The Fame Monster

The Fame Monster (בעברית: מפלצת התהילה; מעוצב: The Fame Mons†er) הוא האלבום השני של זמרת הפופ ליידי גאגא, שיצא כמהדורה חדשה של אלבום הבכורה שלה The Fame משנת 2008, ב-15 נובמבר 2009 על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. תחילה האלבום היה אמור לצאת כמהדורת דלוקס של The Fame אך גאגא החליטה להוציא את כול שמונת השירים כאלבום.

מבחינה מוזיקלית, האלבום הוא בסגנון הפופ עם השפעות של דיסקו, רוק גלאם, ומוזיקת סינת'פופ של שנות ה-70 וה-80. האלבום מושפע מהופעות אופנה ולפי גאגא האלבום מתאר את הצד האפל של התהילה בעזרת מטפורות מפלצתיות. כריכת האלבום נוצרה על ידי הדי סלימאן ויש לה נושא גותי, שבגללה נדחו במקור על ידי חברת התקליטים שלה אך גאגא שכנעה אותם. ביציאתו האלבום קיבל ביקורות טובות ממבקרי מוזיקה. במדינות מסוימות הוא צורף עם The Fame וכבש את מצעדי המדינות באוסטרליה, בריטניה, אוסטריה, בלגיה, פינלנד, גרמניה, ניו זילנד, פולין, ושווייץ. בארצות הברית הגיע למקום החמישי במצעד האלבום הרשמי, בילבורד 200 והגיע לפסגת המצעד של האלבומים האלקטרונים\דאנס של בילבורד. האלבום זכה בפרסים רבים ומיציאתו השיג כשש מועמדויות לפרס גראמי שכולל את המועמדות השנייה של גאגא לפרס "אלבום השנה" וזכה בפרס בקטגוריית "אלבום הפופ הטוב ביותר" בשנת 2010. ברחבי העולם מכר מעל ל-8 מיליון עותקים.

הסינגל המוביל, "Bad Romance" זכה להצלחה בין לאומית כאשר כבש מעל ל-25 מצעדי מדינות וזכה בשני פרסי גראמי ובארצות הברית הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל הבא "Telephone" בשיתוף ביונסה הפך לאחד מתוך "הסינגלים הנמכרים בכול הזמנים" והגיע לתואר פלטינה משולשת בארצות הברית לאחר שמכר מעל ל-3 מיליון עותקים ושבר שיא גינס בזכות הווידאו קליפ שלו. הסינגל השלישי "Alejandro" הפך להצלחה נוספת של גאגא וכבש את מצעדי בולגריה, פינלנד, צ'כיה, ישראל, מקסיקו, רומניה, ועוד, והוכתר כתואר פלטינה כפולה בארצות הברית ואיטליה. הסינגל הרביעי והאחרון, "Dance in the Dark" זכה להצלחה מתונה משום שיצא לאור במקומות נבחרים וללא וידאו קליפ משלו, אך השיג מועמדות לפרס גראמי והגיע לעשירייה המובילה בפולין, צ'כיה, והונגריה.

== רקע וכתיבה ==

The Fame Monster הוא אלבום המשך לאלבום הבכורה המצליח של גאגא משנת 2008, The Fame. ההשראה ליצירת האלבום הגיעה לדברי גאגא ממסעותיה ברחבי העולם בעקבות אלבום הבכורה וחשיפה למוזיקה בינלאומית. בנוסף, ההשראה הנוספת והעיקרית היא "הצד האפל" של התהילה. כל אחד משמונה שירי האלבום מייצג פחד שונה שלה. הסינגל המוביל, "Bad Romance" התהדר בקליפ מושקע כלכלית, שכולו סבב סביב תלבושות אומנותיות של מעצב האופנה אלכסנדר מקווין. הוא זכה להצלחה רבה כמו הסינגל עצמו, והפך באותו זמן לקליפ הנצפה ביותר באתר בכול הזמנים. בתחילתו מופיעה סצנה ובה 7 תאים, כמספר השירים באלבום (לא כולל הסינגל עצמו), נפתחים, ומתוך כל אחד מהם מגיחה מפלצת כלשהי, אשר מייצגת את הפחדים שבהם עוסקת גאגא באלבום.

בתחילה, The Fame Monster כלל לא היה אמור להיות אלבום בפני עצמו. ההחלטה הראשונית של חברת התקליטים שבה גאגא חתומה, הייתה למנף את הצלחת אלבום הבכורה ולהגדיל את מכירותיו, על ידי כך שתוציא אותו במהדורה מחודשת אשר תכלול את שמונת השירים החדשים. אולם, בעקבות התנגדותה של גאגא למהלך, שלדבריה היה שגוי מבחינה כלכלית כלפי מעריציה ומהבחינה האומנותיות, הוחלט להוציא את השירים בצורה נפרדת כאלבום בפני עצמו, אך גם לצרפו כ-EP לאלבום הבכורה. בכך גדלו מכירותיו של אלבום הבכורה בצורה ניכרת ושל The Fame Monster שהגיע למקום ה-5 במצעד הבילבורד, ולמקום הראשון בעוד כ-12 מצעדים שונים ומכר מעל ל-8 מיליון עותקים ברחבי העולם.

== נושאים והפקה ==
גאגא במהלך "[[The Monster Ball Tour" ב-2010]]
"The Fame Monster" מכיל כשמונה שירים במהדורתו הסטנדרטית. התקליט מציג את הטעם של גאגא לפאסטיש, כשהוא מתבסס על "גלאם ארנה של שנות השבעים, דיסקו להקת אבבא ועצבני כמו סטייסי Q", על פי מגזין הרולינג סטון. ניל מקורמיק ממגזין הדיילי טלגרף הרגיש ש"אף על פי שלא היה מאוחד מבחינה נושאית כמו קודמו, The Fame Monster מציג שירים מרתקים שהורכבו מכוח. האנרגיה התוססת, המנגינות הנועזות והסנסציוניזם הבלתי פוסק כמעט". הטקסטים מכילים מטפורות זומביות בשירים כמו "Monster" ("הוא אכל את ליבי ..."), סגנון קוזאק כמו המוזיקה ב-"Teeth", ("נשוך את הבשר של הילדה הרעה שלי...") ו-"Dance In The Dark" (" סיליקון, מלוח, רעל, הזרק לי ... ") שמתייחס גם במילותיו לאנשים מפורסמים שפגשו סוף טרגי בחייהם בהם, מרילין מונרו, ג'ודי גרלנד, סילביה פלאת', הנסיכה דיאנה, וליבראס וג'ונבנט רמזי.<ref></ref> הקלטות האלבום נערכו בלוס אנג'לס, לונדון, אוסקה ואמסטרדם. ארבעה משיריו הופקו בעיקר על ידי רדוואן, עם הפקות נוספות בשירים האחרים של רון פייר, פרננדו גאריביי, טל הרצברג, רודני דארקצ'ילד ג'רקינס, טדי ריילי, וספייס קאובוי. גאגא הייתה מפיקה משותפת בכל השירים.<ref></ref>

"The Fame Monster" מתחיל בשיר, "Bad Romance", אותו סיימון פרייס מהאינדיפנדנט כינה, "הטון באלבום". הוא הוסיף כי הוא הכיל "אווירה דומיננטית ואסתטיקה גותית, מיצירות הכריכה המונוכרומיות של הגרסה היחידה ועד לוגו הצלב". השיר מדבר על האהבה שכואבת בדרכים טובות ורעות. השיר השני, "Alejandro" משלב אלמנטים של להקת אבבא ואייס אוף בייס כאשר מילותיו מדברות על הרומן של גאגא עם גברים לטיניים. הטקסטים בשיר התפרשו כפרידה במערכת יחסים והופקו על ידי גאגא ורדוואן. השיר "Monster" מדבר על הפחד של גאגא מגברים ומורכב מקולות תופים כבדים. השיר הרביעי, "Speechless" היא בלדה בהשראת שנות השבעים המדברת על סירוב אביה לעבור ניתוח לב פתוח. לפי דבריה:

השיר החמישי באלבום, "Dance in the Dark" מדבר על נערה אשר אוהבת לקיים יחסי מין כאשר האורות כבויים מאחר שהיא מתביישת בגופה. בשיר ניתן לראות זאת במשפט, "בייבי אוהבת לרקוד בחושך, כי כשהוא מסתכל היא מתפרקת". "Telephone" נכתב במקור על ידי גאגא עבור אלבום האולפן השישי של הזמרת בריטני ספירס, "Circus" משנת 2008, אך ספירס דחתה אותו.<ref></ref> מאוחר יותר הקליטה גאגא אותו כשיתוף פעולה יחד עם ביונסה עבור "The Fame Monster". השיר מדבר על כך שגאגא מעדיפה לרקוד על רחבת הריקודים מאשר לענות לשיחות המאהב שלה. היא הסבירה כי השיר עוסק בפחד שלה מפני הרגשת חנק, "פחד מכך שלא אוכל ליהנות מעולם. מכיוון שאני כל כך אוהבת את העבודה שלי, אני באמת מתקשה לצאת ולבלות". ב-"So Happy I Could Die" מציגה גאגא את תחושת ההנאה שלה במעשים מיניים כאשר היא אומרת, "אני אוהבת את הבלונדינית ההיא, את הדרך בה היא הולכת, אני נוגעת בעצמי ולא יכולה להפסיק". "The Fame Monster" מסתיים בשיר השמיני, "Teeth" בו נשמע קולה של גאגא ברדיו.<ref></ref>

== קידום ==
=== הופעות חיות ===
Speechless" בניו יורק בשנת 2009]]
הקידום ל-"The Fame Monster" החל בהופעתה של גאגא בתוכנית סאטרדיי נייט לייב, שהכילה קטעי גרסת פסנתר של "Bad Romance". גאגא הופיעה בתוכניות אירוח שונות כגון "It's On with Alexa Chung" ו-"Wetten, dass..?". ב-16 בנובמבר 2009 בחגיגת 30 השנה למוזיאון לוס אנג'לס לאמנות עכשווית, הופיעה עם "Speechless" ושיתפה פעולה עם האמן פרנצ'סקו וזולי וחברי האקדמיה לבלט בולשוי ברוסיה. באותו יום היא ביצעה את "Bad Romance" בתוכנית "Gossip Girl" בערוץ CW, במהלך פרק שכותרתו "The Last Days of Disco Stick". גאגא ביצעה את השיר גם בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לשנת 2009, ובתוכנית "The Jay Leno Show", המופע של אלן דג'נרס, ובאקס פקטור בבריטניה. לאחר מכן הופיעה עם "Speechless" בטקס ה-36 של "Royal Variety Performance".<ref></ref>

גאגא הופיעה בתערוכת אופרה ווינפרי בינואר 2010, וביצעה מופע מעורב של "Monster", "Bad Romance" ו-"Speechless". בטקס פרסי גראמי ה-52, הופיעה בביצוע מעורב של השירים, "Poker Face", "Speechless" ו-"Your Song" עם אלטון ג'ון. בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2010, שרה גרסת בלדה של "Telephone" ו-"Dance In The Dark" כמחווה להתאבדותו של המעצב אלכסנדר מקווין. לאחר מכן הופיעה בתוכנית "Friday Night with Jonathan Ross" וביצעה את השירים, "Brown Eyes" (מתוך The Fame) ואת "Telephone". חודש לאחר מכן קיימה מיני קונצרט ביפן עבור קו האיפור "MAC Cosmetics", וביצעה את "Speechless", "Alejandro" ו-"Bad Romance".

=== סינגלים ===
* "Bad Romance" - שיר פופ שיצא ב-25 באוקטובר 2009 כסינגל ראשון מתוך האלבום. השיר כבש מעל ל-25 מצעדים בעולם ביניהן צרפת, ישראל, צ'כיה, בולגריה, רוסיה, ספרד, ועוד. הווידאו קליפ לשיר שבר שיא גינס בכך שהפך לקליפ הנצפה ביותר באתר YouTube בכול הזמנים עם מעל לחצי מיליארד צפיות. בארצות הברית הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והוכתר כסינגל יהלום לאחר שמכר מעל 11 מיליון עותקים רק בארצות הברית וכ-14 מיליון ברחבי העולם. הוא נכלל כיום ברשימת "הסינגלים הנמכרים בכול הזמנים", ובנוסף זכה בשני פרסי גראמי.
* "Telephone" - שיר דאנס שיצא כסינגל שני ב-15 בפברואר 2010. בשיר מתארחת הזמרת ביונסה. זהו שיתוף הפעולה השני בין שתי הזמרות, לאחר שהראשון היה רמיקס לשיר "Video Phone" מאלבומה של ביונסה. השיר הגיע למקום ה-3 בבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון בעוד כ-18 מצעדים. הקליפ יצא ב-11 במרץ 2010 וגרם למהומה בעולם בגלל הסצנות המיניות והפרובוקטיביות.
*"Alejandro" - שיר פופ לטיני, שיצא לאור ב-20 באפריל 2010 כסינגל השלישי. בתחילה היה אמור השיר "Dance in the Dark" לצאת כסינגל השלישי, אך לאחר ויכוח בין גאגא לחברת התקליטים, הוחלט להוציא את Alejandro במקומו. השיר הגיע במעל ל-13 מצעדים לפסגה ובישראל הצליח מאוד במצעדים, כאשר נכנס היישר למקום הראשון במצעד של רדיוס 100FM. בארצות הברית הגיע למקום החמישי ומכר מעל 2 וחצי מיליון עותקים ובכך הגיע למעמד פלטינה כפולה. ב-28 באפריל גאגא ביצעה את השיר בתוכנית המציאות אמריקן איידול.
*"Dance in the Dark" - יצא לאור כסינגל הרביעי והאחרון ב-26 ביוני 2010. השיר לא הצליח לשחזר את הצלחתם של הסינגלים הקודמים בכך שיצר כסינגל במקומות נבחרים ולא נכנס כלל למצעד ארצות הברית. למרות זאת הגיע לעשרת המובילים בצ'כיה, הונגריה, סלובקיה, פולין, ומצעד השירים האלקטרונים של הבילבורד, ובשנת 2011 הועמד לפרס הגראמי אך הפסיד לזמרת ריהאנה.

=== סיבוב הופעות ===

גאגא מופיעה עם השיר "Boys Boys Boys" בסבב ההופעות, "[[The Monster Ball Tour" ב-2010]]
בעבר, גאגא הודיעה כי היא הולכת למסע הופעות עם הראפר קניה ווסט, לקידום המיני אלבום בשם, "Fame Kills: Starring Kanye West and Lady Gaga". עם זאת, לאחר המחלוקת שלו בטקס פרסי ה-VMA בשנת 2009 עם הזמרת טיילור סוויפט, הודיע כי הוא לוקח הפסקה מעולם המוזיקה. בעקבות התגלות זו, כל תאריכי המסע בוטלו מיד וגאגא אישרה לאחר מכן כי היא הולכת למסע הופעות לבדה כדי לקדם את The Fame Monster.

המסע אליו יצאה נקרא, "The Monster Ball Tour" והחל באגוסט 2010 והסתיים בחודש מרץ 2011. בסיימו המסע קיבל מעל ל-227.4 מיליון דולר הכנסות וכ-2.4 מיליון כרטיסים ובכך הוכנס אל תוך רשימת "סיבובי ההופעות המרויחים בכול הזמנים", והוכתר כמסע ההופעות הרביעי המרוייח ביותר של זמרת. סיבוב ההופעות כלל כ-203 הופעות בארבע יבשות שונות. 15 הופעות באוקיאניה, 4 באסיה, 64 באירופה ו-120 בצפון אמריקה.

לסיבוב ההופעות צולם גם DVD רשמי בשם, "Lady Gaga Presents the Monster Ball Tour: At Madison Square Garden" שהגיע למקום הראשון במצעדי ה-DVD של צרפת, איטליה, והבילבורד ונכנס לעשירייה המובילה בעוד כ-17 מצעדים נוספים. בצרפת ואוסטרליה קיבל תואר פלטינה כפולה, ובבריטניה תואר זהב.

== מסחר ==
=== אמריקה הצפונית ===
בארצות הברית, The Fame Monster הגיע לראשונה למקום החמישי במצעד הבילבורד 200 לאחר שמכר כ-174,000 עותקים, בעת הגעתו למקום החמישי, The Fame עלה מהמקום ה-34 ל-6 במצעד עם מכירות של מעל 151,000 עותקים. האלבום גם הגיע לפסגת מצעד האלבומים הדאנס\אלקטרונים בבילבורד עם כ-65,000 עותקים. שבעה מתוך שמונה השירים באלבום נכנסו על המצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד, כאשר "Bad Romance" שהה במקום הראשון עם כ-218,000 עותקים בשבועו השני. בסך הכל גאגא הכניסה כ-11 שירים במצעד זה. לאחר כמה זמן, The Fame Monster הגיע גם הוא למקום הראשון במצעד האלבומים הדאנס\אלקטרונים ובכך עקף את The Fame ששהה במקום הראשון והפך לאלבומה השני שכבש את המצעד. ב-16 בפברואר 2010, האלבום הוכתר כתואר פלטינה על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של ארצות הברית" (RIAA) עבור מכירות של 1,000,000 עותקים. נכון לאפריל 2015, The Fame Monster מכר מעל 1,600,000 מיליון עותקים בארצות הברית. במצעד סוף השנה של הבילבורד 200, האלבום היה במקום ה-13 ובמקום השני במצעד אלבומי הדאנס\אלקטרוני. בקנדה, האלבום הופיע לראשונה במצעד האלבומים הרשמי במקום השישי והגיע לשיאו במיקום זה, והפך לאלבום ה-23 הנמכר ביותר במדינה לשנת 2010, בזמן ש-The Fame הוא האלבום השלישי הנמכר ביותר.

=== אוקיאניה ואירופה ===
באוסטרליה, The Fame Monster בתחילה נרשם עם The Fame, אבל נחשב מאוחר יותר כאלבום עצמאי. הוא הופיע במקום השישי במצעד האלבומים הרשמי ובשבוע השמונה עשרה שלו, עלה למקום הראשון. בחודש יולי 2010, קיבל תואר פלטינה 3х על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של אוסטרליה" (ARIA) עם כ-210,000 מכירות עותקים. ביפן, לאחר שהיה נוכח במצעד הרשמי במשך 20 שבועות, הגיע לשיאו במקום השני ב-17 במאי 2010. נכון ליולי 2011, האלבום מכר מעל 548,000 עותקים במדינה ודורג במקום ה-14 במצעד סוף השנה של 2010.

בבריטניה, The Fame Monster יצא במהדורה מיוחדת עם The Fame, ולא כאלבום עצמאי, ומיקומיו במצעדים משותפים עם The Fame. בשבוע הבכורה שלה, האלבום הגיע מהמקום ה-55 למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי. כול שמונת השירים מן האלבום נכנסו אל תוך מצעד הסינגלים הבריטי. לבסוף ב-6 במרץ 2010, The Fame יחד עם The Fame Monster הגיעו לראש מצעד האלבומים במדינה. האלבום משולב עם The Fame גם במצעדים הרשמיים של דנמרק, אירלנד גרמניה, שם הגיע לפסגה בשתי המדינות האחרונות. בשל דירוג המצעדים הגבוהים של האלבום באירופה, The Fame Monster הגיע למיקום ה-13 במצעד "100 האלבומים המובילים של אירופה". בנוסף הוא הוכתר כפלטינה 3х על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של אירופה" עבור מכירות של כשלושה מיליון עותקים ברחבי היבשת.

== ביקורת ==
גאגא בביצוע השיר "[[So Happy I Could Die" במהלך הסבב The Monster Ball Tour ב-2010]]
The Fame Monster קיבל ביציאתו ביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי מוזיקה. באתר הביקורות, "Metacritic", שמציג דירוג מתוך כ-100 ביקורות ממבקרי המיינסטרים, האלבום קיבל ציון ממוצע של 78 נקודות, על בסיס 14 ביקורות. סאל צ'ינקמני מגליינט סלאנט הרגיש שהאלבום לא היה קפיצת מדרגה ענקית עבור גאגא. סיימון פרייס של האינדיפנדנט הבריטי כינה אותו "יצירה חדשה לגמרי בזכות עצמה". קיטי האימפריה מ-"The Observer" נתנה לאלבום ביקורת שלילית ואמרה כי "הוא הרבה יותר מפוקפק להפליא מאשר העבודה של להקת הבנות הפוסיקט דולז.

על דולן ממגזין הרולינג סטון נתן לאלבום 3.5 כוכבים מתוך 5 ואמר כי "חצי מהאלבום הוא מדונה אבל, האלבום מתאר את הצדדים החשוכים של התהילה אז לא צריך לדאוג עם מקוריותם". אד פאוור בחן את האלבום במגזין "Hot Press" באירלנד, שם הוא החמיא ליכולתיה של גאגא, "היא תמיד מביאה את המשחק שלה בתפקידיה המוזיקליים". ג'וש מודל מהמגזין "Spin" העניק משוב חיובי על שירי האלבום, אך חש כי "גאגא נשמעת אבודה".

=== ביקורת האלבום בישראל ===
הכתב נוי אלוש מהאתר "Mako" שיבח את האלבום ואמר "נדמה שמאז הפצעתה של בריטני ספירס לחיינו בסוף הניינטיז, לא הייתה בעשור הזה עוד כוכבת פופ כל כך דומיננטית ומסעירה כמו ליידי גאגא. גאגא היא זו שיכולה יותר מכולם לסמן "וי" ענק על 2009 כשנה המוצלחת ביותר בקריירה שלה, אם לא של חייה, אבל רק בהמשך, כשהחלה לכבוש גם את המצעדים, הסתבר לכולם שעולם המוזיקה זכה לא רק באלבום מוצלח, אלא גם בזמרת, יוצרת ופרפורמרית ייחודית, עם חושים מחודדים לאופנה ולעסקים, שתהיה כנראה זו שתקבע את הטון בתעשיית הפופ לשנים הקרובות".

הכתב עמית קולטר מאתר "ynet" נתן גם הוא סקירה חיובית לאלבום ואמר עליו כי, "ההאזנה לאלבום גורמת רוב הזמן לתחושה שגאגא מתחה עוד קצת את החבל הדק עליו היא מהלכת מרגע הפיכתה לאייקון הפופ הגדול ביותר של סוף העשור הנוכחי. זוהי אסופה של שירים חזקים, חדים ומופקים היטב (על ידיה ב-7 מתוך כול ה-8) שעושים שימוש נפלא ביכולותיה הווקאליות ובכישרון המופרע שלה להרגיש הכי 1986 בסוף 2009 - מצד אחד לעטוף כל יצירה (כן, מדובר ביצירות לכל דבר) בפרווה אייטיזית מבריקה, ומצד שני להרים להיטים שממציאים מחדש את הפופ, כאילו שנות ה-80 מעולם לא היו פה". הילית וולברג מאתר "וואלה! NEWS" אמרה על גאגא שהיא, "לא עושה "מוזיקה", היא קוראת לזה "אמנות"; היא לא כותבת "מילים", היא קוראת לזה "שירה" היא לא לובשת "בגדים", היא לובשת "אופנה" והיא לא זועקת לתשומת לב, היא בולעת אותה, פותחת עיניים גדולות עמוסות בנצנצים ובעזרי פירוטכניקה, פוערת פה רעב להצלחה ומשחיזה את טפריה המפלצתיים, רגע לפני שהיא יוצאת לכבוש את העולם". והוסיפה על האלבום כי הוא "חתום במעצבי אופנה, מעצבי ארט, צלמים ומאפרים, במידה שווה למפיקים ומלחינים. הכל כדי להבטיח שלא מדובר רק במוזיקה, אלא במפלצת פופ שרואה את מדונה ממטר, ואז עוקפת אותה בעוד שניים".

== שבחים ==
בשנת 2010 זכתה גאגא בפרס "אמן המוזיקה המצטיין" עם The Fame Monster, במהלך פרסי המדיה של ה-GLAAD ה-21. האלבום והשירים שלו קיבלו כ-6 מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-53 השנתי של שנת 2011 שבהם, The Fame Monster הועמד לפרס "אלבום השנה" אך הפסיד לאלבום "The Suburbs" של הלהקה ארקייד פייר וכן זכה בקטגוריית "אלבום הפופ הטוב ביותר". הסינגל הראשון "Bad Romance" זכה בשני פרסים בקטגוריות "ביצוע הפופ הטוב ביותר של זמרת", ו-"הקטע הקצר הטוב ביותר מווידאו קליפ" והסינגל השני "Telephone" (עם ביונסה) הועמד ל-"שיתוף הפעולה בז'אנר הפופ הטוב ביותר". הסינגל הרביעי והאחרון "Dance in the Dark" קיבל מועמדת לקטגוריית "הקלטת הדאנס הטובה ביותר" אך הפסיד לשיר "Only Girl (In The World)" של ריהאנה.

האלבום קיבל פרסים בטקסי מוזיקה רבים אחרים כגון, טקס פרסי המוזיקה הבין לאומית, "האלבום הטוב ביותר", פרס מטאור, ובשנת 2010 בעת טקס פרסי ה-"Premios Oye!" במקסיקו זכה בפרס "האלבום הבין לאומי הטוב ביותר". בשנת 2011 בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד, זכה בקטגוריית "אלבום הדאנס\אלקטרוני הטוב ביותר".

המגזין "טיים" פרסם את The Fame Monster ברשימת "עשרת האלבומים המובילים של שנת 2009", וציין כי "היא מבינה את ההבנה המלאה של קהל הריקודים ואת הכישרון הווקאלי שקל לשכוח מתחת לכל שיער הפלטינה". המגזין "Spin" דירג אותו במקום ה-197 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר של 30 השנים האחרונות", ואפיין אותו כ-"מיני יצירת מופת". עטיפת האלבום דורגה במקום השישי ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex.<ref></ref>

בשנת 2015, בילבורד כלל אותו ברשימת "50 כריכות האלבומים הגדולים של כול הזמנים" במקום ה-45. מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" במקום ה-151.<ref></ref> מגזין Spin כלל את האלבום במקום ה-197 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985–2014), שנערך בשנת 2019.<ref></ref> בסקר השנתי של Pazz & Jop שנערך על ידי מגזין הוילג' ווייס, האלבום התברג במקום ה-24 ברשימת 1000 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010,<ref></ref> יחד עם אלבום האולפן הראשון שלה, The Fame. האלבום נמנה כאחד מן האלבומים המושמעים ביותר שיצאו בעשור הראשון של המאה ה-21, עם 4.100 מיליארד האזנות.<ref></ref>

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!שנה
!טקס
!קטגוריה
!תוצאה
!מקור
|-
| rowspan="7" |2010
|פרסי המוזיקה של דנמרק
|האלבום הבין לאומי הטוב ביותר
|
|<ref></ref>
|-
|פרסי מוזיקת הדאנס הבין לאומית
|האלבום הטוב ביותר
|
|<ref></ref>
|-
|פרסי מוזיקת המטאור
|האלבום הבין לאומי הטוב ביותר
|
|<ref></ref>
|-
|פרסי המוזיקה של "Premios Oye!"
|אלבום האנגלית הטוב ביותר
|
|<ref></ref>
|-
|פרסי בחירת הנוער
|בחירת המוזיקה - אלבום פופ
|
|<ref></ref>
|-
|פרסי המוזיקה של "Telehit"
|האלבום הבין לאומי של השנה
|
|<ref></ref>
|-
|פרסי מוזיקת הפופ הבין לאומית
|אלבום האנגלית הנמכר ביותר
|
|<ref></ref>
|-
| rowspan="3" |2011
| rowspan="2" |פרסי גראמי
|אלבום השנה
|
| rowspan="2" |<ref></ref>
|-
|אלבום הפופ ווקאל הטוב ביותר
|
|-
|פרסי המוזיקה של בילבורד
|אלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותר
|
|<ref></ref>
|}

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable sortable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!גרסה
!מקור
|-
!יפן
| rowspan="2" |18 בנובמבר 2009
| rowspan="12" |הורדה דיגיטלית • תקליטור
| rowspan="6" |יוניברסל מיוזיק גרופ
| rowspan="2" |דלוקס
|
|-
!איטליה
|
|-
!אוסטרליה
| rowspan="4" |20 בנובמבר 2009
|מהדורה מוגבלת • דלוקס
|
|-
!סין
| rowspan="2" |סטנדרטית • דלוקס
|
|-
!גרמניה
|
|-
!אירלנד
| rowspan="7" |דלוקס
|
|-
!ארצות הברית
| rowspan="4" |23 בנובמבר 2009
|אינטרסקופ רקורדס • קון לייב • צ'ריטרי רקורדס • סטרימליין
|
|-
!בריטניה
|פולידור רקורדס
|
|-
!קנדה
| rowspan="3" |יוניברסל מיוזיק גרופ
|
|-
!ארגנטינה
|
|-
!ברזיל
|27 בנובמבר 2009
|
|-
!ארצות הברית
|28 בנובמבר 2009
|אינטרסקופ רקורדס • צ'ריטרי רקורדס, סטרימליין
|
|-
!קנדה
|1 בדצמבר 2009
| rowspan="2" |תקליטור
| rowspan="2" |אינטרסקופ רקורדס • יוניברסל מיוזיק גרופ
| rowspan="2" |סטנדרטית
|
|-
!קולומביה
|4 בדצמבר 2009
|
|-
! rowspan="2" |ארצות הברית
| rowspan="2" |15 בדצמבר 2009
|מארז תקליטורים
| rowspan="2" |אינטרסקופ רקורדס • קון לייב • צ'ריטרי רקורדס, סטרימליין
|סופר דלוקס
|
|-
|אריך-נגן
| rowspan="5" |סטנדרטית
|
|-
!אוסטרליה
|18 בדצמבר 2009
| rowspan="2" |הורדה דיגיטלית
|יוניברסל מיוזיק גרופ
|
|-
!ארצות הברית
|26 בינואר 2010
|אינטרסקופ רקורדס • קון לייב • צ'ריטרי רקורדס •סטרימליין
|
|-
!סין
|1 בפברואר 2010
|תקליטור
| rowspan="2" |יוניברסל מיוזיק גרופ
|
|-
!יפן
|16 באפריל 2010
|DVD + תקליטור
|
|-
!עולם
|3 במאי 2010
|דיסק און קי
|סטרימליין • קון לייב • צ'ריטרי רקורדס • אינטרסקופ רקורדס
| rowspan="2" |מהדורה מוגבלת
|
|-
!איטליה
|8 ביוני 2010
| rowspan="2" |תקליטור
| rowspan="3" |יוניברסל מיוזיק גרופ
|
|-
! rowspan="2" |גרמניה
|22 באוקטובר 2010
| rowspan="2" |סטנדרטית
|
|-
|20 בנובמבר 2010
|הורדה דיגיטלית
|
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2009
קטגוריה:אלבומי ליידי גאגא
קטגוריה:אלבומי הוצאה מחודשת
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי רודני ג'רקינס
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי של השנה
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס