OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מוקדון

מוֹקְדּוֹן או מקדוניה הייתה ממלכה קדומה ששכנה באזור חבל הבלקן שבדרום-מזרח אירופה, בצפון-מזרח חצי האי הבלקני. היחס של היוונים לממלכה זו היה כאל ישות חצי-ברברית. שליטיה היו חסרי חשיבות של ממש בפוליטיקה הפנים יוונית. הממלכה עלתה לגדולה בסוף התקופה הקלאסית במאה ה-4 לפנה"ס. לאחר מכן הייתה חלק חשוב מהעולם ההלניסטי. סופה שנכבשה על ידי רומא ושולבה באימפריה הרומית.

==היסטוריה==
הממלכה ידועה בערך מהמאה ה-9 לפנה"ס והייתה חסרת השפעה עד לבואו של פיליפוס השני, מלך מקדוניה אשר כבש את כל יוון, אימץ את דת יוון וגייס את לוחמי הערים היווניות לצבאו.

אלכסנדר הגדול, בנו של פיליפוס, שנקרא אלכסנדר מוקדון, על שם המקום, פתח במסעות כיבושים אדירים שבמהלכם הכניע את האימפריה הפרסית וכבש חלק מהודו וכך מוקדון הפכה לאחת האימפריות הגדולות בהיסטוריה.

האימפריה לא שרדה לאחר מותו של אלכסנדר. במלחמות הדיאדוכים אנטיגונוס מונופתלמוס הצליח להשתלט על מוקדון, הקים בה ממלכה עצמאית וייסד את השושלת האנטיגונידית, ששלטה במוקדון עד שנת 168 לפנה"ס שבה הצבא הרומי הביס את מלך מוקדון פרסאוס בקרב פידנה.

לאחר ניצחון הרומאים במלחמה המוקדונית השלישית הם פירקו את הממלכה המוקדונית לארבע יחידות מדיניות נפרדות שהיו מדינות גרורות של רומא. כדי לנסות למנוע כל התנגדות לשלטונם, הם פעלו בשיטה של הפרד ומשול ואסרו כל מגע מכל סוג שהוא בין תושבי המדינות השונות. בסופו של דבר הניסיון לשלוט בלי לספח את האזור לא צלח ואחרי מרד כושל של המוקדונים רומא סיפחה את ארבע המדינות והפכה אותם לפרובינקיה.

בשנת 1991, כחלק מהתפרקות יוגוסלביה, הוקמה בחלק משטחה של ממלכת מוקדון לשעבר רפובליקת מקדוניה.

==חברה ומשטר==
החברה המוקדונית הייתה כפרית בעיקרה. האיכרים, שהיו אנשים חופשיים מבחינה משפטית, היוו את רוב העם ואת הצבא. התושבים התחלקו לשני חלקים עיקריים: מוקדונים ותושבי קבע חסרי אזרחות. המוקדונים נהנו מכל הזכויות החוקיות ושירתו בצבא המלך ואילו תושבי הקבע היו חסרי זכויות פוליטיות, אך נהנו מחופש פולחן, אפשרות לחיות על פיו חוקיהם, אפשרות לדבר את שפתם ללא הפרעה וכו'. תושבים אלה שירתו לעיתים בצבא בחיל הרגלים הקל או בחיל הפרשים הקל. המטרה העיקרית של תושבי הקבע היה בעיקרו של דבר לספק את הבסיס הכלכלי שיתמוך במוקדונים אשר שרתו בצבא.

הצבא המוקדוני, שנועד להגן על הממלכה מפני פולשים מצפון, היה מאורגן ומצויד היטב.

בראש המדינה עמד מלך ששלטונו עבר בירושה, אך אישור המלך היורש היה בידי הצבא. בשונה ממלכי המזרח, שהתהדרו בפאר רב ובמעמד של אל, המלך המוקדוני היה המנהיג הצבאי וראש האצילים. עוזריו בשלטון וכן אנשי הקצונה בצבא היו "ידידי המלך" - ההטיירוי.

==ראו גם==
* אלכסנדר הגדול
* המלחמות המוקדוניות
* מקדוניה הצפונית

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061005114624/http://www.historicalmacedonia.com/history-macedonia/ancient-macedonian-army.html אתר שמוקדש למוקדון] 
* [https://web.archive.org/web/20180906174047/http://www.lysimachos.com/ Articles about Ancient Macedonia] 
* [http://www.theguardian.com/science/2014/aug/12/archaeologists-greece-tomb-alexander-great גילוי קבר גדול בצפון יוון] כתבה בגרדיאן 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:העולם ההלניסטי
קטגוריה:מדינות לשעבר בבלקן
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
הסטיה

הסטיה, אלת הבית והמשפחה.
הסטיה (ביוונית: Ἑστία) הייתה אלת הבית, המשפחה ואש האח במיתולוגיה היוונית. בתחילה היא הייתה אחת משנים-עשר האלים האולימפיים, אך בהמשך הוחלפה על ידי דיוניסוס, אל היין. היא נחשבה לעדינה, לרכה ולרחמנית מבין האלים.

הסטיה הייתה בתם הבכורה של הטיטאנים קרונוס וריאה, ואחותם של זאוס, הרה, האדס, פוסידון ודמטר. עם היוולדה, אביה בלע אותה שלמה אל תוך בטנו, כמו את שאר ילדיו הבאים (למעט זאוס, אותו ריאה החביאה מקרונוס), בשל חששו מהנבואה שאחד מילדיו ידיח אותו ויתפוס את מקומו כבכיר האלים. על אף תוכניתו של קרונוס, הנבואה הוגשמה בסופו של דבר על ידי זאוס, שהכריח את אביו להקיא את אחיו ואחיותיו. הסטיה הייתה האחרונה שיצאה מבטן אביה.

הסטיה הייתה אחת משלוש האלות הבתולות, יחד עם אתנה וארטמיס. היא שמרה בקנאות על בתוליה, וסירבה לחיזוריהם הן של פוסידון והן של אפולו. מסופר שפעם אחת היא כמעט ונאנסה על ידי פריאפוס, אל פריון נחות, אך היא ניצלה בזכות נעירה של חמור.

הסטיה לא תופסת מקום רב באגדות מיתולוגיות, לא הייתה לה כיתת פולחן מרכזית, וייצוגה האמנותי – הן מימי יוון ורומא והן מתקופת הרנסאנס – גם הוא מועט ביותר. יחד עם זאת, היא הייתה אחת האלות החשובות ביותר, ופולחנה הפשוט היה נפוץ בכל בית. האחים ברחבי כדור הארץ נחשבו למזבחה, ובתחילת הארוחה ובסיומה היו מגישים לה קורבן, בבקשה שהיא תגן על המשפחה ועל הבית. כשתינוק היה נולד למשפחה, היו מקיפים מספר הקפות סביב האח הביתית. כמו כן, בכל עיר הייתה אח ציבורית המקודשת לה ובה בערה אש תמיד. כשהיו מקימים מושבה חדשה, המתיישבים היו נושאים גחלים מהאח מהעיר ממנה הם יצאו, ומהגחלים האלה היו מדליקים אש באח של העיר החדשה.

המקבילה הרומית להסטיה היא וסטה.

==אזכורים בתרבות פופולרית==
הסטיה מופיעה בסדרת הספרים של פרסי ג'קסון והאולימפיים; בספר החמישי של הסדרה הנקרא "תקוות האלימפוס", היא מקבלת מפרסי את הכד של פנדורה ושם מתחבאת התקווה. פרסי אומר לה שמקומה של התקווה בבית ליד האח, ולכן הוא מפקיד בידה של הסטיה את הכד.

האסטרואיד 46 Hestia שהתגלה ב-16 באוגוסט 1857 על ידי רוברט פוגסון נקרא על שמה.

==לקריאה נוספת==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אלים אולימפיים
קטגוריה:אלות אש
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
אלים כתוניים

קרס מלמדת את טריפטולמוס את עבודת האדמה בפסל של פרנסואה גספר אדם במזרקה הגדולה בארמון סנסוסי]]
במיתולוגיה היוונית, האלים הכתוניים היו קשורים לאדמה או לעולם שמתחת לאדמה, לתהליכים האדמתיים שהם הענקת חיים, פריון, מוות וגם לתהליכים בטבע כחילופי עונות השנה, פריחה וקמילה. מקור השם מהמילה כתון, שפירושה "אדמה" ביוונית עתיקה.

האלים הכתוניים עתיקים מאוד ומקדימים במסורות את האלים האולימפיים. הם קשורים לצד המסתורי של העולם, פולחנם מלווה בטקסים מסתוריים, פעולות התמזגות עם האל וכשפים מעוררי יראה. הפולחנים והטקסים היו מבוצעים לרוב בתוך מערות ונקיקים אשר מהווים נקודות כניסה לאדמה. במקומות אלו גם היו מתייחדים עם האל.<BR>

הפולחנים הכתוניים היו נפוצים באזורים חקלאיים, בהם הייתה השפעתם הכרחית. בזמנים פרה-היסטוריים היה נהוג בפולחן שהדמות המרכזית היא אלה, "אמא אדמה" (גאיה), והיא הייתה בוראת ויוצרת ובכך שלטה גם בחיים ומוות. לעיתים, היה מופיע בן זוג שמטרתו הייתה הפרייתה, לאחר מכן היה מת ונולד מחדש כוולד. הפולחן גילם את מחזור החיים והמוות.

פולחן זה נדחק על ידי דתות חדשות שהגיעו לאזור יוון והאמינו כי האלוהות הראשית היא לא אישה אלא גבר. מאוחר יותר גובשה המסורת בדבר משפחה אלוהית –האלים האולימפיים.

== מחלוקת אקדמית ==
ישנה מחלוקת באקדמיה בדבר נכונתה של החלוקה בין "כתוני" ל"אולימפי" ביוון העתיקה ובדבר שימושיותה במחקר היום. אקדמאים רבים טוענים שהחלוקה בין אלים כתוניים ואולימפיים אינה ניתנת לאימות מבחינה ארכאולוגית, גם אם המושגים שמשו את היוונים. חוקרים אחרים טוענים שהמושגים לא שימשו באופן שמוציא זה את זה (כלומר, אלים רבים נחשבו כתונים ואולימפיים בעת ובעונה אחת). חוקרים מסוימים אף צינו שדיון בדבר החלוקה בין פולחנים כתוניים ופולחנים אולימפיים חוטאת בקטלוג האחד כנורמאלי והשני כסוטה, בעוד לא כך היה הדבר ביוון העתיקה.

סקוט סקוליון, חוקר התומך בהפרדה, טוען שמונחים אלו נכונים ומועילים כל עוד אינם משמשים באופן דיכוטומי, אלא על מנת לשפוך אור על מאפיינים שונים של הפולחן הדתי ביוון העתיקה שהתקיימו לעיתים זה לצד זה. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:אלים יווניים
פול ברוקה

פול פייר ברוקה (בצרפתית: Paul Pierre Broca; 28 ביוני 1824 - 9 ביולי 1880) היה רופא אנטומיסט, נוירולוג, כירורג ואנתרופולוג צרפתי שמחקריו פורצי הדרך נותרו חשובים למדע, אך עם זאת התנגד לתורת ההתפתחות בברירה טבעית ובתחום מדעי החברה היה תומך נלהב של הפרנולוגיה לפיה תבונתו וגם מידת פשיעתו של אדם נקבעו מראש לפי מין ולאום, וגודלם של אונותיהם במח. 

ברוקה חקר חולים באפאזיה וזיהה את האזור במוח שאחראי על הדיבור. אזור זה מכונה על שמו, "אזור ברוקה", ועד היום מגדירים חולים עם פגיעה מוחית באזור זה כסובלים מ"אפזיית ברוקה".

ההיפותזה בדבר אזורי מוח מוגדרים האחראים לתפקודי חשיבה שונים, שהושפעה מרעיונותיו של פרנץ יוזף גאל, הייתה שנויה במחלוקת, וברוקה חיפש פציינטים שניתן להוכיח באמצעותם קשר בין מיקום פגיעה במוח להפרעה בדיבור. בשנת 1861 שמע ברוקה על חולה בשם לֶבורן (Leborgne), בפריז, שסבל במשך 21 שנה מאובדן מתקדם של יכולת הדיבור, החולה כונה "טאן" בשל אי יכולתו לבטא בבהירות אף מילה פרט ל "tan". עם מותו של "טאן" ביצע ברוקה נתיחה שלאחר המוות (אוטופסיה) וגילה חבלה באזור האונה המצחית בחצי השמאלי של המוח, באזור הקרוי כיום על שמו. בשנתיים הבאות מצא ברוקה נזקים דומים ב-12 נתיחות שלאחר המוות לסובלים מהפרעות דומות.

בנוסף, בהסתמך על קבלתו את גישות האאוגניקה והקרנולוגיה לפיהם יש גזעים "עליונים" יותר ו"מוחות מתקדמים" יותר, ביצע ברוקה מדידות של גולגולות אדם, בהתאם ל"מדע" הקרניומטריה, על מנת להוכיח כי קיים קשר בין גודל המוח ליכולת התבונה. הוא הסיק כי תבונתם של גברים אירופאים עולה על זו של נשים, של עניים ושל גברים מגזעים "נחותים" שמוצאם מחוץ לאירופה וביניהם היהודים. בספר "אין מידה לאדם" של סטפן גולד, על השערות גזעניות ומתנשאות אחרות לגבי תבונת האדם הוקדש לברוקה פרק שלם, ולדברי גולד, השפעתו הרעה בעניין זה הייתה נרחבת וארוכת שנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://science.cet.ac.il/science/body/anshei-september.asp פול ברוקה] באתר מט"ח
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים צרפתים
קטגוריה:אנטומיסטים צרפתים
קטגוריה:נוירולוגים צרפתים
קטגוריה:אנתרופולוגים צרפתים
קטגוריה:אישים שהונצחו על מגדל אייפל
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1824
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1880
פרדוקס הסוסים

פרדוקס הסוסים הוא טיעון מפורסם ה"מוכיח", תוך שימוש שגוי בעקרון האינדוקציה המתמטית, את התוצאה האבסורדית כי לכל הסוסים בעולם אותו צבע. הטיעון הוצג על ידי המתמטיקאי ההונגרי ג'ורג' פוליה לשם המחשת רמת ההקפדה והדיוק הדרושה בעת הוכחות מתמטיות. 

 
==הוכחה לכאורה==
ננסה להוכיח את המשפט הבא: "בכל קבוצה סופית של סוסים, כל הסוסים הם בעלי אותו צבע". כמו כל הוכחה באינדוקציה גם הוכחה זו כוללת שני מרכיבים:

# בדיקה עבור מקרה אחד: אם בקבוצה יש רק סוס אחד, הטענה נכונה משום שלאותו סוס הצבע שלו.
# כעת נניח שבכל קבוצה של סוסים כל הסוסים הם באותו צבע, ונסיק מכך שאותה טענה נכונה גם עבור קבוצות של k סוסים. נתונה קבוצה שבה k סוסים. נוציא אחד מהם. קבוצת הסוסים הנותרים היא בת סוסים, ולפי הנחת האינדוקציה לסוסים אלה יש אותו צבע. נחזיר את הסוס לקבוצה ונוציא סוס אחר. שוב נשארו סוסים, ולפי הנחת האינדוקציה לכל הסוסים אותו צבע. צבעם של שני הסוסים שהוצאו זהה לשאר הסוסים ומכאן של-k הסוסים אותו צבע. 

בכך הוכחנו, לכאורה, את הטענה - ומכיוון שבעולם מספר סופי של סוסים, כולם מוכרחים להיות בעלי אותו צבע.

==השגיאה בהוכחה==
התיאור לעיל שגוי בנקודה חשובה אחת: כדי שאפשר יהיה להסיק שלכל k הסוסים אותו צבע, מוכרח להיות סוס משותף לקבוצת הסוסים מלבד הסוסים שהוצאו. דרישה זו מתקיימת אם k>2 (ואכן, לו היינו יודעים שלכל שני סוסים יש אותו צבע, יכולנו להסיק באינדוקציה שלסוסים בכל קבוצה סופית יש אותו צבע). ואולם, במקרה k=2 ההוכחה אינה נכונה (אין שום סיבה להניח שהסוסים שהוצאו הם בעלי אותו צבע, משום שאין סוס שלישי ששניהם שווים לו בצבעם).

קטגוריה:פרדוקסים מתמטיים
קטגוריה:צבעים
קטגוריה:סוסים בתרבות
הפרדוקס של ראסל

הפרדוקס של ראסל הוא פרדוקס שהציע הפילוסוף והלוגיקן ברטראנד ראסל בשנת 1901, במכתב ששלח למייסדה של הלוגיקה המתמטית, גוטלוב פרגה. לפרדוקס הייתה השפעה מכרעת על התפתחותה של תורת הקבוצות ועל התפתחות המתמטיקה בכלל. פרגה, שקיבל את מכתבו של ראסל זמן קצר לפני השלמת הכרך השני של ספרו "יסודות האריתמטיקה", הבין שגישתו המקורית, המכונה היום תורת הקבוצות הנאיבית, גורמת לסתירה, וויתר על השלמת הספר.

מוסכמה בסיסית בתורת הקבוצות קובעת שקבוצה מוגדרת על-פי האיברים השייכים לה. ראסל התייחס להנחה יסודית אחרת, שלפיה אפשר (לכאורה) להגדיר קבוצה באמצעות כלל שיקבע מהם האיברים השייכים לה.

== הפרדוקס ==
כדי להציג את הפרדוקס של ראסל, נאמר שקבוצה גדולה היא קבוצה הכוללת את עצמה כאיבר, וכל קבוצה אחרת (כלומר, שאיננה איבר של עצמה), היא קבוצה קטנה. 

ראסל הגדיר את <math>X</math> כקבוצה שמכילה את כל הקבוצות הקטנות (ורק אותן), ושאל: 
* האם <math>X</math> היא קבוצה קטנה או גדולה?

אם <math>X</math> קבוצה קטנה, הרי שלפי הגדרתה כקבוצת כל הקבוצות הקטנות היא כוללת את עצמה כאיבר, אבל אז היא קבוצה גדולה לפי ההגדרה. מאידך, אם <math>X</math> קבוצה גדולה עליה לכלול את עצמה כאיבר, אבל זו סתירה להנחה שכל האיברים ב-<math>X</math> הם רק קבוצות קטנות. בכל מקרה מתקבלת סתירה. במילים אחרות, ההנחות שלפיהן הקבוצה <math>X</math> קיימת וחייבת להיות קטנה או גדולה, מוליכות לסתירה.

ניסוח פופולרי ממיר את מושגי תורת הקבוצות בסיפור על הספר בעיירה הנידחת: בעיר נידחת היה ספר אשר עבד רק בשביל אנשי העיירה והוא היה הספר היחיד בעיירה. לספר היה חוק מיוחד במספרה: הספר לא מספר אדם בעיירה שמספר את עצמו, ומספר כל אדם שלא מספר את עצמו. השאלה המתבקשת היא: מה קורה כאשר הספר צריך להסתפר?

אז לפי חוקי מספרתו, אם הספר מספר את עצמו אז הוא אמור לא לספר את עצמו, אבל אם הוא לא מספר את עצמו אז הוא אמור לספר את עצמו, ומגיעים לסתירה.

==גישות לפתרון הפרדוקס==
הלוגיקאים שבאו בעקבות תובנתו של ראסל, וראסל עצמו בראשם, הבינו שמקור הפרדוקס הוא באפשרות לאסוף איברים בכל דרך לכדי בנייה של קבוצה. כדי למסד את תורת הקבוצות באופן שלא יכיל סתירות, יש צורך להגדיר באופן מסודר אילו אוספים יכולים להיחשב לקבוצות. בתחילת הדרך היו כמה גישות לסוגיה זו, כמו למשל תורת הטיפוסים. 

בהמשך התברר שהגישה היעילה ביותר היא תורת הקבוצות האקסיומטית שפיתחו צרמלו ופרנקל. במסגרת זו, אחת האקסיומות החשובות היא אקסיומת ההפרדה, המאפשרת לבנות קבוצה חדשה על ידי ליקוט איברים של קבוצה קיימת. מנקודת מבט זו, הפרדוקס של ראסל מוכיח ש'קבוצת כל הקבוצות' אינה קיימת, משום שאחרת אפשר היה לבנות ממנה את קבוצת כל הקבוצות שאינן שייכות לעצמן, שאינה קיימת לפי הפרדוקס.
פרדוקס זה ודומים לו שינו כליל את פני תורת הקבוצות מתורה שבה כל הקבוצות נבנות מתוך קבוצה אוניברסלית, 'קבוצת כל הקבוצות' ותת-קבוצות שלה לתורה שבה כל הקבוצות נבנות מתוך קבוצה ריקה וקבוצות המכילות אותה.

רעיון דומה לפרדוקס של ראסל מאפשר להוכיח שקבוצת החזקה של קבוצה <math>A</math> היא לעולם גדולה מן הקבוצה <math>A</math> עצמה, וזהו תוכנו של משפט קנטור.

==ראו גם==
* פרדוקס הספר
* הפרדוקס של קנטור
* הפרדוקס של בורלי-פורטי

==לקריאה נוספת==
* מריוס כהן, "פרדוקס ראסל", גליליאו 105, מאי 2007.
* סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2007.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* ג'פרי קפלן, [https://youtu.be/ymGt7I4Yn3k?si=UZZCkYsuJIYNzTJ4 הסבר על פרדוקס ראסל], סרטון באתר יוטיוב, 2022 
* 

קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:ברטראנד ראסל
ראסל
שכבת היישום של מודל ה-OSI

שכבת היישום (באנגלית: Application) נקראת גם: שכבת התוכנה או שכבת האפליקציה. היא השכבה השביעית והעליונה של מודל ה-OSI והחמישית במודל TCP/IP.
היא ממונה על אספקת שירותי הרשת לתוכנות בהן משתמש משתמש הקצה. שכבת היישום משתמשת בשירותיה של שכבת הייצוג של מודל ה-OSI ואינה מספקת שירותים לאף שכבה אחרת במודל ה-OSI.

שכבת היישום היא זו הקובעת את סוג התקשורת בין מחשבים. למשל, היא קובעת האם מדובר בתקשורת "שרת–לקוח" (client-server) שבה מחשב אחד (השרת) מספק נתונים לאחר (הלקוח) - כמו בגלישה באינטרנט, או שמדובר בתקשורת "קצה לקצה" (peer to peer), שבה כל אחד מהמחשבים הוא גם שרת וגם לקוח - כמו ברשתות שיתוף קבצים.

==ראו גם==
* מונחים ברשת מחשבים

==קישורים חיצוניים==

* 

7
שכבת הייצוג של מודל ה-OSI

שכבת הייצוג (Presentation) של מודל ה-OSI היא השכבה השישית במודל. היא מספקת שירותי רשת לשכבת היישום ומשתמשת בשירותיה של שכבת השיחה על מנת להעביר את הנתונים על גב הרשת.

תפקיד השכבה הוא ייצוג הנתונים, והוא מבוצע בשלושה אופנים עיקריים:
# קידוד נתונים
# דחיסת נתונים
# הצפנת הנתונים

==קידוד נתונים==

מערכות מחשבים שונות משתמשות בקידודים שונים על מנת לייצג מידע. לכן, כאשר מעבירים מידע בין מערכות מחשבים שונות, יש לדאוג שהמידע שיוצא מהמקור יהיה קריא בתחנת היעד. לדוגמה, כאשר מעבירים קובץ טקסט, תחנת המקור יכולה להשתמש ב-ASCII כאשר תחנת היעד "מבינה" רק EBCDIC. או לחלופין תחנת המקור עובדת ביוניקוד כאשר תחנת היעד חושבת שמדובר בקידוד ISO-8859-8. דבר דומה קורה כאשר מעבירים קובצי קול (MP3, WAV, MIDI) או סרטוני וידאו (AVI, MPG, WMV).

לכן, שכבת הייצוג דואגת לתאם את הקידוד בין שתי המערכות, ובמקרה הצורך להתאים קידוד ביניים לנתונים - כזה שגם מחשב המקור, וגם מחשב היעד יוכלו להשתמש בו. למרות שהקידוד מוגדר בשכבת הייצוג, כיום ההחלטות לגביו נעשות כמעט באופן בלעדי על ידי המשתמשים, ולכן ניתן לכלול אותו בשכבת היישום.

==דחיסת נתונים==

תעבורת הנתונים ברשתות מוגבלת בעיקר על ידי רוחב הפס, לכן, על מנת להעביר את הנתונים בזמן הקצר ביותר יש לשמור עליהם קומפקטיים ככל שניתן. בשלב זה נכנסת לפעולה שכבת הייצוג המשתמשת באלגוריתמים שונים לדחיסת נתונים ובכך מקטינה את נפח הנתונים ומגדילה את מהירות העברה.

==הצפנת מידע==

פעמים רבות מועבר ברשת מידע שאינו מיועד לעיני כל (תכתובות אישיות, פרטי כרטיסי אשראי וכו'). במקרים כאלו מופעלים בשכבת הייצוג אלגוריתמים שונים האחראים להצפנה של המידע הרגיש, כלומר - משנים אותו בצורה כזו שרק מי שיודע את השיטה (האלגוריתם) וברוב המקרים גם את המפתח (רצף תווים שמשמש לחיזוק ההצפנה) יוכל לפענח את הנתונים.

==ראו גם==
* מונחים ברשת מחשבים

==קישורים חיצוניים==
* 

6
קטגוריה:קידוד נתונים
מתכנת

מהנדס תוכנה כותב קוד בשפת התכנות [[JavaScript]]
מְתַכְנֵת (לעיתים תָּכְנִיתָן או תַּכְנָת) הוא אדם העוסק בתכנות, כלומר בפיתוח ובתחזוקה של תוכנה למחשבים על ידי קידוד (כלומר כתיבה או שינוי של קוד) בשפת תכנות אחת או יותר.

==הכשרה==
העוסקים בתחום בישראל אינם נדרשים להסמכה רשמית כלשהי כדי לכנות עצמם "מתכנתים", אך בקרב המעסיקים יש הדורשים ממועמדים לעבודה השכלה אקדמית בתחום.
הכשרתם של מתכנתים נעשית במסלולים אחדים:
* באוניברסיטאות ובמכללות, בעיקר במסגרת החוגים למדעי המחשב ולהנדסת תוכנה.
* בבתי ספר להנדסאים.
* בקורסים הניתנים במוסדות להדרכת מתכנתים.
* מסלול הכשרה בולט של מתכנתים בישראל הוא קורס תכנות של צה"ל.

למתכנתים מסלולי התמחות בשלושה מישורים:
* בהתאם לתחום הטכנולוגי שבו הם עוסקים: מתכנתי מערכות הפעלה, מתכנתי מערכות מידע, מתכנתי זמן אמת, מתכנתי אפליקציות מובייל ועוד.
* בהתאם לשפות התכנות שבהן הם משתמשים.
* בהתאם לתחום היישום שבו הם עוסקים: בנקאות, משאבי אנוש, משחקי מחשב וכדומה.

התכנות הוא מקצוע דינמי ביותר, המצריך את העוסקים בו להתעדכנות מקצועית מתמדת. התעדכנות זו נעשית באמצעות כנסים מקצועיים והשתלמויות, בקבוצות וקהילות אינטרנט (כמו במדיה חברתית) ועוד.

==מפתח תוכנה==

מפתח תוכנה הוא אדם או ארגון אשר עיקר עבודתם ממוקדת בתהליך פיתוח תוכנות, תחום נרחב יותר של תכנות מחשבים או בעל תחום התמחות בניהול פרויקטים (Project manager). אדם זה יכול לתרום לראייה הכוללת של הפרויקט ברמת היישום במקום ברמת הרכיב או משימות תכנות בודדות.

שמות נוספים בהם משתמשים לעיתים קרובות באותו הקשר הם אנליסט תוכנה (Software analyst) ומהנדס תוכנה (Software engineer).

== מתכנתים ידועים ==
[[עדה לאבלייס - נחשבת למתכנתת הראשונה בעולם]]
* עדה לאבלייס, שעבדה בשיתוף פעולה עם צ'ארלס בבג', נחשבת למתכנתת הראשונה, משום שבשנת 1843 כתבה תוכניות למחשב שבאבג' תכנן. באבג' לא הצליח לממש את המכונה שתכנן, וממילא לא יכלה עדה לאבלייס לבצע את התוכניות שכתבה, אך אין זה שולל ממנה את זכות הראשונים לעיסוק במקצוע זה.
* רות טייטלבאום, פראנסס ספנס, מתכנתות אניאק
* גרייס הופר, מראשוני המתכנתים, כתבה את המהדר הראשון.
* ביל גייטס ופול אלן, מייסדיה של חברת מיקרוסופט, החלו את דרכם כמתכנתים שעסקו בפיתוח של שפות תכנות.
* ביארנה סטרוסטרופ, מפתח שפת .
* ג'יימס גוסלינג, אביה של שפת התכנות Java.
* דונלד קנות', מחבר סדרת הספרים The Art of Computer Programming, אבי שיטת התכנות האוריינית CWEB ויוצרה של מערכת הסְּדר TeX.
* דן בריקלין, יוצרה של תוכנת הגיליון האלקטרוני VisiCalc, התוכנה שהפכה את ה-Apple II ממחשב לחובבים לפריט חובה לעסקים.
* דניס ריצ'י, שפיתח ביחד עם קן תומפסון את שפת C ומערכת ההפעלה יוניקס.
* טים ברנרס-לי, ממציא ה-World Wide Web.
* לינוס טורבאלדס, מפתחה של ליבת (kernel) לינוקס.
* ריצ'רד סטולמן, מייסד תנועת התוכנה החופשית, והמתכנת המקורי של Emacs.
* ארון שוורץ, פעיל חברתי, מסאי ופעיל פוליטי אמריקאי ממוצא יהודי. שנעצר בעקבות חשדות להורדה שיטתית של עותקים דיגיטליים של מאמרים אקדמיים מאתר JSTOR, וב-11 בינואר 2013 נמצא שוורץ תלוי ומת בדירתו.
* שון פנינג, מפתח השירות נפסטר.
* מארק צוקרברג, מייסד אתר פייסבוק ומתכנת הגרסה הראשונית שלו.

== ראו גם ==

* מונחים בתוכנה
* מפתח רשת
* יום המתכנת

== לקריאה נוספת ==
* דוד שי, "מתכנתים בעולם רב ממדי", משאבי אנוש, יולי 2004.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקצועות המחשוב
קטגוריה:תכנות
קטגוריה:מונחים בתוכנה
ויליאם רמזי

סר ויליאם רמזי (באנגלית: William Ramsay; 2 באוקטובר 1852 – 23 ביולי 1916) היה כימאי בריטי. מוכר בעיקר עבור עבודתו בבידוד גזים מהאטמוספירה. חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1904, "על גילוי היסודות הגזיים האינרטיים באוויר".
== חייו ==
רמזי נולד בגלאזגו שבסקוטלנד. הוא למד באוניברסיטת גלאזגו. הוא היה פרופסור לכימיה באוניברסיטת בריסטול מ-1880 עד 1887 ובאוניברסיטת לונדון מ-1887 עד 1913.

בשנת 1895 היה הראשון לבודד את הגז הליום. הוא גילה גם את הגזים ארגון (יחד עם ג'ון ויליאם סטראט ריילי), ניאון קריפטון קסנון ורדון. היה נשיא האגודה הכימית בשנים 1907–1909.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:מגלי יסודות כימיים
קטגוריה:כימאים בריטים
קטגוריה:מדענים סקוטים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל בריטים
קטגוריה:זוכי מדליית דייווי
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גלאזגו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טיבינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בריסטול
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גלאזגו
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1852
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1916
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
כימאי

כימאית בעבודתה
[[מעבדה למחקר ביוכימי. המעבדה היא סביבת העבודה העיקרית של הכימאי.]]
כימאי הוא אדם העוסק בכימיה. כימאי הוא מדען שחוקר את הרכב החומר, מבנהו, תכונותיו והשינויים החלים בו במהלך אינטראקציה עם חומר אחר או עם אנרגיה. כימאים פועלים לשיפור איכותם של מוצרים קיימים או לתכנון ופיתוח של תגובות כימיות שמטרתן לייצר חומרים חדשים בשיטות יעילות וחסכוניות. לא ניתן כמעט לחשוב על תעשייה שאינה נהנית מפירות המחקר המדעי שבוצע על ידי הכימאים.

השם נגזר ממונח ישן יותר – אלכימאי, שעסק באלכימיה.

תפותי שנחשבת לכימאית הראשונה מוזכרת בחרס מהמאה ה-12 לפנה"ס.

== הכשרה ==
כימאית מבצעת הרכבה של [[תא דלק מימני.]]
כלי [[זכוכית המשמשים במעבדה הכימית]]
הכשרה למקצוע כימאי ניתנת בשלושה מסלולים:
* באוניברסיטאות, במסגרת המחלקה לכימיה, בהתמחויות שונות (כימיה אורגנית, כימיה פיזיקלית וכדומה). בישראל מתקיימים לימודי כימיה בטכניון ובכל האוניברסיטאות, מלבד אוניברסיטת חיפה. הלימודים בישראל, לתואר בוגר בכימיה (B.A) נמשכים כשלוש שנים. 
* בבתי ספר להנדסה, במסגרת המחלקה להנדסה כימית.
* בבתי ספר להנדסאים, לתואר הנדסאי כימיה.

== העסקה ==
פרופ' [[עדה יונת, ביוכימאית ישראלית. זוכת פרס נובל לכימיה לשנת 2009.]]
כימאים עשויים להשתלב בתחומי המחקר והפיתוח ובתחומי האנליזה ובקרת האיכות בתעשיות הכימיות השונות ובגופי מחקר כגון אוניברסיטאות או מכונים מדעיים. מקומות התעסוקה העיקריים בתחום התעשייתי עבור כימאים הן:
* מפעלי מזון
* מפעלים לייצור מוצרי עץ ונייר
* תעשיית הפטרוכימיה והדלקים
* תעשיית הפלסטיקה והפולימרים
* תעשיית התרופות והפרמצבטיקה
* מפעלים לייצור ופיתוח חימוש, חומרי לחימה כימיים וחומרי נפץ
* מפעלים לייצור דשנים וחומרי הדברה
* מפעלים לייצור דטרגנטים, מוצרי היגיינה ובשמים
* מפעלים לייצור פיגמנטים וחומרי צבע 
* מפעלים לייצור גזים תעשייתיים
* מפעלים לייצור סוללות חשמליות והתקנים אלקטרוכימיים אחרים
* תעשיית המטלורגיה
* תעשיית המיקרואלקטרוניקה והמוליכים למחצה
* מתקני התפלה, ומתקנים לטיהור שפכים
* מתקני גרעין ואנרגיה
* מתקנים לטיפול בפסולות ובחומרים מסוכנים

כימאים עשויים להשתלב גם בתעשיית הביוטכנולוגיה, ובמוסדות מחקר רפואיים וכן בתחומי עיסוק הקשורים לזיהוי פלילי, ארכאולוגיה וגאולוגיה.

== אותות הוקרה ==
אות ההוקרה החשוב ביותר על הישגים בתחום הכימיה הוא פרס נובל לכימיה, המוענק לכימאים ולעוסקים בתחומים קרובים, כגון ביוכימיה.

שני לו בחשיבות עבור כימאים, הוא פרס וולף, המוענק בישראל.

== אגודה מקצועית ==

החברה הישראלית לכימיה (ICS) היא האגודה המקצועית לכימיה בישראל.

== ראו גם ==
* כימאי מורשה
* תעשייה כימית בישראל

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

*
קטגוריה:מקצועות המדע והטכנולוגיה
אנרי בקרל

אנטואן אנרי בקרל (בצרפתית: Antoine Henri Becquerel; 15 בדצמבר 1852 – 25 באוגוסט 1908) היה פיזיקאי צרפתי ממגלי הרדיואקטיביות, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1903 (במשותף עם מארי קירי ופייר קירי), על גילויו את הרדיואקטיביות הספונטנית. על שמו נקראת יחידת המידה לרדיואקטיביות בקרל.

== חייו ==
בקרל נולד בפריז למשפחה בת ארבעה דורות של מדענים, בקרל היה השלישי. הוא למד מדעים באקול פוליטקניק והנדסה ב-École des Ponts et Chaussées. בשנת 1892 היה לשלישי ממשפחתו שכיהן כיושב ראש הוועדה לפיזיקה שבמוזיאון הלאומי למדעי הטבע.

בשנת 1894 התמנה למהנדס הראשי במחלקה לגשרים וכבישים.

בשנת 1896 בקרל גילה במקרה את תופעת הרדיואקטיביות, שהיא דוגמה מפורסמת לסרנדיפיות, בזמן שחקר את תופעת הזרחורנות במלחי אורניום.

בקרל התעניין זה זמן רב בתופעת הזרחורנות, פליטת אור בצבע אחד מגוף שנחשף לאור מצבע אחר. בתחילת 1896 בעת ההתרגשות לאחר גילויים של קרני הרנטגן על ידי וילהלם רנטגן, חשב בקרל שחומרים זרחניים כמלחי אורניום יכולים לפלוט קרינה בדומה לקרינת רנטגן כאשר הם מוארים באור השמש, וערך מספר ניסויים על מנת לאשש טענה זו.

במאי 1896 לאחר שערך ניסויים שמערבים מלחי אורניום לא זרחניים, בקרל הגיע להסבר הנכון, כלומר שהקרינה החודרת מגיעה מהאורניום עצמו ללא שום צורך בעירור ממקור אנרגיה חיצוני.
לאחר מחקר ממושך בנושא הרדיואקטיביות הוא גילה את היסוד הרדיואקטיבי תוריום ותמך בשני החוקרים מארי קירי ופייר קירי שגילו את היסודות פולוניום ורדיום.

===פרסים ואותות הוקרה===
בין הפרסים הרבים שזכה, ניתן למנות את מדליית רמפורד, בה זכה בשנת 1900, כמו כן זכה באיתור קצין בלגיון הכבוד.

בשנת 1903 זכה בפרס נובל לפיזיקה על גילויו בתחום הרדיואקטיביות. באותה שנה זכו גם פייר קירי ומארי קירי בפרס, בזכות מחקריהם שהתאפשרו בשל תגליותיו של בקרל עצמו.

בשנת 1908 נבחר למזכיר קבוע של האקדמיה הצרפתית למדעים, אך נפטר באותה שנה, בגיל 55.

האסטרואיד 6914 Becquerel נקרא על שמו.

==ראו גם==
* יחידות מידה על שם אישים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל צרפתים
קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:רדיואקטיביות
קטגוריה:אישים שעל שמם יחידות מידה
קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:זוכי מדליית רמפורד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1852
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1908
האמפרי דייווי

סר האמפרי דייווי (באנגלית: Humphry Davy; 17 בדצמבר 1778 – 29 במאי 1829) היה כימאי אנגלי ונשיא החברה המלכותית בשנים 1820-1827. מאז שנת 1877 מעניקה החברה המלכותית מדליה על שמו מדי שנה, מדליית דייווי, לכימאים בולטים. ב-1816 זכה במדליית רמפורד.

==ביוגרפיה==

נולד ב-17 בדצמבר 1778 בפנזאנס שבקורנוול, אנגליה. לאחר שאביו נפטר ב-1794 הוא החל לעבוד בבית מרקחת כדי לפרנס את המשפחה. לאחר שקרא מאמר של אנטואן לבואזיה, החל להתעניין בכימיה. בשנת 1802, בהרצאה מקדימה לקורס מדע הכימיה במכון המלכותי בלונדון, אמר "החלוקה הלא שוויונית של רכוש ועמל, הבדלי המעמדות והפער בתנאי המחיה באנושות הם מקורות העוצמה בחיי העמים, הסיבה לפעילות החברה, והיא אפילו מהווה את החלק העיקרי של פעילות זו". דייווי היה איש המדע הנערץ ביותר באותה תקופה, והפיזיקאי והמתמטיקאי תומאס יאנג השווה אותו לניוטון.

תגליותיו בכימיה היו רבות, ובהן:
* חקר תכונות תחמוצת החנקן (גז הצחוק) והשפעתה על גוף האדם. 45 שנה מאוחר יותר החלו להשתמש בו רופאי שיניים כסם הרדמה.
* חקר תופעת האלקטרוליזה. עבודתו הביאה אותו להציע כי יסודות בתרכובת כימית מוחזקים יחד על ידי כוחות חשמליים. 
* הגה את הרעיון כי ניתן להפריד תחמוצות של מתכות אלקליות רק בצורתן הנוזלית. כך הצליח ב-1807 לקבל גושים של המתכות ולהוכיח כי הן יסודות. 
* גילה את האשלגן ואת הנתרן ותיאר את תכונותיהם. ב-1808 גילה את הסידן, הסטרונציום והבריום. גדולתו בכך שהצליח לבודד את המתכות הטהורות מתרכובותיהן.
* כלור התגלה על ידי וילהלם שיל ב-1774, אך דייווי היה זה שהוכיח כי גז זה הוא יסוד כימי.

דייווי עבד בניסוייו עם גזים רעילים לאורך שנים, ולא היה מודע לסכנות הטמונות בהם. ב-1827 חלה, וב-1829 נפטר בז'נבה שבשווייץ.

מבין תלמידיו של דייווי ידוע במיוחד מייקל פאראדיי. דייווי קיבל את פאראדיי לעבודה כעוזר מעבדה, למרות שלפאראדיי לא הייתה השכלה פורמלית והשכלתו התבססה על ספרים שקרא במסגרת עבודתו כשוליה של כורך ספרים. במעבדתו של דייווי החל פאראדיי בתגליותיו הגדולות על הקשר שבין חשמל למגנטיות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:מגלי יסודות כימיים
קטגוריה:כימאים אנגלים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:נשיאי החברה המלכותית
קטגוריה:זוכי מדליית רמפורד
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1778
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1829
ג'ון דלטון

ג'וֹן דָלטוֹן (באנגלית: John Dalton; 6 בספטמבר 1766 – 27 ביולי 1844) היה כימאי, פיזיקאי, מורה ומטאורולוג אנגלי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו החלוצית על פיתוח התאוריה האטומית המודרנית ובזכות מחקרו על עיוורון צבעים (המכונה לעיתים דלטוניזם, על שמו).

==ביוגרפיה==
ג'ון דלטון נולד ב-6 בספטמבר 1766, למשפחה קווייקרית ענייה בעיירה קטנה במחוז קאמבריה, שבצפון-מערב אנגליה. בשנת 1793 עבר דלטון למנצ'סטר ושם החל ללמד מתמטיקה ופילוסופיה בקולג' החדש (כיום "האריס מנצ'סטר קולג'"). בשנת 1794 הציג את עבודתו החשובה בנושא עיוורון צבעים (בעיה שממנה סבל בעצמו), ובזכות עבודה חשובה זו, במקומות רבים נקרא עיוורון הצבעים בשם דלטוניזם.

בשנת 1800 מונה למזכיר של החברה לפילוסופיה וספרות של מנצ'סטר ובשנה שלאחריה, הוא הציג בעל פה סדרה של מאמרים חשובים על גזים מעורבים, על הלחץ של קיטור ושל אדים אחרים בטמפרטורות שונות (הן בריק והן באוויר), על אידוי, על התרחבות תרמית של גזים ועוד. דלטון פרסם כמה מאמרים על נושאים דומים הכוללים בתוכם את החוק שלו על לחצים חלקיים, הידוע כיום בשם: חוק דלטון.

החשובים במאמריו ומחקריו של ג'ון דלטון קשורים לתאוריה האטומית בכימיה, שאי אפשר להזכירה ללא שמו של דלטון.

בשנת 1817 מונה דלטון לנשיא החברה לספרות ופילוסופיה של מנצ'סטר וכיהן בתפקיד זה עד למותו. במהלך חייו של ג'ון דלטון הוא לימד תלמידים רבים, והמפורסם שבהם הוא ג'יימס פרסקוט ג'ול.

==ראו גם==
* יחידות מידה על שם אישים
* חוק דלטון
* ג'יימס פרסקוט ג'ול
* התורה האטומית

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100815054738/http://stwww.weizmann.ac.il/tech-center/mot-net/teachers/edna-lebel/Dalton.htm "קצת על ג'ון דלטון"], באתר מכון ויצמן למדע
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:כימאים בריטים
קטגוריה:פיזיקאים בריטים
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:קווייקרים
קטגוריה:אישים שעל שמם יחידות מידה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1766
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1844
אנטוני ואן לוונהוק

אנטוני ואן לֵוֶונהוּק (; 24 באוקטובר 1632 – 26 באוגוסט 1723) היה סוחר ומדען הולנדי, נודע כאדם הראשון בהיסטוריה שראה חיידקים.

==קורות חיים==
לוונהוק נולד בדלפט בשנת 1632 לאב שהיה קולע סלים ואם שהייתה בת למשפחת מבשלי בירה. אביו נפטר בילדותו והוא גדל עם אמו ובעלה השני. הוא למד בבית ספר יסודי ובגיל 16 החל תקופת חניכות של שש שנים כשוליה בשוק הבגדים באמסטרדם, תקופה בה עבד בעיקר כקופאי. בגיל 22 שב לדלפט, פתח חנות משלו והתחתן. עסקיו הצליחו ולוונהוק רכש מעמד שהביא למינויו למגוון תפקידים עירוניים. בין השאר, כיהן כראש מועצת העיר, מפקח על מידות ומשקלות ומודד עבור בית המשפט.

סוחרי הבדים נהגו באותה תקופה להשתמש בזכוכית מגדלת כדי לבחון את איכות האריג אשר רכשו. כך עשה גם לוונהוק, <ref></ref> אך הוא לא הסתפק בעדשות פשוטות קנויות והחל ללטש עדשות משלו. בהמשך, החל בייצור מיקרוסקופים והסתכל על יצורים זעירים. לוונהוק שכלל את מיקרוסקופ האור ובעזרתו היה מהראשונים שהבחינו בתאים והראשון שתיעדם, לצד רוברט הוק באנגליה. בסביבות שנת 1672, שוכנע על ידי רגנייר דה גראף להעלות את תיאורי הדברים שראה על הכתב ודה גראף גם קישר בינו לבין החברה המלכותית הבריטית. מאז ניהל לוונהוק תכתובת ענפה עם החברה המלכותית עד מותו, שכללה מעל שלוש מאות מכתבים מלוונהוק לחברה המלכותית, בה תיאר לוונהוק את ממצאיו. החברה המלכותית סיפקה ללוונהוק תמיכה ועידוד להמשיך בעבודתו וכן הדריכה אותו לגבי כיוונים שכדאי לחקור.

בשנת 1674 ראה לוונהוק יצורים חיים במי ביצה שראה במיקרוסקופ שלו ובשנת 1676 הוא שלח את המכתב השמיני שלו לחברה המלכותית בו תיאר את היצורים החיים שראה. בשנת 1680 זכה להתקבל כחבר בחברה המלכותית. את המיקרואורגניזמים שראה כינה בשם אנימלקולס animalcules ("חיות קטנות").

המיקרוסקופ שלו היה מורכב מעדשות המגדילות עצמים פי 250 (שאותן ליטש בעצמו) המשובצות בגלילי מתכת שהכין. לוונהוק גילה עולם של יצורים זעירים. הוא תיאר בין היתר תאי דם אדומים, נימי דם, חיידקים ותאי זרע. לוונהוק חקר את מחזור החיים של חרקים והראה כי הם נוצרים מביצים ולא מרבייה ספונטנית.

==ראו גם==
* תא
* תאוריית החיידקים כגורמי מחלות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ביולוגים הולנדים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:אופטיקאים הולנדים
קטגוריה:דלפט: אישים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1632
קטגוריה:נפטרים ב-1723
גלן תיאודור סיבורג

גלן תיאודור סיבורג (באנגלית: Glenn Theodore Seaborg, בשוודית: Glenn Teodor Sjöberg; 19 באפריל 1912 - 25 בפברואר 1999) היה כימאי אמריקאי ממוצא שוודי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1951 (במשותף עם אדווין מקמילן), "על התגליות בתחום הכימיה של היסודות הטרנס-אורניים". הוא מוכר בעיקר בזכות עבודתו בגילוי ותיאור תכונות של רדיואיזוטופים רבים ובשל חלקו בגילוי יסודות רבים, בהם פלוטוניום (והאיזוטופ שלו Pu-239), אמריציום, קיריום, ברקליום, קליפורניום, איינשטייניום, פרמיום, מנדלביום ונובליום.

==פעילותו==
סיבורג נולד באישפמינג, מישיגן בשנת 1912. בשנת 1934 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) ושלוש שנים מאוחר יותר, ב-1937, קיבל את הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא המשיך את מחקריו בברקלי בתחילה במשרת פוסט-דוקטורט ולאחר מכן כחבר סגל במחלקה לכימיה, בשנת 1945 התמנה לפרופסור. בין השנים 1942 ו–1946, עבד סיבורג באוניברסיטת שיקגו, שם עסק במחקר גרעיני, כימי ופיזיקלי, הקשור לפרויקט האנרגיה האטומית של ארצות הברית. בשנת 1958 התמנה לנשיא אוניברסיטת ברקלי.

סיבורג מונה על ידי הנשיא קנדי לתפקיד יושב ראש הוועדה לאנרגיה אטומית בשנת 1961 והחזיק בו עד 1971. לאחר מכן חזר לברקלי כדי לנהל שם את מעבדת לורנס.

בסוף שנת 1998, בעודו בבוסטון במסגרת פגישה של האגודה האמריקנית לכימיה, סבל סיבורג משבץ, דבר שגרם למותו שישה חודשים מאוחר יותר, ב-25 בפברואר 1999, בביתו בלפאייט.

==פרסים והוקרה==
סיבורג זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1951, יחד עם הפיזיקאי האמריקאי אדווין מקמילן, על "מנהיגותם בפיתוח הכימיה הגרעינית והאנרגיה האטומית", ובשנת 1959 קיבל את פרס אנריקו פרמי.

סיבורג זכה במדליית פרקין לשנת 1957.

בשנת 1991 זכה במדליה הלאומית למדעים.

בשנת 1997 הודיעו ב"איחוד הבינלאומי לכימיה טהורה ושימושית" כי היסוד בעל מספר אטומי 106 יכונה על שמו – סיבורגיום (Sg). הייתה זו הפעם הראשונה בה נקרא יסוד כימי על שמו של אדם בעודו בחיים.

כוכב הלכת המינורי 4856 Seaborg נקרא על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:מגלי יסודות כימיים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:סגל הקולג' לכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:אישים שעל שמם יסודות כימיים
קטגוריה:זוכי פרס אנריקו פרמי
קטגוריה:זוכי מדליית פרקין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
קטגוריה:זוכי מדליית ג'ון סקוט
קטגוריה:זוכי מדליית פרנקלין
קרל וילהלם שלה

קרל וילהלם שֵׁלֶה (בשוודית: Carl Wilhelm Scheele; 9 בדצמבר 1742 – 21 במאי 1786) היה כימאי ורוקח שוודי, מאבות הכימיה המודרנית.
== חייו ==
קרל וילהלם שֵׁלֶה נולד בשטרלזונד שבפומרניה השוודית (כיום בגרמניה), והיה אחד מאחד-עשר ילדים. בגיל 14 התמנה לעוזר רוקח בסטוקהולם. החומרים הכימיים שהיו בבית המרקחת איפשרו לו להתחיל לחקור ולגלות.

ב-1770 הוא עבר לאופסלה שם גילה את "אוויר האש" – החמצן. בגלל תנאי התקשורת במאה ה-18 היה שלה מבודד מעולם המדע האירופי, למרות שהתכתב עם לבואזיה וקיבל ממנו עותק מספרו הראשון. שֵׁלֶה כתב ספר שבו תיאר את היסוד החדש שגילה, החמצן, אבל הספר לא יצא לאור עד 1777. אז כבר היו מודעים לעובדה כי ג'וזף פריסטלי גילה את החמצן ב-1774, כך שהכבוד ניתן לו ולא לשֵׁלֶה שגילה את היסוד שנתיים קודם לכן.

הוא גילה יסודות נוספים: בריום, כלור, מגנזיום, מוליבדן וטונגסטן. כן גילה תרכובות רבות: פלואור מימני, סיליקון פלואורי, גפרית מימנית וציאניד מימני. הוא בודד, טיהר ותיאר תכונות של תרכובות רבות מאוד.

ב-1775 הוענקה לו חברות באקדמיה המלכותית למדעים, כבוד שלא הוענק קודם לכן לרוקח.

עבודתו עם רעלים רבים, בעיקר ציאניד, גרמה להתדרדרות בריאותו והוא מת בהיותו בגיל 43 בלבד.

רק כמאה שנה לאחר מותו עברו שני סטודנטים על כתביו שהוחזקו באקדמיה המלכותית השוודית למדעים והביאו לאור ב-1892 את תרומתו המדעית החשובה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:מגלי יסודות כימיים
קטגוריה:כימאים שוודים
קטגוריה:ילידי 1742
קטגוריה:נפטרים ב-1786
שפת מחשב

שפת מחשב היא שפה שבאמצעותה האדם נותן הנחיות פעולה למחשב. לכל שפת מחשב יש אוצר מילים משלה, בדומה למאפיין של השפה הטבעית. אך בניגוד לשפות טבעיות, לשפות מחשב יש לרוב מבנה נוקשה ומוגדרת בהן משמעות יחידה לכל ביטוי.

בשימוש הנפוץ במושג "שפת מחשב", לעיתים הכוונה היא לשפת תכנות או לשפת מכונה. במשמעות הרחבה יותר, מושג זה כולל בנוסף לשפות תכנות, גם שפות כגון HTML, XML או CSS, שאינן בגדר שפות תכנות, אף שהן שפות בעלות אוצר מילים המשמשות למתן הנחיות למחשב. ההבדל הוא שבשפת תכנות יש לוגיקה שבדרך כלל מתבטאת בקיומן של פקודות לבקרת זרימה, כגון פקודת if, או כלים אחרים ליצירת לוגיקה. כלים ליצירת לוגיקה אינם קיימים בשפת תגיות (markup language) כגון HTML ו-XML.

==סוגים של שפות מחשב==
ישנם מספר סוגים מובחנים או "משפחות" של שפות מחשב, לפי מטרותיהן:

# שפות מכונה (machine languages): שפת מחשב בסיסית ביותר אשר אליה מותמרות בסופו של דבר, כל שפות המחשב האחרות לאחר הרצה של הקוד שלהן בשכבה נתונה.
# שפות סף (assembly): שפת תכנות (ראו בהמשך) הקרובה ביותר לשפת מכונה.
# שפות תפעול (operating languages): שפות המשמשות לתפעל ממחשב בממשק שורת פקודה, דרך קונסולת הפקודות של מערכת ההפעלה הנתונה (אם המערכת כוללת ממשק משתמש גרפי הרי שניתן להשתמש בשפה זו גם דרך "מדמה מסוף" – terminal emulator).
# שפות תכנות (programming languages): כל שפת תכנות שאיננה מוגדרת כ"שפת סף". עם שפה זו מגדירים לרוב את ההתנהגות של תוכנה ובפרט של פרטי מבנה שלה (ראו בהמשך "שפות סימון ממשק").
# שפות תשאול (querying languages): שפה המשמשת להגיש שאילתאות (בקשות מידע) מבסיס נתונים. אם לבסיס הנתונים המידע, ככלל הוא ישיב למשתמש את המידע כ"תשובה חיובית" לשאילתא.
# שפות ביטויים רגולריים (Regex languages) שפות המשמשות ליצירת תבניות חיפוש (search pattern) המורכבות מביטויים רגולריים ותווי מטא. מטרת תבניות אלה היא להתאים (match) לסטרים מסוים של מידע (אוסף כללי של תווים). ניתן להשתמש בתבנית חיפוש באופן מלא או חלקי (במקרה של שימוש חלקי, נאחזר רק חלק מתוך ההתאמה, אבל רק בהתאם להתאמה המדויקת, זה נעשה למטרת נוחות).
# שפות ייצוג אובייקטים (data serialization languages): שפות כמו JSON או YAML המשמשות לייצג מידע (לרוב בזוגות של תכונה-ערך). מידע מאוחזר לעיתים בשפות אלה לאחר שנוצר אוטומטית בהתאם לשאילתא שהוגשה אל בסיס הנתונים של תוכנה מסוימת.
# שפות סימון ממשק (markup languages): שפות המשמשות לפיתוח קווי המתאר של ממשק ("סימון") חלקים אלה. דוגמאות לכך הן השפות HTML ו-שפת Wiki.
# שפות עיצוב ממשק (stylesheet languages): שפות המשמשות לתת עיצוב גרפי לממשק – שאינו תמונה. דוגמה לכך היא שפת CSS.
# שפות תיבנות (theming languages): מעין שילוב בין שפת סימון ממשק (markup) ושפת תכנות המשמשת ליצירת תבניות כלליות של חלקים ברורים (כגון סוגי עמודים או סוגים של דפי אינטרנט באתר אינטרנט).
# שפות סימון רכיבי מסמך (markdown languages): שפות כגון השפה Markdown המשמשת לתבנת מסמך המיועד לקריאה ואינטראקציה מינימלית (לרוב מדובר על קובצי חוברת לתוכנות מסוימות).

==ראו גם==
* שפת תכנות
* מונחים בתוכנה

==קישורים חיצוניים==
*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מונחים בתוכנה
פרג

שדה [[אדום של פרחי פרג אגסני]]
שדה של פרחי פרג, שגדלו באופן טבעי ליד קיבוץ [[עין השופט]]
[[פרג אגסני]]
פרגים שגדלו טבעית בהרי שומרון. ניתן לראות מימין ניצן שעדיין סגור
שדה פרגים ליד [[תל נגילה]]

פֶּרֶג <small>או</small> פָּרָג (שם מדעי: Papaver) הוא סוג צמח ממשפחת הפרגיים. הסוג מונה כ-120 מינים, רובם חד-שנתיים עם מיעוט של דו שנתיים ורב-שנתיים. הפרגים מעדיפים אקלים ממוזג וחמים, מלבד קבוצת מינים אחת (Section Meconella) שמיניה הסתגלו היטב לתנאי קרה.

==מאפיינים==
הפרגים בעלי גבעול דק וגמיש, המכיל שרף דביק ולרוב זיפי במקצת. גובה הצמח יכול להגיע עד כמטר (פרג סיני), אך רוב המינים הנפוצים נמוכים מגובה זה. העלים לרוב גזורים, רחבים ומקומטים, גונם ירוק אפרפר.

הפרחים מופיעים בגווני אדום, כתום, סגול, ורוד או לבן, תלוי במין ובגורמים נוספים. כאשר הפרח מבשיל והניצן סגור, הפרג מרכין את גבעולו ומזקיפו שוב רק לקראת בקיעת עלי הכותרת. למרבית מיני הפרג 4 עלי כותרת בעלי גודל דומה, הסדורים בשני זוגות ניצבים. למינים ספורים 5 או 6 עלי כותרת, היוצרים גביע עגול. עלי הכותרת רחבים ובעלי ברק. האבקנים סדורים במספר מערבולות סביב עמוד עלי מוגבה במרכז הפרח.

פרי הפרג הוא הלקט יבש, עגול בעל כתר, שהוא שארית לצלקת. ההלקט מכיל כמות גדולה של זרעים יבשים. בעודו בוסר, הוא מכיל שרף, שמצוי בשאר שלבי הגדילה בגבעולו של הפרג. הזרעים יכולים להיות רדומים במשך שנים, ולפרוח בבת אחת כאשר הקרקע סביבתם מופרעת.

במדינות חבר העמים הבריטי קיימת מסורת שהתפתחה לאחר מלחמת העולם הראשונה בה עונדים בימי הזיכרון של חודש נובמבר פרחי פרג (ה-Poppy) מנייר או פלסטיק על דש הבגד. מנהג זה הוא מחווה לפרחי הפרג הצומחים בשדות הקטל של פלנדריה, בה מסמלים הפרחים האדומים את דמם של החיילים הבריטיים שנפלו במקומות אלו. בישראל הפרח המסמל את יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל הוא דם המכבים האדום.

==שם הפרח==
בעברית ניתן לבטא את השם "פֶּרֶג" או "פָּרָג". הפרג נזכר במשנה כצמח מזון: "הָאֹרֶז וְהַדֹּחַן וְהַפְּרָגִין וְהַשֻּׁמְשְׁמִין" (שביעית ב ז).

==מינים==

==שימושים לרפואה==
מהפרג התרבותי מפיקים את הסמים אופיום, מורפין והרואין, ותרופות נגזרות.

==שימושים למאכל==
עוגת פרג
זרעי הפרג משמשים למילוי, תיבול וקישוט מאפים.

==בארץ ישראל==
בארץ ישראל נפוצים מספר מיני פרג בשדות, מצפון הארץ ועד מרכזה. כיום ידועים 9 מינים הצומחים בר: פרג סיני, פרג זיפני, פרג מוארך, פרג הכרמל, פרג אגסני, פרג האופיום, פרג סורי, פרג סמור ופרג נחות. הצמח אינו מוגן. הוא פורח מחודש מרץ ועד יוני.

הפרג צומח בכל רחבי ארץ ישראל, מהחרמון ועד לדרום. קל לזהות את הפרגים על פי הכתמים השחורים בבסיס עלי הכותרת. לפרג גבעול שעיר וזיפי, וריחו לא נעים. הפרח מואבק על ידי חיפושיות ממשפחת הפרחיתיים (Glaphyridae), שלהן יכולת נדירה בקרב החרקים לזהות צבע אדום.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:Papaver nudicaule dsc00913.jpg|פרגים המגודלים לנוי
תמונה:Corn Poppy (Papaver rhoeas).jpg|פרג השדות (Corn Poppy), הדומה לפרג אגסני
תמונה:Papaver hybridum la amapola blaugrana (6919562314).jpg|פרג זיפני
תמונה:Papaver argemone1 eF.jpg|פרג מוארך
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.balashon.com/2010/02/pereg.html על זיהוי הפרג]
* [http://www.eretzmuseum.org.il/main/site/index.php3?page=166 "שדות אסורים"] - על הפרג והאופיום מאז ימי קדם, תערוכה במוזיאון ארץ ישראל
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:פרגיים
קטגוריה:תבלינים
כלי נשיפה

כלי נשיפה הם כלי נגינה אשר מפיקים צליל כאשר נושפים בהם. האוויר הננשף אל תוך הכלי יוצר בו רטט וכך מופק הצליל.

==סוגי כלי הנשיפה==
[[שיעור מוזיקה על חלילית בכיתת בית ספר בגבעת ברנר בתחילת שנות ה-40]]
כלי הנשיפה נחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
* כלי נשיפה ממתכת, בהם: חצוצרה, קורנית, קרן יער, בריטון, טרומבון וטובה.
* כלי נשיפה מעץ, בהם: סקסופון, חליל, קלרינט, אבוב ובסון.

על אף שבעבר כלי נשיפה ממתכת נבנו מפליז וכלי נשיפה מעץ נבנו מעץ, כיום אין להסיק לאיזו מהמשפחות שייך כלי על פי החומר ממנו הוא עשוי, אלא על פי הדרך בה מופק ממנו הצליל. בכלי נשיפה ממתכת מופק הצליל מרטט שפתיו של הנגן. בכלי נשיפה מעץ מופק הצליל באחת משתי דרכים:
# האוויר שנושף הנגן מרטיט כפיס במבוק המכונה עלה (כמו בקלרינט ואבוב).
# האוויר שנושף הנגן יוצר מערבולת המרטיטה את האוויר שבכלי (כמו בחליל, חלילית או משרוקית).

סקסופון, לדוגמה, עשוי בדרך כלל מפליז, אך משתייך למשפחת כלי הנשיפה מעץ, מכיוון שהצליל מופק בו על ידי עלה, בדומה לקלרינט. באופן דומה, הסרפנט, כלי נשיפה עתיק, נבנה מעץ אך מקור הצליל בו הוא רטט שפתי הנגן והוא שייך למשפחת כלי המתכת.

בין כלי הנשיפה מחומרים אחרים נמנים קרן האלפים, קונכייה ואוקרינה.

בכלי הנשיפה נעשה גם שימוש נרחב בתזמורת ואף קיימות תזמורות כלי נשיפה.

==כיווניות הצליל==
לא תמיד היה כך הדבר, אך כיום נבדלים כלי הנשיפה ממתכת מכלי הנשיפה מעץ בישירות הצליל שלהם. בכלי נשיפה מודרניים ממתכת הצליל בוקע אך ורק מן הפעמון, מכיוון שאין חורים נוספים בצינור. לעומת זאת, כלי נשיפה מעץ מחוררים לכל אורכם, והצליל מתפזר מהם בכיוונים רבים בעצמה לא שווה. צלילם של כלי המתכת המודרניים ישיר מאוד, בעוד שצלילם של כלי העץ אינו ישיר. עובדה זו משמעותית כשמקליטים את הכלי: כלי נשיפה מעץ דורשים לפחות שני מיקרופונים וקשה יותר לתעד את צלילם באופן נאמן בגלל פיזור הצליל.

עם זאת, אין זה הבדל מהותי בין המשפחות. כלי נשיפה ממתכת עתיקים כאופיקלייד והסרפנט שהוזכר למעלה מחוררים לאורכם ומתאפיינים בצליל לא כיווני. כמו כן, אין מניעה תאורטית לייצר כלי נשיפה מעץ ללא חורים שצלילו יהיה כיווני, ואף נעשו ניסויים בכלים כאלה על ידי סקסופוניסט הג'אז אדי האריס (Eddie Harris), שחיבר פיה של סקסופון לחצוצרה וטרומבון (כלי שכונה סקסובון). המלחין הסאטירי פ. ד. ק. באך (P. D. Q. Bach) עשה שימוש קומי בשילוב דומה כשהמציא את הטרומבּוּן (Tromboon), כלי נשיפה המשלב פיה של בסון עם גוף של טרומבון.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.phys.unsw.edu.au/music/ הסבר באנגלית על אקוסטיקה של כלים שונים וקול האדם]. מלווה בהקלטות ואיורים. כלי הנשיפה השונים לקראת תחתית הדף.
* 
* 

*
כלי מיתר

נשר. שנות ה-30 של המאה ה-20]]
נגן [[נבל באמסטרדם שבהולנד.]]
נגינה בכלי מיתר
הניאולה כלי מיתר שהומצא בשנת 1970
כלי המיתר הם משפחת כלי נגינה, בהם מפיקים את הצלילים על ידי מיתרים רוטטים המחוברים לתיבת תהודה.

==סוגי כלי המיתר==
===כלי פריטה===

בכלי הפריטה כדוגמת גיטרה, עוד, נבל, בוזוקי מפיקים את הצלילים על ידי פריטה במיתר באצבעות או באמצעות מפרט. גם צ'מבלו נחשב לכלי פריטה, שכן לחיצה על הקליד פורטת במיתר בתוכו.

===כלי קשת===

כלי קשת

כלי נגינה כגון כינור, צ'לו, ויולה, קונטרבס וויולה דה גאמבה, הם כלי מיתר בהם מפיקים את הצלילים על ידי הרטטת המיתר באמצעות קשת, העשויה בדרך כלל ממוט עץ עליו מתוחות שערות סוס. לעיתים מנגנים בכלי הקשת על ידי פריטה באצבעות (פיציקטו), ולעיתים נדירות ביותר על ידי הקשה על המיתרים במוט הקשת (קול לניו Col Legno).

===כלי הקשה על מיתר===
דרך נוספת להפיק את הצליל מן המיתר היא על ידי הקשה עליו. בתוך הפסנתר מתוחים מיתרים, ולחיצה על הקליד מפעילה בדרך מתוחכמת פטיש קטן המקיש על המיתר. בצימבלום הנגן מקיש על המיתרים ישירות בעזרת פטישים אותם הוא אוחז בידיו.

דולצ'ימר

===השמעת הצליל על ידי האוויר===
דרך נוספת להשמעת צליל ממיתר היא באמצעות האוויר, כגון בנבל אאולי, בו הצליל מופק על ידי הרוח.
על פי המסורת היהודית, גם כינורו של דוד המלך ניגן באמצעות הרוח:

==שליטה בגובה הצליל==
גובה הצליל המופק מן המיתר תלוי באורכו, בעוביו ובמתח שלו

מכיוון שגובה הצליל המופק מן המיתר תלוי באורכו, בעוביו ובמתח שלו, כדי להפיק ממנו צלילים בגבהים שונים יש לשנות את אחת או יותר מהתכונות האלה. כלי המיתר השונים מפיקים צלילים במגוון גבהים בדרכים שונות:
* ריבוי מיתרים, כגון בכלי המקלדת שיש בהם מיתרים, בהם זו הדרך היחידה להפיק צלילים במגוון גבהים.
* שינוי אורך המיתר על ידי הנגן, כגון בכלי הקשת ורוב כלי הפריטה, בהם הנגן קובע למיתר אורך חדש על ידי לחיצה עליו.
* שינוי המתח של המיתר על ידי הנגן, כגון בנבל, בו הנגן משנה את מידות המתיחה של המיתרים באמצעות הדוושות.

==ראו גם==
* כלי קורדופוני

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
פיציקטו

פִּיצִיקָטוֹ (Pizzicato) היא טכניקת נגינה בכלי מיתר או בכלי קשת, על ידי פריטה על מיתריו באמצעות האצבעות. על כלי הקשת נהוג לנגן באמצעות קשת, שתנועותיה על המיתרים מרטיטות אותם ומפיקות את הצליל. בנגינת פיציקטו לא נעשה שימוש בקשת, אלא המבצע פורט על המיתרים באמצעות אצבעותיו. לרוב ינוגן הפיציקטו באמצעות יד ימין (היד המחזיקה בדרך כלל את הקשת), אך ניתן לנגן פיציקטו גם באמצעות יד שמאל (היד שמונחת על המיתרים).

לפיציקטו יש אפקט מיוחד גם בתזמורת, וגם ככלי סולו. בנגינת פיציקטו, הצליל המופק מן המיתר הוא חלש יותר מאשר צליל שמופק באמצעות הקשת.

צורת הרישום של "פיציקטו" בתווים היא .pizz, ועל מנת להורות למבצע לחזור לנגן בקשת נהוג לכתוב "arco" (שמשמעותו "קשת" בלטינית).

ישנן מספר דרכים לנגינת פיציקטו:
* פריטה באמצעות יד ימין. מסומן ב-pizz.
* פריטה באמצעות יד שמאל - בדרך כלל כשמנגנים בקשת ובפיציקטו בו זמנית. מסומן לרוב ב-X על התו במקום עיגול.
* לחיצה בעזרת יד ימין על המיתר עד לנגיעה של המיתר עם השחיף (משמש לנגינת פיציקטו חלש במיוחד).
* צביטה והרמת המיתר, כך שבעזיבתו נשמע צליל של צביטה כתוצאה ממגע עם השחיף.

== השימוש בפיציקטו במוזיקה מודרנית ==
בג'אז ובמוזיקה קלה מרבים להשתמש בפיציקטו, בתפקיד הקונטרבס בדרך כלל, כאשר לקונטרבס כתוב תפקיד של בס מהלך ונותן מקצב קבוע.
בפסנתר נעשה שימוש גם כן בפיציקטו, אם כי לעיתים נדירות הרבה יותר ולרוב כ"קוריוז", כאשר הפסנתרן מנגן ישירות על מיתרי הפסנתר ולא על הקלידים.

ביצירות קלאסיות מודרניות ישנן אף הוראות לנגינת פיציקטו בכלי נשיפה שונים. טכניקה זו לא עושה, כמובן, שימוש במיתרים, אלא נעזרת בשסתומים ובאופן נשיפה שונה על מנת ליצור אפקט הדומה לזה שנוצר בנגינת פיציקטו בכלי קשת.

===יצירות בהן יש קטעי פיציקטו===
*יוהאן שטראוס (הבן): פולקה פיציקטו
*אדוורד גריג: מחול אניטרה מתוך פר גינט
*ליאו דליב: פיציקטו מתוך הבלט "סילביה"
*פיוטר צ'ייקובסקי: החלק השלישי בסימפוניה הרביעית של צ'ייקובסקי
*בלה בארטוק: החלק הרביעי מרביעיית כלי הקשת מס' 4
*בנג'מין בריטן: חלק שני מ"הסימפוניה הפשוטה" אופוס 4
*לרוי אנדרסון: פליק, פלאנק, פלאנק
*מוחמד עבד אל-והאב: אְל כָּרְנָךּ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סימנים מוזיקליים
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
גז

[[איור המדמה תנועת מולקולות גז]]
גז הוא מצב צבירה של החומר, בו המולקולות רחוקות אחת מהשנייה, המשיכה ביניהן נמוכה, והן נעות בחופשיות בהתאם לצורת הכלי בו הן נמצאות. גז, בדומה לנוזל, מסוגל לזרום. בניגוד לנוזל, לגז אין נפח קבוע, והוא נוטה להתפשט כדי למלא את כל הנפח שהוקצה לו (עיקרון אבוגדרו). האנרגיה הקינטית של גז גדולה מזו של נוזל או מוצק, אך קטנה מזו של הפלזמה.

המילה גז בשפת יום-יום מתייחסת לחומרים שבטמפרטורת החדר נמצאים במצב צבירה גזי.

==מאפיינים==
גזים נבדלים במשוואת המצב שלהם. ככל שהגז נמצא בטמפרטורה הקרובה יותר לטמפרטורת הרתיחה שלו, הוא קרוב יותר למצב הנוזל. בטמפרטורות נמוכות נוצרים קשרים חזקים יותר בין המולקולות. חוק אבוגדרו אומר שבתנאי לחץ וטמפרטורה שווים, כמות שווה של גז אידיאלי (גז תאורטי חסר נפח או לחץ פנימי) תתפוס את אותו נפח ולא משנה גודל המולקולה. עבור גזים בלתי אידיאליים, קשר זה, הקרוי משוואת המצב, משתנה. גז ון-דר-ולס הוא דוגמה לגז בלתי אידיאלי.

מולקולות הגז יכולות להיות בעלות מבנים מגוונים, המשפיעים על האנרגיה הפנימית של הגז. הגז יכול להיות למשל חד אטומי, כפי שנפוץ בגזים אצילים, דו-אטומי, למשל כלור, חמצן או חנקן, או בעל מבנה מורכב יותר, אשר עשוי לערב מבנה מרחבי, למשל מולקולת המים, שהיא תלת אטומית כפופה. למבנה מולקולת הגז יש השפעה על דרגות החופש שלה, כלומר על יכולת התנועה של האטומים במולקולה זה ביחס לזה. לגז חד אטומי אין דרגות חופש נוספות כלל, פרט למיקומה ומהירותה של המולקולה. בגז דו-אטומי, יכולים האטומים להתקרב ולהתרחק זה מזה, בדומה לקפיץ. זו דרגת חופש אחת. המיקום המרחבי של הקו המחבר את האטומים אינו משנה, מכיוון שאין למה להשוותו.

עבור גזים בעלי מספר רב יותר של אטומים, דרגות החופש סבוכות יותר. פרט למרחקים בין המולקולות, משנות גם הזוויות שבין הקווים המחברים את האטומים.

חלקיקי הגז נמצאים בתנועה מתמדת וביניהם הרבה ריק יחסית לנוזל ולמוצק בגלל תנועת חלקיקיו הגז נוטה להתפשט בחלל הנתון לו.
כמות הגז נמדדת במול מולקולות.

==מקור השם==
את המונח "גז" טבע הרופא והכימאי הפלמי, יאן בפטיסט ואן הלמונט במאה ה-17. הוא הסביר, בספר שהופיע ב-1648, לאחר מותו, שיצר מילה חדשה לאדי המים הנוצרים עקב קור האוויר, והתבסס על המילה היוונית כאוס (χάος), במובן רִיק (מצב העולם לפני הבריאה). ההגייה ההולנדית של שתי המילים דומה, כפי ששני המונחים דומים במהותם, טען ואן הלמונט.
כך עברה המלה GAS לשפות אירופה האחרות.

==דוגמאות לגזים נפוצים==
*חמצן
*חנקן
*פחמן דו-חמצני
*מתאן
*בוטאן (גז בישול)
*הליום
*מימן

==ראו גם ==
* גז אידיאלי
* גז אציל
* גז טבעי
* התאוריה הקינטית של הגזים
* מכשיר קיפ - מתקן להפקת גז

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:מצבי צבירה
קטגוריה:כימיה פיזיקלית