ניל פרימרוז

ניל פרימרוז (באנגלית: Neil James Archibald Primrose; (14 בדצמבר 1882 – 15 בנובמבר 1917) היה חבר פרלמנט ולוחם בריטי, יהודי על פי מוצאו, בנו של ראש ממשלת בריטניה ארצ'יבולד פרימרוז ואשתו חנה לבית רוטשילד. שימש כתת-שר החוץ הבריטי. נהרג בארץ ישראל במהלך מלחמת העולם הראשונה ונקבר בבית הקברות הצבאי הבריטי ברמלה.

==ביוגרפיה==
המצבה בבית הקברות הצבאי הבריטי ברמלה
ניל פרימרוז נולד ב, סקוטלנד, כבנו השני של ראש ממשלת בריטניה ארצ'יבולד פרימרוז תחת שלטונה של המלכה ויקטוריה אמו הייתה חנה דה רוטשילד (Hannah de Rothschild), נכדתו של נתן מאיר רוטשילד, מייסד הענף הבריטי של משפחת רוטשילד והיא נחשבה בבריטניה לאשה עשירה ביותר. בשנת 1890 בגיל 8 הוא התייתם מאמו.<ref name=":0"></ref> היא נקברה בבית קברות יהודי בלונדון בטקס שנוהל על ידי הרב הראשי של סקוטלנד.<ref name=":1"></ref>

ניל גדל, חונך והחשיב עצמו כנוצרי, אך חש קרבה לדת היהודית. עם כניסתו לפרלמנט, בטרם נשבע למלך, בטרם נשבע לפרלמנט, דרש ממנו חבר פרלמנט קתולי ואנטישמי לכלול את נאמנותו הן לדת האנגליקנית והן לדת הקתולית. ניל פרימרוז הצהיר, לקול תשואות רמות של חברי הבית, שהוא גאה להיות יהודי, וכי דתו קדמה אלפי שנים לדת הקתולית ושבועתו של המלך צריכה להדגיש דווקא את נאמנותו לדת היהודית.<ref name=":1" />

פרימרוז התחנך באיטון קולג' ובאוניברסיטת אוקספורד.<ref name=":0" />

בשנת 1902 הוזמן פרימרוז על ידי הברון נתנאל דה רוטשילד להיות נוכח בפגישתו עם תיאודור הרצל.<ref name=":1" />

== קריירה ==
בינואר 1910 נבחר לראשונה כחבר הפרלמנט מטעם מחוז הבחירה .<ref name=":0" /><ref></ref> בנאומו בפרלמנט הבריטי על נוסח על נוסח שבועת האמונים אמר שהוא גאה להיות יהודי, וכי דתו קדמה אלפי שנים לדת הקתולית.

בשנת 1913 הוא היה אחד החברים ב"וועדה האנגלו-אמריקאית לשלום".<ref></ref>

ב-1914 התנדב פרימרוז לשרת בצבא הבריטי ובספטמבר 1914 הוא נשלח להילחם בצרפת, שם זכה בעיטור הצלב הצבאי.<ref name=":1" /> מעת לעת הוא חזר לפרלמנט בלונדון ובין פברואר למאי 1915 הוא שירת בתפקיד תת-מזכיר במשרד החוץ הבריטי. ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת קפטיין (סרן) בספטמבר 1916 הוא מונה למזכיר צבאי פרלמנטרי במשרד התחמושת, אך במרץ 1917 הוא התפטר כדי לחזור לשירות צבאי פעיל, באומרו: "אני בגיל צבאי, ואני מרגיש שאני צריך למלא את חובתי כחייל".<ref name=":0" />

עם פרוץ המלחמה הטילו הבריטים מצור ימי על חופי הארץ, שהכביד על יהודי ארץ ישראל. נמנע מהם לייצא תוצרת הארץ - פרי ההדר ויינות כרמל מזרחי, שהיוו מקור הכנסה חשוב של המושבות. כמו כן לא ניתן היה לייבא מזון ולהעביר את כספי החלוקה לאנשי היישוב הישן. הרב ראשי הספרדי בבריטניה, ד"ר גסטר, פנה לתת שר החוץ פרימרוז וביקש להתיר העברת סיוע ליהודים בארץ ישראל. בתגובה כתב פרימרוז שהוסכם להתיר העברת אספקה לפלשתינה, בתנאים מסוימים. לאחר קבלת האישור הגיעו לנמל יפו 14 אניות שהעבירו כסף ומזון, והקלו על מצוקת האוכלוסייה היהודית בארץ.<ref name=":1" />

הוא שרת במצרים עד קיץ 1917 ואז עבר עם היחידה לארץ ישראל.

== מותו והנצחתו ==
פרימרוז הוצב והוביל את יחידתו בקרב על רכס "אבו שושה" (תל גזר), בשטחים שרכש קרוב משפחתו הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, לפני המלחמה.<ref></ref> ב-13 בנובמבר 1917 הוא נפצע קשה, הובל לבית חולים צבאי וכעבור יומיים, ב-15 נובמבר 1917 הוא נפטר מפצעיו.

ההודעה על פציעתו של פרימרוז הגיעה למפקדתו של הגנרל אלנבי שבה שירת אחיו, לוטננט קולונל בתפקיד מזכירו הצבאי של אלנבי. האח יצא בדחיפות לבית החולים הצבאי ברמלה לבקר את אחיו הפצוע, אך הוא לא הספיק לראותו חי ונאלץ להשתתף בטקס קבורתו. הגנרל אלנבי הזכיר בדיווחיו את נפילתו של פרימרוז. הייתה זו אחת הפעמים הבודדות, ואולי היחידה, שגנרל אלנבי הזכיר בדיווחיו חלל שנפל בקרב.<ref name=":1" />

פרימרוז הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי הבריטי ברמלה (חלקה D קבר 49). על קברו חרוט צלב.
לוח הזיכרון לזכר לניל פרימרוז בכנסיית St Giles' Cathedral ב[[אדינבורו, סקוטלנד]]
יומיים לאחר שנהרג פרימרוז, נהרג בארץ ישראל, אחד מקרוביו לבית רוטשילד - מייג'ור אוולין אקיל דה רוטשילד, שנקבר בבית הקברות בראשון לציון.<ref name=":0" />

ראש ממשלת בריטניה לויד ג'ורג' הספיד אות בפרלמנט: "אם יורשה לי לפני שאשב להשמיע מילה אחת למי שמילא תפקיד לא בולט בצבא, אך היה מוכר היטב לכל חברי הבית הזה; אני מתייחס לקפטן ניל פרימרוז. הבית הכיר היטב את רוחו הזוהרת והמקרינה. למקורביו הוא היה אחד הגברים החביבים ביותר שפגשנו. הייתה לו יכולת רבה מעל הממוצע, ואף על פי ששמרנותו והביישנות שעצרו אותו, עתידו היה מלא תקווה. הוא כבר עשה שירות מכובד בשטח, ועל שירות זה הוכר בהצעת מפקדו; והוא עשוי בהחלט, כי היו לו הצעות רבות, לכבוש תפקידים שבהם יכול היה להעניק שירותים לציבור... הוא בחר בכוונה בדרך הסכנה. הוא נפל בהסתערות בראש חייליו, ממש ברגע הניצחון, וחברי הבית, אני מרגיש בטוח, יצטרפו אליי להבעת הזדהות עמוקה עם מי שהשאיר מאחור להתאבל עליו".<ref></ref>

פרימרוז היה אחד מעשרים ושניים חברי בית הנבחרים הבריטי שנפלו במלחמה והונצחו באנדרטת המלחמה הפרלמנטרית (Parliamentary War Memorial|Parliamentary War Memorial) בווסטמינסטר הול (לוח מס' 8).<ref></ref>

הורי אלמנתו הציבו חלון מעוטר לזכרו בכנסיית "סנט מרי" בעיר שבצפון מזרח בריטניה.<ref></ref>

הידיעה על נפילתו בקרב של פרימרוז עוררה תגובות רבות בעיתונות היהודית באותה עת. היו שראו בו ראוי לשמש הנציב העליון הבריטי הראשון בארץ ישראל. בכתבה בעיתון יהודי באנגליה הובעה הדעה כיצד ראוי היה לכבד את קברו: "מותו של ניל פרימרוז, שעורר צער כללי כל כך, היה מאורע שעליו התאבלו היהודים יותר מאשר כל חלק אחר של אוכלוסיית הקיסרות. שכן מלבד היותו בן ישראל מלידה, על פי אמו, היה הוא במידה רבה יהודי בנפשו. על כן דומה שמן הראוי שיהיו עצמותיו טמונות לא סתם בארץ ישראל אלא בבית עלמין יהודי. בית הקברות הקטן ברמלה בין יפו לירושלים, ישמש תמיד מוקד התעניינות וקברו של ניל פרימרוז שם יטופח כמקום קדוש בימי התחייה הלאומית היהודית על ידי היהדות החדשה שתישתל בארץ, ואשר למענו לחם ומת. הטמנתו בבית קרבות יהודי עולה בקנה אחד עם ההלכה היהודית, שהרי אמו, הליידי רוזברי, לא זנחה מעולם את דת עמה, ולפי ההלכה היהודית יורש הבן את מורשת הלאום והדת של אמו".<ref name=":1" />

כמה ימים לפני מותו של פרימרוז ניתנה הצהרת בלפור, באמצעות מכתב שנשלח לוולטר רוטשילד. באנגליה תוכנן לקיים עצרת פומבית בראשות לורד רוטשילד לציון האירוע, בשל האבל של משפחת רוטשילד על נפילת שני בניה בארץ ישראל נדחתה העצרת.<ref name=":1" />

== חיים אישיים ==
פרימרוז התחתן עם ליידי ויקטוריה סטנלי, בתו של "הרוזן ה-17 מדרבי", ב-7 באפריל 1915.<ref></ref> נולד להם בת אחת: (18 באפריל 1916 - 1989), שנישאה לצ'ארלס ווד, הרוזן השני מהליפקס, ב-25 באפריל 1936.

אלמנתו של פרימרוז נישאה בשנית למלקולם בולוק, ונולדה לו בת אחת.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

==ראו גם==
* יואב ניצן, "[https://web.archive.org/web/20171101064604/http://www.ww1-israel.org/?p=935 פרח בשדה רוטשילד]", בתוך: היום שאחרי: הקרבות לאחר כיבוש באר-שבע, נובמבר 1917, [https://www.ww1-israel.org/ העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל], הוצאת אריאל, 2006, עמ' 50–57
* 

קטגוריה:אנשי צבא בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא בריטים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:משפחת רוטשילד
קטגוריה:יהודים בצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילדי ראשי ממשלת בריטניה
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1910)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1910–1918)
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:חברי המועצה המלכותית
קטגוריה:מעוטרי הצלב הצבאי
קטגוריה:יהודים סקוטים
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1882

קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1917