עמקיא

גליל בכתב יתדות שומרי הדומה ל"גליל ברטון" אשר בו מוזכרת "עמקיא".
עמקיא (Amqia) היא ישות בבלית מקודשת עתיקה, אשר ממנה נוצרו שמים וארץ על פי המסורת הבבלית. פירושה המילה בארמית הוא ה"מצולה העמוקה" "העמוק" או "מעמקים". הישות הזאת קשורה לחושך ולירח.

==הישות המקודשת עמקיא==
בסיפור הבריאה הבבלי המקביל לסיפור אנומה אליש, בגרסה שנכתבה ביוונית על ידי ההיסטוריון, הסופר והכוהן הבבלי-הלניסטי ברוסוס (Berossus) במאה ה-3 לפני הספירה מוסברת המילה עמקיא בפירושים: "המצולה העמוקה", "העמוק", "מעמקים", "האוקיינוס", ומוסבר שפירוש המילה הוא גם "הירח". מידע זה מופיע בספר "הספרים הסודיים והספרות המוקדמת של המזרח" שיצא לאור בשנת 1917, ועליו חתומים מיטב האשורולוגים בשלוש יבשות. לרוב התרגום באנגלית הוא: The Deep.

על פי התיאור של ברוסוס, האל באלוס (Belus) הבבלי, שעמד בראש פנתאון האלים חילק את הישות העתיקה הזאת לשניים את חציה הפך לאדמה ואת חציה הפך לשמיים. הוא .

המלחמה של האל באלוס היא מול עמקיא ומול אלמנטים של המהות הנשית, שכן כל האלמנטים האלה של אוקיינוס, מים ומעמקים, חושך וירח מוגדרים כאלמנטים הקשורים לצד הנשי.

==מזמורי קודש שומריים ל"מצולה העמוקה"==
סיפור הבריאה השומרי הקדום מתחיל ומספר על ה"מצולה העמוקה" (deep abyss). בשומר המים וה"מצולה העמוקה" היו ישויות מקודשות. ג'ורג' אהרון ברטון תרגם ב-1918 גליל בכתב יתדות שומרי המכונה "גליל ברטון" שהתגלה בעיר ניפור. ממצא זה מתוארך ל-2400 לפני הספירה.
<ref name="BorrásBarcelona2000"></ref>
. 

במזמור נאמר:

{| class="wikitable" style="width: 40em;"
|-
| 

| 
|}

ובמזמור אחר באותו מקור נאמר:

{| class="wikitable" style="width: 40em;"
|-
| 

| 
|}

תרבות בה המים הנהרות והבארות היו מקודשים. בתמונה ציור המשחזר כיצד אולי נראתה העיר הבבלית נימרוד.

כלומר "המצולה העמוקה" הייתה ישות או אלוהות שאליה התפללו וביקשו עזרה והגנה, ישות שהייתה קשורה למים ולבאר המוזכרת בשיר.
הממלכות המסופטמיות יושבות על הנהרות הפרת והחידקל באזור בעל אקלים חם, וניתן להבין מדוע מקורות המים היו מקודשים בתרבות הזאת.

== האבזו - האפסו ==
יש אלוהות עתיקה נוספת הקשורה למי המעמקים. אבזו (בשומרית Abzu) נכתב באכדית אפסו (Apsu). האבזו - המים מתחת לפני הקרקע שמקושרים אל בארות, מעיינות ומקווי מים מתוקים, מקושר גם לחושך. מים אלו קשורים גם לטקסי הטהרה.
במקדשים הייתה בריכת מים מקודשים המיועדת להיטהרות ששמה היה 'אבזו'.

האל אאה היושב באבזו הוא פטרון המים המתוקים, אלוהי הטיהור הפולחני.

על פי המתואר על מקדש אסגילה בבל, היה בו אגם קטן ששמו "אָבְּזוּ" (השם ניתן לו על ידי הכהנים במקדש).

במיתוס אנומה אליש, (לוח 6 שורות 60–64), נאמר:

{| cellpadding="5"
|-
|-
| <poem>נשאו ראש האסגילה
בנו את המגדל בגבה האפסו (הרקיע)
למרדוך אנליל ואאה הכינו מושב ביתם
</poem>
|}
מציטוט זה ניתן לראות כי על פי התפיסה השומרית-בבלית המים שמתחת והמים שברקיע הם מכלול אחד שלם.

== הקשר בין עמקיא לאלה תיאמת ==
במיתולוגיה המסופוטמית, תיאמת היא אלת הים הקדומה ואם הדור הראשון של האלים. באפוס אנומה אליש מסוף האלף השני לפני הספירה מתוארת תיאמת כאם כל האלים. כתוצאה ממיזוג מימיה עם מימיו של אַפְּסוּ, אל המים המתוקים. באפוס מתוארת המלחמה שניהלה נגד צאצאיה האלים, ובראשם מרדוך בן האלים, אשר יוצא להילחם בה. מגופתה המבותרת יצר מרדוך את השמים ואת הארץ. מעיניה הדומעות של תיאמת נוצרו נהרות הפרת והחידקל וזנבה היה לשביל החלב.

השם "תיאמת" קשור, ככל הנראה, למילה האכדית תאמתו "tâmtu", ובצורתה הקדומה יותר תי'אמטום "ti'amtum" המציינת ים ומקבילה למילה העברית "תהום".

בסיפור המבול בבראשית ז י"א כתוב "נִבְקְעוּ כָּל מַעְיְנֹת תְּהוֹם רַבָּה", פירוש המילה רבה הוא "גדולה" (כמו סבתא רבה שהיא הסבתא הגדולה). יש אשורולוגים וחוקרי מקרא הטוענים כי המושג המקראי "תהום" והביטוי המקראי תהו ובהו קשורים אל האלה תיאמת.

הסיפור על תיאמת מקביל לסיפור על עמקיא המופיע בסיפור הבריאה הבבלי, בגרסה שנכתבה ביוונית על ברוסוס: "היו היה זמן בו לא היה דבר, מלבד החושך ותהום המים." ובהמשך הסיפור שם נאמר: "מי שהיה אמור להיות בראש כל אלו (מפלצות התהום) הייתה אישה בשם אומורוקה (Omoroca) [שיבוש של המילה הארמית Amqia - 'העמוק' או 'אוקיינוס'] ... באלוס (Belus האל בל מרדוך) חתך את האישה לשניים מתוך מחצית אחת שלה הוא יצר את האדמה ומתוך החצי השני הוא יצר את השמיים".

מסיפור זה עולה כי הישות הקדומה תיאמת-תהום, היא זהה או דומה לישות הקדומה עמקיא-מעמקים.

== הקשר בין עמקיא לאלה באהו ==
"באהו (BaU) – אפשר שהאלה הבולטת ביותר בתקופה הבבלית הקדומה הייתה באהו." כך מתאר את האלה מוריס יאסטרוב ג'וניור (Morris Jastrow Jr.) פרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת פנסילבניה בספרו "הדת של בבל ואשור." בכתביו הוא מגדיר אותה "אם האלים" "האם הגדולה" אשר ילדה את האנושות.

יש גרסאות רבות של תיעתוק שמה של האלה המסופוטמית באהו (BaU) במחקרים שונים היא מופיעה בתעתוק: Bao Bahu ועוד.

חוקר המיתולוגיות אברהם סמיית פאלמר (Abram Smythe Palmer) אומר "בחלק הדרומי של בבל היה זה 'החומר חסר הצורה, החלל הריק' שהיה ידוע בשם באהו (Bahu) 'האם הגדולה, יוצרת האנושות', באהו עמקי התהום (The deep of chaos)." והוא משתף בתחושותיו לגבי הישות הזאת: "הארץ לבשה צורה, אבל בתוך רחם אשר עדיין הוא מים, כעובר לא מפותח"

האשורולוג ארצ'יבלד הנרי סייס (Archibald Henry Sayce) מסכם ואומר: "אם באהו, לכן, הייתה אי פעם מזוהה עם ה"עמוק" במוחו של הבבלי הדרומי, זה היה חייב להיות כאשר ה"עמוק" חדל להיות תהום מימי של כאוס והפך לביתו של הבורא אהה, המביא מימיו מהרקיעים שממעל."

בהמשך, בעלה של באהו, האל הבורא אהה (Ea) אל האוקיינוסים הוא שמוצג בתור "האל של המעמקים" (god of the deep)
במקורות מסופטמים אחרים באהו מופיעה כאמא של האל אהה
דמותו, כמו דמותה של האלה באהו מופיעות פעמים רבות יחד עם דגים. בנוסף לדגים באהו מופיעה פעמים רבות עם ברווזים וצפורי מים.
במזמורים לאלות ממשיך הקשר למקור המים הקדום. למשל במזמור לנינסינה נאמר שנינסינה היא האם באהו (Bau), אשר כוחותיה האלוהים הם אדירים, אשר יושבת בתוך האבזו (abzu) מקור המים הראשוני הקדום.

בנוסף, הישות עמקיא הוגדרה כישות של מים ושל הירח וגם האלה באהו, האם הגדולה, מזוהה עם מים ועם הירח המהווים חלק מהייצוגים הקבועים שלה.

הן האם הגדולה באהו והן תיאמת, קשורות אל הישות הקדומה עמקיא ושומרות על מאפייניה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה מסופוטמית