר היוון של:
* העלות של רמות חריגות של פסולת,
* עלויות אחסון כאשר האחסון אינו חלק מתהליך הייצור,
* עלויות ניהול,
* עלויות מכירה.

הערכת העבודות בביצוע על חוזי בנייה ושירות אינן נכללות בתחולת תקן זה (במקום זאת חל עליהן תקן דיווח כספי בינלאומי 15); באופן דומה חלים על מכשירים פיננסיים תקן חשבונאות בינלאומי 32 ותקן דיווח כספי בינלאומי 9 ועל נכסים ביולוגיים הנובעים מפעילות חקלאית, תקן חשבונאות בינלאומי 41 חל במקום התקן הנ"ל.<ref>PKF, [http://www.pkf.com/media/8766/IAS%202%20Summary.pdf IAS 2 Inventories Summary], accessed 17 December 2016</ref> כמו כן, היוון עלויות אשראי במלאי מקבל התייחסות גם בתקן חשבונאות בינלאומי 23 – עלויות אשראי.

התקן מאפשר שתי שיטות תמחיר, הטכניקה הסטנדרטית והטכניקה הקמעונאית. הטכניקה הסטנדרטית דורשת שהמלאי יוערך בעלות הסטנדרטית של כל יחידה; כלומר, העלות הרגילה ליחידה ברמת התפוקה והיעילות הרגילה. הטכניקה הקמעונאית מעריכה את המלאי על ידי לקיחת ערך המכירה שלו ולאחר מכן הקטנתו בשיעור הרווח הגולמי הרלוונטי. כאשר פריטי מלאי אינם ניתנים להחלפה בדרך כלל או כאשר פריטים מסוימים מיועדים לפרויקטים ספציפיים, נדרש לזהות את העלויות הספציפיות של אותם פריטים ולהקצות את העלויות לפריטים בנפרד.

התקן דורש גם שימוש בעקרון [נכנס ראשון יוצא ראשון] (או FIFO), לפיו אותם פריטים שהיו במלאי הכי הרבה זמן נחשבים לפריטים שבהם נעשה שימוש ראשון, מה שמבטיח שאותם פריטים המוחזקים במלאי בתאריך הדיווח מוערכים לפי המחיר האחרון. כחלופה, ניתן להקצות עלויות של מלאי באמצעות נוסחת העלות הממוצעת המשוקללת.

יש לרשום את ערך המלאי לפי הנמוך בין העלות ובין שווי המימוש נטו. כאשר שווי מימוש נטו יורד מתחת לעלות המלאי, ההפסד יוכר כהוצאה בתקופה שבה מתרחשת ירידת הערך.

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.iasb.org.il/uploads/n/1609739411.5827.pdf תקן חשבונאות בינלאומי 2 – מלאי, באתר המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוחות פיננסיים
קטגוריה:תקני חשבונאות
טרנטולה (שיר)

טרנטולה הוא שיר של הזמר והראפר הישראלי סטטיק והזמרת הישראלית אגם בוחבוט, אשר יצא לאור ב-22 בפברואר 2023, כחלק מאלבום הבכורה של סטטיק, "לירז". הוא נכתב על ידי סטטיק, בוחבוט, ירדן פלג, איתי שמעוני, Triangle ודור גל והופק על ידי ג'ורדי ו-Triangle.

==רקע וכתיבה==
על שיתוף הפעולה בין סטטיק לבוחבוט הוכרז לראשונה בינואר 2023 באתר מאקו. זה השיר האחרון שהוקלט עבור האלבום, והיחיד שלא הוקלט באולפן שבווילה בקיסריה בו הוקלטו שאר שירי האלבום. השיר כולל בתוכו דימוי של התנהגות הרסנית של דמות במערכת יחסים הטרוסקסואלית לארס של משפחת העכבישאים הפרווניתיים.

==וידאו קליפ==
את הווידאו קליפ הנלווה לשיר ביים רומן בוצ'אצקי. הוא פורסם ב-13 במרץ 2023 בערוץ היוטיוב של סטטיק ובן-אל תבורי. הקליפ הופק תחת חסותה של חברת האופנה אורבניקה, לה משמשים סטטיק ובוחבוט כפרזנטורים, במהלך שני ימי צילומים. את הקליפ ליווה קמפיין לחברה, עבורו שונו המילים לתוכן פרסומי על חברת אורבניקה.

על הקליפ והקמפיין נאמר בחברת אורבניקה: .

==מיקומי שיא==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:שירי סטטיק
קטגוריה:שירי אגם בוחבוט
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איתי שמעוני
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דור גל
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סטטיק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רון ביטון
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי Triangle
קטגוריה:שירים על עכבישים
הופ ופיית'

הופ ופיית היא קומדיית מצבים אמריקאית. הסדרה עוסקת בהופ, אישה נשואה עם שלושה ילדים שאחותה פיית, כוכבת אופרת סבון עוברת לגור עמה. היא שודרה ברשת NBC במשך שלוש עונות.

== דמויות ==
* הופ פיירפילד-שאנובסקי (פיית' פורד): עקרת בית, נשואה לצ'רלי ואם לשלושה ילדים, הגיונית ובדרך כלל נרתעת מלשתף פעולה במזימות של אחותה.
* פיית' פיירפילד (קלי ריפא): אחותה של הופ, שחקנית שעברה לגור עם הופ לאאחר שהדמות באופרת הסבון בה שיחקה נהרגה. 
* צ'רלי שאנובסקי (טד מק'גינלי): בעלה של הופ, רופא שיניים, לא מחבב את פיית'.

== ידוענים שביצעו הופעת אורח בסדרה ==
* שריל לאד
* ניק לאשיי
* ג'ני מקארתי
* ג'קלין סמית'

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
יעקב מאסטרו

יעקב (ג'קיטו) מאסטרו (1927 - 21 בפברואר 2016) היה יהודי יווני אשר הציל יהודים רבים במחנה ההשמדה אושוויץ ועל כך קיבל את אות המציל היהודי.

==קורות חיים==
ג'קיטו מאסטרו נולד בסלוניקי בשנת 1927 ליצחק וגרציה מאסטרו. לג'קיטו היו שתי אחיות ואח: אסתר (שעסקה גם היא בהמשך בהצלת יהודים בשואה), ז'אנה ודניאל. אביו של ג'קיטו נפטר כשהיה בן שבע.
באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון וכבשו את סלוניקי. ג'קיטו הצעיר החל סוחר עם חיילי האס אס ולומד את השפה הגרמנית.

ב-15 במרץ 1943, נשלח ג'קיטו בן ה-15 בטרנספורט הראשון של יהודי יוון לאושוויץ. היהודים הסלוניקאים לא דיברו גרמנית, וג'קיטו, שלמד גרמנית בתקופת הכיבוש, הפך למתרגם של יהודי סלוניקי וכך קיבל את תפקיד חלוקת העבודה לאסירים. במסגרת תפקידו בחלוקת העבודה שינה פעמים רבות את מקומות העבודה של האסירים היהודים כך שאסירים שהיו חלשים יותר יזכו בעבודות קלות. בדרך זו הציל כאלף יהודים. כמו כן, ג'קיטו הצליח להשיג משקאות חריפים, סיגריות, תכשיטים ומצרכים נוספים, ובעזרתם לשחד את אנשי המחנה וליצור איתם קשרים. כך הצליח לשחרר אסירים שנשלחו לניסויים רפואיים והשיג תרופות חיוניות לאסירים חולים.

בתום המלחמה נשלח ג'קיטו למחנות העקורים בדרום איטליה ומשם עלה לארץ ישראל בשנת 1946. הוא התנדב לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. התגורר בתל אביב ובהמשך בבת ים ועסק במכונאות רכב.

ב-2014 פרסם חוקר השואה גדעון גרייף את ספרו "המלאך הטוב מאושוויץ" העוסק בסיפור חייו של ג'קיטו מאסטרו. בשנה זו גם קיבל את "אות המציל היהודי בשואה".

ג'קיטו נפטר ב-21 בפברואר 2016. בשנת 2018, לאחר מותו, נקרא על שמו רחוב בבית שאן.

==לקריאה נוספת==
* גדעון גרייף, "המלאך הטוב מאושוויץ" – סיפורו המופלא של יעקב "ג'קיטו" מאסטרו, מציל היהודים מאושוויץ, ירושלים: יד ליהודי יוון וסלוניקי, 2014.
* אהרון רובין, "הייתי רק בן חמש עשרה", בקהילה – שבועון חרדי בישראל, פסח תש"ע

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.jrj.co.il/BRPortal/br/P102.jsp?arc=1824291 ג'קיטו מאסטרו באתר "יהודי מציל יהודי בשואה"]
* [https://brave-together.com/2021/07/28/סיפור-הגבורה-של-יעקב-גקיטו-מאסטרו-זל/ ג'קיטו מאסטרו באתר מצעד הגבורה]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצילים יהודים בשואה
קטגוריה:מקבלי אות המציל היהודי
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:ישראלים ילידי יוון
קטגוריה:ילדים בשואה: יוון
קטגוריה:ניצולי השואה: יוון
מיכל שוורץ (אמן)

מִי֫כְל (מיכאל) שוורץ (Michel (Michael) Schwartz; תרפ"ו, 1926 - י' באלול תשע"א, 9 בספטמבר 2011) היה אמן יהודי אמריקאי, בין היתר צייר כמה מהסמלילים ("לוגואים") המוכרים של חסידות חב"ד.

==ביוגרפיה==
נולד בהרי הקטסקילס שבניו יורק צאצא למִי֫כְל הכהן. בצעירותו למד בישיבת תורת חיים בברוקלין ובישיבת יעקב יוסף במנהטן. בגיל 13 הוא נרשם לבית הספר לאמנות של ניו יורק.

בשנת ה'תש"ב, עשה עיצוב ועמוד שער לשיחות לנוער, בהדרכת האדמו"ר רבי מנחם מנדל שניאורסון, בהם הורה לו על פרטי הציורים, על לוגו מסוים שיהיה "בסגנון הדומה לדיק טרייסי" ועל מדור "פינת הפלא" שכלל איור של חמישה-ששה ציורים ביקש שיהיה דומה לסגנונו של רוברט ריפלי, לפעמים הגיה הרב שניאורסון את התוכן במדורי העיתון.

בשנת ה'תש"ד הוא צייר לוגו לארגון המרכז לענייני חינוך.

עם הקמת ארגון הילדים צבאות ה' הוא נקרא לעשות לוגו לארגון, לאחר כמה תיקונים הרבי אישר את הסמל, בשנת תשמ"ג הוא עשה את הלוגו של תהלוכת ל"ג בעומר אצל הרבי ומאז משתמשים בזה בתהלוכת ל"ג ברחבי תבל.

בכ"ד באלול תשמ"ט במהלך חלוקת הדולרים ביקש ממנו הרבי מלובביץ' לצייר כיצד יראה העולם כשמשיח יבוא, שוורץ הכין את היצירה במשך כשלוש שנים, בי' בשבט תשנ"ג נערך מעמד סיום היצירה על ידי שוורץ במרכז חב"ד 770, כהיום הציור תלוי במוזיאון הילדים היהודי.

עבודותיו של שוורץ הן ייחודיות בהם משלבות דמויות עם אותיות ומילים מן המקורות. יצירותיו של שוורץ מוצגות במוסדות חשובים בארץ ובעולם כגון בניין האו"ם הבית הלבן, עיריית ירושלים, כנסת ישראל ועוד.

==קישורים חיצוניים==
*מיכל שוורץ, [https://he.chabad.org/library/article_cdo/aid/928218 הרבי והאמנות], באתר בית חב"ד
*מיכל שוורץ, [https://www.chabad.org/therebbe/article_cdo/aid/395123/jewish/The-Rebbe-and-the-Artist.htm הרבי והאמן], אתר בית חב"ד 
*[https://he.chabad.org/multimedia/media_cdo/aid/1161454 כוסו של אליהו], שוורץ מגיש לרבי יצירה
*מהיצירות שלו
[https://infocenters.co.il/gfh/multimedia/GFH/0000024389/0000024389_1_web.jpg שש(ה) מיליון] שנרצחו בשואה, [https://upload.wikimedia.org/wikipedia/he/4/46/סמל_צבאות_השם.PNG סמל ארגון צבאות השם], [https://web.archive.org/web/20220808143535/https://www.melvillejc.org/wp-content/uploads/2013/01/imagesCA37CG4P.jpg סמל ל"ג בעומר], [https://www.galleryonline.co.il/מיכאל-מישל-שוורץ-בן-גוריון דוד בן-גוריון מנוסח מגילת העצמאות והחותמים עליה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים יהודים אמריקאים
היד המלוקקת (אגדה אורבנית)

היד המלוקקת (מאנגלית: The Licked Hand) הידועה גם בשמות "ליקוק מכלב" או "גם בני אדם יכולים ללקק"<ref></ref> היא אגדה אורבנית בעלת מספר גרסאות. האגדה הופיעה לראשונה על גבי דפוס בפברואר 1982.

== עלילה ==
ילדה צעירה נשארת בבית לבדה בפעם הראשונה, כאשר רק הכלב שלה מארח לה לחברה. הילדה מקשיבה לחדשות ושומעת על רוצח שמסתובב חופשי בשכונה בה היא מתגוררת. הילדה נבהלת, נועלת את הדלתות והחלונות בביתה, אך שוכחת לנעול את החלון במרתף הבית. הילדה נכנסת למיטתה ביחד עם כלבה ונותנת לו לישון למרגלות המיטה. במהלך הלילה, הילדה מתעוררת למשמע רעשי טפטוף שמגיעים מחדר הרחצה בבית. הרעשים מפחידים את הילדה, אבל היא מפחדת לצאת מהמיטה ולגלות את מקור הרעש. במטרה להרגיע את פחדיה, הילדה שולחת את ידה לתחתית המיטה לכיוון כלבה ומרגישה ליקוק על כף ידה. בבוקר למחרת, הילדה מתעוררת והולכת לחדר הרחצה במטרה לשתות מים ומגלה באמבטיה את גופת כלבה שהושחטה ואת דמו מטפטף על האריחים. על קיר החדר נכתב "גם בני אדם יכולים ללקק" בעזרת דמו של הכלב.

גרסאות אחרות לאגדה מציגות אישה זקנה במקום ילדה צעירה. גורלו של הכלב גם הוא משתנה, החל מהיותו תלוי בחדר האמבטיה בפשטות ועד לגופת כלב מרוטשת. לעיתים, המשפט נכתב על רצפת האמבטיה או על המראה מאשר על הקיר. חלק מהגרסאות כוללות את הורי הילדה שחוזרים לבית ומוצאים את הרוצח שמסתתר במרתף הבית, בארון בחדר השינה של הילדה או מתחת למיטתה. גרסאות אחרות כוללות את הורי הילדה שחוזרים לבית בבוקר ושואלים אותה אם הלילה עבר בשלום, כאשר היא מספרת להם שהכלב הרגיע אותה, הם מופתעים ומסבירים לה שהכלב סגור בתוך מרתף הבית או קשור בחצר. בחלק מהגרסאות הסיפור מסתיים כאשר הרוצח מעולם לא נמצא או כאשר הילדה מתה. 

== במדיות אחרות ==
* בשנת 1919 פורסם סיפור בשם "יומנה של גברת פוינטר" מאת הסופר ובו איש צעיר מלטף את כלבו (או כך לפחות הוא חושב) בזמן שהוא קורא ידיעה על מותו של תלמיד. בסיפור זה, הדמות אותה האיש מלטף היא אינה כלב.
* האגדה האורבנית סופרה על ידי דמויות הסרט "" בזמן ישיבה מסביב למדורה.
* האגדה הוצגה בסרט ".
* אחת מגרסאות הסיפור מוצגת בסרט "אגדה עירונית 2".
* הפרק "Family Remains" בסדרת הטלוויזיה "על טבעי" מציגה גרסה נוספת לאגדה לפיה ילד פרא מלקק את ידה של נערה מתבגרת. הנערה הופכת להיסטרית לאחר שהיא מבחינה בכלבה עומד במסדרון ומבינה שלא הוא מלקק אותה. בגרסה זו, הכלב נרצח בזמן שגיבורי הסדרה, סאם ודין עוזרים לבני המשפחה לברוח מהבית.
* בסרט "אגדה עירונית 3", אחת הדמויות נרצחת בדרך הדומה לרצח הילדה בסיפור.
* בסרט "" גיבור הסרט נכנס למיטה (במטרה להוביל אליה רוח רפאים) ומתעורר לאחר שהוא מרגיש ליקוקים בכף ידו, אך במהרה מתברר שכלבו של הגיבור שותה מים מקערה בחדר אחר.
* אחת מגרסאות הסיפור מסופרת בסדרה "".
* הסיפור שומש כסיפור מקור לדמות בשם "ראימי" במאנגה ובסדרת האנימה "ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אגדות אורבניות
אדולף שלאביץ

אדולף שלאביץ (בגרמנית: Adolf Schlabitz; 7 ביוני 1854 – 4 בספטמבר 1943) היה צייר דיוקנאות וז'אנר גרמני.<ref>Schlabitz, Adolf", In: Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart, Vol. 30: Scheffel–Siemerding, E. A. Seemann, Leipzig 1936</ref>

== ביוגרפיה ==
הוא נולד כילד שני של יצרנית סבונים.

בשנים 1875 - 1882, הוא למד באקדמיה הפרוסית לאמנויות, בין היתר אצל פאול תומאן, קארל גוסו וארנסט הילדברנד. בעזרת מלגה, שהוענקה על ציורו של משפט בבית המשפט המחוזי ברסלאו, הוא הצליח להמשיך את לימודיו באקדמיה ז'וליאן בפריז, אצל ז'ול-ז'וזף לפבר וגוסטב בולאנז'ה. לאחר מכן נערכו נסיעות במספר מקומות באירופה ובארצות הברית.<ref>Hans-Joachim Danzmann: "Adolf Schlabitz – ein Künstlerporträt", in: Nordsächsische Rundschau, 4 September 1993</ref>

עם שובו לגרמניה, הוא התגורר במינכן במשך שלוש שנים, ואז פתח בית ספר פרטי לאמנות בברלין. עד 1901, הוא היה מסוגל להרשות לעצמו בית בבריקסלג, שבו הוא השתמש כמעון קיץ. בשנת 1907, הוא יצר ציור קיר מונומנטלי, המתאר סצנה מחייו של המשורר והמלחין הדתי מרטין רינקרט, עבור הגימנסיה המלכותית באיילנבורג.
אדולף שלאביץ, בבית המשפט המחוזי ברסלאו
באותה תקופה הוא קיבל תפקיד כעוזר בשיעורי הרישום של ארנסט הנקה (1834–1914), במה שהיא אוניברסיטת ברלין של האמנויות. ב-1911, לבקשת אנטון פון ורנר, הוא מונה לפרופסור. במהלך קריירת ההוראה שלו, שנמשכה עד 1918, היו לו כמה תלמידים שיהפכו לבולטים, כמו ליונל פיינינגר, אלברט ווינדיש, אלכסנדר קולדה, ארנסט ליבברט ואוגוסט ברימזה. הוא גם היה חבר באקדמיה הפרוסית. בנוסף לציור שלו, הוא היה אספן נלהב של אמנות עממית.

ב-1921 פרש לגמלאות והתגורר בביתו בבריקסלג. ב-1935 הצטרף לקהילת הסטודיו קלוסטרסטרסה, שירות שסיפק שטח סטודיו לאמנים. בגיל שמונים ואחת, הוא היה החבר המבוגר ביותר בקהילה.<ref>Ateliergemeinschaft Klosterstraße - Berlin 1933-1945. Künstler in der Zeit des Nationalsozialismus, Akademie der Künste (Edition Hentrich), Berlin 1994. (S. 228)</ref>

הוא נפטר בביתו ב-1943, בן שמונים ותשע, ונקבר בגרוס וורטנברג.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1854
קטגוריה:נפטרים ב-1943
יואכים קמרריוס

לוח הנצחה בבמברג המציין את מקום הולדתו של קמרריוס
יוֹאַכִים קַמֶרַרְיוּס (בגרמנית: Joachim Camerarius; 12 באפריל 1500 – 17 באפריל 1574), האב, היה מלומד גרמני קלאסי.

==ביוגרפיה==
הוא נולד בבמברג, בנסיכות-בישופות במברג. שם משפחתו היה ליבהארד (Liebhard), אך הוא נקרא בדרך כלל קמרמייסטר (Kammermeister), משום שבני משפחתו הקודמים החזיקו בתפקיד צ'מברלין (קמרריוס) של הבישופים של במברג.

הוא למד באוניברסיטת לייפציג, ואוניברסיטת האלה-ויטנברג, שם הפך לידיד קרוב של פיליפ מלנכתון. במשך כמה שנים היה מורה להיסטוריה ויוונית בגימנסיה בנירנברג (Ägidiengymnasium). ב-1530 הוא נשלח כנציג לנירנברג לדיאט של אוגסבורג, שם עזר למלנכתון בניסוח .

חמש שנים לאחר מכן הוזמן על ידי אולריך, דוכס וירטמברג לארגן מחדש את אוניברסיטת טיבינגן; ובשנת 1541 הוא עשה שירות דומה באוניברסיטת לייפציג, שם שהה את רוב שארית חייו. הוא מילא תפקיד חשוב בתנועת הרפורמציה הפרוטסטנטית, והוא התבקש לייעץ לעיתים קרובות למנהיגים.

ב-1535 הוא ערך התכתבות עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת באשר לאפשרות של פיוס בין האמונה הקתולית והפרוטסטנטית; ובשנת 1568 שלח אותו מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לווינה כדי להתייעץ איתו באותו נושא. הוא מת בלייפציג ב-17 באפריל 1574. הוא היה אביו של הרופא יואכים קמרריוס הבן.

נכדו של יואכים קמרריוס, , היה דמות מובילה במלחמת שלושים השנים, כראש ממשלתו של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ בגלות.

==עבודתו==
הוא תרגם ללטינית את הרודוטוס, דמוסתנס, קסנופון, הומרוס, תאוקריטוס, סופוקלס, לוקיאנוס מסאמוסאטה, , , תלמי וסופרים יוונים אחרים. הוא פרסם למעלה מ-150 יצירות, כולל "קטלוג הבישופים של הדיוקסיות הראשיות"; "איגרות יווניות"; "דיווחים" על "מסעותיו", בחרוזים בלטינית; "פרשנות על פלאוטוס"; מסה על נומיסמטיקה; אוקלידס בלטינית; ספר טיפול בסוסים, היפוקומיקוס (Hippocomicus); וחייהם של "הליוס אאובאנוס הסוס" (Helius Eobanus Hessus), "גאורג מאנהלט" ו"פיליפ מלנכתון". "מכתבי משפחה" (Epistolae Familiares) שלו (שפורסמו לאחר מותו) הם תרומה רבת ערך להיסטוריה של זמנו.

הוא פרסם את המהדורה היוונית המודפסת הראשונה של טקסט האסטרולוגיה של תלמי, ה-, בשנת 1535. היא הודפסה בפורמט קוורטו על ידי המוציא לאור בנירנברג יחד עם תרגומו של קמרריוס ללטינית של הספרים I ו-II וחלקים מהספרים III ו-IV, בליווי הערותיו על שני הספרים הראשונים, הטקסט היווני של ה (Καρπός) ותרגום לטיני של .

כמאמין נלהב באסטרולוגיה, הוא עקב אחריה עם מהדורה שנייה של ה-Tetrabiblos ביוונית בשנת 1553, עם תרגום לטיני נלווה מאת פיליפ מלנכתון והסנטילוקוויום (Καρπός) בלטינית ויוונית. זה הודפס בבזל, בשווייץ בפורמט על ידי .

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=118518569 ספרות מאת ועל יואכים קמרריוס האב] – הספרייה הלאומית של גרמניה 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת טיבינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:הומניסטים גרמנים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1500
קטגוריה:נפטרים ב-1574
ויקטור בש

ויקטור באש (1926).
בש ויקטור וילם, או ויקטור-גיום באש (18 באוגוסט 1863, בפשט, הונגריה - ונרצח ב-10 בינואר 1944 בליון, צרפת) הוא היה פוליטיקאי יהודי-צרפתי ופרופסור לפילוסופיה בסורבון. בש פעל במסגרת התנועה הציונית, היה מייסד שותף ונשיא של הליגה הצרפתית לזכויות האדם (נשיא הליגה מ-1926 עד 1944) למאבק בנאציזם. <ref></ref>

אביו היה העיתונאי והפעיל הפוליטי, רפאל בש . ויקטור בש, שנולד בפשט בשנת 1863, היגר עם משפחתו לצרפת בילדותו, ולאחר מכן למד בסורבון. בשנת 1885 הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת נאנסי, וב-1887 באוניברסיטת רן, התיידד עם ז'אן ז'ורס. בתקופת פרשת דרייפוס היה בש מנהיג תנועת "הדרייפוסרים" בעיר רן, בה נפתח משפט דרייפוס. הן כיהודי והן כדרייפוסרי, היה בש נתון לרדיפה מידי האוכלוסייה האנטישמית הקנאית. בראיון משנת 1916 שצוטט על ידי הביוגרף שלו ונכדתו, ההיסטוריונית הצרפתייה פרנסואז בש, הכריז ויקטור בש, "אני באמת יהודי. נאבקתי וסבלתי למען יהדותי." <ref>Basch, Françoise Victor Basch: de l'affaire Dreyfus au crime de la milice. Librairie Plon. Paris: 1994.</ref> עם זאת, הביוגרפית פרנסואז בש מדגישה כי סבה הזדהה עם ההיסטוריה המשפחתית שלו, ועם סבלם של היהודים הנרדפים, ולא במיוחד עם היהדות כדת. <ref>Basch, Françoise. Victor Basch: de l'affaire Dreyfus au crime de la milice. Librairie Plon. Paris: 1994.</ref> הן כחבר בליגה נגד האימפריאליזם שנוצרה בבריסל בשנת 1927, והן כנשיא הליגה הצרפתית לזכויות האדם בין השנים 1926–1944, בש היה אחד האדריכלים של החזית העממית הצרפתית. הוא נלחם וסבל למען עקרונות הצדק המשפטי והחברתי וכן למען זכויות האדם.

ב-10 בינואר 1944 נלקחו מביתם בליון ויקטור בש ואשתו, אילונה בש (לבית הלן פורת') <ref></ref> בגיל 80, ונרצחו על ידי ג'וזף לקוסן והנרי גונט מהמיליציה הצרפתית של משטר וישי הצרפתי האנטישמי, בהוראתו של ראש האזור פול טובייה. פול פעל בכפיפות לקלאוס ברבי ראש הגסטפו בליון, שכונה בשם "הקצב מליון". <ref></ref>

== יצירותיו הספרותיות ==
עבודותיו שפורסמו כוללות מחקר חשוב:
<div class="mw-content-ltr">
* "(Essai critique sur) L'Esthétique de Kant", Paris, 1896; the first volume of a work in 4 volumes on the history of esthetics;
* "(La) Poétique de Schiller";
* "La Vie Intellectuelle à l'Etranger";
* "Les Origines de l'Individualisme Moderne"
* L'indivisualisme anarchiste, 1904
* Max Stirner, 1904
* Titian, 1927
* "Schumann, A Life of Suffering", 1931, translated from French by Catherine Alison Phillips
* Essai d'esthétique de Kant, 1936
</div>
הוא גם תרם תכופות לעיתונים "סיקל-Siècle " ול"גראנד רוויו " של פריז.
== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Basch, Françoise. Victor Basch: de l'affaire Dreyfus au crime de la milice. Librairie Plon. Paris: 1994.
* George R. Whyte, The Dreyfus affair : a chronological history, Basingstoke 2008
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.nli.org.il/en/archives/NNL_ARCHIVE_AL990027657080205171/NLI#$FL12167935 תמונתו של ויקטור בש באתר הספרייה הלאומית]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:אנרכיסטים יהודים
קטגוריה:אנרכיסטים צרפתים
קטגוריה:פעילים ציונים בצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1863
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1944
מיקולש גלנדה

מיקולש גלנדה (בצ'כית: Mikuláš Galanda; 4 במאי 1895 – 5 ביוני 1938) היה צייר ומאייר, אחד מחשובי החלוצים ומפיצי האמנות המודרנית הסלובקית. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי במרטין.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד ב Mala Vieska. בשנים 1914- 1916 למד באקדמיה לאמנויות יפות בבודפשט. בשנת 1922 נרשם לאקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג, שם למד אצל פרופ' ורטיסלב ברונר. מ-1923 עד 1927 למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג בהדרכת אוגוסט ברימזה ופרנץ ת'ילה.

בשנים 1924- 1926, גלנדה היה העורך הגרפי הראשון של מגזין דאב. הוא קיבל אישור ללמד רישום בשנת 1928, ובאותה שנה בפראג הכיר את מריה בודובה, שאיתה התחתן ב-1931. הוא עבר לברטיסלבה ב-1929 והחל ללמד בבית הספר הראשון לנשים של עיר.

בין השנים 1929- 1932 הוא חלק סטודיו יחד עם Ľudovít Fulla בברטיסלבה. בשנת 1930 עבד כמורה בבית הספר השני לבנים ובבית הספר למלאכת יד בברטיסלבה. בסתיו 1930 נסע לפריז, והציג תערוכה בקרקוב.

במהלך השנים 1930–1932, גלנדה ולודוביט פולה פרסמו העתקים של מכתביהם הפרטיים, שבהם הביעו דעות פרוגרסיביות חדשות על האמנויות היפות ותפקידן בחברה המודרנית. בשנת 1933 הוא הפך לפרופסור בבית הספר למלאכת יד בברטיסלבה.

ב-1935 הציג תערוכות בסיינה אלאנו ובפראג. ב-1936 הציג בביאנלה בוונציה. בשנת 1937 הוא הציג את יצירותיו במוסקבה ובאותה שנה בתערוכה הבינלאומית של אמנויות וטכניקות בפריז, שם זכה במדליית כסף עבור ז'אנר איורים ועיצובי ספרים. ב-1938 השתתף בתערוכה לאמנות סלובקית בניו יורק.

בכל יצירתו הוא שאף לנסח את המודרניזם האמנותי הסלובקי על בסיס הישגים בהתפתחות הציור האירופי. הוא נטה למגמות אקספרסיוניסטיות וקוביסטיות, ועל בסיס זה יצר סגנון ציור משלו. בתחילת הקריירה שלו הוא היה מכוון לגרפיקה אבל מאוחר יותר הוא התמסר יותר לציור. הנושא שלו היה מקומי קשור לנוף ולאנשים הסלובקיים. הוא נחשב לצייר לירי בעל יופי וקסם. גוף היצירה שלו הוא בעיקר בטון מלנכולי.

מיקולש גלנדה מת ב-5 ביוני 1938 בברטיסלבה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:Mikuláš Galanda - In an Inn - O 5237 - Slovak National Gallery.jpg|בבית המרזח
File:Mikuláš Galanda - Still Life with Ceramic Pots and Apples - O 2174 - Slovak National Gallery.jpg|טבע דומם
File:Mikuláš Galanda - Woman with Bellflowers - O 2604 - Slovak National Gallery.jpg|אשה עם פרח
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:נפטרים ב-1938
מוזיאון השואה בחרקוב

מוזיאון השואה בחרקוב (אוקראינית: Харківський музей Голокосту) - הוא המוזיאון הלא-ממשלתי הראשון באוקראינה המוקדש לזכר השואה באוקראינה וממוקם בחרקוב.

==היסטוריה==

הוא נוסד בשנת 1996 על בסיס המסמכים אשר היו ברשותה של מייסדת המוזיאון לריסה וולוביק. המשימה העיקרית של המוזיאון היא איסוף ושימור מסמכים ומידע והעברתם בהמשך ליד ושם לגבי פעילותם במקום של חסידי אומות העולם. נכון לשנת 2011 הוכרו על ידי יד ושם 88 חסיד אומות העולם. אחת מחסידות אומות העולם של חרקוב הייתה אלכסנדרה בלובה, היא עסקה בהצלת ילדים יהודים ועל כך, יותר מאוחר, היא הוצאה להורג בירייה. במוזיאון מתקיימים סיורים מודרכים לסטודנטים ותלמידים. במוזיאון ישנם בערך 3,000 פריטים, והאוסף ממשיך לגדול. בשנת 2014 עבר מבנה המוזיאון שיפוץ יסודי.

==מחלקות==
* מוזיאון השואה
* מרכז מחקרי-לימודי
* גלריית "עמי"
* עיתון "Дайджест Е" (יוצא לאור החל מדצמבר 1995)
* תוכנית "חסידי אומות העולם"

במוזיאון ישנה ספרייה הכוללת חומרים בנושא השואה. כמו כן באוסף המוזיאון נמצא הדגם המוקטן של מפעל הטרקטורים של חרקוב שבו רוכזו והוחזקו היהודים במשך יומיים ללא מזון ולאחר מכן הם נשלחו לדרוביצקי יאר ושם נרצחו.

==תערוכות==
במוזיאון ישנן מספר תערוכות קבועות וזמניות:
* תערוכה המוקדשת לזכרם של הנרצחים.
* תערוכת חסידי אומות העולם - שמות, סיפורים ותצלומים של המצילים וניצולים.
* תערוכה המוקדשת למשפט חרקוב ב-1943. במשפט זה נשפטו נאצים ומשתף פעולה אחד מקומי.
* תערוכה המוקדשת לתרומתם של היהודים בניצחון על הנאצים.
* אולם תערוכת ציורים של ציירים מקומיים.
* תמונותיה של חרקוב בין השנים 1941 - 1943 מארכיונים גרמניים וסובייטיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://our-travels.info/ost/Goroda/Ukraine/Kharkov/Kharkov-muz.php המוזיאונים של חרקוב] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חרקוב: מבנים
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:אוקראינה: מוזיאונים
יוכי צוקר פרלמן

יוכי צוקר פרלמן היא משוררת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
יוכי צוקר פרלמן בוגרת מדעי הרוח והחברה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב<ref name=":0"></ref>. חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים<ref></ref>.

חברת קיבוץ יטבתה שבערבה<ref name=":0" />.

== ספריה ==
* כאשר משתכנות בי מנגינות (תל אביב: מילה טובה, 2009)
* מקצה אל קצה (חיפה: פרדס, 2012)
* יד ביד (תל אביב: הוצאת סער, 2015)
* אישי (הרצליה: ספרי ניב, 2016)
* צל להתערסל (תל אביב: ספרי עתון 77, 2017)
* אוושה (תל אביב: ספרי עיתון 77, 2019)
* קצות שפה: שירים 2010–2020 (ישראל: ספרי עיתון 77, 2021)

== לקריאה נוספת ==
* יוכי צוקר פרלמן, עיר ילדותי, עדות, גיליון 5, ינואר 2016
* ביטאון שירה, גיליון 200, אוקטובר 2017
* יוכי צוקר פרלמן, הפעם באת, עיתון 77, גיליון 396, ספטמבר 2017, עמוד 42

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* יוכי פרלמן, [http://stage.co.il/Stories/284172 ס(צ)יור אחר], באתר במה חדשה, 31.12.2003
* [https://www.nillydagan.com/יוכי-פרלמן יוכי צוקר פרלמן] באתר של נילי דגן, 26.11.2014
* יוכי צוקר פרלמן, [https://social-poetry.co.il/יוכי-צוקר-פרלמן-שוכב-לו-אדם/ שוכב לו אדם], באתר שירה חברתית, 20.7.2017
* יקיר בן–משה, [https://iton77.com/יוכי-צוקר-פרלמן-אוושה/ יוכי צוקר פרלמן / אוושה], אתר עיתון 77, 14.3.2019
* יקיר בן־משה, [https://iton77.com/יוכי-פרלמן-קצות-שפה/ יוכי פרלמן | קצות שפה], אתר עיתון 77, 3.3.2021

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:יטבתה: אישים
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
ישראנליטיקה

ישראנליטיקה (Isranalytica) היא סדרה של כנסים מדעיים בינלאומיים המתקיימים מדי שנה בישראל, המפגישים מדענים מתחומים מדעיים שונים כדי לדון ולשתף רעיונות, חידושים טכנולוגיים, ואת ממצאי המחקר האחרונים שלהם.<ref></ref>

הכנס מאורגן על ידי האגודה הישראלית לכימיה אנליטית (IACS)<ref></ref> בשיתוף עם ארגונים מדעיים נוספים.

== היסטוריה ==
ישראנליטיקה הוכרה על ידי האגודה הבינלאומית לאלקטרוכימיה (ISE) ,<ref></ref> האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (IUPAC) <ref></ref> ושיתוף הפעולה לעקיבות בינלאומית בכימיה אנליטית (CITAC).<ref></ref>

כנס ישראנליטיקה הראשון התקיים בשנת 1998, ומאז הפך לאחד האירועים המדעיים הגדולים בישראל, המושך אליו משתתפים מכל רחבי העולם.

במהלך השנים גדלה ישראנליטיקה בהיקפה, דבר המשקף את החשיבות הגוברת של תחום הכימיה האנליטית ושל תחומים מדעיים אחרים בעולם. לסדרת הכנסים הזו יש גם תפקיד בקידום שיתוף פעולה מדעי בין ישראל לבין מדינות אחרות.

== תוכן הכנס ==
הנושאים המרכזיים שבהם עוסק כנס ישראנליטיקה מתרכזים בכימיה אנליטית, שהיא חקר ההפרדה, הזיהוי והכימות של תרכובות כימיות בחומרים שונים. עם זאת, התוכנית המדעית מכסה גם תחומי מדע אחרים, כולל ביוכימיה, מדעי הסביבה, ננוטכנולוגיה ועוד.

כל כנס כולל הרצאות מליאה של מדענים מהתחום,<ref></ref> דיוני פאנל, מושבים טכניים ומצגות פוסטרים.<ref></ref> למשתתפים מישראל ומחוצה לה ניתנת הזדמנות להציג את ממצאי המחקר שלהם, להחליף רעיונות וליצור קשרים עם מדענים אחרים בתחומם.

ישראנליטיקה כוללת גם אזור תערוכות, שבו חברות וארגונים מציגים את המוצרים ואת השירותים האחרונים שלהם הקשורים לכימיה אנליטית ותחומים מדעיים אחרים. האזור מאפשר למשתתפים ללמוד על טכנולוגיות, על ציוד ועל שירותים חדשים שיכולים להשתלב במחקר ובעבודה שלהם.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: כנסים
קטגוריה:כימיה אנליטית
ג'ון סאת'רלנד

ג'ון סאת'רלנד (באנגלית: John Sutherland; 11 בספטמבר 1910 – 17 בפברואר 2001) היה מפיק סרטים אמריקאי.<ref name=imdb></ref>

סאת'רלנד דיבב את במבי הבוגר בסרט "במבי" משנת 1942. סאת'רלנד הפיק 45 סרטים בין השנים 1945–1973.<ref name=imdb/> רבים מסרטיו היו סרטי הדרכה מונפשים שהופקו עבור אוניברסיטת הארדינג המשבחים את התפיסה הסוציו-אקונומית של הקפיטליזם ומעבירים מסר פוליטי על היתרונות של חירות הן של הכלל והן של הפרט, ועל החסרונות של התערבות ממשלתית, במיוחד עם סרטי התעמולה "Make Mine Freedom" ו-"Fresh Laid Plans".<ref>[https://www.hoganmag.com/blog/animating-ideas-the-john-sutherland-story/ Animating Ideas, Hogan's Alley #12]</ref>

== ביוגרפיה ==
סאת'רלנד נולד ב-11 בספטמבר 1910 בוויליסטון, דקוטה הצפונית.

את הקריירה שלו הוא החל כשעבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, כדי לעבוד בתעשיית הקולנוע. בעודו בלוס אנג'לס, סאת'רלנד נשא לאישה את פאולה וינסלו ב-16 בספטמבר 1939, לזוג נולדו ארבעה ילדים.

בני הזוג עבדו עם וולט דיסני בסרט "במבי" משנת 1942, כאשר סאת'רלנד דיבב את הדמות הראשית בגרסתה הבוגרת בעוד וינסלו דיבבה את אימו.

סאת'רלנד עזב את תעשיית הקולנוע בשנת 1973, ועבר לואן נייס, קליפורניה.

ב-17 בפברואר 2001 סאת'רלנד נפטר בביתו בואן נייס בהיותו בן 90. הותיר אחריו שני בנים ובת אחת.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפיקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
האגודה הישראלית לכימיה אנליטית

האגודה הישראלית לכימיה אנליטית (The Israel Analytical Chemistry Society - IACS) היא אגודה מקצועית המוקדש לקידום תחום הכימיה האנליטית בישראל.<ref></ref> האגודה נוסדה בשנת 1998 על ידי קבוצת מדענים ישראלים שזיהו את הצורך באיגוד מקצועי שיקדם שיתוף פעולה ותקשורת בין כימאים אנליטיים בישראל.

IACS הוא ארגון ללא מטרות רווח המשמש פלטפורמה לחוקרים, למחנכים ולאנשי מקצוע תעשייתיים בתחום הכימיה האנליטית בשביל לחלוק את הידע, את הרעיונות ואת החוויות שלהם. מטרתה העיקרית של האגודה היא לקדם את הפיתוח והיישום של הכימיה האנליטית בישראל באמצעות פעילויות שונות, כולל כנסים, סמינרים, סדנאות ופרסומים.

IACS מסונף לאיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (IUPAC) ,<ref></ref> הארגון המרכזי הפועל לקידום שיתופי פעולה בינלאומיים ותקינה בתחום הכימיה האנליטית.

החברות באגודה פתוחה לכל אדם המתעניין בכימיה אנליטית, ללא קשר לרקע המקצועי שלו. החברים כוללים חוקרים אקדמיים, מדעני תעשייה, סטודנטים ואנשי מקצוע מתחומים שונים, כגון מדעי הסביבה, זיהוי פלילי, תרופות ורוקחות והנדסת חומרים.

אחת הפעילויות העיקריות של IACS היא ארגון כנסים וסמינרים, במסגרת סדרת כנסים בינלאומיים הנקראת ישראנליטיקה. הכנסים האלו מספקים פלטפורמה לחוקרים להציג את ממצאיהם, להחליף רעיונות וליצור קשרים עם אנשי מקצוע אחרים בתחום, וכן לקידום התחום באמצעות פיתוח מודעות הציבור וקידום ההבנה של כימיה אנליטית.

חברי האגודה גם ממלאים תפקיד בקידום החינוך וההכשרה בכימיה אנליטית, לוקחים חלק בקורסים, בסמינרים ובתוכניות הכשרה לסטודנטים, לחוקרים ולאנשי מקצוע בתחום, וכן תומכים ביוזמות מחקר וחינוך באמצעות מענקים, מלגות ופרסים.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: ארגונים
קטגוריה:כימיה אנליטית
אדוארדו בולסונארו

אדוארדו נאנט בולסונארו (בפורטוגזית: Eduardo Nantes Bolsonaro נולד ב-10 ביולי 1984) הוא פוליטיקאי ברזילאי, המכהן כחבר לשכת הצירים מאז 2015. לפני כניסתו לפוליטיקה, היה קצין משטרה ולאחר מכן עורך דין. הוא בנו של נשיא ברזיל לשעבר ז'איר בולסונארו.

==ביוגרפיה==
בולסונארו נולד ב-10 ביולי 1984 בעיירה רסנדה שבמדינת ריו דה ז'ניירו. אביו הוא ז'איר בולסונארו, פוליטיקאי ואיש צבא, ולימים נשיא ברזיל ה-38. אמו היא רוג'ריה נאנט נונס בראגה, אשתו הראשונה של ז'איר בולסונארו. הוא למד משפטים באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו, וב-2009 הוסמך כעורך דין מן המניין בלשכת עורכי הדין הברזילאית. במקביל, התגייס למשטרת ברזיל, והחל לעבוד כפקיד משטרתי (Escrivão de polícia) - תפקיד אזרחי ייחודי במשטרת ברזיל.

ב-2014 התמודד בולסונארו על מושב בלשכת הצירים מטעם מחוז הבחירה של סאו פאולו. במועמדותו תמכו אביו והמפלגה הנוצרית החברתית. ב-2018 הוא התמודד על המושב בשנית, בתמיכת המפלגה הסוציאל-ליברלית. 1,843,735 איש הצביעו בעד בחירתו מחדש. זה מספר הקולות הגדול ביותר שזכה בו נציג מחוזי אי פעם בברזיל. ב-2022 הוא נבחר בפעם השלישית בתמיכת המפלגה הליברלית.

==עמדותיו==
כמו אביו, בולסונארו מזוהה עם הימין השמרני בברזיל. לאורך השנים, הוא הביע תמיכה בהורדת גיל האחריות הפלילית, הקשחת התנאים בבתי הכלא, הקלת התנאים לנשיאת נשק חם והגדלת הצבא הברזילאי. כמו כן, הוא תומך בשוק חופשי קפיטליסטי ובמשפחה מסורתית.

ב-27 באפריל 2016 הוא העלה הצעת חוק לבטל את החלטה 213/15 של המועצה הלאומית לצדק (CNJ), אשר קבעה שכל אדם שכל אדם שנעצר בידי המשטרה חייב להיות מובא בפני שופט בתוך 24 שעות. בולסונארו טען כי בהחלטה ישנם פגמים פרוצדורליים, שכן היא מטילה משימות על מחלקות אחרות שאינן קשורות לרשות השופטת.

ב-24 במאי 2016 הוא העלה הצעת חוק אשר נועדה להשוות את הקומוניזם לנאציזם מבחינת מעמד המונחים בשיח הציבורי.

ב-2019 הוא הצטרף לארגון הימין הבינלאומי "התנועה" אשר הוקם בידי סטיב באנון. בולסונארו משמש כנשיא הארגון בדרום אמריקה.

בולסונארו הוא תומך ותיק ונלהב של מדינת ישראל. ב-2020 התארח בפודקאסט של יאיר נתניהו.

==חיים אישיים==
שניים מאחיו של אדוארדו בולסונארו, קרלוס ופלביו, גם הם פוליטיקאים.

ב-25 במאי 2019 נישא בולסונארו לפסיכולוגית הלואיזה וולף. ב-10 באוקטובר 2020 נולדה בתם הראשונה, ג'ורג'יה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1984
תייסיר ח'לף

תייסיר ח'לף (בערבית: تيسير أحمد خلف, נולד ב-1967) הוא סופר והיסטוריון פלסטיני-סורי שפרסם מעל ל-50 ספרים. הרומן שלו "טבח הפילוסופים" היה מועמד לפרס הבינלאומי לספרות ערבית בשנת 2017.

==קורות חיים==
תייסיר אחמד ח'לף נולד בקוניטרה. סיים תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת דמשק בשנת 1993, ולאחר מכן החל לכתוב רומנים והצטרף לאיגוד הסופרים הערבים. כמו כן פרסם ספרי עיון אודות ההיסטוריה הערבית.

בין מחקריו ההיסטוריים נמנים ספר אודות מסעו של המצרי במאה ה-18 לירושלים, שהייתה אז בשלטון האימפריה העות'מאנית, מספר ספרים על ההיסטוריה של רמת הגולן על פי כתבים של היסטוריונים ערבים, ומחקר אודות מסעו של איש התיאטרון הסורי לארצות הברית בסוף המאה ה-19.

בשנת 2009 פרסם את מחקרו ההיסטורי "אנציקלופדיה למסעות ערבים ומוסלמים לפלסטין", שיצא לאור בשמונה כרכים וזכה להערכה רבה.

ברומנים שלו משלב ח'לף אירועים היסטוריים רבים. לדוגמה, הספר "טבח הפילוסופים" מתרחש על רקע הכיבוש הרומי של העיר תדמור ומתאר את חייה של זנוביה, מלכת תדמור. עלילת הספר איננה היסטורית אלא פילוסופית, ומתארת חילוקי דעות בין אסכולות שונות בנאופלאטוניזם. ח'לף למד את כתביהם של ניקולאוס איש דמשק, פלוטינוס, פורפיריוס ויאמבליכוס, והשתמש ברעיונותיהם כדי לטוות את עלילת הספר.

בספר "הדרורים של דרווין" מתואר מסעה של משלחת האימפריה העות'מאנית בספינה לתערוכה העולמית של שיקגו שהתקיימה בשנת 1893, וחילוקי דעות שהתגלעו בארצות הברית בין אנשיה לבין מארגני התערוכה, המשמשים משל להתנגשות הציביליזציות.

נכון לשנת 2017, ח'לף מתגורר בדובאי.

==הערות שוליים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים סורים
קטגוריה:היסטוריונים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1967
בונים סירה

בונים סירה (באנגלית: Boat Builders) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1938 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי RKO Radio Pictures. הסרט בוים על ידי בן שרפסטין ומציג את מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי (בדיבובם של וולט דיסני, קלרנס נאש ופינטו קולביג, בהתאמה) הבונים סירה מתוך ערכת עשה זאת בעצמך.<ref name=bcdb>"[http://www.bcdb.com/cartoon/3995-Boat_Builders.html Boat Builders]". www.bcdb.com, April 12, 2012</ref> זהו הסרט הקצר ה-99 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והראשון באותה השנה.<ref></ref>

בשנת 2007, הסרט ליווה את יציאת "לפגוש את הרובינסונים" לבתי הקולנוע.<ref name = "/Film"></ref>

== עלילה ==
מיקי מאוס יחד עם חבריו דונלד דאק וגופי מנסים לבנות סירה, לה הם קוראים המלכה מיני,<ref name=bcdb /> שעשויה מחלקים מתקפלים (ההוראות פשוט אומרות "כדי לבנות סירה צריך רק לחבר את החלקים" דבר ש"כל ילד יכול"). למרות שהם נתקלים בבעיות תוך כדי; דונלד נאבק לצבוע את הגה הכיוון תוך שמיקי (ללא ידיעה) ממשיך לסובב אותו וגופי שחושב בטיפשותו ש בדמוי הבת ים הוא אישה אמיתית. הפלגת הבכורה שלהם מתבררת גם כאחרונה, כאשר הסירה קורסת ומתפרקת כשהיא יוצאת להפלגתה, הודות למיני מאוס שכדי להשיק את הסירה, היא הכתה בדופן באמצעות בקבוק שמפניה קצת יותר מדי חזק.<ref></ref>

== דמויות ומדבבים ==
* מיקי מאוס – וולט דיסני
* דונלד דאק – קלרנס נאש
* גופי – פינטו קולביג
* מיני מאוס – מרסלייט גארנר
* קלרבל הפרה
* הוראס הורסקולר
* מורטי ופרדי פילדמאוס
הסרט הופץ בישראל בדיבוב עברי, כשעל מלאכת הדיבוב הייתה אחראית שפרירה זכאי.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיקי מאוס
קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
הבלדה על ברוך ג'מילי

"הבלדה על ברוך ג'מילי" הוא שיר מאת שלמה ארצי ובביצועו. השיר הולחן על ידי שלמה ארצי וגידי קורן ועובד על ידי ירון גרשובסקי.

== רקע ==
מבנה המשאבות ב[[שער הגיא והכיתוב (מצד שמאל של המבנה, למעלה) כפי שחודש ביום העצמאות תשע"א]]
השיר מספר על דמותו של ברוך ג'מילי, חייל במלחמת העצמאות שהתפרסם בזכות כתובת גרפיטי שהשאיר על קיר מבנה בשער הגיא עליו שמר. במשך שנים נשארה זהות כותב הגרפיטי עלומה, וקמו לו חקיינים רבים. כתובות הנושאות את השם "ברוך ג'מילי" ניתן היה למצוא בכל רחבי ישראל.

התעלומה הניעה את שלמה ארצי לכתוב את "הבלדה על ברוך ג'מילי" ביחד עם המלחין גידי קורן. השיר התחרה בתחרות "פסטיבל הזמר והפזמון 1974", וזכה במקום הראשון. מארגני הפסטיבל איתרו את ברוך ג'מילי, והעלו אותו לבמה לאחר הכרזת המנצח.

השיר נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל ב־6 במאי 1974, וזכה להצלחה מיידית. בשבוע הראשון השיר דורג במקום השני במצעד. בשבוע השני הוא הגיע למקום הראשון במצעד, ושם שהה שבועיים. בסך הכול השיר נשאר במצעד שבעה שבועות, עד 1 ביולי 1974, ובמצעד השנתי תשל"ד של התחנה דורג השיר במקום ה־16.<ref></ref>

== מילות השיר ==

== קישורים חיצוניים ==

* שלמה ארצי שר את [https://pizmonet.co.il/wiki/הבלדה_על_ברוך_ג'מילי הבלדה על ברוך ג'מילי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1974
קטגוריה:שירי שלמה ארצי
קטגוריה:שירי פסטיבל הזמר והפזמון 1974
קטגוריה:שירים שזכו בפסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שלמה ארצי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי גידי קורן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שלמה ארצי
קטגוריה:שירים על השמש
אליעזר גולדמן (רב)

הרב אליעזר גולדמן (נולד ב-1966, כ"ד בתשרי ה'תשכ"ז) הוא אדמו"ר חסידות זוועהיל בארצות הברית. בית מדרשו וחצרו במונסי.

==ביוגרפיה==
נולד לרבי יעקב לייב גולדמן, רב חסידי זוועהיל בבני ברק, ובנו של רבי מרדכי גולדמן מזוועהיל. אמו צביה היא בת הרב משה ברגמן ראש ישיבת רשב"י.

כשהיה עדיין ילד קטן התייתם מאמו מרת צביה זלאטה, וכשהיה בן שתים עשרה חלה גם אביו. בתקופה זו גדל אצל דודו, רבי ישראל צבי יאיר דנציגר לימים הרבי מאלכסנדר, ולאחר מכן אצל דודו רבי שלמה גולדמן ביוניון סיטי.

בשנת תשמ"ד נישא לציפורה בת רבי דוד טברסקי האדמו"ר מסקווירא, והתגורר בניו סקוור. חודשים לאחר נישואיו, נפטר אביו לאחר מחלה.

במהלך השנים נחשב למקורב לחותנו, ואף שימש כבעל תוקע בימי ראש השנה בחסידות סקווירא.

בשנת תשע"ז, לאחר פטירת דודו רבי שלמה גולדמן ללא צאצאים, פנו אליו חלק מהחסידים והוא החל לכהן כאדמו"ר חסידות זוועהיל בארצות הברית. הוא עבר להתגורר במונסי ושם פתח את בית מדרשו. מגיעים אליו גם חסידי זוועהיל וגם חסידי סקווירא.

אשתו ציפורה נפטרה בח' באלול ה'תשפ"ב.

==משפחתו==
לרבי אליעזר ואשתו ציפורה תשעה ילדים - שבעה בנים ושתי בנות. ביניהם:
* גדליה יעקב לייב, נשוי לחנה, בת רבי יעקב ישעיה זאב גרוס, רבה של חסידות האלמין בביתר עילית,
* פנחס אהרן, נשוי לעכסא בלומא, בת רבי משה זאב וואלף מייזליש, רב חסידות אוהעל במונסי
* מרדכי, נשוי לברכה פערל, בת הרב אברהם יעקב פלינטנשטיין, חתנו של דודו האדמו"ר מאלכסנדר ובנו של הרב יצחק מאיר האדמו"ר מקופיטשניץ
* שלום, נשוי לבת שבע שרה, בת רבי פנחס משה טאוב, האדמו"ר מקוזמיר
* שלמה, נשוי לשבע רבקה, בת הרב יוסף פאנעט, בנו של הרב יצחק יחיאל פנט, האדמו"ר מדעעש
* יחזקאל שרגא, נשוי ללאה אסתר, בת דודו הרב יצחק טווערסקי
* צביה זלאטא ברכה, נשואה להרב אליעזר זאב ירחמיאל רבינוביץ, בנו של רבי יעקב מנחם, האדמו"ר מביאלא-בני ברק
* יצחק יוסף, נשוי לשפרה מלכה, בת רבי אלטר ישראל אברהם קרויז, האדמו"ר מקרעסטיר
* לאה אסתר, נשואה ליוסף מאיר, בן הרב יקותיאל יהודה רוזנבוים רב חסידי קרעטשניף בברכפלד

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:משפחת טברסקי
קטגוריה:אדמו"רי זוויהל
קטגוריה:משפחת הגר
קטגוריה:משפחת ברגמן (ירושלים)
קטגוריה:משפחת לעוי-וייספיש-בהר"ן