OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
העידן האלקטרו-חלש

לפי מבנה היקום, העידן האלקטרו-חלש הייתה התקופה בהתפתחות של היקום המוקדם, כאשר הטמפרטורה של היקום נפלה מספיק כדי שהכוח החזק נפרד מהכוח האלקטרו-חלש, אך הייתה גבוהה מספיק כדי שהאלקטרומגנטיות והכוח החלש יישארו מאוחדים לכדי כוח חשמלי יחיד מעל הטמפרטורה הקריטית לסימטריה האלקטרו-חלשה (שבירה של 159.5±1.5 GeV<ref></ref> במודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים). ישנם קוסמולוגים שמציבים את העידן האלקטרו-חלש בתחילת עידן האינפלציה הקוסמית, כ-10<sup>−36</sup> שניות לאחר המפץ הגדול.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> אחרים מציבים אותו בערך 10<sup>−32</sup> שניות לאחר המפץ הגדול, כאשר שוחררה האנרגיה הפוטנציאלית של שדה האינפלטון שהניע את אינפלציית היקום במהלך עידן האינפלציה הקוסמית, ומילאה את היקום בפלזמת קווארקים-גלואונים צפופה וחמה.<ref>[http://nicadd.niu.edu/~bterzic/PHYS652/Lecture_13.pdf Lecture 13: History of the Very Early Universe] , Dr. Balša Terzić, Northern Illinois Center for Accelerator and Detector Development</ref> אינטראקציות בין חלקיקים בשלב זה היו אנרגטיות מספיק כדי ליצור מספר גדול של חלקיקים אקזוטיים, כולל בוזוני W ו-Z ובוזוני היגס. ככל שהיקום התרחב והתקרר, האינטראקציות הפכו לפחות אנרגטיות וכאשר היקום היה בן כ-10<sup>−12</sup> שניות, בוזוני W ו-Z חדלו להיווצר בקצב נצפה.

העידן האלקטרו-חלש הסתיים במעבר פאזה אלקטרו-חלש, שהמקור שלו אינו ידוע. אם המעבר היה מסדר ראשון, יכולים היו להיווצר גלי כבידת רקע.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref> מעבר הפאזה האלקטרו-חלש הוא גם מקור פוטנציאלי לבאריוגנזה,<ref></ref><ref></ref> בתנאי שתנאי סחרוב מתקיימים.<ref></ref>

במודל הסטנדרטי המינימלי, המעבר בעידן האלקטרו-חלש לא היה מסדר ראשון או מסדר שני אלא מעבר מוצלב רציף, המונע כל בריוגנזה,<ref></ref><ref></ref> או ייצור גלי כבידת רקע נצפים.<ref name=":0"/><ref name=":1" />

עם זאת, להרחבות רבות למודל הסטנדרטי כולל סופר-סימטריה ומודל שני-היגס-כפילות יש מעבר אלקטרו-חלש מסדר ראשון (אך דורשות שבירת סימטריית CP נוספת).

== ביבליוגרפיה ==

* 

== ראו גם ==

* הכרונולוגיה של היקום

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:היקום
קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך

קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Karl August von Sachsen-Weimar-Eisenach; 31 ביולי 1844 – 20 בנובמבר 1894) היה נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, אולם מכיוון שמת קודם לאביו לא ירש את הכתר, ובנו עלה לשלטון לאחר מות אביו ב-1901.

==ביוגרפיה==
קרל אוגוסט נולד ב-31 ביולי 1844 בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, לקרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולסופיה, נסיכת הולנד, בתם של וילם השני, מלך הולנד ואנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. קרל אוגוסט התחנך בצעירותו על ידי מוריץ פרמרן ובאוניברסיטת ינה, ולאחר מכן למד באוניברסיטת לייפציג ובאוניברסיטת היידלברג. לאחר מכן התגייס קרל אוגוסט לצבא סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ואף לחם עמו במלחמת צרפת–פרוסיה, ובינואר 1871 השתתף בשם אביו בטקס ההכרזה על הקמת הקיסרות הגרמנית בארמון ורסאי.

מכיוון שהיה נכדו של וילם השני, מלך הולנד, היה קרל אוגוסט השני בתור לרשת את המלוכה מ-1890 עד מותו. ב-20 בנובמבר 1894 מת קרל אוגוסט בקאפ מרטין בצרפת משחפת. ב-1901 מת אביו קרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ובנו וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
ב-26 באוגוסט 1873 התחתן קרל אוגוסט עם פאולינה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של הרמן, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך ואוגוסטה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו שני ילדים:
* וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1876–1923)
* ברנהרד, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1878–1900)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1844
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1894
קורדון בלו (מאכל)

קורדון בלו (בצרפתית: Cordon bleu) הוא מאכל שווייצרי העשוי מבשר (לרוב חזה עגל/חזיר או חזה עוף), ממולא בגבינה (לרוב אמנטל, גרוייר או פרמזן) ופרוסת שינקן, מצופה בפירורי לחם ומטוגן בשמן או חמאה.

מקור השם קורדון בלו מצרפתית, ומשמעותו "סרט כחול".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.foodtimeline.org/foodmeats.html#cordonbleu Chicken Cordon Bleu], באתר [http://www.foodtimeline.org The Food Timeline] .

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח השווייצרי
קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:מאכלי בשר
אלברכט, דוכס בוואריה

אלברכט, דוכס בוואריה (שמו ותאריו המלאים בגרמנית: Erbprinz Albrecht Luitpold Ferdinand Michael, Herzog von Bayern, Franken und Schwaben, Pfalzgraf bei Rhein, 3 במאי 1905 - 8 ביולי 1996), היה ראש בית ויטלסבאך בין השנים 1955–1996.

==ביוגרפיה==
אלברכט נולד ב-3 במאי 1905 במינכן לרופרכט, נסיך הכתר של בוואריה ולמריה גבריאלה, דוכסית בבוואריה, בתם של קרל תאודור, דוכס בבוואריה ומריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל.

בשנת 1913 הוכתר סבו כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם עם תום מלחמת העולם הראשונה הוא הודח במהלך המהפכה הגרמנית, והמשפחה עברה להתגורר בטירול באוסטריה.

ב-3 בספטמבר 1930 התחתן אלברכט עם מריה דרסקוביץ', רוזנת טראסקוטיאן, בתם של דיוניס מריה דרסקוביץ', רוזן טראסקוטיאן ויוליאנה רוזה, נסיכת מונטנואובו, אולם למרות שאביו רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה אישר את הנישואים, לא תאמו הנישואים את חוקי השושלת, ומשום כך ילדיו לא יכלו לקבל את תאריו.

לאחר עליית היטלר לשלטון, סירב אלברכט להצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1940 עבר לאחוזתו בסרוואר, מחוז ואש בהונגריה. לאחר כיבוש הונגריה באוקטובר 1944, נעצרו בני המשפחה בזקסנהאוזן, ובאפריל 1945 הועברו למחנה הריכוז דכאו, משם שוחררו על ידי צבא ארצות הברית.

בשנת 1948 התקבלה החלטה משפטית, כי לראש הבית יש את היכולת לקבוע אילו נישואים קבילים בשושלת, ובעקבות כך הכיר אביו בנישואיו ב-18 במאי 1949 כנישואים שושלתיים, ובעקבות כך קיבלו ילדיו את התארים המשפחתיים.

בשנת 1955 מת אביו רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, ואלברכט הפך לראש בית ויטלסבאך. כמו כן הפך אלברכט לטוען לכתר הבריטי, אך כמו שאר המונרכים היעקוביטים מאז מותו של הנרי בנדיקט סטיוארט, לא ניסה לפעול כדי להשיגו.

בשנת 1959 החזיר אלברכט ליוון בטקס רשמי לפאולוס, מלך היוונים, את תכשיטי הכתר היווני שהיו בחזקת בית ויטלסבאך מתקופת אותון, מלך יוון. בשנת 1980 ערך אלברכט טקסים מפוארים בבוואריה, לרגל יום השנה ה-800 לשלטון בית ויטלסבאך בבוואריה.

אלברכט היה צייד מעולה וחוקר איילים, והחזיק ברשותו 3,425 סטים של קרניים, שחלקם מוצגים כיום בתערוכת קבע בטירה המלכותית לשעבר בברכטסגאדן. בנוסף הוא גם חיבר שני ספרים על חיי הצבאים, והוא ואשתו השנייה קיבלו דוקטורט של כבוד מהפקולטה הביולוגית של אוניברסיטת מינכן. בעת ביקורו בברזיל בשנת 1953 פגש אלברכט את זן הכלבים Fila Brasileiro, ואף הביא לגרמניה כמה כלבים כאלה.

ב-8 ביולי 1996 מת אלברכט בטירת ברג על יד שטרנברג בבוואריה, ובנו פרנץ, דוכס בוואריה ירש את תאריו.

==משפחתו==
ב-3 בספטמבר 1930 התחתן אלברכט עם מריה דרסקוביץ', רוזנת טראסקוטיאן, בתם של דיוניס מריה דרסקוביץ', רוזן טראסקוטיאן ויוליאנה רוזה, נסיכת מונטנואובו, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* מריה גבריאלה, נסיכת בוואריה (נולדה ב-1931), התחתנה עם גאורג, נסיך ואלדבורג-צייל
* מריה שרלוטה, נסיכת בוואריה (נולדה ב-1931), התחתנה עם פאול, נסיך קוואדט צו ויקראדט ואיזני
* פרנץ, דוכס בוואריה (נולד ב-1933)
* הנסיך מקס, דוכס בבוואריה (נולד ב-1937)

בשנת 1971 התחתן אלברכט עם מריה-ינקה קגלביץ', רוזנת בוז'ין, בתם של סטפן קגלביץ', רוזן בוז'ין וקלרה זיקי, רוזנת זיק וואשונקאו, אך לא היו לו ילדים ממנה.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=115612807 אלברכט, דוכס בוואריה]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוכסים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1996
כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה

כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה (באנגלית: Combined Joint Task Force – Operation Inherent Resolve) הידוע בקיצור CJTF-OIR, הוא כוח משימה משותף שהוקם על ידי פיקוד מרכז של ארצות הברית עבור מבצע נחישות טבועה של הקואליציה הבינלאומית בראשות ארצות הברית נגד המדינה האסלאמית בעיראק ובסוריה, והוא מורכב בעיקר מכוחות של צבא ארצות הברית וכוח אדם מ-30 מדינות נוספות. מטרתו המוצהרת של הכוח היא "להשמיד ולהרוס את המדינה האסלאמית". 

פיקוד מרכז של ארצות הברית הכריז על הקמת הכוח החדש בדצמבר 2014, אשר יועד להחליף את הסדר הקודם של תקיפות אוויריות אקראיות על ידי המדינות השונות, וכן לתאם את הפעולות בין המדינות בקואוליציה בעקבות ההתקדמות המהירה שעשתה המדינה האסלאמית בעיראק בחודש יוני 2014. הכוח הוקם רשמית באוקטובר 2014, והכנס האינטגרצי הראשון של הקואוליציה התקיים בשבוע הראשון של דצמבר 2014. מאז 2014, CJTF-OIR מספק גיבוי אווירי בעיראק לכוחות הפשמרגה וצבא עיראק, ובסוריה לכוחות ה-YPG. היה תפקיד רב בבלימת לוחמי המדינה האסלאמית במהלך המצור על קובאני הכורדית הסמוכה לטורקיה, במהלך המצור על היזידים בסינג'אר, וכן בדחיקת לוחמי דאעש מצפון סוריה. הוא גם היה אחראי לחיסולם של בכירים במדינה האסלאמית. החל מ-2017, הכוח מעניק גיבוי אווירי גם ליחידות מתונות של צבא סוריה החופשי במדבר סוריה הנלחמות נגד המדינה האסלאמית, והוא תקף אף מספר פעמים כוחות של צבא סוריה שסיכנו את המורדים הסורים סמוך לגבול עם עיראק. 

מפקדו הראשון היה סטיבן טאונסנד, אשר הביע את כוונתו לשלול תקיפות אוויריות על הארגון במחנה הפליטים ירמוכ בדמשק עד לסוף כהונתו בתפקיד. הכוח הכולל מונה 6,350 אנשים, והמטה של CJTF-OIR שוכן במחנה אריפיאן בכווית בו נמצאים כ-500 אנשים מ-15 מדינות המעורבות בתיאום הפעולות בעיראק. ארצות הברית ובריטניה הן המובילות העיקריות של הכוח.

בין המדינות שביצעו תקיפות אוויריות במסגרת הכוח בעיראק מלבד ארצות הברית ובריטניה, נמנות: אוסטרליה, קנדה, דנמרק, צרפת, ירדן והולנד. מדינות שביצעו תקיפות אוויריות במסגרת הכוח בסוריה מלבד ארצות הברית ובריטניה, הן: אוסטרליה, קנדה, צרפת, ירדן, טורקיה, בחריין, סעודיה ואיחוד האמירויות הערביות. תוניסיה הביעה עניין להצטרף לכוח. מלבד התקיפות האוויריות, הכוח גם משתתף במשימה לבניית יכולת עיראקית להתמודדות עם הטרור ( "BPC"). מלבד ארצות הברית ובריטניה, אלה שהודיעו על השתתפותם בתוכנית להכשרת לוחמים עיראקיים כוללים את אוסטרליה, קנדה, דנמרק, צרפת, גרמניה, איטליה, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, סלובניה, ספרד. כתוצאה מתוכנית, מחזור ראשון של כ-6,500 כוחות עיראקיים סיים את האימון, ומחזור שני של כ-4,500 עדיין באימונים. 

עד חודש אוגוסט 2015, דווח כי מטוסי הקואליציה יצאו לכ-45,259 גיחות ב-12 החודשים שמתחילת המבצע, כאשר כ-67% מהן בוצעו על ידי חיל האוויר האמריקני שהטיל יותר מ-5,600 פצצות. למרות שהקואוליציה בראשות ארצות הברית מכירה רק בשני מקרי מוות של אזרחים כתוצאה ממהפצצות, צוות של עיתונאים עצמאיים פרסם בהגרדיאן פרטים על כ-52 תקיפות אוויריות, אשר בהן נהרגו סך הכול למעלה מ-450 אזרחים. המדינה האסלאמית פרסמה פעמים רבות את תוצאות התקיפה שבהן נהרגו אזרחים, והשתמשה בהם כהצדקה לפעולות הטרור שלה בסוריה, עיראק, ובגל הטרור האסלאמי באירופה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מבצע נחישות טבועה
קטגוריה:כוחות צבא בין-לאומיים
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה
מריה גבריאלה, דוכסית בבוואריה

מריה גבריאלה מבוואריה (בגרמנית" Marie Gabriele Herzogin in Bayern; 9 באוקטובר 1878 – 24 באוקטובר 1912) הייתה נכדתו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואשתו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה.

== ביוגרפיה ==
מריה גבריאלה נולדה ב-9 באוקטובר 1878 בטגרנזי, לקרל תאודור, דוכס בבוואריה ולמריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג. מריה גבריאלה גדלה בטירת פוסנהופן, והיה לה ילדות מאושרת, אותה חלקה עם אחותה אליזבת, והיא גילתה נטייה לציור.

ב-10 ביולי 1900 התחתנה מריה גבריאלה במינכן עם דודנה רופרכט, נסיך בוואריה<ref></ref>, והשתתף בה יואכים, נסיך פרוסיה בשם אביו וילהלם השני, קיסר גרמניה. לאחר חתונתם התגוררו בני הזוג בבמברג, שם שכנה יחידתו של רופרכט.

בני הזוג טיילו הרבה, ובשנת 1903 ערכו טיול ביפן, ושבו לגרמניה דרך ארצות הברית<ref></ref>. הנסיעה הייתה לצורך מדעי, וליווה אותם פרופסור מאוניברסיטת מינכן. מריה שהייתה חובבת מדע וטבע, כמו גם שירה ומוזיקה, כתבה בהתלהבות על המסע. בעת שהותם ביפן חלתה מריה גבריאלה, ובעת שובם לבוואריה היא נותחה עקב דלקת התוספתן, אולם החלימה מכך במהירות.

ב-24 באוקטובר 1912 מתה מריה גבריאלה בסורנטו באיטליה, כתוצאה מאי-ספיקת כליות. בשנת 1913 הוכתר חמיה כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם בעלה לא עלה אחריו לשלטון, עקב ביטול המונרכיה בתום מלחמת העולם הראשונה בעקבות המהפכה הגרמנית. בשנת 1918 התחתן בעלה שנית, עם בת דודתה אנטוניה, נסיכת לוקסמבורג.

==משפחתה==
דוכסית בוואריה עם שלושת בניה, לואיטפולד, אלברכט ורודולף, קליפורניה, 1912.
ב-10 ביולי 1900 התחתנה מריה גבריאלה עם רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* לואיטפולד, נסיך בוואריה (1901–1914)
* אירמינגארד, נסיכת בוואריה (1902–1903)
* אלברכט, דוכס בוואריה (1905–1996)
* בת מתה (1906)
* רודולף, נסיך בוואריה (1909–1912)

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידות 1878
קטגוריה:נפטרות ב-1912
יוסף יצחק בלינוב

הרב יוסף יצחק בלינוב (נולד בי' באלול תשכ"א, 22 באוגוסט 1961) הוא ראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בכפר חב"ד ורב מרכז בני ברק מטעם חמיו הרב משה יהודה ליב לנדא. עומד בראשות בית הדין ובית ההוראה "מורשת משה" והכולל להוראה "פעמי יעקב" שייסד חמיו.

==ביוגרפיה==
נולד בפריז לשיינא רבקה ולרב מרדכי בלינוב, אב בית דין ועד רבני ליובאוויטש בצרפת.

למד בישיבת תומכי תמימים בברינואה ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770. בשנת תשמ"ג נסע בשליחות הרבי מלובביץ' לשמש כר"מ ראשי בישיבה גדולה של חב"ד בקזבלנקה, מרוקו.

בסיון תשמ"ה נישא לנחמה דינה בת הרב משה יהודא ליב לנדא, ולאחר מכן למד בכולל צמח צדק בירושלים. במסגרת הכולל, היה מעורכי קובץ "יגדיל תורה" וקובצי "הערות וביאורים בשולחן ערוך הרב".

בקיץ תשמ"ו התחיל לשמש כראש כולל להוראה פעמי יעקב שנפתח לזכרו של הרב יעקב לנדא. בראשותו יוצא ירחון תורני-הלכתי "פעמי יעקב".

בב' בסיוון תשס"א הכתירו חמיו לשמש כרב מרכז העיר בני ברק, במעמד הרב שמואל הלוי ואזנר, האדמו"ר מקאליב, ראש העירייה מרדכי קרליץ ועוד.

הרב בלינוב משמש כאב בית דין וראש "לשכת הלכה למעשה" בבית ההוראה שהקים חמיו ונקרא לאחר פטירתו על שמו "מורשת משה", כן אחראי על מחלקת העירוב בבני ברק. הוא ניהל גם חלקים במערכת הכשר הרב לנדא, ועזב בקיץ תשע"ג בשל חילוקי דעות עם גורמים במערכת. בנוסף משמש הרב בלינוב כרב קהילת חב"ד בבני ברק המונה כשלוש מאות משפחות.

כמו כן משמש כחבר ההנהלה הרוחנית של תלמוד תורה 'בני מנחם' חב"ד בבני ברק.

בכ"ו תמוז ה'תשע"ט התמנה לראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בכפר חב"ד.

== משפחתו ==
נשוי לנחמה דינה, אב לשמונה ומתגורר בבני ברק.

מבניו:
* הרב דובער, ר"מ בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד
* הרב יעקב, ר"מ בישיבה גדולה תומכי תמימים חב"ד בקריית גת
*הרב מנחם מענדל, שליח חב"ד בחולון
*הרב חנן, נו"נ בישיבת ישיבת תומכי תמימים המרכזית כפר חב"ד 
חתניו:
* הרב שלמה קעניג, ר"מ בישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד
* הרב נטע גרליצקי, משפיע בישיבה תומכי תמימים בלוד
* הרב מנחם מענדל זילברשטרום, משפיע בישיבה גדולה תומכי תמימים חב"ד בקריית גת

אחיו:
* הרב אברהם אשר, ראש ישיבה קטנה, תומכי תמימים באלעד
* הרב ירחמיאל בלינוב מנהל תלמוד תורה 'בני מנחם' חב"ד בבני ברק.

===עץ משפחתי===

==מספריו==
* כינוס תורה הגדול, דברים שנאמרו בכינוס תורה במרוקו לכבודו של הרבי מליובאוויטש, תשמ"ג
* מכירת חמץ בערב קבלן, ביאור שיטת אדמו"ר הזקן על אופן מכירת החמץ ותשובות לטענות נגד שיטה זו, תשמ"ה
* ערב פסח שחל בשבת, המנהגים הקשורים לקביעות המיוחדת של חג הפסח בערב שבת, תשס"א
* שערי מישור, שאלות ותשובות ובירורי הלכה למעשה, ארבע כרכים, תשנ"ד - תשע"ב
* נוסח התנאים, ביאור מדויק לנוסח התנאים המקובל אצל חסידי חב"ד שנכתב על ידי הצמח צדק, תש"ע

בנוסף לזה ערך והוציא לאור כמה ספרים של אביו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://col.org.il/news/96148 איך מכשירים מטבח לפסח?] שיעור של הרב בלינוב, באתר col
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני חב"ד
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:משפחת לנדא
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים בישראל
קטגוריה:ראשי ישיבות תומכי תמימים - חב"ד
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:בוגרי רשת ישיבות תומכי תמימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
מגדל הדרום

מגדל הדרום הוא בניין רב-קומות אשר משמש למגורים וממוקם בסטוקהולם בירת שוודיה. תחילה, תוכנן הבניין לכלול כ-40 קומות אך כאשר בנייתו הסתיימה בשנת 1997 הוא כלל רק 24 והגיע לגובה של 86 מטרים. מגדל הדרום חולק ביחד עם מגדל סקטסקראפן את התואר בניין המגורים הגבוה ביותר בסטוקהולם.

הבניין עוצב על ידי האדריכל הדני הנינג לארסן אך הוא עזב את הפרויקט במחאה על הפשרות שנעשו במהלך הבנייה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סטוקהולם: מבנים
ציפי שוחט

ציפי (ציפורה) שוחט היא עיתונאית ישראלית.

==ביוגרפיה==

נולדה בשטייר, שבאוסטריה לרבקה והילל טננבאום.

גדלה תחילה בשכונת כפר שלם, שבתל אביב, ואחר כך ברמת גן, בה התגוררה חלק עיקרי מחייה. למדה בתיכון בליך. בוגרת אוניברסיטת תל אביב במגמות תיאטרון וקולנוע וטלוויזיה.

עבדה כעיתונאית בידיעות אחרונות במשך ארבע שנים. החל מ-1990, עבדה בעיתון הארץ ככתבת התרבות בעיתון וסיקרה את שלל תחומי התרבות: מחול, אמנות פלסטית, מוזיקה, אופרה ובמיוחד תיאטרון. הייתה מבקרת תיאטרון וכתבה תחקירים.

בשנים 1992–1993 הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "בין הכיסאות", מגזין בנושא משפחה וחברה, בערוץ הראשון.

בשנת 1997 תבע אותה ואת העיתון פסנתרן בשם גילארד לרנר בגין הוצאת לשון הרע, על סך של 1.2 מיליון שקל. בשלהי שנת 1995 ניהל לרנר מסע פרסום לקידום סדרת קונצרטים ופסטיבל, אותו כינה "פסטיבל הפסנתר" ואת עצמו הציג כ"נסיך הפסנתרנים". כשבוע לפני הקונצרט הראשון נכווה בכף ידו, ונאלץ לבטל את הפסטיבל ולהשיב לרוכשי הכרטיסים את כספם. הביטול גרר מספר כתבות לא מחמיאות בעיתונות, במסגרתן נשאלה השאלה מיהו אותו "נסיך" ולאן הוא נעלם, ביניהם כתבה של ציפי שוחט. התביעה נדחתה וכן תביעה דומה שהגיש נגד דוד ויצטום ורשות השידור.

היא פרשה מעיתון הארץ בתום 22 שנות כתיבה בשנת 2012.

==חיים אישיים==

הייתה נשואה ליהודה שוחט, שהיה מורה למתמטיקה ומנהל מכללת מקס פיין, ונפטר בשנת 2010. אם לשני בנים. בנה הצעיר הוא המלחין, המנצח והפסנתרן, גיל שוחט.

מתגוררת בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* מאמרי [http://www.haaretz.co.il/misc/tags/19127-1.3249372 ציפי שוחט], באתר עכבר העיר
* [http://saloona.co.il/zipishohat הבלוג של ציפי שוחט], באתר סלונה
* בתוכנית שיחת נפש, בערוץ הטלוויזיה החינוכית הישראלית, 13 בינואר 2014
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מבקרות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרניות ומנחות
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולות לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:בוגרות תיכון בליך
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:כתבות תרבות ישראליות
קטגוריה:כתבי תרבות ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות אוסטריה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:ערכים שנערכו במסגרת מיזם ויקי נשים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
בשם בתי

בְּשֵׁם בִּתִּי (בצרפתית: Au Nom de Ma Fille) הוא סרט דרמה בהפקה צרפתית-גרמנית משנת 2016. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי – פרשת קלינקה במברסקי, שתחילתה בשנת 1982.

==עלילת הסרט==
בשנת 1982, מקבל אנדרה במברסקי הודעה טלפונית מאת גרושתו על דבר מות בתם בת הארבע-עשרה קלינקה, בזמן ששהתה ביחד עם אחיה בגרמניה אצל אמה, הנשואה בשנית לרופא בשם דיטריך קרומבך. נאמר לו כי הילדה מתה כתוצאה מתאונה, אך האב חושד ומבקש לחקור את סיבת המוות.

כאשר במברסקי מבקש להגיש כתב אישום ברצח נגד האב החורג מסתבר שאין אפשרות לתבוע אותו בגרמניה. במשך שלושה עשורים הוא מקדיש את חייו לתביעה זו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
יצחק יוליוס פרויס

יצחק ורחל פרויס
ד"ר יצחק (יוליוס) פרויס (בגרמנית: Julius Preuss; 23 בספטמבר 1861–1913, א' בתשרי תרכ"ב - כ"א באלול תרע"ג) היה רופא יהודי-גרמני, ומחבר הספר "הרפואה במקרא ובתלמוד".

== חייו ==
נולד בעיירה הקטנה גרוס-שנבק (Gross-Schoenebeck) בברנדנבורג שבפרוסיה, בן למשפחה יהודית יחידה באזור. למד בגימנסיה בעיר פרנצלאו הסמוכה למקום מגוריו. בנערותו קיבל חינוך יהודי מינימלי, ובהשפעתו של רב העיר, אריה ריטר (לימים רבה של רוטרדם שבהולנד), החל ללמוד את מקורות היהדות. למד רפואה באוניברסיטת ברלין, בין היתר בהנחיית רודולף וירכו, והתקרב לקהילה האורתודוקסית בברלין, ולרב עזריאל הילדסהיימר. בבית המדרש לרבנים היה מבקר לעיתים תכופות, וקנה ידע רחב בהלכה ובספרות חז"ל. בד בבד למד באוניברסיטה היסטוריה רפואית.

לאחר סיום לימודיו נחשב לרופא מצטיין וניהל מרפאה בעיירת הולדתו גרוס-שנבק. באותה תקופה החל לחבר מאמרים בכתבי עת רפואיים. לאחר פטירת אביו חזר פרויס לברלין ופתח שם מרפאה. בשנת 1912 מינה אותו הקיסר וילהלם השני ל"יועץ מלכותי לענייני רפואה" (Königlicher Sanitätsrat).

נפטר בשנת 1913. בעלה של בתו שרלוטה, הרב ד"ר יוסף צבי קרליבך, ספד לו והוציא חוברת לזכרו.<ref>Zur Erinnerungen an Sanitaetsrat Dr. Julius Preuss, 1913</ref>

== עבודתו ==
תוך כדי עבודתו כרופא פרסם כשלושים מאמרים בענייני רפואה ויהדות. גולת הכותרת של מפעל חייו היה חיבור מקיף של כל הרפואות המוזכרות בתנ"ך ובספרות חז"ל, תוך הבאת מקבילות מכתבי הרפואה היווניים והלטיניים. הספר יצא לאור בגרמנית בשם "Biblisch-talmudische Medizin" (רפואה תנ"כית-תלמודית) בשנת תרע"א (1911); שנתיים לאחר מכן נפטר המחבר.
למרות שפתו הגרמנית של הספר, זכה הספר לפרסום רב, וכל מי שעסק במחקר היסטורי-הלכתי היה זקוק לו.

הספר מחולק ל-19 פרקים וכולל מעל 700 עמודים. פרויס כלל בו סקירה של עולם הרפואה הקדום (מקיז דם, מיילדת), תיאור של המערכות הביולוגיות, דרכי הטיפול במחלות ופצעים, מחלות נפש, לידה מיתה וקבורה, תזונה ועוד. המידע מבוסס על ספרות חז"ל, כתבי יוסף בן מתתיהו, הברית החדשה וספרות משפטית קדומה, תוך הקבלה לספרות מודרנית.

ארכיונו האישי של יצחק פרויס שמור במחלקת הארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.<ref></ref>

== תרגומים==
הספר תורגם לאנגלית על ידי ד"ר פרד רוזנר בשנת 1978.

תרגום לעברית יצא בשנת תשע"ב בתרגומו של אורי ורצבורגר, יחד עם אשתו מיכל, נכדתו של פרויס בהוצאת מאגנס.

==לקריאה נוספת==
* [https://www.magnespress.co.il/Book/הרפואה+במקרא+ובתלמוד.aspx?name=הרפואה+במקרא+ובתלמוד&code=45-431045&docNo=1&qid=3 הרפואה במקרא ובתלמוד], ספר מקוון באתר הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס.

== קישורים חיצוניים ==
* הספר Biblisch-talmudische Medizin באתר ארכיון האינטרנט 
* [http://www.jci.co.il/Streiflichter/he/fotoalbum-lc1 תמונות משפחתו].
* [http://mikrarevivim.blogspot.co.il/2016/11/blog-post_15.html הרפואה במקרא ובתלמוד], לאה מזור, 15 בנובמבר 2016.
* [https://www.encyclopedia.com/religion/encyclopedias-almanacs-transcripts-and-maps/preuss-julius Preuss, Julius] באתר אנציקלופדיה יודאיקה

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
מקאירה כחולה

מקאירה כחולה (שם מדעי: Makaira nigricans), הוא מין הדג הגדול ביותר בסדרת הדקראים ובמשפחת המפרשניים המצוי רק באוקיינוס האטלנטי. פירוש שמה המדעי הוא "חרב שחורה" על שם ה"חרב" או ה"רומח" שבקצה הלסת העליונה. המקאירה היא חלק מקבוצת דגי-המקור.

אורכה של המקאירה יכול להגיע ל- ומשקלה נע בין 540 ל–. זהו אחד הדגים הגדולים והמרשימים ביותר בים ומהגדולים שבדגי הגרם. למקאירה מקור חד וארוך וסנפירים בעלי דם חם. הסנפירים והגוף בנויים למהירות מתפרצת והזנב העצום מקנה לה יכולת לעוט במהירות מרשימה ביותר על טרפה. היא בעלת סנפיר גב רעמתני בצבע כחול כהה וצידיים אפורים-כחולים ומפוספסים. העיניים שחורות והזימים גדולים.

המקאירה שוחה ללא הפסקה ברחבי האוקיינוס הפתוח וכן בכמה ימים באוקיינוס האטלנטי הרחק מהיבשה ואינה נחה כלל. היא מעדיפה אזורים טרופיים וסובטרופיים אך נמצאת גם במים קרים יותר. היא טורפת על הניזונה כמעט מכל דג אחר, לרבות ממיני קולייסיים כמו מקרל ואפילו מדגי טונה, דיונונים שונים, דגי שונית ומדגים מהמשפחות: ברמיים, גמפיליים, חדקוציים ושחראשיים. מקאירות בוגרות יכולות לטרוף גם דגים גדולים מאוד כמו טונה זהובה ואפילו מיני מפרשניים אחרים. ואולם הצעירים ניזונים רק מזואופלנקטון.

המקאירה נטרפת על ידי טורפים ספורים הכוללים בעיקר עמלץ כחול ועמלץ לבן, אך הציד נדיר. היא נידוגה על ידי אנשים למאכל באופן הרבה יותר נפוץ, מה שדילדל את מספרה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

שלד המקאירה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנר-ז'רמין דה לספד
קטגוריה:מפרשניים
קטגוריה:דגים: טורפי-על
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:דגי האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
דחף מיוטי

דחף מיוטי הוא העברתו של עותק אחד של גן כלשהו לצאצאים בשיעור של למעלה מ-50%, וזאת בניגוד לצפי של העברה ממוצעת בשיעור של 50%. זה סוג של קונפליקט בין-גנומי לפיו לוקוס אחד או יותר בתוך הגנום יתפעל את תהליך המיוזה כך שאחד או יותר מהאללים יועדפו על חשבון רעהו, וזאת ללא קשר לביטויו הפנוטיפי. 

דחף מיוטי הוא "שינוי אופן פעולתה של המיוזה, כך שגנים ספציפיים מועדפים בתהליך ההעברה לצאצא. דחף מיוטי בדרך כלל גורם להפרדה ולהעדפה של אזורים קטנים בגנום".

במחקר של ג'ון דידיון ופרננדו פארדו-מנואל דה וילנה נמצאו ראיות לכך שגן מסוים בעכברים (r2d2 – "משיב לדחף מיוטי 2" - responder to meiotic drive 2) הועבר יותר מ-50% מהזמן. לפי החוק הראשון והשני של גרגור מנדל, חוק ההפרדה הגזעית וחוק המיון העצמאי (חוקי התורשה של מנדל), יש סיכוי אקראי של כל אלל להיות מועבר לצאצאים, אבל נראה שגנים "אנוכיים" מפירים חוקים אלה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצרמר ביולוגיה
קטגוריה:גנטיקה
אנטוניה, נסיכת לוקסמבורג

אנטוניה, נסיכת לוקסמבורג (7 באוקטובר 1899 – 31 ביולי 1954), הייתה בתו של גיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ואשתו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה.

==ביוגרפיה==
אנטוניה נולדה ב-7 באוקטובר 1899 בארמון הוהנבורג בבוואריה, לגיום, נסיך הכתר של לוקסמבורג ולמריה אנה, נסיכת פורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג. בשנת 1905 מת סבה אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ואביה עלה במקומו לשלטון כגיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.

אנטוניה עם בעלה רופרכט מבוואריה
ב-26 באוגוסט 1918 התארסה אנטוניה עם רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, בנו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם האירוסין בוטלו עקב הנסיבות שנוצרו עם כניעת גרמניה והתפטרות אחותה מארי אדלייד, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. לבסוף התחתנו השניים ב-7 באפריל 1921, ונולדו להם בן אחד ו-5 בנות. בתקופת השלטון הנאצי עברו בני המשפחה לאיטליה, ולאחר מכן בשנת 1940 עברו להונגריה. לאחר כיבוש הונגריה בשנת 1944, כלאו הנאצים את בני המשפחה בזקסנהאוזן ובאפריל 1945 הם הועברו לדכאו, זמן קצר לפני שחרור המחנה. אנטוניה אשר המאסר השפיע קשות על בריאותה, נדרה לא לחזור לגרמניה, ואכן היא התגוררה בשווייץ שם מתה ב-31 ביולי 1954.

==משפחתה==
ב-7 באפריל 1921 התחתנה אנטוניה עם רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, בנו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
* היינריך, נסיך בוואריה (1922–1958)
* אירמינגארד, נסיכת בוואריה (1923–2010)
* אטיטה מריה גבריאלה אנה, נסיכת בוואריה (1924–2013)
* הילדה הילדגארד מריה, נסיכת בוואריה (1926–2002)
* גבריאלה אדלגונדה מריה, נסיכת בוואריה (נולדה ב-1927)
* סופיה מריה תרזה, נסיכת בוואריה (נולדה ב-1935)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1899
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:נשים לוקסמבורגיות
קטגוריה:נפטרות ב-1954
קיטי קיארנאן

קיטי קיארנן (באנגלית: Kitty Kiernan; 16 באוקטובר 1890 – 24 ביולי 1945) הייתה אישה אירית, הידועה כמי שהייתה ארוסתו של מייקל קולינס.

קיטי קיראן נולדה בגראנרד, מחוז לונגפורד והתחנכה בנורטו לורטו, מחוז ויקלו. נולדה למשפחת סוחרים עם חמש אחיות ואח אחד. הוריה, בריג'ט ופיטר קיראן, נהנו מנישואים מאושרים, והחיים בבית קייראן היו משמחים. משפחת קירנן הייתה הבעלים של מלון גראויל ארמס בעיר, כמו גם חנות מכולת, חנות לחומרי בניין, עץ ועסקים מתחייבים ובר.

==ילדות ונעורים==
קולינס הוכר על ידי בן דודו ג'רולד אוסליוואן לאחותה של קיטי, שכבר יצא עם אחת מאחיותיה האחרות, מוד קיארנן. קולינס תחילה נפל בקסמיה של הלן קיארנאן, אך האחרונה כבר הייתה מאורסת לאחר. אז העביר את האינטרסים שלו לקיטי, שכבר משכה את תשומת לבו של הארי בולנד. אך למעשה היה זה קולינס שקיטי התארסה לו, עם תוכניות להינשא לו ב-22 בנובמבר בחתונה כפולה שתכליל גם את נישואיהם של מוד וג'רולד. 

קיטי קיראן ומייקל קולינס התכתבו באופן תדיר וארוך, בעוד קולינס היה בלונדון במהלך המשא ומתן על האמנה, כתב לה כל יום. מכתבים אלו היו נושא לספר שכתב לאון או'בריון בשם "בחיפזון גדול". החששות הגרועים ביותר של קיטי התגשמו כאשר קולינס נהרג במהלך פעולה בגיל 31 במחוז קורק, ב-22 באוגוסט 1922. בשנת 2000, חלק מ-300 המכתבים שנשלחו על ידי קיארנן וקולינס אחד לשני הוצגו באופן קבוע במוזיאון הציבורי קורק. מכתבים אלה מעניקים תובנה נהדרת ליחסה של קיטי לחיים ולמאורעות הפוליטיים בתקופה זו.

מותו של קולינס ארבעה חודשים קודם לתאריך שנקבע לחתונה הביא לכך שרק חתונה אחת למעשה התרחשה.

בשנת 1925 נישאה קיטי לפליקס קרונין, שהיה מפקד הגנרל בצבא האירי. היו להם שני בנים, ולשני קראו בשם מייקל קולינס קרונין. הילד הראשון נקרא פליקס קרונין; הוא ובנו רקס (פליקס) קבורים ליד קיטי ופליקס. קיטי מתה ממחלת ברייט - נפרולוגיה (כמו כל יתר אחיה), ב-24 ביולי 1945, נקברה בבית הקברות גלסנווין שבדבלין, לא רחוק מהמקום שבו שוכב קולינס. פליקס קרונין נקבר שם 19 שנים מאוחר יותר.

==ראו גם==
*מייקל קולינס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אירים
קטגוריה:איריות שנולדו ב-1892
קטגוריה:נפטרות ב-1945
רישאר סומה

רישאר סומה (בצרפתית: Richard Soumah; נולד ב-6 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן עבר גינאי ששיחק בעמדת הקשר.

==קריירת מועדונים==
סומה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קרטיי. בגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של סטאד רן בה שיחק לצידם של שחקנים בכירים כגון יואן גורקוף, סילבן מרבו ומוסה סואו. בגיל 18 הצטרף לגנגאן, ממנה גם הגיע לקריירת בוגרים.

ב-2 באוקטובר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה במסגרת משחק ליגה בליגה השנייה. ביוני חתם על החוזה הראשון שלו בקריירה. בעונת זכה עם גנגאן בקופה דה פרנס. בתום עונה זו, שמו של סומה הוזכר כמועמד להצטרף לאחד ממועדוני הפאר בליגה הראשונה כמו: פ.ס.ז'., מרסיי וליון.

ב-2 באוגוסט 2010 חתם בברסט מהליגה הראשונה בצרפת תמורת חצי מיליון אירו. חמישה ימים לאחר מכן, סומה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לטולוז. ב-9 בינואר 2012 הושאל לאנז'ה עד לסיום העונה. לאחר חצי עונה באנז'ה, סומה חזר לברסט אמנם הוא לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה שירדה לליגה השנייה בתום העונה. בסיום העונה סומה עזב את המועדון.

ב-14 באוגוסט 2013 סומה עזב לראשונה את צרפת, וחתם במונס מליגת העל הבלגית. ב-26 בדצמבר 2013 הבקיע את השער היחיד במשחק הליגה נגד גנט.

בעונת סומה לא שיחק עבור אף קבוצה, ובקיץ חתם באמיין. סומה היה שותף לעלייה הראשונה של המועדון לליגה הראשונה בצרפת בסיום עונת .

ב-13 ביוני 2017 חתם במכבי פתח תקווה עד לסיום העונה.

ב-14 ביולי 2018 חתם סומה באפולון לימסול הקפריסאית לשנתיים.

==קריירה בינלאומית==
אף על פי שנולד בצרפת, בחר סומה לנצל את שורשיו הגינאים ולייצג את נבחרת גינאה. ב-9 בפברואר 2011 סומה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-0 ל.

==תארים==
; גנגאן
*קופה דה פרנס: 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים גינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל גינאים
קטגוריה:כדורגלני גנגאן
קטגוריה:כדורגלני ברסט
קטגוריה:כדורגלני אנז'ה
קטגוריה:כדורגלני מונס
קטגוריה:כדורגלני אמיין
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני אפולון לימסול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גינאה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:צרפתים ממוצא גינאי
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים גינאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1986
קטגוריה:גינאים שנולדו ב-1986
פרנץ, דוכס בוואריה

פרנץ בונוונטורה אדלברט מריה, דוכס בוואריה (שמו ותאריו המלאים בגרמנית: Franz Bonaventura Adalbert Maria Herzog von Bayern, נולד ב-14 ביולי 1933), הוא ראש בית ויטלסבאך משנת 1996.

==ביוגרפיה==
פרנץ נולד ב-14 ביולי 1933 במינכן, לאלברכט, דוכס בוואריה, בנו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, ולמריה דרשקוביץ', רוזנת טראקושצ'ן, בתם של דיוניס מריה דרשקוביץ', רוזן טראקושצ'ן ויוליאנה רוזה, נסיכת מונטנואובו.

לאחר עליית היטלר לשלטון, סירב אביו להצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1940 עברו בני המשפחה לאחוזתם בסרוואר, מחוז ואש בהונגריה. לאחר כיבוש הונגריה באוקטובר 1944, נעצרו בני המשפחה בזקסנהאוזן, ובאפריל 1945 הועברו למחנה הריכוז דכאו, משם שוחררו על ידי צבא ארצות הברית.

לאחר המלחמה למד פרנץ במנזר הבדיקטיני של אטאל, ולאחר מכן למד באוניברסיטת מינכן ובאוניברסיטת ציריך. פרנץ פיתח תשוקה לאיסוף פריטים של אמנות מודרנית, וכיום רבים מהפריטים של האוסף הפרטי שלו מושאלים למוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.

בשנת 1996 מת אביו אלברכט, דוכס בוואריה, ופרנץ הפך לראש בית ויטלסבאך. כמו כן הפך פרנץ לטוען לכתר הבריטי, אך כמו שאר המונרכים היעקוביטים מאז מותו של הנרי בנדיקט סטיוארט, לא ניסה לפעול כדי להשיגו.

פרנץ אשר דובר גרמנית, הונגרית, אנגלית וצרפתית, מתגורר בארמון נימפנבורג שהיה ארמון הקיץ של מלכי בוואריה, ומחזיק ברשותו גם את טירת ברג על יד שטרנברג בבוואריה. כמו כן לפעמים הוא מתגורר בארמון הוהנשוואנגאו בברכטסגאדן, אשר שייך לבית ויטלסבאך.

בשנת 2013 נערכה לפרנץ מסיבת יום הולדת גדולה בארמון שלייסהיים לרגל הגיעו לגיל 80, בהשתתפות 2,500 מוזמנים, ואף ראש ממשלת בוואריה הורסט זהופר השתתף בה.

מכיוון שלפרנץ אין ילדים, צפוי לרשת אותו לאחר מותו אחיו הנסיך מקס, דוכס בבוואריה, ולאחר מותו של מקס יירש אותו דודנם לואיטפולד, נסיך בוואריה, מכיוון שלמקס אין בנים אלא רק בנות. אך את הטענה לכתר אנגליה תירש בתו סופיה, דוכסית בבוואריה.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:דוכסים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:אנשי מלוכה להט"בים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1933
תקן בין-לאומי למזהי שמות

תקן בין-לאומי למזהי שמות (אנגלית: International Standard Name Identifier; בראשי תיבות ISNI) הוא מזהה שנוצר עבור דמויות ציבוריות בתחום המדיה כמו ספרות, יצירה טלוויזיונית, ומאמרי עיתונות. המזהה מורכב מ-16 ספרות המוצגות לעיתים בארבעה מקטעים.

התקן פותח על ידי ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO) תחת [http://www.iso.org/iso/iso_catalogue/catalogue_tc/catalogue_detail.htm?csnumber=44292 טיוטת תקן בין-לאומי 27729]. התקן הסופי פורסם ב-15 במרץ 2012. הוועדה הטכנית ה-46 של ISO, ועדת משנה 9 (TC 46/SC 9) היא האחראית לפיתוחו.

ISNI יכול לשמש להבדלה בין שמות שעלולים לראותם כזהים, ולקשר בין מידע הנוגע לשמות, ומשמש בכל קבוצות המדיה.

== שימושי ISNI ==
ISNI מאפשר מזהה יחיד (כגון שם מחבר, שם עט או שם עבור מהדורה בשימוש על ידי הוצאה לאור) הנקבע באמצעות מספר ייחודי. זהו מספר ייחודי היכול להיות מקושר למזהים רבים המשמשים בתקשורת לזיהוי שמות וצורות זהות נוספות.

דוגמה של שימוש כזה הוא מספר הזיהוי של שחקן שהוא גם מלחין וסופר. ליוצר כזה ייתכנו מזהים שונים במספר מאגרי נתונים, אך ב-ISNI יהיה לו מזהה יחיד, שבאמצעותו מאגרי הנתונים השונים יוכלו לתקשר הרבה יותר ביעילות. דוגמה נוספת היא זיהוי שם נפוץ כ"ג'ון סמית'" במסד נתונים, כאשר יש להכריע מבין אפשרויות רבות.

כאשר מחבר מפרסם תחת מספר שמות שונים או בדויים, יהיה לכל שם ISNI משלו.

ISNI נועד לשימוש ספריות וארכיונים בעת שיתוף קטלוג המידע; ולסיוע לחיפוש מדויק יותר של מידע באינטרנט, במסדי נתונים, וכן בניהול זכויות במרחב הבין-לאומי ובסביבה הדיגיטלית.

=== ORCID ===
מזהי ORCID (Open Researcher and Contributor ID) מורכבים ממקטעים מוגדרים של ISNI עבור חוקרים אקדמיים, ומנוהלים על ידי ארגון נפרד. חוקרים עצמאיים יכולים ליצור מזהה ORCID משלהם. שני הארגונים מתאמים את מאמציהם.

== ניהול ISNI ==
ISNI נקבע על ידי "הסוכנות הבין-לאומית", המכונה ISNI-IA. זוהי חברה רשומה בבריטניה, ללא כוונת רווח, שנוסדה על ידי קונסורציום של ארגונים הכולל Confédération Internationale des Sociétés d´Auteurs et Compositeurs (CISAC), the Conference of European National Librarians (CENL), the International Federation of Reproduction Rights Organisations (IFRRO), the International Performers Database Association (IPDA), the Online Computer Library Center (OCLC) and ProQuest. הוא מנוהל על ידי נציגי ארגונים אלו, במקרה של CENL, על ידי נציגים של הספרייה הלאומית של צרפת ושל הספרייה הבריטית.

== פעילות ISNI ==
ISNI-IA משתמשת במערכת השמה הכוללת ממשק משתמש, ניתוח מבנה המידע, אלגוריתמים להבחנה בין שמות, ומסד הנתונים העונה על דרישות תקן ISO, תוך שימוש בטכנולוגיות הקיימות במידת האפשר. המערכת מבוססת בעיקר על VIAF, אשר פותחה על ידי OCLC ליצירת קטלוגים לספריות.

גישה למערכת, למסד הנתונים, ולמספרים הנוצרים בתהליך, מעשית על ידי גופים עצמאיים המכונים "סוכנויות רישום". סוכנויות אלו פועלות ישירות מול לקוחות, מוודאות כי הנתונים מסופקים בהתאם לדרישות, ומפצות את ISNI-IA על עלות אחזקת המערכת. הסוכנויות ממונות על ידי ISNI-IA אך מנוהלות וממומנות באופן עצמאי.

== ראו גם==
* בקרת זהויות

== לקריאה נוספת ==
* [http://www.oclc.org/content/dam/research/publications/2016/oclcresearch-organizational-identifiers-and-isni-2016.pdf Addressing the Challenges with Organizational Identifiers and ISNI]

== קישורים חיצוניים ==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:תקני ISO
קטגוריה:שיטות ותקנים בספרנות
קטגוריה:קוד מזהה בין-לאומי
ג'ק וגנר

ג'ק וגנר
פיטר ג'ון "ג'ק" וגנר השני (באנגלית: Peter John Wagner II; נולד ב-3 באוקטובר 1959) הוא שחקן וזמר אמריקאי.

==ביוגרפיה==
וגנר נולד בעיר וושינגטון שבמיזורי ולמד שנה באוניברסיטת מיזורי ולאחר מכן באוניברסיטת אריזונה.

==קריירה==
התפרסם כששיחק בסדרה "ג'נרל הוספיטל" וב-1985 היה מועמד לפרס אמי לבידור בשעות היום בקטגוריית "השחקן הצעיר הטוב ביותר", ולאחר מכן שיחק באופרת הסבון "סנטה ברברה".

בשנת 1994 החל לשחק בסדרה "מלרוז פלייס" את ד"ר פיטר ברנס, רופא ומנהל מחלקה בבית חולים "ווילשיר ממוריאל" ובנוסף הוא ביים מספר פרקים בסדרה.

בשנת 2003 החל לשחק את התפקיד של ניק באופרת הסבון "היפים והאמיצים", תפקיד אשר עשה למשך 1332 פרקים עד לעזיבתו ב-2012. 

בשנת 2014 החלה לשחק בסדרת הדרמה האמריקאית-קנדית "כשהלב קורא" בתור ביל אייברי. ב-2023 הסדרה חודשה לעונה ה-11 בה הוא עדיין משחק. 

בין השנים 2019-2016 שיחק בסדרת הסרטים של הולמרק "The Wedding March", בתפקיד הראשי של מיק טרנר, בכל חמשת סרטי הסדרה. 

בשנים 1998 ו-1999 הנחה את תחרות מיס תבל. בנוסף לקריירת המשחק, הוא הוציא מספר אלבומים כזמר.

בשנת 2022 שיחק את אביה של לינדזי לוהן בסרט "חג מולד בלתי נשכח" של נטפליקס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מנחי תחרויות יופי
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
מאורת הצפעונים

מאורת הצפעונים (The snake pit) הוא סרט דרמה אמריקני מ-1948 בבימויו של אנטול ליטבק ובכיכובה של אוליביה דה הבילנד, על פי הרומן האוטוביוגרפי למחצה מאותה שנה של מרי ג'יין וורד בשם זה. הסרט מספר את סיפורה של אישה שמצאה את עצמה בבית חולים פסיכיאטרי, ואינה זוכרת איך הגיעה לשם.

==עלילה==
וירג'יניה קנינגהאם (אוליביה דה הבילנד) היא אסירה הלוקה בסכיזופרניה לכאורה בבית החולים הממלכתי הפסיכיאטרי ג'וניפר היל. היא שומעת קולות ונראית מנותקת מהמציאות, ואף אינה מזהה את בעלה רוברט (מארק סטיבנס). הסרט עוקב אחרי הטיפול בה. ד"ר קיק מטפל בה באמצעות הלם חשמלי וצורות אחרות של טיפול, כולל היפנוזה, והסרט כולל פלאשבקים רבים. האחות דייוויס (הלן קרייג) היא האחות היחידה המתעללת באמת בבית החולים. דייוויס מקנאה בעניין של ד"ר קיק בווירג'יניה, שאותו היא רואה כמופרז. האחות דייוויס מביאה את וירג'יניה להתפרצות הגורמת לווירג'יניה לשהות יחד עם חולים אחרים בתא מרופד גדול ונטוש. טיפולו של ד"ר קיק משפר בהמשך את מצבה הנפשי של וירג'יניה, ועם הזמן היא מחלימה, ומסוגלת לעזוב את בית החולים. 
הסרט מתאר גם את המשטר הביורוקרטי של המוסד, את גישתו הקשה, המרוחקת וחסרת האמפתיה של צוות העובדים ואת היחסים בין חולים.
==על הסרט==
הבמאי אנטול ליטבק ערך שלושה חודשים של תחקיר מקיף מקדים. הוא דרש שכל השחקנים והצוות ילוו אותו למוסדות שונים ולהרצאות של פסיכיאטרים מובילים. אוליביה דה הבילנד נכנסה לעובי הקורה של התחקיר. היא התבוננה בתשומת לב בכל אחד מהטיפולים שהיו נהוגים בעת ההיא, כולל טיפולי הידרותרפיה ונזעי חשמל. היא לקחה חלק בפגישות טיפוליות ארוכות, והשתתפה בפעילויות חברתיות שונות עם המטופלים. 

הסרט הוביל לשינויים במוסדות הפסיכיאטריים בארצות הברית. ב-1949 כתב הרב שטיין מ"דיילי וראייטי": "ויסקונסין היא המדינה השביעית שהנהיגה רפורמות במוסדות הפסיכיאטריים בתחומה בעקבות הסרט 'מאורת הצפעונים'".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1948
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי אוסקר: מיקס הסאונד הטוב
הנסיך מקס, דוכס בבוואריה

הנסיך מקס, דוכס בבוואריה (שמו ותאריו המלאים בגרמנית: Max-Emanuel Ludwig Maria Herzog in Bayern, נולד ב-21 בינואר 1937), הוא נסיך גרמני, ואמור לרשת את ראשות בית ויטלסבאך לאחר מות אחיו פרנץ, דוכס בוואריה. מאחר שפרנץ הוא גם הטוען לכתר הבריטי על פי סדר הירושה היעקוביטי, יירש מקס גם את הטענה לכתר.

==ביוגרפיה==
מקס נולד ב-21 בינואר 1937 במינכן, לאלברכט, דוכס בוואריה, בנו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, ולמריה דרשקוביץ', רוזנת טראקושצ'ן, בתם של דיוניס מריה דרשקוביץ', רוזן טראקושצ'ן ויוליאנה רוזה, נסיכת מונטנואובו.

לאחר עליית היטלר לשלטון, סירב אביו להצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1940 עברו בני המשפחה לאחוזתם בסרוואר, מחוז ואש בהונגריה. לאחר כיבוש הונגריה באוקטובר 1944, נעצרו בני המשפחה בזקסנהאוזן, ובאפריל 1945 הועברו למחנה הריכוז דכאו, משם שוחררו על ידי צבא ארצות הברית.

לאחר המלחמה למד פרנץ במנזר הבדיקטיני של אטאל, ולאחר מכן למד באוניברסיטת מינכן ובאוניברסיטת ציריך.

בשנת 1965 אומץ מקס על ידי דודו לודוויג וילהלם, דוכס בבוואריה, על מנת לשמור על הענף של בית ויטלסבאך דוכסים בבוואריה, ולאחר מותו בשנת 1968 ירש מקס את אחוזותיו, והחל להשתמש בתואר "דוכס בבוואריה".

ב-10 בינואר 1967 התחתן מקס בקרוט עם אליזבת דגלאס, נכדתו של הגנרל השוודי ארצ'יבלד דגלאס, וב-24 בינואר נערך טקס חתונה דתי במינכן. לאחר חתונתם התגוררו בני הזוג בטגרנזי, ונולדו להם 5 בנות.

מכיוון שלאחיו פרנץ, דוכס בוואריה אין ילדים, צפוי מקס לרשת אותו לאחר מותו. לאחר מותו של מקס, מכיוון שאין לו בנים, אלא רק בנות יירש אותו בראשות בית ויטלסבאך דודנם לואיטפולד, נסיך בוואריה. עם זאת, את הטענה לכתר הבריטי תירש בתו של מקס, סופיה והבא בתור אחריה בסדר הירושה היעקוביטי הוא בנה הבכור יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין.

==משפחתו==
ב-10 בינואר 1967 התחתן מקס עם הנסיכה אליזבת, דוכסית בבוואריה, בתם של קרל לודוויג דגלאס ואוטורה מריה האס-היי, ממנה נולדו לו 5 בנות:
* סופיה, דוכסית בבוואריה (נולדה ב-1967), התחתנה עם אלויס, עוצר ליכטנשטיין
* מריה קרולינה, דוכסית בבוואריה (נולדה ב-1969), התחתנה עם פיליפ, דוכס וירטמברג
* הלנה, דוכסית בבוואריה (נולדה ב-1972)
* אליזבת, דוכסית בבוואריה (נולדה ב-1973), התחתנה עם דניאל טרברגר
* מריה אנה, דוכסית בבוואריה (נולדה ב-1975), התחתנה עם קלאוס רונוב, ולאחריו התחתנה עם אנדראס פון מלצאן

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.thepeerage.com/p11248.htm#i112472 הנסיך מקס, דוכס בבוואריה] 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1937
פיאוריה

פיאוריה של אדם עם [[פיאלונפריטיס.]]

פיאוריה (באנגלית: Pyuria) הוא מצב שבו השתן מכיל תאי דם לבנים או מוגלה. פיאוריה מוגדרת כנוכחות 10 תאים לבנים ומעלה לכל ממ"ק, שלושה תאים לבנים ומעלה בשדה בעוצמה-גבוהה של שתן לא-מעורבב, תוצאה חיובית של צביעת גראם בשתן לא-מעורבב, או בדיקת סטיק שתן חיובית ללויקוציט-אסטראז. פיאוריה בשתן עשויה להוות סימן לזיהום חיידקי בבדרכי השתן. 

פיאוריה סטרילית (אנגלית: Sterile Pyuria) מוגדרת בנוכחות תאי דם לבנים אך ללא הופעת חיידקים בלקיחת תרביות חוזרות. במקרים רבים תופעה זו מתרחשת בעקבות חשיפה לזיהומים המועברים במגע מיני, כמו זיבה, שלו התפתחו לתרביות חיידקים. היא עשויה להופיע במחלות מסוימות כמו מחלת קווסאקי או שחפת אורו-גניטלית, מחלות זיהומיות, פתולוגיות במבנה הכליה ותרופות שונות, כמו אקמול.

פיאוריה סטרילית היא תופעה נפוצה. על פי מחקרים, שכיחותה באוכלוסייה היא 13.9% בנשים ו-2.6% בגברים.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.e-med.co.il/emed/new/usersite/PrintArticle.asp?ContentID=519753 פיאוריה סטרילית: סקירת עדכון מה-NEJM], מאמר באתר E-med.

קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת השתן
קטגוריה:שתן
קטגוריה:ממצאים חריגים בבדיקות שתן
סופיה, דוכסית בבוואריה

סופיה, דוכסית בבוואריה (שמה ותאריה המלאים בגרמנית: Erbprinzessin Sophie Elizabeth Marie Gabrielle von und zu Liechtenstein, Gräfin zu Rietberg, נולדה ב-28 באוקטובר 1967), היא נסיכה גרמנית, ואשתו של אלויס, עוצר ליכטנשטיין.

==ביוגרפיה==
סופיה נולדה במינכן לנסיך מקס, דוכס בבוואריה, בנו של אלברכט, דוכס בוואריה, ולנסיכה אליזבת, דוכסית בבוואריה, בתם של קרל לודוויג דגלאס ואוטורה מריה האס-היי.

סופיה בילתה את שנות ילדותה יחד עם משפחתה בקרוט, ובין השנים 1978–1980 למדה בבית הספר האנגלי בהייליגנשטאדט. לאחר מכן היא למדה בבית הספר התיכון בארמון הוהנבורג, לנגריז, ולאחר מכן למדה באוניברסיטה הקתולית של אייכשטט-אינגולשטאדט, שם למדה היסטוריה, ספרות וספרות אנגלית.

ב-3 ביולי 1993 התחתנה סופיה עם אלויס, נסיך הכתר של ליכטנשטיין, בנו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין. לאחר חתונתם התגוררו השניים בלונדון, ובשנת 1996 עברו לגור בוואדוז.

בשנת 2003 התגלה אצל סופיה מנינגיומה, אולם היא התאוששה מכך.

בשנת 2006 הקימה סופיה קרן המיועדת לתת לנשים שנכנסו להריון לא מתוכנן, נקודת מבט חיובית יותר על עצמן ועל ילדן. בשנת 2015 נבחרה סופיה לנשיאת הכבוד של הצלב האדום בליכטנשטיין.

אביה הנסיך מקס, דוכס בבוואריה אמור לרשת את ראשות בית ויטלסבאך לאחר מות דודה פרנץ, דוכס בוואריה, וכן הוא אמור לרשת את זכות הטענה לכתר הבריטי, שאותו סופיה אמורה לרשת ממנו.

==משפחתה==
ב-3 ביולי 1993 התחתנה סופיה עם אלויס, עוצר ליכטנשטיין, בנו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
* יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-1995)
* מריה קרולינה, נסיכת ליכטנשטיין (נולדה ב-1996)
* גאורג אנטוניוס, נסיך ליכטנשטיין (נולדה ב-1999)
* ניקולאוס סבסטיאן, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-2000)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דוכסיות גרמניות
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1967
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1967
יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין

יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין (שמו ותאריו המלאים בגרמנית: Prinz Joseph Wenzel Maximilian Maria von und zu Liechtenstein, Graf zu Rietberg, נולד ב-24 במאי 1995), הוא השני בסדר הירושה של נסיכות ליכטנשטיין לאחר אביו, והשלישי בתור לסדר הירושה היעקוביטי.

==ביוגרפיה==
יוזף ונצל נולד בלונדון, לאלויס, עוצר ליכטנשטיין, בנו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין, ולסופיה, דוכסית בבוואריה, בתם של הנסיך מקס, דוכס בבוואריה והנסיכה אליזבת, דוכסית בבוואריה. יוזף ונצל קרוי על שם יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין, ובנוסף קיבל את השם מריה על שם מריה הבתולה כנהוג בכמה שושלות אצולה קתוליות באירופה, וכן קיבל את השם מקסימיליאן על שם סבו הנסיך מקס, דוכס בבוואריה ועל שם דודו מקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין.

בשנת 2013 נסע יוזף ונצל לבריטניה, שם התחנך במכללת מלוורן, ומאוחר יותר הצטרפה אליו אחותו מריה קרולינה. בשנת 2014 סיים יוזף ונצל את לימודיו, ויצא לטייל בארצות הברית ובאמריקה הדרומית.

==זכויות ירושה==
בנוסף להיותו השני בסדר הירושה של נסיכות ליכטנשטיין, יוזף ונצל הוא השלישי בסדר הירושה היעקוביטי, וכשיירש את הטענה לכתר יהיה המונרך הראשון מבית ליכטנשטיין וגם היורש הראשון מאז ג'יימס השלישי שנולד בבריטניה, והראשון מאז פרנץ החמישי, דוכס מודנה שיהיה ראש מדינה זרה.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.jacobite.ca/kings/wenzel.htm יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין]

קטגוריה:בית ליכטנשטיין
קטגוריה:ילידי 1995
פנס בודד

[[פנס רחוב בודד]]

"פָּנָס בּוֹדֵד" הוא שיר שכתב חיים גורי, הולחן על ידי סשה ארגוב, וביצעה אותו להקת התרנגולים, בהפקת נעמי פולני.

השיר נכתב לתוכניתה השנייה של להקת "התרנגולים" ב-1963. חיים גורי אמר כי השיר נכתב על שכונת בורוכוב בגבעתיים.

את השיר ביצעו במשך השנים אמנים רבים, ובהם להקת הגשש החיוור, חוה אלברשטיין, גידי גוב ומיקה קרני, להקת חלב ודבש, הכל עובר חביבי ושלישיית קצה השדה.

השיר נכלל באלבום הראשון של שלישיית הגשש החיוור שיצא לאור ב-1964 ונקרא "הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול - שמחת זקנתי".

ב-2007 הלך לעולמו אחד משלושת "הגששים" - ישראל פוליאקוב. בהלווייתו בחרו שני הגששים הנותרים, גברי בנאי ושייקה לוי, לשיר את "פנס בודד" כשיר הספד לחברם הוותיק, כאשר ביניהם ניצב מיקרופון ריק שסימל את מקומו החסר של פולי.

==מילות השיר==
השיר נכתב כשיר נוסטלגי, והוא מתאר את קורות השכונה מנקודת מבטו של פנס בודד. תחתיו, כפי שאומר הבית הראשון, הילדים היו משחקים במיני משחקי ילדות. אך אמא מהחלון קוראת לקראת ערב לבוא לאכול למורת רוחו של הילד הדובר.

הבתים הבאים מתארים את התבגרותו של הילד דרך הפנס: בבית השני הילד כבר גדל לגבר צעיר שמלווה את חברתו הביתה. עם זאת, הוא אינו יכול להישאר כי יש לה "בחינה בסמינר", ונאלץ לעזוב.

הבית השלישי מתאר את הילד כבר בזקנותו, כש"אור אחר עכשיו מאיר בשיכונים" והשכונות הוותיקות "מצאו מקלט בפזמונים", אבל עדיין למרות כל השינוי הפיזי והנפשי, "אותם קולות ברחוב ובגנים". הילד, כעת איש מבוגר, מוטרד משריקותיו של "פספוס נשען בחוץ על אופניו" ומאיים שיירד ויתפוס אותו, אך לפני שהילד מספיק לברוח, הזקן נמלך בדעתו. "רק עוד רגע, ילד, רק עוד רגע קט/ לא נורא, שחק קצת, צעק - אבל מעט". לכן, אפילו שרצה להפחיד אותו, "לא ירדתי (אליו) אפילו."

=== קדרים- הסבר ===
קדרים הוא כינוי יהודי מתקופת המאה ה-17 לטטרים, אשר היו פורעים ביהודי מזרח אירופה ושובים בהם שבויים, אותם היה צריך לפדות. שמואל יוסף עגנון כותב בסיפור פשוט: "ששם ארמון ישן שהחריבוהו הקדרים". הסבר נוסף מתאפשר מביטוי בסוגיא תלמודית במסכת בבא קמא דף לא, עמ' א: בו מתוארת 'תאונת שרשרת' בין קדרים [בדיון האחריות לנזק]: "הקדרין והזגגין שהיו מהלכין זה אחר זה, נתקל הראשון ונפל, ונתקל השני בראשון והשלישי בשני - ראשון חייב בנזקי שני ושני חייב בנזקי שלישי"

-את הביטוי "הקדרים באים" קראו הילדים במשחק "תופסת". התופס הוא הקדר שמאיים "הקדרים באים", ומנסה לתפוס את הילדים הנמלטים. בחוקי המשחק לקדר-התופס- מותר ללכת רק קדימה ולצדדים ולא לאחור. וכך גם לשאר המשתתפים- אלה שיגיעו לצד שעובר מאחורי הקו של הקדר התופס..., הם המנצחים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1963
קטגוריה:סינגלים מ-1963
קטגוריה:שירי התרנגולים
קטגוריה:שירי הגשש החיוור
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חיים גורי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב
יורם חכם

יורם חכם (14 באפריל 1955, כ"ב בניסן תשט"ו - 11 ביוני 2008, ח' בסיוון תשס"ח) היה עורך דין פלילי ישראלי, שייצג בין היתר עבריינים בולטים של הפשיעה המאורגנת בישראל, בהם אסי אבוטבול, ושנרצח לאחר שני סכסוכים מתוקשרים שהובילו לקרע עמוק ביניהם.

== ביוגרפיה ==
חכם נולד בשנת 1955 וגדל בשכונת רמת יוסף שבבת ים.

בצה"ל שימש כקצין בדרגת סגן-משנה בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים. הוא לחם במלחמת יום הכיפורים בקרב החווה הסינית. אירוע זה, לטענת קרוביו, היה מכונן בחייו של חכם והוביל אותו ללמוד משפטים ולעסוק במקצוע זה לכל חייו.

לאחר שסיים את שירותו בצה"ל התכוון ללמוד עריכת דין, אך התנאים היו לרעתו - הוא לא השלים תעודת בגרות ולא היה לו די כסף לשכר לימוד. בסופו של דבר עבד כנהג מונית תוך כדי שלמד לימודים אקדמיים, וסיים את חוק לימודיו במשפטים. את צעדו הראשון כעורך דין פלילי עשה כאשר התלווה לסניגור הפלילי דוד יפתח לפגישה עם העבריין הרצל אביטן בבית הסוהר איילון. בפגישה זו הבין שיש לו כימיה טובה עם עבריינים ופושעים והחל לייצג אנשים מסוג זה. שנתיים לאחר מכן עזב את המשרד של יפתח ופתח משרד עורכי דין קטן משלו בשנת 1987.

הוא קיבל כלקוח את יוסי הררי, ממנהיגי כנופיית רמת עמידר. כמה חודשים אחדים לאחר מכן התלקח קרב כנופיות בין כנופייתו של הררי לבין כנופיית פרדס כץ והררי הועמד לדין. זו הייתה הפעם הראשונה שבה חכם עמד במרכז תשומת הלב במשפט פלילי והוא הוביל לזיכויו של הררי מההאשמות המיוחסות לו, ובזכות זאת צבר מוניטין רב כעורך דין פלילי. עד מהרה החל לייצג פושעים בולטים, בהם חייליו של זאב רוזנשטיין, משפחת חרירי ואריק אלפרון.

בחודש אפריל 2008 החל לייצג את העבריין אסי אבוטבול. בין אבוטבול לחכם נוצר משבר אמון. אבוטבול הורשע בהפעלה וניהול של ארגון פשיעה ונדון למאסר.

=== מותו ===
ב-11 ביוני 2008 נרצח חכם בפיצוץ מטען חבלה שהוטמן מתחת למושב במכוניתו. הוא נקבר בבית העלמין ירקון.

עד לשנת 2017 לא נמצא קצה חוט בנוגע לרצח, אך ב-25 במאי 2017 שמו של אבוטבול נקשר ברצח. ב-29 באוגוסט 2017 הוגש נגד אבוטבול כתב אישום בגין הזמנת רצח עו"ד חכם.

== חיים אישיים ==
חכם התחתן בשנות העשרים המוקדמות לחייו עם עדינה חכם, אחת מחברותיו לכיתה בבית הספר היסודי.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
קטגוריה:הרוגי התנקשויות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008