OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Non Zero Sumness

Non Zero Sumness הוא אלבום הבכורה של ההרכב האלקטרוני האיטלקי Planet Funk. האלבום יצא לאור ב-2002. מהאלבום יצאו הסינגלים Who Said ו-The Switch, לצד הסינגלים Chase the Sun ו-Inside all the People שיצאו בשנה שקדמה ליציאתו.

באפריל 2003 יצאה מהדורה מוגבלת של האלבום שנקראה Non Zero Sumness Plus One, שכוללת רצועת בונוס בשם "One Step Closer" בביצוע ג'ים קר מסימפל מיינדס, והיא למעשה גרסה ווקאלית של השיר הפותח את האלבום, Where Is The Max.

== רשימת רצועות ==

== קרדיטים ==
===Planet Funk===
* מרקו ברוני - קלידים, פסנתר, הפקה, הנדסת סאונד, מיקס
* אלכס נרי - קלידים, מכונת תופים, הפקה
* סרג'יו דלה מוניקה - בס, גיטרה, הפקה
* דומניקו "GG" קאנו - גיטרה, הפקה

=== קרדיטים נוספים ===
* אאולי קוקו - שירה ("Chase the Sun")
* סאלי דוהרטי - שירה ("All Man's Land", "Under the Rain", "The Waltz"), חלילים ("All Man's Land")
* דן בלאק - שירה ("The Switch", "Inside All the People", "Paraffin", "Who Said"), גיטרות ("The Switch", "Inside All the People", "Who Said")
* Raiz - שירה ("Tightrope Artist")
* סיימון דאפי - קלידים, הפקה מוזיקלית, מכונת תופים, מיקס
* אנדראה קוזאני - בס ("Chase the Sun", "The Switch")
* יו האריס - בס ("Tightrope Artist")
* מייקל תומפסון - גיטרה ("Chase the Sun")
* צ'ארלי ברצ'יל - גיטרה ("Under the Rain")

== מצעדים ודירוגים ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2002
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
שמורת הטבע גפלנגיר

שמורת הטבע גפלנגיר (בטורקמנית: Gaplaňgyr goraghanasy) היא שמורת טבע במחוז דשוגוז בטורקמניסטן. השמורה הוקמה ב-1979 ונועדה להגן על הצמחייה ובעלי החיים המקומיים ולשקמם. היא נמצאת בשטחה של רמת גפלנגיר הקצה הדרומי של רמת אוסטיורט בגבול עם קזחסטן ואוזבקיסטן בחלק הצפון-מערבי של מחוז דשוגוז. שטחה 2,822 קילומטרים רבועים, והיא כוללת שני אזורים מוגנים במיוחד: שמורת סאריגאמיש ושמורת שאסנם.

השמורה צורפה לאתר המורשת העולמית מדבריות החורף הקרים של טוראן של ארגון אונסק"ו שהוכרז בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.

==צמחייה ובעלי חיים==
גפלנגיר פירושו "רמת ברדלס", אבל החתולים הגדולים נכחדו בכל אזור אוסטיורט. 26 מינים של יונקים, 147 מיני עופות ו-918 מינים של צמחים עילאיים תועדו בשמורת גפלנקיר. מינים נדירים מוגנים של בעלי חיים שנמצאו בשמורה כוללים, צבי מרכז אסיה, תת-מין של כבש אוריאל (Ovis vignei cycloceros) המכונה כבש הרי אוסטיורט, גירית הדבש וכן אוכלוסייה ניכרת של אנטילופת הסאיגה הנודדת לכאן מקאראקלפאקסטן בחורף. הצמחים כוללים את הצבעוני הטורקמני, מין של גיבסנית, מין של שיטה ו-55 מינים אנדמיים נוספים. שמורת הטבע גפלנגיר משלבת גם שני מקלטים לחיות הבר: מקלט סאריגאמיש, שהוקם ב-1980 כמערכת אקולוגית של אגם-חוף, ומקלט שסנם, שהוקם ב-1984 לשימור מדבר האבן ואת ה.

==קישורים חיצוניים==
<div style="direction: ltr;">
* [https://whc.unesco.org/document/192658 Nomination Text] - UNESCO site
* [https://tdh.gov.tm/en/post/34215/kaplankyr-nature-reserve-endless-plain Kaplankyr - a nature reserve on an endless plain]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורקמניסטן: גאוגרפיה
פרייאר

ארוד ונקטפה רמזוואי (בטמילית: ஈரோடு வெங்கடப்பா இராமசாமி) שנודע בכינוים פְּרִייָאר (בטמילית: பெரியார்) וטנטי פרייאר, היה מנהיג טמילי שהקים את ואת דראווידר קזגאם.

== ביוגרפיה ==
ארוד ונקטפה רמזוואי נולד ב-17 בספטמבר 1879 בארוד שבנשיאות מדראס (היום בטאמיל נאדו), כבן שני לקבלן אדוק ודי עשיר. הוא קיבל חינוך ייסודי, ונישא בגיל 13. בגיל 19 יצא למסע ברחבי הודו, וביקר במקדשים הינדואים רבים. המסע, וחשיפתו לגוונים השונים של תרביות הודיות וזרמי ההינדואיזם, גרמו לו למהפך נפשי, והוא שב ממסעו כאתאיסט.

פרייאר נהיה למעורב בפוליטיקה, תוך שהתנגדותו לשיטת הקאסטות ובעיקר בני המעמדות הגבוהים, לצד תמיכתו בזכותה של אלמנה להינשא בשני מקנים לו אויבים בקרב הברהמינים. למרות זאת, הוא נבחר לנשיא הוועדה המוניציפלית של של ארוד ב-1918.

ב-1919 הצטרף פרייאר ל והיה מעורב בתנועה לאי-שיתוף פעולה, דבר שהביא לכליאתו פעמיים. הוא נבחר למזכיר הקונגרס במדראס, ואף נבחר לנשיא הקונגרס המחוז אך הודח בהצעת אי-אמון קודם שהושבע לתפקיד. פרייאר הציע בוועדות הקונגרס השנתיות מ-1920 ועד ל-1925 הצעות לחיזוק מעמד הדראווידרים, אך בעקבות דחייתם החוזרת של הצעותיו על ידי הנהגת הקונגרס פרש ב-1925 מהקונגרס.

ב-1926 הקים פרייאר את , שקראה לשוויון גמור בתנאים הכלכליים, פוליטיים, חברתיים ושאר מאפייני החיים. התנועה התנגדה למעמדות ושיטת הקאסטות, והביעה התנגדות לנשיאוי קטינים ואי-נישואיהם החוזרים של אלמנות. דעותיו של פרייאר בתקופה זו הושפעו מרוברט אינגרסול, והוא תרגם רבות מעבודותיו לטמילית.

בשנות השלושים המוקדמות יצא פרייאר למסע עולמי, שהביא אותו למלאיה הבריטית, ממלכת מצרים, ממלכת יוון, טורקיה, ברית המועצות, גרמניה הממלכה המאוחדת וארצות אירופאיות נוספות. ביקורו של פרייאר בברית המועצות הותיר עליו רושם רב, ובשובו להודו ב-1932 תרגם פרייאר את המניפסט הקומוניסטי לטמילית, ודבק במטריאליזם המרקסיסטי. התלהבותו מגישות מהפכניות הביאה למעצרו ב-1933 על המרדה, והוא שוחרר בשנה שלאחר מכן.

לאחר שחרור ביקש פרייאר לשוב לזירה הפוליטית, והוא ניסח מסמך בשם "תוכנית ארבע עשרה הנקודות של ארוד", אותו הציע לקונגרס ולמפלגת הצדק, תוך שהוא מתנה את הצטרפותו בקבלת המסמך. הקונגרס דחה את הנקודות, אך מפלגת הצדק, שראתה הזדמנות להביא לעצמה מנהיג כריזמטי שיגדיל את הפולריות היורדת של המפלגה, קיבלה אותם. ב-1938, בעקבות מהומות שפרצו במדראס לאחר ניסיון לכפות את ההינדי כשפת לימודים במוסדות השכלה גבוהה, נכלא פרייאר על חלקו במהומות, ובמהלך כליאתו נבחר לנשיא מפלגת הצדק.

ב-1946 הקים פרייאר זרוע מילטנטית בשם חיל מתנדבי החולצות השחורות. עם הזמן, החלו תומכי פרייאר לדרוש כי כלל חברי המפלגה ילבשו חולצות שחורות הארגון הוצא מחוץ לחוק במאי 1946 על ידי ממשלת נשיאות מדראס, שהייתה בשליטת הקונגרס.

עם רקע עצמאות הודו ב-15 באוגוסט 1947, פרייאר, שהלך והקצין בהגותו הדראווידית, קרא לתומכי התנועה לראות ביום חילופי השלטון יום אבל, ומעבר משליטה קולוניאלית בריטית לשיטה ארית.

ביוני 1949 הודיע פרייאר על מינויה של מנייאמי למהיגת המפלגה, החלטה שנפלה כהפתעה על מנהיגי המפלגה. מיד לאחר מכן נודע כי פרייאר מתכנן להינשא למנייאמי. ההחלטה גרמה להתנגדות גדולה בקרב חברי דראווידר קזגאם, בין היתר על רקע פער הגילאים בין השניים (פרייאר היה בן 72 ומנייאמי בת 26). ההחלטה גרמה לקרע במפלגה, ולהקמת דראווידה מונטרה קזגאם.

== הוקרה ==
ב-2021 הודיעה ממשלת טאמיל נאדו כי יום הולדתו של פרייאר, ה-17 בספטמבר, יצוין כיום הצדק החברתי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים==

קטגוריה:אישים טמילים
קטגוריה:חברי הקונגרס הלאומי ההודי
קטגוריה:אתאיסטים
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1973
גווידו ודוואטו

גווידו ודוואטו (באיטלקית: Guido Vedovato; 24 בדצמבר 1906 – 2001) היה גנרל איטלקי אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), בין השנים 1968–1970.

ודוואטו נולד בקרטו גואידי ב-24 בדצמבר 1906. ב-1927 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי. הוא השתתף במלחמה באתיופיה, ולאחר מכן השתתף בפלישה לצרפת והמלחמה נגד יוון. לאחר המלחמה, המשיך לשרת בצבא האיטלקי. הוא פיקד על דיוויזיית "גרנטיירי די סרדניה", הקורפוס ה-3, וכוחות היבשה של בעלות הברית בדרום אירופה. ב-24 בפברואר 1968 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 14 בינואר 1970.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/CapiSMD/Pagine/Gen_Guido_VEDOVATO.aspx גווידו ודוואטו] באתר משרד ההגנה האיטלקי

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1906
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2001
אנצו מרקזי

אנצו מרקזי (באיטלקית: Enzo Marchesi; 26 באפריל 1907 – 22 בפברואר 1997) היה גנרל איטלקי ששימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1970-1972.

==ביוגרפיה==
מרקזי נולד בטורינו ב-26 באפריל 1907. מגיל צעיר הוא למד בבתי ספר צבאיים, וב-1927 החל לשרת בצבא המלכותי האיטלקי בדרגת לוטננט משנה. שנה לאחר מכן החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית במודנה. ביולי 1930 הוא החל לשרת בגדוד האלפיני ה-3 של טורינו, ובשנה שלאחר מכן קודם לדרגת לוטננט. באוקטובר 1934 החל לשרת בבית הספר למלחמה בטורינו. באוקטובר 1938 הוא קודם לדרגת קפיטנו. הוא לחם במלחמת האזרחים בספרד כמפקד פלוגה איטלקית שלחמה לצד הלאומנים.

ב-1941 הוא הועלה לדרגת מאיורו ובינואר 1942 מונה למפקד גדוד. לאחר שאיטליה חתמה על הסכם כניעה עם בעלות הברית, מרקזי הצליח להימנע מלכידה בידי הגרמנים, וחבר ליחידת פרטיזנים אשר עמה לחם עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה חזר מרקזי לשרת בצבא האיטלקי. בפברואר 1948 הוא הועלה לדרגת טנטה קולונלו. בנובמבר של אותה שנה, הוא שימש כראש המשלחת שקבעה את הגבול בין איטליה ליוגוסלביה. במאי 1952 הוא הועלה לדרגת קולונלו. ב-1954 הוא מונה למפקד הגדוד האלפיני ה-4. במאי 1957 הוא הועלה לדרגת גנרל די בריגדה, וביוני של אותה שנה הוא מונה למפקד הבריגדה האלפינית "יוליה" ולאחר מכן למפקד בית הספר הצבאי בצ'יוויטווקיה. בינואר 1960 הוא הועלה לדרגת גנרל די דיוויזיוני וארבע שנים לאחר מכן הועלה לדרגת גנרל די קורפו. במאי 1964 הוא הוא מונה למפקד הקורפוס האלפיני ה-4. ב-1968 הוא מונה למפקד צבא איטליה. ב-14 בינואר 1970 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 31 ביולי 1972 אז פרש מהצבא. הוא נפטר בוורונה ב-22 בפברואר 1997.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.naveardito.it/Il%20Varo/Testi%20Il%20Varo/Il%20Capo%20di%20Stato%20Maggiore%20della%20Difesa.pdf אנצו מרקזי] 

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (איטליה)
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1907
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1997
פרס הרב לורד יעקובוביץ

פרס הרב לורד יעקובוביץ של יהדות אירופה (באנגלית: The Harav Lord Jakobovits Prize of European Jewry) הוא פרס המוענק על-ידי ועידת רבני אירופה לאישים בעלי השפעה ציבורית שהפגינו תמיכה ביהודי אירופה, הגנו על זכויותיהם הדתיות, ונאבקו באנטישמיות<ref name=":0"></ref>. הפרס נוסד ב-2011 בידי הרב פנחס גולדשמידט, נשיא ועידת רבני אירופה.

== הלורד יעקובוביץ והפרס ==
עמנואל יעקובוביץ (8 בפברואר 1921 – 31 באוקטובר 1999) שעל שמו נקרא הפרס, היה רבה הראשי של בריטניה, חבר בבית הלורדים, ודוקטור לפילוסופיה. קודם לכן שימש כרבה הראשי של הקהילה היהודית באירלנד, וכיהן גם כרב בית הכנסת השדרה החמישית בניו יורק. שימש גם כנשיא ועידת רבני אירופה. בשנת 1981 הוכתר הרב יעקובוביץ בתואר אבירות, ושבע שנים לאחר מכן היה לרב הראשי הראשון שקיבל מושב בבית הלורדים וזכה בתואר ברון.

מייסדי הפרס, שקראו אותו על שמו, מנמקים את החלטתם בדברים הבאים: "הלורד יעקובוביץ הקדיש את חייו לרדיפת פילוסופיה הדוגלת במחויבות דתית לצד הנהגה בלתי מתפשרת של אהבה והתחשבות בזולת. היכולת לאחד קהילות ולהכיר בערכה של האמונה בעולם המודרני, היא זו שאותה ייקר במיוחד במשך חייו, ופרס זה נועד להכיר ולהוקיר תכונה זו מעל הכל"<ref name=":0" />.

== עיצוב הפרס ==
הפרס הוא מיצג אומנותי של ספר תורה פתוח המונח על גבי שלושת ספרי תורה פתוחים.

הפרס עוצב בידי הפסל ג'ורג'י פרנגוליאן (אשר בין יצירותיו נמנות האנדרטה על קברו של בוריס ילצין בבית הקברות נובודוויצ'יה במוסקבה, אנדרטת אוקוג'אבה במדרחוב ארבאט במוסקבה ופסל הקיסרית אליזבת בבלטייסק)<ref name=":0" />.

== מקבלי הפרס ==
* 2012: ראש ממשלת פולין לשעבר ונשיא הפרלמנט האירופי לשעבר פרופ' יז'י בוזק.
* 2013: קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל<ref></ref>.
* 2015: ראש ממשלת צרפת לשעבר, מנואל ואלס.
* 2016: מלך ספרד, פליפה השישי.
* 2023: נשיא צרפת, עמנואל מקרון<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:פרסים אירופאים
קטגוריה:מאבק באנטישמיות
FMovies

FMovies (ידוע גם כ-Bmovies או Bflix) הוא שם של סדרת אתרי הזרמת מדיה, בהם מוטמעים קובצי מדיה וקישורים (הקבצים אינם על שרתי האתר) המאפשרים הורדה וצפייה ישירה של סרטים וסדרות טלוויזיה בחינם.<ref></ref> FMovies הוא מהאתרים הפופולריים מסוגו נכון לשנת 2022.<ref name=":2"></ref> נגד האתר נפתחו הליכים משפטיים במספר תחומי שיפוט בטענה להפרת זכויות יוצרים ופיראטיות מקוונת ובחלק מהמדינות אף נחסמה הגישה אליו.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>

== היסטוריה ==
האתר הושק ב-2016,<ref></ref> בנובמבר 2017 הפסיד האתר בתביעה בארצות הברית של מספר חברות בידור, ביניהן קבוצת ABS-CBN והוטל עליו לשלם 210,000$.<ref></ref>

בינואר 2018 הוכרז, יחד עם מספר אתרים נוספים כמו מפרץ הפיראטים, על ידי נציב הסחר של ארצות הברית כאתר המארח תוכן פיראטי .<ref></ref> בסוף אותה השנה נחסמה, בהוראת בית המשפט הפדרלי, הגישה לאתר באוסטרליה,<ref name=":1" /> ובשוודיה בית המשפט הורה לספקית האינטרנט לחסום את הגישה לאתר במדינה,<ref name=":0" /> החלטה עליה ערערה הספקית.<ref></ref> בעקבות החלטת הרגולטור השוודי, החליפו מפעילי האתר את הדומיין מהסיומת השוודית se. לסיומת is. האיסלנדית.<ref></ref> לאתר כיום אתרי מראה רבים, בעקבות ניסיונות הרשויות לחסום את הגישה אליו.

בפברואר 2019 ביקשה שוודיה להניא מפרסמים מלפרסם במספר דומיינים המכילים תוכן פיראטי לטענתה, ביניהם FMovie.<ref></ref> באפריל באותה השנה הורתה הודו לספקי האינטרנט במדינה לחסום את הגישה לאתר.<ref></ref>

נכון ל-2022, האתר חסום בין היתר באוסטרליה, אינדונזיה, מלזיה, דנמרק וסינגפור, והוא אחד מאתרי האינטרנט הפופולריים מסוגו, עם כ-80 מיליון כניסות רק בחודש אוגוסט 2022.<ref name=":2" />

== ראו גם ==
* The Pirate Bay

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט
שובי בת ירושלים

שובי בת ירושלים הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית שושנה דמארי. דודו ברק כתב את השיר, ונחום היימן הלחין אותו. השיר התפרסם כסינגל ב־1990, בעיבודו של מתי כספי, ונכלל במהדורת התקליטור המחודשת של אלבומה של דמארי "ביתי שלי". המהדורה המקורית התפרסמה ב־1962 (ללא השיר). המהדורה המחודשת, שכללה את השיר ושירים נוספים, התפרסמה ב־2001.

== על השיר ==
לקראת תום שנות ה־80 פנה המלחין נחום היימן אל ידידו דודו ברק בבקשה שברק ייכתוב שיר שנושאו שבת בירושלים, למען תוכנית טלוויזיה בערוץ הראשון שעסקה בשירי השבת של היימן. לנגד עיניו של ברק, בן שכונת רחביה בירושלים, עמדו שירים גדולים מדורות קודמים ומדורו: "ציון הלא תשאלי" מאת רבי יהודה הלוי, "מעל פסגת הר הצופים" שעיבד אביגדור המאירי ו"ירושלים של זהב" מאת נעמי שמר, והוא היסס מלהיענות לבקשה. הוא הביע בפני היימן את חששו שלא יצליח להשתוות להישגים האלה. היימן השיא לו עצה לבחור את הזמר או הזמרת "שהיית רוצה לשמוע אותם שרים על ירושלים שלך, ותראה שבהינף קולמוס תכתוב. זו לא תהיה 'ירושלים של זהב', זו תהיה ירושלים שלך ורק שלך מחדרי לב ומחדרי בטן". ברק שמע לעצתו, בחר בידידתו הזמרת שושנה דמארי (לה אהב לכתוב במיוחד, וגם כתב כמחווה לזכייתה בפרס ישראל את השיר "עגילי דמאר") ואכן כתב בקלות את השיר. ברק העיד שזהו אחד מארבעת שיריו האהובים עליו ביותר.

שמות של 14 משכונות ירושלים נמצאים בשיר.

בביצועה של שושנה דמארי השיר הפך ללהיט ולאחד השירים המזוהים ביותר עם ירושלים.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* איילת פרל, [https://www.sefaria.org.il/sheets/420928?lang=he שובי בת ירושלים | Shuvi Bat Yerushalayim], באתר ספריא

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1990
קטגוריה:סינגלים מ-1990
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דודו ברק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום היימן
קטגוריה:שירים על ירושלים
ביל אקמן

ביל אלברט אקמן (; נולד ב-11 במאי 1966) הוא מיליארדר יהודי-אמריקאי, הוא מייסד ומנכ"ל של חברה לניהול קרנות גידור בשם Pershing Square Capital Management . גישת ההשקעה שלו הפכה אותו למשקיע אקטיביסט .

== ביוגרפיה ==
אקמן נולד בניו יורק למשפחה יהודית. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד ותואר שני במנהל עסקים מבית הספר לעסקים של הרווארד.

=== חיים אישיים ===
אקמן נשוי בשנית לנרי אוקסמן ויש לו שלושה ילדים מנישואיו הראשונים וילדה אחת מאשתו השנייה. הוא חובב טניס נלהב.

==קריירה==
בשנת 1992 החל אקמן את הקריירה הכלכלית שלו כשייסד את חברת ההשקעות גותם פרטנרס יחד עם שותפו דייוויד ברקוביץ. החברה השקיעה סכומים קטנים בחברות ציבוריות וצמחה במהירות לנכסים בשווי 500 מיליון דולר תחת ניהולה עד שנת 1997.

ב־2004, הקים אקמן את חברת ניהול ההשקעות "פרשינג סקוור קפיטל מנג'מנט" עם 54 מיליון דולר מהכספים האישיים שלו ושל Leucadia National. החברה השיגה תשואה מצטברת של 11.6 מיליארד דולר עבור משקיעיה עד שנת 2014.

החל משנת 2010 החלה קרן הגידור של אקמן לרכוש מניות של JC Penney.

אקמן השקיע מיליארדי דולרים בחברות הזנק רבות, כולל השקעה כושלת של 4.6 מיליארד דולר בווליאנט פרמצבטיקה בשנים 2015–2017.

ב־2012 לקח אקמן פוזיציית שורט בשווי מיליארד דולר נגד חברת הרבלייף בטענה שהיא פירמידה כלכלית. המניה ירדה ב־50% עד שנת 2014 אך אקמן ספג הפסד של כ־500 מיליון דולר כשסגר את הפוזיציה ב־2018.

לקראת המיתון הכלכלי ב־2020, ביצע אקמן הגנות על תיק ההשקעות של Pershing Square שהניבו לחברה רווח של 2.6 מיליארד דולר בחודש אחד.

נכון לינואר 2024, אקמן נחשב לאחד ממנהלי קרנות הגידור המובילים בעולם. שוויו הנקי מוערך ב-4 מיליארד דולר על ידי פורבס.

במלחמת חרבות ברזל היה אקמן מהקולות הבולטים נגד האנטישמיות הגואה בארצות הברית ופעל לפיטורי נשיאות אוניברסיטאות הרווארד, פנסילבניה ו־MIT, שהואשמו באנטישמיות. בינואר 2024, לאחר שאוניברסיטת פנסילבניה פרסמה, כתגובה לפעילותו בנושא, שבדוקטורט של אשתו ישנם 15 מקרים של גניבה ספרותית, הוא הודיע שהוא מקים פרויקט לחקר גניבות ספרותיות של חברי הסגל באוניברסיטאות העילית בארצות הברית. הפרויקט יתחיל באוניברסיטת MIT וימשיך לשאר האוניברסיטאות.

ב-24 בינואר 2024 כצעד תמיכה בכלכלה הישראלית רכש 5% ממניות הבורסה בתל אביב בשווי של 350 מיליון שקל

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיליארדרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:נדבנים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
מנשה מלול

הרב מנשה עזריאל מלול (ה'תרפ"ח, 1928 - י' בשבט ה'תש"ם, 28 בינואר 1980) היה רב מרוקאי - ישראלי שכיהן כרבה של אור עקיבא.

==ביוגרפיה==
נולד בבני מלאל שבמרוקו לרובידה-גדא והרב יוסף מלול, מקובל ורבה של עיית עטאב, מצאצאי מגורשי קטלוניה. אמו הייתה בתו של המקובל הרב מימון מלכה, ואחיו הגדול היה הרב דוד מלול. למד אצל אביו ובישיבה בבני מלאל, בישיבה במקנס אצל הרבנים רפאל ברוך טולידאנו ושמואל חליווה, ובישיבה במרקש אצל הרבנים יעקב אדרעי ויחיאל נחמני. נסמך לרבנות בידי הרבנים רפאל ברוך טולידאנו ויוסף משאש.

לבקשת הרב רפאל עבו, התמנה בשנת ה'תש"ח לר"מ בישיבת אוצר התורה בקזבלנקה וכרב בקהילה היהודית המקומית. פעל להקמת תלמודי תורה וישיבות נוספות במרוקו.

בספטמבר 1959 (אלול ה'תשי"ט) עלה לישראל והתיישב באור עקיבא. כשנה לאחר מכן נבחר לכהן כרבה של העיירה. בשנת 1961 התמנה גם כראש המועצה הדתית. הוא הקים בעיירה עירוב, ייסד מערכת כשרות והקים מוסדות תורה וחסד רבים. הקים את בית הכנסת "בית יוסף" ליוצאי מרוקו (על-שם אביו) ואף ניסה להקים ישיבה במקום. פעל להקמת בית דין רבני לאזור חדרה ובסוף ימיו קיבל מינוי לדיין בבית הדין, אך נפטר לפני שבית הדין החל לפעול למעשה. הוא העניק שירותי רבנות גם ליישובים נוספים באזור שלא היה להם רב: גבעת עדה, עופר, גבע כרמל, שדות ים, צרופה ועוד. ב-1961 היה חבר הוועדה שבחנה את מצב החינוך הדתי במוסדות עליית הנוער. היה חבר בגוף הבוחר את מועצת הרבנות הראשית ב-1964 וב-1972.

תמך בתנועת הפועל המזרחי והיה חבר בית הדין של המפד"ל, חבר סניף המפד"ל באור עקיבא ונציגו לוועידת המפלגה ב-1963.

נפטר לאחר מחלה בליל י' בשבט ה'תש"ם, 28 בינואר 1980, ונקבר ב"אוהל" אביו בבית הקברות בנתיבות.

==הנצחה==
על שמו נקרא הרחוב שבו התגורר באור עקיבא, וכן תלמוד תורה "אור מנשה" בעיר וספרייה תורנית באור עקיבא ובנתיבות.

בני משפחתו הקימו לזכרו את עמותת "בית הרב מלול" העוסקת בהפצת תורה ובהוצאת כתביו.

==משפחתו==
היה נשוי לחסיבה בת עיוש מלכה, ולהם נולדו חמש בנות וחמישה בנים. לאחר פטירתו מונה לרב העיר חתנו רבי חיים בירדוגו. בנו הרב שמעון אליהו מלול כיהן כרב הראשי לבוליביה וכיום ראש "הכולל האקסטרני העולמי לעיוני הלכה".

חתנו הרב עמנואל משעלי כיהן כרבה של אור עקיבא אחרי שגיסו רבי חיים התמנה לראש כולל למצוינים בדיינות בירושלים.

==ספריו==
* אלפי מנשה הכולל דרשות על התורה, המועדים ופרקי מחשבה. אור עקיבא, תשע"ה.
* רמות מנשה על התורה והמועדים. אור עקיבא, תשפ"א.
* נתיבות אור על הש"ס, שו"ת ופסקי דין. אור עקיבא, תשפ"א.
* ספר התקנות תקנות יהודי מרוקו וספרד. אור עקיבא, תשפ"א.

==לקריאה נוספת==
* הרב אליהו שמעון מלול, אור מנשה, ירושלים תשמ"ה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://tablet.otzar.org/#/book/643867/p/-1/t/827980/fs/0/start/0/end/0/c אלפי מנשה], באתר אוצר החכמה (הצפייה מעמ' 41 ואילך למנויים בלבד).
* [https://tablet.otzar.org/#/book/643868/p/-1/t/827980/fs/0/start/0/end/0/c שלושה ספרים נפתחים: רמות מנשה, נתיבות אור וספר התקנות], באתר אוצר החכמה (הצפייה מעמ' 41 ואילך למנויים בלבד).
* הרב אליהו שמעון מלול, [https://tablet-otzar-org.eu1.proxy.openathens.net/#/b/642716/p/1/t/1702400443140/fs/0/start/0/end/0/c אור מנשה], באתר אוצר החכמה (הצפייה מעמ' 41 ואילך למנויים בלבד).
==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
קטגוריה:אור עקיבא: אישים
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:קזבלנקה: רבנים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:פעילי המפד"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
שוקי גלייטמן

יהושע (שוקי) גלייטמן (נולד ב-12 באוקטובר 1949) הוא משקיע הון סיכון ישראלי, דוקטור לכימיה, לשעבר המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר ומנכ"ל המשרד.

==ביוגרפיה==
שוקי גלייטמן נולד ב-1949, בן לאב שהיה בעל קונדיטוריה. גדל בבת ים. למד בבית הספר התיכון הדתי "בית וגן" בעיר. למד כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1976 קיבל תואר שני בכימיה פיזיקלית על עבודה שכותרתה "נטור של זיהום אויר בעזרת מס ספקטרומטריה של יונים שליליים". בשנת 1981 קיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "ריאקציות בין פוטו יונים לבין מולקולות הלחץ גבוה בעזרת ספקטרומטר מאסות", שנעשתה בהנחייתה של פרופ' חוה ליפשיץ.

עבד בחברת אל-אופ.

בשנים 1993–1996 שימש כמדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר, תחת השר מיכה חריש. ביוני 1996 מונה במקביל למנכ"ל המשרד, תחת השר נתן שרנסקי, ושימש בתפקיד זה עד מרץ 1997. באפריל 1997 מונה למנכ"ל חברת אמפל.

בשנים 2001–2005 היה מנכ"ל חברת שרפ"ק טכנולוגיות. שימש מנהל קרן הון הסיכון פלטינום מקבוצת שרם-פודים-קלנר.

בסוף 2006 נמנה עם מייסדי חברת SPAC בשם אדבנסד טכנולוג'י אקוויזישן (ATAC), שבשנת 2017 גייסה 175 מיליון דולר בבורסת AMEX , אך לא הצליחה למצוא חברה להתמזג איתה, והחזירה למשקיעיה את כספם.

משמש במשך שנים רבות כיועץ בכיר לבנק העולמי בנושאי מדיניות מחקר ופיתוח לאומית, וכיועץ למדינות אחדות, בהן סינגפור, קוריאה הדרומית, דרום אפריקה, סרביה ופולין.

מאז הקמתה של קרן Guangzhou-Israel Biotechnology Fund - GIBF בשנת 2016 הוא משמש יו"ר הקרן.

מונה לדירקטור בקרן הון סיכון תעוזה, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובהמשך מונה ליו"ר דירקטוריון הקרן. בנוסף הוא יו"ר הדירקטוריון של חברת קפיטל פוינט, הנסחרת אף היא בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

כיהן כיו"ר הוועד המנהל של המכון הטכנולוגי חולון וחבר בוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב.

מסוף המאה העשרים הוא מכהן כקונסול כבוד של סינגפור בישראל. בשנת 2018 הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר גואנגג'ואו שבסין.

בתחילת 2023 נמנה עם מבקרי תוכנית להרפורמה המשפטית וממשלת ישראל.

==חיים אישיים==
נישא לשרה (שרי), שנפטרה בדצמבר 2023, ולהם שלושה ילדים. מתגורר בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==
מכּתביו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:קונסולים של כבוד במדינת ישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בת ים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
או פלקו

מבשלת הבירה, בית הבירה, המסעדה והפאב אוּּ פְלֶקוּ שפירושו אצל פלקו (בצ'כית: Pivovar U Fleků) פועלת בפראג, צ'כיה כבר יותר מחמש מאות שנה, והיא המסעדה הוותיקה ביותר בעיר. זוהי גם מבשלת הבירה היחידה במרכז אירופה שבה מיוצרת בירה כמעט ברציפות במשך 500 שנה,<ref name="k1">אתר הבית של מבשלת הבירה/מסעדה: </ref> בירה מקומית ששמה: Flekovský Tmavý Ležák 13°

== היסטוריה ==
התיעוד הכתוב הראשון של המבשלה מתוארך לשנת 1499, כאשר Vít Skřemenec, הבעלים של מזקקת לתת, קנה אותה ברחוב Kremencova 11 של היום. המפעל נקנה על ידי משפחת פלֶקובסקי בשנת 1762, ומכאן שמה הנוכחי של המבשלה.

בשנת 1911 נוסדה במקום קבוצת הכדורגל הקרואטית היידוק ספליט.

לאחר ההשתלטות הקומוניסטית לאחר מלחמת העולם השנייה, הולאמה המבשלה. לאחר מהפכת הקטיפה של 1989, בשנת 1991 היא שוב הייתה בידי הבעלים הקודם, משפחת ברטניק (Brtník).

== ההווה ==
ממוזער
או פלקו מורכב משמונה אולמות המקיפים גן בירה גדול שיכול להכיל 400 איש. המתקן יכול להכיל סך של 1,200 אורחים בו זמנית. האולם המפורסם ביותר שלו הוא ה"אקדמיה", שנבנה במאה ה-19. זה היה מקום מפגש של דמויות בולטות ומצטיינות בתרבות הצ'כית במאה ה-19. אולמות וחדרים נוספים:
* קופר (Koffer)
* אולם אבירים
* גן הלתת
* אולם ואצלב
* אולם נקניקיות
* חדר גדול
* חדר צ'כי

בבניין יש גם מוזיאון המוקדש לייצור בירה.<ref name="k4">Blog: </ref>

המיני-מבשלה מייצרת שלושת אלפים הקטוליטר (300,000 ליטר) של בירה חומה 13 מעלות בשנה. (כ-4.6 אחוז כוהל בנפח)<ref name="k2">Radio Prague: </ref> בחמש מאות השנים האחרונות, ייצור הבירה הופרע רק בגלל מלחמת שלושים השנים .<ref name="k3">Henry Kamm: </ref>

באחד מאולמות או פלקו, שיש לו כניסה נפרדת מהרחוב, יש גם קברט - באופן מסורתי, שפעל מאות שנים בהפסקות קלות.
== סטטיסטיקות צריכת בירה במקום בהקטוליטר ==
1 הקטוליטר (hl) = 100 ליטר<div class="mw-content-ltr">
1998: 2 420 hl<br />1999: 2 450 hl<br />2000: 2 400 hl<br />2001: 2 398 hl<br />2002: 2 014 hl<br />2003: 2 120 hl<br />2005: 2 200 hl<br />2008: 2 360 hl
</div>
== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Praga, piwiarnia U Fleka.jpg|רחוב קלמנצובה
קובץ:Prag, U Fleků -- 2019 -- 6735.jpg|חזית הכניסה של 2019
קובץ:Pivovar U Fleku Praha (5).JPG|בר
Prag-2480-U Fleků-Espressotassen-2008-gje.jpg|כוסות אספרסו
קובץ:Praga - piwiarnia U Fleka.jpg|גן ערמונים
Prag-2470-U Fleků-Biergarten-Musikanten-2008-gje.jpg|מוזיקאים
קובץ:Pivovar U Fleku Praha (6).JPG|אולם מסעדה
קובץ:Pivovar U Fleku Praha (7).JPG|אולם "אקדמיה" עם ציור של Ládi Novák
</gallery>

== ראו גם ==
* [http://en.ufleku.cz אתר האינטרנט של המבשלה]

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צ'כיה: מותגי בירה
קטגוריה:פראג: היסטוריה
קטגוריה:פראג: מבנים
Lana

Lana הוא ההוצאה המחודשת של SOS, אלבום האולפן השני של הזמרת האמריקאית סיזה. האלבום עתיד לצאת לאור ב-2024, בהוצאת חברות התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט ו-RCA רקורדס.

== רקע וקידום ==
בסוף שנת 2022, הוציאה סיזה את אלבום האולפן השני SOS, אשר זכה לשבחים רבים ולהצלחה מסחרית.<ref></ref><ref></ref> ב-25 בפברואר 2023, דווח שהיא אמורה להוציא כ-10 שירים חדשים שטרם נשמעו בעבר בגרסת דלוקס של SOS.<ref></ref> ב-8 בספטמבר, ערכה סיזה מסיבת חגיגת אלבום הפתעה שראתה אותה מאשרת את מהדורת הדלוקס של האלבום. היא תיארה אותו כ"אלבום שלם" המורכב מ"שבעה עד עשרה שירים".<ref></ref><ref></ref> במהלך האירוע, סיזה ביצעה ארבעה מהרצועות החדשות: "Saturn", "PSA", "DTM", ו-"Boy from South Detroit".<ref></ref><ref></ref>

בנובמבר 2023, הבהירה סיזה שהפרויקט עצמו "הפך לאלבום משל עצמו" וחשבה להוציא אותו "באקראי" מכיוון שזה יהיה בלתי צפוי. היא השוותה את עצמה לזמרים פרנק אושן ולאנדרה 3000 בכך שהיא חופשיה לעשות מה שהיא רוצה.<ref></ref> בהרחבה על החלטתה להפוך אותו לאלבום, היא אמרה שזה הפך ליותר מהצפוי והתייחסה לתהליך היצירה ככיפי ולא יותר מדי ב"ראש שלה".<ref></ref> ב-10 בדצמבר, חשפה סיזה סדרה של עטיפות אלבומים בו הופיע הכיתוב Lana בעמוד האינסטגרם שלה. החשיפה התרחשה לכבוד צאת שנה לאלבום האולפן השני שלה SOS, היא תיארה את התחושה של להוציא את האלבום למשך שנה כמשנה חיים והתוודתה שעדיין לא "עבדה השנה".<ref></ref> מגזין "בילבורד" העריך שתאריך היציאה של האלבום נקבע ל-15 בדצמבר בשל שסיזה לבשה חולצת ג'רזי בו הופיע המספר 15.<ref></ref>

==שם האלבום==
סיזה, ששמה האמיתי הוא סולנה רו, השתמשה באחד מהכינויים שלה כדי לתת ל-SOS את התואר שלו,<ref></ref> והדבר נכון גם לגבי Lana. את הכינוי שלה "לאנה" היא קיבלה בגיל 13, כשתכננה לקעקע עליה את שמה הפרטי. לדבריה, היא נאלצה לשלם 10 דולר לאות, אך לאחר שרק 40 דולר, היא השתמשה רק בארבע האותיות האחרונות של "סולנה" לקעקוע שלה.<ref></ref>

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Lana
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!rowspan="2" |כלל העולם
|2024
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה
|rowspan="2" |טופ דואוג • RCA
|
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2024
קטגוריה:אלבומי סיזה
קטגוריה:אלבומי הוצאה מחודשת
קטגוריה:אלבומי המשך
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני ההקלטות של וסטלייק
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
עינת אדמוני

עינת אדמוני (נולדה: 19 במאי 1971) היא שפית, בעלת מסעדה, מחברת ספרי בישול וקומיקאית ישראלית המתגוררת בארצות הברית. בין השפיות הראשונות להציג מטבח ישראלי בארצות הברית. מופיעה בתוכניות טלוויזיה ומופיעה כסטנדאפיטית.

== ביוגרפיה ==
אדמוני נולדה ב־1971, וגדלה בעיר בני ברק למשפחה דתית שחזרה בתשובה. היא ממוצא יהודי עיראקי, איראני ותימני.<ref></ref> בצבא שרתה כנהגת בבסיס נבטים ובהמשך כטבחית.<ref></ref>

אחרי הצבא גרה ארבע שנים בגרמניה, אז חזרה לישראל ולמדה בתדמור. ב-1999 עברה לניו יורק.

== קריירה ==
אדמוני הייתה אחת מהשפים הראשונים שהציגו את המטבח הישראלי לאמריקאים.<ref></ref><ref></ref> היא פתחה 13 מסעדות לאורך הקריירה שלה.<ref></ref> נכון לעכשיו היא מפעילה בלעדית את מסעדת הדגל שלה בניו יורק, "בלבוסטה" (Balaboosta). היא המייסדת של הזיכיון פלאפלי "טעים" (Taim), שכיום כולל 30 סניפים ברחבי ארצות הברית,<ref></ref> הזיכיון הורחב על ידי השקעה של Chipotle, רשת המזון המהיר המקסיקנית.<ref></ref>

היא הופיעה בתוכנית הריאליטי "Chopped"<ref></ref> של Food Network שלוש פעמים וזכתה פעמיים. אדמוני חזרה כשופטת לתוכנית. המנחה טד אלן ציין את אדמוני כאחת מארבע הנשים הזכורות ביותר שהתחרו בתוכנית.<ref></ref>

בשנת 2019, אדמוני למדה שיעורי סטנד אפ והחלה להופיע במרתף הקומדיה בניו יורק.<ref name=":0" /><ref></ref>

בשנת 2022, אדמוני התחרתה בעונה 3 של טורניר האלופים של גיא פיירי.<ref></ref>

== פרסים והוקרה ==
היא נבחרה על ידי Time Out New York כאחת מ"עשר נשים שהופכות את ניו יורק למקום טוב יותר",<ref></ref><ref></ref> וכ"שפית נשית עולה ב-2020".<ref></ref>

בשנת 2014 היא זכתה בתואר מהגרת בולטת על ידי תאגיד קרנגי בניו יורק.<ref></ref> כמו כן בשנת 2014, מסעדת Bar Bolonat שלה בווסט וילג' זכתה בתואר "המסעדה החדשה הטובה ביותר" על ידי הניו יורק טיימס.<ref></ref>

בשנת 2020 היא זכתה בחצי הגמר לפרסי ג'יימס בירד, בקטגוריית השף הטוב ביותר במדינת ניו יורק.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
היא נשואה לסטפן נפציגר, שהוא גם שותפה העסקי. יש להם שני ילדים.<ref></ref><ref></ref> המשפחה מתגוררת בברוקלין.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* ג'וליה גרגלי, [https://www.israelhayom.co.il/food/food-news/article/11157826 השפית הישראלית שמנסה את כוחה בסטנד־אפ], ישראל היום, 22 במאי 2022
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחברי ספרי בישול
קטגוריה:בני ברק: אישים
קטגוריה:מחברות ספרי בישול
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
Yoocanfind

Yoocanfind היא פלטפורמה דיגיטלית המהווה קהילה שיתופית לבעלי מוגבלויות.<ref></ref> הפלטפורמה מאפשרת לשתף סיפורים אישיים, לחקור חוויות גלובליות, לחפש מידע רלוונטי ולקנות מוצרים הקשורים למוגבלויות. כמו כן, דרך הפלטפורמה יוצרים בעלי מוגבלויות קשרים ומפרסמים טיפים ופתרונות מעשיים לאנשים במצב דומה.<ref></ref>

== הקמה ==
ביולי 2008 נולד ארז גאון עם מחלות נדירות שגרמו ללקויות קוגניטיביות ופיזיות מורכבות (נבוס מלנוציטי מולד ומלנוזיס נוירוקוטנית).<ref></ref> הרעיון נולד לאחר מסע ארוך של המשפחה כולה אחרי היכולת למצוא מידע על המחלות, שיתוף התמודדויות של אנשים עם מחלות דומות בעולם וקבלת תמיכה וחיבור עם אחרים במצבים דומים. אתר Yoocanfind עצמו הוקם ביולי 2016 על ידי יואב גאון, אביו של ארז, משה גאון דודו, ודרור קליסקי.

Yoocanfind נוצרה כפלטפורמה להעצמה ולשיתוף סיפורים, טיפים והמלצות למוצרים כדי לשפר את חייהם של אנשים עם מוגבלויות שונות.

כיום יש באתר אלפי סיפורים ממעל 200 מדינות שונות.<ref></ref> לפלטפורמה פרסומים רבים גם במדיה החברתית, המציג סיפורים יומיים של אנשים החיים עם מוגבלויות. הפלטפורמה מתמקדת בהדגשת מה שאנשים יכולים לעשות ואיך הם עושים זאת, ומשתפת את החוויות האלה עם קהילה עולמית.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט
קטגוריה:רשתות חברתיות מקוונות
קרן טננבאום

קרן טננבאום (נולדה ב-1982) היא זמרת, יוצרת וכנרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
קרן טננבאום נולדה בשם יסמין ובגיל צעיר שכנעה את הוריה לשנות את שמה לקרן. החלה את דרכה המוזיקלית בגיל 4 עם כינור קטן ובמהרה סומנה כילדת פלא בעולם הקלאסי. כבר בגיל 14 ניגנה כסולנית ברחבי העולם בליווי מיטב המנצחים והתזמורות, כולל קונצרט ענקי למרגלות מגדל אייפל, לציון מלאת יובל למדינת ישראל, שם ניגנה את הקונצ'רטו לכינור של מנדלסון מול קהל של רבבות. בגיל 16 התקבלה עם מלגה מלאה לבית הספר ג'וליארד בניו יורק, אולם לאחר שנה שבה לישראל בגלל פציעה ביד שמנעה ממנה לנגן במיטבה. היא החלה ללמוד באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב ובהמשך הצטרפה ללהקת מיומנה בה הייתה חברה כשש שנים. כשעזבה את מיומנה הפכה להיות זמרת הליווי ונגנית בהופעות של שלמה ארצי ובמקביל, ניגנה באולפני המוזיקה המבוקשים ביותר. בין הזמרים שטננבאום ניגנה באלבומים שלהם ניתן למנות, מלבד שלמה ארצי, את עידן רייכל, רמי פורטיס, מוש בן ארי, ריטה, רמי קלינשטיין ודודו טסה.

ב-2017 החליטה טננבאום לעבור לקדמת הבמה והוציאה את אלבום הבכורה שלה "שיקוף מוחין", שאת סגנונו כינתה "רוק עננים אלקטרוני אסוציאטיבי".

ב-2018 הופיעה עם הרכב המיתרים שלה "Strings Attached" בפסטיבל אישה במסגרתו ביצעה את שיריהן של גיבורות המוזיקה בעשורים האחרונים לצד שירים מקוריים שלה ובעיבודים חדשים עם דגש על מיתרים.

ב-2020 אירחה טננבאום את הזמר דניאל סלומון במופע משותף בפסטיבל קשת אילון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://shironet.mako.co.il/artist?lang=1&prfid=19254 מילים לשירים ואקורדים של קרן טננבאום]

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
הפיגוע בשגרירות ישראל בפרגוואי

הפיגוע בשגרירות ישראל בפרגוואי אירע ב-4 במאי 1970, בבניין שגרירות ישראל באסונסיון, בירת פרגוואי. שניים מעובדי שגרירות נורו על ידי שלושה גברים פלסטינים שככל הנראה היו משויכים לפת"ח. זה היה הפיגוע הראשון שבוצע נגד שגרירות ישראלית<ref></ref>. בפיגוע נרצחה עובדת השגרירות [https://jerusalem.gal-ed.co.il/Web/He/SearchResults/Page/Default.aspx?ID=37726 עדנה פאר].

== הפיגוע ==
בבוקר ה-4 במאי 1970, בשעה 10:30 לערך, ניגשו שלושה צעירים פלסטינים לעמדת קבלת הפנים של שגרירות ישראל באסונסיון, וביקשו לראות את שגריר ישראל בפרגוואי, בנימין ורון. מזכירות השגרירות דיאנה זבלוק ו[https://jerusalem.gal-ed.co.il/Web/He/SearchResults/Page/Default.aspx?ID=37726 עדנה פאר] שוחחו עם שליישית ההגברים והודיעו להם שהשגריר לא נכח באותה עת. לאחר מכן עזבו השלושה. כעבור שעה, בסביבות השעה 11:30 בבוקר, הם חזרו לשגרירות ופתחו באש לעבר שתי הנשים שדיברו איתן קודם לכן. עדנה פאר מתה מאוחר יותר בבית חולים מפצעיה וזבלוק נפצעה באורח אנוש<ref></ref><ref></ref>.

בחקירות שנערכו לאחר מכן במשטרה הלאומית, התברר כי שלושת התוקפים היו ממוצא פלסטיני והתגוררו בטרם הגיעו לדרום אמריקה ברצועת עזה, לאחר מכן התברר גם שהמחבלים היו ככל הנראה חברי ארגון פת"ח<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרגוואי: היסטוריה
קטגוריה:מתקפות נגד נציגויות דיפלומטיות ישראליות
קטגוריה:יחסי ישראל–פרגוואי
קטגוריה:1970 בישראל
קטגוריה:1970
אוויטוס

מראה אוויטוס כפי שהוא נראה על מטבע בו זמנו
מרקוס מאציליוס פלביוס אפרכיוס אוויטוס או בקיצור אוויטוס (נרשם גם אביטוס ובשפת מקור: Avitus) (נולד ב-395 ונפטר ב-456/7 לספירה) שהיה ממשפחת אצולה גאלו-רומאית שימש כקיסר האימפריה הרומית המערבית מיולי 455 עד אוקטובר 456. ובין תפקידיו הנוספים הוא שימש גם כסנטור של החילוץ הגאלי וקצין בכיר הן בממשל האזרחי והן בצבא, וכן הבישוף של פיאצ'נצה. רוב המידע המועט שיש על קורות חייו מגיעה עודות המכתבים שהוא היה שולח לשני בניו: אגריקולה ואקדיקיוס.<ref></ref><ref></ref>

==ביוגרפיה==

הוא נולד בקלרמונט שבגאליה והיה בן אצולה גאלו-רומית לאב שהיה סנטור. הוא התנגד נחרצות לכך שרומא המערבית תצמצם את שטחה לחצי האי האפניני ותוותר על החיזתה במחוזות המערביים שהיה מקום מוצאו הולדתו. במהלך חייו הוא זכה להיות מצביא צבאי מוכשר וקונסול על אף הקושי שנגרם לו מצד הקונסולים הרומאים-איטלקיים שראו בו זר בגלל מקום הולדתו הגאלי. מה שבעתיד עתיד יסייע לו להתקדם לכיסא הקיסר.

===עליה לכס===
אם התחוללות המאבק על ירושת השלטון ברומא המערבית. הסנאטור פטרוניוס מקסימוס, תפס את השלטון, אך כעבור זמן קצר נהרג בעת ביזת רומא על ידי המלך הוונדלי גאיזריק במאי 455. ובעוד אוויטוס משמש כדיפלומט בחצרו של תיאודוריץ', הגיעו ידיעות בדבר מות הקיסר, הוא החל את דרכו לרומא, בעוד הוא עובר דרך נוריקום כדי לדכא מהפכה. עם הגעתו, בסיוע הוויזיגותים והמלצאת הסנאט הוכתר לקיסר וזכה לשבחים בתור קיסר מצדת קבוצת לוחמים גאלים.<ref></ref>

===בעודו קיסר===
עם הגעתו לרומא, מינה אוויטוס את ריקימר כמפקד האימפריה המערבית, שבשלב זה הצטמצמה לאיטליה וחלק מדרום גאליה. צבא וצי חדשים גויסו מבין השבטים הגרמאניים. ובזמן מלכתו שעמדה על פחות משנה אחת הוא יצר ברית עם הוויזיגותים. הוא לא הצליח לעצור את פלישות הונדאלים, והתמודד עם מחסור במזון ואוצר ריק. ועל כן עם האשים את אוויטוס, וכפה עליו לסלק מן העיר את שכירי החרב הגאלים שחנו בה, כדי שיהיו בה פחות פיות להאכיל. אוויטוס גם נאלץ להוציא צו למכירת הברונזה שהסיר ממוסדות ומבנים לסוחרים, מאחר שהזהב שבאוצר האימפריה אזל. בנוסף הוא קידם את הגאלים לתפקידים גבוהים, מה שיצר מתח והתנגדות ציבורית. לבסוף הוא הופל בזמן מרד בראשות ריקימר יחד עם הגנרל מיוריאנוס, שכבר לא היו צריכים לחשוש משכירי החרב שכבר עזבו את העיר רומא. השניים דלקו בעקבותיו והביסו את כוחותיו בכמה קרבות ליד פיאצ'נזה (פלקנטייה), שבסיומם אסרו את אוויטוס. ולבסוף הוא ויתר על כיסאו ובתמורה והודח רשמית מכסאו (בערך ב-17 באוקטובר 456), ובתמורה כניחומים על כך הוא מונה לבישוף העיר פיאצ'נצה.<ref></ref>

===מותו===
סיבת מותו וזמנה אינה ברורה, אך לרוב הדעות זאת מתקשרת למותו כשנה לאחר ירידתו מהשלטון ובגלל העובדה שמוצאו גאלי. ולאלן מספר סיבות אפשריות לפי מקורות שונים: מותו ניגרם עקב האדתו בקרב הגאלים שהמשיכו לראות בו המנהיגם ומחשש למרד שהתרחש לבסוף או לא, אוויטוס מת במהלכו או קודם לכן כדי למנוע זאת וייתכן כי הוא הורעל. מקור אחר גם מזמנו, גורס כי הוא הוצא להורג מיד לאחר ירידתו מהכס על אף ההבטחות שניתנו לו או מת בדרכו חזרה לגאליה.

== ראו גם ==
האימפריה הרומית המערבית

ריקימר

קיסרי רומא

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==
אפרים לנגסנר

אפרים לנגסנר (1929 – 12 בינואר 2015) שימש מטעם סיעת הפועל המזרחי כסגנו וממלא מקומו של ראש המועצה המקומית הראשון של אשדוד ים, דב גור. עם פרישתו של גור ב-24 בדצמבר 1960, שימש לנגסנר במשך מספר חודשים כראש המועצה בפועל.

==ביוגרפיה==
תקופת כהונתו הקצרה בתפקיד ממלא מקום ראש המועצה התאפיינה במספר זעזועים ובגילויים של אי סדרים במועצה. מבקריו טענו שהוא משעבד את האינטרסים של העיר הצעירה לאלו של ההנהלה האזורית של חבל יבנה ומקפח את הגורמים החילונים בעיר. בין היתר נוצרו מתחים בין לנגסנר לבין העדה הקראית שמנתה כאלף תושבים בעיר הצעירה.

לנגסנר עמד בראשות גוש של 3 נציגים דתיים. אולם ב-1 במאי 1961, הודח מתפקידו על ידי קואליציה של 4 נציגי מפא"י, ונציג מאחדות העבודה בשיתוף עם נציג חירות במועצה שהודיע על התנתקות מסיעתו והפיכה ל'סיעה עצמאית' לצורך חבירה למפלגות השמאל במהלך. נציגי המינהל המחוזי וחברת אשדוד במועצה, שמרו על נייטרליות במאבק המוניציפלי ואף נעדרו מישיבת ההדחה. את מקומו כממלא מקום ראש המועצה תפס רוברט חיים. לנגסנר ביקש לטעון כי הדחתו הייתה לא חוקית, ובמשך זמן מה התכנסו שתי הנהלות במועצה המקומית. לאחר הדחתו, נבחר לנגסנר פעם נוספת לתפקיד סגן ראש המועצה בשנת 1962.

בהמשך כיהן כחבר ועד ההורים בבית הספר היסודי עוזיאל בעיר, מונה על ידי משרד הדתות לנציג בוועדת הערעורים על החלטות החברה קדישא אשדוד, ואף התמודד למועצה בסיעת פועלי אגודת ישראל. במקצועו, עבד לנגסנר כנגר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי מועצת אשדוד
קטגוריה:נגרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
גיא באר

גיא באר (נולד ב-23 בפברואר 1973) הוא מלחין, מפיק, מעבד מוזיקלי וגיטריסט ישראלי, חבר להקת "סינרגיה".

== ביוגרפיה ==
באר נולד בשנת 1973 ברמת גן. הוא התחיל לנגן גיטרה בגיל 15 ולמד גיטרה אצל מוס גן-אור, ארז נץ ועמוס הדני.

בילדותו האזין והושפע מוזיקלית מלהקות ואמנים כגון דייוויד גילמור, מארק נופלר, אדי ואן היילן, סטיב ואי ומייק סטרן.

בשנים 1993–2003, ניגן עם אמנים שונים, ביניהם אבי גרייניק, יגאל בשן, שם טוב לוי ושרון ליפשיץ. הוא השתתף בתוכניות טלוויזיה שונות כגון "כוכבי השכונה" ו"פלטפוס".

בשנת 2003 הצטרף באר ללהקת הרוק הישראלית "היהודים", ותרם את חלקו בעיבודים ובהפקה המוזיקלית של מספר אלבומים, ביניהם "פורטה", "היהודים Unplugged" ו"יותר לא". בין היתר לקח חלק בהופעת הבכורה של הלהקה באמפי קיסריה ובהופעות באמפי פארק רעננה. באר עזב את הלהקה בשנת 2014.

בשנת 2008 הקים ביחד עם המתופף והמלחין ניר נקב הרכב בשם Gevald Brothers. במסגרת הפרויקט הוקלטו שלושה אלבומים אינסטרומנטליים ברובם, הכוללים קטעים מקוריים של באר ושל נקב. באותה שנה הצטרף באר לסגל ההוראה של "רימון בית הספר למוזיקה", שם הוא מלמד קורסים לגיטריסטים.

בשנת 2012 השתתף בתוכנית "מוזיקה היום" עם יואב קוטנר באולפני גלי צה"ל, ושם ניגן ביחד עם ארז נץ וחיים רומנו ביצוע אינסטרומנטלי של "שבלול", נעימת הנושא מתוך אלבומם הקלאסי של אריק איינשטיין ושלום חנוך.

בשנת 2013 לקח חלק במופע "ענקי הגיטרה" בהנחיית עידן אלתרמן ובהשתתפות דני סנדרסון, ארז נץ, רוני פיטרסון, שמוליק בודגוב, חיים רומנו, גדי בן אלישע, נאור דיין, עוזי לוי ושלמה מזרחי.

החל משנת 2018 באר הוא גיטריסט בלהקת "סינרגיה".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.rimonschool.co.il/team/באר-גיא/ גיא באר], באתר של "רימון בית הספר למוזיקה"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
כ. מ. אנדראי

כונג'יבראם נטרג'אן אֵנֵדְרֵאי (בטמילית: காஞ்சீவரம் நடராசன் அண்ணாதுரை; 15 בספטמבר 1909 – 3 בפברואר 1969) היה פוליטיקאי טמילי שכיהן כמזכיר הכללי הראשון של דראווידה מונטרה קזגאם וכראש השרים של מדראס וטאמיל נאדו מטעמה.

== ביוגרפיה ==
כוג'יבראם נטרג'אן אנדראני נולד ב-15 בספטמבר 1909 למשפחה ממעמד הביניים הנמוך מקהילת אורגים ב, עיר מקדשים הינדואית בפרוורי צ'נאי.

לאחר סיום השכלתו הבסיסית ב-1929, עבד אנדראי לתקופה קצרה כפקיד במועצה מוניציפלית מקומית. ב-1931 חזר ללמוד במכללה במדראס, וב-1934 קיבל תואר שני בכלכלה ומדעי המדינה.

ב-1934 מונה אנדראי למורה במשך קרוב לשנה, ולאחר מכן פנה לעיתונאות, כשהוא נהיה לערוך המשנה של Justice (צדק), ביטאון מפלגת הצדק. ב-1934 פגש אנדראי את פרייאר, שהפך לגורו הפולטי שלו. בתקופה זו אף התמודד אנדראי על מושב במועצת מדראס מטעם מפלגת הצדק, אך הפסיד.

אנדראני היה מזכיר מפלגת הצדק ב-1944, כאשר המפלגה קיימה ועדה ב, בה התחלקה המפלגה בין הרדיקליים והשמרנים. הרדיקליים, שנשאו עיניהם לנשיא המפלגה פרייאר ומזכירה אננאדוראני, קידמו החלטה לשנות את שם המפלגה לדראווידר קזגאם, שפרשה מפעילות פוליטית. הארגון, שחתר למדינה דראווידית עצמאית, התנגד להשתתפות בפוליטיקה מחשש שהפוליטיקה תגבר על האידאולוגיה.

אנדראי ראה ביציאת הבריטים ועצמאות הודו ב-15 באוגוסט 1947 אירוע משמח, ויציאת אחד מאויבי הדראווידים. הוא גם טען שתמיכה בעצמאות תסייע לְהָזֵם את טענות הקונגרס שהתנועה אוהדת את הבריטים ולחיזוק התנועה. פרייאר, לעומתו, ראה במעבר לעצמאות הודית מעבר לשלטון הצפון.

ביוני 1949, לאחר שפרייאר הודיע על מינויה של מנייאמי למהיגת המפלגה, אליה נישא, התפצלה המפלגה ואנדראי הקים את דראווידה מונטה קזגאם, שהיה למעורב בפוליטיקה הרשמית.

לאחר תבוסתו בבחירות ל ב-1962 נבחר לרג'יה סבהה.

בבחירות ל ב-1967 הקימה דראווידה מונטרה קזגאם ברית עם שורת מפלגות נוספות, וזכתה בבחירות ברוב גדול. אנדראי מונה לראש השרים מטעם המפלגה, הראשון שלא מטעם הקונגרס הלאומי ההודי.

אנדראי נפטר ב-3 בפברואר 1969, בעודו מכהן.

== חיים אישיים ==
אנדראי נישא ב-1930 לרני, שבאה מפרוורי מדראס. לזוג לא נולדו ילדים, ואנדראי אימץ בהמשך ארבעה מנכדות אחותו הגדולה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים טמילים
קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:טמיל נאדו
קטגוריה:עיתונאים הודים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי הרג'יה סבהה
קטגוריה:מנהיגים שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:נפטרים ב-1969
קטגוריה:ילידי 1909
Tyla

Tyla הוא אלבום הבכורה הזמרת-יוצרת הדרום אפריקאית טיילה.<ref></ref> האלבום יצא לאור ב-22 במרץ 2024, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס ו-Fax.<ref></ref> לאלבום יצא הסינגל המוביל "Water" והוא יכלול גם את הרצועות "Truth or Dare", "Butterflies", ו-"On and On".<ref></ref> הוא יכלול הופעת אורח של חבר הלייבל טראוויס סקוט ויקודם באמצעות סיבוב הופעות הבכורה של טיילה, שמתוכנן להתחיל במרץ 2024.<ref name=":0"></ref>

== רקע והכרזה ==
כשדיברה על הסאונד של האלבום, טיילה תיארה אותו כ"אלבום ניסיוני", שנראה כאילו הוא כולל מוזיקה אפריקאית פופולרית, סגנונות ז'אנרים כמו אמפיאנו, כמו גם מיזוג בין פופ מערבי, היפ הופ ו-R&B עכשווי.<ref name=":0" /><ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== נתוני מכירות ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Tyla
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!rowspan="2" |כלל העולם
|22 במרץ 2024
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט
|אפיק • Fax
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2024
קטגוריה:אלבומי בכורה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי זהב בקנדה
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
מוהאן ידאב

מוהאן ידאב (בהינדי: मोहन यादव; נולד ב-25 במרץ 1965) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש השרים של מאדהיה פרדש מטעם מפלגת העם ההודית.

== ביוגרפיה ==
מוהאן ידאב נולד ב-25 במרץ 1965 באוג'יין שבמאדהיה פרדש.

ידאב נבחר לראשונה ל ב-2013, כשהוא מחזיק במושבו בבחירות ב-2018 ו-2023. ביולי 2020 מונה ידאב לשר בממשלת המדינה.

בדצמבר 2023 הוכרז ידאב לראש השרים של מאדהיה פרדש מטעם מפלגת העם ההודית, לאחר ניצחונה בבחירות במדינה. הוא הושבע לתפקיד ב-13 בדצמבר 2023.

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ראשי שרים מטעם מפלגת העם ההודית
קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:מאדהיה פרדש
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1965
חוקי ג'ורדן (ספר)

חוקי ג'ורדן הוא ספר מאת הסופר סם סמית שיצא לאור בשנת 1991. הספר מתאר את עונת האליפות של שיקגו בולס בעונת 1990/1991 ב-NBA. הספר לוקח את שמו מאסטרטגית המשחק "חוקי ג'ורדן" ששימשה את דטרויט פיסטונס בסדרת האליפות של עונת 90/91 כדי להגביל את היעילות של מייקל ג'ורדן.
==רקע==
כשסמית' הציע תחילה את הרעיון לכתוב ספר על עונת האליפות של שיקגו בולס לחברות הוצאה לאור פוטנציאליים, לא היה בכך עניין. סמית' מצהיר שהוא קיבל מכתבי דחייה של 90% בגלל התפיסה שלמרות שג'ורדן הוא שחקן נהדר, הוא לא זכה בשום תואר חשוב והבולס לא מעניינים. לאחר ניסיונות כושלים נוספים למכור את הספר בעצמו, הוא שכר סוכן והצליח למצוא אחד שיפרסם את ספרו.<ref></ref>
==פרסום==
הספר יצא לאור ב-13 בנובמבר 1991,<ref></ref> והפך לרב מכר של הניו יורק טיימס.<ref></ref> נכון לשנת 1995 הספר נמכר בכ-200,000 עותקים.<ref></ref>

== תגובות לספר ==
הספר יצר מחלוקות רבות בגלל התיאור הבלתי מחמיא שלו על מייקל ג'ורדן. בין היתר, בספר נאמר שג'ורדן הכה פעם את ויל פרדו. שחקני הבולס מתחו ביקורת רבה על הספר עם יציאתו לאור.

==הערות שוליים==
מ. ק. סטלין

מתואל קרוננדי סטלין (בטמילית: முத்துவேல் கருணாநிதி ஸ்டாலின் ; נולד ב-1 במרץ 1953) הוא פוליטיקאי טמילי המכהן כראש השרים של טאמיל נאדו מטעם דראווידה מונטרה קזגאם.

== ביוגרפיה ==
מתואל קרוננדי סטלין נולד ב-1 במרץ 1953 במדראס שבמדינת מדראס (היום צ'נאי, טאמיל נאדו) כבנו השלישי של מ. קרוננדי, לימים ראש השרים של טאמיל נאדו ונשיא מפלגת דראווידה מונטרה קזגאם. הוא נקרא על שם יוסיף סטלין, שנפטר ארבעה ימים לאחר לידתו.

סטלין קיבל תואר ראשון במדעי המדינה במכללה בצ'נאי.

סטלין הצטרף לפעילות פוליטית במפלגתו של אביו בגיל ארבע עשרה, והיה ממקימי ארגון הנוער של המפלגה ב-1967. הוא השתתף בקמפיין של דודו עבור מושב בלוק סבהה בבחירות ב-1967.

סטלין נעצר במהלך מצב החירום בהודו ב-1976, לאחר שממשלת דראווידה מונטרה קזגאם בטאמיל נאדו פוזרה בטענות לשחיותות. הוא שהה במעצר במשך כשנה.

ב-1984 התמודד לראשונה על מושב ב, והובס בידי מועמד מאנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית. ב-1988 השתתף סטלין בשני סרטים ובשני סדרות טלוויזיה. ב-1989 התמודד בשנית מאותו מחוז בחירה וזכה. הוא איבד את המושב בבחירות ב-1991, ושב וזכה בו ב-1996.

סטלין נבחר לראשות עיריית צ'נאי ב-1996, וכיהן כראש העיר ה-37. הוא נבחר בשנית לתפקיד באוקטובר 2001. האספה המחוקקת של טאמיל נאדו, שנשלטה על ידי אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית, העבירה חוק המגביל את הכהונה הכפולה וקבע כי לא יתאפשר לכהן בו זמנית כחבר באספה וכראש עיר. בית המשפט הגבוה של מדראס ביטל את תחולת החוק למפרע, אך קבע כי חוק האוסר על כהונה רציפה של ראשי העירייה מבטל את בחירתו.

ב-2006 מונה לשר בממשלת אביו, וב-2008 היה לאוצר המפלגה. ב-2009 מונה סטלין לסגן ראש השרים של טאמיל נאדו, תפקיד בו החזיק עד לתבוסת המפלגה בבחירות בטאמיל נאדו ב-2011.

לאחר תבוסת מפלגת דראווידה מונטרה קזגאם בבחירות ללוק סבהה ב-2014, בהם לא זכתה המפלגה במושב אחד בבית, הציע סטלין להתפטר מתפקידיו במפלגה, אך חזר בו לאחר מכן.

ב-2016, לאחר שהמפלגה הובסה בבחירות אך הצליחה לזכות בנתח מספק באספה, מונה ליו"ר האופוזיציה. ב-2017 מונה סלטין למזכיר בפועל של המפלגה, עקב מחלתו של אביו, ולאחר מות אביו באוגוסט 2018, מונה לנשיא דראווידה מונטרה קזגאם.

בבחירות ל ב-2021 ניצחה דראווידה מונטרה קזגאם, וסטלין מונה לראש השרים השמיני של המדינה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים==

קטגוריה:אישים טמילים
קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:טמיל נאדו
קטגוריה:אישים שנכלאו במהלך מצב החירום בהודו
קטגוריה:ילידי 1953
הגנת בוקס אנד וואן

הגנת בוקס אנד וואן (באנגלית: Box-and-one defense) היא טקטיקת הגנה בכדורסל, בה שחקן אחד שומר בהגנה אישית על השחקן הדומיננטי מהקבוצה היריבה, וארבעת השחקנים האחרים שומרים בהגנה אזורית.<ref></ref>

==תיאור הגנת בוקס אנד וואן==
בהגנת בוקס אנד וואן ארבעה שחקנים משחקים בהגנה אזורית מסתדרים במגרש במבנה קופסה השומר על הסל כאשר בדרך כלל שני השחקנים הגבוהים בקבוצה (הקו הקדמי) שומרים מתחת לסל ושני השחקנים הנמוכים (הקו האחורי) שומרים ליד קו העונשין. שחקן ההגנה החמישי, שהוא לרוב השומר הטוב ביותר בקבוצה ישמור את שחקן ההתקפה הטוב ביותר בקבוצה השנייה בהגנה אישית.
בדרך כלל נעשה שימוש בהגנת בוקס אנד וואן נגד קבוצות עם שחקן דומיננטי במיוחד. הרעיון הוא לנסות לסגור את השחקן הדומיננטי על ידי אילוצו לשחק מול שומר חזק, גבוה ומהיר. שחקנים כמו אלן אייברסון וריי אלן התמודדו לעיתים קרובות עם הגנת בוקס אנד וואן בזמן ששיחקו באוניברסיטאות.
וריאציה נוספת היא "Diamond-and-one defense", שבה ארבעת השחקנים בהגנה מסודרים בתבנית יהלום (אחד מתחת לסל, שניים בין הסל לקו העונשין, והרביעי בקו העונשין). וריאציה נוספת היא שבה שלושה מגנים משחקים בהגנה אזורית ואילו השניים הנותרים משחקים בהגנה אישית. החולשה הגדולה ביותר של הגנת בוקס אנד וואן היא הפגיעות שלה למסירה לאמצע ה"קופסה". מכיוון שאין שחקן הגנה שאחראי לאזור זה של המגרש, קבוצות התקפיות מסוגלות לנצל את הפער. מסירה לאמצע הקופסה או לחלק העליון של הקופסה תניב בדרך כלל זריקה מחצי מרחק. לחלופין, זה "ישבור" את הקופסה ויגרום לארבעת מגיני האזור ליפול בתוך המפתח ובמסירה שנייה ייתן מבט פתוח ובלתי מעורער מההיקף. מסיבה זו, הגנת בוקס אנד וואן לא נראית לעיתים קרובות בליגות המקצועניות.

=== NBA ===
הגנת הבוקס אנד וואן שימשה בעיקר בסדרת הגמר של שנת 2019 ב-nba בין הקבוצות גולדן סטיט לטורונטו ראפטורס. בסוף משחק 2 בסדרה, הראפטורס השתמשו בהגנת בוקס אנד וואן על מנת לסגור את סטפן קרי מלקבל את הכדור, מכיוון שהוא היה האיום העיקרי בקבוצה לאחר שקליי תומפסון נפצע. הטקטיקה הזו מנעה מגולדן סטייט ווריורס לעשות סל במשך יותר מחמש דקות. מה שהביא את הראפטורס לעשות ריצת 18–0. במשחק 4, הראפטורס שוב השתמשו באותה הגנה בניצחון 105–92 כדי לעלות ליתרון 3–1 בסדרה.
הראפטורס שוב השתמשו בהגנה זו בפלייאוף ה-NBA 2020 במהלך חצי גמר המזרח נגד בוסטון סלטיקס. לאורך הסדרה, הראפטורס השתמשו שוב בהגנה נגד ג'ייסון טייטום במשחק 4 בסדרה, וקמבה ווקר במשחק 6 בסדרה, וניצחו בשני המשחקים. במשחק 7 בסדרה שיחקו שוב בהגנת בוקס אנד וואן, אבל הראפטורס הפסידו בסופו של דבר במשחק המכריע.<ref></ref>

==ראו גם==
* הגנה אישית
* הגנה אזורית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מושגים בכדורסל