ד"ר נו (סרט)

ד"ר נו (באנגלית: Dr. No) הוא סרט ריגול משנת 1962 בבימויו של טרנס יאנג. זהו הסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד. את התסריט לסרט עיבדו ריצ'רד מייבאום, ג'והנה הארווד וברקלי מאתר על סמך הרומן "ד"ר נו" מאת איאן פלמינג. בסרט מככבים שון קונרי, אורסולה אנדרס, ג'וזף ויסמן וג'ק לורד. הסרט הופק על ידי הארי זלצמן ואלברט ברוקולי. בסרט, הסוכן החשאי ג'יימס בונד נשלח לג'מייקה כדי לחקור את תעלומת היעלמותו של סוכן חשאי בריטי אחר. החקירה מובילה אותו לבסיס התת-קרקעי של ד"ר יוליוס נו, שזומם לחבל בתוכנית החלל האמריקאית.

על אף שזהו הראשון מבין ספרי ג'יימס בונד שעובד לסרט קולנוע, "ד"ר נו" היה הספר השישי בסדרת הספרים של פלמינג, שהחלה ברומן "קזינו רויאל". הסרט מביא כמה אזכורים לשרשורים מספרים קודמים, וגם ספרים מאוחרים יותר בסדרה, דוגמת ארגון הטרור ספקטר, שלא הופיע בסדרת הספרים עד ל"כדור הרעם" משנת 1961. הסרט, שהופק בתקציב נמוך, זכה להצלחה כלכלית רבה. בעוד שהסרט זכה לתגובות מעורבות עם עלייתו לאקרנים, הוא צבר מוניטין לאורך זמן כאחד מהסרטים הטובים ביותר בסדרה. הסרט עובד לקומיקס ולאלבום פסקול כחלק מקידומו ושיווקו.

בסרט זה היו מאפיינים שהפכו לסימני ההיכר של ג'יימס בונד: המשקה המנוער אך לא מעורבב, האקדח האישי, המשפט "בונד, ג'יימס בונד" וכדומה.

==עלילה==
ג'ון סטרנגווייז, מפקד תחנת ה-MI6 בג'מייקה, נרצח יחד עם מזכירתו מרי, על ידי שלישיית מתנקשים המתחזים לעיוורים, ולאחר מכן נבזז ביתו. כאשר הידיעות על מותו של סטרנגווייז מגיעות ל-M, ראש ה-MI6, הוא פוקד על קצין המודיעין ג'יימס בונד לחקור את הנושא, ולקבוע אם הדבר קשור לשיתוף הפעולה של סטרנגווייז עם ה-CIA בפרשה הקשורה לשיבוש שיגורי הרקטות מקייפ קנוורל על ידי חסימה אלקטרונית. כאשר מגיע בונד לשדה התעופה בג'מייקה הוא נרדף על ידי אדם שטוען שהוא נהג שנשלח לאסוף אותו, אך בפועל הוא סוכן אויב שנשלח להרוג אותו. בונד הופך את היוצרות על הסוכן אך זה התאבד באמצעות נשיכת סיגריה שהכילה ציאניד. לאחר ביקור במטה הממשלה מבקש בונד מהמזכיר הראשי פלידל סמית' לקבוע פגישה עם מי שראו את סטרנגווייז בפעם האחרונה, ובכללם פרופסור דנט. מאוחר יותר מגלה בונד, במהלך ביקור בביתו של סטרנגווייז, קבלה מדנט ותמונה של סטרנגווייז עם קוורל, אדם שעוד קודם לכן עקב אחרי בונד עת יצא משדה התעופה. לאחר שבונד מתעמת עם קוורל הוא מגלה שהוא מסייע ל-CIA ומציג לבונד את הסוכן שלהם, פליקס לייטר, שגם הוא חוקר את פרשת מותו של סטרנגווייז.

לייטר מגלה לבונד שה-CIA איתר את אות שיבוש הרדיו לג'מייקה (שהייתה מושבה בריטית עד 1962), ושסטרנגווייז עזר לאתר את מקורו המדויק. קוורל מגלה שלפני הירצחו של סטרנגווייז אספו השניים דגימות מינרלים מאי בשם קראב קי, שהכניסה אליו אסורה. בונד מבקר את פרופסור דנט, מברר על הדגימות ועל האי, אבל הוא חושד בתשובותיו כשהוא טוען שהדגימות נבדקו כרגיל. בעקבות הפגישה נוסע דנט לאי כדי לפגוש את בעליו המתבודד, עבורו הוא עובד, כדי להודיע לו על ביקורו של בונד באי. דנט מנסה להרוג את בונד בעזרת נשיכת טרנטולה. עם זאת, בונד מצליח להרוג את הטרנטולה וטומן מלכודת לדנט. בונד הופך את היוצרות על שלושת המתנקשים ואז עוצר גם את מזכירתו המושחתת של סמית', מיס טארו. עם הגעתו של דנט תופס אותו בונד, מאיים לירות בו, חושף שהוא שיקר בעניין הדגימות הרדיואקטיביות ובעניין מעורבותו ברצח סטרנגווייז, ואז הורג אותו.

לאחר שבדק את הסירה של קוורל בעזרת מונה גייגר קובע בונד שסטרנגווייז כנראה חשד ששיבוש הרדיו הגיע מקראב קי, ולכן משכנע את קוורל לשלוח אותו לשם. למחרת, לאחר שהגיע לאי פוגש בונד בהאני ריידר, מקלטת צדפות. כששומרים חמושים מגיעים בסירה לוקחים איתם בונד וקוורל את ריידר ומתחבאים בביצה. עם רדת הלילה נתקלים השלושה בטנק להביור המחופש לדרקון כדי להרתיע את תושבי האי, והורג את קוורל. בונד וריידר נתפסים, נלקחים לבסיס נסתר ומטוהרים במהרה בשל העובדה שהביצה מזוהמת ברדיואקטיביות. לאחר שהובלו למגורים פרטיים שהוקמו עבורם הם מאבדים את הכרתם לאחר ששתו קפה מסומם.

לאחר ששבה הכרתם מלווים הזוג לארוחה עם הבעלים של הבסיס, ד"ר יוליוס נו: מדען סיני-גרמני בעל ידיים תותבות עקב חשיפה לקרינה רדיואקטיבית. בונד מגלה שד"ר נו היה חבר בכנופיית פשע סינית עד שגנב 10 מיליון דולר בזהב, וכעת הוא עובד עבור הארגון החשאי ספקטר. שיבוש הרדיו המנוהל על ידי ד"ר נו נועד לשבש את שיגור החלל של תוכנית מרקורי בקייפ קנוורל בעזרת קרן רדיו, שלדבריו יהווה הוכחה לכוחו של ספקטר. לאחר שבונד מסרב להצטרף לארגון פוקד ד"ר נו לקחת את ריידר מהארוחה ולהכות ולכלוא את בונד. עם זאת, בונד מצליח להימלט מתאו דרך פתח אוורור, ומתחזה לעובד בבסיס לפני שהוא חודר למרכז הבקרה שלו.

בונד מגלה שקרן הרדיו המתכוננת לשבש את השיגור מופעלת על ידי , ומעמיסה עליו עם תחילת השיגור. ד"ר נו מנסה לעצור את בונד אך נופל לבריכה ומת. בזמן שאנשי הבסיס מתפנים משחרר בונד את ריידר והשניים בורחים מהאי בסירה, רגע לפני שהבסיס נהרס. לייטר מוצא את הזוג בלב הים לאחר שהדלק בסירתם אזל, וגורר אותם למקום מבטחים על ידי ספינת הצי המלכותי, הגוררת את הסירה בעזרת חבל. בעוד ריידר מנשקת אותו בלהט משחרר בונד את החבל כדי לחבקה.

==צוות השחקנים==
*שון קונרי - ג'יימס בונד, סוכן חשאי בריטי בעל שם הקוד 007 המועסק על ידי ה-MI6.
*אורסולה אנדרס - האני ריידר, מלקטת צדפות המתפרנסת ממכירתם לסוחרים במיאמי.
**הדיאלוג המדובר של אנדרס דובב על ידי ניקי ואן דר זיל, וקול שירתה דובב על ידי . שתיהן לא קיבלו על כך קרדיט.
*ג'וזף ויסמן - ד"ר יוליוס נו, חבר הארגון ספקטר.
*ג'ק לורד - , חבר ה-CIA שנשלח ליצור קשר עם ג'יימס בונד בזמן שהותו בקינגסטון. זו הייתה הופעתו היחידה של לורד בתור לייטר.
*ברנארד לי - M, ראש ה-MI6.
*ג'ון קיצמילר - קוורל, איש מאיי קיימן שהועסק על ידי ג'ון סטרנגווייז כדי ללכת בסתר לקראב קי על מנת לאסוף דגימות סלעים; הוא גם עבד עם פליקס לייטר לפני הגעתו של בונד לג'מייקה.
*אנתוני דוסון - פרופסור דנט, גאולוג מקינגסטון העובד בחשאי עבור ד"ר נו.
*זנה מרשל - מיס טארו, מזכירתו של מר פלידל-סמית'. מאוחר יותר מתברר שהיא למעשה סוכנת כפולה שעובדת עבור ד"ר נו.
*יוניס גייסון - סילביה טרנץ', אישה הפוגשת בבונד במהלך משחק באקארה במועדון Le Cercle בלונדון.
*לואיס מקסוול - מיס מאניפני, מזכירתו של M.
*פיטר ברטון - מייג'ור בוטרויד, ראש ענף Q שנשלח על ידי M להחליף את האקדח של בונד. זו הייתה הופעתו היחידה של ברטון בתור Q.
*רג'ינלד קרטר - מר ג'ונס, עוזרו של ד"ר נו שנשלח לאסוף את בונד מנמל התעופה פליסדוס.
*איבון שימה - האחות לילי, סוהרת העובדת במפקדתו של ד"ר נו.
*מישל מוק - האחות רוז, סוהרת נוספת העובדת במפקדתו של ד"ר נו.
*מרגריט לווארס - אנאבל צ'ונג, צלמת העובדת עבור ד"ר נו ונשלחת לעקוב אחר בונד.
*לואי בלייזר - פלידל-סמית', המזכיר הראשי בבית הממשלה בקינגסטון.
*טימותי מוקסון - ג'ון סטרנגווייז, מפקד תחנת ה-MI6 בג'מייקה. נרצח על ידי עוזריו של ד"ר נו המתחזים לעיוורים.
**הדיאלוג של מוקסון דובב על ידי . שניהם לא קיבלו קרדיט.
חברים נוספים בצוות השחקנים כוללים את לסטר פנדרגאסט שגילם את חברו של קוורל, פאס פלר, ויליאם פוסטר-דייוויס בתור ניצב המשטרה דאף, דולורס קיטור בתור העוזרת האישית של סטרנגווייז, מרי טרובלוד, ואנתוני צ'ין בתור צ'ן, אחד מטכנאי המעבדה של ד"ר נו שאליו התחזה בונד. מופיעים בסצנה המתרחשת במועדון הלילה של פאס פלר. מילטון ריד, שמאוחר יותר שיחק בסרט "המרגלת שאהבה אותי", מופיע בסרט כאחד משומריו של ד"ר נו.

==הפקה==
במקור, איאן פלמינג כתב את "ד"ר נו" כמתווה טלוויזיוני עבור המפיק על מנת לקדם את תעשיית התיירות בג'מייקה. לאחר שהפרויקט ירד לטמיון החל פלמינג להיפגש עם המפיק הקנדי הארי זלצמן ולדון עמו על עיבוד קולנועי לספר. למרות שפלמינג לא העריץ את "" (שזלצמן היה ידוע בהפקותיהן), לאחר שצפה ב"מוצאי שבת ובוקר יום א'" מכר לו פלמינג את הזכויות על כל ספרי ג'יימס בונד פרט ל"קזינו רויאל" ול"כדור הרעם", תמורת 50,000 דולר. אך בתחילה התקשה זלצמן במימון הפרויקט. התסריטאי וולף מנקוביץ הכיר לזלצמן את אלברט ברוקולי, שרצה את הזכויות על ספרי ג'יימס בונד וניסה לקנות אותם מזלצמן. זלצמן לא רצה לעשות כן, ובמקום זאת הם הפכו לשותפים ליצירת הסרטים. מספר אולפני קולנוע בהוליווד לא רצו לממן את הסרטים, וטענו שהם "בריטיים מדי" או "מיניים באופן בוטה מדי". בסופו של דבר קיבלו השניים אישור מאת יונייטד ארטיסטס להפיק את הסרט כדי שיצא לאקרנים ב-1962. לצורך כך הקימו זלצמן וברוקולי את חברת ההחזקות דנג'אק ואת חברת ההפקות איון הפקות. השותפות בין ברוקולי לזלצמן נמשכה עד 1975, כאשר במהלך צילומי הסרט "האיש בעל אקדח הזהב" התגברו המתחים בין השניים והובילו לפילוג, וזלצמן מכר את מניותיו בדנג'אק ליונייטד ארטיסטס.

בתחילה רצו ברוקולי וזלצמן להפיק את הרומן השמיני בסדרה, "כדור הרעם" מ-1961, כסרט הראשון בסדרת הסרטים. אך הדבר לא נעשה עקב מחלוקת משפטית מתמשכת בין המחבר של התסריט, קווין מקלורי, לבין פלמינג. כתוצאה מכך בחרו ברוקולי וזלצמן ב"ד"ר נו".

שני המפיקים בחרו תחילה ב לביים את הסרט, אך הוא ביקש שכר גבוה מדי. בהמשך הם הציעו לגאי גרין, גאי המילטון, ואל גסט ו לביים את הסרט, אבל כולם דחו את ההצעה. לבסוף בחרו השניים בטרנס יאנג. ברוקולי וזלצמן חשו שיאנג יצליח לייצר רושם אמיתי מג'יימס בונד ולהעביר את מהות הדמות מהספר לסרט. יאנג הטיל בחירות סגנוניות רבות לדמותו של בונד שליוו אותה לאורך כל סדרת הסרטים.

המפיקים ביקשו מימון מיונייטד ארטיסטס, אבל האולפן ישלם רק מיליון דולר. מאוחר יותר סיפקה הזרוע הבריטית של יונייטד ארטיסטס 100,000 דולר נוספים כדי ליצור את סצנת השיא של הסרט שבה הבסיס של ד"ר נו מתפוצץ. כתוצאה מהתקציב הנמוך נשכר רק עורך סאונד אחד (בדרך כלל יש שני עורכי סאונד, אחד לאפקטים קוליים והשני לדיאלוגים), וחלקים רבים מהתפאורות יוצרו בדרכים זולות יותר, כאשר המשרד של M כולל ציורי קרטון ודלת מכוסה בניילון דמוי עור, עלות הבנייה של החדר בו פוגש פרופסור דנט את ד"ר נו הייתה רק 745 ליש"ט, והאקווריום בבסיס של ד"ר נו הכיל למעשה קטעי צילום מוגדלים של דגי זהב. יתר על כן, כאשר המנהל האמנותי גילה ששמו לא מופיע בקרדיטים, נתן לו ברוקולי עט מוזהב כפיצוי ואמר לו שהוא לא רוצה לבזבז כסף על יצירת הקרדיטים שוב.

===כתיבת התסריט===
ברוקולי שכר במקור את שירותיו של ריצ'רד מייבאום ושל חברו וולף מנקוביץ כדי לכתוב את התסריט לסרט, בין השאר בשל עזרתו של האחרון ביצירת השותפות בין ברוקולי לזלצמן. הם רצו לשכתב את דמותו של ד"ר נו מכיוון שהם ראו לא יותר מאשר "פו מנצ'ו עם ווי פלדה". טיוטה ראשונית של התסריט נדחתה מכיוון שהתסריטאים הפכו את הנבל, ד"ר נו, למרמוסט. מנקוביץ' פרש ומייבאום לקח על עצמו לכתוב גרסה שנייה לתסריט, שתתאים יותר לרומן. בסופו של דבר הוסר שמו של מנקוביץ' מהקרדיטים. ג'והנה הארווד ומחבר המותחנים ברקלי מאתר עבדו אז על התסריט של מייבאום. טרנס יאנג אמר שהארווד עזרה להתאים יותר אלמנטים לדמות בריטית. הארווד טענה שתסריטיה ל"ד"ר נו" ול"מרוסיה באהבה" עקבו מקרוב אחר הרומנים של פלמינג.

במהלך ההיסטוריה ארוכת השנים של הסדרה רק מעטים מהסרטים בה נשארו נאמנים באופן מהותי לחומר המקור שלהם; ל"ד"ר נו" יש קווי דמיון רבים לרומן והוא עוקב אחר העלילה הבסיסית שלו, אבל יש בו כמה השמטות בולטות. אלמנטים עיקריים מהרומן שחסרים בסרט כוללים את מאבקו של בונד עם דיונון ענק והבריחה מהמתחם של ד"ר נו בעגלת ביצות המחופשת לדרקון - למרות שהסרט השתמש בזה כהשראה מאחורי טנק הלהביור המחופש לדרקון שרודף אחרי בונד, האני וקוורל בביצה. אלמנטים של הרומן ששונו באופן משמעותי עבור הסרט כוללים שימוש בטרנטולה (שאינה ארסית) במקום נדל; המתחם הסודי של ד"ר נו מחופש למכרה בוקסיט במקום מחצבת גואנו; מזימתו של ד"ר נו לשבש את שיגורי החלל של נאס"א מקייפ קנוורל באמצעות קרן רדיו במקום לשבש את ניסויי הטילים של ארצות הברית באי טרקס; שיטת הריגתו של ד"ר נו על ידי הפלתו לבריכת המים בכור במקום קבורתו מתחת למגלש של גואנו, והכנסתו של הארגון ספקטר, ארגון שלא הוצג בספרי ג'יימס בונד עד "כדור הרעם". הצגת השיבושים של ד"ר נו בשיגורי נאס"א נוספה בשל התפיסה שארצות הברית מפגרת אחרי ברית המועצות במרוץ לחלל. בנוסף, למרות שסדרת הסרטים תהיה קשורה למלחמה הקרה, זלצמן וברוקולי הציגו את ספקטר כתחליף לברית המועצות כדי להימנע מלהגיב על המצב הפוליטי הבין-לאומי. רכיבים שנעדרים מהרומן אך נוספו לסרט כוללים את הצגת דמותו של בונד בקזינו, הצגת המאהבת של בונד סילביה טרנץ', סצנת הקרב עם מר ג'ונס, סצנת הקרב עם קוורל והצגתו, הפיתוי של מיס טארו, הצגת בעל בריתו של בונד מה-CIA פליקס לייטר, הצגת שותפו של ד"ר נו לפשע פרופסור דנט ושיטת ההריגה השנויה במחלוקת של ד"ר נו.

לעיתים מכניסים פרקים ברומן הנשמרים בנרטיב המשתנה של הסרט אלמנטים אבסורדיים לעלילתו. בריחתו של בונד מתא מעצרו למשל, שבמקור נחשבה לתחבולה של ד"ר נו כדי לבחון את מיומנותו וסיבולתו של בונד, הופכת לפריצה אותנטית בסרט. עם זאת, לתכונות הנישאות ממסלול המכשולים שעובר בונד ברומן, כמו שטף המים ומשטח הצריבה, אין הצדקה הגיונית בתסריט. אי התאמות אלו חזרו על עצמן בסרטים הבאים בסדרה.

===ליהוק===
====ג'יימס בונד====
בתחילה ביקשו ברוקולי וזלצמן מקרי גרנט לגלם את ג'יימס בונד, אך הם נטשו את הרעיון מכיוון שגרנט התחייב לסרט עלילתי אחד בלבד ולא לכמה סרטים. בעקבות זאת החליטו המפיקים לבקש משחקן אחר שיגלם את הדמות. ריצ'רד ג'ונסון טען שהיה הבחירה הראשית של הבמאי טרנס יאנג, אבל הוא דחה את ההצעה משום שכבר היה לו חוזה עם מטרו גולדווין מאייר. שחקנים נוספים שקיבלו את ההצעה היו פטריק מקגוהן, דייוויד ניבן (שמאוחר יותר יככב ב"קזינו רויאל") ורוד טיילור.

ישנם מספר סיפורים אפוקריפיים לגבי מי איאן פלמינג רצה אישית שיגלם את הדמות. לפי הדיווחים פלמינג העדיף את השחקן ריצ'רד טוד. בנו החורג של פלמינג, פול מורגן, טוען שאביו העדיף את . באוטוביוגרפיה שלו טען ברוקולי שרוג'ר מור נשקל כבר אז כשחקן פוטנציאלי שיגלם את הדמות, אבל הוא נחשב "צעיר מדי, אולי בעל גוון יפה מדי". באוטוביוגרפיה של מור הוא טען שמעולם לא פנו אליו לגלם את דמותו של בונד עד 1972, עבור "חיה ותן למות".

בסופו של דבר פנו המפיקים אל שון קונרי בן ה-31 שיגלם את הדמות לחמישה סרטים. לעיתים קרובות נטען שקונרי זכה בתפקיד לאחר שניצח בתחרות שנערכה כדי "למצוא את ג'יימס בונד". על אף שהטענה אינה נכונה, התחרות עצמה אכן נערכה ושישה פיינליסטים נבחרו ונבדקו על ידי ברוקולי, זלצמן ופלמינג. הזוכה בתחרות היה דוגמן בן 28 בשם פיטר אנתוני, שלפי ברוקולי היה בעל איכות כמו זו של גרגורי פק, אולם אנתוני לא הצליח להתמודד עם התפקיד. לאחר שיצא מפגישה אליה הוזמן כדי לפגוש את ברוקולי וזלצמן, הבחינו האחרונים בהליכתו של קונרי אל מכוניתו והסכימו ללא כחל וסרק שהוא האדם המתאים לגלם את הדמות. לאחר הבחירה בקונרי הכיר לו טרנס יאנג את המסעדות המפוארות, בתי הקזינו והנשים בלונדון. ליהוקו של קונרי לתפקיד הוכרז ב-3 בנובמבר 1961.

בתחילה לא היה פלמינג מרוצה מבחירתו של קונרי לתפקיד, אך לאחר שבכורת הסרט נחלה הצלחה רבה שינה את עמדתו. עם זאת, שון קונרי גילם את תפקידו ברצינות וכמעט נהרג בסצנת מרדף מכוניות.

====צוות השחקנים המשני====
ג'ולי כריסטי נחשבה לשחקנית אפשרית שתגלם את נערת הבונד הראשונה, האני ריידר, אך הרעיון נזנח מכיוון שהמפיקים חשו שהיא איננה מספיק חושנית. נדחתה גם היא בשל חוסר ניסיונה כשחקנית ו נדחתה בשל היותה צעירה מדי. שבועיים בלבד לפני תחילת צילומי הסרט נבחרה אורסולה אנדרס לגלם את דמותה של ריידר לאחר שהמפיקים ראו תמונה שלה שצולמה על ידי בעלה של אנדרס דאז, . קירק דאגלס שכנע את אנדרס להיענות בחיוב להצעה לגילום הדמות במהלך מסיבה שערך דרק. עקב מבטאה הגרמני הכבד של אנדרס, דובבו המפיקים את דמותה. קול דיבורה דובב על ידי ניקי ואן דר זיל וקול שירתה על ידי . איאן פלמינג רצה שחברו נואל קאוורד יגלם את דמותו של האנטגוניסט הראשי בסרט, יוליוס נו, אך קאוורד השיב להצעה: "לא! לא! לא!". פלמינג חשב שבן דודו החורג, כריסטופר לי, יהיה מועמד טוב לגילום הדמות, אם כי בעת שפלמינג התכוון להציע אותו למפיקים, הם כבר בחרו בג'וזף ויסמן לגלם את הדמות. הארי זלצמן בחר בוויסמן בזכות הופעתו בסרט "סיפור בלשי" משנת 1951 והוא אופר באיפור מיוחד כדי לעורר את המורשת הסינית של הדמות. השחקן השוודי מקס פון סידוב קיבל גם הוא הצעה לגלם את הדמות, אך דחה אותה. מאוחר יותר גילם את דמותו של ארנסט סטאברו בלופלד ב"לעולם אל תאמר לעולם לא".

ג'ק לורד נבחר לגלם את דמותו של פליקס לייטר, על אף שהוא לא מופיע ברומן. זו הייתה הופעתו היחידה של לורד בתור לייטר, שכן הוא ביקש העלאה בשכרו וחיוב טוב יותר כדי לחזור לגלם את לייטר ב"גולדפינגר", אז הוחלף בידי .

צוות השחקנים כלל גם מספר שחקנים שיהפכו בעתיד לעמודי התווך של הסרטים העתידיים, דוגמת ברנארד לי, שגילם את M במשך עשרה סרטים נוספים בסדרה, ולואיס מקסוול, שגילמה את מזכירתו של M מיס מאניפני בארבעה עשר סרטים בסדרה. מקסוול קיבלה את התפקיד לאחר שהחלה לחפש תפקידים בקולנוע כדי לפרנס את משפחתה כאשר בעלה פיטר מאריוט לקה בהתקף לב חמור והיה שרוי בסכנת מוות. לי נבחר בשל היותו "דמות אב טיפוסית" ומקסוול לאחר שפלמינג חשב שהיא מתאימה לתיאור שלו את מיס מאניפני. למקסוול הוצע בתחילה לבחור בין התפקיד של מיס מאניפני לבין זה של סילביה טרנץ', והיא בחרה במיס מאניפני מכיוון שלדעתה התפקיד של טרנץ', שכלל הופעה בלבוש לא צנוע ומיני מדי. יוניס גייסון לוהקה לתפקיד סילביה טרנץ' ותוכנן שהדמות תהיה בת זוגו של בונד לאורך שישה סרטים, על אף שהופיעה רק בסרט זה ובזה שבא אחריו, "מרוסיה באהבה". את התפקיד העניק לה הבמאי טרנס יאנג, שעבד איתה בסרט קודם שביים והציע לה את התפקיד. יאנג אמר לה "את תמיד מביאה לי מזל בסרטים שלי", אם כי סיבה נוספת לליהוקה לתפקיד הייתה דמותה החושנית. תפקיד אחד שלא ניתן לשחקן עתידי קבוע היה מייג'ור בוטרויד, ראש ענף Q, שניתן לפיטר ברטון. ברטון לא יכל לגלם את הדמות בסרט הבא, "מרוסיה באהבה", והוא הוחלף על ידי דזמונד לואלין.

אנתוני דוסון, שגילם את דמותו של פרופסור דנט, פגש את טרנס יאנג בעת שעבד כשחקן תיאטרון בלונדון, אבל עד לצילומי הסרט עבד דוסון כטייס ומרסס אווירי בג'מייקה. בהמשף גילם דוסון גם את דמותו של ארנסט סטאברו בלופלד, ראש ארגון ספקטר, בסרטים "מרוסיה באהבה" ו"כדור הרעם", אף על פי שפניו מעולם לא נראו בסרטים וקולו דובב על ידי השחקן האוסטרי , שלא קיבל על כך קרדיט. זנה מרשל, שגילמה את דמותה של מיס טארו, נמשכה בעיקר על ידי האלמנטים ההומוריסטיים של התסריט, ותיארה את דמותה כ"אישה פתיינית קטנה ומושכת, ובו בזמן הייתי מרגלת, אישה רעה". התפקיד נועד במקור למרגריט לווארס, לשנת 1961 שעבדה בנמל התעופה בקינגסטון, אך היא דחתה אותו בשל דרישותיו.

===צילום הסרט===
הסרט מתרחש בלונדון, ג'מייקה ובקראב קי, אי בדיוני ליד ג'מייקה. שלב הצילומים החל בנמל התעופה פליסדוס בקינגסטון ב-16 בינואר 1962. הצילומים נערכו גם כמה מטרים מאחוזתו של פלמינג, גולדן איי, והוא צפה בקביעות בצילומי הסרט עם חבריו. צילומי הלוקיישן נערכו בעיקר ב וסצנות נוספות צולמו ברצועת ובפורט רויאל שבסנט אנדרו . ב-21 בפברואר עזב צוות ההפקה את ג'מייקה עקב שינוי במזג האוויר. חמישה ימים לאחר מכן החלו הצילומים ב שבבקינגהאמשייר, אנגליה, עם סטים שעוצבו על ידי , שכללו את בסיסו של ד"ר נו, תעלת האוורור וחלקו הפנימי של מטה ה-MI6. התקציב הראשוני של אדם עבור הסרט כולו היה רק 14,500 ליש"ט (390,728 ליש"ט במונחים של שנת 2023), אבל המפיקים השתכנעו לתת לו עוד 6,000 ליש"ט נוספים מכספם.

ב-30 במרץ 1962, לאחר 58 ימי צילום, הושלם שלב הצילומים העיקרי.

הסצנה שבה טרנטולה מטפסת על גופו של בונד צולמה בתחילה על ידי הצמדת מיטה לקיר שמעליה הונח שון קונרי, כשמגן זכוכית מפריד בינו לבין הטרנטולה. יאנג לא אהב את התוצאות הסופיות ועל כן שולבו הסצנות בצילומים חדשים שבהם הטרנטולה מטפסת על גופו של הפעלולן . סימונס, שלא קיבל על כך קרדיט בסרט, אמר כי הסצנה הייתה הפעלול המפחיד ביותר שביצע אי פעם.

==הפקה והפצה==
הסרט צולם בלונדון, הממלכה המאוחדת ובקינגסטון, ג'מייקה. הצילומים החלו ב-16 בינואר 1962 והסתיימו ב-30 במרץ באותה השנה. התקציב הראשוני תוכנן להיות 14,500 לירות שטרלינג (278,974 ליש"ט בערכי 2017), אך עלותו הסופית הייתה למעלה מ-20,000 ליש"ט.

מייד בסוף 1961 החלו אולפני יונייטד ארטיסטס לקדם קמפיין שיווקי לקראת הסרט, והפצת דמותו של בונד.

בכורת הסרט התקיימה ב-5 באוקטובר 1962 בביתן לונדון שבלונדון. הסרט הופץ לשאר הממלכה המאוחדת בשלושת הימים שלאחר מכן. הבכורה באמריקה הצפונית התקיימה ב-8 במאי 1963 בכ-450 בתי קולנוע במערב התיכון ודרום-מערב ארצות הברית. ב-29 במאי הגיע הסרט לניו יורק וללוס אנג'לס.

עם יציאתו של הסרט הוא קיבל תגובות מעורבות. הסרט זכה לגינויים מצד קריית הוותיקן בגלל אכזריותו של בונד והתוכן המיני בסרט, בעוד הקרמלין טען כי "בונד הוא התגלמות הרוע הקפיטליסטי". שתי הביקורות העלו את המודעות לסרט בקרב הקהל.

מבחינה מסחרית, הסרט הפך לסרט החמישי הרווחי ביותר בבריטניה והצליח מסחרית גם בשאר אירופה.

==אזכורים בטלוויזיה הישראלית==
* בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!" נעשתה גרסה פרודית על ד"ר נו. הד"ר שגולם שם על ידי מוני מושונוב היה מדען מרושע שעסק בבוטניקה.
* בתוכנית הטלוויזיה "מתי בלש מתמטי" שמו של הנבל בסדרה היה "ד"ר לא" (שם מעוברת של ד"ר נו) וגולם שם על ידי דובי גל.

==קישורים חיצוניים==

* : "הגיבור הכל־יכול אינו מתקבל על הדעת כלל...השחקן הצעיר שון קונארי אינו מניח את הדעת כלל."
* 

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*
*
*
*
*
*
*
*
*
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1962
קטגוריה:סרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:סרטי פעולה בריטיים
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה הסרטים הבריטיים הטובים ביותר