OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ז'ידאצ'וב

ז'ידאצ'וב (באוקראינית: Жидачів, ז'ידאצ'יב; בפולנית: Żydaczów) היא עיר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
אזכורה הראשון של ז'ידאצ'וב הוא משנת 1164, ובשנת 1393 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1676 נערך בסמוך לעיר קרב בין גייסותיו של יאן סובייסקי ובין הטורקים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי ז'ידאצ'וב==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1450. מהמאה ה-18 הייתה הקהילה בעיר לעצמאית, ופרשה חסותה על יהודים נוספים בכפרי הסביבה. מתקופה זו פעלה בעיר חסידות זידיטשוב.

בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיר. בתקופה זו נמנו בעיר 903 יהודים, כרבע מכלל תושביה.

ב-3 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואוקראינים מקומיים ערכו פרעות ביהודיה. עד מהרה, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה, לרבות במחנות עבודה.

בתחילת ספטמבר 1942 שולחו מאות מיהודי העיר למחנה ההשמדה בלז'ץ, ובסוף החודש גורשו יתר יהודי העיר לגטו סטרי, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. בשלב זה הוכרזה העיר רשמית כ"נקייה מיהודים". מעט יהודים בני העיר שהצליחו להימלט מהאקציות ליערות הסביבה נתפסו ברובם בידי אוקראינים, ונרצחו במקום או שהוסגרו לגרמנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/732 ז'ידאצ'וב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:גליציה
קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קוצר רוחו של הלב

קוצר רוחו של הלב (בגרמנית: Ungeduld des Herzens) הוא רומן מאת הסופר האוסטרי-יהודי שטפן צווייג, הנמנה עם קאנון יצירות המופת של הספרות הגרמנית.

הספר יצא לאור בשנת 1939 באמסטרדם בהוצאת Allert de Lange ובמקביל לכך בהוצאת Bermann-Fischer בסטוקהולם, שדאגו לפרסום ספרות שנאסרה על ידי הנאצים.

הרומן עובד בשנת 1946 לסרט קולנוע בידי הבמאי הבריטי מוריס אלווי , בשם "" (היזהרו מרחמים) בכיכובה של לילי פלמר. בהקרנתו בארץ ב-1947 ניתן לו השם "רחמנות שנאתי".

הספר תורגם לעברית על ידי ניצה בן-ארי ויצא לאור בשנת 1986 בהוצאת זמורה ביתן ובמהדורה מחודשת בשנת 2007.

קדמה לכך מהדורת תרגום לעברית של הרומן שכותרהּ "[https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990020696240205171/NLI הישמר מן הרחמים]". מהדורה זו ראתה אור בשנת תש"ח בהוצאת מסדה בתרגומו של אליקים ויינברג, ושוב ב-1960.

== תקציר ==
הקצין הצעיר אנטון הופמילר מוזמן לאחוזתו של ההונגרי העשיר לאיוש קקשפאלבה, שם הוא פוגש בבתו הנכה אדית ומפתח חיבה חומלת אליה. אדית מתאהבת בו, וכאשר מתפתחת תקווה להחלמתה, הופמילר מציע להינשא לה כשתחלים, בתקווה שההבטחה תדרבן אותה להתחיל בטיפול. אולם, מחשש ללעג ובוז, הוא מתכחש להבטחה בפומבי, וכשאדית לומדת על כך, היא מתאבדת. הלום אשמה, הופמילר מחליט להתגייס לצבא האוסטרי ערב מלחמת העולם הראשונה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* תלמה אדמון, " '[https://www.maariv.co.il/culture/literature/Article-725571 קוצר רוחו של הלב': המלחמה כמוצא אחרון להימלטות אדם מעצמו ומגורלו]", מעריב, 25 באוקטובר 2019
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות אוסטרית
קטגוריה:ספרי שטפן צווייג
קטגוריה:ספרי 1939
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
מטוסים 2: לוחמי האש

מטוסים 2: לוחמי האש (באנגלית: Planes: Fire & Rescue, בתרגום חופשי: "מטוסים: כבאות והצלה") הוא סרט ספין אוף לסרט "מכוניות" וסרט המשך לסרט "מטוסים" מאת אולפני דיסניטון, שעלה לאקרנים ב-15 ביולי 2014 על ידי חברת וולט דיסני. כמו בסרט "מכוניות" המטוסים והמכוניות מאכלסים את העולם ומדברים, גם בסרט זה מופיעות מכוניות.

== עלילה ==
בסרט זה, דאסטי, שהמנוע שלו מקולקל ויכול להיות שהוא לא יוכל לטוס אי פעם, מצטרף לצוות ההצלה של מכבי האש. יחד הם נאבקים באסונות ובעזרתם דאסטי לומד מה פירוש להיות גיבור אמיתי.

== מדבבים ==
*דיין קוק - דאסטי קרופהופר
*סטייסי קיץ - סקיפר ריילי
*דני מאן - ספארקי
*ג'ולי בואן - ליטל דיפר
*בראד גארט - צ'אג
*טרי האטצ'ר - דוטי
*אד האריס - בלייד ריינג'ר, מסוק הצלה ותיק, הוא היה כוכב הסדרה "CHOPS" (פרודיה על "שוטרים") אולם מאחר ששותפו מת הוא הפך למסוק כיבוי אש
*וס סטודי - ווינדליפטר
*דייל דאי - קאבי

== ביקורת ==
כמו הסרט הקודם גם סרט זה קיבל ביקורות שליליות רבות מצד מבקרים. אתר Rotten Tomatoes נתן לו 44% עם דירוג ממוצע של 4.6/10 המבוסס על 89 חוות דעת.

==ראו גם==
* מכוניות (זיכיון)
* מטוסים (סרט)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אנימציה של סטודיו דיסני-טונס
קטגוריה:מכוניות (זיכיון)
פרידריך-וילהלם פון לפר

גנרל פרידריך-וילהלם פון לפר (בגרמנית: Friedrich-Wilhelm von Loeper; 3 באוגוסט 1888 – 7 באוקטובר 1983) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון לפר נולד ב-3 באוגוסט 1888 בפריבורן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-1 (פרוסיה המזרחית ה-1 - קרונפרינץ), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-18 בדצמבר 1915 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר פון לפר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1922 מונה פון לפר למפקד פלוגה 1 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי), ובשנת 1927 מונה למפקד פלוגה 3 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1931 מונה למפקד לשליש רגימנט הפרשים ה-15 (הפרוסי). ב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 ביוני 1933 מונה למפקד בסיס האימונים הצבאי זנלאגר. ב-1 באפריל 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-64. ב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד חטיבת רובאי הפרשים ה-4, ב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-24 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-1.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה פון לפר מפקד הדיוויזיה הקלה ה-1, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מהארמייה העשירית, וב-1 בדצמבר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-81. במהלך המערכה על צרפת לחם פון לפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-5 באוקטובר 1940 מונה פון לפר למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-10, ולחם עימה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-29 בספטמבר 1941 קיבל פון לפר על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם פון לפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-30 בדצמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה. ב-15 באפריל 1942 פרש פון לפר מתפקידו, וב-1 במאי 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-178. ב-1 באוקטובר 1944 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר טטרה, ובינואר 1945 מונה פון לפר למפקד קבוצת קרב בקורפוס הפאנצר ה-57. בפברואר פרש פון לפר לביתו, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.

===לאחר המלחמה===
פון לפר שוחרר מהשבי בקיץ 1947. לאחר שחרורו התגורר פון לפר בביקבורג עד למותו ב-7 באוקטובר 1983.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/L/LoeperFriedrichWilhelmv.htm פרידריך-וילהלם פון לפר] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1983
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך

סמל המרכז
לאה נאור מקבלת פרס מפעל חיים מהמרכז הישראלי לחדשנות בחינוך
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך (באנגלית: Israel Center for Education Innovation) הוא ארגון חינוכי ייחודי שהוקם במטרה לגשר על פערים בכל הנוגע לכישורי שפה בעיקר בקרב תלמידים מקהילת יוצאי אתיופיה בישראל, וזאת באמצעות שינוי שיטת ההוראה ויצירת תרבות בית ספרית כוללת המקדמת לימודים, אוריינות וטיפוח הקריאה והכתיבה.

המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך נוסד ב-2004 והחל לפעול תחילה בנתניה בשכונה שבה אחוז גבוה של יוצאי אתיופיה.

התוכנית הייחודית שפותחה מחזקת את התרבות הפדגוגית וכישורי השפה, תוך מתן דגש למנהיגות קהילתית, גישור בין בית הספר לבין משפחות התלמידים והתמקצעות של הצוות החינוכי. בין היתר, על מנת לפתח אהבה לקריאה וכתיבה, מכניסים לכל כיתה כ-1,000 ספרים ומעודדים את התלמידים לקרוא בכל יום. בכך, תורמת התוכנית להעלאה משמעותית בהישגים בכישורי השפה של כלל התלמידים בכיתה.

חלק בלתי נפרד מהתוכנית כולל לימוד על ההיסטוריה, התרבות והמנהגים של יהודי אתיופיה.

מנכ"ל המרכז הוא דן פוטרמן, היא נתמכת על ידי הפדרציות היהודיות בארצות הברית וקרן מוריה ופועלת כיום בתל אביב, פתח תקווה, ראשון לציון, נתניה, חדרה, אור יהודה, כפר יונה, רחובות, ראש העין, רמלה, לוד ואשקלון.

בשנת 2015 החל המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך להעניק פרסים על מפעל חיים ליוצרים בתחום ספרות הילדים ויזם הקמת ועדה ציבורית בראשות פרופ' אליס שלוי בה היו חברים בין היתר ראש עיריית חדרה צביקה גנדלמן, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו מהרטה ברוך-רון, הזמרת ירדנה ארזי ואחרים. הזוכה הראשונה בפרס הייתה הסופרת לאה נאור שקיבלה את הפרס ע"ס 7500 ש"ח במסגרת תחרות הכתיבה השנתית של תלמידי המרכז בהנחיית טל מוסרי. את הפרס העניקו לנאור מנכ"ל המרכז דן פוטרמן, נשיאת קרן מוריה העולמית עו"ד מרי-אן שטיין, סגנית ראש עיריית תל אביב יפו מהרטה ברוך-רון והמלחינה נורית הירש.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.israelhayom.co.il/article/309177 מציון נכשל - לכיסא המנהל], אתר ישראל היום
* [http://www.haaretz.com/print-edition/opinion/israel-must-encourage-children-to-read-1.420311 נקודת אור בחינוך], באתר הארץ באנגלית
* [https://web.archive.org/web/20151123084355/http://moriahfund.org/programs/israel/guidelines_hb.htm אתר קרן מוריה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים למען יהודי אתיופיה
קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
קטגוריה:רכישת שפה
קטגוריה:נגישות חינוך והשכלה
קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
ז'יכלין

ז'יכלין (בפולנית: Żychlin, ביידיש: זשיכלין) היא עיירה במחוז קוטנו שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
ז'יכלין נזכרת לראשונה בראשית המאה ה-14, ובשנת 1397 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1867 ניטל מהעיר מעמד זה, ובשנת 1924 הושב לה.

==יהודי ז'יכלין==
בתחילה היו כפופים יהודי ז'יכלין לקהילות קוטנו וגוסטינין, והחל מהמחצית השנייה של המאה ה-18 התקיימה במקום קהילה עצמאית. בשנת 1780 נבנה ביישוב בית כנסת מעץ. בעיירה פעלו חסידי גור וחסידי אלכסנדר, וכן אדמו"רי חסידות זיכלין. מראשית המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית, וכן פעילות של הבונד.

בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה חיו ביישוב כ-2,600 עד 2,800 יהודים, מתוך כ-7,000 תושבים. בשלהי שנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות גוברות מצד הפולנים המקומיים.

[[אנדרטה לזכר יהודי ז'יכלין שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]

===בשואה===
ב-17 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך מעשי שוד, וחטיפת יהודים לעבודות כפייה משפילות. בהמשך, הועלה באש בית הכנסת בעיירה, והוטלו על היהודים בה תשלומי כופר. לאחר מכן, צוו יהודי העיירה לענוד סרט זרוע, שהוחלף בהמשך בטלאי צהוב, ולסמן את בתיהם, תוך הטלת שעות עוצר.

ב-20 ביולי 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בן שני חלקים, בו התקיימו תנאי צפיפות קשים. עם הבאת מאות פליטים יהודים מהסביבה לגטו, והגעת מספר יושביו לכ-3,200 איש, התפתחו בו תנאי רעב ומגפות, ויהודים רבים בו נאלצו ללון תחת כיפת השמיים. מעת לעת שולחו יהודים מהגטו למחנות עבודה באזור פוזנן, מהם לא שבו, וכן בוצעו בו הוצאות פומביות להורג של יהודים שניסו להבריח מזון או שנמצאו מחוץ לגטו ללא היתר.

בסוף פברואר 1942 הוצאו להורג ראש היודנרט בעיירה ומפקד המשטרה היהודית בה. בימים שלאחר מכן, בוצעה בגטו שבעיר אקציה אלימה, תוך רצח כ-200 יהודים בדירותיהם וברחובות הגטו, והוצאה פומבית להורג של כל חברי היודנרט והמשטרה היהודית ובני משפחותיהם. ב-3 במרץ 1942 רוכזו יהודי הגטו בכיכר השוק בעיירה, ותוך רצח המתמהמהים הועלו כולם לעגלות, בהן נלקחו לתחנת רכבת שממנה הוסעו למחנה ההשמדה חלמנו.

מאלפי יהודי ז'יכלין שרדו את השואה 68 איש. בין יוצאי ז'יכלין חבר הכנסת משה קלמר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/734 ז'יכלין] ב [https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* שרון גבע, [http://sharon-geva.blogspot.co.il/2016/07/blog-post_8.html אין אפילו בית שיזכיר: בעקבות עיירה יהודית אחת שאיננה], בבלוג אל מדף ספרי ההיסטוריה.
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
סדר הכוחות הגרמניים במערכה בבלקן

סדר הכוחות הגרמניים במערכה בבלקן שבמסגרתו תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה ויוון, ואשר התנהלה בין 6 באפריל 1941 ל-1 ביוני אותה שנה.

== סדר הכוחות בפלישה ליוגוסלביה ==
===עתודת ה-OKH===
עתודת ה-OKH כללה כוחות שנועדו להשתלב בהמשך הלחימה:
* דיוויזיית הפאנצר ה-4 - בפיקוד ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף
* דיוויזיית הפאנצר ה-12 - בפיקוד יוזף הרפה
* דיוויזיית הפאנצר ה-19 - בפיקוד אוטו פון קנובלסדורף
* הדיוויזיה הקלה ה-100 - בפיקוד ורנר זאנה
* הדיוויזיה הקלה ה-101 - בפיקוד אריך מרקס

===הארמייה השנייה===
הארמייה השנייה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט מקסימיליאן פון וייכס:

* הקורפוס ההררי ה-49 - בפיקוד לודוויג קיבלר:
** הדיוויזיה ההררית ה-1 - בפיקוד הוברט לאנץ

* הקורפוס ה-51 - בפיקוד הנס-וולפגנג ריינהרד
** הדיוויזיה ה-132 - בפיקוד רודולף זינצניך
** הדיוויזיה ה-183 - בפיקוד בנינגוס דיפולד

* הקורפוס הממונע ה-46 - בפיקוד היינריך פון ויטינגהוף:
** דיוויזיית הפאנצר ה-8 - בפיקוד אריך ברנדנברגר
** דיוויזיית הפאנצר ה-14 - בפיקוד פרידריך קיהן
** הדיוויזיה הממונעת ה-16 - בפיקוד זיגפריד הנריצי

* עתודת הארמייה:
* הקורפוס ה-52 - בפיקוד קורט פון בריזן:
** הדיוויזיה ה-169 - בפיקוד קורט דיטמר
** הדיוויזיה ה-197 - בפיקוד הרמן מייר-רבינגן
** הדיוויזיה ה-125 - בפיקוד וילהלם שנקנבורגר

===הארמייה ה-12===
הארמייה ה-12 הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל וילהלם ליסט:

* הקורפוס הממונע ה-40 - בפיקוד גאורג שטומה:
** דיוויזיית הפאנצר ה-9 - בפיקוד אלפרד פון הוביקי
** חטיבת האס אס ה-1 - בפיקוד יוזף דיטריך
** הדיוויזיה ה-73 - בפיקוד ברונו בילר
* הקורפוס ההררי ה-18 - בפיקוד פרנץ במה:
** דיוויזיית הפאנצר ה-2 - בפיקוד רודולף וייל
** הדיוויזיה ההררית ה-5 - בפיקוד יוליוס רינגל
** הדיוויזיה ההררית ה-6 - בפיקוד פרדיננד שרנר
** הדיוויזיה ה-72 - בפיקוד פרנץ מאטנקלוט
** הרגימנט ה-125 - בפיקוד אריך פטרזן

* הקורפוס ה-30 - בפיקוד אויגן אוט:
** הדיוויזיה ה-50 - בפיקוד קרל-אדולף הולידט
** הדיוויזיה ה-164 - בפיקוד יוהנס פולטמן

* עתודת הארמייה:
* הקורפוס ה-50 - בפיקוד גאורג לינדמן:
** הדיוויזיה ה-46 - בפיקוד קרל קריבל
** דיוויזיית הפאנצר ה-16 - בפיקוד הנס הובה

===ארמיית הפאנצר הראשונה===
ארמיית הפאנצר הראשונה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אוואלד פון קלייסט:

* הקורפוס הממונע ה-14 - בפיקוד גוסטב אנטון פון ויטרסהיים:
** דיוויזיית הפאנצר ה-5 - בפיקוד גוסטב פהן
** דיוויזיית הפאנצר ה-11 - בפיקוד לודוויג קריוול
** הדיוויזיה ההררית ה-4 - בפיקוד קרל אגלזר
** הדיוויזיה ה-294 - בפיקוד אוטו גבקה

* הקורפוס הממונע ה-41 - בפיקוד גאורג-הנס ריינהרדט:
** דיוויזיית האס אס ה-2 - בפיקוד פאול האוסר
** הרגימנט הממונע גרוסדויטשלנד - בפיקוד וילהלם-הונולד פון שטוקנהאוזן

* הקורפוס ה-11 - בפיקוד יואכים פון קורצפלייש:
** הדיוויזיה הממונעת ה-60 - בפיקוד פרידריך-גאורג אברהרדט
** הדיוויזיה ה-76 - בפיקוד מקסימיליאן דה אנגליס
** הדיוויזיה ה-198 - בפיקוד אוטו רטיג

==ראו גם==
* המערכה בבלקן במלחמת העולם השנייה
* הפלישה ליוגוסלביה
* הקרב על יוון

קטגוריה:קרבות זירת דרום ומרכז אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סדר הכוחות במלחמת העולם השנייה
ז'ירארדוב

ז'ירארדוב (בפולנית: ; ביידיש: זשיראַרדאָוו או זיראדאוו) היא עיר מחוז בפרובינציית מזוביה שבפולין, כ-45 ק"מ מערבית לוורשה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
ז'ירארדוב (זשירארדאוו) החלה להתפתח בשנות השלושים של המאה ה-19, ונקראה על שם פיליפ דה ז'יראר (Philippe de Girard), מהנדס צרפתי שהקים בה מפעל ראשון לאריגת פשתן. במהלך המאה ה-19 הפכה העיר למרכז תעשיית טקסטיל.

==יהודי זשירארדאוו ==
יהודים ישבו בעיר מראשיתה, ונטלו חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי. בשנת 1909 נחנכו בעיר בית כנסת ובית מדרש, ובתקופה זו פעלו בה חסידויות שונות. בשל גלי אנטישמיות שהחלו בשנת 1905, עזבו את העיר רבים מיהודיה, חלקם לארצות הברית ולארגנטינה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גירשו הרוסים את יהודי העיר, לאחר שהואשמו על ידם בסיוע לגרמנים.

בין מלחמות העולם השתקמה הקהילה היהודית בעיר, והתגברה בה הפעילות הציונית, תוך הפעלת תנועות נוער רבות ומרכזי הכשרה. כמו כן, פעלו בעיר בתי ספר עבריים ובית ספר מרשת בית יעקב. בתקופה זו חיו בעיר כ-2,700 יהודים.

===בשואה===
אובליסק לזכר קורבנות השואה בבית הקברות היהודי בז'ירארדוב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהעיר יהודים רבים, ובמקביל, הגיעו אליה אלפי פליטים יהודים. עם כניסת הגרמנים לעיר ב-12 בספטמבר 1939, החלו לבצע מעשי שוד של רכוש היהודים בה, בשיתוף פולנים מקומיים, ולחטוף יהודים בה לעבודות כפייה. בהמשך, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר, וחובת מסירת דירות מרווחות לגרמנים. בערב יום כיפור תש"א רצחו הגרמנים כמה מנכבדי הקהילה בעיר, ובהם רב הקהילה, יחיאל מאיר קרמסקי.

באמצע דצמבר 1940 רוכזו כ-5,000 יהודי העיר בגטו סגור שהוקם בה, אליו צורפו כעבור זמן מה כ-900 פליטים יהודים נוספים מסוכצ'ב. ב-2 בפברואר 1941 גורשו כל יושבי הגטו שבעיר לגטו ורשה, וממנו הועברו בהמשך למחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר הגירוש, השתמשו הגרמנים בגטו ז'ירארדוב כתחנת מעבר ליהודים נוספים מהסביבה בדרכם לגטו ורשה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/737 ז'ירארדוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1830
תיאטרון אבטחה

קצין המנהל לביטחון תחבורה של ארצות הברית ([[TSA) בודק את תעודת הזהות של נוסע.]]תיאטרון אבטחה (באנגלית: Security Theater) הוא מונח המציין השקעה באמצעי אבטחה ספציפיים מאוד או מתקדמים טכנולוגית במטרה לספק תחושת אבטחה מוגברת, מבלי לנקוט בצעדים אחרים של ממש.

מומחים מסוימים, כגון אדוארד פלטן, מתארים את החמרת נוהלי האבטחה במנהלי התעופה האמריקאיים לאחר פיגועי 11 בספטמבר כתיאטרון אבטחה. לדוגמה, מעבר לעלות הכספית הגדולה הכרוכה בהם, אמצעי האבטחה המוגברים גרמו לאמריקאים רבים להעדיף נסיעה ברכב על פני טיסה; על פי חישוביהם של חוקרים מאוניברסיטת קורנל משנת 2007, השינויים שהחילה ה-TSA, רשות הבטיחות בתעבורה של המחלקה האמריקאית לביטחון המולדת, הובילו לירידה של 6% בשימוש בכלי תעופה, מה שתרם בעקיפין למספר גבוה יותר של הרוגים בתאונות דרכים בהשוואה לשנים קודמות. 

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:אבטחה
קטגוריה:טרור
אליהו ילוז

הרב אליהו ילוז (ה'תר"ך, 1860 – כ"ב באלול ה'תרפ"ט, 27 בספטמבר 1929) היה רב, פוסק הלכה, אב בית דין בטבריה ושד"ר.

==קורות חיים==
הרב ילוז במרכז מימין, לצד הרב [[יעקב חי זריהן]]
נולד בשנת ה'תר"ך (1860) בעיירה מזגידה שבמחוז תאפילאלת שבמרוקו לרב אברהם ולחנה ילוז.

בשנת ה'תרל"ג (1873) החלה משפחתו במסע עלייה לארץ ישראל. לאחר מסע שארך כשנה וכלל עצירות בעיר פאס, טנג'יר ואלכסנדריה, התיישבה המשפחה בטבריה. בשנת ה'תרל"ה (1875) נשא לאישה את שמחה, בתו של הרב דוד א-סודרי. את השנים הבאות הקדיש ללימוד תורה והתעמק בהלכה. בשנת ה'תרמ"ב החל לדרוש בבית הכנסת הגדול שבעיר טבריה לבקשת רבני העיר.

בשנת ה'תר"ן (1890) יצא כשד"ר לשליחות בערי מרוקו מטעם קהילת טבריה. במסעו שארך כשלוש שנים עבר בערים הגדולות פאס, מקנס, צפרו וטנג'יר, ולמד עם חכמי ורבני הקהילות. כשחזר משליחותו בשנת ה'תרנ"ג (1893) מונה כחבר בית הדין של טבריה, ולאחר מספר שנים מונה לאב בית הדין, תפקיד בו שימש עד סוף חייו.

בשנת ה'תרנ"ט יצא לשליחות נוספת לערי צפון אפריקה. למסע זה התלווה אליו בנו, הרב יוסף חיים ילוז.

בתחילת שנת ה'תרס"ג פרצה בטבריה מגפה, והוא עבר עם משפחתו לכפר פקיעין והתגורר שם כשנה.

כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, נעצר עם משפחתו על ידי הממשל הטורקי, מכיוון שהיו בעלי אזרחות בריטית. המשפחה נשלחה לאי כרתים יחד עם יהודים רבים, שם מונה הרב ילוז למנהיג הגולים. כאשר נכבשה ארץ ישראל על ידי הבריטים, חזרה המשפחה לטבריה.

לאחר מאורעות תרפ"ט (1929), נחלש וחלה, ובכ"ב באלול ה'תרפ"ט נפטר.

לאחר מותו, בשנת ה'תרצ"ג, הוציא לאור בנו הרב יוסף חיים ילוז את הספר "תולדות אליהו" על חיי אביו.

==חיבוריו==
הרב אליהו ילוז היה דרשן, פוסק הלכה ומפרש. הוא כתב ספרים רבים וחלקם אף הספיק להדפיס בימי חייו.

מספריו:

*
*
*
*
*
* זמירות ישראל – פירוש על ספר תהילים
* תורה ומצווה - חיבור מקיף על תרי"ג מצוות (על הרמב"ם הסמ"ג ועוד) בענייני דרוש והלכה, הספר מעולם לא הודפס בעקבות אבידת כתב היד

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.geni.com/people/הרב-אליהו-ילוז/6000000006909541931 הרב אליהו ילוז], באתר Geni
* 

קטגוריה:טבריה: רבנים
קטגוריה:אנשי היישוב ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1860
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1929
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
רמון טורלבה

רמון טורלבה אי לרס (בקטלאנית: Ramon Torralba i Larraz; 1895–1986) היה כדורגלן קטלאני שנודע בזכות תקופתו במדי ברצלונה, שם שיחק במשך 14 שנים, מ-1914 ועד 1928. בזכות הוותק הרב שלו בקבוצה נודע בשם "הזקן" (La Vella בקטלאנית).

== ביוגרפיה ==
אף על פי שנולד בארדיסה, כפר קטן באראגון, עבר טורלבה עם משפחתו כחצי שנה לאחר לידתו לקטלוניה. בתחילה שיחק במועדון קטן בעיר ברצלונה, וב-1914 החל לשחק במועדון הבכיר בעיר, ברצלונה. טורלבה שיחק כקשר, לצדם של אגוסטי סאנצ'ו וז'וזפ סמיטייר בעיקר. נאמנותו לקבוצה הייתה חזקה והוא המשיך לשחק גם לאחר גיל 30, שנחשב באותה תקופה לעניין נדיר למדי. בשל כך כונה "הזקן". עם 475 הופעות במשחקים רשמיים ולא רשמיים, בהם הבקיע 16 שערים, היה טורלבה שיאן ההופעות של המועדון עד שנות ה-60 של המאה ה-20, אז ז'ואן סגרה שבר את שיאו.

טורלבה זכה עם ברצלונה 10 פעמים באליפות קטלוניה. ב-1919 הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, אך קבוצתו, עם טורלבה בהרכבה, הפסידה במשחק הגמר לארנס גצ'ו. כעבור שנה הצליחה הקבוצה לזכות בגביע, עם ניצחון 2-0 על אתלטיק בילבאו בגמר, בו פתח טורלבה בהרכב. ב-1922 זכה עם ברצלונה בפעם השנייה בגביע, כשהוא אף כובש במשחק הגמר בו הביסה ברצלונה את ריאל אוניון בתוצאה 5-1. ב-1925 וב-1926 היה שותף לשתי זכיות רצופות בגביע, כשגם במשחקי הגמר, בהם ניצחה ברצלונה את ארנס גצ'ו ואתלטיקו מדריד בהתאמה, פתח בהרכב. ב-1928 היה בסגל הקבוצה עת ניצחה את ריאל סוסיאדד בגמר וזכתה בגביע פעם נוספת, אך טורלבה לא שותף במשחק הגמר הראשון או בשני המשחקים החוזרים שנערכו.

טורלבה היה שחקן ברצלונה הראשון שנערך לכבודו משחק הוקרה. הראשון היה ב-4 בפברואר 1917 באצטדיון של ברצלונה, קרר אינדוסטריה. ברצלונה ניצחה את טראסה בתוצאה 6-2. השני נערך בלס קורטס ב-1 ביולי 1928 לרגל פרישתו ממשחק. לאחר פרישתו היגר למקסיקו. למעט תקופה במהלך שנות ה-60 בה חזר לקטלוניה, הוא בילה שם את שארית חייו, וב-1986 נפטר שם.

== תארים ==
=== ברצלונה ===
* הגביע הספרדי (5): 1919/1920, 1921/1922, 1924/1925, 1925/1926, 1927/1928
* אליפות קטלוניה (10): 1915/1916, 1918/1919, 1919/1920, 1920/1921, 1921/1922, 1923/1924, 1924/1925, 1925/1926, 1926/1927, 1927/1928

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.fcbarcelona.com/en/news/648420/ramon-torralba-larraz רמון טורלבה] במדור השחקנים האגדיים של מועדון הכדורגל ברצלונה

קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:קשרי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1986
קלאו אפור הודי

קלאו אפור הודי (שם מדעי: Ocyceros birostris) הוא מין של קלאו מהסוג קלאו אפור במשפחת הקלאוניים, שמצוי בתת-היבשת ההודית. כל נוצותיו אפורות, אך בטנו בהירה משאר הגוף. המקור אפור כהה, וממנו מזדקר מבנה מיוחד, "קסדה", שמצביעה כלפי מעלה. זהו אחד ממיני הקלאויים היחידים שמצוי בערים גדולות, שם ניתן לראות אותו על עצים גדולים בשדרות.

מין זה בינוני בגודלו ביחס לשאר מיני הקלאויים; אורכו כ-61 ס"מ. הכנפיים, הגב והגרון אפורים, והבטן והחזה בהירים מהם. יש מעין גבת עין שבה הניצוי בהיר יותר. האזור מסביב לאוזניים כהה. נוצות התעופה חומות כהות, ובעלות קצוות לבנים. קצה נוצות הזנב לבן, ומעליו יש כתם שחור. העיניים, המכוסות בריסים, אדומות. הקסדה של הזכר גדולה מעט מזו של הנקבה, והלסת התחתונה שלו צהבהבה (לעומת הנקבות, אצלן כל המקור בעל גוון צהבהב). העור מסביב לעין שחור תמיד אצל זכרים, ולעיתים ורוד אצל נקבות.

הקלאו האפור ההודי מצוי במישורים, ברום של עד 2,000 מ' מעל גובה פני הים. תפוצתו מתפרשת על פני רוב הודו, מהמדרונות הדרומיים של הרי ההימלאיה, ובין דלתת הגנגס במזרח לבין נהר האינדוס במערב. במהלך העונה היבשה, הקלאויים עשויים לנדוד.

== התנהגות ==
קריאתו של הקלאו האפור צווחנית, ומזכירה את זו של הדיה המצויה. המעוף כבד, ובמהלכו הקלאו דואה וחובט בכנפיו לסירוגין. זהו מין חברותי, והפרטים בו מתקבצים לעיתים קרובות בזוגות או בקבוצות קטנות של 5-6 פרטים, אם כי עשויות להיות קבוצות של כ-30 פרטים על עצי פרי. הקלאויים אינם עופות נודדים, אך הם עשויים לעבור מפעם לפעם למקומות בהם יש זמינות גדולה יותר של מזון.

עונת הרבייה נמשכת בין אפריל ליוני, אם כי החיזור מתחיל כ-3 חודשים לפניה; הוא כולל, בין השאר, מציאת מקום קינון, "התאבקות-מקור", האכלה הדדית ודחיפת זנבו של בן הזוג). הקלאו מקנן בחללים בעצים גבוהים, ואם החלל אינו גדול מספיק, הוא עשוי להיות מורחב על ידי בני הזוג. ככל שאר מיני הקלאויים, הנקבה נכנסת לקן וחוסמת את הכניסה אליו באמצעות לשלשת או בוץ שהזכר מביא, וכך משאירה רק חרך קטן שדרכו הזכר יכול להעביר לה מזון. בתוך הקן, הנקבה משירה את נוצותיה, ודוגרת על הביצים; גודל התטולה משתנה, ועשוי לכלול 1-5 ביצים. במהלך גידול הנוצות מחדש, הגוזלים גדלים, ולאחר סיום התהליך, הקן נפרץ בידי הנקבה והגוזלים.

הקלאויים האפורים ההודיים ניזונים בעיקר מפירות (בין השאר תאנים), רכיכות, עקרבים, חרקים, עופות קטנים, לטאות ולעיתים גם פרחים. הם בעיקר שוכני-חופה (החלק העליון של יער הגשם), ויורדים לקרקע לעיתים נדירות יחסית, על מנת לאסוף פירות שנשרו או כדי לעשות אמבטיית-אבק. לפרטים ממין זה יש "פעילויות חברתיות", כמו קרבות מקור וקרבות אוויריים.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Indian GreyHornbill.JPG
קובץ:Indian Grey Hornbill I IMG 4051.jpg|קלאו אפור הודי ליד קנו
קובץ:Indian Grey Hornbill (Ocyceros birostris) in Hyderabad W IMG 8900.jpg|קלאו אפור הודי בהיידראבאד
</gallery>

== מדיה ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hornbills.in/indian-grey-hornbill.php קלאו אפור הודי], באתר האגודה ההודית לקלאויים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:קלאוניים
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1786
נובי ז'מיגרוד

נובי ז'מיגרוד (בפולנית: Nowy Żmigród, נקראה בעבר ז'מיגרוד בלבד; ידועה גם כז'מיגרד וז'מיגריד) הוא כפר במחוז יאסלו שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
במאה ה-14 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ובשנת 1474 נהרס בעת פלישת ההונגרים. בחלוקת פולין בשנת 1772 נכלל היישוב בשטח אוסטריה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה, והושב למעמד כפרי.

==יהודי נובי ז'מיגרוד==
[[קבר אחים של כ-1,250 מיהודי נובי ז'מיגרוד, שנורו ב-7 ביולי 1942 ביער סמוך]]
התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא משנת 1410, ובמאה ה-16 הוקם במקום בית כנסת מפואר. באמצע המאה ה-17 נפגעו יהודי היישוב כתוצאה מפשיטות הקוזקים והשוודים. משנות ה-80 של המאה ה-19 החלו יהודים רבים מהכפר להגר ממנו לארצות הברית. בתקופה זו התאפיינה הקהילה היהודית בכפר בצביון חסידי, בעיקר של חסידות צאנז-ז'מיגראד, ובמקום כיהנו אדמורי"ם מחסידות זו. 

בשנת 1905 הופצה נגד יהודי הכפר עלילת דם. בנובמבר 1918 ערכו איכרים פולנים פרעות ביהודי הכפר, תוך ביצוע מעשי שוד והכאת יהודים. בין מלחמות העולם התגברה בכפר הפעילות הציונית, ומספר יהודיו עמד על כ-800, כ-40% מתושביו.

===בשואה===
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת אות מזהה, תשלומי כופר, הגבלות תנועה ועבודות כפייה, לרבות במחנות עבודה. כמו כן, חולל ונשרף בית הכנסת בכפר.

במחצית הראשונה של 1942 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אליו הועברו גם יהודים מיישובי הסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע ליותר מ-2,000 איש.

ב-7 ביולי 1942 בוצעה בגטו שבכפר אקציה, בה נרצחו כ-1,250 מיהודיו בידי שוטרים גרמנים, אוקראינים ופולנים ביער סמוך. במקביל ערכו הגרמנים והפולנים מצוד אחר כמה עשרות יהודים שנמלטו מהגטו.

ב-15 באוגוסט 1942 הועברו מעט מיהודי הגטו למחנות עבודה, וכל יתר יהודי הגטו שולחו בסוף קיץ 1942 למחנה ההשמדה בלז'ץ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/749 נובי ז'מיגרוד] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
ורנר קיניץ

גנרל ורנר קיניץ (בגרמנית: Werner Kienitz; 3 ביוני 1885 – 31 בדצמבר 1959), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
קיניץ נולד ב-3 ביוני 1885 בהמבורג שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1904 התגייס קיניץ לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-64 (ברנדנבורג ה-8 - גנרל-פלדמרשל הנסיך קרל וילהלם מפרוסיה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-24 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן, ומונה למפקד פלוגה ברגימנט. בסוף שנת 1915 מונה לקצין מטה במטה הכללי, ובשנת 1917 מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-21. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר קיניץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1925 הועלה קיניץ לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1926 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-4 של הרייכסווהר. ב-1 ביולי 1929 מונה למפקד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-18, וב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1932 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-15, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הביצורים בשטוטגרט. ב-1 במרץ 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הדיוויזיה ה-24, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-17.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה היה קיניץ מפקד הקורפוס ה-17, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה ה-14 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות B, ובשלב השני כחלק מהארמייה ה-18. במהלך מבצע ברברוסה לחם קיניץ עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-31 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-23 בינואר 1942 פרש קיניץ מתפקידו, וב-1 במאי 1942 מונה למפקד המחוז הצבאי השני בשטטין. בינואר 1945 פרש קיניץ לביתו, וב-22 באפריל 1945 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בכסף. לאחר כניעת גרמניה הנאצית בסוף המלחמה, נלקח קיניץ בשבי בעלות הברית.

===לאחר המלחמה===
קיניץ שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר קיניץ בהמבורג, עד למותו ב-31 בדצמבר 1959.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/K/KienitzWerner.htm ורנר קיניץ] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בכסף
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
סקנדרבו קורצ'ה

מועדון כדורגל סקנדרבו קורצ'ה (באלבנית: Klubi Futbollistik Skënderbeu Korçë), שנוסד בשנת 1925, הוא מועדון כדורגל מהעיר קורצ'ה שאלבניה.

==היסטוריה==
המועדון נוסד ב-1925 כתוצאה מאיחוד של מספר מועדונים קטנים מהעיר קורצ'ה, המפורסם שבהם הוא "ולאזריה קורצ'ה" שנוסד בשנת 1909. המועדון נקרא על שמו של סקנדרבג, שנחשב לגיבור לאומי באלבניה. המגרש הביתי של המועדון הוא אצטדיון סקנדרבו המכיל 5,724 מקומות.

בשנת 1933 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו. בשנים שלאחר מכן המועדון לא זכה באף תואר ואף שיחק מספר עונות בליגה השנייה. בשנת 2011 זכה המועדון באליפות השנייה שלו והראשונה לאחר 78 שנים, מאז המועדון זכה באליפות בכל העונות שבאו לאחר מכן (נכון ל-2015).

בעונת הפך סקנדרבו למועדון האלבני הראשון שמצליח להגיע לשלב בתים של מפעל אירופי, לאחר שהפסיד בפלייאוף מוקדמות ליגת האלופות לדינמו זאגרב ונשר לשלב הבתים של הליגה האירופית.

==תארים==
* ליגת העל האלבנית:
** אליפויות (8): 1933, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אלבניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1925
קרלס קוממלה

קרלס קוממלה לופס-דל פן (בקטלאנית: Carles Comamala López-Del Pan, לעיתים נקרא בשם הספרדי "קרלוס" (Carlos); 1887, מדריד, ספרד - 1976, ברצלונה) היה מנתח אורתופדי במקצועו וכדורגלן ששיחק בברצלונה בין 1903 ל-1912. קוממלה הקים מספר מועדוני כדורגל בקטלוניה והיה חבר בהנהלת ברצלונה במשך שנתיים, בין 1909 ל-1911, אז גם היה אחראי על עיצוב הסמל של המועדון.

== ביוגרפיה ==
קוממלה נולד במדריד לאם בסקית ואב מהאיים הקנריים. בילדותו עברה המשפחה לברצלונה, שם חי עד מותו. קוממלה היה במקצועו מנתח אורתופדי, ובמקביל עסק רבות בפעילויות ספורט שונות - הוא עסק במספר ענפים: התעמלות, אתלטיקה, שחייה, הוקי שדה ובראשם, כדורגל. קוממלה היה חבר טוב של מייסד מועדון הכדורגל ברצלונה, ז'ואן גאמפר, ולאחר שהלה פרש ממשחק ב-1903, תפס קוממלה את מקומו כחלוץ הקבוצה. אליו הצטרף תוך זמן קצר גם אחיו, ארסני, וב-1909 הצטרף אח שלישי לקבוצה, אאוראו, אם כי ארסני ואאוראו מיעטו לשחק ולשתף פעולה עם קרלס.

קוממלה הבקיע כמות גבוהה של שערים כחלוץ. סך הכול, במהלך 9 השנים ששיחק במדי הקבוצה, כבש 172 פעמים ב-145 משחקים רשמיים ולא רשמיים. הוא היה שותף עמה ל-4 זכיות באליפות קטלוניה. ב-1910, בגמר הגביע הספרדי בו פגשה ברצלונה את אספניול דה מדריד, כבש קוממלה שער שסייע לקבוצתו לנצח 3-2 ולזכות בגביע. ב-1912 היה שותף לזכייה בגביע בפעם השנייה בקריירה שלו, אך הוא לא שותף במשחק הגמר.

בין 1909 ל-1911, במקביל לכך שהיה שחקן במועדון הכדורגל ברצלונה, היה גם חבר הנהלה. ב-1910 נערכה תחרות לעיצוב הסמל של ברצלונה, ועיצובו של קוממלה היה זה שנבחר. סמל המועדון נותר דומה עד היום, עם שינויים מינוריים. בנוסף לכך, בתקופתו ככדורגלן, פעל קוממלה בהקמת וניהול מועדונים - הוא הקים את המועדונים אייריש, גלנו, ששחקניו היו סטודנטים מבית החולים של ברצלונה, ואוניברסיטארי. לאחר שהפסיק לשחק בברצלונה ב-1912, שיחק לתקופות קצרות באספניול ובקזואל, גם הן בעיר ברצלונה.

ב-1915 היה קוממלה אחד מהמקימים של האגודה הקטלאנית לאתלטיקה, וב-1924 שימש למספר חודשים נשיא האגודה. ב-1923 היה מקימה ונשיאה הראשון של האגודה הקטלאנית להתעמלות לתקופה קצרה. במהלך השנים היה בהנהלת מספר קבוצות ספורט בקטלוניה. קוממלה שב לתפקיד הנשיא של אגודת ההתעמלות ב-1940, אותו מילא עד 1945. בקדנציה זו דאג לייסד את אליפות קטלוניה בהתעמלות.

== תארים ==
=== ברצלונה ===
* הגביע הספרדי (2): 1909/1910, 1911/1912
* אליפות קטלוניה (4): 1904/1905, 1908/1909, 1909/1910, 1910/1911

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. 
* Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. .
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20150920190434/http://www.fcbarcelona.com/club/history/detail/card/carles-comamala קרלס קוממלה] במדור השחקנים האגדיים של מועדון הכדורגל ברצלונה

קטגוריה:אורתופדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:עסקני כדורגל
קטגוריה:עסקני ספורט ספרדים
קטגוריה:שחקני הוקי שדה

קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1976
דורותי גייל

איור של דורותי גייל מתוך הספר "הקוסם מארץ עוץ"
פסלה של דורותי גייל בפארק הקוסם מארץ עוץ בשיקגו
דורותי גייל (באנגלית: Dorothy Gale) היא דמות בדיונית שנוצרה על ידי הסופר האמריקני ליימן פרנק באום כגיבורה הראשית של חלק ניכר מסדרת ספרי הילדים הפופולריים שלו של הקוסם מארץ עוץ. דורותי היא גם הדמות הראשית בעיבודים שונים של הקוסם מארץ עוץ, והדמות זכתה לפרסום רב במיוחד בעקבות הסרט ההוליוודי הקלאסי משנת 1939, "הקוסם מארץ עוץ", בו גילמה אותה ג'ודי גרלנד.

== תיאור ==
דורותי נולדה במדינת וושינגטון שבארצות הברית למשפחת איכרים. דורותי הפכה יתומה ובעקבות כך עברה לגור בקנזס יחד עם דודתה אם, דודה הנרי, וכלבם טוטו. בספר הראשון דורותי נקלעת לסופת טורנדו אשר לוקחת אותה יחד עם ביתה לארץ עוץ. בסדרת ספרי הקוסם מארץ עוץ דורותי מבקרת בארץ עוץ ארבעה פעמים בנסיבות שונות, ובפעם החמישית היא בוחרת להישאר שם לנצח.

דורותי ידועה במיוחד במראה האייקוני שלה הכולל שמלה משובצת בצבעים כחול ולבן בעוד ששערה מסודר בצמות. כשניל החליף את דנסלו בתור המאייר, אז הוא אייר את דורותי גבוהה יותר, 
בעלת שמלה לבנה ותסרוקת קארה.

==במדיות שונות==
להלן רשימה חלקית של הופעות של דורותי ביצירות שונות בתרבות הפופולרית (קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ועוד):

* דורותי הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט אילם משנת 1910 בשם "The Fairylogue and Radio-Plays" . בסרט זה גילמה את דמותה של דורותי רומולה ראמוס . ראמוס לוהקה לתפקיד על ידי ל. פרנק באום.
* ההופעה הקולנועית השנייה של דורותי היא בסרט אילם משנת 1910 בשם "הקוסם מארץ עוץ". בסרט זה גילמה את דמותה של דורותי ביבי דניאלס.
* ההופעה הקולנועית השלישית של דורותי היא בסרט האילם משנת 1914 בשם "His Majesty, the Scarecrow of Oz".
* בסרט "הקוסם מארץ עוץ", עיבוד קולנועי משנת 1939 של הספר "הקוסם מארץ עוץ", בו ג'ודי גרלנד מגלמת את דמותה של דורותי.
* "הקוסם" (1974) ו-"הקוסם" (1978) - מחזמר וסרט קולנוע, בהתאמה, בהן מוצגת דורותי, בגילומה של דיאנה רוס.
* בסרט האנימה "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1982.
* בסרט הפנטזיה "בחזרה לארץ עוץ" משנת (1985) בגילומה של פאירוזה באלק. 
* בסדרת האנימציה "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1986. את דמותה של דורותי דיבבה בגרסה העברית אורנה לביא פלינט.
* בסדרת האנימציה "הקוסם מארץ עוץ" (1990-1991). בגרסה העברית, דורין יוחננוף דיבבה את קולה של דורותי.
* בסרט הטלוויזיה "החבובות בארץ עוץ" משנת 2005. את דמותה של דורותי מגלמת אשנטי.
* במיני סדרה "איש הפח" של ערוץ SyFy משנת 2007. את דמותה של דורותי מגלמת זואי דשנל.
* בסדרת הטלוויזיה "Dorothy and the Witches of Oz" משנת 2012.
* בסרט האנימציה "בחזרה לארץ עוץ" משנת 2013.
* בסדרה "הפיג'מות" שודר פרק ב-2013 בהשראת הקוסם מארץ עוץ ואת דמותה של דורותי גילמה דנה פרידר.
* בסדרה "שקשוקה" שודר פרק ב-2022 בהשראת הקוסם מארץ עוץ ואת דמותה של דורותי גילמה דני דרימר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות פמיניסטיות בדיוניות
אקסטרים אי

אקסטרים אי (באנגלית: Extreme E) הוא מרוץ מכוניות שטח חשמליות, המפוקח על ידי הפדרציה הבין-לאומית לרכב (FIA). בניגוד למרבית מרוצי המכוניות, המרוצים נערכים באזורים מרוחקים בעולם במטרה להעלות את המודעות להתחחמות האקלים העולמית. האליפות מקדמת גם ערכים של שוויון מגדרי, כאשר כל קבוצה מורכבת מנהג ונהגת מרוצים שחולקים ביניהם את התחרות בצורה שווה.

==היסטוריה==
פרויקט האקסטרים אי נוסד בשנת 2018 על ידי אלחנדרו אגג, המייסד של אליפות הפורמולה אי ונהג המרוצים גיל דה פראן. האליפות הוצגה לציבור בלונדון בינואר 2019. באותו האירוע הוצגה האונייה סנט הלנה , שתשמש כמרכז השליטה הנייד של האליפות. חברת קונטיננטל הוצגה כספק הצמיגים לאליפות וחברת CBMN הברזילאית כספקית הניאוביום שישמש לבניית הרכבים. אלי ראסל מונה למנהל השיווק הראשי של האליפות, קסטר וילקינסון ונינה דרייר מבחרת רד בול הוחתמו כמנהלי שיווק של האירועים.

הקבוצה הראשונה שהודיעה על הצטרפות לאליפות הייתה קבוצת ונטורי רייסינג, המתחרה בפורמולה אי. הקבוצה הודיעה על הצטרפותה במאי 2019, אך בסופו של דבר פרשה מהאליפות עוד לפני תחילת העונה הראשונה. מספר חודשים אחר כך הודיעה קבוצת ABT ספורטליין על הצטרפות לאליפות.

ביולי 2019 הוצג האודיסי 21, דגם ראשון של המכונית המשמשת את המתחרים. ההצגה נערכה במסגרת אירועי פסטיבל המהירות של גודווד. בדצמבר אותה שנה הוצג לוח המרוצים לעונת הבכורה שכלל מרוצים בסנגל, ערב הסעודית, נפאל, גרינלנד וברזיל.

בשנת 2020 החלה האליפות למשוך תשומת לב לאחר שקן בלוק התחרה עם המכונית בסטייג' האחרון של ראלי דקר. בספטמבר הודיע אלוף הפורמולה 1, לואיס המילטון, על הצטרפותו לאליפות כבעלים של קבוצת X44. בסוף אותו החודש החלו שישה ימי מבחן למכוניות שהתקיימו בדרום צרפת. במהלך המבחנים לקחו חלק גם ולטרי בוטאס, סבסטיאן לב וז'אן-אריק ורן. בנובמבר 2020 נמסרו הרכבים לקבוצות על מנת שאלו יוכלו לצבוע ולהתאים אותם בהתאם לצביעה הייחודית של כל קבוצה. לכל קבוצה הותר לבצע עד 100 ק"מ של נסיעות מבחן פרטיות במכונית. בדצמבר התקיים מבחן משותף לכל הקבוצות באראגון, ספרד.

בינואר 2021, שלושה חודשים לפני מרוץ הבכורה, הודיע ג'נסון באטן, אלוף הפורמולה 1, על הצטרפותו לאליפות כבעלים של קבוצה וכמתחרה. האליפות יצאה לדרך ב-3 באפריל 2021, עם המרוץ הראשון שהתקיים במדבר סמוך לאלילה, ערב הסעודית בהשתתפות תשע קבוצות. יוהאן כריסטופרסון ומולי טיילור, צמד הנהגים של קבוצת RXR בבעלות ניקו רוזברג זכו בניצחון הבכורה.

==פורמט התחרות==
סוף שבוע של מרוצים כולל ארבעה סבבים של תחרות נגד השעון וארבעה סבבים של תחרות: 2 מקצי דירוג שנערכים בשבת, חצי גמר, "מרוץ משוגע" (Crazy Race) ותחרות Shoutout. מקצי הדירוג מתבצעים כמרוץ נגד השעון וקובעים את המיקום לקראת המשך המרוצים, בשקלול כולל של תוצאות שני המקצים ביחד. שלוש הקבוצות הראשונות בדירוג עולות אוטומטית למקצה חצי הגמר, שתי הקבוצות הראשונות בחצי הגמר ממשיכות לגמר. שלוש הקבוצות הבאות מתחרות ב"מרוץ המשוגע", כאשר הקבוצה המנצחת עולה לגמר. שאר הקבוצות מתחרות במקצה ה-Shoutout, שלא מאפשר לעלות לגמר, אבל מאפשר צבירת נקודות.

בכל מקצה צריכה כל קבוצה להשלים שתי הקפות של המסלול: הקפה שמבוצעת על ידי הנהג והקפה המבוצעת על ידי הנהגת. סדר המתחרים נתון לשיקול דעת הקבוצה במקצה הדירוג הראשון. במקצה הדירוג השני הסדר הוא הפוך. בין כל הקפה יש זמן עצירה מינמלי של 45 שניות לביצוע ההחלפה בין הנהגים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי
קטגוריה:מרוצי מכוניות חשמליות
קטגוריה:אקסטרים אי
הורסט שטומפף

גנרל הורסט שטומפף (בגרמנית: Horst Stumpff; 20 בנובמבר 1887 – 25 בנובמבר 1958) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
שטומפף נולד ב-20 בנובמבר 1887 בגיסן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, והיה אחיו הבכור של גנרל הנס-יורגן שטומפף. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54 (פומרניה ה-7 - פון דר גולץ), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-18 באפריל 1916 הועלה לדרגת האופטמן, ובמהלך המלחמה אף נפצע באחד הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר שטומפף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1929 הועלה שטומפף לדרגת מיור, ולאחר מכן מונה למדריך בבית הספר לחי"ר בדרזדן. ב-1 בספטמבר 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 ביולי 1935 הועלה לדרגת אוברסט, ב-15 באוקטובר 1935 מונה שטומפף למפקד רגימנט הרובאים ה-3, וב-1 בינואר 1937 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-3. ב-1 בינואר 1938 מונה שטומפף למפקד חטיבת הפאנצר ה-3, וב-1 במרץ 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה שטומפף מפקד חטיבת הפאנצר ה-3, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19, וב-17 באוקטובר 1939 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3. במהלך המערכה על צרפת לחם שטומפף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת הארמייה השישית, וב-13 בנובמבר 1940 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-20. במהלך מבצע ברברוסה לחם שטומפף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 ולאחר מכן כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם עימה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית.

ב-10 בספטמבר 1941 פרש שטומפף מתפקידו, וב-29 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1942 מונה למפקח אזור הגיוס בקניגסברג, ביולי 1944 מונה למפקח הכללי על יחידות המילואים של השריון, וב-9 בנובמבר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התגורר שטומפף בהמבורג עד למותו ב-25 בנובמבר 1958.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/S/StumpffHorst.htm הורסט שטומפף] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1958
לודוויג פון רדלמייר

גנרל לודוויג פון רדלמייר (בגרמנית: Ludwig von Radlmaier; 27 באוקטובר 1887 – 18 באוקטובר 1943) היה מפקד בכיר ב שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון רדלמייר נולד ב-27 באוקטובר 1887 בפרייזינג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לגנרל לודוויג פון רדלמייר, ולתרזה לבית זנגר. בשנת 1906 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-10 (מלך), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-30 בנובמבר הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-17 בינואר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. ב-30 במאי 1917 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט, ב-14 בינואר 1918 מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים הבווארית ה-5, וב-12 ביוני מונה לקצין מטה בקורפוס הבווארי ה-3. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר פון רדלמייר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-10 בינואר 1933 מונה למפקד הרגימנט הממונע ה-2, וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-1. ב-6 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-6.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה פון רדלמייר מפקד חטיבת הפאנצר ה-6, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה הקלה ה-2 במסגרת הקורפוס ה-15, וב-5 בספטמבר 1939 נפצע במהלך הקרבות ופרש מתפקידו. לאחר החלמתו מונה פון רדלמייר ב-23 באוקטובר 1939 למפקד חטיבת הפאנצר ה-5, וב-11 בפברואר 1940 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-4. במהלך המערכה על צרפת לחם פון רדלמייר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף עימה בקרב ז'מבלו. ב-8 ביוני 1940 פרש פון רדלמייר מתפקידו, ויוהאן יואכים שטפר מונה במקומו למפקד הדיוויזיה, וב-1 ביולי 1940 מונה לתפקיד פיקודי במשרד החימוש. ב-18 באוקטובר 1943 מת פון רדלמייר בבית חולים בטגרנזי בעקבות מחלה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://forum.axishistory.com/viewtopic.php?t=211024 לודוויג פון רדלמייר] באתר axishistory

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
יוהאן יואכים שטפר

גנרל יוהאן יואכים שטפר (בגרמנית: Johann Joachim Stever; 27 באוקטובר 1887 – 18 באוקטובר 1943) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
שטפר נולד ב-27 באפריל 1889 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר שטפר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1934 הועלה שטפר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בדצמבר 1935 הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה שטפר לראש מטה הקורפוס ה-15, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה שטפר ראש מטה הקורפוס ה-15, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-8 ביוני 1940 במהלך המערכה על צרפת מונה שטפר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-4 במקום לודוויג פון רדלמייר, ופיקד עליה במהלך מבצע מקרה אדום, כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בספטמבר 1940 פרש שטפר מתפקידו, וב-15 בדצמבר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-336. במאי 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-37 כחלק מהארמייה ה-15, וביולי הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-32 (שאף הוא היה חלק מהארמייה ה-15). ב-25 ביוני 1942 מונה שטפר למפקד יחידת הפיקוח ה-399 שהייתה כפופה לקבוצת ארמיות מרכז, וב-10 בנובמבר 1943 פרש שטפר מתפקידו, והוצב בעתודת קבוצת ארמיות מרכז. ב-30 באפריל 1944 פרש שטפר מהצבא, ובתחילת מאי 1945 נעלמו עקבותיו, וכנראה שנרצח על ידי הכוחות הרוסיים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.feldgrau.com/search-officers2.php?ID=1994 יוהאן יואכים שטפר] באתר feldgrau
* [http://www.muzeum-slask1939.pl/content/216 יוהאן יואכים שטפר] באתר muzeum-slask1939

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
ג'אבה קנקאווה

גַ'אבַּה קַנקַאווָה (בגאורגית: ჯაბა კანკავა; נולד ב-18 במרץ 1986) הוא כדורגלן גאורגי, המשחק בעמדת הקשר בסלובן ברטיסלאבה ובנבחרת גאורגיה.

==קריירת מועדונים==
קנקאווה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דינמו טביליסי, ובשנת עלה לקבוצה הבוגרת. קנקאווה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת מוקדמות גביע אופ"א נגד סלביה פראג ואף היה שותף להעפלה של המועדון לשלב הבתים של המפעל.

בפברואר חתם באלניה ולדיקווקז מליגת העל הרוסית. בתום עונת ירד המועדון לליגה השנייה וקנקאווה חתם בארסנל קייב. ב-5 במרץ 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 0-0 נגד מטאליסט חרקוב.

בדצמבר חתם בדנייפר דנייפרופטרובסק, ב-3 במרץ 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. ב-2 במרץ 2011 הושאל לקריוובס במדיה שיחק כשנה וחצי ובינואר חזר לדניפרו. במהלך המשחק נגד דינמו קייב ב-30 במרץ 2014 התנגש שוער דניפרו דניס בויקו באולג גוסב שחקנה של דינמו וכתוצאה מכך, בלע גוסייב את לשונו. קנקאווה היה הראשון שהבחין בדבר והעניק טיפול ראשוני לגוסייב עד שהגיע הצוות הרפואי. ב-12 באפריל 2014 קיבל קנקאווה אות כבוד מראש שירותי החירום באוקראינה. קנקאווה היה שותף להישג השיא של המועדון באירופה כאשר הגיע עמו לגמר הליגה האירופית 2015, בו הפסידה דניפרו לסביליה.

אחרי שהתחיל את העונה שלאחר מכן בדניפרו, באוגוסט חתם בסטאד ריימס על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת. בקיץ שוחרר מהקבוצה.

את עונת החל ללא קבוצה ובדצמבר חתם בטובול מליגת העל הקזחית והוא יצטרף אליה עם תחילת העונה בקזחסטן.

ב-16 בינואר 2021 שב קנקאווה לצרפת וחתם בוואלנסיין.

בקיץ 2021 חתם קנקאווה בסלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית.

==קריירה בינלאומית==
ב-8 בספטמבר 2004 ערך קנקאווה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה בניצחון 0–4 נגד . ב-1 במרץ 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד .

נכלל בסגל נבחרת גאורגיה לטורניר יורו 2024, אולם סירב לזימון והוחלף על-ידי גבריאל סיגואה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:קשרי כדורגל גאורגים
קטגוריה:טביליסי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דינמו טביליסי
קטגוריה:כדורגלני אלניה ולדיקווקז
קטגוריה:כדורגלני ארסנל קייב
קטגוריה:כדורגלני דניפרו
קטגוריה:כדורגלני קריוובס
קטגוריה:כדורגלני סטאד ריימס
קטגוריה:כדורגלני טובול
קטגוריה:כדורגלני ואלנסיין
קטגוריה:כדורגלני סלובן ברטיסלאבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאורגיה
קטגוריה:ספורטאים גאורגים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:ספורטאים זרים בסלובקיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1986