OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אחת שיודעת (סדרת טלוויזיה, 2021)

אחת שיודעת (באנגלית: Gossip Girl) היא סדרת טלוויזיה מסוגת דרמת נעורים אמריקאית, שמבוססת על סדרת ספרים באותו השם מאת ססילי פון זיאגסר ומהווה המשך לאירועי "אחת שיודעת", ששודרה לראשונה בשנת 2007. הסדרה נוצרה על ידי ג'וש שוורץ, סטפני סאבאג' וג'ושוע ספרן, יוצרי הסדרה המקורית.

הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה של "HBO Max" ב-8 ביולי 2021. העונה הראשונה מחולקת לשני חלקים, 6 פרקים כל אחד.

==תקציר וסקירת העלילה==
עלילת הסדרה מתרחשת שמונה שנים לאחר סיום הסדרה המקורית, ומתמקדת בקבוצה חדשה של תלמידי בית ספר פרטי במנהטן, שנמצאים תחת עינה הפקוחה של "אחת שיודעת", תוך כדי שהיא מדגימה עד כמה המדיה החברתית – והנוף של ניו יורק עצמה – השתנתה בשנים שבין שתי הסדרות.

הסדרה עתידה להציג תוכן יותר בוגר ואפל מהסדרה המקורית, זאת בזכות הסטנדרטים הגמישים יותר של "HBO Max", ולהיות מגוונת יותר מבחינה אתנית ומגדרית.

בנוגע להמשכיותיה של הסדרה ביחס לסדרה המקורית, היוצר והמפיק בפועל ג'ושוע ספרן הצהיר כי היא נמצאת באותה המשכיות של הסדרה המקורית, אך עם זאת, במקום להוות המשך ישיר לעלילותיה ולאירועים שהתרחשו בה, הסדרה תתקיים באותו העולם, וציין כי ייתכן שייעשו רפרנסים לדמויות שהופיעו בסדרה המקורית, שאולי אף יופיעו בה בהופעות אורח, אך במרכזה יעמוד אנסמבל דמויות חדש.

==צוות השחקנים==
===שחקנים ראשיים===
* אמילי אלין לינד – אודרי הופ
* איליי בראון – אוטו "אובי" ברגמן הרביעי
* ויטני פיק – זויה לוט
* תומאס דוהרטי – מקס וולף
* ג'ורדן אלכסנדר – ג'וליאן קלוואי
* אוון מוק – אקנו "אקי" מנזיס
* זיון מורנו – לונה לה
* סוואנה סמית' – מונה דה האן
* טאבי גבינסון – קייט קלר

===שחקנים משניים===
* ג'ונתן פרננדז
* ג'ייסון גוטיי
* אדם צ'אנלר-בראט - ג'ורדן
* לורה בננטי
* אליזבת לייל
* לינה רנה – הלנה ברגמן
* מייגן פרגוסון – ונדי
* ג'רמי או. האריס
* קריסטן בל – "אחת שיודעת" 

==הפקה==
===פיתוח===
ביולי 2019, חברת ההפקות "WarnerMedia" הזמינה את הסדרה עבור שירות הזרמת המדיה "HBO Max". על אף שהסדרה נחשבה בתחילה לאתחול מחודש, בהמשך, יוצר הסדרה המקורית, ג'וש שוורץ, אישר כי הסדרה למעשה תהווה המשך לעלילותיה של הסדרה המקורית. ב-2 בנובמבר 2020 הוכרז שהבמאית קרנה אוונס תביים את שני הפרקים הראשונים של הסדרה.

===ליהוק===
בנובמבר 2019, הוכרז שהשחקנית קריסטן בל תחזור כקולה של "אחת שיודעת" עבור הסדרה החדשה. במרץ 2020 אמילי אלין לינד, ויטני פיק, אלי בראון, ג'ונתן פרננדז,ג'ייסון גוטיי, טאבי גבינסון, תומאס דוהרטי, אדם צ'אנלר-בראט וזיון מורנו לוהקו לצוות השחקנים הראשי של הסדרה. באפריל 2020, דווח כי סוואנה סמית' לוהקה לצוות השחקנים הראשי של הסדרה. באוגוסט 2020, ג'ורדן אלכסנדר לוהק לצוות השחקנים הראשי. באוקטובר 2020, אוון מוק לוהק לתפקיד ראשי ואילו לורה בננטי לוהקה בתפקיד שטרם פורסם.

===צילומים===
צילומי הסדרה התעתדו להתחיל במרץ 2020 בניו יורק, אך נעצרו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, וכתוצאה מכך, תאריך עלייתה לשידור נדחה לשנת 2021.

צילומי הסדרה החלו ב-2 בנובמבר 2020.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:HBO Max: תוכן מקורי
קטגוריה:האחים וורנר: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על מדיה חברתית
קטגוריה:סדרות להט"ב
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
ארנסט לרצ'ר

ארנסט לרצ'ר (בגרמנית: Ernst Lörtscher; 15 במרץ 1913 – 30 בנובמבר 1993) היה כדורגלן שווייצרי, ששיחק בעמדת הקשר.

לרצ'ר זכה ב-3 תוארי אליפות שווייץ עם סרבט ז'נבה. בפעמיים הראשונות תחת המאמן קרל ראפן ובאחרונה תחת אנדרה אבגלן. במדים הלאומיים שיחק במונדיאל 1938 ובניצחון במשחק החוזר 2–4 על גרמניה הנאצית כבש שער עצמי, ובכך היה לראשון לעשות זאת בטורניר.

==תארים==
;סרבט ז'נבה
*אליפות שווייץ (3): 1933, 1934, 1940

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1938
קטגוריה:כדורגלני סרבט ז'נבה
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרים ב-1993
חיליק גורפינקל

יחיאל (חיליק) גוּרפינקל (נולד ב-15 באוגוסט 1965) הוא עיתונאי אוכל, מבקר מסעדות ויין ישראלי המשמש ככתב אוכל בעיתון כלכליסט.

==ביוגרפיה==
גורפינקל נולד וגדל בצפון הישן של תל אביב, בנו של צלם הקולנוע דוד גורפינקל. אביו יליד הארץ ממוצא פולני ואמו ממוצא סלוניקאי. למד בתיכון עירוני ה'.

תחילה – כשני אחיו הצעירים – הלך בדרכו של אביו והיה עוזר עריכה ועוזר במאי, אולם בגיל 27 החל ללמוד בישול בבית הספר תדמור. את הסטאז' כעוזר טבח עשה במסעדת דֶלידג. כשפתח שאול אברון את מסעדת יועזר בר יין בשנת 1995, הצטרף גורפינקל לצוות כשף הראשון של המסעדה. הוא עבד בה כשנה, ולאחר מכן לא שב לעבוד במקצוע. בעקבות זאת גילה עניין ביין, וכעבור שנה החל ללמוד חקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. עקב הישגים אקדמיים נמוכים הופסקו לימודיו בשנתו הראשונה, אך בזמן זה למד קורסים מתקדמים בנושאי גידול גפן וייננות. לאחר מכן שימש כאסיסטנט של יינים, בהם ברי ססלוב, וניהל חנות יין. בשנת 2000 החל לעבוד בתפקידי ניהול ביקבים גדולים בארץ, ובמרוצת 5 שנים עבד ביקבי סגל, ביקב תבור ולבסוף ביקבי כרמל.

כבר לאחר תקופתו ביועזר בר יין החל גורפינקל לכתוב בנושא אוכל: טורי שוק, מתכונים ומדורי יין. מסביבות שנת 2005 פנה לעסוק בכך באופן בלעדי. כתב בעיתון "מעריב", במגזין "יין וגורמה" ובעיתון "העיר".
חיבר את רב-המכר "מסע קולינרי: מדריך מפה לטיולי אוכל" בהוצאת מפה (2009).
היה אחראי תחום האוכל והיין באתר "מפה" במשך 8 שנים, בחודש אפריל 2011 התמנה לכתב האוכל של "גלובס". החל משנת 2021 משמש ככתב אוכל בעיתון כלכליסט.

==חיים אישיים==
גורפינקל מתגורר בשיכון בבלי שבתל אביב. נשוי לענת קירְצ'וּק (עורכת וידאו בכירה בחדשות 13), שאותה הכיר ב-1988, ואב לילדים.

אחיו הצעירים הם יואב גורפינקל, במאי טלוויזיה וצלם, ויונתן גורפינקל, במאי טלוויזיה וקולנוע.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://open.spotify.com/episode/0iIDnehtvW95RxuIDPi4Ii חיליק גורפינקל - על אוכל, יין ומה שביניהם], פרק 45 של הפודקאסט "מוצר צריכה בסיסי", נובמבר 2019

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבקרי מסעדות ישראלים
קטגוריה:מבקרי יין
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:משפחת גורפינקל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
שמעון טסלר

שמעון טסלר (27 במאי 1938 – 3 בפברואר 2002) היה כתב, עורך ומגיש חדשות בטלוויזיה הישראלית.

== ביוגרפיה ==
טסלר גדל בחיפה. לאחר סיום שירותו הצבאי בנח"ל מוצנח, עבד בצנזורה הצבאית.

בשנת 1964 החל את עבודתו בקול ישראל כעורך וקריין חדשות. בין השנים 1965–1968 ו-1981–1984 שימש ככתב בשעה העברית ברדיו בי.בי.סי. בלונדון.

בשנת 1968 הצטרף טסלר לצוות ההקמה של רשות השידור והיה ממקימי מחלקת החדשות של הערוץ הראשון.

במהלך עבודתו הגיש את מהדורת מבט לחדשות ומוקד, יצר את התוכניות מבט שני, "מה השאלה" ותוכניות אקטואליה נוספות. בשנות ה-80 של המאה ה-20 ערך, בין היתר, את "השבוע יומן אירועים", ו״רקע 72״.

בשנות השבעים שימש ככתב המדיני של המחלקה. במסגרת תפקידו סיקר את מלחמת יום הכיפורים בחזית הסורית. את החמרים שצילם איגד בסרט ״יום הכיפורים ועוד ארבעה ימים בדרום הגולן״.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ערך והגיש את מהדורת הלילה ובשנותיו האחרונות בערוץ ערך את מהדורת החדשות של בוקר טוב ישראל עד לפרישתו בשנת 2001.

בשנת 1986 סייע בהקמת המקומון מלאבס.

== לקריאה נוספת ==
* תמר טסלר, שיר העצב הנורא, הוצאת שתים, 2022

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://zvigill.wordpress.com/2019/10/07/צוותים-במלכוד/ צוותים במלכוד: שמעון טסלר, רישומים ממלחמת יום הכיפורים]. זרקור, הבלוג של צבי גיל

==הערות שוליים==

קטגוריה:BBC: אישים
קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:מגישי חדשות ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:עובדי רשות השידור
קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
נונאטאק נלסון (אנטארקטיקה)

נונאטאק נלסון (באנגלית: Nelson Nunatak) הוא נונאטאק המכוסה ברובו קרח, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

הנונאטאק ממוקם במרכזו של קרחון הנד.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הנונאטאק ===

הנונאטאק מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.

=== מקור השם ===

שמו של הנואנטאק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הנונאטאק נקרא של שמו של תומאס ר. נלסון (Thomas R. Nelson), מצי ארצות הברית, שהיה מכונאי בניין בתחנת מקמרדו בשנת 1967.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:10578 נונאטאק נלסון] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/19995 נונאטאק נלסון] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=129314 נונאטאק נלסון] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=10144&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR נונאטאק נלסון] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://www.mindat.org/feature-6622143.html נונאטאק נלסון] באתר mindat

== הערות שוליים ==

נלסון
נלסון
בני הרדי (סדרת טלוויזיה, 2020)

בני הרדי (באנגלית: The Hardy Boys) היא סדרת טלוויזיה קנדית מסוגת דרמת נעורים ופשע, שנוצרה עבור רשת "הולו" ומבוססת על סדרת הספרים "בני הרדי". עונתה הראשונה של הסדרה כוללת 13 פרקים, והיא עלתה לשידור ב-4 בדצמבר 2020. ב-6 באפריל 2022 עלתה לשידור העונה השנייה. 

==תקציר העלילה==
לאחר טרגדיה משפחתית במהלכה אמם מתה, פרנק הרדי בן ה-16 ואחיו הקטן, ג'ו הרדי בן ה-12, נאלצים לעבור במהלך הקיץ מהעיר הגדולה לעיירת מולדתם של הוריהם, ברידג'פורט. בעוד שני האחים שוהים אצל דודתם, טרודי, הקיץ השקט של פרנק וג'ו מופרע במהירות כשהם מגלים שאביהם, הבלש פנטון הרדי, עסק בחקירה חשאית. כשהם מבינים שייתכן שאביהם עלה על משהו, שני האחים לוקחים על עצמם לפתוח בחקירה משלהם, ומגלים שלכולם בעיירה יש סיבות חשודות משלהם להסתיר את האמת, ושמשהו הרבה יותר מרושע ממה שחשבו מתרחש בעיירה.
==צוות השחקנים והדמויות==
===ראשי===
* רוהאן קמפבל – פרנק הרדי
* אלכסנדר אליוט – ג'ו הרדי
===משני===
* ביה סנטוס – דודה טרודי, דודתם של פרנק וג'ו.
* ג'יימס טאפר – פנטון הרדי, בלש פרטי ואביהם האלמן של פרנק וג'ו.
* ג'נט פורטר – לורה הארדי, אמם המנוחה של פרנק וג'ו.
* קינה לין בסטידאס – קלי שו
* ריילי אודונל – ביף הופר
* אדם סוויין – צ'אט מורטון
* כריסטיאן פרי – פיל כהן
* לינדה תורסון – גלוריה אסטברוק, אמה של לורה וסבתם של פרנק וג'ו.
* סטיבן ר. הארט – האיש הגבוה
* לארה סאדיק – קניקה האן
* אטיקוס מיטשל – ג'יי. בי. קוקס
* אלכסנדרה ביטון – אמה
* סעד סידיקווי – רופרט האן
* רייצ'ל דרנס – סטייסי בייקר
* ג'ניפר הסיונג – השוטר ג'סי הופר
* פרנק ליקארי – דין מקפרלן
* ביל לייק – מפקד המשטרה עזרא קוליג

==שידור==
כל עונתה הראשונה של הסדרה, שכוללת 13 פרקים, עלתה לשידור ברשת "הולו" בארצות הברית ב-4 בדצמבר 2020.. בקנדה, הסדרה עתידה לעלות לשידור במהלך שנת 2021 בערוץ "YTV".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות
קטגוריה:סדרות דרמה קנדיות
קטגוריה:סדרות נעורים קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:הולו: תוכן מקור
יחסי ברזיל–גיאנה

יחסי ברזיל–גיאנה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה השיתופית של גיאנה.

== היסטוריה ==
ביקורו הרשמי של [[נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה בגיאנה, מרץ 2007]]
עם עצמאותה של גיאנה בשנת 1966, ברזיל שלחה כוחות סיוע לשמירת קו הגבול הבינלאומי בין גיאנה לוונצואלה. בשנת 1968, ממשלת ברזיל גינתה את ממשלת ונצואלה והביעה את תמיכתה בגיאנה בסכסוך הטריטוריאלי בין שתי המדינות. בשנת 1970 ממשלת ברזיל החלה לבנות כביש מהיר שיקשר את העיר מנאוס בברזיל לבירת גיאנה, ג'ורג'טאון. ב-2 במרץ 2007, נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה, ערך ביקור רשמי בגיאנה. במהלך הביקור נחתמו מספר הסכמים בילטרליים בין שתי המדינות בתחום המסחר.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ברזיל מיוצגת בגיאנה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בג'ורג'טאון, בירת המדינה.
* גיאנה מיוצגת בברזיל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברזיליה, בירת המדינה. גיאנה מיוצגת בברזיל בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בבואה ויסטה, סאו פאולו וריו דה ז'ניירו.
== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.gov.br/mre/pt-br/assuntos/relacoes-bilaterais/todos-os-paises/republica-cooperativa-da-guiana יחסי ברזיל–גיאנה], באתר משרד החוץ הברזילאי

== הערות שוליים ==
גשר לגונת גרסון

גשר לגונת גרסון (בספרדית: Puente de Laguna Garzón) הוא גשר מעגלי על גבי לגונה בחוף האוקיינוס האטלנטי של אורוגוואי, כ-150 קילומטר ממזרח לבירה מונטווידאו. הגשר ידוע בשל צורתו המיוחדת.

בגשר משולב כביש בעל מסלול בודד חד סטרי לכל כיוון. משני צידיו של כל מסלול קיימות מדרכות מגודרות להולכי רגל ולרוכבי אופניים. צורתו העגולה של הגשר מאלצת את נהגי כלי הרכב הנוסעים עליו להאט ובאופן זה לאפשר להולכי הרגל ורוכבי האופניים מעבר בטוח בין המדרכות משני צידי המסלולים. ההאטה גם מאפשרת לנהגים ליהנות מן הנוף הנשקף מן הגשר.

הגשר מספק מעבר על פני הלגונה באתר שבו פעלה בעבר מעבורת קטנה לשני כלי רכב, שהייתה מסוגלת לפעול רק באור יום ובתנאי מזג אוויר נוחים. הוא נפתח לתנועה בדצמבר 2015. עוברים עליו מדי יום עד 1,000 כלי רכב.

הגשר תוכנן על ידי האדריכל הידוע רפאל ויניולי (Rafael Viñoly). עלות הקמתו הגיעה ל-10 מיליון דולר וכוסתה ברובה על ידי משקיע פרטי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.dezeen.com/2016/01/19/laguna-garzon-bridge-circular-rafael-vinoly-uruguay-lagoon/ מאמר אודות הגשר], באתר dezeen 

לגונת גרסון
קטגוריה:אורוגוואי: מבנים
קטגוריה:אורוגוואי: תחבורה
אסתי עלמו וקסלר

אסתי עלמו-וקסלר (נולדה ב- 1980) היא במאית קולנוע, תסריטאית וצלמת קולנוע ישראלית. יחד עם בעלה אלעד, היא ייסדה את חברת אביינש הפקות. יצירתה שואפות לספר את הסיפורים והתלאות של יהודי אתיופיה בישראל.

==ביוגרפיה==
אסתי עלמו נולדה באתיופיה, ועלתה לישראל בגיל ארבע והתאחדה מחדש עם אביה שעלה שנתיים לפני שאר בנות המשפחה. בתיכון למדה אמנות ועיצוב, ולעיתים קרובות השתתפה בפעילויות תיאטרון לאחר הלימודים. בזמן התיכון היא הפיקה סרט אנימציה קצר בשם "כתוב בחול". לאחר שסיימה את שירותה הצבא, למדה צילום וידאו והדמיה ממוחשבת במכללת לאמנות ועיצוב בצלאל, שם קיבלה את התואר הראשון וסיימה תואר שני בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. לאחר שלא הצליחה למצוא תעסוקה בתחום חזרה לבית הוריה והחלה לייצור סרטים בעצמה וכתבה על נושאי הקהילה שלה.

עבודתה המקצועית הראשונה של אלמו ווקסלר הייתה סרט קצר שכותרתו "קיץ 89" שיצא בשנת 2013. סרטה הראשון באורך מלא היה "ליידי טיטי", דרמה קומית על מוזיקאי כושל בן 27 החי בתל אביב, מסתבך עם השוק האפור והמאפיה עקב הלוואה גדולה שלקח מהם. כדי לברוח מהם הוא חוזר אל שכונת ילדותו. אף על פי שהיא קומדיה, היא עוסקת בנושאים הנוגעים לקהילה האתיופית, כולל עוני, תת-תעסוקה וגזענות ממוסדת. אחותה אלזה, כיכבה בתפקיד הראשי. הסרט שנקרא במקור "ייסורי וורקו הצעיר", קיבל מענק עידוד הפקה מקרן הקולנוע הישראלי. אלמו וקסלר גם ביימה סרט תיעודי שכותרתו "איש החול מחפש את טנא", על מאמציה של משפחה למצוא קרוב משפחה בסודאן שהתאסלם ויתר על תרבותם היהודית. הסרט התיעודי עסק בדחייה כפולה של המשפחה, הן מהחברה הישראלית אך גם מהקהילה היהודית באתיופיה.

ביולי 2018 השתתפה בסדרה התיעודית "ארץ לבנה", בערוץ "הוט 8" שעסקה בגזענות הממוסדת כלפי יוצאי העדה האתיופית. יוצרת הסדרה יסמין קיני, בחרה להפנות את המצלמה לגיבורים שלא מוכנים שיראו בהם קורבנות, דוגמת אלמו וקסלר.

אסתי היא היוצרת ומנהלת התוכן של כל התוכניות שמופקת על ידי אביינש הפקות, בין השאר: "מסעות סבא ברהנו", סדרה לילדים המשלבת אנימציה. "הולו אגר", תוכנית מגזין ובידור בהנחיית יוסי ווסה וחרות שפירא.

ב-2020 השתתפה בסרט התיעודי "על כיסא הבמאי יושבת אישה" שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2020.

==חיים אישיים==
היא נשואה לאלעד וקסלר, אותו הכירה כאשר השניים למדו במכללת בצלאל. הם גם שותפים עסקיים, ויש להם חברת הפקות בבעלותם. להם שני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://abayenesh.com/he/home.html אתר חברת אביינש הפקות]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:במאיות ישראליות
קטגוריה:במאים ישראלים
קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות אתיופיה
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
שפרה שחר

שפרה שחר (נולדה בו' בניסן תשכ"ד, 19 במרץ 1964 בישראל) היא מנכ"לית ומייסדת עמותת בית חם לכל חייל, שמקדמת פעילות למען חיילים בסדיר, מילואים, הלומי קרב ופצועי צה"ל, ופעילה חברתית שהובילה שורה של מאבקים.


==קורות חיים==
שפרה שחר נולדה באשקלון, ובגיל שנה עברה עם הוריה לירושלים, בשל לימודי אביה - פרופ' משה בר-אשר - ב.

בשנים 1977–1979, התגוררה המשפחה בבוסטון. שחר למדה בתיכון פלך לבנות בירושלים והיא בוגרת תנועת הנוער בני עקיבא, ושירתה בשירות לאומי.

בשנת 1985 נישאה, ובין השנים 1985–1990 גרה בדנמרק עם בעלה, ושם נולדו שני בניה.

שחר בעלת תואר ראשון באוניברסיטה העברית במוזיקולוגיה וספרות אנגלית, תואר שני DEA מאוניברסיטת פריס 8 באתנומוזיקולוגיה ותעודת הוראה באנגלית ממכללת דוד ילין.

נכון ל-2020, שחר מתגוררת בירושלים עם בעלה.

==פעילותה==

בשנת 2010 ייסדה עמותה בשם "בית חם לכל חייל", והפכה למנכ"לית בשכר שלה. העמותה עוסקת בסיוע לחיילי צה"ל ובקידום חקיקה לרווחתם.

שחר הרבתה להופיע בתקשורת על מנת לקדם את ענייני העמותה, בין השאר בקידום העלאת שכר חיילי החובה, וסיוע לחיילים מול הרשויות השונות המופקדות על רווחתם..

ב-2024 השתתפה בפעילות לחסימת משאיות הסיוע לרצועת עזה ובמחאה בעניין מחדל גיוס חיילות מחיל חינוך למילואים בצו 8 כדי להשגיח על מחבלי הנוח'בה בשדה תימן
.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:מייסדות עמותות ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר פלך
קטגוריה:בוגרות בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מנכ"ליות עמותות
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אולגה בוזננסקה

אולגה בוזננסקה (בפולנית: Olga Boznańska; 15 באפריל 1865 – 26 באוקטובר 1940) הייתה ציירת פולנית והייתה קשורה סגנונית לאימפרסיוניזם הצרפתי.

== קורות חיים ==
היא הייתה בתם של המהנדס אדם נובינה בוזננסקי ואשתו הצרפתייה בשם אוגניה מונדאן. אביה של בוזנסקה סיים את לימודיו בפוליטכניקום הווינאי, אמה התעניינה באמנות, היא ציירה את עצמה.

אולגה בוזנסקה למדה ציור כבר מגיל צעיר. היא למדה ציור אצל אנטוני פיוטרובסקי, קז'ימייז' פוכוולסקי, ולאחר מכן בקורסי הציור של אדריאן ברניצקי. בשנת 1886 עזבה להמשך לימודיה במינכן. כאישה, היא לא התקבלה לאקדמיה לאמנויות יפות, ולכן למדה בבתי הספר הפרטיים של קרל קריכלדורף ווילהלם דורר במינכן. בשנת 1892 נפטרה אמה.

בשנת 1896 היא ויתרה על מורים ושכרה סטודיו משלה. באותה שנה הציגה את ציוריה בפריז לראשונה. באותה תקופה היא החלה להציג את עבודותיה במינכן, ורשה, ברלין ווינה. שנתיים אחר כך הגיעו ההצלחות הראשונות. היא קיבלה מדליית זהב עבור פורטרט של הצייר פאוול נאואן מהארכידוכס צ'ארלס לודוויק בווינה, וציון לשבח בלונדון עבור דיוקנה של העלמה מרי ברם. בשנת 1896, חבר השופטים של "סוסייט דה בוז-ארטס" הפריסאי קיבל את ציוריה לתערוכה. לאחר הצלחות אלה הוצעה לה קתדרת הציור במחלקת נשים בבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב, שאותה דחתה.

בשנת 1898 עברה לפריז. באותה שנה היא הייתה חברה באגודת האומנים הפולנים "אגודת שטוקה". באותה שנה היא ארגנה את תערוכתה הראשונה בשנת 1900, בתערוכה בגלריה החדשה בלונדון, קיבלה מדליית זהב. היא קיבלה הצטיינות בתערוכה העולמית בפריז. באותה שנה נותקו מערכות היחסים הארוכות שלה עם הצייר יוזף צ'איקובסקי. בשנת 1901 הציגה לראשונה בפיטסבורג. ממשלת צרפת קנתה מציוריה ודיוקן של מיס דיגט לאוסף האמנות הממלכתי. היא הפכה לחברה ב- Société Nationale des Beaux Arts. היא לימדה באקדמיה דה לה גרנדה שאומייר.

בשנת 1906 נפטר אביה. שנה אחר כך העניק לה מכון קרנגי בפיטסבורג מדליית כסף. בשנת 1912 בתערוכה בפיטסבורג, יחד עם קלוד מונה ואוגוסט רנואר, ייצגה את צרפת. באמסטרדם היא זכתה במדליית כסף בתערוכה בינלאומית. בשנת 1914 הציע לה בית הספר לאמנויות יפות בורשה את תפקיד הפרופסור. בשנת 1923 היא ייצגה שוב את בית הספר הצרפתי בפיטסבורג בקרב אמנים כמו פייר בונארד ומוריס דניס.

תהילתה דעכה אט אט. היו לה פחות ופחות הזמנות לדיוקנאות, מקור ההכנסה העיקרי שלה היה שכר הדירה מבית דירות בקרקוב. בשנת 1932 הגיעה לקרקוב בפעם האחרונה. בשנת 1937, בתערוכה העולמית בפריס, קיבלה את הגרנד פרי. בביאנלה בוונציה בשנת 1938, היא מכרה חמישה ציורים, כולל דיוקנה של מאדאם דיגט, שנרכשה על ידי המלך האיטלקי. זו הייתה ההצלחה האחרונה שלה.

שנתיים לאחר מכן ב-1940, היא נפטרה.

אחד הרחובות בקיילצה נקרא על שמה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180px">
File:Olga Boznańska 1886 Mloda z parasolka.jpg

File:Dziewczynka ze słonecznikami.jpg

File:Olga Boznańska 1905 Samuel Hirszenberg.jpg

File:Boznańska Girl with chrysanthemums.jpg

File:Olga Boznańska 1913 Wnetrze pracowni 2.jpg

File:Olga Boznańska 1918 MN z waza.jpg

 File:Olga Boznańska 1906 Portret dziewczynek.jpg
File:Olga Boznańska 1889 Bretonka 2.jpg
File:Olga Boznańska 1888 Cyganka.jpg

 </gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות פולניות
קטגוריה:ילידות 1865
קטגוריה:נפטרות ב-1940
נאדיה ח'יארי

נאדיה ח'יארי (בערבית: نادية خياري; נולדה ב-21 במאי 1973) היא קריקטוריסטית תוניסאית, ציירת, אמנית גרפיטי ומורה לאמנות. היא פרסמה כמה אוספי רצועות קומיקס שהתפרסמו בעולם הערבי, והתפרסמה במיוחד עקב האקטיביזם שלה במהפיכה, אז יצרה את דמות החתול "ויליס", שכונה בכלי תקשורת רבים בעולם "חתול המהפכה"<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
ח'יארי נולדה ב-21 במאי 1973<ref></ref><ref></ref><ref></ref>, בתוניס.

לאחר שסיימה את בית הספר התיכון, עברה לצרפת, שם למדה בפקולטה לאמנות פלסטית באקס-אן-פרובאנס. היא סיימה תואר שני בהצלחה וחזרה לתוניסיה, שם לימדה אמנות במכון התוניסאי לאמנות<ref></ref>. מאוחר יותר, בשנת 2013, קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ליאז' (בלגיה)<ref name=":0"></ref>.

גם כאשר חיה בתוניסיה, המשיכה לפרסם רצועות קומיקס בעיתון צרפתיים שונים. כך, בשנת 2011, החלה לפרסם ביקורות נועזות כלפי מנהיג תוניסיה, זין אל-עאבדין בן עלי, בפייסבוק כחלק מרגשות האביב הערבי<ref name=":0" />.

לנוכח המדיניות הקפדנית של משטר עלי בנושא ביקורת וחופש המחאה, כדי להימנע מעונש מאסר היא הקפידה "ללמוד להערים, להציע אבל לא לומר"<ref name=":1"></ref>. בהתייחס ליצירתה בזמן המחאה, היא אמרה בעבר: "בשבילי זו לא עבודה. זהו חופש. כאילו נולדתי מחדש. לפני המהפכה הייתי זומבי - חושבת, אבל לא יכולה לבטא את עצמי. אז לא הרגשתי שאני חיה. עם המהפכה נולדתי, כמו תינוק. הבכי הראשון שלי היה הציור שלי. ועכשיו מבחינתי זו מהפכה באמנות שלי, לגמרי. אני יכולה סוף סוף לבטא את עצמי ולומר מה אני חושבת ואפילו לבקר את הממשלה. מבחינתי, אני יכולה סוף סוף לממש את התשוקה שלי: קומיקס"<ref></ref>.

בנוסף לקומיקס המחאתי שהביא לפרסומה, הייתה ידועה בזמן המחאה גם בזכות הגרפיטי ה'בועט' שלה<ref name=":1" />, שאותו פרסמה בשמה רק לאחר המחאה.

ח'יארי זכתה לשבחים רבים וחשובים על יצירות האמנות שלה. היא זכתה בפרס הונורה דאומייר (2012), פרס הסאטירה הפוליטית (2014), ופרס אגורה מד לדיאלוג בין תרבותי במזרח התיכון (2015)<ref name=":0" />. בשנת 2016 היא נבחרה לאחת מ-100 הנשים המשפיעות ביותר של ה-BBC<ref></ref>. בספטמבר 2016 הציגה את עבודותיה בפסטיבל לה מונד.

=== קריקטוריסטים למען שלום ===
ח'יארי היא חברה בארגון קריקטוריסטים למען שלום, במסגרתו אף קיבלה את פרס הונורה דאומייר. במסגרת הארגון היא שיתפה פעולה עם אמני מחאה נוספים מהעולם הערבי, ואף עם מישל קישקה הישראלי, שתיאר אותה כידידתו הטובה בספרו, פלאפל עם חריף, כשצייר אותה בדמות החתול ויליס<ref>מישל קישקה, פלאפל עם חריף, עמ' 75. מודן הוצאה לאור. "ידידתי הטובה, וויליס מתוניסיה, קיבלה בצרפת את הפרס 'קריקטורות עם ביצים' " הכוונה ב"ויליס" היא לח'יארי</ref>.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשים תוניסאיות
קטגוריה:קריקטוריסטיות
קטגוריה:מורות לאמנות
קטגוריה:זוכות פרס 100 נשים (BBC)
קטגוריה:ילידות 1973
קטגוריה:ציירות המאה ה-20
קטגוריה:ציירות המאה ה-21
רנו דנאו

רנו דנאו (בצרפתית: Renaud Denauw, נולד ב-28 בנובמבר 1936 במוסקרון, בלגיה), הידוע גם בכינויו "רנו", הוא אמן קומיקס בלגי. הוא ידוע בעיקר בזכות שיתוף הפעולה שלו עם הסופר ז'אן דופו בספר הקומיקס "ג'סיקה בלנדי".

== קריירה ==
רנו נשכר למגזין Spirou בשנת 1975 כמאייר. הוא פיתח במהירות מוניטין של צייר נשים חושניות, והשתמש גם בשם העט "סילבן" כדי לצייר את הקומיקס המבוגר "מרליין".<ref name="dupuis"></ref> לאחר תקופת ציור של סיפורים מצחיקים המיועדים לילדים ("מירטל, וידפוצ'ה וקבוצ'ארד", 1978), הוא עבר למגזין "קומיקס" המתחרה "טינטין" בשנת 1981 ואייר את "פלטון, טורלוק ואקוקינט", סדרת ילדים נוספת.<ref name="lambiek"></ref>

לאחר שצייר דמויות קריקטוריסטיות לתקופה ארוכה יותר, עידן רנו את תיאור האישיות הריאליסטיות שלו, ולבסוף נבחר לשתף פעולה עם הקולגה הבלגי ז'אן דופו על ספר הקומיקס החדש של ג'סיקה בלנדי בשנת 1987. הסדרה, שבמרכזה הפאם פאטאל המנוגדת, סקסית-אך-שבורה-פנימית, הצליחה, ודופו ורנו עדיין משתפים פעולה לאחר 24 גליונות. עבודות אחרות של רנו כוללות את "Les Enfants de la Salamandre" מ-1988 עד 1990, "Santiag" ב-1991, ואת "Venus H" בשנת 2005, כולם נוצרו יחד עם דופו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קומיקסאים בלגים
קטגוריה:ילידי 1936
אמרה אזדמיר

אֶמרה אֶזדֶמיר (בטורקית: Emre Özdemir; נולד בשנת 1981) הוא קריקטוריסט ומאייר של העיתונים "זמאן" ו"זמאן של היום".

== ביוגרפיה ==
ב-2005 סיים את לימודיו באוניברסיטת בליקסיר. באותה שנה החל לצייר קומיקס במגזין הספורט של עיתון זמאן בשם "Sporvizyon". בשנת 2007 סיים את התואר השני בפקולטה לחינוך באוניברסיטת מרמרה. כמו כן, בשנת 2007 החל לאייר איורי עיתונות בעיתונים "זמאן של היום" ו"זמאן" תחת הבלוג שלו בשם "אין תגובה". בין השנים 2007–2009 עבד כמרצה לשפות טורקיות באוניברסיטה הרוסית למדעי הרוח. כרגע הוא מאייר קריקטורות לכמה עיתונים, כתבי עת וספרים. 

== פרסים ==
ב-2003 זכה בפרס הראשון בתחרות שארגנה מוזיאון העתיקות בבורדור.

ב-2008 זכה בפרס עם אזכור כבוד בתחרות "בלבול העיר" שנערכה באיראן. <ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קריקטוריסטים
קטגוריה:אמנים טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1981
יוזף פאנקייביץ'

יוזף פאנקייביץ (בפולנית: Józef Pankiewicz; 29 בנובמבר 1866 – 4 ביולי 1940) היה צייר, גרפיקאי ומורה פולני אימפרסיוניסטי שבילה את רוב הקריירה שלו בצרפת.

== ביוגרפיה ==

הוא היה בנם של אדם פנקייביץ' (1808–1883) וידוויגה הלנה לבית אייכלר (1827–1904), בתו של קרול פרדיננד אייכלר. אחיו הגדול היה יוגניוס פאנקייביץ'.

בין השנים 1884–1885 למד בבית הספר לאמנויות יפות בוורשה בהנהלתו של וויצ'ך גרסון ואלכסנדר קמינסקי. לאחר קבלת מלגה, נסע לסנט פטרסבורג ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות. בשנת 1889, הוא ושותפו לסטודיו ולדיסלב פודקובינסקי נסעו לפריז כדי להשתתף בתערוכה העולמית ושם הוענק לו מדליית כסף על ציורו בשוק ירקות.

בעודו שם, הוא הושפע מהאימפרסיוניסטים וכשחזר לפולין בשנת 1890 ניסה להציג את המגמות הצרפתיות האחרונות. תגובת המבקרים הייתה בעיקר עוינת; כזאת שהרחיקה לכת עד כדי לייעץ לו לפנות לאופטומטריסט. אולם הוא התמיד, ובהמשך הפיק סדרת פורטרטים בהשראת יצירתו של ג'יימס מקניל ויסלר. דיוקנו, "גברת אודרפלד ובתה", זכה במדליית זהב בתערוכה העולמית (1900). הוא היה גם מציג לעיתים רובות בסלון בפריז.

בשנת 1897 הוא הפך לאחד החברים המייסדים של חברת האומנים הפולנים "אגודת שטוקה". במשך תשע השנים הבאות הוא נסע ברציפות ברחבי מערב אירופה, עד שמונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות בקרקוב בשנת 1906. הוא המשיך לנסוע בצרפת, במיוחד לאורך חוף הים התיכון, והפיק סדרה גדולה של נופים שהראו יותר ויותר את השפעתו של פול סזאן.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא חי בספרד, שם פגש את רובר דלונה ושוב ספג השפעות פוסט-אימפרסיוניסטיות חדשות בסגנונו; במיוחד פוביזם הוא הפך למנהיג קבוצת אמנים צעירים המכונה הקאפיסטים (קולריסטים), שחבריה התנגדו למסורת הרומנטית באמנות הפולנית. בשנת 1923 שב לאקדמיה בקרקוב. לאחר 1925 הוא היה מנהל סניף פריז. בין תלמידיו הבולטים היו יוזף צ'פסקי, אליס הליצקה, מויסה קיסלינג, יאן רובצ'ק, זיגמונט ולישבסקי ווצלב זאוודובסקי.

בין המלחמות התפתח שוב סגנונו והפך לדקורטיבי יותר, והוא צייר סדרה של טבע דומם. הוא המשיך לצייר נופים בדרום צרפת. בשנת 1927 הוא מונה כחבר בלגיון הכבוד.

בשנת 1933 הוענק לו מסדר פולוניה רסטיטוטה. תצוגה מרכזית של עבודותיו התקיימה במוזיאון הלאומי לרגל יום הולדתו השבעים בשנת 1936.

בשנה שלאחר מכן פרש לגמלאות בלה סיוטט, ליד מרסיי, שם נפטר.

== גלריה ==

<gallery mode="packed" heights="180">
File:Jozef Pankiewicz Rue Cardinale.jpg|רחוב קרדינל בפריז
 File:Pankiewicz Street in Madrid.jpg | רחוב במדריד
File:Haystacks pankiewitcz.jpg|ערימות חציר
File:Jozef pankiewicz21.jpg|אישה מברישה שיער
File:Józef Pankiewicz - Portret pani Oderfeldowej z córką.jpg | אם וביתה
File:Józef Pankiewicz - Portret żony w zielonym swetrze.jpg | דיוקן נשי
File:Jozef Pankiewicz - Martwa natura z lakowa szkatulka.jpg | טבע דומם
File:Jozef Pankiewicz - Rynek Kleparski w Krakowie.jpg | כיכר השוק בקרקוב
File:Jozef Pankiewicz - Port w Concarneau.jpg | נמל קוקרנו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:ילידי 1866
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1940
סמטת הסיוטים (סרט, 2021)

סמטת הסיוטים (באנגלית: Nightmare Alley) הוא סרט מתח פסיכולוגי אמריקאי שבוים על ידי הבמאי גיירמו דל טורו עם תסריט מאת דל טורו וקים מורגן, ומבוסס על רומן בשם זה מאת ויליאם לינדזי גרישם.

הסרט עלה לאקרנים ב-17 בדצמבר 2021.

==תקציר העלילה==
הסרט עוסק בעובד קרנבל צעיר ושאפתן, בעל כישרון לתמרן אנשים, שלילה אחד פוגש בפסיכיאטרית מסתורית, שבהמשך מתגלה כמסוכנת אף יותר ממנו.

==צוות השחקנים והדמויות==
* בראדלי קופר – סטנטון "סטן" קרלייל
* קייט בלאנשט – ד"ר לילית ריטר
* וילם דפו – קלם האוטלי
* טוני קולט – זינה קרומביין
* ריצ'רד ג'נקינס – עזרא גרינדל
* רון פרלמן – ברונו
* רוני מארה – מולי קאהיל
* דייוויד סטראתיירן – פיט קרומביין
* הולט מקאלני – אנדרסון
* ג'ים ביבר – שריף ג'דדיה ג'אד
* מארק פובינלי – הסר"ן
* מרי סטינבורגן – מיס הרינגטון
* רומינה פאוור
* פול אנדרסון
* דייוויד היולט – ד"ר אלרוד
* קליפטון קולינס ג'וניור
* טים בלייק נלסון – קרני בוס

==הפקה==
===פיתוח===
הפקת הסרט הוכרזה רשמית בדצמבר 2017, כשהבמאי גיירמו דל טורו חשף שהוא יכתוב ויביים את הסרט.

===ליהוק===
באפריל 2019 נכנס לאונרדו דיקפריו למשא ומתן על התפקיד הראשי בסרט. ביוני 2019 נכנס בראדלי קופר למשא ומתן על החלפת דיקפריו. באוגוסט 2019 נודע שקייט בלאנשט נמצאת במשא ומתן על הצטרפות לצוות השחקנים. בספטמבר 2019 אושר רשמית שהן קופר והן בלאנשט לוהקו לסרט, וכן על ליהוקם של רוני מארה, טוני קולט ודייוויד סטראתיירן שהחליף את מייקל שאנון. באוקטובר ונובמבר 2019 אושר שווילם דפו והולט מקאלני לוהקו לסרט. בינואר 2020 אושר שרון פרלמן וריצ'רד ג'נקינס לוהקו לצוות השחקנים, בפברואר לוהקו גם מרי סטינבורגן ורומינה פאוור, ובמרץ לוהק פול אנדרסון.

===צילומים===
באפריל 2019, נודע שצילומי הסרט עתידים להתחיל במהלך סתיו 2019 בטורונטו, ושהם יצולמו על ידי הצלם דן לוסטסן. ביולי 2019, דווח על דחיית צילומי הסרט לינואר 2020. צילומי הסרט החל ב-21 בינואר 2020, אך במרץ, אולפני דיסני הפסיקו את הפקת וצילומי הסרטים שלהם בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית.

צילומי הסרט התחדשו ב-16 בספטמבר 2020. בנובמבר 2020, דווח על כך שהצילומים הסתיימו, אך למרות זאת עדיין נערכים צילומי השלמה. צילומי הסרט הסתיימו רשמית ב-12 בדצמבר 2020.

==הפצה==
הסרט עלה לאקרנים ב-3 בדצמבר 2021.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי גיירמו דל טורו
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: פעולה/הרפתקה/מותחן
מייק דונילון

מייק דונילון (באנגלית: Mike Donilon, נולד ב-1959) הוא יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן. במקצוע הוא עורך דין ויועץ אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
דונילון הוא בנה של תרזה דונילון (לבית קונויי) שעבדה כמזכירת בית ספר ובנו של אדוארד דונילון שהיה מנהל בקרת מוצרים ויו"ר ועד בית הספר המקומי<ref></ref>. אביו היה ממוצא אירי וסבו מצד אימו היגר לארצות הברית מאירלנד. דונילון הוא בוגר אקדמיית לה סאל השוכנת בעיר הולדתו, בירת רוד איילנד, פרובידנס<ref></ref>. באוניברסיטת ג'ורג'טאון השלים לימודי תואר ראשון.

דונילון ייעץ למספר מועמדים בקמפיינים פולייטים. הוא שימש כיועץ במטה הבחירות של דיק ת'ורנברג בעת התמודדותו של ת'ורנברג לסנאט של ארצות הברית בפנסילבניה, הפסיד למועמד הדמוקרטי האריס וופורד. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992 עבד במטה הבחירות הנשיאותי של ביל קלינטון, ובנוסף לכך עבד דונילון עם סנאטורים רבים במהלך מסעי הבחירות שלהם לסנאטף בהם ביל נלסון, ג'ו ליברמן, מארק דייטון<ref></ref> ג'ון קרי, אל גור, ז'אן שאהין וסנאטורים נוספים.

כיועצו הוותיק, מייק דונילון השפיע באופן משמעותי על מסע הבחירות של סגן הנשיא לשעבר ומועמד המפלגה הדמוקרטית, ג'ו ביידן במהלך ריצתו בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020<ref name="Lizza"></ref>. לאחר ניצחונו של ביידן בבחירות הכריז ביידן כי דונילון ישמש כיועצו הבכיר לצד סדריק ריצ'מונד במהלך ממשלו העתידי.

== חיים אישיים ==
אחיו טום דונילון, היה היועץ לביטחון לאומי בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנים 2010–2013 ולפני כן כיהן כסגנו של ג'יימס ג'ונס, היועץ לביטחון לאומי בתחילת כהונתו של ממשל אובמה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאות ברק אובמה: אישים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:יועצים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:רוד איילנד: אישים
קטגוריה:יועצים בכירים לנשיא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
תיאודור החמור

תיאודור החמור (בצרפתית: Cadichon, "קדיצ'ון") היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית, שמבוססת על היצירה הספרותית "קורות חמור אחד" מאת סופי דה סגיר משנת 1860. הסדרה הופקה על ידי Juana Productions, והולחנה על ידי ג'רארד גאסטין.

לסדרה הופקו 2 עונות ו-20 פרקים באורך 13 דקות, אשר שודרו במקור בצרפת החל מ-6 בספטמבר 1986 עד שנת 1988 בערוץ +Canal במסגרת רצועת השידור Cabou Cadin. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בשנת 1993 בערוץ הילדים במסגרת רצועת השידור להתלבש עם שש.

את שיר הפתיחה של הסדרה ביצעו במקור אנני קורדי בעונה הראשונה וילדי בית האופרה של ניס בעונה השנייה, ואילו בעברית השיר בוצע על ידי חני נחמיאס על פי תרגומו של יוני חן וניהולו המוזיקלי של אורי כבירי. בשנת 1993 שיר הפתיחה של הסדרה בוצע על ידי שלומית ארנון במופע "שש על הבמה".

== תקציר העלילה ==
תיאודור (במקור "קדיצ'ון") הוא חמור חום קטן שעבר התעללות על ידי בעליו, לאחר שמצא אותו נטוש עם עגלה הרוסה, אשר הוא ואשתו התאכזרו אליו ללא הפסקה. לאחר שברח ממנו, תיאודור מצא בית חם ואוהב אצל משפחה כפרית, שבהמשך עבר לאחוזה אחת שבה גורש ולאחר מכן עבר לגור באחוזה אחרת אשר בה התגורר גם אחרי שהבעלים עזבו את הבית. בהמשך התחבר לבת האנוש איזבלה (במקור "קרולין"). בפרקי העונה הראשונה תיאודור הציגה את תיאודור עד הגיעו לאחוזה, ובפרקי העונה השנייה הוא יוצא להרפתקה מסביב לעולם שכוללות, בין היתר, את בריטניה, ספרד וגרמניה.

== מדבבים ==
=== דיבוב מקורי ===
בדיבוב המקורי דיבבו מישל גרנייה בתור תיאודור, רנה טרמוני בתור דמויות גבריות וארלין קלייר בתור דמויות נשיות.

=== דיבוב עברי ===
הדיבוב העברי בוים והופק על ידי יוני חן, אשר גם דיבב בסדרה יחד עם דן תורן בתור תיאודור, עזרא דגן בתור המספר, אורלי קטן, עירית דגן ויעקב בוך.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:חמורים בתרבות
קרחון אלברכט פנק

קרחון אלברכט פנק (באנגלית: Albrecht Penck Glacier) הוא קרחון באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

הקרחון ממוקם בין קרחון פריי והדום הקרח אוונס.

הקרחון זורם לכיוון דרום, כשהוא מנקז את ההרים סביבו.

הקרחון נשפך אל מפרץ טריפ.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הקרחון ===

הקרחון מופה לראשונה על ידי משלחת החקר הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.

=== מקור השם ===

משלחת נמרוד נתנה לקרחון את שמו.

הקרחון נקרא על שמו של אלברכט פנק, שהיה מנהל המכון לאוקיינוגרפיה, והמכון לגאוגרפיה שבברלין.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• Jane G. Ferrigno, Kevin M. Foley, Charles Swithinbank, and Richard S. Williams, Jr., [https://pubs.usgs.gov/imap/i-2600-i/pdf/RossI-map2600_pamphlet.pdf CCoastal-Change and Glaciological Map of the Ross Island Area, Antarctica: 1962–2005], USGS</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:204 קרחון אלברכט פנק] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/20359 קרחון אלברכט פנק] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* [https://gazetteer.linz.govt.nz/place/11938 קרחון אלברכט פנק] באתר הגאזט הגאוגרפי של ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=112620 קרחון אלברכט פנק] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=177&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR קרחון אלברכט פנק] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=204&fid=antgeo_101 תצלום לוויין של אזור קרחון אלברכט פנק]
* [http://distancebetween.info/fry_glacier מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון אלברכט פנק לאתרים סמוכים]

== הערות שוליים ==

אלברכט פנק
איימי אלן

איימי אלן (באנגלית: Amy Allen) היא פזמונאית, מפיקה וזמרת אמריקאית. ידועה בשל שיתופי הפעולה שלה עם אמנים כגון הארי סטיילס, הלסי, טייט מקריי, שון מנדס וקמילה קביו.

== ביוגרפיה ==
אלן למדה בבוסטון קולג' ומאוחר יותר סיימה את לימודיה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.

=== קריירה ===
בשנת 2012 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית המציאות האמריקאית, The Voice. היא הקימה את להקת הפופ רוק "Amy & The Engine" אשר הוציאה שלושה אלבומי ולפן בין השנים 2015 ו-2017.

בשנת 2018 הפיקה את השירים "Back to You" של סלינה גומז ו-"Without Me" של הלסי, כשהאחרון הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100. בשנת 2019 אלן שיתפה פעולה עם הארי סטיילס בסינגל "Adore You" ועם הלסי פעם נוספת בסינגל "Graveyard".

בינואר 2020 היא הופיעה ברשימת פורבס 30Under30 בקטגוריית ה"מוזיקה".

== דיסקוגרפיה ==
=== עם Amy & The Engine ===
* 2015: Summer Of '15 Sampler
* 2016: TandeMania
* 2017: Get Me Outta Here!

=== בתור פזמונאית ===

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרות בוסטון קולג'
קטגוריה:בוגרי בוסטון קולג'
קטגוריה:בוגרות מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מיין: אישים
קטגוריה:מפיקות מוזיקליות אמריקאיות
קטגוריה:פורבס 30Under30
קטגוריה:פזמונאיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
לבאנץ

ויקטור מדאראש: קורוץ ולבאנץ, בבעלות מוזיאון החרסינה של [[הרנד<ref>[http://www.irodalmiradio.hu/femis/muveszetek/4muveszek/m_menu/madarasz/01madarasz.htm Kuruc és labanc], irodalmiradio.hu</ref>]]
לבאנץ או ברבים: לבנצים (בהונגרית: labancok) היה הכינוי בהונגריה במאה ה-17 ובמאה ה-18, לצבאות גרמניים בעיקר, שהיו נאמנים לבית הבסבורג ושהו בשטח הונגריה וכן כינוי למצדדים ההונגרים בשושלת הבסבורג שלחמו שניהם בעיקר בכוחות של הרוזן אימרה טקלי (משנת 1690 נסיך טרנסילבניה) שהוביל את התקוממות נגד ההבסבורגים וכן ולאחר מכן לכוחות במלחמת פרנץ ראקוצי. אלה שעמדו נגדם מהצד ההונגרי נקראו קורוץ או קורוצים.

== מקור השם ==
ישנם מספר רעיונות לגבי מקור השם לבאנץ:
* ייתכן ומקורו במילה ההונגרית לובונץ, שהתייחסה לפאה גדולה אופנתית בחצר הקיסר בווינה. גם המילה לופונץ עשויה להסביר, מכיוון שמשמעותה היא מרושל או מרופט.
* על פי גרסה פופולרית אחרת, המילה היא חיבורן של שתי המלים "לאוף הנס" {Lauf Hans) הגרמנית (שפירושו "רוץ הנס"). עם זאת, על פי המילון הפרשני ההונגרי למילים מדעיות ושל שפת דיבור, זה לא נכון.<ref>[http://meszotar.hu/ Tudományos és Köznyelvi Szavak Magyar Értelmező Szótára], meszotar.hu</ref>
* המילה עשויה להיות גם ממקור צרפתי מ-"Le Blanc" (מבוטא בצרפתית לבלאן), שפירושה "לבן". זאת בשל העובדה כי הרוב המכריע של הצבא האוסטרי של אותה התקופה (במיוחד חיל הרגלים) לבש מדים לבנים. בחצרו של ראקוצי היו הרבה קציני הכשרה והדרכה צרפתים. ההונגרים לקחו מהם את המונח, כנראה, מכיוון שהצרפתים כינו לעיתים קרובות את האוסטרים "לְבּלַאן" (או כפי שמבוטא פונטית בהונגרית:לבלאנץ), כלומר לבנים.

== שינויים במשמעות המילה לבאנץ ==
בניגוד לקורוצים, המילה לבאנץ לא הפכה לשם עצמאי במהלך מאבקי העצמאות המוקדמים של התקופה נגד בית הבסבורג. המורדים הקורוצים התכוונו במילה בעיקר לצבא הזר של ההבסבורגים, ורק מאוחר יותר הוחלה המילה גם על חסידי בית החצר הווינאי ההונגרים, עם שינוי המשמעות המתבקש.

למילה לבאנץ יש משמעות שלילית בהונגרית מאז המאה ה-19, מאז ייסוד ההיסטוריוגרפיה הלאומית ההונגרית, והמילה שומרת למעשה על משמעות זו עד היום. המילה לבאנץ הפכה בהונגרית לשם נרדף לפחדנות, לערמומיות ולאי-פטריוטיות עבור נציגי ההיסטוריוגרפיה המקובלת הפרוטסטנטית ההונגרית (בית הבסבורג הייתה קתולית ונלחמה ללא הרף בפרוטסטנטים). בחיים הציבוריים ההונגריים של המאה ה-21, עדיין ניתן למצוא את ההקבלה קורוץ-לבאנץ, וקמים כל העת ארגונים על בסיס עולם הרגשות קורוץ ולבאנץ כסוג של רנסאנס לאומי. גאורג פיליפ רוגנדס: לבנצים אחרי הקרב

==ראו גם==
* היסטוריה של הונגריה

== לקריאה נוספת ==
* 
* (Slowakei in der frühen Neuzeit (1526–1711 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הונגריה: תרבות
קטגוריה:הונגריה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
שי ברדה

עלי מוחמד 2019]]
שי ברדה (נולד ב-15 באוגוסט 1976) הוא מאמן כדורגל ישראלי המשמש כמאמנה של עירוני קריית שמונה.

==קריירה==
ברדה גדל בבת ים ושיחק בקבוצת הנוער המקומית, ובהמשך בקבוצות בליגות הנמוכות. היה מורה לספורט במקיף עירוני חשמונאים בת ים. את קריירת האימון שלו החל ב-2006 בקבוצת נערים ב' של הפועל כפר סבא. ב-2007 שימש לעיתים כסקאוט עבור בית"ר ירושלים. ב-2008 מונה כעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת של הפועל כפר סבא, לצידו של סלובודאן דראפיץ'. ב-2009 עבר ברדה למחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ואימן את קבוצת נערים ב' של המועדון למשך עונה, ואת קבוצת נערים א' בעונה שלאחריה. ב-2010 מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון שם היה שנתיים.

החל מ-2013 עבד ברדה בשיתוף פעולה עם סלובודאן דראפיץ', שהוגדר כמאמן הראשי, אך ברדה קיבל סמכויות אימון נרחבות, ובכל מחצית שנייה הוא זה שעמד בצידי המגרש, ונתן הנחיות לשחקנים. לאחר היכרות מוקדמת ביניהם, אף על פי שלא עבדו יחד רשמית, כשמונה דראפיץ' ב-2013 לאימון בית"ר תל אביב רמלה התנה את הגעתו בהחתמתו של ברדה. הם אימנו יחד בבית"ר ירושלים, ועברו יחד למכבי נתניה, ולאחר מכן חזרו לבית"ר בתור צמד מאמנים. לדבריהם הם קיבלו את ההחלטות בשיתוף פעולה, ולא ראו בעצמם כמאמן ועוזרו אלא כשני מאמנים.

ב-20 במרץ 2021, לאחר שלא הצליחו להעפיל לפלייאוף העליון, התפטרו דראפיץ' וברדה מתפקידם.<ref></ref>

ב-5 בינואר 2022 מונה למאמנה של הפועל נוף הגליל. בהופעת הבכורה שלו כמאמן יחיד על הקווים בליגת העל הובסה נוף הגליל 2–6 על ידי עירוני קריית שמונה, אותה אימן סלובודאן דראפיץ', שותפו לאימון של ברדה בעבר. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.

ב-17 במאי 2022, לקראת עונת 2022/2023, מונה למאמנה של מכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית. ב-26 בדצמבר 2022 פוטר מתפקידו.

ב-16 במאי 2023 מונה למאמנה של עירוני קריית שמונה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.

==חיים אישיים==
ברדה בעל תעודת הוראה ותואר ראשון בחינוך, ותואר שני במערכות מידע. בתחילת הקריירה כמאמן עבד גם כמורה לחינוך גופני.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בת ים: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני בית"ר ירושלים
קטגוריה:מאמני הפועל כפר סבא
קטגוריה:מאמני מכבי נתניה
קטגוריה:מאמני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:מאמני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:מאמני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:בוגרי אורט מלטון (בת ים)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
ז'יגמונד מאניאי

ז'יגמונד מאניאי (במקור ז'יגמונד מַאנדל, בהונגרית: Mányai Zsigmond; בודפשט, 13 בפברואר 1877<ref></ref> – בודפשט, 30 בינואר 1922)<ref></ref><ref>[https://adtplus.arcanum.hu/hu/view/AzUjsag_1922_02/?query=%22Mányai%20Zsigmond%22&pg=4&layout=s Elhunyt Mányai Zsigmond] (1922. február 1.) Az Ujság, 20. évfolyam, 26. szám</ref> היה זמר אופרה (בריטון) יהודי-הונגרי, אביו של השחקן לאיוש מאניאי, סבה של השחקנית ז'וז'ה מאניאי.

== ביוגרפיה ==
ז'יגמונד מאניאי נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף מַנְדל (סיטונאי) ושרולטה קליין. הוא הפך לתלמיד האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בשנת 1893, וסיים את לימודיו כמה חודשים בלבד לאחר תחילת שנתו השנייה, בשנת 1894 ופרש ב-20 בנובמבר.

הוא החל את הקריירה שלו בתיאטרון הלאומי (ההונגרי) בקולוז'וואר בשנת 1899, משם עבר כסטודנט במלגה לבית האופרה של בודפשט על פי חוזה שהחתים אותו המלחין ומנצח רז'ה (ראול) מאדר. בשנים 1901–1902 הוא היה במאי ושחקן באופרה של ברטיסלבה. בשנת 1902 נסע לווינה. לאחר מות אמו פרש מהבמה לתקופה מסוימת, עסק במסחר, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה הופיע שוב על במת "תיאטרון הפארק העירוני" (Városligeti Színház). הוא היה זמר בריטון בעל קול נעים. מותו הפתאומי נגרם על ידי דלקת ריאות, ושפעת. מקום קבורתו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.

== חייו הפרטיים ==
אשתו הייתה פלורה קראוס, בתם של לאיוש קראוס ושל רגינה אוברזון, הוא נשא את פלורה לאישה ב-5 בפברואר 1911 בעיר קסטהיי.<ref></ref>

== תפקידיו העיקריים ==
* מסקאני: אבירות כפרית – אלפיו
* אמברואז תומא: מיניון – לותריו
* ורדי: הטרובדור – הרוזן לונה
* ורדי: ריגולטו – מונטרון
* ורדי: לה טרוויאטה – הברון דופל

== לקריאה נוספת ==
* [http://www.elib.hu/02100/02139/html/sz15/136.html לקסיקון התיאטרון ההונגרי]. עורך ראשי. ג'רג' סקיי. בודפשט, 1994.
* [https://mek.oszk.hu/08700/08756/html/III/szin_III.0226.png לקסיקון המשחק ההונגרי]. אלאדר שופפלין. בודפשט, איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, 1929.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים הונגרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1877
קטגוריה:נפטרים ב-1922
דאר אל-מוואקיט

חדר המוואקיט ב[[אוניברסיטת אל-קרוויין, בפאס, מרוקו]]
דאר אל-מוואקיט (בערבית: دار المؤقت) הוא חדר או מבנה המלווה במסגד ששימש את האחראי על זמני התפילות. שומר זה שימש בתור קצין המופקד על שמירת זמני התפילה הנכונים והודעתם למואזין במסגד. מונח זה היה המונח הערבי שניתן מבנים כאלה שנוספו במסגדים רבים במרוקו בתקופת השושלת המרינית וגם בתקופת האימפריה העות'מאנית. במקומות בהם העות'מאנים שלטו נודעה המקבילה למבנים כאלה בשם "מובאקיתהאנה" (Muvakkithane - "אכסניית המוואקיט").

מוסלמים המקיימים את "הסלאח" שהיא התפילה הטקסית היומית בזמנים שנקבעו על בסיס החדית' או המסורת של מוחמד (בשנים 570–632 לערך). בכל יום מתקיימות חמש תפילות חובה עם טווחים ספציפיים של זמנים מותרים שנקבעים על ידי תופעות אסטרונומיות יומיומיות. לדוגמה, זמן תפילת המגריב מתחיל לאחר השקיעה ומסתיים כאשר הדמדומים האדומים נעלמו. מכיוון שזמני ההתחלה והסיום לתפילה קשורים לתנועת השמש השמשית, הם משתנים לאורך השנה ותלויים בקו הרוחב ובאורך המקומי כאשר הם באים לידי ביטוי בזמן המקומי. המושג: "מיקאט" במובן של "זמן תפילה" מופיע בקוראן ובחדית' אם כי הקוראן אינו מגדיר במפורש את אותם זמנים. המונח: "אילם אל-מיקאט" מתייחס לחקר קביעת זמני התפילה בהתבסס על מיקום השמש והכוכבים בשמיים ותועד עוד מימי האסלאם הראשונים.

החובה העיקרית של המוואקיט הייתה תזמון זמן והסדרת זמני התפילה היומיים במסגדים, מדרסות או מוסדות אחרים המשתמשים באסטרונומיה ובמדעים מדויקים אחרים. בשיאה בתקופת המאה ה-14 והמאה ה-15 המסגדים הגדולים העסיקו לעיתים קרובות אסטרונומים בולטים בתור תפקידי מוואקיטים בנוסף לוויסות זמני התפילה, הם כתבו חיבורים על אסטרונומיה, במיוחד על תזמון ושימוש בכלים נלווים כגון רביעיות ושעוני שמש. הם היו אחראים גם לעניינים דתיים אחרים הקשורים למומחיותם האסטרונומית, כגון שמירת לוח השנה האיסלאמי וקביעת הצ'יבלה (הכיוון למכה המשמש לתפילות).

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:פאס: מבנים
קטגוריה:אסלאם
מויסה קיסלינג

מויסה קיסלינג, (בפולנית: Moïse Kisling; 22 בינואר 1891 – 29 באפריל 1953), היה צייר יהודי-צרפתי יליד פולין.<ref></ref> הוא עבר לפריז בשנת 1910 בגיל 19, והתאזרח בצרפת בשנת 1915, לאחר ששירת ונפצע בלגיון הזרים הצרפתי במלחמת העולם הראשונה. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1940, לאחר נפילת צרפת, וחזר לצרפת בשנת 1946.

== קורות חייו ==
קיסלינג נולד למשפחה יהודית בקרקוב, ב־22 בינואר 1891. למד באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב אצל יוזף פאנקייביץ'.<ref></ref> מוריו עודדו את הצעיר לנסוע לפריז, צרפת, שנחשבה למרכז הבינלאומי ליצירתיות אמנותית בתחילת המאה ה-20.<ref></ref> בשנת 1910 עבר קיסלינג למוֹנְמָרְטְר בפריז, בתחילה התגורר ברחוב דה ביו-ארטס, וכעבור כמה שנים ברובע מונפרנאס.<ref></ref>

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא התנדב לשירות בלגיון הזרים הצרפתי. לאחר שנפצע קשה בשנת 1915 בקרב על הסום, הוענקה לו אזרחות צרפתית.<ref></ref>

הוא נישא לרנה קיסלינג (לבית גרוס) בשנת 1916, ונולדו להם שני בנים, ז'אן (1922) וגיא קיסלינג (1922).

== קריירה ==
קיסלינג התגורר ועבד במונפרנאס כחלק מהקהילה האמנותית הנודעת שלה, והצטרף לקהילת מהגרים המורכבת מאמנים ממזרח אירופה וכן מאמריקאים ובריטים. בשנים 1911–1912 שהה כמעט שנה בסֶרֱה . בשנת 1913 עבר לגור בבניין באטו-לבואר במונמארטר, שם התגורר זמן קצר.

בסופו של דבר בסביבות 1913 הוא התגורר ברחוב ג'וזף-בארה והיה לו סטודיו במונפרנאס, אולם הוא בילה זמן רב בדרום צרפת בשנות העשרים. קיסלינג שמר על בית המגורים והסטודיו בפריז ברחוב ג'וזף-בארה במהלך מלחמת העולם השנייה, ועם שובו לאחר המלחמה הבית גילה כי הבית הוחרם.<ref>Hansen, Arlen J. (2014-03-04). Expatriate Paris: A Cultural and Literary Guide to Paris of the 1920s. Skyhorse Publishing, Inc. p. 13.</ref> באותו הבניין התגוררו האמנים ז'ול פסקין, ליאופולד זבורובסקי, ומאוחר יותר אמדאו מודיליאני.

הוא התיידד עם רבים מבני דורו, כולל אמדאו מודיליאני, שצייר דיוקן שלו בשנת 1915. סגנונו בציור נופים דומה לזה של מארק שאגאל. אהב לתאר את הגוף הנשי. ציורי עירום ודיוקנאות סוריאליסטיים זיכו אותו בפרסום רחב ביותר.

קיסלינג התנדב לשירות צבאי שוב בשנת 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, אף שהיה בן 49. כאשר הצבא הצרפתי נכנע לגרמנים, קיסלינג ברח לארצות הברית. הוא חשש בצדק לשלומו כיהודי בצרפת הכבושה. הוא הציג בעיר ניו יורק ובוושינגטון. הוא התיישב בדרום קליפורניה והציג שם את תערוכת האמנות הראשונה שלו בשנת 1942. משפחת קיסלינג התגוררה בסמוך לאלדוס האקסלי ומשפחתו בדרום קליפורניה, שם שהו שם עד 1946. קיסלינג חזר לצרפת לאחר המלחמה ותבוסת גרמניה.

== מותו ומורשתו ==
מויסה קיסלינג נפטר בביתו בבנדול, ב ב־29 באפריל 1953.

רחוב בעיירה Sanary-sur-Mer נקרא על שמו.

עבודתו נמצאת באוספי מוזיאונים ציבוריים שונים, כולל במוזיאונים לאמנות בהרווארד, המוזיאון הבריטי, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון האמנות של טוקיו פוג'י, מוזיאון ישראל, ומוזיאון איקדה לאמנות המאה ה-20, בין היתר. אוסף גדול של יצירותיו של קיסלינג מוחזק על ידי מוזיאון הפטי פאלה בז'נבה, שווייץ.

== גלריה ==
 <gallery mode="packed" heights="180px">

Amedeo Modigliani 032.jpg | מודיליאני, דיוקן של מויסה קיסלינג,שמן על קנבס, 1915
File:Amedeo Modigliani - Madame Kisling (ca.1917).jpg | מודיליאני – גברת קיסלינג
File:Modigliani.Moise Kisling.JPG | מודלייני – מויסה קיסלינג

</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים יהודים צרפתים
קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1891
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1953