החברה האסייתית המלכותית של בריטניה הגדולה ואירלנד

החברה האסייתית המלכותית של בריטניה הגדולה ואירלנד (באנגלית: Royal Asiatic Society of Great Britain and Ireland), הידועה גם בשם החברה האסייתית המלכותית, היא האגודה המדעית הבכירה ביותר של הממלכה המאוחדת בתחום . היא הוקמה, על פי הצ'רטר המלכותי שלה מ-11 באוגוסט 1824, כדי לקדם "חקירת נושאים הקשורים ולעידוד המדע, הספרות והאמנויות ביחס לאסיה". מאז הקמתה הייתה החברה פורום, באמצעות הרצאות, כתבי עת ופרסומים נוספים, למחקרים הקשורים לחברה ול ברמה הגבוהה ביותר. עמיתים מהאגודה נבחרים דרך קבע וכוללים חוקרים בעלי הישגים בולטים בלימודי אסיה; העמיתים משתמשים בתואר FRAS, ראשי תיבות של Fellow of Royal Asiatic Society.

==היסטוריה==
החברה נוסדה בלונדון בשנת 1823, כאשר האספה הכללית הראשונה התקיימה ב-15 במרץ ב"בית הסכך" ברחוב סנט ג'יימס, לונדון, בראשות . בפגישה זו נבחרו בעלי התפקידים (כולל כנשיא הראשון) והמועצה, הגדירו ששמה של האגודה הוא החברה האסייתית של בריטניה הגדולה ואירלנד, וכי החברים צריכים להיות מוגדרים כחברי החברה האסייתית, בראשי תיבות MAS. היא גם הסמיכה את המועצה לגבש תקנות (אלה אושרו באספה הכללית הבאה ב-19 באפריל), לחפש מקום מתאים לאסיפות החברה ולגבש אמנת התאגדות. מאוחר יותר באותה שנה, באספה כללית שהתקיימה ב-7 ביוני, הודיע ויליאמס-ויין כי המלך ג'ורג' הרביעי, שכבר הסכים להיות פטרון החברה, העניק את התואר "מלכותית" לחברה, והעניק לה את השם של החברה האסייתית המלכותית של בריטניה ואירלנד והחברים בה יכונו חברים של החברה האסייתית המלכותית (MRAS). האגודה קיבלה את הצ'רטר שלה בשם זה ב-11 באוגוסט 1824.

החברה האסייתית המלכותית הוקמה על ידי קבוצה שהורכבה בעיקר מחוקרים בולטים ומנהלים קולוניאליים. היא נועדה להיות המקבילה הבריטית ל, שנוסדה ב-1784 על ידי סר ויליאם ג'ונס, החוקר, המשפטן והבלשן שהיה בין האירופאים הראשונים שלמדו סנסקריט. דמות מובילה ביסודה של החברה האסייתית המלכותית היה הנרי תומאס קולברוק, שהיה בעצמו חוקר סנסקריט חשוב, ולשעבר נשיא החברה האסייתית של כלכותה. אחר היה סר , דיפלומט דובר סינית שעבד בסין.

כאשר הוקם של לונדון בשנת 1824, החברות בחברה האסייתית המלכותית הוגדרה כאחד מארבעת הקריטריונים הנדרשים לחברות במועדון החדש.

בשל אופי הקשר ההדוק של החברה עם האימפריה הבריטית במזרח, חלק ניכר מהעבודה שמקורה בחברה התמקדה בנושאים הנוגעים לתת-היבשת ההודית. עם זאת, תפקידה של החברה משתרע הרבה מעבר להודו: כל רחבי אסיה ובנוסף כלולים צפון אפריקה המוסלמית ואתיופיה. לאגודה יש כמה מגבלות בתחומי העניין שלה, כגון היסטוריה פוליטית עדכנית ואקטואליה. ההקפאה המסוימת הזו הובילה לייסודה של החברה המרכזית-אסייתית, שלימים הפכה ל. לאחר מלחמת העולם השנייה, עם סופה ההדרגתי של ההגמוניה הפוליטית הבריטית "ממזרח לסואץ", החברה שמרה על ההתמקדות האקדמית חסרת הפניות שלה באסיה.

הרצאות מתקיימות באופן קבוע במשרדי האגודה. אין תשלום עבור הרצאות רגילות. הרצאות רבות מהעבר זמינות להאזנה או לצפייה באינטרנט.

==חברים ועמיתים==
במקור, חברי האגודה הוגדרו חברים (MRAS), חברים לשם כבוד (Hon. MRAS), חברים מתכתבים (CMRAS) וחברים זרים (FMRAS). עד שנות ה-70 של המאה ה-19, התואר FRAS, המעיד על עמיתות באגודה, היה בשימוש על ידי כמה חברים, כולל הרופא והסופר שכתב על הודו , והסופר שכתב על הודו ומייסד "חברת הרפורמה ההודית" . שימוש זה נמשך לאורך המאה העשרים, כשפרסומות בכתב העת של החברה משקפות גם הן את השימוש באותיות FRAS על ידי חלק מהחברים, אף על פי שכל חברי האגודה כונו "חברים" בחוקת 1908, ורק בשנת 1967 התייחסו הדיווחים על אספת היובל ל"עמיתים" ולא ל"חברים".

החל משנת 2019, החברים מוגדרים "עמיתים" או "עמיתים סטודנטים"; החברה אינה מחלקת את התואר FRAS בתקנון, אך השימוש בתואר FRAS מוכר בעבודות עיון רבות. התואר משמש כמה אקדמאים העוסקים בתחומים הקשורים לאסיה, ושימש בכתב העת של האגודה בהתייחסות לאינדולוג ד"ר , למשורר ולמתרגם מבנגלית ולחוקר האסלאם .

חברים ועמיתים בולטים באגודה כללו את רבינדרנת טאגור, סר אורל שטיין, סר וילפרד תסיגר, ו.

==סניפים==
החברה מקושרת עם אגודות עמיתות בהודו (, מומבאי, בנגלור, מדראס וביהר), הסניף הקודם במומבאי ידוע כיום בשם החברה האסייתית של מומבאי.

היא מקושרת גם עם , (נוסד בשנת 1847), (נוסדה בשנת 1875), (הוקם בשנת 1877), (נוסד בשנת 1900) ו (נוסדה בשנת 1952 כחברה האסייתית של פקיסטן, ומאז 1972 שונה שמה ל"החברה האסייתית של בנגלדש").

בסין, סניף דרום סין לשעבר ידוע כיום בשם סניף הונג קונג של החברה האסייתית המלכותית. הסניף של צפון סין הוקם מחדש בשנת 2006 בשאנגחאי בשם , הסניף המקורי נוסד ב-1857 ופורק ב-1952. יש לו סניפים בסוג'ואו ובבייג'ינג.

==ספרייה וארכיונים==
בספרייה יש חומר מהמאה ה-12 ועד היום. ניתן לגשת לכל אוספי האגודה בחדר הקריאה הייעודי שלה במשרדי האגודה בלונדון בשעות הפתיחה המפורסמות. האגודה מחזיקה גם ספרייה דיגיטלית.

==כתב עת==
"כתב העת של החברה האסייתית המלכותית" יוצא לאור על ידי הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' ארבע פעמים בשנה, כל גיליון מכיל מספר חיבורים אקדמיים וכמה ביקורות ספרים. הוא פורסם בשמו הנוכחי מאז 1991, לאחר שהיה בעבר "כתב העת של החברה האסייתית המלכותית של בריטניה הגדולה ואירלנד" (1834–1991) ו"דיונים של החברה האסייתית המלכותית של בריטניה ואירלנד" (1824–1834). כתב העת עובר ביקורת עמיתים כפולה.

==קרן התרגום האוריינטלי של בריטניה ואירלנד==
קרן זו הוקמה בתחילה בשנת 1828. התוצאות של מיזמי המימון הראשוניים שלה הגיעו מהר. הקרן הפכה לאחד ממספר גדול של מועדוני מנויים ויקטוריאניים של ספרים שפרסמו תרגומים, הוציאו מחדש יצירות היסטוריות או הזמינו ספרים מקוריים שהיו מיוחדים מדי לפרסום מסחרי; אבל שלא כמו רוב הארגונים האלה שהתפרקו, עבודתה של קרן התרגום האוריינטלי של החברה האסייתית נמשכת לתוך המאה ה-21 עם קטלוג מיקרופילמים "סדרה חדשה" ו"סדרה ישנה" זמין למחקר אקדמי.

==פרסים ומענקים של החברה האסייתית המלכותית==
לפרטים מלאים ולנמענים, ראו באתר האינטרנט של האגודה האסייתית המלכותית.
* מלגות מחקר: ד"ר מייקל ויליס ופרופסור פטר פליגל.
* פרס סר ג'ורג' סטונטון - מוענק לחוקר צעיר (השלים דוקטורט, או שסיים דוקטורט בחמש השנים הקודמות) על מאמר הקשור להיסטוריה, ארכאולוגיה, ספרות, שפה, דת, אנתרופולוגיה ואמנות של אסיה.
* פרס - פרס שנתי המוענק על פרסום על נפאל.
* פרס פרופסור - עבור .
* פרס הנצחת דייוויד מורגן - על מאמר שפורסם ב"" במהלך שנה קלנדרית. למקבלי דוקטורט אחרונים.
* פרס ברוויס-הולידיי החדש של החברה האסייתית המלכותית - מוענק עבור מחקר חדש שלא פורסם על בתחומי אנתרופולוגיה, אמנות, היסטוריה, ספרות או דת של כל חלק של מזרח אסיה.
* פרס החברה האסייתית המלכותית - מוענק כל שלוש שנים; ללימודי אסיה (פרס זה החליף את מדליית הזהב של החברה האסייתית המלכותית).
* מדליית סר ריצ'רד ברטון - מוענקת לחוקרים ומטיילים בתוך אסיה.
* מדליית - עבור לימודי .

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מדע וטכנולוגיה