גלעד עברון

גלעד עברון (2 באפריל 1955 - 25 באוקטובר 2016) היה מחזאי, תסריטאי וסופר ישראלי.
==ביוגרפיה==
צעירותו

גלעד עברון נולד למרים רובינשטיין ולבועז עברון, עיתונאי, מבקר תיאטרון, מרצה באוניברסיטה, הוגה דעות, מתרגם ופעיל פוליטי. גדל ברמת גן.

בשנים 1976–1979 למד אמנות פלסטית במחלקה לאמנות באקדמיה "בצלאל". ב-1978 היה עברון אחד ממקימי ה"סדנה לאמנות" ביבנה. עברון היה מורה והיה פעיל בהתארגנויות פוליטיות של השמאל כתנועת "יש גבול".

פעילות כתסריטאי

ב-1985 הופק תסריטו הראשון, "לחם", דרמה טלוויזיונית שכתב ביחד עם מאיר דורון ובוימה על ידי רם לוי.

הסרט הוקרן בערוץ הראשון וזכה להצלחה רבה ושבחים מן הביקורת, ואף זכה בפרס איטליה הבינלאומי לדרמת הטלוויזיה הלא-תיעודית.
בעקבות הצלחת "לחם" בשנים 1985–1995 עברון כתב תסריטים נוספים לטלוויזיה הישראלית, ביניהם דרמת הטלוויזיה "הורים ובנים", "בּוּצֵ'ה", והמיני-סדרה "מר מאני" על-פי ספרו של א.ב. יהושע.

ב-1995 השתתף בכתיבת התסריט לסרט זכרון דברים ביחד עם עמוס גיתאי.

פעילות כמחזאי

ב-1988 עלתה בתיאטרון הקאמרי הצגתו הראשונה, "גשם", בבימוי רמי דנון, ששיחק ב"לחם". בהצגה זו עברון שיתף פעולה לראשונה עם השחקן יגאל נאור, שכיכב לאחר מכן במחזות נוספים שכתב.

ב-1992 עלה מחזהו השני "יהוא", בבימויו של חנן שניר, אשר זכה להצלחה רבה וזיכה את ההצגה בפרס אקו"ם. המחזה מתייחס להתרחשויות המתוארות כביכול בתנ"ך, שבמרכזם יהוא, קצין בצבא ישראל, המובא למשפט כפושע מלחמה לאחר שרצח תושבי כפרים כבושים. עזגד מפקד הצבא תובע מזיף ראש השרים להוציא להורג את יהוא. אבל דמותו הפראית והכריזמטית של יהוא מפתה את זיף ובמקום לחתום על גזר הדין, הוא בוחר ל"תרבת" את הקצין הפרוע וללמד אותו התנהגות נאותה וסגנון של בן תרבות. המחזה הוא אלגוריה ל ב. המחזה עלה לראשונה תיאטרון "הבימה" ב-1992, ושוב ב-2015. כתבה של רם לוי במגזין חדשות "יומן" על המחזה נפסלה לשידור, על ידי מנהל הטלוויזיה אריה מקל, בשל ההשוואה שערכו עברון והבמאי חנן שניר במהלכה, בין הסיפור התנ״כי למצב בישראל.

בשנים 1996–1998 היה עברון מחזאי הבית של תיאטרון הבימה, אשר באותו זמן העלה את הצגתו "הר לא זז", שעלה שוב בבית ליסין ב-2016.

מאז 1997 מחזות של עברון הופקו בתיאטרונים ופסטיבלים שונים ברחבי הארץ, בצרפת ובגרמניה.
ב-2012 זכה בפרס המחזאי בטקס פרס התיאטרון הישראלי על מחזהו "יוליסס על בקבוקים". ההצגה בהפקת תיאטרון חיפה ובבימוי אופירה הניג, זכתה גם בפרס התיאטרון הישראלי כהצגה המקורית של השנה, ובפרס המחזאות ע"ש נסים אלוני.

פעילות כסופר

ב-2003 פרסם עברון את ספרו הראשון, אוסף סיפורים קצרים בשם "מראה מקום", בהוצאת עם עובד.
מתוכו סיפור "הבז", תורגם לאנגלית ופורסם בכתב העת האנגלי "גרנטה".

==חיים אישיים==
גלעד עברון היה נשוי לד"ר נורית כהן-עברון, מרצה לחינוך לאמנות (בתה של הציירת רות שלוס). הם התגוררו יחדיו ביפו, ולהם שלושה ילדים. עברון נפטר בשנת 2016 מהתקף לב בגיל 61. לבקשת המשפחה נטמן בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

==פרסים והוקרה==
* פרס "איטליה" ל"לחם" 1986.
* פרס הטלוויזיה ל"הורים ובנים" כדרמה הטובה לשנת 1987.
* פרס אקו"ם ל"יהוא" כהצגה הטובה ביותר לשנת 1993.
* פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים 1997
* פרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית המחזאי לשנת 2011 עבור המחזה "יוליסס על בקבוקים".
* פרס התיאטרון הישראלי ל"יוליסס על בקבוקים" בקטגוריית ההצגה המקורית לשנת 2011.
* פרס המחזאות לשנת 2012 ע"ש נסים אלוני, קרן רבינוביץ' לאמנויות תל אביב עבור המחזה "יוליסס על בקבוקים".

==על יצירותיו==
יצירותיו של עברון מעלות לעיתים קרובות ביקורת חברתית ופוליטית אודות המציאות הישראלית, בין עם על ידי עימות ישיר עימה ("לחם", "הבז", "יוליסס על בקבוקים") או על ידי יצירת מציאות אלטרנטיבית ("יהוא", "הר לא זז", "הטענה של דון קיחוטה"). לעיתים קרובות, במרכז העלילה נמצאת דמות אשר מנוכרת לחברה בה היא נמצאת, ועליה להכריע בדילמה מוסרית אישית אשר נוצרת בעקבות הנסיבות הפוליטיות של החברה בה היא נמצאת.

במובן זה, ניכר כי דמויותיו של עברון נוטות להיות במקביל דמויות מורכבות ואינדיבידואליות מצד אחד, ודמויות אלגוריות שמהן ניתן להשליך אודות המצב האקטואלי של החברה.

תמה מרכזית נוספת במחזותיו של עברון היא השיח על השפה התיאטרונית עצמה. לדברי עברון:

מבחינה אמנותית, הרקע של עברון באמנות פלסטית השפיע עליו כך שעולם הדימויים הוויזואליים והאסתטיקה החזותית מהווים מרכיב מרכזי בהצגותיו כבר במחזה עצמו, עוד לפני תהליך הבימוי.

==יצירותיו==
===סרטים וטלוויזיה===
* "לחם" תסריט בשיתוף מאיר דורון לדרמת טלוויזיה, במאי רם לוי, הטלוויזיה הישראלית, 1985.
* משחקים בחורף" שותף לכתיבת תסריט דרמת טלוויזיה בעקבות סיפור של יצחק בן-נר, במאי רם לוי, הטלוויזיה הישראלית, 1988.
* "הורים ובנים" תסריט לדרמת טלוויזיה, במאי רוני ניניו, הטלוויזיה הישראלית 1987.
* "בּוּצֵ'ה" תסריט לדרמת טלוויזיה בעקבות מחזה של יוסף בר-יוסף, במאי רם לוי, הטלוויזיה הישראלית, 1992.
* "מלאכים ברוח", תסריט לסרט קולנוע ביחד עם גור הלר, במאי גור הלר, 1992.
* "זיכרון דברים", תסריט לסרט עלילתי בעקבות יעקב שבתאי, במאי עמוס גיתאי, 1995.
* "מר מאני" תסריט למיני סדרה על פי א. ב. יהושע, במאי רם לוי, הטלוויזיה הישראלית 1995/6.
* "המתים של יפו" תסריט לסרט עלילתי, במאי רם לוי, מפיקים איתי תמיר וערן ריקליס, 2019.

===מחזות===

{|class="wikitable"
|-
! הצגה !! תיאטרון !! עיר !! במאי !! שנה
|-
| גשם
| תיאטרון הקאמרי
| תל אביב
| רמי דנון
| 1988
|-
| יהוא
| תיאטרון הבימה
| תל אביב
| חנן שניר
| 1992
|-
| הר לא זז
| תיאטרון הבימה
| תל אביב
| חנן שניר
| 1996
|-
| קין
| פסטיבל למחזות קצרים
| תל אביב
| מיקי גורביץ'
| 1997
|-
| שמיים
| תיאטרון החאן
| ירושלים
| אופירה הניג
| 1999
|-
| לב טוב
| תיאטרון הבימה
| תל אביב
| חנן שניר
| 2000
|-
| יהוא, המחזה המתורגם
|
| פריז
| זוהר וקסלר
| 2000
|-
| שמיים, המחזה המתורגם
| תיאטרון אוברט
| פריז
| מישל דידים
| 2005
|-
| עין לטושה
| פסטיבל תיאטרון קצר
| תל אביב
| יעל קרמסקי
| 2007
|-
| הטענה של דון קיחוטה
| תיאטרון אנסמבל הרצליה
| הרצליה
| אופירה הניג
| 2008
|-
| רק השפה נשארה (השטן משאטיון), המחזה המתורגם
| קומדי פראנסז
| פריז
| זוהר וקסלר
| 2009
|-
| רק השפה נשארה (השטן משאטיון), המחזה המתורגם
| פסטיבל לכתיבה דרמטית עכשווית בינלאומית
| Abbey of Prémontrés בPont-à-mousson
| זוהר וקסלר
| 2009
|-
| יוליסס על בקבוקים
| תיאטרון חיפה
| חיפה
| אופירה הניג
| 2010
|-
| יוליסס על בקבוקים, בכורה בגרמנית
| תיאטרון אאוגסבורג
| גרמניה
| מרקוס טראבוש
| 2012
|-
| יוליסס על בקבוקים, קריאה בצרפתית
| תיאטרון Rond Point
| פריז
| זוהר וקסלר
| 2012
|-
| זוז, אתה מסתיר לי את השמש
| פרויקט בינלאומי בשיתוף ובתמיכת פרויקט עצמאי בהפקת TAK Theater, Liechtenstein,Kurtheater, Baden, Spielart Festival, Munich, Zurcher Theaterspektakel, Zurich
| יוסוף אבו ורדה, גלעד עברון, אופירה הניג וחומרים תיעודיים
| אופירה הניג
| מאי 2013
|-
| שמיים
| תיאטרון MAISON D'EUROPE ET D'ORIENT
| פריז
| זוהר וקסלר
| 2016
|-
|}

===ספרים===
*רק השפה נשארה, מחזות ורשימות על תיאטרון, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2018
*שישה מחזות, קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007
* מראה מקום, קובץ סיפורים קצרים, הוצאת עם עובד, הספרייה לעם, 2003.
* הבז, פרסום באנגלית של הסיפור, כתב העת גרנטה, אנגליה, 2005.

==לקריאה נוספת==
* שמעון לוי, "מכאן אני כותב", בתוך: גלעד עברון, שישה מחזות, קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 5–14.
* יואב רינון, "זהו מחזה העוסק, כזכור, בחורבן: אתיקה בעידן של כיבוש - מילים ומעשים ביהוא לגלעד עברון", במה 130 (תשנ"ג) 5-22

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.am-oved.co.il/htmls/author.aspx?c0=12849&bsp=12266 קורות חיים קצרים] באתר עם עובד
ראיונות
* 
* 
* 
אודותיו
* [https://web.archive.org/web/20160303192413/http://www.theater-awards.org.il/playwright2011/513-גלעד-עברון-על-ההצגה-יוליסס-על-בקבוקים.html גלעד עברון], באתר פרס התיאטרון הישראלי
* 
* [http://www.am-oved.co.il/htmls/author.aspx?c0=12849&bsp=12266 גלעד עברון] , באתר עם עובד
* [http://arts.tau.ac.il/departments/index.php/lang-he/research-pubs/books/assaph-plays/564-six-plays על הספר "שישה מחזות"] , באתר אוניברסיטת תל אביב
* [https://web.archive.org/web/20131008203745/http://www.habima.co.il/show_item.asp?itemId=2776&levelId=64382&itemType=0&template=18 גלעד עברון], באתר הבימה
* [https://www.cameri.co.il/index.php?page_id=2415 הנימוקים לקבלת פרס נסים אלוני], באתר התיאטרון הקאמרי

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס התיאטרון הישראלי
קטגוריה:זוכי פרס רשות השידור
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס נסים אלוני
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:משפחת שלוס
קטגוריה:משפחת סלומון (הראש"ז)
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב 
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016