ריק בראג

ריק בראג (באנגלית: Rick Bragg; נולד ב-26 ביולי 1959) הוא עיתונאי וסופר אמריקאי, הידוע בספריו התיעודיים, במיוחד באלה שכתב על משפחתו באלבמה. הוא זכה בפרס פוליצר בשנת 1996 כהכרה בעבודתו בניו יורק טיימס".<ref name="pulitzer">[http://www.pulitzer.org/bycat/Feature-Writing "Feature Writing"]. The Pulitzer Prizes. Retrieved 2013-10-31.</ref>

== ראשית חייו ==
בראג נולד בעיר הקטנה פידמונט בצפון מזרח אלבמה וגדל בקהילה הקטנה פוסום טרוט (Possum Trot) ליד ג'קסונוויל. הוא ייחס את כשרון הכתיבה שלו להאזנה לבני משפחתו בעודם מספרים סיפורים. הוא גודל בעיקר על ידי אמו, מכיוון שאביו היה אלכוהוליסט וכמעט מעולם לא היה בבית. קרוביו היו מעורבים מאוד בחייו בצעירותו, והשפיעו רבות על התפתחותו האישית והרגשית. בספרו All Over But the Shoutin כתב בראג על ילדותו באלבמה, עלייתו העיתונאית, מאבקיו האישיים וקרוביו. הוא מקדיש תשומת לב מיוחדת למאבקיו עם אביו האלכוהוליסט המתעלל, ולאמו שגידלה את בראג ושני אחיו לבדה.

== קריירה ==
בראג עבד בכמה עיתונים לפני שהצטרף לניו יורק טיימס בשנת 1994. הוא סיקר רציחות ואי שקט בהאיטי ככתב במטרו, ואז כתב על הפיגוע באוקלהומה סיטי, הטבח בג'ונסבורו, ארקנסו , ומשפט סוזן סמית, ככתב כלל-אמריקאי שבסיסו באטלנטה. לימים היה ראש לשכת העיתון במיאמי לפני הגעתו של אליאן גונזלזס והמחלוקת הבינלאומית סביבו. בראג זכה בפרס פוליצר על עבודתו.

בראג חיבר שמונה ספרים: All Over But the Shoutin, Ava's Man, The Prince of Frogtown, I Am a Soldier Too: The Jessica Lynch Story, האוטוביוגרפיה של שבוית המלחמה ג'סיקה לינץ' Jessica Lynch, The Most They Ever Had, Jerry Lee Lewis: His Own Story, ביוגרפיה של כוכב הרוק אנד רול ג'רי לי לואיס, My Southern Journey, ו-The Best Cook in the World: Tales From My Momma's Table.

=== מעורבותו בבעיות אתיקה ===
בראג שלח שליח לאסוף ולכתוב עבורו חומר רקע לכתבה, אך ציין בכותרת המשנה את שמו לצד מיקום האירוע, באופן לא אתי. בשל כך הושעה בראג לשבועיים ב-28 במאי 2003.<ref name="washingtonpost">

</ref> לאחר מכן התפטר מהניו יורק טיימס.<ref name="CNN">

</ref>

בוושינגטון פוסט דווח כי "בראג מודה מרצונו החופשי שהוא שלח בסירה את המתמחה, יודר, שבתור פיצוי קיבל רק ארוחת צהריים ושכר דירה" בסקירה של הטיימס נמצא כי בעוד שבראג "אכן ביקר בקצרה באפלצ'יקולה וכתב את המאמר, הריאיון והדיווח בזירה נעשו על ידי עיתונאי פרילנסר, ג' ווס יודר. המאמר היה צריך לשאת את חתימתו של מר יודר לצד זו של מר בראג."<ref></ref>

בראג הגן על עצמו בטענה שמקובל שכתבי הטיימס יעברו בין ערים כדי "לקבל זכות לרשום את שמם ליד שמן של ערים אלה בכותרת המשנה", תוך הסתמכות על עבודתם של חוקרים, מתמחים ופקידים. כתבי טיימס אתגרו טענה זו, שעוררה "מחלוקת נלהבת יותר מאשר ההונאה והפלגיאט המובהק שביצע העיתונאי ג'ייסון בלייר."<ref>[https://www.washingtonpost.com/ac2/wp-dyn/A51506-2003May28?language=printer "Rick Bragg Quits At New York Times: Departure Follows Comments That Roiled Scandal-Shaken Newsroom"] by Howard Kurtz, The Washington Post, Thursday, May 29, 2003; Page C01.</ref> הם ציינו שאם היה במקום אין די בכך כדי לזכות לרשום את שמו בכותרת המשנה, והיה עליו לעשות את עבודת התחקיר המיוחסת לעיתונאי שהיה במקום - יודר.

===לאחר פרישתו מה"ניו יורק טיימס"===
בראג לימד כתיבה במכללות ובחדרי חדשות בעיתונים. הוא עובד כפרופסור לכתיבה בתוכנית העיתונאות של אוניברסיטת אלבמה, במכללה למדעי המידע והתקשורת, וכותב טור בעיתון בדרום ארצות הברית.

ספרו משנת 2008, הנסיך מפרוגטאון, בוחן את חיי אביו בעיר הולדתו של בראג, ג'קסונוויל, אלבמה.

== פרסים ==
בראג זכה בפרס פוליצר לשנת 1996, על "סיפוריו הכתובים באלגנטיות, שנושאם הוא אמריקה בת זמננו". הוא זכה ביותר מ-50 פרסי כתיבה בעשרים שנה, כולל פרס הכותבים המוערך של האגודה האמריקאית של עורכי עיתונים - פעמיים. בשנת 1992 הוענקה לו מלגת ניימן באוניברסיטת הרווארד.

== יצירותיו ==
<div style="direction: ltr;">
•	Bragg, Rick (March 16, 1999). All Over But the Shoutin′. Random House Value Publishing. . <br/>
•	Bragg, Rick (November 1, 1999). Wooden Churches: A Celebration. Algonquin Books. . <br/>
•	Bragg, Rick (August 28, 2001). Somebody Told Me: The Newspaper Stories of Rick Bragg. Vintage; 1st Vintage Books edition. . <br/>
•	Bragg, Rick (August 13, 2002). Ava's Man. Vintage; 1st Vintage Books edition. . <br/>
•	Bragg, Rick (2003). I Am a Soldier, Too: The Jessica Lynch Story. New York: Alfred A. Knopf. . <br/>
•	Bragg, Rick (May 6, 2008). The Prince of Frogtown. Random House. . <br/>
•	Bragg, Rick (October 2009). The Most They Ever Had. MacAdam/Cage. . <br/>
•	Bragg, Rick (October 2014). Jerry Lee Lewis: His Own Story. HarperCollins. . <br/>
•	Bragg, Rick (September 2015) My Southern Journey: True Stories from the Heart of the South. <br/>
•	Bragg, Rick (April 2018). The Best Cook in the World: Tales From My Momma's Table. Alfred A. Knopf. . <br/>
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.randomhouse.com/knopf/authors/bragg/ ספריו של בראג בהוצאת רנדום-האוס]
* [http://www.bookbrowse.com/biographies/index.cfm?author_number=77 ביוגרפיה של בראג ב-Bookbrowse]
* [https://cis.ua.edu/cis-theme-staff/rick-bragg/ בראג באוניברסיטת אלבמה]
* [https://www.southernliving.com/community/southern-journal-rick-bragg טור ב"החיים הדרומיים"]
* [http://byliner.com/writers/rick-bragg/articles מאמרים של בראג]
* [https://www.c-span.org/video/?159435-1/somebody-told-me ריאיון על מישהו אמר לי: סיפורי העיתונים של ריק בראג], 15 באוקטובר 2000

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ג'קסונוויל 
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: עיתונות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959