חיסון נגד חצבת

חיסון נגד חצבת מגן מפני הידבקות בחצבת .<ref name="WHO2017Vac" /> כמעט כל אלה שאינם מפתחים חסינות לאחר מנה בודדת מפתחים אותה לאחר מנה שנייה.<ref name="WHO2017Vac" /> כאשר שיעורי החיסון בתוך אוכלוסייה גדולים מ-92%, התפרצויות של חצבת לא אמורות להתרחש; עם זאת, הם עלולים להופיע שוב אם שיעורי החיסון יורדים.<ref name="WHO2017Vac" /> יעילות החיסון נמשכת שנים רבות.<ref name="WHO2017Vac" /> לא ברור עוד האם החיסון הופך פחות יעיל עם הזמן.<ref name="WHO2017Vac" /> החיסון אף עשוי להגן מפני חצבת אם ניתן תוך מספר ימים לאחר החשיפה לחצבת.<ref name="WHO2017Vac"></ref>

החיסון בטוח בדרך כלל, אפילו עבור אלו עם זיהומי HIV.<ref name="CDC2020Me"></ref> רוב הילדים אינם חווים תופעות לוואי כלשהן;<ref name="CDC2020Me2"></ref> אלו שכן חווים תסמינים, חווים תסמינים קלים יחסית, כגון חום, פריחה, כאבים במקום ההזרקה ונוקשות מפרקים; והם קצרים וחולפים.<ref name="WHO2017Vac" /><ref name="CDC2020Me2" /> אנפילקסיס תועדה בכ-3.5-10 מקרים למיליון מנות.<ref name="WHO2017Vac" /> אין זה סביר כי שיעורי תסמונת גיליין-בארה, אוטיזם ומחלות מעי דלקתיות מוגברים על ידי חיסון נגד חצבת.<ref name="WHO2017Vac" />

החיסון זמין הן בפני עצמו והן בשילובים כגון חיסון MMR (שילוב עם חיסון נגד אדמת וחזרת) או חיסון MMRV (שילוב של MMR עם חיסון נגד אבעבועות רוח). <ref></ref><ref name="ProQuad label"></ref><ref name=":3"></ref> החיסון נגד חצבת יעיל באותה מידה למניעת חצבת בכל התכשירים, אך תופעות הלוואי משתנות עבור השילובים שונים.<ref name="WHO2017Vac" /> <ref></ref> ארגון הבריאות העולמי (WHO) ממליץ לתת חיסון נגד חצבת בגיל תשעה חודשים באזורים בעולם שבהם המחלה נפוצה, או ב-12 חודשים שבהם המחלה אינה שכיחה.<ref name="WHO2017Vac" /> חיסון נגד חצבת מבוסס על זן חי אך מוחלש של חצבת.<ref name="WHO2017Vac" /> החיסון מגיע כאבקה מיובשת המעורבבת עם נוזל ספציפי לפני הזרקה או ממש מתחת לעור או לשריר.<ref name="WHO2017Vac" /> ניתן לאמת את יעילות החיסון על ידי בדיקות דם.<ref name="WHO2017Vac" />

== שימושים רפואיים ==
מקרי חצבת שדווחו בארצות הברית לפני ואחרי כניסת החיסון.
מקרי חצבת שדווחו בקנדה לפני ואחרי כניסת החיסון. בין 1959 ל-1968 לא ניתן היה לדווח על חצבת לאומית, ולכן אין נתונים בתקופה זו.
ובוויילס .]]
מנה אחת יעילה בכ-93% בעוד שתי מנות של החיסון יעילות בכ-97% במניעת חצבת. לפני השימוש הנרחב בחיסון, חצבת הייתה שכיחה עד כדי כך שהזיהום נחשב ל"בלתי נמנע כמו מוות ומיסים". <ref></ref> בארצות הברית, מקרים מדווחים של חצבת ירדו מ-3 ל-4 מיליון עם 400 עד 500 מקרי מוות לעשרות אלפי מקרים בשנה בעקבות כניסתם של שני חיסוני חצבת ב-1963 (הן חיסון מומת וחי מוחלש (זן אדמונסטון B) קיבלו רישיון לשימוש, ראה תרשים מימין).<ref name="CDC2020Me" /> <ref></ref> הגברת שיעורי ההתחסנות בעקבות התפרצויות בשנים 1971 ו-1977 הביאה לירידה נוספת לאלפי מקרים בשנה בשנות ה-80. התפרצות של כמעט 30,000 מקרים ב-1990 הובילה לדחיפה מחודשת לחיסון ולהוספת חיסון שני ללוח הזמנים המומלץ. לא יותר מ-220 מקרים דווחו בכל שנה מ-1997 עד 2013, וההערכה הייתה שהמחלה כבר לא אנדמית בארצות הברית.<ref name="pmid9247368"></ref> <ref></ref> <ref></ref> בשנת 2014 דווח על 667 מקרים. <ref></ref>

היתרון של חיסון חצבת במניעת מחלות, נכות ומוות תועד היטב. במהלך 20 השנים הראשונות לאחר קבלת הרישיון בארצות הברית, חיסון נגד חצבת מנע כ-52 מיליון מקרים של המחלה, 17,400 מקרים של מוגבלות שכלית ו-5,200 מקרי מוות. <ref></ref> מ-1999 עד 2004, אסטרטגיה שהובילה ארגון הבריאות העולמי ו- UNICEF הובילה לשיפורים בכיסוי החיסונים נגד חצבת, שמנעו על פי הערכות 1.4 מיליון מקרי מוות מחצבת ברחבי העולם. <ref></ref> החיסון נגד חצבת הוביל לחיסול כמעט מוחלט של המחלה בארצות הברית ובמדינות מפותחות אחרות.<ref name="NYTPeebles"></ref> בעוד שהחיסון נעשה עם וירוס חי שעלול לגרום לתופעות לוואי, אלו הן הרבה פחות ופחות חמורות מהמחלה והמוות הנגרמים על ידי החצבת עצמה; תופעות לוואי החל מפריחה ועד, לעיתים נדירות, פרכוסים, מתרחשות באחוז קטן מהמקבלים.<ref name="PI"></ref>

חצבת נפוצה ברחבי העולם. אף על פי שהחצבת הוכרזה "מחוסלת" מארצות הברית בשנת 2000, יש צורך בשיעורים גבוהים של חיסון ותקשורת מצוינת עם המסרבים לחיסון כדי למנוע התפרצויות ולקיים את חיסול החצבת.<ref name="Parker" /> מתוך 66 מקרי החצבת שדווחו בארצות הברית בשנת 2005, מעט יותר ממחציתם היו מיוחסים לנער אחד לא מחוסן שנדבק במהלך ביקור ברומניה. <ref></ref> אדם זה חזר לקהילה עם הרבה ילדים לא מחוסנים. ההתפרצות שהתקבלה הדביקה 34 אנשים, רובם ילדים ולמעשה כולם היו לא מחוסנים; שלושה מהם אושפזו בבית החולים. המענה לבריאות הציבור הצריך לבצע כמעט 5,000 שיחות טלפון כחלק מאיתור קשר, סידור וביצוע בדיקות לפי הצורך, וארגון חיסון חירום לאנשים בסיכון שהיו במגע עם אדם זה.<ref name="Parker" /> משלמי מיסים וארגוני בריאות מקומיים שילמו ככל הנראה יותר מ-167,000 דולר ארצות הברית בעלויות ישירות כדי למנוע את ההתפרצות היחידה הזו.<ref name="Parker" /> מגפה גדולה נמנעה עקב שיעורי החיסון הגבוהים ביישובי הסביבה.<ref name="Parker"></ref>

לחיסון יש השפעות לא ספציפיות כמו מניעת זיהומים בדרכי הנשימה, שעשויות להיות גדולות ושימושיות מאלו של מניעת חצבת בלבד. יתרונות אלו גדולים יותר כאשר החיסון ניתן לפני גיל שנה. חיסון בטיטר גבוה הביא לתוצאות גרועות יותר אצל בנות, ולפיכך אינו מומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי.<ref name="Sankoh2014"></ref>

ארגון הבריאות העולמי (WHO) ממליץ על שתי מנות חיסון לכל הילדים. במדינות עם סיכון גבוה למחלה יש לתת את המנה הראשונה בסביבות גיל תשעה חודשים.<ref name="WHO2017Vac" /> אחרת ניתן לתת אותו בגיל שנים עשר חודשים.<ref name="WHO2017Vac" /> המנה השנייה צריכה להינתן לפחות חודש לאחר המנה הראשונה.<ref name="WHO2017Vac" /> זה נעשה לרוב בגיל 15 עד 18 חודשים.<ref name="WHO2017Vac" /> לאחר מנה אחת בגיל תשעה חודשים 85% חסינים, בעוד מנה לאחר שנים עשר חודשים מעלה את החסינות ל 95%.<ref name="Yellow2014"></ref>

בבריטניה, המלצת שירות הבריאות הלאומי (NHS) היא למנה ראשונה של החיסון בסביבות גיל 13 חודשים והשנייה בגיל שלוש שנים וארבעה חודשים. <ref></ref> <ref></ref>

בקנדה, Health Canada ממליצה לילדים הנוסעים מחוץ לצפון אמריקה לקבל חיסון MMR אם הם בני שישה עד 12 חודשים. עם זאת, לאחר שהילד בן 12 חודשים הם צריכים לקבל שתי מנות נוספות כדי להבטיח הגנה לאורך זמן. <ref></ref>

ההשפעות השליליות הקשורות לחיסון MMR כוללות חום, פריחה, כאבים באתר ההזרקה ובמקרים נדירים, שינויי צבע אדומים או סגולים בעור הידועים כ- thrombocytopenic purpura, או התקפים הקשורים לחום ( התקף חום ). <ref></ref><ref name=":1"></ref>

מחקרים רבים לא מצאו קשר בין חיסון MMR לאוטיזם . <ref></ref> <ref></ref> <ref></ref>

=== התוויות נגד ===
לא מומלץ לחלק מהאנשים לקבל חיסון נגד חצבת או MMR, כולל מקרים של:
* הריון: אין לתת חיסון MMR ומרכיביו לנשים בהריון. <ref></ref> נשים בגיל הפוריות צריכות לבדוק עם הרופא שלהן לגבי התחסנות לפני הכניסה להריון.
* ילדים נגועים ב-HIV, שעלולים לקבל חיסונים נגד חצבת אם ספירת הלימפוציטים CD4+ שלהם גדולה מ-15%. <ref></ref>
* מערכת חיסון מוחלשת עקב HIV/איידס או טיפולים רפואיים מסוימים<ref name=":3" />
* יש הורה או אח עם היסטוריה של בעיות חיסוניות<ref name=":3" />
* מצב שגורם למטופל לחבול או לדמם בקלות<ref name=":3" />
* עירוי אחרון של דם או מוצרי דם<ref name=":3" />
* שחפת<ref name=":3" />
* קבלת חיסונים אחרים ב-4 השבועות האחרונים<ref name=":3" />
* מחלה בינונית או קשה. עם זאת, בדרך כלל אין התווית נגד למחלה קלה (למשל, הצטננות).<ref name=":3" />

== היסטוריה ==
מקרים של חצבת ומוות לכל 100,000, בשנה, בארצות הברית במהלך המאה ה-20
ג'ון פרנקלין אנדרס, שחלק את פרס נובל לרפואה לשנת 1954 על עבודה על נגיף הפוליו, שלח את תומאס סי. פיבלס לבית הספר פיי במסצ'וסטס, שם התפרצה התפרצות של חצבת; פיבלס הצליח לבודד את הנגיף מדגימות דם וממשטחי גרון, ובהמשך הצליח לטפח את הנגיף ולהראות שניתן להעביר את המחלה לקופים שחוסנו בחומר שאסף. אנדרס הצליח להשתמש בנגיף התרבותי כדי לפתח חיסון נגד חצבת ב-1963 על ידי הפחתה באמצעות פיברובלסטים של עוברי עוף מתורבתים של החומר שבודד על ידי פיבלס. <ref></ref> <ref></ref>

בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60, כמעט פי שניים יותר ילדים מתו מחצבת מאשר מפוליו. <ref></ref> החיסון שפיתח אנדרס התבסס על זן אדמונסטון של וירוס חצבת חי מוחלש, שנקרא על שמו של דייוויד אדמונסטון בן ה-11, תלמיד פיי שממנו לקח פיבלס את התרבית שהובילה לגידול הנגיף.<ref name="pmid1603640"></ref>

באמצע המאה ה-20, החצבת הייתה הרסנית במיוחד במערב אפריקה, שם שיעורי תמותת הילדים היו 50 אחוזים לפני גיל 5, והילדים ספגו את סוג הפריחה ותסמינים אחרים שנפוצו לפני 1900 באנגליה ובמדינות אחרות. הניסוי הראשון של חיסון חי מוחלש נגד חצבת נערך בשנת 1960 על ידי רופא הילדים הבריטי דייוויד מורלי בכפר ליד אילשה, ניגריה; למקרה שניתן להאשים אותו בניצול האוכלוסייה הניגרית, מורלי כלל את ארבעת ילדיו במחקר. התוצאות המעודדות הובילו למחקר שני של כ-450 ילדים בכפר ובבית החולים גילדת ווסלי באילשה.

בעקבות מגפה נוספת, נערך ניסוי גדול יותר בספטמבר ובאוקטובר 1962, בעיר ניו יורק בסיוע ארגון הבריאות העולמי: 131 ילדים קיבלו את זן אדמונסטון B חי מוחלש באנדרס בתוספת גמא גלובולין, 130 ילדים קיבלו חיסון "מוחלש יותר" ללא גמא גלובולין, ו-173 ילדים פעלו כנבדקי ביקורת בשתי הקבוצות. כפי שהוצג גם בניסוי הניגרי, הניסוי אישר שהחיסון "המוחלש עוד יותר" עדיף על החיסון של אדמונסטון B, וגרם לפחות מקרים של חום ושלשולים באופן משמעותי. 2,000 ילדים באזור חוסנו בחיסון המוחלש עוד יותר. <ref></ref><ref name="indie"></ref>

מוריס הילמן בחברת Merck & Co., חלוץ בפיתוח חיסונים, פיתח גרסה משופרת של החיסון נגד חצבת ב-1968 ולאחר מכן את חיסון ה-MMR ב-1971, המחסן נגד חצבת, חזרת ואדמת בזריקה אחת ואחריה דחף. .<ref name=":0"></ref> <ref></ref> צורה אחת נקראת "Attenuvax".<ref name="pmid15777939"></ref> מרכיב החצבת של חיסון ה-MMR משתמש ב-Attenuvax,<ref name="package insert" /> אשר גדל בתרבית תאי עובר של אפרוח באמצעות זן אדמונסטון המוחלש של האנדרס.<ref name="package insert"></ref> בעקבות המלצות ACIP, מרק החליטה לא לחדש את הייצור של Attenuvax כחיסון עצמאי ב-21 באוקטובר 2009. <ref></ref>

== סוגים ==
חיסון משולב חזרת, חצבת ואדמת ( חיסון MMR )
חצבת ניתנת לעיתים רחוקות כחיסון פרטני ולעיתים קרובות ניתנת בשילוב עם חיסונים נגד אדמת, חזרת או אבעבועות רוח. להלן רשימת החיסונים המכילים חצבת:
* חיסון נגד חצבת (חיסון עצמאי)
* חיסון משולב חצבת ואדמת ( חיסון MR )
* חיסון משולב חזרת, חצבת ואדמת (חיסון MMR ) <ref></ref> <ref></ref>
* חיסון משולב חזרת, חצבת, אדמת ואבעבועות רוח ( חיסון MMRV )

== חברה ותרבות ==
רוב תוכניות ביטוח הבריאות בארצות הברית מכסות את עלות החיסונים, ותוכנית חיסונים לילדים עשויה לסייע למי שאין לו כיסוי. <ref></ref> חוק המדינה מחייב חיסונים לילדי בית ספר, אך מציעים פטורים מסיבות רפואיות ולעיתים מסיבות דתיות או פילוסופיות. <ref></ref> כל חמישים המדינות דורשות 2 מנות של חיסון MMR בגיל המתאים. <ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
* 

</div>
== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* Measles Vaccine at the US National Library of Medicine Medical Subject Headings (MeSH)
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיסונים
קטגוריה:אימונולוגיה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו