רפאל סויר

רפאל סויר באנגלית: Raphael Soyer (25 בדצמבר 1899 – 4 בנובמבר 1987) היה צייר, שרטט ודפס אמריקאי יליד רוסיה. הוא מזוהה כריאליסט חברתי בגלל התעניינותו בגברים ובנשים בסביבה עירונית, שכללה את הרחובות, הרכבת התחתית, הסלונים ואולפני האמנים של העיר ניו יורק. הוא גם כתב כמה ספרים על חייו ואומנותו.<ref name=":0">Kramer, Hilton (October 21, 1977). "Art: Summing Up Raphael Soyer". The New York Times. p. 74.</ref><ref></ref>

גם אחיו מוזס סויר ואייזק סויר היו ציירים.<ref></ref>

== ראשית חייו ==
הוא נולד בשם רפאל שוער. הוא ואחיו התאום הזהה, מוזס, נולדו בבוריסוגלבסק, טמבוב, פרובינציה בדרום רוסיה, ב-25 בדצמבר 1899.<ref></ref> אביהם, אברהם שוער, חוקר עברית, סופר ומורה,<ref></ref> שגידל את ששת ילדיו בסביבה אינטלקטואלית שבה הושם דגש רב על עיסוקים אקדמיים ואמנותיים. אמם, בלה, הייתה רוקמת.<ref>Berman, Avis (December 1979). "Raphael Soyer at 80: 'Not painting would be like not breathing': Smithsonian American Art/Portrait Gallery Library". ARTnews.</ref> בן דודם היה צייר ומטאורולוג, יהושע זלמן הולנד.<ref></ref> בשל הקשיים הרבים של האוכלוסייה היהודית באימפריה הרוסית, נאלצה משפחת סויר להגר ב-1912 לארצות הברית, שם התיישבה בסופו של דבר בברונקס.<ref></ref> שם המשפחה השתנה משוער לסויר במהלך ההגירה.

רפאל המשיך את לימודי האמנות שלו בבתי הספר החופשיים של קופר יוניון בין השנים 1914 ו-1917, ולמד לצד מוזס התאום שלו.<ref></ref> זה היה בקופר יוניון שם הכיר את חיים גרוס, שהפך לחבר לכל החיים מאותה תקופה.

הוא המשיך את לימודיו באקדמיה הלאומית לעיצוב מ-1918 עד 1922, ולאחר מכן, בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק לסירוגין בין 1920 עד 1926. בזמן לימודיו, הוא למד אצל גאי פן דו בואה ובורדמן רובינסון, ולקח את הנושאים העירוניים הנועזים של אסכולת אשקאן.<ref name=":0" />

== קריירה ==
לאחר שהשכלתו הפורמלית הסתיימה, סויר נקשר לבית הספר לציירים ברחוב הארבע עשרה שכלל את רג'ינלד מארש, איסבל בישופ, קנת הייז מילר, פגי בייקון ומורו, גאי פן דו בואה. סויר חקר בהתמדה מספר נושאים - עירום נשי, דיוקנאות של חברים ובני משפחה, ניו יורק ובמיוחד אנשיה - בציוריו, רישומים, צבעי מים והדפסים שלו. הוא גם צייר מספר עצום של דיוקנאות עצמיים לאורך הקריירה שלו.<ref>Goodrich, Lloyd (1967). Raphael Soyer. New York: The Whitney Museum of American Art. p. 17</ref> סויר היה נחוש באמונתו באמנות ייצוגית והתנגד נחרצות לכוח הדומיננטי של האמנות המופשטת בסוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50.

לאחר סיום הכשרתו בבית הספר לאמנות, סויר לא החל לעבוד מיד כאמן מקצועי, ובמקום זאת צייר בזמנו הפנוי תוך כדי עבודה אחרת. תערוכת היחיד הראשונה של סויר התקיימה ב-1929.<ref>Work by Raphael Soyer to be Shown at Forum Gallery Concurrently with Whitney Museum Retrospective Exhibition". Forum Gallery Press Release. 1967.</ref> החל משנות ה-30 המוקדמות, הוא הציג באופן קבוע בתערוכות אמריקאיות גדולות שנתיות ודו-שנתיות של מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, מכון קרנגי, המכון לאמנות של שיקגו, גלריית קורקורן לאמנות, האקדמיה הלאומית לעיצוב ופנסילבניה. האקדמיה לאמנויות יפות. הוא גם היה חבר באגודת האמנים הגרפיים האמריקאיים.

קריירת ההוראה של סויר החלה במועדון ג'ון ריד, ניו יורק, ב-1930 וכללה תקופות בליגת הסטודנטים לאמנות, בבית הספר החדש למחקר חברתי ובאקדמיה הלאומית.

הוא היה אמן של תקופת "השפל הגדול". במהלך שנות ה-30 עסקו רפאל ואחיו מוזס בריאליזם חברתי, והפגינו הזדהות עם מאבקי מעמד הפועלים.<ref>Steiner, Raymond J. (January–February 2000). "Moses and Raphael Soyer at the ACA Galleries". Art Times.</ref> בשנת 1939, התאומים עבדו יחד בפרויקט ציורי הקיר הפדרלי לאמנות (WPA-FAP) בסניף הדואר Kingsessing Station בפילדלפיה.<ref></ref>

סויר העריץ עמוקות את עמיתו האמן האמריקאי תומאס איקינס, והפיק דיוקן קבוצתי בשם הומאז' לתומס אייקינס.<ref>Goodrich, Lloyd (1967). Raphael Soyer. New York: The Whitney Museum of American Art. p. 25.</ref>

בין נושאי הדיוקן של סויר היו אמנים וסופרים שהיו חבריו; אלה כללו את אלן גינסברג, ארשיל גורקי, חיים גרוס, גיטל סטיד, אדוארד הופר, פיליפ אוורגוד, אליס ניל וסטיב פולסקי. ב-1967 הציג מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית רטרוספקטיבה של עבודתו.

סויר נשכר ב-1940, יחד עם שמונה אמנים אמריקאים בולטים נוספים, כדי לתעד סצנות ודמויות במהלך הפקת הסרט "המסע הארוך הביתה", עיבוד קולנועי למחזותיו של יוג'ין אוניל. הוא גם אייר שני ספרים עבור יצחק בשביס זינגר, בשם ילד קטן בחיפוש אחר אלוהים ואהבה וגלות.<ref>"artist Soyer dies at 87". Jewish World. November 12, 1987.</ref>

=== מוות ומורשת ===
סויר נפטר מסרטן בגיל 87 בביתו בניו יורק ב-4 בנובמבר 1987. הוא נקבר בבית הקברות Acacia בקווינס, ניו יורק.<ref></ref>

עבודתו נכללת באוספים רבים של מוזיאונים ציבוריים, כולל מכון באטלר לאמנות אמריקאית, הגלריה הלאומית לאמנות, מוזיאון סמיתסוניאן לאמנות אמריקאית, מוזיאון מטרופוליטן לאמנות, מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון הירשהורן.

=== חיים אישיים ===
ב-8 בפברואר 1931 נשא סויר לאישה את רבקה לץ, שהייתה ידידה של אחותו פאני. ביחד נולדה להם בת אחת.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987