OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סוזי איימיס

סוזן אליזבת' "סוזי" איימיס (אנגלית: Susan Elizabeth "Suzy" Amis; נולדה ב-5 בינואר 1962) היא שחקנית עבר ודוגמנית עבר אמריקאית. התפרסמה בסרטים "החשוד המיידי", "טיטניק", "ספירה לאחור" ו"הבלדה על ג'ו הקטנה".

== ביוגרפיה ==
איימיס נולדה באוקלהומה סיטי לבעלים של חברת בנייה והיא אחת משישה ילדים. החלה את דרכה כדוגמנית בחברת הדוגמנות "פורד" לפני שהופיעה בסרטה הראשון "פנדנגו" לצידם של בעלה הראשון השחקן סם רוברדס וקווין קוסטנר.

ב-1990 שיחקה לצידה של אומה תורמן בקומדיה "מקום בו נמצא הלב" בתפקיד קלואי, בתו של המומחה להריסת בנייני מגורים סטיוארט מק'ביין (דבני קולמן).
ב-1993 זכתה להערכה רבה ולמועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט על הופעתה במערבון "הבלדה על ג'ו הקטנה" בתור הבוקרת ג'וזפין מונאהאן.
ב-1994 הופיעה בסרט הפעולה "ספירה לאחור" בתור קייט, אשתו של המומחה משטרתי לחבלה ג'ימי דוב (ג'ף ברידג'ס).

ב-1995 שיחקה במותחן הפשע המוערך "החשוד המיידי", סרטו הראשון של בריאן סינגר, בתפקיד אדי פינרן עורכת הדין וחברתו של דין קיטון (גבריאל ביירן).

ב-1997 הכירה איימיס את הבמאי המפורסם ג'יימס קמרון על סט סרטו זוכה 11 פרסי האוסקר "טיטניק", בו שיחקה בתור ליזי, נכדתה של רוז קלברט (גלוריה סטיוארט). 

בשנת 1999 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "יום הדין" לצד אייס-טי. זה הסרט האחרון שאיימיס שיחקה בו ומאז לא המשיכה לשחק.

== חיים אישיים ==
בשנת 2000 נישאה לג'יימס קמרון, ולזוג נולדו שתי בנות ובן. בעת שהכירה את קמרון הוא היה נשוי לשחקנית לינדה המילטון, והם התגרשו לאחר שהמילטון גילתה שהוא מנהל רומן עם איימיס במהלך צילומי סרטם.
לאיימיס גם בן אחד מבעלה הראשון סם רוברדס, ב-2005 ייסדה ביחד עם אחותה בית ספר יסודי פרטי בלוס אנג'לס והיא משמשת כבעליו.

== פילמוגרפיה == 
* פנדנגו (1985)
* אורות הכרך (1987)
* בגדים פשוטים (1988)
* טיל גיברלטר (1988)
* טוויסטר (1989)
*איפה שהלב (1990)
*עשיר באהבה (1992)
*צפה בזה (1993)
* הבלדה על ג'ו הקטנה (1993)
* שתי גופות קטנות (1993)
* ספירה לאחור (1994)
*נאדג'ה (1994)
* החשוד המיידי (1995)
* האקס (1997)
* טיטניק (1997)
*עומד אחרון בנהר סאבר (1997) - סרט טלוויזיה 
* משימה בלהבות (1998)
* יום הדין (1999)

=== טלוויזיה ===

* מיאמי מחלק מוסר (1984)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:טבעוניות אמריקאיות
קטגוריה:טבעונים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
בוטאני

בוטאני (באנגלית: Botany) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).

==גאוגרפיה==
בוטאני ממוקם כ-10 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור גובל ממזרח בבנקסמדו ופייג'ווד, בצפון במסקוט, במערב בנמל התעופה הבינלאומי סידני ובדרום במפרץ בוטאני. 

==היסטוריה==
בשנת 1770 קפטן ג'יימס קוק הפליג לאוסטרליה, ועגן את הספינה "אנדוור" במפרץ בחוף המזרחי של היבשת. הבוטניקאים שהתלוו למסע, סיר ג'וזף בנקס ועוזרו דניאל סולנדר אספו דגימות צמחים במקום. ביומני קפטן קוק נקרא המפרץ לראשונה מפרץ סטינגריי, ולאחר מכן מפרץ הבוטניקאים, ולבסוף מפרץ בוטאני. האחוזות הראשונות נבנו לחוף המפרץ בתחילת המאה ה-19, והאזור החל לשגשג. בתחילה, יועד האזור להיות חקלאי, עם גנים ובוסתנים לגידול ירקות ופירות. בפועל, העסקים הבולטים היו דווקא בתי מטבחיים ותחנות כוח.

אחד מהפאבים הבולטים בפרוור הוא מלון ג'וזף בנקס, שפרט לבניין הפאב כלל גם גן חיות קטן ופארק שעשועים. הגן, שנבנה לראשונה ב-1850 שופץ ב-1988 ונפתח מחדש.

במהלך המאה ה-20 עבר קו חשמלית בין בוטאני ללה פרוז, כחלק מרשת קווי הרכבת הקלה בסידני. במהלך שנות השישים פורק השירות, והחליפו אותו אוטובוסים.
==תרבות==
בוטאני קרוב לנמל פורט בוטאני, ובשל כך חלק נרחב מהעסקים בפרוור עוסקים בשינוע סחורות ועיבוד חומרי גלם. מרבית בתי המגורים בפרוור בעלי שטח קרקע צמוד, ואינם רבי קומות. 

בפרוור פארק גדול אחד, גן ג'וזף בנקס, המורכב בחלקו משמורת טבע ביצתית שיובשה מתוך מי המפרץ. הגן כולל בתוכו גן חיות קטן וגן בוטני, כמו גם פסלים המייצגים את מסעו של בנקס עם קפטן קוק.

בבוטאני בית ספר ציבורי אחד הקרוי על שם הפרוור, וממוקם על דרך בוטאני.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120812023547/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=880 בוטאני באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Botany/Suburbs/16270 בוטאני באתר "Sydney Suburbs"] 

קטגוריה:פרוורי סידני
טובה ארן

טובה ארן (נולדה ב-1936) היא מחברת ספרי בישול ישראלית.

את אהבתה לבישול, ארן ספגה מסבתה, כשנהגה לסייע לה במטבח בהכנת החלות בימי חמישי ושישי. בתקופת מלחמת העולם השנייה היא התנתקה מאהבתה, אך לאחר שעלתה לישראל ותוך כדי הסתגלות לחייה במדינה החדשה וגידול בנה, היא חזרה אל אהבתה מילדות.

בשנת 1971 פתחה ביחד עם רפי ניצחון את חנות ה"צ'יק בר" שהתרכזה במטעמים העשויים מעוף, הודו ומוצרים נלווים שלהם.

ארן הקימה ומנהלת את מרכזי ההדרכה לאירוח ולתרבות המזון של תנובה ואסם משנת 1972. המרכז החל מהדרכות כלל ארציות של דיילות תנובה בערבי הדרכה והדגמה שנקראו "ערבי גבינה ויין" והצלחתם הרבה הובילה להקמת המרכז בתל אביב. ארן הדריכה בסדנאות לקישוטי מזון, והייתה בעלת טור קבוע במוסף "סגנון" במעריב.

==ספריה==
*ספר הבישול הביתי, הוצאת כתר, 1982
*הוד ועוד: מבחר תבשילי בשר הודו, הוצאת דביר כצמן, 1984
*קישוטי מזון, הוצאת מודן, 1985
*מאכלי חלב ועוד: מבחר תבשילי גבינה, עוגות ומנות אחרונות, 1986
*פלאי המיקרו-גל, הוצאת מודן, 1986
*תפוד ועוד: מבחר תבשילי תפוחי-אדמה, 1986
*דל כולסטרול: בבישול רגיל ובמיקרוגל, הוצאת מודן, 1987
*בשר ועוד: תבשילי בשר, עופות, דגים ועוד, 1987
*קישוטי מרציפן, הוצאת מודן, 1988
*עתיר סידן דל-כולסטרול, הוצאת מודן, 1989
*כל אחד יכול – אירוח בטעם טוב, הוצאת כנרת, 1993
*ירקות, ירקות, ירקות: סלטים ותוספות מירקות טריים ומבושלים, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 1993
*תפוח אדמה - למה מה: מבחר מתכוני תפוחי-אדמה, תבשילים ומאפים, 1996
*ועוד קישוטי מזון, הוצאת מודן, 1998
*מתכון לבריאות, 2001
*מאכלי החגים: תמונות מבית אבא, אוכל מבית אמא: ספר מאכלי העדות המסורתיים לשבת ולחגי ישראל כרך ב', הוצאת אורט פרסומים, הוצאת סטימצקי, 2003
*אפייה ביתית, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2005
*בישול ביתי דל כולסטרול, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2009
===עריכה===
*מבחר מתכונים ממרכזי ההדרכה לארוח ולתרבות המזון, תנובה, 1989
*מבחר מתכוני עמים: ממרכז ההדרכה לאירוח ולתרבות המזון, תנובה, 1991
*מתכונים לחג השבועות, תנובה, 1994
*ועוד מאכלי חלב: מבחר תבשילי גבינה, דגים ודברי מאפה, הוצאת מודן, 1995
*מיליון תפריטים: בספר בישול אחד, הוצאת קלסי-כנרת, 1996
*ספר הבישול בתנור מיקרו-גל liberty Sanyo / שרה לויאן, 2000
*עוד מיליון תפריטים, הוצאת קלסי-כנרת

==קישורים חיצוניים==
*
*
*[http://www.tnuvastory.co.il/inner.asp?id=158 מרכזי ההדרכה של תנובה], באתר תנובה
* 

===מתכונים===
*[http://www.mako.co.il/food-recipes/recipes_column-meat/Recipe-419b52f7818cf11004.htm קבב ביתי], באתר Mako 19 במרץ 2009
*[http://www.mako.co.il/food-recipes/recipes_column-desserts/Recipe-6df460192b7cf11004.htm לפתן משמש ותותים], באתר Mako 1 ביוני 2009
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברות ספרי בישול ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
כביש 258

כביש 258 הוא כביש אורך אזורי במזרח הנגב המקשר בין כביש 25 בדרום ובין כביש 31 בצפון. אורכו של הכביש הוא 22.4 ק"מ. הכביש משרת בעיקר נהגים הבאים מאזור דימונה לכיוון ערד או להפך, נהגים הנוסעים מערד לאילת וכן את עובדי מפעלי מישור רותם הסמוכים לקצהו הדרומי של הכביש.

==תוואי בכביש==
הכביש מתחיל בצומת צפית שעל כביש 25 (דימונה – סדום), מערבית למעלה תמר. בחלקו הדרומי, הכביש חוצה את מישור רותם תוך שהוא עובר ליד מפעלי מישור רותם, פוספטים ערד וכימיקלים ערד. צפונה משם הכביש עובר יותר במרחבים גליליים, והוא מסתיים בצומת חתרורים שבמעלה זוהר (כביש 31 – ערד – ים המלח), מזרחית לערד.

==צמתים לאורך הכביש==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!ק"מ
!שם
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 258 מדרום לצפון
|-
| align="center" | 0
| align="center" | צומת צפית
| align="center" | מישור רותם
| align="center" | 
|-
| align="center" | 1
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" | מישור רותם
| align="center" | כניסה למפעלי מישור רותם
|-
| align="center" | 1.5
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" | מישור רותם
| align="center" | כניסה למפעלי פוספטים ערד וכימיקלים ערד
|-
| align="center" | 3
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" | מישור רותם
| align="center" | כניסה למפעלי פוספטים ערד
|-
| align="center" | 22.4
| align="center" | צומת חתרורים
| align="center" | מצד חתרורים
| align="center" | 
|}

==ראו גם==
*כבישי ישראל

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הנגב: כבישים
קטגוריה:מועצה אזורית תמר: תחבורה
הוועד המרכזי של יהודי פולין

הוועד המרכזי של יהודי פולין (ביידיש: צענטראל קאָמיטעט פון די יידן אין פוילן; בפולנית: Centralny Komitet Żydów w Polsce או Centralny Komitet Żydów Polskich) היה הארגון שייצג את יהודי פולין במחצית השנייה של שנות ה-40, משלהי מלחמת העולם השנייה.

בתקופת המלחמה התפתחה התארגנות יהודית במהירות רבה בפולין המשוחררת, עוד לפני תום המלחמה בשטח פולין. בלובלין, המקום שבו היה המרכז הזמני של המדינה הפולנית החדשה, החלו להתקבץ שרידי היהודים מן השטחים המשוחררים, בקבוצות קטנות. אחד המשרדים הראשונים שקמו ליד "הוועד הפולני" היה "המדור לסיוע לאוכלוסייה היהודית".

בשנת 1944 הוקם 'הוועד המרכזי הזמני של יהודי פולין'. הרכבו הראשון היה: ד"ר שלמה הירשנהורן (יו"ר), ד"ר ראובן פלדשוה (בן-שם), מרדכי זונשיין ומנדל (מקס) קוסובר. אחר-כך צורפו אליו יונס טורקוב ואחרים. לאחר מכן, צורף גם הקומוניסט מארק ביטר. בארגון היו נציגים מהפלגים הציוניים, הקומוניסטים, הבונד, הפרטיזנים היהודים והדמוקרטים היהודים.

בנובמבר 1944, לאחר שד"ר אמיל זומרשטיין הסכים להתייצב בראש הוועד המרכזי, הוקם המוסד באופן פורמלי, תחת השם 'הוועד היהודי המרכזי הזמני'. לאחר הקמת הוועד, פורסמו הודעות על כך בעיתונות הפולנית, ויהודים מרחבי פולין הוזמנו ללובלין, וקיבלו כתבי מינוי שהסמיכום לפעול כחברי הוועד במקומותיהם. הנציגים קיבלו גם תמיכה כספית לנצרכים, בגדים לחלוקה וגיליונות לרישום שמות היהודים במקומותיהם.

כמוסד דמוקרטי, נקראו כל נציגי הוועדים המקומיים לוועידה בלובלין בנובמבר 1944, במטרה לבחור את הוועד המרכזי. הוועידה אישרה בלי הצבעה את הרכב הוועד שפעל לפני הבחירות. הוועד הקים מחלקות: חיפוש קרובים ורישום, עזרה רפואית, ילדים ונוער, עזרה במזון ובביגוד, פרודוקטיביזציה וייעוץ משפטי.

לאחר הוועידה הסכימה ממשלת פולין כי לא תיעשה מעתה שום פעולה בענייני היהודים בלי ידיעת הוועד.

בינואר 1945, עם שחרורה של ורשה, העתיק הוועד את מושבו אל הבירה ורשה.

הוועד המרכזי של יהודי פולין קידם תחייה כלכלית, חברתית ותרבותית של הקהילה היהודית בפולין בעידוד ממשלת פולין ובתמיכה מיהודי ארצות הברית. הוועד סייע להתיישבות יהודים במערבי פולין, בעיקר בשלזיה תחתית. הוועד סייע בחידוש חינוכם של ילדים יהודים ביידיש ובפולנית, וסייע לחקלאות ולתעשייה יהודית. הוועד סייע בהקמת מרפאות ובתי יתומים, בניסיון להתמודד עם צורכי ניצולי השואה, בהם בית הילדים באוטבוצק. 

הוועד סייע בהוצאה לאור של כתבי עת יהודיים ובהקמת תיאטראות ביידיש וארגוני תרבות. הוועד תמך ב.

==ראו גם==
* הקואורדינציה הציונית לגאולת ילדים יהודים

==קישורים חיצוניים==
* אנדז'יי ז'ביקובסקי, [http://www.jhi.pl/en/blog/107 הוועד היהודי המרכזי של יהודי פולין] , באתר המכון ההיסטורי היהודי בוורשה, 12 בנובמבר 2013 
* נטליה אלקסיון, 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות פולין
קטגוריה:ארגונים פוליטיים יהודיים
קטגוריה:ניצולי השואה באירופה (1945–1956)
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1944
חסידות מונסטריץ'

האדמו"ר הנוכחי ממונוסטריץ
חסידות מונסטריץ (ביידיש: מאניסטערישטשע) היא חסידות שפעלה בפודוליה (כיום בשטח אוקראינה), ענף מחסידות ליניץ. אבי השושלת היה רבי יהושע העשיל רבינוביץ, בן נינו של רבי גדליה מליניץ.

==תולדות החסידות==
רבי יהושע העשיל נולד בכ"ד באדר תר"כ לרבי יצחק יואל מקנטקוזבה. היה חתנו של דודו רבי פנחס מסוקלובקה. לאחר פטירת אביו בשנת תרמ"ה החל לכהן באדמו"רות באומן וב. כאביו לפניו, אף הוא סבל בברית המועצות ובשנת תרפ"ד היגר לארצות הברית. שם התיישב בבראונזוויל שבניו יורק. חיבר ספרים רבים ביניהם: "דברי יהושע" (על התורה), "תורת אבות" (על מסכת אבות) ו"נחלת יהושע". נפטר בכ"ו בניסן תרצ"ח

בניו היו רבי גדליהו אהרן ורבי יעקב משולם זושא. חתניו היו רבי יעקב יצחק ממקארוב-שיקגו, רבי שלום יוסף מטריסק-פרוסקורוב ו (בזיווג ראשון) רבי יחיאל גרטנר מלענטשנע.
* רבי גדליהו אהרן נולד בשנת תר"מ. היה חתנו של רבי ישראל שלום יוסף מבוהוש ובזיווג שני של רבי ברוך מאיר מאזרניץ (בנו של רבי מנחם נחום מלועוו). כיהן כאדמו"ר באומן ובקייב שם נהרג בפוגרומים בג' באב תרע"ט (שלושה באוגוסט 1919). דברי תורתו הודפסו בספר "זכר אהרן".
** בנו רבי יצחק יואל (ג' בטבת תרס"ט - כ"ד בחשוון תשמ"ז), חתנו של רבי יוסף תאומים, היגר לארצות הברית ולמד בישיבת רבי יצחק אלחנן ולאחר פטירת סבו בשנת תרצ"ח החל לכהן באדמו"רות.
*** בנו, רבי גדליה אהרן רבינוביץ', האדמו"ר הנוכחי עלה לישראל מארצות הברית והתגורר בעיר העתיקה ולאחר מכן ברמת שלמה, ושם קבע את בית מדרשו.
** בן נוסף היה הרב ברוך מאיר (כ"א טבת תרע"ב - ח' אלול תש"ס) רב בית הכנסת תפארת הגר"א בניו יורק.
* רבי יעקב משולם זושא נולד בשנת תרס"א. נישא לבת דודו הרבנית בילא בתו של רבי פנחס מקנטקוזבה. לאחר חתונתו היגר עם אביו לארצות הברית וכיהן כאדמור בפילדלפיה עוד בחיי אביו. לאחר מכן עלה לישראל והתגורר ברמת גן שם בנה את בית המדרש ״בית יעקב״, היה עורך שם את תפילותיו וכן ״טישים״ אליהם היו מגיעים בין היתר ראש עריית רמת גן אברהם קריניצי, היה מיודד עם גדולי הדור ביניהם הרב כהנמן ראש ישיבת פונוביז וכן גם עם ראשי ממשלה ושרים ביניהם לוי אשכול, משה דיין ובנימין מינץ . נפטר בשנת תשל"ב.
** בנו פנחס, היה מתמטיקאי, פרופסור במכון ויצמן והמתכנת הראשי של ויצק, המחשב הראשון בישראל. לאחר מות אביו המשיך הבן פנחס להנהיג את התפילות בשבתות ובחגים בבית המדרש ברמת גן.

==לקריאה נוספת==
* יצחק אלפסי, החסידות, תל אביב, הוצאת מעריב, 1977, עמ' 88.
* רבי גדליהו אהרן רבינוביץ', ערכי יהושע ירושלים תשנ"ו
==קישורים חיצוניים==
* [http://hebrewbooks.org/2121 תורת אבות] ספרו של רבי יהושע העשיל, באתר היברובוקס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:יהדות אוקראינה
קטגוריה:חסידות ליניץ
עוגת גלידה

עוגת גלידה ביתית עם [[טובלרון]]
עוגת גלידה היא גלידה המעוצבת בצורת עוגה או עוגה המכילה גלידה. השראה לרעיון עוגת הגלידה הוא הקינוח טרייפל, העשוי שכבות עוגה ורפרפת וקיים מאז הרנסאנס. 

בתקופה הוויקטוריאנית הוכן קינוח בשם "בומב" שכלל גלידה ופירות ועוצב בתבניות מרשימות. לעיתים בסיס הקינוח כלל עוגה או ביסקוויט. מתכוני עוגת גלידה הופיעו החל משנות ה-70 של המאה ה-19. בארצות הברית עוגות גלידה הן קינוח אהוד, ומיוצרות באופן תעשייתי על ידי יצרנים רבים. 

רבות מעוגות הגלידה המודרניות עשויות שכבות של עוגה וגלידה ולעיתים קרובות גם תוספות שונות בין השכבות או מעל העוגה (כגון קרם, קצפת) וקישוטי עוגה כגון שבבי שוקולד, פירות, פירורי עוגיות וכדומה.

==ראו גם==
* אלסקה אפויה

==קישורים חיצוניים==

* 
עוגת גלידה אמריקאית תעשייתית

עוגת גלידה
קטגוריה:גלידות
ג'וליו טרצי

ג'וליו טרצי
ג'וליו מריה טרצי די סנטה'אגתה (באיטלקית: Giulio Maria Terzi di Sant'Agata; נולד ב-9 ביוני 1946) הוא פוליטיקאי איטלקי, שכיהן כשר החוץ בשנים 2011–2013.

טרצי נולד בעיר ברגמו באיטליה. למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מילאנו. 

טרצי הוא דיפלומט מקצועי. כיהן עד למינויו לתפקיד שר החוץ, כשגריר איטליה בארצות הברית (2009–2010). קודם לכן כיהן כשגריר ארצו למוסדות האו"ם בניו יורק (אוגוסט 2008–2009). בשנים 2002–2004 כיהן טרצי כשגריר איטליה בישראל.

טרצי כיהן כשר החוץ של איטליה מ-16 בנובמבר 2011. ב-26 במרץ 2013 התפטר מתפקידו לאחר שהוחלט על הסגרת שני חיילים איטלקים המואשמים ברצח להודו, בניגוד לדעתו. ההתפטרות נעשתה כחודש לפני שהממשלה סיימה את כהונתה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מילנו
קטגוריה:שרי החוץ של איטליה
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים
קטגוריה:שגרירים בישראל
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירים באו"ם
קטגוריה:שגרירי איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1946
כביש 721

כביש 721 הוא כביש אזורי בכרמל המחבר את מחלף עתלית במערב עם צומת דמון במזרח דרך פארק הכרמל. אורכו של הכביש כ-11 ק"מ.

הכביש נסלל בשנת 1939 על ידי קבוצת התיישבות של תנועת הנוער "הבחרות הסוציאליסטית ממגדיאל" שהגיעה לח'ירבת שלאלה קבוצה זו הקימה לאחר מכן את קיבוץ בית אורן. בתקופת התיישבותם במקום סללו דרכים לכוון עתלית ולכוון הגבעה שנועדה להתיישבותם (תל זערור) שהפך לקיבוץ בית אורן.

חלק ניכר מהכביש עובר בתחום פארק הכרמל ובנחל אורן, ומאופיין בנופים מרשימים. הכביש מהווה דרך נופית. לאורכו של הכביש נמצאים האתרים הארכאולוגים מחצבות קדומים והאתר הארכאולוגי נחל אורן וחוות משמר הכרמל של רשות הטבע והגנים.

מכביש זה מסתעפות דרכי גישה ליערות הכרמל, קיבוץ בית אורן וגבעת וולפסון. כמו כן, עובר הכביש לצד כלא דמון.

קטע של כחצי ק"מ בכביש, בין צומת עתלית לצומת אורן, משותף עם כביש 4.

באסון הכרמל בשנת 2010, נלכד אוטובוס הסוהרים בכביש 721, בקטע שבין מחצבות קדומים לבין בית אורן. בספטמבר 2011 החלה בניית האנדרטה לזכר הנספים באסון הכרמל סמוך לכביש.

== מסלול הכביש ==
{| class="wikitable" border="1" cellpadding="1"
!ק"מ
!שם
!סוג מפגש
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" |כביש 721 ממערב למזרח
|-
| align="center" |0
| align="center" |מחלף עתלית
| align="center" |34x34 פיקסלים
| align="center" |עתלית
| align="center" |25x25 פיקסלים כביש 2, כביש 7110
|-
| align="center" |1.5
| align="center" |צומת אהרנסון
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |כפר סיטרין
| align="center" |25x25 פיקסלים כביש 4 (לכיוון דרום)
|-
| align="center" |2
| align="center" |צומת אורן
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |כפר סיטרין
| align="center" |25x25 פיקסלים כביש 4 (לכיוון צפון)
|-
| align="center" |6.5
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |פארק הכרמל
| align="center" |כניסה ליערות הכרמל
|-
| align="center" |8.5
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |בית אורן
| align="center" |כניסה לבית אורן
|-
| align="center" |9.5
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |פארק הכרמל
| align="center" |כניסה לכלא דמון
|-
| align="center" |11.5
| align="center" |צומת דמון
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |עוספיה
| align="center" |29x29 פיקסלים כביש 672
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://youtu.be/cCQ_QSpI8LU צילום נסיעה בכביש 721 ממזרח למערב]
מבט על המדרון הצפוני של [[נחל אורן מעל כביש 721. האתר הפרהיסטורי משתרע ממערת אורן, במרכז תחתית התמונה, למדרון שמשתפל ממנה. משמאל צומת עתלית]]

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הכרמל
קטגוריה:עספיא
קטגוריה:עתלית: תחבורה
קטגוריה:בית אורן
סטייק דיאנה

סטייק דיאנה או אומצה נוסח דיאנה הוא מאכל בשר בקר מהמטבח העילי. מאכל זה עשוי נתח בשר פילה המוגש ברוטב בו בושל. נהוג בסיום הכנת המאכל לשלהב את המאכל בברנדי (פלמבה) לעיני הסועדים.

המאכל קרוי על שם דיאנה אלת הציד מהמיתולוגיה הרומית.

הבשר מתובל בחמאה, שום ופלפל שחור, ומבושל ברוטב של חמאה, ציר בקר, בצלי אשקלון, שמנת ורוטב ווסטרשייר. בתום טיגון המאכל הוא מוגש לסועדים ברוטב הבישול, ולאחר שילהובו בברנדי.

==היסטוריה==
מקורו של המאכל אינו ברור. היסטוריוני מזון סבורים כי מדובר באומצה ברוטב פלפל ששולהבה. אנציקלופדיית לארוס גסטרונומיק מכנה את המאכל גם "סטייק בנוסח ארטמיס". פטרישיה סטיבנס בספרה "Rare Bits: Unusual Origins of Popular Recipes" מציינת כי מאחר שדיאנה היא גם אלת הירח נהוג להגיש לצד האומצה גם פרוסות טוסט בצורת חצי סהר.

הגרסה הקדומה ביותר של "רוטב דיאנה" (רוטב חמאה ופלפל) המופיע בספרי בישול, היא מתכון של אוגוסט אסקופייה משנת 1907. מתכון זה מכיל רוטב פלפל שחור בתוספת שמנת, כמהין וחלבון ביצה קשה.

פיתוח זה של רוטב הפלפל הפך נפוץ בארצות הברית בשלהי שנות ה-50 ובראשית שנות ה-60, ורק בתקופה זו החלה המנה להקרא על שם הרוטב. 

ג'יין ניקרסון, במאמרה "סטייק הראוי לשמו" (הניו יורק טיימס, 25 בינואר 1953) טוענת כי המנה הומצאה באחת משלוש מסעדות בעיר ניו יורק: מלון דרייק, מלון שרי-נת'רלנד או מסעדת קולוני. מקומות אלה נודעו באומצות שלהם, וטענו להמצאת המאכל. גם ספרה של ג'וליה צ'יילד על הבישול הצרפתי, משנת 1968 מכיל מתכון לסטייק פלפל משולהב (אך לא קוראת לו בשם זה).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.foodtimeline.org/foodmeats.html#steakdiane ההיסטוריה של המאכל, באתר Foodtimeline.org]

דיאנה
קטגוריה:פלמבה
סייברסקס

מין מדומה (בלעז: Cybersex, סייברסקס) היא פעילות מינית שבה מדומים יחסי-מין בין שני פרטנרים המשוחחים זה עם זה באמצעות האינטרנט (לרוב באמצעות תוכנות מסרים מיידיים וחדרי צ'אט), כשלפחות אחד מהצדדים מאונן, או משלב פנטזיה מינית. בניגוד לשיחות סקס טלפוניות הסייברסקס מתאפיין בכך שהוא מציע הרבה יותר אנונימיות.

סוג של זה פעילות מתקיים הן בהקשר של חוויה אינטימיות בין נאהבים מרוחקים והן בהקשר של שני זרים המבקשים להשיג פורקן. איכות המפגש בדרך כלל תלויה ביכולות המשתתפים המסוגלים במילותיהם לעורר תמונה מוחשית ודמיונית במוחם של המשתתפים.

== מאפיינים ==
סייברסקס מתקיים לרוב בחדרי צ'אט באינטרנט (כגון IRC) ובתוכנות מסרים מיידיים.

סוג זה של פעילות מינית הפך נפוץ בהדרגה החל משנות ה-90 הודות לעליה המסיבית בפופולריות של הנגישות לרשת האינטרנט ברחבי העולם. בעקבות כך הוקמו לאורך השנים חדרי צ'ט רבים אשר מתמקדים אך ורק בקירוב אנשים מכל רחבי העולם שרוצים לקיים סייברסקס.

סייברסקס שונה משיחה ארוטית בכך שהוא מציע הרבה יותר אנונימיות, המאפשרת למשתתפים להכיר אחד את השני בקלות רבה יותר. סייברסקס מתקיים לרוב בין בני זוג שהכירו רק באינטרנט. במקרים רבים, למשתתפים בסייברסקס יש ידע מועט הניתן לאימות (כולל מגדר) אחד על השני. עם זאת, מאחר שעבור רבים העניין העיקרי של הסייברסקס הוא הדמיה סבירה של פעילות מינית, ידע זה לא תמיד רצוי או הכרחי.

אף על פי שסייברסקס מבוסס במקור על שליחת מסרי טקסט, הפופולריות של מצלמות הרשת העלתה את מספר המשתתפים בסייברסקס אשר נוהגים להשתמש במצלמתם על מנת לחשוף את עצמם זה לזה ברשת בשידור חי.

== ראו גם ==
* שיחה ארוטית

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:אקטים מיניים
לורד פרוטקטור

אוליבר קרומוול, הלורד פרוטקטור של חבר העמים של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד
לורד פרוטקטור (באנגלית: Lord Protector) היה תוארו של העוצר בממלכת אנגליה, מיום ביטול המלוכה נעשה בפועל שימוש בתואר על ידי שליט הרפובליקה.

במקרה שהמלך הוא קטין היה נהוג למנות עוצר שהחזיק בתואר הלורד פרוטקטור של הממלכה. בהיסטוריה האנגלית היו חמישה עוצרים שנשאו בתואר הלורד פרוטקטור: ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד, המפרי, דוכס גלוסטר וריצ'רד, דוכס יורק כיהנו במשרה בזמן שלטונו של הנרי השישי. ריצ'רד, דוכס גלוסטר שימש במשרה בזמן שלטונו של אחיינו אדוארד החמישי, אותו הדיח מהשלטון לאחר מספר חודשים והמליך את עצמו. אדוארד סימור, דוכס סומרסט שימש במשרה בזמן שלטונו של אדוארד השישי, לאחר הדחתו, יורשו ג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד נשא בתואר הלורד נשיא המועצה. 

עם סיום מלחמת האזרחים האנגלית בתבוסת המלוכנים, הוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון וביטול המלוכה ב-1649, אנגליה נשלטה על ידי הפרלמנט האנגלי עד 1653. בשנה זאת אוליבר קרומוול פיזר את הפרלמנט והכריז על עצמו כשליט הרפובליקה ונשא בתואר "הלורד פרוטקטור" של חבר העמים של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד. באופן מעשי סמכויותיו היו כשל מלך ואף טקס מינויו למשרה היה זהה כמעט לטקס ההכתרה של מלכי אנגליה. עם מותו ב-1658 ירש אותו בנו ריצ'רד במשרה, אולם הוא חסר את יכולותיו הפוליטיות והצבאיות של אביו והיה חסר בסיס כוח משלו. שלטונו התמוטט לאחר מספר חודשים, וב-1659 הכריז שהוא מוותר על משרתו. כעבור שנה המלוכה הוחזרה וצ'ארלס השני עלה לשלטון. לאחר הרסטורציה הפרלמנט פסק שצ'ארלס השני היה מלך מזמן הוצאתו להורג של אביו ב-1649. במקרה היחיד בו היה צורך בעוצר מאז, בזמן שלטונו של ג'ורג' השלישי, ג'ורג', נסיך וויילס נשא בתואר הנסיך-העוצר.

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:משרות פוליטיות
קטגוריה:תארים
צ'ארלי דיי

צ'ארלס פקהאם "צ'ארלי" דיי (אנגלית: Charles Peckham "Charlie" Day; נולד ב-9 בפברואר 1976) הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי ומפיק טלוויזיה אמריקאי. מוכר בזכות הופעותיו בקומדיות "הולכים רחוק", "איך להיפטר מהבוס" וההמשך "איך להיפטר מהבוס 2" ובקומדיית המצבים "פילדלפיה זורחת".

==ביוגרפיה==
דיי נולד בניו יורק סיטי למרי, מורה לפסנתר ולפרופ' תומאס צ'ארלס דיי, פרופסור להיסטוריית מוזיקה.
למד ב"מכללת מארימאק" שבמסצ'וסטס.

==קריירת משחק==
התגלה בפעם הראשונה כשחקן אורח בסדרת הדרמה "משמרת שלישית" בתפקיד מיקי בוסקורלי אחיו של הדמות הראשית, שוטר משטרת ניו יורק מוריס בוסקורלי.

דיי פרץ לתודעה בשנת 2005 בתפקיד צ'ארלי קלי העובד בפאב האירי הכושל בקומדיית המצבים "פילדלפיה זורחת".
דיי הפיק את הסדרה ואף היה שותף לכתיבת למעלה מ-30 פרקים.

ב-2010 פרץ לזירה הקולנועית בסרט הקומדיה "הולכים רחוק" בתור דן חברו הטוב ושותפו לדירה של גארט (ג'סטין לונג).
ב-2011 שיחק דיי בתפקיד ראשי בקומדיה "איך להיפטר מהבוס" בתור דייל ארבוס העוזר של רופאת השיניים ד"ר ג'וליה האריס (ג'ניפר אניסטון). בשנת 2017 שיחק בקומדיה "מורים בהפרעה" לצידו של אייס קיוב.

בשנת 2018 עלתה קומדיית המצבים "הילדים המגניבים" ברשת FOX, בה דיי שימש כיוצר-שותף, מפיק בפועל ותסריטאי ראשי ואף שיחק בפרק אחד. בספטמבר אותה שנה החל לביים ולכתוב את סרטו הראשון "גן עדן של טעויות" בו גם ייקח חלק במשחק לצדם של קן ג'ונג, ג'ייסון סודייקיס ואחרים. הסרט יצא לאקרנים ב-12 במאי 2023. 

בשנת 2020 היה שותף להפקת וכתיבת הסדרה "Mythic Quest" ברשת אפל TV פלוס. 

בשנת 2023 דיבב את לואיג'י בסרט ההנפשה הממוחשבת "האחים סופר מריו - הסרט", המבוסס על זיכיון המשחקים "מריו" של חברת נינטנדו.

==חיים אישיים==
דיי נשוי משנת 2006 לשחקנית מרי אליזבת אליס המגלמת את "המלצרית", מושא האובססיביות של צ'ארלי (דיי), בסדרה פילדלפיה זורחת.

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===

*מרי ורודה (2000) - סרט טלוויזיה 
*סיפורי קמפ-פייר (2001)
*באד קומפני (2002) 
*אהוב את שכנך (2005)
*A Quiet Little Marriage (2008)
*הולכים רחוק (2010)
*איך להיפטר מהבוס (2011)
*בית ספר למפלצות (2013) - דיבוב 
*בית ספר למפלצות: מסיבת השנה (2013) - דיבוב 
*פסיפיק רים (2013)
*סרט לגו (2014) - דיבוב 
*איך להיפטר מהבוס 2 (2014) 
*חופשה בהפרעה (2015)
*זמן משפחתי (2016)
*מורים בהפרעה (2017)
*אני אוהבת אותך אבא (2017)
*פסיפיק רים: המרד (2018)
*מלון ארטמיס (2018)
*סרט לגו 2: החלק השני (2019) - דיבוב 
*מסיבת סוף העולם (2021)
*אני רוצה אותך חזרה <small>(אנ')</small> (2022)
*האחים סופר מריו - הסרט (2023) - דיבוב
*גן עדן של טעויות (2023) - גם במאי ותסריטאי
*Wildwood (TBA) - דיבוב

=== טלוויזיה ===
*בני משפחת מדיגן (2000)
*חוק וסדר (2001)
*משמרת שלישית (2004-2001)
*לואיס (2003)
*רינו 911 (2004)
*פילדלפיה זורחת (2005-הווה) - גם כמפיק בפועל וכתסריטאי
*ללא פיקוח (2012) - דיבוב 
*אבא אמריקאי (2012) - דיבוב
*היסטוריה שתויה (2014)
*הילדים המגניבים (2019-2018) - יוצר הסדרה, מפיק בפועל ותסריטאי
*באפקיס <small>(אנ')</small> (2023)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
סינג

סינג (סנסקריט: सिंह; "אריה") הוא שם נפוץ כשם אמצעי או שם משפחה המשמש בדרום אסיה, בעיקר בהודו. שימש במקור את הקשטרים ההינדים (הלוחמים והמלכים). משמש כשם משפחה או שם אמצעי של הסיקים וקהילות הינדיות כמו – ראג'פוטים, מאהרתים הג'טים, יאדבים ואהירים. בדרך כלל שם משפחה זה נמצא אצל זכרים.
במאה ה-16 "סינג" הפך לשם משפחה פופולרי בקרב הלוחמים הראג'פוטים.
הוא אומץ על ידי הסיקים בשנת 1699 בהתאם להוראות הגורו גובינד סינג; השימוש בסינג כשם משפחה הוא חובה עבור כל הזכרים הסיקים המוטבלים בלי קשר למיקומם הגאוגרפי או התרבות שלהם.
האקדמאי קומאר סינג סורש המנוח אמר כי שם המשפחה "סינג" שמשמש לציון קשר עם כוח וסמכות היה בשימוש ביהאר על ידי הזמינדארים כמו שם המשפחה "חאן" (Khan) אצל המוסלמים.
"סינג" התפתח בהדרגה ככותרת תורשתית כדי לשמש שם באמצע, המדגיש חיבורים למעמד של לוחם או של כיבוש, שם משפחה זה אומץ גם באופן נרחב על ידי קבוצות אחרות בהודו כמו הג'אטים והיאדבים.
עם זאת, זהו לא שימוש בלעדי וקבוצות רבות כולל קבוצות הינדיות וקסטות מתוזמנות כמו וישיה אימצו את השם "סינג" ללא שום מעמד לוחם או קשרים לזה.

קטגוריה:הודו: דמוגרפיה
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה הודיים
בית המהנדס

בית המהנדס והאדריכל ע"ש אלחנן פלס בתל אביב הוא מקום משכנה של אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל שהפכה ללשכת המהנדסים.

הבית נבנה על מגרש בשטח של 2239 מ"ר לפי תוכנית האדריכלים רוברט פרידמן ויוסף קלארווין. תוכניתם זכתה בפרס תכנון שיזמה אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בארץ ישראל (אאא"י). 

טקס הנחת אבן הפינה נערך ב-19 בפברואר 1935 במגרש מיוחד שהקצתה עיריית תל אביב במעמד האישים הנציב העליון לא"י סיר ארתור ווקופ, אנשי הסוכנות היהודית לארץ ישראל, אנשי הרבנות הראשית לארץ ישראל, אנשי הוועד הלאומי, ראש עיריית תל אביב הראשון מאיר דיזנגוף, נשיא אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בארץ ישראל וראש עיריית תל אביב ישראל רוקח ששימש אז כממלא מקום ראש עיריית תל אביב, ובמעמד הוועד המרכזי של האגודה.

בבית המהנדס פעלה ספריית האדריכלות הגדולה ביותר בישראל. באולם המרכזי במבנה הוצגו תחרויות תכנון והתקיימו הרצאות ודיונים, בהם בהשתתפות אדריכלים אורחים מחו"ל 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=rDxqTAmF3xA&list=PLABE18287CA2F3B02&index=4 אבן פינה לבית המהנדס, ינואר 1935], יומני כרמל
* [https://jfc.org.il/news_journal/27479-2/93454-2/ חנוכת בית המהנדס, ינואר 1938], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: בנייני משרדים
קטגוריה:הצפון הישן
קטגוריה:איגודים בישראל
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
קטגוריה:רחוב דיזנגוף
טרינידד וטובגו במשחקים הפאראלימפיים

טרינידד וטובגו השתתפה לראשונה ב בניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). המדינה שלחה משלחת פאראלימפית גם אל המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988), ומאז נעדרה מהמשחקים עד אל המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012). במשחקי החורף לא נטלה טרינידד וטובגו חלק מעולם. 

המשלחת הראשונה של טרינידד וטובגו למשחקים הפאראלימפיים בשנת 1984 כללה שמונה ספורטאים (שבעה גברים ואישה אחת), שהתחרו במקצועות האתלטיקה, שחייה והרמת משקולות. רייצ'ל מארשל, האתלטית היחידה במשלחת, הייתה גם לספורטאית היחידה שזוכה במדליה פאראלימפית. היא זכתה בשתי מדליות זהב באתלטיקה (בהטלת כידון והדיפת כדור ברזל) ובמדליית ארד נוספת בשחייה. 

אל אולימפיאדת הנכים הבאה, שהתקיימה בשנת 1988 שלחה טרינידד וטובגו משלחת של ארבעה ספורטאים (גברים בלבד), שלא זכו במדליה.

במסגרת המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) הצליחה המשלחת מטרינידד וטובגו לזכות שוב במדליות פאראלימפיות, כשאתלט אקים סטיוארט זכה במדליית הזהב בהטלת כידון (קטגוריה T42/T43/T44) עם שיא עולם של 57.32 מטרים, ובמדליית הכסף בזריקת דיסקוס עם תוצאה של 61.72 מטרים, שני רק לדייוויד בלייר האמריקאי שקבע שיא עולם בקטגוריה של 64.11 מטרים. גם האצנית ניושיה קיין זכתה במדליה פאראלימפית כשזכתה במדליית הארד בריצת 100 מטר (קטגוריה T43/44) עם תוצאה של 13.10 שניות.

==ראו גם==
* טרינידד וטובגו במשחקים האולימפיים
* טרינידד וטובגו במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:טרינידד וטובגו: ספורט
בצלצל

בצלצלים
בצלצל (שם מדעי: Allium cepa var. aggregatum, על פי האקדמיה ללשון העברית: "בְּצַלְצוּל" וגם "בָּצָל הַסָּרִיס"), הידוע גם בשמות "בצל אשקלון" ו"שאלוט", הוא צמח פורח, זן של בצל הגינה.

== אטימולוגיה ==
מקור הבצלצל באזור הסהר הפורה, ומשם הוא נדד למדינות הים התיכון מחד ומרכז אסיה מאידך. השם הלועזי "שאלוט" (הקיים בשפות אנגלית כ-"Shallot" וצרפתית כ-"échalote") הגיע מהמילה הלטינית "אסקלוניה" (escalonia), שנבעה משם העיר העתיקה אשקלון. על פי העדויות הבלשניות, השם "בצלי אשקלון" היה קיים בתקופת יוון העתיקה, וככל הנראה מרמז על כך שהיוונים ייחסו את מקור הבצל לארץ ישראל.

== מאפיינים ==
צמח הבצלצל בעל פקעת המורכבת ממקבץ, בדומה לשום. בהכנה למסחר פקעות הבצלצל מפורקות והשיניים הבודדות, כל אחת מהן בצלצל קטן, נמכרות בשווקים בנפרד. בשל ריכוז הסוכרים (המעניקים לו את הצבע הסגול) נחשב טעמו למעט מתקתק לעומת בצל הגינה.

הבצלצל משמש כרכיב מרכזי, הן כתחליף לשום והן כתחליף לבצל, במטבחים רבים ברחבי העולם. הוא פופולרי במטבח הצרפתי, במטבח ההודי ובמטבח התאילנדי.

== טקסונומיה ==
בעבר סווג כמין עצמאי (Allium ascalonicum), אך בעקבות מחקרים בוטניים הוא מסווג כיום כזן של בצל הגינה (Allium cepa).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1756
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:בצלים
מעשה נסים

עמוד השער של מהדורת אמסטרדם, 1696
"מעשה נסים" הוא אוסף של 25 אגדות וסיפורים עממיים יהודיים מהמאה ה-17. בספר ניתן למצוא הדים למאורעות היסטוריים בעיר ורמייזא (וורמס) שבגרמניה, ותיאורים של חיי החברה, הכלכלה, והדת בקהילה, שהייתה מן החשובות בקהילות אשכנז וקורותיה השפיעו על העולם היהודי הסובב אותה.

==אודות==
את סיפורי האוסף ליקט בשנת 1670 ר' יפתח יוזפא מנצפך (המכונה יוזפא השמש), שכיהן במשך כ-40 שנה כשמש (Schulklopfer) הקהילה היהודית בוורמס. יוזפא נולד בשנת 1604 בפולדה, ולמד בה עד 1623 אצל ר' פינחס הורביץ. באותה שנה נסע ללמוד בישיבה בוורמס אצל רבי אליהו לואנץ, מקובל נודע, וממנו שמע ככל הנראה כמה מהסיפורים אותם שיבץ מאוחר יותר בספרו. 

הספר נכתב על ידו בעברית, אך תורגם ליידיש על ידי בנו אליעזר, שהוציאו לאור לראשונה בשנת תנ"ו (1696) באמסטרדם. בעמוד השער נכתב: "דען עז ווערין דארינן פרצילט גרושי נסים ונפלאות אז גישעהן זיין אין ק"ק ווירמש" (=כי מסופרים כאן נסים ונפלאות גדולים שאירעו בק"ק ווירמש). הספר זכה להצלחה רבה, ועד לשנת 1788 יצאו לאור 9 מהדורות נוספות של הספר.

==תוכן==
הסיפורים באוסף מתארים לרוב יחסים חמים בין היהודים לבין חברי מועצת העיר, מול יחסים כעורים בין היהודים לבין האזרחים. רוב הסיפורים אינם שאולים מספרות קודמת או מהתלמוד והמדרש, אך יחד עם זאת, שולבו בו אגדות קודמות מספר חסידים, מעשה בוך, "שלשלת הקבלה" ומגילת אחימעץ. כמה מהסיפורים אף דומים לסיפורים שהיו נפוצים בסביבה הנוכרית, כגון הסיפור "מלכת שבא", שמכיל אלמנטים מהסיפור "הדייג ואשתו" ("Vom Fischer und seiner Frau"), בתוספת אלמנטים יהודיים ייחודיים.

חלק מהסיפורים שבו והופיעו בפולקלור היהודי לאורך השנים. על האגדה המספרת על אמו ההרה של רבי יהודה החסיד, שכמעט ונדרסה בידי גדוד חיילים שעבר בסמטה בוורמס עד שחמל עליה אחד מקירות הבתים ונבקע, כתב המשורר שאול טשרניחובסקי את הבלדה "קיר הפלא אשר בוורמייזה". לשון האגדה בספר:

האגדה נחתמת בשורה "על הנס הזה נמצא כתוב בספר שלשלת הקבלה", על אף שבספר שלשלת הקבלה אין כל אזכור לאם הרה, אלא מסופר בו על רבי יהודה החסיד עצמו שניצל. כיום מוכרת יותר גרסה נוספת ומאוחרת של האגדה, המייחסת את סיפור הנס לאמו של רש"י.

בהתבסס על ניתוח של סיפור רומנטי המובא בספר, אודות נערה יהודיה המתאהבת בנוכרי בוורמס, העלו החוקרים אדמיאל קוסמן ושלמה איידלברג סברה לפיה חלק מהסיפורים בספר היוו מעין תגובה לרעיונות מהסביבה הנוצרית שחדרו ללבם של צעירים יהודיים, כולל התייחסות למחזהו של ויליאם שייקספיר "הסוחר מוונציה".

== ראו גם ==
* קיר הפלא אשר בוורמייזה

==לקריאה נוספת==
הספר תורגם לעברית על ידי שלמה איידלברג, בתוספת מבוא נרחב ושני ספרים נוספים של ר' יוזפא שמש: מנהגים דק"ק וורמישא, פנקס דקהלת וורמישא:
* שלמה איידלברג, ר’ יוזפא שמש דקהילת וורמיישא: עולם יהודיה במאה הי"ז, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשנ"א.

==קישורים חיצוניים==
*[http://archive.org/details/MayseNisiamMaaseNissim סריקה של הספר], מהדורת אמסטרדם, באתר ארכיון האינטרנט
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פולקלור יידיש
קטגוריה:אגדות יהודיות
קטגוריה:ספרות יהודית של ימי הביניים
קטגוריה:ספרי המאה ה-16
קטגוריה:יהדות אשכנז
קטגוריה:יהדות וורמייזא (וורמס)
קטגוריה:נסים ביהדות
כביש 234

חציית גשר צאלים בעת שיטפון
כביש 234 הוא כביש אורך אזורי במערב הנגב הצפוני המוביל מצומת צאלים לצומת רעים שבעוטף עזה. אורכו כ-23.5 ק"מ.

== היסטוריה ==
הקטע שבין צומת צאלים ובין אורים נסלל בסוף שנות ה-50. הגשר האירי שנסלל בערוץ נחל הבשור, בסמוך לצומת צאלים, הוצף תדיר בשיטפונות בחורף וחסימת הכביש על ידי ההצפה הביאה לניתוק צאלים.

הקטע הקצר, כקילומטר אורכו, בין אורים ובין צומת אורים, נסלל רק לקראת סוף שנות ה-90.

הקטע שבין צומת אורים ובין צומת רעים נסלל בשנות ה-70 ומכונה לעיתים "כביש טל אור" בשל החווה החקלאית "טל אור" הנמצאת במחצית הדרך בקטע כביש זה. כביש זה נסלל כדי לאפשר לישובי חבל אשכול תנועה לכיוון באר שבע בזמן שנחל הבשור הציף את כביש הרעב בסמוך לגן לאומי אשכול. אמנם ב-1962 הוקם במקום גשר ביילי שכונה "גשר אברהם", אך גם גשר זה נהרס מספר פעמים בשיטפונות עזים ועל כן נסלל כביש 234 ככביש עוקף.

==צמתים לאורך הכביש==

{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!ק"מ
!שם
!סוג
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 234 מדרום לצפון
|-
| align="center" | 0
| align="center" | צומת צאלים
|align="center" align="center" | צאלים
| align="center" כביש 222
|-
| align="center" | 11.5
| align="center" | צומת ללא שם
|align="center" align="center" | אורים
| align="center" | כביש 2341
|-
| align="center" | 13
| align="center" | צומת אורים
|align="center" align="center" | אורים
| align="center" כביש 241
|-
| align="center" | 23.5
| align="center" | צומת רעים
|align="center" align="center" | רעים
| align="center" כביש 232
|}

==ראו גם==
* כבישי ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:עוטף עזה: תחבורה
קטגוריה:אורים (קיבוץ)
קטגוריה:רעים (קיבוץ)
קלאו מזרחי

קלאו מזרחי (שם מדעי: Anthracoceros albirostris) הוא מין של עוף טרופי בינוני במשפחת הקלאוניים.

הקלאו המזרחי הוא הקלאו הקטן ביותר החי באסיה אך גדול בגודלו יחסית לקלאויים ולטוקוסים האפריקניים; אורכו של זכר מגיע ל-55–60 ס"מ ונקבות אף קטנות יותר. מוטת הכנפיים בממוצע היא 23–36 ס"מ. אורכו של המקור 19 ס"מ בממוצע אצל זכר בוגר, וכ-16 ס"מ אצל נקבה בוגרת.

הקלאו חי ביערות גשם אך לעיתים, בשונה מרוב הקלאויים, הקלאו מבקר ביישובי אדם כדי לאכול פירות אך עדיין מבלה הרבה מזמנו ביערות הגשם. הפרטים ממין זה מקננים רק ביערות. תחום תפוצתו מתפרס על המדינות בנגלדש, הודו, בהוטן, ברוניי, קמבודיה, סין, אינדונזיה, לאוס, מלזיה, בורמה, נפאל, סינגפור ותאילנד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20151015185749/http://www.waza.org/en/zoo/choose-a-species/birds/kingfishers-hornbills-and-relatives-coraciiformes/anthracoceros-albirostris קלאו מזרחי], אתר האיחוד העולמי לגני חיות ואקווריומים
* [https://web.archive.org/web/20110706123732/http://www.forestry.sarawak.gov.my/forweb/wildlife/center/semeng/hbill/ophorn.htm קלאו מזרחי], אתר ליערנות
* [http://www.kicauburung.com/2008/08/oriental-pied-hornbill-anthracoceros-albirostris מידע על קלאו מזרחי] 
* [http://www.wildsingapore.com/wildfacts/vertebrates/birds/albirostris.htm קלאו מזרחי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' שו
קטגוריה:קלאוניים
קטגוריה:תאילנד: עופות
קטגוריה:נפאל: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1807
קטגוריה:עופות יערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
בנימין סלנט

בנימין ביינוש סלנט
מודעה שפרסם בנימין סלנט בעיתון [[הצפירה, 14 ביוני 1899, לגבי האתרוגים שהוא סוחר בהם]]
קברו של בנימין ביינוש סלנט, בהר הזיתים. לשם אביו צמוד התואר נ"י (נרו יאיר), כיוון שהיה עדיין בחיים בזמן מותו של בנו
בנימין ביינוש סלנט (תקצ"ח, סלנט, ליטא – י"ט בתשרי תר"ס, ירושלים) היה סוחר אתרוגים ארצישראלי ומהפעילים למען ההתיישבות היהודית בארץ ישראל במחצית השנייה של המאה ה-19. בנו של רבי שמואל סלנט, רבה של ירושלים.

==קורות חייו==
נולד בעיר סלנט בליטא, לרב שמואל סלנט – לימים רבה של ירושלים, ולטויבא בת הרב יוסף זונדל מסלנט.

כשנתמנה אביו למורה-הוראה בירושלים ועלה לארץ ישראל בשנת ת"ר-תר"א (הנסיעה ארכה חדשים אחדים בגלל המלחמה בין מוחמד עלי מושל מצרים ובין השולטן, שהפריעה לתנועת הספנות), העלה איתו את אשתו ואת בנו, בנימין. למד בתלמוד-תורה ובישיבת עץ חיים ונתחנך על ידי אביו שהיה רבה של העדה האשכנזית, ועל ידי אבי-אמו, שהיה מאבות תנועת המוסר. נשא לאשה את חנה שרה בתו של ר' יוזיל ליאון מסלנט.

שנים אחדות היה סמוך על שלחן חותנו והמשיך לעסוק בתורה, אך בהתאם לחינוך שקיבל מאביו ומאבי-אמו לא רצה להתפרנס מרבנות ולכן פנה אל המסחר והיה מראשוני סוחרי האתרוגים בארץ, ועסק בהפצתם בארץ וביצוא האתרוגים לארצות חו"ל. סלנט ושותפיו היו קונים את האתרוגים בעודם על העצים מפרדסי הערבים ומפרדסי המושבות החדשות בסוף הקיץ היה סלנט עובר ליפו ומסדר את המשלוחים לחו"ל. לסלנט ולשותפיו היה מעין מונופול על רוב המסחר של האתרוגים בארץ ישראל.

סלנט היה פעיל גם בהתיישבות היהודית החדשה בארץ ישראל. היה אחד משבעת מייסדי השכונה נחלת שבעה, ואחר כך השתתף ביסוד השכונות אבן ישראל, משכנות ישראל ומזכרת משה. היה מהשותפים להחברה לקניית אדמת יריחו בפעולותיה ליסוד המושבה פתח תקווה שנבנתה לבסוף במקום אחר. סלנט אף ניהל במשך כמה שנים את "מלון הרי יהודה" הוא ח'אן הדרכים הידוע בכניסה לשער הגיא.
שלט רחוב על שם בנימין סלנט בירושלים
נפטר בירושלים, בי"ט בתשרי תר"ס, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. קברו נמצא בסמוך לקבר אביו שנפטר תשע שנים אחריו. על שמו נקרא רחוב בשכונת נחלת שבעה.

== משפחתו ==
בנו הוא רבי צבי הירש סלנט, מראשוני שכונות אבן ישראל ומאה שערים, שהיה נשוי לגרונא לבית אטקין. בתו של ר' צבי הירש - טויבא, נישאה לרב יחיאל מיכל טוקצינסקי מנהל ישיבת עץ חיים. בן נוסף של ר' צבי הירש, נתן נטע, הוציא לאור "ספר זיכרון" על סבו הרב שמואל סלנט (ניו יורק תר"פ). עוד בן לר' צבי הירש הוא הרב ישעיה סלנט, שהיה מנהל לשכת הסעד וחבר ועד שכונת מאה שערים, מבוני השכונות גאולה וכרם אברהם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:משפחת סלנט
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:סלנט: אישים
קטגוריה:מייסדי נחלת שבעה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
סמינר בנות אלישבע

בנות אלישבע הוא סמינר חרדי לבנות בית יעקב. הסמינר ממוקם בשכונת רמות. בסמינר יותר מ-1750 תלמידות.

== היסטוריה ==
הסמינר הוקם ב-2002 על ידי הרב יעקב משה הלל כחלק ממוסדות חברת אהבת שלום, 

המנהל הרוחני היה הרב אהרון גולובנציץ עד לפטירתו בשנת ה'תשע"א. אחריו מונה [https://www.hamichlol.org.il/%D7%94%D7%A8%D7%91_%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C_%D7%92%D7%95%D7%90%D7%9C%D7%9E%D7%9F הרב ישראל גואלמן] לרב הסמינר, ולמנהלת מונתה גברת הדסה אוירבך (כלתו של רבי שלמה זלמן אוירבך).

== קווי יסוד ==
בתחילה היו בסמינר מבחני חוץ בלבד, אך עם השנים הוחלפו המבחנים בחלק מהמקצועות - לפי דרישת משרד החינוך ובאישורו של הרב אלישיב - לבחינות בגרות רגילות, רק במקצועות מתמטיקה ואנגלית במטרה לאשר רצף לימודי לכיתות יג יד בפיקוח משרד החינוך. 

בתיכון מושם דגש על לימודי מקצועות עיוניים ומקצועות טכנולוגיים, בסמינר נלמדים מקצועות ההוראה לצד לימודים להכשרה חלופית.

רמת הלימודים בתיכון ובסמינר גבוהה. בשנת 2021 נמנה בין עשרת בתי הספר ש 100% מתלמידיו בתחום החינוך הטכנולוגי זכאים להסמכה טכנולוגית.

בין המקצועות שלומדים בכיתות י"ג–י"ד נלמדים בין השאר הנדסאי אדריכלות, הנדסאי תוכנה, הנדסת אלקטרוניקה מחשבים, ראיית חשבון, ייעוץ מס, חשבות שכר, הנדסאי עיצוב מדיה, מוזיקה, חינוך מיוחד, היסטוריה וחקר קהילות ישראל, מתמטיקה, חשבונאות, עברית לשון, גיל הרך, לימודי ארץ ישראל, ועוד. 

התלמידות ממשיכות ללימודי שנה רביעית לתואר ראשון אקוויוולנט (דרגה 1) ככל מוסדות בית יעקב.

הסמינר שכן בעבר ברחוב רש"י בירושלים, ובשנת ה'תש"ף עבר לקמפוס חדש בשכונת רמות בעיר.
שמאל

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

בנות אלישבע
קטגוריה:ירושלים: מוסדות חינוך
קטגוריה:רמות אלון
איזבלה מאראגון

איזבלה מאראגון (בצרפתית: Isabelle d'Aragon; 1247 - 28 בינואר 1271) הייתה מלכת צרפת, רעייתו של פיליפ השלישי, מלך צרפת ואמו של פיליפ הרביעי.

==ביוגרפיה==
איזבלה נולדה בשנת 1247, לחיימה הראשון, מלך אראגון וליולאנטה מהונגריה, בתו של אנדראש השני, מלך הונגריה.

איזבלה נישאה לדופן צרפת בקלרמון-פראן וליוותה אותו במסע הצלב השמיני לתוניס. בשובם ממסע הצלב, והיא בחודש השישי להריונה עם בנם החמישי, נפלה מסוס ליד העיר קוזנצה שבקלבריה. היא ילדה ולד מת בלידה מוקדמת ונפטרה כעבור שבעה-עשר יום. בעלה נסע עם גופתה וקבר אותה בבזיליקת סן-דני. מצבת הקבר שלה חוללה ב-1793, במסגרת המהפכה הצרפתית יחד עם שאר מצבות המלכים.

==צאצאיה==
* לואי (1265–1276), הורעל, ככל הנראה בידי אמו החורגת, מארי מבראבנט
* פיליפ הרביעי (1268 - 1314), ירש את כסאו של אביו לאחר מותו
* רובר (1269–1271)
* שארל, רוזן ולואה (1270–1325), הרוזן הראשון מבית ולואה. אבי פיליפ השישי, מלך צרפת

==קישורים חיצוניים==

אילן היוחסין Arbre généalogique]]
* 

קטגוריה:נשות מלכים צרפתים
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-13
קטגוריה:צרפתים במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1248

קטגוריה:נפטרים ב-1271
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת סן-דני
התרדמה הגדולה

בוגארט ובאקול על סט הצילומים של הסרט, 1946
התרדמה הגדולה (באנגלית: The Big Sleep) הוא סרט אפל משנת 1946 בבימויו של הווארד הוקס, שנעשה על בסיס הספר "השינה הגדולה" מאת ריימונד צ'נדלר, שפורסם ב-1939. בסרט מככבים המפרי בוגרט, בתפקיד הבלש הפרטי פיליפ מרלו, ולורן באקול. את התסריט כתבו במשותף ויליאם פוקנר, לי ברקט וג'ולס פורטמן.

ב-1997 הוכרז הסרט בידי ספריית הקונגרס כסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.

==עלילה==
מרלו הוא רווק כבן שלושים ושמונה ובעברו היה בלש משטרה וחוקר במשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס. העלילה נפתחת כאשר מרלו נשכר על ידי גנרל סטרנווד הקשיש והחולה לטפל במקרה סחיטה המערב את בתו הצעירה, כרמן. עד מהרה מתברר למרלו שפרשת הסחיטה קשורה גם בראסטי ריגן, בעלה הנעדר של בתו הגדולה של הגנרל, ויוויאן, וקצין לשעבר במחתרת האירית. כמו כן מוצא עצמו מרלו נאבק במאפיונר אדי מארס ובאנשיו.

==עיבוד נוסף==
עיבוד נוסף לספרו של צ'נדלר, שנקרא אף הוא "התרדמה הגדולה" בוים בשנת 1978 על ידי מייקל וינר, ואת גיבוריו גילמו רוברט מיצ'ם ושרה מיילס.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 1946
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי המפרי בוגרט
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אפלים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:שינה בתרבות ובספרות
תות נייר

תות נייר (שם מדעי: Broussonetia papyrifera) הוא עץ מסוג ברוסונתיה במשפחת התותיים, מקורו במזרח אסיה.

== שימושים ==
קליפת ענפי התות הצעירים בעלת סיבים ארוכים וחזקים המשמשים לייצור נייר משובח.

== תות נייר בישראל ==
ניתן למצוא את הצמח במספר מקומות בישראל ביניהם: מקוה ישראל, בשדרות ראשון לציון, ברחוב כובשי קטמון בירושלים שם נשתלו בתקופת המנדט הבריטי בתור עצי נוי.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
קובץ:Murier.jpg|תקריב של עלה בוגר
קובץ:Broussonetia papyrifera fruits.jpg|פרי של התות
קובץ:Bark Broussonetia papyrifera.jpg|ענף בוגר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* תות נייר- סדנה ליצור נייר מקליפת עץ התות נייר http://tutneyar.wix.com/tutneyar

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין פייר ונטנה
קטגוריה:תותיים
גוסטב (תנין)

גוסטב (Gustave) הוא תנין יאור זכר גדול החי בבורונדי. ב-2004 הוערך גילו ב-60 שנה, אורכו כ- ומשקלו כטונה אחת. בכך הוא אחד מתניני היאור הגדולים ביותר שנצפו באפריקה. ניתן לזהותו באמצעות צלקות כדורי רובה שמכסות את גופו: אחת על ראשו ושלוש בצידו הימני.

גוסטב ידוע לשמצה כאוכל אדם, והשמועות טוענות שהרג כ-300 בני אדם בגדות נהר רוזיזי והחוף הצפוני של אגם טנגניקה. למרות שקשה לאמת מספר זה, גוסטב השיג מעמד של כמעט-מיתוס והוא זוכה ליראה רבה מתושבי האזור. מדענים והרפטולוגים שחקרו את גוסטב טוענים שגודלו הרב והנדיר פוגע ביכולתו לצוד חיות זריזות כמו דגים, אנטילופות וזברות, ולכן הוא תוקף בעלי חיים גדולים ואיטיים יותר כמו היפופוטמים, תאו אפריקני, גנו כחול, ובמידה מסוימת, גם בני אדם. לפי אזהרה פופולרית מקומית, נאמר שהוא צד בני אדם ומותיר את גופותיהם לא אכולות. עם זאת, בחינה ביקורתית של השמועות מציעה שלא ניתן לייחס לגוסטב יותר מ-60 הריגות של בני אדם. מספר זה נמוך בהרבה מ-300 אך הוא עדיין מספר גבוה של בני אדם שנקטלו בידי תנין בודד.

גוסטב קיבל את שמו מפטריס פיי, תושב צרפתי של בורונדי וחוקר טבע אוטודידקט, שרודף אחרי תנינים מאז 1998. פיי וצוות תיעוד ניסו ללכוד את גוסטב ב-2002 באמצעות מלכודת עצומה, אך לא רק שגוסטב התחמק ממנה, אלא כנראה גם התגרה בצוות. 
ניסיון הלכידה הכושל תועד בסרט דוקומנטרי בשם 'ללכוד את התנין הרצחני' (Capturing the Killer Croc) ששודר ברשת PBS במאי 2004.
גוסטב נראה לאחרונה ביוני 2015 על ידי תושב האזור שטוען שראה את גוסטב גורר תאו אפריקני בוגר אל המים. ב-2019 דיווח המגזין Travel Africa Magazine שגוסטב מת או נהרג, אך ללא פרטים על נסיבות המוות.<ref> </ref>

בחלקים של אסיה ואוסטרליה מדווחים לעיתים על תנינים ממין תנין הים (Crocodylus porosus) באורך 6 מטר ואף דיווחו על תניני ים באורך 7 מטר. במזרח הודו, ספר השיאים של גינס אישר את קיומו של תנין באורך . על כן גוסטב איננו התנין הגדול ביותר, אך הוא גדול בהרבה מתנין היאור הממוצע ומתנין הים הממוצע.

גוסטב שימש כבסיס לסרט האימה Primeval (במקור נקרא "גוסטב") שעוקב אחרי צוות חדשות שנשלח לבורונדי כדי ללכוד תנין ענק אוכל אדם, גרסה מוגזמת של גוסטב.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תנינאים מפורסמים
קטגוריה:בעלי חיים אוכלי אדם
מקסיקו במשחקים הפאראלימפיים

מקסיקו השתתפה לראשונה ב בהיידלברג (1972), ומאז שלחה משלחת ספורטאים לכל אחד מאירועי הקיץ של המשחקים הפאראלימפיים. במשחקי החורף הפאראלימפיים משתתפת מקסיקו מאז המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006).

בסיום המשחקים הפאראלימפיים בשנת 2020 זכו הספורטאים המקסיקנים ב-311 מדליות פאראלימפיות במשחקי הקיץ. במשחקי החורף לא הגיעו ספורטאי מקסיקו להישגים ספורטיביים משמעותיים ומקסיקו לא זכתה במדליה מעולם.

==היסטוריה==
בשנת 1972 שלחה מקסיקו את המשלחת הראשונה אל משחקי הקיץ הפאראלימפיים. המשלחת כללה שבעה ספורטאים, כולם גברים שלא הצליחו לזכות במדליה פאראלימפית. אל המשחקים הפאראלימפיים הבאים ב שלחה המדינה משלחת של 32 ספורטאים (24 גברים ו-8 נשים), שהביאו למקסיקו 39 מדליות פאראלימפיות (מהן 16 זהב, 14 כסף ו-9 מדליות ארד), במשלחת בלט האתלט אסביו ואלדס שזכה בשלוש מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד (במירוץ השליחים 60X4).

ב הגיעה המשלחת הפאראלימפית של מקסיקו להישג השיא שלה. המשלחת זכתה בשיא של 42 מדליות (בהן 20 מדליות זהב 16 כסף ו-6 ארד) ודורגה במקום התשיעי בסך כמות המדליות בין המדינות המשתתפות. במשלחת המקסיקנית התבלט שוב ואלדס כשזכה בשלוש מדליות זהב, ומדליית כסף אחת, והאתלטית חואנה סוטו שזכתה בארבע מדליות זהב. ב זכתה המשלחת המקסיקנית ב-37 מדליות פאראלימפיות, כשחואנטה סוטו זוכה בשתי מדליות זהב נוספות, שתי מדליות כסף, ומדליית ארד אחת. 

עד המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) לא הצליחה המשלחת המקסיקנית לזכות ב-10 מדליות זהב או יותר. למשחקים הפאראלימפיים שנערכו בסידני שלחה מקסיקו משלחת של 48 אתלטים ו-29 אתלטיות, שזכתה ב-10 מדליות זהב פאראלימפיות, 12 מדליות כסף ו-12 מדליות ארד. 

==מדליות לפי אולימפיאדה==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
| המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
| המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) ||16 || 14 || 9 || 39
|-
| המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) ||20 || 16 || 6 || 42
|-
| המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) || 6 || 14 || 17 || 37
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) || 8 || 9 || 6 || 23
|-
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) || 0 || 1 || 10 || 11
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 3 || 5 || 4 || 12
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 10 || 12 || 12 || 34
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 14 || 10 || 10 || 34
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 10 || 3 || 7 || 20
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 6 || 4 || 11 || 21
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 4 || 2 || 9 || 15
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 7 || 2 || 13 || 22
|-
| סה"כ || 104 || 92 || 115 || 311
|}
==ראו גם==
* מקסיקו במשחקים האולימפיים
* מקסיקו במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:מקסיקו: ספורט
עמר

עמר או עמאר הוא שם משפחה בשפה הערבית הנפוץ גם בקרב יהודים-ספרדים שפירושו: "אדריכל" או "בנאי". השם נפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה, בעיקר במרוקו ובתוניסיה. יש הטוענים ששם המשפחה הזה נובע משיבוש שם בערבית של השמות המקראיים: אוֹמָר מצאצאי עשיו או של עמרי מלך ממלכת ישראל הצפונית.

השם "עמאר" או "עאמר" קיים גם בקרב ערבים מוסלמים ודרוזים. בערבית, אל-עמר משמעותו "הממלא".
היו חוקרים שהציעו כי מוצאם של הלא-יהודים בעלי שם המשפחה הזה הוא מיהודים שאוסלמו או התאסלמו בארצות ערב אולם הסבירות היותר הגיונית היא שפשוט מדובר בגרסה של השם הערבי עומאר לגביהם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
קטגוריה:שמות משפחה ערביים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
קטגוריה:שמות פרטיים ערביים