OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פון דה נורמנדי

פון דה נורמנדי (בצרפתית: Pont de Normandie) הוא גשר מעוגן כבלים המשמש לצורכי תחבורה. הגשר מחבר בין שתי גדותיו של הנהר סיין בסמוך לשפך הנהר, בין לה הבר ואונפלר במחוז קלבדוס שבחבל נורמנדי בצפון מערב צרפת. אורכו הכולל של הגשר הוא 2,141 מטר והאורך בין שני עמודיו הוא 856 מטר.<ref></ref>

==בניית הגשר==
הגשר תוכנן על ידי המעצב הצרפתי מישל וירלוז'ה. בנייתו החלה בשנת 1988 ונמשכה כשבע שנים. הגשר נחנך ביום 20 בינואר 1995. עלות הבנייה הכוללת הייתה 419 מיליון אירו.<ref></ref>

בעת בה נחנך היה זה הגשר מעוגן הכבלים הארוך בעולם, כמו גם הגשר מעוגן הכבלים בו המרחק בין עמודי התמיכה הוא הגדול ביותר. בשנת 1999 נחנך גשר טאטרה ביפן שהמרחק בין עמודיו הוא 890 מטר. בשנת 2004 איבד הגשר גם את השיא לאורך כולל של גשר מעוגן כבלים, כאשר נחנך גשר ריו–אנטיריו ביוון שאורכו הכולל 2,890 מטר.

==מבנה==
רוחב הגשר, 23.6 מטר, מחולק לארבעה מסלולי תנועה, שעליהם עובר הכביש המהיר A-29 המחבר בין לה הבר וסן-קנטן, וכן לשני מסלולים להולכי רגל. העמודים, היצוקים מבטון, הם בצורת האות Y הפוכה. משקלם יותר מ-20,000 טון, וגובהם 214.77 מטר. בבניית הגשר נעשה שימוש ביותר מ-19,000 טון פלדה, וב-184 כבלים.
לֶה-האברֶ לכיוון אונפלר]]

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: גשרים
קטגוריה:נורמנדי עילית: מבנים
קטגוריה:גשרים מעוגני כבלים
קטגוריה:סן
קטגוריה:1995 בצרפת
גלובוס (תוכנית)

גלובוס היא תוכנית טלוויזיה ישראלית אשר שודרה בערוץ הראשון מאז ינואר 2000.

התוכנית נוסדה מתוך צורך למלא את החלל הריק בשידורי צהרי השבת של הערוץ הראשון (בתחילת דרכה, שודרה התוכנית בשעת הצהריים). התוכנית שודרה בימי שבת בשעות 17:30-18:30.

התוכנית עוסקת בכל פרק בנושא אחד ספציפי - מהארי פוטר, חנוך לוין צ'ארלי צ'פלין ואריך קסטנר, ועד דוקאביב, עשור לאסון התאומים ואפילו החתונה המלכותית הבריטית.

הפורמט המקובל שלה הוא שני מגישים קבועים ואחד עד שלושה אורחים 'מומחים' לנושא הנדון בפרק.

את התוכנית מגישים דוד ויצטום ואורן נהרי (אשר גם עורך אותה), מאז פרקה הראשון.

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
ריי יורי

ריימונד "ריי" קלרנס יורי (באנגלית: Raymond "Ray" Clarence Ewry; ב-14 באוקטובר 1873 – 29 בספטמבר 1937) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 8 מדליות זהב בקפיצות מהמקום: רוחק, גובה ומשולשת ושיאן עולם. בעל מספר מדליות הזהב האישיות הרב ביותר שצבר אתלט בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים, ושני מבין הספורטאים בכלל, אחרי השחיין מייקל פלפס. בחישוב, מדליות הזהב מאתונה 1906, הוא האתלט שזכה במספר מדליות זהב הרב ביותר במשחקים האולימפיים.

== ביוגרפיה ==
יורי נולד בלאפייט, אינדיאנה ובהיותו ילד צעיר לקה במחלת הפוליו שאילצה אותו להשתמש בכסא גלגלים, והיה חשש סביר שיהיה משותק לכל חייו. בסופו של דבר הוא הצליח להתגבר על מחלתו תוך כדי חיזוק שרירי רגליו. הוא בוגר תואר שני בהנדסת מכונות מאוניברסיטת פרדו (1897-1890), שם היה חבר באחוות סיגמא נו. בסיום לימודיו, עבר להתגורר בניו יורק, עבד כמהנדס הידראולי והצטרף למועדון האתלטיקה של ניו יורק.

באולימפיאדת פריז (1900) זכה יורי ב-3 מדליות זהב, בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.21 מטר, לפני אירווינג בקסטר בן ארצו (3.135 מטר) ואמיל טורשבוף מצרפת (3.03 מטר), בקפיצה לגובה מהמקום בשיא עולם חדש של 1.655 מטר, לפני בקסטר (1.525 מטר) ולואיס שלדון בן ארצו (1.50 מטר) ובקפיצה משולשת מהמקום בתוצאה של 10.58 מטר, לפני בקסטר (9.95 מטר) ורוברט גארט בן ארצו (9.50 מטר).

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) הגן יורי על תאריו וזכה ב-3 מדליות זהב, זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בשיא עולם חדש של 3.47 מטר, לפני צ'ארלס קינג (3.27 מטר) וג'ון בילר (3.25 מטר), בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.60 מטר, לפני ג'וזף סטדלר (1.44 מטר) ולוסון רוברטסון (1.44 מטר) ובקפיצה משולשת מהמקום בתוצאה של 10.54 מטר, לפני קינג (10.16 מטר) וסטדלר (9.60 מטר) כולם מארצות הברית.

באולימפיאדת אתונה (1906) הגן יורי על תאריו פעם שלישית ברציפות וזכה בשתי מדליות זהב, זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.30 מטר, לפני מרטין שרידן (3.095 מטר) ורוברטסון (3.05 מטר) שניהם מארצות הברית ובקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.56 מטר, לפני שרידן, רוברטסון ולאון דופו מבלגיה (1.40 מטר).

באולימפיאדת לונדון (1908) הגן יורי על תאריו פעם רביעית ברציפות וזכה בשתי מדליות זהב, זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.33 מטר, לפני קונסטנטינוס ציקליטירס מיוון (3.235 מטר) ושרידן (3.23 מטר) ובקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.57 מטר, לפני ציקליטירס ובילר (1.55 מטר).

בהיותו בן 40 ניסה יורי להצטרף לנבחרת האמריקאית לאולימפיאדת סטוקהולם (1912) אך לא הצליח במשימה.

בשנת 1937 נפטר יורי בלונג איילנד, ניו יורק.

ריי יורי, בקפיצה לגובה מהמקום באולימפיאדת סנט לואיס 1904

== שיאים אישיים ==
* קפיצה לגובה מהמקום: 1.675 מטר (1900)
* קפיצה לרוחק מהמקום: 3.47 מטר (1904)
* קפיצה משולשת מהמקום: 10.86 מטר (1901)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:קופצים לגובה אמריקאים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:נפגעי פוליו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1873
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1937
אצטדיון אנואטה

אצטדיון אנואטה (בספרדית: Estadio de Anoeta), וכיום מוצג גם בשם ראלה ארנה (בספרדית: Reale Arena) מטעמי חסות, הוא אצטדיון בסן סבסטיאן שבחבל הבסקים בספרד. האצטדיון מכיל 39,500 מושבים, משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת ריאל סוסיאדד המקומית, והוא האצטדיון ה-11 בגודלו בספרד.

החל משנת 2005 מארח האצטדיון לעיתים גם משחקי רוגבי יוניון של קבוצות ביאריץ אולימפיק ואבירון באיון הצרפתיות. כמו כן, נערכו באצטדיון מספר הופעות ובהן של להקות פינק פלויד, יו טו, דפש מוד, האבנים המתגלגלות ועוד.

מאז שנת 2004 הועלו על ידי גורמים במועדון ריאל סוסיאדד מספר הצעות לרכישת האצטדיון על ידי המועדון, הרחבתו והוספת בית מלון ומרכז קניות, אך אלו לא יצאו אל הפועל ולא אושרו במועצת העיר.

בשנת 2015 הכריז מועדון ריאל סוסיאדד שהאצטדיון יעבור מתיחת פנים בשנת 2016 הכוללת בין היתר את הרחבת תכולת הצופים באצטדיון על ידי ביטול מסלול האתלטיקה שהקיף את המגרש, וכן את החלפת המעטפת החיצונית של האצטדיון. בסופו של דבר החלו העבודות במאי 2017 והסתיימו בתחילת עונת 2019/2020. בתום העבודות עלתה תכולת האצטדיון ל-39,500, ועם אפשרות להרחבה לכ-42,300 מקומות ישיבה. עלות הפרויקט מוערכת בכ-47 מיליון אירו אשר ימומן על ידי מועדון ריאל סוסיאדד, ממשלת חבל הבסקים והמועצה המחוזית גיפוסקואה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

אנואטה
קטגוריה:חבל הבסקים: מבנים
קטגוריה:סן סבסטיאן: ספורט
אנואטה
קטגוריה:ריאל סוסיאדד
המועצה הלאומית של סוריה

סמל המועצה הלאומית של סוריה
המועצה הלאומית של סוריה (בערבית: المجلس الوطني السوري, אלמג'לס אלווטני א-סורי) הידועה גם כ"המועצה הלאומית הסורית" היא גוף פוליטי שהוקם במקור ב-2005 ופורק והוקם מחדש ב-23 באוגוסט 2011 באיסטנבול, טורקיה.

המועצה היא ארגון האופוזיציה המרכזי המבוסס על איחודן של מספר תנועות אופוזיציה, ובראשה יושב בורהאן ע'ליון. המועצה הוקמה מחדש, על רקע ההתקוממות בסוריה.

מטרתה המוצהרת של המועצה היא הפלת שלטונו של אסד והקמת מדינה אזרחית שלא תפלה את אזרחיה על בסיס מין, לאום, דת או אידאולוגיה פוליטית. 

המועצה מתנגדת להקמת מיליציות על בסיס עדתי ולהתערבות חיצונית להפלת השלטון, אך קוראת לקהילייה הבינלאומית להגן על אזרחי סוריה מפני הצבא ומפני שירותי הביטחון של אסד.

"הצבא הסורי החופשי" מורכב מעריקים של הצבא הסורי בראשותו של קולונל ריאד אל-אסעד. מספר חייליו אינו ידוע. הוא טען כי מספרם עומד על כ-20,000 איש.

==הצבא הסורי החופשי==
סמל [[הצבא הסורי החופשי]]
מדינות שלא הביעו תמיכה במועצה הלאומית הסורית}}}}

הצבא הסורי החופשי הוא גוף אופוזיציה נפרד שקם על מנת להיאבק באופן מזוין כנגד משטר אסד (לעומת המועצה שעד שלב מסוים דגלה במאבק פוליטי). ב-1 בדצמבר 2011 "הצבא הסורי החופשי" הגיע להסכמה עם "המועצה הלאומית של סוריה" על תיאום פעולות ומדיניות משותף. הצבא הוקם ביולי 2011 בידי קציני צבא סוריה ועריקים שהכריזו מלחמה על משטר בשאר אל-אסד. מפקד הצבא הוא הקולונל ריאד אל אסעד.

==ראו גם==
*הקואליציה הסורית הלאומית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים
*מועצת המעבר הלאומית (לוב)
*מלחמת האזרחים בסוריה
*צבא סוריה החופשית
*האביב הערבי
*עבד אל-באסט סיידא
*ממשלה גולה
*בסמה קודמאני

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://jcpa.org.il/2012/01/%D7%94%D7%90%D7%95%D7%A4%D7%95%D7%96%D7%99%D7%A6%D7%99%D7%94-%D7%94%D7%A1%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%AA-%D7%9E%D7%AA%D7%A7%D7%A9%D7%94-%D7%9C%D7%9E%D7%A6%D7%95%D7%90-%D7%90%D7%AA-%D7%93%D7%A8%D7%9B%D7%94/ המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה]
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה: ארגונים
קטגוריה:ארגונים פוליטיים
קלינטק (תערוכה)

לוגו "תערוכת קלינטק"
התערוכה הבינלאומית קלינטק היאתערוכה שנתית, שהוקמה בשנת 1997, ועסקה בתחום המים. מאז 2008 מוצגים בה גם תחומי הבנייה הירוקה, מיחזור, תחבורה ירוקה, אנרגיה מתחדשת והתייעלות אנרגטית,התערוכה מתקיימת בבנייני האומה .
התערוכה מאורגנת על ידי חברת "משוב גרופ והיא מציגה בכל שנה טכנולוגיות שמשפרים את הביצועים התפעוליים, היעילות או היצרנות בעודם מפחיתים עלויות, תשומות, צריכת אנרגיה, יצור אנרגיה מתחדשת מחזור פסולת או זיהום אויר.

תערוכת קלינטק מאמינה בכלכלה הירוקה, לדעת מארגניה שימוש בטכנולוגיות קלינטק גם המסייעות לפתור את בעיית התחממות כדור הארץ, המחסור העולמי ההולך וגובר במים, זיהום האוויר וכדומה וגם יוצרים רווח כלכלי . קהל היעד של התערוכה מורכב מאנשי מקצוע (מהנדסים וחוקרים), משקיעים בתחום, ראשי רשויות מקומיות, מנהלי מחלקות איכות הסביבה ברשויות ומנהלי מפעלים. בסך הכל, מבקרים בה עשרות אלפי אנשים מדי שנה.

במקביל לתערוכה מתקיימים כנסים מקצועיים: כנס בנייה ירוקה בארגון המועצה לבניה ירוקה, כנס בנושא מיחזור בארגון עמותת אדם טבע ודין והתאחדות התעשיינים, וכן כנס התייעלות אנרגטית של מרכז השלטון המקומי, מרכז המועצות האזוריות וחברת החשמל.

תערוכת קלינטקהוקמה ביוזמת חיים אלוש ו("Clean Tech"; עד 2008 נקראה תערוכת "אקווה ישראל")

== היסטוריה ==
התערוכה התקיימה לראשונה בקיבוץ געש שבשרון תחת השם "אקווה ישראל" והוצגו בה נושאים הקשורים לטיפול במים בתעשייה, ברשויות המקומיות ובחקלאות. בשנת 1998 עברה התערוכה לאקספו תל אביב .

בשנת 2008 החליטה הנהלת התערוכה להרחיב את התחומים בתערוכה ושינתה את שמה לקלינטק. בשנים האחרונות <nowiki/>תערוכת קלינטק מתקיימת בבנייני האומה בירושלים.

== תחרות Green ten==
תחרות "עשר הרשויות הירוקות בישראל" החלה בשנת 2008 ביוזמת משוב גרופ . מטרת התחרות היא לעודד את ראש הערים והרשויות להשקיע ולפעול ביתר שאת למען איכות הסביבה. בכל שנה וועדה ציבורית בוחרת את הרשויות אשר הצטיינו בתחומים הבאים: מיחזור, בנייה ירוקה, התייעלות אנרגטית, אנרגיה מתחדשת, גינון חסכוני במים ועוד.

עשר הערים והרשוית שנבחרו לשנת 2012 הן כפר סבא, הוד השרון, חולון, רעננה, דימונה והרצליה, המועצות המקומיות שהם וכפר ורדים והמועצות האזוריות גליל עליון ועמק חפר.

עשר הערים והרשויות שנבחרו לשנת 2018 הן: הרצליה, נתניה, אשדוד, ראשון לציון, חולון, יבנה, ערד, ג'ת, מועצה אזורית מרחבים ומועצה אזורית חוף אשקלון.

רשויות פורצות דרך: אלעד וגדרה.

==ראו גם==
*קלינטק
*אגרומשוב
*משוב חקלאות

==קישורים חיצוניים==
*[https://clean-tech.world/אתר תערוכת קלינטק]
*[https://green-ten.net/ אתר תחרות ערים ירוקות]
* [https://mashov.news אתר משוב גרופ]
* דימונה העיר הירוקה בישראל https://www.news08.net/%D7%93%D7%99%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%94-%D7%A0%D7%91%D7%97%D7%A8%D7%94-%D7%9C%D7%A2%D7%99%D7%A8-%D7%94%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%A7%D7%94-%D7%91%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C/

קטגוריה:אנרגיה מתחדשת
קטגוריה:טכנולוגיה סביבתית
קטגוריה:תערוכות עולמיות
קטגוריה:ישראל: ירידים
קטגוריה:ישראל: אנרגיה סולארית
קטגוריה:ישראל: תערוכות
אלן סאייאק

אלן סאייאק (בצרפתית: Alain Sailhac; ) היה שף צרפתי שעבד בניו יורק שם היה סגן נשיא ודיקן בגמלאות של המכון הקולינרי הצרפתי. סאייאק היה השף הראשון אי-פעם שזכה בניקוד של ארבעה כוכבים מהניו יורק טיימס עבור מסעדת "לה סיניה" ב-1977. הוא המשיך והיה השף של המסעדות "לה סירק", 21 Club ושל מלון פלאזה.

==רקע קולינרי==

סאייאק נולד במיו שבצרפת והחל את הקריירה הקולינארית שלו בהיותו בן 14, כשעבד כשוליה במסעדת "קאפיון" בעיר הולדתו. הוא עבד בפריז, קורפו, רודוס וגוואדלופ, לפני שנעשה סגן-שף במסעדת "שאטו דה לאראלדי", שהייתה בעלת שני כוכבים במדריך מישלן האדום. הוא החל לעבוד בעיר ניו יורק בשנת 1965 וקנה לעצמו שם כשף הראשי של המסעדות "מיסטראל" ו"מנואר". עבד במספר מלונות ומסעדות בפריז ואחר-כך כשף הראשי במלון רויאל בקלדוניה החדשה וב"לה פרוקה" בשיקגו.

ב-1974 עבד סאייאק ב"לה סיניה", שבזמן כהונתו בה כשף זכתה לניקוד של ארבעה כוכבים מהעיתון הניו יורק טיימס. הוא כיהן כשף הראשי במסעדת "לה סירק" הידועה באפר איסט סייד של מנהטן בשנים 1986-1978, שזכתה בשלושה כוכבים מהניו יורק טיימס. סאייאק היה השף הראשי של 21 Club, מנהל קולינרי של מלון פלאזה ויועץ למלון רג'נסי. ב-1991, הצטרף למכון הקולינרי הצרפתי כדיקן ללימודי קולינאריה ונכון ל-2011 הוא סגן הנשיא והדיקן בדימוס.

==הישגים==

ב-1997 זכה סאייאק במצנפת כסף לאחר שהוכתר כשף השנה בידי Maîtres Cusiniers de France. 

הוא זכה במזלג הכסף ביחד עם אשתו ארלן פלטמן סאייאק מכתב העת Food Arts ב-2003. באותה שנה זכה מקרן ג'יימס בירד. סאייאק גם זכה באביר מסדר ההצטיינות החקלאית (Chevalier du Mérite Agricole) וב-2004 זכה באות מסדר ההצטיינות הלאומית (Ordre national du Mérite) מממשלת צרפת. 

הוא חבר Maîtres Cuisiniers de France , Société Culinaire Philanthropique וארגונים נוספים.

ב-13 במאי 2010 סאייאק, ביחד עם שפים נוספים מהמכון הקולינארי הצרפתי כמו ז'אק פפין, ז'אק טורס ואנדרה סולטנר, הכינו ארוחת ערב בעלות של 30,000$ לזוג עבור מסע גיוס הכסף של נשיא ארצות הברית ברק אובמה במלון סנט רג'יס במנהטן.

==קישורים חיצוניים==
* כריסטי רבנברג, [https://archive.today/20120708120541/findarticles.com/p/articles/mi_m3190/is_28_39/ai_n14796468/ "שיחה עם אלן סאייאק: סגן הנשיא ודיקן הלימודים, המכון הקולינרי הצרפתי"], 11 ביולי 2005
* [http://www.nydailynews.com/news/politics/2010/05/13/2010-05-13_prez_chases_wall_st_cash_at_dems_fete_hell_go_from_scold_to_host_as_he_ushers_ba.html "אחרי שניצח את 'החתולים השמנים' בוול סטריט, הנשיא אובמה מוכן לקחת את כספם בארוחת גיוס כספים בניו יורק"], דיילי ניוז, 13 במאי 2010
* [http://www.frenchculinary.com/explore/bios/deans/alain_sailhac אודות אלן סאייאק] באתר המכון הקולינרי הצרפתי
* [http://www.lecirque.com/ מסעדת "לה סירק"]
* [https://web.archive.org/web/20180326011841/https://www.21club.com/web/onyc/21_club.jsp מסעדת '21' Club]
* [http://www.fairmont.com/theplaza/ מלון פלאזה]

קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1936
קטגוריה:שפים צרפתים
אוחוצרטופס

אוֹחוֹצרטופס (שם מדעי: Ojoceratops) הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת הצרטופסיים שנתגלה בניו מקסיקו. מאובניו נמצאו בשכבת הקרקע של תצורת אוחו אלאמו (Ojo Alamo Formation), המתוארכת לקרטיקון העליון לזמן של בערך 68 מיליון שנה לפני זמננו. מהסוג אוחוצרטופס נתגלה מין טקסונומי יחיד Ojoceratops fowleri על ידי רוברט סאליבן וספנסר לוקאס.

האוחוצרטופס דומה מאוד לטריצרטופס אך הוא יותר קדום ממנו והעטרה שלו יותר מרובעת. ב-2011 טען החוקר ניקולס לונגריץ' מאוניברסיטת ייל שעטרה מרובעת ניתן למצוא גם בטריצרטופסים אמיתיים, וכנראה האוחוצרטופס הוא למעשה מין של טריצרטופס צעיר ולא סוג נפרד של דינוזאור. לעומת זאת, על פי ד"ר תומאס הולץ מאוניברסיטת מרילנד האוחוצרטופס הוא כנראה אב קדמון של הטריצרטופס וכנראה מדובר בסוג של אאוטריצרטופס שחי באותה תקופה של האוחוצרטופס.

כמו הטריצרטופס, הטורוזאורוס והאאוטריצרטופס, אורכו של האוחוצרטופס הוערך בכ-9 מטר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כסמוזאורים
טטנקצרטופס

טטנקצרטופס (שם מדעי: Tatankaceratops; פירוש השם: ביזון עם פרצוף בעל קרניים) הוא סוג שתקפותו שנויה במחלוקת של דינוזאור צמחוני ממשפחת הצרטופסיים שחי בתקופת הקרטיקון העליון בדקוטה הדרומית, ארצות הברית.

מין זה ידוע רק מגולגולת חלקית אחת שנמצאה מתצורת הל קריק, המתוארכת ללפני 66 מיליון שנה. טטנקצרטופס נתגלה על ידי כריסטופר אוט ופיטר לארסון ב-2010 והמין שנתגלה נקרא Tatankaceratops sacrisonorum. ב-2011 ניקולס לונגריץ' מאוניברסיטת ייל פרסם מאמר המעריך מחדש את הטטנקצרטופס וטען שהטטנקצרטופס מערבב באופן מוזר מאפיינים של פרטי טריצרטופס צעירים ובוגרים, ולכן המאובן שנמצא יכול בעצם להיות טריצרטופס גמדי או פרט של טריצרטופס עם הפרעת התפתחות שגרמה לו להפסיק לגדול בטרם עת.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כסמוזאורים
קטגוריה:טקסונים שנויים במחלוקת
אצטדיון סן ממס (1913)

אצטדיון סן ממס (בספרדית: Estadio San Mamés, מכונה גם הקתדרלה) היה אצטדיון כדורגל ששכן בבילבאו אשר בחבל הבסקים שבספרד. האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של קבוצת אתלטיק בילבאו המקומית.

==היסטוריה==
האצטדיון נפתח בשנת 1913, והוא האצטדיון הישן ביותר בספרד. האצטדיון קרוי על-שם כנסייה ששכנה בסמוך ונקראה סן ממס (ממס הקדוש). על פי המסורת, ממס היה נוצרי שנזרק לגוב האריות על ידי הרומאים, אך האריות סירבו לאכלו ומאוחר יותר הוא הוכר כקדוש. ההיסטוריה הארוכה של האצטדיון לצד המסורת הדתית שלו הקנו לו את הכינוי "הקתדרלה".

האצטדיון שופץ בשנת 1952 ולאחר מכן שוב בשנת 1982, לקראת המונדיאל שנערך באותה שנה בספרד, במסגרתו נערכו באצטדיון מספר משחקים. לאורך ההיסטוריה אירח האצטדיון גם מספר משחקים בינלאומיים של נבחרות ספרד וחבל הבסקים, את גמר הגביע הספרדי ב-1921 ואחד מצמד משחקי גמר גביע אופ"א בעונת 1976-77.

במרץ 2006 אושרה תוכנית להקמת אצטדיון סן ממס החדש, שבנייתו החלה ביוני 2010. האצטדיון החדש מוקם על שטח החופף בחלקו לשטח האצטדיון הישן. בניית האצטדיון החדש הסתיימה ב-2014, אך קבוצת אתלטיקו בילבאו עברה לאצטדיון החדש בספטמבר 2013, לאחר שהושלם במרביתו. ב-5 ביוני נסגר האצטדיון ולמחרת החלו עבודות הריסתו.

באצטדיון התקיימו מספר מופעי מוזיקה ובהם של האבנים המתגלגלות, AC/DC, ברוס ספרינגסטין, שאקירה ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sanmames.org/ אתר לא רשמי של האצטדיון] 

==הערות שוליים==

סן ממס
קטגוריה:בילבאו: ספורט
קטגוריה:בילבאו: מבנים
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לשעבר
סן ממס
קטגוריה:אתלטיק בילבאו
תצורת הל קריק

תצורת הל קריק חשופה היטב ב[[בתרונות שליד מאגר המים Ft. Peck]]
[[דינוזאורים ופטרוזאורים שנמצאו בתצורת הל קריק]]
תצורת הל קריק (באנגלית: Hell Creek Formation, מילולית: "נקיק הגהנום") היא תצורה גאולוגית בארצות הברית מתקופת הקרטיקון העליון, הידועה באוסף הרב של המאובנים שלה ומהווה "גן עדן" לפלאונטולוגים. הנקיק משתרע במדינות מונטנה, ויומינג, דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית. במונטנה התצורה חופפת לתצורת פוקס הילס והיא החלק האחרון של תקופת הקרטיקון.

תצורת הל קריק מורכבת מחרסית, אבן בוץ (מורדוק) ואבן חול ששקעו בזמן המאסטריכט (החלק האחרון בקרטיקון שאחריו חלה הכחדה המונית בה נכחדו הדינוזאורים ובעלי חיים רבים אחרים) על ידי זרימה וסחף (Fluvial) שנגרמו על ידי שינויים בערוצי הנהר והדלתאות והביצות סביב המדף היבשתי המזרחי שממול הים הפנימי המערבי. האקלים בתקופה זו היה נוח ומתון, ונוכחות תנינאים מרמזת על אקלים תת-טרופי ללא תקופה קרה ממושכת. גבול K-Pg המפורסם, שמפריד בין הקרטיקון לפלאוגן (שלישון לפי חלוקה גאולוגית ישנה), נוכח בסלעים שם כשכבה דקה ובולטת ליד השכבה העליונה ביותר בתצורה.

בתצורת הל קריק נמצאו מאובנים רבים, המפורסמים שבהם הם של דינוזאורים (למשל הסטיגימולוק). האוסף הגדול ביותר של מאובנים מהל קריק נמצאים ומוצגים במוזיאון הרי הרוקי בבוזמן, מונטנה. פריטים אלה נאספו כתוצאה מ"מיזם הל קריק" - מאמץ משותף של המוזיאון, אוניברסיטת המדינה מונטנה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת דקוטה הצפונית ואוניברסיטת דקוטה הדרומית - שהחל ב-1998. תצורת הל קריק היא גם אתר פופולרי לחפירת מאובנים מסחרית.

==פלאוביוטיקה==

תצורת הל קריק הניבה שפע מאובנים של חסרי חוליות, צמחים, יונקים, דגים, דו-חיים, זוחלים ודינוזאורים. מאובנים רבים של טריצרטופס נמצאו בתצורה זו, לצד מאובנים שמורים היטב של טירנוזאורוס רקס שנמצאו באותו אזור ואותה שכבת גיל של הטריצרטופס, המרמזים שהשניים חיו באותה תקופה ואותו אזור, וכנראה אף נלחמו אחד בשני. מאובנים ידועים נוספים הם השלד השלם ביותר של הדרוזאור שאי-פעם נמצא ונתגלה בהל קריק ב-2000 והוצג בתוכנית מדע פופולרי של נשיונל ג'יאוגרפיק ב-2007. כמו כן נמצאו מספר מאובנים של עופות, יונקים ופטרוזאורים. שיני כריש ומנטה ריי שנמצאו בנהר מרמזים שחלק מסוגי הכרישאים עמידים גם למים מתוקים.

ניתן למצוא את הרשימה המלאה של מינים שנתגלו בתצורת הל קריק כאן.

ה[[פאונה של תצורת הל קריק בגיל המאסטריכט, 66 מיליון שנה לפני זמננו (למעט האדם שנמצא באיור רק לצורך השוואת הגודל).]]

== קישורים חיצוניים ==
* 

*[https://web.archive.org/web/20000517172803/http://www.scn.org/~bh162/index.html Phillip Bigelow, "Hell Creek life: Fossil Flora & Fauna, a Paleoecosystem"] - החיים בהל קריק: מאובני פלורה ופאונה, מערכת אקולוגית פלאונטולוגית
*[http://paleodb.org/cgi-bin/bridge.pl?action=displayCollectionDetails&collection_no=12977 Paleobiology Database: MPM locality 3850 (Hell Creek Formation): Maastrichtian, Montana]

קטגוריה:מונטנה: גאוגרפיה
הל קריק
פילו

מאפה פילו
פִילוֹ, או בצק פילו (מיוונית: Φύλλο – עלה) הוא דף בצק מרודד דק המשמש להכנת מאפים במטבח הים תיכוני והבלקני. מקור הבצק בטורקיה.

==הכנה==
הכנת Bougatsa בבית קפה ב[[אתונה]]

בצק הפילו מכיל קמח, מים וכמות קטנה של שמן ומלח. הכנת פילו בבית דורשת מיומנות רבה : את הבצק מרדדים ומותחים לגיליון גדול ודק במיוחד, תוך כדי הימנעות מקריעתו, יבושו ומהדבקות. כיום בנמצא מכונות תעשייתיות ליצירת בצק פילו וניתן להשיג אותו מוכן בחנויות, טרי או קפוא.

==שימושים==
ניתן לעצב את הפילו בדרכים רבות: בשכבות, מגולגל או מקומט ולמלא אותו במילויים שונים. מאכלים נפוצים העשויים מבצק פילו:

* בורקס – מאפי פילו ממולאים בגבינות, תרד, בשר, תפוחי אדמה, חצילים ומילויים נוספים.
* בקלווה – קינוח מתוק רב שכבות העשוי מעלי פילו וממולא בפיסטוקים, שקדים או אגוזים.
* פאי – מאפה עגול ממולא במילויים שונים, עשוי לעיתים מבצק פילו. אלו פופולריים במיוחד ביוון (לדוגמה: ספנקופיטה, טירופיטה).
* פסטיץ – פאמה ממלטה

במטבח הטורקי עושים שימוש בעלי פילו אף בבישול במים וחלב להכנת מאכלים שונים, מלוחים ומתוקים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בצקים
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:המטבח הבלקני
ריצ'רד סוואן לול

American Museum party at Bone-Cabin Quarry, 1899. Seated, left to right Walter Granger, Professor H.F. Osborn, Dr. W.D. Matthew; standing, F. Schneider, Prof. R.S. Lull, Albert Thomson, Peter Kaison

ריצ'רד סוואן לול (באנגלית: Richard Swann Lull; 6 בנובמבר 1867–1957) היה פלאונטולוג אמריקאי מתחילת המאה ה-20, שפעל וחקר במסגרת אוניברסיטת ייל. לול ידוע בעיקר בזכות תמיכתו בתאוריית סינתזה נאו-דרוויניסטית של האבולוציה, שבה מוטציות יכולות להפעיל גנים, שבטווח הרחוק יובילו לפנוטיפים מוקצנים ואף להכחדה.

== ביוגרפיה ==

לול נולד באנאפוליס, מרילנד, בן לקצין בחיל הים האמריקאי אדוארד פלפס ואליזבת ברטון, בתו של הגנרל הנרי ברטון. 

לול למד זואולוגיה במכללת ראטגרס בה קיבל תואר ראשון ותואר שני. הוא עבד במחלקה לאנטולוגיה של מחלקת החקלאות של ארצות הברית וב-1894 נהפך לעוזר פרופסור לזואולוגיה במכללת המדינה לחקלאות באמהרסט (Amherst) שכיום מהווה חלק מאוניברסיטת מסצ'וסטס. העניין של לול בעקבות מאובנות החל במכללת אמהרסט הידועה באוסף העקבות המאובנות, ולבסוף שינה את התמחותו מאנטומולוגיה לפלאונטולוגיה.

ב-1899 עבד לול כחבר משלחת מחקר של המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע ל-Bone Cabin Quarry בויומינג, ושם עזר לחפור את שלד הברונטוזאורוס (כיום אפטוזאורוס) שנמצא במוזיאון. ב-1902 הצטרף לצוות המוזיאון במונטנה ואז למד באוניברסיטת קולומביה לדוקטורט תחת הנחייתו של הנרי פיירפילד אוסבורן. ב-1903 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה, ב-1906, אחרי תקופה קצרה באמהרסט, התקבל כ"פרופסור עוזר" לפלאונטולוגיה של בעלי חוליות במכללת ייל ואוצר חבר במחלקת פלאונטולוגיה של בעלי חוליות במוזיאון פיבודי לידיעת הטבע. בין השאר, השלים את המונוגרפיה על הצרטופסים שהחלו לכתוב עותניאל צ'ארלס מארש וג'ון בל האטצ'ר שמתו לפני שהשלימו אותה. הוא נשאר באוניברסיטת ייל למשך 50 שנה, שם חקר ועבד. ב-1933 זכה לול במדליית דניאל ג'יראוד אליוד של האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית).


== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.yale.edu/peabody/archives/ypmbios/lull.html Yale History and Archives: Richard Swann Lull] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פלאונטולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1867
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957
אצטדיון לה רומרדה

אצטדיון לה רומרדה (בספרדית: Estadio de La Romareda) הוא אצטדיון כדורגל השוכן בעיר סרגוסה באראגון שבספרד. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת ריאל סרגוסה מאז חנוכתו בשנת 1957, ומכיל 33,608 מושבים.

== היסטוריה ==
האצטדיון עבר שיפוץ בשנת 1977 ולאחר מכן בשנת 1982, לקראת מונדיאל 1982, במסגרתו נערכו באצטדיון מספר משחקים. האצטדיון אירח מספר משחקים גם באולימפיאדת 1992, ובשנת 1994 עבר שיפוץ נוסף במהלכו הוסבו כל היציעים ליציעי ישיבה.

מזה שנים נבחנו תוכניות שונות להקמת אצטדיון חדש בעיר שיחליף את לה רומרדה, אך מרבית התוכניות להקמת אצטדיון חדש, הן במיקום חדש בפאתי העיר והן באותו המיקום, הוקפאו ובוטלו עקב תביעות או אילוצים פוליטיים. בפברואר 2008, לאחר חילופים בקואליציה העירונית, אושרה תוכנית להקמת אצטדיון חדש בעיר. על-פי התוכנית אמורה הייתה בניית האצטדיון להתחיל באמצע 2009, אך הקמתו לא יצאה לפועל.

האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2030, ובשל כך החלו ביולי 2024 עבודות באצטדיון על מנת להתאימו לסטנדרטים הדרושים לאירוח הטורניר. העבודות יימשכו ארבע שנים כשבסיומן תעמוד תכולתו על כ-43,000 מקומות ישיבה.

== שימושים נוספים ==
בנוסף למשחקי כדורגל, נערכו באצטדיון מספר מופעי מוזיקה ובהם הופעות של מייקל ג'קסון, ברוס ספרינגסטין, מטאליקה ואמנים נוספים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://espanaestadios.com/2018/08/16/zaragoza-la-romareda/ אצטדיון לה רומרדה] באתר Estadios de España 

==הערות שוליים==

לה רומרדה
קטגוריה:סרגוסה
לה רומרדה
ישראל יסינובסקי

ישראל איזידור יָסינובסקי (בכתיב יידי: יאסינאָווסקי; ברוסית: Ясиновский; בפולנית: Jasinowski; יאשינובסקי, יאשינאָווסקי; 1842, פלך גרודנו, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) - 1917, ורשה) היה עורך דין יהודי ורשאי נודע, מראשוני הציונות ברוסיה, פעיל "חובבי ציון", ממארגני ועידת קאטוביץ, חבר הוועד המרכזי של חיבת ציון וראש המרכז המשני של האגודה בוורשה, מעוזריו הראשונים של תיאודור הרצל ומצירי הקונגרס הציוני הראשון עד השביעי, מורשה ציוני פולין הקונגרסאית מטעם ההסתדרות הציונית. תמך בתוכנית אוגנדה והיה ממייסדי יט"א (ההסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית).
תצלום קבוצתי של קבוצת צירים מקרב ציוני רוסיה, משתתפי הקונגרס הציוני השביעי בבזל, 1905. צירים אלה הצטלמו על רקע הבניין שבו נערך הקונגרס. בשורה הראשונה, יושבים, מימין לשמאל: ישראל יסינובסקי, [[יעקב ברנשטיין-כהן, יחיאל צ'לנוב, ולדימיר זאב טיומקין, צבי בילקובסקי. בשורה השנייה עומדים, מימין לשמאל: מנחם שיינקין, יצחק ליב גולדברג, צבי ברוק ושלושה צירים נוספים]]

==קורות חיים==
יסינובסקי נולד בקוסוב שבפלך גרודנו, רוסיה הלבנה (בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית) בשנת 1842. קיבל חינוך יהודי מסורתי, בגיל שש-עשרה התחיל ללמוד שפות אירופיות, ובשנת 1874, בגיל 32, סיים חוק לימודיו באוניברסיטת קאזאן. הוא החל לעבוד כעורך דין, והשתקע בעיר ורשה.

===בתנועה הציונית===
יסינובסקי היה חובב ציון והשתתף בוועידת היסוד של התנועה, ועידת קאטוביץ (1884). בהמשך היה ראש הסניף הוורשאי של התנועה. הוא היה בין התומכים של ייסוד הוועד האודסאי. השתתף בשבעה קונגרסים ציוניים. הוא היה בין התומכים בציונות מדינית. השתתף בקונגרס הציוני הראשון בבזל בשנת 1897 היה חבר ההסתדרות הציונית.

===בתנועה הטריטוריאליסטית===
בקונגרס הציוני השביעי תמך יסינובסקי בתוכנית אוגנדה, ויחד עם ישראל זנגוויל ונחמן סירקין עזבו את התנועה הציונית. תמך בטריטוריאליזם והיה שותף להקמת ההסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית.

==חיים אישיים==
יסינובסקי היה נשוי להלנה לבית ויינטראוב. בנו בוגומיל יסינובסקי (1883–1969), שהמיר את דתו לנצרות קתולית, היה היסטוריון של הפילוסופיה והתרבות.

==לקריאה נוספת==
* אריה רפאלי (צנציפר), פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917, תל אביב: נ' טברסקי, תשי"ב 1951, עמ' 29.

* אלתר דרויאנוב (עורך), כתבים לתולדות חבת ציון וישוב ארץ ישראל, אודסה – תל אביב: הוועד ליישוב ארץ ישראל, תרע"ט-תרצ"ב, 1919–1932.
* ישראל קלויזנר, מקאטוביץ עד באזל, ירושלים: הספרייה הציונית, תשכ"ה 1965.

==קישורים חיצוניים==

* יהודה סלוצקי, (מתוך האנציקלופדיה יודאיקה)
* 

קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:פעילים ציונים בפולין
קטגוריה:טריטוריאליזם
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:עורכי דין יהודים פולנים
קטגוריה:משתתפי הקונגרס הציוני העולמי הראשון
קטגוריה:משתתפי הקונגרס הציוני העולמי השני
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1917
Safety Last!

Safety Last! (בתרגום חופשי: בטיחות אחרונה לכול) הוא סרט אילם קומי-רומנטי משנת 1923 בכיכובו של הרולד לויד. בסצנת הסיום של הסרט נתלה לויד על מחוגו של שעון במגדל גבוה מעל רחוב סואן, סיטואציה שהפכה לאחת התמונות הידועות ביותר מעידן הסרט האילם. הסרט היווה הצלחה קופתית וביקורתית, והוא ביסס את מעמדו של לויד כאחת מהדמויות הבולטות בראשיתו של הקולנוע. זהו סרטו הראשון של לויד באורך מלא. הוא צולם בלוס אנג'לס בקיץ 1922.

שמו של הסרט הוא משחק מילים הרומז לביטוי "בטיחות קודמת לכול" ("Safety first!"), שמורה לנהוג בזהירות ובבטחה כדי להימנע מתאונות. בסרט ביצע לויד פעלולים מסוכנים בכוחות עצמו, לרבות סצנת הסיום בה טיפס על מגדל בן 12 קומות, וזאת על אף שאיבד שתי אצבעות כשביצע פעלול בסרטו Haunted Spooks ארבע שנים קודם לכן (1919).

לויד שימר את הסרט היטב, אך לפחות עד שנת 2005, שבה יצא מארז DVD מסרטיו של לויד הכולל את הסרט, הוא כמעט שלא שודר או הוקרן. רוג'ר איברט, בכתבה מ-2005, מעיר על הסצנה המפורסמת שבה נתלה לויד על השעון, כי "מוזר שהיא מופיעה דווקא בסרט שקומץ כה קטן צפה בו".

== עלילה ==
דמותו של לויד נקראת "The Boy" ("הבן"), בן כפר שעוזב את אהובתו, "The Girl" ("הבת"; בגילומה של מילדרד דייוויס - Mildred Davis, שהייתה לאחר מכן לאשתו של לויד), ועובר לעיר הגדולה במטרה להתעשר. הוא מוצא עבודה כקופאי בכלבו גדול, אך משקר לאהובתו במכתביו: הוא מספר לה כי השיג עבודה כבעלים של הכלבו, ואת כספו הוא מבזבז על מתנות יוקרה. שותפו לדירה, "The Pal" ("החבר"; ביל סתורת'ר - Bill Strother), מתפרנס מביצוע פעלולים מרשימים ומטיפוס על בניינים (כמו מקור פרנסתו של סתורת'ר במציאות). כאשר מנהל הכלבו שלו מציע ל"בן" אלף דולר אם יצליח לארגן גימיק פרסומי לפרסום הכלבו, הוא משכנע את שותפו לדירה לטפס על בניין הכלבו, בן 12 הקומות, ולהתחלק איתו בפרס שהובטח. אולם, ביום שבו אמור היה "החבר" לטפס על הבניין, הוא נאלץ להימלט מ"החוק" ("The Law"; נח יאנג - Noah Young), וכך נאלץ "הבן" לבצע את הטיפוס המסוכן בכוחות עצמו. הוא מתגבר על שלל קשיים ומטפס עוד ועוד, עד אשר הוא נתלה ממחוגו של שעון במרומי המגדל, בסצנת הסיום הזכורה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

*[http://www.youtube.com/watch?v=QEcTjhUN_7U סצנת הסיום של הסרט], באתר YouTube (המוזיקה אינה מקורית)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1923
ארמצ'הו

ארמצ'הו (בגעז: አርማጭሆ) הוא אזור היסטורי בצפון מערב אתיופיה הגובל במערבו בסודאן, בצפונו בנחל דרמה, בדרומו בנהר העטברה ובנחל גוונג ובמזרחו בווגרה. שטחו מחולק כיום בין הנפות ארמצ'הו המערבית, ארמצ'הו המזרחית, ארמצ'הו עלית וארמצה'ו תחתית. האזור שוכן בין 2,500 ל-500 מטרים מעל פני הים ובו יערות רבים. 

אוכלוסיית האזור מורכבת ברובה מאמהרים ולצדם מיעוט כמנתי החיים בעיקר בדרום מזרח.

בארמצה'ו חייתה קהילה יהודית גדולה עד לפני עלייתה לישראל. במסורת האתיופית נחשב האזור לחלק משטחי גדעון. באזור היה נפוץ הכינוי כיילשה כלפי ביתא ישראל שהוא הלחם של הכינויים "כיילה" ו"פלאשה". במזרחו של האזור נמצא המחוז ההיסטורי ג'נפנקרה שבו שוכן מנזר הוֹהָארוֹאָה שהוא בין האתרים החשובים לביתא ישראל. 

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Frederick C. Gamst, "Armacəho" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: A-C, Otto Harrassowitz Verlag, 2003, , p. 342-343
*Frederick C. Gamst, Travel and research in northwestern Ethiopia, Haile Sellassie I University, 1965
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמהרה
קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
פרס סנדברג

[[משה ניניו מקבל את פרס סנדברג לאמנות ישראלית (6 בינואר 2015)]]
פרס סנדברג לאמנות ישראלית הוא פרס הניתן על ידי מוזיאון ישראל עבור אמנות ישראלית החל משנת 1968 מכספי תרומה של מקס פלבסקי, נדבן אמריקאי שתרם למוזיאון במשך השנים רבות, וביקש להישאר בעילום שם. הפרס על שמו של וילם סנדברג, ששימש כיועץ עבור מוזיאון ישראל עם פתיחתו ונחשב לבר סמכא בעולם האמנות והאמנות הפלסטית בפרט אחרי שנים בהן שימש כאוצר במוזיאון סטדלייק.

== היסטוריה ==
בשנת 1967 נפתחה קרן עבור הפרס, שהחלה מתרומה בגובה של 75 אלף דולר שניתנה עבור רכישת מספר יצירות אמנות ישראלית בכל שנה, והענקת פרס לאומנים עבור יצירותיהם. התורם האלמוני בחר לעשות כן מתוך הוקרה לפועלו של סנדברג בקידום האמנות המודרנית ומתוך הרצון לעודד את אותה האמנות בישראל.

יוסף זריצקי היה האמן הראשון שקיבל את הפרס ב-2 בינואר 1968. בין חברי ועדת הפרס היו סנדברג ויונה פישר. הפרס הוענק לו על "ציור" משנת 1964, שצויר לפי אחד מעבודותיו של הצייר יאן ורמיר. בראיונות רבים שהעניק לרגל קבלת הפרס הדגיש זריצקי את תפיסת העולם שלו ביחס לעצמאותו של מעשה הציור. "אסור למסתכל לראות יותר ממה שיש בתמונה", הסביר זריצקי. "אסור לו לפתח דמיון בקשר למה שהוא רואה. זה מה שהוא רואה זה מה שיש. תמונה זה לא חלום"
 ב-3 בדצמבר 1968 חולק הפרס בשנית, הפעם חלקו את הפרס במשותף יגאל תומרקין עבור פיסול, ואריה ארוך על ציוריו.

בנוסף לפרס לאמנות ניתן במהלך השנים גם מענק סנדברג למחקר ו/או פיתוח מטעם המחלקה לעיצוב ואדריכלות במוזיאון ישראל.

==זוכי פרס סנדברג לאמנות==

==מענק סנדברג למחקר ו/או פיתוח==



==הערות שוליים==

*
סנדברג
סנדברג
חידון

חידון הוא שעשועון שבו המשתתפים מתחרים ביניהם במתן תשובות נכונות לשאלות המוצגות להם על ידי מנחה החידון, ובכך מפגינים את בקיאותם, שנינותם וזריזות מחשבתם. חידונים נערכים בבתי ספר, במפגשים חברתיים וכדומה, מודפסים בכתבי עת ומוצגים כן בשידורי רדיו וטלוויזיה, שבהם החידון פונה אל משתתפים באולפן ולעיתים גם אל המאזינים. חידונים מוצעים גם כמשחק קופסה. בנוסף למטרה התחרותית והבידורית, חידון משמש לעיתים כאמצעי חינוכי, להגברת הבקיאות בתחום מסוים. 

החידון עשוי לכלול שאלות טריוויה, שאלות בקיאות (כגון חידון התנ"ך) וחידות. חידון מוזיקלי הוא חידון שבו נדרשים המתמודדים לזהות יצירה מוזיקלית על פי קטע קצר ממנה. 

המתחרים בחידון פועלים כיחידים, המתמודדים זה נגד זה, כקבוצות, שבהן כל קבוצה מורכבת מבני משפחה אחת, בני כיתה אחת וכדומה, וגם בהתמודדות של מתחרה יחיד מול קבוצה גדולה של מתחרים. לעיתים מוקצב זמן קצר למענה על כל שאלה, ולעיתים מוקצב זמן מסוים למענה על כל השאלות, והישגו של המתחרה נקבע לפי מספר השאלות שעליהן הספיק לענות בזמן זה.

==בישראל==
חידונים מסוגים שונים הם שעשוע מקובל בישראל. דוגמאות:
* חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי מתקיים מדי שנה, מאז 1963, ביום העצמאות, בהשתתפות שר החינוך וראש ממשלת ישראל. משתתפי החידון העולמי מגיעים אליו לאחר מבחני מיון אזוריים.
* במשך שנים רבות, בחצי השני של המאה העשרים, הנחה שמואל רוזן תוכניות חידונים ב"קול ישראל", ובהן "עשרים מי יודע", "קפד ראשו" ו"בתקווה שתבין את הרמז". הוא פרסם גם שלושה ספרי חידונים ומשחק קופסה בשם "128 מי יודע?"
* מנחי חידונים נוספים הם מרדכי פרימן, שהנחה ב"קול ישראל" את חידון הידע "טובים השניים" ובטלוויזיה הישראלית את החידון "מה הקשר"; אורי זוהר, שהנחה את שעשועון הטלוויזיה "תשע בריבוע"; יצחק שמעוני, שהנחה את "החידון המוזיקלי" ב"קול ישראל" את שעשועון הידע "מקבילית המוחות" בטלוויזיה הישראלית, ואת החידון המוזיקלי "אלגרו", אף הוא בטלוויזיה הישראלית. 
* חידוני טריוויה נפוצים כשעשועוני טלוויזיה, ובהם "מי רוצה להיות מיליונר?", "1 נגד 100" ו"לעוף על המיליון".
* פרודיה מפורסמת על חידון התנ"ך שודרה במסגרת תוכנית הטלוויזיה "לול".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==
 

קטגוריה:חידות
מסדר כוכב סיני

מסדר כוכב סיני (בערבית: وسام نجمة سيناء) הוא מסדר אשר נוסד בשנת 1972 לציון גבורה עילאית ותושיה בקרב וניתן לחברים בכוחות המזוינים במצרים. העיטור ניתן כ-200 פעמים, כחצי מהם לאחר המוות, כאשר הרוב המוחלט של העיטורים ניתנו עבור פעולות במהלך מלחמת יום הכיפורים. כ-15 מתוכם ניתנו לאחר המלחמה, לטייסים וחיילי הכוחות המיוחדים שנהרגו בשנת 1978 בקפריסין.

==תיאור העיטור==
עיטור המסדר הוא מדליה בצורת כוכב בעל שמונה קודקודים, אשר יושב על קרניים היוצאות מאחוריו. במרכז הכוכב עיגול אשר בתוכו מפה סכמטית של חצי האי סיני, אשר על שמו המסדר. הכוכב תלוי על סרט ומחובר לאבזם בצורת סמל מצרים שהוא עיט מוזהב עם הכיתוב "רפובליקת מצרים הערבית" בבסיסו, סמל זה מעוטר בטבעת עלי אלון, האבזם מחובר לאבזם מרובע המתחבר לסרט העיטור עצמו. סרט העיטור מורכב משלושה פסים אנכיים בצבעי דגל מצרים (אדום, לבן ושחור).

אות העיטור מורכב גם הוא משלושת צבעי דגל מצרים, אך אלו מסודרים באופן אופקי שלא כמו בסרט העיטור; פס אדום עליון, במרכז פס לבן ובתחתית פס שחור. אות העיטור של המסדר מדרגה ראשונה מכיל אבזם מוזהב במרכזו אשר מורכב מסמל מצרים, בדומה לאבזם המרכיב את העיטור עצמו.

==מקבלי העיטור==
מבין מקבלי העיטור ניתן למנות מספר דמויות בולטות:
* אחמד איסמעיל עלי - שר ההגנה והמפקד העליון של הצבא המצרי במהלך מלחמת יום הכיפורים.
* סעד א-שאזלי - ראש המטה הכללי המצרי במהלך מלחמת יום הכיפורים.
* חוסני מובארק - מפקד חיל האוויר המצרי במלחמת יום הכיפורים.
* אחמד חמדי - גנרל בארמייה השלישית ומהנדס, מהוגי הרעיון של פריצת מכשול הסוללה בצד הישראלי על ידי זרמי מים. הוא נהרג בצליחת תעלת סואץ וקיבל את העיטור לאחר מותו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיטורי כוכב
קטגוריה:מצרים: עיטורים
הסוכנות לביטחון לאומי של בולגריה

ממוזער
הסוכנות לביטחון לאומי (בבולגרית: Държавна агенция - Национална cигурност) היא סוכנות ממשלתית לביטחון פנים בבולגריה, האחראית בין השאר על סיכול הריגול ומאבק בהלבנת ההון במדינה והוקמה ב-1 בינואר 2008.
==היסטוריה==
ב-1990 בוצעה רפורמה בשירותי הביון הבולגריים ובמסגרתה סיכול הריגול הצבאי הופרד ממנגנון שירותי הביטחון הלאומי והועבר לאחריותו של שר ההגנה הבולגרי. ב-1991 פרסם שר הפנים הבולגרי תקנות חדשות המסדירות את אופן פעולתם של שירותי הביטחון הלאומיים.

ב-2008, עם הקמת הסוכנות לביטחון לאומי מוזגו לתוכה ארבעה גופי ביטחון לאומי שונים שעסקו בסיכול ריגול, איסוף מודיעין מאותות אלקטרוניים ותקשורת זרה, הגנה על התקשורת הממשלתית ומערכות מידע מפני סוכנויות זרות ומודיעין כלכלי בעיקר בתחום המאבק בפשע המאורגן ובהלבנת ההון. הפיקוח על הסוכנות לביטחון לאומי נתון בידי ועדה של האספה הלאומית הבולגרית.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:קהילת המודיעין הבולגרית
לה האבר

לה האברֶ (בצרפתית - "") היא עיר במחוז סן-מריטים בחבל נורמנדי בצרפת. לה האבר נמצאת בצפון מערב צרפת, על גדתו הימנית של שפך הנהר סן לים, באזור תעלת למאנש. בין שתי גדות הסן באזור זה מחבר הגשר מעוגן הכבלים פון דה נורמנדי, המקשר בין לה האבר ובין העיירה הסמוכה אונפלר. לה האבר היא הרשות המוניציפלית המאוכלסת ביותר בנורמנדי, על אף שמספר האוכלוסין באזור המטרופוליטני של רואן גדול ממספר האוכלוסין של האזור המטרופוליטני של לה האבר. נמל לה האבר הוא השני בגדלו בצרפת, לאחר הנמל במרסיי. מאז 1974 משמשת לה האבר משכן לבישוף מלה האבר.

לה האבר, מאי 2018

שמה המקורי של לה האבר היה "פרנסיסקופוליס", לציון המלך פרנסואה הראשון, מלך צרפת, שייסד את העיר בשנת 1517. בטרם הוקמה העיר הייתה במקום כנסייה בשם "נוטר דאם דה גראס" (גבירתנו של החסד: Notre-Dame-de-Grâce), ועל שמה נקרא הנמל "לה האבר דה גראס" ("נמל החסד": Le Havre de Grâce) שם שקוצר במהלך השנים לשם "לה האבר", שפירושו המילולי "הנמל".

בעת מלחמת העולם השנייה שימשה לה האבר זירה לקרבות קשים במהלך הפלישה לנורמנדי. היו אלו בעיקר הפצצות בעלות הברית שהביאו להרג של 5,000 אזרחים והרס של 12,000 מבנים. לאחר המלחמה שוקם מרכז העיר בסגנון מודרניסטי על ידי המתכנן אוגוסט פרה. לה האבר עוטרה באות לגיון הכבוד בשנת 1949, ובשנת 2005 הוכרזה כאתר מורשת עולמית.
המוזיאון לאמונות מודרנית על שם אנדרה מלרו הפך לשני בצרפת לפי מספר הציורים האימפריוניסטים שהוא מאחסן. לה האבר נשארה נאמנה למסורתה כעיר פועלים וימאיים. היא מוכרת גם כן ברמה ארצית על ידי מועדוני הספורט החשובים: Le Havre Athletic Club בכדורגל,Saint-Thomas Basket Le Havre בכדורסל וקבוצת הכדוריד לנשים HAC.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:נורמנדי עילית: ערים
קטגוריה:צרפת: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:צרפת: ערי נמל
קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:ערים מעוטרות אות לגיון הכבוד
וגרה

וגרה (בגעז: ወገራ) מחוז היסטורי בצפון מערב אתיופיה, מדרום לסמן, וכיום נפה באמהרה.

== היסטוריה ==
במסורת האתיופית נחשב האזור לחלק משטחי גדעון והיה לאזור שיושב בביתא ישראל. במאה ה-14 הגיעו לאזור צבאות האימפריה האתיופית תחת הקיסר עמדה ציון הראשון והחלו בפעילות מיסיון וסיפוח המחוז. ההתנגדות היהודית לסיפוח הגיעה בעיקר מממלכת הגדעונים אשר הובילה למלחמה בווגרה כנגד הקיסר יסחק בתחילת המאה ה-15 ושבה נטבע המושג פלאשים. לחימות נוספות בין הצדדים המשיכו לסירוגין עד לתחילת המאה ה-17 והחל ממאה זו החלו בווגרה תהליכי אמהריזציה עד שהאמהרים הפכו לרוב וביתא ישראל למיעוט הפזור ביניהם.

== סטטיסטיקה ==
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית וגרה מנתה 220,566 נפשות שרק 8.46% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 1,851.52 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 119.13 נפש לקמ"ר.

בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 183,589 נפש כאשר הרוב המכריע (90.48%) הוא אמהרי עם מיעוט כמנתי של 9.24%.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*BaVerle B. Berry, "Wägära" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: O-X, Harrassowitz, 2010, , p. 1072-1073
* James Arthur Quirin, The Evolution of the Ethiopian Jews: A History of the Beta Israel (Falasha) to I920, University of Pennsylvania Press, 1992, 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמהרה
קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אתיופיה: תת-מחוזות
מספר מעושר

מספר מעושׂר הוא מספר מצולע מסדר 10, משמע מספר <math>D</math> כך שניתן לסדר <math>D</math> עצמים בצורת מעושר (מצולע בעל 10 צלעות) משוכלל. המספר המעושר ה-n-י נתון על ידי הנוסחה <math>D_n = n(4n-3)</math>. הנוסחה היא מקרה פרטי של הנוסחה הכללית למספר מצולע.

עשרת המספרים המעושרים הראשונים הם:
1, 10, 27, 52, 85, 126, 175, 232, 297 ו-370.

==תכונות==
המספר המעושר ה-n-י זוגי כאשר n זוגי ואי-זוגי כאשר n אי-זוגי.

השיטה הסטנדרטית למציאת מספרים שהם מספרים מצולעים משני סדרים שונים היא באמצעות פתרון משוואות פל. משיטה זו נובע שאין מספר מעושר שהוא מספר ריבועי (למעט המקרה הטריוויאלי <math>D_1 = 1^2 = 1</math>). מספרים מעושרים הם המספרים המצולעים מהסדר הקטן ביותר שטענה זו תקפה לגביהם.

<math>D_n</math> הוא מספר המחלקים השונים של המספר <math>48^{n-1}</math>. זאת משום שהפירוק לגורמים שלו הוא <math> 48^{n-1} = 2^{4n-4}\cdot 3^{n-1}</math>, ולכן לפי הנוסחה הידועה לפונקציית המחלקים: 
:<math> d(48^{n-1}) = (4n-4+1)(n-1+1) = (4n-3)n = D_n</math>.

אם מתחילים את ספירלת אולם מהמספר 0, במקום מ-1 כמקובל, המספרים המעושרים מופיעים ברצף בשורה האמצעית, המתחילה מ-1 והולכת ימינה.

בתורת הגרפים, אינדקס וינר של גרף הוא סכום של מרחקים בין כל זוגות הצמתים בגרף. <math>D_n</math> הוא אינדקס וינר של הגרף המורכב משני עותקים של הגרף השלם <math>K_n</math>, המחוברים ביניהם בקשת אחת. תוצאה זו מתקבלת מחישוב ישיר פשוט: יש <math>n(n-1)+1</math> זוגות של צמתים שהמרחק ביניהם הוא 1; <math>2(n-1)</math> זוגות עם מרחק 2; ו-<math>(n-1)^2</math> זוגות עם מרחק 3. בסך הכל אינדקס וינר יוצא:
:<math>1\cdot (n(n-1)+1) + 2\cdot 2(n-1) + 3\cdot (n-1)^2 = n(4n-3) = D_n</math>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://oeis.org/A001107/b001107.txt רשימת 1,000 המספרים המעושרים הראשונים]
* 

==הערות שוליים==

10
פיל ג'ונס

פיליפ אנתוני "פיל" ג'ונס (באנגלית: Philip Anthony "Phil" Jones; נולד ב-21 בפברואר 1992) היה שחקן עבר כדורגל אנגלי.

==קריירה==
ג'ונס הצטרף לקבוצת הנוער של בלקברן רוברס בשנת 2002, וחתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון לקראת עונת 2009/2010. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת הגיעה ב-22 בספטמבר 2009, במשחק גביע הליגה מול נוטינגהאם פורסט, ועד לסיום אותה עונה צבר בסך הכל עשר הופעות. בעונה שלאחר מכן ג'ונס רשם 26 הופעות במדי בלקבורן, והפך לשחקן מפתח בקבוצה. הופעותיו המרשימות של ג'ונס בגילו הצעיר החלו למשוך עניין מקבוצות גדולות באנגליה, וב-13 ביוני 2011 אישר המועדון כי הושג הסכם על העברתו של ג'ונס למנצ'סטר יונייטד תמורת סכום של 16.5 מיליון ליש"ט.

ג'ונס חתם על חוזה לחמש שנים במנצ'סטר יונייטד, וערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק מגן הקהילה מול היריבה העירונית מנצ'סטר סיטי, כשעלה כמחליף במחצית בניצחון 2–3. ג'ונס התאקלם בקבוצתו החדשה במהירות רבה והפך לשחקן הרכב במשחקים הבאים, כולל שלושה בישולים בניצחונות מול טוטנהאם וצ'לסי.

== תארים ==
;מנצ'סטר יונייטד
* הליגה האירופית: 
* אליפות אנגליה: 
* גביע ה-FA: 
* מגן הקהילה (2): , 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.manutd.com/en/Players-And-Staff/First-Team/Phil-Jones.aspx פיל ג'ונס], באתר הרשמי של מנצ'סטר יונייטד

קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1992
אביאסף ברנע

אביאסף ברנע (ברנשטיין) (1903, וילנה – 6 בנובמבר 1957, חיפה) היה מלחין, פסנתרן ומורה למוזיקה ישראלי.

== חייו ==

ברנע נולד בשם אביאסף ברנשטיין בעיר וילנה שבאימפריה הרוסית (ליטא), רביעי מבין שישה אחים ואחיות. אביו, אברהם משה ברנשטיין (1866–1932), היה חזן, מנצח מקהלות ומלחין וילנאי מפורסם, חניך הקונסרבטוריון בווינה, מחבר ה"מוזיקלישער פנקס" ('הפנקס המוזיקלי') – אוסף ניגונים וטקסטים מוערים מן האוצר העממי היהודי (וילנה, המכון האתנוגרפי ע"ש ש. אנסקי, 1927). ברנשטיין הקנה לבנו את יסודות החינוך המוזיקלי והיהודי והנגינה בפסנתר. בהיותו בן תשע נשלח ברנע לברלין ללמוד בקונסרבטוריון, אך נאלץ לחזור לווילנה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. אחרי המלחמה חזר לברלין ומשנת 1922 עד 1927 למד בבית הספר הגבוה הלאומי למוזיקה (Staatliche Hochschule für Musik; כיום במסגרת האוניברסיטה לאמנויות של ברלין, Universität der Künste Berlin (UdK Berlin)). במהלך לימודיו שם זכה בפרס מנדלסון.

הוא נישא לשרה אדונסקי, ובשנת 1935 בני הזוג ובתם עלו לארץ ישראל, התגוררו תחילה בתל אביב וכעבור שנה התיישבו בחיפה. במשך השנים עשה לו שם כפסנתרן, מורה למוזיקה ומלחין פורה בתחום המוזיקה הקלאסית הישראלית.

באחרית ימיו החל לאסוף ולערוך לחנים שכתב אביו והגיע לרשימה של כמאתיים פריטים, בהם לחנים חילוניים ודתיים, שירי מקהלה, אופרה לילדים ויצירות ליטורגיות. מטרתו הייתה לשקם את העיזבון שאבד עם חורבן הקהילה היהודית בווילנה, אך מותו שם קץ למשימה.

נפטר בחיפה ב-1957 בתום מחלה ממושכת, בן 54 במותו. הותיר אחריו אישה, ד"ר שרה ברנע, ושתי בנות. נקבר בבית העלמין הישן - חוף הכרמל.

ארכיונו, הכולל יצירות, שמור בספרייה הלאומית.

== יצירתו ==

אביאסף ברנע התמקד בדרך כלל במוזיקה אבסולוטית, אך עסק גם בנושאים מן הפולקלור היהודי ומן הניגונים המסורתיים שאסף אביו, וכן שילב ביצירותיו רשמים מנופי הארץ ומענייני היישוב. <ref></ref>

=== יצירות לתזמורת ===
* קונצ'רטי לפסנתר ולכינור
* "שאקונבה" לצ'לו ותזמורת על נושא יהודי
* "זכרונות מהגולה" מן הפולקלור היהודי
* "יזכור"
* "כנרת", סוויטת מחולות ישראלים
* "תמונות ישראליות"
* עיבוד תזמורתי ל"אל יבנה הגליל" של יוסף אחרון
* "לזכרו של בן יוסף - וריאציות על "יש לי כנרת" של צבי בן-יוסף
* * מוזיקה למחזור שירים סיניים בתרגום י' ליכטנבוים, לסופרן ותזמורת

=== יצירות להרכבים שונים ===
* עיבודים לפסנתר ליצירותיו התזמורתיות
* "מבואות" לשבעת המודוסים בעיבוד מודרני לכלי נגינה שונים ולתזמורת
* שירים למקהלה
* מוזיקה ליטורגית

=== כתבים ===
* ספרי לימוד ועזר לנגינה

== פרסים ואותות הוקרה ==
* פרס קול ישראל
* פרס התזמורת הפילהרמונית הישראלית

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
יצחק אשכנזי

יצחק (איציק) אשכנזי (נולד ב-26 ביוני 1934), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.

==קורות חיים==

אשכנזי נולד בתל אביב ב-1934 ובהשפעת אחיו יוסף, ששיחק בהפועל תל אביב, החל לשחק כרץ ימני בקבוצת השחר תל אביב, ממנה הועבר בגיל 13 לקבוצת הנוער גדנ"ע יהודה, בה הוכתר למלך שערי הקבוצה במשך חמש שנים רצופות. עוד לפני גיוסו לצה"ל, הספיק להופיע שלוש פעמים במדי הפועל רמת גן ובאחד המשחקים כבש פעמים מול הפועל חיפה. 

לאחר שחרורו מהצבא שיחק בקבוצת הכח תל אביב, משם עבר מספר קבוצות עד שהגיע להפועל חיפה. ב-1958 התמודדה הפועל חיפה שיחקה בגמר "גביע העשור" מול הפועל ירושלים. מלך השערים והחלוץ המרכזי של הקבוצה, אברהם גינזבורג חלה, ואשכנזי נקרא למלא את מקומו בעמדה שהכיר היטב בנעוריו. הוא הצדיק את האמון שנתן בו המאמן זלאטקו צ'ייקובסקי וכבש צמד, שהעניק להפועל חיפה את הגביע הראשון בתולדותיה.
את השער הראשון כבש אשכנזי בבעיטה חזקה לפינת השער, ואת השער השני כבש מקרוב לאחר כדרור מאמצע המגרש.

אשכנזי היה שותף מלא גם לזכייה השנייה של הפועל חיפה בגמר גביע המדינה בשנת 1963. במשחק זה הוא שימש כקפטן הקבוצה והחל את המהלך שהוביל לשער הניצחון.

ב-1966, שלוש שנים לאחר שהניף את גביע המדינה כקפטן הפועל חיפה, פרש ממשחק פעיל.

==קריירת האימון ==

בתחילת שנות ה-70 אימן אשכנזי את הפועל זכרון יעקב אשר בהדרכתו עלתה לליגת המשנה.

לאחר פרישתו אימן אשכנזי במחלקת הנוער של הפועל חיפה במשך 22 עונות. בין השחקנים הבולטים אותם אימן בקבוצות ילדים ונערים היו אלי לוונטל, האחים יוסי ואבי ליפשיץ, יצחק אינצ'י, עדן בן בסט, יובל אבידור ושמעון הרוש.

==תארים והישגים בולטים בספורט ==

* 1958 - זכייה בגביע עשור, הפועל חיפה מול הפועל ירושלים 0:2. השערים: יצחק אשכנזי דקה 69, 72.
* 1963 - זכייה בגמר הגביע, הפועל חיפה מול מכבי חיפה 0:1. יצחק אשכנזי קפטן הקבוצה מקבל את הגביע מראש העיר אבא חושי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140808064329/http://hhaifa.com/modules.php?name=nostalgyn&show=article&pid=13 יצחק אשכנזי], באתר הרשמי של אוהדי הפועל חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הכח תל אביב
קטגוריה:כדורגלני גדנ"ע יהודה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
אורה רותם-נלקן

אורה רותם-נלקן
אורה רותם-נלקן (2 באוגוסט 1933 - 9 במאי 2022; י' באב תרצ"ג-ט' באייר תשפ"ב) הייתה פסנתרנית ישראלית שנודעה בביצועיה למוזיקה קלאסית ישראלית.

רותם-נלקן נולדה בירושלים ולמדה נגינה בפסנתר, ראשית אצל טובה ברלין-פפיש ואחר-כך בקונסרבטוריון ובאקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים אצל הנרייטה מיכלסון. ב-1959 יצאה לאנגליה ושם למדה אצל לואיס קנטנר ואצל רעייתו אז אילונה קאבוש. ב-1961 שבה לישראל.

רותם-נלקן עבדה עם מלחינים ישראליים רבים לאורך הקריירה שלה ובהם מרדכי סתר, אנדרה היידו, גדעון לבינסון ואחרים. היא ביצעה את יצירותיהם והקליטה אותן. היא הייתה פעילה גם כמורה לפסנתר, בין תלמידיה נפתלי וגנר.

רותם-נלקן נודעת בפרשנותה הייחודית למוזיקה קלאסית ישראלית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
משרד הפנים (בולגריה)

משרד הפנים של בולגריה (בבולגרית: Министерството на вътрешните работи) הוא משרד ממשלתי בבולגריה האחראי בין היתר על ביטחון הפנים, לחימה בפשע ושמירה על הסדר הציבורי במדינה. המשרד אחראי על מספר גופים העוסקים בביטחון פנים ובכללם משטרת בולגריה, משטרת הגבולות, יחידות ללחימה בפשע המאורגן ושירותי כיבוי האש. שר הפנים הנוכחי (2011) הוא צבטאן צבטאנוב ממפלגת השלטון, אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה.

==היסטוריה==
משרד הפנים הבולגרי הוקם ב-5 ביולי 1879 על ידי אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה כשטודור בורמוב מונה לראש הממשלה ושר הפנים של הנסיכות. ב-1925 הועבר מנגנון ביטחון הפנים לאחריות הד"ס (השירות החשאי לשעבר של בולגריה).

ב-10 בספטמבר 1944, לאחר ההפיכה במדינה ועליית חזית המולדת הבולגרית לשלטון הוקמה יחידת "המיליציה העממית" והיא שימשה זרוע ביצועית משטרתית של הקומוניסטים בתהליך השתלטותם על בולגריה ורדיפת מתנגדיהם. ב-1991 לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בוצעה רפורמה במשרד, בוטלו צווי חירום אשר מכוחם התנהל המשרד וחוקקו חוקים ותקנות המסדירות את התנהלותו. ב-1993 אושר חוק שהסדיר את פעילותה של המיליציה העממית ובכלל זה שינוי שמה למשטרה הלאומית.

==קישורים חיצוניים==
* 

פנים
בולגריה