OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פריד א-דין עטאר

פריד א-דין עטאר (בפרסית: فَریدالدّین ابوحامِد محمّد عطّار نِیشابوری, פריד א-דין אבו חאמד מוחמד עטאר נישאבורי; 1142–1221) הוא משורר סופי פרסי מנישאפור באזור ח'וראסאן שם נמצא קברו.

קברו של פריד א-דין עטאר, בעיר [[נישאפור, באיראן]]

"[[הרצאת הציפורים" ציור מאת חביב אללה]]

==ביוגרפיה==
לא הרבה ידוע על חייו של עטאר. הוא מוזכר בספריהם של בני דורו טוּסי ועוופי, אך זכה לפרסום רב יותר לאחר מותו. במאה ה-15 גם החלו להרקם סביבו סיפורים ואגדות, בעיקר בנוגע למעמדו כסופי. עטאר היה רוקח מבוסס היטב, דבר שאפשר לו להיות עצמאי ובלתי תלוי בחסדי פטרונים.
עטאר עזב חנות רווחית והחל ללמוד את תורת הסופיזם. די מהר נעשה דרוויש והיה למיסטיקן.

בשנת 1221, נהרג עטאר במהלך פלישת המונגולים לנישאפור והטבח שביצעו שם.

==יצירתו==
עטאר כתב שירי מוסר ומיסטיקה רבים, והידועים מביניהם:
* מנטק א-טיר או "הרצאת הציפורים", הוא סיפור מסע פילוסופי דתי.. הספר מתאר בשירה מחורזת את מסע הציפורים בחיפוש אחר מלך אמיתי שינהיג אותן וימלוך עליהן, שליט המסוגל להביא שלום ואחווה לעולם מלא צרות ופחד.
* תד'כרת אל-אווליא או "חיי הקדושים" הוא חיבורו היחיד של עטאר בפרוזה. החיבור הוא אסופת ביוגרפיות של סופים מפורסמים, החל באמאם ג'עפר א-צאדק וכלה בחלאג'.
* אלאהי נאמה או "הספר [אל] האלוהי" הוא חיבור שמטרתו "לפתוח את דלת האוצר האלוהי".
* פנד נאמה, או "ספר העצות". אף כי החיבור שויך לעטאר, חוקרים רבים סבורים כי למעשה לא כך הוא. התוכן היבש והסגנון הדקדוקי הפשוט אינם מתאימים לסגנונו העשיר והמפותח של עטאר, למעט מספר השורות החותמות את החיבור.

==לקריאה נוספת ==
* "הרצאת הציפורים" עיבוד לתיאטרון מאת ז'אן-קלוד קרייר, בימוי פיטר ברוק בתיאטרון בוף דה נור בפריז 1979. המחזה תורגם לעברית על ידי אוריאל זוהר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איראן: תרבות
קטגוריה:משוררים פרסים
קטגוריה:סופיות
קטגוריה:ילידי 1145
קטגוריה:נפטרים ב-1221
מלבד הכלב

מלבד הכלב: או איך מצאנו את גזע הציפורים של ההגמון, למרות הכול (באנגלית: To Say Nothing of the Dog: How We Found the Bishop's Bird Stump at Last) הוא ספר מדע בדיוני קומי מסוגת מסע בזמן, מאת הסופרת האמריקאית קוני ויליס. 
הספר יצא לאור ב-1997, זכה בפרס לוקוס ובפרס הוגו לשנת 1999, והיה מועמד לפרס נבולה בשנת 1998.

שם הספר הוא מחווה לספר "שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב)" מאת ג'רום ק. ג'רום. חלק מרכזי בעלילת "מלבד הכלב" מתאר שיט בנהר התמזה, בדומה ל"שלושה בסירה אחת", ובסצנה שולית אחת, דמויות שני הספרים אף חולפות זו על פני זו.

הספר הוא חלק מסדרת המסע בזמן של ויליס, וחלק מהדמויות המופיעות בו מופיעות גם בספרים ובנובלות אחרות מפרי עטה. סיום הספר מרמז על סיפור המשך, אך זה טרם יצא לאור.

==תקציר העלילה==
עלילת הספר עוסקת בנד הנרי, "היסטוריון" באוניברסיטת אוקספורד העתידית. היסטוריונים באוניברסיטה זו נוסעים לעבר במכונת זמן המכונה "הרשת", וכך לומדים על ההיסטוריה מכלי ראשון.

מיטב ההיסטוריונים של אוקספורד מגויסים למשימה של הקמתה מחדש של קתדרלת קובנטרי הממומנת על ידי מילארדרית בשם ליידי שרפנל. ההיסטוריון נד הנרי נשלח למצוא את גזע הציפורים של ההגמון, יצירת אמנות ויקטוריאנית, שנעלם באופן מסתורי בזמן ההפצצה שהחריבה את הקתדרלה במלחמת העולם השנייה. הנרי, מותש מנסיעות רבות מדי בזמן, נשלח להתרגעות בתקופה הוויקטוריאנית בצירוף משימה פשוטה. בתקופה הוויקטוריאנית פוגש הנרי היסטוריונית נוספת - וריטי קינדל, וביחד, במאמציהם להתמודד עם "צרימה" - פגיעה ברצף הזמן-מרחב, הם מצליחים לסבך את המשימה ולחולל את מה שלדעתם מהווה נזקים חמורים למהלך ההיסטוריה - נזקים שתוצאתם עלולה להיות הפסד של בריטניה במלחמת העולם השנייה.

==רעיונות מרכזיים==
בעלילת הספר נשזרים מספר רעיונות מרכזיים:
* לטבע האנושי מאפיינים קבועים - לדמויות בתקופות שונות יש מאפיינים דומים ואף זהים והן גם נתקלות במצבים דומים (רעיון זה מופיע בכל ספרי המסע בזמן של ויליס).
* תורת הכאוס, הבאה לידי ביטוי בקשר הבלתי ניתן לניבוי בין פעולה לתוצאה.
* מאבק בין תאוריות היסטוריות - בין הטענה כי ההיסטוריה נובעת ממעשיהם של בני האדם מול הטענה כי ההיסטוריה נובעת מגורמים אקראיים שאין לאדם שליטה בהם.

==תרגומים==

* 1999 – עברית, בתרגומו של עמנואל לוטם בהוצאת זמורה ביתן.

==קישורים חיצוניים==
* רמי שלהבת, [http://www.blipanika.co.il/?p=1514 מלבד הכלב / קוני ויליס], בלי פאניקה
* [http://www.kinbooks.co.il/htmls/page_1971.aspx?c0=14925&bsp=13464 מלבד הכלב], באתר כנרת, זמורה-ביתן, דביר
* 

קטגוריה:ספרי קוני ויליס
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 1997
קטגוריה:יצירות זוכות פרס הוגו לרומן הטוב ביותר
קטגוריה:יצירות זוכות פרס לוקוס
קטגוריה:מסע בזמן בספרות
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני: מסע בזמן
קטגוריה:רומנים על מסע בזמן
הנער מדרום תל אביב

"הנער מדרום תל אביב" (2001) הוא פסל מאת האמן הישראלי אוהד מרומי. 

הפסל נוצר כחלק ממיצב שהוקם במסגרת התערוכה "הלנה" בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו. במסגרת המיצב "מעבר גבול" בנה מרומי מעין מתקן מעבר דמוי מעבר גבול שבסופו הוצבה דמות הנער. הנער הצנום מעוצב כדמות פסל פרימיטיבית שהוגדלה לממדי ענק. מרומי בחר להדגיש את הקשר של הדמות אל מסורות פיסול אפריקאיות-קולוניאליסטית, על ידי שימוש בחרוזי הפלסטיק הצבעוניים, על ידי העירום ואיבר המין המודגש. 

ב"הלנה" הציג מרומי פסל נוסף בדמות הנער, כחלק מתצוגה של "חדר אתנוגרפי". הפסל, שגובהו 103 ס"מ, עשוי אף הוא מעיסת נייר אך מכיל פריטי לבוש שונים המדגישים את ההיבטים האתנוגרפיים של הדמות.
 
בראיון במגזין "סטודיו" תיאר מרומי את עשיית הפסל: "עשיתי אותו בעיסת נייר בריסטול שחור. את שואלת למה כושי? אני לא בטוח שאני יודע לדבר עליו. אני כן יודע שחיפשתי סוג של הרחקה מעצמי, מין 'זרות' ממבט ראשון, והייתה חשובה לי מאוד גם יצירת ההזדהות של הצופה".

במאמרו "אטלס מדרום תל אביב" (2001) תיאר חיים דעואל לוסקי את המעבר בתצוגה ה"מובילה את הצופה במסלול הליכה מוגדר היטב לעבר פנים, שאינו אלא שיקוף של הריק שבחוץ. שם הוא מועמד, בעל כורחו, מול אברו הענק של גיבור מיתולוגי כהה עור, המזכיר באורח אירוני עולם אחר, שנשען בעבר על כתפיו של אטלס גדול וחזק. אבל לעומת האטלס ההוא, הגיבור המקומי אינו ענק חסר כל רתיעה אלא נער מקומי שחור, סובייקט עלום. גם אם הענק השחור הזה מתפקד באופן אנונימי מדי לטעמי, אני קורא את ההפניה לרחובות הדרומיים של העיר העברית הראשונה, ואת הדכדוך וחוסר התקווה המוקרנים מעמידתו הלא יציבה".

בשנת 2007 נרכש הפסל בכספי תרומה עבור מוזיאון ישראל. בשנת 2008 הוצג הפסל בתערוכת "זמן אמת - אמנות בישראל 1988-2008" במוזיאון ישראל, שנערכה במסגרת פרויקט "60 שנות אמנות בישראל". עם פתיחת הקמפוס המחודש של המוזיאון, בשנת 2010, הוצב הפסל במקום מרכזי באולם הכניסה הישן של המוזיאון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:יצירות משנת 2002
ז'אן-קלוד קרייר

ז'אן-קלוד קרייר
ז'אן-קלוד קרייר (בצרפתית: Jean-Claude Carrière; 17 בספטמבר 1931 – 8 בפברואר 2021) היה תסריטאי, סופר ושחקן צרפתי, נשיא בית הספר הצרפתי לקולנוע .

==ביוגרפיה==
קרייר סיים לימודיו בבית הספר "נורמאל סופרייר דה סן קלו" (École normale supérieure de Saint-Cloud). הוא עבד שנים רבות עם לואיס בונואל. התסריט הראשון שכתב עבור ועם בונואל היה "יומנה של חדרנית" ב-1964, בו שיחק את תפקיד הכומר. קרייר ובונואל שיתפו פעולה כמעט בכל סרטיו האחרונים של בונואל כולל "יום יפה" (1967), "סוד הקסם הבורגני" (1972), "רוח החופש" (1974), "תשוקה אפלה" (1972), "תשוקה" (1977) ו"שביל החלב" (1969).

קרייר כתב תסריטים לסרטים נוספים כמו: "תוף הפח" (The Tin Drum), (1979), "שובו של מרטין גר" (1982), "דנטון" (1983), "התמונה האחרונה" (1986), "הקלות הבלתי נסבלת של הקיום" (1988), "הפיתויים האסורים של ולמונט" (Valmont) (1989), "הלילה הבנגלי" (1988), "תיבה סינית" (1997) ו"לידה" (2004).

היה שותף בכתיבת "מקס, אהובי" (1986) עם הבמאי נגישה אושימה (Nagisa Oshima).

קרייר עבד בקביעות עם פיטר ברוק כמעט מאז הקמת תיאטרונו של ברוק תיאטרון בוף דה נור בפריז בשנת 1974. הוא עיבד, שיכתב, ואף כתב את מחזותיו של ברוק בשיתוף פעולה עמו ובבימוי ברוק, בין השאר: האפוס הסנסקריטי ההודי העתיק "מהאבהארטה", הצגה שאורכה 9 שעות, סרט בשלוש ורסיות שונות, שאורכן שש, ארבע וחצי או שעתיים.

עבודתו בטלוויזיה כוללת סדרות מהרפתקאותיו של רובינזון קרוזו (1964) זוהי סדרה צרפתית-גרמנית שנמכרה במדינות רבות בעולם.

בשנת 2006,שיתף פעולה עם מילוש פורמן בכתיבת התסריט של הסרט "הרוחות של גויה", על חייו של פרנצ'סקו גויה - גדול ציירי ספרד

בשנת 2006, שיתף פעולה עם מיכאל הנקה בכתיבת התסריט של הסרט "סרט לבן".

בשנת 2012 הוזמן קרייר לסדנת אמן בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. בשנת 2017 ובעקבות הסדנה החליט בית הספר להעניק מדי שנה את פרס התסריטאי לבוגר מצטיין ע"ש קרייר, במסגרתו נאות לחנוך את פרויקט הגמר של הבוגר.

קאריר נפטר בשנתו ב-8 בפברואר 2021, בביתו שבפריז.

==הסרט "קרייר: 250 מטר"==
סרט על חייו של קרייר. בבימוי חואן קרלוס רולפו, מקסיקו 2011, בהשתתפות קרייר, פיטר ברוק, איריס קרייר, מילוש פורמן, מרי אלן מרק, פייר אטקס ועוד. זהו סרט תיעודי, מסע אל הזיכרון של קרייר, מן הכפר ההררי שבו נולד בדרום צרפת, דרך סרטיו, ועד לבית ילדותו הממוקם 250 מטר מבית הקברות שבו הוא מתכוון לקבור את גופתו.

== מחזותיו בעברית ==
* העצם מאת ברוק וקרייר, על פי בירגו דיופ בתרגום אוריאל זוהר. ההצגה הועלתה בתיאטרון הטכניון ובפסטיבלים בספרד.
* הרצאת הציפורים מאת פאריד אל-דין אטאר בעיבודו של קרייר, בתרגום אוריאל זוהר.
* "יומן פגישות" בתרגום של ישראל אובל ובעיבוד של נסים אלוני. עלה בשנים 1978–1979 בכיכובם של יוסי בנאי שגם ביים, וג'יטה מונטה.

== ספריו בעברית ==
* איינשטיין, בבקשה, תרגמה: דינה ברכה, הוצאת כתר, 2009.
*שפת הסתרים של הקולנוע, תרגמה: עתליה זילבר, תל אביב: עם עובד, תשנ"ז 1996.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תסריטאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1931
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:זוכי פרס גילדת הכותבים של אמריקה: מפעל חיים: פרס לורל להישג תסריטאי
אנשים (עיתון)

אנשים היה שבועון חברה שהתפרסם בישראל בין השנים 1981–1984 בהוצאת קבוצת "מוניטין עיתונות". שבועון בעל שם זהה יצא לאור בישראל שוב בין השנים 1996–2006.
==היסטוריה==
השבועון יצא לאור החל מ־21 בספטמבר 1981 ביוזמת קבוצת "מוניטין עיתונות". הקבוצה, שהייתה בבעלות אנשי העסקים רפי שאולי, מיקי אלבין וחיים בר און, כבר הוציאה לאור שני עיתונים אחרים, שבועון כלכלי בשם "כספים" ואת הירחון "מוניטין". שמו של השבועון הוא תרגום שמו של המגזין האמריקאי פיפל, ש"אנשים" תוכנן להיות במתכונתו. מטרתו המוצהרת הייתה להציג את "הנשים והגברים שעשו את השבוע". בין חברי הצוות המייסד היו רבים מחברי מערכת הירחון מוניטין, ובהם העורך אדם ברוך. העורך הראשון של "אנשים" היה רינו צרור.

לאור התחרות העזה בשוק העיתונים בישראל באותה עת, החליטה קבוצת "מוניטין" למכור את העיתון ביוני 1983 ליעקב אלון, בעל הירחון "להיטון", ולבן־ציון רבינוביץ, בעל סוכנות להפצת עיתונים. הם מינו את יגאל גלאי לעורך, אך לאחר חצי שנה סגרו את השבועון. הגיליון האחרון יצא ב־2 בינואר 1984.

אלכס אנסקי ומרדכי שפיגלר היו בעלי טורים קבועים. במהלך השנים כתבו ב"אנשים" גם חיים ממן ואילן שאול.

בשנת 1996 השיק איש העסקים תד אריסון שבועון בעל שם זהה, במתכונת דומה. בן דודו של אריסון, משה שלו, החזיק 20% מהמניות ושימש מנכ"ל העיתון. את שירותי ההדפסה וההפצה של העיתון סיפקה קבוצת מעריב החזקות. בינואר 2000, בעקבות מותו של אריסון, נמכר "אנשים" לאלי עזור לאחר שצבר הפסדים ולא היה רווחי. באותה עת גם הגישו "אנשים" ו"מעריב החזקות" תביעות הדדיות על חובות שנותרו על שירותי הדפסה ("אנשים" טען לגביית יתר של "מעריב"). תחת בעלותו של אלי עזור הודפס "אנשים" מדי שבוע בתפוצה של כ־80 אלף עותקים, חולק בחינם בנקודות שונות והכנסותיו היו מפרסום בלבד.

בדצמבר 2005 הגיש איש העסקים בבו (אליעזר) קובו תביעת דיבה בסך 10 מיליון שקל נגד העיתון. זאת בעקבות פרסום כתבה שבה נכתב כי שמו האמיתי הוא ויקטור עטיה וכי יש לו עבר פלילי שכולל הרשעה מ־1988 על סחר בסמים והחזקתם. בתביעת הדיבה שהגיש טען קובו כי מדובר בפרסום שקרי שהסב לו נזק רב, בעיקר עקב הזמן שבו פורסם, בימים שבהם היה מצוי בעיצומו של משא ומתן לגיוס מימון לצורך בניית פרויקט נדל"ן בלונדון. כהגנה טען עורך העיתון, אלון הגר, כי קובו הורשע באונס ובכל מקרה לא נהנה משם טוב. המנכ"ל ומו"ל העיתון מצידם התנערו ממעשיו של העורך, וטענו כי פרסם את הכתבה למרות שקיבל הוראה לא לעשות זאת. קובו ניסה למנוע פרסום סעיפים בכתב ההגנה הנוגעים להרשעתו באונס, אך בית המשפט קבע שעובדה זו רלוונטית לתביעת הדיבה.

בתחילת 2006 רכש איש העסקים דודי ויסמן 50% מהבעלות על העיתון. ויסמן ועזור הודיעו כי ישיקו את "אנשים" מחדש כחינמון. ואולם באפריל 2007 ביטלו את התוכנית, השיקו עיתון חדש בשם "מטרו", ו"אנשים" נסגר.

בינואר 2008 הגיע "אנשים" להסדר פשרה עם קובו, שבו נקבע כי בתמורה לדחיית תביעת הדיבה שהגיש נגד העיתון, יקבל קובו את הזכויות בשם העיתון (שכבר נסגר קודם). נוסף על כך התנצלו העורך והכתבים על פרסום הכתבה עליו.

==לקריאה נוספת==
* אדם ברוך, "אנשים נולד מת", מוניטין, גיליון מס' 65, פברואר 1984; נדפס מחדש באדם ברוך: תקשורת, בעריכת שירה אביעד, רינו צרור ומורן שוב, הוצאת דביר 2010.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
בות'יינה שעבאן

בות'יינה שעבאן (בערבית: بثينة شعبان, תעתיק מדויק: בת'ינה שעבאן; נולדה בחומס ב-1953) היא פוליטיקאית סורית המכהנת כיום כיועצת תקשורת לנשיא סוריה. כיהנה כשרה הראשונה לענייני גולים בסוריה בין השנים 2008-2003, וזכתה לכינוי "פני המשטר לעולם החיצוני".

==ביוגרפיה==
שעבאן נולדה בחומס והיא חברה במפלגת הבעת' הסורית מגיל 16. את השכלתה קנתה בבריטניה והשלימה את לימודי הדוקטורט בספרות אנגלית באוניברסיטת ווריק. בתחילת דרכה עבדה כמתרגמת לשפה האנגלית של הנשיא הסורי חאפז אל-אסד ושל בנו ויורשו, בשאר אל-אסד. תחת שלטונו של אסד האב היא הפכה להיות "יועצת למשרד החוץ", ובשנת 2003 קיבלה את המשרה של השרה לענייני גולים, משרה חדשה שנוצרה על-מנת לשכנע גולים סוריים עשירים בחו"ל לשוב לסוריה. בשנת 2008 מונתה כיועצת תקשורת לנשיא בשאר אל-אסד. בין השנים 2003-1985 כיהנה גם כפרופסור לשירה במחלקה לאנגלית באוניברסיטת דמשק.

שעבאן נשואה, ולה שתי בנות ובן.

==ראו גם==
*מלחמת האזרחים בסוריה

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:ילידות 1953
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1953
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה: אישים
קטגוריה:שרי ממשלת סוריה
קווה-וואר

קווה-וואר (שם מלא: 50000 קווה-וואר; באנגלית: 50000 Quaoar, הגייה: kwa-whar) הוא כוכב לכת ננסי וגוף טרנס-נפטוני בחגורת קויפר שהתגלה ב-5 ביוני 2002. הגוף נקרא "קווה-וואר" על שמו של אל הבריאה במיתולוגיה של הטונגווה, שבט אינדיאני מאזור לוס אנג'לס של ימינו. מסלולו של קווה-וואר מרוחק כמיליארד קילומטרים מאחורי פלוטו ומקיף את השמש אחת ל־286 שנים במעגל כמעט מושלם. לקווה-וואר ירח אחד בשם Weywot.

קווה-וואר נמדד באמצעות טלסקופ החלל האבל ונמצא כי קוטרו 1,170 קילומטרים – כ־200 קילומטרים יותר מקרס, כוכב לכת ננסי והגוף האסטרואיד הגדול ביותר בחגורת האסטרואידים העיקרית, ויותר ממחצית קוטרו של פלוטו. זה היה העצם הגדול ביותר שהתגלה במערכת השמש מאז גילויו של פלוטו ב-1930. מאז התגלו עוד כמה גופים הגדולים ממנו, כגון מאקה-מאקה.

Quaoar & Weywot

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גופים טרנס-נפטוניים
עמי ויינברג

עמי ויינברג (נולד ב-26 באוקטובר 1953) הוא שחקן, קריין ומדבב ישראלי.
עמי ויינברג ו[[חן יאני בסרטו של דורון ערן "נמס בגשם", 2012]]
עמי ויינברג בסרטו של [[אליאב לילטי "מעשייה אורבנית", 2012]]

== ביוגרפיה ==
ויינברג שירת בצה"ל בלהקת חיל האוויר.

== קריירה ==

===קולנוע===
שיחק בסרטים במקום חלום, מבצע יונתן, חמש דקות בהליכה, העיט, אישה זרה ובזמק, מינכן אינרציה ובשם הבת

===טלוויזיה===
ויינברג שיחק לאורך השנים בסדרות הטלוויזיה קשת וענן (ענן), קשרים מצוירים (זרוס), הופה היי, המחסן של כאילו, רמת אביב גימל, שלוש ארבע חמש וחצי (אינשם), גינת ההפתעות (שפיץ), בחצר של פוקס (פוקס), 5 דקות בהליכה, שוקו טלעד (שוקו), פרפר נחמד (דיבב את בץ לאחר פטירתו של יוני חן), החיים זה לא הכל, אהבה מעבר לפינה, החצר, קרוב לבית, הופ כתמתמים! (כתם), גינת השטוזים של דתיה (יויו) בייבי שף (שפי השף), השמיניה, על קצות האצבעות, אולי הפעם, מרחב מוגן, עכשיו או לעולם לא, האלופה, חוטא, הבורר, חטופים, מבצע קיפוד, החולמים, שבאבניקים, נבסו, נויורק ,ושתיקת הצופרים.

===תיאטרון===
בתיאטרון שיחק ויינברג בהצגות "מירל'ה אפרת", "ביבר הזכוכית", "האב", "מחול המוות" ו"המפקח בא" בתיאטרון הבימה; "ינטל", "יסורי איוב" ו"סיפור משפחתי" בתיאטרון הקאמרי; "אביב מתעורר" ו"המדובר בוורדים" בתיאטרון באר שבע; "עקומים" בשנת 1983 בתור הדמות רוּדי, "גטו" ו"חיי נישואים" בתיאטרון חיפה; וב"אורח בא", "ילדה של כולם", "שיחות עם אבי","מבזק חדשות", "משאלה אחת ימינה", "לצאת מהארון" ו"הסודות" בתיאטרון בית ליסין. בשנים 2011–2012 זכה לשבחים משחקו במחזה של דייוויד אוסבורן, "ההוכחה", שהוצג בתיאטרון הספרייה ברמת גן בבימויו של יגאל זקס.

ב-2012 השתתף בסדרה נויורק וגילם את דמותו של דימה, פושע רוסי החי בניו-יורק.

===דיבוב===
ויינברג עוסק גם בדיבוב. הוא דיבב בתוכניות וסרטי הילדים דובוני אכפת לי, פיקניק הארנבים, אנדריי כלב הים, רובוטס, פאבלו השועל האדום, וואלאס וגרומיט והארנב הקטלני, חוות הקסמים, גלקטיק פוטבול וצעצוע של סיפור 3. בנוסף, בשנת 2021 דווח כי הוא ידבב את דמותו של בץ, בגרסה חדשה של פרפר נחמד בהפקת כאן חינוכית.

===בימוי===
ויינברג ביים בבתי ספר למשחק: סופי מוסקוביץ, בית צבי ותיאטרון חולון.

== חיים אישיים ==
ויינברג היה נשוי לשוש מרציאנו. יש להם בת אחת. הם התגרשו בשנת 1989.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.habama.co.il/PagesHaifa/ArtPerson.aspx?PeopleID=205 עמי ויינברג] באתר "הבמה"
* 
* יעקב בר-און, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=1&ArticleId=19065 ריאיון: במאי של שחקנים], באתר הבמה, 14 בינואר 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת חיל האוויר
קטגוריה:חברי צוות הווי חיל האוויר
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בובנאים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:פרפר נחמד: בובנאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
אלפקה (מתכת)

אלפקה (Alpacca) היא סגסוגת המורכבת בעיקר מנחושת (כ-60%) וניקל (כ-20%). לעיתים מכילה גם מתכות נוספות כגון אבץ (עד 20%), בדיל, עופרת וקדמיום. נחשבת לתחליף זול ומוצלח לכסף. אלפקה משמשת לתעשייה, תכשיטנות, כלי אוכל ושימושים רבים נוספים בשל השילוב בין מחיר זול יחסית ותכונות עיבוד טובות. 

ראשית השימוש באלפקה מיוחסת לסינים, משם הגיעה המתכת בדרכי מסחר לאירופה. במאה ה-18 נעשה שימוש בסגסוגת דומה על ידי מספר חברות בגרמניה, ובשנת 1823 נערכה תחרות למציאת התחליף הטוב ביותר לכסף. יצרן בשם ברנדורף (Berndorf) הפיץ את המתכת מתוצרתו תחת שם המותג אלפקה (Alpacca) ומכאן נובע הכינוי הנפוץ. עם המצאת הציפוי החשמלי למתכות, נפתחו שווקים חדשים לשימוש במתכת אלפקה, כגון חלקים בכלי נגינה, בעיקר כלי נשיפה כגון סקסופון, קלרינט ואבוב.

הסגסוגת ידועה גם בשמות: כסף גרמני, כסף חדש, פליז-ניקל וכסף-ניקל. כלים שעשויים מחומר זה ומצופים בכסף, מסומנים באותיות EPNS.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סגסוגות
1916 ברוסיה

1916 ברוסיה הייתה שנה ה-303 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה.

== הנהגה ==
* הצאר: ניקולאי השני 
* ראש הממשלה איוואן גורמיקין עד ל-20 בינואר, בוריס שטורמר מ-20 בינואר 1916, אלכסנדר טרפוב מ-23 בנובמבר 1916 

== אירועים בולטים ==
קצינים רוסים על רקע דגלים טורקים שנכבשו במתקפה מוצלחת
* 10 בינואר – תחילת מתקפת ארזורום - מתקפה רוסית רחבת היקף בחזית מול הטורקים. תוך כחודש הושגה התקדמות ממשית אל תוך השטח הטורקי תוך כיבוש מבצר חשוב בארזורום.
* 20 בינואר – ראש הממשלה איוואן גורמיקין מפוטר בהתאם לצו קיסרי ויוצא לגמלאות
* 31 בינואר – יסוד האוניברסיטה הממלכתית של ניז'ני נובגורוד
* 16 בפברואר – הצבא הרוסי כובש את העיר ארזורום
* 18 באפריל מבצע טרבזון בחזית מול האימפריה העות'מאנית. ניצחון רוסי חשוב שהסתיים בכיבוש טרבזון.
* 18 במאי – הקמת מפעל לייצור מכוניות במוסקבה שהתפתח למפעל זיל
* 18 במאי – תחילת מתקפת אגם נארוץ' נגד הצבא הגרמני.
* 4 ביוני – הצבא הרוסי התחיל במתקפת ברוסילוב ופורץ את החזית מול אוסטרו-הונגריה. לאחר קרבות קשים התקדמות הרוסים נעצרת.
* יוני - הצי הרוסי מתחיל במצור על הבוספורוס
* 25 ביוני – ניקולאי השני חתם על צו לפיו אוכלוסיית אסיה המרכזית מגויסת לעבודות בשטחים קרובים לחזית. בעקבות זאת החלו מהומות באזור.
* 2 ביולי – תחילת מתקפה של הצבא הטורקי. לאחר 3 שבועות של קרבות לא הצליחו להביא לנסיגה רוסית מעמדותיהם שנכבשו בתחילת השנה.
* 3 ביולי – תחילת מתקפה רוסית באזור ברנוביצ'י בבלארוס של היום. לאחר חודש של קרבות לא הייתה התקדמות ממשית.
* 3 ביולי – חתימת הסכם עם יפן
* 30 ביולי – מהומות נגד השלטון הרוסי באזור קירגיזיה של היום. לפי הטענות של הקירגיזים נהרגו עד 100 אלף אזרחים. הרוסים טוענים שנהרגו עד שלושת אלפים איש.
* 4 באוקטובר – יסוד העיר מורמנסק
* 14 באוקטובר – יסוד אוניברסיטה בפרם
* 18 באוקטובר – סיום בניית הרכבת הטרנס-סיבירית
* 20 באוקטובר – פיצוץ באוניית מערכה "אימפרטריצה מריה". האונייה טבעה עם 225 ימאים על סיפונה.
* 10 בנובמבר – בעקבות דרישת הדומה ראש הממשלה בוריס שטורמר מפוטר ויוצא לגמלאות
* 14 בנובמבר – פאבל מיליוקוב נואם בדומה נגד פעילות חתרנית.
* 23 בנובמבר – אלכסנדר טרפוב מונה לראש הממשלה החדש 
* 17 בדצמבר – רצח גריגורי רספוטין בהשתתפות נציגי משפחת רומנוב

== נולדו ==
* 24 באפריל – גריגורי פדוטוב, כדורגלן ומאמן סובייטי, (נפטר ב-1957)
* 1 ביולי – יוסף שקלובסקי, אסטרונום סובייטי, (נפטר ב-1985)
* 11 ביולי – אלכסנדר פרוכורוב, פיזיקאי סובייטי, חתן פרס נובל (נפטר ב-2002)
* 21 בספטמבר – זינובי גרדט, שחקן סובייטי, (נפטר ב-1996)
* 4 באוקטובר – ויטלי גינזבורג, פיזיקאי סובייטי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1988)
* 19 באוקטובר – אמיל גיללס, פסנתרן סובייטי, (נפטר ב-1985)

== נפטרו ==
[[גריגורי רספוטין]]
* 16 ביולי – איליה מצ'ניקוב, ביולוג רוסי, חתן פרס נובל (נולד ב-1869)
* 17 בדצמבר – גריגורי רספוטין, כומר רוסי, (נולד ב-1869)

== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:שנים באימפריה הרוסית
בית מחסה לחיות בית

חתול בבית מחסה לחיות בית
כלב בבית מחסה בחיפה
בית מחסה לחיות בית הוא מתקן שנועד להחזקת חיות בית משוטטות, אבודות או נטושות, בעיקר כלבים וחתולים. מטרת בית מחסה לחיות בית מודרני הוא לספק סביבה בטוחה ומטפלת שבה ניתן להחזיק בחיה עד השבתה לבעליה, אימוצה בבית חדש, או העברתה לטיפול אחד מארגוני בעלי החיים. בבתי מחסה מתקדמים נערכות בדיקות אופי לבעלי החיים הנמצאים בו, כדי להגדיר את הסביבה המתאימה לחיה בטרם תימסר לאימוץ.

בחלק מבתי מחסה נערכות המתות חסד לחיות אשר לא נמצא להן סידור אחר בתוך פרק זמן קבוע, בבתי מחסה אחרים מתבצעות המתות חסד אך ורק במקרים שבהם החיה נמצאת במצוקה עקב גיל או מחלה.

במדינת ישראל, רוב המחלקות לשירותים וטרינריים ברשויות המקומיות מפעילות בתי מחסה לחיות בית בהם מוחזקות חיות בית שנמצאו משוטטות ללא השגחה בשטח המוניציפלי.

==ראו גם==
* עמותות צער בעלי חיים
* תנו לחיות לחיות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גידול בעלי חיים
קטגוריה:ארגוני בעלי חיים
פלוטינו

השוואה בין גופים מסוג פלוטינו מוכרים לפי גודל, [[אלבדו וצבע]] 
פלוטינו היא תת-קטגוריה של גוף טרנס-נפטוני. פלוטינו הוא גוף טרנס-נפטוני בתהודה מסלולית של 2:3 עם נפטון. זאת אומרת, כל 2 הקפות שהגוף מבצע סביב השמש, נפטון מבצע 3.
פלוטו עצמו משתתף בהגדרה זו, וזו הסיבה שהגדרה זו קרויה על שמו. גם אורקוס ואיקסיון הם פלוטוניים. אין לבלבל בין פלוטינו לבין פלוטואיד.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרמי שמיים
קטגוריה:מערכת השמש
קטגוריה:גופים טרנס-נפטוניים
זאב רם

זאב (זאביק) רם הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, שכיהן קודם לכן כקצין בכיר בחיל השריון שעוטר בעיטור המופת.

== חייו ==
רם נולד בפולין ועלה לישראל ב-1948. התגייס לצה"ל ב-1957.
רם שירת בחיל השריון כחייל וכקצין. במלחמת ששת הימים, היה מפקד פלוגת טנקים בדרגת סרן וביום 5 ביוני הסתער עם פלוגתו בקרב על אבו עגילה על כוחות אויב. לאחר שהטנק בו לחם עלה על מוקש, נטש אותו ועבר באופן רגלי לטנק אחר. על אומץ לבו והשלמת המשימה כמפקד הכוח הלוחם ניתן לו עיטור המופת. במלחמת יום הכיפורים השתתף בקרבות בסיני. לאחר שאסף יגורי נפל בשבי הצבא המצרי ב 8 באוקטובר, ומחליפו שמואל (מולה) הרמתי נהרג ב-11 באוקטובר, פיקד על גדוד 113 עד תום הלחימה. הגדוד ספג אבדות רבות במלחמה ומרבית כליו יצאו מכלל שימוש.

בתקופת שירותו הצבאי, שירת רם גם בבית הספר לשריון, בבסיס האימונים המרכזי של יחידות השדה צאלים והיה מפקד חטיבת טנקים. 

בשנת 1976 פרש מצה"ל וסיים את שירותו בדרגת אלוף-משנה. באותה שנה הצטרף למשטרה כמפקד המשמר האזרחי במרחב הנגב. לאחר מכן שימש סגן ראש אגף מבצעים ופיקד משנת 1981 על בית הספר הארצי לשוטרים.. בשנת 1986 נמנה עם מייסדי בית מורשת משטרת ישראל.
בפברואר 1990 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד המשמר האזרחי, בראשו עמד כשנה.
בסוף 1990 מונה כנציג משטרת ישראל בגרמניה.
לאחר פרישתו לגמלאות התמנה כמנהל בית מורשת משטרת ישראל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי המשמר האזרחי
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
]
Ѻ

סדרי הכתיבה השונים בין О רחבה ל-О
און רחבה (Ѻ, ѻ) היא הגרסה המוקדמת של האות הקירילית О, גרסה אשר משמשת בסלאבית כנסייתית עתיקה. בשפה הרוסית האות O הרגילה מבוטאת במקרים מסוימים כ-a. האות Ѻ נועדה למנוע את ההנמכה בתנועה.

באות זו נעשה שימוש כאות הראשונה של שורש המילה:
* במצב ההתחלתי (ѻгнь, ѻтрокъ)
* לאחר קידומת (праѻтецъ)
* בהלחם בסיסים (ѻбоюдуѻстрый).

כמו כן היא מופיעה בשני שמות גאוגרפיים: іѻрданъ (נהר הירדן) іѻппіа (העיר יפו) ונגזרותיהם.

האות מייצגת את המספר 70.

השם המטעה של Ѻ ביוניקוד הוא אומגה עגולה (יצוין כי Ѡ מייצגת 800 במקום 70).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלפבית קירילי
עיר (אלבום)

עיר הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר והפסנתרן הישראלי שלומי שבן, שיצא בשנת 2007 על ידי חברת התקליטים אן אם סי בהפקתו המוזיקלית של אסף תלמודי.

את השירים באלבום כתב והלחין שבן, והוא מארח בו אמנים ישראלים נוספים כגון ערן צור, אדם שפלן, אסף אמדורסקי, הבילויים ואנסמבל סולני תל אביב.

אלבום זה עוסק ביחסו של שלומי אל העיר הגדולה, האנשים החיים בה ומערכות היחסים ביניהם. האלבום מפתח את הקו האמנותי שהציג באלבומו הקודם, והוא מדלג בין בלדות פסנתר נוגות ("פעם שירים", "בעיות אישיוֹת") ושירים קצביים ("אינטואיציה", "גור חתולים"). שני שירים באלבום נוצרו בהשפעה ישירה של בוב דילן: שם השיר "New Age Women #14 & 35" מבוסס על השיר "Rainy Day Women #12 & 35" מהאלבום Blonde on Blonde והשיר "מותק, את אצלי בראש" הוא גרסה עברית לשיר "Mama, You Been On My Mind". מילות השיר "בעיות אישיוֹת" נכתבו על ידי דוד אבידן.

להוצאתו של האלבום קדמו הסינגלים "מוכן לאהבה" ו"אינטואיציה", ולאחריו יצא גם הסינגל "מותק, את אצלי בראש". האלבום כלל בהוצאתו הראשונה גם דיסק בונוס ובו ארבעה שירים נוספים (ברובם גרסאות נוספות לשירים משני אלבומיו הראשונים), וכן רצועת מולטימדיה ובה קליפ לשיר "מוכן לאהבה" מתוך האלבום.

האלבום תוכנן לצאת כבר בקיץ 2006, אולם בשל מלחמת לבנון השנייה נדחתה השקתו בכמה חודשים.

יציאת האלבום, לאחר כמה שנות שתיקה, לוותה גם בסיבוב הופעות ייחודי – שבו לראשונה הופיע שלומי עם להקה, והתרחק במקצת מהפסנתר.

== רשימת רצועות ==
# פעם שירים
# New Age Women #14 & 35
# הומור
# גור חתולים
# בעיות אישיוֹת
# האזרח ה-1
# מוכן לאהבה
# אני מצטער לראות שגם את נפלת ל
# אני שוקעת... תפוס אותי!
# אינטואיציה
# מותק, את אצלי בראש
# מסיבת חוף
# עברנו לצפון

== רצועות דיסק הבונוס ==
# כשהיית איתי (את לא אהבת לרקוד)
# New Age Women (גרסת פסנתר)
# אינטואיציה (Live)
# מוכן לאהבה (קיץ 97)
# מוכן לאהבה - הקליפ (רצועת מולטימדיה)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אלבומי 2007
קטגוריה:אלבומי שלומי שבן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
Ӟ

זֵה עם אומלאוט היא אות באלפבית הקירילי שמשמשת כיום בשפה האודמורטית ומייצגת עיצור מכתשי-חכי, חוכך, קולי /ʥ/.
 
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלפבית קירילי
נשימות אגונאליות

מטפל בודק נשימה אצל אדם מחוסר הכרה במהלך תרגיל
המושג נשימות אגונאליות או "נשימות אחרונות" (באנגלית: Agonal Breathing) מתאר דפוס נשימה לא תקין הנגרם כתוצאה מפגיעה באספקת הדם / ירידה בחמצון של החלק במוח האחראי על פעולת הנשימה. נשימות אגונליות מהוות סימן למצב חירום רפואי אקוטי.

במצבים של דום לב, נראה לעיתים נשימות אגונליות שנמשכות מספר דק' לאחר הפסקת הפעילות הלבבית המכנית<ref></ref><ref></ref>. מדובר בתופעה שמתרחשת בכ-40-56% ממקרי דום הלב בטרום ביה"ח<ref></ref>.

בפועל מדובר ברפלקס של מרכז הנשימה בגזע המוח שמתבטא בדפוס נשימות ייחודי זה. נשימות אלה אינן נשימות אפקטיביות; לרוב, הן למעשה תהליך שאיפה קצר ושטחי, ומיד לאחר מכן נשיפה ארוכה יותר וכבדה, אולם הן לא מגיעות בסדר מסוים או בחוקיות מסוימת. כלומר, הנשימות אינן סדירות ואינן בעלות עומק שווה.

בעת הדרכת הדיוטות נהוג לתאר נשימות אלו כ "נשימות דג" ואדם מן היישוב מונחה לביצוע פעולות החייאה אם הוא מבחין בנשימות מסוג זה אצל מטופל מחוסר הכרה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואת חירום
קטגוריה:נשימה
קטגוריה:עזרה ראשונה
חוק השלישים

תמונה המדגימה את יישום חוק השלישים.
חוק השלישים הוא כלל אצבע בתחום הקומפוזיציה, המיושם בתחומים כמו ציור, צילום ועיצוב. החוק קובע כי כאשר תהיה התמונה מחולקת על ידי שני קווים אנכיים ושני קווים אופקים באופן שייווצרו בה תשעה חלקים (שלושה שלישים אנכיים ושלושה שלישים אופקיים), נושא התמונה, או נושאיה, צריכים להיות ממוקמים על אחד הקווים או באחת מארבע נקודות המפגש של הקווים (+).

מחקרים שהתקיימו בנושא קבעו כי העיניים שלנו, בהתבוננות בתמונה, נמשכות באופן טבעי לאחת מנקודות המפגש (+) ולא בהכרח למרכז התמונה. חוק השלישים עוזר לנו לשמור על הרמוניה עם המשיכה הטבעית האמורה. שימוש נכון בחוק השלישים בדרך של שימת נקודות העניין שבקומפוזיציה על נקודות המפגש של הקווים, ישמור על תמונה מאוזנת יותר מה שייאפשר לצופה להתחבר לתמונה ביתר טבעיות.

התצלום משמאל מדגים יישום של חוק השלישים. האופק נמצא בדיוק על הקו המפריד בין השליש התחתון לשליש האמצעי של התמונה. העץ נמצא בנקודת המפגש של הקו האופקי התחתון עם הקו האנכי הימני, דבר שיוצר מתח ודינמיקה בתמונה. 
מימין: תמונה בה הנושא העיקרי ממוקם על פי חוק השלישים. משמאל: תמונה שבה הנושא העיקרי נמצא במרכז התמונה.

==ראו גם==
* קומפוזיציה
* כלל השלושה בכתיבה

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110925051025/http://cliki.site.co.il/%D7%97%D7%95%D7%A7_%D7%94%D7%A9%D7%9C%D7%99%D7%A9%D7%99%D7%9D חוק השלישים], באתר "קליקי"
* [http://www.galitz.co.il/articles/composition.shtml מאמר בנושא קומפוזציזיה], באתר של רועי גליץ

קטגוריה:אמצעים אומנותיים בצילום
קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:ציור
קטגוריה:כללי אצבע
וירטמברג-הוהנצולרן

וירטמברג-הוהנצולרן (בגרמנית: Württemberg-Hohenzollern) הייתה מדינה היסטורית שהתקיימה בימי גרמניה המערבית (הרפובליקה הפדרלית של גרמניה). המדינה הוקמה ב-1945 תחת אזור הכיבוש הצרפתי לאחר מלחמת העולם השנייה. עיר הבירה שלה הייתה טיבינגן. וירטמברג-הוהנצולרן חדלה מלהתקיים ב-1952 לאחד שמוזגה למדינה חדשה בשם באדן-וירטמברג.

==היסטוריה==

וירטמברג-הוהנצולרן הורכבה מחלקה הדרומי של המדינה החופשית וירטמברג שקדמה לה ומהאזור המנהלי הפרוסי פרובינציית הוהנצולרן. חלקה הצפוני של וירטמברג הפך למדינת וירטמברג-באדן תחת הכיבוש האמריקני. החלוקה בין החלק הצפוני לדרומי הוגדרה באמצעות נתיב (Autobahnen) שחיבר בין קרלסרוהה למינכן באזור האמריקני. 

ב-18 במאי 1947 חוקקה חוקה חדשה לגרמניה המערבית ונבחר הפרלמנט הראשון של וירטמברג-הוהנצולרן. עם הקמת גרמניה המערבית כ-5 ימים לאחר מכן, וירטמברג-הוהנצולרן הצטרפה לרפובליקה הפדרלית. 

ב-24 בספטמבר 1950 נערכה הצבעה בווירטמברג-הוהנצולרן, וירטמברג-באדן ודרום באדן בנוגע למיזוג שלוש המדינות. משאל העם התרחש ב-16 בדצמבר 1951 ושלוש המדינות אוחדו ב-24 באפריל 1952 ויצרו מדינה חדשה בשם באדן-וירטמברג. כיום המדינה מהווה אחת מ-16 המדינות הפדרליות שמרכיבות את גרמניה המודרנית.

==ראו גם==
*בית הוהנצולרן
*וירטמברג

קטגוריה:באדן-וירטמברג: מדינות וטריטוריות לשעבר
קטגוריה:גרמניה המערבית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1945
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1952
ברונו גנץ

ברונו גנץ (בגרמנית: Bruno Ganz; 22 במרץ 1941 – 16 בפברואר 2019) היה שחקן תיאטרון וקולנוע שווייצרי בינלאומי. מוכר בעיקר בזכות דמות המלאך "דמיאל" שגילם בסרט "מלאכים בשמי ברלין", ודמותו של אדולף היטלר בסרט "הנפילה".

== ביוגרפיה ==
גנץ, בנם של מכונאי שווייצרי ואם איטלקיה, החליט להיות שחקן כבר במהלך לימודיו בתיכון. בגיל תשע עשרה שיחק בסרטו הראשון, "האדון עם הכובע השחור" ("Der Herr mit der schwarzen Melone"). חרף התמיכה שקיבל מהשחקן הראשי, גוסטב קנוט (Knuth), הופעתו בסרט זה לא הייתה מוצלחת במיוחד ורק כעבור שנים החלה לנסוק הקריירה הקולנועית שלו. גנץ למד בסטודיו לבמה "Zürcher Bühnenstudio" (כיום בית הספר הגבוה לאמנויות). במקביל עבד כמוכר ספרים והשלים לימודי חובשות בבית ספר של הצבא השווייצרי. ב-1961 שיחק בתפקיד של חובב ג'אז בסרט "Chikita". באותה שנה חלה הופעת הבכורה התיאטרלית שלו, ובמשך כשני עשורים אחר כך התמסר בעיקר לתיאטרון.

את פריצת הדרך שלו כשחקן עשה גנץ בסרט "Sommergäste" ב-1976, שזיכה אותו בהכרה רחבה באירופה ובארצות הברית. ב-1978 שיחק לצד סר לורנס אוליבייה במותחן "הנערים מברזיל", וב-1979 כיכב לצד קלאוס קינסקי בסרט של ורנר הרצוג "Phantom der Nacht". אולם גנץ מוכר כנראה בעיקר בזכות תפקיד המלאך "דמיאל" שגילם ב"מלאכים בשמי ברלין" של הבמאי וים ונדרס. כן שיחק לצד דניס הופר בסרט "הידיד האמריקאי" של ונדרס (עיבוד לרומן "המשחק של ריפלי" של פטרישיה הייסמית'). לאורך השנים עבד עם במאים נודעים נוספים כאריק רוהמר ופרנסיס פורד קופולה.

בשנת 1992 שיחק בסרט הדרמה האוסטרלי "ימים אחרונים שלנו" בבימויה של ג'יליאן ארמסטרונג.

ב-2004 גילם את אדולף היטלר בסרט "Der Untergang" ("הנפילה"), לאחר שהקדיש כארבעה חודשים לחקר התפקיד. ב-2008 הופיע בסרט "נער קריאה" וב"כנופיית באדר מיינהוף", שניהם היו מועמדים לפרס אוסקר בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, והסרט הזר הטוב ביותר. בשנה זו גם שיחק בסרט הדרמה היווני "אבק זמן" של הבמאי תיאו אנגלופולוס.

גנץ שימש כקריין בשורה של יצירות מוזיקה קלאסית, כולל היצירה של לואיג'י נונו "Il Canto Sospeso", שהוקלטה עם התזמורת הפילהרמונית של ברלין. ב-2010 נבחר ביחד עם איריס ברבן לנשיאות האקדמיה הגרמנית לקולנוע.

==חייו האישיים==
נישא ב-1965 לסבין, לה נשאר נשוי עד יום מותו, אף שנפרדו. בנו היחיד התעוור בהיותו בן ארבע שנים. הוא התגורר לסירוגין בעיר הולדתו ציריך, בוונציה ובברלין, יחד עם הצלמת ושותפתו הוותיקה רות ולץ.

גנץ נפטר ב-16 בפברואר 2019 מסרטן המעי הגס, בגיל 77.

==פילמוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה שווייצרים
קטגוריה:שחקני תיאטרון שווייצרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך לאמנויות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:שווייצרים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ילידי 1941
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-2019
א-סנמין

אַ-סַּנַמַיְן (בערבית: الصنمين – שני האלילים, בתעתיק מדויק: אלצנמין) היא עיר בדרום סוריה, הנמצאת במחוז דרעא. העיר שוכנת על כביש דמשק-דרעא, בגובה 640 מטרים מעל פני הים.

אוכלוסייתה של העיר עומדת על כ-30 אלף נפש, רובם עוסקים בחקלאות. בשל מיקומה של העיר על הציר הראשי בין דמשק לדרעא, היא מאופיינת בשווקים ייחודיים, וקיים בה מסחר ער בכלי רכב.

== היסטוריה ==

בשטחה של העיר נמצא מקדש פגני שנבנה בשנת 191 לספירה תחת שלטון האימפריה הרומית. כמו כן, נמצא בשטחה של העיר כפר עתיק.

במהלך מלחמת האזרחים בסוריה ב-2011 דווח על ירי אש חיה מצד כוחות הביטחון הסוריים בסנמין לעבר מפגינים, שממנו נהרגו למעלה מ-20 איש.

במרץ 2020 הסתער הצבא הסורי על סנמין, כחלק ממהלך כיבוש נרחב. בעקבות כך, כוחות המרד בעיר נכנעו וקיבלו סטטוס תואם למעמד זה, או שהם פונו לצפון-מערב סוריה, המצויה בשליטת המורדים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוריה: ערים
דמעות אפאצ'ים

"דמעת אפאצ'י"
דמעות אפאצ'ים הן כינוי לכדוריות עגולות וכהות של אובסידיאן. כדוריות אלה נמצאות במקרים רבים כשהן משובצות כנודולות במסת אם של פרליט אפרפר. גולות כאלה נוצרות מגושים גדולים יותר, שלוטשו ועוגלו על ידי רוח ומים.

==מאפיינים==
קוטרן של הדמעות 0.5–5 ס"מ.

צבען נע בין שחור ועד חום ואדום, והן אטומות למראה אך שקופות למחצה כאשר מוחזקות מול מקור אור.

קשיותן כשל אובסידיאן – 5.0–5.5 בסולם מוס ואף 7.0.

==שם==
השם "דמעות אפאצ'ים" נקשר בסיפור עם של שבט האפאצ'י בדרום-מערב ארצות הברית.

האגדה מספרת כי בשנות ה-70 של המאה ה-19 ערכו האפאצ'ים פשיטות על יישובים באריזונה. חיילים אמריקאיים ומתנדבים עלו על עקבות הבקר שנגנב, והמתינו לעלות השחר כדי לתקוף את הפושטים. 75 הלוחמים – שסברו כי הצליחו להתחבא בבטחה בהרים – הופתעו מן ההתקפה המסיבית עליהם. קרוב ל-50 מהם נהרגו במטחי הירי הראשונים. הנותרים – בעמדם מול תבוסה מובטחת – נסוגו לשולי הצוקים והעדיפו ליפול אל מותם על מנת שלא ליפול בקרב בידי האנשים הלבנים.

נשותיהם ואהובותיהם של הלוחמים המתים התאספו סמוך לבסיס הצוק, במקום בו מצויים חולות לבנים, ובמשך חודש ביכו את מתיהן. אבלן היה גדול מאחר שבמות הלוחמים – מתה גם רוח הלחימה של האפאצ'ים. עצב הנשים היה כה רב עד שהאב הגדול שיבץ את דמעותיהן בסלעים שחורים. סלעי אובסידיאן אלה, המוחזקים אל מול האור, חושפים את דמעותיהן השקופות של הנשים האבלות.

האגדה מוסיפה ומספרת, כי במשך שנים רבות נמצאו שרידים של אותם לוחמים אפאצ'יים במורד הצוק. היא מוזכרת גם בשיר "Apache Tears", המופיע באלבום Bitter Tears (Ballads Of The American Indian) של הזמר ג'וני קש.

==ראו גם==
*גאולוגיה - מונחים
*זכוכית געשית
*אפאצ'י

==לקריאה נוספת==
*Encyclopedia of Volcanoes, , Academic Press

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.firstpeople.us/FP-Html-Legends/Apache_Tear_Drop-Apache.html אגדת דמעות האפאצ'ים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פולקלור אמריקאי
קטגוריה:סלעים
קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים געשיים
קטגוריה:זכוכית געשית
קטגוריה:זכוכית
מקס למפל

מקהלת "שֵם" מיסודו של למפל, [[ירושלים, 1937]]
מקס לַמְפֶּל (בגרמנית: Max Lampel; כ' בסיוון תר"ס, 17 ביוני 1900 – י"ז באייר תשמ"ז, 16 במאי 1987) היה מנצח, נגן עוגב ומלחין ישראלי ממוצא אוסטרי.

== קורות חיים ==
למפל נולד בווינה בירת אוסטריה בשנת 1900 במשפחה יהודית מתבוללת, בן לזיגמונד למפל. למד באקדמיה למוזיקה בווינה, והיה חבר בתנועת נוער ציונית בעיר ותכנן לעלות לארץ ישראל. עבד עם אלכסנדר פון זמלינסקי בפראג כמנצח ונגן עוגב בקונצרטים, ואחר כך שב לווינה כמנצח מקהלות ותזמורות.

למפל עבד כמוזיקאי בווינה ובפראג. בחודש יוני 1926 עלה לארץ ישראל עם אשתו, רוזיה לבית שלאם, ובנו בן השלוש מתוך הכרה ציונית, וייסד בה תזמורת. בארץ עבד כמנצח על מקהלות ותזמורות סימפוניות וכנגן עוגב, והיה מנגן בקונצרטים של עוגב בבניין ימק"א בירושלים, כן ניגן בתוכניות רדיו. למפל לימד שנים רבות באקדמיה למוזיקה בירושלים.

מסופר כי למפל "היה דמות מרכזית בארגון קונצרטים סימפוניים של תזמורות אד־הוק בתל אביב בשנים 1927–1929. בהיעדר אולם קונצרטים בגודל מתאים ערך למפל את הקונצרטים על במת קרשים, וקהל שהגיע ל־3,000 מאזינים ישב על גבעת החול (שעליה הוקם לימים "בית העם").

למפל ידוע במיוחד בשל הלחן שכתב לשיר "דני גיבור" ("פרח נתתי לנורית"), למילותיה של מרים ילן שטקליס.

רעייתו רוזיה (1901-1978 ;Rusia) הייתה פעילה בתנועת "הנוער הציוני" כתבה תסכיתי רדיו וספרים לנוער בגרמנית. והייתה חברה באגודת הסופרים בשפה הגרמנית בישראל. על ספרה "קיץ עם אורה" (Der Sommer mit Ora) זכתה ב-1965 בפרס הספרות הגרמנית לנוער (Deutscher Jugendliteraturpreis).

מקס למפל נפטר בשנת 1987, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.

ארכיונו שמור בספרייה הלאומית. [https://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=any,contains,%20Lampel,%20Max,%201900-1985%20--%20Archives&search_scope=Local&vid=NLI&_gl=1*154x66x*_ga*MTMyMDQ3MjM4MS4xNjA2MTYxMjMy*_ga_8P5PPG5E6Z*MTY0OTQxMTU2Ny4zMC4xLjE2NDk0MTE2MDUuMjI.&_ga=2.29362047.1726020539.1649411568-1320472381.1606161232]

==קישורים חיצוניים==

* [https://organ.org.il/jerusalem-ymca/ על העוגב בימק"א ונגינת למפל] באתר האגודה הישראלית לעוגבים 
* 
* 
* (כולל תמונתו)
* (עם תצלומו של למפל ליד העוגב)

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:נגני עוגב אוסטרים
קטגוריה:נגני עוגב יהודים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
Ӡ

דְזֵה אבחזית (Ӡ, ӡ) היא אות באלפבית הקירילי, המשמשת בשפה האבחזית. אות זו מייצגת עיצור מכתשי, מחוכך שורק, קולי /ʣ/, בדומה למקבילתה Ѕ (דזה), המשמשת כיום במקדונית. ב-1937 נדחתה הצעה להכניס אות זו לאלפבית הרוסי.

אות זו מבוססת על האות הקירילית З (זֵה), ובדומה ל-З, גם היא מזכירה בצורתה את הספרה 3.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלפבית קירילי
Ҙ

ד'ה (Ҙ, ҙ), או זה עם סדיליה, היא אות באלפבית הקירילי שמשמשת בשפה הבשקירית. האות מייצגת עיצור שיני, חוכך, קולי /ð/, כצירוף Th במלה האנגלית This.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלפבית קירילי
תורמוס צר עלים

תורמוס צר עלים (שם מדעי: Lupinus angustifolius) הוא מין צמח בסוג תורמוס הגדל בר באירואסיה וצפון אפריקה, והוא מין פולש באוסטרליה וצפון אמריקה. במדינת ישראל תורמוס צר עלים הוא ערך טבע מוגן.

תפרחת הצמח היא בצבע תכלת בהיר. רוחב עלעליו אינו עולה על 5 מ"מ, צרים באופן בולט לעין, ושעירים פחות מאשר במיני התורמוס האחרים בישראל.

תורמוס צר עלים גדל בישראל באזור השרון, על אדמת חמרה ועל בזלת ברמת הגולן, ונמצא אף בעמק ירדן עליון ובשפלה.

== גלריה ==
<gallery widths=200 heights=200>
תמונה:Lupinus angustifolius3.jpg
תמונה:Lupinus angustifolius 1.jpg
תמונה:Lupinus angustifolius2.jpg
Lupinus angustifolius MHNT.BOT.2016.24.52.jpg|Lupinus angustifolius - Museum specimen
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפרניים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים כחולים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
Ӎ

M עם זנבון (אות גדולה: Ӎ, אות קטנה: ӎ) היא אות באלפבית הקירילי, המשמשת כיום בשפה קילדין סאמי בלבד. אות זו מבטאת עיצור דו-שפתי, אפי, אטום /m̥/.<ref></ref><ref></ref>

== ראו גם ==
* М (כתב קירילי)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלפבית קירילי
Ѳ

פיטא (ברוסית מודרנית: Фита́; בכתב שלפני הרפורמה: Ѳита́) היא אות באלפבית הקירילי המוקדם שמקורה באות היוונית תטא וצורתה כשל תטא גדולה, אך עם טילדה במקום קו ישר קטן בתוכה. האות שימשה בעיקר בשמות פרטיים שנגזרו מיוונית. הרוסים ביטאו שמות אלה בצליל /f/ במקום הצליל המקורי /θ/ (מבוטאת כמו ת"ו רפה, בדומה לצליל האנגלי Th), למשל "תיאודור" נהגה כ"פיודור". פיטא הוחלפה ברוסית באות Ф (אֶף) בשנת 1918. ברוב השפות הסלאביות האחרות (כמו גם מספר קטן של מילים ברוסית שמקורן ביוונית בעלות צליל phth כמו למשל фталевая кислота, "חומצה פְֿטַאלִית"), פיטא בוטאה כ־ט' והוחלפה על ידי Т הקירילית; למשל הגרסה הבולגרית והסרבית של תיאודור הוא: Тодор או Теодор, טודור ברומנית או תיאודור.

כמו Θ, פיטא שימשה גם באלפבית הקירילי רומני, עד 1860 בערך.
יש להבחין בין פיטא לבין האות הקירילית Ө.

כיום משמשת האות פיטא רק בספרות הקיריליות, כאשר ערכה המספרי הוא 9.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלפבית קירילי
מדד מחירי התוצר

מדד מחירי התוצר (או: מדד מחירי התמ"ג) הוא מונח כלכלי המציין את היחס בין התמ"ג הנומינאלי (תוצר במחירים "שוטפים") לתמ"ג הריאלי (תוצר במחירים קבועים, לפי מחירי שנת ייחוס מסוימת). 

==חישוב מדד מחירי התוצר==
הנוסחה לחישוב מדד מחירי התוצר היא הבאה: 
:מדד מחירי התוצר = (תמ"ג נומינלי \ תמ"ג ריאלי) * 100

== ראו גם ==
*מדד המחירים לצרכן

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.hm-treasury.gov.uk/data_gdp_guide.htm מאמר קצר] באתר משרד האוצר הבריטי על ההגדרה ויישום של מדד מחירי התוצר

קטגוריה:מקרו-כלכלה
קטגוריה:ממוצעים
מאטל

מאטל (באנגלית: Mattel) היא חברת צעצועים אמריקאית וחברת הצעצועים הגדולה בעולם. היא מייצרת ומשווקת מוצרים פופולריים רבים לילדים, בהם בובות "ברבי" ו"אמריקן גירל", "פולי פוקט", צעצועי "פישר פרייס", מכוניות הצעצוע "הוט וילס" ו-"Matchbox", "Masters of the Universe", משחקי לוח, דמויות מעולם הבידור (כגון דמויות בובות ואביזרים של חברת וולט דיסני, הארי פוטר, פארק היורה ועוד), ובשנות ה-80 גם קונסולות משחקי וידאו. לחברה כ-36 אלף עובדים, והכנסותיה נאמדות ביותר משבעה מיליארד דולר בשנה.

החברה נוסדה בשנת 1945 על ידי השותפים אליוט הנדלר והרולד "מאט" מטסון, כחברה קטנה לייצור מסגרות לתמונות. היא נקראה "מאטל", שילוב של שמותיהם הפרטיים של השותפים. בשלב מאוחר יותר החלו מייצרים ריהוט לבתי בובות משיירי חומר שנותרו בתהליך ייצור המסגרות. עד מהרה הפכה מכירת הריהוט לבתי הבובות רווחית יותר ממכירת המסגרות, והחברה התמקדה במוצרים אלה ובכלי מוזיקה. מוצר הלהיט הראשון של החברה היה יוקולילי זעיר.

ב-1959 ייצרה רות הנדלר, אשתו של אליוט הנדלר, את בובת "ברבי" הראשונה, על פי מודל של בובה ידועה מתוצרת גרמניה (Bild Lilli Doll) שראתה בסיור בשווייץ. הבובה זכתה להצלחה מיידית והפכה את חברת מאטל לענק עולמי בתחום הצעצועים. בשלב מאוחר יותר עוצבה בובת זכר בשם קן, כחבר לברבי, וכן חברים נוספים בעולם הבובות של ברבי.

בני הזוג הנדלר היו בעלי החברה עד לשנת 1963, אז החלו מניותיה להיסחר בבורסה של ניו יורק. בשנת 1955 יזמה רות הנדלר, שהייתה סגנית נשיא החברה, קניית זמן פרסום בתוכנית הטלוויזיה של וולט דיסני "מועדון מיקי מאוס", דבר שהביא לחשיפה רחבה של מוצרי החברה לילדים. בשנת 1968 התמנתה רות הנדלר לנשיאת החברה. הנדלר ובעלה פרשו מניהולה הפעיל של החברה ב-1975, בעקבות ממצאים שהראו על דיווחים כוזבים של החברה לבורסה לניירות ערך. 

ב-1968 הוצגו לראשונה מכוניות הצעצוע "הוט וילס"; "Matchbox", החברה המתחרה למכוניות צעצוע, נרכשה על ידי מאטל ב-1997. ב-1993 רכשה מאטל את ענק הצעצועים "פישר פרייס". מאטל סגרה את מפעל הייצור האחרון שלה בצפון אמריקה ב-2002, וכיום מרבית מפעליה ממוקמים בסין. מטה החברה ממוקם באל סגונדו, קליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://wallstreet.bizportal.co.il/stock.php?id=MAT מאטל] באתר "ביזפורטל"
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:חברות צעצועים
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-1940
פיסטולה

פִיסְטוּלָה (בעברית: נָצוּר) היא חיבור או מעבר לא רגיל בין שני איברים המכוסים בשכבת תאי אפיתל, שבדרך כלל אין ביניהם קשר. פיסטולה נגרמת בדרך כלל כתוצאה מזיהום חריג או מפציעה, אך לעיתים נוצרת באופן מכוון בתהליך ניתוחי. פיסטולה אופיינית במיוחד במחלות דלקתיות מסוימות, כדוגמת מחלת קרוהן. פיסטולה נוצרת גם באופן מכוון בתהליך פירסינג, כגון בעת חירור תנוך האוזן, הנחיר, הטבור או מקומות אחרים לשם ענידת עגיל.

הטיפול בפיסטולה משתנה בהתאם לסוגה, למצבה ולמצב החולה. דרכי הטיפול העיקריות הן טיפול תרופתי וטיפול ניתוחי, ולעיתים הטיפול הוא שילוב של שתיהן.

טיפולים תרופתיים מקובלים הם למשל תרופות אנטיביוטיות (כגון ציפרוקסין ופלג'יל), שבאפשרותן להביא לשיפור משמעותי במצב הפיסטולות אך לרוב לא לריפוי מוחלט שלהן. תרופות המדכאות את מערכת החיסון מסוגלות להביא לריפוי הפיסטולה ואף למניעת היווצרותה מחדש, אך פעולתן איטית. תרופות מסוג נוגדי TNF-α (כדוגמת רמיקייד ויומירה) יעילות בטיפול בפיסטולות הנגרמות כתוצאה ממחלה דלקתית כרונית. במקרים קשים, תרופות חזקות לדיכוי מערכת החיסון עשויות לסייע (כדוגמת ציקלוספורין A).

טיפולים ניתוחיים הם בעיקר ניתוחים שמטרתם כריתת הפיסטולה, אך לאחרונה מופיעות שיטות חדשות כגון שימוש בדבק פיברין לריפוי פיסטולות, אשר נמצאות עדיין תחת שלבי מחקר.

==ראו גם==
* השקה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטומיה
קטגוריה:מחלות
שיבוש מהלכי משפט

שיבוש מהלכי משפט היא עבירה פלילית שמטרתה לפגוע בתקינותו של ההליך המשפטי ולהקשות על רשויות החוק לבצע את מלאכתן. דוגמאות נפוצות לפעולות שיבוש הליכים: העלמת ראיות, שינוי פיזי בזירת הפשע, מתן עדות שקר ועוד.

==מאפייני העבירה==

עבירת שיבוש הליכי משפט נתפסת במערכת המשפט כעבירה חמורה בעלת פוטנציאל נזק משמעותי, עד כדי כך שהשופט מנחם אלון קבע שזו אחת משתי העילות הבודדות שבגינן ניתן לעצור אדם עד תום ההליכים, וזאת על אף זכותו הבסיסית של האדם לחירות.

עבירת שיבוש הליכי משפט היא עבירה 'התנהגותית', שאינה דורשת תוצאה של שיבוש בפועל. היסוד העובדתי של העבירה הוא רחב, וניתן לבצע את העבירה במעשה או במחדל, אשר גורמים להפרעה בתקינותו של ההליך השיפוטי. דהיינו, די בהוכחה ממנה עולה בבירור כי זו הייתה כוונתו של הנאשם. די בכך שהמעשה היה עלול להביא לשיבוש הליכים, ולהביא לפגיעה באושיות המשפט, כדי לבסס יסוד מספיק לגיבוש יסודות העבירה.

שיבוש הליכי משפט חל על כל התהליך השיפוטי, וכולל גם את שלב החקירה הפלילית וההוצאה לפועל.
לחובת הנאמנות הקיימת בין הסנגור למרשו, קודמת חובת הציות לחוק בכלל, ולחוק הפלילי וכללי האתיקה בפרט. משכך, אסור לסנגור לסייע באופן פעיל למעשה שעלול להיחשב כשיבוש הליכי משפט. עבירה זו, על אף היותה מנוסחת כלפי הנאשם, יש לראותה, לדברי ד"ר לימור זר-גוטמן, כחובה החלה גם על עורך הדין, שמחויב שלא להטעות את בית המשפט מבחינה אתית-מוסרית ולאו דווקא על ידי חקיקה או פסיקה.

==חקיקה ופסיקה בישראל==

שיבוש הליכי משפט היא עבירה פלילית המוגדרת בחוק העונשין, כאחת משלל עבירות הנכללות בסימן א': שיבוש עשיית משפט, וזו לשון הסעיף:
"העושה דבר בכוונה למנוע או להכשיל הליך שיפוטי או להביא לידי עיוות דין, בין בסיכול הזמנתו של עד, בין בהעלמת ראיות ובין בדרך אחרת, דינו – מאסר שלוש שנים; לעניין זה, "הליך שיפוטי" – לרבות חקירה פלילית והוצאה לפועל של הוראת בית משפט".

שיבוש הליכי משפט היא עבירה פלילית נפוצה, המתווספת לעיתים קרובות כעבירה משלימה לעבירות חמורות יותר. דוגמאות לאנשי ציבור שהואשמו (בין השאר) בשיבוש הליכי משפט: משה קצב, הרב יאשיהו פינטו, שלמה בניזרי, ועוד.

==דוגמאות מהמשפט העברי==

בסיפור התנ"כי של מכירת יוסף על ידי אחיו, מנסים האחים להעלים ראיות למכירת יוסף, באמצעות טבילת כתונת הפסים שלו בדם שעיר עיזים ובאמצעות ראייה זו לטעון שנטרף על ידי חיית טרף. מעשה זה מהווה מעין שיבוש הליכים תוך ניסיון להעלים ראיות בנוגע לעבירה שבוצעה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוק העונשין
תפילת ועננו

תְּפִילַּתּ וַעֲנֵנוּ ("וַעֲנֵנוּ בּוֹרֵא עוֹלָם") היא תפילה מיוחדת הנאמרת בתפילת העמידה, על ידי עדות אשכנז בעת עצירת גשמים בארץ ישראל.

== מקום אמירתה ==
התפילה נאמרת בברכת שומע תפילה לפני חתימתה. למנהג ירושלים רק שליח הציבור אומר תפילה זו ולשאר המנהגים גם הציבור בתפילת הלחש אומרה. 

זמן אמירת התפילה הוא כאשר מוכרז על עצירת גשמים. המנהג המקובל כיום הוא שהרבנים בראותם שלא ירדה כמות גשמים מספקת מכריזים על אמירת התפילה בציבור, אם כי אין כל מניעה ליחיד לאומרה בתפילת הלחש אף קודם לכן.

== נוסח התפילה ==
נוסח תפילה זו מופיע בטור ויש שכתבו שהוא לקוח מתפילת 'ברך עלינו' בנוסח עדות המזרח.

==לקריאה נוספת==
* אליעזר וייל, זמן אמירת תפילת ועננו בורא עולם למניעת עצירת גשמים, המעין מט' ה'תשס"ט עמודים 37 - 42
* יהושע מונדשיין, [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=13049&st=&pgnum=127&hilite= תפילה לעצירת גשמים], בית אהרן וישראל צב' ה'תשס"א עמודים קכז - קל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

ועננו
קטגוריה:גשם ביהדות
אולפני פבל מיל

אולפני פבל מיל (באנגלית: Pebble Mill Studios) היו מרכז הפקה ושידור של תוכניות טלוויזיה ורדיו של ה-BBC בעיר ברמינגהאם שבבריטניה. המרכז היה פעיל משנת 1971 ועד לשנת 2004. בתקופה זו הופקו בו רבות מן התוכניות הנודעות ביותר של ה-BBC והוא נחשב שני בחשיבותו רק למרכז הטלוויזיה של ה-BBC בלונדון.

המרכז נבנה בשנים 1967–1971 בפרבר של העיר וכלל מבנים על פני מגרש בגודל של 36 דונם, ובכללם בניין מרכזי בעל תשע קומות. הוא נפתח על ידי הנסיכה אן ב-10 בנובמבר 1971.

התוכנית הידועה ביותר ששודרה מהמרכז הייתה Pebble Mill at One – אחת מתוכניות האירוח הראשונות בטלוויזיה, ששודרה בערוץ BBC1 בשעת הצוהריים (בשנים 1972-1986). תוכנית יומית פופולרית זו נודעה בין השאר בכך שלא צולמה באולפן טלוויזיה מסורתי, אלא במבואה בעלת קירות זכוכית של אחד הבניינים, וזאת בשל העובדה שהאולפנים במרכז היו תפוסים במשך רוב הזמן לצורך הפקות אחרות.

בין יתר תוכניות הטלוויזיה שהופקו במרכז זה היו:
*"כל היצורים, גדולים כקטנים" – סדרה המבוססת על ספריו של הווטרינר אלף וייט (למעט הסצינות שצולמו בשטח פתוח);
*הסדרה "רופאים" (Doctors);
*הסדרה החיים האלה;
*הסדרה Dangerfield;
*תוכנית הטלוויזיה המוטורית טופ גיר.

במרכז שכנה תחנת הרדיו BBC West Midlands – אחת מזרועות הרדיו האזורי של ה-BBC. בין תוכניות הרדיו שהופקו בו הייתה אופרת הסבון ברדיו The Archers – תוכנית הרדיו בעלת משך השידור הרצוף הארוך ביותר בעולם (מ-1950 ועד עתה).

בראשית שנות האלפיים החליט ה-BBC לסגור את המרכז ולהעביר את הפעילות בו לאתר אחר. ההחלטה נתקבלה בשל שיקולים כלכליים שונים ובכללם הוצאות התחזוקה הגדלות של הבניינים. המרכז נסגר באוקטובר 2004 וחלק מהפעילות בו הועתקה לבניין במרכז העיר ברמינגהאם. בנייני המרכז נהרסו באביב 2005 מתוך כוונה לבנות במקומם פארק מדע וטכנולוגיה, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל. בשנת 2016 נפתח במקום "בית החולים ברמינגהאם לרפואת שיניים", שכולל מרפאות שיניים כחלק משירות הבריאות הלאומי ובית ספר לרפואת שיניים שקשור לאוניברסיטת ברמינגהאם.

==קישורים חיצוניים==

*[http://pebblemill.org/ אתר נוסטלגיה על אולפני פבל מיל.]
*[http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/891654.stm ידיעה על ההחלטה לסגור את אולפני פבל מיל] באתר ה-BBC.
*[http://www.bbc.co.uk/birmingham/goodbye_pebblemill/end_of_an_era.shtml ידיעה על סגירת אולפני פבל מיל] באתר ה-BBC.

==הערות שוליים==

קטגוריה:BBC
קטגוריה:ברמינגהאם
קטגוריה:אולפני טלוויזיה