OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מכנובקה

מכנובקה (מיידיש. לעיתים: מאַכניװקאַ; באוקראינית, Махнівка, מכניבקה; בשנים 1935–2016: Комсомольське, קומסומולסקה; ברוסית: Комсомольское, קומסומולסקויה) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, על גדת נהר גנילופיאט, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1648, עת פשטו עליו גייסות חמלניצקי, ורצחו את היהודים ואת הפולנים המקומיים בו. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.

==יהודי מכנובקה==
בעיר פעלה חסידות מכנובקה, שושלת חסידית מבית חסידות סקווירא.

בשנת 1897 נמנו ביישוב 2,435 יהודים, קרוב למחצית מתושביו. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-2,500 יהודים. במהלך התקופה הסובייטית עזבו את היישוב יהודים רבים, ופעלו בו מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.

ב-14 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות ושוד ביהודיו, תוך חטיפתם לעבודות כפייה. ב-10 בספטמבר 1941 רצחו שוטרים גרמנים ואוקראינים כ-830 יהודים מהיישוב, וכן יהודים נוספים מכפרי הסביבה, ביער ז'ז'לב, כ-5 ק"מ מהיישוב. כמה עשרות יהודים שניצלו מהטבח, וכן יהודים נוספים מהסביבה, רוכזו לאחר מכן בגטו שהוקם בכפר, אשר ב-8 באוגוסט 1942 נרצחו כ-90 מיושביו.

ב-13 בדצמבר 1942 חוסל סופית הגטו שביישוב, עם רצח אחרוני יושביו בידי הגרמנים והאוקראינים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
דבורה בקון

דבורה בקון (24 בפברואר 1951 – 18 במרץ 1983) הייתה שחקנית קולנוע ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה לאריה ופולה בקון ניצולי שואה כבת זקונים ולה אח אחד גדול ממנה בשם משה. 

בקון גדלה בתל אביב והתגוררה בה עד מותה.

ב-1974 הופיעה בקון בסדרת הטלוויזיה "דלת הקסמים" בה גילמה אישה ברחוב.

קודם לעבודתה הקולנועית, בסוף שנות ה-70 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "זה הסוד שלי" בתור בעלת סוד, שעבדה בפנצ'ריה. 

היא עבדה גם כסלקטורית במועדון "21" בתל אביב שנפתח ב-1979 והיה מועדון הגייז הראשון בישראל, וכמו כן היא עבדה במועדונים נוספים בתל אביב, והייתה ידועה כבליינית עד השעות הקטנות של הלילה במועדונים "אפוקליפסה", “המשפחה", “קיסר" ו"המסבאה". 

הבמאי והשחקן צבי שיסל ליהק אותה בשנת 1977 לסרטון פרסומת של “טרופית", הוא בחר בה לפרסומת הזו לפני שהייתה מוכרת. לימים שיסל ליהק אותה לסרט “סבבה" שביים, שהפך גם לסרטה האחרון.

הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בסרט "נישואין נוסח תל אביב" בבימויו של יואל זילברג, שיצא לאקרנים ב-1979, ובו גילמה את מנהלת מועדון הקלפים.

בשנת 1980 השתתפה בצוות המתחנים של סרט המתיחות "חייך אכלת אותה" לצד יהודה ברקן, אריה מוסקונה וקרוליין לנגפורד. הופעתה בסרט הקנתה לה חשיפה רבה בציבור, וביססה את הדמות של האישה גדולת הממדים, גסת הרוח והמאיימת שהייתה מזוהה איתה בהמשך הדרך בסרטים נוספים, שהמוכר בהם הוא "ספיחס" בבימוי בעז דוידזון.

בשנת 1981 השתתפה בסרט "עם ישראל חי".

בשנת 1982 גילמה את מ"כית הבנות בסרט "ספיחס".

בשנת 1983 שיחקה בסרט "סבבה" שהווה ספין אוף ל"ספיחס", וגם שם גילמה את דמות המ"כית, וזה היה הסרט האחרון בו היא השתתפה טרם מותה.

ב-18 במרץ 1983 נהרגה בקון בתאונת דרכים בדרך לאילת ליד צומת קטורה בכביש 40 כשנהג המונית שנסעה בה סטה לצד הדרך, וכתוצאה מכך המונית התהפכה ועלתה באש. נהג המונית ונוסע נוסף שהיה ידיד של בקון שנסע איתה נפצעו. 

בקון נקברה בבית העלמין הדרום.

ב-1984 נהג המונית יצחק חזן נשלח לשנה וחצי מאסר בפועל ונשלל רישיונו לעשר שנים, לאחר שהוכח כי נהג בשיכרות, וגרם לתאונה הטראגית. 

במקום בו הייתה התאונה שגבתה את חייה ניצבת אנדרטה לזכרה. <ref></ref>

השירים "חיה בתוך קופסה" ו"בננ", של הזמרת קורין אלאל שהייתה חברתה, נכתבו לזכרה לאחר מותה ונכללו באלבומה הראשון של אלאל שיצא ב-1984.

בשנת 1993 עשר שנים אחרי מותה הקליט יזהר כהן שהיה חבר קרוב של בקון שיר בשם “אני ודבורה הגדולה", שנכתב על ידי קובי לוריא לאור סיפורים ששמע על בקון מחבריה הקרובים ומכהן עצמו, וקורין אלאל הלחינה את השיר. השיר נכלל באלבומו החמישי של כהן שיצא באותה השנה ושנקרא "לגעת במים לגעת ברוח".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1983
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:הרוגות תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
ערבל תדר

ערבל תדר
ערבל תדר הוא רכיב אלקטרוניקה לא ליניארי היוצר מכפלת תדרים במוצאו בהתאם לתדרים במבואו.

ברוב המקרים ערבל התדר יקבל במבואו שני תדרים, f1 ו-f2, ויצור במוצא את הסכום של f1 + f2 וההפרש של f1 - f2.

השימוש בערבל תדר הוא בעיקר בהמרת אות בתדר נמוך (BASEBABND) לתדרי שידור, או בהמרת אות נקלט מתדר גבוה לתדר נוח לקליטה.

עם כניסתם של דוגמים ספרתיים בתדרים ורוחבי סרט גבוהים לתחום השידור והקליטה המודרני, השימוש בערבלי תדר פחת אך עודנו קיים.

== ראו גם ==
* סירקולטור
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רכיבים אלקטרוניים
קטגוריה:רכיבים חשמליים
קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קומארוב אוסאדה

קומארוב אוסאדה (בפולנית: Komarów-Osada) הוא כפר במחוז זמושץ' שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==היסטוריה==
היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15, ועד המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בשנת 1868.

היישוב נודע בשל שני קרבות מרכזיים שנערכו בסביבתו: האחד בשנת 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, בו הביסו הכוחות האוסטריים את הכוחות הרוסיים, והשני באוגוסט 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, בו ניצחו הכוחות הפולניים את הכוחות הסובייטיים.

==יהודי קומארוב אוסאדה==

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,750 יהודים, שהיוו רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית ענפה, לצד מוסדות חסידיים. בשנת 1920 רצחו חיילים אוקראינים 16 מיהודי היישוב.

בתחילת מלחמת העולם השנייה עבר היישוב מיד ליד בין הצבא האדום ובין הוורמכט, ולבסוף, בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב, נקבע בתחום הכיבוש הגרמני. עם כניסת הגרמנים ליישוב, החלו אלו להחרים רכוש מיהודיו, ולחטוף אותם לעבודות כפייה שבוצעו במחנה עבודה בזמושץ'. בהמשך, הובאו לכפר כ-200 יהודים שגורשו מאזור לודז', כ-400 יהודים שגורשו מזמושץ' וכ-700 יהודים שגורשו משטחי צ'כוסלובקיה.

בקיץ 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, וב-23 במאי 1942 שולחו רבים מהם למחנה ההשמדה בלז'ץ. עד נובמבר 1942 נורו רוב היהודים שנותרו בגטו, והאחרונים מביניהם שולחו לבלז'ץ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160731193209/http://moreshet.pl/he/node/1125 קומרוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קונוב

קונוב (בפולנית: Kunów, ביידיש: קינעוו, קינוב) היא עיירה במחוז אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין.

==תולדות היישוב==
קונוב נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-12 כאחוזת בישופים, ובשנת 1365 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1502 הוחרב היישוב בידי הטטרים, ולאחר שהשתקם, נפגע שוב באמצע המאה ה-17 כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית לפולין. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכלל בשטחי פולין הקונגרסאית.

במהלך מרד ינואר היווה היישוב אחד ממוקדי המורדים הפולנים, ועקב כך, נטלו ממנו הרוסים את מעמדו העירוני בשנת 1869. זכויות אלה הושבו ליישוב רק בשנת 1990.

==יהודי קונוב==
בשנת 1912 (תרע"ב) מונה רבי יעקב יצחק דן לנדא (לימים האדמו"ר מסטריקוב) לכהן כרב העיר. לפניו כיהן אחיו רבי אברהם אביגדור שנפטר בחטף. לאחר עשר שנות רבנות הייתה שרפה גדולה בעיר והרב לנדא חזר לבית הוריו וסייע לאביו בהנהגת החסידות. 

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-500 יהודים, כרבע מתושביו. עם כיבוש היישוב בידי הגרמניה הנאצית בתחילת ספטמבר 1939, גורשו יהודיו לאוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי, וכעבור שבוע הורשו לחזור אליו. עם שובם, הוטלו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת ביצוע עבודות כפייה, החרמת רכוש, איסור על קשר עם לא יהודים וחובת תשלום סכומי כופר. במרץ 1941 הובאו ליישוב כ-100 יהודים שגורשו מווינה.

בסוף אוקטובר 1942 ערכו אנשי ס"ס וכוחות אוקראיניים אקציית חיסול בגטו שביישוב, תוך שליחת כ-500 מיושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה, ורצח הקשישים והחולים מחוץ ליישוב. מקהילת קונוב שרד את השואה יהודי אחד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160801043803/http://moreshet.pl/he/node/1127 קונוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
ארטאשס הראשון, מלך ארמניה

ארטאשס הראשון

טקס ההלוויה של ארטאשס
ארטאשס הראשון (ביוונית: Άρταξίας בארמנית: Արտաշես; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מלך ארמניה, ומייסד ממלכת ארמניה.

==ביוגרפיה==
לאחר כיבושה של ממלכת אוררטו בידי מדי, וכיבושה של מדי בידי מלך אנשאן כורש הגדול, הפכה ארמניה לסטראפיה נידחת בתוך הממלכה האחמנית. הממלכה האחמנית נכבשה בידי אלכסנדר הגדול מלך מוקדון, ובכלל זה ארמניה. אלכסנדר, לא ביקר מעולם בארמניה, אולם הסטראפ שלה נכנע לפניו כפי שבחרו לעשות סטראפים פרסיים רבים אחרים. ארמניה, הפכה למחוז נידח בתוך האימפריה הסלווקית. היא הייתה מחולקת ל"ממלכות" רבות, שהיו ככל הנראה שושלות מקומיות. המלך הסלווקי אנטיוכוס השלישי (הגדול), מינה מתישהו בין 200-209 לפנה"ס את ארטאשס כסטרטגוס של ארמניה.

לפני כן לא ידוע דבר על ארטאשס. הוא מילא את שליחותו בנאמנות, אולם לאחר שבשנת 191 לפנה"ס הובס אנטיוכוס בקרב מגנסיה, מרדו בו ארטאשס והכתיר עצמו כמלך ארמניה. ארטאשס, איחד את הארמנים, וקבע גבול מסודר לממלכתו. הרומאים, הכירו בממלכתו כפי שהכירו במרבית הממלכות שמרדו בשלטון הסלווקי. כמו כן, מקורות מסוימים רומזים שארטאשס אירח בחצרו את המצביא הקרתגי המפורסם חניבעל ברקה. על פי המסופר חניבעל סייע לארטאשס לבנות עיר שסטראבון מכנה "ארטקססטה" על שם המלך, ופלוטרכוס מכנה "קרתגו שבארמניה". לא ברור במה סייע חניבעל בבניית העיר, סטראבון רק כותב שהעיר: "נבנתה בידי חניבעל", ופלוטרכוס מכנה אותה: "מעשה ידיו של חניבעל הגדול שבאויבי רומא". ידיעה זו סותרת ידיעה אחרת על פיה חניבעל שהה אותה תקופה בכרתים.

ארטאשס, הנהיג בממלכתו שפה אחידה שהייתה ככל הנראה מבוססת על ארמית. ברוב הכתובות הארמניות מאותה תקופה הוא מכונה "ארתחששתא". ארטאשס גם בנה ערים וייסד מקדשים, והשושלת שלו עתידה להחזיק מעמד עד אמצע ימי הביניים. ההיסטוריון הארמני מובסס חורנאצי מספר, כי האלאנים, עם נודד ממוצא איראני פלשו לארמניה בתקופת שלטונו של ארטאשס. ארטאשס, יצא לקרב מול האלאנים הביס אותם ואף לקח בשבי את בנו של מלך האלאנים. מלך האלאנים נאלץ להסכים להסכם שלום עם ארטאשס, אולם ארטאשס לא הסכים לתנאי אחד, להחזיר את השבוי. בתגובה, הנסיכה האלאנית סאטאניק (Satenik) נעמדה על שפת הנהר מול מחנהו של ארטאשס והפצירה בו לשחרר את אחיה. ארטאשס נשבה ביופייה של סאטאניק, והסכים לשחרר את אחיה בתמורה לידה. מלך האלאנים השיב לו שאצל האלאנים מקובל שהחתן "חוטף" את הכלה. ארטאשס, על פי המסופר לקח חבל מעור, והשליך אותו אל הגדה השנייה של הנהר. החבל נכרך סביב מותניה של הנסיכה והוא לקח אותה למחנה שלו. החתונה נחגגה בפאר והדר, על ראש החתן נשפכה מקלחת של זהב, ועל ראש הכלה מקלחת של פנינים.

סאטאניק, ילדה לארטאשס שישה בנים. בנו הבכור טיגראנס הראשון ירש אותו. טיגראנס היה שליט פחות מוצלח מאביו, ובימיו גברה השפעת האימפריה הפרתית בממלכה. נכדו טיגראנס הגדול, הצליח להביס את הפרתים, ולהפוך את ארמניה לאימפריה אדירה, אולם גם הוא הובס בסוף הפעם בידי הרומאים. עם זאת ממלכת ארמניה המשיכה להתקיים עוד שנים רבות.
==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20151212151451/http://www.armenia.co.il/armenian-history.html היסטוריה של ארמניה] ב"אתר ארמניה"
* [http://www.iranicaonline.org/articles/artaxias-i-arm ארטאשס הראשון] באנציקלופדיה איראניקה 
* [ארטאשס הראשון, מלך ארמניה המלך ארטאשס] באתר armenians.com 
* [http://www.armin.am/en/Encyclopedia_Armency_Arashes_1_in ארטאשס הראשון] במכון ללימודים ארמניים 
* ארטאשס הראשון באנציקלופדיית פאולי-ויסובה 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי ארמניה
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:חניבעל
קטגוריה:ארמנים
קלאוס פיכטל

קלאוס פיכטל (בגרמנית: Klaus Fichtel, נולד ב-19 בנובמבר 1944 בקאסטרופ-ראוקסל שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04, בורדר ברמן ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת המגן.

פיכטל הוא שיאן ההופעות של שאלקה 04 בכל הזמנים, עם 477 הופעות בבונדסליגה במדי הקבוצה. פיכטל ממוקם רביעי בטבלת שיאני ההופעות בבונדסליגה בכל הזמנים עם 552 הופעות, 477 במדי שאלקה 04 ועוד 75 במדי ורדר ברמן.

==קריירת מועדונים==
פיכטל החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שאלקה 04 בשנת 1965 כאשר היה בן 21. פיכטל שיחק בקבוצה במשך 15 עונות ברציפות, בהן כבש 14 שערים ב-437 הופעות. עם שאלקה זכה פיכטל בגביע מקומי בשנת 1972, לאחר ניצחון 5-0 בגמר על קייזרסלאוטרן.

בשנת 1980 עבר פיכטל לורדר ברמן, שנשרה בעונה הקודמת לליגת הבונדסליגה השנייה. פיכטל עלה עם הקבוצה לבונדסליגה בעונת 1982, וכבר בעונת הבכורה המחודשת של הקבוצה בבונדסליגה, סייע לה לסיים במקום השני, ובעונה העוקבת במקום החמישי. פיכטל עזב את ורדר ברמן לאחר ארבע עונות, בהן ערך 75 הופעות בבונדסליגה ועוד 42 הופעות בבונדסליגה השנייה, שבהן לא הבקיע. 

בשנת 1984 חזר פיכטל לשאלקה 04, והוסיף 40 הופעות נוספות בארבע עונות במדי הקבוצה. בשנת 1988 פרש פיכטל ממשחק פעיל, כשהוא בן 44.

==קריירה בינלאומית==
לפיכטל 23 הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה המערבית. פיכטל השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1970, בו סיימה נבחרתו במקום השלישי.

==תארים==
עם שאלקה 04:
* הגביע הגרמני: 1972

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1944
קונסקיה

קונסקיה (בפולנית: Końskie; ביידיש: קינסק או קינצק) הוא עיר מחוז בפרובינציית שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקְיֶה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
קונסקיה הייתה מיושבת מהמאה ה-11, ונזכרת לראשונה במסמך משנת 1124. בתחילת המאה ה-13 נבנתה ביישוב כנסייה. בשנת 1748 הוענקו לקונסקיה זכויות עיר. באזור קונסקיה התפתחה מראשיתה של העיר תעשיית כריית עפרות ברזל והתכת ברזל.

==יהודי קונסקיה ==
תצלום של בית הכנסת של קונסקיה מ[[שנות ה-30 של המאה ה-20.]]
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בקונסקיה הוא מהמאה ה-16, ואלו תרמו חלק משמעותי לפיתוחה התעשייתי של העיר בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-6,500 יהודים, מתוך כ-8,300 תושבים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, וכן פעילות של בתי ספר עבריים. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

===בשואה===
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, רצחו בו אלו עשרות יהודים, העלו באש בתי כנסת בה, ולקחו כבני ערובה כמה מנכבדי הקהילה בעיר להבטחת תשלום סכומי כופר. באביב 1940 רוכזו כ-7,500 יהודי העיר והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו בן שני חלקים שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה בהרוביישוב.

עם הבאת יהודים נוספים מהסביבה לגטו שבעיר, בסתיו 1942 הגיע מספר יושביו לכ-10,000 יהודים. ב-3 בנובמבר 1942 שולחו כ-6,000 מהם למחנה ההשמדה טרבלינקה, וב-7 בנובמבר 1942 שולחו לטרבלינקה כ-3,000 יהודים נוספים מהגטו. כ-600 יהודים נרצחו בגטו במהלך אקציות אלה, ומספר יהודים שהצליחו להימלט מהגטו ליערות הסביבה נרצחו בידי פרטיזנים פולנים.

מספר יהודים מהגטו שהצליחו לחמוק מהאקציות, וכן יהודים נוספים מהסביבה, כ-800 איש, רוכזו לאחר מכן בצפיפות קשה ביותר במשק חקלאי בסביבת העיר, בו הועסקו בין היתר בפירוק בית העלמין היהודי בעיר. עד 7 בינואר 1943 גורשו כולם למחנות ולגטאות הסביבה, ומשם הועברו לאתרי ההשמדה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160731184425/http://moreshet.pl/he/node/1136 קונסקיה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
גסטון סופריטי

גסטון ניקולס סופריטי (בספרדית: Gastón Nicolás Soffritti, נולד ב-13 בדצמבר 1991) הוא שחקן ומוזיקאי ארגנטינאי. ידוע בעיקר בתפקידיו בטלנובלות של כריס מורנה "פינת אור", "פלוריסיינטה" ו"קטנטנות".

== קריירה ==
בשנים 2001- 2002 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Yago, pasión morena" ("יאגו, תשוקה אפלה"), בה גילם את דמותו של מתאו.

בשנת 2003 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "פינת אור", בה גילם את דמותו של חבודבודין/גיז'רמו.

בשנת 2005 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "פלוריסיינטה", בה גילם את דמותו של טיאגו.

בשנת 2006 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "קטנטנות", בה גילם את דמותו של פדריקו (פולגס) רומרו.

בשנים 2007–2008 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "פטיטו", בה גילם את דמותו של מתיאס.

בשנת 2012 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Graduados" ("בוגרים") בה גילם את דמותו של מרטין.

בשנים 2013–2014 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Los vecinos en guerra" ("השכנים במלחמה"), בה גילם את דמותו של לוקאס.

בשנים 2014–2015 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "יום ולילה", בה גילם את דמותו של בנחמין.

בשנת 2017 השתתף בגרסה הארגנטינאית לתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בעונה ה-12, והוא פרש באמצע העונה. 

בשנים 2018–2021 כיכב לצד ניקולאס ריירה בשלוש עונות של הטלנובלה "Millennials" שמדברת על שישה חבר'ה צעירים בני דור המילניום ועל חייהם, האהבות שלהם, האינטרסים שלהם והקונפליקטים שלהם. 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ארגנטינאים
קטגוריה:שחקנים ילדים ארגנטינאים
קטגוריה:מוזיקאים ארגנטינאים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1991
קוסוב לאצקי

קוסוב לאצקי (בפולנית: Kosów Lacki) היא עיירה במחוז סוקולוב שבפרובינציית מזוביה בפולין, אשר עד השואה הייתה יישוב יהודי.

==תולדות היישוב==
העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1202, ובשנת 1723 הוענקו לה זכויות עיר והיתר לקיים ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים. בשנת 1869 ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות, ואלה הושבו לו רק בשנת 2000.

==יהודי קוסוב לאצקי==
קהילה יהודית עצמאית התקיימה בעיירה מאמצע המאה ה-18, לאחר שבני משפחת האצולה הפולנית קוסובסקי עודדו יהודים להשתקע ביישוב. בשנת 1827 היו כל תושבי העיירה יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,300 תושבים, כמעט כולם יהודים, והתקיימה בה פעילות ציונית, הגם שרוב תושביה היו חרדים.

===בשואה=== 
בהתאם להסכם ריבנטרופ מולטוב נכללה העיירה בתחום הכיבוש הגרמני בפולין בספטמבר 1939, ואלו החלו מיד בגיוס יהודי המקום לעבודות כפייה, תוך שוד רכושם. בסוף 1939 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו בהמשך יהודים מקאליש. באמצע שנת 1942 שולחו מספר יהודים מהגטו שבעיירה לטרבלינקה, כדי לסייע בבניית מחנה ההשמדה.

בין 22 ל-25 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ופולנים, ושילחו את כל יושביו לטרבלינקה (1,100 איש). יהודים רבים שהתנגדו לאקציה נורו במקום, וחלקם הצליחו להימלט ליערות הסביבה, אך הוסגרו לגרמנים בידי הפולנים.

לאחר שחרור העיירה בקיץ 1944 רצחו הפולנים את היהודים הבודדים ששבו אליה.

==לקריאה נוספת==
* מ. צאנין, קוסוב בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 149–154 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160801043040/http://moreshet.pl/he/node/1138 קוסוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:אתרי מרידות יהודים בשואה
מיכאל צורק

מיכאל צורק (בגרמנית: Michael Zorc, נולד ב-25 באוגוסט 1962 בדורטמונד שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה דורטמונד ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.

צורק היה קפטן בורוסיה דורטמונד בין השנים 1989 ו-1997.

==קריירת מועדונים==
צורק שיחק בקבוצת הנוער של בורוסיה דורטמונד, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1981. צורק שיחק לאורך כל הקריירה שלו בבורוסיה דורטמונד, ונחשב לאחד מגדולי שחקניה בכל הזמנים. צורק זכה בגרמניה עם בורוסיה דורטמונד בשתי אליפויות הבונדסליגה, גביע מקומי אחד. בזירה הבינלאומית, צורק הגיע עם דורטמונד לגמר גביע אופ"א 1993, בו הפסידה הקבוצה במפגש כפול ליובנטוס. בשנת 1997, נפגשו שתי הקבוצות שוב, הפעם בגמר ליגת האלופות, בו דורטמונד ניצחה 3-1, וצורק זכה להניף את גביע האלופות לפני פרישתו, כמו גם את הגביע הביניבשתי באותה שנה, לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו. בשנת 1998 פרש צורק ממשחק פעיל לאחר 17 שנים בבורוסיה דורטמונד, בהן צבר 463 הופעות בבונדסליגה והבקיע 131 שערים, והוא מדורג במקום השני בטבלת המבקיעים של בורוסיה דורטמונד בכל הזמנים, לאחר מנפרד בורגסמולר.

==קריירה בינלאומית==
לצורק שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה, אך הוא מעולם לא זומן לטורניר גדול, על אף הצלחתו בבורוסיה דורטמונד. בשנת 1981 זכה באליפות העולם עד גיל 20 ובאליפות אירופה עד גיל 18 במדי נבחרות גרמניה הצעירות.

==לאחר הפרישה==
צורק המשיך לעבוד בבורוסיה דורטמונד גם לאחר פרישתו ממשחק, ומונה למנהל הספורטיבי של הקבוצה, וזכה עמה בתפקיד זה באליפויות בשנים 2002, 2011 ו-2012.

==תארים==
עם בורוסיה דורטמונד:
* גביע אירופה לאלופות: 1996/1997
* הגביע הביניבשתי: 1997
* אליפויות הבונדסליגה: 1994/1995, 1995/1996
* הגביע הגרמני: 1988/1989

עם נבחרות גרמניה המערבית הצעירות:
* גביע העולם עד גיל 20: 1981
* אליפות אירופה עד גיל 18: 1981

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1962
ינס נובוטני

ינס נובוטני (בגרמנית: Jens Nowotny, נולד ב-11 בינואר 1974 במאלש שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעיקר בבאייר לברקוזן ובנבחרת גרמניה בעמדת הבלם.

נובוטני היה במשך שנים שיאן ההרחקות בבונדסליגה, כאשר צבר שמונה כרטיסים אדומים במהלך הקריירה בבונדסליגה. במאי 2017 השווה את שיאו לואיז גוסטבו.

==קריירת מועדונים==
===קרלסרוהה===
נובוטני שיחק במועדון הנוער של קרלסרוהה ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1991, בגיל 17. נובוטני השתלב במהרה בקבוצה, ועוד בטרם מלאו לו 20 שנים, סייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בבונדסליגה בשנת 1993, ולהעפיל לגביע אופ"א בעונה העוקבת, בו הודחה קרלסרוהה בפנדלים מול אוסטריה זלצבורג בחצי הגמר. נובוטני שיחק בקרלסרוהה חמש עונות, בהן הקבוצה שמרה על יציבות יחסית בצמרת הבונדסליגה, ועזב בשנת 1996 לאחר שצבר 103 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש שבעה שערים.

===באייר לברקוזן===
בקיץ 1996 חתם נובוטני בבאייר לברקוזן, ושיחק בקבוצה זו במשך עשור, וכבר בעונה הראשונה שלו בקבוצה, 1996/97, סיימה לברקוזן במקום השני אחרי באיירן מינכן. נובוטני הפך עד מהרה לעוגן הגנתי בקבוצה, ביחד עם קארסטן ראמלו, והקבוצה סיימה בתקופתו במקום השני בבונדסליגה עוד שלוש פעמים נוספות, אך לא הצליחה לזכות באליפות. הצלחתו הגדולה של נובוטני בקבוצה הייתה בליגת האלופות בעונת 2001/02, בה הקבוצה הגיעה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-1 לריאל מדריד, במשחק בו נובוטני לא שיחק מאחר שנפצע והוחלף בגומלין של חצי הגמר מול מנצ'סטר יונייטד כבר בדקה העשירית. אותה פציעה גרמה לנובוטני להחמיץ את מונדיאל 2002 וכמעט את כל עונת 2002/03, בה לברקוזן ספגה 56 שערים והייתה לאחת ההגנות החלשות בליגה, בהיעדרו של נובוטני, ואף כמעט נשרה אל הבונדסליגה השנייה. בעונה העוקבת, כאשר נובוטני שב מהפציעה, לברקוזן חזרה אל הצמרת, סיימה במקום השלישי והעפילה שוב לליגת האלופות. בשנת 2006 עזב נובוטני את לברקוזן, אחרי עשר עונות, בהן כבש ארבעה שערים ב-231 הופעות בבונדסליגה.

===דינמו זאגרב===
בקיץ 2006 חתם נובוטני במועדון הקרואטי דינמו זאגרב על חוזה לשלוש שנים. בתחילת דרכו בקבוצה, שיחק מספר משחקים אף על פי שסבל מפציעה. נובוטני שב ממשחק ידידות של נבחרת גרמניה בו שיחק 90 דקות למרות הפציעה, וביקש ממאמנו לשחק במשחק ליגה מאחר שאשתו וילדיו הגיעו לזאגרב במיוחד, ומאמנו שיתף אותו במשחק בחוסר רצון. פציעתו של נובוטני החמירה בעקבות משחק זה. והוא נאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו שוב לתקופה ארוכה. בינואר 2007 הודיע נובוטני על פרישה מכדורגל, מאחר שלטענתו לא יוכל בגיל 33 לחכות עשרה חודשים עד שיחלים מהפציעה, כפי שהשתמע מתחזיות הרופאים.

==קריירה בינלאומית==
לנובוטני 48 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שער אחד. נובוטני ייצג את גרמניה ביורו 2000 וביורו 2004, בשניהם לא צלחה הנבחרת הגרמנית את שלב הבתים, ובמונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, אליו זומן עקב ניסיונו, על אף שלא שיחק שנתיים במדי הנבחרת. עם זאת, שימש בעיקר גיבוי מהספסל לפר מרטסאקר וכריסטוף מצלדר, ושיחק רק במשחק על המקום השלישי. את מונדיאל 2002, בו הפסידה נבחרתו במשחק הגמר לנבחרת ברזיל, החמיץ נובוטני בגין פציעה ארוכה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני קרלסרוהה
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1974
Pipes of Peace

Pipes of Peace הוא אלבום האולפן הרביעי של המוזיקאי האנגלי פול מקרטני, שיצא בשנת 1983.<div>אלבום זה הוא למעשה ההמשך של האלבום הפופולרי Tug of War, אך הצליח פחות ממנו.</div>

== רקע ==
לפני יציאת האלבום, שמו לב רבים שהאלבום ממשיך את Tug of War בדרכים רבות: הוא הופק בידי ג'ורג' מרטין, ונעשה בו שיתוף פעולה עם מייקל ג'קסון (באלבום הקודם שיתוף הפעולה היה עם סטיבי וונדר). גם באלבום זה הופיע רינגו סטאר, מתופף הביטלס, כמתופף בחלק מהשירים.

עם זאת, שלא כמו "Tug of War", אלבום זה כלל צליל אלקטרוני-מעודן.

"Say Say Say", דואט עם מייקל ג'קסון, שוחרר כסינגל באוקטובר 1983, בתור הרצועה המובילה באלבום. הסינגל זכה להצלחה במצעדים, וקטף את המקום השני במצעד הבריטי והמקום הראשון במצעד האמריקאי. הסינגל נשאר בראש המצעדים במשך שישה שבועות, עד תחילת 1984.<div>"Pipes of Peace" נבחר במקום הרביעי בבריטניה והמקום ה-15 בארצות הברית.</div>

הביקורות הכלליות לאלבום היו טובות פחות מאשר ל"Tug of War". לטענת רבים, הניסיון להמשיך את ההצלחה מאלבום זה לא יצא לפועל בצורה טובה. 

== רשימת שירים ==
כל השירים נכתבו על ידי פול מקרטני, מלבד "Say Say Say" ו"The Man" שנכתבו בשיתוף עם מייקל ג'קסון. "Hey Hey" נכתב בשיתוף עם סטנלי קלארק.

צד א
# 3:56 - "Pipes of Peace"
# 3:55 - "Say Say Say" (עם מייקל ג'קסון)
# 3:58 - "The Other Me"
# 3:05 - "Keep Under Cover"
# 3:20 - "So Bad"
צד ב
# 3:55 - "The Man" (עם מייקל ג'קסון)
# 2:54 - "Sweetest Little Show"
# 4:33 - "Average Person"
# 2:54 - "Hey Hey"
# 2:54 - "Tug of Peace"
# 3:28 - "Through Our Love"

== נגנים ==
* פול מקרטני: גיטרה בס, גיטרות, פסנתר, קלידים, סינטיסייזר, תופים, שירה
* לינדה מקרטני: קלידים, קולות רקע
* מייקל ג'קסון: שירה (בדואטים עם מקרטני)
* אריק סטיוארט: גיטרות, קולות רקע
* דני ליין: גיטרות, קלידים, קולות
* יו ברן: גיטרה
* גאוף וויטהורן: גיטרה
* סטנלי קלארק: גיטרה בס, קולות
* גווין רייט: כינור
* ג'רי היי: מיתרים, קרן יער
* גרי הרביג: חליל
* כריס המר סמית': הרמוניקה
* אנדי מקקי: סקסופון
* ארני ווטס: סקסופון
* גרי גרנט: קרן
* רינגו סטאר: תופים
* סטיב גאד: תופים
* דייב מאטאקס: תופים
* ג'יימס קיפן: טאבלה
* מקהלת "ילדי פצלוני": קולות רקע ב"Pipes of Peace"
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלבומי 1983
קטגוריה:אלבומי פול מקרטני
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפן ביתי
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
עונת 1953/1954 בליגה א'

עונת 1953/1954 בליגה א הייתה העונה השלישית של ליגה א' כליגת הכדורגל הבכירה בישראל מאז קום המדינה, והיא הוקדמה על חשבון עונת 1952/1953 מאחר שעונת 1951/1952 נסתיימה באיחור של כחמישה חודשים.

הליגה כללה 12 קבוצות - 10 קבוצות ששיחקו בליגה בעונת 1951/1952, וכן הפועל כפר סבא והפועל בלפוריה שעלו ליגה בתום עונת 1951/1952 בליגה ב'. העונה החלה ב-21 בפברואר 1953 והסתיימה ב-13 במרץ 1954. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי יחס שערים.

העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב, שזכתה באליפות בפעם השלישית ברציפות. המבקיע המצטיין של העונה היה אליעזר שפיגל ממכבי פתח תקווה שכבש 16 שערים. מכיוון שהוחלט להרחיב את הליגה ל-14 קבוצות, אף קבוצה לא ירדה לליגת משנה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable sortable" style="text-align:right"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|נקודות
|-bgcolor="#ffff99"
|1||מכבי תל אביב||22||16||6||0||59||11||38
|-
|2||מכבי פתח תקווה||22||13||6||3||51||21||32
|-
|3||הפועל פתח תקווה||22||12||3||7||55||25||27
|-
|4||הפועל תל אביב||22||9||7||6||35||18||25
|-
|5||מכבי רחובות||22||6||9||7||30||33||21
|-
|6||הפועל רמת גן||22||8||4||10||31||35||20
|-
|7||מכבי נתניה||22||7||5||10||23||36||19
|-
|8||a|מכבי חיפה||22||8||3||11||25||52||19
|-
|9||הפועל חיפה||22||7||4||11||26||37||18
|-
|10||הפועל כפר סבא||22||8||1||13||27||38||17
|-
|11||בית"ר תל אביב||22||7||3||12||23||42||17
|-
|12||הפועל בלפוריה||22||4||3||15||20||57||11
|}

קטגוריה:עונות בליגה העליונה בכדורגל בישראל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1953
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1954
קטגוריה:1953 בישראל: ספורט
קטגוריה:1954 בישראל: כדורגל
יום זמנהוף

200px
יום זמנהוף (באספרנטו: Zamenhofa Tago) הוא המועד הידוע ביותר בקרב קהילת דוברי האספרנטו בעולם, וחוגגים אותו ב-15 בדצמבר, יום הולדתו של אליעזר לודוויג זמנהוף (1859-1917), יוצר שפת האספרנטו. 

יום הולדתו ה-19 של זמנהוף, בשנת 1878, נחשב ליום הולדתה של השפה, משום שבמסיבת יום ההולדת הציג זמנהוף לראשונה בפני חבריו את הגרסה הראשונה של שפת אספרנטו - ספרו Lingwe uniwersala, גרסה שהתפתחה עד 1887, עת ראה אור ספרו של זמנהוף Unua Libro ("הספר הראשון"), המציג את הגרסה הידועה כיום כשפת האספרנטו. כיום, דוברי אספרנטו רבים בעולם נפגשים ביום זה ומדברים בשפה, ויש הנוהגים לקנות ספר באספרנטו בתאריך זה. מנהג מפורסם הוא לערוך כנסים לציון האירוע. 

חלק מדוברי האספרנטו הציעו כי תאריך זה יהיה "יום ספרות האספרנטו" במקום "יום זמנהוף", כדי לא להגזים בחגיגת הצלחתו של איש אחד. מוציאים לאור של ספרים באספרנטו בדרך כלל מוציאים ספר ביום זה, ומתנהלות מכירות של ספרים שנכתבו בשפה זו במרכזי אספרנטו ברחבי העולם.

בשנת 2009 צוין מלאת 150 שנה ליום הולדתו של זמנהוף. בתאריך זה נפתח מועדון אספרנטו חדש בביאליסטוק וגם נערך סימפוזיון גדול בניו יורק שהשתתפו בו דוברי אספרנטו רבים וגם בלשנים. חברת גוגל הוציאה לוגו מיוחד לכבוד האירוע (שרבוט גוגל) שבו הופיע דגל האספרנטו, ובעקבות זאת כשני מיליון אנשים ביקרו בערך על שפת האספרנטו בוויקיפדיה.

==קישורים חיצוניים==

*
זמנהוף
דרור הירדן

דְּרוֹר הַיַּרְדֵּן (שם מדעי: Passer moabiticus) הוא מין של דרור, שתת-המין הדומיננטי שלו מצוי במזרח התיכון, ותת-המין השני שלו מצוי במערב אפגניסטן ומזרח איראן. תת-המין השני, P. m. yatii, נחשב לעיתים כמין נפרד. זהו מין קטן יחסית, אורכו נע בין 12 ל-13 ס"מ.

אצל הזכר הכיפה, הלחיים והעורף אפורים, והסינר שחור. גבת העין לבנה, וצדי הצוואר צהובים. הגב חום-אדמדם ועליו פסים שחורים, הבטן אפורה-לבנבנה. הנקבה דומה לנקבת דרור הבית: על הגב יש פסים חומים, הראש אפרפר והבטן לבנה-צהבהבה; עם זאת, היא קטנה יותר ומקורה קצר יחסית לדרור הבית, ולעיתים בצדי צוארה יש כתמים צהובים.

נוצותיו של תת-המין P. m. yatii בעלות גוון חולי ביחס לתת-המין השלט, ונוצות הבטן בעלות גוון צהוב דהוי, דומה לזה שבצדי הצוואר.

מין זה שקט לרוב. עם זאת, שירתו דומה מעט לזו של הדרור הספרדי, אבל היא רכה ממנה. הקריאה המושמעת בזמן המעוף היא "צ'י-וויט" גבוה.

כמשתמע משמו, תחום תפוצתו של דרור הירדן מתמשך על פני בקעת הירדן ואזור ים המלח, ומשם עד לעיראק, איראן, ומערב אפגניסטן. פרטים ממין זה נצפו גם בקפריסין, אך האוכלוסייה שם נכחדה ככל הנראה. דרור הירדן הוא מין נודד, ואוכלוסיות עשויות להימצא הרחק מתחום תפוצתן. תת-המין P. m. yatii חורף במערב פקיסטן, אך רוב האזורים בהם הוא חורף אינם ידועים. פרטים מתת-המין הדומיננטי נצפו גם בחלקים דרומיים יותר של המזרח התיכון.

בדומה למיני דרורים אחרים, דרור הירדן ניזון בעיקר מזרעים. בתי הגידול המועדפים עליו הם שפלות בעלות צמחיית שיחים (בין השאר שיחי אשל) שקרובות למקווי מים. הקן מוקם על עץ. הנקבה מטילה 4–7 ביצים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.birds.org.il/he/species-page.aspx?speciesId=487 דרור הירדן], באתר הצפרות הישראלי
* [http://www.yardbirds.org.il/show_bird/19 דרור הירדן], אתר הציפורים בחצר הבית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1864
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי בייקר טריסטראם
קטגוריה:דרוריים
קטגוריה:ארץ ישראל: דרוריים
קטגוריה:אפגניסטן: עופות
קטגוריה:איראן: עופות
טוקוס אפריקני עקוד

טוקוס אפריקני עקוד (שם מדעי: Tockus fasciatus) הוא מין של קלאו מהסוג טוקוס, שמצוי בחלקים נרחבים מאפריקה המשוונית, מגמביה למערב אוגנדה וצפון אנגולה. אורכו כ-54 ס"מ; בתי הגידול המועדפים עליו הם יערות. 
== מאפיינים ==
רוב גופו שחור; הבטן וקצה הזנב לבנים. המקור והמבנה דמוי-הקסדה מעליו צהובים, ועליהם כתמים שחורים. הזכר והנקבה דומים, אם כי קסדתה של הנקבה קטנה יותר. צבע גופם של פרטים צעירים דהוי יותר, והם חסרי קסדה. המעוף גלי.

הטוקוס האפריקני העקוד אוכל-כל: הוא ניזון מפירות וחרקים, וחביבים עליו במיוחד אגוזי דקל השמן. הקלאו קורא לעיתים קרובות בצליל פיי-פיי-פיי דמוי שריקה.

הקן מוקם בחלל בעץ. גודל התטולה מגיע עד 4 ביצים; צבען לבן. הכניסה לקן נחסמת בתחילת הקינון על ידי הנקבה: היא חוסמת אותו בעזרת שימוש בעיסה דמוית גומי שמורכבת מבוץ, לשלשת ושאריות פרי. היא משאירה רק חרך צר, דרכו הזכר יכול להביא לה מזון. כאשר בתוך העץ כבר אין מספיק מקום לגוזלים ולנקבה, הנקבה פורצת את המחסום שבנתה, ובונה אותו מחדש, כך שהגוזלים נשארים בפנים. מרגע זה ועד לפריחת הגוזלים מהקן, הזכר והנקבה מאכילים אותם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' שו
קטגוריה:טוקוס
קטגוריה:גאנה: עופות
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
קטגוריה:הרפובליקה המרכז-אפריקאית: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם האפריקאים
אלבר גו

אלבר גו (בצרפתית: Albert Gau; 1910, קונק סור אורבייל (Conques-sur-Orbiel) – 1993, בראם (Bram) שבדרום מערב צרפת) היה כומר, פעיל המחתרת הצרפתית במלחמת העולם השנייה, עיתונאי, פוליטיקאי וחסיד אומות העולם מצרפת.

==קורות חיים==
בתור כומר היה גו פעיל בסניף של התנועה הרפובליקנית העממית, בעלת האוריינטציה הנוצרית, באזור מגוריו.

===פעילותו בתקופת השואה===
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, היה גו כומר של בית הספר התיכון בקרקסון. בסוף 1942 קיבל גו פניה מניקול בלוך, פעילה במחתרת היהודית "La Sixième" שייסדה תנועת הצופים היהודיים בצרפת, מחתרת שבראשה עמד רובר גמזון. בלוך ביקשה את עזרתו בהצלת ילדים יהודים שעמדו בפני סכנת גירוש למחנות ריכוז והשמדה. למרות הסכנה קיבל עליו גו להסתיר ילדים יהודים במוסדות חינוך צרפתיים ובבתים פרטיים. זאת עשה תוך שימוש בקשריו עם פקידים במשטר וישי. גו השיג כרטיסים של קיצוב מזון וכן מסמכים מזויפים עבור יהודים, בין היתר מסמכי טבילה מזויפים ותעודות לידה מזויפות.

גו היה מנהל מועדון הנוער הקתולי JOC בקרקסון, מועדון אותו הסב למעון זמני עבור בני נוער יהודיים שחיכו להעברתם למקומות מסתור קבועים יותר. כאשר היו הגרמנים פושטים על המועדון, התחבאו בני הנוער ולא נמצאו על ידי הגרמנים. מספר פעמים נאלץ גו להימלט מז'נדרמים צרפתיים ומאנשי גסטפו.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם אלבר גו

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה החל גו בפעילות פוליטית. הוא היה סגן ראש עיריית נרבון, ראש חבל לנגדוק-רוסיון ופעיל במפלגת הסוציאליסטים האירופאים. בין השנים 1945–1955 היה ציר באספה הלאומית של צרפת. בדעותיו היה פציפיסט ואנטי-קולוניאליסט. כעיתונאי היה פעיל עקבי במשך כל הקריירה שלו נגד האנטישמיות והגזענות ונטה לקומוניזם. הוא היה מהפוליטיקאים הראשונים שיצאו נגד העינויים בתקופת הכיבוש הצרפתי של אלג'יריה. הוא פעל רבות באספה הלאומית של צרפת לביטול עונש המוות. הוא פעל לשם הקמת מוסד להכשרה עבור תלמידים שנזקקו לחינוך מיוחד במקום מגוריו, בראם.

בשנת 1986 הוכר אלבר גו על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:כמרים צרפתים
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:נרבון: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1910
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1993
קרל-היינץ קורבל

קרל-היינץ "צ'ארלי" קורבל (בגרמנית: Karl-Heinz "Charly" Körbel, נולד ב-1 בדצמבר 1954 בדוסנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק באיינטרכט פרנקפורט ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת המגן.

לקורבל 602 הופעות בבונדסליגה בין השנים 1972 ו-1991, כולן במדי איינטרכט פרנקפורט, והוא נחשב לשיאן ההופעות בבונדסליגה בכל הזמנים.

==קריירת מועדונים==
קורבל החל לשחק בקבוצה הבוגרת של איינטרכט פרנקפורט בשנת 1972 כאשר היה בן 18, ונשאר בה 19 עונות ברציפות. בתקופה זו זכה ארבע פעמים בגביע הגרמני, ופעם אחת בגביע אופ"א בשנת 1980, לאחר ניצחון במפגש כפול מול בורוסיה מנשנגלדבך בגמר. בשנת 1991 פרש קורבל ממשחק פעיל, לאחר שכבש 45 שערים ב-602 הופעות.

==קריירה בינלאומית==
לקורבל שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, אך הוא מעולם לא שיחק בטורניר גדול.

==קריירת אימון==
קורבל אימן בין השנים 1995 ו-1996 באיינטרכט פרנקפורט, ואחר כך במועדוני חובבים. נכון לשנת 2015, קורבל הוא מנהל האקדמיה לכדורגל של איינטרכט פרנקפורט, ובבעלותו חנות למוצרי ספורט בעיר הולדתו דוסנהיים.

==תארים==
עם איינטרכט פרנקפורט:
* הגביע הגרמני: 1973/74, 1974/75, 1980/81, 1987/88
* גביע אופ"א: 1979/80

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1954
ניר בן משה

ניר בן משה (נולד ב-1967) כיהן כממונה על הביטחון במערכת הביטחון.

==ביוגרפיה==
בן משה הצטרף לשורות המלמ"ב בשנת 1993. ב-2008, בהיותו נציג סיב"ט (אגף הסיוע לייצוא ביטחוני) בוושינגטון, מונה לראש האגף לאבטחת מידע וקשרי חוץ במלמ"ב, והתקדם עד לתפקיד סגן ראש המלמ"ב. בשנים 2015-2013 שימש כעוזר למנכ"ל משרד הביטחון דן הראל.

ב-13 בדצמבר 2015 נבחר על ידי ועדת איתור לכהן כראש המלמ"ב במקום אמיר קין.

ב-27 בדצמבר 2015 הדיח את ראש מנהלת חומה, יאיר רמתי, בשל עבירת ביטחון מידע.

בוגר מחזור 2020 של תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.

בשנת 2021 סיים את כהונתו וביוני של אותה שנה הצטרף למכון למחקרי ביטחון לאומי כחוקר בכיר.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממונה על הביטחון במערכת הביטחון
קטגוריה:בוגרי תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
מנשה מילר

מנשה פ. מילר (באנגלית: Menashe P. Miller; נולד ב-1974) הוא פוליטיקאי מוניציפלי יהודי בארצות הברית. בעבר ראש עיריית לייקווד שבניו ג'רזי, וכיום סגן ראש העירייה.

==קריירה==
מילר, בוגר ישיבת "בית מדרש גבוה" בלייקווד, שירת לאחר נישואיו בחיל האוויר האמריקאי כצ'פלין (קצין דת) והגיע לדרגת מייג'ור. הוא חבר המפלגה הרפובליקנית ונבחר לראשונה למועצת העיר בשנת 2003. ב-2010 נבחר לראשונה לכהן כסגן ראש העירייה ובשנה שלאחריה בחרה בו מועצת העיר לכהן כראש העירייה, כסגנו כיהן ראש העירייה הקודם סטיבן לנגרט. בשנת 2012 נבחר מילר לכהן בקדנציה שנייה כראש העירייה וב-2013 החליף אותו סגנו אלברט (יצחק) אקרמן. ב-2014 זכה שוב בכהונת ראש העירייה לקדנציה שלישית, אך ב-2015 תפס אקרמן את ראשות העירייה בשנית ומילר מכהן כסגנו.

 

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ראשי עיריות בניו ג'רזי
קטגוריה:יהודים ראשי עיריות בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי ישיבת לייקווד
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
איתי זבולון (שחקן)

איתי זבולון (נולד ב-11 בפברואר 1985) הוא שחקן, קומיקאי, מוזיקאי, במאי ויוצר ישראלי, שהתפרסם מיצירת סרטונים מקוריים לרשת, לצד משחק בסדרות והצגות שונות.

==ביוגרפיה==
זבולון גדל בשכונת נווה שאנן שבחיפה. הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב.

==קריירת משחק: תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה==
ב-2009 השתתף בתפקיד אורח של עובד קייטרינג בסדרה מנדלבאום בלש פרטי.
בשנים 2011 עד 2014 שיחק בתיאטרון החאן במגוון הצגות, בהן "החולה המדומה", "הלילה השנים עשר", "תעלולי סקפן" ו"ירושלים החדשה". בטלוויזיה הופיע בסדרות "המובילים", ב"סלב'ס" (דיבוב ותסריט), "השועלים" ו"רון".

בשנת 2014 שיחק בתפקיד אורח במערכון בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת".

ב-2015 שיחק בתפקיד הראשי בסרט האימה-קומי "מסווג חריג". באותה שנה השתתף בתפקיד קצר בסדרת הטלוויזיה "רון". 

בשנת 2017 השתתף זבולון בסדרת הקומית "ויקי ואני" שמשודרת בערוץ 10 בתפקיד הראשי לצידה של מגי אזרזר.

בשנת 2018 השתתף בסדרה "ככה זה" של yes בתפקיד מנו השכן.

בשנת 2019 השתתף בסדרת הדרמה "פאנץ'" של yes בתפקיד צלביץ', בתוכנית המערכונים הסאטירית "שב"ס" המשודרת בתאגיד השידור הציבורי בתפקיד ד"ר ליאב ובסדרה "זה לא הגיל" של שידורי קשת, בתפקיד מוקה.

בשנת 2020 השתתף ב"ארץ נהדרת" בסדרת המערכונים "גרנד רילקס אילת" בתור מיתר מקפל המגבות.

בשנת 2021 השתתף בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "שבאבניקים" בתפקיד תלמיד הישיבה צולי גרוס.

בשנת 2022 השתתף בסרט הקומדיה "עולה לראש", שיצרו וכתבו חברי ערוץ הכיבוד, בתפקיד יוגב ציפריס.

בשנת 2023 השתתף בעונה השנייה של הסדרה "האחיין שלי בנץ" המשודרת בחינוכית, בתפקיד ניב בר נור.

בפברואר 2024 החל להשתתף בתוכנית הסטנדאפ והמערכונים "מועדון הסטנד-אפ" שמשודרת בכאן 11.

== יצירה לרשת ==
משנת 2012 החל זבולון ליצור סרטונים לרשת. סרטונים אלה זכו לחשיפה גדולה וחלקם הפכו לתופעה תרבותית.

בין הסרטונים שיצר: "שם", "ווהן", "יניר האחמ"ש" וסרטון לקידום פסטיבל SoLow (חיפה-תל אביב).

== יצירה לבמה: תיאטרון וסטנדאפ ==
באוקטובר 2021, זבולון העלה בבכורה את ״העולם הוא מקום יפה״, מופע המשלב ומטשט את החיבור בין סטנדאפ לתיאטרון. המופע נוצר ובוים על ידי זבולון. במופע משתתפת השחקנית ג׳וי ריגר, אשר הייתה חלק מפיתוח המופע כשחקנית יוצרת. המופע מציג בתיאטרון הבית ביפו.

בספטמבר 2022, זבולון העלה ביחד עם דניאל קורן בפסטיבל ישראל בבכורה את ״הווה מוחלט״, מופע תיאטרון מאולתר לחלוטין. קורן וזבולון חוקרים במופע, את היכולת לייצר אירוע בימתי בלי להתכונן בכלל. מופע הנשען על מסורת האימפרו ומותח את הגבולות לזרם תודעה הנע בין דיאלוגים וסצנות, לווידויים, שיחות ומוזיקה מאולתרת. המופע מציג ברחבי הארץ.

==קריירה מוזיקלית==
בתחום המוזיקלי הקים זבולון ב-2010 את להקת הפאנק "ויתרתי" יחד עם הגיטריסט יהונתן כספי, אליה הצטרף המתופף נמרוד ליברמן והבסיסט טל מרקוס.

הלהקה הוציאה שני אלבומי EP. הראשון בשנת 2012 והוא נקרא "Double EP" והשני בשנת 2013 והוא נקרא "גבינה חצי רכה".

ב-2014 הלהקה הפסיקה את פעילותה והוציאה את האלבום "אוסף של חרטות".
ב-2021 התאחדה הלהקה ושבה להופיע. בספטמבר של אותה שנה, הלהקה הוציאה EP חדש בשם ״עכשיו עכשיו עכשיו״.

ב-2023 "ויתרתי" חיממו את להקת Offspring בהופעתם בישראל.

משנת 2016 זבולון חבר בלהקת "Mayonesa".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

* [https://www.instagram.com/itayzmarzipan/ איתי זבולון], ברשת החברתית אינסטגרם

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
רווה שגיא

רווה שגיא (נולד ב-28 בספטמבר 1972) הוא סופר ישראלי.

שגיא הוא יליד קיבוץ גבת שבעמק יזרעאל. בנעוריו התאבד סבו בתלייה ושגיא היה זה שמצא אותו ללא רוח חיים. יסוד אוטוביוגרפי קשה זה נוכח בחלק מספריו, שזכו עם צאתם לשבחי המבקרים.

ספרו האחרון, "ספינות של קרבה", לוקט מתוך סיפורים שנכתבו במקור לקהל עוקביו של שגיא בפייסבוק, ביוזמתו של עורך ספריה לעם, משה רון.

שגיא מתגורר עם אשתו השנייה יסמין, יש לו שני ילדים מנישואיו הראשונים, ושני ילדיה מנישואיה הראשונים, באזור השרון.

==ספריו==

*הכנות לנדידה, רומאן, הוצאת כנרת, 2001
*ביום שאחותי נעלמה, רומאן לנוער, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005
*כל הדרכים, רומאן, הוצאת הקיבוץ המאוחד - הספריה החדשה, 2006
*ספינות של קרבה, קובץ סיפורים, עם עובד, 2015

==קישורים חיצוניים==

* רווה שגיא, [http://www.newlibrary.co.il/article?c0=14494&bss53=13176 לא לכתוב ולהישאר בחיים], באתר הספריה החדשה, 11 באוגוסט 2008
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:גבת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
פול רמדיה

פול רמדיה (בצרפתית: Paul Ramadier; 1888, לה רושל – 1961, רודה (Rodez) שבדרום מערב צרפת) היה פוליטיקאי סוציאליסטי צרפתי, ראש עירייה, ראש ממשלת צרפת, שר המחזיק מספר תיקים בממשלת צרפת וחסיד אומות העולם.

==קורות חיים==
רמדיה היה בנו של פסיכיאטר מלה רושל. הוא למד משפטים וכתב עבודה לתואר דוקטור בנושא המשפט הרומי. הוא היה סוציאליסט ופעיל פוליטי ובשנת 1919 נבחר לתפקיד ראש עיריית דקזוויל שבדרום מערב צרפת. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1959. משנת 1938 היה שר העבודה בממשלתו של אדואר דאלאדיה.

===פעילותו בתקופת השואה===
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, סייעו רמדיה ואשתו מרגריט (Marguerite) להסתיר ובכך להציל את אנרי-לוי ברול ומשפחתו. בנובמבר 1942, לאחר שהגרמנים כבשו את שטחי משטר וישי, הזהירה המחתרת הצרפתית את ברול והתחבא עם בני משפחתו אצל רמדיה. באביב 1944 גבר הלחץ הגרמני באזור, ופעולות ההצלה של רמדיה עמדו בפני סכנת גילוי וחשיפה. הוא מצא מקום מסתור נפרד לכל אחד מבני משפחתו של ברול ויצר קשר עם מדריך שלקח את בני המשפחה למקומות המסתור החדשים שלהם. חברים אחרים של רמדיה הנפיקו או השיגו מסמכים מזויפים עבור בני המשפחה של ברול.

רמדיה היה ידוע בהתנגדותו למשטר וישי ולכן הושם במעקב על ידי שלטונות וישי. נוכח עובדה זו, היה בסיוע שנתן לבני משפחת ברול סיכון עצמי רב. הוא סייע גם לסלומון גרומבך , סוציאליסט יהודי וחבר בית הנבחרים, למצוא מקום מסתור מרדיפות הגרמנים וכך הציל את חייו. תקופת מה היה בקשר עם לאון בלום וסייע לו בעזרה נפשית וחומרית ככל יכולתו.

===לאחר המלחמה===
לאחר שחרור צרפת, מנובמבר 1944 ועד מאי 1945, היה רמדיה השר לענייני אספקה בממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית, ממשלתו של דה גול. מדצמבר 1946 ועד ינואר 1947 היה רמדיה שר המשפטים ולחץ לאישורה של תוכנית מרשל. לאחר אישור חוקתה של הרפובליקה הצרפתית הרביעית היה רמדיה ראש ממשלת צרפת, במהלך 1947. במהלך שנה זו פיטר רמדיה את השרים הקומוניסטים מממשלתו. לאחר הפגנות פועלים התפטר. לאחר מכן היה שר ההגנה, ובתפקידו זה היה אחראי על דיכוי המרד במדגסקר באותה שנה. תחת ראש הממשלה גי מולה היה רמדיה שר הכלכלה והמסחר. הוא היה אחראי על תקצוב מלחמתה של צרפת באלג'יריה ולשם כך הטיל מס דרכים .

בשנת 1985 הוכר רמדיה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==

* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4022140 על פול רמדיה] באתר יד ושם.
* 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:חברי הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית
קטגוריה:ראשי ממשלת צרפת בתקופת הרפובליקה הרביעית
קטגוריה:ראשי עיריות בצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1888
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1961
קארסטן ראמלו

קארסטן ראמלו (בגרמנית: Carsten Ramelow, נולד ב-20 במרץ 1974 בברלין המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאייר לברקוזן ובנבחרת גרמניה בעמדות הבלם והקשר האחורי.

==קריירת מועדונים==
===הרטה ברלין===
ראמלו גדל בברלין המערבית, ואת שנות ילדותו ונעוריו העביר במועדוני כדורגל מקומיים, ובגיל 17, בשנת 1991, החל לשחק בהרטה ברלין ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. ראמלו שיחק הן בקבוצה הבכירה של הרטה ברלין והן בקבוצת המילואים, וסך הכל ארבע עונות בהרטה ברלין, בהן השתלב בקבוצה וכבש חמישה שערים ב-80 הופעות בקבוצה הבכירה, אך לא הצליח לעלות איתה לליגת הבונדסליגה.

===באייר לברקוזן===
בפגרת החורף של עונת 1995/96, החל ראמלו לשחק בבונדסליגה לראשונה בחייו, כאשר חתם בבאייר לברקוזן, ויצר חוליית הגנה חזקה בצוותא עם ינס נובוטני, שעד לשנת 2002 סיימה ארבע פעמים כסגנית האלופה. למעשה, עד שנת 2003 באייר לברקוזן סיימה כל עונה במקום הרביעי ומעלה, אך לא זכתה באליפויות. בשנת 2002 הגיע ראמלו עם הקבוצה לגמר ליגת האלופות ושימש קפטן במשחק בו הפסידה באייר לברקוזן 1–2 לריאל מדריד. החל משנת 2006 דעכה כמות ההופעות של ראמלו בגין פציעות חוזרות, והוא פרש ממשחק פעיל בתום עונת 2007/2008. בסך הכול צבר 333 הופעות בבונדסליגה עם באייר לברקוזן, בהן כבש 23 שערים.

==קריירה בינלאומית==
ראמלו השתתף עם נבחרת גרמניה ביורו 2000, בו לא צלחה הנבחרת את שלב הבתים, ובמונדיאל 2002, בו הפסידה הנבחרת 0–2 לנבחרת ברזיל, במשחק הגמר, בו ראמלו שיחק 90 דקות. בטורניר זה, ראמלו ספג כרטיס אדום במשחק בשלב הבתים נגד נבחרת קמרון, והחמיץ בגין זאת את משחק שמינית הגמר נגד נבחרת פרגוואי. ראמלו היה אמור להיות מזומן ליורו 2004 על ידי המאמן רודי פלר, אך בחר לוותר על השתתפותו ולפרוש מהנבחרת שבוע לפני פרסום הסגל, עם 46 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שלושה שערים.

==קריירה מוזיקלית==
ראמלו הוציא אלבום בשנת 2005 שנקרא Sing when your'e winning, שלא הופץ בהפצה מסחרית, אלא רק לקרובי משפחתו וחבריו.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1974
עונת 1954/1955 בליגה א'

עונת 1954/1955 בליגה א הייתה העונה האחרונה של ליגה א' כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.

הליגה כללה 14 קבוצות - 12 קבוצות ששיחקו בליגה בעונת 1953/1954, וכן הפועל חדרה ובית"ר ירושלים שעלו ליגה בתום עונת 1953/1954 בליגה ב'. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות, ונקודה אחת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי יחס שערים.

הליגה הייתה אמורה להיפתח בדצמבר 1954, אך בעקבות עימותים וחילוקי דעות בהתאחדות לכדורגל בין מרכזי "הפועל" ו"מכבי" החלה הליגה באיחור ב-5 בפברואר 1955, ונסתיימה ב-5 בנובמבר 1955.

העונה הסתיימה בזכייה של הפועל פתח תקווה באליפות הראשונה בתולדותיה. המבקיע המצטיין של העונה היה ניסים אלמליח מבית"ר תל אביב שכבש 30 שערים, שיא שנשמר במשך 61 שנה עד שנשבר על ידי ערן זהבי שכבש 35 שערים בעונת 2015/2016. סגן מלך השערים בעונה זו היה נחום סטלמך מהפועל פתח תקווה, אשר כבש 27 שערים.

הפועל כפר סבא נותרה בליגה העליונה לאחר משחקי המבחן. בית"ר ירושלים ירדה לליגת המשנה לאחר משחקי המבחן, ובנוסף גם הפועל חדרה והפועל בלפוריה ירדו ליגה.

בתום עונה זו הוקמה הליגה הלאומית, שהייתה לליגה הבכירה בישראל החל מעונת 1955/1956, ואילו ליגה א' הפכה לליגת המשנה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|נקודות
!הערות
|- bgcolor="#ffff99"
||1||הפועל פתח תקווה||26||18||4||4||68||23||40
|-
||2||מכבי תל אביב||26||17||4||5||84||28||38
|-
||3||הפועל תל אביב||26||12||9||5||49||23||33
|-
||4||מכבי נתניה||26||13||7||6||54||43||33
|-
||5||בית"ר תל אביב||26||12||5||9||64||47||29
|-
||6||מכבי חיפה||26||11||6||9||54||41||28
|-
||7||מכבי פתח תקווה||26||10||7||9||37||41||27
|-
||8||מכבי רחובות||26||11||4||11||49||48||26
|-
||9||הפועל חיפה||26||9||6||11||40||55||24
|-
||10||הפועל רמת גן||26||10||3||13||35||41||23
|- bgcolor=#ff9999
||11||בית"ר ירושלים||26||8||5||13||37||59||21||rowspan=2 align=center|משחקי המבחן (בית"ר ירושלים ירדה ליגה)
|- bgcolor=#ff9999
||12||הפועל כפר סבא||26||6||6||14||38||46||18
|- bgcolor=#ffcccc
||13||הפועל חדרה||26||7||2||17||36||53||16||rowspan=2 align=center|ירדו ליגה
|- bgcolor=#ffcccc
||14||הפועל בלפוריה||26||3||2||21||32||129||8
|}

==משחקי מבחן==
במשחקי המבחן השתתפו שתי הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בליגות המשנה המחוזיות: הפועל קריית חיים (בית הצפון) ומכבי יפו (בית הדרום), ושתי הקבוצות שסיימו במקומות ה-11 וה-12 בליגה הבכירה: בית"ר ירושלים והפועל כפר סבא. כל קבוצה שיחקה משחק אחד נגד שלוש הקבוצות האחרות, ושתי הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים, מכבי יפו והפועל כפר סבא, שיחקו בליגה הבכירה בעונה לאחר מכן. בית"ר ירושלים ירדה לליגת המשנה, והפועל קריית חיים נשארה בליגת המשנה.

{| class="wikitable" style="text-align:right"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|נקודות
!הערות
|-bgcolor="#D0F0C0"
||1||מכבי יפו||3||2||1||0||8||2||5||rowspan=2 align=center|עלו ליגה
|-bgcolor="#D0F0C0"
||2||הפועל כפר סבא||3||1||2||0||5||3||4
|- bgcolor=#ffcccc
||3||הפועל קריית חיים||3||1||1||1||5||7||3||rowspan=2 align=center|ירדו ליגה
|- bgcolor=#ffcccc
||4||בית"ר ירושלים||3||0||0||3||3||9||0
|}

קטגוריה:עונות בליגה העליונה בכדורגל בישראל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1954
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1955
קטגוריה:1954 בישראל: כדורגל
קטגוריה:1955 בישראל: כדורגל
פייר-מארי תאה

פייר-מארי תאה (בצרפתית: Pierre-Marie Théas; 1894, ברזון , הפירנאים האטלנטיים – 1977) היה בישוף בדיוקסיה של מונטובן במחוז טארן וגארון, וחסיד אומות העולם מצרפת.

==קורות חיים==
תאה קיבל הסמכה לנזורה בשנת 1920 והסמכה לבישופות בשנת 1940. בשנת 1970 קיבל הסמכה בתור "בישוף חונך" של סן ז'רמן , תואר אותו נשא במשך רובה של שנת 1970.

===פעילותו בתקופת השואה===
לאחר תחילת גירוש היהודים מצרפת למחנות ההשמדה בקיץ 1942 פרסם תאה מכתב גלוי נגד גירוש היהודים מצרפת. הוא נעצר על ידי הגסטפו מספר פעמים ונכלא לתקופות מספר, ובסך הכל היה במעצר במחנות ריכוז במשך למעלה מחודשיים. הוא היה תומך בפקס כריסטי ובזרם הסוציאליסטי הקתולי.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם פייר-מארי תאה

===הכרה===
בשנת 1981 הוכר תאה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

== ספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Ce Que Croyait Bernadette (אמונתה של ברנדט)
* Ce Que Croyait Le Vierge Marie (אמונתה של הבתולה מרי).
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:כמרים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1894
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1977