יעקב פינס

יעקב פּינְס (Pins; 17 בינואר 1917 – 4 בדצמבר 2005) היה צייר ואמן חיתוך עץ ישראלי יליד גרמניה. נוסף לאמנותו היה פינס אספן נלהב של אמנות יפנית. על יצירתו זכה בפרס ירושלים לאמנות בשנת 1962.

==ביוגרפיה==
קבוצת אמנים ב"[[קפה טעמון" בשנות הארבעים; מימין לשמאל: מירון סימה, לודוויג יהודה וולפרט, איזידור אשהיים, יעקב פינס, יוסי שטרן ומרדכי ארדון]]
יעקב אוטו פינס נולד בעיר הקסטר שבגרמניה. על אף שמשפחתו הייתה דתית, נשלח פינס לבית ספר חילוני. בנוסף, קיבל חינוך יהודי ממורה פרטי. בנעוריו התעניין באמנות והחל לצייר, על אף התנגדות משפחתו.

ב-1936, לאחר עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל בגפו. הוריו, שלא הצליחו לקבל אישורי הגירה, נשלחו לגטו ריגה ונספו שם. בארץ ישראל הצטרף פינס ל"שיבולת", קבוצת חלוצים יוצאי גרמניה שפעלה בין השנים 1941-1938. בשנת 1939 חלה בפוליו. לאחר פירוק הקבוצה התגורר פינס בשדה ורבורג.

בשנת 1941 החל ללמוד בבית הספר הפרטי של יעקב שטיינהרט בירושלים בעזרת מלגה שקיבל מן המחלקה הגרמנית של הסוכנות היהודית. בירושלים התקרב פינס אל קבוצה של אמנים יוצאי גרמניה, שהיוו את המרכז האמנותי באותה עת בירושלים.

בשנת 1942 יצר לראשונה הדפסים בטכניקה של חיתוך לינולאום. יצירתו המוקדמת מאופיינת בהשפעת יצירתו של שטיינהרט. בנוסף, ניכרת גם השפעתו של וינסנט ואן גוך. במחצית שנות הארבעים החל פינס לפתח סגנון עצמאי, שהתבטא בשימוש בלוחות עץ גדולים, בנטייה לשימוש בקומפוזיציות אקספרסיביות ובשילוב שבין חיתוך עץ ותחריט עץ.

ב-1945 החל להתעניין באמנות יפנית ובמיוחד בהדפסים יפניים ואף החל לאסוף הדפסים אלו. במהלך שנות החמישים הלכה והתחזקה השפעת אמנות זו על יצירתו. הדבר התבטא בשילוב צבע בהדפסיו, תוך שימוש בלוחות נפרדים לכל צבע וצבע, בתמצות של המוטיב המרכזי, בשימוש בחללים ריקים בקומפוזיציה ולעיתים ביצירת קומפוזיציות נועזות בפורמטים בלתי שגרתיים.

במהלך שנות החמישים זכה פינס להצלחה בינלאומית. תערוכה מיצירותיו הוצגה בשנת 1954 בסמית'סוניאן שבארצות הברית והדפסיו נרכשו לאוספי מוזיאונים גדולים כגון המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק והמוזיאון הבריטי. בתחילת שנות החמישים לימד במכון אבני ובשנת 1956 החל ללמד ב"בצלאל החדש" בירושלים, שם לימד רישום והדפס עד 1977.

מרבית הדפסיו של פינס נוצרו במספר מצומצם יחסית של העתקים, מרביתם על נייר יפני. בראיון משנת 1971 הסביר פינס כי המהדורות הקטנות של הדפסיו נבעו ממחסור בנייר יפני ומהעובדה כי הוא הדפיס את העותקים בהדפסה ידנית (בדרך כלל באמצעות כף עץ) ולא במכבש דפוס. בשנת 1979 הוא עשה הדפס "תרנגול לבן".

בנוסף להדפסיו יצר איורים לספרו של היינריך פון קלייסט - "מיכאל קולהאס" (1953) ולספרו של עמוס עוז "עד מוות" (1971). החל מסוף שנות השבעים הרבה ליצור ציורים בצבעי שמן, המאופיינים בשימוש במשטחי צבע גדולים.

בשנת 1999 היה פינס אחד משני האמנים החיים היחידים שיצירותיהם נכללו בתערוכה הגדולה The Apocalypse and the shape of things to come שנערכה על ידי המוזיאון הבריטי בלונדון לרגל שנת המילניום הממשמשת ובאה; תערוכה אשר סקרה את ייצוג נושא האפוקליפסה באמנות מימי הביניים ועד ימינו. בתערוכה הוצגו חיתוך העץ "מחול המוות" (1945) ושני חיתוכי עץ מסדרת "האפוקליפסה" (1946) שיצר פינס על רקע סיום מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי אירופה.

פינס נפטר בשנת 2005 בירושלים ונקבר במעלה החמישה. בעיר הולדתו הקסטר שבגרמניה הוקם מוזיאון לזכרו, אליו הועבר עיזבונו האמנותי. לוחות ההדפס של פינס שמורים בסדנת ההדפס ירושלים. את אוסף האמנות המרשים של מזרח אסיה, בדגש על אמנות יפנית של המאות השבע-עשרה והשמונה-עשרה, כמו גם את ספרייתו העשירה בנושא זה, תרם פינס למוזיאון ישראל. המוזיאון מחלק מדי שנתיים לזכרו את פרס יעקב פינס לאמן הדפס ישראלי לאמן הממשיך את מורשתו.

==גלריה==
<gallery>
File:Pins007 size.jpg|"בוקר" (1944)
File:2000 imj003 size.jpg|"מקושש העצים" (1950), אוסף מוזיאון ישראל
File:Pins - Woodcuts for Heinrich von Kleist’s Michael Kohlhaas 08.jpg|"באזיקים" (2003/1953), מתוך "חיתוכי–עץ ל"מיכאל קולהאס", סדנת ההדפס ירושלים
File:Pins Lion the Printer002 size.jpg|"ליצן צלוב" (1961)
File:2000 imj005 size.jpg|"גברת בכפפות" (1964), אוסף מוזיאון ישראל
File:Pins Lion the Printer009 size.jpg|"גגות" (1972)
File:Pins006 size.jpg|"טיגריס" (1982)
</gallery>

==פרסים==
*1957 פרס על שם אוהרה, הביאנלה להדפסים, טוקיו, יפן
*1962 פרס ירושלים לאמנות, ירושלים [על חיתוך-העץ "הליצן הצלוב"]
*1963 חבר כבוד, האקדמיה לאמנות הרישום, פירנצה, איטליה
*1993 פרס מפעל חיים ע”ש מרדכי איש-שלום
*1998 עמית כבוד, מוזיאון ישראל, ירושלים

==מבחר אוספים ציבוריים==
*המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
*המכון לאמנות של שיקגו
*המוזיאון היהודי של ניו יורק
*המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון
*הספרייה הציבורית, בוסטון
*מוזיאון פוג, אוניברסיטת הרווארד, מסצ'וסטס
*מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק
*ספריית הקונגרס, וושינגטון די. סי.
*הגלריה הלאומית לאמנות (וושינגטון)
*מוזיאון פורט-ויין, אינדיאנה
*מוזיאון י"ל מאגנס, ברקלי, קליפורניה
*המוזיאון הבריטי, לונדון
*מוזיאון סטיידלק, אמסטרדם
*המוזיאון היהודי, אמסטרדם
*מוזיאון פושקין, מוסקבה
*המוזיאון הלאומי, ורשה
*מוזיאון לודוויג, קלן
*אוסף יעקב פינס, הקסטר, גרמניה
*הגלריה הלאומית, סידני
*הגלריה הלאומית של ויקטוריה, מלבורן
*מוזיאון ישראל, ירושלים
*מוזיאון תל אביב לאמנות
*מוזיאון חיפה לאמנות
*מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
*מוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה

==תערוכות יחיד==

==אלבומים וספרים הכוללים חיתוכי עץ מקוריים של יעקב פינס ==
* יערי, יהודה, שלומיאל מצא צל, הוצאת תרשיש, ירושלים, 1948 (סדרה בת 11 הדפסים, אחד לא נכלל בספר. הספר ראה אור במהדורה בת 300 עותקים. כל ההדפסים בספר נעשו מלוחות העץ המקוריים). הלוחות עצמם נשמדו בשריפה שפרצה בבית הדפוס של הפלסטיין פוסט (לימים הג'רוזלם פוסט) ימים אחדים לאחר שנשלמה שם הדפסת הספר. פינס הדפיס סט אחד ויחיד של כל חיתוכי העץ טרם שמסר את הלוחות לבית הדפוס.
* פון קלייסט, היינריך, מיכאל קולהאס, הוצאת תרשיש, ירושלים, 1953 (12 הדפסים; מהדורת אלבום של 25 עותקים שנדפסו ביד, חתומים וממוספרים. הספר ראה אור במהדורה בת 1200 עותקים. רק שתי הוינייטות בעמ' 1 ובעמ' 111 נדפסו מלוחות העץ המקוריים).
* סדרת הדפסים בהזמנת חברת ממגורות דגון, חיפה, 1968 (סך הכל שישה חיתוכי עץ. מהדורת אלבום של 50 עותקים ועוד 100 הדפסים בודדים שהוזמנו על ידי החברה).
* עוז, עמוס, עד מוות, עם עובד, תל אביב, 1971 (סדרה בת 9 הדפסים, מהדורה של 40 עותקים. המהדורה הראשונה של הספר, והיא בלבד, נדפסה מלוחות העץ המקוריים).
* Essays on Japanese Art - Presented to Jack Hillier, Robert G. Sawers Publishing, לונדון, 1982, חיתוך עץ ("מטריות יפניות בגשם לונדוני". פרי-להמן, חיתוך עץ מס' 269). הודבק בעמוד מול דף השער (Frontispiece) של כל אחד מעותקי הספר.

==תערוכות מאוספיו==
* אמנות המזרח הרחוק באוסף יעקב פינס; [הקטלוג נערך על ידי יעקב פינס], ירושלים: בית הנכות הלאומי בצלאל, 1964.

<div class="mw-content-ltr">
* The Pins collection: Chinese and Japanese paintings and prints; text: Jacob Pins, Jerusalem: Israel Museum, 1980.
** The Pins collection: Chinese and Japanese paintings and prints: the Israel Museum, Jerusalem, January 1980, the Tel Aviv Museum, November 1983, 2 ed, Tel Aviv: Tel Aviv Museum, 1983.
* Hashira-e: From the Jacob Pins collection and the Museum collection; [curator of the exhibition: P. Rosenberg], Haifa: Haifa Municipality, Tikotin Museum of Japanese Art, 1987.
* The Jacob Pins collection of Japanese prints, paintings, and sculptures, Jerusalem: Israel Museum, 1994.
</div>

==ספרו בנושא הדפסי עמוד יפניים==
<div class="mw-content-ltr">
* Jacob Pins, The Japanese pillar print Hashira-E, London: R. G. Sawers, 1982
</div>

==לקריאה נוספת==
*אויגן קולב, יעקב פינס - נופים [חיתוכי עץ], הוצאת דביר, תל אביב, 1955
*חיים גמזו, ציור ופיסול בישראל, הוצאת דביר, תל אביב, 1957
*צבי זהר, אויגן קולב, הגרפיקה הישראלית, ספרית פועלים, 1960
*בנימין תמוז (עורך), יונה פישר, אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1963, 1966
*אלישבע כהן, יעקב פינס - 10 חתוכי עץ, ליאון המדפיס, תל אביב, 1972
*בנימין תמוז, דורית לויטה וגדעון עפרת, סיפורה של אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1980
*מאירה פרי-להמן (אוצרת), יעקב פינס - חיתוכי עץ 1942-1985, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1985
*גדעון עפרת, חיתוך העץ בישראל 1920-1986, סדנת ההדפס ירושלים, 1986
*יואב דגון (אוצר), יעקב פינס, חיתוכי-עץ, מוזיאון הרצליה לאמנות, הרצליה, 1992-3
*מאירה פרי-להמן (אוצרת),ממזרח ממערב ומעץ - 5 אמני חיתוך עץ ישראלים, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1997
*The Apocalypse and the shape of things to come, The British Museum, ספר תערוכה לרגל המילניום, המוזיאון הבריטי, לונדון, 1999, עמ' 316-317
*מאירה פרי-להמן (אוצרת), יעקב פינס - חיתוכי עץ 1942-2000, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2000
*רונית שורק (אוצרת), זיוה עמישי-מייזלש, יעקב פינס - רישומים וציורי שמן: 1942-2000, בית האמנים בירושלים, ירושלים, 2000
*גדעון עפרת, שירת הקבצנים - דמות הקבצן באמנות הישראלית, בית אבי חי, ירושלים, 2008
*אריק קילמניק, גדעון עפרת ואירנה גורדון, 100 שנות אמנות הדפס בישראל, סדנת ההדפס ירושלים, 2015
*גדעון עפרת, ברלין-ירושלים:אמנות העלייה מגרמניה, בית לאמנות ישראלית, תל אביב, 2015

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.jacob-pins.de/index.php?article_id=1&clang=1 אגודת יעקב פינס]
* [https://jerusalemprintworkshop.org/artists/%d7%a4%d7%99%d7%a0%d7%a1-%d7%99%d7%a2%d7%a7%d7%91/ יעקב פינס] באתר סדנת ההדפס ירושלים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* דנה גילרמן, הארץ, [http://news.walla.co.il/?w=//820395 האמן והאספן יעקב פינס מת בגיל 88], וואלה, 2 בדצמבר 2005
* חנה ברק אנגל, [http://www.asimon.co.il/ArticlePage.aspx?AID=1533&AcatID=36#At יעקב פינס], באתר "אסימון", 8 בדצמבר 2005
* גדעון עפרת, "[https://gideonofrat.wordpress.com/2014/09/10/%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91-%D7%A4%D7%99%D7%A0%D7%A1-%D7%97%D7%A9%D7%9B%D7%AA-%D7%94%D7%A7%D7%99%D7%95%D7%9D-%D7%94%D7%90%D7%A0%D7%95%D7%A9%D7%99/ יעקב פינס: חשכת הקיום האנושי]", באתר "המחסן של גדעון עפרת", 10 בספטמבר 2014

<div class="mw-content-ltr">
* Mordechai Beck, [http://www.guardian.co.uk/news/2005/dec/17/guardianobituaries.israel Obituary: Jacob Pins], The Guardian, 17 December 2005
</div>

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אמני הדפס ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:אספני אמנות ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
קטגוריה:אישים הקבורים במעלה החמישה