OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שדרה חברתית

שדרה - בצרפתית ETAT - היא שכבה חברתית בעלת סטטוס חוקי מיוחד, שהתקיימה ברוב מדינות אירופה בימי הביניים. חברת שדרות היא חברה המורכבת ממספר שדרות שיש ביניהן מדרג (היררכיה). השדרה היא מבנה חברתי הנמצא בין קאסטה למעמד. בחברה של קסטות אין אפשרות ליחיד לעבור מקסטה לקסטה. בחברת שדרות ישנה אפשרות לעבור, בנסיבות מסוימות, משדרה אחת לאחרת אך כל שדרה כפופה לחוקים הייחודיים לה. בחברת מעמדות ניתן ליחיד לעבור ממעמד אחד לשני אך החוק הוא שווה לגבי כל המעמדות.
צורות מסוימות של שדרות התקיימו בחברות גם מחוץ לאירופה אך הדוגמה הבולטת לסוג זה של חברה היא אירופה של ימי הביניים. 

בימי הביניים, כתוצר של הפאקס דאי, החברה האירופית התחלקה לשלוש שדרות:
* שדרת המתפללים (Oratores) או אנשי הכנסייה
* שדרת הלוחמים (Bellatores) או האצולה
* שדרת העובדים (Laboratores) או האיכרים

במאה ה-11, נתווספה עוד שדרה, היא שדרת הסוחרים והאומנים שתפסה מקום בין שדרת האצולה לשדרת האיכרים.
שדרת אנשי הכנסייה הייתה שדרה מיוחדת, יחסית לאחרות. היות שאנשי הכנסייה התחייבו לצליבט, כלומר לפרישות מחיי משפחה, ולא היו להם ילדים, השדרה הזו הייתה חייבת לגייס אנשים משדרות אחרות. למשרות הנמוכות גויסו אנשים משדרת האיכרים ואילו למשרות הכנסייתיות או הנזירות הגבוהה, גויסו האנשים משדרת האצולה או הסוחרים. שדרה זו הייתה כפופה לחוק הכנסייה, הוא המשפט הקאנוני.

== מדינת-שדרות ==
בין המאות 13-17 התקיימו ברובה של אירופה "מדינות-שדרות". במדינת-שדרות הסמכות העליונה נתונה בידי השליט, לכאורה. השליט יכול להיות מלך, נסיך, דוכס וכו'. סמכות עליונה זו הוגבלה על ידי הפריבילגיות שניתנו לשדרות כגון זכויות יתר מסוימות ואפשרות להיות צד מחליט בהחלטות המדיניות השונות. במדינות מסוימות, כמו שוודיה ונורווגיה, ניתנו פריבילגיות שונות לכל אחת מהשדרות אך בשאר הארצות, רק לחלק מהן. בכל מדינות השדרות התקיים מוסד אספת השדרות בה השתתפו נציגי השדרות בעלות הפריבילגיות הפוליטיות. נציגי השדרות באספה דאגו לשמר את זכויות היתר של שדרתם, לזכות בזכויות יתר נוספות ולתבוע השתתפות בשלטון בכל ההחלטות הנוגעות לאותה שדרה. זכויותיה וכוחה של שדרה מסוימת השתנו ונעו בהתאם לכוחה של אותה שדרה יחסית לאחרות ובכוחו של השליט להשפיע על השדרה או לשלוט בה. מאזן כוחות עדין זה השתמר לאורך זמן רב בחלק מהמדינות. מאידך, היו מדינות בהן המאזן הופר:
* המדינות שבהן המאזן נשמר לאורך זמן התפתחו, לבסוף, למדינות בעלות משטר חוקתי (למשל אנגליה)
* במדינות בהן הופר האיזון לטובת השליט התפתחה המלוכה האבסולוטית (למשל צרפת)
* במדינות בהן הופר המאזן לטובת השדרות, התפתחו רפובליקות אוליגרכיות (למשל בשווייץ)

== ראו גם ==
* פאקס דאי
* קאסטה
* מעמדות
* המהפכה הצרפתית

קטגוריה:ריבוד ואי שוויון
קטגוריה:ימי הביניים
ג'ורג' ליכטהיים

ג'ורג' בן 16 עם אביו [[ריכרד ליכטהיים ב-1928]]
ג'ורג' ליכטהיים (6 בנובמבר 1912 - 22 באפריל 1973) היה עיתונאי והיסטוריון חברתי שהתרכז בתאוריה ובהיסטוריה של הסוציאליזם והמרקסיזם.

== קורות חיים ==
ליכטהיים נולד בברלין בשנת 1912 כבנו של ריכרד ליכטהיים ממנהיגי ציונות גרמניה. בילדותו נדד עם אביו למקומות פעילותו של האב באיסטנבול, בלונדון ובברלין. לאחר עליית היטלר לשלטון בגרמניה עבר ללונדון ובהמשך, בשנת 1933, בא בעקבות הוריו לירושלים, אליה הגיעו הוריו בשנה זו. בצעירותו היה העורך לעניינים בינלאומיים של ה"פלסטיין פוסט". כן השתתף בשנים 1938–1945 בסדרת הרצאות בנושא "יחסים בינלאומיים" בקול ירושלים המנדטורי.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה בסתיו 1945 יצא ליכטהיים מטעם עיתונו לסקר את משפטי נירנברג. בשנת 1946 עבר להתגורר בלונדון ושימש כתבם בלונדון של ה"פלסטיין פוסט" ושל "דבר". כתבותיו התפרסמו בעיתונים אלה בשנים 1946 - 1949 וסיקרו את תקופת המאבק ומלחמת העצמאות כפי שהשתקפו בבריטניה.

ליכטהיים הגדיר עצמו כסוציאליסט והצהיר בשנת 1964: "אינני ליברל ומעולם לא הייתי. אני מוצא את הליברליזם מתיש כמו הקומוניזם ואין ברצוני להיגרר לוויכוח איזו מאותן שתי אמונות מיושנות תקדם אותנו יותר".

מאמריו התפרסמו בעיתוני העולם בצרפתית ובאנגלית. פרסם כתריסר ספרים.

ליכטהיים היה בקשרי ידידות עם ההיסטוריון זאב לקויר וביחד עמו ערך באמצע שנות החמישים פרסום באנגלית על התרבות הסובייטית. כן תרגם לאנגלית את ספרו של גרשום שלום על המיסטיקה היהודית.

בשנת 1973 שם ליכטהיים קץ לחייו בלונדון.

==מספריו==
<div style="direction: ltr;">
* From Marx to Hegel Publisher: Seabury Pr ,1974 
* Europe in the Twentieth Century Publisher: Praeger Publishers ,1974 
* A Short History of Socialism Publisher: Flamingo ,1983
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101028091927/http://dancutlermedicalart.com/AlbertEinstein%27sZionism/images/250%20pixels/1900-1919/1911%20Richard%20Lichtheim%20editor%20Die%20Welt.jpg תמונת ג'ורג' ליכטהיים בילדותו עם הוריו] באתר dancutlermedicalart.

* מן הכתבות ששיגר מלונדון לעיתון דבר 
**
**
**

קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית ביישוב
קטגוריה:היסטוריונים ביישוב
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1973
פארק צ'ו-יאנג

פארק צ'ו יאנג (בהנגול: 박주영; ) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק באולסן יונדאי בעמדת החלוץ.

== קריירה ==
פארק, יליד טגו, כיכב בצעירותו במדי נבחרת קוריאה הדרומית עד גיל 20 בתחרויות בינלאומיות שונות לנבחרות צעירות. בשנת 2005 החל לשחק בליגה הקוריאנית בקבוצת סיאול. במונדיאל 2006 שיחק בהרכב נבחרתו במשחקה מול . בשנת 2008 עזב את קוריאה לאחר שחתם בקבוצת מונקו.

במהלך מונדיאל 2010 כבש שער במשחק נבחרתו נגד , לאחריו עלתה קוריאה הדרומית לשלב שמינית הגמר בתחרות.

בקיץ 2011 חתם בארסנל. לאחר עונה לא מוצלחת שבה שיחק משחק אחד בלבד, הושאל לסלטה ויגו הספרדית ושם כבש את שער הבכורה שלו ב-22 בספטמבר 2012 מול חטאפה. בסך הכל כבש בעונה זו שלושה שערים במדי סלטה ויגו, ובקיץ 2013 חזר לארסנל.

ב-31 בינואר 2014 הושאל לחצי עונה לקבוצת ווטפורד מליגת המשנה באנגליה, ובתום תקופת ההשאלה שוחרר מארסנל.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1985
קטגוריה:כדורגלנים דרום קוריאנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:כדורגלני סיאול
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:כדורגלני א-שבאב (ריאד)
קטגוריה:כדורגלני אולסן יונדאי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוריאה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
M28

M28 (מ-Messier 28, נקרא גם NGC 6626) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-18,300 שנות אור ממערכת השמש. יחסית לצביר הכדורי המרשים M22 שנמצא בסמוך אליו, זהו צביר כדורי קטן יותר, עמום יותר ורחוק יותר, אך דחוס הרבה יותר.

== היסטוריה ==
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית חסרת כוכבים, עגולה וקשה לצפייה". ובשנת 1799 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר וציין שמרכזו צפוף בהרבה משוליו וגם ג'ון הרשל ציין שלמרות שהצביר אינו בהיר במיוחד, הוא צפוף מאוד.

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.8 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ בינוני כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14. הצביר נמצא מעט פחות ממעלה מצפון-מערב לכוכב קאוס בוראליס (λ בקשת) ופחות מ-3 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-M22.

== מאפייני הצביר ==
צורתו של M28 היא קצת אליפטית, קוטרו כ-60 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-18,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-11 דקות קשת - כשליש מקוטרו של הירח המלא. צפיפותו של M28 גבוהה מאוד יחסית לצבירים אחרים והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F8. עד היום התגלו בו 18 כוכבים משתנים מסוג משתני RR בנבל וכן משתנה קפאידי מסוג II בעל זמן מחזור של 17 ימים. בשנת 1987 התגלה בצביר פולסר בעל זמן מחזור של 11 מילישניות. זו הייתה הפעם השנייה שפולסר כזה התגלה בצביר כדורי, מעט אחרי שפולסר דומה התגלה בצביר הכדורי M4.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://messier.seds.org/m/m028.html M28] בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

28
28
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קשת
סרגיי סטפאשין

גנרל פולקובניק בדימוס סרגיי ואדימוביץ' סטפאשין (ברוסית: Серге́й Вади́мович Степа́шин; נולד ב-5 במרץ 1952, בפורט ארתור, סין) הוא פוליטיקאי רוסי, לשעבר יו"ר לשכת מבקר המדינה הרוסי (Счётная палата Российской Федерации).

הוא כיהן כראש ממשלת רוסיה מספר חודשים בשנת 1999 לפני שהוחלף בולדימיר פוטין. ב-1994 הוא היה שר הביטחון ועמד בראש המשרד הממשלתי לענייני ביטחון פנים וכיהן כשר הפנים של רוסיה. מאפריל 2000 ועד ספטמבר 2013 כיהן כמבקר המדינה הרוסי ועמד בראש לשכת החשבון הרוסית.

==ביוגרפיה==
סרגיי סטפשין נולד במשפחת קצין הצי הסובייטי במהלך שרותו בסין. בהיותו בן 3 המשפחה חזרה לברית המועצות. במסגרת השרות הצבאי, בשנת 1973 הוא סיים את מכון הפוליטי הגבוה של משרד הפנים בלנינגרד והמשיך את השרות. בשנות ה-80 החל ללמד במכון בו למד. עם תחילת הפרסטרויקה נכנס לפוליטיקה. התנגד לפוטש של אוגוסט והתמנה ליו"ר וועדה לחקר האירועים. תוצאה של פעילות הוועדה לא פורסמה מעולם. בשנת 1991 מונה לסגן שר הפנים האחראי על מרחב סנקט פטרבורג. בשנת 1992 עזב את משרד הפנים וחזר לפוליטיקה. באירועים של שנת 1993 תמך בנשיא בוריס ילצין. ב-24 בספטמבר 1993 מונה לסגן הראשון של שר הפנים. ב-3 במרץ 1994 מונה למנהל מודיעין נגדי. בשנת 1995 מונה למנהל שרות הביטחון הפדרלי. בשנת 1995, במהלך אירועים סביב מתקפת הטרור על בית החולים בעיר בודנובסק היה ראש המטה. מייד לאחר הפרשה פוטר מתפקיד.

החל מנובמבר 1995 עבד במנגנון הנשיאותי. ב -2 ביולי 1997 התמנה לשר המשפטים. ב-28 באפריל 1998 מונה לשר הפנים.

ב-12 במאי 1999 מונה לממלא מקום ראש הממשלה, עד 9 באוגוסט 1999 היה לראש ממשלת רוסיה. ממשלת סטפאשין לא התאפיינה בשינויים רבים, פיטוריו ב-9 באוגוסט 1999 באו כהחלטה אסטרטגית מצד מקורביו של בוריס ילצין שרצו להבטיח את קידומו של ולדימיר פוטין כיורש לילצין.

ב-19 בדצמבר 1999 - נבחר לדומה הממלכתית מטעם סנקט פטרבורג, הוא נתמך על ידי המפלגה הליברלית יאבלוקו.

מאז ה-19 באפריל 2000 היה יו"ר המשרד לביקורת המדינה. בעקבות המינוי התפטר מדומה. בשנת 2010 חודש המינוי לכהונה שלישית ובספטמבר 2013 הוחלף על ידי טטיאנה גוליקובה, שרת הבריאות לשעבר.

מאז 2007 הוא יו"ר החברה הארץ-ישראלית הקיסרית הפרבוסלבית, מהארגונים ההומניטריים והמדעיים הוותיקים ביותר ברוסיה. הוקם ב-21 במאי 1883 לעידוד שיתוף הפעולה בין עמי המזרח התיכון בתחומים הומניטריים ומדעיים.

במהלך שירותו בארגוני ביטחון המדינה הוענקו לו מספר עיטורים של רוסיה ומדינות אחרות כדוגמת מסדר כוכב הקוטב (שוודיה) ומסדר שיתוף הפעולה. בשנת 1994 סיים את עבודת הדוקטורט שלו.

==משפחתו==
רעייתו, תמרה ולדימירובנה היא כלכלנית בכירה, סגנית בכירה לנשיא הבנק לסחר חוץ (ונשטורגבנק). לזוג יש בן.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://lenta.ru/lib/14161033/full.htm ביוגרפיה באתר לנטה-פדיה]

קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:ראשי שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:שרי המשפטים של רוסיה
קטגוריה:שרי הפנים של רוסיה
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית: אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1952
אסוואטיני במשחקים האולימפיים

אסוואטיני השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה משתי האולימפיאדות הבאות, עקב השתתפותה בחרם שהובילו מדינות אפריקה על אולימפיאדת מונטריאול (1976), במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד בעקבות משחק שקיימה נבחרת הרוגבי שלה עם נבחרת דרום אפריקה, וכשהשתתפה בחרם שהובילה על ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת אסוואטיני במשחקים ברציפות. עד שנת 2018 השתתפה ממלכת אסוואטיני במשחקים בשמה הקודם של המדינה – סווזילנד.

הישגיהם של הספורטאים ממלכת אסוואטיני במשחקים היו נמוכים למדי, והשתתפותם במשחקים הייתה סמלית בעיקרה. 

אסוואטיני השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת תחת השם סווזילנד, אולימפיאדת אלברוויל (1992), בה ייצג אותה גולש סקי אלפיני סקוטי שקיבל לשם כך אזרחות סווזית. אף הוא לא רשם הישגים גבוהים.

==ראו גם==
* אסוואטיני במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20181229003438/http://socga.org.sz/ אתר ההתאחדות האולימפית ומשחקי חבר העמים של סווזילנד]

קטגוריה:אסוואטיני: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
לסוטו במשחקים האולימפיים

לסוטו משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה מאולימפיאדת מונטריאול (1976) מאחר שהשתתפה בחרם שהובילו מדינות אפריקה על המשחקים במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד בעקבות משחק שקיימה נבחרת הרוגבי שלה עם נבחרת דרום אפריקה בה היה נהוג באותה עת משטר האפרטהייד. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת לסוטו במשחקים ברציפות.

לאורך השנים ייצגו את לסוטו בעיקר אתלטים. להישג הגבוה ביותר הגיע רץ המרתון תאביסו מוקאלי שסיים במקום ה-16 באולימפיאדת סידני (2000).

לסוטו מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==ראו גם==
* לסוטו במשחקים הפאראלימפיים
* לסוטו במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://lnoc.tripod.com/ אתר הוועד האולימפי הלאומי של לסוטו]
האתלטית ממוראלו טג'וקה במהלך ריצת המרתון באולימפיאדת לונדון

קטגוריה:לסוטו: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
מלאווי במשחקים האולימפיים

מלאווי השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה משתי האולימפיאדות הבאות, עקב השתתפותה בחרם שהובילו מדינות אפריקה על אולימפיאדת מונטריאול (1976), במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד בעקבות משחק שקיימה נבחרת הרוגבי שלה עם נבחרת דרום אפריקה, וכשהשתתפה בחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת מלאווי במשחקים ברציפות.

הישגיהם של הספורטאים המלאווים במשחקים היו נמוכים למדי, ואיש מהם לא היה קרוב לזכייה במדליה אולימפית. מלאווי מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==ראו גם==
* מלאווי במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלאווי: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
יקותיאל הכהן

יקותיאל הכהן או בראשי תיבות יהב"י (יקותיאל הנקדן בן יהודה (או בר יהודה) או יקותיאל הכהן בן יהודה) היה בלשן ואיש מסורה שעסק הרבה בדקדוק נוסח המקרא. הרב חי במחצית השנייה של המאה ה-12 בגרמניה או בפראג שבבוהמיה (צ'כיה) או בצפון צרפת (ויש מקדימים את תקופת חייו לפני זמנו של הרד"ק).

חיבר את "עין הקורא" – חיבור דקדוקי שתכליתו קריאה מדוקדקת ומתוקנת במקרא לאותיותיו, ניקודיו וטעמיו, או בלשונו: "מלאכת הקריאה הנכונה".

כמו כן כתב הערות לתורה ולמגילות מגילת אסתר ואיכה, שעניינן בטעמי המקרא, במתגים, במקפים ובניקוד.

==ראו גם==
*מסורה
*שמשון הנקדן
==לקריאה נוספת==

חומש מאור עיניים: והיו לאורות ס' עין הקורא וס' עין הסופר / מדויק .. ומסדר ... מאתי וואלף ... היידנהיים, רֶדלהיים: ו' היידנהיים, תקע"ח-תקפ"א. ([http://aleph.nli.org.il/nnl/dig/books/bk001277723.html הספר] במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית)
* אילן אלדר, 'שער נוח התיבות מתוך "עין הקורא" (כללי מלרע ומלעיל ליהב"י הנקדן)', לשוננו מ (תשל"ו), 190–210; מא,ג (תשל"ז), 205–215.
* 
* 
* רבקה ירקוני, "עין הקורא" ליקותיאל הכהן (כרך א: עבודת הדוקטור; כרך ב: הטקסט), דיסרטציה, אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ה 1985.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים: ראשונים
קטגוריה:מילונאים כותבי עברית
קטגוריה:מדקדקי העברית בימי הביניים
קטגוריה:ביקורת המקרא
קטגוריה:הטקסט המקראי
קטגוריה:נוסחי המקרא
ניקולאי גולושקו

ניקולאי מיכאילוביץ' גולושקו (ברוסית: Никола́й Миха́йлович Голу́шко; נולד ב-21 ביוני 1937) הוא קצין קג"ב לשעבר, ראש האגף האוקראיני של הקג"ב, שר הביטחון הרוסי וראש השירות הפדרלי לסיכול ריגול, הארגון שקדם לשירות הביטחון הפדרלי.

==ביוגרפיה==
נולד בכפר אנדרייבקה, מחוז קוקצ'טו, קזחסטן. ב-1959 למד בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הממלכתית של טומסק בסיביר. החל לשרת בקג"ב ב-1963 בסניף שבעיר קמרובו בסיביר. במשך שנים רבות עבד במנהל החמישי של הקג"ב שעסק בחתרנות אידאולוגית ומתנגדים פוליטיים - המנהל לביטחון החוקה שעסק בצנזורה וביטחון פנים. בשנים 1987 - 1991 היה יו"ר הקג"ב של אוקראינה הסובייטית. מ-1992 שימש כסגן שר הביטחון הרוסי וברבעון האחרון של שנת 1993 כיהן כשר הביטחון של הפדרציה הרוסית. לאחר פירוק המשרד, בחודשים דצמבר 1993 - פברואר 1994, היה מנהל השירות הפדרלי לסיכול ריגול.

פרשנים אמרו שנכפה על גולושקו להתפטר מתפקיד ראש שירות הביטחון, זאת לאחר סירב לפנות לדומה עם בקשה לא לתת חנינה למשתתפי הסכסוך החוקתי מאוקטובר 1993 שפעלו נגד ילצין. כמו כן, הוא התנגד לכוונות של ילצין לפרק את המשרד הביטחון למספר משרדים עצמאים.

לאחר סיום תפקידו היה פעיל כיועץ לראש שרותי הביטחון וקיבל מינוי של דירקטור באחד הבנקים הרוסים.

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.independent.co.uk/news/world/europe/kgb-disbandment-criticised-1469585.html?cmp=ilc-n KGB disbandment criticized], The Independent, 28.12.93
</div>

קטגוריה:קצרמר סובייטים
קטגוריה:ראשי שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1937
נועם צור

נועם צור (נולד ב-1981) הוא מנצח ישראלי.

==ביוגרפיה==
צור שימש מנצח ראשי בבית האופרה והתיאטרון אאלטו בעיר אסן בגרמניה בשנים 2008 -2010. במסגרת תפקידו ניצח צור כל שנה על שלוש הפקות חדשות ועוד כשבעה שחזורים מן הרפרטואר האופראי ובקונצרטים סימפוניים.

לפני כן הוא למד נגינה בטרומבון וגם מעט פסנתר. 

בספטמבר 2006 פייר בולז בחר בנועם צור לעבוד לצידו כיועץ אמנותי ומנצח לשנים 2006-2008 במסגרת פרויקט המלחינים בפסטיבל לוצרן. שם ניצח על יצירות של מלחינים בני זמננו ומלחיני מופת של המאה ה-20.

מספטמבר 2005 ועד אוגוסט 2007, היה מנצח הבית וממלא מקום המנהל המוזיקלי של האופרה והתזמורת של העיר היידלברג בגרמניה. 

בשנת 2001 שימש כעוזר המנצח של זאב דורמן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה. 

מאז 2001 ניצח נועם צור על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הקאמרית הישראלית; בשווייץ ניצח על תזמורת "I Sinfonietti 01" ועל תזמורת וינטרטור; בגרמניה ניצח על התזמורת הסימפונית של בוכום, תזמורת קאסל, תזמורת ברנדנבורג ובדרום אפריקה ניצח על התזמורת הפילהרמונית של יוהנסבורג. <br />

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ArtPro.co.il/noamzur נועם צור] - באתר ארטפרו- ניהול וייצוג אמנים

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
סאביקאס

סאביקאס (שנות ה-60'-70')
אגוסטין קאסטיון קאמפוס (בספרדית: Agustín Castellón Campos, 18 במרץ 1912, פמפלונה – 14 באפריל 1990, ניו יורק), שנודע בעיקר בכינויו סאביקאס (Sabicas), היה אחד מגדולי נגני גיטרת הפלמנקו בעולם, ונחשב למי שהביא לפריצת הפלמנקו אל מעבר לגבולות ספרד והעולם הלטיני.

סאביקאס נולד להורים ממוצא צועני והחל לנגן כבר בהיותו בן 5, כשהוא לומד בעיקר לבדו. בגיל זה הצמידה לו אמו את הכינוי "Sabicas".
כשגדל, למד והושפע רבות מדודו המפורסם, גיטריסט הפלמנקו רמון מונטויה (Ramón Montoya), וכן משיתופי פעולה רבים עם נגנים וזמרים ידועים מאותה התקופה. עוד בטרם מלאו לו עשרים הוא הוכר כפנומן, כשהופיע בתיאטרון אל-דוראדו במדריד כנגן מלווה של זמרת מפורסמת.

ב- 1936, עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד, יצא סאביקאס למסע הופעות במקסיקו עם הזמרת והרקדנית כרמן אמאיה (Carmen Amaya), משם המשיך להופעות בארצות הברית, ולבסוף השתקע בניו יורק, שם גם נפטר. הוא לא שב לספרד עד 1967, וגם אז לזמן קצר בלבד.

==סגנונו והשפעתו==

סאביקאס נחשב לפורץ דרך בעולם הפלמנקו, ולמי שגילה את הפלמנקו לעולם הרחב, למרות שחי בתקופתם של ענקי פלמנקו כגון מונטויה, ניניו ריקארדו (Niño Ricardo) ועוד. סגנונות הנגינה המיוחדים שפיתח, בשילוב עם יכולות טכניות נדירות וביצועים מרהיבים, גרמו לתחום הנגינה בגיטרת הפלמנקו – שנחשב עד אז כמיועד לליווי זמרים ורקדנים בלבד – להפוך למרכזי בזכות עצמו. הופעותיו הרבות כנגן סולו כבשו את ההמון והפיצו את מוזיקת הפלמנקו בקרב שכבות רחבות בקהל, מעבר לתחום הצר של מביני הדבר. זאת למרות סגנון הופעתו הצנוע וחסר המחוות - רוב הזמן היה יושב חנוט בחליפה, כמעט ללא תנועה, לחיו הימנית צמודה אל הגיטרה ורק אצבעותיו נעות.

סאביקאס תרם רבות להפיכת מוזיקת הפלמנקו לחלק מעולם המוזיקה העולמית, ובכך איפשר שילובים (פיוז'ן) בינה לבין סגנונות מוזיקליים אחרים כגון רוק וג'אז, שילובים שהפכו מאוחר יותר להיות חלק בלתי נפרד מעולם הפלמנקו עצמו.

בין הנגנים הרבים שהושפעו ממנו ניתן למנות את טומטיטו (Tomatito), חרארדו נונייז (Gerardo Nuñez), ויסנטה אמיגו (Vicente Amigo) וכמובן את גדול נגני הפלמנקו בדור שאחרי סאביקאס, פאקו דה לוסיה. דה לוסיה אף אמר כי לאחר ששמע את סאביקאס הבין כי הגיטרה מסוגלת להרבה יותר ממה שחשב, הן בצליל והן במהירות הנגינה. סאביקאס אף יעץ לו, לדבריו, להפסיק לחקות את הפאלסטות (Falsetas – קטעים מלודיים) של ניניו ריקארדו וליצור כאלו משלו.

==דיסקוגרפיה חלקית==
<div style="direction: ltr;">
* Flamenco on fire 
* Fiesta flamenca
* Queen of the gypsies (עם כרמן אמאיה)
* Flamenco! (עם כרמן אמאיה)
* Flamenco puro 
* Flamenco styles on two guitars (עם מריו אסקודרו)
* The fantastic guitars of Sabicas and Escudero
* Recital de guitarra flamenca (אלבום משולש)
* Fantastic guitars (עם מריו אסקודרו)
* From the Pampas to the Rio Grande (עם מריו אסקודרו)
* Festival gitana ("עם ה"טריאנרוס)
* Sabicas" (אלבום משולש)
* El rey del flamenco
* Soul of flamenco
* Flamenco reflections
* Rock encounter (עם ג'ו בק)
* Flamenco fantasy
* Flaming flamenco guitar
* Flamenco virtuoso
* Nueva York / Granada (עם אנריקו מורנטה)
* Sixteen immortal performances
* Solo flamenco
* El duende de la guitarra flamenca 
* The art of the guitar
* Tres guitarras tiene Sabicas
* Flamenco histórico
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים ספרדים
קטגוריה:גיטריסטים ספרדים
קטגוריה:פלמנקו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
סליל טסלה

סליל טסלה היוצר ברק
תמונתו המפורסמת של ניקולה טסלה יושב וקורא לצד הציוד שלו, תוך כדי פעולת גרסה מתקדמת של סליל טסלה היוצר מתח חשמלי גבוה. זוהי תמונת [[יחסי ציבור משנת 1899 לערך. התמונה צולמה למעשה בשני שלבים - בראשון הסליל היה בפעולה, ורק בשלב השני בו הסליל כבוי נכנס טסלה לחדר וצולם גם הוא.]] 
סליל טסלה הוא שנאי תהודה המשמש ליצירת זרם חילופין חזק במתח חשמלי גבוה. הסליל הומצא בשנת 1891 על ידי ניקולה טסלה.

==עקרונות==
הפעולה של סליל טסלה מבוססת על תופעת התהודה באלקטרוניקה. כאשר זרם חשמלי עובר דרך סליל השראה, הוא גורם לשדה מגנטי להיווצר בסליל, ולפי חוק לנץ ייווצר כוח אלקטרו מניע בכיוון שיתנגד לשינוי השטף המגנטי. הזרם לא יגדל מיד אלא באופן מעריכי, וזמן הגידול האופייני תלוי בהשראות הסליל: עבור השראות בסדר גודל של מיקרו-הנרי זמן הגידול האופייני יהיה כמה אלפיות השנייה, ועבור השראות של כמה מיליהנרי זמן הגידול האופייני יהיה בסדר גודל של שניות. תהליך דומה קורה כאשר הזרם לסליל נפסק - הוא דועך באופן מעריכי עם אותו זמן דעיכה אופייני.

במעגל RC, קבל מתנהג בצורה דומה לסליל, אלא שכאן לא מדובר בהשראה אלקטרומגנטית אלא בטעינת לוחות הקבל במטען חשמלי, תהליך שאורך זמן אופייני שתלוי בקיבול שלו.

במעגל RLC - מעגל שמכיל גם קבל וגם סליל - מתרחשת תופעה ייחודית. הזרם שפורק את הקבל טוען את הסליל בשטף מגנטי, ולאחר מכן נפרק הסליל מהשטף המגנטי וטוען את הקבל, וחוזר חלילה. זהו למעשה מתנד הרמוני והתדירות הטבעית שלו תלויה בקיבול הקבל ובהשראות הסליל. ככל שאלו בעלי ערכים נמוכים יותר קצב שינוי הזרם מהיר יותר. כאשר מוזן למעגל זרם חילופין בתדירות הטבעית של המעגל, הוא מוגבר מאוד - ולתופעה זו קוראים תהודה.

בסליל טסלה יש צורך ליצור תדירות גבוהה מאוד - כ-2 מיליון הרץ, וכתוצאה מכך נעשה שימוש בסליל שבו כ-1,000 כריכות שנותן השראות של כמה מיקרוהנרי, וקבל גדול בצורת טורוס (הנראה בתמונה על ראש סליל הטסלה), בעל קיבול של כמה מיקרופאראד. תדירות התהודה מגיעה לכ-2 מיליון הרץ.

לסליל הטסלה מחובר מקור מתח ראשוני של 10,000 וולט (10 קילו-וולט, ק"ו). מתח זה הוא לרוב מתח בזרם ישר, ועל מנת ליצור זרם חילופין קוטמים את המעגל החשמלי הראשוני, כך שייווצר רווח בחיווט של כסנטימטר אחד בתוספת קבל וסליל. הקבל נטען למתח של כ-10 ק"ו, וכאשר השדה החשמלי מספיק חזק הוא מיינן את האוויר שבמרווח באורך הסנטימטר, וכך יוצר פריצה חשמלית באוויר. הזרם עובר באוויר במשך כמה מילישניות, והתהליך חוזר על עצמו כך שהזרם יוצא בפעימות בזמן מחזור שתלוי בגודל מרווח האוויר, בקיבול הקבל ובהשראות הסליל. מתח פועם זה מושרה על הסליל של 1,000 הכריכות וכך מתח של 10 ק"ו הופך למתח גבוה יותר של 10,000 ק"ו.

==אזכורים==
* בסדרת משחקי המחשב Command & Conquer: Red Alert ישנם טנקים, חיילים, ומתקני טסלה היוצרים הבזק חשמלי בהתקרב דמות אויב.
*בסרטו של כריסטופר נולאן "יוקרה" (2006), המבוסס על ספרו הבדיוני של כריסטופר פריסט בעל אותו השם, סליל טסלה מוצג כמכונה שמשכפלת עצמים. את דמותו של טסלה שיחק בסרט הקולנוע, הזמר־אמן דייוויד בואי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רכיבים חשמליים
קטגוריה:המצאות במאה ה-19
קטגוריה:ניקולה טסלה
עיבל (ספר)

"עיבל" הוא רומן הביכורים של הקולנוען, הסופר והמרצה אברהם הפנר, אשר יצא לאור בהוצאת מסדה בשנת 1969. הרומן משלב בתוכו מוטיבים פילוסופיים, אך נושאיו המרכזיים הם נפשו של האדם וההתמודדות עם דיכאון. הספר לא ראה אור בהוצאה מחודשת ולא ניתן לקנותו ברשתות הספרים.

==עלילת הספר==
הספר מגולל את מסעו של עיבל, צעיר ישראלי, ביוון. העלילה מתחילה כאשר עיבל מגיע באחד ממסעותיו לכפר קטן, ובו הוא מתאקלם ויוצר קשר עם התושבים המקומיים: ניטיר - צעירה יפה שמקבלת את פניו עם בואו, מזמינה אותו לביתה ומארחת אותו. דאנה - כומר העיר, שמאמין בדת ייחודית הסוגדת לאלת ה"אין", ושאיתו נסחף עיבל בשיחות פילוסופיות על דת ומהות. קללינד - אישה מסתורית ושקטה, שגרה לבדה וסובלת ממחלת לב שאינה מאפשרת לה להתאמץ, ובנארה - איש אילם ומוזר, שנמצא תמיד בסביבתו של עיבל אך אינו מדבר.
לאורך הספר עיבל הולך ומשתלב בקהילה של העיירה הקטנה ביוון. הוא מתאהב בניטיר, מתיידד עם קללינד ועם הכומר דאנה, ויוצר איתם קשרי חברות אמיצים. לאורך כל הסיפור מהרהר עיבל בהתאבדות, ואף מנסה להתאבד מספר פעמים.
בסוף הספר מצליח עיבל, אחרי מאמצים רבים, למות.

==חשיבות וסגנון==
כרומן ביכוריו של הפנר, בספר זה התגבש והתפתח סגנון הכתיבה הספרותי שייחד אותו בהמשך דרכו כסופר. הכתיבה מרוכזת ותמציתית, סגנונה חופשי ואסוציאטיבי, והיא מכילה רבדים רבים. ספר זה היה בשעתו לספר פולחן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 1969
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
טטיאנה קוצ'מבובה

טטיאנה קוצ'מבובה (בצ'כית: Taťána Kocembová; נולדה ב-2 במאי 1962) היא אתלטית עבר מצ'כוסלובקיה, בעלת 2 מדליות כסף מאליפות העולם בעלת התוצאה החמישית בטיבה בעולם בריצת 400 מטר בכל הזמנים. עמדה בצילה של בת ארצה שיאנית העולם ירמילה קרטוכווילובה.

== ביוגרפיה ==
קוצ'מבובה נולדה באוסטרבה.

באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 1979 זכתה קוצ'מבובה במקום השמיני בריצת 400 מטר בתוצאה של 54.02 שניות. [https://web.archive.org/web/20131015124322/http://www.wjah.co.uk/wojc/EUJC/EUJC1979.html#21008]

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במילאנו, איטליה במרץ 1982 זכתה קוצ'מבובה במקום הרביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.62 שניות, המנצחת הייתה בת ארצה קרטוכווילובהשקבעה שיא עולם חדש (49.59 שניות, שיא העולם הנוכחי). 

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982 זכתה קוצ'מבובה בשתי מדליות. מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.55 שניות, אחרי מריטה קוך ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (48.16 שניות) וקרטוכווילובה (48.85 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.17 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (3:19.05 דקות) ולפני ברית המועצות (3:22.79 דקות).

באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 48.59 שניות, שוב אחרי קרטוכווילובה שקבעה שיא עולם חדש (47.99 שניות) ולפני מריה פיניגינה מברית המועצות (49.19 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:20.32 דקות, אחרי מזרח גרמניה (3:19.73 דקות) וברית המועצות (3:21.16 דקות).

בתחרות אתלטיקה באולם שנערכה בווינה, אוסטריה בתחילת פברואר 1984 קבעה קוצ'מבובה בריצת 400 מטר שיא אישי של 49.76 שניות.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג שוודיה אותה שנה זכתה קוצ'מבובה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.97 שניות.

עקב החרם שהטילו מדינות הגוש המזרחי (ברית ורשה) על אולימפיאדת לוס אנג'לס, נמנע מקוצ'מבובה להשתתף. 4 ימים לאחר המשחקים האולימפיים היא השתתפה בתחרות בפראג בריצת 400 מטר וקבעה את תוצאת השנה בעולם של 48.73 שניות, תוצאה שהייתה מקנה לה מדליית זהב.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במדריד ספרד בשנת 1986 סיימה קוצ'מבובה במקום הרביעי בריצת 400 מטר.

באליפות אירופה אתלטיקה שנערכה בשטוטגרט מערב גרמניה אותה שנה סיימה קוצ'מבובה במקום השישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.50 שניות, המנצחת הייתה קוך (48.22 שניות).

== שיאיה האישיים ==
אצטדיון פתוח
*ריצת 100 מטר: 11.31 שניות (1983)
*ריצת 200 מטר: 22.47 שניות (1984)
*ריצת 400 מטר: 48.59 שניות (1983)

אולם סגור
*ריצת 200 מטר: 22.96 שניות (1984)
*ריצת 400 מטר: 49.76 שניות (1984)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://sports123.com/.search?query=Tatana+Kocembova&results_page=searchresults.html&use_boss= sports123.com] 
* [http://sports123.com/.search?query=Tatyana+Kocembova&results_page=searchresults.html&use_boss= sports123.com] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'כוסלובקיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אצניות
קטגוריה:אתלטיות צ'כוסלובקיות
נתיבי נפט

מטוס [[דקוטה DC-3 של חברת נתיבי נפט בשדה התעופה באבו רודס]]
נתיבי נפט, חברה ממשלתית ישראלית, שטיפלה במאגרי הנפט בחצי האי סיני אחרי מלחמת ששת הימים. החברה ידועה בעיקר בשל פרשת השחיתות שנכרכה בניהולה, ואשר הובילה להקמת ועדת חקירה ממלכתית, ועדת ויתקון. הוועדה ניקתה את המעורבים ממרבית הטענות.

==היסטוריה==
מוטי (מרדכי) פרידמן היה בעל חברה שהתמחתה בחיפושי וקידוח נפט, החל מ-1954, לאחר שנחקק חוק הנפט. במהלך מלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים, מתוך מטרה שיתחיל בהפקת נפט בשדה הנפט באבו רודס עוד עם שלהי המלחמה. מיד לאחר המלחמה הוחלט כי הטיפול בנפט בסיני יעשה על ידי חברה ממשלתית, והוקמה חברת "נתיבי נפט", שמחצית ממניותיה היו בבעלות משרד הביטחון והמחצית השנייה בבעלות משרד האוצר. פרידמן גויס לניהול החברה במעיין "שירות מילואים". ב-21 ביולי 1967 הועבר בפעם הראשונה נפט מאבו רודס לישראל. החברה הקימה מתקן קידוח באבו רודס ואף הקימה ליד השדה יישוב לעובדים בשם "שלהבת". עד 1973 סיפקה החברה כמחצית מתצרוכת הנפט של ישראל. עם זאת, הפקת הנפט בסיני נשמרה כסוד, והתגלתה רק עם חשיפת פרשיית השחיתות בחברה. 

את פרשת השחיתות חשף הגאולוג דוד ניב ב-1971. בתחילת שנות ה-70, בעת שעבד במכון הגאולוגי, כתב ניב תזכיר שכלל שלושה חלקים. שני החלקים הראשונים עסקו בשאלות מקצועיות בנושא חיפושי נפט בים התיכון ובנושא הכלים הארגוניים לחיפושי נפט שהקימה מדינת ישראל. החלק השלישי התבסס על שמועות שהגיעו לאזניו ובתזכירו ביקש מהגורמים המוסמכים לבודקם. השמועות היו כי במקום להעסיק את "לפידות" - חברה ממשלתית לחיפושי נפט שכבר הייתה קיימת וחיפשה תעסוקה, הקים צבי דינשטיין, סגן שר האוצר באותה עת, חברה חדשה - "נתיבי נפט" שבה הועסק מקורבו, מרדכי פרידמן, כמנכ"ל. על פי הטענה, נוהלה "נתיבי נפט" בשחיתות, בזבזנות והייתה מעורבת בעסקאות שוחד. בעיתונות דווח כי פרידמן, שכיהן קודם לכן כבעליה ומנהלה של חברת קידוחי נפט פרטית, מכר את ציודה של החברה הפרטית שבבעלותו תמורת סכום רב לחברה בשם "מדבר", אשר מצידה שילמה סכום זה לכיסו של פרידמן, מכיוון שציפתה לקבל חוזי קידוח מטעם "נתיבי נפט". 

בנובמבר 1971 הוקמה ועדת חקירה ממלכתית בראשות השופט אלפרד ויתקון, שהיו בה חברים גם מאיר זורע ואברהם קליר. זאת הייתה הפעם הראשונה שהממשלה עשתה שימוש בכלי של ועדת חקירה ממשלתית לבירור שערוריות. את ניב והמדינה ייצג בדיוני הוועדה עורך הדין רם כספי. ממצאי הוועדה, שפורסמו באפריל 1972, ניקו את פרידמן ודינשטיין מהאשמות שהוטחו בהם. היו שטענו כי תלונתו של ניב הייתה כנה וכי הוא אינו אשם בהולדת הפרשה שהתעוררה על ידי גורמים אינטרסנטיים בתוך הממסד השלטוני שניצלו את תזכירו כדי לבוא חשבון עם יריביהם.

פרידמן מצידו התפטר מהנהלת החברה בראשית 1972. גם לאחר התפטרותו נמשכה חקירת המשטרה, ופרידמן הואשם והורשע בשורת עבירות של העלמת הכנסות ועבירה על חוקי מטבע חוץ.

מאיר גירון החליף את פרידמן בניהול החברה, ואחריו מונה כמנהל המהנדס ד"ר מיכאל קיש. 

ב-1973 פגעה מלחמת יום הכיפורים בתפוקת הנפט. תושבי "שלהבת" פונו מבתיהם, ולא חזרו אליהם גם לאחר המלחמה. נכון ל-2002, 28 שנים לאחר תום המלחמה, לא קיבלו עדיין התושבים פיצויים על הפינוי החטוף.

בספטמבר 1975 הסכימה ישראל, כחלק מהסכם ההפרדה בין ישראל למצרים, לפנות את אבו רודס. נתיבי נפט למעשה חדלה לפעול ב-1977. 

חברת נתיבי נפט אינה קיימת עוד באופן רשמי, ומופיעה כחברה ממשלתית במעמד "חברה מחוקה" במאגר רשם החברות במשרד המשפטים.

==ראו גם==
* נפטא חברה ישראלית לנפט

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:סיני: היסטוריה
קטגוריה:קצא"א
טוני קארון

טוני קארון (באנגלית: Tony Karon) הוא עיתונאי אמריקאי ממוצא יהודי דרום אפריקאי.

== חייו ==
נולד בקייפטאון ולמד באוניברסיטת קייפטאון היסטוריה כלכלית. בנעוריו היה פעיל בתנועת הבונים דרור. בין השנים 1987 ל-1990 היה עורך המגזין New Era שמתח ביקורת על משטר האפרטהייד ולכן נסגר תדירות והיה פעיל נגד המשטר. אחר כך שימש ככתב ועורך בעיתונים Cape Times וב-Mail & Guardian.

בשנת 1993 עבר לניו יורק ומאז מתגורר בעיר עם אשתו ובנו. הוא שימש כעורך של Foxnews.com, אתר האינטרנט של פוקס ניוז וככתב של המגזין Time Out. בשנת 1997 הצטרף ככתב לעניינים בינלאומיים באתר האינטרנט של הטיים מגזין וכיום משמש כעורך בכיר באתר וכותב מדי פעם טורים וכתבות. כמו כן מתראיין מדי פעם ברשתות פוקס ניוז, CNN וב-MSNBC. ב 2013 הועסק כמפיק בכיר בערוץ הדיגיטל של אל-ג'זירה, AJ+.

טוני קארון הוא מבקר חריף של מדינת ישראל ומתנגד לציונות. במאמר דעה שפרסם באוקטובר 2010 בבלוג שלו (ואשר ראה אור גם באתרי חדשות נוספים), קארון מתנגד לעצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית וטוען כי "לנתניהו אין מנדט של העם היהודי לטעון כי מדינת ישראל היא הבית הלאומי של היהודים בעולם. יהודים רבים כמוני מתנגדים לכך".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:עיתונאים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייפטאון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
חסידות משכנות הרועים

משמאל לימין:רבי עקיבא רבינוביץ' מפוריסוב, רבי חיים רבינוביץ' ממשכנות הרועים, הרב [[אברהם יצחק אולמן]]
בית המדרש של החסידות במאה שערים
משכנות הרועים הוא שמה של קהילה חסידית- שמונה כ-400 משפחות, ומרכזה בשכונת מאה שערים בירושלים. בראשותה עומד האדמו"ר רבי חיים רבינוביץ.

== היסטוריה ==
הקהילה הוקמה בסביבות שנת תש"מ בבית הכנסת שהיה שייך לחסידות ויז'ניץ בבתי מילנר (על יד קריית שומרי אמונים). בהמשך עברו למשכנם הנוכחי בבית הכנסת "קהל יראים" (לשעבר "מארמרושע שוהל") במאה שערים, שהשתייך קודם לכן לנטורי קרתא.

ראש הקהילה היה האדמור רבי בנימין רבינוביץ, בן אחר בן ליהודי הקדוש מפשיסחה, ודיין בבד"ץ העדה החרדית. לאחר פטירתו הוכתר בנו רבי חיים באופן רשמי כאדמו"ר של החסידות. אחיו של רבי חיים הוכתרו אף הם לאדמו"רים, רבי עקיבא לאדמו"ר מפוריסוב (נפטר בכ' אב התשפ"ד) ורבי מאיר שלום לאדמו"ר מקאלשין.

שמה של החסידות מבוסס על הפסוק ().

== פעילות ==
שני האדמו"רים היו חסידי בויאן ורבים ממנהגיה מבוססים על חסידות זו.

מלבד מרכזה של החסידות יש לה שלושה בתי כנסיות ברמת בית שמש, ואחד בקריית יואל שבארצות הברית, שבו הרב היה בנו של האדמו"ר, הרב שאול יצחק, עד לפטירתו. הפוסק של החסידות הוא הרב יהושע אשר כהנא, נכדו של הרב בנימין רבינוביץ (בן חתנו רבי אלימלך מספינקא) וחתנו של הרב מנחם מונדרר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

משכנות הרועים
קטגוריה:העדה החרדית
אצטדיון דינמו (מינסק)

מראה פנים האצטדיון עד לשיפוץ, בשנת 2012
אצטדיון דינמו (בבלארוסית: Стадыён Дынама) הוא אצטדיון רב תכליתי שנמצא במינסק שבבלארוס.

עד לסגירתו בשנת 2012 שימש בעיקר למשחקי הכדורגל של נבחרת בלארוס בכדורגל ושל קבוצת דינמו מינסק. האצטדיון הכיל כ-41,040 מקומות ונחנך ב-12 ביוני 1934 ונהרס במהלך מלחמת העולם השנייה, אך נבנה מחדש בשנת 1954. האצטדיון אירח שבעה משחקים בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת מוסקבה 1980 וכן את משחקי קבוצת הכדורגל באטה בוריסוב בליגת האלופות בעונת 2008-09.

על שטח האצטדיון שכן בעבר בית קברות יהודי היסטורי, עד שבשנות ה-60 נאסר על קבורה בבית הקברות היהודי על ידי הממשל הקומוניסטי. לימים הוקם על חורבותיו אצטדיון דינמו.

בתחילת שנת 2012 החל שיפוץ האצטדיון במטרה להוסיף חיפוי מעל היציעים ובניית חניון תת-קרקעי. תחילה עבדה על הפרויקט חברה הונגרית אך לבסוף הובאה חברה גרמנית, אך התקציב שהוקצה לא הספיק ליישום הפרויקט וגם החברה הגרמנית פרשה.

עיריית מינסק תכננה להפוך את האצטדיון לאצטדיון לאומי ובשנת 2014 נחתם צו להפיכת האצטדיון לאצטדיון רב תכליתי, לכדורגל ולאתלטיקה. עלות הפרויקט הוערכה ב-180 מיליון יורו המגיעים מתקציב העירייה. בהתאם לתוכניות בנייה חדשות סוכם כי מספר המושבים צפוי להצטמצם על מנת לאפשר הוספת אולם ישיבות, משרדים, חדרי הלבשה ומסלולי ריצה לאתלטיקה.

באפריל 2016 נודע על שינויים נוספים בפרויקט הבנייה, על מנת לאפשר להכניס את האצטדיון לקטגוריה 4 בדירוג האצטדיונים של אופ"א.

ביוני 2018 נחנך מחדש, לאחר שהושלמו השיפוצים. הוא האצטדיון הגדול בבלארוס.

== ראו גם ==
* אצטדיון דינמו (קייב)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/belarus/minsk_dinamo.shtml אצטדיון דינמו (מינסק)] באתר World Stadiums

==הערות שוליים==

דינמו
קטגוריה:דינמו מינסק
קטגוריה:מינסק: ספורט
דינמו
קטגוריה:מינסק: מבנים
מיכאל אליניקוב

מיכאל אליניקוב
בוריס גולדברג, אברהם אידלסון]]
מיכאל אָלֶיְנִיקוֹב (לעיתים אלייניקוב; Алейников; 23 באפריל 1880 – 17 באוגוסט 1938) היה עורך דין, סוחר, תעשיין ופעיל ציוני ברוסיה ובהמשך בחיפה, חבר הוועד המרכזי של ציוני רוסיה וחבר הוועד הפועל הציוני הגדול. חבר האספה המכוננת הרוסית ב-1917.

==קורות חיים==

אליניקוב נולד בסמולנסק שברוסיה למשפחה לא-ציונית. למד משפטים באוניברסיטת חארקוב, ובעת לימודיו נתוודע לתנועה הציונית. לאחר לימודיו השתלב בתעשיית הנפט בבאקו.

מאוחר יותר עבר אליניקוב לעיר אודסה, וגם בה עסק במסחר בנפט, והשתלב בעשייה הציונית בעיר. הוא ייסד עם זאב ז'בוטינסקי ושלמה זלצמן את הוצאת "קדימה" (בהמשך "ווסטוק", 'מזרח'), אשר הוציאה עשרות ספרים ששיקפו את הרעיון הלאומי ביצירות של גדולי הציונות והופצו ברחבי רוסיה.

לאחר מכן עבר לפטרבורג, שם נלחם להגנת זכויותיהם של יהודי רוסיה ולהרחבתן, והמשיך בפעילותו ציונית. ב-1913 היה חבר המרכז הציוני ברוסיה. ב-1917 נבחר לאספת הנבחרים הזמנית ברוסיה. עד 1919 היה יו"ר מרכז הקהילות היהודיות ברוסיה.

ב-1919 נמלט מרוסיה מאימת הבולשביקים. היה חבר הוועד הפועל הציוני עד 1921. מאז ועד 1924 היה ממלא מקום המזכיר הכללי של ועד המשלחות היהודיות בפריז, ואחר כך כיהן כמנהל המועצה הכלכלית של ההסתדרות הציונית בלונדון. כן היה חבר מערכת העיתון היהודי, שנבחרה על ידי ועידת הפדרציה של ציוני רוסיה-אוקראינה בספטמבר 1922 בשפה הרוסית "ראזסווייט".

ב-1926 עלה לארץ ישראל, והשתקע בחיפה עם אשתו, מרוסיה.

בשנים 1928–1933 היה יו"ר ומנהל חברת הכשרת מפרץ חיפה, שהייתה התאחדותן של שלוש חברות (משק, קהילת ציון אמריקאית וקדם) ביוזמתו של יוסף לוי, אשר הוקמה על מנת לרכוש את אדמות מפרץ חיפה.

גולת הכותרת של פעילותו הציבורית הייתה יו"רות ועד הדר הכרמל בין השנים 1938-1932, שבמסגרתו פעל רבות לקידומה של השכונה העברית הראשונה בעיר. במקביל לעסקיו שימש גם כחבר הוועד המנהל של הטכניון.

ב-1934 היה בין מקימיו של בית החרושת ליציקה וחרושת קרמינר (לימים וולקן) במפרץ חיפה.

ב-1937 קיבל חברות במסדר האימפריה הבריטית מאת מלך בריטניה בשל פעילותו הציבורית לטובת הכלל.

נפטר בשאמוני בצרפת והובא לקבורה במתחם בתי הקברות בחיפה על ידי ועד הדר הכרמל.

על שמו רחוב מיכאל בהדר הכרמל בחיפה.
שלט ישן של רחוב מיכאל

==לקריאה נוספת==
* 'אליניקוב, מיכאל', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 47.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* (עם מותו)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרוסי
קטגוריה:עורכי דין יהודים אוקראינים
קטגוריה:מו"לים יהודים אוקראינים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אוקראינים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים רוסים
קטגוריה:סגל ראזסווייט
קטגוריה:עיתונאים יהודים רוסים
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:פעילים ציונים באוקראינה
קטגוריה:פעילים ציונים ברוסיה
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:תעשיינים ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1880
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
טומי סנדס

טומי סנדס בהופעה ב[[שייח ג'ראח, 2010]]
טומי סנדס (באנגלית: Tommy Sands; נולד ב-19 בדצמבר 1945) הוא זמר פולק אירי, מלחין ופעיל חברתי.

== ביוגרפיה ==
נולד בחווה המשפחתית בצפון אירלנד. שני הוריו באו ממשפחות מוזיקליות ובמשפחה היו שבעה ילדים.

בשנת השבעים החלו להופיע כמה מהאחים לבית משפחת סנדס ביחד תחת השם "The Sands Family". בנוסף סנדס פיתח קריירת סולו במהלכה שיתף פעולה עם אמנים שונים כמו פיט סיגר, ג'ואן באאז, הצ'לן וודרן סמילוביץ. אחד משיריו המפורסמים ביותר, There Were Roses, עוסק בסכסוך באירלנד. הוא נישא לקתרין ואב לשני ילדים, שעמם הוא לעיתים מופיע בהופעותיו.

בשנת 2002 הוא קיבל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת נבאדה-רינו. על "עבודה יוצאת דופן כמוזיקאי ושגריר של שלום והבנה". ביוני 2010, הגיע לישראל ולרשות הפלסטינית לסיבוב הופעות. במהלכו הופיע בשייח ג'ראח שבירושלים במחאה על פינוי התושבים הערבים במקום מבתיהם.

== קישורים חיצוניים == 

* 

קטגוריה:זמרים אירים
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1945
טרסם סינג

טרסם סינג (בהינדית: तरसेम सिंह, נולד ב-26 במאי 1961) הוא במאי קולנוע הודי.

==ביוגרפיה==
סינג נולד בהודו וגדל בהרי ההימלאיה. בבגרותו למד עיצוב ואמנות בקליפורניה. את דרכו המקצועית החל כבמאי וידאו-קליפים ופרסומות. בין היתר ביים את הקליפ של השיר "Losing My Religion" של להקת אר.אי.אם. שזכה בתואר קליפ השנה של MTV (1991), וביים פרסומות למותגים קוקה-קולה ונייקי.

סרטו הראשון כבמאי היה "תא קטלני" (2000).
סרטו השני "מעבר לכל חלום" (2006), הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ושנתיים לאחר מכו יצא לאקרנים בארצות הברית.
סרטו הבא של סינג, בני אלמוות, היה עיבוד חדש לסיפור מהמיתולוגיה היוונית, והוא יצא לאקרנים ב-2011.

בסרטיו שם טרסם סינג דגש על העיצוב האמנותי והם מתאפיינים בתלבושות מרהיבות ואתרי צילום ייחודיים.

== פילמוגרפיה ==
*תא קטלני (2000)
*מעבר לכל חלום (2006)
* בני אלמוות (2011)
*מראה מראה: הסיפור האמיתי (2012)
*חי פעמיים (2015)
*Dear Jassi (2023)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:במאי קולנוע הודים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע
קטגוריה:במאי וידאו קליפים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דלהי
קטגוריה:מהגרים מהודו לארצות הברית
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1961
הפו"ם

הפו"ם (ראשי תיבות של הפעולות המיוחדות או הפלוגות המיוחדות) הייתה יחידה של "ההגנה" שהתקיימה במשך שלושה חודשים, החל מיוני 1939, לשם עריכת פעולות תגמול נגד ערביי ארץ ישראל ולפעולה נגד ממשלת המנדט.

בשנת 1939, לאחר פרסום הספר הלבן, נתעורר לחץ מצד פעילי ההגנה לפעול. היה זה כבר לאחר שמאורעות תרצ"ו-תרצ"ט החלו לדעוך ופלוגות השדה כבר פורקו. מטה ההגנה נענה לדרישות והקים את הפלוגות המיוחדות, הפו"ם, לצורך ביצוע פעולות אקטיביות. בראש היחידה עמד יצחק שדה, והיא הורכבה משלוש יחידות אזוריות: בחיפה, בפיקודו של לוי אברהמי, בתל אביב, בפיקודו של אליהו כהן (לימים האלוף אליהו בן חור) וצבי ספקטור, ובירושלים, בפיקודו של שלמה שמיר. 

היחידה פורקה בספטמבר 1939, בעקבות דעיכת הטרור הערבי ופרוץ מלחמת העולם השנייה.

בין פעולות הפו"ם:
* ב-8 ביוני 1939 הטמינו אנשי הפו"ם מוקש בספינת משטרה בריטית בשם "סינבאד 2", שעסקה בסיורים ללכידת אוניות מעפילים. כתוצאה מכך טבעה הספינה, מפקדה נהרג, וחמישה מאנשיה נפצעו. 
* בליל 13 ביוני 1939, כתגובה להריגת נהג הקטר על המסילה בין הכפר בלד א-שיח' לנשר, ועל הריגות נוספות של יהודים שקדמו להריגה זו, חטפה חוליה של הפו"ם 5 תושבים מאחד הבתים והרגה אותם מחוץ לכפר. הלוחמים יצאו לפעולה כשהם לובשים בגדים אזרחיים למען יידעו כי הפעולה בוצעה על ידי יהודים.
* ב-15 ביוני 1939 ליד הכפר לוביה שבגליל, בדרך טבריה-נצרת, נהרג ביריות הנוטר מאפיקים. בתגובה יצאה ב-20 ביוני חוליה של הפו"ם מסג'רה, אחד מחבריה יגאל אלון (אז פייקוביץ'), וירתה לתוך בית בלוביה. מהירי נהרגו שלושה אנשים ונפצעו שלושה. במאמר המערכת בעיתון "דבר", שנכתב ללא ידיעת זהות התוקפים, נאמר: "פשע חדש אירע בכפר לוביה, פשע מבעית, המעיד כי מבצעיו איבדו את שארית ההבחנה ונסתלק מהם זיק אחרון של הרגש האנושי".
* בעקבות פציעת שוטר יהודי, שרכבו עלה על מוקש ליד כפר חסידים, נערכה ב-28 ביולי פעולת תגמול בכפר ח'רבת סעסע (ליד רמת יוחנן), ובה פוצץ בית המוכתר מבלי לפגוע באזרחים.

==קישורים חיצוניים==

* יהודה לפידות, [http://www.daat.ac.il/daat/history/lapidot/10-2.htm פעולות תגובה ונקם של ההגנה], באתר "דעת"

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות ההגנה
תא קטלני

תא קטלני (באנגלית: The Cell, תרגום מילולי: "התא"), הוא סרט קולנוע משנת 2000 של הבמאי ההודי טרסם סינג. הסרט הוא מותחן פסיכולוגי בכיכובם של ג'ניפר לופז ווינס ווהן. במאי הסרט, טרסם סינג, השתמש באפקטים מיוחדים, תלבושות ואיפור על מנת ליצור עולם ויזואלי המדמה לצופים כיצד נראים חלומותיו ומחשבותיו של רוצח סדרתי.

==עלילה==
סוכן ה-FBI נובק (וון) צד רוצח סדרתי המטביע את קורבנותיו בתא זכוכית גדול. כשהסוכנים עולים על עקבותיו ומגיעים לביתו, הם מגלים שהוא נפל לתרדמת, ושאם לא יגלו היכן נמצא התא הקטלני, האשה המוחזקת כעת בתא תמות בעוד זמן קצר. על מנת לגלות את מיקום התא, פונה נובק לקת'רין דין (לופז), פסיכולוגית ילדים, המשתמשת בטיפול נסיוני על מנת לעורר ילדים השרויים בתרדמת. בטיפול זה, היא מחדירה את תודעתה אל תודעתו של הילד השרוי בתרדמת, ובעצם נכנסת אל תוך מוחו. כעת עליה לחדור אל תוך מוחו של הרוצח הסדיסט ולגלות את מקום הימצאו של התא.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי אימה מ-2000
קטגוריה:BDSM בקולנוע
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:ג'ניפר לופז
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2000
ארכיטקטורת הרווארד

ארכיטקטורת הרווארד

ארכיטקטורת הרווארד (באנגלית: Harvard architecture) היא ארכיטקטורת מחשב בה מקום האחסון וערוצי המידע מופרדים ממש, בין אלה המשמשים את הפקודות להרצה, ואלה של המידע המעובד על ידי הפקודות.

מקורו של המונח הוא במחשב הרווארד סימן 1, שהיה בעל מקום מוגבל לאחסון מידע, אשר הוכל במלואו בתוך יחידת עיבוד מרכזית, ולא אפשר גישה לזיכרון אשר הכיל את הפקודות כזיכרון לעיבוד. תוכניות היו צריכות להטען על ידי המפעיל, והמחשב לא היה יכול לבצע אתחול לעצמו.

כיום, מעבדים מיישמים הפרדה שכזו בקווי המידע על פי רוב מטעמי ביצועים. חלק מהמעבדים אשר מוצהרים כ"מעבדי ארכיטקטורת הרווארד" מממשים, הלכה למעשה, ארכיטקטורת הרווארד מֻסְגֶּלֶת, כך שהם מסוגלים לבצע פעולה כמו טעינת תוכנה ממקום אחסון חיצוני, ולאחר מכן הרצתה.

עם זאת, קיימים גם רכיבים הנשענים על עקרונות ארכיטקטורת הרווארד קלאסית (בעיקר מעבדי אות ספרתיים ומיקרו-בקרים קומפקטיים), אך אפילו רכיבים כאלו מממשים לרוב פקודות מיוחדות לצורכי שליפת מידע מזיכרון התוכנה כטבלאות נתונים לקריאה בלבד ו/או פקודות לתכנות מחדש של זיכרון התוכנה.

קטגוריה:מעבד
The Final Frontier

The Final Frontier ("הגבול האחרון") הוא אלבום האולפן ה-15 של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן. האלבום יצא לשווקים ב-16 באוגוסט 2010 (בישראל יצא לאור בתאריך 18 באוגוסט 2010), למרות שסיבוב ההופעות לתמיכת האלבום, The Final Frontier World Tour יצא לדרך ב-9 ביוני 2010. זה היה אלבום האולפן הארוך ביותר של איירון מיידן (76 דקות ו-35 שניות) עד ליציאת אלבומם הבא בשנת 2015. האלבום הקודם, A Matter of Life and Death יצא 4 שנים לפני אלבום זה. זו גם הייתה ההפסקה הארוכה ביותר בין שני אלבומי אולפן של איירון מיידן (4 שנים) עד האלבום הבא (5 שנים).

הסינגל הראשון מהאלבום נקרא 'El Dorado', הוא הופץ ב-8 ביוני והיה זמין להורדה מהאתר של איירון מיידן בחינם. ב-13 ביולי פרסמו איירון מיידן וידאו קליפ באורך 5 דקות שמכיל חלק מהשיר הפותח של האלבום- "Satellite 15... The Final Frontier".

זהו האלבום הרביעי של איירון מיידן בו סטיב האריס השתתף בכתיבת כל השירים (האלבומים האחרים היו Killers, Brave New World ו-A Matter of Life and Death). השיר "El Dorado" הוא השיר השני של איירון מיידן ששמו אינו באנגלית -השיר הראשון היה "Como Estais Amigos" מהאלבום Virtual XI.

== רשימת השירים ==

== השתתפו באלבום ==
*ברוס דיקינסון - סולן
*סטיב האריס - גיטרה בס
*אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית
*דייב מארי - גיטרה חשמלית
*יאניק גרס - גיטרה חשמלית
*ניקו מק'בריין - תופים

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2010
קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הדני
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומי פלטינה בברזיל
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
ז'ולייט חסין

ז'ולייט חסין (באנגלית: Juliette Hassine; 9 במאי 1948 - 3 באוגוסט 2010) הייתה פרופסור לספרות, חוקרת ומבקרת ספרות ישראלית. כלת פרס האקדמיה הצרפתית.

==ביוגרפיה==
פרופסור ז'ולייט חסין נולדה בעיר מקנס אשר במרוקו, נצר למשפחה מיוחסת – מצאצאי רבי דוד חסין, גדול פייטני ומשוררי יהדות מרוקו.

עלתה עם משפחתה בגיל 14 לישראל בשנת 1962. היא קיבלה תואר ראשון בספרות צרפתית וכללית באוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני ודוקטור קיבלה באוניברסיטת סורבון בפריז. עבודת הדוקטורט עסקה ב"השפעת השירה והאסתטיקה של בודלר על יצירתו של פרוסט".

חסין הייתה מומחית בעלת שם עולמי ליצירותיו של מרסל פרוסט, והיא נטלה חלק חשוב במילון אנציקלופדי על פרוסט שיצא לאור ב-2005 בפריז. היא פרסמה מסות, מחקרים וספרים העוסקים רובם בחקר האסתטיקה של פרוסט ותהליכי כתיבתו. כמו כן כתבה מאמרים רבים וכן ארבעה ספרים בהוצאות מדעיות בצרפת, במסגרת המכון המדעי לחקר כתבי היד של פרוסט, בו הייתה חברה. 

מלבד זאת כתבה ספרים ומאמרים רבים בעברית על הזיקה בין פרוסט לדוד שחר, על ש"י עגנון ועל דליה רביקוביץ 

בריאיון לכתב העת "פסיפס" ב-1989 אמרה, כי "הספרות הצרפתית והכללית מעוררות בי אמוציות אינטלקטואליות אסתטיות, בשעה שהעיסוק בספרות העברית, המחייב אותי למעורבות עמוקה, מעשיר את רובד הדמיון והרגשות. מבחינתי, היום תחום אחד משלים את השני". 

פרופסור ז'ולייט חסין כיהנה כפרופסור לספרות משווה באוניברסיטת בר-אילן . 

נפטרה ב-3 באוגוסט 2010.

==פרסומים נבחרים==
<div style="direction: ltr;">
* Essai sur Proust et Baudelaire, Nizet, Paris 1979
</div>
* שירה ומיתוס ביצירתה של דליה רביקוביץ, עקד, 1989
* אמנות ויהדות ביצירתו של פרוסט, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1994
* [http://www.bialik-publishing.co.il/index.php?dir=site&page=catalog&op=item&cs=1555 סוליקה הצדקת הרוגת המלכות] , מוסד ביאליק, 2012 - ספר על סול חגואל

==אותות ופרסים==
* פרס האקדמיה הצרפתית, 2004

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: ספרות משווה
קטגוריה:חוקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות מרוקו
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
מוליכות הידראולית

ל[[חול בעל גרגרים בגדלים שונים יש מוליכות הידראולית שונה]]
מוליכות הידראולית היא תכונה של הקרקע המלמדת על כושר הקרקע להוליך נוזל ביחידת זמן כאשר ברוויה תכונה זו נשארת קבועה וייחודית לכל קרקע. מוליכות הידראולית היא תכונה אנאיזוטרופית, כלומר, תלויה בכיוון. אם נציף ולאחר מכן נייבש דגימת קרקע (על ידי יניקה בלחץ שלילי) נקבל שני עקומים שונים של תכולת רטיבות כתלות בלחץ. תופעה זו מכונה "היסטרזה".

המוליכות ההידראולית של הקרקע תלויה בעיקר בגודל הגרגרים ממנה עשויה הקרקע.

גודל הגרגרים מסווג לפי שלושה גדלים עיקריים: חרסית - גודל הגרגר הקטן ביותר. טין - גודל גרגר בינוני. חול - גודל גרגר גדול. ככל שיהיה גודל הגרגר ממנו עשויה הקרקע גדול יותר - כך תגדל גם המוליכות ההידראולית של הקרקע והנוזל יזרום מהר יותר דרכה. חול לדוגמה, עקב מוליכותו ההידראולית הגבוהה, משמש לטיהור מים. במפעל השפד"ן, על ידי הזרמת מי קולחין ברמת טיהור שניוני (ללא מוצקים וחומר אורגני) דרך אגני חול וחלחולם המהיר יחסית - (למים לוקח שנה להגיע אל מי התהום) מתקבלים מים ברמת טיהור שלישוני כך שניתן אפילו לשתות אותם. בפועל משמשים מי השפד"ן להשקיה באזור הנגב המערבי בלבד ואסורים לשתייה למרות שהם נקיים ומותאמים גם לשתייה.

קטגוריה:הידרולוגיה
קטגוריה:מכניקת הזורמים