OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כלא 6 (הרכב)

כלא שש היה הרכב ראפ ישראלי המונה שלושה חברים: איתמר אליאסי (יאנג), אמיר פז (בייבי ג'י) ועמית אלק (סיקס).

== היסטוריה ==
ההרכב בתצורתו הנוכחית נוסד בשנת 1998. עוד לפני האלבום הראשון הוציא ההרכב מספר שירים בתפוצה פרטית או באוספים מחתרתיים והשתתפו במספר אירועי להקות צעירות וערבי היפ-הופ.

בשנת 2000 השתתפו כלא 6 באלבום האוסף של חברת מאד מאן, "מיקרופון למקסימום" בשירים "סגנון חופשי" עם סניקס ו"המשחק". ב-2001 השתתפו כלא 6 באלבום השני, "מיקרופון למקסימום 2" בשירים "מכים שנית", גם הוא עם סניקס ו"תמיד קדימה".

ב-2004 השתתפו כלא 6 בשיר "ישראל" ביחד עם סאבלימינל, הצל, שי 360 וצ׳ולו מתוך האלבום "אולסטארז". השיר אף נכלל באלבומם של ההרכב.

באוגוסט 2004 הוציאו כלא 6 את אלבום הסולו הראשון שלהם, "כלא 6", שכלל בתוכו את הסינגלים "פצצת זמן" ו"דיבור חדש".

לאחר צאת האלבום הראשון התפרסמו כלא 6 כאשר התארחו בעיבוד המחודש לשיר "זה היה ביתי", שבוצע על ידי הילה הררי והתארח בבית אחד מני בגר. הסינגל יצא בשנת 2004, בסמוך לתוכנית ההתנתקות, ועורר סערה רבה.

האלבום השני של ההרכב, "חופשי להשתחרר", יצא במרץ 2006 וכלל את הלהיטים "דרך המלך", "לא יכול" (חידוש לשיר "לא יכול להוריד ממך את העיניים" של מאיר אריאל) ו"זה היה ביתי"(שיצא שנתיים לפני).

בשנת 2008 הוציאו ההרכב את שירם, "ג׳רוסלם"

בשנת 2009 התארחו כלא 6 ברימיקס לשיר, "מה אתה אומר" מתוך האלבום של שי 360 "כולם רוצים את האמת" יחד עם פלד ואורטגה, דנידין, מטרו ו-dj בריינדד.

בשנת 2011 הוציאו את השירים "ידיים באוויר" ו"סקסי" ביחד עם הרכב ההיפ הופ "האידיוטים" במסגרת המיקסטייפ של האידיוטים שנקרא "מי אידיוט?"

כלא 6 הופיעו במשך זמן רב בפרויקט "הנוער ינהג אחרת" של עמותת "אור ירוק" המקדמת נהיגה בטוחה בקרב תיכוניסטים ובני נוער.

== דיסקוגרפיה ==
* כלא 6 (2004, בהוצאת פונוקול)
* חופשי להשתחרר (2006, בהוצאת פונוקול)
* <big>סינגלים:</big>
* דיבור חדש (2004)
* פצצת זמן (2004)
* בוא (אל תשאיר אותי פה) (2004)
* אין מסיבה (2004)
* זה היה ביתי (2004)
* דרך המלך (חידוש 2006) 
* זה היה ביתי (2006,עם הילה הררי)
* לא יכול (2006)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://pizmonet.co.il/wiki/%D7%9B%D7%9C%D7%90_6 כלא 6] באתר פזמונט
* [https://www.youtube.com/playlist?list=PLWkfrFkdyL1G2Xk2LxI4dI94_Q01-76zg הערוץ הרשמי של הלהקה] ביוטיוב

קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
קטגוריה:להקות היפ הופ ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1998
ברנרד הייטינק

ברנרד יוהאן הרמן הייטינק (בהולנדית: Bernard Johan Herman Haitink; 4 במרץ 1929 – 21 באוקטובר 2021) היה מנצח הולנדי.

==ביוגרפיה==
הייטינק נולד באמסטרדם ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון שם. תחילה ניגן בכינור בתזמורות ואחר, בשנים 1954–1955 למד ניצוח אצל פרדיננד לייטנר. הוא התמנה למנצח שני בתזמורת רדיו הולנד בשנת 1955.

הייטינק היה המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של לונדון בין השנים 1967–1979 ושל תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית בשנים 1961–1988 (יחד עם אויגן יוכום עד 1964). בראשית שנות ה-80, איים הייטינק להתפטר מכהונתו בקונצרטחבאו כמחאה על איום הצמצום בתמיכה בתזמורת מטעם ממשלת הולנד, שהיה עלול להביא לפיטוריהם של 23 נגנים מן התזמורת. הבעיה הכספית הוסדרה בסופו של דבר, 
והייטינק נשאר בכהונת המנצח הראשי עד 1988. ב-1999 הוכרז כמנצח כבוד של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית. בדצמבר 2012, בהמשך להתייצבותו לצד תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד, בעקבות הצעת קיצוצי תקציב לתזמורת ולמוזיקה הולנדית בכלל, הסכים הייטינק לשאת בתואר פטרון תזמורת הרדיו. במרץ 2014 הודיע הייטינק לעיתון ההולנדי "הט פארול" על רצונו לוותר על תואר מנצח כבוד של הקונצרטחבאו ולחדול מהופעות כמנצח אורח של התזמורת, כמחאה על ההנהלה האדמיניסטרטיבית של התזמורת באותה עת. בספטמבר 2015, הודיעה תזמורת הקונצרטחבאו על פיוס עם הייטינק, שהוזמן להופיע כמנצח אורח בעונת 2016–2017.

משנת 1978 עד 1988 היה המנהל המוזיקלי של פסטיבל גליינדבורן ובשנים 1987–1998 היה המנהל המוזיקלי של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. משנת 2002 כהן כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן. ב-2004 הודיע הייטינק על פרישה מניצוח אופרה, וכן כי לא ישוב לנצח בקובנט גארדן. אף על פי כן, בשנת 2007 ניצח הייטינק על 3 הופעות של פרסיפל בציריך, על חמש הופעות Pelléas et Mélisande של דביסי בפריז, וכן הופיע בקובנט גארדן בדצמבר אותה שנה.

בין השנים 2006–2010 היה המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של שיקגו.

הייטינק ניצח על רפרטואר עשיר ומגוון. בייחוד נודע בהקלטותיו את מכלול הסימפוניות של אנטון ברוקנר, גוסטב מאהלר ודמיטרי שוסטקוביץ'.

ביולי 2019 הודיע הייטינק בן ה-90 על פרישה מתזמורת הקונצרטחבאו, שם כיהן כמנצח כבוד. ביולי 2018 נפל הייטינק בן ב-89 על הבמה בצאתו לקבלת תשואות אחרי ביצוע הסימפוניה התשיעית של גוסטב מאהלר.

נפטר ב-21 באוקטובר 2021.

==קישורים חיצוניים==

* [https://theviolinchannel.com/bernard-haitink-conductor ערוץ הכינור, ברנרד הייטינק, מנצח] 10 ביולי 2018 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים הולנדים
קטגוריה:כנרים הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:חברים במסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:זוכי פרס ארסמוס
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1929
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2021
טוריאי מוטוטאדה

טוריאי מוטוטאדה (1539–1600), בנו של טוריאי טאדיושי, היה בשירותו של טוקוגאווה איאיאסו, ומפקד חיל המצב של טירת פושימי שהתפרסם במות הגבורה שלו במהלך המצור על פושימי, שבו הושמד צבאו, שהיה בחסרון מספרי מובהק, על ידי צבאו של אישידה מיצונרי.

חרף אזהרות מרגליו על התקדמות האויב, החליט מוטוטאדה להישאר בטירת פושימי כדי להפגין את נאמנותו ללורד טוקוגאווה וכדי להשהות את צבא האויב. ההשתהות בטירת פושימי שנכפתה על צבא אישידה אפשרה ללורד טוקוגאווה לגייס צבא גדול ולהילחם באישידה בקרב סקיגהארה המפורסם (21 באוקטובר 1600).

התאבדותו של מוטוטאדה בנפילת פושימי הוא אחד ממעשי ה המפורסמים ביותר בתולדות יפן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי צבא יפנים
קטגוריה:ילידי 1539
קטגוריה:נפטרים ב-1600
יאקוב ואן רויסדאל

ציִד, שמן על בד, השליש האמצעי של [[המאה ה-17, Gemäldegalerie, דרזדן]]
הגלריה הלאומית, לונדון]]
יאקוב איזאקזון ואן רויסדאל (בהולנדית: Jacob Izaaksoon van Ruysdael; סביבות 1628 – 10 במרץ 1682) היה צייר הולנדי.

== ביוגרפיה ==
רויסדאל נולד בעיר הארלם שבהולנד לאיזאק ואן רויסדאל שהיה צייר ויצרן מסגרות לתמונות. הוא למד יסודות אמנות הציור מאביו, וגם מדודו סולומון ואן רויסדאל שהיה צייר נוף. הוא החל לצייר בעודנו צעיר וב-1648 התקבל כחבר באגודת האמנים על שם סנט לוקס בהארלם. ב-1650–1651 ערך מסע ציור באזור הגבול של הולנד וגרמניה. ב-1656 עבר לאמסטרדם וב-1659 קיבל מעמד של אזרח העיר. הוא הפך לחבר כת האחים המנוניטים שבעיר והתגורר באמסטרדאם עד 1681.

יאקוב ואן רויסדאל נחשב לגדול ציירי הנוף ההולנדים. תלמידו היה צייר הנוף המפורסם מיינדרט הובמה. נודעה לו השפעה רבה על הציירים ההולנדים בני זמנו, וגם על ציירים רבים בארצות אירופה, ובהם הציירים הבריטים תומאס גיינסברו וג'ון קונסטבל, וציירי אסכולת ברביזון הצרפתים. ציוריו מוצגים כיום במוזיאונים ברחבי אירופה ואמריקה.

יאקוב ואן רויסדאל נפטר בבית מחסה לעניים בהארלם ב-1682, ונקבר בכנסיית סנט בַאבו שבעיר.

==מציוריו החשובים==
* טירת בנטהיים (1653)
* בית הקברות היהודי (1655 - 1660)- פנורמה של בית הקברות "בית חיים".
* נוף חורפי (1670 בקירוב)
* שדות תבואה (1670)
* מראה של הארלם

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:ציירי תור הזהב של הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1628
קטגוריה:נפטרים ב-1682
טירת פושימי

טירת פושימי
טירת פושימי (ביפנית: 伏見城) ידועה גם בשמות טירת מומויאמה או טירת מומויאמה-פושימי, היא טירה ברובע פושימי בעיר קיוטו, יפן. המבנה הנוכחי הוא העתק משנת 1964 של הטירה שנבנתה במקור על ידי טויוטומי הידיושי.
== היסטוריה ==
בניית הטירה המקורית התחילה בשנת 1592, שנה אחרי פרישת הידיושי משירות בשלטון, והושלמה שנתיים אחר כך, ב-1594. פועלים מ-20 מחוזות עמלו כדי לרהט את הטירה, מספרם נע בין 20,000-30,000.

למרות שהמראה החיצוני של הטירה היה צבאי במיוחד, היא הייתה אמורה להיות מעון הפרישה של הידיושי, והיא רוהטה וקושטה בהתאם לכך. היא מפורסמת במיוחד בגין החדר המיוחד שבה לטקס התה, שקירותיו וכליו קושטו בעלי זהב. הטירה הייתה אמורה להיות אתר נופש ומקום שבו ניהל הידיושי שיחות שלום עם דיפלומטים סינים, שחיפשו לסיים את המלחמה בת שבע השנים בקוריאה, אבל רעידת אדמה השמידה כליל את הטירה שנתיים בלבד לאחר השלמת בנייתה.

היא נבנתה מחדש מיד לאחר שנהרסה, וניתנה לטוריאי מוטוטאדה, שהיה וסל של טוקוגאווה איאיאסו. בשנת 1600, הטירה נפלה לאחר מצור לידיו של אישידה מיצונרי. טורי מוטוטאדה הגן על הטירה במשך אחד עשר ימים, כאשר הוא משהה עקב כך את כוחותיו של אישידה ומאפשר ללורד טוקוגאווה לגייס את צבאו. למעשה זה הייתה השפעה עמוקה על קרב סקיגהארה, שנערך זמן קצר לאחר המצור, וסימן את ניצחונו הסופי של טוקוגאווה איאיאסו על יריביו.

הטירה פורקה בשנת 1623 ורבים מחדריה ומבניה הועברו לטירות ומקדשים ברחבי יפן. היא לא נבנתה מחדש עד שנת 1964, כאשר העתק מדויק שלה נבנה קרוב למיקומה המקורי. המבנה החדש שימש כמוזיאון על חייו ומלחמותיו של טוטויומי הידיושי, אבל המוזיאון נסגר לציבור בשנת 2003.

==קישורים חיצוניים==

פושימי
קטגוריה:קיוטו: מבנים
אדווין בארקלי

אדווין ג'יימס בארקלי (באנגלית: Edwin James Barclay; 5 בינואר 1882 – 6 בנובמבר 1955) היה פוליטיקאי ליברי. כיהן כנשיא ליבריה בשנים 1930–1944.

==ביוגרפיה==
אדווין בארקלי (מימין) והנשיא האמריקני [[פרנקלין רוזוולט ב-27 בינואר 1943|טקסט=|ימין]]
הוריו של אדווין בארקלי עברו לליבריה מברבדוס עם ילדיהם בשנת 1865. אביו, ארנסט בארקלי, ודודו, ארתור ברקלי, היו גם פוליטיקאים חשובים בליבריה. ב-1901, בגיל 19, אדווין כתב שיר פטריוטי על ליבריה, "הכוכב הבודד לעד".

אדווין בארקלי, היה חבר במפלגת הויגים האמיתיים ששלטה באותה התקופה, הוא שימש כשר החוץ ומזכיר המדינה בממשלו של צ'ארלס די. בי. קינג מ-1920 עד 1930. הוא הפך לנשיא ליבריה בשנת 1930 לאחר שהנשיא קינג וסגנו אלן בי. יאנסיי התפטרו בעקבות סקנדל. הוא נבחר בבחירות חוקיות לראשונה בשנת 1931. 

בארקלי זכור בגין סיועו להצלת ליבריה מכמה מהאיומים העיקריים על ריבונותה. איומים אלו כללו את איומי חבר הלאומים, שהובל בידי גרמניה, הממלכה המאוחדת וארצות הברית, להפוך את ליבריה שוב לקולוניה אלא אם כן יבצעו רפורמות. איומים נוספים היו פעולות תוקפניות של צרפת וכן ניסיון הפיכה בידי חברת פיירסטון לצמיגים וגומי ששלטה במרבית משטחיה של ליבריה. 

בארקלי פרש ב-1944 והוחלף בידי ויליאם טובמן. ב-27 במאי 1943, היה אדווין בארקלי האדם השחור הראשון שהופיע כאורח כבוד בפני הקונגרס האמריקאי והוצג מן הבמה. הייתה זו מחווה לנשיא פרנקלין רוזוולט בשל מסעו לליבריה לאחר ועידת קזבלנקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידי 1882

קטגוריה:נשיאי ליבריה
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:נפטרים ב-1955
היירון הראשון

היירון הראשון
היירון הראשון (ביוונית: Ἱέρων) בן דאינומנס היה טיראן סירקוסאי מ-478 עד 467 לפנה"ס. 

היירון עלה לשלטון בסיראקוסאי אחרי אחיו גלון, לאחר שרקם קשר נגד אח שלישי בשם פוליזלוס. במהלך תקופת שלטונו התעצמה סירקוסאי במידה רבה. הוא העביר את תושבי נאקסוס וקטאנה אל לאונטיני, הושיב בקטאנה דורים ושינה את שמה לאייטנה. היירון כרת ברית עם אקרגס (אגריגנטום), וסייע ללוקרים במלחמתם נגד אנאקסילאוס טיראן רגיון (רגיום).

הישגו החשוב ביותר היה ניצחונו על האטרוסקים בקרב קומאי (474 לפנה"ס), ניצחון שהציל את היוונים יושבי קמפניה משלטון אטרוסקי. קסדת ברונזה, השמורה כיום במוזיאון הבריטי ועליה כתובת המנציחה את האירוע, הוקדשה על ידו באולימפיה.

היירון היה טיראן חשדן ועריץ ויחד עם זאת פטרון של סופרים ואנשי רוח. המשוררים סימונידס, פינדארוס, באקכילידס, אייסכילוס ואפיכארמוס היו מבאי חצרו, כמו גם הפילוסוף קסנופאנס. הוא השתתף בתחרויות האתלטיקה במשחקים הפאן-הלניים, וזכה פעמים אחדות בתחרויות רכיבה על סוס ומרוץ מרכבות. על ניצחונו הראשון במרוץ מרכבות, בדלפי ב-470 לפנה"ס, כותב פינדארוס באודה הפיתית הראשונה שלו. שנתיים אחר כך, בתחרויות באולימפיה, זכה בהשגו הגדול ביותר, אותו מהלל באקכילידס באודת הניצחון השלישית שלו. אודות נוספות המוקדשות להיירון הן האודה האולימפית הראשונה והאודות הפיתיות השנייה והשלישית של פינדארוס, וכן אודות הניצחון הרביעית והחמישית של באקכילידס.

הוא מת בקטאנה-אייטנה ב-467 לפנה"ס ונקבר בה, אך קברו נהרס לאחר זמן בידי תושביה הראשונים של קטאנה ששבו לעירם. שלטון הטיראניה בסירקוסאי נמשך כשנה אחת בלבד לאחר מותו.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Diodorus, 11.38-67.
* Xenophon, Hieron, 6.2 .
* E. Lübbert, Syrakus zur Zeit des Gelon und Hieron. 1875.
* N. Luraghi, Tirannidi archaiche in Sicilia e Magna Grecia. Florence, 1994.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:סיציליה: היסטוריה
קטגוריה:טיראנים ביוון העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
וינצ'נצו בליני

וינצ'נצו בליני (באיטלקית: Vincenzo Bellini; 3 בנובמבר 1801 – 23 בספטמבר 1835) היה מלחין איטלקי מהתקופה הרומנטית.

== ביוגרפיה ==
בליני נולד בשנת 1801 בעיר קטניה שבסיציליה. בגיל שש הלחין את יצירתו הראשונה בהנחיית סבו. בשנת 1819 התחיל בליני ללמוד בקונסרבטוריון סן סבסטיאנו שבנאפולי ולמד בכיתתו של ניקולו זינגרלי. בתקופת לימודיו שם חיבר יצירות פשוטות, אולם כשכתב את האופרה "אדלסון וסלוויני" החליט להיות מלחין אופרה.

האמרגן דומניקו ברבאיה התרשם מאוד מהאופרה והזמין בשנת 1827 את האופרה "שודד הים", שנכתבה בשיתוף עם פליצ'ה רומאני (שותפו של בליני לאופרות רבות) עבור בית האופרה "לה סקאלה" שבמילאנו. בשנת 1830 הלחין את האופרה "בני קפולט ובני מונטגיו", גם הפעם עם רומאני. הצמד כתב גם את "הסהרורית" (1831) ובהמשך אותה שנה, את "נורמה".

בזמן כתיבת "בני קפולט ובני מונטגיו" נאלץ בליני להיפרד מאהובתו הראשונה בגלל לחץ הוריה. אולם הוא התאהב בג'ודיתה טורינה, וניהל איתה רומן עד מותו.

את האופרה האחרונה שלו, "הפוריטנים", כתב בליני עם קרלו פפולי, משום שבליני ורומאני הסתכסכו אחרי סיום עבודתם על "נורמה". אחרי כתיבת האופרה תקפה את בליני מחלה קטלנית, ובשנת 1835 הוא מת בגיל שלושים וארבע בלבד.

חייו של בליני מונצחים כיום במוזיאון הניצב בעיר מולדתו, קטניה.

על קברו חרוטים התווים הראשונים של האריה של אמינה "AHǃ NON CREDEA", מתוך סיום "הסהרורית".

== יצירתו ==
בליני הלחין אופרות בתקופה שבה רוסיני ודוניצטי שלטו בכיפת האופרה האיטלקית. בניגוד לרוסיני ולדוניצטי, שהשתמשו בסגנון הבל קנטו, שבדרך כלל התבסס על קולורטורה, בליני העדיף להשתמש בקווים קוליים נקיים, דבר ששימח את מורו, זינגרלי. בליני הלחין בעיקר יצירות דרמטיות, כמו: הפיראט (מלודרמה), נורמה, והפוריטנים.

==לקריאה נוספת==

* John Rosselli, The Life of Bellini, Cambridge University Press, 1996 
* Herbert Weinstock, Vincenzo Bellini: his Life and his Operas, Weidenfeld & Nicolson, 1971 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי סיציליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1801
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1835
אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים

אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (באנגלית: People for the Ethical Treatment of Animals; בראשי תיבות: PETA) הוא ארגון זכויות בעלי חיים אשר נוסד ב-1980. הארגון טוען שהוא ארגון זכויות בעלי החיים הגדול בעולם, עם למעלה מ-9 מיליון תומכים.

== היסטוריה ==
הארגון חשף מקרי התעללות רבים בבעלי חיים, ובמסגרת המאבק הצליח למנוע ולחשוף בפני הציבור את ההתעללויות.

[[אינגריד ניוקירק - נשיאת הארגון]]
זהו ארגון בין-לאומי, המקיים פעילות במדינות רבות. משרדיו הראשיים נמצאים בנורפוק, וירג'יניה, ארצות הברית. ניתן למצוא סניפים לארגון גם בבריטניה, הולנד, צרפת, גרמניה, והודו.

הארגון, הפועל בעיקר בתחום ההסברה, ידוע בפרובוקציות הרבות, בין היתר מחאה בעירום, שהוא יוצר על מנת למשוך את תשומת לבה של התקשורת. אלו עוררו ביקורת רבה הן בתנועה לזכויות בעלי חיים והן מחוצה לה.

בעבר, הארגון מימן את ההרצאות של גארי יורופסקי, התומך בטבעונות ממניעים אידאולוגיים ומוסריים. שיתוף הפעולה בין הארגון לבין גארי יורופסקי הסתיים לאחר שהארגון החליט להפסיק לממנו.

החל משנת 2011 הארגון מעסיק את פטריק בבומיאן להרצאות בנושא.

== ביקורת ==
נשמעות ביקורות רבות נגד הארגון ונגד פועלו.

מוסד התנועה האומניבורית האתית מעביר ביקורת חריפה על הארגון ומאשים אותו בגנבה, הסגת גבול ונזקי רכוש, מחשיב אותו כארגון טרור שמטרתו פרסום וכסף<ref></ref>.

== ראו גם ==
*התנועה לזכויות בעלי חיים
*החזית לשחרור בעלי החיים
*אנימלס
*טבעונות
*צמחונות

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:טבעונות
קטגוריה:ארגוני בעלי חיים
קטגוריה:זכויות בעלי חיים
ראווינה טנדון

ראווינה טנדון (נולדה ב-26 באוקטובר 1970) היא שחקנית הודית. 

טנדון נולדה בעיר מומביי שבהודו. אביה הוא במאי הסרטים ראווי טאנדון. שמה של ראווינה נובע משמותיהם של אביה ואמה - ראווי וווינה.

סרטה הראשון היה בשנת 1991, עליו היא קיבלה את פרס "תגלית השנה" לאותה שנה. רבים מסרטי היו לצד השחקן אקשאיי קומאר. 

בסוף שנת 1995 הצלחתה של טנדון החלה להתערער, היא סבלה מביקורות עוינות ונראה היה כי לא תשוב עוד לשחק. אך ב-1997 היא חזרה עם הסרט "זידדי". בסרט טנדון שיחקה תפקיד דרמטי השונה מתפקידיה, שהביאה לה הצלחה מחודשת והזדמנות לשחק בסרטים מצליחים נוספים.

בשנת 1998 שיחקה ראווינה את סייטה בסרט סייטה מלכת הטופי.

טנדון קיבלה שלושה פרסים על משחקה. הפרס הראשון היה בשנת 1991 כתגלית השנה. הפרס השני הוא הפרס הלאומי של הודו שאותו קיבלה בשנת 2001 על הסרט "משועבדת", שמספר על התעללות קשה של האישה במשפחה ועל המלחמה למען שוויון זכויות. סרט זה צולם מטעם ממשלת הודו, ובסרט הוכיחה טנדון את יכולת המשחק הדרמטית שלה. מלבד זאת, היא קיבלה 2 פרסים על אותו סרט בשני טקסים שונים, על תפקיד מיוחד.

מבין סרטיה הבולטים ניתן למנות את "שחקני המשחק" עם אקשאיי קומאר ורקהה, "פרמפרה", "ראקשאח", "זידדי" ו"הפסגה" לצדו של אניל קאפור.

טנדון נשואה לאיש עסקים, אניל טאדאר. בשנת 2005 נולדה בתם הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הודיות
קטגוריה:הודיות שנולדו ב-1974
King For A Day... Fool For a Lifetime

King For A Day... Fool For a Lifetime ("מלך ליום אחד... טיפש לכל החיים") הוא אלבומה החמישי של להקת פיית' נו מור, והראשון ללא הגיטריסט ג'ים מרטין, שניגן בלהקה מאז אלבומיה הראשונים.

נכון ליולי 2006, מכר האלבום כ-223,000 עותקים בארצות הברית וכ-1.5 מיליון בעולם, אך למרות היקף מכירות חלש מקודמיו, נחשב בעיני מעריצים רבים לאלבום פולחן.

== משתתפים ==
* מייק פאטון - שירה
* טריי ספרואנז - גיטרה חשמלית
* בילי גולד - גיטרה בס
* רודי בוטום - קלידים
* מייק בורדין - תופים
* דין מנטה - גיטרה חשמלית (מנטה לא מופיע בהקלטות האלבום, אך הוא מילא את מקומו של ספרואנז בסיבוב ההופעות שנועד לתמוך באלבום. בכל תצלום וידאו מסיבוב ההופעות הזה, ניתן לראות את מנטה על הבמה.)

== רשימת שירים ==
# Get Out <small>(מילים ולחן: פאטון)</small> - 2:17
# Ricochet <small>(מילים: פאטון; לחן: גולד/בורדין/פאטון)</small> - 4:28
# Evidence <small>(מילים: פאטון; לחן: גולד/בורדין/ספרואנז)</small> - 4:53
# Gentle Art of Making Enemies <small>(מילים: פאטון; לחן: גולד/בורדין/פאטון)</small> - 3:28
# Star A.D. <small>(מילים: פאטון/גולד; לחן: גולד/בורדין/פאטון)</small> - 3:22
# Cuckoo for Caca <small>(מילים: פאטון; לחן: גולד/פאטון/ספרואנז)</small> - 3:41
# Caralho Voador <small>(מילים ולחן: גולד/בורדין/פאטון)</small> - 4:01
# Ugly in the Morning <small>(מילים: פאטון; לחן: גולד/פאטון/ספרואנז)</small> - 3:06
# Digging the Grave <small>(מילים: פאטון; לחן: גולד/בורדין/פאטון)</small> - 3:04
# Take This Bottle <small>(מילים: פאטון/גולד; לחן: גולד)</small> - 4:59
# King for a Day <small>(מילים: פאטון; לחן: גולד/בוטום/בורדין/ספרואנז/פאטון)</small> - 6:35
# What a Day <small>(מילים: פאטון; לחן: פאטון/ספרואנז)</small> - 2:37
# The Last to Know <small>(לחן: גולד/בורדין/פאטון; מילים: פאטון)</small> - 4:27
# Just a Man <small>(מילים: גולד/ספרואנז/פאטון; לחן: גולד/בוטום)</small> - 5:35
# Absolute Zero נכלל בגרסת האלבום ביפן - 4:09
# I Started a Joke נכלל בגרסת האלבום בברזיל - 3:00
# (Evidence (Spanish Version נכלל בגרסת האלבום בארגנטינה - 4:53

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אלבומי 1995
קטגוריה:פיית' נו מור
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
תעשיית הפרוות

כלי עבודה של פרוונים, מתוך [[האנציקלופדיה הגדולה]]
קריקטורה מאת [[ג'וזף סטניפורת' - כלב ים בוכה ומתחנן לאישה שלא תקנה בגדים מפרווה, שנת 1899]]
תעשיית הפרוות היא כינוי לכלל העסקים שעיקר פעילותם היא תעשיית ייצור ביגוד או מוצרים נלווים מחומר גלם, שמקורו בפרוות או עורות של בעלי חיים שניצודו או שגודלו במיוחד למטרה זו, במפעלים שיועדו לכך או מסחר במוצרים שיוצרו מחומרי גלם אלה.

==היסטוריה==
אף שבני אדם צדו בעלי חיים והשתמשו בפרוותם למטרות ביגוד והתגוננות מקור כבר בתקופת האבן, חוות הפרווה התעשייתיות הראשונות הופיעו באמריקה הצפונית בשנות ה-60 של המאה ה-19. מבחינה היסטורית, סחר הפרוות באמריקה הצפונית שיחק תפקיד כלכלי חשוב בארצות הברית ובקנדה. ציידי בעלי חיים לשם מכירת פרוותם היו אלה שחקרו וגילו חלקים נרחבים באמריקה הצפונית. אופנת כובעי הבונים הביאה לתחרות אינטנסיבית על אספקת חומרי הגלם שנדרשו לייצורם.

החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20, נמתחה ביקורת קשה על יצרני ולובשי הפרוות, בטענה כי שיטות לכידת החיות, גידולן ושיטת הפשטת עורותיהן כרוכות באכזריות רבה. זמינותן של פרוות מלאכותיות חיזקה את הביקורת שטענה שתעשיית הפרוות אינה הכרחית. תומכי תעשיית הפרוות מצביעים על העובדה שפרוות טבעיות הן משאב מתחדש, בניגוד לפרוות מלאכותיות.

==תעשיית הפרוות כיום==
חוות פרוות [[חורפן בארצות הברית]]
כיום, כ-85% מהפרוות בעולם מגיעות מחיות שמגודלות בחוות של תעשיית הפרוות. חווה שכזו מחזיקה בדרך כלל אלפי בעלי חיים, ושיטות הגידול שלהן דומות ברחבי העולם. חוות הפרווה העיקריות נמצאות בדנמרק, נורווגיה, פינלנד והולנד. סין היא מייצאת הפרווה הגדולה בעולם. מדינות אחרות אוסרות על קיום התעשייה בשטחן, כגון אוסטריה, קרואטיה, בריטניה ושווייץ. בישראל הועלתה במרץ 2009 הצעת חוק על ידי חבר הכנסת ניצן הורוביץ המבקשת לאסור על סחר בפרוות בישראל אך הצעה זו לא התקבלה על ידי הכנסת. ביוני 2021 השרה להגנת הסביבה גילה גמליאל חתמה על תקנה האוסרת על סחר בפרוות למעט למטרות דת או מחקר מדעי, ובכך הפכה ישראל למדינה הראשונה לאסור על סחר בפרוות לתעשיית האופנה.<ref></ref>

המספר הכולל המוערך של החיות המומתות במשקי פרוות מדי שנה הוא כ-31 מיליון. 26 מיליון חורפנים, 4.5 מיליון שועלים, רבע מיליון צ'ינצ'ילות, 150 אלף צובלים ומאות אלפי חיות ממינים נוספים, בהם מכרסמים וטורפים כגון חתולי בר וכלבי בר.

==ראו גם==
*בגדי פרווה
*פרוונות

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090415174546/http://www.iftf.com/ הפדרציה הבינלאומית של סחר בפרוות]
* [https://web.archive.org/web/20060418024912/http://furisdead.org/ אתר נגד פרוות מטעם ארגון PETA]
* [http://www.anonymous.org.il/fur.htm תעשיית הפרוות באתר של 'אנונימוס']

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרווה
קטגוריה:ביגוד
קטגוריה:תעשייה לפי ענף
קטגוריה:מחלוקות בגדים
ז'אן סיבליוס

סיבליוס ב-1913
ז'אן סיבֶּלִיוּס (בפינית: Jean Sibelius; 8 בדצמבר 1865 – 20 בספטמבר 1957) היה מלחין פיני, אחד המלחינים הפופולריים של שלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. המוזיקה שחיבר וכישרונו הרב היוו מרכיב בהתהוותה של הזהות הלאומית הפינית.

==ביוגרפיה==
סיבליוס נולד למשפחה דוברת שוודית בעיר המנלינה (Hämeenlinna) בדוכסות הגדולה של פינלנד, שהייתה באותה עת חלק מהאימפריה הרוסית. שמו המלא היה יוּהאן יוליוס כריסטיאן סיבליוס (Johan Julius Christian Sibelius). הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בשנת 1885. הוא החל לימודי משפטים באוניברסיטה בהלסינקי, אולם עד מהרה פרש מלימודיו. בהיותו סטודנט אימץ את השם ז'אן, גרסה צרפתית לכינויו המשפחתי יאנֶה. הוא נשלח לבית ספר ידוע ללימוד השפה הפינית. ניתן לראות את לימודיו אלו כחלק מהתעוררות התנועה הרומנטית-לאומית בפינלד באותם ימים. הלכי רוח אלו היוו חלקים מכריעים ביצירותיו ודעותיו של סיבליוס.

בין 1885 ל-1889 למד מוזיקה בבית הספר למוזיקה של הלסינקי (הנקרא כיום אקדמיית סיבליוס). מורהו היה מרטין וגאליוס. סיביליוס למד נגינה בכינור והמשיך את לימודיו בברלין (בין 1889 ל-1890) ובוינה (בין 1890 ל-1891). סיבליוס התחתן ביוני 1892. לו ולרעייתו נולדו שש בנות.

יצירותיו הידועות ביותר הן "פינלנדיה", "וולס טריסטה", "קונצ'רטו לכינור ברה מינור, "הברבור מטואונלה", והסדרה הקרליאנית. הוא כתב יצירות רבות נוספות, כולל כאלו המושפעות מהקאלוואלה, שבע סימפוניות, מעל 100 שירים לשירה ולפסנתר, מוזיקת רקע לשלושה עשר מחזות, אופרה (Jungfrun i tornet, "העלמה במגדל"), מוזיקה קאמרית (כולל עבור רביעיית מיתרים), מוזיקת פסנתר, 21 יצירות של שירי מקהלה, ומוזיקה טקסית של הבונים החופשיים.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוא חדל מלחבר יצירות.

סיבליוס מת מדימום מוחי ב-20 בספטמבר 1957.

== סגנונו המוזיקלי ==
ז'אן סיבליוס היה חלק מתוך גל של מלחינים אשר קיבלו את נורמות הקומפוזיציה של המאה ה-19, אולם חיפשו בהתמדה כיצד לפשט את המבנה הפנימי של המוזיקה. בדומה לאנטונין דבוז'אק חיפש סיבליוס לחנים אופייניים אשר להם אופי לאומי, אך בו בזמן הביא גישה ייחודית ואידיוסינקרטית. הוא הושפע מפרוצ'ו בוזוני ומפיוטר צ'ייקובסקי, אשר השפעתו ניכרת לדוגמה ביצירתו "סימפוניה מספר 1 במי מינור" מ-1899. יצירות של סיבליוס מתאפיינות בפיתוח של קטעים בתוכן בהדרגתיות עד סיומן הגדול. המיזוג ביניהם הוא לעיתים כה מרשים עד כי יש החושבים כי הוא נהג להתחיל את העבודה על יצירותיו דווקא מן האמירה הסופית שלהם.

עבודותיו הגדולות האחרונות היו הסימפוניות השישית והשביעית שלו, מוזיקת רקע למחזהו של שייקספיר "הסערה", ו"טפיולה" (Tapiola). סיבליוס צוטט כמי שאמר כי "בעוד מלחינים אחרים נוהגים להגיש קוקטיילים, הוא מציע לציבור מים קרים וטהורים".

== הנצחה ==
קרחון סיבליוס באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של ז'אן סיבליוס; גבעות פינלנדיה באי אלכסנדר, בסמוך לקרחון, נקראות על שם הפואמה הסימפונית "פינלנדיה" כהנצחה לז'אן סיבליוס; תוכנת התיווי סיבליוס נקראת אף היא על שמו.

==לקריאה נוספת==
* צבי צרי, סיבליוס - קולה של פינלנד המתעוררת, נהר ספרים, 2017.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/61214-2/?comp=4423 סיבליוס בן 89 (1955)], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים (התחלה 05:45)

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחינים פינים
קטגוריה:אמנות והגות במפנה המאה העשרים
קטגוריה:שוודים של פינלנד
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הלסינקי
קטגוריה:ילידי 1865
קטגוריה:נפטרים ב-1957
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
מכון קרטיס למוזיקה

מכון קרטיס למוזיקה (באנגלית: Curtis Institute of Music) הוא בית ספר למוזיקה בפילדלפיה, פנסילבניה, שהלימודים בו מובילים לדיפלומה בנגינה, תואר ראשון במוזיקה, מוסמך למוזיקה באופרה ותעודת לימודי מקצוע באופרה. הוא נחשב לאחד מחשובי הקונסרבטוריונים למוזיקה בארצות הברית.

== היסטוריה ==
המכון הוא בית ספר פרטי, שנוסד בשנת 1924 על ידי מרי לואיז קרטיס בוק. תכליתו המקורית הייתה, במידה ידועה, לשמש כמגרש אימונים לנגני תזמורת, כדי למלא את שורותיה של תזמורת פילדלפיה, בדומה ליחס בין בית הספר הגבוה למוזיקה בווינה והפילהרמונית של וינה. עם זאת, פסנתרנים, זמרים, נגני עוגב ומלחינים יכלו גם הם להירשם ללימודים.

כל התלמידים לומדים במלגה מלאה. התחרות להתקבל למכון עזה, כיוון שלמכון קרטיס יש שיעור הקבלה הנמוך ביותר מכל קולג' או אוניברסיטה בעולם. מלבד פסנתרנים, זמרים, נגני עוגב, מנצחים ומלחינים, המכון מקבל סטודנטים רק במספר מספיק למילוי תזמורת יחידה. בהתאם לכך, טווח הרישום הוא בין 160 ל-200 סטודנטים בשנה.

מנהלי העבר של קרטיס הם הפסנתרן יוזף הופמן, המלחין רנדל תומסון, הכנר אפרם צימבליסט, הפסנתרן רודולף סרקין ג'ון דה לאנסיה (שהיה אבובן ראשי של תזמורת פילדלפיה במשך שנים רבות) וגארי גרפמן, שהתמנה לתפקיד בשנת 1995, ופרש מתפקידו כנשיא ומנהל בסוף שנת הלימודים 2005/6 והמשיך במחלקת הפסנתר. מחליפו והנשיא המכהן (נכון ל-2015) הוא רוברטו דיאז, הויולן הראשי של תזמורת פילדלפיה וחבר בשלישיית דיאז. רוברטו דיאז הוא בוגר המכון וחבר בסגל המורים.

רבים מבוגרי המכון המשיכו לקריירות מרשימות. בין הבוגרים הרבים הרולד בנט, לשעבר חלילן ראשי של תזמורת המטרופוליטן אופרה; הפסנתרן ריצ'רד גוד; נגן הטובה של התזמורת הסימפונית של שיקגו ומורה רב-השפעה לפדגוגיה של כלי נשיפה ממתכת; הכנרת הילרי האן; המנצח ליאונרד ברנשטיין; הסופרן בניטה ואלנטה; הסופרן אנה מופו; והפסנתרן לאנג לאנג. גם הפסנתר האגדי, הקובני-אמריקאי חורחה בולט למד שם. המלחינים האמריקאים סמיואל בארבר, דארון האגן, ג'אן קרלו מנוטי, ג'ניפר היגדון ונד רורם גם הם בוגרי המכון.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קרטיס
קטגוריה:פילדלפיה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:פנסילבניה: תרבות
כפר הנוער רמת הדסה

כפר הנוער רמת הדסה סאלד הוקם בשנת 1949 על ידי הסוכנות היהודית כבית זמני לילדים ניצולי השואה ונקרא על שם הנרייטה סאלד שעמדה בראש ארגון עליית הנוער. כפר הנוער<ref></ref> נמצא בצפון קריית טבעון.

במשך השנים התאים את עצמו הכפר לצרכיה המשתנים של המדינה. החל משנות השבעים מקיים הכפר תוכניות חינוך מיוחדות לבני נוער. 

כיום מהווה הכפר מסגרת שש שנתית לנערים מכיתה ז' ועד י"ב ומשקיע משאבים בהענקת כלים ומיומנויות לכישורי חיים שיאפשרו לחניכים השתלבות בחברה הישראלית. הכפר שם דגש על חינוך לערכים ובוגריו משתלבים בתוכניות ופרויקטים המסייעים לקהילה. בשנים האחרונות מגיעים בוגרי הכפר להישגים מרשימים בבחינות הבגרות ובנתוני הגיוס לצה"ל. חלקם אף מתנדבים לשנת שירות למען הקהילה.

הכפר מנוהל בשותפות על ידי הסוכנות היהודית, בשיתוף תורמים ומתנדבים: ביניהם נשות הדסה וקרן אורן.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.ramat-hadassah.org.il/ האתר הרשמי] של המוסד 
* [https://youtu.be/r915zYWjWns?t=596 טקס חנוכת פנימייה ובית הכנסת בכפר], במעמד יצחק בן-צבי, ארכיון ספילברג, 1958 <small><small>(התחלה 9:56)</small></small>

==הערות שוליים==

רמת הדסה
קטגוריה:מפעלי הסוכנות היהודית
קטגוריה:הנצחת הנרייטה סאלד
עריסתו של ניוטון

העריסה בתנועה.
עריסתו של ניוטון היא מתקן המדגים שימור תנע קווי ואנרגיה קינטית הקרוי על שמו של אייזק ניוטון. הוא בנוי משורה של מטוטלות כדוריות הסמוכות זו לזו (לרוב, ישנן חמש מטוטלות). כל כדור קשור על ידי שני חוטים באורך זהה לשני צדדים של מסגרת, ובמצב המנוחה הוא נוגע בכדור שלפניו ובכדור שאחריו. צורת הקשירה הזו מגבילה את כל הכדורים לתנועה במישור אחד, וכיוון שהמשקל שלהם שווה אחד לשני, כל התנע עובר לכדור השני, והכדור הראשון נעצר.

הנעה של אחת או יותר מן המטוטלות באחד הצדדים של העריסה יוצרת תגובה סימטרית מן הצד השני באותו מספר של מטוטלות וכן הלאה בקצב אחיד בלבד, על אף שלמעשה המשרעת קטנה מעט עם כל תנועה, אולם המטוטלות מעוצבות כך שבליה זו במומנט תהיה זניחה יחסית.

עריסתו של ניוטון מופצת גם כצעצוע שולחן ("משחק מנהלים") שעוצב והופץ לראשונה ב-1967 על ידי השחקן הבריטי סיימון פרבל. גרסת הצעצוע הראשונה יוצרה מעץ ונמכרה ברשת הרודס הלונדונית. גרסת הכרום יוצרה על ידי ריצ'רד לונקריין, שבהמשך נהיה במאי קולנוע.

הצעצוע משמיע בדרך כלל נקישות בקצב קבוע מאוד, ויש המוצאים אותו משום כך מרגיע מספק ומסייע מאוד לחשיבה.

במסגרות חינוכיות משתמשים לעיתים בעריסתו של ניוטון על מנת להציג את הרעיון של חוק הפעולה והתגובה, וחוקי שימור התנע הקווי והאנרגיה הקינטית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צעצועי מדע
קטגוריה:אייזק ניוטון
בני אלון (כדורגלן)

בני אלון (נולד ב-13 בספטמבר 1950) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בהפועל חיפה בשנות ה-70 וזכה בתואר מלך השערים בשנת 1973.

== ביוגרפיה ==
בצעירותו היה אלון שחקן טניס, והוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה. במהלך שירותו הצבאי שיחק בקבוצת הפועל אילת מהליגות הנמוכות, ובשנת 1972 שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה. משחקו הראשון הוא הזכור ביותר בשורות הפועל חיפה, שכן הבקיע ארבעה שערים בניצחון 2:7 על בית"ר ירושלים. בהמשך אותה עונה מיעט לכבוש, אך עונה לאחר מכן היה מלך השערים של הליגה הלאומית (הליגה הבכירה דאז). בסך הכל כבש 58 שערים במדי הפועל חיפה, והוא מדורג במקום השלישי בטבלת מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים. לאחר שעזב את חיפה בשנת 1979, שיחק תקופה קצרה במכבי רמת עמידר, עמה הגיע לגמר גביע המדינה בשנת 1980.

בשנים 1975–1977, במהלך פגרות הקיץ של הליגה בישראל, שיחק בני אלון בארצות הברית, בשורות קבוצת "שיקגו סטינג" מ"ליגת הכדורגל הצפון אמריקאית". במסגרת זו תופקד בני אלון בעמדת הקישור והופיע ב-58 משחקים בהם כבש שבעה שערים ובישל ארבעה.

כיום הוא שוהה בגרמניה ועובד בסוכנות נסיעות אשר מארגנת, בין היתר, חבילות משחקי כדורגל לאירופה.

== תארים ==
=== תארים קבוצתיים ===
הפועל חיפה
* גביע המדינה (1) : 1973/1974

=== תארים אישיים ===
* מלך השערים של הליגה הלאומית (1): 1973/1974

== קישורים חיצוניים ==

*[http://nasljerseys.com/Players/A/Alon.Benny.htm פרופיל], באתר NASL

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קריית ביאליק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי רמת עמידר
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בארצות הברית
קטגוריה:סוכני נסיעות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
מזל דלי

סמל מזל דלי
נושא המים
בול ישראלי המוקדש למזל דלי
קבוצת הכוכבים דלי, כפי שנראים בעין בלתי מזוינת.
מזל דלי הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל דלי" הוא מי שנולד בין 21 בינואר לבין 18 בפברואר (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל דלי אל חודש שבט. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל דלי לחודש טבת. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל דלי האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הדלי לבין אזור השמיים של מזל דלי בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.

מזל הדלי, במקור הלועזי מסומל על ידי אדם הנושא כד מים – "Aquarius".

==מזל דלי ביהדות==
ייתכן שהמזלות דלי ומאזניים מוזכרים בנבואת "נחמו נחמו עמי":

אין התייחסות למזל זה בספר הזוהר.

בספר יצירה מופיעה רשימת כל המזלות:

==הדלי במיתולוגיה==
במיתולוגיה היוונית דמותו של נושא המים קושרה אל פוסידון, אל הים במיתולוגיה היוונית אשר שולט במים.

==מזל דלי באסטרולוגיה==
מזל דלי הוא אחד משלושת מזלות יסוד האוויר, יחד עם מזל תאומים ומזל מאזניים. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקבועים, יחד עם מזל שור, מזל אריה ומזל עקרב. הכוכב השליט של מזל דלי הוא אורנוס, אם כי אסוציאציה זו היא מודרנית. באסטרולוגיה ה"קלאסית" – עוד לפני גילויו של אוראנוס – השתמשו בכוכב שבתאי במקומו. המזלות המתאימים למזל דלי הם מזל תאומים, מזל מאזניים, מזל קשת, מזל טלה ומזל אריה שזהו המזל המשלים למזל זה.

==ראו גם==
* ארבעת היסודות

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

דלי
קטגוריה:קבוצת הכוכבים דלי

glk:بهمن
ps:سلواغه (مياشت)
הורה

אם עם בנה לאחר הלידה
אב ובנו
הורה הוא המטפל העיקרי של צאצאיו הביולוגיים ("הורה ביולוגי") או של ילד/ים אשר אינו/ם צאצאיו הביולגיים. הורים ביולוגיים הם קרובי משפחה מדרגה ראשונה לילדיהם. נשים מסוגלות גם להפוך להורים בתהליך פונדקאות. ישנם גם אנשים שהפכו להורים כאשר הם בחרו להיות הורים מאמצים אשר הם המטפלים העיקרים של צאצאים שאינם צאצאיהם הביולוגיים. במקרים מסוימים יתומים ללא הורים ביולוגיים עשויים לגדול אצל סביהם או בני משפחה אחרים אשר משמשים כהורים עבורם.

הסוגים הנפוצים ביותר של הורים הם אמהות, אבות, הורים חורגים, וסבים. המידה שבה מקובל חברתית שהורה יהיה מעורב בחיי צאצאיו משתנה מתרבות לתרבות, אולם לעיתים רבות, כאשר הורה כמעט ואינו מעורב בחיי צאצאיו, נהוג לומר שמדובר במקרה של "הזנחת ילדים", בעוד שכאשר הורה מעורב יתר המידה, נהוג לומר שאותו ההורה מגונן יתר על המידה, מפנק מדיי את הצאצא, ו/או חטטן.

== ראו גם ==
* משפחה
* אבהות
* אימהות
* ילדות
* סב
* תאוריית ההיקשרות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:הורות
קטגוריה:אבהות
קטגוריה:אימהות
קטגוריה:משפחה
אפיוס קלאודיוס קאודקס

אפיוס קלאודיוס קאודקס (בלטינית: Appius Claudius Caudex) היה פטריקי מבית האב של הקלאודיים. הוא נבחר לקונסול שנת 264/263 לפנה"ס, ופיקד על חיל המשלוח שיצא לעזרת הממרטינים במסאנה שבסיציליה בתחילת המלחמה הפונית הראשונה. הוא נחשב למצביא הרומי הראשון שנלחם מחוץ לאיטליה.

לדברי פוליביוס חצה קלאודיוס את המצר בלילה מרגיום אל מסאנה, התייצב תחילה לקרב נגד הסירקוסאים בהנהגת היירון ואחר כך נגד הקרתגים בהנהגת חנו בן חניבעל וניצח את שניהם. לאחר מכן הוליך את חייליו אל סירקוסאי, אך התקפותיו על העיר לא הצליחו והוא שב אל מסאנה, השאיר בה חיל מצב ומשם הפליג חזרה אל רגיום.

סנקה, הלועג לאלו המבלים את ימיהם במחקרים ספרותיים חסרי תועלת, מזכיר את אפיוס קלאודיוס בהביאו דוגמאות לדברים בטלים שאין בהם צורך: "מי הוא הראשון אשר המריץ את הרומיים לרדת באניות? זה היה קלאודיוס, אשר בעבור פעלו ההוא כינוהו בשם Caudex (בול עץ)."
 
בנו, פובליוס קלאודיוס פולכר, היה קונסול ב-249 לפנה"ס.

==מקורות==
* לוציוס אנאוס סנקה. שיחות פילוסופיות. מתורגמות מרומית עם מבואות והערות מאת אהרן קמינקא. תל אביב, הוצאת דבר בהשתתפות מוסד ביאליק, תש"ג.

==ראו גם==
* קרב מסאנה

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* Appius Claudius Caudex in: [http://www.livius.org/cg-cm/claudius/caudex.html Livius.org]
* App. Claudius Caudex (11) in: Smith, W. (editor).A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. 1873. Digitized copy in: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.04.0104%3Aentry%3Dclaudius-bio-10 Perseus].
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:המלחמה הפונית הראשונה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:קלאודיים
גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה

גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה (בלטינית: Gnaeus Cornelius Scipio Asina) היה מדינאי ומצביא רומאי, שפיקד פעמיים על כוחות צבא וצי במלחמה הפונית הראשונה (264-241 לפנה"ס).

==קורותיו==
קורנליוס סקיפיו נבחר לקונסול בפעם הראשונה בשנת 260 לפנה"ס, השנה החמישית למלחמה. זמן קצר קודם לכן בנו הרומאים את הצי המלחמתי הראשון בתולדותיהם, לאחר שהבינו כי לא יוכלו להכריע את הקרתגים ולסלקם מסיציליה מבלי להשיג תחילה שליטה בים. קורנליוס סקיפיו קיבל את הפיקוד על הצי, והפיקוד על חילות היבשה נמסר לידי עמיתו לקונסולאט גאיוס דואיליוס. בעוד עיקר הצי מתארגן ברומא, הפליג סקיפיו בראש 17 אוניות אל מסאנה (מֶסִינָה), כדי להכין את מעבר הצי והצבא אל האי.

בעת שהותו במסאנה הגיעו אליו ידיעות כי ליפארה, הגדולה בערי האיים הליפאריים, מוכנה לבגוד בקרתגים ולעבור לצדה של רומא. לפיכך נחפז אליה קורנליוס סקיפיו עם אוניותיו מבלי להמתין לשאר הצי. דבר בואו אל ליפארה הגיע לאוזני חניבעל גיסקו, מפקד חילות קרתגו באי, והוא שלח אליה שייטת בת עשרים אוניות בפיקוד בּוֹאוֹדֶס. השייטת הקרתגית הגיעה אל ליפארה בלילה והטילה על נמלה הסגר מן הים. צוותי האוניות הרומיות גילו למחרת בבוקר כי נלכדו בנמל, ומאחר שהיו חסרי ניסיון בקרבות ימיים, אחזה בהם בהלה והם הפקירו את אוניותיהם ונמלטו לחוף. קורנליוס סקיפיו הופתע אף הוא, ולאחר שנותר בלי אנשיו הסגיר את עצמו לקרתגים.

קורנליוס סקיפיו שוחרר ככל הנראה משביו לאחר ניצחון רגולוס בקרב אדיס (255 לפנה"ס), משום שהוא נבחר בפעם השנייה לקונסול ב-254 לפנה"ס. במהלך כהונתו השנייה כבש את פנורמוס יחד עם עמיתו אָוּלוּס אָטִילְיוּס קָלָטִינוּס (Aulus Atilius Calatinus). על הישגו זה התכבד בתהלוכת ניצחון.

===הכינוי "אסינה"===
מקרוביוס, הגראמטיקן הרומאי בן המאה ה־5, כותב כי הכינוי "אָסִינָה", שפירושו בלטינית "אָתוֹן", הודבק לאחד מאבות משפחת הקורנליים בעקבות מעשה יוצא דופן, וכנהוג ברומא עבר בירושה לצאצאיו. איש זה התבקש, על פי המסופר, להמציא עֲרֵבִים לנדוניה עבור בתו או לרכישת נחלת קרקע, וכדי להוכיח את המטילים ספק באמינותו על טעותם, הוליך לתוך הפורום אתון נושאת ככרות כסף.

חוקר העת העתיקה ווֹלְבֶּנְק סבור כי הקוֹגְנוֹמֶן הודבק לקורנליוס סקיפיו לאחר התבוסה המחפירה בקרב ליפארה. הוא מסתמך על פליניוס (NH 8.169), אשר בין שאר דבריו על בהמות-משא הוא כותב: "יש (לאתונות) חיבה גדולה לוולדותיהן, אך סלידה גדולה עוד יותר ממים; הן יעברו למענם באש, אך אם יפריד ביניהם פלג מים אף הקטן ביותר – יחששו להרטיב את פרסותיהן."

==מקורות==
* פוליביוס. היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.
<div class="mw-content-ltr">
* Macrobius, Saturnalia. העתק דיגיטלי של המקור הלטיני בתוך [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Macrobius/Saturnalia/home.html Lacus Curtius].
* Plinius, Natural History. Translated by H. Rakham. Loeb Classical Library. Cambridge MA, Harvard University Press and London, William Heinemann, 1967. Vol. 3. Digitized copy in: [https://archive.org/details/naturalhistory03plinuoft Internet Archive].
* Lazenby, J.F., The First Punic War. Stanford, Stanford University Press, 1996.
* Walbank, F.W., A Historical Commentary on Polybius. Oxford, Oxford University Press, 1957.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:המלחמה הפונית הראשונה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קורנליים סקיפיונים
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
מורסקי שיקיבו

דיוקן בדיוני של הגבירה מורסקי מ[[תקופת אדו.]]
מוּרַסָקִי שִיקִיבּוּ (ביפנית: 紫式部, "גבירת הטקס מורסקי"; 978–1014 או 1025) הוא שם העט של סופרת ומשוררת יפנית ששמה האמיתי איננו ידוע. הגבירה מורסקי ידועה בשל חיבורה "מעשה גנג'י",genji mono gatari שנכתב בין 1000 ל-1008 והוא אחד מהרומנים המוקדמים והמפורסמים ביותר. היא שירתה כאחת מבנות הלוויה בפמליה של קיסרית יפן שושי במשך תקופת הייאן. השערה אחת מזהה אותה עם החצרנית פוג'יווארה טקקו המוזכרת ברשומות, אך אין לכך ביסוס ממשי.

אביה של מורסקי היה זוריו (מושל מחוז קטן) וכבר בגיל צעיר למדה לתדהמת ולמבוכת משפחתה לקרוא סינית בזמן שהקשיבה לשיעורים שקיבל אחיה. מצב זה נחשב לא מקובל בתרבות היפנית באותה התקופה. אך עם זאת השכלתה הרבה היא שאיפשרה לה להגיע למשרה רמה יחסית בחצר. 

מיומנה הפרטי שניהלה מתברר שאת "מעשה גנז'י" החלה לכתוב עוד טרם הגעתה לחצר הקיסרות. היא השלימה אותו תוך מספר שנים בחצר הקיסרות, שתרמה רבות לגיבוש הדמויות המרכזיות בספרה.

לאחר נישואיה לבירוקרט ממעמד נמוך עזבה את חצר הקיסר ואין מידע על חייה לאחר מכן. הרומן רחב היריעה שחיברה נחשב לאחת היצירות המרכזיות, אם לא המרכזית ביותר, בספרות היפנית. למעשה גנז'י ניכרת השפעה עצומה על הספרות והשירה היפנית עד היום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סופרות יפניות
קטגוריה:אישים שזהותם אינה ידועה
קטגוריה:משוררות יפניות
קטגוריה:נשים במאה ה-10
קטגוריה:נשים במאה ה-11
קטגוריה:ילידי 978
גאיוס לוטאטיוס קאטולוס

מקדש האלה יוטורנה, שנבנה על ידי לוטאטיוס קאטולוס לציון ניצחונו בקרב איגוסה
גאיוס לוטאטיוס קאטולוס (Gaius Lutatius Catulus) היה מדינאי ומצביא רומאי במלחמה הפונית הראשונה. היה נובוס הומו (novus homo) ונבחר לקונסול ב-241 לפנה"ס. לוטאטיוס הוביל את הצי הרומאי לניצחון על הצי הקרתגי בפיקוד חמלקרת ברקה בקרב אייגוסה. היה זה קרב ההכרעה של המלחמה. כדי לחגוג את ניצחונו בנה מקדש לאלה יוטורנה (Iuturna) בקמפוס מרטיוס (שדה מרס, Campus Martius), במתחם הידוע כיום בשם Largo di Torre Argentina.

גאיוס לוטאטיוס קאטולוס הוא הדמות הראשית בספר Merikonsuli, פרי עטו של הסופר הפיני יוקה הייקילה (Jukka Heikkila).

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:המלחמה הפונית הראשונה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:נובוס הומו
אנומיה

אנומיה, מושג מתוך הגישה הסוציולוגית "פונקציונליזם סטרוקטורלי", היא מצב של בלבול המתקיים ברמת האינדיבידואל או הקולקטיב, כאשר נורמות חברתיות אינן ברורות, חלשות, סותרות או נעדרות. מצבים "אנומיים" הם בדרך-כלל תוצאה של שינויים חברתיים חדים שערערו קווים מנחים של ציפיות ודפוסי התנהגות. בהיעדרם של הקווים המנחים הללו, מועדים חברי הקולקטיב להתנהגות שעלולה להיות מוגדרת כסטייה חברתית.

בני אדם אנומיים דוחים או אינם מסוגלים למצוא להם נורמות חברתיות בעלות משמעות שבאמצעותן יוכלו לארגן את חייהם או למצוא בהם טעם. משאיבדו את תחושת השייכות החברתית הם עשויים לפנות לפשע, למאבק אנוכי על כוח, או אף להתאבדות. את המונח טבע לראשונה אמיל דורקהיים, בספרו "התאבדות" (1897).

תלמידו של דורקהיים, רוברט קינג מרטון פיתח בהמשך למושג אנומיה את "תאוריית המתח" - תיאורית האנומיה - וטבע את המונחים "נבואה המגשימה עצמה", ו"מודל לחיקוי"
לדעתו ה"אנומיה" היא הפוכה, כלומר האנומיה היא ה"פער בין המטרות המוגדרות בתרבות לבין ההזדמנויות ויכולת של האדם להשיג אותם"(מרטון, 1957). הפער הוא הסטייה שנוצרת בחברה.
המשמעות היא שהבעיה היא לא אי ציות האדם לנורמות, אלא ציות מוגבר וניסיון להשיג את מטרות החברתיות המוגדרות על ידי החברה.
למעשה, התסכול שנוצר עקב הקושי ואי היכולת להשיג את אותן מטרות- יוצר סטייה ומכך עבריינות.
יוצא שהמבנה החברתי גורם לאדם לפנות לפשע שכן הוא רוצה להשיג את מטרתו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תאוריות סוציולוגיות
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
ג'ובאני לאונרדו די בונה

ג'ובאני (ג'ו) לאונרדו די בונה (1542 –1597; איטלקית: Giovanni (Giò) Leonardo Di Bona), הידוע גם בשם המשפחה דה קוטרי (da Cutri) ובכינוי איל פוטינו (Il Puttino, הילדון), היה שחמטאי איטלקי. לאונרדו דה קורטי נחשב לאחד השחמטאים הטובים בתקופתו. בשנת 1575 הוא ניצח את רוי לופס דה סגורה.

בונה נולד בעיר קוטרו שבקלבריה, איטליה. הוא למד משפטים ברומא. בשנת 1560 הפסיד התמודדות מול רוי לופס דה סגורה. בשנים 1566–1572 עבר במספר ערים.

בשנת 1575 ניצח בטורניר בינלאומי שהתקיים במדריד, הנחשב לטורניר השחמט הבינלאומי הראשון שהתקיים. לאחר הניצחון עבר לפורטוגל, שם ניצח את האלוף המקומי.

עם חזרתו לאיטליה הוא התיישב בנאפולי והיה האמן לשחמט ליד השליט המקומי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמטאים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1542
קטגוריה:נפטרים ב-1597
דיסני מג'יק

הדיסני מג'יק (באנגלית: Disney Magic) היא אחת משתי אוניות תענוגות המנוהלות על ידי חברת וולט דיסני במסגרת חברת הבת של החברה - קו הספנות של דיסני.

הספינה, יחד עם הספינה הדומה לה דיסני וונדר הושקה בשנת 1999. הספינה נבנתה בשנת 1998 על ידי המספנה האיטלקית פינקנטיירי, וייחודה בכך שתוכננה ונבנתה עבור משפחות עם ילדים קטנים. הספינה מסוגלת לשאת 2,400 נוסעים, ומסלולה בין פלורידה לקסטאווי קי והאי נסאו שבבהאמס, וכן היא עוצרת באיים סנט מארטן, סנט תומאס, קי וסט, גראנד קיימן וקוסומל.

בניית הסביבה ותכנונה התחשבו בכך שימצאו ילדים קטנים על הסיפון ועל כן נבנו מספר רב של מועדוני ילדים, והחדרים הותאמו למשפחות עם ילדים (חדרי אמבטיה גדולים יותר המאפשרים לרחוץ ילדים קטנים וחדרי שירותים נפרדים מהאמבטיה, בניגוד למקובל בספינות נוסעים ובמלונות).

הספינה נבנתה בסגנון מסורתי - בספינה שני מבני גשר (בניגוד למבנה אחד המקובל בספינות מודרניות). המבנה השני אינו משמש כמבנה גשר אלא כמועדון לבני נוער. מטרת בניית שני המבנים הייתה לתת לספינה מראה של ספינה משנות ה-20 וה-30 - תקופה בה מסעות היו פופולריים. מסיבה זו נבנו חלונות חדרי הספינה כחלונות עגולים שהיו מקובלים בעבר.

הספינה מעוצבת בסגנון אר נובו שהיה מקובל בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20.

בשנת 2005 הועברה הספינה באופן זמני לקליפורניה לרגל חגיגות ה-50 להקמת דיסנילנד, והפליגה מלוס אנג'לס לערים במקסיקו: פוארטו ואיירטה, מסטלאן וקאבו סן לוקאס. בסוף השנה שבה להפליג בקאריביים.

==נתוני הספינה==
* טונאז': 83,000
* מקום רישום: בהאמס
* אורך: 294 מטרים
* רוחב סיפון: 32 מטרים
* שוקע: 7.7 מטרים
* מהירות שיוט: 21.5 קשרים
* מהירות מקסימלית: 24 קשרים
* חדרי אורחים: 875
* צוות: 945
* כמות דלק: 75,708 ליטרים

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20050429004435/http://disneycruise.disney.go.com/disneycruiseline/index אתר הבית של קווי ספנות דיסני]

קטגוריה:אוניות נוסעים
תומר חליבה

תומר חליבה () הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.

== קריירה ==
חליבה החל את דרכו במחלקת הנוער של קבוצת הפועל באר שבע ובעונת עלה לקבוצת הבוגרים. חליבה שיחק בהפועל באר שבע עד תום עונת , עבר לקבוצת הפועל שגב שלום מליגה ב' ומשם להפועל צפרירים חולון. בשנת 2002 חזר להפועל באר שבע ושיחק במדיה עד תום עונת .

בעקבות יכולתו הטובה בבאר שבע, זומן חליבה לראשונה לסגל נבחרת ישראל. ב-18 בפברואר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת אזרבייג'ן, ולאחר מכן שותף גם במשחק הידידות מול נבחרת ליטא ב-30 במרץ 2004. בסך הכל רשם 2 הופעות במדי נבחרת ישראל.

לקראת עונת עבר חליבה לקבוצת בית"ר ירושלים. המאמנים השונים אשר הוחלפו בבית"ר במהלך עונה זו הרבו לתת לחליבה דקות משחק, והוא שותף ב-23 משחקי ליגה בעונה זו, בהם כבש שער אחד. בתום העונה עזב חליבה את הקבוצה.

לקראת עונת הוחתם חליבה לשלוש שנים בקבוצת הפועל תל אביב, על ידי המאמן יצחק שום שחיפש מחליף לג'ון פנטסיל שנמכר לוסטהאם יונייטד. ב-5 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–1 על בית"ר ירושלים, קבוצתו לשעבר, במסגרת גביע הטוטו. לאחר מכן פתח בהרכב הקבוצה ב-9 משחקי ליגה, אך עקב חולשת ההגנה של הקבוצה הועלו מספר שחקנים ממחלקת הנוער, והמגן הצעיר דני בונדר תפס את מקומו של חליבה בהרכב. בחלון ההעברות של ינואר 2007 הושאל חליבה למועדון ספורט אשדוד.

לקראת עונת חתם חליבה בעירוני קריית שמונה, אך שיחק במדיה רק במסגרת גביע הטוטו, ובחלון ההעברות של ינואר 2008 חזר להפועל באר שבע. את עונת פתח חליבה בבני לוד מהליגה הלאומית, ובחלון ההעברות של ינואר 2009 עבר לקבוצת הכח עמידר רמת גן באותה הליגה.

בעונת עבר חליבה לשחק בקבוצת מכבי באר שבע, ורשם 32 הופעות במדיה בליגה הלאומית בעונה זו. בתחילת העונה שלאחר מכן הספיק חליבה לשחק רק שני משחקי ליגה במדי הקבוצה, לפני ששוחרר חליבה מהמועדון לאחר סכסוך עם המאמן שרון אביטן, ובסופו של דבר פרש ממשחק פעיל.

== קישורים חיצוניים ==

* נדב דייג, [https://web.archive.org/web/20160303210634/http://www.mynet.co.il/articles/0,7340,L-3720495,00.html העליות והמורדות של תומר חליבה], באתר ynet, 24 במאי 2009

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני צפרירים חולון
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלני הכח עמידר רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי באר שבע
קטגוריה:באר שבע: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
קאסטאווי קי

קאסטאווי קי (באנגלית: Castaway Cay – "הקי של אלה שהושארו על ידי ספינתם") הוא אי פרטי באיי הבהאמה המשמש אתר עצירה לספינות קו הספנות של דיסני: דיסני מג'יק ודיסני וונדר. האי נקרא בעבר "קי גורדה" (Gorda Cay) ושמו שונה עת נרכש בשלמותו על ידי חברת וולט דיסני (הדבר ייחודי - שכן חברות הספנות האחרות הנוסעות באזור הים הקאריבי חוכרות את האיים ולא רוכשות אותם). בשל רכישת האי יכולה חברת וולט דיסני לשלוט באופן מוחלט במתרחש בו, ואף הנפיקה בולים המאפשרים שליחת מכתבים מהאי, וכן דולר דיסני הוא הילך חוקי באי.

עלות רכישת האי המשוערת הייתה 25 מיליון דולרים.

כמו יתר פארקי השעשועים של חברת וולט דיסני, לאי יש תמה, וכל מבני האי בנויים בהתאם - האי מתאר כפר שנבנה על ידי קבוצת אנשים שספינתם נטרפה בים - ה"כפר" בנוי מ"שרידי הספינה הטרופה", אולם הכפר הוא למעשה מלון מפואר.

בחופי האי מוצגת ספינת "ההולנדי המעופף", המופיע בסרטי שודדי הקאריביים: "תיבה של איש מת" ו"סוף העולם".

באי נבנה רציף מיוחד המתאים לספינות קו הספנות, והמבקרים באי אינם נדרשים להגיע אליו בסירות.

היות שהאי פרטי, נשלט מספר המבקרים בו בכל רגע נתון, על מנת למנוע צפיפות וכדי שהאי ייראה ריק.

כל תושבי האי הם אנשי צוות שכירים של חברת וולט דיסני, כמו כן באי יש חוף מיוחד נפרד המיועד לאנשי הצוות של הספינות והאי המאפשר להם לנוח בנפרד מהמבקרים.

מוצרי המזון ומוצרי הצריכה של האי מובאים על ידי ספינות קו הספנות. מי השתייה באי הם מי ים מותפלים.
<gallery>
תמונה:Castaway Cay dock.jpg|רציף העגינה
תמונה:Flying Dutchman at Castaway Cay.JPG|ההולנדי המעופף ודיסני וונדר לחופי האי
תמונה:Castaway Cay lagoon.jpg|לגונת האי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.dcljobs.com/crewbeach.asp קאסטאווי קי] 
*[http://maps.google.com/maps?f=q&hl=en&q=26%C2%B05%27N+77%C2%B032%27W&ll=26.083305,-77.53335&spn=0.045637,0.080595&t=h תמונת לוויין מאתר גוגל]

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:איי בהאמה: איים
מרקוס אטיליוס רגולוס

ממוזער
מרקוס אטיליוס רגולוס (בלטינית: Marcus Atilius Regulus) היה קונסול ומצביא רומאי, אשר לחם נגד הקרתגים במלחמה הפונית הראשונה. מת בשנת 250 לפנה"ס לערך.

== פועלו ==
אטיליוס רגולוס נבחר לקונסולאט בפעם הראשונה ב-267 לפנה"ס. במהלך כהונתו ניצח את הסלנטינים (Salentini) וכבש את ברונדיסיום (כיום ברינדיזי).

ב-256 לפנה"ס, בשנה התשיעית למלחמה נגד קרתגו, נבחר לקונסול בפעם השנייה. הוא היה אחד ממפקדי הצי הרומאי שניצח את הקרתגים בקרב אקנומוס ואחר כך נחת בחוף אפריקה על אדמת קרתגו. בעקבות סדרת ניצחונות של צבא הפלישה החליט הסנאט להחזיר לרומא את עמיתו לקונסולאט לוקיוס מאנליוס וולסו ולהותיר באפריקה את רגולוס לסיים את המלחמה.

לאחר תבוסה ניצחת בקרב אדיס, סמוך לקרתגו, ביקשו הקרתגים לחתום על חוזה שלום, אך התנאים שהציב להם רגולוס היו כה קשים, שנמלכו בדעתם והחליטו להמשיך בלחימה. הם ארגנו מחדש את צבאם על פי עצת קסאנתיפוס, שכיר חרב ספרטני שנלחם בשירותם, והודות לו הצליחו להכות את הרומאים בקרב בגרדס (255 לפנה"ס). תבוסת הצבא הרומאי הייתה צורבת במיוחד, שכן הקונסול רגולוס עצמו נפל בשבי הקרתגים עם עוד חמש-מאות מחייליו.

אין עוד ידיעות מהימנות אודותיו. על פי המסורת הוא נותר בשבי עד 250 לפנה"ס. בשנה זו, בעקבות מפלת הקרתגים בקרב פנורמוס הם שחררוהו על דברתו כי ישא ויתן בשמם על תנאי השלום וחילופי השבויים. עם הגיעו לרומא הוא דחק בסנאט לסרב לשתי ההצעות גם יחד, עמד בהבטחתו ושב לקרתגו, שם עונה למוות (Horatius, Odes, 3.5). סיפור זה הפך את רגולוס בעיני הרומאים בני הדורות הבאים לסמל של גבורה. ברם, רוב ההיסטוריונים סבורים כי אין די הוכחות שהדבר אמנם קרה, מאחר שפוליביוס, המקור העיקרי לידיעותינו על המלחמה, אינו מזכיר זאת כלל.

==לקריאה נוספת==
* הוראטיוס, השירים (האודות), תרגמה מרומית והוסיפה מבואות והערות רחל בירנבאום. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"ח

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:המלחמה הפונית הראשונה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס