OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מגדל אלרוב

מגדל אלרוב הוא מגדל משרדים השוכן ברחוב שד"ל בתל אביב, בצמוד לבית השגרירות הרוסית שבשדרות רוטשילד 46.
==היסטוריה==
יזם המגדל אלפרד אקירוב רכש את בית השגרירות הרוסית והמגרש עליו הוא ממקום, כשני דונם בלבד, בשנת 1990 תמורת 5.5 מיליון דולר. כמתכנני הבניין נבחרו אברהם יסקי ויוסי סיוון והקמת המגדל החלה בשנת 1992 בשילוב עם שימור בית השגרירות הרוסית. המגדל נקרא על שם חברת אלרוב של אלפרד אקירוב, היזם ובעל השליטה בה, והוא משמש כמטה החברה. עלות הקמת המגדל הייתה כ-40 מיליון דולר והוא הושלם בשנת 1998. אכלוס המבנה החל בשנת 1999, בין השאר שכרו בו משרדים: בית ההשקעות תמיר פישמן, בנק פריווה מלוקסמבורג, שבעלות הברון בנימין דה רוטשילד, בנק מורגן סטנלי ובנק צ'ייס מנהטן. 
==המבנה==
תכנון מגדל אלרוב שילב בתוכו את שימור המבנה הקיים של בית השגרירות, והיה מיזם בנייה חדשני יוצא דופן הן מבחינה הנדסית והן מבחינת מקרקעין. יזמי הבנייה זכו מהעירייה לאחוזי בנייה נוספים בתמורה לשימור המבנה, עקב הפתרון ההנדסי המורכב, וכן על פי תקדים מגדל ציון השוכן ממולו, בצידן השני של שדרות רוטשילד. במסגרת השימור הורם בית השגרירות כולו על גבי כלונסאות פלדה חדשים אשר הוחדרו מתחת למבנה הקיים בעל היסודות הרדודים, ותחתיו נחפרו מספר קומות של חניון תת-קרקעי, ללא פגיעה במבנה ההיסטורי. 

הצלחתו של פרויקט זה הייתה בסיס גם לשינוי התפישה באשר לטיפול במבנים היסטוריים ובנייתם של גורדי שחקים במרקמים כמו שדרות רוטשילד. האופן בו שוּמר מבנה היסטורי, אשר מראהו נשקף לשדרה, ונצפה על ידי העוברים והשבים בה, בעוד הקרקע מנוצלת ביעילות לטובת הקמת גורד שחקים שאינו פוגע בצביון השדרה, הפך את המיזם לרעיון שיושם לאחר מכן גם במקומות נוספים בשדרה וברחוב יהודה הלוי.

עיצובו החיצוני של הבניין כולל צורות גאומטריות של גליל מצד אחד, ומנסרה מצדו השני. הבנייה הסתיימה ב-1999. גובהו של הבניין הוא כ-93 מטר, ובו 23 קומות משרדים. החניון התת-קרקעי בבניין כולל 6 קומות ו-280 מקומות חנייה, והוא בנוי בחלקו גם מתחת לבית השגרירות. הבניין מאופיין ברמת אחזקה גבוהה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.emporis.com/en/wm/bu/?id=elrovtower-telavivyaffo-israel המגדל באתר אמפוריס]

==הערות שוליים==

אלרוב
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אברהם יסקי
קטגוריה:שדרות רוטשילד
קטגוריה:לב העיר
תקלה היימנות (מלך גוג'ם)

תכלה היימנות (1847 - 10 בינואר 1901) היה מושל גוג'ם ולאחר מכן גם מלכָּהּ.

== חייו ==
היימנות נולד בשם "אדל תסמה" בנו בכורו של דג'זמץ' תסמה גושו מושל גוג'ם מאשתו וויזרו מאסקב בשנת 1852. 

תסמה כיהן כמושל מוקוראר ב-1870 במאי אותה השנה זכה לתואר דג'זמץ' וחודשיים לאחר מכן ביוני קודם לתואר ראס לאחר שדודנו דג'זמץ' דסתה גוואלו הנהיג מרד נגד הקיסר תקלה גיורגיס השני לאחר מכן תקלה היה זה שהרג את מושל גוג'ם דסתה תדלה ומינה את עצמו למושל גוג'ם ב-14 ביולי 1874 ויותר מאוחר מינוי עצמי זה התקבל על ידי הקיסר יוהנס הרביעי תקלה יותר מאוחר מונה למלך גוג'ם על ידי אותו הקיסר בטקס הכתרה בדברה תבור ב-21 בינואר 1881.

בתקופת שלטונו של יוהנס, מחלוקת על טריטוריות עם מנליכ מלך שוואה הובילה לקרב אמבבו בו גוג'ם הפסידה והיימנות יחד עם בניו נשלחו לאנטוטו, והקיסר העניש ויישב את הסכסוך ביניהם. לאחר מותו של יוהנס בקרב מתמה, תקלה היימנות העביר את נאמנותו למנליק.
בשנת 1896, תקלה היימנות נלחם בקרב אדווה נגד האיטלקים ולצד מנליק. 

לתקלה היימנות היו לפחות חמישה בנים: בזבך, היילו, בלאוו, מנטוואב, ויאובדר. בנו היילו תקלה היימנות, ירש אותו כמלך גוג'אם.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השושלת הגוג'אמית
קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
קטגוריה:מלכים אפריקאים

קטגוריה:ילידי 1847
קטגוריה:נפטרים ב-1901
אלפירק

אלפירק או β (בטא) בקפאוס (בלטינית β Cephei) הוא כוכב משתנה בקבוצת הכוכבים קפאוס, שנתן את שמו למשפחה של כוכבים משתנים בעלי תכונות דומות - משתני בטא בקפאוס. 

כוכבים אלו הם בעלי מסה של 10 - 15 מסות שמש ונמצאים בשלבי יציאה מהסדרה הראשית תוך שהם הופכים לתת-ענקים או לענקים כחולים. במצב זה פני השטח שלהם פועמים באופן מחזורי ועוצמת ההארה שלהם משתנה במחזוריות של מספר שעות כך שבהירות נראיתם משתנה בין מאית למספר עשיריות של דרגת בהירות. שינוי זה קטן מכדי להראות בעין ודרושים מכשירי מדידת אור כדי להבחין בו. כוכבים בהירים מסוג זה הם β בכלב גדול שבהירותו משתנה בכרבע דרגת בהירות ולפחות אחד מכוכבי המערכת β בקנטאור שבהירותו משתנה בפחות מעשירית של דרגת בהירות.

==מאפיינים==
β בקפאוס הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים במרחק של כ-600 שנות אור, המורכבת מתת-ענק כחול שהוא הכוכב המשתנה ומשני כוכבי הסדרה הראשית לבנים קטנים ועמומים יותר.

β בקפאוס A הוא בעל מסה של כ-12 מסות שמש ורדיוס של כ-5 פעמים רדיוס השמש, שבדומה לבני מינו, נמצא לקראת סיום היתוך המימן שבליבתו להליום ובתהליך יציאה מהסדרה הראשית. תהליכי הסעת החום אל שכבותיו החיצוניות אינם יציבים ומשתנים במחזוריות של 4.57 שעות וגורמים לעוצמת הקרינה הנפלטת מפני השטח להשתנות. זהו כוכב חם במיוחד - טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-26,700 קלווין כך שאף על פי שבאור נראה הוא מאיר רק פי 1,500 מהשמש, בתוספת הקרינה העל-סגולה הוא קורן פי 14,600 ממנה.

===מאפייני β בקפאוס B ו-C===
β בקפאוס B ו-C הם כוכבי הסדרה הראשית לבנים. הקרוב מבין השניים מקיף את β בקפאוס A במרחק של כ-45 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-90 שנים. הרחוק יותר נמצא במרחק של כ-2,400 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה שלו הוא לפחות 30,000 שנים. בהירותו הנראית היא מדרגה 7.9 וניתן לראותו באמצעות טלסקופ חובבים.

==ראו גם==
* δ בקפאוס
* משתנה קפאידי

==קישורים חיצוניים==
* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/alfirk.html אלפירק באתר של ג'ים קלר]
* [http://jumk.de/astronomie/prototype-stars/beta-cephei.shtml β בקפאוס בכוכבים גדולים]

קטגוריה:תת-ענקים מסוג B
קטגוריה:מערכות מרובות כוכבים
קטגוריה:משתני בטא בקפאוס
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קפאוס
מכבי אשדוד (שחייה)

סמל עמותת שחייני אשדוד

עמותת שחייני אשדוד היא אגודת שחייה ישראלית מאשדוד. העמותה היא מחלקת השחייה באגודה של מכבי אשדוד והיא מאגודות השחייה המובילות בישראל.

האגודה הוקמה ב-1991 על ידי המאמן ד"ר ולדימיר סופר, המשמש גם יו"ר ועדה מקצועית באיגוד השחייה ורכז הארצי של השחייה במרכז מכבי. עיקר הפעילות של האגודה היא קידום נוער למצוינות. וישנם כ-770 פעילים רשומים מגיל 5 ומעלה.
ההישג הגדול ביותר הוא זכייתה של ורד בורוכובסקי במדליית ארד באליפות אירופה לנוער בשנת 2002.

==הישגים במכביה ה-17== 
עדי כהן זכתה בשתי מדליות זהב ב-100 ו-200 מטר גב. אלכס קולונטרוב זכה במדליית ארד ב-200 חזה ודימה מאומוב זכה במדליית ארד במשחה שליחים כנציג נבחרת ישראל במכביה.

באגודה קיימת גם קבוצת "מאסטרס" לגילאי בוגרים ותיקים.

== שחיינים בולטים בעבר ובהווה ==
===שחיינים אולימפיים===
* ורד בורוכובסקי
* יעקב טומרקין 
* נמרוד שפירא בר אור
* דניס לוקטב

===שחיינים מצטיינים=== 
* אולגה ליפשיץ
* ניקול סמסוניוק
* עדי כהן
* מיכאל דמיטרייב 
* טום גוגל
* גיא זילברמן

האגודה מתאמנת בבריכות: בית לברון, בריכת חרצית ובריכת בועות.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://sites.google.com/site/maccabiswimmingashdod/MaccabiAshdod אתר רשמי של האגודה]
* [http://www.one.co.il/egood/news/Show_news.asp?CategoryID=99&TableID=0&TeamID=0&PlayerID=0&newsID=673 מכבי אשדוד] באתר "one"

אשדוד
שחייה
אברהם פרידמן

הרב אברהם פרידמן (1811? – 15 ביולי 1879), היה הרב הראשי האחרון של טרנסילבניה.

אברהם פרידמן היה בתפקיד רב הקהילה היהודית של שימנד תחתית, ליד ארד, בטרנסילבניה, בשנים 1830–1840. לוסיאן זאב הרשקוביץ כתב עליו ש"נראה שהושפע מדרכו של הרב אהרן חורין ונטה להקל באיסורים". ב-1834 השיב החת"ם סופר לשאלתו בנושא יבמה שאחי בעלה המנוח היה בן שש בלבד והיא ביקשה להשתחרר מעגינותה, וכתב שיש להמתין שיגדל ויערוך חליצה. הוא היה בין הרבנים המעטים שידעו הונגרית היטב והיה מטיף בהונגרית.

ב-1845, לאחר מותו של רבי יחזקאל פנט, אב בית דין קרלסבורג, מונה על ידי השלטונות לתפקיד הרב הראשי של טרנסילבניה ומושבו בעיר. הרשקוביץ כתב: "החוגים הנאולוגים שואפי החדשות הם שתמכו בו, ובהשפעתם דחו השלטונות את ערעורי החרדים. רוב רבני המדינה לא שיתפו עמו פעולה, וגם הוא הצר את צעדיהם ככל שהיה לאל ידו." כשנבחר הרב הלל ליכטנשטיין לרבה של קלוז', לא אישר את המינוי והרב ליכטנשטיין נאלץ לשוב לקהילתו הקודמת במרגיטה. אברהם פרידמן הוציא לאור כתב עת בשפה ההונגרית בשם Az Izraelita (הישראלי). בין יתר פועלו, הוא השתדל אצל השלטונות להביא לביטול הצו מ-1851 לגירוש היהודים מקלוז' ומאיוד.

לאחר הקונגרס הארצי של 1868–1869 פקע תוקף משרתו כרב הראשי; בראשותו נשארה קרלסבורג מחוץ לקרע כקהילת סטטוס קוו.

== לקריאה נוספת ==
* לוסיאן זאב הרשקוביץ, ברוך טרקטין, אנציקלופדיה ליהדות רומניה: כרך ב, מוסד הרב קוק 2012, עמ' 207–208.
* [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=14665&st=&pgnum=277 תשובה פב ל"אברהם אב"ד דק"ק שימענדע"], שו"ת חת"ם סופר אבן העזר

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:קהילות הסטטוס קוו אנטה
קטגוריה:נפטרים ב-1879
קטגוריה:אלבה יוליה: רבנים
ניו סקול

ניו סקול (באנגלית: The New School, מילולית: בית הספר החדש) היא אוניברסיטה פרטית בעיר ניו יורק הממוקמת בעיקר בגריניץ' וילג'.

== היסטוריה ==
מאז ייסודה ב-1919 ולאורך רוב שנותיה, נודעה האוניברסיטה בשם "ניו סקול למחקר חברתי". בשנים 1997–2005 היה שמה "אוניברסיטת ניו סקול"<ref></ref>.

כיום לומדים בה כ-9,300 סטודנטים במגוון רחב של נושאים אקדמיים, כולל מדעי החברה, מדעי הרוח, אדריכלות, אמנות, עיצוב, מוזיקה, דרמה, פסיכולוגיה ומינהל ציבורי<ref></ref>.

האוניברסיטה נודעה בשיטות ההוראה החדשניות שלה ובצוות חשיבה הבינלאומי הנקרא "המוסד לחקר המדיניות הבינלאומית".

הייחודיות של הניו סקול נובעת מהשילוב בין בית ספר לעיצוב מפורסם בעולם, פרסונס, עם מכללה לאמנויות ליברליות נחשבות, יוג'ין לנג, מכללת אמנויות ותוכניות לתארים מתקדמים. האוניברסיטה שמה דגש על שיתוף פעולה בין עיתונאים עם מעצבים, אדריכלים עם חוקרים חברתיים, מומחי תקשורת עם פעילים, משוררים עם מוזיקאים.

ב-1933 הוחל בתוכנית לימודים לתואר שני ושלישי, באוניברסיטה בגלות שנוסדה על ידי מדענים שנמלטו מגרמניה הנאצית. ב-1934 הוסמכה אוניברסיטה זו על ידי מדינת ניו יורק בשם "הפקולטה למדעי החברה ולמדעי המדינה" כחלק של בית הספר למחקר חברתי. ההיקף האקדמי כולל 135 התוכניות לתארים מתקדמים<ref></ref>.

בין הבוגרים המפורסמים של ניו סקול ניתן למנות את שמעון פרס, טנסי ויליאמס, ג'ק קרואק, חנה ארנדט ואיי וייוויי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ניו יורק: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:מנהטן
קטגוריה:ארצות הברית: אוניברסיטאות ומכללות פרטיות
יוסי סיון

[[מגדלי אקירוב אותם תכנן עם אברהם יסקי]]
יוסי סיון (נולד ב-1945 בברית המועצות) הוא אדריכל ישראלי, שותף במשרד "יסקי מור סיון אדריכלים" בתל אביב.
==ביוגרפיה==
סיון עלה לישראל בשנת 1948, ולמד אדריכלות ותכנון ערים בפקולטה לאדריכלות בטכניון בחיפה בשנת 1968. שנתיים לאחר מכן, ב-1970, הקים משרד עצמאי עם שותף, וב-1973 היה לשותף במשרדו של אברהם יסקי, מבכירי האדריכלים הישראלים. עבודתם המשותפת כוללת מספר גדול מאוד של פרויקטים, מן הבולטים והידועים בישראל. התמחותם היא מגדלים והשפעתם על עיצוב קו הרקיע של תל אביב היא מכרעת. בין הפרויקטים נמנים מגדלי עזריאלי, מגדל אלרוב, מגדל אמות השקעות, מגדל המטכ"ל, מגדל האופרה, מגדלי אקירוב, מגדלי Yoo, האגף החדש של קניון הזהב ועוד.

מאז שנת 2006 הוא שותף במשרד מור יסקי סיון לאחר מיזוג שותפותו עם יסקי עם משרד מור אדריכלים שייסד יצחק מור. סיון היה בעבר חבר בוועד איגוד האדריכלים וכיום הוא חבר בהנהלת לשכת האדריכלים העצמאיים. הוא שימש כעורך ביטאון איגוד האדריכלים וכמרצה באוניברסיטת תל אביב.

==קישורים חיצוניים==
*[http://m-y-s.com/HE/Yossi-Sivan יוסי סיון], באתר של משרד "מור יסקי סיון"
*
*
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2013/12/25/סיבוב-באודיטוריום-סמולרש-באוניברסיט/ סקירה אדריכלית על בניין אודיטוריום סמולרש], באתר 'חלון אחורי', 25.12.13
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2014/02/25/סיבוב-במרכז-שכונת-גילה-2/ סקירה על שכונת גילה והמרכז בתכנון סיון], באתר 'חלון אחורי', 25 בפברואר 2014
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2015/12/16/סיבוב-בשני-מתחמי-מגורים-בגילה-שתכננו-י/ סקירה אדריכלית מצולמת של שני מתחמים בגילה בתכנון אדריכלים יסקי-גיל-סיון ולופנפלד-גמרמן], באתר 'חלון אחורי', 16 בדצמבר 2015
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
מחנה יהודה (תל אביב)

שכונת מחנה יהודה הייתה שכונה יהודית שהוקמה צפונית-מזרחית ליפו בארץ ישראל בשנת 1896. 

נקראה בשם זה משום שיהודי תימן מיוחסים לשבט יהודה או על שם רבי יהודה מרגוזה.

== היסטוריה ==
בדומה לשכונת כרם התימנים שקמה מצפון לה, נוסדה מחנה יהודה על ידי יהודי תימן שעלו לארץ ישראל בשנות-80 ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-19. רוב העולים התיישבו בירושלים ובמושבות היהודיות ברחבי הארץ, אך קהילה קטנה קמה גם ביפו ומאוחר יותר הקימו בניה את מחנה יהודה. מקימי השכונה רכשו חלקות קרקע קטנות בשטח של 100 עד 150 מ"ר כל אחת, דבר שהתאפשר הודות לנכונותו של אהרן שלוש למכור להם את הקרקע במחירים אטרקטיביים. על אף שהשכונה נועדה בעבור יוצאי תימן, רוב תושביה היו יוצאי המגרב וטורקיה.

בתי השכונה הראשונים הוקמו בשטח שמשתרע כיום בין רחוב אלרואי וסמטת שלום שעל הגבול בין נווה צדק ושכונת שבזי. בתים אלה היו רעועים ונבנו מקרשים ומפח. בחלקם לא הייתה רצפה ואחרים כוסו ברעפים ששימשו להם כתקרה ישירה. הבתים הוקמו כגוש צפוף ללא רחובות ביניהם. רק בסופו של העשור הראשון של המאה ה-20 קמו בשכונה בתים עשויים חרס וכורכר. בשטחה של השכונה היו 2 בתי כנסת, האחד בסגנון תימני והשני בסגנון מוגרבי. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה התפשטה השכונה מערבה עד לרחוב שבזי של ימינו ואף מעבר לו, והשתרעה על שטח כולל של שבעה דונם. במקום התגוררו כ-300 איש. עם השנים הלכה השכונה, ויחד עם מחנה יוסף הסמוכה לה מצפון, הפכה לשכונת שבזי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:יהדות תימן בארץ ישראל
מחנה יוסף

שכונת מחנה יוסף הייתה שכונה יהודית שקמה צפונית-מזרחית ליפו בשנת 1904 ע"ש יוסף בק מויאל. השכונה הוקמה בעיקר על ידי יוצאי תימן (רובם מהעיר עדן) ומספר יוצאי צפון אפריקה ואשכנזים, בעקבות הצפיפות שנגרמה ביפו בתקופת העלייה השנייה. 

פינת הרחובות שבזי ופינס - שכונת מחנה יוסף
הבתים הראשונים קמו בצידה הדרומי של השכונה, בסמוך למחנה יהודה. כיום נמצאים רחובות פינס, מחנה יוסף, יבנאל ודגניה באתר זה. תכנון הקרקע וחלוקתה למגרשים נעשה בידי יוסף אליהו שלוש, והשכונה החלה מתפתחת לכיוון צפון ובמקביל לשכונת מנשייה הערבית שממערב לה. הבתים בשכונה לא היו אחידים בסגנונם והושפעו מטעמי בעליהם ומיכולתם הכלכלית. היו בה בתים רחבי מידות ולצידם בתים רעועים שקירותיהם עשויים ממשטחי פח וללא חלונות. יהודי תימן הקימו את בתיהם כמנהגם סביב חצר גדולה. 

עד סוף שנות ה-20 הוקמו רוב בתיה של השכונה והיא השתרעה על פני שטח של 12.5 דונם. רחובותיה תוכננו לפי תוכנית שתי וערב, אך הם לא כוסו באספלט עד שנות ה-50. בין תושבי השכונה ותושבי מנשייה הערבים שררו יחסי גומלין, אך במלחמת העצמאות נצבה מחנה יוסף בקו האש של הצלפים הערבים, וחלק ניכר מתושביה עזב אותה לבלי שוב.
במשך השנים התמזגה השכונה עם מחנה יהודה השכנה, והן נקראו בשם שכונת שבזי, על שם הרחוב הראשי המשותף להן. 

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
אוהל משה (תל אביב)

שכונת אהל משה הייתה שכונה יהודית שקמה צפונית-מזרחית ליפו בשנת 1906. השכונה הייתה השכונה היהודית האחרונה שהוקמה בסביבה לפני הקמת אחוזת בית ובניית העיר תל אביב. שמה של השכונה נובע משמם הפרטי של שלושת מייסדיה, משה אשולין, משה אלבז ומשה עטיה.

בדומה לשכונת מחנה יוסף הוקמה אהל משה בעקבות הצפיפות שנגרמה ביפו כתוצאה מהעלייה השנייה. מקימיה של השכונה החדשה היו בעיקרם יהודים יוצאי צפון אפריקה שאליהם הצטרפו כמה יוצאי תימן ומספר אשכנזים. 

המקימים רכשו את תא השטח שבין שכונת מחנה יהודה מדרום ומחנה יוסף מצפון, אשר השתרע על פני 22 דונם. הם ביקשו ליצור רצף של יישוב יהודי שיהיה מקביל ממזרח לשכונת מנשייה המעורבת. השכונה גדלה במהירות ובשנת 1922 נמנו בה 936 איש שהתגוררו ב-82 בתים. 
עם השנים הלכה השכונה ונבלעה בשכונת נווה צדק.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:נווה צדק
דוחל חום-גרון

Saxicola rubetra
דוחל חום-גרון (שם מדעי: Saxicola rubetra) הוא מין ציפור שיר ממשפחת החטפיתיים.
== מאפיינים ==
גודלו של הדוחל כ-13 ס"מ. לפרט הבוגר (באביב) חלקים עליונים מחוספסים, פס גובה לבן ולחיים שחורות. הנקבה מאופיינת בצבע בז, וחסרה את הכתמים הלבנים בכנף.
הפרטים הצעירים דומים לנקבה, אך על בטנם נקודות קטנות ושחורות.
הנקבה מטילה בין 4 ל-7 ביצים הבוקעות כעבור 11–14 ימים. אורך חיי הדוחל הוא בממוצע שנתיים, הפרט הבוגר ביותר שתועד, חי מעל 5 שנים.

הדוחל חום-הגרון ניזון בעיקר מחרקים (80%-90%), אך גם מחסרי חוליות אחרים כגון עכבישים, חלזונות קטנים ותולעים. מופיע בשדות חקלאיים ובשטחי מרעה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.tatzpit.com/Site/pages/inPage.asp?catID=9&subID=333&subsubID=354 דוחל חום-הגרון], באתר תצפית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: חטפיתיים
קטגוריה:חטפיתיים
קטגוריה:סלובניה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
חינה רוזובסקה

חינה רוזובסקה (17 באוגוסט 1908 – 28 באוגוסט 1996) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית בתקופת היישוב ובימי המדינה ויקירת העיר תל אביב, תואר אותו קיבלה בשנת 1991.

==ביוגרפיה==
רוזובסקה נולדה ברוסיה, בעיר סנקט פטרבורג למשפחה של אנשי תיאטרון ומוזיקה.
דודה היה מלחין ושני אחיה היו אף הם שחקנים. היא למדה משחק בסנקט פטרבורג ואחר כך בסטודיו לדרמה במוסקבה.

רוזובסקה עלתה ארצה בגיל 19 בשנת 1927. מיד עם עלייתה הייתה חברה בתיאטרון הארץ ישראלי בהדרכת מנחם גנסין בתל אביב. לאחר שנישאה בשנת 1932, למהנדס ליאון קמינר, עזבה את התיאטרון ועברה להתגורר בירושלים, שם הייתה פעילה בסטודיו לדרמה של נוער בהנהלתה של הגברת רחל שוורץ.

רוזובסקה חזרה לתל אביב ולמשחק רק ב-1942. היא שיחקה בתיאטרון המטאטא במשך 12 שנים עד לסגירתו בשנת 1954. בשנת 1954 החלה להופיע עם השחקן יוסף לוי בערבי מערכונים ברחבי הארץ. בתחילת שנות ה-60 הופיעו יחד תחת השם "בימת השניים" ובסוף שנות ה-60 הקימו את "תיאטרון דורות" שהעלה בין השאר את המחזות "רצח האחות ג'ורג'" ו"על בנות וצנחנים" (מחזה של יוסף לוי, הועלה לראשונה ב-1949 בשם "חיות הנגב באות העירה").

רוזובסקה הופיעה גם בקולנוע, בסרטים ובסדרות טלוויזיה בהם: סאלח שבתי, "סוסעץ", "קיץ אצל אריקה", "דודה קלרה", "המלאך היה שטן", גילמה את גברת ברנר בקרובים קרובים, גילמה את סבתא של אלכס ב"אלכס חולה אהבה", את אמו של מיכה (ירון לונדון) ב"זוג נשוי" וכן את סבתא של תומאס בסרט "חסד מופלא", ושיחקה בתפקיד אורח בסרטו של זאב רווח "המובטל בטיטו".

בשנת 1988, חזרה לשחק בתיאטרון אחרי 15 שנות הפסקה, בתפקיד קטן במחזה "סוף משחק" של סמואל בקט, בתיאטרון נוה־צדק.

רוזובסקה נפטרה ב-1996, בגיל 88, ונטמנה בבית העלמין קריית שאול. הותירה אחריה בת ונכדים.

==חיים אישיים==
רוזובסקה הייתה אחייניתו של המלחין והמוזיקולוג שלמה רוזובסקי (1878–1962). בתה, גאיה, נישאה למלחין, המעבד והמוזיקאי אלכס וייס ולשניים נולדו שני ילדים.
==קישורים חיצוניים==
* [http://www2.tau.ac.il/theatre/view_pritim.asp?id=2148 ביוגרפיה], באתר "מאה שנה לתיאטרון העברי"
* [http://www.youtube.com/watch?v=3z6avV2GcVQ&feature=related חינה רוזובסקה ברונקה זלצמן ודבורה קידר שרות את 'דנל'ה אכול את הבננל'ה' 'בתוכנית הטלוויזיה' הדרן לתל אביב'], youtube.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:שחקני תיאטרון המטאטא
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 1991
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1996
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
תגובה אלמנטרית

בכימיה פיזיקלית, תגובה אלמנטרית היא תגובה כימית בה מגיבים מגיב אחד או יותר, בשלב אחד, לתת תוצר. לתגובה כזאת יש מצב מעבר אחד בלבד. כל תגובה כימית היא תגובה אלמנטרית או בנויה מכמה תגובות אלמנטריות. בתגובה אלמנטרית המקדמים הסטוכיומטריים של משוואת התגובה המאוזנת הם ערכי החזקות של משוואת הקצב.

ניתן לבטא את קצב התגובה כהשתנות ריכוז המגיב לפי הזמן. כלומר, הנגזרת של הריכוז לפי הזמן.

עבור ריאקציה אונימולקולרית, כלומר, ריאקציה שבה יש מגיב אחד בלבד, מתפרקת המולקולה A, ליצירת תוצר.

:<math>\mbox{A} \rightarrow \mbox{products}</math>

קצב התגובה של ריאקציה כזו, כאשר הטמפרטורה קבועה, תלוי בריכוז החומר ויתואר כך:

:<math>\frac{d[\mbox{A}]}{dt}=-k[\mbox{A}]</math>

בתגובה בימולקולרית, מגיבים שני אטומים, מולקולות יונים או רדיקלים לתת תוצר או תוצרים:

:<math>\mbox{A + B} \rightarrow \mbox{products}</math>

קצב הריאקציה של תגובה כזאת, בטמפרטורה קבועה, ניתן לבטא כך:
:<math>\frac{d[\mbox{A}]}{dt}=\frac{d[\mbox{B}]}{dt}=-k[\mbox{A}][\mbox{B}]</math>

באופן עקרוני, נדירות עד מאוד תגובות אלמנטריות בהן מעורבים 3 חלקיקים שונים במקביל, כיוון שהסיכוי ששלוש מולקולות שונות יפגשו באותו זמן בהכוונה מרחבית מתאימה להתנגשות פורייה, נמוך מאוד. תגובות אלה נקראות תגובות טרימולקולריות. 
לכל תגובה כימית שאינה אלמנטרית, קיים מנגנון המתאר את התגובה בעזרת מספר תגובות אלמנטריות. לא תמיד ברור המנגנון, ופעמים רבות משוואת הקצב שלו מסובכת. לרוב ניתן למצוא משוואת קצב מקורבת על ידי שימוש בקירובים שונים.

==ראו גם==
*הנחת המצב העמיד
*שלב קובע מהירות
*קינטיקת מיכאליס-מנטן

קטגוריה:כימיה פיזיקלית

ja:反応速度#単純反応と複合反応
אפר געשי

אפר געשי וקיטור מתמרים מהר צ'איטן ב[[צ'ילה]]
אפר געשי מהתפרצות [[הר סנט הלנס בארצות הברית ב-1980]]
אפר געשי או אפר וולקני הוא אחד מסוגי החלקיקים הנפלטים מהר געש בעת התפרצות געשית, אשר במהלכה מאגמה יכולה לפרוץ החוצה ולזרום בצורת לבה, או ליצור תגובה עם מים הגורמת להתפוצצויות, שחרור כמויות גדולות של עשן וקיטור, העפת סלעים, ושחרור אפר געשי וחלקיקים נוספים לאוויר.

את החלקיקים הנפלטים בעת התפרצות הר געש נהוג לחלק לשלושה סוגים על פי גודלם:
* אפר געשי: עד 2 מ"מ
* לפילי: 2 עד 64 מ"מ
* פצצה געשית או "בלוק געשי": מעל 64 מ"מ

עמוד העשן שנראה פעמים רבות מעל הר געש מתפרץ מורכב בעיקר מאפר ומקיטור. החלקיקים הזעירים יכולים להיות מועפים למרחקים רבים, בהתאם למהירותה וכיוונה של הרוח. שלא כמו אפר שנוצר לאחר שרפה של עץ או חומר דליק אחר, אפר געשי הוא חומר שוחק וקשה, אינו מסיס במים ואף מוליך חשמל, בעיקר כשהוא רטוב.

כשאפר מתחיל ליפול במהלך שעות היום, השמים מתמלאים באובך, וצבעם נעשה צהבהב, אך לפעמים האפר הנופל יכול להיות כל כך צפוף עד שהראות נעשית לקויה ואף בלתי אפשרית וצבע השמים נעשה שחור.

בעת הנפילה, הטמפרטורות צונחות, רעמים וברקים נשמעים וריח חזק של גופרית נישא באוויר, ואם מתלווה להתפרצות גם גשם, אזי הבוץ הנוצר זורם במהירות עצומה ויוצר נהר בוץ הנקרא "להאר" והמסוגל להרוס כמעט כל מה שימצא בנתיבו.

בהתאם לכמותם, משקעי אפר על הקרקע לאחר התפרצות יוצרים השפעה הרסנית על המערכת האקולוגית המקומית והאזורית – קריסת גגות של מבנים, נפילת עצים, זיהום מקורות מים, הרס תשתיות ועוד.

אפר געשי כשלעצמו איננו רעיל, אך אם הוא נשאף על ידי בני אדם או בעלי חיים, הוא יסכן את חייהם שכן הוא יוצר בצקות בריאות, ויכול אף לגרום לחנק (אפר געשי יכול לספוח כמות עצומה של נוזלים ואם הוא מגיע לריאות, אדי המים נספחים אליו ונוצר משקע מוצק בריאות).

חלקיקי אפר קטנים מאוד יכולים להישאר באטמוספירה למשך שנים רבות והם יכולים להתפזר בכל העולם באמצעות רוחות וזרמי סילון (דוגמה לכך היא זיהויו של הר הגעש טובה באינדונזיה שהתפרץ לפני כ-76,000 שנים). לחלקיקים הנשארים באטמוספירה ישנה גם משמעות אקלימית שכן הם חוסמים מעבר של קרני אור וגורמים לצניחת טמפרטורות עולמית כמו במקרה של התפרצות הר הגעש פינטובו בפיליפינים בשנת 1991.

מקורה של המאגמה יכול להיות בתא מאגמה או בצינור הזנה. בשני המקרים, המאגמה תפרק חתיכות מהסלע שיוצר את תקרת תא המאגמה או צינור ההזנה (וייווצרו קסנוליתים) ולעיתים אף יתחילו להתגבש מינרלים מסוימים, לפי שורת בואן, אם הטמפרטורה נמוכה מספיק כדי לגרום לגיבוש מינרלי.

כשמאגמה עולה ממעמקי האדמה, מתנדפים ממנה מים וגזים שהיו מומסים בה עוד בהיותה בבטן האדמה, בתהליך של הפחתת לחץ (דקומפרסיה), בדומה לפתיחה של פחית משקה מוגז. לכן, כאשר מתרחשת התפרצות געשית היא מלווה בענני עשן שצבעו בדרך כלל לבן, אלא אם כן הוא מכיל גם חלקיקים מוצקים ואז יהיה צבעו אפור עד שחור.
בעת ההתפרצות המאגמה עולה לפני השטח כתערובת של גזים לוהטים וחלקיקים מותכים. החומר המוצק נקרע לרסיסים ומתפשט במהירות ונע במהירויות עצומות של יותר מ-160 קמ"ש.

אפר געשי יכול לסכן מטוסים ויושביהם מכיוון שהוא יכול לחדור למטוס דרך מערכות הקירור ולשתק את המנועים, ומכשירי האלקטרוניקה ואף להמית את הטייסים.

==לקריאה נוספת==
*פרופסור משה ברור, "אפר געשי", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 4), הוצאת יבנה, תשס"א 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וולקנולוגיה
קטגוריה:אבקות
ניסים אמון

ניסים אמון (נולד 7 באפריל 1963) מורה למדיטציה, מנחה קבוצות, סופר ומפתח שיטת הטרילותרפיה.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים בשנת 1963. שירת בצה"ל כלוחם בחטיבת הנח"ל והשתתף במלחמת לבנון הראשונה. לאחר שירותו הצבאי טייל במזרח הרחוק שם הכיר את הבודהיזם ומצא בו עניין.<ref></ref> כדי להעמיק את ידיעותיו הוא הצטרף למנזר הזן "[https://www.expatguidekorea.com/seoul/hwa-gye-sa-seoul-international-zen-center.html Hwa Gye Sa]" שבעיר סיאול בירת קוריאה הדרומית. שם למד בהנחיית מייסד המנזר זן מאסטר סונג סאן (Seung Sahn) וקיבל תואר של Dharma Teacher. 

להמשך לימודי הזן שלו אמון עבר ליפן, שם הצטרף לדוג'ו של זן מאסטר נישיג'ימה רושי (G. W. Nishijima) ממסדר [https://www.sotozen.com/eng/ Soto Zen].

לימד זן במשך כשנה ב-Multiversity של אושו בפונה, הודו, שם גם נחשף לשיטות טיפוליות המשלבות ריפוי בגישות פסיכולוגיות מערביות, ובראשן גישת הגשטאלט.

פרסם מספר ספרים בתחום המדיטציה ומנחה קבוצות וסדנאות. הנחה סדרת טלוויזיה "סוד האושר הפנימי" בערוץ 8.<ref></ref>

ב-2001 עבר להתגורר באי פארוס שביוון, בו הקים מרכז סדנאות ומדיטציה בשם "טאוס" (Tao's).

אמון פיתח שיטה טיפולית בשם "טרילותרפיה" (Trilotherapy). בשיטה זאת, פונה המטפל אל שתי דמויות נפרדות באישיותו של המטופל – הראש והרגש, "הילדים הפנימיים" על פי התאוריה - ומתקשר איתן בנפרד. תקשורת זו אמורה להעיר את הדמות השלישית – האמצע, "ההורה" שעל פי השיטה מהווה את ה"אני האותנטי" (True Self), אליו מכוונת דרך הזן.

מתגורר בישראל ומפעיל, יחד עם אשתו, בית ספר להכשרת מדריכים בשיטת הטרילותרפיה.

אמון נשוי למרב ואב לשני ילדים.

==ספריו==
* חוכמת המזרח - 122 פרקי לימוד - על יסודות הפילוסופיה של המזרח הרחוק.
* מדיטציה - המדריך הכמעט שלם - בדרך קלילה ומרתקת פורש ניסים אמון את עולם התרגול הרוחני, עושה סדר ומצייר שבילים במפה הגדולה של תרגולי המדיטציה.
* סוד האושר הפנימי - טרילותרפיה פריצת הדרך אל הבנת העצמי.
* ספר הדהרמה - אוסף של חוכמה בודהיסטית וסודות zen.
* זהו זן - פנינים מחוכמת הבודהה, הרהורים, סיפורים מהדרך, ציטוטים ועצות מעשיות ליומיום.
* ספר הטאו - תרגום לספר הטאו של לאו צה.
* הכל בסדר - ספר ילדים - מאת ניסים אמון וורד לוי-ברזילי. איורים מיה גור. מלמד את הילדים להכיר את הראש והרגש שלהם ואת הדרך להרגיע אותם, וגם מדיטציה לילדים שהיא כמו לצוף על גלים של אהבה.
* חידת הלוטוס - רומן על מורה למדיטציה ישראלי שיוצא למסע חיפושים אחר צעיר בהודו ונקלע להרפתקאות המזרח.
* אבקת נמר - רומן על בחור ישיבה ישראלי שיוצא למסע בתאילנד.
* כשמשה פגש את בודהה -  על יהדות ובודהיזם עם נחום לנגנטל, הוצאת ידיעות אחרונות.
* לקרוא סינית - לימוד של 100 מילים ראשונות, והבנת ההיגיון של הכתב הסיני. הספר באנגלית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.trilotherapy.com טרילותרפיה], מידע על השיטה שיצר אמון
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורים רוחניים יהודים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
מחוזות קולומביה

קולומביה מחולקת מבחינה מנהלית ל־33 יחידות: 32 מחוזות (departamento, דפרטמנטו) ואזור הבירה (Distrito Capital). המחוזות מחולקים לנפות. 

מפת מחוזות קולומביה

{| class="wikitable sortable"|
|-
! מס'|| מיקום יחסי|| שם || בירה || שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2020 ||שטח (קמ"ר)
|-
| 1 ||אמסונאס||לטיסיה|| Departamento del Amazonas|| 79,000 ||109,500
|-
| 2 ||אנטיוקיה||מדיין|| Departamento de Antioquia || 6,677,900||62,805
|-
| 3 ||אראוקה||אראוקה|| Departamento de Arauca ||294,200||23,851
|-
| 4 ||אטלאנטיקו||ברנקייה|| Departamento del Atlántico|| 2,722,100||3,316
|-
| 5 ||בוליבר||קרטחנה|| Departamento de Bolívar|| 2,181,000||26,719
|-
| 6 ||בויאקה||טונחה|| Departamento de Boyacá|| 1,242,700 ||23,138
|-
| 7 ||קלדס||מניסאלס|| Departamento de Caldas|| 1,018,500||7,425
|-
| 8 ||קקטה||פלורנסיה|| Departamento del Caquetá||410,500 ||90,103
|-
| 9 ||קסנרה||יופל|| Departamento de Casanare|| 435,200 ||44,394
|-
| 10 ||קאוקה||פופאיאן|| Departamento de Cauca || 1,491,900 || 31,243
|-
| 11 ||ססאר||ואיידופר|| Departamento del Cesar|| 1,295,400 ||22,562
|-
| 12 ||צ'וקו||קיבדו|| Departamento de Chocó|| 544,800 ||48,353
|-
| 13 ||קורדובה||מונטריה|| Departamento de Córdoba|| 1,828,900 ||25,087
|-
| 14 ||קונדינמרקה||בוגוטה<br>(בירת המחוז אך אינה נכללת בו)
|| Departamento de Cundinamarca|| 3,243,000||22,370
|-
| * ||בוגוטה||——|| Bogotá, Distrito Capital || 7,744,000||1,623
|-
| 15 ||גואאיניה||אינירידה|| Departamento de Guainía|| 50,600 ||71,289
|-
| 16 ||גואביארה||סן חוסה דל גואביארה|| Departamento de Guaviare|| 86,700 ||55,575
|-
| 17 ||וילה||נייבה (Neiva)|| Departamento del Huila|| 1,122,600 ||18,142
|-
| 18 ||לה גואחירה||ריואצ'ה|| Departamento de La Guajira|| 965,700 ||20,622
|-
| 19 ||מגדלנה||סנטה מרתה|| Departamento del Magdalena|| 1,427,000 ||23,136
|-
| 20 ||מטה||וייאביסנסיו|| Departamento del Meta|| 1,063,500 ||85,527
|-
| 21 ||נריניו||סן חואן דה פסטו|| Departamento del Nariño|| 1,627,600 || 31,498
|-
| 22 ||נורטה דה סנטנדר||קוקוטה|| Departamento de Norte de Santander|| 1,620,300 ||21,857
|-
| 23 ||פוטומאיו||מוקואה|| Departamento del Putumayo|| 359,100 ||25,976
|-
| 24 ||קינדיו||ארמניה|| Departamento del Quindío|| 555,400 ||1,934
|-
| 25 ||ריסרלדה||פריירה|| Departamento del Risaralda|| 961,100 ||3,557
|-
| 26 ||סן אנדרס ופרובידנסיה||סן אנדרס|| Departamento del Archipielago de San Andrés, Providencia y Santa Catalina|| 63,700 ||49
|-
| 27 ||סנטנדר||בוקרמנגה|| Departamento de Santander|| 2,280,900 ||30,561
|-
| 28 ||סוקרה||סינסלחו|| Departamento de Sucre || 949,300 ||10,592
|-
| 29 ||טולימה||איבגה|| Departamento del Tolima || 1,340,000||24,139
|-
| 30 ||ואיה דל קאוקה||סנטיאגו דה קאלי|| Departamento del Valle del Cauca || 4,532,200 ||20,666
|-
| 31 ||ואופס||מיטו|| Departamento del Vaupés ||44,700 ||53,299
|-
| 32 ||ויצ'דה||פוארטו קרניו|| Departamento del Vichada || 113,000 ||100,060
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
פנחס פרידמן

אחוזת הקבר של משפחת פרידמן בבית הקברות טרומפלדור
פנחס פרידמן (חוטין, בסרביה, 30 בדצמבר 1865 - תל אביב ,20 בדצמבר 1937) היה סוחר ופעיל ציוני, ממייסדי תל אביב.

==ביוגרפיה==
פנחס פרידמן נולד לאברהם בעיירה חוטין שעל גבול בסרביה ורומניה. את חינוכו קנה באודסה, שם התקרב לחוגי חובבי ציון ולפעילים הציונים יהודה לייב פינסקר ומשה לייב ליליינבלום. הקים את אגודת "שערי ציון" והיה מראשוני המצטרפים לאגודת בני משה שארגן אחד העם. כמו אחד העם, היה סוכן של חברת התה ויסוצקי, ובמסגרת זו ביקר לראשונה בארץ ישראל בשנת 1889 ופתח את סניף החברה ביפו. בביקור זה ייסד יחד עם יחזקאל דנין (סוכובולסקי) את ספריית שער ציון.

פרידמן נשא לאשה באודסה את אלקה בת יצחק ברקנפלד ולזוג נולדו שלושה ילדים. הוא עסק במסחר ובפעילות ציבורית ונסע הלוך ושוב בין רוסיה וארץ ישראל. בשנת 1905 העביר את משפחתו לארץ ישראל, כדי שילדיו ילמדו בגימנסיה הרצליה, בנו הצעיר, הרצל, נפטר ממחלה. פרידמן עצמו המשיך לנוע בין ביתו באודסה לבית משפחתו ביפו.

בשנת 1909 הייתה אלקה פרידמן בין 66 חברי אגודת אחוזת בית שנוסדה לשם בניית פרוור עברי צפונית ליפו ובהגרלת המגרשים לאחוזת בית הגרילה את המגרש בשדרות רוטשילד 4. בשנת 1912 השתקע פנחס פרידמן סופית בתל אביב.

במלחמת העולם הראשונה היה פעיל בוועד להקמת הגדודים העבריים. בנו אברהם היה מראשוני המתנדבים לגדודים ולאחר המלחמה היה פעיל ציוני בארצות הברית. בין השנים 1922 ו-1932 שהה גם פנחס פרידמן עצמו בארצות הברית מטעם חברת הכשרת היישוב. הוא חבר ללואי ברנדייס והיה פעיל בגיוס כספים. כמו כן היה פעיל בחוגי הציונים הכלליים.

נפטר בכ"ז בטבת תרצ"ח, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20090302132118/http://www.ahuzatbait.org.il/Index.asp?CategoryID=187&ArticleID=346 משפחת פרידמן], באתר משפחות מייסדי תל אביב
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12794 מי היו 66 מייסדי תל אביב?], תל אביב בראשיתה: 1909-1934: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984, באתר מט"ח

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות חוטין
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:אגודת בני משה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1865
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1937
רמון סבונד

רמון סבונד (קטלאנית: Ramon Sibiuda; סוף המאה הארבע עשרה - 1436), תאולוג, פילוסוף ורופא קטלוני.

== חייו ==
נולד בברצלונה שהייתה בירת ממלכת אראגון. שימש כפרופסור לרפואה ולפילוסופיה באוניברסיטה של טולוז. נודע בשל ספרו "תאולוגיה טבעית" שנכתב בין 1434 ו- 1436. ספר זה שנכתב בלטינית הכיל מילים רבות שהושפעו מן הלשון הקטלאנית. הספר נערך בלטינית קלאסית על ידי חסידי תורתו והופיע שוב ב-1487, 1496 ו-1509.

בספרו זה סבונד כתב כי אלוהים נתן לאדם שני ספרים: את ספר היצירה (כלומר את הטבע) ואת הכתבים הקדושים. הוא טען כי באמצעות לימוד של ספר היצירה (או הטבע) ובעזרת "הארה" אלוהית ניתן ללמוד ולהבין את הכתבים הקדושים. הספר מכוון נגד הטיעון כי קיים ניגוד בלתי ניתן לגישור בין התבונה לבין האמונה, או בין הפילוסופיה לבין התאולוגיה. הוא המשיך וטען כי ניתן לעשות שימוש בתבונה האנושית כדי לחזק ולהבהיר את האמונה הנוצרית, וכי הטבע והתנ"ך שניהם כרוכים בהתגלות האלוהית.

ב-1559 ספר זה הוכנס לרשימת הספרים האסורים על ידי הכנסייה הקתולית באמצעות צו של האפיפיור פאולוס הרביעי, בגלל טענתו של סבונד כי הכתבים הקדושים אינם מהווים את המקור היחיד של ההתגלות האלוהית. הספר תורגם לצרפתית על ידי מחבר המסות מישל דה מונטן שהכניס בו שינויים שהתקבלו על דעתה של הצנזורה של הכנסייה (פריז, 1569). ב- 1595 המבוא המקורי של סבונד הוכנס שוב לרשימת הספרים האסורים.

את הסיבה להכנסת ספר זה לרשימת הספרים האסורים ניתן למצוא גם בתחילתה של המסה הפילוסופית הגדולה "סנגוריה על רמון סבונד" שנכתבה על ידי מישל דה מונטן בין 1575 ו 1580 (ספר 2, פרק 12): 

"הביקורת העיקרית שאנשים מטיחים ביצירה זו [של סבונד] היא שהנוצרים גורמים לעצמם עוול כאשר הם מנסים למצוא סימוכין לאמונתם בתבונה האנושית. הם טוענים כי הנצרות נתפסת רק באמצעות אמונה והשראה מיוחדת במינה של החסד האלוהי." 

מישל דה מונטן ניסה ללמד סנגוריה על ספר זה ועל מחברו וכתב: 

"מצאתי כי מחשבותיו של סופר זה נעלות, כי ספרו ערוך היטב וכוונותיו מלאות יראת שמים... מטרתו של סופר זה אמיצה ונועזת, כי הוא לוקח על עצמו להטיח באתאיסטים את כל עקרונות הדת הנוצרית באמצעות חוקי הטבע והתבונה האנושית... רמון סבונד טרח כדי להוכיח לנו כי בעולם הזה אין בנמצא דבר מנוגד ליוצרו." 

כמו רמון סבונד, מונטן חוקר את מצבה של ההכרה האנושית, אך מצביע על כך כי הידע והתבונה האנושית מוטלים בספק, ולכן גורס כי מוטב להישען על האמונה.

רמון סבונד זכה לאחרונה בתשומת לב רבה במסגרת לימודי מונטן בצרפת ובארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פילוסופים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1385
קטגוריה:נפטרים ב-1436
שדרות קסטיאנה

שדרת קסטיאנה ומגדלי [[שער אירופה]]
שדרת קסטיאנה (בספרדית: Paseo de la Castellana) היא שדרה מרכזית במדריד, בירת ספרד.

השדרה ממשיכה בצפון את שדרת פראדו ושדרת רקולטוס, ומרכיבה יחד איתן את הציר החוצה את מדריד מצפון לדרום. שדרת קסטיאנה היא הרחוב הארוך והרחב במדריד, תחילתה בפלאסה דה קולון וסיומה ביציאה הצפונית ממדריד.

לאורך השדרה ממוקמים מבני עסקים ובנקאות רבים, בהם מגדלי שער אירופה בפלאסה דה קסטייה ואזורי העסקים הגדולים AZCA ו-CTBA. בשדרה ממוקמים גם מתחם הממשלה נואבוס מיניסטריוס ושגרירויות רבות, לצד אצטדיון סנטיאגו ברנבאו המשמש את ריאל מדריד.

==גלריית תמונות==
<gallery>
CTBA 1, 3 & 4.JPG|אזור העסקים CTBA
Paseo de la Castellana (Madrid) 02.jpg|השדרה ואזור העסקים AZCA
Paseo de la Castellana (Madrid) 12.jpg|מנהרה תת-קרקעית בשדרה
Paseo de la Castellana (Madrid) 32.jpg|השדרה ומגדלי שער אירופה בערב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קסטיאנה
איסור הלנת המת

איסור הלנת המת הוא מצוות לא תעשה מהתורה על עיכוב קבורת המת. פשט המקרא אמנם מתייחס להרוגי בית דין, אולם המשנה בסנהדרין מבארת שהאיסור נוגע לכל אדם.

בנוסף על איסור הלנת המת, קיימת מצוות עשה מקבילה לקבור את המת ביום מותו. לגבי מצווה זו נחלקו הפוסקים אם היא חלה להלכה על כל מת או דווקא על הרוגי בית דין.

מותר לפי ההלכה להלין את המת אם הדבר נעשה לכבודו של מת.

הציווי מופנה אל קרובי המשפחה של המת, ואם אין לו קרובי משפחה, מופנה הציווי אל בני עירו. 

חכמי המשנה נחלקו אם האיסור מתייחס רק למגדף ועובד עבודה זרה כדעת חכמים או לכל מי שהתחייב סקילה (כל הנסקלין נתלין) כדעת רבי אליעזר.<ref></ref> ההלכה נפסקה כדעת חכמים שרק לגבי מגדף ועובד עבודה זרה קיים האיסור.<ref></ref> 

==מקור המצווה==
מקור האיסור בספר דברים (), שם נאמר:

אף שלפי רש"י המצווה היא רק במת מישראל, בספר יהושע מסופר כי יהושע במלחמותיו בארץ כנען, קיים את ההלכה הזו במלך העי (), ובחמשת המלכים: מלך ירושלים, מלך חברון, מלך ירמות, מלך לכיש ומלך עגלון (), לאחר שתלה את גופותיהם במשך היום, לעת ערב הורידם מעל העצים וקברם. 

נחלקו הראשונים אם איסור הלנת המת חל גם בחו"ל. דעת הרמב"ן ואחרים היא שאכן יש איסור, אלא שחומרתו פחותה מהאיסור בארץ.<ref>פירוש הרמב"ן לדברים פרק כא פסוק כג</ref>

==טעם המצווה==
רש"י מבאר כי טעם המצווה "קללת אלהים תלוי" שהוא "זלזולו של מלך הוא, שאדם עשוי בדמות דיוקנו, וישראל הם בניו. משל לשני אחים תאומים שהיו דומין זה לזה, אחד נעשה מלך ואחד נתפס ללסטיות ונתלה. כל הרואה אותו אומר 'המלך תלוי'". כלומר ישנו ביזוי של האל, בכך שהאדם שנברא בצלמו, מתבזה ונרקב על העץ.

==פרטי המצווה==
הערוך השולחן כותב בעקבות הספרי כי במצווה זו יש גם מצוות עשה וגם לא תעשה. עוד פוסק ערוך השולחן שעיקר עניין של איסור ההלנה הוא בשביל כבודו של המת והאיסור לנוולו, ולכן מותר להשהות את הקבורה במקום שיש פקודת מלכות, וכן "אם הלינו לכבודו להכין תכריכים, או שיבואו רבים ללוותו, או לעשות ארון, או שיבואו מקוננות, או להביא ספדן, וכיוצא בו – אינו עובר עליו" (יורה דעה שנז).

==היחס בין המצווה לחוקים זרים==
בשנת 1772, בעקבות פנייה שקיבל מאולוף גרהרד טיכסן, הוציא פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין הוראה, שלפיה אסור לקבור אף אדם עד שיעברו שלושה ימים מיום מותו (מחשש שהמת רק נראה כמת, אולם הוא עדיין חי). הקהילה היהודית פנתה למשה מנדלסון ובקשה את עצתו בנושא. מנדלסון כתב לדוכס והסביר לו שאמנם דין התורה לא מחייב קבורה מיידית, אבל ההלכה מחייבת אותה מדרבנן. הוא הציע פשרה, שהקהילה היהודית תמשיך במנהג של קבורה מיידית אבל רק אחרי שרופא מוסמך יוודא שהנפטר באמת מת. הפשרה נתקבלה על ידי הממשלה.

כיום, לעיתים דוחים את הקבורה ביום או יותר, על מנת לאפשר השתתפות ציבור בהלוויה, או לאפשר את השתתפותם של קרובים שנמצאים במקומות רחוקים. אולם בירושלים נהוג לקבור כל מת ביום מותו, אף בשעות מאוחרות בלילה, ולא לדחות את קבורת הנפטרים מעבר ליום מותם. אולם לעיתים כן דוחים את הלוויתם של אישים חשובים גם בירושלים, כדוגמת הלוויתם של רבנים מפורסמים, על מנת לאפשר הלוויה מכובדת ורבת משתתפים. מנהג זה הוא אחד מהמנהגים המיוחדים לירושלים, ומקורו בהלכה מיוחדת שתוקפה ככל הנראה הוא לירושלים שבין החומות.

==ראו גם==
* מת מצווה
* קבורה ביהדות
==הערות שוליים==

קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:פטירה ואבל ביהדות
קטגוריה:קבורה ביהדות
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:פרשת כי תצא
קטגוריה:כבוד בהלכה
נואבוס מיניסטריוס

נואבוס מיניסטריוס (בספרדית Nuevos Ministerios, משרדי ממשלה חדשים) הוא מתחם ממשלתי המאכלס מספר משרדי ממשלה וממוקם בשדרת קסטיאנה במדריד, בירת ספרד.

==רקע==
בשנות העשרים של המאה העשרים עבר מספר התושבים במדריד את רף המיליון והעיר צמחה במהירות. עיקר הצמיחה היה בפרבריה של מדריד וללא סדר או תכנון ייעודי. בשנת 1929 פרסמה עיריית מדריד מכרז בינלאומי לניהול העיר, במטרה להשתלט על קצב הצמיחה ולטפל בבעיות התנועה הגואות, אך ללא הצלחה.

זמן קצר אחרי ייסוד הרפובליקה הספרדית השנייה, פנתה העירייה לאגף הפיתוח העירוני בבקשה לקבל תוכנית לפיתוח עתידי של העיר. בתוך זמן קצר הומצאה תוכנית שהתבססה על אחד התכנונים שהוגשו למכרז לניהול העיר שנים ספורות לפני כן, על ידי האדריכל סקונדינו סואסו (Secundino Zuazo). ממשלת הרפובליקה נתנה עדיפות למודרניזציה של העיר, וב-1932 אישרה בחוק את מדריד כעיר הבירה. שנה לאחר מכן, אישר משרד הפנים את תוכנית הפיתוח כמעט במלואה.

במהלך 2018-2019 צולמה במקום העונה השלישית של סדרת הפשע הספרדית בית הנייר, ששוחררה ב-19 ביולי 2019.

==התכנון והבנייה==
דוגמה לקשתות שמאפיינות את המתחם
מטרת התוכנית העיקרית הייתה להרחיב את העיר לכיוון צפון סביב שדרת קסטיאנה, וכחלק ממנה נהרס באזור מסלול מרוצים ישן. נקודת ציון נוספת בתוכנית הייתה קישור של תחנות הרכבת בעיר באמצעות הרכבת התחתית של מדריד, במטרה להתגבר על הצפיפות במרכז העיר וברחוב גראן ויה בפרט. לאחר הריסת מסלול המרוצים, הונחה ב-15 באפריל 1933 אבן הפינה של מתחם ממשלה חדש וכן הונחו התשתיות להעברת קו רכבת תחתית מתחנת אטוצ'ה לתחנה החדשה בצפון העיר - תחנת צ'מרטין.

התוכנית לבניית מתחם הממשלה הוגשה על ידי השר לעבודות ציבוריות, אינדיקיו פרייטו, והתבססה בחלקה על תוכניתו של סואסו שהוגשה בעבר למכרז. התוכנית כללה במרכז המתחם חצר ובה מספר כיכרות, בריכות מים ומזרקות ובנייתו של המתחם התאפיינה בקשתות רבות. מתחת לחצר המתחם בוצעה חפירה שמשמשת כיום לתחנה של הרכבת הפרברית של מדריד.

עד תחילת מלחמת האזרחים הספרדית לא הושלמה בניית המתחם, וסואסו שגלה במהלכה לצרפת לא יכול היה להמשיך את הפרויקט. הבנייה הושלמה לבסוף על ידי קבוצת אדריכלים המזוהים עם הממשל הדיקטטורי ששינו והשמיטו מהתוכנית אלמנטים רבים ובהם גורד שחקים שתוכנן בצדו הצפוני של המתחם. העבודות הושלמו בשנת 1942, אך המשרד לעבודות ציבוריות עבר למבנה רק בשנת 1958.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדריד: מבנים
גן החשמל

גן החשמל, ובשמו הרשמי ההיסטורי: גינת השרון, הוא גן ציבורי בדרום תל אביב, בין הרחובות החשמל, ברזילי וליבונטין (לשעבר רחוב השרון), ששטחו 4.5 דונמים. הגן והרחוב הסמוך נקראים על שם תחנת הכוח הראשונה של תל אביב, שהוקמה בסמוך להם בשנת 1923 במסגרת חשמול תל אביב.

זהו הגן הציבורי השני שניטע בעיר, והגן הוותיק ביותר שעודו עומד על כנו (הראשון, גן גרוזנברג, הוסב לימים לחניון).

== היסטוריה ==
ראשיתו של הגן עם הקמתה של שכונת רמת השרון ההיסטורית בתל אביב הקטנה בראשית שנות ה-20. הגן ניטע בלב השכונה בשנת 1925 על ידי מחלקת הנטיעות העירונית. היה זה גן עירוני נאה, ששימש למשחקי ילדים ולאירועים ציבוריים בשכונה. הוא חסה בצילם של עצי דקל וצאלון, שאפשרו לזוגות צעירים להתבודד בו, עד כי כונה בידי תושבי השכונה "גינת הנשיקות".

במהלך השנים שינתה השכונה את פניה; את דייריה האמידים החליפו משרדים ותעשייה זעירה, ורבים מהמבנים בה הוזנחו. גן החשמל הפך בהדרגה ממקום נעים ורומנטי למוקד של נרקומנים וזונות ממין זכר, רבים מהם קטינים.<ref></ref>

בראשית המאה ה-21 עבר גן החשמל מתיחת פנים, ותוכנן מחדש בידי האדריכל אריה קוץ. העצים הוותיקים נעקרו לטובת מראה מואר יותר, המקשה על פעילות מפוקפקת כבעבר, ואת המדשאות החליפו רחבות מרוצפות. כן הוקם בו מגרש כדורסל קטן וגינת כלבים. מתחת לגן הוקם חניון תת-קרקעי. במקביל לשינוי הארכיטקטוני, התמקמו במתחם הסובב את גן החשמל מספר חנויות מעצבים, וכן הוקמו בו כמה מועדונים.

לא הכל היו שבעי רצון מהשינוי שעבר הגן. מבקרת האדריכלות אסתר זנדברג מתחה ביקורת על התכנון החדש, טענה כי "התוצאה האומללה דוקרת בלב ובעיניים" וכינתה אותו "אוקיינוסים של אריחי אקרשטיין, מטראז' היסטרי של קירות, קורות, מפלסים, פרגולות, טריבונות ופתחי אוורור כעורים, שורה מבהילה של גדרות, מעקות וספסלי ישיבה מתכתיים אכזריים, וערב רב של פרטי בנייה עילגים בביצוע ירוד." מתכנן הגן אמר בתגובה כי את הגן יש לבחון לאורך זמן, וכי העצים הצעירים שניטעו בו יגדלו עם הזמן. אחרים מתחו ביקורת על כך שהעירייה דוחקת מקרבה את תרבות השוליים.

== תמונות היסטוריות ==
<gallery widths="170px" heights="170px">
Ginat Hasharon and Hachashmal street 1938.jpg|גינת השרון, 1938
Hachashmal garden 1938 Itzhak Kalter.jpg|
Ginat Hasharon in Ramat Hasharon, Tel Aviv 1938.jpg|
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* אסתי לנדא, "[http://www.de-ja-vu.co.il/index2.php?id=134&lang=HEB מתחם גן החשמל היה לגינת השרון]"

== הערות שוליים ==

חשמל
קטגוריה:להט"ב בישראל
קטגוריה:אתרי קרוזינג
שוב החיוך

שוב החיוך הוא אלבומה השני של להקת בית הבובות שהוקלט ב-2006 ו-2007 ויצא בספטמבר 2007. האלבום, שבא לאחר אלבום הבכורה של הלהקה מ-2005, זכה להצלחה יחסית ותוך כעשרה ימים נמכרו ממנו כ-10,000 עותקים.

כל שירי האלבום נכתבו על ידי אמיר אטיאס, מלבד השירים "כי אם לא אז בשביל מה", "משחק סימולטני" ו"חלומות שפיספסת" שנכתבו על ידי גיטריסט הלהקה איתי שיף, והשיר "ליד הגורל" שנכתב על ידי בן פרגר. טרם יציאת האלבום יצאו לרדיו הסינגלים "אל תדאג" ו"עד שבאת". בניגוד לאלבומה הקודם של בית הבובות "מדפים", באלבום זה המבצעים זהים בכל השירים.

השירים "עד שבאת" ו"אל תדאג" זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו.

==רשימת השירים==
#קטע מעבר
#שוב החיוך
#כי אם לא אז בשביל מה
#ליד הגורל
#עד שבאת
#משחק סימולטני
#אני בפנים
#אל תדאג
#לא איתה
#ילד ירוק
#הפעם
#חלומות שפיספסת

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי 2007
קטגוריה:אלבומי בית הבובות
דגל סקסוניה

דגל סקסוניה משמש כדגלה של המדינה הגרמנית סקסוניה. עיצובו הוא ביקולור לבן-ירוק בדומה לדגל המדינה האוסטרית שטיריה. הדגל מונף בשתי גרסאות; האזרחית - ביקולור חלק, והמדינית המושחתת בסמל סקסוניה.

צבעי הדגל הוכרו כצבעי סקסוניה בשנת 1815 והיו בשימוש עד שננטשו ב-1935 עם הקמתו של הרייך השלישי. הדגל אומץ מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1947 וננטש בשנית עם הקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית וביטול המדינות אשר הרכיבו אותה. עם איחוד גרמניה אומץ הדגל בשנית כדגל המדינה הגרמנית החדשה.

==ראו גם==
* סמל סקסוניה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

סקסוניה

קטגוריה:סקסוניה
סקסוניה
רמת הטייסים

רמת הטייסים היא שכונה בדרום-מזרח תל אביב. היא תחומה בין הרחובות דרך השלום, דרך הטייסים ועודד. ממערב לה פארק וולפסון, מדרום כפר שלם וממזרח שכונת רמת חן שברמת גן.
== היסטוריה ==
השכונה נוסדה בשנות ה-50 ונקראה על שם שלושה טייסי חיל האוויר שנפלו בהגנה על תל אביב במהלך מלחמת העצמאות, מודי אלון, מתתיהו סוקניק ואהרן דוד שפרינצק.

השכונה כוללת 45 בתי שיכון בני שתיים עד שלוש קומות, מוקפים בגינות ובעלי גגות רעפים. שטחה 134 דונם, ובשנת 2008 התגוררו בה כ-2,200 תושבים. היא כוללת מרכז מסחרי, סניף של קופת חולים הכללית, מרפאה לבריאות הנפש ובית ספר. שדרה ירוקה חוצה אותה לרוחבה, בין רחוב עודד לפארק וולפסון.

במהלך מלחמת המפרץ פגע בשכונה טיל סקאד. בשנת 2008 החלה עיריית תל אביב-יפו בניסוי של הטמנת פחי אשפה מתחת לקרקע, במטרה לבחון את האפשרות לנהוג כך במקומות נוספים בעיר.

האנדרטה לשלושת הטייסים מוקמה ברחוב עודד בסמוך למרכז המסחרי בשכונה. לידה נמצאה אנדרטה קטנה לזכר בני השכונה שנפלו במערכות ישראל.
היות שמקודם פרויקט הכולל הריסת המרכז המסחרי, בשנת 2022 הוזזה האנדרטה לגינה המרכזית בשכונה.

בשנת 2021 אושר מסמך מדיניות תכנונית לשכונה המציע מתווה להתחדשותה באמצעות תוכניות בניין עיר.

==ראו גם==
* אנדרטת הטייסים (גן העצמאות)

==קישורים חיצוניים==

* [http://meitallehavi.com/_Uploads/dbsAttachedFiles/RamatHatayasim.pps מצגת של תושבי רמת הטייסים אודות השכונה] באתר של חברת מועצת עיריית תל אביב, מיטל להבי
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
יו גאבה גאבה!

יו גאבה גאבה! (באנגלית: !Yo Gabba Gabba) היא תוכנית טלוויזיה אמריקאית המשודרת בערוץ ניקלודאון האמריקאי, בערוץ לולי הישראלי ובערוצים נוספים ברחבי העולם. התוכנית מתאפיינת בשימוש בצבעים עזים, מוזיקה עכשווית וגישה קלילה. בזכות אופייה הוויזואלי זוכה התוכנית לאהדה בקרב בני נוער ומבוגרים.

יוצרי הסדרה הם כריסטיאן ג'ייקוב וסקוט שולץ. הדמו פיילוט של הסדרה עלה ב-2004 (שרק הופיעו הסדרה הדמויות מונו, ברובי ופלקס). הפיילוט הרגיל עלה ב-2006 והסדרה עצמה עלתה לשידור ב-20 באוגוסט 2007 ושנה לאחר מכן שודרה עונה השנייה. ב-2008 זכתה הסדרה בפרס אמי לסדרות המשודרות בשעות היום בקטגוריית עיצוב תלבושות. השם "גאבה גאבה" לקוח משורה בשיר של להקת הראמונס.

מנחה התוכנית היא דמות בשם DJ לאנס רוק, אותה מגלם לאנס רוברטסון, ולצדו מופיעות חמש בובות בצורות שונות: מונו, ציקלופ אדום, פופה, פרח ורוד, ברובי, מפלצת ירוקה, טודי, חתולת דרקון כחולה, פלקס, רובוט צהוב וידען ודמות נוספת שלא חיה בארץ גאבה ששמו הוא גובל, שהוא רוח רפאים שבוכה כל הזמן.

== עלילה ==
כל הפרקים מסדרים במבנה קבוע. כל פרק מתחיל במנחה לאנס רוק במקור דיי ג'יי בן הולך לארץ גאבה עם בומבוקס ובתוכו הדמויות ואז שיר הפתיחה מתנגן. אחריו מתחילים הילדים מתחילים להגיד את שם הפרק לדוגמה "כיף" או "ישנים" או "פחד" או "יום הולדת" או "להקה" או "אומנות" הפרק כולל ב-4 סצנות שבהם הדמיות מדברות ושרות ואחרי הראשון יש שיר אנימציה שמתאר את נושא הפרק ואז עוד אחד ואז שיר בבומבוקס. בסוף הפרק רק בחלק מהפרקים יש שעת סיפור שהוא גם אנימציה כמו השיר על נושא הפרק ואז לאנס רוק במקור דיי ג'יי בן מסכם את הפרק בריקוד עם השירים שהיו ואז הוא הופך את הדמיות לפסלים ולוקח אותם המעבורנים הם בנושא הפרק יש בניהם מתקן משחק וידאו כישרונות צעירים מעברון צביעה עם שי, הקצב של ביז ובדיחת טוק טוק.

== דמויות ראשיות ==
* DJ לאנס רוק (DJ lance rock) (ג'ינו קמבוס) – מנחה התוכנית אותו משחק לאנס רוברטסון. מכונה בגרסה העברית די ג'יי בן.
* מונו (Muno) (אורי אומנותי) – ציקלופ אדום.
* פופה (Foofa) (עונות 1–2: אפרת גוש/עונות 3–4: שירה קניספל) – פרח ורוד.
* ברובי (Brobee) (אלי לולאי) – מפלצת ירוקה.
* טודי (Toodee) (שירלי לילו) – חתולת דרקון כחולה.
* פלקס (Plex) (עונות 1–2: גלעד ויטל/עונות 3–4: דן קיזלר) – רובוט צהוב וידען.

== שידור ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:ניקלודיאון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ לולי: סדרות
קטגוריה:ניק ג'וניור: תוכניות וסדרות
נוכחים נפקדים

נוכחים נפקדים הוא ספר מאת דויד גרוסמן, שיצא לאור בשנת 1992.

חמש שנים לאחר שתיעד בספר הזמן הצהוב את פגישותיו עם פלסטינים תושבי השטחים, מספר גרוסמן בספר זה על עשרות פגישותיו עם ערביי ישראל, ועל השיחות שניהל עימם.
כך, למשל, מתוודע גרוסמן לתושבי הכפר הבלתי-מוכר (אז) עין חוד, וליחסיהם עם תושבי היישוב היהודי הסמוך עין הוד, שהוקם על חורבות כפרם המקורי; לתושבי הכפר ברטעה שחולק בעקבות הסכמי רודוס בין שתי מדינות אויבות - ישראל וירדן, ושאוחד שוב בעקבות מלחמת ששת הימים; ולתושבי הכפרים איקרית ובירעם שהסכימו להתפנות מבתיהם במהלך מלחמת העצמאות בעקבות הבטחה של צה"ל כי יורשו לחזור לאחר המלחמה - הבטחה שלא קוימה עד היום.
כמו כן מתועדות בספר שיחות שקיים גרוסמן עם פרופסור ארנון סופר ועם הסופרים סמי מיכאל, א. ב. יהושע ואנטון שמאס.

שם הספר הוא פרפרזה על המונח נפקדים נוכחים, שנטבע בשנות ה-50 בהתייחס לערבים תושבי ישראל שהוכרזו כנפקדים, ורכושם הופקע מהם מכוח חוק נכסי נפקדים.
לפי גרוסמן, הרוב היהודי בישראל מתייחס אל האזרחים הערבים כולם כאל "נוכחים נפקדים" - כהוויה של היעדר קולקטיבי, כקבוצה שהיא אמנם קיימת, אך נטולת פנים או שמות. לדבריו, אם ב-1948 היו הערבים בישראל "אלה שאינם, אך למעשה ישנם" - הם הפכו במהלך השנים להיות "אלה שישנם, ובעצם אינם".

==קישורים חיצוניים==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי דויד גרוסמן
קטגוריה:ערביי ישראל
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה