OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כיסופים

כִּיסּוּפִים (בכתיב חסר: כִּסּוּפִים) הוא קיבוץ במחוז הדרום שבמדינת ישראל. הוא שוכן בנגב-המערבי שבעוטף עזה, כ-39 ק"מ ממערב לעיר באר שבע, כ-25 ק"מ מדרום-מערב לעיר שדרות, כ-18 ק"מ ממערב לעיר נתיבות – וכ-2 ק"צ ממזרח לרצועת עזה. משתייך לתנועה הקיבוצית.

== היסטוריה ==
הקיבוץ נוסד בשנת 1951, על-ידי גרעין תנועת נוער של עולים מארצות הברית וכן מדרום-אמריקה. בשנים שלאחר הקמתו נשלחו גרעיני נח"ל של חניכי הנוער העובד, בעיקר מקרב עדות המזרח, לעבות את הקיבוץ.

שטחי הקיבוץ משתרעים על כ-9,500 דונם. בעשרות משנותיו הראשונות פעל בקיבוץ מפעל לייצור משקפיים. ענפי החקלאות הם רפת, לול, מטע אבוקדו, פרדסים וגידולי שדה. בכיסופים מוזיאון ובו ממצאים ארכאולוגיים מן האזור (באר שמע ועוד) והוא נקרא על שם עמי שאול, אביו של הבמאי דרור שאול.

הקולנוען דרור שאול, במאי הסרטים הישראליים "מבצע סבתא" ו"אדמה משוגעת" גדל בקיבוץ זה, והסרטים עצמם מבוססים על הקיבוץ, על-אף שלא צולמו שם. הסופר והעיתונאי הישראלי-אמריקאי שאול זינגר הוא אחד מתוך שניים ממחברי רב-המכר "מדינת הסטארט-אפ", התגורר בקיבוץ שנים אחדות, במהלך שנות ה-70.

בשדות הקיבוץ נמצאה בשנות ה-70 של המאה ה-20 שרידיה של כנסייה ביזנטית שרצפתה כללה תיאור של בעלי חיים במחזות ציד וחיים שלווים.

 בעבר פעל בקיבוץ גרעין חיילים של תוכנית "עם;וארץ" מטעם עמותת עין פרת - המדרשה למנהיגות.

=== הטבח ההמוני והקרבות על הקיבוץ (2023) ===

ב-7 באוקטובר 2023, כחלק ממתקפת הפתע של חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני על יישובי עוטף עזה ותושביהם היהודים והיהודיות, חדרו עשרות מחבלים מהזרוע הצבאית של חמאס לקיבוץ כיסופים, וערכו בו רצח המוני. לפחות 12 מחברי וחברות הקיבוץ ו-6 עובדים זרים מתאילנד נרצחו, וחבר קיבוץ אחד נחטף לרצועת עזה. מלבד הטבח בקיבוץ, התחולל קרב בין עשרות רבות של מחבלים פלסטיניים לבין חיילי גדוד 51 של חטיבת גולני של צה"ל, במוצב כיסופים הסמוך לקיבוץ. חלק מלוחמי הגדוד נלחמו במקביל לקרב בתוך הקיבוץ.

לאחר הטבח פונו תושבי הקיבוץ לבית מלון בסמוך לים המלח.

=== לאחר הפינוי ===
הקיבוצים נחשונים וכיסופים חתמו על הסכם שיתוף, לפיו חברי הקיבוץ שנפגע יעברו באופן זמני לשטח נחשונים ויסתייעו בשירותי החינוך, הבריאות והתרבות של נחשונים וגם של הקיבוצים השכנים עינת, חורשים וגבעת השלושה. מאוחר יותר דווח כי רוב חברי קיבוץ כיסופים יעברו-זמנית ליישוב הדרומי הסמוך עומר.

== הקיבוץ בתרבות ==

* "כיסופים" – סרט דרמה היסטורית ישראלי שיצא ב-2024

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [http://www.zionistarchives.org.il/events/South/Pages/Kissufim.aspx "הכיסופים של אבות אבותינו התגשמו"] על הקמת הקיבוץ באתר הארכיון הציוני, 28 בינואר 2024.

==הערות שוליים==

גמל מוביל קנקנים המכילים יין, קטע מרצפת פסיפס באתר ארכאולוגי [[כנסייה ביזנטית ליד כיסופים, מוזיאון ישראל]]

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
פרי גן

פְּרִי גַּן הייתה התנחלות ומושב בחבל שלום, כ-11 קילומטר מדרום-מזרח לרפיח. משתייך לארגון יישובי העובד הציוני. 

הוקם על ידי יוצאי מושב פרי גן המקורי ששכן בחבל ימית. הגרעין המייסד התארגן במושב שדה עוזיה, עלה על הקרקע במקום זמני בפתחת רפיח בשנת 1978, ובשנת 1981 עברו ליישוב הקבע במקום הנוכחי.

התושבים מתפרנסים בעיקר מגידול ירקות ופרחים.

=== קרב פרי גן ===

ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת מתקפת הפתע על ישראל, תקפה חוליית מחבלים המשתייכים לארגון הטרור חמאס את המושב, במטרה לבצע טבח בתושביו ולחטוף מהם לרצועת עזה. 11 מחברי כיתת הכוננות של המושב שלומית הסמוך הוקפצו למקום, ניהלו קרב עם המחבלים והצליחו לבלום אותם. ארבעה מחברי הכיתה נהרגו בקרבות.

==קישורים חיצוניים==
*
==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1981
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:חבל שלום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:חבל ימית
שדי אברהם

שְׂדֵי אַבְרָהָם הוא מושב בחבל שלום, כ-10 קילומטר מדרום-מערב לצומת גבולות. המושב, משתייך להאיחוד החקלאי ונקרא על שמו של אברהם הרצפלד, מראשי תנועת העבודה.

שמו המקורי של המושב בהקמתו היה "יסודות הדרום", לאחר זמן מה שונה ל"שדי אברהם".

המושב נוסד בשנת 1981. התושבים עוסקים בעיקר בגידולים חקלאיים.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1981
קטגוריה:חבל שלום
קטגוריה:הנגב: יישובים
אברו

אֶבְּרוֹ (בספרדית: Ebro) הוא הנהר השני באורכו בחצי האי האיברי והארוך ביותר בספרד (910 ק"מ). ראשיתו בהרי פיקוס דה אירופה ליד העיירה ריינוסה שבקנטבריה. הוא זורם לכיוון דרום-מזרח, חוצה את הערים לוגרוניו, טודלה, סרגוסה וטורטוסה (ועוד מספר רב של מקומות יישוב), ונשפך לים התיכון ליד העיירה אמפוסטה (Amposta) בפרובינציית טרגונה. במקום השפך נוצרה דלתה בשטח 330 קמ"ר.

שטח אגן הניקוז שלו הוא 83,093 קמ"ר.

מקור השם "אברו" במילה העתיקה Iber שנתנה לאיברים את שמם. בלטינית הוא נקרא Iberus, ובקטלאנית Ebre.

בשפך הנהר נערך בקיץ 217 לפנה"ס קרב הנהר היברוס, במהלך המלחמה הפונית השנייה, בין צי קרתגי לצי רומי.

נהר האברו היה זירת ההתרחשות של אחד הקרבות הגדולים במלחמת האזרחים הספרדית בסוף יולי 1938, כאשר ניסו הכוחות הרפובליקניים לבלום את התקדמותם של כוחותיו של פרנקו במתקפת נגד רחבה. כישלון מתקפת הנגד סלל את הדרך להשתלטות הלאומנים על קטלוניה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ספרד: נהרות
קטגוריה:קנטבריה: גאוגרפיה
קטגוריה:קסטיליה ולאון: גאוגרפיה
קטגוריה:לה ריוחה (קהילה אוטונומית)
קטגוריה:נווארה
קטגוריה:אראגון: גאוגרפיה
קטגוריה:קטלוניה: גאוגרפיה
קטגוריה:נהרות ונחלים הנשפכים לים התיכון
תלמי יוסף

תַּלְמי יוֹסֵף הוא מושב בחבל שלום שבצפון הנגב, מצפון לחולות חלוצה. המושב משתייך לארגון יישובי האיחוד החקלאי ולמועצה אזורית אשכול. המושב נקרא על שמו של יוסף ויץ, מראשי הקרן הקיימת לישראל.

== היסטוריה ==
תלמי יוסף בפתחת שלום הוקם עבור מתיישבי תלמי יוסף בסיני שפונו ממנה בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים. סיכום על הקמת היישוב החדש הושג עוד בשנת 1979, ובכך היה תלמי יוסף מהיישובים הראשונים שהגיעו לסיכום על מעבר משותף לחבל שלום. בפברואר 1980 הוחל בהקמת המושב החדש בחבל שלום. הקמת המושב הותנתה במציאת 30 משפחות המעוניינות לעבור אליו, אולם גיוס המשפחות נתקל בקשיים מפני שהזכאים לפיצויים, שהגיעו למושב בסיני לפני אוקטובר 1978, נדרשו לוותר על הפיצויים אם יבקשו לעבור למושב בחבל שלום.

אחרי פינוי סיני במאי 1982 קם המושב החדש בחבל שלום, והחל בגידול עגבניות לייצוא.

בשנת 1983 נקלע המושב, יחד עם שאר המושבים בחבל שלום, לחובות, עקב ירידה במחירי הירקות, זינוק באינפלציה ומגבלה על מכסות הייצור. לאחר שהפגינו במעבר רפיח הובטח לתושבים סיוע מיידי, אך הקשיים נמשכו לאחר שבעקבות האינתיפאדה הראשונה לא יכלו להעסיק פועלים מעזה. רוב חובות מושבי חבל שלום נמחקו בהמשך בהסדר חובות המושבים.

בשנת 2000, הוכרז על תוכנית הרחבה למושב, שמנה אז 40 משקים ברחוב אחד, והוחלט על הקמת רחוב שני ובו נחלות בשטח 10 דונם. בשנת 2006 אישר מינהל מקרקעי ישראל את ההרחבה לאחר שחרור שטחי אש לטובת שטחים חקלאיים נוספים, ולאחר שמשרד החקלאות אישר מכסה חדשה של 1.4 מיליון קוב מים למושב.

==כלכלה==
התושבים במושב מתפרנסים בעיקר מחקלאות. במושב נמצאת חוות "שביל הסלט", שבה מדגימים למבקרים שיטות מודרניות לגידול ירקות והפרחת יוני דואר. במושב שוכנים גם מיזמים עסקיים נוספים ובהם חברה הנותנת פתרונות לחקלאות בישראל ובעולם, tiv-habsor, "חוות הקקטוסים", מבשלת בוטיק "קרמזינה", ומיזמי הסעדה הפעילים בעיקר סביב פסטיבל דרום אדום.

בשנת 2013 הקימה חברת "סאן טים" על קרקעות המושב מתקן פוטו-וולטאי להפקת חשמל בהיקף 9 מגוואט על שטח של כ-150 דונם. בשנת 2017 רכשה חברת "אלומיי קפיטל" את המתקן תמורת 39 מיליון שקל, ובראשית שנת 2024 חתמה על הסכם למכירת המתקן לקרן Greenlight Fund Limited Partnership וקבוצת דוראל אנרגיה, תמורת 44.75 מיליון ש"ח<ref></ref>. המכירה הושלמה בחודש יוני 2024, תמורת 42.6 מיליון ש"ח<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

*
*[https://web.archive.org/web/20120722020731/http://www.eshkol.info/1616-he/Eschol.aspx תלמי יוסף] באתר המועצה האזורית אשכול
*[http://www.salat4u.co.il/ שביל הסלט בתלמי יוסף]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:חבל שלום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
חבל אשכול

חבל אשכול
חבל אשכול הוא אזור התיישבות גדול במערב הנגב הצפוני, הגובל ברצועת עזה וגבול ישראל-מצרים במערב, בנתיבות ובמועצה אזורית שדות נגב בצפון, באופקים ובמועצה אזורית מרחבים במזרח, ובחולות חלוצה בדרום.

יישובי החבל פרושים משני עבריו של נחל הבשור, ולפיכך נקראו עד לשנת 1969 "חבל הבשור". שם קודם נוסף היה "חבל מעון". בשנות האלפיים, נקרא החבל על שם לוי אשכול, שהיה ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל.

קרקעותיו של חבל אשכול, שהן תערובת של חול ולס, נמצאו מתאימות לגידולי שדה כגון גזר ותפוחי אדמה. אזור ההתיישבות מנוהל על ידי המועצה האזורית אשכול, שמקום מושבה הוא במרכז האזורי שליד צומת מגן. בחבל ממוקמים 32 יישובים, מתוכם 14 קיבוצים, 15 מושבים ו-3 יישובים קהילתיים. בין היישובים אפשר למצוא אחדים מתוך 11 הנקודות ושלושת המצפים, שהוקמו לפני קום המדינה. אוכלוסיית האזור מונה כ-10,000 תושבים.

קרבתו של חבל אשכול לרצועת עזה הפכה אותו ליעד קבוע לירי רקטות פלסטיניות ופצמ"רים לעבר ישראל, ואף לחדירות של מחבלים דרך מנהרות לחימה.

== אקלים ==
חבל אשכול מאופיין במיעוט גשמים וקיץ חם. ממוצע המשקעים בחבל הוא 217 מ"מ לעונה. בחודש אוגוסט הטמפרטורה יכולה להגיע ל-40 מעלות ומעלה, ובינואר, הטמפרטורה הממוצעת נעה סביב 10 מעלות צלזיוס.

{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="180px" perrow="3">
קובץ:PikiWiki Israel 20209 Plants of Israel.jpg|שיטת הסוכך בדרך הבשור
קובץ:Flickr - Government Press Office (GPO) - Flooding in the Negev (1).jpg|מי שטפונות הממלאים את נחל הבשור בנגב המערבי, חבל אשכול, ליד כיסופים
קובץ:PikiWiki Israel 1406 Geography of Israel כלניות בבארי.JPG|פריחת כלניות על מסלול לרכיבת שטח באופניים באזור קיבוץ בארי, מהאטרקציות המרכזיות לתייר בחבל אשכול
</gallery>
|}

== לקריאה נוספת ==
* 
* דן גזית, "חבל הבשור", הוצאת החברה להגנת הטבע, 1986
* אמנון ליבנה, "חבל אשכול : סקר נוף ומסלולי טיול", הוצאת רשות הטבע, 1988

==קישורים חיצוניים==

* דן גזית, [http://www.avnei-gazit.com/חבל-הבשור-הספר/ מהדורה דיגיטלית של הספר "חבל הבשור"]
* [https://deshe.org.il/wp-content/uploads/2019/11/EshkolForSite.pdf חבל אשכול - סקר, ניתוח והערכה של טבע, נוף ומורשת האדם], מכון דש"א, פברואר 2021
* 

קטגוריה:הנצחת לוי אשכול
קטגוריה:הנגב
שדה ניצן

שדה ניצן (שְׂדֵה נִצָּן) הוא מושב בחבל אשכול שבמערב הנגב הצפוני, ממערב למושב תלמי אליהו ומדרום למושב מבטחים ומשתייך לאיחוד החקלאי ולמועצה אזורית אשכול. שמו נגזר משם הנדבנים היהודים הקנדים ברנרד ולואיס בלומפילד (Bloomfield - שדה פרחים). נכון ל-26 ביוני 2022 במושב מתגוררים 557 אנשים והוא היישוב ה-11 בגודלו במועצה האזורית אשכול מבחינת אוכלוסייה.

== היסטוריה ==
היישוב נוסד בשנת 1973 על ידי עולים מאנגליה ומארצות הברית. שטח המושב הוא כ-3,000 דונם. תושבי המושב מתפרנסים בעיקר מחקלאות.

המושב נחשב היום לאחד מאחרוני המושבים השיתופיים, אומנם הוא איננו שיתופי לגמרי אך קיימים בו עדיין יוזמות ומפעלים ברוח השיתופית של פעם.

במושב הוקם מפעל לירקות טריים קצוצים, המשווקים בקירור. בתחילת דרכו נקרא המפעל א.נ.פ. בע"מ, על שם בעלי החברה, אבי ונורית פרחי. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נרכש המפעל על ידי חברת שטראוס, ושמו שונה לשטראוס בריאות ירקות טריים בע"מ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20120721234854/http://www.eshkol.info/1613-he/Eschol.aspx שדה ניצן] באתר המועצה האזורית אשכול
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1973
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:הנצחת האחים בלומפילד
קטגוריה:חבל צוחר
עין הבשור

עֵין הַבְּשׂוֹר הוא מושב בחבל אשכול, כקילומטר מקיבוץ מגן. אוכלוסיית המושב מונה כ-1,100 אנשים והוא היישוב השני בגודלו מבחינת אוכלוסייה במועצה האזורית אשכול.

==היסטוריה==
עין הבשור משתייך לתנועת המושבים, והוקם בשנת 1982 על ידי קבוצת מפונים מחבל ימית שבסיני, מהמושבים שדות, חרובית, נביעות, אוגדה, פריאל, ימית, זהרון, דקלה, נתיב העשרה ותלמי יוסף. תחילה היו במושב 72 משקים. בשנת 2000 אישרה הווועדה המחוזית לתכנון ולבנייה את הרחבת המושב בכ-80 משקים נוספים. ב-2004 חתמו המועצה האזורית אשכול, משרד הבינוי והשיכון, ומינהל מקרקעי ישראל, על הסכם להגדלת המושב ל-235 משפחות. בפרויקט בו התווספו 80 המשקים, ו-80 יחידות דיור במסגרת פרויקט "בנה ביתך".
=== במלחמת חרבות ברזל ===

ב-7 באוקטובר 2023 במתקפת הפתע על ישראל תקפו מחבלי חמאס את עין הבשור ומספר רב של יישובים במועצה האזורית אשכול. בין עשרה לחמישים מחבלים שתקפו את היישוב נבלמו על ידי כיתת הכוננות הגדולה של היישוב, רוב המחבלים נסוגו, וארבעה מהם נישבו והועברו לכוחות הביטחון, הקרב התקיים בשער הקדמי והגדרות, וסיוע של כחות צה"ל הגיע רק לאחר 36 שעות מתחילת המתקפה, בזמן הזה היישוב התנהל כ"אי" ופינה 80% מתושביו עד ליום ראשון בצורה עצמאית, שניים מחברי כיתת הכוננות נפצעו.<ref>https://www.bhol.co.il/news/1619968?utm_source </ref>

==כלכלה==
רוב התושבים עוסקים בענפי חקלאות שונים כגון גידול תבלינים, פרחים, ירקות ועופות. בעין הבשור יש מפעל לאוטומציה בחקלאות וכן בקתות לאירוח כפרי.

בכניסה ליישוב הוקמה אנדרטה לזכרם של חללי גדוד 46 של חיל השריון.

== נוער וילדים ==
במושב מועדון נוער הפעיל מספר ימים בשבוע, ובו צוות המונה למעלה מ-30 מדריכים ופעילים צעירים משכבות י'-יב'. מספר החניכים גדל מאוד בשנים האחרונות ועומד כיום על למעלה מ-150 משתתפים פעילים מכיתה ד' ועד יב'.

==ראו גם==
* עין הבשור (מעיין)
* תל עין הבשור
* קרב עין הבשור

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.einhabsor.co.il עין הבשור] אתר הבית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית אשכול
ניר עוז

שלט בכניסה לקיבוץ, המציין את שנת הקמתו (1955)
נִיר עוֹז הוא קיבוץ בחבל אשכול, שבמערב הנגב הצפוני, כשלושה קילומטרים ממערב למגן, וכשני קילומטרים מנירים.

שטח הקיבוץ הוא כ-20,000 דונם. ענפי החקלאות של הקיבוץ כוללים: פלחה, שלחין, מטעים, בקר (עגלים לבשר) ולול. בקיבוץ נמצא מפעל נירלט לייצור חומרי איטום סיליקוניים, צבעים וחומרי בניין, וגם חברה לתכנון ופיתוח הנדסי.

במהלך הטבח בניר עוז במתקפת הטרור ב-7 באוקטובר 2023 רבים מתושבי הקיבוץ נרצחו או נחטפו לעזה.

==היסטוריה==
ניר עוז הוקם בספטמבר 1955 באזור "ביר גרא" מול חאן יונס, על ידי גרעין של הקיבוץ הארצי, כהיאחזות נח"ל ה-15 והקיבוץ ה-70 של הקיבוץ הארצי. טקס העלייה על הקרקע התקיים ב-29 בספטמבר 1955 בנוכחות אברהם הרצפלד ומפקד פיקוד הנח"ל, אהרון דורון. לקיבוץ הוקצו בראשיתו 6,000 דונם והוא יועד להתבסס על לול, רפת, גידולי שדה, בעיקר שעורה, ומטעים. בעת הקמתו התגוררו מתיישביו בצריפים ולצורך חדר אוכל הוקם אוהל גדול. העלייה על הקרקע התאפשרה הודות לצינור מפעל ירקון-נגב שסיפק מים להשקיית 200 דונם שלחין באזור.
דגל ניר עוז מעל מדשאה בקיבוץ
באפריל 1957 הגיע למקום גרעין הקבע של הקיבוץ.

מאז שנת 1960, פועל במקום נקודה ירוקה – הגן הבוטני בקיבוץ ניר עוז. זהו גן בוטני מוכר, השייך לקבוצה מצומצמת של גנים בוטניים בישראל, הזכאים למימון ממשלתי. הוא משמש בעיקר לניסויים בהתאמת צמחים לתנאי מדבר. הגן משתרע על 120 דונם ומגודלים בו למעלה מ-900 זני צמחים.

==תעשיה==
המפעל נירלט ליצור צבעים וחומרי בניה הוקם ופועל בקיבוץ ניר עוז. המפעל ספג פגיעה בעקבות תקיפת טרור מאיזור עזה ב.7.10.23

==הטבח בניר עוז==
מדבקה לציון הטבח בניר עוז

במתקפת הפתע על ישראל אירע הטבח בניר עוז שבו רצחו מחבלי חמאס 38 מחברי הקיבוץ וחטפו 72 חברים לרצועת עזה (בסך הכול כשליש מחברי הקיבוץ). מאות מחבלים ואזרחים עזתים השתתפו בטבח, וכן במעשי ביזה ושריפה נרחבת של בתים. חברי הקיבוץ ששרדו פונו לאילת. הקיבוץ הוגדר כשטח צבאי סגור. כשלב ביניים, התושבים החליטו לגור בקריית גת, וב-2 בינואר 2024 הושלם מעבר התושבים למגורים הזמניים בקריית גת.

ב-24 בנובמבר 2023, בפעימה הראשונה של שחרור החטופים במהלך ההפוגה במלחמת חרבות ברזל, רוב המשוחררים היו מהקיבוץ. ב-27 בנובמבר 2023 שוחררו חטופים נוספים מהקיבוץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.inn.co.il/news/626219 ירון מאור מניר עוז שניהל מלחמה עם 20 כדורים ואקדח מספר לערוץ 7 את סיפורו האישי].
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
דאקית

דאקית היא השפה שדוברה על ידי אנשי דאקיה העתיקים. השפה שייכת למשפחת השפות ההודו-אירופיות ויש השמים אותה לעיתים תחת אותו הענף המשפחתי עם התראקית.
==מקורות כתובים על השפה==
לא נשארו עדויות רבות לקיום השפה הדאקית. נותרו מספר מקורות שניתן ללמוד מהם על השפה:
* שמות מקומות באזור דאקיה; שמות מתועדים של מלכים, שליטים ואנשים מהשבטים הדאקיים; רשימה של כחמישים צמחים בדאקית ממקורות יווניים ורומיים.
* רומנית ואלבנית נמצאות בשימוש באזור הגאוגרפי של דאקיה והושפעו מהדאקית.
* מספר כתבים קצרים בשפה הדאקית שנמצאו באזור שבו הייתה דאקיה.
==קשר משפחתי==
יש המקשרים את הענף של השפה הדאקית לענפים אחרים במשפחת השפות ההודו אירופיות והם:
* תראקית
* אלבנית
* שפות סלאביות
* שפות בלטיות
* לטינית

==דוברי השפה הדאקית האחרונים==
לא ידוע מתי בדיוק נכחדה הדאקית. השפה הייתה בשימוש בעת שדאקיה הייתה תחת שלטון רומי. ישנן עדויות לכך ששבטים דאקיים באזור רפובליקת מולדובה של היום דיברו בשפה גם במאה ה-4 לספירה. מאוחר יותר התפתחה באזור השפה הרומנית הראשונית בהשפעת הלטינית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שפות נכחדות
קטגוריה:שפות הודו-אירופיות
קטגוריה:שפות עתיקות
הר מחיה

תחריטי סלע, הר מחייה

הַר מִחְיָה הוא שלוחה טופוגרפית הנמשכת מאזור הר רתמים לצפון־מזרח, לכיוון נחל חורים העילי. שיאה הטופוגרפי הוא בגובה 634 מטרים. שלוחה זו, הבנויה סלעי גיר מתקופת האאוקן, היא הפינה הצפונית־מזרחית של רמת מטרד. בערבית נקרא ההר "ג'בל אום חיה" ("הר הנחשים").

ריכוז גדול של ציורי סלע נמצא במורד השלוחות המזרחיות של ההר. הציורים מופיעים בריכוזי סלעים המכוסים בפטינה כהה. הנושאים בציורים הם סמלים שבטיים, יעלים, גמלים וסצנות צייד - של יעלים ושל יען.

במורד ההר נמצאת חוות "כרמי עבדת" - חלק מהתיישבות הבודדים.

==ראו גם==
* חרותות סלע בהר הנגב המרכזי

== קישורים חיצוניים ==

מחיה, הר
אשלים

שלט הכניסה ליישוב
נשיא המדינה יצחק הרצוג באשלים. כחלק מביקורו לקראת ט״ו בשבט, נטע הנשיא עץ זית יחד עם תושבי כרם שלום שפונו למגורים זמניים ביישוב, ועם תושבי אשלים. הנשיא נטע את עץ הזית בחלקה החדשה הנקראת ״כרם אשלים״, שבנו יחד תושבי האזור כסמל של תקומה ואחדות, ינואר 2024]]
אֲשָׁלִים הוא יישוב קהילתי הממוקם על כביש 211 בין משאבי שדה לניצנה, סמוך לגדתו המזרחית של נחל הבשור. שייך למועצה אזורית רמת הנגב.

היישוב ממוקם בנקודת גבול גאוגרפית בין צפון הר הנגב לבין מישורי חולות חלוצה. מקור שמו בהיאחזות הנח״ל אשלים - אחת משלוש היאחזויות שהוקמו בשנת 1956 בין משאבי שדה וניצנה (אֲשָׁלִים, שֵׁיזָף ומְבוֹא שִׁבְטָה). ההיאחזות נקראה על שם עצי האשל הנפוצים בנגב.

הגרעין המייסד של אשלים התגורר במשך כשנתיים באתר קראוונים ליד משאבי שדה וצומת טללים, כ-12 קילומטר מנקודת הקבע. בשנת 1979 עברו המתיישבים לנקודת הקבע. היישוב הוקם כמושב שיתופי אשר השתייך לתנועה הקיבוצית. לאחר מכן הפך המושב השיתופי ליישוב קהילתי, החלה בו תנופת בנייה, ומספר התושבים עולה בהתמדה. כמו כן, הוקם ביישוב כפר סטודנטים של עמותת איילים.

בסמוך ליישוב נבנה מתחם תחנת הכוח באשלים ובו ארבע תחנות כוח.

בקרבת היישוב עברה מסילת הרכבת הטורקית מבאר שבע לקוסיימה. במקום נמצאים שרידי תחנת רכבת וגשר מעל נחל הבשור.

==גלריית תמונות==
<gallery>
אשלים.jpg|
אשלים_2.jpg|
Ashalim above.jpg|מגדל השמש שבתחנות הכוח באשלים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://rng.org.il/אשלים/ אשלים], באתר המועצה האזורית רמת הנגב

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1979
קטגוריה:הנגב: יישובים
טללים

טְלָלִים הוא קיבוץ בהר הנגב הצפוני, כשלושה קילומטרים מדרום לצומת משאבים. משתייך לתנועה הקיבוצית. הקיבוץ נקרא "טללים" בעקבות הטל הרב שיורד בו במהלך השנה. שייך למועצה אזורית רמת הנגב.

מייסדי הקיבוץ, גרעין של תנועת הצופים, התיישבו באופן זמני בבאר משאבים סמוך למשאבי שדה ובראשית 1980 עלו לנקודת הקבע. עוד קודם לעלייה לנקודת הקבע צורף הקיבוץ לתנועה הקיבוצית.

בקיבוץ יש מפעל לבטון. תושבי הקיבוץ עוסקים גם בחקלאות.

קיבוץ טללים היה מראשוני הקיבוצים המופרטים.

ב-2010, החלה בניית ההרחבה לקיבוץ, ונכון ל-2022 הוא מונה כ-600 תושבים.
טללים
==קישורים חיצוניים==

*
*[http://negevgalil.org.il/settlments/טללים/ קיבוץ טללים,] במרכז המידע להתיישבות בנגב ובגליל
*[https://www.rng.org.il/טללים/ טללים], באתר המועצה האזורית רמת הנגב
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
צאלים

צֶאֶלִים הוא קיבוץ במערב הנגב הצפוני, כ-12 קילומטר דרומית-מזרחית לצומת מגן. משתייך לתנועה הקיבוצית. הקיבוץ נקרא על שם עצי השיטים הנפוצים באזור, שזוהו בטעות כעצי צאלים מקראיים. 

==היסטוריה==
הקיבוץ נוסד בינואר 1947 על ידי גרעיני תנועת נוער ממזרח אירופה ומצפון אפריקה.
חלק מחברי הקיבוץ הקימו את הנקודה בנגב והתיישבו בה בחודש זה, ושאר חברי הקיבוץ התיישבו בינתיים, באפריל 1947, ליד רחובות, מערבית לגבתון, כקבוצות עבודה, עד שהנקודה תוכשר לקלוט את כולם.
היישוב הוקם בהמשך למגמה שהנחתה את ייסוד אחד-עשר היישובים בנגב, ואיתו הוקמו גם מבטחים ועלומים. חשיבותם של יישובים אלו הייתה שהם עלו כהיאחזויות שעל קו המים לנגב. קו מים זה היה עורק החיים של יישובי הנגב טרום הקמת המדינה ובעת מלחמת העצמאות. ביישוב הוקמו גם מתקנים לאגירת מים ומגדל מים אליו הוזרמו מים מהשלוחה המערבית של קו המים.
שם הקיבוץ בנגב היה בהתחלה שרשים. לאחר זמן קצר נאלצו לשנות את השם לצאלים, כי הייתה פעם קבוצה בשם שרשים. אך המשיכו לקרוא למקום שרשים במשך זמן מה.

במלחמת העצמאות שכנה במקום מפקדת הגדוד השמיני של חטיבת הנגב.

לאחר המלחמה עברו במרץ 1949 כל חברי צאלים, הן אלה שבנגב והן אלה שליד רחובות, אל הקיבוץ כפר החורש שליד נצרת, שסבל מעזיבת תושבים.
עם עזיבת אנשי צאלים את הנקודה בנגב, או קצת לפני עזיבתם, הגיעה במקומם קבוצה של עולים צעירים, ניצולי השואה ממזרח אירופה, ויישבו את המקום.
מיקומו הקבוע של הקיבוץ הוא מעט מדרום למיקומו בהתחלה. באתר המקורי נשארו כמה שרידים, אחד מהם הוא בית הביטחון הישן, שהוכרז כאתר לאומי.

==הקיבוץ כיום==
אוכלוסיית הקיבוץ מונה כ-430 תושבים. הקיבוץ שוכן עלכביש 222, המחבר בין יישובי מועצה אזורית אשכול לבין יישובי המועצה האזורית רמת הנגב.

בקרבת הקיבוץ שוכן המרכז הלאומי לאימונים ביבשה של צה"ל, המכונה על שם הקיבוץ גם בשם "מחנה צאלים".

בקיבוץ נמצאת חברת UBQ שפיתחה טכנולוגיה להפיכת פסולת ביתית לחומר גלם ירוק לתעשייה.

בחודש ספטמבר 2023 הודיעה החברה כי היא גייסה 70 מיליון דולר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150502080856/http://www.zeelim.org.il/ אתר קיבוץ צאלים]
* [https://eshkol.info/178/ צאלים], באתר מועצה אזורית אשכול
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2014/01/30/סיבוב-בחדר-האוכל-של-קיבוץ-צאלים/ סקירה אדריכלית על חדר האוכל בקיבוץ צאלים], באתר 'חלון אחורי', 30 בינואר 2014
* 
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1947
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
נחל הרועה

נַחַל הָרוֹעָה הוא נחל בהר הנגב הצפוני, מיובלי נחל הבשור. לאורכו שרידים מרשימים של חקלאות נבטית קדומה ומפעל מים שבאמצעותו חוצה הנחל את קמר חלוקים. אחד מיובליו הוא נחל חצץ. שמו הקדום של הנחל היה "ואדי חליקום", על שם החלוקים ששמם השתמר בקמר חלוקים.

השם נחל הרועה, יחד עם חניון הרועה שלידו, ניתן לו לזכרה של ברברה פרופר (1930–1952), שנרצחה במקום על ידי בדואים מהסביבה. פרופר נולדה בגרמניה, לאם יהודייה. עלתה ארצה וגדלה בירושלים, כבת מאומצת ליוהנה וד"ר עמנואל פרופר. למדה באוניברסיטת נשאטל, שווייץ, פילוסופיה, תאולוגיה ושפות. חזרה לארץ והתגייסה לצה"ל על אף שהייתה בת יחידה למשפחתה ושירתה שנתיים כסמלת בחיל המודיעין. ב-15 במאי 1952 הייתה אחת מכתריסר מייסדי קיבוץ שדה בוקר, בהם חגי אבריאל, דניאל הלל ואחרים.

שימשה כרועת הצאן ואחראית על ענף הצאן כולו של הקיבוץ ונרצחה בספטמבר 1952 על ידי בדווים מהסביבה. רוצחיה טענו כי חשבו שעדר הכבשים אותו רעתה פרופר נלקח מהשבט הבדואי על ידי צה"ל. עוד טענו כי בשל לבושה של פרופר לא שמו לב שמדובר בבחורה ואם היו יודעים "לא היו נוגעים בה". שני רוצחיה נתפשו, אחד מהם נידון ב-1955 למאסר עולם ואילו השני מת בכלא בטרם החל המשפט.

בעקבות רציחתה נכתבו שני שירים לזכרה: "הנערה משדה בוקר" (מילים: נתן אלתרמן), ו"אליה על ברברה משדה בוקר" (מילים:אנדה עמיר-פינקרפלד).

הקרן הקיימת לישראל הקימה על שמה את "חניון הרועָה" מול הכניסה לקיבוץ שדה בוקר.

==לקריאה נוספת==
* [http://www.yoaview.com/Yoaview/SITE/?action=showobject&sn=2_712&cs_action=A& ברברה פרופר - Yoaview ]
* [https://laad.btl.gov.il/Web/He/TerrorVictims/Page/Default.aspx?ID=37223 אודות ברברה פרופר באתר הממשלתי לזכר אזרחים חללי פעולות איבה].
* [http://zaithamidbar.co.il/מסלולי-טיול-למטיבי-לכת/ זית המדבר - מסלולי טיול, חניון הרועה ע"ש ברברה פרופר].

==קישורים חיצוניים==

* זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, כרך ג-ז, עמ' 1952
* 

==הערות שוליים==

הרועה
אורים

אוּרִים הוא קיבוץ במערב הנגב הצפוני, כ-9 קילומטר ממערב לאופקים. משתייך לתנועה הקיבוצית המאוחדת ולמועצה האזורית אשכול.
מבנה שהקימו הבריטים לשירות הבדואים באזור וכיום ממוקם במרכז הקיבוץ
בית דירות משנות ה-70 בתכנון אדריכל [[פרדי כהנא]]
המדשאה הגדולה ובית התרבות בתכנון האדריכל [[יהודה דרכסלר]]
בית הביטחון של אורים במיקומה הקודם, ליד [[דרך השדות]]
== היסטוריה ==
קבוצת אורים הוקמה במוצאי יום כיפור ה'תש"ז, 1946, במבצע עליית 11 הנקודות בנגב. הגרעין המייסד, שהורכב ברובו מנוער יוצא בולגריה, חניכי תנועות הנוער גורדוניה והמכבי הצעיר, ישב ברעננה מספר שנים לפני העלייה לקרקע. תחילה, הם התיישבו באזור גריין ליד קיבוץ גבולות, אך עקב קשיים המתיישבים עברו מאוחר יותר לנקודה הסמוכה לצאלים. בשנת 1948 עברו למקום הקבע במשטרת עימארה שנתפסה על ידי חטיבת הנגב לאחר שהשוטרים הבדווים ששרתו בה, נטשו את המשטרה עם סיום המנדט הבריטי במאי 1948.

בראשית שנות החמישים נקלטו בקיבוץ גרעיני נוער, יוצאי צפון אמריקה, של תנועת הבונים והחל מאמצע שנות החמישים ועד ראשית שנות השמונים נקלטו בקיבוץ גרעינים של התנועה המאוחדת, הנוער העובד והלומד וגרעינים נוספים של תנועת הבונים.

בתחילה השתייכה הקבוצה לתנועת חבר הקבוצות. לאחר מכן לאיחוד הקבוצות והקיבוצים, לתק"ם ועתה - לתנועה הקיבוצית. בתחילת שנות השישים היה אורים אחד מראשוני הקיבוצים אשר בהם עזבו הילדים את הלינה המשותפת, בניגוד לעמדת התנועה. עימות נוסף של הקיבוץ עם הנהגת התנועה היה באמצע שנות השישים, עת נשלחו נערי הקיבוץ ללמוד באשל הנשיא (שבו למדו באותה עת בני מושבי האזור וילדי פנימייה) ולא בבית ספר קיבוצי.

בשנות השבעים עבר הקיבוץ מהמועצה האזורית מרחבים, אליה השתייך עד אז, למועצה האזורית אשכול. בעקבות צעד זה לומדים היום ילדי הקיבוץ בבתי הספר הקיבוציים שבאזור המועצה האזורית אשכול.

בסמוך לקיבוץ שוכנים בסיסים צבאיים של היחידות 8200, 414 ומחוז דרום של פיקוד העורף.

==תעסוקה==
הענפים הכלכליים העיקריים בקיבוץ הם:
*נועם אורים – מפעל תעשייתי אשר ייצר בעבר חומר מילוי לשמיכות, מעילים ומוצרי טקסטיל. בנובמבר 1987 נשרף המפעל כליל. לאחר שיקום המפעל הוא התמקד ביצור בדים לא ארוגים. ב-2005 נרכשו 51% מהבעלות על המפעל על ידי "שלא"ג שמיר". היום המפעל מיצר מטליות המשווקות בישראל ומחוצה לה.
*גד"ש אור"ה – שותפות בגידולי השדה (יחד עם כיסופים) המעבדת כ-30,000 דונם. הגידולים העיקריים הם: תפוח אדמה וחיטה וקיימים גידולים רבים נוספים כגון: גזר, בצל ובוטנים.
*סונראל אורים - מפעל קטן ליצור אריזות.
*רפת חלב ולול לביצים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/02/02/סיבוב-בשני-חדרי-האוכל-התאומים-בקיבוצי/ סקירה אדריכלות והיסטורית על הקיבוץ וחדר האוכל], באתר 'חלון אחורי', 2 בפברואר 2016

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1946
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:11 הנקודות
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
באר אסנת

באר אסנת (בערבית: "ביר אבו סנע") היא באר מים בגדתו הצפונית של נחל הבשור, כ-1.5 קילומטרים ממזרח למפגש נחל הבשור עם נחל באר שבע וכ-5 קילומטרים ממזרח לקיבוץ צאלים. 

הבאר מדופנת בבטון ומקורה בתקרת בטון מקומרת. במרכז התקרה יש פתח מלבני לשאיבת מים. במקום נותרו שרידי סולם ברזל לירידה אל הבאר. תקרת הבאר נפגעה ונסדקה על ידי טנק במהלך אימון שנערך באזור. היא מחזיקה מים כל ימות השנה, אך כעת המים מזוהמים בשפכי רמת חובב.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.eshkol.info/info/galit/cahaze/main/acha_zee_45.pdf דן גזית, "רעייתו של יוסף הצדיק נטמנה בשמורת הטבע", "ככה זה" גיליון 45 עמ' 7, 11.9.2007] 

קטגוריה:הנגב
אסנת
נחל באר שבע

גשר הרכבת הטורקי וגשר הרכבת לרמת חובב]]
גשר הרכבת מעל נחל באר שבע סמוך ל[[תל באר שבע]]
פארק נחל באר שבע
גשר הצינורות מעל הנחל
נַחַל בְּאֵר שֶׁבַע הוא נחל הזורם באזור הנגב, ואחד הגדולים בנגב הצפוני. הוא אחד מיובליו של נחל הבשור. הנחל הוא נחל אכזב, אורכו כ־50 קילומטר, ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ־1,700 קמ"ר. בקטע של הנחל העובר בבאר שבע זורמים שפכים שמקורם בנחל חברון, אשר נספגים באדמה ביציאה מבאר שבע.

==נתיב הנחל==
ראשיתו של נחל באר שבע ממערב לתל ערד. הנחל מתחיל בכיוון דרום, עובר ממערב לכסיפה ופונה מערבה. סמוך לתל מלחתה מתחבר אליו נחל מלחתה. הנחל ממשיך לכוון מערב, עובר בסמוך לאבו רוקייק ונכנס לבקעת באר שבע מצפון לנבטים. הנחל ממשיך מערבה מדרום לתל שבע ולתל באר שבע, חוצה את העיר באר שבע וממשיך בכיוון הכללי דרום מערב עד השפכו לנחל הבשור בסמוך לבאר אסנת. בדרכו עד השפך עובר הנחל בשטחי החולות ומישורי הלס של הנגב בצפוני.

=== יובלי הנחל ===
מראשית הנחל ועד העיר באר שבע נשפכים אל הנחל היובלים היורדים מרכס הרי דימונה והיובלים מהמורדות הדרומיים של הר חברון. יובלי הנחל הם: מכוון מזרח נחל טלה ונחל עדרים. היובלים הנשפכים מכוון צפון הם נחל ענים ונחל יתיר. יובלי הדרום הם נחל ערוער, ונחל נבטים.

==פארק נחל באר שבע==

בתוואי הנחל הסמוך לעיר באר שבע, מתל באר שבע עד שכונת נווה זאב, באורך של כ-8 ק"מ, בשטח של כ-5,300 דונם. הפארק כולל אמפיתיאטרון ל-12 אלף צופים, מתחם אגם מלאכותי בשטח של כ-670 דונם שבמרכזו אגם מים בשטח 90 דונם, שבילי אופניים, טיילת, מגוון שטחים ירוקים פתוחים, מתקני משחק, וספורטק.

==ראו גם==
*נחל סכר
*תל באר שבע
*באר אסנת
*תל מלחתה
*באר אברהם
*ביר אבו מטר

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.sviva.gov.il/subjectsEnv/Streams/RehabilitationList/Pages/BeerSheba.aspx נחל באר שבע] באתר המשרד להגנת הסביבה
* 

==הערות שוליים==

באר שבע
קטגוריה:באר שבע: גאוגרפיה
קטגוריה:באר שבע: גנים ופארקים
קטגוריה:תל שבע
בדז'יך הרוזני

בֵּדְזִ'יך הְרוֹזְנִי (צ'כית: Bedřich Hrozný, גרמנית: Hrozny Friedrich; 6 במאי 1879 – 12 בדצמבר 1952) היה מזרחן ובלשן צ'כי. נודע בעיקר בשל פיענוח הכתב החתי ויסוד ענף החתיתולוגיה. 

הרוזני נולד בליסה נד לבם, בוהמיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. בעיר קולין הוא למד עברית וערבית. באוניברסיטת וינה למד אכדית, ארמית, שפות אתיופיות, שומרית וסנסקריט, כמו גם את כתב היתדות שהיה נהוג באסיה הקטנה, מסופוטמיה והאימפריה הפרסית. הרוזני למד מזרחנות באוניברסיטת ברלין. 

בשנת 1904 השתתף בחפירות בארץ ישראל. הוא השתתף בחפירות בתל תענך והשתתף בפיענוח מכתבי תענך. בשנה העוקבת נתמנה לפרופסור באוניברסיטת וינה. בשנת 1906, משלחת ארכאולוגית גרמנית בראשות הוגו וינקלר בחתושש מצאה את ארכיון בואזקיי, ארכיון מלכי החתים. הכתב היה כתב יתדות אכדי, אולם השפה לא הייתה ידועה. לקראת אמצע מלחמת העולם הראשונה פרסם הרוזני תיאור של השפה ודקדוקה הצביע על כך שזוהי שפה הודו־אירופית. הרוזני הנהיג משלחת צ'כית לקילטפה, אתרה של העיר כנש העתיקה. בשנת 1925 חשפה המשלחת 600 לוחות חרס עליהם רשומות אשוריות המתארות את הסחר שניהלו ממושבותיהם באזור אנטוליה. 

מאוחר יותר ניסה הרוזני לפענח את כתב ההירוגליפים החתי וכתבים אחרים שהיו בשימוש בהודו וכרתים, אך ללא הועיל. התקף לב בשנת 1944 שם קץ לעבודת המחקר של הרוזני. הרוזני המשיך לכהן כפרופסור באוניברסיטת קארל בפראג עד לשנת 1952.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://english.radio.cz/bedrich-hrozny-re-discoverer-hittite-language-8584802 Bedřich Hrozný – Re-Discoverer of the Hittite Language] באתר רדיו צ'כיה

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנים ולשונאים צ'כים
קטגוריה:חיתיתולוגים
קטגוריה:ילידי 1879

קטגוריה:נפטרים ב-1952
טודלה

טודלה (ספרדית: Tudela) היא עיר קטנה בספרד, בחבל הבסקים, בקהילה האוטונומית של נווארה, לגדות נהר האברו.

את העיר הקימו הרומאים על יסודות של ישוב קלטי-איברי מקומי, ומאז המקום מיושב בקביעות. 

במאה ה-8 כבשו המוסלמים את העיר במסגרת הכיבוש המוסלמי של ספרד. במאה ה-9 סייעה לה הקרבה לנהר האֶבְּרוֹ וחשיבותה עלתה, והיא הייתה נתונה לשלטון נוצרי ומוסלמי לסירוגין. 

ב-1498 גורשו היהודים מטודלה כחלק מגירוש ספרד (אשר התרחש בהדרגה בממלכות ובערים השונות תחת השלטון הנוצרי). מוסלמים גורשו ב-1516, ומיעוטים דתיים נוספים ב-1610. 

תחת שלטון נוצרי יציב, העיר הייתה לנקודה חשובה בממלכת נווארה, נגד ממלכות קסטיליה ואראגון, והייתה המבצר האחרון שנפל בידי פרדיננד השני מלך אראגון. 

ב-1808 שלח נפוליאון את המארשל ז'אן לאן לספרד, כחלק ממלחמת חצי האי, והוא נלחם וכבש את טודלה וסרגוסה. 

=== יהודים בטודלה ===

הקהילה היהודית בעיר הייתה החשובה שבקהילות נווארה בימי הביניים. בין האישים היהודים הבולטים בקהילת טודלה: הנוסע בנימין מטודלה, המקובל רבי אברהם אבולעפיה שגדל בעיר, המשורר רבי יהודה הלוי שנולד בה ורבי אברהם אבן עזרא שחי בה תקופה מסוימת.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:ספרד: ערים
קטגוריה:נווארה
ועידת קהיר (1921)

צ'רצ'יל ומשמאל לו הרברט סמואל. בשורה השנייה גרטרוד בל, מימין לה יחזקאל ששון, ובהמשך לורנס איש ערב.]]
ועידת קהיר הייתה ועידה בהשתתפות אנשי ממשל בריטיים ובראשם וינסטון צ'רצ'יל, לורנס איש ערב וגרטרוד בל, שהתקיימה בין ה-12 ל-30 במרץ 1921 בקהיר.
משמאל: [[לורנס איש ערב, עבדאללה, ג'פרי סלמונד ווינדהאם דידס בוועידת קהיר]]
צ'רצ'יל, שהיה אז שר המושבות, קיבל דיווחים שליליים על המצב במזרח התיכון:
*בארץ ישראל - פרעות נגד היהודים.
*בסוריה - הכרזת עצמאות חד-צדדית והמלכתו של פייסל ובעקבותיהם סילוקו על ידי הצרפתים.
*במצרים - מרד לאומי. 
*בירדן - הצקות מן הגבול לצרפתים ופגיעה ביעדיהם (מסילות רכבת וכו').
*בעיראק - התקוממות עממית.
*בנוסף, צעדת עבדאללה מן החג'אז לעבר דמשק לנקום את השפלת פייסל, אחיו שסולק מסוריה.

כל הבעיות שהובאו הראו על חוסר יציבות במזרח התיכון ועל הצורך לגיבוש מדיניות יציבה שתפתור את המצב. לכן, הוקמה ועידת קהיר שהורכבה ממספר מומחים שאסף צ'רצ'יל. מטרותיה היו:
#אינטרסים בריטים אימפריאליים - צמצום הוצאות הממשל הבריטי באזור.
#יישוב חילוקי הדעות בין הצד הערבי ובין הצד היהודי לגבי עתיד האזור וגיבוש קו אחיד.
#ניסיון לשלב בין ההתחייבויות שניתנו לערבים בעבר לבין ההתפתחות החדשות בשטח
#כינון ממשל בעיראק.
לגבי עיראק כבר הוחלטו מרבית הנקודות בלונדון לפני הוועידה. צ'רצ'יל דחף לפתרון האשמי בעיראק בראש ובראשונה והתלבט בין פייסל לעבדאללה. פייסל הוכיח נאמנותו לבריטים ולכן בחרו הבריטים בו. את עבדאללה עצרו בעמאן בדרכו לדמשק ונתנו לו את המלוכה על עבר הירדן המזרחי.

בעקבות המשכיותן של הבעיות הנ"ל, פורסם כשנה מאוחר יותר הספר הלבן הראשון שנשען על החלטות אלו. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האימפריה הבריטית
קטגוריה:המזרח התיכון: היסטוריה
קטגוריה:המנדט הבריטי: היסטוריה
קהיר, ועידת
קטגוריה:ירדן: היסטוריה
קטגוריה:עיראק: היסטוריה
קטגוריה:קהיר: היסטוריה
קטגוריה:1921
קטגוריה:אמירות עבר הירדן
ניקופוליס (אפירוס)

הנימפאון הרומי בניקופוליס
ניקופוליס (מיוונית, עיר הניצחון) או "אקטיה ניקופוליס" הייתה עיר באפירוס שנוסדה בשנת 31 לפנה"ס על ידי אוגוסטוס לזכר ניצחונו על מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה בקרב אקטיום. 

הקולוניה, שיושבה במתיישבים מערים בארצות שכנות הצליחה מאוד ונחשבה לבירת דרום אפירוס ואקארנאניה עם זכות לשלוח חמישה נציגים למועצה האמפיקטיונית. העיר שוקמה על ידי הקיסר יוליאנוס ואחרי הפלישה הגותית על–ידי יוסטיניאנוס הראשון אך במהלך ימי הביניים הוחלפה בעיר פרבזה. חורבות ניקופוליס שוכנות מצפון לפרבזה של היום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:יוון תחת שלטון רומא

tr:Nicopolis
סוטריוס

סוטריוס (בלטינית: Soterius; מת בשנת 174), הידוע לעיתים בשם "אפיפיור החסד" נולד בפונדי שבאיטליה וכיהן כאפיפיור בערך בין השנים 166 עד 174. הוא היה האפיפיור שהכריז כי נישואין כשרים רק כסקרמנט בברכת כומר. מיוחסת לו בנוסף גם קביעת חג הפסחא כחג שנתי ברומא.

בעוד שלפי המסורת הנוצרית כל האפיפיורים המוקדמים מתו כמרטירים, במחקר רשמי על הנושא נאמר שאין בסיס להנחה שסוטריוס גם מת כמרטיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-2
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
אלאוטריוס

אלאוטריוס (בלטינית: Eleutherius) או אלאוטרוס כיהן כאפיפיור בין השנים 174 ו-189 (לפי תיארוך הוותיקן, בין 171 או 177 עד 185 או 193). הוא נולד בניקופוליס שבאפירוס. לפי ספר האפיפיורים ה"ליבר פונטיפיקליס" הוא כיהן במקביל למלך הבריטי לוקיוס מבריטניה שרצה להמיר דתו לנצרות. ספק אם סיפור זה מבוסס על מאורע ממשי, שכן אין עדויות התומכות בכך. לאלאוטריוס מיוחסת הנפקה מחודשת של הצו המבטל הגבלות על מאכלים שונים, בטענה שכל שניתן לאכילה ראוי שיאכל, משום שהאל ברא זאת. ייתכן ומת כמרטיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים יוונים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-2
קטגוריה:נפטרים ב-189
לוגרוניו

לוֹגרוֹנְיוֹ (בספרדית: Logroño) היא עיר הבירה של הקהילה האוטונומית לה ריוחה שבצפון ספרד. העיר שוכנת על גדות נהר האברו. אוכלוסיית לוגרוניו מונה כ-150,000 תושבים (2016).

העיר משמשת כמרכז ייצור יין ריוחה, וכן כמרכז פוליטי ואדמיניסטרטיבי של לה ריוחה.

== היסטוריה ==
במקום היה יישוב רומאי. בשנת 1095 צורפה לממלכת קסטיליה וניתנה לה מגילה (fuero) שהעניקה לתושביה את הזכות לשלטון עצמי. מסמך זה שימש כבסיס למסמכים דומים ברחבי הממלכה. מאוחר יותר עברה לוגרוניו לידי ממלכת נווארה, אך חזרה לבסוף לקסטיליה. ב-1435 ניתנה לה זכות הצבעה בפרלמנט הקסטיליאני (cortes). העיר המשיכה לגדול בתחילת המאה ה-19, עם התפתחות החקלאות באזור. בשנים האחרונות הואצה התפתחותה: מאז שנת 1960 גדל מספר התושבים פי שלושה ויותר. לאחרונה, לאור עלייה במחירי הדירות, הורגש מעבר של אוכלוסייה לעיירה אנטרנה הסמוכה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.logro-o.org/favoritos/asp/web/index.asp האתר של עיריית לוגרוניו] 
* 

קטגוריה:ספרד: ערים
קטגוריה:לה ריוחה (קהילה אוטונומית)
קטגוריה:קהילות אוטונומיות של ספרד: ערי בירה
ויקטור הראשון

ויקטור הראשון (בלטינית: Victor I; נפטר בשנת 199) כיהן כאפיפיור בין השנים 189 ו-199 (לפי תיארוך הוותיקן, בין 186 או 189 עד 197 או 201). האפיפיור הראשון שנולד בפרובינקיה הרומית אפריקה (כנראה לפטיס מגנה או טריפוליטניה) ומאוחר יותר הגיע לרומא. 

פעולתו הבולטת ביותר של ויקטור הייתה מלחמתו בנוהג של כנסיות אסיה הקטנה לחגוג את חג הפסחא בי"ד בניסן. ויקטור התנגד לתפישה זו ביחס לתיארוך חג הפסחא (המחזיקים בה כונו "ארבעשרימים" או quartodecimans). ויקטור נידה את תאודוטוס הביזנטיני על השקפותיו הכריסטולוגיות. 

פעולה נוספת של ויקטור, המשקפת את הבידול ההולך וגובר בין הנוהג הכנסייתי ברומא והנוהג במזרח, הייתה המעבר מניהול המיסה בשפה היוונית לניהולה בלטינית. לפי הירונימוס ויקטור היה הנוצרי הראשון שכתב על תאולוגיה בלטינית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-2
קטגוריה:נפטרים ב-199
סיריוס

סיריוס (יוונית: Σείριος) הוא כוכב זוגי הידוע גם כ-α בכלב גדול, הכלב של אוריון (כְּסִיל) וגליזה 244. נקרא בעברית אברק או "כוכב הכלב", זהו הכוכב הבהיר ביותר בשמי כדור הארץ (מלבד השמש), מרחקו 8.6 שנות אור ממערכת השמש (המערכת החמישית במרחקה ממערכת השמש והשנייה מבין אלו שניתנות לצפייה ללא ציוד עזר אחרי מערכת אלפא קנטאורי) והוא שייך לקבוצת הכוכבים כלב גדול ומהווה את הקודקוד הדרום מזרחי של משושה החורף.

הכוכב הראשי במערכת הוא סיריוס-A, כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A1 V, צבעו לבן-כחלחל והוא מאיר בעוצמה גבוהה פי 25 מעוצמת ההארה של השמש. לסיריוס מהירות רדיאלית של 7.6 ק"מ לשנייה, ובתצפיות נתגלה סביבו ענן אבק.

הכוכב המשני במערכת הוא הננס לבן סיריוס-B. הוא מסתובב סביב נקודה משותפת בינו לבין סיריוס-A ב־50.1 שנות ארץ, במסלול אקסצנטרי מאוד, המשתנה בין 8.1 יחידות אסטרונומיות ל־31.5 יחידות אסטרונומיות. סיריוס-B חיוור פי 10,000 מסיריוס-A, קוטרו 12,000 ק"מ וצפיפותו גדולה פי 92,000 מצפיפות השמש.

סיריוס־A הוא כוכב התקן למחלקה הספקטרלית A1V.

==היסטוריה==
סיריוס ניתן לצפייה כמעט מכל המקומות הניתנים ליישוב על כדור הארץ (למעט אזורים מצפון לחוג הארקטי) ובשל בהירותו הרבה היה מוכר לרוב התרבויות העתיקות. הוא מופיע בכתבים ממצרים העתיקה בשם "סותיס" וזוהה עם האלה איזיס. המצרים בתקופה ההיא ייחסו לו חשיבות רבה והופעתו בשמי הבוקר לפני זריחת השמש בישרה את היפוך הקיץ ואת עונת ההצפות של הנילוס, אירוע חשוב ביותר מבחינה חקלאית. בצו קנופוס שפורסם על ידי תלמי השלישי, המלך מפרסם רפורמה בלוח השנה בהתבסס על מחזורו של כוכב סותיס.

ביוון העתיקה בישרה הופעתו של סיריוס בדמדומי הבוקר את תחילת התקופה החמה והיבשה, שנקראה ימי הכלב או ימי הכלבים. בשל בהירותו הגדולה של הכוכב יוחסו לו גלי החום והיובש של הקיץ והוא נחשב לבעל השפעה שלילית על הצומח והחי, ופרוש שמו בלטינית הוא "חורך".

תלמי, קיקרו, גרמניקוס, סנקה ואנשים נוספים בעת העתיקה תיארו את סיריוס ככוכב אדום, בדומה לארקטורוס, אלדברן, אנטארס וביטלג'וז, זאת למרות שכיום הכוכב הוא בעל גוון לבן-כחלחל. אין כיום שום הסבר מקובל לשינוי הצבע של הכוכב בתוך מאות שנים מאדום ללבן וחיפוש אחר שרידים של ערפילית פלנטרית, שתעיד על הפיכת סיריוס B מענק אדום לננס לבן, לא העלה דבר. עם זאת, בשל עוצמתו, סיריוס נוטה לנצנץ יותר מכוכבים אחרים כאשר הוא קרוב לאופק, ואז אורו נראה לעיתים כמשתנה בין אדום, לבן וכחול.

===גילוי הכוכב המשני===
קיומו של סיריוס-B, הננס הלבן, המכונה גם "הכלבלב", נחזה עוד בשנת 1844 על ידי פרידריך בסל, על סמך תצפיות בסיריוס ושינויים בתנועתו. הפעם הראשונה בה הוא נצפה בטלסקופ הייתה ב-31 בינואר 1862 על ידי אלבאן גראהם קלארק, כאשר בחן את הטלסקופ החדש בקוטר 18 אינץ', שבנה לאוניברסיטת דיירבורן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג A
קטגוריה:ננסים לבנים
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:כוכבים קרובים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים כלב גדול
קטגוריה:כוכבים בהירים
קטגוריה:קטלוג גליזה
קטגוריה:קטלוג לויטן
טורטוסה

טורטוסה (בספרדית: Tortosa) היא עיר בקטלוניה שבספרד, 89 ק"מ דרומית-מערבית לטרגונה, בקרבת הגבול עם אראגון וולנסיה. שוכנת על הדלתה של האברו, באזור המוקדש לחקלאות, בעיקר לגידול אורז.

העיר נקראה Ilerca בפי האיברים, Dertosa בפי הרומאים וטרטושה (طرطوشة) בפי המוסלמים, שבתקופתם הייתה מרכזה של ממלכת טאיפה (1035–1148). היא נכבשה ב-1148 בידי רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה. בעיר התקיים בשנים 1413–1414 ויכוח טורטוסה בין יהודים לנוצרים.

==דמוגרפיה==
{| class="wikitable"
!שנה
!תושבים בעיר
|-
|1991
|29,452
|-
|1996
|30,088
|-
|2001
|28,933
|-
|2004
|31,979
|}

== ויכוח טורטוסה ==

ויכוח טורטוסה התנהל בשנים 1413-1414 בעיר טורטוסה שבקטלוניה והיה אחד מהוויכוחים המפורסמים שהתנהלו בימי הביניים בין יהודים לנוצרים.

==ראו גם ==
בית הכנסת היהודי הישן בטורטוסה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:קטלוניה: ערים
אורוטס (נהר)

אורוטס (ביוונית: Ευρώτας, ביוונית עתיקה נהגה אֶוּרוֹטַס, בלטינית: Eurotas) הוא נהר בדרום הפלופונסוס שביוון.

מקור הנהר הוא בהרי טייגטוס, ואורכו הוא כ-82 ק"מ. שפכו של הנהר הוא בצפון מפרץ לאקוניה. הנהר עובר דרך העיר המודרנית של ספרטה. בעת העתיקה שימש הנהר כמוצא חילופי לים של הספרטנים לערי הנמל שלהם.

==קישורים חיצוניים==

* 

אורוטס, נהר
מזל תאומים

סמל מזל תאומים
בול ישראלי המוקדש למזל תאומים
מזל תאומים הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל תאומים" הוא מי שנולד בין 21 במאי ל־21 ביוני (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל תאומים לחודש סיוון. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל תאומים לחודש אייר. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור כוכבי השמיים, המוקצה למזל תאומים האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית התאומים לבין אזור השמיים של מזל תאומים בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.

==במיתולוגיה היוונית==
במיתולוגיה היוונית נגלל סיפורם של שני אחים, קסטור ופולוקס, בניה של לדה המכונים "דיוסקורים", קרי "בני זאוס". אביו של קסטור היה טינדאוס, מלך ספרטה ואילו אביו של פולוקס הוא לא אחר מאשר זאוס (יופיטר במיתולוגיה הרומית), אשר אנס את לדה בליל כלולותיה, בשעה שהתחפש לברבור. לפולוקס הייתה אחות מאותם הורים, הלנה, שעתידה להיות מלכת ספרטה.

התאומים בילו את זמנם ברכיבה על בקר ובלימוד נשים צעירות. יום אחד בזמן רכיבה על בקר, הגיע בן דודם אידס, והרג את קסטור. זאוס בתגובה הרג את אידס בו-במקום. פולוקס, שהיה בן אלמוות, התאבל על אחיו כל כך, עד לנקודה שבה ביקש להצטרף אליו בשאול של האדס.

הבקשה ריגשה את זאוס והוא החליט למקם את שני האחים קרובים זה לזה ואליו, בשמיים.

==שיוך אסטרולוגי==
מזל תאומים הוא אחד משלושת מזלות יסוד האוויר, יחד עם מזל מאזניים ומזל דלי. הוא משתייך לקבוצת המזלות המשתנים, יחד עם מזל בתולה, מזל קשת ומזל דגים. הכוכב השליט של מזל תאומים הוא כוכב חמה (מרקורי).

==ראו גם==
* גלגל המזלות
* מיתולוגיה
* אסטרולוגיה
* ארבעת היסודות

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
תאומים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים תאומים
ולנסית

מיקומה של ולנסיה
ולנסית (Valencià) הוא השם הרשמי של ניב של השפה הקטלאנית המדובר בקהילה האוטונומית ולנסיה בספרד<ref></ref><ref name="judgements4">[http://www.20minutos.es/noticia/330167/0/catalan/sentencia/filologia/ «Otra sentencia equipara valenciano y catalán en las oposiciones, y ya van 13.»] 20 minutos, 7 January 2008.</ref><ref name="judgements2">[https://www.docv.gva.es/portal/portal/2008/06/10/pdf/2008_7155.pdf Decreto 84/2008, de 6 de junio, del Consell, por el que se ejecuta la sentencia de 20 de junio de 2005, de la Sala de lo Contencioso-Administrativo del Tribunal Superior de Justicia de la Comunitat Valenciana].</ref><ref name="judgements1"></ref><ref></ref><ref></ref><ref name="judgements3"></ref>.

== תפוצה ==
הוולנסית משמשת כשפה רשמית בוולנסיה, לצד הספרדית. לפי סקר משנת 2001, כ-85% מהוולנסים מבינים ולנסית, ולפחות 48% דוברים אותה. היא נפוצה יותר באזורי החוף מאשר בפנים חצי האי האיברי; זאת משום שבתקופת הרקונקיסטה התיישבו לאורך החוף בעיקר מתיישבים מאזור אורז'ל (Urgell) בקטלוניה, בעוד שלפנים הארץ הגיעו רוב המתיישבים מאראגון.

== הגדרה ==
לפי כל קנה מידה בלשני, השפה הוולנסית היא למעשה קטלאנית. ההבדלים בין הקטלאנית של ברצלונה לוולנסית אינם גדולים מההבדלים בינה לבין הניבים הקטלאניים של אראגון או של האיים הבלאריים. הממצאים הבלשניים נתמכים בעובדה שהמתיישבים בוולנסיה בתקופת הרקונקיסטה הגיעו מקטלוניה. עם כל זאת, ולנסים רבים טוענים בתוקף שזו שפה נפרדת, בעלת קיום עצמאי. הוויכוח הסוער שהתנהל בוולנסיה משקף את חשיבותו של מרכיב השפה בזהות הלאומית בכלל, ובפרט בתפיסת הזהות הוולנסית כנבדלת מהזהות הקטלאנית או הספרדית. בהחלטה רשמית של האקדמיה הולנסיינית ללשון (Acadèmia Valenciana de la Llengua) שהתקבלה בפברואר 2005 נקבע לבסוף כי הוולנסית היא "ישות בפני עצמה" אך "משותפת עם קטלוניה, האיים הבלאריים ואנדורה", זאת לאחר שלא ניתן היה להסכים על ניסוח חד-משמעי יותר.

== ראו גם ==
*אנריק ולור אי ויווס - בלשן ומספר סיפורים, שתרם לתחייתה של המילונאות הוולנסית.
*האקדמיה הולנסיינית ללשון
*הארצות הקטלאניות

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קטלאנית
קטגוריה:ספרד: שפות
קטגוריה:בלשנות חברתית
נמק

נֶמֶק (בלועזית: גַּנְגְּרֵנָה, Gangrene. בשלב החמור יותר והמסוכן, הוא מכונה בעברית מַק), הוא מוות נרחב של רקמות בגוף כתוצאה מזיהום או חוסר חמצן.

נמקים שכיחים בקצוות הגוף, ובעיקר בגפיים. נמק יכול להיגרם כתוצאה:
* זיהום קשה הנגרם על ידי חיידקים
*סוכרת
* טראומה גופנית (פציעה), עקב הרס כלי דם
* קריש דם, החוסם מעבר דם אל הרקמות

נמק עלול להוות סכנת חיים. תאי הגוף מקבלים באופן שגרתי אותות מתאים סמוכים ברקמה, אותות המעודדים אותם להמשיך במחזור התא ובפעילות המטבולית השוטפת. כשתאים רבים מתים הם מפסיקים לשלוח אותות לתאים הסמוכים, וכך מתפשט הנמק - לעיתים במהירות רבה.

עד לאחרונה לא ניתן היה לטפל בנמקים. הפתרון ההכרחי היה (ועדיין, במרבית המקרים) להיפטר מהרקמה הנמקה. דבר זה מתבצע באמצעות:
* הטריה - קילוף הרקמה הנמקה. תהליך זה מבוצע בדרך-כלל בנמקים שטחיים על-פני העור
* נשירה טבעית של הרקמה
* קטיעת האיבר הנמק

במקרה של זיהום חיידקים, טיפול מסיבי באנטיביוטיקה יכול לשפר את המצב.

שיטות חדשות לטיפול בנמקים מתמקדות בשחזור כירורגי-פלסטי של האיבר הפגוע, ובמיוחד בשחזור כלי הדם שנהרסו.

חיידקים מסוימים, במיוחד מינים מסוימים בסוגים Streptococcus ו-Staphylococcus, המכונים לעיתים "חיידקים טורפים", מסוגלים לגרום לזיהומים נרחבים הגורמים לנמק. זיהומים אלו ידועים בהתפשטותם המהירה, המגיעה ל-3 ס"מ בשעה. שיעור התמותה עומד על כ-20%. כשהזיהום לא מטופל, המוות ודאי (שיעור תמותה של 100%).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פתולוגיה
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת הנשימה ולמערכת ההובלה
קטגוריה:היסטולוגיה
אוטופן

אוטופן או אוטופני (ברומנית: Otopeni) היא עיירה במחוז אילפוב ברומניה, הנמצאת כ-16 קילומטר צפונית לבירת המדינה בוקרשט.

נכון לשנת 2002, מתגוררים בעיירה 10,215 נפשות.

העיירה מפורסמת ברומניה בזכות שדה התעופה הבינלאומי Henri Coandă International Airport, הידוע יותר בשמו "נמל התעופה הבינלאומי אוטופן ע"ש אנרי קואנדה". שדה התעופה משמש את הרוצים להגיע לבוקרשט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.otp-airport.ro/www נמל התעופה של העיר]

קטגוריה:רומניה: עיירות
ראש ישיבה

ראש ישיבה (בארמית: ריש מתיבתא; על הקיצור ר"מ) הוא תוארו של רב המנהיג ישיבה. 

== התפקיד ==
תפקיד ראש הישיבה קיים עוד מתקופת התנאים והאמוראים והיו שינויים רבים באופיו ובפרטיו בקהילות ישראל השונות ובדורות השונים עד ימינו. המונח "ראש ישיבה" מופיע פעם אחת בתלמוד, אך השימוש הסדיר בו החל כנראה רק בתקופת הגאונים, משהורחבה משמעות המילה "ישיבה" למובן המשמש כיום. בתקופת הגאונים עצמה נקרא ראש ישיבה גם "גאון יעקב".

בדרך כלל ראש הישיבה נדרש להיות סמכות תורנית חשובה ובעל ידע מקיף ויכולת לימוד בתלמוד. בישיבות רבות השיעור שמעביר ראש הישיבה נחשב השיעור הקשה ביותר ומיועד לבחירי התלמידים. ראש הישיבה גם קובע את סדר היום האידאולוגי והרוחני בישיבה ולעיתים עוסק גם בניהול האדמיניסטרטיבי שלה. 

== סמכויות ==
במשך הדורות היו שינויים במעמדו ובסמכויותיו של ראש הישיבה. לעיתים הייתה חפיפה בין תפקיד רב הקהילה לתפקיד ראש הישיבה, ובמקרים אחרים הייתה הפרדה גמורה בין ראש הישיבה לבין דמות פוסק ההלכה. מגמה זו התגברה בעולם הישיבות הליטאיות בדורות האחרונים, על רקע הפרדה כללית בין הלימוד הישיבתי ובין ההלכה המעשית, ומתקיימת גם היום בציבור החרדי, שבו יש בדרך כלל הפרדה בין דמויות מובהקות של ראשי ישיבה (כגון הרב שך והרב אהרן יהודה לייב שטינמן) ובין רבנים שעיקר חשיבותם כפוסקי הלכה (כגון הרבנים שלמה זלמן אוירבך ומשה פיינשטיין, אם כי גם אלה תפקדו כראשי ישיבות). אצל החסידים ראש הישיבה בכל חסידות הוא בדרך כלל השני בחשיבותו אחרי האדמו"ר.

== בחירתו ==
ראש ישיבה נבחר כמעט תמיד לכל חייו. מינוי ראש הישיבה נעשה לעיתים בידי הקהילה התומכת בישיבה, לעיתים על ידי התלמידים ולעיתים על ידי ראש הישיבה הקודם; בישיבות חדשות, פעמים רבות ראש הישיבה הוא זה אשר הקים אותה. במקומות ובזמנים שונים היה משקל משתנה למעמד הירושה האישית מאב לבן בראשות הישיבה, ולעיתים הועברה משרת ראש הישיבה לחתנו של ראש הישיבה הקודם (מקובל מאוד שראש הישיבה משיא את בנותיו לתלמידים מצטיינים בישיבה). סכסוכי ירושה מצויים מאוד, ומביאים פעמים רבות לפיצול של ישיבה לשתי ישיבות או למצב שבו יש שניים או שלושה ראשי ישיבה בישיבה אחת ואף יותר מכך, אם כי פעמים רבות יש טעמים אחרים לריבוי ראשי ישיבות (כמו בישיבת הר עציון). דוגמה לסכסוך ירושה שהדיו הגיעו לציבור הרחב ושנמשך שנים רבות נותנת ישיבת פוניבז'.

תלמידי הישיבה נוהגים כבוד מופלג בראש הישיבה, קמים בכניסתו לחדר ופונים אליו בגוף שלישי. בישיבות רבות נחשב שימוש של ראשי הישיבה בעניינים מעשיים יומיומיים לפעולה המקרבת את התלמיד לרב ומהווה זכות הניתנת לתלמידים מצטיינים.

ישנן ישיבות כמו הישיבה יוניברסיטי אשר מחלקות תואר ראש ישיבה ב שמשמעות התואר היא ר"מ חשוב.
בישיבות אחרות כמו ישיבת פוניבז' או ישיבת סלבודקה קיים תואר משני בחשיבותו לראש הישיבה: מראשי הישיבה. תואר זה ניתן בדרך כלל לראשי ישיבה צעירים יותר.

==ראו גם==
*גאונים
*משגיח 
*ר"מ

==לקריאה נוספת==
*מרדכי ברויאר, אוהלי תורה - הישיבה תבניתה ותולדותיה, הוצאת מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, ירושלים תשס"ד, עמ' 365-336

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:חינוך יהודי
קטגוריה:תארים ותפקידים בישיבות
קטגוריה:תארים ותפקידים יהודיים
קטגוריה:ישיבה: מושגים