מלחמת הרעש

ABBA, המדגימים כיצד הוקצנה עוצמת השיר במרוצת הזמן.]]
מלחמת הרעש (באנגלית: Loudness War) היא כינוי למגמה רווחת בהפקה מוזיקלית, בה עוצמת השמע של שיר או אלבום הוגברה באופן מלאכותי. הקצנה זו מפחיתה את איכות השמע ואף את ההנאה מהמוזיקה, לדעת מבקרים רבים.

מגמה זו נראתה לראשונה כבר בשנות הארבעים של המאה ה-20.<ref name="npr2009"></ref> הנושא זכה לתשומת לב ציבורית בשנות התשעים עם המצאת עיבוד האותות הספרתי וכניסתם של המחשבים לחדרי ההפקה - עזרים שאיפשרו למוזיקאים להקצין עוד יותר את עוצמת השמע המרבית של יצירותיהם.

לאמצעי שמע דיגיטליים, כגון תקליטור, קיימת משרעת שמע מקסימלית. באמצעות טכניקות מאסטרינג, כגון דחיסת הטווח הדינמי של השיר, ניתן לקרב את משרעת השיר הממוצעת עד כמה שניתן לגבול המקסימלי. טכניקות אלו עלולות לגרום לחיתוכים (clipping) ולעיוותים - דבר הפוגע באיכות המוזיקה לטובת מוזיקה רועשת יותר.<ref></ref>

חובבי ומבקרי מוזיקה נוהגים להשתמש במונח "קורבנות מלחמת הרעש" כדי לתאר אלבומים או שירים שהושפעו לרעה על ידי טכניקות אלו.

== ביקורת ==
ב-2007 פרסם סוהאס סרידהר מאמר על מלחמת הרעש במגזין ההנדסה IEEE Spectrum. סרידהר טען כי מפיקים מוזיקליים מתעלמים בכוונה תחילה מן הטווח הדינמי הרחב של התקליטור לטובת הגברה דיגיטלית ומלאכותית של עוצמת השמע. בנוסף טען כי מוזיקה שדחוסה יתר על המידה "מעייפת" ולא מאפשרת למוזיקה "לנשום".<ref name="future_of_music"></ref>

הכלים ההפקתיים שיצרו את מלחמת הרעש זכו לגיוניים על ידי אנשי מקצוע רבים, ביניהם אלן פרסונס וג'ף אמריק.<ref name="bigsqueeze"></ref> אף המוזיקאי בוב דילן גינה את המגמה: "אתה מקשיב לתקליטים המודרניים האלה, הם זוועתיים, הכל רעש. שום דבר אינו מוגדר - אין קול, אין כלום, ממש כמו רעש סטטי."<ref></ref> מבקרי מוזיקה רבים התלוננו על דחיסה מוגזמת של איכות השמע. כך למשל ריק רובין, מפיק האלבומים Californication ו-Death Magnetic זכה לביקורת שליליות על איכות השמע של האלבומים הללו בעיתון הגרדיאן.<ref name="guardian2"></ref>

מבקרים רבים של מלחמת הרעש קראו לשינוי מיידי בתעשיית המוזיקה בנושא. באוגוסט 2006, גינה את המגמה אנג'לו מרון, סגן נשיאOne Haven Music, וטען כי טכנאי קול מגבירים את עוצמת השמע של שירים בניגוד לרצונם או משמיעים גרסאות דחוסות של שירים כדי למשוך את תשומת ליבם של בכירים בתעשייה.<ref name="Austin"></ref> עצומות פומביות נפתחו כנגד מספר להקות בדרישה שיוציאו לאור גרסאות מחודשות של שיריהן.<ref name="Times"></ref>

חוקרי שמיעה במכון האוס מודאגים מכך שעוצמת קול גבוהה מדי עלולה לפגוע בחוש השמיעה של המאזינים, במיוחד בשמיעתם של ילדים.<ref name="baltimore"></ref> כתב העת לרפואה פנימית פרסם מחקר שטוען כי הגברת עוצמת השמע של שירים עלולה להוות גורם מסכן ללקות שמיעה.<ref name="forbes"></ref><ref name="Internal"></ref>

סרטון יוטיוב חינוכי המדגים את מלחמת הרעש מאת מהנדס האודיו מאט מייפילד<ref name="mayfield"></ref> הפך ויראלי, וצוטט על ידי הוול סטריט ג'ורנל<ref>[https://www.wsj.com/articles/SB122228767729272339?mod=googlenews_wsj Even Heavy-Metal Fans Complain That Today's Music Is Too Loud!!!], The Wall St. Journal, 25 September 2008</ref> ועל ידי השיקגו טריביון.<ref name="chicago_tribune">[http://www.popmatters.com/pm/article/52705/loudness-war-stirs-quiet-revolution-by-audio-engineers/ Loudness war stirs quiet revolution by audio engineers], Chicago Tribune, 4 January 2008</ref>

== מדידת מלחמת הרעש ==
קיים ויכוח לגבי השיטה הנכונה והאובייקטיבית ביותר לכימות מלחמת הרעש.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

מאמר במגזין הטכנולוגיה וההקלטות "Sound on Sound" מאת עמנואל דרוטי, שיצא לאור בספטמבר 2011, טען כי מלחמת הרעש לא הובילה לירידה בטווח הדינמי במוזיקה המודרנית. דרוטי ניתח את טווח הקולניות (LRA) של שירים מ-45 השנים האחרונות והראה שטווח זה נשאר קבוע יחסית.<ref name="SOS_Dynamic_Range"></ref>

כנגד מאמרו של דרוטי נמתחה ביקורת מצד מהנדסי השמע והמפיקים המוזיקליים איאן שפרד ובוב כץ, שטענו כי ניתן לצפות במגמה ברורה של ירידת הטווח הדינמי של שירים לכל אורך שנות התשעים.<ref></ref>

== דוגמאות לאלבומים "רועשים" ==
להלן רשימה של אלבומים שזכו לביקורות שליליות בגין איכות השמע שלהם:
{| class="wikitable"
|+
!אמן
!שם אלבום
!תאריך יציאה לאור
!מקור
|-
|ארקטיק מאנקיז
|Whatever People Say I Am, That's What I'm Not
|23 בינואר 2006
|<ref name=":0"></ref>
|-
|בלאק סאבת'
|13
|10 ביוני 2013
|<ref></ref>
|-
|כריסטינה אגילרה
|Back to Basics
|9 באוגוסט 2006
|<ref></ref>
|-
|הקיור
|4:13 Dream
|27 באוקטובר 2008
|<ref></ref>
|-
|דפש מוד
|Playing the Angel
|17 באוקטובר 2005
|<ref></ref>
|-
|The Flaming Lips
|At War with the Mystics
|3 באפריל 2006
|<ref name=":0" />
|-
|לד זפלין
|Mothership
|12 בנובמבר 2007
|<ref name=":1"></ref>
|-
|לילי אלן
|Alright, Still
|13 ביולי 2006
|<ref name=":1" />
|-
|Los Lonely Boys
|Sacred
|18 ביולי 2006
|<ref name="Austin" />
|-
|מטאליקה
|Death Magnetic
|12 בספטמבר 2008
|<ref></ref><ref></ref>
|-
|מירנדה למברט
|Revolution
|29 בספטמבר 2009
|<ref></ref>
|-
|אואזיס
|(What's the Story) Morning Glory?
|2 באוקטובר 1995
|<ref name=":0" />
|-
|פול מקרטני
|Memory Almost Full
|4 ביוני 2007
|<ref></ref>
|-
|פול סיימון
|Surprise
|9 במאי 2006
|<ref name=":2"></ref>
|-
|קווינס אוף דה סטון אייג'
|Songs for the Deaf
|27 באוגוסט 2002
|<ref name=":0" />
|-
|רד הוט צ'ילי פפרז
|Californication
|8 ביוני 1999
|<ref name=":0" /><ref name="guardian2" />
|-
|ראש
|Vapor Trails
|14 במאי 2002
|<ref name=":2" />
|-
|הסטוג'ס
|Raw Power
|22 באפריל 1997
|<ref name=":2" />
|-
|טיילור סוויפט
|1989
|27 באוקטובר 2014
|<ref></ref>
|}

== ראו גם ==
* גובה קונצרט

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קטגוריה:מוזיקה
קטגוריה:עיבוד אותות