OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פקודה (הוראה)

פקודה היא הוראה שניתנה בגוף היררכי כמו צבא או משטרה, על ידי אדם שהוסמך לכך, ושהפרתה כרוכה בדרך כלל בסנקציה.

== פקודות בצה"ל ==
בצבא, על כל חייל למלא פקודה של מפקד הגבוה ממנו בדרגתו, או של מי שהוסמך לתת לו פקודות מתוקף תפקידו.

חוק השיפוט הצבאי קובע עונש של בין 7-14 ימי מאסר לחייל שבמזיד לא קיים פקודה שניתנה לו מאת מפקד תוך מילוי תפקידו או שסירב לקיימה. העונש עולה ל-15 שנות מאסר, אם הדבר נעשה במהלך פעולה קרבית. חייל שלא קיים פקודה, מבלי שהוכח כי עשה זאת בכוונה, צפוי לעונש של שתי שנות מאסר, או 10 שנים אם אי הקיום היה במהלך פעולה קרבית. במקרים רבים, מסתפק צה"ל בהליך משמעתי, ואינו מגיש כתבי אישום.

חריג לכלל המחייב חיילים למלא אחר פקודות מפקדיהם הוא אם ברור וגלוי שהפקודה שניתנה היא לא חוקית ("פקודה בלתי חוקית בעליל"). כפי שנקבע בפסק הדין העוסק בטבח בכפר קאסם, מדובר במקרים קיצוניים, של "הפרת חוק גלויה ומובהקת, אי חוקיות ודאית והכרחית המופיעה על פני הפקודה עצמה, אופי פלילי ברור של הפקודה או של המעשים שהפקודה מצווה לעשותם, אי חוקיות הדוקרת את העין ומקוממת את הלב, אם העין אינה עיוורת והלב אינו אטום או מושחת - זוהי מידת אי החוקיות הדרושה כדי לבטל את חובת הציות של חייל ולהטיל עליו את האחריות הפלילית למעשיו".

במקרה שבו הפקודה אינה חוקית, אך אינן עומדות בתנאים אלה, על החייל לבצעה אף שאינה חוקית. בפני החייל עומדת האפשרות לפנות למפקדו של נותן ההוראה או להגיש קבילה לנציב קבילות חיילים.

==במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר==
חוק המשטרה ופקודת בתי הסוהר קובעים כי גם במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר, בהתאמה, אי מילוי הוראה או סירוב למלא הוראה מהווה עבירה משמעתית.

==קישורים חיצוניים==

== ראו גם ==
* פקודה בלתי חוקית בעליל
* פקודת מבצע

==הערות שוליים==

קטגוריה:צה"ל: חוק ומשפט
קטגוריה:דין משמעתי
קטגוריה:צבא: משמעת
קשת (מקצוע)

קַשָּׁת הוא חייל שנשקו העיקרי הוא הקֶשֶת. הקשתים חומשו בקשתות מסוגים שונים בהתאם לסוג הקשת שהיה נפוץ בארץ מוצאם. לעיתים, רוב הצבא הורכב מקשתים (דוגמת הצבא המונגולי) או שהקשתים היו אחת הזרועות החשובות בו (כמו בצבא האנגלי בימי הביניים).

בגלל השימוש בקשת, החייל היה יכול לשמור את אויבו במרחק ממנו ולכן רוב הקשתים לא היו מוגנים בשריון גוף. בדרך כלל גם לא השתמשו במגן אלא רק בצינה גדולה. לעיתים היו הקשתים חמושים גם בחרב כנשק לגיבוי והגנה עצמית.

הקשתים היו קיימים בצבאות אירופים עד המאה ה-18 ובמקומות נוספים אף עד המאה ה-19 ובתרבויות בעלות טכנולוגיה מפגרת משתמשים בקשתים עד היום.

==ראו גם==
* קשתות
* חץ וקשת
* קשת מוצלבת

==קישורים חיצוניים==

* לארס אנדרסן, [https://www.youtube.com/watch?v=BEG-ly9tQGk דרגה חדשה של חץ וקשת], ביוטיוב

*
קטגוריה:מקצועות צבאיים היסטוריים
קטגוריה:מקצועות עבר
גבעת אורחה

גבעת אורחה (או תל ג'וּחַדֶר) היא גבעה בזלתית בדרום רמת הגולן, דרומית להר פרס ודרומית-מזרחית ליונתן. הגבעה היא חלק מקו התלים הישראלי והיא מתנשאת לגובה של 646 מ' מעל פני הים. 

למרגלות גבעת אורחה שרידי חאן מהמאה ה-14. בתחומי החאן נמצאו ממצאים ארכאולוגיים גם מתקופות קדומות יותר - התקופה ההלניסטית, התקופה הרומית והתקופה הביזנטית.

אחת ההשערות היא שהשם ג'וחדר הוא שיבוש הכינוי "אל-ג'וחנדר" (נושא מקלות הפולו) שנשא האמיר בח'תאמור שהיה מושל צפת מטעם הממלוכים. זה היה תואר נכבד בחצר הסולטאנים הממלוכים.

למרגלות הצפונים של גבעת אורחה נמצא בריכת אורחה.

ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים התפרסה מערבית לגבעה, סוללת "בועז" מגדוד "נמר" (405) של חיל התותחנים. הסוללה הותקפה בידי כוחות שריון סורים והושמדה. שרידי התומ"תים עדיין פזורים בשדה המוקשים שבמקום. ביום השני של המלחמה נשבו במקום שלושה תושבי טובא-זנגרייה, שעסקו בגנבת ערימות חציר משדות ביום כיפור, ותפסו מחסה תחת גשרון כביש על מנת להגן על עצמם מהפגזות בתחילת המלחמה

==ראו גם==
* בריכת אורחה
* אנדרטת גדוד סופה
* אנדרטת גדוד 405

==קישורים חיצוניים==
* [https://totchan.libraries.co.il/BuildaGate5library/general2/product_card_edit.php?SiteName=LIB_totchan&Clubtmp1=&CNumber=10534140&NewNameMade=30213&ItemID=1533&Card=Card8 סיפור לחימתו של גדוד 405 "ארבל" ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים] (מידע נוסף)
==הערות שוליים==

קטגוריה:רמת הגולן: הרים
קטגוריה:ישראל: גבעות
קטגוריה:ישראל: הרי געש
קטגוריה:קו התלים הישראלי
ג'וחדר

ג'וּחַדֶר הוא שם הנובע, ככל הנראה, משיבוש התואר "אל-ג'וחנדר" (נושא מחבט הפולו), שנשא האמיר בח'תאמור שהיה מושל צפת מטעם הממלוכים.

==הערות שוליים==
קרל קלאוברג

ד"ר קרל קלאוברג "החיה", ציור מאת סטיבן קריקל, 1985

קרל קְלַאוּברג (בגרמנית: Carl Clauberg; 28 בספטמבר 1898 – 9 באוגוסט 1957) היה פושע מלחמה נאצי ורופא גרמני שערך ניסויים בבני אדם במחנות הריכוז הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה. קלאוברג עבד יחד עם הורסט שומאן על ניסוי של עיקור בעזרת קרני רנטגן במחנה ההשמדה אושוויץ.

== ביוגרפיה ==
קלאוברג נולד בעיר וופרהוף, בקרבת זולינגן שבגרמניה, למשפחת אמנים. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כחייל בחיל הרגלים הגרמני.

קלאוברג למד רפואה ולבסוף הגיע לדרגת רופא ראשי במחלקה הגינקולוגית שבאוניברסיטת קיל. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1933, ומונה לראש מחלקת הגינקולוגיה של אוניברסיטת קניגסברג, שם קיבל דרגת אס.אס גרופנפיהרר של יחידת המילואים.

בשנת 1942 פנה להיינריך הימלר וביקש ממנו לתת לו הזדמנות לעקר נשים לצורך ניסוייו. הימלר הסכים, וקלאוברג עבר למחנה ההשמדה אושוויץ בדצמבר 1942. חלק מביתן 10 של המחנה הראשי היה למעבדתו.

קלאוברג תר אחר שיטה קלה וזולה לעיקור נשים. הוא הזריק חומצה נוזלית לתוך רחמן – בלי סם מאלחש. רוב קורבנות המחקר שלו היו נשים יהודיות או צועניות, והן סבלו מנזק בלתי הפיך ומזיהומים קשים עקב הניסויים האכזריים. שחלות פגומות הוסרו ממקומן ואז נשלחו לברלין לצורך מחקר נוסף. לפעמים הוקרנו הקורבנות בהקרנות רנטגן רבות. חלק מהקורבנות מתו כתוצאה מהניסויים והשאר נרצחו כדי שניתן יהיה לבצע בגופן נתיחה שלאחר המוות. ההערכה היא שמספר קורבנות הניסוי שלו ששרדו ועוקרו נע סביב 700 נשים.

כאשר התקרב הצבא האדום לאושוויץ, עבר קלאוברג למחנה ראוונסבריק על מנת להמשיך בניסוייו, ושם נלכד על ידי מחלקה סובייטית בשנת 1945.

לאחר המלחמה, בשנת 1948, הועמד קלאוברג למשפט בברית המועצות ונשפט ל-23 שנות מאסר. שבע שנים לאחר מכן הוא שוחרר בהסדר של החלפת שבויי מלחמה בין ברית המועצות למערב גרמניה. הוא הועבר למערב גרמניה והתפאר שם ב"הישגיו המדעיים". לאחר שקבוצה של ניצולים מחתה, קלאוברג נעצר במהרה בשנת 1955 ונידון למשפט. הוא מת מהתקף לב בתאו לפני תחילת המשפט.

במהלך אוגוסט 2010 נמצאו במתחם מחנה ההשמדה אושוויץ יותר מ-150 מכשירים גינקולוגיים וכלי ניתוח, שכפי הנראה שימשו את קלאוברג.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www1.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201416.pdf הערך קרל קלאוברג] בתוך האנציקלופדיה של השואה באתר יד ושם

==הערות שוליים==

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:רופאים נאצים
קטגוריה:גינקולוגים
קטגוריה:סגל מחנות אושוויץ
קטגוריה:סגל מחנה ראוונסבריק
קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: פושעים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1957
קטגוריה:נאצים שנפטרו במעצר
השבתה

השבתה היא הפסקה מתוכננת של העבודה, בצורה מלאה או חלקית, שנעשית על ידי המעביד תוך שלילת משכורת מהעובדים, כדי להגשים מטרות בתחום יחסי העבודה.

בדין הישראלי מותרת למעביד רק השבתת מגן, כלומר השבתה שבאה כמענה לשיבוש העבודה על ידי העובדים, ונועדה להתגונן מפני נזקי השביתה. במדינות אחרות מותרת גם השבתת התקף, שבאה ביוזמת המעביד, כדרך ללחוץ על העובדים.

==השבתה בדין הישראלי==
===הגנת המעביד בעת השבתה===

בעת השבתה עלול המעביד לגרום נזק לעובדיו, בכך שהוא מונע מהם לקיים את התחייבויותיהם כלפי צד שלישי, כגון מי שהעובד התחייב לשלם לו סכום כסף ונאלץ להפר את התחייבותו בשל אי תשלום משכורתו. הגישה הכללית בדיני נזיקין, כפי שהיא באה לידי ביטוי בישראל בסעיף 62(א) לפקודת הנזיקין, היא שניזוק מסוג זה רשאי לתבוע פיצוי בשל עוולת גרם הפרת חוזה. סעיף 62(ב) לפקודת הנזיקין מעניק הגנה מיוחדת בעת שביתה והשבתה, בקובעו שלעניין סעיף זה, "שביתה והשבתה לא ייחשבו כהפרת חוזה".

המשמעות המעשית של החריג: 

* מעביד או ארגון מעבידים שגרם להשבתה לא ייחשב כגורם הפרת חוזי העבודה האישיים בין העובד למעביד. 
* מעבידים שגרמו בדרך השבתה להפרת חוזה עם צד שלישי לא ייחשבו כגורמי הפרת חוזה.

בסעיף 37א לחוק יישוב סכסוכי עבודה מוגדרת השבתה בלתי מוגנת, שהיא השבתה של עובדים בשירות הציבורי בזמן שחל עליהם הסכם קיבוצי בו הם מתחייבים שלא לשבות בתמורה לתנאים שהם מקבלים מהמעסיק, או שההשבתה לא הוכרזה או אושרה בידי המוסדות המוסמכים לכך או שלא נמסרה עליהן הודעה מראש. על השבתה כזו לא חל החריג האמור בסעיף 62(ב) לפקודת הנזיקין, כלומר צד שלישי רשאי לתבוע פיצוי בגינה. 

תזכיר חוק דיני ממונות בא לאחד את החוקים העיקריים במשפט האזרחי תחת מטרייה אחת, שעתידה להיות הקודקס של המשפט האזרחי הישראלי. גם כאן ניתנת הגנה בעת השבתה - בסעיף 377 לתזכיר החוק נקבע כי "אדם לא ישא באחריות נזיקית בשל מעשה שעשה במסגרת שביתה או השבתה כדין, ובלבד שהמעשה נעשה במהלך הטבעי והישיר של שביתה או השבתה. הוראות סעיף זה לא יחולו לגבי מעשה שגרם נזק לגוף."

==לקריאה נוספת==

* רות בן ישראל, שביתה והשבתה בראי הדמוקרטיה, האוניברסיטה הפתוחה, 2003

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:יחסי עבודה
קטגוריה:דיני עבודה
מעצמת-על

[[ארצות הברית (צהוב) לצד מעצמות על פוטנציאליות: רוסיה (כתום), סין (אדום), הודו (ירוק) והאיחוד האירופי (כחול)|250x250 פיקסלים]]
במדע המדינה, מעצמת-על היא מדינה בעלת חשיבות מכרעת בכלכלה, בביטחון וביחסי החוץ הבינלאומיים ולעיתים גם בתרבות. בתקופה שלאחר התפרקות ברית המועצות הפכה ארצות הברית למעצמת העל היחידה.

לצרפת, לבריטניה, לגרמניה, לרוסיה ולסין יש כוח פוליטי וכלכלי רב, אך הן אינן נחשבות למעצמות-על.

לרשות מעצמות-על עומד כוח צבאי וכלכלי רב מאוד, המאפשר להן להטיל את השפעתן הפוליטית ברחבי העולם. כאשר מדובר במדינה דמוקרטית לעיתים היא לוקחת על עצמה תפקיד של "שוטר עולמי" בשמירה על הסדר בעולם.

== מעצמות על בעבר ==
250x250 פיקסלים
בעבר היו מספר מעצמות על. במאה ה-18 וה-19 נחשבו האימפריה הבריטית והאימפריה הצרפתית למעצמות-על, אך לאחר מלחמות העולם הן ירדו מגדולתן.
גם האימפריה הרומית, האימפריה המונגולית, האימפריה הספרדית וברית המועצות היו מעצמות על בזמנן.

== המלחמה הקרה ==

המושג "מעצמת על" מוזכר רבות בדיונים על המלחמה הקרה בין ברית המועצות לבין ארצות הברית אשר התרחשה מהימים שאחרי מלחמת העולם השנייה ועד התפרקותה של ברית המועצות בשנת 1991. שתי המדינות התנגדו אחת לשנייה מבחינה אידאולוגית, פוליטית, צבאית וכלכלית. ברית המועצות קידמה את האידאולוגיה הקומוניסטית: כלכלה מתוכננת ומשטר חד-מפלגתי, בזמן שארצות הברית קידמה את האידאולוגיה של דמוקרטיה ליברלית ושוק חופשי. הלחימה הקרה באה לידי ביטוי בבריתות הצבאיות ברית ורשה ונאט"ו, בהתאמה. רוב רובה של אירופה היה מיושר עם אחד הצדדים. מאז התפרקות ברית המועצות נחשבת ארצות הברית בידי רבים כמעצמת העל היחידה בעולם, זאת על שום העליונות הברורה שלה בכל תחומי הצבא, בכלכלה, בתרבות ובדיפלומטיה. עם זאת דיפלומטים רבים (ביניהם מזכיר המדינה לשעבר הנרי קיסינג'ר) טוענים כי כוחה של המדינה הולך ויורד עם השנים.

== ראו גם ==
*מעצמה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
הקלר וקוך G36

ה-G36 הוא רובה סער שתוכנן בשנות ה-90 המוקדמות ומיוצר בגרמניה על ידי חברת הקלר וקוך. הוא הרובה הסטנדרטי של הצבא הגרמני והצבא הספרדי. לרובה גרסאות רבות המשמשות לאכיפת חוק ולשימושים צבאיים אחרים.

==היסטוריה==
הקלר וקוך התחילה לעצב את הרובה בשנת 1990, כשהצבא הגרמני ביקש מהם רובה סער חדש שיחליף את ה-G3 משנות החמישים. שתי חלופות אחרות ל-G3, ה-G11 וה-G41 נדחו בשנות השמונים.

בשביל פיתוח הרובה החברה שאלה את התכונות מרובים ישנים יותר והוסיפה תכונות חדשות. מערכת הירי דומה ל-M16, ומשתמשת בגז ובבריח מסתובב. 

ה-G36 שימש בסיס לרובה ה-XM8 שפותח לתוכנית הנשק האישי בצבא ארצות הברית. הרובה לבסוף בוטל בשנת 2005.

==גרסאות==
* G36K - גרסה מקוצרת הזהה ל-G36 הרגיל אך קצרה וקלה ממנו. 
* G36C - גרסה מקוצרת וקלה עוד יותר המצוידת גם במסילת פיקטיני. 
* MG36 - מקלע קל. 
* G36E - גרסה לייצוא. יש גם גרסאות ייצוא ל-G36C, ל-G36K ול-MG36. 
* SL8 - גרסה אזרחית חצי-אוטומטית.

==משתמשות == 
הצבא הגרמני המצוידים בהקלר וקוך G36]]
חייל לטבי מחזיק הקלר וקוך מדגם G36KV מצויד ב[[מטול רימונים]]
חיילים אמריקניים מפעילים את רובה ה-G36 בעת אימון ב[[קוסובו]]
* - מספר מוגבל של רובים מדגם G36C, בשימוש כוחות מיוחדים.
* - דגמי G36C.
* 
* - דגמי G36K.
* - בשימוש משטרת ויקטוריה.
* - מספר מוגבל של רובים, בשימוש כוחות מיוחדים של צבא ומשטרה.
* - מספר יחידות משתמשות במספר מועט של רובים.
* 
* - בשימוש ה-GIGN וה-RAID (כוח קומנדו צרפתי).
* - בשימוש סטנדרטי של הבונדסוור (דגמי G36 ,G36A1 ,G36A2 ,G36K G36C). נמצא גם בשימוש המשטרה הגרמנית.
* - נמצא בשירות הצבא הגאורגי (יחידות מובחרות), ומשמר הנשיאות.
* - נערכים מגעים להזמנה של 112,370 יחידות של דגם ה-G36.
* - בשירות המשטרה האיסלנדית.
* - בשירות הצבא האינדונזי והצי (דגמי G36C ו-G36K).
* - בשירות הכוחות המיוחדים של אירלנד.
* - בשירות הצבא האיטלקי והכוחות המיוחדים.
* - דגם ה-G36C מופעל על ידי הכוחות המיוחדים הירדניים.
* - דגם ה-G36KV, הוא הרובה הסטנדרטי של הצבא של לטביה והכוחות המיוחדים.
* - בשימוש הצבא המלזי וכוחות המשטרה.
* - הצבא הליטאי רכש את דגמי ה-G36V וה-G36KV ב-2007.
* - בשימוש כוחות האכיפה השונים, לרבות הצבא המקסיקני, המשטרה והכוחות הפדרליים. ב-2009 יקבל הצבא המקסיקני מימון כדי להתחיל לעבוד על דגם ה-G36V.
* - מספר כוחות משטרה.
* - בשירות הצי הנורווגי.
* - בשירות חיל הים והמשמר הנשיאותי.
* - המשטרה הפולנית (דגמי G36C ו-G36K), כוחות מיוחדים (G36K, G36), כוחות הקומנדו של הצי (G36KV), משמר ההגנה של הממשלה (G36K, G36KV,G36C), אגרון ההגנה הפנימי (G36C) ולשכת החקירות (G36C).
* - בשירות הצי הפורטוגלי, חיל האוויר והמשטרה הצבאית.
* - דגם ה-G36KV נמצא בכמה כוחות קומנדו של הצבא הרומני.
* - כוחות מיוחדים של סינגפור.
* - דגם ה-G36KV וה-G36C נמצאים, במספרים קטנים, בשימוש במשטרה הסלובקית.
* - במימוש מצומצם של כוחות הלחימה בטרור של סלובניה.
* - ה-G36E נמצא בשירותי הכוחות הספרדיים השונים. 75,219 יחידות נרכשו והחלו להישלח החל משנת 1999, והסתיימו בשנת 2005. 60,000 יחידות בשימוש הצבא הספרדי. 7,559 יחידות בשימוש הצי. 7,660 יחידות בשימוש חיל האוויר הספרדי. 
* - בשירות הכוחות המיוחדים השוודיים.
* - דגם ה-G36C בשירות הצי התאילנדי.
* - בשירות הכוחות המיוחדים הבריטיים.
* - בשירות כמה מחלקות משטרה, בכמה מדינות בארצות הברית ומספר כוחות צבא (בעיקר כוחות הנמצאים בפעילות בחו"ל).
* - כוחות הביטחון של האו"ם (בעיקר דגם ה-Safety).

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:כלי נשק של חברת הקלר וקוך

קטגוריה:רובי סער
קטגוריה:נשק קל גרמני
אמיל שירר

אמיל שירר
אמיל שירר (בגרמנית: Emil Schürer; 2 במאי 1844 – 30 באפריל 1910), היסטוריון ותאולוג גרמני פרוטסטנטי. מגדולי החוקרים של תקופת הבית השני.

==חייו וקריירה אקדמית==
שירר נולד באאוגסבורג. למד באוניברסיטת ארלנגן נירנברג, באוניברסיטת הומבולדט, באוניברסיטת היידלברג בשנים 1866-1862.

בשנת 1873 קיבל מינוי של פרופסור לברית החדשה באוניברסיטת לייפציג. ב-1876 ייסד וערך את כתב העת התאולוגי Theologis he Literaturzeitung. בשנים 1910-1881 ערך את כתב העת יחד עם אדולף הרמן. ב-1895 שירר התמנה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן.

=== תולדות העם היהודי בתקופת ישו הנוצרי===
ספרו של שירר מהווה עד היום בסיס להכרת תקופת הבית השני, יצא לאור בשלושה כרכים. ספרו הוא עיון ביקורתי ביהדות לענפיה השונים. הוא ניתח את ההיסטוריה, מפלגות, מוסדות, כיתות. הוא סוקר את הגאוגרפיה, היסטוריה וארכאולוגיה. שירר הניח כי הכרת היהדות חשובה להבנת הנצרות יוצאת חלציה.

המהדורה הראשונה שלו התפרסמה בשפה הגרמנית בשנים 1890-1886 ונקראה "Geschichte des judischen Volkes im Zeitalter Jesu Christi". המהדורה הרביעית בגרמנית יצאה בשנים 1909-1901 ויצאה לאור במהדורה מחודשת בשפה האנגלית תחת הכותר "The History of The Jewish People in the Age of Jesus Christ : (175 לפני הספירה עד 135 לספירה)", בעריכתם של גזה ורמש ומתיו בלאק, בין השנים 1987-1973. הספר תורגם ליידיש על ידי זליג קלמנוביץ', ונדפס בוילנא בשנות ה-20 של המאה ה-20; ספר זה הקנה לשירר תהילה והקנה לו שם של אחד מגדולי המלומדים הגרמנים בתקופתו; הספר טרם תורגם לעברית.

==ספרים שכתב וכתב העת שהוציא==
<div style="direction: ltr;">
* The history of the Jewish people in the age of Jesus Christ 135 B.C. 175 - A.D/ by Emil Schurer; a new English version, revised and edited by Geza Vermes & Fergus Millar. Edinburgh: Clark, 1973 - 1987
* Geshchichte des judischen Volkes im Zeitalter Jesu Christi/ Emil Schurer. imprint Hildsheim: G. Olms, 1970
* The literature of the Jewish people in the time of Jesus. Edited with an introduction by Nahum N. Glatzer/ Emil Schurer. New York: Schocken Books, 1972
* Geschichte des Judischen Volkes im Zeitalter Jesu Chirsti/ Emil Schurer. Hiddesheim: G. Olms, 1970
* Theologische Literaturzeitung (journal). Leipzig: hinrichs, 
:1876 ואילך.
* Die gemeindeverfassung der Juden in Rom in der Kaiserzeit: nach den inschriften dargestelit nebst 45 judischen inschriften/ von Emil Schurer. Leipzig: J.C. Hinrichs, 1879
* De controversiis paschalibus secundo p.Chr.n. saeculo exostis: commentatio historica.../ Amelilius Schurer. Lipsiae: A. Lorentz, 1869
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:חוקרי יהדות גרמנים
קטגוריה:חוקרי תקופת הבית השני
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1844
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1910
דמיטרי קולדון

דמיטרי קולדון ב[[אירוויזיון 2007]]
דמיטרי קולדון (בבלארוסית: Дзьмітры Калдун, ברוסית: Дмитрий Колдун; נולד ב־11 ביוני 1985), זמר בלארוסי.

==ביוגרפיה==
קולדון נולד במינסק, בירת בלארוס. הוא למד בתיכון רפואה ואחר כך למד כימיה באוניברסיטה הממלכתית של בלארוס (2002). ב־2004 החל לשנות כיוון ונבחר להשתתף בעונה השנייה של תוכנית הכישרונות "Narodniy Artist", אולם סיים את התחרות טרם עלייתו לבמה. בשנים 2004–2005 היה לזמר ראשי בתזמורת הלאומית של בלארוס. כמו כן הופיע במספר פסטיבלי מוזיקה ארציים.

הפריצה שלו הגיעה בשנת 2006, כשקולדון ניצח בעונה השישית של תוכנית המציאות "מפעל הכוכבים" (הגרסה הרוסית ל- Fame Academy הבריטי), אז קיבל חוזה הקלטות והפך לכוכב פופ אהוב ומוכּר. ב-22 בינואר 2007 ניצח קולדון ב-"Eurofest 2007", הקדם-אירוויזיון של בלארוס, עם השיר "Work Your Magic", שהולחן על ידי הזמר הנודע פיליפ קירקורוב, זאת לאחר שבחצי הגמר של הקדם ביצע שיר שונה. בחצי הגמר של האירוויזיון הגיש קולדון הופעה אנרגטית, הדומה לביצוע של דימה בילאן, שייצג את רוסיה שנה קודם לכן באירוויזיון. הוא עלה לגמר, ושם סיים במקום השישי, כשמדינתו מקבלת "דוז פואה" (12 נקודות) משלוש מדינות: רוסיה אוקראינה וישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20071030094515/http://www.tvr.by/eng/eurofest.asp חדשות ועדכונים על השתתפות בלארוס באירוויזיון 2007]
* [http://belarus.esckaz.com/ גלריית תמונות]

קטגוריה:זמרים בלארוסים
קטגוריה:זמרי פופ
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2007
קטגוריה:נציגי בלארוס באירוויזיון
קטגוריה:גיטריסטים
קטגוריה:פסנתרנים
קטגוריה:מלחינים
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1985
שאדיה

שאדיה הוא סרט דוקומנטרי ישראלי בבימויו של רועי וסטלר. הסרט, שיצא לאקרנים בשנת 2005, מספר את סיפור התבגרותה של שאדיה, נערה ערבייה-ישראלית, אלופת העולם בקארטה, על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני ועיסוקה השנוי במחלוקת בקרב קהילתה.

==פרטי עלילה==
שאדיה זועבי היא נערה בת שבע עשרה ממשפחה מוסלמית אדוקה מהכפר טמרה שבגליל. תחביבה של שאדיה הוא בתחום אמנויות הלחימה, דבר שאינו מקובל בקרב בנות גילה המוסלמיות. למעט אביה, ואחותה אשר גם היא עוסקת בקארטה, רואים שאר בני משפחתה עיסוק זה כליברלי מדי שאינו עולה בקנה אחד עם המסורת.
לאחר שהיא הפסידה בתחרות קראטה, הפסד זה מסיים את עידן הקארטה בחייה של שאדיה.

לקראת סוף הסרט מודה אביה של שאדיה כי הייתה זו טעות לחתנה בגיל כה צעיר. הסרט מסתיים בהריונה של שאדיה.

==פרסים==
* דוקאביב 2005 ,Golden Movie Squad – Doc U
* ציון לשבח בפסטיבל אידפא First Appearance – 2005<ref></ref>
* פרס סרט הטלוויזיה בטקס פרסי הקולנוע הדוקומנטרי ישראל 2006<ref></ref><ref></ref>

==פסטיבלים==
* פסטיבל הוט דוקס קנדה 2006
* ZAGREBDLO קרואטיה 2006
* One World צ'כיה 2006
* פסטיבל יהודי סן פרנסיסקו 2006
* פסטיבל Human Rights Watch ניו יורק 2006
* פרס הסרט הטוב ביותר פסטיבל BUSTER דנמרק 2006
* פסטיבל יהודי בריטניה 2006
* פסטיבל דוקומנטרי TEMPO שוודיה 2006
* פסטיבל KYIV אוקראינה 2006
* פסטיבל Human Rights Watch בואנוס איירס 2006
* פסטיבל One World סלובקיה 2006

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070220124604/http://www.nfct.org.il/movies/Shadya.htm שאדיה]- אתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
* [https://web.archive.org/web/20070605224514/http://www.docmovies.com/He/docaviv22.html קדימונים]לסרטים המשתתפים בפסטיבל דוקאביב 2006
* - על הזכייה בפסטיבל Idfa באמסטרדם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
פרידריך ברגיוס

פרידריך קארל רודולף ברגיוס (גרמנית: Friedrich Karl Rudolf Bergius; 11 באוקטובר 1884 - 30 במרץ 1949) היה כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1931, במשותף עם קארל בוש, "על התרומה לשיטות כימיות בלחץ גבוה".

== חייו ==
ברגיוס נולד ליד ברסלאו (ורוצלב), בפרובינציה הפרוסית שלזיה, חלק מהאימפריה הגרמנית. אביו היה בעליו של מפעל כימי בגולדשמיידן, וברגיוס מצא עניין רב במפעל, ולמד את שיטות העבודה בו. ב-1903 החל בלימודי כימיה באוניברסיטת ברסלאו, שירת בצבא הגרמני במשך שנה, המשיך לאוניברסיטת לייפציג ב-1905, וסיים את לימודיו ב-1907. ברגיוס חקר שיווי משקל כימי בתגובות בפאזה גזית, במיוחד סינתזה של אמוניה. בין השאר, פיתח שיטת עבודה מעשית לביצוע תגובות בלחצים של עד 300 אטמוספירות.

ב-1910 פתח מעבדה משלו בהנובר, בגלל חוסר בציוד מתאים במוסד בו עבד (Technische Hochschule, כיום אוניברסיטת לייבניץ בהנובר). המעבדה התרחבה בהדרגה, ותוך זמן קצר כללה מספר סדנאות ומעבדות, בהן העסיק כמה מעמיתיו. אחד מפירות המחקר בתקופה זו (1912-1913) הייתה ההידרוגנציה של פחם ושמנים כבדים בעזרת מימן, בתנאי טמפרטורה ולחץ גבוהים.

ב-1914, עקב הקושי באחזקת מעבדה בגודל כזה, העביר את ניהולה לחברת Th. Goldschmidt A.G באסן, וקיבל תפקיד ניהולי בחברה. כדי להוכיח את אפשרות המסחור של שיטת ההידרוגנציה, קיים שיתופי פעולה עם חברות אחרות, כגון Shell Trust, וחברת בריטיות בתחום הפחם. ברגיוס סיים בהצלחה את עבודתו בתחום בשנת 1927. התהליך שפיתח ידוע כיום בשם תהליך ברגיוס, ובעזרתו ניתן להפיק דלק נוזלי מפחם.

לאחר הצלחתו זו, התמקד בניסיונות להפיק סוכר מתאית שמהווה כ-50% מחומר הגלם עץ. ב-1931 זכה בפרס נובל לכימיה, במשותף עם קארל בוש, על תרומתם לפיתוח שיטות עבודה לכימיה בלחץ גבוה.

לאחר מלחמת העולם השנייה, עקב קשריו ההדוקים עם חברות שהיו קרובות למשטר הנאצי, היגר לארגנטינה, ונפטר ב-1949 בבואנוס איירס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nndb.com/people/408/000100108/ פרטים אודות ברגיוס] באתר NNDB
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בגרמניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג

קטגוריה:סגל אוניברסיטת לייבניץ בהנובר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1949
בית החולים האיטלקי (חיפה)

בית החולים האיטלקי בחיפה הוא בית חולים המופעל על ידי נזירות פרנציסקניות ומתמחה באונקולוגיה, כירורגיה ואורתופדיה.

== היסטוריה ==
בית החולים נוסד בשנת 1907 במימון Associazione Nazionale per Soccorrere i Missionari Italiani) ANSMI) (מאיטלקית: "אגודה לאומית לעזרה למיסיונרים איטלקים"), אגודה דתית איטלקית שהוקמה במטרה לסייע לאוכלוסייה נזקקת במזרח התיכון ומתן שירות לצליינים, בעיקר מאיטליה, בעת ביקורם בארץ הקודש. האגודה, בראשות המסיונר ארנסטו סקיפרלי, הקימה בתי ספר, בית יתומים, בתי חולים דומים בביירות ובקהיר ומאוחר יותר את בתי החולים האיטלקיים בנצרת ובירושלים. בעת היווסדו, במיקומו הקודם שברחוב שיבת ציון בחיפה, היה בית החולים חלוץ בתחום הניתוחים, ובית החולים הכירורגי היחיד בצפון הארץ. בית החולים עבר למקומו הנוכחי והמרווח יותר בשדרות המגינים 106 חיפה בשנות ה-30 של המאה ה-20, ונפתח ב-11 באוקטובר 1933.

ב-1940 בתקופת מלחמת העולם השנייה הפך הבניין לבית חולים צבאי ובסיום המלחמה הוחזר לבעליו. אחר כך, עם הקמת המדינה, וכתוצאה מהיותו בית חולים המצויד בחדרי ניתוח טובים ובצוות מסור, הופקע בית החולים והפך לבית חולים צבאי, (בית חולים 10). 

בשנת 1953 כאשר נפתח מחדש כבית חולים אזרחי, עבר שיפוץ והתווספו בו מחלקת יולדות (נסגרה בשנות ה-80), מחלקה גריאטרית הקיימת עד היום וגולת הכותרת - מחלקה אונקולוגית שנחשבה כטובה מסוגה. בית החולים היה הראשון בארץ שרכש ביחד עם ד"ר אריה גליקר, שהיה הרדיולוג הראשי בבית החולים, מכשיר הקרנה קובלט לטיפול בגידולים ממאירים. 

בשנת 1966 הבניין שופץ והורחב לפי תכנון של שמי אלמוזנינו.

כיום מבוצעים בו ניתוחים מסוגים שונים, כולל ניתוחים קוסמטיים מצד אחד וניתוחים אונקולוגיים מצד שני. כמו כן, ניתנים בו שירותי שיקום <ref></ref><ref></ref>

=== מנהלים וצוותים ===
מנהלו הראשון של בית החולים היה הכירורג פרופסור וינצ'נצו קוסטרו (Vincenzo Costero), מראשית שנות ה-20 עד המחצית השנייה של שנות החמישים. בשנת 2013 עומד בראש הצוות הרפואי של בית החולים הפנימאי פרופסור אליאס טובי שמנהל גם את המחלקה לאימונולוגיה ואלרגיה קלינית במרכז הרפואי בני ציון שבחיפה. כמנכ"לית משמשת האחות הנזירה עמנואלה ורדקיה. צוות האחיות מורכב מתמהיל של אחיות-נזירות ממסדר הפרנציסקנים, שרובן אף מתגורר במקום ואחים ואחיות שכירים.

== הוקרה ==
בשנת 2007 חגג בית החולים 100 שנים לקיומו בתערוכה שערך לכבוד האירוע ובקונצרט חגיגי בשיתוף עיריית חיפה ואוניברסיטת חיפה.

==ראו גם==
*בית ספר נזירות כרמלית
* התיישבות נתיני המעצמות בחיפה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.italianhosp-haifa.org/ אתר בית החולים] 
==הערות שוליים==

האיטלקי
קטגוריה:העיר התחתית
קטגוריה:ארץ ישראל: בתי חולים
חיבוץ

מחבצה שולחנית מהולנד, הומצאה בשנת 1912
חיבוץ הוא תהליך שבו חלב גולמי או שמנת מעובדים לחמאה. בתהליך זה מטולטל החלב בחוזקה עד להפרדת השומנים מהנוזל. ככל הנראה, תהליך זה היה מוכר לאדם עוד מתקופות פרה-היסטוריות והוא אף מוזכר במקרא מספר פעמים.

==התהליך==
מפעל מודרני להכנת חמאה
חלב ושמנת גולמיים מכילים זבדה, שהיא טיפות מיקרוסקופיות של שומן רווי המורחפות בנוזל בזכות ממברנות של פוספוליפידים וחלבונים המקיפות אותן. ממברנות אלו מאפשרות את המסת השומן בחלב ומונעות ממנו להיקוות לשכבה שומנית נפרדת. החמאה מיוצרת על ידי נענוע השמנת הגולמית עד קריעת הממברנות הפוספוליפדיות, כך ששומני השמנת מתאחדים ויוצרים שכבה נפרדת של זבדה. בימינו נעשה החיבוץ במחבצת סיבוב, אמצעי ממוכן, אשר מאפשר טלטול מבוקר של חומרי הגלם. שינויים קלים באופן ההכנה מובילים ליצירת חמאות בהרכבים שונים, בעיקר בשל שוני בהרכב הזבדה וכמותה במוצר הסופי. החמאה מכילה שומן בשלושה מופעים נפרדים: שומן חופשי, שומן גבישי וזבדה גולמית. במוצר הסופי, הבדלים בהרכבם ובריכוזם של שלושה מופעים אלו, גורמים למרקם שונה של החמאה. חמאות המכילות גבישי שומן רבים יותר קשות יותר מחמאות המולעטות בשומנים חופשיים.

במהלך תהליך החיבוץ נוצרים גרגרי חמאה זעירים הצפים על פני השכבה המימית של השמנת. הנוזל המימי נקרא חובצה, חלב-חמאה; החובצה, שהיא תוצר-לוואי של ייצור החמאה, משמשת כיום כחלב דל-שומן. בשלב הבא החובצה מופרדת מהחמאה על ידי שפיית המים מן הגרגרים או על ידי ייבושם בחימום. או-אז, הגרגרים "מעובדים": נלחצים ונילושים יחדו. בהכנה ידנית מסורתית, תהליך זה נעשה בעזרת לוחות-עץ המכונים מחבטי-חמאה. תהליך זה מצמק את החמאה למסה מוצקה ומפרק כיסים נסתרים של חובצה או מים לטיפות זערוריות.

החמאה המסחרית מכילה כ-80% שומן ו-15% מים; חמאה הנעשית בצורה מסורתית עשויה להכיל אף 65% שומן ו-30% מים. החמאה נעשית מעופשת כאשר מולקולות השומן מפורקות על ידי חיידקים לחומצות קרבוקסיליות ולקרבונילים, כגון חומצה בוטירית ודיאצטיל. צפיפות החמאה היא 0.911 גרם לסמ"ק (דומה לצפיפותו של קרח).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזון
קטגוריה:חלב
קטגוריה:חמאה
הביקור

הביקור לפי [[ג'וטו די בונדונה]]
כנסיית הביקור ב[[עין כרם]]
אלישבע ומרים אימו של ישו בעת פגישתן - פגישה שעל שמה נקראת הכנסייה. מאחוריהן ניתן לראות את כתובות ה"מגניפיקט" על הקיר.]]
בנצרות, הביקור (באיטלקית: Visitazione della Beata Vergine Maria) הוא הכינוי לביקור שערכה מריה הקדושה אצל בת דודתה ואם יוחנן המטביל אלישבע, מיד לאחר שנתבשרה על ידי המלאך גבריאל כי הרתה לרוח הקודש וכי גם אלישבע הרה. לפי הברית החדשה היו יוחנן המטביל וישו קשורים בקשרי משפחה, בני אותו גיל (יוחנן המטביל מבוגר מישו בשישה חודשים), ומעשה נס הביא ללידת שניהם - במקרה של ישו התעברה אמו מרוח הקודש, ובמקרה של יוחנן המטביל הייתה אמו עקרה ובאה בימים:

כנסיית הביקור בעין כרם, שלפי המסורת היא "עיר יהודה" בה התגוררה אלישבע, מנציחה את האירוע בשמה. 

==המגניפיקט==
לפי הברית החדשה, במענה לברכת אלישבע שרה מרים שיר הלל הידוע כמגניפיקט, והתופס את עיקרו של תיאור הביקור:

נוסח המגניפיקט מופיע על לוחות בחצר כנסיית הביקור בעין כרם. התפילה הפכה לחלק מטקס הערבית הנאמר או מושר בכנסייה הקתולית ובכנסייה האנגליקנית מדי יום, ובכנסייה האורתודוקסית בימי ראשון.

==החג==
לידתו של חג הביקור במנהגם של הפרנציסקנים בימי הביניים. ב-1389 הפך אותו האפיפיור אורבנוס השישי ליום חג רשמי בכנסייה, והוא אושר ב-1441 בסינוד בזל. בתחילה נחוג חג זה ב-2 ביולי, אך כעת הוא נחוג ב-31 במאי, היינו בין יום הבשורה ללידתו של יוחנן המטביל. 

==ראו גם==
* המגניפיקט
* כנסיית הביקור

== לקריאה נוספת ==
* 

קטגוריה:ישו

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מרים, אם ישו
אוניברסיטת מינכן

אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן (בגרמנית: Ludwig-Maximilians-Universität München; בראשי תיבות: LMU) היא אוניברסיטה במינכן, גרמניה.

== פעילות==
באוניברסיטת מינכן למדו בשנת 2007 כ-46,000 סטודנטים. זוהי האוניברסיטה השנייה בגודלה בגרמניה והשלישית בעולם דובר הגרמנית (אחרי אוניברסיטת וינה ואוניברסיטת קלן). מספר הסטודנטים הלמדים בה כמעט זהה למספר הסטודנטים בקלן, כך שמדי כמה שנים מחליפות שתי האוניברסיטאות האחת את השנייה בראש רשימת האוניברסיטאות בגרמניה.

אוניברסיטת מינכן נוסדה בשנת 1472 והיא מהעתיקות שבאוניברסיטאות גרמניה. זוהי האוניברסיטה הראשונה שנוסדה בבוואריה (אוניברסיטת וירצבורג נוסדה 70 שנה לפניה, אך באותה העת לא השתייכה וירצבורג לבוואריה). בתחילה שכנה האוניברסיטה בשתי ערים אחרות (אינגולשטאדט ולאחר מכן לאנדסהוט), ורק ב-1826 הועברה למינכן. היא קרויה על שם שני אנשים שונים: לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה, ומקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. 

במלחמת העולם השנייה נוסדה באוניברסיטת מינכן קבוצת הוורד הלבן, אחת מתנועות ההתנגדות לנאציזם החשובות ביותר. ששת חברי הקבוצה לאחר ששניים מחבריה, הנס שול ואחותו סופי שול, נתפסו בבניין הראשי של האוניברסיטה בעת שחילקו עלונים אנטי נאצים שחיבר הפרופסור קורט הובר. כולם הוצאו זמן קצר לאחר מכן להורג. כיום קרויה הכיכר בה שוכן הבניין הראשי "כיכר האחים שול" וניצבת בה אנדרטה מרוצפת המנציחה את העלונים שהושלכו על ידי סופי שול בתפיסתם של האחים על ידי הגסטפו.<ref></ref> בבניין עצמו תערוכת קבע שחודשה ב-2017 לזכר קבוצת הוורד הלבן<ref></ref>, פינות רבות המוקדשות לזכר האח והאחות וכיכר בפקולטה למשפטים על שם קורט הובר.

אוניברסיטת מינכן מחולקת ל-18 פקולטות, והיא מציעה 160 מסלולי לימוד שונים. תקציבה השנתי של האוניברסיטה עומד על כמיליארד אירו. האוניברסיטה מעסיקה כ-700 מרצים בדרגת פרופסור וכ-12,600 עובדים אחרים. 62% מהסטודנטים הם נשים, וכ-16% אינם אזרחים גרמנים. מבני האוניברסיטה מפוזרים ברחבי מינכן והעיר הסמוכה גרכינג, אך הבניין הראשי ורבות מהפקולטות שוכנים כקילומטר מצפון לעיר העתיקה של מינכן, בשכונת שוואבינג (Schwabing). אוניברסיטת מינכן עובדת בשיתוף פעולה צמוד עם האוניברסיטה הטכנית של מינכן ועם ארבעת מכוני מקס פלאנק השוכנים בעיר ובגרכינג.

אוניברסיטת מינכן מדורגת מזה מספר שנים, לצד האוניברסיטה הטכנית של מינכן, כאוניברסיטה הטובה בגרמניה. בשנת 2006 דורגה כאוניברסיטה ה-17 באירופה וה-63 בעולם על ידי שבועון ניוזוויק. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה) וחברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר.

== ראו גם ==
* הוורד הלבן
* הנס שול
* קורט הובר
* סופי שול

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

*
מינכן
קטגוריה:U15 (אוניברסיטאות בגרמניה)
קטגוריה:אירופאום
קטגוריה:הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר
קטגוריה:מינכן: חינוך
נצנץ

שדרות הרצל בירושלים]]
נצנץ הוא סוג של פנס המותקן על עצם למטרת סימונו ומצוי בשימוש צבאי או אזרחי.

הנצנץ, מפיץ אור בעוצמה נמוכה, באלומה רחבה או באלומה כלל כיוונית. זאת בשונה מהפנס הנפוץ שמרכז אלומה כוונית וצרה בדרך כלל באמצעות רפלקטור בעוצמה המספיקה לשבירתו על גבי העצם המואר והחזרתו לצופה. עקרון פעולתו של הנצנץ הוא הפצה ישירה של אנרגיית האור אל הצופה. עוצמת האור הנמוכה אינה מאפשרת את החזרתו מהעצם שעליו הוא מותקן (כפי שמתקיים בצפייה מאור המופץ על ידי אור השמש או תאורה מלאכותית) וכך למעשה העצם שעליו מותקן הנצנץ נותר חשוך.

בעבר הותקנה בנצנץ נורת להט אולם החל משנות השמונים נפוץ גם השימוש בנצנץ הפועל באמצעות נוזל זרחני (אשר נקרא גם "סטיקלייט") ובשנות התשעים החל שימוש בנצנץ הפועל באמצעות דיודה פולטת אור.
נצנץ יכול להאיר באופן קבוע או להבהב בהתאם לשימוש בו.

==שימושים צבאיים==
בלוחמת חי"ר משמש הנצנץ לזיהוי חיילים עמיתים בלוחמת לילה. הוא מחובר בדרך כלל אל הקסדה בסמוך לעורף ומסמן לחיילי הכוח המסתער את מיקום וזיהוי חיילי העמית. צבע האור המופץ על ידי הנצנץ מותאם לפעמים לזהות החייל: מ"מ, חובש, סמל מחלקה ועוד. לעיתים מאיר הנצנץ באור שאינו נראה מתחום התת אדום כדי למנוע את זיהויו על ידי האויב.

הנצנץ משמש גם לזיהוי כוח צבאי רכוב כאשר הוא מותקן על דפנות כלי הרכב ובכך מאפשר נסיעה בשיירות בתנאי חשיכה מבלי להשתמש בפנסי הרכב.
בחיל האוויר נעשה שימוש בנצנץ להנחתה של כלי טיס או לסימון מטען מוצנח.

==שימושים אזרחיים==
הנצנץ משמש לסימון דרכים המצויות בשיפוץ, כנורת סימון לנהגים המותקנת בחלק האחורי של אופניים, כנורת אזהרה לטייסים המותקנת על אנטנות גבוהות ועוד.

==סלנג צבאי==
בצה"ל השתרש השימוש במילה נצנץ בהקשר לביצוע מטלות צבאיות על ידי חייל בהיקף ובהשקעה המזעריים ההכרחים. כך קיימות ההטיות "ראש נצנץ" (ההפך מ"ראש גדול"), מנצנץ (נוהג שלא להשקיע הרבה במטלה) וכיוצא באלה.

קטגוריה:תאורה
קטגוריה:תאורה חשמלית
שלום זורין

שלום שמחה זורין (1902–1974) - מפקד יחידת פרטיזנים יהודיים בבלארוס במהלך מלחמת העולם השנייה.

==קורות חיים==
שלום זורין התגורר בעיר מינסק, שם עבד כנגר. העיר מינסק נכבשה כעבור 4 ימים לאחר פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941. זורין נכלא בגטו המקומי יחד עם שאר יהודי העיר ונשלח לעבודה במחנה שבויי מלחמה. במחנה זה הכיר את סמיון גנזנקו, קצין סובייטי שבוי ובסוף שנת 1941 שניהם ברחו ליערות שבסביבת מינסק, שם הקימו יחידת פרטיזנים. אל היחידה הצטרפו תושבים מקומיים, שבויי מלחמה שברחו מהמחנות ויהודים שברחו מהגטאות שבסביבה. לאחר שמספר היהודים ביחידה גדל, החלו התנגשויות על רקע אנטישמי בין יהודים ולא-יהודים. זורין הגן על היהודים וגנזנקו, כמפקד היחידה, החליט להטיל עליו להקים יחידה פרטיזנית יהודית נפרדת. היחידה כונתה תחילה "יחידת 106" ולאחר מכן נקראה "יחידת זורין". בתחילת דרכה היו ביחידה כ-60 איש עם 15 כלי נשק בלבד, עם הזמן גדלה היחידה עד ל-800 איש. יחידתו של זורין קלטה את היהודים שנמלטו מהגטאות שבערי הסביבה. הגרמנים בסיוע משתפי פעולה הביילורוסים פשטו על אזור היערות ששם הייתה היחידה וזורין עם אנשיו נאלצו להעתיק את בסיסם ליערות נאליבוקי, באזור בו פעלו יחידות פרטיזנים רבות.

זורין ראה את משימת הצלת יהודים כמטרה העיקרית של יחידת הפרטיזנים שלו. לכן ביחידתו נקלטו לא רק גברים צעירים, שיוכלו להיות לוחמים, אלא משפחות שלמות של יהודים שברחו מהגטאות. ביחידה הוקם מחנה אזרחי ובו בעלי מקצוע, שהקימו ביער בתי מלאכה: מתפרה, סנדלריה, מאפייה, בית חרושת לייצור נקניקים, סדנה לתיקון נשק ולייצור פצצות, טחנת קמח, וכן בית חולים שדה עם רופאים יהודיים שברחו מגטו מינסק. בית החולים שירת לא רק את היחידה של זורין, אלא את כל יחידות הפרטיזנים של האזור. כמו כן במחנה הוקם בית ספר ולמדו בו כ-70 תלמידים - ילדים מכל הגילים. 

ביולי 1944, לאחר שחרור האזור על ידי הצבא האדום פורקה יחידת זורין. 

לאחר המלחמה המשיך שלום זורין להתגורר במינסק, עד שבשנת 1971 עלה לישראל. הוא נפטר בשנת 1974.

==לקריאה נוספת==
* אמיר השכל, על זיכרון ושכחה: המקרה של זורין, ביילסקי ואנילביץ, הוצאת שורשים, 2015.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201788.pdf שלום זורין], באנציקלופדיה של השואה באתר יד ושם.
* [https://web.archive.org/web/20170426130038/http://www.yadvashem.org/he/remembrance/archive/2014/torchlighters/tasman עדותה של הינדה טסמן], חברת יחידת הפרטיזנים של זורין, באתר יד ושם.
* [https://web.archive.org/web/20151123144059/http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/live_with_honor/jews_saved_jews_partisans.asp על פעילות יחידתו של זורין], באתר יד ושם.

קטגוריה:ניצולי השואה: ברית המועצות
קטגוריה:ניצולי השואה: בלארוס
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מבלארוס
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מברית המועצות
קטגוריה:נגרים יהודים
קטגוריה:מינסק: אישים
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:עזרה רפואית בשואה
קטגוריה:אסירים בגטו מינסק
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
פסיכולוגיית העצמי

המונח פסיכולוגיית העצמי מתייחס לרעיונות שונים שהתפתחו מהתאוריה של היינץ קוהוט. למרות הקושי למצוא מכנה משותף לכל הרעיונות האלה, אפשר לומר שהמשותף לכולם הם העקרונות של השתקעות אמפתית ממושכת בחוויה של המטופל והעברות של זולת-עצמי.

==התאוריה של קוהוט==

==פסיכולוגיית העצמי והפסיכואנליזה==
יש הרואים בפסיכולוגיית העצמי כאנטיתזה לפסיכואנליזה הפרוידיאנית בשלוש נקודות: היא אינה רואה את הטרגיות של הקיום האנושי כתוצר של קונפליקט בין הדחף ובִּיוּתוֹ; היא אינה רואה את ההתפתחות האנושית כמעבר מתלות לאוטונומיה; והיא לא רואה בנרקיסיזם שלב התפתחותי מוקדם אלא יסוד חשוב בהווייתו של האדם.

== ראו גם ==
* היינץ קוהוט

== קישורים חיצוניים ==
* בר-יוסף-דדון רחל, [http://www.hebpsy.net/articles.asp?id=1792 מציאת העצמי האמיתי של המטפל], אתר פסיכולוגיה עברית
*[https://web.archive.org/web/20070517001657/http://www.selfpsychology.org.il/default.asp האיגוד הישראלי לפסיכולוגיית העצמי ולחקר הסובייקטיביות]
* [http://www.betipulnet.co.il/lexicon/%d7%a4%d7%a1%d7%99%d7%9b%d7%95%d7%9c%d7%95%d7%92%d7%99%d7%99%d7%aa_%d7%94%d7%a2%d7%a6%d7%9e%d7%99/ פסיכולוגיית העצמי], בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
* [http://www.hebpsy.net/articles_List.asp?t=95 פסיכולוגיית העצמי], אסופת מאמרים באתר פסיכולוגיה עברית
* רעות ארבל ומורן גופר, [https://web.archive.org/web/20071219184724/http://psy.haifa.ac.il/~rubin/Dynamic%20Therapy/Self%20in%20Rx%2003.htm עבודה בקורס "מבוא לפסיכותרפיה דינמית" בנושא העצמי בטיפול], אתר אוניברסיטת חיפה
* מירב חן, [http://www.hebpsy.net/community.asp?id=37&article=351 הגברת תחושת הערך העצמי אצל ילדים בעלי צרכים מיוחדים], אתר פסיכולוגיה עברית
* 
* געש חמוטל, [http://www.hebpsy.net/articles.asp?id=2172 פסיכולוגיית העצמי ומוזיקה - סקירת הרצאותיהם של אלדד אידן, אמינה טייבר, וד"ר חזי כהן], אתר פסיכולוגיה עברית
* הדר עמרי, [http://www.hebpsy.net/articles.asp?id=2538 הכול מתחיל בבית - סקירת יום העיון של איגוד פסיכולוגיית העצמי]. דצמבר 2010, אתר פסיכולוגיה עברית
* שטרן עומר, [http://www.hebpsy.net/articles.asp?id=2490 המשולש האדיפלי – פנים רבות לו]. 2011, אתר פסיכולוגיה עברית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכואנליזה
קטגוריה:עצמי
אייל שחר

אייל שחר (נולד ב-19 בינואר 1974) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי. לצד עשייתו בתחום המוזיקה בישראל, עוסק אייל בתחום הכושר, מאמן כושר אישי וקבוצתי.

==ביוגרפיה==
שחר התחיל את קריירת השירה שלו בלהקת הבנים הראשונה בישראל, "היי פייב", בשנת 1996. בשנת 2000 התפרקה הלהקה, אחרי ארבע שנות פעילות בהן הוציאה שלושה אלבומי זהב ואלבום E.P מצליח. לצד העשייה המוזיקלית, מזה כ-15 שנה עוסק אייל בתחום הכושר. הוא מאמן כושר פרטי, ליחידים ולקבוצות.

חודש לאחר פירוק הלהקה בשנת 2000, הוציא שחר את אלבומו הראשון, בו נכללו השירים "עושה לי את זה", "מי אוכל את כיפה אדומה", ו"מלאך שומר שלי" שכתב גל אשר. לאחר האלבום יצא שחר לסיבוב הופעות, שנמשך עד 2001. במקביל שידר תוכנית ברדיוס, כתב שיר לפסטיגל באותה שנה, והצטרף לסיבוב ההופעות של גלי עטרי.

בשנת 2005 כתב שחר יחד עם פיני ארונבייב לשירי מימון את השיר "השקט שנשאר", לאירוויזיון 2005. השיר זכה במקום הרביעי באירוויזיון, וכן זכה בתואר שיר השנה מטעם רשת ג' ותחנות רדיו נוספות, והיה לשיר המושמע ביותר ברדיו בשנת 2005 בישראל. שחר המשיך עם מימון, וכתב שני שירים באלבום הבכורה שלה: "אותך" ו"מרחוק", בו גם השתתף בשירה. בהמשך אותה שנה שחר כתב לרוני דואני את השיר "סוכרייה", והלחין למאיה בוסקילה את השיר "רק אל תגיד" .

בשנת 2007 כתב והלחין שחר את השיר "שקט" של מורן קריתי.

בשנת 2008 הוציא שחר לרדיו סינגל חדש מתוך אלבום שני שבדרך. השיר נקרא "לא חשוב לאן" שאותו כתב והלחין ביחד עם פיני ארונבייב.

בשנת 2009 כתב שחר יחד עם ארנובייב את מילות סינגל הבכורה של בוגר כוכב נולד 4 מישל גוריאלשווילי, שנקרא "מלך לבדו". זהו שיר רוסי פופולרי במקור אותו הלחין גוריאלשווילי בעצמו, ואת המילים תרגמו אייל שחר ופיני ארונבייב. בינואר 2010 יצא לרדיו סינגל שני לגוריאלשווילי בשם "מחזיק שלא תיפול", אותו כתבו שחר וארונבייב ללחן של פיבוס. שחר ופיני כתבו את רוב אלבומו של מישל. באותה שנה נכנס השיר "השקט שנשאר" שכתב שחר לשירי מימון, לרשימת 20 השירים הגדולים במצעד פסקול העשור של ערוץ 24.

בשנת 2010 כתב שחר יחד עם סהר חגי והלחין בעצמו שיר שנקרא "לאן", לזמר הראל סקעת. השיר נבחר יחד עם שלושה שירים נוספים מתוך עשרות שירים, להתחרות על הזכות לייצג את ישראל באירוויזיון 2010. באפריל 2010 יצא לרדיו סינגל שלישי למישל גוריאלשווילי בשם "אנה תלכי", אותו כתבו אייל שחר ופיני ארונבייב ללחן של ארה גבורגיאן.

בשנת 2016 אמור היה להשתתף במופע האיחוד של "היי פייב" אשר ירד מן הפרק לנוכח הדיווחים (שהתבררו כשגויים) על מחלת הסרטן בה לקה אמיר פיי גוטמן, וכעבור שנה מגילוי השגיאה, גוטמן נפטר כתוצאה מטביעה בים בגיל 41 בלבד.

בשנת 2020 הוציא עם חבר להקת היי פייב לשעבר מייקל הרפז את השיר "מי אני"<ref></ref> שכתב יחד עם סהר חגי והלחין בעצמו.

בשנת 2022 הוציא את הסינגל "עומד על צוק"<ref></ref> - חידוש לשיר שיצא בעבר עם להקת היי פייב.

==דיסקוגרפיה==
* שחר (2000)

==סינגלים==
* עושה לי את זה (2000)
* מי אוכל את כיפה אדומה (2000)
* מלאך שומר שלי (2000)
* לא חשוב לאן (2008)

==קישורים חיצוניים==

* אייל שחר, [https://web.archive.org/web/20101121035612/http://charts.co.il/article.asp?id=645 ריאיון עם אייל שחר], charts.co.il
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זוכי הפסטיגל
קטגוריה:מדריכי כושר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
סקיילרק 1

סקיילרק 1 (Skylark; מאנגלית: עפרוני שחקים), הוא כטמ"ם טקטי למשימות סיור ואיסוף מודיעין בטווח קצר ("מעבר לגבעה") מתוצרת "חץ הכסף", חברה-בת של אלביט מערכות. גרסה מוגדלת-ממדים ומשופרת יכולות של הסקיילרק 1 היא הסקיילרק 2.

== תפעול ==
שיגור רוכב שמיים
את הסקיילרק 1 יכול לשגר אדם בודד ידנית. הוא מונע על ידי מנוע חשמלי בעל מדחף, ומסוגל לטוס באופן אוטונומי ולשדר למפעילו בזמן אמת את התמונה המתקבלת בחיישנו, שיכול להיות חיישן CCD לצילום ביום או חיישן תת-אדום לצילום בלילה. בתום המשימה, הסקיילרק 1 טס לעבר נקודת נחיתה שנקבעה מראש, מכניס עצמו למצב של הזדקרות עמוקה, ומנפח כרית אוויר תחת גחונו, שמרככת את נחיתתו.

הסקיילרק 1 נמצא בשימוש כוחות היבשה של צה"ל, מופעל על ידי יחידת רוכב שמיים בחיל התותחנים ומכונה בשם זהה – "רוכב שמיים". את טבילת האש שלו עשה במלחמת לבנון השנייה ולאחר מכן במבצע עופרת יצוקה. בנוסף נמצא הכטב"ם בשימוש מספר צבאות זרים.

== תאונות ==
* ב-21 באוקטובר 2010 התרסק כטב"ם סקיילרק 1 בצפון רצועת עזה, כקילומטר מגבול ישראל בסמוך לנחל עוז. כלי הטיס נאסף בידי כוחות צה"ל, ומבדיקה עלה כי ההתרסקות נבעה ככל הנראה בשל כשל טכני.
* בספטמבר 2013 התרסק כטב"ם סקיילרק 1 של חיל האוויר הישראלי מול חוף פלמחים. כוח של יחידת החילוץ 669 בשיתוף כלי טיס איתר את חלקי המטוס. על פי ההערכות, התאונה נגרמה עקב תקלה במנוע.
* ב-3 בנובמבר אותה שנה התרסק סקיילרק 1 בשטחי ג'באליה שבצפון רצועת עזה, ונתפס בידי אנשי חמאס.
* ב-11 במרץ 2014 התרסק כטב"ם סקיילרק 1 בדרום רצועת עזה. על פי ההערכות, גם תאונה זו התרחשה בשל כשל טכני.
* ב-22 ביוני 2014 התרסק כטב"ם מדגם זה על גג בית בחברון. המשטרה הפלסטינית העבירה אותו לצה"ל.
* ב-20 בספטמבר 2014 התרסק כטב"ם מדגם זה באזור מרג' עיון בלבנון עקב תקלה טכנית.
* ב-16 בינואר 2017 התרסק כטב"ם מדגם זה בלבנון, ולמחרת הודיע ארגון חזבאללה כי הצליח למצוא אותו, וכי הוא יועבר למקום מבטחים ושם יסרקו ויבדקו אותו.
* ב-20 במרץ 2017 נפל כטב"ם מדגם זה בסוריה. לטענת הסורים, הכטב"ם הופל בידי מערך ההגנה האווירית שלהם.
* ב-3 ביולי 2017 נפל כטב"ם מדגם זה בדרום רצועת עזה.
* ב-27 באפריל 2020 נפל כטב"ם מדגם זה בדרום רצועת עזה עקב תקלה טכנית.
*
* ב-19 באפריל 2023 נפל כטב"ם מדגם זה בסוריה עקב תקלה טכנית
* ב-18 בנובמבר 2023 התרסק כטב״ם מדגם זה בשדרות. הסיבות להתרסקותו עדיין בבדיקה.
* ב-27 במאי 2024 נפל כטב"ם מדגם זה בשטח לבנון .לא היה דלף מידע .
*
*

== מדינות מפעילות ==
* ישראל
* אוסטרליה
* קרואטיה
* סלובקיה
* 
* 
* 

* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.elbitsystems.com/lobmainpage.asp?id=764 סקיילרק 1], באתר אלביט מערכות
* [https://web.archive.org/web/20121221072143/http://www.israeli-weapons.com/weapons/aircraft/uav/skylark/Skylark.html סקיילרק 1], באתר Israeli-Weapons
* [https://web.archive.org/web/20120616004755/http://defense-update.com/products/s/skylark1-uav.htm סקיילרק 1], באתר Defense Update
* [http://www.defence.gov.au/media/download/2005/nov/20051101s.cfm תמונות וסרטון של הסקיילרק 1], באתר מחלקת ההגנה האוסטרלית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלביט מערכות: כלי טיס בלתי מאוישים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים ישראליים
פאוסטינה בורדוני

פאוסטינה בורדוני (באיטלקית: Faustina Bordoni, 30 במרץ 1697, ונציה - 4 בנובמבר 1781, ונציה) הייתה זמרת אופרה, מצו-סופרן איטלקיה.

כינויה של פאוסטינה בורדוני היה "הסירנה החדשה" ובציבור נודעה, פשוט, כ"פאוסטינה". היא עשתה לה שם בזריזות ובגמישות של קולה ושנים רבות שרה בוונציה, וינה ולונדון. בשנת 1730 נישאה למלחין הגרמני יוהאן אדולף האסה.

פאוסטינה נחשבה, בעיני רבים, לאחת הזמרות הגדולות ביותר של זמנה, שרק פרנצ'סקה קוצוני הייתה יריבה לה. הופעת הבכורה שלה הייתה בוונציה, בשנת 1716, ב"אריודנטה" של פולארולו. בגרמניה הופיעה לראשונה במינכן בשנת 1723, ב"גריזלדה" של טורי, ואילו הופעתה הראשונה בלונדון הייתה בתפקיד רוקסנה ב"אלסנדרו" של הנדל, בתיאטרון המלך, בשנת 1726.

==מקורות==
* רוג'רס, פרנסיס (אפריל 1943), "הנדל וחמש פרימה דונות", "הרבעון המוזיקלי", כרך 29, מס' 2, עמ' 214–224, ISSN 0027-4631
* מילון גרוב למוזיקה הממוחשב. "פאוסטינה בורדוני"

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זמרות מצו סופרן
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות אופרה איטלקיות
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:זמרות המאה ה-18
קטגוריה:נשים איטלקיות במאה ה-18
קטגוריה:ילידות 1697
קטגוריה:נפטרות ב-1781
שלושה במאי 1808

שלושה במאי 1808 הוא ציור שמן של פרנסיסקו גויה, צייר חצר המלוכה בספרד. הציור הוצג לראשונה ב-1815, והוא מתאר הוצאה להורג שבוצעה ב-1808 בידי הכוחות הצרפתיים, במהלך הכיבוש העקוב מדם של חצי האי האיברי בידי צבא נפוליאון. הציור מוצג במוזיאון הפראדו במדריד.

"שלושה במאי" מתאר את אחת ההוצאות להורג הגדולות ביותר שביצעו הצרפתים במהלך כיבוש ספרד. לאחר ניסיון התקוממות כושל נגד כוחות נפוליאון, אספו הצרפתים באקראי מאות ספרדים והוציאו אותם להורג בירייה בלילה שבין 2 במאי ל-3 במאי 1808. זהו הציור הראשון שבו מוצגת סצנה ממוראות המלחמה, שנושאה אינו המנצחים אלא דווקא הקורבנות. ביצירה שורה של אנשים העומדים להיות מוצאים להורג, הנמתחת מקדמת התמונה ועד פנים הציור. רק האנשים הקרובים שבחזית התמונה נראים בבהירות והשאר נראים במטושטש. רחוק ברקע - כנסייה. על הקרקע מוטלים אנשים מתים, ומול שורת המוצאים להורג עומדת כיתת יורים של חיילים צרפתים המכוונים את רוביהם כלפי הקורבנות הספרדים הלא חמושים. 

החיילים בכיתת היורים הם חסרי פנים. הם מוצגים מגבם, עומדים כחטיבה אחת, ופניהם אינם נראים. האנשים המוצאים להורג מוארים באמצעות מעין עששית המוצבת על הקרקע. הם מתנהגים בכניעות, וחלקם מכסים את עיניהם או את אוזניהם. אדם אחד, שגופו ופניו מוארים ובולטים, מתנהג אחרת והוא הדמות המרכזית ביצירה. הוא לובש חולצה לבנה כסמל לטוהר, מישיר מבט לאויב, מרים את ידיו ומוכן למות בלית ברירה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים רומנטיים
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:פרנסיסקו דה גויה
פרנצ'סקה קוצוני

פרנצ'סקה קוצוני (באיטלקית: Francesca Cuzzoni; 1700–1770) הייתה זמרת סופרן איטלקייה. בנעוריה למדה אצל פרנצ'סקו לאנצי.

קוצוני סירבה פעם לשיר אריה מתוך "אוטונה" של הנדל, על אף העובדה, שהנדל היה המנצח והמלווה. הנדל, תובעני לא פחות מקוצוני, גרס שיש לתלות אותה בעקביה וראשה למטה מבעד לחלון עד שתסכים לשיר את יצירתו.

קוצוני הייתה ידועה כ"פרימה דונה": חמת מזג, שתלטנית ומסרבת להתפשר. אירע שתקפה פיזית את יריבותיה על הבימה.

יריבתה העיקרית של קוצוני הייתה פאוסטינה בורדוני ויריבותן מוצגת בסאטירה ב"אופרת הקבצנים" של ג'ון גיי ויוהאן כריסטוף פפוש.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Opera for Dummies, by David Pogue and Scott Speck
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ילידות 1696
קטגוריה:זמרי סופרן
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:זמרות המאה ה-18
קטגוריה:נשים איטלקיות במאה ה-18
קטגוריה:נפטרות ב-1778
פאזיל סאי

פזיל סאי, 2015
פאזיל סאי (בטורקית: Fazıl Say; נולד ב-1970) הוא פסנתרן ומלחין טורקי.
==קורות חיים==
פאזיל סאי נולד באנקרה שבטורקיה, בן לאחמט סאי. למד נגינה בפסנתר וקומפוזיציה בקונסרבטוריון של אנקרה. בגיל 17 קיבל מלגה שאיפשרה לו ללמוד במשך חמש שנים אצל דויד לוין במכון רוברט שומאן בדיסלדורף. בשנים 1992-1995 המשיך בלימודיו בקונסרבטוריון של ברלין. בשנת 1994 זכה בתחרות אמן הקונצרטים הצעיר, ופרס זה הזניק את הקריירה הבינלאומית שלו. 

הופיע עם תזמורות חשובות באירופה ובאמריקה, ובהן התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, תזמורת בולטימור, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג והתזמורת הקאמרית האנגלית. מופיע גם בישראל, כסולן בקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית וברסיטלים לפסנתר. השתתף בפסטיבלים רבים. מנגן במופעי מוזיקה קאמרית, בין היתר עם יורי בשמט ושלמה מינץ. הקים רביעיית ג'אז שאתה הופיע גם בפסטיבל הג'אז במונטרה. 

עוסק גם בהלחנה של יצירות לתזמורת ויצירות לפסנתר, שאותן הוא גם מבצע. בהיותו בן 16 הלחין יצירה בשם "המנונים שחורים". הלחין גם פסקולים אחדים לסרטי קולנוע. 

התקליטור הראשון שלו, מיצירות מוצרט יצא לאור ב-1998. הקליט יצירות רבות, ובהן "פולחן האביב" של סטרווינסקי בעיבוד לפסנתר בארבע ידיים, שבהקלטתה מנגן סאי את תפקידיהם של שני הפסנתרנים. 

מבקר המוזיקה של "הארץ", חגי חיטרון, תיאר את יכולתו של סאי:

באפריל 2013 הורשע בהעלבת האסלאם (בין היתר, הצהיר על עצמו כאתאיסט), עקב מסרים שפרסם בטוויטר, ונדון לעשרה חודשי מאסר על תנאי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20070928145516/http://www.ipo.co.il/orchestra/guest_heb.asp?id=173 פזיל סאי], באתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגנים טורקים
קטגוריה:פסנתרנים
קטגוריה:מלחינים טורקים
קטגוריה:מורשעים בדין בטורקיה
קטגוריה:מוזיקאים טורקים
קטגוריה:אתאיסטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת האג'טפה
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1970
רויס דה 5'9"

ראיין דניאל מונטגומרי (באנגלית: Ryan Daniel Montgomery; נולד ב-5 ביולי 1977) הידוע גם כרויס דה (), הוא ראפר אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
רויס נולד וגדל בדטרויט, בגיל 18 הוא התחיל את קריירת הראפ שלו, בשנת 1998 הוא חתם על חוזה הקלטה בחברת התקליטים טומי בוי רקורדס אולם עזב אותה בעקבות חילוקי דעות אומנותיים וחתם בקולומביה רקורדס, שבה הוציא את אלבומו הראשון "רוק סיטי" בשנת 2002.

רויס ידוע בקשר האומנותי שלו עם אמינם, קשר שהתחיל עוד לפני שאמינם פרץ לתודעה הציבורית בשנת 1999 עם הוצאת אלבומו "The Slim Shady LP" שרויס התארח בו. מלבד שיתוף הפעולה עם אמינם באלבום, הצמד הקליט עוד מספר שירים.

בעקבות העיכובים בהוצאת אלבום הבכורה שלו רויס עזב את קולומביה רקורדס וחתם בחברת התקליטים העצמאית קוך רקורדס, שבה הוא הוציא את אלבומו השני "Death is Certain". האלבום זכה לשבחים מהמבקרים ונחשב לאחד מאלבומיו המצליחים ביותר של רויס.

רויס הוציא את אלבומו השלישי, "Independendent's Day", בשנת 2005 בחברת התקליטים M.I.C. Records, בה הוציא גם את האלבום "The Album" בשנת 2008.

בשנת 2011 הוציאו רויס ואמינם ביחד (בשמם המשותף "Bad Meets Evil") אלבום ושמו "Hell: The Sequel" הכולל את הלהיטים Lighters ו-Fast Lane.

ב-9 באוגוסט 2011 הוציא רויס את אלבומו "Success Is Certain" בו נכלל גם שיר שלו עם אמינם.

ב-5 באפריל 2016 הוציא רויס את אלבומו "Layers".

==דיסקוגרפיה==
;אלבומי אולפן

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977