OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כילוניס (בת לאוטיכידס)

המצור על ספרטה. נשות ספרטה עומדות בצד הפנימי של החומה, מטפלות בגופות הנושרות ממנה.
כילוניס (ביוונית: Χιλονίς; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכה ספרטנית, בתו של לאוטיכידס מהשושלת האאוריפונטידית. אשתו של קלאונימוס, והמאהבת של אקרוטאטוס השני.

==ביוגרפיה==
כילוניס הייתה בתו של אציל ספרטני בשם לאוטיכידס, מבית המלוכה האאוריפונטידי. על פי פלוטרכוס, היא נודעה כיפהפייה. 

היא נישאה לקלאונימוס, נסיך מהשושלת האגידית. קלאונימוס היה מבוגר ממנה. הוא נודע כבעל "מזג אלים ושרירותי" וזלזל באשתו. כילוניס התאהבה "באופן נואש" בנסיך אקרוטאטוס השני, בן אחיינו של קלאונימוס. הרומן ביניהם היה ידוע לרבים. על פי פלוטרכוס, בגידתה של כילוניס, כמו גם העובדה שקלאונימוס סולק מכס המלוכה לטובת אראוס הראשון, אביו של אקרוטאטוס, גרמה לכך שקלאונימוס הסית את פירוס מלך אפירוס לתקוף את ספרטה.

בעת שפירוס תקף, שהה המלך אראוס הראשון בכרתים. לפיכך, על הגנת העיר פיקד אקרוטאטוס. בספרטה הציעו בתחילה לשלוח את הנשים לכרתים כדי להגן עליהן, אולם תוכנית זו נתקלה בהתנגדות מצד הנשים עצמן. אשה בשם ארכידמיה הגיעה עם חרב בידה בפני הגרוסיה, ובשם נשות ספרטה הצהירה שהן לא מוכנות לחיות אם ספרטה תיפול. לפיכך, הוחלט שהנשים ישתתפו בהגנת העיר, ויחד עם הגברים הן חפרו תעלה נגד פילי הקרב של פירוס. במשך יומיים הצליחו התושבים לעמוד נגדו, כשהגברים לוחמים על החומות והנשים מטפלות בפצועים וקוברות את הגופות הנושרות מהחומה, משום שמפואר "למות בזרועות אמותיהם ונשותיהם". כילוניס עצמה לא השתתפה בהגנה. על פי המסופר, היא הכינה חבל תלייה והצהירה שאם בעלה יכבוש את העיר היא תשים קץ לחייה.

המצור הגיע לקיצו כאשר שלח אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון גיס שכירים שלו תחת פיקודו של אמינאס איש פוקיס לעזרת העיר, ואראוס חזר מכרתים עם 2,000 חיילים. פירוס נאלץ לעזוב את ספרטה, ומאוחר יותר מת בארגוס. גורלו של קלאונימוס אינו ידוע. פלוטרכוס מספר שלאחר יום הקרב הראשון, נכנס אקרוטאטוס מכוסה בדם לספרטה, ונראה נאה יותר מתמיד. כל נשות ספרטה קינאו בכילוניס, וזקני ספרטה ביקשו ממנו לעזוב את הקרב ולשאת את כילוניס לאשה כדי שיוליד ילדים נוספים כמוהו. הדבר אינו מצוין במפורש במקורות, אולם נראה שלאחר מכן נישא אקרוטאטוס לכילוניס באופן חוקי. אקרוטאטוס מת בקרב בשנת 262 לפנה"ס, ובאותה שנה ילדה כילוניס את בנם הראשון, אראוס השני. מכאן ואילך לא ידוע עליה דבר.

על פי פלוטרכוס, אהדת העיר הייתה נתונה לאהבתם של כילוניס ואקרוטאטוס, ולא לקלאונימוס, בעלה החוקי של כילוניס. בהנחה שפלוטרכוס כתב אמת ולא הגזים כדי להגביר ולהסביר את עוצמת הזעם של קלאונימוס, הרי שמדובר בטענה מוזרה מאוד, בהתחשב בכך שבספרטה קידשו את הנישואין והחובה כערך עליון. לפיכך, ניתן לראות בכך הד לדברי פילארכוס, שאראוס ואקרוטאטוס השחיתו את המידות של בני ספרטה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשים ספרטניות
קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קטגוריה:נסיכות בעת העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-3 לפנה"ס
אנדרטת השלום של הילדים

אנדרטת השלום של הילדים (ביפנית: 原爆の子の像) היא פסל ברונזה המוקדש לזכרה של הילדה סדקו ססקי ושל אלפי הילדים הנוספים שמתו כתוצאה מהטלת פצצת האטום על העיר הירושימה ב-6 באוגוסט 1945. באנדרטה מונצחת דמותה של ססקי, ילדה יפנית ילידת הירושימה, שבעקבות נזקי הקרינה הרדיואקטיבית שספגה בעת הטלת פצצת האטום על עירה, חלתה בלוקמיה, ונפטרה מהמחלה בגיל 12. האנדרטה ממוקמת בפארק השלום בהירושימה שבעיר הירושימה שביפן.

==מידע כללי==
האנדרטה תוכננה על ידי האומנים היפנים קזואו קיקוצ'י וקיושי אייקבה. מימון האנדרטה הגיע מקמפיין גיוס תורמות שיזמו תלמידי בית ספר יפנים ובהם גם חבריה לכיתה של ססקי. הקמפיין זכה להצלחה רבה ולמעלה מ-3,000 בתי ספר ברחבי יפן ומתשע מדינות נוספות בעולם לקחו בו חלק. האנדרטה נחנכה ביום הילדים (יום חג ביפן) ב-5 במאי 1958. ססקי מונצחת באנדרטה על ידי פסל ברונזה המוצב בראשו של בסיס העומד על שלוש רגליים. הפסל מתאר ילדה אשר זרועתיה פרושות מעלה כשהן מחזיקות עגור מצופה בזהב. הפסל מבוסס על סיפורה האמיתי של ססקי שלאחר שרופאיה העריכו כי נותר לה רק שנה לחיות, החליטה לקפל אלף עגורי אוריגמי, זאת בהתבסס על האמונה השינטואיסטית כי קיפול מספר זה של עגורים יביא להגשמת משאלת לב של המבקש. לפי המיתוס שהתפרסם בספר "סדקו ואלף העגורים" של הסופרת אלינור קואר ונפוץ ביפן ובשאר העולם, ססקי קיפלה את העגורים מתוך משאלה לשלום עולמי אולם לרוע המזל היא נפטרה לאחר שקיפלה רק 644 עגורים וחברותיה השלימו את מלאכת קיפול יתרת העגורים. במציאות, ססקי הצליחה לקפל אלף עגורים ומשראתה שמשאלתה להבריא לא מתגשמת, המשיכה לקפל עגורים נוספים עד יום מותה. סיפורה של ססקי עורר הדים רבים ועגורים מקופלים הפכו לסמל של תנועות שלום רבות ברחבי העולם. 

כזכר לסיפורה של ססקי, מונחים מסביב לאנדרטה אלף עגורי אוריגמי שנשלחו מכל העולם. הם משמשים סמל לילדים ששואפים לראות עולם ללא נשק גרעיני.

ממוזער

==האנדרטה==
מתחת לבסיס האנדרטה נמצא פעמון רוח בצורת עגור מברונזה התלוי מפעמון. הפעמון נתרם על ידי הידקי יוקאווה, חתן פרס נובל לפיזיקה שקמפיין גיוס התרומות של הילדים נגע לליבו. 

במרכז האנדרטה, מתחת לבסיס, מונח לוח שיש שחור שעליו חרוטות המילים הבאות: 
"これはぼくらの叫びです　これは私たちの祈りです　世界に平和をきずくための", ובתרגום חופשי מיפנית:

משני צדי האנדרטה מוצבים פסלים של ילד וילדה המסמלים עתיד ורוד ותקווה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160604213855/http://www.city.hiroshima.lg.jp/shimin/heiwa/monument.html The Children's Peace Monument]
* [https://web.archive.org/web/20160410154609/http://www.city.hiroshima.lg.jp/shimin/heiwa/crane.html Paper Cranes and the Children's Peace Monument]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הירושימה
שלום, אנדרטת הילדים
שלום של הילדים
קטגוריה:יפן: אטרקציות תיירותיות
הגדת וושינגטון

איור מתוך הגדת וושינגטון
הגדת וושינגטון היא הגדה של פסח בעברית שנוצרה על ידי הסופר והמאייר יואל בן שמעון בשנת 1478. ההגדה נכתבה על גבי קלף, והיא שזורה באיורים בטמפרה וזהב.

ההגדה ניתנה לספריית הקונגרס בשנת 1916 על ידי אפרים דיינרד כחלק מאוסף דיינרד השלישי.

החל מתאריך 5 באפריל 2011, מוצגת ההגדה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. 

בהגדה זו, בעמוד שבו מוזכר עניין המרור, אייר יואל בן שמעון איש שמצביע על אישה. הדבר רומז למנהג עממי להצביע על האשה באמירת "מרור זה". בהגדת פראג, שנדפסה עשרות שנים מאוחר יותר, נכתב בצד העמוד של מצוות מרור :"יש מנהג בעולם שהאיש מורה על האשה משום שנאמר אשה רעה מר ממות".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.metmuseum.org/exhibitions/listings/2011/the-washington-haggadah הגדת וושינגטון] באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
* [http://www.hup.harvard.edu/features/haggadah/ הגדת וושינגטון] באתר אוניברסיטת הרווארד

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי יד עבריים מאוירים
קטגוריה:ספריית הקונגרס
וושינגטון
משה סיקרון

משה סִיקְרוֹן (22 בדצמבר 1928 – 18 באפריל 2016) היה דמוגרף וסטטיסטיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, הסטטיסטיקן הממשלתי השני (1972–1993) וממייסדי המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות.

==קורות חייו==
סיקרון נולד בירושלים ולמד כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בעיר, המשיך ללימודים באוניברסיטת פנסילבניה, שבה קיבל תואר דוקטור בשנת 1968.

פרופסור סיקרון עבד בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בין השנים 1972 ו-1994 במדור דמוגרפיה, ניהל את מדור העבודה ואף כיהן בתפקיד סגן מנהל הלמ"ס. כמו כן, הוא שימש כסטטיסטיקן הממשלתי השני, הרצה במחלקה ללימודי אוכלוסייה באוניברסיטה העברית בירושלים, ופרסם ספרים ומאמרים על העלייה לישראל, על האוכלוסייה, על כוח העבודה ועוד.

פרש כפרופסור אמריטוס במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

נפטר בירושלים ב-2016, בגיל 87.

==פרסומיו==
* משה סיקרון, דמוגרפיה: אוכלוסיית ישראל – מאפיינים ומגמות; בעריכת נעה רוזן, ירושלים: כרמל ('תמונת מצב'), תשס"ד 2004.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://lib.cet.ac.il/pages/sub.asp?author=107 מאמרים מאת משה סיקרון] באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* 
* 
* 
* [http://www.statistics.org.il/2016/04/1375 פרופ' משה סיקרון ז"ל (2016-1928)] - דברי הספד באתר האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה.
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH002027431/NLI העלייה לישראל] 1948 עד 1953 באתר הספרייה הלאומית –ישראל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סטטיסטיקאים ישראלים
קטגוריה:דמוגרפים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: סטטיסטיקה
קטגוריה:סגל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
קטגוריה:רסקו: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
הפיגוע בקו 12 (2016)

הפיגוע בקו 12 הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-18 באפריל 2016 באוטובוס אגד קו 12 ברחוב משה ברעם בירושלים. מעוצמת הפיצוץ התלקח מנוע האוטובוס ודליקה פרצה והגיעה אף לאוטובוס שעמד בסמוך ולכלי רכב נוספים. 20 בני אדם נפצעו בפיגוע, בהם אחת באורח קשה. המחבל נפצע באורח אנוש ומת יומיים לאחר מכן בבית החולים. חמאס נטל אחריות לפיגוע.

==רקע==

החל מספטמבר 2015 החלה הסלמה בתקריות האלימות ובפיגועי הטרור במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני.בינואר 2016 החלה ירידה הדרגתית במספר הפיגועים, וביהודה ושומרון ירד מספרם משיא של 44 פיגועים באוקטובר 2015 ל-10 פיגועים במרץ 2016.
==הפיגוע==
ב-18 באפריל 2016 פוצץ מחבל מתאבד מטען חבלה בחלקו האחורי של אוטובוס אגד קו 12 ברחוב משה ברעם בכניסה לשכונת תלפיות בירושלים, בסמוך לצומת פת. כתוצאה מהפיצוץ נפגע מנוע האוטובוס והתלקח. מהדליקה נפגעו גם אוטובוס נוסף שעמד בסמוך וכלי רכב. 20 בני אדם נפצעו בפיגוע, בהם ילדה בת 16 במצב קשה, שבעה בינוני, והיתר באורח קל. המחבל נפצע באורח אנוש ומת מפצעיו יומיים לאחר מכן ב-20 באפריל בבית החולים. לאחר הפיגוע החל להתעורר חשד שהפיצוץ נגרם מכשל טכני, אך חשד זה נשלל בין היתר בגלל הימצאות של רסס הכולל ברגים ואומים בגוף הפצועים, דבר האופייני לפיגועי תופת קודמים.

חמאס נטל אחריות לפיגוע ואמר כי פעיל הארגון, עבדול חמיד אבו סרור, בן 19 ממחנה פליטים עאידה בית לחם, הוא שביצע את הפיגוע, בשליחות סניף החמאס בבית לחם. ב-21 באפריל הותר לפרסום שנעצרו חברי החוליה החשודים במעורבות בפיגוע. ב-29 במאי הותר לפרסום שחברי החוליה תכננו פיגועים נוספים, ושהמחבל המתאבד הכין צוואה וצולם לפני ביצוע הפיגוע.

==תגובות לפיגוע==
*דובר חמאס בעזה שיבח את המחבל ואמר "אנו מברכים על הפיגוע בירושלים ומחשיבים אותו כתגובה טבעית לפשעיה של ישראל ובמיוחד כתגובה להוצאות להורג בשטח ולטינוף של מסגד אל-אקצא". מסגדים בעזה ברכו על הפעולה בהכרזות ברמקולים שלהם.
*חוסאם בדראן דובר חמאס בקטר אמר כי "פיגוע זה מראה כי עמנו לא נטש את דרך ההתנגדות".
*הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני בירך על הפיגוע והדגיש בהודעתו כי זה אישור לכך שהאינתיפאדה נמשכת.
*ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו אמר "נאתר מי הכין את מטען החבלה הזה, אנחנו נגיע למשלחים ונגיע למי שעומד מאחוריהם. נבוא חשבון עם הטרוריסטים הללו. אנחנו מצויים במאבק מתמשך נגד הטרור, טרור של סכינים, טרור של ירי, טרור של מטענים, של טילים וגם טרור של מנהרות".

==ראו גם==
*גל הטרור הפלסטיני (2015–2016)
*פיגועי התאבדות בישראל

==קישורים חיצוניים==
* 
*

==הערות שוליים==

12, קו בירושלים
קטגוריה:גל הטרור (2015–2016)
12 2016
קו 12
קטגוריה:ירושלים: פיגועי מטען חבלה
קטגוריה:ירושלים: פיגועי התאבדות
דפניס (ירח)

דפניס (נקרא גם Saturn XXXV) הוא ירחו של כוכב הלכת שבתאי. לאחר גילוי קיבל את שמו הזמני - S/2005 S 1. קוטרו של דפניס הוא 8 קילומטרים והוא מקיף את שבתאי ברווח קילר שבתוך טבעת A.

== שם ==
את שמו, קיבל דפניס בשנת 2006 על שם דפניס אשר היה בנם של הרמס ונימפה מסיציליה.

== גילוי ==
עוד לפני שתועד, קיומו של ירח במקום אשר בו דפניס ממוקם שוער בעקבות גלי הכבידה אשר נצפו ברווח קילר בטבעת A של שבתאי.

דפניס התגלה על ידי הגשושית קאסיני ב-6 במאי 2005. התמונות אשר בעזרתן התגלה התקבלו בקאסיני ב-1 במאי 2005.

הירח נמצא לאחר מכן ב-32 תמונות באיכות ירודה של טבעת F של שבתאי ב-13 באפריל 2005 ובשתי תמונות באיכות גבוהה (רזולוציה של 3.54 ק"מ לפיקסל) ב-2 במאי 2005.

== מסלול ==
נטיית המסלול והאקסצנטריות של דפניס קטנים מאוד, אבל קיימים.

האקסצנטריות של 0.00003 של דפניס גורמת להתרחקות של 9 קילומטרים בינו לבין שבתאי, ונטיית המסלול שלו גורמת לו לתנועות עלייה וירידה של 17 קילומטרים במסלולו.

רווח קילר, אשר בתוכו ממוקם דפניס, בעל רוחב של 42 קילומטרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ירחי שבתאי
אוגוסט אריבה

אוגוסט אריבה (בצרפתית: Auguste Arribat; 1879, סברזק שבדרום צרפת – 1963, לה קרו שבדרום צרפת) היה כומר צרפתי, מחנך, מייסד ומנהל בית ספר קתולי, פעיל המחתרת הצרפתית שהציל ילדים ומשפחות יהודיות במלחמת העולם השנייה. על פועלו הוענק לו התואר חסיד אומות העולם.

==קורות חיים==
אריבה נולד ברוארג (Rouergue) שבמחוז אוורון בצרפת, למשפחה מרובת ילדים. בילדותו ובנעוריו היה איכר, ואת לימודיו החל רק בגיל 18. הוא החל ללמוד בבית ספר דתי קתולי במרסיי והצטרף למסדר הקתולי הסלסיאני של דון בוסקו (Salesians of Don Bosco). בשנת 1903 החל בתקופת הכשרה (Novitiate) לפני כניסה למנזר. הוא שהה במנזר באיטליה ושב למרסיי. עם שובו למרסיי החל לעבוד בתור מורה במרסיי וכן במוסד החינוכי סן-ז'וזף לה נוואר (Saint-Joseph La Navarre) בלה קרו שבדרום צרפת, לחוף הים התיכון.

אריבה הוסמך לכמורה בשנת 1912 במרסיי. בשנת 1915 נשלח לשדה הקרב במלחמת העולם הראשונה בתור פרמדיק. בזכות אומץ לבו בשדה הקרב הוענק לו צלב המלחמה . אחרי המלחמה פיקח על חניכי המסדר הדתי בניס ובשנת 1931 התמנה למנהל בית הספר סן-ז'וזף לה נוואר, בו היה מורה לפני המלחמה. לאחר מכן שימש במשרות כמורה וניהול שונות, חלקן בשווייץ, חלקן באזור דרום צרפת.

אריבה היה חבר המסדר הסאלסי בווילמור-סור-טארן שבמחוז גארון עילית בדרום צרפת. שם ייסד וניהל את בית הספר על שם סנט פייר לנערים.

===פעילותו בתקופת השואה===
ביוני 1942, בתקופה שבה נדרשו יהודי צרפת לענוד טלאי צהוב באזור צפון צרפת, שהיה כבוש בידי הגרמנים, ברחו ארבעת בני משפחת דואקן (Duakan) מפריז לאזור השלטון של משטר וישי בדרום צרפת. בנובמבר 1942, החודש בו כבשו הגרמנים גם את אזור משטר וישי, הגיעו בני המשפחה לעיירתו של אריבה. מיד עם הגעת המשפחה לעיירה הוכנס אחד מילדי המשפחה לבית הספר שניהל אריבה. מספר תלמידים יהודים נוספים היו בבית הספר הזה בתור חניכים. הוריהם היהודים חיו באותה עיירה אך התלמידים היהודיים לא הורשו לעזוב את מתחמי בית הספר, מחשש לשלומם. עובדת היותם יהודים לא נמסרה לתושבי העיירה מכיוון שבאזור היו חיילי אס אס, אשר מדי פעם היו עימותים מזוינים בינם לבין חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית. האב אריבה שיכן את הוריהם של הילדים במקומות מחבוא באזור כפרי מבודד, שם היו בטוחים באופן יחסי מפני פשיטה של גרמנים או שוטרים צרפתיים משתפי פעולה עם משטר הכיבוש הנאצי.

באפריל 1944 ביקשו מפקדים בדיוויזיית האס אס "דאס רייך" להשתמש בבית הספר כדי לשכן את חייליהם. אריבה התעקש שהלימודים לא ייפסקו ושבית הספר ימשיך לתפקד כרגיל. הוא התפשר על הקצאת רוב הבניין לאס אס וכך הצליח להשיג את המשך הלימודים, כולל לימודיהם של הנערים היהודיים שהוסתרו בבית ספרו במקביל לשהותם של חיילי האס אס במקום. אחד הנערים, פאול פוטר (Futter), נתפס על ידי חיילי אס אס כשניסה לבקר את משפחתו מחוץ לבית הספר ונרצח. לזכרו הוקמה אנדרטה במקום הרצח.

==הנצחה==
בשנת 1996 הוכר אריבה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

בשנת 2014 הוכר אריבה על ידי האפיפיור פרנציסקוס כ"מכובד" או "נכבד" (venerable) , תואר הנמצא דרגה מתחת "מבורך" ושתי דרגות מתחת "קדוש".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1879
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1963
הפיגוע בקו 20 בירושלים

הפיגוע בקו 20 היה פיגוע התאבדות ב-21 בנובמבר 2002 באוטובוס אגד קו 20 בשכונת קריית מנחם בירושלים. 11 נהרגו ויותר מ-50 נפצעו. ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע.

==הפיגוע==
ב-21 בנובמבר 2002 בשעה 7 בבוקר, מחבל מתאבד פלסטיני לבוש בחגורת נפץ של 5 קילוגרם של חומר נפץ ורסס, עלה לאוטובוס אגד קו 20 ברחוב מקסיקו בשכונת קריית מנחם בירושלים. המחבל פוצץ את עצמו באוטובוס הצפוף לפני שהגיע לתחנה הבאה. 11 בני אדם נהרגו מעוצמת הפיצוץ ויותר מחמישים נפצעו.

חמאס נטל אחריות לפיגוע התאבדות ואמר שהוא בוצע על ידי נאאל אבו הלאייל, בן 23 מהכפר אל-ח'דר שבגזרת בית לחם. ארבעה מהקורבנות היו ילדים שהיו בדרכם לבית הספר. אביו של המחבל אמר שהוא מרוצה מבנו והוסיף "הדת שלנו אומרת שאנחנו גאים בו עד יום תחיית המתים." חברי המחבל אמרו שהוא תמך בארגון טרור הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני.

בסניף עזרא קמ"ן נהוג לבצע "שבת הודיה" בשבוע שחל בו הפיגוע. שבת הודיה נקראת על שם הודיה אסרף שנרצחה בפיגוע והייתה חניכה בסניף קמ"ן והשבת מתקיימת לזכרה.

== אנדרטה לזכר הפיגוע ==
לאחר הפיגוע החליטו להקים אנדרטה לזכר הפיגוע הטרור סמוך לתחנת האוטובוס מקסיקו סולד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=NQnIJiDHDHM סרטון כותרות המהדורה המרכזית] בהגשת גדי סוקניק

20 קו
קטגוריה:פיגועים באוטובוסי אגד בירושלים
20, קו
קטגוריה:ירושלים: פיגועי מטען חבלה
קטגוריה:ירושלים: פיגועי התאבדות
קטגוריה:רצח ילדים באינתיפאדה השנייה
20 קו
אורי אבן ניר

אורי אבן ניר הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שירת כטייס קרב בחיל האוויר והוא אלוף הפלות, פיקד על טייסות קרב ועל בסיס עציון.

==ביוגרפיה==
אבן ניר נולד וגדל ברומניה. בתקופת השואה נרצח אביו והוא ואמו נשלחו למחנה ריכוז בטרנסניסטריה, משם נותק מאמו ונשלח לבוקרשט ולכפר בקרפטים והתאחד עם אמו רק בתום מלחמת העולם השנייה. ביולי 1946 העפיל במסגרת קבוצה של תנועת גורדוניה לארץ ישראל באוניית המעפילים "הגנה". הוא הצטרף לקבוצת השרון וגדל בקיבוץ יפעת עד גיוסו. 

ב-1956 התגייס לצה"ל והחל בקורס טיס ב-1958 סיים את הקורס (מס' 25) במגמת קרב. שירת כטייס מיסטר בטייסת 109 ("העמק") וב-1959 ערך את טבילת האש שלו כאשר השתתף כמשימת ליווי לגיחת צילום בסוריה. בהמשך שירת במשך כשנתיים כמדריך בבית הספר לטיסה ובהצבת חירום כטייס בטייסת 117 ("הסילון הראשונה"). ב-1962 היה חלק מקבוצת הטייסים הראשונה בחיל האוויר שעברה הסבה למטוסי המיראז' 3 ונקלטו בטייסת 117. שירת כסמ"ט א' בטייסת 109, טייסת מטוסי מיסטר ,והשתתף בהפצצות בסוריה במסגרת הקרב על המים. 

במלחמת ששת הימים שירת כסמ"ט א' בטייסת 117, טייסת מטוסי מיראז'. ביומה הראשון של המלחמה נפצע מפקד הטייסת עמיחי שמואלי ואבן-ניר מילא את מקומו עד תום הקרבות. במהלך המלחמה הפיל מטוס הנטר של חיל האוויר הלבנוני. לאחר המלחמה שירת כמפקד טייסת "ראשוני" בבית הספר לטיסה. באפריל 1969 מונה למפקד טייסת 117 ושירת בתפקיד עד יוני 1972. הוא פיקד על הטייסת במהלך מלחמת ההתשה, רשם במהלכה שלוש הפלות של מטוסי אויב והיה בצוות הטייסים שנבחרו למבצע רימון 20. ב-1972 מונה למפקד ומקים טייסת 144 ("שומרי הערבה"), טייסת מטוסי "נשר". במלחמת יום הכיפורים שימש סגן מפקד בסיס עציון ובהצבת חירום לחם כמוביל מבנה בטייסת 144. במהלך המלחמה הפיל שלושה מטוסים, שני מיג 21 מצריים ומיראז 5 לובי. לאחר המלחמה שימש מפקד זרוע אוויר בבית הספר לפיקוד ומטה. 

אבן ניר שירת כמפקד בסיס עציון וכנציג מערכת הביטחון בטאיוואן. ב-1984 השתחרר משירות הקבע והמשיך לשרת במילואים כטייס קרב ומדריך טיסה. 

לאחר שחרורו עבד בחברות ייעוץ, הנדסה וניהול פרויקטים. שימש מנהל מחוז צפון ברכבת ישראל ומנהל המרכז האולימפי הלאומי לקליעה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://tkumatosky.org/profiles/details/45 אל"ם אבן ניר אורי] באתר מתקומה לשחקים, עמותת חיל האוויר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי גורדוניה
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:מפקדי בסיס עציון
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
קטגוריה:אלופי הפלות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ילדים בשואה: רומניה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יפעת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
רבקה חוואלס ליכטנפלד

רבקה חוואלס-ליכטנפלד (10 בפברואר 1928 – 23 בינואר 2017) הייתה שחמטאית ליטאית-ישראלית, ציירת וספרית וניצולת שואה.

זכתה באליפות וילנה לנשים ופעמיים באליפות ליטא לנשים. אלופת ישראל לנשים השנייה (1957). ייצגה את ישראל באליפות אסיה לנשים, שהתקיימה בחיפה ב-1958. מאמניה היו אלופי ליטא, יצחק ויסטנייצקי וזאב (אלכסנדר) מאכט.

==ביוגרפיה==

רבקה חוולאס נולדה בווילנה לחוה לאה ברוסקין ולמשה חוולאס, יהודים אורתודוקסים, כרביעית מתוך חמישה אחים.

עלתה לישראל מווילנה יחד עם בעלה יוסף ליכטנפלד, לו נישאה בנישואים אזרחיים, בשנת 1955 והם היו מראשוני המתיישבים באשדוד ים. לאחר שזכתה ב-1957 באליפות ישראל בשחמט והייתה גם לציירת ולדמות מוכרת, למדה ספּרות נשים על מנת לסייע לבעלה, בהתאם לבקשתו, במספרה שפתח בפחון במעברה בה התגוררו. בתום לימודיה הפכה לספרית הראשונה באשדוד. ליכטנפלד-חוולאס מעידה כי שנאה את עבודתה.
 בשנת 1966 בעודם נשואים (ללא ילדים), יוסף היגר לבדו לוונקובר, קנדה. בשנת 1973 תבעה רבקה בבית הדין הרבני באשדוד קבלת מזונות מבעלה בנפרד, אך בית הדין דחה את התביעה בטענה שלא נישאה כדת משה וישראל. בשנת 1980 הגישה רבקה בשנית תביעה לבית הדין הרבני, שקבע כי רבקה יכולה להינשא מחדש, אך רק כעבור 11 שנה, בשנת 1991, שינה משרד הפנים את מעמדה האישי מ"נשואה" ל"גרושה".

==הישגים בולטים בשחמט==
* 1954 - זכתה במקום ראשון באליפות ליטא לנשים (לאחר שלוש פעמים שבהן מוקמה במקומות 4, 3 ו-2).
* 1955 - זכתה בפעם השנייה ברציפות באליפות ליטא לנשים.
* 1957 - זכתה באליפות ישראל הראשונה לנשים, שהתקיימה בבית סוקולוב בתל אביב לאחר שצברה 6.5 נקודות מ-7 אפשריות (נקודה יותר מסגניתה).

==פעילותה בתחום הציור==

בתיכון בווילנה למדה ליכטנפלד ציור, דקורציה וקומפוזיציה. עם עלייתה לישראל למדה ציור בבית הספר לאמנות קלישר בהדרכתו של הצייר אריה מרגושילסקי. לאחר מכן השתלמה אצל אמנים בפריז, בעיקר לצידו של אחיה רפאל חוואלס. הציגה בגלריות בישראל ובאירופה. יזמה בהתנדבות פרויקטים קהילתיים באשדוד, וביניהם ניוד של יצירותיה ושל אמנים אחרים למתנ"סים ולבתי ספר (פרויקט שפעיל עד היום בזכותה), עיצוב תפאורות והשתתפות בימי אמן בבתי ספר. סגנונה אימפרסיוניסטי והיא מציירת נוף וטבע. ה
 בשנת 2010 זכתה באות מפעל חיים בתחום האמנות במסגרת "אות מכחול הזהב" של עיריית אשדוד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.egozigallery.com/פריט-מספר-4671 ציור 'כד פרחי קאלות אדומים' של רבקה חוואלס-ליכטנפלד] באתר גלריית אגוזי
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:אלופות ישראל בשחמט
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:שחמטאים יהודים ליטאים
קטגוריה:שחמטאיות ליטאיות
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ערכים שנערכו במסגרת מיזם ויקי נשים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים: אמנות
קטגוריה:ישראליות ילידות ליטא
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
אחמד בן מוחמד אאל ת'אני

שייח אחמד בן מוחמד אאל ת'אני (בערבית:أحمد بى محمد آل ثاني 1853-1905) היה מושל דוחה ואחיו של אמיר קטר הראשון ג'אסם בן מוחמד אאל ת'אני.

כשדודו נפטר, הוא הפך למפקד ה"צבא" כאשר נלחמו נגד הצבא מידהט פאשה ממצרים העות'מאנית.

הוא הפך לשליט הראשי של משפחת אל ת'אני על התפטרותו של אחיו ג'אסם בשנת 1900 ועד השתלטותו של מוחמד בנו.

הוא נרצח על ידי משרתו בדוחה בדצמבר 1905.

== ילדיו ==
* מובארכ בן אחמד אאל ת'אני
* מוחמד בן אחמד אאל ת'אני
* עבדאללה בן אחמד אאל ת'אני
* עלי בן אחמד אאל ת'אני
* עבדאל א רחמאן בן אחמד אאל ת'אני
* נאסר בן אחמד אאל ת'אני
* חאלד בן אחמד אאל ת'אני
* עבדאל עזיז בן אחמד אאל ת'אני
* סייף בן אחמד אאל ת'אני
* ג'אבר בן אחמד אאל ת'אני
* אחמד בן אחמד אאל ת'אני

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים קטרים
קטגוריה:ילידי 1853

קטגוריה:נפטרים ב-1905
עיקר וטפל

עיקר וטפל הוא כלל בהלכות ברכות הנהנין שמקורו במשנה במסכת ברכות, לפיו האוכל שני מאכלים, האחד עיקרי והשני טפל לו, מברך על העיקר ופוטר את הטפל מברכה.
==מקור הכלל==
נאמר במשנה: מכאן שכל האוכל מאכל עיקרי ומאכל משני נדרש לברך רק על המאכל העיקר את הברכה המתאימה לו, ובכך פוטר את המאכל המשני מברכה.

==הגדרת המושג טפל==
נוסף על הדוגמה של המשנה, שמאכל נפרד נאכל למטרת הפגת טעם שחוזקו אינו רצוי, מביא הרמב"ם שכל דבר שמעורב במאכל ויש לו מטרה של עיצוב מרקם המאכל או נתינת ריח בו, או נתינת צבע בו, נחשב טפל למאכל, ויברכו על המאכל את הברכה של המרכיב העיקרי שבו: .

המגן אברהם כתב שהמרכיב שממנו נעשה רוב המאכל נחשב עיקר המאכל. החיי אדם אמר שכששני המאכלים נפרדים (לדוגמה בסלט ירקות שיש בו זיתים או בסלט פירות שיש בו בננות או מלון, יש לברך על כל אחד מהם את הברכה המתאימה לו, אך בביאור הלכה כתב שמחמת ספק ברכות יש לברך רק על המרכיב העיקרי.

==כשאוכל את הטפל תחילה==
בדוגמה המובאת במשנה המדובר הוא שאכל את המליח, שהוא העיקר, תחילה, ואת הפת. לגבי הדין במקרה שאוכל את הטפל ראשון כתב הרמ"א על פי התרומת הדשן שיברך על הטפל שהכל: . אמנם האחרונים פקפקו על פסק זה של הרמ"א.
==בברכה אחרונה==
הבית יוסף הביא את דברי הכל בו, שהסתפק האם כלל זה נוהג רק לגבי ברכה ראשונה או גם לגבי ברכה אחרונה, והבית יוסף עצמו כתב שדבר פשוט הוא שכלל זה נכון גם לגבי ברכה אחרונה.
==האם הטפל אינו חייב בברכה או שנפטר בברכת העיקר==
האחרונים דנו האם הטפל אינו חייב בברכה כלל, משום שאין זו דרך אכילה חשובה, או שהוא חייב בברכה אלא שברכת העיקר פוטרתו, ולכן כשלא כיון על הטפל כשבירך על העיקר, או שהעיקר אינו חייב ברכה כלל כגון שהוא מזיק, יתחייב הטפל בברכה בפני עצמו. הדעה הרווחת היא שהטפל חייב בברכה אלא שברכת העיקר פוטרתו.

==האם כלל זה הוא מדאורייתא או מדרבנן==
הדוגמה המובאת במשנה היא של האוכל פת, שחיוב הברכה עליה (ברכת המזון) הוא מן התורה, ומכאן שכלל זה שאמרו חכמים הוא בעל תוקף מדאורייתא.

==קישורים חיצוניים==
* אסופת מאמרים בנושא [http://asif.co.il/?page_id=33406 עיקר וטפל], באתר ספריית אסיף
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברכות הנהנין
קטגוריה:כללי ברכות
אריסטודמוס ממגלופוליס

אריסטודמוס ממגלופוליס הידוע גם בכינוי אריסטודמוס הטוב (ביוונית: Ἀριστόδημος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה הטיראן של העיר מגלופוליס ביוון.

==ביוגרפיה==
אריסטודמוס היה במקור יליד העיר פיגאליאה. אביו היה אדם בשם ארטילאס. הוא אומץ בגיל צעיר בידי טריטאוס, אזרח רב השפעה במגלופוליס. במהלך שפרטיו אינם ידועים, הוא הפך לטיראן של מגלופוליס. הוא שלט ככל הנראה תחת חסותו של אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון. פאוסניאס כותב שלמרות שהיה טיראן, הוא זכה לכינוי "הטוב".

על תקופת שלטונו ידוע מעט. בשנת 262 לפנה"ס פלשה ספרטה בהנהגת המלך אקרוטאטוס השני לארצו. התחולל קרב עז, שרבו בו ההרוגים משני הצדדים. הקרב הסתיים בניצחון מגלופוליס ובמותו של אקרוטאטוס. על פי פלוטרכוס, שלטונו של אריסטודמוס הופסק בשנת 252 לפנה"ס עקב מהפכה שהובילו הפילוסופים אקדמוס ומאגלופאנס (אצל פוליביוס "דמופאנס"), ששכרו אנשים לרצוח את אריסטודמוס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיראנים ביוון העתיקה
קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קרב טג'אן

קרב טֵג'אן (באנגלית: Battle of Taejon; בקוריאנית: 대전 전투; לעיתים מבוטָא קרב טייג'ון על ידי המקורות האמריקניים) היה קרב שהתרחש בשלב הפתיחה של מלחמת קוריאה בין ה-16 ביולי ל-20 ביולי 1950, במהלכו לחמו כוחות צבא ארצות הברית בכוחות צבא קוריאה הצפונית. הכוח האמריקאי שהשתתף בקרב היה דיוויזיית החי"ר העשרים וארבע, שהייתה תשושה לאחר שבועיים של ניהול קרב נסיגה והשהיה נגד הכוחות המזוינים של קוריאה הצפונית, וניסו למנוע מהצבא הצפון קוריאני לכבוש את העיר טג'אן. לאחר שבוע של לחימה, ממנו שלושה ימים של קרבות רחוב קשים בתוך העיר, נאלצו הכוחות האמריקאים לסגת מטג'אן לאחר שספגו אבדות כבדות.

למרות ההפסד, הלחימה על טג'אן עיכבה את התקדמות הכוחות הצפון קוריאניים למשך מספר ימים שהוכיחו את עצמם חיוניים לצורך הקמת מתחם הגנה מבוצר סביב נמל פוסאן והזרמת תגבורות לכוחות האמריקאים התשושים בדרום קוריאה. סביר להניח שעיכוב זה מנע מצבא צפון קוריאה להשלים את כיבוש שטח דרום קוריאה בקיץ 1950.

במהלך הקרב על טג'אן נשבה המייג'ור גנרל ויליאם פ' דין, שבוי המלחמה האמריקאי בעל הדרגה הגבוהה ביותר במלחמת קוריאה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קוריאה: היסטוריה
קטגוריה:קוריאה הדרומית: היסטוריה
טג'אן
אלפרד מושר באטס

אלפרד מוֹשר באטְס (באנגלית: Alfred Mosher Butts; 13 באפריל 1899 - 4 באפריל 1993) היה אדריכל אמריקאי וממציא משחק הלוח "שבץ נא" בשנת 1938.

==חיים אישיים== 
באטס נולד בניו יורק, לאליסון באטס, עורך דין, ולארי אליזבת מושר, מורה בבית ספר תיכון. באטס היה אמן חובב, ושישה ציורים שלו נרכשו על ידי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.

==שבץ נא==
בתחילת שנות השלושים באטס, שסיים את הכשרתו כאדריכל, היה מובטל והחליט לתכנן משחק לוח חדש. הוא חקר את שוק משחקי הילדים והגיע למסקנה שכל המשחקים נופלים לאחת משלוש קטגוריות: משחקי מספרים – כגון קוביות ובינגו, משחקי מהלכים – כגון שחמט ודמקה, ומשחקי מילים – כגון אנגרמה. באטס היה תושב של מחוז ג'קסון הייטס, קווינס, ושם פיתח את משחק השבץ נא. להנצחת זכרו ופועלו קיים שלט בפינת השדרה ה-35 ורחוב 81 בעיר המציג את פינת הרחובות באמצעות אותיות שבץ נא.

באטס החליט ליצור משחק שיעשה שימוש באוצר המילים של השחקן אך גם במזל, ושילב בין אנגרמות לבין תשבצים. השחקנים מקבלים שבע אותיות אקראיות מבנק אותיות בכל תור, ועליהם ליצור מילים חדשות על גבי הלוח. באטס ניתח את השפה האנגלית וניתוח זה סייע לו בתכנון המשחק. הוא סקר את העמוד הראשי של הניו יורק טיימס במשך תקופה כדי להבין את תדירות השימוש בכל אות בשפה. כך קבע סולם ניקוד לכל אות: אותיות התנועה (a,e,i,o,u) בהן נעשה שימוש כמעט בכל מילה באנגלית קיבלו ניקוד נמוך, ואילו אותיות נדירות כגון X או Z קיבלו ניקוד גבוה. כמו כן, הוא קבע שהאות S תופיע במשחק 4 פעמים בסך הכל, כך שיהיה קשה ליצור את צורת הריבוי באנגלית.

באטס קרא למשחק תחילה בשם "לקסיקו", ובהמשך שינה את השם ל"קריס קרוס וורדס" והחל לחפש קונה למוצר. מעצבי ויוצרי המשחק הראשונים שאיתם חתם על חוזה דחו את הרעיון, אך באטס היה עיקש. לבסוף, מכר את הזכויות על המשחק ליזם בשם ג'יימס ברונוט, ששינה את עיצוב המשחק והעניק לו את השם "סקראבל" (מילה ששאולה מגרמנית ופירושה "לגשש בטירוף").

בשנת 1948 המשחק קיבל סימן מסחרי וג'יימס ברונוט ואשתו הפכו בית ספר נטוש בניוטאון (קונטיקט) למפעל שבץ נא. עד לשנת 1949 בני הזוג ייצרו 2,400 ערכות של המשחק, אך הפסידו 450 דולר. המשחק הלך וצבר אהדה, והזמנות למוצר הגיעו אף ממייסיס. כבר בשנת 1952, בני הזוג לא יכלו לעמוד בביקוש הגובר למשחק ופנו ליצרן המשחקים "סלצ'או ורייטר" כדי שישווק ויפיץ את המשחק. עד היום נמכרו מעל 150 מיליון ערכות של המשחק "שבץ נא" (לוח ואותיות משחק) ברחבי העולם, וכ-2 מיליון ערכות נמכרות בכל שנה בצפון אמריקה לבדה.

באטס תכנן משחק לוח נוסף במהלך חייו, שנקרא "המשחק האחר של אלפרד", אך משחק זה מעולם לא זכה להצלחה מסחרית כמו זו של "שבץ נא".

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20041205211338/http://scrabble-assoc.com/captions/amb.html תמונה של אלפרד מושר באטס] 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1993
ג'נה מרבלס

ג'נה מרבלס מדברת באירוע ויד-קון ב-2014
ג'נה ניקול מורי (באנגלית: Jenna Nicole Mourey; נולדה ב-15 בספטמבר 1986), המוכרת יותר בכינויה ג'נה מרבלס (באנגלית: JennaMarbles), היא יוטיוברית, ולוגרית, קומיקאית ושחקנית אמריקאית. נכון ל-דצמבר 2018, לערוץ הראשי שלה יש 18.9 מיליון משתמשים רשומים, ו-2.9 מיליארד צפיות. הוא הערוץ ה-44 עם המספר הרב ביותר של משתמשים רשומים ביוטיוב, והערוץ ה-8 עם המספר הרב ביותר של משתמשים רשומים המופעל על ידי אישה.

==חייה המוקדמים והשכלתה==
מרבלס נולדה ברוצ'סטר, ניו-יורק, שם גם סיימה את לימודיה בתיכון ברייטון בשנת 2004. לאחר מכן עברה לבוסטון, שם למדה באוניברסיטת סאפוק, וקיבלה תואר ראשון בפסיכולוגיה. לאחר זמן מה עברה ללמוד באוניברסיטת בוסטון, שם קיבלה תואר מאסטר בפסיכולוגיה בספורט, וייעוץ.

==קריירת היוטיוב==
מרבלס הוציאה סרטון ב-2010 תחת הכותרת "איך לעבוד על אנשים כך שיחשבו שאתם נראים טוב". לסרטון זה היו יותר מ-5.3 מיליון צפיות בשבוע הראשון. הסרטון שלה "איך להימנע מלדבר עם אנשים שאתה לא רוצה לדבר איתם" הגיע לכתבות ב"ניו-יורק טיימס" ול"חדשות ABC" באוגוסט 2011. בסרטון טענה כי "נמאס לי מבחורים שחושבים שרק בגלל שבאתי למועדון, או נשף, או בר, אומר שאני רוצה שאיברי המין שלהם יגעו בי מאחורה". לסרטון יש כ-35 מיליון צפיות נכון ל-19 באפריל 2016. היא מעלה סרטונים חדשים כל רביעי או חמישי. הכינוי שלה "ג'נה מרבלס" באה מהתלונה של אמה שכשמחפשים את שם המשפחה "מורי" בגוגל, מוצאים רק סרטונים של ג'נה. אמה של ג'נה הייתה מובטלת בתקופה שהסרטון הראשון של בתה החל להיות ויראלי, והיא הייתה מודאגת שתידחה על ידי מעסיקים בחיפוש עבודה, כי הם לא יאהבו את תוכן הסרטון. השם מרבלס בא מהשם של הכלב שלה, מר. מרבלס.

נכון ל-3 ביוני 2017, לערוץ הראשי שלה יש 17.3 מיליון משתמשים רשומים וכ־2.3 מיליארד צפיות, בעוד שבערוץ הווידאו-בלוג היומי שלה יש כ־1.5 מיליון משתמשים רשומים וכ-133 מיליון צפיות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://www.youtube.com/user/JennaMarblesVlog ערוץ הווידאו-בלוג היומי ביוטיוב JennaMarblesVlog]

קטגוריה:בלוגריות אמריקאיות
קטגוריה:בדרנים אמריקאים
קטגוריה:יוטיובריות אמריקאיות
קטגוריה:מחלוקות ביוטיוב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סופוק
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
RW בקפאוס

RW בקפאוס (RW Cephei) הוא היפר-ענק כתום אשר נמצא במרחק של כ-11,400 שנות אור בקבוצת הכוכבים קפאוס. עם רדיוס של 1,535 רדיוסי שמש (גדול מרדיוס מסלולו של צדק), RW בקפאוס הוא אחד מהכוכבים הגדולים אשר ידועים לאנושות.

RW בקפאוס הוא משתנה סדיר למחצה ובמהלך 50-70 השנים האחרונות שינה RW בקפאוס את סיווגו הספקטרלי מהיפר-ענק צהוב מסוג G8 לעל-ענק אדום מסוג M0. כיום הטמפרטורה שלו נמצאת בין שני הסיווגים והוא מסווג כהיפר-ענק כתום מסוג ספקטרלי K2 0-Ia. המרחק ל-RW בקפאוס הוערך על בסיס הבהירות הנראית והתכונות הספקטרוסקופיות שלו ומשערים שהוא חלק מחבורת הכוכבים קפאוס OB1.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצת הכוכבים קפאוס
קטגוריה:משתנים סדירים למחצה
קטגוריה:היפר-ענקים
תלמי (בן פירוס)

תלמי (ביוונית: Πτολεμαῖος; 295 לפנה"ס - 272 לפנה"ס) היה נסיך ומצביא אפירוטי, בנו של פירוס הראשון ושל אשתו הראשונה אנטיגונה. הוא נהרג לאחר המצור על ספרטה.

==ביוגרפיה==
תלמי נולד ככל הנראה בשנת 295 לפנה"ס. אביו היה פירוס הראשון מלך אפירוס. אמו אנטיגונה ככל הנראה מתה במהלך הלידה. הוא נקרא על שם תלמי הראשון סוטר, מלך מצרים התלמיית, שסייע לאביו בעבר. הייתה לו אחות גדולה בשם אולימפיאס השנייה, ושני אחים למחצה שנקראו אלכסנדר והלנוס. יוסטינוס מתאר אותו כאדם אמיץ, אך פזיז מאוד. 

בשנת 280 לפנה"ס כאשר יצא אביו למסע מלחמה באיטליה, הוא הפקיד אותו כעוצר הממלכה. בשנת 274 לפנה"ס, חזר אביו מאיטליה ויצא למסע לכיבוש יוון. תלמי היה קצין בצבאו, והוא נזכר כמי שכבש את האי קרקירה עם 60 איש בלבד. הוא גם פיקד על הכוח שכבש את סלוניקי מידי אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון. במהלך המצור על ספרטה, תלמי פיקד על המשמר האישי של אביו. ישנן שתי גרסאות בנוגע למותו. על פי יוסטינוס, הוא הסתער בראש החיילים אל מרכז העיר, אולם הוקף באנשים ונהרג. על פי פלוטרכוס, תלמי ניהל קרב נסיגה נגד המצביא הספרטני אוואלקוס, שנועד להבטיח נסיגה בטוחה של הכוח האפירוטי אל ארגוס. עם זאת, במהלך הקרב חייל כרתי בשם אוריסוס הכה למוות את תלמי.

פירוס זעם כששמע על מות בנו. פלוטרכוס כותב שהוא דהר בעצמו בראש פרשיו והרג את כל הכוח הספרטני כנקמה. בהסתמך על תיאוריו אצל ההיסטוריונים העתיקים, מעריך ויליאם סמית שאילו תלמי היה חי זמן רב יותר, הוא היה מתחרה במוניטין של אביו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קטגוריה:אפירוס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
שיין שמלץ

שיין אדוארד שמלץ (Shane Edward Smeltz; נולד ב-29 בספטמבר 1981) הוא כדורגלן עבר ניו זילנדי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
שמלץ נולד בגרמניה המערבית להורים ממוצא ניו זילנדי. בגיל 6 עבר לאוסטרליה ושם התחיל לשחק כדורגל. כאשר הגיע לגיל הבוגרים נדד בין מספר קבוצות במדינתו עד שבשנת חתם במנספילד טאון מהפוטבול ליג השנייה. עונה לאחר מכן חתם בווימבלדון בה שיחק את רוב משחקיו כמחליף ולמרות זאת הוא כבש 26 שערים בכל המסגרות. בשנת חזר לניו זילנד כאשר חתם בולינגטון פיניקס המשחקת ביגת העל האוסטרלית. בעונת סיים שמלץ כמלך שערי הליגה עם 12 שערים. בקיץ חתם בגולד קואסט יונייטד. בעונתו היחידה בקבוצה הבקיע 19 שערים וסיים כמלך שערי הליגה עונה שנייה ברציפות. ב-12 ביולי 2010 חתם לשנתיים בצ'אנדונג לוננג מליגת העל הסינית, אך כעבור חמישה ימים התחרט וחזר לגולד בה גם פתח את עונת . ב-24 באוגוסט 2010 חתם בגנצ'לרבירליגי מליגת העל הטורקית. בטורקיה לא הצליח לקבל את ההזדמנות ובינואר חזר לגולד קואסט יונייטד. ב-20 במרץ 2011 חתם בפרת' גלורי תמורת 4.1 מיליון דולר אוסטרלי. במשחקו בשני במועדון הבקיע את שערו ה-51 ובכך עלה למקום השני בטבלת הכובשים המצטיינים בכל הזמנים אחרי ארצ'י תומפסון. ב-24 במרץ 2012 הבקיע רביעייה בניצחון קבוצתו נגד מלבורן ויקטורי. ב-18 במאי 2014 חתם בפ.צ. סידני עד לסיום העונה. בתום העונה האריך את חוזהו בשנתיים נוספות. ב-12 ביולי 2016 חתם בקדה.

למרות שנולד בגרמניה, החליט שמלץ לייצג את ניו זילנד. שמלץ שיחק בנבחרות הצעירות של ניו זילנד ובשנת הצטרף לסגל נבחרת ניו זילנד. ב-25 באפריל 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 4-1 ל. שמלץ היה מלך שערי הנבחרת בגביע אוקיאניה 2008 עם 8 שערים ואף זכה עימה בתואר. שמלץ נכלל בסגל הנבחרת גם לקראת גביע הקונפדרציות 2009 ומונדיאל 2010.

==תארים==
; נבחרת ניו זילנד
*גביע אוקיאניה: 2008

; אישיים
*כדורגלן השנה באוקיאניה: , 
*נעל הזהב בליגת העל האוסטרלית בכדורגל: , 

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140702123821/http://www.nzfootball.co.nz/index.php?id=1122 פרופיל], באתר ההתאחדות לכדורגל בניו זילנד

קטגוריה:כדורגלנים ניו זילנדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ניו זילנדים
קטגוריה:כדורגלני אדלייד יונייטד
קטגוריה:כדורגלני וימבלדון
קטגוריה:כדורגלני וולינגטון פיניקס
קטגוריה:כדורגלני גנצ'לרבירלי
קטגוריה:כדורגלני פרת' גלורי
קטגוריה:כדורגלני סידני
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ניו זילנד
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2017
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באוקיאניה
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים במלזיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באינדונזיה
קטגוריה:ניו זילנדים שנולדו ב-1981
יעקב הלוי ממרויש

רבי יעקב ב"ר לוי הלוי ממרויש (? - ד'תתקצ"ג, 1233) - רב ומקובל מחכמי יהדות פרובנס בתקופת הראשונים, מחבר הספר שו"ת מן השמים. נמנה בין בעלי התוספות. כן כונה בעבר בשם רבי יעקב 'החסיד' או 'הקדוש'.

==תולדותיו==
ר' יעקב הלוי, נולד לר' לוי. התגורר במרויש (כיום: מארווז'ול ), וטרוייש. שימש כפוסק ונחשב למקובל. רבי אלעזר אזכרי כתב שהיה גיסו של רבי מרדכי בן הלל, אך מדובר בטעות בינו ובין רבי יצחק מקורביל.

== שו"ת מן השמים ==

רבי יעקב הלוי, חיבר ספר שאלות ותשובות - "שו"ת מן השמים", אשר נודע בייחודיותו בכך ששאל את שאלותיו מהשמיים.

הרדב"ז, שהיו בידיו קצת מהשו"ת של רבי יעקב, כותב עליו כי הוא היה "חכם גדול מקובל" ו"היה שואל שאלות מן השמים". וכן תיאר את באמצעות מה שאל מן השמים את שאלותיו: "... על ידי התבודדות ותפילה והזכרת שמות, והיו משיבין לו על שאלותיו".

כן גם נכתב בספר שם הגדולים כי "רבינו יעקב החסיד, היה שואל שאלות מן השמים בהלכות ובפסקי-דינין ולהכריע בין הפוסקים. ומשיבים לו". והביא גם את דברי הרדב"ז ש"היה אחד מהגדולים בקבלה".

דברים דומים, ובהרחבה, נמצאו בכתב יד: "שאלות מפסקי הלכות ששאל החכם החסיד הנודע בשערים על מרומי קרת, הדופק דלתי מרום רבי יעקב ב"ר לוי, גבר וחסיד ה' מעיר טרויש<ref>כטעות ממרויש</ref>, אשר שמעו הולך בכל המדינות, על חסידותו ותמימותו הכל סומכין, וראוי לסמוך עליו, וככה משפטו כל הימים, כל זמן שהלכה מסופקת לו ציווה לנעול שערי מדרשו, ואזי ה' במראה אליו יתוודע, וכל ספקותיו מודיעים לו, וזאת גלוי וידוע לכל כי אינו יודע ואינו רואה ואין מקיץ עד שלוקחים עניין ידוע ומקריבין לפתח בית מדרשו ומיד היה נוער משנתו. ושמענו כי קודם כן הייתה מעלה כזאת לרש"י ז"ל, אבל על זה החסיד ראינו פליאות גדולות ונוראות על ספריו ועל דברו ויקם עדות ביעקב ותורה שם בישראל ומקצת דבריו כתבנו".

==לקריאה נוספת==
* הרב ראובן מרגליות, שו"ת מן השמים, מוסד הרב קוק, תשי"ז.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשונים
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
קטגוריה:נפטרים ב-1233
קטגוריה:טרואה: רבנים
לנין א-רמלי

לנין פתחי עבדאללה פכרי א-רמלי (בערבית: لينين فتحي عبد الله فكري الرملي, תעתיק מדויק: לינין פתחי עבד אללה פכרי אלרמלי; 18 באוגוסט 1945 – 7 בפברואר 2020) היה אחד המחזאים הבולטים במצרים.

== חייו ==
א-רמלי נולד בקהיר, שבה הוא חי ועבד. אביו הסוציאליסט ואמו הקומוניסטית החליטו לקרוא לו בשם לנין, על שם וְלַדִימִיר אִילִיץ' אוּליַאנוֹב, שהיה ידוע בכינוי לנין (Ленин), שהנהיג את מהפכת אוקטובר ב-1917 ברוסיה והקים את ברית המועצות. השם לנין גרם במשך שנים לא-רמלי מבוכה רבה.

א-רמלי כתב ספרות מגיל צעיר. ב-1970 הוא סיים את המכון הגבוה לאומנויות הבמה בקהיר, החל לכתוב מחזות ותוך זמן קצר הפך למחזאי מצליח ומבוקש, ולמחזאי המצרי היחיד המתפרנס מכתיבה בלבד, בניגוד למחזאים וסופרים אחרים במצרים אשר צריכים לעבוד בעבודה נוספת למחייתם.

יחד עם חברו ללימודים, מוחמד סובחי (محمد صبحي), הקים לאחר הלימודים תיאטרון שנקרא "סטודיו 80". המחזות לתיאטרון זה נכתבו על ידי לנין א-רמלי, ומוחמד סובחי ביים אותם ושיחק בהם את התפקיד הראשי. כל המחזות שהועלו בתיאטרון הזה זכו להצלחה רבה ופרסמו את המוניטין של המחזאי הצעיר. א-רמלי היה מחזאי פורה, ולאחר שדרכי השניים נפרדו והתיאטרון נסגר כעבור כעשרים שנה, המשיך א-רמלי לכתוב, ולעיתים ביים בעצמו את מחזותיו. העבודה בתוך התיאטרון הגבירה את המודעות שלו למדיום התיאטרוני ואת יכולתו להתאים את כתיבתו למדיום זה.

רוב מחזותיו של א-רמלי היו קומדיות חברתיות וסאטיריות שלעיתים קרובות תקפו בעוקצנות כשלים חברתיים וחולשות אנושיות. כתיבתו של א-רמלי גרמה לקהל לצחוק ולחשוב בעת ובעונה אחת והפכה אותו למחזאי המצרי המצליח ביותר, הן בקרב הקהל והן בקרב קהל המבקרים, שברוב המקרים היללו ושיבחו אותו על מחזותיו, שמצד אחד עינגו את הקהל ומצד שני הכילו מסרים פוליטיים, חברתיים ואנושיים רציניים וחשפו ללא כחל ושרק את בעיות האדם המצרי והחברה המצרית המודרנית.

לנין א-רמלי כתב גם מחזות אבסורד ואוונגרד, סאטירות קצרות וטורים בעניינים שונים בעיתונות המצרית, בהם הוא לעיתים התפלמס עם מבקריו. בנוסף לכך הוא כתב גם תסריטי קולנוע וטלוויזיה, וכמה מהתסריטים שכתב הפכו לסרטים המצליחים ביותר בתולדות הקולנוע המצרי. א-רמלי כתב גם סיפורים קצרים ומערכונים.

בכתיבתו השתמש א-רמלי בהרמזים (אַלוּזְיות) לאירועים בהיסטוריה המצרית ולתופעות תרבותיות רבות, ובעיקר לשירים מצריים, שקטעים מהם, שהיו מוכרים לכל מצרי, שולבו כחלק מהטקסט.

א-רמלי נפטר ב-7 בפברואר 2020.

==מבחר ממחזותיו==
* 1981 - אתה חופשי (إنت حر)
* 1989 - ברוכים הבאים, אדונים (أهلا يا بكوات)
* 1989 - נקודת מבט (وجهة نظر)
* עטיפת התרגום לעברית, עיצוב: אינה ארואטי1991 - בערבית ברורה (بالعربي الفصيح)
* 1992 - סעדון המשוגע (سعدون المجنون). תורגם לעברית: סעדון המשוגע מאת לנין אלרמלי, תרגמו אברהם חכים וגבריאל רוזנבאום, תל אביב: הוצאת גמיר, 1998 
* 2001 - אדם וחווה (ادم وحوا)

==הועלו בישראל==
* 2016 - תיאטרון יפו העלה את המחזה סעדון המשוגע בעיבודו ובבימויו של יגאל עזרתי, בשיתוף בית הספר לאמנויות הבמה, מכללת סמינר הקיבוצים.

== קישורים חיצוניים ==
* גבריאל רוזנבאום, [https://www.haaretz.co.il/literature/2020-03-03/ty-article/.premium/0000017f-f6c5-ddde-abff-fee59ac80000 לא כל מי ששמו לנין הוא בהכרח קומוניסט], הארץ, מוסף תרבות וספרות, 6 במרץ 2020
* 
* [https://www.bibalex.org/libraries/presentation/static/El-Ramly_Lenin_ara_0808_ed2.pdf אודות לנין א-רמלי], ביבליותקה אלכסנדרינה 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצרים: תרבות
קטגוריה:מחזאים מצרים
קטגוריה:תסריטאים מצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1945
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2020
מלחמה ושלום (סדרה, 2016)

מלחמה ושלום (באנגלית: War & Peace) היא מיני-סדרת דרמה תקופתית בריטית ששודרה לראשונה בערוץ BBC One ב-3 בינואר 2016. הסדרה מבוסס על הרומן "מלחמה ושלום" מאת הסופר הרוסי לב טולסטוי. את התסריט כתב אנדרו דייוויס וביים טום הרפר. בארצות הברית שודרה הסדרה בארבעה חלקים החל מ-18 בינואר 2016 בערוץ A&E של רשת Lifetime ובערוץ ההיסטוריה. בתפקידים הראשיים מככבים פול דנו, לילי ג'יימס וג'יימס נורטון.

==תקציר עלילה==
הסדרה נפתחת ברוסיה של שנת 1805. לפני הצופים מוצגים פייר (פול דנו) נטשה (לילי ג'יימס) ואנדריי (ג'יימס נורטון), צעירים שאפתניים ממשפחות מיוחסות שרוצים למצוא משמעות לחייהם. פייר המגושם אך טוב-הלב, בן לא חוקי של אחד מעשירי רוסיה, רוצה לתקן את העולם. נטשה הנמרצת מחפשת אהבת אמת, ואנדריי הנאה והאצילי, מתוסכל מהשטחיות שבחברה ומחפש לעצמו מטרה נעלה.

באותה עת מתקרב נפוליאון עם צבאו לגבולות רוסיה. פייר, אנדריי ונטשה מגלים שחייהם של הרוסים עומדים להשתנות לבלי הכר.

==צוות השחקנים==
ב-28 בדצמבר 2014 פורסמו שמות השחקנים בסדרה.

===תפקידים ראשיים===

===תפקידי משנה===
* קייט פיליפס - ליסה בולקונסקיה
* אוליביה רוס - מדמואזל בוריין
* דייוויד קוויטר - טיקון
* בן לויד-יוז - הצאר אלכסנדר
* רורי קינן - ביליבין
* טרנס ביזלי - גנרל בניגסן
* קיט קונור - פטיה רוסטוב הצעיר
* פיפ טורנס - הנסיך בגרטיון
* גווילם פורה - שליש של נפוליאון
* לודג'ר פיסטור - גנרל מאק
* אדריאן רולינס - פלאטון קרטאב
* אוטו פארנט - פטיה רוסטוב
* קלואי פירי - ג'ולי קרגינה

==הפקה==
הסדרה הופקה בשיתוף פעולה בריטי אמריקאי. ב-18 בפברואר 2013 הודיע מנהל הטלוויזיה דני כהן שהסדרה הוזמנה ממנו ומנהל BBC Drama בן סטיבנסון. חברות ההפקה הן BBC Cymru Wales יחד עם The Weinstein Company, חברת Lookout Point ו-BBC Worldwide.

המפיקים בפועל של הסדרה הם פיית' פנהייל, ג'ורג' אורמונד, אנדרו דייוויס, סיימון ווהן, רוברט וולאק והארווי ויינשטיין. הבמאי הוא טום הרפר.

אתרי הצילומים של הסדרה היו ברוסיה, ליטא ולטביה. הצילומים נערכו במצלמות דיגיטליות מסוג Arri Alexa.

==שידור הסדרה==
בבריטניה שודרה הסדרה החל מ-3 בינואר 2016 בחמישה חלקים בני 60 דקות וחלק שישי בן 82 דקות, בערוץ BBC One.

בארצות הברית החלו לשדר את הסדרה ב-18 בינואר 2016 בשלוש רשתות במקביל: "A&E", "Lifetime" וערוץ ההיסטוריה.

בישראל שודרה הסדרה בערוץ yes Oh של yes החל מ-27 בפברואר 2016.

הסדרה שודרה גם בשוודיה (SVT), דנמרק (TV 2), נורווגיה (NRK), אסטוניה (ETV), יוון (OTE), ליטא (LNK), רוסיה (Channel One), סין (LeEco), טאיוואן (LeEco), הודו (Vuclip), קוריאה הדרומית (KBS ו-SK), הפיליפינים (ABS ו-CBN), בלגיה (BBC First), הולנד (BBC First), לוקסמבורג (BBC First) ופורטוגל (RTP).

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.bbc.co.uk/programmes/p039wcdk "מלחמה ושלום"] באתר ה-BBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית בריטיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בסנקט פטרבורג
קטגוריה:סרטים המבוססים על "מלחמה ושלום"
יאמנה

יאמנה, הידוע גם בשם יגאן, הוא אחד משבטי הילידים של דרום קונוס שבדרום אמריקה, שנחשב לעם הדרומי ביותר בעולם. השטח המסורתי שלו כולל את האיים מדרום האי הגדול של ארץ האש, וכיום כולל גם את כף הורן. הם היו שם במשך יותר מ-10,000 שנים.

במאה ה-19, בני השבט היו ידועים בתור פגויאנס על ידי העולם דובר האנגלית, אך מונח זה אינו בשימוש כיום מפני שהוא יכול להתייחס לכל העמים הילידים של ארץ האש. חלקם עדיין מדברים את שפת יאמנה אשר נחשבה שפה מבודדת; אמנם, רובם דוברי ספרדית. החל משנת 2012, כריסטינה קלדרון, המתגוררת בשטח צ'ילה, ידועה כדוברת האחרונה של שפת יאמנה בצורה שוטפת.

יאמנה היו נוודים מסורתיים, שהיו ציידים-לקטים. הם נסעו על ידי סירות בין האיים כדי לאסוף מזון: הגברים צדו אריות ים, ואילו הנשים צללו לאסוף רכיכות.

ברוב השבטים בעולם גובהם של האנשים הוא כ-180 סנטימטר בממוצע, אך גובהם של שבט היאמנה הוא כ-136 סנטימטר בממוצע. עורם מעט צהבהב ועינהם עגולות. רוב אנשי השבט אוהבים לענוד צמידים ושרשראות.

בני יאמנה נקראים גם הקאנוארוס, את רוב יומם הם מקיימים בבוציות, מכיוון שמגורם באיים המערביים של ארץ האש. הם שטים הרבה בשביל לדוג דגים ולאכול אותם. הם שטים בסירות באורך שישה מטר לרוב וחכות דייג מעץ. כלי הנשק שלהם הם: צלצלים, רמחים וסכינים. הצלצלים והרמחים עשויים מעץ ועצמות לוויתן. הסכינים עשויים מאבן צור. עם כלים אלו הם דגים ליוויתנים דגים וחיות מים. כיום חיים פחות מ-2000 אנשים בארץ האש כולה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אינדיאנים: שבטים
קטגוריה:ארץ האש
ג'יימי-לי קריוויץ

ג'יימי-לי קריוויץ (בגרמנית: Jamie-Lee Kriewitz; נולדה ב-18 במרץ 1998) היא זמרת ופעילה גרמנית. היא עלתה לגדולה אחרי הזכייה בעונה החמישית של the voice גרמניה.
ב -12 בינואר 2016, ג'יימי הוכרזה כאחד מעשרת המועמדים הסופיים עבור ייצוג גרמניה באירוויזיון .
וב -25 בפברואר 2016, היא נבחרה לייצג את גרמניה בתחרות האירוויזיון 2016 בסטוקהולם, שוודיה, עם סינגל הבכורה שלה, "Ghost", איתו סיימה במקום ה-26 (והאחרון) בגמר התחרות עם 11 נקודות בלבד - 10 נקודות מהקהל ונקודה אחת מהשופטים.

בשנת 2013, בהיותה בת 14, אימצה אורח חיים טבעוני. בשנת 2016, השתתפה בקמפיין של PETA לקידום אורח חיים זה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2016
קטגוריה:זמרים א-בינארים
קטגוריה:טבעוניות גרמניות
קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:זמרות פופ גרמניות
קטגוריה:נציגי גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1998
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1998
קולקטיבים מעבר לים

קולקטיבים מעבר לים}}
קולקטיבים מעבר לים (בצרפתית: Collectivité d'outre-mer) הם יחידות אדמיניסטרטיביות של צרפת שהוכרו בסעיף 74 של החוקה של הרפובליקה הצרפתית החמישית (1958) שעודכנה בשנת 2003. נכון להיום יש חמש טריטוריות שמוגדרות כקולקטיב. פולינזיה הצרפתית וואליס ופוטונה באוקיינוס השקט, סן ברתלמי וסן מרטן באיים הקריביים וסן-פייר ומיקלון ליד קנדה. הקולקטיבים הם חלק מצרפת מעבר לים.

בניגוד למחוזות מעבר לים, הקולקטיבים לא כפופים לחוק הצרפתי בלבד, אלא יש להם חוקים מקומיים שמאושררים על ידי הפרלמנט הצרפתי. אולם כחלק מהרפובליקה הצרפתית הם זוכים להגנה, ביטחון ואזרחות כמו כל אזרח וטריטוריה צרפתית אחרת. בנוסף, לכל קולקטיב נציג בפרלמנט הצרפתי שנבחר רק על ידי תושבי הקולקטיב. ולכל תושב הזכות להצביע בבחירות לנשיא צרפת וכן להצביע במשאלי עם.

==הקולקטיבים==
* - חמישה ארכיפלגים באוקיינוס השקט; איי החברה, איי מרקיז, איי טואמוטו, איי גמבייה ואיי אוסטרל. קולקטיב זה זוכה לאוטונומיה רחבה.
* - שני איים סמוכים לאי ניופאונדלנד בקנדה. עד שנת 1946 האיים היו קולוניות צרפתיות בין שנת 1946 ל-1976 האיים היו בסטטוס של טריטוריות צרפת מעבר לים. בין 1976 ל-2003 האיים היו מחוז מעבר לים. ומשנת 2003 הם בסטטוס של קולקטיב מעבר לים.
* - שלושה איים בדרום מרכז האוקיינוס השקט. קולקטיב זה ייחודי בכך שבשום שלב הוא לא התחלק לקומונות כפי שכל צרפת התחלקה. הקולקטיב מורכב משלוש ממלכות, אחת על כל אי שמרכיב את הקולקטיב, שבכל אחת מהן מבנה חוקתי ומערכת חוקים ייחודיים.
* - החצי הצפוני של האי סן מרטן באנטילים הקטנים. החצי הדרומי של האי סנט מארטן שייך להולנד.
* סן ברתלמי - אי בצפון האנטילים הקטנים.
* 50x50 פיקסלים קלדוניה החדשה- קבוצת איים בדרום־מערב האוקיינוס השקט.

עד שנת 2011 גם מיוט הייתה בסטטוס זה. אולם בעקבות משאל עם ושינוי המערך החוקתי, הסטטוס של מיוט השתנה למחוז מעבר לים.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת מעבר לים
קטגוריה:צרפת: גאוגרפיה
ארנרייך

ארנרייך הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני (בגרמנית: Ehrenreich, "נכבד"). בארצות דוברות גרמנית משמש גם כשם פרטי.

[קארל ארנרייך Carl Ehrenreich

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
אנדרה אמל

אנדרה אמל (בצרפתית: André-Henri Louis Hammel; 9 במאי 1894 – 9 בדצמבר 1965) היה פסיכיאטר וכומר פרוטסטנטי צרפתי, פעיל המחתרת הצרפתית במלחמת העולם השנייה. על פועלו להצלת יהודים בתקופת השואה הוענק לו התואר חסיד אומות העולם.

==קורות חיים==
אנדרה-אנרי-לואי אמל נולד בשנת 1894 בפריז כבנם של ז'ורז'-אנרי-אוגוסט אמל ושל אנרייט-אלפונסין-ז'רמן לבית איסטאש (Ustache).
אמל היה כומר פרוטסטנטי וכיהן בכנסיית "בית הנפש" (Foyer de l'Âme) בפריז בין השנים 1921–1931. בשנת 1930 הגיש עבודה לשם קבלת תואר דוקטור ברפואה הנושא פיזיולוגי-ביוכימי. בשנת 1931 התיישב ביישוב הקטן מלאסיז ביער קומפייאן (Compiègne), בתחום העיירה סן-ז'אן-או-בואה (במחוז אואז (Oise) בחבל או-דה-פראנס שבצפון צרפת) ופתח בו את "בתאני" (Béthanie) - אחד מבתי החולים הפסיכיאטריים הפרטיים הראשונים בצרפת. הוא היה בו זמנית פעיל חברתי ופוליטי, ונבחר לראשות העיירה סן-ז'אן-או-בואה.

על פועלו ואומץ לבו בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי.

לאמל ולאשתו נולדו חמישה ילדים. אחת מהן, אוולין סולרו , הייתה סוציולוגית וסופרת. בן אחד, מוריס, היה לכומר, בן אחר, ז'אן-פייר, היה מלוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית נגד הנאצים, מעוזריו של אנדרה מאלרו שנודע באותם ימים כ"קולונל ברז'ה" ומאוחר יותר היה מנהל של בית הספר שנודע כ"בית הספר האלזסי" בפריז. אחד מנכדיו של אנדרה אמל היה הספלאולוגי פרדריק אמל.

===פעילותו בתקופת השואה===
בין השנים 1942–1944 החביא אמל 11 יהודים בבית החולים שלו. היהודים הועברו אליו על ידי רשת מחתרתית פרוטסטנטית צרפתית שכללה את הפסטורים מארק בגנר וטייס, את ז'אק מורי ואחרים. אמל השיג עבור 11 היהודים - מגורשים מגרמניה וילד ממזרח אירופה - תעודות זהות מזויפות עם שמות נוצריים, והציגם כנוצרים פרוטסטנטים. בעתות סכנה - למשל, כאשר ביקרו חיילים גרמנים בבית החולים, לצורכי חיפוש יהודים או אשפוז, או בעתות הפצצות - היה מחביא את היהודים במרתף הבניין. אשתו של אמל, ז'ורז'ט לבית רוסטן (Roustain), בת של כומר שתמך בזמנו בדרייפוס, סייעה לו לטפל הן במטופלים האמיתיים והן ביהודים המסתתרים. היא מתה בפתאומיות מהתקף אסתמה בגיל 44. אמל נותר לבדו והמשיך לגדל את חמשת ילדיהם. למרות זאת לא נטש את המשימה שנטל על עצמו.

הוא הסתיר במוסד שלו גם כמה צנחנים מכוחות הברית.

==פרסים ואותות הוקרה==
*אות לגיון הכבוד של צרפת בדרגת אביר

==הנצחה==
בשנת 1996 הוכר אמל על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. אשתו ז'ורז'ט הוכרה אף היא בתור חסידת אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.ajpn.org/juste-Andre-Hammel-1397.html ביוגרפיה באתר AJPN] (איגוד האלמונים, חסידי אומות העולם והנרדפים בימי הכיבוש הנאצי ביישובי צרפת) 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
קטגוריה:פסיכיאטרים צרפתים
קטגוריה:כמרים פרוטסטנטים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1894
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1965