נתן כוגן

בריגדה היהודית]]
"[[הלהקה הצבאית" בבסיס הצבא הבריטי בסרפנד. נתן כוגן השמאלי ביותר]]
ביחד עם [[נתן אלתרמן, יעקב הורוביץ ואברהם שלונסקי]]
בתפקיד שר האוצר הנצחי ב"[[עוץ לי גוץ לי", תיאטרון הקאמרי]]
עם [[אורנה פורת ב״הו אבא אבאל'ה עלוב, אמא תלתה אותך בארון ואני כל כך עצוב״, הקאמרי, 1966]]
נתן כוגן ו[[אברהם בן-יוסף, ב"הקמצן" מאת מולייר, הקאמרי, 1955]]
לצידו של [[גרגורי פק במערבון האמריקאי שצולם בישראל "בילי שני כובעים", בבימויו של טד קוצ'ף, 1974]]
עם [[גילה אלמגור בסרטו של רפאל נוסבאום "חולות לוהטים", 1960]]
בסרט הצרפתי "טנגו רשבסקי", בבימויו של סם גרברסקי, 2003
נתן כּוֹגַן (14 במאי 1914 – 15 באפריל 2009) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי, בעל קריירה בינלאומית.

==קורות חייו==
נתן כוגן נולד בבאקו שבקווקז. הוא גדל במשפחה ציונית. סבתו עלתה לארץ ישראל בזמן הביל"ויים וקנתה קרקע במושבה ראשון לציון. אביו יוסף כוגן, בא ממשפחה מוזיקלית, במשפחתו הציגו הצגות של אברהם גולדפדן, הוא נהג לשיר. כשאביו שירת בצבא הצאר ושמעו אותו שר, הציעו לו לשיר באופרה בתנאי שהוא יתנצר והוא סירב.

אביו היה מהנדס נפט ובעל בארות נפט ובתי זיקוק בבאקו. אמו, גוסטה, הייתה עקרת בית. נתן כוגן למד עברית בבית ספר עברי בבאקו. המשפחה חיה ברווחה חומרית, אולם משהצבא האדום הגיע לעיר החליט אביו לעלות לארץ ישראל, בלי שהייתה לו אפשרות לקחת עמו כסף או רכוש.
ב-1920, בגיל שש, עלה לארץ ישראל עם משפחתו – אביו יוסף, אמו גוסטה, ואחיו באזיק (לימים שחקן הקאמרי אברהם בן-יוסף). המשפחה התגוררה בנווה צדק, כוגן למד בבית ספר לבנים, אביו עבד בכבישים והמשפחה חיה על סף רעב. אביו קיבל עבודה במעיינות נפט ברומניה והם נסעו לעיר פלוישט ברומניה, שם סיים בית-ספר יסודי וגימנסיה והשתתף בהצגות בתיכון. אביו נפטר כשהיה בן שבע.

כוגן החליט להיות שחקן תיאטרון בעקבות אחיו:

הוא למד בבית הספר הגבוה לדרמה בבוקרשט. אחיו שיחק באותה עת בסרטים צרפתיים.
באוגוסט 1935 עלה בגפו לישראל, התגורר בתל אביב ועבד בבניין, אחיו עלה כעבור ארבע שנים באוניית מעפילים.

התיאטרון הראשון בו כוגן שיחק היה "קומדיה ארצישראלית". אחיו הכיר מברלין את ג'ניה ברגר, הציירת של התיאטרון והיא ארגנה לו ראיון. הם עשו חזרות ל"המכשפה" והיו זקוקים לסטטיסטים. ב"קומדיה ארצישראלית" הכיר את המוזיקאי מרק לברי והשחקן והרקדן קוליה כוגן, שהקימו את להקת "רמפ"א" (ראשי תיבות של ריקוד, מוזיקה, פנטומימה, אופרטה). בין השאר הם הציגו את "החטיפה מן ההרמון" של מוצרט. כוגן גילם חייל שחוצה את הבמה בריקוד. "רמפ"א" הציגו בכל רחבי ארץ-ישראל, בין הרקדניות היו גם חנה מרון, שהייתה אז ילדה.

אחר-כך שב לישראל הבמאי יצחק משה דניאל והקים ביחד עם קבוצת שחקנים, ביניהם כוגן את תיאטרון "סדן". השחקנים הנוספים היו מרים שינדלר, משה חורגל, אריאלי, יוסף גולנד וקלמן קונסטנטינר (לימים קלמן גלעדי). במרוצת הזמן הצטרפו גם ורוניקה זלצמן ורחל מרכוס. התיאטרון הציג בסך-הכול שלוש הצגות עד שהתפרק, כולן היו בבימויו של דניאל. הם הציגו באולם ההתעמלות של "הפועל", ברחוב נחמני, בו הציגו במרוצת השנים הקאמרי והבימה. ההצגה השנייה אותה הציגו הייתה "השגעון הגדול", עיבוד של דניאל ואביגדור המאירי לרומן פרי עטו של המאירי. התיאטרון לא שילם משכורות לשחקנים וכוגן התפרנס מעבודה בבית חרושת לקרח.

אחר-כך כוגן שיחק בתיאטרון "המטאטא", ביחד איתו הצטרפה מרים שינדלר. הוא שיחק בהצגה "יעקב וכריסטיאן", פרי עטו של סמי גרונמן. בין השחקנים ששיחקו ב"מטאטא" היו שמואל רודנסקי, בצלאל לונדון ויעקב טימן.

י"מ דניאל, ביחד עם נתן כוגן, זרנוב, סוניה ברונקוב ועלינה סטרניצקה ייסדו את קפה סמדר, בית הקפה הראשון בתל אביב. במקום האורחים רקדו לצלילי תזמורת שניגנה והוצג גם קברט. כוגן שר את שירו הידוע "לו הייתי בהמה", פזמון גרמני שנתן אלתרמן תרגם ודניאל הלחין. כעבור זמן קפה סמדר גווע וב-1939 י"מ דניאל הקים את קברט "הרקיע השישי". דניאל עשה זאת בשביל זוגתו דאז, סוניה ברונקוב, ששרה וניגנה בפסנתר. כוגן שר מעט והציג את הקטעים השונים. באותה עת כוגן עבד בחברה לייצוא וייבוא של פירות ירקות במהלך היום ובלילה הופיע בקברט.

ב-1939 הגיע לארץ ישראל אברהם בן-יוסף, אחיו של כוגן והאחים הופיעו יחדיו במחזה "האנייה דנסיטי", שתורגם מצרפתית, בו שיחקו גם שינדלר וקלמן קונסטנטינר. אחר-כך הופיע ביחד האחים בהצגת הילדים "הדובון והזאב הרשע", שאת המוזיקה לה הלחין משה וילנסקי. בהצגה הזו שיחקו גם אהובה קוטאי, קלמן קונסטנטינר וברטה וילנסקי; הבמאי ואמרגנן של שתי ההצגות היה י"מ דניאל. האחים הופיעו יחדיו גם בתוכנית אחת בלהקת "כל הרוחות".

כוגן ואחיו שיחקו בתיאטרון "פפילון", אותו הקימו סטלה קדמון ומרטין רוסט. התיאטרון הופיע בבית הקפה "שלושה כושים", בפינת הרחובות אלנבי וביאליק בתל אביב. "פפילון" הציג מערכונים ושירים וכעבור תוכנית אחת התפרק. אחר-כך שיחק בהצגות שונות. בין השאר עם השחקן אברהם שקלרש. אחת מהן הייתה ערב מערכונים של צ'כוב, בו שיחק יחד עם רחל מרכוס ושקלרש. כמו כן שיחק בהצגה "גסטפו במוסקבה" לצד שקלרש, א"א וולף, איתן פריבר ורחל מרכוס.

ב-1941 שיחק כוגן באופרטה "העטלף" לפי מאילק והלוי ומוזיקה של יוהאן שטראוס הבן, שהציגה ב"אופרה הארצישראלית העממית". הוא החליף את אחיו, שהיה צריך לעבור ניתוח דחוף, בתפקיד גבריאל פון איזנשטין. אחר-כך שיחק שוב ב"העטלף", הפעם כמחליפה של נדיה ליובובסקיה, בתפקיד הרוזן אורלובסקי.

באוגוסט 1942 נתן כוגן התגייס לצבא הבריטי והפך מייד לתושב חוקי, מכיוון שהבריטים נזקקו למתגייסים. הוא הצטרף ל"", אותה ייסד צבי פרידלנד מתיאטרון הבימה. בלהקה היו גם חברים יעקב אורלנד שהופקד על הכתיבה, הצייר אריה ארוך שעיצב את התפאורה, ומשה גורלי (ששמו אז היה משה ברוזנפט) ומרדכי זעירא שהופקדו על המוזיקה. פרט לחזרות הלהקה עברה מדי יום אימונים צבאיים. כעבור אחד עשר חודשים פרידלנד השתחרר מהצבא ובכך פורקה הלהקה. כוגן נשלח לפלוגה שתיים, בה הוצבו המתגייסים החדשים לבריגדה היהודית. כוגן לחם כמקלען, הפלוגה הוצבה במצרים ואחר-כך בחזית האיטלקית.

בשוך הקרבות, בשנים 1943–1944 הוקמה להקת "גיצים וחצים". בין חבריה היו המוזיקאי צבי בן-יוסף, שלמוני שכתב את התוכנית, שמשון לימון, אביגדור בורקצ'וב וישראל טנאי מהבימה. הלהקה הציגה שירים ובמערכונים בפני חיילים. אחר-כך עברה הלהקה ביחד עם הפלוגה להולנד ובלגיה ובשלהי המלחמה סייעה בהצלת יהודים. הם הופיעו במשך שבועיים ביידיש ובעברית בברגן-בלזן. אחר-כך הופיעו באנטוורפן ובפריז בהופעות שרווחיהן הלכו לקרן הקיימת לישראל. בתמורה החיים זכו בחופשה בת חודש בפריז, בה כוגן צפה בסרטי קולנוע והצגות תיאטרון. בתום החופשה החיילים שוחררו וחזרו לארץ-ישראל.

עם שחרורו מהצבא שיחק נתן כוגן כמה חודשים בתיאטרון "האהל". בשנת 1945 הצטרף לתיאטרון הקאמרי, שאחיו אברהם בן-יוסף היה ממקימיו ושהיה אז בראשיתו ושיחק בו עד לפרישתו לפנסיה. נתן כוגן גילם למעלה ממאה דמויות בהצגות שונות. משרדי הקאמרי שכנו אז בדירת חדר ברחוב העלייה מספר אחד, שם נערכו גם החזרות; אחר-כך עברו לרחוב בן יהודה 28, לדירת שלושה חדרים. אנשי התיאטרון בילו יחדיו בשעות הפנאי שלהם ושררו ביניהם שיתוף ושוויון.

בתחילה כוגן שולב כמחליף בהצגות קיימות, בהן "משרתם של שני אדונים", "העולם בו אנו חיים" ו"חתונת הדמים". בתחילה התיאטרון אורגן כקולקטיב, הרפרטואר נקבע באמצעות דיונים משותפים, אם כי יוסף מילוא, הבמאי היחידי בראשית ימיו של הקאמרי, הכריע בדבר וגם ליהק לתפקידים השונים. התיאטרון היה להיט בשנותיו הראשונות, בעיקר אצל הנוער. הוא היה התיאטרון הראשון שהעלו הצגות מקור ישראליות. הקאמרי נסע לסיבובי הופעות ברחבי ישראל והופיע גם ביישובים וקיבוצים מרוחקים והגיעו עד אילת ועפולה. לפעמים הם לנו בבתי התושבים. ביישובים שלא הייתה במה, הקימו הניחו קרשים על ערמות תבן.
כוגן שיחק לצד אחיו בהצגות שונות, בהן "דודתו של צ'רלי", "הן לא תקחהו עמך", "קרא לי סמיוקה" ו"אדם לכל עת".
ב-1956 הקאמרי הופיע בפסטיבל האומות בפריז, עם ההצגות "הנפש הטובה מסצ'ואן" ו"הוא הלך בשדות", שזכתה במקום הראשון בפסטיבל. ב-1957 הצטרף לסיבוב הופעות ארוך באירופה עם תאטרון מחול ענבל כקריין ואמר דברי קישור והסברה באנגלית, צרפתית או גרמנית, בהתאם לשפה בה דיברו בארץ בה הופיעו.

ב-1957 הגיע לארצות הברית ושהה בה קרוב לשנה. הוא השתתף כשומע חופשי בבית הספר למשחק של לי שטרסברג בניו יורק. באותו זמן יוסי ידין היה בניו יורק אף הוא ולוהק לתוכנית טלוויזיה אמריקאית. ההפקה חיפשה דובר רוסית לתפקיד קצין ריגול סובייטי וידין המליץ על כוגן לתפקיד. כוגן שהה תקופה מסוימת בהוליווד וגילם את דמותו של אב בסרט Juvenile Delinquency. פעמים בודדות שיחק מחוץ לקאמרי, אחת מהן בתיאטרון האהל, בתפקיד סטנלי קוולסקי, בהצגה "חשמלית ושמה תשוקה, בבימויו של מנחם גולן ב-1959. פעם אחרת שיחק בהצגה "טופז" בתיאטרון השחר, בבימויו של יואל זילברג ב-1969.

בין הצגותיו הבולטות בקאמרי: "עוץ לי גוץ לי" בו גילם את דמותו של שר האוצר במספר הפקות שהשתרעו על פני למעלה משלושים שנה, "רצח", "דודתו של צ'רלי", "השחף", "הם יגיעו מחר" של נתן שחם, "ענבי זעם", "הן לא תיקחהו עימך", "חשיבותה של רצינות", "ענבי זעם", מחזות קלאסיים של שייקספיר, מולייר, צ'כוב, מחזאות ישראלית בת זמננו ועוד. הוא קיבל מלגות והשתלם במשחק בלונדון ובארצות הברית.

כוגן קריין בעשרות תסכיתי רדיו מאז שנת 1960 ועד למותו, בהן הדמות הראשית בתוכנית הבלשית שנחלה הצלחה "אלרי קווין" ובעל הארמון בהצגה "בעלת הארמון" של לאה גולדברג.

הוא הופיע ביותר מ-70 סדרות טלוויזיה ישראליות בערוץ 1, ערוץ 2 וערוצי הכבלים, בהן: "מישל עזרא ספרא ובניו" בבימויו של נסים דיין, "סיטון" בבימויו של אורי ברבש, "כתב פלילי" בבימויו של חיים בוזגלו ו"החיים זה לא הכול" בבימויו של עדי בנימינוב.

ב־1962 שיחק בסרט "חבורה שכזאת" בתור המפקד דודיק. ב-1968 שיחק בסרט "השכונה שלנו" של הגששים, בבימויו של אורי זוהר. ב-1970 שיחק בסרט "התמהוני" של דן וולמן.
ב-1974 שיחק במערבון האמריקאי שצולם בישראל "בילי שני כובעים", בבימויו של טד קוטצ'ף, לצידו של גרגורי פק.
הוא זכור במיוחד בשל תפקידו בסרטו של בועז דוידזון "צ'רלי וחצי" (1974). בסרט גילם את דמותו של חיים זוהר, אביה של גילה (חיה קציר), אהובתו של צ'רלי (יהודה ברקן). ב-1977 שיחק בסרטו של מנחם גולן "מבצע יונתן". ב-1980 שיחק בסרט האמריקאי "האדומה הגדולה ה-1" בבימויו של סמואל פולר, שצולם בישראל.
באותה שנה שיחק בשני סרטי קולנוע בגרמניה. בארצות הברית שיחק בסרט הטלוויזיה בניו-יורק “Top Secret Mission". בערוץ CBS בהוליווד, קליפורניה שיחק ב"Juvenile Delinquency", בבלגיה הופיע ב"שלום ישראל" - בטלוויזיה של בריסל. ב-1982 שיחק בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אישה ושמה גולדה", בה גילם את דמותו של לוי אשכול ושיחק לצידה של אינגריד ברגמן, שגילמה את דמותה של גולדה מאיר. ב-1998 שיחק בסרטה של מיכל בת-אדם "אהבה ממבט שני" לצידה של מיכל זוארץ.

לאחר יציאתו לגמלאות לוהק פחות ופחות לתפקידים בקאמרי, בעיקר בתור מחליף. ב-1997 שיחק נתן כוגן את הצגותיו האחרונות בתיאטרון הקאמרי ובאותה שנה בגיל 83 פתח בקריירת קולנוע בינלאומית והרבה לטוס ולהצטלם במקומות שונים ברחבי תבל כמו בלגיה, מרוקו ועוד. הוא ידע שפות רבות, מה שעזר לו בכך. הוא הוזמן להשתתף בתפקידים ראשיים גם בסרטים צרפתיים שזכו להצלחה רבה בהם:

הסרט זוכה פרס הסזאר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר של שנת 1997 - "מאדאם ז'אק על הטיילת", בבימויו של הבמאי היהודי-צרפתי עמנואל פינקל; כיכב בתפקיד מרכזי לצידו של ז'אן-לואי טרנטיניאן בסרט "אלה האוהבים אותי יסעו אלי ברכבת" (1998); "טנגו רשבסקי" (2003) בתפקיד הראשי של אב המשפחה. בבימויו של סם גרברסקי, הסרט זכה בפרס הסרט המצטיין בפסטיבל הסרטים היהודיים בסינמטק ירושלים ב-2004; בגיל 92, שלוש שנים לפני מותו, שיחק בסרטו האחרון, "לה פרומנד" (2006) בתפקיד הראשי כאב החתן - עליו היה מועמד לפרס הסזאר.

זכה בפרס על מפעל חיים מטעם התיאטרון הקאמרי בספטמבר 2001.

נבחר ליקיר העיר תל אביב-יפו בשנת 2003.

על-שמו קרוי פרס שמעניק התיאטרון הקאמרי לשחקניו.

נתן כוגן היה נשוי לדנה כוגן. השניים היו הורים שתי בנות: טלי-חמוטל ואיילת, מלחינה לתיאטרון וטלי וחמישה נכדים. נכדתו, ענת היא שחקנית.

==תפקידים בתיאטרון הקאמרי==
{|class="wikitable"
|-
! הצגה !! מחזאי !! מתרגם !! במאי !! תפקיד !! הצגת בכורה
|-
| משרתם של שני אדונים
| קרלו גולדוני
| יוסף מילוא
| יוסף מילוא
| פלורינדו
| 23 באוקטובר 1945
|-
| העולם בו אנו חיים
| קרן ויוסף צ'פק
| יוסף מילוא
| יוסף מילוא
| מנהיג הצהובים
| 25 בפברואר 1946
|-
| דודתו של צ'רלי
| ברנדון תומאס
| יאיר בורלא
| יוסף מילוא
| קולונל סר פרנסיס צ'סני
| 16 בספטמבר 1946
|-
| אנטיגונה
| ז'אן אנוי
| נתן אלתרמן
| יוסף מילוא
| זקיף יונס
| 30 בדצמבר 1946
|-
| יעקובובסקי והקולונל
| פרנץ וורפל
| יעקב הורוביץ
| יוסף מילוא
| נהג קוביוסטוס
| 6 באפריל 1947
|-
| ז'אן
| לסלו בוש פקטה
| אמיל פוירשטיין
| טוביה גרינבאום
| פרנץ
| 12 ביוני 1947
|-
| הן לא תיקחהו עימך
| קאופמן והארט
| יאיר בורלא
| יוסף מילוא
| קולנקוב
| 5 באוגוסט 1947
|-
| הספר מסיביליה
| פייר בומרשה
| נתן אלתרמן
| יוסף מילוא
| הרוזן אלמביבה
| 2 בפברואר 1948
|-
| הוא הלך בשדות
| משה שמיר
|
| יוסף מילוא
| אברהם גורן
| 31 במאי 1948
|-
| בגנים
| ליאוניד ליאונוב
| אברהם שלונסקי
| יוסף מילוא
| ויקטור
| 11 באפריל 1949
|-
| לילות הזעם
| ארמן סאלאקרו
| מנשה לוין
| פיטר פריי
| ריבואר
| 31 במאי 1949
|-
| הצל
| יבגני שוורץ
| שלמה טנאי
| לאופולד לינדטברג
| תליין
| 1 בנובמבר 1949
|-
| הם יגיעו מחר
| נתן שחם
|
| יוסף מילוא
| ג'ונה
| 1 בפברואר 1950
|-
| כוכבים נודדים
| שלום עליכם; מרק רזומני; טורקוב
| אברהם שלונסקי
| זיגמונד טורקוב
| מיסטר קלאמר
| 30 באפריל 1950
|-
| הילולת רפאים
| נואל קאוורד
| יאיר בורלא
| חנן סימטאי
| צ'ארלס
| 2 ביולי 1950
|-
| רביזור
| ניקולאי גוגול
| אברהם שלונסקי
| פטר שארוף
| איוון קוזמיץ' שפקין
| 18 ביולי 1950
|-
| קרא לי סיומקה
| נתן שחם
|
| גרשון פלוטקין
| אירלנדר
| 6 בנובמבר 1950
|-
| פונדק בדרך
| פריץ הוכוולדר
| לאה גולדברג
| גרשון פלוטקין
| לואי
| 27 בפברואר 1951
|-
| ארבע כנפות הארץ
| אריה להולה
|
| אריה להולה
| מיור
| 18 ביוני 1951
|-
| מלכת שבא
| סמי גרונמן
| חיים חפר
| גרשון פלוטקין
| בניה, שר צבא
| 20 באוגוסט 1951
|-
| ביבר הזכוכית
| טנסי ויליאמס
| ב. אפרים
| טוביה גרינבוים
| האורח הצעיר
| 14 בינואר 1952
|-
| הקיצו ורננו
| קליפורד אודטס
| רפאל אליעז
| גרשון פל
| ג'ו אקסלרוד
| 21 בספטמבר 1952
|-
| ז'אן ד'ארק
| ברנרד שאו
| יעקב אורלנד
| יוסף מילוא
| דיונוא, הממזר מאורליאן
| 18 בדצמבר 1952
|-
| תעלולי נאסר-א-דין
| ויקטור ויקטוביץ' פזמונים
| שלמה ניצן
| יוסף מילוא
| שוטר מחוטט
| 28 ביולי 1953
|-
| באנברי (חשיבותה של רצינות)
| אוסקר ויילד
| יעקב אורלנד
| זלמן לביוש
| דז'ון וורדינג
| 29 בספטמבר 1953
|-
| ים ובית
| שולמית בת-דורי
|
| שמואל בונים
| ברקה
| 7 בדצמבר 1953
|-
| האיש שבא לסעוד
| קאופמן והרט
| דן בן אמוץ
| היי קיילוס
| ברט ג'פרסון
| 24 באוקטובר 1954
|-
| הקמצן
| מולייר
| נתן אלתרמן
| שמואל בונים
| ואלר
| 26 בינואר 1955
|-
| מוריד הגשם
| ריצ'רד נאש
| רפאל אליעז
| שמואל בונים
| פיל
| 20 ביוני 1955
|-
| כובע הקש האיטלקי
| אז'ן לאביש; מ. מישל
| נתן אלתרמן
| יוסף מילוא
| אמיל
| 18 בינואר 1956
|-
| מלחמת בני אור
| משה שמיר
|
| גרשון פלוטקין
| אנטיפס
| 19 במרץ 1956
|-
| הוא הלך בשדות (חידוש)
| משה שמיר
|
| יוסף מילוא
| אברהם גורן
| 4 ביולי 1956
|-
| לעולם אין לדעת
| גייב שאו
| מ. אריאל
| גרשון פלוטקין
| ולנטין
| 12 בדצמבר 1956
|-
| נערת החלומות
| אלמר רייס
| עמוס קינן
| יוסף מילוא
| קלרק רדפילד, אחד המקסיקנים
| 13 באפריל 1957
|-
| הערב אימפרוביזציה
| לואיג'י פירנדלו
| נתן אלתרמן
| מרסל לופוביצ'י
| ריקו וורי
| 30 בנובמבר 1958
|-
| בית הבובות
| הנריק איבסן
| רפאל אליעז
| קורט הירשפלד
| קרוזסטאד
| 15 בפברואר 1959
|-
| הלילה השנים עשר
| שייקספיר
| רפאל אליעז
| שמואל בונים
| אנטוניו
| 26 באוקטובר 1959
|-
| רוזנים ואביונים
| אדוארדו סקרפטה/ ז'אק פברי
| נתן אלתרמן
| שמואל בונים
| פסקואלה
| 20 ביוני 1960
|-
| מרי סטיוארט
| פרידריך שילר
| דן מירון
| גרשון פלוטקין
| ג'ורג' טלבוט
| 30 בינואר 1961
|-
| כנרת כנרת
| נתן אלתרמן
|
| גרשון פלוטקין
| גרישה
| 30 בדצמבר 1961
|-
| הזמנה לארמון
| ז'אן אנוי
| דוד אבידן
| גיורא מנור
| רומיינוויל
| 21 במאי 1962
|-
| גליליאו
| ברטולט ברכט
| דן מירון
| סם בסקוב
| פילוסוף החצר, וואני
| 21 ביולי 1962
|-
| פונדק הרוחות
| נתן אלתרמן
|
| גרשון פלוטקין
| רוח ג'
| 29 בדצמבר 1962
|-
| וויצק
| גאורג ביכנר
| דן מירון
| שמואל בונים
| טאמבור-מאיור
| 13 באוקטובר 1963
|-
|צ'יפס עם כל דבר
|ארנולד ווסקר
|יורם קניוק
|עודד קוטלר
|המח"ט
|10 בפברואר 1964
|-
| עוץ לי גוץ לי
| אברהם שלונסקי על פי האחים גרים
|
| יוסי יזרעאלי
| שר האוצר
| 15 בדצמבר 1965
|-
| הו אבא אבאל'ה עלוב
| ארתור קופיט
| יעקב שבתאי
| קונרד סוינרסקי
| קומדור רוסבאב
| 28 באפריל 1966
|-
| קדחת אביב
| נואל קאוורד
| יעקב שבתאי
| לאונרד שך
| דוד (האב)
| 22 ביולי 1967
|-
| האישה מן הים
| הנריק איבסן
| עדנה קורנפלד
| לאונרד שך
| הזר
| 20 בנובמבר 1968
|-
| כתר בראש
| יעקב שבתאי
|
| שמואל בונים
| יואב
| 14 בספטמבר 1969
|-
| בשפל (קופרודוקציה עם תיאטרון חיפה)
| מקסים גורקי
| עזה צבי
| היי קיילוס
| מדבדייב
| 24 בנובמבר 1970
|-
| משפט הסופרים במוסקבה
| סטיוארט הוד
| עפרה בן-עמי
| גרשון פלוטקין
| וסילייב
| 5 ביולי 1971
|-
| הפקודה
| סול לויט
| חיים גליקשטיין
| היי קיילוס
| ג'ורג' וו. גריי
| 26 באוקטובר 1971
|-
| הן לא תיקחו עימך
| קאופמן והרט
| עדה בן-נחום
| היי קיילוס
| בוריס קולנקוב
| 30 בדצמבר 1971
|-
| יחי החופש
| טום סטופארד
| עדה בן נחום
| שמואל בונים
| כרמן
| 30 באפריל 1973
|-
| כטוב בעיניכם
| שייקספיר
| אבי עוז
| פיטר ג'יימס
| קורין
| 21 ביולי 1973
|-
| השחף
| אנטון צ'כוב
| דוד אבידן
| לאופולד לינדטברג
| שמראייב
| 20 באפריל 1974
|-
| ביקור הגברת הזקנה
| פרידריך דירנמאט
| חיים גורי; יוסף מילוא
| יוסף מילוא
| הופבאוור
| 14 באוגוסט 1974
|-
| קומדיה של טעויות
| שייקספיר
| דן אלמגור
| פיטר ג'יימס
| הדוכס
| 8 במרץ 1975
|-
| קרנפים
| אז'ן יונסקו
| נסים אלוני
| גלן וולפורד
| פאפיון
| 2 באוגוסט 1975
|-
| אקווס
| פיטר שאפר
| אהוד מנור
| פיטר ג'יימס
| פרנק סטראנג
| 17 ביולי 1976
|-
| אילוף הסוררת
| ויליאם שקספיר
| יוסף מילוא
| יוסף מילוא
| מורה
| 7 במאי 1977
|-
| מותו של סוכן
| ארתור מילר
| דן אלמגור
| עמרי ניצן
| הדוד בן
| 9 ביוני 1979
|-
| הסוחר מוונציה
| ויליאם שייקספיר
| אברהם עוז
| ברי קייל
| תובל
| 22 ביולי 1980
|-
| אותלו
| ויליאם שקספיר
| נתן אלתרמן
| היי קיילוס
| דוכס ונציה, גרציאנו
| 20 בדצמבר 1980
|-
| הנשים העליזות מוינדזור
| ויליאם שקספיר
| ניסים אלוני
| עמרי ניצן
| ג'ון ראגבי
| 16 ביולי 1981
|-
| היער
| אלכסנדר ניקולאייביץ' אוסטרובסקי
| עזה צבי
| יונתן מרזר
| אואר קיריליץ' בוודאייב
| 12 ביוני 1982
|-
| אמדאוס
| פיטר שאפר
| דן מירון
| היי קיילוס
| הרוזן יוהאן קיליאן פון שטראק
| 27 בנובמבר 1982
|-
| מעגל הגיר הקווקזי
| ברטולט ברכט
| נתן זך
| יוהאן טאוב
| זקן הקולחוז, פליט, איכר עשיר ג'
| 27 במאי 1983
|-
| מידה כנגד מידה
| ויליאם שקספיר
| ט. כרמי
| פיטר דיוז
| הנזיר תומאס
| 25 באוקטובר 1984
|-
| קסטנר
| מוטי לרנר
|
| אילן רונן
| ד"ר שנלר
| 11 ביולי 1985
|-
| המלך ואני
| אוסקר המרשטיין
| דן אלמגור
| יוסי אלפי
| שגריר
| 4 באפריל 1987
|-
| אמא קוראז'
| ברטולט ברכט
| מאיר ויזלטיר
| אילן רונן
| קולונל זקן, חייל קשיש
| 9 באפריל 1988
|-
| הריון
| גורן אגמון
|
| איציק ויינגרטן
| אבא
| 3 בנובמבר 1988
|-
| עוץ לי גוץ לי (חידוש)
| אברהם שלונסקי; על פי האחים גרים
|
| יוסף כרמון על פי יוסי יזרעאלי
| שר האוצר
| 11 באפריל 1989
|-
| סוגרים את הלילה
| יוסף מונדי
|
| ישראל גוריון
| זונשטיין
| 8 בנובמבר 1989
|-
| תפילה
| גריגורי גורין; ע"פ "טוביה החולב" של שלום עליכם
| בלה מורגנשטרן; רבקה משולח
| מארק זכארוב
| הרב
| 23 בינואר 1992
|-
| ריצ'רד השלישי
| ויליאם שקספיר
| מאיר ויזלטיר
| עמרי ניצן
| ראש העיר לונדון
| 17 באוקטובר 1992
|-
| ענבי זעם
| פרנק גלאטי על פי ג'ון סטיינבק
| רבקה משולח
| אילן רונן
| ראש העיר הוברוויל
| 19 בינואר 1993
|-
| תמול שלשום
| יורם פאלק בעיבוד לש"י עגנון
|
| יורם פאלק
| ויקטור השמן, רב פייש, בעל בית הקפה
| 25 ביולי 1994
|-
| בויטרה הגזלן
| הלל מיטלפונקט על פי משה קולבאק
|
| הלל מיטלפונקט
| הרב
| 17 ביוני 1995
|-
| רצח
| חנוך לוין
|
| עמרי ניצן
|
| 1 באוגוסט 1997
|-
| אבא של החתן
| יוסף בר-יוסף
|
| מיכאל גורביץ'
| סבא אהרון
| 4 בספטמבר 1997
|-
| כטוב בעיניכם
| ויליאם שייקספיר
| דן אלמגור
| עמרי ניצן
|
| 16 בפברואר 2001
|}

==תפקידים בקולנוע==

{|class="wikitable"
|-
! סרט !! מפיק !! תסריטאי !! במאי !! תפקיד !! שנה !! מידע נוסף
|-
| יונתן וטלי
| מרגוט קלאוזנר, בוריס אל-דור
| מרגוט קלאוזנר, הנרי שניידר (לפי סיפור מאת חנה קאופמן)
| הנרי שניידר
|
| 1953
|
|-
| יצחק ורבקה (20 דקות)
|
|
|בן עויזרמן
|
| 1953
|
|-
| דני ועליזה (45 דקות)
|
| ברוך דינר והארולד אי. סטייברג
| ברוך דינר
|
| 1954
| הסרט נבחר בידי מועצת הסרט הבינלאומית בניו יורק כ"סרט הטוב ביותר על עניין יהודי בשנת 1955"
|-
| אבן על כל מיל
| גוסטב שטיינמץ, יקותיאל פדרמן, שאול גוסקינד
| חיים חפר, אריה להולה
| אריה להולה
|
| 1955
|
|-
| מעשה במונית
| יצחק אגדתי, מרדכי נבון, לארי פריש
| לארי פריש
| לארי פריש
| נתן
| 1956
|
|-
| חולות לוהטים
| רפאל נוסבאום
| רפאל נוסבאום
| רפאל נוסבאום
|
| 1960
|
|-
| חבורה שכזאת
| מרדכי נבון, יצחק אגדתי, יוסף (בומבה) צור
| שאול ביבר, יוסף (בומבה) צור על פי ספרו של ישראל "פוצ'ו" ויסלר "חבורה שכזאת"
| זאב חבצלת
| מפקד פלוגה
| 1962
|
|-
| כלוב הזכוכית
| מאיר מגן, יואל נוימן, פיליפ ארטואיס
| פיליפ ארטואיס
| פיליפ ארטואיס
| רופא
| 1965
| קופרודוקציה ישראלית-צרפתית
|-
| פיצוץ בחצות
| מרדכי נבון, מאיר מגן
| משה הדר, מאיר מגן, דוד גרינברג
| בימוי הרווה ברומברג'ה, בימוי השלמות דוד גרינברג
|
| 1965
| קופרודוקציה ישראלית-צרפתית
|-
| אישה בחדר השני
| יצחק צפל ישורון
| יצחק צפל ישורון
| יצחק צפל ישורון
|
| 1967
|
|-
| השכונה שלנו
| אברהם דשא (פשנל), חיים טופול
| טלילה בן זכאי, אברהם דשא (פשנל) ושייקה אופיר
| אורי זוהר
| הקצין רוסקובסקי
| 1968
|
|-
| התמהוני
| עמי ארצי
| דן וולמן
| דן וולמן
| אבא
| 1970
|
|-
| Death Has No Friends
|
|
|
| ד"ר ברוורמן
| 1970
|
|-
| בלומפילד
| ג'ון היימן, וולף מאנקוביץ'
| וולף מאנקוביץ', יוסף גרוס, על פי ספרו של גרוס
| ריצ'רד האריס
| חבר ועדה
| 1971
| קופרודוקציה אנגלית-ישראלית
|-
| פלוך
| אלפרד פליין, חיים זלדיס
| חנוך לוין, דן וולמן
| דן וולמן
|
| 1972
|
|-
| צ'רלי וחצי
| שמחה זבולוני
| אלי תבור
| בועז דוידזון
| חיים זוהר (אביה של גילה)
| 1974
|
|-
| בילי שני כובעים
|
|
| טד קוצ'ף
|
| 1974
|
|-
| לופו בניו יורק
| מנחם גולן, יורם גלובוס
| שמעון ישראלי, בועז דוידזון
| בועז דוידזון
|שגריר ישראל בארה״ב
| 1976
|
|-
| מבצע יונתן
| מנחם גולן, יורם גלובוס
| קלארק ריינולדס, מנחם גולן
| מנחם גולן
| עו"ד גרוסמן
| 1977
| היה מועמד לקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר בפרס האוסקר
|-
| האדומה הגדולה ה-1
| ג'ין קורמן
| סמואל פולר
| סמואל פולר
|
| 1980
| צולם בישראל, גרסה משוחזרת בתוספת 40 דקות הוצגה בפסטיבל קאן 2004
|-
| מאדאם ז'אק על הטיילת
|
|
| עמנואל פינקל
| בתפקיד הראשי
| 1997
| הסרט זכה בפרס הסזאר הצרפתי
|-
| מקום טוב (14 דקות)
|
| איילת ברגור
| איילת ברגור
| משה
| 1997
|
|-
| סודות משפחה
|
| שמי זרחין על פי הרומן של יהודית קציר
| ניצה גונן
| עוה"ד שמואלי
| 1997
|
|-
| אהבה ממבט שני
| מיכל בת-אדם
| מיכל בת-אדם
| מיכל בת-אדם
|
| 1998
|
|-
| אלה האוהבים אותי יסעו אלי ברכבת
|
|
| פטריס שרו
| בתפקיד מרכזי
| 1998
|
|-
| פרא
|
| יורם גל
| יורם גל
|
| 1999
|
|-
| מסעות
|
| עמנואל פינקל
| עמנואל פינקל
| בתפקיד ראשי
| 1999
| סרט צרפתי, סרטו הארוך הראשון של עמנואל פינקל, הבכורה העולמית בשבוע הבמאים בפסטיבל קאן
|-
| Stormy Weather (איסלנד)
|
| Solveig Anspach, Roger Bohbot, Pierre-Erwan Guillaume, Cecil Vargaftig
| Solveig Anspach
|
| 2003
|
|-
| טנגו רשבסקי (צרפת)
|
| פיליפ בלשבנד, סם גרברסקי
| סם גרברסקי
| בתפקיד הראשי של דולפו, אב המשפחה
| 2003
| הסרט זכה בפרס הסרט המצטיין בפסטיבל הסרטים היהודיים בסינמטק ירושלים ב–2004
|-
| לה פרומנד (35 דקות)
|
| מרינה דה ואן
| מרינה דה ואן
| בתפקיד הראשי כרוברט, אביו של דוד החתן
| 2006
| על תפקיד זה היה מועמד לפרס הסזאר
|}

==תפקידים בטלוויזיה==

{|class="wikitable"
|-
! סדרה/תוכנית !! סוגה !! ערוץ !! תסריטאי !! במאי !! תפקיד !! שנה !! מידע נוסף
|-
| מי ורדים מפורט סעיד
|
|
| גדעון תלפז על פי סיפורו
| רם לוי
|
| 1972
| סרטו העלילתי הראשון של רם לוי
|-
| מישל עזרא ספרא ובניו
| סדרת דרמה בת 5 פרקים
| ערוץ 1
| נסים דיין ואמנון שמוש (על פי ספרו של שמוש)
| נסים דיין
| קולונל
| 1982
|
|-
| אישה ושמה גולדה
| סרט טלוויזיה אמריקאי
|
| הרולד גסט, סטיב גטרס
| אלן גיבסון
| לוי אשכול
| 1982
|
|-
| Erinnerung - זיכרון
| סרט טלוויזיה
|
| ריצ'רד בלנק
| Horst Schier
| Hotelbesitzer
| 1982
| הפקה מערב גרמנית
|-
| אהבות ביתניה
| סרט טלוויזיה
| ערוץ 1
| מוטי לרנר
| סלבה צ'פלין
|
| 1993
|
|-
| סיטון
| סדרת טלוויזיה
| ערוץ 1
| בני ברבש
| אורי ברבש
| ליאון ספורטה
| 1995
|
|-
| מיי פירסט סוני
| סדרת טלוויזיה
| ערוץ 2
|
| אורי ברבש
|
| 2001
|
|-
| כל מה שיש לי
| סרט טלוויזיה
| ערוץ 2 טלעד
|
| קרן מרגלית
|
| 2002
| הסרט זכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל פיפא-ביאריץ בצרפת
|-
| כתב פלילי
| סדרת טלוויזיה
|
| גידי מרון, עופר גרינשטיין
| חיים בוזגלו
| גוסטב
| 2005
|
|-
| החיים זה לא הכול
| סדרת טלוויזיה
| ערוץ 2, HOT קומדי סנטרל
| דניאל לפין, חיים אידיסיס, עופר קניספל וגאיה וילדמן
| עדי בנימינוב
| הדוד שמחה
| 2005
|
|-
| הימנית האחרונה של מקס בר (52 דקות)
| סרט דרמה מוקומנטרי
|
|
| אבידע ליבני
|
| 2006
|
|}

==לקריאה נוספת==
* לאה גילולה, "העיקר הוא העשייה - שיחות עם נתן כוגן", בתוך: במה - רבעון לדרמה מספר 170, כרך ל"ז, תשס"ד 2003, דבורה גילולה ועמוס יובל (עורכים), הוצאת עמותת-במה מיסודו של ישראל גור, עמ' 9–40.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* ענת זהר, [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=630159 מת נתן כוגן], באתר נענע 10,16 באפריל 2009
* 
* [http://www.ishim.co.il/p.php?s=נתן+כוגן נתן כוגן], באתר אישים
* [https://web.archive.org/web/20120629140429/http://www.edb.co.il/name/נתן_קוגן/ נתן כוגן], באתר אידיבי

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון המטאטא
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2003
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009