תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל

תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל הם התנאים בהם שוהים אסירים ביטחוניים בבתי הכלא בישראל. פעמים רבות הועלתה ביקורת בישראל על תנאי כליאה מקלים הנוהגים כלפי מחבלים שרצחו יהודים כחלק מהסכסוך הישראלי פלסטיני. כמו כן נטען שתנאי כליאתם אינם תואמים את חומרת מעשיהם ואינם יוצרים הרתעה בקרב העם הפלסטיני. בעקבות ביקורת זו הוצעו במהלך השנים מספר הצעות חוק להחמרת תנאי הכליאה. מאידך נמתחה גם ביקורת הטוענת שהם קשים מדי.

== היסטוריה ==
ככלל, זכויות האסירים הביטחוניים בישראל דמו לזכויותיהם של אסירים אחרים, בהן זכויות לביקורי משפחה, ביקורי צלב אדום, קבלת ספרים, כתבי עת ומכתבים. כמו כן היו להם, זכויות לקנות מוצרים בקנטינה, לצפות בערוצי טלוויזיה רבים ועד 2011 גם ללמוד לימודים אקדמיים באוניברסיטה הפתוחה. ביולי 2011 הודיע שירות בתי הסוהר כי אסירים ביטחוניים לא יוכלו להתחיל בלימודים אקדמיים, אך אלה שכבר החלו בלימודים יוכלו לסיימם. נגד החלטה זו הוגשה עתירה לבג"ץ שיאפשר לאסירים באקדמיה. בג"ץ דחה את העתירה.

האסירים מאוגדים תחת שייכויות ארגוניות בכלא. הדבר נחשב על-פי רוב כארגון המטיב עם האסירים ומגביר את כח המיקוח שלהם בכלא, אך גם ככלי להשלטת סדר, ולהצדקת צעדים משפטיים כנגד האסירים. עו"ד עביר בכר טענה כי ההתאגדות פוגעת ביכולתו של האינדיבידואל שאינו מעוניין בשייכות ארגונית לעמוד על זכויותיו, וכי יש לראות עתירות של כלואים בודדים כחלק ממגמה המחלישה את ההתארגנות של האסירים.<ref></ref>

=== ביקורת על התנאים המקלים לאסירים ומחבלים ===
ביקורת על תנאי הכליאה המקילים להם זוכים מחבלים אינה תופעה חדשה. לדוגמה, בשנת 2008 פורסמה כזו ביקורת מפי קצין בכיר בשירות בתי הסוהר אודות תנאי הכליאה המקלים שלהם זכאים מחבלים "עם דם על הידיים".<ref></ref> גם ב-2011 עלה בשיח הציבורי הצורך להחמיר את תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בעקבות חשיפת תנאיהם המקלים של מחבלים בכלא הישראלי.<ref></ref>

==== ארגון אלמגור ====
במרץ 2013 הארגון אלמגור הפועל למאבק בפעולות טרור, פרסם דו"ח בו פירט את הזכויות להן זכו מחבלים בכלא הישראלי, וטען שיש בכך פגיעה בהרתעה מפני ביצוע פעולות דומות על ידי מחבלים פוטנציאלים.<ref>[http://al-magor.com/?page_id=2641 דו"ח של ארגון אלמגור] באשר לתנאי מחבלים בכלא.</ref> בין הזכויות אותן מזכיר הארגון נמנים:
* תשלומי הרשות הפלסטינית: מחבל בכלא זכאי לקבל 1,600 ש"ח דמי כיס חודשיים, ולשם כך מקבל כסף בשווי אלף ש"ח לפחות, במימון ארגוני הטרור. המשכורת המשולמת לכל מחבל כלוא מהרש"פ לבדה – בלי קשר להשתייכות המחבל – יכולה לעלות ל-12,000 ש"ח ויותר, וראש ממשלת הרש"פ סלאם פיאד חתם על העלאת המשכורת בתקציב 2012 ו-2013. בסך הכל, משכורות מחבלים אלה מהוות יותר משישה אחוזים מתקציב הרש"פ. האסירים רשאים להוציא את דמי הכיס, בתוך השאר, על ממתקים בקנטינה, בנוסף לתפריט החיילים שהם מקבלים באופן קבוע.
* אחסון בלתי מוגבל: המחבלים רשאים לאחסן את הדברים שהם קונים בקנטינה בלי הגבלה, בניגוד למדינות אחרות.
* הכנת אוכל: המחבלים רשאים לבשל אוכל לעצמם ללא הגבלה.
* טלוויזיה עם כבלים: רשות בתי הסוהר מאפשרת למחבלים על חשבונה צפייה בטלוויזיה עם כבלים.
* ביקורי משפחות: בג"ץ אישר את העמדה לפיה על פי הדין הבין-לאומי, אין איסור למנוע ביקורים מאסירים מורשעים. מהבחינה המשפטית מדובר אפוא רק ב"טובת הנאה". בפועל, ישראל מעניקה ביקורי משפחה לאסירים (לאחר ששהו בכלא שלושה חודשים). לטענת ארגון אלמגור, לרוב האסירים האלימים בעולם ביקורי משפחה מתקיימים רק עם הפרדה של זגוגית בין האסיר למשפחתו, ואילו בישראל ילדיהם של האסירים עד גיל עשר רשאים לעבור לצד האסיר לעשר דקות.
* טיול יומי: לפי פקודת הנציבות ביחס לאסירים ביטחוניים, זכאי כל אסיר לשעת טיול אחת ביום. לטענת אלמגור, בפועל, נהנים אסירים ביטחוניים משלוש שעות טיול ביום, שולחנות פינג פונג, כדורגל, כדורסל, שש בש ועוד.
* טלפונים ניידים: מחבלים רבים בכלא מחזיקים טלפונים ניידים נגד החוק, ובכך יכולים לתקשר עם העולם שמעבר לחומות הכלא, לגלוש באינטרנט ולהשתתף בתכנון פיגועים.
עוד טען הארגון כי היחס הניתן למחבלים בכלא הישראלי זהה לזה שמקבלים שבויי מלחמה ולא טרוריסטים, אף שרצח אזרחים מוגדר כטרור.

==== ארגון לביא ====
במאי 2019 חשף ארגון לביא את רשימת המוצרים שיכל אסיר ביטחוני לרכוש בכספו בקנטינה בכלא. ברשימה מאות מוצרים ביניהם שעוני ג'י שוק, נעלי טימברלנד, נעלי נייק, מוצרי חשמל של סוני, סוגי אפטר שייב ועוד.

בהמשך החודש נחשפו תנאי האסירים הביטחוניים כפי שעלו מנתוני השב"ס במענה לבקשת חופש מידע של תנועת "אם תרצו". על פי הנתונים, אסירים ביטחוניים נהגו לקבל ארוחות חג פעמיים בשנה, בעיד אל-פיטר (סיום צום הרמדאן) ובחג הקורבן. המנה הכוללת עוף מסתכמת בעלות של 47 שקלים, ובחישוב פשוט עלות ארוחות החג ב־2018 הגיעה ל־540,000 שקלים. בנוסף נחשף כי על פי נתוני שב"ס, ב־2018 היו 5,753 אסירים, שזכו לכ־41,000 ביקורים. ב־2008 היו 8,483 אסירים ביטחוניים, ב־2012 צנח המספר ל־4,839 ושוב קפץ ל־6,726 ב־2017. עוד נחשף כי מחיר טלוויזיה שנמצאת בכל תא עומד על 480 שקלים. אסירי חמאס מקבלים חמישה ערוצים, ואילו אסירי פת"ח עשרה.

=== החמרת תנאי הכליאה ===
ב-2 בינואר 2019 הודיע השר לביטחון הפנים גלעד ארדן על החמרת תנאי האסירים הביטחוניים בהתאם למסקנות "הוועדה הציבורית לצמצום תנאי כליאת המחבלים". הוועדה קבעה כי מעתה האסירים לא ישובצו באגפים לפי שיוך ארגוני, יבוטל מוסד "דובר האסירים" במתכונתו הנוכחית, יאסר על האסירים לבשל באגפים וכל המזון יסופק על ידי שירות בתי הסוהר, יתבצע קיצוץ משמעותי בכספים המופקדים על ידי בני המשפחות למחבלים בבתי הכלא ושבאמצעותם הם רוכשים מוצרים בקנטינה והפסקת ההפקדות מטעם הרשות הפלסטינית. כמו כן, תוגבל כמות המים לאסירים והמקלחות יוצאו מהתאים. לפי מענה לבקשת חופש המידע שהגיש ארגון "אם תרצו" לשב"ס, שלושה מתוך חמשת הסעיפים לא יושמו עד יוני 2021.

בנובמבר 2022, עם סיום הבחירות לכנסת ה-25, ודרישתו של ח"כ איתמר בן גביר לקבל את תפקיד השר לביטחון פנים, פרסם בן גביר שאחד מהנושאים שהוא מעוניין לפעול בהם הוא החמרת תנאי הכליאה של האסירים הביטחוניים. בעקבות זאת ועדת החירום הלאומית העליונה של האסירים הביטחוניים הכלואים בישראל איימה בפעולות תקיפות כתגובה לכך.<ref></ref>

בפברואר 2023, הורה השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר לאסור על אסירים ביטחוניים לאפות בעצמם את הפיתות שהם אוכלים על ההחלטה נמתחה ביקורת בין השאר משום שהוצאות השב"ס על פיתות עלו בעקבותיה ב-250%, כלומר במאות אלפי שקלים<ref></ref>. ובן גביר כונה בלגלוג שר הפיתות<ref></ref>. לאור דיווח של שב"ס על בזבוז מים מכוון מצד אסירים ביטחוניים, הורה בן גביר גם להקציב זמן מקלחת של כארבע דקות לכל אסיר ביטחוני.<ref></ref>

בספטמבר 2023 הנחה השר לביטחון לאומי בן גביר את שב"ס להגביל את ביקורי משפחות האסירים הביטחוניים לתדירות של פעם בחודשיים במקום פעם בחודש.<ref></ref> אולם ראש הממשלה בנימין נתניהו דחה את הנחייתו, ובלאחר כינוס הקבינט ב-12 בספטמבר הוחלט שלא לקבל החלטה בנושא עד אחרי חגי תשרי שנחשבים לזמן רגיש ביטחונית.<ref></ref>

=== הצעות חוק לצמצום זכויותיהם של אסירים ביטחוניים ===

==== חוק להחמרת תנאי כליאה של אסירי חמאס ====
בעקבות חטיפת החייל גלעד שליט, עברה בקריאה טרומית במאי 2010 הצעת חוק להחמרת תנאי כליאתם של אסירי חמאס הכלואים בישראל. בהצבעה תמכו בחוק 52 ח"כים ו-10 התנגדו, חבר כנסת אחד נמנע. לפי הצעת החוק, אסירים המשתייכים לארגון טרור שבידיו נמצא חטוף ישראלי, לא יהיו רשאים לקבל מבקרים, מלבד ביקור של נציג ארגון "הצלב האדום", אחת לשלושה חודשים. זאת בניגוד למצב הקיים במועד הגשת הצעת החוק, בו אף על פי שהאסירים זכאים על פי חוק לביקור פעם בחודשים, הם זוכים למעשה לביקור של מקורביהם כל שבוע. על פי הנתונים שאסף ח"כ דני דנון, לחמאס ישנם 2,165 אסירים ביטחוניים בישראל ו-265 אסירים מנהליים, שעליהם הצעת החוק אמורה להשפיע.<ref></ref>

==== תיקון לחוק פקודת בתי הסוהר - ח"כ איתמר בן גביר ====
בספטמבר 2021 הגיש ח"כ איתמר בן גביר הצעה לתיקון "חוק פקודת בתי הסוהר" בשם "החמרת תנאי כליאה לאסירים ביטחוניים", לפיה כל מי שיוגדר כאסיר ביטחוני המשתייך לארגון טרור שנלחם במדינת ישראל, לא יסופק לו בשר מכל סוג שהוא, ובכלל זה עוף או דגים. כמו כן, אסיר ביטחוני יהיה זכאי לביקור אחד בשנה לכל היותר של בני משפחה מדרגה ראשונה בלבד.<ref></ref>

=== טענות הנגד המקובלות ===
לטענת עמותת בצלם, הביקורת לפיה תנאי הכליאה היו מטיבים יתר על המידה מקורה בפופוליזם. ארגון עדאלה פרסם דו"ח של הסנגוריה הציבורית משנת 2017 המציג תמונה קשה של מצב הכלואים בבתי הסהר בישראל, דבר שנכון גם לאסירים שאינם ביטחוניים. בכל הנוגע לתנאים של אסירים ביטחוניים, הדוח קובע כי ב-5 מתקנים קיימת מדיניות של אי-מתן שירותי חינוך, שיקום ואף לא טיפול סוציאלי. ארגון בצלם פרסם תחקיר ממנו עולה כי ישראל כופה נתק מוחלט בין כ-230 האסירים הביטחוניים מרצועת עזה ומשפחותיהם, כאשר בתקופות מסוימות נאסרו הביקורים לחלוטין, בתקופות אחרות הן הותרו בכפוף להגבלות דרקוניות – לרבות איסור על ביקורים של ילדים מעל גיל 16 אצל הוריהם הכלואים, ומאז 2017 מונעת המדינה – באישור בג"ץ – ביקורים אצל אסירים המשתייכים לחמאס. לטענת בצלם, האיסור על ביקורי המשפחות מהווה ענישה קולקטיבית של האסירים ושל בני משפחותיהם.<ref></ref>

יש המבקשים לטעון כי בנוגע לחלק מהאסירים, מדובר באסירים פוליטיים, או ב"לוחמים" של הצד שכנגד - שאז תנאיהם צריכים לעמוד בתנאים המחייבים בהחזקת שבויי מלחמה.<ref></ref><ref></ref> מספר ארגונים אף פנו בעתירה כנגד כליאתם של אותם אסירים בבתי סהר בתחומי הקו הירוק.

==== בעיה כללית בתנאי הכליאה בשירות בתי הסוהר ====
כמו יתר האסירים במדינה, גם האסירים הביטחוניים כלואים בצפיפות רבה. שטח המחיה המוקצה למרבית האסירים והעצורים בישראל, ואגב כך גם אסירים ביטחוניים, נמוך מ-3 מ"ר לאסיר (כולל שטח המיטה, השירותים והמקלחת). כתוצאה מכך, האסיר נאלץ פעמים רבות לקיים את כל שגרת יומו במיטתו, ובכלל זה לאכול בה, ללא יכולת כמעט להתהלך בתא וללא אפשרות למספר אסירים לעמוד בו זמנית בחלל המצומצם שנותר בתא. לשם השוואה, התקן האירופאי עומד על 6 מ"ר בתא בודד ו-4 מ"ר בתא משותף, בנוסף לשטחי שירותים ומקלחות, ובעתירה לבג"ץ נקבע כי נדרש רף מינימלי של 4.5 מ"ר לאסיר על-מנת לעמוד בהוראות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.

=== התנאים מאז מתקפת הפתע על ישראל (2023) ===

בתאריך 18 באוקטובר 2023, בעקבות מתקפת הפתע על ישראל במסגרתה נהרגו ונרצחו כ-1,145 ישראלים וזרים, רובם אזרחים, על ידי מחבלים פלסטינים; העבירה הכנסת תיקון לפקודת בתי הסוהר, שעיקרו צמצום שטח המחיה של האסירים והחמרת תנאיהם. התיקון אושר כהוראת שעה, המחייבת את אישורו המחודש כל שלושה חודשים. על-פי הוראת השעה, רשאי השר לביטחון לאומי להכריז על "מצב חירום כליאתי", שעיקרו הסדרת פגיעה בזכויות האסירים על-מנת להתמודד עם העומס על מתקני הכליאה. בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב כי "ערב פרוץ המלחמה נמצאו בתי הסוהר בתפוסה גבוהה. על רקע זה, העלייה החדה במצבת העצורים מאז תחילת המלחמה הביאה לגידול משמעותי בצפיפות במתקני הכליאה, באופן שאינו מאפשר לעמוד בהוראות הדין". הוראות דין אלו נובעות מפסיקת בג"ץ בנושא מ-2017 המורה לספק שטח מחיה מינימלי של 4.5 מ"ר.

האסירים הביטחוניים במלחמת חרבות ברזל, כללו הן מחבלים והן שוהים בלתי חוקיים ואף מי ששהו בישראל עם היתר עבודה בעת פרוץ המלחמה. לפי תחקירים 27 מהם מתו במהלך תקופת מאסרם. לטענת צה"ל רבים מהאסירים הגיעו עם מצב רפואי מורכב ועם פציעות.<ref name=":0"></ref> חלק מהאסירים טענו שעברו התעללויות מצד סוהרים, בניגוד לנוהלי השב"ס וצה"ל.<ref name=":0" /><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בנובמבר 2023, צייץ ב־X השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר, כי הנחה לכלוא את הכלואים הביטחוניים בתנאים מחמירים: "שמונה מחבלים אזוקים בתא חשוך, מיטות ברזל, שירותים בחור ברצפה והמנון התקווה שמתנגן כל העת ברקע".

ביוני 2024 פורסם בהארץ כי 48 עצורים תושבי רצועת עזה מתו מתחילת המלחמה במתקנים צבאיים בישראל שבהם הוחזקו, או בדרך אליהם, בעיקר במחנה שדה תימן ומחנה ענתות. נמסר כי צה"ל מנהל חקירה פלילית נגד חיילים בנוגע למקרים אלה. חקירת מותם של שני עצירים מהרצועה מעלה כי חיילים הכו אותם בדרכם למתקן שדה תימן.

מאז פרוץ המלחמה הפסיקה ישראל באופן גורף את ביקורי הצלב האדום אצל אסירים פלסטיניים. בפברואר 2024 עתרו האגודה לזכויות האזרח, רופאים לזכויות אדם והמוקד להגנת הפרט לבג"ץ בעניין, וביוני 2024 הודיעה המדינה כי תקים מנגנון שיחליף ביקורים אלה.

ביוני 2024 פורסם כי נמסרו עשרות עדויות של אסירים וכלואים ביטחוניים שאינם קשורים לחמאס, על כך ששב"ס הפחית את כמות המזון שלהם באופן ניכר, עד כדי הרעבה, וכי הם השילו עשרות ק"ג ממשקלם. האגודה לזכויות האזרח הגישה עתירה לבג"ץ בנושא זה. העדויות באו, בין היתר, מעצורים שטרם הועמדו לדין וגם מעצורים במעצר מנהלי. מקורות ביטחוניים טענו ששירות בתי הסוהר מסתיר מידע על כמות המזון הניתנת לאסירים ביטחוניים מאז החלה המלחמה. היועץ המשפטי של שב"ס אישר באפריל 2024, בכנס בו השתתף, את הצמצום הדרמטי במזון המסופק לאסירים הביטחוניים.<ref></ref> בדיון בבג"ץ העירו השופטים כי המדינה לא סיפקה חוות דעת רפואית לעצם האישור של הפחתת כמות המזון בבתי הסוהר, ולא הובהר מדוע מפרידים בין התפריט שמקבלים אסירים ביטחוניים לזה של אסירים פליליים.<ref></ref>

ב-31 ביולי דו"ח של משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם קבע כי לפחות 53 פלסטינים מתו במעצר ישראלי במהלך המלחמה, וכי העצירים הפלסטינים עברו צורות שונות של התעללות ועינויים, כולל עדויות לאלימות מינית נגד נשים וגברים, מכות חשמל, שחרור כלבים וכיבוי סיגריות על עצורים. לפי הדו"ח, אלפי עצירים פלסטינים מוחזקים על ידי ישראל באופן שרירותי, בתנאים מחפירים ורובם ללא אישום או משפט. בין העצירים יש נשים, ילדים, רופאים, עיתונאים, פעילי זכויות אדם, חולים ותושבים שנמלטו מהלחימה ברצועת עזה.<ref></ref>
שדה תימן. העיד כי נאנס. שוחרר לאחר שנמצא שאינו מהווה סכנה לביטחון הלאומי.<ref></ref> (תמונה בשימוש הוגן)]]
בתחילת אוגוסט 2024 ארגון "בצלם" פרסם עשרות עדויות של עצירים שנכלאו מאז פרוץ המלחמה, כאשר רובם שוחררו בסופו של דבר מבלי שהועמדו לדין. הדו"ח הצביע על "מציאות של עינויים, פגיעות מיניות, אלימות, השפלה, הרעבה ומניעת טיפול רפואי הולם". בנוסף, הדו"ח מנה לפחות 60 מקרי מוות של כלואים פלסטינים מאז פרוץ המלחמה, ביניהם 48 עצורים תושבי עזה שמתו במתקני מעצר של הצבא ועוד 12 שמתו במשמורת שב"ס.<ref></ref><ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://fs.knesset.gov.il/globaldocs/MMM/db1007dc-1277-e511-80d1-00155d0ad6b2/2_db1007dc-1277-e511-80d1-00155d0ad6b2_11_9826.pdf דו"ח של הכנסת אודות תנאי הכליאה של האסירים הביטחוניים]
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:טרור פלסטיני