OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רבותיי הקצינים (סדרת טלוויזיה)

"רבותיי הקצינים" (ברוסית: Господа офицеры) היא סדרה דרמה היסטורית רוסית-קזחית משנת 2004, ששודרה ברשת NTV בשנת 2004.

== עלילה ==
שלושה חברים: פדטוב, אסלנבקוב וחומנקו לחמו יחד באפגניסטן, אך לאחר נסיגת הכוחות פדוטוב גורש מהכוחות המיוחדים, אחרי שבמהלך המלחמה בצ'צ'ניה, הרג בטעות ילד ונידון לחמש עשרה שנות מאסר, אסלנבקוב מונה לראש מושבה לחיילים לשעבר, חומנקו הועלה בדרגה לשרת במטה הכללי. בגין רצח רשלני של ילד בצ'צ'ניה, פדטוב מוצא עצמו במושבה עם אסלנבקוב ולאחר שאסלנבקוב קבע מפגש בין פדטוב ומספר אסירים אחרים עם קרובי משפחה בניגוד לחוק, חומנקו מגיע לבדיקת פתע.

== שחקנים ודמויות ==
* אולג שטפנקו – סרגיי פדוטוב, קולונל לשעבר בכוחות המיוחדים של המודיעין הצבאי, שהורשע
* בחטיאר קוז'ה – נוראלי אסלנבקוב, קולונל, ראש המושבה של אנשי צבא לשעבר
* איגור ליוואנוב – אנדריי חומנקו, מייג'ור גנרל, בודק מטעם המטה הכללי
* אירינה רוזנובה – גלינה, רופאה, אשתו של אסלנבקוב
* מיכאיל אליזייב – סגן ראש המושבה המכונה "הסנדק", לוטננט קולונל יורצ'נקוב
* קונסטנטין וורוביוב – מייג'ור שמארוב, סוהר הכלא

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20180226183055/http://2011.russiancinema.ru/index.php?e_dept_id=2&e_movie_id=12473 "רבותיי הקצינים"], באתר "אנציקלופדיה של הקולנוע הרוסי"

קטגוריה:סדרות דרמה רוסיות
קטגוריה:NTV: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
ואסיליסה (סרט, 2013)

"ואסיליסה" (ברוסית: Василиса) הוא סרט היסטורי רוסי משנת 2013 (שיצא גם בגרסה מורחבת כמיני סדרה בת ארבעה פרקים) בבימויו של אנטון סיוורס. הסרט מספר על חייה של ואסיליסה קוז'ינה, שלחמה במלחמת 1812 בין רוסיה לצרפת.

במקור תוכנן כי את הסרט יביים דמיטרי מסחייב והסרט יעלה לאקרנים בשנת 2012 כדי לחפוף לציון 200 שנה למלחמת 1812,<ref></ref> אולם יישום התוכנית התארך עד 2014 ואנטון סיוורס הפך לבמאי. הקרנה מיוחדת של הסרט התקיימה באפריל 2014 בחצי האי קרים, ולאחר מכן בסנקט פטרבורג במסגרת פסטיבל "ויוואט, קולנוע רוסיה!". הסרט הוקרן בבכורה בבתי הקולנוע ב-4 בדצמבר 2014.

== עלילה ==
הצמיתה ואסיליסה נמצאת במערכת יחסים רומנטיים עם האציל איוואן רייזנוב, שמבטיח לה חתונה, אבל מילדות הוא היה מאורס לנערה במעמדו. ראש הכפר קוז'ין מחזר אחרי ואסיליסה. לאחר שפירשה לא נכון את ההסבר של רייזנוב בעניין ארוסתו, ואסיליסה מסכים להתחתן עם ראש הכפר. זמן קצר לאחר מכן מתחילה מלחמת רוסיה-צרפת. האיכרים מתמודדים עם התעללות החיילים הצרפתים ועם חוסר המעש של ראש הכפר. ואסיליסה מחליט להילחם ומארגנת את האיכרים לצבא פרטיזני, שתוקף את העגלות הצרפתיות וגורם להן נזק משמעותי.

== שחקנים ודמויות ==
{| class="wikitable"
!שחקנים
!דמויות
|-
| סבטלנה חודצ'נקובה
| ואסיליסה קוז'ינה
|-
| דמיטרי סולומיקין
| איוואן רייזנוב
|-
| ג'רום קוזן
| בלייר
|-
| כריסטינה קוזמינה
| דאשה
|-
| איגור צ'רנביץ'
| מקסים קוז'ין
|-
| אנדריי אילין
| אלגין
|-
| אירינה רוזנובה
| קתרינה קרלובנה
|-
| אלכסיי ברבש
| אלכסנדר הראשון
|-
| ולדימיר מטווייב
| מיכאיל קוטוזוב
|-
| ויטלי קובאלנקו
| נפוליאון הראשון
|-
| יורי בטורין
| נמרובסקי
|-
| ניקולאי ספירידונוב
| גרישקה
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20160325112603/http://www.filmzguru.ru/335-vasilisa.html הסרט "וסיליסה"], באתר FilmzGuru.ru

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי מלחמה רוסיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים רוסיים
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:מלחמת רוסיה–צרפת (1812) בקולנוע
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:סרטים היסטוריים
קטגוריה:האימפריה הרוסית בתרבות
כריס אנתוני

כריס אנתוני לנסדון<ref></ref> (באנגלית: Chris Anthony Lansdowne; נולדה ב-10 בינואר 1957) היא מדבבת ברדיו, בטלוויזיה ובקולנוע, המוכרת בעיקר כמארחת בתוכניות ואירועיי הארגון הדתי האמריקאי מיקוד על המשפחה .

== קריירה ==
אנתוני נולדה בפנסילבניה. כמארחת תוכניות ומדבבת במשך למעלה משלושה עשורים, היא מושמעת מדי שבוע ביותר מ-2,000 תחנות רדיו ברחבי העולם. מלבד עבודתה בדרמה ברדיו, משחקי וידאו, אנימציה ופרסומות בטלוויזיה וברדיו, כריס ידועה גם בכך שהיא מושמעת ביותר מ-100 משחקי וידאו של מאטל טוקינג-ברבי, צעצועים, בובות וספרים קוליים, בין השנים 1994–2000. לפי ההודעות לתקשורת של חברת מאטל, והדיווחים של חברי האיחוד, אנתוני נבחנה בחברת מאטל ב-19 בינואר 1994 והחלה לעבוד כמדבבת את קולה של ברבי למחרת. שני הפרויקטים הראשונים שלה היו Super Talk Barbie, ומסעדת Barbie McDonald's.

משנת 1987 מגישה ומדבבת בתוכנית "הרפתקאות באודיסיאה". כריס שיחקה גם כמה דמויות במהלך הסדרה.<ref></ref> היא השתתפה בסדרת הווידאו של הרפתקאות באודיסיאה לטיסה אל הגמר וכוכב החיפוש. עבודות אחרות בדרמת הרדיו כוללות את התפקיד של "רונדה" בדרמת הרדיו לילדים "!Jungle Jam and Friends" ו"מארשה" בסרט "Paws & Tales".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
כדוריקים

כדוריקים (ברוסית: Малышарики, "מלישריקי"; "בֵּייבִּירִיקִי") היא סדרת טלוויזיה רוסית בהנפשה ממוחשבת לילדים בגיל הרך, המהווה ספין אוף לקיקוריקי<ref></ref>. הסדרה משודרת החל מיולי 2017 בערוצים השונים ברחבי העולם. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בערוץ הופ! ובערוץ לולי בשנת 2017.

== תקציר העלילה ==
הסדרה מאפשרת לימוד דברים חדשים לילדים בגיל הרך, בגילאי 0–3, ועוזרת להתפתחות. הכדוריקים הם דמויות שמתקשרים עם הסביבה שלהם במבט המתאים לילדים, כאשר בכל פרק הם מגלים דברים חדשים. בסדרה יש דמות של מספר או מספרת המשמשים כדמויות אב או אם של הכדוריקים; כמו כן, הם מתקשרים עם הצופים.

== הדמויות ==
הדמויות מבוססות על דמויות סדרת הטלוויזיה "קיקוריקי".
* קראשי – ארנב בצבע כחול. אופטימי, נלהב, חברתי, תקשורתי וסקרן. מבוסס על אופיו של קראש.
* צ'יצ'י – קיפוד בצבע מג'נטה. רציני וחרוץ. הוא אוהב סדר ומשחקים שקטים. מבוסס על אופיו של צ'יקו.
* וולי – כבש בצבע לבנדר. ביישן ורגיש. מבוסס על אופיו של דמות באותו השם.
* רוזי – חזירה ורודה. אחראית, ולעיתים קרובות מחפשת תשומת לב בכל דרך שהיא יכולה. מבוססת על אופייה של רוזה.
* פנדי – פנדה. חכמה, שנונה, עליזה, וערמומית.

== הפצה ==
ברוסיה הסדרה זמינה לצפייה ברוב רשתות הילדים, ביניהן קרוסלה.

הסדרה שודרה ב-Movile של PlayKids וב-Splash של Kabillion בארצות הברית ובבריטניה.<ref></ref><ref></ref>

סדרה שלישית בת 52 פרקים נמצאת בהפקה ותוכננה להסתיים עד דצמבר 2018.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.fununion.net/babyriki/ כדוריקים], באתר Fun Union
* [https://www.amazon.com/BabyRiki/dp/B07QL527DZ כדוריקים], באתר אמזון
* [https://www.totallicensing.com/babyriki-attracts-3-billion-in-china/ כדוריקים], באתר Total Licensing

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוץ CTC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:ערוץ לולי: סדרות
קטגוריה:סדרות הנפשה ממוחשבת
קטגוריה:סדרות על יונקים
סבילינס

סבילינות (סבילינס / סביאנאס) (בספרדית: Sevillanas, [הגייה בספרדית: seβiˈʝanas]) הם סוג של מוזיקת עם וריקודים עממיים של סביליה ואזוריה. הם נגזרו מהסגידיליה (Seguidilla קרי: סגידיה), ז'אנר מוזיקלי וריקודים עממיים וקסטיליאנים. ב הם הושפעו מפלמנקו.

ריקוד ספרדי זה, מקורו בסביבות המאה ה-15. במשך מאות השנים, ובמיוחד ב, הסביליאנים התערבבו עם צורות מחול ספרדיות אחרות, כמו פלמנקו, כדי לתת את המגוון הגדול של הריקודים שתוכלו למצוא כיום.
למרות ההיסטוריה הארוכה שלהם, המילה 'Sevillanas' שמשמעותה סוג של ריקוד ספרדי רק נכנסה למילון בשפה הספרדית בשנת 1884. לפני זמן זה, האקדמיה "אספניולה" (האקדמיה הספרדית המלכותית) לא הכירה רשמית במילה עם משמעות זו.

יש להם דפוס מוזיקלי מוגבל יחסית, אך הם עשירים במילים המבוססות על חיי כפר, עיירות כפריות, שכונות, עלייה לרגל ונושאי אהבה. הם מושרים על ידי שפע של קבוצות מקומיות, כמו לוס רומרוס דה לה פואבלה, לוס אמיגוס דה ג'ינס, לאס קורלראס דה לבריה, קנטורס דה היספאליס ולוס דל ריו. מדי שנה מתפרסמים עשרות סבילינות חדשות על גבי תקליטור.

הסגנון שונה מהפלמנקו בכך, שהריקודים הם כוריאוגרפיים ומבוצעים בדרך כלל על ידי זוגות או קבוצות של אנשים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סביליה
קטגוריה:ריקודי עם
קטגוריה:מוזיקה ספרדית
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
יעקב יהודה אריה לייב פרנקל

הרב יעקב יהודה אריה לייב פרענקל (ה'תרט"ו, 1855 בערך-ו' בסיוון ה'ת"ש, 12 ביוני 1940) היה רב הונגרי, מקובל ומחבר ספרים.

==ביוגרפיה==
נולד לר' יום טוב צבי בן הרב יעקב מאשוואר, שהיה נכדו של רבי יעקב קאפל מהעיר לוקאוו (סבו של החוזה מלובלין).

היה תלמיד של הרב יקותיאל יהודא טייטלבוים. לאחר חתונתו החל הרב טייטלבוים לחפש עבורו משרת רב עיר לפרנסתו. בינתיים הוא יעץ לו לקבל תפקיד כמלמד בעיר ספינקא ושם היה חבר וחברותא של הרב יוסף מאיר ווייס, מייסד חסידות ספינקא. 

לאחר זמן קצר החל לכהן כרב העיר פיריצ'ה הסמוכה לעיר נירבאטור ושימש שם כשו"ב ומ"ץ כשלשים שנה. לאחר מכן מונה לאחראי על הכשרות בעיר סאטמאר.

==ספריו==
* גבורת אריה - על פירוש הרמב"ן על התורה
* מגיד שני - פירוש על המשנת חסידים
* מגדנות מהרי"ל - על הלכות טריפות
* הגדה של פסח "שבח לפי"
* ליקוטי מהרי"ל - על התורה

==קישורים חיצוניים==
* [https://hebrewbooks.org/38033 גבורת אריה על התורה - חלק א (שאמלויא, ה'תרע"ו)]
* [https://hebrewbooks.org/38034 גבורת אריה על התורה - חלק ב (שאמלויא, ה'תרפ"ד)]
* [https://hebrewbooks.org/38461 גבורת אריה על התורה - ב' חלקים (סאטמאר, ה'תרצ"ב)]
* [https://www.hebrewbooks.org/39193 מגיד שני (שאמלויא, ה'תרס"ט)]
* [https://hebrewbooks.org/11204 הגדה של פסח שבח לפי (סאיני, ה'תש"ד)]
* [https://hebrewbooks.org/37441 מגדנות מהרי"ל (שאמלויא, ה'תרפ"ז)]
* [https://hebrewbooks.org/32879 לקוטי מהרי"ל (סאטמאר, ה'תרצ"ז)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:סאטו מארה: רבנים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:ילידי 1855
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1940
אוסיפ בראז

אוסיפ בראז (ברוסית: Осип Браз; 16 בינואר 1873 אודסה – 6 בנובמבר 1936 ליד פריז) היה צייר ריאליסטי יהודי-רוסי.

== ביוגרפיה ==
הוא החל את לימודיו לאמנות באודסה, כיום אוקראינה, והמשיך אותם במינכן (1891–1893), שם למד באקדמיה לאמנויות יפות. במהלך שהותו באירופה השתלם בסגנון המערב אירופי, שהשפיע משמעותית על יצירתו. אחרי שהייה בגרמניה הוא נסע לפריז, ואז להולנד שם למד על תור הזהב של הציור ההולנדי.<ref name="New"></ref> הידע היסודי בציור שצבר ברוסיה, מילא תפקיד חשוב בעתידו כאמן. בשנים 1895–1896 הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בסנט פטרסבורג, ולמד בבית המלאכה של איליה רפין.

בשנים שלאחר מכן, צייר סדרת דיוקנאות של אמנים עמיתים, ביניהם לאוניד פסטרנק וסרגיי איבנוב, ודמויות בולטות של התרבות הרוסית שנעשו עבור פאבל טרטיאקוב הביאה לבראז לתהילה. יצירתו הידועה ביותר הייתה דיוקנו של הסופר אנטון צ'כוב משנת 1898. הוא צייר גם נופים במהלך מסעותיו בצרפת, חצי האי קרים ופינלנד. בין השנים 1900 ל-1905 העביר שיעורים בסטודיו שלו על נהר מויקה.

בשנת 1907 נסע בראז לצרפת, שם התגורר עד 1911. ההישגים האחרונים של האמנות הצרפתית השפיעו על יצירתו. בשנת 1914 סיים בראז את לימודיו באקדמיה, והיה חבר בוועדה לשיקום ציורים של מוזיאון הארמיטאז'. בשנים הראשונות לשלטון הסובייטי הוא מונה לאוצר מוזיאון הארמיטאז'.<ref name="Maslovka"></ref>

בשנת 1924 נעצר בראז באשמת שווא של רכישת ציורים לייצוא לחו"ל וריגול, ואז נכלא לשלוש שנים במחנה סולובקי. אוספי האמנות שלו, כולל יצירות הולנדיות חשובות מהמאה ה-17, הוחרמו והפכו לרכוש ממלכתי. בסוף שנת 1926 הוא שוחרר לבקשת איגודי אמנים בלנינגרד. על מנת למנוע בעיות נוספות הוא עבר לגרמניה בשנת 1928, ואז התיישב בפריז. את השנים האחרונות של חייו בילה בפריז, שם המשיך לצייר, לסחור בעתיקות ולאסוף אמנות.

== ציורים נבחרים ==
<gallery heights="145" widths="145" class="center">
קובץ:Chekhov 1898 by Osip Braz.jpg|אנטון צ'כוב (1898)
קובץ:Braz Leningrad.jpg|סנט פטרסבורג (c.1915)
קובץ:Ossip Braz Küchenstillleben.jpg| ירקות ודגים
קובץ:Braz Tolstaya.jpg|הרוזנת אלנה טולסטיה (1900)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסירי גולאג
קטגוריה:ציירים יהודים רוסים
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לצרפת
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1936
צירקון 3M22

צירקון 3M22<ref></ref> (ברוסית: Циркон, קוד נאט"ו : SS-N-33)<ref>CMANO:WOTY DB</ref> הוא טיל שיוט שגא-קולי נגד ספינות בעל מנוע על-מגח סילוני בפיתוח רוסי.<ref></ref><ref name="ren"></ref><ref name="Yevmenov_testing"></ref>

== היסטוריה ==
הטיל הוא פיתוח נוסף של HELA (רכב מעופף ניסיוני היפרקולי) שפותח על ידי משינוסטרויניה<ref name="iva"></ref> שהוצג בתערוכת הסלון האווירי במוסקבה (MAKS) בשנת 1995.

ב-20 בפברואר 2019 הצהיר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין כי הטיל מסוגל להאיץ עד מאך 9 ולהשמיד מטרות ים ויבשה בטווח של 1,000 ק"מ.<ref name="Mach 9"></ref> בסוף אותה שנה, ב־24 בדצמבר 2019, הצהיר פוטין כי גרסה יבשתית של צירקון נמצאת בפיתוח.<ref name="land-based_version"></ref>

ב-26 בנובמבר 2020 הודיע משרד ההגנה הרוסי על ניסוי מוצלח נוסף של הטיל שהופעל מהפריגטה "" בים הלבן, ופגע ביעד ימי שנמצא במרחק 450 ק"מ בים ברנץ.<ref></ref>

ב-4 באוקטובר 2021 הודיעה רוסיה על שיגור טיל השיוט העל-קולי צירקון 3M22 מצוללת בים ברנץ. 

ב-31 ביולי 2022, בנאום בסנקט פטרבורג ב של רוסיה, הנשיא ולדימיר פוטין הכריז כי צי הים השחור יצויד בטילי שיוט היפרסוניים מסוג צירקון נגד ספינות, "בחודשים הקרובים".

== ראו גם ==
* Kh-47M2 קינז'אל
* בואינג X-51
* ברהמוס-2

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:טילי שיוט
קטגוריה:טילים נגד ספינות
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:כלי טיס שגא-קוליים
רנו אלטיקה

רנו אלטיקה (בצרפתית: Renault Altica) היא מכונית קונספט, המוגדרת כמכונית סטיישן בתצורה קופה בסגנון "Shooting-brake" , שהוצגה בשנת 2006 בצרפת.

=="רנו אלטיקה"==
* "רנו אלטיקה" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית ("Geneva Motor Show" ) בז'נבה בשנת 2006.
* בגלל מבנה האווירודינמיקה והמבנה האחורי של גוף הרכב, ביחס לצריכת הדלק הדגם פועל על עיקרון ה"סילון סינתטי" ("Synthetic Jet" ). "הסילון הסינתטי" הוא סוג של זרימת סילון, בדגם ה"רנו אלטיקה" נבנה חריץ ברוחב 2 מ"מ הממוקם בחלק האחורי הקיצוני של הגג. דרך חריץ זה נשאב אוויר לסירוגין כדי לשלוט בהפרדת האוויר בהתאם למהירות של ה"רנו אלטיקה". במהירות 128.7 קמ"ש טוען היצרן כי הסילון הסינתטי מפחית את מקדם הגרר של הדגם ב-15% וכתוצאה מכך משפר את צריכת הדלק.
* 4 מושבים.
* 3 דלתות, 2 דלתות צד מסוג "Butterfly doors" .
* מנוע דיזל, הזרקת דלק ישירה.
* נפח תא מטען - 1,300 ליטר.
* תאוצה בין 0–97 היא 7.5 שניות.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="110">
קובץ:Renault Altica Concept Car - Flickr - robad0b (2).jpg | "רנו אלטיקה"
קובץ:Renault Altica Heck.jpg | "רנו אלטיקה"
קובץ:RenaultAltica5.JPG| "רנו אלטיקה"
קובץ:Renault Altica - Flickr - foshie (1).jpg | "רנו אלטיקה"
קובץ:Renault Altica Concept Car - Flickr - robad0b.jpg | "רנו אלטיקה"
קובץ:RenaultAltica1.JPG | "רנו אלטיקה"
קובץ:RenaultAltica9.JPG | "רנו אלטיקה"
קובץ:RenaultAltica8.JPG | "רנו אלטיקה" - מבט לתא הנהג
קובץ:RenaultAltica6.JPG | "רנו אלטיקה"
</gallery>

==ראו גם==
* רנו
* רנו סימביוז

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות קונספט
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2006
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
אלטיקה
הידגקוט

הידגקוט (בהונגרית: Hidegkút) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.

==יהודי הידגקוט==
בהידגקוט חיו יהודים בתקופות זמן שונות. 
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|3
|742
|-
|1910
|2
|
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
מארקו

מארקו (בהונגרית: Márkó, בגרמנית Markusdorf) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.

הכפר הוקם במאה ה-16, נחרב בזמן השלטון הטורקי בהונגריה והוקם מחדש במאה ה-18 על ידי מתיישבים גרמניים. לאחר מלחמת העולם השנייה גורשו המתיישבים הגרמניים והכפר אוכלס בידי אזרחים הונגרים. בשנת 2011 רק 11.8% מהתושבים הגדירו עצמם גרמנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
יחסי יוון–מרוקו

יחסי יוון–מרוקו הם יחסי החוץ בין יוון למרוקו. שתי המדינות חברות באיחוד מדינות הים התיכון ובלה פרנקופוני.

== סקירה כללית ==
היחסים המדיניים בין יוון למרוקו מצוינים ומועדפים הן בהיעדר בעיות דו-צדדיות והן בשל היחסים החשובים בין מרוקו ל. יוון תומכת במאמצי מרוקו להעמיק את יחסיה עם האיחוד האירופי והמדינות החברות בו. יוון מכירה בתפקיד הבונה של מרוקו בעולם הערבי ובצפון אפריקה. קיים גם שיתוף פעולה מסורתי וארוך שנים בין שתי המדינות בארגונים בינלאומיים. ב-7–9 בספטמבר 2016 ביקר במרוקו סגן שר החוץ היווני, דימיטריס מרדאס. כמו כן, תת-שר החוץ מר קטרוגלוס ביקר במרוקו בתאריכים 2–4 במאי 2018.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* יוון מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט, וקונסוליה בקזבלנקה.
* מרוקו מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mfa.gr/en/blog/greece-bilateral-relations/morocco/ יחסי יוון–מרוקו], באתר משרד החוץ היווני

== הערות שוליים ==
מנצ'היי

מנצ'היי (בהונגרית: Mencshely) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם במנצ'היי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 293 תושבים, ובשנת 2020 240 תושבים.

==יהודי מנצ'היי==
במנצ'היי חיו יהודים בתקופות זמן שונות. 
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|16
|
|-
|1880
|37
|747
|-
|1910
|9
|
|-
|1920
|9
|
|-
|1930
|6
|
|-
|1941
|1
|553
|-
|}

== ילידי המקום ==

* ינה קרטס, (במקור קוֹהְן כלומר כהן, 1889 – 1969) היה רופא שיניים (DMD) יהודי-הונגרי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
ביל לי

ויליאם ביירון לי (באנגלית: William Byron Lee; נולד ב-9 באוקטובר 1959) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, אשר מכהן מאז ינואר 2019 כמושל טנסי.

== ביוגרפיה ==
לי נולד בחווה חקלאית של משפחתו במרכז טנסי ב-9 באוקטובר 1959. בשנת 1981 סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות. בשנים 1992–2016 היה מנכ"ל חברת הבנייה של משפחתו.

באפריל 2017 הכריז לי על מועמדותו בבחירות למושל המדינה. ב-6 בנובמבר 2018 נבחר לתפקיד, עם כ-59.5% מהקולות.

לי מחובר ליהדות ולישראל, ואף יש לו מזוזה במשקוף לשכת המושל

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מושלי טנסי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אובורן
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
יחסי יוון–עומאן

סולטאן עומאן [[קאבוס בן סעיד אאל סעיד (מימין) מארח את שר החוץ של יוון יורגוס קטרונגלוס , אפריל 2019]]
יחסי יוון–עומאן הם יחסי החוץ בין יוון לעומאן.

== סקירה כללית ==
יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם עומאן במרץ 1974, ואילו הסמכת שגרירי שתי המדינות התקיימה בשנת 1980. ליוון ולעומאן יש יחסים טובים, במיוחד ברמה הפוליטית, שכן קיימת גישה משותפת בנושאים בינלאומיים רבים ושיתופי פעולה במסגרת ארגונים בינלאומיים.

לא קיימת קהילה יוונית בעומאן, אולם כ-20 יוונים נרשמו כמתגוררים בקבע בעומאן.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* יוון מיוצגת בעומאן באמצעות שגרירותה בריאד, ערב הסעודית, ובנוסף מחזיקה קונסוליה במסקט.
* עומאן מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mfa.gr/en/blog/greece-bilateral-relations/morocco/ יחסי יוון–עומאן], באתר משרד החוץ היווני

== הערות שוליים ==
יחסי יוון–תימן

יחסי יוון–תימן הם יחסי החוץ בין יוון לתימן.

== סקירה כללית ==
יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם תימן בשנת 1972, אך היחסים הדו-צדדיים מוגבלים. האיחוד האירופי החל לספק סיוע לתימן בשנת 1980, ומאז הסיוע הזה גדל בהדרגה. תימן מועמדת לחברות במועצה לשיתוף פעולה במפרץ. מעט מאוד יוונים מתגוררים בתימן.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* יוון מיוצגת בתימן באמצעות שגרירותה בריאד, ערב הסעודית, ובנוסף מחזיקה קונסוליה בצנעא.
* תימן מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mfa.gr/en/blog/greece-bilateral-relations/yemen/ יחסי יוון–תימן], באתר משרד החוץ היווני

== הערות שוליים ==
סיומה שנהאוס

סמסון "סיומה" שנהאוס (בגרמנית: Samson "Cioma" Schönhaus; 28 בספטמבר 1922, ברלין<ref></ref> – 22 בספטמבר 2015 בייל-בנקן (Biel-Benken) <ref>[http://www.todesanzeigenportal.ch/todesanzeige/Schönhaus/Cioma/ todesanzeigenportal.ch]</ref>) היה גרפיקאי וסופר יהודי, שעסק בזיוף מסמכים עבור יהודים שהסתירו את יהדותם במהלך שלטונים של הנאצים בגרמניה. שנהאוס שהה במסתור בברלין במהלך מלחמת העולם השנייה באופן בלתי חוקי. היה אחראי על זיוף מאות תעודות זהות שעזרו ליהודים אחרים לשרוד בתקופה זו.

שנהאוס עבד בצמוד לחברי כנסיית הווידוי, כולל פרנץ קאופמן והלנה יקובס. ב-1943 נמלט מברלין לשווייץ באופניים, שם נשאר עד מותו. לצורך הבריחה השתמש בתעודת זהות צבאית שזייף עבור עצמו.

ספר זכרונותיו, "הזייפן" (Der Passfälscher), ראה אור בגרמנית בשנת 2004 ויצא לאור באנגלית בהוצאת גרנטה בשנת 2007.<ref></ref>

שנהאוס היה אחד מגיבוריו של סרט הדוקודרמה "הבלתי נראים" שעלה לאקרנים בשנת 2017.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:קצרמר אישים
קטגוריה:קצרמר השואה
קטגוריה:זייפנים
קטגוריה:יהודים בשואה: גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2015
מסוכן כשרטוב

מסוכן כשרטוב (באנגלית: Dangerous When Wet) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1953, בבימויו של צ'ארלס וולטרס, עם אסתר ויליאמס ופרננדו לאמאס בתפקידים הראשיים.

הסרט התפרסם בגלל קטע מונפש של אסתר ויליאמס השוחה עם טום וג'רי של חברת ההנפשה האנה-ברברה. זו ההופעה השנייה של טום וג'רי בסרטי עלילה, לאחר הרימו עוגן (1945).

לאמאס וויליאמס נישאו ב-1969 והם היו נשואים עד מותו ב-1982 מסרטן הלבלב.

==תקציר העלילה==
קייטי היגינס (אסתר ויליאמס) היא הבת הבכורה במשפחת חוואים מארקנסו, משפחת היגינס – אבא היגינס (ויליאם דמרסט), אמא היגינס (שרלוט גרינווד), קייטי, סוזי (ברברה וויטינג) והיגינס הקטנה (דונה קורקורן).

המשפחה פותחת כל יום בשירה, בתרגילי התעמלות ושחייה בנהר הסמוך.

למקום מגיע סוכן נוסע של חברה שמשווקת משקה בריאות ומרץ בשם "ליקוופפ". הוא מתרשם מהמשפחה ומציעה להם להשתתף בתחרות חציית תעלת למאנש בשחייה כמסע פרסומת ל"ליקוופפ".

כל המשפחה מגיעה לדובר אבל מסתבר שמרחק השחייה אינו 22 מיל אלא 42 בגלל הזרמים ואז כולם מוותרים פרט לקייטי. היא חייבת לשחות כדי לעזור לאביה לקנות בכסף הפרס, פר לחווה.

קייטי שחוה כל יום כשווינדי מלווה אוה בסירת משוטים. יום אחד בערפל היא מאבדת אתו ופוגשת בגבר צרפתי בסירה. הוא מציג עצמו בתור אנדרה לאנט (פרננדו לאמאס), לוקח אותה ליאכטה שלו ומתחיל לחזר אחריה. לסירתו של ווינדי עולה בערפל שחיינית צרפתייה בשם ז'יז'י (דניז דרסל) ובין שניהם מתפתח רומן.

אנדרה מתחיל לחזר בלהט אחרי קייטי. כל המשפחה מגיעה לצרפת משם מתחילה השחייה ואנדרה מזמין את קייטי לבית משפחתו שם והם שוחים, שותים יין ונהנים. זה פוגם באימוני השחייה שלה ווינדי לוחץ עליה להתאמן. היא קרועה בין שני גברים שמושכים אותה לצדדים מנוגדים.

קייטי עייפה וחולמת שהיא שוחה ביחד עם טום וג'רי וחיות אחרות. טום וג'רי מזרזים אותה לכוון דובר אבל התמנון מזמין אותה לשתיית יין ולא נותן לה לשחות היא נמשכת לשני הצדדים ומתעוררת.

התחרות מתחילה ואנדרה ומשפחת היגינס מלווים את קייטי ומעודדים אותה. אנדרה תומך בה בחלק האחרון כשהיא באפיסת כוחות אך מצליחה להגיע לחוף על גליה ואז מתעלפת.

לבסוף – קייטי ואנדרה מתחתנים. ז'יז'י ווינדי הם זוג וכל המשפחה חוזרת לארצות הברית בשמחה ושירה.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|אסתר ויליאמס
|קייטי היגינס
|
|-
|פרננדו לאמאס
|אנדרה לאנט
|
|-
|ויליאם דמרסט
|אבא היגינס
|
|-
|שרלוט גרינווד
|אמא היגינס
|
|-
|ברברה וויטינג
|סוזי היגינס
|
|-
|דונה קורקורן
|היגינס הקטנה
|
|-
|ג'ק קרסון
|וינדי וויבי
|סוכן נוסע
|-
|דניז דרסל
|ז'יז'י
|שחיינית צרפתייה
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.tcm.com/tcmdb/title/2439/dangerous-when-wet#overview מסוכן כשרטוב], באתר TCM
* [https://www.youtube.com/watch?v=_gs1mUZiCCI קדימון למסוכן כשרטוב], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=QgduhWXMn9E משפחת היגינס קמה מהמיטה על צד ימין], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=xsljMB8lbo8 אסתר ויליאמס שוחה עם טום וג'רי וחיות נוספות], באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1953
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטי טום וג'רי
קטגוריה:סרטי הנפשה מוזיקליים
קטגוריה:סרטי אסתר ויליאמס
יחסי אוקראינה–ברזיל

יחסי אוקראינה–ברזיל הם יחסי החוץ בין אוקראינה לברזיל. שתי המדינות הן שותפות אסטרטגיות ומשתפות פעולה במסחר, טכנולוגיית חלל, חינוך, אנרגיה, בריאות והגנה. ברזיל הכירה בעצמאות אוקראינה ב-26 בדצמבר 1991, ויחסים דו-צדדיים בין המדינות כוננו ב-11 בפברואר 1992. ההתפתחות האחרונה של תעשיית חלל משותפת חיזקה את הקשרים הדו-צדדיים בין שתי המדינות. אוקראינה רואה בברזיל את שותפתה המסחרית המרכזית באמריקה הלטינית והייתה תומכת קולנית בהצעה הברזילאית על מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.

בברזיל חיה האוכלוסייה האוקראינית השלישית בגודלה מחוץ למדינות ברית המועצות לשעבר, עם כ-500,000 ממוצא אוקראיני.

== היסטוריה ==
שגרירות ברזיל בקייב
ברזיל הכירה בעצמאות אוקראינה ב-26 בדצמבר 1991. יחסים דו-צדדיים כוננו כעבור חודשיים ב-11 בפברואר 1992. עם זאת, דיאלוג ברמה גבוהה החל באוקטובר 1995, כאשר הנשיא ליאוניד קוצ'מה ערך ביקור רשמי ראשון של נשיא אוקראינה בברזיל. הנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו ערך אף הוא ביקור בינואר 2002, והיה לנשיא ברזיל הראשון שביקר באוקראינה.

המגעים הדו-צדדיים גדלו משמעותית לאחר עלייתו לשלטון של הנשיא לואיז אינסיו דה סילבה מברזיל. בספטמבר 2003 נפגשו נשיאי אוקראינה וברזיל בניו יורק, במהלך המושב ה-58 של העצרת הכללית של האו"ם. הדיאלוג הממלכתי המשיך בביקוריו הרשמיים של נשיא אוקראינה בברזיל באוקטובר 2003, ושל נשיא ברזיל באוקראינה בשנת 2004. הדיאלוג הדו-צדדי ברמה הגבוהה ביותר נמשך שוב בספטמבר 2005, במסגרת השתתפותם של נשיאי אוקראינה וברזיל בפעילות המושב ה-60 של האספה הכללית של האו"ם.

בנובמבר 2008 ערך שר הנושאים האסטרטגיים של נשיאות ברזיל, רוברטו מנגייבירה אונגר, ביקור חשוב באוקראינה. הביקור סלל את הדרך לחתימה על כמה הסכמים דו צדדיים חשובים בתחומי הביטחון והטכנולוגיה בחלל.

דחיפה משמעותית לפיתוח שיתוף הפעולה הדו-צדדי היה פגישתם של שני הנשיאים במושב ה-64 של האספה הכללית של האו"ם בניו יורק ב-22 בספטמבר 2009. במהלך פגישה זו הסכימו שני הנשיאים להקים קבוצות עבודה על מנת להתכונן לביקור הנשיא לולה דה סילבה באוקראינה, שנערך בהצלחה בדצמבר 2009. ביקור זה היווה צעד חשוב בחיזוק היחסים הדו-צדדיים - הוא ביסס את השותפות האסטרטגית בין שתי המדינות. ההסכמים בתחומי ייצור המטוסים, ההגנה, הטכנולוגיה, חקר החלל ואנרגיה גרעינית הגיעו בעקבותיהם.

באפריל 2011 נפגש ראש הממשלה מיקולה אזארוב מאוקראינה עם נשיאת ברזיל, דילמה רוסף, בסניה. השניים דנו במגוון רחב של נושאים העומדים על סדר היום הבילטרלי, ובמיוחד בהתקדמות פרויקט החלל האוקראיני-ברזילאי "חלל הציקלון אלקנטרה". מיקולה אזרוב ודילמה רוסף דיברו גם על יום השנה ה-120 לראשית ההגירה מאוקראינה לברזיל. בסופו של דבר פרויקט שיגורים ממרכז החלל אלקנטרה לא יצאה לפועל.

נשיא אוקראינה, ויקטור ינוקוביץ', ערך ביקור ממלכתי בברזיל ב-25 באוקטובר 2011. במהלך האירוע, ממשלות אוקראינה וברזיל פרסמו הצהרה משותפת המתארת אזורי שיתוף פעולה לשנים הקרובות, במטרה להגביר את השותפות הדו-צדדית.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ברזיל מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב.<ref></ref>
* אוקראינה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה כללית בריו דה ז'ניירו וקונסוליה בקוריטיבה.<ref>[http://www.mfa.gov.ua/brazil/ Embassy of Ukraine in Brasília]</ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
משה סבירסקי

משה יהודה סבירסקי (14 ביולי 1882, שוויר, פלך וילנה, האימפריה הרוסית – 2 בפברואר 1965, תל אביב) היה תעשיין בתחום העץ, פעיל ציוני, פילנתרופ, איש ניהול, פרדסן, שופט בבית המשפט העברי העליון, סגן נשיא מועצת בנק קופת עם.

== קורות חייו ==
סבירסקי נולד בעיירה שוויר, לאמו שרה רבקה, ולאביו אליהו מאיר שעסק במסחר בדגנים ובעץ. בהיותו כבן שנתיים עברו הוריו להתגורר בשווינציאן, שם גדל ולמד אצל טובי המלמדים בעיר. מחנכו האחרון היה רב העיר, וחובב ציון, רבי פנחס רוזובסקי.

בגיל 15 נסע לווילנה, שם בנוסף ללימודי קודש, החל משתלם בלימודים כלליים. בגיל 17, כאשר נוסדה תנועת הנוער "התחיה", הצטרף לשורותיה. עם סיום לימודיו התקבל לעבודה כמנהל חשבונות במפעל לייצור מוצרי נחושת בווילנה, ומאוחר יותר מונה להיות מנהלו של המפעל.

בגיל 25 הצטרף לעסק המשפחתי למכירת עץ גולמי, פיתח אותו, עבר ממסחר לייצור והקים מנסרה על גדות הנהר נריס (וִיָאלִיָה). במקביל לפעילותו העסקית אשר הלכה והתפתחה, עסק גם בפעילות ציונית, ואף תרם בעירו כספים למוסדות תורה, תרבות, וחסד.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה בין מקימי "הוועד המרכזי היהודי" בווילנה, שדאג לנהל את צורכי הציבור היהודי בעיר. כשנכבשה העיר קיבל עצמו לחלק את כרטיסי הלחם לנצרכים היהודים, ואף טיפל בחלוקת הכרטיסים לאוכלוסייה הרוסית. הוא עמד בראש לשכת סעד שטיפלה בצורכי היהודים, ואשר זכתה להוקרה מצד השלטון הצבאי הגרמני, ובתמורה נענו באופן חיובי לבקשותיו של סבירסקי בנושאים הומינטריים להם נזקקו יהודי וילנה.

בגיל 23, נשא את צילה בת דן הלוי בדנס מווילנה ונולדו להם שישה ילדים.

==לקריאה נוספת==
* וילנה הציונית ועסקניה: ספר זכרונות ותעודות על פעולות חובבי ציון והציונים בווילנה משנת 1881 ועד 1924, מלוקט, מעובד וכתוב בידי יצחק ברוידס, בהוצאת "הסתדרות עולי וילנה והגליל" תל אביב, 1939.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים ילידי בלארוס
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:פרדסנים
קטגוריה:נדבנים ישראלים
קטגוריה:שופטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
נג'מייה פגרושה

נג'מייה פגרושה (באלבנית: Nexhmije Pagarusha; בסרבית: Nedžmije Pagaruša; 7 במאי 1933 – 7 בפברואר 2020) הייתה זמרת ושחקנית אלבנית-קוסובואית, המכונה לעיתים קרובות גם כמלכת המוזיקה של קוסובו.<ref></ref><ref></ref> פגרושה זכתה לשבחים על הקול הסופרני שלה שהשתמשה במהלך הקריירה המוזיקלית שלה, בעיקר בקוסובו ובמדינות השכנות אליה. סגנון המוזיקה שלה לא הוגבל רק למוזיקה אלבנית, שכן היא ביצעה גם ז'אנרים אחרים כמו רוק, פופ, פאנק ואופרה.

== ביוגרפיה ==
נג'מייה פגרושה נולדה בכפר הקטן, פגרושה , ממלכת יוגוסלביה (כיום, קוסובו). היא סיימה את בית הספר היסודי במאלישבו ולאחר מכן נסעה לבלגרד, שם למדה בבית ספר למוזיקה למשך 3 שנים, במסלול הסולו. היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת ברדיו פרישטינה ב-1948.

הקריירה המוזיקלית נמשכה כמעט 40 שנה, ובשל הניגוד בז'אנרים בהם הופיעה, לא היה ניתן להגביל את פגרושה כסוג מסוים של זמרת. על פי מבקרי המוזיקה ומעריציה, היא נקראת Bilbili i Kosovës (הזמיר של קוסובו), מלכת המוזיקה של קוסובו, מאדאם באטרפליי וכו'.

היא צברה פופולריות רבה לא רק בקוסובו, אלא גם במדינות אירופאיות אחרות, כמו אלבניה, מקדוניה הצפונית, בוסניה והרצגובינה, בולגריה ואחרות. היא הובילה מספר הופעות עם הרכב המוזיקה Shota במדינות אלו, וגם בישראל. בקוסובו זכתה בתואר Këngëtare e shekullit (מילולית: זמרת המאה).

השיר "Baresha", שהולחן עלי ידי בעלה, רסקו מוליקי , ונכתב על ידי ריפת קוקאי , הוא אחד מהשירים הפופולריים ביותר שלה. פגרושה שיחקה בהצגות תיאטרון רבות ובסרטים וגם כשחקנית היא זכתה בפרסים רבים.

היא הפסיקה את קריירת המוזיקה שלה ב-1984 לאחר שעשתה קונצרט ענק בסרייבו. ב-2000, היא שרה את השיר "Për ty" בתוכנית טלוויזיה אלבנית, לאחר 16 שנים שלא הופיעה מוזיקלית. היא עבדה כיועצת בכירה למוזיקה ברדיו קוסובו וברדיו בלו סקיי. בנובמבר 2012, היא קיבלה את מסדר כבוד האומה שהוענק על ידי נשיא אלבניה, בויאר נישני.<ref></ref>

נג'מייה פגרושה נפטרה ב-7 בפברואר 2020 בשל מחלה לא ידועה.

== סינגלים ==
פגרושה הוציאה יותר מ-150 סינגלים. הסינגלים המצליחים ביותר שלה הם:
<div class="mw-content-ltr">
* Baresha
* Ani mori nuse
* Mora testin
* Kur më shkon si zog n'hava
* Kur më del në derë
* Ke selvitë
* Ç'u ngrit lulja në mëngjes
* Çil njat zemër plot kujtime
* Dallëndyshe
* Një lule
* Zambaku i Prizrenit
* Sytë për ty i kam të njomë
</div>

== פילמוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
* Makedonska krvava svadba (1967) as Nedžmije Pagaruša<ref></ref>
* Jugovizija (1973)
* Gëzuar viti i ri (1976)<ref></ref>
* E kafshoja terrin (1977)<ref></ref>
* I ikuri (1980)<ref></ref>
* Tre vetë kapërcejnë malin, Three people overpass the mountain (1981)<ref></ref>
* Lepuri me pesë këmbë<ref></ref>
* Fluturimi i Micakut
* Daullet e të çmendurve
* Rexha i nënës në grazhd të kalit
* Vrasësit bëjnë dasmë natën (1997)
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות אלבניות
קטגוריה:שחקניות
קטגוריה:ילידות 1933
קטגוריה:נפטרות ב-2020
קטגוריה:נפטרים ב-2020
ג'ולי מאנה

ג'ולי מאנה (בצרפתית: Julie Manet; 14 בנובמבר 1878 – 14 ביולי 1966) הייתה ציירת, דוגמנית, סופרת ואספנית אמנות צרפתייה.

== ביוגרפיה ==
ג'ולי מאנה, נולדה בפריז, הייתה בתם וילדתם היחידה של האמנית ברת מוריזו והצייר אז'ן מאנה, אחיו הצעיר של הצייר אדואר מאנה. מות שני ההורים בתוך שלוש שנים הותיר אותה יתומה בגיל 16.<ref></ref> כתוצאה מכך, היא הייתה נתונה לאפוטרופסות של המשורר והמבקר סטפאן מלארמה ועברה להתגורר עם בני דודיה. היא קיבלה גם תמיכה מחברי משפחה, פייר-אוגוסט רנואר בפרט.

במהלך חייה דגמנה ג'ולי לעיתים קרובות עבור אמה ואמנים אימפרסיוניסטים אחרים, כולל פייר-אוגוסט רנואר ודודה אדואר מאנה.

== ספרה ==
יומן הנעורים שלה, שפורסם באנגלית בשם "Growing up with the Impressionists", מספק תובנות על חייהם של ציירים צרפתים, כולל רנואר, דגה, מונה וסיסלי, וכן ביקור ממלכתי בשנת 1896 של הצאר ניקולאי השני ופרשת דרייפוס שלהם הייתה עדה. הדיווחים הגלויים שלה ביומנה על שיחות שולחן ארוחת הערב על אותה פרשה שפכו אור על דעותיו הפרטיות של רנואר, על פטריוטיות ואנטישמיות.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
במאי 1900 נישאה ג'ולי לצייר ארנסט רואר, ובנו של הצייר אנרי רואר.<ref></ref> החתונה הייתה "חתונה כפולה". זוג נוסף התחתן בחתונה שהתקיימה בפאסי, בת דודתה של ג'ולי, ג'נין גובילארד נישאה לפול ואלרי. לג'ולי נולדו שלושה ילדים, ג'וליין (נולד ב-1901), קלמנט (נולד ב-1906) ודניס (נולד ב-1908). גם ג'וליאן וגם דניס ירשו כמה מציוריה של מוריזו סבתם, המוצגים כעת במוזיאון מרמוטאן מונה.<ref></ref>

== ג'ולי מאנה כדוגמנית ==
<gallery widths="160px" heights="160px" perrow="4">
קובץ:Eugene Manet and His Daughter at Bougival 1881 Berthe Morisot.jpg|ברת מוריזו, "אז'ן מאנה ובתו בבוגיבל," 1881
קובץ:Edouard Manet - Julie Manet sitting on a watering-can.jpg|אדואר מאנה, "ג'ולי מאנה יושבת על פח השקיה", 1882
קובץ:Eugene Manet and His Daughter in the Garden 1883 Berthe Morisot.jpg|ברת מוריזו "אז'ן מאנה ובתו בגן," 1883
קובץ:Julie Manet with cat 1887.jpg|פייר אוגוסט רנואר, "ג'ולי מאנה עם חתול," 1887
קובץ:Berthe Morisot - Girl with Greyhound - 1893.jpg|ברת מוריזו, "ג'ולי מאנה וגרייהאונד", 1893
קובץ:Pierre Auguste Renoir - Portrait Berthe Morisot and daughter Julie.jpg|פייר אוגוסט רנואר, "דיוקן ברת מוריזו והבת ג'ולי מאנה", 1894
קובץ:Pierre Auguste Renoir - Portrait de Julie Manet.jpg|פייר אוגוסט רנואר, "דיוקנה של ג'ולי מאנה", 1894
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כותבות יומן
קטגוריה:אספניות אמנות
קטגוריה:אספני אמנות צרפתים
קטגוריה:ציירות צרפתיות
קטגוריה:דוגמניות צרפתיות
קטגוריה:ילידות 1878
קטגוריה:נפטרות ב-1966
לידיה וולסטרם

לידיה קטרינה ווֹלסטרם (בשוודית: Lydia Katarina Wahlström; 28 ביוני 1869 – 2 ביוני 1954) הייתה היסטוריונית, סופרת ופמיניסטית שוודית. היא הייתה אחת המייסדות של האיגוד הלאומי לזכות בחירה לנשים (LKPR) וכיהנה כיושבת הראש של האגודה בשנים 1907–1911.

== חיים וקריירה ==
וולסטרם נולדה ב, וסטמנלנד , כאחות הצעירה ביותר מבין שלוש אחותיה. אביה היה הכומר יוהאן גוסטב וולסטרם ואימה הייתה אידה שמידט. אחותה הבכורה הייתה מורתה הראשונה והיא אמרה כי באופן מסוים היא גדלה כילד, והיא נהנתה להתלבש כמו אחד.<ref name="skbl"></ref> היא למדה בבית ספר וולינסקה בסטוקהולם, והתחילה ללמוד תואר ראשון בתולדות האמנות, שפות נורדיות ומדע המדינה באוניברסיטת אופסלה ב-1888. כסטודנטית, היא הקימה את הארגון הראשון לסטודנטיות באוניברסיטת אופסלה, שחברותיו חבשו את כיפות הסטודנטים שלהן בפומבי אף על פי שהוא לא היה נחשב מתאים למגדרן.

וולסטרם רצתה להיות כומר כמו אביה, אבל זה לא היה אפשרי, אף על פי שניסתה לשנות את זה. היא לימדה את הנצרות באוניברסיטת אופסלה, ניהלה בית ספר לבנות באנגליה ולבסוף הייתה מנהלת בבית ספר אהלנסקה בסטוקהולם. היא הייתה מייסדת שותפה של האיגוד הלאומי לזכות בחירה לנשים יחד עם סיגן ברגמן , אנה וייטלוק ואן-מרגרט הולמגרן . ב-1902, הוצגו בפני הפרלמנט השוודי שתי בקשות הנוגעות לרפורמת זכות בחירה לנשים בשוודיה. אחת מהרפורמות הוצעה על ידי שר המשפטים השוודי, ילמאר המרשלד, שהציע לתת לגברים נשואים 2 קולות, מאחר שניתן לתת להם להצביע גם במקום נשותיהם. את ההצעה השנייה הציג עורך הדין השוודי, קרל לינדהאגן , שהציע זכות בחירה לנשים. ההצעה של המרשלד עוררה כעס בקרב פעילי זכויות נשים, שהקימו קבוצת תמיכה בתנועת לינדהאגן. בעקבות זאת, ב-4 ביוני 1902 נוסד , בתחילה כאיגוד מקומי בסטוקהולם, ולאחר מכן כארגון לאומי בשנה שלאחר למכן.

היא השתייכה לדובריה המובילים, לאידאולוגים ולכותבים, וייצגה את האגודה במספר הזדמנויות. התארים האקדמיים שלה העניקו אמינות מדעית לתנועה, והיא כיהנה כיו"ר האגודה ב-1907–1911. היא הייתה אחת מהחברות הבודדות שהודתה בגלוי שהיא שמרנית פוליטית. האיגוד נתמך על ידי נשים עם אהדה פוליטית שמאלנית וימינית כאחד. בפועל, הנייטרליות הפוליטית ננטשה מיד לאחר ההחלטה מ-20 ביוני 1911, כאשר האיגוד החליט להקים חרם מצביעים נגד כל הפוליטיקאים המתנגדים לזכויות בחירה לנשים. במציאות, פירוש הדבר היה שהארגון כבר לא היה נייטרלי מבחינה פוליטית, שכן האופוזיציה העיקרית של זכות הבחירה לנשים הייתה השמרנים, ואילו הליברלים והסוציאל-דמוקרטים היו בעד זכות בחירה לנשים ברגע שהונהגה זכות בחירה מלאה לגברים מאז 1909. כתוצאה מכך, וולסטרם, כשמרנית, עזבה את תפקידה כיו"ר האגודה והוחלפה על ידי קודמתה בתפקיד, אנה וייטלוק .

וולסטרם הייתה פעילה גם בעמותת פרדריקה ברמר .

וולסטרם פרסמה עבודות רבות על נצרות והיסטוריה. היא נפטרה בסטוקהולם כשהייתה בת 84.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Greger Eman. Nya himlar över en ny jord : om Klara Johanson, Lydia Wahlström och den feministiska vänskapskärleken. - Lund, 1993.
* Barbro Hedwall (2011). Susanna Eriksson Lundqvist. red.. Vår rättmätiga plats. Om kvinnornas kamp för rösträtt.. (Our Rightful Place. About women's struggle for suffrage) Förlag Bonnier. (Swedish)
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:היסטוריוניות
קטגוריה:סופרות שוודיות
קטגוריה:פמיניסטיות שוודיות
קטגוריה:סופרג'יסטיות
קטגוריה:ילידות 1869
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1869
קטגוריה:נפטרות ב-1954
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1954
אז'ן מאנה

אז'ן מאנה (בצרפתית: Eugène Manet; 21 בנובמבר 1833 – 13 באפריל 1892) היה צייר צרפתי. הוא לא זכה למוניטין הגבוה של אחיו הבכור אדואר מאנה או אשתו ברת מוריזו, והקדיש הרבה ממאמציו לתמוך בקריירה של אשתו.

==ביוגרפיה==
מאנה היה האמצעי בין שלושת בניו של אוגוסט מאנה, פקיד במשרד המשפטים הצרפתי. הוא נולד בפריז, 22 חודשים אחרי אחיו הבכור אדואר בינואר 1832, ו-16 חודשים לפני אחיו הצעיר גוסטב במרץ 1835. הוא נקרא על שם אמו יוג'ני-דזירה (לבית פורנייה). האחים אדואר ואז'ן למדו שיעורי פסנתר אצל סוזן לנהוף משנת 1849, שבסופו של דבר היא התחתנה עם אדואר בשנת 1863.

הוא שירת בצבא הצרפתי, ואז למד משפטים, אך לא הלך בעקבות אביו. הוא נסע עם אדואר לאיטליה בשנת 1853 כדי ללמוד ציור בפירנצה, ונציה ורומא.

ברת מוריזו, אשתו פיתחה מערכת יחסים קרובה עם אדואר מאנה משנת 1868, אך הם לא יכלו לממש את אהבתם. במקום זאת, היא התחתנה עם אז'ן בפאסי ב־22 בדצמבר 1874 (ייתכן והיו אלה נישואי נוחות). מתנת החתונה שלהם מאת אדגר דגה הייתה דיוקנו של אז'ן מאנה. נולדה להם בת אחת, ג'ולי מאנה, שנולדה ב-14 בנובמבר 1878.

מאנה צויר על ידי אחיו בציוריו בין היתר בשנת 1862 בציור "מוזיקה בגני הטווילרי", וכנראה היה זה שדגמן את הדמות הגברית המופיעה בציור ארוחת בוקר על הדשא משנת 1863 או אולי האח גוסטב מאנה. הוא צויר גם מספר פעמים על ידי אשתו.

כמו אחיו אדואר, גם לאז'ן הייתה אהדה פוליטית רפובליקנית. בשנת 1889 הוא פרסם רומן אוטוביוגרפי למחצה, "קורבנות!". הוא סבל מבריאות משנת 1891 ומת בפריז בשנה שלאחר מכן. הוא הותיר אחריו את אשתו ובתו. מוריזו עצמה נפטרה בשנת 1895. אחיו הגדול אדואר נפטר בשנת 1883 ואחיו הצעיר גוסטב בשנת 1884.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Eugene Manet and His Daughter at Bougival 1881 Berthe Morisot.jpg|ברת מוריזו, "אז'ן מאנה ובתו (ג'ולי מאנה) בבוגיבל," 1881
קובץ:Manet-grave.jpg |קברם של אז'ן מאנה וברת מוריזו ודיוקן של אדואר מאנה בבית העלמין פאסי
קובץ:Paris Cimetière Passy B.Morisot558.JPG|פרטי מצבה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1833
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1892
סין היבשתית

סין היבשתית, המכונה גם היבשת הסינית, היא האזור הגאופוליטי והגאוגרפי שבסמכותה הישירה של הרפובליקה העממית של סין. הוא כולל את האינאן, שהוא מחוז אי בים סין הדרומי ואינו כולל את האזורים המינהליים המיוחדים של הונג קונג ומקאו, אף על פי ששניהם נמצאים בעיקר בשטח היבשת הגאוגרפית ("היבשת").

ישנם שני מונחים בסינית שמתורגמים ל"יבשת":
* דלו (大陆大陸), שפירושו 'היבשת'. הוא כולל את הונג קונג ומקאו.
* ניידי (内地;內地), פשוטו כמשמעו 'פנים הארץ' או 'ארץ פנימית'. לא כולל את הונג קונג ומקאו.

ברפובליקה העממית של סין השימוש בשני המונחים אינם נושאים את אותה משמעות. כדי להדגיש את מדיניות סין אחת ולא לתת לרפובליקה הסינית המתנגדת "בסיס שווה" ביחס למיצרים, יש להשתמש במונח בהקשרים הרשמיים של סין העממית בהתייחס לטייוואן (כאשר הרפובליקה העממית מתייחסת לעצמה כאל "סין היבשתית" לעומת "טייוואן", ששמה הרשמי הוא "רפובליקת סין"). ביחסי סין העממית עם הונג קונג ומקאו, ממשלת סין מכנה את עצמה "ממשלת העם המרכזית".

בטאיוואן, "אזור היבשת" הוא המונח המשלים ל"אזור חופשי של הרפובליקה הסינית" המשמש בחוקת רפובליקת סין.
== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hktdc.com/info/vp/a/ctde/en/1/1/1/1X06BPS5/China-Trade/Market-Profile-on-Chinese-Mainland.htm פרופיל כלכלי לסין היבשתית] באתר HKTDC

קטגוריה:סין: גאוגרפיה
מרכז המודיעין הלאומי (צ'ילה)

מרכז המודיעין הלאומי (בספרדית: Central Nacional de Informaciones) הידוע גם בראשי התיבות CNI, פעל בשנים 1977–1990 כסוכנות המשטרה והמודיעין הפוליטי, שתפקדה כזרוע רדיפה, חטיפה, עינויים, רצח והיעלמות של מתנגדים פוליטיים במהלך הדיקטטורה הצבאית של הגנרל אוגוסטו פינושה בצ'ילה. המרכז הוקם מיד לאחר פירוק קודמה, מינהל הביון הלאומי (DINA), עקב לחץ מצד ארצות הברית כתוצאה מההתנקשות בחייו של אורלנדו לטלייה בגלותו בוושינגטון די. סי. בשנת 1977.<ref></ref>

== היסטוריה ==
ה-CNI נוצר ב-13 באוגוסט 1977 על פי צו 1878, במטרה "לאסוף ולעבד את כל המידע ברמה הלאומית, המגיע מתחומי הפעולה השונים, שהממשלה העליונה דורשת לגיבוש מדיניות, תוכניות ואימוץ צעדים נחוצים לשמירה על ביטחון המדינה ופיתוח סדיר של פעילויות לאומיות ושמירה על המסגרת המוסדית שהוקמה."<ref></ref><ref></ref> ה-CNI היה "גוף צבאי, חבר ההגנה הלאומית", אשר קיבל עצמאות לפעול, תחת משרד הפנים אך היה תלוי בנשיא הרפובליקה.

המנהל הראשון שלה היה הגנרל מנואל קונטרראס (שהנהיג קודם את DINA) ובנובמבר 1977 הוא הוחלף על ידי אודלנייר מנה,<ref></ref> שהיה בפיקוד עד 1980, השנה בה הוחלף על ידי הגנרל הומברטו גורדון. גורדון הפך לחבר בחונטה הצבאית בשנת 1986 והוחלף בראשות CNI על ידי הוגו סלאס ונזל.

ה-CNI היה אחראי למספר רב של מקרים של דיכוי, הסתננות פוליטית, התנקשויות, חטיפה ועינויים של אנשים, ביניהם רצח מנהיג האיגודים המקצועיים טוקאפל חימנס והנגר חואן אלגריה מונדקה בשנת 1982 במסגרת מה שמכונה מבצע אלבניה בשנת 1987. נחקרה גם השתתפות המרכז בהרעלה לכאורה שגרמה למותו של נשיא הרפובליקה לשעבר אדוארדו פריי מונטלבה בשנת 1982.<ref></ref>

אחד הסוכנים העיקריים בארגון היה אלווארו קורבלאן, המרצה כיום עונשי מאסר רבים בגין פשעים נגד האנושות. בין שאר הפשעים, היו הרעלה ושימוש בסארין ורעלים אחרים, אנגד אסירים המתנגדים למשטר, מקרה פריי היה אולי הידוע ביותר. אחד מסוכניו, אאוחניו בריוס, שנרצח על ידי סוכני CNI לשעבר באורוגוואי, היה הכימאי שהשתמש ברעלים הקטלניים על קורבנותיו.<ref></ref>

ה-CNI היה אחראי גם להתנקשויות בחברים לשעבר בתנועת השמאל המהפכני MIR בשנים 1980–1983, בהם השתמשו בטקטיקה של "עימותים כוזבים". הם היו קשורים גם לשוד בנקים, סחר בסמים וכלי נשק בלתי חוקיים והונאה שנקראה "לה קטופה", בה היה מעורב אחד מבניו של אוגוסטו פינושה.

המרכז פורק ב-22 בפברואר 1990 על פי צו 18&nbsp;943, זמן קצר לפני החזרה לדמוקרטיה.<ref></ref><ref></ref> רבים מסוכני המרכז הוקצו מחדש לביצוע תפקידים בביטחון הציבור, לתעשייה או למסחר במהלך שנות התשעים. המרכז הוחלף על ידי המועצה לתיאום ביטחון הציבור (1991–1993) ולאחר מכן על ידי המינהל למודיעין וביטחון הציבור (1993–2004).

מאז 2004 פועלת סוכנות הביון הלאומית, כגוף מרכזי לביטחון פנים ואיסוף מודיעין.

== מנהלים ==
* מנואל קונטרראס (13 באוגוסט–נובמבר 1977)
* אודלאנייר מנה (נובמבר 1977–23 ביולי 1980)
* הומברטו גורדון (23 ביולי 1980–11 בדצמבר 1986)<ref></ref>
* הוגו סלאס ונזל (11 בדצמבר 1986–23 בנובמבר 1988)<ref></ref>
* הומברטו לייווה (23 בנובמבר 1988–24 באפריל 1989)
* גוסטבו אברסואה (24 באפריל 1989–22 בפברואר 1990)

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.archivochile.com/Dictadura_militar/org_repre/DMorgrepre0001.pdf רשימת חברי CNI]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה
קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:קהילת המודיעין הצ'יליאנית
קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:פגיעה בזכויות האדם
איזק בונגה

איזק אוולו אטו בופנדה בונגה (בצרפתית: Isaac Evolue Etue Bofenda Bonga; נולד ב-8 בנובמבר 1999) הוא כדורסלן גרמני, המשחק בקבוצת באיירן מינכן מהליגה הגרמנית בכדורסל, בעמדת הסמול פורוורד.

==ראשית חייו==
בונגה נולד בעיר נויוויד שבגרמניה, לזוג מהגרים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בשנת 2014 החל לשחק בקבוצת "לוטצל-פוסט קובלנץ" מהליגה הגרמנית החמישית, ובעונה העוקבת, בה שיחקה בליגה הרביעית, קלע בונגה 5.9 נקודות בממוצע למשחק.

==קריירת משחק מקצועית==
===סקייליינרס פרנקפורט===
בשנת 2016 החל לשחק באופן מקצועי, כשהצטרף לקבוצת סקיליינרס פרנקפורט מליגת העל הגרמנית. ב-23 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הגרמנית, בגיל 16, במשחק מול ברוזה במברג. בעונת 2017/2018 זכה למקום קובע ברוטציית הקבוצה, ותרם 6.0 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים בממוצע למשחק.

===לוס אנג'לס לייקרס===
בדראפט ה-NBA{{כ}} 2018 נבחר בונגה בבחירה ה-39 על ידי פילדלפיה 76', אשר העבירה אותו בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס. לאורך עונת הרוקי שלו מיעט לשחק ב-NBA, ונשלח מספר פעמים בהשאלה לקבוצת הבת של הלייקרס מליגת הפיתוח – סאות' ביי לייקרס. בתקופתו בליגת הפיתוח שיחק ב-31 משחקים, ורשם ממוצעים של 11.9 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים בממוצע למשחק.

===וושינגטון ויזארדס===
בסיום עונתו הראשונה ב-NBA הועבר לוושינגטון ויזארדס, כחלק מטרייד משולש במסגרתו צירפו הלייקרס את אנתוני דייוויס. ב-17 בינואר 2020 קבע שיאי קריירה של 17 נקודות ו-9 ריבאונדים, בהפסד קבוצתו לטורונטו ראפטורס. לאורך עונת פתח במרבית משחקי הוויזארדס, וקלע 5.0 נקודות בממוצע למשחק.

===טורונטו ראפטורס===
באוגוסט 2021 חתם בונגה על חוזה בטורונטו ראפטורס.

==סטטיסטיקות הקריירה==
===בעונה הסדירה של ה-NBA===
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"
! עונה !! קבוצה !! משחקים !! חמישייה !! דקות !! % מהשדה !! % משלוש !! % מהעונשין !! ריבאונדים !! אסיסטים !! חטיפות !! חסימות !! נקודות
|-
| 
| ל.א. לייקרס
| 22 || 0 || 5.5 || 0.152 || 0.000 || 0.600 || 1.1 || 0.7 || 0.4 || 0.2 || 0.9
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 
| וושינגטון
| 66 || 49 || 18.9 || 0.504 || 0.352 || 0.812 || 3.4 || 1.2 || 0.7 || 0.3 || 5.0
|- style="background-color:#80BFFF; font-weight:bold;"
| קריירה
|
| 88 || 49 || 15.6 || 0.461 || 0.316 || 0.780 || 2.8 || 1.0 || 0.6 || 0.3 || 4.0
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים גרמנים
קטגוריה:כדורסלני סקייליינרס פרנקפורט
קטגוריה:בחירות דראפט של פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני סאות' ביי לייקרס
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:כדורסלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1999
קטגוריה:כדורסלנים גרמנים באולימפיאדת טוקיו (2020)
נג'וואז'ון

נג'וואז'ון (בהונגרית: Nagyvázsony) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.

==הקהילה היהודית==
כבר ב-1740 התגוררו בכפר יהודים.

מרבני המקום היה את הרב משה נחום רוזנבוים.
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|182
|
|-
|1880
|118
|2,367
|-
|1910
|78
|
|-
|1920
|47
|
|-
|1930
|46
|
|-
|1941
|42
|1,935
|-
|}

==ילידי המקום==
* ז'ני וארנאי, במקור אאוגניה וייס (בהונגרית: Várnai Zseni; נג'וואז'ון, 25 במאי 1890<ref></ref> – בודפשט, 16 באוקטובר 1981) הייתה משוררת עטורת פרס אטילה יוז'ף (1956) יהודייה-הונגרייה, אשתו של הסופר אנדור פטרדי (1881–1958), היא אמם של הסופרת מריה פטרדי (1919–1970) ושל הצייר גאבור פטרדי (1915–2001).
* טדי (תיאודור) קוֹלֶק (27 במאי 1911, כ"ט באייר ה'תרע"א – 2 בינואר 2007, י"ב בטבת ה'תשס"ז) היה ראש עיריית ירושלים במשך 28 שנה, בשנים 1965–1993, חתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת למדינה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אינגרידה שימוניטה

אִינְגְּרִידָה שִׁימוֹנִיטֶה (בליטאית: Ingrida Šimonytė; נולדה ב-15 בנובמבר 1974) היא פוליטיקאית וכלכלנית ליטאית, המכהנת כראשת ממשלת ליטא, לאחר שהושבעה לתפקידה ב-25 בנובמבר 2020. שימוניטה היא חברת הסיימאס מטעם מחוז אנטקאלניס שבווילנה מאז 2016, והייתה שרת האוצר בממשלתו השנייה של אנדריוס קוביליוס בשנים 2009–2012. היא הייתה מועמדת בבחירות לנשיאות ליטא ב-2019. שימוניטה היא פוליטיקאית עצמאית, אף על פי שהיא מזוהה עם איחוד המולדת.

== ביוגרפיה ==
שימוניטה נולדה בבירת ליטא, וילנה, בתם של מהנדס אזרחי וכלכלנית. ב-1984 עברה לאנטקאלניס עם הוריה, שם בילהת את מרבית שנות ילדותה. בשנת 1992 סיימה את לימודיה התיכוניים. בשנת 1996 השלימה בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת וילנה לימודי תואר ראשון במנהל עסקים. כעבור שנתיים קיבלה תואר שני בכלכלה ב-1998. ב-1997 החל שימוניטה לראשונה לעבוד באופן מקצועי ככלכלנית בשירות הציבורי, לאחר שהתקבלה לעבודה במשרד האוצר של ליטא באגף המיסוי. בין השנים 1998–2001 עבדה שימוניטה ככלכלנית באגף המיסים של המשרד, ובהמשך קודמה לראשת אגף המיסוי העקיף במשרד, תפקיד אותו מילאה עד 2004, אז מונתה למנכ"לית המשרד וכעבור זמן לסגנית השר. ב-2009 התפטרה לשם מינויה לתפקיד שרת האוצר.

בשנת 2009 הוכרזה שימוניטה כמועמדת לשרת האוצר בקבינט השני של ראש הממשלה אנדריוס קוביליוס, במקומו של אלגירדאס שמטה שהתפטר לשם תפקידו כנציב האירופי לתקציב ולמנהל בנציבות האירופית. בעקבות העמדתה לתפקיד מונתה בידי נשיא ליטא ולדאס אדמקוס באופן רשמי לשרת האוצר. עם כניסתה לתפקיד הוטלה על שימוניטה המשימה לשקם את כלכלת ליטא בעקבות המיתון הגדול של המשבר הכלכלי העולמי, כאשר התמ"ג של ליטא צנח ב-14.7% במהלך 2009. בעודה בתפקיד, נהייתה שימוניטה לפני מהלך הצנע שהנהיגה הממשלה במטרה להשיב כלכלת ליטא למצבה התקין.

שימוניטה פרשה מתפקידה כשרת האוצר לאחר הבחירות לסיימאס ב-2012, במהלכן נחלה הממשלה המכהנת תבוסה בידי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בהנהגת אלגירדס בוטקיאוויצ'יוס. לאחר התפטרותה מונתה שימונייטה לשמש כסגנית יו"ר מועצת המנהלים של בנק ליטא, תפקיד אותו איישה עד 2016, כשבמקביל היא עובדת כמרצה לכלכלה במכון ליחסים בינלאומיים ומדע המדינה באוניברסיטת וילנה. בשנה זו שבה לחיים הפוליטיים ונבחרה אל הפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של אנטקאלניס. ב-2018 הודיעה כי תתמודד אל נשיאות ליטא ונבחרה למועמדת איחוד המולדת. עם זאת, ב-26 במאי 2019 הפסידה לגיטנאס נאוסדה לאחר סיבוב מכריע, חרף היותה מועמדת מועדפת לנשיאות והובלותיה התכופות בסקרי דעת הקהל.

היא נבחרה מחדש לפרלמנט בבחירות הכלליות ב-2020, שם זכה איחוד המולדת במספר הגדול ביותר של מושבים בסיימאס. לאחר קבלת תוצאות האמת, הוצע ששימוניטה תהא המועמדת לראשות הממשלה מטעם קואליציה המורכבת מאיחוד המולדת, התנועה הליברלית ומפלגת החירות.<ref></ref> ב-25 בנובמבר 2020 זכתה לאמון הסיימאס והושבעה לראשות הממשלה. היא האישה השנייה בתפקיד אחרי קזימירה פרונסקיינה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת ליטא
קטגוריה:נשים בראשות ממשלה
קטגוריה:שרי האוצר של ליטא
קטגוריה:חברי הסיימאס
קטגוריה:ילידות 1975