OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ון בריקר

ג'ון ויליאם בריקר (באנגלית: John William Bricker; 6 בספטמבר 1893, אוהיו, ארצות הברית – 22 במרץ 1986, קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית) היה סנאטור אמריקאי ומושלה ה-54 של מדינת אוהיו מטעם המפלגה הרפובליקנית. היה המועמד הרפובליקני לתפקיד סגן הנשיא בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1944.

==ביוגרפיה==

בריקר נולד ב-6 בספטמבר 1893 בחווה דרומית מערבית לקולומבוס באוהיו, ללאורה וללמואל ספנסר בריקר. בשנת 1916 סיים תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של אוהיו. הוא שירת בצבא ארצות הברית בין השנים 1917–1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, ככומר ושוחרר בדרגת לוטננט ראשון. בשנת 1920 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת המדינה של אוהיו.

בין 1920 ל-1928 עבד כעורך דין בעיר גרנדויו הייטס, אוהיו. והחל מ-1923 עבד כעוזר ליועץ המשפטי של אוהיו. בין 1929 ל-1932 עבד ברשות הפיקוח של אוהיו. בשנת 1933 החל לעבוד כיועץ המשפטי של אוהיו.

בשנת 1936 ניסה להיבחר לתפקיד מושל אוהיו, אבל לא נחל הצלחה. בשנת 1939 נבחר לתפקיד, וכיהן בו שלוש קדנציות. במהלך כהונתו הוא צמצם את ההוצאות של אוהיו והעביר אותה מגרעון לעודף תקציבי.

בריקר היה אחד המתמודדים על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית בבחירות בנובמבר 1944. הוא נחשב למועמד המועדף על בעלי ההון ולנוטה להתבדלות שתומך במסחר בין מדינות העולם אך מתנגד למעורבות יתר של ארצות הברית ברחבי העולם. בוועידה הרפובליקנית שהתקיימה ביוני 1944 נותרו שלושה מועמדים: דיואי, בריקר והראלס סטאסן והושגה הסכמה שבריקר יהיה המועמד הרפובליקני לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית תחת תומאס דיואי. אף על פי ששמו עלה כמועמד לבחירות לנשיאות בשנת 1948 הוא העדיף לא להתמודד והביע תמיכה ברוברט טאפט.

לאחר שסיים לכהן בתפקיד מושל אוהיו, נבחר בריקר בשנת 1946 לסנאטור מטעם מדינת אוהיו. בשנת 1952 הוביל את ההתנגדות בסנאט לחתימת ארצות הברית על אמנת זכויות האדם של האו"ם. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד לשנת 1959.

ב-22 במרץ 1986 נפטר בריקר בקולומבוס, אוהיו בגיל 92. הוא נקבר בבית הקברות גרינלאון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1986
הנק זנולי

הנק זנולי (בהולנדית: Henk Zanoli; נולד ב-21 באפריל 1923 בלרן , הולנד – 9 בדצמבר 2015) היה עורך דין בדימוס, לשעבר חבר במחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה, וחסיד אומות העולם, שהחזיר את המדליה שלו לאחר התקפה אווירית ישראלית בה נהרגו שישה מבני משפחתו.

במלחמת העולם השנייה היו בני משפחתו של זנולי מעורבים בהתנגדות לכובש הנאצי. בשנת 1943, כאשר אביו של זנולי היה במעצר על ידי הגרמנים, זנולי הבריח ילד יהודי צעיר - אלחנן פינטו מאמסטרדם - לאמנס. עם אמו ינס, המשיך זנולי להסתיר את פינטו במחבוא במשך יתר המלחמה. בני משפחתו של פינטו נהרגו בשואה, אך פינטו שרד ונפטר בירושלים בגיל 72 ב-2007.

אביו וגיסו של זנולי נרצחו על ידי הגרמנים עקב פעילותם במחתרת. גיסתו היהודיה של זנולי נרצחה בשואה.

בשנת 1950 העניקה מדינת ישראל לזנולי את התואר חסיד אומות העולם וכן מדליה הנלווית לתואר. בשנת 2014 החזיר זנולי את המדליה לישראל לאחר תקיפה אווירית ישראלית בה נהרגו שישה מבני משפחתו שגרו בעזה, גיסיה של אחייניתו, דיפלומטית הנשואה לכלכלן פלסטיני.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1923
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2015
קלייב גריינג'ר

סר קלייב ויליאם ג'ון גריינג'ר (באנגלית: Sir Clive William John Granger; 4 בספטמבר 1934 - 27 במאי 2009) היה כלכלן בריטי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2003.

==ביוגרפיה==
גריינג'ר נולד בסוונסי שבדרום ויילס, בנם של אדוארד ג'ון גריינג'ר ואוולין גריינג'ר. שנה לאחר לידתו עברה המשפחה ללינקולן.

במהלך מלחמת העולם השנייה עבר גריינג'ר עם אמו לקיימברידג', שם למד בבית ספר יסודי והתחיל את לימודיו התיכוניים, אך המשיך אותם בנוטינגהאם, לשם עברה משפחתו לאחר המלחמה.

לאחר לימודיו התיכוניים, למד גריינג'ר באוניברסיטת נוטינגהאם. תחילה למד לתואר משותף בכלכלה ובמתמטיקה, אך בשנה השנייה ללימודיו עבר ללמוד מתמטיקה בלבד. לאחר קבלת התואר הראשון שלו, ב-1955, המשיך ללמוד באוניברסיטה גם לתואר שלישי בסטטיסטיקה. בהמשך שימש גם כפרופסור מן המניין באוניברסיטת נוטינגהאם.

בשנת 1956, כשהוא רק בן 22, מונה למרצה זוטר לסטטיסטיקה באוניברסיטה.

בשנים 1959–1960 עבד באוניברסיטת פרינסטון שבארצות הברית. בשנת 1969 הוא פיתח שיטה שקיבלה שם מבחן גריינג'ר.

ב-1972 החל גריינג'ר לשמש כחבר החברה האקונומטרית.

בשנת 1974 עבר להתגורר בארצות הברית, על מנת לעבוד באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.

ב-2003 זכה גריינג'ר בפרס נובל לכלכלה על שיטות לניתוח סדרות עתיות כלכליות עם מגמות משותפות (קואינטגרציה).

גריינג'ר נפטר ב-27 במאי 2009 בשכונת לה הויה שבסן דייגו, קליפורניה. הותיר אחריו אישה, פטרישיה, בן ובת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:כלכלנים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרס נובל בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נוטינגהאם
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נוטינגהאם
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אריסטוטלס של סלוניקי
אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Анна Павловна; 18 בינואר 1795 - 1 במרץ 1865) הייתה בתו של הצאר הרוסי פאבל הראשון ורעייתו של וילם השני, מלך הולנד.

== ביוגרפיה ==
אנה פבלובנה נולדה ב-18 בינואר 1795 בסנט פטרבורג בירת אימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. אנה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון.

בשנת 1809 לאחר שנכשל ניסיונו של נפוליאון להתחתן עם אחותה יקטרינה, הוא ביקש להתחתן עם אנה, אולם אמה עיכבה את תשובתה עד שנפוליאון התחתן עם מארי לואיז, דוכסית פארמה מבית הבסבורג.

ב-21 בפברואר 1816 התחתנה אנה בסנט פטרסבורג לוילם, נסיך אורנז', כסמל של הברית שנוצרה בקונגרס וינה. לפני נישואיהם הוזמן וילם לרוסיה על מנת שאנה תחליט אם היא רוצה להתחתן עמו, ואכן היא אישרה את הנישואים. לאחר נישואיהם התגורר הזוג בסנט פטרסבורג כשנה, ולאחר מכן עברו להתגורר בהולנד.

אנה הזדעזעה לראות את ההבדלים בין רוסיה להולנד, ובעיקר את ההפרדה בין המעמדות, שהייתה הרבה פחות קפדנית בהולנד. בני הזוג חיו בבריסל עד המהפכה הבלגית בשנת 1830.

נישואיה היו סוערים. אנה אף התנשאה על פני בעלה וילם, מפני שהרגישה שהוא ממעמד פחות ממנה. בשנת 1829 נגנבו מקצת תכשיטיה של אנה, והיא חשדה בוילם שנטל זאת לצורך כיסוי חובותיו. בנוסף, עקב חשדותיה שוילם בוגד בה, חיו השניים תקופה ממושכת בנפרד.

ב-7 באוקטובר 1840 התפטר חמיה וילם הראשון, מלך הולנד מתפקידו, ובעלה וילם השני, מלך הולנד עלה לשלטון במקומו.

אנה הייתה יהירה ומרוחקת כלפי הציבור, ועל אף שלמדה לדבר הולנדית, העדיפה לדבר לעיתים קרובות בצרפתית. אנה התכתבה הרבה עם אמה ואחותה ברוסית, והשתדלה לזכור את מדינת הולדתה: היא קיימה מקהלה של בנים רוסים, שבה היו חבריה אמורים ללבוש תלבושת רוסית מסורתית, ונאמר עליה כי היא נשארה יותר דוכסית גדולה רוסיה מאשר מלכת הולנד.

ב-17 במרץ 1849 מת בעלה וילם השני, ובנה וילם השלישי, מלך הולנד עלה לשלטון במקומו. כתוצאה ממות בעלה, עזבה אנה את הארמון המלכותי, והתגוררה לבדה בצורה שקטה. אנה לא הסתדרה עם כלתה, ולאחר סכסוך עם בנה בשנת 1855 חשבה לחזור לרוסיה, אך לבסוף לא עשתה זאת.

ב-1 במרץ 1865 מתה אנה בהאג, והיא בת 70 שנה.

==משפחתה==
ב-21 בפברואר 1816 התחתנה אנה פבלובנה עם וילם השני, מלך הולנד, ממנו היו לה 5 ילדים:
* וילם השלישי, מלך הולנד (1817–1890)
* אלכסנדר, נסיך הולנד (1818–1848)
* הנדריק, נסיך הולנד (1820–1879)
* ארנסט קזימיר (1822)
* סופיה, נסיכת הולנד (1824–1897)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:ילידות 1795
קטגוריה:אישים הקבורים בכנסייה החדשה בדלפט
קטגוריה:נפטרות ב-1865
וילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד

וילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד (; 18 בנובמבר 1774 – 12 באוקטובר 1837), הייתה אשתו של וילם הראשון, מלך הולנד.

== ביוגרפיה ==
וילהלמינה נולדה ב-18 בנובמבר 1774 בפוטסדאם לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ואשתו פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בילדותה היה חינוכה נתון תחת פיקוח דודה הגדול פרידריך השני, מלך פרוסיה.

ב-1 באוקטובר 1791 התחתנה וילהלמינה בברלין עם בן דודה וילם הראשון, מלך הולנד, כחלק מברית בין בית אורנז'-נסאו לפרוסיה, אולם בני הזוג התאהבו אחד בשנייה, והיו להם נישואים מאושרים.

בשנת 1795 פלשו הצרפתים לרפובליקה ההולנדית, ווילהלמינה ומשפחתה יצאו לגלות. בתחילה שהו בני המשפחה בבריטניה, ובשנת 1796 עברו לברלין. בשנת 1806 נאלצה וילהלמינה לברוח שוב מהצבא הצרפתי, והתיישבה בפולין, שם התגוררה בתנאים קשים.

בתחילת 1814 חזרה וילהלמינה להאג, ובשנת 1815 הוכתרה למלכת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה. המלכה וילהלמינה הייתה צנועה ונשארה ברקע, ולא מילאה כל תפקיד דומיננטי בממלכה. וילהלמינה לא הייתה מלכה פופולרית, וספגה ביקורת על סגנון הלבוש הגרמני שלה. וילהלמינה התעניינה בציור, ביקרה בהצגות, עזרה להגן על מוזיאונים ותמכה באמנות.

בשנת 1820 החלה בריאותה של וילהלמינה להתדרדר, ומשנת 1829 כמעט לא נראתה בפומבי. ב-12 באוקטובר 1837 מתה וילהלמינה בהאג, והיא בת 63 שנים.

==משפחתה==
ב-1 באוקטובר 1791 התחתנה וילהלמינה בברלין עם בן דודה וילם הראשון, מלך הולנד, ממנו היו לה 6 ילדים:
* וילם השני, מלך הולנד (1792–1849)
* בן מת (1795)
* פרדריק, נסיך הולנד (1797–1881)
* פאולינה, נסיכת אורנז'-נסאו (1800–1806)
* בן מת (1806)
* מריאן, נסיכת הולנד (1810–1883)

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:אישים הקבורים בכנסייה החדשה בדלפט
קטגוריה:ילידות 1774
קטגוריה:נפטרות ב-1837
וילהלמינה מפרוסיה, נסיכת אורנז'

וילהלמינה מפרוסיה, נסיכת אורנז (; 7 באוגוסט 1751 - 12 באוקטובר 1837), הייתה אשתו של וילם החמישי, נסיך אורנז'.

== ביוגרפיה ==
וילהלמינה נולדה ב-7 באוגוסט 1751 בברלין לאוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה וללואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתם של פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג.

ב-4 באוקטובר 1767 התחתנה וילהלמינה בברלין עם וילם החמישי, נסיך אורנז', הסטאדהאודר האחרון של הרפובליקה ההולנדית.

בסוף המאה ה-18 הורגשה תסיסה הולכת וגוברת בהולנד. התפתח סכסוך בין שתי סיעות: האורנז'יסטים, שפעלו למען הגדלת סמכויותיו של וילם החמישי, נסיך אורנז', והפטריוטים, שקיוו להשיג צורת משטר דמוקרטית יותר, בהשראת מלחמת העצמאות של ארצות הברית. ניתן לראות את "יריית הפתיחה" של המהפכה הכושלת המכונה "המהפכה הבטאווית" במניפסט שפרסם יואן ון דר קָפֶּלֶן טוֹט דֶר פּוֹל, מייסד "הפטריוטים", בשנת 1781: Aan het Volk van Nederland, "אל העם ההולנדי".

לאחר שהולנד הייתה למדינה השנייה בעולם שהכירה בעצמאות ארצות הברית, הכריזו הבריטים מלחמה עליה. מלחמת אנגליה-הולנד הרביעית (1780–1784) הייתה הרת אסון עבור הולנד, בעיקר מבחינה כלכלית. ההיסטוריון פרנאן ברודל תיאר את חוזה השלום בתום המלחמה כ"צלצול הפעמון המבשר את מותה של הולנד כמעצמה".

ב-1785 התקוממו "הפטריוטים" במרד חמוש של מיליציות מקומיות הנחושות להגן על זכויותיהן של כמה ערים הולנדיות. "באופן כללי ניתן לראות מהפכה זו כסדרה של אירועים מבולבלים ואלימים, תאונות, נאומים, שמועות, איבה מרה בין אנשים והתעמתויות חמושות," אומר ברודל, שראה בה מבשרת המהפכה הצרפתית, על הסיסמה המפורסמת vrijheid ("חירות") המזכירה את סיסמת המהפכה הצרפתית "חירות, שוויון, אחווה". אבל וילם ווילהלמינה, בתמיכת הבריטים, קראו לעזרתם את הפרוסים, קרובי משפחתם, שישלחו צבא כדי לדכא את המרידה. תגובתם של האורנז'יסטים הייתה קשה: איש לא העז להיראות בציבור ללא סרטי-עיטור בצבע כתום (צבע בית אורנז'), נעשו מעשי לינץ' וכל ראשי הערים הוחלפו בעושי דברם של האורנז'יסטים. צבא פרוסי קטן הוצב בהולנד, ומאחר שהם לא קיבלו משכורות הם התפרנסו ממעשי ביזה וסחטנות. "פטריוטים" רבים נמלטו לבראבנט ולצרפת.

בשנת 1795 פלשו הצרפתים לרפובליקה ההולנדית, ווילהלמינה ומשפחתה יצאו לגלות. בתחילה שהו בני המשפחה בבריטניה, ובשנת 1802 עברו וילהלמינה ובעלה לגרמניה, שם התגוררו בדוכסות נסאו ובדוכסות בראונשווייג. בשנת 1806 מת בעלה וילם החמישי, נסיך אורנז', ווילהלמינה ובתה לואיזה, נסיכת אורנז'-נסאו עברו להתגורר במקומות שונים בקונפדרציה של הריין.

בתחילת 1814 חזרה וילהלמינה ובתה להאג, ובשנת 1815 קיבלה בהארלם את אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה.

ב-9 ביוני 1820 מתה וילהלמינה בהט לו, והיא בת 69 שנים.

וילהלמינה הייתה דודתה של אשתו של בנה המלך, וילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד, שהיה לה אותו שם.

==משפחתה==
ב-4 באוקטובר 1767 התחתנה עם וילהלמינה עם וילם החמישי, נסיך אורנז', ממנו נולדו לה 4 ילדים:
* בן מת (1769)
* לואיזה, נסיכת אורנז'-נסאו (1770–1819)
* וילם הראשון, מלך הולנד (1772–1843)
* פרדריק, נסיך אורנז'-נסאו (1774–1799)

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:אישים הקבורים בכנסייה החדשה בדלפט
קטגוריה:ילידות 1751
קטגוריה:נפטרות ב-1820
יוליוס יעקובי

יוליוס יעקובי (1891 – 1950) היה רופא עיניים, ביישוב בימי המנדט הבריטי, פיתח ולימד בבית החולים הדסה (תל אביב) שיטות ניתוח שלא היו ידועות בארץ ישראל, המציא מחט מיוחדת הקרויה על שמו, לניתוח "טוטי" (ליצירת צינור לניקוז הדמעות מהעין לאף).

==קורות חיים==
הלל יוליוס יעקבי, (julius jacoby) בן צבי הרמן, נולד בפרוסיה בסביבה יהודית מתבוללת, סיים את לימודי הרפואה בקניגסברג ( Königsberg) בשנת 1919. יעקובי עבד באינסטרבורג שבפרוסיה ובהמשך השתלם בבית החולים האוניברסטאי בקניגסברג (גרמניה) והתמחה בכירורגיה של העין ובשיטות טיפול למחלת הגרענת. 

ב-מלחמת העולם הראשונה השתתף כקצין רפואה קרבי.

עלה ארצה בשנת 1935 עם אשתו קיידה, והתיישב בתל אביב. התגורר ברחוב בן-יהודה. עבד בבית החולים הדסה במחלקת העיניים בהנהלתו של הד"ר אפרים סיני. 

בנוסף לעבודתו בהדסה ניהל מרפאת עיניים ביפו ועבד במרפאת עיניים לחולים מעוטי יכולת ברחוב שינקין.

יעקובי לימד את הצוות הבכיר במחלקת העיניים בהדסה שיטות ניתוח שלא היו מקובלות עדיין בארץ. היה מומחה בניתוח "טוטי" שתפקידו ליצור צינור לניקוז הדמעות מהעין לאף במקרי סתימת צינור הדמעות הטבעי. הוא גם המציא מחט מיוחדת לניתוח הזה הנקראת על שמו. ברבות השנים ביצעו במחלקת העיניים עשרות ניתוחים כאלה גם אצל ילדים קטנים.

מנהלו הד"ר סיני העיד : "נוכחתי שהוא רופא מעולה, בעל ידע, ניסיון ותכונות אופי נעלות".

מתלמידיו ותלמידותיו : ד"ר סבינה ליבלינג.

יעקבי היה פעיל בארגון הרופאים של ההגנה, אשתו עסקה בעבודות למען החיילים, ובניו צבי ובנימין בשירות לאומי..

בשנת 1950 נפטר בביתו, כנראה מהתקף לב. נטמן ב-5 בפברואר 1950 בבית העלמין קריית שאול.

== ראו גם ==
* גרענת

== לקריאה נוספת ==
* פרופ' נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך : יעקובי, יוליוס, עמוד 237.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאי עיניים ישראלים
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאי עיניים ביישוב
קטגוריה:רופאים צבאיים גרמנים
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1950
אמה, נסיכת ולדק ופירמונט

אמה, נסיכת ולדק ופירמונט (; 2 באוגוסט 1858 - 20 במרץ 1934), הייתה אשתו של וילם השלישי, מלך הולנד ואמה של וילהלמינה, מלכת הולנד.

== ביוגרפיה ==
אמה נולדה ב-2 באוגוסט 1858 בארולזן לגאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט ואשתו הלנה, נסיכת נסאו, והייתה אחותם של פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת ולדק ופירמונט. אמה נולדה יום אחרי מותה של סבתה אמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ונקראה על שמה.

וילם השלישי ואשתו אמה, נסיכת ולדק ופירמונט
בשנת 1877 מתה סופיה, נסיכת וירטמברג - אשתו של וילם השלישי, מלך הולנד. זמן קצר לאחר מותה הודיע וילם על כוונתו להתחתן עם אלאונור ד'אמבר - זמרת אופרה צרפתית, אולם בעקבות התנגדות הממשלה והעם נאלץ לבטל את תוכניתו. לאחר מכן ניסה וילם לחזר אחר כמה נסיכות (ביניהן תירה, נסיכת דנמרק), ולבסוף התחתן ב-7 בינואר 1879 עם אמה, שהייתה צעירה ממנו ב-41 שנים.

נישואיו של וילם לאמה השפיעו עליו לטובה, והוא הפסיק להפריע לניהול התקין של הממשלה, ובשנת 1880 נולדה להם בתם היחידה וילהלמינה, מלכת הולנד.

בשנת 1887 חלה וילם במחלת כליות קשה, ובשנת 1888 הפך למטורף, ובעקבות כך מונתה אמה לעוצרת במקומו.

ב-23 בנובמבר 1890 מת וילם השלישי, מלך הולנד בארמון הט לו, אפלדורן, ובתם וילהלמינה עלתה לשלטון במקומו בהולנד, תוך שאמה משמשת כעוצרת עד הגיעה לבגרות. אמנם בלוקסמבורג שנהג בה החוק הסאלי לא יכלה וילהלמינה לעלות לשלטון, ובשל כך עלה לשלטון אדולף, דוכס נסאו, ובוטלה האוניה פרסונלית עם הולנד.

ב-20 במרץ 1934 מתה אמה בהאג, כתוצאה מהסתבכות של דלקת סימפונות.

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1858
קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:אישים הקבורים בכנסייה החדשה בדלפט
קטגוריה:נפטרות ב-1934
גשם כבד עומד ליפול

"גשם כבד עומד ליפול" (באנגלית: "Hard Rain’s a‐Gonna Fall") הוא שיר שנכתב על ידי הזמר זוכה פרס נובל בוב דילן, בקיץ 1962. השיר הוקלט לראשונה בקולומביה רקורדס ב-6 בדצמבר 1962 עבור אלבומו השני The Freewheelin' Bob Dylan.

== מבנה השיר ==
השיר מבוסס על מבנה של שאלות ותשובות אשר מקובל בבלדות. בבית הראשון השאלה הנשאלת נוגעת למיקום שהיה בו הבן, בבית השני השאלה הנשאלת נוגעת למה שראה הבן, בבית השלישי השאלה הנשאלת נוגעת למי שפגש הבן ובבית הרביעי השאלה הנשאלת נוגעת למה ששמע הבן. בפרט, קיים דמיון מובהק בין נוסחי השאלות בשיר לאלו בבלדה, לורד רנדל.

השיר מאופיין גם בחזרות (אנפורה). שתי השורות הראשונות בכל בית מוקדשות לשאלה הנשאלת אל הבן, ושתי השורות האחרונות מוקדשות לנבואה שגשם כבד עומד ליפול.

== רקע היסטורי ==
השיר נכתב במהלך המלחמה הקרה בין ארצות הברית וברית המועצות, לפני משבר הטילים בקובה. בעת תקופה זו המתיחות בין שתי המעצמות הייתה רבה.

== משמעות השיר ==
דילן באחת מהופעותיו אמר שב"גשם כבד" הוא מתכוון למשהו גדול שעומד להתרחש. בכך, השיר מתאר אזהרה לקראת סכנה עתידית.

== ביקורות ==
השיר זוכה להערכה רבה, בין היתר, מגזין הרולינג סטונז הגדיר אותו כ"שיר המחאה הטוב ביותר". כמו כן, השיר זכה לביצועים רבים ומספר תרגומים. הזמרת פטי סמית ביצעה אותו ב-2016 בטקס שבו הוענק לדילן פרס נובל לספרות. גרסת כיסוי של השיר נוגנה בסוף הפרק האחרון שבעונה הרביעית של סדרת הדרמה כנופיית ברמינגהאם.

== השיר בישראל ==
השיר תורגם פעמיים על ידי יהונתן גפן. גרסה אחת בוצעה על ידי הזמר דני ליטני במסגרת המופע "זה הכל בינתיים בינתיים זה הכל", והשנייה על ידי בנו, הזמר אביב גפן בשנת 2001 לכבוד יום הולדת ה-60 של בוב דילן. גרסה זו נכללה מאוחר יותר באלבומו של אביב "יומן מסע".

התרגום בביצועו של ליטני כולל ארבעה בתים, לעומת הביצוע של גפן שכולל שלושה בתים (הביצוע של דילן כולל שישה בתים).

גרסה נוספת של השיר בוצעה על ידי דניאלה ספקטור באלבומה הרביעי 'בהתחלה'.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://bobdylan.com/songs/hard-rains-gonna-fall/ מילות השיר] באתר הרשמי של דילן.
* [http://www.pophistorydig.com/topics/dylans-hard-rain-1962-1963 רקע על השיר וניתוח שלו] באתר The Pop History Dig.
* [https://www.youtube.com/watch?v=P9u_svtR3Sg ביצוע השיר] מאת אביב גפן באתר יוטיוב.
* [https://www.youtube.com/watch?v=W7NBgsQNb08 ביצוע השיר] מאת דני ליטני באתר יוטיוב.

==הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1963
קטגוריה:שירי בוב דילן
קטגוריה:שירי אביב גפן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירי רשימה
קטגוריה:שירים על גשם
קטגוריה:בלדות
קטגוריה:שירי פולק
דוחן פנינה

דוחן פנינה (שם מדעי: Pennisetum glaucum) הוא מין הדוחן הנפוץ ביותר בגידול אנושי. הוא גודל באפריקה ובתת-היבשת ההודית מאז התקופה הפרה-היסטורית. מרכז הגיוון, והאזור המוצע של תרבות, הוא אזור הסאהל של מערב אפריקה. לאחרונה אישר מחקר ארכיאו-בוטני נוכחות דוחן פנינה מתורבת באזור הסאהל של מאלי הצפונית, בין 2500 ל-2000 לפני הספירה. העיבוד החקלאי התפשט בהדרגה מעבר לים אל הודו. התיעוד הארכאולוגי המוקדם ביותר בהודו מתוארך לכ-2000 לפנה״ס, והוא התפשט במהירות בתת-היבשת עד לדרום הודו ב-1500 לפנה״ס, בהתבסס על ראיות מאזור האלור. העיבוד החקלאי התפשט גם דרך מזרח ודרום אפריקה. דוחן פנינה מגודל באופן נרחב בחלק הצפון מזרחי של ניגריה (בעיקר במדינות בורנו ויובה). הוא משמש כמקור מזון עיקרי לכפריים המקומיים באזור זה. דוחן הפנינה צומח בקלות באזור זה בזכות יכולתו לעמוד בתנאי מזג-אוויר קשים כגון בצורות והצפות. תיעודים קיימים לתרבות דוחן פנינה בארצות הברית ב-1850 ולברזיל הגיע ב-1960.

== מאפיינים ==
גרעינים עגלגלים באורך 3-4 מ״מ (הגדולים מבין מיני הדוחן, למעט sorghum), בצבע לבן, צהוב חיוור, חום, אפור, כחלחל או סגול. משקל ל-1000 זרעים יכול לנוע בין 2.5 ל-14 גרם עם ממוצע של 8 גרם. 
גובה הצמח נע בין 0.5 ל-4 מטרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1810
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט בראון
קטגוריה:דגניים
ג'ו לואיס ארנה

ג'ו לואיס ארנה (באנגלית: Joe Louis Arena) היה אולם רב-תכליתי שהיה ממוקם בדטרויט, מישיגן. האולם קרוי על שם המתאגרף ג'ו לואיס. בניית האולם הסתיימה בשנת 1979 ועלות הבנייה הסתכמה ב-57 מיליון דולר אמריקאי. רק מדיסון סקוור גארדן שבניו יורק נושא גם הוא שם לא פרסומי בליגת ההוקי קרח.

ב-2017 נסגר האולם, והקבוצה הביתית העיקרית שבו, קבוצת ההוקי קרח דטרויט רד וינגס, עברה לשחק בליטל סיזרס ארנה. הריסת האולם החלה באפריל 2019, ונכון לדצמבר 2019 עדיין נמשכת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ארצות הברית: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לשעבר
קטגוריה:דטרויט: ספורט
קטגוריה:דטרויט: מבנים
בנק תאילנד

בנק תאילנד (בתאית: ธนาคารแห่งประเทศไทย) הוא הבנק המרכזי של תאילנד. נגיד הבנק הנוכחי (נכון ל-2016) הוא ויראטאי סנטיפרבוב.

הבנק הוקם ב-28 באפריל 1942 והחל את פעילותו ב-10 בדצמבר 1942. הוא הוגדר בחוק רק עשרות שנים אחר כך, ב-4 במרץ 2008.

== היסטוריה ==
חוק "בנק תאילנד" תוקן שנים לאחר חקיקתו וזאת במטרה לשים דגש על האחריות הכלכלית של הבנק, ליצור מנגנון שיגונן על תאילנד מפני משבר כלכלי. כמו כן תיקון החוק מגדיר בצורה ברורה יותר את תהליך קבלת ההחלטות של הבנק על מנת להבטיח מדיניות כלכלית ושקיפות בארגון. תיקון החוק נרשם ב-4 במרץ 2016.

== תפקידים ואחריות ==
המשימה העיקרית של הבנק היא לספק סביבה פיננסית יציבה לצמיחה כלכלית בת קיימא על מנת להשיג שיפור מתמיד ברמת החיים של העם התאילנדי. 

== ראו גם ==
* בנק מרכזי

== קישורים חיצוניים ==

* 
*
*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
2016 11
תאילנד
קטגוריה:תאילנד: כלכלה
מריאן, נסיכת הולנד

מריאן, נסיכת הולנד (שם מלא: וילהלמינה פרדריקה לואיזה שארלוט מריאן, בהולנדית: Wilhelmina Frederika Louise Charlotte Marianne; 9 במאי 1810 - 29 במאי 1883) הייתה אשתו של אלברכט, נסיך פרוסיה.

==ביוגרפיה==
מריאן נולדה ב-9 במאי 1810 בברלין, שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לוילם השישי, נסיך אורנז' ווילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד, בתם של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט.

ב-14 בספטמבר 1830 התחתנה מריאן עם בן דודה אלברכט, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.

בשנת 1845 נפרדה מריאן מבעלה אלברכט, לאחר שגילתה שבגד בה, ועברה לגור עם מאהבה יוהנס ואן רוסום, ובשנת 1849 התגרשו השניים באופן רשמי. 7 חודשים לאחר מכן ילדה מריאן את בנה מוואן רוסום - יוהנס וילם ואן ריינהארטשאוזן, וכתוצאה מכך ניתקו עמה את הקשר בני משפחתה ומשפחת בעלה לשעבר. בשנת 1855 קנתה מריאן את ארמון ריינהארטשאוזן על יד ארבאך, והפכה אותו למרכז תרבותי באזור הריין. בשנת 1861 מת בנה יוהנס וילם, ובשנת 1873 מת אף ואן רוסום - מאהבה במשך 34 שנים.

ב-29 במאי 1883 מתה מריאן ונקברה באחוזתה שבארמון ריינהארטשאוזן, ובנה אלברכט, נסיך פרוסיה ירש את אחוזתה. כיום משמשת האחוזה כבית מלון בדרגת 5 כוכבים.

==משפחתה==
ב-14 בספטמבר 1830 התחתנה מריאן עם אלברכט, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, ממנו היו לה 4 ילדים:
* שרלוטה (1831–1855)
* בן מת (1832)
* אלברכט (1837–1906)
* אליזבת (1840)
* אלכסנדרינה (1842–1906)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית אוראניה-נסאו
קטגוריה:ילידות 1810
קטגוריה:נפטרות ב-1883
הונדה סנטר

הונדה סנטר הוא אולם ספורט הממוקם באנהיים שבקליפורניה. קבוצת ההוקי קרח אנהיים דאקס משחקת את משחקיה הביתיים באולם זה. בעבר, גם קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס קליפרס השתמשה בעבר באולם זה כאולם המארח למשחקייה הביתיים. שמו המקורי של האולם הוא אנהיים סנטר, והוא נקרא בעבר גם ארוהד פונד אוף אנהיים (Arrowhead Pond of Anaheim) כאשר חברת המים המינרלים "ארוהד" רכשה את זכויות השם שלו. המבנה הושלם בשנת 1993 בעלות של 123 מיליון דולר אמריקאי. ב-2006 שילמה הונדה 60 מיליון דולר אמריקאי למנהלי האולם וחתמה על חוזה שליטה בשם האולם ל-15 שנה, דהיינו, עד 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לוס אנג'לס: אצטדיונים ומתקני ספורט
רסן הסוררת

רסן מ[[המאה ה-18]]
רסן הסוררת (באנגלית: Scold's bridle) היה אמצעי ענישה<ref></ref> ששימש לעינוי והשפלה פומבית בשלהי ימי הביניים. הרסן הוא מסכת ברזל שהולבשה על ראשה של הקרבן וכללה לשונית ממתכת שהוחדרה לפיה כשהיא נלחצת על לשונה ומונעת ממנה אפשרות דיבור. לעיתים הלשונית הכילה גם קוצים ממתכת שהיו גורמים לפציעת הלשון כשהאישה ניסתה לדבר.

השימוש המתועד הראשון ברסן הסוררת נעשה בסקוטלנד בשנת 1567. גם באנגליה השתמשו בו כאמצעי ענישה כלפי "נשות מדנים ציבוריות", אך ככל הנראה לא היה מדובר בענישה חוקית. בסקוטלנד בתי משפט פיאודליים ובתי דין כנסייתיים השתמשו בו בעיקר כאמצעי ענישה של נשים שנחשבו פטפטניות, גסות, וכחניות, או חצופות יתר על המידה.

במאות ה-16 וה-17 רווח אמצעי ענישה זה בסקוטלנד ובאנגליה. בדרך כלל נענשו בעונש זה נשים מהמעמדות הנמוכים ולעיתים קרובות נשים שהואשמו בכישוף. רסן הסוררת היה מולבש על ראשה של הקורבן, והיא הייתה מוצבת במקום ציבורי לשם השפלה פומבית, ולעיתים אף הייתה סופגת מכות.

במהלך המאה ה-16 התפשט השימוש ברסן הסוררת גם למדינות אחרות באירופה, כולל גרמניה, שם נהגו לתלות על הקרבן, בנוסף לרסן, פעמון מצלצל ממתכת, על מנת להגביר את ההשפלה הפומבית. בבתי מחסה בגרמניה הוסיפו להשתמש באמצעי ענישה זה עד ראשית המאה ה-19. נעשה שימוש בסד גם בארצות הברית<ref></ref>, ודווח על שימוש ברסן בווירג'יניה באמצע המאה ה-18 כלפי עבדים גברים ונשים שהושמו בסד.

במאה ה-18 נעשה שימוש ברסן למטרת ענישה של עבדים, כפי שתואר על ידי אולאודה אקוויאנו בספרו: "ראיתי שפחה שחורה מבשלת את ארוחת הערב, והאישה המסכנה הייתה עמוסה באכזריות בכל מיני מתקני ברזל. במיוחד היה לה מתקן אחד על הראש שנעל את פיה חזק כל כך עד שבקושי יכלה לדבר, ולא יכלה לאכול או לשתות."<ref></ref>

בשנת 1856 רסן הסוררת היה עדיין בשימוש כאמצעי ענישה בבולטון לה מורס לנקשייר שבאנגליה.

==ראו גם==
*אסקרבה אנסטסיה

==קישורים חיצוניים==

* [https://nilsretired.wordpress.com/2015/05/06/%D7%9C%D7%90%D7%9C%D7%A3-%D7%90%D7%AA-%D7%94%D7%A1%D7%95%D7%A8%D7%A8%D7%AA-%D7%9E%D7%9B%D7%A9%D7%99%D7%A8%D7%99-%D7%A2%D7%99%D7%A0%D7%95%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%9C%D7%A2%D7%A0%D7%99%D7%A9%D7%AA-%D7%A0/ לאלף את הסוררת], בבלוג של נילס בגמלאות

==הערות שוליים==

קטגוריה:עינויים
קטגוריה:אלימות נגד נשים
קטגוריה:נשים בימי הביניים
הרפובליקה של לוקה

הרפובליקה של לוקה (באיטלקית: Serenissima Repubblica Lucense; בלטינית: Respublica Lucensis) הייתה ישות מדינית קטנה, סביב העיר לוקה שבאיטליה. הרפובליקה התקיימה כיישות עצמאית בין 1160 ל-1805, אז הועברה לשליטת אליזה בונפרטה, אחותו של נפוליאון בונפרטה במסגרת נסיכות לוקה ופיומבינו. ב-1814 העביר קונגרס וינה את השליטה בלוקה לידי מארי לואיז, דוכסית פארמה מבית הבסבורג, רעייתו השנייה של נפוליאון, כדוכסות לוקה.

== היסטוריה ==
בתקופת שלטון השושלת הקרולינגית עד שנת 1000 לערך, הייתה העיר לוקה בירת טוסקנה, אז עברה הבירה לפירנצה. עם זאת, העיר נותרה מושב המושל הצבאי מטעם האימפריה הרומית הקדושה (המארקגראף) וככזו העניק לה היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1084, בעת מאבק האינווסטיטורה, מידה של אוטונומיה. לאחר מותה של מטילדה רוזנת טוסקנה ב-1115 החלה העיר לפתח מעמד של קהילה אוטונומית רפובליקאית, בראשותו של מנהיג נבחר (Capitano del popolo), מעמד שהוכר ב-1160 על ידי המארקגראף של טוסקנה, ולף השישי. עד 1328 היוותה לוקה יריבה שווה לפירנצה, אך נקרעה במאבקים בין מפלגות הגואלפים והגיבלינים. לאחר שעברה מיד ליד במהלך המאה ה-14, קבע קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שיותר ללוקה לשמור על מעמד עצמאי יחד עם הרפובליקה של ונציה והרפובליקה של ג'נובה. הרפובליקה של לוקה הצליחה לשמור על מעמדה העצמאי, גם כאשר עוד ועוד ערי מדינה נטמעו לתוך ישויות רחבות יותר, בראש ובראשונה הדוכסות הגדולה של טוסקנה שיצרה עד 1555 שטח רציף כמעט על כל המרחב הטוסקני, כאשר המובלעת היחידה בצפונו נותרה לוקה. ב-1628 הפך השלטון בעיר מדמוקרטי לאוליגרכיה.

בפברואר 1799, במסגרת מלחמות המהפכה הצרפתית נכבשה העיר על ידי הצרפתים ויעקובינים צרפתים הקימו בה מדינה דמוקרטית-חוקתית ברוח המהפכה הצרפתית. אולם הקרבות שהתחוללו בין כוחות הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה לבין הצרפתים בחצי האי הצריכו את השעיית החוקה הדמוקרטית לטובת שלטון ריכוזי לשעת החירום, ביולי עברה העיר מיד הצרפתים לידי ממלכת הבסבורג ובסוף 1800 חזרה לידי הצרפתים. ב-1805 נטל נפוליאון את השלטון והעביר את לוקה ואת נסיכות פיומבינו לידי אחותו, אליזה בונפרטה. ב-1814 העביר קונגרס וינה את השליטה בלוקה לידי מארי לואיז, דוכסית פארמה מבית הבסבורג, רעייתו השנייה של נפוליאון, כדוכסות לוקה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.zum.de/whkmla/region/italy/xlucca.html מידע היסטורי וגאוגרפי]
* [http://www.worldstatesmen.org/Italy_states.htm#Lucca דגלים ומידע נוסף]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טוסקנה
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי איטליה
קטגוריה:איטליה: ימי הביניים
הנרי קבוט לודג' הבן

הנרי קבוט לודג' הבן (באנגלית: Henry Cabot Lodge Jr.; 5 ביולי 1902, מסצ'וסטס, ארצות הברית – 27 בפברואר 1985, מסצ'וסטס, ארצות הברית) היה סנאטור אמריקאי והשגריר השלישי של ארצות הברית באומות המאוחדות. היה המועמד הרפובליקני לתפקיד סגן הנשיא בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1960.

==ביוגרפיה==

לודג' נולד ב-5 ביולי 1902 בנהנט, מסצ'וסטס. אביו היה ג'ורג' קבוט לודג', משורר, שבאמצעותו הוא היה נכדו של הסנאטור הנרי קבוט לודג', נינו של הסנאטור אלייז'ה האנט מילס, ונין נין של הסנאטור ג'ורג' קבוט. דרך אמו, מתילדה אליזבת פרילינגהייזן (דייוויס), הוא היה נינו של הסנאטור פרדריק תאודור פרילינגהייזן, ונין של הסנאטור ג'ון דייוויס. היו לו שני אחים: ג'ון דייוויס לודג' (1903–1985), גם הוא פוליטיקאי, והלנה לודג' דה שטראל (1905–1998). אביו נפטר כשהיה בן שבע וסבו, הנרי קבוט לודג' גידל אותו. בשנת 1924 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד.

בין השנים 1924 ל-1931 עבד כעיתונאי. בשנת 1933 נבחר לבית התחתון של בית המחוקקים של מסצ'וסטס.

בשנת 1936 נבחר לכהן כסנאטור מטעם מדינת מסצ'וסטס, ונבחר מחדש לתפקיד בשנת 1942.

בשנת 1944 פרש מהסנאט על מנת להילחם במלחמת העולם השנייה, והיה הסנאטור הראשון שעזב את הסנאט על מנת להילחם מאז מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא השתחרר בדרגת לוטננט-קולונל.

בשנת 1946 נבחר שנית לכהן כסנאטור מטעם מדינת מסצ'וסטס. בשנת 1952 היה מתומכיו של דווייט אייזנהאואר ופעל למינויו כמועמד הרפובליקני בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952. בהתמודדותו על כהונה נוספת לסנאט הפסיד לג'ון קנדי.

בשנת 1953 מונה בידי אייזנהאואר לשגריר השלישי של ארצות הברית באומות המאוחדות, ששודרג למעמד של חבר קבינט, ובתפקיד זה כיהן עד 1960.

לודג' היה המועמד הרפובליקני לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1960 לצד ריצ'רד ניקסון. במסע הבחירות דיבר על כך כי ימונה אדם שחור לקבינט והזכיר את הדיפלומט ראלף באנץ' חתן פרס נובל לשלום כמועמד לתפקיד בקבינט, הדבר נחשב מזיק לתמיכה בהם במדינות הדרום וג'ון קנדי נבחר לנשיא בהפרש קטן.

בימי הנשיא קנדי מונה לשגריר בדרום וייטנאם.

בשנת 1968 מונה לשגריר ארצות הברית במערב גרמניה, ובתפקיד זה כיהן במשך 10 חודשים. לאחר בחירתו של ניקסון כנשיא מונה לנציג בשיחות השלום עם צפון וייטנאם בפריז.

לודג' נפטר ב-27 בפברואר 1985 במסצ'וסטס, ארצות הברית והוא קבור בבית הקברות הר אובורן בקיימברידג', מסצ'וסטס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית באו"ם
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בגרמניה
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בווייטנאם
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מועמדים לסגנות נשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
אלכסנדרינה, נסיכת פרוסיה (1803–1892)

אלכסנדרינה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Alexandrina von Preußen; 23 בפברואר 1803 - 21 באפריל 1892), הייתה בתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ורעייתו של פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

== ביוגרפיה ==
אלכסנדרינה נולדה ב-23 בפברואר 1803 בברלין לפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה, נסיכת מקלנבורג-שטרליץ, והייתה אחותם הצעירה של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, ושרלוטה, קיסרית רוסיה.

ב-25 במאי 1822 התחתנה אלכסנדרינה עם פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. נישואיהם לא היו מוצלחים, מכיוון שפאול פרידריך היה איש צבא, ולא היה לו הרבה זמן לאשתו ומשפחתו, והם אף ולא עניינו אותו. אלכסנדרינה לעומת זאת, הייתה אם מסורה שגידלה את ילדיה ושקדה לטפח את העיסוקים התרבותיים שלהם. אלכסנדרינה עצמה הייתה מאוד מתורבתת, השתתפה בהרצאות מלומדות וקראה ספרים רבים, אך לא נחשבה לאינטלקטואלית.

ב-21 באפריל 1892 מתה אלכסנדרינה בביתה שבשוורין, ובעת מותה, היא הייתה הנכדה האחרונה ששרדה מנכדיו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה.

==משפחתה==
ב-25 במאי 1822 התחתנה אלכסנדרינה עם פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. לזוג נולדו 6 ילדים:
* פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1823–1883).
* לואיזה (1824–1859).
* וילהלם (1827–1879).
* הלנה (1829–1835).
* מריה (1831–1836).
* פאולינה (1833–1894).

== אילן יוחסין ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:נסיכות פרוסיה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1803
קטגוריה:נפטרות ב-1892
בית כנסת כורזין - תפארת ישראל

בית הכנסת כורזין (או בשמו הרשמי "בית כנסת תפארת ישראל") הוא בית כנסת ירושלמי, המשלב בסדר התפילות נוסח ספרדי ואשכנזי ומנגינות מכל העדות. בית הכנסת נמצא ברחוב כורזין 5 (פינת רחוב בצלאל) בשכונת שערי רחמים, חלק משכונת נחלאות בירושלים. במקורו, הוא שימש בית כנסת ליוצאי טורקיה.
== היסטוריה==
בית הכנסת תפארת ישראל (נקרא בפי כל "בית כנסת כורזין" על שם הרחוב בו הוא שוכן) נוסד בשנות ה-50 על ידי קהילת יהודי "דיארבקיר" מטורקיה בשכונת נחלאות. הוא פעל כבית הכנסת של הקהילה עד שנסגר בשנת 2006 עקב מיעוט מתפללים.

== בית הכנסת המחודש ==
בית הכנסת לא היה פעיל במשך מספר שנים עד שבשנת 2009 מצאו צעירי נחלאות את המקום, שיפצו אותו, החיו אותו מחדש ויצרו סביבו קהילה המורכבת בעיקר מתושבי נחלאות והאזור. קהילת בית הכנסת מאופיינת ברובה באוכלוסייה דתית לאומית, רווקים ורווקות מה"ביצה" של נחלאות וזוגות צעירים לצד משפחות מרובות ילדים וותיקות יותר. 
בית הכנסת מתייחד בנוסח התפילה המשלב מזרח ומערב – נוסח אשכנז משולב עם הנוסח הספרדי – ירושלמי וגם מנגינות מנוסחים אחרים מתקבלים. בהתאמה, גם ספרי התורה בבית הכנסת חלקם ספרדים וחלקם אשכנזים. על פי אתר בית הכנסת, חברי הקהילה מעידים על עצמם כי מטרתם היא "ליצור קהילה ובית כנסת המבטאים את אחדות עם ישראל על כל גווניו" וכי "נוסח התפילה של בית הכנסת משקף את הגוונים המיחדים את עם ישראל בשובו אל ארצו וכולל ניגונים מכל העדות (ספרדים, אשכנזים, תימנים)". בריאיון עם מי שייסד את בית הכנסת המחודש ומשמש גם כגבאי ומנהל הקהילה אהרון דרמון, הוא מספר שעם הקמתו מחדש של בית הכנסת, קשה היה להשלים מניין והיום הקהילה מונה מאות אנשים ובית הכנסת מתמלא כל שבת. 
בבית הכנסת מתקיימות תפילות בשבתות ובחגים, כמו גם פעילויות שונות, דתיות וחברתיות שיוזמת הקהילה. מעבר לשילוב הנוסחים, קהילת בית הכנסת נוהגת לשלב ילדים בחלק מהתפילות, לעשות קידוש קהילתי בראש חודש, סיורים מאורגנים בשכונת נחלאות וקידוש שמחת תורה עם מאות אנשים.
בית כנסת כורזין
בית כנסת כורזין

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kipa.co.il/now/51703.html בתי הכנסת הירושלמים שאסור לכם לפספס], אתר כיפה, מאי 2013 
* [http://www.nahlaot.co.il/site/detail/detail/detailDetail.asp?detail_id=5077411&seaWordPage=%D7%9B%D7%95%D7%A8%D7%96%D7%99%D7%9F בית הכנסת באתר הסיורים "נחלאות"]
* [https://www.facebook.com/groups/241411525912772/ קבוצת הפייסבוק של הקהילה]
* [https://issuu.com/simtaotmagazine2/docs/simtaot5_issue_02 סמטאות, המגזין של נחלאות, גיליון מספר 5, עמוד 16-17]

==הערות שוליים==

כורזין - תפארת ישראל
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הארי טרומן

הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הארי טרומן (באנגלית: The Harry S. Truman Presidential Library and Museum) הם הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים העוסקים בהנצחת נשיאה ה-33 של ארצות הברית, הארי טרומן (1953-1945). המקום הוא גם מקום מנוחתו של טרומן. זאת הספרייה הראשונה להבנות ולהיווצר לפי חוק הספריות הנשיאותיות בארצות הברית שנחקק בשנת 1955. הספרייה והמוזיאון נמצאים באינדפנדנס, מיזורי בארצות הברית.

== היסטוריה ==
הספרייה והמוזיאון הוקמו ב-16 ביוני 1957 באינדפנדנס שבמיזורי. בטקס חניכת המקום נכחו הנשיאים לשעבר הרברט הובר והארי טרומן, נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ארל וורן והגברת הראשונה לשעבר אלינור רוזוולט. ב-11 בדצמבר 2006, נאם במקום קופי אנאן את נאומו האחרון כמזכ"ל האומות המאוחדות.
הנשיא הארי טרומן|ימין]]

== פעילותו של טרומן בספרייה והמוזיאון ==
טרומן השתתף באופן פעיל בפעילויות הספרייה ונהג להיפגש עם עיתונאים ותלמידים שהגיעו למקום. הוא ביקר במקום פעמים רבות עד למותו ולעיתים קרובות היה מגיע לפני צוותי העיתונות ודאג לתת הדרכה ולענות על השאלות תוך כדי שהוא מציג את עצמו כנשיא ארצות הברית לשעבר הארי טרומן.

בין המבקרי המוזיאון ניתן למנות את הנשיאים דווייט אייזנהאואר, הרברט הובר, לינדון ג'ונסון, ריצ'רד ניקסון וג'ון קנדי. בין המבקרים הידועים שביקרו במוזיאון ניתן למנות את רוברט קנדי, דין אצ'יסון וג'ינג'ר רוג'רס.

== תערוכות ותוכניות ==
במוזיאון שתי קומות ובהן תצוגה המתעדת את חייו של הנשיא באמצעות תצלומים, חפצים, מסמכים, מזכרות, קטעי סרטים וסרט על חייו של טרומן.

ההעתק של החדר הסגלגל בזמן כהונתו של טרומן נמצא במוזיאון והוא נתן השראה לעיצוב החדר הסגלגל במהלך כהונותם של הנשיאים ג'רלד פורד, לינדון ג'ונסון, ג'ימי קרטר, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, רונלד רייגן וביל קלינטון.

== ראו גם ==
* הארי טרומן

== קישורים חיצוניים ==

*
[[המזכיר הכללי של האומות המאוחדות קופי אנאן נואם את נאומו האחרון בתפקידו בספרייה הנשיאותית על שמו של טרומן, 2006]]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טרומן
קטגוריה:מיזורי: מבנים
קטגוריה:הנצחת הארי טרומן
ג'יימס קרונין

ג'יימס וואטסון קרונין (באנגלית: James Watson Cronin; 29 בספטמבר 1931 - 25 באוגוסט 2016) היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1980.

==ביוגרפיה==
קרונין נולד בשיקגו, באילינוי שבארצות הברית. אביו, ג'יימס פארלי קרונין, היה סטודנט באוניברסיטת שיקגו. לאחר שקיבל האב את הדוקטורט שלו, עברה המשפחה לאלבמה, ובשנת 1939 עברה לדאלאס שבטקסס, שם קיבל האב את הפרופסורה שלו מטעם האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (Southern Methodist University). לאחר לימודיו התיכוניים, נשאר קרונין בדאלאס, ולמד גם הוא באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, וקיבל מטעמה תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה ב-1951.

לאחר מכן חזר קרונין לאילינוי כדי ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם למד אצל זוכי פרס נובל רבים, כמו אנריקו פרמי, מריה גופרט-מאייר ומארי גל-מאן.

לאחר קבלת הדוקטורט שלו, בשנת 1955, הצטרף קרונין לקבוצתם של רודני קול ואורסטה פיצ'יוני במעבדה הלאומית של ברוקהייבן. בתקופה זו הכיר את ואל פיץ', אשר הביאו ב-1958 לאוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1980 זכו השניים בפרס נובל לפיזיקה, על גילוי ההפרה של עקרונות סימטריה בסיסיים בהתפרקות של מזוני K נייטרליים משנת 1964. גילוי זה תרם לתאוריה של המפץ הגדול.

קרונין היה נשוי לאנט מרטין עד למותה ב-2005. מנישואים אלה נולדו לו שתי בנות ובן. בשנת 2006 נישא לקרול צ'מפלין, לה היה נשוי עד למותו בסיינט פול שבמינסוטה, בגיל 85.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
צפון יורק

צפון יורק (באנגלית: North York) הוא מחוז שמוזג אל תוך טורונטו, באונטריו שבקנדה. הוא כולל את החלק המרכזי של הקטע הצפוני של טורונטו. על פי מפקד האוכלוסין של 2011, האוכלוסייה במחוז מונה 655,913 נפשות. עד 1998, הוא היה המחוז השני בגודלו מתוך שש עיריות שהרכיבו את המטרופולין של טורונטו. צפון יורק, הוא אחד האזורים המגוונים ביותר של טורונטו ומכיל אוכלוסיות עניות ועשירות.

== היסטוריה ==
העיירה צפון יורק הוקמה ב-13 ביוני 1922 מתוך החלק הכפרי של היישוב יורק. צפון יורק עברה תהליך עיור מהיר והפכה לרובע של צפון יורק ב-1967. ב-14 בפברואר 1979, היא הפכה להיות עיר. כדי להנציח קבלת המעמד של עיר ביום ולנטיין הקדוש, העיר אימצה את הססמה "העיר עם הלב". ב-1998 צורפה העיר אל תוך טורונטו עם 5 קהילות נוספות. 

== דמוגרפיה ==
צפון יורק הוא מחוז רב תרבותי עם גיוון גדול מאוד. ב-2006, 57% מתושבי צפון יורק נולדו מחוץ לקנדה, ו-52% סווגו כמיעוט נראה:
* סינים - 14%
* דרום אסייתים - 10%
* שחורים - 9%
* ערבים/מערב אסייתים - 5%
* פיליפינים - 4%
* אמריקה הלטינית - 4%
* קוריאנים - 3%
* דרום מזרח אסייתים - 2%
* אחרים - 2%
בצפון יורק יש מגוון שכונות בהן חיים אנשים של מתרבויות שונות.

== הכלכלה ==
תמונה של [[רחוב יאנג במרכז צפון יורק סמוך למרכז לאמנויות של טורונטו ולהנהלת בתי הספר של טורונטו.]]
צפון יורק הוא אחד המחוזות העיקריים בו ממוקמים תאגידים באזור. הקטע של כביש 401 אשר חוצה את צפון יורק, הוא הקטע העמוס ביותר של כביש מהיר בצפון אמריקה ונוסעים מעל 400,000 כלי רכב ביום. תחנת פינץ' הממוקמת במחוז משרתת כ-100,000 אנשים ביום.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורונטו
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1922
אורסטיס

מפה של [[מוקדון: אזור אורסטיס ממוקם בין המחוזות המערביים יותר של הממלכה.]]
אורסטיס (ביוונית: Ὀρεστίς) היה אזור במוקדון העתיקה, המקביל פחות או יותר ליחידה האזורית קסטוריה, הממוקמת במערב מקדוניה.

==היסטוריה==
השם "אורסטיס" מגיע מהשבט "אורסטאי" שגר באזור. משמעות השם היא "הרריים" או "הררי". סטראבון טוען שהאזור קרוי על שם אורסטס, שנמלט אליו לאחר שרצח את אמו קליטמנסטרה. אפיאנוס טוען שמוצאם של מלכי השושלת הארגיאדית מאזור זה, אולם דעה זו אינה מקובלת במיוחד. התושבים המקומיים חיו במשך מאות שנים בשבטים נפרדים, ורק במהלך המלחמה הפלופונסית ידוע לנו על התאגדות מסודרת כלשהי שלהם תחת מלך בשם אנטיוכוס. אזור אורסטיס נכבש בידי מלכי מוקדון במהלך המאה ה-4 לפנה"ס, ובימיו של פיליפוס השני, מלך מוקדון, בני אורסטיס כבר מילאו תפקידים חשובים בחצר המלוכה. פאוסניאס, מי שרצח את פיליפוס, היה בעצמו בן אורסטיס. המצביא קרטרוס, שהיה אחד מידידיו הקרובים ביותר של אלכסנדר הגדול, היה בן אורסטיס, וכן הדיאדוכים: פרדיקס, אלקטס וסלאוקוס הראשון.

בשנת 196 לפנה"ס, לאחר המלחמה המוקדונית השנייה, העניקה הרפובליקה הרומית עצמאות לשבטי אורסטיס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
טאייטו

טאייטו או טָאיטוֹ (ביפנית: 台東区) הוא אחד מ-23 הרבעים של טוקיו אשר יחדיו מהווים את לבה של טוקיו, בירת יפן. הרובע נמצא בחלק הצפון מזרחי של העיר ומשתרע על שטח של כ-10 קמ"ר בלבד - הקטן ביותר מכל רבעיה של טוקיו. הוא מוקף ברבעים המיוחדים צ'יודה, בונקיו, אראקווה, סומידה וצ'ואו. נכון למאי 2015 מנתה אוכלוסייתו 186,276 נפש.

==היסטוריה==
הרובע המיוחד טאייטו נוסד ב-15 במרץ 1947. 

בתקופת אדו היה זה באזור זה רובע התענוגות יושיווארה (吉原), שנוסד על ידי שוגונות טוֹקוּגאוַוה בשנת 1617 כאזור תחום לפעילות זנות, שנאסרה במקביל בשאר חלקי העיר. בהדרגה הפך האזור למרכז שוקק של עסקים ושעשועים. הרובע נפגע קשות בשרפה בשנת 1913 וכמעט נהרס כליל ברעידת אדמה בשנת 1923, אך בתי הבושת הממוסדים שבו המשיכו להיות פעילים עד להוצאת הזנות ביפן מחוץ לחוק, בשנת 1958.

==אתרים מיוחדים==

באזור אסקוסה, שנמצא במזרח הרובע, השתמר חלק מאופיו של הרובע בעבר. האזור, שנפגע קשות במהלך מלחמת העולם השנייה ושוקם, בנוי רחובות צרים וסמטאות ויש בו מתחמי בילוי רבים. 

מקדש סנסו-ג'י, שנמצא באסקוסה, נוסד בשנת 645. זהו המקדש העתיק ביותר בטוקיו ואחד ממקדשי השינטו המפורסמים ביותר. 

פארק אואנו הוקם בשנת 1873 על אדמות שהיו שייכות בעבר למקדש קאניי-ג'י, שנוסד בשנת 1625. בהיותו אחד מהגנים הציבוריים הראשונים של יפן, הוא הוקם ברוח מערבית תוך השאלה והטמעה של שיטות עבודה בינלאומיות שאפיינו את תקופת מייג'י המוקדמת. 

אזור אואנו הוא גם משכנם של כמה מוזיאונים חשובים:
* המוזיאון הלאומי של טוקיו, שנוסד בשנת 1872, הוא הוותיק והגדול מבין המוזיאונים הלאומיים ביפן ואחד מהמוזיאונים לאמנות הגדולים בעולם. בשנת 1882 עבר למשכנו הנוכחי. המוזיאון כולל את אחד האוספים הגדולים והטובים ביותר של אמנות וארכאולוגיה ביפן, הכולל מעל 110,000 פריטים, מהם 87 אוצרות לאומיים. בכל זמן נתון מוצגים במוזיאון כ- 4,000 פריטים שונים מאוסף המוזיאון, בנוסף לתערוכות מתחלפות שונות. 
* מוזיאון האמנות המטרופוליני של טוקיו
* מוזיאון המדע הלאומי של יפן
* המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית

גן החיות של אואנו נפתח לראשונה בשנת 1882 והוא גן החיות העתיק ביותר ביפן.

==גלריית תמונות==
<gallery mode=packed>
קובץ:Ueno park.jpg|פריחת הדובדבן בפארק אואנו
קובץ:Hozomon and pagoda, Sensoji Temple, Asakusa, Tokyo.jpg|מקדש סנסו-ג'י באסקוסה
קובץ:View of mikoshi from sensoji Sanja Matsuri 2006-3.jpg|חגיגות סנג'ה מָאטסוּרִי במקדש סנסו-ג'י
קובץ:Tokyo National Museum, Honkan 2010.jpg|המוזיאון הלאומי של טוקיו ברובע טאייטו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.tnm.jp/?lang=en אתר המוזיאון הלאומי של טוקיו] 
* [http://www.kahaku.go.jp/english אתר מוזיאון המדע הלאומי של יפן] 
* [http://www.tobikan.jp/en אתר מוזיאון המטרופולין של טוקיו לאמנות] 
* [https://www.nmwa.go.jp/en אתר המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית] 

קטגוריה:טוקיו: רבעים
מבוא שילה

מבוא שילה היה היאחזות נח"ל בין השנים 1976–1980 ולאחר מכן בסיס צבאי. 

היאחזות מבוא שילה הוקמה בשנת 1976 צפונית לכוכב השחר ליד חורבת ג'יבעית. באוקטובר 1976 תואר בעיתון כ"מאחז חדש, שהוא עדיין מחנה אוהלים עם ראשיתם של מבנים קשים יותר". בשנת 1980 הוא הפך לבסיס צבאי של חיל התותחנים.

כיום משמש הבסיס את כוחות צה"ל המבצעים פעילות ביטחון שוטף באזור. חלק מהבסיס נטוש. 

לאחר רצח מלאכי רוזנפלד באזור הקימו תושבים מהאזור מאחז במקום, וקראו לו מלאכי השלום, לזכר שלום (שולי) הר-מלך ומלאכי רוזנפלד, שנרצחו בכביש הסמוך, בשני פיגועים בהפרש של 12 שנים זה מזה.

==אסונות באזור==
9 בדצמבר 1985 אירעה בו שרפה שבה נספו שמונה חיילים.

ב-22 באפריל 1990, התנגשו שני מסוקי יסעור במהלך טיסת אימון וצנחו בוערים למרגלות הבסיס. בתאונה זו נספו שבעה אנשי צוות אוויר.

בכביש אלון, באזור הבסיס, אירעו שני פיגועי ירי: בא' באלול תשס"ג (29 באוגוסט 2003) נרצח שלום (שולי) הר-מלך, ובי"ג בתמוז תשע"ה (30 ביוני 2015) נרצח מלאכי רוזנפלד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:בסיסי צה"ל ביהודה, בשומרון ובבקעת הירדן
קטגוריה:חיל התותחנים הישראלי
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:גוש שילה
קטגוריה:מועצה אזורית מטה בנימין
קשקאיש

קשקאיש (פורטוגזית: Cascais) היא רשות מקומית (município) במרכז פורטוגל, ומהווה פרבר יוקרה של הבירה ליסבון וגם אתר חוף ים מבוקש.

==גאוגרפיה==
קשקאיש שוכנת במערב שפך נהר טאגוש (Tagus), בין רכס סינטרה (Sintra) לאוקיינוס האטלנטי, כ-30 קילומטר מערבית לבירה ליסבון.

==היסטוריה==
קשקאיש הייתה כפר דייגים עד שנת 1364 בה ניתן לה מעמד של עיר. נראה שבתקופה זו גם נבנתה הטירה של קשקאיש. 

הפיכתה של קשקאיש לאתר תיירות ואזור מגורים יוקרתי החלה ב-1879 כאשר לואיש מלך פורטוגל בנה בה את ארמון הקיץ שלו.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.cm-cascais.pt/sites/default/files/anexos/gerais/arquitectura_veraneio_af.pdf סיור ארכיטקטוני בקשקאיש]
* [http://www.visitcascais.com/en אתר התיירות המקומי (אנגלית)]
* 

קטגוריה:פורטוגל: יישובים
פיל היל

פיליפ (פיל) טול היל הבן (באנגלית: ; 20 באפריל 1927 - 28 באוגוסט 2008) היה נהג מרוצים אמריקאי. זכה באליפות הפורמולה 1 בעונת 1961 וניצח 3 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן ו-3 פעמים במרוץ 12 השעות של סברינג.

==קריירת מרוצים==
היל נולד בפלורידה, מיאמי וגדל בסנטה מוניקה, קליפורניה בה חי עד למותו. בין השנים 1945 ל-1947 למד לתואר במנהל עסקים באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך עזב את הלימודים לפני סיומם והחל לעבוד כמכונאי בקבוצות מרוץ. במרץ 1958 זכה יחד עם פיטר קולינס במרוץ 12 השעות של סברינג. ביוני זכה ביחד עם אוליבר גנדביין במרוץ 24 השעות של לה מאן לאחר שנהג במרבית הלילה בתנאים קשים תחת גשם כבד ויולי השתתף בגרנד פרי צרפת, מרוץ הבכורה שלו בפורמולה 1, כשהוא נוהג בקבוצת מזארטי. באותה שנה. הצמד ניצח שוב את המרוץ בשנים 1961 ו-1962.
היל נוהג בפרארי 250TR במהלך [[מרוץ 24 השעות של לה מאן (1958)]]
בעונת 1959 הצטרף לקבוצת פרארי, במהלכה הגיע שלוש פעמים לפודיום וסיים רביעי באליפות הנהגים. באותה שנה ניצח בפעם השנייה במרוץ 12 השעות. בעונתו השנייה השיג את ניצחון הבכורה, כשסיים ראשון את הגרנד פרי האיטלקי. בעונת 1961 ניצח בגרנד פרי הבלגי. הניצחון מיקם אותו במקום השני, אחרי וולפגנג פון טריפס בן קבוצתו, כשנותרו רק שני מרוצים לסיום העונה. תאונה קטלנית שאירעה במהלך הגרנד פרי האיטלקי הובילה למותו של פון טריפס, יחד עם 15 צופים שהיו בקהל באותה עת. פיל, שניצח בתחרות, זכה באליפות. הוא רשם גם זכייה כפולה במרוצי הסיבולת בלה-מאן ובסברינג והשיג ניצחון נוסף בלה-מאן גם בשנה שלאחר מכן.

בסיום עונת 1962 עזב את קבוצת פרארי והצטרף לקבוצת ATS, שהוקמה שנה קודם על ידי פורשי פרארי. במהלך העונה סיים רק מרוץ אחד ולא צבר נקודות. בעונת 1964 נהג עבור קבוצת קופר ובסיומה פרש מתחרויות פורמולה ועבר להתחרות בקטגוריות מכוניות ספורט עד לפרישתו הסופית בשנת 1967.

==לאחר הפרישה==
לאחר שפרש מתחרויות הרכב הקים יחד עם קן ווהן את חברת "היל וווהן", שעסקה בשחזור כלי רכב קלאסיים. העסק הצליח מאוד במהלך שנות ה-70 וזכה במספר פרסים. היל היה שותף בעסק על לשנת 1995.

בנוסף, שימש כפרשן בתוכנית הספורט של ערוץ ABC וכתב פעמים רבות במגזין הרכב "Road & Track". הכתבות עסקו בעיקר בדגמים ומרוצים היסטוריים. היל שימש שופט בתחרות המכוניות הקלאסית המתקיימת מדי שנה בפבל ביץ', קליפורניה.

היל היה נשוי לאלמה שעימה הביא לעולם שלושה ילדים: דרק, ונסה וג'ניפר. בנו, דרק, התחרה באליפות העולם בפורמולה 3000 בין השנים 2001–2003, אך נאלץ לפרוש עקב מחלתו של אביו.

באוגוסט 2008 נלקח על ידי משפחתו לסיור במוזיאון מכוניות המרוץ ההיסטורי במונטריי, קליפוניה ולאחריו אושפז בבית החולים בעיר. מספר ימים לאחר מכן נפטר בעקבות סיבוך שנגרם ממחלת פרקינסון שממנה סבל.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Hill, Phil. 2010. Phil Hill: A Driving Life. David Bull Publishing. 192 Pages.
* Nolan, William F. 1997. Phil Hill, Yankee Champion: First American to Win the Driving Championship of the World. Brown Fox Books. 280 Pages.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ אמריקאים
קטגוריה:נהגי פורמולה 1
קטגוריה:אלופי פורמולה 1
קטגוריה:נהגי קבוצת פרארי
קטגוריה:מתחרים במרוץ 24 השעות של לה מאן
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הפדרציה הבין-לאומית לרכב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
600-609 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 609 - 600 לפנה"ס

== אירועים ומגמות ==
* 609 לפנה"ס – הבבלים מביסים את צבא אשור שנשלט על ידי מלך אשור האחרון, אשור–אובליט השני וכוכבשים את חרן
* 609 לפנה"ס – יאשיהו מלך יהודה, מת בקרב מגידו נגד צבא פרעה נכו מלך מצרים
* 609 לפנה"ס – אזור ארץ ישראל עובר לשליטת ממלכת מצרים לאחר קרב מגידו
* 607 לפנה"ס – מותו של המלך קואנג משושלת ג'ואו של סין
* 605 לפנה"ס – קרב כרכמיש: יורש העצר של בבל נבוכדנאצר השני מביס את צבא מצרים אשר נשלט על ידי מלך מצרים פרעה נכו מה שמאפשר את אבטחת כיבוש אשור על ידי בבל
* 605 לפנה"ס – אזור ארץ ישראל חוזר לשליטת ממלכת בבל לאחר קרב כרכמיש
* 605 לפנה"ס – נבוכדנאצר השני, אשר שימש בתור יורש העצר, מחליף את אביו נבופלאסר ומתמנה למלך בבל
* 603 לפנה"ס – החל למלוך סאדיאטס על ממלכת לידיה
* 600 לפנה"ס – ייסוד העיר מרסיי שבצרפת על ידי היוונים
* 600 לפנה"ס – ייסוד מילאנו על ידי הקלטים סביב שנה זו
* 600 לפנה"ס – ייסוד קפואה
* 600 לפנה"ס – איזמיר נבזזת ונהרסת
* 600 לפנה"ס – נבוכדנצר השני בונה את הגנים התלויים של בבל
* 600 לפנה"ס – תקופת הפיסול ביוון הארכאית מתחילה ביוון העתיקה
* 600 לפנה"ס – קורוס שנוצר בשנה זו נמצא עתה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק, ארצות הברית
* 600 לפנה"ס – מקדש ארטמיס שבקורפו נבנה
* 600 לפנה"ס – ייסוד העיר פומפיי
* 600 לפנה"ס – הזורואסטריות נעשית פופולרית בפרס
* 600 לפנה"ס – תחילת בנייתו של התל בקהוקיה
* 600 לפנה"ס – האטרוסקים לוכדים את ההתיישבות ברומא והופכים אותו למרכז מסחר משגשג
* 600 לפנה"ס – אתונה סובלת מבעיה חברתית חמורה
* 600 לפנה"ס – הסדר הדורי והסדר האיוני מתפתחים
* 600 לפנה"ס – מערכת קלנדרית מופיעה באזורים בעלי השפעה אולמקית חזקה במסו–אמריקה

== אנשים משמעותיים ==
* 605 לפנה"ס – מותו של נבופלאסר, השליט הראשון של האימפריה הנאו–בבלית
* 600 לפנה"ס – לידתו של כנבוזי הראשון מלך אנשאן, ראש הממלכה האחמנית ואביו של כורש הגדול
* 600 לפנה"ס – תאלס איש מילטוס, פילוסוף יווני

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:המאה ה-7 לפנה"ס