OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מלך הקומדיה

מלך הקומדיה (אנגלית: The King of Comedy) הוא סרט של מרטין סקורסזה משנת 1982 בכיכובם של רוברט דה נירו וג'רי לואיס.

הסרט לא זכה להצלחה קופתית מרשימה אך עם הזמן זכה להערכה מחודשת על הצורה הצינית בה הוא מציג את עסקי השעשועים.

==תקציר העלילה==
במרכז העלילה רופרט פאפקין (רוברט דה נירו), אספן חתימות לא יוצלח בן 34 החי עם אימו, אשר חולם להיות סטנדאפיסט מפורסם. לצורך כך הוא חוטף את ג'רי לנגפורד, מנחה מפורסם של תוכנית אירוח לילית מצליחה הנערץ עליו (ג'רי לואיס המשחק דמות הדומה לו עצמו) בעזרתה של מעריצה מעורערת נוספת של לנגפורד מאשה (סנדרה ברנרד). השניים מחזיקים במנחה המפורסם כבן ערובה בתמורה להזדמנות להופיע בקטע הסטנד-אפ בתוכנית של לנגפורד.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
! שם השחקן/נית !! שם הדמות !! אודות הדמות
|-
| רוברט דה נירו || רופרט פאפקין || אספן חתימות לא יוצלח בן 34 החי עם אימו, אשר חולם להיות סטנדאפיסט מפורסם.
|-
| ג'רי לואיס || ג'רי לנגפורד || מנחה מפורסם של תוכנית אירוח לילית מצליחה.
|-
| סנדרה ברנרד || מאשה || מעריצה של ג'רי לנגפורד המעורערת בנפשה.
|-
| דיאן אבוט || ריטה קין || מלצרית ובת-זוגו של פאפקין.
|-
|}

==ראו גם==
* ג'וקר

== קישורים חיצוניים ==

ביקורות
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטי מרטין סקורסזה
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פולחן
אל-כרמל

אל-כרמל (בערבית: الكرمل או خربة الكرمل) הוא כפר פלסטיני בנפת חברון. מספר תושביו של הכפר הגיע בסוף 2006 ל-2,934. הכפר מזוהה בתור מקומו של האתר המקראי כרמל. בתקופה הביזנטית היה במקום יישוב נוצרי גדול. לפי המסורת המקומית תושבי הכפר, רובם מחמולת מח'אמרה, הם יהודים שהתאסלמו.

==אטימולוגיה==
המילה כַּרְמֶל נגזרה מן המילה כֶּרֶם, ופירושה הוא: מְקוֹם כרמים, מְקוֹם גידול ענבים ובהקשר רחב יותר: מְקוֹם מטע של כל פרי.<ref></ref>

==מיקום==
הכפר ממוקם במקומה של "חירבת אל-כרמל", כפר בת של הכפר הפלסטיני הגדול באזור - יטא. במפקד האוכלוסין שנערך בימי המנדט הבריטי בשנת 1931 היישוב לא היה קיים. בסקר מיפוי מטעם הצבא הבריטי שנערך בשנת 1944 נכתב כי במקום מצויה "חורבה". במפקד האוכלוסין שנערך על ידי ממלכת ירדן בנובמבר 1961 היה מספר התושבים 146. במפקד הישראלי משנת 1967 ירד מספר התושבים ל-76 נפש. כיום, כאמור, מספרם 2,934 תושבים.

גורם חשוב שהייתה לו השפעה על מיקומו של היישוב בעבר היה המעיין - עיון אל-כרמל, מצפון לחורבה. בשוליו של מכתש טבעי נובעים כמה מעיינות נקרה קטנים שמימיהם נוקזו לבריכת ביטון שנבנתה על ידי שלטונות המנדט הבריטי. כיום הבריכה מלאה מי גשם - מכוסה ירוקת - ומהווה מקום שתייה לעדרי הצאן. המעיינות מטפטפים משכבות חוואר מתקופת הטורון - כמו מעיינות אחרים מסוג זה בהרי חברון.

==תולדות המקום==

שם המקום מופיע בתנ"ך כמקום בו הציב שאול המלך מצבה לאחר ניצחונו על העמלקי - .

מדרום למעיין מתנשאת חורבה בולטת: שרידי כנסייה מהתקופה הביזנטית ומגדל צלבני קדום. מחלקת העתיקות הירדנית מצאה מדרום ליישוב שרידים של שתי כנסיות נוספות, המעידות על קהילה נוצרית גדולה כאן בתקופה הביזנטית

בתקופות הרומית, ביזנטית וגם בתקופה צלבנית שימש המקום כבסיס צבאי, מִנהלי וכלכלי חשוב - יחד עם היותו צומת דרכים חשוב.

== לקריאה נוספת ==
* זאב משל, דרום-מזרח הר-חברון (בתוך) נופים ואתרים - פרסומי מטכ"ל/קצין חינוך ראשי, ענף ההשכלה - משרב הביטחון - ההוצאה לאור - מהדורה שלוש עשרה - 1983.
<div style="direction: ltr;">
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* גדעון לוי [http://www.haaretz.co.il/hasite/pages/ShArtPE.jhtml?itemNo=996616&contrassID=2&subContrassID=4&sbSubContrassID=0 קופצים בראש] - הארץ - על בריכת המים
* [http://www.palestineremembered.com/GeoPoints/Khirbat_al_Karmil_2118/index.html ח'רבת אל-כרמל], באתר Palestine Remembered

== הערות שוליים ==

כרמל
כרמל
כרמל
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
ואסיל גבשווילי

ואסיל גָבַּשווילי (בגאורגית: ვასილ გაბაშვილი; 1853–1933) הידוע גם בשמו הרוסי ואסילי דוידוביץ' גבייב (ברוסית: Василий Давидович Габаев) היה איש צבא גאורגי, מפקד בשירות האימפריה הרוסית והרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.

כבן למשפחת אצילים שירת גבשווילי כקצין בצבא האימפריה הרוסית ולקח חלק במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), שנערכה מול האימפריה העות'מאנית. לאחר מכן לחם גבשווילי במלחמת העולם הראשונה וקודם, בשנת 1916, לדרגת לוטננט גנרל (דרגה אחת נמוכה מגנרל). הוא שירת כמפקד הצבאי של טביליסי משנת 1916 ועד לשנת 1917 בה מונה כמפקד הכוח הצבאי הגאורגי החדש שהיה הבסיס לצבא הגאורגי שהוקם מאוחר יותר. הוא כיהן בתפקידים בכירים בצבא גאורגיה בתקופת העצמאות הקצרה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בשנים 1918–1921 ופרש לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה בשנת 1921.

== מקורות ==
* ניקו ג'ווחישווילי (2003), [http://books.google.com/books?id=vPFNAAAAMAAJ&pgis=1 גאורגים תחת הדגל הרוסי]: המנהיגים הצבאיים והפוליטיים של גאורגיה בתקופת שירותם תחת רוסיה 1703-1917 (Грузины под Российским Флагом: Грузинские военные и государственные деятели на службе России в), עמ' 95 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי צבא גאורגים
קטגוריה:טביליסי: היסטוריה 
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1853
קטגוריה:נפטרים ב-1933
סינוד

[[תחריט גרמני מהמאה ה-17 של סינוד דורט]]
סינוד (מיוונית: Σύνοδος) הוא ועידה כנסייתית בכירה, המתכנסת לשם הכרעה בענייני אמונה, פולחן ומנהל. מקור המילה במונח היווני שמשמעותו "אספה" או "מפגש", דומה במשמעותו לביטוי הלטיני "Concilium" ("קונקיליום" או "קונציליום"). במקורו היה הסינוד מפגש שבו כינס בישוף את הכמרים הכפופים לו, ואילו הקונסיליום היה כינוס בו הארכיבישוף כינס את הבישופים הכפופים לו. בכנסיות הקתולית והאורתודוקסית נעשה כיום שימוש במושג סינוד לכל כינוס דתי בו מתקבלות החלטות הקשורות לאמונה. בעת החדשה נוצל השם על ידי יהודים לתרגום המושג "סנהדרין" ללועזית, ובמובנו זה שימש בין היתר לתיאור אסיפות הרפורמים.

ועידה אקומנית היא סינוד כלל-כנסייתי (ומכאן השם "אקומני", דהיינו כלל-עולמי), אם כי למעשה מדובר בביטוי סובייקטיבי הקובע את גבולות הכנסייה הכלל-עולמית בהתאם להשקפת מכנסי הוועידה. ועידה אקומנית מכונה לעיתים גם "סינוד כללי", ובכנסייה הקתולית גם בכינוי "סינוד קדוש" (בלטינית: sancta synodus). החלטה של קונסיליום או של סינוד אקומני נקראת "קאנון" (חוק), ומכאן – החוק הקאנוני הוא סך כל ההחלטות שהתקבלו במהלך ההיסטוריה הנוצרית בקונציליומים שונים במקומות שונים ובוועידות האקומניות השונות. החוק הקאנוני מכתיב את האמת הכנסייתית (ה"דוגמה").

ברוח דומה קיימים סינודים לאומיים או אזוריים, בהתאם להיקף ההשתתפות בהם, והמושג מתייחס גם למועצות קבועות של בישופים נושאי תפקיד בכנסיות מסוימות, המכונות לעיתים "סינוד קבע". סוג ייחודי של סינוד הוא "סינוד דיוקסיה", בו מכנס הבישוף המופקד על הדיוקסיה את הכפופים לו, ולסינוד זה אופי של מתן הנחיות ולא של ועידה המתכנסת לשם הכרעה בעניין מסוים. במושב הרביעי של ועידת הוותיקן השנייה הוכרז על הקמת מועצה מצומצמת קבועה של בישופים, כחלק מן הקוריה הרומאית המכונה "הסינוד הקתולי הבינלאומי", המתכנסת אחת לשנתיים. סינוד קבוע זה נועד לקדם את שיתוף הפעולה בין הבישופים לבין האפיפיור.

==לקריאה נוספת==
* אהרון לירון, הנצרות וארץ הקודש, הוצאת צ'ריקובר, 1997, , עמ' 226

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/14388a.htm סינוד באנציקלופדיה קתוליקה]
* 

*
קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:נצרות
האל האב (נצרות)

השילוש הקדוש
פסל של השילוש הקדוש בקתדרלת סן דני בצרפת: האב במרכז אוחז ומחבק את ישו בדמות שה האלוהים, ומעליו רוח הקודש בדמות יונה
האל האב בנצרות הוא אחד משלוש הישויות של השילוש הקדוש, המהוות את האלוהים האחד והשלם. האמונה באלוהים כשילוש היא דוגמה עליונה כמעט בכל הכנסיות ומבחן ראשי לאורתודוקסיה, וכל שוללי עיקר זה הוקעו ככופרים לפחות מאז ועידת ניקיאה ב-325. הנצרות מאמינה כי אף שקיים רק אלוהים אחד, הוא מופיע כשלוש ישויות שונות: האב, האל הבן שהתגשם בבשר בישו ורוח הקודש.

בדתות פוליתאיסטיות רבות, האל העליון מתואר כ"אביהם של האלים ובני האדם". ביהדות אלוהים מכונה "אבינו" משום שהוא הבורא והיוצר, קובע החוקים והמגן, בדומה לתפקידו המסורתי של אב במשפחה. בדומה לכך, בנצרות ניתן לאל האב תואר זה מסיבות אלו, אך גם משום אבהותו על ישו, מבשר הדת. קשר זה של האל האב אל בנו היחיד, הוא מערכת יחסים אינטימית ובלעדית, החורגת מזו הקיימת ביהדות.

==האל האב במקורות המוקדמים==
===בברית החדשה===
רעיון אבהותו של האל על ישו בנו התגבש בנצרות בשלב מוקדם. ניתן ללמוד על קשר זה ועל משמעותו הייחודית והאינטימית, ממקומות רבים בברית החדשה. כך לדוגמה בבשורה על-פי לוקאס, המביאה את מעשה הבשורה למרים:

וכך באיגרת אל העברים:

רעיון אבהותו של האל נזכר הן בדבריו של ישו:
 
והן בדברי האל האב:

===בתפילת אני מאמין===
תפילת "אני מאמין" שנוסחה כהצהרת אמונים שנאמרת לפני הטבילה, מזכירה את עקרון האבהות בפשטות:

בוועידת ניקיאה שנערכה בניקיאה בשנת 325, התגבש נוסחה של תפילת "אני מאמין" בנוסח המוכר כ"נוסח ניקיאה". נוסח זה הרחיב את נוסח השליחים והוסיף עליו. הוא הקדיש את עיקר האמונה הראשון לאל, ואת העיקר השני לאבהות:

==האל האב הלכה למעשה==
מרבית הנוצרים רואים באל האב את היעד הבלעדי לתפילותיהם, שלעיתים מוצעות בשם ישו המשיח. תפילת האדון, למשל, מתחילה בפנייה "אבינו שבשמיים". בתאולוגיה של הנצרות המזרחית-אורתודוקסית האל האב הוא ה"מקור" של הבן ורוח הקודש, בעוד שבתאולוגיה הנוצרית המערבית לכל אחת משלוש הישויות יש מקור ואופי אלוהי משלה. המטיף יוחנן הקדוש מדמשק (676–749) כתב על היחס בין האל האב לשתי הישויות האחרות בשילוש הקדוש: 

מרבית הנוצרים מאמינים כי יחסו של האל כלפי האנושות הוא כשל אב אל בניו, ובני האדם מכונים לעיתים "ילדיו של אלוהים" או "ילדיו המאומצים של האל". לפי הנצרות, מקורו של רעיון המשפחה הוא ביחס האל לברואיו:

בני אנוש יכולים להשתתף במערכת היחסים הנצחית בין האב לבנו, באמצעות ישו, שירש חלק מתכונותיו האלוהיות של האל ומוגדר כיורשו:

לנוצרים המאמינים בשילוש הקדוש – המהווים כיום את מרבית המאמינים – האל האב אינו נפרד מהאל הבן (שישו הוא התגלמותו) ומרוח הקודש, אך ישנם כנסיות שלהן דעות אחרות באשר למשמעותו של השילוש הקדוש. כאותם הקובעים כי האל-האב, הבן ורוח הקודש הם ישויות נבדלות לחלוטין (טריתאיזם), או התגלמויות שונות של ישות אחת (מודליזם).

==ראו גם==
* האל האב
* השילוש הקדוש
* רוח הקודש (נצרות)

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.kingdomready.org/topics/god.php מאמרים, mp3 וסרטונים בנושא דמות האל בנצרות עם מראי מקום מהברית החדשה] 
*[https://web.archive.org/web/20070814101550/http://www.plymouthbrethren.org/topic.asp?topic_id=14 מספר מאמרים על האל בראייה הנוצרית] 
* 

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
וילהלם גוסטלוף

וילהלם גוסטלוף (בגרמנית: Wilhelm Gustloff; 30 בינואר 1895 – 4 בפברואר 1936) היה המנהיג הגרמני של המפלגה הנאצית בשווייץ, אותה ייסד בדבוס ב-1932.

==ביוגרפיה==
גוסטלוף, שעבד כמטאורולוג בשירות ממשלת שווייץ, הצטרף ב-1929 למפלגה הנאצית, ה-NSDAP, והשקיע מאמצים רבים בהפצת הספר האנטישמי "הפרוטוקולים של זקני ציון", עד כדי כך שחברי הקהילה היהודית בשווייץ תבעו את מפיץ הספר, המפלגה הנאצית השווייצרית, על הוצאת דיבה. גוסטלוף נורה ונהרג בפברואר 1936 על ידי דוד פרנקפורטר, סטודנט יהודי שביקש לשים קץ לפעילותו האנטישמית הנמרצת.

הוא נקבר בהלווייה ממלכתית בעיר הולדתו שוורין שבמקלנבורג (גרמניה), בה נכחו אדולף היטלר, יוזף גבלס, הרמן גרינג, היינריך הימלר, מרטין בורמן ויואכים פון ריבנטרופ. אלפים מחברי הנוער ההיטלראי ניצבו לאורך מסע ההלווייה. ארונו, שהובל ברכבת מיוחדת מדבוס אל שוורין, עצר בתחנות שטוטגרט, וירצבורג, ארפורט, האלה, מגדבורג וויטנברג. אלמנתו, אמו ואחיו נכחו בהלווייה וקיבלו ברכות ניחומים אישיות מהיטלר עצמו. ארנסט וילהלם בולה היה ראשון המספידים. 

הנאצים, שרתחו מזעם, לא הגיבו בפוגרום לרצח גוסטלוף, שהפך מרטיר של הרעיון הנאצי והבליגו, כיוון שהתאריך היה בסמוך לאולימפיאדת ברלין (1936), שהתקיימה ארבעה חודשים לאחר ההתנקשות, והיטלר חשש מכך שהאולימפיאדה תבוטל. עם זאת, רציחתו הייתה מאוחר יותר חלק מן התעמולה ששימשה אמתלה לביצוע פוגרום ליל הבדולח ב-1938.

המשטר הנאצי קרא על שמו את אוניית הנוסעים "וילהלם גוסטלוף", שהוטבעה ב-1945 תוך אובדן של למעלה מ-9,000 נפש. כמו כן נקראו על שמו קרן וילהלם גוסטלוף (Wilhelm-Gustloff-Stiftung) ובית החרושת לאקדחים "וילהלם גוסטלוף ורקה" (Wilhelm Gustloff Werke, שם ביהח"ר הוחלף במלחמת העולם ה-2).

עלילת הנובלה "בהילוך של סרטן" מאת הסופר הגרמני גינטר גראס נסובה סביב קורותיה וגורלה של האונייה "וילהלם גוסטלוף" הקרויה על שמו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Peter Bollier, 4. Februar 1936: das Attentat auf Wilhelm Gustloff; in: Roland Aergerter (Hrsg.), Politische Attentate des 20. Jahrhunderts, Zürich, NZZ Verlag, 1999.
* Matthieu Gillabert, La propagande nazie en Suisse, L'affaire Gustloff 1936, Lausanne, presses polytechniques et universitaires romandes, 2008.
* Emil Ludwig; Peter O. Chotjewitz; Helmut Kreuzer (Hrsg.), Der Mord in Davos, Herbstein, März, 1986. 
</div>
* גינטר גראס. בהילוך של סרטן - נובלה. מגרמנית: רחל בר-חיים. תל אביב, זמורה-ביתן, מוציאים לאור, תשס"ה-2004.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wiesenthal.com/site/pp.asp?c=fwLYKnN8LzH&b=243125 A Survey of Nazi and Pro-Nazi Groups in Switzerland: 1930-1945.]
* האתר [https://web.archive.org/web/20080622131225/http://www.wilhelmgustloff.com/welcome.htm Wilhelm Gustloff] (באנגלית ובגרמנית), המוקדש למחקר ההיסטורי של האסון הימי שנשכח.

קטגוריה:נאצים שנרצחו
קטגוריה:הרוגי התנקשויות
קטגוריה:פוליטיקאים שווייצרים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1936
איגנץ פון פופיל

איגנץ פון פופיל (בפולנית: Ignatz (Ignacy) von Popiel; 27 ביולי 1863, גליציה – 2 במאי 1941) היה שחמטאי פולני-אוקראיני.

== ביוגרפיה ==
פון פופיל החל את הקריירה השחמטאית שלו בלבוב בשנת השמונים של המאה ה-19. בשנת 1886 הגיע למקום העשירי בתחרות וינה. בשנת 1887 הגיע למקום השני בתחרות וינה. בשנת 1889 חלק מקום 3–4 בתחרות וינה, וחלק מקום 5–6 בתחרות ברסלב (ניצח: עמנואל לסקר). בתחרות זו ניצח פון פופיל את אלוף העולם עמנואל לסקר בכלים השחורים.

בשנת 1892 חלק מקום 1–3 בשלב המוקדמות וסיים שביעי בתחרות דרזדן. בשנת 1895 ניצח בתחרות לבוב. בשנת 1896 חלק מקום 2–3 בתחרות אייזנך, הגיע למקום ה-13 בתחרות בודפשט וניצח בתחרות לבוב. בשנת 1897 חלק מקום 1–2 בתחרות המוקדמות וניצח בתחרות ברלין. בשנת 1898 חלק מקום 10–11 בתחרות קלן. בתחרות זו ניצח פון פופיל את דוד ינובסקי.

בשנת 1899 הגיע למקום התשיעי בתחרות וינה. בשנת 1900 חלק מקום 11–12 בתחרות מינכן. בשנת 1902 הגיע למקום ה-18 בתחרות הנובר ולמקום ה-16 בתחרות מונטה קרלו. בתחרות זו ניצח פון פופיל את גאורג מרקו.

בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הגיע למקום השישי בתחרות וינה. לאחר המלחמה נחשב פון פופיל לאחד משחקני השחמט החזקים ביותר בלבוב. בשנת 1925 הגיע למקום השני באליפות לבוב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.edochess.ca/players/p549.html אומדן מד כושר של פון פופיל ]
* [https://web.archive.org/web/20071208141327/http://sbchess.sinfree.net/Popiel_Blackmar_Diemer.html על תרומתו של פון פופיל לגמביט בלקמר-דימר]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים פולנים
קטגוריה:שחמטאים אוקראינים
קטגוריה:דרוהוביץ': אישים
קטגוריה:ילידי 1863
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1941
שמואל ליפשוץ

שמואל ליפשוץ (בגרמנית: Samuel Lipschütz; 4 ביולי 1863, אוז'הורוד בירת חבל זקרפטיה, או רוסיה הקרפטית באוקראינה – 30 בנובמבר 1905, המבורג) היה שחמטאי יהודי-הונגרי-אמריקאי. היה אלוף ארצות הברית בין השנים 1889-1890 ובשנת 1902.

== קריירה ==
ליפשוץ היגר לארצות הברית בשנת 1880, בגיל 17. בזמן קצר נודע שמו בחוגי השחמט ובשנת 1883 הוא נבחר לקבוצה שתייצג את ניו-יורק בתחרות שחמט מול פילדלפיה. ליפשוץ זכה בשני משחקיו. בשנת 1885 זכה ליפשוץ באליפות מועדון ניו-יורק ושנה לאחר מכן השתתף בתחרות הבינלאומית שהתקיימה בלונדון, שם ניצח את יוהנס צוקרטורט וג'ורג' הנרי מקנזי . 

בתחרות האמנים בניו-יורק, בשנת 1889 ליפשוץ הגיע שישי והיה לשחקן האמריקאי היחיד שזכה בפרס. ליפשוץ ניצח באליפות ארצות הברית בשנת 1890 ו-1892. ליפשוץ הבטיח למועדון מנהטן את הגביע של "Staats-Zeitung" לצמיתות לאחר שזכה בו שלוש פעמים ברציפות (תיקו בודד מול וילהלם שטייניץ). בשנת 1900 ניצח ליפשוץ באליפות מועדון מנהטן בהקדימו את פרנק מרשל וג'קסון שוואלטר. 

ליפשוץ שיחק פעמיים מול עמנואל לסקר ושני המשחקים הסתיימו בתיקו. מספר משחקים ששיחק ליפשוץ פורסמו כדוגמאות למשחקי אמנים.

ליפשוץ עדכן את הספר The Chess-Player's Manual וערך את ספר התחרות The Rice Gambit. 

לאחר שלקה במחלת ריאות נסע ליפשוץ להמבורג לצורך טיפול ומת לאחר ניתוח.

==התמודדויות==
{| class="wikitable sortable"
! שנה !! מיקום !! המתמודד השני !! class="unsortable" colspan="2" | תוצאה
|-
|1886 ||ניו יורק || ג'ורג' הנרי מקנזי || 5.5 מ-13 || הפסד
|-
|1888 || ניו יורק || אז'ן דלמאר || 3 מ-8 || הפסד
|-
|1892 || ניו יורק || ג'קסון שוואלטר || 10.5 מ-15 || ניצחון
|-
|1895 || ניו יורק || ג'קסון שוואלטר || 5.5 מ-14 || הפסד
|-
|1896 || ניו יורק || ג'קסון שוואלטר || 5.5 מ-14 || הפסד
|-
|1898 || גרוב ספרינגס|| פרנק מרשל || 3 מ-3 || ניצחון
|-
|1899 || ניו יורק || דוד ינובסקי || 1.5 מ-5 || הפסד
|-
|1899 || ניו יורק || ויליאם דה וויסר|| 5 מ-7 || ניצחון
|-
|1899 || סרטוגה|| פרנק מרשל || 3 מ-3 || ניצחון
|-
|1900 || ניו יורק || פיליף ריצ'רדסון|| 3 מ-6 || תיקו
|-
|}

== דוגמאות מתוך משחקיו ==
{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0" 
|

|}
סיום משחק שהתקיים בלונדון, בשנת 1886 בין ליפשוץ בלבן לאמיל שאלופ בשחור. הלבן מנצל את חולשת הקו האחורי של השחור 
1. מהג4 צ:ג4 2. צ:ו8 מט. אם 1... מהה6 2. מה:ה6 צ:ה8 3. מהז8 מט).

== לקריאה נוספת ==
* Anthony J. Gillam, Samuel Lipschütz, , שנת 2000

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S076212000000141000000000017810100 מידע כללי]

קטגוריה:יהודים הונגרים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אלופי ארצות הברית בשחמט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1863
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1905
כיכר המושבות

כיכר המושבות היא כיכר עירונית בדרום תל אביב.

כיכר המושבות היא אחת הכיכרות הוותיקות בעיר המהווה צומת דרכים ורחובות מרכזיים אשר סביבם מסחר. היא נקראה על שם המושבות היהודיות בארץ ישראל, מפני שסביבה מוקמו קווי האוטובוסים שיצאו מתל אביב אליהן.

בכיכר נפגשים חמישה רחובות: רחוב אלנבי מצפון והמשכו כרחוב העלייה מדרום, דרך בגין ממזרח והמשכה כ"דרך יפו" במערב, ורחוב החשמל המוביל לשכונת רמת השרון וגן החשמל בצפון מזרח. הכיכר גובלת בשכונת פלורנטין, שכונת נווה שאנן ובקרבתה נמצא שוק לוינסקי.

בסוף שנות ה-30 נבנה בכיכר מעגל תנועה שכלל מזרקה ומדשאה עם מפרץ חנייה עבור קווי אוטובוסים שיצאו אל מחוץ לעיר. בסוף שנות החמישים שונו פני הכיכר, ובדומה לכיכר מגן-דוד, בוטל מעגל התנועה ונבנה מעבר תת-קרקעי להולכי רגל. המנהרה נבנתה בשל עומס התנועה הרב החוצה את הצומת בעורקי התחבורה הראשיים, אך ספגה ביקורת בטענה שאין בה צורך והיא בזבוז של כספי ציבור. במאי 1965 נחנכו במנהרות דרגנועים.

לאחר תקופה ארוכה של הזנחה, שבמהלכה הייתה לאתר מקובל בקרב דרי רחוב, שופצה הכיכר יחד עם כיכר מגן-דוד ב-2007 והמעברים התת-קרקעיים נסגרו ונאטמו כדי לאפשר שם הקמה של קו רכבת קלה בעתיד. השיפוץ בוצע על ידי החברה העירונית אחוזות החוף והסתיים בפברואר 2008 בעלות של שבעה מיליון ש"ח. במהלך העבודות חודשו פניה של הכיכר, אולם מרבית הבניינים הסובבים אותה סובלים עדיין מהזנחה. במרכז הכיכר הוצב לוח מודעות בסגנון ישן, עליו תמונות ומידע על הכיכר של פעם ועל תל אביב בתקופת המנדט. סמוך לכיכר נמצאת תחנת אלנבי של הקו האדום, ובעתיד הקו הסגול יחצה את הכיכר, מרחוב אלנבי לרחוב העלייה (שיסגרו לתנועת כלי רכב).

עיריית תל אביב הציבה שתי לוחיות זיכרון בכיכר המושבות:
* מול הבית באלנבי 138 - לוחית זיכרון של אצ"ל לזכר פיצוץ משרדי העלייה של המנדט שהיו שם ב-12 בפברואר 1944.
* בכיכר, במפגש הרחובות החשמל ואלנבי - לוחית זיכרון של לח"י ללוחם שנפל בקרב עם משוריינים בריטיים במקום ב-9 בדצמבר 1947. בקרב זה נהרגה מאש הבריטים גם הנערה ציפורה בסמני בת ה-14.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Hamoshavot Circle1949.jpgכיכר המושבות 1949
קובץ:The_Moshavot_square_Tel_Aviv.JPG|כיכר המושבת 2008
File:Memorial plaque of Lehi in Hamoshavot square, Tel Aviv.JPG|לוחית זיכרון של לח"י
File:Memorial plaque of the Irgun un Allenby st.Hamoshavot square, Tel Aviv.JPG|לוחית זיכרון של אצ"ל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20200606131918/https://www.themarker.com/ אודות השיפוץ], באתר Themarker
* [https://web.archive.org/web/20071215060538/http://www.tel-aviv.gov.il/Hebrew/_MultimediaServer/Documents/12516916.pdf תוכנית הכיכר לאחר השיפוץ]

==הערות שוליים==

המושבות
קטגוריה:רחוב אלנבי
דרך בגין (תל אביב)
קטגוריה:פלורנטין
משה אפרתי

משה אפרתי (1934 – 26 בספטמבר 2020) היה רקדן וכוריאוגרף ישראלי, חתן פרס ישראל למחול.

==ביוגרפיה==
נולד בשם בשם משה גיאט בירושלים לאפרים ורבקה, דור שישי בארץ ישראל, וזמן קצר לאחר לידתו ננטשה המשפחה על ידי אביו. אמו עבדה בבית הקונסול המצרי בארץ ישראל, מחמוד פאוזי. חמשת אחיו הבוגרים היו חברי המחתרות בארץ, שלושה מהם נפצעו בפעילותם. אפרתי למד בבית הספר "תחכמוני" ובגיל צעיר החל לעבוד כמכונאי וכפועל במחצבה. בנעוריו החל לעסוק במחול ככלי ספורטיבי לפיתוח הגוף ולמד בסטודיו בהנהלת חסיה לוי-אגרון. אל הסטודיו חזר בתום שירותו הצבאי, במהלכו נפטרה אמו.

הוא הופיע בסטודיו בשנת 1958 בפני מרתה גרהם, בעת ביקורה בישראל, ולאחר מכן נענה להצעתה למלגת לימודים בבית ספרה לריקוד בניו יורק. בשנת 1962 התאפשרה נסיעתו מבחינה כלכלית ואפרתי הוכשר בבית הספר של גרהם במשך שנתיים. בתקופה זו למד גם אצל לואיס הורסט, אנתוני טיודור ודן פורוורת'. אפרתי התגורר בהארלם ונחשף לתרבות האפרו-אמריקאית.

בשנת 1964 הוזמן לשוב לישראל ולהצטרף ללהקת המחול "בת שבע", בה שימש רקדן ראשי לצד רנה שיינפלד ואהוד בן-דוד, וכעבור זמן היה לכוריאוגרף הראשי שלה. על הופעתו בלהקה כתבה אירנה גטרי: "ההפתעה הגדולה של הערב היווה עבורי סוליסט גברי בשם משה אפרתי. לרקדן זה יש כל הנתונים הדרושים: כשרון, משמעת, ריכוז, קצב וכח דרמטי, ובעל גוף אידיאלי לרקדן־גבר. אישיותו חזקה ואינה יכולה להישבר, לדעתי, או להשתנות". בשנת 1971 ייסד אפרתי את להקת המחול "דממה" שהורכבה מרקדנים חירשים, במהלך השנים הצטרפו לשורותיה רקדנים בעלי יכולת שמיעה, חברי "להקת מחול אפרתי", שייסד בשנת 1974, ושם הלהקה הוסב ל"קול ודממה". בין הרקדנים היה אמנון דמתי שהיה רקדן ראשי בלהקה, במשך 15 שנים. הלהקה פורקה על ידו בשנת 2001, עקב הפסקת התמיכה התקציבית שניתנה לה ממשרד החינוך והתרבות וקשייו הכלכליים האישיים.

אפרתי היה נשוי לתמר גוטשלק. באמצע שנות ה-60 הכיר את אביבה פז. בסוף שנות ה-60 נישאו ונולד להם בן. לאחר שפז הכירה את שוקי לוי ועזבה את הבית נפרדו בני הזוג והתגרשו לאחר מכן. משנות השבעים ועד שנת 2000 היה נשוי לרקדנית להקת "בת שבע", אסתי נדלר.

בשנת 2001 לקה אפרתי בשבץ, והשתקם משיתוק שנותר בפלג גופו הימני.

אפרתי נפטר ב-26 בספטמבר 2020. נטמן בבית העלמין ירקון.

==פרסים בהם זכה ==
* פרס רשות השידור על יצירתו "וזרח השמש ובא השמש"
* 1975 - פרס כינור דוד על יצירתו "אדם מתחיל יומו"
* 1975 - פרס השיקום עבור הישגיו בשילוב חרשים במסגרת אמנותית
* 1980 - פרס ורד הזהב
* 1984 - אות הוקרה בפסטיבל סרוואנטינו עבור הישגיו האמנותיים
* 1986 - פרס אייזיק שטרן עבור תרומתו הייחודית לעיצוב פני אמנות המחול בישראל
* 1991 - פרס הצילינדר מטעם "אומנות לעם"
* 1996 - פרס ישראל למחול
* 1999 - יקיר האקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין
* 2018 - פרס מפעל חיים מטעם אמ"י

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [http://tam.co.il/12_5_2006/chdashot1.htm ראיון] באתר עיתון תל אביב
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רקדנים ישראלים
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למחול
קטגוריה:זוכי פרס כינור דוד
קטגוריה:זוכי פרס רשות השידור
קטגוריה:זוכי פרס אריק איינשטיין: מחול
קטגוריה:זוכי פרס אמ"י
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (ירושלים)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:רקדני להקת המחול בת שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
שייח' שעלה

שֵׁיח' שֻׁעְלֵה היא כיפה הסמוכה לכפר א-נאקורה שבשומרון. הכיפה נמצאת בגובה 552 מטר מעל פני הים, מול התל של שומרון העתיקה. במקום שרידים של מבנה עתיק. מעל שער הכניסה למבנה נמצאת כתובת יוונית מהמאה ה-4 (התקופה הביזנטית בארץ ישראל) המספרת על הבניין המפואר שהוקם במקום לזכרו של אליהו הנביא:
:"ישו המושל הגדול בעולם, עזור לסטפאן... אשר בנה את הבית הנהדר הזה לאליהו הנביא..." 

אליהו הנביא מכונה בפי הערבים גם בשם "נביא האש". משמעות השם שעלה, "בעל השלהבת" בערבית, מרמזת למסורת המקומית המייחסת לכאן את אירוע האש שירדה ושרפה את שליחי אחזיה מלך ישראל שבאו אל אליהו הנביא.

האירוע המדובר מתואר בספר מלכים ב':

פסגה סמוכה, הממוקמת ממזרח לשייח' שעלה, קרויה זהרת א-שייח' שעלה וגובהה 642 מ'.

<gallery widths="200" heights="200" perrow="3">
קובץ:IHM מצודת שייח שעלה 2.jpeg|אולם המצודה
קובץ:IHM מצודת שייח שעלה 1.jpeg|המשקוף עם הכתובת ביוונית
קובץ:Skeikh Shala 3.jpg|שייח' שעלה - מבט כללי
קובץ:Skeikh Shala from shomeon.jpg|מבט משומרון העתיקה לעבר שייח' שעלה (התל משמאל). למטה ממנו הכפר א-נקורה
קובץ:View of Shomron from Skeikh Shala.jpg|מבט על שומרון העתיקה, הגבעה הנמוכה מצד שמאל, ליד הכפר הערבי סבסטיה 
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרי המקרא
העדפת הבן הבכור

העדפת הבן הבכור מתייחסת לזכויות יתר של הבן הבכור בירושת הוריו. בשיטות משפט מסוימות ההעדפה באה לידי ביטוי באופן מוחלט, כאשר הבן הבכור זוכה במלוא הירושה. בשיטות משפט אחרות העדפת הבכור היא יחסית, וגם אחיו של הבכור זוכים לחלק מהירושה. גישה כזו נמצאת בהלכה היהודית, בה הבכור מקבל חלק כפול בירושה.

==זכות מוחלטת לבכור==
זכות מוחלטת לבכור, או פרימוגנטורה (באנגלית: Primogeniture) היא כלל במשפט המקובל לפיו רק הבן הבכור יורש את משפחתו.

מקורה של מסורת זו במסורת הנורמנית והיא הובאה אל המשפט המקובל לאחר כיבוש אנגליה על ידי הנורמנים בשנת 1066.

בהתאם לכלל זה, יורש הבן הבכור, או ראשון הבנים (אם יש בת בכורה לפניו בסדר ההורשה). בהיעדר ילדים, יורשים בני משפחת המוריש לפי כלל זה (כלומר אחיו הבכור של המוריש יירש אותו). כלל זה נשמר כאשר מתרחקים מהמוריש בחיפוש אחר יורש, כך כשמוריש ללא בנים נפטר – יירשו אותו בניו הבכורים של אחיו הבכור, או בניו הבכורים של דודו הבכור, וכן הלאה.

ישנם כללי הורשה דומים, כגון זה שהיה נהוג בבית המלוכה הבריטי עד שנת 2011 לפיו בהיעדר בן בכור יורשת העצר היא הבת הבכורה.

שבע מונרכיות באירופה ביטלו את העדפת הבן: שוודיה ב-1980, הולנד ב-1983, נורווגיה ב-1990, בלגיה ב-1991, דנמרק ב-2009, לוקסמבורג וממלכות חבר העמים הבריטי ב-2011. במדינות הבאות יש כיום נסיכה יורשת עצר: שוודיה (הנסיכה ויקטוריה), הולנד (הנסיכה קתרינה אמיליה), בלגיה (הנסיכה אליזבת) וספרד (הנסיכה לאונור).

המלוכה בממלכות ישראל בתקופת המקרא הייתה עוברת לאחד הבנים הזכרים, לאו דווקא לבכור שביניהם, אולם הייתה העדפה לבכור, וכך גם נפסק להלכה.

==במשפט העברי==

במשפט העברי, הבכור זוכה לחלק כפול מזה של כל אח אחר, בירושת האב. לדוגמה: אדם שנפטר והשאיר 4 בנים, מחלקים את הרכוש ל-5 חלקים. הבכור נוטל 2 חלקים וכל אחד מהאחים האחרים נוטל חלק אחד, כך הבכור מקבל חלק כפול לעומת שאר האחים.

==ראו גם==
* העדפת הבן הצעיר (אולטימוגנטורה/פוסטרמוגנטורה) 
* החוק הסאלי
* בנות צלפחד

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.heraldica.org/faqs/atrfaq.htm#p2-5n שיטות הורשה]
* פרופ' נחום רקובר, [https://www.daat.ac.il/daat/vl/copyright/copyright01.pdf זכות היוצרים במקורות היהודיים] זכות הבכור בירושה, כלפי קניין רוחני, 95. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"א-1991.
* [http://biu.academia.edu/NiliSamet/Teaching/36798/The_Firstborn_in_Biblical_and_Ancient_Near_Eastern_Sources_Hebrew_ נילי סמט, הבכור במקרא ובמזרח הקדום, סגולה, ניסן תשע"ב]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דיני משפחה
קטגוריה:המשפט המקובל
קטגוריה:בכורה
גאורג מרקו

גאורג מרקו (ברומנית: Georg Marco; 29 בנובמבר 1863, צ'רנוביץ, עיר מחוז באוקראינה – 29 באוגוסט 1923, וינה) היה שחמטאי רומני.

מרקו עבר לווינה, שם שימש כמזכיר איגוד השחמט הווינאי.
בתחרויות הגיע למקום השישי בתחרות גראץ בשנת 1890, שישי בתחרות וינה באותה שנה, ראשון בתחרות וינה בשנת 1891, רביעי בתחרות דרזדן 1892, ראשון בווינה 1892, שני בווינה 1893, שישי בלייפציג 1894, שני בפרסבורג 1894, ראשון בווינה 1895, מקום 17 בתחרות הייסטינגס 1895, מקום 13 בתחרות נירנברג 1896, מקום 11 בבודפשט 1896, מקום שישי בברלין 1897, מקום שלישי בווינה 1897, מקום שני בתחרות לונדון 1899/1900, מקום שביעי בפריז 1900, מקום חמישי במינכן 1900, מקום 9 בתחרות מונטה קרלו 1901, מקום 15 בתחרות מונטה קרלו 1902, מקום שישי בתחרות מונטה קרלו 1903, שלישי בתחרות הגמביט הווינאי, מקום רביעי בתחרות קיימברידג' ספרינגס 1904, מקום רביעי בתחרות קובורג 1904, מקום חמישי בתחרות אוסטנדה 1905, מקום שישי בתחרות אוסטנדה 1906, מקום תשיעי בתחרות אוסטדנה 1907, מקום שני בתחרות מוסקבה 1907, מקום שלישי בתחרות סטוקהולם 1912, מקום רביעי בתחרות בודפשט 1913, מקום רביעי בתחרות וינה 1915, מקום תשיעי בתחרות גטבורג 1920, מקום שביעי בתחרות האג 1921 ומקום 18 בתחרות פיסטיאן בשנת 1922.

מרקו סיים בתיקו דו-קרבות עם קרל שלכטר +0 -0 =10 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) בשנת 1893 ו-+4 -4 =3 בשנת 1894. הוא סיים בתיקו גם עם ארתור קאופמן +5 -5 =0 בשנת 1893, הפסיד למקס וייס +1 -5 =1 בשנת 1895 וניצח את אדולף אלבין +4 -2 =4 בשנת 1901.

מרקו זכור במיוחד בגין עבודתו כעורך עיתון השחמט Wiener Schachzeitung בין השנים 1898-1916 והערותיו וניתוחיו לספרים על תחרות הגמביט הווינאי משנת 1903, תחרות ברמן 1905, תחרות אוסטנדה 1906, תחרות קרלסבאד 1907, הדו-קרב בין עמנואל לסקר לזיגברט טאראש על אליפות העולם בשנת 1908, ואמן הבעיות בשנת 1924 Meister des Problems שיצא לאור לאחר מותו.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Georg Marco, Das Internationale Schachturnier, Vienna, 1908, ademnannet e 1986, ;
* Johann Berger, Georg Marco, Carl Schlechter, Der 12. und 13. Kongreß des Deutschen Schachbundes München 1900, Hannover 1902, adembannet e 1983, ;
* Georg Marco, Der Internationale Schachkongreß des Barmer Schachvereins 1905, adembannet e 1984.

</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S080980000000111000000000018610100 אומדן מד כושר של מרקו]

קטגוריה:שחמטאים רומנים
קטגוריה:שחמטאים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1863

קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1923
אוניית דגל

סנטה מריה", אוניית הדגל של כריסטופר קולומבוס]]
ספינה מסדרת [[סער 6 משמשת כספינת הדגל של חיל הים הישראלי.]]
אוניית דגל היא האונייה המובילה בשייטת או בצי אוניות מלחמה. בדרך כלל זוהי אונייה בעלת מאפיין ייחודי: גדולה, מהירה, חדישה, בעלת החימוש הכבד ביותר, או מפורסמת מסיבה אחרת. האונייה היא האונייה המובילה משום שבה נמצא הקצין הבכיר ביותר, המפקד על השייטת או הצי שבה נמצאת האונייה. מקור השם נובע מהמנהג להניף את דגל הדרגה על תורן האונייה שבה הוא נמצא. בשל כך, ההגדרה "אוניית דגל" היא הגדרה משתנה: אוניית הדגל היא כל אונייה שבה נמצא האדמירל. עם זאת, בדרך כלל אוניית הדגל היא אונייה גדולה ומהירה, הן בשל הצורך במגורים ומקום למטהו של האדמירל, והן בשל הצורך של הקצין הבכיר להיות בלב הקרב, במהירות וללא סיכון מיותר.

בימי אוניות הקו היו אוניות הדגל בדרך כלל אוניות מן הדרג הראשון. האדמירל היה מתמקם במגורים בחלקה האחורי של האונייה, יחד עם קציני מטהו. דוגמה לכך ניתן לראות עד היום באה"מ ויקטורי, אוניית קו בצי הבריטי מזמן המלחמות הנפוליאוניות, שהתפרסמה במיוחד כאוניית הדגל של האדמירל הוריישו נלסון בקרב טרפלגר. ויקטורי, הנמצאת כיום במבדוק בפורטסמות' שבבריטניה, משמשת גם כיום כאוניית הדגל של מפקד צי הבית (Home Fleet) בצי הבריטי.

עם התפתחות הלוחמה הימית במאה העשרים, גדלו ממדיהן של רוב אוניות המלחמה, כך שרובן היו יכולות לארח על סיפוניהן מפקדים בכירים. מכיוון שכך, השתנה אופייה של אוניית הדגל. בזמן מלחמת העולם השנייה העדיפו אדמירלים אוניות מהירות על פני אוניות גדולות יותר. במקביל, התקדמות דרכי התקשורת בין אוניות, ומאוחר יותר צורכי המחשוב, הביאו לפיתוח אוניות ייעודיות לשליטה ובקרה.

==חיל הים הישראלי==
המונח המקביל לאונית דגל בחיל הים הישראלי הוא "ספינת חפ"ק". מטבע הדברים ספינות החפ"ק הישראליות הן סטי"ל מדגם סער 6, בזכות היותן הספינות הגדולות והמתקדמות ביותר של חיל הים. לרוב פיקוד על הכוח הימי בעתות מלחמה מופקד בידי מפקד שייטת 3 וההחלטה למינוי ספינה בה ימוקם החפ"ק נמצאת בידיו.

==שימוש בתחומים אחרים==
חנות הדגל של רשת [[מייסיס, Macys, בניו יורק]]
המונח "אוניית דגל" או "ספינת דגל" חדר לשפה הנפוצה, כמושג שמשמעותו הפריט, או המוסד, החשוב או המוביל בקבוצתו. בנוסף הפך המושג לשם תואר למוצר, מותג, אתר או שירות כלשהו, שהם המובחרים ביותר הניתנים על ידי חברה מסוימת. כך למשל ניתן למצוא סוג רכב שהוא "אוניית הדגל" של החברה, המכונית היוקרתית ביותר, אם כי לא בהכרח היקרה ביותר (כמו מרצדס בנץ דגם S, או יגואר XJ). בדומה, קיימות "חנויות דגל" של רשתות חנויות. חנות דגל היא חנות הממוקמת בדרך כלל באזור קניות מרכזי, המושך אליו מספר רב של קונים, ובדרך כלל גם קונים בעלי הכנסה גבוהה. קנייה בחנויות כאלה נחשבת למעין סמל סטטוס, הן גדולות יותר מאחיותיהן ברשת ונחשבות יוקרתיות יותר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי שיט מלחמתיים
קונסטנטין זיריאנוב

קונסטנטין גאורגייביץ' זיריאנוב (ברוסית: Константин Георгиевич Зырянов, נולד ב-5 באוקטובר 1977 בפרם, רוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי בינלאומי, המאמן כיום את צ'רנומורץ נובורוסייסק.
== קריירה ==
הוא החל את הקריירה במועדון הכדורגל אמקאר פרם שבו שיחק 7 עונות. משם עבר לקבוצת טורפדו מוסקבה, שגם בשורותיה שיחק 7 שנים. ב-2007 עבר לזניט סנקט פטרבורג, ובה התפתח מקצועית בצורה ניכרת. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא זכה עמה באליפות רוסיה, וכמו כן בתואר כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס).

זיריאנוב היה קשר ויכול היה לשחק גם בהגנה ובקבוצתו זניט אף סייע לעיתים בהתקפה כמבקיע יצירתי, תחת הדרכתו של המאמן דיק אדבוקט. ב-2008 כבש שער מול באיירן מינכן בחצי גמר גביע אופ"א ועזר לקבוצתו להגיע למשחק הגמר, שבו התמודדה מול קבוצת גלאזגו ריינג'רס הסקוטית. במשחק הגמר הוא כבש את שערה השני של זניט, שסייע לה לנצח 0–2 ולזכות בגביע בזכייה היסטורית.

זיריאנוב שיחק בנבחרת רוסיה החל משנת 2006. הוא סייע לנבחרתו להעפיל במפתיע עד לחצי גמר יורו 2008 ואף כבש שער במסגרת הטורניר, מול נבחרת יוון. ב-17 בדצמבר 2012 הודיע על פרישתו מהנבחרת. בסיום עונת 2016/2017 בליגת העל הרוסית הודיע על פרישה ממשחק וצורף כמאמן בקבוצת זניט-2 סנקט פטרבורג. ביוני 2018 הועבר להדריך את מחלקת הנוער של זניט.

באוקטובר 2022, מונה למאמן קבוצת צ'רנומורץ נובורוסייסק, אותה הוליך בתום עונת 2022/2023 להעפלה לליגת המשנה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלני אמקאר פרם
קטגוריה:כדורגלני טורפדו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:מאמני כדורגל רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1977
קטגוריה:זוכי פרס ג'נטלמן השנה בכדורגל הרוסי
תומר אור

תומר אור (נולד ב-26 בספטמבר 1978 בחיפה) הוא סייף עבר ישראלי, התחרה בסגנון רומח.

== ביוגרפיה ==
אור החל להתאמן בסיוף בגיל 8, בהפועל חיפה בהדרכתו של אודי כרמי. בגיל 20 זכה באליפות העולם לנוער שנערכה בוונצואלה. מאז, התקדם בדירוג העולמי ובשנת 2001 עלה בתוך שנה אחת מהמקום ה-70 למקום חמישי. מאוחר יותר חלה נסיגה ביכולתו, והוא לא השתתף באולימפיאדת אתונה ב-2004. לקראת סוף העשור שוב רשם הישגים מרשימים. בין היתר, זכה במדליית הארד בתחרות שנערכה בטוקיו במאי 2007, במסגרת סבב גביע העולם.

במרץ 2008 סיים במקום ה-11 בתחרות שנערכה בסנקט פטרבורג במסגרת סבב גביע העולם, ובכך הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג. בכך, היה לישראלי הראשון שמייצג את ישראל במשחקים האולימפיים בתחרויות הסייף לגברים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באולימפיאדה עצמה הודח לאחר הסיבוב הראשון.

בשנת 2010 עבר תומר לניו יורק והחל לאמן שם. סייפת שאימן זכתה באליפות המכללות בשנת 2012.

בתחילת שנת 2014 חזר תומר לארץ והחל להתאמן יחד עם המאמן בלוה אוהד. לאחר שלא התחרה שנתיים עקב פציעות, סיים תומר במקום החמישי באליפות אירופה שנערכה בשטרסבורג, צרפת, הישג שהכניס אותו חזרה לסגל האולימפי ולמירוץ לאולימפיאדת ריו.

תומר אור זכה אחד עשר פעמים ברציפות באליפות ישראל בסיף רומח.

בשנת 2015 השיג תומר את הקריטריון הישראלי לאולימפיאדת ריו, בזכות הגעתו לשלב רבע גמר באליפות העולם, אך לא הצליח להשיג את הכרטיס הישראלי היחיד לתחרות ההזדמנות האחרונה לקבלת הקריטריון הבינלאומי. בחודש מאי 2016 הודיע אור על פרישה מסיוף בגיל 36 ועל רצונו להיות מאמן לאומי בתחום.

תומר בוגר לימודי משפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סייפים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956)

אולימפיאדת החורף ה-7 נערכה מ-26 בינואר עד 5 בפברואר 1956 בעיר קורטינה ד'אמפצו שבאיטליה.

באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-32 מדינות.

==המשחקים==
במשחקים הללו השתתפה לראשונה ברית המועצות וכבשה את הבמה, במיוחד במקצי ההחלקה המהירה. נבחרת ברית המועצות גם ניצחה בטורניר ההוקי קרח.

==מדליות==
{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! מקום
! מדינה
! bgcolor="gold" | זהב 
! bgcolor="silver" |כסף
! bgcolor="CC9966" |ארד
! סה"כ 
|-
||1|| 
||7||3||6||16
|-
||2|| 
||4||3||4||11
|-
||3|| 
||3||3||1||7
|-
||4|| 
||3||2||1||6
|-
||5|| 
||2||4||4||10
|-
||6||
||2||3||2||7
|-
||7|| 
||2||1||1||4
|- bgcolor="#EFEFEF"
||8|| (מארחת) 
||1||2||0||3
|-
||9|| 
||1||0||1||2
|-
||10|| 
||0||1||2||3
|-
||11||
||0||1||0||1
|-
||12|| 
||0||0||1||1
|-
||12|| 
||0||0||1||1
|-
|- bgcolor=lightgray
| || || || || || 
|-
!colspan="2"|סך הכל
!25!!23!!24!!72
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.olympic.org/uk/games/past/index_uk.asp?OLGT=2&OLGY=1956 אתר הוועד האולימפי] 
* [http://www.aafla.org/6oic/OfficialReports/1956/orw1956.pdf Cortina 1956] – הדו"ח הרשמי

1956
קטגוריה:1956 בספורט
קורטינה ד'אמפצו
קטגוריה:אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956)
בריגדת הבנים והבנות היהודים

בריגדת הבנים והבנות היהודים (אנגלית: Jewish Lads' and Girls' Brigade, בקיצור JLGB) היא תנועת הנוער היהודית הוותיקה באנגליה. הארגון הוקם בשנת 1895 על ידי אלברט גולדסמיד, קולונל בצבא הבריטי, במטרה לקדם ילדים של מהגרים יהודים עניים.

בימיו הראשונים של הארגון, היה פתוח לבנים בלבד, ורק בשנת 1963 הוקמה המחלקה הראשונה לבנות.<ref></ref>

הארגון בנוי בהיררכיה כמו-צבאית, כשהחברים מתקדמים מתפקידי מש"ק, תפקיד נגד לתפקידי קצונה.

בכל שנה מתקיימים שני מחנות של התנועה.
מחנה קיץ ומחנה חורף, בעיקר במחנה הקיץ (בחופש הגדול) מגיעות משלחות של בני נוער יהודים מכל העולם וביניהן גם ישראל. ממספר יישובים בארץ (רמת השרון, הרצליה, אלפי מנשה, קריית אונו, שדרות וכו׳) נבחרת קבוצה על ידי מיונים קפדניים ומבחנים בכישורים חברתיים ובשפה האנגלית. בכל קבוצה יש בממוצע 20 ילדים, המחנה הוא בסך-הכל כשבועיים (למשלחות מהעולם) וכשבוע למחנה עצמו באחריות הJLGB במתחם המסודר שארגנו.

הבריטים אף מצטרפים למשלחות העולמיות בסיורם בשבוע השני באתרי הבירה לונדון (ביג בן, לונדון איי, רחוב אוקספורד וכו׳) כדי לעזור בנסיעות בעיר ובניווט.

תנועת הJLGB מארגנת למחנה הקיץ שלה לו״ז מפורט ומסודר שלא ניתן לדעת אותו לפני ההגעה למחנה.
ובו רשומות כל הפעילויות בכל שעה בכל יום בכל המחנה.

ה־JLGB מחלקים קבוצות מעורבבות של יהודים מישראל ומשאר המדינות במחנה (בריטניה, הולנד, צרפת ורוסיה) לקבוצות בשם פלטונים (platoon) ובקבוצות אלה עוברים החניכים פעילויות לאורך כל המחנה. 

לכל פלטון יש שם ומורלים (שירי עידוד) כדי להבדיל בין כל קבוצה ובשביל המורל בתחרויות.

בכל שנה במחנה הקיץ יש נושא מיוחד וסביבו סובבות כל הפעילויות של המחנה וכל שמות הפלטונים קשורים אליו (לדוגמה: מחנה קיץ JLGB 2017 היה בנושא emoji ולכל פלטון ניתן שם של אמוג׳י אחר כגון: רובוט, מטרייה וכו׳).

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תנועות נוער עבריות
קטגוריה:יהדות בריטניה: ארגונים
מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים

מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים (באנגלית: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, מכונה בקצרה מזכיר החוץ (the Foreign Secretary) ומחוץ לבריטניה גם שר החוץ, הוא חבר ממשלת בריטניה הממונה על מדיניות יחסי החוץ של הממלכה המאוחדת אשר עומד בראש משרד החוץ הבריטי. מזכיר המדינה לענייני חוץ נחשב לאחד מארבעת התפקידים הבכירים המכונים המשרות הרמות בשירות המדינה (באנגלית: Great Offices of State), וכיום נושא משרה זה נחשב שלישי לראש ממשלת בריטניה בחשיבותו הפוליטית. משרדו נמצא ב.

החל מ-5 ביולי 2024 מכהן בתפקיד דייוויד לאמי ממפלגת הלייבור.

== היסטוריה של התפקיד ==
מזכיר המדינה הראשון של בריטניה היה צ'ארלס ג'יימס פוקס (ב-1782), יריבו של ויליאם פיט הבן. מזכירי מדינה ידועים אחרים היו ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, ואחיו המרקיז ריצ'רד ולסלי, ה רוברט סטיוארט קסלרי, המרקיז רוברט ססיל מסולסברי, הרוזן ארתור בלפור, לורד הליפקס ואנתוני אידן. ג'ון מייג'ור כיהן כשר החוץ לפני שהחליף את מרגרט תאצ'ר בראשות ממשלת בריטניה.

המשרד קיים בתצורתו הנוכחית מאז שנת 1968, אז אוחד משרד החוץ עם משרד חבר העמים (אליו מוזג שנתיים קודם לכן משרד המושבות).

== סמכויות ==
סמכויות מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים כוללות:<ref></ref>

* מדיניות ויחסי החוץ של הממלכה המאוחדת

* קידום האינטרסים הבריטיים בחו"ל

* עניינים הנוגעים עם מדינות חבר העמים הבריטי ועם הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים.

* פיקוח על שירות הביון החשאי (MI6) ומטה התקשורת הממשלתית (GCHQ).

==התפתחות משרד המושבות לתוך משרד החוץ הבריטי==
{| class="wikitable mw-collapsible" style="text-align:center"
!colspan=9|התפתחות משרד המושבות, משרד חבר העמים ומשרד החוץ הבריטי
|-
|rowspan=2|משרד המושבות1768–1782
|rowspan=2|משרד הפנים1782–1794
|rowspan=2|משרד המלחמה1794–1801
|rowspan=2|משרד המלחמה והמושבות1801–1854
|rowspan=2|משרד המושבות1854–1925
|colspan=2|משרד המושבות1925–1966
|rowspan=3|משרד חבר העמים1966–1968
|rowspan=4|משרד החוץ וחבר העמים הבריטי1968–הווה
|-
|משרד הדומיניונים1925–1947
|rowspan=2|משרד קשרי חבר העמים הבריטי1947–1966
|-
|colspan=4|
|המשרד לענייני הודו1858–1937
|המשרד לענייני הודו ובורמה1937–1947
|-
|colspan=8|משרד החוץ1782–1968
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: יחסי חוץ
חוץ
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: פוליטיקה
מדרשת בינת

מדרשת בינת היא מדרשה תורנית לנשים ביישוב שבות רחל שבבנימין, בראשות הרב רונן טמיר ובנשיאות הרב מיכאל ברום. המדרשה הוקמה בחודש אלול תש"ס.

המדרשה מובילה לימודי קודש לנשים הרוצות להעמיק את עולמן הרוחני והאמוני. דרכה של המדרשה ברוח הציונות הדתית, ובעקבות תורתו הגאולית של הרב קוק.

==התוכנית המלאה==
תוכנית הלימודים הרגילה, המכונה "שנת תורה לשמה", נלמדת במסגרת בית המדרש של מדרשת בינת. הלימודים כוללים לימוד תורה, הלכה, מחשבת ישראל, חסידות, השקפה, מידות ואמונה. בין הנושאים הנלמדים: ספרי הרב קוק, הכוזרי, תנ"ך, גמרא, הלכות שבת, ליקוטי מוהר"ן, כיבוד הורים. במדרשה עוסקים גם בסוגיות כלל ישראליות ובירור תודעה לאומית.

המדרשה מקיימת תוכניות המשך של הלימודים לבוגרות המדרשה ולבני משפחותיהן.

התוכנית הרגילה כוללת גם הכנה לחיי משפחה ונמשכת שנה אחת. 

== תוכניות נוספות==
המדרשה מקיימת קשר עם בוגרות המדרשה, ומקיימת שיעורים לזוגות נשואים, וכן שיעורים לבוגרות המדרשה. כל אחת מהתוכניות נערכת אחת לחודש.

כמו כן מקיימת המדרשה את תוכנית "צופיה" - מפגשים לאמהות ובנות לקראת בת מצווה.

במדרשה ישנה תוכנית לימי חודש אלול לבנות שרוצות ללמוד לקראת הימים הנוראים. תוכנית זו נפרדת מהתוכנית המלאה.

עד לשנת 2024 למדו במדרשה בתוכניות השונות כ-700 בנות.

==שילוב לימודים אקדמיים==
ישנם מוסדות אקדמיים שניתן לשלב בהם את הלימוד במדרשה:
* מכללת אורות ישראל שבאלקנה - לימודי הוראה בצירוף כל מקצוע נוסף הנלמד במכללה. הלימודים האקדמיים נלמדים יום בשבוע במכללה ויום נוסף של שילוב במדרשה בשבות רחל.
* אוניברסיטת אריאל - תוכנית "יחדיו" - המשלבת לימודי קודש ולימודי מקצוע.
לימודי הקודש במדרשה מוכרים במוסדות האקדמיים ונחשבים למילוי חלק מחובות הלימודים לתואר האקדמי.

== שלוחות המדרשה ==
למדרשה קיימות שתי שלוחות.

# מדרשת שילוב בינת פתח תקווה - נפתחה בשנת תשע"ט, ונועדה לשילוב לימוד תורה עם שירות לאומי או עבודה. השלוחה פועלת בראשות הרב פינחס והרבנית יהודית תורג'מן. בשלוחה זו לומדות כ-30 בנות בשנה.
# מדרשת בינת בקעת הירדן - השלוחה נפתחה בשנת תשפ"ג במחולה. ראש המדרשה הוא הרב מנחם נוביק (רב היישוב משכיות). בשלוחה זו לומדות כ-30 בנות בשנה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* מדרשת בינת ב[https://hamidrashot.org.il/midrasha/%d7%9e%d7%93%d7%a8%d7%a9%d7%aa-%d7%91%d7%99%d7%a0%d7%aa-%d7%a9%d7%91%d7%95%d7%aa-%d7%a8%d7%97%d7%9c/ 'פורום המדרשות התורניות']

קטגוריה:השומרון: חינוך
קטגוריה:מדרשות לנשים
קטגוריה:אוניברסיטת אריאל בשומרון
קטגוריה:גוש שילה
קטגוריה:בנימין: ישיבות ומדרשות
קטגוריה:אריאל: חינוך
קנקן התה של ראסל

ברטראנד ראסל ב-1916
איור של קנקן התה של ראסל

קנקן התה של ראסל (באנגלית: Russell's teapot), המכונה לעיתים קנקן התה השמימי או קומקום התה הקוסמי, הוא אנלוגיה אשר טבע לראשונה הפילוסוף הבריטי ברטראנד ראסל, ואשר נועדה להפריך את הטיעון שגורס כי במקרה של אמונה דתית, שאי אפשר להפריכה, נטל ההוכחה עובר אל הספקן ועליו להוכיח שהאמונה לא נכונה.

הטַענה נכתבה לראשונה במאמר "הֲיש אלוהים?", ששלח ראסל למגזין Illustrated ב-1952, אולם המגזין לא פרסם את המאמר.

ב-1958 הזכיר ראסל את הטענה כסיבה לכפירתו באלוהים.

גרסה מפורסמת ומאוחרת יותר של הטיעון משתמשת בחד-קרן הוורודה הבלתי נראית. היתרון בגרסה מעודכנת זו הוא שקיום האובייקט אינו ניתן להפרכה בעקרון, ולא רק באופן מעשי בזמן זה או אחר ובעזרת טכנולוגיה מסוימת.

בתגובה, אמר הפילוסוף פול צ'מברלין שזוהי שגיאה לוגית לטעון שנטל ההוכחה רובץ על טוען טענה חיובית (קרי, יש אלוהים) בעוד הוא אינו רובץ על טוען טענה שלילית (קרי, אין אלוהים). לדוגמה, על השולל קיומה של דמות משמעותית בהיסטוריה האנושית, כדוגמת וינסטון צ'רצ'יל, רובץ נטל ההוכחה. בדיוק כמו, ואולי אף יותר, מהטוען שדמות כזו אכן קיימת.

==ראו גם==
* דת פארודית
* החד-קרן הוורודה הבלתי נראית
* מפלצת הספגטי המעופפת

==קישורים חיצוניים==

* ברטראנד ראסל, [http://www.hayadan.org.il/whatagnostic_russell_1953_newyear07_3009070 מיהו אגנוסטיקן?] (עברית), 1953
* ברטראנד ראסל, [http://epicurusmagazine.blogspot.com/2010/09/22-26.html מדוע אינני נוצרי] (עברית)
* [https://xkcd.com/1866/ Russel's Teapot קנקן התה של ראסל] בקומיקס של xkcd (אנגלית), 2017

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתאיזם
קטגוריה:ברטראנד ראסל
קטגוריה:משלים
קטגוריה:טיעונים לאי-קיום אלוהים
רוג'ר גריירו

רוג'ר גריירו (בפורטוגזית: Roger Guerreiro; נולד ב-25 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר פולני יליד סאו פאולו שבברזיל, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
 
== קריירה ==
במהלך הקריירה שלו שיחק בעיקר בליגה הברזילאית הבכירה. בעונת 2004/2005 שיחק בספרד במדי סלטה ויגו.

בשנת 2006 עבר לקבוצת לגיה ורשה הפולנית, וקיבל אזרחות פולנית ב-17 באפריל 2008 בהליכים מהירים, לאחר שמקומו בנבחרת הפולנית הובטח לו על ידי מאמנה לאו ביינהאקר. גריירו ערך את הופעת הבכורה שלו למען פולין במשחק נגד נבחרת אלבניה ב-27 במאי 2008. ב-12 ביוני 2008, גריירו כבש את שערו הראשון למען פולין בדקה ה-30 במשחק נגד אוסטריה במסגרת המחזור השני של בית ב' בטורניר הגמר של יורו 2008. השער הזה היה שערה הראשון אי פעם של פולין בטורניר הגמר של היורו.

בשנת 2009 עבר לקבוצת א.א.ק. אתונה היוונית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל פולנים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סאו קייטנו
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני לגיה ורשה
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. אתונה
קטגוריה:כדורגלני אריס לימסול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בספרד
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים ביוון
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים פולנים בספרד
קטגוריה:ספורטאים פולנים ביוון
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1982
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1982
אודי גל

ראש הממשלה, [[אהוד אולמרט, נפגש עם הטניסאית שחר פאר וגולש הרוח, אודי גל, במשרד ראש הממשלה בירושלים, 13 בפברואר 2007]]
אודי גל (נולד ב-11 ביוני 1979 בתל אביב) הוא שייט ישראלי אשר התחרה במפרשית מדגם 470. לאורך הקריירה התחרה גל כשותפו של גידי קליגר, כאשר גל שימש כאיש הצוות וקליגר ההגאי.

==קריירה ספורטיבית==
גל החל להתאמן כבר בגיל צעיר במסגרת אגודת הפועל תל אביב, והתחרה במפרשיות מדגם 420, המקובל בגילאי נוער, יחד עם קליגר. ב-1996 זכו השניים באליפות אירופה לנוער, ובמקום השני באליפות העולם. הם המשיכו להתחרות יחדיו בדגם 470, וגם בו הגיעו להישגים: אליפות אירופה לנוער ב-1998 ו-1999, מקום שני באליפות העולם לנוער ב-1999 ובמקום הראשון באליפות העולם לנוער בשנת 2000. באותה שנה התמודדו לראשונה גם באליפות העולם לבוגרים, והגיעו למקום השמיני.

בעשור הראשון של המאה ה-21, המשיכו להתבלט בתחרויות השונות. בשנת 2001 זכו במדליית הכסף באליפות אירופה שנערכה באירלנד. שנה לאחר מכן זכו במקום הרביעי באליפות העולם בקליארי, ובאליפות אירופה הגיעו למקום השמיני. בשנת 2003 זכו במקום החמישי באליפות העולם בקדיס, אך הגיעו רק למקום ה-33 באליפות אירופה.

באולימפיאדת אתונה סיימו במקום ה-13, המאכזב מבחינתם, אך לאחר מכן שבו והגיעו להישגים בזירה הבינלאומית: מדליית כסף באליפות אירופה ב-2005, מדליות ארד באליפויות העולם שנערכו ב-2006 וב-2008, ומקום רביעי בזו שנערכה ב-2007. באולימפיאדת בייג'ינג שוב השיגו תוצאה מאכזבת, כשסיימו במקום ה-14 בתחרות שנערכה בעיר צ'ינגדאו.

בשנת 2009 החליט גל על פרישה בשל הירידה בתגמול הכספי שקיבל מהוועד האולימפי בישראל. שותפו של גל, גידי קליגר, החל להתחרות ביחד עם בן-זוג חדש. מאז פרישתו עובד גל כמאמן שיט. בשנת 2013 מונה למאמן נבחרת השיט של סין.

בינואר 2016 מונה למאמנם של הצוות הישראלי אייל לוין ודן פרויליך, שבהמשך הבטיחו את השתתפותם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במהלך המשחקים האולימפיים חשף גל תקרית בין המשלחת הישראלית לבין המשלחת הלבנונית שסירבה לאפשר לישראלים לעלות על האוטובוס שהיה מיועד להביאם אל טקס הפתיחה של המשחקים.

===שימוש בתרופה אסורה===
ביוני 2008, מספר שבועות לפני אולימפיאדת בייג'ינג, התגלו אצל גל עקבות של סטרואיד אנאבולי בשתי בדיקות שתן, במסגרת בדיקות שגרתיות לגילוי סמים אסורים לשימוש בספורט. לדבריו, מדובר בשאריות של התרופה פינסטריד נגד התקרחות.

בעבר הושעו מספר ספורטאים על שימוש בתרופה זו, שאסורה לספורטאים, כי השימוש בה יכול לשמש גם כהסוואה לשימוש בסטרואידים אנאבוליים. בסופו של דבר החליט איגוד השיט להסתפק בנזיפה בגל, ולאחר שאיגוד השיט הבינלאומי אישר את ההחלטה, הוא השתתף בכל זאת באולימפיאדה.

==חייו האישיים==
גל למד בתיכון עירוני ה' בתל אביב, והוא בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מהמרכז הבינתחומי הרצליה. הוא שירת במעמד של ספורטאי מצטיין בחיל הים, ושימש כיושב ראש ועד הספורטאים האולימפיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070224000238/http://www.kachol.com/article_page.asp?id=751&scid=85 אודי גל וגידי קליגר], באתר מגזין "כחול"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שייטים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שייטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ספורטאי הפועל תל אביב
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:שייטים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
גשר המים של מגדבורג

מפת האזור
גשר המים של מגדבורג (בגרמנית Wasserstraßenkreuz Magdeburg; "צומת דרכי מים מגדבורג") הוא גשר מים המאפשר מעבר של ספינות בין שתי תעלות שיט חשובות בגרמניה. אורך הגשר החוצה את נהר אלבה הוא כ-918 מטר ובנייתו הושלמה בשנת 2003.

==רקע==
הגשר מחבר בין שתי תעלות המים אלבה-האבל ומיטלנדקנל אשר קרובות האחת לשנייה באזור מגדבורג ומובילות לאזור תעשייה מקומי.

הצעות ראשונות לחיבור שתי התעלות הועלו כבר בשנת 1919, אולם רק בשנת 1938 החלו העבודות הראשונות. עבודות אלה הופסקו כמעט מיידית בעקבות מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, חולקה גרמניה וממשלת גרמניה המזרחית ביטלה את הפרויקט.

לאחר איחוד גרמניה, חודש הפרויקט. הבנייה החלה בשנת 1997 והסתיימה כעבור שש שנים. עלות הבנייה הייתה קרובה לחצי מיליארד אירו. עשרים וארבעה אלף טונות של פלדה וכשישים ושמונה אלף מטרים מעוקבים של בטון נדרשו לבניית הגשר.

לפני פתיחת הגשר נדרשו ספינות בנתיב זה לנוע במעקף שאורכו היה מעל לשנים עשר קילומטרים. כדי להתגבר על הפרשי הגובה בין הגשר לתעלות, הותקנו בשני צידי הגשר תאי שיט.

בגשר הותקנו מדרכות משני צידי התעלה לטובת הולכי רגל ורוכבי אופניים.

==נתונים טכניים==
* אורך: 918 מטר (228 מעל מים ו-690 מעל יבשה)
* רוחב תעלת המים: 34 מטר
* עומק התעלה: 4.25 מטר
* תחילת בניה: 1997
* סיום בניה: 2003

==קישורים חיצוניים==

* [http://maps.google.com/maps?f=q&hl=en&q=52.2309+11.702+(Magdeburg+water+bridge)&ll=52.230901,11.701984&spn=0.019503,0.046177&t=h&om=1 תמונת לוויין של הגשר מתוך אתר המפות של google]

מגדבורג, גשר המים של
קטגוריה:סקסוניה-אנהלט
קטגוריה:גשרי מים
קטגוריה:מגדבורג