בק (מוזיקאי)

בק דייוויד הנסן (באנגלית: Beck David Hansen; נולד ב־8 ביולי 1970) הידוע יותר בשם הבמה שלו בק, הוא מוזיקאי, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי-יהודי.

==קורות חיים==
נולד בשם בק דייוויד קמפבל (Bek David Campbell) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית לאב נוצרי ולאם יהודייה.

שני הוריו מוזיקאים. אמו, ביבה הנסן, עבדה כמנהלת מוזיקלית, זמרת ושחקנית. אביו, דייוויד קמפבל, מלחין, מעבד ומנצח. בק ציין שכשגדל "חגג חגים יהודיים", ושהוא מחשיב עצמו כיהודי. אביו עבד, בין השאר, עם אוונסנס, גרין דיי ואירוסמית' ואף שיתף פעולה עם בק בכמה משיריו. סבו של בק הוא אל הנסן, אמן קולאז ויז'ואלי (מזרם הפלוקסוס). לאחר שהוריו של בק התגרשו, הוא אימץ את שם משפחתה של אמו ומאז הוא ידוע כבק הנסן.

בק הושפע מאוד כנער מהמוזיקה שמסביבו והחל בגיל מוקדם מאוד לנגן בגיטרה אקוסטית. כשהיה בן 16, הוא נשר מבית הספר התיכון ונסע לניו יורק. שם, כשהיה בשנות העשרים המוקדמות שלו, החל להיות פעיל בזרם האנטי פולק, זרם אשר משלב בין הסאונד של הפולק האמריקאי של שנות ה-60 לאסתטיקת הפאנק.

== קריירה ==
בתחילת שנות ה-90 החליט בק לחזור ללוס אנג'לס. בק עבד במגוון של עבודות זמניות תוך כדי שהוא מנסה להופיע במועדוני לוס אנג'לס, לפעמים היה מתגנב לבמה ומנגן כמה שירים בזמן שהלהקה שהייתה אמורה להופיע, הרכיבה את הציוד שלה על הבמה.

פריצת הדרך המסחרית של בק קרתה כאשר הוא הוציא לאור את הסינגל "Loser" ב־1993. הסינגל זכה להצלחה מפתיעה ברדיו בארצות הברית. בעקבות זאת, חברות התקליטים הגדולות החלו לרדוף אחרי בק. לבסוף החליט לחתום בחברת התקליטים "גפן". החוזה של בק עם גפן היה מיוחד בכך שהם הרשו לו להקליט ולהוציא אלבומים בחברות אחרות. האלבום שהוציא בחברת גפן ב־1994, "Mellow Gold", זכה להצלחה מפתיעה למרות סגנונו האנטי מסחרי יחסית. האלבום היה רק אחד משלושת האלבומים שהוציא באותה שנה (השניים האחרים נקראו "Stereopathetic Soulmanure" ו־"One Foot in the Grave" שיצאו בחברות תקליטים עצמאיות).

באותה שנה החל בק להקליט את אלבום ההמשך ל"Mellow Gold". השירים שהקליט היו קודרים ואקוסטיים בהשפעת אירועים טרגיים שחווה בק (ביניהם מותו של סבו, אל הנסן). לבסוף החליט בק לגנוז את ההקלטות, והחל לעבוד על אלבום חדש ביחד ה-Dust Brothers, שעבדו קודם לכן עם הביסטי בויז. האלבום יצא ב-1996 ונקרא "Odelay". הסינגלים שהוציא באלבום זה (ביניהם השירים "Where It’s At" ו־"Devils Haircut") זכו לפרסום ענק ברחבי העולם והאלבום זכה בפרסים רבים, ביניהם שני פרסי גראמי.

ב־1998 הוציא בק את האלבום "Mutations", שהופק על ידי נייג'ל גודריץ', שנודע בזכות עבודתו עם להקת רדיוהד. האלבום הזה הכיל שירים שונים בסגנונם, רובם איטיים ושקטים יחסית. האלבום ביסס את בק כאמן אקלקטי וחדשני בזכות ערבוב חסר סימפולים של ז'אנרים מוזיקליים שונים, שכוללים טרופיקליה, קאנטרי, ובלוז. עבור אלבום זה זכה בק בפרס גראמי נוסף.

ב־1999 הוציא בק את האלבום "Midnite Vultures". הסינגל הראשון ממנו, "Sexx Laws" הושמע רבות בתחנות הרדיו והטלוויזיה באותה השנה. מבחינה מוזיקלית האלבום מכיל סגנונות מגוונים, כדוגמת Funk, סול, מוזיקה אלקטרונית וסינת'פופ. למרות דמיונו לאלבומיו הקודמים בו בק חקר סגנונות רבים, Midnite Vultures לא זכה להצלחה דומה שלה זכה אלבום פריצת הדרך שלו Odelay, למרות שמבחינה ביקורתית ומסחרית הוא התקבל היטב.

ב־2002 יצא אלבומו של בק "Sea Change",שהופק על ידי נייג'ל גודריץ'. רוב השירים שבאלבום נכתבו לאחר פרידה מחברתו וארוסתו במשך שנים רבות. האלבום כולל נושאים של שברון לב, הסתכלות פנימית ובדידות. באלבום זה לא ניתן למצוא הרבה מסימניו המסחריים של בק, מילים אירוניות הוחלפו במילים בעלות תוכן כנה ופשוט. הוא גם העדיף נגינה חיה על פני סימפולים רבים, דבר שאפיין את אלבומיו הקודמים. השירים "Lost Cause" ו-"Guess I'm Doing Fine" הופצו כסינגלים. האלבום קיבל ביקורות חיוביות באופן גורף מיד עם יציאתו לאור, כאשר כמה ביקורות מחשיבות אותו כמגנום אופוס של בק.

במרץ 2005 יצא אלבומו "Guero" (מילת סלנג בספרדית מקסיקנית שפירושה אדם בלונדיני או חיוור), שבו חזר בק לעבוד עם צמד המפיקים הDust Brothers, ולסגנונו המוזיקלי של "Odelay", עם שירים קצביים ושמחים יותר מאלבומו הקודם.

באוקטובר 2006 הוציא בק את האלבום "The Information", שהפקתו ארכה שלוש שנים ובו חזר לעבוד עם שותפו הוותיק נייג'ל גודריץ'. בשונה מעבודותיו הקודמות עם נייג'ל גודריץ', סגנון האלבום הוא יותר היפ הופי וקצבי. ההקלטות החלו ב-2003 במקביל להקלטות האלבום Guero, אבל האלבום לא הושלם עד ל-2006.

ביולי 2008 יצא אלבום האולפן השמיני של בק, "Modern Guilt", בהפקתו של דיינג'ר מאוס.

ב-2009 יצא אלבומה של שארלוט גינסבורג, "IRM", אותו בק הפיק וכתב בו את כל השירים. מתוך האלבום יצא הסינגל "heaven can wait" שהוא דואט משותף שלו ושל שרלוט.

ב-2012 הוציא בק ספר תווים מאויר בשם "Song Reader" עם שירים חדשים שכתב והלחין שלא הוקלטו.

בפברואר 2014 יצא אלבומו ה-12 של בק, Morning Phase, ובפברואר 2015 הוא זכה בתואר "אלבום השנה" ובפרס גראמי.

באוקטובר 2019, יצא אלבום האולפן ה-14 של בק – "Hyperspace".
== חיים אישיים ==
בק התגורר במזרח לוס אנג'לס. ב-2004 הוא נישא לשחקנית מריסה ריביסי (אחותו התאומה של ג'ובני ריביסי). בספטמבר 2021 הזוג התגרש.

==דיסקוגרפיה==
* Golden Feelings – 1993
* Stereopathetic Soulmanure – 1994
* Mellow Gold – 1994
* One Foot in the Grave – 1994
* Odelay – 1996
* Mutations – 1998
* Midnite Vultures – 1999
* Sea Change – 2002
* Guero – 2005
* The Information – 2006
* Modern Guilt – 2008
* 2014 – Morning Phase
* 2017 – Colors
* 2019 – Hyperspace

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:אמני XL Recordings
קטגוריה:אמני קפיטול רקורדס
קטגוריה:זמרי פולק רוק אמריקאים
קטגוריה:זמרי פולק רוק יהודים
קטגוריה:זמרי פולק יהודים
קטגוריה:זמרי רוק יהודים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סיינטולוגים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קנדי
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: אישים
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:זמרי קאנטרי אלטרנטיבי אמריקאים
קטגוריה:זמרי קאנטרי יהודים
קטגוריה:במאי וידאו קליפים אמריקאים
קטגוריה:במאי וידאו קליפים יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970