OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האכארנים

האכארנים (ביוונית: ) היא קומדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי היווני אריסטופאנס. המחזה הועלה לראשונה במהלך המלחמה הפלופונסית ונודע בשל ההתנגדות הרבה המובעת בו כנגד המלחמה. המחזה זכה בפרס ראשון בלנאיה - התחרות בה הועלה בשנת 425 לפנה"ס.

המחזה הוא סאטירה המציגה את הפוליטיקאים של אתונה באותה עת בצורה נלעגת, ואף לועג לטרגיקן אאוריפידס. המחזה בז למוסדות השלטון האתונאים, לראשי הצבא ובייחוד לקליאון - המנהיג של אתונה באותה עת. בעקבות המחזה הפך קליאון לאויבו של אריסטופאנס וכנראה שקליאון אף תבע אותו למשפט בטענה כי המחזה פוגע במדינה האתונאית.

כיום נחשב המחזה לאחד הטובים שבין מחזותיו של אריסטופאנס.

== תקציר העלילה ==
המחזה מתחיל בסצנה המתרחשת בפְניקס - האתר בו מתכנסת אספת העם האתונאית. דיקאיופוליס מנסה לדון בשאלת הסכם שלום עם ספרטה אולם שאר המשתתפים מתעלמים ממנו, ולכן הוא מחליט ללכת ולחתום על הסכם שלום עצמאי עם ספרטה שיחול עליו ועל משפחתו. המקהלה היוונית המורכבת מסוחרי פחם אכארנים רוצה לסקול אותו באבנים בשל יוזמתו. 

האכארנים, תושבי אכארנאה, סבלו קשות בזמן המלחמה הפלופונסית והיו ידועים בדעותיהם הלוחמניות. דיקאיופוליס הודף אותם בכך שהוא מחזיק דלי של פחם כבן ערובה ומאיים לשבור את הדלי אם הם יתקפו אותו. הם מרשים לו לנאום בפני הציבור, והוא הולך למשורר אוריפידס על מנת שהמשורר ייתן לו מלבושים המשמשים בטרגדיות יווניות, על מנת שיראה יותר צדיק. בנאומו הוא תוקף את המלחמה ואת הסיבות בהם התחילה - וטוען כי המנהיגים הטעו את הציבור האתונאי.

הגנרל לאמאכוס מגיע והוא ודיקאיופוליס מעליבים האחד את השני. דיקאיופוליס משכנע את חברי המקהלה והם מצביעים בעד הסכם שלום. לאחר פתיחת השוק הסמוך לביתו של דיקאיופוליס, פתיחה המתאפשרת בשל הסכם השלום הפרטי אליו הגיע.

== תרגומים ==
=== תרגומים לעברית ===
* האכארנים, נכלל ב 'אחת עשרה קומדיות' מאת אריסטופאנס, תרג. מיוונית יצחק זילברשלג, הוצ. 'מסדה' ירושלים תל אביב, תשכ'ז.
* האכארנים, תרגמה מיוונית זיוה כספי, הוצאת מאגנס, 1994.

=== תרגומים לאנגלית ===
* ג'ון הוקהאם פרר, 1839. 
* צ'ארלס ג'יימס בילסון, 1882: [http://books.google.com/books?id=ERCq4LYXn9kC&pg=PR14 טקסט מלא].
* רוברט ילברטון טיירל, 1883: [http://books.google.com/books?id=fBUCMUi01I8C&pg=PA16 טקסט מלא].
* בנג'מין ב. רוג'רס, 1924.
* ארתור ס. ויי, 1927.
* ליונל קאסון, 1960.
* דאגלס בארקר, 1962.
* ג'ורג' תיאודורידיס, 2002: [https://web.archive.org/web/20070703051833/http://www.users.bigpond.net.au/soloword/Acharnians.htm טקסט מלא].

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קומדיות יווניות
קטגוריה:מחזות של אריסטופאנס
קרן השפע

רומית אָבּוּנדַנטיָה (Abundantia) ובידה קרן שפע, בציור מאת רובנס (סביבות 1630)]]
[[הרקולס עטוף בעור האריה מנמאה עם קרן השפע ותפוחי הספרידות, בפסל מהמאה השנייה לספירה, במוזיאון פיו קלמנטינו במוזיאוני הוותיקן]]
במוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה]] 
קרן השפע (בלטינית: Cornu Copiae) היא סמל יווני עתיק שנעשה בו שימוש ברומא העתיקה, בימי הביניים ואף בתקופה המודרנית לסמל עושר ומזון. השימוש בסמל מקורו ביוון הקלאסית, במאה החמישית לפנה"ס.

על פי המיתולוגיה היוונית, אמאלתיאה גידלה את זאוס בהאכילה אותו חלב עז. בהגיעו לבגרות נתן זאוס לאמלתיאה את קרנה של העז, והעניק לקרן את הכוח לתת למי שמחזיק בה את כל משאלותיו. אלים המסמלים עושר (כגון האל פלוטוס) או מזל (כגון האלה פורטונה) או פיריון (כמו האלה הסבינית אופס) תוארו כמחזיקים בידם את הקרן.

לפי גרסה נוספת, מקובלת פחות, המובאת אצל אובידיוס, קרן השפע הייתה במקור קרנו של אל הנהר אכלויוס, שלבש צורת שור במהלך מאבק עם הרקולס, אשר תלש את קרנו במהלך הקרב.

קרן השפע הופיעה על מספר מטבעות של ממלכת יהודה החשמונאית ובעידן המודרני על מטבע ישראלי שערכו 5 שקלים ישנים, ומופיעה על המטבע בן 2 שקלים חדשים.

קרן השפע היא אחד המונחים והסמלים הזכריים אצל הבונים החופשיים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wwcoins.com/cgi/search?cs=cornucopia קרן השפע על מטבעות שונים, באתר www.wwcoins.com]
* 

<gallery>
תמונה:Antoninianus Claudius II-RIC 0137.jpg|קרן השפע מוחזקת בידה של האלה הרומית אייקוויטס; בצדו האחורי של המטבע מופיע הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס
תמונה:5 old Shekel coin.jpg|קרן השפע על המטבע הישראלי בן 5 שקלים ישנים
</gallery>

קטגוריה:סמלים
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית בתרבות
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קרן הפלא של הנער

קרן הפלא של הנער (בגרמנית: Des Knaben Wunderhorn) היא אסופה של שירה עממית גרמנית שאספו וערכו המשוררים הרומנטיים אכים פון ארנים וקלמנס ברנטאנו, ואשר התפרסמה בהיידלברג בשנים 1808-1805. העניין הגרמני באיסוף בלדות ושירת עם הוא תולדה של עניין דומה באנגליה ובסקוטלנד, למשל האוסף Reliques of Ancient English Poetry של המשורר תומאס פרסי משנת 1765. יוהאן וולפגנג פון גתה הצהיר שמקומה של "קרן הפלא של הנער" "בכל בית ובית". קרן הפלא היא חפץ דומה לקרן השפע (קורנוקופיה).

שירים רבים מתוך האוסף כדוגמת ישנו קוצר ומוות שמו, הולחנו בידי מלחינים נודעים, בהם פליקס מנדלסון, רוברט שומאן, קארל לווה, יוהנס ברהמס, ואלכסנדר זמלינסקי. הלחנים הנודעים ביותר הם של גוסטב מאהלר, שהאוסף היה בין ספריו האהובים ביותר ואשר עסק בהלחנת השירים משנות העשרים לחייו (הטקסט לשיר הראשון מבין ארבעת "שירי שוליה נודד", שהלחנתו התחילה ב-1884, מבוסס על השיר "Wenn mein Schatz" מתוך קרן הפלא של הנער) ועד לכשני תריסרי לחנים מן השנים 1887-1901, שרבים מהם שולבו כפרקים בתוך הסימפוניות השנייה, השלישית והרביעית שלו.
(3)קרן הפלא של הנער

==קישורים חיצוניים==

* [http://gutenberg.spiegel.de/?id=5&xid=3246&kapitel=1#gb_found מילות השירים] 
* [https://web.archive.org/web/20061213033550/http://www.recmusic.org/lieder/w/wunderhorn/ רשימת שירים מקרן הפלא של הנער עם לחניהם ומלחיניהם]
* 

קטגוריה:ספרי שירה
קטגוריה:שירה גרמנית
קטגוריה:ספרי שנות ה-1800
קטגוריה:יצירות על פי שירי משוררים
קטגוריה:מחזורי שירים
דינה דז'טלובסקי

[[גן סיפור "המטריה של רותי" בחולון, לפי ספרה של דינה דז'טלובסקי]]
דינה דְזָ'טֶלוֹבְסקי (1 בדצמבר 1901 – 9 באפריל 2002) הייתה אשת חינוך יהודייה-פולנייה, ולאחר עלייתה לישראל הפכה לסופרת ילדים ומפעילת תיאטרון בובות.

==קורות חיים==

דינה דז'טלובסקי נולדה בוורשה. היא למדה בבית ספר תיכון בעיר הולדתה, ולאחר מכן המשיכה ללימודי ספרות פולנית באוניברסיטת ורשה. עבדה במשך שנים כגננת וכמפקחת על גני ילדים וניהלה קורסים לגננות.

במלחמת העולם השנייה הסתתרה אצל ידידים פולנים, וארגנה והפעילה חוגי דרמה במועדון תלמידים. בשנת 1953 הייתה למנהלת המחלקה להשתלמות גננות שליד משרד החינוך הפולני, ובמקביל עבדה בתיאטרון בובות.

ב-1957 עלתה לישראל (עליית גומולקה). מכיוון שדז'טלובסקי לא שלטה היטב בעברית והייתה כבר מבוגרת יחסית, היא לא המשיכה בארץ בעבודתה הפדגוגית, אלא הפעילה תיאטרון בובות נייד בגני ילדים. בעבודה זו היא עיצבה את הבובות ואת התפאורה, כתבה את הסיפורים והפעילה את הבובות. הצגות אלה המחישו דילמות פשוטות האופייניות לחיי ילדים. לאחר שהצגות עברו את מבחנם של מאות ילדים הן עובדו לספרים שכללו צילומים מההצגות.

סיפוריה של דז'טלובסקי, אשר אופיינו בפשטות ובעממיות, כבשו את לב הילדים, על אף שהייתה בהם גם מידה של דידקטיות.

דז'טלובסקי האריכה ימים והפעילה את התיאטרון גם בשנותיה האחרונות. בשנת 1994 זכתה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בישראל על ספרה "מעשה במעיל רקדן".

בנה, ריצ'רד נקר-דז'טלובסקי, נפטר בשנת 1973.

נפטרה ב-9 באפריל 2002, בגיל 100.

==מספריה==
*מה קרה לבובה של רותי (1963)
*דני הקטן והשוטר ניסים (1964)
*המטריה של רותי (1973)
*המפוחית של אורי (1976)
*מעשה בעז רעה שהפכה טובה (1979)
*עומר והמגפיים של תמי (1981)
*העץ של תמי (1983)
*למי בלון למי דובון (1985)
*אגדה על עץ הפלאים
*החתול שיצא לטיול (1986)
*העופר של דני (1988)
*מה קרה לכלבלב חמד? (1992)
*מעשה במעיל רקדן
*הדוגרת המפזרת (1995)
*סיפור קצר על חמוריקו ואוצר (1996)
*האווירון של ירון (1999)
*אווזונת עקשנית (2000)
*תיאטרון בובות בגני ילדים (1970) - הספר היחיד שאינו פונה לילדים.

לקראת יום הולדתה המאה יצא ספר מחווה, "יום הולדת לדינה" (2002), שכתבה מירה מאיר. בספר זה באות כל הבובות שעיצבה לחדרה בבית האבות בתל אביב ומבקשות מדינה לספר את סיפור חייה.

== לקריאה נוספת ==

* אהובה כץ. "דינה דז'טלובסקי - אשה קטנה גדולה", בתוך: הד הגן, ס"ב, 1998. עמ' 354-353.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [http://www.itu.org.il/Index.asp?ArticleID=1380&CategoryID=568&Page=1 דינה דז'טלובסקי - מפעל חיים] - באתר הסתדרות המורים
* 
* [https://web.archive.org/web/20060217101338/http://www.dafdaf.co.il/SipurimHadashim/SfarimHadashim-he.htm על המטריה של רותי] - אתר דףדף
* [https://web.archive.org/web/20070928140727/http://www.achva.ac.il/site1/masad/maasaf/masaf3_102.pdf פגישה עם דינה דז'טלובסקי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:זוכות פרס זאב
קטגוריה:בובנאיות ישראליות
קטגוריה:סופרות יהודיות פולניות
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:גננות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2002
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
צ'ארלס מ. שולץ

צ'ארלס מונרו שולץ (באנגלית: Charles Monroe Schulz; 16 בנובמבר 1922 - 12 בפברואר 2000) היה מאייר קומיקס אמריקאי שפעל במשך יותר מחמישים שנה, כשהוא מוכר בעיקר בסדרת הקומיקס "פינאטס", המתארת את עלילותיהם של צ'ארלי בראון, כלבו סנופי וחבורה של ילדים. הסדרה זכתה להצלחה בינלאומית ונחשבת לאחד מסדרות הקומיקס המצליחות בכל הזמנים. לשולץ הוענקה לאחר מותו מדליית הזהב של הקונגרס.

==ביוגרפיה==
שולץ נולד במיניאפוליס מינסוטה לאב גרמני ואם נורווגית, וגדל בסיינט פול מינסוטה. דודו כינה אותו ספארקי על שם סוס בסדרת הקומיקס בארני גוגל בשם "ספארק פלאג" (מצת).

בתור ילד ומתבגר היה מאוד ביישן ומרוחק. אחרי מות אמו ב-1943 התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח להילחם באירופה במלחמת העולם השנייה. בסיום המלחמה חזר שולץ למיניאפוליס, ושם החל לעבוד בתור מורה לאמנות.

בשנים 1947–1949 עבד שולץ עם כמה עיתונים, להם כתב כמה תסכיתי קומיקס, אחד מהם נקרא Li'l Folks (חבר'ה קטנים) בו הופיעו דמויות אחדות של ילדים, אחד מהם אף נקרא צ'ארלי בראון וגם הופיע כלב בעל דמיון רב לסנופי. למרות הדמיון הרב לפינאטס, לא זכתה הסדרה להצלחה גדולה מאוד. ב-1950 יצאה לאור סדרת פינאטס שסיפרה את עלילותיהם של קבוצת ילדים, במרכז העלילה עומד ילד בשם צ'ארלי בראון, ילד מופנם ביישן ולא יוצלח בעל כלב שאינו מציית לו. הסדרה זכתה להצלחה גדולה ונחשבת לאחת הפופולריות ביותר בתחום.

צ'ארלי בראון הוא הדמות הראשית בסדרה. השם צ'ארלי בראון נלקח מעמית לעבודתו של שולץ בבית הספר לאמנות. את קווי דמותו של בראון ושאר דמויות הסדרה הוא לקח מחוויות החיים שלו:
*בדומה לצ'ארלי בראון אביו של שולץ היה ספר ואמו הייתה עקרת בית.
*בילדותו היה לשולץ כלב אך בניגוד לסנופי הוא היה מסוג פוינטר. בשנים מאוחרות יותר נתגלה כי לסנופי יש אח בשם ספייק בדומה לכלבו של שולץ.
*דמות בשם פאטי נוצרה בהשראת אשתו הראשונה, אולם לאחר גירושיהם מיעטה להופיע בקומיקס במקומה החלה להופיע דמות חדשה בשם פפרמינט פאטי.
* דמות בשם "הילדה אדומת השיער" נוצרה בהשראת דונה ג'ונסון שעבדה בבית הספר לאומנות בו עבד שולץ וסירבה להצעת נישואיו. הם נותרו ידידים למרות זאת לאורך כל חייהם.
*שולץ שמר בכל שנה את התסכית של 6 ביוני על מנת לעלות את זכרם של חבריו לנשק שנפלו בנורמנדי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פינאטס
קטגוריה:קומיקסאים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מקבלי מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא נורווגי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
אייקוויטס

אייקוויטס (בלטינית: Aequitas) המכונה גם אייקטיה (בלטינית: Aecetia) הייתה אלת המסחר וההגינות במסחר במיתולוגיה הרומית.

האלה תוארה כמחזיקה בידה מאזניים, המסמלים את השוויון וההגינות, וכן את קרן השפע, המסמלת את העושר שמתקבל במסחר.

בתקופת האימפריה הרומית היווה פולחן האלה חלק מפולחנו של הקיסר הרומי, מאחר שהקיסר נחשב למייצג את תכונותיה של האלה. במהלך פולחן זה כונה הקיסר "אייקוויטס אוגוסטי" - "הקיסר מביא ההגינות".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלות רומיות
קטגוריה:אלות מסחר
הוכחה (סרט)

הוכחה (באנגלית: Proof) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2005, בהשתתפות השחקנים אנתוני הופקינס, גווינת' פלטרו, ג'ייק ג'ילנהול והופ דייוויס.

הסרט מבוסס על המחזה זוכה פרס הטוני ופרס הפוליצר "הוכחה" מאת דייוויד אובורן, שהוצג על במות ברודוויי בשנים שקדמו להפקת הסרט וגם לאחר הפקתו.

==תקציר העלילה==
הסרט מתאר יום בחייה של קתרין (השחקנית גווינת' פלטרו), היום שבו מתקיימת הלוויית אביה. קתרין, צעירה מוכשרת הממוקמת על הרצף השברירי שבין גאונות לטירוף, היא בתו של מתמטיקאי גאון, שלא יצא מביתו בחמש השנים שלפני מותו עקב מחלת נפש. במשך חמש שנים שהתה עמו, וסעדה אותו כשמצבו החמיר, עד שנפטר.

בין כתביו נמצאת מחברת, ובה הוכחה מתמטית נדירה, שנכתבה לכאורה על ידי האב, הוכחה שיש ביכולתה לזעזע את עולם המדע.

הסרט מתאר את הקו העדין שבין "מוזרות", שלעיתים כרוכה עם גאונות ויצירתיות, לבין היעדר בריאות נפשית. קו גבול זה, שאינו תמיד ברור, נתון לעיתים קרובות לשיפוטיות שלילית מצד החברה, עקב בּוּרות וחוסר סובלנות. לקתרין, השרויה בהלם האובדן עם מות אביה, התנהגויות מוזרות, חולמנות, ולעיתים הזיות. היותה בתו של אדם שהיה מוכר כחולה נפש, ושהותה ארוכת השנים עמו לפני מותו, בצירוף להתנהגויותיה המוזרות, מביאות אותה אל הצורך להתמודד עם האשמות לא מילוליות מצד החֶברה על היותה בלתי שפויה. באופן בלתי הוגן אולי, היא נדונה על ידי החברה והדעות הקדומות מבלי יכולת להתגונן, וחובת ההוכחה - על שאיננה חולת נפש - היא עליה.

שמו של הסרט, "הוכחה", אינו מרמז רק על ההוכחה המתמטית שנכתבה לכאורה על ידי האב, אלא על ניסיונה הנואל של קתרין "להוכיח" את שפיותה, מול דעות קדומות מוצקות של חברה כופה. בסופו של דבר מתברר כי קתרין היא שכתבה את ההוכחה המתמטית הנדירה, אולם טענה זו מפיה נשמעת הזויה, לא הגיונית, ועשויה לכאורה להצביע על הזיות יותר מאשר על האמת. קתרין אינה יכולה לאמת את טענתה, ולצורך "הוכחת" שפיותה ועל מנת לחזור ולהתקבל לזרועות החברה נדרשת קתרין לחזור בה ולמעשה לוותר על היצירתיות והייחוד שבה.

הסרט "הוכחה", בעקבות המחזה באותו שם, קורא תיגר על הבורות וצרות המוחין של החברה, המושכת לבינוניות, ומתייגת כ"סוטה" את מי שאינו עומד בכללים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים על מתמטיקה
95472 555

5
95472 "5" 555 היא דמות קומיקס מן הסדרה פינאטס פרי עטו של צ'ארלס מ. שולץ. 

הדמות הופיעה לראשונה בשנת 1963, והופיעה לסירוגין עד לשנת 1981. ל-5 יש שיער קוצני והוא הולך לעיתים עם חולצה שעליה מופיעה הספרה 5. "95472" זהו שם משפחתו של "5". במציאות זו קידומת הטלפון של סבאסטופול, קליפורניה, שבה התגורר שולץ באותה עת. 5 צריך להעיר למוריו כל הזמן, שבהגיית שמו ההטעמה היא בספרה 4.

5 פעם הסביר לצ'ארלי בראון כי אביו, מתוך תחושות ייאוש וקדרות לגבי החשיבות שאנשים מעניקים למספרים בחייהם, שינה את כל שמות בני משפחתו למספרים. כאשר נשאל 5 על ידי צ'ארלי בראון, אם זו הייתה דרכו של מר 95472 להביע מחאה, אמר לו 5 שזו הייתה בעצם כניעתו לתופעה. <br />
ל-5 יש שתי אחיות: 3 ו-4 (לפי דעתו של צ'ארלי בראון אלה שמות נשיים יפים). ניתן להסיק כי הוריו של 5 נקראים 1 ו-2. 

שולץ הרבה לכתוב את פרקי הסדרה על פי נושאים אקטואליים והכניס בהם את נגיעותיו הקטנות ואת הלכי רוחו. דמותו של 5 היא לא מהמרכזיות ביותר בסדרה אך היא באה כנדבך לשלל הדמויות המייצגות את אופיו של שולץ. הופעתו מצביעה על הסתכלותו האירונית / סרקסטית על החברה בה הוא חי.

קטגוריה:פינאטס
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
ג'יינס אינפורמיישן גרופ

ג'יינס אינפורמיישן גרופ (Jane's Information Group) (או בקיצור ג'יינס) היא חברת פרסום מידע שמתמחה בנושאי תחבורה וצבא. היא נוסדה על ידי פרד ת. ג'יין ב-1898. ג'יין התחיל בהכנת סקיצות של ספינות כחובב, והדבר התפתח בהדרגה לידע אנציקלופדי, שהגיע לשיאו בפרסום "כל ספינות הקרב בעולם" ("All the World's Fighting Ships"). החברה שג'יין ייסד הסתעפה בהדרגה לתחומי התמחות צבאיים אחרים. 

הספרים והמגזינים המפורסמים על ידי ג'יינס נחשבים דה פקטו למקורות המודיעין הגלוי למידע על מערכות נשק, טרור, ויציבות משטרים. בתוכנית 60 דקות של CBS תוארה ג'יינס כ"הדבר הקרוב ביותר לסוכנות מודיעין מסחרית". ג'יינס הוכרה על ידי ה-Government Accountability Office (GAO) כמומחית בתחום הטרור ואיום הטרור על התשתיות בארצות הברית. ג'יינס הוכרה גם על ידי המעבדות הלאומיות סאנדיה כמקור מומחה למידע הנוגע לאיומים על תשתיות לאומיות בארצות הברית. 

ג'יינס אינפורמיישן גרופ נמצאת כיום בבעלות וודברידג' קומפני, לאחר שהייתה בבעלות ת'ומסון קורפוריישן במשך מספר שנים. בסיסה שוכן בלונדון ויש לה גם משרדים בוושינגטון, לוס אנג'לס, דובאי, סינגפור, טוקיו, סידני, בייג'ינג, ניו דלהי ואוטווה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הוצאות ספרים בממלכה המאוחדת
גוונים כהים

גוונים כהים היא להקת רוק שהוקמה בשנת 1990 בחולון על ידי יואב בראון וחברו לתיכון איתי בלטר.

==חברי הלהקה==
* יואב בראון: גיטרה, כתיבה והלחנה
* איתי בלטר: קלידים כתיבה והלחנה
* ירונה כספי: גיטרה בס
* יעל כהן: תופים

==היסטורית הלהקה==
בתחילת דרכה השתתפה הלהקה באלבום האוסף "אינדי" של ספי כרמל שיצא בשנת 1991 (אלבום בו התגלתה לראשונה להקת זקני צפת) עם השיר "סערה" ("סערה סערה קחי אותי מכאן"). ב-1992, עם הרכב דומה, לקחה הלהקה חלק בדיסק האוסף השני של ספי כרמל עם גרסת כיסוי לשירו של דייוויד בואי "Rubber Band". בדיסק זה הופיעו אף שני שירים שבהם ניגן בלטר: "תצא מדעתי" ו"תתחתן איתי", שבוצעו על ידי כלילה שלמות (קים לילך מיכאל, שבעתיד תתפרסם כג'יגה מהצמד אנלוג פוסי) ולהקתה, שבלטר היה אחד מחבריה.

מאוחר יותר פרשה כהן והקימה עם ענבל פרלמוטר ויפעת נץ את להקת המכשפות, והיא הוחלפה על ידי אסף אורן על התופים.

הלהקה ניגנה עם גיטריסטים שונים: סיגל קלרמן (הייתה חברה בלהקת אורז ונינגה כגיטריסטית גם עם רמי פורטיס וברי סחרוף), גידי רז (ניגן אף הוא עם ברי סחרוף) וישי אמיר (אשר הקים את להקת אוליב). 

"גוונים כהים" הופיעה במועדונים שונים, ביניהם ההפינגווין בסוף ימיו, רוקסן, ומועדון הלוגוס. כמו כן השתתפה בערב שירי שמוליק קראוס בפסטיבל ערד וביצעה גרסת כיסוי לשיר "בובה זהבה".

הלהקה הוציאה אלבום יחיד בשם "גוונים כהים", אשר הופק על ידי ניצן זעירא מנענע. עטיפת האלבום צולמה על ידי הצלמת אלינור קרוצ'י, שהייתה אז בתחילת דרכה. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "עוד פעם שיגעון" ו"לרוץ אל השמים". בלטו בו גם השירים "מלח במקום דבש", "המלאך שלי", "מי זה שם", "לאהוב" ו"האלים מעריצים". הקליפ של "לרוץ אל השמים" שודר בטלוויזיה פעמים רבות ומשך תשומת לב ציבורית עקב עיסוקו בהתאבדות (כמו כן, שירי האלבום עסקו במוות, כאב וטירוף), אך האלבום נכשל במכירות והלהקה התפרקה במהלך 1995.

חלק מחברי הלהקה המשיכו לעסוק במוזיקה לאחר הפירוק. ירונה כספי ניגנה ושרה בלהקה של ערן צור בתקופת האלבום עיוור בלב ים, ובשנת 2005 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה: "תני לשתיקה לבעור". איתי בלטר הצטרף ללהקת ההופעות של עמיר לב והוציא שני אלבומי סולו: "השמש, הרוח, השד והים".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
GlobalSecurity.org

GlobalSecurity.org הוא ארגון אמריקאי ללא מטרות רווח, לא פוליטי ועצמאי, המשמש כצוות חשיבה, קבוצת מחקר וייעוץ. לארגון יש גם אתר אינטרנט.

אתר האינטרנט של GlobalSecurity הושק בדצמבר 2000, ומתאר את עצמו כארגון למדיניות ציבורית שמטרתו להיות מקור מהימן למידע רקע ומידע על עניינים שעל סדר היום הציבורי בתחומי הביטחון, חלל, מודיעין, נשק להשמדה המונית וביטחון פנים. הארגון מספק את המידע לציבור הרחב באמצעות אתר האינטרנט שלו. משרדי הארגון שוכנים באלכסנדריה, וירג'יניה, ארצות הברית.

האתר מספק חדשות וניתוח של מערכות נשק ותעשיית הנשק, מידע מקיף אודות תוכניות, גופים, ומתקנים הקשורים לצבא, חלל ונשק להשמדה המונית. האתר מציג גם תצלומי לוויין של מתקנים צבאיים מסווגים וניתוח שלהם. GlobalSecurity.org מספק מסמכים פוליטיים - חקיקה, פולמוסים פוליטיים, שימועים, ודו"חות - חומר שעשוי לא להיות זמין במקום אחר באינטרנט, ו-GlobalSecurity.org מצהיר שהוא מציג אותו כדי שיהיה נגיש יותר לקוראיו.

האתר נגיש לקוראיו בחינם והכנסותיו מבוססות על פרסום מקוון. קהלי היעד של האתר הם "מומחים בתחום", "מנהיגים בכירים", "צוותים זוטרים ומתמחים", "אזרחים מודאגים", ו"כתבי חדשות"; האחרונים, לפי האתר, הם קהל היעד החשוב ביותר שלו.

GlobalSecurity.org התפצל מ-www.fas.org, האתר של פדרציית המדענים האמריקניים (FAS), המעסיקה הקודמת של מנהל GlobalSecurity.org, ג'ון פייק. חלק מתכני האתר הוכנו על ידי פייק במקור עבור האתר של FAS.

== קישורים חיצוניים ==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2000
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: צוותי חשיבה
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
יוון תחת שלטון רומא

יוון תחת שלטון רומא היא התקופה בהיסטוריה של יוון שהחלה אחרי ניצחון הרומאים על תושבי קורינתוס בקרב קורינתוס ב-146 לפנה"ס, והסתיימה בהקמתה מחדש של העיר ביזנטיון, הפיכתה לבירת האימפריה הרומית ושינוי שמה לקונסטנטינופול ב-330 לספירה.

חצי-האי היווני סופח בין 148-146 לפנה"ס וחולק לשלוש פרובינקיות: אכאיה, מוקדון ואפירוס, האיים האגאיים צורפו לפרובינקיות השונות ב-133 לפנה"ס. אתונה וערים יווניות אחרות מרדו ברומאים בשנת 88 לפנה"ס בהשפעתו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס, ויוון נהרסה על ידי המצביא הרומאי לוקיוס קורנליוס סולה. מלחמות אזרחים רומאיות הובילו גם הן להרס נוסף ביוון.

יוון הייתה פרובינקיית המפתח המזרחית של האימפריה, והתרבות הרומאית הושפעה מהתרבות היוונית. השפה היוונית הייתה ללינגואה פרנקה באיטליה ובמזרח האימפריה, והרבה משכילים יווניים כמו קלאודיוס גלנוס עבדו ברומא. מספר שליטים בנו מבנים חדשים בערים יווניות, כגון האגורה. אחד האגורות המרשימות ביותר שנבנו היא האגורה של אתונה. חיי היום-יום ביוון המשיכו להתקיים בצורה דומה לזו שלפני הכיבוש הרומי. השינוי המהותי הגיע עם התפשטות הנצרות.

במהלך שלטונו של דיוקלטיאנוס בסוף המאה השלישית, מחוז מואסיה הפך לדיוקסיה, ונשלט על ידי הקיסר גלריוס. תחת שלטון קונסטנטינוס, אזור הֶלַאס היה חלק ממחוזות תראקיה ומקדוניה. הקיסר תאודוסיוס הראשון חילק את מחוז מקדוניה לכרתים, אכאיה, תסליה, אפירוס וטוס, אפירוס נובה ומקדוניה. האיים האגאיים היו למחוז אינסולאה.

בזמן שלטונו של תאודוסיוס עמדה יוון עצמה בפני פלישות של השבטים הרולים, טרבינגים, הגותים והונדלים. פלביוס סטיליקו, פינה את תושבי תסאליה כשהויזיגותים פלשו ליוון בסוף המאה ה-4. ראש הלשכה של ארקדיוס, יוטרופיוס, נתן לאלאריק הראשון מלך הוויזיגותים לפלוש ליוון, והוא בזז את אתונה, קורינתוס והפלופונסוס. סטיליקו הצליח לגרש אותו בערך ב-397, ואלאריק היה למגיסטר מיליטום בפרובינקיה איליריקום. בסופו של עניין, הגותים ומלכם היגרו לאיטליה, בזזו את רומא ב-410 ובנו את הממלכה הוויזיגותית בחצי האי האיברי ובדרום צרפת, שהתקיימה עד פלישת הערבים ב-711.

אף על פי שיוון נשארה חלק מהאימפריה הרומית המזרחית, האזור עצמו לא התאושש לגמרי מהשלטון הרומאי עד 500 שנים לאחר מכן. יוון נעשתה ענייה ולא מאוכלסת מספיק, הרבה חפצי אומנות הועברו מיוון לקונסטנטינופול, תשומת הלב של השליטים עברה לערים כמו קונסטנטינופול ואנטוליה, והשאירה את אתונה, ספרטה וערים נוספות עניות ועלובות. עם זאת, נשארה יוון אחד ממרכזי הנצרות החזקים בתקופות הרומית והביזנטית. גישה זו, המתארת [https://books.google.co.il/books?id=dbAhrDO1XQIC&redir_esc=y שקיעה כלכלית ודמגורפית, אינה מקובלת במחקר] של המאה ה-21.

==ראו גם==
* יוון תחת שלטון ביזנטיון

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>

*
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
לארטס

לָארְטֵס (יוונית עתיקה: Λαέρτης) היה מלך במיתולוגיה היוונית, בנו של ארקסיוס ושל קלקומדוזה. אשתו הייתה אנטיקלאה, וילדיו - אודיסאוס וקטימני. לארטס הוא גם שמו של אחד הארגונאוטים שהשתתף בצייד חזיר הבר הקלידוני. תוארו של לארטס היה "מלך הסֶפַלֶנִים", תואר שהוא ירש מאביו ומסבו. ממלכתו כללה את איתקה ומספר איים מסביבה.

אחרי שאודיסאוס וטלמאכוס הבריחו את המחזרים שאיימו על אשתו של אודיסאוס, פנלופה, חלק מקרובי המשפחה של המחזרים התעמתו איתם. אתנה החדירה מרץ בלארטס, והוא עזר לאודיסאוס וטלמאכוס על ידי הריגת אביו של אנטינואוס. בתרגומו של רוברט פיצג'רלד של האודיסאה, אודיסאוס פונה אל לארטס כאל המלך אלווס.

==לקריאה נוספת==
*הומרוס, האודיסאה XXIV.
*אובידיוס, מטמורפוזות VIII 315.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דמויות באודיסאה
פיג-פן

פיג-פן (באנגלית: Pig-Pen) הוא דמות מצוירת מסדרת הקומיקס פינאטס, פרי עטו של צ'ארלס מ. שולץ.
סימן ההיכר של פיג-פן הוא הלכלוך המכסה אותו וענן האבק המלווה אותו לכל מקום. אל הלכלוך והאבק הוא מתייחס באצילות כאבק ולכלוך של תרבויות קדומות שדבק בו. הוא מסרב להתרחץ, ועושה זאת אך לעיתים רחוקות. מצוין בכמה הזדמנויות כי פיג-פן הוא האדם היחידי, המסוגל להתלכלך מסתם הליכה פשוטה ברחוב. בפעמים הבודדות שבהן הוא אכן מופיע נקי כדי להרשים את ויולט, אף אחד אינו מזהה אותו.

למרות מראהו המלוכלך, צוין מספר פעמים כי בביתו יש לו אובססיה גדולה לניקיון.
 
באחד הפרקים של הסדרה מופיעים צ'ארלי בראון ופיג-פן, מיד לאחר שפיג פן מסיים להתקלח ויוצא מהבית מול עיניו של צ'ארלי בראון עוטפת אותו שכבת אבק ולכלוך, והוא פונה אל צ'ארלי ואומר לו "אתה יודע מה אני? אני מגנט אבק". במקרה אחר מחליט פיג-פן כי ידיים נקיות הן דבר חשוב, אולם כשהוא מנסה לשטוף את ידיו והן אינן מתנקות, הוא קובע כי הגיע לנקודת אל-חזור.

*פיג-פן הופיע לראשונה בפינאטס ב-13 ביולי 1954 והפך לאחת הדמויות הפופולריות בסדרה. שולץ הודה מאוחר יותר כי הוא אינו שלם עם הפופולריות של דמותו השטחית של פיג-פן, בגלל טבעה המתבסס על מוטיב מצחיק בודד (היותו מלוכלך). בשנים מאוחרות יותר מיעט שולץ להכניס את פיג-פן בתוך רצועות הקומיקס .
*פיג-פן משחק בקבוצת הבייסבול של צ'ארלי בראון בדרך כלל בבסיס 3, וידוע בכך שהוא מעלה ענן אבק גדול עוד יותר מהרגיל תוך כדי משחק.
*פיג-פן הופיע בסדרה של פרסומות לחברת שואבי האבק רגינה, בה הוא מוצג לאחר שניקו ממנו את כל האבק באמצעות שואבי האבק של החברה.
*פיג-פן הוא גם חברו הטוב ביותר של שרודר.

קטגוריה:פינאטס
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
נחום גלאצר

נחום (נוֹרְבֶּרְט) גְלַאצֶר (נכתב גם גלצר; באנגלית: Nahum Norbert Glatzer; 25 במרץ 1903, למברג, גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 27 בפברואר 1990, טוסון, אריזונה, ארצות הברית) היה היסטוריון יהודי אמריקאי - ישראלי, חוקר במדעי היהדות.

== קורות חיים ==
נולד בעיר למברג (לבוב) שבגליציה, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1903. נפטר בעיר טוסון באריזונה שבארצות הברית בשנת 1990.

התחנך מילדותו בחינוך דתי, והמשיך בלימוד בישיבה בפרנקפורט שבגרמניה. מהישיבה עבר לאוניברסיטת פרנקפורט, וסיים את לימודיו בה בשנת 1931. לאחר לימודיו עסק בהוראה כשנתיים, ובשנת 1933 עלה לארץ ישראל. לפני עלייתו היה גלאצר גם מורה פרטי של ילדיו של שלמה זלמן שוקן, ולימים היה בין ראשוני העובדים ב"הוצאת שוקן" בניו יורק.

נחום גלאצר לימד בבית הספר הריאלי בחיפה ארבע שנים, עד שנת 1937. בשנת 1938 היגר לארצות הברית, ולימד בכמה מוסדות ידועים. משנת 1938 עד שנת 1943 לימד בבית המדרש למדעי היהדות בעיר שיקגו. אחר כך לימד בבית המדרש העברי למורים בעיר בוסטון, עד שנת 1947, ומשנת 1948 עד שנת 1950 לימד בישיבה יוניברסיטי שבעיר ניו יורק.

משנת 1950 לימד נחום גלאצר באוניברסיטת ברנדייס והיה ראש המחלקה ללימודי מזרח תיכון ויהדות. לאחר פרישתו מברנדייס לימד באוניברסיטת בוסטון. בצד הוראתו חקר פרסם וערך מחקרים רבים וחשובים בתולדות עם ישראל בעת החדשה. דבריו התפרסמו בעיתונות העברית באמריקה, כגון "הדאר", "בצרון", "התקופה" וכתבי עת אחרים. גלאצר שלט היטב הן בגרמנית והן באנגלית, ודבריו נדפסו בשתי הלשונות. כמו כן ידע עברית היטב, ופרסם גם בשפה זו.
נושא מחקרו הידוע ביותר הוא חייו ומשנתו של הפילוסוף היהודי-גרמני פרנץ רוזנצוייג, וגלאצר נחשב לביוגרף הרשמי שלו. כן תרגם לאנגלית כמה מכתביו.

ספר זיכרונותיו, "זכרונות מנחום גלאצר", יצא בשנת 1997 ונערך על ידי מיכאל פישביין, שהיה תלמידו, וג'ודית' גלאצר וקסלר, בתו.

== מחיבוריו של נחום גלאצר ==
===ספרים===
* קצור תולדות ישראל, מחורבן בית שני עד ירידת הגאונים 70–1040 אחרי סה"נ, חיפה: בית הספר הריאלי, 1957.
* פרנץ רוזנצוייג, חייו ומעשיו (תרגמה: ש' חן-זהבי), תל אביב: דביר, 1959.
* יום-טוב ליפמן צונץ, האיש חייו ויצירתו (1794–1886) (תרגם מגרמנית: דב קווסטלר), ירושלים: מאגנס, 1988.
נחום גלאצר פרסם למעלה משבעים כרכים ופרסומים באנגלית (ניתן לראותם בקטלוג הספרייה הלאומית).

===מאמרים===
* מאמרו של גלאצר ממכתביו של ש"י עגנון, נדפס בספר זיכרון לשמואל בלקין, 1981.
* מאמרו של גלאצר צונץ ויוסט ויחסם למהפכה של שנת 1848, נדפס בקונגרס העולמי למדעי היהדות, תשכ"ט-1969.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בגרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חוקרי יהדות יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל בית הספר הריאלי
קטגוריה:ביוגרפים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
פילולאוס

פילולאוס איש קרוטון (ביוונית: Φιλόλαος; 480 – 405 לפנה"ס), מתמטיקאי ופילוסוף יווני קדם סוקרטי.

פילולאוס היה מחשובי הפילוסופים של האסכולה הפיתגוראית. בדיאלוג האפלטוני פיידון מצוין שפילולאוס חי בתבאי ועזב אותה לפני מותו של סוקרטס.

לפי תפיסת העולם של פילולאוס, במקום הקרוב ביותר למרכז היקום, ב"אנטיכטון" כוכב לכת בלתי נראה, לאחר מכן הארץ, הירח, השמש וחמישה כוכבי לכת ומעבר להם הרקיע ועליו קבועים הכוכבים שאינם נעים. מעבר לרקיע יש קיר של "אתר" לוהט שסוגר את היקום מכל הכיוונים ומשמש כמקור אור שני. פילולאוס היה הראשון שהעלה את הרעיון שהארץ מקיפה את השמש, ולא להפך.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://plato.stanford.edu/entries/philolaus/ פילולאוס באנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
בעיית וייטהד

בתורת החבורות, בעיית וייטהד היא השאלה הבאה: האם כל חבורה אבלית <math>A</math> שעבורה מתקיים התנאי <math>\text{Ext}^1(A,\Z)=0</math>, היא חבורה אבלית חופשית? (הסימון <math>\text{Ext}^1</math> מתייחס לפונקטור הנגזר Ext). בעיה זו נחשבה לאחת הבעיות המרכזיות בתורת החבורות, עד שהתברר ב-1971 שהיא בלתי כריעה במסגרת האקסיומות הרגילות של תורת הקבוצות.

פירושו של התנאי <math>\text{Ext}^1(A,\Z)=0</math> הוא שכל הרחבה <math>1\to\Z\to B\to A\to1</math>, מתפצלת. במילים אחרות, לכל חבורה אבלית <math>B</math> ואפימורפיזם <math>f:B\to A</math> שהגרעין שלו הוא חבורה ציקלית אינסופית, קיים מונומורפיזם <math>g:A\to B</math> כך שההרכבה <math>f\circ g</math> היא העתקת הזהות של <math>A</math>. אם <math>A</math> מקיימת תנאים אלו, היא נקראת חבורת וייטהד. בעיית וייטהד, אם כך, שואלת האם כל חבורת וייטהד היא חופשית (אין לחבורות האלה קשר לחבורות <math>\text{K}_1</math> או <math>\text{SK}_1</math>).

את השאלה הציג ג'ון וייטהד בשנות ה-50 של המאה ה-20, בהקשר לבעיית Cousin השנייה. תשובה חיובית עבור חבורות בנות מנייה ניתנה זמן קצר אחר-כך. ההתקדמות בקשר לחבורות גדולות יותר הייתה איטית, והבעיה נחשבה לאחת החשובות ביותר באלגברה.

ב-1973 הראה שהרן שלח שהבעיה בלתי תלויה באקסיומות הרגילות של תורת הקבוצות, אקסיומות ZFC. ביתר פירוט, הוא הוכיח ש:
*אם כל הקבוצות ניתנות לבנייה, אז כל חבורת וייטהד היא חופשית; 
*אם מניחים את אקסיומת מרטין ואת שלילת השערת הרצף, אז יש חבורות וייטהד לא חופשיות.

אם מניחים שאקסיומות ZFC יוצרות מערכת עקבית, אז גם המערכת הכוללת את אקסיומת הבנייה, שקובעת שכל הקבוצות ניתנות לבנייה, היא עקבית. מצד שני, אקסיומת מרטין עקבית עם שלילת השערת הרצף. יחד, שתי התוצאות מראות שבעיית וייטהד אינה ניתנת להכרעה.

תוצאה זו הייתה לחלוטין בלתי צפויה. קיומן של טענות בלתי כריעות היה ידוע מאז 1931, כאשר קורט גדל הוכיח את משפט האי-שלמות שלו. עם זאת, דוגמאות לטענות כאלה, שהבולטת שבהן היא השערת הרצף, היו בדרך כלל מוגבלות לתחומי תורת הקבוצות. הפעם הכתה האי-שלמות באחד המבצרים של המתמטיקה המודרנית, תורת החבורות.

ב-1980 הראה שלח שגם אם מניחים את השערת הרצף, בעיית וייטהד נשארת בלתי כריעה. כמה וכמה תוצאות אחרות של אי-כריעות עבור בעיה זו המחישו באופן חד את התלות של התאוריה של החבורות האבליות שאינן בנות מנייה, באקסיומות של תורת הקבוצות שמעליהן מוגדרות החבורות.

==קישורים חיצוניים==
*[http://whitehead.assafrinot.com שלושים שנה לפתרון בעיית וייטהד] – חוברת בעברית המתארת בפירוט את ההוכחה של שלח

קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:תורת החבורות
קטגוריה:בעיות לא כריעות במתמטיקה
דני פילת'

דני פילת'
דניאל לויד דייבי (Daniel Lloyd Davey), המוכר בשם הבמה דני פילת (Dani Filth) זמר בלאק מטאל אנגלי, סולן להקת קריידל אוף פילת. קנה לעצמו שם בעולם המטאל, בזכות צרחותיו המתבצעות בקול דק וגבוה באופן קיצוני.

== ביוגרפיה ==
דני פילת' נולד ב-25 ביולי 1973 בהרטפורד שבאנגליה, תחת השם דניאל לויד דייבי.

דני פילת' היה חבר במספר להקות, ביניהן The Lemon Grove Kids, PDA ו-Feast of Excrement.

בשנת 1991 הקים את להקת הבלאק מטאל קריידל אוף פילת', אשר לכבודה הוא לקח לעצמו את שם הבמה "פילת'". פילת' הוא כותב המילים והסולן של קריידל, והוא גם חבר הלהקה היחיד שנשאר מהקמתה.

דני פילת' כתב ספר עם גאבין באדילי בשם The Gospel of Filth: A Black Metal Bible. בשנת 2001 שיחק פילת' בסרט קריידל אוף פיר ("Cradle Of Fear").

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20081218012047/http://www.cradleoffilth.com/profile/DaniFilthOfficial דני פילת' באתר הרשמי של קריידל אוף פילת']

קטגוריה:בלאק מטאל
קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:זמרים בעלי מנעד קולי של 5 אוקטבות
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1973
עצם הפיקה

עצם הפיקה (TA: Patella) היא עצם ססמואידית משולשת ועבה שחודה פונה מטה. זוהי העצם הססמואידית הגדולה ביותר בגוף האנושי. הפיקה משובצת בתוך גיד השריר הארבע ראשי ומופרקת עם העֱליים של עצם הירך.

תפקידה העיקרי של עצם הפיקה הוא מנוף לפעולת השריר הארבע ראשי (בפשיטת הברך) על ידי הגדלת זווית החיבור שלו לגבששת השוקה.

== מבנה אנטומי ==
חלקו העליון של הפיקה מכונה בסיס הפיקה (Basis patellae) ובו נאחז גיד הארבע ראשי. מהחלק התחתון של הפיקה המכונה חוד הפיקה (Apex patellae) ממשיכה רצועת הפיקה ומתחברת לגבששת השוקה. מרבית חלקה האחורי של העצם הוא משטח מפרקי המחולק לפנים פיקתיים (Facies articularis patellae). ישנם פנים פיקתיים עליונים, אמצעיים ותחתונים שכל אחד מהם בא במגע ישיר עם העליים של עצם הירך בתלות בזווית מפרק הברך.

== ראו גם ==
*עצמות - מונחים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פיקה
גורגיאס

גורגיאס (ביוונית: Γοργίας; בסביבות 483 – 376 לפנה"ס) היה נואם ופילוסוף יווני ואחד מראשוני הזרם הסופיסטי.

==חייו==
גורגיאס נולד בסיציליה בעיר לאונטיני. בשנת 427 לפנה"ס הוא נשלח לאתונה, כדי לבקש את עזרת העיר כנגד תוקפנות סירקוסאי נגד לאונטיני. הוא התיישב באתונה בשנת 427 לפנה"ס. למרות שהיה בעל משנה סופיסטית, עסק בעיקר בתורת הנאום ולימד רטוריקה. היה תלמידו של אמפדוקלס. היה מורו של איסוקרטס. בטקטסים אחרים צוינו שמות תלמידים נוספים כגון פריקלס, פולוס ואלכידאמס (בסודא), קריטיאס אלקיביאדס ותוקידידס (בכתביו של פילוסטרטוס) הוא נפטר בלאריסה שבתסליה.

==כתביו בדבר הרטוריקה==
כתביו של גורגיאס לא שרדו במלואם. כל מה שניתן להבין מתוך פרגמנטים, הוא שהוא פרסם שני חיבורים מרכזיים על רטוריקה
*שבחי הליני - חיבור בו הוא כותב טיעון רטורי בדבר חפותה של הלנה. הטענות הרווחות היו כי היא ופריז היו אשמים במלחמת טרויה. גורגיאס טוען כי הלנה הייתה חלק מכוחות גדולים בהרבה ממנה, כמו כוחות האלים, כוח האהבה, וכוח הרטוריקה. כל האפשרויות הללו לא איפשרו להלנה להיות אחראית למעשיה ולכן היא חפה מפשע. החיבור בנוי בצורה מסודרת. כל פעם הוא הציג אפשרות אחת ואז שלל את אשמתה של הלנה במקרה הזה. אפשרות שנייה, וכן הלאה. באופן כזה, הוא מדגים את כוחה של הרטוריקה.
*הגנתו של פאלאמידיס - חיבור בו הוא מנסה להגן על פאלאמידיס, שהואשם בבגידה ביוונים במהלך מלחמת טרויה, והוצא להורג. גורגיאס מנסה להדגים, כי לפאלאמידיס לא היה מניע לבגידה, ולכן אי אפשר היה להוכיח את בגידתו. הוא מציג את האפשרויות השונות וכל אחת מהם הוא שולל. סגנונו דומה לזה של חיבורו האחר.

== עיקרי תורת גורגיאס ==
גורגיאס כונה גורגיאס הניהליסט. זאת מתוך אמונתו על חוסר משמעות. חיבורו המרכזי על פילוסופיה נקרא על אי-הקיום בו הוא חושף את משנתו הפילוסופית. קטעים מתוך החיבור נמצאו בעיקר בשני חיבורים אחרים:
* סקסטוס אמפריקוס
*חיבורו של אריסטו על מליסוס קסנופאניס וגורגיאס

===שלוש טענותיו המרכזיות===
* דבר אינו קיים; אין "יש" טהור, אין אמת.
* גם אם היה משהו, המחשבה לא הייתה יכולה לתפוס אותו, משום שההכרה לא מסוגלת לתפוס "יש טהור".
* גם אם היה משהו וניתן היה לתפוס אותו במחשבה, לא ניתן היה לתאר אותו – "השפה לא מסוגלת לתאר את האמת"; קיים פער בין המחשבה ובין השפה.

===ערכים הנובעים מטענותיו===
* הרטוריקה משמשת ככלי לשכנוע אדם באמת מסוימת, ומתוך שאין ערך דווקא לאמירת האמת, כי האמת עצמה אינה ניתנת להשגה, השימוש ברטוריקה ובסילוף האמת מקבל את ערכו. בסופו של דבר, דרך הצגת הדברים חשובה יותר מהתוכן ומהאמת. זוהי חלק מהביקורת שקיבל מאפלטון בדיאלוג גורגיאס.
* רלטיביזם - הכול יחסי; כל אדם הוא קנה מידה לכל דבר, לרבות בעיות מוסר ומדינה; על כן, אין משטר "מתאים" או "טבעי" ואין עיסוק נעלה יותר על האחר, אלא במידה שהם מועילים יותר.

== אצל אפלטון ==
אחד מהדיאלוגים הסוקראטיים שחיבר אפלטון הוא הדיאלוג גורגיאס, המגולל ויכוח בין סוקרטס לרטוריקנים גורגיאס, פולוס וקאליקלס. גורגיאס מהלל את אמנות הרטוריקה, שלדעתו היא האמנות הנעלה ביותר, ואילו סוקרטס מוכיח כי אומנות הרטוריקה הנערצת על בני-שיחו אינה אלא עיסוק בחיצוניות מבלי לשפר את האדם באמת; היא קוסמת לאדם, אך אינה מועילה לו בשום דבר. סוקרטס טוען כי מכיוון שהרטוריקן אינו איש מקצוע, הרי שאין כל ידיעה אמיתית מאחורי הרטוריקה.

==ראו גם==

* פילוסופיה קדם סוקרטית
* גורגיאס (דיאלוג אפלטוני)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופיסטים
קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
קטגוריה:רטוריקה
קטגוריה:רטוריקנים ביוון העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
רלטיביזם מוסרי

הרלטיביזם המוסרי או מוסר יחסי מהווה גישה פילוסופית בזרם הרלטביזם. לפיה, ערכים מוסריים אינם משקפים אמת מוחלטת או אוניברסלית, אלא תלוית מקום, זמן, אדם, תרבות, הקשר ועוד.

== היסטוריה ==
יש המייחסים את הרלטיביזם המוסרי עד לזמנם של הסופיסטים באתונה, בהתאמה לדבריו של פרוטגורס כי "לכל הדברים האדם הוא קנה המידה". יש ומייחסים את המונח גם להוגה הדעות האיטלקי ניקולו מקיאוולי. עם זאת, הרלטיביזם המוסרי לרוב מתייחס לתנועה רחבה בהגות ובמחשבה המערבית שראשיתה כנראה באמצע המאה ה-19. אחד ההוגים המרכזיים שהטיפו לתפיסה רלטיביסטית של המוסר היה פרידריך ניטשה. במקביל נתן לזהות בספרות תנועה לכיוון מוסרי זה בעבודותיהם הספרותיות של דוסטויבסקי וטולסטוי (דבר המכונה נהיליזם פטרסבורגי). בעקבות ניטשה, התפתח הרלטיביזם המוסרי בראשיתו מתוך הרלטיביזם ההיסטורי. מאוחר יותר התבסס הרלטיביזם המוסרי על עבודותיו של הסוציולוג מקס וובר. במאה ה-20 התבסס הרלטיביזם המוסרי בפורומים אקדמיים בעיקר בזכות עבודותיהם של אנתרופולוגים. מראשית שנות ה-50 נעשה הרלטיביזם המוסרי רווח בקרב ההוגים המשתייכים לאסכולה הנקראת פוסטמודרניזם ביבשת.

במקביל, הרלטיביזם המוסרי התפתח במסורת האנגלית בעקבות עבודותיו של הפילוסוף ג. א. מור. מחזיקי תפיסה זו מחזיקים בפילוסופיה המכונה אמוטיביזם הדוגלת במקורה של ההצדקה לפעילות המוסרית בתחושה הפסיכולוגית של בני האדם.

== סוגי הרלטיביזם המוסרי ==
=== רלטיביזם חברתי-תרבותי ===
רלטיביזם חברתי-תרבותי הוא מושג אנתרופולוגי, אשר מתבסס על נתון עובדתי, לפיו בעולם קיימות תרבויות שונות, חברות שונות, קהילות שונות, כולן בעלות אופי התנהגותי שונה וערכים שלא תואמים בהכרח את אלה של האחרות. הגישה הרלטיבית-חברתית דוגלת בסובלנות, שכן, היא מושתתת על המחשבה שאין דרך אחת טובה לחיות את החיים בחברה. מצדדי הגישה טוענים כי אף על פי שבחברה שלנו אנו מעדיפים לעשות דברים בדרך מסוימת, אין זה אומר שזו הדרך הטובה ביותר לעשות דברים אלו, אלא לכל היותר זו הדרך הטובה ביותר עבור חברה מסוימת זו .

=== אמוטיביזם ===
גישה זו הופצה בפילוסופיה האנגלו-סאקסית בעקבות עבודתו של ג. א. מור בספרו "עקרונות האתיקה" כהמשך מסוים למסורת התועלתנית. מור סבר שההצדקה לכל פעילות מוסרית מקורה ברגש-פסיכולוגי אישי. טענתו של מור הייתה שהטוב הגדול ביותר יצמח כתוצאה מחישוב של הטובים הפסיכולוגים של בני-אדם במערכת נתונה ושיכלול של המצב הטוב ביותר האפשרי בהתבסס על עקרונות הלוגיקה והמתמטיקה.

=== רלטיביזם היסטורי ===
רלטיביזם היסטורי דוגל בהיעדר הצדקה א-היסטורית לעקרונות מוסר מסוימים בעקבות העבודה שההיסטוריה משתנה ואיתה הנורמות המוסריות. אין מאפיין נורמטיבי שמאחד את כלל הדוגלים ברלטיביזם היסטורי.

== ביקורת ==
אם להידרש לרלטיביזם התרבותי, המסתעף מהרלטיביזם המוסרי הכללי - בספרו הנודע "דלדולה של הרוח באמריקה" מקונן אלן בלום על הרלטיביזם המוסרי המוגזם שפשה לדעתו במוסדות ההשכלה הגבוהה בארצות הברית.

כך למשל הוא כותב:

==ראו גם==
*מזל מוסרי

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:פוסטמודרניזם
de:Relativismus#Werterelativismus
יושב על הגדר (אלבום)

הפסל "יושב על הגדר" על חומת [[בית הקברות טרומפלדור, מעל קברו של אריק איינשטיין]]
יושב על הגדר הוא אלבום האולפן ה-19 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי יצחק קלפטר, שיצא בשנת 1982.

== הפקה ==
זהו שיתוף הפעולה הראשון של איינשטיין וקלפטר, שעמו עבד עוד בתחילת שנות ה-70, כשקלפטר שימש כנגן גיטרה בהופעותיו.

כל שירי האלבום הולחנו על ידי קלפטר. איינשטיין כתב שלושה שירים לאלבום ובהם: "בוקר טוב, אמיר" שנכתב על בנו אמיר, והשירים "יושב על הגדר" ו"רק איתך", שהיו גם בראש מצעד הפזמונים השבועי ברשת ג'. את שאר השירים כתבו נתן אלתרמן (מתוכם בלט "מבלי להפריע"), אברהם חלפי (מתוכם בלט "השיכור") ויצחק קלפטר (מתוכם בלט "בשבחי הסמבה").

את השיר "טירוף במה" כתב קלפטר במקור לגלי עטרי, שהקליטה אותו עוד לפני איינשטיין, בביצוע שיצא על גבי תקליט שדרים בלבד. בגרסה שהקליט איינשטיין מודגש תפקיד הסקסופון שניגן ירוסלב יעקובוביץ, כשבגרסת השיר שיצאה במהדורה הדיגיטלית ב-2019 אורך השיר ארוך בדקה וחצי מזו שבגרסה המקורית.

על עטיפת האלבום מצולמים איינשטיין וקלפטר בחברת עובדי מסעדת "כתר המזרח".

== רשימת רצועות ==

==קרדיטים==
*אריק איינשטיין: שירה, מילים ל"יושב על הגדר", "בוקר טוב, אמיר", "רק איתך"
*יצחק קלפטר: לחנים, עיבודים, הפקה מוזיקלית, גיטרות, קולות ומילים ל"אתמול היה הרגע" "שבחי הסמבה" ו"טירוף במה"
*אלון נדל: גיטרה בס
*אלון הלל ומאיר ישראל: תופים
*משה לוי: עיבוד למיתרים, פרופט 5, סינתסייזר
*יוני רכטר: פנדר רודס
*שם טוב לוי: חליל
*ירוסלב יעקובוביץ: סקסופונים
*ורד קלפטר, יושי שדה וסלבדור ברזילאי: קולות רקע
*אורן פרלן, מוטי אדוני, סלבדור ברזילאי, ג'רמו ברזילאי, מורי ברזילאי: כלי הקשה
* קבוצה בראשותה של ישראלה וייזר: כלי מיתר
*מיכאל תפוח: מפיק
*עודד קליין: צילום עטיפה
*מנחם רגב: עיצוב עטיפה
*יעקב מורנו ואיתמר גפני: טכנאי הקלטה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אלבומי 1982
קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי יצחק קלפטר
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מיכאל תפוח
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
אביב זמר

אביב זמר (נולד ב-6 במרץ 1974) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, במאי ומשורר ישראלי. שיחק בתיאטרון הקאמרי של תל אביב משנת 2002 עד 2017 והיה חבר ושחקן בקבוצת תיאטרון דיוניסאה. שיחק בתיאטרון באר שבע בשנים 2011-2013 והיה ממקימי תיאטרון תא, מיזם רפרטוארי עצמאי. מופיע בתיאטרון צוותא ותיאטרון הסימטה משנת 2015.

==ביוגרפיה==
זמר סיים את לימודי המשחק בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי בשנת 2002. בשנת 2003 בשיא האינתיפאדה השנייה, הופיע זמר ב"תשעים וחמש פעולות מוצדקות? אירוע לציון שנה לכליאתו של ותיק סרבני המצפון, יוני בן ארצי ולמחאה על כליאתם החוזרת ועל העמדתם לדין של סרבני המצפון" באולם צוותא, יחד עם שולמית אלוני, רומן ברונפמן, מאיר פעיל, מיכאל בן יאיר, תמר גוז'נסקי ואחרים.

זמר השתתף בהצגות הבאות בתיאטרון הקאמרי: "אמא קוראז'", "כובע הקש האיטלקי", "עד ראייה", "טובים השניים", "קוויאר ועדשים", "המלט", "האב", "כסף עובר ושב", "קומדיה של טעויות", "ריצ'רד השלישי", "קזבלן", "כנר על הגג","פרוסט/ניקסון"," תעלת בלאומילך", "חשמלית ושמה תשוקה","סיפור הפרברים","כטוב בעיניכם".
בתיאטרון גבעתיים השתתף בהצגה: "מסכות או לא להיות"; בתיאטרון באר שבע: "קן הקוקייה"; בתיאטרון הסימטה: "עכבארים", "הרווק", מן פנטזיה", "נראה אותך", "ג'רוזלם", "שביר", "סימביוזה". תיאטרון צוותא: "פקידת הקבלה","דמיון מודרך"," חשמלית ושמה תשוקה".
תיאטרון תא: "גאולה".
פסטיבל עכו 2019 "הקללה".

עבודתו הראשונה כבמאי המחזה "עד ראייה" מאת יהושוע סובול בתיאטרון הסימטה ביפו בשיתוף עם תיאטרון תא (רפרטוארי עצמאי). אוקטובר 2021.

חבר באקטורס סטודיו הישראלי ע"ש אמנון מסקין בניהולו של עודד קוטלר.

חבר שחקן ובמאי בקבוצת תיאטרון תא בניהולו של אלחנן שפירא, (תיאטרון רפרטוארי עצמאי).

בשנת 2005 הופיע בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה לתפוס את השמיים. בשנים 2006–2007 הופיע בתפקיד משני בעונות השלישית והרביעית של הסדרה השיר שלנו בתפקיד תומר, המפקח על חקירה בלהקה צבאית.

שיחק בסרט "בוטיק פריז" בבימויו של מרקו כרמל. שיחק בסרט "ילדים של אף אחד" בבימויו של ארז תדמור. שיחק בסרט "סודה" בבימויו של ארז תדמור.

== ספריו ==
בינואר 2017 יצא לאור ספר שיריו הראשון מילים בהוצאת מידן.

בנובמבר 2019 יצא לאור ספר שיריו השני מפתחות בהוצאת מידן.

במרץ 2021 יצא לאור ספר שיריו השלישי מתיילד בהוצאת מידן.

ביוני 2022 יצא לאור ספר שיריו הרביעי חלקיקים בהוצאת מידן. 

באפריל 2024 יצא לאור ספר שיריו החמישי ורדים בחושך בהוצאת מידן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
דווינה

דווינה המערבי או נהר הדאוגבה (לטבית: Daugava, גרמנית: Düna, פינית: Väinänjoki, רוסית: Западная Двина, בלארוסית: Заходняя Дзьвіна, Zachodniaja Dźvina) הוא נהר באירופה, הזורם בארצות: רוסיה, בלארוס ולטביה, שבה הוא הנהר העיקרי. הוא מהווה חלק מן הגבול הבינלאומי בין בלארוס ללטביה. אורך הנהר 1,020 ק"מ, ושטח האגן שלו 87,900 קמ"ר. הנהר מתחיל בגבעות ולדאי במחוז טבר ברוסיה ממשיך דרך מחוז סמולנסק, משם לבלארוס (חבל ויטבסק), לטגליה בלטביה, והעיר ריגה עד שנשפך למפרץ ריגה בים הבלטי.

הנהר מחובר באמצעות תעלות לנהר הברזינה ולנהר הדנייפר.

על הנהר נמצאות הערים החשובות:
*ויטבסק
*דאוגבפילס
*ריגה

השם בשפה הרוסית, "דווינה המערבי" נועד להבחינו מנהר דווינה הצפוני. על הנהר שלושה סכרים הידרו-אלקטריים, ורביעי מתוכנן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:לטביה: נהרות
קטגוריה:בלארוס: נהרות ונחלים
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים הבלטי
קזינו גלי אביב

קזינו גלי אביב היה מבנה שפעל כבית קפה על חוף ימה של תל אביב בין השנים 1922 עד 1936. הבניין תחם את כיכר הרברט סמואל, לימים כיכר הכנסת, ממערב, בעוד קצהו של רחוב אלנבי נושק לה ממזרח.

==הקמה==
קזינו גלי אביב
קזינו "גלי אביב" בתל אביב, 1923
היוזמה להקמת הבניין עלתה בשנת 1921 על ידי סלומון גריגורביץ' קזרנובסקי, יהודי אמיד מאודסה שפעל במרץ להקמת המקום שנחנך זמן קצר לאחר מכן. הוא התנה את הקמת המבנה בכך שיגיע כביש עד המבנה, ומאיר דיזנגוף, ראש העיר הראשון של תל אביב אישר לשנות את התוואי של רחוב אלנבי בקצהו הצפוני כך שיפנה שמאלה עד הים, מתאר הקיים עד היום. 

הבניין תוכנן על ידי האדריכל התל אביבי יהודה מגידוביץ' בסגנון אקלקטי, ונחשב באותה העת לאחד מהמבנים הססגוניים ביותר בישראל של אותה העת. על פי תוכניתו של המהנדס ארפד גוט הוקם המבנה על גבי כלונסאות בטון בחוף הים כשגשר צר מחבר בין החוף לבין המבנה. היו בבניין שלושה מפלסים, כאשר המפלס השני נועד למסעדה, והמפלס השלישי, הפתוח, כלל בית קפה וגינה. 

על פי חוזה ההקמה, קיבל קזרנובסקי תשלום קבוע על ההפעלה ואחוז מהרווחים. לאחר עונת ההפעלה הראשונה בקיץ 1922, הותר החוזה עם קזרנובסקי. 
לאחר ההפעלה התברר כי לא ניתן להפעיל את המקום בחורף בשל הסערות שגרמו לנזקים חוזרים ונשנים למבנה. עלויות התחזוקה היו גבוהות מההכנסות והמבנה עבר בין כמה ידיים.

==הפעלה==
הבונה המקורי פשט רגל, והמבנה עבר לידי עיריית תל אביב שהחכירה אותו למרדכי וייסר ומשה אברבנל, הבעלים של קולנוע עדן. נשף הפתיחה התקיים במאי 1923. הם הפקידו את ניהול המקום בידיו של ירושלים סגל. על הקזינו הונפו דגל בריטניה ודגל ישראל. למרות שהמקום נקרא קזינו, לא נערכו בו הימורים, והוא שימש למעשה כמסעדה מפוארת, בר ורחבת ריקודים. המסעדה ובית הקפה נועדו למעמד העליון והמחירים היו בהתאם. ביקרו בו נכבדי האנגלים, בהם לורד אלנבי ואדוארד קית'-רוץ'. הבעלים לא ראו רווח מהמקום, והוא עבר לידי קואופרטיב של מלצרים שניהלו את המקום בשנים 1926 עד 1927. החוכר האחרון היה נחום גרינבלט שלמרות מאמציו הלך המקום והתדרדר.

בשנת 1936, בעקבות סערה עזה שפקדה את חוף ימה של תל אביב, נפגעו יסודות הבניין והוא הפך מסוכן לאורחים ונסגר. ב-1939 החליטה העירייה להרוס אותו באמצעות פיצוץ לעיני קהל סקרנים.

== ראו גם ==
* קזינו בת גלים
==קישורים חיצוניים==

* [http://tel-aviv.millenium.org.il/NR/exeres/A5A4C565-8B15-489F-BD26-7CBC2A875875,frameless.htm על הקזינו באתר עיריית תל אביב]
* 
* [https://archive.today/20070712133912/http://www.israelidesign.org.il/articlesDetails.asp?PageID=7&tt=6&scat=75 אפרת שקד,תערוכת בתי הקפה של תל אביב 1980-1920] תמונה של פנים המקום.
* אלאונורה לב, [http://www.masa.co.il/article/946/%D7%AA%D7%9C-%D7%90%D7%91%D7%99%D7%91-%D7%9E%D7%96%D7%93%D7%A7%D7%A0%D7%AA:-%D7%91%D7%97%D7%96%D7%A8%D7%94-%D7%9C%D7%A2%D7%91%D7%A8/ תל אביב מזדקנת], אתר מסע אחר

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:רחוב אלנבי
קטגוריה:הסגנון האקלקטי בארץ ישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יהודה מגידוביץ'
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קפה ומסעדות
זון

נגן Zune היה נגן מוזיקה ווידאו מבית מיקרוסופט. יצא לשוק לראשונה בארצות הברית ב-14 בנובמבר 2006, ובאירופה בשנת 2007. ייצורו הופסק רשמית בהודעה שפרסמה החברה ב-4 באוקטובר 2011.

==סקירה כללית==
מיקרוסופט הגישה בקשה ל-USPTO (רישום פטנטים וסימנים מסחריים בארצות הברית) על רישום המותג Zune.
<BR> ב-15 בספטמבר 2006 מיקרוסופט ערכה מסיבת עיתונאים עם שחרור הפרטים הרשמיים על נגן Zune.
<BR> לנגן יהיה כונן קשיח בעל 30 ג'יגבייט, רדיו FM, מסך 3 אינץ' ורשת אלחוטית.
<BR> הנגנים הראשונים שווקו בשלושה צבעים: שחור, חום ולבן.
<BR> הנגן ינגן מוזיקה ווידאו אשר תומכים בקודקים H.264, MP3, WMA, WMV, MPEG4, JPEG ו-AAC.
<BR> מיקרוסופט תשתמש במערכת ניהול זכויות דיגיטלי להגנת התוכן במערכת Zune.
<BR> הנגן אינו תומך ב-Microsoft PlaysForSure או במערכת ניהול הזכויות הדיגיטליות FairPlay.

מיקרוסופט הודיעה על חנות מוזיקה בשם Zune Marketplace שתשתלב בנגן Zune. החנות תכלול מיליוני שירים למכירה.
בספטמבר 2007 הוכרז הזון 2.0. הנגנים מסדרת זון 2.0 באו בשתי סדרות. הסדרה הראשונה הייתה נגן המבוסס על זיכרון פלאש שבא בנפחים של: 2, 4 ו-8 ג'יגה והסדרה השנייה הייתה נגן המבוסס על זיכרון דיסק קשיח הבא בנפח 30 או 80 ג'יגה.

בספטמבר 2008 הוציאה מיקרוסופט את נגני הזון 3.0 שבאים בנפחים של 4.8 ו-16 ג'יגה בייט, המבוססים על זיכרון פלאש, ונגני דיסק קשיח בנפחים של 80 ו-120 ג'יגה בייט.
הנגנים מגרסה 3.0 כוללים אפשרות להורדת שירים ישירות מה-WIFI דרך ה־Zune Marketplace וכן שירים המושמעים ברדיו.

==ראו גם==
* נגן מדיה נייד.
* Cowon יצרן נגני מדיה ניידים מתחרה.
* iPod נגן מדיה נייד מתחרה.

==קישורים חיצוניים==

אתרים רשמיים:
* [http://www.zune-arts.net אתר Zune Arts]
* [http://zuneinsider.com בלוג ZuneInsider]
* [http://www.zuneguy.com אתר ZuneGuy]
* [http://www.microsoft.com/presspass/press/2006/sep06/09-14ZuneUnveilingPR.mspx דיווחים לעיתונות]

מאמרים:
* 
* 
* 

קטגוריה:חומרה מבית מיקרוסופט
קטגוריה:נגני מולטימדיה ניידים
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2006
עמותת טולקין הישראלית

עמותת טולקין הישראלית נוסדה בשנת 1996 במטרה לקדם את העיסוק והמחקר בספריו של ג'ון רונלד רעואל טולקין במדינת ישראל.

מטרות העמותה הן: עידוד קריאת יצירותיו של טולקין בישראל, עידוד וסיוע למחקר הקשור לטולקין ויצירותיו, ארגון פעילויות חברתיות סביב יצירותיו, ארגון ופיתוח קשרים בין חובבי יצירות הסופר בישראל, וייצוגם בצורה הולמת בישראל ומחוץ לה. העמותה לא מפעילה מועדון חברים, ופעילותיה פתוחות לכל אדם. ועד העמותה נבחר כל שלוש שנים.

==פעילויות==
העמותה שותפה בכנסים שונים, כגון כנס עולמות וכנס אבק כוכבים, ומשנת 2005 מארגנת את כנס מיתופיה, כנס לספרות פנטזיה. בנוסף, העמותה מארגנת מפגשים וטיולים בישראל לחובבי הסופר.

העמותה גם מתחזקת ותורמת לאתרים על טולקין בישראל, מפעילה דפי וקבוצות פייסבוק, ותומכת בקהילות ספרותיות אחרות, על ידי ייצוג הולם בכנסים ועל ידי תמיכה כספית ולוגיסטית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* "[https://www.facebook.com/groups/90645022802/ חובבי טולקין בישראל]", קבוצת פייסבוק
* 

טולקין
קטגוריה:פנטזיה
טולקין
+