OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
וילה קייריקאטי

חתך רוחב של הוילה
וילה קייריקאטי (איטלקית: Villa Chiericati) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בוונצ'ימוליו די גרומולו (Vancimiglio di grumolo) ליד ויצ'נזה. וילה קייריקאטי הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו. 

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של ג'יובאני קייריקאטי, אחיו של ג'ירולאמו, שעבורו בנה פלאדיו ארמון בויצ'נזה עצמה. הבנייה החלה בשנות החמישים של המאה השש-עשרה, אך משמת המזמין, הופסקה העבודה ובאה אל סיומה רק בשנות השבעים של אותה מאה. 

==אדריכלות==
הייחוס של הווילה הזו לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". יחד עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון. גם אזכור הבניין בשנת 1740 וייחוסו לפלאדיו, כמו גם העובדה שפלאדיו בנה מבנה אחר לבן המשפחה, מאששים את ייחוס המבנה אליו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול. 

אישוש נוסף לייחוס הבניין לפלאדיו מגיע מפרטיו האדריכליים. זהו בניין מלבני שבחזיתו לוג'יה הבנויה כחזית מקדש רומי. גרם מדרגות עולה אל ארבעה עמודים קולוסליים (עמודים שגובהם כגובה כל הבניין) ולהם כותרות בסדר יוני. העמודים תומכים בגמלון. 

כמקובל בווילות של פלאדיו, גם כאן לבניין זה שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה גרם המדרגות. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה צרים מאוד. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה הצרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית. 

ראוי לציון האולם המרכזי (salone) ששני צדדיו מעוצבים כשתי אפסיסים גדולים, ומעליו מצוי קמרון צולב. 

==ראו גם==
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 122-123.
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
מייקל מאן (במאי)

מייקל קנת מאן (באנגלית: Michael Kenneth Mann; נולד ב-5 בפברואר 1943) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי יהודי-אמריקאי. עבודותיו זכו להוקרה ממספר ארגונים, ביניהם האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה, פסטיבל הקולנוע בקאן, האקדמיה האמריקאית לקולנוע והאקדמיה לאומנויות הטלוויזיה.

לפי המגזין האמריקני "אנטרטיינמנט ויקלי", מאן מדורג במקום השמיני ברשימת 25 במאי הקולנוע הגדולים ביותר. בנוסף הוא מדורג במקום החמישי ברשימת עשרת הבמאים הטובים של 25 השנים האחרונות של מגזין Sight & Sound, ובמקום 28 ברשימת מאה הבמאים הגדולים ביותר אי פעם של מגזין "טוטאל פילם".

==ביוגרפיה==
מאן נולד בשיקגו שבאילינוי, לאסתר וג'ק מאן, והוא ממוצא יהודי. הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ופיתח התעניינות בהיסטוריה, פילוסופיה וארכיטקטורה. באותה תקופה גדלה גם אהבתו לקולנוע, עת ראה את סרטו של סטנלי קובריק, "דוקטור סטריינג'לאב".

באמצע שנות ה-60 עבר מאן ללונדון ובמשך שבע שנות שהותו שם למד בבית הספר לקולנוע של לונדון וכן ביים פרסומות לצד במאים מתחילים כאלן פארקר, רידלי סקוט ואדריאן לין. בשנת 1968 הוקרן קטע שביים לסרט דוקומנטרי על מהומות הסטודנטים בפריז ברשת NBC, מה שזיכה אותו בפרס השופטים בפסטיבל קאן שנתיים לאחר מכן. בשנת 1971 חזר לארצות הברית.

בשנת 1974 החל לעבוד כתסריטאי לסדרות טלוויזיה כסטארסקי והאץ' ו"וגאס", והוא ביים את סרטו הראשון The Jericho Mile, שזיכה אותו בפרס אמי בשנת 1979. בהמשך שימש כמפיק לסדרות "מיאמי מחלק מוסר" ו"שיקגו: הפשע המאורגן".

מאן היה ראשון הבמאים לעבד את דמותו של חניבעל לקטר, בסרטו משנת 1986 "צייד אדם", על פי ספרו של תומאס האריס. מבין סרטיו הנודעים נמנים "המוהיקני האחרון", "היט", "מיאמי וייס" ו"אויבי הציבור".

בשנת 2000 קיבל מאן ארבע מועמדויות לפרס אוסקר על סרטו "המקור", בו כיכבו אנסמבל של שחקנים כדוגמת אל פצ'ינו, ראסל קרואו, כריסטופר פלאמר, ריפ טורן, מייקל גמבון וג'ינה גרשון. הסרט "הטייס", שמאן עזר בהפקתו, זיכה אותו בפרס באפט"א בשנת 2005.

==פילמוגרפיה נבחרת==
* 1981 - "גנב"
* 1986 - "הצייד"
* 1992 - "המוהיקני האחרון"
* 1995 - "היט"
* 1999 - "המקור"
* 2001 - "עלי"
* 2004 - "הנוסע" (במאי ומפיק), "הטייס" (מפיק)
* 2006 - "מיאמי וייס"
* 2007 - "הממלכה" (מפיק)
* 2008 - "הנקוק" (מפיק)
* 2009 - "אויבי הציבור"
* 2015 - "בלאקהאט: פרצה ברשת"
* 2023 - "פרארי"

=== טלוויזיה ===
*2022 - טוקיו וייס - במאי ומפיק בפועל

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: אישים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תסריט למיני סדרה או לסרט טלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:זוכי פרס פול סלבין
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קורנליה פונקה

קורנליה פונקה (בגרמנית: Cornelia Funke; נולדה ב-10 בדצמבר 1958) היא סופרת ילדים גרמנייה עטורת פרסים. ידועה בעיקר בשל הספרים מלך הגנבים וטרילוגיית לב של דיו. מתמקדת בעיקר בסוגות הפנטזיה וההרפתקאות. רבים מספריה תורגמו לשפות רבות והיו לרבי מכר, ומעל 20 מיליון עותקים מהם נמכרו ברחבי העולם.

== קורות חיים ==
פונקה נולדה בשנת 1958 במחוז וסטפאליה שבגרמניה. בילדותה, רצתה להיות אסטרונאוטית או טייסת, אבל החליטה ללמוד פדגוגיה באוניברסיטת המבורג. לאחר שסיימה את לימודיה עבדה פונקה במשך שלוש שנים כעובדת סוציאלית, במהלכן התמקדה בעבודה עם ילדים שחוו בעברם מצוקה. היא עסקה במידה מועטה באיור ספרים, אך עד מהרה עברה לכתיבת ספרים משלה. השראתה באה לה מסוג הספרים אשר עניינו את ילדי המצוקה עימם עבדה. במהלך סוף שנות ה-80 ושנות ה-90, פונקה ביססה את עצמה כסופרת בגרמניה עם שתי סדרות ספרי-ילדים, סדרת הפנטזיה Gespensterjäger וסדרת Wilde Hühner. פונקה כונתה ה"ג'יי קיי רולינג של גרמניה", אך למרות הצלחתה בגרמניה תורגמה לאנגלית לראשונה רק בשנת 2002, עם הספר Herr der Diebe. הספר תורגם כמלך הגנבים והגיע למקום השני ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס. הספר Drachenreiter, אשר תורגם לאנגלית כDragon Rider בשנת 2004, נשאר ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס במשך 78 שבועות.

בהמשך להצלחת ספרים אלו, תורגם הספר Tintenherz - לב של דיו, אשר זכה בפרס ספרותי לספרות ילדים. הצלחת הספר הובילה לתרגום המשך הסדרה, כשף של דיו (אשר זכה גם הוא בפרס ספרותי) ומוות של דיו. פונקה עבדה כמפיקה בסרט "לב של דיו", אשר התבסס על ספרה באותו השם.

רוב ספריה של פונקה לא תורגמו עד כה לעברית.

פונקה חיה כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה, עם בעלה ושני ילדיה.

== ספריה שיצאו לאור בעברית ==
* 2006 - מלך הגנבים
* 2007 - מיק וגורי במערב הפרוע
* 2007 - החברות הכי טובות בעולם
* 2008 - לב של דיו
* 2009 - הנסיכה האבירה
* 2011 - כשף של דיו
* 2012 - מוות של דיו
* 2012 - איגריין האמיצה
* 2012 - רוכב הדרקונים
* 2013 - אדם האבן

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער גרמניות
קטגוריה:מאיירים גרמנים
קטגוריה:סופרי פנטזיה גרמנים
קטגוריה:סופרות פנטזיה
קטגוריה:זוכות פרס רוסויטה
קטגוריה:זוכי פרסים לספרות
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:עובדות סוציאליות גרמניות
קטגוריה:גרמנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1958
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1958
וארדאר

וָארְדָאר (במקדונית: Вардар, ביוונית: Αξιός, אָקְסִיוֹס) הוא הנהר הארוך ביותר במקדוניה הצפונית, וזורם גם בשטח יוון. אורכו 388 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו 24,438 קמ"ר. מקורו ברכס הרי שר פלנינה, ליד העיר גוסטיבר, ונתיבו עובר דרך העיר סקופיה עד למוצאו בים האגאי, מערבית לסלוניקי שבחבל מרכז מקדוניה ביוון.

==אטימולוגיה וגאוגרפיה==
מקור המילה וארדאר מהשם וורדו-וורי, מהשפה הפרוטו-הודו-אירופית אשר קדמה לקבוצת השפות ההודו-אירופאיות ומשמעה "מים שחורים". ביוונית מכונה הנהר "אקסיוס" ומשמעות השם "מים כהים" בניב התראקי העתיק. הנהר מוזכר גם בכתביו של הומרוס.

באזור שפך הנהר האדמה פורייה ובשטח מגדלים גידולים חקלאיים שונים. בשטח מקדוניה הצפונית תוואי הנהר ברובו הררי. לאורך תוואי הנהר עוברים הכביש המהירים כביש מספר 1 – חוצה יוון והכבישים M1 ו-E75 במקדוניה הצפונית. בתוואי המקדוני של הנהר שורר אקלים ממוזג אשר משתנה בהדרגה לאקלים ים תיכוני ככל שמקרבים לשפכו. הטמפרטורה השנתית הממוצעת נעה בין 10<sup>o</sup>c ל 14<sup>o</sup>c.

==היסטוריה==
השטח מדרום מזרח לנהר, המהווה שני שלישים משטחה של מקדוניה הצפונית, מכונה על שמו, מקדוניה הווארדארית והיה עילה לסכסוכי גבול ומלחמות בין סרביה, יוון וממלכת בולגריה עוד מחתימת חוזה סן סטפנו אשר סיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית. הבולגרים רואים בשטח חלק ממולדתם ההיסטורית משום שהיה חלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה, תוך שהערים אוחריד וסקופיה היו ערי בירתה. קרבות כבדים התנהלו באזור במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה והוא היווה את הזירה העיקרית בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, כאשר בסיומה הובסו הבולגרים ואיבדו את השטח בהתאם לסיכומי חוזה ניי.

בתקופת מלחמת העולם השנייה הצטרפה ממלכת בולגריה למדינות הציר והוורמאכט אשר נכנס לבולגריה ללא קרב, השתמש בשטחי המדינה כבסיס לכיבוש ממלכת יוגוסלביה. גרמניה הנאצית מסרה את השטח לבולגרים בעלי בריתם כפיקדון עד סוף המלחמה, תוך הבטחה להכרה בתביעותיהם הטריטוריאליות לאחריה. הצבא הבולגרי עצר וגירש באכזריות את כל יהודי מקדוניה הווארדארית אל מחנה ההשמדה טרבלינקה, לפי צו המלך בוריס השלישי. לאחר המלחמה, הוחזר השטח ליוגוסלביה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: נהרות ונחלים
קטגוריה:יוון: נהרות ונחלים
קטגוריה:בלקן: נהרות ונחלים
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים האגאי
קטגוריה:גבול יוון – מקדוניה הצפונית
ירדנה מלר-הורוביץ

ירדנה מלר-הורוביץ (נולדה ב-11 במרץ 1954) היא אשת ציבור ישראלית. הייתה עובדת הכנסת במשך 45 שנה אשר מתוכן כיהנה 12 שנה כמזכירת הכנסת, והאישה הראשונה בתפקיד זה.

==ביוגרפיה==
[[ראובן ריבלין ומזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ בטקס האזכרה ללוחמי האצ"ל שנפלו בקרב על הכפר "מלחה"]]
מלר-הורוביץ היא בתם של יוסי ואליה מלר. אביה, מראשוני התושבים בעיר נתניה, היה מעורב בפרשת הסרג'נטים, ולימים חבר תנועת הליכוד.

מלר-הורוביץ היא בוגרת תואר ראשון במדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במינהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.

מלר-הורוביץ הייתה עובדת הכנסת החל משנת 1977, ראשית כמזכירת סיעת הליכוד, החל מ"המהפך" של מנחם בגין ובמשך כעשרים שנה (במהלכן אף שובצה, בבחירות לכנסת ה-12 במקום ה-101 ברשימת הליכוד לכנסת) ולאחר מכן כחמש שנים כמנהלת הוועדה לענייני ביקורת המדינה וועדות משנה נוספות. לאחר מכן כיהנה כמנהלת לשכת יו"ר הכנסת<ref></ref>.

בשנת 2004 נבחרה כסגנית מזכיר הכנסת, וכחלק מתפקיד זה אף ניהלה וריכזה ועדות מסוימות שהוקמו על ידי יושב ראש הכנסת ומינהל הכנסת.

ב-2 במרץ 2010 נבחרה על ידי נשיאות הכנסת כמזכירה השביעית של הכנסת וכאישה הראשונה בתפקיד זה. מלר-הורוביץ החלה לכהן כמזכירת הכנסת חודש לאחר מכן, ב-2 באפריל, עם מינויו של מזכיר הכנסת היוצא, עו"ד איל ינון, ליועץ המשפטי לכנסת. ב-8 במרץ 2022 ניהלה את ישיבת המליאה האחרונה שלה, לאחר 12 שנה כמזכירה ו-45 שנה בכנסת. היא סיימה את תפקידה באופן רשמי ב-31 במרץ.

מלר-הורוביץ גרושה ואם לבת. גרה בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://podcastaddict.com/episode/142109621 מזכירת הכנסת היוצאת על הקדנציה האחרונה: היו מצבים שהרגשתי שלבי מתכווץ. ממש כאב לי], בפודקאסט של נדב פרי, 6 ביולי 2022
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזכירי הכנסת
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:פעילות הליכוד
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
יעקב אריה סלבנדי

הרב ד"ר אדולף יעקב אריה סלבנדי (סלפנדי; ד' בשבט ה'תקצ"ז, 1837 - כ"ד בכסלו תרע"ד, 1913) היה רב בדירקהיים וגליל פרנקנטאהל בגרמניה, ממנהיגי חובבי ציון ופעיל למען יישוב ארץ ישראל.

==קורות חיים==
סלבנדי נולד בעיר ראג בהונגריה למשפחה שיוחסה לרב נפתלי כ"ץ. הוא למד תורה ועברית בעיר מולדתו, ולאחר מכן נסע לפרשבורג ללמוד אצל הרב אברהם שמואל בנימין סופר. אחר כך עבר לליפניק ללמוד אצל הרב שלמה קווטש וכשהלה עבר לניקולסבוגר עבר יחד עמו. כשנפטר הרב קוועטש הוא שב לראג ולמד לצורך קבלת תעודת בגרות. בין השנים 1859-1863. למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם כתב דוקטורט על הרב יוסף קמחי 

סלבנדי התמנה לרב בעיירה ברנט שליד דנציג ולאחר שנתיים עבר להיות מחוז רב מחוז פרנקנטאהל-דירקהיים בפלטינאט הבווארי (כיום חלק ממדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה), שם כיהן משך יותר מ-30 שנה. הרב סלבנדי אסף כספים למען יהודים נרדפים ברוסיה ובפרס ובסביבות שנת 1877 החל לאסוף כספים למען יישוב ארץ ישראל. במשך מעל 30 שנות פעילות הוא כתב הוציא כ-1100 מאמרים הנוגעים לענייני ארץ ישראל במסגרת פעילות איסוף הכספים. 

בערוב ימיו רכש פאול נתן חלקת אדמה סמוך לפתח תקווה לצורך הקמת מושבה על שמו של סלבנדי. ידיד של סלבנדי נתן לבנו אלף קופות התרמה כדי לאסוף כסף למימון הקמת המושבה וכן לצורך מימון מבנה לבית יתומים שהיה אמור לעבור אליו מירושלים. אולם בגלל מלחמת העולם הראשונה הכספים לא נאספו והאדמה שימשה את קבוצת רודגס ובהמשך הוקם עליה כפר אברהם אשר יש אומרים נקרא על שמו, תוך שימוש מוטעה בשם אברהם במקום אריה. 

על שמו רחוב בשכונת כפר אברהם בפתח תקווה.

==לקריאה נוספת==
* עקיבא ברוך פוזנר, "[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=36718&st=&pgnum=140 הרב ד״ר יעקב אריה סלפנדי (אדולף סאלפענדי) ז"ל, ופעולותיו למען ארץ ישראל]"; מתוך: אברהם אלמליח, חמדת ישראל (עמודים 136-145)
*[http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MRH%2F1914%2F01%2F07&id=Ar00306&sk=52ADA6D7 הרב יעקב אריה ד"ר סלפנדי], מוריה, 7 בינואר 1914, עמ' 3

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים גרמנים
קטגוריה:פעילים ציונים בגרמניה
קטגוריה:גואלי אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברסלאו
קטגוריה:ילידי 1837
קטגוריה:נפטרים ב-1914
יעקב אושמן

יעקב אושמן (נולד ב-4 בנובמבר 1953) הוא פרופסור מן המניין ומחזיק הקתדרה על שם לואיס והלן רוגוב להנדסה אווירונאוטית בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון. שטחי המחקר שלו הם שיערוך, זיהוי והיתוך מידע (information fusion), עם יישומים להנחיה, ניווט ובקרה במערכות אוויר-חלל.

== ביוגרפיה ==
יעקב אושמן נולד ב-4 בנובמבר 1953. הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה בהנדסת אווירונאוטיקה בטכניון בשנת 1975 ותואר דוקטורט למדעים במוסד בשנת 1986. נושא הדוקטורט שלו היה: Eigenfactor Methods in Optimal Linear Estimation, בהנחיית פרופ' יצחק יואב בר-יצחק.

אושמן שירת כמהנדס בלהק ציוד בחיל האוויר בין השנים 1975 ל-1981. היה עמית-מחקר ופרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק בבאפאלו בשנים 1988-1987. עבד במרכז טיסות החלל גודרד של נאס"א בשנים 1998-1996. משנת 1989 הוא פרופסור בסגל הפקולטה לאווירונאוטיקה וחלל בטכניון.<ref></ref>

בשנת 2004 זכה בפרס על-שם פרופ' מאיר חנין בגין עבודת מחקר מצטיינת בתחום האווירונאוטיקה והחלל. בין השנים 2013-2014 היה דיקן הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון. הוא עמית (Fellow) באגודה האמריקאית לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה (AIAA) וכן באיגוד הבינלאומי למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE).<ref></ref><ref></ref>

בשנים 2003-2008 הוא היה נשיא של איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://oshman.technion.ac.il/ האתר האישי] של אושמן
* [https://aerospace.technion.ac.il/person/yaakov-oshman/ דף אישי] באתר הטכניון
* [https://scholar.google.com/citations?user=pocWp_kAAAAJ&hl=en יעקב אושמן] באתר גוגל סקולר

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת אווירונאוטיקה וחלל
קטגוריה:עמיתי IEEE
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
פרס ליבהבר

פרס מרק והניה ליבהבר לעידוד סובלנות דתית בישראל הוענק על ידי מכון שכטר למדעי היהדות החל משנת 1997 עד שנת 2014 עבור תרומה משמעותית להשגת סובלנות דתית ופתיחות תרבותית בישראל.

הפרס נוסד בעקבות רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בשנת 1995 ביוזמת הרב מרק ליבהבר, ממנהיגי הקהילה היהודית בצפון אמריקה ואשתו ד"ר הניה ליבהבר. הפרס כולל מענק כספי בשווי של 40,000$. חתן הפרס נבחר על ידי ועדה ציבורית, ועליו להדגים בפעולותיו והתבטאויותיו מחויבות לעקרונות הדמוקרטיה והסובלנות בשילוב עם ערכי היהדות.

רשימת הזוכים:
* תשע"ה - אתי אנקרי, והרב ד"ר בני לאו
* תשע"ד - אהוד בנאי, ומיכה גודמן
* תשע"ג - דב אלבוים, וקובי אוז
* תשע"ב - הרב פרופ' דוד הרטמן ופרופ' נעמה צבר בן-יהושע
* תשע"א - יהורם גאון והרב פרופ' נפתלי רוטנברג
* תש"ע - ג'קי לוי ושלמה גרוניך
* תשס"ט - מוקי צור
* תשס"ח - הרב מיכאל מלכיאור
* תשס"ז - דבורה גולדמן גולן
* תשס"ו - רותי להבי
* תשס"ה - אסנת אלנתן
* תשס"ד - יהודית אדלמן גרין
* תשס"ג - ד"ר גילי זיוון ושרון לשם-זינגר
* תשס"ב - ד"ר אריה גייגר 
* תשס"א - הרב רוברטו ארביב
* תש"ס - שי זרחי
* תשנ"ט - במבי שלג
* תשנ"ח - הושע פרידמן בן שלום

*
ליבהבר
חוה אורטמן

חווה אורטמן (נולדה ב-13 ביוני 1951) היא שחקנית ישראלית ומורה למשחק ובימוי בבית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים ובבית הספר לביטוי בימתי "הדרך" בהנהלת אייל כהן.

==ביוגרפיה==
אורטמן נולדה בפולין ב-1951. למדה בחוג לאמנות התיאטרון ובחוג לספרות כללית באוניברסיטת תל אביב, במרכז להכשרת מטפלים בהבעה ויצירה, במגמה לפסיכודרמה, ובית הספר להשתלמויות של סמינר הקיבוצים.

נמנתה עם חברי קבוצת פרויקט קריית שמונה בהדרכת נולה צ'לטון.

== קריירה ==

=== בתיאטרון ===
* "אופניים לשנה", "נעים", "סורגים", בית ברנרדה אלבה, "בערבות הנגב", "שיחות עם אבי", "נעורי וורדה'לה", "המלך הלך לישון", "הם" בבימוי ג'וזף צ'ייקין, "חמש", "עסקי גברים", "מחכים לגודו" (גם תרגמה את המחזה), "המשרתות", "הזונה הגדולה מבבל", "זמן שרוף", "שיחות עם אבי", "האזרח העומד מעל לכל חשד", אדיפוס המלך, "לצאת מכאן", "מאדאם בטרפליי", "אלטלנה", מחכים לגודו, רוחות.
* "בדמות חוה" (1989), בימוי: איציק ויינגרטן, "מה בעניין שמחה יחזקאל" (תאטרונטו 1994), בבימוי: דניאלה מיכאלי.

=== בקולנוע ===
* בשנת 1980, תפקיד ראשי בסרט "מעגלים של שישבת"- במאית עידית שחורי
* "ההתחלפות" – במאי: ערן קולירין
* "שבלולים בגשם" – במאי: יריב מוזר
* "צדק מוחלט" - במאי: ארנון צדוק
* "מתחם אויב" -לצד ליאור אשכנזי ואמיר שביב

=== בטלוויזיה ===
* "המקוללים", בתפקיד אביבה אורי, ערוץ 8
* "רמזור" - קשת, ערוץ 2
* "סיטון"- הערוץ הראשון
* "עניין של זמן"- הטלוויזיה החינוכית הישראלית
* "זגורי אימפריה", בתפקיד אלגריה, HOT 3
* "מתים לרגע", בתפקיד אביבה, HOT 3
* "טירונות" - רשת, ערוץ 2
* "oboy", בתפקיד ברטה לוין, ערוץ הילדים
* "קיבוצניקים", בתפקיד תמר שדה, HOT 3

== חיים אישיים ==
ב-1982 נישאה לסמי אלקיים, אסיר עולם בעוון רצח, ונולדו להם שתי בנות תאומות (שאחת מהן נהרגה בתאונת רכיבה על סוסים בשנת 2004, בהיותה בת 18). 

כעבור שנים אחדות, השניים התגרשו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:מורות למשחק בישראל
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
סורין סולומון

סורין סולומון (נולד ב-17 בדצמבר 1953) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית. מחקריו עוסקים במדע המורכבות.

נולד ב-17 בדצמבר 1953 בבוקרשט. בין השנים 1980 ל-1982 שירת בצה"ל. בשנת 1984 סיים את הדוקטורט במכון ויצמן. בשנת 1989 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית ובשנת 1994 מונה לפרופסור מן המניין.

נשוי ליוליאנה, ואב לשלושה ילדים. מתגורר בירושלים.

== ספריו ==
* למה לא חשבתי על זה קודם, מאת יעקב גולדנברג, דוד מזורסקי, סורין סולומון, הוצאת בית עלים.
<div style="direction: ltr;">
* Microscopic Simulation of Financial Markets, with M. Levy and H. Levy, Academic Press, New York, 2000
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://shum.huji.ac.il/~sorin/ אתר אישי] באתר האוניברסיטה העברית
* [http://videolectures.net/ccss09_solomon_hdeg/ How Do Economies Grow, How Do They Interract, How Do They Fall and How Do They Recover?] הרצאת וידאו מאת סולומון
* [https://web.archive.org/web/20131126152410/http://sorinsolomon.net/images/docs/sorin-solomon-profile.pdf קורות חיים קצרים]
* [https://web.archive.org/web/20160303194549/http://www.csipiemonte.it/convegni_scientifici/2007/cv/solomon.htm קורות חיים נוספים]

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: פיזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
באשיר מח'ול

באשיר מח'ול (בערבית: بشير مخول; נולד ב-1963) הוא אמן וחוקר פלסטיני-ישראלי החי ועובד באנגליה. מ-2017 נשיא האוניברסיטה לאמנויות היצירתיות.

==ביוגרפיה==
נולד בכפר מח'ול בגליל למשפחה ערבית נוצרית ענייה. למח'ול תשעה אחים ואחיות. כשהיה בן חמש מת אביו. בגיל 13 החל לעבוד בבניין כדי לעזור בפרנסת המשפחה. עבר בראשית שנות התשעים לבריטניה ללימודי תואר ראשון באמנות בליברפול פוליטכניק. המשיך לתואר שני ודוקטורט אותו סיים בשנת 1995 באוניברסיטת המטרופולינית של מנצ'סטר (Manchester Metropolitan University). היה ראש המחלקה לאמנות ועיצוב ומנהל מכון המחקר של מדיה לאמנות ועיצוב באוניברסיטת לוטון, פרופסור לאמנות וראש "בית הספר לאמנות של וינצ'סטר" באוניברסיטת סאות'המפטון וסגן-נשיא אוניברסיטת בירמינגהם. ב-2017 מונה לנשיא האוניברסיטה לאמנויות היצירתיות.

בשנת 2011 השתתף בכתיבת ספר של סולימאן מנסור.

== יצירתו ==
יצירותיו של מח'ול עוסקות בנושאים של זהות והגירה, ובאופן בו הם משתלבים ומושפעים מתהליכי ייצור וצריכה, היעדר ועודפות. מח'ול הציג את עבודותיו ברחבי בריטניה ובעולם, בין היתר בגלריית הייוורד בלונדון, טייט ליברפול, המוזיאון הלאומי של ירדן, מוזיאון הרצליה, ובביאנלה ה-55 בוונציה ב-2013.

== ספרי תערוכות ==
<div style="direction: ltr;">
* Return in Conflict, IssueArt Publishing; 1st edition (2007)
* Return, Deebi Publishing; 1st edition (2007)
* Dust and Dispute, Bashir Makhoul (Author), עודד שמשון (Author), Aissa Deebi (Author), Elsabar Association; 1st edition (2007)
* Near, ArteEast; 1st edition (2004)
* Symbiosis: International Touring Exhibition of Recent Work by Bashir Makhoul and Alnoor Mitha, Mid-Pennine Arts Association; 1st edition (May 1998)
* Hold, Leeds Metropolitan University Gallery; 1st edition (1999)
</div><br />

== תערוכות ==
* Al hijara: 1993, Huddersfield Art Gallery
* Symbiosis 1997, liverpool biennale of contemporary art
* Hold, 1999, Leeds Metropolitan University,UK | herzliya museum
* Near, (2004), ArteEast New York
* Return, 2007
* Return in conflict (2008), Chenzen Museum
* Dust and dispute (2008), Umm el-Fahem Art Gallery
* Enter Ghost, Exit Ghost 2012,Yang Gallery Beijing
* Giardino Occupato 2013, International Art Exhibition at Venice Biennale
* House of Cards 2014, launch of two exhibitions in Manchester
* The Genie 2014 IWM North for Asia Triennial Manchester
* Floating free 2015, Al Hoash Gallery– Jerusalem| Birzeit University Museum.
* 2018: תערוכת יחיד של האמן באשיר מח'ול גלריית אום אל פחם, אוצרים: ג'ונתן האריס וגורדון הון, פריד אבו שקרה, סאלי הפטל נוה וראפת חטאב.

== קישורים חיצוניים ==
* בארכיון האינטרנט

* 
* [http://www.umelfahemgallery.org/galleryhe/default.asp?CatID=63&ID=46 לצלם דרך אבק]
* [https://www.timeshighereducation.com/news/people/qa-with-bashir-makhoul/2014932.article ריאיון]
* [http://www.bbc.co.uk/arts/yourpaintings/paintings/search/painted_by/bashir-makhoul_artists ציורים של מח'ול]

== הערות שוליים ==

 

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:אמני וידאו ארט פלסטינים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אמנים פלסטינים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
קטגוריה:פקיעין: אישים
אמוץ עגנון

אמוץ עגנון (נולד ב-5 בפברואר 1955) הוא גאולוג וגאופיזיקאי ישראלי, פרופסור במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו עוסקים ברעידות אדמה, בפליאומגנטיזם, ובשינויי גובה פני הים.

== ביוגרפיה ==
אמוץ עגנון נולד בירושלים. הוא בנם של מהנדס המכונות חמדת עגנון ואשתו פנינה, ונכדו של הסופר ש"י עגנון. בצבא שירת בסיירת מטכ"ל. למד לתואר ראשון ושני בגאולוגיה באוניברסיטה העברית. את תואר הדוקטור בגאופיזיקה השלים בשנת 1988 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 2004 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית. זכה בפרס לנדאו של מפעל הפיס ובשנת 2007 זכה בפרס על שם רפאל פרוינד מטעם החברה הגאולוגית הישראלית. שימש כמרצה אורח באוניברסיטת פריז ובאוניברסיטת סטנפורד. 

נשוי לפרופסור דפנה גולן, סוציולוגית, ואב לשני ילדים. מתגורר בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://en.earth.huji.ac.il/people/amotz-agnon אמוץ עגנון], באתר האוניברסיטה העברית
* פרופ' אמוץ עגנון, [http://www.youtube.com/watch?v=mNaabP9l334 רעידות אדמה: היכן, מדוע, מתי?], הרצאת וידאו

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי כדור הארץ
קטגוריה:גאולוגים ישראלים
קטגוריה:נשיאי החברה הגיאולוגית הישראלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
ואדי פוכין (נחל)

ואדי פוכּין (לעיתים ואדי פוקין או ואדי אלפוקין, בערבית: وادي فوقين או وادي فوكين) הוא נחל הזורם בהרי ירושלים ונשפך לנחל עציונה.

אל הוואדי זורמים תשעה (או אחד-עשר) מעיינות הנובעים בתחומו.

היישוב הפלסטיני ואדי פוכין שוכן לצד הנחל, ותושביו משתמשים בערוץ הנחל לחקלאות אורגנית. הנחל סמוך גם לעיר היהודית ביתר עילית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.k-etzion.co.il/Index.asp?ArticleID=190&CategoryID=106&Page=1 הצילו את ואדי פוכין] באתר בית ספר שדה כפר עציון.
* [https://www.maslulim-israel.co.il/בריכות-ואדי-פוכין.html הדרך למסלול בוואדי פוכין], אתר "מסלולים".
* [https://www.tiyoolim.com/עיינות-ואדי-פוכין/ עיינות ואדי פוכין], טיולים ואתגרים.

קטגוריה:ביתר עילית
קטגוריה:הרי יהודה: נחלים
לאוני סוואן

לאוני סוואן (Leonie Swann; נולדה ב-1975 בדכאו, גרמניה) הוא שם העט של סופרת גרמניה, אשר אינה חושפת את שמה האמיתי. ספריה עוסקים בתעלומות בלשיות הנפתרות באמצעותם של בעלי חיים.

סוואן למדה פילוסופיה, פסיכולוגיה וספרות אנגלית באוניברסיטת מינכן, וכיום מתגוררת בברלין ומשלימה את הדוקטורט שלה שעוסק בסופר האמריקאי הנרי ג'יימס.

==ספריה==
בשנת 2006 יצא ספרה "גלנקיל, מותחן כבשים" בגרמניה, ובמהרה הפך לרב-מכר עולמי, ותורגם ל-32 שפות שונות. הספר יצא לאור בעברית ב"ספרייה לעם" של עם עובד, בתרגומה של טלי קונס.

ספרה השני, "גארו, מותחן כבשים ועזים", ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד בשנת 2011, בתרגומו של ארז וולק. גם ספרה השלישי, "גריי", יצא לאור בעברית באותה הוצאה (ב-2019), בתרגומו של וולק.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* [http://saloona.co.il/blog/גארו-מותחן-קיץ/ פתיחת ספרה "גארו"], אתר "סלונה" 
* דור בביוף, [http://peopleofthebook.co.il/article.php?id=446 היגיון כבשים], ביקורת על ספרה "גארו", פורטל אנשי הספר.
* 
* 
*יואב שי, [https://www.writersblockg.com/%d7%94%d7%aa%d7%95%d7%9b%d7%99-%d7%a7%d7%a8%d7%90-%d7%a2%d7%9d-%d7%a9%d7%97%d7%a8-%d7%92%d7%a8%d7%99%d7%99-%d7%94%d7%95%d7%90-%d7%9b%d7%a0%d7%a8%d7%90%d7%94-%d7%94%d7%a1%d7%a4%d7%a8-%d7%94/ גריי - התוכי קרא עם שחר], מגזין הספרות 'מחסום קריאה', 5 באפריל 2020

===ספריה בהוצאת עם עובד===
* [https://web.archive.org/web/20151118122709/http://www.am-oved.co.il/author?c0=19215 לאוני סוואן], באתר עם עובד
* [http://www.am-oved.co.il/page_1673 גלנקיל], באתר עם עובד
* [http://www.am-oved.co.il/page_1677 גארו], באתר עם עובד
* [https://www.am-oved.co.il/גריי גריי], באתר עם עובד

קטגוריה:סופרות גרמניות הידועות בשם עט
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1975
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1975
היתוך (מתכת)

כור היתוך ל[[ברזל ובו הסיגים צפים מעל הברזל הנוזלי]]
היתוך מתכת הוא חלק מתהליך הפקת מתכת, אשר מטרתו להפיק מתכת גולמית מעפרה. כך מתבצעת הפקת ברזל מתוך עפרת ברזל, נחושת מעפרת נחושת ומתכות אחרות מתוך עפרותיהם. בתהליך ההיתוך נעשה שימוש בחום ובחומר כימי מחזר, בדרך כלל דלק שהוא מקור לפחמן כגון קוק, ובעבר פחם, כדי ליצור תגובת חיזור בעפרת המתכת. הפחמן נקשר כימית לחמצן שבעפרה ומותיר מתכת לא מחומצנת. הפחמן מתחמצן בשני שלבים, ראשית נוצר פחמן חד-חמצני ואחר כך פחמן דו-חמצני. כיוון שרוב עפרות המתכת אינן טהורות, לרוב יש צורך להשתמש אף בתלחים ("פלוקס") (באנגלית: Flux), בדרך כלל חומרים המכילים סידן פחמתי כגון אבן גיר, כדי להסיר סיגים.

מבחינה כמותית, רוב המתכות הנמצאות בשימוש האדם מופקות בתהליך היתוך. עם זאת, היתוך אינו מתאים להפקת מתכות מסוימות, בהן: אלומיניום, כספית, ליתיום, ועוד.

==עקרונות ההיתוך==
תהליך ההיתוך אינו מתמצה רק ב"התכת המתכת מתוך העפרה", כפי שלעיתים טועים לחשוב. רוב העפרות מכילות תרכובות שבהן המתכת קשורה ליסודות כימיים אחרים, כגון חמצן (היוצר תחמוצת), או גופרית (היוצרת סולפה). כדי להפיק מתכת יש לסלק יסודות אלה ביצירת תגובה כימית שבה הם נקשרים לפחמן. מכאן שתהליך ההיתוך מורכב משימוש בחומרים מחזרים אשר יקשרו עם אותם יסודות מחמצנים כדי לשחרר את המתכת. כיוון שרוב עפרות המתכת אינן מורכבות ממינרל טהור, יש צורך גם בשימוש בתלחים (כגון סיד) כדי ליצור תגובה כימית עם הפסולת ולהסירה כסיגים.

באופן היסטורי, בתהליכי ההיתוך הקדומים נעשה שימוש בפחמן (שבפחם) כדי לגרום לחיזור בבדיל (מתוך המינרל קסיטריט SnO<sub>2</sub>), נחושת (מתוך קופריט Cu<sub>2</sub>O, מלכיט Cu<sub>2</sub>CO<sub>3</sub>(OH)<sub>2</sub>, ומינרלים אחרים), עופרת (מתוך תחמוצת עופרת PbO), ולבסוף ברזל (מתוך המטיט Fe<sub>2</sub>O<sub>3</sub> ומינרלים אחרים), כדי ליצור את התגובות הכימיות הבאות:
: 2 SnO<sub>2</sub> + 2 C → 2 Sn + 2 CO<sub>2</sub>
: 2 PbO + C → 2 Pb + CO<sub>2</sub>
: 2 CuO + C → 2 Cu + CO<sub>2</sub>
: 2 Fe<sub>2</sub>O<sub>3</sub> + 3 C → 4 Fe + 3 CO<sub>2</sub>

בכל התגובות הכימיות הללו הגורם המחזר היה פחמן חד-חמצני, כיוון שהפחם והתחמוצות נותרו מוצקים ולכן לא יכלו להגיב ישירות זה עם זה. הרשימה מעלה היא בסדר עולה של טמפרטורה הנדרשת להליך ההיתוך. לאור זאת ניתן להבין מדוע בתולדות הציוויליזציה האנושית תקופת הנחושת קדמה לתקופת הברונזה וזו קדמה לתקופת הברזל.

תגובת חיזור יכולה להתרחש גם בטמפרטורה הנמוכה מטמפרטורת ההתכה של המתכת. תהליך זה נמצא בשימוש בכבשני ברזל וניתן להפיק ממנו גושי מתכת ספוגיים (מחוררים) שיש צורך בעיבוד נוסף כדי להביא לדחיסתם.

בימי קדם, המקור העיקרי לבדיל היה בתחמוצת SnO<sub>2</sub> (קסיטריט). המקור העיקרי לנחושת ועופרת היה בתרכובות גופריתיות (סולפות), Cu<sub>2</sub>S (קלקוסיט), ו-PbS (גלנה); כדי להפיק את המתכת ממינרלים אלה היה צורך קודם לחמצנם, על ידי קלייה באוויר, בתגובות הכימיות הבאות:

: 2 CuS<sub>2</sub> + 5 O<sub>2</sub> → 2 CuO + 4 SO<sub>2</sub>
: 2 PbS + 3 O<sub>2</sub> → 2 PbO + 2 SO<sub>2</sub>

כסף נמצא בטבע בדרך כלל במינרלים סולפידיים המעורבים יחד עם גלנה, לכן הותך תחילה עם עופרת ואחר כך הופרד ממנה בצריפה.

==ראו גם==
* כבשן

==קישורים חיצוניים==

* 
* שי שמש, [https://lbscience.org/2017/12/18/ברזל-מכוכב-אחר/ ברזל מכוכב אחר], באתר מדע גדול, בקטנה, 18 בדצמבר 2017

==הערות שוליים==
 

קטגוריה:מטלורגיה
קטגוריה:מתכות

de:Verhüttung
pl:Hutnictwo
M2

M2 (מ-Messier 2, נקרא גם NGC 7089) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים דלי הנמצא במרחק של כ-37,500 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-150,000 כוכבים. זהו אחד מהצבירים הכדוריים הגדולים ביותר שמוכרים כיום.

== היסטוריה ==
הצביר התגלה בשנת 1746 על ידי האסטרונום הצרפתי ממוצא איטלקי ג'ובאני דומניקו מראלדי, שגילה גם את הצביר M15, במהלך תצפיות שערך בכוכב שביט יחד עם ז'אק קאסיני (בנו של ג'ובאני דומניקו קאסיני). מראלדי תיאר את שני הצבירים כ"כוכבים ערפיליים", אך לא זיהה שמדובר בצבירים של כוכבים. בשנת 1760 התגלה הצביר על ידי שארל מסיה, שגם כן לא הבחין בכוכבי הצביר וסיווג אותו בקטלוג מסיה כערפילית. רק בשנת 1783 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שמדובר למעשה בצביר המורכב מכוכבים רבים.

הצביר ניתן לצפייה בעין רק בחשיכה מוחלטת ובתנאי תצפית מיטביים, כ-5 מעלות מצפון לכוכב β בדלי. במשקפת או בטלסקופ חובבים ניתן להבחין שמדובר בגרם שמיים שאינו כוכב ורק בטלסקופ מקצועי ניתן להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים ביותר מביניהם הם בעלי דרגת בהירות נראית 13.1.

== מאפייני הצביר ==
M2 הוא אחד הצבירים הגדולים ביותר שמוכרים כיום - קוטרו כ-175 שנות אור, כך שלמרות מרחקו הגדול - כ-37,500 שנות אור גודלו הזוויתי הוא כ-16 דקות קשת - כרבע מעלה. צורתו אליפטית והוא צפוף למדי - חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-10 שנות אור בלבד. מבין 150,000 הכוכבים שבו זוהו 21 כוכבים משתנים. הכוכבים הבהירים ביותר שבו הם ענקים אדומים וצהובים. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F4. גילו של הצביר מוערך בכ-13 מיליארדי שנים, כך שזהו אחד הצבירים ה"זקנים" בגלקסיית שביל החלב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m002.html M2] בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

== הערות שוליים ==

2
2
קטגוריה:קבוצת הכוכבים דלי
צבי קדם

צבי קדם (באנגלית: Zvi Kedem) הוא מדען מחשב ישראלי אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת ניו יורק. מחקריו עוסקים בכריית מידע, סיבוכיות חישובית וחישוב מבוזר.

קדם היה קצין בצה"ל בין השנים 1967 ל-1971. הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה מהטכניון ב-1967, ב-1970 תואר שני, ודוקטורט במתמטיקה בהנחיית הפרופסורים שמואל וינוגרד ועזריה פז בשנת 1974. בשנים 1972–1973 היה מרצה באוניברסיטת קולומביה. בין 1973 ל-1975 לימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בין 1975 ל-1980 היה פרופסור חבר באוניברסיטת טקסס בדאלאס. בין השנים 1980 ל-1985 לימד באוניברסיטת סטוני ברוק בניו יורק. משנת 1984 משמש כפרופסור מן המניין במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק ובין השנים 1991 ל-1994 עמד בראשה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://cs.nyu.edu/kedem אתר אישי], באתר אוניברסיטת ניו יורק 

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
שלמה מורן

שלמה מורן (נולד ב-1947) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה למדעי המחשב בטכניון. זוכה פרס גדל לשנת 1993.

== קורות חיים ==
נולד בקיבוץ יגור, לאריה לייב ולטר ורוחמה לבית פולק, שניהם מהעיר ברסטצ'קה שבווהלין, פולין (כיום אוקראינה), אח לגדי מורן, לימים פרופסור למתמטיקה, לרמי ובלהה. 

למד מתמטיקה בטכניון וסיים תואר ראשון בשנת 1975 ודוקטורט בהנחיית פרופסור עזריה פז בשנת 1979. מחקריו עוסקים בין השאר (מהמאוחר למוקדם) ברשתות דינמיות, היבטים אלגוריתמיים בביולוגיה חישובית (עם דגש על עצים פילוגנטיים), חישובים מבוזרים, אלגוריתמים עם יצוב עצמי, אלגוריתמים ותורת הסיבוכיות, אלגוריתמי קרוב לבעיות קשות ב-NP. בשנת 1993 זכה יחד עם עוד ארבעה מדענים בפרס גדל על פיתוח מערכת הוכחה אינטראקטיבית. 

בשנים 1994–1996 היה מזכיר קיבוץ יגור, לצדה של יעל סלע. בשנים 1998–2001 היה דקאן הפקולטה למדעי המחשב בטכניון.

== חיים אישיים ==
נשוי לאורלי ולהם שלושה ילדים, מתגורר בקיבוץ יגור.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.cs.technion.ac.il/~moran/ שלמה מורן] באתר הטכניון
* [http://www.cs.technion.ac.il/he/people/moran/ שלמה מורן] באתר הפקולטה למדעי המחשב בטכניון

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים זוכי פרס גדל
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: מדעי המחשב
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:מזכירי קיבוצים
שלמה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
הכל זה מלמעלה

הכל זה מלמעלה הוא אלבומו השני של הזמר דודו אהרון, יצא לאור ביולי 2009. דודו כתב והלחין את רוב שירי האלבום. הכולל את הלהיטים: "לא דומה", "נוצה ברוח" ו"הכל זה מלמעלה". האלבום הגיע למעמד אלבום זהב על מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים.

==שירי האלבום==
#כמו ילד
#ילדה מבית טוב
#נוצה ברוח
#אהובה שלי
#כל העולם
#לא דומה
#זה קורה לי
#כוכב המזל שלי
#עושה לי את היום
#הכל זה מלמעלה
#כמה את יפה
#יש לי רק אותך
#עלה קטן שלי
#הכל זה מלמעלה - אקוסטי

==קליפים==
*כמו ילד
*לא דומה
*כל העולם
*ילדה מבית טוב

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי דודו אהרון
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
וילה גאצוטי

וילה גאצוטי (איטלקית: Villa Gazzotti) היא אחת הווילות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בברטזינה (Bertesina) שבפאתי ויצ'נזה. וילה גאזוטי הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו. 

הייחוס של הווילה הזו לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין, השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון, המאששת את ייחוס המבנה לפלאדיו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול. הבניין נבנה בשנות הארבעים של המאה השש עשרה.

==אדריכלות==
הווילה לא נבנתה כווילה כפרית שכן הבעלים, גאזוטי, היה גובה מסים בעל אמצעים צנועים, שפשט רגל בעקבות הבנייה. ואמנם הבניין הוא בן שתי קומות בלבד. מעל קומת שירותים נמוכה, שוכנת קומת האדון, אליה עולה גרם מדרגות חזיתי. קומה שלישית, האופיינית לווילות כפריות, אשר בה אוחסנה תוצרת חקלאית, חסרה במבנה זה. 

במרכז חזית המבנה נצבת מבואה שבה שלוש קשתות התומכת בגמלון. זו הופעתו הראשון של מוטב חזית המקדש הרומי (אם כי כאן על קשתות ולא על עמודים כבווילות שנבנו אחר כך), המאפיין כל כך את האדריכלות של פלאדיו. מכל צד של המבואה קבועים שני חלונות מלבניים גבוהים, כל חלון עם משקוף גמלוני. בין הקשתות לבין החלונות מפרידות אומנות מלבניות המסתיימות בראשן בכותרות קורינתיות מסוגננות. הבניין כולו עשוי לבנים ומצופה טיח, אך פרטים רבים בבניין (משקופים, כותרות וכדומה) מגולפים באבן. 

==ראו גם==
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 72-73.
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
קטגוריה:אדריכלות הרנסאנס
ראשד חוסיין

ראשד חוסיין (בערבית: راشد حسين; 1936, מוסמוס – 1977, ניו יורק) היה משורר ומתרגם ערבי-ישראלי.

== ביוגרפיה ==
חוסיין נולד ב-1936 בכפר מוסמוס שבואדי עארה. בשנת 1944 עבר עם משפחתו לחיפה, ובשנת 1948 עזב אותה. לאחר שסיים את לימודי התיכון עבד שלוש שנים כמורה, אולם פוטר עקב פעילותו הפוליטית. בשנות החמישים והשישים היה העורך של "אלמרצאד", "אל-פאג'ר" ו"אל-מוסוואר", שלושה ירחונים בערבית שיצאו לאור על ידי מפ"ם. בשנת 1967 נסע לארצות הברית ובשנת 1971 נסע לסוריה והיה ממייסדי מרכז המחקר הפלסטיני ועבד בעבור המחלקה העברית ברדיו סוריה. בשנת 1973 ברח לארצות הברית ושימש שם כעיתונאי של סוכנות הידיעות הפלסטינית וואפא.

בשנת 1974 הופיע בסרטו של הבמאי ליונל רוגוזין "Arab Israeli Dialogue", בדו-שיח עם הסופר הישראלי עמוס קינן, שעסק בשורשי הסכסוך ובדרכים אפשריות לפתרונו.

ב-1 בפברואר 1977 מת בשריפה שפרצה בבית המלון שבו שהה בניו יורק. הוא נקבר בכפר הולדתו מוסמוס.

כתיבתו עסקה בנושאים לאומיים פלסטיניים. כמו כן עסק בתרגום, הוא תרגם לערבית שירים של חיים נחמן ביאליק ולעברית תרגם שירי עם ערבים. שירו "אשה אנאלפביתית" תורגם על ידי נתן זך ובוצע בלחן של שפי ישי על ידי חוה אלברשטיין באלבומה "שיר במתנה".

בשנת 1967 יצא לאור בהוצאת דביר הספר "דקלים ותמרים", שכלל מבחר תרגומי שירה ערבית שתרגם בצוותא עם נתן זך.

מבחר משירתו של חוסיין תורגם לעברית על ידי ששון סומך ופורסם באנתולוגיות שונות.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="180px">
קובץ:Rashid Hussein, Tel Aviv 1965.jpg|ראשד חוסיין בוועידת-יסוד תנועת העולם הזה בתל אביב, 1965
קובץ:Rashid Hussein, Musmus 1964.jpg|ראשד חוסיין בחתונה של קרובים בכפר מוסמוס, 1964
קובץ:Rashid Hussein, 1965.jpg|ראשד חוסיין עם עברון ואבנרי בהפגנה נגד הפקעת אדמות, 1965
קובץ:Rashid Hussein, Moghrabi Theater 1965.jpg|ראשד מתרגם דברי עד במשפט ציבורי על הפקעת אדמות, באולם מוגרבי, 1965
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.springerlink.com/content/b7036857061h581p/fulltext.html Poetics of Disaster: Nationalism, Gender, and Social Change Among Palestinian Poets in Israel After Nakba] מאת הוניידה גאנם.
* [http://www.informaworld.com/smpp/content~content=a762972505&db=all Rashid Husain: portrait of an angry young Arab] Emile Marmorstein
* [http://rac.sagepub.com/cgi/content/abstract/20/3/289 Memorial for an exile : Rashed Hussein (1936-77)] Eqbal Ahmad
</div>

קטגוריה:משוררים פלסטינים
קטגוריה:משוררים ערבים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים
קטגוריה:מתרגמים מערבית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מעברית לערבית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1977
ריקבון ביטים

ריקבון ביטים (באנגלית: Data rot, Bit decay, Bit rot) היא תופעה המתארת אובדן מידע באמצעים לאחסון נתונים ממוחשבים. 

דיסק קשיח, דיסקטים ואמצעים אחרים של מדיה מגנטית עלולים לאבד המידע השמור עליהם עקב איבוד של כיוון המגנטי של ביטים, גם מזג אוויר לח או חם גורמים לריקבון של החומר עצמו. תקליטורים ותקליטי DVD המאחסנים את המידע בטכנולוגיה אופטית עלולים להיפגם כאשר החומר מהם עשויים נפגע או שהם נשחקים. אמצעי אחסון ישנים מאוד כמו כרטיס מנוקב או סרט מנוקב, העשויים מנייר, עלולים להישחק או ממש להירקב באופן מילולי.

החזקת גיבוי במערכת קבצים מתקדמת (התומכת Data scrubbing) ובאתרי אחסון שונים מסייע להתגברות על בעיה זו. 

== דוגמה של ריקבון ביטים בתמונה דיגיטלית ==

<gallery>
Image:Bitrot in JPEG files, 0 bits flipped.jpg|Bitrot in JPEG files, 0 bits flipped
Image:Bitrot in JPEG files, 1 bit flipped.jpg|Bitrot in JPEG files, 1 bit flipped
Image:Bitrot in JPEG files, 2 bits flipped.jpg|Bitrot in JPEG files, 2 bits flipped
Image:Bitrot in JPEG files, 3 bits flipped.jpg|Bitrot in JPEG files, 3 bits flipped
</gallery>

קטגוריה:התקני אחסון נתונים
סלימאן ג'ובראן

סלימאן ג'ובראן (בערבית: سليمان جبران; נולד ב-1939) הוא פרופסור חבר בדימוס בחוג ללימודי הערבית והאסלאם באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בשירה ערבית מודרנית, אוטוביוגרפיות, ספרות פלסטינית וספרות מהג'ר.

== ביוגרפיה ==
ג'ובראן נולד בכפר פקיעין בגליל בשנת 1939. בשנת 1957 סיים לימודיו התיכונים בכפר יסיף.לאחר מכן הוא הועסק כמורה בכמה בתי ספר, הבולטים בהם תיכון דלית אל כרמל ותיכון אורתודוקסי ערבי בחיפה. במקביל, בשנת 1967 החל ללמוד באוניברסיטת חיפה, סיים בה תואר ראשון בהצטיינות בשפה ערבית והיסטוריה של המזרח התיכון. הוא עשה תואר שני באוניברסיטה העברית וקיבל תואר דוקטורט בהנחיית ששון סומך בשפה וספרות ערבית מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1985. בשנת 2001 הוא הדריך את יאסין כתאני בעבודת הדוקטורט שלו. בין השנים 2004 ל-2006 היה הנשיא הראשון של האקדמיה ללשון ערבית בישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20200614061803/http://www.shefa-amr.com/ ביוגרפיה קצרה] 
* [http://www.bettna.com/articals2/Articleslall.ASP?cid=121 מאמריו] 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: לימודי הערבית והאסלאם
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:אנשי אקדמיה ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:פקיעין: אישים
קטגוריה:כפר יאסיף: אישים
דייוויד אברקרומבי

דייוויד אברקרומבי (באנגלית: David Thomas Abercrombie; 6 ביוני 1867 – 29 באוגוסט 1931) היה מעצב אופנה אמריקאי שייסד יחד עם שותפו עזרא פיץ' את מותג האופנה האמריקאי אברקרומבי אנד פיץ'.

== ביוגרפיה ==
אברקרומבי נולד בבולטימור שבארצות הברית והתחנך בבתי ספר ממלכתיים בעיר. לאחר מכן התחיל ללמוד במכללה מקומית בבולטימור, והתמחה בהנדסה אזרחית וטופוגרפיה. ב-4 ביוני 1892 ייסד את "Abercrombie Co" בדאון טאון של מנהטן שבניו יורק ומכר ציוד ובגדי ספורט. בשנת 1900 הצטרף אליו עזרא פיץ', לקוח קבוע שלו, והחברה שינתה את שמה לאברקרומבי אנד פיץ'.

ב-1907 לאחר מחלוקת בין אברקרומבי ופיץ' עזב אברקרומבי את החברה, והשאירה בידי פיץ'. זמן קצר לאחר מכן החנות הפכה לחנות לבגדי נשים ולבסוף לחנות אופנה, ונפתחה החנות הראשונה של המותג בשדרה החמישית במנהטן. מאז הפך המותג לפופולרי בארצות הברית ובעולם.

== חיים אישיים ==
ב-25 באפריל 1896 נישא אברקרומבי ללוסי. נולדו להם ארבעה ילדים. המשפחה התגוררה בעיר ניוארק ולאחר מכן עברו להתגורר בברוקלין ולבסוף עברו לאוסינג, כפר במדינת ניו יורק.

קטגוריה:מעצבי אופנה אמריקאים
קטגוריה:אברקרומבי אנד פיץ'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1867
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1931
ליבליך-מוזר-גליק

ליבליך-מוזר-גליק הוא משרד עורכי דין השוכן בתל אביב ומתמקד בדיני תקשורת וקניין רוחני, ובפרט בייצוגם של אמצעי תקשורת ועובדיהם בתביעות לשון הרע ותביעות נוספות הקשורות בפעילות העיתונאית, כגון הגנת הפרטיות, איסור פרסום, חופש המידע, צנזורה וזכויות יוצרים. במשרד מחלקות נוספות העוסקות בתחומים שונים של משפט מסחרי.

==היסטוריה==
המשרד הוקם בשנת 1962 על ידי עו"ד שלמה ליבליך. כעבור שלוש שנים הצטרף למשרד עו"ד מיבי מוֹזר כמתמחה וב-1973 הפך לשותף. המשרד נקרא ליבליך-מוזר נוהל על ידי שני השותפים עד מותו של ליבליך בשנת 2001, ומאז מוזר הוא מוביל המשרד. עם השותפים במשרד נמנים גם בני דור ההמשך של המייסדים, עורכי הדין טל ליבליך ופז מוזר. במהלך המאה ה-21 הפך תמיר גליק, שהיה עו"ד בכיר במשרד, לשותף, ושם המשרד שונה לשם ליבליך-מוזר-גליק.

המשרד הגיע לפסקי דין תקדימיים אחדים בתחום עיסוקו, ובהם:
* זכותו של עיתונאי לשמור על חסיון מקורותיו.
* הגבלת יכולתה של הצנזורה הצבאית לפסול כתבה רק למצבים שבהם יש הסתברות קרובה לוודאי לפגיעה ממשית וקשה בביטחון המדינה (בג"ץ שניצר נגד הצנזור הצבאי הראשי).
* קביעת השיקולים למתן צו מניעה האוסר פרסום ידיעה עיתונאית.
* הקביעה כי אדם המגיב בראיון לעיתון על דברי השמצה נגד אדם אחר, בלא להוסיף השמצה משלו, אינו אחראי לנזק שנגרם למושמץ.

כן היה המשרד מעורב בתביעות נודעות, ובהן:
* ייצוג "הארץ" בתביעת הדיבה של בצלאל מזרחי על תיאורו כמנהיג ארגון פשע.
* ייצוג המקומונים "העיר" ו"כלבו", בעתירה לבג"ץ נגד צו איסור פרסום בפרשת יוסף עמית, שהואשם בריגול.
* ייצוג "הארץ" ועוזי בנזימן בתביעת הדיבה שהגיש נגדם אריאל שרון.
* פרסום תמצית נימוקיה של פרקליטת המדינה עדנה ארבל, לעמדתה שיש מקום להעמיד לדין את בני הזוג נתניהו בעבירות של מרמה והפרת אמונים בעניין עמדי.
* ייצוג משה סבוראי, מוותיקי לח"י, בתביעת דיבה נגד העיתון "מעריב".
* ייצוג אילנה דיין וטלעד בדיון בבית המשפט המחוזי בפרשת סרן ר'.
* ייצוג "הארץ" ואורי בלאו בדרישת השב"כ להחזיר מסמכים סודיים שהגיעו אל בלאו.
* ייצוג "ידיעות אחרונות" מוטי גילת ומיכל גרייבסקי בתביעת לשון הרע שהגישה נגדם בתיה כרמון.
* ייצוג ynet וכלי תקשורת נוספים בבקשת היתר לפרסום האישומים בפרשת מעצרו ומותו של קא"ב תומר.
* ייצוג ynet בבקשת היתר לפרסום פרטי הפרשה שבה קצין צה"ל הורשע באונס פלסטינית, קבלת שוחד מיני תמורת היתר כניסה לישראל, ועבירות נוספות המסכנות את ביטחון המדינה. על הקצין נגזרו 11 שנות מאסר בפועל והדחה מהצבא.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.news1.co.il/Archive/008-D-115-00.html?tag=14-48-05 ש. ליבליך - מ. מוזר, משרד עורכי דין], באתר "חדשות מחלקה ראשונה"
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:משרדי עורכי דין בישראל
קטגוריה:שותפויות ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1962
רמון דומאנק

רמון דומאנק (בצרפתית: Raymond Domenech; נולד ב-24 בינואר 1952 בליון, צרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ממוצא קטאלני ומאמן כדורגל.

במשך ארבע שנים (1989-1993) עבד כמאמן אולימפיק ליון. ב-2004 התמנה למאמן של נבחרת צרפת, והוליך אותה לגמר מונדיאל 2006 שם זכתה הנבחרת במדליית כסף. דומאנק נבחר במפתיע למאמן הנבחרת ב-12 ביולי 2004 וירש את מקומו של ז'אק סנטיני, אחרי שהנבחרת הודחה באליפות אירופה.

הנבחרת תחת דומאנק לא צלחה הצלחות רבות, אפילו להפך.
במהלך כמעט כל תקופת האימון שלו, הושמץ רבות על ידי התקשורת והשחקנים שאף גלשו לעימותים פנימיים. החריף ביותר הוא כאשר בחדרי ההלבשה במחצית במשחק מונדיאל 2010 בין נבחרת צרפת למקסיקו קילל ניקולא אנלקה את דומאנק במילים קשות. יממה לאחר המשחק יצא קפטן הנבחרת פטריס אברה כנגד דומאנק.

במהלך המונדיאל עצמו, קמפיין הנבחרת הצרפתית ודומאנק נחשב לכישלון גדול כאשר הפסידו פעמיים וסיימו פעם אחת בתיקו והשיגו נקודה אחת בלבד במהלך שלב הבתים אשר אותו סיימו במקום האחרון.

ב-23 בדצמבר 2020, לאחר 10 שנים בהן לא אימן, חזר לאמן וחתם בנאנט מליגת העל הצרפתית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני שטרסבורג
קטגוריה:כדורגלני פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:מאמני כדורגל צרפתים
קטגוריה:מאמני נבחרת צרפת בכדורגל
קטגוריה:מאמני אולימפיק ליון
קטגוריה:מאמני נאנט
קטגוריה:ליון: כדורגלנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1952
פרידריך דליטש

פרידריך דליטש (בגרמנית: Friedrich Delitzsch; 3 בספטמבר 1850 – 19 בדצמבר 1922) היה אשורולוג גרמני, בנו של מתרגם הברית החדשה לעברית, פרנץ דליטש.

== חייו ==
דליטש נולד בארלנגן ולמד בלייפציג ובברלין. בשנת 1874 הוכשר כמרצה לשפות שמיות ואשורולוגיה בלייפציג. ב-1885 קיבל תואר פרופסור בלייפציג, ולאחר מכן גם תוארי פרופסור בברסלאו (1893) ובברלין (1899). הוא היה ממייסדי החברה האוריינטלית הגרמנית 
, והיה מנהל של המחלקה למזרח הקרוב במוזיאונים המלכותיים.

פרידריך דליטש התמחה בלימודי השפות העתיקות של המזרח התיכון, ופרסם מספר עבודות על השפה האשורית, ההיסטוריה של אשור ועל תרבותה. הוא זכור בעיקר בגלל הביקורת שלו כנגד הברית הישנה. בשנת 1902 חפר במשך שמונה חודשים את האתר של העיר השומרית שורופק בשיתוף האדריכל הגרמני רוברט קולדווי . הממצאים שלהם כללו מאות לוחות חרס מהתקופה שקדמה לסרגון מאכד (המאה ה-24 לפנה"ס).

ב-1902 פרסם סדרת הרצאות שכותרתה "בבל והתנ"ך" (Babel und Bibel בגרמנית), בה טען כי מקור כתבי הברית הישנה באגדות בבליות עתיקות, כולל סיפורי הבריאה והמבול, וכי אברהם אבינו וחמורבי היו ידידי נפש. האשורולוג היהודי המפורסם יוליוס אופרט דחה את הסערה שעוררו טענותיו של דליטש, וסתר את טענותיו בזו אחר זו. במהלך השנים הבאות תורגמו ספריו למספר שפות, וההרצאה "בבל והתנ"ך" הוצאה בהוצאות מחודשות. בשנות העשרים המוקדמות פרסם דליטש את שני חלקי הספר "התעתוע הגדול", חיבור ביקורתי על ספרי תהילים, הנביאים ויתר הברית הישנה. דליטש פקפק גם בדיוק ההיסטורי של הברית הישנה דוגמת סיפור כיבוש הארץ ודן בלקויות של ערכי המוסר המתבטאים בתנ"ך.

==לקריאה נוספת==

*מלחמת הלוחות: ההגנה על המקרא במאה התשע-עשרה ופולמוס בבל והתנ"ך, יעקב שביט ומרדכי ערן, הוצאת עם עובד 2003

==קישורים חיצוניים==

* פרידריך דליטש, הקורספונדנציה לפני שלשת, ארבעת אלפים שנה | [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZF/1916/02/09&id=Ar00201 חלק א'] | [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZF/1916/02/14&id=Ar00201 חלק א' (המשך)] | [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZF/1916/02/18&id=Ar00202 חלק ב'] | [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZF/1916/02/21&id=Ar00101 חלק ג'] | [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZF/1916/02/23&id=Ar00204 חלק ד'] | הצפירה, 1916 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים גרמנים
קטגוריה:אשורולוגים
קטגוריה:ארכאולוגים גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1922
מאנאס

מאנאס (קירגיזית Манас) הוא אפוס קירגיזי מסורתי, הנקרא על שם גיבורו הראשי - מאנאס, אשר איחד את השבטים הקירגיזיים. שירת המאנאס מכילה מעל לחצי מיליון שורות בחרוזים, ונכנסה לספר השיאים של גינס כאפוס הארוך ביותר. <ref></ref> למרות שאפוס המהאבהארטה ההודי ארוך יותר, הרי שמספר השורות במאנאס גדול יותר, הגם שהן קצרות יותר מאלו שבמהאבהארטה. עקב היותם של הקירגיזים נוודים הרי שהאפוס הועבר במשך הדורות בעל פה בלבד, תופעה ייחודית כשלעצמה בשל אורכו העצום.

האפוס מספר את סיפורו של הגיבור הקירגיזי מאנאס, תולדות חייו, ומלחמותיו כנגד השבטים הקלמיקים. האפוס מחולק לשלושה חלקים המספרים את סיפורו של מאנאס עצמו, של בנו סמטיי, ושל נכדו סייטק.

לאפוס חשיבות רבה בתרבות הקירגיזית, וקטעים נבחרים ממנו מצוטטים בידי אנשים שמקצועם בכך ("מאנאסצ'י" - манасчы) בניגון מיוחד ובליווי מוזיקלי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפוסים
קטגוריה:קירגיזסטן: תרבות
המיולה

במוזיקה, המיולה היא תבנית ריתמית שבה שתי תיבות מוזיקליות שמשקלן משולש (שלושה חצאים, או שלושה רבעים), מוטעמות כאילו היו שלוש תיבות שמשקלן זוגי (שני חצאים או שני רבעים).

למשל, מהלך קצבי אשר ללא המיולה יראה כך (משמאל לימין):

<big> - - < | - - < | - - < | - - <</big>

עם המיולה יראה כך:

<big> - < - | < - < | - - < | - - <</big>

(כאשר <big><</big> מיצג פעמה מוטעמת)

בדוגמה הקצבית להלן מופיעה המיולה בשתי התיבות האחרונות: הספירה בהן נשארת משולשת, אולם ההטעמה הקצבית מחלקת אותן לשלוש פעמים שני רבעים. 15px(להאזנה לחצו כאן)]]

דוגמה נוספת להמיולה מופיעה בתיבות 64–65 בפרק הראשון של הסונאטה לפסנתר ק. 332 מאת מוצרט:
המיולה בסונאטה ק. 332 מאת מוצרט

קל לראות את השינוי בהטעמה לפי תפקיד היד השמאלית. <br />
תחושת ההטעמה אצל המאזין בתיבות 62–65 היא, אם כך: 1, 2, 3, 1, 2, 3, 1, 2, 1, 2, 1, 2.

השימוש בהמיולה אופייני בעיקר לתקופת הרנסאנס והברוק, בריקודים דוגמת הקוראנט והסרבנד, שם היא מופיעה בדרך כלל לפני הקדנצה המסיימת, אך נעשה בה שימוש גם במוזיקה מאוחרת יותר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
קטגוריה:קצב
קטגוריה:מונחים מוזיקליים