OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלכסנדר שייחט

אלכסנדר שַייחֶט (ברוסית: Александр Шайхет; בכתב לטיני: Alexander Schaichet; 23 ביוני 1887 – 19 באוגוסט 1964) היה מנצח וכנר שווייצרי יהודי ממוצא אוקראיני.

==קורות חיים==
שייחט נולד ב-1887 בעיר ניקולאייב שבדרום-מערב רוסיה (כיום אוקראינה) במשפחה יהודית, בנם של ברטה לבית גַאוּברג וחיים שייחט. למד נגינה בכינור בקונסרבטוריון באודסה עד 1906, אז נסע לגרמניה ללמוד בבית הספר הגבוה למוזיקה בלייפציג. עם סיום לימודיו ב-1910 כיהן כקונצרטמייסטר וכנר ראשון של התזמורת של יינה וכמורה לכינור בקונסרבטוריון של העיר, עד שב-1914 היגר לשווייץ. הוא התיישב בעיר ציריך. הִרבה להופיע כנגן, וניהל את המחלקה לכינור באקדמיה למוזיקה בציריך. ב-1920 ייסד את התזמורת הקאמרית השווייצרית, וניהל אותה עד 1943.

ב-1919 נישא שייחט לאירמה לווינגר (Löwinger; 1895–1988), פסנתרנית ילידת בודפשט.

ב-1962 זכה שייחט במדליית האנס-גאורג נגלי על פועלו המוזיקלי (Hans-Georg Nägeli-Medaille für Verdienste um das musikalische Schaffen) מטעם העיר ציריך.

שייחט נפטר בציריך ב-1964, בגיל 77.
אלכסנדר שייחט עם חברו [[יהויכין סטוצ'בסקי]]

ארכיונם של אלכסנדר ואירמה שייחט שמור בספרייה המרכזית של ציריך.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Verena Naegele, Franz-Liszt-Gesellschaft Schweiz-Japan (Hrsg.); mit Beiträgen von Richard Frank und Walter Labhart, Irma und Alexander Schaichet. ein Leben für die Musik, Zürich: O. Füssli, 1995. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-n97017365 אלכסנדר שייחט] באתר WorldCat Identities
* 
* [http://www.zb.uzh.ch/spezialsammlungen/musikabteilung/nachlaesse/einzelne-nachlaesse/003820/index.html.de שייחט, אלכסנדר ואירמה] באתר הספרייה המרכזית של ציריך (ביוגרפיה ותצלום משותף)
* [http://rujen.ru/index.php/%D0%A8%D0%90%D0%99%D0%A5%D0%95%D0%A2_%D0%90%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%80 אלכסנדר שייחט], אנציקלופדיה היהודית הרוסית 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים יהודים שווייצרים
קטגוריה:מנצחים שווייצרים
קטגוריה:כנרים יהודים
קטגוריה:מנצחים יהודים
קטגוריה:יהודים שווייצרים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1887
קטגוריה:נפטרים ב-1964
לאבוצ'קין La-7

לאבוצ'קין La-7 (ברוסית: Лавочкин Ла-7) היה מטוס קרב סובייטי ששימש את חיל האוויר הסובייטי במלחמת העולם השנייה. המטוס פותח על ידי המשרד לתכנון ניסויי של סמיון לאבוצ'קין. 

המטוס נכנס לשירות פעיל ב-1944 ושירת עד לסוף מלחמת העולם השנייה וזמן קצר אחריה. ה-La-7 פותח כתחליף למטוס הקרב La-5.

ה-La-7 היה מטוס חד מנועי, הבנוי כולו מעץ והונע על ידי מנוע מקורר אוויר, בעל הספק של 1850 כ"ס. מנוע זה אפשר ל-La-7 להגיע למהירות טיסה הגבוהה בכ-50 קמ"ש לעומת קודמו, La-5. כמו כן גם קצב הנסיקה שלו היה גדול בהרבה מקודמו. 

החימוש העיקרי של La-7 היה זהה לקודמו - 2 תותחים בקוטר של 20 מ"מ. בנוסף לתותחים הותקנו על כנפי המטוס מתלי נשיאה לפצצות (2 פצצות של 50 או 100 ק"ג).

המטוס נכנס לשירות בחיל האוויר הסובייטי ביוני 1944, כאשר נטל חלק במבצע בגרטיון. 

ייצור ה-La-7 הופסק בשנת 1946 והוא הוחלף במטוס מתקדם יותר – La-9. בסך הכל נבנו 5,753 מטוסי La-7 בשנים 1944 – 1946.

== שירות במדינות נוספות ==
פרט לחיל האוויר הסובייטי סופק המטוס לטייסות צ'כוסלובקיות, שלחמו במסגרת הצבא האדום. המטוסים ששרדו את המלחמה המשיכו לשרת בצבא צ'כוסלובקיה עד לסוף 1950.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ברית המועצות
קטגוריה:מטוסים סובייטיים במלחמת העולם השנייה
אנצאר א-שריעה (תוניסיה)

אנצאר א-שריעה בתוניסיה הוא ארגון אסלאמי-סוני הפועל בתוניסיה. בארגון חברים כ-100,000 איש. הארגון הוגדר כארגון טרור על ידי ממשלות תוניסיה, ארצות הברית, והממלכה המאוחדת.

== רקע ==
בעקבות ההפיכה בתוניסיה (2011), שוחררו הרבה אסירים פוליטיים אסלאמיסטים שנכלאו על ידי משטרו של זין אל-עאבדין בן עלי, ביניהם גם אבו איידה אל-תוניסי שהקים את הארגון "קבוצת הלחימה התוניסאית" (TCG) יחד עם טארק מערופי ביוני 2000.

אבו איידה הקים את אנצאר א-שריעה בתוניסיה בסוף אפריל 2011. הארגון הקים במהירות סניף תקשורת, אל-קירואן, ופיתח מגוון אמצעי תקשורת, כולל בלוג, דף פייסבוק, וכתב עת.

ארגון אנצאר א-שריעה בתוניסיה ניהל מסע תעמולה לשחרור אסירים אסלאמיסטים, ביניהם השייח' עומר עבדל-רחמן, אבו קתאדה, ותוניסאים נוספים שלחמו לצד אל-קאעידה בעיראק והיו כלואים בבתי כלא בעיראק.

ארגון אנצאר א-שריעה בתוניסיה קיים כנס ארצי בעיר קירואן ב-2012. בכנס קרא אבו איידה לאסלאמיזציה של התקשורת, החינוך, התיירות וענפי המסחר בתוניסיה, כמו כן קרא להקים איגוד מקצועי אסלאמי שיתחרה באיגוד המקצועי הכללי של תוניסיה שנחשב חילוני.

חברי אנצאר א-שריעה בתוניסיה לקחו חלק בקביעות בהפגנות נגד מה שהם כינו "חילול הקודש" ונחשדו במספר אירועים אלימים, אך מחוסר ראיות הארגון לא הוצא מחוץ לחוק. משרד הפנים התוניסאי האשים את הארגון בתכנון גל ההתנקשויות הפוליטיות בתוניסיה ב-2013. בין היתר הארגון תקף לכאורה: ערוץ טלוויזיה ששידר את הסרט פרספוליס באוקטובר 2011, תערוכת אמנות שנויה במחלוקת בחודש יוני 2012, ואת שגרירות ארצות הברית בעיר תוניס. הארגון מואשם גם כי התנקש בשוקרי בלעיד (שהיה מנהיג תנועת האופוזיציה 'הדמוקרטים הפטריוטים') בפברואר 2013, ובמוחמד בראהמי (שהיה המייסד של התנועה הפוליטית 'תנועת האנשים') ביולי 2013.

== ראו גם ==
* אנצאר א-שריעה (לוב)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צבאות לא סדירים
קטגוריה:ארגוני טרור סוניים
קטגוריה:ארגונים המסונפים לאל-קאעדה
קטגוריה:אפריקה: טרור
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי ארצות הברית כארגון טרור
אלטנקונשטאדט

אלטנקונשטאדט היא עיר ורשות מקומית במחוז ליכטנפלס, במדינת בוואריה שבגרמניה.

העיר שוכנת על גדתו הדרומית של נהר המיין, כשמעברו השני של הנהר יושבת העיר בורגקונשטאדט.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בוואריה: ערים
ריו גראנדה (עיר)

ריו גראנדה (בספרדית: Río Grande) היא עיר בפרובינציית טיירה דל פואגו בארגנטינה. ריו גראנדה נמצאת בחוף הצפון-מזרחי של האי הגדול של ארץ האש, בקרבת המקום בו נשפך נהר ריו גראנדה לים ארגנטינה. בעיר מתגוררים למעלה מ-66,000 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסייה בפרובינציית טיירה דל פואגו.

==היסטוריה==
במקום בו נמצאת היום ריו גראנדה הייתה בעבר התיישבות של בני הסלקנם, תושבים ילידים בפטגוניה.

ההתיישבות המודרנית הראשונה באזור הייתה מחנה זמני שהוקם ב-1883 על ידי ארגנטינאים שבאו לחפש זהב. בין 1886 ו-1887 יוליוס פופר סייר באזור ולאחר מכן הוא פרסם תוכנית להקמת עיירת חוף במקום בשם "אטלנטה", אך היא לא יצאה לפועל.

ב-1893 הוקם בקרבת המקום בו נמצאת העיר מיסיון בשם "נואסטרה סניורה דה לה קנדלריה". בשנים שלאחר מכן נוצרו במקום מבנים נוספים עד שב-11 ביולי 1921 נשיא ארגנטינה איפוליטו איריגוז'ן הכריז על הקמת "המושבה החקלאית של ריו גראנדה", אשר ממנה התפתחה העיר.

==כלכלה==
הודות לערבה מרובת העשב בה ריו גראנדה נמצאת, גידול מקנה היה מקור פרנסה חשוב לתושבי העיר מהקמתה ועד להווה. באזור מגדלים בעיקר בקר וכבשים. הדבר גם הוביל להתפתחות של תחומים הקשורים למקנה, כמו התפתחות תעשיית הצמר.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 התגלו באזור מצבורים של נפט וגז טבעי, וכיום הם מהווים חלק נכבד מהכלכלה של העיר.

ב-1972 ממשלת ארגנטינה התחילה להעניק הקלות מס למפעלים בטיירה דל פואגו, במטרה לעודד את ההתיישבות בפרובינציה. בעקבות כך נפתחו באזור ריו גראנדה מפעלים רבים והיא הפכה לבירה התעשייתית של הפרובינציה.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי גוברנדור רמון טרחו נואל, שנמצא במרחק של 5 קילומטרים צפון-מערבית לעיר. הנמל מציע בעיקר טיסות לערים מרכזיות בארגנטינה.

העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 3, שחלקו בטיירה דל פואגו מקשר אותה מצד אחד עד לאושואיה, בירת הפרובינציה, ומצד שני למקום בו יוצאות מעבורות לחלק היבשתי של הכביש בפרובינציית סנטה קרוס. בכביש פועלים אוטובוסים שמקשרים את ריו גראנדה ליישובים האחרים בטיירה דל פואגו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טיירה דל פואגו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1921
מועצת הפסיכולוגים

מועצת הפסיכולוגים היא גוף סטטוטורי במדינת ישראל שתפקידו הוא לייעץ לשר הבריאות בנושאים הנוגעים לעיסוק בפסיכולוגיה ועל יישום חוק הפסיכולוגים וקביעת מדיניות, כללי אתיקה ועוד בנושאי הפסיכולוגיה בישראל. המועצה פועלת מכוח פרק ו' לחוק הפסיכולוגים. שר הבריאות או מי מטעמו הוא יושב ראש המועצה.

==מבנה המועצה==
מועצת הפסיכולוגים מורכבת מ-27 חברים:
* שר הבריאות או מי מטעמו - יושב ראש המועצה.
* ארבעה נציגים מפקולטות לפסיכולוגיה באוניברסיטאות מטעם המועצה להשכלה גבוהה.
* שלושה נציגים אשר שניים מהם הם פסיכולוגים לשרי הבריאות, החינוך והתרבות והפנים.
* נציג אחד לכל אחד משרי הביטחון, הרווחה, האוצר והקליטה.
* שמונה נציגים נוספים שממונים על ידי שר הבריאות בהמלצת ארגון מייצג כלשהו, או שמונה נציגים מטעמו, אם לא הומלצו 8 נציגים אחרים.

==יושבי ראש מועצת הפסיכולוגים (רשימה חלקית)==
{| class="wikitable"
|-
! שנים !! יו"ר מועצת הפסיכולוגים
|-
| מ-2020 || ד"ר אילה בלוך
|-
| 2013-2020 || פרופ' רחל לוי-שיף
|-
| 2010-2013 || פרופ' יואל אליצור
|-
| 2002-2005 2006-2009 || פרופ' שלמה לקס
|-
| 1999-2002 || פרופ' אלחנן מאיר
|-
| || פרופ' מלכה מרגלית
|-
| || פרופ' רון שובל
|}

==ראו גם==
*הסתדרות הפסיכולוגים בישראל

==קישורים חיצוניים==
* 
*
*

קטגוריה:מוסדות פסיכולוגיים
קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תאגידים סטטוטוריים
וייט פליינס

וייט פליינס (באנגלית: White Plains) היא בירת מחוז וסטצ'סטר במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

היישוב ממוקם בדרום-מרכז מחוז וסטצ'סטר, כאשר אזור מרכז העיר של וייט פליינס נמצא כ-11 קילומטרים מזרחית לנהר ההדסון. העיר גובלת בצפון בעיר של נורת' קאסל, מצפון וממזרח בעיר האריסון, בדרום בעיר סקרסדייל, ובמערב בעיר גרינבור.

== דמוגרפיה ==
על פי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2000 אוכלוסיית העיר באותה העת מנתה 53,077 תושבים, 20,921 משקי בית, ו-12,704 משפחות. צפיפות האוכלוסייה באותה העת הייתה 2,091.1 אנשים לקילומטר מרובע. 64.93% מהתושבים הם לבנים, 15.91% אפרו-אמריקאים, 4.5% אסייתים, 0.34% אינדיאנים, 10.37% מגזע אחר ו-3.88% משני גזעים או יותר.

בשנת 2010, המגזין ביזנסוויק ציין כי וייט פליינס היא אחת הערים בעלות הצמיחה המהירה ביותר בארצות הברית.

== גאוגרפיה ==
העיר משתרעת על שטח של כ-25.6 קילומטרים רבועים, מתוכם 25.4 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-0.2 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת 154 מטרים מעל פני ים.

==תושבים נודעים מוייט פליינס==
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו או גדלו בוייט פליינס כוללים את:

* ג'יימס ויטמור (נולד ב-1922), שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב, פרס אמי ופרס הטוני. נולד בוייט פליינס. 
* ארט מונק (נולד ב-1957), שחקן פוטבול אמריקני לשעבר. נולד בוייט פליינס.
* בריאן ברטון (הידוע בכינויו דיינג'ר מאוס) (נולד ב-1977), מוזיקאי, פזמונאי ומפיק. נולד בוייט פליינס.
* צ'אנינג פריי (נולד ב-1983), כדורסלן המשחק בעמדת הפורוורד/סנטר בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA. נולד בוייט פליינס.
* מארק צוקרברג (נולד ב-1984), יזם אינטרנט יהודי אמריקאי. המייסד של אתר הרשת החברתית הפופולרית "פייסבוק" אשר מכהן כנשיא והמנכ"ל של חברת פייסבוק. נולד בוייט פליינס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינת ניו יורק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1683
אוזי

אצטדיון אוזי
אוזי - רועה אוסטרלי
אוֹזִי (באנגלית: Aussie, בארצות הברית ובאנגליה מבוטא: אוסי) היא כינוי סלנגי בו משתמשים האוסטרלים, לכנות את עצמם. באירועי ספורט ואחרים, משמשת המילה כשהיא נאמרת שלוש פעמים ברציפות ("אוזי, אוזי, אוזי") כקריאת עידוד. לעיתים קרובות משמש הביטוי כתיאור לאוסטרליה עצמה (I'm in Aussie).

האוסטרלים ידועים כחובבי סלנג, ועל אף ששפתם הרשמית היא אנגלית, הם משתמשים בביטויים רבים, אשר לא יהיו נהירים לדובר אנגלית מצוי. האוסטרלי אינו רואה במילה "אוזי" כינוי גנאי, והוא משתמש בה כלפי עצמו, בני עמו, מולדתו וחיות המחמד שלו. מהמילה אוזי נגזרו ביטויים נוספים כגון:
* אוזי קוזי - בגד ים אוסטרלי מסורתי, המתייחד בהיותו מינימליסטי ביותר, כזכר לימים בהם האוסטרלים שחו בים כשהם עירומים.
* אוזי פוטבול - משחק כדורגל אוסטרלי, בעל כללי משחק ייחודיים. כגון:
# כל שחקן רשאי להיות במשך המשחק, בכל מקום על פני המגרש.
# השחקנים רשאים להשתמש בכל אחד מאברי גופם כדי להזיז את הכדור.
# מותר להחזיק בכדור ביד, אך ורק תוך כדי כדרורו, או תוך כדי נגיעות עם הכדור בקרקע.
* אצטדיון אוזי - (ידוע בשם: Sydney Football Stadium) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם במור פארק שבסידני בירת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. האצטדיון היה מגרש הבית של הקבוצות סידני רוסטרס, אן אס דבל יו וואראטאז' סאות' סידני רביטוס, ובמשך השנים התקיימו בו משחקים מפורסמים.
* אוזי מותג - מותג קוסמטיקה בינלאומי, המתמקד בסדרת מוצרים לטיפוח השיער. המותג המשווק עד היום כמוצר אוסטרלי, בשל חלק ממרכיביו הטבעיים שמוצאם באוסטרליה, אך כבר משנת 2003 הוא מיוצר על ידי התאגיד הבינלאומי האמריקני פרוקטר אנד גמבל, אשר רכש את המותג. כדי להשוות למותג חזות אוסטרלית, הלוגו שלו הוא בדמות קנגורו.
* שֶׁפרד - כלב רועים אוסטרלי. מכונה אף הוא בפי האוסטרלים "אוזי".
* אוזי בו! - סדרת טלוויזיה צרפתית המשודרת בישראל בערוץ הופ! וערוץ לולי.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סלנג
קטגוריה:אוסטרליה: תרבות
מופלא הסמוך לאיש

מופלא הסמוך לאיש הוא מושג תלמודי-הלכתי, המתאר ילד הקרוב להיות בן מצוות, כלומר בן 12 לזכר או בת 11 לנקבה. לגיל זה ישנה משמעות בדיני "הפלאה" (התחומים בהם ישנה החלת חלות באמצעות דיבור), ולעניינים מסוימים מעשיו חלים כאילו היה גדול.

==דינו של מופלא הסמוך לאיש==
אף על פי שמופלא הסמוך לאיש עודנו קטן, ומשכך אינו מוגדר כבר דעת האחראי למעשיו בדרך כלל, מופלא הסמוך לאיש יכול לנדור, להישבע או להקדיש וכיוצא בזה, ונדריו חלים כנדרי גדול. לאחר שנדר, יש לבדוק האם הוא יודע את משמעות הנדר ואם הוא מבין לשם מי הוא נודר או מקדיש, ואם התברר שהוא יודע את משמעות מעשיו, נדריו יהיו קיימים על אף שעדיין איננו נחשב איש עד גיל מצוות. הטעם לדין זה, הוא משום שבגיל כזה אנו יכולים לבדוק אם הילד יודע מה משמעות הנדר או ההקדש. קודם גיל זה אפילו אם הילד אומר בפירוש שהוא מבין מהו נדר, נדריו לא חלים, ולדבריו אין משמעות הלכתית.

==תוקף הדין==
בתלמוד הבבלי ישנה מחלוקת האם אפשרותו של מופלא הסמוך לאיש לנדור היא מדאורייתא או מדרבנן בלבד. לדעת רבי יוחנן וריש לקיש, דין מופלא הסמוך לאיש הוא מדאורייתא ונלמד מן הפסוק שכל שיודע להפליא נדרו נדר, ואילו לדעת רב כהנא, דין זה הוא מדרבנן בלבד, ואילו הלימוד מהפסוק הוא אסמכתא.

==פירוש שמו==
מופלא כלומר ילד שאנו בודקים האם הוא יודע להפלות, כלומר להבין בדעתו לשם מי הוא נודר. משתמשים בלשון "הפלאה" כי זה לשון הפסוק בעניין נדרים: "כי יפליא לנדור".

סמוך לאיש כלומר ילד שקרוב להיות בוגר.

== ראו גם ==
* קטן
* בר מצווה

==לקריאה נוספת==
* "מופלא הסמוך לאיש", אנציקלופדיה תלמודית, כרך מא (ה'תשע"ט), עמ' שעג–תמד.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:גילים בהלכה
קטגוריה:ילדות
עומאר פאשה

עומאר פאשה (בגרמנית: Omar Pascha; בטורקית: Ömer Paşa; 24 בנובמבר 1806, יאניה גורה, אזור קרואטיה, האימפריה האוסטרית - 18 באפריל 1871, קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית) היה קצין בכיר בצבא העות'מאני בדרגת מושיר אשר כיהן כמושל בוסניה ובהמשך השתתף במלחמת קרים.

==קורות חייו==
עומאר פאשה נולד ביאניה גורה אשר באזור קרואטיה כמיכאילו לאטאס. אביו שירת כקצין בצבא האימפריה האוסטרית ומיכאילו התגייס אף הוא לשורות הצבא. ב-1823, לאחר שהואשם במעילה נמלט לאזור בוסניה אשר בשליטת העות'מאנים ובהמשך, התאסלם ושינה את שמו לעומאר לוטפי.

הוא התגייס לצבא העות'מאני, הוצב באזור בולגריה ובהמשך השתתף בדיכוי המרד בלבנון ובכורדיסטן. ב-1848 מונה למפקד הכוחות העות'מאניים בוולאכיה ובמולדאביה. ב-1850 מונה למושל בוסניה ובהמשך מונטנגרו. הוא גילה יחס נוקשה כלפי האוכלוסייה ודיכא כל ניסיון התקוממות. עם זאת, יחסו כלפי האוכלוסייה היהודית היה סובלני יחסית והוא אישר ליהודי סרייבו להתיישב בכל חלקי העיר.

עומאר פאשה פיקד בהצלחה על כוחות עות'מאניים במהלך מלחמת קרים ובהמשך מונה למושל בגדאד. ב-1861, פיקד על הכוחות העות'מאניים במהלך העימות עם נסיכות מונטנגרו. ב-1864 הועלה לדרגת מושיר ופיקד על חיל מצב שהוצב במונאסטיר. במסגרת זו פיקד על דיכוי מרד בכרתים. ב-1868, מונה לתקופה קצרה לתפקיד שר המלחמה העות'מאני. עומאר לוטפי פאשה הלך לעולמו ב-1871 בקונסטנטינופול והוא בן 64 שנים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים במלחמת קרים
קטגוריה:מעוטרי מסדר המג'ידיה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1806
קטגוריה:נפטרים ב-1871
המרכז הלאומי להוריקנים

חזית הכניסה לבניין ה-NHC
המרכז הלאומי להוריקנים של ארצות הברית (באנגלית: National Hurricane Center; בראשי תיבות: NHC) הוקם ב-1965. המשרד הראשי ממוקם באוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית (FIU) שבמיאמי. המרכז הוא חטיבה של שרות מזג האוויר הלאומי (באנגלית: National Weather Service או NWS, נקרא בעבר Weather Bureau) האחראית על ניטור וייצור תחזיות על מערכות מזג אוויר בחוגים בתחומים בין קו האורך 0 (Prime meridian) לבין קו האורך 140 מערב (140th meridian west) וקו הרוחב 30.

יחידת ה "Tropical Analysis and Forecast Branch (או TAFB)" מוציאה תחזיות ועדכוני מזג אוויר ימיים שוטפים. לחטיבה אגף טכנולוגיה בשם "Technology and Science Branch" המבצע אינטגרציה עם טכנולוגיות חיצוניות והטמעתם בארגון.

יחידת ה "Chief, Aerial Reconnaissance Coordination, All Hurricanes" (או CARCAH) מוציאה מטוסים למחקר ותפעול אל תוך ציקלונים בזמן עונת ההוריקנים האטלנטית (Atlantic Hurricane Season) וכן באירועי מזג אוויר קיצוניים כמו סופות שלגים ומערבולות פולאריות קשות.

המחקר מתבצע תחת פרויקט ה "Hurricane Forecast Improvement Project" (או HFIP) ויוזמת "Joint Hurricane Test Bed" (או JHT).

מבט פנורמי - חדר הבקרה של TAFB

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
קטגוריה:ארגוני מטאורולוגיה
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:פלורידה
קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
קתרין המלין

קתרין המלין (באנגלית: Catherine Hamlin; 24 בינואר 1924 – 18 במרץ 2020) הייתה גינקולוגית אוסטרלית ומומחית בטיפול בנשים הסובלות מפיסטולה.

== ביוגרפיה ==
המלין, בתם של תאודור ואלינור ניקולסון, גדלה בפרבר של העיר סידני באוסטרליה. ב-1946 סיימה לימודי רפואה באוניברסיטת סידני והתמחתה בגינקולוגיה. יחד עם בן זוגה, רג'ינלד המלין (1908–1993), רופא מניו זילנד, ענתה לקול קורא להקמת בית ספר למיילדות באדיס אבבה שבאתיופיה והם עברו למדינה ב-1959. במהלך שהותם נחשפו לבעיית הפיסטולה הנפוצה בקרב נשים אפריקאיות, למדו את התחום והחלו לבצע ניתוחים מתקנים בבית החולים. ב-1974 הקימו בני הזוג בית חולים ייעודי לטיפול בבעיית הפיסטולה ומאז טיפל המוסד במעל 30,000 נשים. מדי שנה מבצע בית החולים כ-2,500 ניתוחים ללא תשלום לטיפול בפיסטולה.

בני הזוג המלין ובית החולים זכו בהוקרות רבות על פעילותם, בהם פרס הקיום הנכון ב-2009, מסדר אוסטרליה ב-1983 (חברה) ו-1995 (עמיתה), אזרחית כבוד של אתיופיה ב-2012.

ב-2004 יצאה לאור אוטוביוגרפיה מאת המלין, "The Hospital by the River: A Story of Hope".

המלין מתה ב-18 במרץ 2020.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150210012313/http://hamlinfistula.org/index.html אתר בית החולים לטיפול בפיסטולה]
* [http://sydney.edu.au/medicine/museum/mwmuseum/index.php/Hamlin,_Elinor_Catherine קתרין המלין] באתר אוניברסיטת סידני
* [https://web.archive.org/web/20160303222943/http://www.theorderofaustralia.asn.au/quiet_australians/database/extra/extra343.pdf קורות חיים] באתר מסדר אוסטרליה

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס הקיום הנכון
קטגוריה:רופאים אוסטרלים
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: עמיתים
קטגוריה:גינקולוגיות
קטגוריה:נשים זוכות פרסים: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:ילידות 1924
קטגוריה:אוסטרליות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-2020
קארל פאז'יק

קברו של קארל פאז'יק בבית העלמין בסרייבו. הכיתוב: "כאן טמון בונה סרייבו, צ'כי במוצאו אשר בחר להיות בן סרייבו. מבוסניה והרצגובינה - אסירת התודה"
קָארֶל פָּאזִ'יק (בצ'כית: Karel Pařík, בבוסנית: Karlo Paržik; 4 ביולי 1857, וליש, בוהמיה, האימפריה האוסטרית - 16 ביוני 1942, סרייבו, מדינת קרואטיה העצמאית) היה אדריכל אשר נודע בתכנונם של כ-160 מבני מוסדות ציבור ואמנות בבוסניה שתחת האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת יוגוסלביה, מהם 70 מבנים בסרייבו ובכללם בית הכנסת האשכנזי הגדול של הקהילה היהודית.

קארל פאז'יק נולד בכפר וליש אשר בחבל בוהמיה. הוא רכש תואר בהנדסה אזרחית באוניברסיטת וינה. ב-1878, סיפחו האוסטרו-הונגרים את אזור בוסניה מידי העות'מאנים ופעלו לבניית תשתיות ומוסדות ציבור ואמנות בהיקף נרחב. תהליך זה לווה בהגירת אנשי מקצוע מרחבי האימפריה לבוסניה, רובם לסרייבו. ב-1884 הגיע קרל פאז'יק לסרייבו והחל בתכנון מבני ציבור שונים. בהמשך, זכה למשרה רשמית כמהנדס אזרחי במחלקת הבינוי של השלטון המקומי בבוסניה. מבין המבנים אותם תכנן ניתן למנות את המוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה(1888) ובית הכנסת האשכנזי הגדול(1902). 

ב-1916 סיים את עבודתו כמהנדס אזרחי ובמשך שנים אחדות עסק בהוראה. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת יוגוסלביה עסק פאז'יק באופן פרטי בייעוץ ותכנון אדריכלי ובמסגרת זו תכנן מבנים כגון בית "התיאטרון הלאומי של סרייבו"(1921). קארל פאז'יק הלך לעולמו בסרייבו ב-1942 והוא בן 84.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:אדריכלים צ'כים
קטגוריה:אדריכלים קרואטים

קטגוריה:ילידי 1857
קטגוריה:נפטרים ב-1942
מיתה טובה (סרט)

מיתה טובה הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה-קומית שחורה, שיצא לאקרנים בשנת 2014 וזכה באהדת הביקורות. הסרט בוים ונכתב על ידי שרון מימון וטל גרניט ובין שחקניו ניתן למנות את זאב רווח, לבנה פינקלשטיין, אילן דר, עליזה רוזן ורפי תבור. בכורתו העולמית של הסרט הייתה בפסטיבל ונציה.

==עלילה==
קבוצה של חברים בדיור מוגן בירושלים ובראשם יחזקאל (זאב רווח), בונה מכשיר להמתת חסד עצמית כדי לעזור לחברם החולה. כשהשמועה בדבר המכשיר עוברת מפה לאוזן, בקשות נוספות לעזרה מגיעות אל החבורה.

==צוות שחקנים==
===דמויות ראשיות===
*יחזקאל (זאב רווח): 78, דייר בדיור מוגן בירושלים. הוא לרוב נראה כבונה מכונות מיוחדות ויצירתיות.
* לבנה (לבנה פינקלשטיין): 72, דיירת בדיור מוגן בירושלים הסובלת מאלצהיימר. רעייתו האהובה של יחזקאל.
*יאנה (עליזה רוזן): דיירת בדיור מוגן בירושלים. נשואה למקס, ואוהבת את בעלה עד מוות.
*ד"ר דניאל (אילן דר): דייר חדש בדיור המוגן, ווטרינר בפנסיה. הומוסקסואל אשר מנהל רומן עם רפי.
*רפי סגל (רפי תבור): רפ"ק לשעבר במשטרת ישראל, אדם קשוח ואינו מעורר חיבה. הומוסקסואל בארון אשר מנהל רומן סודי עם דניאל, למרות היותו נשוי.

===דמויות נוספות===
*מקס (שמואל וולף): בעלה האהוב של יאנה, אשר גוסס מסרטן.
* שוטר (קובי מימון): השוטר שעוצר את החבורה.
* נועה (הילה סורג'ון פישר): ביתם של יחזקאל ולבנה.
*זלדה (רות גלר): 89, דיירת בדיור המוגן.
*נחמה (חנה ריבר): דיירת בדיור המוגן.
*זיוה (עידית טפרסון): מנהלת הדיור המוגן.
*(חזי צדיק): ד"ר נקש
*דובק (יוסף כרמון): דייר בדיור המוגן אשר מבקש להשתמש במכונה להמתת החסד עבור אשתו הסובלת מסרטן ריאות.
*(אסף בן שמעון): פרמדיק
*(אנאבלה יעקב): כורזת בינגו
*(מיכאל כורש): מנחם
*(רות פרחי)

==הפקה והפצה==
צילומי הסרט החלו בדצמבר 2012. יוצרי הסרט, טל גרניט ושרון מימון, כתבו אותו מניסיונם האישי על סבלם של חולים הנוטים למות. ביולי 2014 דווח כי הסרט התקבל לתחרות ימי ונציה (Venice Days), מסגרת שנוסדה ב-2004 ומקבילה ל"שבועיים של הבמאים" בפסטיבל קאן. מסגרת זו מתקיימת במקביל לתחרות הרשמית ומוקרנים בה מדי שנה 12 סרטים מרחבי העולם.

הסרט נרכש להפצה בינלאומית, בין השאר לגרמניה שווייץ, בלגיה, אוסטרליה וניו זילנד.

==פרסים==
הסרט "מיתה טובה" היה מועמד ל-14 קטגוריות בפרס אופיר לשנת 2014, וזכה בארבע: השחקן הראשי הטוב ביותר (זאב רווח) וכן הצילום, הפסקול (אביב אלדמע) והאיפור הטובים ביותר. בנוסף היה מועמד בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, בימוי, עריכה, תסריט, צילום, שחקנית ראשית (לבנה פינקלשטיין), שחקן (אילן דר) ושחקנית משנה (עליזה רוזן). הסרט זכה לשבחי הביקורות.

הסרט התקבל לפסטיבל ונציה שם זכה בשני פרסים, פרס חביבי הקהל ופרס בראיין. הסרט התקבל לפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בטורונטו, במסגרת התחרות "Contemporary World Cinema". במהלך שנת 2014 זכה הסרט בפרס הגדול "גולדן ספייק" בפסטיבל ויאדוליד שבספרד. בנוסף באותה שנה זכתה לבנה פינקלשטיין בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה עבור תפקידה בסרט. הסרט גם התמודד על פרס האקדמיה האירופית לקולנוע.

==לקריאה נוספת==
* פבלו אוטין, שיעורים בקולנוע - שיחות עם יוצרות ויוצרים ישראלים, הוצאת אסיה, 2017, הפרק "מיתה טובה / שיחה עם טל גרניט ושרון מימון", עמ' 256–279.

==קישורים חיצוניים==

ביקורות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* יעל שוב, [http://timeout.co.il/תרבות/ביקורות-תרבות/ביקורות-קולנוע-וסרטים/החמישייה-הסודית "מיתה טובה" מצליח לרגש מבלי ליפול לקלישאות], באתר Time Out תל אביב, 10 באוקטובר 2014
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2014
יאן לאוקן

יאן לאוקן (בהולנדית: Jan Luyken; ) היה משורר, מאייר ואמן תחריטים הולנדי.

==ביוגרפיה==
לאוקן נולד באמסטרדם, שם למד את אומנות התחריט מאביו, קספר לאוקן. התחתן עם מריה בגיל 19 ונולדו להם חמישה ילדים. אחד מהם, קספרס, היה אומן תחריט גם הוא, והשאר מתו בגיל צעיר. בגיל 26 חווה חוויה דתית, שגרמה לו לכתוב שירי מוסר.<ref></ref>

==עבודתו==
[[תחריט עץ של משל גרגר החרדל]]
אייר את מהדורת 1685 של עינויי קדושים, ספר המתעד עדויות של קדושים נוצרים שונים לאורך ההיסטוריה, מאת Thieleman J. van Bragh. איוריו היו תחריטי נחושת, 104 במספר, מהם שרדו עד היום 30.

לאוקן אייר ב-1694, יחד עם בנו, את "ספר המקצועות", שהכיל תיאור של מאה מקצועות תור הזהב של הולנד מהמאה ה-17. אייר גם את "תנ"ך המלחים", "Lusthof des Gemoeds", מאת Jan Philipsz Schabaalje משנת 1714.

==קישורים חיצוניים==

* יאן לאוקן, הוצאתם להורג של אלכסנדר ואריסטובולוס, בניו של הורדוס, 1704. מוזיאון ישראל, ירושלים., במאמר: 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:משוררים הולנדים
קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:ילידי 1649
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:נפטרים ב-1712
קטגוריה:הולנדים שנפטרו במאה ה-18
אבשלום חורן

אבשלום ("אבשה") חורן (נולד ב-28 במרץ 1945) הוא יזם ישראלי בתחום הטכנולוגיה. שירת בצה"ל כקצין בדרגת אלוף-משנה ומילא שורת תפקידים במערך המודיעין בהם סגן מפקד סיירת מטכ"ל וראש מחלקת מבצעים מיוחדים. בעל עיטור המופת וצל"ש הרמטכ"ל.

== ביוגרפיה ==
חורן הוא בנם של דוד ורות חורן, ממקימי קבוצת השרון וקיבוץ יפעת, בו הוא גדל ולמד. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת מטכ"ל והשלים מסלול הכשרה כלוחם וקורס קצינים. לאחר מכן שירת ביחידה כמפקד צוות, מפקד פלגה וסגן מפקד סיירת מטכ"ל, ולקח חלק ופיקד על מבצעים חשאיים בעומק שטח האויב. הוא השתתף ב"מבצע כחל" בעומק מצרים, שזיכה אותו בצל"ש הרמטכ"ל שהומר אחר מכן לעיטור המופת, וכן זכה בצל"ש הרמטכ"ל על השתתפותו במבצע נוסף. בהמשך שירותו הצבאי שירת במגוון תפקידים באגף המודיעין וכיהן כראש מחלקת מבצעים מיוחדים.

במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטה העברית, ובהמשך, תואר שני ודוקטור בהנדסת מערכות כלכליות (EES) באוניברסיטת סטנפורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהתרעה אווירית בעקבות מלחמת יום הכיפורים.

לאחר שחרורו מצה"ל עסק בתחומי טכנולוגיה, שימש סגן נשיא בחברת השקעות של בנק לאומי, כיהן כדירקטור בחברה הציבורית נייס מערכות ובמספר חברות פרטיות, ייסד וניהל קרן השקעות בתחום הביוטק, כיהן כמנכ"ל חממת "רד רמות" של המדען הראשי במשרד הכלכלה. במסגרת זו התמנה ליו"ר חברת סימביוניקס, אשר הוקמה בחממה ופיתחה מערכות סימולטור תלת-ממדיות להכשרת צוותים רפואיים. הוא המשיך ללוות את החברה לאורך התפתחותה ולבסוף הוביל את תהליך מכירתה לחברת המדפסות התלת-ממדיות 3D Systems האמריקאית תמורת 120 מיליון דולר באוגוסט 2014.

בעקבות אסון צאלים ב' מונה לחבר בוועדת החקירה של האירועים.

נשוי לקרני (לבית ברגמן), סא"ל בדימוס, מיחידת מחשבים של צה"ל. הם מתגוררים ברמת השרון.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:יפעת: אישים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:לוחמים בעלי מספר עיטורים
קטגוריה:מעוטרי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:מפקדי מערך המבצעים המיוחדים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
רן אייזנברג

רן (רני) אייזנברג (נולד ב-1947) הוא מנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל חברות אופטיבייס, אלביט מערכות ראייה, מיקרוסנס, ו-Wavion. שירת כקצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כראש מחלקת המבצעים של חיל האוויר. 

==ביוגרפיה==
אייזנברג למד בבית הספר הריאלי בחיפה, ב-1965 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וכקצין בחיל התותחנים. בפרוץ מלחמת ששת הימים שירת כמדריך בקורס קציני תותחנים, הוא צורף לחטיבת גולני כקצין תצפית קדמי והשתתף בלחימה בגזרת רמת הגולן והחרמון. במהלך הקרבות נפצע מפגיעת רסיסי פגז ברגלו אושפז ועבר ניתוחים. לאחר שחרורו למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון ועבד בתעשייה האווירית. לאחר מכן יצא ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס עם התמחות במערכות מידע. במהלך הלימודים פרצה מלחמת יום הכיפורים, אייזנברג חזר לישראל והצטרף ליחידת התותחנים שלו בלחימה. לאחר סיום התואר השני התנדב לקורס טיס, אותו סיים במרץ 1977 בהצטיינות במגמת קרב. הוא שירת כטייס F-4 פנטום ("קורנס") בטייסת 201 וסמ"ט ב' בטייסת. ב-1981 עבר הסבה למטוסי F-15 והשתתף בקרבות במלחמת לבנון הראשונה. בנובמבר 1982 מונה לסמ"ט א' בטייסת ובינואר 1984 לסמ"ט א' בטייסת "קורנס". במרץ 1986 מונה למפקד טייסת 119 ולאחר מכן פיקד על טייסת 106. ב-1990 מונה לראש מחלקת המבצעים של החיל וכיהן בתפקיד זה עד 1992 כולל במהלך מלחמת המפרץ. הוא פרש משירות הקבע ובשירות המילואים המשיך לשרת כטייס קרב עד 1997. בעקבות אסון צאלים ב' מונה לחבר בוועדת החקירה לבחינת האירועים. 

לאחר שחרורו כיהן במגוון תפקידי ניהול בתעשיית ההיי-טק הישראלית. שימש סמנכ"ל בחברת אלביט, ב-1994 מונה למנכ"ל חברת אופטיבייס וכיהן גם כיו"ר החברה משנת 2000. ב-2001 מונה למנכ"ל חברת מיקרוסנס, ב-2004 עד 2006 כיהן כמנכ"ל חברת Wavion. ב-2009 מונה למנכ"ל אלביט מערכות ראייה וכיהן בתפקיד במשך כשנה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:ראשי מחלקת מבצעים בחיל האוויר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
משה בר-יודא

משה בר-יודא (19 באפריל 1934 - 14 ביולי 2014) היה השליח השלישי של הסוכנות היהודית לקהילת ביתא ישראל שבאתיופיה.

==קורות חיים==
משה בר-יודא נולד בשנת 1934 בברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה (כיום בירת סלובקיה). ב-1942, בהיותו בן 8, הוברח מצ'כוסלובקיה שתחת הכיבוש הנאצי להונגריה. כעבור שנה עלה לארץ ישראל במסגרת "עליית הנוער", בקבוצת ילדים שקיבלו סרטיפיקטים של ילדים שנספו בשואה. הם עברו דרך טורקיה, סוריה ולבנון לראש הנקרה ומשם המשיכו ליישובים בארץ ישראל. בר-יודא נקלט במשפחת דודו בתל אביב. למד בישיבת היישוב החדש, והמשיך בישיבת מרכז הרב והוסמך לרבנות.

שירת בצה"ל כקצין בחטיבת הצנחנים.


ב-1957 פנה אליו פרופ' חיים גבריהו וביקש ממנו להיות שליחה לאתיופיה של המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה בסוכנות היהודית. בר-יודא לא ידע דבר על עדת ביתא ישראל, ולכן נפגש עם הרבנים הראשיים. הרב הראשי האשכנזי יצחק אייזיק הלוי הרצוג דן איתו על מצב הקהילה וחיזק את ידו. לא כך היה עם הראשון לציון הרב יצחק נסים שהתפרץ אליו באמצע הדיון ועזב בזעם באומרו "מי צריך את השחורים האלה?". בר-יודא לא ידע האם להענות בחיוב לפרופ' גבריהו ולכן פנה לרבו, הרב צבי יהודה הכהן קוק, שדרבן אותו לנסוע וכך בר יודא הגיע לאתיופיה ב-28 בינואר 1958, זמן-מה לאחר שחרורו משירות סדיר בצה"ל. מעט לפני הגעתו נשלחה ההוראה להפסיק את העסקת המורים בכפרים. במשך שלושה חודשים לא קיבל כל תמיכה כספית. תוכנית העבודה שלו מעולם לא הגיעה מירושלים ורק בקיץ הגיע כתב המינוי לשליחות. ב-4 באפריל 1958 פנה בר-יודא לנשיא מדינת ישראל, יצחק בן-צבי:

לאחר עשרה חודשים באתיופיה חזר לישראל, אך המשיך לשמור על קשר עם יהודי אתיופיה. בין השאר יזם הקלטה של 25 קסים, לשם שימור התפילות והניגונים שלהם.

בר-יודא העיד שיהודי אתיופיה חשדו בו כי הוא מתחזה ליהודי, כפי שנהגו מיסיונרים פרוטסטנטיים מאירופה שהגיעו לכפרי היהודים לפניו. לכן, לצד הכבוד הרב שחלקו לו כשליח מירושלים הקדושה, נהגו לחומרה בהתאם להלכות אטאנקון. באחד הכפרים ערכו לבר-יודא קבלת פנים חגיגית, ואחד היהודים קד לפניו ארצה, כנהוג לכבוד מלכים. ליתר ביטחון, מיהר האיש לטבול בנהר לפני שובו לכפר.

בר-יודא היה יו"ר עמותת "אמנות לעם", יו"ר המחלקה למורשת היהדות של ההסתדרות, יו"ר המחלקה לתרבות ולאמנות של ההסתדרות ואוצר האמנות שלה.

בשנת 2007 יצא לאור ספרו בעל האופי האוטוביוגרפי, "צל עובר", במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד.

מנישואיו הראשונים היו לו שני בנים ובת. נישא בשנית לסופרת יהודית רותם.

נפטר ביולי 2014 ונקבר בבית העלמין במודיעין.

==קישורים חיצוניים==
* ישראל אדנה יסמני, [https://www.youtube.com/watch?v=uAQ1u9z0xao סיפורו של משה בר יודא] ● ערוץ הטלוויזיה הישראלי אתיופי I.E.T.V
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

מכּתביו:
* [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/mahanaim/baryuda.htm הפלשים], מחניים ס"ו תשנ"ב, באתר "דעת"
* [http://www.daat.ac.il/DAAT/history/nidhey/bar_yoda.htm עם הפלשים בכפריהם בחבש], מחניים צ"ג-צ"ד, תשכ"ד, באתר "דעת"
* 

על ספרו:
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עליית ביתא ישראל: אישים
קטגוריה:ילדים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:ניצולי השואה: סלובקיה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין מודיעין
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
בוקקה

איור המדגים בוקקה
בּוּקָקֶה (ביפנית: ぶっかけ) הוא מונח השאול מן השפה היפנית המתאר אקט מיני בו מספר גברים שופכים את זרעם על פני אישה או (במקרה של יחסי מין הומוסקסואליים או דו-מיניים) על פני גבר. אקט זה מופיע בסרטי פורנו מודרניים מסוימים, ונפוץ יחסית בסרטי פורנו יפניים.

== אטימולוגיה ==
מקורה של המילה בוקקה בשם העצם של הפועל היפני "בוקקרו" (bukkakeru, ぶっ掛ける, להתיז מים), ומשמעותו "להתיז" או "להשפריץ". על כן המילה "בוקקה" ביפנית משמשת גם לתיאור מונחים שלא קשורים במין, כמו תבשילים שעליהם נשפך ציר חם, כדוגמת בוקקה אודון או בוקקה סובה.

== היסטוריה ==
בוקקה הוצגה לראשונה בסרטי פורנו יפניים באמצע שנות השמונים. החוק היפני מחייב לצנזר את איברי המין בסרטים פורנוגרפיים באמצעות פיקסליזציה, ולכן לא היה ניתן להראות יחסי מין מלאים. הבמאים היפנים ניסו למצוא דרך להמשיך לצלם את הסרטים מבלי להפר את החוק, ומכיוון שלא הייתה חובה לצנזר נוזל זרע, נוצרה פרצה שאפשרה לבמאים להציג אקטים כמו בוקקה.

הסרט הראשון שפורסם ביפן באופן פומבי שכולל סצנת בוקקה, היה הסרט "Mascot Note" שיצא בדצמבר 1986. הפופולריזציה של האקט ושל המונח משויכת לבמאי היפני קזוהיקו מצומוטו ב-1998. סטודיו סרטי הפורנו היפני "Shuttle Japan" רשם את המושג "ぶっかけ/ＢＵＫＫＡＫＥ" כסימן מסחרי בינואר 2001. האקט התפשט לפורנו האמריקאי והאירופאי, לאחר שבמאים אמריקאיים גילו את סרטי הבוקקה היפניים בסוף שנות התשעים. למרות זאת, סרטי הבוקקה המערביים שונים מאלה היפנים; בעוד שבסרטים היפנים האישה לבושה לרוב ב"בגדי משרד" או תלבושת בית ספר ומתנהגת בפסיביות או נראית סובלת, בסרטים המערביים הנשים מוצגות כנהנות מההליך.

== דיון סוציולוגי ==
הפסיכולוגית המשפטית קארן פרנקלין (Karen Franklin), טוענת שבוקקה הוא אונס קבוצתי "סמלי", שמטרתו היא השפלה, ביזוי וחפצון האישה. לדבריה, זו חגיגה של כוח והצגה פומבית של גבריות הטרוסקסואלית באמצעות "נחיתותם" של נשים, ושל גברים הנתפסים כ"נשיים" מאוד. כלומר, מדובר באלימות נגד הומואים נשיים ונשים, גם אם נעשית בהסכמה לכאורה. גייל דיינס, פעילה פמיניסטית היוצאת כנגד פורנוגרפיה, טוענת שהבוקקה הוא "אחד מהמעשים המשפילים ביותר בפורנו".

טריסטן טאורמינו, פמיניסטית העוסקת בהדרכה מינית ציינה שאף שלכאורה בוקקה היא פעילות הטרוסקסואלית, שהרי יש אישה שעליה פולטים הגברים את זרעם, אי אפשר להתעלם מכך שמדובר בחבורה של גברים עירומים העומדים סמוכים זה לזה ומאוננים יחדיו, פעולה אשר טאורמינו רואה כהומוסקסואלית.

== ראו גם ==
* מעגל מאוננים
* גוקון
* אורגיה

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* Hudson, Jeff, Doong, Nicholas, Dr Doong's Surgery, Burwood, NSW, Australia, [https://web.archive.org/web/20100126232807/http://abstracts.co.allenpress.com/pweb/sexo2005/document/50214 Bake a Cake? Exposing the Sexual Practice of Bukkake.] XVII World Congress of Sexology, Montreal, Canada.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:אקטים מיניים
קטגוריה:פורנוגרפיה
קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
קטגוריה:אוננות
במלכודת העולמות

במלכודת העולמות (באנגלית: Spellbinder, בפולנית: Dwa światy) היא סדרת נעורים טלוויזיונית, מסוג פנטזיה/מדע בדיוני, שהופקה על ידי Film Australia ו-Telewizja Polska בשיתוף עם קרן הטלוויזיה לילדים האוסטרלית.

הסדרה שודרה במקור באוסטרליה ב-1995, ובישראל בחופש הגדול בשנת 1999, וכללה 26 פרקים, הפקה משותפת של אוסטרליה ופולין. בהמשך היא גם חוברה לספר על ידי יוצריה, מארק שירפס וג'ון טומסון.

הצילומים התקיימו גם באוסטרליה, שייצגה את העולם "המודרני" (סידני, ההרים הכחולים), וגם בפולין, בה רוב הצילומים כללו את העולם המקביל (קרקוב-צ'נסטוחובה, טירת צ'וצ'ה).

לסדרה הייתה סדרת המשך, שנקראה "במלכודת העולמות: ארצו של לורד הדרקון", בה הת'ר מיטשל גילמה בשנית את תפקידה של אשקה.

==עלילה==
במהלך מחנה קיץ פול נתקל בשדה כוח ועובר לעולם מקביל. בעולם זה אין טכנולוגיה מלבד לישויות הנקראות קושרי הקסם (spellbinder). פול מבין כי מה שהמקומיים חושבים לקסם, אינו אלא מדע. הוא מתחבר עם נערה בת גילו הנקראת ריהנה ומסביר לה ולמשפחתה כי אותם "קוסמים" אינם קוסמים, אלא אנשים שיש להם טכנולוגיה בסיסית. הוא מעודד אותם לשאול שאלות ולנסות להבין את עולמם, בניגוד לתפיסה המקובלת בה אסור לפקפק בכוחם של הקוסמים. כיוון שהשתמש במדע, פול מושך את תשומת לבם של הקוסמים, ונתפס על ידי אחת מהם, הנקראת אשקה. אשקה רוצה כוח, ורוצה שפול ילמד אותה עוד סודות מדעיים על מנת להשתלט על העולם. בייחוד היא מתעניינת ביצירה של אבק שרפה. פול מצליח לשכנע את שאר הקוסמים בסכנה שנשקפת להם, אך אשקה מצליחה להפילם בפח. פול וריהנה מצליחים לברוח ממנה חזרה לעולם שלנו, בעזרתם של אלכס, וקטרינה, חבריו של פול. אשקה מצליחה לעבור דרך השער לעולם שלנו ופול וריהנה צריכים למצוא דרך להביס את אשקה, ולהחזיר אותה ואת ריהנה לעולמן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה: מדע בדיוני
קטגוריה:סדרות נעורים אוסטרליות
קטגוריה:עולמות מקבילים בטלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1990
מארקז היינס

מארקז היינס (באנגלית: Marquez Haynes; נולד ב-19 בדצמבר 1986 באירווינג, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי בעל אזרחות גאורגית המשחק בעמדת הרכז והקלעי. גובהו 1.91 מטרים.

==קריירה==
את תחילת דרכו עשה בבוסטון קולג' בשנים 2005–2007, שם שיתף פעולה עם שחקנה לשעבר של מכבי תל אביב, טייריס רייס. בשנים 2008–2010 המשיך במכללת טקסס ארלינגטון, כאשר בעונתו האחרונה בקבוצה זו הוא קלע 16.5 נקודות בממוצע למשחק וכמו כן שיפר את רוב הנתונים האישיים שלו בהשוואה לעונותיו הקודמות.

את תחילת דרכו בכדורסל האירופי, החל באלאן שאלון, מהליגה הראשונה בצרפת.
כבר בעונה זו, היינס היה שותף לזכייתה של הקבוצה בפעם הראשונה בגביע הצרפתי, כאשר זו גברה על לימוז' במשחק הגמר בתוצאה 71:79.

בעונה שלאחר מכן, היינס עבר לגראן קנריה, מהליגה הספרדית הראשונה. בעונה זו היינס, עם ממוצע של 10.9 נקודות למשחק, סייע לקבוצתו להישאר בליגה כאשר זו סיימה במקום ה-14.

בעונת 2012/2013 היינס עבר לארטלנד דראגונס, מהליגה הגרמנית הראשונה, איתה זכה להגיע לשלב הפלייאוף, כאשר זו סיימה את עונתה הרגילה במקום השישי. במהלך עונה זו היינס קלע 12.2 נקודות בממוצע למשחק.

בחלוף עונה נוספת, מארקז חתם בקבוצתה של אמפוריו ארמני מילאנו, שם שיחק מספר חודשים, בהם ירד בממוצע הדקות והנקודות שלו. עקב משברו הכלכלי של מועדון איטלקי אחר, מונטפסקי סיינה
, סוכם בין שני המועדונים על חילופי שחקנים. כחלק מהעסקה, מארקז היינס עבר למונטפסקי סיינה, בה קלע עד תום העונה 14.6 נקודות בממוצע למשחק, כשבשלב הפלייאוף בלט עם כ-19 נקודות בממוצע למשחק. דבר זה עזר לקבוצתו להגיע עד לשלב גמר הפלייאוף, בו הפסידה סיינה, לקבוצתו הקודמת של היינס, אמפוריו ארמני מילאנו בתוצאה 4:3.

בשנת 2011 היינס קיבל אזרחות גאורגית, ושיחק עבורה ביורובאסקט 2011.

ביולי 2014 מארקז היינס חתם במכבי תל אביב לשנתיים.

ביולי 2015 חתם היינס בסאסרי האיטלקית, ובתחילת 2016 חתם בפנאתינייקוס. 

ביולי 2016 חתם ברייר ונציה. בפברואר 2020 חתם בפריז.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.euroleague.net/competition/players/showplayer?pcode=003601&seasoncode=U2011 פרופיל השחקן באתר היורוליג]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים גאורגים
קטגוריה:כדורסלני גראן קנריה
קטגוריה:כדורסלני מנס סאנה סיינה
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני ארטלנד דראגונס
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני דינמו סאסארי
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני אלאן שאלון
קטגוריה:כדורסלני ונציה
קטגוריה:כדורסלני בוסטון קולג'
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
אברהם לייב זילברמן

הרב אברהם יהודה לייב זילברמן (ח' באייר תרמ"ט, 9 במאי 1889 – ט"ז בחשוון תש"ח, 30 באוקטובר 1947) היה רבה הראשי של צפת במשך שלושים שנה.

==תולדותיו==
נולד בצפת, בנו של יצחק דב זילברמן, ראש הקהילה האשכנזית של צפת, ונכדו של הרב רפאל זילברמן, שכיהן כרבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת. אמו, שרה סויבל, הייתה בת הרב דוד לנדאו מאורהייב שבבסרביה. בשנת תרנ"ד (1894), בהיותו בן ארבע, טבע אביו בנחל עמוד. גדל והתחנך אצל סבו הרב רפאל זילברמן. 

נישא לשיינדל (נפטרה אוגוסט 1963), בת הרב יצחק לורברבוים. לאחר חתונתו שהתקיימה בצפת נסע במצוות סבו לשטפנשט, כדי לשהות אצל האדמו"ר משטפנשט רבי אברהם מתתיהו פרידמן. בשנת תרס"ט (1909) התמנה לדיין בצפת.

בשנת תרע"ד (1913) השתתף במסע הרבנים במושבות, בראשם הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יוסף חיים זוננפלד.

בשנת תרע"ח (1917), לאחר פטירת סבו, התמנה כרבה הראשי של צפת, והוא בן עשרים ושמונה. הוא כיהן כרב הראשי לשתי הקהילות, האשכנזית והספרדית. 

היה נשיא ועד ההקדשות והוועד לגאולת המקומות הקדושים בגליל העליון. היה פעיל בהנהגת הציבור היהודי בצפת ופעל לפיתוחה של העיר ושל היישוב היהודי על הר כנען. חלק מפעולותיו נעשו בעזרת בן דודו משה פדהצור. בהשתדלותו נבנה מחדש בית כנסת האשכנזי על שם האר"י ונבנה מקווה חדיש. הוא נתן אישור לעלות לביריה בשבת כדי להגן עליה. קרא ליהודי צפת לתרום "ממיטב כספם וזהבם למען קרן גאולת אדמות ארץ ישראל". הוא ספד לעולי הגרדום שנקברו בצפת ובהם שלמה בן-יוסף.

הרב זילברמן המשיך את המסורת של שושלת הרבנים לבית זילברמן ושימש כשליחם של אדמו"רי בויאן שהחזיקו בחזקת ההדלקה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר. 

פרסם מאמרים תורניים בכתבי עת שונים ובהם "קול תורה" ו"שערי ציון". הכין לדפוס את ספרו "לב אברהם" שכלל פירושים על התורה וכן שו"ת, אך הספר לא ראה אור.

נפטר בצפת בשנת תש"ח, בהיותו בן 58. תחתיו התמנה לרבה של צפת חתנו הרב שמחה קפלן.

בנו, דב, היה פעיל בנושא גאולת המקומות הקדושים בגליל ומומחה לזיהוי קברי הצדיקים בצפת ובגליל. בנו, הרב שמואל זילברמן, היה ראש ישיבת צפת ומייסדה.

==לקריאה נוספת==
* 'זילברמן, אברהם אריה־ליב', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 218. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20080306224236/http://www.pedhatzur.net/biography18.htm משפחת פדהצור צפת]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צפת: רבנים ראשיים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משפחת זילברמן (צפת)
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1947
רפאל זילברמן

הרב רפאל זילברמן (ר' רפאל דיין; תקצ"ט, 1839 – ו' בטבת תרע"ח, 1917) היה רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת. 

==תולדותיו==
נולד באומן שבאוקראינה, בנו של הרב מרדכי זילברמן. בשנת תר"י (1850), בהיותו בן 11, עלה עם הוריו לארץ ישראל והם התיישבו בצפת. אביו התמנה לרבה של צפת והוא למד תורה אצלו וכן בישיבות צפת. נהג להתבודד וללמוד תורה בבית המדרש שליד קבר רשב"י במירון. נישא להניה, בתו של הרב חיים ברוך מקישינב שעלה לארץ ישראל והתיישב בצפת. 

בשנת תר"כ (1860) התמנה לדיין ומו"צ של הקהילה האשכנזית בצפת. הובאו לפניו הבקשות מכוללות האשכנזים לבירור ולאישור. נהג לשנות את מקום לימודו, כדי שהאנשים לא ימצאוהו בקלות. בשנת תרל"ב (1872), לאחר פטירת אביו, התמנה תחתיו כרבה של צפת. נודע בחוכמתו ובגדלותו בתורה ואף הטורקים הכירו בחוכמתו והעניקו לו את התואר "חכם פאשה".

המשיך את המסורת של אביו ושימש כשליחם של אדמו"רי בויאן שהחזיקו בחזקת ההדלקה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר. 

בשנת תר"ע נפטרה אשתו. נפטר בשנת תרע"ח ונקבר בצפת. לאחר פטירתו התמנה נכדו, הרב אברהם לייב זילברמן, לרבה של צפת.

==צאצאיו==
אליעזר, יצחק דב - ראש הקהילה האשכנזית בצפת ואביו של הרב אברהם לייב זילברמן, רוחמה - אשת אלעזר יעקב פודהורצר (הוריו של משה פדהצור), מנוחה - אשת אברהם אלשטיין.

==קישורים חיצוניים==
*
*[http://pedhatzur.com/pedhatzur-family-trees/pedhatzur-family-tree/ עץ משפחת פדהצור צפת]

קטגוריה:צפת: רבנים ראשיים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:משפחת זילברמן (צפת)
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בצפת
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
מרדכי זילברמן (רב)

הרב מרדכי זילברמן (ר' מוטיה דיין; תקע"ט, 1819 – כ"ז בטבת תרל"ב, ינואר 1872) היה רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת.

==תולדותיו==
נולד באומן שבאוקראינה בשלהי שנת תקע"ט 1819, אביו יצחק היה סנדלר וסוחר עורות. לפי המסורת, אבות משפחתו ישבו בצפת עוד מימי האר"י, וכ-50 שנים לפני הולדתו, שבו לרוסיה והתגוררו באומן. הוא קיבל חינוך תורני-חסידי והוסמך לרבנות. בלימודיו הושפע מאוד מהרבנים ישראל מרוזין, משה צבי, ורפאל מברשר שהתפרסם בקנאותו לאמת. 
בשנת 1838 והוא בן 19, נישא לרוחמה בת הרב אברהם לייב, שהיה רבה של אומן, אשר הוריש לו לאחר פטירתו את תפקיד רבה של אומן.

בשנת תר"י (1850) עלה לארץ ישראל, במסעו לארץ עבר דרך העיר יאסי שברומניה, שם התבקש על ידי היהודים המקומיים להישאר עמם, אולם הוא המשיך לארץ ישראל באוניה מקונסטנצה שבגרמניה לביירות משם על גבי חמורים לצפת וטבריה. שם המשפחה זילברמן איננו מקורי, והשם המקורי אינו ידוע, בצפת קרא לעצמו "זילבערמאן", שם משפחתו המקורי אינו ידוע, אולה ההנחה הרווחת היא שהשם היה "שפירא", עוד ידוע כי בחלק ממכתביו וכתביו נהג לחתום בשם "מרדכי מאומאן". בהמשך התמנה לרבה של עדת האשכנזים בצפת. חי בעוני רב ונהג להתבודד וללמוד תורה בבית המדרש שעל קבר רשב"י במירון.

שימש כשליחם של אדמו"רי בויאן שהחזיקו בחזקת ההדלקה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר. לאחר פטירתו המשיכו במסורת זו שושלת הרבנים לבית זילברמן.

נפטר בטבריה בשנת תרל"ב. את מקומו ברבנות ירש בנו הרב רפאל זילברמן.,

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צפת: רבנים ראשיים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:משפחת זילברמן (צפת)
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ילידי 1819
קטגוריה:נפטרים ב-1872
מנצור בן שמעון

{{תמונה להחלפה}}
הרב מנצור בן שמעון (תרע"ב, 1912 – ב' בשבט תשנ"ח, 29 בינואר 1998) היה רב ומקובל, מרבני ישיבת פורת יוסף.

==תולדותיו==
נולד בצפת, בנם של יעל והרב יעקב בן שמעון. בהיותו בן שלוש התייתם מאביו וגדל אצל דודו הרב אהרן בן שמעון. למד בישיבת תפארת ישראל בחיפה, ואחריה בישיבת פורת יוסף. נישא ליפה בת הרב ניסים עיני .

בשנת תרצ"ה (1935), בהיותו בן עשרים ושתיים, התמנה לכהן כר"מ בישיבת פורת יוסף, וכיהן בתפקידו עשרות שנים. עסק בקבלה. למד בחברותא עם מחותנו המקובל הרב אפרים הכהן.

התגורר בשכונת בית וגן בירושלים. בשנת תשל"ז (1977) הוענק לו תואר יקיר ירושלים.
בשנת תשנ״ב עבר להתגורר בבני ברק ליד ילדיו 

בשנת תשנ"ד נפטר בנו, הרב מרדכי, בגיל 46.

נפטר בב' שבט תשנ"ח ונטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות. על מצבתו נחקק:

"זאת מצבת קבורת נר"ן של עבדך בן אמתך מנצור בן יעל למשפחת בן שמעון. תנצב"ה"

על שמו ישיבת "אור אליצור", בראשה עומד בנו הרב מסעוד בן שמעון. כמו כן על שמו רחובות בבני ברק ובאשקלון.
מימין לשמאל: הרב [[עובדיה יוסף, הרב יעקב עדס, הרב מנצור בן שמעון והרב יהודה צדקה]]

==צאצאיו==
* יעל – אשת הרב שלום כהן – שהיה ראש ישיבת פורת יוסף ונשיא מועצת חכמי התורה
* הרב שלמה בן שמעון – לשעבר חבר בית הדין הגדול וכיום רב שכונת גני טל בבני ברק
* הרב נסים בן שמעון – לשעבר ראב"ד תל אביב יפו וכיום אב"ד בבית דין פרטי בבני ברק
* הרב מרדכי בן שמעון - רב ומקובל (נפטר בשנת תשנ"ד)
* הרב מסעוד בן שמעון – ראש ישיבת אור אליצור, והרב הראשי הספרדי של העיר בני ברק ושכונת רמת אלחנן

== ספריו ==
*שמן המאור (7 כרכים) - על כל חלקי פרד"ס התורה

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:רבני ישיבת פורת יוסף
מנצור
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
מסעוד חי בן שמעון

הרב מסעוד חי בן שמעון (תרכ"ט, 28 באוגוסט 1869 – תרפ"ה, 14 באפריל 1925) היה אב"ד ורב ראשי במצרים.

==תולדותיו==
נולד בירושלים, בנו של הרב דוד בן שמעון. נישא לשמחה, בת אחיו הגדול הרב רפאל אהרן בן שמעון. למד ערבית ספרותית, צרפתית, איטלקית ולאדינו. נסע בעקבות אחיו-חותנו למצרים ושימש שם כעוזרו הקרוב, וכן כיהן כראש בית הדין במצרים. פעל לאסוף כספי תרומות מיהודי מצרים עבור עניי ארץ ישראל. 

בשנת תרפ"א (1921), לאחר פרישת אחיו מתפקידו, התמנה תחתיו לתפקיד הרב הראשי במצרים. כיהן בתפקידו עד פטירתו, בשנת תרפ"ה.

==צאצאיו==
בניו: שלמה (סאלם) ויוסף בן שמעון. בתו: גרציה, אשת דוד נחמד. נכדו, בן בנו שלמה, הוא הרב אהרן בן שמעון, שכיהן כרב בצפת. בן אחר של בנו שלמה, יעקב, הוא אביו של הרב מנצור בן שמעון.

==חיבוריו==
הרב בן שמעון תרגם את השולחן ערוך לערבית ספרותית. חיבר את הספר "שם חדש" על שמות גיטין. כמו כן חיבר את הספר "כתאב אל אחכאם אל שהעירה פלאהוואל אל שרציה ללא ישראליין", בן שני הכרכים, המוכיח שהדינים הנהוגים בבתי הדין היהודיים במצרים יסודם בתורה ומנגישם לקוראים בשפה הערבית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* Zvi Zohar. "[https://web.archive.org/web/20140903110746/http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopedia-of-jews-in-the-islamic-world/ben-shim-on-mas-u-d-h-ayy-SIM_0004020 Ben-Shimʿon, Masʿūd Ḥayy]." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.
</div>

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:רבנים מצרים
מסעוד חי
קטגוריה:קהיר: רבנים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:נפטרים ב-1925
השיר האחרון (סרט)

השיר האחרון (באנגלית: The Last Song) הוא סרט נעורים מסוגת הדרמה הרומנטית שיצא לאקרנים בשנת 2010. הסרט מבוסס על רב המכר של ניקולס ספארקס ומככבים בו מיילי סיירוס, ליאם המסוורת' וגרג קיניר. הסרט עוקב אחר נערה בעייתית והתחברותה מחדש עם אביה המוזר הגר בעיירה בדרום ארצות הברית.

==עלילה==
ורוניקה "רוני" מילר בת השבע עשרה הייתה פסנתרנית מוכשרת תחת הדרכתו של אביה. שלוש שנים אחרי גירושי הוריה ומעבר אביה לקרוליינה הצפונית, רוני אינה מנגנת כלל ומסרבת לדבר עם אביה.

עכשיו לסטיב, אביה של רוני, יש הזדמנות להתחבר מחדש עם בתו כאשר אשתו לשעבר קים (קלי פרסטון) שולחת את הנערה המרדנית ואת אחיה הקטן ג'ונה (בובי קולמן) לבלות איתו את הקיץ. סטיב, מורה לשעבר בבית הספר ג'וליארד ופסנתרן, חי חיים שקטים בעיירה רייטסוויל ביץ' שבג'ורג'יה בה גדל ועובד על ויטראז' לכנסייה המקומית במקום הוויטראז' שנהרס בשריפה. לפי המקומיים, סטיב הוא זה שהבעיר בטעות את האש ששרפה את הכנסייה.

רוני מגיעה לעיירה אומללה, מתגוננת ומתריסה כלפי כל הסובבים אותה, בין היתר וויל בלייקלי הפופולרי (ליאם המסוורת') שאותו היא מכירה לראשונה במהלך משחק כדורעף חופים בו הוא נתקל בה ושופך עליה את השייק שלה. היא מתעלמת ממנו ופוגשת את בלייז, בחורה מתבודדת שגרה עם החבר שלה מרקוס. במהלך מסיבת מדורת-חוף מרקוס מתחיל עם רוני ובלייז חושבת בטעות שרוני היא זאת שהתחילה איתו, מה שגורם לבלייז אחר כך להפליל את רוני בגנבה מחנות ולמעצרה. לאחר מכן, רוני מוצאת קן של צב ים בחוף שעל יד בית אביה ובעוד היא שומרת עליו, היא פוגשת את וויל שוב, במסגרת התנדבותו באקווריום העירוני. לאחר שהם נשארים לילה אחד לשמור יחד על הקן מטורפים, רוני מגלה שוויל הוא בחור עמוק יותר ממה שחשבה ומתחילה לפתח רגשות אליו.

בזמן שוויל ורוני מתאהבים, רוני מצליחה גם לשפר את יחסיה עם אביה. כאשר היחסים ביניהם מעמיקים, וויל מזמין את רוני לחתונה של אחותו, וכשהיא הולכת לקנות שמלה לחתונה היא רואה שמרקוס זורק את בלייז ממכוניתו ונותנת לה את הכסף שנועד לשמלה ואת הכסף לשמלה נותן לה בסוף אחיה ג'ונה. כאשר בלייז ממלצרת בחתונה, מרקוס מגיע וגורם למהומה שנגמרת באגרוף מצידו של וויל לאחר שמרקוס מטריד את בלייז ורוני. בהמשך היום, ביצי הצבים בקעות ואביה מתמוטט ומובהל לבית החולים, שם מגלה רוני שאביה חולה בסרטן שהתפשט לריאות, ואותו הסתיר ממנה. היא מחליטה לבלות איתו זמן רב יותר. באותו זמן היא ווויל רבים לאחר שוויל מודה שחברו הטוב ביותר סקוט הוא זה ששרף את הכנסייה. רוני כועסת על כך שוויל נותן לאנשי העיירה להאמין שאביה הוא האשם, ובנוסף לכך, וויל עומד ללכת לקולג', כך שאין להם זמן להשלים.

כאשר מגיע הסתיו, ג'ונה חוזר לניו יורק ללימודים אך רוני נשארת כדי לטפל באביה ולפצות על הזמן האבוד בו כעסה עליו. היא ממשיכה לעבוד על יצירה מוזיקלית שכתב עבורה לאחר שידיו מתחילות לרעוד עקב מחלתו. כאשר היא מסיימת את היצירה, הוא מת.
כאשר על רוני לשאת נאום בלוויה, היא בוחרת לנגן את היצירה שאותה עזרה לו לסיים. לאחר הלוויה וויל מגיע לבית ומתנצל ורוני סולחת לו. וויל מפתיע אותה ומספר לה שבעוד היא תתחיל ללמוד בג'וליארד, הוא מתכנן לעבור לאוניברסיטת קולומביה כדי להיות איתה.

==שחקנים==
* מיילי סיירוס - ורוניקה "רוני" מילר
* גרג קיניר - סטיב מילר
* קלי פרסטון - קים מילר
* ליאם המסוורת' - וויל בלייקלי
* בובי קולמן - ג'ונה מילר
* קרלי חייקין - בלייז

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים