רוז דגדייל

ברידג'ט רוז דגדייל (באנגלית: Bridget Rose Dugdale; 25 במרץ 1941 – 18 במרץ 2024) הייתה בת למשפחה אריסטוקרטית אנגלית שמרדה בחינוכה והפכה לטרוריסטית בארגון הצבא האירי הרפובליקני (IRA).<ref></ref> כחברת IRA היא השתתפה בהפצצת תחנה של כוח השיטור המלכותי של אלסטר באמצעות מסוק גנוב,<ref></ref> פיתחה משגר רקטות וחומרי נפץ ולקחה חלק בגניבת יצירות אמנות בשווי שמונה מיליון לירות איריות.<ref name=":1"></ref>

== ראשית חייה והשכלה ==
ברידג'ט דגדייל נולדה למשפחה אנגלית עשירה ב-1941.<ref>O'Driscoll 2022, p. 7.</ref><ref></ref> אביה היה מבעלי תאגיד הביטוח לוידס לונדון<ref name=":0"></ref>, בעלים של אחוזה מהמאה ה-14 בממברי שבמחוז דבון<ref>MacCarthy 2007 pp.253–254</ref><ref></ref> ובית בלונדון ליד בית האבות המלכותי צ'לסי.<ref name="lc254">MacCarthy 2007, p. 254.</ref> דגדייל למדה בבית ספר לבנות בקנזינגטון, במערב לונדון.<ref>MacCarthy 2007, pp. 248–249.</ref><ref name="Ironside1995"></ref> היא הייתה תלמידה פופולרית ונערצת,<ref name="lc254" /> לאחר השלמת השכלתה המוקדמת נשלחה ללמוד בבית ספר לבנות החברה הגבוהה להתמקצע בגינונים והליכות לקראת הצגתה בחברה.<ref name="lc254" /> בקיץ 1958 היא הוצגה ביחד עם עוד 1,400 נשים צעירות מהאריסטוקרטיה בפני המלכה.<ref name="ind"></ref> נשף הבכורה שלה נערך ב-1959, כשדגדייל תיארה אותו כ"אחד מאותם אירועים פורנוגרפיים שעלותם שוות ערך למה שמקבלים 60 גמלאים זקנים בשישה חודשים".<ref name="lc254" />

ב-1959 החלה ללמוד פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה בקולג' לנשים, קולג' סנט אן באוניברסיטת אוקספורד.<ref name="lc255">MacCarthy 2007, p. 255.</ref> העניין הגובר שלה ברעיונות פוליטיים סוציאליסטים פגע בציוניה. כמחאה על כך שנשים בוגרות תואר ראשון לא יכלו לתקבל למועדון הדיבייט, Oxford Union, היא וחברתה ג'ני גרוב פרצו למפגש המועדון כשהן חובשות פאות ולבושות בבגדי גברים.<ref name="lc255" /> <ref></ref> לאחר שסיימה את לימודיה באוקספורד נסעה לארצות הברית ללימודי תואר שני בפילוסופיה בקולג' מאונט הוליוק בדרום האדלי, מסצ'וסטס. היא כתבה תזה על לודוויג ויטגנשטיין.<ref name="lc255" /> את לימודי הדוקטורט בכלכלה סיימה באוניברסיטת לונדון.

== פעילות פוליטית מוקדמת ==
בתחילת שנות ה-70 גיבשה דגדייל את דעותיה הפוליטית בעקבות מרד הסטודנטים ב-1968 וביקור בקובה. בשנים אלו עבדה כאנליטיקאית במשרד ממשלתי. היא קיבלה הכנסה נכבדה מקרן נאמנות ומסרה את רובה לתוכניות נגד עוני באזור מגוריה, טוטנהאם, אזור עני בצפון מזרח לונדון.<ref name="lc255" /> ב-1972 התפטרה מעבודתה, מכרה את ביתה בצ'לסי ועברה לדירה בטוטנהאם עם בן זוגה, וולטר היטון, שתיאר את עצמו כ"סוציאליסט מהפכני".<ref name="lc255" /> היטון עבד כאיש ביטחון בבית דין צבאי והיה נציג ארגון עובדים. הוא היה נשוי ואב לשתי בנות, ונכלא בגין מספר עבירות קלות.<ref name="lc255" /> <ref></ref> דגדייל והיטון היו מעורבים בתנועת זכויות האזרח, ויחד ניהלו את סניף האיגוד בטוטנהאם.<ref name="lc255" /> הזוג הזדהה עם התנועה לזכויות האזרח בצפון אירלנד, והם נסעו תכופות להשתתף בהפגנות.<ref name="lc255" />

ביוני 1973 נעצרו בני הזוג לאחר פריצה לבית משפחתה של דגדייל בדבון.<ref name="lc255/6">MacCarthy 2007, pp.&nbsp;255–256.</ref> לפי הדיווח המשטרתי, ציורים וכלי כסף בשווי של 82,000 פאונד נגנבו, והמשטרה טענה שההכנסות יועדו להישלח ל-IRA על ידי היטון.<ref name="lc255/6" /> במשפטה טענה דגדייל שהשוד נכפה עליה וכפרה באשמה. אולם, היא השתמשה בדיון כבמה להוקיע את משפחתה והרקע שלה.<ref name="lc256">MacCarthy 2007, p. 256.</ref> אביה הופיע כעד מטעם התביעה ונחקר חקירה נגדית על ידי רוז, שאמרה לו בחקירתה: "אני אוהבת אותך, אבל שונאת את כל מה שאתה מייצג".<ref name="lc256" /><ref name=":0" /> בני הזוג נמצאו אשמים, מה שגרם לדגדייל להכריז: "כשמצאתם אותי אשמה הפכת אותי מסוררת אינטלקטואלית ללוחמת חירות. אני לא יכולה לחשוב על תואר טוב יותר".<ref name="lc256" /> היטון נידון לשש שנות מאסר, ודגדייל קיבלה מאסר על תנאי לשנתיים כשהשופט יצא מנקודת הנחה שהסיכון שהיא תבצע מעשים פליליים נוספים כ"קטן ביותר".<ref name=":0" />

== חברות ב-IRA ==
לאחר המשפט נסעה דגדייל לאירלנד והצטרפה לתא פעילות (active service unit) של IRA שפעל לאורך הגבול בין צפון אירלנד לאירלנד. בינואר 1974 היא, ביחד עם חברי IRA נוספים, חטפו מסוק במחוז דניגול באירלנד.<ref></ref><ref name="herrema"></ref> דגדייל ואיש מחתרת נוסף הטילו פצצות מאולתרות מהמסוק לכיוון תחנת שיטור המלכותי של אלסטר בסטרביין שבצפון אירלנד.<ref name="herrema" /> שדגדייל, בשלב מאוחר יותר, כשנשאלה מה היה היום הטוב בחייה, ציינה את הפיגוע בסטרביין.<ref name=":1" /> הפצצות לא תפוצצו, ודגדייל הפכה למבוקשת בעקבות ניסיון ההפצצה ותמונתה מופיעה בתחנות משטרה ברחבי בריטניה ואירלנד. חודש לאחר מכן הוצא נגדה צו מעצר באשמת קשירת קשר להברחת נשק.<ref name="jbb">Bell 1997, p.407</ref>

של ורמיר כותבת מכתב עם המשרתת שלה, שנגנבה בפשיטה ב-1974]]
ב-26 באפריל 1974, דגדייל השתתפה בפשיטה על ביתו של סר אלפרד (בית ראסבורו), בן אצולה ופוליטיקאי מהמפלגה השמרנית. באחוזה היה אוסף אמנות גדול.<ref></ref> דגדייל ושלושה חברי IRA נוספים פרצו לאחוזה, הכו בעזרת אקדחים את סר אלפרד ואשתו, ואזקו את בני הזוג.<ref name="lc257">MacCarthy 2007, p. 257.</ref> חברי ה-IRA גנבו 19 יצירות של הציירים הגדולים בשווי שמונה מיליון פאונד אירי (כ-20 מיליון דולר אמריקאי),<ref></ref> כולל יצירות של גיינסבורו, רובנס, ורמיר וגויה. ציורו של ורמיר "הגברת כותבת מכתב עם המשרתת שלה" הוא אחד משתי יצירות של ורמיר שהיו אז בבעלות פרטית. בידיעה שלא יוכלו למכור את היצירות בשוק השחור, חברי ה-IRA דרשו כופר בגובה חצי מיליון לירות שטרלינג איריות והעברתן של האחיות מריאן ופרייס, שנכלאו בשל שורה של פיגועי מכונית תופת באנגליה, לכלא בצפון אירלנד.<ref name=":0" /><ref name="lc257" /> משטרת אירלנד החלה במצוד אחר דגדייל וחבריה, וב-4 במאי הם פשטו על בית שנשכר על ידי דגדייל בגלנדור, במחוז קורק, וגילו את כל 19 הציורים בתא המטען של מכונית. דגדייל נעצרה והואשמה בהפצצה מהמסוק ובגניבת אמנות.<ref name="jbb" />

כמו במשפטה הקודם, דגדייל הצהירה הצהרות פוליטיות בשלב הקראת האישומים בבית המשפט וקראה: "לבריטים יש צבא כיבוש בחלק קטן של אירלנד - אבל לא לזמן רב!". במהלך משפטה היא גינתה את בריטניה כ"אויב מטונף" והצהירה שממשלת דבלין אשמה ב"שיתוף פעולה בוגדני" עם אנגליה.<ref name="lc257" /> ב-25 ביוני 1974 היא נידונה לתשע שנות מאסר, לאחר שהודתה באשמות ב"גאווה ובנקיון כפיים", והצדיעה באגרוף מונף לתומכיה שהגיעו לבית המשפט.<ref name="lc257" />

== מאסר ==
דגדייל הייתה בהיריון כשנכלאה, וב-12 בדצמבר 1974 ילדה בן, בכלא לימריק.<ref>Bell 1997, p. 417.</ref> בן זוגה ואבי בנה, ביחד עם חבר מחתרת נוסף, חטפו תעשיין בריטי. הם התנו את שחררו בשחרור דגדייל ושני חברי IRA נוספים, אך השלטונות סירבו לעסקה. ב-7 בנובמבר איש עסקים שוחרר והחוטפים נעצרו. גלאגר נידון לעשרים שנות מאסר.

בשנת 1978 קיבלו גלאגר ודגדייל חופשה מיוחדת להינשא.<ref name="lc258">MacCarthy 2007, p. 258.</ref> החתונה התקיימה ב-24 בינואר 1978 בכלא לימריק.<ref name="lc258" /> <ref></ref> דגדייל שוחררה מהכלא באוקטובר 1980.

== לאחר השחרור מהכלא ==
לאחר שחרורה מהכלא דגדייל הייתה פעילה ביוזמות שונות. היא חזרה לדבלין, שם עבדה כמארגנת קהילה בניסיון לבלום את המספר העולה של סוחרי הרואין ברחובות העיר.<ref name=":0" /> היא לקחה חלק בקמפיין המחאה לתמיכה באסירים איריים רפובליקאים במהלך שביתת הרעב האירית ב-1981<ref name="tmd"></ref> והייתה פעילה במפלגת שין פיין.<ref></ref>

היא המשיכה להכין חומרי נפץ ופצצות עבור ה-IRA ביחד עם ג'רי אדמס. הם פיתחו פצצות וכלי נשק. אחד מהם נקרא "משגר הביסקוויטים" משום שהשתמש בחבילת ביסקוויטים לספוג את ההדף.<ref> Detailed technical article on the "biscuit launcher".</ref> המשגר נבנה מכלים ביתיים וחלקים של מכונות חקלאיות.<ref name=":1" /> דגדייל ומונהאן פיתחו גם חומר נפץ חדש ששימש בהפצצות בצפון אירלנד ובלונדון, הרג שישה בני אדם ופצע יותר מ-100.<ref name=":0" />

ב-2007 התבטאה בתמיכה בקמפיין שהתנגד לבניית צינור גז גולמי בלחץ גבוה דרך רוספורט על ידי חברת האנרגיה Shell, ואמרה שהחוזה של Shell אינו חוקי וצריך "לנהל משא ומתן מחודש בשם תושבי אירלנד".

בשנת 2011 קיבלה הוקרה באירוע השנתי של מתנדבי דבלין, אשר מדי שנה מודה לאדם על תרומתו לרפובליקניות האירית. בראיון לעיתון הרפובליקני An Phoblacht לפני האירוע, אמרה דגדייל שהיא מאמינה ש"ה-IRA השיג את המטרה העיקרית שלו, שהיא לגרום לאויב שלך לנהל איתך משא ומתן. הם עשו זאת במיומנות וביכולת מדהימה. ואני לא יכולה שלא לכבד את מה שנעשה במונחים של הסכם יום שישי הטוב." על מעורבותה ב-IRA הוסיפה: "עשיתי מה שרציתי לעשות. אני גאה שהייתי חלק מהתנועה הרפובליקנית, ואני מקווה שמילאתי את החלק הקטן מאוד שלי בהצלחת המאבק המזוין.<ref></ref>

עד מותה התגוררה דגדייל בבית אבות בדבלין. היא נפטרה שם ב-18 במרץ 2024, בגיל 82.<ref></ref>

== בתרבות ==
בשנת 2012 היא הייתה הנושא לפרק בסדרה תיעודית ברשת TG4 בשם Mná an IRA (נשות ה-IRA).<ref></ref>

בשנת 2022 יצאה לאור ביוגרפיה שלה בשם: Heiress, Rebel, Vigilante, Bomber.<ref></ref>

ב-2024 סרט בשם בולטימור (Baltimore), עסק, בעיקר בתפקידה של דגדייל בפריצה וגנבת האמנות בבית רוסבורו ב-1974, בכיכובה של אימוג'ן פוטס בתפקיד דגדייל.<ref name=":1" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:חברי שין פיין
קטגוריה:הצבא האירי הרפובליקני
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2024