OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אפרים תלמי

אפרים תלמי, 1968
אפרים תלמי, 1970
לוחית זיכרון לאפרים תלמי
אפרים (יוסף) תַלמִי (30 בספטמבר 1905 - 7 בנובמבר 1982) היה סופר עברי, משורר ומתרגם, עיתונאי ועורך וסופר לילדים ולנוער ישראלי; אביו של מנחם תלמי.

== חייו ==
אפרים תלמי נולד בשנת 1905 בעיירה שרפץ שליד פלוצק בפולין למשפחת סוחרים זעירים, וקיבל חינוך דתי לאומי ב'חדר מתוקן'. להשלמת לימודיו יצא לסמינר למורים לוורשה הבירה. בעת לימודיו כבר היה פעיל בתנועת נוער ציונית. פרסומיו הראשונים נדפסו בתקופת לימודיו, בעברית, בדו-שבועון "הד הנוער", שיצא בוורשה.

בשנת 1925, בהיותו כבן עשרים, עלה אפרים תלמי לארץ ישראל, ובשנותיו הראשונות בארץ היה פועל חקלאי ושומר שדות. הוא עבד בפרדסים של פתח תקווה ורמת גן, ושמר בכרמים. חוויות המפגש עם הארץ כשומר שימשו אותו לימים בכל יצירותיו. לאחר מכן עבד בעריכה בעיתונאות ובפקידות.

בין השנים 1934–1947 ערך את "במחנה", ביטאון מחתרת "ההגנה", וכבר בשנת 1944 הצטרף ככתב וכעורך למערכת העיתון "דבר". כמה שנים שימש ככתב הצבאי של העיתון, ערך מדורים שונים, ובשנים 1956–1971 היה עורך שבועון הילדים של העיתון "דבר לילדים". הוא שימש בתפקידו עד שנת 1970, ופרסם בשבועון מאות רשימות, שירים וסיפורים לילדים, וכתבות בנושאי ידיעת ארץ ישראל.

בשנת 1956 זכה תלמי בפרס סוקולוב לעיתונאות, ובשנת 1978 זכה בפרס יציב על תרומתו בתחום הספרות והעיתונאות לילדים. בעשרים השנים האחרונות לחייו פרסם תלמי אנתולוגיות רבות, לכסיקונים וספרי הדרכה, בשיתוף עם בנו מנחם תלמי.

אפרים תלמי תרגם מיידיש ומאנגלית, ובין תרגומיו יצירותיהם של ד"ו פייק, הינדה לוי-ליסנר, מאשה שטוקר-פיוק, שלום עליכם, בוורלי קלירי ואחרים.

נפטר בתל אביב ונקבר בבית עלמין קריית שאול בתל אביב.

עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על ביתו ברחוב אלכסנדר ינאי 9.

==ספריו==
* ברושים בליל (1941)
* אפרים איש חולדה (1943)
* אלף-בית (1944)
* בעמדה הקדמית (1948)
* שדות ירוקים (1953)
* מדן ועד אילת (1955)
* גלויות מן המולדת (1959)
* ישראל: דרכים ויישובם (1960)
* נופי מולדת (1961)
* טיול של חופש (1962)
* מי ומה במלחמת העצמאות (1965)
* כל הארץ: לכסיקון גאוגרפי של ישראל (1966)(במשותף עם מנחם תלמי)
* ירושלים והגדה המערבית (1967)
* פינות במולדת (1967)
* שירים לילדים טובים (1969)
* מי ומה בעשרים השנים (1969)
* תעלולים בפרדס (1970. פרס למדן) — פרקים נוסטלגיים-חייכניים בעלי רקע אוטוביוגרפי, המביאים את הקורא אל ימי החלוציות והעבודה בפרדסי רמת-גן.
* אותיות ומספרים (1970)
* ציפור האש (1970) — עיבודי אגדות.
* כל ארץ-ישראל (1971)
* אני אוהב לטייל (1974)
* חן הארץ (1974)
* מי ומה בהגנה ובמאבק (1975)
* הבה נטייל בארץ-ישראל (1976)
* לקסיקון ציוני (1976)
* מי ומה בשמירה ובהתגוננות (1978)
* גן ירוק (1980)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:עורכי דבר לילדים
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:עורכי במחנה
קטגוריה:זוכי פרס למדן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
שפריץ

שפריץ (Spritz), מוכר גם כאפרול שפריץ, הוא קוקטייל אלכוהולי ששורשיו במחוז ונטו שבאיטליה. מוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי<ref></ref>. זהו אפריטיף, אשר עשוי בגרסתו הנפוצה מפרוסקו מעורבב עם אפרול ומי סודה. למשקה גרסאות נוספות. שפריץ עם קמפרי במקום אפרול נקרא "שפריץ מריר". לעיתים מוסיפים לו גם צ'ינאר – ליקר אפריטיף איטלקי מתוצרת קבוצת קמפרי.

נהוג להגישו עם קרח, פלח תפוז (או כל פרי הדר אחר) ולעיתים גם זית. המשקה פופולרי בעיקר במחוזות צפון איטליה.

==יין שפריץ==

במזרח אירופה (בעיקר ברומניה, מולדובה והונגריה) קיימת גרסה שונה של המשקה, אשר מורכבת מיין מקומי או גרמני. יינות אלו מכילים לעיתים מעט פחמן דו-חמצני, אשר גורם ליין לתסוס. דבר זה נקרא בפי יוצאי מזרח אירופה "שפריץ", על שם יין הנתזים הנוצר כתוצאה מכך. (בגרמנית: שפריץ - נתז).

כשהוא מופיע בצורתו הטבעית, הפחמן מעיד על כך שהבקבוק לא נחשף לחמצן ולא נפגם. ניתן ליצור שפריץ גם על ידי הוספה מלאכותית של פחמן דו-חמצני בזמן הביקבוק.

בישראל של שנות ה-60 נהגו יוצאי מזרח אירופה להכין את המשקה מיין לבן מסוג כרמל הוק (יקבי כרמל מזרחי) המעורבב עם מי סודה מסיפון או מסיפולוקס.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:אפריטיפים
רוברט אינדיאנה

אהבה", ניו יורק.]]
אהבה" (1977), אוסף מוזיאון ישראל, ירושלים.]]
רוברט אינדיאנה (באנגלית: Robert Indiana; 13 בספטמבר 1928 - 19 במאי 2018) היה אמן אמריקאי שהיה מזוהה עם תנועת זרם הפופ ארט.

==ביוגרפיה==
אינדיאנה נולד כרוברט קלארק בניו-קאסל, אינדיאנה, כאשר בשנת 1954 עבר להתגורר בניו יורק והצטרף לתנועת הפופ ארט, בעודו משתמש בדימויים מובהקים מאמנות פרסומית המעורבים עם גישה אקזיסטנציאליסטית, דרך אשר הובילה אותו לכדי יצירת "פסלים פואמיים" כהגדרתו.

עבודתו של אינדיאנה לרוב מכילה אלמנטים צורניים פשוטים, בולטים ובעלי ניחוח אייקוני, כאשר לרוב מדובר במספרים או מילים קצרות כגון "אהבה", "חיבוק" ו"אוכל".
אינדיאנה עבד אף כמעצב תלבושות ותפאורה בתיאטרון, כדוגמה בהפקת האופרה של סנטה-פה, "אם כולנו", משנת 1976, המבוססת על חיה של הסופרז'יסטית סוזן ב. אנתוני.
לאחר אירועי מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר 2001, אינדיאנה יצר סדרת "ציורי שלום", אשר הוצגו בניו יורק בשנת 2004.

חרף הצלחתו הרבה והפיכתו לדמות מרכזית בקרב עולם האמנות העכשווית, פרש אינדיאנה לחיים הרחק מאור הזרקורים בשלב מאוחר יותר בחייו, ומאז שנת 1978 התגורר במדינת מיין.

== אהבה ==
עבודתו הידועה ביותר של אינדיאנה היא הפסל "אהבה" (באנגלית: LOVE) המורכבת מהאימאג', כתובה באדום בתבנית מרובעת, עם האות "O" נטויה על צידה. אימאג' זה נוצר עבור כרטיס חג-מולד של המומה משנת 1964. בשלב מאוחר יותר, נישא האימאג' על-גבי בול אמריקאי בשווי 8 סנט משנת 1973, והיה לראשון מבין סדרת "בולי אהבה". גרסאות מפוסלות של האימאג' נמצאות בשדירה השישית בניו יורק, במוזיאון לאמנות של אינדיאנפוליס, במרכז הציבורי של סקוטסדייל, אריזונה, והמפורסמת שבהן ב"פארק האהבה" אשר בפילדלפיה. אינדיאנה ידוע גם בצביעת מגרש הכדורסל לשעבר של קבוצת המילווקי באקס, עם האות "M" בגדול בכל חצי של המגרש. הוא לא רשם זכויות יוצרים של האימאג' "אהבה", ולכן לא הצליח למנוע שימוש מסחרי ובלתי-מבוקר של יצירתו. ברפרודוקציה של האימאג' נעשה שימוש רב, כולל הדפסה על חולצות, פסלים, ספלים ועוד. האימאג' אף תורגם על ידי האומן ב-1977 לעברית ותורגמו גם יצירות בשפה הסינית, האיטלקית והספרדית.

האימאג' הושאל על ידי אמנים רבים מתחומים שונים, ביניהם מוזיקאים ומעצבים גרפיים, והיווה השראה לאמן מאת'יו ג'ונס בעבודת המחאה שלו נגד איידס, "DEAD".

נפטר ב-19 במאי 2018.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:מעצבי בולים
קטגוריה:אמני פופ ארט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
אלחנן סמט

הרב אלחנן סמט (נולד בט"ו בניסן ה'תשי"ג, 31 במרץ 1953) הוא מרצה, מורה ומחבר ספרי פרשנות לתנ"ך. היה ר"מ בישיבת ברכת משה במשך כעשרים וחמש שנים.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת תשי"ג בירושלים. בצעירותו למד בבית הספר "דוגמה לבנים ע"ש הרב בן ציון עוזיאל", בישיבת נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת הכותל. שירת בצה"ל בחיל השריון. בשנים תשל"ז–תשמ"ג למד בישיבת מרכז הרב, היה חבר במכון "הלכה ברורה ובירור הלכה" והשתתף בכתיבת בירורי הלכה למסכת סנהדרין.

במקביל ללימודיו הישיבתיים למד במכון להכשרת מורים בישיבת הר עציון. את לימודיו לתואר שני בהיסטוריה של עם ישראל סיים בטורו קולג'.

בשנים תשל"ז–תשל"ט לימד בבית הספר התיכון לבנות "פלך" ובישיבת "נתיב מאיר", ומשנת תשל"ט החל ללמד תנ"ך וגמרא בישיבת ברכת משה שבמעלה אדומים למשך כעשרים וחמש שנים, ואף שימש בה ר"מ. משנת תשנ"ג החל ללמד ב"מכללת הרצוג" שליד ישיבת הר עציון באלון שבות. הוא מרצה מדי שנה ב"ימי העיון בתנ"ך" שמקיימת המכללה.

== כתביו ==
העיונים שפרסם באינטרנט על פרשות השבוע במסגרת בית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון יצאו לאור בספריו "עיונים בפרשות השבוע" שיצאו בשלוש סדרות ובסך הכל בשישה כרכים (תשס"ב [הוצאת ישיבת ברכת משה], תשס"ד [הוצאת ישיבת ברכת משה], תשע"ג [הוצאת ידיעות ספרים]). כמו כן פרסם סדרה בת חמישה חלקים על ספר מלכים, הכוללת את הספרים "ימי ירבעם", "מלחמות אחאב", "מרד יהוא", "פרקי אליהו" ו"פרקי אלישע". פרסם גם ספר בשם "עיונים במזמורי תהילים" ואת הספר "יד לרמב"ם" אשר מקבץ מאמרים למדניים העוסקים בפסקי הרמב"ם. בנוסף, פרסם מאמרים רבים בתנ"ך ובגמרא בביטאונים ובכתבי עת שונים, כגון "מגדים", "מעליות", "כתלנו", ו"תחומין".

הרב סמט רואה את עצמו כממשיך את דרכם הפרשנית של נחמה ליבוביץ, אריה לודוויג שטראוס ופרופ' מאיר וייס. דרכו הפרשנית משלבת עיון בפרשנות המקרא לדורותיה עם ניתוח ספרותי מעמיק, תוך שימת דגש על מבנה היחידה הספרותית העצמאית, חלוקתה למחציות שוות, והקבלתן; וכן שימת דגש על תופעת המילה המנחה אשר לרוב באה לטענתו שבע פעמים (או כפולותיה) בהיות 7 מספר טיפולוגי.

== חיים אישיים ==
אב לתשעה ילדים, ומתגורר עם משפחתו בקיבוץ כפר עציון. בנו הרב אורי סמט משמש כרב קיבוץ מגדל עז. כלתו היא הפרופסור לתנ"ך נילי סמט, בתו של יואל אליצור.

== ספריו ==
* פרקי אליהו .
* עיונים בפרשות השבוע, שלוש סדרות, בכל סדרה 2 כרכים.
* פרקי אלישע .
* יד לרמב"ם .
* עיונים במזמורי תהילים .
* Elijah: The Lonely Zealot
* ימי ירבעם
* מלחמות אחאב
* מרד יהוא

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.etzion.org.il/he/authors/rav-elchanan-samet שיעורי הרב סמט בבית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון]
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בוגרי בית הספר לדוגמה (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי ישיבת הכותל
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:סגל מכללת הרצוג
קטגוריה:כפר עציון: אישים
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:רבני ישיבת ברכת משה
קטגוריה:חוקרי מקרא בגישה ספרותית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
כריסטיאנה ניסליין-פולהרד

כריסטיאנה ניסליין-פולהרד (בגרמנית: Christiane Nüsslein-Volhard; נולדה ב-20 באוקטובר 1942 במגדבורג, סקסוניה-אנהלט) היא ביולוגית גרמנייה, זוכת פרס נובל לפיזיולוגיה לשנת 1995.

==קורות חיים==
===ילדות וצעירות===
כריסטיאנה פולהרד נולדה בשנת 1942 בהיירוטסנגרה (Heyrothsberge), על יד מגדבורג, כשנייה מבין חמשת ילדי הוריה. אביה, רולף פולהרד, היה אדריכל. אמה, בריגיטה לבית האס, הייתה גננת. נחשפה מילדותה המוקדמת לאמנות והפכה לדבריה להיות "מאומנת להסתכל על דברים ולזהותם".

בילדותה בילתה תקופה אחרי מלחמת העולם השנייה אצל סבה מצד אביה, פרנץ פולהרד, פרופסור למחלות פנימיות בדימוס, מומחה ידוע במחלות לב וכליות, שעבר לגור על יד פרנקפורט על נהר מיין, ואירח בני משפחה רבים בהימלטותם ממזרח גרמניה שנכבשה על ידי הסובייטים. התעניינה מילדותה בצמחים ובבעלי חיים וכבר בגיל 12 ידעה שתהיה ביולוגית. בסיום הבגרות הציגה בהשפעת כתביהם של קונרד לורנץ ושל חוקרים אחרים של התנהגות בעלי החיים, עבודה על שפתן של החיות.

אחרי בחינות הבגרות בתיכון שילר בפרנקפורט, התחילה בשנת 1962 ללמוד ביולוגיה באוניברסיטת "יוהאן וולפגנג פון גתה" של פרנקפורט. ב-1964 עברה ללימודי ביוכימיה באוניברסיטת טיבינגן.

===פעילותה המדעית והאקדמית===
כיום היא מנהלת את מחלקת הגנטיקה במכון מקס פלאנק לביולוגיה התפתחותית בעיר. את פרס נובל, שאותו חלקה עם שני ביולוגים אמריקניים (אריק וישאוס ואדוארד לואיס), קיבלה עבור מחקריה בביולוגיה התפתחותית בתסיסנית המחקר (Drosophila melanogaster, אחד מאורגניזמי המודל העיקריים בגנטיקה), ועבור גילוי קבוצה של גנים בעלי חשיבות עליונה בקביעת המיקום של האיברים השונים ביצורים חיים: גני הומאובוקס (Homeobox). מאוחר יותר התגלה כי לגנים אלו יש גנים מקבילים במרבית בעלי חיים; מכאן שהמחקר הוא בעל פוטנציאל רב להבנת תהליכי התפתחות ואבולוציה.

ניסליין-פולהרד הייתה מהראשונים שיזמו ניסויים ביולוגיים רחבי היקף ועתירי משאבים ותקציב, כשלפני כן היו מרבית הניסויים צנועים ובקנה מידה קטן. ניסליין-פולהרד יצרה מאגר מידע עצום העוסק במוטציות בזבוב הפירות, אותן יצרה במעבדתה באופן כמעט תעשייתי; המספר הרב של המוטציות תרם ליצירת נקודת מבט רחבה בכל הנוגע לגנטיקה של הביולוגיה ההתפתחותית.

===חייה הפרטיים===
בשנים 1967–1977 הייתה נשואה לפיזיקאי וולקר ניסליין. לא נולדו להם ילדים. הם התגרשו בשנת 1977.
היא מתגוררת ברובע בבנהאוזן בעיר טיבינגן. 
בשנת 2004 הקימה את קרן כריסטיאנה ניסליין-פולהרד, המעניקה סיוע למדעניות צעירות כדי להתפנות למחקר.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120206024134/http://www.eb.tuebingen.mpg.de/departments/3-genetics/christiane-nusslein-volhard/?searchterm=nusslein-volhard דף הבית של ניסליין-פולהרד] 
* 

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:עמיתות החברה המלכותית
קטגוריה:זוכות פרס נובל גרמניות
קטגוריה:גרמנים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טיבינגן
קטגוריה:זוכות פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:גנטיקאיות
קטגוריה:ביולוגיות גרמניות
קטגוריה:פיזיולוגיות
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:זוכי פרס לייבניץ
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1942
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1942
קטגוריה:זוכי פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
הזדווגות

הזדווגות (Mating) היא מונח בביולוגיה המתאר זיווג של אורגניזמים ממין הפוך או הרמפרודיטי בעיקר למטרות רבייה מינית. בלשון מדוברת
היא מתייחס למגע בין איברי מין של בעלי חיים. מונח זה כולל גם את בני האדם, אך מקובל בשימוש בעיקר אצל בעלי חיים אחרים, ואצל האדם מקובל השימוש במינוח "יחסי מין". רבייה מינית, הכוללת הזדווגות נפוצה ביצורים חיים אאוקריוטים רב-תאיים, כגון בעלי חיים, פטריות וצמחים, ומתרחשת גם בחלק מהאאוקריוטים החד-תאיים כלומר בפרוטיסטים.

ההזדווגות היא הדרך העיקרית ועד לדורות האחרונים הדרך הבלעדית, ליצירת הפריה. עם התפתחות המחקר והטכנולוגיה, החלה להתאפשר גם הפריה מלאכותית המשמשת בני אדם וכן ביחס לבעלי חיים המגודלים בשבי כגון בעלי חיים בחקלאות או בגני חיות.

קיום הזדווגות שלא למטרת רבייה אלא למטרות עונג בלבד שכיח בקרב בעלי חיים אחרים פחות לעומת האדם, אבל מצוי אצל כמה בעלי חיים בהם חלק מהקופים (שימפנזים ובונובו), הדורבנים והדולפינים. אצל רוב בעלי החיים קיים חלון הזדמנויות צר מאוד, פעם או פעמיים בשנה, שבו הנקבה מתייחמת ומסוגלת להזדווג. בנוסף להזדווגות בין זכר ונקבה קיים בטבע גם יחסי מין הומוסקסואליים הן בקרב בני האדם והן בקרב מינים אחרים של בעלי חיים.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Butterlove ST 10.jpg|נימפית המדבר[[זבוב הבית]]
קובץ:Lion sex.jpg|אריות בקניה
קובץ:Green darner mating med.jpg|שפיריות
קובץ:IMG 9389.JPG|חיפושיות
קובץ:Weinbergschnecke Paarung.jpg|חלזונות רומיים
</gallery>

== ראו גם ==
* רבייה מינית
* מיניות
* איבר מין

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רבייה בבעלי חיים
פקועה דו-נבגית

פקועה דו-נבגית (שם מדעי: Agaricus bisporus) מוכרת כשמפיניון. פורטובלו או פורטובלה היא מין של פטריית בסיסה אכילה. הפטרייה גדלה באופן טבעי באירופה וצפון אמריקה, מגודלת באופן מסחרי במעל 70 מדינות, והיא אחת הפטריות הנצרכות ביותר בעולם. הפקועה נדירה במקצת בישראל והיא גדלה בתקופת החורף (נובמבר עד מרץ).<ref></ref>

הפטריות מהוות מקור מצוין למינרלים וויטמינים רבים (ראו טבלה) זאת בעודן דלות קלוריות ומלאות מים. ב-100 גרם פטריות שמפניון טריות לבנות ניתן למצוא ויטמינים מקבוצת B - ריבופלאבין, ניאצין וחומצה פנטוטנית (בסך של כ-19% מהצריכה היומית המומלצת).

כשהיא גדלה בר, כובע הפטרייה חום-אפור חיוור, ובעל קשקשים רחבים ושטוחים, הכהים מן הרקע ואשר פונים לכיוון חוץ הכובע. הזן התרבותי לבן. תחילה הכובע כדורי והופך שטוח יותר עם הבשלת הפטרייה. קוטר הכובע הסופי כ-5-10 ס"מ. אורך הרגל עד 6 ס"מ ועליה טבעת. החלק הפנימי של הפטרייה לבן ומרקמו בשרי ביחס לפטריות אחרות.

הפטרייה גדלה בשדות ובכרי דשא אחרי גשמים החל מהאביב ועד הסתיו.

במשקים מודרניים גידול הפטריה אינו דורש קרקע ומים. לצורך גידול הפטריות מקימים מבנים מיוחדים בהם הפטריות מגודלות במשטחי קומפוסט בכמה קומות. למבנים יחידות בקרה השומרות על התנאים האופטימליים לגידול- לחות, אוורור וטמפרטורה.

למרות מספרם המועט של המגדלים בישראל (בין 15 ל-20) כושר הייצור גדול משמעותית הודות לשיטות הגידול המתקדמות הנהוגות כיום במשק.

הזן התרבותי של פקועה דו-נבגית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1946
קטגוריה:ארץ ישראל: פטריות
סימפלי רד

מיק האקנל, [[2003]]
סימפלי רד (באנגלית: Simply Red, "פשוט אדום") היא להקת פופ בריטית שפעלה בין השנים 1984–2010, וחזרה לפעול החל משנת 2015.

הלהקה הוקמה ב-1984 במנצ'סטר על ידי מיק האקנל (Mick Hucknall, שירה), טים קלט (Tim Kellett, חצוצרה וקלידים) ופריץ מק'אינטייר (Fritz McIntyre, שירה וקלידים), שהיו לגרעין הקבוע של הלהקה; סביבם הצטרפו ועזבו אמנים אחרים באופן תדיר. סימפלי רד ידועה למעשה כפרויקט של אדם אחד—האקנל; הוא עצמו ציין זאת בראיונות רבים. שם הלהקה מתייחס לשערו האדמוני של האקנל וגם למועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד, שאותו הוא אוהד<ref></ref>.

בלהקה השתתפו נגנים ממוצא מגוון: ברזיל (הגיטריסט הייטור ט"פ, Heitor T. P.) ויפן (המתופף גוטה, Gota, אשר הוציא מספר אלבומי סולו), למשל. האקנל כתב כמעט את כל שירי הלהקה בעצמו (בחלקם השתתף מק'אינטייר בהלחנה), למעט מספר שירים שהלהקה חידשה. כל עטיפות אלבומי הלהקה מציגות את האקנל לבדו, ללא עמיתיו.

סימפלי רד יצרה שירי פופ קליטים עם השפעה גדולה של מוזיקת נשמה שחורה. בחלק משיריהם משולבים אלמנטים של ג'אז, פאנק ורגאיי. החל מאלבומם החמישי ניכרת השפעה של מוזיקת דאנס.

אלבומה הרביעי של סימפלי רד, "Stars", אשר יצא ב-1991, הוא המצליח ביותר של הלהקה ואחד האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, עם למעלה מ-20 מיליון עותקים שנמכרו. Stars היה נקודת השיא של הלהקה; האלבומים שהקליטה מאז זכו לביקורות צוננות ולהצלחה מסחרית מצומצמת.

ב-27 באוגוסט 1992 הופיעו סימפלי רד בפארק הירקון בתל אביב וב-29 באוגוסט אותה שנה בבריכת הסולטן בירושלים במסגרת סיבוב ההופעות של האלבום Stars.

ב-19 בדצמבר 2010, התקיים מופע סיום חגיגי באולם O2 ארנה שבלונדון, מופע שציין את פירוק הלהקה לאחר 25 שנות פעילות, אך הקבוצה שבה להקליט ולהופיע בשנת 2015.

ב-14 ביוני 2016 הופיעה הלהקה בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב.

== דיסקוגרפיה ==

* Picture Book (1985)
* Men and Women (1987)
* A New Flame (1989)
* Stars (1991)
* Life (1995)
* Blue (1998)
* Love and the Russian Winter (1999)
* Home (2003)
* Simplified (2005)
* Stay (2007)
* Big Love (2015)
* Blue Eyed Soul (2019)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://www.radio69fm.com/simply-red סימפלי רד] במוסיכיפדיה של רדיו מוסיכיף 69FM.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות פופ בריטיות
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1985
הלכה נבואית

הלכה נבואית היא הלכה שמושתתת על יסודות מרכזיים ביהדות - הלכה ונבואה. בהלכה הנבואית ישנו שילוב בין הנבואה להלכה והיא שנויה במחלוקת בקרב הפוסקים ואנשי הרוח של היהדות.

== היחס בין הלכה לנבואה ==
ההלכה והנבואה מהוות יסודות מרכזיים ביהדות. שתיהן משמשות מרכיבים בהנהגה היהודית בתורה (נביא וסנהדרין). כביטוי לכך יש מצווה לשמוע בקול נביא, וכן יש מצווה לשמוע בקול חכמים. יכול להיות אדם חכם וגם נביא, כדוגמת משה רבנו ורבים אחריו. 

אמנם, שימוש בטענות שמיימיות כחלק מדיון הלכתי הוא מעשה שנוי במחלוקת ביהדות: יש אומרים שמי שטוען טענה הלכתית כשהנימוק לדבריו הוא נבואי נחשב לנביא שקר.<ref></ref> מנגד, יש מקורות שמאשרים את השימוש בנימוקים נבואיים בדיון ההלכתי.

הבדל רעיוני עמוק מבחין בין הלכה לנבואה: ההלכה עוסקת במימוש המעשי של רעיונות התורה, כאשר היא משתמשת בכלי ניתוח והכרעה משפטיים, ופעמים רבות עוסקת בדקדוקים שונים. הנבואה, לעומת זאת, עוסקת ברובד עקרוני של רעיונות התורה, תוך נתינת דגש להיבטים מוסריים שלהם, כל זאת בסגנון ציורי בעל מאפיינים של חזון. חז"ל התייחסו להבדל זה, ואף הכריעו שחכם עדיף מנביא<ref></ref>. 

==מסות על נבואה==
העובדה שכיום אין נביאים, הובילה הוגים שונים לחפש אלטרנטיבות לנבואה; בין האלטרנטיבות היו האגדה התלמודית או הקבלה. 
כך לדוגמה הרב יובל שרלו נותן כמה תכונות להלכה הנבואית:
#התאמה לשורש הפנימי, חתירה לביטוי התוכן הפנימי. 
#הלכה שנותנת כיוון כללי ללא פרטים (הפרטים שייכים לכל איש ואיש).
#ייחוס משקל עצום לכוונה, לעומת היחס המינורי בהלכה הרגילה.

==התנגדות==
===כלאיים===
הרב צבי יהודה הכהן קוק בהתנגדותו לסגנון לימוד זה, הסתמך רבות על דברי החת"ם סופר, שראה בשילובים בין דיספלינאציות שונות כלאיים. תפיסה זו אינה רואה את הספרות התורנית כהרמוניה מושלמת, אלא כספרות עצמית שאין לה להשתלב. דברי הרב צבי יהודה בולטים במיוחד לאור הדברים החריפים שאומר אביו - הרב אברהם יצחק הכהן קוק - בעד שילוב הלכה ואגדה, ובפרט במסגרת של תורת ארץ ישראל. הרב אברהם יצחק הכהן קוק אף טוען ששילוב זה איננו דבר חדש, אלא גילוי החיבור הקיים ביניהם מאז ומתמיד. אבינועם רוזנק מצביע על הקשר העמוק בין כללים ופרטים, בין אוטונומיה והטרונומיה, בין חירות ומחויבות, בין נורמות קבועות לבין אינטואיציה ואותנטיות המצוי במשנת ההלכה הנבואית של הרב קוק.

===ההבדל בין אגדה לנבואה===
אחת מנקודות המוצא של המצדדים ביכולת לשלב כיום הלכה ונבואה, הנה שהאגדה היא ביטוי של הנבואה. אולם הוגים שונים טענו שהאגדה אינה נבואה אלא היא מבטאת ביטוי של הרעיון האנושי שהאדם דורש ומבין באמצעים שונים; לעומת זאת הנבואה מהווה רעיון אלוהי. בעקבות הבחנה זו התנגדו רבים לעצם ההתבטאות המשלבת הלכה ונבואה, אף שחלק מהמתנגדים תמכו בשילוב הלכה ואגדה.

==ראו גם==
*נבואה
*הלכה

==לקריאה נוספת==
*אבינועם רוזנק, ההלכה הנבואית: הפילוסופיה של ההלכה במשנת הראי"ה קוק, מאגנס תשס"ז.
*יובל שרלו, תורת ארץ ישראל לאור משנת הראי"ה קוק, חיספין.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דרכי לימוד התלמוד
קורנפלקס

קערת קורנפלקס עם חלב
קוֹרְנְפְלֵקְס (באנגלית: Corn flakes, על פי האקדמיה ללשון העברית: פְּתִיתֵי תִּירָס) הוא מזון המוכן מגרעיני תירס אפויים, לרוב בתוספת סוכר או תוספות אחרות. הקורנפלקס משמש כאחד הסוגים הנפוצים ביותר של דגני בוקר, ולעיתים אף כייצוג גנרי של דגני הבוקר כולם.

את מתכון הקורנפלקס המציאו קבוצת אדוונטיסטים של היום השביעי, כנסייה נוצרית שחלק גדול מחבריה דוגלים בצמחונות. הקבוצה עבדה בבית הבראה שפעל על-פי עקרונות הכנסייה בבאטל קריק, מישיגן, תוך כדי שניסתה לפתח תפריט צמחוני משופר שכולל חיטה, שיבולת-שועל, אורז ותירס. התפריט הוגש ללקוחות בית ההבראה כחלק מתוכנית ששילבה בין רפואה מדעית לבין אמונות האדוונטיזם ותורתו של חסיד מזון הבריאות סילבסטר גרהם, וכללה בנוסף לצמחונות גם אמבטיות ארוכות והתנזרות ממין, מעישון, ממשקאות חריפים וממזון מתובל. עם חברי הקבוצה נמנו האחים ויל קית' וג'ון הארווי קלוג (Kellogg).

בשנת 1894, במהלך אחד מהניסיונות שערכו עם חיטה, הם שכחו גרעיני חיטה מבושלים מושרים וגילו אחר זמן מה שהם איבדו את הטעם, אך מכיוון שחסכו מאוד בהוצאות החליטו לא לזרוק אותם, וניסו לסחוט אותם במכבש ולאפות את הפתיתים שיצאו. להפתעתם הפתיתים האפויים יצאו טעימים למדי ואף עוררו התלהבות בקרב לקוחות בית ההבראה, שאהבו לאכול אותם בתוספת חלב. באותה שנה האחים רשמו פטנט על הפתיתים האפויים תחת השם "גראנוז" (Granose).

האחים ערכו ניסיונות נוספים עם דגנים שונים ומצאו שהפתיתים המוצלחים ביותר יוצאים מתירס. לאור הצלחת הפתיתים, ויל קית', שהיה מנהל בית ההבראה, שכנע את אחיו להקים עסק לייצור ושיווק המוני של המזון החדש. תחילה נקרא המפעל "חברת פתיתי התירס האפויים של באטל קריק", והמוצר הראשון של החברה נקרא "פתיתי תירס קלויים" - "Toasted Corn Flakes". למרות ההצלחה סירב ג'ון הארווי בתוקף להוסיף סוכר לפתיתים, ועל רקע זה רב עם אחיו ועזב את העסק. כאשר בבאטל קריק הוקמו עוד כמה מפעלים לקורנפלקס, ויל קית' שינה את שם החברה ל"קלוג'ס" (Kellogg's) והבליט על האריזה את חתימתו, שהפכה לסמל החברה. אחד המפעלים המתחרים שהפך בכל זאת ליצרן גדול של קורנפלקס ושרד עד היום הוא "פוסט", שהוקם על ידי צ'ארלס ויליאם פוסט, שהיה אחד המטופלים בבית ההבראה.

בימינו נמכר ומשווק הקורנפלקס בשלל טעמים וצבעים על ידי חברות שונות.

==הברכה על קורנפלקס==
לדעת הגרש"ז אוירבך הרב בן ציון אבא שאול והרב משה פינשטיין מברכים על קורנפלקס העשוי מקמח תירס שהכל נהיה בדברו כיון שהתירס התרסק לגמרי, ועל קורנפלקס העשוי מפתיתי תירס מברכים בורא פרי האדמה. לעומתם, לדעת הרב מרדכי אליהו על כל סוג של קורנפלקס מברכים שהכל נהיה בדברו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דגני בוקר
קטגוריה:מאכלי תירס
קטגוריה:המצאות במאה ה-19
קטגוריה:מאכלים שברכתם שנויה במחלוקת
ציאנוקובלמין

כימי של סדרת תרכובות המכונה ויטמין B<sub>12</sub>.האות R בתרשים מסמנת את הקשר השישי של יון הקובלט, במקרה של ציאנוקולבלמין, האות R מסמנת יון של ציאניד (CN).]]

ציאנוקובלמין (Cyanocobalamin) הוא אחד מתוך סדרה של תרכובות המכונות ויטמין B<sub>12</sub>.

ציאנוקובלמין מופיע בתכשירי ויטמין B<sub>12</sub> הניתנים בזריקה לשריר, בבליעה או מתחת ללשון.

המבנה המולקולארי של ויטמין B<sub>12</sub> מפורט בתרשים. במרכזו - יון קובלט (Co), המקושר לחמישה אטומים של חנקן (N).
בציאנוקולבלמין, לקשר השישי של הקובלט (מסומן בתרשים באמצעות האות R) קשור יון של ציאניד (CN).

==הרחבה על ויטמין B12==
*ויטמין B<sub>12</sub>

==קישורים חיצוניים==

 
קטגוריה:ויטמינים 
קטגוריה:קואנזימים
הידרוקסיקובלמין

הידרוקסיקובלמין (hydroxocobalamin) הוא אחד מתוך סדרה של תרכובות המכונות ויטמין B<sub>12</sub>.

זוהי צורה סינתטית המשמשת כתרופה. הידרוקסיקובלמין משמש כתחליף יעיל לציאנוקובלמין (הצורה הטבעית של ויטמין B<sub>12</sub>), וכן כתרופה נגד הרעלת ציאניד.

המבנה המולקולארי של ויטמין B<sub>12</sub> מפורט בתרשים. במרכזו - יון קובלט (Co), המקושר לחמישה אטומים של חנקן (N).

בהידרוקסיקובלמין, הקשר השישי של הקובלט (מסומן בתרשים באמצעות האות R) הוא הידרוקסיל (OH).

==ראו גם==
*ויטמין B<sub>12</sub>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ויטמינים
קטגוריה:תרופות
קולואיד

הכנת [[מיונז, קולואיד של שמן ומים בעזרת חומר מתחלב – חלמון ביצה]]
קולואיד (באנגלית: Colloid) הוא תערובת כמעט הומוגנית (אחידה) בין שני חומרים. קולואיד מורכב מחלקיקים זעירים של חומר אחד ("פאזה מפוזרת") המפוזרים באופן אחיד (יחסית) בחומר אחר שחלקיקיו מקיפים את חלקיקי החומר הראשון ("פאזה רציפה"). גודל החלקיקים המפוזרים במערכת קולואידית נע בין ננומטר למיקרון.

כמה מהתערובות הידועות ביותר לאדם הן קולואידים. ניתן למיינן לפי מצבי הצבירה של שני החומרים המעורבים. הפאזה הרציפה קובעת באיזה מצב צבירה יהיה הקולואיד.
* קולואיד של גז בנוזל − קצף: קצפת מאכל, קצף גילוח.
* קולואיד של גז במוצק − קצף מוצק: קלקר, מספר מינרלים אווריריים בעלי בועות אוויר לכודות (פומיס, למשל).
* קולואיד של נוזל בגז − תרסיס (בלועזית: אירוֹסוֹל): ערפל (קולואיד של חלקיקי מים באוויר), ספריי.
* קולואיד של נוזל בנוזל − תחליב (בלועזית: אמולסיה): חלב, קרם ידיים, מיונז
* קולואיד של נוזל במוצק − תקריש (בלועזית: ג'ל): ג'לי, גבינה.
* קולואיד של מוצק בגז − תרסיס מוצק: עשן (קולואיד של פיח באוויר), אבק.
* קולואיד של מוצק בנוזל − תרחיף (בלועזית: סוּספנסיה): צבע (לציור ולצביעה), דיו, מספר תרופות בצורת סירופ.
* קולואיד של מוצק במוצק − תרחיף מוצק: סוגים מסוימים של זכוכית אשר בה מעורבים מלחים מוצקים, כמו עדשות פוטוכרומיות (מתכהות באור).

כאשר גודל החלקיקים המפוזרים בתערובת קטן מננומטר, התערובת נחשבת הומוגנית ונקראת תמיסה. כאשר גודל החלקיקים גדול ממיקרון, התערובת נחשבת הטרוגנית. קולואידים ותמיסות הם יציבים, בעוד תערובות הטרוגניות נוטות להיפרד למרכיביהן.

לעיתים קיים בלבול בין תחליב ותרחיף; בשניהם הפאזה המפזרת היא נוזל, אך הפאזה המפוזרת עשויה להיות מוצק (ואז היא מכונה סוספנסיה או תרחיף) או נוזל (ואז היא מכונה אמולסיה או תחליב), כאשר לא תמיד נעשית הבחנה ברורה במיון הקולואידים השונים לתרחיפים ולתחליבים.

תופעות פיזיקליות רבות המוכרות בפלזמה באות לידי ביטוי גם בתרחיפים מיוננים. לדוגמה, עצמים הטעונים במטען חשמלי זהה עשויים להימשך זה לזה, אם הדחייה החשמלית ההדדית ביניהן מקוזזת בשיעור הולם על ידי מטענים חשמליים מנוגדים. בתופעה זו נעשה שימוש באחד משלבי האריזה של סלילי DNA למבנה טורואידי דחוס.

==ראו גם==
* ריכרד אדולף ז'יגמונדי
* תאודור סוודברג
* אגרגציה
* פוטנציאל זטה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כימיה קולואידית
קטגוריה:הנדסה כימית
צ'ארלס מקקראס

סר אלן צ'ארלס מקלורין מקקראס (אנגלית: Alan Charles Maclaurin Mackerras; 17 בנובמבר 1925 - 14 ביולי 2010) היה מנצח אוסטרלי.

== חייו ==
מקקראס נולד בשנקטאדי, ניו יורק, ארצות הברית, להורים אוסטרליים, ובגיל צעיר עבר עמם לסידני. שם למד בקונסרבטוריון והיה לאבובן ראשי בתזמורת הסימפונית של סידני. בשנת 1946 עבר לאנגליה ומשם נסע ללמוד ניצוח בפראג, אצל ואצלב טאליך. עם שובו לאנגליה עבד באופרה של סדלר'ס וולס (כיום האופרה הלאומית האנגלית) ואחר כך היה מנצח ראשי של תזמורת הקונצרטים של ה-BBC משנת 1954 עד 1956. הוא ניהל את האופרה של המבורג משנת 1965 עד 1969, את האופרה הלאומית האנגלית משנת 1970 עד 1978 ואת האופרה הוולשית הלאומית משנת 1987 עד 1992. בשנת 2004 התמנה למנצח אורח ראשי של תזמורת פילהרמוניה. הוא קיבל תואר אבירות בשנת 1979.

מקקראס ניצח על רפרטואר רחב, אבל היה קשור במיוחד לאופרות של לאוש יאנאצ'ק - בשנת 1951 ניצח על הבכורה הבריטית של "קטיה קאבאנובה", שנכתבה שלושים שנה קודם לכן. הוא נודע גם בידע האנציקלופדי שלו באופרות של מוצרט (נאמר עליו, שאם יקרה ופרטיטורות האופרות של מוצרט יאבדו בדרך מן הדרכים, מקקראס יוכל לשחזר אותן מזכרונו בלבד). הוא הקפיד על פי רוב על ביצוע אותנטי היסטורי של יצירות אלה: בהצגה של נישואי פיגארו בשנת 1965 וידא את הוספת הקישוטים בדרך שמוצרט היה מאשר.

מקקראס גם עיבד מוזיקה מאת ארתור סאליבן לבלט "גבעול האננס", ומוזיקה של ג'וזפה ורדי לבלט "הגברת והשוטה".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברים במסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:מנצחים אוסטרלים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:אבובנים
קטגוריה:נגני כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: עמיתים
קטגוריה:מהגרים לאוסטרליה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-2010
אל-קאדסיה

מחוז אל-קאדִסִיָּה (בערבית: محافظة القادسية) הוא מחוז בעיראק, הנמצא במרכז המדינה ובירתו היא א-דיוואניה. המחוז נוצר בשנת 1976. כיום, מרבית אזרחי המחוז הם שיעים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עיראק: מחוזות
דהוכ

מחוז דהוכ (בערבית: محافظة دهوك; בכורדית: دھۆک, Dihok; בארמית חדשה: ܢܘܗܕܪܐ; שם היסטורי: נוהרדה, בעברית קיים גם הכתיב: דוהוק) הוא מחוז בעיראק הממוקם בצפון המדינה, ותופס חלק מהשטח המכונה כורדיסטן העיראקית. בירת המחוז היא העיר דהוכ. המחוז כולל גם את העיר זאכו, שבה נמצא מעבר הגבול הראשי בין טורקיה לעיראק.

בתוך כמה חודשים מתום מלחמת המפרץ ב-1991, ניתק המחוז, כמו כורדיסטן העיראקית כולה, מהשלטון המרכזי בבגדאד, והפך לחלק מהאוטונומיה הכורדית בצפון עיראק. עם נפילת סדאם חוסיין וקבלת החוקה העיראקית החדשה, שב המחוז להיות חלק מעיראק, על-פי התנאים החדשים שהוגדרו בחוקה.

בכפר בית תנורא שבתחום המחוז הייתה בעבר קהילה יהודית החל מתקופת המאה הראשונה או אף לפני זה.

==קישורים חיצוניים==

* 

דהוכ
קטגוריה:כורדיסטן העיראקית: גאוגרפיה
סולימאניה (מחוז)

מְחוֹז סֻלַיְמַאנִיַּה (בערבית: محافظة السليمانية, תעתיק מדויק: מחאפט'ה אלסלימאניה) הוא מחוז בצפון-מזרח עיראק, בגבולה עם איראן. בירת המחוז היא העיר סולימאניה. בשטח המחוז זורם נהר דיאלא ובשטחו נבנה סכר דרבנדח'אן (سد دربندخان), המייצר אנרגיה הידרואלקטרית ואוגר מים לצורכי השקיה. שטחו של המחוז 17,023 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 1.35 מיליון תושבים נכון ל-2009.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סולימאניה
קטגוריה:כורדיסטן העיראקית: גאוגרפיה
פונקציה חלקה

באנליזה מתמטית, פונקציה חלקה היא פונקציה שגזירה אינסוף פעמים, כלומר לכל <math>n</math> טבעי הנגזרת ה-<math>n</math>-ית קיימת.

קבוצת כל הפונקציות החלקות מסומנת <math>C^\infty</math>. הסימון הזה הוא חלק מסימון כללי יותר:

*את קבוצת כל הפונקציות הרציפות מסמנים <math>C^0</math> או רק <math>C</math> (לפעמים עם ציון התחום שעליו הפונקציות מוגדרות, למשל <math>C([a,b])</math>).
*לכל n טבעי מסמנים ב <math>C^n</math> את קבוצת כל הפונקציות שגזירות n פעמים בכל נקודה בתחום, ושהנגזרת ה-<math>n</math>-ית שלהן רציפה על כל התחום.

הקבוצה <math>C^\infty</math> מוגדרת להיות החיתוך של כל הקבוצות <math>C^n</math>, כלומר <math> f \in C^\infty </math> אם ורק אם <math>f \in C^n</math>, לכל <math>n \in \mathbb{N}</math>.
 
==תכונות בסיסיות==
*אם <math>f</math> פונקציה חלקה אז גם הנגזרת של <math>f</math> חלקה. יתר על כן, קל לראות ש- <math>C^\infty</math> היא הקבוצה המקסימלית שבה פעולת הגזירה היא באמת אופרטור (כלומר לכל <math> f \in C^\infty </math> קיימת נגזרת, <math>\frac{\mathrm{d}f}{\mathrm{d}x}</math>, והיא בתוך <math>C^\infty</math>).
*אם <math>f,g</math> פונקציות חלקות אז גם הסכום, המכפלה וההרכבה שלהן חלקות.
*כל פונקציה אנליטית היא פונקציה חלקה (ובפרט כל הפונקציות האלמנטריות הן חלקות בכל תחום הגדרתן) אבל לא להפך.

לרב השימושים באנליזה מספיקות פונקציות גזירות פעמיים או שלוש אבל נוהגים להשתמש בפונקציות חלקות כדי לפשט את הניסוח של ההגדרות והמשפטים.

הפונקציות החלקות הן מאוד "גמישות". לדוגמה ניתן לבנות פונקציה חלקה ששווה ל-<math>1</math> על קבוצה סגורה <math>A</math>, ומתאפסת מחוץ לסביבה פתוחה של <math>A</math>, כאשר גם את <math>A</math> וגם את הסביבה הפתוחה אפשר לבחור כרצוננו. דבר כזה הוא בלתי אפשרי בפונקציות אנליטיות כי אם פונקציה אנליטית מתאפסת על קטע סגור כלשהו אז היא זהותית אפס. בדומה, ניתן לבנות חלוקות יחידה חלקות, אך לא ניתן לבנות חלוקות יחידה אנליטיות. על ידי פונקציות כאלו ניתן לבנות לכל פונקציה רציפה פונקציה חלקה שקרובה אליה כרצוננו.

==ראו גם==
* פונקציה אנליטית

==קישורים חיצוניים==
* 

חלקה
באבל (מחוז)

מחוז באבל (בערבית: محافظة بابل), הוא מחוז בעיראק המשתרע על שטח של 6,468 קילומטרים רבועים. נכון לשנת 2018 מתגוררים במחוז כ-2,065,042 נפש.

בירת המחוז היא העיר אל-חלה (الحلة), וכמו כן נמצאת בו העיר אל-מוסאייב. במחוז זה נמצאים שרידי העיר העתיקה בבל, ועל-שמה נקרא המחוז. אתר ארכאולוגי נוסף הנמצא במחוז היא העיר העתיקה בורסיפה.

==קישורים חיצוניים==

באבל
ארביל (מחוז)

מחוז ארביל (בערבית: محافظة أربيل) הוא מחוז בצפון עיראק. הוא נקרא על שם בירתו, ארביל.

המחוז משתרע על שטח של 14,428 ק"מ בצפון המדינה, ואוכלוסייתו מונה 2,932,800 תושבים נכון ל-2020. רובם כורדים, אך יש גם טורקמנים וערבים. אפשר למצוא גם אשורים בארביל, כיוון ששם הייתה ממלכת חדייב. מ-1974 השטח נמצא תחת אוטונומיה כורדית במסגרת כורדיסטן העיראקית.

באזור זה מצוי גם נפט רב, שתמיד היווה מקור למאבקים בין הכורדים לסדאם חוסיין, אך האומות המאוחדות הגנו, בדרך כלל, על הכורדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

ארביל
קטגוריה:כורדיסטן העיראקית: גאוגרפיה
דיאלא

מחוז דיאלא (בערבית: محافظة ديالى) הוא מחוז בעיראק, הנמצא צפונית לבגדאד ובירתו היא העיר בעקובה.
== גאוגרפיה ==
הוא משתרע על שטח של 17,685 קמ"ר ונכון ל-2003 מספר תושביו הוא 1,271,000, רובם סונים אך חלקם גם שיעים וכורדים. שטח גדול מהמחוז תופס נהר דיאלא, יובל של החידקל. בשל עושרו של המחוז במים, התעשייה העיקרית במחוז היא חקלאות. בדיאלא גדלים עצי דקל רבים, והמחוז נחשב לבירת התפוזים של המזרח התיכון. השפות המדוברות הן ערבית וכורדית.
המחוז מחולק לשישה תת-מחוזות.

מחוז דיאלא, לצד מחוז נינוה ומחוז סלאח א-דין, משמש כבסיס הפעולות של אל-קאעידה בעיראק. ביוני 2014 נכבשו מספר ערים במחוז בידי לוחמים סונים של המדינה האסלאמית.

==תת-מחוזות==
* בעקובה, בו נמצאת הבירה בעקובה, מונה 468,000 תושבים (2003).
* מוקדאדיה, כולל את העיר מוקדאדיה, מונה 198,500 תושבים (2003).
* ח'אנקין, מונה 160,000 תושבים (2003).
* אל-ח'אליס, מונה 256,000 תושבים (2003).
* כיפרי, מונה 42,000 תושבים (2003).
* בלד-רוז, מונה 100,000 תושבים (2003).

==הערים המרכזיות==
* בעקובה, הבירה.
* מוקדאדיה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיראק: מחוזות
נינוה (מחוז)

מחוז נִינְוֵה (בערבית: محافظة نینوى, בתעתיק מדויק: מחאפט'ת נינוא), הוא מחוז בצפון עיראק, שקיבל את שמו מהעיר התנ"כית נינוה שהייתה בירתה של ממלכת אשור.

== גאוגרפיה ==
שטחו של המחוז משתרע על 37,323 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 3,270,422 נכון ל-2011.

נוצרים, טורקמנים, יזידים, שבאקים, מנדעים, ארמנים, בהאים, קאקאיס ופאדי כורדים חיו בעיראק זמן רב מאוד - חלקם במשך מאות שנים, אחרים במשך אלפי שנים. רבים מהם, במיוחד נוצרים, יזידים, שבאקים וטורקמנים, גרים בנינוה, מחוז עשיר מבחינה תרבותית שנמצא במרחק של 400 מיילים צפונית-מערבית לבגדאד. האזור המכונה מישור נינוה, צפונית-מזרחית למחוז, מאוכלס ברובו על ידי קבוצות מיעוט אלה.<ref></ref>

העיר הראשית היא מוסול, הנמצאת סמוך לנהר החידקל וליד הריסות נינוה. עיר מרכזית נוספת היא תל-עפר.

שתי הערים ידעו קרבות רבים בשנת 2004 בין הכוחות האמריקאיים לבין המורדים בעיראק, וכן בהשתלטות ארגון דאעש על האזור ובקרבות שניהל עם צבא עיראק.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

נינוה
רוקפור

רוֹקְפוֹר (בצרפתית: Roquefort) הוא סוג של גבינה כחולה חצי-קשה העשויה מחלב כבשים. מאחר שזוהי אחת המפורסמות שבגבינות הכחולות, בעבר היווה שמה כינוי לכל הגבינות הכחולות, אך כיום רק גבינות כחולות שהבשילו ברוקפור-סור-סולזון רשאיות להיקרא רוקפור.

מקורה של הגבינה בעיר רוקפור-סור-סולזון (Roquefort-sur-Soulzon) שבדרום צרפת, ומכאן שמה. לפי האגדה, נער שאכל את ארוחת הבוקר שלו שכללה גבינה שמקורה מחלב כבשים ולחם זיהה את אהובתו, נטש את ארוחתו והלך לקראתה. חודשים לאחר מכן כשנתקל בארוחתו הקודמת הופתע לגלות שהגבינה עוד הייתה אכילה ואף השתבחה עם הזמן למרות מעטה העובש שניכר עליה.

צבע הגבינה לבן, עם נימים כחולים כהים של עובש. העובש, פניציליום רוקפורטי (Penicillium roqueforti – מין של פניציליום), מעניק לגבינה את ייחודה. העובש המקורי נמצא רק במערות קמבלו (Cambalou) באזור הייצור המקורי של הגבינה, ולפי החוק באירופה אסור לקרוא בשם "רוקפור" לגבינות שאינן מיוצרות באזור זה. בעבר נהגו המגבנים להשאיר במערות לחם למשך שישה שבועות עד שצמח בו עובש; לאחר מכן הלחם יובש ונטחן לאבקה שהוספה לחלב. כיום העובש מיוצר בתנאי מעבדה.

קילוגרם אחד של גבינת רוקפור עשוי מ-4.5 ליטרים של חלב, והגבינה עשירה בשומן, חלבון ומינרלים, בפרט סידן.

==ראו גם==
*דנית כחולה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גבינות צרפתיות
קטגוריה:גבינות כחולות
קטגוריה:גבינות כבשים
קמילו חוסה סלה

פסל בדמות קמילו חוסה סלה בספרד
קמילו חוסה סלה (בספרדית: Camilo José Cela; 11 במאי 1916 – 17 בינואר 2002), סופר, משורר, צייר ופוליטיקאי ספרדי, זוכה פרס נובל לספרות.

==ביוגרפיה==
קמילו חוסה סלה נולד באיריה פלביה Iria Flavia, פדרון Padron, קורוניה Coruña בספרד, אך לאחר כמה שנים עברה משפחתו למדריד, עיר שהטביעה את השפעתה עליו ועל יצירתו ושם גם סיים את חייו. סלה נרשם ללימודי רפואה, אך הפסיק באמצע כדי לקחת קורסים בפקולטה החדשה לספרות ולפילוסופיה. סלה התחיל לכתוב את הפואמות הראשונות ואז התגייס לצד של פרנקו במלחמת האזרחים של ספרד, נלחם ואף נפצע במלחמה. לאחר ששב מהמלחמה, התחיל לפתח עמדה עצמאית, ביקורתית ומתגרה, כמו חברו ארנסט המינגוויי.

סלה אימץ לו את הסגנון הספרותי הקרוי "טרמנדיסו", מונח הלקוח מתחום מלחמות השוורים, סגנון שמתאפיין בתיאור הצד הנואש של הקיום, במחשכי האימה. הסגנון הזה ילווה את כל יצירתו הכוללת יותר מ-70 רומנים. סלה עסק גם בציור ובקולנוע. הוא הציג תערוכת ציורים ולקח חלק בסרט "קוליסאום" שבוים על ידי Jaime de Mayora. בשנת 1953 מתפרסם בבואנוס איירס ספרו "הכוורת" שנאסר בספרד על ידי הצנזורה. La colmena ("הכוורת") הפך לסרט קולנוע מהולל בשנת 1982 בספרד, אחרי מותו של פרנקו.

בשנת 1954 עבר קמילו חוסה סלה לפלמה דה מיורקה ובשנת 1956 ייסד כתב עת ספרותי בשם Papeles de San Armadans שנקט קו אנטיפשיסטי והיה רב השפעה. בכתב עת זה פרסמו רבים מהסופרים הספרדים הגולים. בשנת 1956 נפטר ידידו הקרוב Pio Baroja והוא היה בין נושאי ארונו, יחד עם ארנסט המינגוויי. כעבור שנה נבחר להיות חבר האקדמיה הספרדית. בין עיסוקיו הוא גם כתב את התסריט לסרט "האביר דון קיחוטה" לפי יצירת המופת של מיגל דה סרוואנטס.

בשנת 1977 נבחר סלה לסנטור.

== מספריו ==
* La familia de Pascual Duarte 1942 "משפחתו של פסקואל דוארטה".
* 1943 Pabellón de reposo א
* 1944 Nuevas andanzas y desventuras de Lazarillo de Tormes א
* 1948 Viaje a la Alcarria א
* 1949 El Gallego y su cuadrilla "הגליסאי וקבוצתו".
* 1952 Mrs. Caldwell habla con su hijo "גברת קולדוול מדברת עם בנה".
* 1953 La colmena "הכוורת".
* 1955 La catira א
* 1962 Tobogán de hambrientos א
* 1964 Izas, rabizas y colipoterras א
* 1968 Diccionario secreto "מילון סודי" חלק ראשון.
* 1969 San Camilo I936 "סן קמילו 1936".
* 1971 Diccionario secreto "מילון סודי" חלק שני.
* 1973 Oficio de tinieblas 5 "עיסוק של חושך, 5".
* 1983 Mazurca para dos muertos "מזורקה עבור שני מתים".
* 1986 Nuevo viaje a la Alcarria א
* 1988 Cristo versus Arizona א

==פרסים ותוארי כבוד==
* דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1986).
* פרס נובל לספרות (1989).
* דוקטור לשם כבוד בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב (1990).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* - ריאיון לרגל זכייתו בפרס נובל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל ספרדים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לספרות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:זוכי פרס מיגל דה סרוואנטס
קניידלך

קניידלך (ביידיש: קניידלעך או קניידלאך, ריבוי של קניידל) הוא מאכל יהודי אשכנזי מסורתי העשוי כמעין כופתה עגולה.

הקניידלך עשויים מקמח (לרוב מקמח מצה) וביצים, ובתוספת מעט שמן ומים. לעיתים, מוספים לקניידלך תבלינים שונים, בהם ניתן למנות פלפל שחור, מלח או סוכר. את התערובת הנוצרת מעגלים, בדרך כלל ביד, לצורת כדורים, אותם מבשלים לרוב בתוך מרק.

אף שניתן לאכול קניידלך בכל השנה, הם מזוהים במיוחד כאחד המאכלים המסורתיים לחג הפסח, בעיקר בקרב עדות אשכנז. זאת, מכיוון שניתן להכינם מקמח מצה, וכך הם לא יהיו חמץ ויהיו כשרים לפסח. עם זאת, אלו המקפידים לא לאכול בפסח מצה שרויה נמנעים מלאכול קניידלך בפסח או מכינים אותם בגרסה בה את קמח המצה מחליף קמח שקדים.

יש האוכלים אותם בסעודה שלישית בערב פסח שחל בשבת.

==ראו גם==
* כופתאות
* גונדי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:מאכלי פסח
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:מאכלי שבת
קטגוריה:כופתאות
מחוזות עיראק

מחוזות עיראק הם המחוזות האדמיניסטרטיבים המרכיבים את עיראק. עד לשנת 2014 עיראק מחולקת ל-18 מחוזות אשר נקראים בערבית מֻחאפַט'את (محافظات, צורת יחיד מֻחאפַט'ה محافظة) וכל מחוז מחולק למספר נפות הנקראות בערבית קדאא (قضاء, צורת יחד אקדיה أقضية).

החלוקה הנוכחית של המחוזות בוצעה בשנת 1978.

בינואר 2014 הממשל המרכי בבגדאד הכריז על כוונתו להקים מספר מחוזות חדשים.

במרץ 2014 שלטונות כורדיסטן העיראקית החליטו על הפרדת חלק מהשטח של מחוז סולמאניה למחוז נפרד - מחוז חלבג'ה.
==מחוזות==

{| class="wikitable sortable"
|+מחוזות עיראק
|-
!מס'
! מיקום יחסי
!מחוז
!שם בשפת המקור
!שטח, קמ"ר
!אוכלוסייה, 2018
!בירה
|-
|1 || מחוז בגדאד|| محافظة بغداد|| 734|| 8,126,755 || בגדאד 
|-
|2|| סלאח א-דין || محافظة صلاح الدين || 24,751 || 1,595,235 || תיכרית
|-
|3 || דיאלא || محافظة ديالى || 	17,685 || 1,637,226 || בעקובה
|-
| 4 || ואסט || محافظة واسط || 	17,153 || 1,378,723 || אל-כות
|-
|5 || מיסאן || محافظة ميسان || 16,072 || 1,112,673 || עמארה
|-
|6||מחוז בצרה ||محافظة البصرة || 19,070 || 2,908,491 || בצרה
|-
| 7 || ד'י קאר || محافظة ذي قار || 12,900 || 2,095,172 || נאסריה
|-
|8 || אל-מות'נא || محافظة المثنى || 51,740 || 814,371 || סמאווה
|-
|9 || אל-קאדסיה || محافظة القادسية || 8,153 || 1,291,048 || א-דיוואניה
|-
|10 || באבל || محافظة بابل || 5,603 || 2,065,042 || אל-חלה
|-
|11 || כרבלה ||محافظة كربلاء|| 5,034 || 1,218,732 || כרבלא
|-
|12 || א-נג'ף || محافظة النجف || 28,824 || 1,471,592 || נג'ף
|-
|13 || אל-אנבאר || محافظة الأنبار || 138,501 || 1,771,656 || רמאדי
|-
| 14 || נינוה || محافظة نینوى || 37,323 || 3,729,998 || מוסול
|-
|15 || דהוכ || محافظة دهوك ||6,553 || 1,292,535 || דהוכ
|-
|16 || ארביל || محافظة أربيل || 15,074 || 1,854,778 || ארביל
|-
|17 || |כירכוכ || محافظة كركوك || 9,679 || 1,597,876 || כירכוכ
|-
|18 || סולמאניה || محافظة السليمانية || 17,023 || 2,053,305 || סולימאניה
|-
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.citypopulation.de/en/iraq/cities/ נתוני מחוזות]

==הערות שוליים==

*
מחוזות
קטגוריה:חלוקת פדרציות וקונפדרציות למדינות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
שומשום

שֻׁמְשֹׁם (בשין ימנית, בשפת הדיבור: סוּמְסוּם; שם מדעי: Sesamum indicum) הוא צמח חד-שנתי ממשפחת השומשומיים. השומשום הוא גידול השמן הראשון בעולם, ותורבת לפני כ-5,500 שנה בתת-היבשת ההודית ממין הבר Sesamum indicum subsp. malabaricum. גרעיני השומשום משמשים כחומר גלם למגוון רחב של מוצרים בתעשיות המזון (כמו שמן, טחינה וציפוי מאפים), הקוסמטיקה והרפואה. השומשום הוא צמח בעל גידול לא מסיים, פרחיו בצבע לבן-ורוד. צמח השומשום עמיד לתנאי יובש וחום ויכול לשגשג בתנאים שלא מאפשרים גידולים אחרים, ומסיבה זו נפוץ גידולו במקומות חמים ויבשים. השומשום אינו עמיד לקור.

==זנים==
קיימים מגוון גוונים טבעיים של גרעיני שומשום: מלבן בהיר, חום, אדום ושחור. השומשום השחור נפוץ בעיקר במדינות המזרח הרחוק ומשמש בהכנת סושי וסלטים אסייתים. השומשום הלבן משמש להכנת טחינה גולמית.

מחקר שנערך בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים הביא לפיתוח של זני שומשום חדשים בעלי יבול ואיכות משופרים, המותאמים לקציר ממוכן. הזנים שפותחו פתרו את הבעיה העיקרית של גידול השומשום, שהיא התבקעות הלקט השומשום בעת הבשלתו.

==גידול==
השומשום גדל בעיקר בסודאן, מיאנמר, הודו, סין, טנזניה ואתיופיה. לפני מלחמת העולם השנייה הגיע הייצור העולמי לכ-1.75 מיליון טון בשנה. כיום (2022) ייצור השומשום עומד על כ-6.8 מיליון טון, והייצור עולה מדי שנה.

===ישראל===
השומשום גֻּדַּל בארץ ישראל בימי המשנה והתלמוד. בימי המנדט הבריטי גודל שומשום על שטח של כ-260,000 דונם והיבול הגיע לבין 30–50 קילוגרם לדונם. בשנים האחרונות בעקבות פיתוח זנים מתקדמים בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית, השומשום חוזר לשדות בישראל ומשולב במחזור גידולי הקיץ.

==שומשום כמזון==
===שמן שומשום===

השומשום הוא הגידול החקלאי הראשון לצורכי שמן הידוע לאדם, וישנם ממצאים ארכאולוגיים המעידים על גרעיני שומשום בשימוש האדם כבר לפני כ-5,500 שנים. גרעיני השומשום מכילים אחוזי שמן גבוהים, בחלק מהזנים יותר מ-55%. לשם השוואה, זרעי סויה מכילים כ-20% בלבד.

===במטבח הישראלי===
השומשום פופולרי מאוד במטבח הישראלי כמרכיב העיקרי בטחינה, המשמשת גם בפני עצמה וגם בחומוס ובחלווה. בנוסף משמש השומשום בצורתו הגולמית כתוספת דקורטיבית למאפים רבים כמו בורקס וכעכים וכתיבול לסלטים. לאחרונה גם פותח שמן שומשום ישראלי מגידול מקומי שמופק בכבישה קרה. 

בסדר ליל ראש השנה 

אצל חלק מקהילות יהודי צפון אפריקה, נהוג לאכול שומשום בסדר ראש השנה, ולומר: שנפרה ונרבה כשומשומין.

==גלריה==
<gallery>
Sesame-Seeds.jpg|גרעיני שומשום
Sesame in Hainan - 05.JPG|הלקטי שומשום
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* חדשות הפקולטה לחקלאות, [https://web.archive.org/web/20150906202406/http://agriweb.agri.huji.ac.il/2015/06/15/פיתוח-חדשני-של-שומשום-עתיר-יבול-המותאם/ פותח שומשום עתיר יבול המותאם לקציר ממוכן], האוניברסיטה העברית, 15 ביוני 2015
* 
* 
* [https://hamachon.co.il/he/bugs-and-parasites-in-food/שומשום/ שומשום], באתר המכון למצוות התלויות בארץ

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס

קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:אגוזים וזרעים אכילים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:צמחי מרפא
כופתה

קניידלך במרק]]
קובה אדום]]
טנגיואן, כופתאות סיניות עשויות מקמח אורז דביק.
כופתאות הן כדורי בצק המבושלים בנוזלים (מים, מרק או חלב) ומוגשות כתוספת למרק או ברוטב. ישנן גם כופתאות המטוגנות בשמן עמוק.

הכופתאות יכולות להכיל מילוי, אם כי לרוב יוגדרו ככיסונים. כופתאות יכולות להיות מתוקות ואז הן מוגשות כקינוח.

מקור המילה מפרסית, ומשמעותה במקור היא "קציצה" או "עיגול בשר". במטבחים רבים קיימים מאכלים בשם זה המורכבים מקציצות בשר או דגים מבושלות ברוטב.

==כופתאות במטבחים השונים==

הרכב הכופתאות מגוון ומשתנה ממטבח למטבח.
* במטבח היהודי האשכנזי מוכרות הקניידלך העשויות קמח מצה והן מופיעות גם במטבחים מזרח אירופאים אחרים כמו המטבח הצ'כי (שם הן נקראות קניידליקי) והמטבח הגרמני.
* במטבח האיטלקי מוגשים ניוקי העשויים מתפוחי אדמה, קמח וביצים.
* במטבח הסיני מוגשים כיסוני הג'יאוזי במגוון צורות.
* במטבח הצרפתי מגישים כופתאות עדינות הנקראות קנל (שיבוש של המילה קניידל בגרמנית).
* במטבח הצ'כי ובמטבח ההונגרי נפוצות כופתאות הנקראות נוקדלי או שפצלה המוכנות על ידי ניטוף בלילת בצק לנוזל רותח ומלוות באופן מסורתי את הגולאש.
* במטבח הערבי נפוצה הקובה העשויה בדרך כלל מסולת או בורגול אך לעיתים גם מאורז (בגרסאות היהודיות הכשרות לפסח).
* במטבח האוסטרי מגישים כופתאות תפוחי אדמה במילוי פירות לקינוח הארוחה. המוכרות ביותר הן כופתאות משמש הנקראות מרילנקניידל וכן כופתאות פובידל הנקראות גרמקנודל. כופתאות אלה נפוצות גם במטבח הצ'כי ובמטבח ההונגרי (נקראות גומבוץ). כופתאות כבד נפוצות גם בצ'כיה וגרמניה.
* במטבח ההודי ישנן הגולאב ג'אמון - כופתאות גבינה המוגשות בסירופ סוכר וכן מלאי קופתה שהן כופתאות תפוח אדמה ממולאות גבינה ומבושלות ברוטב עשיר.
* במטבח הגאורגי ישנן החינקלי - כופתאות מבושלות במים רותחים וממולאות במגון מילויים אך בדרך כלל בשר.
* במטבח היפני מוכר הדנגו - כופתה הנעשית מקמח אורז ומוגשת בדרך כלל עם תה ירוק.
* במטבח הטריפוליטאי כופתאות בסטיל, כופתאות פירה תפוחי אדמה ממולאות בבשר ומטוגנות.
* במטבח היהודי-פרסי - כופתאות גונדי עשויות בשר עוף טחון וקמח חומוס.
* במטבח הרומני - פפנש הם כדורי גבינה, קמח וסולת, המטוגנים בשמן עמוק או מבושלים במים ומוגשים כקינוח עם שמנת חמוצה, ריבה וסוכר.

==קישורים חיצוניים==

* אהוד עין-גיל, [http://food.walla.co.il/?w=/906/979253 כופתאות שזיפים], מאתר וואלה
* [https://web.archive.org/web/20100715031432/http://www.ifeel.co.il/page/2664 כופתאות תפוחי אדמה], מאתר "ifeel"
* 
* 
* 

*
סידני וב

סידני ג'יימס וב, הבארון פספילד הראשון (באנגלית: Sidney James Webb, 1st Baron Passfield;
13 ביולי 1859 – 13 באוקטובר 1947) היה סוציאליסט, כלכלן ורפורמטור בריטי, אשר לרוב מוזכר יחד עם אשתו, ביאטריס וב. הוא היה אחד החברים הראשונים בחברה הפביאנית בשנת 1884, יחד עם ג'ורג' ברנרד שו (השניים הצטרפו לחברה שלושה חודשים לאחר הקמתה). יחד עם חברים אחרים הפכו שו ווב את החברה הפביאנית לחברה הפוליטית-אינטלקטואלית הבולטת ביותר באנגליה האדוארדית.

==ביוגרפיה==
וב נולד בלונדון למשפחה של עוסקים חופשיים. הוא למד משפטים באוניברסיטת לונדון בזמנו החופשי כשבה בעת עבד במשרה משרדית. בשנת 1895 סייע להקים את בית הספר לכלכלה של לונדון (London School of Economics) בעזרת עיזבון שהושאר לטובת החברה הפביאנית על ידי תורם. הוא מונה לפרופסור למינהל ציבורי בשנת 1912 ושירת בתפקיד במשך חמש-עשרה שנה. בשנת 1892 נישא וב לביאטריס פוטר, אשר עימה חלק השקפות ואמונות. הונה של ביאטריס איפשר לווב לעזוב את עבודתו המשרדית ולהתרכז בפעילויות אחרות. השניים היו חברים במפלגת הלייבור והיו פעילים פוליטית. ב-1917 ניסח וב את סעיף 4 של חוקת הלייבור, שאומץ על ידי המפלגה ב-1918. סידני הפך לחבר פרלמנט מטעם מחוז סיהאם בשנת 1922. הזוג נהג לארח את ארוחות מועדון ה-Coefficients, אשר משך אליו את הפוליטיקאים וההוגים הבולטים של התקופה.

בשנת 1929 קיבל את התואר ברון פספילד ושירת כשר בממשלה (הוא היה גם שר המושבות וגם השר לענייני הדומיניון), תחת ראש הממשלה רמזי מקדונלד. בשנת 1930 פרש מהמשרד לענייני הדומיניון בשל בריאותו הלקויה. באותה שנה גם פרסם את הספר הלבן. חיים ויצמן סיפר בעדותו בפני ועדת פיל כי בשנת 1930 אמר לו וב "כלום אינך מבין שאין בארץ ישראל מקום אפילו לחתול נוסף".

ב-1935, במהלך מאמץ שקיימו יהודים מאירופה להקמת 'ליגת פריילאנד' במטרה למצוא יעד הגירה ליהודים מפולין וגרמניה, הסכים וב להפגש עם יוסף קרוק שהגיע מפולין לטובת קידום היוזמה הנאו-טריטוריאליסטית. בשיחה ביניהם אמר וב לקרוק כי "יהודים רבים חושבים אותי למתנגדם, אך אין זה אמת. לדעתי, ארץ ישראל היא לא רק בשביל היהודים, אלא גם בשביל הערבים". בכל אופן וב סירב לצרף את שמו ליוזמה להצלת יהודים נרדפים באירופה.<ref>יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 460.</ref>

בני הזוג וב תמכו בברית המועצות עד מותם. ספרם "The Truth About Soviet Russia" פורסם בשנת 1942. 

הזוג וב מופיע באופן סאטירי בספרו של ה. ג'. ולס "The New Machiavelli", כזוג קצר רואי, בורגני ומניפולטיבי. ולס מהתל בספר באופן דומה גם בחברה הפביאנית.



==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1922–1923)
קטגוריה:סגל בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:חברי מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:כלכלנים בריטים
קטגוריה:שרי המושבות של בריטניה
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1923–1924)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1924–1929)
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1859
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1947
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית