שרה שנירר

שרה שנירר
מצבת קברה ב[[קרקוב, שהוקמה מחדש בשנת תשס"ג.]]
שרה שֶׁנִירֶר (בכתיב יידי: שענירער; א' בתמוז תרמ"ג, 6 ביולי 1883 – כ"ו באדר א' תרצ"ה, 1 במרץ 1935) הייתה מחנכת, מורה ופעילת חינוך חרדית, סופרת יידיש ומחזאית. מייסדת רשת בית יעקב לחינוך חרדי לבנות.

==ביוגרפיה==
שנירר נולדה בקרקוב למשפחה מבוססת בקרקוב. משפחת שנירר הייתה משפחה חסידית. אביה, ר' בצלאל, היה תלמיד חכם וחסיד של האדמו"ר מצאנז, ובהתאם לחוק חינוך חובה (וכפי שהיה נפוץ אז בגליציה) למדה בבית-ספר בשפה ובתרבות הפולנית. אביה, בצלאל, היה מצאצאי הש"ך, ואמו של בצלאל הכהן, שיינא פייגא, הייתה מצאצאי הב"ח. היא נאלצה לעבוד כתופרת מקצועית בגיל צעיר כדי לעזור בכלכלת המשפחה, אך השלימה במקביל לעבודתה את לימודיה בחינוך וביהדות. מלחמת העולם הראשונה פגעה במשפחתה, ובגיל 31 נמלטה כפליטה לווינה. בווינה הקדישה עצמה לשליחותה החינוכית-ספרותית, בניסיון להילחם בהשכלה ובחילון המואצים של הצעירות היהודיות, ולהחזירן אל המסורת הדתית. היא הייתה משתתפת קבועה בשיעוריו של הרב משה דוד פלעש, וממנו שאבה את רעיונותיה לגבי הצורך להעביר לבנות ישראל את התכנים היהודיים הרוחניים.

בלחץ הוריה, נישאה שנירר בסוף שנות העשרים שלה, אף על פי שהיו לה ספקות לגבי בעלה לעתיד והתאמתם זו לזה. לאחר שבעלה לא תמך בדרכה, התגרשו בני הזוג<ref></ref>. בשנותיה האחרונות הייתה נשואה ליצחק לנדא. ביומנה תיארה שנירר את אירוסיה: "בשעה טובה ומוצלחת התקיימו האירוסין שלי...". לשנירר לא נולדו ילדים.

===תקופת פעולתה של שרה שנירר===
החלטתה של שנירר להקים בתי ספר לבנות נבעה כתולדה מצורך השעה, בעקבות האווירה החינוכית והחברתית שבה גדלו הבנים והבנות היהודים בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים. כך כותב צבי שרפשטיין בספרו "גדולי החינוך בעמנו":

שנירר מתארת את תחושתה אל מול הווי חייהן של בנות דורה:
יחד עם זה היא לא נמנעה מלהביע גם ביקורת על היעדר חינוך מתאים לבנות: <blockquote>בכל יום רואים המונים חדשים של זקנים וצעירים בלבוש חסידי... להוטים לבלות את הימים הקדושים ביותר בשנה באווירה של הרבי שלהם, … ואנחנו נשארות בבית, הנשים והבנות עם הקטנטנים. יש לנו חג ריק<ref name=":0"></ref>.</blockquote>שנירר החלה לפנות למנהיגי הציבור היהודי בניסיון לשכנע אותם כי יש צורך בחינוך יהודי מסורתי לבנות, אולם לא זכתה להבנה מהרבנים שאליהם פנתה. אחיה יעץ לה לפנות לאדמו"ר מבעלז, רבי יששכר בער, והוא נתן לה את ברכת הדרך<ref></ref>, ואף חיזק אותה עוד פעמים רבות לאחר מכן כשהייתה באה להתייעץ עימו<ref></ref>.

===בית הספר הראשון===
בית הספר הראשון של "בית יעקב" נוסד בסוף חודש תשרי, שנת תרע"ט (1918) בקרקוב, ובו למדו כ-25 בנות בגילאי 13–14 בחדרון קטן. שרה לימדה את כל תחומי הלימוד: דת, מידות, עברית, יידיש, כתב רש"י, תולדות ישראל ומלאכת יד.

השם בית יעקב מבוסס על מדרש פרשני לפסוק המתאר את מתן תורה בספר שמות פרק י"ט: "וּמֹשֶׁה עָלָה אֶל הָאֱלֹהִים וַיִּקְרָא אֵלָיו ה' מִן הָהָר לֵאמֹר: כֹּה תֹאמַר לְבֵית יַעֲקֹב וְתַגֵּיד לִבְנֵי יִשְׂרָאֵל", ופירש במכילתא דרבי ישמעאל: "כה תאמר לבית יעקב – אלו הנשים, ותגיד לבני ישראל – אלו האנשים". מדרש מפורסם זה הקנה את שמו לרשת החינוך, שכן הוא משלב את הרעיון של לימוד תורה ומסירת ידע לנשים דווקא. יש אומרים שמקור השם הוא מן הפסוק "בית יעקב לכו ונלכה באור ה'".

לוחית זיכרון על מבנה בית יעקב למורות הראשון בקרקוב. 2016
בית הספר שלה הצליח והתרחב, וב-1924 סיים המחזור הראשון של קורס המורות של הרשת. בית הספר התרחב והפך לרשת חינוכית דתית לבנות, בחסותה של תנועת "אגודת ישראל". בשנת 1937 השתייכו יותר ממאתיים וחמישים בתי ספר לרשת זו (על אף שרובם היו בתי ספר לחינוך משלים). הרשת כונתה "בית יעקב", והיא קיימת עד היום כמעט בכל קהילות ישראל המנהלות אורח חיים אורתודוקסי-חרדי.

=== הפולמוס סביב בית הספר ===
פתיחת רשת בתי הספר גרמה למחלוקת גדולה בציבור החרדי. בהונגריה דחו הרבנים ממונקאטש ומקאלשיץ את בתי הספר לבנות. בגליציה התנגדה חסידות בעלז לבתי הספר של בית יעקב, ואף במידה רבה נמנעה בעלז להיכנס לרשת אגודת ישראל, בעקבות כך. המתנגדים טענו כי ברכת הרבי מבעלז ניתנה לשנירר באופן פרטי, ולא לשם הקמת תנועה<ref></ref>.

הדרך להקמת רשת החינוך נפתחה בעקבות פסק הלכה במאה ה-20 של "החפץ חיים", הרב ישראל מאיר הכהן, שסבר כי קביעת התלמוד בנושא לימוד תורה לנשים התייחסה לנסיבות מסוימות שאינן חלות עוד. הן הניחו קיומה של אווירה שבה "מסורות ומנהגים עתיקי־יומין היו מושרשים", ובנות למדו על היהדות לא באמצעות לימוד פורמלי אלא פשוט מהתבוננות בנעשה בבית. בימינו השתנו שני דברים, טען החפץ חיים: ראשית, המשפחה היהודית הייתה בתהליך של פירוק – היו משפחות שהתרחקו מהדת, אחרות הופרדו בשל גלי ההגירה ממזרח אירופה; שנית, בנות למדו לימודים כלליים וצריך לאזן אותם בחינוך יהודי כדי שלא ינטשו לגמרי את היהדות. באווירה חדשה זו, חלה חובה דתית להעניק לבנות חינוך יהודי. מכאן ש"אם הדבר לא ייעשה", כתב החפץ חיים, "הן עלולות לסור לגמרי מדרך ה' ולעבור על אושיות הדת".

=== בין תרבות כללית לחינוך דתי ===
שנירר העידה על עצמה כי התעניינה ואף נהנתה מיצירות של התרבות הגרמנית, וכי אדיקותה ודבקותה במסורת הן ששמרו עליה לבל תשכח את שורשיה היהודיים. היא בקשה דרך לשלב בין התרבות הכללית והמסורת: <blockquote>"גיליתי התעניינות רבה גם בידע כללי... נהניתי ללכת לאודיטוריום הגדול שב"ביירישעס הוף", כדי לשמוע על ספריהם של הסופרים הגרמנים הקלאסיים... הצטערתי מאד על כי נאלצתי לבקר במקומות הללו, אך לדאבוני לא היה בנמצא אתר יהודי אחר אשר יכול היה לספק את צרכיו של הנוער היהודי... לו רק יכולתי ללמד אותן את הנושאים אותם השתוקקו להכיר, ובו זמנית להעשיר אותן בחכמת התורה וביופייה של המסורת היהודית. לו רק יכולתי…!"</blockquote>היא שאפה להעניק לתלמידותיה חינוך כללי עשיר, ובה בעת לחזק את הזדהותן עם המסורת היהודית העשירה שאליה הן שייכות. היא ביקשה ליצור אצלן את אותה חוויה רוחנית שהייתה לגברים: <blockquote>בכל יום רואים המונים חדשים של זקנים וצעירים בלבוש חסידי... להוטים לבלות את הימים הקדושים ביותר בשנה באווירה של הרבי שלהם, … ואנחנו נשארות בבית, הנשים והבנות עם הקטנטנים. יש לנו חג ריק<ref name=":0" />.</blockquote>בית יעקב אפשרה חוויות רוחניות דומות לאלה של הגברים, במיוחד בסמינרים למורות, שבהם הבנות גרו, התפללו, שרו ורקדו יחד בשבתות. שנירר הנהיגה חידוש בחגיגות ט"ו באב, שבמסגרתו היו הנערות יוצאות מדי שנה ליער, שם היו רוקדות בדבקות ללא חשש מהפרת הצניעות או ממבטי גברים<ref></ref>.

==פעילות ספרותית==
שנירר נחשבת לחלוצת הכתיבה הספרותית החדשה לבנות דתיות. בשבילן כתבה סיפורים, מחזות חינוכיים ופרקי מוסר, שנדפסו בעיתונות הילדים הדתית בפולין ביידיש. יצירותיה זכו לתפוצה רבה בשעתן ואחדות מהן תורגמו לעברית.

שרה שנירר פרסמה כעשרים כרכים ביידיש, סיפורת, ספרי ילדים, מחזות, מאמרי חינוך והדרכה דתית. וכן פרסמה אוטוביוגרפיה על חייה ומפעלה. לאחר מותה נכתבו עליה כמה ביוגרפיות, וכל כתביה הוצאו בכמה מהדורות ביוזמת תנועת "אגודת ישראל".

==בראש תנועת 'בנות אגודת ישראל'==
שנירר הייתה מייסדת הסתדרות 'בנות אגודת ישראל', תנועת בת של אגודת ישראל שיועדה לנשים, נשאה דברים בוועידות התנועה, והכשרה לקראת עלייה לארץ ישראל של התנועה שפעלה בוורשה קראה את שמה 'קבוצת שרה בת טובים', על שמה של שנירר.

==פטירתה==
בגיל 52 חלתה, ובכ"ו אדר תרצ"ה (1 במרץ 1935), נפטרה ונקברה בבית העלמין "החדש" ב"פלשוב" (פרבר בדרום קרקוב) ברחוב Abrahama 3. בהלווייתה בעיר קרקוב השתתפו אלפים, וגדולי הרבנים נשאו את דברי ההספד בבית כנסת הרמ"א. בבית הקברות הוקצה מקום מיוחד לקברה. הרב יהודה לייב אורליאן מילא את מקומה כמנהל בית יעקב. 

בית הקברות נחרב בשואה, ובשנת 2003 הוקמה מחדש מצבה על קברה<ref></ref>. בליל 15 בינואר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, חולל קברה בידי אלמונים והמצבה נופצה לחתיכות<ref></ref>.

== הנצחה ==
רחוב הקרוי על שמה נמצא בשכונת קריית בעלז בירושלים וכן בנתניה. כמו כן, נקראו על שמה מספר מוסדות ובתי ספר של רשת בית יעקב.

==מספריה של שרה שנירר בעברית==
*ספר המחזות, הוצאת נצח, תל אביב, 1954.
*מה תפקידה של בת ישראל?, קול קורא להורים יהודים לחנך את בנותיהם בבית ספר בית יעקב, ירושלים, 1934.
*חנה ושבעת בניה, מחזה, נצח, תל אביב, 1944.
*אם בישראל, כל כתביה של שרה שנירר, לזכרה, בני ברק, 1960.

==לקריאה נוספת==
*משה פראגר, "שרה שנירר - אם בישראל" - סיפור חייה וקורותיה של מייסדת בית יעקב - הוצאת מרכז בית יעקב, ירושלים 1978.
* לאה אסתר זוסמן, שרה שנירר: סיפור חייה של מיסדת "בית יעקב", הוצאת "חכמה" ירושלים, תש"ן.
* הרב יואל שוורץ, מהפכת חינוך הבנות בדורנו - תולדותיה ופועלה של מרת שרה שנירר, ירושלים: ספרית ליבוביץ-קעסט, תשנ"ח
* פרל בניש, שאוני בלבכן, הוצאת פלדהיים, תשס"ו (תרגום מהמקור האנגלי: .Carry Me in Your Heart" N.Y. 2003").
* אסתר אטינגר, פלא לילה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005, 311 עמודים.
* "גם אם צוחקים", סיפור חייה לנערות בספר כה עשו אמותינו.

==קישורים חיצוניים==

* אורי פז, [http://www.notes.co.il/uripaz/30141.asp מהפכה רוחנית של אישה אחת], אתר פאזל
* דבורה וייסמן, 
* 
* 	
* 
* [http://worldcat.org/identities/lccn-n89656180/ שרה שנירר], בבסיס הנתונים WorldCat
* 
* [http://www.cracow.org.il/אישים-ועדויות-אישים/אישים-שרה-שנירר/ שרה שנירר], באתר ארגון יוצאי קרקוב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודיות פולניות
קטגוריה:יהודיות גליציאניות
קטגוריה:אנשי חינוך פולנים
קטגוריה:מחזאי יידיש
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים חרדים
קטגוריה:נשים ביהדות
קטגוריה:חסידי בעלז
קטגוריה:בית יעקב: אישים
קטגוריה:אנשי חינוך חרדים
קטגוריה:מחנכות בית יעקב
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:ילידות 1883
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:נפטרות ב-1935
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1935