OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אולאווה

אולאווה (בפולנית: Oława, בגרמנית: Ohlau) היא עיירה בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין.

==היסטוריה==
אולאווה, 1819
אולאווה החלה להתפתח בתחילת המאה ה-12. היא הוזכרה לראשונה במסמך מ-1149 על תרומתה למנזר סנט וינסנט בוורוצלב. בשנת 1206 הפכה אולאווה לאחת מערי המגורים של דוכסות פיאסט בשלזיה, שהעניקה לאולאווה מעמד של עיירה. אולאווה נהרסה 3 פעמים במהלך ההיסטוריה. בשנת 1241 היא נהרסה במהלך הפלישה המונגולית לאירופה ב-1448 על ידי ההוסיטים, ושוב בשנת 1634 במהלך מלחמת שלושים השנים. משנת 1335 עד 1,806 הפכה העיירה לחלק מהאימפריה הרומית הקדושה.

בשנת 1527 החלה הרפורמציה הפרוטסטנטית ואיתה החל השימוש בשמה אולאו ("Ohlau"). בשנת 1741, יחד עם רוב שלזיה, העיירה הפכה לחלק מממלכת פרוסיה. המאות ה-18 וה-19 היו תקופה של צמיחה כלכלית באולאו והיא הפכה לידועה כמרכז לגידול טבק. בשנת 1842 נפתחה הרכבת הראשונה בשלזיה, בין אולאו לבין ברסלאו (כיום ורוצלב).

אולאו יצאה ממלחמת העולם הראשונה ללא פגע. עם זאת, במלחמת העולם השנייה, 60% מהעיירה נהרס. ב-2 בספטמבר 1939, בתקופת המלחמה, מטוס פולני מ-PZL.23 Karaś הפציץ מפעל גרמני באולאו. לאחר המלחמה, האזור הושם תחת ממשל פולני ובוצע טיהור אתני על פי הסכם פוטסדם. שמה של העיירה שונה לאולאווה, התושבים הגרמנים בעיירה גורשו והוחלפו בפולנים. אולאווה הפכה לחיל מצב של הקבוצה הצפונית הצבא האדום ונותרה כך עד 1992.

==גאוגרפיה==
בית קברות יהודי באולאווה
אולאווה ממוקמת בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה תחתית, במחוז אולאווה. היא משתרעת לאורך נהר אולאווה ואודר כ-26 קילומטר דרום-מזרחית לוורוצלב. היא גובלת עם הגמיני: אולאווה ו-Jelcz Laskowice.

נכון לשנת 2011, שטח העיירה הוא 27.36, ובו: 57% קרקע חקלאית, 27.9% שטח בנוי, 6.1% מים, 5.2% מיוער, 1.9% שממה ו-1.9% אזורים שונים. אולאווה היא 5.2% משטח המחוז 0.1% משטח הפרובינציה.

אולאווה שוכנת במרחק:
*של 26 קילומטר מוורוצלב
*של 54 קילומטר מאופולה
*של 165 קילומטר מפוזנן
*של 225 קילומטר מפראג
*של 295 קילומטר מוורשה
*של 321 קילומטר מברלין

==דמוגרפיה==
{| class="wikitable" style="text-align:right"
|-
! 
| גברים
| נשים
| סה"כ
|-
! אוכלוסייה
| 15,567 (18.3%)
| 16,673 (51.7%)
| 32,240 (100%)
|-
! צפיפות
| 569
| 609
| 1178
|}

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 

==לקריאה נוספת==
*מטיובסקי ק, קווי המתאר של מונוגרפיית העיירה אולאווה, 2004
*סטנילבסקה מ, תוכנית הסביבה של אולאווה 2010-2013, 2009

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שלזיה תחתית: יישובים
קלייטה

קלייטה (בפורטוגזית: Calheta, מילולית: מפרץ קטן) היא רשות מקומית (município) בחוף הדרום-מערבי של האי מדיירה שבפורטוגל. שטח המועצה הוא 111.42 קמ"ר ומתגוררים בה (נכון לשנת 2011) 11,521 תושבים. שטח הרשות מחולק ל-8 מועצות מקומיות. שטח המועצה המקומית קלייטה הוא 23.45 קמ"ר ומתגוררים בה 3,163 תושבים (נכון לשנת 2011).

אזור זה ניתן במתנה על ידי ז'ואאו גונסלווש זארקו מגלה האי לבנו וכלתו, והיה מהאזורים הראשונים באי להתיישבות אירופאית. ב-1 ביולי 1502 ניתן אישור מלכותי ממנואל הראשון, מלך פורטוגל להפיכת היישוב לעיר.

חקלאות ודיג מהווים מקור המחיה המרכזי של תושבי המקום, אם כי מרכזי תעסוקה ותעשייה קטנים קיימים במרכזי העיירות. גידול בננות, גפנים, קנה סוכר וצמחי נוי היו עיקר הייצוא המקומי במשך ההיסטוריה.

מפרץ קלייטה – מבט מלמעלה
תמונה מהמאה ה-19 של נמל קלייטה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פורטוגל: יישובים
קטגוריה:מדיירה: גאוגרפיה
אלצ'בסק

אלצ'בסק (באוקראינית: Алчевськ) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה. העיר נקראת על שמו של מייסדה - איש העסקים אלכסיי אלצ'בסקי.

==היסטוריה==
אלצ'בסק הוקמה כמושבת פועלים, שמה הראשון היה יורייבקה וב-1903 שמה שונה לאלצ'בסק לאחר מותו של אלצ'בסקי.

בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 האוכלוסייה צמחה באופן מהיר, ב-1926 התגוררו כאן 16,000 תושבים, ואילו ב-1939 התגוררו כאן כבר 55,000 תושבים, גידול מהיר זה נבע מהתפתחות תעשייתית. ב-1931 שמה של העיר שונה לוורושילובסק, על שמו של קלימנט וורושילוב שהחל את פעילותו המהפכנית במפעל מקומי. ב-1938 היישוב קיבל מעמד של עיר.

העיר הייתה תחת הכיבוש הגרמני בין 12 ביולי 1942 ל-2 בספטמבר 1943.

ב-1961 שמה שונה שוב, והפעם היא נקראה קומונארסק, לאחר התפרקותה של ברית המועצות הוחלט להחזיר לה את השם אלצ'בסק.

מאז 2014 נמצאת העיר בשליטת בדלנים שהכריזו על עצמאות חד צדדית מאוקראינה.

==ספורט==
אלצ'בסק היא ביתו של מועדון הכדורגל סטאל אלצ'בסק המשחק בליגה האוקראינית הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מחוז לוהנסק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1895
קתדרלת הלסינקי

פסל של [[אלכסנדר השני, קיסר רוסיה בחזית הקתדרלה]]
קתדרלת הלסינקי (בפינית: Helsingin tuomiokirkko) היא קתדרלה לותרנית-אוונגלית פינית של בישופות הלסינקי, הממוקמת בשכונת קרונונהקה במרכז הלסינקי, פינלנד. הכנסייה נבנתה במקור בשנים 1830–1852 כמחווה לדוכס הגדול של פינלנד, הצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. היא הייתה ידועה גם ככנסיית "סנט ניקולאוס" עד עצמאותה של פינלנד בשנת 1917.

==מבנה==
הבניין הוא בסגנון נאו-קלאסי ומהווה אתר ייחודי בנוף העירוני של הלסינקי, עם כיפה ירוקה גבוהה המוקפת בארבע כיפות קטנות יותר. הוא תוכנן על ידי קרל לודוויג אנגל כך שיעמוד בראש כיכר הסנאט שתכנן. כמו כן הוא מוקף בבניינים אחרים, קטנים יותר, שתוכננו על ידי אנגל.

תוכנית הכנסייה היא בצורת צלב יווני (מרכז מרובע וארבע זרועות שוות), סימטרי בכל אחת מארבע רוחות השמים, ובחזית כל זרוע מובלטת אכסדרה וגמלון.

==היסטוריה==
הקתדרלה נבנתה על אתר של כנסייה קטנה יותר, כנסיית אולריקה אלאונורה, אשר הוקדשה לפטרונית שלה, אולריקה אלאונורה, מלכת שוודיה. מהדורת פקסימיליה של כנסייה זו, עשויה כולה משלג, נבנתה בכיכר הסנאט בהלסינקי בתחילת שנות ה-2000. הכנסייה הישנה של הלסינקי נבנתה בין השנים 1824–1826 בשכונת קאמפי הסמוכה, כדי לשרת את הקהילה בזמן שכנסיית אולריקה אלאונורה נהרסה ועד חנוכת הקתדרלה החדשה.

מאוחר יותר שונה הבניין על ידי יורשו של אנגל, ארנסט לורמן, אשר הוסיף ארבע כיפות קטנות כדי להדגיש את הקשר האדריכלי למודל של הקתדרלה, קתדרלת איסק הקדוש בסנט פטרסבורג. לורמן גם הקים שני מגדלי פעמון, כמו גם פסלי אבץ של שנים-עשר השליחים בקצה ובפינות של קו הגג. מחיצת המזבח צוירה על ידי קארל טימולאון פון נף ונתרמה על ידי הצאר ניקולאי הראשון. הקריפטה שופצה בשנות ה-80, על ידי האדריכלים וילהלם הילנדר ויוהה לביסקה לשימוש הכנסייה ולתערוכות; הילנדר היה אחראי גם על שימור ושיפוץ הקתדרלה בסוף שנות ה-90.

כיום, הקתדרלה היא אחת האטרקציות המתוירות ביותר בהלסינקי. יותר מ-350 אלף אנשים מבקרים בה כל שנה, חלקם משתתפים באירועים דתיים, אך רובם תיירים. הכנסייה נמצאת בשימוש קבוע עבור שירותי פולחן ואירועים מיוחדים כמו חתונות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הלסינקי: מבנים
קטגוריה:פינלנד: דת
הלסינקי
קטגוריה:אדריכלות נאו-קלאסית
קטגוריה:אירופה: כנסיות
ארגוס גדול

ארגוס גדול (שם מדעי: Argusianus argus) הוא מין של פסיון גדול ודמוי טווס בעל זנב ארוך להפליא היותר ארוך מגופו והוא המין היחיד בסוג אַרְגּוּס. הוא מצוי ברחבי דרום מזרח אסיה: בחצי האי המלאי, בתאילנד ובאיים גדולים באינדונזיה כמו סומטרה ובורנאו. מקור השם ארגוס הוא מהדמות מהמיתולוגיה היוונית ארגוס, ענק בעל מאה עיניים אשר הועברו על ידי הרה לאחר מותו לזנבו של הטווס.

אורכו של הארגוס 160–200 ס"מ ומשקלו 2.04–2.72 ק"ג. נוצותיו של הארגוס חומות והראש והצוואר כחולים כשהמקור לבן ועל ראש הזכר ציצות שחורות. הרגליים ורודות והזנב מוארך ביותר אצל הזכר - באורך של 105–143 ס"מ. ממנו יוצאים 2 אברות רחבות שחורות המזדקרות למעלה ומעבריהם מניפת נוצות חומות, על הזנב מעוטרים כתמים זהובים ובוהקים דמויי עיניים המושכות את הנקבות. הנקבות לעומת הזכרים קטנות יותר, אורכן 72–76 ס"מ ומשקלן 1.59–1.7 ק"ג, וזנבם אינו גדול כמו של הזכרים.

הארגוסים נוטים להלך ולאכול על הקרקע ועפים רק כמפלט אחרון, עקב זנבם הגדול שמקשה עליהם לעוף. למרות מראם דמוי הטווס ותצוגת הראווה שלהם - הם אינם פוליגמיים כמו הטווסים אלא מונוגמיים.

הארגוסים קרובים לסיכון עקב כריתת היערות בהם הם נמצאים וכן עקב ציד.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:טווסים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:עופות יערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:בורנאו: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
אגנר קרארוף ארלנג

אגנר קרארוף ארלנג (בדנית: Agner Krarup Erlang; 1 בינואר 1878 - 3 בפברואר 1929) היה מתמטיקאי, סטטיסטיקאי ומהנדס דני, שפיתח את תורת התורים והיה מחלוצי הנדסת התחבורה.

ארלנג פיתח שיטות לניתוח רשתות טלפון. בעבודתו חקר את השימוש בחיבורי רשת הטלפון בקהילות קטנות על מנת להבין כיצד ליצור רשתות בצורה יעילה. מחקר זה הוביל ליצירת נוסחת ארלנג.

== נוסחת ארלנג ==
:<math> E = \lambda h </math>

== תכנון מוקדים טלפונים ==
על מנת לתכנן את כוח האדם הדרוש להקים מוקד טלפוני מקובל להשתמש בנוסחאת ארלנג עם הפרמטרים הבאים כאשר הפרמטר המבוקש נשאר ריק (חופשי):
* אורך שיחה ממוצעת + זמן תיעוד ממוצע
* יעד אחוזי מענה תוך X שניות או זמן המתנה ממוצע למענה
* כמות שיחות נכנסת
* כמות נציגים במענה

== ראו גם==
התפלגות ארלנג

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071203190543/http://oldwww.com.dtu.dk/teletraffic/Erlang.html ביוגרפיה של ארלנג], באתר oldwww 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים דנים
קטגוריה:סטטיסטיקאים
קטגוריה:ילידי 1878

קטגוריה:נפטרים ב-1929
אליזבת הארדוויק

אליזבת הארדוויק (באנגלית: Elizabeth Hardwick; 27 ביולי 1916 – 2 בדצמבר 2007) הייתה מבקרת ספרות וסופרת אמריקאית.

==ביוגרפיה==
הארדוויק נולדה בלקסינגטון, קנטקי, למשפחה פרוטסטנטית אדוקה. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קנטקי בשנת 1938, ושנה לאחר מכן גם תואר שני באותו מוסד. משם עברה לניו יורק, ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1947 הוענקה לה מלגת גוגנהיים.

בשנת 1949 נישאה למשורר רוברט לוול. לזוג נולדה בת, הארייט לוול. בשנת 1972, עזב לוול את הארדוויק ונישא לאחרת.

בשנת 1959 פרסמה הארדוויק מסה בכתב העת Harper's תחת הכותרת "The Decline of Book Reviewing" ("שקיעתה של ביקורת הספרים"). המסה הכילה ביקורת חריפה על מצב ביקורות הספרים בכתבי העת האמריקאיים של אותה עת, ובראשם המוסף הספרותי של הניו יורק טיימס. בשנת 1962, בזמן שביתת העיתונות הכללית בניו יורק, סייעה הארדוויק לג'ייסון אפסטין, רוברט לוול, ברברה אפסטין, ורוברט סילברס לייסד את כתב העת המשפיע The New York Review of Books.

בשנות ה-70 וה-80 לימדה הארדוויק כתיבה יוצרת במכללת בארנרד ובבית-הספר לאמנויות באוניברסיטת קולומביה. היא נתנה לתלמידיה ביקורות כנות על עבודתם, וטיפחה את המבטיחים ביניהם.

בשנת 1996 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. היא מתה במנהטן בשנת 2007.

==יצירתה==
הארדוויק חיברה שלושה רומנים: The Ghostly Lover (1945); The Simple Truth (1955); ו-Sleepless Nights (1979). אסופּה מסיפוריה הקצרים פורסמה לאחר מותה, תחת הכותרת The New York Stories of Elizabeth Hardwick (2010).

כמו כן פרסמה ארבע אסופּות של מסות ומאמרי ביקורת: A View of My Own (1962); Seduction and Betrayal (1974); Bartleby in Manhattan (1983); ו-Sight-Readings (1998).

בשנת 1961 ערכה ופרסמה מבחר ממכתביו של ויליאם ג'יימס, ובשנת 2000 פרסמה ביוגרפיה קצרה על הרמן מלוויל.

בשנת 2008 בחרה ההוצאה לאור Library of America לכלול את כתבתה של הארדוויק על פשעיו של קריל צ'סמן ברטרוספקטיבה של "מאתיים שנות כתיבה על פשע אמיתי".

כתביה טרם תורגמו לעברית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.theparisreview.org/interviews/2893/the-art-of-fiction-no-87-elizabeth-hardwick ריאיון עם הארדוויק] (אנגלית) בכתב העת The Paris Review
* [http://www.nybooks.com/articles/20931 רשימה] (אנגלית) מאת דרק וולקוט על הארדוויק, ב-New York Review of Books.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבקרי ספרות אמריקאים
קטגוריה:מבקרות ספרות אמריקאיות
קטגוריה:מסאיות אמריקאיות
קטגוריה:זוכות מלגת גוגנהיים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2007
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
קירבי באקטס

קירבי באקטס (מאנגלית: Kirby Buckets) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה לראשונה בדיסני XD ארצות הברית ב-20 באוקטובר 2014, ובערוץ דיסני ישראל ב-25 בפברואר 2015. המככבים בה הם: ג'ייקוב ברטראנד, מקיי קורטיס, טיפני אספנסן, אוליביה סטאק, קייד סאטון ודין ג'ולין.

העונה הראשונה הסתיימה בארצות הברית ב-12 באוגוסט 2015, ובישראל ב-20 בדצמבר 2015.

ב-13 בינואר 2015 הוחלט על חידוש הסדרה לעונה שנייה, כשהפקת העונה נקבעה למרץ 2015. פרק שצולם בעונה 2 אך שודר שבוע לאחר פרק של עונה 1 שודר ב-19 באוגוסט 2015 בארצות הברית וב-6 בספטמבר 2016 בישראל. העונה המלאה עלתה לשידור בארצות הברית ב-7 באוקטובר 2015, וב-13 בספטמבר 2016 בישראל. העונה הסתיימה בארצות הברית ב-29 באוגוסט 2016 ובישראל ב-28 במרץ 2017.

ב-4 במרץ 2016 הסדרה חודשה לעונה שלישית. שם הסדרה השתנה בעונה זו ל-Kirby Buckets Warped. העונה עלתה ב-16 בינואר 2017 וב-31 ביולי 2017 בישראל.

הסדרה הסתיימה ב-2 בפברואר 2017 בארצות הברית וב-23 באוקטובר 2017 בישראל, לאחר 3 עונות ו-59 פרקים.

==עלילה==
הסדרה מתמקדת בנער בן ה-13 קירבי באקטס, החולם להיות אנימטור מפורסם. קירבי רואה את ציוריו קמים לתחייה וביחד עם חבריו יוצא להרפתקאות משונות ובלתי צפויות, תוך כדי התחמקות מאחותו הכועסת וחברתה.

==דמויות==
===דמויות ראשיות===
*קירבי (ג'ייקוב ברטראנד) - אוהב לצייר, חולם להיות אנימטור מפורסם. הדמות הראשית של הסדרה. האח הקטן של דון. חברם הטוב של פיש ואלי.
*פיש (מקיי קורטיס) - אחד מחבריו הטובים של קירבי, כמו אלי.
*בלינדה (טיפני אספנסן) - חברתה הטובה של דון, עושה מעשים טיפשיים בעבורה ותמיד נאמנה לה.
*דון (אוליביה סטאק) - מנסה להיות מקובלת. אחותו הגדולה של קירבי, שונאת את ציוריו. חברתה הטובה של בלינדה.
*אלי (קייד סאטון - אחד מחבריו הטובים של קירבי, כמו פיש.
*מאצ'ו טאקו (דין ג'ולין) - דמות מצוירת שקירבי צייר, קמה לתחיה בדמיונו.

===דמויות משניות===
*אמא של קירבי (סוזי ברט).
*אבא של קירבי (מייקל נאוטון).

==שידור==
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
! scope="col" style="padding:0 9px;" rowspan="2" colspan="2"| עונה
! scope="col" style="padding:0 9px;" rowspan="2"| מספר פרקים
! scope="col" style="padding:0 90px;" colspan="2"| תקופת שידור מקורית
! scope="col" style="padding:0 90px;" colspan="2"| תקופת שידור בישראל
|-
! scope="col" | שידור ראשון
! scope="col" | שידור אחרון
! scope="col" | שידור ראשון
! scope="col" | שידור אחרון
|-
 |scope="row" style="background:#00FF00; color:#100;"|
|1
|20
|20 באוקטובר 2014
|12 באוגוסט 2015
|25 בפברואר 2015
|20 בדצמבר 2015
|-
| colspan="3" |פרק בין העונות
| colspan="2" |19 באוגוסט 2015
| colspan="2" |6 בספטמבר 2016
|-
 |scope="row" style="background:#00FFFF; color:#100;"|
|2
|25
|7 באוקטובר 2015
|29 באוגוסט 2016
|13 בספטמבר 2016
|28 במרץ 2017
|-
 |scope="row" style="background:#FFFF00; color:#100;"|
|3
|13
|16 בינואר 2017
|2 בפברואר 2017
|31 ביולי 2017
|23 באוקטובר 2017
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:עולמות מקבילים בטלוויזיה
שערי ציון (כתב עת)

עמוד השער]]
שערי ציון היה כתב עת תורני בעל זיקה לתנועת המוסר שראה אור בירושלים בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 (ה'תרפ"א–ה'תרצ"ט).

בכתב העת ה התפרסמו מאמרי פרשנות והלכה לצד מסות השקפתיות ושיחות מוסר. בסוף כל גיליון התפרסם מדור "ידיעות תורניות" מהנשמע ונעשה ברחבי העולם היהודי בהקשר התורני.

==משתתפים==
בשלושת שנותיו הראשונות של כתב העת, התפרסם בראשו בקביעות מאמר הלכתי פרי עטו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הוא המשיך לפרסם בו ממאמריו מעת לעת גם בהמשך שנות קיומו. עוד התפרסמו בכתב העת במשך שנות קיומו, מאמריהם של רבנים מפורסמים כמו: רבי יחזקאל אברמסקי, רבי עזרא אלטשולר, רבי יהודה לייב צירלסון, רבי אלחנן וסרמן, רבי צבי פסח פרנק, רבי אשר ניסן לויטן, רבי דב זוכובסקי (ר' בערל יאנובר).

כמו כן פרסמו בכתב העת גם רבני ערים ועיירות מהגולה היהודית, שלחלקם הוא היווה במה יחידה לפרסום חידושיהם. בין הרבנים: רבי אליעזר יהודה רבינוביץ, רבה של ממל; הרב שמעון רוזובסקי, רבה של איישישוק; הרב תנחום גרשון ביליצקי, רבה של יאשינובקה; הרב מאיר סטולביץ, רבה של חסלביץ; הרב ישראל קולודנר (בארי), לימים רבה של נס ציונה; 

עורכי כתב העת היו הרבנים: שלמה בלזר ואהרן יצחק זסלנסקי.

==פרויקטים מיוחדים==
בשנת ה'תרצ"ה הנפיק כתב העת אסופת זיכרון מיוחדת לזכרו של רבי ישראל מסלנט בשם "תורת ישראל", באסופה זו התפרסמו גנוזות מכתבי-יד של הרב סלנטר ותלמידיו, ומאמרי הערכה של הרבנים: אברהם יצחק הכהן קוק, אבא יעקב בורוכוב, צבי פסח פרנק, יעקב משה חרל"פ, צבי הירש פרבר, אליהו אליעזר דסלר, ויחיאל מיכל טוקצינסקי. כמו גם זכרונות מחייו שנכתבו בידי פנחס גרייבסקי.

==לקריאה נוספת==
* יהודה רובינשטיין, שערי ציון (ירושלים), בתוך: יצחק לוין (עורך), אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ עמ' 275–277.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:ארץ ישראל: כתבי עת תורניים
יונה לייבזון

לייבזון במהלך [[מסיבת עיתונאים במחלקת המדינה של ארצות הברית, אוקטובר 2021 (במהלך מגפת הקורונה בארצות הברית)]]
יוּנה לייבזון (נולדה ב-21 במרץ 1989) היא עיתונאית ישראלית ילידת ליטא הסובייטית, המשמשת ככתבת בארצות הברית של חברת החדשות של קשת 12.

==ביוגרפיה==
לייבזון נולדה בליטא, אז חלק מברית המועצות. בשנת 1990 עלתה משפחתה לישראל. היא גדלה והתחנכה בראש העין, למדה בחטיבת הביניים "גוונים", ולאחר מכן בתיכון "בגין".

את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל. בתחילת דרכה סיקרה את תחום העלייה והקליטה והעולם היהודי, וכן שימשה כתבת לענייני איכות הסביבה. בסוף 2009 מונתה לכתבת לענייני כלכלה ואיכות הסביבה. שימשה עורכת יומני הבוקר בתחנה, וסגנית ראש מחלקת אקטואליה. היא זכתה בשני פרסי מפקד גל"צ, הראשון ב-2010 והשני ב-2015.

ב-2013 הצטרפה לסגל תוכנית הטלוויזיה "העולם הלילה" בהנחיית יעקב אילון. ב-2014 מונתה לראש הדסק לענייני כלכלה בגלי צה"ל. בינואר 2014 נבחרה להחליף את אסף ליברמן בתפקידו כמגיש התוכנית "יהיה בסדר", והנחתה אותה לצדו של אביב לביא.

באוגוסט 2014 הצטרפה להגשת תוכנית שבועית בערוץ 20.

בספטמבר 2015 נבחרה להחליף את חיים ריבלין בתפקידו בחברת החדשות שבערוץ 2, ככתבת לענייני חברה ורווחה. בנוסף, הגישה מדי פעם את "חדשות 2 הלילה", ואת המוסף הכלכלי של המהדורה המרכזית ביחד עם עמליה דואק.

משנת 2015 שימשה לייבזון, לתקופה מסוימת, כמרצה בבית הספר לתקשורת שבאוניברסיטת אריאל בשומרון.

באפריל 2019 החלה לשמש כשליחת חברת החדשות לארצות הברית במקום אהרן ברנע, אשר יצא לגמלאות.

== חיים אישיים ==
ב-2016 נישאה לייבזון לרועי הררי, הם התגוררו בתל אביב ועברו לניו יורק בעקבות עבודתה של לייבזון. בינואר 2023 נולד לזוג בן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:סגל ערוץ 20
קטגוריה:כתבים ישראלים לענייני איכות הסביבה
קטגוריה:כתבי רווחה ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון בגין (ראש העין)
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לתקשורת
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:פורבס 30Under30: ישראל
קטגוריה:שליחי כלי תקשורת ישראליים לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
מונאל ההימלאיה

Lophophorus impejanus
מונאל ההימלאיה (שם מדעי: Lophophorus impejanus), או מונאל נוצץ, הוא מין דמוי תרנגול צבעוני מהסוג מונאל, החי בהרי ההימלאיה הגבוהים והוא הציפור הלאומית של נפאל.

זהו פסיון גדול יחסית, אורכו עד 70 ס"מ ומשקלו עד 2,150–2,380 גרם. מין זה מקושט ובוהק מאוד, ראשו הירוק והבוהק מעוטר בזוג ציצות, נוצותיו בצבע אדום-נחושת על העורף, הכנפיים בצבעי צהוב, ירוק כהה, סגול וכחול והזנב גם נחושת. לעומתו הנקבה אפורה ובעלת צבעי הסוואה והיא גם קטנה ממנו בהרבה.

המונאל נפוץ ביערות הרריים, ערבות וצוקים במדינות הבאות: אפגניסטן, פקיסטן, חבל קשמיר, הודו, נפאל, דרום טיבט, בהוטן וככל הנראה גם בבורמה.

== גלריה ==
<gallery widths=200 heights=150>
קובץ:Himalayan Monal - Bhutan S4E9921 (15361467119).jpg
File:Himalayan Monal on Snow.jpg
File:HIMALAYAN MONAL.jpg
</gallery>

==ראו גם==
*טווס מצוי
*טווס ירוק
*פסיון זהוב
*פסיון הדם

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:פסיונים
קטגוריה:ההימלאיה: בעלי חיים
קטגוריה:נפאל: סמלים לאומיים
קטגוריה:ציפורים לאומיות
קטגוריה:טיבט: עופות
בית עארף אל-עארף

שלט על ביתו של עארף אל-עארף
בית עארף אל-עארף (נבנה בין השנים 1938-1937) היה ביתו הפרטי של מושל נפת באר שבע, עארף אל-עארף, שבנה אותו והתגורר בו. הבית ממוקם בפינה הצפונית של הצטלבות הרחובות הרצל והעצמאות בבאר שבע, ובשעתו נחשב לבית הנאה ביותר בעיר.

== בנייתו של הבית ==
בעת שלטונו בבאר שבע, רכש עארף מגרש מעבר לכביש, מול מעון המושל הישן (כיום מוזיאון הנגב לאומנות), והקים שם את ביתו. הבית מעיד על בעליו: בנוי בהידור רב, כראוי לאדם הנוטה להתגנדר בלבושו ולהתפאר במעשיו. בנייה שכזו הייתה מבליטה מסגרות וכרכובים באבן צחורה "מיזי חילו" והייתה מקובלת בבתי הערבים האמידים בעיקר בירושלים. חזית הבית המפואר נבנתה באבן גיר דולומיטית ("מיזי אחמר") האדמדמה, שהובאה מאזור ירושלים.

ביתו יוצא דופן בבאר שבע בעיקר בגלל סגנון הבנייה שהיה שונה מסגנון הבתים הישנים בעיר, שבנויים לרוב מאבן בהירה שמתפוררת בקלות.

הבית היה ממוקם במרכז העיר ומוקף חומה נמוכה דבר שעלול להעיד על מעורבותו של האדם המתגורר בו בחברה.

הבית השתמר היטב, ואף השינויים החיצוניים שנעשו בו מועטים. את שטחו הפנימי איחדו, הרסו את הקירות של חדרי בית המגורים, סגרו את הדלת שהובילה מהמרפסת ל-"דיוואן", שהיה חדר-האורחים הפרטי של עארף אל-עארף, והפכו אותו לחלון. הבית כלל גם חדר בקומה שנייה, והייתה אפשרות להוסיף קומה.

== שימושיו של הבית ==
במקור שימש הבית בתור ביתו הפרטי של מושל הנפה (בשנים 1939-1929), העסקן הציבורי וההיסטוריון עארף אל-עארף. עארף שאף להמשיך ולנהל את ענייני הנפה, אך מאורעות המרד הערבי הגדול טפחו על פניו ובממשל גברו כנראה החשדות נגדו, וב-1939 הועבר עארף לנפת עזה.

לאחר שעזב את באר שבע, הושכר ביתו של עארף אל-עארף למגורי אישים רמי יחס במנהל הנפה ובמשטרה. בשנת 1948 התיישב בו המפקד של הכוח המצרי ששהה בעיר. לאחר כיבוש העיר על ידי צה"ל, שימש המבנה כחנות שקם של צה"ל, ולאחר מספר שנים צה"ל, שהזניח את המקום, ויתר עליו והוא הוצע לעיריית באר שבע. מפאת סכום הכסף שעמד על כחצי מיליון דולר, סכום בו עיריית באר שבע לא יכלה לעמוד, חברת האחים פרץ לוזון קנו את האתר והחליטו לשפץ אותו, להחזירו למראהו העתיק ולהעביר אליו את משרדי החברה שלהם. כיום נמצא שם בית ההשקעות "SHERY & ALEX"

הבית נחשב בשעתו כבית הנאה ביותר בעיר, ואף כיום הוא מרשים ביותר, ובולט על רקע בתי העיר הישנים, הבנויים אבן מקומית בהירה. הבניין הוכרז כ"בניין היסטורי לשימור" על ידי המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, ושוחזר בשנת 2003.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://drory.net/shimur/batim/aref.htm המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות: בית עארף אל עארף]
*[http://www.beer-sheva.muni.il/TayarutMosadot.asp?zimerimCatID=120&zimerID=19 בית עארף אל עארף], באתר עיריית באר שבע
* 

קטגוריה:באר שבע העתיקה
קטגוריה:באר שבע: היסטוריה
קטגוריה:באר שבע: בתי מגורים
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
קטגוריה:החברה הפלסטינית בארץ ישראל המנדטורית
איך עושים תקליט

"איך עושים תקליט" הוא פזמון שכתב יענקל'ה רוטבליט והלחין וביצע שמוליק קראוס. השיר, שהתפרסם בשנת 1982 באלבום "גלגל מסתובב", עוסק בחוויות המשותפות של קראוס, רוטבליט ואחרים בבית הקפה הנודע "כסית". כמו רוב שירי האלבום, את השיר עיבד מוזיקלית אילן וירצברג, עם דני פאר. הוא שובץ כשיר החותם את האלבום בגרסתו המקורית.

השיר מספר את סיפור יצירתו של האלבום "גלגל מסתובב", שיצא לאור חמש שנים לאחר יציאתו של אלבום האולפן של קראוס, "מדינת ישראל נגד קראוז שמואל". על פי המסופר בשיר, התקליט נולד כיוזמה של חבריו של קראוס שישבו עימו בקפה "כסית", ובהם משה איש כסית וחצקל איש כסית (). חלק מהחברים אף תרמו מכספם להפקתו של האלבום ().

לאורך השיר מוזכרים רבים מיושבי "כסית" שהשתתפו בהפקת התקליט, וכן אחדים מעובדיו ומפוקדיו הקבועים של בית הקפה. להלן הדמויות המוזכרות בשיר, לפי סדר הופעתן:
* יבי – המשורר יונה בן־יהודה, חברו הקרוב של קראוס, שכתב את מילות כמחצית משירי האלבום
* שמוליק קראוס – הלחין וביצע את כל שירי האלבום
* חצקל איש כסית – מייסדו של "כסית"
* מרסל קופמן – מלצר ותיק ומוכר ב"כסית"
* משה איש כסית – בנו של חצקל ומנהל "כסית" בעת כתיבת השיר
* דני פאר – פסנתרן ישראלי שניגן באלבום
* אורי ליפשיץ – אומן ישראלי שאייר את עטיפת האלבום ()
* סמי – שותפו לעסקים של שמעון קדם
* שמעון קדם (צ'פאי) – איש עסקים מתחום הנדל"ן שנהג לפקוד את בית הקפה
* יענקל'ה רוטבליט – פזמונאי ישראלי שכתב את מילות כמחצית משירי האלבום
* תובל פטר - אקורדיוניסט להקת הנח"ל ()
* צביה ליטמן – בתו של חצקל איש כסית
* זהר לוי – מתופף ישראלי.

בשיר מוזכרים שניים משיריו המפורסמים של קראוס, "כל השבוע לך" ("החלונות הגבוהים", 1967) ו"שישי חם" ("מדינת ישראל נגד קראוז שמואל", 1977). כמו כן כותב השיר רוטבליט מתייחס בהומור עצמי לעובדת היותו פיסח במשחק המילים .

בסיומו של השיר מופיע מקטע בן כדקה אחת, שבו נשמע משה איש כסית מחקה את אביו חצקל ומתייחס בהומור להתרחשויות ב"כסית". בין היתר מוזכרים בדבריו אריק איינשטיין ואורי זוהר, אגב התייחסות הומוריסטית לחזרתו בתשובה ().

שמוליק קראוס ביצע את השיר בשנת 1982, בתוכניתו של מני פאר, ששודרה בערוץ הראשון, יחד עם משה איש-כסית, יבי, ויענקל'ה רוטבליט, המדמים בשיר את בית הקפה "כסית". השיר נכלל בשני סרטים תיעודיים הנוגעים וקשורים אף הם לבית הקפה המיתולוגי "כסית".
* סרטו של צבי שיסל "יבי".
* סרטו של מאיר סוויסה "כל אנשי כסית".

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=Jau-YUm7ad4 איך עושים תקליט], בערוץ יוטיוב של יענקל'ה רוטבליט

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1982
קטגוריה:שירי שמוליק קראוס
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יענקל'ה רוטבליט
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שמוליק קראוס
קטגוריה:שירים על מוזיקה
מוניקה סוצ'קו

מוניקה סוצ'קו (בפולנית: Monika Soćko, נולדה ב-24 במרץ 1978, ורשה, פולין הקומוניסטית) היא שחמטאית פולנייה בדרגת רב-אמן. היא זכתה שש פעמים באליפות פולין לנשים בשחמט (1995, 2004, 2008, 2010, 2013, 2014). היא נשואה לרב האמן הפולני בארטוש סוצ'קו.

בשנת 2008 הפכה לאישה הראשונה בפולין שהשיגה דרגת רב-אמן.

נכון לפברואר 2020, מדורגת במקום הראשון בפולין ובמקום ה-43 בעולם בין הנשים, ובמקום ה-57 בדירוג הכללי בפולין, לפי מד כושר.

== קריירה ==
בשנת 2007 זכתה סוצ'קו במקום הראשון בטורניר נשים בינלאומי בבאקו, שבו גברה על אלופת העולם, אנטואנטה סטפנובה. ב-2009, זכתה ב-Arctic Chess Challenge בטרומסה, על אף שהדירוג ההתחלתי שלה היה במקום ה-16, ואילו בעלה, שדורג במקום הראשון בתחילת התחרות, סיים במקום ה-13. במרץ 2010 זכתה במדליית ארד באליפות אירופה לנשים בשחמט, לאחר שהביסה את ילנה דמבו ואת מארי סיבג. בשנת 2011 השתתפה בנבחרת הנשים הפולנית באליפות אירופה בשחמט לקבוצות, וזכתה עמה במדליית כסף.

== קבלת דרגות בינלאומיות ==
* 1993 - אמן פיד"ה לנשים
* 1994 - אמן בינלאומי לנשים
* 1995 - רב-אמן לנשים
* 2008 - רב-אמן (כללי).

=== באולימפיאדת השחמט ===
בין השנים 1994 ל-2022 השתתפה מוניקה סוצ'קו ב-13 אולימפיאדות שחמט:
{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="65%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || קבוצה|| מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1994||3 ||פולין|| 2265||4.5 מ-9||4+ 1= 4-||50.0|| 20 קבוצתי, 43 אישי
|-
| 1996||2 || פולין || 2325||8 מ-14||6+ 4= 4-||57.1|| 9 קבוצתי, 27 אישי
|-
| 1998||1 || פולין || 2470||8 מ-12||6+ 4= 2-||66.7|| 11 קבוצתי, 8 אישי
|-
| 2000||1 ||פולין|| 2403||3.5 מ-10||2+ 3= 5-||35.0|| 14 קבוצתי, 74 אישי
|-
| 2002||3 ||פולין|| 2354||10.5 מ-13||10+ 1= 2-||80.8|| 3 קבוצתי, 1 אישי
|-
| 2004||2 ||פולין|| 2439||5.5 מ-10||3+ 5= 2-||55.0|| 10 קבוצתי, 25 אישי
|-
| 2008||1 || פולין || 2434||6.5 מ-10||3+ 7= 0-||65.0|| 5 קבוצתי, 204 אישי
|-
| 2010||1 || פולין || 2486||7 מ-11||6+ 2= 3-||63.6|| 6 קבוצתי, 9 אישי
|-
| 2012||1 || פולין || 2467||7 מ-11||5+ 4= 2-||63.6|| 15 קבוצתי, 7 אישי
|-
| 2014||1 || פולין || 2470||5 מ-11||4+ 2= 5-||45.5|| 7 קבוצתי, 23 אישי
|-
| 2016||1 || פולין || 2410||5.5 מ-10||4+ 3= 3-||55.0|| 2 קבוצתי 
|-
| 2018||1 || פולין || 2446||6.5 מ-9||5+ 1= 3-||72.2|| 16 קבוצתי
|-
| 2022||2 || פולין || 2416||5 מ-9||3+ 4= 2-||55.5|| 16 קבוצתי
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים פולנים
קטגוריה:רבי-אמנים
קטגוריה:ילידות 1978
גל החום בהודו (2015)

במאי 2015 חוותה הודו גל חום עוצמתי אשר על פי ההערכות, גרם ל־2,300–2,500 מקרי מוות במקומות שונים. גל החום אירע במהלך תקופת היובש של הודו אשר נמשכת בדרך כלל ממרץ עד יולי עם טמפרטורות שיא באפריל ובמאי. במדינת אנדרה פרדש שבדרום הודו לבדה נרשמו מעל 1,700 הרוגים.

למרות דפוס אופייני בו החום נשאר עד אוקטובר, גשמי המונסון מקלים במידה רבה את עומס החום.

מבחינת כמות ההרוגים הוא היה השני (בפער קטן) בהיסטוריה של הודו והעשירי בהיסטוריה העולמית .

== רקע ==

== טמפרטורות שיא ==

{| class="wikitable sortable"
|-
!תאריך !! מיקום !! טמפרטורה (צלזיוס)
|-
| 21 במאי 2015 || ג'ארסוגודה || 59°
|-
| 21 במאי 2015 || הידרבאד || 60°
|-
| 24 במאי 2015 || אלהבאד || 61°
|-
| 24 במאי 2015 || קהמאם || 48°
|-
| 25 במאי 2015 || נמל התעופה של דלהי (ע"ש גנדי) || 46.4°
|-
| 27 במאי 2015 || דלתון-גאנג' || 47.0°
|-
| 29 במאי 2015 || פלמאו || 47.0°
|-
| 29 במאי 2015 || צ'אנדרפור || 47.6°
|-
| 30 במאי 2015 || נאגפור || 47.1°
|}

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסונות טבע ב-2015
קטגוריה:הודו: אסונות טבע
קטגוריה:גלי חום
בטרם (כתב עת)

בטרם היה כתב עת ישראלי שפעל משנת 1942 עד 1960,<ref></ref> ועסק בנושאים של חברה, פוליטיקה, תרבות וביקורת. כתב העת היה במה לדיון ציבורי בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל, ונודע בפרסום מאמרים בעלי אופי ביקורתי כלפי הממסד הפוליטי והחברתי.

== שנים ראשונות והתפתחות ==
כתב העת נוסד בנובמבר 1942 על ידי אליעזר ליבנה (ליבנשטיין) תחת השם "מלחמתנו"<ref></ref>. בתחילה פעל במחתרת במסגרת ארגון ההגנה<ref></ref>, ולאחר מכן במסגרת מפא"י. בתחילת דרכו השתמש בשמות שונים כדי לעקוף את תקנות הצנזורה של המנדט הבריטי: "בינתיים", "בין הזמנים"<ref></ref> ועוד, עד שהתקבע השם "בטרם".

ליבנה, שנמנה עם האקטיביסטים במפא"י, היה עורכו הראשי של "בטרם" לאורך כל שנות קיומו. קודם לכן ערך את כתב העת מערכות (1939-1942) ובשנים 1942–1947 ערך בו זמנית את השבועון המחתרתי אשנב.

בתחילה הופיע "בטרם" כירחון, מראשית שנות ה-50 הפך לדו-שבועון, ולבסוף התפרסם כרבעון. בשנים הראשונות שימש כביטאון של החוגים האקטיביסטיים במפא"י. בעקבות מתחים בין ליבנה להנהגת מפא"י הפך "בטרם" לעיתון פרטי שפרסם ביקורת על מדיניות דוד בן-גוריון.

== הגות וביקורת חברתית ==
"בטרם" פרסם מאמרים בנושאים מגוונים, ביניהם יחסי דת ומדינה, ביטחון, כלכלה וחברה. פרופ' ישעיהו ליבוביץ' היה בין הכותבים הבולטים בכתב העת, ואף ניהל על גביו פולמוס נרחב בנושאי דת ומדינה, בהם ביקר כפייה דתית וביקש לקדם הפרדת דת מהמדינה<ref></ref>. אלי שביד, לימים פרופסור לפילוסופיה יהודית, היה גם הוא מהכותבים הבולטים בכתב העת. עוד כתבו בעיתון יצחק שלו, יהודה האזרחי, צבי שילוח יובל אליצור, וכן סופר השואה החרדי משה פראגר. פנחס פלאי היה מבין חברי ועד הנאמנים של כתב העת.

== שנות פעילות אחרונות וסגירה ==
בשנים 1957–1960, "בטרם" פרסם מאמרים התואמים את עמדות תנועת "המשטר החדש", שנוסדה ב-1957 על ידי ליבנה, ליבוביץ ושמואל תמיר. תנועה זו ביקשה להציע חלופה למפא"י בשלטון, וקראה לשינוי שיטת הבחירות, חיזוק הדמוקרטיה והפרדת הדת מהמדינה<ref></ref>.

כתב העת המשיך להתפרסם עד שנת 1960, בסמוך למועד פרישתו של ליבנה מתנועת "המשטר החדש".

לאחר הפרישה מ"המשטר החדש" הקים ליבנה תנועה בשם העיתון "בטרם"

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:שנות ה-1950 בישראל
רגשות כמידע חברתי

תרשים של המודל
רגשות כמידע חברתי (EASI Model - Emotions as Social Information), הוא מודל תאורטי של הפסיכולוג החברתי ואן קליף, העוסק בגישה פונקציונלית-חברתית של רגש. לפי המודל, רגשות שאדם מבטא יכולים לספק מידע לאחרים הצופים בו, ומידע זה עשוי להשפיע על התנהגותם. 

המודל נתמך ברובו על ידי מחקרים העוסקים בסכסוך, משא ומתן, מנהיגות וביצועים בצוותים.

==יסודות המודל==
הנחת היסוד של המודל היא כי כפי שמצבי רוח מספקים מידע לפרט עצמו, ביטויי רגשות מספקים גם מידע לאחרים, הצופים בפרט, העשוי להשפיע על התנהגותם. המודל מרחיב הנחה זו על ידי זיהוי שני תהליכים היכולים להשפיע על התנהגות הצופה: תהליך ההסקה, ותגובות רגשיות.

* הליך הסקת המסקנות: בהתבסס על ביטויי הרגש של הפרט, אחרים (הצופים) יכולים להסיק אודות הרגש שלו, עמדותיו וכוונותיו ההתנהגותיות. מסקנות אלה משפיעות על התנהגותו של הצופה. השלכות של ביטויי הרגש הללו, משתנות לפי פונקציה של מצב, אך את ערכו הבסיסי של רגש בודד נוטים להכליל על פני מצבים. 
* תגובות רגשיות: תגובות רגשיות יכולות לגרום להשפעה בין-אישית על ידי עוררות תגובות רגשיות אצל הצופים, אשר יכולות להשפיע עליהם. תגובות רגשיות אלו נחלקות לשני סוגים: ראשית, רגשות יכולים להתפשט באופן ישיר מהפרט אשר מבטא את הרגשות לצופה בהם, על ידי תהליך הידבקות רגשית, חיקוי ומשוב (כלומר משוב פיזיולוגי ממבע פנים, קול ותנועות הגוף). ביטויי רגשות יכולים להשפיע על רושם אישי ועל חיבה בינאישית. 

==עיבוד מידע==
ההנחה העיקרית של מודל הרגשות כמידע חברתי, היא שביטויי רגשות מספקים מידע. על פי הנחה זו, המודל טוען כי ההשפעות הבינאישיות של ביטויי רגשות תלויות במוטיבציה של הצופה ויכולתו לעבד את המידע של ביטויי רגשות האחר. ככל שעיבוד המידע יסודי יותר, כך גובר חוזק הניבוי של תהליך ההסקה. ככל שתהליך עיבוד המידע רדוד יותר, כך חזק יותר ניבוי התגובות רגשיות.

==גורמים חברתיים==
כוח הניבוי של תגובות רגשיות ותהליכי ההסקה אודות ביטויי הרגשות של האחר, תלויים גם בגורמים חברתיים. רגשות כמידע חברתי, כוללים את טיב היחסים הבינאישיים, נורמות תרבותיות, והדרך בה הרגש בא לידי ביטוי. גורמים אלה משפיעים על התפיסה ההולמת ביטויי רגשות (כלומר, כיצד, מתי ואיך יש להביע רגש), והאחרונה משפיעה על התגובות ההתנהגותיות. 

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Keltner, D., & Ekman, P. (2000). Facial expression of emotion. Handbook of emotions, 2 (236-249), 2-17.
* Van Kleef, G. A., De Dreu, C. K., & Manstead, A. S. (2010). An interpersonal approach to emotion in social decision making: The emotions as social information model. Advances in experimental social psychology, 42, 45-96
</div>.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תאוריות סוציולוגיות
קטגוריה:תאוריות פסיכולוגיות
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:רגשות
קטגוריה:מידע
סוורודונצק

סוורודונצק (באוקראינית: Сєвєродонецьк) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה.

==היסטוריה==
תחילתו של היישוב היא בתור מושבת פועלים. בראשית שנות השלושים של המאה ה-20. במקום נבנה מפעל כימי ועובדיו הקימו את סוורודונצק. בספטמבר 1935 נפתח בית הספר הראשון. שמו הראשון של היישוב היה ליסכימסטרוי.

עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה רוב מפעלי המקום התפנו. העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-11 ביולי 1942 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-1 בפברואר 1943. 

ב-1950 קיבלה את שמה הנוכחי, סוורודונצק.

ב-1958 קיבלה מעמד של עיר.

ב-2022, כחלק מהסכסוך האוקראיני-רוסי, הצבא הרוסי וכוחות הבדלנים באוקראינה החלו במצור על העיר העיר ב-6 במאי<ref></ref>, וכבשו באופן מלא את העיר בשם הרפובליקה העממית של לוחנסק ב-25 ביוני.

==אוכלוסייה==
אוכלוסיית סוורודונצק לפי שנים:
{| class="wikitable"
| ||שנה || מספר תושבים
|-
|1 || 1939 || 5,000 
|-
|2 || 1959 || 33,200 
|-
|3 || 1970 || 90,000 
|-
|4 || 1975 || 107,000 
|-
|5 || 1991 || 131,000 
|-
|6 || 2009 || 121,000 
|}

== ערים תאומות ==

* 
* 
* 

==תושבים מפורסמים==
*ניקולאי דווידנקו - טניסאי רוסי.

==ראו גם==
*קרב סוורודונצק

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז לוהנסק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1934
בהלת המצורעים

כניסת המצורעים לתחום היישוב נמנעת
בהלת המצורעים של שנת 1321 (מוכרת גם כמזימת המצורעים) (בצרפתית: Peur des lépreux de 1321) היא מזימה לכאורה של מצורעים צרפתיים להפיץ את מחלתם על ידי זיהום מי השתייה עם אבקות ורעלים. בתקופת ימי ביניים היו מצורעים על פי רוב עוברים התעללויות רבות לאור האמונה שרווחה כי מחלתם מדבקת. בין היתר היו המצורעים מגורשים מאזורי היישוב והיו זוכים ליחס של חיות בר. נטען כי יהודים ומוסלמים היו מעורבים בעלילה זו, דבר שהעניק תירוץ לרשויות המקומיות לתקוף את קהילות היהודים והמצורעים. ההיסטריה התפשטה במהירות למחוזות השכנים, בעיקר לממלכת אראגון.

==צרפת==
באביב 1321 החלו לפרוץ השמועות על הקנוניה באזור דרום צרפת. בעקבות עינויים שהעבירו הרשויות את המצורעים בסופו של הדבר יצאה הודאה מאולצת שקבעה כי המצורעים פועלים תחת פקודת היהודים, שבתורם שוחדו על ידי המוסלמים של ספרד. זאת במטרה "להרעיל את האוכלוסייה הנוצרית של אירופה". הבהלה פרחה בעקבות מסעות הצלב שהתקיימו שנה קודם לכן; מסע הצלב של הרועים, בהם ההמון שכלל נשים וצעירים כפריים תקפו את יהודי צרפת וממלכת אראגון השכנה למרות הוראות יוחנן העשרים ושניים, פיליפ החמישי, מלך צרפת וחיימה השני, מלך אראגון. כבר ב-1320, בזמן ביזת מושבות המצורעים, מספר צלבנים טענו כי מצאו חביות מלאות בלחם רקוב והפכו את ההאשמה המוזרה הזו לבולטת, בטענה כי המצורעים התכוונו להשתמש בלחם על מנת להכין רעלים ולזהם את באר השתייה. בעוד מסע הצלב של הרועים הובל על ידי ההמונים, רדיפת המצורעים הייתה מתוזמרת על ידי הרשויות מקומיות. מה שהפך את זה לשיפוטי אף על פי שהיה חוץ-משפטי.

בזמן שהסיפורים החלו המלך פיליפ היה בסיור אזורי ולכן מצא עצמו במצב קשה; הוא לא היה יכול היה לתמוך או לגנות את הרדיפות בפומבי. שכן האופציה הראשונה הייתה מובילה לעוד אלימות והשנייה מערערת את סמכותו. האינקוויזיטור הדומיניקני ברנרדו גי הורה לערוך חקירה מקיפה. ב-21 ביוני, המלך פיליפ הוציא צו שהורה לכלוא ולתחקר את כל המצורעים תחת עינויים. אלו שנמצאו אשמים הועלו על המוקד; ומאחר שפשעיהם הוכרזו כביזיון המלכות, רכוש המצורעים הוחרם על ידי הכתר. אולם החלטה זו נקראה תיגר תחת הוואסלים והוכרעה כהצלחה.

קטגוריה:צרפת: אנטישמיות
קטגוריה:תאוריות אנטישמיות
קטגוריה:צרעת
קטגוריה:עלילות אנטישמיות
מישל פוגאן

מישל פוּגאן (בצרפתית: Michel Fugain; נולד ב-12 במאי 1942 בגרנובל, צרפת) הוא פזמונאי וזמר צרפתי שהחל את הקריירה ב-1964 ופועל בסוגות הפופ והשאנסון.

== ביוגרפיה ==
מישל פוגאן החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-1964 עת כתב מספר שירים לזמר מישל סרדו. בהמשך כתב לזמרים נוספים כגון דלידה ומארי לאפורה. ב-1967 הופק אלבומו הראשון, שנקרא: "Je n'aurai pas le temps". ב-1972 הקים את ההרכב "הבזאר הגדול", שמנה 25 חברים (זמרים, רקדנים ונגנים) ובמשך ארבע שנות פעילותו זכה להצלחה בינלאומית. בראשית שנות ה-80 דעכה הפופולריות שלו.

ב-1988 הוציא לאור את הסינגל "Viva la vida", אשר זכה להצלחה בצרפת.

פוּגאן זכה לפופולריות רבה בישראל במחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 עת כיכב בראש ההרכב המוזיקלי "הבזאר הגדול". שירי "הבזאר הגדול" תורגמו לעברית והושרו על ידי דני ליטני.

פוּגאן נשוי למישל פוגאן לסטפני, ולזוג נולדו שתי בנות: מארי פוגאן (שחקנית, נולדה ב-1973) ולורט פוגאן, שנפטרה ב-2002 מלוקמיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.encyclopedisque.fr/artiste/1934.html דיסקוגרפיה של מישל פוגאן]
* 

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:פזמונאים צרפתים
קטגוריה:זמרים-יוצרים צרפתים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-21
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1942
קנדר (נהר)

קנדר (בגרמנית Kander) הוא נהר הזורם בשווייץ באורך 44 קילומטרים ומנקז שטח של 1,126 קמ"ר.

הנהר נחשב ליובל של נהר ארה והם מתמזגים ליד העיר תון.

הנהר זורם לאורך עמק קנדר (Kandertal) ועמק גסטר (Gastertal) עד לאגם תון.

==ספורט==
הנהר נחשב לאחד ממסלולי הרפטינג הקשים בשווייץ, בשל המספר הרב של המפלים והסלעים בנתיבו. בשנת 2008 נהרגו בנהר 5 חיילים שווייצרים בשעה שהשתתפו באימון ניווט בנהר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברן (קנטון)
קטגוריה:האלפים הברניים
קטגוריה:שווייץ: נהרות
קטגוריה:הרמה הברנית: נהרות
קרסני לוץ'

חרוסטלני (באוקראינית: Хрустальний) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה.

הקמת היישוב קשורה להימצאותם של משאבי הטבע במקום. שמו הראשון של היישוב היה קרינדצ'יבקה, על שמו של בעל הקרקע. העיר היא אחת המרכזים החשובים לכריית הפחם בדונבאס.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית העיר לפי שנים:
{| class="wikitable"
| ||שנה || מספר תושבים
|-
|1 || 1923 || 1,811
|-
|2 || 1926 || 7,009
|-
|3 || 1939 || 59,271
|-
|4 || 1959 || 93,764
|-
|5 || 1970 || 102,636
|-
|6 || 1979 || 105,946
|-
|7 || 1989 || 113,278
|-
|8 || 1992 || 114,200
|-
|9 || 2001 || 94,875
|-
|10 || 2006 || 88,413
|-
|11 ||2010 || 84,792
|-
|12 ||2014 || 82,228
|}
נכון לשנת 2001, 49.2% מתושבי העיר הם אוקראינים, 46.1% הם רוסים ו־1.1% הם בלארוסים. 87.8% מתושבי העיר דוברים רוסית, 10.4% דוברים אוקראינית, 0.2% דוברים ארמנית ו־0.1% דוברים בלארוסית.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז לוהנסק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1895
RLG

Ring laser gyroscope.
גל עומד כסכום של שני גלים קוהרנטיים המתקדמים בכוונים מנוגדים - הגל השחור הוא הסכום של הגל האדום והכחול, הנקודות האדומות הן הצמתים.
הצגה סכמטית של מכשיר המייצר את אפקט סניאק.
RLG (ראשי תיבות של: Ring Laser Gyroscope) הוא סוג של גירוסקופ אופטי המורכב מטבעת לייזר אשר מייצרת שתי קרני לייזר המתקדמות במסלולים מנוגדים על אותו הנתיב כדי לאפשר מדידה של סיבוב, על בסיס עקרון הפעולה המבוסס על אפקט סניאק. להבדיל מ FOG שבו אפקט סניאק גורם לשינוי עוצמה, ב RLG נוצר שינוי תדר אשר מזיח את האפסים.

== עקרונות פעולת החיישן ==
בטבעת לייזר המהוד שמייצר את הקרן הוא הטבעת, תדר הגל יקבע לפי אורך המהוד. כאשר ייוצרו קרני לייזר בכיוונים מנוגדים באותה הטבעת, אם הטבעת לא תסתובב אורכי המהוד יהיו שווים, תתקבל איטרפרומטריה (סכום גלים) שהאפסים שלה נשארים במקומם. כאשר הטבעת מסתובבת, על פי אפקט סניאק, יהיה אורך המהוד בשני כיווני הלזירה שונה מעט, וממילא תדר הגל שונה, במקרה זה נקבל איטרפרומטריה שהאפסים שלה זזים בכיוון וקצב שתלוי במהירות הסיבוב של הטבעת.

מדידת תנועת האפסים של התאבכות (סכימת) הגלים, מאפשרת למדוד את שיעור השינוי הזוויתי והמהירות הזוויתית, ובאופן זה יכול ההתקן לשמש כגירוסקופ, ואכן מכונה גירוסקופ, הגם שהוא מבוסס על עקרונות שונים, ושלא כמו הגירוסקופ המכני אין בו רכיב השומר על מיצובו המרחבי.

=== אפקט LOCK_IN ===
מכיוון ששתי קרני הלייזר מיוצרות באותו תווך הלזירה, כאשר הקרניים יהיו בעלות אורך גל קרוב, תהיה נעילה על אותו התדר. משמעות אפקט זה הוא שמהיריות זוויתיות קטנות לא ימדדו על ידי ה-RLG. פתרון מקובל לבעיה זו הוא להרעיד את ה-RLG על ציר המדידה. פתרון זה מזיז את תופעת ה-Lock-In למהירות סיבוב גבוהה יותר את יוצר במדיד רעש גדול, את הרעש הזה מסננים באופן דיגיטלי. פתרון נוסף אפשרי הוא הוספת מקטב שמשתנה בקצב מהיר העזרת "אפקט פאראדי".

== שגיאות מדידה ==
כמו בכל מכשיר מדידה פיזיקלי, גם ל-RLG יש שגיאות מדידה. למרות שאיננו יכולים לדעת את מודל השגיאה המדויק, אשר ייצג את השגיאה כהוויתה, מקובל להשתמש במודל שגיאה חלקי הכולל פולינום מסדר ראשון בתוספת רעש לבן על מנת לבטא את שגיאות המדידה המשמעותיות.

* שגיאת סחיפה (Drift) - שגיאה קבועה.
* שגיאת קנה מידה (Scale Factor) - שגיאה שתלויה בגודל המדידה. שגיאה זו לא בהכרח סימטרית, כלומר ייתכן הבדל בין שגיאה שמתפתחת כאשר המדידה חיובית לבין כאשר המדידה שלילית.
* רגישות לתנאי סביבה - שגיאה שמשתנה בהשפעת הטמפרטורה, הפרעות אלקטרומגנטיות או רעידות בסביבת המדיד
* רעש

=== מודל מתמטי ===
את השגיאה לא יודעים לתאר באופן מדויק אך ניתן לספק מודל מקורב לשגיאה, מודל השגיאה הפשוט הוא:

<math>\tilde{\omega} = d + SF \cdot {\omega} + n( 0 , \sigma)</math>

== שימושים עיקריים ==
RLG נחשב לגירוסקופ יקר ובעל ביצועים טובים, לכן ישמש בדרך כלל ליישומים הדורשים דיוק רב לאורך זמן.
לדוגמה: מל"טים, ספינות, טילים.

== ראו גם ==
* FOG
* HRG
* גירוסקופ מבנה רוטט (CVG)

== לקריאה נוספת ==

* Anthony Lawrence, Modern Inertial Technology, 2dn Edition

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכשירי מדידה מבוססי לייזר
קטגוריה:גירוסקופים
אנדרטת השואה (סן פרנסיסקו)

אנדרטת השואה בסן פרנסיסקו, קליפורניה (באנגלית: Holocaust Memorial at California Palace of the Legion of Honor) היא מיצב פיסולי, יצירתו של האמן האמריקני-יהודי ג'ורג' סיגל המוצבת במרומי פארק לינקולן בסן פרנסיסקו, בקדמת "היכל לגיון הכבוד". האנדרטה פונה צפונה לעבר "שער הזהב" שבפִתחת מפרץ סן פרנסיסקו.
== תיאור ==
באנדרטה אחת-עשרה דמויות, בממדי קומת אדם, מוקפות חומת בטון וגדר תיל. הדמויות יצוקות בברונזה וצבועות לבן. עשר דמויות, גוויות מעורטלות, מוטלות בערימה, ודמות אחת עומדת על רגליה סמוך לגדר התיל. ההרכב אינו מקרי. דמויות המעונים והנרצחים שרועות בצורת צלב ונועדו לשמש כסמלים. אחת הגופות מזכירה בתנוחתה את ישו הנוצרי ומדגישה בהקשר זה את יהדותו; אחרת – דמות האישה המחזיקה בתפוח – מציינת את רעיון הזיקה בין החטא הקדמון לצליבת ישו, מעין אמירה על נפילת האדם וגאולתו.
דמותו של החי היחיד, לבוש בגדי אסיר מחנות ההשמדה ואוחז בימִינוֹ את התיל הדוקרני, מזכירה את התצלום הנודע של מרגרט ברק-וייט, שנעשה עם שחרור מחנה בוכנוואלד והתפרסם במגזין לייף ב-1945. דמות זו, שגבה אל המתים ופניה אל נופי הים, נועדה לייצג את הניצול הבודד, את העֵד לשואה.לוחית ההקדשה של אנדרטת השואה בסן פרנסיסקו]]האנדרטה נחנכה בנובמבר 1984. היוזמה להקמתה באה ממועצת עיריית סן פרנסיסקו, שבראשה עמדה באותם ימים דיאן פיינסטיין, והאמן יצר את דגם המיצב בתוך חודש אחד.
מיקום האנדרטה היה שנוי במחלוקת, אבל סיגל עמד על כך שהיא תוצב דווקא כך שהצופה במוות יראה מולו גם את "שער הזהב", כפתח התקווה.

האנדרטה חוּללה לא מעט בכתובות נאצה, בחריטת צלבי קרס ובהתזות צבע. הפסַּל ג'ורג' סיגל טען בכנס שנערך באוניברסיטת נוטרדאם בשנת 1998, כי אינו מתנגד למעשים אלה שכן הם ממחישים את בעיית הגזענות שעדיין לא באה על פתרונה.

דגם עשוי גבס, עץ ותיל, שיצר האמן כהכנה לאנדרטה, מצוי באוסף המוזיאון היהודי של ניו יורק.

==ראו גם==
* השואה באמנות
* אנדרטת ניו אינגלנד לשואה (בוסטון)
* אנדרטת אורגון לשואה (פורטלנד)
* אנדרטת השואה במיאמי ביץ'

== קישורים חיצוניים ==

 [https://youtu.be/VU3YAVaaeck סרטון של האנדרטה כולל תמונות תקריב שלה]
* [http://www.xplorer.co.il/travelpoints/434342/san_francisco_holocaust_memorial?i=map מפת הגעה לאתר]
* [http://www.yelp.com/biz_photos/holocaust-memorial-san-francisco מבחר תצלומים של האנדרטה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארצות הברית: אנדרטאות להנצחת השואה
קטגוריה:סן פרנסיסקו
קטגוריה:פסלים (יצירות)
איזבל סנפורד

איזבל סנפורד (באנגלית: Isabel Sanford; 29 באוגוסט 1917 – 9 ביולי 2004) הייתה שחקנית אמריקאית זוכת פרס אמי ומועמדת לחמשה פרסי גלובוס הזהב על תפקידה בקומדיית המצבים "הג'פרסונים".

== ביוגרפיה ==
נולדה בשם אלואיס גוונדולין סטנפורד בשכונת הארלם, ניו יורק לג'וזפין ולג'יימס אדוארד סטנפורד.
את צעדיה הראשונים כשחקנית מתחילה עשתה ב"תיאטרון אפולו" המקומי.

סנפורד החלה את דרכה בתפקידי אורח בטלוויזיה וכשחקנית תיאטרון במחזה "The Amen Corner i", תפקיד אשר הקנה לה הופעה הוליוודית בדרמה הקומית של סטנלי קריימר "נחש מי בא לסעוד" בתור טילי בינקס עוזרת הבית בבית משפחת דרייטון.

סנפורד זכתה להערכה רבה בתעשייה ובפרט מצידו של מפיק העל נורמן ליר שליהק אותה לתפקיד לואיס ג'פרסון בסיטקום "הכל נשאר במשפחה". ליר שאהב את הדמות החליט ללהק את סטנפורד בדמותה של ג'פרסון לתפקיד ראשי בקומדיית המצבים "הג'פרסונים". סנפורד הופיעה בתפקיד ג'פרסון במשך כעשור כאשר במהלך השנים היא זכתה בפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי והייתה מועמדת 5 פעמים לפרס גלובוס הזהב.

בהוליווד השתתפה סטנפורד בדרמה המוזיקלית "Lady Sings the Blues" ובקומדיית האימה "אהבה בנשיכה ראשונה"

=== חיים אישיים ===
סנפורד הייתה אם לשלושה מנישואיה לוויליאם ריצ'מונד.
היא נפטרה ב-9 ביולי 2004 בנסיבות טבעיות בגיל 86, נקברה ב"פארק הזיכרון פורסט לאן" שבלוס אנג'לס.

על פועלה כשחקנית זכתה סנפורד לכוכב טלוויזיה על שמה ב"שדרת הכוכבים של הוליווד".

== פילמוגרפיה ==
* נחש מי בא לסעוד (1967)
* אהבה בנשיכה ראשונה (1979)

== סדרות טלוויזיה ==
* הכל נשאר במשפחה (1971–1979)
* הג'פרסונים (1975–1985)
*משפחת פרקר (2001)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.isabelsanford.tv אתר על סנפורד]
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית ראשית בקומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי בקומדיה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
קלם

קלם (בליטאית: Kelmė, נהגה: קֵלְמֶה ) היא עיר במחוז שאולאי בצפון-מרכז ליטא. אוכלוסייתה מונה 9,150 תושבים, והיא המרכז המנהלי של מחוז המשנה קלם.

==היסטוריה==
קלם הוזכרה לראשונה ב-1416, השנה בה נבנתה הכנסייה הראשונה במקום. מקור שם העיר בא מהמילה הליטאית ל"גדם".

לפני מלחמת העולם השנייה, התגוררו בקלם רבנים מפורסמים, ופעלה בה ישיבה ידועה שנקראה תלמוד תורה.

לפי מפקד שנערך בשנת 1897, 2,710 תושבים מתוך 3,914 תושבי קלם היו חברים בקהילה היהודית בעיר. רובם היו סוחרים.

==תושבים ידועים==
* הרב אריה ליב פרומקין
* הרב אליעזר גורדון
* הרב יעקב קמנצקי
* הרב אליהו לופיאן
* הרב שמחה זיסל זיו (הסבא מקלם)
* הרב בצלאל לוין (רבה של קלם - 1899) 
* הרב צבי יעקב אופנהיים 
* אלכסנדר זיסקינד מימון
* אברהם שאפר ה"סניונס" (נציג בעירייה)
* הרב קלמן ביינסביץ (רבה האחרון של קלם, נרצח בשואה)

==ערים תאומות==
* 
* 

== לקריאה נוספת ==
* קלם - עץ כרות, מאת אידה מרקוס-קרבלניק ובת-שבע לויתן-קרבלניק. תל אביב, 1993. 215 עמ'. [https://tablet.otzar.org/#/book/630261/p/-1/t/827980/fs/0/start/0/end/0/c עותק דיגיטלי לקריאה מקוונת] באתר אוצר החכמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:מחוז שיאוליאי
ז'רמי מורל

ז'רמי מורל (בצרפתית: Jérémy Morel; נולד ב-2 באפריל 1984 בלוריין שבצרפת) הוא כדורגלן מלגשי המשחק בעמדת המגן השמאלי.

==קריירת מועדונים==
מורל ערך את הופעת הבכורה שלו עבור לוריאן בגיל 19, כשהחליף את פאפה מאליק דיופ בהפסד הבית של לוריאן לגניון בתוצאה 0–1 ב-19 באפריל 2003. הוא שיחק במשחק בודד נוסף באותה העונה, אך בהמשך לקח חלק נכבד בסגל של לוריאן.

ב-19 ביוני 2011 עזב מורל את לוריאן וחתם במרסיי ל-4 עונות.

ב-2 ביוני 2015 חתם מורל בליון.

== קריירה בינלאומית ==
ב-28 באוקטובר 2018 מורל הודיע כי החליט לייצג את מדגסקר, ארץ מולדתו של אביו. ב-18 בנובמבר 2018 מורל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מדגסקר במשחק נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lfp.fr/joueur/morel-jeremy פרופיל השחקן] באתר התאחדות הכדורגל הצרפתית

קטגוריה:כדורגלנים מלגשים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל מלגשים
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני לוריאן
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מדגסקר
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1984
קטגוריה:מלגשים שנולדו ב-1984
שרים הדודאים

שרים הדודאים הוא אלבום משותף של ישראל גוריון ואסף אמדורסקי ובו הקלטות חדשות לשירים שהקליטו בעבר הדודאים, צמד בו היו חברים גוריון ובני אמדורסקי.
== הפקה==
האלבום שיצא ב-2013, 56 שנים לאחר הקמת צמד הדודאים נוצר בעקבות הופעות משותפות שביצעו גוריון אמדורסקי החל משנת 2009. האלבום אותו הפיק אמדורסקי, שגם עיבד את השירים, כולל 18 שירים ובהם "החליל", "שיירת הרוכבים", "בשדות בית לחם", "דרך הטבק", "ערב של שושנים" ו"העולם בשחור לבן". השיר החדש היחיד שהוקלט לאלבום - "בואי, בואי כלה" נכתב והולחן על ידי גוריון. האלבום כולל מספר שירים שלא הוקלטו במקור על ידי צמד הדודאים: שירו של בני אמדורסקי "אני גיטרה" שכתבה והלחינה נעמי שמר ו"קרב הראל" שבוצע במקור על ידי שלישיית גשר הירקון. את עטיפת האלבום עיצב אורן מרזם בליווי צילומים מאת יניב אדרי.

בעקבות ההופעות, הקליט אמדורסקי גרסה חדשה לשיר נוסף שהלחינה נעמי שמר למילים מאת נתן אלתרמן - "פגישה לאין קץ". השיר לא נכלל באלבום. הצלחת האלבום הובילה את השניים להוציא ב-2018 אלבום המשך שהתייחד באירוח מוזיקאים כמו יהודית רביץ, יהודה פוליקר ושלומי שבן.

האלבום הוקדש לאביו של אסף, בני אמדורסקי, שנפטר בשנת 1994, הגיע למעמד של אלבום זהב.

==רשימת השירים==
# החליל
# שיירת הרוכבים
# בשדות בית לחם
# הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר
# טיול לילי
# אשכולית
# מארש הדייגים
# דרך הטבק
# במסילה לבאר שבע
# שדמתי
# כיבוי אורות
# ויבן עוזיהו
# בואי, בואי כלה
# ערב של שושנים
# מה למדת בגן היום
# העולם בשחור לבן
# קרב הראל
# אני גיטרה

==השתתפו בהקלטות==
*ישראל גוריון - גיטרה, סקסופון, חלילית
*אסף אמדורסקי - פסנתר, גיטרה חשמלית, פנדר רודס
*אברי בורוכוב - קונטרבס, כלי הקשה
*רון אלמוג - תופים
*אהובה עוזרי - בולבול טראנג (בשיר "בואי, בואי כלה")
*מתי גוריון - גיטרה אקוסטית (בשירים "שיירת הרוכבים" ו"העולם בשחור לבן")
*חבורת הזמר "היוצאים מגדרם" ו"גני שיר" בניצוחו של דורון שנקר.
*אנסמבל כלי פריטה שפיה, נגן ראשי - אהרון קביליס, מנצח - רמי בר דויד
*מנדולינות נוספות: שרה טיילור, רחלי יובל

==קישורים חיצוניים==

* שרים הדודאים - [http://www.facebook.com/131909190582801 עמוד הפייסבוק הרשמי]
* [https://www.youtube.com/channel/UCRmCez45VVF6XAcwVC0IdNQ ערוץ היוטיוב הרשמי 'שרים הדודאים - ישראל גוריון ואסף אמדורסקי']
* יוסי חרסונסקי: [http://www.yosmusic.com/yos11179/ ביקורת על האלבום] באתר חרסונסקי מיוסיק, מרץ 2013
* 
* עמוס אורן: [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=3&Area=1&ArticleId=19441 דודאים מחושמלים], באתר 'הבמה', מרץ 2013
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2013
קטגוריה:אלבומי אסף אמדורסקי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל