OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חיים הכהן רפפורט (אוסטרהא)

רבי חיים הכהן רפפורט (השני; נולד בשנת 1773 או 1774 ונפטר בל' בחשוון ה'ת"ר, 7 בנובמבר 1839) היה רב פולני בן המאה ה-19. רבה של אוסטרהא, ומחבר ספר השו"ת מים חיים.

==ביוגרפיה==
נולד למשפחת רבנים כהנים מיוחסת מבית רפפורט. אביו היה רבי דב בריש רפפורט אב"ד מז'יבוז', בנו של רבי אריה ליב הכהן רפפורט אב"ד ור"מ לבוב, ואמו הייתה בתו של רבי מאיר מקונסטנטין בנו של רבי יעקב עמדין. הוא נקרא על שם סב אביו - רבי חיים הכהן רפפורט, רבה של לבוב. נישא להענא ציפורה בת הגביר ר' אבא'לה הכהן זוסמן מאוסטרהא ועבר להתגורר בעירה. בני העיר כינו אותו ר' חים ציפורה'ס על שם אשתו. סמוך על שולחן חמיו העשיר, השקיע את מרצו בלימוד תורה והתכתב עם גדולי דורו, כמו רבי אפרים זלמן מרגליות, ובמשך הזמן התפרסם שמו. הוא ענה לשאלות בהלכה שנשלחו אליו ועסק גם בהתרת עגונות. בשנת ה'תקע"ה החליט ועד הקהילה המקומי ליזום צעד רשמי שיכיר בו כתלמיד חכם, ומאחר שסירב לקבלת מלגת קיום מקופת הקהילה, שלח לו הוועד "כתב סמיכת חכמים" ובו נאמר שבשל היותו תלמיד חכם החליט הוועד לפטרו מתשלום מיסי הקהילה. על מסמך זה החתימו את הדוכס, שליט העיר קרול יבלינובסקי, כדי להעצים את תוקפו והוא נמסר לידי הרב רפפורט.

עם פטירת רבה של העיר, רבי בצלאל מרגליות בשנת ה'תקפ"ב, 1822, הכתירו אותו כממלא מקומו ברבנות אוסטרהא.

נמנה עם גדולי דורו ובא בכתובים בשאלות הלכתיות עם רבים מהם. תשובותיו כונסו בספר השו"ת מים חיים. בין היתר, ישב בראש בית הדין ששפט בדין תורה שהתנהל בין מדפיסי ברדיטשוב ומדפיסי סלאוויטא על זכויות הדפסת הספר "חק לישראל".

הוא כיהן ברבנות אוסטרהא שבע עשרה שנים. בזקנותו התקשה לנהל את ענייני בית הדין המקומי ולבקשתו מונה בנו הרב יעקב הכהן רפפורט תחתיו כאב"ד העיר. הוא נפטר בל' בחשוון ה'ת"ר, 7 בנובמבר 1839, ונקבר בחלקת משפחת זוסמן באוסטרהא ועל מצבתו נכתב: "נפטר יום ה' א' דר"ח כסלו שנת ת"ר לפ"ק הרב אשר עבד עבודת הקודש פה קהילתנו משך שבע עשרה שנה הפליא עצה הגדיל תושי' מעינותיו נפוצו בקרית העיר וחוצה הורה באמת ושפט בצד' דלים וראשים מו"ה חיים הכהן רפאפורט אב"ד ומו"צ דפה ק' בהגאון המפורסם מ' דוב זצ-ללה"ה אב"ד מעזבוז נכד מאור הגולה פאר ישראל וקדושו רבים השיב מעון ושבר מלתעות רשע בהלחמו ביום קרב בוויכוחו העצום הגאון החסיד האמיתי מו"ר חיים כהן רפאפורט זצוקללה"ה אב"ד ור"מ דק' לבוב ונכד רבן שככ"ה החכם צבי זצוקללה"ה אב"ד דק' אמשטרדם יע"א ת'נ'צ'ב'ה."<ref></ref>

לאחר פטירתו מילא בנו את מקומו גם כרבה של העיר.

==משפחתו==
* בנו הבכור לייב הכהן רפפורט (נפטר בגיל צעיר).<ref>לייב מופיע ברוויזיה של אוסטרוג משנת 1795 וגילו שנה, אך אינו מופיע בשנת 1811 - משמע הוא נפטר לפני שנה זו.</ref>
* בנו רבי יעקב הכהן רפפורט - רבה של אוסטרהא.
* בנו רבי יקותיאל זיסל הכהן רפפורט - גר במינסק, מחידושיו באו בספרו של אביו. היה חתנו של רבי יעקב ברוכין ומראשי חברת מקיצי נרדמים.
* בתו שנישאה לדוב בער בן מרדכי קלמן היילפירסון (גלפרסון) מזסלאב ולהם נולדו, בין היתר: אברהם-שמואל הלפרסון (גלפרסון), איצק-סרול הלפרסון, יהושע (אבסיי) הלפרסון (גלפרסון), אריה-לייביש הלפרסון (גלפרסון) ויחיאל-מיכל הלפרסון (גלפרסון).<ref></ref>

==ספריו==
* 
* אוצרות חיים על התורה, נספח לשו"ת מים חיים

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:נפטרים ב-1839
אהל שרה (עמותה)

אהל שרה מרכז לחינוך ולשיקום הילד המיוחד היא עמותה ישראלית המפעילה רצף שירותי חינוך, תעסוקה, דיור ופנאי לילדים ובוגרים עם מוגבלות שכלית התפתחותית מגיל 6 ועד שיבה.

== הקמה ==
אהל שרה הוקמה בשנות ה-70 על ידי הרבנית רבקה גינזבורג ובעלה הרב גרשון שמואל מבני ברק. בתקופה של נידוי חברתי לילדים ובוגרים עם צרכים מיוחדים, זיהתה גינזבורג את הצורך במסגרות מקצועיות טיפוליות ומקדמות עבור אוכלוסייה עם מוגבלות שכלית התפתחותית. עד אז, שהו אנשים עם מוגבלות בביתם, חסרי מעש, כשמשפחתם מתקשה לטפל בהם ומסתירה את היותם. 

משפחת גינזבורג שכרה עבורם כיתות, מורים ומטפלים מוסמכים עבור ילדים ובוגרים עם מש"ה, וכן החלה להפעיל עבורם מסגרת חינוכית ותעסוקתית. עם השנים גייסה הגברת גינזבורג כספים ואישורים ופעילות העמותה התרחבה. הוקמו בתי ספר ומסגרות חינוך מותאמות מגיל 6 ועד 21, הוסטלים ומערך דיור מקיף לפי רמות תפקוד שונות, ומרכזי תעסוקה ייעודיים. מייסדי העמותה נפטרו בשנת 2004. ב-2005 מלכה וינברג מונתה למנכלי"ת העמותה. 

.

== פעילות ==
אהל שרה עוסקת במתן שירותי חינוך שיקום ורווחה לאוכלוסיות עם מוגבלות שכלית התפתחותית מגיל 6 ועד שיבה. העמותה מפעילה 4 בתי ספר בבני ברק לפי הנחיות משרד החינוך, לתלמידים מכל רחבי הארץ, מרכזי תעסוקה לבוגרות ולבוגרים לפי הנחיות משרד הרווחה הכוללים תעסוקה נתמכת ומוגנת לצד הכשרה וליווי לתעסוקה בשוק החופשי, וכן הוסטלים ומערך דיור לפי רמות תפקוד שונות.

כיום נהנים למעלה מ-650 תלמידים, חניכים ודיירים מרצף השירותים שמעניקה אהל שרה כבר קרוב ל-50 שנה. העמותה עוסקת גם בליווי ותמיכה למשפחות עם בן/בת עם מוגבלות שכלית התפתחותית, ומעניקה שירותי ייעוץ והכוונה בתחומים נלווים. 

עם תחילת ניהול העמותה על ידי גב' מלכה וינברג בשלהי שנת 2005 הרחיב הארגון את היקף פעילותו ומונה כיום מאות עובדים. במהלך השנים האחרונות שופצו בתי הספר לבלי הכר, שולבו אנשי מקצוע מומחים בתחומים ייעודים, דוגמת: מוגנות, תזונה ועוד, ונוספו מבנים חדשים כמו: בתי ספר לבנות, מרכזי תעסוקה ודירות חלוציות לילדים. בנוסף, הקים הארגון את מיזם 'בלב אחד' העוסק בהכשרת נשים וגברים עם צרכים מיוחדים לקראת נישואין, ומספק ליווי, הכנה ותמיכה בכל תחומי החיים הנדרשים לזוגות מיוחדים.

בניין המטה המרכזי של העמותה בבני ברק, הושלם ב-2015 ונקרא "באר בת שבע" על שם הרבנית בת-שבע קניבסקי.

==פרסים==
ב-2019 נבחר בית הספר של העמותה "גשרים" מכלל בתי הספר לחינוך מיוחד בישראל, וזכה בפרס החינוך למצוינות ולמקצועיות.
 
ב-2020 קיבלה העמותה אות נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מטעם משרד המשפטים, על הפקת והפצת סדרת הספרונים 'השלושה מרחוב השלושה' - מיזם לשינוי תפיסות חברתיות לקבלה ושילוב אנשים עם מוגבלויות בקרב ילדים במגזר החרדי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.ohelsarah.org/_Uploads/dbsAttachedFiles/mishpachahebrew.pdf מה טובו אוהליך], כתבה במשפחה, 15 בדצמבר 2011
* ערוץ 7. [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/266430 יו"ר הכנסת בטקס הדלקת נרות: גאה להיות ישראלי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ארגוני עזרה בישראל
קטגוריה:ארגונים מסייעים ללוקים במוגבלות שכלית התפתחותית
קטגוריה:בני ברק: ארגונים
הארמייה הרביעית (ורמאכט)

הארמייה הרביעית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במסגרת הצבא הגרמני (ורמאכט) במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
=== הפלישה לפולין ===
הארמייה הוקמה ב-1 באוגוסט 1939, ולמפקדה מונה גנרל גינתר פון קלוגה. הארמייה השתתפה במערכה בפולין כחלק מקבוצת ארמיות צפון, וכבשה את המסדרון הפולני, ולאחר מכן השתתפה בכיבוש ורשה.

=== המערכה על צרפת ===
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה פלשה הארמייה שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות A לבלגיה, ודיוויזיית הפאנצר ה-7 בפיקודו של ארווין רומל שפעלה כחלק מהארמייה הייתה הראשונה שחצתה את המז. לאחר מכן השתתפה הארמייה במבצע אדום כחלק מקבוצת ארמיות B, וכבשה את ברסט. כהוקרה על ניצחונות הארמייה, הועלה פון קלוגה ב-19 ביולי 1940 לדרגת גנרל-פלדמרשל.

=== החזית המזרחית ===
במהלך מבצע ברברוסה פעלה הארמייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. ב-19 בדצמבר 1941 מונה פון קלוגה למפקד קבוצת ארמיות מרכז, ולודוויג קיבלר מונה למפקד הארמייה. קיבלר לא עמד בציפיות של היטלר, וב-20 בינואר 1942 הוחלף על ידי גוטהרד היינריצי שפיקד על הארמייה לסירוגין עד ה-5 ביוני 1944.

ב-5 ביוני 1944 מונה קורט פון טיפלסקירך למפקד הארמייה, וב-22 ביוני פתחו הרוסים במתקפה מוחצת על כוחות קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית, ועל הארמייה הרביעית בראשות פון טיפלסקירך הוטל להגן על אזור מוגילב. עקב התפוררות הארמייה ביקש פון טיפלסקירך אישור נסיגה, אך האישור ניתן מאוחר מידי כאשר סטוובצי והרדזיה כבר היו בידי הצבא האדום. כתוצאה מכך רוב כוחות הארמייה נלכדו באזור מינסק, ונלקחו בשבי הרוסי. ב-18 ביולי 1944 נפצע פון טיפלסקירך בהתרסקות מטוס, ופרידריך הוסבאך מונה למפקד הארמייה.

ב-13 בינואר 1945 הותקפה הארמייה על ידי הרוסים במבצע פרוסיה המזרחית, ולאחר שבועיים כותרה בפרוסיה המזרחית. היטלר הורה על הארמייה להילחם ללא התחשבות באזרחים, אך ב-26 בינואר 1945 פתחה הארמייה הרביעית במתקפת נגד על הארמייה הרוסית ה-48, ופרצה את הדרך לאלבינג בשביל הפליטים, עקב כך הודח הוסבאך מתפקידו ב-29 בינואר ובמקומו מונה פרידריך-וילהלם מילר למפקד הארמייה. הארמייה לחמה בפרוסיה המזרחית עד לכניעת שרידי הכוחות ב-27 באפריל 1945.

==מפקדים==
* גינתר פון קלוגה (1 באוגוסט 1939 - 19 בדצמבר 1941)
* לודוויג קיבלר (19 בדצמבר 1941 - 20 בינואר 1942)
* גוטהרד היינריצי (20 בינואר 1942 - 6 ביוני 1942)
* הנס פון זלמות (6 ביוני 1942 - 15 ביולי 1942)
* גוטהרד היינריצי (15 ביולי 1942 -1 ביוני 1943)
* הנס פון זלמות (1 ביוני 1943 - 31 ביולי 1943)
* גוטהרד היינריצי (31 ביולי 1943 - דצמבר 1943)
* יוהנס פריסנר (דצמבר 1943 - ינואר 1944)
* גוטהרד היינריצי (ינואר 1944 - 4 ביוני 1944)
* קורט פון טיפלסקירך (4 ביוני 1944 - 30 ביוני 1944)
* וינצנץ מילר (30 ביוני 1944 - 7 ביולי 1944)
* קורט פון טיפלסקירך (7 ביולי 1944 - 18 ביולי 1944)
* פרידריך הוסבאך (18 ביולי 1944 - 29 בינואר 1945)
* פרידריך-וילהלם מילר (29 בינואר 1945 - 27 באפריל 1945)

==ראו גם==
* הארמייה הרביעית (האימפריה הגרמנית)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Armeen/4Armee-R.htm הארמייה הרביעית] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

==הערות שוליים==

4
קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
ונדזיגולה

ונדזיגולה (בליטאית: Vandžiogala, ונדז'יוגלה; בפולנית: Wędziagoła, ונדז'יאגולה; ביידיש: ווענדזיגאלע) היא עיירה במחוז קובנה שבליטא, כ-29 ק"מ צפונית לקובנה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
ונדזיגולה נזכרת לראשונה בשנת 1384, בעת שהתרחש בה קרב בין הליטאים ובין חיילי המסדר הטבטוני. במהלך מרד ינואר, בשנות ה-60 של המאה ה-19, השתתפו במעשי ההתקוממות רבים מבני העיירה.

==יהודי ונדזיגולה==
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-350 יהודים, רוב תושביה, והתקיימו בה שלושה בתי כנסת, בית מדרש, חדרים ובית ספר עברי. בתקופה הסובייטית שהחלה בשנת 1940, נסגרו בעיירה המוסדות הציוניים, והולאמו חלק מעסקי היהודים בה.

ב-25 ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודי המקום, ובהן הגבלות תנועה, סימון בתים, חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.

ב-8 ביולי 1941 רצחו ליטאים 68 יהודים מהעיירה בחורשה הסמוכה לבית העלמין היהודי ביישוב, ויתר יהודי היישוב רוכזו בגטו שהוקם במקום.

ב-9 באוגוסט 1941 פשטו ליטאים על הגטו, לקחו למעלה מ-100 יהודים שהתפללו בבית הכנסת במקום, והעבירו אותם לעיירה בובט (Babtai). שם נכלאו כשבועיים במבנה בית הכנסת המקומי, ונרצחו לאחר מכן. ב-28 באוגוסט 1941 הועברו לבובט יתר יהודי הגטו שבעיירה, ונרצחו במקום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:מחוז קובנה
וסילקוב

וסילקוב (בפולנית: Wasilków) היא עיירה במחוז ביאליסטוק שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
ראשיתה של וסילקוב במאות ה-13 וה-14, ובמאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1567 נבנתה בעיירה כנסייה ראשונה.

בעקבות חלוקת פולין העיירה נכללה בשטחי פרוסיה ולאחר שנת 1815 באימפריה הרוסית.

==יהודי וסילקוב==
בית הקברות היהודי בווסילקוב.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-950 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד.

ב-13 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי ביזה והתעללות פומביים ביהודי היישוב. לאחר מספר ימים הועברה העיירה לשליטה סובייטית, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, ובתקופה זו הגיעו למקום פליטים יהודים ממערב פולין, עד שמספר יהודי היישוב הגיע לכ-1,200 איש.

לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, ב-27 ביוני 1941, שבו לעיירה הגרמנים, והטילו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה. בינואר 1942 רוכזו יהודי העיירה ב שהוקם בה, אשר מעת לעת אירעו בו מעשי שוד ורצח של יהודים בידי שוטרים מקומיים. יהודי הגטו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה קשות.

ב-2 בנובמבר 1942 רוכזו יהודי הגטו בקסרקטין, וב-19 בנובמבר שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
ציון זיו (זלוף)

ציון זיו (זלוף) (נולד ב-1947) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד בעבר על גדוד 51 ועל חטיבת החרמון.

==שירות צבאי==
זיו נולד בעיראק, עלה ארצה בשנת 1951 וגדל בכפר סבא ובנתניה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1965 שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר זיו הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ובתום הקורס שימש כמפקד מחלקה בחטיבת עודד, ופיקד עליה במלחמת ששת הימים. כמפקד פלוגה בגדוד 51 לחם זיו במלחמת ההתשה. בין היתר הוביל זיו את פלוגתו במבצע פלצור, בפשיטה כנגד עמדות מחבלים בהר דב, במהלכו נהרגו כחמישים מחבלים. לאחר מכן לחם במלחמת יום הכיפורים כסגן מפקד גדוד 51, בין היתר במבצע קינוח. במבצע ליטני שימש כמפקד גדוד 51. זיו התפטר מתפקידו לאחר אירוע אש כוחותינו שהתרחש בגדוד. בשנים 1981-1982 פיקד על חטיבת החרמון. בתפקידו האחרון בצה"ל היה מדריך ראשי במכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה (פו"ם). סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1989 בדרגת אל"ם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
לודוויג קיבלר

גנרל לודוויג קיבּלר (בגרמנית: Ludwig Kübler; 2 בספטמבר 1889 – 18 באוגוסט 1947), היה מפקד בכיר ב שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
קיבלר נולד ב-2 בספטמבר 1889 במינכן שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס קיבלר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-15 (פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. וב-9 ביולי 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן, ומונה למפקד גדוד ברגימנט, אך נפצע קשה זמן קצר לאחר מכן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר קיבלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1928 הועלה קיבלר לדרגת מיור, וב-1 ביוני 1931 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-19 (הבווארי), וב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בנובמבר 1933 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-7 של הרייכסווהר, וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1934 מונה קיבלר לראש מטה הקורפוס ה-7, וב-1 ביוני 1935 מונה למפקד החטיבה ההררית. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-9 באפריל 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-1.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה היה קיבלר מפקד הדיוויזיה ההררית ה-1 ופיקד עליה בפלישה לפולין, כעתודת קבוצת ארמיות דרום, וב-27 באוקטובר 1939 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בדצמבר 1939 הועלה קיבלר לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת לחם קיבלר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ובשלב השני כחלק מהקורפוס ה-34 במסגרת הארמייה השישית.

ב-19 ביוני 1940 הועלה קיבלר לדרגת גנרל הכוחות ההרריים, וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-49. קיבלר היה מיועד להשתתף עם הקורפוס שבפיקודו במבצע פליקס לכיבוש גיברלטר, אך לבסוף המבצע בוטל בעקבות כישלון השיחות בועידת אנדאי. במהלך המערכה בבלקן לחם קיבלר עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השנייה, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם קיבלר עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-17 ובהמשך כחלק מהארמייה ה-11 ומארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב אומן, בקרב קייב, ובקרבות באזור רוסטוב על הדון.

ב-19 בדצמבר 1941 מונה קיבלר למפקד הארמייה הרביעית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות מרכז, אך מכיוון שלא עמד בציפיות של היטלר, הוחלף קיבלר ב-20 בינואר 1942 על ידי גוטהרד היינריצי, והועבר לעתודת המילואים.

ב-22 ביולי 1943 מונה קיבלר למפקד כוחות האבטחה בגזרה המרכזית, וב-30 בספטמבר 1943 מונה למפקד האזור המבצעי החוף האדריאטי, שהפך ב-28 בספטמבר 1944 לקורפוס ה-97. זמן קצר לפני סוף המלחמה נפצע קיבלר ונפל בשבי היוגוסלבים.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה נשפט קיבלר ביוגוסלביה על פשעי מלחמה, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג בליובליאנה ב-18 באוגוסט 1947.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/K/KueblerLudwig-R.htm לודוויג קיבלר] באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
מוזיאון דיר א-זור

לוחות בכתב יתדות מאוסף המוזיאון
מוזיאון דיר א-זור (בערבית: متحف دير الزور, בתעתיק מדויק: מתחף דיר אלזור) הוא מוזיאון לארכאולוגיה והיסטוריה של אזור צפון-מזרח סוריה, הידוע בשם ג'זירה או צפון מסופוטמיה. המוזיאון שוכן בעיר דיר א-זור, שהיא עיר הבירה של מחוז דיר א-זור. במאי 2015 דווח כי בעקבות התקרבות כוחות ארגון המדינה האסלאמית לאזור, פינה הצבא הסורי את אוסף המוזיאון ליעד לא ידוע.

==היסטוריה==
המוזיאון נוסד ב-1974. בתחילה שוכן המוזיאון בגלריה בתוך מרכז קניות. בשנת 1983 עבר המוזיאון למבנה ששימש לפני כן כבית משפט ונבנה ב-1930. בשנת 1996 עבר המוזיאון למבנה הנוכחי, שתוכנן במיוחד כדי לשמש כמוזיאון. בניית המוזיאון נעשתה כשיתוף פעולה סורי-גרמני. בסיס אוסף המוזיאון העת פתיחתו היו 140 פריטים שנתרמו על ידי המוזיאון הלאומי של דמשק ועל ידי המוזיאון הלאומי של חלב.

==אוסף ותצוגה==
אולמות התצוגה משתרעים על פני שטח של 1,600 מטר מרובע, והם מאורגנים סביב חצר. אוסף המוזיאון כולל כ-25,000 פריטים. חלקם הגדול הוא לוחות בכתב יתדות מהעיר העתיקה מארי שנחפרו בשנת 1933, וכן 550 לוחות בכתב יתדות שנחפרו בתרקה. בנוסף, אוסף המוזיאון כולל ממצאים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות של צוותים בינלאומיים באזור נהר החבור העליון כמו תל שייח' חמד המזוהה עם העיר האשורית "דור-קוטלימו", תל ביידר (Tell Beydar) , תל ברק המזוהה עם ממלכת "נגר" העתיקה, תל ליילאן שזוהה עם שובת-אנליל עיר הבירה של שמשי-אדד הראשון ותל מוזאן, שהוא התל של העיר העתיקה אורקש. האזור מדרום מזרח לדיר א-זור בעמק הנהר פרת מיוצג במוזיאון בממצאים מהתקופה הקלאסית של דורה אירופוס, שהיוותה פעם את גבול האימפריה הרומית.

האוסף מאורגן סביב ארבעה נושאים כרונולוגיים: פרהיסטוריה, סוריה העתיקה (מסוף האלף ה-4 לפנה"ס ועד האלף ה-1 לפנה"ס), התקופה הקלאסית והתקופה האסלאמית. נושא נוסף הוא אתנוגרפיה. התצוגה כוללת מספר שחזורים בגודל טבעי של מבנים מתקופות שונות. בהם בית מאתר בוקראס (Bouqras) המתוארך לתקופה הנאוליתית קדם-קרמית ב בעמק הפרת, שער עיר מתקופת הברונזה הקדומה מתל בדרי (Tell Bderi) בעמק נהר החבור, החזית הדרומית עם ציורי קיר מ"חצר התמרים" מארמונו של זמרי-לים, שהיה מלך מארי במאה ה-18 לפנה"ס, והשער האסלאמי מקסר אל-חייר א-שרקי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.livius.org/museum/deir-ez-zor-archaeological-museum/ Deir ez-Zor, Archaeological Museum] באתר livius.org

==הערות שוליים==

דיר א-זור
Scum

Scum הוא אלבום הבכורה של להקת הגריינדקור האנגלית נפלם דת'. האלבום יצא לאור ביולי 1987. האלבום זכה לביקורות מצוינות ונחשב עד היום ליצירת מופת של הז'אנר.

==רשימת שירים==
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי נפלם דת'.

==מבצעים==
צד א' (רצועות 1-16)
* ניק נפלם - שירה, גיטרה בס
* ג'סטין ברודריק - גיטרה, שירה בשיר 6
* מיק האריס - תופים

צד ב' (רצועות 17-28)
* לי דוריאן - שירה
* ביל סטיר - גיטרה
* ג'ים וואיטלי - גיטרה בס
* מיק האריס - תופים, שירה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1987
קטגוריה:אלבומי דת' מטאל
יהושע דלין

יהושע דלין (באנגלית: joshua Dlin; 1907–1990) היה חזן בעל קריירה בינלאומית ארוכת שנים. מגיל צעיר שימש כחזן ראשי בבתי כנסת בבסרביה, פולין, ארץ ישראל וקנדה.

==קורות חיים==
נולד בקישינב, בסרביה (היום מולדובה), בשנת 1907.
כבר בילדותו נחשב כילד פלא והצטרף למקהלת בית הכנסת העירוני. התחנך בחינוך תורני בישיבה ובמקביל השתלם בלימודי המוזיקה בקונסרבטוריון העירוני בקישינב ולאחר מכן באקדמיה למוזיקה בוורשה. קיבל הדרכה לחזנות מהחזנים הנודעים דוד משה שטיינברג, דוד רויטמן ואברהם קורלניק.

בגיל 17 (1924) מונה לחזן הראשי בבית הכנסת "זובחי צדק" בקישינב. בגיל 20 התמנה לחזן בבית הכנסת "סיני" בוורשה, וכיהן שם במשך שלוש שנים.
לאחר ניסיון שלא צלח, לעלות לארץ ישראל, התמנה לחזן בבית הכנסת הישן בבוקרשט, וכיהן בו במשך 7 שנים.

בשנת 1939 עלה לארץ ישראל, והופיע כחזן אורח בירושלים, בחיפה ובתל אביב. בסוף שנת 1941 נתמנה לחזן הראשי בבית הכנסת הגדול בתל אביב. בשנת 1948 נתמנה לחזן בבית הכנסת "בית דוד" במונטריאול, קנדה. גם לאחר המיזוג של בית הכנסת "בית דוד" עם בית הכנסת "תפארת ירושלים" בשנת 1965, המשיך בתפקידו כחזן בבית הכנסת המאוחד (שקיבל את השם באנגלית: "TBDJ synagogue") עד 1970, עת פרש לגמלאות.

בסוף שנת 1973, ערב מלחמת יום הכיפורים, הגיע לביקור בארץ, והתפלל את תפילת הסליחות, בבית הכנסת הגדול בתל אביב, בליווי המקהלה בניצוחו של מנשה לב רן. תפילה זו הוקלטה והופצה על ידי חברה מסחרית.

בשנת 1990 הלך לעולמו.

==סגנונו==
ניחן בקול טנור לירי. היה בעל "נוסח" תפילה יהודי מסורתי אך גם מקורי ומאופיין בסילסולים מיוחדים, שאימץ מנוסחי העדות השונות. תפילתו הייתה מלאה השתפכות הנפש, כהגדרת בני דורו, ואחרים שיבחו את הנוסח האקזוטי הרומני שלו השונה מהנוסח הליטאי/רוסי. תפילותיו היו מלאות רוח חיים, אנשים שהשתתפו בתפילותיו זוכרים זאת כחוויית חזנות בלתי נשכחת. במקומות שבהם כיהן כחזן הצליח למשוך עשרות ומאות מתפללים, והקים לתחיה בתי כנסת שהיו כמעט ריקים ממתפללים.

==יצירותיו==
יצירותיו על קטעי התפילה: "כי לקח טוב", "אנא עבדא דקודשא בריך הוא", "ארבעה ראשי שנים הן", "מה אשיב" הוקלטו על ידי חברת קולומביה ו"היום הרת עולם" ו"אב הרחמים" (המוקדש לקדושי הגולה) הוקלטו על ידי חברת "זמרות הארץ".
פרקים מתפילת ה"סליחות" לימים הנוראים הוקלטו על ידי רדיו ירושלים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/digitallibrary/pages/viewer.aspx?presentorid=NNL_Ephemera&DocID=NNL_Ephemera700172799 מודעה משנת 1939, על שבת חזנות בחיפה בהשתתפותו], באתר הספרייה הלאומית
* 
* [http://imjm.ca/location/1351 תמונה וחוברת תווים של יהושע דלין כולל סקירה קצרה של הקריירה שלו, בעיקר בקנדה], באתר המוזיאון של יהדות מונטריאול
* [https://www.youtube.com/watch?v=sU_JafdVEH0 הקלטת נוסח שבע ברכות מאת יהושע דלין], באתר YouTube
* [https://www.youtube.com/watch?v=gqpioS2l43w קטע מתפילת הסליחות מאת יהושע דלין], באתר YouTube
* [https://www.youtube.com/watch?v=KXCfKKZ9vgc קטע מתפילה חיה בימים הנוראים מאת יהושע דלין, הוקלט כנראה על ידי גוי], באתר YouTube
* [https://web.archive.org/web/20160303171606/http://faujsa.fau.edu/jsa/discography.php?jsa_num=500229-A אב הרחמים בביצוע יהושע דלין], הוקלט בפלשתינה בידי חברת "זמרות הארץ". להאזנה באתר ארכיון המוזיקה היהודית של אוניברסיטת אטלנטיק פלורידה

==הערות שוליים==

קטגוריה:חזנים קנדים
קטגוריה:חזנים רוסים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1907
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1907
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1990
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-1990
קסר אל-חייר אל-ע'רבי

קסר אל-חייר אל-ע'רבי
דגם של המצודה במוזיאון הלאומי של דמשק
קסר אל-חייר אל-ע'רבּי (בערבית: قصر الحير الغربي, תעתיק מדויק: קצר אלחיר אלע'רבי - "ארמון הציד המערבי") הוא ארמון עתיק ששימש גם כמצודה, השוכן 60 ק"מ דרומית-מערבית לתדמור, במדבר הסורי על דרך דמשק בסוריה. ארמון זה הוא ארמון תאום לקסר אל-חייר א-שרקי ("ארמון הציד המזרחי"). שני הארמונות נבנו על ידי הח'ליף השאם אבן עבד אל-מלכ מבית אומיה. הארמון נבנה בשנת 727 לפי הלוח האזרחי, שנת 109 להיג'רה, בסגנון האדריכלות הביזנטית.

==מתחם המצודה==
הארמון נבנה בחלקו התחתון מאבן גיר מסותתת בגובה 2 מטר. המשך הבנייה לגובה נעשה בלבני בוץ מיובשות. מבנה המצודה הוא מרובע, אורך הצלעות הוא 70 מטר. פתח הכניסה לארמון היה מעוטר. פתח זה הועבר בשנת 1940 אל המוזיאון הלאומי של דמשק והוצב בחזית הכניסה של המוזיאון. הפתח מעוצב כמגדלים חצי גליליים המותקנים משני צידי עמודי הפתח. המגדלים מעוטרים בצורות גאומטריות בסגנון האדריכלות הפרסי, ביזנטי וערבי. הכניסה לארמון הובילה לאכסדרה מקורה שהקיפה חצר מרכזית מרובעת. המבנה כלל שתי קומות, כנראה דומות בפריסתן. כל קומה חולקה לשישה אגפים נפרדים. כל אגף כלל מספר חדרים, אולם ושירותים. בכניסה לכל אגף נמצא חלון קמור עם קשת מקושתת בסטוקו. נחלק הפנימי עוטר בפסלים, ציורים ותגליפים, שהועברו למוזיאון בדמשק. העלייה לקומה השנייה נעשתה דרך שני גרמי מדרגות. שלוש מהפינות החיצוניות של מבנה הארמון עוצבו כמגדלים עגולים, ואילו הפינה הצפונית-מערבית היא מגדל מרובע בעיצוב ביזנטי. בין כל שתי פינות נמצא זוג מגדלים חצי עגולים.

המצודה הייתה חלק ממתחם שכלל גם גינה, אגם, טחנה, ח'אן, חמאם וכן תעלת מים תת-קרקעית שהובילה מים מסכר חרבקה (Harbaqa Dam), ששכן 16 ק"מ דרומית-מערבית לארמון. הסכר במקורו היה סכר רומי מהמאה השנייה לספירה. השליטים האומיים התגאו ביכולתם להפוך אזור מדברי לגן שופע. הגינה נבנתה בצורת מלבן שגודלו 1,050 מטר על 442 מטר וכוללת בתוכה שרידי תעלת המים. הח'אן שוכן 10 ק"מ צפונית-מערבית למצודה. הוא בעל צורה מרובעת, כשאורך כל צלע הוא 55 מטר. הוא עשוי מלבני בוץ והוא כולל חצר מרכזית. החמאם שוכן גם הוא צפונית-מערבית למצודה. הוא מורכב משני חלקים: חדר האדים עם 3 תאים, ובריכת מים קרים בעלת 4 תאים.

המצודה סייעה לח'ליף לפקח ולשלוט על תנועת שבטי המדבר באזור ואף היוותה מחסום ונקודת הגנה בעת הצורך. בנוסף לכך, שימשה גם כבסיס למשחקי ציד. לאחר סיום שלטון בית אומיה, היא שימשה גם את השושלת האיובית ואת הממלוכים. המצודה ניטשה סופית לאחר הפלישה המונגולית, במחצית השנייה של המאה ה-13.

חלק גדול מהמצודה נהרס עם השנים. באתר נשארו המאגר לאיסוף מים מסכר חרבקה, מתקן רחצה והח'אן.

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="4">
Damascus-National-Museum.JPG|הכניסה לארמון בחזית המוזיאון הלאומי של דמשק
Damascus National Museum exterior view detail.jpg|המגדל החצי עגול, חלק משער הכניסה
Arabischer Maler um 730 001.jpg|עיטורים מהארמון
Arabischer Maler um 730 002.jpg|עיטורים מהארמון
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.discoverislamicart.org/database_item.php?id=monument;ISL;sy;Mon01;28;en Qasr al-Hayr al-Gharbi] באתר discoverislamicart.org

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:סוריה: מבצרים
קטגוריה:בית אומיה
ליל תיפח

ליל תיפח הוא כינוי נהוג בתרבות עולם הישיבות לליל יום ההולדת ה-20 של גברים רווקים.
==המנהג ומקורו==
גיל עשרים מוזכר בתלמוד הבבלי כתאריך יעד לנישואין שאין לאחר את זמנם מעבר לו.

הרב אברהם אזולאי כתב שלפי תורת הקבלה על גבר שמגיע לגיל עשרים להישאר ער באותו הלילה ולערוך "משמר" – לימוד תורה במשך כל הלילה. כך כתב גם רבי אריה ליב אפשטיין בספר "הפרדס". הרב בן ציון מוצפי העיר שדבריהם לא קשורים כלל לגברים רווקים דווקא.

לפי המסורת, נשלמת דעתו של האדם רק עם מלאת לו עשרים שנים, ועונשי כרת ומיתה בידי שמים אינם חלים על אדם הצעיר מגיל זה. על בסיס זה, נועד המנהג לפתוח את שנות בגרותו של האדם בדרך טובה.

סיבה נוספת למנהג היא תיקון לקללה המוזכרת כלפיו בתלמוד ולפיה אומר עליו הקדוש ברוך הוא כביכול: - לפי ההלכה הותר לדחות את גיל הנישואין לצורך לימוד תורה, ובלימוד לילי זה, מצהיר הלומד על כוונתו להתמיד בלימוד התורה.

המנהג מיושם בעיקר בקרב תלמידי ישיבה חרדים.

==ביקורת==
יישום המנהג באופן גורף עורר ביקורת מצד רבנים, הרב שלמה זלמן אוירבך העיר לבחור שעדיף שיישן באותו לילה בזמן השינה וכך ילמד טוב יותר ביום המחרת וכך נקטו גם הרב אלעזר מנחם מן שך, הרב יוסף שלום אלישיב, והרב יעקב משה הלל, הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן אמר שאם יפסיד סדר לימוד אחד כדי לעשות משמר.
==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהגים יהודיים
קטגוריה:נישואים ביהדות
קטגוריה:ישיבה: מושגים
קטגוריה:יום הולדת
קטגוריה:לילות מיוחדים
קבוצת ארמיות D

קבוצת ארמיות D (בגרמנית: Heeresgruppe D) הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
קבוצת ארמיות D הוקמה ב-26 באוקטובר 1940, בצרפת. היא הוקמה על בסיס קבוצת ארמיות C, שפורקה ביוני של אותה שנה. קבוצת הארמיות הוצבה בבלגיה, הולנד, צרפת, ולוקסמבורג. ולקחה חלק בלחימה בחזית המערבית. המפקד שלה היה גם האוברבפסלהאבר ווסט, היינו המפקד העליון של אזור המערב, מה שגרם כך שלעיתים היא מכונה בטעות "קבוצת ארמיות מערב".

==מפקדים==
* גנרל-פלדמרשל ארווין פון ויצלבן (26 באוקטובר 1940 - 15 במרץ 1942)
* גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט (15 במרץ 1942 - 2 ביולי 1944)
* גנרל-פלדמרשל גינתר פון קלוגה (2 ביולי 1944 - 15 באוגוסט 1944)
* גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט (15 באוגוסט 1944 - 11 במרץ 1945)

==מצבת כוחות==
במאי 1941 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה השביעית
* הארמייה הראשונה
* הארמייה ה-15
* מפקדת הכוחות הגרמניים בהולנד.

במאי 1944 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* קבוצת ארמיות G
* קבוצת ארמיות B
* ארמיית הפאנצר החמישית
* ארמיית הצנחנים הראשונה

בדצמבר 1944 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* קבוצת ארמיות G
* קבוצת ארמיות B
* קבוצת ארמיות H
* ארמיית הפאנצר השישית

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20150609161243/http://startext.net-build.de:8080/barch/MidosaSEARCH/RH19IV-34683/index.htm הארכיון הפדרלי של גרמניה]
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Heeresgruppen/HeeresgruppeD.htm Heeresgruppe D] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית 

D
סדרת סרטים

סדרת סרטים היא אוסף של סרטי קולנוע הקשורים זה לזה, וממשיכים זה את זה. היחס בין הסרטים אינו קבוע מראש, אבל בדרך כלל לכל סדרה יש עולם בדיוני פנימי משלה, ועלילות כל סרטי הסדרה מתרחשים באותו עולם. לפעמים, סדרת סרטים נתפסת כיצירה אחת, למשל: של הבמאי קשישטוף קישלובסקי; אבל ברוב המקרים, הצלחתו של הסרט הראשון בסדרה מהווה השראה ליצירתם של סרטי ההמשך. סרטי המשך בודדים הם נפוצים, יחסית, אבל לא תמיד הם זוכים להצלחה מספקת, על מנת להצדיק את הפקתם של סרטי המשך נוספים באותה הסדרה.

היקום הקולנועי של מארוול הוא סדרת הסרטים המצליחה ביותר מבחינה מסחרית, שהצליחה לעקוף את ההצלחות המסחריות של סדרות סרטי הארי פוטר, מלחמת הכוכבים וג'יימס בונד; סדרת סרטי שר הטבעות של פיטר ג'קסון ממשיכה לשמור על מקורה, כסדרה עם ההכנסות הגבוהות ביותר בקופות הכרטיסים.

==דוגמאות==
;דוגמאות לסדרות 2 סרטים
* בואו נדבר על זה, בואו נדבר על זה פעם שנייה
* הנזירות בלוז, הנזירות בלוז 2
* ספיידרמן המופלא, ספיידרמן המופלא 2

;דוגמאות לסדרות 3 סרטים
* משפחת אדמס, החיים על פי משפחת אדמס, משפחת אדמס: המפגש
* שר הטבעות: אחוות הטבעת, שר הטבעות: שני הצריחים, שר הטבעות: שיבת המלך
* תראו מי מדבר, תראו מי מדברת, תראו מי מדבר עכשיו
* שני קוני למל, קוני למל בתל אביב, קוני למל בקהיר 

;דוגמאות לסדרות 4 סרטים
* הנוסע השמיני
* נשק קטלני
* שרק
* היורשים

;דוגמאות לסדרות 5 סרטים
* הארי המזוהם
* כוכב הקופים
* מת לחיות
* משימה בלתי אפשרית
* שודדי הקאריביים
* שליחות קטלנית
*היקום הקולנועי של לזמן את הרוע

;דוגמאות לסדרות 7 סרטים
* אקס-מן
* המסור
* מהיר ועצבני

;דוגמאות לסדרות 8 סרטים
* הארי פוטר

;דוגמאות לסדרות 9 סרטים
* מלחמת הכוכבים

;דוגמאות לסדרות 12 סרטים
* החבובות
* יום שישי ה-13
* מסע בין כוכבים
* סוד הממלכה הקסומה

;דוגמאות לסדרות 24 סרטים
*היקום הקולנועי של מארוול
*ג'יימס בונד

==ראו גם==
* סדרת קולנוע

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מינוחים בקולנוע
דיון (יוון)

הר [[אולימפוס, כפי שנראה מדיון]]
דיון או דיו (ביוונית: Δίον, בלטינית: Dium) הוא כפר שנמצא למרגלות הר אולימפוס. הכפר ידוע בשל ההיסטוריה העשירה שלו והמקדש המוקדוני העתיק לזאוס.

==היסטוריה==
התיעוד ההיסטורי הראשון לדיון מגיע מתוקידידס שתיאר את התמרונים של המצביא הספרטני ברסידאס במלחמה הפלופונסית. על פי דיודורוס סיקולוס ארכלאוס, מלך מוקדון ביסס את מעמדה של העיר בשלהי המאה ה-5 לפנה"ס. נראה שדיון הפכה לעיר בעלת חשיבות דתית ותרבותית רבה למוקדונים העתיקים. במקום זה הקריבו מלכי מוקדון זבחים מפוארים לאלים לציון ראש השנה המוקדוני שחל בשלהי ספטמבר. באביב נערכו במקום טקסי הטהרות של הצבא המוקדוני ונערכו משתאות. העיר הייתה ידועה בשל המזבח הגדול לזאוס ולמוזות שנבנה בה לזכר אירועים מיתולוגיים שהתרחשו בסביבותיה. האזור שפע צמחייה גבוהה ונמוכה, יובלים שהובילו לנהר שהיה רחב דיו לשיט בסירות. פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול המשיכו את המסורת ופיארו את העיר. אלכסנדר אף הגדיל לעשות והורה לליסיפוס, אחד הפסלים המפורסמים ביותר של יוון ליצור פסלים רבים עשויים ברונזה בעיר לזכר ניצחונו בקרב גרניקוס (334 לפנה"ס).

העיר המשיכה לשגשג בתקופה ההלניסטית. קסנדרוס הקיף את העיר בחומות חזקות ובנה בנייני ציבור רבים. העיר ומקדשיה נהרסו בשנת 219 לפנה"ס על ידי הליגה האיטולית במהלך מלחמת בעלות הברית, אך שוקמה במהרה.

העיר נפלה בידי הרומאים בשנת 169 לפנה"ס במהלך המלחמה המוקדונית השלישית ובשנת בשנת 32 לפנה"ס או בשנת 31 לפנה"ס הקים בה אוגוסטוס מושבה רומאית. העיר המשיכה לשגשג תחת הקיסרים הרומאים שהעריצו את אלכסנדר. התערערות השלטון הרומי לא פגעה בשגשוג העיר. במאה ה-4 וה-5 לספירה ישבו בה בישופים נוצרים של האימפריה הרומית המזרחית. סופה של העיר היה ברעידות אדמה והצפות. היא ננטשה על ידי תושביה ולא שוקמה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:מוקדון
אנדרטת חטיבה 188

הבמה באתר הזיכרון לחטיבה 188
"הזקן בעל אלף הנשמות"
סלע זיכרון בחורשת הנופלים של חטיבת ברק
אנדרטת חטיבה 188 (עוצבת ברק) היא אנדרטה הנמצאת באתר הנצחה לזכר חללי חטיבה 188 שנפלו במערכות ישראל. האתר נמצא ברמת הגולן מצפון לקצרין לצד כביש 91 צמוד למחנה חטיבת ברק.

==חטיבה 188==
חטיבה 188 היא חטיבת שריון סדירה שהוקמה ב-1955 כחטיבת חי"ר 18.

לאחר מבצע קדש עברה הסבה לחטיבה ממוכנת 45. במלחמת ששת הימים נלחמה בקרבות בעמק דותן וברמת הגולן, וב-1969 הפכה לחטיבת שריון 188. במלחמת יום הכיפורים נלחמה בקרבות קשים נגד הצבא הסורי ובמלחמת לבנון הגיעה עד לביירות.

במספר מקומות ברמת הגולן יש אנדרטאות ללוחמי החטיבה. אתר ההנצחה המרכזי הוקם ב-1981 בעיצוב הפסל דוד פיין ממעיין ברוך. מדי שנה, בסמוך ליום הכיפורים נערכת במקום אזכרה לנופלי החטיבה ובאתר יש מקום לפיקניק למשפחות הנופלים.

לחטיבה 188 קיים אתר הנצחה נוסף בפארק עוצבות השריון בלטרון, בדומה ליחידות שריון נוספות.

==האנדרטה==
במרכז האנדרטה נמצאת במה מעגלית מדורגת ובראשה כן עגול של אבני בזלת. על הכן ניצב במהופך צריח טנק סורי צבוע שחור שקנהו מוטל על המדרגות.

מאחורי הצריח נמצאים שלושה סלעים גדולים המסמלים את שלושת גדודי השריון של החטיבה. משני צידי האנדרטה חקוקים על לוחות שיש שחורים, שמותיהם של לוחמי החטיבה שנפלו בקרבות מאז מלחמת ששת הימים עד ימינו.

בצד ימין חקוקות מילות שיר של יהודה עמיחי: במרחק שתי תקוות מהקרב חזיתי שלום. בצד שמאל נמצאים סמלי החטיבה והגדודים וכן קטע מהמנון חטיבת ברק מאת ירון לונדון ונורית הירש: ...ומשדות העבר לעתיד, מקרבות הים עד הלום והבז ששעט הוא יעיד, בזכותו עוד יגיע שלום....

מהאנדרטה יש מורד מכוסה דשא שבקצהו התחתון במה ועליה סמלי החטיבה והגדודים. במרכז האתר נמצא טנק שוט, מהסוג ששירת את החטיבה עד 1992 ולידו שלט המכנה אותו הזקן בעל אלף הנשמות.

במתחם האנדרטה משולב סלע בזלת שעליו נחרתו שמות חללי החטיבה (אז כחטיבה 45) במלחמת ששת הימים . הסלע היה מוצב במקור באנדרטת החטיבה בצומת קבטיה.

==חורשת הנופלים==
מול אתר הזיכרון, בצד הדרומי של כביש 91, נמצא אתר הנקרא "חורשת הנופלים, חטיבת ברק". באתר נמצא עמוד מתכת גבוה ועליו סמל החטיבה ולידו סלע עליו חקוק: בן אדם כעץ שתול על פלגי מים, שורש מבקש - לזכר נופלי חטיבת ברק במערכות ישראל.

<br />

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.izkor.gov.il/en_fe22abf1e1440e9206098f6632c06828 אתר הנצחה וזיכרון "ברק"], תיאור האנדרטה באתר "יזכור"
* 

==הערות שוליים==

חטיבה 188
חטיבה 188
קטגוריה:חטיבה 188
קטגוריה:אנדרטאות חטיבתיות בישראל
קטגוריה:ישראל: אתרי הנצחה
לא תאכלו על הדם

לא תאכלו על הדם הוא ציווי הלכתי המופיע בפרשת קדושים, בחומש ויקרא. על פי התורה שבעל פה, נגזרים ממנו איסורים רבים.

== הפסוק בתורה ==
הפסוק במלואו הוא: 

== פשט הפסוק ==
פשט הפסוק עוסק באיסור על מעשה הכרוך בכישוף ועבודה זרה, וכפי שמראה המשך הפסוק: "לא תנחשו ולא תעוננו" העוסק בצורות שונות של כישוף. נראה שהאיסור הוא על אכילת בשר, מיד לאחר שחיטתו, כאשר הדם עדיין גלוי על הארץ. הרמב"ם והרמב"ן מסבירים שלעובדי האלילים היה מנהג לאכול את הבשר כאשר הדם גלוי משום שהם האמינו כי השדים אוכלים את הדם ובכך הם מתרצים, והאדם האוכל מקבל קשר לשדים שיכולים לגלות לו עתידות. התורה רצתה לגדוע את האמונה הזאת ולכן אסרה את המעשה. לפי הרמב"ם, זו הסיבה גם למצוות כיסוי הדם, ומצוות זריקת הדם שבקרבנות.

== האיסור בהלכה ==
התורה שבעל פה לומדת מפסוק זה מספר איסורים. ביניהם:
# איסור אכילת אבר מן החי (אכילת הבהמה בעוד היא חיה).
# איסור אכילת בשר קדשים לפני זריקת הדם.
# איסור לבית הדין לאכול באותו יום בו הוציאו אדם להורג.
# לימוד שבני משפחתו של הרוגי בית דין אינם עורכים סעודת הבראה.
# אזהרה לבן סורר ומורה, כלומר 'לא תאכלו אכילה שתהרגו עליה' ומכאן נלמד האיסור לנהוג כבן סורר ומורה שבתורה מפורש רק עונשו .
# איסור אכילה לפני התפילה (אין לאכול קודם שמתפללים על הדם) - אף על פי שהגמרא מציינת את הפסוק כמקור, כתבו הראשונים שמדובר באיסור מדרבנן, והפסוק הוא אסמכתא בלבד..
על כל האיסורים הללו, אין עונש מלקות, כי לאו זה הוא "לאו שבכללות", כלומר לאו שלומדים ממנו איסורים רבים, ולכן לא לוקים משום לאו זה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.daat.ac.il/mishpat-ivri/skirot/317-2.htm פשט ודרש בפרשנות המקרא - פרק בתורת המשפט העברי: לא תאכלו על הדם], פרופ' אליאב שוחטמן, באתר דעת

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כשרות
קטגוריה:הלכה
קטגוריה:אבר מן החי
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:פרשת קדושים
קטגוריה:איסורי עבודה זרה
קבוצת ארמיות C

קבוצת ארמיות C (בגרמנית: Heeresgruppe C) הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
קבוצת ארמיות C הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, בפרנקפורט. היא לקחה חלק פעיל במהלך המערכה בפולין, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ערכה בעיקר התקפות קטנות על קו מאז'ינו, במטרה למנוע מהצרפתים להעביר כוחות משם לגזרת המערכה העיקרית בארדנים. באפריל 1941, הועברה לפרוסיה המזרחית, ועם תחילת מבצע ברברוסה, אוחדה עם קבוצת ארמיות צפון. 

הקבוצה הוקמה מחדש בנובמבר 1943, ונשלחה לחזית האיטלקית, שם הובילה את הכוחות הגרמניים והאיטלקיים לכל אורך המערכה כנגד קבוצת הארמיות ה-15 של בעלות הברית. היא נכנעה לכוחות בעלות הברית ב-2 במאי 1945.

==מפקדים==
* גנרל-פלדמרשל וילהלם פון לב (26 באוגוסט 1939 - 22 ביוני 1941)
* גנרל-פלדמרשל אלברט קסלרינג (21 בנובמבר 1943 - 10 במרץ 1945)
* גנרל אוברסט היינריך פון ויטינגהוף (10 במרץ 1945 - 30 באפריל 1945)
* גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ (30 באפריל 1945 - 1 במאי 1945)
* גנרל חיל השריון הנס רטיגר (1 במאי 1945 - 2 במאי 1945)

==מצבת כוחות==
בספטמבר 1939 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה השביעית
* הארמייה הראשונה
* הארמייה החמישית
* פלגת הארמייה A

ביולי 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה הראשונה
* הארמייה ה-12
* הארמייה השנייה

בספטמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה השביעית
* הארמייה השישית
* הארמייה השנייה
* הארמייה הראשונה

בנובמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה ה-11
* הארמייה השנייה

בדצמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה ה-11
* הארמייה השנייה
* ארמיית הפאנצר השלישית

במאי 1941 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה ה-18
* הארמייה ה-16
* ארמיית הפאנצר הרביעית

בדצמבר 1943 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה העשירית
* הארמייה ה-14

באפריל 1944 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה העשירית
* הארמייה ה-14
* פלגת הארמייה פון צנגן

במרץ 1945 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה העשירית
* הארמייה ה-14
* ארמיית ליגוריה

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303170142/http://startext.net-build.de:8080/barch/MidosaSEARCH/RH19X-40098/index.htm הארכיון הפדרלי של גרמניה]
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Heeresgruppen/HeeresgruppeC.htm Heeresgruppe C] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית 

D
קבוצת אלון (תברואה)

קבוצת אלון בע"מ היא חברת החזקות ורשת מפעלי תעשייה ישראלית בשליטת משפחת אלון. החברה הוקמה בשנת 1974, על ידי רפאל אלון ועוסקת בייצור פתרונות ברי קיימא לתחום איכות הסביבה ובפרט מוצרי תברואה וכלי אצירה. החברה מנוהלת כיום על ידי שרון וזהר אלון.

עיקר הפעילות העסקית של החברה הוא מול רשויות מקומיות, משרדי ממשלה ומערכת הביטחון הישראלית.

==פיתוח וטכנולוגיה==
החברה מפתחת ומייצרת מתקני תברואה מסוגים שונים, בהם: משאיות אשפה מסוגים שונים כמו משאיות שמרוקנות את האשפה מהפח/המכולה לתוכן בשכונות מגורים, משאיות שמשנעות מכולות אשפה גדולות ופורקות את האשפה מהן באתר הפריקה על ידי זרוע, משאיות עם מנוף לאיסוף גזמי עצים ופסולת חריגה בגודלה, משאיות לשאיבת בקבוקים, דחסני אשפה נייחים, הקמת תחנות מעבר והפרדה לפסולת וכלי אצירה כגון פחים טמוני קרקע, דחסניות טמונות בקרקע ובמות הרמה תת-קרקעיות.

==פעילויות==
לקבוצה מספר חטיבות. חטיבה העוסקת בתחום תחנות המעבר והפרדה לפסולת. חטיבה נוספת עוסקת באיסוף אשפה והפקת חומרים למיחזור, הפרדתם לחומרי גלם ושינועם למפעלי המיחזור.. חטיבה אחרת עוסקת בהשכרת שטחי תעשייה ומבנים אשר בבעלות הקבוצה. כמו כן, לקבוצה יש חברת בת העוסקת בביצוע עבודות הנדסיות.

==חברות-בת, חברות מוחזקות וחברות קשורות==
* "נוי שירותי תברואה" - לשעבר "המנוף אילת": חברה לאיסוף ופינוי פסולת, מיחזור והפעלת תחנות מעבר.
* "קבוצת אלון" - לשעבר "אלון מתכת": ארבעה מפעלי ייצור הממוקמים בא.ת. ברקן, ורשת מוסכי שירות למשאיות אשפה ודחסני אשפה נייחים הממוקמים בשדרות, ברקן, אילת, אזור, ירושלים וחיפה.
* "קבוצת אלון השקעות": מפעלי מתכת למסגרות כבדה.
* "קבוצת אלון תשתיות" לעבודות בניין ועבודות הנדסיות.

==פיגוע הירי במפעל בברקן==

ב-7 באוקטובר 2018 התרחש פיגוע ירי במפעל "אלון" באזור התעשייה ברקן, ובו מחבל פלסטיני שעבד במפעל רצח שניים מעובדי המפעל.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:תעשיית מתכת בישראל
דבר שטיבולו במשקה

דוגמה לדבר שטיבולו במשקה, תפוח רטוב ממים
דבר שטיבולו במשקה הוא דין הלכתי למאכל שנטבל במשקה ובעקבות רטיבותו מצריך נטילת ידיים קודם אכילתו.

יסוד הלכה זו בדברי התלמוד: "אמר רבי אלעזר אמר רב אושעיא: כל שטיבולו במשקה צריך נטילת ידיים". כלומר כל האוכל מאכל שיש עליו רטיבות של אחד משבעת המשקים (יין, דבש דבורים, שמן, חלב, טל, דם, ומים) המכשירים לקבל טומאה, חייב ליטול את ידיו לפני אכילתו, על מנת שידיו לא יטמאו את המשקים שעל המאכל והמשקים הטמאים יטמאו את המאכל.

==דיני הנטילה כיום==
לדעת הרבה מהראשונים גם היום, שאיננו נוהגים בדיני טומאה וטהרה, צריכים ליטול ידיים לפני אכילת מאכל שיש עליו אחד מן המשקים. לשיטתם, הטעם שתיקנו נטילת ידיים לדבר שטיבולו במשקה הוא אותו טעם שתיקנו נטילת ידיים לפת חולין - משום סרך תרומה, כלומר, כדי להרגיל את הכהנים שאוכלים תרומה ליטול את ידיהם. וכמו שדין נטילת ידיים לפני הסעודה לא התבטל בזמן הזה, כך גם דין הנטילה לפני מאכל שטיבולו במשקה לא נתבטל. וכך היא דעת בעל העיטור, הרמב"ם, רש"י, רבנו יונה, רא"ש ומרדכי.

אמנם, לדעת כמה ראשונים (מהר"ם מרוטנבורג, רשב"ט, והתוספות) ישנו הבדל בין הנטילות: הנטילה שלפני הלחם נתקנה גם משום סרך תרומה. ואילו נטילה לדבר שטיבולו במשקה אינה מחשש שתיגרם מכך טומאה לתרומה, אלא רק כדי להיזהר שלא יטמא המשקה ובשתייתו האדם יטמא. ממילא כיום שאין נוהגים להקפיד שלא לאכול מאכלים טמאים ולהיטמא, אין צורך ליטול ידיים לפני אכילת דבר שטיבולו במשקה.

עמדה נוספת בראשונים סוברת שנטילת ידיים לדבר שטיבולו במשקה נועדה לנקיות בלבד, ולכן היא אינה מצווה ואין לברך עליה. כך סובר למעשה רבנו ירוחם.

בשולחן ערוך נפסק שיש ליטול ידיים לדבר שטיבולו במשקה אך אין לברך על נטילה זו. כיום ישנם רבים שלא נוהגים ליטול את ידיהם לפני דבר שטיבולו במשקה. מספר פוסקים כתבו שהואיל ויסוד נטילה זו בדברי חכמים ובכל ספק בדיני חכמים הלכה כמיקל, כך גם בדין זה, ויש למקילים על מי לסמוך.<ref>ראה </ref>

נטילת ידיים זו מהווה חלק מליל הסדר, בו מיד אחרי הקידוש נוטלים ידיים ללא ברכה לפני אכילת הכרפס אותו נוהגים לטבול במי מלח או בחומץ.

== ראו גם ==
* מים אחרונים
* מים ראשונים
* נטילת ידיים
* הכשר לקבל טומאה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://halachayomit.co.il/he/default.aspx?HalachaID=399 דין נטילת ידיים על דבר שטיבולו במשקה], באתר הלכה יומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:היטהרות
קטגוריה:מצוות ותקנות דרבנן
קטגוריה:אכילה ושתייה ביהדות
קטגוריה:נטילת ידיים
הליגה הכלקידיקית

הליגה הכלקידיקית (ביוונית: Κοινόν τῶν Χαλκιδέων; מוכרת גם בשם "הליגה האולינתית" על שם העיר החשובה ביותר בברית) נוסדה על ידי אולינתוס בשנת 432 לפנה"ס בצפון מזרח יוון. תחילה הייתה מכוונת נגד ניסיונות התפשטות של אתונה שעמדה בראש ברית חזקה המוכרת בשם הליגה האטית-דלית. לאחר התפרקות האימפריה האתונאית הראשונה בעקבות תבוסתה במלחמה הפלופונסית בשנת 404 לפנה"ס הייתה לכוח הדומיננטי בצפון מזרח יוון עד עלייתה של מוקדון באמצע המאה ה-4 לפנה"ס. פיליפוס השני נלחם בליגה זו כדי להרחיב את גבולותיו והצליח להביס אותה בסופו של דבר בשנת 348 לפנה"ס.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
טה אנאו

טה אנאו (באנגלית: Te Anau) היא עיירה באי הדרומי של ניו זילנד השוכנת לחופו הדרום מזרחי של אגם טה אנאו.

שם העיירה נגזר משם האגם הסמוך, הקרוי על שמן של מערות טה אנא-או (Te Ana-au) הנמצאות לחופו המערבי של האגם ומשמעות שמן בשפה המאורית היא - "מערת המים המתערבלים".
על פי מפקד האוכלוסין המקומי לשנת 2013, מונה העיירה 1911 תושבים. העיירה ממוקמת בסמיכות לאתרי תיירות וטבע מרהיבים,
ובהם ההפארק הלאומי פיורדלנד, המילפורד סאונד ודאוטפול סאונד. בהתאם לכך, עיסוקם העיקרי של התושבים המקומיים הוא תיירות ואירוח,
ומספר המיטות לאירוח בעיירה עומד על כ-4,000. העיירה משמשת גם כבסיס יציאה למסלולי המילפורד טרק והקפלר טרק.

== ראו גם ==
* אגם טה אנאו
* הפארק הלאומי פיורדלנד
* דאוטפול סאונד
* טה ואהיפוונמו

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו זילנד: יישובים
קטגוריה:סאות'לנד
קטגוריה:האי הדרומי
אמריקה מוביל

אמריקה מוביל (América Móvil, נסחרת בבורסה: BMV: AMX, NYSE: AMX, NASDAQ: AMOV, BMAD: AMXL) הוא תאגיד טלקומוניקציה מקסיקני אשר משרדיו הראשיים במקסיקו סיטי, מקסיקו. הוא תאגיד התקשורת האלחוטית הרביעי בעולם במונחי משתמשים ואחד התאגידים הגדולים בעולם בכלל.

התאגיד, בבעלותו של קרלוס סלים, מספק שירותי תקשורת אלחוטית לכ-289 מיליון משתמשים ומעל 34 מיליון קווי תקשורת חוטית.

התאגיד מעסיק מעל 150,000 עובדים, ולו חברות בת רבות כגון Page Plus Cellular, Telmex, Claro, Telcel, TracFone Wireless.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקסיקו: כלכלה
קטגוריה:חברות תקשורת
קטגוריה:מקסיקו: תקשורת
SAGE0536AGN

SAGE0536AGN היא גלקסיה שנתגלתה בשנת 2011 על ידי טלסקופ החלל שפיצר של נאס"א. על פי הערכות גסות, גיל הגלקסיה הוא כ-9 מיליארד שנה, מרחקה מכדור הארץ הוא כשני מיליארד שנות אור ומסתה כ-25 מיליארד פעמים מסת השמש.

צוות המחקר גילה חור שחור גדול במרכז הגלקסיה (כפי שנצפה תדיר במרכזי גלקסיות). לאחר הגילוי הופעל הטלסקופ SALT (Southern African Large Telescope ) כדי לקבוע את גודלו המשוער של החור השחור, אולם על פי פרסום של ה-Royal Astronomical Society, התצפיות גילו כי החור השחור בעל מסה גדולה פי 30 ממה שמצופה עבור סדר גודל כזה של גלקסיה. על פי חישובי האסטרו-פיזיקאים, גודלו חורג מגבול מה שנחשב אפשרי עבור הגלקסיה. 

הועלו השערות שונות באשר לתעלומת הגודל. חלקן טוענות לאנומליה במדידות, חלקן טוענות לגדילה מואצת של החור השחור בגלקסיה או לעצירה לא מובנת בהתפשטותה של הגלקסיה. חלק מהמדענים סוברים כי למעשה זוהי גלקסיה מסוג חדש למדע, שטרם הוכר.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.space.com/30651-supermassive-black-hole-surprisingly-large.html Oddly Gigantic Supermassive Black Hole Puzzles Scientists], באתר space.com
* [http://edition.cnn.com/2015/09/26/world/black-hole-is-30-times-expected-size/index.html?iref=obinsite Black hole is 30 times bigger than expected], באתר CNN
* [http://www.sci-news.com/astronomy/science-supermassive-black-hole-03275.html תיאור הגילוי]

קטגוריה:חורים שחורים
הנס קרייזינג

גנרל הנס קרייזינג (בגרמנית: Hans Kreysing; 17 באוגוסט 1890 – 14 באפריל 1969) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
קרייזינג נולד ב-17 באוגוסט 1890 בגטינגן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט היגר ה-10. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם קרייזינג בכל החזיתות, והועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם הראשונה.

לאחר המלחמה הצטרף קרייזינג לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-1 באוגוסט 1936 הועלה לדרגת אוברסט, וב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-16.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה קרייזינג מפקד רגימנט הרגלים ה-16, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-22 בעתודת הארמייה החמישית, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה המוטסת ה-22 שפעלה כעתודת הOKH, ולחם עמה בפלישה המוטסת להולנד, ועל כך קיבל ב-18 במאי 1940 את צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 ביולי 1940 הועלה קרייזינג לדרגת גנרל מיור, וב-23 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-3. במהלך מבצע ברברוסה פיקד קרייזינג על הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ההררי נורווגיה, שפעלה מכיוון פינלנד יחד עם הכוחות הפיניים בגזרה הצפונית. בדצמבר 1941 הוכפפה הדיוויזיה לארמיית נורווגיה, ובאוקטובר 1942 הוכפפה הדיוויזיה לארמייה ה-11 שפעלה כנגד לנינגרד. בנובמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות מרכז, שם פעלה כחלק מקורפוס הלופטוואפה ה-2 במסגרת הקורפוס ה-59, ובדצמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות דון, ופעלה באזור סטלינגרד. בינואר 1943 הוכפפה הדיוויזיה לפלגת הארמייה פרטר-פיקו כחלק מקבוצת ארמיות B, וב-20 בינואר קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במרץ הוכפפה לקורפוס ה-30 כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, ובאפריל הוכפפה להארמייה השישית, שבמסגרתה פעלה החל מיוני כחלק מהקורפוס ה-4.

ב-1 בנובמבר 1943 הועלה לדרגת גנרל הכוחות ההרריים, ומונה למפקד הקורפוס ה-17, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולחם עמו במבצע דנייפר-קרפטי. על פעולותיו בפינוי ראש הגשר בז'אפוריז'ייה קיבל קרייזינג ב-13 באפריל 1944 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-28 בדצמבר 1944 מונה קרייזינג למפקד הארמייה השמינית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליה במהלך הקרבות בהונגריה, ולאחר מכן במהלך הקרבות בצ'כוסלובקיה ובפראג. ב-11 במאי 1945 נכנע קרייזינג בראש כוחותיו, ונלקח בשבי האמריקני.

===לאחר המלחמה===
קרייזינג שוחרר מהשבי בשנת 1948. לאחר שחרורו התגורר בגטינגן, והתנדב בצלב האדום. ב-14 באפריל 1969 מת קרייזינג במהלך חופשה באולדנבורג, והוא בן 79.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120315183445/http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/KreysingH-R.htm הנס קרייזינג] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1969