אמיר מנדל

אמיר מנדל (נולד ב-22 במרץ 1958) הוא פסיכיאטר, מבקר מוזיקה, עיתונאי תרבות רב-תחומי וצלם-אמן.

== ביוגרפיה ==
מנדל נולד ב-1958 וגדל בגבעתיים, להורים ניצולי שואה. אביו, אליעזר, שורד גטו לודז' ומחנה ההשמדה אושוויץ, כיהן כסמנכ"ל בבנק לאומי. אמו, ציפורה, ששכלה את רוב משפחתה במחנה ההשמדה טרבלינקה, הייתה עקרת בית.

בגיל 18, עם תום לימודיו בבית הספר התיכון, התקבל ללימודי רפואה במסגרת העתודה האקדמאית. לאחר שנת לימודים אחת באוניברסיטה העברית בירושלים המשיך והשלים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב, בין מוריו הבולטים בלימודי הרפואה נמנה אלכסנדר גפל.

במקביל ללימודיו התיכוניים וללימודי הרפואה, למד צילום במסגרת של שיעורים פרטיים עם הצלם בוריס כרמי.

בתום לימודיו בבית הספר לרפואה שירת מנדל בצה"ל בחיל הרפואה. רוב התקופה שירת כרופא במפקדת החיל, בענף מיון רפואי, שמופקד על נושא הפרופילים, סעיפי הליקוי והשיבוץ הרפואי בצה"ל. במסגרת זו שירת תקופה קצרה כרופא של מוצב בלבנון, בשנות מלחמת ההתשה בלבנון. ב-2009 סיים שירות ממושך בחובה, קבע ומילואים, בדרגת רב-סרן.

מ-1989 עד 1993 התמחה מנדל בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש גהה ועם מוריו הבולטים שם נמנה הפרופ' חנן מוניץ.

אמיר ובן זוגו אלי חולקים חיים משותפים מאז שנת 2002. לזוג בת שנולדה ב-2012.

== קריירה ==
=== כפסיכיאטר ===
בפברואר 1994, זמן קצר לאחר תום ההתמחות ב"גהה", התמנה למנהל שירות מחוזי לבריאות הנפש במכבי שירותי בריאות ועבד בתפקידים ניהוליים שונים בארגון זה עד פרישתו לעבודה פרטית ב-2007. באותן שנים פיתח גם מודל להערכה וייעוץ בתחום ההתנהגות הארגונית, אותו יישם תחילה בתוך "מכבי שירותי בריאות" ואחר כך כיועץ פרטי בארגונים עסקיים שונים.

מ-2007 פועל מנדל בתחום הפרטי כפסיכיאטר פרטי, פסיכותרפיסט, מטפל זוגי ויועץ למנהלים ולארגונים. כמו כן, פרסם מאמרים עיתונאיים ב"הארץ" וב"דה מרקר" והתראיין פעמים רבות באמצעי תקשורת שונים בנושאים פסיכיאטריים ובנושאים הנוגעים להתנהגות ארגונית.<ref name=":0"></ref>

=== כמבקר מוזיקה ===
ב-1986, במהלך שירותו הסדיר בצה"ל, הכיר מנדל את הצייר, המורה, מבקר האמנות ומבקר המוזיקה רפי לביא ובין השניים נקשרה ידידות קרובה שנמשכה עד מותו של לביא ב-2007. מוזיקה קלאסית הייתה נקודת מפגש מרכזית בחברות בין השניים, וסביב שיחותיהם על פרשנות למוזיקה נוסדה קבוצה להאזנה והשוואת ביצועים שפעילותה נמשכה עשרות שנים.

ב-1989, במקביל לתחילת התמחותו בפסיכיאטריה, התחיל מנדל לכתוב טקסטים וביקורות על מוזיקה קלאסית בעיתון חדשות, עד סגירתו של העיתון ב-1993. בהמשך כתב ביקורות בעיתון העיר ומאוחר יותר, טור אישי על מוזיקה במגזין עכבר העיר. כמו כן היה מבקר מוזיקה קלאסית בתוכנית הרדיו [https://glz.co.il/גלצ/תוכניות/מה-יהיה מה יהיה] של יואב גינאי ברשת ב של רשות השידור.

ב-2013 כתב ביקורות וטקסטים על מוזיקה בידיעות אחרונות וב-ynet.

בשנים 2015 ו-2016 שיתף פעולה, כיזם פרטי, עם אנסמבל מיתר ועם פרויקט "תדרים", הפרויקט הלימודי שיזם אנסמבל מיתר. במסגרת שיתוף הפעולה שכונה "תדרים פוגשים את אלכס", חיברו תלמידי הקומפוזיציה של "תדרים" שבע יצירות שמקור השראתן היה צילום של אמיר מנדל וכולן הוקדשו לבתו אלכס<ref></ref><ref></ref>. סיום הפרויקט צוין בקונצרט מיוחד שנערך ביוני 2016 בגלריה של המדרשה לאמנות ברחוב הירקון בתל אביב. כל יצירה בוצעה בחלל אחר של הגלריה, בסמוך לצילום שהיה לה מקור השראה, והקהל נע מחלל לחלל. המלחינים שהשתתפו בפרויקט היו אליאב קול, אודי פרלמן, אורי כוכבי, ארז כהן, יואב לוי ויונתן רון. 

=== כעיתונאי תרבות ===
ב-2016, החל מנדל לכתוב במוסף התרבות "גלריה" של עיתון הארץ. בכתיבתו דגשים על מוזיקה עכשווית ועל הצורך בשינוי והתחדשות של רפרטואר ושל אווירה באולמות הקונצרטים. כמו כן הוא מבליט את ערכה ואת חשיבותה של המוזיקה המוקלטת בכלי המדיה השונים, ואת הצורך להנגיש מוזיקה קלאסית לקהלים חדשים ומגוונים. מקום מיוחד ניתן בכתיבתו ליצירה הישראלית.

ככתב "הארץ" קיים ראיונות עם מוזיקאים מהשורה הראשונה, בראשם דניאל בארנבוים. נוסף על הכתיבה בתחום המוזיקה הקלאסית, כתב מנדל מאמרים שונים, ביניהם סדרה בת שמונה מאמרים שסקרה אספקטים שונים של האושר<ref name=":1" /><ref name=":2" />. בעקבותיה באה סדרת מאמרים שעסקה במהפכת הגיל – כיצד משפיעה העלייה בתוחלת החיים על מהלך חיינו וכיצד משתלבים המבוגרים במרקם החיים<ref></ref>; אחריה סדרת מאמרים הבוחנת לעומק אספקטים שונים ולא שגרתיים של הזוגיות.<ref name=":3" /><ref name=":4" />

=== צילום ===
מצילומיו של מנדלב-1983, במקביל לסיום הכשרתו ברפואה, הציג תערוכת יחיד מצילומיו בגלריה לאמנות הצילום בתל אביב. התערוכה זכתה לחשיפה ניכרת כולל שער במוסף "הארץ".

ב-2002 השתתף בתערוכה קבוצתית שאותה אצר דורון רבינא בגלריה של המדרשה לאמנות וב-2005 הציג את תערוכת היחיד השנייה שלו<ref></ref>, שוב בגלריה של המדרשה לאמנות, עם דורון רבינא כאוצר. ב-2013 הציג תערוכת יחיד שלישית<ref></ref> במוזיאון רמת גן שבמרכזה צילומים שנעשו בעיר מומבאי<ref>[https://www.artbeat.co.il/Exhibition.php?ind=2292 אמיר מנדל - תערוכות יחיד.] ארטביט</ref>.

מצילומיו של מנדל

=== "שיחה קלאסית" ברדיו תל אביב ===
מאז מאי 2019 מקיימת תחנת הרדיו רדיו תל אביב, 102fm פודקאסט שבועי ששמו "[https://102fm.co.il/CLASSIC שיחה קלאסית]" בהנחייתו של אמיר מנדל<ref></ref>. הפודקאסט כולל קטעי מוזיקה ושיחה אישית בין מנדל לאורחת או אורח באולפן שנשזרת סביב קטעי המוזיקה.

בין האורחים בפודקאסט: נשיאת בית המשפט העליון בדימוס דורית בייניש, ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק וסגן ראש הממשלה לשעבר דן מרידור.

== פעילות ציבורית ==
* כיהן כחבר במועצה הלאומית לבריאות הנפש בשנים 2001–2005.
* כיהן כחבר בוועדת האתיקה המייעצת של "מכבי שירותי בריאות" בשנים 2004–2018.
* היה חבר בוועדות השופטים של פרס לנדאו (2010, 2017) ושל פרס אנגל (2021), בתחום המוזיקה הקלאסית.
* היה חבר בהנהלה הראשונה של "איגי" – ארגון הנוער הגאה – עם ייסודו של הארגון בראשית שנות ה-2000, והוביל בו קבוצת הדרכה למלווים המקצועיים. כמו כן הרצה בכינוסים של מדריכי איגי על נושאים שונים מהעולם הטיפולי.

== פרסומים בולטים ==
מאמרים בנושא מוזיקה, פסיכיאטריה והתנהגות ארגונית וכן מאמרים מתוך הסדרות "טיפול זוגי" ו"סוד האושר" בהארץ:

# המפתח למציאת אושר בעבודה הוא לא כל כך מסובך<ref name=":1"></ref> אם הדרך אל האושר עוברת בהצלחה מקצועית, מדוע יש מנהלים חמוצי פנים ופועלים שמגיעים לעבודה עם חיוך? כך מערכת החינוך, שמציבה את היחיד בראש סולם הערכים, תורמת לתסכול של כולנו. סוד האושר, כתבה ראשונה בסדרה
# אחת ולתמיד, האם יש קשר בין אושר לעושר?<ref name=":2"></ref> סכום כסף גדול יכול לחולל שינוי משמעותי לטווח קצר, אך האם הוא באמת משפיע על מידת שביעות הרצון מהחיים? סוד האושר, כתבה שנייה בסדרה
# שינתה את המוזיקה: 100 שנה ל"פולחן האביב"<ref></ref> "פולחן האביב" של סטרווינסקי מייצגת רגע מוזיקלי מכונן ונצחי, שאינו מאבד מטעמו. לכבוד ניגונה בפסטיבל ישראל, אמיר מנדל חוזר אל הביצועים הטובים, השילובים המורכבים והכוריאוגרפיה שעוררה צעקות "בוז" ומהומה בקהל.
# המלחין גיאורג פרידריך האס נגאל רק כשהתחתן עם מדריכת סקס<ref></ref> במשך יותר מ-60 שנים דיכא האס את העדפותיו המיניות, מנתב את התסכול והאופל שבחייו למוזיקה. נישואיו למולינה לי, מדריכה של יחסי שליטה אותה הוא מגדיר "העבד שלי", הציתו בו פרץ של יצירה מסעירה ושופעת דמיון, שמחווירה רק בהשוואה ליחסים בין השניים.
# הפרעת קשב וריכוז אינה "מחלה מומצאת"<ref></ref> תרומתה של הריטלין דרמטית. זו התרופה שמקבלת את המשוב הנרגש ביותר ממטופלים: יש מי שקראו לראשונה ספר בשלמותו. רבים מתארים תחושות של שקט וצלילות שלא הכירו קודם.
# הדיכאון יצא מהארון<ref></ref> צירוף של נסיבות, תזמון, מזל – וגם בחירת שם מוצלח – הפכו את הפרוזק למובילת מהפכה תרבותית, שעיקרה הסרת הסטיגמה והפיכת הדיון במצבו הפסיכיאטרי של האדם ללגיטימי, ולעיתים אפילו אופנתי. דווקא מהבחינה הרפואית, התרופה לא חוללה מהפכה כל כך גדולה.
# יצאתי לבדוק מהו אותו כוח מגנטי שמקרב ומרחיק אותנו אחד מהשני<ref name=":4"></ref> מה קורה כשהצרכים האישיים פוגעים בהרמוניה הזוגית, האם אפשר לשקם אמון שהתערער ואיך מיישבים בין אידיאל המונוגמיה לקושי להסתפק בשותף מיני אחד.
# האם גברים מרוויחים יותר מפתיחת היחסים?<ref name=":3"></ref> בעיני רבים, הרעיון של יחסים פתוחים מרתיע או פסול. מה ההבדל ביניהם לבין בגידה ולמה הם נפוצים הרבה יותר בקהילה הלהט"בית מאשר בציבור הסטרייטי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://102fm.co.il/CLASSIC שיחה קלאסית], ברדיו תל אביב הפסיכיאטר אמיר מנדל בשיחה על מוזיקה

== הערות שוליים ==

2023 03