OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לגיטימציה

לֵגִיטִימַצְיָה (או כִּשְׁרוּר), היא ההכרה שפרט רשאי לבצע פעולה או להחזיק בזכות כלשהי, למשל בזכות להנהיג ולשלוט על אחרים. לגיטימציה יכולה להינתן על ידי קבוצה מצומצמת, על ידי חברה לאומית או דתית, ואף על ידי מדינות החברות בקהילה בין־לאומית. מושא הלגיטימציה עשוי להיות מעמד (למשל של שליט), פעולה (נטילת רכוש), או הכרה בזכות מופשטת<ref></ref>.

בהקשר המדינתי, לגיטימציה נוצרת על בסיס התשתית החוקתית של המדינה וההסכמות ביחס למוסדות ולתהליכים הפוליטיים. תנאי יסוד לדמוקרטיה יציבה הוא שהמשטר נתפס לגיטימי בעיני אזרחי המדינה, קרי שהרוב המכריע של האוכלוסייה רואה את המשטר כראוי לקיום, ותומך עקרונית במערכת הערכים המרכזית שלו.

לגיטימציה עשויה להתייחס גם למערכת היחסים הבין־לאומית בין אומות ובין ארגונים בין־לאומיים. בהקשר זה הלגיטימציה מתייחסת לזכותה של מדינה למעמד ריבוני, לזכותה לבצע פעולות שונות בתחומיה ומחוץ להם וכן ליחסי גומלין בין מדינות ובין שחקנים לא מדינתיים (דוגמת ארגונים בין־לאומיים, קבוצות אתניות וישויות שטרם הוכרו כמדינות). פעמים רבות נדונה הלגיטימיות של מעשיה של מדינה, כאשר הם שנויים במחלוקת מבחינה פוליטית או מבחינה משפטית, למשל סיפוח של שטחים נוספים, התערבות בענייניה של מדינה אחרת או הפרת הסכמים ואמנות בין־לאומיים. לעיתים שאלת הלגיטימציה מתעוררת בשל סכסוך באשר לעצם זכות קיומה של מדינה פלונית או ביחס לזכותה לקיים שלטון ריבוני עצמי.

== מקורות הלגיטימציה ==
הפילוסוף מקס ובר מונה שלושה מקורות ללגיטימציה:
#מקור הלגיטימציה נובע מקדושת מסורת מימים עברו. האיש או האנשים המפעילים סמכות מתמנים בהתאם לכללים מסורתיים מהעבר. האובייקט לציות הוא הסמכות האישית של הפרט הנהנה ממנה בתוקף מעמדו המסורתי. האיש המפעיל סמכות איננו "ממונה" מכוח משרתו כי אם מנהיג אישי.
#מקור הלגיטימציה נשען על מסירות לקדושה מיוחדת, לגבורה, לאופי המופתי של אדם יחיד, ומכאן מסירות לדפוסים הנורמטיביים, או לשיטה שאותו יחיד מטיף לה או שהקימה.
#מקור הלגיטימציה נובע מתוך החוק, שיטה בלתי אישית, המתבססת על השכל הישר. האזרח תומך בשיטה, והמנהיג מגיע לשלטון דרך השיטה.
בנוסף לשלושה מקורות אלו ניתן למנות שלושה נוספים:
:4. שליטה דתית אידאולוגית – שיטת שליטה המבוססת על רעיונות או על מערכת רעיונית המעניקים לשלטון מסוים לגיטימציה. לשליטה זו אופי דתי תאולוגי, אך גם אופי של דת חילונית, המכונה בדרך כלל "אידאולוגיה".
:5. שליטה כוחנית – שיטת שליטה המבוססת על כוח אלים ועל "הזכות של החזק". לעיתים היא מעוגנת בגישות מעין מדעיות של דרוויניזם חברתי המוכיחות לכאורה שהחזק הוא גם "צודק", "טוב" או "הולך בדרך הנכונה" ולעיתים היא מעוגנת ביתרון כוחני בלבד בלא עיגון אידאולוגי כלשהו. שליטה כוחנית ניצבת בבסיס משטרי כיבוש או משטרים דיקטטוריים שנמשכים תקופה ממושכת. האוכלוסייה המשועבדת מצדיקה היעדר התנגדות פעילה לכוח הכובש בטענה כי אין מה לעשות נגד החזק, ואילו הכוח הכובש מצדיק תדיר את השליטה בטענה כי חזק פירושו צודק.
:6. שליטה הנובעת מיעילות ומאפקטיביות – האפקטיביות פירושה מידת היכולת של הקולקטיב או של בעל העוצמה, להגשים מטרות חברתיות מקובלות. היעילות פירושה מידת היכולת של הקולקטיב או של בעל העוצמה, להפיק תפוקות במחיר שנתפס כסביר ליחידת תפוקה.

== ראו גם ==
:* הַפְסָלָה – דה־לגיטימציה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:פילוסופיה של המשפט
קו תקשורת

קו תקשורת הוא סוג של ערוץ תקשורת, המשמש להעברה של אותות תקשורת.

במקרה בו קו התקשורת הוא כבל תקשורת פיזי (להבדיל מתשדורת רדיו) הוא נקרא גם "מנקודה לנקודה" (בקיצור: נל"נ).

==סוגים של קווי תקשורת==
ישנם קווי תקשורת מסוגי מדיה שונים. הנפוצים והוותיקים שבהם הם זוגות של תיילי נחושת, שבמקור (המאה ה-19) העבירו טלגרפיה (בקוד מורס) ולאחר מכן גם שיחות טלפון לסוגיהן השונים. כיום מעבירים על גביהם שיחות טלפון וגם אינטרנט מהיר בטכנולוגיית ADSL.

קווי תקשורת נוספים הם כבלים קואקסיאליים (תחילת המאה ה-20) המעבירים מידע באפנון תדר רדיו RF, בדומה לשידורי תחנות רדיו וטלוויזיה, וגם בריבוב חלוקת תדר (FDM) או בריבוב חלוקת זמן (TDM).

החל מסוף המאה ה-20 קווי תקשורת הנפוצים לקיבולת גבוהה הם הסיבים האופטיים, המסוגלים להעביר נתונים בקצב גבוה מאוד על זוג סיבים (אחד לשידור והשני לקליטה) בטכנולוגיות ריבוב שונות ומגוונות. עקרון הפעולה הוא המרת אות חשמלי לאור, העברתו בצורה אופטית אל הקצה השני של הקו והפיכתו בחזרה לאות חשמלי בגלאי ביעד. הטכנולוגיה היעילה ביותר כיום היא DWDM, שבה מרבבים מידע שונה על מספר אורכי גל ומשדרים אותם במקביל דרך אותו סיב, ובכך מתאפשרת הגדלה של קיבולת המידע בסיב.

=== תקנים וסוגי קווים ===
סוגי קווים:
* זוג שזור
* כבל קואקסיאלי
* סיב אופטי
* גלבו

תקנים:
* אתרנט
* ADSL, DSL
* E1 - 2.048Mbps
* T1 - 1.544Mbps
* T3 - 44.736Mbps
* PDH
* SDH

===התאמת סוג הקו למטרות שונות===
לכל קו תקשורת יתרונות וחסרונות. הסיבים נחשבים למתאימים ביותר לקצבים גבוהים ומחירם נמוך ממחיר כבלי נחושת, אולם ציוד הקצה האופטי יקר בהשוואה לציוד חשמלי. לכן יש כיום מעט צרכני קצה שמחוברים לקווי תקשורת אופטיים. רוב הלקוחות הביתיים המחוברים לאינטרנט מחוברים דרך קווי טלפון (זוגות נחושת) בטכנולוגיית ADSL או דרך כבלים קואקסיאליים של טלוויזיה בכבלים לארון הסעף.

==היבטים נוירולוגיים==
הפעולה של מערכת העצבים מתאפשרת הודות לתקשורת שבין התאים המרכיבים אותה.
במערכת זו, השלוחות הארוכות של תאי העצב המכונות אקסונים משמשות כקווי תקשורת.
תפקידו של האקסון הוא להעביר מידע מגוף תא העצב שבמוח לתא אחר.

==ראו גם==
* תקשורת נתונים
* כבל תקשורת תת-ימי
* תקשורת אלחוטית
* תקשורת אופטית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:מערכות בניין
קטגוריה:תשתיות תקשורת

en:Transmission line
de:Elektrische Leitung
es:Línea de transmisión
fi:Siirtolinja
fr:Ligne de transmission
ja:伝送線路
nl:Transmissielijn
pl:Linia długa
pt:Linha de transmissão
zh:传输线模型
סידן פחמתי

סידן פחמתי (בלועזית: קלציום קרבונט, Calcium carbonate), הידוע גם בשם פחמת הסידן - מלח, שנוסחתו הכימית היא CaCO<sub>3</sub>. נפוץ כמינרל המופיע בעיקר בסלעי משקע.

==הימצאות בטבע==
הסידן הפחמתי הוא מינרל הנוצר בטבע על ידי בעלי חיים בתהליך הקרוי ביומינרליזציה. למינרל זה שישה פולימורפים ידועים שהנפוץ והיציב שבהם הוא הקלציט (המינרל הבונה את אבן הגיר). בנוסף קיימים עוד שני פולימורפים גבישיים נטולי מים, ארגוניט ווטריט, שני פולימורפים גבישיים המכילים מים בתוך המבנה הגבישי, מונוהידרוקלציט ואיקאיט ופולימורפ אחד אמורפי המכיל מולקולת מים בתוך המבנה הנקרא קלציום קרבונט אמורפי. יציבות הפולימורפים היא בסדר הפוך לסדר כתיבתם כך שקלציום קרבונט אמורפי הוא הכי פחות יציב וקלציט הוא היציב ביותר. השימוש הנפוץ ביותר בסידן הפחמתי הוא אצל מערכת הרכיכות במבנה הקרוי קונכייה.

סלעי המשקע הסידניים - גיר, קירטון ודולומיט (שהוא שילוב של סידן פחמתי ומגנזיום פחמתי) - נוצרים בימים עקב שקיעתם של צדפים מתים לקרקעית ודחיסתם בעקבות הלחץ האדיר שמפעילה עליהם שכבת המים. סלע נוסף שהוא פולימורף של הסידן הפחמתי הוא השיש, הנוצר כתוצאה מהתמרה של סלעי משקע בהשפעה של חום ולחץ.

==תכונות==
בדומה לשאר הקרבונטים, בתגובה עם חומצות חזקות הסידן הפחמתי משחרר פחמן דו-חמצני, וזוהי התגובה שבודקת את נוכחותו בסלעים, כך למשל תגובת אבן גיר עם חומצת מימן כלורי: 

<chem>CaCO3{(s)} + 2HCl{(aq)} -> CaCl2{(aq)} + H2O{(l)} +CO2{(g)}</chem> 

בחימום (למעל ל-840 מעלות צלזיוס) הוא מתפרק לפחמן דו-חמצני (CO<sub>2</sub>) ולתחמוצת הסידן (CaO). בתגובה עם מים בעלי אחוז גבוה של פחמן דו-חמצני בתוכם, הוא הופך לביקרבונט הסידן, שהוא מסיס במים: <chem>CaCO3{} + CO2{} + H2O{} -> Ca(HCO3)2</chem>. 
תגובה זו היא המנגנון לשחיקה של סלעי קלציט וליצירה של מערות, וכן אחת הסיבות להיווצרותם של מים קשים.

==שימושים==
לסידן הפחמתי שימוש נרחב בתעשיית הבנייה, בין כחומר בנייה בפני עצמו (שיש) ובין כאחד הרכיבים להכנת מלט ובטון. שימוש נוסף הוא ליצירת תערובת ארמסטרונג המשמשת ליצירת נפצים. כמו כן, באחת הצורות של סידן פחמתי, קירטון, הנקרא בטעות בפי הרוב "גיר" משתמשים לשם כתיבה על לוחות במוסדות לימוד שונים. 

===שימושים בעולם העתיק===
בתקופה הנאוליתית קדם קרמית ב (PPNB) רווח השימוש בסידן פחמתי ליצירת שכבת ריצוף במבנים. בצפון אגן הים התיכון רוצפו רק מבני פולחן ובאזור ארץ ישראל רוצפו גם מבנים פרטיים. הסידן הפחמתי הופק משריפת אבני גיר בטמפרטורה גבוהה למשך זמן רב. לאחר 1,500 שנה הופסקה עשיית הרצפות והיא התחדשה לאחר מכן רק בתקופה הרומית.

בישראל ובעבר הירדן ניתן לראות רצפות טיח מסוג זה באתרי תקופה זו: יריחו, יפתחאל, ביסמון, ביידא, עין ע'זאל, באג'ה ובכפר החורש שם נמצאה כבשן סיד.

== ראו גם ==
* ג'סו
* סידן פחמתי אמורפי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פחמות
קטגוריה:סידן: תרכובות
ביומינרליזציה

קונכיות
ביומינרליזציה (באנגלית: Biomineralization) הוא תהליך של יצירת מינרל על ידי אורגניזם, המינרל שנוצר על ידי האורגניזם נקרא ביומינרל.

כיום, ידועים כמעט 70 מינרלים הנוצרים בתהליך זה, בו אורגניזמים הופכים יונים בתמיסה למינרלים מוצקים. מינרלים אלו מקבלים צורות מורכבות המוכתבות גנטית, והם ממלאים תפקידים רבים כגון בניית שלד חיצוני ושלד פנימי והקשייתו (חוזק, תמיכה), ניווט והתמצאות בשדה המגנטי ובשדה הכובד של כדור הארץ, אחסון זמני של יונים, וסילוק פסולת מהאורגניזם.

מערכות הרקמות הקשות שכוללות את העצמות, השיניים והקונכיות הן הדוגמאות הבולטות ביותר בהן נעשה שימוש בתוצרי ביומינרליזציה. מערכות אלו הן בעלות תכונות מכניות יוצאות דופן.
מינרלים המכילים יוני סידן הם הנפוצים ביותר בטבע, ובהם נמנים מינרלים העשויים מפחמת הסידן.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.weizmann.ac.il/sb/faculty_pages/Weiner/home.html ביומינרליזציה באתר של פרופ' סטיב וינר]
*[http://www.weizmann.ac.il/sb/faculty_pages/Addadi/home.html אתר הבית של פרופ' לאה אדדי] ביומינרליזציה הוא אחד הנושאים בהם היא עוסקת.

קטגוריה:כימיה אי-אורגנית
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:ביוכימיה
SETI@home

SETI@home (קרי: SETI at home) הוא מיזם של חישוב מבוזר קהילתי לחיפוש אחר חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ, שמנוהל על ידי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ראשי התיבות של SETI הן Search for Extraterrestrial Intelligence.
מטרתו של SETI@home היא לנתח את המידע המגיע ממצפה הכוכבים ארסיבו שבפוארטו ריקו, המחפש אותות-רדיו מהחלל. נכון ל-14 באוגוסט 2023 המיזם נמצא בהקפאה ואינו מעבד נתונים או מחלק פיסות מידע למשתמשים.

מיזם SETI@home מחלק את המידע העצום (כ־35 ג'יגהבייט ביום) לקטעים קטנים, ושולח אותם דרך האינטרנט אל מיליוני אנשים ברחבי העולם שהסכימו להתקין במחשב שלהם תוכנה מיוחדת שמעבדת את האותות. עם יותר מ־5 מיליון משתמשים רשומים בכל רחבי העולם, זהו הניסיון המוצלח ביותר של תרומת כוח מחשוב עבור מיזם קהילתי.

החיפוש מתבצע על ידי ניתוח גלי רדיו סביב תדירות של 1.4 ג'יגה-הרץ הנקלטים ברדיו־טלסקופ במטרה למצוא פולסים של שידור העשויים להצביע על מקור שידור מלאכותי. אף על פי שהפרויקט לא הראה עד לתחילת העשור השלישי של המאה ה־21 כל סימן של חיים מחוץ לכדור הארץ, הוא קבע אתרים לחיפוש עתידי.

תדר 1.4GHz נבחר משתי סיבות:
# זהו אחד האזורים השקטים ביותר בתחום תדרי הרדיו, בספקטרום האלקטרו־מגנטי. גרף המראה את תלות עוצמת גלי הרדיו הנקלטים מהחלל בתלות בתדירותם, יראה שקע עמוק באזור תדר זה.
# תדר זה הוא אחד מתדרי הפליטה (קוי הפליטה) של מימן, החומר הנפוץ ביותר ביקום, והקרוב מביניהם לזה של הידרוקסיל. מימן והידרוקסיל מרכיבים ביחד מולקולת מים, הנחשבים למרכיב הכרחי בקיום חיים כפי שאנו מכירים אותם.

ההנחה היא שכל שידור רדיו בין כוכבי יעשה באזור תדר זה, ובכל מקרה, באזור זה יהיה הכי קל לזהות שידור כזה.
תוכנת המחשב של SETI@home, הזמינה לרוב מערכות ההפעלה, מאפשרת להשתמש בשומר מסך ייעודי או ביישום הפעיל תמיד, המשתמשים בזמן מעבד בלתי מנוצל לצורך ניתוח האותות. התוכנה מורידה דרך האינטרנט קובץ נתונים, מעבדת אותו ומנסה לאתר תבניות גלים, מחזירה את הממצאים אוטומטית דרך האינטרנט אל מחשבי אוניברסיטת ברקלי, וחוזר חלילה. תוכנה זו היוותה רעיון חדש לחלוטין כאשר יצאה ומאז יש לה מחקים (גם מסחריים) שמפעילים מיזמים דומים, רובם בתחום המדעים.

מנהלי המיזם מתכננים להמשיך אותו גם ברדיו טלסקופ פארקס (Parkes) באוסטרליה, שהוא הגדול ביותר בחצי הכדור הדרומי (קוטר של כ־70 מטר).

אוניברסיטת ברקלי פיתחה תוכנה חדשה בשם Berkeley Open Infrastructure for Network Computing) BOINC) שמאפשרת לנתח סוגים נוספים של אותות, וגם לתרום לפרויקטים אחרים מלבד SETI, כגון World Community Grid המקדם מחקרים שונים לטובת האנושות (מציאת מרפא לסרטן, איידס ועוד).

== ראו גם ==
* Rosetta@home
* Folding@home
* World Community Grid

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://setiathome.berkeley.edu/ SETI@home]
* [http://boinc.berkeley.edu/ Berkeley Open Infrastructure for Network Computing]
* [https://web.archive.org/web/20090306085017/http://radio-internet.com/seti/ SETI@HOME Toolbar]

קטגוריה:חישוב מבוזר קהילתי
קטגוריה:אסטרוביולוגיה
קטגוריה:רדיו אסטרונומיה
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1999
אגודת החלל הישראלית

אגודת החלל הישראלית הוקמה זמן קצר לאחר אסון הקולומביה שבו נספה אילן רמון על ידי קומץ חובבי חלל כדי להמשיך את מורשת רמון שקרא לקדם את חקר החלל בישראל ובייחוד דרך החינוך המדעי לילדים.

ציטוט מדבריו:

האגודה נועדה להוות בית לכל שוחרי החלל בישראל, ולקיים אירועים ופעילויות שיקדמו את הבנת חשיבותו ונחיצותו של חקר החלל בדעת הקהל, ובקרב מקבלי ההחלטות. האגודה פועלת בציבור באמצעות עריכת ערבי-הרצאות בנושאי חלל ומפעילה תוכנית לימודי חלל ואסטרונומיה בבתי-הספר. האגודה פועלת מול הממשלה להגדלת תקציב סוכנות החלל הישראלית ושיפור מעמדה של ישראל בעולם בתחום החלל.

האגודה אינה פעילה יותר היום.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:תוכנית החלל הישראלית
אנטיוכוס העשירי

אנטיוכוס העשירי אֵוּסֶבֵּס פִילוֹפָּטוֹר (ביוונית: Ἀντίοχος Εὐσεβής Φιλοπάτωρ; ? – 90 או 83 לפנה"ס) היה אחד המתמודדים בסכסוך המשפחתי על השלטון בממלכה הסלאוקית בין בני בית סלאוקוס המאוחרים. הוא עלה לשלטון ב-95 לפנה"ס, לאחר שהביס את קרובו סלאוקוס השישי (אפיפאנס) ובכך נקם את מות אביו, אנטיוכוס התשיעי (אאוסבס). התארים שבחר לעצמו מעידים רבות על סיפורו: "אאוסבס" היה תארו של אביו, ו"פילופטור" פירושו "אוהב-אב"; שניהם נבחרו מתוך כבוד לאביו. לאחר מכן שלט באנטיוכיה וסביבתה, כשהוא נלחם ללא הרף בארבעת אחיו של סלאוקוס השישי, בנבטים ובפרתים.

אין הסכמה כללית באשר לתאריך נפילתו. יוספוס פלאביוס מעריך כי נהרג בסביבות שנת 90 לפנה"ס, בעת מלחמתו בפרתים -- וזוהי אכן התקופה בה עבר השלטון באנטיוכיה לפיליפוס הראשון (פילדלפוס). ההיסטוריון הרומי אפיאנוס לעומת זאת מספר כי אנטיוכוס העשירי הובס כשהמלך הארמני טיגרנס הראשון פלש לסוריה ב-83 לפנה"ס, אולם במקרה זה לא ברור מה קורותיו של אנטיוכוס בפרק שבין השנים הללו.

בנו של אנטיוכוס העשירי, אנטיוכוס השלושה עשר (אסיאטיקוס) היה מלך-נתין בסוריה לאחר שהגנרל הרומי פומפיוס הביס את טיגרנס.

==קישורים חיצוניים==

אנטיוכוס 10
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אנטיוכוס האחד עשר

אנטיוכוס האחד-עשר (אֶפִּיפָאנֶס או פִילָדֶלפוּס) (? - 92 לפנה"ס) היה דמות משנית במלחמות הירושה בשנים האחרונות של בית סלאוקוס, שהיו בעבר שליטי ממלכה מפוארת, הממלכה הסלאוקית, אך בימיו של אנטיוכוס האחד-עשר היו רק מלכים מקומיים בסוריה.

אנטיוכוס האחד-עשר היה בנו של אנטיוכוס השמיני (גריפוס), ואחיו של סלאוקוס השישי (אפיפאנס). לאחר תבוסת אחיו ב-95 לפנה"ס בידי אנטיוכוס העשירי (איוסבס פילופטור), החליטו אנטיוכוס האחד-עשר ואחיו התאום, פיליפוס הראשון (פילדלפיוס), לנקום, וערכו מצור על אנטיוכיה, מרכז שלטונו של אנטיוכוס העשירי. המצור נכשל, ואנטיוכוס האחד-עשר טבע בנהר אורונטס כשניסה לחצותו על-גב סוס במהלך המלטות (92 לפנה"ס).

==קישורים חיצוניים==

אנטיוכוס 11
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אנטיוכוס השנים עשר

אנטיוכוס השנים-עשר (דיוניסוס) (? - 84 לפנה"ס) היה החמישי מבניו של אנטיוכוס השמיני (גריפוס) שקיבל את כתר המלכות. הוא ירש את אחיו דמטריוס השלישי (איוקרוס) כשליט נפרד בחלק הדרומי (דמשק וסביבתה) של מה שנותר מהממלכה הסלאוקית. ומלך בין השנים: 87 עד 84 לפנה"ס.

בתחילה זכה אנטיוכוס השנים-עשר לתמיכה מגורמים בבית תלמי, אולם הוא נהרג בשנת 84 לפנה"ס במהלך מסע-קרב מול הערבים הנבטים, שכבשו את דמשק זמן קצר לאחר מכן.
==קישורים חיצוניים==

אנטיוכוס 12
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אנטיוכוס השלושה עשר

אנטיוכוס השלושה-עשר פילדלפוס אסיאטיקוס ("אסייתי", ביוונית: Ἀντίοχος Φιλάδελφος Ἀσιατικός; ? – 64 לפנה"ס) היה מאחרוני השליטים של הממלכה הסלאוקית.

אסיאטיקוס היה בנם של אנטיוכוס העשירי (איוסבס) והנסיכה המצרית קלאופטרה סלנה. קלאופטרה שימשה כעוצרת עבור הנער לאחר מות אביו (בשנה לא ודאית בין 90 ל-83 לפנה"ס). בשנת 83 לפנה"ס נכבשה ממלכת סוריה בידי טיגרנס הראשון (מלך ארמניה) ואסיאטיקוס ואימו איבדו את כוחם.

בשנת 75 לפנה"ס נסעה קלאופטרה, יחד עם אסיאטיקוס ואחיו, לרומא כדי לשכנע את הסנאט הרומאי להכיר בהם כמלכי מצרים וסוריה. הסנאט אומנם הכיר בזכויותיו של אסיאטיקוס על סוריה, אולם לא העניק עזרה ממשית במימושם. אסיאטיקוס שהה כשנתיים ברומא לפני שחזר למזרח והשתקע באסיה הקטנה. לאחר שטיגרנס הובס בידי הגנרל הרומי פומפיוס, הצליח אסיאטיקוס להשתלט על הממלכה והוא הוכר על ידי הרומאים כמלך-נתין בסוריה (69 לפנה"ס).
על שום שהייתו זמן רב בקיליקיה שבאסיה הקטנה עד שחזר לסוריה, קיבל את התואר "אסייתי".

תקופת מלכותו של אסיאטיקוס לא נמשכה זמן רב והוא סבל ממרידות באנטיוכיה וממלחמות קשות עם השבטים הנבטים והערבים בגבולותיו. בשנת 65 לפנה"ס הוא נשבה על ידי שמשי-גרם השליט הערבי של חמץ. הלה שחרר אותו בתחילת 64 לפנה"ס והוא חזר לכס המלכות לזמן מה, אולם באותה שנה פומפיוס הפך את סוריה לפרובינקיה רומית ואפשר לשמשי-גרם לשבות את אסיאטיקוס בשנית ולהרגו.

ניתן לומר כי מותו של אנטיוכוס השלושה-עשר סיים את שושלת בית סלאוקוס, למרות שבמשך זמן קצר שלט אחריו פיליפוס השני פילורומאיוס, בנו של פיליפוס הראשון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

אנטיוכוס 13
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
נתן בירנבוים (שחמטאי)

נתן בירנבוים (נולד ב-27 בנובמבר 1950, תל אביב). הוא שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי וחבר נבחרת ישראל לשעבר, שזכה שלוש פעמים באליפות ישראל. בוגר החוג למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב ומנכ"ל חברה לקידום אתרים ושיווק באינטרנט.
לשעבר שימש כבעלים של חברת I.C Conecpt, חברה לבניית אתרי אינטרנט שנסגרה.
נכון לאוגוסט 2023, מדורג במקום ה-80 בישראל לפי מד כושר.

== הישגים בולטים ==
* 1967, 1968 - זכה באליפות ישראל לנוער (עד גיל 20)
* 1976, 1980, 1986 - זכה באליפות ישראל
* 2011 - זכה באליפות ישראל לסניורים
* 2013, 2016, 2021 - היה חבר בנבחרת ישראל לסניורים, שזכתה באליפות אירופה
* 2019 - זכה במדליית ארד באליפות אירופה לסניורים
* 2021 - זכה באליפות אירופה לסניורים

==מבחר תחרויות בהן השתתף==
* אליפות ישראל בשחמט 2014
* אליפות אירופה בשחמט 2015
* אליפות ישראל בשחמט 2016
* אליפות ישראל בשחמט 2021

== הופעות באולימפיאדה ==

השתתף בנבחרת ישראל בחמש אולימפיאדות שחמט:
* באולימפיאדת השחמט 1976 שהתקיימה בחיפה (2+,1-,3=)
* באולימפיאדת השחמט 1978 שהתקיימה בבואנוס איירס (4+, 0-,4=)
* באולימפיאדת השחמט 1980 שהתקיימה בוולטה, מלטה (4+,4-,4=)
* באולימפיאדת השחמט 1982 שהתקיימה בלוצרן (4+,1-,3=)
* באולימפיאדת השחמט 1984 שהתקיימה בסלוניקי (2+,2-,3=)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נציגי ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי ישראל בשחמט
קטגוריה:אלופי ישראל לנוער בשחמט
קטגוריה:אלופי ישראל לסניורים בשחמט
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
מלחמת מנע

קצינים מ[[חיל האוויר הישראלי ליד מטוס מצרי שהושמד בסיני במהלך מלחמת ששת הימים]]מלחמת מנע היא החלטה מדינית על פעולה צבאית נרחבת שנועדה למנוע ממדינת אויב לתקוף ראשונה במלחמה מתוכננת מצדה. היוזמה למלחמת מנע נובעת מן האמונה שההתנגשות עם האויב היא בלתי נמנעת והסיכון הכרוך בדחיית ההתנגשות גדול מהסיכון הכרוך במלחמה מיידית.

על מדינה היוצאת למלחמת מנע להביא בחשבון את הקושי להצדיק את המלחמה בפני הקהילה הבינלאומית ואף בפני אזרחיה, שכן הסכנה שהניעה אותה לצאת למלחמה אינה מיידית, ועל כן היא עלולה להצטייר כמדינה תוקפנית ללא עילה למלחמה.

מלחמת ששת הימים ביוני 1967 נחשבת דוגמה מובהקת למלחמת מנע. גיוס ותמרוני הצבא המצרי היוו איום מתמיד על מדינת ישראל. מדינת ישראל נאלצה לגייס בפעם השנייה באותה השנה את צבא המילואים ולגרום נזק אדיר למשק הישראלי על מנת להיות מוכנים למתקפה מצרית אם תבוא. ביוני 1967 בחרו קברניטיה של מדינת ישראל במלחמת מנע על מנת לסיים איום מתמיד זה.

הצד הטקטי של ההחלטה הפוליטית על מלחמת מנע היא מכה מקדימה, שבמסגרתה עוברת הלחימה לשטח האויב.

==ראו גם==
*מכה מקדימה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחמות לפי סוג
קטגוריה:מדע המדינה
מכה מקדימה

מכה מקדימה היא מהלומה צבאית שמדינה אחת מנחיתה על אויבתה, כאשר ברור שזו צפויה לתקוף באופן מיידי. עיתוי התקיפה הצפוי של האויב הוא המבדיל את המכה המקדימה ממלחמת מנע.
קצינים מחיל האוויר הישראלי ליד מטוס מצרי שהושמד ב[[סיני, 1967]]

במלחמת ששת הימים ישראל התקיפה את חילות האוויר של ארצות ערב ("מבצע מוקד" - 5 ביוני 1967) כמכה מקדימה שבוצעה בשל החשש ממתקפה ערבית כוללת. מתקפתו של צה"ל בחצי האי סיני הייתה גם היא בגדר מכה מקדימה, בשל החשש הכבד שהצבא המצרי הגדול שנערך שם ופינוי כוחות האו"ם שהיו שם מצביעים בוודאות על הכנות למתקפה מצרית על ישראל. המתקפות בחזית הירדנית והסורית נעשו במידה רבה כתגובה לפעולות של האויב ולכן אינן נחשבות כמכה מקדימה.

ביום פתיחת מלחמת יום הכיפורים (אוקטובר 1973), לאחר שהצטבר מידע רב על כוונת מצרים וסוריה לפתוח במלחמה, נשקלה האפשרות של מכה מקדימה על ידי הפיקוד הבכיר של צה"ל, ומטוסי חיל האוויר אף נערכו לכך, אך אפשרות זו נפסלה על ידי הדרג המדיני בשל הרצון שלא להיראות בפני המעצמות (ארצות הברית וברית המועצות) והאו"ם כצד התוקפני. באותן שעות דרש שר החוץ האמריקאי קיסינג'ר מישראל לא להנחית מכה מקדימה, וקיבל אישור על כך מראש הממשלה גולדה מאיר. צה"ל הותקף והופתע בעת פריצתה של מלחמת יום הכיפורים, ונקלע למצב קשה מאוד, שהוא נחלץ ממנו רק לאחר אבדות כבדות ומספר ימי לחימה קשים ביותר. ההימנעות ממכה מקדימה עוררה ביקורת קשה ביותר לאחר שהמלחמה הסתיימה ואף שנים רבות לאחר מכן.

==ראו גם==
*מכה שנייה

==קישורים חיצוניים==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדע המדינה
אלן סמית'י

אלן סמית'י (באנגלית: Alan Smithee; לפעמים נקרא אלן סמית) הוא קרדיט שמופיע בסרט קולנוע שבו הבמאי מסרב לחתום על הסרט שביים, משום שאינו שלם עם התוצאה הסופית.

== מקור השם ==

הבמאי הראשון שסירב כי שמו יופיע על סרט שיצר, וביקש מגילדת הבמאים של אמריקה בהוליווד כי בכותרות הסרט יינתן הקרדיט ל"אלן סמית'י", הוא דון סיגל. היה זה בסרט "מותו של אקדוחן" שיצא לאקרנים בשנת 1969. הסרט החל בבימויו של במאי אחר, אשר הסתכסך עם הכוכב ריצ'רד וידמרק ופוטר. סיגל הגיע על מנת להשלים את העבודה, ואף הוא הסתכסך עם וידמרק, שדרש כי תהיה לו שליטה אמנותית בבימוי הסרט ועריכתו. בסופו של דבר החליט סיגל כי אינו יכול לקבל קרדיט על בימוי הסרט, וביקש מאיגוד הבמאים כי בכותרות הסרט יירשם כי הבמאי הוא "אלן סמית'י", דמות דמיונית שהומצאה לצורך זה. 

== התפשטות השימוש ==

במשך שלושים שנה זכה סמית'י לקריירת בימוי מפוארת, שכן בכל מקרה דומה של סכסוך בין במאי, כוכב ואולפן, שגרם לכך שהבמאי לא ראה בסרט את המוצר לו התכוון, ניתן היה לבקש כי הקרדיט על הבימוי יינתן ל"אלן סמית'י".

דוגמה נוספת לשימוש בשם "אלן סמית'י" ניתן למצוא בגרסה המורחבת לסרט "חולית", שנערכה ללא אישורו והשתתפותו של הבמאי, דייוויד לינץ'. או אז סירב לינץ' לשייך את שמו לפרויקט המורחב והתנגד בכל תוקף לעריכות הרבות שנעשו בסרט, שנערך לכדי 189 דקות (מתוך 137 דקות בגרסה הקולנועית) בצורה גסה, כאשר נעשה בו שימוש חוזר בסצינות רבות.

== איסור השימוש ==
עם הזמן, הפכו השם ומטרתו למוכרים יותר ויותר, ובמאים מסוימים אף החלו לדון בו תוך הפרת קוד השתיקה. ב-1998 יצא הסרט "סרטו של אלן סמית'י: הישרפי הוליווד הישרפי". גיבור הסרט, אלן סמית'י, מנסה, ללא הצלחה, להתנער מתוארו כבמאי, מכיוון שהשם הבדוי היחיד בו מותר לו להשתמש הוא שמו שלו. ארת'ור הילר, במאי הסרט, לא הסכים להתערבותו האמנותית של המפיק, ג'ו אסטרהאוז, ודרש להסיר את שמו. כך נרשם כי במאי הסרט הוא אלן סמית'י. הסרט נכשל משמעותית הן כלכלית והן ביקורתית, אך פרסום בעיות ההפקה משך תשומת לב רבה.

בעקבותיה, מאז שנת 2000 גילדת הבמאים של אמריקה לא מאפשרת עוד שימוש בשם זה, לאחר שה"סוד" נחשף לציבור הרחב, והיא דורשת, במקרה של סכסוך מסוג זה, להשתמש בשם במה ייחודי לאותו סרט. למרות זאת, ישנם סרטים הממשיכים להשתמש בקרדיט זה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע
קטגוריה:דמויות בדיוניות
קטגוריה:שמות
קטגוריה:אישים בדיוניים
המנון

הִמְנוֹן (ביוונית: ὕμνος - הימנוס) הוא שיר שבח והודיה. ביוון העתיקה המנונים היו שירי הלל, בדרך כלל לאל או לגיבור. בנצרות ובדתות אחרות, המילה המנון משמשת כדי לתאר סוגה של שירים, שבמקור התבססו על השירים בספר תהילים, שמשמשים לפולחן ולהבעת שבח לאל או לקדוש מסוים. ביהדות, המילה המנון התקבלה החל מהמאה ה-11 או ה-12 במשמעות של שיר הלל או שיר שבח לאדם. המילה מופיעה לראשונה בעברית בשמות רבה במשפט .

בעידן המודרני המילה המנון מתייחסת לשירים, בדרך כלל מולחנים, המשמשים כסמל של ארגון מסוים, כגון מדינה, ומייצגים את הארגון וערכיו. המקור למשמעות הלאומית של ההמנון כהמנון לאומי הוא בתקופת המהפכה הצרפתית, כשהאספה הלאומית הכריזה על המרסייז כהמנון צרפת. כיום נהוג לפתוח או לחתום אירועים לאומיים בהמנון הלאומי. מלבד מדינות, גם ארגונים כגון יחידות צבאיות, ערים או קבוצות ספורט, יוצרים לעצמם המנון.

==בנצרות==

שירי דת נוצריים מסוימים שיש בהם שבח לאלוהים או לקדוש מסוים נקראים גם הם "המנון". סוגת השירים הזו קיימת בעיקר בזרמים מסוימים של הנצרות הפרוטסטנטית ומפותחת בעיקר בארצות הברית. רוב השירים הפטריוטים של האפרו-אמריקאים התפתחו מהמנונים נוצריים. המקבילה הלותרנית להמנון היא כוראל, המקבילה הקתולית היא מזמור גרגוריאני והמקבילה היהודית היא הפיוט.

==בארגונים מדיניים מודרניים==

==בישראל==
יצירת המנונים והשימוש הנלהב בהם רווחה בארגונים צבאיים בתקופת המנדט, בהם המנון הפלמ"ח, המנון האצ"ל והמנון הלח"י, וממשיכה כיום בחילות צה"ל, כגון המנון גבעתי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:סמלים
קטגוריה:סוגי שירים
שלושת הקופים החכמים

שלושת ה[[קופים החכמים]]
דביבונים]] 
שלושת הקופים החכמים (נקרא גם: לא ראיתי, לא שמעתי, לא אמרתי) הוא סמל עממי, שמקורו במזרח הרחוק, שהופיע ככל הנראה לראשונה ביפן, ובו מתוארים שלושה קופים: האחד מכסה בידיו את פיו, השני מכסה את עיניו, והשלישי מכסה את אוזניו. אלה מסמלים פתגם מזרחי עתיק: "אל תראו רוע, אל תשמעו רוע, אל תדברו רוע". הפתגם, המטיף להימנעות מהרוע, נובע מן האמונה כי העיסוק ברוע יוצר רוע. השמות היפניים של הקופים הם (בהתאמה): איוואזרו, מיזארו וקיקזארו. השמות מורכבים מהפעלים "איווה" (לדבר), "מי" (לראות), "קיקה" (לשמוע) וסיומת השלילה "-זארו".

על פי הפרשנות הנפוצה בימינו, ובשונה מן המשמעות המקורית, הסמל מתאר מצב בו אדם מסוים, היודע כי נעשה עוול בסביבתו, בוחר להעלים עין מן המתרחש ולא להתערב בנעשה.

הגרסה המלאה היא עם קוף רביעי, סזארו, המכסה את אבריו המוצנעים, או מצליב ידיו. משמעותו, "אל תעשה רע". קוף זה מופיע בהמאמרות של קונפוציוס.

== ראו גם ==
* אומרטה
* קוף ובבואת הירח במים

==קישורים חיצוניים==

* ערן מינהר, [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=16456 קוף אחרי יפן], בפודקאסט "מינהר הזמן", 15 במרץ 2020
*

קטגוריה:סמלים לפי מדינה
קטגוריה:פרימטים בתרבות
בית סלאוקוס

מטבע זהב של ניקטור
שושלת בית סלאוקוס שלטו בממלכה הסלאוקית, שנוסדה בידי אבי השושלת, סלאוקוס הראשון (ניקטור, "המנצח"; חי בשנים 358 עד 281 לפנה"ס לערך). סלאוקוס הראשון היה אחד מהגנרלים של אלכסנדר הגדול, והוא ייסד את הממלכה הסלאוקית לאחר מותו של אלכסנדר בשנת 323 לפנה"ס. בתחילה השתרעה הממלכה על שטחי מסופוטמיה, אסיה הקטנה, סוריה, ארץ ישראל, המישור האיראני, ועד לנהר האינדוס (בפקיסטן של ימינו). הוא ייסד את בירת הממלכה, סלאוקיה על החידקל, בשנת 305 לפנה"ס בערך.

==שליטי בית סלאוקוס==
כרונולוגיה של השלטון בממלכה הסלאוקית (לחצו להגדלה)
להלן רשימת בני בית סלאוקוס ששלטו בממלכה, על-פי סדר שנות שלטונם (בכמה מהמקרים שנות השלטון חופפות, בשל שליטים שהיו עוצרים של מלכים-ילדים או בשל חלוקה של הממלכה):
*סלאוקוס הראשון (ניקטור), אחשדרפן 311 עד 305 לפנה"ס; מלך, 305 עד 281 לפנה"ס
*אנטיוכוס הראשון (סוטר), מלך עם אביו מאז 291, ובעצמו 281 עד 261 לפנה"ס
*אנטיוכוס השני (תיאוס), 261 עד 246 לפנה"ס
*סלאוקוס השני (קליניקוס), 246 עד 225 לפנה"ס
*סלאוקוס השלישי (קראונוס), 225 עד 223 לפנה"ס
*אנטיוכוס השלישי (הגדול), 223 עד 187 לפנה"ס
*סלאוקוס הרביעי (פילופטור), 187 עד 175 לפנה"ס
*אנטיוכוס הרביעי (אפיפאנס), 175 עד 164 לפנה"ס - בימיו החל מרד החשמונאים.
*אנטיוכוס החמישי (איופטור), 164 עד 162 לפנה"ס
*דמטריוס הראשון (סוטר), 161 עד 150 לפנה"ס
*אלכסנדר הראשון (באלאס), 154 עד 145 לפנה"ס
*דמטריוס השני (ניקטור), כהונה ראשונה: 145 עד 138 לפנה"ס
*אנטיוכוס השישי (דיוניסוס), 145 עד 140 לפנה"ס (?)
*דיודוטוס טריפון, 140 (?) עד 138 לפנה"ס
*אנטיוכוס השביעי (סידטס), 138 עד 129 לפנה"ס
*דמטריוס השני (ניקטור), כהונה שנייה: 129 עד 126 לפנה"ס
*אלכסנדר השני (זבינס), 129 עד 126 לפנה"ס
*קלאופטרה תאה, 126 עד 123 לפנה"ס
*סלאוקוס החמישי (פילומטור), 126 עד 125 לפנה"ס
*אנטיוכוס השמיני (גריפוס), 125 עד 96 לפנה"ס
*אנטיוכוס התשיעי (קיזיקנוס), 114 עד 96 לפנה"ס
*סלאוקוס השישי (אפיפאנס), 96 עד 95 לפנה"ס
*אנטיוכוס העשירי (איוסבס פילופטור), 95 עד 92 או 83
*דמטריוס השלישי (איוקארוס), 95 עד 87 לפנה"ס
*אנטיוכוס האחד עשר (אפיפאנס), 95 עד 92 לפנה"ס
*פיליפוס הראשון (פילדלפוס), 95 עד 84/83 לפנה"ס
*אנטיוכוס השנים עשר (דיוניסוס), 87 עד 84 לפנה"ס
* (בין השנים 83 עד 69 לפנה"ס שלט בממלכה טיגראנס הגדול, מלך ארמניה)
*סלאוקוס השביעי (קיביוסאקטס), שנות ה-70 עד שנות ה-60 של המאה ה-1 לפנה"ס
*אנטיוכוס השלושה עשר (אסיאטיקוס), 69 עד 64 לפנה"ס
*פיליפוס השני פילורומאיוס, 65 עד 63 לפנה"ס

== קישורים חיצוניים ==

*
כנפיים שבורות

"כנפיים שבורות" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ניר ברגמן. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2002, ועלילתו עוקבת אחר אם וארבעת ילדיה מחיפה המתמודדים איש בדרכו עם מותו הפתאומי של אבי המשפחה.

הסרט זכה להצלחה רבה בישראל ובעולם, נחשב לאחד הסרטים הישראליים המצליחים ביותר בכל הזמנים והוקרן בארצות הברית, צרפת, הממלכה המאוחדת ו-20 מדינות נוספות. בשנת יציאתו גרף הסרט מספר רב של פרסי אופיר עבור העיצוב האמנותי, הצילום, הבימוי, העריכה, התסריט, הפסקול, המשחק (מאיה מרון ואורלי זילברשץ-בנאי) ועבור הסרט עצמו. השתתף וזכה בפרסים בפסטיבל ברלין, פסטיבל ירושלים, פסטיבל פאלם ספרינגס ופסטיבל טוקיו. שיר הנושא של הסרט הוא "סרטים מצוירים" שהוקלט על ידי מאיה מרון. פסקול הסרט יצא לאור על ידי חברת התקליטים הליקון.

==עלילה==
העלילה עוקבת אחר אם וארבעת ילדיה מחיפה המתמודדים איש בדרכו עם מותו הפתאומי של אבי המשפחה. עלילתו של הסרט מתרחשת בסוף החופש הגדול, ובמהלכה מנסות חמש הנפשות לחזור אל שגרת חייהן. בת הזקונים בר מסרבת לחזור אל הגן, האח הצעיר עידו בוחן גבולות, האח המתבגר יאיר מסתגר, מסרב לחזור אל הלימודים ונשאב לאורח חיים ניהיליסטי, בעוד אם המשפחה דפנה (אורלי זילברשץ-בנאי) עובדת שעות נוספות כאחות מיילדת במרכז הרפואי בני ציון במטרה לפרנס את ילדיה בכבוד. האחות הבכורה מאיה (מאיה מרון) מנסה לתמרן בין חייה האישיים (מוזיקה, קשרים, רגשות אשמה בנוגע למות אביה) לבין עומס האחריות המשפחתית המוטל לפתע על כתפיה.

==פרסים ופסטיבלים==

2002 - פרס ראשון בתחרות וולגין (ירושלים); פרס ראשון בפסטיבל טוקיו; תשעה פרסי אופיר בקטגוריות שונות בטקס פרסי האקדמיה, ביניהם עיצוב אמנותי (עדו דולב) (תל אביב); פרס חביב הקבל בפסטיבל ברלין.

ב-2003 השתתף הסרט בפסטיבלים הבינלאומיים הבאים: פאלם ספרינגס, ונקובר, ג'יפוני, קרלו ויוארי, שיקגו, סידני, מלבורן, טורונטו, פריז ובריסבן.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| אורלי זילברשץ-בנאי || דפנה אולמן
|-
| מאיה מרון || מאיה אולמן
|-
| ניתאי גבירץ || יאיר אולמן
|-
| ולדימיר פרידמן || ד"ר ולנטין גולדמן
|-
| דאנה איבגי || איריס
|-
| דני ניב (מוקי) || יורם
|-
| דניאל מגון || עידו אולמן
|-
| אליענה מגון || בר אולמן
|}

==ראו גם==
* סוסי ים (סרט)

==קישורים חיצוניים==
* [https://jfc.org.il/movie/37046-2/ הסרט המלא לצפייה בתשלום] ב[https://jfc.org.il/ אתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]

* [http://www.filmfund.org.il/?id=11&nom=1595 "כנפיים שבורות"]- באתר קרן הקולנוע הישראלי
ביקורות
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי ניר ברגמן
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:חיפה בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2002
יוסי וג'אגר

יוסי וג'אגר הוא סרט קולנוע להט"בי ישראלי של איתן פוקס משנת 2002, לפי תסריט של אבנר ברנהיימר, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.

במקור צולם הסרט לטלוויזיה, אך בעקבות השבחים שקצר הוא יצא גם לקולנוע וזכה במקום השני בפסטיבל הסרטים ההומו-לסביים בברלין. כמו כן, זכה הסרט בפרסים בפסטיבל טורינו ובפסטיבל ירושלים ולהפצה מסחרית בעולם. את פסקול הסרט הלחין עברי לידר, שגם חידש עבורו את שירה של ריטה "בוא".

==עלילה==
יוסי (אוהד קנולר) הוא מפקד פלוגה קשוח, אחראי ומופנם בחטיבת גולני. ליאור, המכונה ג'אגר (יהודה לוי), הוא קצין מוחצן המשרת כמפקד מחלקה תחת פיקודו של יוסי. בעת שיוסי ולוחמי הפלוגה מאיישים מוצב כחלק מן הפעילות המבצעית בדרום לבנון, מנהלים יוסי וג'אגר רומן הומוסקסואלי הנשמר בסוד מכל סובביהם מתוך אילוצי תפקידם הצבאי. 

יוסי נקרע בין תדמית המאצ'ו הישראלי לבין הכרה בכך שהוא הומוסקסואל. קשה לו להשלים עם עצמו והוא חושש לתדמיתו כמפקד אם נטיותיו תיוודענה לחייליו. ג'אגר, לעומתו, שלם עם היותו הומוסקסואל ורוצה מאוד להראות את אהבתו ליוסי, שמבקש להימנע מכך. יוסי חושש לצאת מהארון מפני שהדבר עשוי לפגוע ביכולתם של השניים לפקד ביעילות על חייליהם. ג'אגר מייחל לכך שהשניים לא יצטרכו להסתיר את אהבתם, אולם נכנע ללחצו של יוסי.

אופיר (אסי כהן), סגנו של יוסי, מאוהב בסמלת המבצעים, יעלי (איה קורן), שמאוהבת מצדה בג'אגר. הן אופיר והן יעלי אינם מודעים לנטיות המיניות של ג'אגר. אופיר משוכנע שג'אגר מנהל רומן עם יעלי וכועס על ג'אגר שכביכול גם גזל ממנו את אהובת ליבו וגם זוכה ליחס מעודף מיוסי.

המתח בין אנשי המוצב עולה לקראת היציאה למארב הלילי שבו הם צפויים להיתקל באויב. כשההיתקלות אינה מתרחשת, אולם בסיום המארב עלה הכוח על מטען חבלה וג'אגר נפצע אנושות. יוסי ניסה לטפל בפצעיו של ג'אגר, ובמקביל שוחח עמו על מנת לנסות להשאירו בהכרה. הוא דיבר עמו על עתידם המשותף ואמר לו כי הוא אוהב אותו, אולם זה כבר מאוחר מדי וג'אגר מת מפצעיו. אופיר, שהיה עד לסיטואציה האינטימית לכל אורכה, הבין כי בין השניים התנהל רומן.

יעלי, לעומתו, התמכרה לאשליה שהיא הייתה חברתו של ג'אגר. כשהוריו של ג'אגר הניחו כי בין בנם שנהרג לבין יעלי התנהלה מערכת יחסים, היא אינה מעמידה אותם על טעותם. הוריו של ג'אגר מתוודים בעת ניחום האבלים שהם כמעט ולא הכירו את בנם ומבקשים מהסובבים שיספרו להם עליו. אולם הם שומעים את אשליותיה של יעלי במקום את האמת.

ג'אגר, שחלום חייו היה לצאת מהארון, אינו מצליח לצאת ממנו גם אחרי מותו.

==סרט המשך== 
בשנת 2012 יצא סרט ההמשך "הסיפור של יוסי", שבו פוגש יוסי את אמו של ג'אגר שנים לאחר מותו, ומבקש לספר לה את האמת על יחסיו עם בנה.

==שחקנים==
{| class="wikitable" 
|- bgcolor="#efefef"
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
|-
| אוהד קנולר || יוסי
|-
| יהודה לוי || 
|-
| אסי כהן || אופיר
|-
| שרון רג'יניאנו || המפקד
|-
| איה קורן || יעלי
|-
| || גולדי
|-
| יובל סמו || "פסיכו"
|-
| חנן סביון || אדמס
|-
| יניב מויאל || סמוכה
|-
| ארז כהנא || יניב הטבח
|-
| עמרי גבעון || חדד
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://movies.israel.net/show.php?s=yosi ביקורת] ב"יעל מבקרת בקולנוע"
ביקורות
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטי איתן פוקס
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
קטגוריה:סרטי המערכה ברצועת הביטחון
קטגוריה:סרטים הומוסקסואליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2002
רות רנדל

רות רנדל (באנגלית: Ruth Rendell; 17 בפברואר 1930 – 2 במאי 2015) הייתה סופרת אנגלית שעסקה בעיקר בכתיבת ספרות בלשית.

==ביוגרפיה==
רות גרסמן נולדה בלונדון לזוג מורים. התחילה בכתיבה כעיתונאית ועורכת משנה בכמה עיתונים מקומיים. בשנת 1950, בהיותה בת 20, נישאה לעיתונאי דון רנדל וזנחה את עבודתה לטובת עבודות הבית וטיפול בבנם היחידי. במשך כמעט עשור הייתה למעשה עקרת בית וכותבת למגירה.

לאחר מעבר בין מספר סגנונות ספרותיים הגיעה לספרות המתח כמעט במקרה וב-1964 יצא לאור רומן המתח הראשון שלה "מהדון עם המוות" (From Doon with Death) שבו הוצגה לראשונה דמותו של המפקח וקספורד. הספר הפך לרב מכר והצלחתו ביסס את מעמדה כסופרת חדשה ומוכשרת. עד אמצע שנות התשעים כתבה למעלה מחמישים ספרי מתח ועוד מקבצי סיפורים קצרים. בסביבות שנות השמונים התחילה לכתוב גם רומנים בשם העט ברברה ויין (Barbara Vine). 

רנדל השכילה לקשר בין הפשע לדמיון הספרותי בספריה וכל זאת בנוסף ליכולתה להכניס לעלילות הספרים את אווירת פרברי אנגליה. רבות מיצירותיה הפכו לסדרות טלוויזיה מצליחות.

לזכותה פרסי ספרות רבים מתוכם ארבעה ציוני זהב ושלושה פרסי אדגר אלן פו. 
ספריה תורגמו ל-22 שפות. נפטרה ב-2 במאי 2015.

==ספרים שפורסמו בישראל==
* שיפוט בלב אבן
* דובר המנדרין
* רעולת הפנים
* מחול העורבים
* לחיצת יד לנצח
* זאב לטבח
* נשיקת מוות
* ציפור התנינים
* שלך, עד המוות
* שושבין למוות
* בלא עקבות
* הרצחת וגם ירשת?!
* התחזות לשם הונאה
* העלמות
* בלא חשד
* תשבץ קטלני
* חוזה מהעבר
* אדון החשיכה
* אהוב אותי, המוות
* הרוטוויילר

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:חברות האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:סופרות אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1930
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2015
הוועד האולימפי הבין-לאומי

מטה הוועד ב[[לוזאן שבשווייץ]]
המונומנט האולימפי בלוזאן
המוזיאון האולימפי בלוזאן
הוועד האולימפי הבין־לאומי (בצרפתית: Comité international olympique, באנגלית: International Olympic Committee, ובראשי תיבות IOC) הוא הגוף העליון של התנועה האולימפית, אשר בחסותו מתקיימים המשחקים האולימפיים המודרניים. הוועד נוסד בפריז ב-23 ביוני 1894, בכינוס של אנשי חינוך גופני ביוזמתו של פייר דה קוברטן, שבו הוחלט על חידוש המשחקים האולימפיים וקיום האולימפיאדה הראשונה באתונה ב-1896. עקב זוועות מלחמת העולם הראשונה העתיק הוועד את מקום מושבו לשווייץ, מקום מושבו הנוכחי, בשל מדיניות החוץ הנייטרלית שלה.

הוועד האולימפי הבין־לאומי מורכב כיום מ-115 חברים, 70 מתוכם נבחרים על בסיס אישי והאחרים הם נציגי פדרציות ספורט בין־לאומיות, נציגי ועדים אולימפיים לאומיים וספורטאים אולימפיים. נשיא הוועד הוא תומאס באך מגרמניה, שנבחר ב-2013. נשיא הכבוד של הוועד לכל חייו, עד מותו ב-2010, היה חואן אנטוניו סמאראנש, שכיהן בתפקיד הנשיא במשך 21 שנים לפני ז'אק רוג, ואחראי במידה רבה לשינויים שעברו על המשחקים האולימפיים מאז תחילת שנות ה-80.

החברים בוועד, למעט הספורטאים האולימפיים, נבחרים על ידי חברי הוועד עצמו, על פי המלצת ועדת המינויים. אלה שנבחרו על בסיס אישי יכולים לכהן בוועד עד גיל 70, ואילו אלה שנבחרו בתוקף תפקידם מסיימים את חברותם בוועד כאשר הם מסיימים את התפקיד שבזכותו נבחרו לוועד. נציגי הספורטאים האולימפיים נבחרים על ידי הספורטאים עצמם ותקופת כהונתם היא 8 שנים. בעבר נבחרו חברי הוועד לכל תקופת חייהם, ומבנה זה גרם לבעיות רבות כדוגמת השארת מקורבי היטלר ומוסוליני בוועד לאחר נפילת המשטרים ומניעת השתתפות ישראל באולימפיאדת לונדון (1948).

הוועד האולימפי אחראי על כל ההיבטים הקשורים בארגון האולימפיאדות, ובכלל זה בחירת העיר המארחת, אשר מתקיימת 13 שנים מראש, וקביעת הענפים והמקצועות הנכללים בתוכנית האולימפית.

בנובמבר 1999 ייסד הוועד האולימפי הבין־לאומי את הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA), לאחר כנס בין־לאומי נגד סמים בספורט שכינס הוועד באותה שנה.

הוועד האולימפי הבין־לאומי מממן את פעילותו בעיקר מחסויות של חברות מסחריות, מזכויות השימוש בסמלים האולימפיים (שהם סמלים מסחריים רשומים הנמצאים בבעלות הוועד), וזכויות שידור של התחרויות והטקסים. 92% מהכנסות הוועד משמשים לארגון המשחקים האולימפיים ותמיכה בפעילותן של פדרציות הספורט הבין־לאומיות והוועדים האולימפיים הלאומיים, ו-8% הנותרים משמשים למימון פעילות הוועד עצמו, שמשרדיו נמצאים בלוזאן בשווייץ, בה שוכן גם המוזיאון האולימפי.

==נשיאי הוועד האולימפי==
{| class=wikitable
! נשיא !! שנים
|-
| דמטריוס ויקאלאס
|1894 - 1896
|-
| פייר דה קוברטן
|1896 - 1925
|-
| אנרי דה באייה-לאטור
|1925 - 1942
|-
| זיגפריד אדסטרום
|1942 - 1952
|-
| אייברי בראנדייג'
|1952 - 1972
|-
| מייקל מוריס, לורד קינלין
|1972 - 1980
|-
| חואן אנטוניו סמראנש
|1980 - 2001
|-
| ז'אק רוג
|2001 - 2013
|-
| תומאס באך
|2013 - 2025
|}

==ראו גם==
* נשיא הוועד האולימפי הבין-לאומי
* הוועד האולימפי בישראל
* הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט
* ספיישל אולימפיקס

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קטגוריה:ספורט
קטגוריה:אולימפיאדה
קטגוריה:ארגוני ספורט בין-לאומיים
קטגוריה:לוזאן: ספורט
קטגוריה:משקיפים בעצרת הכללית של האומות המאוחדות
שיחות מלוכלכות

שיחות מלוכלכות (באנגלית: Crank Yankers) היא תוכנית מתיחות וקומדיית בובות טלוויזיונית אמריקאית, המשודרת ברשת קומדי סנטרל, מלבד העונה הרביעית ששודרה ברשת MTV2. הקולות של הבובות מדובבים על ידי קומיקאים מפורסמים מ"סטרדיי נייט לייב", כגון: ונדה סייקס, ג'ים פלורנטיין, סוזי אסמן, סופר דייב אוסבורן וטרייסי מורגן. מעלליה מתרחשים בעיירה דמיונית בשם יאנקרוויל. בעיירה הבובות מותחות אנשים אמיתיים בצורה גסה, ולעיתים אף אלימה.

התכנית עלתה בבכורה ב-2 ביוני 2002 והסתיימה לאחר 4 עונות במרץ 2007.

ב-11 בפברואר 2019 ג'ימי קימל הודיע בתוכניתו "ג'ימי קימל לייב" כי התכנית תחזור לאחר 12 שנים לעונה חמישית בת 20 פרקים. העונה החמישית עלתה ב-25 בספטמבר 2019 וסיימה את שידוריה ב-3 ביוני 2020. ב-5 במרץ 2020, הודיעה קומדי סנטרל כי התוכנית חודשה ל-20 פרקים נוספים בעונתה השישית והחדשה.<ref></ref>

בישראל, התוכנית משודרת בערוץ HOT קומדי סנטרל, ובעבר שודרה בערוץ yes Y.

== דמויות ==
בסדרה קיימות דמויות משעשעות כגון:
* אד המיוחד (מדובב על ידי ג'ם פלורנטיין) - נער מצחיק ששואל כל הזמן שאלות מוזרות ומתלהב מכל דבר, מדובב על ידי ג'ים פלורנטיין, בן דודו הצעיר של בובי פלטשר.
* הדסה גוברמן - (דובבה על ידי שרה סילברמן) - תלמידת קולג' יהודית, בעונה השנייה מתגלה שהיא נולדה בישראל.
* גלאדיס מרפי - (דובבה על ידי ונדה סייקס) - אישה שחורה וקולנית אשר מביאה הרצאות מאכזבות על מין.
* טוני דלוג - (מדובב על ידי בוב איינשטיין) בדמותו של הפעלולן סופר דייב אוסבורן, איש בעל פה גדול המועמד לנשיאות, ורוצה שכל הזמן יצביעו בשבילו.
* הרוזן ניילס סטנדיש - (מדובב על ידי טוני ברבריי) - הרוזן של יאנקרוויל ונוטה לציין סטיות מיניות כאלה או אחרות.
* אלמר היגינס - (מדובב על ידי ג'ימי קימל) - זקן יללן בן 85 שנוהג להתלונן פעמים רבות.
* דני - (מדובב על ידי דייוויד אלן גריר), מתקשר בדרך כלל כדי לברר מידע על אירוע או דברים אחרים וכל כמה שניות נוהג להקיא בפראות.
* בובי פלטשר - (מדובב על ידי ג'ם פלורנטיין) - צעיר בשנות ה-20, נוהג לשתות משקאות מוגזים ולשהק בטלפון וגם מעשן סמים.
* קאמי סמית - (מדובבת על ידי ליסה ארץ') - רקדנית אקזוטית בת 22, חולת מין.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:קומדי סנטרל
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שירדו משידור ועלו שוב
קטגוריה:תוכניות מערכונים בטלוויזיה
קטגוריה:קומדיות שחורות
על מלי ולמה

על מלי ולמה היא תוכנית טלוויזיה לגיל הרך ששודרה בערוץ הילדים, בין השנים 1997–1998 בהנחייתו של טל מוסרי. יחד איתו הופיעו מלי הפרה הגדולה ולמה התנין הקטן המנהלים חנות שבה מבקרות כל חיות היער.

חיות היער היו הינשוף המבולבל, החפרפרת והקיפוד שחיים במנהרה, והצוות, גורו וגוגול, שלימדו בריאות. את כל הבובות הפעילו אופירה ארכוני ואילן סביר.

לפני מספר שנים, ערוץ הופ! שידר סדרה דומה, לאחר שערך מספר שינויים: הערוץ שינה את שם הקנגורו ל"גורה", והוסיף ארנב בשם "גולי" (גם הם בהפעלת אילן סביר). התוכנית הייתה במסגרת של להקה הנקראה "תהיו בריאים"
כיום קיים ל"תהיו בריאים" רק אתר קטן אשר הוא חלק מאתר ערוץ הופ!.

== דמויות ==
*מלי- פרה. מנהלת החנות, הדמות המבוגרת בסדרה, דואגת ללמה ומספרת לו כל מיני דברים.
*למה- תנין. הדמות הילדותית בסדרה, סקרן ושובב שרוצה לדעת הכל. אוהב מאוד את הצבע הירוק ודברי-מתיקה. 
*טל- הדמות האנושית היחידה בסדרה. גולם על ידי טל מוסרי. יחד עם למה הם שילבו את ציור האדמה של טל ואת ציור השמיים של למה ויצרו את הציור של "טלמה". יש לו מילת-קסמים מיוחדת ("צ'נגה מנגה").
*פרופסור ינשוף- ינשוף חכם ומבולבל אשר תוצאותיו מביאות לו בעיות. למשל פעם אחת היה עליו לגלות, בלי להביט בציורים שעליהן, באיזו קופסה יש אגרוף שקופץ ובאיזו יש עוגה כאשר בשתיהן היה אגרוף שקופץ.
*קיפודי וחפרפרי- קיפוד וחפרפרת שחיים במאורה מתחת לחנות.
*זיווה וריבה- תולעים. הן חיות בקופסת קרטון ומשחקות אחת עם השנייה. (מופיעות בעונה הראשונה בלבד)
*גורו וגוגול- קנגורו ופיל. שני חברים טובים של מלי ולמה. בתוכנית הקודמת שלהם "המופע של גורו וגוגול" הם לימדו בריאות.

=== דמויות שהופיעו בעונה השנייה ===
*חוזליטו- תוכי. כל הזמן מגיע לביתו של טל ומציק לו בלי הפסקה. הופיע במקור בסדרת הילדים "איץ ומיץ" בערוץ 2.
*פייפר- טייס. הגיע לאי בטעות ולאחר שמטוסו התרסק הוא התחיל להתיידד עם למה, גורו ושאר חברי האי (וגם קצת להציק להם).
*סבתא לולו- קופה. סבתא של למה (למרות שהם בעלי-חיים שונים לחלוטין), אשר דואגת לו.
*ז'ינה- פינגווינית. חברה חדשה שהגיעה מהקוטב. בהתחלה למה חשב שהיא זרה, אך מהר מאוד למד להתיידד איתה.

== ראו גם ==
*המופע של גורו וגוגול
==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
עץ הפיטפוזים

יעל אבקסיס והפיטפוזים
עץ הפיטפוזים הייתה תוכנית ילדים ישראלית ששודרה בשנת 2000 בערוץ הילדים. את התוכנית הנחתה יעל אבקסיס, הבובה הכתומה פיט (מיכאל וייגל) והפיטפוזים (מינדי טיאר). הפיטפוזים היו יצורים מוזרים שדיברו בחרוזים והמציאו "שטוזים" (שטויות בחרוזים) יוצאי-דופן. כברצועת-שידורים במהלך התוכנית שודרו תוכניות נוספות כגון "קיפר" ו"הדובון הקטן". את התסריטים כתבה הסופרת והמשוררת דתיה בן-דור. בימוי: מוטי אבירם.

בשנת 2001 הופקה סדרת בת בשם "שעת הפיטפוזים", שנכתבה על ידי דתיה בן דור. בתוכנית זו הופיעו רק הפיטפוזים עם פינות חדשות (לדוגמה: פיטפוטי אותיות), שטוזים חדשים וקטעי קישור חדשים לסדרות הרצף. 

זו הייתה אחת משתי התוכניות האחרונות לפעוטות ששודרו בערוץ הילדים יחד עם סיפורי אולי ויולי בעקבות עלייתו של ערוץ הופ! בשנת 2000. 

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:יצירות דתיה בן דור
גינת ההפתעות

לוגו התוכנית
גינת ההפתעות הייתה תוכנית טלוויזיה לילדים, ששודרה בשנים 1993–1997 בערוץ הילדים.

התוכנית נסובה סביב חייה של מיכל ינאי, ושל שני חבריה – שפיץ העכבר הערמומי והרגזן, וציפה הציפור התמימה והמצחיקה. בכל פרק, לשתי הבובות הייתה בעיה שונה ומיכל עזרה להן לפתור אותה באמצעות שירים, סיפורים ושיטות מקוריות יותר. בין השירים זכוּר "זומבו שוקו", ששרו מיכל, שפיץ וציפה. העונה הראשונה של התכנית הייתה תוכנית אירוח ופעלה כרצועת שידורים בשעות לפני הצהריים והערב. בעונה השנייה היו קטעים של התכנית ששודרו לפני התכנית ואחריה שבהם מיכל דיברה אל הצופים ליד שולחן בצורה של פרח ואף סיפרה להם סיפורים, ובין היתר גם גילמה שם דמות של ילדה קטנה.

כל שירי התכנית בעונתה השנייה קובצו לספיישל בשם "מיכל בארץ הפלאות".

בעונה האחרונה הוחלפה התפאורה כליל, בתפאורה אחרת. 

את שיר הפתיחה של התוכנית כתבה שירה גפן, הלחינה ורד שילוני וביצע אריאל זילבר.

==דמויות==

=== דמויות ראשיות ===
* מיכל ינאי – היוותה את מרכז התוכנית.
* העכבר שפיץ (הופעל על ידי עמי ויינברג) – עכבר שגר בתוך פחית של אפונה וגזר בגינת ההפתעות לפני בואה של מיכל, אותו היא פגשה. ידוע בחיבתו הרבה לגבינה, ובהיותו קל דעת. בנוסף לסדרה כיכב גם בעונה השנייה של "המחסן של כאילו", ובהופעה בודדה בכדור פורח בשנת 1998.[https://www.maariv.co.il/culture/tv/Article-860204]
* ציפה הציפור (הופעלה על ידי איקי גלעד) – נפלה בגינת ההפתעות כאשר שברה עצם בכנף, הבריאה, אך החליטה להישאר בגינה. שפיץ קינא בקשר הטוב שלה עם מיכל, אך בסופו של דבר התיידד איתה. יחד עם מיכל ושפיץ השתתפה ציפה בשיר שהגיע למקום הראשון.. באחד הפרקים מתגלה שהיא ציפור למחצה מכיוון שאביה ברווז.
*העץ – העץ היה דמות מרכזית בעונה הראשונה, וציפה גרה מעליו. לאחר מספר פרקים, נעלמה דמותו באופן מסתורי ללא הסבר בעלילה. בעונה האחרונה של גינת ההפתעות הוחלף העץ בעץ שבו יש חור שמשמש כבית מגוריה של ציפה.

=== דמויות משניות ===
* רוזינה: דמות שגילם ניר רון בעונה הראשונה של גינת ההפתעות. היה שכן תמוה שהתגורר ליד הגינה.
* יוסקה הפיראט: פיראט אותו שיחק צחי נוי, אשר ביקר בגינה בכמה פרקים בחלק השני של העונה השנייה כדי לשכנע את מיכל ינאי שתיתן לו שערה שלה, על-מנת שיוכל להוריד דמעה שנתקעה לו על הלחי, ואהב מאוד כסף. שר מפעם לפעם את "שיר הכסף".
* שמנדריק: קבלן שאותו גילם דוד דנינו בחלק הראשון של העונה השנייה, ניסה במספר פרקים לסלק את כל יושבי הגינה על מנת להקים תחתיה חניון.
* מונה שועלי: נוכלת שגולמה על ידי מיכל ינאי. הופיעה בעונה האחרונה של "גינת ההפתעות".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=jHiWVruHAAE לקט משירי התוכנית], באתר יוטיוב 

קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:מיכל ינאי
ספרינגר ספניאל אנגלי

ספרינגר ספניאל אנגלי (באנגלית: English Springer Spaniel) הוא כלב ציד שאוהב לשחק במשחקי "תפוס והבא". גובהו מגיע לכ-50 סנטימטר. משקלו נע בין 30-15 קילו.
ספרינגר אנגלי
גזע ספניאל זה הוא ותיק יחסית ומופיע בציורים מהמאה ה-16. נראה שהוא מאבותיהם של גזעי ספניאל שונים, גזע הקוקר ספניאל למשל לא היה מוכר כגזע נפרד עד המאה ה-18.

יש לו סיבולת כמעט בלתי מוגבלת והוא זקוק לפעילות רבה ולתרגול רב.

בדומה לגזעים אחרים אשר פותחו לעשות עבודה מסוימת, הדגשים בכלב התצוגה תואמים את התכונות אותן רוצים להדגיש.

כלבי התצוגה הזכרים שוקלים כ-23 ק"ג, ומשקלן של הנקבות הוא כ-18 ק"ג. כלבי העבודה קלים וקטנים יותר. צבעי פרוותם מגוונים- כשהצבעים חום, שחור ולבן הם השכיחים ביותר.
== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הקבוצה השמינית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה הראשונה של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
חרם אנקונה

חרם אנקונה הוא חרם יהודי שהוטל במאה ה-16 על המסחר עם עיר הנמל אנקונה שבמדינת האפיפיור (כיום באיטליה).

== רקע ==
בשנות ה-40 של המאה ה-16 ביקשה קבוצה של אנוסים עשירים מפורטוגל לשבת באנקונה. למרות שהאפיפיור, פאולוס השלישי, ידע שהמבקשים הם מומרים שחזרו ליהדות (וזאת בניגוד לחוקי הנצרות), הוא שמח לבואם והבטיח להם הגנה וחופש.

כמה שנים לאחר מכן, בשנת 1555, אפיפיור חדש בשם פאולוס הרביעי התעלם מההבטחות של קודמיו בתפקיד, ציווה לאסור את האנוסים, להחרים את רכושם לכלוא אותם במרתפי האינקוויזיציה ולהעלותם על המוקד. הגזרה חלה רק על האנוסים ולא על היהודים היות שאלו נחשבו כנוצרים. היו גם יהודים שניצלו בשל היותם נתיני האימפריה העות'מאנית. אוצר ישראל שחובר בסוף המאה ה-19 מספר כי "עד היום קוראים באנקונא בתשעה באב קינה על מות הקדושים אשר יסד ר' מרדכי בן אליהו צבלאניס או ר' יעקב די צאנו".

סך הכל הועלו על המוקד בכיכר העיר בכיכר דלה מוסטרה (Piazza della Mostra), עשרים וארבעה מומרים (23 גברים ואישה אחת).

כמה מהאסירים נמלטו מיד מעניהם וקיבלו מחסה בעיר הנמל פזארו, שהייתה אז חלק מדוכסות אורבינו . הדוכס גוידובלדו השני ניאות לקלוט את הנמלטים בתנאי שהם יפתחו את המסחר ואת עיר הנמל שלו.

== הטלת החרם ==
לאחר שדונה גרציה ודון יוסף נשיא לא הצליחו להציל את יהודי אנקונה, ביוזמתם התכנסו חכמים רבים בעיר הבירה קושטא והטילו חרם על כל מי שימשיך לנהל מסחר עם אנקונה וחרם על נמל אנקונה, שהיה נוח מאוד למעגן אניות. האניות שהיו קשורות עם סוחרים יהודים הצטוו להפליג לנמל הקרוב בפזארו. קהילות ישראל התפלגו: קהילת פזארו והנספחים אליה עודדו את החרם, אך יהודי אנקונה והקרובים אליה התנגדו לו. יהודי אנקונה חששו פן יעלה החרם את חמתו של האפיפיור ויסכן מאוד את מצבם של היהודים במדינת האפיפיור.

הדעה המקובלת היא כי החרם נתן את אותותיו באנקונה רק לזמן קצר, העיר שותקה והמסחר נדם. בחוף לא עגנו יותר אניות והמצב הכלכלי הורע. אך החרם לא ארך זמן רב. הנמל בפזארו לא יכול לשמש תחליף הולם לנמל העמוק והרחב של אנקונה. בינתיים מת האפיפיור והחרם חדל להיות אפקטיבי. עם זאת קיימת דעה אחרת לפיה החרם היה אחד הגורמים שגרמו לירידה במעמדו של הנמל, אליו לא חזר לאחר ביטול החרם.

== לקריאה נוספת ==
* יוסף ויכלדר, חרם אנקונה, "המבשר תורני" ט"ו סיון תשע"א

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.jewishvirtuallibrary.org/ancona-2 אנקונה], באתר Jewish Virtual Library 
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>
==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות איטליה
קטגוריה:אנקונה
קטגוריה:יהדות אנקונה
קטגוריה:חרמות