OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קרול ברוקס מקניל

קרול ברוקס מקניל (באנגלית: Carol Brooks MacNeil; 15 בינואר 1871 - 22 ביוני 1944) הייתה פסלת אמריקאית, ילידת שיקגו, שם למדה במכון לאמנות בשיקגו בהדרכת לורדו טאפט. מקניל עיצבה הרבה עיצובים וייחודיים עבור אגרטלים, קומקומים, מעמדי דיו וחפצים דקורטיביים ושימושיים אחרים, כמו גם פסלי ילדים, כולל אלה של שני בניה.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
בתו של אב צייר, <ref></ref> מקניל בחרה במקום זאת לעבוד בפיסול. מקניל למדה בפריז אצל פרדריק ויליאם מקמוני וז'אן אנטואן אינג'לברט. היא הייתה אחת מ"הארנבות הלבנות" שעבדו עבור לורדו טאפט בתערוכה הקולומביאנית העולמית של 1893. ב-1895 היא נישאה להרמון אטקינס מקניל, פסל של אינדיאנים אמריקאים ומונומנטים הרואיים. <ref>ubenstein, Charlotte Streifer (1990). American Women Sculptors. Boston: G. K. Hall & Co. pp. 115–116</ref> נולדו להם שני בנים. מקניל ככל הנראה שיתפה פעולה עם בעלה בפרויקט אחד לפחות - פסל מול בית הממשלה של אוהיו בקולומבוס, אוהיו, אשר נחנך בספטמבר 1907. <ref>"THE MCKINLEY MEMORIAL". Overland Monthly and Out West Magazine. LI (2). February 1908.</ref>

מקניל הייתה עסוקה בגידול ילדיה, מה שהשאיר לה פחות זמן ליצירות האמנות, וגרם לה לייצר מספר מוגבל של יצירות אמנות לאחר לידתם. <ref></ref>

מקניל זכתה בתואר מכובד בתערוכה הבינלאומית של 1900 ובמדליית כסף באותה שנה בתערוכה העולמית.<ref>Mackay, James (1977). The Dictionary of Sculptors in Bronze. Suffolk: Antique Collectors' Club Ltd. p. 245</ref> בשנת 1904, היא זכתה במדליית ארד עבור מזרקה בתערוכת הרכישה של לואיזיאנה, שהתקיימה בסנט לואיס היא הייתה חברה באגודת הפיסול הלאומית.

היא התגוררה בקווינס, ניו יורק, ומתה בבית החולים ג'מייקה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1944
אפריטדה

אפריטדה (בפיליפינית: Afritada) הוא מאכל פיליפיני המורכב מעוף, בקר או חזיר מאודה ברוטב עגבניות עם גזר, תפוחי אדמה ופלפל אדום וירוק. המנה מוגשת על אורז לבן והיא ארוחה פיליפינית נפוצה.<ref></ref> אפשר להכין אותה גם עם פירות ים.<ref name="pp"></ref><ref name="polistico"></ref>

== אטימולוגיה ==
השם אפריטדה נגזר מהמילה הספרדית פריטדה ("מטוגן"), המתייחסת לשלב הראשון של ההכנה בו מטגנים את הבשר במחבת לפני הסמכתו ברוטב העגבניות.<ref name="filstop"></ref>

== גרסאות ==
לאפריטדה שמות שונים המבוססים על המרכיבים העיקריים של המנה. הנפוצים שבהם הם afritadang manok (עוף אפריטדה ),<ref name="chicken afritada"></ref> afritadang baka (אפריטאדה בקר), ואפריטאדנג באבוי ( אפריטדה חזיר). ניתן להכין אפריטדה גם בבישול מאכלי ים, כמו דגים (afritadang isda) או מולים (afritadang tahong), תוך שימוש באותו תהליך בסיסי כמו האפריטדה בשר.<ref></ref><ref name="ppmr2"></ref>

אפריטדה הוא מבושל בדרך כלל בסגנון האמונדו (עם נתחי אננס). גרסה מתוקה זו מכונה בדרך כלל "אפריטדה אננס".<ref name="pineapple"></ref> זה נפוץ לבלבל מנה זו עם pininyahang manok, כלומר עוף מאודה עשוי גם עם אננס. עם זאת, באחרון לא משתמשים ברוטב עגבניות.<ref name="pw"></ref><ref name="abs"></ref>

== מנות דומות ==
באופן דומה, נזיד המנודו הפיליפיני והקלרדטה משתמשים גם הם ברוטב עגבניות או קטשופ בננה. עם זאת, המנודו כולל כבד פרוס, בעוד שקלדרטה משתמש אך ורק בבשר עז. איגאדו לעומת זאת מכיל כבד, אך ללא רוטב עגבניות.<ref name="ppmr"></ref>

== ראו גם ==
* עוף מרנגו
* גינאטאן
* אדובו
* קארה-קארה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאכלי ים
קטגוריה:נזיד
קטגוריה:מאכלי עגבניות
קטגוריה:מאכלי בשר
ג'וליה בראקן ונדט

ג'וליה בראקן ונדט, באנגלית: Julia Bracken Wendt (1871–1942) פסלת אמריקאית, נולדה ב-10 ביוני 1871 באפל ריבר, אילינוי, <ref></ref> <ref></ref> ה-12 מתוך שלושה עשר ילדים במשפחה אירית קתולית.<ref name=":0">Rubenstein, Charlotte Streifer, ‘’American Women Sculptors: A History of Women Working in Three Dimensions’’, G. K. Hall and Co. Boston, 1990 pp. 105*110</ref>

== ביוגרפיה ==
ללא תמיכה מהוריה בעקבות מות אמה כשהייתה בת תשע, היא ברחה מהבית בגיל שלוש עשרה. בגיל שש עשרה היא עבדה כמשרתת בית עבור אישה שזיהתה את הכישרון והדחף שלה לאמנות, ושילמה כדי לרשום אותה למכון לאמנות של שיקגו. שם היא למדה אצל לורדו טאפט וב-1887 היא התקדמה להיות עובדת הסטודיו ועוזרת ההוראה שלו. <ref>McKay, James, The Dictionary of Sculptors in Bronze, Antique Collectors Club, London, 1995</ref> ב-1893, במהלך התערוכה הקולומביאנית היא הייתה אחת מכמה נשים פסלות שכונו "הארנבות הלבנות" שעזרו לייצור חלק מהפסלים האדריכליים שעיטרו את בנייני התערוכה.

מלבד זאת היא זכתה בהזמנה להפקת פסל ליריד האומות באילינוי. העבודה נוצקה מאוחר יותר בברונזה והוצבה בקפיטול של מדינת אילינוי,<ref>Taft, Lorado, ‘’The History of American Sculpture’’, The Macmillan Company, New York, 1925 p. 528</ref>

לאחר הצלחה במשך מספר שנים, היא נישאה ב-1906 לצייר ויליאם ונדט ועברה ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם המשיכה לעבוד.<ref name=":0" />

בקליפורניה לימדה במכון אוטיס לאמנות <ref>National Sculpture Society, ‘’Contemporary American Sculpture’’, National Sculpture Society, NY 1929</ref> ויחד עם בעלה הייתה גורם מרכזי בהקמת מועדון האמנות של קליפורניה ב-1909, שפתח את האפשרות לנשים ופסלים להיכנס לחברות. <ref>Julia Bracken Wendt's response (Open Letter, Los Angeles Times, January 1910) to Antony Anderson's Art and Artists column from December 12, 1909.</ref>

היא מתה בלגונה ביץ' ב-22 ביוני 1942.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1942
זעקת הנפטר

זעקת הנפטר (באנגלית: "Cry Of The Dead") הוא סרט אימה ודרמה ישראלי, מסוגת קולנוע חרדי שיצר ניסים ורטה בשנת 2004, הנחשב לסרט האימה החרדי הראשון.

== עלילה ==
ניסים, סופר סת"ם ותלמיד כולל המתאכזר לחבריו, מוצא עצמו רדוף על ידי רוח רפאים לאחר מותו הטראגי של אחד מחבריו לספסל הלימודים.

== רקע והפקה ==
הסרט מבוסס על המותחן האמריקאי "החוש השישי" שיצא בשנת 1999. אמנם, אין דמיון ממשי בין שני הסרטים. העלילה הייתה חריגה במושגים החרדיים ועל הדיסק נכתב "מומלץ מגיל 14 בלבד".
את הסרט כתב והפיק ניסים ורטה שאף שיחק בו בתפקיד ראשי, ובוים על ידי אריאל כהן.

בהתייחס לתקציב הדל אמר ורטה בראיון לחדשות ערוץ 2: "הסרט הזה נעשה בעשרת אלפים דולר, תן לשפילברג תקציב כזה הוא לא מוציא סרט כזה".
הסרט נחל הצלחה בקופות ועל כך תכנן להרחיב את ז'אנר סרטי האימה במגזר ואמר: "יש לי חזון של תעשייה שלמה של סרטי אימה לחרדים". ב-2005 התחיל לעבוד על יצירת שני סרטי אימה נוספים: "עולם התוהו" (2005) – שבאופן יחסי לקודמו, לא נחל הצלחה משמעותית ו-"תרפים" שלא יצא לאור.כרזת הסרט באנגלית

== שחקנים ==

==ראו גם==
* קולנוע חרדי
* ניסים ורטה

==קישורים חיצוניים==
* 
* יונית לוי ואורן אהרוני, [https://youtu.be/cxbiV2QTntA?si=wOlVBB3l3TOuSLOQ החרדים בחרדה: סרט האימה הראשון] (החדשות 2), באתר יוטיוב, 22 בדצמבר 2004
* 
* אלי אשד, [https://www.no-666.com/2005/01/21/פחד-ברחובות-בני-ברק-סרטי-אימה-חרדיים/ פחד ברחובות בני ברק: סרטי אימה חרדיים], באתר המולטי יקום של אלי אשד, 21 בינואר 2005
* [https://www.greentec.co.il/סרטים-dvd/זעקת-הנפטר זעקת הנפטר], באתר גרינטק

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי קולנוע חרדי
קטגוריה:יהדות חרדית בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי אימה ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים באנגלית
אל הפחד

אל הפחד היא סדרת רשת תיעודית, שכתב וביים תומר לוין, לוחם לשעבר ביחידת דובדבן, היוצא במסע של חקירה עצמית. במהלך מפגשים של ספורט אקסטרים, תומר והדמויות בסדרה מנסים להבין איזה תפקיד משחקת פוסט הטראומה בחיים שלו, ואילו כלים יוכל לרכוש שישרתו אותו בהתמודדות. הסדרה משודרת בערוץ היוטיוב של כאן דיגיטל, ובערוץ כאן 11 בטלוויזיה ובאתר תאגיד השידור הישראלי. בשנת 2023 הוכרזה הסדרה כמועמדת לפרס הפורום הדוקומנטרי בישראל בקטגוריה של סדרת רשת.

הסדרה מורכבת מארבעה פרקים קצרים, כאשר בכל אחד מהם תומר עובר תהליך של גילוי וחקירה עצמית אחר דרכי התמודדות וההתמכרות אל הפחד והטראומה שחיה לצידו.<ref></ref>

== פרק ראשון - מצנחי רחיפה ==
בפרק הראשון תומר ממריא מפסגת מונטה באלדו שמעל אגם גארדה כחלק מקורס מצבי חירום במצנח רחיפה. בפסגה, תומר חווה התקף חרדה המחזיר אותו לשירותו הקרבי. יחד עם הפסיכולוג [https://coller.tau.ac.il/profile/shanivya פרופ׳ יניב שני], הם מנסים להבין איזה תפקיד הפחד משחק בחיים של תומר ומהיכן מגיעה המשיכה לספורט אקסטרים.

==פרק שני - אנדורו==
ב-2011, דוד כהן נלחם מול מחבלים במסגרת מתקפת הטרור בדרום ישראל. את הצלקות שנשארו בנפשו הוא מרפא עם רכיבת שטח אנדורו על אופנוע. תומר לוין מצטרף אליו למסע רכיבה אתגרי ויחד הם מנסים להבין: מה בסכנת המוות עוזר להם להרגיש חיים?

==פרק שלישי - צלילה חופשית==
אהרון סולומונס עבר חמש מלחמות בחייו, כיום הוא מדריך צלילה חופשית בכיר. תומר מצטרף אליו בניסיון להבין איך עוצרים את הנשימה, צוללים למעמקים ומכבים את המחשבות הטורדניות.
==פרק רביעי - לילה בחרמון המושלג==
בפרק האחרון בסדרה, תומר מצטרף למדריך אלפיניסטים בכיר, תומר מור, ויחד הם מטפסים את החרמון לאחר שהסופה "ברברה" כיסתה את החרמון בשלג. את הלילה הם ישנים במערת שלג ולמחרת הם גולשים בסנובורד בחזרה למטה. במהלך הפרק תומר מנסה לענות על השאלה שרודפת אותו: האם כדי להרגיש חי, הוא נידון לעולם לחיות בקצוות שבין ריק לריגוש שיא?

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.kan.org.il/content/dig/digital/p-699183/ תומר לוין, בוגר יחידת דובדבן, ניסה להבין איך הוא התמכר לתחושת הפחד שהחל לחוות בשירות הקרבי שלו, ויצא למסע מסוכן בו הוא מותח את כל הגבולות לקצה]. באתר - כאן
* [https://www.seret.co.il/actuality/article.asp?catCase=3&ID=1579&mon=3&yer=2024 "אל הפחד": ביקורת סדרת רשת] - באתר סרט, 14.03.2024.
* [https://www.fdoc.org.il/movie/אל-הפחד/ אל הפחד מתחרה בקטגוריות: סדרת רשת]. באתר הפורום הדוקומנטרי.
* 03.10.23
* [https://thetvdb.com/series/l-hpkhd אל הפחד] - באתר TheTVDB 
* [https://youtu.be/tUq8wRCYOpI?si=onaxWzqfB-Ip52iv הקורס הכי מפחיד בעולם | אל הפחד - פרק 1] - סרטון באתר יוטיוב (אורך: 16:44)
* [https://youtu.be/0m2dLytEPmA?si=G1_xdlR3h0KL9RNj ״אנחנו עושים דברים על גבול המוות כדי להרגיש חיים״ | אל הפחד - פרק 2] - סרטון באתר יוטיוב (אורך: 15:49)
* [https://youtu.be/dGHDRryyv6c?si=PHtCdOR22aziFxiO לעצור את הנשימה - ואת המחשבות הטורדניות | אל הפחד - פרק 3] - סרטון באתר יוטיוב (אורך: 13:12)
* [https://youtu.be/UCFLMcD-p54?si=oiz34Ye2U-7fytPp לחבק את הטראומה על פסגת החרמון | אל הפחד - פרק 4] - סרטון באתר יוטיוב (אורך: 12:23)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות רשת ישראליות
קטגוריה:הפרעות תלויות-דחק
שמלה אדומה (פרויקט רקמה)

השמלה ב-2019השמלה האדומה היא פרויקט רקמה שיתופי בינלאומי, שנוצר בין השנים 2009 ל-2022 ותואם על ידי האמנית הבריטית מסומרסט קירסטי מקלאוד.<ref name=":0"></ref><ref></ref><ref name="hina"></ref><ref name="czech"></ref><ref name=":1"></ref>

הרעיון לפרויקט החל בוועדה של המועצה הבריטית בדובאי,<ref></ref> ומאז נתמך על ידי מועצת האמנויות באנגליה, שגרירות בריטניה בפרישטינה (בירת קוסובו) ותרומות רבות מאנשים פרטיים, כולל מימון המונים לשנת 2020.<ref name=":2"></ref>

את השמלה רקמו 343 רוקמות ורוקמים (336 נשים ו-7 גברים) מ-46 מדינות. 136 מהרוקמים קיבלו שכר עבור עבודרביפתם ומקבלים חלק מרווחי התערוכה; האחרים היו משתתפים מתנדבים באירועים ותערוכות. השמלה מורכבת מ-84 לוחות של דופיון משי בורדו ומשקלה 20 ק"ג.<ref name=":2" /> מקלאוד אמרה כי "הצללית של השמלה הזו חזקה ומועצמת בכוונה. השתמשתי בעיצובים צבאיים לאורך הכתפיים והחלק הקדמי, אבל רציתי שהיא תראה בצורה נשית מאוד. כל קו מעוקל הוא מחוך במלואו אני חושבת שיש לזה נוכחות מלכותית".<ref name=":1" /> היא בחרה באדום כי "...אי אפשר להתעלם מהאדום. רציתי שזו תהיה אמירה אמיתית - ושתהיה לה מערכת יחסים עם מחזוריות של נשים, אהבה, כעס, תשוקה", "זה צבע מעשי שגם יכול לעמוד בנסיעות!".<ref name=":1" />

השמלה הוצגה ברחבי העולם. בתערוכות מוקדמות ישבה מקלאוד, לובשת את השמלה תוך כדי רקמתה, כמיצב אמנותי: "כשהיא הוצגה בהתחלה, לבשתי אותה, יושבת בתוך קובייה שבה הייתי רוקמת בשידור חי, כהופעה, במשך ארבע שעות בכל פעם. "מאוחר יותר היא הוצגה על דוכן כדי להראות את כולה. היא הוצגה במקומות רבים לרבות בית הספר המלכותי לעבודות רקמה בבריטניה,<ref name=":0" /> והספרייה הלאומית של קוסובו, בפריסטינה. במסגרת התוכניות העתידיות תוצג השמלה גם ב-אוסטרליה, קנדה, קולומביה, מצרים, פקיסטן, דרום אפריקה וארצות הברית.<ref name="exhibs"></ref> תערוכה במוזיאון לאמנות פופולרי במקסיקו בשנת 2020 בוטלה בגלל מגפת COVID-19.

מקלאוד זכתה במקום הראשון בפרס ולצ'לינה לשנת 2012, תחרות בינלאומית איטלקית הפתוחה לאמני סיבים מתחת לגיל 35. באותה שנה היה הנושא "ערבוב תרבויות".<ref></ref>

הפרויקט נקרא במקור Barocco,<ref name="dunnell"></ref> המונח הפורטוגזי לפנינה לא מושלמת, שלדברי מקלאוד הצביע על כך ש"שמדובר במשהו מיוחד אבל תחום בתוך מבנה". היא שינתה אותו ל"השמלה האדומה" ככותרת מובנת יותר וקלה להיגוי.<ref name=":1" />

==ראו גם==
* רשימת שמלות בודדות

== קישורים חיצוניים ==
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנות
קטגוריה:בגדי נשים
קטגוריה:שמלות
יעקב ישראל פוזן

הרב יעקב ישראל פוֹזֶן (אפריל 1934, י"א באייר ה'תרצ"ד - 12 בפברואר 2024, ג' באדר א' ה'תשפ"ד) היה אב"ד בבית הדין של הרב נסים קרליץ בבני ברק, מרבני חוג חזון איש ורב הקהילה החרדית-ליטאית בזכרון יעקב.

== ביוגרפיה ==
הרב פוזן נולד בגרמניה לרבי אליעזר פוזן דיין בן למשפחת דיינים ולחולדה, בילדותו נשלח במסגרת קינדר-טרנספורט לאנגליה, אביו אשר נרדף על ידי הנאצים בשל היותו רב הצליח להגיע גם הוא לאנגליה והתאחד עם משפחתו, הרב פוזן לא למד בבית ספר רשמי. בהמשך חייו למד בישיבת גייטסהד, ולאחר מכן בישיבת סלבודקה.

הרב פוזן חזר לאנגליה ונשא את אבלין לבית שוואב, לאחר נישואיו (בערך בתשכ"ג) חזר לישראל, תקופה מחייו גר במרוקו מכיוון שאשתו ניהלה בית ספר מקומי.

עם ייסודו של בית דין צדק בני ברק על ידי הרב נסים קרליץ צורף להרכב הדיינים. בהמשך מונה לעמוד כאב"ד בראש הרכב דיינים בבית הדין. 

הרב פוזן שימש גם כרב הקהילה בזכרון יעקב והשתייך לחוג חזון איש - תלמידי רבי חיים גריינמן.

בעשור האחרון לחייו עבר שבץ מוחי ובעקבות כך שכח חלק מתלמודו. נפטר בג' באדר א' תשפ"ד ונקבר בבית הקברות שומרי שבת.

== משפחתו == 
לרב פוזן ולאשתו אבלין 16 ילדים: 11 בנים ו-5 בנות. כמה מהם המשיכו חלק מתפקידיו, אחרים מכהנים בתפקידים נוספים. 
* בנו בכורו הרב אליהו נישא לביתו של הרב יחזקאל ברטלר, מכהן כאב"ד בבית דין צדק בני ברק.
* בנו הרב ראובן מרבני חוג חזון איש וממלא מקום אביו ברבנות הקהילה החרדית בזכרון יעקב.
* בנו הרב בנימין הוא ראש כולל, ודיין בבית דין צדק בני ברק
* בנו הרב אריה נישא לביתו של הרב יהודה שפירא, משמש כמשגיח רוחני בישיבת סלבודקה.

== מדעותיו ==

הרב פוזן נהג בחומרא כלפי עצמו אך לשואלים ענה כשורת הדין והודיע להם את אפשרויות החומרא. סבר שיש עדיפות לעיון ופסיקה עצמאית על ידי כל אדם המסוגל לכך על פני התייעצות עם רבנים.

פסיקתו הייתה עצמאית ומקורית וההיגיון היה רכיב דומיננטי בנימוקיה, עם זאת לא פרץ את גבולות הפסיקה המסורתית והתאים את דבריו אליה.

מפסקיו: התיר לחייל לחלל שבת לשם אספת גופות מפני ששמירת המורל נחשב לפיקוח נפש, ואף התיר לחייל לבצע בדיקת קשר מפני שבענייני מלחמה אין לשנות מהנוהל הקבוע.

== ממאמריו ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
== קישורים חיצוניים ==
* בנימין לוין, [https://www.dirshu.co.il/אוסף-גיליונות-תצוה-תשפד-גליון-295/ דיינא דנחית לעומקא דדינא], ראיון עם תלמידו יהושע ענבל, אוסף גיליונות, גיליון 295 פרשת תצווה תשפ"ד, עמ' 101 - 104
* יהושע ענבל, דמות דיוקנו של זקן, בבות עיני, חלק ב, מוסד הרב קוק תשפ"ד, עמ' 311-324
* [https://forum.otzar.org/viewtopic.php?t=22666 יעקב ישראל פוזן], דיון בפורום אוצר החכמה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דייני בית דין צדק בני ברק
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלבודקה (בני ברק)
קטגוריה:זכרון יעקב: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת גייטסהד
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פוניבז'
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
גארי (אינדיאנה)

גארי (באנגלית: Gary) היא עיר במחוז לייק אשר במדינת אינדיאנה שבארצות הברית. זוהי עיר תעשייתית אשר משמשת בין היתר כמרכז הפעילות של מפעל הפלדה הגדול ביותר באמריקה הצפונית. העיר ממוקמת לאורך החוף הדרומי של ימת מישיגן, כ-40 קילומטרים דרומית מזרחית למרכז העיר שיקגו. העיר ממוקמת גם בסמוך לפארק הלאומי אינדיאנה דונס, והיא נמצאת בתוך אזור המטרופולין של שיקגו.

העיר נקראת על שמו של עורך הדין אלברט הנרי גארי, שהיה היו"ר המייסד של תאגיד הפלדה האמריקאי US Steel אשר הקים את העיר בשנת 1906 במטרה שתשמש את מפעלי הפלדה של התאגיד.

לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 69,093 תושבים, מה שהופך אותה לעיר התשיעית בגודלה במדינת אינדיאנה. בדומה לערים אחרות בחגורת החלודה, גם תעשיית הפלדה המשגשגת של גארי הושפעה באופן ניכר מתהליכי אי-תיעוש והדעיכה שהחלו במערב התיכון בשנות ה-70 של המאה ה-20. כתוצאה מהשינויים הללו אוכלוסיית העיר דעכה באופן דרסטי לאחר שהעיר איבדה עם השנים קרוב ל-61% מהאוכלוסייה שהייתה לעיר בשנת 1960. בשל כמות התושבים הגדולה שעזבה את גארי ובשל הקשיים הכלכליים אליה נקלעה העיר גארי מוזכרת לעיתים רבות כדוגמה לעיר אמריקאית שהושפעה במיוחד מהדעיכה של התעשייה ומבליה עירונית. למרות שבתחילה העיר הכיל אוכלוסייה מגוונת, כיום גארי היא מהערים האמריקאיות עם השיעור הגבוה ביותר של אוכלוסייה אפרו-אמריקאית.

העיר ידועה בשל היותה העיר בה נולדו חברי משפחת ג'קסון הנודעת, ובמיוחד בשל היותה מקום הולדתו של הזמר מייקל ג'קסון.

== גלריית תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="200px">
קובץ:U.S._STEEL_PLANT_-_NARA_-_547097_(retouched).jpg|המפעלים של US Steel בגארי, צילום משנת 1973
קובץ:Glen_Park_-_43rd_&_Broadway_Looking_North.jpg|רחוב ברודוויי בגארי
קובץ:2300_Jackson_Street.jpg|בית ילדותו של מייקל ג'קסון בגארי, אינדיאנה, זמן קצר לאחר מותו של הזמר ב-2009
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1906
קטגוריה:אינדיאנה: ערים
קטגוריה:המטרופולין של שיקגו
דניאל רוג'רס

דניאל רוג'רס (באנגלית: Daniel Rogers; ) היה טוחן ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית, שכיהן כמושל דלאוור ה-12.
==ראשית חייו==
דניאל רוג'רס נולד בחווה במחוז אוקמק שבמושבת וירג'יניה, כבנם של ג'יימס ופיישנס רוג'רס. דורות קודם לכן, בערך ב-1665, הגיעה המשפחה מאנגליה לחופים המזרחיים של וירג'יניה.

אשתו הראשונה של רוג'רס הייתה אסתר א. (לבית נאטר) קרופר, אלמנתו האמידה של מילטון קרופר מהעיר מילפורד שבדלאוור. לשניים נולדו חמישה ילדים והמשפחה התגוררה במעון קוזי שבמילפורד, שלימים נקרא כך על שמו של מושל דלאוור פיטר קוזי שהתגורר שם. לאחר מותה של אסתר, נישא רוג'רס בשנית לננסי אן רוסום, שאיתה הוא הביא לעולם עוד שבעה ילדים.
==קריירה==
ב-1775 הגיע רוג'רס לנפת סיידר קריק שבמחוז סאסקס שבדלאוור, ורכש שם חווה. לאחר נישואיו הראשונים ב-1778 ורכישת הנחלה של קרופר, הוא רכש מפעלי טחינה שונים באזור. הוא גם רכש מחסן לבנים ופונדק.

רוג'רס נבחר לבית הנבחרים של דלאוור למושב של 1791/1792 ולאחר מכן נבחר פעמים כיושב ראש הבית. ב-30 בספטמבר 1797 נפטר המושל גאנינג בדפורד סניור, ומתוקף תפקידו החליף אותו רוג'רס כמושל דלאוור. הוא כיהן כמושל ממועד זה ועד 15 בינואר 1799. ב-1802 הוא שב לכהן בסנאט של דלאוור וכיהן בו שתי תקופות כהונה עד מותו.

==מותו==
דניאל רוג'רס נפטר בביתו במילפורד ב-2 בפברואר 1806, ושם נקבר. ב-1917 הועברה קבורתו לבית הקברות אוד פלוז שבמילפורד.

בנו הבכור, ג'יימס רוג'רס, כיהן כנשיא בית המשפט לעתירות רגילות, כתובע הכללי וכמזכיר המדינה של דלאוור.

לא קיים דיוקן ידוע של רוג'רס.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. [https://archive.org/details/biographicaldire0001sobe/page/212/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 212.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/daniel-rogers/ דניאל רוג'רס] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/rogers2.html#914.00.54 דניאל רוג'רס] באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:מושלי דלאוור
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של דלאוור
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1754
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1806
טלי לוברני

טליה לוברני פולקמן (נולדה ב-1955) היא מתרגמת, שחקנית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית, ביתו של אורי לוברני.

== ביוגרפיה ==
לוברני נולדה ב-1955 בלונדון, בעת שאביה למד שם לתואר הראשון באוניברסיטת לונדון. את ילדותה בילתה לוברני במדינות רבות ברחבי העולם, בהתאם לתפקידים שמילא אביה במשרד החוץ, שתיים מאחיותיה הצעירות נולדו בישראל לאחר שהמשפחה שבה לארץ, ואחות נוספת נולדה באוגנדה במהלך כהונתו של אבי המשפחה כשגריר ישראל במדינה.<ref></ref>

ב-1982 נישאה לאיש העסקים מרדכי (מוקי) פולקמן, מוותיקי טייסת 253 וב-1983 נולדה ביתם הבכורה מאיה. ב-1986 עברו השניים לקוסטה ריקה במסגרת עסקיו של פולקמן, ושם נולדה ביתם השנייה ב-1988. ב-19 בספטמבר 1993 נרצח פולקמן בחמש יריות לראשו וחזהו, כשהוא מותיר את לוברני בהריון.<ref></ref> לוברני שבה עם בנותיה לישראל ומתגוררת בהרצליה.

== קריירה מקצועית ==
ב-1978 סיימה את לימודיה בבית צבי, לצד דני מוג'ה, מיכאל כורש ועירית לביא-דגן.<ref></ref> השתתפה בהצגות בתיאטרון הבימה, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, פסטיבל עכו לתיאטרון ישראלי אחר, הספרייה, צוותא ועוד.

=== תיאטרון ===
* הדיבוק (הבימה, 1979)<ref></ref>
* האב (הבימה, 1979)<ref></ref>
* הכתובה (הבימה, 1980)<ref></ref>
* שפר - עלייתו ונפילתו של כלב - מחזה מאת גורן אגמון על פי ספרו של אלברט שפר "בתוככי הרייך השלישי" (צוותא, 1980)<ref></ref>
* חזק יותר מסופרמן - מחזה מאת רוי קיפט בבימויה של חגית רכבי העוסק בקשיים ודרכי ההתמודדות של ילדים נכים עם סביבתם (אורנה פורת, 1982)<ref></ref>
* מר סליק - מאת ליליאן אטלן (הספרייה, 1985)
* הבט אחורה בזעם (הספרייה, 1985)<ref></ref>
* בצחוק ודמע (פסטיבל עכו, 1985)<ref></ref>

=== טלוויזיה ===
* ארץ מולדת (1981)
* מישל עזרא ספרא ובניו (1983)<ref></ref>
* פסק זמן - סרט קצר של יצחק חלוצי (1983)<ref></ref>

=== תרגום ===
* בארץ הצללים - תאודור סטרג'ן, פנטסיה 2000, גיליון 41 (אפריל 1984)<ref></ref>
* אגודה למניעה – רון גולארט, פנטסיה 2000, גיליון 42 (מאי 1984)<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
פילי פנאטיק

הפנאטיק עם אוהדים צעירים
הפילי פנאטיק (באנגלית: Phillie Phanatic) הוא הקמע הרשמי של קבוצת הבייסבול הפילדלפיה פיליז. הפנאטיק הוא ציפור גדולה, פרוותית, ירוקה חסרת מעוף,<ref></ref>בעלת לשון ניתנת להרחבה. הוא מבצע תרגילים ותעלולים שונים כדי לבדר את האוהדים במהלך משחקי בייסבול בסיטיזנס בנק פארק, אצטדיון הבית של הפיליז, ובנוסף עושה הופעות יחסי ציבור עבור הפיליז. הפנאטיק מוכר במידה רבה כאחד הקמעים הטובות ביותר בענף הבייסבול,<ref></ref><ref></ref><ref></ref> ואחד הקמעים המוכרים ביותר בענפי הספורט השונים בצפון אמריקה.<ref></ref> לפי הביוגרפיה הרשמית שלו, מקום לידתו הוא איי גלאפגוס.<ref></ref>

== היסטוריה ==
במהלך החורף שלאחר עונת 1976, החליטו דניס להמן ופרנק סאליבן, מהנהלת הקבוצה, שהקבוצה צריכה קמע חדש שיחליף את "פילדפליה פיל" ו"פילדלפיה פיליס", זוג אחים לבושים בסגנון המאה ה-18. הפילי פנאטיק נוצר על ידי חברת הריסון/אריקסון מניו יורק, שהיו אחראים בין השאר על עיצוב דמותה של מיס פיגי מהחבובות של ג'ים הנסון.<ref></ref> במקום מספר על גב החולצה שלו, הוא עונד צורת כוכב. הדמות נקראה על שם האוהדים הפנאטים של הקבוצה. הפנאטיק אמור להראות כמו ציפור נדיר שהגיע לפילדפיה הרחק מאיי הגלאפגוס.

ההופעה הראשונה של הפנאטיק הייתה ב-25 באפריל 1978 באצטדיון וטרנס, במשחק מול השיקגו קאבס.

הפנאטיק נבחר ל"קמע הטוב ביותר אי פעם" על ידי "ספורטס אילוסטרייטד ילדים".<ref></ref> בינואר 2008, מגזין "פורבס" הכתיר את הפנאטיק כקמע הטוב ביותר בספורט.<ref></ref>

== הופעה ==
הפנאטיק יורה נקניקיות במהלך הפוגה במשחק
הפנאטיק מסתובב כשהוא רכוב על טרקטורון. במהלך המשחקים, הפאנטיק משוטט באצטדיון, מקבל את פני האוהדים ומלגלג בהומור על אוהדי הקבוצה האורחת. הפנאטיק מבצע מספר פעולות קבועות על המגרש לפני המשחק ובין הסיבובים. חלק מהפעולות הללו הן:
* התגרות בקבוצה המבקרת על ידי ריקוד פרובוקטיבי מול בית השחקנים שלהם, חיקויים לשחקנים שלהם, ריסוק או דריכה על חפצים, כגון קסדת חבטות, המייצגים את הקבוצה.
* עמידה על הגג של הספסל של הפיליז בין חצאי הסיבוב השביעי, ל"ריקוד הפנאטיק". הוא נשאר על הגג לחצי הביתי של הסיבוב כדי "להפנט" את המגיש היריב.
* ירי נקניקיות ליציע באמצעות תותח על גבי טרקטור.<ref></ref><ref></ref>
* ביקור בתאי השידור השונים וביצוע מעשי קונדס שונים כגון שפיכת פופקורן על השדרנים.
* שפשוף ראשיהם של אוהדים קירחים שיושבים לידו ביציע.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פילדלפיה פיליז
קטגוריה:קמעות
רוסקילדה

רוסקילדה (בדנית: Roskilde, בתעתיק מדויק: רוסקילה) היא עיר הממוקמת כ-30 קילומטרים מערבית לקופנהגן באי הדני שלן. נכון לינואר 2023 הכילה העיר 52,580 תושבים. רוסקילדה היא העיר העשירית בגודל אוכלוסייתה בדנמרק.

היישוב נוסד עוד במאה העשירית לספירה במהלך התקופה הוויקינגית, טרם הגעת הנצרות לאזור. קתדרלת רוסקילדה הגותית שנמצאת בעיר, אשר הוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית תרבותי, מכילה 39 קברים של מלכים דנים. עם התפתחות רשת הרכבות של דנמרק במאה ה-19 הפכה רוסקילדה למרכז תעבורה חשוב בדנמרק, ובעקבות כך עד סוף המאה ה-19 הוקמו בה מפעלי טבק, ומפעלי יציקות ברזל. אחד מהמעסיקים המרכזיים בעיר כיום היא האוניברסיטה הטכנית של דנמרק. לרוסקילדה בית חולים גדול ומודרני.

מוזיאון הספינות הוויקינגיות של רוסקילדה מכיל את השרידים השמורים היטב של חמש ספינות ויקינגיות מהמאה ה-11. מדי שנה מגיעים למוזיאון בסביבות 100 אלף מבקרים. העיר נודעת במיוחד גם בזכות פסטיבל רוסקילדה שנערך בתחומי העיר מדי שנה.

== תושבים בולטים ==
* לארוטץ אנרסן רינג (1854–1933), צייר דני
* תור לינדהרדט (נולד ב-1974), שחקן, גדל ברוסקילדה.
* פריה בהה אריקסן (נולדה ב-1987) דוגמנית דנית בעלת מראה אנדרוגיני.
* קרל תאודור סאלה (1866–1946), ראש ממשלת דנמרק החמישי.
* קווין מגנוסן (נולד ב-1992), נהג מרוצים דני
* איינר הרצשפרונג (1873–1967), כימאי ואסטרונום דני.

== גלריית תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="160px">
קובץ:Roskilde_ratusz_mpazdziora.jpg|בית העירייה לשעבר של רוסקילדה, הושלם ב-1884
קובץ:Roskilde_domkirke.JPG|רוסקילדה במבט ממערב
קובץ:Skuldelev_3_in_Vikingeskibsmuseet,_Roskilde.JPG|מוזיאון ספינות הוויקינגים ברוסקילדה
קובץ:Roskilde_Festival_-_Orange_Stage_-_Bruce_Springsteen.jpg|פסטיבל רוסקילדה, צילום משנת 2012
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-10
קטגוריה:ערי בירה לשעבר
קטגוריה:דנמרק: ערים
בלייק וסלי

בלייק קרינגטון וסלי (באנגלית: Blake Carrington Wesley; נולד ב-16 במרץ 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.

==קריירת מכללות==
וסלי נולד בסאות' בנד שבאינדיאנה, ובין השנים 2021–2022 למד באוניברסיטת נוטרדאם. בעונתו היחידה בליגת המכללות העמיד ממוצעים של 14.4 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.

==קריירה מקצועית==
וסלי נבחר בבחירה ה-25 של דראפט ה-NBA{{כ}} 2022, על ידי סן אנטוניו ספרס. בעונת הרוקי שלו שותף ב-37 משחקים, וקלע 5.0 נקודות בממוצע למשחק.

==סטטיסטיקות הקריירה==		
===בעונה הסדירה של ה-NBA===		
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"		
! עונה !! קבוצה !! משחקים !! חמישייה !! דקות !! % מהשדה !! % משלוש !! % מהעונשין !! ריבאונדים !! אסיסטים !! חטיפות !! חסימות !! נקודות		
|-		
| 	|| סן אנטוניו	|| 37 || 1 || 18.1 || 0.321 || 0.385 || 0.591 || 2.2 || 2.7 || 0.7 || 0.1 || 5.0
|- style="background-color:#80BFFF; font-weight:bold;"		|| 
| קריירה || 		|| 37 || 1 || 18.1 || 0.321 || 0.385 || 0.591 || 2.2 || 2.7 || 0.7 || 0.1 || 5.0
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:אינדיאנה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני אוסטין ספרס
קטגוריה:בחירות דראפט של סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2003
עדנאן מנסור

עדנאן מנסור, (בערבית: عدنان منصور ; באנגלית: Adnan Mansour ; נולד ב-5 בינואר 1946) הוא דיפלומט, פוליטיקאי ושר החוץ והמהגרים לשעבר, בממשלת לבנון.

== ראשית חייו וחינוך ==
מנסור נולד בבורג' אל-בראג'נה ב-5 בינואר 1946 למשפחה שיעית מִתְוַ֫אלִית ( مِتْوَالِي ). <ref></ref> הוא השלים תואר בוגר במדעי המדינה ומינהל מאוניברסיטת סנט ג'וזף בביירות.<ref name="beirut"></ref> כמו גם תואר מוסמך בתיאוריה פוליטית ותואר דוקטור במדעי המדינה.

== קריירה ==
מנסור החל את דרכו במשרד החוץ הלבנוני בשנת 1974. הוא היה קונסול לבנון במדינות שונות, כגון, אוסטרליה, סודאן ומצרים. מ-1990 עד 1994, הוא היה שגריר לבנון ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הוא שימש גם בתפקיד שגריר לבנון באיראן מ-1999 עד 2007. <ref></ref> תפקידיו הדיפלומטיים האחרונים היו שגריר לבנון בדוכסות לוקסמבורג מ-2007 עד 2010 ובבלגיה מ-2007 עד 2011. <ref></ref>

מנסור היה חבר בתנועת אמל ושימש כעוזרו של יו"ר הפרלמנט נביה ברי. <ref></ref> הוא מונה לשר החוץ והמהגרים ב-13 ביוני 2011, במקום עלי אל שאמי .<ref name="bbc"></ref> <ref></ref> <ref></ref> מנסור היה חלק מקואליציית 8 במרץ בקבינט של נג'יב מיקאטי.<ref name="lic"></ref>

מנסור ביקר בלוב בינואר 2012, הביקור הראשון של דיפלומט לבנוני במדינה זו לאחר שלושים שנה. <ref></ref> בספטמבר 2012, הוא ושופט לבנוני יצאו למאוריטניה כדי לחקור את ראש המודיעין הלובי לשעבר עבדאללה סנוסי , ששירת בתקופת מועמר קדאפי על גורלו של האימאם מוסא סאדר . <ref></ref> <ref></ref>

גבראן באסיל החליף את עדנאן מנסור כשר החוץ בפברואר 2014. <ref></ref>

=== השקפות ובריתות ===
מנסור מחזיק בעמדה פרו-סורית<ref name="yal3sep"></ref> והוא מקורב לנביה ברי.<ref name="tds11mar"></ref> ניילה טואני, עיתונאית לבנונית, כינתה אותו שר החוץ של סוריה בלבנון. <ref></ref> בספטמבר 2012, לאחר ההערות השליליות של מנהיג חזבאללה, חסן נסראללה, על הסרט תמימות המוסלמים, מנסור טען שעל שרי החוץ הערבים להיפגש כדי להוקיע את הסרט.<ref name="yal19sep"></ref> דבריו של מנסור ספגו ביקורת מצד פוליטיקאים וחברי קבינט לבנונים, כולל שר העבודה סלים ג'ריסתי .<ref name="yal19sep" /> בפסגת מועצת שרי החוץ הערבים בקהיר שהתקיימה ב-6 במרץ 2013, טען מנסור כי על סוריה להצטרף מחדש לליגה הערבית.<ref name="hajj12mar"></ref> דבריו עוררו שוב ביקורת הן מצד ממשלת לבנון והן ממדינות ערב במפרץ הפרסי.<ref name="hajj12mar" />

== משפחה ==
מנסור נשוי לליילה פאחורי. יש להם שלושה ילדים.

==ראו גם==
* עלי א-שאמי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://sanasyria.org/he/?p=23604 מנסור: מלחמת הטרור נגד סוריה נועדה להרוס את המדינה התומכת בהתקוממות באתר סוכנות הידיעות הערבית סורית SANA]
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סן-ז'וזף
קטגוריה:ממשלת לבנון
קטגוריה:שרי החוץ של לבנון
קטגוריה:שגרירי לבנון
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1946
הצהרה משותפת של בעלות הברית

ממשלת פולין הגולה אשר הוגש לבעלות הברית ב-10 בדצמבר 1942 ואשר הביא להצהרה המשותפת.]]
הצהרה המשותפת של בעלות הברית ובשמה הרשמי הצהרה משותפת של חברות האומות המאוחדות (באנגלית:
Joint Declaration by Members of the United Nations) הייתה ההצהרה הרשמית הראשונה לעולם על השואה, אשר פורסמה ב-17 בדצמבר 1942 על ידי ממשלות ארצות הברית ובריטניה בשם בעלות הברית. בהצהרה מתוארים אירועי השואה המתמשכים באירופה הכבושה בידי הנאצים.

ההצהרה הוקראה בפני בית הנבחרים הבריטי בנאום שנשא שר החוץ אנתוני אידן,<ref></ref> פורסמה בעמוד הראשון של הניו יורק טיימס, בעיתונים רבים אחרים ושודרה בתחנות רדיו בבריטניה ובארצות הברית.<ref name="nyt"></ref> ההצהרה נכתבה בתגובה להודעה בת 16 עמודים שהוגשה לממשלות בעלות הברית ב-10 בדצמבר על ידי שר החוץ של ממשלת פולין הגולה, הרוזן אדוארד ראצ'ינסקי ואשר כותרתה היתה: "ההשמדה ההמונית של יהודים בפולין תחת כיבוש גרמני" ולצידה מזכר רצ'ינסקי.

לאחר מתן ההצהרה עמדו נציגי חברות בעלות הברית בדממה, כבוד השמור בדרך כלל למותו של מונרך.<ref>[https://api.parliament.uk/historic-hansard/commons/1942/dec/17/united-nations-declaration Hansard; JEWS (GERMAN BARBARITIES), United Nations Declaration, HC Deb 17 December 1942 vol 385 cc2082-7 (online)]</ref>

== חשיבות ההצהרה ==
חשיבותה של ההצהרה היא בכך שלראשונה הודיעו בנות הברית במפורש על ידיעתן בדבר פעולות גרמניה הנאצית אשר מטרתן השמדה המונית של יהודי אירופה וכן על כוונתן להעמיד לדין בתום המלחמה את האחראים לביצוע פשעים אלה. כוונות הצהרה זו, לצד הצהרת מוסקבה, היוו את הבסיס למשפטי הפושעים הנאצים בנירנברג ובמזרח אירופה ומנעו מראשי המשטר הנאצי את האפשרות להכחיש את ידיעתם בדבר התרחשות השואה.

== תגובת היישוב בארץ ישראל ==
ביישוב היהודי בארץ ישראל ההצהרה זכתה לתהודה רמה. למחרת פרסומה, ביום 18 בדצמבר 1942, בישרו על ההצהרה הכותרות הראשיות בעיתונים העבריים הנפוצים. כל העיתונים הדגישו את המקום שתפסה ההצהרה בכלי התקשורת בעולם, אולם היו שפקפקו בתועלתה של ההצהרה להצלת יהודי אירופה.

עיתון הארץ כתב בכותרתו הראשית: "נזדעזע מצפונו של העולם לנוכח הטבח ביהודי אירופה" ובכותרת המשנה נכתב: "ראדיו מוסקבה שידר הכרזה משותפת של בריטניה הגדולה, ארצות הברית ורוסיה, ושאר האומות המאוחדות, נגד הממשלה הנאצית 'המגשימה בהחלטיות את כוונתו של היטלר, להכרית את כל האומה היהודית באירופה'. הכרזת האתראה שודרה בכל הלשונות". בגוף הידיעה דווח כי ההצהרה שודרה בתחנות רדיו רבות בבריטניה, ארצות הברית וברית המועצות בשבעים שפות. אולם מאמר המערכת של העיתון, תחת כותרת המשנה "והעזרה?", הביע ספק ביעילות ההצהרה להצלת יהדות אירופה: 

העיתון דבר בישר בכותרתו הראשית: "כל מדינות הברית מצהירות: כל האחראים על השמדת היהודים יבואו על ענשם". עיתון הצופה כתב: "הצהרת האומות המאוחדות נגד הרג יהודי אירופה נקראה אתמול בפארלאמנט הבריטי: האחראים לפשע לא ימלטו מעונש ויתאמצו בכל האמצעים המעשיים להגשים את המטרה הזאת". במאמר מערכת כתב הרב מאיר ברלין: 

== נוסח ההצהרה ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלות הברית
קטגוריה:השואה
אה"מ הניבאל (1854)

אה"מ "הניבאל" (באנגלית: HMS Hannibal) הייתה אוניית מפרשים ומדחף של הצי המלכותי הבריטי, שהושקה ב-1854. היא תוכננה להיות אוניית קו מדרגה שנייה בעלת 90 תותחים. הזמנת האונייה אושרה ב-14 במאי 1840 והיא אמורה הייתה להיבנות במספנת הצי בווליץ'. באותה תקופה החל הצי להסב את אוניותיו להנעה החדשה במדחף, והוחלט לשנות את תוכניות האונייה ולבנותה עם מפרשים ומנוע קיטור לעזר. האונייה נבנתה במספנת הצי בדפטפורד והושקה ב-31 בינואר 1854. היא חומשה ב-91 תותחים וסווגה כאוניית קו מדרגה שנייה.

האונייה השתתפה במלחמת קרים בפיקודו של ג'ון צ'ארלס דאלרימפל היי .

היא שימשה להובלת חייליו של גריבלדי באיטליה. האונייה הגיעה לנאפולי ביולי 1860. בנובמבר פרצה מגפת אבעבועות שחורות, ובתוך עשרה ימים נדבקו במחלה 90 איש מאונייה זו ומעוד אונייה אחת לפחות. שבעה מהמתים נקברו בבית הקברות האנגלי בנאפולי .

היא הוצאה משירות פעיל בצי ב-1874 והוסבה לגווה. ב-1904 נמכרה ונגרטה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Colledge, J. J.; Warlow, Ben (2006) [1969]. Ships of the Royal Navy: The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy. (Rev. ed.). London: Chatham Publishing.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות
קטגוריה:אוניות קו של הצי המלכותי הבריטי
פונוג'ניק רקורדס

פונוג'ניק רקורדס (באנגלית: Phonogenic Records) היא חברת תקליטים תחת בעלות של RCA Label Group; מותג של סוני מיוזיק. חברת התקליטים נוצרה על ידי BMG (הממלכה המאוחדת ואירלנד). האמנים שזה עתה חתומים בחברת התקליטים: נטשה בדינגפילד, רוס קופרמן וההרכב דה סקריפט. הזמר-יוצר, ג'וש קרייצ'יק, אשר הגיע למקום השני תוכנית המציאות "אקס פקטור" ארצות הברית משנת 2011, חתם עם פונוג'ניק.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:חברות תקליטים
שוהיי טאדה

שוהיי טאדה (ביפנית: 多田 修平; נולד ב-24 ביוני 1996) הוא אתלט יפני, פעמיים זוכה מדליית ארד באליפות עולם (לונדון 2017 ודוחה 2019) בריצת שליחים 4x100 מטר.

== ביוגרפיה ==
טאדה נולד בהיגשיאוסקה שביפן.

=== 2017 ===
==== מדליית ארד באליפות העולם ====
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר יחד עם שוטה איאיזוקה, יושיהידה קיריו וקנג'י פוג'ימיטסו בתוצאה של 38.04 שניות, אחרי נבחרות השליחים של הממלכה המאוחדת (37.47 שניות) וארצות הברית (37.52 שניות). בנוסף, סיים במקום 17 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.26 שניות.

==== אלוף אוניברסיאדה ====
באוניברסיאדת טאיפיי זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.65 שניות.

=== 2018 ===
==== אלוף משחקי אסיה ====
במשחקי אסיה שנערכו באוגוסט בג'קרטה שבאינדונזיה זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.16 שניות.

=== 2019 ===
==== מדליית ארד באליפות העולם ====
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר יחד עם קירארה שירהאישי, יושיהידה קיריו ועבדול אקים סאני בראון בשיא אסיה חדש של 37.43 שניות.

=== 2021 ===
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 31 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.22 שניות. בריצת שליחים 4x100 מטר העפילה נבחרת יפן לגמר, אך לא סיימה את ריצת הגמר.

=== 2022 ===
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה נפסל בשלב חצי הגמר של ריצת 60 מטר בשל זינוק לא חוקי.

=== 2024 ===
==== סגן אלוף אסיה באולם בריצת 60 מטר ====
באליפות אסיה באולם שנערכה בפברואר בטהראן שבאיראן זכה במדליית כסף בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.56 שניות. בשלב חצי הגמר השווה את שיא יפן עם תוצאה של 6.53 שניות.

== שיאים אישיים ==
=== אצטדיון ===
* ריצת 100 מטר: 10.01 שניות (2021)
* ריצת 200 מטר: 21.72 שניות (2021)
=== אולם ===
* ריצת 60 מטר: 6.53 שניות (2024)
* ריצת 200 מטר: 22.42 שניות (2017)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אצנים
קטגוריה:אתלטים יפנים
קטגוריה:אצנים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1996
אן פודאטור

אן פודיאטור (13 בנובמבר 1621 – 22 בספטמבר 1692) הייתה אלמנה עשירה בשנות השבעים לחייה שהואשמה במעשה כישוף והוצאה להורג בתלייה במסגרת ציד המכשפות בסיילם.

=== חייה ===
שם נעוריה של אן לא ידוע, כמו גם מקום היוולדה. היו לה חמישה ילדים: תומאס הבן, רות, ג'ון, סמואל וג'יימס. היא הייתה נשואה פעמיים: תחילה לאדם בשם תומאס גרינסלייד ולאחר מותו בשנת 1674, התחתנה בשנית עם אלמן בשם ג'ייקוב פודיאטור שמת בשנת 1682 והשאיר לה את רכושו. במקצועה הייתה אן אחות או מיילדת.<ref name=":0"></ref>

=== האשמות ומשפט ===
מרי וורן הייתה אחת מהנערות ה"מכושפות" שהעידו נגד נשים במשפטי המכשפות בסיילם. היא העידה ב-12 במאי 1692 והאשימה את אן ואת אליס פרקר בכך שהן מכשפות שפוגעות באופן אקטיבי באנשים: "גברת פרקר אמרה לי שהיא הייתה מכשפה ב-12 ומשהו השנים האחרונות ופודיאטור אמרה לי שהיא גרמה נזק ושהיא פגעה בילד של ג'יימס קוי ולקחה אותו מאמו". בעקבות עדותה של וורן, הוצא צו מעצר עבור שתי הנשים עוד באותו היום. ב-13 במאי 1692 נשלחה אן לכלא בבוסטון. יש היסטוריונים שטוענים כי מסיבה כלשהי היא שוחררה מן הכלא זמן קצר לאחר מכן. אולם כעבור חודשיים, ב-1 ביוני, נאשמה שוב במעשה כישוף, הפעם על ידי שרה צ'רצ'יל שטענה כי אן הכריחה אותה לחתום בספר השטן.<ref></ref>

מלבד מרי ושרה, האשימו את אן בכשפים גם אן פוטנאם, ג'ון בסט האב, ג'ון בסט הבן וסמואל פיקוורת'. בין האישומים היו כישוף וגרימת מוות לאשתו של שכן, הופעה בתור רוח, החזקת חומרי כישוף, עינוי באמצעות סיכות, הצגה של ספר השטן, הריגת אשתו הראשונה של בעלה השני ואותו, גרימת נפילה לאדם מעץ והפיכת עצמה לציפור.<ref name=":1"></ref>

אן עמדה למשפט ונגזר עליה עונש מוות ב-9 בספטמבר 1692, יחד עם אליס פרקר, דורקס הואר, מרי בראדביורי ומרי איסטי.<ref name=":1" /> הוצאתה להורג בתלייה התרחשה בגאלווס היל, בעיירה סיילם ב-22 בספטמבר אותה שנה.<ref name=":0" />

אן פודיאטור זוכתה מאשמה בשנת 1957 על ידי בית המשפט הכללי במסצ'וסטס.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשים שהוצאו להורג בארצות הברית
קטגוריה:נשים שהוצאו להורג באשמת כישוף
לי און מזרחי

לי און שמעון מזרחי (נולד ב-24 באוקטובר 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בבית"ר ירושלים. אביו הוא מגן העבר איתן מזרחי.

==קריירה==
מזרחי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בית"ר ירושלים כקשר. בבית"ר שיחק עד גיל 18 אז עבר להפועל תל אביב. ב-1 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד מכבי פתח תקווה. ב-8 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 0–1 נגד הפועל חיפה.

ב-25 ביוני 2022 חתם לשלוש שנים בבית"ר ירושלים, בה הוסט לעמדת המגן השמאלי.

==תארים==
; בית"ר ירושלים
*גביע המדינה: 2022/2023

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2002
המאבק האחרון של בובספוג

"המאבק האחרון של בובספוג" הוא הפרק השמיני של העונה השביעית והפרק ה-134 הכולל של סדרת הטלוויזיה המצוירת האמריקאית בובספוג מכנסמרובע. הפרק יצא במקור ב-DVD ב-16 במרץ 2010, ושודר בערוץ ניקלודיאון בארצות הברית ב-22 באפריל 2010, לציון יום כדור הארץ.

הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו ומאמציו של הדמות הראשית וחבריו השונים בעיר התת-ימית ביקיני בוטום. בפרק זה, בובספוג ופטריק מגלים על סלילת כביש מהיר שיהרוס את שדה המדוזות.

הפרק נכתב על ידי אהרון ספרינגר, סטיבן בנקס ודרק איברסן, בימוי האנימציה נעשה על ידי אנדראו אברטום וטום יאסומי.עם הוצאתו לאור, הפרק זכה לביקורות חיוביות.

== עלילה ==
יום אחד מוקדם בבוקר, בובספוג ופטריק הם המבקרים הראשונים בשדה המדוזות. בעוד הם משוטטים באזור, הם נתקלים בשלט המציין כי הכביש המהיר על שם שלי יסלל דרך שדה המדוזות. מתוך אמונה שהכביש המהיר יזהם את הסביבה ובסופו של דבר יהרוס את שדה המדוזות, בובספוג מחליט למנוע את סלילת הכביש המהיר.

בובספוג מבקש ממר קראב עזרה, אך הוא תומך בכביש המהיר ומאמין שהוא יכול להביא יותר לקוחות לסרטן הפריך. בובספוג מראה למר קראב את התוכנית של הכביש המהיר ומדגים שהכביש המהיר ידרוס את הסרטן הפריך ויסתיים ישירות במסעדת הדלי. לאחר מכן, בובספוג חושף כי פלנקטון אחראי לסלילת הכביש המהיר. מר קראב מחליט לתמוך בבובספוג, ושניהם הולכים למסעדה הדלי במטרה לנסות לעצור את פלנקטון מסלילת הכביש המהיר, אך מגלים כי שאר תושבי העיירה הצביעו לסלילת הכביש המהיר. בובספוג ופטריק מפגינים נגד סלילת הכביש המהיר. איש לא מקשיב להם או תומך בהם, והמשטרה עוצרת אותם על מעשיהם. הכביש המהיר נסלל במהרה ומזהם את שדה המדוזות ואת ביקיני בוטום כולה.

כמה ימים לאחר מכן, העסקים של הסרטן הפריך מתדרדרים במהירות עקב הכביש המהיר. מתוך אמונה שאיש לא יגיע לסרטן הפריך, מר קראב מחליט למסור לפלנקטון את הנוסחה הסודית לקציצות הסרטן. כמה שניות לפני שמר קראב מתכונן למסור לפלנקטון את הנוסחה, המדוזה הזועמת משדה המדוזות פולשת לביקיני בוטום ומתחילה להרוס את העיר. כשהוא רואה בכך הזדמנות להרוס את הכביש המהיר, בובספוג פונה לאנשים, שמסכימים להרוס אותו. כולם בביקיני בוטום פונים נגד פלנקטון ועוזרים לבובספוג להרוס את הכביש המהיר, כשפלנקטון נדרס כשהוא מנסה להציל אותו. בסופו של דבר הדמויות חוגגות כאשר שדה המדוזות משוחזר למצבו הטבעי.

== הפקה ==
הפרק שודר כחלק מחגיגות יום כדור הארץ 2010 של ניקלודיאון. הפרק שודר במקור בערוץ ניקלודיאון בארצות הברית ב-22 באפריל 2010, כעבור מרתון בן שעתיים של פרקי הסדרה. לפני שידור הפרק, יצא באתר האינטרנט של ניקלודיאון משחק המבוסס על הפרק.

ניקלודיאון הכריזה רשמית על הפרק ב-5 באפריל 2010. על פי האינטרנט: "בובספוג ופטריק מגלים שהכביש המהיר על שם שלי יסלל בביקיני בוטום - ממש דרך שדה המדוזות! הם חייבים למצוא דרך למשוך את תשומת ליבם של שכניהם, או שזה יהיה סופו של שדה המדוזות לתמיד."

הפרק כלל שני שירים, ביניהם "תנו לשדה עוד צ'אנס" - מחווה לשירי מחאה משנות ה-60, עם קווי דמיון לשיר "Give Peace a Chance" של ג'ון לנון. בנקס אמר על השיר: "זה סוג של בוב דילן שנפגש עם ג'ון לנון".

הפרק יצא באוסף ה-DVD לפני שידור הפרק בטלוויזיה. ב-4 ביוני 2019 נכלל הפרק ב-DVD "בובספוג מכנסמרובע: 100 הפרקים האחרונים", יחד עם כל הפרקים מהעונה השישית עד העונה התשיעית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:פרקי טלוויזיה
קטגוריה:בובספוג מכנסמרובע
מצפה כוכבים מסלולי

לוויין OAO-3 בהנכה
מצפה כוכבים מסלולי (באנגלית: Orbiting Astronomical Observatory (OAO)) הייתה סדרת לוויינים ששוגרה על ידי נאס"א. לווייני הסדרה היו טלסקופ חלל לביצוע תצפיות על גרמי שמיים בעיקר בתחום אולטרה סגול. הפרויקט נוהל על ידי ננסי גרייס רומן.

השיגור הראשון בוצע בשנת 1966 ואחרון בשנת 1972. ממצאים שהתגלו בעקבות ניתוח מידע שהתקבל היו תמריץ לפיתוח טלסקופ החלל האבל בהמשך.

==OAO-1==
המשימה הראשונה OAO-1 שוגרה ב-8 באפריל 1966. היא כללה המכשירים לביצוע תצפיות בתחום אולטרה סגול, קרני רנטגן וקרני גמא. עוד לפני הפעלת המכשירים התרחשה תלקה במערכת אספקת החשמל. לא היה ניתן להפעיל פאנל סולארי לאספקת הכוח למכשירים ולהטעין מחדש סוללת מצברים.

==OAO-2==
המשימה שנייה OAO-2 שוגרה ב-7 בדצמבר 1968. היא כללה 11 המכשירים לביצוע תצפיות בתחום אולטרה סגול. העברת נתונים נמשכה עד לינואר 1973. במהלך פעילות בוצעו 22,560 תצפיות. ניתוח ממצאיה הביא למספר תגליות לרבות גילוי פליטות בתחום אולטרה סגול מכוכב לכת אורנוס.

==OAO-B==
המשימה OAO-B שוגרה ב-30 בנובמבר 1970. היא כללה טלסקופ חלל בתחום אולטרה סגול. במהלך השיגור התרחשה תקלה והוא לא הגיע למסלול המתוכנן.

==OAO-3==
המשימה OAO-3 שוגרה ב-21 באוגוסט 1972. היא כללה רגש בתחום קרני רנטגן בתחום 0.5–10 keV שנבנה ביוניברסיטי קולג' לונדון וטלסקופ בתחום אולטרה סגול שנבנה באוניברסיטת פרינסטון בהובלת ליימן שפיצר. בהמשך הלוויין קיבל שם "קופרניקוס" לזכר 500 שנים מהולדת המדען.

המכשירים שהותקנו על הלוויין פעלו עד לפברואר 1981 והחזירו מאות תצלומים באיכות גבוהה. בין היתר התגלה פולסר X Persei.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sal.wisc.edu/OAO/ תיאור OAO-2]
* [https://heasarc.gsfc.nasa.gov/docs/copernicus/copernicus.html תיאור OAO-3]
* [https://www.nasa.gov/solar-system/nasas-first-stellar-observatory-oao-2-turns-50/ תיאור הפרויקט באתר נאס"א]

קטגוריה:טלסקופי חלל
קטגוריה:לוויינים אמריקאיים
Rim Tim Tagi Dim

"Rim Tim Tagi Dim" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הקרואטי בייבי לזניה. הוא יצא לאור ב-12 בינואר 2024 דרך חברת התקליטים וירג'ין מיוזיק גרופ. זהו הסינגל השלישי מתוך אלבומו של הזמר, Demons and Mosquitoes. זהו שיר הומוריסטי על הנוער הקרואטי. לאחר זכייתו ב-Dora 2024 ייצג את קרואטיה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, וסיים במקום השני, התוצאה הטובה ביותר של קרואטיה עד היום באירוויזיון.

== באירוויזיון==
קרואטיה שובצה לחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-7 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 נקבע סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. קרואטיה הופיעה שביעית, אחרי פולין ולפני איסלנד. בתום הערב הוכרזה קרואטיה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לגמר הגדול (לאחר הגמר, התברר כי קרואטיה זכתה במקום הראשון בחצי הגמר עם 177 נקודות).<ref></ref> בגמר, קרואטיה הופיעה כשיר מספר 23, אחרי סלובניה ולפני גאורגיה. קרואטיה סיימה את התחרות במקום השני עם 547 נקודות.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי קרואטיה באירוויזיון
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2024
קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:סינגלים מ-2024
אבן שמוט

אבן שמוט בתוך כבשן
שָׁמוֹט הוא סוג של אבן חימר חסינת אש המשמשת לייצור קרמיקה, ולבני אש. הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית מגדירה שמוט באופן כללי כ"מצבר מינרלי המורכב מסיליקטים מימיים של אלומיניום (Al<sub>2</sub>O<sub>3</sub>·2SiO<sub>2</sub> ·2H<sub>2</sub>O) עם או בלי סיליקה חופשית". <ref></ref>

== מאפיינים ==
כדי להיקרא "אבן שמוט" החומר חייב לעמוד בטמפרטורה מינימלית של 1,515°C.<ref name="MZ">[http://www.mineralszone.com/minerals/fire-clay.html Minerals Zone, World Mineral Exchange.] Retrieved 2011-6-23.</ref> אבן שמוט באיכות טובה יכולה לעמוד בטמפרטורות של עד 1,775°C, ועשויה מחומרים טבעיים, בעיקר חומרי קבוצת קאוליניט, יחד עם נציץ וקוורץ, וכמו כן, עשויים להכיל גם חומרים אורגניים ותרכובות גופרית.

השמוט עמיד לטמפרטורות גבוהות, ולו נקודות היתוך גבוהות מ-1,600°C; לכן הוא מתאים לציפוי תנורים, לייצור של אבן שמוט לאפייה, ולייצור כלים המשמשים בתעשיות עיבוד המתכת. יציבותו בזמן השריפה בכבשן גורמת לכך שניתן לייצר ממנו פריטי חרס מורכבים כמו צינורות וכלים סניטריים.

== שימוש באפייה ==
אבן השמוט, היא כלי חשוב באפייה ביתית ומסחרית. האבן תורמת לתהליך האפיה ביכולתה לשמור על טמפרטורה גבוהה ואחידה לאורך זמן, גם כשדלת התנור נפתחת ונסגרת, ותומכת בתהליך התפיחה ויצירת הקרום. אבן השמוט נפוצה בטאבונים ותנורים, בעיקר עבור פיצות ולחמים. לאחרונה נפוץ השימוש בחומרים נוספים ליצירת אבני אפיה, כמו אבן, חומרים קרמיים ואף מלח.<ref></ref>

אבן אפייה בתנור ביתי
== הערות שוליים ==

אבן אפיה המשמשת להגשת פיצה

קטגוריה:חומרי בניין
קטגוריה:אפייה
קטגוריה:צורן: תרכובות
התפלגות דיריכלה

בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, התפלגות דיריכלה (על שם Peter Gustav Lejeune Dirichlet ), מסומנת לעיתים קרובות <math>\operatorname{Dir}(\boldsymbol\alpha)</math>, היא משפחה של התפלגויות רב-משתניות רציפות המוגדרות על ידי וקטור <math>\boldsymbol\alpha</math> של ממשיים חיוביים. זוהי הכללה רב-משתנית של התפלגות ביתא,<ref name="KBJ"> (Chapter 49: Dirichlet and Inverted Dirichlet Distributions)</ref> ומכאן שמה החלופי - התפלגות בטא רב-משתנית (MBD). <ref></ref> התפלגות Dirichlet משמשת בדרך כלל כהתפלגות פריורית בסטטיסטיקה בייסיאנית, ולמעשה, התפלגות Dirichlet היא ההתפלגות הצמודה של ההתפלגות הקטגוריאלית וההתפלגות המולטינומית.

ההכללה האינסוף-ממדית של התפלגות דיריכלה היא תהליך דיריכלה.

== הגדרות ==
=== פונקציית צפיפות הצפיפות ===
הדגמה כיצד הלוג של פונקציית הצפיפות משתנה כאשר K&nbsp;=&nbsp;3 ואנו משנים את הווקטור α מ- α&nbsp;=&nbsp;(0.3,&nbsp;0.3,&nbsp;0.3) עד (2.0,&nbsp;2.0,&nbsp;2.0), תוך שמירה על כך שכל הרכיבים של <math>\alpha</math> נשארים שווים זה לזה.

להתפלגות דיריכלה מסדר <math>K\geq 2</math> עם פרמטרים <math>0<\alpha_1,...\alpha_K</math>, יש פונקציית צפיפות, לפי למידת לבג במרחב האוקלידי <math>\R^{K-1}</math>, המתוארת באמצעות:

: <math>f \left(x_1,\ldots, x_{K}; \alpha_1,\ldots, \alpha_K \right) = \frac{1}{\mathrm{B}(\boldsymbol\alpha)} \prod_{i=1}^K x_i^{\alpha_i - 1}</math>
:
: כאשר <math>\{x_k\}_{k=1}^{k=K}</math> שייכים לסימפלקס <math>K-1</math> תקני, או באופן שקול, לכל <math display="inline">i \in \{1,\dots,K\}</math>, <math display="inline">\sum_{i=1}^{K} x_i = 1 \mbox{, } x_i \in \left[0,1\right] </math>.

הקבוע המנרמל הוא פונקציית בטא רב-משתנית, שניתן לבטאו במונחים של פונקציית גמא :

: <math>\mathrm{B}(\boldsymbol\alpha) =
\frac{\prod\limits_{i=1}^K \Gamma(\alpha_i) }
{\Gamma\left(\sum\limits_{i=1}^K \alpha_i\right) },
\qquad\boldsymbol{\alpha}=(\alpha_1,\ldots,\alpha_K)</math>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התפלגויות רציפות