ירחמיאל אמדורסקי

רחבת [[שער יפו: הבניין בצד ימין הוא מלון אמדורסקי]]
פרסומת למלונות אמדורסקי, ראשית המאה ה-20
מלון "בלה ויסטה" ביפו
בית אמדורסקי, ברחוב הצבי 4 בשכונת [[רוממה בירושלים]]
ירחמיאל אַמדוּרסקי (ט' באב תרל"ז, יולי 1877 – 1 באוגוסט 1956) היה איש ציבור ירושלמי ומחלוצי המלונאות בארץ ישראל. בראשותו היו מלון מרכזי אמדורסקי בירושלים ומלון "בלה ויסטה" ביפו. כמו כן עסק ביזמות להקמת השכונות רוממה (בה גם התגורר), מקור ברוך, גאולה ובית וגן.

==תולדות חייו==
ירחמיאל אמדורסקי היה בנו הצעיר של יוסף אמדורסקי, שעלה לירושלים עם משפחתו מאזור מוהילב של האימפריה הרוסית, ולכן כונה בירושלים ר' יושקה (יוסף) מוהליבר (טופונים יידי שפירושו "בן מוהילב"). מוצאו של משפחתו ככל הנראה מהעיירה אמדור. מוהליבר ניהל ברובע היהודי בית תמחוי ומסעדה זולה שבה סעדו גם יהודים שביקרו בירושלים. המבקרים לנו בבתי תושבים מכיוון שלא היו בעיר כל מלון או אכסניה כשרים, בהמשך פתח מוהליבר גם חדרי אירוח במתכונת של אכסניה.

ירחמיאל אמדורסקי קיבל על עצמו את הנהלת המוסד לאחר מות אביו ב-1894, והוא בן 19 בלבד. המלון, שנקרא בלשון הימים ההם "אש"ל" (אכילה, שתייה, לינה), עבר מספר מקומות עד שבסוף המאה ה-19 התמקם במבנה שברחבת שער יפו, מול מגדל דוד, ונקרא מלון מרכזי (צנטרל) – י. אמדורסקי.

בנובמבר 1900 נשא לאשה את טובה גיטל לבית אפשטיין מחברון, בתו של הרב החסיד המקובל אלכסנדר סנדר הלוי אפשטיין, ראש חסידי חב"ד בעיר. גם היא הייתה אשת ציבור ופעילה בחברת עזר יולדות.

ב-1908 הרחיב אמדורסקי את עסקיו ושכר את מלון "בלה ויסטה" המפואר שעל חוף ימה של יפו (בשכונת מנשייה) מאת שלמה פיינגולד. במלון פעלו ראינוע וקזינו. בימי מלחמת העולם הראשונה החרימו העות'מאנים את המלון והפכו אותו לבית מעצר, ששימש לכליאת נתינים זרים עד לגירושם. לאחר המלחמה שכרה את הבניין חברת "קדם", שייסד אלכסנדר לוי. בין אורחי מלון "בלה ויסטה" היה גם חיים נחמן ביאליק בעת ביקורו בארץ ישראל במרץ 1909 שאף זכה במלון לקבלת פנים ברוב עם "חסידים ואשכנזים, זקנים וצעירות".

===מלון אמדורסקי===

המלון של אמדורסקי בירושלים פנה אל אותם אורחים, יהודים ברובם, שלא יכלו להשתכן במלון קאמיניץ היקר או שרצו להיות קרובים לעיר העתיקה (לכותל, לרובע היהודי או לאתרים אחרים). הנציב העליון הרברט סמואל, למשל, התגורר במלון בערב שבת לפני תפילתו ההיסטורית בבית כנסת החורבה (שאמדורסקי כיהן בו כגבאי) בשבת נחמו תר"פ (25 ביולי 1920) ובימי חג ומועד בהם התפלל בבית כנסת זה. גם תיירים נוצרים ואנשי עסקים מוסלמים העדיפו ללון במלון זה. אחד האורחים האחרונים שהתגוררו במלון בעיר העתיקה, לפני שעבר לעיר החדשה, היה יוסף יצחק שניאורסון ("האדמו"ר הריי"צ"), האדמו"ר השישי בשושלת אדמו"רי חסידות חב"ד ליובאוויטש ששהה בו בעת ביקורו בירושלים באוגוסט 1929. גם משפחת אמדורסקי התגוררה בדירה בתוך המלון לפני שעברה לבית אמדורסקי בשכונת רוממה.

המלון, שהיה גם מסעדה כשרה (היחידה בירושלים, כיוון שבדרך כלל תיירים יהודים היו סועדים בבתי מארחיהם), שימש גם כאולם לאירועים ואירח חתונות וחגיגות בר מצווה. הזוג איתמר בן-אב"י ולאה אבושדיד התחתן במלון ודוד בן-גוריון ערך בו את חגיגת הבר מצווה של בנו.

אמדורסקי טיפל גם ביהודים שהיו עצורים בקישלה, בית המעצר שליד שער יפו. בשל קשריו עם השלטונות הצליח לשחד שומרים לשחרר יהודים, בעיקר כאלו שנתפסו לעבודת הצבא בעת מלחמת העולם הראשונה, ולהביא לעצורים ארוחות ממטבחו הכשר של המלון.במהלך מלחמת העולם הראשונה גורש על ידי הטורקים מירושלים יחד עם עסקני ציבור אחרים.

בשנת 1924 תכנן הקמתו של מלון גדול ומודרני בירושלים שמחוץ לחומות העיר העתיקה. לשם כך רכש מגרש, תכנן, ואף החל בחפירת היסודות. בעקבות קשיים כלכליים נאלץ למכור את המגרש לג'ורג' שיבר. לימים הוקם ליד המגרש בית פרומין (מקום מושבה של הכנסת) והמקום נודע כבור שיבר או כגן המנורה על רחוב קינג ג'ורג'.

במאי 1931 עבר המלון ל"רחוב יוליאן" (רחוב דוד המלך) במערב העיר וב-20 במרץ 1935 (שושן פורים תרצ"ה) עבר בית המלון למשכנו ברחוב בן-יהודה, בו שכן במשך כ-13 שנה עד שנפגע בהתפוצצות מכונית תופת ברחוב ב-22 בפברואר 1948 (פיגוע הידוע כפיגוע ברחוב בן-יהודה). לאחר מכן לא חזר מלון אמדורסקי לפעול עוד. ירחמיאל אמדורסקי עצמו, כפי שנמסר בכתבה בעיתון "הארץ" למחרת, ניצל משום שדקות ספורות לפני הפיצוץ יצא להתפלל שחרית. אמדורסקי הגיש תביעת נזיקין בעקבות הפיגוע אולם במהלך הדיון בבית המשפט העליון ויתר על כל דרישותיו לנוכח מצבה הכלכלי הקשה של המדינה הצעירה. על כך אמר בית המשפט: "בפעם הראשונה בתולדות בית דין זה והמדינה, מופיע אזרח בעל הכרה לאומית ומוותר לטובת המדינה על אף סבלותיו. הדבר ראוי לציון ולשבח וצריך לשמש לדוגמה ולמופת לכלל".

==קשריו עם המנהיגות הערבית==
קרבתו של המלון לאוכלוסייה הערבית, הביאה את אמדורסקי לטפח את קשריו עם האוכלוסייה הערבית המקומית ובעיקר עם ראשיה. בשנת 1921, בעת הכתרת הנציב העליון הראשון הרברט סמואל, שעוררה את התנגדות הערבים בשל מוצאו היהודי וגרמה לתסיסה רבה, הסתער המון ערבי לעבר מלונו. אמדורסקי יצא אל ההמון וקרא לעברו: "אחיי, ידידכם אמדורסקי פונה אליכם ומבקש להימנע ממעשי אלימות. לא תוכלו לפגוע באיש, אלא אם כן קודם לכן תעברו על גופתי המתה".

ג'מאל חוסייני, אחיינו של המופתי חג' אמין אל-חוסייני, בעדותו בפני ועדת החקירה שחקרה את מאורעות תרפ"ט, אמר: "אילו היו כל היהודים מתנהגים עמנו כשם שמתנהג עמנו אמדורסקי, המצב היה נראה אחרת, וייתכן שהפרעות לא היו פורצות". כשיושב-ראש הוועדה התעניין לדעת מה כוונתו, סיפר חוסייני, שכאשר נולד אביו - אחיו של המופתי - התקשתה אמו להאכילו, ומי שסייעה לה בכך הייתה אמו של אמדורסקי, שילדה באותה עת את אחיו שמואל.

משפחת המופתי זכרה לטובה את התנהגותה של משפחת אמדורסקי ובמשך כל השנים נהגה להשתתף בשמחותיה, ובתחילת השנה נהגה לברכה בברכת שנה טובה. בחתונת בתו רבקה, עם ד"ר מרדכי בוקסבוים השתתף גם המופתי חג' אמין אל-חוסייני. בעיצומה של החתונה שאל המופתי את אמדורסקי איזו מתנה הוא מבקש לחתונת בתו, ואמדורסקי השיב כי היה רוצה לבקר עם הזוג הצעיר במערת המכפלה. המופתי שיגר מכתב אל הקאדי של חברון ובעקבות זאת התאפשר ביקור השלושה במערת המכפלה, דבר נדיר באותה תקופה.

ירחמיאל אמדורסקי טמון בית הקברות סנהדריה. זכרו מונצח ברחוב הנושא את שמו בשכונת הבוכרים בירושלים.

התכבד בהדלקת משואה ביום העצמאות שנת 1953 (השנה הראשונה לקיומו של טקס הדלקת המשואות) כמייצג את היישוב הירושלמי הוותיק. בשנת 1978 קראה מועצת עיריית ירושלים רחוב על שמו.

==משפחתו==

לזוג ירחמיאל וגיטל אמדורסקי (נפטרה ב-1963) היו שני בנים - ד"ר אלכסנדר אמדור, עו"ד בירושלים; יוסף אמדור, חזן בארצות הברית; ושלש בנות - רבקה, נישאה לד"ר מרדכי בוקסבוים; מרים, נישאה לד"ר יצחק דב ברנר; נחמה, נישאה למשה שיף, בנו של חייקיל שיף.
חתנו של ד"ר בוקסבוים הוא המשנה לנשיא בית המשפט העליון לשעבר מנחם אלון. בנו של ד"ר בוקסבוים הוא הרב יוסף בוקסבוים, שעמד בראש מכון ירושלים.

==ראו גם==
* בית אמדורסקי

==לקריאה נוספת==
* 'אמדורסקי, ירחמיאל', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 52. 

==קישורים חיצוניים==
* החוברת "[http://docs.google.com/viewer?a=v&q=cache:8WwCmZOXnZ4J:download.hebrewbooks.org/downloadhandler.ashx%3Freq%3D36641+גרייבסקי+ברכת+הימים&hl=iw&gl=il&pid=bl&srcid=ADGEESjNL_HmrBn_mOQlGdsBSxw25LbUgvNumQ3B9AQCtoHa0Ciy2Y5z2mTi8DDSkSH2SmD6DZJu-zasfNUKsaTNWiK2pXYFKT6pp0VIjw_g4h62PVu7E_F3FaVfHhFHmixMjzt7zVSb&sig=AHIEtbTpFvLEhWLufYbCk6sC33fqsUT8Qw ברכת השנים]" שיצאה לרגל שישים שנה להולדתו על ידי ידידו פנחס גרייבסקי ובה ברכות מאת ארגונים ואישים רבים בירושלים
* 
* 
* , 
* 
* 
* ספר היובל למר ירחמיאל אמדורסקי הוצאת "מגנזי ירושלים" חוברת קכ"ב על ידי פנחס בן צבי גראייבסקי תרצ"ו

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:אנשי עסקים ביישוב
קטגוריה:מלונאים ישראלים
ירחמיאל
קטגוריה:בית וגן: מייסדים
קטגוריה:רוממה: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1877
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956