OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יוהאן דויד אקרבאלד

יוהאן דויד אקרבאלד (בשוודית: Johan David Åkerblad; 6 במאי 1763, סטוקהולם - 7 בפברואר 1819, רומא) היה דיפלומט שוודי, פלאוגרף ואוריינטליסט.

==ביוגרפיה==
אקרבלד החל ללמוד ב-1778 באוניברסיטת אופסלה לימודים קלאסיים ושפות מזרחיות וסיים ב-1782. בזכות שליטתו בשפות הוא נשלח כשגריר לקונסטנטינופול ב-1783. לאחר מילוי משימתו הוא טייל בין 1784 ל-1789 באסיה הקטנה, סוריה, ארץ ישראל, מצרים וצפון אפריקה. רשימותיו ממסעותיו אלו מוחזקות בספריית הוותיקן ברומא. עם שובו לשוודיה בסיום מסעותיו ב-1789, מונה למזכיר במשרד החוץ ולמתרגם מטורקית. ב-1791 נשלח שוב לטורקיה, שם חזר למסעות מחקר, ובאחד מהם לטרויה איבחן את הטיפוגרפיה בכתביו של הומרוס.

ב-1800 ביצע מחקרים בגטינגן, וב-1802 נשלח כציר לפאריס, אך עוד באותה השנה נשלח להאג כממונה על היחסים ושוב הוחזר לפאריס. לאחר זמן לא רב, עזב את השירות הדיפלומטי והתיישב למספר שנים ברומא, שם, בעזרת תרומות מנדבנים בריטיים המשיך במחקריו הבלשניים, ובייחוד בשפות מצריות ובהם קופטית. הוא אסף חומר רב לכתיבת מילון קופטי, וכל מסמכיו נמצאים בעזבונו בספרייה הלאומית השוודית בסטוקהולם.

אקרבאלד היה בין הראשונים שקידמו את פיענוח אבן רוזטה שהתגלתה ב-1798. האבן התגלתה על ידי צבאו של נפוליאון במסעותיו למצרים, אך הוחרמה על ידי הצבא הבריטי זמן קצר לאחר מכן ונשלחה ללונדון. העתקים ליתוגרפיים של האבן שהוכנו עוד בקהיר, הגיעו לידיו של סילבסטרה דה סאקי, מורו של אקרבאלד, וב-1802 החל אקרבאלד לחקור אותם. הוא התמקד תחילה בכתב הדמוטי ותוך כדי הערכתו כי זה הוא כתב אלפביתי, הצליח לזהות את כל שמות המקומות תוך חודשיים בלבד. הוא השתמש בידיעותיו בקופטית והצליח לקרוא מילים נוספות כמו "יווני", "מקדש" ו"מצרי" תוך כדי זיהוי 29 סימנים (בדיעבד רק 15 מהם באופן מדויק).
שיטת המחקר ההשוואתי שלו בין הכתב הדמוטי לקופטי היוותה את המפתח בעזרתה פענח, מאוחר יותר, ז'אן-פרנסואה שמפוליון את כתב החרטומים.

אקרבאלד גם זיהה נכונה את הכתב על אריה פיראוס אשר מוצב בארסנאלה ככתב רוני.

==מכתביו==
כל כתביו, שפורסמו מחוץ לשוודיה, נכתבו בצורת חליפות מכתבים.

<div class="mw-content-ltr">
*Lettre à M. Silv. de Sacy sur l'écriture cursive Copte (1801)
*Inscriptionis phoenicieæ Oxoniensis nova interpretatio (1802)
*Lettre sur l'inscription égyptienne de Rosette, adressée au citoyen Silvestre de Sacy (1802)
*Notice sur deux inscriptions en caractères runiques, trouvées à Venise et sur les Varanges, avec les remarques de M. d'Ansse de Villoison (1804)
*Inscrizione greca sopra una lamina di piombo, trovata in un sepolcro nelle vicinanze d'Atene (1813)
*Lettre sur une inscription phénicienne, trouvée à Athenes (1804)
*Lettre à M:r le cheval. Italinsky sur une inscription phénicienne (1817)
</div>

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Fredrik Thomasson, "A dangerous man of the Enlightenment." J.D. Åkerblad and Egyptology and Orientalism in times of revolutions. Florens 2009.
* Fredrik Thomasson, The Life of J. D. Åkerblad. Egyptian dispherment and orientalism in revolutionary times. Leiden 2011.
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלשנים ולשונאים שוודים
קטגוריה:דיפלומטים שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1763
קטגוריה:נפטרים ב-1819
יוהנס גאורג בדנורץ

יוהנס גאורג בדנורץ (בגרמנית: Johannes Georg Bednorz; נולד ב-16 במאי 1950) הוא פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל לפיזיקה (1987) על גילוי מוליכי על בטמפרטורה גבוהה.

== חייו ==
גאורג בדנורץ נולד בנורדריין-וסטפאליה, גרמניה לאנטון ואליבת בדנורץ.
ב-1968 הוא החל ללמוד מינרלוגיה באוניברסיטת מינסטר. אחרי שעבד זמן קצר במעבדה של IBM בציריך, הוא החל לעבוד על הדוקטורט שלו במעבדה לפיזיקת מצב מוצק במכון הטכנולוגי של ציריך תחת פיקוחם של הייני גרייניצ'ר ואלכסנדר מילר (שבנוסף להיותו פרופסור במכון הטכנולוגי ציריך עבד גם ב-IBM).

ב-1982 הוא חזר לעבוד במעבדת המחקר של IBM והצטרף למילר במחקרו על מוליכי על.
ב-1983 בדנורץ ומילר החלו לחקור באופן שיטתי את התכונות החשמליות של חומרים קרמיים המבוססים על תחמוצות של מתכות מעבר, וב-1986, הם הצליחו לגלות מוליך על (LaBaCuO) שהטמפרטורה הקריטית שלו להולכת-על היא 35 מעלות קלוין, 12 מעלות יותר מהשיא הקודם של הולכת על. הגילוי הזה הוביל למחקרים נוספים של הולכת על בטמפרטורה גבוהה על חומרים נחושתיים עם מבנים דומים ל-LaBaCuO, במהרה גילו תרכובות כמו BiSrCaCuO שהטמפרטורה הקריטית עבורו היא 107 מעלות קלוין וYBaCuO שעבורו הטמפרטורה הקריטית היא 92 מעלות קלוין.

בשנת 1987 גאורג בדנורץ ואלכסנדר מילר זכו ביחד בפרס נובל לפיזיקה "על פריצת הדרך החשובה בגילוי מוליכות על בחומרים קרמיים".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:עמיתי IBM
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1950
דוד אוקס

הרב ד"ר דוד אוֹקְס (באנגלית: Ochs; ל' בכסלו ה'תרס"ה, 1904 – י"ז בתשרי ה'תשל"ה, 1974) היה רבהּ האחרון של לייפציג ורבה של קהילת "חוג הנוער הדתי – איחוד שיבת ציון" בתל אביב. מנהלו הראשון של בית הספר התיכון צייטלין בתל אביב.

==ביוגרפיה==
אוקס נולד בקלן שבגרמניה. לאחר שהשלים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת וירצבורג למד בבית המדרש לרבנים בברלין. נישא לגרדה, בת למשפחת ראו (Rau).

בשנת 1932 עברו בני הזוג לקניגסברג שבמזרח גרמניה, שם קיבל הרב אוקס מינוי כרב הקהילה האורתודוקסית הנפרדת. בשנת 1936 עברו מקניגסברג ללייפציג, לשם הוזמן בשל פרישתו של הרב המקומי ד"ר אפרים קרליבך. הרב אוקס היה רבה האחרון של לייפציג. אשתו שימשה כיו"ר תנועת הנוער ברית חלוצים דתיים בלייפציג.

בליל הבדולח סיכן הרב אוקס את חייו כאשר נכנס לבית הכנסת הבוער כדי להציל את ספרי התורה מתוך הלהבות. למחרת נעצר על ידי הגסטפו ונשלח לבוכנוואלד. אשתו הצליחה להביא לשחרורו תוך התחייבות כי יעזבו את גרמניה בתוך שבוע. בני הזוג עברו ללונדון ובראשית 1939 עלו לארץ ישראל והתיישבו בכפר הנוער הדתי שבכפר חסידים.

בשנת 1946 עברו בני הזוג לתל אביב. הרב אוקס כיהן כרב קהילת "חוג הנוער הדתי – איחוד שיבת ציון", היה בצוות ההקמה והמנהל הראשון של בית הספר צייטלין. רעייתו הייתה ממקימי עמותת "רעות – שרות נשים סוציאלי".

בשנת 1956 התמנה למפקח על בתי הספר התיכוניים במשרד החינוך. בשנת ה'תשכ"א הוזמן בידי אוניברסיטת בר-אילן להקים את המחלקה לחינוך. מאז ועד פטירתו היה מרצה במחלקה לחינוך, ובהמשך גם במחלקה לתלמוד.

בשנת ה'תשל"א (1971), לאחר פרישתו לגמלאות, הוענק לו פרס החינוך של עיריית תל אביב.

בשנת 2002 הוקדש בית הכנסת של "בית שלום" לזכרם של דוד וגרדה אוקס. בנוסף, נקראה על שמו הקתדרה לחקר דרכי ההוראה של לימודי הקודש באוניברסיטת בר-אילן.

== לקריאה נוספת ==
* מרדכי אליאב, "הרב ד"ר דוד אוקס זצ"ל – קווים לדמותו", בתוך: ספר הזיכרון מכתם לדוד, אוניברסיטת בר-אילן, תשל"ו.
* רפאל בנימין פוזן, "קוים לדמותו של הרב ד"ר דוד אוקס", שמעתין 14 (טבת תשל"ה). נדפס מחדש בתוך: וימצא כתוב: מעזבונו של הרב רפאל פוזן ז"ל, ירושלים תשע"ז, עמ' 40.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים גרמנים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ציונות דתית: אישים
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:משפחת פויכטוונגר
קטגוריה:לייפציג: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בגרמניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: חינוך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:זוכי פרס לעובדים בתחום החינוך העברי
שבי ביפן במאה ה-20

שבי ביפן במאה ה-20 היה מנת חלקם של שבויים אנשי צבא רבים במלחמות המאה ה-20. רבים במדינה היפנית ראו בנפילה בשבי אות קלון והתייחסה בצורה שלילית לחיילי היריב שנפלו בשבי. ובהתאמה, הדימוי המקובל במערב להתייחסותם של היפנים לשבויים, הוא אכזריות והשפלה.

==שביה ושבויים ביפן==
החוקר הישראלי רותם קובנר מצא שהיחס לשבויים לאורך כל מלחמותיה של יפן בעת המודרנית היה תלוי בעיקר בשלושה גורמים. הראשון היה זהות האויב, כלומר האם הוא היה מערבי או אסיאתי, הגורם השני היה זהות קבוצת ההתייחסות של יפן באותו סכסוך. קובנר מצא, שכאשר השבויים היו מערביים וקבוצת ההתייחסות הייתה מערבית, כמו במקרה של מלחמת יפן-רוסיה, היחס לשבויים היה חיובי ושעור תמותתם נמוך. ומנגד, כאשר השבויים היו סינים וקבוצת ההתייחסות פסקה להיות המערב, הרי היחס היה שלילי ביותר ומעשי הטבח תכופים, כפי שאירע במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ובעיקר בטבח ננקינג הידוע לשמצה בשלהי 1937. הגורם השלישי הוא דפוסים ומסורות מקומיים כלפי שבויים. קובנר טוען שביפן המודרנית דפוסים אלה השתנו תכופות בהתאם לצרכים הלאומיים. לצורך מלחמה מקומית וסיוע מערבי, המדינה היפנית ידעה לכפות על חייליה התנהגות אבירית, ולצורך מלחמה טוטלית, היא גייסה את מושג הבושידו וכפתה לעיתים על חייליה לחימה עד מוות.

== במלחמת יפן-רוסיה ==
[[יוסף טרומפלדור במדי הצבא הרוסי בתקופת מלחמת העולם הראשונה]]
במלחמת יפן-רוסיה נשבו חיילים רבים מהצבא הרוסי, בהם יוסף טרומפלדור. על פי רותם קובנר, היחס היפני לשבויים רוסים היה חיובי. שיעור התמותה שלהם היה נמוך מאוד, מחנות השבויים היו פתוחים ולא מעט שבויים אף בחרו להישאר ביפן עם סיום המלחמה. יחס זה נבע מרצונה של יפן להתפס כאומה נאורה בעיני מדינות המערב שהציפו את הזירה בעתונאים ומשקיפים צבאיים. שלטונות הצבא היפני הקימו מחנה לשבויים, שבו התקיימו חיי יומיום מאורגנים ואף פעילות תרבותית.

==במלחמת העולם השנייה==
השבויים בקבנטואן לאחר שחרורם
במלחמת העולם השנייה, נשבו על ידי היפנים רבבות חיילים מצבאות בעלות הברית. שלטונות יפן הקימו מחנות רבים להחזקתם, בארצות הכיבוש שלהם בדרום-מזרח אסיה וביפן עצמה. ברבים מאלו הוחזקו השבויים בתנאים של רעב, זיהום ומניעת טיפול רפואי.

הפשיטה על מחנה השבויים בקבנטואן הייתה פעולה אשר בוצעה על ידי גדוד הסיירים השישי (ריינג'רס) ב-30 בינואר 1945 כדי לשחרר למעלה מ-500 שבויים מחיילי בעלות הברית, שהוחזקו בשבי היפני לאחר נפילת הפיליפינים ב-1942.

==ייצוגים בתרבות==
*אחד השבויים במחנה השבויים צ'אנגי בסינגפור היה הסופר ג'יימס קלאוול (שהיה אז לוחם בצבא האמריקני), אשר חוויותיו במחנה היוו את הבסיס לספרו מלך עכברוש.
*סרט הקולנוע הגשר על הנהר קוואי עוסק בחוויית השבי הצבאי ביפן במלחמת העולם השנייה. בנושא זה עוסקים גם הסרטים חג שמח, מיסטר לורנס, אימפריית השמש, שחרור בעורף האויב, ולא נשבר.

==ראו גם==
* כליאת היפנים בארצות הברית

==לקריאה נוספת==
* מירון מדזיני, עלילותיו של שבוי יהודי רוסי: טרומפלדור ביפן, בתוך: המערכה הנשכחת; מלחמת רוסיה-יפן ומורשתה, תל אביב: הוצאת מערכות, 2005, עמ' 415–423.
<div class="mw-content-ltr">
* Bob Wodnik, Captured Honor: Pow Survival in the Philippines and Japan.</div>

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שביה
קטגוריה:יפן: היסטוריה
משחקים בלינוקס

משחקים בלינוקס מתייחסים למשחקי מחשב ופיתוחם, המותאמים למערכות ההפעלה של לינוקס.

==רקע==
משחקים בלינוקס מתייחסים למשחקי מחשב, אשר יכולים לפעול על מערכות הפעלה מבוססות לינוקס. אלו יכולים להיות משחקים חופשיים או מבוססי קוד פתוח כלינוקס עצמה, איך הדבר אינו מוכרח, וקיימים אף משחקים קנייניים.

המשחקים לעיתים נכתבים במקור ללינוקס, ולעיתים עוברים התאמה, או מורצים בצורה וירטואלית (כגון באמצעות Wine או DOSBox), לאחר שנכתבו עבור מערכות הפעלה אחרות. קיימות קונסולות משחקים, מבוססות ומותאמות למשחק בלינוקס (לדוגמה: Pandora), כמו גם הפצות בעלות זיקה ותאימות למשחק בלינוקס כהפצת SuperGamer. ניתן להחשיב במשחקי לינוקס גם משחקים המיועדים לפלטפורמת אנדרואיד בשל היותה מבוססת על מערכת לינוקס, אך בפועל קיימים שינויים בין שתי מערכות ההפעלה והתעשיות שלהם.

ברמת הפיתוח, ספריות המספקות תמיכה למולטימדיה במערכות לינוקס הם: OpenGL, ALSA, OpenAL ו-SDL. מיזם DRI מספק מנהלי התקנים חופשיים לכרטיסי מסך, וחברות ATI ו-NVIDIA הנחשבות ליצרניות כרטיסי מסך בעלי יכולת גרפית גבוהה, מספקות אף הם את המודולים הנדרשים.

לינוקס תומכת במגוון קונסולות משחקים, כולל Xbox פלייסטיישן 2 ,פלייסטיישן 3 ,נינטנדו גיימקיוב, ו-Wii.
בשנת 2011 הודיעה חברת Blizzard על השקת לקוח מותאם לינוקס למשחק וורלד אוף וורקראפט.
בשנת 2012 הודיעה חברת Valve על פיתוח התאמת מנוע המשחקים Source וחנות המדיה סטים, לסביבת אובונטו כשלב ראשון, ואף החלה בפיתוח. בהמשך ייתכן שיותאם המנוע אף להפצות נוספות.

==ראו גם==
*Wine
*PlayOnLinux
*SuperGamer
*פרוטון (תוכנה)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140729140137/http://linmagazine.co.il/node/view/50750#.U4Mnct_rFBk הבעיה החדשה של משתמשי לינוקס? יותר מדי משחקים] באתר לינמגזין

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:לינוקס
האדם הגלילי

הגולגולת ממערת זוטייה הנקראת האדם הגלילי - הגולגולת הקדומה בארץ-ישראל' [[מוזיאון ישראל]]
האדם הגלילי (או הגולגולת הגלילית) הוא כינוי פופולרי לשברי מצח ופנים של גולגולת אדם קדמון, שהתגלו במערת זוטייה שבנחל עמוד על ידי הארכאולוג הבריטי פרנסיס טרוויל-פיטר בשנת 1925. בספרות המדעית הגולגולת נקראת לרוב "גולגולת זוטייה" (Zuttiyeh skull) או "זוטייה 1". אין ודאות או הסכמה בין פלאואנתרופולוגים לגבי שיוכו המדויק של האדם הגלילי, והוא מסווג לעיתים כניאנדרטל, "קדם-ניאנדרטל", הומו היידלברגנסיס, ספיינס ארכאי ואף צורה מוקדמת של אדם מודרני אנטומית. השרידים נמצאו ככל הנראה בשכבה האשלו-יברודית במערה, ולכן מקובל לתארכם לסוף התקופה הפלאוליתית התחתונה, כ-400 עד 220 אלפי שנים לפני זמננו. זו גולגולת האדם הקדומה ביותר שנתגלתה עד כה בארץ ישראל. היא נמצאת כיום במוזיאון ישראל בירושלים.

== גילוי וסיווג ==
בחפירת טרוויל-פיטר במערת זוטייה נמצאו שברי גולגולת, שחוברה וכונתה "האדם הגלילי". לפי דיווחו, הם נמצאו בתחתית השכבה הארכאולוגית, בעומק 2 מ' מתחת לפני השטח, בתוך שקע רדוד ברצפת המערה, והיו מכוסים בשני סלעי מפולת. הגולגולת מאובנת לחלוטין, כבדה ואדמדמה בצבעה, מצב זהה לעצמות בעלי החיים שנמצאו בשכבה הארכאולוגית. ניתן להקביל את המקום בו נמצאה לשכבה האשלו-יברודית שזוהתה בחפירות המאוחרות יותר במערה, וכך, גילה המשוער הוא כ-400,000 עד 220,000 שנים - הגולגולת הקדומה ביותר בארץ ישראל. 

הממצאים כללו חלקים מעצמות הפנים והמצח. מבחינת המורפולוגיה, לגולגולת יש רכסי גבות עבים האופייניים להומינידים קדם-מודרניים, אך גם מצח יחסית גבוה בדומה להומו ספיינס. השתמרותה החלקית של הגולגולת (בעיקר עצם המצח) מקשה על הגדרתה הטקסונומית, אם כי ברור שהיא קדומה לאדם המודרני בצורתה. תחילה, סר ארתור קית גדיר את הממצא כאדם ניאנדרטלי. כיום אין הסכמה בין החוקרים אם היא טיפוס מאוחר של הומו ארקטוס והאם היא קרובה יותר להומו ספיינס או לאדם הניאנדרטלי - שניהם מינים מאוחרים יותר. 

== קישורים חיצוניים ==
* [http://humanorigins.si.edu/evidence/human-fossils/fossils/zuttiyeh תמונת הגולגולת] באתר מוזיאון הסמית'סוניאן.
* [https://web.archive.org/web/20120503103835/http://www.pef.org.uk/images/125.jpg תמונת טרוויל-פטר (מגלה המאובן), במערה בה נתגלה]. פרנסיס טרוויל-פטר נראה כותב על גבי תיבה קטנה את פרטי הממצאים. ייתכן שהוא עומד על מקום הממצא עצמו. תיבות נוספות נמצאים סביב. 
* [http://www.youtube.com/watch?v=ql_tiyvCHcA על התפתחות האדם] (סרטון באתר יוטיוב) הרצאתו של פרופסור יואל רק חוקר האדם הקדמון מבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. כוללת תמונה מוגדלת וברורה של שחזור האדם הגלילי ממוזיאון רוקפלר. 
* [http://books.google.co.uk/books?id=vfpYrleTsMcC&dq=Zuttiyeh+qafzeh&source=gbs_navlinks_s תולדות הגיוון האנושי העכשיווי] ספרה של מרתה מירזון לאהר העוסק בהשערות על התפזרות האוכלוסייה האנושית ממקור אחד באפריקה על פני העולם כולו. לאדם הגלילי והממצאים בישראל לגבי הניאנדרטלים חלק נכבד בספר זה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התרבות האשלו-יברודית
גלילי
DeviantArt

[[סמלילו הקודם של השירות]]
דיוויינטארט (באנגלית: DeviantArt) הוא שירות קהילתי לשיתוף אומנות באינטרנט. השירות נוצר על מנת לאפשר לאמנים ולעוסקים באמנות פלטפורמה להצגת יצירותיהם ואף מרחב קהילתי לדיונים בנושאים אלו.

החברה הוקמה ב-7 באוגוסט 2000. מטה החברה נמצא באזור הוליווד שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. בפברואר 2017 החברה נרכשה על ידי החברה הישראלית "Wix" תמורת 36 מיליון דולר.

בעבר, העבודות באתר סודרו על פי קטגוריות, כמו צילום, אמנות דיגיטלית, אמנות מסורתית, ספרות, פלאש, אנימציה וכדומה. 

שירות זה הוא ה-13 בגודלו ברשימת הרשתות החברתיות בתחום ארצות הברית עם למעלה מ-3.8 מיליון מבקרים מדי שבוע.

== התפתחות השירות ==
במהלך הזמן עבר האתר שדרוגים ושיפורים משמעותיים ששוחררו בבת אחת. הגרסה השלישית, הרביעית והחמישית שוחררו ביום השנה להקמת האתר.

{| class="wikitable" style="margin:right;"
|-
! גרסה
! תאריך שחרור
! שינויים
|-
| style="text-align:center;"|1
| style="text-align:center;"| 7 באוגוסט 2000
| כחלק מרשת Dmusic הפך האתר לפומבי.
|-
| style="text-align:center;"|2
| style="text-align:center;"| 5 בפברואר 2002
| בגרסה זו הדפדוף באתר נעשה יעיל יותר ונוספו קטגוריות.
|-
| style="text-align:center;"|3
| style="text-align:center;"|7 באוגוסט 2003
| אין מידע
|-
| style="text-align:center;"|4
| style="text-align:center;"|7 באוגוסט 2004
| בגרסה הרביעית, מערכת הצ'אט שנקראה dAmn נוספה לשירות.
|-
| style="text-align:center;"|5
| style="text-align:center;"|7 באוגוסט 2006
| בגרסה זו נוספה האפשרות למכור תמונות בכסף, ולקבל 20% על הרווחים. בנוסף נוספה האפשרות לרכוש חבילת פרימיום שתניב 50% מהרווחים על כל מכירה של יצירה באתר.
|-
| style="text-align:center;"|6
| style="text-align:center;"|10 ביולי 2008
| מערכת ההודעות, הדף הראשי ותחתית האתר עברו שינוי בגרסה זו. המשתמשים יכלו להתאים את סרגל הניווט כרצונם.
|-
| style="text-align:center;"|7
| style="text-align:center;"|18 במאי 2010
| החלק העליון הפך למינימליסטי יותר, שורת החיפוש הוסרה בחלק מהמקומות אך מאוחר יותר צוות האתר החזיר את שורת החיפוש לכל דף.
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אחסון תמונות
קטגוריה:אתרי אינטרנט אמריקאיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2000
קטגוריה:אתרי אינטרנט שצונזרו בסין
מלאיאלאם יהודית

מלאיאלאם יהודית היא שפה יהודית ממשפחת השפות הדרווידיות המדוברת על ידי יהודי ק'וצין מקרלה שבהודו.

מלאיאלאם יהודית אינה שונה בצורה משמעותית מניבים אחרים של
מלאיאלאם, לכן נחשבת כניב של השפה ולא כשפה עצמאית.
מלאיאלאם יהודית היא השפה הדרווידית יהודית היחידה הידועה.

שלא כמו בשפות יהודיות אחרות, מלאיאלאם יהודית אינה נכתבת באלפבית העברי אך כמו רוב השפות היהודיות מכילה מילים רבות השאולות מעברית.

כיום מדוברת בעיקר בישראל ועל ידי בודדים בלבד בהודו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20131226035047/http://www.jewish-languages.org/ מלאיאלאם יהודית] 

קטגוריה:שפות יהודיות
קטגוריה:הודו: שפות
קטגוריה:שפות דראווידיות
קטגוריה:יהדות ק'וצין
צ'ואו

צ'וּאוֹ (ביפנית: 中央区 – רובע מרכזי) הוא אחד מ-23 הרבעים של טוקיו, אשר יחדיו מהווים את לבה של טוקיו, בירת יפן. הרובע עצמו נקרא "העיר צ'ואו". כפי ששמו מעיד, מבחינה היסטורית זהו הרובע המסחרי המרכזי של טוקיו, אף על פי ששינג'וקו הפך למתחרה רציני על התואר, מאז סוף מלחמת העולם השנייה. השכונה המפורסמת ביותר ברובע היא גינזה, אשר נבנתה סביב מטבעה של מטבעות זהב ועל שמה היא קרויה. מטבעת הזהב, או בשמה היפני קינזה, שכנה בעבר באתר בו נמצא כיום המטה המרכזי של בנק יפן, אשר שוכן גם הוא בצ'ואו.

ההערכה המקובלת, נכון ל-2008, היא שברובע מתגוררים 108,943 אנשים, והצפיפות בו היא 9,654 אנשים לקמ"ר. עם זאת, בגלל הריכוז הרב של עסקים, בנייני משרדים, וחלל קמעונאי, האוכלוסייה גדלה בשעות היום לכ-650,000 נפשות.

==היסטוריה==

בשנת 1612 התחיל השוגון טוקוגאווה איאיאסו, שתכנן לבסס את אדו כבירתה דה פקטו של יפן, בעבודה על מחוז מסחרי שיקיף את הקצה המערבי של דרך טוקיאדו, אחת מחמש הדרכים של אדו, אשר חיברה בין טוקיו לקנסאי. במהלך תקופת אדו נודע אזור זה כ"אדומאצ'י" – מרכז העיר אדו. חלק גדול מהאזור, בעיקר גינזה וצוקיג'י, היה חול שנערם על הדלתא של נהר סומידה, עד אשר מולאה בידי השוגון. ב-1657, אחרי ששרפה כילתה את מרבית העיר, תוכנן הרובע מחדש עם תעלות נוספות, כדי להתאים יותר לסחר הימי.

ב-1869 התיישבו זרים בצוקיג'י, מושבה אשר פעלה עד 1899 לערך. ב-1872 כילתה שרפה נוספת מרבית מאזור גינזה. בעקבות זאת, תכנן המושל של טוקיו מחדש את גינזה, כדי שתהיה מרכז מסחרי בסגנון אירופאי, בין שינבשי, שהיה באותם ימים המסוף המרכזי של הרכבות בעיר מדרום וניהונבשי, אזור המסחר והכלכלה העיקרי, מצפון. ב-1878, תחת חוק ארגון מקומי חדש, הוקמו תחת ממשלת העיר טוקיו הרבעים של ניהונבשי וקיובשי, אשר חלשו על האזור אשר קרוי כיום צ'ואו.

בעקבות תבוסתה של יפן במלחמת העולם השנייה הופקעו מספר בניינים לטובת המפקד העליון של כוחות הברית, כמרכזי אספקה לכוחות הכיבוש. בניינים אלה כללו את מטה חברת השעונים "האטורי", את הכלבו "מצויה" ואת בניין טושיבה. כל הבניינים הוחזרו לשליטה אזרחית יפנית בשלבים עד 1951.

ב-15 במרץ 1947 הוקם רובע צ'ואו תחת חוק האוטונומיה המחוזית החדש, ממיזוג של רובעי ניהונבשי וקיובשי שקדמו לו.

==גאוגרפיה==
צ'ואו הוא הרובע המרכזי של טוקיו, מוקף בחמשת הרבעים צ'יודה, מינאטו, טאייטו, סומידה וקוטו. מבחינה מנהלית, מחולק צ'ואו לשלושה חלקים: ניהונבשי, קיובשי וצוקישימה. ניהונבשי וקיובשי הם בעיקר אזורים מסחריים מהצד המזרחי של תחנת רכבת טוקיו, אשר מפגישים בין השכונות המפורסמות גינזה וצוקיג'י. צוקישימה הוא אי נפרד במפרץ טוקיו, אשר בולטים בו בעיקר מגדלי הדירות.

עד מלחמת העולם השנייה היה האזור שתי וערב של נהרות ותעלות, שבהם השתמשו בסירות קטנות אשר היו אז כלי המסחר העיקרי. לאחר המלחמה נסתמו דרכי מים רבות, על מנת ליצור מקום לכבישים, בניינים ואוטוסטרדות. עם זאת, נתיבי המים שהועלמו הם הבסיס לחלק מהותי בחלוקה לשכונות בתוך הרובע. נהר הסמידה הוא הגבול המזרחי של הרובע.

מבחינה פיזית צ'ואו הוא הרובע השני הכי קטן בטוקיו, עם שטח כולל של 10.15 קמ"ר בלבד. רק רובע טאייטו קטן יותר ממנו.

==ראו גם==
* 23 הרבעים של טוקיו

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20090708141427/http://www.city.chuo.lg.jp/foreign/english/index.html אתר הרובע] 
* Kit Nagamura, [http://www.japantimes.co.jp/life/2007/11/02/travel/well-heeled-in-chuo-ward/#.UjypEOhBTcs Well-heeled in Chuo Ward], באתר Japan Times, 2 בנובמבר 2007

קטגוריה:טוקיו: רבעים
בלה שאגאל

בלה רוזנפלד שאגאל (ברוסית: Бэлла Розенфельд-Шагал; 15 בדצמבר 1895, ויטבסק – 2 בספטמבר 1944, ניו יורק), סופרת ביידיש יהודייה ילידת-רוסיה, אשתו של האמן מארק שאגאל. בלה שאגאל היוותה נושא לרבים מציוריו של בעלה.

==תולדות חייה==
בלה רוזנפלד נולדה למשפחת סוחרים אמידה מחסידי חב"ד בעיר ויטבסק שבאימפריה הרוסית. היא הייתה הצעירה מבין שבעת ילדי המשפחה. סיימה את הגימנסיה המקומית בהצטיינות ונתקבלה ללימודים בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת מוסקבה שם סיימה את לימודיה ב-1914. מאותה תקופה עד שנת 1920 הייתה גם פעילה כשחקנית תיאטרון.

כבר ב-1909 פגשה את מארק שאגאל, שהיה באותו זמן חניך חסר כל של הצייר ליאון באקסט. באותה שנה צייר אותה מארק בציורו המפורסם "הכלה עם הכפפות השחורות". לדברי מארק, אהבתם החלה ברגע שהם ראו אחד את השני ונמשכה 35 שנים. בלה הבינה מיד את גודל כישרונו של בעלה לעתיד, ומאז השפעתה עליו ועל יצירתו הייתה מכרעת.

ב-1915 הם נישאו ועברו לפטרוגרד שנה לאחר מכן נולדה בתם המשותפת היחידה - אידה. שנתיים לאחר מכן ב-1918 הם שבו לוויטבסק וב-1922 היגרו לליטא ואחר כך לגרמניה. ב-1924 הם התגוררו בפריז ולאחר מכן בדרום צרפת. ב-1931 הם ביקרו בארץ ישראל ומאז התעוררו בבלה געגועים למחוז ילדותה, וסביבתו היהודית, והיא החלה לכתוב את זיכרונותיה בשפת היידיש.

בלה נעצרה במרסיי ב-1941 אולם שוחררה והזוג שאגאל נמלט לארצות הברית.

==יצירתה==
ב-1945 פרסם מארק שאגאל את ספרה המפורסם ביותר "נרות דולקים" (ברענענדיקע ליכט) שיצא לאור ביידיש בניו יורק. הספר אויר ברישומיו של בעלה, מארק.

ב-1947 יצא ספרה "הפגישה הראשונה" (די ערשטע באגעגעניש) בו היא מתארת את פגישותיה הראשונות עם מארק, וראשית אהבתה אליו.

ספרה הראשון וחלקים מספרה השני תורגמו לעברית בידי יהודה יערי ויצאו לאור בכרך אחד בהוצאת דביר ב-1970. ספריה תורגמו לשפות רבות נוספות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ילידות 1895
קטגוריה:יהודיות בלארוסיות
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:נפטרות ב-1944
גולן (רק"מ)

רכב משוריין גולן הוא כלי רכב קרבי משוריין (רק"מ) בעל הנעה כפולה (4X4) המשמש כאב טיפוס לרכב לחימה מתוצרת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות הישראלית ו-Protected Vehicles Incorporated האמריקאית. 

משימתו העיקרית של הגולן היא לספק הגנה מרבית ומיטבית לנוסעים ואנשי הצוות. פלטפורמת רק"מ גולן יכולה לשמש בין היתר כנושאת לוחמים, אמבולנס משוריין וגם כרכב איסוף מודיעין.

צורת ה-V של הרכב תוכננה במיוחד על מנת שהוא יוכל להגן על נוסעיו בצורה יעילה מפני מוקשים ומטעני צד.

גולן תוכנן כך שיהיה אפשר לעשות שימוש ברמות שונות של מיגון, החל ממיגון פסיבי קל ועד מיגון אקטיבי ומשמעותי, כזה שיוכל להגן גם מפני התקפות של RPG.

חיל הנחתים האמריקני ביצע הזמנה עבור 60 כלי רכב שהיו אמורים להשתתף בלחימה בעיראק.
בעקבות רכישה זו, התאפשרה רכישה גדולה יותר הן לכוחות האמריקאים והן לצה"ל, אך לבסוף גולן הודח מהתחרות של חיל הנחתים ורוב כלי הרכב מסוג זה יצאו משימוש פעיל בחיל הנחתים האמריקני.

קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:כלי רכב משוריינים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-2006
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו בישראל
ביל באקנר

ויליאם ג'וסף "ביל" באקנר (באנגלית: William Joseph "Bill" Buckner; 14 בדצמבר 1949 - 27 במאי 2019) היה שחקן בייסבול אמריקאי. למרות היותו זוכה פרס החבטות בשנת 1980 וחבר קבוצת האול-סטאר בשנת 1981, ולמרות העובדה כי במהלך עשרים שנות הקריירה שלו חבט מעל 2,700 חבטות יזכר באקנר כמי שבעקבות טעותו במהלך בודד במשחק מספר 6 של הוורלד סיריס בשנת 1986 הפסידה הבוסטון רד סוקס את האליפות לניו יורק מטס.

==ביוגרפיה==
ביל באקנר נולד בוולהו שבצפון קליפורניה. הוא סיים את תיכון "נאפה" בשנת 1968, היה חבר נבחרת הבייסבול והפוטבול של בית הספר.
באקנר נבחר בסיבוב השני של דראפט 1968 לקבוצת לוס אנג'לס דודג'רס. את הופעת הבכורה שלו ב-MLB עשה בספטמבר 1969. לאורך הקריירה שלו שיחק בקבוצות הבאות:
* בין השנים 1969–1976 שיחק באקנר בקבוצת הלוס אנג'לס דודג'רס. 
* בין השנים 1977–1984 שיחק באקנר בקבוצת השיקגו קאבס. 
* בין השנים 1984–1987 שיחק באקנר בקבוצת הבוסטון רד סוקס. 
* בין השנים 1987–1988 שיחק באקנר בקבוצת הקליפורניה אנג'לס. 
* בין השנים 1978–1989 שיחק באקנר בקבוצת הקנזס סיטי רויאלס. 
* בעונת 1990 שיחק באקנר בקבוצת הבוסטון רד סוקס.

==וורלד סיריס 1986==
בסדרת הטוב משבעה, בוסטון הובילה במשחק מספר 6. ניצחון במשחק זה היה מקנה לה את הזכייה באליפות לאחר 68 שנות "בצורת" מאז זכייתה הקודמת בשנת 1918. המטס השוו ובאינינג העשירי במצב בו בוסטון נזקקה לפסילה אחרונה של שחקן המטס על מנת לעלות שוב לחבוט ולנסות ולנצח במשחק ובאליפות כולה, נחבט הכדור לכיוונו של באקנר. בבואו לתפוס את הכדור ביצע טעות והכדור עבר בין רגליו. כתוצאה מכך המטס ניצחו במשחק ולבסוף זכו באליפות. 
למרות טעויות אחרות בקבוצה כולל מהלך תמוה של מאמן הקבוצה אשר החליף את המגיש רוג'ר קלמנס הטוב במגיש פחות טוב, ואף על פי שבוסטון הפסידה במשחק שלאחר מכן (משחק מס' 7) לאחר שכבר הובילה 0–3, ההפסד של האליפות נזקף בעיני רבים בעת ההיא לחובתו של באקנר. בסופו של דבר עזב באקנר את הקבוצה והעיר. הוא חזר לבוסטון בשנת 1990 אולם חודשיים לאחר פתיחת העונה פרש מלשחק בייסבול.

בשנת 2004 לאחר זכייתה של הבוסטון רד סוקס בוורלד סיריס התראיין באקנר, לאחר ששמר על שתיקה ארוכה. לאחר הזכייה הפיצו אוהדי הרד סוקס כרזות ענק עם האימרה: "אנחנו סולחים לך, באקנר". בראיון אמר באקנר: "על מה הם סולחים לי? הרגתי מישהו? רצחתי מישהו? אם מישהו צריך לסלוח זה אני להם, לא הם לי. על כל מה שעשו לי בשנים שאחרי השגיאה ההיא, הם צריכים לבקש סליחה". 

ב-8 באפריל 2008 עלה באקנר להגשת כבוד במשחק הפתיחה של הבוסטון רד סוקס לאחר זכייתה באליפות 2007. זו הייתה הפעם הראשונה בה הופיע באצטדיון מאז פרש. הקהל קם על רגליו והריע לבאקנר במשך ארבע דקות תמימות. לאחר המשחק נשאל האם הוא שלם עם החלטתו לעלות למגרש באותו היום. באקנר ענה "הייתי צריך לסלוח. לא בהכרח לאוהדים כמו בעיקר לתקשורת על התקופה הקשה שעברתי אני ומשפחתי בגללה. עשיתי זאת - סלחתי וכעת אני שם את העניין מאחורי".

באקנר נפטר ב-27 במאי 2019. הותיר אחריו אישה - ג'ודי, ושלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני בסיס ראשון
קטגוריה:שחקני בייסבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני בוסטון רד סוקס
קטגוריה:שחקני לוס אנג'לס איינג'לס
קטגוריה:שחקני לוס אנג'לס דודג'רס
קטגוריה:שחקני קנזס סיטי רויאלס
קטגוריה:שחקני שיקגו קאבס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
איפה היינו ומה עשינו

איפה היינו ומה עשינו, אוצר שנות החמישים והשישים, הוא לקסיקון ביטויים עבריים שכיחים במדינת ישראל בשנות ה-50 ושנות ה-60 מאת אמנון דנקנר ודוד טרטקובר. ראה אור בהוצאת כתר בירושלים בשנת 1996. שם הספר הוא פרפרזה למשחק הילדים "איפה הייתם ומה עשיתם", שרווח באותן שנים. הלקסיקון הכתוב בהומור, מתעד מונחים ומושגים מחיי היומיום במדינת ישראל בשנות החמישים והשישים, שני העשורים הראשונים לאחר הקמתה.

בהקדמה לספר כתבו המחברים כי הוא משקף במידה מסוימת את חוויותיהם שלהם, ולא למשל של ילדים ונערים "במושב או במושבה, בקיבוץ או במעברה", בשנות החמישים והשישים; "את תמונת עולמם של ילדים ונערים עירוניים, שהתפלחו (=התגנבו) לבתי קולנוע, אספו עטיפות של מסטיקים, שיחקו בגולות, סטנגה וחמש אבנים, קראו באדיקות את ה"הארץ שלנו", הלכו לקייטנות קיץ, החליפו ספרים בספריות השאלה פרטיות, שמעו הרבה רדיו, היו חניכים של תנועות נוער, הושקו בשמן דגים ושמעו אזהרות קודרות מפי הוריהם בדבר הסכנות הטמונות ברוח פרצים...". במילים אחרות, לקסיקון התרבות של המחברים משקף בעיקר את עולמם של נערים בני המעמד הבינוני, החילוני, המתבוננים בסקרנות ובהיתול על כל הסובב אותם, לעיתים מבלי למיין את העיקר והטפל, ותוך כדי כך יוצרים סדר עדיפויות אחר או חדש, מזה שהכירו אצל הוריהם. 

הספר עוצב בסגנון אלבומי, ומכיל תמונות ואיורים צבעוניים רבים. החומרים הרבים נאספו מעיתונים וכתבי עת, אריזות ועטיפות מזון, פריטי משחקים לילדים, בולים ומעטפות דואר, גלויות, סמלים, לוגאוים, ומודעות פרסומת, אשר המסר והשפה שלהם משקפים את רוח הזמן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://books.google.co.il/books/about/%D7%90%D7%99%D7%A4%D7%94_%D7%94%D7%99%D7%99%D7%A0%D7%95_%D7%95%D7%9E%D7%94_%D7%A2%D7%A9%D7%99%D7%A0%D7%95.html?hl=iw&id=7ifiyvveNvIC&redir_esc=y איפה היינו ומה עשינו], באתר גוגל ספרים
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ספרי עזר
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:שנות ה-1950 בישראל
קטגוריה:שנות ה-1960 בישראל
קטגוריה:ספרי 1996
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
לויקופלסט

סרט הלוֹיקוֹפְּלַסְט (Leukoplast); ניתן להבחין בתמונה זו בשם מקום הייצור (Hamburg - Germany).
הלוֹיקוֹפְּלַסְט (גרמנית: Leukoplast) הוא סרט-דבק רפואי מסוג מיוחד המתבטא בהרכב בד-הסרט החזק והמסיבי, ובהרכב חומר הדבק החזק והעמיד שלו

==היסטוריה==

הלוֹיקוֹפְּלַסְט, פרי תוצרת החברה הגרמנית "בריסדורף מוצרים רפואיים בע"מ" (AG Beiersdorf) שמקום מושבה היה ליד המבורג, הוא חומר חבישה ותיק שנכנס לפס היצור כבר משנת 1921 ומאז שווק לאורך שנים רבות עד זמננו. בשנת 2001 חָבְרָה חברת Beiersdorf לחברה Smith & Nephew הלונדונית, ויחדיו הקימו מיזם משותף שנקרא BSN; גם עתה בסיס החברה החדשה היה בהמבורג. חברה זו נרכשה בשנת 2006 על ידי חברת "Montagu Private Equity" אשר בסיס משרדיה בלונדון.

המילה 'לויקופלסט' מורכבת משתי מילים ביוונית-עתיקה, ומשמעות השם בכללותו היא "פלסטר-לבן" (או רטייה לבנה). מקור המילה לויקו ביוונית עתיקה: λευκός (תעתיק אנגלי: leukos. תעתיק עברי: לֵאוּקוֹס).

==תיאור ושימושים==
השימושים העיקריים של הלויקופלסט הם בתחום הרפואי. סרט-דבק זה, מיועד לקיבועים רפואיים (כגון עירויים או קטטרים) ולאבטחת תחבושות. עם זאת, ניתן לנצלו גם לצרכים אחרים הדורשים דבק עם חוזק גבוה.

ייחודיות הלוֹיקוֹפְּלַסְט מתבטאת בדבק החזק שבו העשוי מתחמוצת אבץ אשר מאפשרת לו להידבק אל העור באופן חזק גם תחת עומס כבד. סרט הלויקופלסט עשוי ממשי מלאכותי (הידוע בשם: Rayon), ללויקופלסט יש כוח מתיחה גבוה לעומת המיקרופור; כתוצאה מכך הלויקופלסט לא ניתן לחיתוך בלא מספריים בדרך כלל, לעומת מיקרופור הניתן לחיתוך גם בלא מספריים. הלויקופלסט הוא דבק עמיד מאוד במים לעומת סרטי-דבק רפואיים רבים אחרים. הלויקופלסט מיועד לחבישות העלולות להזדהם משמן או נפט והוא מהווה חוצץ לחומרים אלה.

בדומה למיקרופור, גם הלויקופלסט 'נושם' אם כי במידה פחותה מהמיקרופור. כמו כן, למרות יתרונות הלויקופלסט בתחום החוזק למיקרופור יש את היתרונות שלו בתחום נוחות השימוש וכח הנשימה שלו. בנוסף לכך, מחירו היקר של הלויקופלסט ביחס לשאר סרטי הדבק הרפואיים (כמו מיקרופור), הוא שגורם לו להימצא בכמות פחותה אצל צוותים רפואיים ציבוריים.

סרט הלוֹיקוֹפְּלַסְט מיוצר במגוון רחב של גדלים וצבעים, לפי שימושים שונים המיועדים לו. הלויקפלסט משווק בתוך מארז דמוי טבעת, המשמשת כמתקן קטן לאחסון סליל הסרט על מנת לשמור על נקיונו. בדומה למיקרופור, הלויקופלסט (Leukoplast ™) הוא סימן מסחרי רשום של "Smith & Nephew".

==ראו גם==
* מיקרופור

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציוד רפואי
איפה הייתם ומה עשיתם

איפה הייתם ומה עשיתם (או: שלום אדוני המלך) הוא משחק ילדים שרווח בישראל.

==אופן המשחק==
בקרב קבוצת ילדים, נבחר אחד או אחת שהם "המלך". קבוצת הילדים מכריזה בקול: "שלום אדוני המלך". 'המלך' משיב: "שלום בניי היקרים". ומוסיף ושואל: "איפה הייתם ומה עשיתם?"

אז משיבים הילדים (או אחד מהם): "היינו ב... ועשינו כך...". למשל, היינו בים ועשינו כך (תנועות ידיים של שחייה).

כעת נדרש ה'מלך' לנחש לפי תנועות הפנטומימה את התשובה.

==פרפרזה לשם המשחק==
שירו של לוין קיפניס, "[http://www.zemereshet.co.il/song.asp?id=598 עגבנייה אדמוניה]", פותח במילים: "איפה היית, עגבנייה, ומה עשית אדמוניה?".

השיר "[http://www.zemereshet.co.il/song.asp?id=2510 איפה היית?]" אומר: "איפה היית, איפה היית, הגידי לי בתי היקרה. בקייטנה הייתי, חיים טובים עשיתי".

שם הספר "איפה היינו ומה עשינו" של אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, המכיל ביטויים עבריים שכיחים במדינת ישראל בשנות ה-50 ושנות ה-60, הוא פרפרזה של משחק הילדים שרווח באותה תקופה. 

גם הביטוי "שלום אדוני המלך" חדר לשפת הדיבור. נעשה בו שימוש, לרוב בנימה סרקסטית, למשל של הורה כלפי ילדו, כביקורת על התנהגות שנחשבה אגואיסטית ומפונקת.

השיר ״[https://www.youtube.com/watch?v=YRM2hJiaDX4 שלום אדוני המלך]״ של להקת אבטיפוס מצטט את משחק הילדים, לצד משחקי ילדים נוספים.
==קישורים חיצוניים==
*[http://www.hamesaper.com/106570/%D7%9E%D7%A9%D7%97%D7%A7%D7%99-%D7%97%D7%91%D7%A8%D7%94 משחקי חברה: שלום אדוני המלך] , באתר hamesaper

קטגוריה:משחקי ילדים
ג'ייק אייבל

ג'ייקוב אלן "ג'ייק" אייבל (באנגלית: Jacob Allen "Jake" Abel; נולד ב-18 בנובמבר 1987) הוא שחקן וזמר אמריקאי.
התפרסם בסרטים "פרסי ג'קסון וגנב הברק", "אני מספר ארבע", "מבט מגן עדן" ו"פרסי ג'קסון וים המפלצות".

== ביוגרפיה ==
אייבל נולד בעיר קנטון שבאוהיו.
שיחק בהופעות הבכורה שלו בדרמת הנעורים "לשבור את הקרח" ובשלושה פרקים בסדרת הדרמה "על הסף".
ב-2009 שיחק אייבל לראשונה בהפקה גדולה, סרטו של פיטר ג'קסון "מבט מגן עדן" בתפקיד בריאן נלסון החבר של הנערה סוזי סלמון (סרשה רונן).

בשנת 2010 הופיע אייבל בשובר הקופות של כריס קולומבוס "פרסי ג'קסון וגנב הברק" בתפקיד לוק קסטלאן בנו של האל הרמס וחברו של פרסי ג'קסון (לוגאן לרמן).
ב-2011 שיחק בסרט הנעורים הבדיוני "אני מספר ארבע" בתור מארק ג'יימס, האקס הבריון של הצלמת שרה הארט (דיאנה אגרון). בשנת 2018 שיחק בשלושה פרקים מתוך הסדרה "ג'ון הנבל" בדמותו של טריי. 

== חיים אישיים ==
ב-9 בנובמבר 2013 הבל התחתן עם הסופרת אלי ווד. ב-29 במרץ 2013, השניים הוציאו את השיר הראשון שלהם, "Black Magic". 

ב-15 ביוני 2019 הודיעו בני הזוג בחשבון האינסטגרם כי הם מצפים לילדם הראשון. ב-22 בנובמבר 2019 הודיעו בני הזוג כי איבדו את בנם, אוון אלווין הבל, ב-7 בנובמבר 2019.

בפברואר 2021, נולד לזוג ילד נוסף, הנרי אלווין הבל.

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
| rowspan="3" |2008
|טבע מוזר
|משמר
|
|-
|Tru Loved
|טרבור
|
|-
|הברקה
|דניס
|
|-
|2009
|מבט מגן עדן
|בריאן נלסון
|
|-
|2010
|פרסי ג'קסון וגנב הברק
|לוק קסטלן
|
|-
| rowspan="2" |2011
|אני מספר ארבע
|מארק ג'יימס
|
|-
|Inside 
|קירק פרנסיס
|
|-
| rowspan="2" |2013
|גוף מארח
|איאן אושהא
|
|-
|פרסי ג'קסון וים המפלצות
|לוק קסטלן
|
|-
| rowspan="3" |2014
|Against the Sun
|ג'יני אלדריך
|
|-
|חיסול ממוקד
|ג'וזף זימר
|
|-
|אהבה וחסד
|מייק לאב
|
|-
|2016
|כמעט חברים
|ג'ק
|
|-
|2019
|An Affair to Die For
|אוורט אלן
|
|-
| rowspan="2" |2021
|Son of the South
|דוק
|
|-
|מורעל
|דרק מיטשל
|
|-
|TBA
|Fog of War
|ג'יני
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2006-2005
|על הסף 
|בריאן ג'נקלו
|3 פרקים
|-
|2005
|לשבור את הקרח
|ספנסר
|סרט מקורי של ערוץ דיסני
|-
| rowspan="2" |2006
|החיים היפים של זאק וקודי
|קירק
|פרק: "Twins at the Tipton"
|-
|פשע מן העבר
|דאגלס סומר
|פרק: "Saving Sammy"
|-
|2007
|CSI: מיאמי
|צ'רלי שרידן
|פרק: "Stand Your Ground"
|-
|2008
|חף מפשע
|טייט מק'נייל
|פרק: "Not for Nothing"
|-
| rowspan="2" |2009
|CSI: ניו יורק
|קייל שרידן
|פרק: "Rush to Judgement"
|-
|ER
|דילן
|פרק: "A Long, Strange Trip"
|-
|2010-2009, 2020-2019
|על טבעי
|אדם מיליגן / מייקל
|5 פרקים
|-
|2011
|האנטומיה של גריי
|טיילר מוזר
|פרק: "Poker Face"
|-
| rowspan="2" |2018
|ג'ון הנבל
|טריי
|3 פרקים
|-
|מדליית כבוד
|סמל בראד לארסון
|2 פרקים
|-
|2019
|חיים אחרים
|סשה האריסון
|תפקיד ראשי; 10 פרקים
|-
|2022–2023
|ווקר 
|קווין גולדן
|8 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1987
כוס הייבול

כוס הייבול
כוס הייבול (באנגלית: Highball glass) היא כוס ארוכה וצרה, המכילה בין 220 ל-330 מיליליטר נוזל. המשמשת בדרך-כלל להגשת קוקטיילים המורכבים ממשקה אלכוהולי המעורבב עם משקה קל.

==המשקאות המוגשים==
* מיצים
* משקאות מוגזים
* קוקטיילים
* ג'ין, רום, וודקה, טקילה

==קישורים חיצוניים==
* 
*

קטגוריה:כוסות אלכוהול
ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני

ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני (בערבית: الشيخ خليفة بن حمد آل ثاني; 17 בספטמבר 1932 – 23 באוקטובר 2016) היה אמיר קטר בין השנים 1972–1995.
בכהונתו הוא שינה את חוקת המדינה ואישר את הרחבת הממשלה, ממקסימום חמישה עשר שרים על פי החוק לשבעה עשר שרים.

==ביוגרפיה==
ח'ליפה נולד בעיר א-ריאן שבקטר. ח'ליפה הוא בנו של חמד בן עבדאללה אאל ת'אני ונכדו של עבדאללה בן ג'אסם אאל ת'אני.

ח'ליפה מונה לאמיר קטר בשנת 1972.

בשנת 1995 בעת ביקורו בעיר ז'נבה שבשווייץ, תפס את השלטון בנו חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני בהפיכה צבאית ללא שפיכות דמים, ובכך הודח מתפקידו.

אף על פי שהוא ובנו התפייסו בשנת 1996, הוא חי בגלות בצרפת מיום הדחתו עד שנת 2004 בה בחר לחזור למדינה.

== ילדיו ==
# שייח' עבדאללה בן ח'ליפה
# שייח' עבאד אל עזיז בן ח'ליפה
# שייח'ה נורה בנת ח'ליפה
# שייח'ה עאישה בנת ח'ליפה
# שייח'ה חיסה בנת ח'ליפה
# שייח'ה אמינה בנת ח'ליפה
# שייח'ה עמאל בנת ח'ליפה
# שייח' מוחמד בן ח'ליפה
# שייח'ה מוזה בנת ח'ליפה
# שייח'ה מרים בנת ח'ליפה
# שייח' ג'אסם בן ח'ליפה
# שייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני
# שייח'ה נאוף בנת ח'ליפה
# שייח'ה אל נאוד בנת ח'ליפה

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אמירי קטר
קטגוריה:קטר: פוליטיקה
קטגוריה:ילידי 1932
קטגוריה:נפטרים ב-2016
קטגוריה:קטרים שנפטרו במאה ה-21
ארטור גלברון

ארטור גֶלְבְּרוּן (11 ביולי 1913, ורשה - 23 בדצמבר 1985, תל אביב) היה כנר, מנצח ומלחין ישראלי.

== חייו ==
=== לימודים וקריירה באירופה ===

גלברון נולד בוורשה, שם למד נגינה בכינור וניצוח בקונסרבטוריון. הוא ניגן בתזמורת הפילהרמונית של ורשה ואף הופיע כסולן עם תזמורת זו ועם תזמורת הרדיו של ורשה. מ-1937 עד 1939 למד ניצוח באקדמיה למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא, אצל ברנרדינו מולינרי ובאקדמיה למוזיקה בסיינה אצל אלפרדו קאזלה. בקיץ 1939 נסע לשווייץ לקורס ניצוח של הרמן שרכן ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלא במחנה עבודה, ממנו שוחרר בשנת 1940. בשנים 1941–1942 ניגן בתזמורת הקאמרית של לוזאן ובין 1944 ל-1948 ניגן ככנר ברדיו ציריך וכוויולן בתזמורת אמני הצליל.

=== קריירת ניצוח ===
ארטור גלברון עלה לישראל בשנת 1949 ומאז הקדיש את זמנו להלחנה ולניצוח. הוא כיהן כמנצח אורח קבוע בתזמורת קול ישראל בשנים 1949 עד 1953 וכמנצח ראשי של תזמורת הגדנ"ע (1950-56) ושל תזמורת הקיבוצים (1950-55). בשנת 1955 ניצח על בכורת הסימפוניה הראשונה של יוסף טל בבריסל, לפני המלכה אליזבט. בהמשך התמנה לפרופסור להלחנה ולניצוח באקדמיה למוזיקה בתל אביב.

=== קריירת הלחנה ===
יצירותיו הראשונות של גלברון נכתבו בסגנון פוסט-רומנטי בעיקרו. בסונאטינה שלו לכינור משנת 1944 ניכרת השפעתו של הונגר ושלישיית המיתרים משנת 1945 הושפעה מן המוזיקה של ראוול. בתחום המוזיקה הווקאלית, הרבה גלברון לכתוב מוזיקה לשירים, החל בשירתו של רילקה, שאליה התוודע בתקופת שהותו בשווייץ, ומשך בשירים מאת פדריקו גארסיה לורקה, פול אלואר ואחרים. בישראל כתב מוזיקה לשירים מאת לאה גולדברג, בלט בשם "חדווה" בהשראת שיר של פניה ברגשטיין, וכן "שיר קינה על יהודי הגטו" לבריטון, על יסוד הפואמה "השיר על העם היהודי שנהרג" מאת יצחק קצנלסון, זכר למרד גטו ורשה. בשנת 1957 כתב גלברון את יצירתו הראשונה בשיטת שנים-עשר הטונים, חמישה קפריצ'י לפסנתר, שעובדה עוד באותה שנה לנוסח תזמורתי. על אותה שורה ששימשה אותו לקפריצ'י בנה גלברון את הסימפוניה הראשונה שלו (1958). הסימפוניה נכתבה תחילה בשלושה פרקים, אך גלברון בחר להשאיר שניים מהם, פוגה ורונדו, ואילו את הפרק הראשון המקורי הפך ליצירה עצמאית בשם "פרולוג סימפוני" (1956). הסימפוניה הושמעה לראשונה בביצוע תזמורת שווייץ המערבית ואילו את הפרולוג הסימפוני ניגנה בשנת 1973 בביצוע בכורה התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח גאורג זינגר. בשנים הבאות חיבר גלברון עוד יצירות בשיטת שנים-עשר הטונים.

כאשר הזמינה תזמורת קול ישראל אצל גלברון יצירה לפי בחירתו לפרס איטליה, הגשים שאיפה נושנה והלחין אורטוריה רדיופונית לפי "מגילת האש" של ביאליק, מיצירות השירה הראשונות שקרא לאחר עלייתו ארצה. היצירה, לקולות סופרן, טנור ובס, שני קריינים, מקהלות ותזמורת הוקלטה בניצוחו בשנת 1966. היא מבוססת על שורה של שנים-עשר טונים, אך איננה מחמירה בחוקי הדודקפוניה.

== פרסים ואותות הוקרה ==
* 1941 - פרס לכינור, התחרות הבינלאומית בז'נבה
* 1942 - פרס לנגינת מוזיקה קאמרית בתחרות הבינלאומית בז'נבה
* 1963 - פרס אקו"ם ל"פנטסיה קונצרטית" בשני פרקים לחליל, נבל ותזמורת כלי קשת
* 1971 - פרס אקו"ם לחמישיית כלי נשיפה
* 1973 - פרס תחרות הנבל הבינלאומית למבוא ורפסודיה לנבל"

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
זנב סנונית

{| align="left"
|

|-
| זחל זנב סנונית על צמח [[פיגם מצוי בשכונת נווה גרנות בירושלים.]]
|}
פרפר זנב סנונית
זנב סנונית (שם מדעי: Papilio) הוא סוג של פרפר ממשפחת הצבעוניים. הסוג נפוץ ברחבי העולם באמריקה, באירופה, באסיה ובאוסטרליה.

שם הסוג נובע מהזנב הכפול הדומה לזנב הסנונית. בנוסף לכך ה'זנב' נועד למנגנון הטעיה. כאשר ציפור תופסת במקורה את ה'זנב', הפרפר משחרר אותו ובעוד הציפור מופתעת, הפרפר פותח במעוף מהיר שנועד לשם התחמקות והטעיה ונעלם מעיני הציפור. ה'זנב' מאפיין את כל מיני הפרפר. 

לזחלי זנב הסנונית קיים איבר מיוחד אשר קרוי "בלוטת המזלג". כאשר טורף מתקרב, הזחלים 'שולפים' את הבלוטה אשר מפרישה נוזל כתום מסריח ורעיל אשר מרחיק את הטורף. 

בישראל נפוצים שלושה מינים: זנב סנונית נאה (תת-מין syriacus), זנב סנונית המכבים (תת מין Maccabaeus) וזנב סנונית מדברי.

זנב הסנונית מטיל את ביציו על צמחים ממשפחת הפיגמיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120325192503/http://lepidoptera.pro/genus/papilio/ רשימת המינים מאתר lepidoptera.pro]
* [http://animaldiversity.ummz.umich.edu/site/accounts/classification/Papilio.html מידע מאתר animal diversity]
* ביצת זנב סנונית על צמח פיגם[http://www.wildisrael.com/?q=content/%D7%A6%D7%91%D7%A2%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9D-papilionidae רשימת מיני הפרפרים ממשפחת הצבעוניים מאתר פרפרי ארץ ישראל]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:צבעוניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
זנב סנונית המכבים

זְנַב-סְנוּנִית הַמַּכַּבִּים (שם מדעי: Papilio alexanor) הוא פרפר ממשפחת הצבעוניים. תפוצתו בהרים (מעל 1500 מטר) באסיה, בבלקן בטורקיה ובמערב אסיה. בישראל ניתן למוצאו בהרי הגלבוע, ברמת הגולן.

הוא מעופף בין אפריל ליוני, מעמיד דור אחד בשנה והגלמים נכנסים לדיאפאוזה מסוף האביב ועד לתחילת האביב הבא. מוטת כנפיו יכולה להגיע עד 70 מ"מ.

זנב סנונית המכבים הוא פרפר מוגן בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://web.macam98.ac.il/~litami/buterfly/d2.htm http://web.macam98.ac.il/~litami/buterfly/d2.htm ] 
* [http://www.wildisrael.com/?q=content/%D7%96%D7%A0%D7%91-%D7%A1%D7%A0%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%AA-%D7%94%D7%9E%D7%9B%D7%91%D7%99%D7%9D זנב סנונית המכבים באתר פרפרי ארץ ישראל]

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אויגן יוהאן כריסטוף אספר
קטגוריה:צבעוניים
קטגוריה:פרפרים מוגנים בישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
ועדת השניים

ועדת השניים (בשמה המלא: ועדה משותפת של יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה ויושב-ראש ועדת החוץ והביטחון של הכנסת) היא ועדת משנה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה, בה חברים יושב ראש הוועדה ויושב ראש ועדת החוץ והביטחון. הוועדה דנה בנושאי ביקורת רגישים שמפאת סודיותם לא ניתן לדון בהם אף לא בפורום הסגור של ועדת המשנה לביקורת המדינה.

חוק מבקר המדינה קובע כי ועדת המשנה . אולם, .

עד להקמתה, הוגשו חלקי הדו"ח הסודיים בביקורת מבקר המדינה ישירות לראש הממשלה. הוועדה הוקמה בין השאר בעקבות ביקורת שהביע חבר הכנסת רן כהן ממרצ.

לשם כך, הוקמה ועדה משותפת, היא ועדת השניים: .

בחלק משנותיה מונה שר ייעודי מטעם ראש הממשלה לכתיבת התשובות לוועדה.

==הערות שוליים==

השניים
קטגוריה:ישראל: מינהל ציבורי
זנב סנונית מדברי

זנב סנונית מדברי (שם מדעי: Papilio saharae) הוא פרפר ממשפחת הצבעוניים. תחום תפוצתו באזורים מדבריים ממדבר סהרה ועד לערב הסעודית. בישראל הוא נפוץ בדרום הנגב.

שמו המדעי (Papilio saharae) נובע מתפוצתו במדבר סהרה ושמו העברי – מתפוצתו המדברית.
== מאפיינים ==
מין זה דומה מאוד לזנב סנונית נאה ויש המחשיבים אותו כתת-מין של זנב סנונית נאה. הוא מקים שלושה דורות בשנה מאפריל ועד ספטמבר לאחר מכן הגולם נכנס לדיאפאוזה חורפית עד לתחילת האביב.
ההבדל העיקרי בין הבוגרים הוא שצידי הכנף הקדמית ישרה או קמורה בז.ס. מדברי וקעורה בז.ס. נאה. ההבדלים המשמעותיים נמצאים רק בשלב הזחל: הרקע של זחל ז.ס. מדברי הוא קרם ולא ירוק, למרות זאת הוא כהה יותר מכיוון שהוא מוכתם בכתמים שחורים רבים ובצידי גופו רצף של פס כתום.
הנקבה מטילה ביצים צהובות על קזוח, שומר ומיני סוככיים נוספים. לקראת הבקיעה, צבע הביצה הופך לשחור.
הזחל הבוקע מהביצה צבעו שחור ועליו פס רוחב מרכזי לבן, לאורך גופו ישנן בליטות שעירות והוא מזכיר בצבעו ובצורתו את הפרשת הציפור. לאחר מספר נשלים, הזחל מקבל את צבעו הסופי. בהגיע הזחל לגודל של כ- 40 מ"מ הוא מתגלם על שיח הפונדקאי או בקרבתו.
הגולם בצבע חום אפרפר וגודלו 25 מ"מ. תקופת הגולם כעשרה ימים. הגלמים של הדור האחרון עוברים דיאפאוזה חורפית עד לתחילת האביב הבא. חלק מהגלמים עוברים דיאפאוזה של מספר שנים.
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wildisrael.com/?q=content/זנב-סנונית-מדברי זנב סנונית מדברי באתר פרפרי ארץ ישראל].
* [http://www.wildisrael.com/?q=content/מחזור-החיים מחזור החיים של פרפר] / פרפרי ארץ ישראל

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל אוברטיר
קטגוריה:צבעוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
קטגוריה:הסהרה: בעלי חיים
קטגוריה:צפון אפריקה: חרקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1879
קלימוביץ'

קלימוביץ (בלארוסית: Клiмавiчы, רוסית: Климовичи, יידיש: קלימאוויטש) היא עיירה במחוז מוהילב שבבלארוס.

לפני מלחמת העולם השנייה, גרו מאות משפחות יהודיות בעיירה, ובהן עשרות משפחות מחסידי חב"ד. העיירה נכבשה על ידי הנאצים והם הרגו באתר את תושביה היהודים. העיירה שוחררה מהנאצים בשנת 1943.

ב-1986 נפגעה העיירה כתוצאה מאסון צ'רנוביל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.chassidus.com/audio/nigun/ ניגוני חסידי חב"ד מעיירת קלימוביץ'], כולל הקדמה כללית על יישוב חסידי חב"ד בעיירה, באתר "היכל נגינה"
* 
* 

קטגוריה:מחוז מוהילב: ערים
נמל התעופה הבין-לאומי ונציה מרקו פולו

נמל התעופה הבינלאומי ונציה-טסרה מרקו פולו (באיטלקית: Aeroporto di Venezia-Tessera Marco Polo) הוא נמל תעופה השוכן כשמונה ק"מ מצפון לעיר ונציה שבצפון איטליה. בשנת 2010 עברו בו 6.86 מיליון נוסעים והוא מדורג במקום החמישי באיטליה מבחינת תנועת הנוסעים בו. טרמינל חדש נחנך בשנת 2017, ועיצובו העכשווי כולל גג בצורת קונכייה המאפשר לאור השמש להיכנס לאולמות.

בשדה תעופה מרקו פולו מורכב יש מסוף אחד בשלושה מפלסים. אזור הכניסות נמצא בקומת הקרקע ושערי היציאה נמצאים בקומה הראשונה. ישנם שערי יציאה נפרדים לטיסות מ/אל האיחוד האירופי ושאינן כאלה. בקומת הקרקע ניתן למצוא את מסועי המזוודות ותחבורה יבשתית, ואילו בקומה השנייה יש טרקליני VIP ומרכז עסקים.

נמל התעופה נקרא על שמו של מגלה הארצות מרקו פולו שנולד וחי בוונציה. הוא מנוהל על ידי Società Aeroporto Venezia.

לנמל התעופה מגיעות טיסות רבות מרחבי אירופה, המזרח התיכון, קנדה ויפן. חברות תעופה סדירות עיקריות המשתמשות בשדה הן אליטליה, אייר קנדה, אייר פראנס, בריטיש איירווייס, דלתא איירליינס, אמירייתס, לופטהנזה, קטר איירליינס ויונייטד איירליינס. חברות לאו קוסט שטסות אל/מהשדה כוללות את ראיינאייר, איזיג'ט, וווילינג.<ref></ref>

אל על ואיזיג'ט מפעילות מספר טיסות שבועיות בין ונציה לתל אביב ובעונת התיירות קיימות טיסות של חברות נוספות בהן ישראייר, ארקיע, נאוס, Mistral Air.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

ונציה מרקו פולו
פולו
קטגוריה:ונציה: תחבורה
הבחירות הפרלמנטריות בסוריה (2012)

הבחירות הפרלמנטריות בסוריה למועצת העם של סוריה (בערבית: الانتخابات البرلمانية في سوريا 2012) נערכו ב-7 במאי 2012 לאחר אישורה של חוקה חדשה.

==רקע==
הבחירות לפרלמנט הסורי היו אמורות להיערך במרץ 2011 אך נדחו עקב ההתקוממות בסוריה נגד משטרו של אסד ועריכת משאל העם בנוגע לחוקה חדשה בפברואר 2012. תקופת כהונתו של הפרלמנט נסתיימה במרץ 2011 והוארכה במסגרת אישור החוקה החדשה. ב-13 בפברואר חתם הנשיא אסד על צו המורה על קיום הבחירות ב-7 במאי. מספר ימים לפני ההודעה ביקר שליח האו"ם קופי אנאן בסוריה ונפגש עם אסד בדמשק. באותו יום שבו הוכרזו הבחירות נערכה מתקפה גדולה של הצבא הסורי באזור אידליב שבצפון מערב המדינה.

קטגוריה:סוריה: בחירות
סוריה
קטגוריה:2012 בפוליטיקה
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה
יצחק פרסבורגר

יצחק פרסבורגר (נולד בשנת 1933) הוא צייר ישראלי.

==ביוגרפיה==
פרסבורגר נולד בפרסבורג (ברטיסלבה) שבצ'כוסלובקיה למשפחה אמידה בת שישה ילדים. מספר חודשים לאחר פלישת הגרמנים לצ'כוסלובקיה, בשנת 1939, ברחה המשפחה לבודפשט. עם כניסת הגרמנים לבודפשט, בשנת 1944 נשלח אביו של פרסבורגר לעבודה בבית חרושת ולבסוף נספה בצעדת המוות. המשפחה חיה עם עוד מספר משפחות יהודיות ב"בתים המוגנים" שבעיר שהיו תחת דגלי שווייץ, פינלנד, בלגיה ושוודיה. בדצמבר 1944 חוסלו הבתים המוגנים והמשפחה הועברה לגטו של העיר.

בשנת 1947 עלה לישראל, יחד עם שתי אחיותיו, באוניית המעפילים "אקסודוס". הוא התיישב בכפר רופין ושירת בצה"ל.

פרסבורגר למד במכון אבני, היה מתלמידי מרסל ינקו ואיזידור אשהיים.

בשנת 1964 היגר לצרפת, שם למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. במשך שנים עסק בציור וחי בחברת אמנים מקומיים ידועים. נישא באמצע שנות ה-60 בצרפת לגאולה קלוסיוס. באמצע שנות ה-70 החל להתקרב ליהדות, ובשנת 1979, לאחר שחזר בתשובה, עלה עם משפחתו לישראל.

פרסבורגר יזם, יחד עם בנו יונה פרסבורגר, קמפיין ארצי נגד תוכנית ההתנתקות. השניים עיצבו והפיקו כרזות מחאה אמנותיות שהופצו ברחבי הארץ, הונפו בידי מפגינים והיו מהסמלים הבולטים של המאבק.

בשיתוף עם ד"ר שלום פליסר הפיק את "הרי אמרתי לכם" - אלבום כפול של שירי מחאה נגד הסכמי אוסלו ותוכנית ההתנתקות. לאלבום הכפול מצורף ספר במהדורה אלבומית של מילות השירים, מאויר על ידי פרסבורגר.

פרסבוגר אייר את הספר "תכלית ראויה". אחיו הוא שמואל פרסבורגר, שעמד בראש סיעת הליכוד בעיריית ירושלים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.jpost.com/LocalIsrael/Article.aspx?id=163541 Personalizing history], באתר הג'רוזלם פוסט 
* [http://www.wertheimer.info/family/GRAMPS/Haapalah/ppl/d/2/bce3d8d48cf582be72d.html Pressburger, Itzhak] 

קטגוריה:ילדים בשואה: הונגריה
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:כפר רופין: אישים
קטגוריה:קצרמר אישים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
בניין (מבנה)

בניינים שונים ב[[מנהטן תחתית, מתנשאים מעל מפרץ ניו יורק ומסוף מעבורת סטטן איילנד.]]
בניין בתהליכי בנייה
בניין הוא מבנה אדריכלי המיועד לשימוש כמחסה ולתפוסה מתמשכת על ידי בני אדם.

במדינת ישראל מגדיר חוק התכנון והבניה "בניין" כ:

::כל מבנה, בין שהוא בנוי אבן ובין שהוא בנוי בטון, טיט, ברזל, עץ או כל חומר אחר, לרבות:
:::(1) כל חלק של מבנה כאמור וכל דבר המחובר לו חיבור של קבע;
:::(2) קיר, סוללת עפר, גדר וכיוצא באלה הגודרים או תוחמים, או מיועדים לגדור, או לתחום, שטח קרקע או חלל;

עם זאת, השימוש הלשוני במילה "בניין" בהקשר היום-יומי כולל לרוב רק מבנים סגורים בעלי קירות וגג המיועדים לתפוסת בני אדם.

בניינים עשויים לשמש במגוון שימושים, כגון בית מגורים, בניין משרדים, בניין ציבורי, מרכז מסחרי ועוד. חלקם מבנים נמוכים וחלקם בעלי מספר קומות, רבי קומות ואף גורדי שחקים, שנועדו להגדיל את שטח הבנייה תוך שימוש בשטח קרקע קטן יחסית עליו בנוי הבניין.

==ראו גם==
* מבנה שאינו בניין

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:אדריכלות