ארווד

אַרְוָד (בפיניקית: 𐤀𐤓𐤅𐤃, ארוד;<ref>RÉS 604, KAI 293</ref> משם לאכדית Ar-ua-di,<ref name=":5"> – מכתב EA 149 שו' 59, עמ' 618</ref> למצרית קדומה jrtw או jrṯw,<ref name="Gauthier99"></ref> ליוונית Αραδος), כיום אַרְוָאד (מפיניקית לערבית أرواد), היא עיירה סורית אשר שוכנת על האי רואד שבים התיכון, על חורבות עיר נמל חשובה מהעת העתיקה בשם זה.<ref>אנציקלופדיה מקראית כרך א' עמ' 531–532.</ref> העיירה ממלאת את כל שטח האי, שאורכו הוא 710 מטר ורוחבו 515 מטר. ארווד מרוחקת 3 ק"מ מטרטוס, הנמל השני בגודלו בסוריה.

נכון ל־2021 ארווד היא עיירה המתבססת בעיקר על דיג. קיימים בעיירה ממצאים היסטוריים של שרידי העיר הפיניקית במקום, כמו מקדש לאל דגון.

== שם ==
מקור שם העיר הוא מהשם הפיניקי 𐤀𐤓𐤅𐤃 (ארוד), המופיע גם בתנ"ך.<ref name=":0"></ref> משם התגלגל השם לאכדית בגרסאות שונות כ־Ar-ua-da,<ref name=":5"> – מכתב EA 149 שו' 59, עמ' 618</ref> כ־A-ru-a-di,<ref name=":0" /> כ־Ar-ma-da<ref name=":1">Hayim Tadmor, The Inscriptions of Tiglath-Pileser III, King of Assyria (Jerusalem: Israel Academy of Sciences and Humanities, 1994), p. 123; </ref> כ־A-ru-da,<ref name=":2"></ref><ref name=":3"></ref> וכ־A-ru-ad-da,<ref name=":32"></ref> למצרית עתיקה כ־ỉrtw או ỉrṯw,<ref name="Gauthier99" /> וליוונית כ־Άραδος (אַרַדוֹס).<ref name=":0" /> בנוסף, כונתה ביוונית גם "אנטיוכיה שבפייריה " (Αντιόχεια της Πιερίας).

גלגולים מאוחרים יותר של השם הם לטורקית כארווד (Arvad), וכארפד (Arpad), ולערבית כארואד (أرواد).

==היסטוריה==

=== העת העתיקה ===
סטראבון מספר שהעיר נוסדה על־ידי פליטים מצידון.<ref name=":6">סטראבון, גאוגרפיקה, 16.2.13 (ראו ב[https://el.wikisource.org/wiki/%CE%93%CE%B5%CF%89%CE%B3%CF%81%CE%B1%CF%86%CE%B9%CE%BA%CE%AC/%CE%99%CE%A3%CE%A4 מקור היווני] וב[https://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Strabo/16B*.html תרגום לאנגלית])</ref>

העיר מוזכרת במכתבי אל־עמרנה כעיר בעלת צי אוניות גדול. מלך גבל מתלונן בפני פרעה, על הסכנה הצפויה לעיר מספינות אנשי ארוד. במכתב של אבימלך מלך צור מספר שזמרי־הדה מלך צידון המורד כרת ברית עם אנשי ארוד, והם כינסו את אוניותיהם, מרכבותיהם ואנשי צבאם כדי לכבוש את צור.<ref> – מכתב EA 149 , עמ' 614–621</ref><ref name=":4">אנציקלופדיה מקראית כרך א' עמ' 531.</ref>

המלך האשורי תגלת פלאסר הראשון כבש את האזור, וקיבל מנחה מגבל, צידון וארוד; הוא הפליג על אוניות אנשי ארוד למרחק של "שלוש שעות כפולות" מהעיר ארוד האי לעיר צומור אשר בארץ אמורו.<ref></ref>

אשורנצירפל השני כתב שהוא עשה את דרכו למרגלות הר הלבנון והלך לים הגדול של ארץ אמורו, הטביל בו את נשקיו והקריב קרבן לאלים. הוא קיבל מנחות ממלכי חוף הים: צור, צידון, גבל, מחֿלתו, מַאיזוּ, כַאיזוּ, אמורו, וארוד שבים, ופירט את המנחות עצמן.<ref></ref> 

בימי אשורנצירפל השני שמלך במאה ה־9 לפנה"ס, הוטל על העיר מס, הוא מציין שהיא שוכנת בלב ים.<ref name=":4" />

בשנת 853 לפנה"ס השתתף מתן־בעל מלך ארווד בקרב קרקר עם כח של 200 רגלים במלחמה נגד שלמנאסר השלישי.

אדד־ניררי השלישי ציין שהוא הזקיף את צלם מלכותו ב"ארוד השוכנת בלב ים".<ref name=":022"></ref>

בשנת 734 לפנה"ס, נכנע מלך ארוד מתן־בעל לתגלת פלאסר השלישי, הפך לוסאל שלו והוזכר בין מגישי המנחה אליו.<ref></ref>

גם בתקופתו של סנחריב (704–680 לפנה"ס) העיר שילמה מס לאשור, תחת מלך העיר עבדי־לִיאְתִי.<ref> וכן </ref>

בימי אסרחדון (681–669 לפנה"ס), בנו של סנחריב, מוזכרת העיר ומלכהּ מתן־בעל בין המלכים המתכנסים מארץ חֿתִי, עבר הנהר וידננה, עליהם הטיל אסרחדון לשלוח חומרי בנייה ופסלים גדולים לארמונו בנינוה.<ref name=":32"></ref> על פי הכתובות האשוריות היא הייתה מוגדרת כעיר פניקית, שמה ברשימות נכתב אַרֻאַדִ, אַרֻדַ ועוד.

במהלך מסעו הראשון של אשורבניפל (668–627 לפנה"ס) נגד מצרים, עשרים ושניים מלכי הלבנט וקפריסין באו אליו להגיש לו מנחות ולנשק את רגליו, וביניהם ויכין־לוּ מלך ארוד, והוא הכריחם ללוות עם כוחותיהם ואוניותיהם את חייליו בים וביבשה.<ref>. יש לציין שחלק זה מהמסע הראשון של אשורבניפל לא מופיע בתיאורי המסע המוקדמים, והוא נוסף לאחר שהמלך ערך מחדש את הספרי שנותיו (על כך ראו בעמ' 107).</ref> במסעו השלישי,<ref>לאחר השכתוב השני של ספרי שנות אשורבניפל מוספר המסע כמסע השני של המלך, ראו </ref> מיד לאחר שהביס את בעל מלך צור המורד, אשובניפל סיפר שיכין־לוּ מלך ארוד "היושב בלב הים" ומלכי תובל וקיליקיה "שלא נכנעו לאבותיו" לדבריו, נכנעו לעולו, והביאו לו את בנותיהם (בתיאור דומה לתיאור על בעל מלך צור).<ref name=":02">, הקטע בגרסה הראשונה מופיע בעמ' 61–62 ו־86–87, בגרסה שנייה מורחבת מעט מופיע בעמ' 120–121, 144–145 ו־169–170, בגרסה שלישית מקוצרת בעמ' 193–194, בגרסה רביעית המרחיבה את הגרסה הראשונה בעמ' 236–237, בגרסה חמישית מקוצרת בעמ' 268 ו־276, ובגרסה הששית המקוצרת ביותר בעמ' 305</ref> לאחר מותו<ref>ההבהרה לפיה הדבר התרחש לאחר מותו מופיעה רק בגרסת ספרי השנים השנייה, ראו ב־</ref> או היעלמותו<ref>כך לפי הגרסה הרביעית של ספרי השנים, ראו </ref> של יכין־לו, בניו עזיבעל, אביבעל, אדוניבעל, שפטבעל, בדבעל, בעל־ישופו, בעלחנן, בעלמלך, אבימלך ואחימלך הגרים "בלב הים" באו אליו עם מתנות ונישקו את רגליו.<ref name=":02" /> אשורבניפל הסתכל בתענוג על עזיבעל והמליך אותו על ארוד, ואת אחיו הלביש בבדים מעוטר בצבעים ובצמידי זהב והעמידם לפניו.<ref name=":02" />

בתקופת נבוכדנצר מלך בבל העיר מוזכרת כמעלת מס לבבל, שמה ברשימות ארמד.מטבע כנעני מאַרְוָד עם סמל [[אונייה. האוניות, כמו גם סמלים ימיים אחרים, על מטבעות העיר ושאר ערי פיניקיה ציינו את חשיבותו המיוחדת של הים בכלכלה הפיניקית.<ref name="אניות וחלקי אניות22"></ref>|ימין]]

ההיסטוריון הרודוטוס מציין שאחד מראשי הצי של חשיארש היה מארדוס (היא אַרְוַד).<ref>הרודוטוס, היסטוריות, 7.98 (ראו במקור היווני וב[https://benyehuda.org/read/10919#ch11480 תרגום לעברית])</ref> בשנת 333 לפנה"ס, לאחר קרב איסוס, הגיע אלכסנדר מוקדון לפיניקיה, ונפגש עם סטרטון, בנו של גרעשתרת (גראוסטרטוס ביוונית) מלך ארוד וסביבתה, בזמן שהמלך עצמו שרת בצי של הפרסי בדומה לשאר מלכי פיניקיה וקפריסין; סטרטון הבטיח שארוד, מרת , , סיגון וכל המקומות שבשליטתו ובשליטת אביו ייכנעו לאלכסנדר.<ref>אריאנוס, אנבסיס, 2.13 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)</ref> ואכן, בזמן המצור על צור, הצטרף גרעשתרת מלך ארוד לאלכסנדר.<ref>אריאנוס, אנבסיס, 2.20 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)</ref><ref></ref> בתקופה ההלניסטית, מוזכרת העיר בכתובים כעיר נמל משגשגת. סטראבו מציין בכתביו שהעיר הייתה בנויה על אי, מלא בבתי מגורים רבי קומות; הוא מספר שמקורות המים שלה היו בורות באי, או שנהגו להביא מים מהיבשה.<ref name=":6">סטראבון, גאוגרפיקה, 16.2.13 (ראו ב[https://el.wikisource.org/wiki/%CE%93%CE%B5%CF%89%CE%B3%CF%81%CE%B1%CF%86%CE%B9%CE%BA%CE%AC/%CE%99%CE%A3%CE%A4 מקור היווני] וב[https://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Strabo/16B*.html תרגום לאנגלית])</ref> שטחה החקלאי של האי היה ביבשה מצומור ועד נהר ארנת, משם קבלה את אספקת הדגן, שמן ויין. עדויות אפיגרפיות מעידות על סוחרים אַרְוָדִים ביוון מהתקופה ההלניסטית.<ref>; ראו גם KAI 293</ref>

לארווד היו מספר ערי־בת כפופות לה על היבשה, ביניהן טרטוס ("אנטי־ארדוס", מול־ארוד ביוונית), קרן, מרת , אנידרה, בלנאיה ופלטוס; ביניהן, קרן הייתה הנמל היבשתי של ארווד.<ref name=":12">סטראבון, גאוגרפיקה, 16.2.12 (ראו ב[https://el.wikisource.org/wiki/%CE%93%CE%B5%CF%89%CE%B3%CF%81%CE%B1%CF%86%CE%B9%CE%BA%CE%AC/%CE%99%CE%A3%CE%A4 מקור היווני] וב[https://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Strabo/16B*.html תרגום לאנגלית])</ref><ref> [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k5529563s/f24.item p. 20]</ref>שבר [[מצבה מהמאה ה־4 לפנה"ס, נמצאה בארווד. הלובר.]]

בתקופה הרומאית חלה נסיגה בחשיבותה של העיר והיא חרבה בתקופה הביזנטית.<ref name=":4" />

=== ימי הביניים ===
מבצר עות'מאני ששימש בית כלא בזמן השלטון הצרפתיבמאה ה־13, העיר שמשה כראש גשר לצלבנים. זה היה המקום האחרון שהם החזיקו לפני תבוסתם הסופית במאבק עם המוסלמים על השליטה בארץ ישראל. האי נכבש בשנת 1302 על ידי הממלוכים.

=== העת החדשה ===

==במקרא==

אנשי העיר מוזכרים בספר בראשית, י, יח בתולדות בני נח, בתיאור השושלת של כנען נכתב . תיאור זהה מופיע בדברי הימים א א, טז.

העיר מוזכרת בספר יחזקאל כאשר יחזקאל נושא קינה על העיר צור ומספר כי ארוד הייתה בין הערים שקיימו קשרים עם צור: ; בני ארוד אף היו חלק מאנשי המשמר של צור: .
==לקריאה נוספת==
* "אַרְוָד", בתוך: אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, כרך א', עמ' 531–532

==קישורים חיצוניים==

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

=== ביאורים ===

קטגוריה:סוריה: יישובים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:איים בים התיכון
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה