OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
You Don't Know Me (שיר של אוורגלו)

"You Don't Know Me" (בעברית: "אתה לא מכיר אותי") הוא שיר שהוקלט על ידי להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית אוורגלו, מתוך אלבום הסינגל השני שלה, Hush.<ref name=":0"></ref> השיר יצא לאור ב-19 באוגוסט 2019, על ידי חברת התקליטים יואואה אנטרטיינמנט, ביחד עם שאר שירי אלבום הסינגל.<ref name=":0" />

השיר הגיע למקום העשירי במצעד שירי העולם הדיגיטליים.<ref name=":1"></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי קאנג יונג-אה ו-72 והולחן על ידי אולוף לינדסקוג, לודוויג לינדל, היילי אייקן ו-72.<ref name=":3"></ref> לפי אתר המוזיקה Genius המפיקים המוזיקליים לודוויג לינדל ואוליפופ הם אלו שהפיקו את השיר.<ref name=":3" /> השיר בדומה לשאר שירי המיני-אלבום, מכיל בתוכו את סוגת הקיי-פופ.<ref name=":2"></ref>

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-3.2 מיליון השמעות.<ref name=":0"/>

== הצלחה ==
אף על פי שלא יצא כסינגל, זכה השיר להצלחה רבה ברחבי העולם. השיר הצליח להתברג במקום העשירי במצעד שירי העולם הדיגיטליים של מגזין הבילבורד והיה לשיר השלישי מאלבום הסינגל (כולל הסינגל "Adios"), שהצליח להגיע למיקום כזה במצעד הזה.<ref name=":1" /> השיר "Hush", הצליח להעפיל עליו תוך שהגיע בשיאו למקום השמיני.<ref name=":1" />

האודיו של השיר הועלה ליוטיוב ב-19 באוגוסט 2019, ביום יציאתו, תוך שהצליח לצבור למעלה מ-700 אלף צפיות.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|19 באוגוסט 2019
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
| rowspan="2" |יואואה
|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2019
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בקוריאנית
קתה לוונטל

קתה פרידה רוזה לוונטל (שם בגרמנית: Käthe Frida Rosa Loewenthal; 27 במרץ 1878 ברלין – 26 באפריל 1942 גטו איזביצה) הייתה ציירת נוף גרמנית מודרנית ממוצא יהודי.

== ביוגרפיה ==
אביה היה רופא. הם התגוררו בערים שונות, בז'נבה, לוזאן, פריז וברלין, כשאביה עבד באוניברסיטאות שונות. שנת 1890 מצאה אותם בברן, שם התיידדה עם משפחתו של כומר מקומי והתנצרה.<ref name="A">[http://www.artandmemory.net/kuenstler/4/k-the-loewenthal.html Time Line] @ Art and Memory.</ref>

שם הכירה את הצייר השווייצרי, פרדיננד הודלר, ופיתחה עניין באמנות. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים, למדה אצלו ציור בין השנים 1895 - 1897.<ref name="P">[https://galerie-der-panther.de/kathe-lowenthal/ Brief biography] @ Galerie Der Panther.</ref> בעת ביקורה בפריס, פגשה את הצייר הגרמני, ליאו פון קוניג. היא חזרה איתו לברלין ולקחה שיעורים בבית הספר הפרטי שלו. לאחר מכן למדה בבית הספר לאמנות שהקים וילהלם פלדמן.
נוף אלפיני בסביבות ברן
בשנים 1904 עד 1905 עבדה כאמנית עצמאית במינכן ויצאה לטיולים הרמה הברנית, שהפכו למוטיב פופולרי בציוריה המוקדמים. בשנת 1909 עברה לשטוטגרט כדי להצטרף לחברתה הציירת ארנה ראייב-פריין פון הולצהאוזן (1882–1938). שם למדה באקדמיה הממלכתית לאמנויות ב"דנמלקלאסה "(כיתת נשים), בהוראת אדולף הלזל. היא סיימה את לימודיה בשנת 1914.
שקיעה בהידנזה
בשנת 1912 קנתה אחותה, סוזן, בית דייגים ישן בהידנזה. קתה ביקרה שם בקביעות עד 1934. היא הייתה חברה באגודת האמנות של הידנזה, שבין חברותיה היו הציירות אליזבת אנדרה, קתרין במברג, קלרה ארנהיים ואליזבת בוכסל. היא גם הציגה בתערוכה באסם הכחול, סטודיו לאמנות שהקימה הציירת הני להמן.

בשנת 1934 אסרו עליה הנאצים לעסוק בציור. הסטודיו שלה נסגר והיא גורשה מכל הארגונים אליהם השתייכה. עד 1941 היא עדיין הצליחה לערוך מדי פעם טיולים לשווייץ ולצייר באזור ההר. ככל שההטרדות החמירו, היא קיבלה בחשאי תמיכה מחברים בקהילת האמנות ומשרתת לשעבר, מארי, שלימים תסתיר ותציל למעלה מ-200 מציוריה.

בשנת 1941 גורשה מדירתה והועברה לבית היהודים, ששימש מעבר לפני גירוש. בשנה שלאחר מכן היא נלקחה למרכז איסוף ליהודים לפני גירוש ואז הועברה לגטו איזביצה, שם הומתה.

היא מונצחת על ידי אבן נגף בהידנזה ושטוטגרט. בשנת 1993 התקיימה רטרוספקטיבה במוזיאון הידנזה. אולם התצוגה הוקדש לעבודת אמניות, פסלים, צלמים ואדריכלים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות יהודיות גרמניות
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:אסירים בגטו איזביצה
קטגוריה:ציירים שנספו בשואה
קטגוריה:ילידות 1878
קטגוריה:מתנצרות
קטגוריה:נפטרות ב-1942
קים סי-היאון

קים סי-היאון (בקוריאנית 김시현; נולדה ב-5 באוגוסט 1999) היא זמרת ומנחת טלוויזיה מקוריאה הדרומית. היא חברה בלהקת הבנות אוורגלו, שחתומה בחברת התקליטים הקוריאנית יואואה אנטרטיינמנט, דרכה הוציאה מספר אלבומי סינגל ומיני-אלבומים.

== ביוגרפיה ==
קים נולדה ב-5 באוגוסט 1999, בבונדנג-גו, שבקוריאה הדרומית. את הקריירה המוזיקלית שלה החלה בשנת 2019, תוך שהיא ניסתה כורחה גם בעולם הטלוויזיה כמארחת בתוכנית טלוויזיה שמשודרת בחסות MTV וזאת, בנוסף לכך שהשתתפה בעצמה בכמה תוכניות טלוויזיה כמתחרה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== קריירה ==
=== בכורה מוקדמת ===
קים התחרתה בעונה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה "Produce 101", שנועדה לעזור לאמנים צעירים לפתח את הקריירה המוזיקלית שלהם.<ref></ref> היא סיימה במקום ה-40 ואז חתמה על חוזה הקלטות ביואואה אנטרטיינמנט.<ref></ref> בשנת 2018,הצטרפה קים לעונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה "Produce 48", לצד יירן שבעתיד הפכה לחלק מלהקת הבנות אוורגלו ולצד חברות נוספות. קים הודחה, לאחר שהגיעה למקום ה-27.<ref></ref><ref></ref>

=== 2019–הווה: הופעת בכורה עם אוורגלו ופעילויות סולו ===
את ההופעה הראשונה שלה עם אוורגלו ב-18 במרץ 2019 עשתה קים, כאשר הוציאה ביחד עם הלהקה את הסינגל אלבום הראשון שלה, Arrival of Everglow, מתוכו יצא לאור הסינגל המוביל "Bon Bon Chocolat". השיר לווה בווידאו קליפ מצליח שעזר בקידום שלו.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

ב-7 בפברואר 2020 נבחרה קים כ-MC במסגרת תוכנית הטלוויזיה של MTV "The Show", שעלתה לאקרנים בסמוך לכך. קים מנחה שם לצד קים מין קיו.<ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
=== תוכניות טלוויזיה ===
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
!שנה
!שם
!תפקיד
!רשת
! הערות
|-
| rowspan="1" | 2016
|"Produce 101"
| מתחרה
| rowspan="2" | Mnet
| מקום 40
|-
| rowspan="1" | 2018
|"Produce 48"
| מתחרה
|מקום 27
|-
| 2020
|"The Show"
| MC
| SBS MTV
| עם מינקיו וג'ואיון
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות דרום קוריאניות
קטגוריה:זמרים דרום קוריאנים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה
קטגוריה:דרום קוריאניות שנולדו ב-1999
Mecbur

"Mecbur" (בעברית: "כָּפוּי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה איילה צ'ליק.<ref name=":2"></ref> הוא יצא לאור ב-11 במאי 2020, בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט כסינגל מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה (2019).<ref name=":2" /> על מנת לעזור בקידום שלו, הוציאה צ'ליק וידאו קליפ נלווה עבור השיר.<ref name=":2" />

השיר הגיע למקום התשיעי בטורקיה טופ 20.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב במקור על ידי אסף מונויר, אך איילה צ'ליק כתבה אותו בעצמה בשפה הטורקית.<ref name=":2" /> הוא הולחן על ידי ז'אן מארי ריאצ'י והופק על ידי אוקיי בריש.<ref name=":2" /> השיר כשמו ("כפוי/ה"), יצא לאור כסינגל במהלך מגפת הקורונה, עקב הסגר שפקד את כל העולם, מה שגרם לצ'ליק להרגיש כפויה וכבולה לבית שלה.<ref name=":2" />

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-2.1 מיליון השמעות.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הנלווה של "Mecbur" הועלה לערוץ היוטיוב של איילה צ'ליק ב-11 במאי 2020, ביום צאתו כסינגל.<ref name=":2" /> לאורכו, ניתן לראות את צ'ליק כשהיא יושבת במרפסת ביתה, תוך שהיא שרה את השיר. כמו כן, ניתן לראות שלל אנשים שונים בטורקיה, כשהם "כפויים" לביתם גם כן ואינם יכולים לתת ממנו בעקבות ההסגר שנגרם כתוצאה ממגפת הקורונה.<ref name=":2" />

נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-15 מיליון צפיות.<ref name=":2" />

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!כלל העולם
|11 במאי 2020
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|סוני
|style="text-align:center;"|<ref name=":2" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירים בטורקית
קטגוריה:שירים על מגפת הקורונה
Dotdash

Dotdash (לשעבר About.com) היא חברת מדיה דיגיטלית אמריקאית המפרסמת כתבות וסרטוני וידאו העוסקים בנושאים שונים, ביניהם: בריאות, אוכל, כלכלה, טכנולוגיה, סגנון חיים, טיולים וחינוך. אתר החברה מתחרה באתרי מידע מקוונים ובאנציקלופדיות. בשנת 2005 נקנתה החברה על ידי הניו יורק טיימס עבור 410 מיליון דולר, ובאוגוסט 2012 נמכרה ל-IAC, הבעלים של Ask.com, עבור 300 מיליון דולר. מאז מכירתה רווחיה מגיעים מפרסומות. במאי 2017 הודיעה החברה על שינוי שמה מ-About.com ל-Dotdash.

לחברה משרדים בניו יורק, בסן פרנסיסקו ובשיקגו.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1997
מהדי טארמי

מהדי טארמי (בפרסית: مهدی طارمی; נולד ב-18 ביולי 1992) הוא כדורגלן איראני, המשחק בתפקיד החלוץ באינטר מילאנו מסריה א׳ ובנבחרת איראן.

== קריירת מועדונים ==
טארמי החל את הקריירה שלו באקדמיה של שאהין בושהר לפני שעבר לאקדמיה לנוער של איראניאן בושהר.<ref></ref>

הוא הצטרף לשאהין בושהר בקיץ 2010. הוא שיחק 7 משחקים וכבש שער אחד בכל המסגרות. בחורף 2012 הוא שוחרר על ידי שאהין בושהר על מנת לאפשר לו לשחק במועדון צבאי במהלך שירותו, אך לבסוף הוא לא הצליח להצטרף למועדון ונאלץ להפסיק לשחק כדורגל בתקופתו כחייל.<ref></ref>

הוא הצטרף לאיראניאן בושהר בקיץ 2013 וחתם על חוזה לשנתיים. טארמי כבש 12 שערים ב-22 הופעות וסיים במקום השני בטבלת מלך השערים בליגה.

טארמי הצטרף לפרספוליס בקיץ 2014 וחתם על חוזה לשנתיים עד יוני 2016.<ref></ref>

הוא כבש את השער הראשון שלו במועדון ב-15 באוגוסט 2014 בניצחון 1–0 על זוב-אהן איספהאן.

ב־8 בינואר 2018, לאחר שכבש 45 שערי ליגה במדי פרספוליס, חתם טארמי על חוזה ל-18 חודשים במועדון הקטרי אגראפה.<ref></ref> הוא כבש את השער הראשון שלו במשחק הראשון עונת 2018 בליגת האלופות האסיאתית. טארמי כבש לראשונה את השער בליגה הקטרית נגד אל-ח'ריטיאת ב 16 בפברואר, וב-19 בפברואר הוא כבש צמד נגד מועדון הכדורגל טרקטור האיראני במחזור השני של עונת 2018 בליגת האלופות האסיאתית.

=== מעבר לפורטוגל ===
ב-23 ביולי 2019, טארמי חתם על חוזה לשנתיים בריו אבה מליגת העל הפורטוגלית.<ref></ref> טארמי כבש שלושה שערים בהופעתו הראשונה בליגה ב-23 באוגוסט במשחק נגד אבש. ב-31 באוגוסט, ניצחה ריו אבה את ספורטינג ליסבון 3-2 משלוש בעיטות עונשין של טארמי. טארמי סיים את העונה הראשונה שלו עם 18 שערים כשהוא בצמרת טבלת מלך השערים יחד עם פיצי ובולה דה פראטה.<ref></ref>

באוגוסט 2020 חתם טארמי על חוזה לארבע שנים בפורטו.<ref></ref>ב-8 בנובמבר כבש שער בכורה בניצחון 1-3 על פורטימוננסה. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 16 שערים, ובעונתו השנייה כבש כבר 20 שערים וסיים כסגן מלך השערים ועזר לקבוצתו לזכות באליפות וגם הוסיך וכבש בגמר הגביע הפורטוגלי בו ניצחה פורטו 1-3 את טונדלה וזכתה בדאבל.

<big>מעבר לאיטליה</big>

בחלון ההעברות של קיץ 2024, חתם טארמי באינטר מילאנו.

== קריירה בינלאומית ==
טארמי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איראן במשחק ידידות נגד אוזבקיסטן ב-11 ביוני 2015.

ב-3 בספטמבר 2015 כבש טארמי את שעריו הראשונים, צמד, בניצחון 6–0 על גואם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. טארמי סייע לנבחרת להעפיל למונדיאל והיה חלק מסגל הנבחרת לטורניר.<ref></ref>

נכלל בסגל נבחרת איראן לטורניר מונדיאל 2022. ב־21 בנובמבר, במחזור הראשון בשלב הבתים של המונדיאל, טארמי הבקיע צמד בתבוסה 6–2 ל.

נכלל בסגל נבחרת איראן לטורניר גביע אסיה 2023.

== תארים ==
פורטו

* אליפות פורטוגל: 2021/2022
* הגביע הפורטוגלי: 2021/2022, 2022/2023
* הסופר קאפ הפורטוגלי: 2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים איראנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל איראנים
קטגוריה:כדורגלני פרספוליס
קטגוריה:כדורגלני ריו אבה
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איראן
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2019
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2023
קטגוריה:ספורטאים איראנים בקטר
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1992
Wang Chung

Wang Chung ("פעמון צהוב" בסינית) היא להקת גל חדש בריטית, שהוקמה בלונדון בשנת 1980 על ידי ניק פלדמן , ג'ק היס ודארן קוסטין. הלהקה ידועה בזכות השירים "Dance Hall Days", "Everybody Have Fun Tonight" ו-"Let's Go!".

==פעילות==
בתחילת דרכה של הלהקה, כל חבריה הופיעו תחת שמות בדויים. ג'רמי ריידר היה "ג'ק היס", ניק פלדמן היה "ניק דספיג", ודארן קוסטין היה "דארן דרווין" (ומאוחר יותר, רק "דרווין").

בשנת 1980, חברת התקליטים העצמאית Rewind Records החתימה את הלהקה. סינגל הבכורה של Huang Chung ב-Rewind Records היה "Isn't It About Time We Were on TV", ואחריו "Stand Still". אף אחד מהם לא הוצג, אך הקבוצה החלה למשוך את תשומת ליבם של אריסטה רקורדס. בערך באותה תקופה, הלהקה התרחבה לרביעייה.

ניק פלדמן ודארן קוסטין בחרו להופיע בשמות האמיתיים שלהם ורק ג'ק היס שמר על שם בדוי. הלהקה בילתה את מרבית שנת 1983 בהקלטת אלבומה השני "Points on the Curve". האלבום, שיצא בינואר 1984, הניב שני להיטים מצליחים למדי, "Don't Let Go" וגרסה שהוקלטה מחדש של "Dance Hall Days", שלאחר יציאתו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית.<ref name=":1"></ref>

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
*Huang Chung (1982)
*Points on the Curve (1983)
*To Live and Die in L.A. (1985)
*Mosaic (1986)
*The Warmer Side of Cool (1989)
*Tazer Up! (2012)
*Orchesography (2019)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:אמני גפן רקורדס
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:להקות גל חדש
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1980
אימרה אונגאר

אימרה אונגאר (בהונגרית: Ungár Imre; בודפשט, 23 בינואר 1909 – בודפשט, 22 בנובמבר 1972) היה פסנתרן הונגרי-יהודי, זוכה פרס פרנץ ליסט ופרס קושוט, מורה למוזיקה.

==קורות חיים==
לוח זיכרון בביתו לשעבר בבודפשט ברובע 2 (בודה)
אימרה אונגאר נולד במשפחה יהודית. הוריו היו אברהם אונגאר (1875–1938) והרמינה קצבורג.<ref></ref> כילד קטן, בגיל שלוש, איבד אימרה את ראייתו בגלל גידול מוחי. תחילה למד במכון וקסלמן לעיוורים ואחר כך למד נגינה בפסנתר אצל איז'ו רוזנפלד ולאחר מכן אצל אישטוואן תומאן באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא נתן קונצרטים מאמצע שנות העשרים של המאה ה-20, הן בהונגריה והן מחוצה לה. בשנת 1926, ב"קונגרס הלאומי הראשון להגנת הכישרונות" שאורגן על ידי משרד הדת והחינוך הציבורי ברשותו של השר הרוזן קלבלסברג קונו, הוענק לאונגאר הפרס הראשון של התחרות בבודפשט. בשנת 1932 הוענק לו הפרס "סיגנום לאודיס" ("מדליית הכשרון הצבאי" או סיגנום לאודיס (בגרמנית: Militär-Verdienstmedaille) הוא פרס שייסד פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה). אונגאר התחתן בתקופה זו; אשתו הייתה אילונה גלרי, בנם, אישטוואן, נולד ב־1945.<ref></ref>

אבן דרך חשובה בקריירה שלו הייתה תחרות שופן בוורשה בשנת 1932, בה זכה בפרס ראשון משותף עם הפסנתרן הסובייטי אלכסנדר אונינסקי. לאחר מכן הוא אפילו סייר וניגן בארצות הברית - בהצלחה גדולה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היגר להולנד, ממנה הצליח לחזור להונגריה רק בשנת 1943. בזמן שלטון מפלגת צלב החץ הוסתר בשל יהדותו על ידי המורה למוזיקה לאיוש יארמר. הוא חידש את הקונצרטים בשנת 1945. בקונצרטים שלו היו זכורים במיוחד הפרשנויות ליצירותיהם של יוהאן סבסטיאן באך, וולפגנג אמדאוס מוצרט, לודוויג ואן בטהובן, פרדריק שופן, פרנץ שוברט, קלוד דביסי, בלה בארטוק וזולטאן קודאי. הוא לא אהב הקלטות ותקליטים אך ברדיו הופיע לעיתים קרובות.

בשנת 1949 הפך למורה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט והמשיך בעבודתו בהוראה עד מותו על אף עיוורונו. היו לו מספר תלמידים מכובדים, כגון פסנתרנים לאסלו ברנאי וטמאש נמט, והמלחין זולטאן דורקו. הוא היה עמית לעבודה של בנצה סאבולצ'י, אלדאר טוט ויוז'ף גאט. העיוורון שלו עצמו מסביר מדוע הוא עזר כה רבות בלימוד מוזיקה לעיוורים וגם העסיק מורים למוזיקה עיוורים. הוא גם פרסם מאמר על כך בכתב העת Parlando, "תפקידו של המוזיקאי העיוור בחינוך המוזיקלי של החברה שלנו". משנת 1953 ועד מותו כיהן כסגן נשיא איגוד העיוורים.

בשנת 1970, הטלוויזיה ההונגרית יצרה עליו סרט דיוקן איכותי שכותרתו Portrait of Artist on Imre Ungár. הוא נפטר בשנת 1972 מסרטן.

== פרסים והוקרה ==
* סיגנום לאודיס (1932)
* הפרס הראשון בתחרות שופן הבינלאומית בוורשה (1932)
* פרס קושוט (1949)
* פרס האמן המעוטר (1956)
* פרס פרנץ ליסט (1962)

== לקריאה נוספת ==
* [http://mek.niif.hu/00300/00355/html/ABC16127/16187.htm לקסיקון ביוגרפי הונגרי - אימרה אונגאר]
* [https://web.archive.org/web/20160304113646/http://www.borsodivakok.hu/ungar.htm עולם העיוורים - אימרה אונגאר]

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:עיוורים
קטגוריה:מורים למוזיקה בהונגריה
קטגוריה:מוזיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים הונגרים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס קושוט
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1909
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1972
הני להמן

הנרייט להמן, לשעבר שטרסמן, המכונה הני (בגרמנית: Henni Lehmann; 10 באוקטובר 1862, ברלין – 18 בפברואר 1937, ברלין) הייתה ציירת פעילה פוליטית וחברתית וסופרת יהודייה-גרמנייה.

== ביוגרפיה ==
אביה, וולפגנג שטראסמן, היה רופא ופעיל חברתי שהיה במשך שנים רבות חבר בבית הנבחרים הפרוסי.<ref name="H">[http://www.hiddensee-kultur.de/1880_lehm.php Brief biography] @ Hiddensee Kultur.</ref> בשנת 1888, בזמן שלמדה בבית הספר המלכותי לאמנות, הכירה והתחתנה עם קרל להמן (1858–1918), חוקר משפטי. לאחר החתונה עברו שניהם התנצרו ועברו לרוסטוק, שם מונה לפרופסור באוניברסיטת רוסטוק. בשנת 1904 הוא מונה לרקטור. היא הפכה ליושבת ראש איגוד הנשים.
אשת משק בקלוסטר (הידנזה)
בשנת 1907 בילתה משפחתה את הקיץ באי הידנזה. מוטרדת מתנאי המחיה שמצאה באי, היא העניקה לתושבי האי הלוואה בשנת 1913 לבניית מתקן רפואי, ובשנת 1914 הפכה למייסדת וחברת מועצה ב"קונפדרציית הטבע והגנת הבית" המקומית. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא עמדה בראש "Nationaler Frauendienst" אגודת ידידים לתמיכה במלחמה.
לאחר מות בעלה היא עברה לויימאר, שם הייתה מעורבת בפעילות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. היא גם כתבה רומנים והעבירה הרצאות נגד אנטישמיות.<ref name="G">[https://galerie-der-panther.de/henni-lehmann/ Brief biography] @ Galerie Der Panther.</ref> בשנת 1920 היא קנתה בית נמוך בהידנזה והסבה אותו למקום תצוגת אמנות שכונה האסם הכחול (Blaue Scheune), על פי הצבע שבחרה למבנה מבחוץ. "האסם הכחול" התחיל להיות מוכר בציבור הודות לתערוכות אומנות של פדרציית האומניות של הידנזה (Hiddenseer Künstlerinnenbundes) בקרב קבוצת האומניות, שפקדו את המקום בעידודה של להמן קלרה ארנהיים שסייעה ללהמן להקים את המקום, קתה לוונטל, ליזבת אנדרה, קתרין במברג והאומנית הידועה ביותר שיצאה מהידנזה, אליזבת בוכסל. ב-1934 אליזבת ניימיר (Niemeier) גרושתו של האמן מקס ניקולס ניימיר, קנתה את הבית מידיה של להמן וחברת הנשים שלה, שנאסר עליהן לעבוד בעיסוקן כאומניות וסופרות יהודיות בעקבות עליית האנטישמיות בשנותיה האחרונות של רפובליקת ויימר. ניימיר המשיכה להפעיל את האסם כמקום המציג תצוגות אומנות עד לשנת עזיבתה את האי ב-1952.
האסם הכחול בשנת 2022
להמן התגוררה בבית הקיץ הישן של משפחתה בסמוך למשך שארית חייה. בדרך כלל מאמינים כי התאבדה, אולי בתגובה לידיעה כי בתה מתה מסרטן.

לאחר השיפוץ שימש ביתה לזמן קצר כבית העירייה של ויטה, עיירה באי. המקום משמש כיום לאירועים מיוחדים. ליד ביתה הונחה אבן נגף המוקדש לאמנים היהודים שנרדפו על ידי הנאצים, ושמו של "האסם הכחול" שונה רשמית ל"בית הני להמן" ב-5 ביוני 2000 לכבודה.

== רומנים ==
* Die Frauen aus dem Alten Staden Nr. 17 (הנשים מהעיר העתיקה מס '17), 1921, רומן בנושא פרולטרי שזכה לשבחים על ידי גרהרט האופטמן, שיצא לאור מחדש, 
* Armenhauskinder ,
* Der Feldherr Ohne Heer (המפקד ללא צבא), 1928

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות יהודיות גרמניות
קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:אמניות יהודיות
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:סופרות יהודיות גרמניות
קטגוריה:מתנצרות
קטגוריה:ילידות 1862
קטגוריה:נפטרות ב-1937
Hymn 43

Hymn 43 (בעברית: מזמור 43) הוא סינגל מאת להקת ג'ת'רו טאל שפורסם במקור כחלק מהאלבום "Aqualung". הוא יצא לאור כסינגל על ידי חברת Reprise Records. זהו שיר מחאה נגד הדת והכנסייה, וכולל הרהורים על משמעותו של אלוהים. השיר מתאר את הדת כגזענית, תאבת בצע וכוח דרך כביכול מילות תפילה לאלוהים. השיר היה להצלחה מרובה מצד אחד, אך מן הצד השני גרם לקבוצות דתיות להתקומם כנגד השיר והאלבום בכלל, שעוסק ברובו בכנסייה ובאלוהים.

השיר הגיע למקום 91 במצעד הבילבורד הוט 100<ref></ref> ולמקום 86 במצעד הסינגלים הקנדי<ref></ref>. כותב השיר, איאן אנדרסון, תיאר אותו כ"בלוז לישו, על הכנסייה העקובה מדם, על מחפשי התהילה שמתמשים בשמו כתירוץ למעשיהם. אתה יודע, 'היי אבא, זאת לא אשמתי - המיסיונרים שיקרו'"<ref></ref>. שין מרפי מאתר PopMatters כתב כי, "עבור 'מזמור 43' אנדרסון מסדר את ענייניו בארצות הברית, ומגדיר את הצביעות ויצירת המיתוסים של הדת החדשה, הבידור"<ref></ref>.

השיר כתוב מוזיקלית במפתח רה מז'ור כאשר הטווח הקולי של אנדרסון (מספר האוקטבות שהוא יכול להפיק בשירתו) משתרע בין G<sub>4</sub> ל-Eb<sub>6</sub><ref></ref>.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:סינגלים מ-1971
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רפרייז רקורדס
קטגוריה:שירי ג'ת'רו טאל
יוראי קאקאש

יוראי קאקאש (בסלובקית: Juraj Kakaš; נולד ב-17 ביוני 1971) הוא כדורגלן עבר סלובקי, ששיחק בעמדת השוער.

==קריירה==
קאקאש התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל סלובן ברטיסלאבה. במהלך עונת , הושאל לספרטק טרנבה. בסיום העונה, קאקאש חזר לסלובן.

בשנת , חתם בפטרז'לקה בה רשם 7 הופעות.

בקיץ , קאקאש חתם ברימבסקה סובוטה.

בקיץ , קאקאש חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל, קבוצתו הראשונה מחוץ לסלובקיה. ב-12 באוגוסט 1999, קאקאש ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–6 נגד מכבי נתניה.

בשנת , פרש מכדורגל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:שוערי כדורגל סלובקים
קטגוריה:ברטיסלאבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סלובן ברטיסלאבה
קטגוריה:כדורגלני ספרטק טרנבה
קטגוריה:כדורגלני פטרז'לקה
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סלובקים בישראל
קטגוריה:סלובקים שנולדו ב-1971
סלע גיליס

סלע גיליס (באנגלית: Gillies Rock) הוא הר סלעי בולט מבודד ברכס נפטון, בהרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.

הסלע ממוקם 11 קילומטרים מצפון להר דסינגר.

גובהו של ההר - 1,185 מטרים מעל פני הים.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

רכס נפטון (בו ממוקם סלע גיליס) התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר.

הרי פנסקולה כולם (ובהם אזור הסלע) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1964, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1966.

=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

ההר נקרא בשם זה, על שמה של בטי גיליס (Betty Gillies), מפעילת רדיו (ham radio) בסן דייגו, במדינת קליפורניה שבארצות הברית, אשר במשך מספר עונות מחקר (קיצים אנטארקטיים) בין השנים 1960- 1970 ארגנה גישור משדר-מקלט - וטלפוניה (phone patch) לחברי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר סקרו את הרי תיאל, הרי פנסקולה ובמקומות אחרים באנטארקטיקה.

== ראו גם ==
* רכס מדי

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:5689 סלע גיליס] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=109027 סלע גיליס] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=5329&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR סלע גיליס] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=5689&fid=antgeo_109 תצלום לוויין של אזור סלע גליס]
* [http://distancebetween.info/gillies_rock מחשבון מרחקים - המרחק מסלע גיליס לאתרים סמוכים]

== הערות שוליים ==

גיליס
גיליס
תל ראש

תל ראש, המכונה בערבית ח'רבת תל א-רווישה הוא אתר ארכאולוגי הנמצא בגליל העליון שבצפון ישראל. סקרים באתר הראו שהוא היה מיושב כמעט בכל תקופה ארכאולוגית והיסטורית מתקופת הברונזה הקדומה ועד לתקופה העות'מאנית, במשך כ-5,000 שנה. בתקופת הברזל ב' המקבילה לממלכת ישראל ופניקיה, היה האתר מרכז אזורי. האתר זוהה עם "בית שמש", המוזכרת בתנ"ך כיישוב בנחלת שבט נפתלי (אין להתבלבל עם בית שמש ביהודה). במקום נערכה חפירה ומחקר חדש הציע לזהות את האתר עם יישוב אחר המכונה בטקסטים המקראיים "רחוב", שבנחלת שבט אשר.<ref name=":0">Katz and Levin, 2020, pp. 1–2</ref> חוקרים גם זיהו את האתר עם יישוב בשם "רויס" המוזכר בטקסטים צלבניים. כיום האתר ממוקם דרומית לגבול לבנון-ישראל ומצפון למושב אלקוש.

== האתר ==
האתר הוא תל ששטחו 25 דונם הממוקם על ראש גבעה. החפירה העלתה כי בתקופות מסוימות, היישוב באתר התרחב מעבר לתל למדרונותיו. האתר ממוקם בין הגליל המערבי, המאופיין בגבעות מתונות המשופעות לכיוון חוף הים התיכון במזרח, ורכס הר מירון ממזרח. האזורים ממערב מתאימים לחקלאות. מקור מים זמין נמצא בעין אלקוש, כ-500 מטר דרומית לאתר. מתחת לאתר נמצא תוואי דרך עתיק המחבר את העיר עכו עם טבנין. מאפיינים אלה אפשרו לאתר להיות יישוב מרכזי לאורך ההיסטוריה.

== מחקר ==
האתר נחקר בסוף המאה ה-19 על ידי החוקרים האירופאים ויקטור גרן ועל ידי קלוד קונדר והוריישו קיצ'נר מהקרן לחקר ארץ ישראל.<ref></ref><ref> (p. 245)</ref> מאחר שלאתר לא הייתה גישה מסודרת עד שנות ה-40, התעלמו ממנו החוקרים עד שרות עמירן ויוחנן אהרוני סקרו את האתר בין 1948 ל-1953, הודות לדרכים חדשות שנסללו. ההערכה לפני הייתה כי האזור היה מיושב בדלילות בגלל השטח הקשה ובגלל ההיעדר במקורות היסטוריים קדומים, אך הסקרים של עמירם ואהרוני חשפו את ההתיישבות הארוכה באתר ואת הפוטנציאל הארכאולוגי שלו. חפירה באתר תוכננה על ידי עמירם בשנת 1952 אך מעולם לא נערכה. האתר נחפר בשנת 2017 ובשנת 2018 על ידי מכללת כנרת בשיתוף האוניברסיטה הפתוחה בישראל. נפתחו ארבעה שטחים, שניים בראש התל ושניים במורדותיו. החפירה הניבה מכלולי חרס מתקופות רבות ושונות, שרידי אדריכלות, כלים חקלאיים ועוד.<ref>Katz and Levin, 2020, pp. 2–4</ref>

ד"ר חיה כץ, שעמדה בראש החפירה, ויגאל לוין, כתבו במאמר שפורסם ב-2020 כי תל ראש הוא המועמד הסביר ביותר ל"רחוב", המוזכרת ב, בין עברון, חמון וקנה, שבנחת שבט אשר.<ref>Katz and Levin, 2020, pp. 12–13</ref>

== ראו גם ==
* תל קדש

== לקריאה נוספת ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בארץ ישראל
יחסי אורוגוואי – דרום אפריקה

יחסי אורוגוואי–דרום אפריקה הם יחסי החוץ בין אורוגוואי לרפובליקה של דרום אפריקה.

== סקירה כללית ==
סחר בין שתי המדינות הוא חשוב מאוד, כאשר אורוגוואי מוכרת סחורות ומוצרים תעשייתיים. יש לשכת מסחר אורוגוואי-אפריקאית, המכסה סחר בין אורוגוואי למדינות אפריקה שונות. שתי המדינות חברות מלאות בקבוצת קיירנס וב-G77.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* דרום אפריקה מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.<ref>[http://embassy-finder.com/es/south-africa_in_montevideo_uruguay South African Embassy in Montevideo]</ref>
* אורוגוואי מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה<ref>[http://embassy-finder.com/es/uruguay_in_pretoria_south-africa Embassy of Uruguay in Pretoria]</ref> וקונסוליה בדרבן.<ref>[http://embassy-finder.com/es/uruguay_in_durban_south-africa Consulate of Uruguay in Durban]</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
Public

Public היא רשת חנויות קמעונאיות יוונית למוצרי טכנולוגיה, בידור, תקשורת וציוד משרדי שנוסדה בשנת 2005. הרשת שייכת לקבוצת החברות P. Germanou (Olympia Development). יש לה חנויות ביוון ובקפריסין ומשתפת פעולה עם ספקיות טלפונים ניידים וחברות אלקטרוניקה להפצה בלעדית של מוצריה. בנוסף, Public מציעה שירות של קניית כרטיסים לתיאטרון, קונצרטים ומופעים בינלאומיים אחרים בטלפון או דרך רשת הסניפים.

== היסטוריה ==
Retail World SA החלה לפעול בשוק היווני בנובמבר 2005, והקימה את החנות Public הראשונה שלה במרכז הקניות Mediterranean Cosmos בסלוניקי. החנות השנייה של הרשת נפתחה בדצמבר 2006 בוולוס, ואילו השלישית נפתחה בספטמבר 2007 בקפריסין. בדצמבר 2007, הרביעי בסך הכל נפתח בכיכר סינטגמה, בארמון פאלי. מטה החברה, אליו עבר בספטמבר 2013, ממוקם בקיפיסיה .

== חנויות ==
המפה עם חנויות Public. החנויות הקיימות בשחור ואלו שאמורות להיפתח באדום.
לרשת Public חמישים ושלוש חנויות ביוון ובקפריסין.

באטיקה יש להם 16 חנויות. החנות הראשונה נפתחה בשנת 2007 בכיכר סינטגמה. בשנת 2010 נפתחו חנויות חדשות בגליפאדה ובקניון אתונה. הרשת פתחה חנות בקניון המטרו באתונה וב־2013 בגולדן הול. כמו כן, בחלנדרי, אגיה פראסקבי, ניאה סמירני, ניאה אריתריאה, פריסטרי, זוגרוגרו, אגאלאו, פליאו פסיכו, קורידאלוס ופיראוס.

בשנת 2014 החברה פתחה עוד סניף של החנות חנות בקליתאה. בשנת 2017 נפתחו שתי חנויות חדשות, אחת בקולונאקי ואחת בשדה התעופה הבינלאומי של אתונה.

בשנת 2007 נפתחה החנות של רשת Public הראשונה בניקוסיה שבקפריסין, בשנת 2009 בלימסול, בשנת 2013 בפאפוס (בתוך קניון kings avenue mall) ובשנת 2016 בלרנקה. בשנת 2018 נפתחו שתי חנויות נוספות בפראלימני ובניקוסיה בקניון ניקוסיה.

נכון לינואר 2018, לרשת "Public" ישנן 33 חנויות, הנמצאות בערים: סלוניקי (2 חנויות), יואנינה, וולוס, קסטוריה, רודוס, קסנטי, קומוטיני, קוזאני, קורינתוס, ארגוס, קלמטה, לריסה, למיה, פטרה, חאניה, הרקליון, קטריני, אורסטיאדה, כלקידה, אלכסנדרופולי, דרמה, פירגוס, טריקאלה, סרס, קורפו ומיטילנה.

בשנת 2016 החברה פתחה חנות ברתימנו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:יוון: כלכלה
קטגוריה:קפריסין: כלכלה
גארו פאילן

גארו (גאראבד) פאילן (בטורקית: Garo Paylan, בארמנית: Կարո Փայլան; נולד ב-3 באוקטובר 1972 באיסטנבול) הוא מורה וחבר פרלמנט טורקי ממוצא ארמני. הוא חבר נבחר באספה הלאומית הגדולה.

מקור משפחתו של פאילן הוא ממלטיה והיא עברה לאיסטנבול ב-1969, בה גארו נולד ב-1972. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למנהל עסקים באוניברסיטת איסטנבול. בבחירות לפרלמנט שנערכו ביוני 2015, נבחר פאילן מטעם מפלגת העם הדמוקרטית (HDP) במחוז הבחירה איסטנבול השני (לצד סלינה אוזוון דואן מן מפלגת העם הרפובליקאית ואסיין מרקר מן מפלגת הצדק והפיתוח כאחד מתוך שלושה נציגים ארמנים בסך הכל בבחירות האלו). לפני שהפך לחבר בפרלמנט היה מורה למנהל עסקים ורכז בתי ספר ארמניים באיסטנבול.<ref></ref> הוא נבחר מחדש בבחירות החדשות בנובמבר אותה שנה. מאז הוא חבר בוועדה הפרלמנטרית לתכנון ולתקציב.

הוא מבקר בגלוי את הכחשת רצח העם הארמני ולכן הותקף לעיתים קרובות בפרלמנט. וגם זכה לקריאות בוז. במהלך ישיבה לתיקון חוקתי בינואר. במאי 2016 פאילן היה מעורב בקטטה<ref></ref> בה האשים אותו שר המשפטים בקיר בוזדה בסכסוך בשבוע שקדם.

פאילן מתלונן על התבטאויות גזעניות על מוצאו הארמני; איגוד זכויות האדם הטורקי מחה על האלימות נגדו.

באפריל 2018 ביקשה הפרקליטות להסיר את החסינות הפרלמנטרית של פאילן בגין העלבת הטורקים והנשיא.<ref></ref>

ב-24 ביוני 2018 הוא נבחר מחדש כחבר במפלגה הדמוקרטית של העמים באספה הלאומית הגדולה.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.tbmm.gov.tr/develop/owa/milletvekillerimiz_sd.bilgi?p_donem=27&p_sicil=7274 פרופיל], באתר הפרלמנט הטורקי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פוליטיקאים טורקים
קטגוריה:ארמנים
קטגוריה:אנשי חינוך
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איסטנבול
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1972
יחסי גאנה–מלזיה

יחסי גאנה–מלזיה הם יחסי החוץ דו-צדדיים בין גאנה ומלזיה. לגאנה נציבות עליונה בקואלה לומפור,<ref></ref> ולמלזיה נציבות עליונה באקרה.<ref></ref>

== היסטוריה ==
גם הפדרציה של מלאיה (כיום מלזיה) וגם גאנה השיגו עצמאות בשנת 1957 והיו בעבר חלק מהאימפריה הבריטית, אך ההבדל ההתפתחותי בין שתי המדינות מעיד על הבדל במדיניות כפי שנצפה על ידי כמה חוקרים גנאים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== יחסים כלכליים ==
שני מסמכים נחתמו על ידי שתי המדינות במטרה להגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי כמו קידום והגנה על השקעות.<ref></ref> כמה מאנשי מקצוע בתחום הבנייה הגנאים ביקרו במלזיה כדי ללמוד עוד על תקנות, בריאות ובטיחות, הוצאת היתרים, נוהלי תכנון, רכש ופיתוח תשתיות.<ref></ref><ref></ref> מועצה עסקית גאנה-מלזיה הוקמה גם היא כדי להגביר את ההזדמנויות הכלכליות בגאנה.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* [http://www.ghanaweb.com/GhanaHomePage/features/artikel.php?ID=78547 גאנה-מלזיה: סיפורים מנוגדים של שתי מדינות] רשת גאנה
* [https://web.archive.org/web/20140201160817/http://www.ghana.gov.gh/index.php/2012-02-08-08-32-47/general-news/4197-malaysian-high-commission-donates-to-school הנציבות העליונה במלזיה תורמת לבית ספר בגאנה]

== הערות שוליים ==
רציף ואלונגו

רציף ואלונגו (בפורטוגזית: Cais do Valongo) הוא רציף ישן הממוקם באזור הנמל של ריו דה ז'ניירו, בין הרחובות Coelho e Castro ו-Sacadura Cabral.<ref name="globo"></ref>

הרציף נבנה בשנת 1811 והיה מקום הנחיתה והמסחר של עבדים אפריקאים עד שנת 1831, הודות למצור על אפריקה שאסר את סחר העבדים בברזיל, אם כי נמשך עד 1888 באופן חשאי.<ref></ref> במהלך עשרים שנות פעילותו, נחתו ברציף בין 500 אלף למיליון עבדים.<ref></ref>

בשנת 1843 שופץ הרציף לנחיתה של הנסיכה תרזה כריסטינה, שהייתה אמורה להינשא לפדרו השני, קיסר ברזיל. הרציף נקרא אז Cais da Imperatriz (רציף הקיסרית).<ref name="Minc"></ref>

בין השנים 1850 עד 1920 נכבש האזור סביב המזח הישן על ידי עבדים שחורים ממספר מדינות. המלחין הייטור דוס פרזרס כינה את האזור "Pequena África" (אפריקה הקטנה).<ref name="hist"></ref>

== היסטוריה ==
עד אמצע שנות ה-70 של המאה ה-18 ירדו עבדים באזור פראיה דו פייקס (כיום נקראת פראסה 15), ונסחרו ברואה דירייטה (כיום Rua 1º de Março) שבמרכז ריו דה ז'ניירו. בשנת 1774 הוחלט להעביר את סחר העבדים לאזור הרציף, ביוזמתו של המרקיז השני של לברדיו, דום לואיס דה אלמיידה פורטוגל סוארס דה אלארקו ד'אה א-מלו סילבה מסקרנאס, המשנה למלך ברזיל, שהוטרד מהעבדים היורדים מהנמל ונכנסים לעיר דרך הרחובות הראשיים, שלדבריו, "לא רק שנגועים באינספור מחלות, אלא גם עירומים".

השוק הועבר לאזור לפני שהרציף נבנה, והחלופה הייתה להוריד את העבדים ולשלוח אותם מיד בסירה לואלונגו, ממנה הם יגיעו ישירות לחוף הים. בשנת 1779 עבר שוק העבדים לאזור ואלונגו, שם הגיע לשיאו בשנת 1808 עם בוא משפחת המלוכה הפורטוגזית, ובשנת 1831, כאשר סחר העבדים בברזיל נאסר, והחל להיעשות בחשאי.

משנת 1808 התנועה כמעט והכפילה עצמה בעקבות צמיחתה של העיר לאחר העברת בית המשפט הפורטוגזי לברזיל, וגדילתה מ-15 אלף ל-30 אלף תושבים. עם זאת, רק בשנת 1811 נבנה הרציף, והעגינה נעשתה ישירות על ואלונגו. בין השנים 1811–1831, ירדו ברציף בין 500 אלף למיליון עבדים. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-18 הגיע סחר העבדים בברזיל לשיאו. ריו דה ז'ניירו הייתה אז תחנת סחר עבדים מסחרית חשובה, והרציף היה שער הכניסה הראשי לעבדים שהגיעו מאנגולה, מזרח ומרכז אפריקה המערבית.

בשנת 1831 נאסר סחר העבדים הטרנס-אטלנטי, ובלחץ מצד אנגליה רציף ואלונגו נסגר. עם זאת, הסוחרים המשיכו לעגון בנמלים חשאיים.

בשנת 1843 שופץ הרציף ונבנה מעגן חדש שנועד לקבל את הנסיכה תרזה כריסטינה, אשתו לעתיד של פדרו השני, קיסר ברזיל. שמו של הרציף שונה ל-'Cais da Imperatriz' (רציף הקיסרית). בשנת 1911, במהלך הרפורמה העירונית שביצע ראש העיר פריירה פאסוס, נסגר הרציף שוב.

=== אתר מורשת עולמית ===
בשנת 2011, במהלך החפירות שבוצעו במסגרת עבודות השיקום באזור נמל ריו דה ז'ניירו, התגלו הרציפים ואלונגו ואימפרטריז, זה על גבי זה, ויחד איתם מספר רב של קמעות וחפצי פולחן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אנגולה ומוזמביק.<ref></ref> המכון הלאומי למורשת היסטורית ואמנותית והעיר ריו דה ז'ניירו רשמו את האתר הארכאולוגי של הרציף לאתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.<ref></ref><ref></ref> הרציף הוגדר רשמית כאתר מורשת עולמית בשנת 2017.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://portomaravilha.com.br/africadetalhe/cod/3 Circuito histórico e arqueológico da celebração da herança africana - Cais do Valongo e da Imperatriz]
* [https://artsandculture.google.com/story/1QURe1DlvUFc0Q האתר הארכאולוגי רציף ואלונגו (UNESCO) באתר google arts and culture]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברזיל: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:ברזיל: עבדות
מה שאליס שכחה

מה שאליס שכחה הוא רומן מאת הסופרת האוסטרלית ליאן מוריארטי, המגולל את סיפורה של אם לשלושה ילדים, שבשל מכה בראש אינה זוכרת את עשר השנים האחרונות בחייה. הספר הוא הרומן השלישי של מוריארטי (מחברת הרומן רב המכר 'שקרים קטנים גדולים' שעובד לסדרת טלוויזיה מצליחה). הספר יצא באוסטרליה בשנת 2009, ובישראל בשנת 2017<ref></ref><ref></ref>.

== תקציר העלילה ==
אליס בת 39 אם לשלושה ילדים בתהליכי גירושין נופלת בחדר כושר במהלך אימון וסופגת מכה בראש. כשהיא מתעוררת היא מגלה כי נמחקו מזכרונה עשר השנים האחרונות של חייה והיא חושבת כעת שהיא צעירה בת 29 נשואה באושר ומצפה לילדה הראשון. אליס מנסה להשתלב בחייה 'החדשים' היא מכירה שוב את ילדיה את חברותיה החדשות ומנסה לגלות את כל מה שהתחדש בעולמה בעשור האחרון. אליס מתוודעת שבעשור האחרון היא הפכה לשונה בתכלית מאליס הישנה והיא ממאנת להתאים את עצמה לאורח החיים של אליס החדשה.

בדרך המוזרה הזאת לומדת אליס רבות על עצמה, על מי שהיא הייתה פעם, על מי שהיא היום ועל הבחירות שעשתה לאורך החיים, התהליך משנה אותה וגורם לה לתובנות חדשות על החיים גם כאשר זכרונותה מהעשור האחרון מתחילים לשוב אל תודעתה.

== עיבוד קולנעי ==
בשנת 2014 דווח כי חברת סרטי טריסטאר רכשה את הזכויות לעיבוד קולנעי לרומן, בשנת 2017 דווח כי הבמאי דוד פרנקל עתיד לביים את הסרט<ref></ref>.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 2009
מפרץ ויליאם סקורסבי

מפרץ ויליאם סקורסבי (באנגלית: William Scoresby Bay) הוא מפרץ בחוף המערבי של ארכיפלג ויליאם סקורסבי באדמת מק. רוברטסון ובארץ קמפ שבאנטארקטיקה.

אורכו של המפרץ (עומק כניסתו אל תוך החוף) 8 קילומטרים; ורוחבו (רוחב פתחו) של המפרץ 5.6 קילומטרים.

חופי המפרץ הם מצוקי סלע תלולים, וגבעות נטולות שלג, שגובהן מגיע ל-210 מטרים מעל פני הים.

בפתחו של המפרץ שתי קבוצות איים גדולות (שהמזרחית היא ארכיפלג ויליאם סקורסבי) המהוות את הגדות המערבית והמזרחית של המפרץ - ומאריכות אותו ב-6 קילומטרים נוספים.

== היסטוריה ==
=== גילוי המפרץ ===

המפרץ התגלה בפברואר 1936 על ידי אנשי סקרי דיסקברי, אשר הפליגו באוניית המחקר המלכותית ויליאם סקורסבי (RSS William Scoresby).

=== מקור השם ===

המפרץ נקרא על שם אוניית המחקר, שצוותה גילה אותו.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• Defense Mapping Agency 1992, [https://books.google.co.il/books?id=sgSnbMOD_VsC&pg=PA421&lpg=PA421&dq=%22William+Scoresby+Bay%22&source=bl&ots=qcODxsUeAc&sig=ACfU3U3hIKroZBQ3BYoPicpmuVE6fBliFQ&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwi23LS-q5nsAhWEUBUIHTTsB9M4FBDoATAJegQICRAC#v=onepage&q=%22William%20Scoresby%20Bay%22&f=false Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica], P 421</div>

<div class="mw-content-ltr">• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, [https://books.google.co.il/books?id=XS0ibKr4FU0C&pg=RA2-PA295&lpg=RA2-PA295&dq=%22William+Scoresby+Bay%22&source=bl&ots=6ULfMDPjaI&sig=ACfU3U3GWx2X2zgEVWXqL3OBzUpSwNYVhA&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiNspToq5nsAhXqSxUIHVj1CnU4HhDoATAJegQICBAC#v=onepage&q=%22William%20Scoresby%20Bay%22&f=false Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°], P 295</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:16640 מפרץ ויליאם סקורסבי] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=75 מפרץ ויליאם סקורסבי] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=16074&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR מפרץ ויליאם סקורסבי] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://www.marineregions.org/gazetteer.php?p=details&id=9289 מפרץ ויליאם סקורסבי] באתר marineregions
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=16640&fid=antgeo_125 תצלום לוויין של אזור מפרץ ויליאם סקורסבי]

== הערות שוליים ==

ויליאם סקורסבי
ויליאם סקורסבי
שרה יערי

שרה יערי (רֵזיטל) (דצמבר 1914 – 31 בדצמבר 1994, כ"ח בטבת תשנ"ה) הייתה זמרת מצו-סופרן ישראלית שפעלה מתחילת שנות ה-40 ועד סוף שנות ה-70. שרה שירים עממיים בעברית וביידיש, שירים אמנותיים ביידיש ופזמונים עבריים.

==ביוגרפיה==
יערי נולדה בשם שרה רֶייכסטָלֶר בוורשה בירת פולין למשפחה יהודית מסורתית. אביה, יהושע רייכסטלר, חזן בעיר, חינך אותה לאהבת הזמר היהודי העממי המסורתי.
עלתה לארץ ישראל בנעוריה, בין 1925 ל-1930.
למדה אצל החזן וזמר הבריטון ויטוריו ויינברג, אצל יצחק אדל ואצל זמרת הסופרן והמורה לפיתוח קול אלי קורץ. נוסף על כך למדה בבית הספר למסחר.

את הקריירה שלה החלה יערי בשנת 1941 לכל המאוחר. השתתפה באופרה הארצישראלית מיסודו של מרדכי גולינקין ובאורטוריה הארצישראלית מיסודו של פורדהאוז בן-ציסי.

משנות ה-40 הרבתה יערי לשתף פעולה עם המלחין, המעבד המוזיקלי והפסנתרן נחום נרדי – היא שרה משיריו והוא ליווה אותה בנגינה. בין היתר הייתה מהראשונים שהקליטו את "שיר העבודה ("כחול ים המים") של אלתרמן ונרדי מ-1943.
במלחמת העצמאות התפרסם בביצועה השיר "בן עשרים" (מילים: אהרן אשמן, לחן: אברהם מינדלין), שהושמע אז ברדיו.
בין מלוויה המוזיקליים היו גם שמואל פרשקו וצדוק בן-מנחם (קוגל).

הקליטה עשרות שירים נוספים – עוד שירים ארץ-ישראליים כגון "צאנה צאנה", שירי עם ביידיש ושירי ילדים.

העיתונאי ומבקר התרבות אורי קיסרי כתב על הופעתה של יערי ב-1950: "כן, זוהי זמרת עממית ממדרגה ראשונה. לקולה גוון וצליל היודעים לדבר אל ההמונים ולעורר בצוותא את הדמעה הטובה והחיוך המאושר".

בקיץ 1955 יצאה לסיבוב הופעות באנגליה ובצרפת, הופיעה בין היתר בנשף הסופרים, העיתונאים והאמנים בפריז, בתוכנית רדיו ברדיו פריז, ואף הקליטה משיריה.
באותה שנה הופיע בהוצאת מקולית תקליטה "יידישע פאלקס-לידער" (שירי עם ביידיש).

במשך עשרות שנים הופיעה בנשפים אמנותיים וערבי זמר, בקבלות שבת וערבי חג, באירועים של ההתיישבות העובדת, בערבי תרבות נושאיים ועוד. בין היתר נהגה ללוות את משורר היידיש איציק מאנגר בזמרה משיריו מאז ביקורו הראשון בארץ ב-1958 ועד מותו. בשנות ה-60 היא הוציאה תקליט עם שירים על מילים של יצחק ירושלמי ושירים שהוא תרגם מעברית ליידיש. 

היא מעולם לא הסתייעה באמרגן ולא הופיעה בצורה מסחרית. באמצע שנות ה-70, עם השתנות הטעם התרבותי בציבור, הלכו הופעותיה והתמעטו, והיא שרה רק מדי פעם בערבי הסתדרות וזיכרון.

==חיים אישיים==
נישאה למאיר יערי (יליד פולין אף הוא), זמר באופרה הארצישראלית ולימים פסל. לאחר גירושיה ממנו, נישאה בראשית 1953 למאיר רזיטל (רוזנטולר). התגוררה ברחוב בארט 19 ברמת אביב.

יערי נפטרה בשנת 1994, בגיל 80. הותירה את בנה, יובל יערי, וכן נכדים. נקברה בבית העלמין ירקון.

==לקריאה נוספת==
* "שרה יערי", בתוך: יהושע יפה-נוף, אמנים בישראל, תל אביב: יסוד, 1959, עמ' 185.
* "שרה יערי ע"ה: (ליום השבעה)", הצופה, 8 בינואר 1995. (נקרולוג)

==קישורים חיצוניים==

* [http://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=any,contains,שרה+יערי&tab=default_tab&search_scope=Local&vid=NLI הקלטות ביצועיה של שרה יערי], אוסף המוזיקה וארכיון הצליל, הספרייה הלאומית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:זמרות השרות ביידיש
קטגוריה:זמרים עממיים יהודים
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
ערן סגל

ערן סגל (נולד ב-15 בנובמבר 1973) הוא פרופסור לביולוגיה חישובית במחלקה למדעי המחשב במכון ויצמן למדע.

== ביוגרפיה ==
סגל סיים לימודי תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות בשנת 1998 והמשיך ללימודי דוקטורט במדעי המחשב וגנטיקה באוניברסיטת סטנפורד בהנחיית דפנה קולר, אותו השלים בשנת 2004. לאחר מכן, המשיך ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק, שם שימש כעמית מחקר במרכז לפיזיקה וביולוגיה במשך שנה, עד הצטרפותו למכון ויצמן למדע בשנת 2005.

בשנת 2007 זכה בפרס אוברטון , המוענק מטעם האגודה הבינלאומית לביואינפורמטיקה (ISCB) . הפרס מוענק מדי שנה לחוקר יחיד בתחום הביולוגיה החישובית, וסגל היה לישראלי השני שזכה בפרס זה.<ref name="overton"></ref>

בין השנים 2012–2016 כיהן כחבר האקדמיה הצעירה הישראלית. בשנת 2015 זכה בפרס מיכאל ברונו בתחום ביולוגיה חישובית ומערכתית.

תחום העיסוק העיקרי של סגל הוא בפיתוח מודלים כמותיים של ביטוי ובקרת גנים. במסגרת מחקריו במכון ויצמן, פיתח אלגוריתם המנבא את ההשפעה של סוגי מזון שונים על המיקרוביום של אנשים שונים, ובכך מרכיב המלצות לדיאטה אישית המבוססת על האלגוריתם, אותן פרס ביחד עם עמיתו, פרופסור ערן אלינב, בספרם "תזונה מותאמת אישית" שיצא לאור בשנת 2019. על בסיס מחקריהם הוקמה בשנת 2015 חברת דייטו (Day Two, על ידי מריוס נכט ושותפים), שבשיתוף פעולה עם קופות החולים כללית ומכבי, גבתה תשלום על רכישת ערכותיה עד שנת 2023. החברה נסגרה בשנת 2024.<ref></ref>

עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, פיתח, יחד עם עמיתים במכון ויצמן, מודל המנבא את מספר החולים הקשים על בסיס קצב התחלואה בנגיף. מודל זה חזה בקירוב את העלייה במספר החולים הקשים בגל השני לאורך חודש ספטמבר.

ב-1 בפברואר 2021 כתב בטוויטר: "אנו אומרים זאת בזהירות, הקסם התחיל"<ref></ref>, וצירף גרף המתאר כיצד החלה ירידה משמעותית בתחלואת הקורונה בקרב הגילאים המבוגרים. המידע המחיש שהחיסון לקורונה, שניתן קודם כל לקבוצת הגילאים המבוגרים בישראל במסגרת מבצע "לתת כתף", החל להשפיע על רמות התחלואה. ציוץ זה זכה לתהודה רחבה ברחבי העולם וצוטט בניו יורק טיימס<ref></ref>, ב<ref></ref> ובכלי תקשורת נוספים<ref></ref><ref></ref><ref></ref>, וענה לציפייה הכלל-עולמית לסימן ראשון לכך שניתן למגר את הקורונה באמצעות חיסון.

לאורך השנים פרסם סגל למעלה מ-140 מאמרים בכתבי עת מדעיים ורפואיים בעולם, מהם כ-20 בכתב העת "Nature Cell Biology".

=== חיים אישיים ===
נכון לשנת 2021 היה סגל נשוי ואב לשלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.young.academy.ac.il/Index2/Entry.aspx?nodeId=754&entryId=26 ערן סגל], באתר האקדמיה הצעירה הישראלית
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:ביולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:חברי האקדמיה הצעירה הישראלית
קטגוריה:זוכי פרס ברונו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
יחסי סומליה–רוסיה

יחסי סומליה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין רוסיה לבין סומליה.

== היסטוריה ==
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לסומליה כוננו ב-11 בספטמבר 1960. ביוני 1961 נחתם הסכם בנושא שיתוף פעולה תרבותי בין המדינות. בשנת 1962 התקיימו המגעים הצבאיים הראשונים: 50 אנשי צבא מסומליה נשלחו למוסדות החינוך הגבוהים בברית המועצות. במקביל, ברית המועצות העניקה לסומליה הלוואה בסך 32 מיליון דולר לצורך מודרניזציה והגדלת הצבא.

ב-11 ביולי 1974 חתמו ברית המועצות וסומליה על חוזה ידידות ושיתוף פעולה לתקופה של 20 שנה. עם זאת, לאחר תחילת התוקפנות של צבא סומליה נגד אתיופיה, ברית המועצות התייצבה לצד אתיופיה, והיחסים בין המדינות נותקו. בנובמבר 1977 הודיע נשיא סומליה על סיום אמנת הידידות הסובייטית–סומלית משנת 1974.

נכון לעכשיו, היחסים בין רוסיה לסומליה הם ברמה נמוכה מאוד. מספר פעמים רוסיה שלחה סיוע הומניטרי לסומליה.

בשנת 2016 התנהל משא ומתן להגברת האינטראקציה בתחומים הפוליטיים, המסחריים, הכלכליים האחרים וכן בנושא יישוב המשבר בסומליה ובקרן אפריקה בכלל.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* סומליה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
* רוסיה אינה מיוצגת בסומליה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.

== הערות שוליים ==
שאגן שחור מקסיקני

שאגן שחור מקסיקני (שם מדעי: Alouatta pigra) הוא מין של פרימט מהסוג שאגן החי ביערות של מקסיקו של חצי האי יוקטן וכן בבליז ובגואטמלה. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.

==תיאור==
זהו השאגן הגדול ביותר, ואחד מהגדולים שבקופי העולם החדש. הוא בעל דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים מגיעים למשקל של 11.4 קילוגרם בעוד הנקבות רק ל-6.4 קילוגרם. אורכם 521 עד 639 מילימטרים לא כולל הזנב הארוך והלופתני שאורכו 590 עד 690 מילימטרים. השאגנים בעלי פרווה עבה ושחורה, בייחוד סביב הלחיים וה"זקן" הארוך.

השאגן הוא קוף המתמחה בחיים בין העצים והוא אוכל עלים כמעט מובהק המגוון בפירות, פרחים ובאגוזים. הוא בעל שיניים טוחנות גדולות כדי ללעוס ולחלץ חומרי תזונה מהעלים. רוב זמנו השאגן נח בין הענפים ומעכל את ארוחתו. שאר הזמן הוא מתקוטט עם יריבים, תוך שימוש בעצם בגרונו המשמשת להגברת קולו כדי לשאוג לזכרים יריבים שיתרחקו.

הוא מצוי בסכנה בטבע עקב דחיקה ופגיעה ביערות הגשם בהם הוא חי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קופי עכביש
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1933
לואי ז'אדן

לואי ז'אדן (בצרפתית Louis-Emmanuel Jadin; 21 בספטמבר 1768 – 11 באפריל 1853) היה מלחין ונגן צ'מבלו צרפתי.

==ביוגרפיה==
לואי ז'אדן נולד בוורסאי כאחד מחמשת הילדים של משפחת מוזיקאים יוצאי בלגיה. לפי מקורות אחדים אביו היה ז'אן - בטיסט ז'אדן (יליד נמור ,1744 – 1790), כנרבקפלה המלכותית של ההבסבורגים בבריסל ומלחין.
לפי מקורות אחרים - אביו היה אחיו של ז'אן-בטיסט, פרנסואה ז'אדן (יליד 1731, גרה, על יד בזנסון), נגן אבוב בגדוד הקרוי "בופרמון" ואחר כך נגן בסון בתזמורת של המלכים לואי החמישה עשר ולואי השישה עשר.

בשנת 1760 המשפחה עברה לוורסאי, שם התקבל פרנסואה כנגן בסון ראשי בקפלה המלכותית של מלכי צרפת ופעל בתפקיד זה עד מותו בשנת 1789. עוד אח של האב, ז'ורז' ז'אדן (נ' 1742)
עבד גם הוא כנגן בסון באותה קפלה בוורסאי.

לואי ז'אדן למד נניגת פסנתר אצל אחיו היאסנט ז'אדן והחל לעבור בתיאטרון Théâtre de Monsieur. כבר בגיל 20 הוא כתב אופרה שהוצגה בוורסאי. בשנת 1792 הוא היה מוזיקאי של המשמר הלאומי וכתב מספר יצירות לתזמורת של המשמר. היצירה שהוא כתב בשנת 1793 זכתה להצלחה רבה. הוא היה חשוד בתמיכה במלוכה בעקבות עבודתו בחצר המלך. הוא נעצר ונכלא בקונסיירז'רי אך הצליח להימלט. בשנת 1802 הוא מונה לפרופסור בקונסרבטואר של פריז. בשנת 1806 לואי ז'אדן מונה למנהל Théâtre Molière.

בשנת 1824 לואי ז'אדן התקבל ללגיון הכבוד.

לואי ז'אדן כתב כ-40 וודווילים ואופרות שהוצגו במספר תיאטראות בפריז בנוסף לכך הוא כתב שירים פטריוטיים למקהלה, סימפוניות ומספר רב של יצירות נוספות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.editionsilvertrust.com/jadin,L-qt2.htm ביוגרפיה]
*[https://imslp.org/wiki/Category:Jadin,_Louis-Emmanuel יצירות של לואי ז'אדן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרנים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מלחיני אופרה צרפתים
קטגוריה:מורים למוזיקה בצרפת
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1768
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1853