OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ליטובוי

ישויות פוליטיות במאות 9–13 בשטחי רומניה של היום
ליטובוי (ברומנית: Litovoi; השם מופיע בתעודות בלטינית כ-Lytuoy, Lythen Waiwoda ו-Litva Vaivodam) היה שליט רומני (וויבוד או קניאז) ששלט בערך בשנים 1241–1277 או 1279, באזור אולטניה של היום, בחלק הדרומי-מערבי של רומניה הנוכחית. 

שמו כנראה הוא ממקור סלאבי, אך מוצאו הרומני (המופיע בצורה "olati") מוזכר בדיפלומת האבירים היואניטים, כלומר הוספיטלרים, שהוצאה ב-2 ביולי 1247 על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה (1235-1270). בדיפלומה צוין כי המלך מעניק לאבירים ההוספיטלרים, שליטה בבאנות הסוורין (או באנאט של סוורין) וב"קומניה" . במסמכים הונגריים מופיע כ "ליטואוי" (Lytuoy) או "ליטואון" וארצו נקראה "טרה ליטואה" (terra Lytua). באגרות המולדביות מ-1374 ו-1407 שמו מוזכר כ"ליטובוי" או "ליטאבור".
בכרוניקות אחדות הוזכר שמו כ"Lyrtioy" או "Lynioy". לדעת ההיסטוריון הבולגרי ואסיל זלטרסקי היה מדובר בצורה מעוותת של השם הבגולרי "ליטובוי"
יש משערים כי בהתחלה משל ליטובוי, שמרכז נסיכותו היה אולי במחוז גורז' של היום, גם באזור מסוים בדרום טרנסילבניה השכנה, אזור האצג (Haţeg), שנכבש ממנו מאוחר יותר בידי מלך הונגריה.
זלטרסקי, תוך הסתמכות על מידעמהכרוניקן הערבי ראשיד א-דין סבר שהנסיכות של ליטובוי הייתה בחסות הקיסרות הבולגרית השנייה.

בשנת 1277 או בשנים 1277–1280 נמצא ליטובוי במלחמה עם ההונגרים על האדמות שהמלך החדש לסלו הרביעי ביקש לספח לאדמות הכתר, ודרש בגינן תשלום מיסים. ליטובוי שהעדיף להילחם ולא לשלם את המס הנדרש, נהרג בקרב. משערים שהקרב התקיים באזור האצג ושבראש הכוחות ההונגרים עמדו המגיסטר ג'רג' (גיירגי) והרוזן פטר. האירוע מסופר במכתב מענק של המלך מ-8 בינואר 1285 שבו אחד מגיבורי הקרב, המגיסטר גיירגי, בנו של שימון, קיבל במתנה כמה כפרים באזור שרוש, הנמצא כעת בסלובקיה.

לפי ההיסטוריון הרומני יואן אורל פופ, ליטובוי, המוזכר בדיפלומת ההוספיטלרים, וליטובוי שמת בקרב המתואר באיגרת מ-1285, הם שני אנשים שונים - ייתכן שהאחד הוא יורשו של השני.

אחיו של ליטובוי, ברבאט, שנפל בשבי, שוחרר תמורת כופר וירש את כס הנסיכות.

==לקריאה נוספת==
* קונסטנטין ק. ג'ורסקו - תולדות רומניה - כרך א, מהדורה חמישית, הוצאת הספרים אל, בוקרשט, 2008
*Neagu Djuvara - Thocomerius - Negru Vodă - Un voivod de origine cumană la începuturile Țării Românești, Humanitas, București, 2007,
:Giurescu, Constantin C., Istoria românilor, ediţia a V-a, volumul I, Bucureşti, ed a II-a, Editura All, 2008
* Ovidiu Drimba - Istoria culturii şi civilizaţiei româneşti, Editura Ştiinţifică şi Pedagogică, Bucureşti, 1987, vol.2, pag.404
:אובידיו דרימבה - תולדות התרבות והציוויליזציה הרומנית, הוצאת הספרים המדעית והפדגוגית, בוקרשט 1987, כרך ב, עמוד 404
*היסטוריה כרונולוגית של רומניה - ההוצאה המדעית והאנציקלופדית, בוקרשט, 1972
: Istoria României în date, 1972
*Васил Златарски, История на българската държава през средните векове. Том III. Второ българско царство. България при Асеневци (1187 – 1280) 1940 ,
(ואסיל זלטרסקי - ההיסטוריה של המדינה הבולגרית בימי הביניים. כרך ג. הקיסרות הבולגרית השנייה. בולגריה תחת בני אסן 1280-1187)

==קישורים חיצוניים==
*[http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:WDrjXkr1InkJ:enciclopediaromaniei.ro/wiki/Litovoi אנציקלופדיה של רומניה ברשת]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שליטי ולאכיה
קטגוריה:חללי קרבות
תקופת הדממה

קטע מ"[[שירת הים", מהממצאים היחידים מתקופת הדממה, המאה ה-8 לספירה, מוצג כיום בהיכל הספר, מוזיאון ישראל, ירושלים]]
בהיסטוריה של כתבי היד העבריים של המקרא, תקופת הדממה (Silent Era) מתייחסת לתקופה של כשמונה מאות שנה, בין המאה השנייה לספירה, מועד כתיבתן של אחרונות מגילות מדבר יהודה, למאה העשירית לספירה, זמן כתיבתו של כתר ארם צובא, שממנה כמעט ולא שרד בידינו אף כתב יד עברי של המקרא.

==התפתחות הכינוי==
במאה ה-19 התגלו כתבי יד עבריים עתיקים שהיו טמונים במשך מאות שנים בגניזה הקהירית, בהם כתבי יד נדירים של המקרא, כתבי יד של ספרים שלא היו ידועים עד עתה, וכן ספרים שהיו ידועים רק בשפות אחרות ונתגלה לראשונה מקורם העברי (כמו ספר בן סירא). כתבי היד שהיו טמונים בגניזה הקהירית מתוארכים החל מהמאה התשיעית לספירה.

במאה העשרים התגלו כתבים עבריים עתיקים עוד יותר במספר אתרים ומערות במדבר יהודה – מגילות מדבר יהודה, הכוללות את העותקים הקדומים ביותר של ספרי המקרא, לצד ספרים אחרים השופכים אור על חייהם של כת מדבר יהודה שפעלה באותם ימים. כתבי היד שנתגלו מתוארכים מהמאה השלישית לפני הספירה עד לתקופת מרד בר כוכבא, במאה השנייה לספירה.

מכיוון שבמשך זמן רב לא התגלה אף ממצא עברי שניתן לתארכו לתקופה שבין כתיבת מגילות מדבר יהודה לכתיבת ממצאי הגניזה הקהירית, מכונה התקופה "תקופת הדממה" של הכתבים העבריים.

==יוצאי דופן: מסמכים וכתובות מ"תקופת הדממה"==
* בשנת 2007 הודיע מוזיאון ישראל כי עלה בידו לאתר כתב יד מ"תקופת הדממה". כתב יד זה מכיל קטע מספר שמות, עותק של שירת הים, שמקורו ככל הנראה בגניזה הקהירית במצרים, ובעזרת בדיקת תיארוך פחמן 14 הוא תוארך למאה השמינית לספירה. כתב היד מאוחסן בתערוכה של היכל הספר במוזיאון ישראל בירושלים.
המגילה המפוחמת מעין גדי
* ביולי 2015 נודע שרשות העתיקות הצליחה לפענח את תחילתה של מגילה שהתפחמה, שנתגלתה בבית הכנסת העתיק בעין גדי. הקטע שפוענח הוא קטע מראשיתו של ספר ויקרא. המגילה השרופה מתוארכת למאה השישית לספירה והיא פוענחה רק בשנת 2015 באמצעות סריקת CT, 45 שנים לאחר מציאת המגילה.
*כל האמור לעיל מתייחס לטקסטים על קלף או פפירוס בכתב יד. טקסטים בתור פסיפס או חרוט בקירות בתי כנסת ידועים לנו ממספר בתי כנסת מהתקופה. במיוחד "כתובת רחוב" מהמאה ה 6 שהיא קטע מברייתא ממסכת שביעית ונמצאה ברצפה ועל הקיר של בית הכנסת. הוא הטקסט התלמודי הישן הנמצא בידינו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* RL Shreckhise, "The Rhetoric of the Expressions in the Song by the Sea (Exodus 15, 1-18)", Scandinavian Journal of the Old Testament, 2007.
</div>
==קישורים חיצוניים==
גילוי כתב היד של שירת הים
* [http://www.epochtimes.co.il/news/content/view/5981/249/ "שירת הים" – גוויל תורה לא נודע מהמאה ה-8] , אפוק טיימס ישראל, 14 ביוני 2007

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי יד עבריים
קטגוריה:כתבי יד עתיקים של התנ"ך
קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:תקופות בתולדות עם ישראל
אהרן אביתר

אהרן אביתר (20 בפברואר 1931 – 27 ביוני 2021) היה פרופסור לגיאופיזיקה באוניברסיטת תל אביב, פעיל שלום וזכויות אדם ויו"ר אמנסטי ישראל.

== ביוגרפיה ==
אביתר נולד בעיר דולות' שבמינסוטה לאברהם בר ורייזל שוסטרמן. בשנת 1949 עלה לישראל ובין השנים 1951 ל-1957 שירת בצה"ל.

רכש תואר ראשון במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב, בין השנים 1949 ל-1952. למד לתואר שני בפיזיקה, מתמטיקה ומטאורולוגיה בין השנים 1956 ל-1961 באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1962 ל-1966 עשה דוקטורט בפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת מרילנד. החל ללמד באוניברסיטה העברית מטאורולוגיה בשנת 1957 ובשנת 1978 הצטרף כמרצה בכיר לאוניברסיטת תל אביב וב-1980 קיבל מעמד של פרופסור חבר במחלקה לגיאופיזיקה ומדעים פלנטריים.

בנוסף לעבודתו המדעית אביתר היה פעיל בנושא זכויות האדם והשלום. שימש כיו"ר ארגון אמנסטי ישראל וכרכז מערכת סין בארגון.

אביתר היה נשוי לד"ר דפנה אביתר, פסיכולוגית קלינית, שנפטרה ב-2003, והתגורר ביישוב חופית. הוא נפטר ב-27 ביוני 2021, והותיר אחריו שלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tau.ac.il/~arkee/ אהרן אביתר], באתר אוניברסיטת תל אביב, באנגלית

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי כדור הארץ
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:חופית: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
תוכנית הדרי"ם

222x222 פיקסלים
תוכנית הדרי"ם היא תוכנית שפותחה במשרד החינוך, שמטרתה היא הדרכת הורים על ידי מחנכי הילדים.

==היסטוריה==
התוכנית פותחה על ידי ד"ר יוסף פרינץ, פסיכולוג קליני מומחה, לשעבר מורה, מחנך, מנהל שלושה בתי ספר תיכוניים ומפקח במחוז ירושלים של משרד החינוך. התוכנית פותחה בעידודו של ד"ר אבי לוי, מנהל אגף שח"ר - האגף לשירותי חינוך ורווחה.
התוכנית מופעלת כיום על ידי העמותה הישראלית להדרכת הורים.

==מטרת התוכנית==
מטרת התוכנית לסייע להורים בחינוך הילדים בבית. הורים רבים מתקשים בחינוך ילדיהם ומבקשים הדרכה. התוכנית עוסקת במרבית הנושאים שמעסיקים הורים ונותנת פתרונות מעשיים שמקלים על ההורים ויוצרים יחסים חיוביים במשפחה. בעקבות ההדרכה שנעשית על ידי המחנכים, נוצרת הבנה ושתוף פעולה בינם ובין ההורים ונקבעים עקרונות חינוכיים משותפים ששני הצדדים פועלים לפיהם
והילדים הם הנהנים העיקריים מכך.

לתוכנית גם השפעה על הנעשה בכיתה: המורים רוכשים כלים לטיפול בילדים מאתגרים והם מיישמים בכיתה את עקרונות התוכנית. 

==הנושאים הנלמדים בתוכנית==
*חיפוש וזיהוי החיובי בילד, בנו ובזולת.
*איך לשנות דברים שלא נראים להורים וזאת מבלי לנדנד, להטיף ולהתרגז.
*כיצד מנהלים משא ומתן אמיתי עם הילד ומגיעים איתו להסכמים שיש סיכוי שאכן יכובדו.
*יתרונות "השיחה המשפחתית" המתקיימת אחת לשבוע, שמקרבת בין בני המשפחה ומסדירה חלוקת עבודה ואחריות לנושאים הנוגעים לחיים משותפים.
*כיצד מקטינים סכסוכי אחים – צרה שכתובה בתורה ומוכרת כמעט לכל משפחה שיש לה שני ילדים ומעלה.
*איך להתייחס לניסויים שהילד עושה שעה שהוא בוחן את העולם, את יכולתו וסבלנות הוריו. ההורים כמתווכים בין הילד והעולם.
*ההורה ובית הספר: של מי שעורי הבית, מה עושים כדי שהשכמת בוקר תהיה שלווה, איך להתייחס לציון או לתעודה שלילית. 
*גבולות: למי הם נחוצים, מה קורה כשהם שרירותיים ולא מתחשבים בצרכים של הילד. הצורך בעקביות ובתיאום בין ההורים וכיצד משיגים אותם.

==מקום פעילות התוכנית==
תוכנית הדרי"ם מופעלת בישראל במאות גני ילדים ועשרות בתי ספר וכן בצ'ילה, פרו וגואטמלה.

== מחקר ==
מחקר שנערך בישראל התפרסם בכתב-עת לפסיכולוגיה בארצות הברית בשם The Journal of Individual Psychology v.64, n.1, spring 2008 מראה על אפקטיביות התוכנית הן לגבי המורים והן לגבי ההורים.

==קישורים חיצוניים==
* 
קטגוריה:ישראל: מיזמי חינוך
קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:הורות
קטגוריה:ישראל: משפחה
אביב חדש

"אביב חדש" – האנציקלופדיה הישראלית לנוער היא אנציקלופדיה עברית לילדים ונוער, ובה 17 כרכים (ועוד כרך מפתח) ולמעלה מ-5,000 ערכים. דפיה צבעוניים והיא כוללת אלפי תצלומים, איורים, טבלאות, תרשימים ומפות. רובם לוקטו במיוחד לה.

מחברי האנציקלופדיה כיוונוהָ לתלמידי ישראל, ולפי מחשבה זו בחרו את נושאיה ואת רמת ההעמקה של ערכיה, וכן החליטו שסגנונה לא יהיה נמלץ מאוד. בתחילת כל ערך מופיע פתיח המסכם בקצרה את תוכנו, ובסופו רשימה קצרה של הפניות לערכים דומים לו, המסודרת בסדר אלפביתי. למעט כיתובי התמונות והתרשימים, האנציקלופדיה כולה מנוקדת, כדי שקריאתה תהיה רהוטה. דגשים שאינם נשמעים בעברית הישראלית הושמטו ממנה.

האותיות שבהן הודפסה האנציקלופדיה עוצבו למענה במיוחד בידי צבי נרקיס.

ראשיתה באנציקלופדיה "אביב" בעריכת יצחק לבנון ובהוצאת מסדה; למעלה ממחצית ערכיה הוחלפו בחדשים בשל התמורות שחלו בעולם, בטכנולוגיה, במדע ובתוכניות הלימודים – ואלה שנמצאו ראויים להיכלל במהדורה החדשה שוכתבו ועודכנו. את האנציקלופדיה ערכו אילנה שמיר וזהבה כנען. בתחומי האנציקלופדיה: מדעים מדויקים, מדְעי הטבע, טכנולוגיה, מדְעי הרוח, מדְעי החברה, גאוגרפיה, חוק ומשפט, פסיכולוגיה ופילוסופיה, ספורט ופנאי, לשון, קורות העולם ותרבותו, אירועים היסטוריים, ביוגרפיות של אנשי שם, תרבות ואמנות, ספרות עברית וכללית, קולנוע, מוזיקה, יהדות, ציונות, תולדות עם ישראל, מדינת ישראל ונופיה ועוד.

האנציקלופדיה יצאה לאור בשיתוף ההוצאות כנרת זמורה-ביתן דביר, ספרי חמד, ידיעות ספרים, עם עובד ומטר. כל מחבריה ישראלים.

בעשור השני של המאה ה-21 הועלתה האנציקלופדיה לאינטרנט ככתבה וכלשונה של המהדורה המודפסת, שראתה אור מ-2003. המהדורה המקוונת סרוקה, אולם פוענחה במחשב ועל כן היא בת חיפוש. הגישה אליה אינה חופשית.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://school.kotar.cet.ac.il/KotarApp/BrowseBooks.aspx?ExpandNodeID=2330$2820&bAsImage=True&lang=he,en מהדורה מקוונת של האנציקלופדיה]

קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
אל-מסתעצם הראשון

דרהם של אל-מסתעצם שנטבע בבגדאד בשנת 1243/4
דינאר זהב שטבע אל-מסתעצם בבגדאד בשנת 1244
אל-מסתעצם באללה (מילולית: המבקש חסינות באל), אבו אחמד עבדאללה בן אל-מסתנצר באללה (בערבית: المستعصم بالله, ابو احمد عبد الله بن المستنصر بالله; נולד ב-1213) היה אחרון הח'ליפים העבאסים. שלט בבגדאד משנת 1242 ועד לנפילתה בידי המונגולים ב-10 בפברואר 1258.

==נפילת בגדאד==

בימי כהונתו של אל-מסתעצם שטחי שליטתה של האימפריה העבאסית הצטמצמו והקיפו רק את בגדאד וסביבתה הקרובה. בראשית שנת 1258 פלשו לעיראק כוחות מונגוליים בראשותו של הולאגו ח'אן. הכוח התקדם לעבר העיר במספר טורים והטיל עליה מצור. בעקבות עצת אחיתופל מאת הווזיר הגדול יאקות, לא הוכנה הגנת בגדאד כיאות מבעוד מועד. לפי התיאורים בספרות ההיסטוריוגרפית האסלאמית, סירב אל-מסתעצם להיכנע להולאגו, ואף איים עליו בעונש אלוהי במקרה שלא ייסוג. כתוצאה מכך, נפלה העיר לאחר מצור קצר, והוחרבה. אל-מסתעצם עצמו נתפס והוצא להורג בהיותו עטוף בשטיח על ידי רמיסתו תחת פרסות סוסי המונגולים. על פי גרסה אחרת, הוא נכלא בין אוצרותיו ללא אוכל ושתייה, עד שמת. מרבית בניו נרצחו, אך אחד מהם ניצל ונלקח למונגוליה כבן-ערובה. פליט אחד לבית עבאס, אל-מסתנצר באללה השני, נמלט לקהיר ושם הוצב כח'ליף סמלי בידי נותני חסותו הממלוכים. השושלת העבאסית המשיכה להתקיים באופן רשמי בקהיר עד לנפילתה בידי הסולטאן העות'מאני סלים הראשון, בשנת 1517.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1213
קטגוריה:נפטרים ב-1258
אל-מסתנצר הראשון

אל-מסתנצר באללה (מילולית: המבקש ניצחון מן האל), אבו ג'עפר אלמנצור בן מוחמד אלזאהר (בערבית: المستنصر بالله, ابو جعفر المنصور بن محمد الظاهر), נולד ב-1192, היה הח'ליף העבאסי בין 1226 ל-1242.

הוא היה בנו של הח'ליף העבאסי א-זאהר לשפחה טורקייה, ונכדו של הח'ליף א-נאצר. ירש אותו בנו אל-מסתעצם באללה. תרומתו הגדולה הייתה הקמת אוניברסיטת אל-מסתנצריה בבגדאד בשנת 1233.
מטבע נורמני מסיציליה שנטבע בשם אלמסתנצר
שיירת החג' העולה מבגדאד למכה נושאת נסים עבאסיים, איור מתוך מקאמת אל-חרירי בידי אל-וסיטי, 1237

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1192
קטגוריה:נפטרים ב-1242
א-נאצר

אַ-נַּאצִר לִדִין אללַּהּ אַבּוּ אלְ-עַבַּאס אַחְמַד בְּן אלְ-מֻסְתַדִי (בערבית: الناصر أبو العباس أحمد بن المستضيء; תרגום הלקב: המנצח למען דת האל; 1158–1225) היה הח'ליפה העבאסי השלושים וארבעה. במהלך שלטונו עלה בידו להחזיר לתחומי שלטון בית עבאס אזורים נרחבים בפרס ובעיראק. ימי שלטונו הארוכים מסמלים את תקופת הפריחה האחרונה של השושלת העבאסית שמרכזה בבגדאד.

== ביוגרפיה ==
א-נאצר היה בנו של הח'ליפה אל-מסתדא, ועלה לכס הח'ליפות בשנת 1180. שנות מלכותו הראשונות עמדו בסימן ביסוס השליטה בעיראק גופא - למן תיכרית ועד המפרץ הפרסי. מבית, שלטונו התאפיין בעלייתן של קבוצות פותוואא (فتواء) ועיארון (عيارون) - כנופיות לוחמות בעלות נטייה לסופיות. למרות זאת, בימיו פרחה בגדאד כמרכז של למדנות דתית וכללית ושל אמנות.

בניסיון לשבור את כוחם של הסלג'וקים במזרח, הסית את שליט ח'ווארזם הטטרי, תכיש, לכדי מרד. משצלח, העניק תכיש לא-נאצר מספר מחוזות במזרח פרס. אף על פי כן, עד מהרה החמיצו הקשרים בין הצדדים כאשר הווזיר הגדול של א-נאצר נהג בגסות בתכיש במהלך ביקור דיפלומטי. הווזיר הוצא להורג ותכיש התקיף את המחוזות המזרחיים שניתנו במתנה לא-נאצר. א-נאצר הגיב על ידי הזמנת חיסולו של אחד ממושליו של תכיש בידי החשישיון, והטלת קשיים על עולי הרגל הבאים מהאזורים שבשליטתו. מוחמד השני, בנו של תכיש, שלח את צבאו לעבר בגדאד, אך א-נאצר פנה לעזרת ג'ינגיס חאן, והדבר גרם לנסיגת הצבא הטטרי. במקביל, סייע א-נאצר לכוחותיו של צלאח א-דין ותגבר אותם בסיוע חומרי ולוגיסטי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1158
קטגוריה:נפטרים ב-1225
מבצע מושתראק

מבצע מושתראק או מבצע מושתרכ (בדארי: مشترک - "יחד", "משותף"; תעתיק מדויק: משתרכ) הוא מבצע צבאי של ה-ISAF (International Security Assistance Force, כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי) במחוז הלמנד שבדרום אפגניסטן נגד הטליבאן. המבצע החל ב-13 בפברואר 2010, והוא המבצע הגדול ביותר עד כה של כוחות הקואליציה מאז תחילת המלחמה באפגניסטן. במבצע לקחו חלק מרכזי כוחות הביטחון האפגניים, שהיוו כ-60% מסך כוחות הקואליציה במבצע.

מטרת המבצע הייתה להוציא את הטליבאן ששלט הלכה למעשה בעיר במשך שנים והפך אותה למרכז הכלכלי של הארגון בשל תעשיית הסמים הענפה בעיר שאף זיכתה אותה בכינוי "כמקור האופיום הגדול ביותר בעולם". בנוסף לכך, המבצע נועד גם לחיזוק סמכות כוחות הביטחון האפגניים באזור בשל כוונות נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, להוציא את הכוחות הצבאיים מהמדינה.

==רקע==
נשיא ארצות הברית ברק אובמה החל עוד באוגוסט 2009 בהגברת הפעולות ההתקפיות של הקואליציה, וזאת על-מנת לפגוע קשה בטליבאן בשביל שהממשלה האפגנית תוכל לשלוט במדינה וכוחות הקואליציה יוכלו לצאת ממנה. הדבר התבטא בעיקר בהעברת הפעילות הקרקעית של הכוחות האמריקניים אל מחוז הלמנד שבדרום המדינה, מחוז שהפך למרכז הטליבאן. לקראת מבצע מושתראק החלו כוחות הקואליציה באימון כוחות הביטחון האפגניים בפעילות בכמויות גדולות. בנוסף לכך, על-מנת לפגוע בשרשרת הפיקוד של הטליבאן, החלו כוחות הקואליציה להשתמש יותר ביחידות מיוחדות לסימון מטרות עבור מטוסים וטילים.

==התקדמות המבצע==
את תחילת המבצע סימנה תנועת המסוקים הרבה אל אזור העיר מרג'ה, תנועה שהתגברה עם סיום תפיסת שטחי כינוס על ידי חיילי יחידות מיוחדות. במקביל החלה תקיפה מרוכזת של האזור מהאוויר, כשאת ההרוגים הראשונים של הטליבאן זוקפים למסוקי קרב וכלי טיס בלתי מאוישים. המבצע התעכב מעט עם הגעת הכוחות אל מרג'ה בשל המילכוד הרב על הדרכים הראשיות אל העיר והקושי הלוגיסטי ביצירת דרכים חלופיות בשל גאוגרפיית האזור (מרג'ה נמצאת בקירוב לנהר, מה שגרם ליצירת תעלות מרובות בסביבתה). עם זאת, הצליחו כוחות הקואליציה להיכנס אל מרג'ה עוד ביומו הראשון של המבצע.

מיד לאחר הכניסה למרג'ה דווח שכוחות הטליבאן החלו לסגת אל פאתי העיר ויישובים הקרובים אליה. בשל כך, החלו כוחות הקואליציה בפעולות לטיהור סופי של מרג'ה והיישובים סביבתה. לוחמי הקואליציה ובהם כוחות הנחתים והכוחות המיוחדים נתקלו בהתנגדות עיקשת ובתקיפות אינטנסיביות אך מפוזרות של כוחות הטליבאן, עימותים בהם תמיד הייתה יד הקואליציה על העליונה. ככל שכוחות הקואליציה התקדמו כך הם מצאו כמויות סמים גדולות יותר, שהסתכמו בסופו של דבר בעשרות טונות של צמחי פרג, קרוב ל-20 טונות אופיום, ועוד מאות קילוגרמים של סמים אחרים.

ב-25 בפברואר הסתיימו סופית כיבוש וטיהור סביבת מרג'ה, לאחריהם המשיכה לחימה בעצימות נמוכה שהתבטאה בתקיפות ומארבים לכוחות הקואליציה.

==קישורים חיצוניים==

* .
* .
* .
* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (2001–2021)
קטגוריה:2010

sv:Helmand (provins)#Militära operationer
ויליאם הנרי ברטלט

"בית משפחה נוצרית בירושלים" ([[1850)]]
[[תל אבו הואם באזור נחל קישון במפרץ חיפה, כפי שצויר בשנת 1840 על ידי ברטלט; הציור מוצג במוזיאון הימי הלאומי]]
[[הכותל המערבי כפי שצויר על ידי הצייר האנגלי ויליאם הנרי ברטלט]]
ויליאם הנרי ברטלט (באנגלית: William Henry Bartlett, 26 במרץ 1809 – 13 בספטמבר 1854) היה צייר אמן תחריטים אנגלי.

== ביוגרפיה ==
ויליאם הנרי ברטלט נולד בשכונת קנטיש טאון ברובע קמדן בלונדון. החל משנות השלושים של המאה ה-19 ערך ברטלט מסעות שונים בחבל הבלקן, במזרח התיכון וארצות הברית. מסעו הראשון לארצות הברית נערך בשנת 1835, שם יצר תחריטים של בניינים ונופים של צפון המדינה, אותם מכר בהמשכים למאגר מנויים בין השנים 1837–1839. התחריטים יצאו גם בדפוס בליווי הקדמה מאת הסופר נתניאל פרקר ויליס תחת השם "נופים אמריקאים" (באנגלית: American Scenery) החל משנת 1840. תחריטים דומים עם נופי קנדה נוצרו בשנת 1842. 

ברטלט ביקר בארץ ישראל פעמיים וכתב מספר ספרים על מסעיו לארץ ועל המקומות הקדושים לנצרות. בשנותיו האחרונות פרסם ספרי תמונות על ארץ ישראל, מלווים בהסברים. לאחר ביקורו הראשון בירושלים בקיץ 1842, הוציא בלונדון את הספר "סיורים בירושלים, בעיר ובסביבתה" (Walks about the City and Environs of Jerusalem) לאחר מסעו השני לירושלים ביוני 1853 כתב את הספר "ביקור מחודש בירושלים" (Jerusalem Revisited), שיצא לאור בלונדון ב-1855, לאחר מותו. לכתיבת הספר השני נעזר בקונסול האנגלי בירושלים ג'יימס פין ורעייתו.

ברטלט נפטר בשנת 1854 בעת שובו ממסע במזרח הקרוב על סיפון ספינה צרפתית ליד חופי מלטה. 

יצירתו של ברטלט הייתה פופולרית מאוד בתקופתו. התחריטים שיצר הועתקו על ידי אמנים שונים. בסביבות שנת 1856, לדוגמה, כשנתיים לאחר מותו, הופיעו העתקים מתחריטיו בספר "ההיסטוריה של ארצות הברית של צפון אמריקה" (באנגלית: History of the United States of North America). ברטלט הצהיר בספרו "סירת הנילוס" (1849) כי הוא שואף ליצור "התרשמות חיה ממקומות ממשיים". בני דורו התייחסו לציוריו כאל מקור מידע מהימן. עם זאת, ציורי הנופים שלו השתייכו למסורות רומנטיות וריאליסטיות, שבלטו במיוחד בתיאור המזרח הקרוב בגישה אוריינטליסטית.

==לקריאה נוספת==
* מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עם עובד ודביר, 1965, עמ' 547–553, 613–625
* יהושע בן-אריה, "ציורי נוף פיטורסקי: הצייר וויליאם הנרי ברטלט", בתוך: צייריה וציוריה של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, יד יצחק בן-צבי, 1992, עמ' 76–95

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [http://aleph.nli.org.il/F/P7T8IAJSARG3KBJ8G8SD1HTS8BYRNJNEH9Q8LYI45XKCJ1U61K-03409?func=short-sort&set_number=001224&sort_option=01---A03---A רשימת עבודותיו] בקטלוג הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:מאיירים בריטים
קטגוריה:אמני הרומנטיקה
קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים נוצרים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1809
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1854
אלייך

אלייך הוא אלבומו השלישי של הזמר משה פרץ, שיצא לאור בנובמבר 2008.

לפני יציאת האלבום יצאו לאור כסינגלים השירים "ואולי" ושיר הנושא "אלייך" שהגיעו למקומות הראשונים במצעדי הרדיו ונותרו בראש במשך תקופה ארוכה. באוקטובר 2008 יצא גם כסינגל השיר "כל בוקר" ובנובמבר השיר "נשבע לך", כאשר באותו החודש יצא גם האלבום המלא לחנויות.
סינגלים מצליחים נוספים שיצאו לרדיו טרם צאת האלבום הם: "רציתי רק", "יותר מידי", "ורק איתך", "אישה" ו"אני שלך".
באלבום זה ניתן גם למצוא את השיר "שיר המעלות" (תהילים פרק קכא) בלחן ועיבוד מחודשים.

כעבור מספר חודשים מהוצאתו, הגיע האלבום למעמד פלטינה על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים בנקודות מכירה בישראל.

== רשימת שירי האלבום ==
{| class="wikitable"
!מס'
!שם
!מילים
!לחן
!אורך השיר
|-
|1.
|"כל בוקר"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:45
|-
|2.
|"נשבע לך"
|משה פרץ ודודו אהרון
|משה פרץ ודודו אהרון
|3:33
|-
|3.
|"יותר מידי"
|משה פרץ ודודו אהרון
|משה פרץ ודודו אהרון
|3:55
|-
|4.
|"עוד לילה"
|משה פרץ
|משה פרץ ושי שוקרון
|4:01
|-
|5.
|"אני שלך"
|משה פרץ ודודו אהרון
|משה פרץ ודודו אהרון
|3:41
|-
|6.
|"אלייך"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:47
|-
|7.
|"אישה"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:32
|-
|8.
|"רציתי רק"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:48
|-
|9.
|"רוצה לדעת"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:35
|-
|10.
|"עשר דקות"
|שלי קהלני
|שלי קהלני
|3:51
|-
|11.
|"ורק איתך"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:32
|-
|12.
|"ואולי"
|משה פרץ
|משה פרץ
|4:05
|-
|13.
|"עומד על הרגליים"
|משה פרץ
|קובי פרץ ושי שוקרון
|3:56
|-
|14
|"שיר למעלות"
|מן המקורות
|משה פרץ
|4:18
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2008
קטגוריה:אלבומי משה פרץ
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת פליי רקורדס
אש (אלבום)

אש הוא אלבומו השני של הזמר משה פרץ, שיצא לאור במרץ 2007.
== הפקה ==
פרץ כתב והלחין את רוב שירי האלבום. פריצתו המשמעותית של פרץ באה עם הוצאת הסינגל "אש" בשנת 2006. בעקבות ההצלחה של אותו הסינגל, הוא הוציא בשנת 2007 את אלבומו השני, "אש", שזכה להצלחה רבה יחסית. סינגלים נוספים ששוחררו מתוך אותו האלבום הם: "זה הזמן", "איך", "כמו השקט", "יש רגעים" ו"בחלומות שלי". באלבום זה ניתן למצוא גם את השיר של זוהר ארגוב, "מפרץ שלמה", אותו הוא מבצע בעיבוד מחודש. בניגוד לאלבום הבכורה, פרץ כתב חלק מכובד מהשירים באלבום זה, ביניהם השירים "אש" ו"כמו השקט", אשר נחשבים לשירים אהודים בכל הופעותיו של פרץ.

עיבודי השירים נחלקו בין תמיר צור ושי ראובני, כשניר סייג עיבד את החידוש ל"מפרץ שלמה".

== רשימת השירים באלבום ==
{| class="wikitable"
!מס'
!מילים
!מילים
!לחן
!אורך השיר
|-
|1.
|"בחלומות שלי"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:57
|-
|2.
|"יש רגעים"
|צ'ולי זכאי
|שי ראובני
|3:30
|-
|3.
|"אש"
|משה פרץ
|משה פרץ
|4:01
|-
|4.
|"כל העולם"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:18
|-
|5.
|"זה הזמן"
|צ'ולי זכאי
|שי ראובני
|3:55
|-
|6.
|"איך"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:28
|-
|7.
|"כמו השקט"
|משה פרץ ודודו אהרון
|משה פרץ ודודו אהרון
|3:22
|-
|8.
|"אם תאהבי אותי"
|יוסי גיספן
|עדי לאון
|3:22
|-
|9.
|"נולד לאהבה"
|ארלט ספדיה
|עדי לאון
|4:07
|-
|10.
|"מותק"
|יוסי גיספן
|עדי לאון
|3:01
|-
|11.
|"מפרץ שלמה"
|שלמה כישור
|צוריאל לוי
|3:41
|}
#

קטגוריה:אלבומי 2007
קטגוריה:אלבומי משה פרץ
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת פליי רקורדס
מנחם מנדל שטיינהארט

רבי מנחם מנדל שטיינהארט (1768–1825), רבה של הילדסהיים, היה צעיר חברי הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה.

==ביוגרפיה==
שטיינהארט נולד לשמעון מהיינספורט וליטלה שהייתה אחותו של הרב יוסף שטיינהארט מפיורדא, ממנו לקח את שם משפחתו. הוא נישא להענדל בתו של ליב ש"ץ והיה סמוך על שולחנו במינדן שבמדינת הנובר. בשנת 1804 הוציא לאור ספר שו"ת בשם דברי מנחם ובאותה שנה מונה לכהונת רב בהילדסהיים. שטיינהארדט היה מוערך בעיני יהודים מסורתיים ומשכילים גם יחד ואפילו בעיני הגויים. ההיסטוריון צבי גרץ כינה אותו "חכם תלמודי נבון דעת". ודוד קארו בספרו "תכונת הרבנים" העמידו כרב אידיאלי. בשנת 1808 מונה שטיינהארט לחבר בקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה ובשנת 1810 פרסם עם עמיתיו בקונסיסטוריה היתר לאיסור קטניות בפסח דבר שעורר עליו את רוגזם של עמיתיו הרבנים. בשנת 1812 פרסם ידידו, הרב וולף היידנהיים, את ספרו "דברי אגרת" הכולל עשר תשובות לתמיהות לגבי שינויים מהנוהג הדתי המקובל ובראשם הצדקת החלטתה של הקונסיסטוריה להתיר אכילת קטניות בפסח גם ליהדות אשכנז. בשנת 1813 הוא נתמנה לרבה של ורבורג ומשנת 1815 עד סוף ימיו כיהן כרבה של פאדרבורן.

==עמדותיו==

בשנת 1804 בספרו דברי מנחם, התייחס שטיינהארט להימנעות משימוש בתה בפסח מחשש חימוץ ולמרות שלא מצא לכך כל סיבה כתב: "אמנם באשר שהעולם נהגו בהם איסור לא יהא אלא כדברים המותרים ואחרים נהגו בהן איסור אי אתה רשאי להתירו בפניהם". כאשר נטל חלק בהיתר קטניות בפסח הוא הסביר זאת בספרו 'דברי אגרת' בכך שגם חכמי הגמרא לא פסלו אכילת קטניות בפסח.

בספרו 'דברי אגרת' הוא מתייחס לשורה של נושאים:
* היתר אכילת קטניות בפסח
* היתר שימוש בתה וסוכר בפסח
* הסבר השינוי מהנוהל לקרוא לעולה לתורה בשמו - הוא מסביר זאת בכך שהרבה מחלוקות נוצרות בגלל מנהג זה
* הסבר על כך שנערים שרים שירים בבית הכנסת בגרמנית
* על התקנה שרק העוסקים בצרכי ציבור יקיימו הקפות עם הלולב ורק החזן חובט את הערבה בבית הכנסת
* על ההנהגה לומר שיר הייחוד רק בליל יום כיפור ואנעים זמירות בכל שבת ויום טוב
* על המנהג שכל האבלים אומרים קדיש יחד במקום שרק אחד יאמר
* על ההנהגה שלא לומר קרובות כל השנה חוץ מבימים נוראים
* על ההנהגה שלא לומר במהלך התפילה "יהי רצון" המיוסדים על הקבלה
* על ביטול אמירת תחנונים של שעת השמד

==הערכה==
מיכאל מאיר מציין את שטיינהארט כניצן ראשון של רבנים מחדשים שהובילו בדרך לרפורמה. לעומתו, יעקב כ"ץ טוען ששטיינהארט לא חרג ממסגרת ההלכה המקובלת ואת הנטיות הרפורמטריות בפסק על הקטניות יש לייחס לראש הקונסיסטורה, ישראל יעקבסון. 

מחברים רבניים שונים ציטטו מדבריו של הרב שטיינהארט לאחר מותו. למשל, הרב צבי הירש פרידלינג מביסקוביץ מצטט מספרו דברי אגרת את דעתו שעדיף שכל האבלים יאמרו את הקדיש ביחד וכן הרב שמואל הכהן בארשטין מצטטו בספרו מעדני שמואל, כך גם הוזכרו דבריו בפתחי תשובה על השו"ע.

==לקריאה נוספת==
* מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה - תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20151216022310/http://jnul.huji.ac.il/heb/pessah/Images/tb/20_L366.jpg כרוז היתר קטניות בגרמנית באותיות עבריות, 1810], אתר בית הספרים הלאומי
* [http://www.steinhardts.com/STEINHARDT/Articles/Rabbis/Rabbis.html STEINHARDT, MENAHEM MENDEL BEN SIMEON], The Steinhardt Family Book
* [http://forum.otzar.org/forums/viewtopic.php?f=7&t=5938 אמירת קדיש ביחד אצל אשכנזים - תקנה של רב 'משכיל'?] בפורום אוצר החכמה
ספריו 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1768
קטגוריה:נפטרים ב-1825
מכל מלמדי השכלתי

מִכָּל מְלַמְּדַי הִשְׂכַּלְתִּי הוא ביטוי רווח שמשמעותו כי גם אדם חכם וידען יכול ללמוד מכל אחד – גם ממקור בלתי צפוי. מקור הביטוי בתהילים קי"ט: , והוא מופיע במשמעותו זו כבר במסכת אבות, שם הובא מאמרו של בן זומא: .

לפי פשט הפסוק, כפי שפירשו למשל רבי אברהם אבן עזרא, המ' היא מ' היתרון והכוונה הפוכה: השכלתי יותר מכל מלמדיי. פירוש זה משתלב היטב גם כהקבלה לפסוק הקודם: "מאויבי תחכמני מצוותיך" (כלומר - מצוותיך עשו אותי חכם מאויבי) וכהקבלה לפסוק הבא - "מזקנים אתבונן" אשר גם אותו ניתן לפרש כהיטבתי להבין מזקנים (כלומר חכמים).

==הלמידה מאחרים בדברי חז"ל==
בספרות חז"ל מופיעים כמה ביטויים העוסקים בהקשרים דומים לזה של הביטוי "מכל מלמדי השכלתי".

ביטוי מקביל הוא זה שהוזכר במסכת אבות: . בדומה לכך נאמר בתלמוד הבבלי בשם האמורא רבי חנינא: וב"צוואת רבי אליעזר": .

במשנה אחרת במסכת אבות מופיע פתגם בשם רבן גמליאל: . במסכת אבות דרבי נתן, המרחיבה את מסכת אבות שבמשנה, התפרש הדבר כך:

אימרה זו מבטאת את הבעייתיות בלימוד מזדמן מאנשים שונים, כך שאדם אינו רוכש שיטה מסודרת, אלא מלקט ידיעות פרטניות.

בתלמוד הבבלי מופיעה סוגיה העוסקת בשיקולים המנוגדים, ומציעה פשרה:

כלומר: אמר רב חסדא לתלמידיו: רוצה אני לומר לכם דבר, ומסתפק אני, שבעקבות כך תעזבו אותי ותלכו לרב אחר; כל הלומד מרב אחד בלבד – אינו רואה סימן ברכה בתלמודו. ואכן, בעקבות אמירה זו עזבו אותו תלמידיו והלכו ללמוד אצל רבא <small>(חתנו ותלמידו של רב חסדא; ולפי גרסה אחרת: רבה בר נחמני – חברו של רב חסדא)</small>. אמר להם <small>(רבם החדש – רבא; ולפי גרסה אחרת: "איקפד [=כעס] רב חסדא", והוא זה שאמר)</small>: דברים אלו נכונים בלימוד מתקדם של הבנת עומק הדברים ("סברה"), אבל בלימוד הראשוני ("גמרא") – עדיף ללמוד מרב אחד כדי למנוע סתירות ובלבול.

בהתאם לכך, רש"י בפירושו לספר תהלים מסביר את הפסוק "מכל מלמדי השכלתי" בתוספת הסתייגות: "מזה למדתי קצת ומזה למדתי קצת, לאחר שלמדתי מרבי מובהק.

== ראו גם ==

* ספר תהילים 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניבים וביטויים תנ"כיים
אנה לאופולדובנה

אנה לאופולדובנה (ברוסית: Анна Леопольдовна, בגרמנית: Elisabeth Katharina Christine von Mecklenburg-Schwerin; 7 בדצמבר 1718 - 18 במרץ 1746), נכדה של איוואן החמישי, הייתה עוצרת במשך תקופה קצרה במהלך שלטונה של איוואן השישי.

==ביוגרפיה==
אנה נולדה ב-7 בדצמבר 1718 ברוסטוק בשם קתרינה כריסטינה, נסיכת מקלנבורג-שוורין, לקרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין וליקטרינה איוואנובה מרוסיה, בתם של איוואן החמישי, צאר רוסיה ופראסקוביה סאלטיקובה. בשנת 1722 הגיעה קתרינה כריסטינה עם אימה לרוסיה, וכעבור מספר שנים עברה לנצרות אורתודוקסית תוך שינוי שמה לאנה לאופולדובנה. בשנת 1739 התחתנה אנה עם אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג, ממנו נולדו לה 5 ילדים. אנה הייתה מקורבת לאנה, קיסרית רוסיה, וקרבה זו הובילה להחלטה של הקיסרית כי יורש העצר הבא יהיה בנה של אנה. בנה הראשון - איוואן השישי, נולד באוגוסט 1740, וכאשר באוקטובר 1740 מתה אנה, קיסרית רוסיה, איוואן הוכתר לקיסר, וארנסט בירון מונה לעוצר. 

תוך זמן קצר ארנסט בירון נעצר על ידי כריסטופור מיניך, נשפט ונשלח לסיביר. אנה לאופולדובנה התמנתה לעוצרת. מעשית, השלטון במדינה היה בידי כריסטופור מיניך שעזר לה להדיח את בירון ובידי אנדריי אוסטרמן. בתקופת שלטונה החלה מלחמה עם שוודיה. בין תומכיה לא היה שיתוף פעולה, ותוך זמן קצר מיניך הורחק מתפקידי מפתח. קרבתם של פקידים ממוצא גרמני לעוצרת הזכירה לאצולה הרוסית את תקופת ארנסט בירון, כתוצאה מכל זה סביב יליזבטה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה החלה להתגבש קבוצת קושרים. אנדריי אוסטרמן ידע על הקשר וניסה להניע את אנה לאופולדובנה לפעול, אך היא המתינה.

לקראת סוף 1741 נאלצה אנה לוותר על השלטון ולהסכים למינוי של יליזבטה לקיסרית.

לאחר איבוד שלטונה, הועברה אנה עם משפחתה למצודה ליד ריגה, ולאחר מכך לכפר במחוז ארכנגלסק. בנה איוואן היה איתה תקופה מסוימת, אך לאחר מספר שנים נשלח למצודה ליד סנקט פטרבורג, בה נהרג בשנת 1764. בהיותה בגלות היא הולידה עוד 4 ילדים, ונפטרה ב-18 במרץ 1746 במהלך הלידה האחרונה.

לאחר מותה, בעלה וארבעת ילדיה התגוררו בכפר, עד אשר בשנת 1787 יקטרינה הגדולה נתנה להם אישור לעזוב את רוסיה.

==משפחתה==
בשנת 1739 התחתנה אנה עם אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* איוואן השישי, צאר רוסיה (1740–1764)
* יקטרינה אנטונובה מבראונשווייג (1741–1807)
* יליזבטה אנטונובה מבראונשווייג (1743–1782)
* פיוטר אנטונוביץ' מבראונשווייג (1745–1798)
* אלכסיי אנטונוביץ' מבראונשווייג (1746–1787)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [http://hrono.info/biograf/anna_l.html קורות חיים (ברוסית)]
* 
* 

קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:אצולה גרמנית
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:פוליטיקאיות רוסיות
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:ילידות 1718
קטגוריה:עוצרות
קטגוריה:נפטרות ב-1746
מביט אל המרומים

מביט אל המרומים הוא אלבום הבכורה של הזמר משה פרץ, שיצא לאור ב-7 באפריל 2005.

== האלבום ==
פרץ החל לעבוד על האלבום עוד במהלך שירותו הצבאי ב"להקת פיקוד צפון". האלבום הוקלט בשנת 2004 וראה אור מספר חודשים לאחר שחרורו מצה"ל. אלבום הבכורה שלו קרוי על שם הסינגל הראשון ששוחרר ממנו לרדיו, "מביט אל המרומים".

באלבום זה כתב פרץ שני שירים "שחורת עיניים" ו"האישה שלי" שהיה לסינגל מצליח. שאר שירי האלבום נכתבו על ידי יוצרים כמו יוסי גיספן, רמי לב וארלט ספדיה, שכתבה את השיר "מביט אל המרומים". סינגלים נוספים שיצאו מתוך אותו האלבום הם: "ילד מאוהב", ו"דרך ארוכה" של גלי עטרי שזכה לביצוע מחודש.

ראובן ('רובי') בן-שמעון עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום.

== רשימת השירים באלבום ==
{| class="wikitable"
!מס'
!שם
!מילים
!לחן
!אורך השיר
|-
|1.
|"אהובה"
|רמי לב
|רמי לב
|4:06
|-
|2.
|"שחורת עיניים"
|משה פרץ
|משה פרץ
|3:42
|-
|3.
|"הלהיט"
|רמי לב
|שמואל אלבז
|3:33
|-
|4.
|"האישה שלי"
|משה פרץ
|משה פרץ
|4:09
|-
|5.
|"גן עדן של אהבה"
|יוסי גיספן
|עדי לאון
|3:51
|-
|6.
|"מביט אל המרומים"
|ארלט ספדיה
|שמואל אלבז
|4:27
|-
|7.
|"ילד מאוהב"
|רמי לב
|עדי לאון
|3:29
|-
|8.
|"התמזגות"
|יוסי גיספן
|יוסי גיספן
|4:08
|-
|9.
|"מה איתך"
|ארלט ספדיה
|עדי לאון
|3:57
|-
|10.
|"דרך ארוכה"
|תלמה אליגון רוז
|קובי אושרת
|4:44
|-
|11.
|"תשמרי לי על עצמך"
|ארלט ספדיה
|עדי לאון
|4:05
|}

== משתתפים באלבום ==
* תופים: אשר פדי
* גיטרה בס: ג'קי אסולין
* גיטרות: אבי סינגולדה
* דרבוקה: רוני דדון
* גיטרה סולו: יהודה קיסר
* אקורדיון: בוריס אלייב
* כינור: רוניוס
* כלי נשיפה: אמיר גבירצמן, בוריס

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2005
קטגוריה:אלבומי משה פרץ
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת פליי רקורדס
יואן קולצ'ר

יואן (יון) קולצ'ר (Ioan Culcer, 29 ביולי 1853–ספטמבר 1928) היה מצביא, תאורטיקן צבאי ומדינאי רומני.

==ביוגרפיה==
קולצ'ר נולד ב-29 ביולי 1853 בטרגו ז'יו שבנסיכות ולאכיה, לאב רופא, מייסד בית החולים הראשון של טרגו ז'יו. קולצ'ר נמשך לחיי הצבא ולאחר קבלת דרגת הקצונה (סגן משנה) נשלח על חשבון המדינה ללימודים באקול פוליטקניק בפריז. את טבילת האש עבר במצור פלבנה, במלחמת העצמאות של רומניה. הוא התמחה בהנדסה צבאית ובו זמנית היה לפרופסור ידוע בבית הספר הצבאי העליון של רומניה.

קולצ'ר מילא תפקידים שונים בצבא, ובשנת 1904 מונה למנכ"ל משרד המלחמה, ובמקביל שימש כמפקד בריגדת הרגלים ה-3. במהלך מלחמת הבלקן השנייה פיקד קולצ'ר על הקורפוס ה-5, ולאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-3.

לאחר כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה ניתן לו הפיקוד על הארמייה הרומנית הראשונה, שחדרה לטרנסילבניה בחלק המערבי של החזית. מתוך זהירות יתירה הוא עצר את יחידותיו, שהתקדמו בשלושה צירים המופרדים על ידי רכסי הרים בלתי עבירים, לפני שהגיעו לאתרים שנקבעו כמטרה. הוא הציע לייצב את החזית על קו הנהר אולט ולהתכונן למגננה, כי חשב שהכוחות היריבים עדיפים. הצעתו נדחתה והפיקוד נלקח ממנו והועבר לגנרל יואן דרגלינה. ההתפתחויות הצבאיות בהמשך אישרו את הערכותיו. גנרל יואן אנסטאסיו, שהיה מפקד כוח ז'יו במלחמת העולם הראשונה, טען שההדחה התרחשה משום שסגן ראש המטה של קולצ'ר, קולונל קונסטנטין גאבאנסקול, אותת למפקדת הצבא, שאין סיכוי לניצחון כל עוד עומד בראש הארמייה מי שאינו מאמין בכך. בנוסף לאיתות של גאבאנסקול, התגלו קשרים של קולצ'ר עם פוליטיקאים שהתנגדו ליציאה למלחמה נגד כוחות המרכז.

אלכסנדרו אוורסקו העריך את כישוריו ובשנת 1918 צירף אותו כשר לעבודות ציבוריות בממשלתו. בשנת 1923 מונה קולצ'ר לסנאטור, ובספטמבר 1928 מת בביתו שבבוקרשט.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים רומנים
קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:תאורטיקנים צבאיים
קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:אנשי צבא רומנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1853
קטגוריה:נפטרים ב-1928
אקוופוניקה

[[משתלה בה מגדלים צמחים בצורת האקוופוניקה.]]
אקוופוניקה (באנגלית: Aquaponics) היא דרך לגידול צמחים בסביבה מימית בשימוש בבעלי חיים כמו דגים למערכת ממחזרת, המעניקה דשונת טבעית.

==עיקרון==
העיקרון המנחה של המערכת האקוופונית מבוסס על כך שהפרשותיהם של בעלי החיים הגדלים בסביבה מימית (לדוגמה דגים) מופרשים למים כמוצר לוואי ההופך לרעיל לאחר זמן מה לבעלי החיים שהפרישו אותו; לעומת זאת, לצמחים, מים אלו מהווים מוקר דשן איכותי וגבוה. על כן, במערכת האקוופונית, הצמחים גדלים בצורה כזו (לדוגמה בגידול הידרופוני) המאפשרת להם לספוח את הפרשות הדגים מן המים להשתמש בהם כדשן ובכך לטהר את המים מן המרכיבים הרעילים לבעלי החיים. המים, שבשלב זה חזרו להיות נקיים וראויים לגידול, חוזרים אל מכל גידול בעלי החיים, וכך נמשך מחזור הגידול. 

במערכת האקוופונית אין איבוד מים ואין צורך בהוספתם, למעט אידוי, צריכה על ידי הצמחים ובעלי החיים הגדלים במערכת. המערכת סומכת על הקשר בין מרכיביה כקשר השומר על סביבה מאוזנת. ישנו מגוון גדול מאוד של מערכות אקוופונית, החל ממערכות קטנות המתאימות לגידול בתוך הבית וכלה במערכות ענק מסחריות, הן יכולות להשתמש במים מליחים או במים מתוקים כל זאת תלוי בסוגי הגידולים אותם רוצים להניב מהמערכת.

== אופן פעולת הדשן במערכת אקוופונית ==
הפרשות של דגים, או כל חומר אורגני אחר כגון: חומר צמחי נרקב, מזון דגים שלא נאכל וכו' הופכים לאמוניה, ויש צורך במושבת בקטריות בגודל פרופורציונלי לייצור האמוניה הקבוע, כך שנדרשת יצירה של שכבות בקטריות במים. השכבה הראשונה מפרקת אמוניה לניטריט, והשנייה מתחילה להתפתח כשהניטריט זמין, והופכת אותו לניטראט. אמוניה היא רעילה מאוד לדגים, ניטריט רעיל פחות וניטראט כמעט שאינו רעיל. תהליך ההפיכה לניטראט נמשך שבועיים לכל הפחות ולפעמים יותר. אמנם מושבות החיידקים נוצרות תוך מספר ימים, אבל בתקופה ההסתגלות שלהן הן לא חזקות מספיק כדי למנוע עליות חדות בריכוז האמוניה משום שהן צריכות להסתגל לעוד גורמים רבים ולהגיע לאיזון עם המערכת.

קיים הבדל מהותי בין ספיגת האמוניה כמקור מזון לצמחייה בין צמחי מים לצמחים רגילים. צמחים רגילים מעדיפים שהאמוניה תתפרק לניטראט, ויעילות הספיגה עולה כשרמת החומציות גבוהה יותר - 7–7.5, לעומת צמחי מים שמעדיפים אמוניה ורמת חומציות של 6.6–6.8. צמחי מים חשובים מאוד בסינון רעלים, ובריאות הצמחים קשורה ישירות לבריאות הדגים.

== ראו גם ==
* חקלאות ימית
* הידרופוניקה

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.haganhasolari.co.il/מערכת-אקווה-פוניקה/ מידע נוסף על מערכת אקוופוניקה], באתר הגן הסולארי, 2009
* [https://web.archive.org/web/20071025034248/http://www.edugal.org.il/hokrim/library/web_articles/ma250web.htm מאמר המתאר ניסוי בחממה האקולוגית בעין שמר]
* [https://web.archive.org/web/20161021171813/http://ezi.co.il/אקוופוניקה-הניסוי-הצליח/ ניסוי אקוופוני בשיטת NFT]
* [http://www.growseed.org/aquaponics.html אתר הסבר על אקוופוניקה] 

קטגוריה:חקלאות
קטגוריה:חקלאות בת קיימא
טלסקופ החלל IRAS

IRAS (ראשי תיבות באנגלית של Infrared Astronomical Satellite - לוויין אסטרונומי תת-אדום) היה טלסקופ החלל הראשון שביצע סקר אסטרונומי מלא של השמים בתחום התת-אדום של הספקטרום האלקטרומגנטי. הלוויין, שהיה פרויקט משותף של ארצות הברית, הולנד ובריטניה, שוגר בינואר 1983, למשימה שארכה 10 חודשים.

==משימה==
הטלסקופ, בקוטר 57 ס"מ, סרק ומיפה 96% מכלל השמים ארבע פעמים, באורכי גל של 12, 25, 60, ו-100 מיקרומטר, ברזולוציה שנעה בין 30 שניות קשת באורך הגל הקצר ביותר לבין 2 דקות קשת באורך הגל הארוך. הוא גילה כ-350,000 מקורות, חלקם עדיין מחכים לזיהוי. מאמינים כי כ-75,000 מכלל המקורות שהתגלו הם גלקסיות יצירת כוכבים, שעדיין נמצאות בשלב הפעיל שלהן. מקורות רבים אחרים הם כוכבים רגילים עם דיסקות אבק סביבם, ייתכן שבשלב מוקדם של יצירת מערכת כוכבי לכת. תגליות חדשות כללו את דיסקת האבק סביב וגה וכן תמונות ראשונות של מרכז שביל החלב.

אורך המשימה, שהיה אופייני לטלסקופי החלל הפועלים בתחום התת-אדום, הוגבל על ידי מערכת הקירור של הטלסקופ. על מנת לייצר צילומים איכותיים בתחום זה של אורכי גל, הטלסקופ חייב להיות מקורר לטמפרטורות קריוגניות. חומר הקירור הנפוץ הוא הליום נוזלי, אשר שימש גם את IRAS ושמר את הטלסקופ בטמפרטורה של 2 מעלות קלווין בתהליך של אידוי. מלאי ההליום (475 ליטר בשיגור) אזל ב-22 בנובמבר 1983, 10 חודשים לאחר תחילת המשימה, והדבר גרם לעלייה בטמפרטורת הטלסקופ ומנע תצפיות נוספות.

IRAS תוכנן לקטלג מקורות קבועים, ולכן סרק את אותם אזורים של השמים מספר פעמים. צוות חוקרים מאוניברסיטת לסטר סרק את המקורות שנדחו בחיפוש אחר עצמים נעים, עבודה שהובילה לגילוי שלושה אסטרואידים, שישה כוכבי שביט ושובל אבק גדול המשויך לשביט טמפל-2.

הלוויין הופיע בכותרות לזמן קצר עם גילוי "עצם לא-מוכר" שבהתחלה סברו שייתכן שהוא בעל גודל דומה לכוכב הלכת צדק ונמצא במרחק קטן יחסית, כך שניתן לשייכו למערכת השמש. עם זאת, ניתוח מעמיק גילה כי מתוך עשרה עצמים לא-מוכרים, תשעה היו גלקסיות רחוקות והאחרון היה ענן אבק בין-גלקטי.

מאז IRAS המשיכו את חקר היקום בתחום התת-אדום מספר טלסקופי חלל, בהם מצפה החלל התת-אדום (ISO - Infrared Space Observatory) ששוגר ב-1995, טלסקופ החלל שפיצר (2003), טלסקופ החלל אקארי (2006), וטלסקופ החלל WISE, ששוגר בשנת 2009. WISE, גם הוא בעל משך משימה של 10 חודשים, צפוי לספק תוצאות מדויקות פי 100 עד פי 1000 לעומת IRAS.

== ראו גם ==
* רוח הרפאים של איירה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://irsa.ipac.caltech.edu/IRASdocs/iras.html דף משימה באתר של קלטק]
* [http://wikisky.org/?img_source=IRAS הסקר של IRAS ב-WikiSky]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טלסקופי חלל בחלקים הבלתי נראים של הספקטרום
קטגוריה:לוויינים אמריקאיים
אל-מסתנג'ד הראשון

ממוזער
אל-מסתנג'ד באמר אללה (מילולית: המבקש עזרה במצוות האל), אבו אל-מט'פר יוסף בן מחמד אל-מקתפי (בערבית: المستنجد بامر الله, ابو المظفر يوسف بن محمد المقتفي), נולד בשנת 1124 והיה הח'ליף העבאסי השלושים ושתים בין השנים 1160 ל-1170 בבגדאד. בראשית שלטונו מנע ניסיון הפיכה מצד אחת מנשות הח'ליף הקודם, אל-מוקתפי, ובנות ביתה ובתמיכת אנשי חצר רבים. בספרות ההיסטוריוגרפית האסלאמית נודע כבעל ידע רב באסטרולוגיה. ירש אותו בנו אל-מסתדא.

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1124
קטגוריה:נפטרים ב-1170
אל-מקתפי

אל-מקתפי לאמר אללה (מילולית: ההולך בעקבות מצוות האל), אבו עבדאללה בן אל-מוסתזהר (בערבית: المقتفي لامر الله, ابو عبد الله بن المستظهر) נולד בשנת 1096 והיה הח'ליף העבאסי השלושים ואחת שמשל בבגדאד בין 7 בספטמבר 1136 ו-12 במרץ 1160.

==חייו ופועלו==

שלטונו של אל-מקתפי עומד בסימן החלשות האחיזה הסלג'וקית בעיראק. אל-מקתפי הצליח לנצל את המצב על מנת להשתחרר חלקית מעולם ולהשליט את מרותו על אזורים נרחבים בעיראק. מעורבותו של אל-מקתפי בתככי החצר הסלג'וקית הביאו למצור סלג'וקי על בגדאד בידי מוחמד איבן מחמוד בינואר 1157 וקוטב א-דין מודוד ממוסול. למרות הצלחות ראשוניות של הצבא הסלג'וקי, ובכללן כיבוש חלקה המערבי של העיר, התארכות הלחימה ופיצולים בתוך המחנה הסלג'וקי הביאו לנסיגתו ולניצחון עבאסי. המצור הוסר ב-13 ביולי לאחר נטישת הכוחות המוסוליים ופריצת מרד פנימי בראשות אחיו של הסולטאן מחמד. 
לאחר עליית שושלת הזנג' במוסול הוא שלח כוחות למלחמה בצלבנים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1096
קטגוריה:נפטרים ב-1160
א-ראשד

אַ-רַּאשִׁד בִּאללַּהּ אַבּוּ גַ'עְפַר אלְ-מַנְסוּר בְּן אלְ-מֻסְתַרְשִׁד בִּאללַּהּ (בערבית: الراشد بالله أبو جعفر المنصور بن المسترشد بالله; תרגום הלקב: המנחה אורח מישרים באל; 1109–6 ביוני 1138) היה הח'ליף העבאסי השלושים שמשל בבגדאד לאחר מות אביו אל-מסתרשד בין 1135 ל-1136.

א-ראשד הלך בדרך אביו וניסה להשיג את עצמאותו מהסוזרניות הסלג'וקית בתמיכת זנגי, האתאבק של מוסול. הוא תמך בסולטאן מתחרה, ועורר את זעמו של הסולטאן הסלג'וקי אל-מסעוד. מצור הוטל על בגדאד, והח'ליף וזנגי תומכו מצאו את עצמם נמלטים על חייהם למוסול. אל-מסעוד ביסס מחדש את מעמדו כסולטאן, וכינס מועצה שהדיחה את א-ראשד ומינתה תחתיו את דודו, אל-מקתפי. א-ראשד נמלט לאספהאן, שם חוסל בידי מרצחי החשישיון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1109
קטגוריה:נפטרים ב-1138
אל-מסתרשד

אל-מסתרשד באללה (מילולית: המבקש הנחיה מן האל), אבו אל-מנצור אל-פדל בן אל-מוסתזהר באללה (בערבית: المسترشد بالله, ابو المنصور الفضل بن المستظهر بالله) היה הח'ליף העבאסי העשרים ותשעה שמשל בבגדאד בין השנים 1118 ל-1135. בימיו זכתה הח'ליפות לתקופה של עצמאות יחסית, עת הייתה עסוקה הסולטנות הסלג'וקית במלחמות במזרח. עם זאת, תקופת שלטונו עמדה גם בסימן אי יציבות ומרידות רבות יחסית בעיראק.

==חייו ופועלו==

המרד הגדול הראשון שנאלץ אל-מסתרשד להתמודד עמו היה מצידו של דובייס, מצביא מקומי אשר בזז את בצרה וסייע לכוחות צלבניים במצורם על חלב. לאחר מכן, הצליח אל-מסתרשד לבלום באמצעות צבא בן 12,000 לוחמים את מסעו לכיוון בגדאד. 

באותה עת, משל בעיראק זנגי כנציב מטעם הסלג'וקים. זנגי נאבק בהצלחה בצלבנים וכמעט עלה בידיו לתפוס את דמשק ואת חומס, אך בערוב ימיו של אל-מסתרשד יריבות מצידו של אל-מסתרשד ומצד הכורדים החלישו את כוחו. 

עם מותו של הסולטאן הסלג'וקי מחמוד השני, נקרא זנגי חזרה מזרחה בשל מרד שהותסס בידי הח'ליף. עזיבתו איפשרה לח'ליף להרחיב את תחומי השפעתו בעיראק ולפעול לדיכויה של מיליציית דובייס. אל-מסתרשד רדף אחר דובייס וצר עליו במוסול במשך שלושה חודשים ללא הצלחה. עם זאת, הדבר העיד על כוחה הצבאי הגובר, ולו זמנית, של הח'ליפות תחת אל-מסתרשד.

אל-מסתרשד הוביל את צבאו לקרב בקרבת המדאן נגד הסולטן מסעוד, אחיו של מחמוד השני שתפס את השלטון לאחר מותו. אל-מסתרשד נתפש חי, ניחן, אך נמצא לאחר מכן דקור באוהלו, ככל הנראה בידיהם של החשישיון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1092
קטגוריה:נפטרים ב-1135
The Great Ecstasy of Woodcarver Steiner

The Great Ecstasy of Woodcarver Steiner (גרמנית: Die Große Ekstase des Bildschnitzers Steiner) הוא סרט תיעודי שיצר הקולנוען ורנר הרצוג בשנת 1974. הסרט עוסק בקופץ הסקי המפורסם וולטר סטיינר, שעובד כנגר למחייתו. הרצוג התייחס אליו כ"אחד מסרטי החשובים ביותר".

== הפקה ==

הסרט מכיל חומר גלם שצולם בעיירות הגרמניות אוברסדורף ו- גרמיש-פרטנקירכן, כמו כן ב- Planica שביוגוסלביה. הסרט נעשה כחלק מסדרה עבור תחנת טלוויזיה גרמנית, שהגבילה בדרכים שונות את התכנים. 
הגרסה המקורית של הרצוג הייתה באורך של 60 דקות, אך היא נערכה לכדי 45 דקות על מנת להתאים לשידור טלוויזיוני בן שעה.
כמו כן, התחנה דרשה מהרצוג עצמו להופיע לפני המצלמה, מה שלא נעשה על ידו קודם לכן בסרטיו הדוקומנטריים הקודמים.

== לקריאה נוספת ==
<Herzog, Werner (2001). Herzog on Herzog. Faber and Faber. .>
== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי 1974
קטגוריה:סרטים תיעודיים גרמניים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הגרמנית
הוספה סטנדרטית

גרף אופייני להוספה סטנדרטית
בכימיה בכלל ובכימיה אנליטית בפרט, הוספה סטנדרטית היא שיטה המאפשרת מדידת ריכוזו של צורון יחיד בתמיסה בה ישנם כמה צורונים פעילים. שיטה זאת טובה למערכות ביולוגיות, בהן מטבע הדברים צורונים פעילים רבים. כמו גם למערכות מורכבות אחרות (כמו מי ים) ומכאן חשיבותה הרבה. 

==הצורך בשיטה== 

השיטות המסורתיות לניטור אנאליט בתמיסה (ספקטרוסקופיה מסורתית כמו שיטת JOB או שיטות אלקטרוכימיות כמו striping voltammetry) יעילות כאשר מדובר בצורון יחיד בתמיסה, אך קשה ליישמן לתמיסה המכילה צורונים שונים. 

למשל, אם ישנם בתמיסה שני צורונים בולעי אור, השימוש בשיטת הספקטרוסקופיה המסורתית (מדידות ספקטרום בליעה של האנאליט, מציאת אורך הגל בו הבליעה מקסימלית, הכנת גרף כיול לעבודה באורך גל זה, מדידת תמיסת האנאליט באורך הגל הנ"ל וחישוב ריכוז האנאליט) לא תניב את ריכוז האנאליט אלא מיצוע כלשהו בין ריכוז האנאליט לבין ריכוז הצורון הנוסף, זאת ע"פ חוק בר-למברט. תרומתו של הצורן הנוסף לבליעה באורך הגל שמצאנו תלויה בתכונות הבליעה שלו ובריכוזו בתמיסה הנבדקת, נתונים שאינם ידועים בדרך כלל. לכן, לשם מדידת ריכוז של צורון נתון בדגימות "טבעיות" (כאשר שאר המרכיבים, רכוזם המדויק ולפעמים אף מהותם, אינם ידועים), בכל שיטה אנליטית, יש צורך לאפס תרומות של צורנים אחרים. על צורך זה באה לענות שיטת "הוספה סטנדרטית".

מכאן ואילך יעסוק כל הערך ביישום השיטה בספקטרוסקופיה, לצורך פשטות. אותם עקרונות תקפים לכל שאר היישומים.

==עקרונות השיטה==

בשיטה זו מודדים את הבליעה בתמיסה בה מנטרים את האנאליט. אחר כך מוסיפים כמות ידועה של הצורון הנמדד לתמיסה ומודדים שוב את הבליעה, ממשיכים להוסיף כמויות ידועות, נהוג למדוד כחמש מדידות. מתוצאות אלו מציירים גרף:
על ציר ה-X תוספת הריכוז, על ציר ה-Y הבליעה. אם העבודה נעשיתה תחת מגבלות חוק בר-למברט, התוצאה היא ישר. 
החיתוך בין הישר לבין ציר ה-X הוא ריכוז האנאליט בתמיסה המקורית.

==ההצדקה לשיטה==
מפני שהחיתוך עם ציר-X היא התוספת שתיצור בליעה אפסית, ומכיוון שהישר המצטייר מתייחס לתוצאות של בליעת צורון האנאליט, התוצאה היא כמות האנאליט שיש לגרוע מהתמיסה כדי לקבל אפס בליעה, כלומר ריכוז הצורון בתמיסה.

== ראו גם ==
* ספקטרוסקופיה

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:כימיה אנליטית
משפט רפואי

משפט רפואי (Medical Law; או משפט בריאות) הוא תחום העוסק בתפר שבין משפט ורפואה. בשונה ממונחים קרובים בעלי משמעות מעט שונה כגון "משפט בריאות" (health law) ו"רפואה משפטית" (forensic medicine), המשפט הרפואי עוסק בנורמות חוקיות מחייבות ביחס להתנהגותם של רופאים ואנשי מקצועות הבריאות, וכן כולל סוגיות אתיות כמו הסדרה משפטית של השתלת איברים, חקיקה בתחום מחלות מידבקות, הורות פונדקאית, הפריה חוץ גופית, תרומת זרע ואחרים.

בעבר התמקד המשפט הרפואי רק בנושאים מינהליים שהתייחסו לרופא ועבודתו: תנאי רישוי הרופא ותנאי העסקתו, עבודות, אחריותו וסמכויותיו. ברבות השנים החלו העוסקים בתחום לגלות עניין בחקר בעיות חברתיות ומוסריות שקשורות ברופא, בחולים, בבריאות ובמחלה וכדומה. אף שכותרת העיסוק נותרה זהה, תוכנו התרחב ויש המכנים תחום נרחב זה כיום "משפט בריאות".

המשפט הרפואי בהגדרתו הרחבה מהווה מערכת כללים משפטיים שמסדירים את המפגש בין המטפל למטופל ובין המטפל לצרכני הבריאות בכלל, בין המטפל לבין יתר אוכלוסיות של מטפלים, בין המטפל למדינה - לרבות קבלת רישיון לעסוק במקצוע, וכן את המפגש שבין המטפל למערכת הבריאות, כולל חובותיו, זכויותיו וסמכויותיו.

==ראו גם==
* הארגון העולמי למשפט רפואי
* נורמה רפואית

==לקריאה נוספת==
* גיל סיגל, ביו אתיקה כחול לבן - ביו אתיקה ומשפט רפואי בישראל, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 6 עמוד 16, 2015 
* אמנון כרמי, בריאות ומשפט (עמ' 61-59) 2003.

==קישורים חיצוניים==
* עירית עופר-שטרק "[http://idclawreview.org/2014/03/11/blogpost-20140311-offer-stark/ תרומת כליות לאחר מוות לבבי - הרהורים על התמורות שבתרומות]", "משפט ועסקים".
* רועי אדניה ואלכס פלדשר "[http://idclawreview.org/2014/05/25/blogpost-20140525-adanya-feldsher/ עוקפים בתור להשתלות? בחינת "שיטת הקדימות" מנקודת-מבט של המשפט המנהלי]", "משפט ועסקים".
* אלכס פלדשר "[http://idclawreview.org/2014/01/24/blogpost-20140124-feldsher/ השתלת איברים בישראל הדין המצוי והרצוי]", "משפט ועסקים".

קטגוריה:ענפי המשפט
קטגוריה:אתיקה רפואית
La Soufrière

La Soufrière (בגרמנית: "La Soufrière - Warten auf eine unausweichliche Katastrophe") בתרגום חופשי: "מחכים לאסון הבלתי נמנע" הוא סרט דוקומנטרי משנת 1977 שצולם בגרמניה המערבית על ידי הבמאי הגרמני ורנר הרצוג, אשר ביקר באי גוואדלופ שבו הר געש לה סופרייר עומד להתפרץ. 

הרצוג שמע על התפרצות הר הגעש שעומדת להתרחש באי אשר תושביו פונו, ושאיכר אחד סירב לעזוב. את המניע לצילומי הסרט הסביר כך: "ידעתי שארצה ללכת ולשוחח עמו ולגלות איזו מין מערכת יחסים יש לו עם המוות". שלושת אנשי צוות הצילום עולים ברגל לכיוון לוע הר הגעש אשר אפוף ענני גופרית ועשן שנעים באוויר. בסרט חוקר הרצוג את הרחובות הנטושים של העיירות באי ומשוחח בצרפתית עם שלושה אנשים שונים שנותרו באי: אחד טוען שהוא מחכה למוות ומדגים את התנוחה בה הוא עושה זאת, אחר טוען שנשאר לשמור על החיות. בסופו של דבר, הר הגעש לא התפרץ ו"חס על חייהם" של האנשים שנותרו באי, כולל הרצוג וצוותו. 

סרטיו של הרצוג נוטים להתמקד באלה שמחוץ לזרם המרכזי החברתי, לרוב, באנשים המציגים השקפה אגוצנטרית על העולם, אנשים המונעים על ידי טירוף או הרמוניה מוחלטת עם הטבע, האובייקטים בסרטיו של הרצוג ממחישים את החיים בקיצוניות הרוחנית הגבוהה ביותר. האנשים שנשארו על האי השלימו למעשה עם גורלם, ומסרו נפשם לבורא. אחד מהם אף נראה מופתע שהרצוג בכלל שאל על כניעתו למוות בידי הר הגעש. אחרים פשוט לא ראו את הטעם בפינוי האי מאנשים.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Paul Cronin, Herzog on Herzog (London: Faber and Faber Ltd., 2002, ) p. 148.
* Brigitte Peucker, “In Quest of the Sublime,” New German Filmmakers: From Oberhausen Through the 1970s, edited by Klaus Phillips (New York: Frederick Ungar Publishing Co., 1984, hardcover: and paperback: ) p. 168.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nfb.ca/film/werner_herzog הרצוג מדבר על תהליך יצירת הסרט La Soufrière] (ראיון מצולם מתוך האתר Capturing Reality: The Art of Documentary)

קטגוריה:סרטי 1977
קטגוריה:סרטים תיעודיים
קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:גוואדלופ