OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יעקב הורוביץ (ראש ישיבה)

הרב יעקב הורוביץ (כ"ה בתמוז ה'תש"ג, 28 ביולי 1943 - י"ז בחשוון ה'תש"ע, 4 בנובמבר 2009) היה ראש ישיבת אופקים במשך למעלה משלושים שנה.

== ביוגרפיה ==
נולד בתל אביב לרבקה לבית רפאלוביץ ומנחם מוניש הורוביץ. למד בבית הספר הדתי "מוריה" בתל אביב, ולאחר מכן, בשונה מבני כיתתו, רצה ללכת לישיבה, וכך הגיע לישיבה התיכונית כפר הרוא"ה בראשות הרב משה צבי נריה. בישיבה התקרב לרב יששכר מאיר, שכיהן אז כר"מ בישיבה וראה בו מורו ורבו.

באלול תשכ"א הצטרף עם עוד קבוצה מחבריו לרב יששכר מאיר וייסדו את ישיבת הנגב ביישוב "עזתה" (כיום נתיבות). בישיבת הנגב היה מוסר שיעורי חזרה על שיעורי ראש הישיבה הרב מאיר.

נישא לאסתר לבית קטן. לאחר נישואיו היה מוסר שיעורי גמרא ביישובי הסביבה. בשנת תשל"ב נתמנה על ידי הרב מאיר למגיד שיעור של שיעור א' בישיבת הנגב.

במהלך השנים התקרב לרב יצחק הוטנר, ראש ישיבת רבינו חיים ברלין בארצות הברית, שבא לנפוש בנתיבות. בשנת תשל"ג נסע לארצות הברית לצרכים רפואיים וחיזק את קשריו עם הרב הוטנר.

== בראשות ישיבת אופקים ==

בשנת תשל"ו קיבל הרב הורוביץ הצעה לכהן כראש ישיבה בישיבת אופקים, שזה לא מכבר נוסדה על ידי הרב יוסף גולדנטל, בשליחות הרב אלעזר מנחם מן שך. עד לבואו לישיבת אופקים, עברה הישיבה שינויים רבים, וסבלה מחבלי לידה. עם כניסתו לתפקיד, החליט לשנות את אופי הישיבה ומתכונתה. בשנת תשל"ז הביא לישיבה גרעין של חמישה עשר בחורים מישיבות תיכוניות (בהן: ישיבת נחלים, מדרשית נעם, הישיבה התיכונית חורב וישיבת מרכז הרב לצעירים) ואיתם ייסד את הישיבה מחדש, כפי שהיא קיימת עד היום. בהנהגתו התרחבה הישיבה ובתוך כמה שנים מנתה עשרות רבות של בחורים. לאחר כשלוש שנים מינה לצדו ראש ישיבה נוסף, הרב חיים קמיל, שהגיע מישיבת מיר בירושלים. שני ראשי הישיבה, הגם שגישתם ושיטותיהם החינוכיות והלימודיות היו שונות, הנהיגו את הישיבה בהרמוניה מלאה.

בשנת תשס"ד חלה במחלה קשה ועבר סדרת טיפולים, ואחר כך נשאר לתקופת החלמה בבני ברק. בראש חודש אדר תשס"ה חזר לישיבה באופקים ונערכה לו קבלת פנים חגיגית בראשות הרב קמיל. במסיבת פורים של אותה שנה ערך מסיבת הודיה לרגל החלמתו. במוצאי הפורים נפטר בפתאומיות עמיתו הרב קמיל. בעקבות פטירת הרב קמיל מינה הרב הורוביץ לצדו את הרב אליעזר אינהורן.

מקום הציון בהר המנוחות
באלול תשס"ט שוב התרופף מצבו הבריאותי, ובי"ז בחשוון תש"ע נפטר. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
ליד תלמידו מיכאל בנימיני שנפטר כשנה וחצי לפני כן בכ"ג טבת תשס"ח עקב מחלה קשה.

==ספריו==
דולה ומשקה (4 כרכים):
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - אלול וראש השנה, אופקים, תשס"ט
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - עשרת ימי תשובה ויום הכיפורים, אופקים, תשס"ט
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - סוכות ושמחת תורה, אופקים, תשע"א
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - חנוכה, אופקים, תשס"ה
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - פורים, אופקים, תשע"ח
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - פסח, אופקים, תשע"ז
* 
* 
* 

== לקריאה נוספת ==
* עקב רב, ספר תולדותיו שיצא במלאת שנה לפטירתו על ידי המשפחה

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20200605233230/http://www.tog.co.il/ הידיעה על פטירתו], באתר tog
* [http://www.kikarhashabat.co.il/19195.html אלפים בהלווייתו של הרב יעקב הורוביץ], באתר כיכר השבת
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת הנגב
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:רבני ישיבת הנגב
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:אופקים: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:משפחת קטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
בית הכנסת קהל צור ישראל

בית הכנסת קהל צור ישראל (בפורטוגזית: Sinagoga Kahal Zur Israel) היה בית הכנסת הראשון ב"עולם החדש", שהוקם ברסיפה, כיום חלק ממדינת המחוז פרנמבוקו בברזיל. הוא נוסד ב-1636 על ידי מהגרים מהולנד, אליהם הצטרפו אנוסים שהתגוררו במושבה שהפכה מאוחר יותר לברזיל. הבניין המקורי של בית הכנסת לא שרד ונהרס בתחילת המאה ה-20, בבניין בית הכנסת הנוכחי פועל כיום מוזיאון "Sinagoga Centro Cultural Judaico de Pernambuco". 

בית הכנסת הוקם בתקופה שבה שלטו ההולנדים על חלקים מברזיל. בתקופה זו היגרו יהודים רבים מהולנד ל"ברזיל ההולנדית", שבה הנהיג יוהאן מאוריץ ואן נאסאו-זיגן חופש דת. חלק ניכר מהמהגרים היו מצאצאי מגורשי פורטוגל ושלטו, לצד ההולנדית, גם בשפה הפורטוגזית. את בית הכנסת הם הקימו ב"רחוב היהודים" 203 (שנקרא כיום "Bom Jesus", ישוע הטוב). החל מ-1642 כיהן בתפקיד רב הקהילה הראשון, הרב יצחק אבוהב דה-פונסיקה. בשנת 1645 לערך, היו למעלה מ-1,600 יהודים חברים בקהילה. ב-1654 גורשו ההולנדים מרסיפה ואיתם היגרו גם מרבית היהודים לכיוון המושבות ההולנדיות והאנגליות בצפון אמריקה ובקריביים. חלק מיהודי "קהל צור ישראל" הפכו למקימי העיר ניו יורק. לאחר הימלטות היהודים מרסיפה, הופסקה פעילותו כבית כנסת. בתחילת המאה ה-20 נהרס המבנה. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו ב-1999 נחשפו שרידי בית הכנסת ובכלל זאת שרידי מקווה ששימש את הקהילה. הבניין משמש כיום את הקהילה היהודית ברסיפה כמוזיאון, מרכז תרבות ומקום לעריכת אירועים (חגיגות בר מצווה, חתונה וכו').

<gallery>
Kahal_Zur_Israel_(interior_1).jpg|אולם התפילה
Kahal_Zur_Israel_(interior_3).jpg|ארון הקודש
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101031234358/http://www.arquivojudaicope.org.br/index.php?idioma=en אתר ארכיב הקהילה היהודית של רציפה], ומידע על בית הכנסת

קהל צור ישראל
קטגוריה:מוזיאונים בנושא יהדות 
קהל צור ישראל
קטגוריה:רסיפה
קטגוריה:ברזיל: מוזיאונים
אקס-אל רקורדינגס

אקס-אל רקורדינגס (באנגלית: XL Recordings) היא חברת תקליטים עצמאית מבריטניה שהוקמה בשנת 1989. כיום החברה היא אחת מחברות התקליטים העצמאיות המצליחות בעולם.

==היסטוריה==
"אקס-אל רקורדינגס" הושקה בשנת 1989 בידי טים פלמר, ניק הלקס וריצ'רד ראסל יחד עם קבוצת בגרס (Beggars Group).

==אמנים החתומים בחברה==
רשימה חלקית של האמנים החתומים ב-XL Recordings:

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קטגוריה:חברות תקליטים
קרב מצר מלאקה

קרב מצר מלאקה היה קרב ימי שנערך ב-15 - 16 במאי 1945, בין הצי הקיסרי היפני לצי המלכותי הבריטי. הקרב היה חלק ממבצע "חפש והשמד" של הצי הבריטי, שנקרא "מבצע דיוקדום" (Dukedom), ובסופו טובעה הסיירת היפנית "האגורו", אשר שימשה כאוניית משא לחילות המצב היפניים באיי הודו המזרחית ובמפרץ בנגל.

== הפעולה ==
הסיירת היפנית האגורו, בליווי המשחתת "קמיקאזה" יצאה מסינגפור ב-9 במאי, על מנת להוביל אספקה לחיל המצב היפני בפורט בלייר שבאיי אנדמן וניקובר, ועל מנת להחזיר כוחות לסינגפור. הצי הבריטי למד על יציאת האוניות היפניות בזכות פענוח צפני הצי היפניים, ומאוחר יותר אותר הכוח על ידי שתי צוללות בריטיות, שפטרלו במצר מלאקה. ב-8 במאי, יום לפני יציאת השייטת היפנית, יצאו שש עשרה אוניות בריטיות מציילון, בציפייה לפגוש ביפנים בים. אולם, לאחר שהאגורו קיבלה אזהרה ממטוסי סיור, שבה עם מלוותה בחזרה לסינגפור, מתוך רצון להימנע מקרב ימי.

האגורו וקמיקזה יצאו בשנית מסינגפור ב-14 במאי. ביום המחרת, איתר אותן מטוס סיור בריטי, ומטוסי TBF אוונג'ר פתחו בהתקפה. המטוסים הסבו להאגורו נזק קל בלבד, וזאת במחיר של אובדן מטוס, שאת צוותו שבו היפנים. בשלב זה, נודע ליפנים כי שתי שייטות משחתות בריטיות מתקרבות לכיוונם, ושוב שבו האוניות על עקבותיהן, וחצו את מצר מלאקה. אולם, הבריטים צפו מהלך זה, ושייטת המשחתות ה-26 פתחה במרדף. השייטת - שכללה את אה"מ סאומרז, ורולאם, ונוס, ויג'ילנט ווירגו - הדביקה את השייטת היפנית, הסתדרה במבנה של חצי סהר, ובכך הניחה ליפנים את המלכודת.

בשעה 01:05 פתחה סאומרז באש מתותחי ה-4.7 אינץ' שלה, והשיגה פגיעה בהאגורו במטח השני. אז פנתה סאומרז ימינה בחדות, חלפה על פני ירכתיה של האגורו, ומול חרטומה זיהתה את המשחתת קמיקזה, עליה הנחיתה סאומרז מטח מתותחי 40 מ"מ. האגורו הספיקה להשיב בשישה מטחים מסוללת התותחים הראשית שלה לעבר סאומרז, לפני שנפגעה משלושה טורפדו ששיגרו האחרונה וורולאם. ונוס פגעה בהאגורו עם טורפדו אחד בשעה 01:25, ולאחר שנפגעה משני טורפדו ששוגרו מווירגו כשתי דקות לאחר מכן, נעצרה האגורו. לאחר שספגה שעה נוספת של ירי תותחים, טורפדו נוסף מוויג'ילנט ושניים מוונוס, טבעה לבסוף האגורו בשעה 02:09.

קמיקזה נפגעה אף היא, אולם הצליחה להימלט. היא שבה ביום המחרת על מנת לאסוף את הניצולים. מתוך צוות של כ-1,200 אנשים, טבעו 900 חיילים, בהם המפקדים תת-אדמירל האשימוטו ואדמירל-משנה סוגיאורה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Jackson, Ashley. The British Empire and the Second World War. Hambledon Continuum, 2006. .
</div>

==קישורים חיצוניים==
<div style="direction: ltr;">
* Allyn Nevitt, [http://www.combinedfleet.com/kamika_t.htm http://www.combinedfleet.com], קורות המשחתת קמיקזה
* Allyn Nevitt, [http://www.combinedfleet.com/haguro_t.htm http://www.combinedfleet.com], קורות הסיירת האגורו
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:הזירה הדרום-מזרח אסייתית
מצר מלאקה
מצר מלאקה
קטגוריה:קרבות יפן במלחמת העולם השנייה
אדם רפצקי

אדם רפצקי (בפולנית: Adam Rapacki; 24 בדצמבר 1909 - 10 באוקטובר 1970) היה פוליטיקאי ודיפלומט פולני שפעל במהלך תקופת הרפובליקה העממית הפולנית. יזם באו"ם את "תוכנית רפצקי" להפיכת מרכז אירופה לאזור מפורז מנשק גרעיני. פרש מהפוליטיקה במחאה על האנטישמיות כלפי יהודים שבאה לידי ביטוי באירועי מרץ 1968 בפולין.

==תולדותיו==
נולד בלבוב שבגליציה למריה דובז'נסקה ומריאן רפצקי, פעיל באיחוד צעירי פולין (ZET), מנהיג ותאורטיקן של הקואופרציה בפולין. אביו היה בין 1922 ל-1944 ראש קואופרטיב הצרכנים SPOŁEM, הגדול ביותר בפולין בין המלחמות ונהרג בהפצצה על מרד ורשה.

רפצקי למד בצרפת ואיטליה והפך לפעיל בארגון קבוצות צעירים סוציאליסטיים.

נלחם עם הצבא הפולני כנגד פלישת גרמניה לפולין. בין השנים 1939–1945 היה שבוי מלחמה. 
בין 1945–1948 היה חבר ב"מפלגה הסוציאליסטית הפולנית" ואחרי אחודהּ עם "מפלגת העובדים הפולנית" ב"מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית" וחבר בפוליטביורו של הוועדה המרכזית עד 1968. 
חבר הסיים מהראשון עד הרביעי.

בין השנים 1950–1956 שימש כשר התחבורה הימית וכשר ההשכלה הגבוהה והמחקר בממשלת פולין.
בין השנים 1956–1968 שימש כשר החוץ בממשלת יוזף צירנקייביץ'. ב-2 באוקטובר 1957 הציג באומות המאוחדות את תוכניתו להפיכת מרכז אירופה לאזור חופשי מנשק גרעיני (Nuclear Weapon Free Zone (NWFZ)) הידועה כ"תוכנית רפצקי". לפי כוונתו התוכנית הייתה אמורה להיות שלב ראשון לתהליך הפיכת פולין למדינה נייטרלית.

בשנת 1964 קרא לכינוס הוועידה לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.

ב-1968 פרש מן החיים הפוליטיים במחאה על הרדיפה של אנשים ממוצא יהודי באירועי מרץ שהובילו לפיטוריהם והגירתם של 30,000 יהודים. רפצקי, שהיה באותה עת שר החוץ נקט במעשה סמלי בהוסיפו את שמו לרשימת היהודים שנכפה עליו לפטר.

נפטר בוורשה באוקטובר 1970 וקבור בבית הקברות הצבאי בעיר.

בתו יואננה רפצקה (Joanna Rapacka) הייתה פרופ' ללימודים סלאבים.

==לקריאה נוספת== 
<div style="direction: ltr;">

*Ozinga, J. R., The Rapacki Plan: the 1957 Proposal to Denuclearize Central Europe, and an Analysis<div style="direction: ltr;"> of Its Rejection, Jefferson, NC, McFarland & Co. 1989.
*Tucker, S. (ed.) Encyclopedia of the Cold War: A Political, Social, and Military History. Santa Barbara: ABC-CLIO. P.1076.
*DeBenedetti,C.; Chatfield, C. An American Ordeal: The Antiwar Movement of the Vietnam Era. Syracuse NY: Syracuse University Press. P. 36</div>
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.armscontrol.org/factsheets/nwfz פירוז נשק - Nuclear-Weapon-Free Zones (NWFZ) At a Glance ]
* 

קטגוריה:פוליטיקאים פולנים
קטגוריה:דיפלומטים פולנים
קטגוריה:קומוניסטים פולנים
קטגוריה:חברי הסיים הפולני
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1909
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1970
החזית הדרום-מזרחית

החזית הדרום-מזרחית הייתה קבוצת ארמיות של הצבא הסובייטי בתקופת מלחמת העולם השנייה, שמילאה תפקיד חשוב במהלך המערכה על סטלינגרד. 

החזית הדרום-מזרחית הוקמה בראשית אוגוסט 1942 בפקודת סטלין והסטאבקה, לאחר שהוחלט שיש צורך בפיצול חזית סטלינגרד לשניים. הארמיות שתפסו את קו החזית מדרום לנהר דונסקה צאריצה הועמדו תחת פיקוד החזית החדשה, וגנרל אנדריי יריומנקו קיבל את הפיקוד עליה. המשימה שהוטלה על החזית, שכללה בעת הקמתה את הארמיות ה-64, ה-51, ה-57 וארמיית המשמר הראשונה, הייתה לעצור את התקדמות ארמיית הפאנצר הרביעית הגרמנית, שתקפה את סטלינגרד מכיוון דרום. למרות שהארמיות של החזית ספגו אבדות כבדות בקרבות הקודמים, היא ניהלה קרב מגננה מוצלח לאורך הנהרות אקסאי ומישקובה כנגד כוחות גרמניים ורומניים עדיפים, והצליחה להאט במידה רבה את קצב ההתקדמות הגרמנית. רק ב-10 בספטמבר הצליחה ארמיית הפאנצר הרביעית לפרוץ אל הוולגה מדרום לסטלינגרד. 

הארמייה ה-62, שנותקה מהכוחות האחרים של חזית סטלינגרד כתוצאה מהפריצה הגרמנית אל הוולגה מצפון לעיר סטלינגרד, הועמדה תחת פיקוד החזית הדרום-מזרחית. ב-11 בספטמבר מינתה מועצת המלחמה של החזית את גנרל וסילי צ'ויקוב כמפקד החדש של הארמייה, ויומיים לאחר מכן נפתחה המתקפה הגרמנית הראשונה על העיר סטלינגרד. במהלך הלחימה בתוך סטלינגרד דאגה החזית להעביר זרם בלתי פוסק של אספקה ותגבורות לארמייה ה-62 דרך נהר הוולגה, וסייעה ללחימתה באמצעות כוחות הארטילריה והאוויר של החזית. במקביל ביצעו כוחות החזית מדרום לסטלינגרד סדרת התקפות נגד האגף הימני של אגד הכוחות הגרמני שתקף את העיר. ההתקפות הנגד של החזית נכשלו, אך הצליחו לרתק כוחות גרמניים חזקים, ולהפחית את לחץ הגרמנים על הארמייה ה-62 בסטלינגרד. ב-28 בספטמבר החליט הפיקוד העליון הסובייטי לארגן מחדש את כוחותיו באזור סטלינגרד. במסגרת זו שונה שמה של החזית הדרום-מזרחית לחזית סטלינגרד, ואילו הכוחות הסובייטיים מצפון לעיר סטלינגרד הועברו תחת פיקוד חזית הדון החדשה, בפיקוד קונסטנטין רוקוסובסקי. בכך למעשה הסתיימה תקופת קיומה הקצרה של החזית הדרום-מזרחית כקבוצת ארמיות סובייטית במלחמת העולם השנייה. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20080604052027/http://www.victory.mil.ru/rkka/units/ תיאור היחידה (ברוסית)]

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
דרום-מזרחית
דרום-מזרחית
קטגוריה:1942 בברית המועצות
קונביאסה

קונביאסה (בספרדית: Conviasa; ראשי תיבות של Consorcio Venezolano de Industrias Aeronáuticas y Servicio Aéreo), היא חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר של העיר מאיקטיאה שבקראקס. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בוונצואלה וכן טיסות בינלאומיות לבואנוס איירס, הוואנה, קינגסטאון, מנגואה, מדריד, טרינידד וטובאגו, בוגוטה.

==תולדות החברה==
בינואר 1997 חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, ויאסה, הפסיקה את פעולותיה לאחר 37 שנות שירות, מטעמים כלכליים. במאי 2001 עלתה ההצעה ליצור חברת דגל חדשה לוונצואלה, וב-30 במרץ 2004 נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס חתם על צו כדי ליצור באופן רשמי את חברת התעופה החדשה קונביאסה. ב-28 בנובמבר ערכה החברה את טיסת הבכורה שלה וב-10 בדצמבר החלה החברה את פעולתה עם טיסות סדירות פנימיות ובינלאומיות.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#ff8000;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#ff8000;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|אמבראר E-190
|16
|—
|104
|104
|
|-
!סה"כ
!16
!—
|colspan=3|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:ונצואלה: תעופה
קטגוריה:חברות ונצואליות
קטגוריה:אמריקה הדרומית: חברות תעופה
נורת' שור (ניו זילנד)

נורת' שור (באנגלית: North Shore) היא עיר בחבל אוקלנד שבאי הצפוני של ניו זילנד. העיר ממוקמת צפונית לאוקלנד סיטי.

ביוני 2010 מנתה העיר כ-229,000 תושבים, ועם שטח של 130 קמ"ר ורצועת חוף באורך 141 ק"מ, היא העיר הרביעית בגודלה בניו זילנד הן מבחינת שטח והן מבחינת אוכלוסייה. היא העיר הצפופה בניו זילנד עם כ-1,583 תושבים לקילומטר מרובע.

שני גשרים מקשרים את העיר עם אוקלנד סיטי מדרום, ועם העיר וייטאקרה (Waitakere) במערב.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ניו זילנד: ערים
קטגוריה:ניו זילנד: ערי חוף
קטגוריה:האי הצפוני
קטגוריה:אוקלנד (ניו זילנד)
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1989
דונג הוי

דונג הוי (בווייטנאמית: Đồng Hới) היא עיר השוכנת לחופי ים סין הדרומי. זו בירת מחוז קואנג בין שבאזור החוף הצפון מרכזי של וייטנאם. שטח העיר הוא 155.54 קמ"ר וגרים בה מעל ל-100,000 איש, מתוכם כ-70,000 באזור האורבני וכ-35,000 נוספים בפרברים. הגישה לעיר היא באמצעות נמל התעופה דונג הוי וכביש 1.כ-50 קילומטר מצפון לעיר נמצא אתר המורשת העולמית הפארק הלאומי פהונג נהא-קה באנג.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של אסיה
קטגוריה:וייטנאם: ערים
קטגוריה:וייטנאם: ערי חוף
מחולות הונגריים

המחולות ההונגריים (בגרמנית Ungarische Tänze) מאת יוהנס ברהמס (WoO 1) הם סט של 21 נעימות מחולות המבוססות בעיקר על אלמנטים מוזיקליים הונגריים. היצירה הושלמה ב-1869 כשרק המחולות מספר 11,14 ו-16 הם יצירות מקוריות לחלוטין של ברהמס. מחול הונגרי מספר 5 מבוסס על צ'רדש של קלר בלה בשם Bártfai emlék, אשר ברהמס טעה לחשוב כי הוא לחן עממי. אורך כל קטע נע בין דקה ל-4 דקות והם בין היצירות הפופולריות ביותר של המלחין, ואף היצירה הרווחית ביותר עבורו. הלחנים נכתבו במקור עבור פסנתר בארבע ידיים, אך עובדו למגוון כלי נגינה והרכבים מוזיקליים. ברהמס עצמו עיבד את עשרת המחולות הראשונים לפסנתר בביצוע סולו, ואת מחולות מספר 1,3 ו-10 לביצוע תזמורת. מספר מלחינים אחרים עיבדו את שאר המחולות לביצוע תזמורת ובהם אנטונין דבוז'אק. המחול המפורסם ביותר הוא ה-5, כאשר גם 1,6,7,12 ו-17 ידועים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://imslp.org/wiki/21_Hungarian_Dances_(Piano),_WoO_1_(Brahms,_Johannes) מחולות הונגריים עבור ארבע ידיים] - פרטיטורות חופשיות באתר International Music Score Library Project
* [https://www.sites.google.com/site/classicisrael/home/brahms/brahms_hungarian_dances/brahma_bogar_hungarian_dnces/ המחולות ההונגריים], התזמורת הפילהרמונית של בודפשט.
* 

קטגוריה:יצירות מאת ברהמס
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:יצירות לפסנתר
קטגוריה:מוזיקה הונגרית
סנט אוסטטיוס

סנט אוסטטיוס () הידוע גם בכינוי סטטיה הוא אי קאריבי קטן שגודלו 21 קילומטרים רבועים הנכלל בקבוצת איי ליווארד וקרוי על שם אאוסטתיוס הקדוש. האי נמצא בשליטת הולנד מאז 1636 פרט לשנים 1781–1784 בהן היה האי בשליטת אנגליה בהתחלה ולאחר מכן צרפת. באי מתגוררים לפי מפקד משנת 2004 כ-2,500 תושבים, השפות הרשמיות באי הן הולנדית, אנגלית ופפיאמנטו (ניב קריבי המערב שפות אירופאיות ואפריקניות). בשנת 2010 קיבל האי מעמד של רשות מוניציפלית (ידוע גם כעירייה מיוחדת) תחת שלטון הולנד, כחלק מממלכת ארצות השפלה בטריטוריה מעבר לים הידועה גם כהולנד הקריבית. עד שנת 2010 היווה חלק מהאנטילים ההולנדים.

באי התקיימה במשך המאה ה-17 קהילה של כמה מאות יהודים (בעיקר ספרדים) שמוצאם היה מאמסטרדם והם בנו את בית הכנסת "חונן דלים" ב-1739. בזמן הכיבוש הבריטי של 1781 הוגלו כל הגברים לסנט קיטס הסמוכה ולאיים אחרים, ובית הכנסת הועלה באש.

באי פועלת אוניברסיטת סנט אוסטטיוס, המפעילה בית ספר לרפואה שבו לומדים בעיקר סטודנטים מארצות הברית וקנדה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110207172906/http://statiatourism.com/ אתר משרד התיירות של סנט אוסטטיוס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איים בים הקריבי
קטגוריה:האנטילים ההולנדיים
קטגוריה:הולנד: איים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות אנגלית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות הולנדית
+
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2010
גרירה (בלשנות)

גרֵירה או גררה היא תופעה פונולוגית הקיימת בניבים עבריים, שבה מילה אחת בניב משפיעה על המילה האחרת וגוררת אותה להגייה שונה התואמת את צורת הגייתה של חברתה. זהו למעשה סוג של הידמות במצב של חציצה. 

סיבת התופעה: הקושי הפונטי להגות שתי צורות שונות של שני מרכיבים צמודים של ניב. 

גרירה אחורנית (רגרסיבית): למרות שהמילה הראשונה אמורה להיות הדומיננטית ולהשפיע על צורת הגייתה של חברתה הבאה בעקבותיה, ברבים ממקרי הגרירה הלשונית משפיעה המילה השנייה למפרע על השינוי הצורני של הראשונה.

==דוגמאות==
כבר בלשון המקרא ניתן למצוא דוגמאות לגרירה, הן בתנועות הן בעיצורים והן בטעמים. כן אנחנו מוצאים "אֶת מוֹצָאֲךָ וְאֶת מוֹבָאֶךָ" (שמואל ב ג, כה), במקום: מְבוֹאֶךָ. ואכן, הכתיב הוא מְבוֹאֶךָ. דוגמה לגרירה עיצורית: בְּשֶׁצֶף קֶצֶף - במקום בְּשֶׁטֶף קֶצֶף (ישעיהו נד, ח). דוגמה לגרירה בתחום הטעמים: "גַּם־רֶ֖כֶב גַּם־פָּרָשִׁ֑ים" (בראשית נ ט) במקום גַּ֣ם פָּרָשִׁ֑ים, שהרי התיבה "גם" כשמופיעה בין שני טעמים מפסיקים מוטעמת בטעם משרת לפני תיבה ארוכה (כלומר שאינה מוטעמת לפני הברתה השלישית) ומוקפת לפני תיבה קצרה (כלומר שאינה מוטעמת אחרי הברתה השנית). 

גם בלשון חכמים קיימות דוגמאות לגרירה, כולל גרירה במין הדקדוקי: חַמָּתָהּ מְרֻבָּה מִצִּלָּתָהּ - במקום חַמָּתָהּ מְרֻבָּה מִצִּלָּהּ (משנה מסכת סוכה, פרק א משנה א), אילנות טובות - במקום אילנות טובים (תוספתא סוכה ב, ה. וכך הוא נוסח ברכת האילנות לפי הספרדים והתימנים).

בעברית החדשה ניתן למצוא גרירה בניבים וביטויים: 
* כַּבְּדֵהוּ וְחַשְׁדֵהוּ - במקום: כַּבְּדֵהוּ וְחָשְׁדֵהוּ (קרי: וְחוֹשְׁדֵהוּ)
* לֹא יְאֻמַּן כִּי יְסֻפַּר - במקום: לֹא יֵאָמֵן כִּי יְסֻפַּר
* לֹא מִדֻּבְשְׁךָ וְלֹא מֵעֻקְצְךָ - במקום: לֹא מִדִּבְשְׁךָ וְלֹא מֵעֻקְצְךָ
* סַלְתָּהּ וְשַׁמְנָהּ - במקום: סָלְתָה (קרי: סוֹלְתָהּ) וְשַׁמְנָהּ, שלא ככתיב התקני המופיע בויקרא ב, ב: מִסָּלְתָּהּ וּמִשַּׁמְנָהּ.

==לקריאה נוספת==
* שמעון שרביט, "כוחה של גרירה בעברית לתקופותיה", בתוך: מחקרים בלשון העברית העתיקה והחדשה, בר-אילן תשנ"ט

==קישורים חיצוניים==
* ירעם נתניהו, אזור גרירה: [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=22361 לשון המקרא], [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=22362 לשון חז"ל], [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=22363 לשון ימי הביניים וספרות השו"ת], [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=22364 בעברית החדשה], באתר מט"ח

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:ביטויים
כנגן המנגן

כנגן המנגן הוא שמו של אלבום הבכורה של הזמר ירמיהו. האלבום יצא בשנת 2000, וניגונים ממנו נכנסו לרפטואר של תזמורות חתונות כמו תזמורת שלהבת ואיילת השחר. שמו של האלבום לקוח מפסוק בספר שמואל המתאר את השראת הנבואה על שאול המלך על ידי נגינתו של דוד.

==רשימת השירים==
<div style="direction: rtl;">
{|border=0
|-
|
#ותחזינה
#שיר הגאולה
#שירת הים ("הניגון של מנוחה רחל")
#כי בו ישמח לבנו
#התעוררי
#מעון
#מנוחה ושמחה
#שביעית
#הזורעים בדמעה
#ניגון המהלכים
#הרחמן
|}
</div>

קטגוריה:אלבומים בעברית
מלאכת מלבן

אישה משתמשת ב[[קרש כביסה, עליו משפשפים את הבד עם מים כדי להוציא את הלכלוך, ואישה סוחטת מים מתוך הבד. שתי הפעולות האלו קשורות במלאכת מכבס.]]
חומרי ניקוי, "לכביסה יותר לבנה". 
מְלֶאכֶת הַמְּלַבֵּן היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת, ביום טוב וביום כיפור, שעיקרה ניקוי הצמר לאחר גזיזתו והפיכתו ללבן על מנת שיוכל לשמש כחומר גלם לבגדים. במלאכת המשכן היה שימוש במלאכה זו כשלב בהכנת יריעות המשכן, הפרוכת ובגדי הכהונה. פעולת הליבון נעשית על ידי שטיפה מסיבית להסרת הלכלוך הדבוק בצמר, ושימוש במלבין לחיזוק הגוון הלבן. 

תולדה של מלאכה זו היא מלאכת מכבס. להבדיל ממלבן שהוא תיקון והלבנת חומר הגלם עצמו, מכבס הוא הסרת לכלוך חיצוני שדבק בבגד תוך החזרת את צבעו האמיתי<ref>מנוחת אהבה חלק ב', פרק יב.</ref>. ההבדל בין האב לתולדה הוא שמלאכת מלבן שייכת רק בהלבנת הבגד ונעשית בכל אמצעי שרגילים להלבין בעזרתו, ואילו כיבוס שייך בין בהחזרת הבגד לצבע לבן ובין לשאר צבעים.

==אב - מלאכת מלבן==
איסור מלאכת מלבן, הוא בכל דבר שקלקל את מראית הבגד והיה דבוק ומובלע בבגד, ואפילו במים, אם הם נחשבות ללכלוך לגבי בגד זה, כך למשל בגד שנפלו עליו טיפות מים באופן שהם מקלקלות את מראית הבגד, דבר שמצוי בעיקר בבגד חדש, המנערו חייב משום מלאכת מכבס.

==תולדה - מלאכת מכבס==
מלאכת מכבס שייכת כאשר ישנו לכלוך שבלוע בבגד. ישנם חומרי גלם רכים כדוגמת צמר הסופחים לכלוך לתוכם בקלות ולגביהם גם הרטבת הבגד בלא שפשוף אסורה, משום שהיא מועילה להוציא לכלוכים שבלועים בבגד. אך בבגד עור הרטבה מותרת, משום שמוציאה רק לכלוך שעל גבי הבגד, אך אינו בלוע בתוכו. ורק שפשוף נאסר.

כאשר הבגד נקי נחלקו הראשונים האם יש איסור בשטיפתו. לדעת ספר התרומה והרמב"ם כאשר הבגד נקי - אין איסור להשרותו במים. אולם, לדעת רבנו תם גם כאשר אין על הבגד לכלוך מסוים, יש ניקוי מסוים בשרייתו במים, והעושה כן עובר על מלאכת מכבס.

אם הוא מרטיב את הבגד בעזרת מים שאינם נקיים, הדבר מותר, משום שהבגד רק מתלכלך בכך, ולא מתנקה. ועל כן מותר לנגב את הידיים במגבת.

דרך הכיבוס היא דווקא בלכלוך שדבוק ומובלע בבגד, אבל אדם המסיר נוצה מבגדו אינו עובר על כיבוס אלא על איסור מוקצה אם הוא מסירם בידו ולא בנפיחה בפיו. מסיבה זו, לכלוך גס ועבה שנדבק לבגד ומסירו בידו או בשפשוף שני צידי הבגד כשהוא אוחז בצד החיצוני של הבגד בצורה שאינה בדרך כיבוס, מותר.

==קישורים חיצוניים==
*
* 
* אסופת מאמרים בנושא [http://asif.co.il/?page_id=22790 מלאכת מלבן], באתר ספריית אסיף
* סדרת שיעורים מאת הרב אביעד כהנא, באתר של ישיבת מקור חיים: [https://web.archive.org/web/20140827054005/http://makor-c.org/content.asp?pageid=780 שיעור 1], [https://web.archive.org/web/20140827234643/http://makor-c.org/content.asp?pageid=784 שיעור 2], [https://web.archive.org/web/20140828170127/http://makor-c.org/content.asp?pageid=785 שיעור 2 (הרחבות)], [https://web.archive.org/web/20140828170148/http://makor-c.org/content.asp?pageid=786 שיעור 3]
*הרב אליעזר מלמד, [https://ph.yhb.org.il/01-13-03/ הלכות ליבון - כיבוס], באתר [https://ph.yhb.org.il/ פניני הלכה]. 

==הערות שוליים==

מלבן
רבי מתיא בן חרש

רבי מתיא בן חרש (או מתתיה בן חרש) היה תנא בדור השלישי והרביעי לתנאים שחי במאה ה-2. נולד בארץ ישראל ולאחר מכן עבר לרומי, שם הקים ישיבה ובית דין ידועים.

== ביוגרפיה ==
למד אצל רבי אליעזר בן הורקנוס, רבי ישמעאל, רבי אלעזר בן עזריה, רבי יאשיה ורבי מאיר. בני דורו היו רבי יהודה בן בתירה השני, חנניה בן אחי רבי יהושע, רבי יונתן, רבי יהושע בן חנניה, רבי שמעון בן יוחי ורבי אלעזר בן רבי יוסי.

בעקבות כישלון מרד בר כוכבא ורדיפות הרומאים התכוון, יחד עם חכמים נוספים, לעזוב את ארץ ישראל ולעבור לחו"ל, אולם כשהגיעו סמוך לגבולות הארץ התחרטו וחזרו למקומם. . נראה שלאחר מעשה זה הלך רבי מתיא בן חרש לבית מדרשו של רבי ישמעאל, שם פגש את רבי יאשיה.

מאוחר יותר עבר להתגורר ברומי והקים שם ישיבה מפורסמת. חבריו, רבי יהודה בן בתירא וחנניא אחי רבי יהושע הקימו גם הם ישיבות בחוץ לארץ. על מעמדן החשוב של ישיבות אלו ניתן ללמוד מהכללתן בין מרכזי התורה בארץ ישראל. על פי המסופר בתלמוד, רבי שמעון בר יוחאי נשלח יחד עם רבי אלעזר ברבי יוסי לרומי במטרה לבטל גזירות שנגזרו על היישוב היהודי בארץ ישראל. בביקור זה הם פגשו ברבי מתיא בן חרש שישב ברומי ועסקו עמו בכמה שאלות הלכתיות. בתלמוד הבבלי מובאת דעתו שצריך ללמוד תורה "באימה, ביראה, ברתת ובזיע".

היה ידוע בצדיקותו על שמירת העיניים והעלייה לציון קברו ידועה כסגולה לשמירת העיניים.

במדרש מסופר: 

לפי ספר יוחסין לרבי אברהם זכות, בניו הם רבי יוחנן בן מתיא, רבי יהושע בן מתיא ורבי אלעזר בן מתיא.

לפי הרמ"ע מפאנו רבי מתיא בן חרש הוא גלגול נשמות של פלטי בן ליש

==מאמריו==
לדעת אהרן הימן, ריחוקו של רבי מתיא בן חרש ממרכז התורה בארץ ישראל גרם לכך שלא נשארו ממנו הלכות רבות במשנה, מלבד הלכה אחת במסכת יומא לגבי חילול שבת במקרה של ספק נפשות. לעומת זאת, בברייתות נזכר שמו כמה פעמים.

מאמרו המפורסם באגדה מובא במסכת אבות: .

"כל ספק נפשות דוחה את השבת" (משנה, יומא, פרק ח', משנה ו').

== מסורת קברו ==
קברו של רבי מתיא בן חרש זוהה החל מהמאה ה-15 בספר "ציוני קברים בארץ ישראל" <small>(כתב יד מוסקבה, 1440 לערך)</small> ביישוב עלבון, ובמהלך הדורות פקדו אותו עולי רגל רבים. לפי ספר "יחוס הצדיקים" מהמאה ה-16 היה נתון קברו של מתיא בן חרש ב"כוך של אבן", אולם יוסף ברסלבי בביקורו במקום בשנת תרצ"ג העיד שהקבר הקדוש הסתתר בצל עצי אלה לא עתיקים וסומן על ידי חמישה נדבכים של אבנים גדולות ומסותתות. לדבריו, בזמנו היו עדיין רוכלים יהודים נוהגים לבקר במקום ולהדליק נרות שמן על הקבר.

כיום מצוי הקבר בתחומי הכפר עילבון, מערבית לכביש 806, בסמוך לכניסה הצפונית ליישוב פונים ימינה ולאחר כ-370 מ' מגיעים אל שער קטן שבגדר, מימין לדרך. בשער יורדים בשביל צר ומדרגות אל עבר ציונו של ר' מתיא בן חרש. האמונה העממית, המתבטאת בציון שעל הקבר, אומרת כי העלייה לקבר טובה לריפוי העיניים, כנראה בשל מעשה המובא במדרש תנחומא בו מתוארת שמירת העיניים של רבי מתיא בן חרש והימנעותו מלהסתכל על אישה.

<gallery>
תמונה:Mattya2.jpg|מבט כללי על הקבר מלמעלה.
תמונה:Mattya.jpg|ציון שמו של התנא מתיא בן חרש על אחד מקירות הקבר.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

מתיא בן חרש
קטגוריה:תלמידי רבי ישמעאל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
דגל שיקגו

דגל שיקגו מורכב משני פסים אופקיים בצבע תכלת על רקע לבן וביניהם ארבעה כוכבים אדומים המציינים אירועים מכוננים בחיי העיר. בסקר שערכה אגודת חובבי הדגלים בארצות הברית ב-2004, נבחר דגל שיקגו למקום השני מבין הדגלים הטובים ביותר מבין 150 הדגלים האזרחיים, אחרי דגל וושינגטון הבירה.

==עיצוב==
הדגל הורכב בעל ידי ועדה עירונית שבחרה בעיצובו של הצייר וואלס רייס. לפי הצעתו היו בדגל שני פסים בצבע תכלת שנועדו לסמל את נהר שיקגו הדרומי ותעלת אילינוי ומישיגן (הפס התחתון) ואת ימת מישיגן והיובל הצפוני של נהר שיקגו (הפס העליון). בנוסף נקבעו שני כוכבים לייצוג השרפה הגדולה שהחריבה את העיר ב-1871 והתערוכה העולמית של שיקגו (1893), שייצגה את השתקמות העיר. 

בשנת 1933 נוסף הכוכב השלישי לציון התערוכה העולמית של שיקגו (1933) וב-1939 נוסף כוכב רביעי לציון פורט דירבורן, מבצר שהוקם ב-1803. 

===משמעות קדקודי הכוכבים===
לכל כוכב בדגל שישה קדקודים סמליים, המסמלים את ערכי העיר ואתגריה.

====הכוכב הראשון (פורט דירבורן)====
* תחבורה
* עבודה
* מסחר
* כלכלה
* אכלוס
* ביטחון
====הכוכב השני (השריפה הגדולה)====
* דת
* חינוך
* אסתטיקה
* צדק
* חסד
* גאווה אזרחית

====הכוכב השלישי (תערוכת 1893)====
כוכב זה מציין את היחידות המדיניות השונות אליהן השתייכה העיר
* צרפת 1693
* בריטניה 1763
* וירג'יניה 1778
* הטריטוריה הצפון-מערבית 1798
* טריטוריית אינדיאנה 1802
* אילינוי 1818
====הכוכב הרביעי (תערוכת 1933)====
כוכב זה מציין נקודות ייחודיות לעיר
* העיר השנייה (החל מ-1990 השלישית) בגודלה בארצות הברית
* המוטו הלטיני של העיר: Urbs in horto - עיר בגן
* המוטו האנגלי של העיר: I Will - אהיה
* השוק המרכזי הגדול
* "עיר הפלאות" (Wonder City)
* עיר הוועידות

==הוספת כוכב חמישי==
מספר פעמים עלתה המחשבה להוסיף לדגל כוכב נוסף. ב-1942, לרגל "הכניסה לעידן אטום" וב-1992 לרגל שיטפון גדול בעיר. ב-2008, במסגרת קמפיין העיר לאירוח אולימפיאדת 2016, נאמר כי אם יתקיימו המשחקים בעיר יתווסף לדגל כוכב חמישי, אך לבסוף שיקגו לא זכתה באירוח המשחקים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.chipublib.org/cplbooksmovies/cplarchive/symbols/flag.php דגל שיקגו בספרייה הציבורית של העיר] 

==הערות שוליים==

שיקגו

קטגוריה:שיקגו
שיקגו
פלגיוס הראשון

פלגיוס הראשון או פלאגיוס הראשון (בלטינית: Pelagius I; 500 בערך – 4 במרץ 561) כיהן כאפיפיור משנת 556 ועד מותו. פלגיוס היה השני מבין האפיפיורים הביזנטיים.
== חייו ==
פלגיוס נולד למשפחת אצולה רומית. אביו, ג'ון, ככל הנראה היה כומר באחת משני המחוזות האזרחיים שאיטליה הייתה מוחלקת להם באותה תקופה. פלגיוס התלווה אל האפיפיור אגאפטוס הראשון במסעו לקונסטנטינופול, ומונה על ידו כנונציו (נציג האפיפיור - מעין שגריר) לאימפריה הביזנטית.

כאשר האפיפיור ויגיליוס הובל לקונסטנטינופול במצוות קיסר האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון, נשאר פלגיוס בעיר רומא כנציג האפיפיור בעיר, ושליטה בפועל, בזמן שטוטילה, מלך האוסטרוגותים צר עליה. פלגיוס השתמש בהון משפחתו על מנת להאכיל את תושבי העיר הרעבים, וניסה לשכנע את טוטילה להסכים לשביתת נשק ולהסיר את המצור. לאחר שבדצמבר 546 כבש טוטילה את העיר, שכנע אותו פלגיוס שלא לבצע טבח בתושביה.

פלגיוס נשלח על ידי טוטילה לקונסטנטינופול במטרה לשאת ולתת עם הקיסר על חוזה שלום, אולם יוסטיניאנוס סירב לדון עמו, ושלח אותו לרומא.

פלגיוס נבחר לאפיפיור בתמיכתו של יוסטיניאנוס. קודם לבחירתו הוא התנגד למאמציו של יוסטיניאנוס לגנות את שלושת הבישופים - תאודורט מקירוס, תאודור ממופאסטיה, ואיבס, ואת כתביהם של שני הראשונים, אשר נודעו כ"שלושת הפרקים" (τρία κεφάλαια), אולם לאחר בחירתו לאפיפיור הוא אימץ את עמדתו של יוסטיניאנוס - דבר שפגע במעמדו שכן תושבי צפון איטליה והכמורה הגבוהה ראו בו אפיפיור בובה מטעם יוסטיניאנוס.

פלגיוס ייסד את כנסיית סנטי אפוסטולי ברומא.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/11602a.htm קורות חיים]
* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:נונציו (שגרירים אפיפיוריים)
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-6
קטגוריה:ילידי 505
קטגוריה:נפטרים ב-561
פלגיוס הקדוש מקונסטנץ

פלגיוס הקדוש מקונסטנץ הוא קדוש נוצרי אשר על פי המסורת הנוצרית הוצא להורג בגיל 13, בפאנוניה, בתקופת רדיפות הנוצרים על ידי הקיסר הרומי נומריאנוס.

פלגיוס הוכר לראשונה כקדוש נוצרי בעיר נוביגרד באיסטריה שבקרואטיה אולם נחשב לקדוש המגן של העיר קונסטנץ שבגרמניה בשל העובדה ששרידיו הועברו מנוביגרד לקונסטנץ בשנת 915 לערך.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070814061819/http://www.orthodoxengland.btinternet.co.uk/saintsp.htm פלגיוס הקדוש]
* [http://www.catholic.org/saints/saint.php?saint_id=5338 קדושים נוצרים באתר Catholic Online]

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נפטרים ב-283
יוחנן השלישי

יוחנן השלישי (בלטינית: Ioannes III; מת ב-13 ביולי 574) כיהן כאפיפיור מ-17 ביולי 561 ועד מותו.
== ביוגרפיה ==
יוחנן נולד בשם קטלינוס למשפחת אצולה רומית. אביו, אנסטסיוס השתייך למעמד הרם ביותר (Vir illustris) בסנאט הרומי.

באותה עת נדרש אישור קיסרי למינוי האפיפיור. אישור זה למינויו של יוחנן ניתן 4 חודשים לאחר מותו של פלגיוס הראשון, קודמו של יוחנן, ולכן כהונתו החלה רק בחודש יולי, ולא מיד עם בחירתו במרץ.

כהונתו של יוחנן אופיינה בעיקר בשני אירועים שלא הייתה לו שליטה עליהם. האירוע הראשון היה מותו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון בשנת 565. לאחר המוות, האימפריה הביזנטית הפנתה את תשומת לבה מאיטליה לעניינים אחרים: חבל הבלקן ועימותים עם האווארים, הפרסים והערבים. מוקד עניין נוסף היה פלישת הלומברדים לאיטליה בשנת 568. פלישה זו מוטטה את המנהל הקיסרי, וחיזקה את האריאניות מול הכנסייה הקתולית.

בזמן פלישת הלומברדים לאיטליה, המושל החדש לונגינוס ישב בחוסר מעש ברוונה. האפיפיור יוחנן לקח על עצמו להגיע לנאפולי, כדי להתחנן בפני המושל הקודם נרסס שישוב למשרתו. נרסס פוטר בידי הקיסר יסטינוס השני, בשל תלונות על מדיניות המיסוי שלו. נרסס הסכים ושב לרומא, אך השנאה העממית הופנתה עתה גם נגד יוחנן. היא הגיעה לרמה שאילצה אותו לעזוב את רומא, לגור בפאתי העיר ולמלא משם את חובותיו כאפיפיור. 

יוחנן מת ב-13 ביולי 574 ברומא ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/08422a.htm קורות חיים]
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-6
קטגוריה:ילידי 520
קטגוריה:נפטרים ב-574
פלגיוס הקדוש מקורדובה

פלגיוס הקדוש מקורדובה המכונה גם סן פליו מרטיר (בספרדית: Pelayo Martir; 912 לערך - 926) היה קדוש נוצרי.

על פי המסורת הנוצרית פלגיוס הושאר בהיותו נער צעיר כבן ערובה בידי הח'ליפה עבד-אל-רחמן השלישי, שליט אל-אנדלוס בתמורה לשחרורו של ההגמון הרמויגיוס שנתפס על ידי המורים.

פלגיוס נותר כלוא בידי הח'ליפה מספר שנים. בהגיעו לגיל 13 דרש ממנו הח'ליפה להתאסלם, וכאשר זה סירב, עינה אותו הח'ליפה בכך שהורה על כריתת אברי גופו.

בגרסאות שנפוצו בספרד בשלהי ימי הביניים נטען כי הח'ליפה היה הומוסקסואל וניסה לאנוס את פלגיוס, וכאשר זה סירב, עינה אותו הח'ליפה למוות. גרסאות אלה נועדו לעודד את הנוצרים בתקופת הרקונקיסטה תוך הדגשת העדפת המוסר הנוצרי על העדר המוסריות והערכים אצל המוסלמים והדמוניזציה שלהם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.catholic.org/saints/saint.php?saint_id=5339 קורות חיים]
* [https://web.archive.org/web/20060426233456/http://www.stthomasirondequoit.com/SaintsAlive/id408.htm ההיסטוריה של פלגיוס מקורדובה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:ילידי 912
קטגוריה:נפטרים ב-926
סנדל ברגמן

סנדל ברגמן (באנגלית: Sandahl Bergman; נולדה ב-14 בנובמבר 1951) היא שחקנית, רקדנית ופעלולנית אמריקאית.
ברגמן התפרסמה בזכות תפקידה כואלריה בסרט "קונן הברברי" ובתור המלכה ג'דרן בסרט "סוניה האדומה".

== ביוגרפיה ==
ברגמן נולדה בקנזס סיטי, סיימה את לימודיה ב"תיכון סווין מיסיון".
כשהייתה בת 20 עברה לניו יורק שם הופיעה במספר הפקות בברודוויי וצדה את עינייו של המחזאי בוב פוסי שליהק אותה בתור רקדנית מחליפה במחזמר "פיפין". תפקידיה הבאים על בימות התיאטרון היו במחזות הזמר "גיגי", "מאק ומייבל" ו"שורת המקהלה".

הופיעה לראשונה בסרטים כרקדנית רקע בסרטים "זאנאדו" ו"כל הג'אז הזה". הופיעה בסרט ההרפתקאות "קונאן הברברי", בסרט גילמה ברגמן את ואלריה, גנבת לוחמת ומושא אהבתו של קונן (ארנולד שוורצנגר), לקראת סוף הסרט נרצחת בידי טולסה דום (ג'יימס ארל ג'ונס). המפיקים של הסרט לא הצליחו למצוא פעלולנית בגודלה הרחב יחסית של ברגמן ולכן היא נאלצה לבצע את הפעלולים בכוחות עצמה.
על הופעתה המרשימה בסרט זכתה ברגמן בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית החדשה הטובה ביותר.

שיחקה לצידו של שוורצנגר בפעם השנייה ב-1985 בסרט "סוניה האדומה" בו גילמה את המלכה הרעה ג'דרן. בנוסף כיכבה בסרטו הזר הראשון של הבמאי הישראלי אבי נשר "היא". ב-1988 הופיעה לצידו של המתאבק רודי "ראודי" פייפר בקומדיית האקשן "הגיהנום מגיע לפורגרטוון". היא הופיעה גם בטיסה נעימה 2 ב-1982. הופעתה האחרונה עד כה הייתה ב-2003 בקומדיית הפשע המוזיקלית "הבלש המזמר".

לברגמן בת אחת בשם טריסטיאן מהשחקן ג'וש טיילור .

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:רקדניות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא שוודי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכבת השנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכב השנה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
קטגוריה:זוכות פרס סאטורן לשחקנית ראשית בקולנוע
פלגיוס השני

פלגיוס השני (בלטינית: Pelagius II; 520 בערך – 7 בפברואר 590) כיהן כאפיפיור משנת 579 ועד פטירתו.

פלגיוס היה יליד רומא, אולם ככל הנראה היה ממוצא אוסטרוגותי - כפי שניתן ללמוד משם אביו - ויניגילד.

פלגיוס החל את כהונתו ארבעה חודשים לאחר מות קודמו, בשל העובדה שנדרש אישור קיסר האימפריה הביזנטית למינויו. בעת בחירתו צרו הלומברדים על העיר רומא. פלגיוס פנה לקיסר האימפריה הביזנטית מאוריסוס וביקש את עזרתו להגן על רומא מפני הלומברדים הפולשים. בהיעדר עזרה מהביזנטים נאלץ פלגיוס לשלם ללומברדים על מנת שיסיגו כוחותיהם מהעיר.

בתקופת כהונתו של פלגיוס השני, בשנת 581, נוצר מחדש הקשר עם הבישוף של מילאנו שניתק את הקשרים עם רומא בשל תמיכת האפיפיור פלגיוס הראשון בהחלטת הקיסר יוסטיניאנוס הראשון לגנות את שלושת הבישופים - תאודורט מקירוס, תאודור ממופאסטיה, ואיבס, ואת כתביהם של שני הראשונים, אשר נודעו כ"שלושת הפרקים" (τρία κεφάλαια). יתר הבישופים של צפון איטליה המשיכו את הנתק עם רומא.

פלגיוס השני הורה על הקמת בזיליקת סן לורנזו פיואורי לה מורה.

בשנת 589 נפטר פלגיוס ממחלת הדבר אשר הרגה רבים מתושבי רומא, ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.

יורשו של פלגיוס השני, גרגוריוס הראשון, חשב שתקנותיו בנוגע לפרישות נוקשות מידי, ושינה אותן במידה מועטה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/11603a.htm קורות חיים]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-6
קטגוריה:ילידי 520
קטגוריה:נפטרים ב-590
רעידת האדמה בוואלדיביה (1960)

רעידת האדמה בוואלדיביה (1960) היא רעידת האדמה העוצמתית ביותר שנמדדה בהיסטוריה. רעידת האדמה התרחשה בצ'ילה ב-22 במאי 1960 בשעה 14:11 לפי שעון צ'ילה (19:11 לפי שעון גריניץ'). ברעידה, שעוצמתה הייתה 9.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט, נגרמו נזקים רבים, אך לא חמורים כפי שניתן היה לצפות מרעידת אדמה כה חזקה. כתוצאה מרעידת האדמה נספו 6,000 בני אדם.

מוקד הרעש היה סמוך לעיירה קנטה בצ'ילה כ-900 ק"מ דרומית לסנטיאגו דה צ'ילה. העיר טמוקו הייתה העיר הגדולה הסמוכה ביותר למוקד הרעש. ואלדיביה (Valdivia), הייתה העיר הגדולה שנפגעה מהרעש באופן הקשה ביותר.

רעידת האדמה גרמה לצונאמי באוקיינוס השקט. הצונאמי פגע ראשית לכל בצ'ילה עצמה, ולו מיוחסים רוב ההרוגים. גובהו המקסימלי הגיע ל־11.5 מ' והוא סחף מבנים למרחק של כשלושה קילומטרים ממקומם המקורי באזור החוף. בהוואי (במיוחד באי הילו), הגיעו הגלים לגובה של 10.6 מ' וגרמו ל־61 הרוגים. ביפן, בצפון הונשו הגיעו הגלים לגובה של 6.5 מ' וגרמו להרג של 185 אנשים. ב נהרגו מהצונאמי 32 אנשים. גלי הצונאמי הפילו את פסלי המואי בבימת אהו טונגריקי באי הפסחא, וגרמו נזקים באיי סמואה ובקליפורניה. גלי צונאמי הגיעו גם למזרח ניו זילנד, דרום אוסטרליה והאיים האלאוטיים באלסקה.

יומיים אחר כך, ב-24 במאי 1960, התפרץ הר הגעש הסמוך קורדון קאויה. התפרצותו נמשכה עד 22 ביולי 1960.

לרעידת האדמה קדמו 4 אירועי Foreshocks<ref>רעידות אדמה שהתרחשו על אותו מישור שבר של הרעידה העיקרית, אך קטנות ממנה, ומאפיינות את השבועות והחודשים שקדמו לרעידות אדמה גדולות. רק בדיעבד ניתן לקבוע אם רעידת אדמה מסוימת היוותה אכן רעידה מקדימה.</ref> (רעידות מקדימות) הגדולים ממגניטודה 7, ואשר גרמו לנזקים רבים במיוחד בעיר קונספסיון (Concepcion) וסביבתה. אחד מהם, ב־21 מאי 1960, הגיע לגודל של 7.9 בסולם ריכטר. אירועי Aftershocks<ref>רעידות אדמה שהתרחשו אחרי הרעידה העיקרית ועל אותו מישור שבר "שלה", והן קטנות ממנה, ומתרחשות בשבועות והחודשים שאחריה. קיים "חוק Bath" (כלל אמפירי - ראו כאן הסבר מטעם אונ' קורנל, ניו יורק) הקובע, שהרעידה העוקבת הגדולה ביותר האפשרית תהיה קטנה פי 1.2 מהרעידה העיקרית.</ref> (רעידות עוקבות) בגודל שבין 5 ל־7 בסולם ריכטר התרחשו עד 1 בנובמבר אותה שנה<ref name=":0" />.

זוהי רעידת האדמה הגדולה ביותר שנמדדה אי פעם. רישומי סייסמוגרף, שמאפשרים מדידת גודל רע"א (מגניטודה), החלו רק בשנת 1900, וסולם המגניטודה הראשון שהומצא הוא סולם ריכטר בשנת 1935. לפי סולם ריכטר מדובר במגניטודה 8.25.

== ראו גם ==

* סולם ריכטר

== לקריאה נוספת ==

* Bolt Bruce. A, Earthquakes, New York: Freeman & Company, Fourth Edition, 1999, עמ' 16 - 20

==קישורים חיצוניים==

*[https://earthquake.usgs.gov/earthquakes/eventpage/official19600522191120_30/impact רעידת האדמה הגדולה בעולם, USSG היחידה לסקר גאולוגי של ארצות הברית ]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רעידות אדמה ב-1960
1960
קטגוריה:צ'ילה: אסונות
קטגוריה:1960
קטגוריה:לוס ריוס
כוח קוסובו

כוח קוסובו (באנגלית: Kosovo Force), הידוע גם בראשי התיבות KFOR, הוא כוח שמירה על השלום של נאט"ו שנועד לטענת נאט"ו לייצב את היחסים הפוליטיים והחברתיים בקוסובו ולהפוך את השטח לבטוח לתושביו. הכוח הוקם ב-12 ביוני 1999 לאחר סוף מלחמת קוסובו ולאחר 78 ימי המבצע הצבאי של נאט"ו כנגד משטר מילושביץ', ומורכב מנציגויות של צבאות שונים תחת פיקוד נאט"ו. הכוח נועד ליישם את החלטה 1244 של מועצת הביטחון של האו"ם שדורשת את השבת הביטחון ואת החזרת הפליטים לקוסובו, ושואב את סמכותו מההסכם הצבאי שבין נאט"ו, הרפובליקה הפדרלית יוגוסלביה וסרביה. מטה KFOR נמצא בפרישטינה, בירת קוסובו.

בזמן קבלת ההחלטה של מועצת הביטחון שהובילה להקמת KFOR, קוסובו עמדה בפני משבר הומניטרי, וכוחות של סרביה ומונטנגרו מחד ושל צבא שחרור קוסובו מאידך עדיין נלחמו בשטח. כמות ההרוגים הייתה גבוהה, והמתיחות הבין-אתנית הובילה לבריחתם של כמעט מיליון מתושבי השטח למדינות אחרות כפליטים. ב-9 ביוני 1999 התקבלה הפסקת אש בין הצדדים, ושלושה ימים לאחר מכן נכנס KFOR לתפקידו.

בתחילת דרכו, היו מיוצגות ב"כוח קוסובו" מעל 40 מדינות ולמעלה מ-50,000 חיילים. באוגוסט 2007 ירד המספר ל-16,000 חיילים מ-37 מדינות. בסוף פברואר 2010 דווח כי מספר חיילי KFOR עומד על 9,900 בלבד.

הכוח תרם להקמת כוח הביטחון של קוסובו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמות קוסובו
קטגוריה:נאט"ו
קטגוריה:כוחות שמירת שלום בין-לאומיים
צ'ארלס ג'ורג' ויקהאם

צ'ארלס ג'ורג' ויקהאם (באנגלית: Charles George Wickham; 11 בספטמבר 1879 - 20 ביולי 1971) היה מפקדה הראשון של משטרת צפון אירלנד ויועץ למשטרות שונות ברחבי האימפריה הבריטית.

ויקהאם נולד כבן רביעי למשפחת חקלאים ותיקה מיורקשייר. הוא למד בבית הספר הארו ובשנת 1899 התגייס לצבא. הוא שירת שנתיים במלחמת הבורים בגדוד נורפוק וזכה לציון לשבח. במלחמת העולם הראשונה הוא לחם בצרפת ובולדיווסטוק ולאחר המלחמה נטל חלק במשלחת סיוע בריטית לצבא הלבן במלחמת האזרחים ברוסיה. בשנת 1919 נשלח לאירלנד בה נלחם במלחמת העצמאות האירית. בנובמבר 1920 הוא מונה למפקד אזור במשטרה האירית, אחראי על שישה מחוזות בצפון אירלנד ועם הקמת משטרת צפון אירלנד, כוח השיטור המלכותי של אלסטר, במאי 1922 הוא הועמד בראשה. גישתו של ויקהאם, שהאחריות הכוללת על ביטחון צפון אירלנד תימסר לידי משטרת צפון אירלנד ולא לידי כוח השיטור המיוחד בראשות הגנרל סלי-פוד, זכתה לתמיכת השלטונות שהעניקו לו פיקוד מלא על הכוח החדש באוגוסט 1922. באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 הוא זכה לתואר אבירות.

ויקהאם החזיק בתפקיד מפקד משטרת צפון אירלנד עד שנת 1945. בשנת 1945 הוא נשלח ליוון לאמן את משטרת יוון, תפקיד בו כיהן עד 1952. בשנת 1946 הוא נשלח על ידי משרד המושבות, בהמלצת הנציב העליון אלן קנינגהם, לחקור את תפקוד משטרת המנדט והוא הגיש המלצות בתחילת דצמבר 1946. ויקהאם יעץ למפקדת המשטרה לפרק את המשטרה הניידת ובמקביל לחזק את מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט. עקב השתלשלות האירועים המהירה לא בוצעו רוב הצעותיו, פרט לפירוק המשטרה הניידת.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:שוטרים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1879
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1971
הרפובליקה של מרילנד

הרפובליקה של מרילנד (ידועה גם כ"המדינה העצמאית של מרילנד") הייתה מדינת אפרו-אמריקאים קטנה באפריקה שהתקיימה מ-1854 עד 1857 ואז אוחדה עם המדינה שהיא כיום ליבריה.

==היסטוריה==
בדצמבר 1831 הקציב בית הנבחרים של מדינת מרילנד כ-10,000 דולרים במשך 26 שנים על מנת להעביר שחורים חופשיים ועבדים לשעבר מארצות הברית לאפריקה, ליישום מטרה זו נבחרה חברת ההתיישבות של מדינת מרילנד.

===ההתיישבות של כף פלמס===
[[תצריב של כף פלמס, בערך 1853]]
המיסיון של כף פלמס, בערך 1840
במקור הייתה תנועת ההתיישבות של מרילנד סניף של תנועת ההתיישבות האמריקנית שייסדה את ליבריה ב-1822. תנועת ההתיישבות של מרילנד החליטה להקים בעצמה התיישבות חדשה שתוכל לקלוט את המהגרים מתחומה. האזור הראשון שיושב היה כף פלמס (הנקודה הדרום מערבית ביותר בחציה הצפוני של אפריקה), ב-1834, שהייתה מעט דרומית משאר ליבריה. הכף הוא חצי אי קטן וסלעי המחובר ליבשת במצר חולי. מערבית לכף וצמוד אליו נשפך הנהר הופמן (Hoffman) לים. 21 קילומטרים מזרחית לכף נשפך הנהר קוולה (Cavalla), המהווה את הגבול בין ליבריה לחוף השנהב, לאוקיינוס האטלנטי. הכף מסמן את הגבול המערבי של מפרץ גינאה, על פי ההגדרה של הארגון הבינלאומי להידרולוגיה (IHO ראשי תיבות של International Hydrographic Organisation).

מרבית המתיישבים היו עבדים אפרו-אמריקאים משוחררים ואפרו-אמריקאים שנולדו חופשיים בעיקר ממדינת מרילנד. המושבה נקראה מרילנד באפריקה (וגם "מרילנד בליבריה") ב-12 בפברואר 1834.

===ג'ון בראון רוסוורם===
ג'ון בראון רוסוורם, המושל השחור הראשון של מרילנד באפריקה מ-1836 עד 1851.
ב-1836 המושבה מינתה את המושל השחור הראשון, ג'ון בראון רוסוורם (John Brown Russwurm) (1851-1799), שנותר מושל עד מותו. רוסוורם עודד הגירה של אפרו-אמריקאים למרילנד ותמך בחקלאות ובסחר. הוא החל את הקריירה שלו כמזכיר המושבות של תנועת ההתיישבות האמריקנית בין 1830 ל-1834. הוא עבד גם כעורך העיתון "ליבריה הרלד" ("Liberia Herald"), אם כי התפטר ממשרה זו ב-1835 במחאה על מדיניות ההתיישבות האמריקנית.

ב-1838 התאחדו ההתיישבויות האמריקנית-אפריקנית האחרות על החוף המערבי של אפריקה ויצרו את חבר המדינות של ליבריה, שהכריזה על עצמאותה ב-1847. עם זאת, המושבה מרילנד בליבריה נותרה עצמאית, שכן חברת ההתיישבות של מדינת מרילנד רצתה לשמור על מונופול המסחר באזור. ב-2 בפברואר 1841 הוענק למושבה מעמד של מדינה והיא הפכה למדינת מרילנד. ב-1847 הדפיסה חברת ההתיישבות של מדינת מרילנד את "החוקה והחוקים של מרילנד בליבריה", המבוססת על חוקת ארצות הברית.

===הצהרת העצמאות והסיפוח על ידי ליבריה===
ב-29 במאי 1854 הכריזה מדינת מרילנד על עצמאותה כ"מרילנד בליבריה" (וגם כרפובליקה של מרילנד), כשהעיירה הרפר נבחרה כבירה. המדינה השתרעה לאורך החוף בין העיירה גרנד קס (Grand Cess) ונהר סן פדרו (San Pedro). אך המדינה החדשה שרדה שלוש שנים בלבד כמדינה עצמאית.

זמן קצר אחר כך תקפו לוחמים מהשבטים המקומיים של הקרו והגרבו את מדינת מרילנד כגמול על הפגיעה בסחר בעבדים. כיוון שלא הייתה מסוגלת להגן על עצמה פנתה מרילנד לליבריה, שכנתה החזקה יותר, בבקשת עזרה. נשיא ליבריה ג'וזף ג'נקינס רוברטס שלח סיוע צבאי, והברית של הכוחות של מרילנד והמיליצה הליברית הדפו בהצלחה את בני השבטים המקומיים. עם זאת היה ברור כי הרפובליקה של מרילנד לא תוכל לשרוד כמדינה עצמאית, ב-18 במרץ 1857 סופחה מרילנד לליבריה והפכה למחוז מרילנד.

==ראו גם==
*היסטוריה של ליבריה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדינות לשעבר באפריקה
קטגוריה:ליבריה: היסטוריה
קטגוריה:קולוניאליזם
סבאטיק

האי סבאטיק שמחולק בין שתי מדינות: [[אינדונזיה ומלזיה]]
סבאטיק (Pulau Sebatik) הוא אי מצדו המזרחי של האי בורנאו. שטח האי הוא 452.2 קמ"ר והוא רחוק 1,000 מטר בלבד מבורנאו. האי שוכן בקו הרוחב '4°12 וקו אורך '117°45. השליטה עליו נחלקת בין מלזיה לבין אינדונזיה.

== גאוגרפיה ==
סבאטיק שוכן במפרץ סבוקו (Teluk Sebuku) והוא האי הגדול במפרץ. האי הוא ארוך וצר יחסית בכיוון דרום מזרח לצפון מערב. העיר טאוואו שמצפון לאי, באי בורנאו, מלזיה, היא העיר הגדולה באזור. הנקודה הגבוהה באי היא בגובה 409 מטר.
האי מחולק לשניים, החלק הצפוני (153 קמ"ר) שייך למלזיה כחלק ממדינת סָבַּהּ והחלק הדרומי (299 קמ"ר) שייך לאינדונזיה לפרובינציה צפון קלימנטאן (עד 2012 למזרח קלימנטאן). הגבול בין שתי המדינות הוא קו הרוחב '4°10 צפון, והוא מסומן כל קילומטר ממזרח למערב באבני גבול בקרקע.

== החי והצומח ==
האי מכוסה ברובו בביצות מנגרובים ויערות גשם שופעים אשר מהווים בית גידול לאוכלוסיות גדולות של גיבונים וקופי מקוק.

== האוכלוסייה והכלכלה ==
באי מתגוררים כ-80,000 איש, מתוכם כ-25,000 איש בחלק המלזי של האי. רוב האוכלוסייה באי מתבססת על דיג וחקלאות, בחלק המלזי ישנה גם תעשיית עץ. ממזרח לאי התגלו מרבצי גז ונפט. רמת החיים ויוקר המחיה באי גבוהים יחסית לממוצע האינדונזי, ודומים בשני חלקי האי.

== היסטוריה ==
החלוקה הפוליטית של האי נוצרה בשנת 1891 על ידי הסכם בין בריטניה והולנד, בו הסדירו שתי המעצמות הקולוניאליות, את הגבולות ותחומי ההשפעה שלהן בדרום מזרח אסיה.

לאחר הקמתה של מלזיה בשנת 1963 נערכו מספר עימותים מדיניים וצבאיים בין שתי המדינות לאורך הגבול המדויק באזור. הגבול הבינלאומי בין מלזיה ואינדונזיה הפסיק במרחק ליגה אחת מעבר לחוף המזרחי של האי והבעלות על השטחים שממזרח לאי ביניהם האיים ליגיטאן וסיפאדאן נמסרה למלזיה בהחלטה של בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג ב-2002. חרף ההחלטה, נותר סכסוך בין המדינות לגבי הגבול הימי ולגבי סלע אונאראנג שממזרח לאי. כיום שולטת אינדונזיה בסלע אונאראנג, הקרוי גם שונית אונאראנג, ומעליו הקימו האינדונזים מגדלור הצבוע בצבעי ה"אדום לבן" של הדגל.<ref>אחת משפע תמונותיו: https://static.promediateknologi.id/crop/0x0:0x0/750x0/webp/photo/p1/673/2024/01/21/Screenshot_20240121-205328_Chrome-2937245794.jpg</ref> ב-2005 החלו המדינות במשותף בחיפושי נפט באזור הימי שממזרח לאי.

לאחר הפיגוע הכפול בבאלי ב-12 באוקטובר 2002, העבירה קבוצת הטרור האינדונזית אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה המסונפת לארגון אל-קאעידה, חלק מהמרכזים שלה לאזורים מרוחקים של אינדונזיה, ביניהם גם לאי סבאטיק והקימה בו מסגד, בית ספר מוסלמי, ואף הוקמו בסיסים עם מצבורי נשק באזורים נידחים של האי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אינדונזיה: איים
קטגוריה:מלזיה: איים
קטגוריה:בורנאו: איים
קטגוריה:איים מחולקים
גביע אסיה בכדורגל 1968

גביע אסיה בכדורגל 1968 נערך באיראן בין 10 במאי ל-19 במאי 1968. זו הייתה הפעם הרביעית שבה נערך גביע אסיה בכדורגל. הטורניר התנהל במתכונת ליגה חד-סיבובית, כלומר שכל נבחרת שיחקה פעם אחת נגד כל אחת מיריבותיה.

לפני טורניר הגמר נערכו משחקי מוקדמות לפי בסיס גאוגרפי. המשחקים בכל אחד מבתי המוקדמות נערכו במדינה אחת בפרק זמן של עד עשרה ימים, והנבחרת שסיימה במקום הראשון בכל בית העפילה לטורניר הגמר בטהראן. גם שלב המוקדמות התנהל במתכונת חד-סיבובית. נבחרת ישראל, שזכתה בגביע אסיה בכדורגל 1964, העפילה לטורניר בגלל היותה האלופה המכהנת, וכך גם שאירחה את הטורניר, ואף זכתה בו לאחר שניצחה בכל המשחקים.

==שלב המוקדמות==
===בית 1===
כל המשחקים בבית זה נערכו בבורמה.

בורמה העפילה לטורניר הגמר.

===בית 2===
כל המשחקים בבית זה נערכו בהונג קונג.

הונג קונג העפילה לטורניר הגמר.

===בית 3===
כל המשחקים בבית זה נערכו בטאיוואן.

טאיוואן העפילה לטורניר הגמר.

==טורניר הגמר==
ישראל, בהדרכת מילובן צ'יריץ', זכתה לאבטחה כבדה לקראת המשחק המכריע על הגביע מול איראן באצטדיון אמג'דייה בטהראן ב-19 במאי, בו ניצחה הנבחרת המארחת בתוצאה 2–1 לעיני 40,000 צופים אנטי-ישראלים ו-3,000 אנשי אבטחה. בעקבות ההפסד דורגה ישראל במקום השלישי בטורניר. הייתה זו הפעם האחרונה שבה השתתפה ישראל בטורניר זה, בין השאר בגלל האווירה הכללית העוינת במדינות רבות באסיה.

==קישורים חיצוניים==

* אשר גולדברג, [https://web.archive.org/web/20170930132321/http://football.org.il/Archive/Articles/Pages/historyiran_14septemberl2011.aspx.aspx.aspx השוק הפרסי בטהרן], באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 20 בספטמבר 2011
* [http://www.rsssf.com/tables/68asch.html גביע אסיה בכדורגל 1968] באתר RSSSF

קטגוריה:גביעי אסיה בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1968
קטגוריה:1968 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל באיראן
קטגוריה:טהראן: כדורגל