OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארז לאופר

ארז לאופר (נולד ב-23 ביוני 1962) הוא במאי סרטי תעודה ישראלי, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

== קריירה ==
לאחר סיום לימודי הקולנוע, עבד במשך 7 שנים בניו-יורק. ב-1993 ערך לאופר בשיתוף הג'דס ופניבייקר את The War Room, שתיעד את מאחורי הקלעים של מסע הבחירות של קלינטון ב-1992. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר האמריקאי בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר באורך מלא. ב-1994 היה במאי שותף של הסרט Woodstock Diary שהציג הופעות מפסטיבל וודסטוק שלא נחשפו עד אז, ושודר ברחבי העולם לציון 25 שנה לפסטיבל.

ב-1995, כשחזר לארץ, ביים את סרטו הראשון באורך מלא "אדינבורו לא מחכה לי". בשנות ה-90 יצר סרטים נוספים על אמנים ישראלים, בשיטת הקולנוע הדוקומנטרי הישיר – מצלמה על הכתף, התערבות מינימלית. ב-2002 ביים והפיק את הסרט "לס מואה טמה", שסיפר את סיפורו של בנם של ניצולי השואה מחיפה שהפך לכוכב ענק בצרפת. הסרט, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית, נבחר להשתתף בפסטיבל קאן במסגרת Director's Fortnight, זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2003 ובאותה שנה שודר בשעת צפיית שיא בשידורי קשת – ערוץ 2 ובערוץ France 5 הצרפתי.

ב-2004 לאופר כתב, ביים וצילם את "יורים ושרים", סדרה היסטורית-דוקומנטרית בת ארבעה פרקים אודות תופעת הלהקות הצבאיות בישראל. הסדרה הוקרנה בפסטיבל ירושלים ובפסטיבל חיפה והייתה מועמדת לפרס הסדרה התיעודית הטובה ביותר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.

ב-2006 יצר עם אביו, נחום לאופר, את הסרט "דילמת הדריין".

ב-2008 יצר את "רפסודה לבומביי".

ב-2012 ביים את הסרט "יום אחד אחרי השלום" הסרט זכה בפרס השופטים והקהל בפסטיבל Movies That Matter, בפרס התחקיר בדוקאביב, הוצג בעשרות רבות של פסטיבלים נוספים ברחבי העולם וזכה בפרסים רבים.

ב-2015 ביים את הסרט "רבין: במילותיו שלו", לציון 20 שנה לרצח. הסרט, שהורכב מטקסטים של רבין ומחומרי ארכיון שלו בלבד, זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינ"ל חיפה, הוקרן בפסטיבלים רבים בעולם, והופץ בבתי הקולנוע בארצות הברית ובאוסטרליה.

ב-2024 יצא לשידור ב"יס דוקו" סרטו התיעודי "המבוקש: רוני קלדרון" על רוני קלדרון, שחקן כדורגל שהפך לעבריין, נכלא בישראל ובברזיל, ברח מהכלא ונעלם<ref name=":0"></ref>.

לאופר הוא חבר באקדמיה האמריקאית לקולנוע, חבר האקדמיה הישראלית לקולנוע, חבר בפורום הדוקומנטרי בישראל.

== חיים אישיים ==
לאופר חי עם גיא לביא, ולשניים שני ילדים<ref name=":0" />.

==לקריאה נוספת==
*גליה יהב, "[http://www.am-oved.co.il/htmls/article.aspx?C2004=17762&BSP=15462 מדברים בשם האמן המת. האמן החי מדבר]: על סרטו של ארז לאופר 'לס מואה טמה' ועל סרטו של תומר הימן 'אביב'", מעין אמיר (עורך), דוקומנטלי, עמ' 180–191, עם עובד, 2007
* 
*
* 

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://onedayafterpeace.com/ אתר הסרט "יום אחד אחרי השלום"]
* [https://docsforeducation.com/index.php אתר הפצת הסרטים Docs for Education]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:במאי קולנוע להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
בנשי (כטב"ם)

בנשי (Banshee) הוא כלי טיס בלתי מאויש המיועד לשמש כמטרה אווירית לצורך אימון טייסי קרב ולוחמי נ"מ מתוצרת חברת מגיט הבריטית. מעל ל-5,000 כטב"מים מסוג זה יוצרו ונכנסו לשימוש בלמעלה מ-40 מדינות.

הבנשי עשוי ברובו מפלסטיק. הוא בעל כנפי דלתה ומונע על ידי מנוע רוטורי יחיד עם מדחף דוחף.

את הבנשי ניתן לשגר באמצעות מעוט. הוא יכול לנחות בעזרת שילוב של כריות-אוויר ומצנח וכן לצוף על פני המים.

טיסת הבכורה של הבנשי נערכה בינואר 1983.

==מאפיינים==
תרשים של הבנשי

===מאפיינים כלליים===
*אורך: 9 רגל 4 אינץ' (2.84 מטר)
*מוטת כנפיים: 8 רגל 2 אינץ' (2.49 מטר)
*גובה: 2 רגל 10 אינץ' (0.86 מטר)

===ביצועים===
*מהירות מרבית: 200 מיל/שעה (174 קשר, 322 קמ"ש)
*סייג רום: 23,000 רגל (7,000 מטר)
*שהות באוויר: שעה אחת ו-15 דקות

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110708081948/http://www.meggittdefenceuk.com/HTML/Banshee/banshee-1.htm Banshee], באתר חברת "Meggitt"

קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים
קטגוריה:כלי טיס בעלי כנף דלתא
מטבחי הגיהנום

מטבחי הגיהנום (באנגלית: Hell's Kitchen) היא תוכנית מציאות אמריקאית המשודרת ברשת פוקס מאז 2005 בכיכובו של השף גורדון רמזי, ובה קבוצה של שפים מתחרים זה בזה על פרס גדול.

התוכנית הבריטית המקורית שודרה בממלכה המאוחדת בשנים 2004-2009, כשבכל עונה מנהל את המטבח שף בולט אחר: בעונה הראשונה הוביל את התוכנית השף גורדון ראמזי, ובעונות ה-3 וה-4 כיכב בתוכנית הבריטית השף מרקו פייר וייט.

הגרסה האמריקאית שודרה בארצות הברית לראשונה בחודש מאי 2005 וב-2018 עלתה לשידור עונתה ה-18. מתכונת התוכנית בארצות הברית דומה למתכונת הנהוגה בבריטניה. במשך רוב העונה, המתחרים על הפרס מחולקים לשתי קבוצות המתחרות זו בזו, האחת אדומה ורעותה כחולה. בכל תוכנית מנופה בדרך כלל מתחרה אחד, על פי החלטת השף גורדון רמזי. לאחר שמספר המתחרים פוחת, מאוחדות שתי הקבוצות. בכל תוכנית צריכים המתחרים לעמוד באתגר אישי או קבוצתי שהזוכה בו מקבל פרס, בעוד המפסידים מקבלים עונש הכולל חלק ממטלות המטבח. בעת שמוגשות סעודות במסעדת התוכנית, המתחרים אחראים להכנת המזון בהתאם לדרישות האיכות הקפדניות של השף רמזי ובהתאם לטעמו האישי. כאשר נותרים רק שני מתחרים בתוכנית, מחולקת המסעדה לשניים וכך גם המטבח, וכל אחד מן המתחרים אחראי למלוא השירות הניתן לסועדים במסעדתו. על פי ביצועי כל מתחרה ותגובות הסועדים, מחליט השף רמזי על הזוכה בפרס הגדול של התוכנית שהוא לנהל מסעדה יוקרתית. יש שימוש רב בניבולי פה וקיצוניות בתוכנית.

בישראל נרכש הפורמט על ידי זכיינית ערוץ 2, קשת, והגרסה הישראלית שודרה תחת השם "המטבח" עם השף עזרא קדם. עד כה שודרה עונה אחת של התוכנית החל משנת 2007, ובשנת 2009 שבה התוכנית אולם למספר פרקי ספיישל בודדים תחת השם "המטבח VIP", תחילה עם מספר מתחרים מפורסמים ומאוחר יותר עם מתחרות (יוצאות "אמא מחליפה"), אך בקרב הצופים נרשמה אכזבה מגרסאות אלה.

בישראל, התכנית עם רמזי משודרת בערוץ האוכל.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכניות מציאות: בישול
קטגוריה:תוכניות מציאות בריטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה אמריקאיות מבוססות על פורמט בריטי
נקודת כשל בודדת

לרשת המחשבים שבתמונה יש נקודת כשל בודדת - הנתב שבמרכז הרשת
"נקודת כשל בודדת" היא חלק של מערכת אשר תקלה בו תגרור תקלה בכלל המערכת. נקודות כשל בודדות הן נקודות לא רצויות בכל מערכת שמטרתה לפעול באמינות גבוהה, כגון רשתות תקשורת, תוכנות וכו'.

הערכה של תוצאות הכשל לכל מרכיב ומרכיב במערכת, עשויה לסייע בזיהוי של המרכיבים הקריטיים במערכת מורכבת, שעלולים לגרום לכשל בכלל המערכת.

דרכים למניעת נקודת כשל בודדת בכלל המערכת:
* הפחתת המורכבות של המערכת, על ידי חלוקה למרכיבים בעלי תפקיד ברור
* הגדלת היתירות של מרכיבים שהם קריטיים במערכת, כך שבמצב של כשל באחד מהמרכיבים היתירים, המרכיב האחר עדיין תקין ומאפשר את פעולת המערכת (ייתכן שבביצועים מופחתים).
* גיוון ברמת המרכיבים ואופן השילוב שלהם, כך שכשל בסוג מסוים של רכיב עדיין לא יוכל לפגוע בסוג אחר (לדוגמה, הפעלת שרתים עם מערכות הפעלה שונות)
* שקיפות ותיעוד של התיכון של המערכת, בצורה שתאפשר תחזוקה, תפעול ותיקון תקלות בצורה נוחה.

קטגוריה:הנדסה

ja:信頼性設計
סירופ שוקולד

סירופ שוקולד הוא סירופ המבוסס על סירופ גלוקוז, בתוספת קקאו, צבעי מאכל וחומרי טעם וריח הנותנים לו טעם וניחוח של שוקולד. לעיתים מכיל הסירופ תוספת ממתיק כגון סוכר, מולסה או דבש, ועמילנים למאכל למטרות המתקה, הסמכה ושימור.

==סוגים==
חברות רבות מייצרות סירופ שוקולד, כולל מותגים המופצים בשווקים בינלאומיים כגון הרשי ונסטלה. קיימים מותגים מקומיים שידועים בעיקר בשווקים היחסיים, כגון "בוסקו" בארצות הברית, או "אפיכל" בישראל. 

הסירופים מיוצרים בצמיגות וגוון שונים, אך על פי רוב הם בעלי ברק וגוון חום כהה עד שחור.

==שימושים==
סירופ שוקולד מקובל כרוטב לקינוחים שונים, כמו גם בסיס לקוקטיילים ובסיס לשוקו. 

בתקופה בה סרטי קולנוע רבים צולמו בשחור ולבן בלבד, היה שימוש רב בסירופ שוקולד לחיקוי דם. דוגמה מפורסמת היא הדם שהותז בסרט פסיכו של אלפרד היצ'קוק. כיום משתמשים בסירופ גלוקוז עם צבע מאכל אדום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שוקולד
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:סירופים
תסמונת פולנד

ממוגרפיה דיגיטלית המראה היעדר שריר בית החזה הגדול ועיוות החזה בצד שמאל.
תסמונת פולנד היא עיוות מולד נדיר המאופיין בתת-פיתוח או בהיעדר אחד משרירי החזה. לעיתים קרובות מלווה הסינדרום באיחוי של אצבעות היד בצד בו חסר שריר החזה. התופעה אופיינה לראשונה ב-1962 על ידי פאטריק קלארקסון, פלסטיקאי יליד ניו זילנדי שעבד בבתי חולים בלונדון. הוא שם לב ששלושה ממטופליו סובלים מהיעדר שריר חזה וכן מאיחוי של האצבעות. קלארקסון מצא אזכור של תופעה דומה שפורסמה על ידי אלפרד פולנד כמאה שנה קודם לכן. במאמרו תיאר פולנד עיוות של החזה וכן עיוות של אחת הידיים. למרות שלא ניתן לומר שפולנד גילה את התסמונת שכן תיאר מקרה בודד, קלארקסון נתן לתסמונת את שמו של פולנד.

על פי המכון הלאומי לחקר הגנום האנושי, בת'סדה, מרילנד התסמונת פוגעת בגברים פי שלושה מנשים וצד ימין של הגוף נפגע פי שניים מצד שמאל. ההערכות השונות קובעות כי השיעור הצפוי בלידה הוא אחד לכל 7,000 - 100,000 לידות חיות. הסיבה לקיום התסמונת אינה ברורה אם כי ההערכה הרווחת היא שהפרעה בזרימת הדם לעורק התת-בריחי (subclavian arteries) ביום ה-46 להתפתחות העובר היא הגורם לתסמונת.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20110208060348/http://polands-syndrome.com/ Poland syndrome website]

פולנד
קטגוריה:מומים מולדים במערכת השריר-שלד
קטגוריה:מחלות נדירות
Geo Eye 1

Geo Eye 1 הוא שמו של לוויין תצפית מסחרי בעל רזולוציה גבוהה במיוחד. בזמן שיגורו ב-2008 היה הלווין המסחרי הראשון שיכול לצלם ברזולוציה של 41 סנטימטרים. הלוויין נמצא בבעלות של חברת GeoEye, חברה המספקת צילומי לוויין למגוון יישומים, על בסיס מסחרי, המפעילה בין השאר את לוויין הצילום המסחרי הראשון שצילם ברזולוציה של מטר אחד, איקונוס.

הלוויין מצויד במערך חיישנים מולטיספקטראלי המסוגל לייצר הדמאות צבעוניות של כדור הארץ, ברזולוציה פחותה מהמיטבית - 1.65 מטר לעומת 41 סנטימטר במוד פאנכרומטי (תצלומים בגווני אפור).

== יישומים ==
תצלומי הלוויין ישמשו למגוון יישומים, ובהם:
* ביטחון (יישומים צבאיים, ביטחון פנים, ניטור גבולות)
* ניטור תעבורה ימית ואווירית
* מיפוי
* מעקב אחר שדות נפט וגז
* חקלאות
* ניטור הסביבה

== ביצועי הלוויין ==
התמונה הראשונה שצילם הלוויין ששוחררה לציבור. אוניברסיטת קוצטאון בפנסילבניה, ארצות הברית.
Geo Eye 1 הוא הלוויין המסחרי הראשון בעולם עם רזולוציה מתחת לחצי מטר. בצילום פאנכרומטי (תמונות בגווני אפור) הלוויין מסוגל לייצר הדמאות ברזולוציה של 41 סנטימטרים. באופן הפעולה המולטי ספקטראלי, הלוויין מצלם בארבעה אורכי גל ומסוגל לייצר תמונות בעלות רזולוציה של 1.65 מטרים. תמונה ראשונה שצילם הלוויין פורסמה על ידי החברה ב - 10.10.2008 .

הלוויין מסוגל לשמור על מיקומו בדיוק של עד שלושה מטרים, דיוק המאפשר ללקוחותיו לעשות שימוש במידע לשם קביעת מיקומם של אובייקטים שונים על הקרקע בדיוק זה, למשל ככלי תכנון עיר ותשתיות קרקעיות שונות.

== כושר כיסוי ==
הלוויין מסוגל לצלם שטח כולל של 700,000 קמ"ר ביממה, במוד הפעולה הפאן כרומטי, ו-350,000 קמ"ר במוד הפעולה המולטי ספקטראלי. מסלול הלוויין מאפשר לו לחלוף מעל נקודה מסוימת פעם ביומיים.

== מצלמת הלוויין ==
הטלסקופ המותקן בלוויין, ביחד עם מערך גלאי ה-CCD, מערכת הבקרה והעיבוד, מסוגלים לעבד 700 מיליון פיקסלים בשנייה. המצלמה יכולה לסרוק מצד לצד בעת חליפת הלוויין, או להתמקד באותו אזור תוך כדי תנועה, על מנת לייצר הדמאות סטריאוסקופיות של אזורי עניין.

== שיתוף פעולה עם גוגל והגבלת הרזולוציה ==
חברת גוגל רכשה בלעדיות על צילומי הלוויין שיהיו זמינים כשירות חינם לציבור דרך Google Earth בלבד. בגלל מגבלות חוקיות על חברות אמריקניות לאספקת צילומי לוויין, תצומצם הרזולוציה של התצלומים שימכרו לגורמים שונים, ובהם ל-Google Earth לרמה של חצי מטר. ישראל, הנהנית מהגנה מיוחדת של חוק אמריקני, תמשיך להופיע ברזולוציה של כשני מטרים. לקוחות מועדפים שיאושרו על ידי הממשל האמריקני יוכלו לקנות תמונות ברזולוציה המיטבית של 41 סנטימטרים.

==ראו גם==
* Geo Eye 2

קטגוריה:לוויינים אזרחיים
קטגוריה:צילום על ידי לוויין
fi:GeoEye#GeoEye 1
אה"מ פרינסס שארלוט (1825)

אוניית הוד־מלכותו פרינסס שארלוט (באנגלית: HMS Princess Charlotte) הייתה אוניית קו מדרגה ראשונה בעלת 104 תותחים, והרביעית שנשאה שם זה בצי המלכותי הבריטי. היא הושקה ב-14 בספטמבר 1825 בפורטסמות'.

מ-1837 עד 1841 שירתה באוניית הדגל של צי הים התיכון בפיקודו של אדמירל משנה רוברט סטופפורד. הייתה חלק מהשייטת הבריטית-אוסטרית-טורקית שפעלה ב-1840 לסילוק מוחמד עלי שליט מצרים מסוריה וארץ ישראל, והשתתפה בהפגזת העיר עכו ב-3 בנובמבר 1840.

בשנת 1843 הוצאה משירות פעיל, משנת 1858 שימשה כאוניית קליטה בהונג קונג, ובשנת 1875 נמכרה ופורקה.

==מקורות==
<div class="mw-content-ltr">
* Lavery, Brian (2003) The Ship of the Line - Volume 1: The development of the battlefleet 1650-1850. Conway Maritime Press.
</div>

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* Mid-Victorian Royal Navy Vessel HMS Princess Charlotte in: Peter Davis, [http://www.pdavis.nl/ShowShip.php?id=1921 William Loney RN - Victorian Naval Surgeon]
</div>

==הערות שוליים==

פרינסס שארלוט (1825)
קטגוריה:אוניות קו של הצי המלכותי הבריטי
יחיאל קריזה

יחיאל קריזה (בפולנית: Yehiel Krize 26 במאי 1909 - 1 במאי 1968) היה צייר ישראלי יליד פולין. בשל נטייתו להפשטה זוהה עם חברי קבוצת "אופקים חדשים", הגם שמעולם לא השתייך רשמית לקבוצה זו.

==ביוגרפיה==
קריזה נולד וגדל במשפחה יהודית בעיירה טורק שבמרכז פולין. בשנת 1923 עלה לארץ ישראל עם אמו, שני אחיו ושתי אחיותיו והתיישב בשכונת מקור חיים בירושלים. בשנת 1924 התאחדו בני המשפחה עם האב יצחק, איש תנועת המזרחי, שהקים בית מלאכה לאריגת כאפיות.

עקב קשיי פרנסה המשפחה עברה המשפחה לשכונת הצריפים בפתח תקווה, שם האב עבד כקבלן צבעות. בצעירותו כחלוץ עבד יחיאל בפרדסים בבנימינה. בצעירותו עסק לפעמים באריגה, דבר שעל פי עדותו השפיע על סגנונו. ביחד עם פנחס אברמוביץ, אותו הכיר בבנימינה, התקרב אל עולם האמנות והחל לצייר בסטודיו של יוסף זריצקי בתל אביב. הוא למד אצל אביגדור סטימצקי ונסע ללימודים בפריז.

בשנת 1933 התחתן עם רות קובלסקי, קרובת משפחה מרוחקת שהעלה אותה ארצה מפולין שנתיים קודם לכן באמצעות סרטיפיקט נישואים שהיה דרוש כדי שתוכל לעלות לארץ בתקופת השלטון הבריטי. עם הגיעה לארץ ביטלו את הסרטיפיקט ונישאו רשמית בשנת 1933. לזוג נולדה בת יחידה בשם תמר. בשנת 1942 הציג ב"תערוכת השמונה", שהוצגה בבניין "הבימה". בשנים 1947–1948 זכה פעמיים בפרס דיזנגוף לאמנות.

ציוריו המוקדמים אבדו ולמעט יוצא מן הכלל אחד או שניים, ציורי נוף שנעשו בצבעי מים, יצירותיו המוכרות לנו נעשו בצבעי גואש מאמצע שנות הארבעים ואילך. לאורך כעשר שנים מצייר קריזה את מראות חיפה, טבריה, צפת ויפו ואת מציאות היום יום בהן. העבודות הן על נייר בפורמט אופקי ומתארות דמויות יום יומיות בנוף עירוני דחוס. אט אט פונה יצירתו לכיוון הפשטה הולכת וגוברת. משנת 1958הוא עובר לצייר בצבעי שמן על בד. הפורמט גדל והופך בדרך כלל לאנכי, והצבעים מתבהרים עד שמרבית שטח הבד מכוסה בגווני לבן. זאת בעקבות שהות בת כשבעה חודשים בניו יורק.

על אף ידידותו של קריזה עם אמני אופקים חדשים וקרבתו הרעיונית אליהם, לא הצטרף קריזה מעולם באופן רשמי לקבוצה. זאת ככל הנראה משום חששו ממרותו של יוסף זריצקי ורצון לשמור על חירות אמנותית מוחלטת. אי לכך הציג בשורותיה כאמן אורח פעם אחת ויחידה בתערוכה העשירית שלה ביולי 1963 (הציג שלוש עבודות). בביקורות האמנות מן התקופה הרבה חיים גמזו לשבח את השימוש החופשי בצבע ביצירותיו. בשנות השישים הציג במסגרת תערוכות קבוצת +10 שאורגנו על ידי רפי לביא.

קריזה נפטר בתל אביב-יפו מסיבוכים של גידול במוח בשנת 1968.

==פרסים==
*1947 פרס דיזנגוף, תל אביב

==תערוכות יחיד==

==לקריאה נוספת==
* גבריאל תדמור, ברוך אורן, יחיאל קריזה 1909-1968 - תערוכת זיכרון, מוזיאון לאמנות חדשה, חיפה, בית יד-לבנים, פתח תקווה, 1969. 
* גבריאל טלפיר, 100 אמנים בישראל, הוצאת גזית, תל אביב, 1971.
* גילה בלס, אפקים חדשים, פפירוס רשפים, 1980.
* יחיאל קריזה, בעריכת : יונה פישר, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ח, 1987. 
* 12 אמנים - מבט שני, אירית הדר, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006.
* דליה קרפל, "מכחול ולבן", הארץ, 2 ביולי 2010.
* יחיאל קריזה - מאוסף גבי ועמי בראון, גליה בר אור (אוצרת), משכן לאמנות עין חרוד, 2010.

==קישורים חיצוניים== 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:זוכי פרס דיזנגוף
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
קיילטראם, מלך הפיקטים

קיילטראם (באנגלית: Cailtram), בנו של גירום (Girom) היה מלך הפיקטים, במחצית השנייה של המאה השישית.

קיילטרום הוא השלישי מבין בניו של גירום שמלך על הפיקטים (אחיו דרסט הרביעי וגרטנייט הראשון מלכו לפניו). על פי "דברי ימי הפיקטים" קיילטראם מלך בין שנה לשש שנים, לאחר אחיו גרטנייט ולפני טאלורק השני. הכרוניקות הקדומות כותבות את שמו במספר צורות ובהם קיילטאני (Cailtarni) וקיילטיין (Cailtaine) כתבים מאוחרים יותר (שנכתבו בראשית ימי הביניים) מופיע שמו בצורות קלהיראן (Kelhiran), קלטוראן (Kelturan) וקיבורקאן (Kyburcan).

==קישורים חיצוניים== 
* [http://www.mimas.ac.uk/~zzalsaw2/pictish.html דברי ימי הפיקטים]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-538
גרטנייט הראשון, מלך הפיקטים

גרטנייט (באנגלית: Gartnait I), בנו של גירום (Girom) היה מלך הפיקטים, במחצית השנייה של המאה השישית.

גרטנייט הוא השני מבין בניו של גירום שמלך על הפיקטים (אחיו דרסט הרביעי מלך לפניו, ואחיו וקיילטראם מלך אחריו). על פי "דברי ימי הפיקטים" גרטנייט מלך בין שש לשבע שנים, לאחר מות אחיו הבכור דרסט. לאחר מותו עלה לשלטון אחיו הצעיר קיילטארם.

==קישורים חיצוניים== 
* [http://www.mimas.ac.uk/~zzalsaw2/pictish.html דברי ימי הפיקטים]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-537
תמונת פגישת הרצל עם קיסר גרמניה

250px
תמונת פגישת הרצל עם קיסר גרמניה היא תמונת פוטומונטז', שנוצרה על מנת להנציח את פגישתו של בנימין זאב הרצל עם קיסר גרמניה וילהלם השני, שהתקיימה ליד מקוה ישראל ב-28 באוקטובר 1898, במהלך מסעו של הקיסר לארץ ישראל. הפגישה נערכה ביוזמתו של הרצל, במסגרת פעילותו המדינית לקראת סוף המאה ה-19, מתוך כוונה להניע את הקיסר להפעיל את השפעתו על הסולטאן הטורקי - במטרה שהאחרון יעניק את הצ'ארטר המיוחל להקמת מדינה יהודית.

==יצירת התצלום==

על מנת להנציח את הפגישה בין הרצל לקיסר, התבקש דוד וולפסון לצלם את השניים. וולפסון, שלא היה צלם מקצועי, התרגש מגודל המעמד ולכן לא הצליח לקלוט בתמונה אחת גם את הקיסר וגם את הרצל. התמונה שקיבל הייתה של הקיסר יושב על סוס לבן, ומביט לעבר קצה רגלו של הרצל. רוב דמותו של הרצל עצמו לא נמצאת בתמונה.

עם פיתוח התצלום התגלתה התקלה, ולכן הוחלט להשתמש בטכניקת הפוטומונטז' על מנת ליצור תמונה טובה יותר. לטובת העניין, נלקח הרצל ליפו, וצולם על גג אחד הבתים שם, כשהוא מחזיק את כובעו בידו (במעין מחוות כבוד). וולפסון חיבר את שתי התמונות על ידי "שתילת" תמונתו של הרצל בתמונה המקורית, העברת הקיסר אל הסוס השחור שהיה מאחוריו, וחיתוך כמעט מוחלט של הסוס הלבן מן התמונה. התמונה המעובדת היא התמונה שפורסמה מאוחר יותר כהנצחת המאורע החגיגי.

=== הרכבת הפוטומונטאז' ===

<div style="text-align: center;">
<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="3">
תמונה:Herzl1.jpg|הצילום המקורי, בו נראית רק רגלו של הרצל
תמונה:Herzlinpalestine.jpg|התמונה ה"מבוימת" של הרצל על גג ביפו
תמונה:Herzl2.jpg|התוצאה הסופית
</gallery>
</div>

==הפסל שנוצר בעקבות התצלום==
פסל פגישת הרצל עם הקיסר וילהלם במקווה ישראל
ב-2 במאי 2012, יום הולדתו ה-152 של הרצל, נחנך במקוה ישראל פסל שיצר הפסל מוטי מזרחי בעקבות תמונת פגישתו של הרצל עם קיסר גרמניה.

==לקריאה נוספת==
* אברהם יערי (עורך), מזכרונות תמר קופרשטין, הרצל במקוה ישראל, זכרונות ארץ ישראל, כרך שני, הוצאת המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית - ירושלים, תש"ז-1947, פרק ע"ג
* תמר הירדני, "איך (כמעט) התפספסה תמונה היסטורית", בתוך: יש מקום בארץ ישראל, הוצאת דני ספרים, תשס"ז-2007, עמ' 115-117.

==קישורים חיצוניים==
* דורון פישלר, [https://web.archive.org/web/20160303214030/http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=553097 משטרת הפוטושופ ופרשת החוזה המזויף], באתר ארכיון האינטרנט
* 
* אלי אלון, [https://web.archive.org/web/20100101000000/https://cafe.themarker.com/post/2612139// נחנך פסל הרצל במקווה ישראל], באתר TheMarker, 2 במאי 2012 (מאורכב בוייבאק מאשין)

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנימין זאב הרצל
הרצל
קטגוריה:צילום בארץ ישראל
קטגוריה:מסע וילהלם השני לארץ ישראל
קטגוריה:צילום מוקדם בארץ ישראל
ויל פרידל

ויליאם אלן "ויל" פרידל (באנגלית: William Alan "Will" Friedle; נולד ב-11 באוגוסט 1976) הוא שחקן, קומיקאי ומדבב אמריקאי. מאז 1999 נודע בעיקר בזכות עבודת הדיבוב שלו במגוון של סרטי וסדרות אנימציה. כשחקן, נודע בצעירותו מהסיטקום "ילד פוגש עולם" בתור אריק מת'יוס, ומסרט קומדיית הנעורים "מלחמת המינים" בתור בראד קימבל.

==ביוגרפיה==
בילדותו גדל פרידל באייבון, קונטיקט שבארצות הברית. שני הוריו, פטרישה ג'ואן (לבית לירי) וגארי אלן פרידל, הם עורכי דין. 

לאחר סיום לימודיו עבר פרידל לניו יורק, בתקווה למצוא מבחני בד. ב-1997 היה פרידל בזוגיות עם ג'ניפר לאב יואיט, בזמן הצילומים לסרט קומדיית הנעורים בכיכובם "מלחמת המינים". מאוחר יותר שיחקה יואיט לצידו בתפקיד אורח בסיטקום בו השתתף.

== פילמוגרפיה ==
=== סרטים ===
* מלחמת המינים - גילום: בראד קימבל
* באטמן: הדור הבא: שובו של הג'וקר - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
* באטמן: אביר גות'אם - דיבוב

=== סדרות ===
* חוק וסדר - גילום: רוס
* ילד פוגש עולם - גילום: אריק מת'יוס
* מי מפחד מהחושך? - גילום: ג'ימי ארמסטרונג
* באטמן: הדור הבא - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
* פרויקט זיטה - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
* מפגשים מהסוג האישי - גילום: סטאן
*Go Fish (2001) - פיט טרוטנר
* קים פוסיבול - דיבוב: רון סטופבל
* לילו וסטיץ': הסדרה - דיבוב: רון סטופבל (מקים פוסיבול) 
* הטיטאנים - דיבוב: פנג
* ליגת הצדק - דיבוב: גרין לאנטרן, טרי מקגינס
* הבאטמן - דיבוב: גירהד
* אמריקן דרגון - דיבוב: בן הדוד גרגי
* בן 10: כוח חייזרי - דיבוב: קן טניסון
* אולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה - דיבוב: דדפול
* שומרי הגלקסיה - דיבוב: סטאר לורד
* העולם של ריילי - תפקיד אורח; אריק מת'יוס
*ספיידרמן (2020) - דיבוב: סוכן AIM

=== משחקי וידאו ===
* Rogue Galaxy
* Kingdom Hearts II
* Medal of Honor
* Teen Titans - דיבוב: פאנג

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת אוקסידנטל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
בית הסוהר צלמון

מראה בית הסוהר מ[[כביש 65]]

בית הסוהר צלמון הוא בית סוהר של שירות בתי הסוהר שהוקם בשנת 1996 על גדות נחל צלמון בסמוך ליישוב מע'ר שבגליל התחתון המזרחי.

צלמון הוא אחד מבין שני בתי סוהר המרכיבים את אשכול בתי הסוהר באתר "כלנית". השני הוא בית הסוהר חרמון שנחנך בשנת 1998.

תוכניות הבנייה של "צלמון" התבססו על המלצות דו"ח ועדת קנת משנת 1981: הוועדה המליצה להפוך את בתי הסוהר למוסד מחנך שמגמתו שיקום.

עקב אילוצים של היעדר במקומות כליאה ברמה הארצית וקושי במציאת אוכלוסייה מתאימה הפך בית הסוהר בחלקו לבית סוהר רגיל ובחלקו לבית סוהר שיקומי. דגש ניתן לטיפול וסיוע לאסירים תוך הקניית כלים מתקנים לקראת חזרתם לחברה.

בית הסוהר בנוי כקמפוס ללא חומות. המבנה משתדל להיטמע בנוף, במטרה לנצל את האור הטבעי ואת תחושת המרחב.

בית הסוהר מאוכלס עד 1000 אסירים פליליים השפוטים במגוון עבירות ולהם יתרת מאסר של עד שבע שנים.

בשנת 2010 עבר "בית המעצר טבריה" לבית הסוהר צלמון, שמפעיל כמה אגפים המנוהלים כבית מעצר, לעצורי ימים (עצור המועבר מידי המשטרה לשב"ס), ועצורים עד תום ההליכים. מהלך זה התבצע כאשר הועברו בתי המעצר שהיו בידי משטרת ישראל לידי שירות בתי הסוהר.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.gov.il/he/departments/PublicBodies/unit_tzalmon בית הסוהר צלמון], באתר שירות בתי הסוהר

קטגוריה:הגליל התחתון
צלמון
תצריב

"אדם וחוה", תצריב, רמברנדט

תצריב היא שיטת דפוס שקע שפותחה במאה ה-16.
כבר בימי הביניים (וייתכן כי אף עוד קודם לכן) נעשה שימוש בטכניקה זאת על מנת לקשט כלי נשק, כוסות, צלחות ומגנים.

== השיטה ==
תהליך יצירת התצריב מתחיל בציפוי לוח מתכת (בדרך כלל נחושת, פלדה או אבץ) בחומר העמיד בפני חומצה (לדוגמה: שעווה או אספלטום). נחושת נחשבת למתכת המועדפת להכנת תצריב, משום שהיא נאכלת במידה שווה וקולטת היטב את הדימוי המבוקש, אך היא גם היקרה ביותר.
אבץ זול יותר, ובשל כך מועדף על ידי מתחילים, אך הוא דוחה סוגי דיו מסוימים ואינו נאכל בצורה "נקיה" כמו נחושת. פלדה פופולרית בשימוש בקרב אמנים בני זמננו, אך גם היא נופלת באיכותה מן הנחושת למטרות אלו. 

בעזרת סיכה חורטים על פלטת המתכת את הדימוי הרצוי; החריטה גורעת קווים ונקודות מהשעווה ופני המתכת נחשפים. עם סיום החריטה, טובלים את פלטת המתכת באמבט חומצה, אשר מאכלת ושורפת את המתכת דרך החריצים החשופים. דליפה של חומצה עלולה לגרום לשריפת שטח הפנים של המתכת, או להיווצרות שקעים וסדקים על גבי המשטח. להפסקת תהליך האיכול של החומצה, מוציאים את פלטת המתכת ושוטפים אותה במים. את חומר הציפוי המגן ממיסים בטרפנטין או ממס דומה. מאחר שהטרפנטין שומני ויכול לפגוע בהדפסה מסירים אותו בספירט מתילי. בסיום התהליך מתקבלת פלטת מתכת עליה חרוט הדימוי הרצוי.

טכניקת התצריב קנתה לה פופולריות בקרב אמנים, שהעדיפו אותה על פני התחריט בהיותה מהירה יותר וכן קלה יותר ללימוד על ידי כל אמן הבקיא בציור ורישום.

== התפתחות התצריב == 
משערים כי הראשון שהשתמש בפלטות מתכת על מנת ליצור הדפסים היה האמן הגרמני איש אאוגסבורג, דניאל הופפר (1470–1536). מקצת עבודות תצריב המיוחסות לו שמורות כיום במוזיאון הלאומי בנירנברג וכן במוזיאון ההיסטורי בברלין.

ז'אק קאלו (1592–1635), צרפתי בן מחוז לורן, פיתח את ה-échoppe – מחט מיוחדת בעלת קצה מעוגל, המאפשרת חריטת קווים בעובי משתנה, בדומה לתחריט. בנוסף, שכלל קאלו את תהליך הצריבה על ידי הכנסת "עצירות", והפיכת הצריבה לתהליך רב-שלבי. צריבה "קלה" בחומצה תעניק גון בהיר יותר לדימוי המבוקש- לעומת "צריבה עמוקה". שכלול זה אפשר הכנסת מימד נוסף לתצריב-אור וצל. כמו כן מיוחס לקאלו שיפורים מסוימים במשטח הצרוב- הוא ציפה את לוח המתכת בלכה, שיועדה במקור לציפוי כלי נגינה במקום בשעווה. ממשיכו של קאלו היה הפריזאי אברהם פוס, אשר יצר את המדריך הראשון לעבודת תצריב, שתורגם לצרפתית, איטלקית והולנדית. במאה ה-17 עשו אמנים ידועים דוגמת רמברנדט וג'ובאני בנדטו קסטיליונה שימוש בטכניקה זו.

== התצריב בימינו ==
כיום ניתן ליצור גם תצריב היפר-ריאליסטי של תצלום, באמצעות פולימרים הרגישים לאור. הדאגה לאיכות הסביבה הביאה את האמנים לחפש חומרי יצירה שאינם רעילים: שימוש בדיו במקום בחומצה, ובשעוות רצפה במקום לכת אמנים לציפוי פלטת המתכת. האומנים קית' הווארד ומארק זאפרון יצרו תצריב בעזרת פולימרים אקריליים, אשר אינם יוצרים גז רעיל בדומה לחומרים המסורתיים. כמו כן נעשה שימוש תעשייתי בטכניקה זו על מנת לייצר התקנים מוליכים למחצה ורכיבי מעגל חשמלי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:דפוס שקע
קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:טכניקות גרפיות
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
ויניפרד הקדושה

ויניפרד הקדושה (הקרויה בוולשית Gwenffrewi; באנגלית מודרנית Winifred) היא קדושה בנצרות שהייתה על פי האגדה אשת אצולה וולשית שהוכרזה כקדושה אחרי שמתה על תומתה. מעיין מרפא באתר מותה הפך למקדש ואתר לעלייה לרגל הקרוי באר ויניפרד הקדושה בעיר הוולשית הוליוול, המכונה לעיתים "לורד של ויילס". ויניפרד נחשבת בתקופה המודרנית לפטרונית של פקידי תשלומים ומשכורות.

על פי האגדה, ויניפרד הייתה בתו של אציל וולשי, דוד אפ איילוף (Tyfid ap Eiludd). אדם בשם קרדוג חיזר אחרי ויניפרד וזעם כשהיא הודיעה על החלטתה להפוך לנזירה. הוא ערף את ראשה. על פי גרסה אחת של האגדה, הוא גלגל את ראשה מראש גבעה, ובמקום שבו הראש עצר, פרץ מעיין מרפא. הראש חובר חזרה לגוף על ידי באונו הקדוש, שהיה דודה. היא הפכה לנזירה ולאם מנזר בגווית'רין שבדנביכשייר. קרדוג נמס לאדמה לאחר קללת באונו. בגרסאות אחרות של האגדה יש פרטים נוספים על חייה, כולל מסע לרומא.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים ולשיות
קטגוריה:נשים במאה ה-7
דואר דיפלומטי

דואר דיפלומטי של [[שוודיה]]
דואר דיפלומטי (באנגלית: diplomatic bag) הוא מעטפה, חבילה, מזוודה או כל מארז אחר המשמש למשלוח חומרים הנהנים מחסינות דיפלומטית מחיפוש או תפיסה. דואר דיפלומטי מועבר בדרך כלל על ידי שליח דיפלומטי, כמוגדר בסעיף 27 לאמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, והשליח נהנה אף הוא מחסינות דיפלומטית ממעצר או עיכוב. האמנה קובעת כי על השליח הדיפלומטי לשאת תעודה רשמית המציינת את מעמדו ואת מספר השקים הדיפלומטיים שהוא נושא. עוד קובעת האמנה כי הדואר הדיפלומטי חייב לשאת סימן חיצוני ברור המעיד על אופיו והוא חייב להכיל אך ורק מסמכים וחפצים שנועדו לשימוש רשמי. ניתן להפקיד דואר דיפלומטי אף בידי קברניט חברת תעופה מסחרית שמטוסה טס לנמל הכניסה למדינת היעד של השק. במקרה כזה, השק עדיין יהנה מחסינות דיפלומטית, אף שהקברניט לא יהנה ממעמד של שליח דיפלומטי, אולם המדינה המארחת חייבת להתיר, לחבר במשלחת הדיפלומטית שאליה מיועד השק, גישה חופשית וישירה לקברניט כדי לקבל מידיו את המשלוח.

== שימוש לרעה בדואר דיפלומטי ==
במספר פרשיות דווח על ניצול לרעה של מעמדו של הדואר הדיפלומטי, ובכללם ניסיונות חטיפה. מצרים ניסתה לחטוף באמצעות שימוש בדואר הדיפלומטי שלה את המרגל הישראלי מרדכי לוק, אך ניסיון החטיפה התגלה וסוכל. ניגריה, בפרשה שהיו מעורבים בה גם ישראלים, ניסתה לחטוף את השר לשעבר אומרו דיקו ולהביאו לגבולותיה. גם ניסיון זה סוכל.

על פי דיווחים עיתונאיים קיימות ממשלות מושחתות שניצלו את חסינות הדואר הדיפלומטי להברחת סמים.

==קריפטוגרפיה==
בדיונים על קריפטוגרפיה הדואר הדיפלומטי מוזכר לעיתים קרובות כדרך הבטוחה ביותר להעברת מפתחות, ספרי קוד וכלים אחרים המשמשים להצפנה.
בדומה לאליס ובוב, דואר דיפלומטי הוא דוגמה למשתנה מטה-תחבירי כאשר נעשה בו שימוש בדרך זו.

הדואר הדיפלומטי, במציאות היחסים הבינלאומיים בעולם, משמש בדיוק למטרה זו. דוגמה לכך היא מחאתם החריפה של דיפלומטים גרמנים בפולין בשנות ה-20 המאוחרות, כאשר מכונת הצפנה שנשלחה לשגרירות גרמניה בוורשה - גרסה מסחרית של האניגמה - לא סומנה בטעות כדואר דיפלומטי ונפתחה, תחת מחאה, על ידי שלטונות המכס הפולניים. לאחר ששהתה במהלך סוף שבוע בחזקת המכס, היא שוחררה לדרכה, ללא התנצלות, לא בטרם נבדקה באופן מדוקדק על ידי מומחי הצפנה פולנים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט בין-לאומי פומבי
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:דואר
לאנאי

לאנאי (באנגלית: Lanai) הוא אי במחוז מאווי שבמדינת הוואי בארצות הברית. מכונה גם אי האננס בשל עברו העשיר בגידולי הפרי. החל משנת 2012 נמצא 98% משטח האי בבעלותו הפרטית של איל ההון לארי אליסון ממייסדי אורקל, קודם לכן החזיקה חברת Castle & Cooke ב-95% משטח האי.

שטח האי כ-364 קמ"ר והוא השישי בגודלו באיי הוואי והארבעים ושניים בגודלו מכל האיים השייכים לארצות הברית. בצפון מפרידה בין לאנאי ובין האי מולוקאי תעלת קאלואי וממזרח מפרידה בין לאנאי ובין האי מאווי תעלת אואו. הנקודה הגבוהה ביותר באי (1,026 מטר מעל פני הים) נקראת לאנאיהל.

על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 חיים באי 3,102 איש. צפיפות האוכלוסין באי היא 9 איש לקמ"ר. היישוב היחיד באי הוא העיר לאנאי שממוקמת במרכז האי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:הוואי: איים
חוסה רמון אלכסנקו

חוסה רמון אלכסנקו ונטוסה (בבאסקית: José Ramón Alexanko Ventosá; נולד ב-5 במאי 1956 בברקלדו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ומאמן ספרדי-בסקי. כיום אלכסנקו הוא מנהל מחלקת הנוער של ברצלונה. כשחקן, שיחק אלכסנקו בעמדת הבלם באתלטיק בילבאו, דפורטיבו אלבס, ברצלונה ובמדי נבחרות ו. אלכסנקו היה קפטן בברצלונה בתקופה המוצלחת ביותר שלה, עת כונתה "קבוצת החלומות" וזכה עם הקבוצה בשבעה עשר תארים.

לאחר פרישתו ממשחק ב-1993 החל אלכסנקו לאמן ברומניה. הוא אימן את נציונל בוקרשט ואת אוניברסיטטה קראיובה. מאוחר יותר היה עוזרו של קרלס רשאק כשהיה מאמנה של ברצלונה.

==קריירה==
אלכסנקו שיחק כנער בקבוצה מקומית, לפני שהצטרף לאתלטיק בילבאו ב-1974. כעבור שתי עונות בקבוצת המילואים של בילבאו, הוא הושאל לדפורטיבו אלבס. ב-1976 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אתלטיק בילבאו. הוא שותף ב-91 משחקי לה ליגה עם אתלטיק והבקיע שמונה שערים. הישג השיא שלו עם אתלטיק היה הגעה לשני משחקי גמר ב-1977 - גמר גביע המלך וגמר גביע אופ"א.

ב-1980 חתם אלכסנקו בברצלונה, שם הצטרף לשחקנים בסקים נוספים כגון אנדוני זוביזארטה וצ'יקי בגיריסטיין. אלכסנקו היה קפטן הקבוצה עת כונתה "קבוצת החלומות". הוא הבקיע את שער הניצחון בגמר גביע המלך ב-1988 ונכנס כמחליף בגמר גביע אירופה לאלופות 1992, מה שאפשר לו להניף את הגביע כשקבוצתו זכתה בו. לצד אליפות אירופה, זכה אלכסנקו עם ברצלונה בארבע אליפויות ספרד, בארבע גביעי המלך ופעמיים בגביע המחזיקות, בין היתר. הוא פרש ממשחק בסוף עונת 1992/93, בגיל 37, ובכך היה השחקן המבוגר ביותר בהיסטוריית המועדון שלובש את מדיו.

===נבחרת לאומית===
בין 1978 לבין 1982 ערך אלכסנקו 34 הופעות במדי נבחרת ספרד והבקיע ארבעה שערים. הוא שותף ביורו 1980 ובמונדיאל 1982. כמו כן, הוא שותף במשחק אחד של נבחרת חבל הבסקים ב-1979.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.fcbarcelona.com/club/history/card/jose-ramon-alexanko חוסה רמון אלכסנקו], במדור השחקנים האגדיים באתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה

קטגוריה:בלמי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ברקלדו: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני יורו 1980
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1956
סרטי רול

סרטי רול הייתה חברה ישראלית אשר עסקה בהפקת סרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה ופרסומות (כולל תשדירי שירות, סרטי תדמית ותשדירי בחירות), כמו גם בהפצת סרטים והייתה בעלים של מספר בתי קולנוע.

עוד ב-1959 עסקו שלושת מקימי החברה, הצלם והמפיק ניסים לאון (ניצ׳ו), והמפיקים יאיר פרדלסקי וישראל רינגל, בהפקת טלוויזיה חלוצית: הם הפעילו אולפן טלוויזיה במעגל סגור שהוקם לרגל יריד "יובל לתל אביב", בו השתתפו קארן דונסקי ומשה טימור. חברי "סרטי רול" הקימו את החברה בתחילת שנות ה-60, לאחר שיצאו מחברת ההפקות המיתולוגית "סרטי גבע".
בשנת 1985 הצטרף אל השלושה המפיק והבמאי נסים לוי.
ב-1992 הפכו את החברה הפרטית לחברת המניות "רול תקשורת".
ב-1993 הצטרף המפיק יצחק קול לאחר שהפסיד במכרז של ערוץ 2 ולאחריו גם עידו צוקרמן כמפיק ראשי. ב-2001 רכשו את חברת ההפקה אולפני שביט והפכה שותפה בערוץ "טבע הדברים, ערוץ סגנון חיים".

ב-2005 מינה בית המשפט המחוזי של תל אביב מפרק לחברת "רול תקשורת", בשל חובותיה למס הכנסה ולנושים אחרים. אולפניה בגבעתיים נרכשו על ידי חברות הפקה אחרות.

המפיק ישראל רינגל מבעלי "סרטי רול"

המפיק ישראל רינגל והבמאי [[חיים בוזגלו]]

המפיקים עידו צוקרמן וישראל רינגל

== הפקות נבחרות ==
=== קולנוע ===
* רק בלירה, (1964)
* שתי דפיקות לב (1972)
* קוני למל בתל אביב (1976)
* מיליונר בצרות (1978)
* חמש חמש (1980)
* פצעי בגרות 80 (1980)
* כשנותנים - קח! (1982)
* קוני למל בקהיר (1983)
* זוג נשוי (1983)
* לא שם זין (1987)
* המחצבה (1990)

=== טלוויזיה ===
* "חדווה ושלומיק", סדרת דרמה לערוץ הראשון בשנת 1971
* "כן או לא", סדרת דרמה אינטראקטיבית לערוץ 1
* "משחק מכור", תוכנית סאטירה והומור, ערוץ 2
* "הטריבונה", תוכנית ספורט/פרשנות
* "אהבה מדרגה ראשונה" (1997)

== קישורים חיצוניים ==
* ספיר פרץ, [http://www.globes.co.il/news/docview.aspx?did=191386 השמים באמת הגבול], גלובס
* [http://www.flix.co.il/tapuz/showVideo.asp?m=1037868 אולפני רול בגבעתיים - הסוף], סרט פרידה שהפיקו עובדי האולפנים, באתר flix

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות ישראליות שנסגרו
קטגוריה:חברות להפקת סרטים
קטגוריה:ישראל: אולפני טלוויזיה
דרך אם המושבות

דרך אם המושבות היא דרך ראשית המחברת את שכונת אם המושבות בפתח תקווה דרך אזור התעשייה קריית אריה לאזור התעשייה הצפוני של בני ברק, קניון איילון (רמת גן) ולרמת החייל (תל אביב).

==מיקום==
כביש זה הוא ציר רוחב (מזרח-מערב) אשר מאפשר גישה לאזורי המסחר והתעשייה בצפון בני ברק והוא מהווה דרך חלופית לקליטת עומסי התנועה הקיימים בציר ז'בוטינסקי (כביש 481), אשר צפויים להתגבר עם כניסת הרכבת הקלה לרחוב.

הכביש ישמש גם ככביש שירות לכביש 491 (איילון מזרח) העתידי.

==היסטוריה==
[[מחלף אם המושבות לכיוון דרום, דצמבר 2022]]
החלק הצפוני של דרך אם המושבות שימש כביש הגישה לפתח תקווה, כאשר הכניסה למושבה הייתה דרך רחוב פינסקר.

ב-13 ביולי 2011 נפתח לתנועה מחלף אם המושבות הכולל מסלולי כניסה ויציאה מכביש אם המושבות לכביש 4 מצדו המערבי וגשר מעל כביש 4.

ב-22 במרץ 2012 נפתח לתנועה קטע ההמשך עד לרחוב ראשון לציון בשכונת אם המושבות. בהמשך ייפתח מקטע הדרך עד לצומת סגולה.

ב-27 במרץ 2016 החליטה וועדת השמות של עיריית פתח תקווה לקרוא לחלק מהדרך על שמו של איש העסקים שלמה שמלצר (אשר חברת השכרת הרכבים בבעלותו "שלמה סיקסט" נמצאת באזור התעשייה קריית אריה החל מ-1990), כהוקרה על תרומתו לתעסוקה בפתח תקווה.

מחלף אם המושבות ואזור התעשייה [[קריית אריה. תצלום אוויר, פברואר 2014]]

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.civileng.co.il/מחלף-אם-המושבות-מהנדס-אורי-שקד-סולל-בונה מאמר - סיקור מהלך הקמת מחלף אם המושבות], מהנדס אורי שקד, CivilEng הפורטל הישראלי להנדסה אזרחית, בנייה וסביבה

==הערות שוליים==

אם המושבות, דרך
אי-שוויון דבורצקי-קיפר-וולפוביץ

בתורת ההסתברות, אי-שוויון דבורצקי-קיפר-וולפוביץ הוא אי-שוויון החוסם את המרחק בין התפלגות דגימה לבין ההתפלגות התאורטית שממנה נלקחת הדגימה. אי-השוויון קרוי על-שם המתמטיקאים אריה דבורצקי, ג'ק קיפר וג'ייקוב וולפוביץ שגילו אותו ב-1956. בגרסה המקורית הופיע באגף ימין של אי-השוויון גורם קבוע C, שערכו לא הוגדר. ב-1990 מצא Pascal Massart
 את ערכו המדויק של הקבוע, והראה שלא ניתן לשפר את התוצאה מעבר אליו.

== אי-השוויון ==

עבור מספר טבעי <math>n</math>, יהיו <math>X_1,\dots,X_n</math> משתנים מקריים ממשיים, בלתי תלויים ושווי התפלגות, עם פונקציית התפלגות <math>F</math>. נסמן ב- <math>F_n</math> את פונקציית ההתפלגות המצטברת האמפירית המתקבלת מן המדגם: <math>F_n(x)=\frac1n \sum_{i=1}^n 1_{(-\infty,x]}(X_i),\quad x\in{\mathbb R}.</math>. אי-שוויון דבורצקי-קיפר-וולפוביץ חוסם את הסיכוי שהפונקציה המקרית <math>F_n</math> תהיה רחוקה מ-<math>F</math> ביותר מקבוע <math>\varepsilon>0</math> במקום כלשהו על הישר הממשי. ליתר דיוק,<math>\ \mathbb{P} \Bigl( \sup_{x\in\mathbb R} |F_n(x) - F(x)| > \varepsilon \Bigr) \le 2e^{-2n\varepsilon^2}</math> לכל <math>\varepsilon>0</math>. תוצאה זו מחזקת את משפט גליבנקו-קנטלי, בכך שהיא קובעת את קצב ההתכנסות של המרחק כאשר n גדל לאינסוף. אי-השוויון מספק גם אומדן להסתברות הזנב של הסטטיסטי של קולמוגורוב-סמירנוב.

לדוגמה, אם דוגמים <math>n=150</math> ערכים מהתפלגות לא ידועה <math>F</math>, ומגדירים <math>F_n</math> כמקודם, אז הסיכוי לכך שתהיה נקודה ממשית שבה <math>|F(x)-F_n(x)|>0.1</math> קטן מ-<math>2e^{-2n\cdot 0.1^2} = 2e^{-3} \approx 0.1</math>. השגיאה יורדת בקצב אקספוננציאלי בגודל המדגם.

==הערות שוליים==

דבורצקי-קיפר-וולפוביץ
משפחת מלבסקי

משפחת מַלַבְסקי (באנגלית: Malavsky Family) הייתה משפחה יהודית-אמריקאית אשר הופיעה ברחבי העולם היהודי בתפילות ובתוכניות של חזנות ומוזיקה יהודית עממית בשנות ה-30 וה-50 של המאה ה-20. אבי המשפחה, שמואל מלבסקי, (1894–1985) חזן ומלחין, שימש כסולן, ואותו ליוו כמקהלה ארבע בנותיו ושני בניו.

== שמואל מלבסקי ==
החזן שמואל מלבסקי נולד בעיירה סמילא (Смела) שבקרבת קייב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) בשנת 1894. כבר באוקראינה נודע כילד פלא וזכה לכינוי "שמוליק'ל מסמילא". בשנת 1914, בהיותו בן 20, היגר לארצות הברית, שם פרש עליו את חסותו החזן המפורסם יוסל'ה רוזנבלט, בביתו גר כשמונה שנים. מלבסקי החל את דרכו בקהילה אורתודוקסית ברובע בנסונהרסט בברוקלין, ניו יורק, לאחר מכן בקהילת "מגן אברהם" בדטרויט, וכן התפלל בבורו פארק. הוא הקליט פרקי חזנות בליווי אורגן וללא מקהלה, ואף הקליט ארבעה דואטים עם מורו ורבו רוזנבלט. רוזנבלט אף הכיר לו את אשתו לעתיד – הפסנתרנית הארייט (אַלטֶה).

שמואל מלבסקי התאפיין בקול שתואר כרחב, חם ורווי רגש. הוא ניחן בכישרון הלחנה ואלתור, ורבות מיצירותיו נמנות עם הקלאסיקות של עולם החזנות.

== המקהלה המשפחתית == 
כאשר גדלו ילדיו, החליט שמואל מלבסקי להופיע יחד עם משפחתו, כאשר בניו (אברהם ומורטון) ובנותיו (גולדל'ה, גיטל'ה, רות ומנוחה) מלווים אותו כמקהלה; תחילה הופיע רק לצד שלושת בניו הבוגרים, ורק לאחר מכן נוספו שאר בני המשפחה. לחבורת זמר זו קרא "The Singers of Israel". היה זה צעד מהפכני שחזן המגדיר עצמו אורתודוקסי ישתף נשים בשירת פרקי חזנות ובפרט בתפילה עצמה, מאחר שההלכה קובעת כי "קול באישה ערווה". בתי הכנסת האורתודוקסים סירבו לאפשר למלבסקי להתפלל מלווה במקהלה המעורבת, ואילו הוא עצמו לא חפץ במשרה בבתי כנסת קונסרבטיבים מכיוון שנוסח התפילה הנהוג בהם עבר שינויים "ברוח הזמן", דבר שלא היה מקובל עליו כאיש אורתודוקסי. ברם, הפופולריות של האנסמבל המשפחתי לא נפגע כלל והשילוב התקבל היטב בקרב הציבור. משפחת מלבסקי הופיעה בקונצרטים ברחבי ארצות הברית ובעולם בפרקי חזנות, שירי עם יהודיים, שירי ג'אז בעברית, יידיש ואנגלית ואף בתפילות, שלרוב נערכו באולמות ובבתי מלון שנשכרו לשם כך. 

הבת גולדה'לה מלבסקי, התפרסמה כזמרת, והופיעה לבדה או עם אחותה גיטה'לה כצמד "האחיות מרלין" (Marlin Sisters) החל משנות הארבעים. הן הופיעו אף לצד בוב הופ, פרנק סינטרה ופרי קומו. ביצועיה הקונצרטנטיים והמוקלטים לפרקי חזנות של גולדה'לה הקנו לה שם של "חזנית" בפני עצמה, על אף שמעולם לא עברה לפני העמוד בתפילה.

משפחת מלבסקי ביקרה פעמיים בישראל (בשנת 1952 ובשנת 1967 ליום העצמאות), הופיעה בקונצרטים ואף התארחה בטלוויזיה הישראלית. מודעת רחוב משנת 1952 שבישרה על קונצרט בכורה שיתקיים באולם "קולנוע אדיסון" בירושלים, הגדירה את משפחת מלבסקי כ"סנסציה המוזיקלית הגדולה ביותר בארצות הברית על במות הקונצרטים, הרדיו, הטלוויזיה, ובתקליט".

משפחת מלבסקי הקליטה מספר תקליטי חזנות ופולקלור יהודי, שהיו ללהיטים בכל רחבי העולם היהודי. השיר שהתפרסם ביותר בקרב כלל הציבור הוא "הבן יקיר לי אפרים", שבו שימשו הבנות כסולניות. גרסאות כיסוי רבות הוקלטו לשיר זה, והוא פורסם בישראל במיוחד על ידי להקת הנח"ל עם מירי אלוני כסולנית.

== קישורים חיצוניים ==
רחוב משפחת מלבסקי בנתניה
* 
* 
* 
* 

סרטונים נדירים של משפחת מלבסקי: 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:משפחות יהודיות
קטגוריה:ארצות הברית: משפחות
קטגוריה:יהודים אמריקאים
בייליול קולג'

החצר הפנימית בבאליול קולג'
בייליול קולג (באנגלית: Balliol College) הוא אחד הקולג'ים הוותיקים ביותר באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה. הקולג' נוסד בשנת 1263.
== היסטוריה ==
בייליול הוא הקולג' המבוקש ביותר בין הקולג'ים המרכיבים את האוניברסיטה, זאת על פי מספר המועמדים המבקשים להתקבל בו ללימודים מדי שנה. בשנת 2005 ובשלושת השנים שקדמו לה, היה מספר המועמדים לבייליול, ללימודי תואר ראשון וללימודים מתקדמים, הגדול ביותר מבין כל הקולג'ים של אוקספורד. באופן מסורתי בבייליול לומדים יותר סטודנטים זרים מאז בתוכניות התואר הראשון בקולג'ים אחרים. נכון לשנת 2006 לקולג' בייליול קרן בשווי 76 מיליון ליש"ט למימון הפעלתו.

בין הבוגרים הבולטים של בייליול לאורך ההיסטוריה ניתן למצוא מספר ראשי ממשלה בריטים. ה. ה. אסקווית', ראש ממשלת בריטניה בתחילת המאה ה-20 ובוגר בייליול, תיאר פעם את תלמידי בייליול כבעלי "הכרה שלווה בעליונות חסרת מאמץ". בייליול, שהיה קולג' אלמוני יחסית בין הקולג'ים של אוקספורד, עלה לגדולה במאה ה-19 תחת הנהגתו של בנג'מין ג'ואט ומאז הוא תופס מקום של כבוד בין הבולטים באוניברסיטה. בשנת 2006 סיימו 45.1% מן הבוגרים בו את לימודיהם עם הצטיינות בדרגה ראשונה, אחוז גבוה יותר מכל קולג' אחר באוקספורד. בטבלת נורינגטון של שנת 2006, דירוג האיכות של קולג'ים באוניברסיטת אוקספורד, דורג בייליול במקום השני.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://archives.balliol.ox.ac.uk/ היסטוריה ואדריכלות בבייליול קולג'] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכללות אוניברסיטת אוקספורד
מותו של חייל לויאליסט

250px
"Freedom is not Free", פסל ב[[נתניה מאת יגאל תומרקין, בעקבות תצלומו של קאפה]]
מותו של חייל לויאליסט (בשמו המלא: איש-מיליציה לויאליסט ברגע מותו, סרו מוריאנו; באנגלית: Loyalist Militiaman at the Moment of Death, Cerro Muriano) הוא תצלום היסטורי מפורסם של צלם המלחמות הנודע רוברט קאפה, שצולם ב-5 בספטמבר 1936. בתצלום מתואר מותו של פדריקו בורל גרסיה, חייל רפובליקני, בזמן מלחמת האזרחים בספרד.

החייל נתפס בעדשות מצלמתו של קאפה ממש ברגע פגיעת הכדור בו והוא נופל אחורה מעוצמת הפגיעה. הוא לבוש בבגדים אזרחיים, אך נושא חגורת כדורים מעור. הרובה שבידו הימנית נשמט עקב הפגיעה. קאפה צילם את בורל כמה תמונות מוקדמות יותר באותו יום ובהן הוא נראה בחברת חבריו ליחידה.

התצלום פורסם לראשונה במגזין הצרפתי Vu ב-23 בספטמבר 1936, ומאז הופץ מספר רב של פעמים. מיד עם פרסומו נעשה התצלום לתמונה המסמלת את מלחמת האזרחים בספרד. עד היום נחשב התצלום לאחת מתמונות המלחמה החשובות והמפורסמות ביותר.

בעת פרסום התצלום נשמעו טענות מהימין הקיצוני שהתמונה מזויפת. בשנת 2009 פורסם בספרד מחקר המטיל ספק באותנטיות של התצלום. במחקר נטען כי התצלום צולם כ-50 קילומטר מהמקום בו צולמה לכאורה. בנוסף, נטען כי פרדריקו בורל, החייל שמצולם בתמונה, נהרג בכלל בקרב אחר, בעוד שהסתתר מאחורי עץ. טענות רבות טענו שבורל הוא כלל לא האיש שמופיע בתמונה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.osimhistoria.com/osim-minhar/ep02-staged-death ״מוות מבוים״] - פרק על חייו של רוברט קאפה בהסכת [https://www.osimhistoria.com/osim-minhar ״עושים מינהר״]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תצלומי מלחמה
קטגוריה:תצלומי גברים
קטגוריה:מלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:יצירות משנת 1936
קטגוריה:מיתות מצולמות
קטגוריה:טיים מגזין: 100 התמונות המשפיעות ביותר בכל הזמנים
ינון נאמן

ינון נאמן (כ"ג בחשוון ה'תרצ"ז, 8 בנובמבר 1936 – כ"ט בכסלו ה'תשכ"ו, 23 בדצמבר 1965) היה יוצר רב תחומי, בן קיבוץ משמר השרון, שנפטר והוא בן 29 בלבד.
רקדן, כוריאוגרף, משורר, מלחין, מעבד, מנצח, סופר, שחקן ובמאי, בנוסף לעבודתו הקבועה בענפי החקלאות (לול, מטעים ומכוורת) במשק.

==ביוגרפיה==
תלמידן של גרטרוד קראוס ושרה לוי תנאי, השתתף בתיאטרון הלירי של אנה סוקולוב, בלהקות הריקוד של רינה שחם ונעמי אלסקובסקי ובמחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" בתיאטרון הקאמרי. 

עיקר פעילותו האומנותית הייתה בקיבוצו, בו עיצב מחדש את דמותם של החגים המסורתיים כמו את חגי העבודה והטבע, ואילו לקהל הרחב נתגלה רק בפסטיבל הזמר של שנת 1964 (תשכ"ד), בשירו "כשושנה בן החוחים" למילים מן המקורות, בביצועים של מקהלת רינת ונחמה הנדל, ובעיבודו של גיל אלדמע.

לכל אחד משני פסטיבלי הזמר הבאים נתקבלו שני שירים שלו:
*ב-1965 (ה'תשכ"ה), היו אלה "יפה נוף" למילים של יהודה הלוי, בביצועים של נחמה הנדל (שגם עיבדה) ונשות המקהלה לזמר עם, ו"חנה על חלון יושבת" למילים של דוד פרישמן, ובביצועים של יפה ירקוני והמקהלה לזמר עם, ובעיבודו של שמעון כהן.
*ב-1966 (ה'תשכ"ו) היו אלה "דבש", שירו המפורסם ביותר, לו כתב גם את המילים וגם את הלחן, שבוצע על ידי הפרברים וחדוה ודוד, ו"מנהג חדש" למילים של חיים נחמן ביאליק בביצועים של האחיות שמר ועליזה עזיקרי. את שני השירים עיבד גיל אלדמע. 

לאחר מותו כתב אמנון בקר מילים חדשות לשיר מעזבונו של נאמן. השיר נקרא "שלכת", ומילותיו יוצרות באקרוסטיכון, את השם ינון נאמן. השיר זכה להצלחה ובוצע בין השאר על ידי חוה אלברשטיין (באלבום "כמו צמח בר"), שלישיית "בנות חוה", נורית גלרון ושולי נתן.

עולם המקרא כמו מורשת ישראל היו מקורותיו ומהם לחניו לטקסטים של יהודה הלוי ושלמה אבן גבירול. יחד עם זאת, קשוב היה לטבע, לעבודתו בחקלאות ולנופי הארץ, וכל אלה באו לידי ביטוי ביצירתו.

== לקריאה נוספת ==
* "ראשית קציר" בעריכת ש. קפלן, בהוצאת המרכז לחינוך ותרבות.
* "ינון", חוברת לזכרו בהוצאת הקיבוץ המאוחד ומשמר השרון.
* ינון נאמן, כתבים - מכלול יצירתו הספרותית של ינון נאמן. עורכים: לאה צבעוני ועוזי שלו, צבעונים הוצאה לאור, 2023

==קישורים חיצוניים==

* [http://neeman.sadot-irrigation.com/Listen.html האזנה לשירי ינון נאמן].
* [https://web.archive.org/web/20130930224452/http://beker.co.il/songs/shalechet.htm מילות השיר שלכת באתרו של אמנון בקר (ניתן גם להאזין)].
* [http://neeman.sadot-irrigation.com אתר לזכרו של ינון נאמן].
* [http://www.safa-ivrit.org/poems/dvash.php השיר "דבש" באתר השפה העברית].
* [http://www.pinat-hay.com/dvash.htm ינון נאמן באתר "פינת חי"].
* [https://www.pinat-hay.com/Hakol-Zahav-Yinon-Neeman.mp3 "הכל זהב"- תוכנית מיוחדת לזכרו של ינון נאמן, שודר בקול ישראל].
* [http://www.nillydagan.com/מלחיני-משוררים-כסלו-התשעו/1867-ינון-נאמן ינון נאמן באסופת "מלחיני משוררים ישראלים"] בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משמר השרון: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אמנים ישראלים שבאו מהקיבוצים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
אחמד אבן טולון

אחמד אבן טולון (בערבית: أحمد بن طولون; 20 בספטמבר 835 – 14 במאי 883) היה מושל מצרים תחת החליפות העבאסית ולאחר מכן מרד בעבאסים וייסד את שושלת טולון העצמאית ששלטה על הלבנט.

==המרד בעבאסים==
אחמד אבן טולון היה בנו של ממלוכ שמונה להיות מושל במצרים מטעם בית עבאס. אבן טולון קיבל הוראה מהחליפה לדכא את המרד בארץ ישראל של המושל אמג'ור. טולון אכן כבש את אזור א-שאם (ארץ ישראל וסוריה), אך סיפח את השטח למצרים והפסיק את תשלומי המיסים לבגדאד. אבן טולון היה המייסד והראשון מבין שושלת של שליטים טולוניים, ששלטו במצרים במשך 37 שנים, ומתוקף כך גם בארץ ישראל ובירושלים. מתקופת שלטונם בעיר לא נשאר זכר כלשהו, אך מקור ערבי אחד מזכיר מדרשה ללימודי האסלאם בירושלים מתקופת הממלוכים בשם מדרסת אלטולוניה. בשכונה המזרח ירושלמית ואדי אל-ג'וז קרוי רחוב, על שמו של אבן טולון.

==ימי שלטונו==
מסגד אבן טולון בקהיר
אבן טולון פעל רבות לביסוס שלטונו וממלכתו. הוא שיקם תעלות השקיה וסכרים, בנה באזור קהיר של היום את מסגד אבן טולון שעומד על תלו עד היום.

בארץ ישראל היה מישור החוף מוזנח מאז הכיבוש הערבי וערי החוף נתפסו כערי גבול. אבן טולון שיקם את ערי החוף והקים את חלקן מחדש: 
* קיסריה – שופצה.
* יפו – ידוע ששופצה (אם כי אין שרידים לכך).
* עכו – שוקמו בה החומות וכן שופץ הנמל בתכנון האדריכל אבו באקר. בנמל הוקם שובר גלים בעזרת עצי שקמה. בכך, העיר הפכה לעיר נמל מרכזית במזרח אגן הים התיכון. 
* נבנתה שורת מצודות לאורך הים.
* סלילת מעלה אילת כחלק מ"דרב אל חאג'" ממצרים למכה.

==מותו ומורשתו==
בשנת 883 אבן טולון נרצח על ידי אחת מנשותיו כשרחץ באמבטיה, מקנאה.

דודו של אבן טולון ירש אותו אך מאבקי ירושה מתמשכים הביאו לקריסת השושלת הטולונית וב- 905 הצליחו העבאסים להשיב את שלטונם בשטח.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורדים
קטגוריה:ערבים
קטגוריה:התקופה הערבית בארץ ישראל
קטגוריה:ילידי 835
קטגוריה:נפטרים ב-884
ריכרד מיכאל קבנר

ריכרד מיכאל קבנר (בגרמנית: Richard Koebner; ה'תרמ"ה, 1885 – ט' באייר ה'תשי"ח, 29 באפריל 1958) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים ומייסד החוג להיסטוריה באוניברסיטה.

==ביוגרפיה==

ריכרד קבנר, בנו של רופא, נולד בברסלאו. למד באוניברסיטאות של ברסלאו, ז'נבה וברלין. מוריו בברלין היו ההיסטוריונים הנס דלבריק, אלפרד הרמן ואדוארד מאייר, הפילוסופים מקס דסואה ואלויס ריל והכלכלן איגנץ יסטרוב . בברסלאו למד סוציולוגיה מפי ורנר זומבארט ופסיכולוגיה מפי הרמן אבינגהאוס, ובז'נבה למד אצל הפדגוד פאול דיפרואה (Paul Duproix). קיבל תואר דוקטור בברלין ב-1911 על עבודה שכותרתה "תפיסת הנישואין לקראת סוף ימי הביניים הגרמניים" (Die Eheauffassung des ausgehenden deutschen Mittelalters). ב-1920 מונה למרצה לימי הביניים והעת החדשה באוניברסיטת ברסלאו. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, פוטר ממשרתו באוניברסיטה. עזב את גרמניה ב-1934 ועלה לארץ ישראל. הקים ביחד עם יצחק בער ואביגדור צ'ריקובר את החוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. מונה כפרופסור וכמופקד הקתדרה על שם ססיל ליאן באוניברסיטה. היה אחד מארבעת המרצים הראשונים שהורו בחוג. 

ב-1955 פרש מהאוניברסיטה העברית כפרופסור אמריטוס. לכבוד יציאתו לגמלאות נערך בירושלים הכנס הראשון של החברה ההיסטורית הישראלית בהשתתפות מאות חוקרים. לאחר פרישתו שימש במשך שלוש שנים כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מנצ'סטר, עד לפטירתו בט' באייר ה'תשי"ח, 29 באפריל 1958, בלונדון.

קבנר התמחה בימי הביניים, ביחס בין תודעה היסטורית לדיסציפלינה היסטורית. מחקריו עסקו בהיסטוריה חברתית וכלכלית של ימי הביניים והעת החדשה של המערב, עם דגש על אנגליה. 

לזכרו הוקם מרכז מינרבה על שם ריכרד קבנר להיסטוריה גרמנית באוניברסיטה העברית.

ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.<ref></ref>

==לקריאה נוספת==
* יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; ריכרד קבנר, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א, עמ' 502.
* חוברת הזיכרון של האוניברסיטה העברית על פרופ' ריכרד מיכאל קבנר ז"ל, ירושלים תשי"ט.
* יהושע אריאלי, "ריכרד מ' קבנר ומשנתו: היסטוריה ותודעה היסטורית", בתוך: תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים, תשנ"ז 1997, 574-541.
*ריכרד קבנר, "על הוראת היסטוריה בירושלים", ירושלים 2018 (המסה ראתה אור בראשונה בשנת 1952 ותורגמה לעברית לרגל התערוכה "הוראת שעה" שנערכה בספרייה בלאומית בסתיו-חורף 2019-2018).

==קישורים חיצוניים==
* [http://koebner.huji.ac.il/ אתר האינטרנט של מרכז מינרבה להיסטוריה גרמנית על שם ריכארד קבנר]
* [https://youtu.be/xRQ6Fn1wToc הוראת היסטוריה בירושלים.] הקלטת וידאו של שיח גלריה שהתקיים בספרייה הלאומית בירושלים בעקבות התערוכה "הוראת שעה" (המפגש הוקדש לתיאור פועלו והגותו של קבנר)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בארץ ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958