OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ז'ואאו קורטה-ריאל

ז'ואאו ואז קורטה-ריאל (בפורטוגזית: João Vaz Corte-Real; ? - 1496) חוקר ומגלה ארצות פורטוגזי בן המאה ה-15. ב-1474 הוענקו לו אדמותיו של האי טרסיירה שבאיים האזוריים על גילויה של הארץ החדשה של דגי הבקלה (פורטוגזית: Terra Nova do Bacalhau); ישנן השערות כי ייתכן שהאי הבלתי מזוהה הזה הוא ניופאונדלנד. אם ההשערות נכונות, קורטה-ריאל הגיע לאמריקה בערך עשרים שנה לפני קולומבוס. קיומו של מסע זה ודאי, אך מחוסר ראיות או תעוד לא ניתן לאמת את פרטיו. מול חופה הצפון מזרחי של ניופאונדלנד, בחצי האי אבאלון, נמצא אי המכונה כיום אי הבקלה (Cod Island).

קורטה-ריאל היה אביהם של מיגל וגספר קורטה-ריאל, שהתלוו אליו במסעו. מספר ראיות מצביעות על כך שהמשלחת הייתה יוזמה משותפת של מלכי פורטוגל ודנמרק, ושלקורטה ריאל נלוו המלחים הגרמנים דידריק פינינג והנס פוטהורסט, ואף יוהאן סקולבוס (מלח שסביבו נרקמה האגדה שהגיע לאמריקה ב-1476)

קורטה-ריאל ערך שני מסעות מחקר בצפון האוקיינוס האטלנטי. במסעו הראשון, לפי מספר היסטוריונים, הוא הגיע לגרינלנד (פורטוגזית: Terra Verde) (שנודעה מאוחר יותר כ-Terra Nova : הארץ החדשה) זמן קצר לפני 1472. במהלך מסעו השני עם בניו, ייתכן שהוא גילה את "הארץ החדשה של דגי הבקלה". על תגליותיו, הוענקה לו ב-1474 הקפיטניה אנגרה דו אירואיז'מו כנחלה, וב-1483 מונה כאדון גם על הקפיטניה שכללה את האי סאו ז'ורז'ה. הוא נפטר בשנת 1496.

==ראו גם==
*האימפריה הפורטוגזית
*עידן התגליות האירופי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מגלי ארצות פורטוגזים
קטגוריה:מסעות מוקדמים ליבשת אמריקה
קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1420
קטגוריה:נפטרים ב-1496
אסלאם באתיופיה

על פי המפקד שנערך בשנת 1994: אסלאם היא הדת השנייה בגודלה באתיופיה, לאחר הנצרות, עם כ-30.8% מהאוכלוסייה, האסלאם הגיע לאתיופיה בשנת 615. הריכוז המוסלמי באתיופיה הוא בעיקר במזרח ועמים שלמים עובדים אותו כמו העפרים, הסומלים וכחצי מאוכלוסיית האורומו, רובם של המוסלמים האתיופים משתייכים לזרם הסוני.

== היסטוריה ==

מסגד בעיר [[הרר, העיר הקדושה ביותר למוסלמים בקרן אפריקה.]]

המוסלמים הראשונים באתיופיה היו פליטים ערבים מהעיר מכה, שנרדפו על ידי שבט קורייש. הם התקבלו על ידי שליט ממלכת אקסום בזמנו, שבמסורת הערבית נקרא אסחאמה אבן אבג'אר, והוא יישב אותם בעיר נאגאש. שבט קורייש דרשו מהמלך להחזיר אותם לערב אך המלך דחה את דרישתם. תלמידיו של מוחמד שבאו מאתיופיה למדו ממנו והוא לימד אותם לכבד ולחיות בשלום עם הנוצרים האתיופים. אף על פי כן, הפליטים חזרו לאחר שהרוחות נרגעו ויישבו לבסוף בעיר אל-מדינה הנמצאת צפונית למכה, לביתם החדש של הפליטים. גם בילאל אבן רבאח, אחד מבני לווייתו החשובים של הנביא מוחמד והמואזין הראשון, היה מאתיופיה.

תחת הקיסר הקודם היילה סלאסי, קהילות מוסלמיות יכלו לשפוט על פי חוקי האסלאם השריעה עניינים של אישיות, חוק, משפחה וירושה לפני בתי משפט איסלמיים, קרוב לוודאי המשיכו לעשות כך תחת השלטון המהפכני. אף על פי כן, רבים מהמוסלמים נשפטו תחת המשפט המקובל.

== אסלאם באתיופיה המודרנית ==

כמו יתר העולם המוסלמי, האסלאם באתיופיה מובל ומונחה על ידי הקוראן והסונה. הטקסיים הדתיים החשובים ביותר, כמו תפילות הטקס היומיות (הצלאה) והצום (בערבית: סאוום, באמהרית כמו גם בעברית צום) במשך חודש הרמדאן, שנחגג באזוריים עירוניים וגם כפריים. מוסלמים אתיופיים רבים מופיעים בעלייה לרגל למכה מדי שנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

אסלאם
אסלאם
אתיופיה
קטגוריה:אסלאם לפי מדינה
קטגוריה:אפריקה: אסלאם
בלדווין הראשון, רוזן פלנדריה

בלדווין הראשון, רוזן פלנדריה המכונה "זרוע הברזל" (מת ב- 879). מייסד שושלת רוזני פלנדריה.

==ביוגרפיה==
בלדווין היה בנו של אודוקאר, הממונה על היערות מטעם לואי החסיד מלך הפרנקים, וירש תפקיד זה עם מות אביו בשנת 837. הוא נודע כלוחם נועז ובשל כך זכה לכינוי "זרוע הברזל". הוא השתתף בקרב פונטניי (25 ביוני 841) לצדו של לותאר, שהפסיד במערכה נגד שני אחיו שארל הקירח ולודוויג הגרמני (כולם בניו של לואי החסיד שנפטר ב-840).

בדצמבר 862 בלדווין ברח עם אהובתו יהודית (שהייתה בתו של שארל הקירח שהפך בינתיים למלך פרנקיה המערבית) ונשא אותה לאישה בסתר. שארל הקירח סירב להכיר בנישואים אלה, ומועצת הבישופים שהתכנסה בעיר סואסון הטילה חרם על בלדווין. יהודית ובלדווין נסעו לרומא לבקש את עזרתו של האפיפיור ניקולאוס הראשון הגדול, שהצליח להשפיע על שארל הקירח להשלים עם נישואיהם.

ב-863 כנדוניית נישואים, העניק שארל הקירח לבלדווין את התואר רוזן פלנדריה. בלדווין הפך ליד ימינו של שארל הקירח ולחם נגד הנורמנים. הוא הרחיב את גבולות רוזנות פלנדריה, שהפכה לרוזנות חשובה של ממלכת פרנקיה המערבית. הוא ביצר את הערים אראס וגנט, ואת העיר ברוז' שהפכה לבירתו ושבה הקים את כנסיית סנט דונה.

ב-877, עם מות שארל הקירח, הפכה רוזנות פלנדריה לנחלה עוברת בירושה לצאצאיו של בלדווין, החל מבלדווין השני. הוא מת ב-879 ונקבר במנזר סן-ברטן שבעיר סנט-אומר. מאוחר יותר עצמותיו הועברו לכנסיית סן-פייר שבעיר גנט.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רוזני פלנדריה
קטגוריה:השושלת הקרולינגית
קטגוריה:ילידי 830
קטגוריה:נפטרים ב-879
רביעיית מיתרים מס' 7 של בטהובן

רביעיית המיתרים מספר 7 מאת בטהובן בפה מז'ור, היא הרביעייה הראשונה מתוך שלוש הרביעיות אופוס 59 אשר מכונות גם "רביעיות רזומובסקי" על שם מושא ההקדשה. הקובץ כולו פורסם בשנת 1806.
הרביעייה כוללת ארבעה פרקים:
# אלגרו בפה מז'ור
# אלגרטו ויוצ'ה א סמפרה סקרצנדו בסי במול מז'ור
# אדאג'יו מולטו א מסטו בפה מינור, אטאקה לפה מז'ור
# אלגרו בפה מז'ור

אופוס 59 המכונה "רזומובסקי" הוקדש עבור הנסיך אנדראס רזומובסקי, השגריר הרוסי בווינה דאז. זו גם הרביעייה הראשונה מבין רביעיות תקופת הביניים של בטהובן, המסמלות התפתחות בסגנונו, בהשוואה לרביעיותיו המוקדמות, אופוס 18.
ההבדל הניכר ביותר הוא שרביעייה זו נמשכת מעל 40 דקות והיא בעלת רוחב יריעה ומורכבות שכמותן עדיין לא נראו במוזיקה הקאמרית, בעוד שש הרביעיות המוקדמות של בטהובן נמשכו כ 25-30 דקות בלבד והיו בעלות אופי קליל יותר.

==פרקי הרביעייה==

הפרק הראשון מהווה פתיחה מרשימה בצורת סונאטה עם פוגטו בפיתוח. הוא נמשך כ-12 דקות, למרות שהוא חסר את החזרה המסורתית על תצוגת הנושאים.

הפרק השני ברביעייה הוא באופן לא שיגרתי, פרק לא-איטי. הופעה של פרק איטי כפרק שלישי בצורה רב פרקית מתרחשת לרוב כאשר הפרק הראשון ארוך במיוחד ובעל אופי רציני, כפי שקורה בפרק הראשון ברביעייה זו. לכן הפרק השני קליל יותר באופיו על מנת לאזן בין הפרקים הרציניים לבין הפרקים הקלילים. הפרק השני היצירה הוא בעל מאפיינים ברורים של סקרצו אך לא מתווה בצורה רשמית כסקרצו בעל הצורה התלת-חלקית או החמש-חלקית המקובלת. קטע הביניים בסקרצו, הטריו אינו מופיע כחטיבה מופרדת במובהק, אך ישנן שתי הופעות של קטע ביניים זהה בעל אופי שונה משאר הפרק אשר מתפקדים כטריו. מדובר באחד מהפרקים יוצאי הדופן של התקופה האמצעית של בטהובן אשר ניתן להגדירו אם כן כסקרצו חופשי.

הפרק השלישי האיטי גם הוא בצורת סונאטה, עשיר בתוכן אך ללא פיתוח (לרוב מתייחסית לצורת סונאטה ללא פיתוח מובהק כאל "סונאטינה").

הפרק הרביעי הוא פרק מהיר אשר נושאו הראשי כתוב על פי מנגינה רוסית ידועה. ניתן להניח שהדבר נעשה כניסיון לרצות את הקומיסר הרוסי.

==ראו גם==
*רביעיית מיתרים מס' 4 של בטהובן

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יצירות מאת בטהובן
קטגוריה:יצירות לרביעיית מיתרים
טווח בין-רבעוני

הטווח הבין־רבעוני הוא מדד לפיזורם של ערכים במדגם. הטווח הבין־רבעוני הוא טווח שבו נמצאים חצי מהערכים. 

בהינתן קבוצת מספרים, כגון תוצאות של משתנה רציף שנאספו בסקר, טווח בין־רבעוני הוא הטווח שבין המאון ה-25 (Q1) למאון ה-75 (Q3). דהיינו, טווח כלל התוצאות, שאינן מוכלות ברבעון העליון ואינן מוכלות ברבעון התחתון. לדוגמה, בקבוצת המספרים 1, 1.5, 1.5, 2, 3, 3, 4, 8, הטווח הבין־רבעוני הוא 1.5 עד 3.5 (-ממוצע של האיברים האמצעיים)

הטווח הבין־רבעוני מתאים למשתנה בסולם מדידה אורדינלי (סידורי) ומעלה.
למציאת הרבעונים יש לחלק את הטווח (בין 2 הערכים הקיצוניים בהתפלגות) ל-4 רבעים שווי שכיחות (בכל אחד מהרביעונים 25% מהשכיחויות):

Q1 - רבעון ראשון - ערך שעד אליו 1/4 (25% מהשכיחויות) ומעליו 3/4 (75%) מהמקרים.

Q2 - רבעון שני - החציון, הערך ש-1/2 (50% מהשכיחויות) מהמקרים קטנים/שווים לו ו-1/2 גדולים/שווים לו.

Q3 - רבעון שלישי - הערך שמתחתיו 3/4 מההתפלגות ומעליו 1/4 ממנה.

== שימוש ==
שלא כמו טווח (מלא), לטווח הבין־רבעוני יש נקודת שבירה של 25% ולכן
לפעמים מעדיפים אותו על פני טווח. הטווח הבין-רבעוני משמש לבניית תרשימי קופסה
וייצוגים גרפיים פשוטים של התפלגות. עבור ההתפלגות הסימטרית (שבה החציון שווה
למרכז הרבעונים (הממוצע של הרבעון הראשון והשלישי), חצי מהטווח הבין־רבעוני שווה לחציון
הסטיות המוחלטות מהחציון (MAD).

== דוגמאות ==
=== נתונים בטבלה ===
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|-
! width="40px" | i
! |[x[i
! רבעון
|-
| 1|| 102 ||
|-
| 2|| 104 ||
|-
| 3|| 105|| Q<sub>1</sub>
|-
| 4|| 107 ||
|-
| 5|| 108||
|-
| 6|| 109|| Q<sub>2</sub><br /> (חציון)
|-
| 7|| 110 ||
|-
| 8|| 112 ||
|-
| 9|| 115|| Q<sub>3</sub>
|-
| 10|| 116 ||
|-
| 11|| 118 ||
|-
|}
עבור הנתונים שבטבלה, הטווח הבין־רבעוני הוא 10=115-105.

=== נתונים בתרשים ===

<pre style="font-family:monospace">
 
 +-----+-+ 
 o * |-----------| | |-----------|
 +-----+-+ 
 
 +---+---+---+---+---+---+---+---+---+---+---+---+ number line
 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 
</pre>

* ערך החציון: Q<sub>2</sub> = 8.5
*ערך הרבעון הראשון: Q<sub>1</sub> = 7.
* ערך הרבעון השלישי: Q<sub>3</sub> = 9
*הטווח הבין־רבעוני: IQR = Q<sub>3</sub> - Q<sub>1</sub> = 2 
*ערך קו 1.5 * IQR תחתון: Q1 - 1.5 * IQR = 7 - 3 = 4
*ערך קו 1.5 * IQR עליון: Q3 + 1.5 * IQR = 9 + 3 = 12

<br />
 
== הטווח הבין־רבעוני של התפלגויות ==
אפשר לחשב את הטווח הבין־רבעוני של התפלגות רציפה על ידי פונקציית צפיפות (שנותנת את פונקציית ההצטברות, כל דרך אחרת לחישוב פונקציית ההצטברות תעבוד). הרבעון התחתון, Q1, הוא מספר עבורו מתקיים שהאינטגרל של פונקציית ההצטברות מ ∞- ל-Q1 שווה 0.25, ועבור Q3

האינטגרל מ ∞- ל-Q3 שווה 0.75. במונחים של פונקציית הצטברות (CDFׂ) אפשר לתאר את הרבעונים כך:

:<math>Q_1 = \text{CDF}^{-1}(0.25) </math>

:<math>Q_3 = \text{CDF}^{-1}(0.75) </math>
: 
: כאשר CDF<sup>−1 </sup>היא פונקציית השברון.
: להלן הטווח הבין־רבעוני והחציון של התפלגויות שכיחות:

{| class="wikitable"
|-
! התפלגות
! חציון
! טווח בין-רבעוני 
|-
| נורמלית
| μ
| 2Φ<sup>&#x2212;1</sup>(0.75)σ ≈ 1.349σ ≈ (27/20)σ 

|-
| לפלס
| μ
| 2b ln(2) ≈ 1.386b
|-
| קושי
| μ
|2γ
|}

== הטווח הבין־רבעוני וערכים קיצוניים ==
נהוג להשתמש בטווח הבין־רבעוני כדי למצוא ערכים קיצוניים בנתונים. ערכים קיצוניים הן תצפיות שנופלות מתחת ל-(Q1-1.5(IQR או מעל (Q3+1.5(IQR. 
== ראו גם ==
* סטטיסטיקה חסינה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מאונים
*
ביחחנים

מפת אזור חצי האי טאמאן
בּיחַחַנים (המאה ה-14 - המאה ה-15) הייתה נסיכה ששלטה על פוליטיה קטנה שהייתה ממוקמת בחצי האי טאמאן (כיום בדרום רוסיה). מוצאה אינו ברור לגמרי, וכנראה היה צ'רקסי, גאורגי או קומני.

ההיסטוריון הרוסי, ברון, טען כי ייתכן ושמה של הנסיכה אינו ביחחנים אלא ביחחטון, ומכאן שהייתה בתו של הנסיך הגאורגי בקה השני ג'ק'לי (נפטר ב-1391), שליט סאמצחה וקלארג'תי

ביחחנים נישאה בשנת 1419 ליהודי מג'נובה בשם סימון דה ר'יסולפי, שבאמצעות נישואין אלה הפך לשליט הממלכה תחת שליטה גנואית. בשנת 1482 עדיין שלט בה אחד מיורשיו, זאצ'אריאס דה ר'יסופלי.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגים
קטגוריה:צ'רקסים
קטגוריה:קיפצ'קים
קטגוריה:חבל מנהלי קרסנודאר
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:נסיכות המאה ה-14
קטגוריה:נסיכות המאה ה-15
מעורר השאול

מעורר השאול (באנגלית: Hellraiser) הוא סרט אימה בריטי משנת 1987, העוסק בסאדו מאזוכיזם, כאב כמקור להנאה, ומוסר תחת כאב ואימה. הסרט מבוסס על הנובלה The Hellbound Heart מאת קלייב בארקר שגם ביים וכתב את התסריט לסרט. לסרט יצאו 8 המשכים ורימייק שהוכרז בשנת 2007.

עלילת הסרטים עוסקת בדמות ששמה פינהד (ראש סיכה), יצור מהשאול שעל ראשו מסמרים רבים. הוא משתמש בקופסת חידות מסתורית כדי לפתוח את שערי הגיהנום ולשחרר את השדים שלו ולהטיל אימה על בני האדם. פינהד מגולם בכל אחד מסרטי הסדרה על ידי דאג בראדלי, חוץ מאשר בסרט "מעורר השאול: התגלות" משנת 2011, בו הוא מגולם על ידי סטיבן סמית' קולינס.

==עלילה==
הסרט מספר על פרנק קוטון, טיפוס אגואיסט והדוניסט, אדם שרוצה הכל ולא בוחל בדבר. יום אחד, פרנק קונה קופסת פלאים שדרכה אפשר להגיע לתענוגות שלא מן העולם הזה, אשר פותחת שער לגיהנום וסנובייטים עולים ממנו ולוקחים אותו איתם, לחוות את הסבל וההנאה שכל כך חיפש. אחרי היעלמותו של פרנק, עוברים אחיו לארי, אשתו ג'וליה, אישה בוגדנית ואגואיסטית, ובתו המתבגרת כריסטי, לגור בביתו (בעוד הם חושבים שפרנק נמצא באחת מהרפתקאותיו). כאשר הם מגיעים לבית, לארי נפצע בידו על ידי מסמר, ודמו פוגע בנקודה שבה מת פרנק. כתוצאה מכך, חוזר פרנק לחיים. עם עזרתה של ג'וליה, פרנק מתחיל לבנות את גופו מחדש, בעזרת דמם של הקורבנות שג'וליה מספקת לו. כריסטי, בתו של לארי, משחררת בטעות את הסנובייטים אך עושה עסקה איתם, שאם הם לא יהרגו אותה, היא תביא להם את פרנק. אחרי שהסנובייטים תופסים את פרנק, הם משנים את דעתם ומנסים לקחת גם את כריסטי, שמצליחה לפתור את הפאזל ושולחת אותם בחזרה לגיהנום.

== צוות שחקנים ==
*אנדרו רובינסון - לארי קוטון
*קלייר היגינס - ג'וליה קוטון
*אשלי לורנס - כריסטי קוטון
*שון צ'אפמן - פרנק קוטון
*רוברט הינס - סטיב
*קנת נלסון - ביל
*דאג בראדלי - פינהד (ראש סיכה)

== הבדלים בין הסרט לספר ==
*בספר, לארי קוטון נקרא רורי קוטון.
*בספר, כריסטי היא שכנה של הקוטונים, והיא מאוהבת ברורי. בסרט, כריסטי היא הבת של לארי וביתה החורגת של ג'וליה.
*בספר, הנשק של ג'וליה הוא סכין במקום פטיש, בו היא משתמשת להרוג את קורבנותיה.
*בספר, רורי (בסרט לארי) חותך את ידו עם אזמל, במקום עם מסמר.

== רשימת הסרטים שבסדרה ==
=== הוקרנו בקולנוע ===
*בדרך לשאול: מעורר השאול 2 (1988)
*מעורר השאול 3: שאול על פני האדמה (1992)
*מעורר השאול 4: תורשה (1996)
*מעורר השאול: התגלות (2011) - הוקרן בבית קולנוע יחיד לפני שהופץ במדיה ביתית.
*מעורר השאול (2022)

=== ישירות לווידאו ===
*מעורר השאול: חזרה מהתופת (2000)
*מעורר השאול: מחפש השאול (2002)
*מעורר השאול: מת יותר (2005)
*מעורר השאול: עולם השאול (2005)

== רימייק ==
עיבוד מחודש לסרט זה הוכרז כבר בשנת 2007, כאשר אלכסנדר בוסטילו וג'וליאן מורי נשכרו לביים. אך ההפקה נדחתה ל-2009, ופטריק מלטון ומרקוס דאנסטן (המסור 4, המסור 5) נשכרו לכתוב את התסריט. בוסטילו ומורי לאחר מכן עזבו את הפרויקט ובמקומם נשכר פסקל לוגייר. ב-4 ביוני 2009, לוגייר עזב את הפרויקט וההפקה נעצרה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטי אימה מ-1987
קטגוריה:סרטי אימה בריטיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:BDSM בקולנוע
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים משנות ה-1980
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים בריטיים

es:Hellraiser
ro:Hellraiser
אירוויזיון 1960

תחרות האירוויזיון לשנת 1960 (התחרות החמישית במספר) נערכה ב-29 במרץ אותה שנה באולם הפסטיבלים המלכותי שבלונדון, לאחר שנציגי הולנד, שזכתה שנה קודם לכן, סירבו לארח במדינתם את התחרות.
הולנד אירחה את אירוויזיון 1958, לפיכך נציגיה טענו כי אין זה אפשרי מבחינתם לארח את התחרות זמן קצר כל כך לאחר האירוח הקודם.
על כן, העניקה לבריטניה את הכבוד לארח אותה בפעם הראשונה בתולדותיה.

מנחת התחרות בשנה זו הייתה קייטי בויל, אשר הנחתה גם את אירוויזיון 1963, שנערך שלוש שנים לאחר מכן בבריטניה, וכן את אירוויזיון 1968 ו-1974, שנערכו גם הם בבריטניה.

בתחרות השתתפו 13 מדינות, מתוכן מדינה חדשה שזו השתתפותה הראשונה אי פעם - נורווגיה.

צרפת, שיוצגה באותה שנה על ידי ז'קלין בואייה, זכתה בפעם השנייה, הפעם עם השיר: "Tom Pillibi" (טום פיליבי).
השיר קיבל 32 נקודות בסך הכל על פי הנוהל:
כל צוות שופטים מכל מדינה הכיל 10 חברים, כל אחד מהם נתבקש להעניק נקודה אחת לשיר המועדף עליו.

למקום השני הגיעה בריטניה המארחת, שיוצגה על ידי בראיין ג'והנסון, עם 25 נקודות.

== השירים המשתתפים ==
{| class="wikitable sortable" border="2"
! סדר
! המדינה
! שפה
! שם המבצע
! שם השיר בשפת המקור
! שם השיר בתרגום לעברית
! מיקום
! ניקוד
|-bgcolor="silver"
| 1
| בריטניה
| אנגלית
| בריאן ג'ונסון
| Looking High, High, High
| תסתכל גבוה, גבוה, גבוה
| 2
| 25
|- 
| 2
| שוודיה
| שוודית
| סיב מאלמקוויסט
| Alla andra får varann
| כל אחד אחר מקבל זה את זה
| 10
| 4
|-bgcolor="red"
| 3
| לוקסמבורג
| לוקסמבורגית
| קמילו פלגן
| So laang we's du do bast
| כל עוד אנחנו עושים את הכי טוב
| 13
| 1
|-
| 4
| דנמרק
| דנית
| קטי בדטגר
| Det var en yndig tid
| זה היה זמן נהדר
| 10
| 4
|-
| 5
| בלגיה
| צרפתית
| פוד לקלרק
| Mon amour pour toi
| האהבה שלי אלייך
| 6
| 9
|-
| 6
| נורווגיה
| נורווגית
| נורה ברוקסטדט
| Voi Voi
| הו, אתה יכול
| 4
| 11
|-
| 7
| אוסטריה
| גרמנית
| הארי וינטר
| Du hast mich so fasziniert
| את מרתקת אותי
| 7
| 6
|-bgcolor="#cc9966"
| 8
| מונקו
| צרפתית
| פרנסואה דגלט
| Ce soir-là
| באותו הלילה
| 3
| 15
|-
| 9
| שווייץ
| איטלקית
| אניטה טרוורסי
| Cielo e terra
| שמיים וארץ
| 8
| 5
|-
| 10
| הולנד
| הולנדית
| רודי קרל
| Wat een geluk
| איזה מזל
| 12
| 2
|-
| 11
| גרמניה
| גרמנית
| וין הופ
| Bonne nuit ma chérie
| לילה טוב יקירתי
| 4
| 11
|-
| 12
| איטליה
| איטלקית
| רנאטו רשל
| Romantica
| רומנטיקה
| 8
| 5
|-bgcolor="gold"
| 13
| צרפת
| צרפתית
| ז'קלין בואייה
| Tom Pillibi
| טום פיליבי
| 1
| 32
|}

==מבצעים חוזרים בתחרות==

{| class="wikitable"
|- bgcolor="#EFEFEF"
|מבצע
|מדינה
|שנים קודמות
|-
|פוד לקלרק
| בלגיה
|1956, 1958 (מקום 5)
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://eurovision.tv/search?query=1960 אירוויזיון 1960] באתר האירוויזיון הרשמי
* [http://www.eurovisioncovers.co.uk/1960.htm היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1960]

*
1960
קטגוריה:1960 במוזיקה
קטגוריה:אירועי מוזיקה בלונדון
קטגוריה:אנגליה: תרבות
1960
קטגוריה:1960 בממלכה המאוחדת
Northern Kings

נורת'רן קינגס (Northern Kings) הם הרכב פאוור מטאל סימפוני מפינלנד המורכב מארבעה מוזיקאים שכבר התפרסמו עם להקותיהם: ג'רקו אהולה מלהקת Teräsbetoni ו-Dreamtale, מארקו היטאלה מלהקת Nightwish, טוני קאקו מלהקת Sonata Arctica וג'י פי לפאלוטו מלהקת Charon. הסינגל הראשון שלהם "We Don't Need Another Hero" הוא גרסת כיסוי (קאבר) לשיר שבוצע על ידי טינה טרנר.

== דיסקוגרפיה ==

=== אלבומים ===

* Reborn (2007)
* Rethroned (2008)

=== סינגלים ===

* "We Don't Need Another Hero" (2007)
* "Hello" (2007)
* "Kiss from a Rose" (2008)
* "Lapponia" (2010)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:להקות פאוור מטאל
קטגוריה:להקות פיניות
קטגוריה:רביעיות מוזיקליות
נואר

בני הנואר הם קונפדרציה של שבטים בדרום סודאן ובמערבה של אתיופיה. יחד, יוצרים בני הנואר את אחת הקבוצות האתניות הגדולות במזרח אפריקה והם משתייכים לקבוצת העמים הנילוטים. הם רועי צאן שמסתמכים על גידול בקר שמספק להם את כל צורכיהם.

== היסטוריה ==

הנוארים הם אחת הקבוצות האתניות המעטות באפריקה שהצליחו להדוף כוחות קולוניאליים במהלך המרוץ לאפריקה. הלוחמים הנוארים התמחו בלחימה, עם נשק שנעשה מברזל מעוצב בצורה טובה. מאז שהנוארים הצליחו בלהדוף כוחות אירופאיים, הם השתלטו וכבשו את אדמות שכניהם הדינקאים והאנוקים. המבנה הארגוני המוצלח של הנוארים אפשר להם לבצע פשיטות בוקר כנגד הדינקאים, קבוצה הגדולה מהם מספרית. הארגון הפוליטי שלהם הוצג על ידי העבודה האתנוגרפית של אואנס פריטצ'ארד, שנעשתה דוגמה קלאסית של מבנה פוליטי ללא מנהיג יחיד או קבוצת מנהיגים.

במאה התשע עשרה השפיעה התפשטות העות'מאנים, הערבים ולבסוף הבריטים על היחסים בין השבטים הדרומיים השונים. הנוארים, שהתנגדו להשפעה הבריטית, הותקפו על ידי שבטים מקבוצת הדינקה ששיתפו פעולה עם הבריטים.

== תרבות ==

כמות הבקר ואיכותו הייתה באופן היסטורי הסמל של סטטוס דתי וכלכלי גבוה בין הנארים. קבעו את שוויו של האיש והאם כדאי להנשא לו. בתמורה לבקר האיש מקבל את האישה בה יחפוץ. הנארים דוגלים בנישואים עם אנשים מתים, כלומר, האישה נישאת לאיש המנוח אך היא יכולה להוליד ילדים מגבר אחר כך שזרעו של אותו "אבא" ימשיך.

שפתם של הנוארים, הנוארית, שייכת למשפחת השפות הנילו-סהריות. כחלק מטקס המעבר של הקבלה לבגרות לכל נארי נעשים סימנים על הפנים (הנקראים גאר). למשל קווים אופקיים "דוינה" הנחתכים בסכין מקבילים על המצח, עם טבילה בקווים מעל האף. גם תבניות מנוקדות שכיחות (במיוחד אצל הבאל-נוארים).

מאכלים טיפוסיים כוללים בשר בקר, כדורי תירס עם לחם שאור (הנקרא לקוף), אנג'רה, חלב, ומנגו.

בגלל מלחמת האזרחים בדרום סודאן שנמשכה כ-50 שנים, רבים מהנוארים היגרו לקניה ולמקומות אחרים. כעשרים וחמישה אלף נוארים מצאו מקלט בתחילת שנות התשעים בארצות הברית. רבים מהם מתגוררים כיום בנברסקה, נמל ריפיון שבמדינת ניו יורק, איווה, דרום דקוטה, טנסי, ג'ורג'יה ובמדינות אחרות. כמה מהם חיים בקנדה, בעיקר בטורונטו, אדמונטון וקלגרי. נכון לשנת 2008 חיו באוסטרליה כעשרים אלף איש מדרום סודאן, כשליש מהם נוארים, גם לישראל היגרו פליטי נואר (אילת בעיקר) וניתן לזהותם ע"פ החתכים האופקיים על המצח.

ילד נוארי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:עמים נילוטיים
קטגוריה:גמבלה
קטגוריה:אתיופיה: קבוצות אתניות
קטגוריה:דרום סודאן: דמוגרפיה
סורמים

סורמים הוא השם הקיבוצי בו מכנה ממשלת אתיופיה את הסאורים, המורסים והמעים. המונים כ-103,700 נפש. כל שלוש קבוצות אלו דוברי שפות סורמיות שמשתייכות למשפחת השפות הנילו-סהריות.
*סאורים או שאורים הוא שמם של קבוצת רועי צאן בעיקרה הדוברת שפה הנקראת סאורית, שמשתייכת לשפות הנילו-סהריות. קבוצה זו חייה בנפת טבאנץ' מאג'י במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום על הגבול עם סודאן וגם בסודאן עצמה וחלקים ממוקמים מערבית לעיירה האתיופית מיזן טפרי. אוכלוסייתם נכון למפקד של 1998 מנתה כ-20,622 וכיום הם מונים כ-24,000 נפש.
*מורסים או מורזים קבוצה של רועי צאן לא פעילים, שפתם המורסית היא שפת האם של 80% מהם. קבוצה זו יושבת במרכזו של אזור אומו והעמקים הדרום מערביים שליד העיירה ג'ינקה בנפת אומו הדרומית. המורסים אינם רואים את עצמם תחת הקטגוריה של הסארמים חרף הדמיונות הבלשניים והתרבותיים. אוכלוסייתם נכון למפקד של 1998 מנתה כ-3,258 נפש. כיום הם מונים כ-4,100.
*מעים הוא שמם של קבוצת רועים לא פעילים שדוברים את שפתם המעית נכון להיום רק כ-80% מקרב המעים דוברים את שפתם. הם ממוקמים סביב אזור באצ'אמה ובעמקים דרומה, ליד נהר האומו אוכלוסייתם נכון למפקד של 1998 מנתה כ-56,585 וכיום הם מונים כ-73,000 נפש.

שלוש הקבוצות חולקות תרבות דומה. המולדת שלהם הייתה בהתחלה בהרים אך הם נדדו בגלל הקרבות העקובים מדם, ותחרויות מסורתיות עם השכנים השבטיים שלהם נעשו רק אכזרים כאשר הם הצליחו להשיג כלי-נשק אוטומטיים ממלחמת האזרחים הסודאנית. המשטרה המקומית נותנת לזרים לטייל רק עם שומרי ראש חמושים.

לקבוצות אלו יש תרבות גברית, עם רצון עז להילחם שמביא כבוד גדול לגברים, זה חשוב במיוחד כאשר הם מחפשים כלה, הם מאוד תחרותיים, בסיכון של פגיעה רצינית ומוות. הזכרים לעיתים קרובות מגולחים לקרחת, ולעיתים בזמן הקרבות הם לבושים בלבוש מינימלי או ללא לבוש כלל.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתיופיה: קבוצות אתניות
קטגוריה:סודאן: קבוצות אתניות
רב-קומות

רב-קומות ב[[הולנד]]
רב-קומות ב[[ראשון לציון]]
רב-קומות הוא בניין גבוה בעל קומות רבות. לרבי-קומות שימושים מגוונים: מגורים, משרדים, בתי חולים, בתי מלון ועוד.

בישראל, בתקנות התכנון והבניה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות) מופיעה ההגדרה:
:"בניין רב–קומות" - בניין שבו הפרש הגובה בין מפלס הכניסה הקובעת לבניין לבין מפלס הכניסה לקומה הגבוהה ביותר המיועדת לאכלוס, שהכניסה אליה דרך חדר מדרגות משותף, עולה על 29 מטרים.

הגדרה זו, המשקפת בניין שבו כעשר קומות, יפה לתקנות שבהן היא מופיעה. בלשון הדיבור, גם בניין שבו חמש קומות נחשב לרב-קומות (בתקנות מוגדר בניין שגובהו פחות מאשר בהגדרה הנ"ל אך יותר מ-13 מטרים כ"בניין גבוה").

הבחנה של הרשות הארצית לכבאות והצלה בין הגדרת "רב-קומות" לגורד שחקים הוצגה על ידי חיים תמם, סגן מפקח כבאות ראשי, בריאיון לאתר "רב-קומות: הארגון הבין-תחומי" באוגוסט 2007: "מכבי אש נוטים להתייחס למבנה כאל "גורד שחקים" כאשר גובה המבנה הוא מעל גובה המנוף שקיים ברשותם, קרי מבנה שגובהו מעל 42 מטר."

== מבנן ==
במקומות רבים בארץ ניתן לראות רצף של רבי-קומות. על מנת לחסוך שטחים, עלויות בנייה ואחזקה, חלק מן המערכות עבור צרכים של שני מבנים או יותר ממוקמות בשטח המשותף למבנים, כגון: מפוחים בחניונים, מאגרי מים ותוספות כגון חניונים, חדרי כושר, סאונה וג'קוזי. מספר מבנים הבנויים באופן זה כונו בעבר 'קומפלקס' ובימינו 'מבנן' - שפירושו על פי האקדמיה ללשון העברית הוא "צביר/אשכול בניינים".

== קישורים חיצוניים ==

*
*
* נחום כהן, אדריכל, [https://architecture.org.il/art_arch_gova.php הקרב על הגובה] מאמר על גבולות הגובה והציפוף
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
חוק הממשלה

חוק הממשלה, התשס"א-2001 הוא חוק המסדיר היבטים שונים בפעילות הממשלה שמבחינת מעמדם, לא היה מקום להסדירם בחוק יסוד: הממשלה. החוק נחקק ב-2001, בעת שנחקק חוק יסוד: הממשלה החדש, שביטל את חוק הבחירה הישירה, והוא נכנס לתוקף עם כינונה של הממשלה ה-30, ב-28 בפברואר 2003.

חוק הממשלה מסדיר, בין היתר, את הנושאים הבאים:
* הוראות בדבר חובת פרסום הסכמים קואליציוניים.
* הוראות פרוצדורליות לגבי הליכים משפטיים המתנהלים נגד שרים. בין היתר, הוחרגו עבירות תנועה ועבירות שדינן קנס מהכלל הקובע ששר יועמד לדין בבית משפט מחוזי.
* תקופת צינון בת 3 שנים לראשי מערכת הביטחון בטרם יהיו כשירים להתמנות לשרים.
* קביעת הרכב הקבינט הביטחוני. החוק קובע כי בראש הקבינט עומד ראש הממשלה, וחברים בו שרי הביטחון, המשפטים, החוץ, ביטחון הפנים והאוצר. ניתן למנות לקבינט שרים נוספים, אך מספרם אינו יכול לעלות על מחצית מחברי הממשלה כולה.
* הסמכות למנות את מזכיר הממשלה (אף שתפקידיו אינם קבועים בחוק).
* הסמכות למנות ועדת בדיקה ממשלתית.
* פעולות שונות שעל הממשלה להודיע עליהן לכנסת או לפרסם אודותן ברשומות.

עד 2008 עוגנה בחוק גם הסמכות למנות את המועצה לביטחון לאומי, אך מבלי שנקבעו בו תפקידיה. באותה שנה נחקק חוק המטה לביטחון לאומי, שמסדיר את תפקידיה באופן רחב יותר, והסעיף העוסק בכך בחוק הממשלה הושמט.

במאי 2020 אושרו תיקונים אחדים לחוק זה הנוגעים לפעולתה של ממשלת חילופים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ממשלת ישראל
ממשלה
קטגוריה:הכנסת החמש עשרה: חקיקה
מחפר כווני

מחפר כווני בפעולה
נקודת כניסה לקידוח
תשתיות שהותקנו באמצעות קידוח כווני

קידוח כווני (באנגלית: Directional boring או horizontal directional drilling או HDD) היא שיטה להתקנת צנרת תת-קרקעית למי שתייה, צנרת ביוב ושאר תשתיות תת-קרקעיות לאורך מסלול תת-קרקעי, תוך הפרעה מינימלית לסביבה. אורך הצנרת המותקנת יכול להגיע עד 4500 מטר וקוטרה יכול להגיע עד 120 ס"מ – כאשר מדובר בהתקנות לאורך קצר יותר.

== יישומים ==

קידוח כיווני מיושם לצורך העברת כבלי תקשורת וכבלי כוח, קווי מים לשתייה, קווי גז, קווי נפט, צנרת תעשייתית וקווי ביוב.
קידוח כיווני היא שיטה מועדפת מהסיבות הבאות:

* הפרעה מינימלית לתחבורה
* עלות נמוכה
* התקנת הצנרת בעומק רב
* התקנה למרחק גדול
* זמן ביצוע קצר
* אפשרויות כיווניות
* ידידותי לסביבה

==אופן הפעולה==

רוב מכונות הקידוח הכיווני משתמשות בנוזל קידוח (בוץ, בנטוניט), ואילו מעט מכונות מתוכננות לשימוש באוויר. נוזל קידוח מעורב בדרך כלל עם ביטוניט ומים וכן עם תוספים לשיפור ביצועי המכונה. כאשר קודחים באדמה רכה, זרם של נוזל בלחץ גבוה חותך את החול באמצעות גרגרים חדים הנמצאים בנוזל הקידוח. 

בנוסף, המכונה מזרימה נוזל לתוך פיר הקידוח וגרגירי החיתוך נשאבים בחזרה אל מחוץ לפיר הקידוח יחד עם עפר הקידוח, או מופרדים מכנית במערכת ניקוי. נוזל קידוח מסווג כלא רעיל ויכול לשמש בהתאם, כלומר, לא חייבים לזרוק אותו כאשפה רעילה.

באדמות רכות, מקדח זוויתי משמש לשינוי כוון הקידוח – לשינוי בנתיב הקידוח נעצרת תנועת המנוע והמקדח הכווני מכוון בהתאם לכוון הדרוש. 

במקרים של אדמה בלתי יציבה – במערכות מסוימות נעשה שימוש בצינור כפול המונע התמוטטות הדפנות לתוך פיר הקידוח. לאחר סיום הקידוח אל נקודת היעד, המקדח מוסר והצינור המושחל מוצמד למוט הקידוח.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20071112014218/http://www.directionaldrillinguk.com/equip.htm אתר חברת Directional Drilling UK - יצרנית ציוד קידוח אופקי]

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
דני פרידמן

דני פרידמן (נולד ב-30 בינואר 1988) הוא אלוף ישראל בחתירה.

==ביוגרפיה==
פרידמן נולד באוקראינה ועלה לארץ בגיל שנה וחצי. אחרי שהות קצרה בחיפה, משפחתו עברה לעפולה. הוא שיחק במשך שמונה שנים כדורגל בקבוצת הפועל עפולה כקשר קדמי. בגיל 16 החל להתאמן במועדון החתירה בטבריה בהדרכת ודים וינוגרדוב. 

בגיל 18 השתתף לראשונה באליפות העולם לנוער. ב-2012 סיים שמיני באליפות אירופה ושנה לאחר מכן סיים שישי באותה תחרות. באליפות העולם ב-2013 סיים פרידמן במקום התשיעי - הישג ישראלי של כל הזמנים.

במרץ 2015 זכה בפעם ה-11 באליפות ישראל בחתירה.

כיום פרידמן מתגורר במכון וינגייט ומתאמן במרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חותרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
קורת שילוח

קורת שילוח
קורת שילוח משמשת להרכבת גשרים; מקטעי הגשר המיוצרים במפעל מובלים אל אתר ההרכבה (הגשר) בעזרת משאיות תובלה. קורת השילוח פורקת את המקטעים מן המשאיות משנעת ומרכיבה אותם במקומם המיועד בגשר. הרכבת הגשר מתבצעת מנציבי האמצע של הגשר תוך כדי איזון ופילוס מתמיד של הגשר.

יתרונה המובהק של המערכת בא לידי ביטוי במקומות בהם הנגישות לתחתית הגשר מוגבלת, כגון מקומות בהם הרגישות הנופית גבוהה מאוד ולא ניתן לבצע הרכבה בעזרת עגורן קונבנציונלי מתחתית הגשר.

חסרונות עיקריים של המערכת הם עלות גבוהה, צורך בצוותי הפעלה מיומנים, הרכבה איטית וחוסר גמישות בסדר הרכבת המקטעים.

== שימוש בקורת שילוח בישראל ==
בישראל נעשה שימוש במערכת זו במקומות הבאים:
# נתיבי איילון (20) - גשר קיבוץ גלויות.
# כביש 1 - בכניסה לירושלים.
# כביש 9 בירושלים - מחלף 9/1.
# מחלף בגין / גולדה מאיר.

==ראו גם==
* עגורן

קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
חלוצי המחר

"פרפור"
חלוצי המחר (בערבית: رواد الغد) היא תוכנית טלוויזיה שבועית לילדים ששודרה מ-13 באפריל 2007 עד 16 באוקטובר 2009 בערוץ הטלוויזיה הרשמי של חמאס, ערוץ אל-אקצא ושידרה תעמולה לוחמנית, אסלאמיסטית ואנטיציונית. התוכנית עלתה לכותרות ברחבי העולם בעקבות שימושה בדמות הדומה למיקי מאוס בשם "פרפור" ("פרפר" בערבית, או גלגול של "פיר", "עכבר" בערבית). הדמות הוחלפה מאז בדבורה הדומה לדבורה מאיה בשם "נחול", לאחר שבפרק האחרון בכיכובו של "פרפור" נטען בתוכנית כי הוכה כביכול למוות על ידי ישראלי שניסה לגנוב את המפתח ליישוב הפלסטיני הבדיוני תל א-רביע (תרגום מילולי לערבית של השם "תל אביב"), שעל פי התוכנית נכבש על ידי היהודים והפך לתל אביב. פרפור שנרצח בעינויים הפך לשאהיד. 

ב-8 בפברואר 2008 הסבירו מגישי התוכנית כי "נחול" "הורעל בביתו" והחליף אותו הארנב הלבן "אסוד" (אריה בערבית), הדומה לבאגס באני. "אסוד" מסביר את שמו בכך ש"ארנב" הוא כינוי לפחדנים, ואילו "אני, אסוד, אגמור עם היהודים ואוכל אותם!"
בפרק האחרון של העונה השלישית, ב-2 בינואר 2009, נראה אסוד מת בבית חולים לאחר מתקפה ישראלית במהלך מבצע עופרת יצוקה.
אותו החליף דוב הדומה לבוריס מדובים ונהנים שנקרא "נאסור" (Nassur).

התוכנית עוסקת במסורות ובסגנונות חיים אסלאמיסטיים. בין היתר, עוסקת התוכנית בחשיבות של תפילה יומיומית ושל תזונה נכונה, אך גם בנושאים קיצוניים יותר, כעליונות אסלאמית, תיעובם של ישראל ושל ארצות הברית והדרכתם של הצופים הצעירים על עקרונות הג'יהאד.

גורמים רשמיים בישראל ובארצות הברית גינו את התוכנית כמסיתה, אנטי-ישראלית, אנטי-אמריקאית ואנטישמית. מפיק התוכנית הגיב כי התוכנית עוסקת בילדים שמביעים את רגשותיהם בנוגע לדברים שהם עדים להם. ב-16 באוקטובר 2009 התוכנית ירדה מלוח השידורים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:חמאס: תקשורת
קטגוריה:תעמולה פלסטינית
קטגוריה:הסתה והמרדה
קטגוריה:מחלוקות דתיות בטלוויזיה
קטגוריה:רצועת עזה: חינוך
בני שליטא

בני שליטא (נולד ב-13 בנובמבר 1934) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית מנחמיה וכחבר הכנסת.

==ביוגרפיה==
בני שליטא נולד בחיפה בשנת 1934. שירת בצנחנים בסדיר ובמילואים. בגיל 22 נבחר לראשות המועצה המקומית מנחמיה והיה ראש המועצה הצעיר ביותר שנבחר בישראל לתפקיד. שימש בתפקיד זה ברציפות במשך 36 שנים, עד שנת 1992. בשנת 1981 נבחר לכנסת העשירית מטעם הליכוד, כנציג המפלגה הליברלית (אם כי במקור היה חבר המפלגה הפרוגרסיבית ואף הוצב ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת הרביעית) והוא כיהן בכנסת עד שנת 1988. בכנסת היה חבר בוועדת הכלכלה ובוועדת החוץ והביטחון, ובכנסת ה-11 היה גם חבר בוועדת הכספים.

שליטא נבחר בפעם האחרונה לראש מועצת מנחמיה בשנת 1989, אך כיהן עם מועצה לעומתית בה היה רוב לאופוזיציה. במהלך הקדנציה הועלו נגדו טענות לאי סדרים כספיים ובעקבות זאת הורה שר הפנים על פיזור המועצה ועריכת בחירות חדשות שהביאו להחלפת שליטא בנציג האופוזיציה. כעבור מספר שנים דרש שליטא משר הפנים להדיח את מחליפו ולמנות למנחמיה ועדה קרואה, ומבוקשו נתמלא.

בשנת 1993 הוגש נגד שליטא כתב אישום שייחס לו שלושה אישומים של שחיתות ציבורית. בית משפט השלום זיכה אותו משניים מהאישומים, אך הרשיע אותו בשלישי, לפיו דאג שליטא שהמועצה המקומית מנחמיה תשכור משרד פרסום, כביכול עבור המועצה, אך למעשה לשם קידום בחירתו של שליטא לרשימת הליכוד לכנסת בבחירות 1988. על שליטא נגזרו שישה חודשי מאסר על-תנאי וקנס כספי. שליטא ערער לבית המשפט המחוזי, שזיכה אותו מחמת הספק ב-31 בדצמבר 2002. בית המשפט קבע שחלו פגמים בהרשעתו ועל כן היה ראוי להחזיר את הדיון לבית משפט השלום לדיון חוזר. אולם, בהתחשב בזמן שחלף ופרישתו מפעילות ציבורית הוחלט לזכותו מחמת הספק.

לאחר פרישתו מהכנסת היה חבר הנהלת גמלאי הכנסת ונאבק כנגד המלצות ועדת גרונאו לצמצום הטבות (כמו טלפון ועיתון חינם) לגמלאי הכנסת.

בשנת 2010 יצא לאור ספרו "הוד מעלתו האזרח", העוסק בדעותיו ובאירועים מחייו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם המפלגה הליברלית
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:מנחמיה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
המכללה האקדמית תל אביב-יפו

[[סמלילה הישן של המכללה]]
המכללה האקדמית תל אביב-יפו היא מכללה אקדמית המוסמכת להעניק לבוגריה תארים ראשונים (.B.A, B.Sc, .B.S.N) ותארים שניים (.M.A, M.Sc, .M.B.A) השוכנת בתל אביב-יפו. המוסד מוגדר כ"מכללה ציבורית" ושכר הלימוד בו זהה לזה שבאוניברסיטאות.

==היסטוריה==
האקדמית תל אביב-יפו הוקמה בשנת 1994 ביוזמה משותפת של אוניברסיטת תל אביב, עיריית תל אביב-יפו והוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, כמוסד אקדמי ציבורי להשכלה גבוהה (האקדמית זכתה להכרה כמוסד להשכלה גבוהה ב-1996). נשיאה הראשון היה פרופסור אלעזר כוכבא, זואולוג מאוניברסיטת תל אביב, שכיהן בתפקיד עד שנת 2000.

בשנים הראשונות לפעולתה פעלה המכללה בארבעה קמפוסים קטנים ברחבי העיר תל אביב-יפו: ברחוב אנטוקולסקי שכן בית-הספר למדעי המחשב, ברחוב דפנה בית-הספר למדעי ההתנהגות, ברחוב סאלד שכנו בית-ספר למדעי המחשב (שנה א') ובית-הספר למדעי ההתנהגות (שנה א') וברחוב מלצ'ט שכנו בית הספר לכלכלה וניהול ובית הספר לממשל וחברה. הנהלת המכללה שכנה במגדל המאה ברחוב אבן גבירול. כיום מרוכזת פעילות המוסד בקרית הקבע שלה ברחוב רבנו ירוחם ביפו, במתחם בו עמד קודם שלד מבנה בית החולים אייזנברג. התוכנית הכללית לקמפוס נעשתה על ידי משרד האדריכלים קולקר-אפשטיין.

=== נשיאי המכללה ===
{|class="wikitable"
!תקופת כהונה
!שם
|-
|1994-2000
|אלעזר כוכבא
|-
|2000-2008
|נחמיה פרידלנד
|-
|2008-2011
|ישראל צנג
|-
|2011-2014
|נחמיה פרידלנד
|-
|2014-2020
|שלמה בידרמן
|-
|2020-2024
|דרור ורמן
|-
|2024–מכהנת
|גליה צבר
|}

== תוכניות לימוד ומכונים ==
במכללה מתקיימים לימודי תואר ראשון במדעי המחשב, כלכלה וניהול, מערכות מידע, פסיכולוגיה, פכ"מ (פילוסופיה-כלכלה-מדע המדינה) ולימודי סיעוד.

לימודי תואר שני מתקיימים במקצועות: פסיכולוגיה, מדעי המחשב, מנהל עסקים, ייעוץ ופיתוח ארגוני, לימודי משפחה, לימודי צעירוּת ומערכות מידע.

עוד במכללה פועלים המכון לחקר חברה וכלכלה RISE IMPACT, "בית לאמנות ישראלית" - מכון לימוד ומחקר של אמנות ישראלית, מרכז SEED להתפתחות רגשית מוקדמת, וכן מכון מפרשים לחקר והוראת הפסיכותרפיה.

== קהילה ==
במכללה פועלת אגודת הסטודנטים והסטודנטיות.

בשנת הלימוד תשע"ה זכתה המכללה בפרס המוסד המצטיין ע"ש שוש ברלינסקי שינפלד ז"ל במעורבות ועשייה חברתית בקהילה על ידי המועצה להשכלה גבוהה.

== מעונות הסטודנטים ==
באוקטובר 2019 נחנכו מעונות סטודנטים במתחם המכללה. במבנה המעונות 400 חדרים והוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים אלדן.

<gallery>
קובץ:Academic College of Tel Aviv - building 1.jpg|בניין 1 - בית הספר למדעי ההתנהגות ע"ש אלפרדו ברנשטיין, בנימין רוזנטל, פומנטו-מקסיקו
קובץ:Academic College of Tel Aviv - building 2.jpg|בניין 2 - בית הספר למדעי המחשב ע"ש ג'ודי וג'וש ווסטון
קובץ:Academic College of Tel Aviv - building 3.jpg|בניין 3 - בית הספר לניהול וכלכלה
קובץ:Academic College of Tel Aviv - dorms.jpg|מעונות הסטודנטים במכללה האקדמית תל אביב-יפו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20090228065701/http://www.tel-aviv.gov.il/Hebrew/Yafo/Academic/Index.asp הקמת המכללה האקדמית של תל אביב-יפו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מכללות אקדמיות
קטגוריה:תל אביב-יפו: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:יפו: חינוך
קטגוריה:תל אביב-יפו: עמותות
אנוקים

האנוקים הם קבוצה אתנית הנמצאת בעיקר בדרום-מזרח סודאן ובמערב אתיופיה, באזור מחוז גמבלה האתיופי. קבוצה זו מונה כ-130,000 נפש ושפתם נקראת אנוקית. השם של הקבוצה כולל שמות נוספים כגון אניוקים, אגנואקים ואניוואים.

האנוקים נכללים בתוך משפחת העמים הנילוטים. מולדתם נמצאת על הנילוס והם מתגוררים באזור מאות שנים. האנוקים שונים באופן אתני, תרבותי, לשוני, היסטורי ודתי מתושבי אתיופיה האחרים.

שפתם משתייכת לקבוצת השפות הנילו סהריות, בניגוד לרובם המכריע של תושבי אתיופיה שמדברים בשפות שמיות ושפות כושיות. כמו כן ישנו הבדל חיצוני ניכר בין האנוקים והעמים הקרובים אליהם לבין אתיופים דוברי שפות שמיות וכושיות: לאנוקים (בדומה לנילוטים אחרים) יש צבע עור כהה יותר, שיער מקורזל ותווי פנים המאפיינים את השחורים האפריקאים, בניגוד לשאר האתיופים שהם יותר בהירים ובעלי תווי פנים המתקרבים יותר לתושבי המזרח התיכון.

שלא כמו עמים נילוטים אחרים המגדלים בקר וצאן, האנוקים הם כפריים ועובדי אדמה. לאנוקים אותו מוצא אתני כמו שכניהם הלאוים והשילוקים, והם חולקים שפה הדומה לשפת שכניהם האצ'ולים.

מחוז גמבלה הוא אזור טרופי חם ופורה עם אדמה שמושקה היטב. האדמה מושקת מהנחלים הבאים מההרים ברמות איפה שיש יותר אקלים ייבש. ההבדל בגאוגרפיה נתן את הכינויים שפלתיים קבוצות כמו האנוקים והנארים, ורמתיים שכוללים את הרוב המכריע של האוכלוסייה האתיופית כגון האמהרים, האורומו תגרים וכדומה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עמים נילוטיים
קטגוריה:גמבלה
קטגוריה:סודאן: קבוצות אתניות
קטגוריה:אתיופיה: קבוצות אתניות
בית"ר כפר סבא

בית"ר כפר סבא (נקראת גם בית"ר כפר סבא שלומי) היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר כפר סבא, המשחקת בליגה ג'. צבעי המועדון הם צהוב ושחור, ומגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון לויטה המכיל כ-5,800 מקומות ישיבה.

==היסטוריה==
בית"ר כפר סבא היא קבוצה המזוהה עם השכונות המזרחיות בעיר, קפלן, יוספטל וגבעת אשכול. הקבוצה הוקמה לראשונה על ידי שלמה גולדברג מראשי מפלגת גח"ל בכפר סבא, בחודש אוקטובר 1962, אך התפרקה זמן קצר לאחר מכן.

בשנת 1971 הוקמה הקבוצה שנית בקשיים רבים על ידי אותם אנשים. מרכז בית"ר שהיה במצוקה כלכלית לא רצה להקים סניף חדש בכפר סבא. רק התערבותו של עזר ויצמן, ממנהיגי מפלגת גח"ל באותה תקופה, עזרה בכך שמרכז בית"ר הסכים לסייע.
רובין פינקלשטיין ויגאל אגמי היו חברי ההנהלה הראשונים של הקבוצה. מאוחר יותר הצטרף הנרי לבנטר להיות מנהל הקבוצה. ראש עיריית כפר סבא הקצה לעמותה מגרש כדורגל בשכונת קפלן. הקבוצה הייתה בקשיים כלכליים מאז הקמתה ונדדה בליגות הנמוכות ובשנת 1980 התפרקה.

בסוף שנות ה-80 הוקמה שוב בית"ר כפר סבא והחלה לשחק בליגה ג'. הקבוצה נדדה שוב בין ליגה ג' לליגה א' אך לא הצליחה לעלות. פעמיים הייתה קרובה לעלות לליגה הארצית אך הפסידה לבסוף להפועל רעננה, ושנה לאחר מכן לא הצליחה לעקוף את הפועל קריית אונו.

בשנת 1998 נקלעה הקבוצה לקשיים והתפרקה, דווקא לאחר שרשמה הישג שיא של הופעה מכובדת בגביע המדינה בו הפסידה בשלב שמינית הגמר להפועל בית שאן ששיחקה אז בליגת העל בתוצאה 2:0. בתקופה זו הייתה הקבוצה מבוססת על חמישה אחים בני משפחת אלון, הבולט שבהם הוא ציבי אלון השוער ששמו כ"משוגע" יצא למרחוק. בתקופה זו שיחקו בקבוצה מספר שחקני עבר ובהם גדי פולבר, עופר נוסובסקי, נמרוד זוסים ויגאל הלל - כולם שחקנים בעלי עבר בליגת העל ודני סויסה שהיה הבולט במועדון אך לא הצליח להגיע לרמות הגבוהות.

הקבוצה הוקמה מחדש בשנת 2003 על ידי ציבי אלון שהיה שוערה לשעבר של הקבוצה. כבר בעונה הראשונה שלה היא עלתה לליגה ב' ובעונת עלתה לליגה א'.

לקראת עונת נאלצה הקבוצה לנדוד מהמגרש הביתי בשכונת קפלן לאצטדיון לויטה בעיר, בשל פסיקת ההתאחדות לכדורגל שהמגרש לא מתאים לליגה א'. בכך נחלש כוחה של בית"ר כפר סבא במשחקי הבית.

בעונת נשרה הקבוצה לליגה ב' אחרי 3 שנים בליגה א', ועונה לאחר מכן חזרה הקבוצה לליגה א'.

בעונת העפילה הקבוצה לשמינית הגמר של גביע המדינה לאחר ניצחון 2-0 על הפועל ראשון לציון, ובשלב שמינית הגמר היא הודחה לאחר הפסד של 1-0 מול הפועל רמת השרון.

בעונת נשרה הקבוצה לליגה ב אחרי 8 עונות רצופות בליגה א'.

בסיום עונת 2021-22 נשרה בית"ר כפר סבא לליגה ג' 3 שנים אחרי שירדה מליגה א.

בעונת 2023/2024 העפילה בית<nowiki></nowiki>ר כפר סבא חזרה לליגה ב' מהפלייאוף של ליגה ג לאחר ניצחון 4-1 על ספורטינג תל אביב

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

כפר סבא
קטגוריה:כפר סבא: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1962
איי נגלה

איי נגלה (באנגלית: Nggela Island) הם קבוצת איים במחוז המרכזי של איי שלמה, מדינה השוכנת בצדו המערבי של האוקיינוס השקט. קבוצת האיים נקראה בעבר איי פלורידה.
בין האיים היותר חשובים בקבוצת איי נגלה הם "נגלה סול", טולאגי, גווטו ו-טנמבוגו. השם האי פלורידה עצמו משמש גם את האי נגלה סול, הגדול בקבוצה.

==היסטוריה==
קבוצת איי נגלה ממוקמים צפונית לאי המפורסם גוודלקנל, בו התרחש קרב גוודלקנל המפורסם במלחמת העולם השנייה; האי נגלה סול שימש כבסיס לחיל משמר יפני באפריל, 1942 כחלק ממאמצם להקמת בסיס ימי באי השכן גווטו. ב-7 באוגוסט של אותה שנה, כוחות המארינס של צבא ארצות הברית נחתו באי כדי לחפות על תקיפת טולג'י השכנה. האי נגלה סול לא הפך מפורסם כמו גוודלקנל, למרות שגם הוא שירת כבסיס חשוב לפעולות המאמץ המלחמתי האמריקני בפסיפיק למשך כל זמן המלחמה. כהמשך לשחרור האמריקני של האיים מהשלטון היפני, הוקם באיים בסיס ימי אמריקני. האי שימש כמרכז לאספקת מים עבור הצי האמריקני, בזכות בארות המים המתוקים הנמצאות באי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איי שלמה: גאוגרפיה
נגלה
הוועדה הבין-לאומית למונומנטים ולאתרים

הוועדה הבין-לאומית למונומנטים ולאתרים (באנגלית: The International Council on Monuments and Sites בראשי תיבות: ICOMOS; בצרפתית Le Conseil international des monuments et des sites) הוא ארגון מקצועי הפועל לשימור ולהגנת אתרי המורשת העולמית ברחבי העולם. הארגון נוסד בשנת 1965 כתוצאה מאמנת ונציה (The Venice Charter for the Conservation and Restoration of Monuments and Sites - "אמנת ונציה לשימור ולשחזור מונומנט ואתרים") שהתקבלה שנה קודם לכן, ומספק ייעוץ לארגון אונסק"ו בענייני המורשת העולמית.

ICOMOS הוא ארגון לא ממשלתי, יחיד מסוגו, המתמקד בקידומן ויישומן של תאוריה, מתודולוגיה, טכניקות מדעיות בשימור מורשה ארכיטקטונית וארכאולוגית. הארגון מקיים ועדות מדעיות בינלאומיות ככלי מרכזי לעבודת הארגון ולהעברת מידע מקצועי בין מומחים מובילים בעולם בתחום השימור.

בארגון חברים כ-10,546 חברים פרטיים מ-151 מדינות, 271 חברים מוסדיים, 107 ועדות לאומיות ו-28 ועדות מדעיות בינלאומיות (נכון לשנת 2018). כל חברי הארגון כמעט ללא יוצא מן הכלל, הם אנשי מקצוע בתחום האדריכלות, הארכאולוגיה, אדריכלות נוף, תכנון ערים, הנדסה, תולדות האמנות וכדומה. הנהלת הארגון נמצאת בפריז ויש לה סניפים לאומיים ברחבי העולם. הארגון מעניק את פרס גזולה (Gazzola) אחת לשלוש שנים ליחיד או לקבוצת אנשים אשר תרמו באופן יוצא דופן למימוש מטרותיו של הארגון.

== איקומוס ישראל ==
השלוחה הישראלית של הארגון הבינלאומי נוסדה בשנת 1989 ושמה המלא הוא "איקומוס-ישראל - המועצה הישראלית של איקומוס". כל בעלי התפקידים בעמותה הם מתנדבים (מלבד מזכירה). האדריכל ערן מורדכוביץ מכהן כיושב ראש הוועד המנהל וחברים נוספים הם פרופ' עירית עמית-כהן, ד"ר ואדריכלית קרן מיטרני, תמר טוכלר, ד"ר ואדריכל רם שואף ומיכל הלוי בר<ref></ref>. העמותה מונה עשרות חברים, פרטיים כמוסדיים, מאנשי המקצוע המובילים בתחום השימור בארץ.

איקומוס ישראל מהווה כגוף הרשמי, אשר נבחר על ידי הוועד הישראלי לאונסק”ו בפיקוח משרד החינוך, לניטור האתרים בישראל שהוכרזו כאתרי מורשת עולמית ולבחינת אתרים מועמדים להכרזה. היא נטלה חלק מרכזי בתהליך הכרזתם של העיר הלבנה בתל אביב והגנים הבהאיים בעכו ובחיפה כאתרי מורשת עולמית, ליוותה את תהליך ההכרזה של אתר תל דן וערכה ניטור באתר מצדה.

עבודתה של העמותה מתבצעת באמצעות ‘ראשי תחומים‘ המקבילים לראשי הוועדות המדעיות בחו”ל. הם אחראים להובלה של פעילויות, ימי דיון, הרצאות, סיורים וניירות עמדה בתחום אחריותם תוך שימת דגש על אופן היישום בארץ. הם גם מייצגים את איקומוס ישראל בוועדות המדעיות הבינלאומיות בחו”ל.

איקומוס ישראל לוקחת חלק בכנסים המשותפים לגופים העוסקים בשימור, הוועד הישראלי לאונסק"ו, רשות העתיקות, רשות הטבע והגנים הלאומיים והמועצה לשימור אתרים. פעילויות רבות שהיא מקיימת פתוחות גם לקהל הרחב.

איקומוס ישראל פרסמה קריאה להגנה על נכסי המורשת התרבותית לאור פרעות מאי 2021, שכללו גם פגיעה בנכסי מורשת ברחבי הארץ כולה, ובכללם שרפת מבנה מרכז השימור הבינלאומי בעכו העתיקה ע"ש העיר רומא.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים לא-ממשלתיים
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית
שערורייה

שַׁעֲרוּרִיָּה או בשפות אירופה סקנדל היא אירוע בו איש, קבוצה או גוף מואשמים בפומבי בהתנהגות לא הולמת. שערורייה יכולה להתבסס על המציאות, על האשמות שווא או על עירוב בין השניים. חלק מהשערוריות מתעוררות כתוצאה מהתנהגות פומבית, אך כאשר אין מדובר במקרה החשוף לעין כל נחשפות שערוריות לעיתים על ידי חושף שחיתות מתוך הארגון או הקבוצה, על ידי חוקר חיצוני, אם ממשלתי דוגמת מבקר המדינה ואם עצמאי דוגמת כתב של אחד מאמצעי התקשורת, ועוד.

==מקור השם==
בתקופות קדומות התנהלו חייה של עיר מבוצרת בתקופות לחימה, בתחומי השער שלה. לפרנסי העיר לא היה מניע להכניס כל אחד פנימה וכן כל המסחר, בתי העינוגים, מקדשים, בתי המשפט והמכס התרכזו סביב שער העיר. האירועים שהתרחשו שם לא היו מהסוג המעודן ומכאן מקור השם. שם גם נקבע מחיר הסחורות השונים ומכאן מקור השם "שער המטבע"

==ראו גם==
* פרובוקציה
* שערוריית מין

==קישורים חיצוניים==

* עוזי אלידע, ״סקנדל תקשורתי בירושלים העות״מאנית:פרשת ענתבי״, קשר, מס׳ 51, 2018, עמ׳ 3-18.

*
שמורת החי דג'ה

שמורת החי דג'ה (בצרפתית: Réserve de faune du Dja) בגבול שבין מחוז הדרום ומחוז המזרח בקמרון היא שמורת טבע בשטח של 5,260 קמ"ר המוקפת מצפון, ממערב ומדרום על ידי נהר דג'ה, אחד מיובליו המשניים של נהר קונגו. השמורה שוכנת במרחק של כ-240 ק"מ דרומית-מזרחית לבירה יאונדה, והיא הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 1987.

המקום הוכר כשמורת צייד ב-25 באפריל 1950, כשמורת חי ב-22 במאי 1973 וכשמורה ביוספרית ב-1981. שטח השמורה שטוח עד גבעי ומשתרע בגבהים שבין 400 ל-800 מטר. קו שבר בדרומה של השמורה יצר עמק עמוק בדרום-מזרחו של האזור שבו מצוקים לאורך כ-60 ק"מ. נהר דג'ה זורם לאורכו של קו שבר זה דרך מערכת של מפלים.

האקלים בשמורה הוא משווני עם שתי עונות גשומות במאי ובספטמבר. כמות המשקעים השנתית עומדת על 1,570 מ"מ בממוצע, והטמפרטורה הממוצעת נעה בין 18°C ל-30°C ועומדת על ממוצע שנתי של 23.3°C.

הצמחייה בשמורה מורכבת בעיקרה מיער גשם טרופי שבו 43 מיני עצים. צמרות העצים מגיעות לגובה ממוצע של 30 עד 40 מטר ולגובה מקסימלי של 60 מטר. בנוסף לעצים יש בשמורה כ-1,500 מיני צמחים שונים.

בשמורה אוכלוסייה נרחבת של יונקים מ-107 מינים, ביניהם פרימטים שונים פילים, סיטטונגה, בונגו, תאו אפריקני, נמרים. הזוחלים כוללים לטאות, פיתונים ושני מינים של אליגטורים הנחשבים כנתונים בסכנת הכחדה. למעלה מ-320 מיני ציפורים מיוצגים גם הם באזור.

בשמורה מתגוררת אוכלוסייה של פיגמים המנהלים אורח חיים מסורתי, והם חופשיים לצוד ברחבי בשמורה בשיטות מסורתיות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קמרון: אתרי מורשת עולמית
דג'ה
דג'ה
קטגוריה:יערות גשם באפריקה
הרובע השלישי של פריז

הרובע השלישי של פריז (בצרפתית: IIIe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית של עיר, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. זהו הרובע הקטן ביותר בעיר אחרי הרובע השני.

הרובע השלישי מאכלס את החלק הצפוני של המחוז הימי-ביניימי, המארה (יחד עם הרובע הרביעי, שמאכלס את החלק הדרומי השוקק יותר של המארה, יחד עם "הרובע העליז" של פריז). הבית הפרטי העתיק ביותר של פריז שעדיין עומד על כנו, ונבנה בשנת 1407, נמצא ברובע השלישי של העיר, ברחוב דה מונטמורנסי (rue de Montmorency). באופן מסורתי רובע היה מאוכלס ביהודים רבים. אודט פילפול ניצלה את מעמדה במנהלת הרובע להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה.

אזור צ'יינטאון קטן, אך מתרחב במהירות, בו שוכנים מהגרים מוונזהו שבסין, מרוכז ברו או מארה (rue au Maire), סמוך למבנה הקונסרווטואר נסיונל דז ארט אה מטייה, שהיה בימי הביניים המנזר של סן-מרטן-דה-שאן. 

שטח קרקע של הרובע הוא 1.171 קמ"ר והוא השני בקוטנו בעיר.

==דמוגרפיה==
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע הייתה לפני 1861, למרות שהוא קיים בצורתו הנוכחית רק מאז תוכנית השיפוצים הגדולה של פריז בשנות השישים של המאה ה-19. במפקד האוכלוסין האחרון (משנת 1999), מנתה האוכלוסייה 34,248 איש וברובע הועסקו 29,723 עובדים.

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===

{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1861 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 99,116
| 84,642
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1872
| 89,687
| 76,656
|-
| 1954
| 65,312
| 55,822
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1962
| 62,680
| 53,527
|-
| 1968
| 56,252
| 48,038
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1975
| 41,706
| 35,616
|-
| 1982
| 36,094
| 30,823
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1990
| 35,102
| 29,976
|- 
|1999
|34,248
|29,247
|}

==הרבעים הפנימיים==
[[המוזיאון לאמנויות ולמקצועות]]
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים ( quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע השלישי הם:
* רובע אָרְט-אֶה-מֵטְיֶיה (Quartier des Arts-et-Métiers)
* רובע אַנפן-רוז (Quartier des Enfants-Rouges)
* רובע אַרְשִיב (Quartier des Archives)
* רובע סנט-אבוי (Quartier Sainte-Avoye)

==מקומות מרכזיים וחשובים ברובע==
* המארה (יחד עם הרובע הרביעי של פריז)
* המוזיאון לאמנויות ולמקצועות
* הקונסרווטוריון הלאומי לאומנויות ולמקצועות
* מוזיאון קרנוולה
* מוזיאון פיקאסו
* הארכיב הלאומי של צרפת
* כיכר הרפובליקה

==קישורים חיצוניים==

* 

3
קטגוריה:הרובע השלישי של פריז
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
הפארק הלאומי מצודת ברימסטון היל

המצודה בפארק הלאומי מצודת ברימסטון היל (אנגלית Brimstone Hill Fortress National Park) שוכנת במערבו של האי סנט קיטס בפדרציה של סנט קיטס ונוויס, ומאז שנת 1999 נמנה הפארק על רשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו.

==היסטוריה==
מראה באתר
התחריט הצרפתי "ההתקפה על ברימסטון היל" מתאר את קרב סנט קיטס מ-1782 (המצודה על הגבעה במרכז)
סנט קיטס היה האי הראשון באיים הקאריביים שיושב על ידי אירופים, הן בריטים ב-1623 והן צרפתים ב-1625. האי שזכה לכינוי "אי האם" (Mother Island) שימש כקרש קפיצה להתיישבות הקולוניאלית בקריביים, וכמודל לשיטת מטעי קנה הסוכר שהתבססה על הפקת סוכר ויצורו בידי עבדים שהובאו מאפריקה. 

מצודת ברימסטון היל החלה את דרכה בשנת 1690 כאשר הבריטים הציבו תותחים בצידו הצפון-מערבי של האי כדי להניס את הצרפתים שישבו בפורט שארל (Fort Charles) לרגלי הגבעה. ב-1782 שמו 8,000 חיילים הצרפתים מצור על הגבעה, ולאחר חודש נכנעו 1,000 המגינים בפניהם. אולם הבריטים זכו בעליונות הימית באזור וחוזה פריז (1783) השיב להם את השליטה באי. תנופת בנייה פקדה את המצודה והיא זכתה בכינוי "גיברלטר של הקאריבים". ב-1806 הדפו מגיני המצודה התקפה צרפתית ובכך הסתיים למעשה המאבק על האי. כחצי מאה לאחר מכן, ב-1853, ננטשה המצודה ועזובה השתלטה עליה. עץ ואבנים מהמבנים נלקחו לשימושים אחרים וצמחיית פרא הקיפה את המבנים. 

בתחילה המאה ה-20 החלו שלטונות האי להקצות משאבים לתחזוקה שוטפת של המצודה, אולם רק בשנת 1965 נוסדה ה"חברה לשימור מצודת ברימסטון היל" (The Brimstone Hill Restoration Society) ופעולות השחזור צברו תאוצה. ב-1987 הוכרז האתר כפארק לאומי בשטח של 153.7 דונם, וב-1999 היה לאתר מורשת עולמית.

==האתר==
המצודה ניצבת על השליש העליון של גבעה שלה שתי פסגות ומשקיפה אל הים הקריבי. הגבעה העשויה מסלע געשי ומאבן גיר ומתנשאת לגובה של 230 מטר, שוכנת על מורדותיו הדרום-מערביים של הר ליאמויגה, ההר הגבוה באי. המתחם המרכזי (citadel) שמרכזו הוא "פורט ג'ורג'" (Fort George) שוכן על הפסגה הצפונית. המתחם נבנה החל בשנת 1789, ופורט ג'ורג' בנוי סביב חצר מרכזית. מסביב למתחם המרכזי ארבעה מבני שמירה מבוצרים שרק שני המערביים נשתמרו במצב טוב. הגבעה מכוסה בסדרה של מבנים וצריפים, ששמשו לאחסון נשק, למגורים, לאיסוף מים ולשימושים צבאיים אחרים - כולם במצבים שונים של הרס. המבנים נבנו בעיקר מאבני בזלת ושולבה בהם אבן גיר. חלק מהמצודה מוקף בחומה ומחוץ לה שוכן בית קברות קטן. באתר מרכז מבקרים הכולל מוזיאון ופוקדים אותו כ-50,000 איש מדי שנה. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://donwiss.com/pictures/St-Kitts-2000/#22 תמונות מהפארק]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אמריקה הצפונית: פארקים לאומיים