OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארצ'יבלד קונסטבל

ארצ'יבלד קונסטבל (אנגלית: Archibald Constable; 24 בפברואר 1774 - 21 ביולי 1827) היה מוציא-לאור סקוטי.
== חייו ==
קונסטבל נולד בקארנבי, כפר קטן במחוז פייף שבסקוטלנד, בנו של מנהלן אדמות הרוזן מקלי. בשנת 1788 נעשה ארצ'יבלד לשולייתו של פיטר היל, מוכר-ספרים מאדינבורו, ובשנת 1795 פתח עסק משלו, כסוחר ספרים נדירים. הוא רכש את ה-Scots Magazine בשנת 1801, וג'ון ליידן, המזרחן, נתמנה לעורכו. בשנת 1800 החל קונסטבל בהוצאתו לאור של ה-Farmer's Magazine, ובנובמבר 1802 הוא הוציא את הגיליון הראשון של ה-Edinburgh Review, שנערך באופן רשמי על ידי סידני סמית'; אולם, למעשה לורד ג'פרי היה הרוח החיה של כתב-העת, יחד עם עמיתיו הלורד ברוגהאם, סר וולטר סקוט, הנרי האלאם, ג'ון פלייפייר ולאחר מכן לורד מקאוליי.

קונסטבל פתח עידן חדש בהוצאה לאור בנדיבות הרבה שהפגין כלפי כותביו בקביעת תנאי עבודתם. הכותבים בעבור ה-Edinburgh Review השתכרו סכומים חסרי תקדים, וקונסטבל הציע לוולטר סקוט 1000 גינאות (21 ליש"ט הגינאה) כמקדמה בעבור ה-Marmion. בשנת 1804, A. G. Hunter הצטרף כשותפו של קונסטבל, בהביאו הון רב אל החברה, שנקראה מאותה העת Archibald Constable & Co. בשנת 1805, יחד עם חברת Longman & Co, קונסטבל הוציא לאור את ספריו של סקוט, Lay of the Last Minstrel ובשנת 1807 - את ה-Marmion.

בשנת 1808 חל קרע בין קונסטבל לבין סר וולטר סקוט, והאחרון העביר את ענייניו לטיפול בית ההוצאה לאור של ג'ון בלנטיין ושות', בעבורו גם סיפק את רוב ההון הדרוש. אולם, בשנת 1813 חל פיוס בין השניים. בלנטיין נקלע לקשיים, וקונסטבל היה שוב למוציא-לאור של סקוט, בתנאי שבלנטיין ושות' אמורה הייתה להיסגר תוך זמן קצר, אם כי סקוט שמר על השקעתו בעסקי הדפוס של ג'יימס בלנטיין.

בשנת 1812, משהאנטר פרש, קונסטבל צרף אליו את רוברט קת'קארט ואת רוברט קאדל כשותפים, רכש את זכויות היוצרים על האנציקלופדיה בריטניקה, והכין את התוספים (שישה כרכים, 1816-1824) למהדורות הרביעית, החמישית והשישית שלה. בשנת 1814 הוא רכש את זכויות היוצרים על ה-Waverley, יצירתו של וולטר סקוט. היא יצאה לאור בשם-עט, אולם תוך זמן קצר 12,200 עותקים נמכרו כלחמניות חמות, מה שהוביל במהרה להגברת מכירות שאר ספריו של סקוט. החברה הוציאה אז לאור גם את ה-Annual Register. בשל השקעות הרפתקניות, החברה נקלעים לקשיים ולבסוף, בשנת 1826, הגיעה הקריסה. סוכניו של קונסטבל בלונדון הפסיקו להעביר את המגיע לו, והדבר הסב לו הפסדים של כרבע מיליון ליש"ט. בו בזמן פשטה-רגל גמר חברת ג'יימס בלנטיין ושות' שהפסדיה התקרבו ל-90,000 ליש"ט. סר וולטר סקוט היה מעורב בכישלון העסקי של שתי החברות.

קונסטבל פנה לעסקים חדשים, והחל בשנת 1827 להוציא לאור את האנתולוגיות "Constable's Miscellany of original and selected works ..." שכללה סדרות של חיבורים מקוריים, ושל ספרים רגילים שיצאו מחדש בהדפסה מוזלת, ובכך היה לאבי אחד הניסיונות המוקדמים והמפורסמים להחדרת הספרות הגבוהה אל ההמונים.

==לקריאה נוספת==
* ערך זה תורגם בשלמותו מהמהדורה האחת עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, פרסום המצוי כעת ברשות הציבור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנציקלופדיה בריטניקה
קטגוריה:אנשי עסקים בריטים
קטגוריה:מו"לים בריטים
קטגוריה:סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1774
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1827
אליה שפירא

רבי אליה שפירא (ה'ת"ך, 1660 בערך – ח' בניסן ה'תע"ב, 14 באפריל 1712) היה דיין, ראש מתיבתא ודרשן מפראג, פוסק ומחבר הספרים אליה רבה ואליה זוטא על ספרי הלבושים.

== חייו ==
נולד בפראג לרבי בנימין וואלף, דרשן ודיין בפראג, ולימים ראב"ד פראג ורב מדינת בוהמיה. בצעירותו נסע לפולין ולמד תורה בקאליש, מפי רבי אברהם אבלי גומבינר, בעל מגן אברהם, וכן למד בפראג אצל רבי שמואל הלמן, מדייני העיר. רבו המובהק היה סבו (אבי אביו) רבי אהרן שמעון מפראג (מופיע בספרות ההלכה בשם מהר"ש מפראג), שהיה מרא דאתרא, אב"ד וראש הישיבה בפראג. בספריו מזכיר הוא רבות את סבו בשם "זקיני הגאון".

בשנת ה'תמ"ח (1688) בערך, התמנה לרב העיר , וכיהן שם לכל הפחות עד ה'תנ"ה (1694). לאחר מכן שב לפראג והתמנה שם לדיין בבית הדין הראשי של הקהילה, שכונה "מורה שוה". בשנת ה'תנ"ט (1699) בערך הוזמן בידי קהילת טיקטין בפולין לכהן כרבם, על מקומו של רבי אריה לייב סירקיש שעבר לקראקא. אולם, חלוקות הדעות אם אמנם נסע לטיקטין וכיהן שם כרב (ולאחר מכן שב לפראג), או שדחה את ההזמנה ונותר בפראג.. בפראג שימש, מלבד כהונתו כדיין, גם כראש ישיבה ודרשן.

נפטר בחיי אביו ב-ח' בניסן ה'תע"ב (14 באפריל 1712), ונקבר בבית הקברות העתיק בפראג.

== חיבוריו ==
חיבורו אליה זוטא שהוא פירוש קצר על ספרי לבוש התכלת ולבוש החור (מקבילים לחלק אורח חיים בשולחן ערוך) לרבי מרדכי יפה, נדפס בחייו בשתי מהדורות (פראג תמ"ט, פראג תס"א), ומאז נדפס במהדורות ה"לבוש".

חיבורו אליה רבה שהוא הפירוש הארוך, נכתב אף הוא על סדר ה"לבוש". הספר לא נדפס בחיי המחבר אלא לאחר מותו בידי תלמידיו. כתב היד המקורי אבד בשריפה גדולה בפראג בשנת תקי"ד (1754) יחד עם ספרים נוספים של המחבר שאבדו, והפירוש השתמר רק בהעתק אשר לפי עדות המוציא לאור היה חסר ומטושטש. התלמידים שינו מכוונתו המקורית של המחבר, ובמקום להדפיסו בצמוד לספר ה"לבוש" הדפיסוהו בצמוד לשולחן ערוך. דבר זה גורם לעיתים לאי-הבנה, באשר דברי "אליה רבה" נסובים על דברי ה"לבוש" ולא על דברי ה"שולחן ערוך". מאוחר יותר נדפס "אליה רבה" כספר בפני עצמו. במהדורות מודרניות הודפס החיבור על דברי ה"לבוש", במתכונתו המקורית.

שני הספרים נחשבים לספרי יסוד בפסיקה האשכנזית, והמשנה ברורה מביא אותו תדיר כמקור הפסיקה ההלכתית שלו.

כמו כן חיבר גם ספר חידושים על התלמוד, גם הוא בשם "אליה רבה", וזה נדפס על ידי נכדו.

== משפחתו ==
נשא לאשה את דאבריש, בתו של ר' עזריאל יום טוב בונדי, מפרנסי יהדות פראג. (נפטרה בי"ז באדר ה'תפ"ה)
* בנו רבי אריה לייב היה אב"ד , ונפטר בחיי אביו בכ"ו בשבט ה'תע"ב.
* בנו רבי שמואל היה ראב"ד פראג, ונפטר בט"ו בשבט ה'ת"ק.
* בנו ר' שמעון היה מפרנסי יהדות פראג. נשא את עלא, בתו של בן דודו ר' בנימן וואלף ב"ר אנשיל בן הרב אהרן שמעון שפירא, ושל אסתר בת ר' יעקב קופיל סג"ל פרנקל מווינה.
* בתו רבקה נישאה לר' וולף סג"ל פרנקל, בנו של רבי יששכר ברמן סג"ל פרנקל ('מטה יששכר') ונינו של יעקב קופיל סג"ל פרנקל

גיסו (בעל אחותו), היה רבי יעקב ריישר, מחבר הספרים "מנחת יעקב", "שבות יעקב", "עיון יעקב", "חק יעקב" ועוד. רבי דוד אופנהיים היה לגיסו לאחר מותו, כשנשא (בזיווג שני) את אחותו.

==לקריאה נוספת==
* הרב צבי לרר, "לתולדות הגאון רבי אליהו שפירא מפראג", ישורון, לה (תשע"ז), עמ' תשיח–תשלז.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:פראג: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה: ראשוני האחרונים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי העתיק בפראג
קטגוריה:ילידי 1660
קטגוריה:נפטרים ב-1712
איגואנודונטידים

איגואנודונטידים (שם מדעי: Iguanodontidae; משמעות השם: "שיני איגואנה") היא משפחה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף שחיו בעידן המזוזואיקון בתקופת הקרטיקון התחתון. 

דינוזאורים אלו היו קרובי משפחתם של ההדרוזאוריים - "בעלי מקור הברווז", אך לסתותיהם נראו מעט שונות, קצרות יותר ומפותחות פחות לרעייה.

האיגואנודוניים היו אוכלי צמחים בעלי גוף מגודל שנעו לאיטם והיו מסוגלים להרים את פלג גופם העליון ואת רגליהם הקדמיות. חלקם נעו בקבוצות גדולות, כגון האיגואנודון.

==סוגים==
*איגואנודון (Iguanodon)
*דקטודון (Dakotadon)
*בריליום (Barilium)
*Bolong
*Delapparentia
*Jinzhousaurus
*Kukufeldia
*מנטליזאורוס (Mantellisaurus)
*פרואה (Proa)

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
אנקילוזאוריה

אנקילוזאוריה (שם מדעי: Ankylosauria; ידועים גם בכינוי "הדינוזאורים המשוריינים") היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף הידועים במבנה גופם המשוריין בכבדות.

== מאפיינים ==
אנקילוזאורים היו עטויים בלוחות שריון גרמיים עבים (אוסטאודרמים), לעיתים גם בקוצים ודוקרנים שבלטו מהם, שהגנו עליהם מפני התרופודים הגדולים. לחלקם היה זנב כבד המצויד בקצהו בעצם עבה דמוית אלה או דוקרנים, ששימש ככלי נשק כנגד הטורפים. הם הופיעו כבר בראשית היורה אבל לשיא תפוצתם הגיעו רק בקרטיקון עליון באסיה ובאמריקה הצפונית. 

הסקדילוזאוריים היו מראשוני הדינוזאורים המשוריינים, וחלקם יכלו ללכת גם על שתי רגליים. אחריהם הגיעו הנודוזאוריים שהתאפיינו בשריון מורכב יותר, כולל דוקרני עצם מכוסי קרטין, והיו כבדים יותר ולכן הלכו על כל 4 גפיהם. לנודוזאוריים לא הייתה אלת עצם בזנבם. אחרונים באו האנקילוזאוריים שבנוסף לשריון הגרמי היו חמושים גם בבליטת עצם כבדה, דמוית פטיש או אלה, בקצה זנבם. אלה זו שימשה כנשק הגנתי ויכלה לשבור את רגליהם של הטורפים הגדולים שאיימו על האנקילוזאוריים.

== מיון ==
* משפחת סקדילוזאוריים (Scelidosauridae)
* משפחת נודוזאוריים (Nodosauridae)
* משפחת אנקילוזאוריים (Ankylosauridae)

*סוגים ללא מקור:
***קנברזאורוס (Kunbarrasaurus)
***מינמי (Minmi)
***Sarcolestes
***טיאנצ'יזאורוס (Tianchisaurus)
***סטגואורוס (Stegouros)

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="180">
Gargoyle.png|איור של גרגוילאוזאורוס
Euoplocephalus tutus 875.jpg|אאופלוצפלוס
Ziapelta.png|זיאפלטה
Pinacosaurus Jack Wood 2017 flipped transparent.png|פינקוזאורוס
Ankylosaur Skeleton (9974262176).jpg|קרייטונזאורוס
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1923
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי פיירפילד אוסבורן
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1923
הדרוזאוריים

מאיזאורים.]]
הדרוזאוריים (שם מדעי: Hadrosauridae) היא משפחה של דינוזאורים מתת-סדרת צרפודה והאינפרא-סדרה אורניתופודה.

== מאפיינים ==
פירוש השם "הדרוזאוריים" הוא "לטאות עבות" או "לטאות מסיביות" (bulky reptiles) בדומה למילה האדרון (סוג של חלקיקים אלמנטריים בפיזיקה) וללא קשר למילה "הידרו" שפירושה "מים". הכינוי הנפוץ להדרוזאוריים הוא "הדינוזאורים הברווזניים" או "הדינוזאורים בעלי מקור ברווז" (באנגלית: Duck-billed Dinosaurs) על שם המקור השטוח שהיה בחזית הפה שלהם.

הדרוזאורים היו בעלי מקור דמוי מקור ברווז. רובם היו גדולים (בדרך כלל באורך של 9 מטר ומעלה) וחלקם הגיעו אף לאורך של 15 מטר. משקלם היה מספר טונות. הם היו יצורים חברתיים מאוד וחלקם חיו בעדרים גדולים ביותר. הם היו אוכלי צמחים יעילים, מצוידים בשיניים מיוחדות לטחינת מזונם ולחיים שריריות מאוד. ההדרוזאוריים ידועים בעיקר בזכות הכרבולות המוזרות שהיו על ראשם. הפלאונטולוגים סבורים שמטרת הכרבולות הייתה תקשורת חברתית בעדר על ידי נפנוף הכרבולות בתצוגה ויזואלית או בהשמעת קולות.

ההדרוזאוריים היו מן הדינוזאורים הנפוצים והמצליחים ביותר של זמנם. הם ידועים ממאובנים רבים, שחלק נכבד מהם השתמר במצב טוב מאוד וכללו מלבד עצמות גם טביעות עור, ביצים מאובנות, עוברים, תינוקות, צעירים ובוגרים.

==מיון==
*משפחה הדרוזאוריים (Hadrosauridae)
**סוג Aquilarhinus
**סוג אאוטרכודון
**סוג Lapampasaurus
**סוג Latirhinus?
**תת-משפחה Hadrosaurinae
**קבוצה Euhadrosauria/Saurolophidae
***תת-משפחה לאמבאוזאוריים (Lambeosaurinae)
***תת-משפחה זאורולופיים (Saurolophinae)

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1869
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד דרינקר קופ
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1869
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו בקרטיקון עליון
טטנורים

[[זאורופגנקס]]
[[דינוניכוס]]
טטנורים (שם מדעי: Tetanurae) היא אינפרא-סדרת דינוזאורים המשתייכים לתת-סדרת תרופודה. פירוש השם הוא "זנב קשיח" ורוב הדינוזאורים בקבוצה זו השתמשו בזנב כדי לאזן את פלג גופם הקדמי בעת הריצה.

==מיון==
**סוג ללא מקור צ'ילזאורוס (Chilesaurus)?
**סוג Chuandongocoelurus
**סוג Kayentavenator
**סוג מונולופוזאורוס (Monolophosaurus)
**סוג Cruxicheiros
**סוג קאיג'יאנגוזאורוס (Kaijiangosaurus)?
**סוג סינוזאורוס (Sinosaurus)?
**סוג קריאולופוזאורוס (Cryolophosaurus)?
**סוג Pandoravenator
**סוג Phaedrolosaurus?
**קבוצה אוריואידס (Orionides)
***על-משפחה מגלוזאורים (Megalosauroidea)
***קבוצה אוונתרפודה (Avetheropoda)
****משפחה מגרפטוריים (Megaraptoridae)
****אינפרא-סדרה קרנוזאוריה (Carnosauria)
****קבוצה קלורוזאוריה (Coelurosauria) - ממנה התפתחו העופות

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1986
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אק גוטייה
תרבית רקמה

תרביות רקמה במעבדה
תרבית רקמה (באנגלית: Tissue Culture) היא שיטה לגידול חלק רקמה או תאים בודדים מחוץ לגוף האורגניזם ממנו נלקחו.
הרקמות/תאים גדלים על קרקע מזון מלאכותית וסטרילית העונה על כל דרישותיהם מבחינה תזונתית, חומציות, טמפרטורה וכדומה.
לשיטה חשיבות רבה בחקלאות המודרנית בכך שהיא מאפשרת לייצר מקודקוד צמיחה בודד אלפי צאצאים ועמידה בדרישות השוק לזן מסוים באיכות מסוימת תוך פרק זמן קצר.

==התהליך==
בתחילה נלקח חומר צמחי מקודקודי צמיחה של חוטרים מבוררים. על החוטרים מפעילים חומרי-צמיחה המביאים ליצירת קאלוס. לאחר מספר חודשים, משנים את הרכב המצע וגורמים לקאלוס ליצור "עוברים וגטטביים". לאחר מספר העברות, מתפתחים עוברים אלה לצמחונים, ולאחר מספר העברות נוספות, לשתילונים בעלי מערכת שורשים מבוססת ועלים מוארכים. שתילונים אלה מוכנים לשלב האקלום לצמיחה מחוץ למעבדה.

==יתרונות וחסרונות שיטת תרבית הרקמה==
===יתרונות===
* שתילים איכותיים: בתרבית רקמה נבחרים המקורות הצמחיים האיכותיים ביותר מהם יוצרים אלפי צאצאים איכותיים ואחידים. 
* כאמור ניתן לייצר בזמן קצר יחסית כמות עצומה של צאצאים נאמנים לזן ואחידים.
* שתילי תרבית הרקמה נקלטים בצורה מיטבית בשדה.
* תהליך תרבית הרקמה מתרחש במעבדה סטרילית לחלוטין ולכן השתילים בריאים ונקיים ממזיקים וממחלות.
* שיטת תרבית הרקמה מאפשרת לייצר מפרט בודד, נדיר, מבוקש ומיוחד אלפי צאצאים.
* אין תלות בעונות השנה.

===חסרונות ===
* ישנם זנים בהם שיטת הריבוי איטית יחסית.
* ישנו אחוז קטן של מוטציות (שתילים שאינם נאמנים לזן) בשיטת תרבית הרקמה.
* עלות גבוהה: בשל הצורך בסביבה סטרילית ונקייה, מכשור וחומרים יקרים הנדרשים לייצור.

==ראו גם==
*תרבית תאים
* אגרונום

==לקריאה נוספת==
* אנציקלופדיה לחקלאות, בית עלים
* E. G. Heyne, Wheat and Wheat Improvement, 1987.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חקלאות
פרוזאורופודה

פרוזאורופודה (שם מדעי: Prosauropoda) היא קבוצה פרפילטית של דינוזאורים צמחוניים מהסדרה בעלי אגן דמוי לטאה והקבוצה דמויי זאורופודים. הם היו מאבותיהם של הזאורופודים הענקיים שהיו הגדולים בבעלי החיים על היבשה. הם חיו בין הטריאס העליון לאמצע תור היורה.

הפרוזאורופודים הקדומים היו ברובם יצורים בינוניים, באורך 4-6 מטר, המסוגלים להלך הן על ארבע והן על רגליהם האחוריות בלבד. שיניהם היו עדינות וייתכן הם גיוונו את מזונם גם בבשר, אם כי לא נמצא לכך הוכחות.

בעבר החשיבו קבוצה זו לטקסונומית, אך כיום רואים בה קבוצת אם, הכוללת את כל המינים מקבוצת דמויי זאורופודים שאינם זאורופודים

==מיון==
בקבוצה נכללים 3 משפחות:

* משפחה פלטאוזאוריים (Plateosauridae)
* משפחה מאסוספונדיליים (Massospondylidae)
* משפחה ריוחזאוריים (Riojasauridae)
* משפחה אנצ'יזאוריים (Anchisauridae) - ייתכן שמבוטלת

==גלריה==
<gallery>
קובץ:DSC01708 Scheletro dinosauro - Museo di storia naturale, Milano - Foto di G. Dall'Orto - 20-12-2006.jpg|פלטאוזאורוס
קובץ:Unaysaurus.jpg|אוניזאורוס
קובץ:Lufengosaurus sketch1.jpg|לופנגוזאורוס
קובץ:Adeopapposaurus mognai.jpg|Adeopapposaurus
קובץ:Pantydraco BW.jpg|פנטידראקו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1920
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון הינה
קטגוריה:דמויי זאורופודים
קטגוריה:קבוצות זוחלים שהתבטלו
קרכרודונטוזאוריים

ה[[גיגאנוטוזאורוס, הגדול שבבני המשפחה ואחד הטורפים הגדולים מעולם.]]
מינים שונים בהשוואה לאדם.
קרכרודונטוזאוריים (שם מדעי: Carcharodontosauridae) היא משפחה של דינוזאורים טורפים המשתייכים לתת-סדרת תרופודה ולקבוצת הקרנוזאורים. המשפחה הוגדרה ב-1931 בידי החוקר ארנסט שטרומר. משמעות שמם הוא: "לטאות שן-כריש", עקב מבנה השיניים הארוכות, החדות והמשוננות שלהם שנועד לקרוע בשר ולגרום ולחתכים עמוקים במיוחד. ייתכן שטורפים אלה לא רק הרגו את הטרף אלא גם חיכו שימות מדימומים או מזיהום חיידקים, בדומה לכוח ענק. ייתכן שהם אף גנבו טרף לטורפים קטנים מהם.

הקרכרודונטוזאורים היו טורפי-על ששגשגו בעיקר באמריקה הדרומית ואפריקה במשך הקרטיקון. 

טרפם העיקרי כלל בעיקר זאורופודים ענקיים, לרוב טיטאנוזאורים אף שהם יכלו לטרוף כל דינוזאור או אף חיות אחרות באמצעות לסתותיהם החזקות. 

החוקרים סבורים שישנו קשר בין הימצאות זאורופודים ענקיים להימצאות הקרכרודונטוזאורים במספר אזורים, מה שגרם להיעלמותם עם היעלמות הזאורופודים מהם ניזונו. כך הגיגאנוטוזאורוס והמפוזאורוס מפטגוניה נעלמו עם הכחדת הארגנטינוזאורוס והסלטזאורוס, הקרכרודונטוזאורוס מצפון אפריקה נעלם עם הכחדת הפרליטיטאן והאקרוקנתוזאורוס נעלם לצד הכחדת הזאורופוסידון.

==מיון המשפחה==
*משפחה קרכרודונטוזאוריים (Carcharodontosaurida)
***סוג אקרוקנתוזאורוס (Acrocanthosaurus)
***סוג אלטיספינקס (Altispinax)
***סוג קונקוונטור (Concavenator)
***סוג אאוקרכאריה (Eocarcharia)
***סוג Kelmayisaurus
***סוג Lajasvenator
***סוג זאורוניאופס (Sauroniops)
***סוג שאוצ'ילונג (Shaochilong)
***סוג Siamraptor?
***סוג וטרופריסטיזאורוס (Veterupristisaurus)
***סוג Taurovenator
***סוג מרקסס (Meraxes)
**תת-משפחה Carcharodontosaurinae
***סוג קרכרודונטוזאורוס (Carcharodontosaurus)
***סוג גיגאנוטוזאורוס (Giganotosaurus)
***סוג מפוזאורוס (Mapusaurus)
***סוג טירנוטיטאן (Tyrannotitan)

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו ביורה עליון
צרפודה

שחזור של [[איגואנודון]]
צרפודה (שם מדעי: Cerapoda) היא תת-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף מהם התפתחו רוב המינים חסרי השריון: האורניתופודה והמרגינוצפליה.
ובייחוד קבוצות ההדרוזאוריים בעלי מקור הברווז, הפכיצפלוזאורים בעלי הראשים דמויי הקסדה והצרטופסים בעלי מקור התוכי והעטרה.

הם באו במגוון גדלים, מדינוזאורים קטנים באורך ועד לדינוזאורים ענקים באורך .
כולם היו צמחוניים. הם נכחדו בסוף תקופת הדינוזאורים כ-66 מיליון שנה לפני זמננו בסוף תקופת הקרטיקון.

==מיון==
* אינפרא-סדרה אורניתופודה (Ornithopoda)
*** משפחה היפסילופודוניים (Hypsilophodontidae)
*** משפחה דריוזאוריים (Dryosauridae)
*** משפחה רבדודוניים (Rhabdodontidae)
*** משפחה קמפטוזאוריים (Camptosauridae)
*** משפחה איגואנודונטידים (Iguanodontidae)
*** משפחה הדרוזאוריים (Hadrosauridae)
*קבוצה מרגינוצפליה (Marginocephalia)
** אינפרא-סדרה פכיצפלוזאורים (Pachycephalosauria)
*** משפחה הומלוצפליים (Homalocephalidae)
*** משפחה פכיצפלוזאוריים (Pachycephalosauridae)
** אינפרא-סדרה צרטופסים (Ceratopsia)
*** משפחה צ'אויאנגזאוריים (Chaoyangsauridae)
*** משפחה פסיטקוזאוריים (Psittacosauridae)
*** משפחה ארכאוצרטופיים (Archaeoceratopsidae)
*** משפחה בגצרטופסיים (Bagaceratopsidae)
*** משפחה פרוטוצרטופסיים (Protoceratopsidae)
*** משפחה לפטוצרטופסיים (Leptoceratopsidae)
*** משפחה צרטופסיים (Ceratopsidae)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי אגן דמוי עוף
צרטוזאוריה

צרטוזאוריה (שם מדעי: Ceratosauria) היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים מתת-סדרת התרופודים הטורפים, אשר חיו בין תחילת היורה עד סוף הקרטיקון, לפני 66–298 מיליון שנה בקירוב.
== מאפיינים ==
מינים אלה היו שונים משאר התרופודים במספר גורמים: הגולגולת שלהם רחבה יחסית אך קצרה ובעלת עוצמה רבה. על הגולגולת של מינים רבים היו בליטות מעוטרות או קרניים קצרות לאורך המצח וקדמת החוטם והם היו בעלי זרועות קצרות מאוד, אשר התנוונו בעיקר אצל האבליזאוריים.

רבים מביניהם היו טורפים גדולים בעלי עוצמת נשיכה אימתנית וייתכן שהיו אוכלי נבלות. מבנה הרגליים שלהם הותאם לתנועה מהירה, אך הזרועות הקצרות הקשו על תפיסת מזון.

רוב מאובני הקבוצה התגלו בחצי הכדור הדרומי, בחלקה של היבשת הקדומה גונדוונה, אם כי המינים המוקדמים נמצאו גם בשטחי היבשת לאוראסיה, כמו באמריקה הצפונית. ככל הנראה התחרות דחקה אותם התחרות עם הטטנורים מיבשת זו.

==מיון==
:*סוג ללא מקור Berberosaurus
:*סוג פוסטרוונאטור (Fosterovenator)?
:*סוג לוקווזאורוס (Lukousaurus)?
:*סוג Saltriovenator
*קבוצה Neoceratosauria
**סוג אוסטרוכרוס (Austrocheirus)?
**משפחה צרטוזאוריים (Ceratosauridae)
**על-משפחה אבליזאורים (Abelisauroidea)
***משפחה אבליזאוריים (Abelisauridae)
***משפחה נואזאוריים (Noasauridae)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1884
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי עותניאל צ'ארלס מארש
*
דוד קרקו

דוד קרקו (נולד ב-11 בפברואר 1945) הוא כדורגלן עבר ישראלי, משחקני מכבי תל אביב ונבחרת ישראל.
== קריירה ==
קרקו גדל בקבוצת גדנ"ע יהודה בתפקיד החלוץ ועבר באוגוסט 1963 למכבי תל אביב, כאחד מ"תינוקות ג'רי", השחקנים הצעירים ששיתף מאמן מכבי תל אביב, ג'רי בית הלוי, בקבוצה הבוגרת. לאחר מספר משחקים הוסט לעמדת הבלם הקדמי, שם שיתף פעולה עם צבי רוזן.

קרקו היה שחקן נבחרת ישראל, ומשחק הבכורה שלו היה מול בלגיה ב-10 בינואר 1968, שבו הפסידה ישראל 0–2. שנתיים לאחר מכן נקרא קרקו לסגל המורחב של הנבחרת למונדיאל 1970 במקסיקו. לאחר הפסד הנבחרת בחצי גמר מוקדמות אולימפיאדת מינכן (1972) לתאילנד בדו-קרב פנדלים פרש קרקו מהנבחרת, עם 12 הופעות במדיה.

בשנת 1975, לאחר 12 שנה במכבי תל אביב, עזב קרקו את המועדון, שאיתו זכה בשני גביעי אסיה לקבוצות, בדאבל ובעוד שתי אליפויות ו-3 גביעי מדינה. מיד לאחר מכן חתם בבית"ר ירושלים. בבית"ר שיחק עונה אחת, שבה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, ובשנת 1976 עבר להפועל יהוד שזה עתה העפילה לליגה הבכירה. שש שנים לאחר מכן, בשנת 1982 שבה זכתה יהוד בגביע המדינה, פרש קרקו מכדורגל לאחר שלא הצליח להתאושש מפציעה בגיד אכילס.

לאחר פרישתו עבר לנהל ואף לאמן את הפועל יהוד ללא הצלחה ניכרת. לאחר מכן אימן, בין השאר, את הפועל בת ים, לזרוס חולון, הפועל טייבה (שאותה העלה לליגה השנייה) ומכבי הרצליה (שגם אותה העלה לליגה השנייה). בשנת 1997 עזב את הפועל רמת גן ופרש מאימון.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גדנ"ע יהודה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל יהוד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל רמת גן
קטגוריה:מאמני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1968
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
רב אושעיא

רב אושעיא (או הושעיא) היה אמורא בדור השני והשלישי, שנולד בבבל ובצעירותו עלה לארץ ישראל, אחיו של האמורא רב חנינא.

== ביוגרפיה ==

=== בבבל ===
נולד בבבל למשפחת חכמים כהנים המיוחסת לעלי הכהן, והתגורר כנראה בנהרדעא. היה תלמיד מובהק של רב יהודה, ראש ישיבת פומבדיתא, שכינה אותו "בני", ולמד גם מרב הונא ראש ישיבת סורא. בתקופה זו התגורר כנראה בנהרדעא, שכן במספר מקומות בתלמוד הבבלי מוזכר שהוא הביא משם ברייתות.

יש הסוברים שאחיהם היה רבה בר נחמני, ראש ישיבת פומבדיתא בדור השלישי לאמוראי בבל, שהיה אף הוא מיוחס לעלי הכהן. בשני מקומות מסופר שרב אושעיא ביקש מרבה לשאול שאלות את רבותיו רב הונא ורב חסדא כאשר ילך ללמוד אצלם. לאחר עלייתם לארץ ישראל הם קראו לרבה לעלות גם הוא לארץ הקודש וללמוד מרבי יוחנן, ונראה שרבה נענה להצעתם ועלה לארץ ישראל לזמן מועט.

=== בארץ ישראל ===
רב אושעיא ורב חנינא עלו לארץ ישראל עוד בצעירותם, ולמדו אצל רבי יוחנן בישיבת טבריה. רבי יוחנן רצה לסמוך אותם לרבנות, אך לא עלה בידו לעשות זאת, והוא הצטער על כך. הם הסבירו לו שהואיל והם צאצאים של עלי הכהן, רובצת אליהם הקללה שנאמרה לעלי , ואין הכוונה רק לזקן ממש, אלא אפילו לרב מוסמך המוכנה גם "זקן". כיוון שלא נסמכו, הם לא זכו לתואר "רבי" כנהוג בקרב אמוראי ארץ ישראל, אלא כונו "רב" או "חבר", ושניהם יחד נקראו "חבריהון דרבנן" – חבריהם של החכמים<ref>; . השימוש בכינוי זה נפוץ יותר אצל רב חנניא</ref>.

רב אושעיא למד גם מרבי אמי ורבי אסי, גדולי תלמידי רבי יוחנן, ובין חבריו ללימוד היו עולא, רבי זירא, ורבי אבא, איתם נשא ונתן הן בבבל והן בארץ ישראל (שכן גם הם עלו לארץ ישראל).

חברו העיקרי ללימוד היה אחיו רב חנינא, והם עסקו יחד הן בלימוד הלכה והן בלימוד תורת הסוד. בכל ערב שבת הם היו עוסקים בספר יצירה, באמצעותו היו בוראים עגל משובח ואוכלים אותו. כאשר היו רווקים היו עוסקים לפרנסתם במכירת נעליים בשוק של זונות, ועל אף שהזונות הסתכלו עליהם הם לא הגביהו את עיניהם לראותן. האמורא רבא אמר שעליהם נאמר שרווק שמתגורר בעיר ואינו חוטא – הקדוש ברוך הוא מכריז עליו בכל יום. גם הזונות הכירו בצדקותם והיו נוהגות להישבע בחייהם, וכינו אותם "רבנן קדישי דבארעא דישראל" – החכמים הקדושים שבארץ ישראל.

בהמשך נשא רב אושעיא את בתו של רב שמואל בר רב יצחק, והייתה בבעלותו חנות שפעלה בטבריה.

כמנהגו בבבל להביא מנהרדעא ברייתות, גם בארץ ישראל עסק בחיפוש ברייתות נשכחות, והביא מן הדרום ברייתות של בר קפרא. רב ספרא שהיה צעיר ממנו החשיב אותו מאוד. רבי שמואל בר חנינא ורבי תימא בר פפייס מסרו הלכות בשמו.

התלמוד הירושלמי מספר שכאשר הוא נפטר נפל 'קלון' בטבריה, והמפרשים הסבירו שמדובר בדקל גבוה (פני משה) או עמוד חשוב (גיליון אפרים).

לעיתים ניתן לטעות בין רב אושעיא לבין רבי אושעיא מהדור הראשון, במיוחד במקומות בהם כתוב בתלמוד ר' בראשי תיבות, ולא ידוע אם הראשי תיבות הוא של המילה רבי או רב.

==אמרותיו==
*בשם רב: אדם הראשון, גופו מבבל וראשו מארץ ישראל ואבריו משאר ארצות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:אמוראים כהנים
קטגוריה:אמוראים ממשפחת עלי הכהן
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-3
אוצר מסעות

עטיפת הספר 

אוצר מסעות הוא קובץ יומני מסע של נוסעים יהודים מתקופות שונות, מתחילת האלף השני לספירה ועד למאה התשע עשרה. רוב רובם של יומני המסע עוסק בתיאורי נופיה ואתריה של ארץ ישראל והדרך אליה. הקובץ כונס על ידי יהודה דוד אייזנשטיין ("בעל האוצרות") ויצא לאור בעיר ניו יורק בשנת תרפ"ז, 1926.

בקובץ מצויים יומני מסע של נוסעים מפורסמים כבנימין מטודלה, פתחיה מרגנשבורג, יצחק חילו ועוד. 
בקובץ גם מצויים יומני מסע של קראים אשר סיירו בארץ ישראל. כמו כן, מצויים בקובץ יומני המסע של יהודית מונטיפיורי אשר תיארה את מסעותיה עם בעלה, משה מונטיפיורי, לארץ ישראל: "סיפור מסע מדי יום ביומו למרת יהודית אשת השר משה מונטיפיורי בנסיעתה עם אישה לארץ הקדושה בשנת תקצ"ט, 1839", ושל הרופא ד"ר אליעזר הלוי אשר נלווה אליה ואל בעלה למסעיהם שם.

מחלק ניכר מתיאורי מסע אלו ניתן להפיק ידע היסטורי רב על המצב החומרי, התרבותי והפוליטי בארץ ישראל וסביבותיה. במקרים רבים רשמו נוסעים אלו את אשר ראו בכל אתר ואתר ובמיוחד כתבו על קהילות ואתרים יהודים אשר נקרו להם בדרכם בכלל ובארץ ישראל בפרט. 

בחלק האחרון של הקובץ ישנה רשימה של קברי צדיקים בארץ ישראל ואף בארצות נוספות במזרח התיכון.

שער הספר מעוטר באיוריו של האומן זאב רבן.

הספר נדפס מחדש בתשכ"ו, 1968.

==הנוסעים ותאריכי מסעיהם בארץ ישראל==
בקובץ כלולים מכתבים ויומני מסע של נוסעים רבים:
 
1. רבי בנימין מטודלה - מסעו בארץ בשנת 1170 לערך.

2. רבי פתחיה מרגנשבורג - מסעו בארץ בשנת 1180 לערך.

3. רבי יעקב בן נתנאל הכהן - במחצית השנייה של המאה ה-12

4. רבי שמואל ב"ר שמשון - "מסע דפליסטינא" מסעו בארץ קרוב לשנת ד'תתק"ע 1210

5. רבי יעקב השליח 

6. רבי יצחק חילו - "שבילי דירושלים" - 1333 

7. רבי יצחק אבן אלפרא מעיר מלקא - 1441

8. רבי אליהו מפררה - 1435

9. רבי משולם ב"ר תנחום מוואלטורה - 1481 

10. רבי עובדיה מברטנורא - שלושה כתבי מסעות
 
11. חכם ונציאני אלמוני - מכתב מסע - 1495

12. חכם אלמוני - "מסעות בארץ ישראל" - 1523-1522

13. סיפור נסיעת דוד הראובני - 1525-1522 

14. אליהו מפיסארו

15. השל"ה - "מכתב מסע" - 1622

16. גרשון ב"ר אליעזר הלוי - איגרת הקודש - 1631-1624

17. שמואל בכר דוד יעמשל- "מסעות הקראים לא"י" - 1642-1641

18. משה ירושלמי בכר אליהו הלוי - מסעות הקראים לא"י - 1655-1654

19. בנימין בכר אליהו - מסעות הקראים לא"י - 1786-1785

20. החיד"א
 
21. שמחה ב"ר יהושע - "אהבת ציון: סיפורי ארץ הגליל" - 1774

22. שמואל רומאנלי - "משא בערב" - 1790-1786

23. אליעזר הלוי - "מכתב נסיעה" - 1838

24. יהודית מונטיפיורי - רשימת מסע - 1839: "ספר מסע מדי יום ביומו"

==ראו גם==
* אגרות ארץ ישראל
* מסעות ארץ ישראל של עולים יהודים (ספר)
==קישורים חיצוניים== 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי עיון בעברית: ביוגרפיות
קטגוריה:ארץ ישראל: היסטוריה
*
קטגוריה:ספרי יהודה דוד אייזנשטיין
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:יומני מסעות
1034

== אירועים ==
* התיעוד הראשון לבניית בית כנסת בגרמניה, בוורמס (ורמיזא)
* אחד מיורשי שושלת בלהאה הקוריאנית מורד נגד שושלת ליאו החיטאנית ונמלט לגוגוריו לאחר שהובס
* על-פי תיעוד שנוי במחלוקת, חותם ירוסלב החכם, דוכס רוס של קייב, על הסכם עם האימפריה הביזנטית אשר מכיר בסמכותה של קונסטנטינופול
* סנצ'ו השלישי, מלך נווארה כובש את לאון

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
המוות נאה לה

המוות נאה לה (באנגלית: Death Becomes Her) הוא סרט קומדיה אמריקאי שיצא בשנת 1992 ובוים בידי רוברט זמקיס. משתתפים בו מריל סטריפ, גולדי הון, ברוס ויליס ואיזבלה רוסליני. הסרט הוא קומדיה שחורה על תופעת הניתוחים הקוסמטיים בקרב סלבריטאיות והפחד מהזדקנות.

==עלילת הסרט==
מדלן אשטון (סטריפ), שחקנית הוליוודית מתבגרת, גוזלת את הארוס של חברת ילדותה, הלן שארפ (הון), מנתח פלסטי בשם ארנסט מנוויל (ויליס) לאחר שהשלושה נפגשו בערב הפתיחה של הצגה כושלת של מדלן. כתוצאה מכך, הלן עוברת התמוטטות עצבים ובמשך שבע שנים מזניחה את עצמה, עולה במשקל ומוכנסת למוסד פסיכיאטרי, שם היא מחליטה להוציא לפועל את נקמתה במדלן.

לאחר שבע שנים נוספות מדלן וארנסט נשואים יחדיו. מדלן מתמודדת עם הזדקנותה והקריירה הכושלת שלה בעוד ארנסט עובד כמאפר גופות ומתמודד עם אלכוהוליזם. השניים מקבלים במפתיע הזמנה מהלן לכבוד הוצאת הספר החדש שלה, "צעירה לנצח". לכבוד האירוע מתכננת מדלן לעבור טיפול קוסמטי מסיבי בספא הפרטי שלה ונדחית, אך מקבלת הפניה לאישה בשם ליסל וון- רומן (רוסליני). בערב הפתיחה פוגשים מדלן וארנסט את הלן, שמסתברת להיות יפהפייה מאי פעם. הדבר מדכא את מדלן עוד יותר, והיא פונה בצעד נואש אל ליסל. על אף מראה הנערי, ליסל היא בת שבעים ואחת, וההצעה שלה למדלן היא שיקוי נעורים נצחיים, שעוצר את הזקנה ואף מביא למראה צעיר יותר. מדלן מקבלת את ההצעה וקונה את השיקוי במחיר גבוה במיוחד. לאחר שהיא שותה אותו נעוריה חוזרים אליה, וכן גם ביטחונה העצמי.

בינתיים הלן יוצרת קשר עם ארנסט בביתו ומשכנעת אותו לברוח איתה, לאחר שירצחו את מדלן והדבר ייראה כהתאבדות. ארנסט מסכים והלן עוזבת את המקום.

בהגעתה הביתה מדלן מתריסה את ארנסט ומשפילה אותו, ובזעם רב, הוא דוחף אותה במדרגות והיא שוברת את המפרקת. ארנסט הנרגש מדווח על כך להלן וקורא לה לבוא, אולם מדלן קמה במהרה ומתפקדת לחלוטין, וארנסט המופתע מסיע אותה לבית חולים, שם מסתבר שפיזית היא מתה.

בבית עושה ארנסט טיפול קוסמטי מקיף למדלן, בזכות יכולותיו כקברן, אך הלן במפתיע מגיעה, מתעמתת עם מדלן, שהורגת אותה ביריית רובה אחת. מהר מאוד גם הלן קמה לתחייה (ועם חור עצום בבטן) ומסתבר כי גם היא שתתה את השיקוי של ליסל. השתיים מתעמתות זו עם זו אך מגיעות לפשרה, וארנסט מטפל בשתיהן.

אולם, הטיפול של ארנסט הוא זמני, והן מחליטות להביא אותו לליסל במטרה שישתה את השיקוי ויטפל בהן לנצח. הן מעלפות אותו ומביאות אותו אליה, אך זה מסרב להצעה של השיקוי ובורח.

37 שנים אחר כך, ארנסט מת ומדלן והלן נותרות לבדן, והן נאלצות לטפל ולשמר זו את זו לנצח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רוברט זמקיס
קטגוריה:תיאורים תרבותיים של אלביס פרסלי
קטגוריה:תיאורים תרבותיים של מרילין מונרו
חזקיה בן מנוח

רבי חזקיה בן מנוח (המכונה: ה"חזקוני"; נולד סביב ה'י' 1250 - ה'ע' 1310 בערך, בצרפת. פרטים מדויקים על שנת לידתו ופטירתו ומיקומם אינם ידועים) היה רב ופרשן מקרא צרפתי. נודע על שם ספרו "החזקוני" על חמשה חומשי תורה.

== חיבורו ==
פרשנותו למקרא נדפסה לראשונה בוונציה בשנת ה'רפ"ד בתוך חמישה חומשי תורה עם רש"י וחזקוני, ולאחר מכן בקרמונה (Cremona) בשנת ה'שי"ט (1559). בהקדמתו הוא מספר ששוטט במדינות רבות כדי למצוא פירושים ישרים לתורה, וחיבורו מלוקט מעשרים חיבורים אחרים, שמהם הוציא את המיטב. מאז והלאה נדפס חיבור זה בהוצאות רבות של חמישה חומשי תורה מקראות גדולות.

את חיבורו קרא בשם "חזקוני" על שמו חזקיה, ועל-פי בקשתו בהקדמה לחיבורו מאת קוראיו שיזכרו אותו ויחזקוהו.

בפירושו נמצאים עקבות של פירושיהם של: רש"י, רבי אברהם אבן עזרא, רשב"ם, רבי יוסף בכור שור ועוד. אך אינו מזכיר את שמות הספרים מהם ליקט, למעט רש"י. השפעה מרובה יש לחיבורו של רבי יוסף בכור שור על פירושו, כאשר דרך הפרשנות הפרשנית-מציאותית של בכור שור מאפיינת גם את חזקוני, והוא מרבה להביא ממנו פירושים המנסים לחשוף את הגרעין הריאלי שמאחורי הסיפור המקראי, וכך גם קטעי הגות בטעמי המצוות שנראה שמקורם בחיבורו של בכור שור.

החיד"א הוכיח בספרו "שם הגדולים" שחיבור זה קדום הוא, והביא מספר "מנחת יהודה" בכתב יד לר' יהודה בר' אליעזר על החומש ועל רש"י, שהוא ספר ישן נושן, וכתוב בהקדמתו: "אני יהודה ברבי אליעזר יסדתיו שנת ע"ג לפרט האלף הששי לפני מורי רבי הרב רבי אליקים בן הרב רבי מנחם וכתבתי בו דבריו ודברי חזקוני ופשטי רבינו משה מקוצי וכו'". מנוסח הדברים וכן מכך שבעל חיבור זה מצטט את דברי החזקוני בכבוד רב, הוכיח החיד"א שהחזקוני הוא אחד הראשונים.

== לקריאה נוספת ==
* מנחם א. ריקלין, השפעת פירוש רמב"ן על פירוש חזקוני, שמעתין 159–160, תשס"ה, עמ' 48-38.
* יהושפט נבו, יחסו של החזקוני, פרשן התורה, אל פירושו של ר’ יוסף בכור שור, סיני צ"א, א/ב, תשמ"ב, עמ' י"ז-כ"ב.
* אברהם אופיר שמש, "הנה יצא המימה" - למסע צייד: הרקע לביאורם של שני פרשנים צרפתיים, תלפיות י"ב, תשס"א-תשס"ב, עמ' 143-138.
* שרה יפת, פירוש החזקוני לתורה: לדמותו של החיבור ולמטרתו, ספר היובל לרב מרדכי ברויאר א', תשנ"ב, עמ' 111-91.
* יעקב חיים סופר, על ספרים וסופרים, צפונות ד, א, תשנ"ב, עמ' פ"א-פ"ה; ד, ב, עמ' ס"ו-ע"ב.
* יוסף עופר, פירוש החזקוני לתורה וגלגוליו, מגדים ח', תשמ"ט, עמ' 83-69.
* יוסף פריאל, הלב יודע : פירוש חזקוני לתורה : בין פרשנות רציונלית לפרשנות רגשית. אלון שבות : הוצאת מכללת הרצוג - תבונות, תשפ"ב 2022.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=43 פירוש החזקוני בפורמט PDF] מתוך אתר דעת
* [https://www.sefaria.org.il/Chizkuni טקסט מוקלד של פירוש החזקוני] באתר [http://www.sefaria.org/?home ספריא]
* [https://web.archive.org/web/20070506005725/http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=3169 החזקוני] באנציקלופדיית דעת
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
נסיכות עבר הירדן

מאה ה-12]]
נסיכות עבר הירדן (Oultrejordain; נקראת גם "נסיכות מונראל") הייתה אחת מארבע הסניוריות העיקריות שהיו כפופות לממלכת ירושלים הצלבנית. גבולות הנסיכות היו רופפים למדי ורובה ככולה שכנה באזורי אדום ומואב העתיקים. לפני מסע הצלב הראשון האזור היה נתון לשליטת המצרים. האזור סופח לממלכה הצלבנית בימיו של בולדווין הראשון.

עיקר הכנסותיה באו לנסיכות מגביית מסי מעבר מעולי הרגל המוסלמים שעלו לחג' למכה.

== ראו גם ==

* פראיה
* מונראל
* מנוריאליזם
* אמירות עבר הירדן
* ירדן
* כיכר הירדן
* הלגיון הערבי

קטגוריה:התקופה הצלבנית בארץ ישראל
עבר הירדן, נסיכות ה
המעונות המלכותיים של בית סבויה

המעונות המלכותיים של בית סבויה (באיטלקית: Residenze sabaude in Piemonte) הם קבוצת מבנים בטורינו ובאזור "טורינו" אשר במחוז פיימונטה בצפון איטליה. בשנת 1997 הוסיף ארגון אונסק"ו את ה"מעונות המלכותיים" לאתרי מורשת עולמית. בהחלטת אונסק"ו נקבע כי המעונות המלכותיים של בית סבויה מסביב לעיר טורינו מציגים מבט מקיף של הארכיטקטורה המונומנטלית האירופאית של המאה ה-17 והמאה ה-18, תוך הדגשת הסגנונות, הממדים והמרחבים של מונרכיה אבסולוטית.

==תיאור כללי==
כאשר אמנואלה פיליברטו, הדוכס לבית סבויה, החליט בשנת 1562 להעביר את בירתו לטורינו, הוא בנה שורה של מבנים מלכותיים (שבנייתם נמשכה בידי יורשיו) המבטאים את עוצמת בית המלוכה. מעונות אלה, אשר נבנו על ידי גדולי האדריכלים והאומנים של אותם הזמנים, מרוכזים סביב מוקד הארמון המלכותי של בית סבויה באזור טורינו. המכלול כולל מעונות מגורים ומעונות ציד.
ה"מעונות המלכותיים" כוללים את האתרים הבאים:

בעיר טורינו:
* הארמון המלכותי של טורינו (Palazzo Reale di Torino).
* ארמון מדאמה (Palazzo Madama).
* ארמון קאריניאנו (Palazzo Carignano) - המוזיאון לתנועת התחייה האיטלקית.
* ארמון קיאבלזה (Palazzo Chiablese).

כמו כן, מטה המשטרה עם מחסן הנשק המלכותי והספרייה המלכותית, ארכיב בית המשפט, האקדמיה הצבאית, המטבעה המלכותית, בית הספר לרוכבי מרוץ, תיאטרון רג'יו טורינו (Teatro Regio Torino), קסטלו דאל ולנטינו (Castello del Valentino) וילה דלה רג'ינה (Villa della Regina).

באזור פיימונטה:
חזית "קסטל של ראקוניגי" Castle of Racconigi
* קסטלו די ריבולי (Castello di Rivoli). היום מוזיאון לאמנות מודרנית.
* רג'ה די ונריה ריאלה (Reggia di Venaria Reale).
* מעון הציד של סטופיניג'י (Palazzina di caccia di Stupinigi).
* קסטלו די אג'ליה (Castello di Agliè).
* קסטל של ראקוניגי (Castle of Racconigi).
* עזבון פולנצו (Estate Pollenzo).
* קסטלו די גובונה (Castello di Govone).
* קסטלו די מונקליירי (Castello di Moncalieri).
* קסטלו דלה מנדריה (Castello della Mandria).

==גלריה==
<gallery>
Torino palazzo reale.jpg|הארמון המלכותי של טורינו (Palazzo Reale di Torino)
Castello del valentino.jpg| הארמון של ולנטינו (Castello del valentino)
Stupinigi.jpg|מעון הציד של סטופיניג'י (Palazzina di caccia di Stupinigi)
Torino-Palazzo Carignano-jpg.jpg| ארמון קאריניאנו (Palazzo Carignano) - המוזיאון לתנועת התחייה האיטלקית
Torino - Palazzo Madama.jpg|ארמון מדאמה (Palazzo Madama). 
Reggia di Venaria Reale - Corpo centrale.jpg|קסטלו דה ונריה (Castello di Venaria) 
Castellorivoli5.jpg|קסטלו די ריבולי (Castello di Rivoli)
Agliè castello.JPG|קסטלו די אג'ליה (Castello di Agliè) 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:טורינו: מבנים
אוצר זכרונותי

אוצר זכרונותי הוא חיבור היסטורי על קורות יהודי ארצות הברית אשר כתב יהודה דוד אייזנשטיין. החיבור יצא לאור בניו יורק בשנת תר"ץ - 1929 והוא מקור חשוב למידע היסטורי על התפתחות הקהילה היהודית בארצות הברית בסוף המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים.

החיבור מכיל מספר חלקים. חלקו הראשון של החיבור מכיל סקירה של אייזנשטיין על יהודים מפורסמים בתולדות ארצות הברית. החלק השני הוא יומנו האישי של יהודה דוד אייזנשטיין, ובו תיאור של תולדות היהודים בארצות הברית לצד קורות חייו. אייזנשטיין קימץ וקיצר בתיאור קורות חייו האישיים בארצות הברית. הוא אמנם תיאר באריכות את דרכו לארצות הברית אך ביומן כמעט ואין תיאור של עסקיו הכלכליים בהם עסק בארצות הברית בטרם הקדיש את מלוא מרצו למפעליו הספרותיים. ביומן גם אין תיאור של התפתחות מפעליו הספרותיים. עם זאת יש ביומן תיאור על מצבם של בני משפחתו והחרדה שאחזה בו ובבני ביתו בעת מלחמת העולם הראשונה, עת גויסו שני בניו לצבא ארצות הברית. כמו כן יש ביומן, תיאור של שני מסעותיו לארץ ישראל.

לעומת הקיצור בחייו האישיים, היומן מכסה תחומים שונים ומגוונים: אירועים כלל אמריקאיים והשפעתם על יהודי ארצות הברית, מצבם החומרי של יהודים בארצות הברית ומספרם בתקופות שונות, אנטישמיות ועוד.

ביומנו של אייזנשטיין בולטת האיבה לרוסיה הצארית אשר באותן שנים רדפה את המיעוט היהודי בקרבה והמאבקים של יהודי ארצות הברית להשפיע על ממשלת ארצות הברית לנסות ולסייע ליהודים ברוסיה.

==אוצר זכרונותי כאסופת מאמריו של אייזנשטיין==
בקובץ מכונסים מאמריו של אייזנשטיין בתחומים שונים אשר התפרסמו מעל בימות שונות לאורך עשרות שנים. בין המאמרים ישנם העוסקים בהיסטוריה של הקהילות היהודיות בארצות הברית.
* מאמר על הרב חיים הירשנזון וסקירה על משנתו והגותו ההלכתית.
* מאמר על הניסיונות לייסד מושבות חקלאיות יהודיות בארצות הברית.
* מאמר על ניסיונו של מרדכי מנואל נח לייסד מושבה יהודית בארצות הברית בראשית המאה תשע עשרה.
* מאמר על תולדות התיאטרון היהודי בארצות הברית.
* מאמר על תולדות הקהילה היהודית של יוצאי רוסיה בניו יורק.
* סקירה ביקורתית על מאמרים בתחומי ההלכה והמשפט העברי באנציקלופדיה היהודית.
* מאמר הסוקר את הסכסוך בין כולל אמריקה לוועד הכולל של העדה היהודית האשכנזית בירושלים.
* מאמרי השקפה והגות של יהודה דוד אייזנשטיין.
* מאמר תגובה לדברי הביקורת של ישראל חיים טביוב על אנציקלופדיה אוצר ישראל.
* מאמרים פובליציסטיים על ענייני השעה באשר ליהדות ארצות הברית שפורסמו בעיתונות היהודית בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:ספרי יהודה דוד אייזנשטיין
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:ספרי 1929
אנטוניו בנדרס

חוסה אנטוניו דומינגז בנדרה (בספרדית: José Antonio Domínguez Bandera; נולד ב-10 באוגוסט 1960), הידוע בשם הבמה אנטוניו בנדרס, הוא שחקן קולנוע, במאי, מדבב וזמר ספרדי-אמריקאי, ידוע בעיקר כשחקן ברבים מסרטיו של פדרו אלמודובר וכן בשל תפקידיו הראשיים בסרטי "זורו": המסכה של זורו (1998); האגדה של זורו (2005), ודיבוב החתול של שרק.

==ביוגרפיה==
בנדרס נולד במאלגה שבדרום ספרד. בילדותו רצה להיות כדורגלן והשקיע בכיוון זה, אך בעקבות שבר ברגל בגיל 14 עזב את הכדורגל לטובת לימודי קולנוע.

בגיל 19 הוא נסע למדריד, שם שיחק בתיאטרונים קטנים.

== קריירה ==
את תחילת הקריירה הקולנועית שלו בשנות ה-80 החל בעזרת במאי הקולנוע פדרו אלמודובר. הוא שיחק בסרטים מצליחים של אלמודובר, בהם הסרטים "מטדור", "קשור אותי! אהוב אותי!", שעליהם קיבל מועמדות לפרס גויה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, ו"נשים על סף התמוטטות עצבים", שהיה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.

בתחילת שנות ה-90 עבר לארצות הברית והשתלב שם בתעשיית הקולנוע האמריקאית. בנדרס כיכב במספר סרטים אמריקאיים, ביניהם הסרט זוכה האוסקר "פילדלפיה". בעת צילומי הסרט "זוגות בהחלפה" הכיר את השחקנית האמריקאית מלאני גריפית'. הוא התגרש מאשתו, אנה לסה, לה היה נשוי שמונה שנים וזמן קצר לאחר מכן התחתן עם מלאני גריפית'. לבני הזוג נולדה בת בשם אסטלה דל כרמן. ביוני 2014 פורסם, כי גריפית' הגישה תביעת גירושין מבנדרס לאחר 18 שנות נישואים, בשל "הבדלים שאינם ניתנים לגישור".

בשנת 2019 השתתף בסרט "כאב ותהילה", ועל תפקידו בסרט זה זכה בפרס גויה ובפרס פסטיבל הקולנוע בקאן לשחקן הטוב ביותר.

מלבד קריירת משחק בקולנוע, בנדרס עסק גם בבימוי – הוא ביים את הסרטים "טירוף באלבמה" (1999), בו הופיעו אשתו ובתו, ו-"El camino de los ingleses" (2006), שאותו צילם בעיירת הולדתו, מאלגה. כמו כן, חיבר מוזיקה לסרטים ("היו זמנים במקסיקו") ודיבב את דמותו של החתול במגפיים בסרטים "שרק 2", "שרק השלישי", "שרק לנצח", "החתול של שרק" ו"החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי". בשנת 2008 הוא הפיק את הסרט "לינקס אבוד", ובשנת 2013 הפיק את הסרט "ג'סטין הגיבור" ודיבב שם את דמותו של סר כלורקס.

==פילמוגרפיה נבחרת==

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ספרדים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים ספרדים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:זוכי פרס דונוסטיה
קטגוריה:זוכי פרס גויה: השחקן הטוב
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1960
פראפסידה

פראפסידה (parapsida) היא קבוצה פוליפילטיות של זוחלים קדומים אשר להם גולגולת בעלת פתח צדע יחיד מאחורי ארובת העין. פתח זה גובל בעצם הקשקשת ובעצם הקודקוד. 

הפראפסידים השתלשלו מדיאפסידים כשהם מאבדים את פתח הצדע התחתון. הם קרויים גם איריאפסידים (Euryapsida). לפראפסידים משתייכים:

* קבוצת איכתיוזאוריה (Ichthyosauria) - נכחדה
* קבוצת זאורופטריגיים (Sauropterygia) - נכחדה 
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זוחלים ימיים פרהיסטוריים
קטגוריה:קבוצות זוחלים שהתבטלו
אנאפסידה

אנאפסידה (שם מדעי: Anapsida) היא קבוצה של זוחלים קדומים מקבוצת הזאורופסידה, אשר להם גולגולת חסרת פתחי צדע. קבוצה זו נחשבה במשך שנים לזו ממנה השתלשלו הצבים אך כיום מניחים שהם התפתחו מהקבוצה טסטודינטה הקרובה לזאורופטריגיים. 

כיום מניחים שקבוצה זו לא רלוונטית ומרבית הקבוצות שבה משויכות לקבוצה פררפטילה במקום.

===סדרות===
*Mesosauria
*Pareiasauroidea
* Millerosauria
*פרוקולופונומורפה (Procolophonia)
*צבים (Testudines)

[[צב אלדברה. הצבים הם היצורים היחידים בקבוצה ששרדו]]

==ראו גם==

* זוחלים
* קוטילוזאוריה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סמואל ונדל ויליסטון
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1917
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זאורופסידה
קטגוריה:קבוצות זוחלים שהתבטלו
אייל דוד

אייל דוד (מוכר גם בשמו הסיני מילו; שם מדעי: Elaphurus davidianus) הוא מין של אייל. בעבר הייתה תקופה שנכחד בטבע ופעלו לשימורו בשבייה, וכיום יש ממנו 3,000 פרטים בטבע בנוסף ל-2,000 בגני חיות.

== מאפיינים ==
הבוגרים מגיעים למשקל 150 עד 200 קילוגרמים. משך ההיריון תשעה חודשים, שלאחריהם נולדים עופר אחד או שניים. העופרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 14 חודשים, ולבלות מינית בגיל 23 שנים.

לאייל דוד זנב ארוך, קרניים מסועפות ופרסות רחבות. צבע הפרווה נע בין אדום - חום לאפור. לעופרים נקודות לבנות על הפרווה, הנעלמות עם התבגרותם.

אייל דוד נודע למערב לראשונה במאה ה-19, על ידי האב ארמן דוד, מיסיונר קתולי צרפתי שהיה בוטנאי וזואולוג חובב ופעל בסין בשנות השישים של המאה ה-19. באותו הזמן, שכן העדר היחיד שחי בסין (ובעולם בכלל) בשטח פרטי השייך לקיסר הסיני, והיה מעין שמורת ציד. לאחר שהאב דוד פרסם את תגליתו, מספר איילי דוד הועברו למדינות אירופיות והחלו להתרבות שם. עם זאת, האוכלוסייה בעדר שבסין הידלדלה מאוד, עד שאחרוני האיילים נאכלו על ידי חיילים מערביים ויפנים בזמן מרד הבוקסרים.

לאחר שמת אחרון האיילים בסין, קובצו כל הפרטים מגני החיות באירופה לגן חיות אחד באנגליה, על מנת להקים גרעין רבייה ולהציל את אוכלוסיית המין. לאחר שהתרבו, הועברו בתחילת שנות ה-80 שני עדרי איילים שכללו 40 פרטים בחזרה לסין שם הם חיים בשתי שמורות טבע וכן לגני חיות אחרים ברחבי העולם.

כיום אייל זה מצוי בגני חיות ברחבי העולם ובשמורות הטבע בסין. מספרם של איילי דוד בסין מגיע לכ-3,000 ובנוסף יש עוד כ-2,000 פרטים בגני חיות ברחבי העולם, והם ממשיכים לשגשג בשמורות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלפונס מילנה-אדוארד
קטגוריה:אייליים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1866
נואוספירה

נואוספירה הוא מונח בפילוסופיה המדבר על "תחום המחשבה האנושית".

המילה נואוספירה נגזרת מהמילה היוונית "νους" - נואוס, שפירושה "נפש", "שכל" והיא מקבילה לתבנית של "אטמוספירה" ו"ביוספירה".

בתאוריה המקורית של ולדימיר ורנדסקי, הנואוספירה היא השלישית ברצף שלבי ההתפתחות של כדור הארץ אחרי הגאוספירה (חומר דומם) והביוספירה (חיים ביולוגיים). בדיוק כפי שהופעת החיים שינתה באופן יסודי מהקצה את הגיאוספירה, כך הופעת התודעה האנושית משנה באופן יסודי את הביוספירה. בניגוד לרעיונות של התאורטיקנים של השערת גאיה, או המקדמים של רעיון החלל הקיברנטי, הנואוספירה של ורדנסקי מופיעה בנקודה בה האנושות, כתוצאה משליטתה בתהליכים גרעיניים, מתחילה ליצור משאבים באמצעות שינוי של אלמנטים.

לעיתים משתמשים במילה כדי לתאר תודעה על-אנושית הנובעת מתוך האינטראקציות בין שכליהם של בני-אדם. זוהי התפיסה שהציע התאולוג פייר טייאר דה שארדן שהוסיף שהנואוספירה הולכת ומתפתחת לקראת אינטגרציה גדולה יותר, המסתיימת בנקודת האומגה, בה ראה את היעד העליון של ההיסטוריה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זרמים בפילוסופיה
קטגוריה:מטאפיזיקה
ויה אגנטיה

תוואי הדרך
שרידי ריצוף הדרך ואבן שתמכה בגשרון ליד [[פיליפי]]
ויה אגנטיה (לטינית Via Egnatia; יוונית Εγνατία Οδός; אלבנית Rruga Egnatia; מקדונית Виа Егнација; טורקית Egantia yolu) הייתה דרך רומית שהובילה מדירכיום (Dyrrachium), היא דורס בת ימינו שבאלבניה, אל ביזנטיון (כיום איסטנבול בטורקיה).

== היסטוריה ==
ויה אגנטיה נסללה על ידי הרומאים במאה ה-2 לפנה"ס וחצתה את איליריה, מקדוניה ותראקיה בשטח הנמצא כיום באלבניה, מקדוניה, יוון והחלק האירופאי של טורקיה. אורכה של הדרך היה 1,120 ק"מ, ובדומה לדרכים רומיות אחרות, רוחבה היה כ-6 מטרים והיא כוסתה באבנים גדולות מרובות צלעות או בעפר דרוך. המקורות העיקריים לתולדות הדרך ובניתה הם ב"גאוגרפיקה", חיבורו של הגאוגרף היווני סטרבון, ובמספר אבני דרך שנותרו לאורך התוואי בו עברה. כתובות דו לשוניות מעידות על כך שגנאוס אגנטיוס (Gnaeus Egnatius), פרוקונסול מקדוניה, הורה על בנייתה של הדרך בתאריך שאינו ידוע במדויק, והדרך נטלה את שמו. לפי מרקוס טוליוס קיקרו ופוליביוס, ייתכן שויה אגנטיה נסללה לאורך דרך צבאית עתיקה שהובילה מאיליריה אל ביזנטיון.

הדרך נסללה במטרה לקשר את רומא אל מושבותיה המזרחיות בבלקן, והייתה המשכה של ויה אפיה, אשר יצאה מרומא עד ברינדיזיום (ברינדיזי) לחוף הים האדריאטי. נקודת ההתחלה של ויה אגנטיה מוקמה בדירכיום, על חופו המזרחי של הים האדריאטי מול ברינדיזי, ונדרשה הפלגה בת יום בין שני הנמלים. הדרך היוותה את ציר התחבורה העיקרי של האימפריה הרומית גם אל מושבותיה במזרח הים התיכון, עד שאוגוסטוס בנה דרך נוספת מצפון לה.

אבני דרך שנותרו לאורכה של ויה אגנטיה מעידות כי טראיאנוס שיפץ את הדרך לפני מלחמותיו כנגד הפרתים בשנת 113, אך במאה ה-5 הופסק השימוש בה בשל חוסר היציבות בבלקן, והיסטוריון בן התקופה ציין כי חלקה המערבי הפך כמעט בלתי עביר.

ויה אגנטיה שופצה שוב על ידי הקיסר יוסטיניאנוס הראשון במאה ה-6 והפכה לציר תחבורה חשוב באימפריה הביזנטית. באותה עת היא הגיעה לשער הזהב של קונסטנטינופול. אף שכמעט כל קשרי המסחר היבשתי של האימפריה הביזנטית עם מערב אירופה נעשו דרכה, קיימות עדויות לכך שמצב הדרך עדיין היה בכי רע והיא הפכה בלתי שמישה לאחר גשם. בימי הביניים עדיין נודעה לויה אגנטיה חשיבות, וחלק ממסעי הצלב עברו דרכה אל ארץ ישראל.

בשנת 2010 הושלמה סלילת הכביש המהיר אגנטיה אודוס, הידוע גם ככביש מספר 2, בצפונה של יוון, שבחלקו הגדול מקביל לתוואי של ויה אגנטיה הרומית.

בשנת 2014 נחנכה דרך מטיילים העוברת על שרידי הדרך הקדומה, המסלול נחצה לשני חלקים: דורס - סלוניקי, סלוניקי - איסטנבול, כאשר רק החלק הראשון פתוח להליכה ולרכיבת אופניים והשני עודנו בשלבי מחקר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://albania.co.il/via-egnatia-albania/ ויה אגנטיה] – תיאור החלק האלבני

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דרכים ברומא העתיקה
קטגוריה:יוון תחת שלטון רומא
קטגוריה:אלבניה: היסטוריה
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: היסטוריה
קטגוריה:בולגריה: היסטוריה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:האימפריה הביזנטית
מיכאל בלומנטל

מיכאל בלומנטל (11 בנובמבר 1935 - 28 באפריל 2007) היה רופא עיניים בישראל ומומחה למחלת הקטרקט.

==ביוגרפיה==
מיכאל בלומנטל נולד בטבריה ב-11 בנובמבר 1935, בן לזוג רופאי עיניים שעלו מגרמניה. הוא סיים את לימודי הרפואה בשנת 1965 באוניברסיטה העברית בירושלים והשלים התמחות במחלקת העיניים בבית החולים הדסה עין כרם. שימש מרצה בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

בשנים 1970–1976 שימש מנהל מחלקת עיניים בבית החולים סורוקה בבאר שבע ואחר כך, עד שנת 1993 ניהל את מחלקת עיניים בבית החולים שיבא, תל השומר. בשנת 1984 יסד את המרכז לרפואת עיניים "עין טל" בתל אביב. בשנת 1985 התמנה לפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. פיתח שיטת ניתוח קטרקט הקרויה על שמו.

בלומנטל כיהן כיו"ר איגוד רופאי העיניים בישראל בשנים 1992–1996, ונשיא האגודה האירופאית לקטרקט וקוצר ראייה בשנים 1995–1997.

נפטר ב-28 באפריל 2007 בגיל 72 ממחלת הסרטן.

== חיים אישיים ==
נישא לנעמי גרינבאום, לימים חברת הכנסת נעמי בלומנטל. לזוג נולדו שלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.eintal.com/אודותינו/לזכרו-של-פרופ-מיכאל-בלומנטל-ז-ל.html קורות חייו], באתר מרפאת העיניים עין טל
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:רופאי עיניים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007