OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המעניש (סרט, 1989)

המעניש (באנגלית: The Punisher) הוא סרט גיבורי על-פעולה אמריקאי משנת 1989 מבית ניו וורלד ומארוול קומיקס, המתבסס על דמות הקומיקס המעניש. את הסרט ביים מארק גולדבלט ומככבים בו דולף לונדגרן, לואיס גוסט ג'וניור, ירון קרבה, קים מיורי, ננסי אברהארד ובארי אוטו.

זהו העיבוד הקולנועי הראשון לדמותו של המעניש, אשר נחל כישלון בקופות וביקורות שליליות. בעקבות הסרט הופקו ניסיונות קולנועיים לאתחול הדמות; "המעניש" משנת 2004 ו"המעניש: אזור מלחמה" משנת 2008.

== שחקנים ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטים וסדרות המבוססים על מארוול קומיקס
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטי גיבורי-על
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:המעניש
קטגוריה:סרטים על נקמה
משוואת המחלקות

בתורת החבורות, משוואת המחלקות של חבורה סופית G היא השוויון:
:<math>|G|=|Z(G)|+\sum_{g\in I} [G:C(g)]</math>

כאשר <math>Z(G)</math> הוא המרכז של G, <math>C(g)</math> הוא המְרַכֵּז של <math>g</math> (תת-חבורת האיברים שמתחלפים עם g) ו-I היא קבוצת נציגים של מחלקות הצמידות ב-G של איברים שאינם ב-<math>Z(G)</math>.

<math>[G:C(g)]</math> הוא האינדקס של <math>C(g)</math> ב-<math>G</math> והוא שווה ל-<math>[G:C(g)]=|G|/|C(g)|</math>.

==רקע==
שני איברים <math>g,h\in G</math> נקראים איברים צמודים אם קיים <math>x\in G</math> כך ש-<math>g=xhx^{-1}</math>. צמידות הוא יחס שקילות ולכן ניתן לחלק את <math>G</math> למחלקות שקילות ביחס לצמידות הנקראות מחלקות צמידות. נסמן את מחלקת הצמידות המורכבת מהאיברים שצמודים ל-<math>g</math> כ-<math>A_g</math>.

המרכז של <math>G</math> מוגדר <math>Z(G)=\{g\in G: \forall x\in G, xg=gx\}</math> (קבוצת האיברים שמתחלפים עם כל איברי החבורה). 

המְרַכֵּז של איבר <math>g\in G</math> מוגדר <math>C(g)=\{x\in G: xg=gx\}</math> (קבוצת האיברים שמתחלפים עם g). למשל המרכז של איבר במרכז הוא G כולה. בדיקה פשוטה מעלה ש-<math>C(g)</math> היא תת-חבורה של <math>G</math>.

==הוכחה==
תהי <math>G</math> חבורה סופית ויהי <math>g\in G</math>. נשים לב לשרשרת השקילויות הבאה:
:<math>xgx^{-1}=ygy^{-1} \iff (y^{-1}x)g=g(y^{-1}x) \iff y^{-1}x\in C(g) \iff x\in yC(g) \iff xC(g)=yC(g)</math>

כאשר המעבר האחרון נובע מכך שקוסטים מהווים מחלקות שקילות.

מכאן ש-<math>xgx^{-1}</math> ו-<math>ygy^{-1}</math> שונים אם ורק אם <math>x</math> ו-<math>y</math> שייכים לקוסטים שמאליים שונים של <math>C(g)</math>. לכן מתקיים:
:<math>|A_g|=[G:C(g)]</math>

מכיוון שמחלקות הצמידות מהוות מחלקות שקילות מתקיים:
:<math>|G|=\sum_g |A_g|</math>

כש-<math>g</math> עובר על קבוצת נציגים של מחלקות הצמידות. 

נגדיר את <math>I</math> כקבוצת נציגים של מחלקות הצמידות ללא איברי <math>Z(G)</math>. לכל <math>g\in Z(G)</math> ולכל <math>x\in G</math> מתקיים <math>g=xx^{-1}g=xgx^{-1}</math> ולכן <math>|A_g|=1</math> (g צמוד רק לעצמו). מכאן שמתקיים:
:<math>|G|=\sum_{g\in Z(G)}{1} + \sum_{g\in I}{|A_i|}=|Z(G)|+\sum_{g\in I} [G:C(g)]</math>

==מסקנות==
ממשוואת המחלקות נובע שלכל חבורת p יש מרכז לא טריוויאלי.

הוכחה: תהי <math>G</math> חבורה מסדר <math>p^n</math>. אם <math>G</math> אבלית <math>Z(G)=G</math> אינו טריוויאלי. נניח ש-<math>G</math> אינה אבלית. יהי <math>g\in I</math>, לפי משפט לגראנז' קיים k טבעי כך שמתקיים <math>|C(g)|=p^k</math>. בהכרח <math>k<n</math>, אחרת <math>C(g)=G</math> בסתירה לכך ש-<math>g\not\in Z(G)</math>. לכן: <math>p|p^{n-k}=[G:C(g)]</math>. לפי משוואת המחלקות:
:<math>|Z(G)|=|G|-\sum_{g\in I} [G:C(g)]</math>

אגף ימין הוא סכום של מספרים שמתחלקים ב-p, ולכן גם אגף שמאל מתחלק ב-p. <math>|Z(G)|</math> הוא מספר חיובי (כי <math>e\in Z(G)</math>) שמתחלק ב-p ולכן <math>p\le |Z(G)|</math>. ∎

שימוש חשוב של משוואת המחלקות הוא להוכחת משפט קושי.

המשוואה משמשת בחלק מההוכחות של המשפט הקטן של ודרברן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפטים בתורת החבורות
חנינא עמישב

חנינא עמישב (נולד 1940) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, פיקד על שייטת 13. 
== חייו ==
עמישב נולד בקיבוץ דגניה ב' ולמד בבית הספר הטכני של חיל האוויר. עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13 ושירת כלוחם ביחידה. ב-1963 השתחרר. לאחר מספר שנים חזר לשירות הקבע ובפברואר 1966 סיים קורס קצינים כחניך מצטיין. במלחמת ששת הימים השתתף בפעולת פורט סעיד. לאחר המלחמה יצא לקורס חובלים, הוא שב לשייטת ומונה למפקד יחידת הסירות. ב-1970 פיקד על כוח מהשייטת במבצע להשמדת נקודת משמר מצרית. בינואר 1971 פיקד על כוח השייטת במבצע ברדס 20, פשיטה באזור צידון. 

במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין אג"ם של שייטת 13, הוא השתתף בניסיון הכושל לחילוץ לוחמי מוצב המזח וכמפקד כוח במבצע ליידי, פשיטה על נמל פורט סעיד. על פועלו במלחמה הוענק לו צל"ש מפקד מספן ים. לאחר המלחמה שימש סגן מפקד השייטת והשתתף במבצעים נגד ארגוני מחבלים בלבנון, במסגרת ההכנות למבצע אנטבה נשלח יחד עם לוחם היחידה מיכאל אהרונסון לקניה על מנת לבדוק היתכנות צניחה לימת ויקטוריה. במבצע ליטני פיקד על אח"י יפו, ספינת טילים מדגם סער 4. 

באוגוסט 1978 מונה למפקד שייטת 13 בדרגת אלוף-משנה. בדצמבר 1978 נהרג קצין השייטת בתאונת אימונים באי טיראן. עמישב הועמד לדין על התרשלות, קיבל התראה והודח מהפיקוד על היחידה. בשנת 1981 השתחרר משירות הקבע.

לאחר השחרור, רכש עמישב את מפעל ספן בקיבוץ אפיקים ונהיה מנכ"ל שלה. באפריל 1983 העביר את המפעל למגדל העמק, בה הוא נקרא "קרינה שימושית". חברת כלל הייתה שותפה בחברה.

כיהן כמנכ"ל חברת אוקיאנה מחקרים ימיים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי שייטת 13
קטגוריה:מעוטרי צל"ש מפקד אוגדה
קטגוריה:מעוטרי שייטת 13
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הים
קטגוריה:דגניה ב': אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הטכני של חיל האוויר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
לגיטימי (סדרת טלוויזיה)

לֵגִיטִימִי (באנגלית: Legit) היא סדרת טלוויזיה קומית שנוצרה על ידי ג'ים ג'פריס ופיטר או'פאלון. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-17 בינואר 2013 בערוץ FX ופרקה האחרון שודר ב-14 במאי 2014 כאשר העונה השנייה והאחרונה שודרה בערוץ FXX. ג'ים ג'פריס, פיטר או'פאלון, ריק קליבלנד וליסה בלום הם המפיקים בפועל של הסדרה. 
ב-28 במרץ 2013 הסדרה חודשה לעונה שנייה, וב-14 במאי 2014 הוכרז כי הסדרה בוטלה על ידי הערוץ ולא תשוב לעונה שלישית.

==עלילה==
הסטנדאפיסט האוסטרלי ג'ים ג'פריס מגלם גרסה בדיונית של עצמו - אדם קטן ומצחיק, בעל הומור מלוכלך ודי דוחה, המנסה למצוא את דרכו ומקומו, ולהפוך למקובל ו"לגיטימי", בלוס אנג'לס הצבועה. הוא עושה זאת בעידודם של חבריו, סטיב (דן בקדאל), ואחיו של סטיב, בילי (די ג'יי קוואלס) הלוקה בניוון שרירים.

==שחקנים ודמויות==
===שחקנים ראשיים===
*ג'ים ג'פריס - ג'ים ג'פריס, סטנדאפיסט אוסטרלי המגיע ללוס אנג'לס.
*דן בקדאל - סטיב נוג'נט, חברו הטוב ביותר של ג'ים ושותפו לדירה.
*די ג'יי קוואלס - אחיו של סטיב הלוקה בניוון שרירים.

===שחקני משנה===
*מינדי סטרלינג - ג'ניס נוג'נט, אמם של סטיב ובילי.
*ג'ון רצנברגר - וולטר נוג'נט, אביהם של סטיב ובילי.
*סוניה אדי - רמונה, האחות הסיעודית של בילי.
*ניק דיילי - חברו של ג'ים.
*ג'ינג'ר גונזגה - פגי, בת זוגו של ג'ים.
*ארדן מירין - טס, מכורה למין היוצאת עם בילי לתקופה קצרה.
*ג'יל לטיאנו - קייטי נוקס, אהבתו הראשונה של ג'ם.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 

קטגוריה:סדרות קומדיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:FX Networks
קנטינפלס

מריו פורטינו אלפונסו מורנו רייס (בספרדית: Mario Fortino Alfonso Moreno Reyes; 12 באוגוסט 1911 – 20 באפריל 1993), אשר נודע בשם הבמה קנטינפלס (Cantinflas), היה שחקן קולנוע, קומיקאי ותסריטאי מקסיקני. קנטינפלס היה מגדולי שחקני מקסיקו בכל הזמנים, זכה בשנת 1956 בפרס גלובוס הזהב על הופעתו בתפקיד פספרטו בסרט "מסביב לעולם בשמונים יום".

==ביוגרפיה==
מורנו נולד במקסיקו סיטי, מקסיקו. בנם של מריה דה לה סולדד רייס גוויזאר ופדרו מורנו אסקיוול. גדל בשכונת טפיטו הקשה שבמקסיקו סיטי ופילס את דרכו לתעשיית הבידור המקומית תוך כדי הופעות בקרקס נודד.

הקומיקאי האגדי צ'ארלי צ'אפלין הרעיף מחמאות על יכולותיו התיאטרליות של מורנו ואמר עליו שהוא הקומיקאי הטוב ביותר בעולם. מורנו היה לקומיקאי המצליח בתולדות מקסיקו וכונה "צ'ארלי צ'אפלין של מקסיקו".

==קריירה קולנועית==
מורנו הופיע בלמעלה מ-50 סרטים מקסיקנים והיה בעיני רבים לגדול שבשחקני מקסיקו בכל הזמנים.

בשנת 1956 שיחק מורנו בסרטו ההוליוודי הראשון, קומדיית ההרפתקאות "מסביב לעולם בשמונים יום" שזכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית רבה. מורנו הופיע בתפקיד פספרטו עוזרו הצרפתי של פיליאס פוג (דייוויד ניבן), תפקיד אשר זיכה את מורנו בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי.

בשנת 1960 הופיע מורנו בקומדיה ההוליוודית המוערכת "פפה" בתפקיד האיכר המקסיקני הצעיר פפה, תפקיד קומי עליו היה מורנו מועמד לפרס גלובוס זהב נוסף. בשנת 1961 קיבל מורנו פרס גלובוס זהב מיוחד על עבודתו הקומית.

דמותו של מורנו אף היוותה השראה לדמות הראשית בסדרת האנימציה "עמיקו וחבריו" (במקור: Cantinflas y Sus Amigos).

על פועלו זכה מורנו לכוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.

==חיים אישיים==
מורנו היה נשוי לוולנטינה איבנובה והיה אב לבן אחד ממערכת יחסים מחוץ לנישואיו.

מורנו נפטר מסרטן הכבד ב-20 באפריל 1993 במקסיקו סיטי כשהוא בן 81. הלווייתו הייתה לאירוע מרכזי במקסיקו. בישיבת הסנאט של ארצות הברית כיבדו את מותו בדקת דומייה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=11858 ״איש מצחיק מאוד״] - סיפור חייו של מורנו בפודקאסט [https://www.kan.org.il/podcast/program.aspx/?progId=2019 ״מינהר הזמן״], ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה מקסיקנים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:מקסיקנים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:נפטרים ב-1993
מוזיאון הראשונים (אבן יהודה)

מוזיאון הראשונים הממוקם בבית יחיאל הוא מוזיאון באבן יהודה המתעד את הקמתה והתפתחותה של המושבה. הוא נמצא ברחוב איילת השחר, סמוך לרחוב המייסדים במרכז המושבה.

== היסטוריה ==
במבנה המקורי שכנו תחילה משרדי חברת ההתיישבות "הנוטע", ובהמשך משרדי אגודת "החקלאי". אחר כך שכן בה הבנק "קופת מלווה". ב-1962 החלה אגודת "החקלאי", בעלת הקרקע, להרחיב את החלק הדרומי של המבנה ולהוסיף אולם, כך שישמש בית תרבות. בתקופה זו נפטר יחיאל זלינגר, שכיהן כראש המועצה השני של אבן יהודה בשנים 1963-1955; האגודה החליטה לקרוא למבנה על שמו. המבנה נחנך כשנה לאחר מותו, ב-1964. בתקופה זו התארגנה "אגודת בית יחיאל", שנועדה להפעיל את בית התרבות ולארגן בו אירועי תרבות וחינוך. בשנות ה-60 וה-70 התקיימו בבית התרבות חוגים לילדים, הרצאות, מופעים ומסיבות, תפילות בימים הנוראים, טקסים וישיבות מועצה חגיגיות. בשנות ה-80, עם הגידול באוכלוסיית המושבה, עברו רוב הפעילויות לבית הספר ולרחבה שלפני מבנה המועצה. בעקבות חילוקי דעות בין המועצה המקומית לאגודת "החקלאי", נעזב המבנה.

לאחר מכן תרמה אגודת "החקלאי" את המבנה לקהילה, והוא שופץ כדי להפוך למוזיאון. החומרים למוזיאון נאספו וסודרו החל מ-1986, אז התקיים כינוס ראשון של ותיקי המושבה לקראת הקמת המוזיאון. התקיימו מספר אירועים בהם הוזמנו אנשי המושבה לתרום חפצים ועדויות מהעבר, שיסייעו להמחשת חיי המושבה במוזיאון שיוקם. במסגרת התיעוד ואיסוף העדויות למוזיאון גם יצא לאור ספר על ההיסטוריה של אבן יהודה, "אבן יהודה - בראשית היו חולות" (1988). המוזיאון נחנך באוקטובר 2008. 

המוזיאון כולל תצוגות בנושא ההיסטוריה של היישוב, ההדרים והלול שמהם התפרנסו תושביו בעשורים הראשונים, כלים ורהיטים שאפיינו כל אחת מהתקופות בהיסטוריה של היישוב, שחזור של צריף המתיישבים הראשון, שחזור האוטובוס שחיבר את המושבה לתל אביב בשנות ה-30, ועוד. 

המוזיאון מאפשר כיום כניסת מבקרים, ומקיים גם פעילויות חינוך והעשרה לתלמידי מערכת החינוך. המוזיאון כמו גם המבנה בית יחיאל נחשב כיום אתר מורשת לאומית, הפועל תחת חסות המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

בחלקו האחר של בית יחיאל חזרו להתקיים פעילויות לרווחת התושבים דוגמת הרקדות, הרצאות וכנסים. המבנה הנטוש משנות ה-80, חזר לפעילות ענפה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://rishonim-e-y.org.il/ אתר המוזיאון]
* [https://www.facebook.com/beit.rishonim.even.yehuda דף הפייסבוק של המוזיאון]
* [http://www.shimur.org/even-yehuda מוזיאון הראשונים] באתר המועצה לשימור אתרים

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:מוזיאונים לתולדות היהודים בארץ ישראל
קטגוריה:אבן יהודה
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור
Netgear

חברת Netgear היא חברה אמריקאית, אשר נוסדה ב-1996 ומתמחה בחומרת רשת כגון: נתבים, נקודות גישה, מתגים, אמצעי אחסון על רשת, ציוד לבית חכם, מודמים סלולריים לדור הרביעי ועוד.

החברה מוכרת את הציוד שלה ברחבי העולם באמצעות 45,000 חנויות, 36,000 משווקים וכן ספקיות התקשורת המקומיות.

המתחרים העיקריים של Netgear הם: Linksys, Belkin, D-Link, אפל ו-Asus.

== היסטוריה ==
הרעיון להקמת Netgear היה של פטריק לו (Patrick Lo), אשר למד הנדסת אלקטרוניקה ועבד עד 1995 בחברת HP. לאחר שעזב את HP, לו החל לעבוד בחברת Bay Networks אשר מכרה ציוד תקשורת לשוק העסקי, והתמקדה בארגונים גדולים. המתחרה של Bay Networks באותה תקופה הייתה חברת Cisco.

לו זיהה שיש פוטנציאל בשוק העסקים הקטנים והמשתמשים הביתיים, בכך שניתן לספק להם ציוד תקשורת אשר יאפשר להם להתחבר עם מספר מחשבים, באמצעות חשבון אינטרנט אחד. לו הצליח לשכנע את מנהליו ב-Bay Networks להתמקד בשוק זה, למכור ללקוחות אלה ציוד תקשורת זול וקל להתקנה. בעקבות כך הוקמה חברת Netgear בינואר 1996 כחברה בת של Bay Networks.

באותה שנה החלה Netgear לשווק מוצרים לשוק העסקים הקטנים בארצות הברית, יפן וגרמניה. המוצרים הראשונים של החברה היו רכזת במהירות 10 מגה, מתג ונתב ISDN.

בשנת 1998 Netgear נמכרה לחברת Nortel והפכה לחברת בת שלה, כאשר לו נשאר בתפקיד מנכ"ל החברה. בשנת 2000 ביצעה Nortel ספין אוף וניתקה את חברת Netgear מבעלותה. בשנת 2003 החברה הונפקה בנאסד"ק.

== מוצרים ==
לחברה מגוון רחב של מוצרי תקשורת לעסקים ומשתמשים ביתיים, העיקריים הם:

=== מתגים ===
מתג מסדרת ProSafe
מתגים מסדרת ProSafe למגזר העסקי, המתגים עם אחריות חומרה לכל החיים, בתנאי שהמשתמש הוא הבעלים המקורי של הציוד.

מתגים מסדרת SOHO למגזר הביתי.

=== נתבים ===
נתב נטגיר
לחברה נתבים המותאמים לצרכים שונים (משחקי רשת, הזרמת HD וכדומה), והם תומכים בכל תקני ה-WiFi הנפוצים.

=== אמצעי אחסון ברשת ===
משנת 2007 החברה מוכרת ציוד NAS למגזר העסקים הקטנים ולמשתמשים ביתיים, הציוד מאפשר גיבוי באמצעות הרשת.

== יצרנים ==
חלק ממוצרי החברה מיוצרים במיקור חוץ בסין, וייטנאם וטאיוואן, על ידי חברות שונות כמו פוקסקון, Pegatron, Wistron New Web Networks.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יצרני ציוד תקשורת
קטגוריה:יצרני חומרה אמריקאים
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
סרט געפילטע פיש

סרט געפילטע פיש הוא שמה של סוגה קולנועית שהייתה נפוצה בקולנוע הישראלי משנות השישים והשבעים ועד אמצע שנות השמונים. בסוגה זו הסרטים בנויים ממקטעים מתחלפים של מלודרמה וקומדיה, כאשר דמות אשכנזית מובילה את הסרט ובמרכז הסרט תיאור של משפחה וקהילה אשכנזית.

==מאפיינים מרכזיים==
חוקרי קולנוע כדוגמת אלה שוחט מציינים סוגה זאת כמקבילה לסרטי הבורקס תוך התמקדות בתרבות אשכנזית יידישאית. מאפיינים מרכזיים נפוצים של הסוגה הם קומדיה של טעויות, החלפת זהויות, התלוצצויות והתבדחויות. פעמים רבות סרטים אלו שילבו שירה וריקוד.

בין הסרטים הנמנים עם סוגה זאת ניתן למנות את "שני קוני למל", שביים ישראל בקר בשנת 1966, "לופו בניו יורק", שביים בועז דווידזון בשנת 1976, קוני למל בתל אביב משנת 1976 ו"הרשלה" משנת 1977, שביים יואל זילברג, "דודה קלרה", שביים אברהם הפנר בשנת 1977, ו"קוני למל בקהיר", שביים יואל זילברג בשנת 1983.

בדומה לסרטי הבורקס, סרטים אלו זכו בדרך כלל ליחס מתנשא ולעגני ממבקרי קולנוע שהתנכרו למסורת היידית המזרח-אירופאית והתכחשו לה, לצד הצלחה קופתית.

==לקריאה נוספת==
* אלה שוחט, הקולנוע הישראלי היסטוריה ואידאולוגיה, תל אביב: ברירות, 1991.

==קישורים חיצוניים==
* אלה שוחט, "[http://web.archive.org/web/20160303222745/http://www.amalnet.k12.il/sites/commun/library/cinema/comi0376.htm מאוריינטליזם לבורקאס]", סינמטק 49, נובמבר-דצמבר 1989, עמ' 6–11.
* 

געפילטע פיש
קטגוריה:קולנוע ישראלי
לן ביאס

לאונרד קווין "לן" ביאס (באנגלית: Leonard Kevin "Len" Bias; 18 בנובמבר 1963 - 19 ביולי 1986) היה כדורסלן מכללות אמריקאי ששיחק בעמדות הפורוורד בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרילנד.

ביאס נבחר בבחירה השנייה בדראפט ה-NBA של שנת 1986 על ידי בוסטון סלטיקס, אך לא הספיק לשחק בליגת ה-NBA. יומיים לאחר בחירתו בדראפט הוא נפטר מהפרעת קצב שנבעה ממנת יתר של קוקאין. ביאס נחשב אחד משחקני הכדורסל הטובים ביותר שלא שיחקו ברמה מקצוענית.

==ביוגרפיה==
ביאס נולד בלנדובר, מרילנד ושיחק בצעירותו במדי קבוצת הכדורסל בתיכון "נורת'ווסטרן" המקומי. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, נרשם ביאס לאוניברסיטת מרילנד והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה המשחקת בחטיבת החוף האטלנטי (נקראת ה-ACC).

===קריירת המכללות===
ביאס החל להשתלב בקבוצה, ובעונת ה כבר היה לקלעי השני בטיבו באוניברסיטה עם 15.2 נקודות, שני רק לבן קולמן עם 15.3 נקודות, וסייע לקבוצתו להעפיל עד לשלב שמינית-גמר טורניר אליפות המכללות. 

כשהיה , כבר היה ביאס לקלעי המוביל של קבוצתו. הוא רשם לאורך העונה 18.9 נקודות, והוביל את קבוצתו לאליפות החטיבה ולשמינית גמר טורניר אליפות המכללות, ונבחר לשחקן השנה בחטיבה, ולחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות כולה.

בעונתו האחרונה במכללות המשיך ביאס לשמור על יכולתו הגבוהה. הוא קלע לאורך העונה 23.2 נקודות, כולל תצוגה של 35 נקודות מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, המדורגת ראשונה בליגה, ונבחר פעם נוספת לשחקן השנה בחטיבה, ולחמישייה המצטיינת של העונה בליגת המכללות כולה.

===דראפט ה-NBA ומותו===
לאחר ארבע שנים בליגת המכללות, עמד ביאס לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא נבחר בבחירה השנייה על ידי בוסטון סלטיקס שזכתה באליפות הליגה רק כשבוע קודם לכן. נשיא הקבוצה, רד אאורבך, תכנן שביאס ייקח חלק כ שייתן גיבוי כמחליפו של לארי בירד, ולאחר פרישתו של בירד יהיה השחקן המוביל של הקבוצה בשנות ה-90 של המאה ה-20.

==סטטיסטיקת הקריירה==
===ליגת ה-NCAA===
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"
! עונה
! קבוצה
! משחקים
! דקות
! אחוזים מהשדה
! אחוזים מהקו
! ריבאונדים
! אסיסטים
! חטיפות
! חסימות
! נקודות
|-
| align="right" | 
| align="right" | מרילנד
| 30 || 22.0 || 0.478 || 0.636 || 4.2 || 0.7 || 0.3 || 0.5 || 7.2
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| align="right" | 
| align="right" | מרילנד
| 32 || 34.5 || 0.567 || 0.767 || 4.5 || 1.5 || 0.4 || 0.8 || 15.3
|-
| align="right" | 
| align="right" | מרילנד
| 37 || 36.5 || 0.528 || 0.777 || 6.8 || 1.8 || 0.9 || 0.9 || 18.9
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| align="right" | 
| align="right" | מרילנד
| 32 || 37.0 || 0.544 || 0.864 || 7.0 || 1.0 || 0.8 || 0.4 || 23.2
|- bgcolor="#80BFFF"
| align="right" | קריירה
| align="right" |
| 131 || 32.8 || 0.536 || 0.795 || 5.7 || 1.3 || 0.6 || 0.7 || 16.4
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.sports-reference.com/cbb/players/len-bias-1.html סטטיסטיקות קריירה] באתר sports-reference.com
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:מרילנד: כדורסלנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1986
סלע המחלקות

סֶלַע הַמַּחְלְקוֹת הוא שמו של אתר מקראי. שם האתר מופיע ב. מיקומו על פי הסיפור המקראי במדבר מעון, אשר נמצא בקרבת היישוב מעון. מאתר זה חזר המלך שאול מרדיפתו אחר דוד לאחר שנודע לו שהפלשתים, פלשו לארץ. לאחר מכן מדווח המחבר כי: .

==פירוש השם==
לפי מדרש השם ב שתי הקבוצות, זו של דוד וזו של שאול נחלקו והלכו לדרכן. בתרגום השבעים מופיע שם המקום: סלע הַמְחֻלֶקֶת. לדעת גרסיאל, שמו המקורי היה סלע חלקות מלשון חלק כלומר שאין בו צמחייה והוא גלוי או שהוא חלק מכוונה שניתן להחליק בו. רש"י בעקבות תרגום יונתן, מפרש סלע המחלקות -.

מ.צ סגל, מפרש:. ואילו במדרש תהילים נאמר: "ולמה נקרא שמה סלע המחלקות, אמר רבי שמואל בר נחמני ששם נחלקו גבורי שאול, וגבורי דוד, מהם היו אומרים, עד שבן ישי בידינו לא נפנה ממנו, מהם היו אומרים מלחמת ישראל קודמת, אבל בן ישי מצוי אצלינו בכל שעה, רבי אליעזר אומר נחלק הסלע מכאן ומכאן, ונמצא שאול וגבוריו עומדים מצד אחד, ודוד ואנשיו מצד אחד, והוא שדוד אומר הנותן תשועה למלכים (), לשני מלכים, אלו שאול ודוד, שאול שניצל משפיכות דמים, שנאמר [אשר כלתני היום הזה מבוא בדמים] והושע (לי ידי) [ידי לי] (), ודוד שניצל מחרבו של שאול, שנאמר הפוצה את דוד עבדו מחרב רעה (). דבר אחר סלע המחלקות. בשעה שהיה דוד וחיילותיו עוברין על אותו מקום שנעשה להם נס, היה מתחלק מחיילותיו, הוא ושש מאות אנשים שהיו אתו, אותה שעה היו יורדין מעל סוסיהן, ומשתחוין ונופלין על פניהם, ומברכין ברוך שעשה לנו נסים במקום הזה, ומקצתן היו עומדים ואין מברכין, לפי שלא היו עמו באותה שעה, והיו מתחלקין זה מזה, לכך נאמר סלע המחלקות."

הצירוף המקראי נשתנה ל'סֶלַע הַמַּחְלֹקֶת', וכיום הוא משמש במשמעות מטפורית של נושא הריב, העניין שעליו נחלקים.

==זיהוי מקומו==
לפי הסיפור המקראי, סלע המחלקות נמצא במדבר מעון.
זיהוי המקום הוא בעייתי. יש המזהים את המקום ראס אל כופה או עם תל אל-מאלאקי אך זיהוי זה אינו ודאי.
לפי התיאור יש המזהים את המקום עם הר חולד וזאת על פי מבנה ההר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:סיפורי ספר שמואל
יוסי לוי (קצין)

יוסי לוי (נולד ב-9 באפריל 1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כסגן מפקד חיל הים.

התגייס לצה"ל וסיים ב-1969 קורס חובלים. שירת בשייטת הנחתות ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על הנחתת אח"י בת שבע ועל פלגת נחתות הטנקים בזירת ים סוף. בהמשך שירותו הצבאי פיקד על בית הספר לחובלים ושימש מפקד בסיס אשדוד. ב-1987 מונה למפקד שייטת ספינות הטילים, פיקד על השייטת במהלך מבצע הצגת תכלית לחיסולו של אבו ג'יהאד ובמהלך תפיסת ספינת המחבלים "אנג'ל" במהלך אימון השייטת בים האדריאטי. לאחר מכן פיקד על בסיס חיפה וכיהן כסגן מפקד חיל הים בתקופתו של עמי אילון. כמו כן שירת כנספח צה"ל בצ'ילה.

לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל מִנְהֶלֶת שנת 2000 שעסקה בהיערכות לקראת הגברת התיירות שנצפתה לשנת 2000 לספירת הנוצרים. כיהן כסמנכ"ל בכיר למינהל ומשאבי אנוש במינהל מקרקעי ישראל, ב-2004 מונה למנכ"ל עיריית נתניה תפקיד בו כיהן במשך מספר חודשים עד התפטרותו. לאחר מכן שימש סמנכ"ל בכיר בקבוצת אורביט.

לוי בעל תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת חיפה, ובוגר מכללת המלחמה של צי ארצות הברית. נשוי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
* יוסי לוי, [https://beingalim.files.wordpress.com/2021/02/2001-10-bg.pdf	דבר יו"ר העמותה],	"בין גלים" גיליון 1 אוקטובר 2001 עמ'	7.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל הים
קטגוריה:מפקדי שייטת ספינות הטילים
קטגוריה:מפקדי בסיס חיפה
קטגוריה:מפקדי בסיס אשדוד
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בצ'ילה
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:בוגרי קורס חובלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:מפקדי ספינות טילים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
גוגולי גוגולי

"גוגולי גוגולי" (ילדה קטנה בגאורגית) הוא שיר גאורגי מתקופת השלטון הסובייטי, שהוקלט בישראל לראשונה ב-1966 בידי הצמד חדוה ודוד. השיר זכה להצלחה רבה, לביצועים נוספים בשפת המקור ולגרסאות עבריות, והפך לחלק מהרפרטואר המקובל בקרב הקהילה הגאורגית בישראל, אף על פי שבגאורגיה עצמה הוא כנראה פחות מוכר.

==המקור בגאורגיה==
השיר הוקלט בגאורגיה בתקופת השלטון הסובייטי, וכמקובל באומנות המגויסת דאז הוא בעל תוכן פטריוטי המעודד הצטיינות בעבודה ובקרב למען המולדת.

==גרסאות מקומיות בגאורגית==
לפי עדותם של חברי הצמד חדוה ודוד הם קיבלו תקליט עם השיר הזה מרבקה מיכאלי באמצע שנות השישים, הקליטו אותו בעצמם בשפת המקור (בעיבוד דוד קריבושי) בתקליט "צמד זמרי עם" שיצא בשנת 1966 בחברת ישראפון, ושזכה להצלחה מרובה.

מאוחר יותר, בסוף שנות ה-60, הוא זכה לגרסה נוספת בגאורגית מפי הצמד אילן ואילנית באלבום "שוב אתכם".

בשנות ה-90 יצאה הקלטה נוספת בפי להקת להקת קולן - הרכב שרוב חבריו הם עולים מגאורגיה ומבצע שירים עבריים וגאורגיים. לפי עדות חברי הלהקה - הם התוודעו לשיר רק בישראל.

יש הקלטות נוספות של להקות המבצעות שירים בגאורגית באירועים של העדה.

==גרסאות בעברית==
הגרסה הראשונה בעברית הייתה של להקת משמרון מקיבוץ משמרות (בכיכובם של אילנה כרמי ומאיר אריאל)
משנת 1965 שלא יצאה בהקלטה מסחרית.


להקת הגשש החיוור הקליטה גרסה היתולית בעברית בשם "בלדה בשחור על שמשון הגיבור" למילותיו של נסים אלוני ועיבודו של יאיר רוזנבלום, בתקליט התוכנית קנטטה לשווארמה משנת 1969.

חוה אלברשטיין כתבה וביצעה גרסה בשם "שיר מגרש את החושך" שנכלל באלבום "האהבה מאלתרת" משנת 1991. יעל דקלבאום הקליטה גרסת כיסוי לגרסה זו באלבום המחווה של עבודה עברית "שרות חוה אלברשטיין" בשנת 2014.

גרסה נוספת שלא יצאה בהקלטה מסחרית נכתבה בידי אהוד מנור, עובדה בידי מתי כספי ובוצעה על ידי לאה שבת, אופירה יוספי, סימה עמיאל, שלומי שבת, בועז שרעבי, ומתי כספי.

גרסה נוספת שלא יצאה בהקלטה מסחרית נכתבה בידי לאה נאור בשם 'היי גוגולי', כש'גוגולי' הוא גבר. השיר הוקלט בידי חבורת הזמר מיתרים' משדרות.

==מילות השיר==
{|
! תרגום לעברית
! תעתיק פונטי
! מקור בגאורגית
|-
|

| dir="ltr" |

| dir="ltr" |

|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים עממיים
קטגוריה:שירי אילן ואילנית
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:מוזיקה גאורגית
מעוז מול עזה

מעוז מול עזה שבקרבת קיבוץ סעד הוא אתר מורשת ומוזיאון לראשית ההתיישבות הדתית בנגב ערב מלחמת העצמאות.

== פעילות ==
המוזיאון הוקם בבית הביטחון של קיבוץ סעד - בניין בטון, המבנה היחיד ששרד בקיבוץ לאחר שעמד בדרכו של צבא מצרים הפולש במלחמת העצמאות (לאחר המלחמה הועתק הקיבוץ כולו כקילומטר מזרחה ממיקומו המקורי). 

התצוגה שבמוזיאון עוסקת במספר נושאים:
*סיפור העלייה לקרקע של קיבוץ סעד בשנת 1947 ועמידתו במלחמה.
*עמידתם במלחמה של 27 היישובים היהודיים המבודדים בנגב, ובמיוחד של שני היישובים הדתיים השכנים לסעד - כפר דרום ובארות יצחק, שבעקבותיה הם נאלצו לעקור ממקומם לאתרים אחרים. התצוגה מדגישה במיוחד את בעיית אספקת המים ליישובים בנגב מאז הקמתם וגם לאחר קום המדינה. 
*תיאור באמצעות תצפית מגג המבנה של המרחב הכולל בתוכו את שטחי שלושת היישובים, רצועת עזה והמשלטים והגדרות שביניהם. התיאור מבהיר את השילוב של חיים אזרחיים ובעיות ביטחון במרחב זה מאז עלייתם לקרקע של היישובים ועד ימינו.

המוזיאון הוקם בסיוע המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, משרד הביטחון, משרד התיירות וקרן קיימת לישראל.

בתחום המעוז מתקיים מדי יום שישי מאז מאי 2018 "מפגן העוז מול עזה", בו משפחותיהם של ישראלים נעדרים שנכנסו לרצועת עזה, בראשות משפחותיהם של הדר גולדין ואורון שאול, קוראות להשבת בני משפחותיהם משבי החמאס בעזה.

== ראו גם ==
* בתי הביטחון בנגב הצפוני

==קישורים חיצוניים==

* [https://shimur.org/sites/מעוז-מול-עזה/ המוזיאון] באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* [http://www.saad.org.il/ViewPage.asp?pagesCatID=22832&siteName=saad דף המוזיאון] באתר קיבוץ סעד

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז דרום
קטגוריה:מוזיאונים לתולדות היהודים בארץ ישראל

קטגוריה:הנגב המערבי: מוזיאונים
קטגוריה:מחוז הדרום: מבנים לשימור
קטגוריה:סעד (קיבוץ)
יוגורסקי

יוגורסקי (ברוסית: Югорский Yugorsky) מקורו ביוגרה (Югра Yugra) – חבל ארץ היסטורי השוכן בין נהר הפצ'ורה לבין הרי האוראל הצפוניים (או לבין נהר האוב על פי גרסה אחרת), או אולי במישור הסיביר המערבי שבין הרי אורל ממערב לנהר היניסיי ממזרח, וגם שמם של השבטים "חאנטים" (Ханты) ו"מאנסים" (Манси; או ווגולים Вогулы) שיישבו אותו; בנוסף, "יוגרה" הוא מקור לשם תואר "אוגרי" (Ugric) שמופיע בשפות האוגריות הנכללות בשפות פינו-אוגריות (לחצו לצפייה במפה מ-1549 באשר למוצאם של המדיארים או המגיארים מ-iuhra או "יוגרה" – inde ungaroru origo – חבל ארץ ממזרח לנהר האוב )
רוואז לר'ידזה

רֵוואז לַר'ידזֵה (בגאורגית: რევაზ ლაღიძე, 10 ביולי 1921 – 16 באוקטובר 1981) היה מלחין גאורגי.

==ביוגרפיה==

רוואז לר'ידזה נולד בשנת 1921 בכפר אובצ'ה שבחבל אימרתי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; בשנת 1939 הוא סיים את לימודיו בבית הספר המוזיקלי מס' 4 של טביליסי (במגמת פסנתר). בשנים 1945-1941 לר'ידזה ניגן בתזמורת הסימפונית הגאורגית, ואילו בשנים 1949-1945 בתזמורת הרדיו הגאורגי.

בשנת 1948 לר'ידזה סיים את לימודיו בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי (במגמת הלחנה, בהדרכתו של המלחין אנדריה בלנצ'יוודזה).

משנת 1962 ניהל את הקתדרה למוזיקה במכון הפדגוגי של טביליסי ע"ש פושקין, ואילו משנת 1964 הוא לימד בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי.

לר'ידזה זכה בחייו בתארים ובפרסים הבאים: פעיל אמנות נכבד של גאורגיה הסובייטית (1958), אמן העם של גאורגיה הסובייטית (1961), פרס הקומסומול הגאורגי (1967) ופרס שותא רוסתוולי של גאורגיה הסובייטית (1975).

רוואז לר'ידזה מת בשנת 1981 בטביליסי ונקבר פנתאון דידובה שבעיר.

==יצירות==

רוואז לר'ידזה הלחין את הפואמה הסימפונית "למען המולדת" (1949), את המוזיקה עבור ההצגות המוזיקליות-קומיות "חברים" (1951) ו"איש הנבוט" (1957), את התמונה הסימפונית "היאבקות" (1952), מספר יצירות לפסנתר (כמו "טוֹקַטַה") ולצ'לו ("פואמה", "אלגיה" ואחרות).

לר'ידזה הלחין את הקנטטות עבור מקהלת גברים "שיר על המולדת", "בלדה על הגפן", "אודה על מסחתי", "בלדת העמק" ועוד; הוא כתב את המוזיקה גם לקנטטה עבור מקהלה מעורבת ותזמורת סימפונית "ורדזיה ממתינה לי" (1966, לפי שירהּ של י' אַבַּשידזֵה מהמחרוזת "על עקבותיו של רוסתוולי").

לר'ידזה הלחין את המוזיקה עבור האופרה "לֵלַה", שהועלתה בבית האופרה של טביליסי בשנת 1973; היצירה זיכתה אותו בפרס שותא רוסתוולי של גאורגיה הסובייטית.

חלק ניכר מיצירתו של לר'ידזה הוקדש לכתיבת מוזיקה עבור שירים; בשנת 1959 הוא הלחין את מילות "השיר על טביליסי" מאת פֵּטרֵה גרוזינסקי - לכבוד חגיגות ה-1500 שנים להקמתה של העיר. בשנת 1974 חברת ההקלטות הסובייטית "מלודיה" הוציאה אלבום כפול של הלהקה הגאורגית "אוֹרֵרַה", ובו "השיר על טביליסי" - שהפך ללהיט ברחבי ברית המועצות ולאחד השירים הגאורגיים המפורסמים ביותר. מיכֵאיל קווַליאשווילי תרגם את הטקסט של השיר לרוסית, ובגרסה זו הוא מבוצע פעמים רבות מחוץ לגאורגיה.

לר'ידזה כתב מוזיקה עבור למעלה מ-40 הצגות תיאטרון, יותר מ-30 סרטי קולנוע, שני סרטי תעודה ושני סרטים מצוירים.

בין סרטי הקולנוע, שלר'ידזה הלחין עבורם, בולטים: "העֶלֶם מְסַבּוּדַרַה" (1957), "שן הכריש", "נינוֹ", "פרח על שלג" (שלושתם ב-1959), "השיר הקטוע" (1960 - סרט גאורגי-צ'כי), "אנשים טובי לב", "סיפורו של העלוב" (שניהם ב-1961), "הבלדה החבסורית" (1965), "החיים כהרף עין" (1971, הדיבוב הרוסי הופץ בשם "חום ידייך"), "ביקור לילי" (1974 - לפי הרומן "הביקור אצל מינוטאורוס" מאת האחים ארקדי וגאורגי ויינר); חלק משיריו של לרי'ידזה נשמעו לראשונה בסרטי הקולנוע, שהוא הלחין עבורם את המוזיקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים גאורגים
קטגוריה:טביליסי: אישים
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1981
ציפי ביידר

ציפי ביידר (נולדה ב-25 ביולי 1973) היא במאית, יוצרת ועורכת ישראלית. שימשה כמנהלת המחלקה הדוקומנטרית של ערוץ 10.

== ביוגרפיה ==
ביידר החלה את דרכה כתחקירנית ועורכת, בין היתר בתוכניות "ערב חדש" ו-"רפי רשף". בשנת 2004 הצטרפה לערוץ 10 ושימשה בתפקידים שונים בין היתר כרכזת הפקות מקור וכאחראית מחלקת תעודה ודרמה בניהולם של דרור סבו וניר ברגמן.

בשנת 2008 קיבלה ביידר את ניהול המחלקה הדוקומנטרית בערוץ 10 ובמקביל, החלה לביים סרטים. היא יצרה וערכה סדרה דוקומנטרית בשם "אמא יקרה לי" שהנחתה מיקי חיימוביץ', כשאת רעיון הסדרה שאבה מהיותה ילדה מאומצת בעצמה.

באותה שנה ביימה את סרטה התיעודי הראשון "להתראות מחר ילד שלי", שליווה שישה הורים שכולים שפוקדים את קבר יקירם מדי יום. בהמשך, ביימה מספר סרטים דוקומנטריים, שעסקו בעיקר במערכות יחסים במשפחה, צבא, שכול ובהנצחת השואה.

בין סרטיה: "הילדה שלי תחזור לשיר", "לבד מול כולם", "ניר יש לך בת", "צריכה להפסיק לחכות", " תמיד בלעדיו", "האחרונים מטרבלינקה", "בנהלל לא בוכים", "הבופור פצע פתוח", "רבקה ויוסף סיפור אהבה", "בן של אבא", "משהו ממני", "יומן מלחמה", "נעורים בהפרעה", "בדרכה שלה- סיפורה של דפנה מאיר", "מלכות מחפשות תשובה".

סרטה "ההמתנה לחיים - הסיפור של אמיר פרישר גוטמן" השתתף בתחרות הסרטים הדוקומנטריים בפסטיבל חיפה. "בוקר אחד ביוני" הביא את סיפורו של "מבצע מוקד", במלאת חמישים שנה למלחמת ששת הימים. סרטה "בלדה לחובש" הביא את סיפורם של ארבעה חובשים קרביים, בהם סיפרו על הרגעים הקשים בקרבות בהם לקחו חלק ולא הצליחו להציל את החברים שלהם. בסרטה "הסיירת" הביאה את סיפורה של סיירת גולני. סרטה ״קרבות לילה״ תיעד את הלילות של שלושה הלומי קרב.

סרטה ״אימהות אבודות״ הביא את סיפורן האישי של ארבע אימהות ביולוגיות שמסרו את ילדיהן לאימוץ ולראשונה מתעמתות עם עברן.

הסרט ״אנצאר״ בבימוי משותף שלה ושל דותן נוה הביא לראשונה את סיפורו של מחנה השבויים אנצאר שפעל בדרום לבנון בדרך השובים והשבויים ששהו במחנה.

סרטה האחרון "רוני", הביא את סיפור חייו של העיתונאי רוני דניאל בקולו.

ביידר ערכה והנחתה את כנס "דוקו-פריים" של ערוץ 10 להעלאת המודעות ליצירה ולעשייה דוקומנטרית ממשית בהשתתפותם של אנשי תעשיית הטלוויזיה והקולנוע התיעודי בישראל.

השתתפה בקורס קומיוניטי של מכון גשר ומשרד התפוצות.

לקחה חלק כ"מנטורית" בתוכנית "מצפן" של עמותת "עטלף" של השייטת ומנטורית בתוכנית "מובילות" - תוכנית מנהיגות תעסוקתית לנשים חרדיות.

לקחה חלק בתוכנית "גוונים" לקידום פלורליזם יהודי בישראל.

השתתפה במשלחת מנהיגים צעירים לפרלמנט האירופי.

בשנת 2011 נבחרה ביידר בין 40 הצעירים המבטיחים של מגזין TheMarker.

היא מרצה על סיפור חייה האישי ועשייתה הדוקומנטרית במופע ששמו "סודות שכבר אפשר לספר".

ביידר נשואה ואם לארבעה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160415153443/http://docu.nana10.co.il/Article/?ArticleID=1183909 בדרכה שלה סיפורה של דפנה מאיר]
* [http://www.haaretz.co.il/1.3346168 תמיד בלעדיו]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל ערוץ עשר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
סמל גרינלנד

סמל גרינלנד, הוא הסמל הרשמי של ממשלת גרינלנד האוטונומית. סמל הכולל דוב קוטב משתולל הוצג רשמית לראשונה על ידי דנמרק ב-1666 בתקופת שלטונו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק. הגרסה בה משתמשת כיום ממשלת גרינלנד תוכננה על ידי האמן הגרינלנדי ינס רוסינג ואומצה ב-1 במאי 1989 על ידי הפרלמנט של גרינלנד.

==ראו גם==
* דגל גרינלנד

==קישורים חיצוניים==

גרינלנד
גרינלנד
גרינלנד
המפלגה הלאומית-נוצרית

מודעת בחירות אנטישמית - ברומנית וברוסית - של המפלגה הלאומית-נוצרית
המפלגה הלאומית-נוצרית (ברומנית: Partidului Naţional Creştin) הייתה מפלגה רומנית אנטישמית, אוהדת לגרמניה הנאצית ושהתנגדה לכל קשר רומני עם ברית המועצות. המפלגה, שהונהגה על ידי הפרופסורים אלכסנדרו קונסטנטין קוזה ואוקטביאן גוגה תמכה בחיזוק סמכויות המלך ובסילוק יהודי רומניה. המפלגה נוצרה ב-14 ביולי 1935, כשליגת ההגנה הלאומית-נוצרית בראשותו של קוזה התאחדה עם המפלגה הלאומית-חקלאית בראשותו של גוגה.

בבחירות, שנערכו ברומניה ב-20 בדצמבר 1937, זכתה המפלגה ב-281,167 קולות, שהיוו 9,5% מכלל הקולות וזכו ב-39 מקומות בפרלמנט הרומני, הסיעה הרביעית בגודלה. קרול השני, מלך רומניה, הטיל על אוקטביאן גוגה להרכיב את הממשלה והוא הרכיב ממשלת מיעוט, שהתקיימה מ-28 בדצמבר 1937 עד 11 בפברואר 1938.

המפלגה פורקה יחד עם כל המפלגות ברומניה, כשהמלך לקח לעצמו סמכויות דיקטטוריות.

== לקריאה נוספת ==
* ז'אן אנצ'ל, Contribuţii la Istoria României - Problema evreiască 1933 - 1944 (תרומות לתולדות רומניה - הבעיה היהודית 1933 - 1944), הוצאת הספר, בוקרשט, 2001.
== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.yadvashem.org/yv/en/about/events/pdf/report/english/1.1_Roots_of_Romanian_Antisemitism.pdf Background and Precursors to the Holocaust'] 
* [http://www.historica-cluj.ro/anuare/AnuarHistorica2010/06.pdf Din istoria Partidului Naţional Creştin în Bucovina (1935-1937) - מההיסטוריה של המפלגה הלאומית נוצרית בבוקובינה (1935 - 1937)] 

קטגוריה:רומניה: מפלגות
לאומית-נוצרית
לאומית-נוצרית
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1935
ג'ון קרול לינץ'

לינץ', 2016
ג'ון קרול לינץ (באנגלית: John Carroll Lynch; נולד ב-1 באוגוסט 1963) הוא שחקן אופי ובמאי קולנוע אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
לינץ' נולד בבולדר, קולורדו. למד בבית ספר התיכון הישועי "רג'יס" שבדנוור. למד תיאטרון באוניברסיטה הקתולית של אמריקה בוושינגטון די. סי, וסיים את לימודי התואר הראשון באומנויות הבמה בשנת 1986.

לינץ' נשוי לשחקנית ברנדה ולה מאז 1997.

== קריירה ==
לינץ' נודע לראשונה כאשר גילם את סטיב, אחיו הקרוס-דרסר של דרו קארי בסדרה הקומית המופע של דרו קארי ועל תפקידו הראשי בסרטם של האחים כהן פארגו משנת 1996 לינץ' גם גילם במשך שלוש עונות את הבלש באד מוריס בסדרת הדרמה הרפואית בגוף ההוכחה.

החל משנת 2014 משתתף בקביעות בעונה הרביעית בסדרה האנתולוגית של המפיק ראיין מרפי "אימה אמריקאית", "אימה אמריקאית: פריק שואו" ברשת FX Networks, בתור טוויסטי, ליצן רצחני.

בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "ג'קי" על ג'קלין קנדי-אונאסיס, רעייתו של נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי, בכיכובה של נטלי פורטמן.

ב-2017 כיכב בסרט הדרמה הביוגרפי "המייסד", לצדם של מייקל קיטון, ניק אופרמן ולורה דרן.

בשנת 2019 החל לשחק בסדרה "אימה אמריקאית: 1984", המהווה העונה התשיעית בסדרת "אימה אמריקאית".

ב-2020 שיחק בסרט הגרמני-ישראלי "חתונה עם סבתא".

==פילמוגרפיה נבחרת==
=== קולנוע ===

===טלוויזיה===

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הקתולית של אמריקה
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
טום יוול

טום יוּוֶל (באנגלית: Tom Ewell; 29 באפריל 1909 – 12 בספטמבר 1994) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס טוני ופרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור ריצ'רד שרמן במחזה ובסרט "חטא על סף ביתך".

==ביוגרפיה==
נולד בשם סמואל יוול תומפיקנס בעיר אוונסבורו שבקנטקי. בצעירותו הוא למד משחק בקורס קיץ ביחד עם כוכב הקולנוע דון אמיצ'י לפני שנסע לניו יורק ללמוד בבית הספר "אולפן השחקנים" לצידם של מונטגומרי קליפט וקארל מולדן.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת בצי האמריקאי.

==קריירת משחק==
יוול החל את הקריירה שלו בתיאטרון באמצע שנות ה-30 והתגלה לראשונה לאחר שחזר משירותו הצבאי בקומדיה ההוליוודית של ג'ורג' קיוקור "צלע האדם" בתפקיד וורן בעלה הבוגד של דוריס אטינגר (ג'ודי הולידיי). הוא שיחק תחת קיוקור גם בדרמה "חיים משלה", תחת הבמאי האגדי פריץ לאנג בסרט המלחמה "American Guerrilla in the Philippines" בתור החייל ג'ים מיטצ'ל לצידו של טיירון פאוור ולצידם של הצמד הקומי אבוט וקוסטלו בקומדיה "אבודים באלסקה".

בשנת 1952 שיחק בתפקידו האהוד והמוערך בקריירה שלו, המוציא לאור ריצ'רד שרמן במחזה "חטא על סף ביתך". ההצגה הייתה ללהיט גדול בברודוויי ויוול זכה על תפקידו בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי. המחזה עובד קולנועית בשנת 1955 על ידי בילי ויילדר, שליהק את יוול לתפקיד שרמן לצידה של הכוכבת מרילין מונרו. יוול סיפק הופעה נהדרת נוספת שזיכתה אותו בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי.

בשנת 1956 הופיע יוול בתפקיד סוכן התקשורת האלכוהוליסט טום מילר המנסה לסייע לזמרת ג'רי ג'ורדן (ג'יין מנספילד) להצליח ככוכבת בקומדיה המוזיקלית "The Girl Can't Help It". בשנת 1960 קיבל יוול סדרה קומית על שמו, "המופע של טום יוול" שירדה מהמסכים לאחר עונה אחת. ב-1962 השתתף בעיבוד הקולנועי של הנרי קינג לרומן הספרותי "ענוג הוא הלילה".

לאחר שנים בקולנוע ובתיאטרון זכה יוול להצלחה גם בטלוויזיה, בזכות תפקידו בסדרת הדרמה "ברטה" בתור הבלש בדימוס בילי טרומן. על משחקו בסדרה הועמד יוול לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר.

==חיים אישיים==
יוול היה נשוי במשך שנה אחת לג'ודית אבוט, בתו של במאי התיאטרון ג'ורג' אבוט, עד לגירושיהם. הוא היה אב לילד אחד מאשתו השנייה מריג'ו סנבורן, שלה היה נשוי עד מותו.

יוול נפטר מנסיבות בריאותיות ב-12 בספטמבר 1994 בבית החולים "Motion Picture & Television Country House and Hospital" שבשכונת וודרלנד הילס, לוס אנג'לס בגיל 85.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* צלע האדם (1949)
* (1950) American Guerrilla in the Philippines 
* חיים משלה (1950)
* מר מוזיקה (1950)
* אבודים באלסקה (1952)
* חטא על סף ביתך (1955)
* הלוטננט שלבש חצאיות (1956)
* ענוג הוא הלילה (1962)
* מסתבר שהם נתנו מלחמה ואף אחד לא הגיע (1970)
* למצוא גבר (1972)
* הם רק הורגים את הבעלים שלהם (1972)
* כסף קל (1983)

== טלוויזיה ==
* ברטה (1975–1978)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס קלרנס דרוונט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
גלעד לחללי טייסת 114

הגַּלְעֵד לחללי טייסת 114 ניצב בגן הלאומי הר הרוח שממערב לירושלים.

== טייסת 114 ==
טייסת 114 (טייסת מובילי הלילה) היא טייסת המסוקים הכבדים הראשונה שהוקמה בחיל האוויר הישראלי. מאז הקמתה ב-1966 השתתפה בכל מלחמות ישראל ובעשרות פעולות צה"ל, כשהיא מפעילה מסוקי סופר פרלון ויסעור. אנשי צוות אוויר של הטייסת נפלו בין השאר באסון הנ"ד ובנפילת מסוק מטיל נ"ט בשלהי מלחמת לבנון השנייה.

== הקמה ==
אתר ההנצחה הוקם בשנת 2002 ביוזמת ותיקי הטייסת על מדרונו הצפוני של הר הרוח. הגלעד לחללים הוא סלע טבעי מהרי יהודה, הניצב בשוליה של רחבה מרוצפת קטנה המוקפת עצים. על חזיתו המלוטשת של הסלע נחרתו המלים לזכר חברינו ומתחתיהן חרותים שמות 31 הנופלים. 

מול הרחבה נבנו מספר קירות קשתיים מאבן המשמשים כספסלי ישיבה. בקרבתה ניצבים שולחנות פיקניק לנופשים.

בשנת 2014 שופץ אתר ההנצחה והונגש למוגבלים בתנועה על ידי קרן קיימת לישראל.

==ראו גם==
* הר הטייסים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.izkor.gov.il/en_c71f7c2b92c132a87ce5cf97e0c076bd האנדרטה], באתר יזכור

קטגוריה:אנדרטאות בהרי יהודה
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:ישראל: אנדרטאות לאנשי צוות אוויר
אדל מרכוס

אדל מרכוס (באנגלית: Adele Marcus; 22 בפברואר 1906 - 3 במאי 1995) הייתה פסנתרנית יהודייה-אמריקאית, שנודעה יותר כמורתם של הרבה פסנתרנים מפורסמים.

==חייה==
מרכוס נולדה בקנזס סיטי שבמיזורי, הצעירה ב-13 ילדיו רב ממוצא רוסי. היא למדה אצל ג'וזף לווין וארתור שנאבל. בשנת 1928 זכתה בפרס הראשון בתחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש נאומבורג.

בשנת 1954 הצטרפה לסגל המורים של ג'וליארד בניו יורק ולימדה כיתות אמן בנגינת פסנתר בקונסרבטוריונים אחרים, בהם הקונסרבטוריון האמריקאי למוזיקה בשיקגו בשנות ה-70 לצד ויליאם בראונינג, גם הוא מורה ידוע-שם.

בין תלמידיה היו: אדוארד אלדוול, אוגוסטין אנייוואס, צימון בארטו, אנריקה באטיס (בהמשך מנצח), ג'פרי ביגל, דייוויד ברונל, אנתוני ביירן, סרחיו קליגאריס, ג'פרי קמבל, חוסה קרלוס קוקארלי, סיי קולמן, רוברט דניסון, סטיוארט ל. גורדון, סטיבן גראף, הוראציו גוטיירס, ג'ניפר הייגן, סטיבן יו, ביירון ג'אניס, נורמן קריגר, סטיבן לינדגרן, דיאנה מקינטוש, ביאטה מון, פסקל נמירובסקי, פיטר אורת', ג'ון קימורה פרקר, האחיות פקינל, מיגל פרנס פינטו, סנטיאגו רודריגס, פאנאייס ליראס, תומאס שומאכר, ניל סדקה, ג'פרי סוון, אמה טאמיזיאן ואזקיאל וינאו.

אדל מרכוס מתה ב-3 במאי 1995 בביתה שבמנהטן, בת 89.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Kehler, George. The Piano in Concert, Scarecrow Press, 1982.
* Press, Jaques Cattell (Ed.). Who's who in American Music. Classical, First edition. R. R. Bowker, New York 1983. 
* Sadie, Stanley; Hitchcock, H. Wiley (Ed.). The New Grove Dictionary of American Music. Grove's Dictionaries of Music, 1986.
</div>

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* Bernard Holland, [http://www.nytimes.com/1995/05/05/obituaries/adele-marcus-is-dead-at-89-taught-many-notable-pianists.html Adele Marcus Is Dead at 89; Taught Many Notable Pianists], הניו יורק טיימס, May 5, 1995
</div>

קטגוריה:פסנתרניות אמריקאיות
קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:מוזיקאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי תחרות נאומבורג
קטגוריה:מורים למוזיקה באמריקה
קטגוריה:מורות למוזיקה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
גלוסטר

גלוסטר (באנגלית: Gloucester) היא עיר נמל הבירה של מחוז גלוסטרשייר ומהווה נפה נפרדת באותו מחוז. היא שוכנת על גדות נהר הסוורן בסמוך לשפך שלו לים האירי, כ-51 ק"מ צפון-מזרחית לעיר בריסטול וכ-72 ק"מ דרומית לעיר ברמינגהאם וסמוך לגבול הדרומי בין אנגליה לוויילס.

נכון לשנת 2011 בעיר 121,900 תושבים, בהכללת הפרברים והאזורים האורבנים סביב העיר מספר התושבים מגיע לכדי 149,820 תושבים. גלוסטר מוכרת כיום בין היתר משום תעשיית התעופה שהתפתחה בה בעשורים הראשונים של המאה ה-20, במרכזה חברת המטוסים גלוסטר שהייתה חלוצת מנוע הסילון בתעשיית התעופה הבריטית ותרמה רבות לתעשיית המטוסים לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
העיר נוסדה תחת השלטון הרומי בבריטניה בשנת 97 בשם 'קולוניה גלבום נרוונסיס'. בשנת 577 נכבשה העיר בידי הסקסונים אשר הפכו אותה לעיר נמל ומסחר חשובה, עם הקמה של כנסייה מרכזית בעיר ומרכז שלטוני הכולל טירה. השם 'גלוסטר' נובע מהתקופה הסקסונית כהלחם של השם הרומאי 'גלבום' והמילה 'צ'יסטר' שמשמעה טירה, כך גלבומצ'יסטר הפכה במרוצת השנים לגלוסטר.

במהלך ימי הביניים גלוסטר הייתה מרכז של תעשיית הצמר המקומית אשר ריכזה ועיבדה צמר שהגיע בעיקר מאזורי הקוטסוולדס, בנוסף היו תעשיות ברזל, עור ודיג חשובות בעיר. לעיר היה מעמד מיוחד ולתושביה ניתנו זכויות דומות לאלו של לונדון, לאורך שנים רבות פעלה בעיר מטבעה מלכותית. 

במהלך מלחמת האזרחים האנגלית העיר גלוסטר הפכה למוקד קרבות כאשר תומכי המלוכה צרו על תומכי הפרלמנט בעיר, לבסוף תומכי הפרלמנט בעיר ניצחו והמצור נשבר בשנת 1643.

בעשורים הראשונים של המאה ה-20, גלוסטר הייתה מרכז חשוב בתעשייה האווירית בבריטניה. חברת המטוסים גלוסטר הייתה מחלוצות טכנולוגיית הסילון בבריטניה וייצרה חלק מהמטוסים הראשונים שעשו שימוש בטכנולוגיה זו, בהם הגלוסטר מטאור. בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה, החברה עסקה בייצור מספר דגמי מטוסים מוצלחים שזכו לשרת בחיל האוויר המלכותי, בהם הגלוסטר גלדיאטור, ההוקר הוריקן וההוקר טייפון.

==אתרים עיקריים==
קמרונות המניפה שבקלויסטרים שבקתדרלת גלוסטר, הם קמרונות המניפה הקדומים ביותר ששרדו. במקום צולמו סצנות מסדרת הסרטים "הארי פוטר".]]
* קתדרלת גלוסטר
* מוזיאון העיר גלוסטר וגלריית האומנות
* כנסיית סינט ניקולס
* אצטדיון קינגסהולם

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.thecityofgloucester.co.uk/ אתר תיירות של העיר]
* 

קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:גלוסטרשייר
הורסט פישר

הורסט פאול סילבסטר פישר (בגרמנית: Horst Paul Silvester Fischer; 31 בדצמבר 1912 – 8 ביולי 1966), היה רופא בכיר במחנה הריכוז אושוויץ מונוביץ. הורשע כפושע מלחמה והוצא להורג בגרמניה המזרחית.

== ביוגרפיה ==
נולד בדרזדן. בגיל צעיר התייתם מהוריו וגדל בבית דודו בברלין. בשנת 1932 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת הומבולדט, אותם סיים בשנת 1937. עוד בהיותו סטודנט התקבל כחבר באס אס ובשנת 1937 התקבל למפלגה הנאצית. 

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, שירת כרופא בואפן אס אס. השתתף בפלישה הגרמנית לברית המועצות. בשנת 1942 חלה בשחפת והועבר לטיפול בבית חולים בגרמניה. לאחר שהחלים נשלח לשרת כרופא באושוויץ בירקנאו. השתתף בביצוע סלקציה של האסירים המגיעים למחנה ושלח אל תאי הגזים את הזקנים, החולים והילדים. בשנת 1943 מונה לסגן הרופא הראשי של המחנה. בספטמבר 1944 הועבר למחנה אושוויץ-מונוביץ לתפקיד הרופא הראשי של המחנה. בינואר 1945, עם פינוי המחנה מפני הצבא האדום המתקרב, ברח הורסט פישר לברלין. שם שירת בתפקיד מנהלי במפקדה של האס אס.

=== לאחר מלחמת העולם השנייה ===
לאחר תום מלחמת העולם השנייה עבד כרופא בעיר ברנדנבורג על נהר האבל שבמזרח גרמניה. הוא אפילו לא שינה את שמו, בחושבו כי לא היה בתפקיד מספיק בכיר, כדי שיחפשו אחריו. בסוף שנות ה-50 אף מונה לרופא ראשי של נפת שפרינהאגן (Spreenhagen). 

בתחילת שנות ה-60 הוא עורר את חשדה של שטאזי (המשטרה החשאית של מזרח גרמניה) בכך שביטא בכמה הזדמנויות אמירות פרו-מערביות. בשטאזי החלו לחקור את קשריו ואת עברו. כך התגלה כי הורסט פישר שירת כרופא באושוויץ. ב-11 ביוני 1965 הוא נעצר ונחקר בקשר לשירותו באושוויץ. לאחר החקירה הוחלט להעמיד אותו לדין. הנהגת מזרח גרמניה החליטה לערוך לו משפט פומבי, לכן הוא נשפט על ידי בית המשפט העליון של גרמניה המזרחית.

משפטו של הורסט פישר נפתח ב-10 במרץ 1966. הוא נמצא אשם בביצוע פשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות וחברות בארגון פושע. ב-25 במרץ הוא נידון למוות. בקשת החנינה נדחתה על ידי הנשיא ולטר אולבריכט. ראשו של הורסט פישר נערף באמצעות גיליוטינה ב-8 ביולי 1966 בבית הסוהר בלייפציג.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: פושעים
קטגוריה:אושוויץ מונוביץ
קטגוריה:סגל מחנות אושוויץ
קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1966
חטיבת מנשה

חטיבת מנשה (ידועה גם כחטיבת ג'נין) היא חטיבה מרחבית (חטמ"ר) של צה"ל שתפקידה להשליט חוק וסדר בגזרות ג'נין וטולכרם ולמנוע אירועי פח"ע וטרור פלסטיני. החטיבה נמצאת תחת פיקוד אוגדת איו"ש. בסמל החטיבה מופיעים הרי הגלבוע.

==מפקדה==
מפקדת החטיבה (המפח"ט) ממוקמת כיום במחנה סמוך לעין שמר. קודם לכן הייתה ממוקמת במחנה דותן הסמוך להתיישבות מבוא דותן שבצפון השומרון, אך הועברה בשל תוכנית ההתנתקות ולאחר פיגוע בשנת 2004 שבו ירו מחבלים מגבעה ליד הכפר הפלסטיני עראבה אל תוך הבסיס והביאו למותו של חייל ששהה במקום.

== מבנה וייעוד ==
בשונה משאר החטיבות המרחביות באיו"ש, חטיבת מנשה לא אחראית על עיר פלסטינית מרכזית אחת בלבד, אלא על שתיים: ג'נין וטול כרם.

גזרת החטיבה משתרעת על פני שטח נרחב ומוקפת מצדה הצפוני והמערבי בגדר ההפרדה, המפרידה בין שטחי איו"ש ועורף ישראל. מדרום הגזרה גובלת בחטיבת שומרון ובחטיבת אפרים, וממזרח בחטיבת הבקעה.

בנוסף לערים, בגזרת החטיבה ישנם מאות כפרים פלסטינים, לדוגמה יעבד וברטעה. הכפרים מתחלקים בין נפת טולכרם לנפת ג'נין, ורבים מהם נמצאים בשטחי A. בגזרה יש כשלושה מחנות פליטים (פחמה, נור א־שמס ומחנה הפליטים ג'נין), והעיירה קבאטיה.

כמו כן, בגזרה ישנן מספר התנחלויות, בין השאר מבוא דותן, אבני חפץ, וגוש היישובים המונה את שקד, ריחן, חיננית וטל מנשה. בעקבות תוכנית ההתנתקות פונו בגזרת החטיבה כשלוש התנחלויות – גנים, כדים ושא־נור.

=== מבנה החטיבה ===
במפקדת החטמ"ר מחלקות שונות, ביניהן פלוגת תקשוב (פלחי"ק), פלוגת כ"ג של מג"ב, ימ"ס מג"ב, מחלקת מודיעין, רפואה, שלישות, לוגיסטיקה וטנ"א. במפקדה נמצאים גם מחלקת צמ"ה מפלוגת הצמ"ה (ציוד מכני הנדסי) של אוגדת איו"ש ("חתולי הבר") אשר מופעלים תחת הקהנ"ח (קצין ההנדסה החטיבתי), גששים, מחלקת אג"ם (אגף המבצעים) וכמו כן מחלקת הגמ"ר (הגנה מרחבית) האחראית על הקשר עם ההתיישבות הישראלית בגזרת החטיבה.

בנוסף, בזמן מבצע שובר גלים תוגבר החטמ"ר בכוחות נוספים של לוחמים שמתגברים את הגזרה.

==מפקדי החטיבה==
{| border=1 cellpadding=4 cellspacing=0
|- bgcolor="#75ABE9"
!שם||תקופת כהונה||הערות
|-
| עמוס מלכא || 1987–1989 || מפקדה הראשון, לימים ראש אמ"ן וראש מפקדת חילות השדה
|-
| ציון ספיר || 1989–1991 || לימים ראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת חילות השדה
|-
| אמל אסעד || 1991–1993 || לימים מפקד מנהלת תיאום וקישור
|-
| יואב גלנט || 1993–1994 || לימים אלוף פיקוד הדרום ושר הביטחון
|-
| דני שחר || 1994–1996 ||
|-
| אילן פז || 1996–1997 || לימים ראש המנהל האזרחי
|-
| פנחס לוי || 1997–1999 || לימים סגן מפקד אוגדת עזה
|-
| אפי כהן|| 1999–2001 ||
|-
| דן חפץ || 2001–2003 ||
|-
| אורן אבמן || 2003–2005 || לימים מפקד עוצבת עידן
|-
| הרצי הלוי || 2005–2007 || לימים הרמטכ"ל ה-23
|-
|ליאור כרמלי || 2007–2009 || לימים ראש אגף התקשוב
|-
| רון וייזל || 2009–2011 || 
|-
| רסאן עליאן || 2011–2013 || לימים מתאם פעולות הממשלה בשטחים
|-
| אורן זיני || 2013–2015 || לימים מפקד המרכז לאימונים באש במל"י
|-
| חזי נחמה || 2015–2017 || לימים מפקד חטיבת אלכסנדרוני
|-
| שרון אלטיט || 2017–2019 || לימים מפקד חטיבת כפיר
|-
| יאיר פלאי || 2019–2021 || לימים מפקד חטיבת גולני
|-
| אריק מויאל || 2021–2023 || מפקד החטיבה במבצע שובר גלים
|-
| איוב כיוף || ספטמבר 2023– || מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל 
|}

==קישורים חיצוניים==

אתר [https://rabanutpakmaz.wixsite.com/menashe רבנות חטמ"ר מנשה]

==הערות שוליים==

*
מנשה
מנשה
ביאלי

ביאלי הוא כינוי מקובל ללחמנייה הקרויה ביאַליסטאָקער קוכען (ביידיש: מאפה מביאליסטוק). הלחמנייה היא מאפה שטוח מבצק שמרים, בקוטר של כ-15 ס"מ, שבמרכזו שקע ובו בצל קצוץ, ולעיתים גם פרג ושום. 

בשנות ה-20 של המאה ה-20 החלו יהודים שהיגרו לניו יורק לאפות שם ביאלי, והוא נמכר שם עד היום. 

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Mimi Sheraton, The Bialy Eaters: The Story of a Bread and a Lost World, New York: Broadway Books, 2000
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סוגי לחם