OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אציל (כימיה)

רדיקל (למעלה מימין), בקטון (למעלה משמאל), אלדהיד (למטה משמאל), אסטר (למטה במרכז) או אמיד (למטה מימין). R<sup>1</sup>, R<sup>2</sup>, R<sup>3</sup> הם שיירים אורגניים או אטומי מימן.]]
בכימיה, אציל היא קבוצה פונקציונלית, הנוצרת מהסרה של קבוצת הידרוקסיל אחת או יותר מחומצה חמצנית (חומצה המכילה אטום חמצן אחד או יותר), כוללת חומצות אנאורגניות.

בכימיה אורגנית, קבוצת האציל נגזרת בדרך-כלל מחומצה קרבוקסילית (אלקנואיל, לפי IUPAC). על כן, הנוסחה הכימית שלה היא -RCO, כאשר R מייצג קבוצה אלקילית הקשורה לקבוצת ה-CO באמצעות קשר יחיד. במקרה זה מדובר בקרבוניל. אם כי המונח משמש לרוב לתרכובות אורגניות, קבוצות אציל יכולות להיגזר מחומצות אחרות, כמו חומצה סולפונית, חומצה פוספונית, ועוד. בסידור הנפוץ ביותר, קבוצת אציל מחוברת לשייר מולקולרי גדול יותר, בו אטומי הפחמן והחמצן מקושרים בעזרת קשר כפול.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
וסילי שוקשין

וסילי מקארוביץ' שוקשין (ברוסית: Васи́лий Мака́рович Шукши́н; 25 ביולי 1929, מחוז אלטאי – 2 באוקטובר 1974, מחוז וולגוגרד) היה שחקן קולנוע, סופר ובמאי סובייטי. הוא זכה בפרס ברית המועצות בשנת 1971 ובפרס לנין בשנת 1976 (לאחר פטירתו).

==ביוגרפיה==
וסילי שוקשין נולד בכפר במחוז אלטאי למשפחת איכר. בשנת 1933 אביו נעצר והוצא להורג. בשנת 1943 שוקשין סיים שבע שנות לימוד והחל ללמוד בבית הספר לטכנאים בעיר הקרובה. לאחר שנתיים של לימודים הוא חזר לקולחוז בו גדל. בשנת 1947 הוא עזב את הכפר ועבד בעבודות מזדמנות שונות.

בשנת 1949 שוקשין גויס לצבא האדום ושירת בצי. בשנת 1953 הוא שוחרר בטרם סיים את תקופת שרות החובה עקב מחלתו. שוקשין חזר לכפר בו נולד, השלים לימודי בית ספר תיכון ואף עבד כמורה.

בשנת 1954 שוקשין נסע למוסקבה והתקבל ללימודים ב-VGIK. הוא למד אצל מיכאיל רום. לפי המלצת רום שוקשין התחיל לשלוח לירחונים ספרותיים סיפורים קצרים אותם כתב. בשנת 1958 התפרסם הסיפור הראשון של שוקשין.

לאחר סיום הלימודים שוקשין השתתף במספר סרטים, אך ללא הצלחה מיוחדת. בשנת 1964 הוא כתב תסריט לסרט על בסיס סיפוריו וביים אותו. הסרט שזכה להצלחה גדולה.

במהלך שנות ה-60 שוקשין כתב תסריטים למספר סרטים אך הנהלת האולפנים לא הסכימה להתחיל בהסרטת הסרטים ככל הנראה משיקולי צנזורה. במקביל הוא המשיך לכתוב סיפורים קצרים שזכו להצלחה גדולה. רוב סיפוריו מוקדשים לחיי הכפר הסובייטי.

בשנת 1974 שוקשין ביים סרט חדש על חיי פושע פלילי משוחרר. הסרט זכה בפרס ראשון בפסטיבל הסרטים הסובייטי. כמו כן הוא קיבל הזמנה להשתתף בסרט חדש של סרגיי בונדרצ'וק. במהלך הצילומים הוא נפטר באופן פתאומי. על מכלול יצירות בספרות וקולנוע בשנת 1976 הוענק לו פרס לנין.

שוקשין נטמן במוסקבה בבית העלמין נובודוויצ'יה.

שוקשין היה נשוי שלוש פעמים. עם אשתו הראשונה שגדלה איתו באותו כפר הוא התחתן בשנת 1953. בשנת 1957 בהיותו במוסקבה הוא כתב לה שהוא רוצה להתגרש. בשנים 1964 נישא בשנית לשחקנית הקולנוע לידיה פדוסייבה, ב-1965 נולדה לבני הזוג בת וב-1967 הם התגרשו. בשנת 1968 התחתן שוקשין בפעם השלישית. מנישואין אלו נולדו לו עוד שתי בנות.

==הנצחה==
לזכר הסופר נקראו מספר רחובות ברוסיה והוצבו פסלים. תיאטרון בעיר ברנאול נקרא על שמו.

בטלוויזיה הוקרנו מספר תוכניות טלוויזיה, סדרות וסרטים תיעודיים על חיין. בשנת 2015 פורסמה ביוגרפיה מפורטת של שוקשין מאת אלכסיי ורלאמוב.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://lib.ru/SHUKSHIN סיפורי שוקשין] 
* [https://web.archive.org/web/20171027131403/http://www.shukshin.museum.ru/ אתר מוזיאון שוקשין] 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:במאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1929
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1974
נמל התעופה הבין-לאומי עדן עדה

נמל התעופה הבין-לאומי עדן עדה (בסומלית: Garoonka Caalamiga Ee Aadan Cadde; בערבית: مطار آدم عدي الدولي) הוא נמל תעופה במוגדישו, בירת סומליה. משנת 2007 נקרא נמל התעופה על שמו של נשיא סומליה הראשון, עדן עבדוללה עוסמאן דאר.
== היסטוריה ==
ב-2011 חשפה הממשלה הטורקית תוכניות לשיפוץ נמל התעופה. ב-2013 החלה החברה הטורקית Favori LLC בבנייה בנמל התעופה. לאחר שנים של סכסוך שוקם שדה התעופה מאז 2010 עם מספר מתקנים חדשים, כולל מרכז הגירה חדש, שנפתח בסיוע תורמים בינלאומיים. שדה התעופה מהווה מוקד לחברות התעופה הסומליות ג'ובבה איירווייס וסוהורה איירווייס. מספר חברות תעופה בינלאומיות חזרו לשירות במוגדישו, כולל טורקיש איירליינס.<ref></ref> ב-2015 חנכו נשיא סומליה, חסן שייח' מחמוד, ונשיא טורקיה, רג'יפ טאיפ ארדואן, את הטרמינל החדש שנבנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפריקה: שדות תעופה
קטגוריה:סומליה: תחבורה
קטגוריה:מוגדישו
סרבולניים

סרבולניים (שם מדעי: Eresidae) היא משפחה קטנה יחסית (כ-100 מינים) של עכבישים שכמעט כולם נפוצים בעולם הישן (למעט מספר מינים בודדים בברזיל). עכבישים אלה שייכים לקבוצת Entelegynae שהמאפיין העיקרי שלה הוא שלנקבות לוחות גניטליים. יש להם שמונה עיניים והם בונים רשתות לא סימטריות ולא דביקות (למעט הסוג Wajane השייך לתת המשפחה Penestominae המורכבת גם מהסוג Penestomus). חלק מהמינים הם כמעט חברתיים, אך ללא מערכת חלוקת תפקידים וללא מלכה. הם משתפים פעולה בגידול הצאצאים, תכונה נדירה בקרב עכבישאים.

==סוגים==
החלוקה לתת משפחות מתבססת על [https://web.archive.org/web/20081012065106/http://insects.tamu.edu/research/collection/hallan/acari/Family/Eresidae.txt הקטלוג הביולוגי] של ג'ואל הלן.
* Eresinae <small>ס. ל. קוך, 1851</small>
:* Adonea <small>סימון, 1873</small> — המזרח התיכון
:* Dorceus <small>ס. ל. קוך, 1846</small> — אפריקה
:* Dresserus <small>סימון, 1876</small> — אפריקה
:* Eresus <small>ולקנאר, 1805</small> — פליארקטי עד מרוקו
:* Gandanameno <small>לת'ינן, 1967</small> — אפריקה
:* מין יחיד צמירן עקוד <small>מילר ושות', 2012</small> - ישראל
:* Paradonea <small>לורנס, 1968</small> — אפריקה
:* עכביש עקבות (Seothyra) פרסל, 1903</small> — אפריקה
:* Stegodyphus <small>סימון, 1873</small> — אפריקה, מדגסקר, ברזיל, אירואסיה
* Penestominae <small>ס. ל. קוך, 1851</small>
:* Penestomus <small>סימון, 1902</small> — דרום אפריקה
:* Wajane <small>לת'ינן, 1967</small> — דרום אפריקה

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1851
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל לודביג קוך
אלפונסינה והים

אלפונסינה והים (Alfonsina y el mar) הוא שיר ארגנטינאי, שפליקס לונה כתב את מילותיו ואריאל רמירס הלחין, בסגנון של סמבה ארגנטינאית (zamba). השיר תורגם לעברית על ידי אהוד מנור וגם על ידי רמי סערי
.

השיר נכלל בתקליט משנת 1969 בשם Mujeres argentinas (נשים ארגנטינאיות) של צמד היוצרים הנ"ל, שחיברו גם את המיסה קריאוז'ה, ואשר כל אחד מהשירים בו מוקדש לאישה אחרת מההיסטוריה או מהפולקלור העממי הארגנטינאים, וכולם הושרו על ידי מרסדס סוסה.

השיר מוקדש למשוררת אלפונסינה סטורני שהתאבדה בטביעה בחוף ימה של מאר דל פלטה, והוא מהווה קינה על אובדנה מהולה בתמהון על מניעיה.

אלפונסינה סטורני הייתה תלמידתו של סֶנון רמירס (Zenón Ramírez), אביו של אריאל רמירס. אריאל לא הכיר אותה אישית, אך הוא שמע על כך ועל פרשת התאבדותה ממנו, ולימים חיבר את הלחן שפליקס לונה התאים לו מילים.

השיר נכתב בסגנון של סמבה, אך הביצוע המקורי שלו בספרדית וכן הביצועים בעברית אינם ביצועים טיפוסיים של סמבה, ונעדר מהם המקצב הסינקופי והדרמטי המאפיין אותה. והנם באופי נוגה יותר. יחד עם זאת אלו אינם הביצועים היחידים של השיר, הוא זכה לפופולריות רבה הן בארגנטינה והן מחוצה לה, כולל בארצות שאינן דוברות ספרדית, ויש לו מספר רב מאוד של ביצועים ועיבודים.

התרגום של אהוד מנור נאמן באופן כללי לרוח הטקסט המקורי, הוא הוקלט לראשונה לתקליט שיר לדרום אמריקה, והתפרסם בביצועם של הפרברים. שאחד מהם עם מתי כספי. בנוסף לביצוע של חוה אלברשטיין. לימים חוה אלברשטיין שרה אותו יחד עם מרסדס סוסה באחד מביקוריה של סוסה בארץ, כשכל אחת שרה בשפתה.

==השיר בספרי תווים==

* רודיקה דן (עורכת), אני אשתגע!: שירים שעלו לארץ, עמ' 90, הוצאת י. שרבק, 1986. 

==קישורים חיצוניים==

* פליקס לונה, [https://www.ramisaari.com/fl-avehayam/ אלפונסינה והים], תרגם מספרדית רמי סערי (מילות השיר וביצוע של מיקי קם)
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990036589910205171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

==הערות שוליים== 

קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:מוזיקה ארגנטינאית
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי הפרברים
קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
אזור התעשייה אלון תבור

אזור התעשייה אלון תבור הוא אזור תעשייה השוכן בתחומי מועצה אזורית עמק יזרעאל, בין עפולה לכפר תבור, מדרום-מזרח לכביש 65.

אזור התעשייה תוכנן החל משנת 1976 במסגרת מדיניות משרד התעשייה והמסחר, בראשות השר חיים בר-לב, לתכנן אזורי תעשייה אזוריים בין היישובים, במקום אזורי תעשייה הצמודים לכל יישוב. 

אזור התעשייה היה בשלבי הקמה בשנת 1987. הוא תוכנן באופן ייחודי עבור מפעלים הזקוקים לפתרונות בנושא מניעת מפגעים אקולוגיים. 

באפריל 2000 הוקמה מִנְהֶלֶת אזורי התעשייה "יזרעאל-עפולה", כשותפות בין עיריית עפולה והמועצה האזורית עמק יזרעאל, בסיוע המִנְהָל לאזורי פיתוח של משרד התמ"ס. המנהלה מאגדת את אזור התעשייה אלון תבור ואזורי התעשייה "עפולה צפון" ו"עפולה דרום".

מפעלים בולטים באזור התעשייה אלון תבור הם תחנת הכוח אלון תבור, מחלבת אלון תבור של "תנובה", יקבי כרמל, כתר פלסטיק, סטארפלסט ומפעל רושדי תעשיות מזון. 

דחי]]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: אזורי תעשייה
קטגוריה:עמק יזרעאל
אגם השנאה

אגם השנאה (האזור השחור הגדול במרכז התמונה), משמאל למטה ניתן לראות את [[אגם השמחה]]
אגם השנאה (בלטינית: Lacus Odii) או ימת השנאה הוא ימה ירחית קטנה באזור ארץ השלגים (Terra Nivium) של הירח.

אין מדובר בימה אלא, בדומה ליתר ימות הירח, ברמה נמוכה המכוסה בזלת.

קוטרה של הימה 70 קילומטרים, והיא ממוקמת בקואורדינטות 19.0° צפון, 7.0° מזרח.

שמה של הימה אומץ על ידי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי ב-1976.

==ראו גם==
* ים ירחי
* גאולוגיה של הירח

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3214?__fsk=-1952706130 נתוני אגם השנאה באתר USGS]

שנאה
בארט אוליבר

בארט ספנסר אוליבר (באנגלית: Barret Spencer Oliver; נולד ב-24 באוגוסט 1973) הוא שחקן אמריקאי אשר נודע בעיקר בתפקידו בסרט הסיפור שאינו נגמר בו גילם את דמותו של בסטיאן בוקס (התפקיד הראשי).

==קורות חיים==
בשנת 1984 גילם אוליבר את התפקיד הראשי בסרט "הסיפור שאינו נגמר". בעקבות הצלחת הסרט קיבל את התפקיד הראשי בסרטו הקצר של טים ברטון "פרנקנוויני" מאותה שנה, וכן את תפקיד האנדרואיד בסרט ד.א.ר.י.ל. משנת 1985, תפקיד אשר זיכה אותו בפרס סאטורן.

אוליבר השתתף בסרטו של רון הווארד "קוקון" וכן בסרט ההמשך "קוקון 2: החזרה".

אוליבר הפסיק את קריית המשחק שלו לאחר הצטרפותו לכנסייה הסיינטלוגית, ונשא לאישה חברת קהילה בכת זו בהיותו בן 19. 

אוליבר החל לעסוק בצילום והתמחה בשיטות צילום בתהליך קולודיון ובשיטת וודברי. בשנת 2007 פרסם אוליבר ספר על שיטה זו בשם A History of the Woodburytype.

==פילמוגרפיה==
===סרטי קולנוע===
*Jekyll and Hyde... Together Again - (1982)
*Kiss Me Goodbye (1982)
*Uncommon Valor (1983)
*הסיפור שאינו נגמר (1984)
*פרנקנוויני (1984)
*ד.א.ר.י.ל. (1985)
*קוקון (1985)
*הגן הנעלם (1986)
*קוקון 2: החזרה (1988)
*Scenes from the Class Struggle in Beverly Hills (1989)

===סרטי וסדורת טלוויזיה ===
*"הענק המדהים", 1981
*The Circle Family, (סרט טלוויזיה) 1982
*Knight Rider , בפרק הפיילוט 1982
*Love, Sidney בפרק: "Surprise Party", 1983
*Lottery!, בפרק: "San Diego: Bingo!", 1984
*Invitation to Hell, (סרט טלוויזיה), 1984
*Highway to Heaven, בפרק "To Touch the Moon", 1984
*Finder of Lost Loveres, בפרק: "Portraits", 1984
*אזור הדימדומים, בפרק "Gramma", 1986
*Spot Marks the X, (סרט טלוויזיה), 1986
*הגן הנעלם (סרט טלוויזיה), 1987
*Tall Tales & Legends, בפרק: "The Legend of Sleepy Hollow", 1987
*Hooperman, בפרק: "Me and Mr. Magoo", 1988

==מועמדות לפרסים==
{|class="wikitable" style="font-size: 100%;" border="2" cellpadding="4" background: #f9f9f9;
|- align="center"
! style="background:#B0C4DE;" | שנה
! style="background:#B0C4DE;" | פרס
! style="background:#B0C4DE;" | סרט/סדרה
! style="background:#B0C4DE;" | קטגוריה
! style="background:#B0C4DE;" | זכייה
|-
|1983
|rowspan="4"|פרס האמן הצעיר 
|The Circle Family
|השחקן הצעיר הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה
|style="background: #ffdddd"| מועמד
|-
|rowspan="2"|1985
|Highway to Heaven
|פרס שחקן האורח הצעיר בסדרות טלוויזיה
|style="background: #ffdddd"| מועמד
|-
|הסיפור שאינו נגמר
|פרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בסרט קולנוע
|style="background: #ffdddd"|מועמד
|-
|rowspan="2"|1986
|rowspan="2"|ד.א.ר.י.ל.
|פרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בסרט קולנוע
|style="background: #ffdddd"|מועמד
|-
|פרס סאטורן
|פרס השחקן הצעיר הטוב ביותר
|bgcolor="#ddffdd"|זכייה
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן צעיר בקולנוע
עיר הגחלת

עיר הגחלת (באנגלית: City of Ember) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מדע בדיוני שיצא לאקרנים בשנת 2008. הסרט מבוסס על הספר "עיר הגחלת" מאת ג'ין דופרו. הסרט בוים על ידי הבמאי הבריטי-ישראלי גיל קינן, ועל פי תסריט מאת קרולין תומפסון. בסרט כיכבו סירשה רונן, הארי טרדוויי, ביל מארי, מקנזי קרוק, מרטין לנדאו וטים רובינס.

==תקציר עלילה==
העלילה מתרחשת עשרות שנים לאחר שואה גרעינית, בעיר התת-קרקעית "עיר הגחלת", שנבנתה על ידי "הבונים" (the Builders). בוני העיר השאירו הוראות בתוך קופסה, שאמורה להיפתח כעבור 200 שנים לאחר המעבר לעיר. הקופסה ניתנת לראש העיר, וכל ראש עיר אמור להעבירה ליורשה, אולם כאשר נותרו 47 שנים לפתיחת הקופסה מת במפתיע ראש העיר, ולא העביר את סוד הקופסה ליורשו.

בחלוף 200 השנים נפתחת הקופסה, הנמצאת בארון בבית צאצאי ראש העיר השביעי, והם אינם מבחינים בכך.

תושבי העיר חיים בתוך מערה תת-קרקעית בה בנויים בתיהם. מעל ראשם מנורות המאירות את העיר ואת חממותיה. העיר מקבלת את האנרגיה מגנרטור גדול. בשל תקלות רבות בגנרטור מתחילות הפסקות חשמל בעיר, המתארכות מפעם לפעם. מזונם של תושבי העיר – קופסאות שימורים המוחזקות במחסנים גדולים, הולך ואוזל.

בראשית הסרט מתאספים בוגרי בית הספר ליום קבלת המקצוע (Assignment Day). ראש העיר מגריל לתלמידים הבוגרים את עבודתם העתידית בעיר. לינה (המגולמת על ידי סרשה רונן) חולמת להיות שליחה, אולם מוקצה לתפקיד עובדת צנרת. דוּן (המגולם על ידי הארי טרדוויי) מקבל בהגרלה את המקצוע "שליח", ולאחר מכן הם מחליפים בתפקידים.

לינה חוזרת לביתה ומצאת את סבתה מחפשת בארון הבגדים ומוצאת את הקופסה. בתוך הקופסה מגלה לינה חלקי מפה, ומבקשת את עזרתו של דון לפענח את המפה. לינה ודון מגלים כי המפה היא מפתח ליציאה מן העיר. במהלך חיפושיהם הם מגלים כי ראש העיר יודע על המחסור במזון ומחביא מזון רב לעצמו. ראש העיר מצווה לכלוא אותם, והם בורחים, ומגלים כי בעבר הוריהם ניסו לברוח מן העיר – בריחה במסגרתה טבע אביה של לינה.

לינה ודון מפענחים את מיקומה של היציאה מן העיר, ויחד עם פופי, אחותה הקטנה של לינה, מצליחים להפעיל את מערכת הסירות שמובילה אל היציאה ורואים לראשונה את השמים. הם מצליחים לשלוח הודעה חזרה אל העיר עם הנחיות לתושבי העיר כיצד לצאת ממנה.

==שחקנים ודמויות==
* לינה מייפליט, צאצאית של ראש העיר השביעי – סירשה רונן
* דון הארו – הארי טרדוויי
* ראש העיר קול – ביל מארי
* ברטון סנוד, עוזרו של ראש העיר – טובי ג'ונס
* סול, טכנאי במערכת הניקוז – מרטין לנדאו
* לוריס "בארו" הארו, אביו של דון – טים רובינס

==הפקת הסרט==
באוקטובר 2004 רכשו טום הנקס וגארי גוצמן את הזכויות להפיכת הספר לסרט (וכן את הזכויות להפקת סרט המשך). צילומי הסרט החלו בקיץ 2007 והסתיימו באוקטובר באותה שנה. צילומי העיר צולמו בתוך המספנה של הארלנד ווולף בבלפסט שבאירלנד.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים פוסט-אפוקליפטיים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי מסע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2008
אסכולה

אסכולה, או אסכולת חשיבה, היא אסופה או קבוצה של אינדיבידואלים, לרוב אינטלקטואלים, החולקים באופן מובחן מאפיינים משותפים של רעיון, או קונסטרקט פילוסופי, דיסציפלינארי, אמוני, חברתי-תנועתי, כלכלי, תרבותי, או אמנותי. 

אסכולות לעיתים מסווגות על פי הרלוונטיות התקופתית שלהן, ולכן אפשר שיכונו "חדישות" או "קלאסיות", כאשר הדיכוטומיה הזו משקפת מעבר-פרדיגמתי (Paradigm Shift), מצב בו ליכוד מסוים (למשל בתחום המדע, דוגמת ציבור הביולוגים) עובר מהשקפה אחת לאחרת, כמו שקרה בעת זניחת הלאמארקיזם, לטובת האבולוציה הדרווינאית. מצבים בהם קיימות רק שתי גרסאות אסכולאריות לתחום נתון הם נדירים, ובדרך כלל יש רבות, אם כי, אכן, יש מקרים בהם גרסה אסכולארית מסוימת היא אחרונה בשרשרת.

אסכולות לעיתים משוימות על שם (או כינוי) מייסדיהן, כמו למשל "", שנקראה על כינויו של לינג'י יקסאן, או האסכולה האשערית הקרויה על שמו של התאולוג המוסלמי אבו אל-חסן אל-אשערי. כמו כן, אסכולות משוימות על שם המקומות בהן נוצרו, כמו למשל האסכולה הפילוסופית האיונית (על שם העיר איוניה ביוון, או האסכולה הפילוסופית הוורשאית (על שם העיר ורשה בפולין). 

== ראו גם ==

* פרדיגמה
* דפוס חשיבה
* אידאולוגיה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פילוסופיה
בני האור

בני האור (באנגלית: The Sons of Light) הוא ספרו הראשון של הסופר רפאל שמאי. הספר יצא רשמית בישראל ב-10 באפריל 2013. הספר מספר גם רבות על תושבי קומראן ואורח חייהם, והקשר בין העבר להווה. זהו ספר פרוזה הפונה לקהל מגוון.

== עלילה ==
הספר מספר על ארז לוי וחברו אורן שהחליטו לצאת לטייל בנחל דרגה באחת החופשות מהצבא, כשהחלו פוסעים בערוץ הנחל מזג האוויר השתנה והחל לרדת לפתע גשם מבול ולאחריו שיטפונות עזים.
בעודם מופתעים משינוי מזג האוויר הקיצוני, רצים הרעים ומנסים לתפוס מחסה אך לא מספיקים.
קירות ערוץ הנחל החלו קורסים לתוך המים, אורן נופל לנחל וניסחף עם השיטפונות, בעוד לארז פתאום נתגלתה מערה בדופן הערוץ, הוא מתפס ונכנס לתוכה לתפוס מחסה מפני הגשם והשיטפונות.

כוחות ההצלה באים לחלץ אותו לאחר שזה נעדר מביתו כמעט לילה שלם, ביניהם יחידת החילוץ מגילות.
הם יורדים מהמסוק באמצעות חבלים ומחלצים אותו, ואחר מפנים אותו לבית החולים לאשפוז לאחר שהוא קיבל כוויות קור.
החיפושים נמשכים אחר היעלמותו של אורן לבסוף מוצאים את גופתו במורד הנחל.

לאחר כחודש ארז חוזר עם אביו בעצת הפסיכולוג למערה לשחזור המקרה, לתדהמתם הם מגלים אולם בקצהו של המערה וקבר במרכזה.
משלחת ארכאולוגים מגיעה למערה בניהולו של ד"ר כדורי ומוצאת בתוך הקבר כד ובו המגילות הגנוזות, חלקם השתמר במצב טוב וחלקם האחר לא. הם לוקחים משם את הכד ובתוכו המגילות ומביאים אותו לפרופסור זיתוני שעובד במוזיאון ישראל בירושלים כדי לשקם ולפענח את כתב המגילות שכתובים בשפה הארמית העתיקה.
לאחר שיקום המגילות שנימשך כמה חודשים החל תהליך הפענוח ותיעוד ההיסטוריה.

המגילות מגוללות את סיפורם של תושבי קומראן, ישוב מבודד באזור ים המלח שמנסה לשמור על צביונו ועל קיומו בתוך סביבה הולכת ומשתנה. שבה האלימות גוברת, השחיתות מרימה ראש, והמוסר נדחק לקרן זווית, מראשית הקמת היישוב ועד לחורבנו בסוף תקופת בית שני, במהלך המרד הגדול.
ובתוך כך, סיפורה האישי של משפחה אחת בעלת יחוס ביישוב שהצליחה לשרוד עד ימינו אנו ולהתקיים למרות רגעי המשבר הקשים והייאוש שפקדו אותם לאורך הדורות ומתוך הצורך להמשיך ולשמור על הגחלת.

== דמויות ==

===דמויות ראשיות קדומות===
*יפים - ממקימי היישוב קומראן שמקום קבורתו לא נודע.
===דמויות ראשיות בתקופת בית שני===
*מורה צדק (צדקיה בן שמי) - תואר של המנהיג הרוחני ביישוב קומראן שעובר מאב לבן, צאצא של יפים.
* דגני - מורה בכיתה בקומראן, הוא רווק והקדיש את זמנו בלילות לכתיבת מגילת מלחמת בני אור בבני חושך.
*אבים - חבר ילדות של דגני, טיפוס הרפתקני שקופץ על כול הזדמנות לצאת להרפתקאה. במרבית המקרים הוא מפגין ביטחון עצמי מופרז ושיקול דעת מוטעה, התחתן עם רות ומקים משפחה.
*אפרים - דוד של אבים וממונה על הרחבת היישוב קומראן.
*נחום - ראש המועצה ביישוב קומראן, אחראי על העניינים המנהלתיים ביישוב.
===דמויות ראשיות בהווה===
*ארז לוי - החייל שמצא במיקרה את מערת הקבורה בנחל דרגה, נהיה מעורב בעל כורחו בפרשיה היסטורית מרתקת.
*יונית בן שמי - בת זוגו של ארז, וצאצאית של צדקיה. 
*ד"ר כדורי - ארכאולוג ומרצה באוניברסיטה, ניהל את משלחת המחקר במערת הקבורה בנחל דרגה.
*פרופסור זיתוני - מפענח את המגילות הגנוזות שנימצאו במערת הקבורה בנחל דרגה, עובד במוזיאון ישראל בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.facebook.com/BneyHaor האתר הרשמי של הספר] 
* [http://mikrarevivim.blogspot.co.il/2013/05/blog-post_6784.html#more ביקורת של ד"ר לאה מזור מהאוניברסיטה העברית על הספר] 

קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי הוצאת גוונים
ספיירו הדרקון

ספיירו הדרקון (באנגלית: Spyro the Dragon) הוא משחק פלטפורמה שפותח על ידי חברת "אינסומנייק", ויצא ב-10 בספטמבר 1998 לקונסולת הפלייסטיישן.

== עלילה ==
המשחק מתחיל בכך שמוצג עולם הדרקונים, שם "מצלמים" סרט על מה שקורה באזור. אחד הדרקונים מתאר שמפלצות דמויות עוגים הורסות את הטירה שבה הם גרים, וגונבים יהלומים.
לפתע, הדרקונים בארץ (חוץ מספיירו), הופכים לפסלי אבן. ספיירו הולך ברחבי הטירה, מוצא אוצרות, מפלצות ואזורים חדשים, ומציל את חבריו.

== דמויות ==
*ספיירו - גיבור המשחק. דרקון קטן המסוגל לנשוף אש ולנגוח.
*ספארקס - שפירית המלווה את ספיירו במסעותיו, וגם חברו הטוב ביותר. אוכל פרפרים על מנת לשחזר אנרגיה. צבעו משתנה כאשר ספיירו נפגע.
*נסטור - דרקון ירוק גדול וקשוח. נסטור הוא מפקד הדרקונים.
*ארגוס - דרקון כחול שספיירו מוצא ליד פורטל של שלב.
*דבלין - דרקון אדום שספיירו מוצא ליד מפל מים. במשחקים המאוחרים יותר בסדרה מוצג כמפקד.
*טומס/סילבוס - דרקון חום שהצליח לשמר את ספיירו, בטרם כול הדרקונים הפכו לפסלי אבן.
*הצייד מאואלר - מופיע בחלק מהמשחקים בסדרה, בתור שותף לקרב ויועץ של ספיירו.
*סינדר - דמות ראשית בסדרה. סינדר היא דרקונית בצבע סגול כהה ששרדה בהתמוטטות של אחד ממקדשי הדרקונים, ואיתה ספיירו. שניהם מתפצלים לשתי דרכים, ולבסוף שוב נפגשים.
*טוסטי - הבוס הראשון במשחק. מוצג כדחליל משונה חמוש בחרמש, אך מסתבר שהוא בסך-הכול כבשה על קביים.
* נאסטי נורק - הבוס הסופי במשחק. הוא זה שהפך את הדרקונים לפסלים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://spyro.wikia.com/wiki/Main_Page דף ויקי של ספיירו באתר ויקיה]

קטגוריה:משחקי פלייסטיישן
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1998
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
ניל אשר סילברמן

ניל אשר סילברמן (באנגלית: Neil Asher Silberman; נולד ב-19 ביוני 1950, בבוסטון שבמסצ'וסטס) הוא ארכאולוג והיסטוריון אמריקאי.

סילברמן הוא בוגר אוניברסיטת וסליין והתמחה בארכאולוגיה של המזרח הקרוב באוניברסיטה העברית. ב-1991 זכה במלגת גוגנהיים, הוא עורך תורם למגזין ארכאולוגיה וחבר בוועדת העריכה של כתב העת הבינלאומי של נכסי תרבות, ניהול מורשת, ארכאולוגיה ומזרח קרוב.

מאז שנת 1998, הוא מעורב בתחום ההמסרה (פרשנות מורשת הציבור והצגתה), בעבודה על פרויקטים שונים באירופה ובמזרח התיכון. משנת 2004 עד 2007, הוא שמש כמנהל מרכז אנמה לארכאולוגיה ומורשת בבלגיה (Ename Center for Public Archaeology and Heritage Presentation). בשנת 2008 הוא התמנה לסגל של המחלקה לאנתרופולוגיה מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט והפך לאחד ממייסדי המרכז למורשית ולחברה.

שימש גם כנשיא הוועדה המדעית הבינלאומית של ICOMOS לפרשנות ותצוגה והיה חבר בוועדה הבינלאומית המייעצת והמועצה מדעית ל-ICOMOS.

==מספריו==
* ראשית ישראל (2001) (עם ישראל פינקלשטיין)
* דוד ושלמה - בין מציאות היסטורית למיתוס (2006) (עם ישראל פינקלשטיין)
<div class="mw-content-ltr">
* Archaeology and Society in the 21st Century (2001)
* Heavenly Powers (1998)
* The Message and the Kingdom (1997)
* The Archaeology of Israel (1995)
* Invisible America (1995)
* The Hidden Scrolls (1994)
* A Prophet from Amongst You: The Life of Yigael Yadin (1993)
* Between Past and Present (1989)
* Digging for God and Country (1982)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://mikranet.cet.ac.il/pages/sub.asp?author=1850 מאמרים של סילברמן], באתר מקראנט
* 
* [http://works.bepress.com/neil_silberman/cv.pdf קורות חיים] 
* [http://neilsilberman.wordpress.com בלוג אישי של סילברמן על ארכאולוגיה] 
* 

קטגוריה:ארכאולוגים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
אמילי דה פורסט

אמילי שארלוט-ויקטוריה דה פורסט (בדנית: Emmelie Charlotte-Victoria de Forest; נולדה ב-28 בפברואר 1993) היא זמרת דנית. דה פורסט ייצגה את דנמרק באירוויזיון 2013 שנערך במאלמה, שוודיה עם השיר "Only Teardrops" וזכתה במקום הראשון.

==חייה ==
אמילי דה פורסט נולדה בעיר ראנס שבדנמרק, לאמא דנית ואבא שוודי. לאחר גירושיהם של הוריה, היא ואמה התגוררו בעיירה מאריאגר. דה פורסט החלה לשיר בגיל 9. בגיל 14 שיתפה פעולה עם הזמר הסקוטי פרסר נייל, והשתתפה בפסטיבלים ובאירועי תרבות.
ב-2011 היא עברה לקופנהגן ונרשמה לבית הספר למוזיקה של קתרין סאדולינס.

דה פורסט טוענת כי היא צאצאית של המלכה ויקטוריה, ושסבה, מוריס ארנולד דה פורסט, הוא צאצא ישיר של המלך אדוארד השביעי (על-פי ידיעה בעיתון דני). הרדיו הדני השתמש בסיפור הזה בשביל לקדם את ה"דאנסק מלודי גרנד פרי"- הקדם האירוויזיון הדני.

===אירוויזיון 2013 והאלבום "Only Teardrops"===
דה פורסט הייתה אחת מ-10 המתמודדים בתחרות "דאנסק מלודי גרנד פרי" שהתקיימה במאלמה ששוודיה, שהתחרו על הזכות לייצג את דנמרק באירוויזיון 2013.

שירה של דה פורסט נקרא "Only Teardrops" (בתרגום חופשי "רק דמעות"), וב-26 בינואר 2013 ניצחה בבחירה הארצית ונבחרה לייצג את ארצה. בתחרות האירוויזיון עצמה ניצחה דה פורסט לאחר ששירה זכה לקבל 281 נקודות.

ב-14 באפריל, הכריזה דה פורסט על יציאת אלבום הבכורה שלה "Only Teardrops", שיצא לאור ב-6 במאי 2013, כשבוע לפני חצי הגמר הראשון של האירוויזיון.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
*Only Teardrops - 2013

===סינגלים===
*"Only Teardrops" - 2013
*"Hunter & Prey" - 2013
*"Rainmaker" - 2014

== ראו גם ==
* דנמרק באירוויזיון

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מוזיקאים דנים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2013
קטגוריה:נציגי דנמרק באירוויזיון
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:זמרות דניות
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: דנמרק
קטגוריה:ילידות 1993
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1993
מקס יעקובסון

מקס יעקובסון (בפינית: Max Jakobson; 30 בספטמבר 1923 – 9 במרץ 2013) היה עיתונאי ודיפלומט יהודי-פיני. היה ממובילי המדיניות הנייטרלית של פינלנד במלחמה הקרה. בשנת 1971 היה מועמד לתפקיד מזכ"ל האו"ם. שימש כחבר בוועד המנהל של ארגון UN Watch.

==קורות חייו ופועלו==
יעקובסון נולד בשנת 1923 בעיר ויבורג שבפינלנד (כיום נמצאת העיר בשטחה של רוסיה) ליונאס יעקובסון, יושב ראש הקהילה היהודית בעירו ויושב ראש התנועה הציונית בפינלנד, ופנינה (גרטה) יעקובסון, גיורת שהייתה תומכת של התנועה הרוויזיוניסטית והנהיגה דיבור עברית בביתה. סביו נולד בלטביה והשתקע בפינלנד כאשר סיים שירותו הצבאי בוויבורג. בשנת 1941 סיים מקס יעקובסון את לימודיו בהלסינקי. בשנת 1942 התגייס לצבא פינלנד ולחם במלחמת ההמשך כנגד ברית המועצות בחבל קרליה. לאחר המלחמה החל את דרכו כעיתונאי והיה כתב של ה-BBC בלונדון בשנים 1946–1948 וכתב של העיתון "Uusi" בשפה הפינית בשנים 1948–1953. בשנת 1953 החל לעבוד במשרד החוץ הפיני. הוא היה נספח עיתונות בוושינגטון עד 1958 ובשנים 1958–1962 היה מנהל מחלקת העיתונות של המשרד בהלסינקי. בין השנים 1965–1971 כיהן כשגריר פינלנד באו"ם שם שימש כיושב ראש הוועדה המדינית המקבילה בשנת 1966 וכנשיא התורן של מועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1969. בסיום כהונתו היה מועמד לתפקיד מזכ"ל האו"ם אך מועמדותו נכשלה בעקבות וטו שהטילה ברית המועצות. לאחר מכן עד שנת 1974 כיהן כשגריר בשוודיה.

לאחר שירותו במשרד החוץ שב לארצו וכתב ספרים רבים על ההיסטוריה הפוליטית של פינלנד ועל ההיסטוריה של אנגליה. ספריו זכו להצלחה רבה ותורגמו לשפות נוספות. כמו כן היה פרשן פוליטי בתקשורת. בשנים 1999–2008 פעל כיו"ר הוועדה הבינלאומית האסטונית לחקר פשעים נגד האנושות שחקרה את פשעי המלחמה שבוצעו באסטוניה בעת הכיבוש הנאצי. יעקובסון היה גם יועצם של כמה פוליטיקאים בפינלנד.

==ספריו==
* אנגליה בכור ההיתוך, 1952
* דיפלומטים בחורף, 1955
* הדיפלומטיה של מלחמת החורף, הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1961
* הקו החם, 1968
* הקו האדום הדק, 1980
* שכבה, 1983
* פינלנד: מיתוס ומציאות, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1987
* הכוח, 1992
* פינלנד באירופה החדשה, 1998
* העתיד?, 2005
* שנים של גורל, 2008

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים פינים
קטגוריה:דיפלומטים יהודים
קטגוריה:סופרים פינים
קטגוריה:עיתונאים פינים
קטגוריה:שגרירי פינלנד בשוודיה
קטגוריה:שגרירים באו"ם
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1923
קטגוריה:נפטרים ב-2013
משה אלעזר אייזנשטדט

הרב ד"ר משה אלעזר אייזנשטדט (כ"ח באדר תרכ"ט - כ"ד בכסלו תש"ד; 11 במרץ 1869 - 21 בדצמבר 1943) היה רבה הרשמי של סנקט פטרבורג בשנים 1909 - 1918, פעיל חברתי וכותב בכתבי עת. 
== חייו ==
נולד בנישוויז (פלך מינסק) לאביו, ר' צבי, שהיה מורה לעברית. קיבל חינוך דתי, ובמקביל למד גם לימודי חול. בגיל 13 החל לכתוב בכתבי העת "המליץ" ו"הצפירה". בגיל 16 נסע לישיבת וולוז'ין, אך עקב מחלה נאלץ לחזור לביתו. בשנת תרמ"ח. עבר למינסק ולמד שם תקופה קצרה לימודים כללים כהכנה לאוניברסיטה. משם שלח מאמרים ל"מליץ" בשמו או בכינויים שם העט "בן צבי" ו"עיר הברזל". ממינסק יצא לברלין ולמד באוניברסיטת המקום פילוסופיה ולשונות המזרח, וכן בבית הספר הגבוה ללימודי יהדות. בתרנ"ה קיבל תואר ד"ר לפילוסופיה. לאחר סיום לימודיו חזר לרוסיה ועבד כמורה בבית יתומים, ומורה ליהדות במספר גימנסיות. נתן גם שיעורים בבית הברון הוראצי גינצבורג. 

בשנת תר"ע נתמנה לרבה של קהילת פטרבורג. בכהונתו פעל רבות בשדה הציבורי והחברתי. השתתף באופן פעיל וקבוע בחיים התרבותיים והחברתיים של הקהילה היהודית, והיה לנציג הקהילה היהודית בפני השלטונות. היה פעיל ביותר ב"חברה להפצת התרבות בין יהודי רוסיה", וארגן קורסים למדעי היהדות.

בשנות המהפכה ולאחריה נשאר על תפקידו, אך בשנת תרפ"ג השתקע בפריז. לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה עבר לניו יורק, ושם נפטר בשנת 1943.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://books.google.co.il/books?id=ArxYAwAAQBAJ&lpg=PA271&ots=OT1aunficy&dq=EISENSTADT%2C%20MOSES%20ELEAZAR%20(1869%E2%80%931943)&hl=iw&pg=PA271#v=onepage&q=EISENSTADT,%20MOSES%20ELEAZAR%20(1869%E2%80%931943)&f=false צילום הערך עליו באנציקלופדיה יודאיקה] באתר גוגל ספרים, [http://www.virtualjudaica.com/Item/8379/Mi-Nesi%92ati_ba-Mizrah_ha-Karov גרסה טקסטואלית מצוטטת בדף זה]
* 

קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: רבנים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1869

קטגוריה:נפטרים ב-1943
ארץ השלגים

ארץ השלגים (בלטינית: Terra Nivium - "טרה ניביום") היא רמה בעלת צורת משולש על פני הירח. שמה של הרמה ניתן לה על ידי הסלנוגרף ג'ובאני ריקיולי בספרו "האלמגסט החדש" (Almagestum novum).

הרמה מצויה צפונית לים האדים. מצפון מערב לרמה מצוי רכס הרי אפנינוס ובצפון מזרחה רכס הרי האמוס. על פני הרמה מספר חלקים נמוכים יותר המכוסים בזלת, ומהווים ימות קטנות.

חלקי ארץ השלגים.
{| class="wikitable"
!שם האזור
!שם לטיני
!קו רוחב
!קו אורך
!קוטר
|-
|מפרץ האמון
|Sinus Fidei
|align="right"|18.0° N
|align="right"|2.0° E
|align="right"|70 ק"מ
|-
|אגם השמחה
|Lacus Felicitatis
|align="right"|19.0° N
|align="right"|5.0° E
|align="right"|90 ק"מ
|-
|אגם השנאה
|Lacus Odii
|align="right"|19.0° N
|align="right"|7.0° E
|align="right"|70 ק"מ
|-
|אגם הצער
|Lacus Doloris
|align="right"|17.1° N
|align="right"|9.0° E
|align="right"|110 ק"מ
|-
|אגם העדינות
|Lacus Lenitatis
|align="right"|14.0° N
|align="right"|12.0° E
|align="right"|80 ק"מ
|-
|אגם העונג
|Lacus Gaudii
|align="right"|16.2° N
|align="right"|12.6° E
|align="right"|113 ק"מ
|-
|אגם החורף
|Lacus Hiemalis
|align="right"|15.0° N
|align="right"|14.0° E
|align="right"|50 ק"מ
|}

קטגוריה:טופוגרפיה של הירח
לב טוב (מחזה)

לב טוב הוא מחזה פרי עטו של גלעד עברון, שעלה בתיאטרון הבימה ב-25 ביוני 1999, בבימויו של חנן שניר.

==עלילה==
עלילת הקומדיה המקברית מתרחשת במועדון הימורים בטורקיה בו נופשים מטיילים ישראלים. למקום מגיע איש מאפיה בכיר שאחיו זקוק להשתלת לב. ביקורו אינו תמים ואינו נועד למטרת הנאה מהימורים גרידא, אלא כדי לבחור לאחיו החולה "לב טוב". בהיותו איש מאפיה הוא אינו ממתין לפרוצדורה רפואית, אלא מנסה לאמוד סביב גלגל הרולטה המסתובבת בלי הפסק מי מבין הישראלים יהיה המועמד המתאים להוציא ממנו את לבו.

המחזה מתייחס גם לרומן "המהמר" (הקוביוסטוס) של דוסטויבסקי בתארו את האווירה הסהרורית השורה על חבורת אנשים השקועה בהימורים עד צוואר, כמו גם בהצבת קוטב עלילתי משני אודות דודה עשירה שכולם ממתינים לבואה. עושרה, כך מבקש להאמין קרוב משפחתה המתגורר גם הוא במלון ההימורים, עשוי להצילו אותו מחורבן כלכלי. אלא שהדודה החריפה והמרושעת נופלת בעצמה בקסמי גלגל הרולטה ומפסידה את כספה מול עיניו האירוניות והבוחנות של איש המאפיה הממשיך לאמוד את בריאותם הנפשית והפיזית של המסובים לשולחן.

==אמצעים תיאטרליים==
הבמאי חנן שניר החריף את מאפייני הקומדיה המקברית באמצעות סגנון שהדגיש היבטים סהרוריים ולא ריאליסטים. כך למשל נתלו על התקרה סלים שמדי פעם נטפו דם על ראשי השחקנים, או באמצעות היפוך תפקודים סביב שולחן ההימורים, כאשר בכל פעם בעת סיבוב גלגל הרולטה, שעטו השחקנים בריצה סביב השולחן עד נפילת הכדור למקומו.

==יוצרים==
* מחזאי – גלעד עברון
* במאי – חנן שניר
* מעצבי תפאורה – אבי-יונה בואנו (במבי), ע. פרידמן
* מעצבת תלבושות – דנה צרפתי
* מלחין המוזיקה – אורי וידיסלבסקי
* מעצבת התנועה – מרינה בלטוב
* מעצבת תאורה – פליס רוס

==שחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שם הדמות !! שם השחקן
|-
| גרטי, מפיוזו גדול
| יגאל נאור
|-
| האני
| דנה פרנס
|-
| היינץ
| מומו טרלובסקי
|-
| ד"ר אדם סולדאט
| רוברט הניג
|-
| מיכאל
| דרור קרן
|-
| דניאל
| יהונתן כיס-לב
עומר שיש
אורי שפיר
|-
| רוזה רטטוי
| דבורה קידר
|-
| אלן רנה
| שלום שמואלוב
|-
| קלושקשן רובבנקוף
| מיכאל כורש
|-
| צבי קולוסאל
| דביר בנדק
|-
| מרי קולוסאל
| נאוה זיו
|-
| מלצר קרופייה
| משה נאור
|-
| מלצר
| עמוס בוארון
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.habima.co.il/show_item.asp?itemId=1765&levelId=63141&itemType=0 ההצגה לב טוב] באתר תיאטרון הבימה

קטגוריה:מחזות גלעד עברון
קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות בעברית
קטגוריה:מחזות משנות ה-1990
קטגוריה:יצירות משנת 1999
החלקת שיער

החלקת שיער היא פעולה קוסמטית של שינוי זמני או קבוע של חוטיי שערה קיימים, במטרה להשיג מראה ותחושה זמניים של שיער חלק יותר.

השיער החדש שיצמח, יצמח רגיל (לא חלק).

בדרך כלל הכוונה במונח היא להחלקת שיער הראש אך גברים יכולים להחליק גם את שיער הזקן.

בדרום אסיה והפיליפינים תהליך החלקת שיער קבוע נקרא גם "ריבונדינג" (Rebonding).

שיער לפני ואחרי החלקה

מלקחיי החלקת שיער משמשים לקיבוע שיער שעבר שינוי כימי לצורה ישרה.

== היסטוריה ==
בראשית המאה ה-20, פיתחה מאדאם סי ג'יי ווקר בארצות הברית את המסרק החם אשר שימש להחלקה זמנית, בעיקר של עד יום בודד, של השיער.

==החלקת שיער חיצונית-ארעית==

החלקת קראטין היא שם כולל למספר תערובות כימיות המשמשות לשינוי חיצוני-ארעי של חוט השערה אשר דועך בדרך כלל עד חודש.
החלקה זו מתאימה לאנשים בעלי שיער די חלק באופן טבעי שאינם צריכים החלקה יפנית דווקא.
המרכיב העיקרי בתערובות אלה אמור להיות החלבון קראטין.

==החלקת שיער פנימית-קבועה==

החלקה יפנית היא שם כולל למספר תערובות כימיות המשמשות לשינוי פנימי-קבוע של חוט השערה שלא דועך עם הזמן ומתאים לסוגי שיער מקורזלים "קשים".

החלקה יפנית פותחה בשנות ה-90 ביפן במיזם משותף של חברת ההנדסה הכימית היפנית פיטן (Phiten) ואשת העסקים היפנית יוקו יאמאשיטה אשר על שמה נקראות התערובות המקוריות של החלקות אלה.

==מלקחיי החלקה==
מלקחיי החלקה (באנגלית: Hair Iron) הם מכשיר דמוי מלקחיים, ובו שני גופי חימום מוגנים המשתרעים בערך מאמצעו עד קצוותיו.
השימוש במכשיר דורש כריכה של קטעי שיער בו והזזתם בכיוון השיער (בדרך כלל כלפי מטה).
המכשיר עצמו מצד אחד מסדר את השיער לצורה מסוימת, ומצד שני, פולט חום אשר משנה את המבנה הכימי החלבוני בעיקרו של השיער ומקבע אותו בצורתו החדשה, עד אשר יחזרו לצורתו המקורית.
שימוש מתון במחליק שיער, עם הפסקות של מספר ימים בין השימושים, שנעשה על פי כללי הבטיחות המצורפים למכשיר, לא נחשב מזיק לשיער.

החלקות שיער עם מלקחיי החלקה ללא שינוי כימי עם תערובת כימית של חוט השערה, לרוב תחזיק מעמד עד יום בלבד. עם זאת, מלקחיי החלקה משמשים גם לקיבוע תצורת השיער בעת החלקת שיער כימית.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תספורות ותסרוקות
הטענה של דון קיחוטה

הטענה של דון קיחוטה הוא מחזה פרי עטו של גלעד עברון שהועלה בתיאטרון אנסמבל הרצליה ב-2008, בבימויה של אופירה הניג.

==תיאור העלילה==
המחזה מתבסס על תחילתו של הכרך השני של "דון קיחוטה", בו מספר סאנצ'ו פאנסה לדון קיחוטה כי נכתב עליהם ספר. הספר מטיל ספק בשפיותו של דון קיחוטה ובמיוחד בקיומה של דולסיניאה אהובתו. דון קיחוטה וסאנצ'ו פאנסה משרתו יוצאים למסע הרפתקאות, כדי להוכיח את שפיותו ולהיפגש עם דולסיניאה. בדרכם רבת התהפוכות והמעללים הם נקלעים לביתם של דוכס ודוכסית. הזוג האציל מעריץ את גיבורי הספרות עליהם קראו ומשתעשע בפער שבין קיומם הממשי לעיצובם הבדיוני בספר. השתעשעות אכזרית זו מערערת את האמונה של דון קיחוטה בעצמו ובסיכוי לפגוש את דולסיניאה, אהובתו הדמיונית. הוא פורש את השמלה שהכין לה בתחילת מסעו ובציפייה אליה מסתיים המחזה.

==אמצעים תיאטרליים==
בלב המחזה מצוי מתח בין הספר שנכתב על זוג הגיבורים, והם מודעים אליו, לבין קיומם כדמויות חיות (על הבמה). דון קיחוטה וסאנצ'ו פאנסה מנסים להוכיח את קיומם בהשלמה ובניגוד לטקסט שיצר אותם, ולמעשה מנסים לחלץ עצמם מהמלכודת של דמויות בדיוניות.
מהלך זה יוצר הזרה לכל אורך ההצגה שכן הדמויות מוטלות כל העת בספק.

בהוראות הבמה במחזה כתב עברון שמתחילת ההצגה ועד סופה דון קיחוטה לא ישנה
את מיקומו על הבמה. בכך הוא הדגיש את הקיום הספקולטיבי של הגיבורים, שכן על אף שרבות מהתמונות נפתחות בקריאה הנמרצת – "יצאנו לדרך!" שני הגיבורים אינם מצליחים להתקדם כלל. שום דבר אינו כמו שהוא נראה, ואף על פי כן הם נקלעים לעלילות שונות ומשונות. 

מעשה ההזרה הזה שמקיים דיאלוג אירוני עם טקסטים משל ברכט ותיאטרון האבסורד, שורה על כל פרטי ההצגה – כך למשל הקהל צופה בצללים מסתובבים על הבמה המפורשים בפי דון קיחוטה ככנפי טחנות קמח. אבל אחרי שהוא שרוע על הבמה פצוע מפגיעת הכנפיים, משתרבב מקור הצל ומסתבר שהוא אינו אלא כנפי מאוורר תקרה פשוט.

==היוצרים==
* מחזאי – גלעד עברון
* במאית – אופירה הניג
* מעצבת התלבושות – נועה וידמן
* מעצב תפאורה – איתן לוי
* מעצבת תאורה – פליס רוס
* מעצב קול – הראל טביבי

==השחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שם הדמות !! שם השחקן 
|-
| דון קיחוטה
| שלום שמואלוב
|-
| סאנצ'ו פאנסה
| מוטי כץ
|-
| אלפרדו
| יורם יוספסברג
|-
| הדוכס
| נמרוד ברגמן
|-
| הדוכסית
| ענת פדרשניידר
|}

== עיבודים נוספים ==
- בבימוי חיה ישורון, תיאטרון נפקא מינה, 2016. 

- בבימוי אילאיל לב כנען, תיאטרון אוניברסיטת תל אביב, 2019. 

==לקריאה נוספת==
* המחזה התפרסם בספרו של גלעד עברון, "שישה מחזות", קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 280-233.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* צבי גורן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=2&ArticleID=8557 הטענה של דון קיחוטה - פנינת במה], באתר הבמה, 18 בנובמבר 2008
*[http://nafkamina.org.il/TheArgumentOfDonQuixote.htm "הטענה של דון קיחוטה"], באתר תיאטרון נפקא מינה. 
*[https://arts.tau.ac.il/gallery/play/defense-lines ההצגה "הטענה של דון קיחוטה"], אוניברסיטת תל אביב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות גלעד עברון
קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות בעברית
קטגוריה:מחזות משנות ה-2000
קטגוריה:יצירות משנת 2008
גשם (מחזה)

גשם הוא מחזהו הראשון של גלעד עברון. המחזה עלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי, בבימויו של רמי דנון, ב-3 ביולי 1988.

==עלילה==
גשם הוא דרמה בעלת היבטים קומיים על אדם ששמו מלך, המתגורר בנגב עם בתו הלוקה בשכלה וכל פרנסתו מושתתת על הפיצויים שהוא מקבל מדי שנה מקרן הבצורת. העיקרון של קיומו הוא אנרכי שכן הוא מושתת על ציפייתו שגשם לא ירד, מה שנוגד את הערכים הציוניים של הפרחת השממה וכיבוש האדמה. למקום מגיעים שני פועלים כדי להציב תנורים להורדת הגשם. הופעתם ומעשיהם מערערים את מהלך החיים במקום. מלך פותח מאבק כדי לסלק את שני הזרים ולהרוס את התנורים. הוא נלחם על חייו, שכן אם ירד גשם, הוא יחדל לקבל את פיצויי הבצורת המקור היחידי להכנסתו. 

סגנונה של ההצגה נע בין ריאליזם לאבסורד והיה שיתוף פעולה ראשון של עברון עם השחקן יגאל נאור ששיחק במספר מהצגותיו.

==יוצרים==
* מחזאי - גלעד עברון
* במאי - רמי דנון
* עיצוב תלבושות ותפאורה - אדריאן ווקס
* מלחין מוזיקה - אורי וידיסלבסקי
* עיצוב תאורה - ג'קי לי

==שחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שם הדמות !! שם השחקנ/ית 
|-
| מלך 
| יוסף כרמון
|-
| בתו 
| בשמת אלוני
|-
| פועל משרד החקלאות
| יגאל נאור
|-
| פועל משרד החקלאות
| יוסי קאנץ
|}

==קישורים חיצוניים==
ביקורות
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות גלעד עברון
קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות בעברית
קטגוריה:מחזות משנות ה-1980
קטגוריה:יצירות משנת 1988
משה שלמה כשר

הרב משה שלמה כשר (ז' בחשון תרע"ה, 27 באוקטובר 1914 – ג' בניסן תשמ"ד, 5 באפריל 1984) היה סופר, חוקר ומהדיר תורני. ניהל את מכון "תורה שלמה" שייסד אביו, הרב מנחם מנדל כשר. עורכו של השנתון התורני "נועם" (תשי"ח-תשמ"ד).

==ביוגרפיה==
נולד בפולין, בנו של הרב מנחם מנדל כשר. בשנת תרפ"ד (1924) עלה עם הוריו ואחיו שמעון לארץ ישראל והם התיישבו בירושלים. אביו הקים את ישיבת שפת אמת ועמד בראשה בשנתיים הראשונות לקיומה, ובמקביל ייסד את מכון "תורה שלמה" (דרכו הוציא לאור בעיקר את סדרת הספרים שהייתה מפעל חייו, חומש תורה שלמה). בשנת תרפ"ט (1929) היגר עם משפחתו לארצות הברית, שם הרחיב אביו את פעילותו הספרותית והציבורית. נישא לפנינה, בתו של הרב אריה מרדכי רבינוביץ, רבה הראשון של בני ברק.

סייע לאביו בניהול מכון "תורה שלמה". עסק בחקר תנועת החסידות וחיבר סדרת ספרים על משנתה. כמו כן עסק רבות בההדרת ספרות תורנית והוציא מספר ספרים של תורת הראשונים על מסכת אבות. היה בקי בתורת המהר"ל והוציא לאור כמה מספריו. כן עסק בתורת הרוגאצ'ובר ופרסם ספר המבאר את יסודות תורתו, במסגרת מכון "צפנת פענח" שהקים אביו. הוא היה חבר האנציקלופדיה התלמודית והשתתף בכתיבת ערכים רבים.

נפטר בניסן תשמ"ד, כחמישה חודשים לאחר פטירת אביו.

לכשר בן ו-3 בנות.

==ספריו ועריכותיו==
* הגיונות - על פרשיות התורה, המועדים ופרקי אבות
* פרקי משה - על מסכת אבות
* אנשי מעלה - ספורים על אנשי מעלה מדורות קודמים (יחד עם י' י' בלכרוביץ)
* אנשי מופת - סיפורים על אנשי מופת מדורות קודמים (יחד עם י' י' בלכרוביץ)

===חסידות===
* שערי החסידות
* אור החסידות
* דרך החסידות
* ערכי החסידות
* פרקים בתורת החסידות
* פרקים במשנת החסידות
* שבילים במחשבת החסידות
* פרקים במחשבת החסידות
* נתיבות במחשבת החסידות
* עיונים במחשבת החסידות

===תורת הראשונים===
* פירושי רבינו יונה מגירונדי על מסכת אבות
* פירושי רבנו יוסף בן שושן
* פירושי ראשונים למסכת אבות: רש"י, ר"י הפניני, פי’ ר"י חייון
* פירוש רבי יצחק בן שלמה מטולידו על מסכת אבות (יחד עם י' י' בלכרוביץ)
* פירושי רבנו אברהם פריצול על מסכת אבות (יחד עם י' י' בלכרוביץ)

===תורת המהר"ל===
* מבוא לתורת מהר"ל
* דרשות מהר"ל מפראג
* פירושי מהר"ל מפראג לאגדות הש"ס (יחד עם י' י' בלכרוביץ)

===תורת הרוגאצ'ובר===
* פרקי מבוא לתורת הרוגאצ’ובי
* משנת רבינו יוסף הרוגאצובי
* הגאון הרוגאצ’ובי ותלמודו
* צפנת פענח על התורה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:חוקרי חסידות
קטגוריה:משפחת יעקב יצחק רבינוביץ מפשיסחה
קטגוריה:משפחת כשר
קטגוריה:פרשני מסכת אבות
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה התלמודית
קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
המספנה ההיסטורית בצ'טם

בנין נפחייה מס' 1
המספנה ההיסטורית בצֶ'טֶם (באנגלית: Chatham Historic Dockyard) היא מוזיאון ימי השוכן בחלק ממתחם מספנת הצי המלכותי לשעבר בצ'טם, קֶנְט, דרום-מזרח אנגליה.

מספנת צ'טם השתרעה על שטח של 1.6 קילומטרים מרובעים, והייתה במשך כמה מאות שנים אחד מבסיסיו הראשיים של הצי המלכותי. היא נסגרה ב-1984 וחולקה לשלושה חלקים: החלק המזרחי הועבר לרשות הנמלים של מדוויי , והוא משמש כיום נמל מסחרי. חלק הוסב לצורכי מסחר, מגורים ופנאי. לב המתחם מן המאה ה-18, המשתרע על שטח של 324,000 מטרים מרובעים, נמסר לארגון לתועלת הציבור הנקרא Chatham Historic Dockyard Trust והוא פתוח לתיירים ולמבקרים. המספנה נחשבת לשלמה ביותר מבין כל המספנות בעולם מתקופת המפרשים ששרדו לימינו.

==תצוגות ותערוכות==
במתחם שבעה אתרים:
* 3 אוניות מלחמה היסטוריות:
:* סלופ הקיטור והמפרשים אה"מ "גאנֶט" (1878)
:* המשחתת אה"מ "קוולייר" (1944) 
:* הצוללת "אוֹסֶלוֹט" (1962) 
* החבלרייה: בית חרושת לייצור חבלים מהתקופה הג'ורג'יאנית והוויקטוריאנית, המוגדר מבנה שמור בעל חשיבות אדריכלית והיסטורית.
* התצוגה "קיטור, פלדה וצוללות" (Steam, Steel and Submarines): מציגה את תולדות מספנת צ'טם ואת פעילות הצי המלכותי בנהר מדוויי במאות ה-19 וה-20.
* "סירת הצלה" (Lifeboat): מוזיאון המציג את פעולות הרשות הלאומית להצלת חיים בים (Royal National Lifeboat Institution) ובו 17 סירות הצלה היסטוריות.
* מדרון השקה מקורה (The Big Store) ובו מוצגים ממצאים גדולים מהמספנה עצמה וממוזיאון חיל ההנדסה המלכותי (Royal Engineers Museum) הסמוך.
* נפחייה מס' 1: מבנה שמור בעל חשיבות אדריכלית והיסטורית, ששימש בעבר כסדנה למסגרות ולנפחות. הוא שוחזר על ידי משרד האדריכלים "ון היינינגן אנד הווארד" , ונפתח מחדש כמרכז מבקרים ותצוגה ביולי 2010. המבנה החדש משמש לאחסון ולשימור של 4,000 דגמי אוניות של המוזיאון הימי הלאומי (גריניץ') ומוזיאוני המלחמה האימפריאליים. מוצגות בו תערוכות של הגלריה הנודדת של המחוז ותצוגות-קבע נבחרות של המוזיאון.
* ב-2014 נפתחה תצוגה חדשה, "העוצמה הימית" (Command of the Oceans).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיאונים ימיים
קטגוריה:אוניות מוזיאון בריטיות
קטגוריה:קנט
קטגוריה:אנגליה: מוזיאונים
אלכסנדרה פחמוטובה

אלכסנדרה פחמוטובה בגיל 80
אלכסנדרה ניקולאיבנה פחמוטובה (ברוסית: Александра Николаевна Пахмутова; נולדה ב-19 בנובמבר 1929) היא מלחינה סובייטית ורוסית. זכתה פעמיים בפרס ברית המועצות והוענק לה התואר האמן העממי של ברית המועצות בשנת 1984. על פעילותה בתחום התרבות הוענקו לה מספר עיטורים וכן תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1990. היא הצטיינה בהלחנת שירים שזכו לפופולריות רבה בברית המועצות ורוסיה הנוכחית.

== חייה ==
אלכסנדרה פחמוטובה נולדה בפרוורי וולגוגרד. מגיל צעיר הצטיינה במוזיקה ובגיל חמש כבר הלחינה יצירה לפסנתר. בשנת 1943 עברה למוסקבה והתחילה ללמוד בבית הספר ליד הקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1948 התקבלה לקונסרבטוריון וסיימה אותו במסלול הלחנה בשנת 1953.

פחמוטובה נשואה למשורר ניקולאי דוברונרבוב שכותב מילים לרוב שיריה. למעשה כל הזמרים הסובייטים החל משנות ה-70 ביצעו שירי פחמוטובה. פחמוטובה הלחינה יותר מ-400 שירים. בנוסף לכך כתבה מוזיקה למספר סרטים. במהלך הקריירה שלה פחמוטובה כתבה גם כמה יצירות קלסיות ובשנת 1974 בלט שלה הועלה על במת תיאטרון בולשוי. בשנת 1980 ביצוע על ידי לב לשצ'נקו של שיר שכתבה פחמוטובה היה בין רגעי השיא של טקס סיום אולימפיאדת מוסקבה. בנוסף להלחנה, פחמוטובה הייתה פעילה בעשייה ציבורית ובמשך עשרות שנים כיהנה בתפקיד רשמי באיגוד המלחינים הסובייטי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחינים סובייטים
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:מלחינות רוסיות
קטגוריה:אזרחי כבוד של מוסקבה
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1929
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1929
בן כהן (שחקן רוגבי)

בנג'מין כריסטופר "בן" כהן (באנגלית: Benjamin Christopher "Ben" Cohen; נולד ב-14 בספטמבר 1978) הוא שחקן רוגבי אנגלי לשעבר ואקטיביסט נגד הומופוביה. כהן היה חבר בנבחרת אנגליה ברוגבי בין 2000 ל-2006.

== ביוגרפיה ==
כהן נולד וגדל בנורת'המפטון. דודו הוא כדורגלן נבחרת אנגליה לשעבר ג'ורג' כהן. אף ששם משפחתו של כהן מרמז על מוצא יהודי, משפחתו של כהן אינה יהודית. לדבריו, ככל הנראה אבי סבו נישא לאישה לא-יהודייה.

כהן החל לשחק רוגבי בגיל 12, במועדות נורת'המפטון אולד סקאוטס. בגיל 17 הצטרף לנורת'המפטון סיינטס, מליגת העל האנגלית ברוגבי. הוא שיחק במדי הקבוצה במשך 11 עונות. בין היתר, היה שותף להישג השיא של הקבוצה, כשסיימה במקום השני בליגה בשנת 1999, והיה שותף לזכייה בגביע היינקן בשנת 2000.

בשנת 2007 עזב כהן את נורת'המפטון, ועבר לשחק במדי המועדון הצרפתי בריב, מהעיר בריב לה גיארד שבחבל לימוזן. לאחר שתי עונות בקבוצה זו, שב לאנגליה, והצטרף לסייל שארקס, מהעיר סייל שבפרוורי מנצ'סטר. בדצמבר 2010 נפצע בברכו במהלך משחק נגד לסטר טייגרס. הנהלת סייל שארקס הודיעה כי לא תחדש את חוזהו, ובמאי 2011 הודיע על פרישה מרוגבי.

בנוסף לקריירה במועדונים, היה כהן חבר בנבחרת אנגליה ברוגבי בין 2000 ל-2006, והוא מדורג במקום העשירי ברשימת צוברי הנקודות של הנבחרת בכל הזמנים. את משחק הבכורה שלו ערך במשחק מול אירלנד במסגרת טורניר שש האומות, בפברואר 2000. בשנת 2003 היה שותף לזכייתה של הנבחרת בגביע העולם ברוגבי, שנערך באוסטרליה. הוא נכלל בתחילה גם בסגל הנבחרת לגביע העולם שנערך בדרום אפריקה ב-2007, אך ויתר על ההשתתפות כדי לשהות לצד רעייתו ההרה.

== חיים אישיים ==
כהן ואשתו אבי בלייני התחתנו ב-2003, ולהם שתי בנות-תאומות.<ref name="mirror"></ref> אולם נפרדו ב-2014, והתגרשו ב-2016.<ref name="telegraph-20160331"></ref> כשבאותה שנה החל בזוגיות עם קריסטינה ריהנוף , עמיתתו לשעבר ב"רוקדים עם כוכבים (בריטניה)", ולהם בת משותפת.

כהן הוא לקוי שמיעה. שמיעתו נמוכה בכ-30% מהשמיעה התקינה, והוא אינו מסוגל לשמוע קולות דיבור.

=== אקטיביזם ===
לאחר פרישתו מרוגבי, הקים כהן את Ben Cohen StandUp Foundation, עמותה הפועלת נגד הומופוביה ובריונות. גם בעת שהיה ספורטאי פעיל התבטא כהן נגד הומופוביה ובעד זכויות להט"ב, ובשנת 2010 תרם את מגן האשכים שלו למכירה פומבית שערך ארגון GMFA, העוסק במודעות ובמלחמה באיידס בקרב הומוסקסואלים. כהן נחשב גם לגיי אייקון, והופיע על מספר שערים של מגזינים המיועדים לקהילה הגאה, בהם אאוט ואטיטיוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.espnscrum.com/england/rugby/player/13278.html בן כהן] באתר ESPN

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני רוגבי בריטים
קטגוריה:ספורטאים אנגלים
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בבריטניה
קטגוריה:כבדי שמיעה בריטים
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לספורט גאה
קטגוריה:ספורטאים לקויי שמיעה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1978
יצחק אייזיק איש-שלום

הרב יצחק אייזיק איש-שלום (פרידמן) (ז' באדר תרל"ה - ז' בתשרי תש"ד; 1875 - אוקטובר 1943) היה רב בקורשן וטבריג בליטא, ולאחר עלותו ארצה רבה של נחלת יצחק. כמו כן, היה פעיל בתנועה הציונית.

==חייו==
נולד בקובנה לרב יוסף פרידמן, רב עיירה בפלך יקטרינוסלב. את ראשית תורתו קיבל מאביו. בהיותו בן 12 החל ללמוד בישיבת קובנה, ולאחר מכן למד בישיבת טלז אצל הרב אליעזר גורדון. שם נשא לאישה את חנה, בת ר' מאיר הלפרין.

לאחר נישואיו למד בכולל האברכים בקובנה והכשיר עצמו לרבנות. בשנת תרס"ה נתמנה לרב בעיירה גרזד, פלך קובנה, שם חיבר את ספריו: "ישראל ותורתו" בדרוש, ו"אמרי בינה"- פתגמים. בשנת תרע"ד נתמנה לרב בקורשן, פלך קובנה, שם ישב 14 שנה. באותה תקופה חיבר את ספריו "טל תחיה" ו"הגיון יצחק" - לקט דברי תורה לסיומי מסכתות. לאחר מכן נתמנה לרב בעיר טבריג, בה חיבר את "חקר יצחק". 

בשנת תרצ"ד עלה לארץ ישראל כתייר, וביקר במושבה "נחלת יצחק" שמייסדיה היו יוצאי ליטא ומהם מכריו. לאחר שלושה חודשים חזר לטבריג, וכעבור שנה, בחג הסוכות תרצ"ה, עלה ארצה והתיישב בנחלת יצחק, שם נתמנה לכהן כרב השכונה הראשון. מינויו נעשה יחד עם חנוכת בית הכנסת הראשון בשכונה, בכ"ח בכסלו תרצ"ה (5 בדצמבר 1934).

נפטר בשנת 1943, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

==פעילותו הציונית==
הרב איש-שלום היה פעיל ציוני נמרץ. עוד בכהונתו בקורשן השתתף בפעילות ציונית, ונסע בכל רחבי ליטא לשם תעמולה עבור קרן היסוד. השתתף ב"אסיפות הקהילות", והיה חבר בוועד הארצי בליטא. היה חבר "המזרחי" מראשית היווסדו, וחבר מרכז המזרחי בליטא. השתתף כציר בקונגרס הציוני הט"ו. זכה להערכה גם מהרבנים המתנגדים לציונות.

==כתביו==
*
*
*
*
*

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:טבריג: רבנים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1875
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1943