OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יורי ניקולין

יורי ניקולין (ברוסית: Юрий Никулин; 18 בדצמבר 1921 – 21 באוגוסט 1997 מוסקבה) היה ליצן קרקס ושחקן קולנוע סובייטי ורוסי.
הוא היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1973), גיבור העמל הסוציאליסטי (1990), עוטר בשני עיטורי לנין (1980, 1990).

==ביוגרפיה==
יורי ניקולין נולד בעיירה במחוז סמולנסק למשפחת שחקני תיאטרון מקומי. בשנת 1925 המשפחה עברה למוסקבה. בשנת 1939 ניקולין גויס לצבא האדום. הוא שירת ביחידת נ"מ. ניקולין השתתף במלחמת החורף ובמלחמת העולם השנייה בקרבות בחזית לנינגרד. בשנת 1943 הוא נפצע ולאחר החלמה חזר לחזית. ניקולין השתחרר מהצבא בשנת 1946 בדרגת סמל.

לאחר סיום השרות הצבאי ניקולין ניסה להתקבל ל-VGIK אך ללא הצלחה. בסופו של דבר הוא התחיל ללמוד בבית הספר לליצנים ליד קרקס מוסקבה. לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד ליד קרנדאש. במהלך עבודתו ניקולין הכיר שחקן-ליצן מיכאיל שויידין. בשנת 1950 דרכיהם של ניקולין וקרנדאש נפרדו והוא המשיך להופיע כליצן ביחד עם מיכאיל שוידין. ניקולין הופיע בקרקס עד לשנת 1981. כאשר הוא הפסיק להופיע הוא התמנה למנהל הקרקס של מוסקבה וכיהן בתפקיד זה עד מותו.

במקביל להופעות בקרקס כליצן, החל משנת 1957 ניקולין הצטלם בסרטי קולנוע. על תפקידים בקולנוע הוא זכה לפופולריות רבה.

בשנות ה-90 ניקולין החל להיות מנחה בתוכניות טלוויזיה, בעיקר תוכניות בידור.

ניקולין נפטר בשנת 1997 במהלך ניתוח לב והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

==שחקן קולנוע==
בגיל 36 ניקולין הצטלם בפעם הראשונה. בשנים הראשונות ניקולין שיחק תפקידים קומיים תוך ניצול יכולות שלמד בקרקס. בשנות ה-60 הוא הצטלם בסרטים של לאוניד גאידאי שזכו לפופולריות עצומה ברחבי ברית המועצות:

* מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק (Операция «Ы» и другие приключения Шурика) (1965)
* "השבויה מקווקז או ההרפתקאות החדשות של שוריק" (Кавказская пленница, или Новые приключения Шурика) (1967)
* יד היהלום (Бриллиантовая рука) (1968)
* "12 כיסאות" (12 стульев) (1971)

בנוסף לכך ניקולין הצטלם בסרטים בהם גילם תפקיד דרמטי:

* "כאשר עצים היו גדולים" של לב קולידז'נוב
* "אנדריי רובליוב" של אנדריי טרקובסקי
* "הם לחמו עבור המולדת" של סרגיי בונדרצ'וק
* "20 ימים ללא מלחמה"

בסך הכול ניקולין השתתף בכ-40 סרטים.

== הנצחה ==
* על שמו נקרא אסטרואיד (4434) ניקולין 
* מ-1996 הקרקס המוסקבאי על שדרת טצבטנוי נושא את שמו של יורי ניקולין
* יורי ניקולין היה אוהד של דינמו מוסקבה כל חייו ועל שמו נקרא רחוב יורי ניקולין בקרבת אצטדיון דינמו

==גלריה==
<gallery mode=packed heights="150px">
קובץ:Юрий Никулин - panoramio.jpg|אנדרטה לניקולין בכניסה לקרקס ניקולין המוסקבאי על שדרת טצבטנוי במוסקבה
קובץ:Grab Juri Nikulin.jpg|קברו של יורי ניקולין בבית העלמין נובודוויצ'יה שבמוסקבה
קובץ:Russia-2001-stamp-Yuri Nikulin.jpg|בול דואר רוסי לכבוד ניקולין
קובץ:Yuri Nikulin 2021 stamp of Kyrgyzstan.jpg|בול דואר לכבוד ניקולין בקירגיזסטן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:ליצנים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1921
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1997
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1997
קמהאמהה החמישי

קמהאמהה החמישי (Kamehameha V, 11 בדצמבר 1830 - 11 בדצמבר 1872) היה המלך החמישי של ממלכת הוואי והיורש של אחיו קמהאמהה הרביעי.

הוא התנגד לחוקה שהועברה על ידי קמהאמהה השלישי ב-1852 והעביר חוקה חדשה ב-1864, כשנה לאחר תחילת כהונתו כמלך הוואי. ב-1866 שהה הסופר האמריקאי מארק טוויין בהוואי למשך ארבעה חודשים. במכתביו תיאר את המלך:

בתקופת כהונתו, פיתח ויזם מיזמי בנייה רבים שגרמו למחסור קשה במשאבים בממלכה והגדילו את החוב הלאומי. הוא היה לאחרון בשושלת בית קמהאמהה ולא הותיר אחריו יורש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מושלי הוואי
קטגוריה:מלכי הוואי
קטגוריה:ילידי 1830
קטגוריה:נפטרים ב-1872
קטגוריה:מונרכים שהיו חברי הבונים החופשיים
דונבאסאירו

דונבאסאירו (באוקראינית: Донбасаеро, באנגלית: Donbassaero) הייתה חברת תעופה אוקראינית שבסיסה היא ממוקם בנמל התעופה הבינלאומי של דונצק. החברה הפעילה טיסות לכ-15 יעדים באירופה ובמזרח התיכון וכן לנתב"ג.

מרבית מניות החברה הוחזקו על ידי פריבט-בנק, שבשליטת איש העסקים היהודי איגור קולומויסקי.

ב-14 בינואר 2013 פשטה החברה את הרגל.

== צי המטוסים ==
{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|+ בעת פשיטת הרגל היו בצי החברה המטוסים הבאים:
|- bgcolor=lightblue
! rowspan="2" width="100px" | כלי טיס
! rowspan="2" width="25px" | בשירות
! rowspan="2" width="25px" | בהזמנה
! colspan="3" | נוסעים
! rowspan="2" |הערות
|- bgcolor=lightblue
!<abbr title=מחלקת עסקים>J</abbr>
!<abbr title=מחלקת תיירים>Y</abbr>
!סה"כ
|-
|איירבוס A320-200
|9
|—
|12
|138
|150
|3 מטוסים הוחכרו מאארוסוויט
|-
|איירבוס A321-200
|1
|—
|—
|210
|210
|הוחכר מחברת WindRose Aviation
|}

== קישורים חיצוניים ==

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Donbassaero&distinct_entry=true דונבאסאירו] באתר Airliners.net

קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:חברות תעופה אוקראיניות
קטגוריה:דונצק
ניקולאי ז'וקובסקי

ניקולאי ז'וקובסקי (ברוסית: Николай Егорович Жуковский; 5 בינואר (17 בינואר) 1847 - 17 במרץ 1921) היה פיזיקאי ומתמטיקאי רוסי ממייסדי ניתוח דינאמיקה של אוויר, נחשב לאבי התעופה ברוסיה.

== חייו ==
ניקולאי ז'וקובסקי נולד בכפר במחוז ולדימיר למשפחת מהנדס שעבד במערכת מסילות רכבת הרוסית. בשנת 1858 הוא התחיל את לימודיו בגימנסיה במוסקבה. ז'וקובסקי רצה כאביו להיות מהנדס רכבות, אך לאור כך שעלות הלימודים באוניברסיטת מוסקבה הייתה נמוכה בהרבה הוא התקבל לאוניברסיטה. בשנת 1868, לאחר סיום האוניברסיטה, הוא ניסה בפעם נוספת להתקבל למכון ללימודי רכבת אך ללא הצלחה.

בשנת 1870 ז'וקובסקי התחיל לעבוד כמורה לפיזיקה בבית הספר לבנות. בשנת 1871 הוא סיים לימודי תואר שני והתחיל ללמד באוניברסיטה טכנית במוסקבה. בשנת 1882 ז'וקובסקי סיים את עבודת הדוקטורט והתחיל ללמד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1886 הוא קודם לדרגת פרופסור.

מתחילת שנות ה-90 ז'וקובסקי החל במחקרים בתחום התעופה. בשנת 1891 הוא פרסם עבודה על מעוף הציפורים. בהמשך הוא חקר את זווית ההתקפה. בשנים 1897-1898 ז'וקובסקי חקר תקלות במערכת אספקת המים של מוסקבה ופיתח נוסחאות של הלם מים.

בשנת 1904 ז'וקובסקי פיתח נוסחאות לחישוב כוח עילוי שנמצאות בשימוש עד היום.

בשנת 1905 ז'וקובסקי נבחר ליושב ראש של החברה המתמטיקאית המוסקבאית.

בשנת 1908 ז'וקובסקי יסד באוניברסיטה הטכנית של מוסקבה חוג תעופה בו למדו חלוצי תעופה רוסית כולל אנדריי טופולב. 

בשנת 1918 בהתאם להמלצותיו הוקם המכון האווירוהידרודינמי המרכזי במוסקבה שהפך למכון מחקר תעופה ואווירודינמיקה המשמעותי בברית המועצות, המכון פעיל גם היום ונקרא על שמו של ז'וקובסקי. בשנת 1920 ולדימיר לנין חתם על צו לפי החלה חלוקת "פרס ז'וקובסקי" עבור עבודות מחקר בתחום התעופה.

ז'וקובסקי נפטר בשנת 1921 ונטמן בשטח מנזר דונסקוי במוסקבה.

בשנת 1950 צולם סרט על חייו ובמקום הולדתו פועל מוזיאון לזכרו.

<gallery>
File:Museum of Moscow Aviation Institute 2016-02-02 009 (cropped).JPG
File:Nikolay Zhukovsky.jpg
File:Zhukovskij marka SSSR 1963.jpg
File:Airfoil geometry.svg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתמטיקאים רוסים
קטגוריה:פיזיקאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1847
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1921
בן הלפגוט

סר בנג'מין "בן" הלפגוט (באנגלית: Sir Benjamin "Ben" Helfgott; 22 בנובמבר 1929 – 16 ביוני 2023) היה מרים משקולות יהודי בריטי, 3 פעמים ברציפות אלוף המכביה (1950, 1953 ו-1957), 4 פעמים אלוף בריטניה וזוכה מדליית ארד במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים (קארדיף 1958).

== ביוגרפיה ==
הלפגוט נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין, המקום בו, לאחר כיבושו במלחמת העולם השנייה הקימו הגרמנים את הגטו הראשון על אדמת פולין. הוא נשלח לבוכנוולד, אך שרד את השואה. הוא שוחרר ב-1945, אך היה חלש מאוד. בשואה איבד את הוריו ואחת משתי אחיותיו. לאחר השואה נכלל בן בקבוצת יהודים, שקיבלו מקלט בבריטניה, שם התחיל ללמוד כלכלה. ב-1948 התחיל לעסוק בהרמת משקלות ובמהרה היה לאלוף אנגליה. 

===קריירה ספורטיבית===
במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכה במדליית זהב בשיא מכביה חדש של 272.5 ק"ג (90, 75, 107.5), לפני עזרא ששון מישראל (257.5 ק"ג - 80, 75, 102.5) ודוידסון מבלגיה (175 ק"ג - (פסילה, 75, 100). 

במכביה הרביעית שנערכה ב-1953 זכה במדליית זהב בתוצאה של 305 ק"ג (100, 92.5, 112.5), לפני הרמרן כהן מארצות הברית (287.5 ק"ג - 90, 90, 107.5) וג'ו ברן מפינלנד (237.5 ק"ג - 72.5, 70, 95).

באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1954 זכה במדליית זהב לראשונה בקריירה שלו.

באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים במקום 13 בתוצאה של 340 ק"ג.

במכביה החמישית שנערכה בשנת 1957 זכה במדליית זהב בשיא מכביה חדש של 320 ק"ג.

במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקארדיף 1958 זכה במדליית ארד בתוצאה של 340 ק"ג, אחרי טאן האווה ליאנג (358 ק"ג) והארי וובר מדרום אפריקה (340 ק"ג).

באולימפיאדת רומא (1960) סיים במקום 18 בתוצאה של 337.5 ק"ג.

נפטר ביוני 2023.

סיפור חייו הוצג בסרט הבריטי ילדי וינדרמיר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מרימי משקולות יהודים
קטגוריה:ספורטאים בריטים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:אלופי המכביה: מרימי משקולות
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1929
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2023
טייגראייר

טייגראייר (באנגלית: TigerAir) הייתה חברת תעופה זולה סינגפורית. החברה הפעילה טיסות מבסיסה בנמל התעופה סינגפור צ'נגי, לדרום-מזרח אסיה, סין, הודו, ואוסטרליה. ביולי 2017 אוחדה עם חברת התעופה Scoot.

טייגראייר הוקמה בדצמבר 2003, והחלה בפעילות ב-25 במרץ 2005. 

עד למיזוג החברה עם חברת התעופה Scoot, חברת ההחזקות קבוצת טייגר תעופה "(Tiger Aviation Group)" החזיקה ב-100% ממניות החברה.

== תולדות החברה ==
בפברואר 2007 הקימה טייגר איירווייז את חברת התעופה הזולה טייגר איירווייז אוסטרליה. במאי 2011 רכשה טייגר איירווייז 33% ממניות חברת התעופה האינדונזית מנדלה איירליינס. בפברואר 2011 רכשה 40% ממניות חברת התעופה הפיליפינית סאות' איסט אסיה איירליינס. באוקטובר 2014 הפכה לחברת בת של סינגפור איירליינס לאחר שזו רכשה 56% ממניות החברה. ביולי 2017 מוזגה פעילות טייגר איירווייז לחברת Scoot, חברת הלואו-קוסט של סינגפור איירליינס.

== צי המטוסים ==

{|class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center"
|+צי החברה נכון לדצמבר 2012:
|- bgcolor= #FFD700
! style="width:50px;"|כלי טיס
! style="width:50px;"|בצי
! style="width:50px;"|בהזמנה
!style="width:50px;"|נוסעים
!style="width:240px;"|הערות
|-
|איירבוס A320-200
|49
|0
|180
|קבלת ההזמנה עד לשנת 2014 כיום מתפקדים בשירות רגיל
|-
!סה"כ
!49
!0
|colspan="2" class="unsortable" |
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

* מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Tiger%20Airways&distinct_entry=true טייגר איירווייז] באתר Airliners.net

קטגוריה:חברות תעופה סינגפוריות
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:טיגריס בתרבות
מודל ראשון

מודל ראשון: סיפורי מדע בדיוני הוא קובץ של תשעה סיפורי מדע בדיוני מאת סופרים שונים, שאסף ותרגם עודד פלד בשנת 1981.

== רשימת הסיפורים ==
* אני רובוט (I, Robot) – מאת איאנדו בידנר
* זירה (Arena) – מאת פרדריק בראון
* טיסתו המוזרה של ריצ'רד קלייטון (The Strange Flight of Richard Clayton) – מאת רוברט בלוך
* שיעור בהיסטוריה (History Lesson) – מאת ארתור סי. קלארק
* הולך רגל (The Pedestrian) – מאת ריי ברדבורי
* ארוחת בוקר עם דמדומים (Breakfast at Twilight) – מאת פיליפ ק. דיק
* מודל ראשון (Early Model) – מאת רוברט שקלי
* שחקן ראשי (Leading Man) – מאת לויד ביגל
* ידיד - מאת ג'ון ברונר

==קישורים חיצוניים==
*
*
* 

קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
KOffice

KOffice היא חבילת יישומים משרדיים הזמינה למערכות ההפעלה FreeBSD, לינוקס, OS X, וחלונות. היא מכילה מעבד תמלילים, גיליון אלקטרוני, תוכנה לעריכת תמונה בגרפיקה וקטורית, ותוכנת מצגות.

לאחר שחבילת היישומים המשרדיים Calligra התפצלה מ-KOffice בשנת 2010 המיזם החל לשקוע, ועד שנת 2012 לא יצאה כל הכרזה ממנו על חידוש כלשהו.

==פיתוח ראשון==
תחילת העבודה על פיתוח KOffice החלה ב-1997 על ידי רגינלד שטדיבאואר עם KPresenter, ולאחר מכן ב-1998 עם KWord.

ב-1999 צוטטה עדות koffice במשפט על הפרת הגבלים עסקיים "ארצות הברית נגד מיקרוסופט", על ידי מי שהיה אז מנכ"ל מיקרוסופט פול מריץ כעדות להיות תחרות בתחום מערכות ההפעלה וחבילות התוכנות המשרדיות.

ההפצה הרשמית של koffice היית ב-23 באוקטובר 2000, כשיצאה כחלק רשמי מסדרת גרסאות ה-KDE אשר נקראו "K Desktop Environment 2.0". גרסה 1.1 יצאה בהמשך בשנת 2001, 1.2 ב-2002, 1.3 ב-2004, 1.4 ב-2005, ו-1.5 ו-1.6 יצאו בשנת 2006. החל משנת 2005 בחבילה כלולה תוכנת צביעה Krita.

==פיתוח שני==
KOffice עברה שינוי משמעותי בשנים האחרונות בהיותה חלק מסט התוכנות המופצת כיום יחד עם KDE הנקרא "SC4". במקביל לפיתוח הכללי של SC4 עבדה קבוצת KOffice על פיתוח גרסה חדשה ומשמעותית, אשר נקראה KOffice 2.0, והייתה חלק מספריות פלטפורמת KDE 4. אף על פי שגרסה 2.0 יצאה באופן רשמי בשנת 2009, היא תוייגה בהתחלה כ"הפצת תוכנה המיועד לפלטפורמות", והומלצה רק לבודקים ומפתחים, ולא לשימוש צרכנים רגילים. מאז הפצת KOffice 2.0 היו חסרים תכונות ויישומים מרכזיים מסדרת הגרסה היציבה הקודמת, כגון Kexi, Kivio, ו-Kugar אשר לא נכללו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות עסקיות
קטגוריה:מעבדי תמלילים
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2000
אוניית הפילוסופים

אוניית הפילוסופים (ברוסית: Философский пароход) הוא כינוי לשתי ספינות שבהן גורשו אנשי רוח, רופאים וסופרים מרוסיה הסובייטית, שהשלטון הסובייטי הגדירם כמתנגדי משטר . הגירוש בוצע לפי הנחיית ולדימיר לנין במהלך סוף שנת 1922. בשתי הספינות הגרמניות הוגלו יותר מ-160 אינטלקטואלים ובני משפחותיהם במהלך ספטמבר ונובמבר 1922. הם הועברו מפטרוגרד אל שצ'צ'ין (שהייתה אז בשטח גרמניה). אינטלקטואלים נוספים הוגלו במהלך 1922 ברכבת לריגה, ובספינה מאודסה לאיסטנבול. 
אוניית הפילוסופים בדרכה לגרמניה

==כרונולוגיה של הגירוש==
* מרץ-אוקטובר 1922 - במוסקבה נערכות ועידות של מספר איגודים מקצועיים (אגרונומים, רופאים, גאולוגים וכו') שבהן נשמעת ביקורת על מדיניות הממשל הסובייטי.
* מאי 1922 - ולדימיר לנין הציע להחליף הוצאות להורג של מתנגדי המשטר בגירושם אל מחוץ לגבולות המדינה. לב טרוצקי ציין ש"מגורשים הוצאו מחוץ לגבולות המדינה כי לא היו סיבות להוציא אותם להורג אך לא היה ניתן להמשיך ולסבול אותם".
* יוני - גירוש ראשי הוועדה הציבורית למאבק ברעב שפוזרה על ידי הממשל באוגוסט 1921.
* 27-28 ביוני - מעצרים של משתתפי ועדת הרופאים.
* 16 ביולי - ולדימיר לנין הציע לעצור ולגרש כמה מאות אנשי רוח ללא מתן סיבות למגורשים.
* 10 באוגוסט - אישור צו מנהלי על אפשרות גירוש מחוץ לגבולות המדינה או לאזורים מרוחקים של מתנגדי המשטר. תקופת גירוש מוגבלת ל-3 שנים.
* קיץ 1922 - הג.פ.או מכין רשימות מגורשים (67 אנשים ממוסקבה, 51 אנשים מפטרוגרד ו-77 מאוקראינה).
* 16-17 באוגוסט - מעצר אנשים הכלולים ברשימות.
* 31 באוגוסט - בעיתון "פראבדה" פורסם מאמר על הגירוש הצפוי של מתנגדי המשטר. 
* 31 באוגוסט - בישיבת ועדה בראשות פליקס דזרז'ינסקי הוחלט לבטל את הגירוש בהקשר ל-9 אנשים הכלולים ברשימה הפטרוגרדית ו-19 אנשים ברשימה המוסקבאית.
* 1 בספטמבר - מעצר מיועדים לגירוש בקרב הסטודנטים.
* 19 בספטמבר - באונייה היוצאת מאודסה וקונסטנטינופול נמצאים מגורשים מהרשימה האוקראינית. בהמשך הם הגיעו לפראג.
* 23 בספטמבר - ברכבות מוסקבה-ריגה ומוסקבה-ברלין גורשו אנשי רוח מהרשימה המוסקבאית.
* 23 בספטמבר - מפטרוגרד יצאה אונייה לכיוון שצ'צ'ין (אז בשטח גרמניה) ועל סיפונה מגורשים ממוסקבה, מקאזאן ומפטרוגרד. 
* 16 בנובמבר - מפטרוגרד יצאה אונייה לכיוון שצ'צ'ין ועל סיפונה מגורשים ממוסקבה, מקאזאן ומפטרוגרד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:1922 ברוסיה
קטגוריה:ברית המועצות: הגירה בכפייה
קרחונים בארץ החמסינים

קרחונים בארץ החמסינים: הקולנוע הישראלי החדש - שיחות עם במאים הוא ספר עיון מאת פבלו אוטין שראה אור בהוצאת רסלינג בשנת 2008. בספר כלולות שיחות עם במאי קולנוע ישראלים צעירים על אודות סרטיהם שנוצרו בשנים 2004–2007 ושזכו להצלחה בפסטיבלי קולנוע ברחבי תבל וכן בבתי הקולנוע.

==הרקע לספר==
ראשיתו של הספר בכתב העת "סינמטק", שבו אוטין החל לכתוב. עורכי כתב העת, דן ועדנה פיינרו, פנו לאוטין כדי שיערוך ראיונות עם יוצרי קולנוע ישראלים. אוטין הבחין בכך שקיים פער בין הצלחתם של חלק מסרטי הקולנוע הישראליים בפסטיבלים החשובים ביותר, בהם קאן, ונציה, ברלין וטרייבקה, לבין הדיון המועט יחסית של אנשי האקדמיה והמבקרים באיכויות האסתטיות של הסרטים.

עד ספרו של אוטין, רוב הכתיבה על הקולנוע הישראלי התמקדה בחייהם של היוצרים ובסרטים כמשקפים אג'נדה פוליטית וחברתית של הבמאים או מערך כוחות בחברה, בעיקר יחסי הסכסוך הישראלי-פלסטיני, יחסי יהודים-ערבים, יחסי מזרחים-אשכנזים, גברים-נשים, צבר-יהודי גלותי, גבריות וצבא.

גישתו של אוטין ב"קרחונים בארץ החמסינים" הייתה להתייחס אל קולנוע בראש ובראשונה כאמנות ולא רק כטקסט תרבותי. הוא שאל את הבמאים ממה נובעות בחירותיהם בהפקת ובבימוי הסרטים: עיצוב הסאונד, זוויות הצילום, גון הצבעים, עיצוב הדמויות, תנועות המצלמה ועוד. בעקבות הדיון בבחירות האסתטיות התקדמו השיחות גם לדיון במשמעויות שלהן (חברתיות, תרבותיות, אתיות, פילוסופיות, פוליטיות).

ספרים דומים שעניינם שיחות עם במאים יצאו במערב מאז שנות השישים. הידוע שבהם הוא הספר "היצ'קוק/טריפו", שבו ראיין הבמאי פרנסואה טריפו את הבמאי אלפרד היצ'קוק.

==התאוריות==
אוטין כתב מבוא לפרק הראשון של הספר ובו ניסה לשרטט מגמה בולטת בכמה מהסרטים הישראליים החדשים, שעליה הוא סיפר גם בריאיון למרט פרחומובסקי.

1. הקרחון - המגמה העיקרית שזיהה אוטין, וממנה לקוח שמו של הספר:

2. ההתנתקות:

3. המגדלור:

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/cinema-2696.htm קרחונים בארץ החמסינים - שיחות עם במאים / פבלו אוטין], באתר אימגו, 20 בפברואר 2009
* מתן אהרוני, [https://web.archive.org/web/20131006232812/http://tv-il.com/il_cinema-332.htm קרחונים בארץ החמסינים – פבלו אוטין], באתר https://web.archive.org/web/20121130191951/http://www.tv-il.com/
* [http://www.facebook.com/pages/קרחונים-בארץ-החמסינים/150082758398616?ref=stream עמוד הפייסבוק של הספר]
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרי 2008
קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:ספרי הוצאת רסלינג
זאב כספי

זאב כספי (1931 – 6 ביוני 2021) היה כדורגלן ואתלט ישראלי. כספי היה שוער במכבי נתניה, אלוף ישראל ואלוף המכביה בהטלת כידון (השלישית 1950) ובקרב עשר (הרביעית 1953).

== ביוגרפיה ==
זאב כספי נולד בטבריה למשפחת רבנים מצפת, אך המשפחה עברה לנתניה כשהיה בן שנה. בגיל 9 התחיל לעסוק באתלטיקה קלה ובמהרה התגלו כישוריו וכישורי אחיו הגדול, יצחק כספי, על ידי המורה ולטר פרנקל.

===אתלט===
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בסוף ספטמבר 1950 זכה כספי ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 51.23 מטר, לפני אברהם גרין מישראל (50.07 מטר) ומ. מרקוס מדרום אפריקה (40.27 מטר). מדליות כסף בקפיצה לגובה ביחד עם מ. פאר ישראל בתוצאה של 1.75 מטר, אחרי יעקב קובלנץ מישראל (1.75 מטר) ובקרב עשר בתוצאה של 4818 נקודות, אחרי ארתור קוריק מארצות הברית 5281 נקודות ולפני אחיו יצחק כספי (4406 נקודות).

בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בסוף ספטמבר 1953 זכה כספי בשתי מדליות, 1 זהב ו-1 כסף. מדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 4297 נקודות, לפני דב זעירא מישראל (4171 נקודות) וסיד קיוויט מארצות הברית (3900 נקודות). מדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.82 מטר, אחרי אריה קלינשטוב-נוה מישראל (1.82 מטר) ולפני פישר מדרום אפריקה (1.79 מטר).

===כדורגלן===
כספי שיחק במחלקת הנוער של מכבי נתניה כחלוץ, אך בקבוצת הנערים שונה תפקידו והוא החל לשחק כשוער, תפקיד אותו מילא במכבי נתניה עד שנת 1970. לאחר מכן שיחק עונה אחת בבית"ר נתניה ואז פרש ממשחק פעיל.

בשנות ה-70 וה-80 שימש כחבר הנהלה במכבי נתניה.

ביוני 2021 הלך כספי לעולמו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20200531103900/http://israelnow.co.il/ נתניה: 11 הגדולים של כל הזמנים], באתר נתניה NOW, 18 באפריל 2008
* [https://web.archive.org/web/20200531103900/http://israelnow.co.il/ "אני שתלתי את הדשא של הקופסה"], באתר נתניה NOW, 11 במאי 2012

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי ישראל בהטלת כידון
קטגוריה:שיאני ישראל באתלטיקה
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר נתניה
קטגוריה:אלופי המכביה: אתלטים
קטגוריה:מתחרים ישראלים בקרב עשר
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
הבחירות הפרלמנטריות באיטליה 2013

הבחירות הכלליות באיטליה הן מערכת הבחירות לפרלמנט האיטלקי, בן 630 הצירים, שהתקיימו ב-24–25 בפברואר 2013. אלה הבחירות למושב הפרלמנט ה-17 של איטליה, לבית הנבחרים ולסנאט האיטלקי. 

בבחירות זכתה המפלגה הדמוקרטית (איטליה) בהובלתו של פייר לואיג'י ברסאני ב-297 מושבים, מפלגת החירות לעם בהנהגתו של סילביו ברלוסקוני ב-98 מושבים, תנועת חמשת הכוכבים בהנהגתו של בפה גרילו זכתה ב-109 מושבים ומפלגת הבחירה האזרחית בהנהגתו של מריו מונטי ב-37 מושבים.

לאחר שברסאני נכשל בהקמת קואליציה הוטלה מלאכת הרכבתה על סגנו אנריקו לטה שהצליח במשימה ונבחר לראשות הממשלה.

==רקע==
עקב משבר החוב האירופי, ראש הממשלה האיטלקי סילביו ברלוסקוני התפטר מתפקידו בנובמבר 2011, בנוסף הוא התמודד מול הרשעות פליליות לרבות חשדות לקיום יחסי מין עם זונות. הוא הוחלף על ידי סנאטור טכנוקרט ושר האוצר בעבר, מריו מונטי.

בדצמבר 2012 ברלוסקוני הכריז על רצונו להתמודד לתפקיד ראש הממשלה בפעם הרביעית. מיד לאחר מכן, מפלגתו הכריזה כי מסירה תמיכתה בקבינט של מונטי והלה הכריז על התפטרותו.

בתקופת מונטי איטליה התמודדה מול העלאות מיסים וקיצוצים נרחבים בתקציב המדינה ורפורמות שנועדו לייעל את הכלכלה האיטלקית. כמו כן, האבטלה עלתה ב-2%. מונטי זכה לתמיכה מנהיגים אירופאיים כמו אנגלה מרקל וניקולא סרקוזי שהעריכו מאוד את תפקודו כרה"מ.

==מועמדים==
* פייר לואיג'י ברסאני - המפלגה הדמוקרטית של איטליה
* מריו מונטי - הבחירה האזרחית
* סילביו ברלוסקוני - החירות לעם
* בפה גרילו - תנועת חמשת הכוכבים
* אנטוניו אינגרויה - המהפכה האזרחית
* אוסקר גלאנינו - תנועת "עצרו את השפל"

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.interno.gov.it/mininterno/site/it/sezioni/sala_stampa/speciali/elezioni_politiche_regionali_2013/index.html הבחירות הכלליות באיטליה, 2013] באתר משרד הפנים האיטלקי
* 

קטגוריה:2013 בפוליטיקה
קטגוריה:בחירות פרלמנטריות באיטליה
תכונה (אישיות)

תכונה היא מאפיין אישיותי של האדם. תכונות אישיותיות משפיעות על ההתנהגות.

קיימים הבדלים בין-אישיים בתכונות המאפיינות אנשים שונים. הבדלים אלו נובעים מההשפעה המשותפת של תורשה וסביבה. אחד הביטויים להבדלים בין אישיים בתכונות בא לידי ביטוי ברצף מופנמות - מוחצנות או במידת הרגישות של האדם.

==ראו גם==
* פסיכולוגיית התכונות
* חמש התכונות הגדולות

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכולוגיה של האישיות
מסרק שולמית

מַסְרֵק שׁוּלַמִּית (שם מדעי: Scandix pecten-veneris), שם בערבית מושט אלראעי. השם הלועזי הוא "מסרק ונוס", ובעברית נקרא על שמה של השולמית במגילת שיר השירים. הוא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת הסוככיים. הצמח גדל באזורי בתה ושדות, תפוצתו בעולם היא באזורים האירו-סיבירי, הים-תיכוני והאירנו-טורני. בארץ ישראל הצמח צומח בכל הארץ למעט מרכז ודרום הנגב. הוא צומח בעיקר ברום שמעל 600 מטר.

גובהו של הצמח כ-30 ס"מ, וגבעוליו מסתעפים. לצמח פרחים לבנים דמויי סוכך בעלי 5 עלי כותרת, הפורחים בעיקר בחודשים מרץ-אפריל. הפירות מגיעים לאורך של 6-4 ס"מ, ומראם מזכיר חרב. בעולם הסוג מונה 20 מינים, רובם באזור הים התיכון. בארץ גדלים 5 מינים מהסוג מסרק, קרוב אליו מאוד המין מסרק מזרחי, ההבדלים בינו ובין מסרק השולמית קטנים מאוד. הוא צומח בגבהים נמוכים יותר.

==קישורים חיצוניים==

פרי מסרק שולמית

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:ארץ ישראל: סוככיים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
ההפסקה הגדולה

ההפסקה הגדולה היא סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים ובני נוער, ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 2004–2005, ונועדה לנתח מצבי אלימות בין ילדים בבית הספר ולפתור אותם בדרכים לא אלימות.

הסדרה בוימה על ידי אריה בן ציון ונערכה על ידי תמי דבס. את התסריט כתבה אילנה לופט. לסדרה צולמו 9 פרקים, כל אחד בן 25 דקות. שחקני הסדרה היו תלמידי מגמת המשחק בבית הספר תלמה ילין.

==עלילה==
בכל פרק בסדרה מובא קטע דרמטי המתרחש בבין בני כיתה אחת בבית ספר, ועוסק באלימות בקרב ילדים. בחלק השני של כל פרק מתקיים דיון באולפן, בהנחיית נתן רביץ. בדיון מתארים הילדים המעורבים באירוע האלימות את נקודת המבט שלהם, ילדים בקהל מביעים את דעתם, ולבסוף מנסים המשתתפים בסיוע המנחה לפתור את הקונפליקט.

==דמויות==
*ליאור (צליל אלוני)
*שרון (יסמין עיון)
*אלעד (אלדר ברנטמן)
*נדב (ידין גולדמן)
*גל (רועי ויינברג)
*טל תורתי (יעל גת)
*אבי כץ (בן יוסיפוביץ')
*יסעור בן חנן (רוי סער)
*גדי (דוד לוריא)
*יובל (עילי לוין)
*שלומי (טל מנדל)
*ענת קוסוביצקי (רותם צדוק)
*גאיה איציק (רוני עינב)
*יגאל שמש (שגיא שחר)
*נטע (אביטל שיפטן)
*חיים (גל מילוא)
*שיר (גלית מור)

== פרקים ==

# אלימות פיזית
# ונדליזם
# התור
# הסחיטה
# הטרדה מינית
# אלימות מילולית
# גניבות
# חרם
# רכילות וירטואלית

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://23tv.co.il/406-he/hahafsaka_hagdola.aspx ההפסקה הגדולה], כולל קישורים לפרקי התוכנית, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות לימודיות-חינוכיות
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
The Future (אלבום)

The Future (בעברית: העתיד) הוא אלבום רוק של הזמר והמשורר הקנדי לאונרד כהן, משנת 1992.
האלבום זכה להצלחה גדולה רבה בבריטניה ובקנדה. בקנדה הוא אף הגיע למעמד של אלבום פלטינה וכהן זכה בפרס ג'ונו לקול הגברי הטוב ביותר על אלבום זה בשנת 1993.
קליפ הווידאו לשיר "Closing Time" זכה גם הוא בפרס ג'ונו על קליפ המוזיקה הטוב ביותר.
האלבום כולל גרסאות כיסוי של כהן לשיר "Always" של אירווינג ברלין ו"Be For Real" של פרדריק נייט.
The Future הוא גם אלבום הסטודיו היחיד של כהן שכולל שיר אינסטרומנטלי ("Tacoma Trailer").

שלושה שירים מהאלבום ("Waiting for the Miracle", "Anthem" ו - "The Future" ) הופיעו בסרטו של אוליבר סטון רוצחים מלידה משנת 1994.

== רשימת השירים ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://leonardcohenfiles.com/album10.html מילות שירי האלבום ודגימות מהם]

קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
ועידת ג'נובה

ועידת ג'נובה - ועידה בינלאומית בנושאים כלכליים ופיננסיים שהתקיימה בעיר ג'נובה ב-10 באפריל-19 במאי 1922 בהשתתפות 29 מדינות ו-5 דומיניונים בריטים.
משתתפי וועידת ג'נובה
לוועידה הייתה חשיבות מיוחדת מצד רוסיה הסובייטית שהשתתפה בוועידה למרות שלא קיבלה הכרה דיפלומטית מיתר משתתפיה. ארצות הברית לא השתתפה בוועידה אך הוצגה על ידי משקיף - שגריר ארצות הברית באיטליה.

הנושא המרכזי של הוועידה היה הסדרת יחסים כלכליים עם השלטון הסובייטי. בכנס מומחים שפעל לפני התכנסות הוועידה סוכם לדרוש מרוסיה הכרה בכל החובות והתחייבויות של האימפריה הרוסית ולקחת אחריות על הפסדים שנגרמו כתוצאה מפעולות הממשל המרכזי או המקומי. המשלחת הרוסית הסכימה לדון בנושא, אך בתנאי שהמדינה החדשה תקבל הכרה בינלאומית ותקבל הלוואות.

האמיגרציה הרוסית מחתה על שיתוף המשלחת הסובייטית בוועידה.

במהלך הוועדה נחתם הסכם רפאלו ביו רוסיה הסובייטית לבין גרמניה.

בנוסף לכך, בוועידה הועלתה לדיון הצעה בנושא חזרה לתקן הזהב. לאחר דיונים סוכם על הפעלת התקן בצורה חלקית בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160306215340/https://www.questia.com/library/5777820/the-genoa-conference-european-diplomacy-1921-1922 ספר על הוועידה ותוצאותיה]
* 

קטגוריה:1922 ברוסיה
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
קטגוריה:ועידות
ועידת ג'נובה
ליכטנשטיין במשחקים הפאראלימפיים

ליכטנשטיין השתתפה לראשונה ב בניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), והשתתפה במשחקים גם בשני הטורנירים הבאים, ופעם נוספת ב. במשחקי החורף לקחה המדינה חלק ב וב ואחריהם חזרה רק ב

ליכטנשטיין זכתה במדליה פאראלימפית אחת בהיסטוריה, כשהגולש יוזף גמיינר קטף ב-1994 את מדליה ארד בתחרות הסלאלום בסקי האלפיני (קטגוריה B1-2) כשסיים את התחרות בזמן של 2:04.28 דקות.

==ראו גם==
* ליכטנשטיין במשחקים האולימפיים
* ליכטנשטיין במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.paralympic.org/npc/liechtenstein ליכטנשטיין] באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:ליכטנשטיין: ספורט
ליבריה במשחקים הפאראלימפיים

ליבריה השתתפה לראשונה ב בלונדון (2012) כששלחה למשחקים משלחת של ספורטאי יחיד. במשחקי החורף לא נטלה ליבריה חלק מעולם.

הספורטאי אותו שלחה ליבריה למשחקי 2012, ג'יימס סאיפה, התחרה בהרמת כוח (קטגוריה 82.50 ק"ג) וסיים במקום השביעי לאחר שהרים 190 ק"ג.

ליבריה נעדרה מהמשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) וחזרה להתחרות ב.

==ראו גם==
* ליבריה במשחקים האולימפיים
* ליבריה במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:ליבריה: ספורט
מחפשים את שוגרמן

מחפשים את שוגרמן (באנגלית: Searching for Sugar Man) הוא סרט תעודה שוודי-בריטי משנת 2012, בבימויו של מאליק בנג'לול, זוכה פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט מציג את מאמציהם של שני דרום אפריקאים מקייפטאון, סטיבן "שוגר" סיגרמן וקרייג ברת'ולומיו סטרידום, להתחקות בשנות ה-90 אחר עקבותיו של המוזיקאי האמריקני סיקסטו רודריגז שפרסם שני אלבומים בשנים 1971-1970 ואחר כך נעלם. האלבומים זכו להצלחה רבה בדרום אפריקה, אך מעט מאוד היה ידוע אודות האמן עצמו. פסקול הסרט מורכב משיריו של רודריגז.

==קבלה ופרסים==
הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקרן. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון משוקלל של 96%. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס העניק לו ארבעה כוכבים וכתב כי "אני מקווה שתוכלו לצפות בסרט". מבקרת הקולנוע של הניו יורק טיימס, מנולה דרגיס, כתבה כי הסרט "הוא דוקומנטרי מעניין אודות מעריצים, אמונה ומוזיקאי אניגמטי, שקרנו עלתה וזרחה בטרם נעלם", ודירגה אותו כאחד מעשרת הסרטים הטובים של 2012.

הסרט היה לסרט הפותח בפסטיבל סאנדנס, שם זכה בפרס השופטים ובפרס חביב הקהל בקטגוריות הסרטים התיעודים. כמו כן זכה הסרט בפרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר, בפרס איגוד המפיקים האמריקני ובפרס האוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* [http://musicnudnik.com/2013/02/20/bestrocknrollstoryever/ הבלוג של נועם עוזיאל - סיפור הרוקנרול הכי מדהים ששמעתם!] פברואר 2013
* 

קטגוריה:סרטים תיעודיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים שוודיים
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:זוכי פרס סאנדנס
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט התיעודי הטוב
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
סטניסלב רוסטוצקי

סטניסלב רוסטוצקי (ברוסית: Станислав Иосифович Ростоцкий; 21 באפריל 1922 – 10 באוגוסט 2001) היה במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי.
הוא בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1974), חתן פרס ברית המועצות (1970, 1975) ופרס לנין (1980).

על פעילותו הציבורית רוסטוצקי קיבל מספר עיטורים כולל עיטור לנין עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום ועוד.

==ביוגרפיה==
סטניסלב רוסטוצקי נולד בעיר ריבינסק (מחוז ירוסלבל) למשפחת רופא בעל שורשים פולנים. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד במכון לספרות ופילוסופיה במוסקבה. לרוסטוצקי היו בעיות בעמוד השדרה ולכן הוא שוחרר מגיוס חובה. למרות זאת, בפברואר 1942 הוא גויס לצבא אדום ובעקבות בעיות בריאות הוצב ביחידה עורפית. לאור בקשותיו בספטמבר 1943 הוא עבר ליחידה קרבית ונשלח לחזית מלחמת העולם השנייה. ב-11 בפברואר 1944 רוסטוצקי נפצע קשה ולאחר תקופת החלמה שוחרר מהצבא והוכר כנכה.

בספטמבר 1944 רוסטוצקי החל את לימודיו ב-VGIK אצל גריגורי קוזינצב. במקביל ללימודים הוא עבד ולכן תקופת לימודים התארכה ל-7 שנים. עבודת הגמר של רוסטוצקי לא הועברה להקרנה מסיבות פוליטיות. בשנת 1955 רוסטוצקי ביים סרט על חיי הקולחוז הסובייטי. לאחר הקרנתו לעסקני קולנוע סובייטי הסרט נאסר להקרנה ואף הייתה סכנה שלרוסטוצקי לא יורשו להמשיך בבימוי סרטים נוספים. באופן מפתיע ניקיטה חרושצ'וב אהב את הסרט הוא הוצא להקרנות. לאחר מספר שנים הסרט בכל זאת הורד מהקרנות בבתי הקולנוע הסובייטים.

בחלק משמעותי של סרטיו, רוסטוצקי היה גם תסריטאי.

החל משנת 1975 הוא היה 5 פעמים יושב ראש חבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה.

לאחר התפרקות ברית המועצות רוסטוצקי לא ביים אף סרט. הוא נפטר בשנת 2001 מהתקף לב.

== פילמוגרפיה (חלקית)==
* 1968 - "נחיה ונגיע ליום שני" (Доживём до понедельника), היה סרט השנה בברית המועצות, קיבל פרס ברית המועצות
* 1972 - הזריחות כאן שקטות (А зори здесь тихие), היה סרט השנה בברית המועצות ומועמד לפרס אוסקר, קיבל פרס ברית המועצות
* 1977 - "בים הלבן בעל האוזן השחורה" (Белый Бим Чёрное ухо), היה סרט השנה בברית המועצות ומועמד לפרס אוסקר, קיבל פרס לנין

==משפחה==
רוסטוצקי התחתן עם נינה מנשיקובה. היא הייתה שחקנית קולנוע ושותפה בחלק מהסרטים של בעלה. מנשיקובה נפטרה בשנת 2007.
בנם אנדריי רוסטוצקי היה איש פעלולים ונהרג במהלך הנכה לאחד הפעלולים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1922
קטגוריה:נפטרים ב-2001
אנטולי פפאנוב

אנטולי פפאנוב (ברוסית: Анатолий Дмитриевич Папанов; 30 באוקטובר 1922 – 5 באוגוסט 1987) היה שחקן קולנוע ותיאטרון סובייטי.
הוא היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1973), חתן פרס ברית המועצות (1987).

על פעילותו הציבורית פפאנוב קיבל מספר עיטורים כולל עיטור מהפכת אוקטובר (1981), עיטור הדגל האדום (1986) ועוד.

==ביוגרפיה==
אנטולי פפאנוב נולד בעיר ויאזמה (מחוז סמולנסק) למשפחת קצין ושחקן תיאטרון חובב בשם דמיטרי פפאנוב. אמו, בת לבית רוסקובסקי, הייתה ממוצא פולני. בשנת 1930 המשפחה עברה למוסקבה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לעבוד במפעל מתכת ובמקביל השתתף בחוג תיאטרון לחובבים. בשנת 1937 פפאנוב לראשונה השתתף בסרט בו שיחק תפקיד קטן.

מימי הראשונים של מלחמת העולם השנייה פפאנוב היה בחזית. בתחילת 1942 הוא נפצע קשה ולאחר תקופת החלמה שוחרר מהצבא. עם חזרתו למוסקבה, פפאנוב החל ללמוד משחק בהאקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון. הוא סיים את לימודיו בשנת 1946 וקיבל הזמנות להתקבל לכמה תיאטראות של מוסקבה. פפאנוב העדיף לעבור לקלייפדה (אז בתחומי ברית המועצות) בו הוקם תיאטרון רוסי חדש ובו התקבלה גם אשתו הטרייה.

בשנת 1950 פפאנוב עבר לתיאטרון לסטירה במוסקבה ועבד בו עד סוף חייו. בשמך כעשור הוא קיבל רק תפקידים קטנים ואף שקל לעזוב את התיאטרון, אך בסופו של דבר הדברים הסתדרו. בסך הכול הוא גילם על במת התיאטרון מעל 40 תפקידים. במקביל להופעות בתיאטרון פפאנוב הצטלם במספר רב של סרטי קולנוע וטלוויזיה ודיבב סרטים מצוירים.

פפאנוב זכה לפופולריות ככל ארצית לאחר שבשנת 1963 גילם אחד התפקידים הראשיים בסרט "חיים ומתים" (Живые и мёртвые) על פי ספרו של קונסטנטין סימונוב. בשנת 1968 הוא הצטלם בסרט יד היהלום לצד אנדריי מירונוב. החל משנת 1970 הוא היה מדבב של זאב בסדרת סרטים מצוירים "נו, פוגודי!". בשנת 1987 הוא הצטלם בסרט "הקיץ הקר של שנת 1953" (Холодное лето пятьдесят третьего) עבורו זכה בפרס ברית המועצות.

פפאנוב נפטר בשנת 1987 מהתקף לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. 

פפאנוב היה פופולרי מאוד בשנות ה-70 וה-80 וביטויים מסרטיו נכללו בשפה המדוברת עד היום.

==גלריה==
<gallery mode=packed heights="160px">
קובץ:Вязьма. Памятник А. Д. Папанову.jpg|אנדרטה לאנטולי פפאנוב בעיר ויאזמה, מחוז סמולנסק, רוסיה
קובץ:Projekt 588 MS Anatoli Papanow 20110903.jpg|"אנטולי פפאנוב", מעבורת על שמו
קובץ:Russia-2001-stamp-Anatoli Papanov.jpg|בול רוסי לזכר פפאנוב, ברקע - תפקידיו בסרטים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1922
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1987
הארלם שייק (ריקוד)

ההארלם שייק (באנגלית: The Harlem Shake; במקור נקרא albee) הוא ריקוד שהומצא בשנת 1981 על ידי תושב הארלם שנקרא "Al B". הריקוד בתחילה כונה "אלבי" על שמו, אבל מאוחר יותר נודע כההארלם שייק לאחר שהתפשט מעבר לשכונה. הריקוד חדר למיינסטרים ב-2001 בעקבות קליפ של הראפר האמריקאי G. Dep Let's Get It בוא הוא רוקד את ההארלם שייק.

==היסטוריה==
ההארלם שייק הוא ריקוד שמקורו בהארלם, ניו יורק בשנת 1981. הוא התפשט לאזורים עירוניים אחרים של ניו יורק, והפך לפופולרי בקליפי וידאו. ממציא הריקוד הוא "Al B", תושב הארלם. מבמקור הריקוד נקרא "אבלי" (ablee) על שמו, אבל לאחר מכן זכה לכינוי ההארלם שייק.

"Al B" אמר שהריקוד הגיע מהמצרים הקדמוניים כאלגוריה לריקוד מומיות. שלא יכולות לזוז, אלא רק להתנער. Al B מצהיר שהוא מבצע את הריקוד מאז 1981.

==בתרבות הפופולרית==
אף על פי שהריקוד הומצא ב-1981, ההארלם שייק חדק למיינסטרים רק ב-2001 כשהראפר האמריקאי G. Dep הופיע בקליפ של השיר שלו Let's Get It כשהוא רוקד את ההארלם שייק.

בפברואר 2013, שיר בשם "הארלם שייק" שהועלה ליוטיוב ב-10 במאי 2012, הפך ללהיט כתוצאה מתופעת אינטרנט באותו השם (ראו הארלם שייק). ה"ריקוד" שנעשה בתופעת האינטרנט אינו ריקוד ההארלם שייק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחול
טיילור קיני

טיילור ג'קס הייסלר קיני (באנגלית: Taylor Jacks Heisler Kinney; נולד ב-15 ביולי 1981) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות "יומני הערפד", "שיקגו FIRE" ובסרטים "כוננות עם שחר" ו"האישה האחרת".

== ביוגרפיה ==
נולד בעיר לנצ'סטר שבפנסילבניה. למד לתואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת מערב וירג'יניה אותם סיים בשנת 2003.

== קריירה ==
בשנת 2006 החל קיני את דרכו כשחקן בטלנובלה האמריקאית "בית האופנה" בתור לוק בנה החורג של כוכבת הסדרה מריה ג'יאני (בו דרק).
בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה הרפואית "טראומה" בתפקיד הפציינט גלן מוריסון.
לאחר מכן השתתף בתשעה פרקים בסדרת האימה המצליחה "יומני הערפד" בתפקיד מייסון, בן דודו של טיילר לוקווד.

בשנת 2012 חל לככב בסדרת הדרמה "שיקגו FIRE" בתפקיד לוטננט קלי סברייד מפקד צוות ההצלה והשתתף גם בסרט הפעולה של קתרין ביגלו "כוננות עם שחר" בתור לוחם אריות הים ג'ארד. שיחק תפקיד אורח בסדרה "קאסל".

== חיים אישיים ==
משנת 2011 ניהל קיני מערכת יחסים מתוקשרת עם כוכבת הפופ האמריקאית ליידי גאגא. הם הכירו על סט הצילומים של קליפ הסינגל שלה, "You and I" שנמשכו כיומיים. היא סיפרה בראיון כי בזמן הצילומים הוא נישק אותה והיא סטרה לו ואז עשה זאת בפעם השנייה ומאז הם ביחד. ביום האהבה 2015, הציע קיני נישואים לגאגא. בחודש יולי 2016 שיתפה גאגא בעמוד האינסטגרם שלה תמונה שלהם בשחור לבן שמספרת על כך שהם נפרדו סופית.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
| rowspan="2" |2007
|White Air
|פרנק
|
|-
|Furnace
|ביל ג'יימסון
|
|-
|2010
|Scorpio Men on Prozac
|מאהב של מיי
|
|-
| rowspan="3" |2012
|Least Among Saints
|ג'סי
|
|-
|Stars in Shorts
|בראד סרסי
|
|-
|כוננות עם שחר
|ג'ראד
|
|-
|2014
|האישה האחרת
|פיל האמפטון
|
|-
| rowspan="2" |2015
|Consumed
|אדי
|
|-
|רוק בקסבה
|טוראי ברנס
|
|-
|2016
|היער
|איידן
|
|-
|2018
|Here and Now
|ג'ורדן
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2006
|בית האופנה
|לוק ג'יאני
|תפקיד ראשי; 35 פרקים
|-
|2007
|מה עובר על בריאן
|ג'ראד
|פרק: "What About Secret Lovers..."
|-
|2008
|בונז
|ג'ימי פילדס
|פרק: "Player Under Pressure"
|-
|2010-2009
|טראומה
|גלן מוריסון
|תפקיד ראשי; 18 פרקים
|-
|2011-2010
|יומני הערפד
|מייסון לוקווד
|תפקיד חוזר; (עונות 3-2); 9 פרקים
|-
| rowspan="4" |2011
|A Mann's World
|פרנס
|סרט טלוויזיה
|-
|חמש
|טומי
|סרט טלוויזיה של Lifetime
|-
|CSI: ניו יורק
|ג'ייסון לוק
|פרק: "Identity Crisis"
|-
|ריזולי ואיילס
|ג'סי וייד
|פרק: "Don't Hate the Player"
|-
| rowspan="4" |2012
|Dating Rules for My Future Self
|דייב
|תפקיד חוזר
|-
|חסרי בושה
|קרייג הייזנר
|2 פרקים
|-
|קאסל
|קארן תומאס
|פרק: "Once Upon a Crime"
|-
|מלכי הבריחה
|פרי
|פרק: "SEALd Fate"
|-
|2012-הווה
|שיקגו FIRE
| rowspan="4" |לוטננט קלי סברייד
|תפקיד ראשי; (10 עונות); 189 פרקים
|-
|2014-הווה
|שיקגו PD
|תפקיד חוזר; 11 פרקים
|-
|2015-הווה
|שיקגו MED
|תפקיד חוזר; 9 פרקים
|-
|2017
|שיקגו JUSTICE
|פרק: "Fake"
|}
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה המערבית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
Magic Trackpad

משטח הקסם מונח ליד המקלדת האלחוטית של אפל

ה-Magic Trackpad (בתרגום לעברית: משטח הנגיעה הקסום, מוכר יותר כמשטח הקסם) הוא משטח נגיעה בעל אפשרות מולטי טאץ' (רב-מגע), המיוצר על ידי חברת אפל. המשטח הוכרז ב-27 ביולי 2010, והוא דומה למשטח הנגיעה הקיים במשפחת המחשבים הניידים "מקבוק", אולם הוא גדול ב-80% מהם. המשטח תואם באופן מלא עם מחשבי מקינטוש הפועלים בגרסה "Snow Leopard 10.6.4" של Mac OS X והלאה (עם עדכון תוכנה), כמו גם על Windows XP, Windows 7 ו-Windows Vista עם מנהל התקן של התוכנה. המשטח מסוגל לבצע דברים בסיסיים עם מחשבי Windows או מקינטוש ללא תוכנה מותקנת, אולם עימה המשטח מסוגל לבצע דברים נוספים ומרובים יותר.

== תיאור ==
משטח הקסם מורכב בעיקר מזכוכית ואלומיניום. עיצובו של המכשיר דומה לזה של מסך המגע במחשבים הניידים של חברת אפל, ה-מקבוק, אולם הוא גדול יותר בכ-80%. המכשיר מתחבר דרך Bluetooth והוא פועל על שתי בטריות בגודל AA. המשטח מעוצב באותו סגנון כמו המקלדת האלחוטית של אפל, וכאשר מניחים אותו ליד המקלדת של אפל, זה נראה כמו משטח אחד מחובר, כיוון ששניהם באותו הגודל ובאותה הצורה. כאשר משתמשים במכשיר, ניתן להשוות אותו למשטחי מגע אחרים הנמצאים במחשבים הניידים של אפל – מקבוק ומקבוק פרו. בנוסף, ניתן ללחוץ על משטח הנגיעה; לחיצה על המכשיר מפעילה לחץ עליו, דבר שגורם לדחיפה של הרגליים העגולות בבסיסו, ובכך נוצרת פקודה של לחיצה. נדרש עדכון תוכנה למשטח הקסם כדי להוסיף מחוות גרירה וגלילה של שלוש אצבעות לדגמי מקבוק ו-מקבוק פרו מסוימים.

== ביקורת ==
ביקורות ראשוניות על משטח הקסם שבחו את העיצוב שלו, אולם לא את מחירו. סקוט סטיין מאתר CNET כתב: "מכשיר ה-Bluetooth של אפל שעולה $69 הוא מינימליסטי ולא זול במיוחד; אנו לא בטוחים שאנו ננטוש את העכבר שלנו ונשתמש במשטח הקסם, אבל זה פתרון נוח וקומפקטי עבור האלה שמכורים למגע".

Macworld גם כן שבחו את הדמיון בעיצוב של משטח הקסם לזה של המקלדת האלחוטית של אפל: "משטח הקסם הוא באותו הגובה וזווית ההטייה כמו של המקלדת האלחוטית של אפל, דבר שהופך אותו לנוח, במונחים של גודל וסגנון".

== תמיכה במערכת הפעלה ==
*משטח הקסם והמשטחי מרובי-המגע של אפל המעודכנים לגרסה 1.0 כוללים את התכונות הדרושות לשימוש במשטח הקסם. עדכון זה כולל גם התקנת חלונית העדפות למערכת המכשיר כדי להגדיר את משטח הקסם על מחשבי מקינטוש המבוססים על מעבדי אינטל התומכים ב-Mac OS X v10.6.4 והלאה.
*Windows 7, Windows XP ו-Windows Vista משתמשים בכלי BootCamp ב-Mac OS X.
*פונקציות בסיסיות זמינות על מחשבי Windows או מקינטוש ללא התקנה של תוכנה נדרשת.
*חילוץ מכלי ה-BootCamp ב-Windows XP, Windows Vista ו-Windows 7, 32bit ו-64bit. (לא נתמך על ידי אפל)
*אובונטו 10.04 והלאה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכשירי חברת אפל
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2010
סוראג' שארמה

סוראג' שארמה (באנגלית: Suraj Sharma; נולד ב-21 במרץ 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה הודי. התפרסם בעיקר בתפקידו כפיי פאטל בסרט ההרפתקאות של אנג לי "חיי פיי". 

==ביוגרפיה==
שארמה נולד בניו דלהי, הודו למשפחה משכילה. שארמה הגיע למעמד של שחקן קולנוע לגמרי במקרה, לאחר שליווה את אחיו הצעיר לאודישן לעיבוד קולנועי הוליוודי שנערך לספר "חיי פיי".
המלהקים ובמאי הפרויקט אנג לי הבחינו בנער הצעיר ופנו אליו כדי שיציג את עצמו, לאחר דין ודברים הסכים שארמה בן ה-17 לערוך אודישן לתפקיד פיי פאטל הצעיר.

בראיונות שנתן שארמה הצהיר שהוא חילוני.

==קריירה==
שארמה זכה בתפקיד הראשי מתוך כ-3,000 מועמדים נוספים. על הופעתו בסרט הועמד שארמה לפרס באפט"א בקטגוריית הכוכב החדש הטוב ביותר.

בשנת 2014 השתתף שארמה בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "הומלנד" בתפקיד הסטודנט לרפואה הפקיסטני אייאן איברהים אותו מגייסת קארי מאתיסון (קלייר דיינס). וכן שיחק בסרט "יד בשווי מיליון דולר" בתפקידו של רינקו סינג. בשנת 2015 השתתף בסרט הקומדיה ההודי "אומריקה". בשנת 2018 החל לגלם את דמותו של ראקש סינג בסדרה הקומית "אלוהים שלח לי בקשת חברות", ברשת CBS. 

בשנת 2019 שיחק בסרט "מז"ל טוב 2", ובסרט "קילרמן" לצד ליאם המסוורת'.

בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אמריקה הקטנה" של שירות הסטרימינג אפל TV פלוס.

בשנת 2022 שיחק בסרט "בקרוב אצלכם" של שירות הסטרימינג נטפליקס.

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2012
|חיי פיי
|פיי פטאל
|
|-
|2014
|יד בשווי מיליון דולר
|רינקו סינג
|
|-
|2015
|אומריקה 
|ראמקנט המבוגר
|
|-
|2016
|Burn Your Maps
|איסמעיל
|
|-
| rowspan="2" |2017
|Phillauri 
|קאנאן גיל
|
|-
|The Hungry
|אנקור ג'ושי
|
|-
| rowspan="3" |2019
|מז"ל טוב 2
|סמר גוש
|
|-
|קילרמן 
|פדאקס
|
|-
|The Illegal 
|חאסן
|
|-
|2022
|בקרוב אצלכם
|ראבי
|
|-
|TBA
|This Tempting Madness
|
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2015-2014
|הומלנד
|עייאן איברהים
|7 פרקים
|-
|2020-2018
|אלוהים שלח לי בקשת חברות 
|ראקש סינג
|תפקיד ראשי (2 עונות); 42 פרקים
|-
|2020
|אמריקה הקטנה
|קאביר
|פרק: "The Manager"
|-
|2022
|Pantheon
|שוטר
|דיבוב; פרק: "The Gods Will Not Be Slain"
|-
|2022-הווה
|איך פגשתי את אבא
|סיד
|תפקיד ראשי; 10 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הודים
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1993
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן צעיר בקולנוע
הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות

הוועד הפועל המרכזי (ברוסית: Центральный исполнительный комитет) היה הגוף השלטוני העליון בברית המועצות מהקמת המדינה בדצמבר 1922 ועד ליישום שינוי החוקה בשנת 1938. בפועל החלטות התקבלו בוועידות המפלגה הקומוניסטית ובישיבות הנהגת המפלגה.

הוועד בחר את הנשיאות, שהייתה הגוף העליון של המערכת השלטונית בין ישיבות הוועד, ומספר יושבי ראש היה בהתאם למספר הרפובליקות בברית המועצות. ישיבות הוועד התקיימו 3 פעמים בשנה, כל הישיבות התקיימו במוסקבה. 

הוועד מינה את מועצת הקומיסרים העממיים (הממשלה) ואת בית המשפט העליון. הוועד היה כפוף לוועידת הסובייטים של ברית המועצות.

עד לשנת 1924 כלל הוועד 371 נציגים של הרפובליקות (ייצוג יחסי לאוכלוסייה) והנשיאות כללה 19 חברים. בשנת 1924, לאחר קבלת חוקה חדשה, שונה הרכב הוועד והוא כלל שני בתים: מועצת הברית (ייצוג יחסי לאוכלוסייה) ומועצת העמים (ייצוג שווה לכל רפובליקה). הנשיאות הורחבה וכללה 21 חברים.

בתקופת קיום הוועד התקיימו 7 וועידות של הסובייטים:

* הוועידה הראשונה (1922) אישרה את הקמת ברית המועצות;
* הוועידה השנייה (1924) אישרה את החוקה החדשה;
* הוועידה השביעית (1936) אישרה את החוקה החדשה וביטלה את הוועד.

העיתון "איזבסטיה" היה הגוף הרשמי של הוועד.

==יושבי ראש הוועד==
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה
** מיכאיל קלינין (1922-1938)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית
** גריגורי פטרובסקי (1922-1938)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית
** אלכסנדר צ'רביאקוב (1922-1937)
** מיכאיל סטאקון (1937)
* מטעם הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז
** נארימן נארימנוב (1922-1925)
** גאזאנפר מוסבקוב (1925-1937)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית
** נדיבראי אטקוב (1925-1937)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית
** פאיזולה חודז'אייב (1925-1937)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית
** מקסום נוסראטולו (1931-1934)
** אבדולו ראחימבייב (1934-1937)

==קישורים חיצוניים==
* רשימת החלטות של הוועד בתקופת קיומו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברית המועצות: פוליטיקה
Keynote

Keynote (בעברית: הרצאת אורח) היא תוכנה ליצירת מצגות אשר פותחה על ידי חברת אפל והיא משוחררת כחלק מחבילת iWork של החברה המיועדת למערכת ההפעלה OS X. התוכנה מאפשרת, תוך שימוש בממשק ברור ומובן, ליצור מצגות פשוטות ומעוצבות היטב. הממשק מאפשר פתיחת סרגלים בצידי המסך, במטרה לאפשר עבודה "נקייה" מול המצגת, ללא תפריטים. קיימת אפשרות גישה לקובצי גרפיקה, וידאו ועוד מתוך דפדפן הקבצים של iLife. בנוסף, מסוגלת התוכנה לייצא קבצים בפורמטים הבאים: SWF ,MOV (וידאו); PPT (תוכנת המצגות PowerPoint); פורמט PDF של אדובי ופורמט KEY.

== תולדות התוכנה ==
Keynote החלה כתוכנה שפותחה עבור סטיב ג'ובס שהשתמש בתוכנה עבור יצירת מצגות לכנס מקוורלד ולאירועים מרכזיים נוספים של אפל. התוכנה יצאה לראשונה בפומבי ב-1 בינואר 2003 והתחרתה נגד תוכנות מצגות קיימות (ובעיקר נגד התוכנה PowerPoint). בשנת 2005 חברת אפל החלה למכור את גרסתה השנייה של התוכנה בשיתוף עם התוכנה Pages בחבילת תוכנה חדשה של אפל שנקראה iWork.
בכנס מקוורלד שנערך בשנת 2006 אפל הפיצה את החבילה iWork '06 שכללה שדרוג של Keynote לגרסה 3. בגרסה הוצגו תכונות חדשות כגון תמיכה בטכנולוגיית ה-HD, אנימציות, ערכות נושא חדשות ותרשימים בתלת מימד ועוד.

בסתיו 2007, חברת אפל החלה להפיץ ולמכור את Keynote 4 כחלק מ-iWork '08 ביחד עם התוכנות Pages בגרסה 3 ועם התוכנה Numbers החדשה.

== Keynote ל-iOS==

בנוסף למחשבי המק, התוכנה Keynote פועלת גם על מכשירי אייפוד טאץ', אייפון ואייפד ונמכרת במחיר 9.99 דולרים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2003
קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
אח זאב

אח זאב (באנגלית: Wolf Brother) הוא הספר הראשון בסדרת "דברי ימי האופל" מאת מישל פייבר. עלילת "אח זאב" מתרחשת כ-6000 שנה לפני העידן המודרני במהלך עידן האבן ומספר את הסיפור של טוראק, נער בן 12 משבט הזאב.

==עלילה==
באירופה של בראשית, ציידים-לקטים תושבי יערות חיו בשבטים המיוצגים על ידי חיה או צורת חיים מסוימת. טוראק ואביו חיו בגפם ביער. במהלך שנתו ה-12 של טוראק, אביו נהרג על ידי דוב פראי ששד השתלט עליו. לפני שמת, אביו של טוראק השביע אותו ללכת לחפש את "הר הרוחות", ושם לבקש עזרה מן הרוחות שיעזרו לו להרוג את הדב לפני שיהרוג את כל החיים ביער. האב מבטיח לו שהמדריך שלו יימצא אותו בהמשך ויעזור לו להשלים את המשימה שלו. טוראק עוזב בחוסר רצון את אביו ונודד צפונה. במהרה הוא מוצא גור זאבים נטוש. בתחילה, טוראק הרעב מנסה להרוג את הגור על מנת לאכול אותו- אך לא מוצא את האומץ לעשות זאת. הוא מגלה שהוא יכול לתקשר עם הגור. הגור מריח את טוראק ומזהה שהוא שייך לשבט הזאב. הגור מקבל אותו כחבר ללהקה - כי טוראק הואכל בילדותו על ידי זאבים. 
טוראק מבין כי הזאב הוא המדריך שלו וקורא לו "זאב". במשך הזמן, הם נהיו חברים טובים. מספר ימים לאחר מכן, טוראק וזאב נתקלו במקרה בשבט העורב שהאשימו את טוראק בכך שלקח מהם אייל. הם נלקחו למחנה שבט העורב ושם הוחלט כי גורלו של טוראק יופקד בידי ראש מחנה העורב, פין קדין. שוביו של טוראק היו נערה בשם רן, נער בשם הורד, ואיש בשם אוזלק.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי 2004
קטגוריה:ספרי פנטזיה