OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אתונו של בלעם

ה[[מלאך, בלעם ואתונו. צויר בידי גוסטב ז'אגר, 1836]]
בלעם ואתונו. צויר בידי [[רמברנדט, 1626]]
אֲתוֹנוֹ שֶׁל בִּלְעָם היא אתון אשר שימשה את בלעם לרכיבה, כמסופר במקרא, בפרשת בלק. במהלך הסיפור נוסע בלעם אל בלק מלך מואב כשהוא רוכב על האתון. בדרך מלאך אלוהים מעכב אותו והאתון חשה בדבר ומתעכבת, לאחר שבלעם מכה אותה היא מדברת עם בלעם וגוערת בו.

==סיפור המעשה בפרשת בלק==

==אתונו של בלעם בדברי חז"ל==

הסיפור הבלתי רגיל אודות אתונו של בלעם, המדברת עם אדוניה בלשון בני אדם, הופך אף ליותר מורכב ומפתיע לאור מסורת חז"ל. 

במסכת אבות מתוארים עשרה דברים שנבראו בערב שבת בין השמשות, כלומר ברגע האחרון של בריאת העולם, ובהם פי האתון, הוא פיה של אתונו של בלעם. 

בתלמוד הבבלי סנהדרין ק"ה נאמר בשם מר בריה דרבנא שבלעם היה בא על אתונו דרך אישות. בעבודה זרה ד' מתואר ויכוח בין בלעם לאתונו, על טיב הקשר ביניהם:

תרגום: כאשר ראו אותו שהיה רוכב על החמור, אמרו לו: מה טעם אינך רוכב על סוס? אמר להם: שלחתי את הסוס למרעה. אמרה האתון: "הלא אנכי אתונך". אמר לה: רק למשא אני משתמש בך. אמרה לו: "אשר רכבת עלי". אמר לה: רק באופן מזדמן. אמרה לו: "מעודך ועד היום הזה" ולא זו בלבד, אלא שאני אף משמשת אותך ברכיבה ביום ובאישות בלילה. נאמר כאן (פרשת בלק) "ההסכן הסכנתי" ונאמר במקור אחר (ספר מלכים) "ותהי לו סוכנת"

בלעם מתבייש באתונו, וטוען שהוא רוכב עליה רק מפני ששלח את סוסו למרעה. האתון סותרת את דבריו, והוויכוח ביניהם מסתיים בטענה ניצחת של האתון "ולא עוד אלא שאני עושה לך רכיבות ביום ואישות בלילה" - תוצאה שאליה מגיעים חז"ל באמצעות ניתוח השורש ס.כ.ן. המשותף לדברי האתון בספר במדבר ולסיפור אבישג השונמית בספר מלכים א שחלקה את יצועו של דוד המלך בימי סוף מלכותו.

על פי החיד"א האתון היא גלגול נשמות של ישמעאל

==פרשני המקרא==
פרשני המקרא נדרשו למספר שאלות העולות מהסיפור, ביניהן, מה הצורך בנס פתיחת פי האתון, ומה החשיבות בביטול קללתו של בלעם.

שד"ל בפירושו על הפרק הוציא את סיפור האתון מידי פשוטו, וצמצם את הנס שבו:
.

על פי פירוש רש"י, הסיפור בא להגחיך את בלעם: .

==שיטת הרמב"ם - האתון לא דברה==
לדעתו של הרמב"ם, בספרו מורה הנבוכים בלעם ראה בנבואה שהאתון דיברה אבל היא עצמה לא פתחה את פיה ולא דיברה.

==ביטויים עבריים==
* הביטוי "ויפתח ה' את פי האתון" משמש ללעג לשוטה המדבר דברי הבל. או כהגדרה לאדם שלא חדל מלקלל.
* פי האתון הוא שמו של עיתון הסטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
* הרב עובדיה יוסף התבטא מספר פעמים ביחס לעגני לתקשורת הכתובה בביטוי: "ויפתח ה' את פי העיתון".

==לקריאה נוספת==
* נחמה ליבוביץ, "אתונו של בלעם", בספרה עיונים בספר במדבר.
* 

==קישורים חיצוניים==
* [http://kodesh.mikranet.org.il/tan/b0040.htm מדרש תנחומא לפרשת בלק]
* [https://www.nechama.org.il/pages/130.html האתון המדברת], באתר גליונות נחמה.
* אלחנן סמט, [http://www.daat.ac.il/DAAT/tanach/samet/bm7-2.htm פרשת האתון - סוף מעשה במחשבה תחילה], באתר "דעת"
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים מיתולוגיים
קטגוריה:סיפורי ספר במדבר
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך
קטגוריה:מיתולוגיה יהודית
קטגוריה:חמורים בתרבות
קטגוריה:פרשת בלק
קטגוריה:נסים בתנ"ך
קטגוריה:דברים שנבראו בערב שבת בין השמשות
נקודת פריצה

נקודת פריצה (באנגלית: Point Break) הוא סרט פעולה אמריקני משנת 1991 בכיכובם של פטריק סווייזי וקיאנו ריבס, ובבימויה של קתרין ביגלו. המונח "נקודת פריצה" מתייחס לביטוי בשפת הגולשים.

ב-2015 הופק סרט רימייק באותו שם בכיכובם של אדגר רמירס, לוק ברייסי וטרסה פאלמר.

==עלילה==
ג'וני יוטה (המגולם על ידי קיאנו ריבס) הוא סוכן FBI אשר יחד עם שותפו פאפאס (המגולם על ידי גארי ביוסי) חוקרים סדרה של מעשי שוד של בנקים. קצה חוט מוביל אותם לחשוד כי שודדי הבנקים, החובשים מסכות גומי של נשיאים אמריקאים לשעבר, הם חבורת גולשי גלים. יוטה מסתנן לשורותיהם ומכיוון שאינו יודע לגלוש, מבקש מטיילר (המגולמת על ידי לורי פאטי) להדריכו.

בהמשך, יוטה יוצר קשר עם בודהי (המגולם על ידי פטריק סווייזי), מנהיג חבורת הגולשים, ונמשך יותר ויותר לסגנון החיים הפרוע של קהילת גולשי הגלים. הוא מתחיל לעקוב אחרי חבורת גולשים אחרת ומגלה שמדובר בפושעים בעלי עבר פלילי המתאימים לכאורה לפרופיל שודדי הבנקים, אך במהלך הפריצה לביתם מתפתח קרב יריות במהלכו נהרגים חלק מחברי הכנופיה ומתגלה כי מדובר בסוחרי סמים והפריצה לביתם הרסה מבצע מעקב אחריהם. 

ג'וני מתחיל לחשוד בבודהי ובחבורתו שהם חבורת שודדי הבנקים, והוא משכנע את פאפאס לעקוב אחריהם ולבצע תצפית על בנק אותו הם סקרו לאחרונה. במהלך המעקב מתבצע שוד על ידי חבורת שודדי הנשיאים לשעבר ויוטה פותח במרדף רגלי אחר מנהיגם, אך לא משיג אותו. באותו הלילה מתכנסים בודהי וחבורתו כדי להחליט מה לעשות עם ג'וני ונחשף כי הם אכן השודדים, וכי הם מבצעים את מעשי השוד לא רק כדי לממן את אורח חייהם הפרוע אלא גם כהתרסה בפני המערכת וכביטוי של הרוח האנושית. הם לוקחים את ג'וני לכאורה לצניחה חופשית ואז חושפים בפניו כי הם חטפו את טיילר ומאיימים להרוג אותה אם לא ישתף איתם פעולה בשוד הבנק האחרון שלהם לפני שיברחו למקסיקו. ג'וני הצטרף בעל כורחו למעשה השוד ללא מסיכה בניגוד לחבריו, אך השוד מסתבך כשאחיו הצעיר של בודהי- אחד מהשודדים- נהרג ובודהי בורח. ג'וני תופס את בודהי ושאר חברי הכנופיה בשדה התעופה רגע לפני בריחתם למקסיקו ומנסה להרוויח זמן כדי להציל את טיילר, אך בין שני הצדדים מתפתח קרב יריות בסופו נהרגים פאפאס ביחד עם שני חברי הכנופיה הנוספים של בודהי. ג'וני טס שוב עם בודהי וצופה בו בורח במקסיקו בתמורה לחייה של טיילר.

מספר חודשים לאחר מכן מאתר ג'וני את בודהי עומד על חוף באוסטרליה כשהוא מצפה לסופת המאה כדי לגלוש בים הסוער. בין השניים מתפתח עימות פיזי בסופו ידו של ג'וני על העליונה, אך רגע לפני שהוא עוצר את בודהי, משכנע אותו בודהי לשחרר אותו כדי שיוכל לתפוס את הגלים הגדולים של הסופה, להם כדבריו הוא חיכה כל חייו. כשהוא מתרחק מהחוף, צופה ג'וני בבודהי נהרג בניסיון לגלוש בגלים הגבוהים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים בכיכובו של קיאנו ריבס
קטגוריה:סרטי קתרין ביגלו
סטילובטה

באדריכלות יוון העתיקה, סטִילוֹבַּטֶה (ביוונית: στυλοβάτης) היא החלק העליון של הקרפידומה, שהיא המשטח שעליו ניצבים עמודי המקדש, כלומר, היא רצפת המקדש. המשטח נבנה בצורה מדורגת ששיטחה את הקרקע מתחת למקדש והיוותה מעין במה. 

במתודולוגיות אחדות משתמשים במילה סטילובטה כדי לתאר רק את החלק הגבוה ביותר של בסיס המקדש, ואילו המילה סטריאובטה משמשת לתיאור יתר המדרגות של המשטח מתחת לסטילובטה הנמצאות מעל הקרקע. מתודולוגים אחרים משתמשים במונח סטילובטה כדי לתאר את כל המדרגות הללו.

ברוב המקרים הסטילובטה תוכננה באופן שיתאים, מבחינת הפרופורציה, לשאר החלקים של המקדש. במקדשים יווניים מתקופת הסדר הדורי היה יחס מסוים בין האורך והרוחב של הסטילובטה, ובחלק מהמקדשים הדוריים המוקדמים גובה העמודים במקדש היה שליש מרוחב הסטילובטה. האדריכלים הרומאים נקטו גישה שונה בפירושם לסדר הקורינתי, ובנו סטילובטות גבוהות בהרבה שלא היו מדורגות מלבד בקרבת האכסדרה. במקדשים הרומיים הסטילובטה נקרא "פודיום".

==ראו גם==
* אדריכלות קלאסית - מונחים

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* "Stylobate." A Dictionary of Architecture and Landscape Architecture. James Stevens Curl. Oxford University Press, 2006
* The Old Roman World, John Lord. Kessinger Publishing, 2004
* Understanding Architecture, Hazel Conway, Rowan Roenisch. Routledge, 2006
</div>

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:אדריכלות קלאסית
קידוד וידאו

קִידּוּד וידאו הוא פתרון טכנולוגי שנועד להקטין את נפחם של קובצי וידאו, תוך פגיעה מינימלית באיכותם, על מנת שידרשו פחות נפח אחסון או שיהיה ניתן לשדר אותם באמצעות רוחב פס נמוך יותר. קיימים אלגוריתמים שונים לקידוד וידאו, רובם מאבדי נתונים (כדוגמת MPEG, Theora ו-DivX) וחלקם משמרי נתונים (כדוגמת HuffYUV). הקידוד מתבצע באמצעות התקן חומרה או תוכנה המכונים מקודד (Encoder). על מנת לצפות בקובץ וידאו מקודד יש להשתמש ברכיב מפענח (Decoder).

קידוד אופייני לווידאו בדחיסה מאבדת נתונים עובד באופן הבא. התמונה הראשונה בסרט היא פריים בסיס, והיא יכולה להיות דחוסה בפורמט כמו JPG. לאחר מכן שומרים רק את השינויים שבין פריים לפריים. אחרי מספר מסוים של פריימרים יוצרים תמונת בסיס חדשה וחוזר חלילה.

== ראו גם ==
* דחיסת נתונים
* המרת קידוד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דחיסת נתונים
אופיסטודומוס

תוכנית של מקדש יווני ובה האפיסטודומוס מודגש באפור.
תוכנית של מקדש יווני ובה האדיטון מודגש באפור.
אופיסטודומוס (יוונית: ὀπισθόδομος, תרגום: "חדר אחורי") הוא חלל בחלק האחורי של כמה מקדשים יווניים, הנמצא מאחורי הנאוס. עם זאת, יכול להיות כי האופיסטודמוס הוא בעצם המקדש הפנימי המכונה גם "אדיטון" (יוונית:Άδυτον, תרגום:"לא להיכנס"). הסיבה לבלבול זה היא סתירות בכתבים עתיקים. במחקר המודרני, ההגדרה הראשונה יותר מקובלת. בכמה מן המקדשים, ובמיוחד באלו הנמצאים באקרופוליס של אתונה, האופיסטודומוס הפך לחדר אוצר, בו נשמרו החפצים הקדושים וההכנסות של המקדש. חלל זה הוא חסר כל פונקציה מוגדרת והוא נבנה במקדשים מסוימים אך ורק על מנת ליצור איזון עם הפרונאוס בחזית המקדש ויצירת מבנה סימטרי. כמו כן הוא נועד להעשיר את החזית האחורית של המבנה החשוב ולא להשאיר לו "צד מת".

להלן רשימה של כמה מקומות ידועים שבהם יש אופיסטודומוס:
* מקדש זאוס באולימפיה
* הפרתנון שעל האקרופוליס באתונה
* מקדש אתנה לינדיה בלינדוס
* מקדש דיוניסיוס בתאוס
* מקדש אפולו אפיקוריוס בבאסאי

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:יוון העתיקה: אדריכלות
דייוויד רייס אטצ'יסון

דייוויד רייס אטצ'יסון (באנגלית: David Rice Atchison; 11 באוגוסט 1807 – 26 בינואר 1886) היה עורך דין וסנאטור אמריקאי ממדינת מיזורי. שימש כנשיא הזמני של הסנאט במשך שש שנים.
== ביוגרפיה ==
אטצ'יסון נכנס לסנאט באוקטובר 1843, ונבחר לתפקיד הנשיא הזמני של הסנאט לאחר שנתיים, כאשר המפלגה הדמוקרטית זכתה ברוב בסנאט. הוא שימש בתפקיד זה עד סוף שנת 1849, ואחר כך שוב במשך שנתיים בין השנים 1852 ו-1854. אטצ'יסון סיים את שירותו בסנאט בשנת 1855. במלחמת האזרחים האמריקנית הוא שימש כגנרל במשמר הלאומי של מדינת מיזורי (Missouri State Guard) שתמכה בקונפדרציית המדינות של אמריקה אף שלא הייתה חברה בקונפדרציה.

בתקופתו של אטצ'יסון, בהיעדר נשיא וסגן נשיא מכהנים, היה הנשיא הזמני של הסנאט מתמנה לתפקיד נשיא ארצות הברית. לאחר הבחירות של שנת 1848 הנשיא הנבחר זאכרי טיילור, וסגנו מילרד פילמור סירבו להישבע לתפקיד ביום המיועד לכך, 4 במרץ 1849, משום שהיה זה יום ראשון. מכיוון שנשבעו רק למחרת, יש הטוענים כי דייוויד רייס אטצ'יסון בהיותו הנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית שימש כנשיא ארצות הברית ליום אחד. מאידך, מרבית המומחים טוענים כי על סמך חוקת ארצות הברית תקופת כהונתו של טיילור החלה בארבעה בחודש אף שלא הושבע כנהוג.<ref></ref>ימיןימין

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיזורי
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של מיזורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טרנסילבניה (קנטקי)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1807
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1886
הפארק הלאומי קינבאלו

נוף מפסגת הר קינבאלו
הפארק הלאומי קינבאלו (מלאית Taman Negara Kinabalu) הוא פארק לאומי במחוז החוף המערבי בצפונה של מדינת סבה במלזיה. הפארק משתרע על פני שטח של 753.7 קמ"ר בצפון-מזרחו של האי בורנאו ובדרומו ניצב הר קינבאלו הנישא לגובה של 4,085 מטר, והוא ההר הגבוה בדרום-מזרח אסיה. הפארק הוכרז בשנת 1964 ובשנת 2000 הוא נכלל ברשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו. הנהלת הפארק שוכנת בגבולו הדרומי, בגובה של 1,564 מטר ויש בה מוזיאון המציג את עושרו של המקום, מעבדות ועשבייה. בשנת 2004 פקדו את הפארק יותר מ-450,000 מבקרים, כעשירית מהם באו למקום כדי לטפס על הר קינבאלו.

==גאוגרפיה וגאולוגיה==
הר קינבאלו חולש על הפארק. ההר העשוי גרניט שגילה 15 מיליון שנה, התרומם לפני כמיליון שנה כתוצאה מפעילות טקטונית הנמשכת עד היום בקצב של 5 מ"מ בשנה. אבן החול והצפחה שכיסו את הסלע בעבר התבלו והסלע נחשף. בתקופת הפליסטוקן, לפני כ-100,000 שנים כוסה ההר בקרחון וזה שפשף את סלע הגרניט והשחיז את צוקיו. כיפת הקרח נעלמה לפני כ-10,000 שנים, ומאז עוצב נופו של ההר על ידי רוחות ומשקעים אשר חידדו את שיני הסלע וחצבו בו עמקים עמוקים.

==החי והצומח==
[[רפלסיה, צמח גדול-פרח בפארק]]
בפארק מספר בתי גידול השואבים מהפרש הגבהים הרב שבתחומו, הנע בין 152 ל-4,095 מטר, ומשטחו הנרחב. צמחייה טבעית טרופית במישורים, יער גשם טרופי, כולל יער עננים, על מורדות הגבעות, וחורש סוב-אלפיני באזורים הגבוהים מכסים 93% משטחו של הפארק. תופעה ייחודית של הפארק היא הצמחייה הגדלה על סלעי מאפי והמכסה 16% משטחו. צמחים אלה כוללים מינים רבים הגדלים על מצע זה בלבד. 

בפארק גדל מספר עצום של מיני צמחים וסקולריים המוערך בין 5,000 ל-6,000. בין אלה כ-1,000 מיני סחלביים, יותר מ-600 מיני שרכאים וכן צמחים טורפים הנמנים עם הגדולים בעולם. עוד מתאפיין האזור במינים פאן-טרופיים (מינים המשותפים לאזורים הטרופיים בכל היבשות), מינים מההימלאיה, סין, אוסטרליה וממלזיה. סך הכל יש בפארק ייצוג לכמחצית מהצמחים הגדלים בבורנאו ששטחו הכולל גדול פי אלף מזה של הפארק.

הפאונה במקום כוללת 90 מיני יונקים החיים בגבהים נמוכים ו-22 נוספים האופייניים לאזורים הגבוהים, וכן 326 מיני ציפורים. בנוסף, לשני-שלישים מכל מיני הזוחלים המתקיימים באי יש ייצוג בפארק. נתונים אלה הביאו את ארגון אונסק"ו להכריז על הפארק כאתר מורשת עולמית, שכן: 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20150208031818/http://www.sabahparks.org.my/kp/ הפארק הלאומי באתר הפארקים של סבה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלזיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מלזיה: גאוגרפיה
קטגוריה:מלזיה: גאולוגיה
קינבאלו
קטגוריה:יערות גשם בדרום-מזרח אסיה
לה סנטיסימה טרינידאד דה פרנה

הריסות המסיון הישועי לה סנטיסימה טרינידאד דה פרנה (ספרדית La Santisima Trinidad de Paraná - "השילוש הקדוש של פרנה") שוכנים סמוך לנהר פרנה, כ-25 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר אנקרנסיון (Encarnación) בדרום-מזרח פרגוואי.

נוכחות הישועים החלה בפרגוואי בהיתר של המלך פליפה השני, מלך ספרד ב-1588, ומטרותיהם היו להגן על אוכלוסיית האינדיאנים המקומית מפני הניצול האירופי שדירדר אותם לסף עבדות, ובה בעת לנצר אותם ולהעניק להם חינוך. בשנת 1609 הוענק אזור הספר של ריו דה לה פלטה למיסיון הישועי אשר הקים בו יישובים שכונו "רדוקסיונס" (Reducciones), ולכל אחד מהם היה מיסיון משלו. סך הכל הוקמו במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18 30 יישובים ישועיים, 8 מהם בשטחה של פראגואי, 7 בברזיל ו-15 הנותרים בארגנטינה.

לה סנטיסימה דה פרנה הוקם בשנת 1706 והיה בין היישובים האחרונים שהישועים הקימו. הוא נחשב למיסיון השאפתני ביותר, ותוכנן ונבנה באופן שיוכל לספק את כל צרכיו. המיסיון פעל עד היחלשות ההשפעה הישועית באזור ונינטש.

מאז 1980 התבצעו עבודות מחקר ושחזור באתר, ובשל כך שהיה בין האחרונים שהוקמו, הוא השתמר באופן טוב יחסית. בשנת 1993 הוכרז אתר המיסיון כאתר מורשת עולמית יחד עם אתר המיסיון הישועי חסוס דה טוורנגה. שני מיסיונים אלה הצטרפו למיסיונים הישועים של הגוארני בארגנטינה ובברזיל שהוכרזו כאתרי מורשת עולמית בשנת 1983, ובשנת 2000 צורפה לרשימה גם חוות הישועים בקורדובה בארגנטינה.

מתחם המיסיון אינו גדול והוא בנוי בצורת ריבוע שכל אחת מצלעותיו באורך של כ-400 מטר. הוא כולל כיכר מרכזית (Plaza Mayor), כנסייה ראשית, כנסייה משנית, בית-ספר, קלויסטר, בתי קברות, מגדל פעמונים, בתי מגורים ובתי מלאכה.

== גלריה ==
<gallery>
Jesuit ruins at trinidad.jpg|הריסות המיסיון
ParaguayTrinidadReduction.jpg|מראה במיסיון
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071224170328/http://worldheritage.heindorffhus.dk/frame-ParaguayJesuits.htm בולי פרגוואי הנושאים את תמונות המיסיון]
* [http://www.uninet.com.py/paraguay/testimonios.html אודות המיסיון בפרגוואי (ספרדית)]

קטגוריה:פרגוואי: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מיסיון
קטגוריה:פרגוואי: היסטוריה
קטגוריה:פרגוואי: מבנים
גלריה גורדון

"גלריה גורדון" היא גלריה לאמנות שנוסדה בשנת 1966 בתל אביב-יפו.

==היסטוריה==
גלריה גורדון נוסדה על ידי ישעיהו (שעיה) יריב ועתל ברוידא. לדברי ברוידא רצונה היה להביא את המבקרים בגלריה להאזין לרחשי ליבם ולקנות תמונה כי היא גורמת להם הנאה, ולאו דווקא כי צוירה על ידי אמן אופנתי או ידוע. 

בראשית פעולתה הייתה הגלריה מזוהה עם אמנים ישראלים אוונגרדיים, כגון רפי לביא, אביבה אורי, יחיאל שמי, הנרי שלזניאק, אורי ליפשיץ ואחרים, לצד הצגת יצירתם של אמנים מרכזיים כיוסף זריצקי, לאופולד קרקואר, אביגדור אריכא. 

בתחילה מוקמה הגלריה ברחוב גורדון, ובהמשך העתיקה את מיקומה לרחוב בן-יהודה מס' 95. בשנת 1977 צמצמה גלריה גורדון את היקף תערוכות היחיד והפכה לבית המכירות הפומביות הראשון בישראל, בתחילה בשותפות עם דבורה שוקן. במהלך שנות השמונים והתשעים ניהלה הגלריה 49 מחזורי מכירות והייתה לגורם מרכזי בייצוג אמנים ישראליים בשוק האמנות המקומי והבינלאומי.

הגלריה מייצגת בעיקר את אמני "דור הביניים" כגון עדו בר-אל, פיליפ רנצר, לארי אברמסון, שרון פוליאקין, אסף בן צבי, מיכל נאמן, סמדר אליאסף, יאיר גרבוז, דגנית ברסט ואחרים, לצד אמנים צעירים יותר כגל וינשטיין, סשה סרבר ואחרים.

בשנת 2001 פרש מייסדה והעביר את מלאכת הניהול לידי בנו, אמון יריב. בשנת 2016 נפתח חלל תצוגה נוסף לגלריה ברחוב הפלך 6 בדרום תל אביב ובקיץ 2018 עברה הגלריה מרחוב בן יהודה למשכנה החדש ברחוב הזרם 5. בשנת 2019 נפתח ברחוב המנוע 4 [https://www.gordongallery.co.il/exhibition/gordon-gallery-sculpture-garden גן הפסלים של הגלריה], שבו מוצגים פסלי חוץ המשתנים תדיר. 

בדצמבר 2021 פתחה הגלריה שלוחה באזור התעשייה מרכז ספיר ירושלים.<ref></ref> החלל החדש הושק בשתי תערוכות יחיד - של אביבה אורי עופר ללוש.<ref>יוטיוב, </ref> 

הגלריה היא הבעלים של אחד מעשרת האוספים הפרטיים הגדולים ביותר של אמנות ישראלית. חלקו מושאל בהשאלות ארוכות טווח למוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון רמת גן ומוזיאון מונארט באשדוד.
250px
250px
250px

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* [https://www.erev-rav.com/archives/48681 גלריה גורדון וגלריה אלון שגב עוברות לדרום תל אביב], ערב רב, 29 באוגוסט 2018
* מיטל רז, [https://timeout.co.il/%D7%AA%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%AA/%D7%90%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%AA/%D7%A9%D7%95%D7%A7-%D7%94%D7%92%D7%9C%D7%A8%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%9E%D7%AA%D7%A2%D7%95%D7%A8%D7%A8 חשיפה לדרום: האם שוק הגלריות המנותק מתעורר סוף סוף?], באתר Time Out תל אביב, 20 בספטמבר 2018
* 

==הערות שוליים==

גורדון
קטגוריה:רחוב בן-יהודה (תל אביב)
קידוד אודיו

קִידּוּד אודיו הוא פתרון טכנולוגי שנועד להקטין את נפחם של קובצי אודיו תוך פגיעה מינימלית באיכותם, על מנת שידרשו פחות נפח אחסון או שיהיה ניתן לשדר אותם באמצעות רוחב פס נמוך יותר. קיימים אלגוריתמים שונים לקידוד אודיו, רובם מאבדי נתונים (כדוגמת MP3) וחלקם משמרי נתונים (כדוגמת WAV). הקידוד מתבצע באמצעות התקן או תוכנה המכונים מקודד (encoder), על מנת לצפות בקובץ אודיו מקודד יש להשתמש ברכיב מפענח (decoder).

==קישורים חיצוניים==

==ראו גם==
* המרת קידוד

קטגוריה:דחיסת נתונים

en:Data compression#Audio
אננארבה

סמל החברה
מפה של מדיסון גרנט משנת 1916,
"התפלגות הגזעים של אירופה"{{ש}}מקרא: באדום - "גזע נורדי"; ירוק - "גזע אלפיני"; צהוב - "גזע ים-תיכוני"
אננארבה, בשמה המלא בגרמנית Forschungsgemeinschaft Deutsches Ahnenerbe (בעברית: קהילת המחקר למורשת האבות הגרמנית), הייתה חברה פסאודו-מדעית שהוקמה על ידי הממסד הנאצי במטרה "לחקור את המדע האינטלקטואלי הבראשיתי של מורשת האבות הגרמנית המודרנית", למצוא אישוש לתורת הגזע ולעליונות הגזע הארי עליהן מתבססות תאוריות הגזע הנאציות והאיגניקה הנאצית.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה ב-1 ביולי 1935 ומייסדיה היו היינריך הימלר, וולפרם סיברס, הרמן וירט, וריכרד ולטר דרה.
אנשי החברה עסקו במחקר אנתרופולוגי והיסטורי של "הגזע הארי". על מנת לבסס את המחקרים הם ערכו ניסיונות מדעיים ומסעות תיור ברחבי תבל במטרה לאסוף ממצאים שיוכיחו את התאוריה הנורדית, לפיה האוכלוסייה ממוצא נורדי (צפוני) שלטה פעם בעולם. בפועל, הם ביצעו ניתוחי גופות וחפירות ארכאולוגיות בארצות שונות על מנת לבסס את הרעיון הנאצי מבחינה מדעית.

המדענים ב"אננארבה" ביקשו לבסס את ההשערה בדבר המוצא הקדום של השבטים הגרמאנים. בספרה של התר פרינגל: "גזע הפורענות: המדענים של הימלר", היא כותבת אודות חברת "אננארבה" ומתארת את מסעותיהם של "המדענים של הימלר" למקומות כטיבט (מסע שנודע כ"המשלחת הגרמנית לטיבט"), הארצות הסקנדינביות, עיראק וחצי האי קרים. פרינגל עקבה אחרי הדיווחים והתיאורים מן המסעות, שנועדו לאשש את התיזה הארית, אישושים שחוקרי ה"אננארבה" מצאו כמעט בכל מקום. אחדים מהם הגיעו עד להרי ההימלאיה, באזור אשר לדעתם שלט בו גזע אדונים ארי. מדובר במקומות גאוגרפיים מוכרים בהם התגוררו, בימי קדם, שבטים הודיים ממוצא ארי. החוקרים הגיעו עד לאיים הקנריים, שבהם דימו אנשי האננארבה למצוא מומיות בלונדיניות.

לחוקרי החברה היה תפקיד בהוצאה לפועל של הפתרון הסופי לעם היהודי. "המכון למחקר מדעי צבאי" קיבל על עצמו, למשל, לערוך מחקר על הכחדת הרוח היהודית באמצעים ביולוגיים: "דעתי היא שהשמדתם המוחלטת של היהודים באירופה, ואף בעולם כולו במידת האפשר, לא תביא להכחדה מלאה של היסוד הרוחני של היהדות", כתב אחד החוקרים.
הפתרון המוצע, כותבת פרינגל, היה מחקר מדעי שיאתר את מקום הרוח היהודית, אם אפשר במסגרת הגוף, ויפעל להשמדתה המוחלטת. לכן נערך המכון במחנה ריכוז קטן, שאליו הביא אסירים מאושוויץ. לאחר רציחתם הוא פעל להסרה שיטתית של רקמות הגוף, לשם מחקר מדעי כביכול על הגולגולת והמוח. בהיותם עורכים ניסויים בבני אדם, בהם: ניסויים בעיקור כפוי, ניסויים בלחץ אוויר, ניסויים בקור מקפיא, ניסויים בצבע. אנשי האננארבה חיפשו דרכים להוכחת התועלת שלהם-עצמם בכל דרך אפשרית ובכל מחיר.

== ראו גם ==
* גזע (אדם)
* גזענות
* תורת הגזע
* אאוגניקה
* מיסטיקה נאצית

==לקריאה נוספת==
* התר פרינגל, גזע הפורענות: המדענים של הימלר, הוצאת עברית וכתר, תרגום: דפנה ברעם
* Zaffiri Gabriel, Ahnenerbe, the Academy of sciences of the SS, Nicholas Calabria Publisher, Pacts (ME), 2004

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.text.org.il/index.php?book=07041011/ אתר טקסט], התר פרינגל, "גזע הפורענות", פרק ראשון מהספר.
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: מחקר ופיתוח
קטגוריה:קבוצות מוצא
קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:טרמינולוגיה נאצית
סימפונט רעננה

תזמורת סימפונט רעננה היא תזמורת ישראלית הפועלת בעיר רעננה.

==היסטוריה==
תזמורת סימפונט רעננה נוסדה בשנת 1991 על ידי המנכ"לית שלה אורית פוגל-שפרן ועל ידי עיריית רעננה והמרכז לקליטת אמנים עולים, מיסודם של משרד החינוך והתרבות, הפורום הישראלי, הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה.

הסימפונט מונה 46 נגנים, מהם 36 עולים מברית המועצות לשעבר, ועשרה נגנים נוספים יוצאי יחידת הנגנים המצטיינים בצה"ל.

במאי 1991 התקיים קונצרט הבכורה של התזמורת. הקונצרט נערך אז בכפר סבא כשעוד לא היה לה אולם, בניצוחו של ירוחם שרובסקי ועם הסולן מקסים ונגרוב. הקונצרט היה במעמד נשיא המדינה המנוח חיים הרצוג.

לכבוד הקמתה חיבר המלחין חיים פרמונט יצירה שהוא כתב בשם "סימפונט". מלחיני הבית של הסימפונט היו יוסף ברדנשווילי, גילעד הוכמן, טל ירדני, אורית גוראל ואורן לוק.

אולם בית יד לבנים שברעננה שימש כאולם הבית של התזמורת משנת היווסדה וכיום אולם הבית הנוכחי של התזמורת הוא המשכן למוזיקה ואמנויות שבעיר. הכנר הראשי של התזמורת הוא ניתאי צרי.
 
רפרטואר הסימפונט כולל, פרט ליצירות המופת של מיטב המלחינים כמו מוצרט, בטהובן, מנדלסון, דבוז'אק וגם מוזיקה קלה, מוזיקה מודרנית, ומוזיקה קלאסית ישראלית.

תזמורת סימפונט רעננה מופיעה בקביעות בכל אולמות הקונצרטים בארץ, בתוכניות טלוויזיה, במחזות זמר, ובפסטיבלים. בנוסף לכך, מנגנת התזמורת באופן קבוע לילדים בגנים ובבתי ספר.

במשך השנים התזמורת אירחה סולנים ומנצחים ידועי שם. עם התזמורת הופיעו אמני מוזיקה קלה רבים. מנצחי הבית של התזמורת הם דוד זבה וקרן קגרליצקי.<ref></ref>

ב-2007 זכתה התזמורת בפרס אנגל "על תרומתה הייחודית בטיפוח מורשת המוזיקה היהודית לדורותיה, במיוחד זו של גדולי המלחינים היהודים שנספו בשואה".

==מנהלים מוזיקליים==
*ירוחם שרובסקי (1991 - 1996)
*יובל צליוק (1996 - 2001)
* אלוורו קסוטו (2001 - 2002)
*ניר קברטי (2002 - 2008)
*עומר מאיר ולבר (2009 - ממשיך)

==קישורים חיצוניים==

* 

* יוסי שיפמן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=5&Area=1&ArticleId=18493 ריאיון: תזמורת שהיא חברותא], באתר הבמה, 29 באוקטובר 2012
* סרט תדמית של [https://www.youtube.com/watch?v=j3bHduInxAE תזמורת סימפונט רעננה] (אנגלית)

==הערות שוליים==

רעננה
קטגוריה:רעננה: תרבות
רעננה
קטגוריה:זוכי פרס אנגל
מלפיגאים

מלפיגאים (שם מדעי: Malpighiales) היא סדרה גדולה של צמחים בעלי פרחים, שהוגדרה בעקבות מחקר פילוגנטי של קבוצת Angiosperm Phylogeny Group (APG) שהחלה לפרסם את פרסומיה על טקסונומית צמחים בשנת 1989. זו אחת הקבוצות הראשונות בטקסונומיה, שלא הוגדרה בעזרת מורפולוגיה ולכן הפרטים בה לא בהכרח נראים דומים. סדרה זו מכילה מספר רב של משפחות, ששויכו קודם לסדרות אחרות, חלקן צומצמו בהגדרתן ואחרות בוטלו כליל. המלפיגאים כלולים בתוך הקבוצה הגנטית Rosids.

==משפחות בולטות==
*Passifloraceae - שעוניתיים שהיא משפחת השעונית (פסיפלורה)
*Salicaceae - ערבתיים, משפחת הערבה
*Violaceae - סיגליים
*Malpighiaceae - מלפיגיים, משפחת דובדבן האסרולה
*Linaceae - משפחת פשתיים, פשתן
*Erythroxylaceae - משפחת הקוקה
*Hypericaceae - משפחת הפרעיים
*Euphorbiaceae - משפחת החלבלוביים
*Rhizophoraceae - משפחת הריזופוריים
*Rafflesiaceae - משפחת הרפלסיים

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
קטגוריה:סדרות צמחים
אסטבן באטיסטה

אסטבן דמיאן באטיסטה הרננדז (בספרדית: Esteban Damián Batista Hernández; נולד ב-2 בספטמבר 1983 במונטווידאו) הוא כדורסלן אורוגוואי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת אתלטיקו וולקום מהליגה האורוגוואית. גובהו 2.08 מטרים. בעבר שיחק בין השאר במדי אטלנטה הוקס ומכבי תל אביב.

באטיסטה חתם כשחקן חופשי באטלנטה הוקס ב-12 בספטמבר 2005 וביצע את הופעת הבכורה שלו ב-2 בנובמבר של אותה השנה נגד גולדן סטייט ווריורס. במהלך עונתו הראשונה בליגת ה-NBA העמיד באטיסטה ממוצעים של 1.8 נקודות ו-2.5 ריבאונדים, עם זמן משחק של 8.7 דקות למשחק ו-57 הופעות. הוא האורוגוואי הראשון ששיחק בליגת ה-NBA אי פעם.

באטיסטה שיחק עם נבחרת אורוגוואי באליפות אמריקה בכדורסל 2007, שהתקיימה בין 22 באוגוסט ל-2 בספטמבר בלאס וגאס, ארצות הברית, ותרם בממוצע לנבחרתו 20.8 נקודות ו-12.4 ריבאונדים (הגבוה בטורניר) למשחק. באותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בריו דה ז'ניירו.

ב-26 בספטמבר 2007, חתם באטיסטה על חוזה בבוסטון סלטיקס. ב-16 באוקטובר של אותה השנה, שוחרר באטיסטה וחתם בו ביום במכבי תל אביב. באטיסטה נשא על גופייתו הצהובה במכבי תל אביב את המספר 15. בעונת הוא הגיע עם מכבי תל אביב לשלושה משחקי גמר (ביורוליג, בליגת העל ובגביע המדינה) אך קבוצתו הפסידה בכולם, ובכך סיימה את העונה ללא תואר ואיבדה את אליפות ישראל לראשונה מזה 15 שנים. 

לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בפתיחת עונת , שוחרר באטיסטה ממכבי תל אביב וב-28 בדצמבר 2008 חתם בקבוצה הרוסית טריומף ליוברצי. עם זאת, מספר ימים לאחר מכן עזב את רוסיה עקב תנאי האקלים הקשים במדינה. במאי 2009 חתם בפואנלברדה הספרדית. בינואר 2011 חתם במועדון הספרדי קאחה לבורל וביולי של אותה שנה חתם במועדון הטורקי, אנאדולו אפס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלנים אורוגוואים
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני טריומף ליוברצי
קטגוריה:כדורסלני פואנלברדה
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני אנאדולו אפס
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני פינאר קרשיאקה
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני ונציה
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1983
אלכס גרסיה

אלכס גרסיה (נולד ב-4 במרץ 1980 באורלנדיה, ברזיל) הוא כדורסלן ברזילאי המשחק בנבחרת ברזיל. גובהו 1.93 מטר. משחק בעמדת הקלע.

גרסיה שיחק במהלך הקריירה שלו בשתי קבוצות NBA, סן אנטוניו ספרס (2003-2004) וניו אורלינס הורנטס. הממוצע שלו ב-NBA עומד על 4.7 נקודות ו-1.8 אסיסטים.

בשנת 2007 חתם גרסיה על חוזה בקבוצת הכדורסל מכבי תל אביב במסגרת שיתוף הפעולה בין הקבוצה למאמנה לשעבר של נבחרת ברזיל, רובנס גרסיה. גרסיה לבש במכבי את גופייה מספר 12.

ב-2 באוגוסט 2008 שוחרר ממכבי תל אביב, לאחר מכן החל לשחק בקבוצת "פינהירוס", אותה עזב לאחר זמן מה. לאחר מכן החל לשחק בקבוצה הברזילאית יוניברסו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני ניו אורלינס הורנטס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1980
د

דאל (בערבית: دال) היא האות השמינית באלפבית הערבי. לפניה באה האות ח'א ואחריה ד'אל.

דאל מייצגת את העיצור /d/ (כמו דל"ת). האות מתחברת מצד ימין אך לא משמאל, כשאר אותיות "ארז דוד'".

מקור האות דאל ב"דל"ת" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
*אלפבית עברי – ד
*אלפבית לטיני – D, d
*אלפבית יווני – Δ,δ
*אלפבית סורי – ܕ

==ראו גם==
* ذ, אות באלפבית הערבי בעלת צליל של د רפה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אותיות בערבית
דאל

תבשיל דאל המבוסס על עדשים 
דאל (בהינדי: दाल; בבנגלית: ডাল או দাল) הוא מאכל הודי המבוסס על קטניות, בדרך כלל עדשים, שעועית או אפונים ולעיתים גם גרגירי חומוס או מש. הדאל הוא מאכל מקובל בהודו, פקיסטן ובנגלדש. בדרום הודו, מהווה הדאל גם את אחד ממרכיבי הסמבאר. מקור שמו של המאכל במילה בשפת הסנסקריט שפירושה "לחלק". בדרך כלל הוא נאכל לצד אורז וירקות או רוטי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:מאכלי קטניות
קטגוריה:המטבח הצמחוני
פרנצ'סקו טאמאניו

פרנצ'סקו טאמאניו
פרנצ'סקו טאמאניו (באיטלקית: Francesco Tamagno; 28 בדצמבר 1850, טורינו - 31 באוגוסט 1905, וארזה) היה זמר אופרה איטלקי.

==ביוגרפיה==

טאמאניו, הטנור הדרמטי המפורסם ביותר בזמנו, נודע בעוצמה היוצאת מן הכלל של קולו - בעיקר ברגיסטר העליון - עד כדי כך, שלא פעם השוו את קולו לחצוצרה. הסוגה המיוחדת של קולו נקראת "טנורה רובוסטו".

טאמאניו נודע בעיקר כאותלו הראשון של ורדי, בהצגת הבכורה בלה סקאלה, מילאנו, בשנת 1887. כמו כן היה גבריאלה אדורנו הראשון בגרסת 1881 של "סימון בוקאנרה", תפקיד לירי פי כמה. עוד אופרות חשובות שבהן שר בביצועי הבכורה היו "הבן האובד" ו"מריון דלורמה" של פונקיילי. כמו כן התפרסם בהופעותיו כראדאמס באאידה, בתפקיד הראשי ב"פוליוטו" וכארנולד בוילהלם טל של רוסיני.

הפריצה הראשונה של אמאניו הייתה בהופעתו הסנסציונית כריקרדו בנשף המסכות של ורדי, בפאלרמו, בשנת 1874. כעבור שלוש שנים הופיע לראשונה בלה סקאלה. במהלך שתים-עשרה השנים האחרונות של המאה ה-19 הופיע טאמאניו לא רק באיטליה, חצי האי האיברי ודרום אמריקה אלא גם בניו יורק, שיקגו ולונדון. בהופעותיו הציב אמת מידה לשירה, שעודנה תקפה גם כיום. מבין הטנורים האיטלקים בעלי הקול ההרואי, שביצועיהם השתמרו על גבי תקליטים, הוא נחשב גם כיום לגדול מכולם. בריאותו התערערה בראשית המאה ה-20 בגלל בעיות בלבו והוא פרש מן הבימה. 

פרנצ'סקו טאמאניו נפטר בגיל 54.

==הקלטות==

מכלול הקלטותיו של טאמאניו יצאו לאור בתקליטורים בחברת פרל/אופאל (cd 9846). התקליטים המקוריים נעשו בחברת גרמופון & טייפרייטר בשנים 1903 ו-1904 לאחר פרישתו של טאמאניו. הם כוללים קטעים מתוך אותלו.

==קישורים חיצוניים==

* 

<div style="direction: ltr;">
* [http://opera.stanford.edu/performers/Tamagno.html Biography] from Stanford University
* [https://web.archive.org/web/20110716170026/http://www.rfwilmut.clara.net/opera/xtamagno.html Francesco Tamagno] includes his 1903 recording of the Death of Othello
</div>

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1850
קטגוריה:נפטרים ב-1905
תחנת הרכבת התחתית וודפורד

תחנת הרכבת התחתית וודפורד היא תחנה ברכבת התחתית של לונדון בשכונת וודפורד ברובע רדברידג' בלונדון אשר באנגליה. התחנה משרתת את קו סנטרל ונמצאת באזור 4 בחלוקת האזורים של הרכבת התחתית של לונדון. באותו קו סנטרל, וודפורד נמצאת בין התחנות דרום וודפורד ובאקהורסט היל, וכמו כן משמשת כתחנה סופית בשלוחת וודפורד של קו סנטרל.

== היסטוריה ==
התחנה נבנתה במקור כתחנת רכבת עילית רגילה ב-22 באוגוסט 1856. לאחר מספר החלפות בעלים שביניהם היו מספר חברות רכבת, ב-14 בדצמבר 1947 התחנה הועברה לרשות גוף התחבורה בלונדון (אשר לימים הפך ל-Tfl) עקב ההרחבה של קו סנטרל, הקו השני ברמת העומס במערכת הרכבת התחתית של לונדון. התחנה הייתה תחנה סופית לקו סנטרל, כשהנוסעים היו צריכים לעבור לרכבת הפועלת על ידי מנוע קיטור כדי להגיע לאפינג. ב-21 בנובמבר 1948 נפתח המשך הקו המגיע עד תחנת לאוטון (בנוסף ל"לופ" לתחנת היינולט) באמצעות רכבות חשמליות, כנהוג ברכבת התחתית של לונדון גם במאה ה-21.

===סגירה ב-2003===
רכבת בקו סנטרל ירדה מהפסים בתחנת צ'נסרי ליין ב-25 בינואר 2003 לאחר שמנוע ניתק מהרכבת ונפל על המסלול, בתקרית נפצעו 32 מנוסעי הרכבת. למרות המרחק הרב בין מקום התאונה לתחנת וודפורד, נסגר כל הקו בעקבות האירוע ואיתו גם תחנת וודפורד, עד לבירור נסיבת התאונה. לאחר ביצוע שינויים בכל הרכבות, נפתח הקו מחדש בשלבים.

תאונה משנית התרחשה בתחנת ווייט סיטי ב-11 במאי 2004, אך לא דווח על נפגעים בתקרית זו.

==ראו גם==

* היסטוריה של הרכבת התחתית של לונדון

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.thetube.com ה"טיוב"] - האתר הרשמי של הרכבת התחתית בלונדון
* [http://www.ltmcollection.org/photos/index.html מוזיאון התחבורה של לונדון] - אוסף צילומים משנת 1906 ועד היום באתר מוזיאון התחבורה של לונדון

וודפורד
ורנית

ורנית של meubelwonder
פרסומת לוורנית בשיקגו (1883)

פרסומת לוורנית בקליפורניה (1917)
ורנית, ורניש (מאנגלית: Varnish) או לַכָּה הוא נוזל המכיל שרף אשר מיועד לציפוי משטחים. כאשר הנוזל מתייבש נוצר ציפוי דק ושקוף המגן על משטחים מפני שריטות, אבק, חשיפה לאור ומפגעים נוספים<ref></ref>. אדם שתפקידו למרוח לכה נקרא לַכַּאי (מאוית גם לכי).

==היסטוריה==

==אופן השימוש==
ציפוי גיטרות בוורנית בטנסי
ציפוי רהיטים בוורנית בתוניסיה
הוורנית לרוב נמכרת בתצורה נוזלית, נמשחת במברשת או ספוג על המשטח הדרוש ומתייבשת במהירות. לאחר הייבוש, אין אפשרות להסירה אלא באמצעים כימיים. ורנית מורכבת משילוב של שמן מתייבש, שרף או רזין אקרילי עם חומר מדלל נדיף. לרוב ורנית מתייבשת למשטח חלק ומבריק, אך קיימים סוגים בעלי ברק סאטן ואף ציפוי מט.

ורנית יכולה להתייבש כתוצאה מהתנדפות של החומר המדלל, או חמצון של חלק ממרכיביה. ורניות אקריליות או מבוססות מים מתייבשות עם התנדפות המים (שהוחדרו לתערובת עם חומר מתחלב), אך דורשות זמן נוסף כדי להגיע לייבוש עמוק, שעשוי לשנות את גוון וברק הוורנית. חשיפה לשמש או אור חזק עשויה אף היא להאיץ את קצב ההתייבשות של ורנית.

==סוגים שונים של ורנית==
===לכה===
ורנית מהירת ייבוש, מבוססת מדללים כגון אצטון, ולפיכך דליקה. מגיעה שקופה או בצבעים שונים. מומלץ להשתמש בה בתרסיס, כדי לצמצם סיכון של התלקחות הנוזל. שמה נובע מהמילה Lacquer, שמו של חרק (Laccifer lacca) שמהפרשותיו בעבר היו רוקחים לכות לציפוי כלי חרס ועץ. כיום, לכה מבוססת כמעט תמיד על ניטרוצלולוזה. ניתנת להסרה במדלל.

===ורנית אקרילית===
ורנית מבוססת מים, עשויה משילוב של שרף אקרילי, מים וחומר מתחלב. לוורנית האקרילית מקדם שבירת אור נמוך (אינה יוצרת עיוות בגוון האור) ונחשבת צלולה מאוד. בניגוד לצבעי אקריליק, ורנית אקרילית מתייבשת למשטח נטול נקבוביות ולפיכך אינה מקבל גוון אפור עם חשיפה לאבק. סוגים שונים של ורנית אקרילית חסינים לאור אולטרא סגול, ומשפרים את עמידות הצבעים של העצם המשוח בחשיפה לאור שמש.

===ורנית שרף===
ורנית מבוססת חומר אורגני מוקשה למחצה, המופק מצמחים או חרקים מסוימים. שני הסוגים הפופולריים של וורנית שרף הם ורנית המדוללת באלכוהול (Spirit Varnish), וורנית מדוללת טרפנטין. הוורנית יכולה לכלול שמנים, צבענים ואף שעווה, וקיימים עשרות מתכונים להשגת מראה מבריק, מט ואף אטום. לאחר שהשרף מתייבש, לא ניתן לדללו שנית.

===ורנית אפוקסי===
ורנית המבוססת על שילוב של שני חומרים, אפוקסי וזרז ייבוש, שיש לערבבם מיד לפני השימוש. קיים פרק זמן מוקצב החל מרגע הערבוב בו ניתן למרוח את הוורנית, ולאחריו היא מתייבשת ואי אפשר להסירה. פרק זמן זה תלוי משמעותית בטמפרטורה, אך לא בלחות (דבקי אפוקסי יכולים להתייבש גם מתחת לפני הים).

==סכנת התלקחות==

==ראו גם==
* לק ציפורניים

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:מלאכת יד
קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:נגרות
ג'ראלדין פאראר

ג'ראלדין פאראר (באנגלית: Geraldine Farrar, 28 בפברואר 1882 - 11 במרץ 1967) הייתה זמרת אופרה ושחקנית קולנוע אמריקאית, שנוכחותה הבימתית זיכתה אותה בכת של מעריצים נלהבים, ה"ג'רי-פלאפרס", בראשית המאה ה-20.

==שנים ראשונות, לימודים וקריירה אופראית==
פאראר נולדה במלרוז, מסצ'וסטס, בתם של סידני פאראר והנרייטה ברנס. היא למדה פיתוח קול ושירה בבוסטון, ניו יורק ופריז ובברלין אצל זמרת הסופרן המהוללת לילי להמן, על פי המלצתה של ליליאן נורדיקה. היא חוללה סנסציה בברלין כשהופיעה שם לראשונה בשנת 1901, בתפקיד מרגריט ב"פאוסט" של גונו ובהמשך בתפקידים הראשיים ב"מיניון" של אמברואז תומא ו"מאנון לסקו" של
פוצ'יני וכז'ולייט ב"רומיאו וז'ולייט" של גונו. בין מעריציה בברלין היה נסיך הכתר הגרמני וילהלם, אתו, על פי הסברה, ניהלה פרשת אהבים החל ב-1903.

אחרי הופעה באופרה של מונטה קרלו שרה לראשונה במטרופוליטן אופרה, ב"רומיאו וז'ולייט", בשנת 1906. היא שרה בהפקה הראשונה במטרופוליטן של "מאדאם באטרפליי" בשנת 1907, ונשארה בסגל המטרופוליטן עד לפרישתה. במשך שנותיה שם שרה 29 תפקידים בקרוב ל-500 הצגות אופרה. ג'ראלדין פאראר הייתה פופולרית עד מאוד ויצרה לה עדת מעריצים נכבדה, בעיקר מקרב מבקרות אופרה ניו-יורקיות צעירות, שנודעו בשם "ג'רי-פלאפרס" פאראר שרה בתפקידים הראשיים בהופעות הבכורה של "אמיקה" מאת מסקאני (מונטה קרלו, 1905), "האחות אנג'ליקה" של פוצ'יני (ניו יורק, 1918) ומאדאם סאן-ז'ן של ג'ורדאנו (ניו יורק, 1915) וכן כ"רועת האווזים" ב"ילדי המלך" של הומפרדינק (ניו יורק, 1910).

ג'ראלדין פאראר נודעה, במיטב הסגנון של דיוה אופראית, בטבעה חם המזג והעצמאי ללא פשרות. היא הרבתה להקליט לחברת "המכונה המדברת" של ויקטור והופיעה לעיתים קרובות בהבלטה במודעות הפרסומת של חברת התקליטים הזו.

ג'ראלדין פאראר הופיעה גם בסרטים אילמים, שצולמו בין עונות האופרה. פאראר כיכבה ביותר מתריסר סרטים בין השנים 1915 ל-1920, בין השאר בעיבוד של ססיל ב. דה-מיל לכרמן. תפקידה המעולה ביותר על המסך היה אולי ז'אן ד'ארק בסרט "ז'אן האישה" משנת 1917.

פאראר ניהלה רומן בן שבע שנים עם ארטורו טוסקניני. האולטימטום שהציגה לפניו, להתגרש מאשתו ולשאת אותה לאישה, הביא להתפטרותו של טוסקניני ממשרת המנצח הראשי של המטרופוליטן אופרה בשנת 1915. הוא חזר לאיטליה. פאראר הייתה בקשרי ידידות קרובה עם הטנור אנריקו קארוזו. היו השערות לגבי רומן גם ביניהם, אך ללא ראיות של ממש.

ג'ראלדין פאראר פרשה מן האופרה בשנת 1922, בגיל ארבעים. הופעתה האחרונה הייתה ה"זאזה" של לאונקוואלו. היא שרה ברסיטלים עד 1931 ושימשה לזמן קצר כפרשנית בשידורי הרדיו של המטרופוליטן בעונת 35–1934.

האוטוביוגרפיה שלה, Such Sweet Compulsion, שיצאה לאור בשנת 1938, נכתבה לסירוגין בפרקים, שחלקם במילים שלה וחלקם במילים של אמה, המתארת בסגנון נמלץ את הישגי בתה.

ג'ראלדין פאראר מתה ברוג'פילד, קונטיקט מהתקף לב בשנת 1967, בת 85, ונקברה בבית הקברות קנסיקו בוואלהאלה, ניו יורק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:זמרות סופרן אמריקאיות
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות אופרה אמריקאיות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:שחקניות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1882
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1882
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1967
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:זמרות סופרן
דפוס חשיבה

דפוס חשיבה הוא קבוצת הנחות, שיטות או סממנים שנטמעו עמוק אצל אדם או קבוצת אנשים, והתבססו עד כדי כך עד שאותם אנשים נמנעים מלאמץ או לקבל גישות התנהגות, בחירות או כלים שונים. המונח שימושי בתחום תורת ההחלטות. תופעה זו של הטיה קוגניטיבית מכונה לעיתים גם "חשיבת יחד" או "פרדיגמה", ולעיתים קשה לנטרל את השפעותיה על תהליכי ניתוח החלטות וקבלתן.

==שינוי דפוסי חשיבה==
על אף הקשיים הכרוכים בכך, ישנן דרכים לשינוי דפוסי חשיבה.
למשל, פעולת האלתור מעודדת אנשים לשבור דפוסי חשיבה קיימים.

== ראו גם == 
* הטיה קוגניטיבית
* הטיית אישור
* פרדיגמה
* יצירתיות
* חוט מחשבה

==קישורים חיצוניים==

* [https://spiralabrain.co.il/תבניות-חשיבה-mindset/ איך מפתחים Growth Mindset בבית הספר - מאמר בעברית על מחקרים של קרול דווק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבלת החלטות
קטגוריה:הטיות
התנועה לציונות אחרת

התנועה לציונות אחרת נוסדה בירושלים בעקבות בחירות המהפך של 1977. התנועה נוסדה כשבועיים לאחר הבחירות, והורכבה בעיקר מצעירים ירושלמיים ממחנה השמאל. התנועה ניסתה ליצור משקל נגד לגוש אמונים, ופעלה כנגד מדיניות ההתנחלות וה"שליטה על עם אחר". בעשרת החודשים שבהם פעלה הספיקה התנועה לבצע מספר הפגנות ופעולות הסברה בעיקר בירושלים וביהודה והשומרון.

התנועה ראתה עצמה מלכתחילה זרז להקמת תנועת שלום גדולה יותר. בתחילת 1978 היו כמה מאנשי התנועה מיוזמיו המרכזיים של "מכתב הקצינים". התנועה תמכה ברעיון, והגרסה הסופית שלו נכתבה על ידי צלי רשף, שהיה גם הוא אחד הפעילים בתנועה. בעקבות המכתב והקמת "שלום עכשיו" התנועה מילאה את יעדה והחליטה להתפרק. רבים מחבריה הפכו לפעילים ב"שלום עכשיו".

בין המקימים והפעילים הבולטים בתנועה היו: עמוס וגליה אריאלי, יחיעם ואריאלה ויץ, ואריאל רובינשטיין.

קטגוריה:ארגונים פוליטיים בישראל
מקדש פאהארפור

הסטופה המרכזית במקדש בפאהארפור
מקדש פאהארפור (בנגלית পাহাড়পুর বৌদ্ধবিহার - "פָּהָרְפּוּר בּוֹאוּדְהוֹבִּיהָר" קרי "המקדש הבודהיסטי של פהרפור") בכפר פאהארפור בצפון-מערב בנגלדש הוא אחד המקדשים הבודהיסטים הידועים בדרום אסיה ואחד האתרים הארכאולוגים החשובים במדינה. משמעות השם היא "משכן ההר" (פאהאר - הר; פור - משכן, עיר, כפר). בשנת 1985 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
לפי חותמים שנמצאו באתר, המקדש נבנה על ידי המלך דהארמאפאלה, השליט השני של אימפריית פאלה שמלך בשנים 781-821. במאה ה-11 חרב המקדש בשריפה בעת כיבוש המקום על ידי ממלכת ונגה. כמאה שנים לאחר מכן חודש המקדש, אולם במחצית השנייה של המאה ה-12 החל שוקע, ולבסוף נינטש במהלך המאה ה-13, כאשר האזור נשלט על ידי המוסלמים.

האתר התגלה מחדש בתחילת המאה ה-19 ונערכו בו מחקרים מוגבלים בשנת 1879 בשל התנגדות בעליו של השטח. בשנת 1919 הוכרז המקדש כאתר מוגן, ומאז 1923 נערכו בו חפירות ומחקרים משך כעשור שנים. בשנות השמונים של המאה ה-20 המשיכו עבודות המחקר באתר תחת פיקוחה של מחלקת הארכולוגיה של בנגלדש.

==המקדש==
תבליטים בטרסה התחתונה בסטופה המרכזית
המקדש משתרע על פני תא שטח רבוע ששטחו 75,000 מ"ר, ואורך כל אחת מצלעותיו הוא כ-274 מטר. השטח מוקף בחומה ברוחב של 5 מטר ובגובה של 3.6 עד 4.5 מטר, שבה קבועות שתי כניסות - הראשית בצידו הצפוני של המתחם, והאחרת בצידו המזרחי. 177 תאים ששימשו את הנזירים למגורים ולמדיטציה משתרעים לאורך פרוזדורים הקבועים בחומות המקדש. בצד הצפוני 45 תאים וביתר 44 תאים בכל צד. גודלו של כל תא הוא 4.26 על 4.11 מטר והגישה אליהם היא באמצעות גרמי מדרגות מהחצר המרכזית.

בשטח המקדש עצמו שוכנים מקדשים משניים, סטופות ומבנים אחרים, ובהם קבוצה של חמש סטופות ודגם קטן של הסטופה המרכזית הניצבים כולם בפינה הדרום-מזרחית של המתחם, וקבוצת מבנים ששימשו לצרכים מנהלתיים בפינתו הצפון-מזרחית. בחלקו המערבי של המתחם כמעט ולא הוקמו מבנים. מבנים נוספים כוללים מטבח, חדר אוכל ובארות.

במרכזו של המתחם ניצבת הסטופה המרכזית שצורתה כשל צלב שבין זרועותיו בליטות מרובעות. הסטופה היא מבנה מדורג בן שלוש טרסות הנישא לגובה של 21 מטר. בשתי הטרסות התחתונות שבילים עגולים היקפיים ותו לא (השביל ההיקפי של הטרסה התחתונה מכוסה כעת באדמה), אך קירותיהן של שתי הטרסות מכוסים בתבליטי טרקוטה. בטרסה העליונה ניצבים ארבעה מקדשי משנה הקבועים בכל אחד מצדדיה ואל כל אחד מהם מוליכה מבואה.

במתחם נמצאו ממצאים רבים המתוארכים למאה ה-5 עד המאה ה-12, בהם: 63 פסלים שכולם למעט אחד מוקדשים לפולחן ברהמה, כ-2,800 לוחות טרקוטה ש-2,000 מהם עדיין קבועים בקירות המקדש, כלי בית, מטבעות, חותמות וכיוצ"ב. הממצאים מוצגים במספר מוזיאונים ברחבי המדינה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070930172150/http://www.archaeology.gov.bd/whs-details.php?whs=7 המקדש באתר מחלקת הארכאולוגיה של בנגלדש]
* [https://web.archive.org/web/20080105040625/http://banglapedia.org/HT/P_0019.HTM ערך מקיפ ביותר אודות המקדש בבנגלפדיה]
* [http://www.journeyplus.com/bangladesh.html#paharpur מקדש פאהארפור באתר Journey Plus]
* [http://www.sos-arsenic.net/english/pottery/index.html אתר אודות המקדש]
* 

קטגוריה:בנגלדש: אתרי מורשת עולמית
פאהארפור
קטגוריה:בנגלדש: מבנים
המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון

ה[[מכ"ם בלטרון המקיים מעקב אחרי נדידת הציפורים ברדיוס של 50 ק"מ]]
מפת אזור לטרון
המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון הוא מרכז מחקר מדעי לאורניתולוגיה ומרכז צפרות שהוקם בישראל ביוזמת אוניברסיטת תל אביב והחברה להגנת הטבע. המרכז ממוקם בבניין המשטרה הבריטית לשעבר בלטרון. עמותת השריון, המפעילה במקום את אתר ההנצחה יד לשריון, הקצתה כ-25 דונמים משטחה עבור המרכז לחקר נדידת הציפורים. מיקומו של האתר נבחר, בין השאר, מכיוון שהוא נמצא בלבו של הציר המערבי של נדידת העופות בארץ ישראל.

מנהל המרכז הוא ד"ר יוסי לשם מהמחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

במרכז יש כיום מכ"ם, כיתת מחשבים המשמשת להשתלמויות מורים, מוזיאון ואכסניה. המכ"ם, מעודפי הצבא האדום, הובא ארצה על ידי ד"ר ליאוניד דינביץ', מדען עולה מברית המועצות, בעזרת הקרן למדענים עולים. את חדר המחשבים מימנה ארצות הברית במטרה לעודד את שיתוף הפעולה בנושא הציפורים עם ירדן, טורקיה ויוון. ממשלת גרמניה מממנת חקר לוויינים במסגרת התוכנית החינוכית "לטוס עם ציפורים".

מטרותיו המוצהרות של המרכז הן:
* ניצול יתרונה היחסי של מדינת ישראל בפיתוח מחקרים רב-תחומיים בנושאי הנדידה.
* פיתוח נושאי המחקר היישומי הקשור לנדידה בדגש איתור פתרונות לקונפליקטים עם החקלאים, קידום בטיחות טיסה צבאית ואזרחית.
* שימוש בתשתית המדעית שתוקם למטרת קידום החינוך האקדמי בישראל, וכבסיס לפיתוח קורסים בינלאומיים בנושא, הגנה על הציפורים ובית גידולן.

במרכז מבוצעים מחקרים בנושאים שונים, למשל:
* בטיחות טיסה - מחקר משותף עם חיל האוויר הישראלי אשר הביא להקטנת מספר התאונות הנגרמות מעופות נודדים ב-76%. 
* הדברה ביולוגית - שיתוף פעולה אזורי עם חקלאים ישראליים, ירדניים ופלסטינים, לשימוש בתנשמות ובבזים כמדבירים ביולוגיים בחקלאות.
* פרויקטים חינוכיים - שיתופי פעולה עם משרד החינוך להפעלת תוכניות חינוכיות בבתי ספר ברחבי הארץ בנושאים שונים הקשורים לצפרות, בין היתר הפרויקט הלימודי "הציפורים הנודדות אינן יודעות גבולות", במהלכו עקבו תלמידים ישראלים ופלסטינים אחרי ציפורים נודדות בעזרת משדרי לוויין.

== ראו גם ==
* נדידת עופות
* אורניתולוגיה
* צפרות
* פרינצסה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.birds.org.il אתר הצפרות הישראלי] - אתר המרכז (משותף למרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון ולמרכז לצפרות של החברה להגנת הטבע).
* [http://www.israbirding.com אתר צפרות ישראלי] - פורטל צפרות בישראל (באנגלית)
* 

*
קטגוריה:לטרון
קטגוריה:סיירות
וולפגנג פון קמפלן

הברון יוהאן וולפגנג ריטר פון קמפלן דה פאזמנד (בגרמנית: Johann Wolfgang Ritter von Kempelen de Pázmánd; 23 בינואר 1734, ברטיסלאבה – 26 במרץ 1804, וינה) היה ממציא הונגרי שהתפרסם בזכות המצאת "הטורקי", בובה מכנית שמשחקת שחמט. לאחר משחקים רבים בהם הטורקי ניצח והטעה את הקהל, התברר כי היה הונאה. כמו כן, פיתח מכונה מדברת שהופעלה ידנית אשר הייתה חלוצה בפונטיקה ניסויית.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Homer Dudley and T. H. Tarnoczy. The Speaking Machine of Wolfgang von Kempelen. Journal of the Acoustical Society of America, March 1950, Volume 22, Issue 2, pp. 151–166. [http://scitation.aip.org/getabs/servlet/GetabsServlet?prog=normal&id=JASMAN000022000002000151000001&idtype=cvips&gifs=yes]
*Robert Löhr, "The Chess Machine" (Penguin Press, 2007) is a novel about Kempelen and his chess-playing hoax. Translated from the German by Anthea Bell.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* Angéla Imre, [https://web.archive.org/web/20070930062724/http://www-gewi.uni-graz.at/ling/cgi-bin/data/gls/artikel/62/06-imre.pdf על האישיות של פון קמפלן]
* [http://www.ling.su.se/staff/hartmut/farkas.htm עשרות קישורים ברשת בנושא קמפלן]
* [http://www.ling.su.se/staff/hartmut/kemplne.htm על המכונות המדברות שפיתח קמפלן]
* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=10181 ״מט טורקי״] - פרק על חייו של וולפגנג וון קמפלן, המצאותיו והטורקי בפודקאסט [https://www.kan.org.il/Podcast/program.aspx/?progId=2019 ״מינהר הזמן״], תאגיד השידור הישראלי, ״כאן״

קטגוריה:ממציאים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1734
קטגוריה:נפטרים ב-1804
מירה אברך

מירה אברך (6 ביוני 1925 – 17 בספטמבר 2013) הייתה עיתונאית ישראלית.

== ביוגרפיה ==
מירה אברך נולדה בעיר קיל שבגרמניה. בשנת 1933 עלתה לישראל במסגרת העלייה החמישית. במלחמת העולם השנייה שירתה בצבא הבריטי ולאחר המלחמה הצטרפה לאצ"ל והשתתפה בהתקפת האצ"ל על יפו. 

בשנת 1950 החלה לעסוק בעיתונות, תחילה כציירת אופנה בעיתון "חרות". ביוזמתו של דב יודקובסקי החלה, בתחילת שנות ה-50, לכתוב טור בנושאי חברה בעיתון "ידיעות אחרונות". כך, הייתה לכתבת-החברה הראשונה של העיתון, בימים בהם טורי הרכילות בעיתונות הישראלית היו מועטים מאוד. אברך הקפידה לטעון שהכתוב בטורים שלה אינו בגדר רכילות ושהיא כותבת רק על הצדדים החיוביים באנשים אותם היא מסקרת. בתפקידה זה התמידה עד אמצע שנות ה-90, ובמהלך השנים כתבה בעיקר על מדינאים, בישראל ובחו"ל. 

פרסמה מספר ספרים, בהם "פולה" על אשת ראש הממשלה דוד בן-גוריון, "עולמם הקטן של גדולי עולם" והרומן "שש שעות-שנה". מחזה שכתבה בשם "תקרית גבול" הועלה בלונדון. בביוגרפיה של המחזאי סמואל בקט (חתן פרס נובל לספרות) מוזכר רומן קצרצר שהיה לו עם אברך.

אברך נישאה בשנת 1996 לד"ר מקס רייס. 

היא נפטרה ב-17 בספטמבר 2013 ונקברה בבית העלמין בקיבוץ עינת.

==לקריאה נוספת==
*מירה אברך: דברים שלא כתבתי, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

על כתביה:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:לוחמות האצ"ל
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
פטריק הנרי

פטריק הנרי (באנגלית: Patrick Henry; 29 במאי 1736 – 6 ביוני 1799) היה אחד האבות המייסדים של ארצות הברית, שנודע וזכור בעיקר בזכות נאומו "הבו לי חירות או הבו לי מוות!". לצד סמואל אדמס ותומאס פיין היה אחד התומכים המשפיעים (והרדיקאליים) למען המהפכה האמריקאית ולמען רפובליקניזם, במיוחד בגינוי שלו את השחיתות בקרב בכירים בממשל וההגנה שלו על זכויות היסטוריות. כיהן כמושל וירג'יניה הראשון והשישי.

== חייו ==
הנרי נולד במושבה וירג'יניה, בן לשופט. לאחר שנכשל בכמה עסקים פרטיים מצא את ייעודו בתחום הפרקליטות והפך לפרקליט ודמגוג מוכשר. ב-1765 נבחר לבית הנבחרים של ווירג'יניה. בקיץ אותה שנה תקף את חוק הבולים והכריז על אוטונומית חקיקה של המושבה. הוא עורר מורת רוח כאשר אמר כי "ליוליוס קיסר היה ברוטוס לצ'ארלס הראשון היה קרומוול ולג'ורג' השלישי כדאי ללמוד לקח משניהם".

הנרי ידוע במיוחד אולי בזכות הנאום שלו בפני בית הנבחרים (House of Burgesses) של וירג'יניה ב-23 במרץ 1775 שעודד את המחוקקים לנקוט בפעולה צבאית נגד כוחות הצבא הבריטי המתקדם. בית הנבחרים התכנס בכנסיית סיינט ג'ון בריצ'מונד ולא הצליח לקבל החלטה האם לשלוח כוחות או לא, תוך נטייה שלא לשלוח. הנרי חתם את הנאום שלו במילים:

בשלב זה, הקהל קפץ על רגליו וצעק "אל הנשק! אל הנשק!".

הטקסט של הנאום הגיע לדפוס רק בשנת 1817, בביוגרפיה "החיים והאופי של פטריק הנרי" מאת ויליאם וירט. אף על פי שווירט הרכיב את ספרו מזכרונם של אנשים שהיו קרובים לאירועים, חלק מההיסטוריונים העלו השערות שהנאום, או לפחות צורתו המוכרת כיום נכתבה למעשה על ידי וירט עשורים לאחר האירוע. בשל התבטאויותיו האנטי-בריטיות הוציא אותו המושל הבריטי בשנת 1775 אל מחוץ לחוק.

בשלבים מוקדמים של מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוביל הנרי מיליציה נגד המושל הבריטי לורד דאנמור (John Dunmore), באירוע שנודע כ"תקרית אבק השריפה". במהלך המלחמה הוא שירת כמושל הלא־קולוניאלי הראשון של וירג'יניה בשנים 1776–1779. והוא שב ונבחר למשרה זו בשנים 1784–1786.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100821162827/http://www.redhill.org/index.html האתר הרשמי לזכרו]
* [https://web.archive.org/web/20120524034801/http://www.law.ou.edu/ushistory/henry.shtml הטקסט המלא של נאום "תנו לי חופש או תנו לי מוות!"] 
* [http://bluegrassbarbecuebrew.com/about/ אתר הפסטיבל השנתי לזכרו]
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:האבות המייסדים של ארצות הברית
קטגוריה:מהפכנים
קטגוריה:מושלי וירג'יניה
קטגוריה:ליברליזם: הוגים
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:חברי האספה הכללית של וירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1736
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1799