OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
משפחת שרתוק

ילדי משפחת שרתוק בשנת [[1920. מימין לשמאל: רבקה שרתוק (בת יעקב שרתוק), דב שרתוק (בן זאב שרתוק), עדה שרתוק (בת יעקב שרתוק), ידידה קטינסקי (בת ברוך קטינסקי), יהודה שרת, משה שרת, צילה (?), (ציונה? בת ברוך קטינסקי?)]]
משפחת שֶרְתוֹק (צֶ'רְטוֹק)-שָרֵת היא משפחה יהודית בארץ ישראל, שממנה יצאו אישים שתפסו משרות מרכזיות בהנהגת היישוב. 

ראשי המשפחה היו יעקב שרתוק, "ראשון הביל"ויים בארץ ישראל", ואחיו זאב שרתוק. יעקב שרתוק חבר לקבוצה הראשונה של אנשי ביל"ו. הוא עלה לארץ ישראל זמן קצר לפני שאר חבריו על מנת להכשיר את השטח. בשנת 1886 שב לבדו לרוסיה, שם נישא לפניה לב. בני הזוג עברו להתגורר בחרסון, יחד עם אחותו הצעירה של שרתוק, גוטה, ושם נולדו חמשת ילדיהם: רבקה, משה, עדה, יהודה וגאולה. 

בשנת 1906 עלה יעקב שרתוק שנית לארץ ישראל, יחד עם אמו, אשתו, חמשת ילדיו, אחותו גוטה (טובה) ובעלה ברוך קטינסקי ואחיו זאב (וולודיה) ואשתו אנה (חנה). עם הגיעם לארץ התגוררו בשכונת עג'מי ביפו. כעבור זמן התיישבו שלוש המשפחות לבית שרתוק בכפר עין סיניא הסמוך לרמאללה. מטרתן הייתה לייסד התיישבות עברית, אך הן נותרו מתיישבים יהודים בודדים באזור. בתקופת התיישבותם בעין סיניא נולדה לברוך וגוטה קטינסקי בתם ציונה (רבאו). בשנת 1908 עזבו שלוש המשפחות את עין סיניא אל ירושלים, וכעבור זמן קצר עברו לתל אביב.

יעקב וזאב שרתוק בנו את ביתם בשדרות רוטשילד 23 בתל אביב. הבית תוכנן על ידי האדריכל יוסף ברלין. חמשת ילדיו של יעקב שרתוק התגוררו בבית. לאחר מותו של יעקב שרתוק, בשנת 1913, התגוררו בבית רבקה ודב הוז ולאחר מכן התגוררו בו עדה ואליהו גולומב. לימים שימש הבית כמטה "ההגנה", שבו נערכו ישיבות הנהגת "ההגנה" בראשות "הגיסים" הוז, גולומב ושאול אביגור. אגף אחורי תוכנן על ידי יוחנן רטנר, אף הוא מבכירי "ההגנה". כיום משמש הבית המשוקם את מוזיאון ההגנה.

==עץ המשפחה==

==ראו גם==
* ארבעת הגיסים
* עין סיניא

*
שרתוק
זאב שרתוק

זאב שֶרְתוֹק (צֶ'רְטוֹק) (תרל"ז, 1877 – י"א בטבת תש"ט, 12 בינואר 1949) היה מאנשי העלייה השנייה ומראשוני תל אביב.

==ביוגרפיה==
זאב ולדימיר (וולודיה) שרתוק נולד בעיירה פינסק שבפלך מינסק, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), ליהודה לייב ויהודית, בת דב קוסובסקי. קיבל חינוך מסורתי וכללי. התיישב בחרסון, שם עסק בפעילות ציונית. נישא לחנה (אנה), בת בוריס רזניקוב מחרסון.

בשנת 1906 עלה לארץ ישראל, יחד עם אחיו יעקב שרתוק, אחותו גוטה, בעלה ברוך קטינסקי ומשפחותיהם. עם הגיעם לארץ התגוררו בשכונת עג'מי ביפו. כעבור זמן התיישבו שלוש המשפחות לבית שרתוק בכפר עין סיניא הסמוך לרמאללה. מטרתן הייתה לייסד התיישבות עברית, אך הן נותרו מתיישבים יהודים בודדים באזור. בשנת 1908 עזבו שלוש המשפחות את עין סיניא אל ירושלים, וכעבור זמן קצר עבר עם אחיו, אחותו ומשפחותיהם לתל אביב והיה מהמשתכנים הראשונים בשכונת אחוזת בית. 

יחד עם אחיו יעקב שרתוק הם בנו את ביתם בשדרות רוטשילד 23 בתל אביב (כיום מוזיאון ההגנה). עסק בגאולת קרקעות, והיה מגואלי אדמות חולון ושכונת נווה שאנן. הקים חברה לקבלנות בניין בשם "השחר" יחד עם גיסו ברוך קטינסקי, יחזקאל דנין ומרדכי מקוב מרחובות. החברה התקיימה עד שנת 1926. יזם את הקמת אגודת "אחדות" ביפו במטרה לקרב בין בני הנוער הספרדי והאשכנזי. פרסם מאמרים כלכליים בעיתונות. 
היה נשוי לחנה לבית רזניקוב ולהם היה בן אחד בשם דב (דיקה) שרתוק שנולד בשנת 1909.
בשנות ה-40 נשא בנם דב לאישה את שרה יבלסון, בתם של צבי וחוה יבלסון, מראשוני העלייה השלישית שהחזיקו מסעדה ברחוב הרצל. 

נפטר בתל אביב בשנת 1949, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
זאב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:גואלי אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1877
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
ברוך קטינסקי

ברוך בּנדֶט קָטִינסקי (כ"ה באדר א' תרל"ה, מרץ 1875, רדזילוב, פלך לומז'ה, פולין – כ"ז בתמוז תשט"ו, 17 במאי 1955, תל אביב) היה סוחר, מאנשי העלייה השנייה ומראשוני תל אביב.

==ביוגרפיה==
ברוך בנדט קטינסקי נולד ברדזילוב, שבפלך לומז'ה בפולין, ליהודה מרדכי לֶייבּ קטינסקי ולצפורה בת משה צבי קרולבצקי. משפחת קטינסקי היא מצאצאי מנשה בן ישראל. דודנו הוא המהנדס ברוך קטינקא.

קיבל חינוך תורני ולמד בישיבות לומז'ה, וולוז'ין וסלובודקה. לאחר סיום לימודיו התורניים, למד במשך שלוש שנים בלודז' את תעשיית האריגה. לאחר מכן עסק במסחר עצים באזור פינסק. במקביל עסק בפעילות ציונית בפינסק.

בשנת 1904 (תרס"ד) נישא לגוּטה (טובה) שרתוק, בתו של יהודה לייב שרתוק (אחותם הצעירה של יעקב וזאב שרתוק; נפטרה ב-1967). כעבור שנתיים, בשנת 1906 (תרס"ו), עלה לארץ ישראל יחד עם רעייתו ובתם דבורה, שני אחיה יעקב וזאב שרתוק ומשפחותיהם. עם הגיעם לארץ התגוררו בשכונת עג'מי ביפו. כעבור זמן התיישבו שלוש המשפחות לבית שרתוק בכפר עין סיניא הסמוך לרמאללה. מטרתן הייתה לייסד התיישבות עברית חקלאית, אך הן נותרו מתיישבים יהודים בודדים באזור. כדי שיהיה בשר כשר לשלוש המשפחות, למד קטינסקי הלכות שחיטה וקיבל סמיכה על ידי הרב קוק. בתקופת התיישבותם בעין סיניא נולדה בתו צפירה.

בשנת 1908 עזבו שלוש המשפחות את עין סיניא אל ירושלים, וכעבור זמן קצר עברו לתל אביב והן נמנו עם המשתכנים הראשונים בשכונת אחוזת בית. קטינסקי הקים את ביתו ברחוב שינקין. היה ממייסדי שכונת "נחלת בנימין" וחבר הנהלתה. לפרנסתו עסק במסחר בעצים וחומרי בניין והקים יחד עם גיסו זאב שרתוק ויחזקאל דנין את חברת "השחר" לקבלנות בניין, שפעלה עד שנת 1926. כמו כן עסק בתעשיית האריגים.

קטינסקי נפטר בתל אביב בשנת 1955, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

==משפחתו==
לברוך ולגוטה קטינסקי ארבע בנות:
* דבורה - נולדה ברוסיה, נפטרה בילדותה, בגיל 9.5.
* ציונה רבאו-קטינסקי (1907 – 1995) - נולדה בכפר עין סיניא, בעת שמשפחת שרתוק התיישבה בו. אשת פרופ' ארוין רבאו. הייתה מורה, תזונאית ופעילת ציבור. פרסמה את הספרים: "בתל אביב על החולות", "בחזרה לתל אביב" ו"אני תל אביבית". ילדיה הם: פרופ' נורית כנען-קדר, ד"ר יעל קציר ופרופ' מיכה רבאו.
* ידידה מילשטיין - מורה למוזיקה. אשת אריה מילשטיין ואמם של אילון, וחגי ועמרם, שהמשיכו את העיסוק המשפחתי בחומרי בנייה ויסדו את חברת "מילשטיין תשלובות".
* ד"ר צפירה קטינסקי-עוגן - מוזיקולוגית, סופרת ומחנכת, אשת המשורר והמחנך העברי יצחק עוגן. התגוררה בבית שבנה אביה ברחוב שיינקין בתל אביב.

==לקריאה נוספת==
* ציונה רבאו קטינסקי, בתל אביב על החולות, רמת גן: מסדה, 1973.

==קישורים חיצוניים==
* 
* (נקרולוג קצר)
* [http://dlib.nli.org.il/j2k/jpegNav.jsp?pid=3215&mimetype=image/jpeg&filename=רחוב+אלנבי%2C+תל+אביב&identifier=69&locale=en_GB&compression=70&img_size=best_fit&VIEWER_URL=/j2k/jpegNav.jsp?&DELIVERY_RULE_ID=69&convert_script=/exlibris/dtl/j3_1/digitool/home/system/bin/convert.sh&frameId=1 תצלום חנותו של ברוך קטינסקי] ברחוב אלנבי, מאת זאב אלכסנדרוביץ', בספרייה הלאומית

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מייסדי שכונות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:בוגרי ישיבת לומז'ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:משפחת שרתוק
ברוך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1875
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1955
ג'וליאן תומפסון

ג'וליאן הווארד אטרדן תומפסון (באנגלית: Julian Howard Atherden Thompson; נולד ב-7 באוקטובר 1934) הוא מייג'ור גנרל לשעבר בריטי יוצא חיל הנחתים המלכותי.

==ביוגרפיה==
תומפסון התגייס לצבא הבריטי בשנת 1952 ובחר לשרת בחיל הנחתים המלכותי. בנחתים עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי כיתות והוסמך לקצונה. בשנת 1965 השתלם במכללה לפיקוד ומטה של צבא היבשה הבריטי בקמברלי. בשנים 1974-1973 שימש כמדריך במכללה בקמברלי. בין השנים 1978-1975 פיקד על גדוד הקומנדו ה-40 של חיל הנחתים המלכותי, והוביל אותו בפעילות מבצעית בלחימה בצפון אירלנד. בשנת 1981 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה למפקד חטיבת הקומנדו השלישית. כאשר פרצה בשנת 1982 מלחמת פוקלנד, פיקד תומפסון על כוח המשלוח היבשתי הבריטי כולו, אשר כלל את חטיבת הקומנדו השלישית של חיל הנחתים המלכותי ויחידות נוספות, ובהן שני גדודים מן הרגימנט המוצנח וכן אלמנטים מן הכוחות מיוחדים ובהם צוותים משירות הסירות המיוחד וה-SAS. כוחות הנחתים והצנחנים נחתו באיי פוקלנד עצמם, כבשו אותם מידי חיילי ארגנטינה בסדרה של קרבות חי"ר קשים ובמסע רגלי מפרך, והשלימו את ההשתלטות מחדש על האיים. בתום המלחמה כינה אותו מפקד צבא היבשה הבריטי בתואר "השחקן המצטיין", כאות להערכתו הרבה על הדרך בה פיקד על חיל המשלוח. לאחר מכן מונה תומפסון כאחראי לאימונים, מילואים ולכוחות המיוחדים בחיל הנחתים המלכותי, והועלה לדרגת מייג'ור גנרל. 

לאחר פרישתו מן הצבא בשנת 1986 פרסם את ספרו לא פיקניק, בו הוא מתאר את הלחימת חטיבתו והכוחות הכפופים לה במלחמת פוקלנד. בהמשך הפך ליושב ראש חברת האבטחה הימית "אידרט".

==לקריאה נוספת==
* ג'וליאן תומפסון, לא פיקניק, הוצאת מערכות, 1992.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* בעז זלמנוביץ ועוזי בן-שלום, [https://web.archive.org/web/20101004163924/http://mazi.idf.il/6072-8894-HE/IGF.aspx להיות מפקד בחי"ר], ביטאון ביבשה גיליון 12, 2.12.2009.
* גל פרל פינקל, [https://www.maarachot.idf.il/2021/%D7%9E%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99%D7%9D/%D7%A0%D7%A6%D7%98%D7%A8%D7%9A-%D7%9C%D7%94%D7%99%D7%9C%D7%97%D7%9D-%D7%9B%D7%93%D7%99-%D7%9C%D7%A0%D7%A6%D7%97/ "נצטרך להילחם כדי לנצח"], כתב העת "בין המערכות", 29 בדצמבר 2021.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:גנרלים בריטים
קטגוריה:מסדר האמבט: עמיתים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אנשי צבא במלחמת פוקלנד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1934
איך להצליח באמריקה

איך להצליח באמריקה (באנגלית: How to Make It in America) היא סדרת טלוויזיה קומית-דרמטית אמריקנית, שהופקה על ידי רשת HBO ויצאה ב-14 בפברואר 2010. הסדרה עוקבת אחר חייהם של בן אפשטיין (בריאן גרינברג) וחברו קאם קלדרון (ויקטור ראסוק) שמנסים לעבוד ולהצליח בעולם האופנה הניו יורקי. 

שידור העונה השנייה של התוכנית החל ב-2 באוקטובר 2011, ומעט לאחר סיומה הודיעה רשת HBO על ביטול הסדרה. המפיק מארק וולברג הודיע כי ייתכן והתוכנית תשוב לשידור בהמשך, באמצעות רשת שידור אחרת.

==עלילה==
הסדרה עוקבת אחר שני יזמים בשנות ה-20 לחייהם, אשר מפלסים את דרכם בסצנת האופנה התחרותית של ניו יורק, ולזכות בהערכה ומוניטין, נחושים להשיג את הגרסה שלהם ל"חלום האמריקאי". בן וקאם משתמשים בחוכמת החיים שלהם וב"קשרים" כדי להגשים את חלומם. הם מסתייעים בחברם "המקושר" דומינגו ובבן דודו של קאם ששאיפתו היא ליצור משקה אנרגיה בשם "ראסטה-מונסטה".

==דמויות==
*בריאן גרינברג בתפקיד בן אפשטיין
*ויקטור ראסוק בתפקיד קמרון "קאם" קלדרון
*סקוט מסקודי (קיד קאדי) בתפקיד דומינגו בראון
*לייק בל בתפקיד רייצ'ל צ'פמן
*לואיס גוזמן בתפקיד רנה קלדרון
*אדי קיי תומאס בתפקיד דייוויד "קאפו" קפלן
*שאנין סוסאמון בתפקיד ג'ינג'י וו (עונה 1)
*ג'ולי קלייר בתפקיד רובין (עונה 2)
*ג'ו פנטוליאנו בתפקיד פליקס דה פלוריו (עונה 2)
*אריק לה סאל בתפקיד אוורסטון תומפסון (עונה 2)

==פסקול==
שיר הפתיח של התוכנית הוא "I Need a Dollar" של הראפר וזמר הנשמה אלו בלאק. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים ברחבי העולם.

==ביקורת==
העונה הראשונה זכתה לביקורת מעורבות ודורגה 59/100 בשקלול ציוני הביקורות.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20111205225055/http://www.hbouk.com/how-to-make-it-in-america האתר הרשמי של התוכנית בבריטניה]

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
קטגוריה:HBO: סדרות
יוסף אלקובי

הרב יוסף אלקובי בלימוד בישיבה
הרב יוסף אלקובי (ה'תרט"ז, 1856 - י"א בחשוון תש"א, 1940) היה מקובל, פוסק וראש ישיבה במרוקו.

==ביוגרפיה==
נולד במקנס שבמרוקו לרב דוד אלקובי, נצר לשושלת רבנים. אביו עמד בראשות ישיבה במקנס. למד תורה מפיו אביו. רבו המובהק היה רבי חיים משאש.<ref>מלכי רבנן ח"ב, נדפס בסוף ספר 'תקנות חכמי מכנאס' עמ' תרי"ב, בערכו.</ref> בגיל 10 סיים את הש"ס. בגיל 15 החל ללמוד את תורת הקבלה מפי הרב יעקב אלקובי. בהגיעו לפרקו נישא, ונולדו לו שמונה ילדים.

לאחר מות אביו התמנה לראש הישיבה תחתיו, לצד אחיו הרב רפאל. לישיבה התקבל כל מי שחפץ ללמוד תורה.

הלך לעולמו ב-12 בנובמבר 1940 (י״א חשוון ה'תש״א), כבן 87 בפטירתו. נקבר בבית הקברות היהודי במקנס.

כונה "אליהו הנביא" בשל מעשי חסד, בפרט הכנסת אורחים.

== מתלמידיו ==
* הרב רפאל ברוך טולדנו
* הרב יוסף משאש
* הרב רפאל אדרעי
* הרב שלום משאש

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=1140 המקובל רבי יוסף אלקובי] - באתר MyTzadik
==הערות שוליים==

קטגוריה:מקנס: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה מרוקאים
משתלה

משתלה בברלין
מִשְׁתָּלָה היא מקום לגידול צמחים אשר מנותק מהקרקע, החל מהזרעים או רבייה וגטטיבית הכוללת יחורים, תרבית רקמות, הברכה, פיצול שורש ועד למצב של פרח, שיח או עץ המיועד לשתילה במקום אחר.

== סוגי משתלות ==
ישנן משתלות המתמחות בסוגים שונים של צמחים, פרחים, צמחי תבלין, עצי נוי או עצי פרי, וישנן משתלות המוכרות את כל סוגי הצומח השונים.

ברוב המשתלות ניתן לקנות אף אביזרי נוי (אבנים, סלעים חיפויים שונים, עציצים וכדומה) לגינות, וכן ברבות מהמשתלות ישנם שירותי גינון או ייעוץ לגננות.

לכל משתלה יש בדרך כלל אגרונום העוקב אחרי שתילת הצמחים השונים וגידולם הראוי.

ישנן משתלות שאינן מגדלות בעצמן את הצמחים, אלא משווקות לצרכן צמחים שונים ופרחים אשר מיובאים או נקנים על ידם במשתלות האם. וישנן משתלות המבצעות את כל תהליך הגידול בעצמן.

משתלות רבות מתמחות בסוג מסוים בלבד של צמחים, כגון ייחורים לגפן או לעצי הדר, או פרחים לייצוא בלבד, כשבדרך כלל במשתלות אלו ישנו מעקב מחמיר על הזנים השונים שלא יתערבו בזנים אחרים כדי לשמור על ייחודיות הצמח.

המשתלות מתמחות גם בהדברת המזיקים השונים המזיקים לצמח.

משתלה טובה היא משתלה שבנויה עם חלוקה למינים השונים של הצומח, ומשרה אווירה נקייה ומטופחת לאורחיה, ושיש בה הדרכה אישית לצרכן הפרטי על סוגי הצומח השונים, הזמן המתאים לשתילת כל צמח, צורכי התאורה והשמש לכל צמח, וצריכת המים הספציפית הדרושה.

== ייצור השתילים ==
בדרך כלל, המשתלות עצמן אינן מגדלות את הסחורה שלהן כשהיא מוכנה, אלא מוכרות את הסחורה לחקלאים אשר עובדים בשטח.
אופן הגידול במשתלה: הגידול של הצמחים במשתלה מתבצע בתוך מגשים לרוב עשויים קלקר.

=== תהליך הגידול ===
גידול השתילים מתחיל במכונת זריעה מיוחדת אשר עוברים בה מגשים והיא מכניסה לתוך התאים את הזרעים הרצויים ובו זמנית מכסה אותם בכבול, לאחר מכן המגשים עוברים לחדר נביטה שבו הזרעים מתחילים לבצבץ לאחר כמה ימים. יש לציין שלכל גידול זמן שהות שונה בחדרי הנביטה. לאחר כמה ימים מוציאים את המגשים ופורשים אותם בתוך חממות גידול אשר מנותקות מהקרקע.
לאחר הזריעה, חדרי נביטה, פרישה בחממות, הטיפול עובר לאגרונום אשר עוקב אחרי הגידולים ונותן הוראות על מתן מים, דשן, ריסוס וכדומה.

== משתלות בישראל ==
חלוקת שתילים במשתלה העירונית ליד תיאטרון הבימה בתל אביב בשנת 1946
משתלת עין המפרץ
המשתלות השכיחות בישראל הן משתלות של גידולי ירקות, משתלת שפר בכפר ביאליק היא המשתלה הגדולה ביותר ישראל.

== משתלות לפי ההלכה ==
כחלק מתהליך ייצור עצי הפרי, נדרשת הרכבה על מנת להשביח את התוצר, ההלכה אוסרת להרכיב מין על שאינו מינו (כלאיים). לבית המדרש להלכה בהתיישבות יש משתלה תחת פיקוחו.

כמו כן, פיקוח על מנין שנות הערלה, באופנים מסוימים, יאפשר שתילה ללא מנין חדש.

בגוש קטיף שהיה ידוע בתור מוקד חקלאי מרכזי בישראל, כל המשתלות היו בעלי זיקה לדת, עם בעלים שומרי שבת ופתרונות ששימשו את עובדי המשתלה (כך למשל המשתלה בעצמונה שהקפידה מאוד ואף שיתפה פעולה עם המכון לתורה וארץ הסמוך). עד ביצוע תוכנית ההתנתקות הייתה משתלת עצמונה השנייה בגודלה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:גינון
קטגוריה:חקלאות
מרתון קזבגי

מרתון קאזבגי היה תחרות ריצת מרתון שנערכה בגאורגיה (נפת קאזבגי) ועוברת בהרי הקווקז בצפון המדינה. תחרות המרתון הייתה יוזמה של גולן לובנוב מישראל והתקיימה פעם בשנה, בחודש ספטמבר בשנים 2010-2016.
המסלול מתחיל ומסתיים בעיר קאזבגי היושבת למרגלות הר קזבק על הדרך הצבאית ההיסטורית. 

תחרות הריצה כוללת 3 מקצים: מרתון, חצי מרתון ומרוץ 8 ק"מ. 

התחרות אורגנה על ידי חברות מסחריות, משרד התיירות ואיגוד האתלטיקה הגאורגים. ויועד לרצים מכל העולם. איגוד האתלטיקה של גאורגיה חילק פרסים כספיים לרצי האיגוד.

זהו מרתון ההרים הראשון שהתקיים בגאורגיה בפרט ובהרי הקווקז בכלל.

== מסלול ==
הזינוק לתחרות הוא בעיר סטפנצמינדה. המסלול כולל ריצה חצי קילומטר צפונה ופונה דרומה על הגשר העובר מעל נהר טרגי. המשך ריצה דרומה לאורך הרכס עד לכפר סיאוני. בכנסיית הכפר פונים צפונה אל עמק סנו ואל הכפר סנו. רצים בחזרה אל סטפנצמינדה וממשיכים אל 8 הק"מ האחרונים - טיפוס אל כנסיית השילוש הקדוש-גרגטי. נקודת הסיום היא נקודת ההתחלה – קזבגי. רוב רובו של המסלול עובר בדרכי עפר ורק חלקו הקטן עובר על גבי כביש.

== היסטוריה ==
המרתון הוא יוזמה של גולן לובנוב מישראל והפרויקט הושק בחודש פברואר 2010. 
ב-4 בספטמבר 2010 התקיימה תחרות המרתון הראשונה ובה השתתפו כ-150 רצים מכל העולם. 
ב-10 בספטמבר 2011 התקיימה תחרות המרתון השנייה ובה השתתפו כ-300 רצים. במרתון קזבגי השני השתתפו שגרירי אנגליה ושווייץ בגאורגיה. 

המרתון התקיים מדי שנה עד המרתון השביעי והאחרון בשנת 2016, במסגרתו השתתפו 456 משתתפים.

מאז לא התקיים מרתון נוסף עקב קושי במימון המרתון.

== תמונות ==
<gallery>
Kazbegi-Stefantsminda.jpg|האזור שבו נערך המרתון
Zinok.jpg.JPG|נקודת הזינוק של המירוץ
KazbeiRunner1.jpg|המירוץ
KazbeiRunner2.jpg|המירוץ
KazbeiRunner3.jpg|המירוץ
KazbeiMaddle.jpg|זוכים
Kazbei Views.jpg|הר קזבק
KazbeiViews2.jpg|כנסיית השילוש הקדוש גרגטי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* 

קאזבגי
קטגוריה:תחרויות ספורט בגאורגיה
הרץ (חברה)

הרץ (באנגלית: Hertz Global Holdings) הוא תאגיד אמריקאי בינלאומי להשכרת רכב הפועל ביותר מ-145 מדינות ברחבי העולם.

==היסטוריה==
הרץ היא חברת ההשכרה הגדולה והוותיקה בעולם, עם למעלה מ-8,500 סניפים ב 145 מדינות. לחברה כ-30 מיליון הזמנות בשנה וצי של כ-3.5 מיליון כלי רכב.

בשנת 1918 נוסדה החברה על ידי וולטר ג'ייקובס ברחוב צדדי בשיקגו, עם צי של רכבי פורד. ב-1923 כחמש שנים לאחר שהחברה הוקמה היא נמכרה לג'ון. ד. הרץ, איש עסקים יהודי אמריקאי שמשפחתו היגרה לארצות הברית מהונגריה. הרץ שינה את שמה של החברה ל-"Hertz Drive-Ur-Self System". ב-1943 נמכרה החברה לג'נרל מוטורס, ובשנת 1953 שונה השם ל-"The Hertz Corporation". כיום החברה היא חברה ציבורית הנסחרת בבורסה ומוחזקת על ידי "הרץ גלובל אחזקות".

במאי 2020, בעקבות משבר הקורונה, הגישה החברה בקשה לפשיטת רגל בארצות הברית.

באפריל 2021 נמלצה מהליך פשיטת רגל לאחר שמספר קרנות השקעה הסכימו להשקיע בחברה כחמישה מיליארד דולר לכיסוי חלק מחובותיה, חמשה מיליארד דולר נוספים נמחקו בהסכמת מחזיקי האג"ח, בעלי המניות של החברה קיבלו 3 אחוז בלבד בחברה החדשה.

באוקטובר 2021 הזמינה החברה 100 אלף רכבים חשמליים מתוצרת טסלה בעסקה בשווי 4.4 מיליארד דולר.

החברה מיוצגת בישראל על ידי קשר רנט א קאר.

== ראו גם ==
* אוויס

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות השכרת רכב
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
מייק אימן

מיכיאל גודפריד "מייק" אימן (בהולנדית: Michiel Godfried "Mike" Eman; נולד ב-1 בספטמבר 1961) היה ראש הממשלה של האי ההולנדי שבים הקריבי, ארובה, מטעם המפלגה השמרנית AVP והיהודי השני בתפקיד זה. כיהן כראש הממשלה שמונה שנים (30 באוקטובר 2009 - 17 בנובמבר 2017).

== קורות חיים ==
מייק אימן (מימין) ושר הפנים ההולנדי יאן דונר - 27 באוקטובר 2011
אימן נולד בארובה, אי הולנדי, שהוא כיום חלק מהפדרציה הקרויה ממלכת ארצות השפלה ובה חברות בנוסף לארובה גם הולנד, קוראסאו וסן מרטן. כ-120 אלף תושבים גרים באי זה והוא חלק מהאנטילים הקטנים שבים הקריבי, סמוך לחופי ונצואלה. הוריו של אימן היו אלברט אימן ("שון"), נוצרי פרוטסטנטי ובלאנש (לבית הרצוג), יהודיה. אימן הוא הילד הצעיר ביותר, השביעי במשפחה. אחיו, השני במשפחה, הני אימן היה ראש ממשלתה הראשון של הטריטוריה וכיהן בתפקיד זה החל מ-1 בינואר 1986, יום קבלת האוטונומיה לאי, לסירוגין, במשך כעשר שנים סך הכל, עד 2001. גם אביהם היה פוליטיקאי ידוע בארובה ואף סבם לפני כן.

אימן למד באוניברסיטת קוראסאו (אוניברסיטת האנטילים ההולנדים) וסיים בה תואר ראשון במשפטים ב-1992. בשנים 1992 - 2001 עבד בארובה כעו"ד ונוטריון. בספטמבר 2001 הוא נבחר לפרלמנט הארובי מטעם המפלגה הנוצרית דמוקרטית שמרנית, הקרויה "המפלגה העממית של ארובה" Arubaanse Volkspartij - AVP, אותה ייסד סבו הני אימן (1888–1957), ב-1942 ובראשה עמד עד 2001 אחיו הני. באותה שנה הובסה ה-AVP בבחירות והני אימן הוחלף בראשות ממשלת ארובה על ידי נלסון אודובר ופרש מהחיים הפוליטיים. אימן החל בקריירה הפוליטית שלו אם כן, כחלק מהאופוזיציה הפרלמנטרית. ב-2003 הוא נבחר לראשות ה-AVP. בבחירות 2005 הפסידה המפלגה למפלגתו של אודובר, אף כי הגבירה את כוחה בפרלמנט.

אודובר כיהן כראש ממשלת ארובה במשך כשמונה שנים ואז ניצח אותו אימן בבחירות 2009 והחל לכהן בתפקיד עד נובמבר 2017. ניצחונו של אימן נבע במידה רבה מהמחלוקת שהתגלעה בין ממשלת ארובה בראשות אודובר לבין חברת "ואלרו", בעלת בית הזיקוק המהווה המעסיק הגדול ביותר באי, בנוגע למיסים שתשלם ואלרו. אימן הבטיח לפתור את המחלוקת ואכן עמד בהבטחתו זו בתוך ארבעה חודשים מיום הבחירות. גם אחיו של אימן, הני אימן ניצח בשעתו בבחירות ב-1985 והקים את האוטונומיה בארובה, על רקע דומה - סגירת בית הזיקוק הגדול באי באותה שנה.

== ראו גם ==
* איי הודו המערבית
* יהדות ארובה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://avparuba.net/partido/ האתר הרשמי של ה-AVP]
* [http://www.overheid.aw/index.asp?nmoduleid=19&wgid=6&spagetype=21&nPageID=26&nCMSPageType=1 האתר הרשמי של ממשלת ארובה]
* [http://mikeeman.com/ האתר של מייק אימן, בשפת פאפיאמנטו, השפה הנפוצה בארובה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלה יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים ארובים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1961
הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי

ימין
הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי (באיטלקית: Basilica Papale di San Francesco, בלטינית: Basilica Sancti Francisci Assisiensis) היא כנסייה קתולית, אתר מורשת עולמית ומטה המסדר הפרנציסקני. הכנסייה נמצאת באסיזי, עיר במחוז אומבריה שבאיטליה. הכנסייה מהווה מוקד משיכה למיליוני מבקרים מדי שנה: צליינים ותיירים.

הכנסייה מוקדשת לפרנציסקוס מייסד המסדר הפרציסקני, שנולד באסיזי ב-1182 ורבות מפעולותיו היו בה, ובה גם נפטר ב-1226. בשנת 1228, בעקבות הכרתו כקדוש, הוחל בבניית הכנסייה לכבודו. הבנייה הסתיימה ב-1253. קברו של פרנציסקוס נמצא בכנסייה.

בנוסף למשמעותה הדתית, יש לכנסיית פרנציסקוס הקדוש חשיבות ארכיטקטונית ואמנותית. בנימוקים לבחירתה כאתר מורשת עולמית נאמר: "הבזיליקה היא דוגמה בולטת לסוג של מבנה שהשפיע משמעותית על התפתחות הארכיטקטורה והאמנות הפלסטית בעולם". פנים הבזיליקה מעוטר ברובו בפרסקאות מעשה ידיהם של גדולי היוצרים של תקופת הפרוטו-רנסאנס: צ'ימבואה, ג'וטו, פייטרו לורצטי וסימונה מרטיני. יש משערים שגם פייטרו קווליני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.thais.it/speciali/assisi/Giotto/mappa_giotto.html הפרסקאות של ג'וטו בבזיליקה העליונה] (אנגלית ואיטלקית)

קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית
פרנציסקוס הקדוש מאסיזי
קטגוריה:אומבריה
סקרמנטו (נהר)

נהר סקרמנטו (באנגלית: Sacramento River) הוא מקור מים חשוב לצפון קליפורניה ומרכז קליפורניה שבארצות הברית.
== גאוגרפיה ==
סקרמנטו הוא הנהר הארוך בקליפורניה, מקורו בהרי קלאמת והוא זורם לאורך 640 קילומטרים עד למפרץ סן פרנסיסקו שעל האוקיינוס השקט. אגן הניקוז של הנהר משתרע על 71,432 קילומטרים מרובעים בדרום אורגון ובחלקה הצפוני של מדינת קליפורניה, ברובו באזור שבין רכסי החוף ובין סיירה נבדה, אזור אשר מכונה גם עמק סקרמנטו. קו פרשת המים הנרחב שלו מגיע אף למישורים הגעשיים בדרום קליפורניה ובחלקו הקטן גם לדרום אורגון.

הנהר הוא אמצעי שינוע חשוב עוד מתקופת ראשוני התושבים באזור, אשר חיו לפני כ-12,000 שנים. מאות שבטים שחלקו תרבות ומסורת אכלסו את עמק סקרמנטו עד לבואם של ראשוני המתיישבים האירופים שראו את הנהר. אחד מאותם ראשוני המתיישבים היה גבריאל מוראגה (Gabriel Moraga) שכינה את הנהר בשם הספרדי Rio de los Sacramentos ("נהר הסקרמנטים"), שם שעבר לאנגלית בשמו הנוכחי: סקרמנטו. מימי הנהר בעבר שרצו בדגים, וביצורי מים אחרים, בעיקר אחד ממיני האלתית הדרומיים ביותר באמריקה הצפונית. הילידים המקומיים של עמק סקרמנטו ניזונו ממשאבים נרחבים שסיפק להם הנהר, מה שגרם לעמק סקרמנטו להיות הצפוף ביותר מבחינת אוכלוסין בקרב האינדיאנים.

במאה ה-19 השתנה עמק סקרמנטו כאשר נתגלו מרבצי זהב בסיירה נבדה, מה שהוביל לגל מהגרים מהמזרח. פיתוח חקלאי מואץ וכריית מחצבים בסיירה נבדה וברכסי החוף גרמו לזיהום כרוני של נהר סקרמנטו, ולהכחדת מינים רבים. עד לסוף המאה ה-19 נוסדו ערים רבות לגדות הנהר כמו סקרמנטו ורדינג.

החל משנות החמישים של המאה ה-20 פותח מיזם העמק המרכזי, מיזם גדול של בקרת שיטפונות, הפקת אנרגיה הידרואלקטרית ותשתית העברת מים. סכרים רבים חוסמים כיום את זרימת הנהר וכמעט את כל אפיקיו המשמעותיים. מימי הסקרמנטו נשאבים בקנה מידה עצום לטובת השקיה וכיום משרתים את צורכי ההשקיה של כמעט כל דרום ומרכז קליפורניה. בעוד שהנהר מספק את תצרוכת המים של חצי מאוכלוסיית קליפורניה ותומך באחד מהאזורים החקלאיים היצרניים ביותר בארצות הברית, שינויים אלו גרמו להיעלמות אזורי הבר לאורך הנהר ופגעו קשות בדגה המקומית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אורגון: נהרות
קטגוריה:קליפורניה: נהרות
הני אימן

פסלו של הֶני אימן ב[[אורנייסטאד, ארובה]]
יאן הנדריק אלברט "הֶני" אימן (בהולנדית: Jan Hendrik Albert "Henny" Eman; נולד ב-20 במרץ 1948) הוא פוליטיקאי יהודי, שכיהן פעמיים כראש הממשלה של ארובה, אי הולנדי בים הקריבי. היה ראש הממשלה הראשון של האי (1 בינואר 1986 - 9 בפברואר 1989), וכיהן שוב בתפקיד זה, מ-29 ביולי 1994 עד 30 באוקטובר 2001, סך הכל מעל עשר שנים.

== קורות חיים ==
אימן נולד בארובה, אי הולנדי, שהוא כיום חלק מהפדרציה הקרויה ממלכת ארצות השפלה ובה חברות בנוסף לארובה גם הולנד, קוראסאו וסן מרטן. כ-120 אלף תושבים גרים באי זה והוא חלק מהאנטילים הקטנים שבים הקריבי, סמוך לחופי ונצואלה. הוריו של אימן היו אלברט אימן ("שון"), נוצרי פרוטסטנטי ובלאנש (לבית הרצוג), יהודיה. הני הוא הילד השני מתוך שבעה במשפחה. אחיו הצעיר מייק אימן היה ראש ממשלתה השלישי (חמישי אם סופרים בנפרד כהונות לסירוגין) של הטריטוריה (כיהן בתפקיד זה שמונה שנים: 30 באוקטובר 2009 - 17 בנובמבר 2017). גם אביהם היה פוליטיקאי ידוע בארובה ואף סבם לפני כן.

אימן למד בבית ספר תיכון בהולנד ולאחר מכן בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ליידן, האוניברסיטה הוותיקה ביותר בהולנד, שם סיים את לימודיו ב-1978. בינואר 1979 חזר לארובה והצטרף למפלגה הנוצרית דמוקרטית שמרנית, הקרויה "המפלגה העממית של ארובה" (Arubaanse Volkspartij - AVP), אותה ייסד סבו (הֶני אימן, 1888-1957), ב-1942, ובראשה גם עמד בשעתו אביו. באותה עת היה למפלגה זו מושב אחד בלבד (מתוך 21) בפרלמנט של ארובה. האי נחשב אז לאחד ממחוזותיה של הולנד, כחלק בלתי נפרד ממנה; ה-AVP, הן בתקופת הסב אימן, הן בתקופת האב, ועד ימי הנכד, הייתה המפלגה האופוזיציונית, שדגלה באוטונומיה, ואף בעצמאות מלאה מהמדינה האם.

בבחירות 1979 התחזקה המפלגה, כשקיבלה 4 מושבים, ואימן הפך חבר הפרלמנט של ארובה וגם חבר הפרלמנט של האנטילים הקטנים. ב-1981 הוא נבחר לראשות המפלגה.

בעקבות סגירת בית הזיקוק של אקסון מוביל בארובה, מקום העבודה הגדול באי, ב-1985, זכתה ה-AVP ברוב הקולות בבחירות ואימן נבחר לראשות ממשלת המחוז. פעולתו הראשונה, מיד עם היבחרו, הייתה הפיכת המחוז לאוטונומי, החל מה-1 בינואר 1986, כפי שהתחייב בפני בוחריו לעשות. הוא כיהן כראש ממשלת ארובה מיום הפיכתה לאוטונומיה (1 בינואר 1986) עד 9 בפברואר 1989, עת הוחלף על ידי מנהיג האופוזיציה של ארובה, נלסון אודובר, שניצח בבחירות.

אודובר כיהן כראש ממשלת ארובה במשך כחמש שנים ואז ניצח אותו אימן שוב בבחירות 1994 וחזר לכהן בתפקיד במשך כשבע שנים נוספות, עד 2001. אימן הפסיד בבחירות 2001 לאודובר ובעקבות זאת פרש מהחיים הפוליטיים. כשנתיים אחר כך נבחר אחיו מייק אימן לעמוד בראשות המפלגה, ניצח את אודובר בבחירות 2009 וכיהן כראש ממשלת האי עד שנת 2017.

== ראו גם ==
* איי הודו המערבית
* יהדות ארובה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://avparuba.net/partido/ האתר הרשמי של ה-AVP]
* [http://www.overheid.aw/index.asp?nmoduleid=19&wgid=6&spagetype=21&nPageID=26&nCMSPageType=1 האתר הרשמי של ממשלת ארובה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלה יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים ארובים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1948
תקליטור אתחול

תקליטור אתחול ידוע בשם לייב-סידי (באנגלית: Live-cd גם live-disc ו-live-DVD) הוא תקליטור CD-ROM, או DVD, המכיל מערכת הפעלה הניתנת לאתחול בצורה ישירה ממנו.

הייחודיות של תקליטור האתחול הוא ביכולתו להריץ על המחשב מערכת הפעלה שלמה ומודרנית ללא צורך באמצעי אחסון רגיל כדיסק קשיח, אלא כל הנדרש הוא כונן תקליטורים. ניתן לאתחל בצורה זו גם באמצעות החסן נייד כשהחיבור למחשב יבוצע דרך כניסת USB. ברוב המקרים לא ניתן לשמור שינויים על מערכת הפעלה שכזו ובכל אתחול ישובו כל השינויים למצבם הראשוני.

==שימושים==
קיימים מספר שימושים מרכזיים לתקליטורי אתחול:
*מערכות הפעלה שונות מציעות ללקוחותיהם לבחון את תוצרתם באמצעות שימוש מקדים בתקליטורים, הדבר מקל על הלקוח משום שאינו צריך להתקין בצורה מלאה את מערכת ההפעלה.
*קיימים תקליטורי אתחול המכילים תוכנות המשמשות לתיקון בעיות במחשב, לעיתים קרובות בעיות אתחול המונעות גישה אל המחשב. תקליטור האתחול מהווה דרך עוקפת לטיפול בבעיה. דוגמה לתקליטור שכזה הוא HBCD.

==ראו גם==
*Windows Preinstallation Environment
* Windows To Go
* קנופיקס
* BackTrack
* Hiren's BootCD
* Tails

קטגוריה:מערכות הפעלה
לייזר אודם

דיאגרמה של לייזר האודם הראשון
לייזר אודם (באנגלית: Ruby laser; מכונה גם לייזר רובי) הוא לייזר מטיפוס לייזר מצב-מוצק, בו משמש גביש אודם סינתטי כתווך הגברה.

הלייזר הראשון שנבנה ב-1960 על ידי תיאודור מיימן התבסס על אודם סינתטי כתווך מגביר. כדי ליצור מהוד, הגביש לוטש בקצותיו, צופה במראת כסף (צד אחד מראה מחזירה לחלוטין ובצד השני החזרה חלקית) ונשאב על ידי מנורת הבזק (מנורת קסנון). הלייזר הפיק פולסים שמשכם מילישניות באורך גל 694.3nm - אדום עמוק. בשנת 1967 אושר למיימן פטנט על המצאתו.

לייזר אודם שימש ברפואה פלסטית להסרת קעקועים. הקרינה המופקת הייתה יעילה בסילוק קעקועים שצבעם שחור, כחול כהה וסגול, אך אינו יעיל בהסרת קעקועים שצבעם אדום. כיום משתמשים למטרה זו בלייזרים אחרים (אלכסנדריט וניאודימיום יא"ג).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אודם
פאוורמט

פאוורמט (PowerMat) היא חברה ישראלית המייצרת טכנולוגיה לטעינה אלחוטית ומשווקת מטענים אלחוטיים.

החברה הוקמה בשנת 2006 על ידי רן פוליאקין (מנכ"ל), יואב חפר, ד"ר אמיר בן שלום ודב הרשברג. הייתה ממוקמת בתחילה בקריית התקשורת נווה אילן, אחר כך עברה לפארק אזורים בפתח תקווה.

החברה נבחרה למקום הראשון בדירוג הסטארט אפים הישראליים של כלכליסט ב-2011

בספטמבר 2011 חתמה פאוורמט על הסכם עם פרוקטר אנד גמבל להשקת מיזם משותף לפיתוח הטענה אלחוטית והפצתה בעולם, תחת מותג דורסל.

לאחר הצלחה ראשונית של החברה, השוק נכבש על ידי טכנולוגיה מתחרה - סטנדרט הטעינה Qi.

ב-2018 הודיעה החברה כי היא מצטרפת ל-תאגיד החשמל האלחוטי (Wireless Power Consortium), המקדם את Qi בתור סטנדרט הטעינה האוניברסלי, ובכך עברה לתמוך בסטנדרט זה<ref></ref>

ב-2021 הודיעה החברה על סבב גיוס במסגרתו גייסה כ-25 מיליון דולר, בהובלת חברת פוקסקון.<ref></ref>

==טכנולוגיה==
פאוורמט ייצרה משטחים אשר מאפשרים לטעון מכשירים ניידים באמצעות השראה אלקטרומגנטית: הנחת מכשיר על המשטח מאפשרת לו להיטען ללא כבלים. סליל במשדר מחולל שדה אלקטרומגנטי שמתורגם לאנרגיה חשמלית וזו נקלטת במקלט עם סליל נגדי. המקלט מצויד במדבקת RFID אשר מזהה את המכשיר שמונח על משטח ההטענה ומטעין אותו. הליך הזיהוי הוא פטנט רשום של פאוורמט. על פי החברה, אובדן האנרגיה בתהליך הוא אפסי וזהה ביעילותו להטענה רגילה בכבלים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:חברות אנרגיה
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
קטגוריה:נווה אילן
Jingo

Jingo הוא הספר העשרים ואחד בסדרת ספרי "עולם הדיסק" של טרי פראצ'ט והרביעי בסדרת ספרי משמר העיר, תת-סדרה בתוך סדרת הספרים הגדולה. הספר ראה אור ב-1997. הוא נכתב בהשראת הסכסוך (האמיתי) על האי פרדיננדיה.

== עלילה ==
הספר מספר על מתיחות שמתעוררת בין העיר אנק מורפורק לקלאטץ' אודות אי קטן בשם לשף (Leshp) שעלה על פני המים בים המעגל וששתי המדינות טוענות לבעלות עליו. כתוצאה מהטענות הללו המתיחות המדינית בין אנק מורפורק לקלאטץ' עולה ושתי המדינות עומדות על סף מלחמה, בניסיון לפתור את המשבר בדרכים דיפלומטיות קלאטץ' שולחת לאנק מורפורק את הנסיך קופורא.

קלאטץ' הוא שמה של יבשת מדברית ענקית וכן של המדינה הגדולה ביותר בה. הממלכה של קלאטץ' היא השתקפותה של האימפריה העות'מאנית והשבטים הערבים של עולמינו, בעבר חלקה הייתה בשליטת האימפריה של אנק מורפורק. על אף שאנשי אנק מורפורק חושבים אותם לפראיים פרימיטיבים ללא כל חוזק צבאי ומתייחסים אל תושביה באופן גזעני, אנשי הממלכה מתגלים כבעלי תרבות עשירה וטכנולוגיה מתקדמת ביותר.

בעת קבלת הפנים נעשה ניסיון התנקשות בנסיך, שניצל ממוות רק תודות לאנשי המשמר, שמשאיר אותו פצוע קשה. עתה המצב הדיפלומטי מחמיר, בחקירה ההתנקשות מפקד המשמר ווימס מוצא את גופת האחראי, מתנקש בן אנק מורפורק, ומוצא גם עדויות לכך שההתנקשות הוזמנה על ידי הקלאטצ'ים אולם העדויות הללו נראות לו מזויפות והוא ממשיך בחקירתו כדי לחשוף את האמת.

בינתיים אנק מורפורק נכנסת לפסיכוזה מלחמתית כהשתקפות לרגשות העממיים בעולמנו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, מכיוון שלעיר אין צבא קבע כבר זמן רב האצילים מקימים גדודי מתנדבים שבני אנק מורפורק נוהרים אליהם. האמונה הרווחת היא שהמלחמה עם קלאטץ' תגמר במהירות מכיוון שהקלאטצ'ים יינגפו בסימן הראשון לצבא האנק מורפורקי. האציל האבלוק וטינרי מודח ובמקומו עולה לשלטון לורד ראסט שמצטיין בהיותו בור בענייני צבא ופוליטיקאי כושל.

וויימס שהודח מתפקידו כמפקד המשמר מחליט להקים גדוד מתנדבים משלו, זכות שהוא זכאי לה כבעלת תואר אבירות, כל חברי המשמר מתגייסים לגדוד החדש הם יוצאים לקלאטץ' להמשך החקירה ולהציל את הסמלת אנגואה שנחטפה בשעה שרחרחה (פשוטו כמשמעו) על הספינה של הקלאטצ'ים. בעקבות יציאתו של ויימס גם ראסט מחליט לצאת עם כל הצבא (למרות אי מוכנותו) לקלאטץ'.

ויימס מצליח להגיע להסכמה עם שבטי המדבר ויחד עם אחמד 71 שעות, שוטר מקומי מטעם שליט הממלכה הנסיך קאדרם, הוא מגלה שמי שבאמת זמם את ההתנקשות בנסיך היה אחיו קאדרם מכיוון שהוא חשב שמותו יהיה קזוס בלי מוצלח יותר למלחמה מאשר השליטה באי קטן ונידח שאיש לא שמע עליו ושבאמצעות המלחמה הוא יצליח לכפות את שלטונו ולאחד את כל העמים השונות בקלאטץ' תחת שלטונו.

בשעה שהצבא האנק מורפורקי עשה את דרכו לקלאטץ', האציל ביחד עם סמל קולון ורב"ט נובס, עושים את דרכם לקלאטץ' בעזרת המכשיר לשייט באופן בטוח מתחת למים, אחת מהמצאותיו של ליאונרד דה-קווירם (מדען גאון המקביל ללאונרדו דה וינצ'י של עולמנו) הוא מצליח להגיע אל הנסיך ומוסר לו כתב כניעה של העיר אנק מורפורק, הנסיך מקבל את כניעת העיר ומוסכם שטקס הכניעה יערך לשף. בני אנק מורפרק חוזרים הביתה.

בעיר האציל נעצר ומובא למשפט בעוון בגידה, בשעה שהוא נשפט מתבררת תוכניתו - הוא ירד עם המכשיר לשייט באופן בטוח מתחת למים מתחת לאי לשף וגרם לו לשקוע שוב מתחת למים וכך גזל את ההישג הדיפלומטי מידיו של הנסיך וחילץ את צבא העיר בשלום מקלאטץ'. הוא משוחרר וחוזר לתפקידו כשליט העיר, מעשהו הבא הוא הענקת התואר דוכס לווימס.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

קטגוריה:ספרי עולם הדיסק
קטגוריה:ספרי 1997
פיטר פארלי

פיטר ג'ון פארלי (נולד ב-17 בדצמבר 1956) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק וסופר אמריקאי, אחיו של בובי פארלי. האחים פארלי מפורסמים בעיקר בגין הפקת ובימוי סרטי קומדיה רומנטית העושים שימוש ב"הומור בתי שימוש", כגון: "טיפשים בלי הפסקה", "אני, עצמי ואיירין" ו"משתגעים על מרי".

== קריירה ==
בשנת 2018 יצא הסרט "הספר הירוק", אותו ביים והיה שותף לכתיבת התסריט. הסרט זכה לשבחים ומספר פרסים, בהם פרסי אוסקר לפארלי עצמו בקטגוריית הסרט הטוב ביותר (כמפיק) והתסריט המקורי הטוב ביותר.

בשנת 2021, יצר, כתב, הפיק וביים עם אחיו - בובי פארלי את סדרת הקומדיה "The Now" שעלתה בבכורה ב-10 בדצמבר 2021 בשירות הסטרימינג The Roku Channel (לשעבר קוויבי).

בשנת 2023 ביים והפיק את הסדרה "המזל של האנק" עבור רשת AMC; הסדרה, קומדיה שחורה בכיכובו של בוב אודנקירק מתמקדת בפרופסור האנק, יו"ר המחלקה לאנגלית בקולג' בפנסילבניה שנכנס למשבר אמצע החיים. 

==פילמוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
אליהו אבא שאול

הרב אבא שאול (משמאל) לצד גיסיו לבית שרבאני הרבנים ראובן יצחק ומשה
הרב אליהו אבא שאול (כ"ה בסיון ה'תשי"ב, 1952 – ח' באייר ה'תשפ"ב, 9 במאי 2022) היה ראש ישיבת אור לציון בירושלים.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים, בן יחיד לרב בן ציון אבא שאול, ראש ישיבת פורת יוסף, ולהדסה מסעודה לבית שרבאני. למד בישיבת קול תורה בירושלים ובישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לנצחיה, בתו של הרב יהודה מועלם, ראש ישיבת פורת יוסף. לזוג נולדו 12 ילדים.

לאחר נישואיו שימש כר"מ בישיבת פורת יוסף. לאחר מכן מונה לרב קריית איתרי בירושלים. במקביל שימש כראש קיבוץ בישיבת יקירי ירושלים.

בעשור הראשון של המאה ה-21 הקים את ישיבת "אור לציון", על שם אביו הרב בן ציון אבא שאול. הישיבה שוכנת בשכונת גבעת משה ומנתה בשנת 2020 כ-280 בחורים.

כמו כן עמד בראש מכון "אור לציון" להוצאת ספריו של אביו והיה חבר בוועדת הרבנים של תחרות חיבורים תורניים של מפעל הפיס למגזר החרדי.

נפטר בביתו בח' באייר תשפ"ב ונטמן בבית הקברות סנהדריה ליד קבר אביו.

במרץ 2023 יצא על ידי מכון אור לציון חיבור בשם "אור אליהו" המאגד מתשובותיו על הלכות פסח.

לקראת חג הסוכות תשפ"ד יצא לאור חלק נוסף על הלכות סוכות.

==משפחתו==
מבניו;
*הרב בן ציון ממלא מקומו בראשות ישיבת אור לציון
* הרב יהושע, ראש ישיבת המכבים וראש רשת הכוללים "והגית" ראש מוסדות מרכזי רוחני עולמי אור אליהו.
*הרב יהודה, ר"מ בישיבה קטנה "תפארת שמואל" בבני ברק
*הרב עקיבא, ר"מ בישיבה קטנה "תפארת שלמה" בבני ברק
*הרב יוסף חיים, ר"מ בישיבת אור לציון
*הרב אלחנן, ראש מכון אור לציון
==קישורים חיצוניים==
* [https://www.textratz.co.il/wp-content/uploads/2022/09/כתב-העת-בהתאסף-תשרי-תשפג.pdf ויאסף אל עמיו, בכו בכה להולכים - הרב אליהו אבא שאול], בהתאסף, איגוד עמלי התורה, ירושלים תשפ"ג, עמ' רט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:משפחת שרבני
קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:משפחת אבא שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
בובי פארלי

ליאו רוברט "בובי" פארלי ג'וניור (באנגלית: Robert Leo "Bobby" Farrelly, Jr; נולד ב-17 ביוני 1958) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, ומפיק אמריקאי, אחיו של פיטר פארלי. האחים פארלי מפורסמים בעיקר בגין הפקת ובימוי סרטי קומדיה רומנטית העושים שימוש ב"הומור בתי שימוש", כגון: "טיפשים בלי הפסקה", "אני, עצמי ואיירין" ו"משתגעים על מרי".

== קריירה ==
בשנת 2021, יצר, הפיק וביים עם אחיו - פיטר פארלי את סדרת הקומדיה "The Now" שעלתה בבכורה ב-10 בדצמבר 2021 בשירות הסטרימינג The Roku Channel (לשעבר קוויבי).

==פילמוגרפיה==
===כבמאי===
* רווקים לשבוע
* אשת החלומות
* אהבה מליגה אחרת
* תקועים לנצח
* הפנטזיה של הל
* אוסמוזיס ג'ונס
* אני, עצמי ואיירין
* משתגעים על מרי
* משחקים בלי הפסקה
* טיפשים בלי הפסקה
* Champions (2023)

===כתסריטאי===
* רווקים לשבוע
* אשת החלומות
* תקועים לנצח
* הפנטזיה של הל
* אני, עצמי ואיירין
* ללא השגחה
* משתגעים על מרי
* טיפשים בלי הפסקה

===כמפיק===
* רווקים לשבוע
* מאותגרים
* תקועים לנצח
* הפנטזיה של הל
* אוסמוזיס ג'ונס
* נכון שזה לא נכון?
* אני, עצמי ואיירין
* ללא השגחה
* משתגעים על מרי
* טיפשים בלי הפסקה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הפוליטכני רנסלר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
האחים פארלי

האחים פארלי (בובי ופיטר) הם במאי קולנוע, תסריטאים ומפיקים אמריקאים, המפורסמים בעיקר בגין הפקת ובימוי סרטי קומדיה רומנטית העושים שימוש ב"הומור בתי שימוש", כגון: "טיפשים בלי הפסקה", "אני, עצמי ואיירין" ו"משתגעים על מרי".

==פילמוגרפיה==
* רווקים לשבוע
* אשת החלומות
* אהבה מליגה אחרת
* מאותגרים
* תקועים לנצח
* הפנטזיה של הל
* אוסמוזיס ג'ונס
* נכון שזה לא נכון?
* אני, עצמי ואיירין
* ללא השגחה
* משתגעים על מרי
* משחקים בלי הפסקה
* טיפשים בלי הפסקה
* טיפשים בלי הפסקה 2
* The Now (2021) - סדרת טלוויזיה 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
פארלי
Love You To

Love You To הוא שיר של הביטלס. את השיר כתב ושר ג'ורג' האריסון, והוא כולל כלי נגינה הודיים כמו הסיטאר והטאבלה. אחרי שהאריסון הציג את הסיטאר בשיר Norwegian Wood (This Bird Has Flown) ב-1965, היה זה השיר הראשון של הביטלס שהראה במלואו את השפעת המוזיקה ההודית על הלהקה. ההקלטה נעשתה בהשתתפות מינימלית של שאר חברי הלהקה; במקום, הקליט האריסון את השיר יחד עם נגן הטאבלה אניל באגוואט ומוזיקאים הודים אחרים מלונדון. 

השיר נכלל באלבום "Revolver" מ-1966. האלבום היה פריצת דרך עבור האריסון ככותב ומלחין, והוא תרם לו גם את השירים "I Want to Tell You" ו-"Taxman".

האריסון שאב השראה מוזיקלית מראווי שנקר, המומחה לסיטארים, שנהיה המורה שלו לסיטאר זמן קצר אחרי שהשיר הוקלט. במילותיו, "Love You To" הוא באופן חלקי שיר אהבה לאשתו של האריסון, פאטי בויד, בנוסף לכך שהוא כולל קונספטים פילוסופיים שהושרו מהחוויות שלו עם LSD. השיר היה לאחת הפעמים הראשונות שהביטלס הביעו אידאולוגיה שתואמת לזו של תרבות הנגד.

"Love You To" נחשב על ידי מוזיקולוגים ומבקרים כפורץ דרך בכך שהוא מציג סגנון מוזיקה לא-מערבי לקהל של מוזיקת רוק, עם דגש על אותנטיות והימנעות מלהיות פארודיה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירי 1966
קטגוריה:שירים באנגלית
וזר (צרפת)

וזר (בצרפתית: Vézère; באוקסיטנית: Vesera) הוא נהר באורך 211 ק"מ הזורם בדרום-מערב צרפת בחבל אקיטן החדשה.

הווזר הוא יובלו הימני של נהר הדורדון. מקורו בצפון-מערב רכס המסיף סנטראל , והוא זורם דרך קירות סלעיים מדרום מערב דרך המחוזות: קורז ודורדון והערים הבאות: פרול-סור-וזר, בוז'ה, אוזרש, ויז'ואה, בריב לה גאיירד, מונטיניאק טרסון-לאוילדייה, לז אזי דה טאיאק סירוי ולה-בוג.

עמק וזר, 2009

נהר הווזר זורם לתוך נהר הדורדון ליד העיר לה-בוג, יובל של נהר הווזר הוא נהר קורז.

==עמק וזר==
עמק וזר מפורסם במערכות המערה שלו המכילים ציורי מערות רבים, שרידים של הומינינים בני התקופה הפלאוליתית העליונה, בהם גולגולות אדם, עצמות אדם, שרידי בעלי חיים, כלי נשק וכלי עבודה העשויים אבן. אונסק"ו הכריז עליהם כאתר מורשת עולמית ב-1979. בין האתרים מערת לאסקו.

בכ-200 מערות שהתגלו במקרה ב-12 בספטמבר 1940 יש ציורי קיר בני 15,000 שנה של שוורים, סוסים ואיילים. הגילוי היה מקרי והתרחש כאשר צעיר חיפש את כלבו שאבד.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.masa.co.il/article/1878/ללא-טקסט---ארץ-הציירים-הראשונים/ דורדון, צרפת - ארץ הציירים הראשונים]
* [http://whc.unesco.org/en/list/Prehistoric Sites and Decorated Caves of the Vézère Valley]

קטגוריה:צרפת: נהרות
קטגוריה:לימוזן
יהודי חסות

יהודי חסות (בגרמנית: Schutzjude, מילולית: יהודי מוגן) היה מעמד משפטי בגרמניה של יהודים שקיבלו מאת השלטונות כתב חסות לאחר שהעלו בעבור זאת מס מיוחד. מעמד זה ניתן לעיתים לבודדים ולעיתים לקבוצה. תמורת התשלום אותו העבירו לחצר השליט, קיבלו היהודים "כתב קיום" Schutzbrief והודות לו נהנו יהודי החסות מזכויות שהיו שמורות על פי דין לנוצרים בלבד. מעמד יהודי החסות ניתן ליהודים על ידי אחד השליטים המקומיים במדינות גרמניה השונות של אותה תקופה. מעמד החסות ודרגתו עברו בירושה מהורים לבניהם.

כתב החסות שנתן השליט ליהודיו קבע מה מותר להם לעשות, התיר והגביל את זכותם לנוע ממקום למקום וקבע את גבולות חופש הדת מהם נהנו היהודים. לרוב אישר כתב החסות ליהודים לעסוק במסחר וקבע את סוג המסחר המותר, התיר להם לעסוק במתן הלוואות ואף כלל התר לקיום מצוות הדת ולעיתים אף אישר ליהודים להקים לעצמם בית כנסת. 

עוד מתקופת ימי הביניים נחשבו היהודים כזרים, הוגבלו בתעסוקתם ובמגוריהם ושילמו מס מיוחד עוד בתקופה הרומית על מנת לזכות בהגנה. מסעי הצלב העמידו את יהודי גרמניה (ושאר אירופה) במצבי סכנה ושמד שכתבי הפריבילגיות לא עזרו למניעתם. ב-1103 קבע היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את תקנות שלום הארץ, לפיהן, הועמדו יהודים לראשונה בתולדות גרמניה תחת הגנה מיוחדת.

פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אחרי עלילת הדם בפולדה, הגדיר ב-1236 את כל יהודי גרמניה כעבדי לשכת האוצר, אסר עליהם לשאת נשק, שלל את חופש התנועה שלהם וחייב אותם בתשלום מיסים לאוצר הקיסר. במקביל ועידת לטראנו הרביעית חייבה את היהודים להזדהות על ידי לבוש מיוחד. אלברכט הראשון, מלך גרמניה העניק ב-1298 את היהודים של דורטמונד ואת ההכנסות מהם לארכיבישוף של קלן. באותה שנה התקיימו פרעות ביהודי וירצבורג, נירנברג, באמברג, רוטנבורג והיילברון. פרעות על רקע האשמה בחילול לחם הקודש. (פרעות ריינטפלייש), 1315-1317 פרעות "מלקי היהודים" בהנהגת "המלך ארמלדר". 1342 מס של גולדן אחד על כל יהודי מעל גיל 12. 1348-1350 פרעות המגפה השחורה. האשמת היהודים בהרעלת בארות. 

בשנת 1750 קבע פרידריך השני, מלך פרוסיה מעמד נוסף ליהודים מעמד בשם יהודים נסבלים. יהודים אלה לא נהנו מכל הזכויות שקיבלו יהודי החסות והיו מוגנים פחות מהם. עם היהודים הנסבלים נמנו רבנים, חזנים, שוחטים ושאר משרתי הקהילה שמעבודתם לא הפיקו השליטים דבר. את היהודים שמהם הפיקו השליטים התועלת רבה הם העלו מדרגת יהודי חסות לדרגת יהודי חצר. יהודי החצר עסקו בחצרו של השליט בתפקידי מפתח כבנקאים. בצו המלך מ-1812 ניתנו זכויות שוות ליהודים בפרוסיה ובוטל מעמד יהודי החסות. נפוליאון ביטל את מעמד יהודי החסות בכל השטחים שכבש, אך עם תבוסתו הוא הוחזר ברוב נסיכויות גרמניה.<ref>דרישה לתשלום דמי חסות מנסיכות הנובר מ-1933 https://germanhistorydocs.ghi-dc.org/sub_image.cfm?image_id=571</ref> מעמד יהודי החסות בוטל סופית עם איחוד גרמניה ב-1871 ומתן שוויון זכויות ליהודים. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.school.kotar.co.il/kotarapp/index/Page.aspx?nBookID=45675196&nTocEntryID=45799842&nPageID=45701139 יהודי חסות], מתוך אנציקלופדיית אביב חדש, באתר כותר
* [http://germanhistorydocs.ghi-dc.org/sub_image.cfm?image_id=571 מסמך בקשת תשלום חסות] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות גרמניה
גשר מנאי

גשר מנאי הוא גשר תלוי המחבר את האי אנגלסי עם היבשת של ויילס מעל למצר מנאי. הגשר תלוי על 16 כבלים, אורך המיפתח 176 מטר ובנייתו הושלמה בשנת 1826 כדי לשמש את כביש ה-A5 החדש אשר חיבר את לונדון לדבלין. ב-2005 הוגש הגשר כמועמד להיות אתר מורשת עולמית.

חוק האיחוד של 1800 העלה את הצורך של תחבורה יבשתית בין היבשת לבין נמל הוליהד (Holyhead) שהיה נמל הקשר לתחבורה הימית לאירלנד. הגשר תוכנן על ידי תומאס טלפורד, בנייתו החלה בשנת 1819 והוא נחנך ב-30 בינואר 1826. הוא הוקם כדי לשרת את הנתיב היבשתי החדש שהלך ונבנה גם הוא על ידי טלפורד, כביש ה-A5 אשר חיבר את לונדון להוליהד ובאמצעות מעבורת, גם לדבלין.

גשר המנאי נחשב לגשר התלוי המודרני הראשון בעולם, בפועל הוא קיצר את הנסיעה מלונדון להוליהד מ-36 שעות שחלקן נערך במעבורת ל-9 שעות שכולן בתחבורה יבשתית. כיום ערכו התחבורתי של גשר מנאי הוא שולי כי נבנה בסמוך לו גשר מודרני - גשר בריטניה (Britannia Bridge), אשר משמש את כביש ה-A55.

על שמו נקראת תוכנית הפעולה לקראת מותו של המלך צ'ארלס השלישי, כולל תכנון ההודעה על המוות, תקופת האבל הרשמית ופרטי ההלוויה הממלכתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: גשרים
קטגוריה:ויילס: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:ויילס: תחבורה
קטגוריה:אנגלסי
ואינאפוטינה

ואינאפוטינה (מקצ'ואה: "הר געש צעיר") הוא הר געש בדרום פרו ברכס הרי האנדים המתנשא לגובה של 4,850 מטר.

להר זה אין צורה אופיינית של הר געש, במקום זאת לועו מורכב משלוש קלדרות המחוברות יחד ויוצרות לוע הר געש בקוטר של כ-2.5 ק"מ

ב-19 בפברואר 1600 התפרץ הר הגעש בסדרת התפרצויות הנחשבת כהתפרצות הגעשית הגדולה ביותר בהיסטוריה של דרום אמריקה ונמשכה אל תוך חודש מרץ של אותה שנה. במהלך ההתפרצות נהרגו למעלה מ-1,500 איש.

הטפרה התפזרה על פני 30 קילומטרים מעוקבים, זרם פירוקלסטי הגיע למרחק 13 ק"מ ממוקד ההתפרצות לכוון מזרח ודרום-מזרח. בוץ להאר כיסה מספר יישובים והגיע עד חופי האוקיינוס השקט המרוחקים כ-120 ק"מ.
האפר הגעשי יחד עם רעידות האדמה שנוצרו כתוצאה מההתפרצות גרמו להחרבתן של הערים ארקיפה ומוקואגוה נפילת אפר מההתפרצות דווחה במרחק של 500 ק"מ ממוקד ההתפרצות.

==נזקים סביבתיים==
לחקלאות המקומית לקח כ-150 שנה עד להתאוששות. האפר גרם לכך ששנת 1601 הייתה שנה קרה מאוד בחצי הכדור הצפוני, מה שגרם לרעב ההמוני ברוסיה בשנים 1601-1603.

גם באסטוניה, לטביה ואף בשווייץ היה קר בצורה חריגה בחורפים של 1600-1602.

יבול היין של צרפת ב-1601 התאחר וניזוק וכך גם זה של גרמניה.

אגם סווה ביפן קפא מוקדם יותר מאשר בכל 500 השנים שקדמו להתפרצות. 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרו: הרי געש
קטגוריה:הרי האנדים
Micro-Star International

Micro-Star International Co., Ltd (ידועה בראשי התיבות MSI) היא חברה טאיוואנית רב-לאומית, המייצרת רכיבי חומרה. החברה נוסדה באוגוסט 1986.
הדוכן של msi בחודש המחשוב ב[[טאיפיי, 2016]]
החברה מיצרת מגוון מוצרים ורכיבי חומרה, בהם כרטיסי הרחבה, שרתים, נטבוקים, לפטופים. בתחום לוחות האם וכרטיסי המסך נחשבת החברה לאחת משלוש היצרניות הגדולות בעולם.

החברה מקיימת תחרות בתחום האוברקלוקינג מדי שנה, ומעניקה פרס כספי בן 3,000 דולר למנצח.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קצרמר חברות
קטגוריה:יצרני חומרה טאיוואנים
עמיאל הירש

עמיאל הירש (באנגלית: Ammiel Hirsch; נולד ב-1959) הוא עורך דין ורב רפורמי אמריקני וישראלי. הרב הבכיר של בית הכנסת החופשי ע"ש סטיבן וייז. לשעבר מנכ"ל "ארצה" האיגוד של הציונים הרפורמים בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
עמיאל הירש נולד בארצות הברית לאביו הרב ריצ'רד ג. הירש ואמו בלה. אביו היה ממובילי הדרך של היהדות הרפורמית אל התנועה הציונית, ולאחר עלייתו ארצה ממנהיגי ההסתדרות הציונית בישראל. עמיאל עלה ארצה יחד עם הוריו ולמד בבית ספר תיכון בישראל. שרת בצה"ל כקצין שריון. למד משפטים בבית הספר לכלכלה של לונדון אותו סיים בהצטיינות. בהמשך למד לימודי רבנות בהיברו יוניון קולג' בניו יורק והוסמך לרבנות בשנת 1989.

בשנים 1992 עד 2004 הירש היה מנכ"ל "ארצה" האיגוד של הציונים הרפורמים בארצות הברית. מאז 2004 הוא משמש כרב הבכיר של "בית הכנסת החופשי ע"ש סטיבן וייז", בית כנסת רפורמי באפר וסט סייד, מנהטן.

==כתביו==
* עמיאל הירש. ממשה למרקס: הציונות הרוסית כפי שהשתקפה בעיתונות העברית של שנת 1917. הוצאת ההיברו יוניון קולג', 1989 (באנגלית).
* עמיאל הירש ויוסף ריינמאן. דו-שיח נוקב ביו רב רפורמי לרב אורתודוקסי. הוצאת אריה ניר, 2003.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:פעילים ציונים בארצות הברית
קטגוריה:רבנים רפורמים אמריקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
צפירה עוגן

ד"ר צפירה עוגן{{תמונה להחלפה}}
צפירה קטינסקי-עוגן (לעיתים: צפירה ברוך) (כ"א באלול תרע"ט, 16 בספטמבר 1919 – ט"ו בניסן תשע"א, 19 באפריל 2011) הייתה מוזיקולוגית, ד"ר לספרות עברית, סופרת ומחנכת ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה בתל אביב, בתם הצעירה של ברוך קטינסקי וגוטה לבית שרתוק. למדה בגימנסיה הרצליה ובבית המדרש למורים. בשנות ה-30 הייתה קשרית ב"הגנה" ופעילה בש"י. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייסה לצבא הבריטי, ובמשך ארבע שנים הייתה סרג'נט מייג'ור (רס"רית) בחיל העזר לנשים במצרים.

השתלמה במוזיקה בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון. במשך שנים רבות הייתה מחנכת ומורה למוזיקה בתל אביב. רוב חייה התגוררה בבניין המשפחתי שבנה אביה ברחוב שינקין בתל אביב.

מאז שנות ה-50 פרסמה בשבועוני הילדים סיפורים קצרים ורשימות על מוזיקה. כמו כן פרסמה מספר ספרים בתחום תולדות המוזיקה וסיפורי ילדים.

הייתה נשואה ליהושע בלום, וכעבור זמן התגרשו. חלק מספריה יצאו תחת השם צפירה ברוך. מנישואיה הראשונים נולדה בתה נעמי קורדובה. ב-1965 נישאה למשורר יצחק עוגן, שהתאלמן ב-1964 מאשתו הראשונה, השופטת לאה עוגן.

בסוף שנות ה-50 התגייסה לצה"ל בדרגת רב-סרן, והקימה יחידה שהעניקה השכלת יסוד לחיילים שלא סיימו בית ספר יסודי. במלחמת יום הכיפורים, בהיותה כבת 54, שבה והתגייסה ושימשה כקצינת קשר עם משפחות הנעדרים.

בשנת 1996, בגיל 77, הגישה את הדוקטורט שלה בספרות באוניברסיטת בר-אילן על שירת החשק העברית בספרד.

בשנת 2003 יצרה אחייניתה, פרופ' יעל קציר, את הסרט התיעודי המשפחתי "שבעה על אמא", שבו הייתה צפירה עוגן אחת הדמויות המרכזיות. בשנת 2009 יצרה קציר את הסרט "צפירה מלכת שיינקין", על צפירה עוגן.

נפטרה בשנת 2011, בגיל 91. נקברה לצד בעלה, יצחק עוגן, בשדרת הסופרים בבית העלמין קריית שאול.

==ספריה==
* הנדל: אזרח העולם, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד 1954
* הגדה של מוזיקה, ירושלים: שוקן, תשי"ח 1957
* הסוד של רחל ואלי, ועוד סיפורים, תל אביב: רשפים, תשמ"א 1981
* צלילי הקסם, ועוד סיפורים, תל אביב: רשפים, תשמ"ז 1987
* רישומי ענק היונה: מאת אבן חזם - בשירת-החשק העברית בספרד, תל אביב, תשל"ז
* תשתיות מן המקרא ומשירת החשק הערבית בשירת החשק העברית בספרד, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשנ"ו 1996

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:משפחת קטינסקי
קטגוריה:משפחת שרתוק
קטגוריה:מתנדבות היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:לוחמות ההגנה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2011
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011