OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ון פיני

ג'ון פיני (באנגלית: John Finnie; 1829 – 22 בפברואר 1907) היה צייר וחרט סקוטי. הוא נודע בזכות תחריטי המצוטינט המקוריים שלו של נוף, והציג אותם באקדמיה המלכותית ובחברה המלכותית של ציירים. כשעבר לטווין שבצפון ויילס הוא צייר ציורי נוף רבים של מקומות באזור קאפל קוריג, כמו סנודון. הוא היה מנהל המכון למכניקה של ליברפול ובית הספר לאמנות מ-1855 עד 1896. מספר ציורים הקשורים אליו מוצגים בגלריה לאמנות ווקר בליברפול ובמוזיאון פורטסמות'.<ref>"John Finnie, 1829-1907". University of Glasgow. Retrieved 4 December 2013.</ref>

== ביוגרפיה ==
הוא היה בנו של ג'ון פיני, ואשתו כריסטיאן מקלנדו. הוא נולד באברדין, שם הוטבל בכנסיית הקהילה ב-4 במאי 1829. לאחר ששימש כחניך אצל צייר בית באדינבורו, השיג עבודה אצל ויליאם וילס, צייר זכוכית בניוקאסל, שם הוא נשאר חמש שנים, למד בבית הספר לעיצוב אצל ויליאם בל סקוט.<ref>Lee, Sidney, ed. (1912). "Finnie, John" . Dictionary of National Biography (2nd supplement). Vol. 2. London: Smith, Elder & Co.</ref>

ב-1853 הוא נסע ללונדון, שם למד ולימד בבית הספר המרכזי לעיצוב עד שב-1855 הוא הפך למאסטר של בית הספר לאמנות בליברפול. הוא מילא שם תפקיד הוראה וניהול ונשאר במוסד זה ארבעים ואחת שנים ושישה חודשים, ופרש בחג המולד 1896. הוא מתואר כאישיות השולטת בחיי האמנות של ליברפול באותה תקופה. הוא החל לשלוח תערוכות לאקדמיה של ליברפול ב-1856, וחבר מלא ב-1865. הוא היה נשיא האקדמיה בשנים 1887 הוא היה גם נשיא מועדון האמנים ומועדון הרישום.

התחריט הוותיק ביותר שלו, 'הראש של וינדרמיר', הוא משנת 1864. לאחר כמה ניסויים מוקדמים בתחריט וחריטה אימץ פיני את המצוטינט כתהליך המועדף עליו בשנת 1886. אף שהוא הציג ציורים באקדמיה המלכותית מ-1861 ואילך. הוא נודע בלונדון בזכות תחריטי המצוטינט המקוריים של נוף, שהוצגו באקדמיה המלכותית ובחברה המלכותית של ציירים, ותחריטאים. הוא הפך עמית של האקדמיה ב-6 באפריל 1895. הוא שלח ארבעים ושבע עבודות לגלריה של החברה. תחריטיו ומצוטינטים שלו, המיוצגים בחדר ההדפסים של המוזיאון הבריטי, מכוונים יותר מדי לאפקט ציורי מלא, במקום להציג גם גרפיקה. כצייר הוא מיוצג בגלריה לאמנות ווקר בליברפול.<ref>Press, Oxford University (21 June 2012). Benezit Dictionary of British Graphic Artists and Illustrators. Oxford University Press. p. 388.</ref>

עם פרישתו מבית הספר לאמנות, בשנת 1896, פיני מכר את ביתו והתיישב בטווין, ליד לנדודנו, שם בילה את חייו בציור, תחריט ומוזיקה. הוא שמר על מלוא המרץ עד שהתקף שפעת פגע בליבו ב-1905.

הוא חזר לליברפול, שם נפטר ב-27 בפברואר 1907.

תערוכת זיכרון לאמנותו, הכוללת 438 עבודות, נערכה בגלריה לאמנות ווקר, ליברפול, בשנת 1907.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:John Finnie. Maids of All Work, 1864-65 (higher colour).jpg|משרתות בית
File:Moel Siabod, from Capel Curig, by John Finnie VA PC 2007BL4066-001.jpg|נוף בריטי, 1860
File:Gathering Wild Flowers, by John Finnie STF WAG OP578-001.jpg|מלקטות פרחי בר
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1829
קטגוריה:נפטרים ב-1907
קונטה ונסן

מפה המציגה את קונטה ונסן ואת [[נסיכות אורנז' בשנת 1547]]
קונטָה וֶנֶסֶן (בצרפתית: lo Comtat Venaicin ; קרויה גם מחוז ונסן ובקיצור קונטה), הייתה חלק ממדינות האפיפיור (1274–1791) באזור שהפך למחוז פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור בצרפת.

קונטה ונסן היה מובלעת בתוך ממלכת צרפת, שכללה את האזור סביב העיר אביניון בין הרון, הדורנס ומונט, ומובלעת קטנה נוספת סביב העיירה ולריאס. האזור נקנה על ידי האפיפיור יוחנן העשרים ושניים וגבל בנסיכות אורנז'. האזור עדיין ידוע באופן בלתי רשמי בשם "קונטה ונסן".

== היסטוריה ==
בשנת 1096, הקונטה הייתה חלק מאזור פרובנס שירש רוזן טולוז רמון הרביעי מוויליאם ברטרנד מפרובנס. אדמות אלו באימפריה הרומית הקדושה היו שייכות לג'ואן, רוזנת טולוז, ולבעלה, אלפונס, רוזן פואטייה.<ref>Madaule, Jacques. The Albigensian Crusade. New York, Fordham University Press, 1967.</ref> אלפונס הוריש אותו לכס הקדוש במותו ב-1271.

ב-1274 הפכה הקונטה לטריטוריה של האפיפיור. האזור נקרא על שם בירתה לשעבר, ונסק (Venasque), ובשנת 1320 הבירה הוחלפה על ידי קרפנטרס.

ב-1348 אביניון נמכרה לאפיפיור על ידי ג'ואנה הראשונה, מלכת נאפולי ורוזנת פרובנס<ref></ref> לאחר מכן חוברו שני המחוזות ויצרו מובלעת אפיפיורית מאוחדת מבחינה גאוגרפית, אף ששמרו על זהות פוליטית נפרדת.

תושבי המובלעת לא שילמו מיסים ולא היו כפופים לשירות צבאי, מה שהפך את החיים בקונטה לאטרקטיביים יותר מאשר תחת הכתר הצרפתי. האזור הפך למקלט עבור יהודי צרפת, שקיבלו יחס טוב יותר תחת שלטון האפיפיור מאשר בשאר צרפת. בית הכנסת קרפנטרה, שנבנה במאה ה-14, הוא העתיק ביותר בצרפת, ועד למהפכה הצרפתית שמר על מסורת יהודית פרובנסלית ייחודית.

שליטים צרפתים ביקשו לספח את האזור לצרפת. ובשנים 1663, 1668 ו-1768–1774 הוא נכבש במהלך מחלוקות בין הכתר לכנסייה. הוא היה נתון להגבלות מסחר ומכס בתקופת שלטונם של לואי ה-14 ולואי ה-15.

השליטה האפיפיורית נמשכה עד 1791, אז, בלחץ מהפכנים צרפתים, נערך משאל עם, והתושבים הצביעו בעד סיפוח לצרפת. מספר שנים מאוחר יותר, מחוז ווקלוז הוכרז על בסיס קווי קונטה ונסן, אולם האפיפיורות לא הכירה בכך באופן רשמי עד לשנת 1814.

=== מנהל ===
מ-1294 עד 1791 המנהל הראשי של קונטה ונסן היה הרקטור, שמונה ישירות על ידי האפיפיור.<ref>Expilly, p. 92 column 1.</ref> מעונו הרשמי היה בקרפנטרס. עם זאת, לא הייתה לו סמכות על אביניון, אשר נוהלה על ידי נציג הקרדינל או נציג משנה, שגם הוא מונה ישירות על ידי האפיפיור.<ref>A list of the Legates and Vice-Legates can be found in: </ref>

משרד האוצר של הכנסייה הרומית הקדושה היה ממוקם בקרפנטרס, עם סמכות שיפוט מלאה בכל הנושאים הכספיים הנוגעים לזכויות הכס הקדוש בקונטה. הדבר כלל את חובותיהם של הבישופים ואנשי כנסייה אחרים כלפי האפיפיור.<ref>Expilly, p. 92 column 2.</ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מובלעות לשעבר
קטגוריה:מדינת האפיפיור
כוח המים (סדרת טלוויזיה)

כוח המים היא סדרת טלוויזיה מונפשת ישראלית לילדים, אשר שודרה בערוץ הופ! בשנת 2004.

== עלילה ==
הסדרה עוקבת אחר שתי טיפות בשם טוף וטופי, היוצאות בכל פרק לשטח של בני האדם, ומלמדות אותם איך לחסוך במים בסיטואציות שונות, ביניהן צחצוח שיניים ואמבטיה.

== מדבבים ==
* לירון כרקוקלי – טוף
* גל ענבי – טופי
* אפי בן ישראל – מפקדת הטיפות
* צביקה פורמן
* אורנה לביא פלינט
* אמיר קראוטהמר
* תובל שפיר
* נטע אופיר
* נילי פרידמן
* אור אלטמן

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
ג'ון פלמינג (צייר)

ג'ון פלמינג (באנגלית: John Fleming; 1792–1845) היה צייר נוף סקוטי שחי ופעל בגרינוק, סקוטלנד. הוא ידוע בעיקר בזכות סדרת התמונות שצייר באגמי הברבורים של סקוטלנד, שפורסמה בגלאזגו ב-1834.

== ביוגרפיה ==
פלמינג נולד בערך בשנת 1792 ולמד לצייר בתים בגיל ארבע עשרה. סביר להניח שהיה לו קשר מסוים עם צייר הדיוקנאות ג'יימס סאקסון לפני שהייה זמן מה בלונדון, שם עבד כצייר בית וניצל את ההזדמנות ללימוד ציור בגלריות שם.<ref name=":0">John Fleming (1792-1845)". Inverclyde Council. Retrieved 27 October 2016.</ref>
ג'ון פלמינג, מצודת אלינגטון, 1830
בתור חוקר נוף, פלמינג התמחה בציורים קטנים של נוף סקוטי, שזכו לפרסום נרחב באמצעות סדרה של שיתופי פעולה עם החרט והמוציא לאור של גלאזגו ג'וזף סוואן. הוא עבד לראשונה עם סוואן ב-1828 על הוצאה בשם Select Views of Glasgow וסביבותיה, לו תרם גם האמן של גלאזגו ג'ון נוקס. פלמינג וסוואן המשיכו אחר כך עם ספרים נוספים: Select Views on the Clyde (1830) ו- Select Views of the Lakes of Scotland (1834). האחרון שבהם, מורכב בסך הכל מ-48 תמונות, שהונפקו ב-16 חלקים, התגלה כפופולרי מספיק כדי להצדיק פרסום של מהדורות נוספות ב-1836 וב-1839.<ref></ref>

פלמינג עבד גם כצייר דיוקנאות והוא רשום ככזה בהופעתו הראשונה במדריך המקומי של גרינוק בשנים 1831/2. משנת 1834 ואילך הוא היה רשום כצייר דיוקנאות ונוף כאחד. נראה שעבודת הפורטרט שלו הוזמנה כמעט כולה על ידי לקוחות מתוך העיר.<ref name=":0" />

פלמינג היה תורם קבוע לסדרת תערוכות גלאזגו לאמנויות יפות של יצירותיהם של אמנים בריטים חיים, שהתקיימה בחסות האגודה המקומית בין 1828 ל-1838. הוא הפך לחבר יוצא דופן באגודה של גלאזגו ונבחר חבר באקדמיית מערב סקוטלנד כשהציג בתערוכתה הראשונה ב-1841. הוא גם הציג בתערוכות של האקדמיה המלכותית הסקוטית של 1828, 1830 ו-1837, והציג שני נופים בכל אחת.

הוא מת ב-16 בפברואר 1845.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1792
קטגוריה:נפטרים ב-1845
רוברט פאולר (צייר)

רוברט פאולר (באנגלית: Robert Fowler; 1853 – 1926) היה אמן סקוטי שצייר סצנות ונופים מיתולוגיים.<ref>"Fowler, Robert". Who's Who. Vol. 59. 1907. pp. 629–630.</ref>

== ביוגרפיה ==
פאולר נולד ב-1850 בסלרדייק, פייף, וחונך בעיקר על ידי דודו ודודתו בזמן שהוריו היו מחוץ לבית לרגל עסקים. הוא גילה כישרון מוקדם מאוד לאמנות, והחל תחילה בציורי עיפרון ולאחר מכן עבר לציור ולדוגמנות בחימר. משפחתו עברה לליברפול ופאולר למד בבית הספר בליברפול. בגיל 16 הוא מצא עבודה במשרד מסחרי שבו הכישרון שלו לאמנות הוכר על ידי מעסיקו, שעודד את הוריו של פאולר לשלוח אותו לבית ספר לאמנות.<ref>Wilmot-Buxton, E. M & Fowler, Robert (illustrator). Wales (A & C Black, 1911)</ref>

פאולר נסע ללונדון כדי ללמוד בבית הספר לאמנות ובבית הספר דרום קנזינגטון. הוא גם השקיע זמן רב בציורים של המוצגים במוזיאון הבריטי, ומצא השראה בגלריות לאמנות המקומיות. עם זאת, לימודי האמנות שלו הצטמצמו בגלל בעיות בריאותיות שחייבו תקופה ארוכה של "הבראה" ביורקשייר ובוויילס.

הוא חזר לליברפול ושכר סטודיו לאמנות ברחוב קאסל, שהפך לבסיס שלו במשך כמה עשורים. הוא הציג את עבודתו בתערוכות הסתיו של ליברפול בשנת 1875, ובאקדמיה המלכותית, לונדון, בשנת 1876. הוא עיצב כרזות עבור גלריית ווקר, וכן הציג עבודות בפריז ובמינכן. הסטודיו שלו הפך לאבן שואבת לאמנים, סופרים ומוזיקאים אחרים. הוא עבר ללונדון בתחילת שנות ה-1900 והיה לו סטודיו בצ'לסי במשך כמה שנים.<ref></ref>

פאולר גם אייר מספר ספרי ילדים.

פאולר הפך לחבר במכון המלכותי לציירים בצבעי מים בשנת 1891, ובאגודה המלכותית של ציירים בצבעי מים. סגנונו היה קלאסי - התבסס לעיתים קרובות על נושאים מיתולוגיים - אך כללו אלמנטים חזקים של סמליות וג'אפוניזם. בין האמנים שהשפיעו על פאולר נמנו פרדריק לייטון, אלברט ג'וזף מור, ג'ורג' פרדריק ווטס, ג'יימס אבוט מקניל ויסלר, פרדריק ווקר ודייוויד וודלוק (1842–1929).

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
File:Dance of Salome.jpg|הריקוד של סלומה
File:Old Roman bridge near Swansea.jpg|גשר רומי עתיק
 File:Robert Fowler - Women of Phoenicia, 1879.jpg|נשות פיניקיה
File:The Birth of Venus by Robert Fowler.jpg|לידת ונוס
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1926
אלברט ארויו

אלברט (אברהם) ארויו (4 בינואר 1931, איסטנבול, טורקיה – 25 בינואר 2011, תל אביב יפו, ישראל) היה כדורגלן ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקיצוני הימני בקבוצת מכבי יפו.

==קורות חייו==
אלברט ארויו נולד באיסטנבול לליאון-יהודה ולליזה-לאה לבית היווה. ב-1948 במהלך העלייה ההמונית עלתה המשפחה לישראל והתיישבה בשכונת תל כביר. ב-1950 מספר חדשים לאחר הקמת קבוצת מכבי יפו הצטרף לשורותיה, שיחק בתפקיד הקיצוני הימני וכונה "טוּרְקוֹ" (Turko, מלאדינו: "הטורקי") על ידי חבריו השחקנים. בסיום עונת 1954/1955 עלה עם הקבוצה לאחר משחקי מבחן, מליגה ב' שהייתה השנייה בישראל לליגה הלאומית בכדורגל, שנקראה בעונות הקודמות ליגה א' והייתה הליגה הבכירה בישראל. ב-1955 זומן על ידי המאמן ג'קי גיבונס לסגל נבחרת ישראל בכדורגל, נכלל בסגל המורחב אך לא הופיע במשחקים רשמיים. בעונת 1955/1956 בליגה הלאומית השתתף במשחקי הקבוצה והיא הצליחה להישאר בליגה לאחר משחקי מבחן. ב-6 ביולי 1957 השתתף במשחק גמר גביע המדינה בכדורגל 1956/1957 בו הפסידה מכבי יפו להפועל פתח תקווה 1–2.

את עונת 1956/1957 בליגה הלאומית סיימה מכבי יפו במקום האחרון עם 10 נקודות ליגה. עם זאת, בשל ההחלטה להגדיל את מספר הקבוצות בליגה הראשונה ל-12 קבוצות, בשילוב אי סדרים שהתגלו במשחקי הליגה שנייה לא ירדה מכבי יפו ליגה, ושובצה למשחקי מבחן מול הכח תל אביב. את שני המשחקים שנערכו בשלהי נובמבר 1957 ניצחה מכבי יפו, ובכל אחד מהם הבקיע ארויו שער. ארויו שיחק בשורות מכבי יפו עד לסיום עונת 1958/1959 בליגה הלאומית ומשחק הליגה האחרון שלו נערך ב-31 בינואר 1959 מול הפועל חיפה בקריית אליעזר. בסך הכל הופיע ב-38 משחקים בליגה הראשונה ובהם כבש 8 שערים.

במהלך שנות החמישים עבד ארויו כשוטר במשטרת ישראל במקביל לקריירה ככדורגלן, אך פוטר מתפקידו לאור השקעתו בקבוצה שבאה על חשבון עבודתו במשטרה. ב-1960, לאחר שפרש ממשחק פעיל עבד כשכיר במספר מקומות עבודה. במהלך מלחמת ששת הימים נקרא ארויו לשירות מילואים ונפצע קשה בחזית המצרית. הוא אושפז בבית החולים סורוקה ונזקק לתקופת שיקום ארוכה. בהמשך עבד בעיריית תל אביב-יפו עד לפרישתו לגמלאות. ארויו היה נשוי לרחל, הם התגוררו בשכונת תל כביר בתל אביב, היו הורים ל-2 ילדים וסבים לנכדים ונינות. אלברט ארויו הלך לעולמו ב-2011 והוא בן 80 והובא למנוחות בבית העלמין ירקון.

== הישגים ==
;מכבי יפו
* סגנית מחזיקת הגביע: 1956/1957

==לקריאה נוספת==
* ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:ישראלים ילידי טורקיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
נואומנה

נוֹאוּמֵנָה (בלשון רבים, מיוונית עתיקה: noumena) או נוֹאוּמֵנוֹן (בלשון יחיד: noumenon) הוא מונח פילוסופי המזוהה בעיקר עם מסורת הקאנטיאניזם, ומשמש כדי להצביע על מה שאינו מופיע כתופעה (פנומנון: phenomenon; ברבים פנומנה: phenomena) או על מה שאינו נתפס בניסיון האנושי. באידיאליזם הטרנסצנדנטלי של עמנואל קאנט, "הפנומנה" היא עולם התופעות המותנה בניסיון האנושי, ואילו הנאומנה היא מציאות אפשרית של "הדבר כשלעצמו", כלומר של דבר או דברים שהם בלתי מותנים בתפיסה האנושית. 

קאנט טוען כי על הנואומנה לא נוכל לדעת דבר חיובי. לשיטתו מדובר ב"מושג־גבול" של הפילוסופיה הביקורתית, שנועד למנוע מהמטפיזיקה לקבוע שיפוטים דוגמתיים כלומר מעבר למה שניתן לתפוס בניסיון האנושי, הכפוף לקטגוריות של השכל ולצורות ההסתכלות הטרנסצנדנטאליות של חלל וזמן. המושג נועד לסמן תחום שלא נוכל להגיע לתוכו, אף שהתבונה מתפתה ושואפת לעשות זאת. כאשר התבונה מבקשת להחיל את הקטגוריות על הנואומנה, היא מפיקה טעויות שונות הבאות לידי ביטוי, בין היתר, באנטינומיות. 

בחיבורו ביקורת התבונה הטהורה, בסיום החטיבה הראשונה, "האנליטיקה הטרנסצנדנטאלית" מתוך "תורת היסודות הטרנסצנדנטאלית" – ישנו פרק קצר בשם "על הטעם להבנה של כל המושאים בכלל בין פנומנה לנומנה" ובו קאנט מבהיר כי:

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמנואל קאנט
קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
שארל השלישי, רוזן אלנסון

שארל השלישי, רוזן אלנסון (1337 &#x2013; 5 ביולי 1375) היה אציל צרפתי מבית ולואה הקפטינגי. הוא היה רוזן אלנסון ופרשה מ-1346 עד 1361, אז הפך לנזיר, והארכיבישוף של ליון מ-1365 ועד מותו.

== ביוגרפיה ==
=== קריירה חילונית ===
שארל השלישי, נסיך הדם של צרפת, נולד בשנת 1337.<ref></ref> נצר לבית ולואה הקפטינגי, והיה הבכור מבין חמשת ילדיהם של שארל השני, רוזן אלנסון ומריה דה לה סרדה. אביו היה אחיו של המלך פיליפ השישי. הרוזנת מריה, במקור נסיכה ספרדית, גידלה את ילדיה באדיקות רבה. שארל השני נהרג ב-26 באוגוסט 1346 בקרב קרסי במהלך מלחמת מאה השנים של צרפת נגד האנגלים. שארל הצעיר, אז בן תשע בלבד, ירש את אביו שנפל כרוזן אלנסון ופרשה. בגלל שהיה קטין, מריה הייתה זו ששלטה כעוצרת ברוזנויות אלנסון ופרשה.

הנחלות של שארל נפלו מספר פעמים לידי האנגלים, אשר גרמו לנזקים חמורים. גם הלהקות החמושות של שארל השני, מלך נווארה, ששלט במחוז אברו השכן, בזזו את אדמותיו של הרוזן הצעיר. פרשה נפלשה לאחר קרב פואטייה ב-1356. בן דודו של שארל, ז'אן השני, מלך צרפת נלכד בקרב; על מנת להבטיח את שחרורו של המלך, אחיו הצעיר של שארל, פייר, נשלח לאנגליה כבן ערובה.

=== קריירה דתית ===
בשנת 1361 ויתר שארל על נחלותיו והפך לנזיר דומיניקני, ובחר ב-Couvent des Jacobins de la rue Saint-Jacques בפריז. פיליפ, הבכור מבין אחיו הצעירים של שארל, הפך לבישוף בובואה בשנת 1356, ולכן אמם קיבלה אישור מהמלך ז'אן השני לחלק את המחוזות בין האחים הנותרים, פייר ורובר. פייר קיבל את אלנסון, בעוד שפרשה הוקצתה לרובר.

ב-13 ביולי 1365, מונה שארל לארכיבישוף של ליון בהתעקשותו של בן משפחתו המלך שארל החמישי . מועצת הקתדרלה הייתה כל כך נחושה לשמור על זכותה לבחור את הארכיבישוף ללא תלות במלך או באפיפיור, עד שנדרשו להם שלושה סבבי הצבעה כדי להסכים על שארל. עד שנת 1366, שארל התנשא על חוג חוקרים, כולל ניקולס דה מסריו.

שארל היה בין הפרלטים הלוחמים יותר, כמו ארכיבישופים אחרים של ליון שמקורם במשפחות שולטות. הוא לא היסס להשתמש בהשפעתו בחצר המלוכה כדי לשמור על זכויותיו, גם אם הדבר היה כרוך בשימוש באלימות. למרות שכל שאר הארכיבישופים של ליון טבעו מטבע אנונימי בלעדי, לשארל הוטבעו מטבעות עם שמו (או ליתר דיוק ה-K הראשונית) עליהם. הוא עשה זאת בכך שזייף בחוצפה את הכסף עם שם המלך.

כארכיבישוף, שארל התנגד בתוקף לפלישה מלכותית לזכויותיו כפרימאט של הגאלים. כאשר הפקיד המלכותי, ארצ'מבו דה קומבורט, ניסה לשלול ממנו את כוחו הזמני ב-1372, שארל הגיב בזעם בצו. האיסור נשאר בתוקף עד מותו של שארל ב-5 ביולי 1375. ירש אותו ז'אן דה טלארו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1337
קטגוריה:נפטרים ב-1375
פייר השני, רוזן אלנסון

פייר השני, רוזן אלנסון, כונה האציל (בצרפתית: Pierre II d'Alençon; 1340 – 20 בספטמבר 1404), היה רוזן אלנסון מ-1361 ורוזן פרשה מ-1377.

== ביוגרפיה ==
פייר נולד בשנת 1340, והיה בנם של שארל השני, רוזן אלנסון ומריה דה לה סרדה. הוא זכה בתואר אביר ב-1350, והיה אחד מבני הערובה שהוחלפו בעד ז'אן השני, מלך צרפת לאחר קרב פואטייה, ולא חזר לצרפת עד 1370. הוא ואחיו רובר פעלו נגד האנגלים באקוויטניה, וכבשו את לימוז', אך לא הצליחו ללכוד את אוסון (1371).

לאחר מכן הוא לחם תחת גוסקלין בברטאן ונפצע לפני הנבונט, והשתתף במשלחת נגד וילם הראשון מחלרה ב-1388.

פייר מת ב-20 בספטמבר 1404 בארז'נטאן.

== משפחתו ==
ב-10 באוקטובר 1371, התחתן פייר עם מארי שאמיילאר, הוויקונטית מבומון-או-מיין. נולדו להם:

# מארי מאלנסון (29 במרץ 1373 &#x2013; 1417), התחתנה ב-1390 בפריז עם ז'אן השביעי, רוזן הארקור, ואאומאל (נפטר ב-1452).
# פייר (1374 – 1375)
# ז'אן (1375 – 1376)
# מארי (1377)
# ז'אן (1378 – 1403)
# קתרין (1380 – 25 ביוני 1462), נישאה ב-1411 באלנסון עם פייר ד'אברו, אינפנטה מנווארה ורוזן מורטן (1366 – 1412), ולאחר מכן התחתנה ב-1 באוקטובר 1413 בפריז עם לודוויג השביעי, דוכס בוואריה-אינגולשטדט (1365 – 1447)
# מרגריט (1383 – אחרי 1400), הפכה לנזירה בארגנטן
# ז'אן הראשון, דוכס אלנסון (1385 &#x2013; 1415)

היה לו גם בן לא חוקי אחד:

# פייר, "ממזר מאלנסון" (נפטר לאחר ינואר 1422), לורד אונו

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1340
קטגוריה:נפטרים ב-1404
ז'אן הראשון, דוכס אלנסון

שלט האצולה של רוזני פרשה.
ז'אן הראשון מאלנסון נלחם נגד [[הנרי החמישי, מלך אנגליה ואדוארד מיורק בקרב אז'נקור.]]
ז'אן הראשון, דוכס אלנסון, הידוע בשם החכם (1385 &#x2013; 25 באוקטובר 1415), היה אציל צרפתי, שנהרג בקרב אז'נקור.

== ביוגרפיה ==
ז'אן נולד בשאטו ד'אסאי ב-1385, והיה בנם של פייר השני, רוזן אלנסון ומארי דה שאמיילאר. בשנת 1404, הוא ירש את אביו כרוזן אלנסון ופרשה. הוא מונה לדוכס אלנסון ב-1414.

הוא פיקד על הדיוויזיה השנייה של הצבא הצרפתי בקרב אז'נקור. כשהאנגלים פרצו את קווי הדיוויזיה הראשונה, הוא הוביל מתקפת נגד. יש המייחסים לו את הריגת אדוארד, דוכס יורק, פציעת המפרי, דוכס גלוסטר, וחיתוך קישוט מכתר הנרי החמישי, מלך אנגליה. הוא הוכרע על ידי שומר הראש של המלך הנרי ונהרג לפני שהספיק להיכנע.

== משפחתו ==
ב-1396 הוא נישא למארי מברטאן (1391 &#x2013; 1446), בתו של ז'אן הרביעי, דוכס ברטאן. נולדו להם חמישה ילדים:

# פייר ד'אלנסון (1407 &#x2013; 1408)
# ז'אן השני, דוכס אלנסון (1409 &#x2013; 1476)
# מארי ד'אלנסון (1410 &#x2013; 1412)
# ז'אן ד'אלנסון (1412 &#x2013; 1420)
# שרלוט ד'אלנסון (1413 &#x2013; 1435)

היו לו גם שני ילדים לא חוקיים:

# פייר ד'אלנסון (נפטר ב-1424, קרב ורנויל), לורד גלנדון
# מרגריט ד'אלנסון, נישאה לז'אן דה סנט-אובין, לורד פרה

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1385
קטגוריה:נפטרים ב-1415
חיים שרון

חיים שרון (1925 – 9 בדצמבר 2011) היה ראש עיריית חולון בין יוני 1987 לפברואר 1989.

== ביוגרפיה ==
שרון נולד כחיים שרעבי בצנעא, בירת תימן כבן למשפחה עם שישה ילדים. בתימן למד ב"חדר" וכשהיה בן 7, יצאה משפחתו רכובה על גמלים וחמורים, בחשאי ובדרך-לא-דרך לעדן. משם הפליגו לסואץ ומשם הגיעו בשנת 1934 בספינה ליפו. בשנת 1937 השתקעה משפחתו בחולון. בישראל למד בתלמוד תורה לתימנים, ב"חדר" ספרדי ובישיבת הרב עמיאל בתל אביב. שרון נמנה עם מייסדי קן הנוער העובד והלומד בעירו ומראשוני תנועת "הפועל" בעיר. ב-1940 הצטרף להגנה ושירת מטעמה כנוטר בחולון. ב-1942 התנדב למחלקה הערבית של הפלמ"ח והיה פעיל בהברחת מעפילים מארצות ערב. ב"שבת השחורה" נאסר ונכלא בלטרון ולאחר מכן הועבר לכלא ברפיח. במלחמת העצמאות לחם בחולון ובחזית הדרומית ולאחר המלחמה עבד תקופה ארוכה בשירות הביטחון ותוך כדי למד משפטים. בשנת 1965 הוסמך כעורך דין ופתח משרד עצמאי בחולון.

== קריירה פוליטית ==
ב-1969 הוצב במקום החמישי ברשימת המערך למועצת העיר חולון ומאז ברציפות עד שנת 1992 כיהן כחבר מועצה. ב-1973 נבחר לכהן פעם נוספת כחבר מועצה מהמקום הרביעי ברשימת המערך. ב-1978 הוצב במקום ה-13 והנמוך יחסית, אך רשימת המערך קיבלה 14 מנדטים ושרון המשיך לכהן במועצה. ב-1983 הוצב במקום השני ברשימת המערך (שהייתה משותפת הפעם למפלגת העבודה, מפ"ם ול"ע) ולאחר הבחירות מונה על-ידי ראש העיר פנחס אילון כסגן ומ"מ ראש העיר. ביוני 1987 ראש העיר אילון החליט לפרוש מתפקידו ושרון מונה במקומו. הקואליציה ברשותו, שהוקמה על-ידי אילון, ידעה מתחים רבים ואף הובילה לפרישת הרשימה הדתית ואפרים קורן (שהיה מבכירי המערך) מהקואליציה. בתקופת כהונתו החלו הקמת תיאטרון חולון, בית "יד לבנים", "ימית 2000" והאצטדיון העירוני. בבחירות 1989 זכה שרון ל-30.7% מקולות הבוחרים בבחירות לראשות העיר והפסיד למשה רום שזכה ל-42.8% מהקולות. רשימת המערך ברשותו זכתה ל-9 מנדטים, כמו הליכוד של רום. שרון הוביל את סיעת המערך לאופוזיציה וגם בקדנציה זו ידעה סיעתו זעזועים רבים, כשהבולט מביניהם התרחש באפריל 1990, ש-6 מתוך 9 חברי המערך הצטרפו לקואליציה העירונית. שרון פרש בשנת 1992 ממועצת העיר, לאחר 33 שנות כהונה במועצה.

== לאחר הפוליטיקה ==
לאחר הפוליטיקה פעל כיועץ לארגונים והיה פעיל בעמותת "אעלה בתמר" לטיפוח מורשת יהדות תימן. שרון כתב ספר אוטוביוגרפי בשם "מעת לעט – סיפורי חיים". יקיר העיר חולון לשנת 1996. נפטר בי"ג בכסלו ה'תשע"ב, 9 בדצמבר 2011. נקבר בבית העלמין בקדימה-צורן.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.holon.muni.il/HolonCity/History/Lists/List/CustomDispForm.aspx?ID=3 חיים שרון], באתר עיריית חולון
*[https://www.holon.muni.il/HolonCity/Lists/List2/CustomDispForm.aspx?ID=24 יקירי העיר - שרון חיים], באתר עיריית חולון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי עיריית חולון
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
מוחמד מידו בדארנה

מוחמד מידו בדארנה (נולד ב־15 בנובמבר 1995) הוא שחקן כדורגל ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בבני סכנין מליגת העל.

== קריירה ==
בדארנה גדל במחלקות נוער שונות: מכבי חיפה, הפועל חיפה, בית"ר נס טוברוק ובחזרה לעיר הולדתו סכנין הצטרף לקבוצת הנוער וזכה איתה באליפות הליגה ועליה לליגת העל לנוער. מידו משחק בעמדות התקפיות – כנף ימין/שמאל וקשר התקפי.

החל את הקריירה בבני סכנין ב־2016 יצא להשאלה באמצע העונה הראשונה להפועל עפולה מהליגה הלאומית וכבש שער בודד. אחר כך חזר לקבוצתו ושוב יצא להשאלה באמצע עונת 2017 להפועל ראשון לציון. עם תחילת עונת 2018 חזר בדארנה לבני סכנין רשם שער בודד נגד מכבי חיפה והשתחרר בקיץ. בספטמבר 2018 הצטרף להפועל אכסאל מהליגה הלאומית ורשם עונת שיא מבחינתו עם עשרה שערים כאשר באמצע העונה זומן למבחנים באלקורקון מהליגה הספרדית השנייה והתעניינות רבה מליגת העל, אך לא שוחרר. עם סיום העונה הצטרף לווינטרטור מהליגה השווייצרית ורשם במדיה 13 הופעות כולל הופעה בגביע השווייצרי. אחרי סיום העונה חזר להפועל רעננההיורדת הטריה מליגת העל, במדיה כבש עשרה שערים ואף מונה לקפטן הקבוצה. בעונתו השנייה בהפועל רעננה נפצע, נאלץ לעבור ניתוח בשרירי הבטן בגרמניה וסיים את העונה.
בינואר 2023 הצטרף לבני סכנין.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:סח'נין: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני הפועל אכסאל
קטגוריה:כדורגלני וינטרטור
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בשווייץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
ז'אן השני, דוכס אלנסון

ז'אן השני, דוכס אלנסון (בצרפתית: Jean II d'Alençon; 2 במרץ 1409 – 8 בספטמבר 1476) היה אציל צרפתי. הוא ירש את אביו כדוכס אלנסון ורוזן פרשה כקטין בשנת 1415, לאחר מותו של האחרון בקרב אז'נקור. הוא ידוע בעיקר בתפקידו כגנרל בשלב האחרון של מלחמת מאה השנים ובשל תפקידו כחבר לנשק של ז'אן ד'ארק.

== ביוגרפיה ==
ז'אן נולד בשאטו ד'ארז'נטן, והיה בנם של ז'אן הראשון, רוזן אלנסון ומארי מבריטני. הוא לחם לראשונה בגיל 15 בקרב ורנויל ב-17 באוגוסט 1424, ונפל בשבי האנגלים. הוא הוחזק בשבי עד 1429 ב- Le Crotoy, ושילם 200,000 מטבעות זהב עבור הכופר שלו. הוא מכר את כל מה שהיה ברשותו לאנגלים, ואת הפייף שלו בפוז'רה מכר לדוכס ברטאן. לאחר לכידתו של אלנסון, הדוכס מבדפורד, העוצר של המלך הנרי השישי, השתלט על הדוכסות שלו. הוא לא החזיר לעצמו את אלנסון עד 1449, אך נשאר הדוכס בתואר בעיני הכתר הצרפתי. כשעזב את הכלא, כונה ז'אן ד'אלנסון "האיש העני ביותר בצרפת".

לפני לכידתו ב-Verneuil, הוא התחתן ב-1424, בשאטו דה בלואה, עם ז'אן, בתם של שארל הראשון, דוכס אורליאן ואיזבלה מוולואה, אך היא מתה באנז'ה ב-1432, לאחר שלא היו לה ילדים.

באפריל 1429, זמן לא רב לאחר שחרורו, שמע הדוכס על ז'אן ד'ארק, שהגיעה למלך שארל השביעי בשינון, והבטיחה לשחרר את צרפת מהאנגלים, בבקשה שישלח אותה עם צבא להסיר את המצור על אורליאן. אלנסון הגיע במהירות לשינון ומהר מאוד הפך לחברה הטוב ולתומך הבולט ביותר מבין נסיכי הדם. לאחר שהסיר את המצור לצד ז'אן דה דונו ולהייר בין היתר, הגיע אלנסון כמפקד הצבא הצרפתי ומילא תפקיד מרכזי בשחרור שאר עמק הלואר. הוא עזב להילחם במקום אחר לאחר סיום המערכה בספטמבר 1429, והעדיף לתקוף את האנגלים סביב הנחלות שלו בנורמנדי.

ב-30 באפריל 1437, בשאטו L'Isle-Jourdain, הוא התחתן עם מארי מארמניאק, בתו של הרוזן ז'אן הרביעי מארמניאק.

ז'אן לא היה מרוצה מהסכם אראס, לאחר שקיווה להיחלץ מעוניו באמצעות ביזת הבורגונדים. הוא הסתכסך עם שארל השביעי, והשתתף במרד בשנים 1439–1440, (הפראגריה) אך נסלח לו, לאחר שהיה חבר לכל החיים של המלך. הוא השתתף בפלישה לנורמנדי ב-1449, אך הוא יצר קשר באופן לא חכם עם האנגלים ב-1455. (הוא גם קיבל את עיטור מסדר גיזת הזהב בזמן זה.) זמן קצר לאחר שהשתתף ב"משפט החוזר" של ז'אן ד'ארק בשנת 1456, בו סיפק עדות נרחבת, ז'אן נעצר על ידי ז'אן דה דונואה ונכלא באייג-מורטס. בשנת 1458, הוא הורשע ב-lèse-majesté (בגידה במלך) ונידון למוות, אך גזר הדין הומתק והוא נידון למאסר. הוא שוחרר על ידי המלך הבא, לואי האחד עשר, בתנאים עם הצטרפותו ב-1461, אך הוא סירב לשמור אותם ונכלא שוב. הוא נשפט בשנית בפני הפרלמנט של פריז ונידון למוות שוב ב-18 ביולי 1474, והדוכסות שלו הוחרמה. אולם גזר הדין לא בוצע, והוא מת בכלא בלובר בשנת 1476.

== משפחתו ==

לז'אן היו שני ילדים מאשתו השנייה, מארי:
* קתרין (1452&#x2013;1505), התחתנה ב-1461 בטור, עם גי החמישה עשר דה לאוואל (מת ב-1501)
* רנה, דוכס אלנסון (1454 &#x2013; 1492), אשר החזיר לעצמו את התארים שהוחרמו מאביו דוכס אלנסון ורוזן פרשה ב-1478

לז'אן היו גם כמה ילדים לא חוקיים:
* ז'אן (חי ב-1483)
* רובר (חי ב-1489)
* ז'אן (נפטרה ב-4 בדצמבר 1481), רוזנת בומון-לה-רוז'ה, התחתנה ב-1470 עם גי דה מאלמון
* מדלן, התחתנה עם אנרי דה ברוי

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בית ולואה
קטגוריה:ילידי 1409
קטגוריה:נפטרים ב-1476
שחקן הקלאץ' של העונה ב-NBA

שחקן הקלאץ' של העונה ב-NBA (באנגלית: NBA Clutch Player of the Year Award) הוא תואר עונתי שניתן על ידי ליגת ה-NBA לשחקן "המצטיין מבין חבריו ברגעי הקלאץ' של העונה". הפרס נקרא על שם ג'רי ווסט, שחקנה של קבוצת לוס אנג'לס לייקרס, שנחשב לאחד משחקני הקלאץ' הגדולים בכל הזמנים.

הפרס הוענק לראשונה בסיום עונת 2022/2023. הזוכה נבחר על ידי פאנל של אנשי תקשורת מתוך רשימת שחקנים המועמדים שנקבעת על ידי מאמני הליגה.

== זוכים ==
{| class="wikitable"
|-
|style="background-color:#CFECEC; width:6em"|^
|שחקן שעדיין פעיל בליגה
|-
|style="background-color:#FFFF99; width:6em"|*
|שחקן שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל
|-
|}
{| class="wikitable plainrowheaders sortable" summary="Season (sortable), Player (sortable), Position (sortable), Nationality (sortable) and Team (sortable)"
|-
!scope="col"| עונה
!scope="col"| שחקן
!scope="col"| עמדה
!scope="col"| לאום
!scope="col"| קבוצה
|-
|2022/2023
|style="background-color:#CFECEC |דיארון פוקס
|פוינט-גארד
|
|מינסוטה טימברוולבס
|-
|2023/2024
|style="background-color:#CFECEC |סטף קרי
|פוינט-גארד
|
|גולדן סטייט ווריורס
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרסי NBA
קנת קוקרל

קנת קוקרל (באנגלית: Kenneth Dale Cockrell ; נולד ב-9 באפריל 1950) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. 

==ביוגרפיה==
קנת קוקרל נולד באוסטין שבטקסס. הוא סיים לימודי בית הספר ולמד הנדסת מכונות באוניברסיטת טקסס באוסטין ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1972. בשנת 1974 הוא קבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה של פלורידה המערבית.

לאחר סיום קורס טיס הוא היה טייס בנושאת מטוסים מידוויי (CV-41) בשנים 1975–1978 ובהמשך בנושאת מטוסים USS Constellation (CV-64).

בשנת 1987 הוא עזב את הצי ונקלט במרכז החלל ג'ונסון כטייס.

בסך הכול קוקרל צבר מעל ל-12 אלף שעות טיסה.
==שירות בתחום החלל==
לאחר שירות בנאס"א כטייס במשך מספר שנים, ב-1990 קוקרל נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. 

בשנת 1993 הוא השתתף במשימת STS-56 של מעבורת החלל דיסקברי כמומחה משימה (קנת קמרון היה מפקד הצוות). המשימה התרכזה במחקרים בתחום חקר כדור הארץ והשמש. במשימת STS-69 בשנת 1995 הוא היה טייס של מעבורת החלל קולומביה והיה מפקד צוות. המטרה העיקרית הייתה ביצוע ניסויים עם מערכת Wake Shield Facility, הצבת לוויין "Spartan 201" והכנות להרכבת תחנת החלל הבין-לאומית. בשנת 1996 הוא טס בפעם השלישית על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס כמפקד צוות. זה הייתה המשימה הארוכה בתולדות תוכנית המעברות. במהלך הטיסה הוצבו במסלול זוג לוויינים ובוצעו מחקרים עם מערכות ORFEUS-SPAS II ו-Wake Shield Facility-3. בשנת 2001 קוקרל היה מפקד צוות של STS-98 של מעבורת החלל אטלנטיס. הצוות הרכיב על תחנת החלל הבינלאומית מודול חדש שנבנה בארצות הברית. בשנת 2002 קוקרל טס לחלל בפעם החמישית. הוא היה מפקד צוות של STS-111 של מעבורת החלל אנדוור. המטרה הייתה להביא לתחנת החלל הבינלאומית אספקה ולהחליף צוות.

לאחר משימה זו קוקרל כיהן במספר תפקידי ניהול. בשנים 1997–1998 הוא היה מנהל "משרד האסטרונאוטים" ולאחר שרוברט קבאנה סיים את הכהונה. בהמשך הוא היה איש קשר עם מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא עזב נאס"א בשנת 2014.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/cockrell_kenneth.htm קורות חיים]

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:טייסי צי ארצות הברית
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:עובדי נאס"א
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מערב פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
ולטר גייקי

ולטר גייקי (באנגלית: Walter Geikie; 10 בנובמבר 1795 – 1 באוגוסט 1837) היה צייר סקוטי.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד באדינבורו ב-10 בנובמבר 1795. בגיל שנתיים, הייתה לו מחלה שהשאירה אותו חירש. באמצעות דאגה מרובה של אביו הוא קיבל השכלה טובה. לפני שהיה לו יתרון בעזרת הוראה על ידי מאסטר פרטי. הוא הגיע לבקיאות ניכרת בשרטוט דמויות ונופים מהטבע, ובשנת 1812 הוא התקבל לאקדמיה לציור של מועצת התעשיינים הסקוטית. הוא הציג לראשונה ב-1815, ונבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית ב-1831, ולעמית ב-1834.<ref>Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Geikie, Walter". Encyclopædia Britannica. Vol. 11 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 553.</ref>

בשנות ה-30 של המאה ה-19 התגורר ולטר עם אביו, ארצ'יבלד גייקי, בצד הדרומי של העיר.<ref>"Edinburgh Post Office annual directory, 1832-1833". National Library of Scotland. Retrieved 20 January 2018.</ref>

בשל חוסר תחושת הצבע שלו, גייקי לא הצליח לצייר בצבעי שמן, אבל שרטט בדיו, באמינות רבה את הסצנות והדמויות של חיי המעמד הנמוך הסקוטי בעיר הולדתו. סדרה של תחריטים שלו מציגים מהיימנות גבוהה מאוד, של תחריטים שפורסמו על ידו בשנים 1829–1831 ואוסף של שמונים ואחד מהם פורסם מחדש לאחר מותו ב-1841, עם הקדמה ביוגרפית מאת סר תומאס דיק לאודר, בארט.

דאנקן מקמילן תיאר אותו כמי שמייצר "תמונות שהן קיצוניות לחלוטין על טבעו של כבוד האדם."<ref>Macmillan, Duncan (1980), Scotland and the Art of Nationalism, in Cencrastus No. 4, Winter 1980-81, pp. 33 - 3</ref>

הוא מת ב-1 באוגוסט 1837 ונקבר בקבר לא מסומן ב-Greyfriars Kirkyard באדינבורו, אולם הוקמה אנדרטה לזכרו על חומת הגבול המערבי בשנת 1996.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Walter Geikie - Edinburgh Castle and Horse Fair - B1977.14.5024 - Yale Center for British Art.jpg|מצודת אדינבורו ויריד סוסים
File:Walter Geikie - Drunken Man - WGA8520.jpg|שיכור
File:Walter Geikie - The Fruit Seller - NG 2335 - National Galleries of Scotland.jpg|מוכרות פירות
File:Walter Geikie (1795-1837) - A Scottish Roadside Scene - NG 1825 - National Galleries of Scotland.jpg|לצידי הדרך
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1795
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1837
קהילת יהודי אאודטסהורן

קהילת יהודי אאודטסהורן באאודטסהורן, הייתה אחד מהמרכזים ההיסטוריים היהודיים בדרום אפריקה. הקהילה היהודית פרחה באזור בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בית הכנסת בעיירה הוקם בשנת 1886. בשיאה מנתה האוכלוסייה היהודית בעיירה 600 משפחות (בשנת 1914).

העיירה זכתה לכינוי "ירושלים הקטנה" או "ירושלים בדרום אפריקה". 

== רקע ==

אאודטסהורן (באנגלית: Oudtshoorn) היא עיר בפרובינציית הכף המערבי שבדרום אפריקה, הממוקמת בין הרי סוורטברג מצפון להרי אוטניקה מדרום. זוהי העיר הגדולה ביותר באזור הקארו הקטן, עם כ-60,000 תושבים. כלכלת העיירה נשענת בעיקר על ענף חקלאות היענים ועל התיירות.<ref></ref> אאודטסהורן היא ביתם של אוכלוסיית היענים הגדולה בעולם.<ref name="BloomFlu"></ref>

== היסטוריה ==

הפריחה הכלכלית ממנה נהנתה העיירה במאה ה-19 משכה אליה אוכלוסיית מהגרים יהודים גדולה של כ-100 משפחות (רובן משפחות ליטאיות שנמלטו מהפוגרומים הצאריים).<ref name="Gartour"></ref> 
בהגיעם לאזור בערך בשנת 1880, כ-30 שנה לאחר הקמת העיירה, שלטו הסוחרים היהודים בשיטות גידול היענים. בין המומחים המוכרים בתעשייה היו האחים רוז, ו-מקס הזקן, שהגיע מליטא ב-1890, וכונה "מלך נוצות היען".<ref name=":0"></ref>

בתחילה נערכו טקסים דתיים בבתים פרטיים ובאולם שוק הנוצות של מועצת העיר. עד שנת 1886, כשמספר היהודים היה כ-250, הוחלט, בעידודו של הרב אורנשטיין מקייפטאון, לבנות בית כנסת.<ref name=":0" />
כתוצאה מכך נודעה אאודטסהורן כ"ירושלים של אפריקה".<ref name="NYTimes"></ref><ref></ref> בעיר נבנו שני בתי כנסת (ב-1888 וב-1896). ב-1904 נפתח בעיר בית הספר העברי הראשון בדרום אפריקה. 

האוכלוסייה היהודית גדלה עם צמיחתה של תעשיית היענים, לשיאה ב-1914 עם 600 משפחות.<ref name=":0" /> בהמשך, הצטמקה האוכלוסייה מ-1,073 נפש ב-1918 ל-555 ב-1936, ומאז המשיכה להתמעט.<ref name="Gartour" />
עד 1955 נותרו רק 150 משפחות ובשנת 1973 נסגר בית הכנסת סנט ג'ונס. ארון הקודש והספסלים הקדמיים הועברו למוזיאון המקומי. כיום נותרו רק 17 משפחות בעיירה, מהן חמש חקלאי יענים, כאשר חיי הקהילה עדיין מתרכזים סביב בית הכנסת קווינס סנט (כיום רחוב ברון ואן ריד).<ref></ref><ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.seligman.org.il/oudtshoorn_jews.html Jerusalem of South Africa] - Oudtshoorn - The Jewish Community
* Michael Roberts [https://thecjn.ca/perspectives/oudtshoorn-the-jerusalem-of-south-africa/ Oudtshoorn: the Jerusalem of South Africa], May 17, 2017
* Tali Feinberg, [https://www.sajr.co.za/jewish-roots-lost-and-found-in-oudtshoorn/ Jewish roots lost and found in Oudtshoorn] Feb 3, 2022
* [https://www.scatteredamongthenations.org/south-africa Jewish Ostrich Barons]

== הערות שוליים ==

אאודטסהורן
אאודטסהורן
להק 2 (חיל האוויר המלכותי)

להק 2 של חיל האוויר המלכותי (באנגלית: No. 2 Group RAF) הוא להק האמון על יחידות התובלה, הסיוע וההגנה הקרקעית של חיל האוויר המלכותי, משום כך מוכר גם בכינוי להק הסיוע ללוחמה האווירית.

מפקדת הלהק נמצאת תחת פיקוד האוויר ויושבת בבסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב.

==היסטוריה==
הלהק הוקם לראשונה ב-1 באפריל 1918 בתור להק 2 (אימון) האמון על טייסות האימון וההכשרה של חיל האוויר המלכותי, אך שנתיים לאחר מכן עם צמצום היחידות לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הוא נסגר. ב-20 במרץ 1936 הוקם הלהק מחדש בתור להק 2 (הפצצה) כשהוא מפקד על 10 טייסות מפציצים מבסיס האם שלו באבינגדון, אוקספורדשייר. בתחילת מלחמת העולם השנייה היה הלהק תחת פיקוד המפציצים עד שבמאי 1943 הועבר לחיל האוויר הטקטי השני (תחילה כחלק מפיקוד מטוסי הקרב ובהמשך תחת חיל המשלוח האווירי של בעלות הברית) כשרוב טייסות הלהק התבססו על מפציצים טקטיים ומטוסי תקיפה (כגון ה-B-25 מיטשל והדה הבילנד מוסקיטו). לאורך המלחמה טסו יחידות הלהק למעלה מ-57,000 טיסות מבצעיות. 

לאחר המלחמה פורק הלהק במאי 1947 למספר חודשים, אך הוקם מחדש בדצמבר 1948 תחת חיל האוויר הטקטי השני כשהוא מורכב משבעה כנפות שישבו ברחבי גרמניה המערבית, עד שפורק שוב בנובמבר 1958. יחידות הלהק הוכפפו לחיל האוויר המלכותי גרמניה ובאפריל 1993 הוקם הלהק מחדש על בסיס פיקוד חיל האוויר המלכותי גרמניה, באפריל 1996 הלהק התמזג לתוך להק 1.

ב-7 בינואר 2000 הוקם הלהק מחדש בגלגולו החמישי והנוכחי בתור להק המרכז את יכולות ההובלה, פיקוד ושליטה אווירית ורגימנט חיל האוויר המלכותי (הגנה קרקעית). ב-2006 להק 3 פורק וחלק מיחידותיו התמזגו עם להק 2.

==מבנה==
*טייסות:
**טייסת 10 - תובלה ותדלוק (מטוסי איירבוס A330 MRTT).
**טייסת 24 - הכשרה ואימון.
**טייסת 30 - תובלה (מטוסי איירבוס A400M).
**טייסת 32 - תובלה קלה (מסוק אוגוסטה ווסטלנד AW109 ומטוס דאסו פלקון 900).
**טייסת 47 - תובלה (מטוסי לוקהיד C-130 הרקולס).
**טייסת 70 - תובלה (מטוסי איירבוס A400M).
**טייסת 99 - תובלה כבדה (מטוסי בואינג C-17 גלובמאסטר III).
**טייסת 101 - תובלה ותדלוק (מטוסי איירבוס A330 MRTT).
**טייסת מילואים 622
*רגימנט חיל האוויר המלכותי (בסיס חיל האוויר המלכותי הונינגטון)

==ראו גם==
* להק 1 (חיל האוויר המלכותי)
* חיל האוויר המלכותי גרמניה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יחידות חיל האוויר המלכותי
קטגוריה:להקים
הרבעון הרביעי

הרבעון הרביעי היא תנועה חברתית ישראלית שפועלת ליצירת שיח של שותפות בין כלל חלקי הצבור בישראל. שם התנועה נלקח מראשית התקופה בה החלה לפעול, בראשיתו של הרבעון הרביעי לקיומה של מדינת ישראל.

== הקמה ==
ועידת האומץ של ישראל, מאי 2024
התנועה הוקמה בשנת 2022 על ידי כמאה פעילים בזירה הציבורית, בראשותם של ד"ר יואב הלר, אלה רינגל, אורי הרמן ואיתן זליגר, בעקבות המשבר הפוליטי והחברתי בישראל שהחל סביב חמשת סבבי הבחירות מ-2019 ועד 2022. התנועה רואה במשבר זה סימפטום לבעיות עומק בחברה הישראלית, בראש ובראשונה חוסר אמון בקרב אזרחי ישראל ובין האזרחים למוסדות המדינה.

בשיתוף פעולה בין ראשי התנועה לחוקרים והוגי דעות ישראליים, פועלים חברי התנועה למעבר ממחלוקת שנועדה להכנעת הצד השני, ל"מחלוקת בונה אמון". במסגרת זו, אין מטרת התנועה לבטל מחלוקות ולהגיע להסכמות או לויתור על עמדות, אלא להפוך את השיח לשיח בונה אמון. בשיתוף פעולה עם ד"ר דוד ביטון הגדירו בתנועה את פעילותה כיצירת "פוליטיקה של הכנסת אורחים".

התנועה הוקמה בימי ממשלת ישראל השלושים ושש ("ממשלת בנט-לפיד") ופעילותה התרחבה באופן משמעותי י בימי ממשלת ישראל השלושים ושבע בעקבות השיח הציבורי על הרפורמה המשפטית. ב-8 ביוני 2023 נערכה ועידת התנועה הראשונה בהשתתפות כ-2,000 פעילים באקספו תל אביב. ב-30 ביוני 2024 קיימו ועידה נוספת תחת הכותרת 'ועידת האומץ' ובה השתתפו כ-5,000 פעילים והושק מסמך 'הסיפור הישראלי' שנכתב בתהליך השתתפותי בתנועה.

==עקרונות==
===הסכמה רחבה===
סמינר הרבעון הרביעי
כחלק מ"הסיפור הישראלי" פועלת התנועה ליישר קו בין אזרחי המדינה ולהסכים יחד על המרכיבים הבסיסיים מהם עשויה מדינת ישראל.
*ליבה ציונית – השאיפה לקיום מדינה עצמאית, ריבונית וחזקה
*ליבה יהודית – הראייה של המדינה כמושתתת על יסודות התרבות היהודית בהתאם לרוח מגילת העצמאות
*ליבה דמוקרטית ליברלית<ref></ref> – האידיאל לשלב ולשמוע את כלל תושבי המדינה ולקבל החלטות בהתאם לרצון האזרח
*ליבה ערבית – ההכרה בכך שבישראל חיים גם אזרחים ערביים שלהם חלק בתרבות, באידיאלים ובמהות המדינה.

=== שיח צופה עתיד ===
במסגרת השיח האזרחי אותו מובילה התנועה, מקודמת אג'נדה צופה פני עתיד למדינה ובראשה שלושה נושאים
# אומת החינוך והמוביליות – קידום ההבנה כי על מדינת ישראל להוביל בתחום החינוך והמוביליות החברתית
# אומת הטכנולוגיה – כ"אומת הסטארטאפ" על ישראל להמשיך ולפתח את הנושא בו היא מצטיינת
# אומת החסד וההתנדבות – חיזוק ההכרה במפעלי החסד הרבים הקיימים במדינה והרחבתם.

=== הקשר עם מוסדות המדינה ===
פעילי התנועה פועלים לשינוי דינמיקה וחיזוק הקשרים בין מוסדות המדינה לשלטון המקומי ובין המגזר החברתי למגזר העסקי על מנת לעודד פתרונות אזוריים, יזמיים וחדשניים לבעיות ציבוריות.

==פעילות==
* "סלונים" - מובילי התנועה מתארחים בבתי אזרחים ברחבי ישראל ומדברים על ערכי התנועה וקידום השיח וה"פוליטיקה של הכנסת אורחים", כמו גם הרשמה וחיבור חברים נוספים לתנועה. עד כה התקיימו 292 מפגשים כאלו ברחבי הארץ ובהם כ-10,000 משתתפים.
* סמינרים - התנועה מקיימת סמינרים ברחבי הארץ בהם מועברות הרצאות על ידי מובילי התנועה ומתקיימים מעגלי שיח והקשבה. נכון למאי 2023 התקיימו 18 סמינרים ובהם 1,300 משתתפים.
* פעילות שטח - מתנדבי התנועה פועלים להסברה בשטח. בין היתר על ידי פתיחת דוכנים, קיום סיורים, מפגשי זום וקבוצות מקומיות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* , פודקאסט המוג׳ו של בן בן ברוך
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תנועות חברתיות ישראליות
קטגוריה:ישראל: עמותות
אלכסנדר ג'ורג' פרייזר

אלכסנדר ג'ורג' פרייזר (באנגלית: Alexander George Fraser; 7 באפריל 1786 – 15 בפברואר 1865) היה צייר סקוטי שהציג את ציוריו באקדמיה המלכותית בלונדון במשך שנים רבות. גם בנו, אלכסנדר פרייזר (1827–1899), היה אמן בולט שלעיתים מבלבלים ביניהם (ולפעמים ציוריו מזוהים בטעות כאילו היו על ידי בנו).

== ביוגרפיה ==
פרייזר נולד באדינבורו ב-7 באפריל 1786. אביו היה אלכסנדר פרייזר, בעל מכולת, ואמו, מדגלאן דייווי.

הוא למד ציור אצל ג'ון גרהם (1754-1817) באקדמיה לציור של אדינבורו. חבריו ללימודים כללו את ויליאם אלן (1782–1850), ג'ון ברנט (1784–1868), ודייוויד וילקי (1785–1841). הוא החל להציג באקדמיה המלכותית ב-1810 ועבר ללונדון ב-1813.

דייוויד וילקי הקדים אותו בלונדון והעסיק את פרייזר כעוזר לצייר פרטים וטבע דומם בתמונותיו. מבין חסידיו הרבים של וילקי, פרייזר היה המוכשר ביותר. רבים מציוריו היו הומוריסטיים ובקנה מידה קטן, למשל, יריד הסקוטש (בערך 1834) או יוצרי מוזיקה.

ב-30 ביוני 1826, הוא התחתן עם ג'נט ויליאם מויר באדינבורו, ואלכסנדר פרייזר היה בנם. בשנת 1840, פרייזר נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית, מוסד שהוא עזר לייסד. בשנת 1842, ציורו "המרפא מהצרעת" השיג את הערכה כתמונה הטובה ביותר של השנה. משנת 1848, בריאות לקויה מנעה ממנו לצייר והוא הפסיק להציג באקדמיה המלכותית.

הוא נפטר בלונדון ב-15 בפברואר 1865, ונקבר בקבר משותף בצד המזרחי של בית הקברות הייגייט.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Alexander George Fraser (1786-1865) - A Highland Sportsman - NG 2134 - National Galleries of Scotland.jpg|ספורטאי סקוטי
File:The Scotch Fair.JPG|יריד סקוטי
File:The Grandmother.png|סבתא
File:Get Up and Bar the Door. illustration by Alexander George Fraser.tiff|תנעלו את הדלת בבית!!
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1786
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1865
ז'אן מוולואה, מלכת נווארה

ז'אן מצרפת, הידועה גם בשם ז'ואנה מואלואה (24 ביוני 1343, שאטונאף-סור-לואר &#x2013; 3 בנובמבר 1373, אוורה), הייתה מלכת נווארה בעקבות נישואיה עם שארל השני, מלך נווארה (המכונה הרע). היא הייתה בתם של ז'אן השני, מלך צרפת (המכונה הטוב), ובון מלוקסמבורג. היא שימשה כעוצרת של נווארה בהיעדרו של שארל השני בין 1369 ל-1372

== ביוגרפיה ==
ז'אן נולדה ב-24 ביוני 1343 בשאטונף-סור-לואר, והייתה בתם של ז'אן השני, מלך צרפת ובון מלוקסמבורג. בתחילה היא הייתה מאורסת ליאן מבראבנט, בנם של יאן השלישי, דוכס בראבנט ואשתו מארי ד'אברה. אולם הנישואים לא התקיימו. 

במקום זאת, ז'אן נישאה ב-12 בפברואר 1352 לשארל הרע, בשאטו דו ויויאר, קרוב לפונטנה-טרסיני בברי, קוטברוולט. הוא היה בנם של פיליפ השלישי, מלך נווארה ואשתו, ז'אן השנייה, מלכת נווארה. ז'אן ושארל היו בני דודים מדרגה שנייה ושלישית. בגלל גילה, היא נשארה בצרפת עד 1360, כשהייתה בת שבע עשרה.

נישואיה היו בתחילה לא מוצלחים, אך בסופו של דבר פיתח שארל אמון בה: הוא מינה אותה כעוצרת הממלכה כשיצא למלחמה בצרפת ב-1369, והיא שלטה בהצלחה עד שובו ב-1372, שנה אחת לפני מותה. 

ז'אן מתה ב-3 בנובמבר 1373, בהיותה בת שלושים, ב-אוורה, ונקברה בבזיליקת סן-דני.

== משפחתה ==
ז'אן התחתנה בשנת 1352 עם שארל השני, מלך נווארה. ילדיהם היו:
* מארי (1360–1400), נישאה לאלפונסו מאראגון, דוכס גאנדיה.
* שארל השלישי, מלך נווארה (1361-1425).
* בון (1364–1389).
* פייר מאברה, רוזן מורטן (1366–1411).
* פיליפ (1368), מת בינקותו.
* ז'אן (1370-1437), נישאה לז'אן החמישי, דוכס ברטאן ולאחר מכן להנרי הרביעי, מלך אנגליה.
* בלאנש (1372–1385).

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בית ולואה
קטגוריה:נסיכות צרפתיות
קטגוריה:ילידי 1343
קטגוריה:נפטרים ב-1373
טום ג'נטלמן

טום ג'נטלמן (באנגלית: Thomas Gentleman; 13 במאי 1892 – 29 בנובמבר 1966) היה צייר סקוטי<ref>Gentleman, Tom. "FSIA". ArtBiogs. Retrieved 31 July 2016</ref><ref>4 artworks by or after Tom Gentleman, Art UK. Retrieved 18 September 2015.</ref> ואמן מסחרי. הוא היה אביו של האמן דייוויד ג'נטלמן.<ref>"Gentleman, David (William)". Who's Who 2017. Oxford University Press. 2017</ref>

== ביוגרפיה ==
ג'נטלמן נולד בקוטברידג', לנקשייר, בשנת 1892. הוריו היו אן קואן (לבית מקנוטן) ו-ויליאם ראסל ג'נטלמן, שהיה להם עסק לווילונות בעיירה. באפריל 1901, כשהיה בן תשע, אביו מת. בגיל 13, אף על פי שכבר למד עיצוב היה צפוי להיכנס לעסק המשפחתי, הוא החל לקחת שיעורי ערב בבית הספר לאמנות של גלאזגו, והפך ב-1911 לסטודנט מן המניין עד שב-1914 התגייס לצבא.

=== מלחמת העולם הראשונה ===
ג'נטלמן קיבל את התעודה שלו מבית הספר לאמנות בגלאזגו בשנת 1914. הוא זכה במלגת נסיעות אך פרוץ המלחמה באירופה גרם לכך שהיה צריך היה לדחות את הנסיעה לשנים 1920–1921 . במהלך הנסיעה הוא ביקר בקורסיקה, איטליה, צרפת וספרד.
בשנת 1912, ג'נטלמן התנדב לצבא, וגויס לשירות באוגוסט 1914, עד לשחרורו בסופו של דבר ב-1918, ולאחר מכן חזר לבית הספר לאמנות של גלאזגו, והמשיך ללמוד שיעורי ציור ורישום. הוא שירת גם עם הרובאים הסקוטיים וגם עם אנשי גלאזגו.<ref></ref>

=== צייר ומעצב ===
ג'נטלמן עבד כצייר, דפס, קריקטוריסט ומעצב גרפי עצמאי משנת 1921, והציג מעת לעת את ציוריו. הוא היה לזמן קצר מורה במכללה הטכנית הראשונה בבריטניה, בית הספר הטכני בקוטברידג'. בשנת 1928 עבר ללונדון, החל לעבוד בפרסום, והתחתן עם סטודנטית לשעבר מבית הספר לאמנות של גלאזגו, יוג'יני ויניפרד מורגאטרויד, ציירת שלימים הפכה לאורגת. לאחר שעברו להרטפורד ב-1930 נולדו להם שני בנים, דייוויד (נולד ב-1930) ויו (יליד 1935).

ג'נטלמן עבד במספר משרדי פרסום ומשנת 1932, בסטודיו לעיצוב ב- Shell Mex. במהלך מלחמת העולם השנייה 1939–1945 עבד במשרד ההסברה ולאחר מכן כעצמאי, במהלכן כתב ואייר ספר ילדים בשם Brae Farm, ספר זכרונות מילדותו הסקוטית, שיצא לאור ב-1945.

היצירות הידועות ביותר הן הליטוגרפיה שלו Grey Horses, שיצאה לאור על ידי School Prints ב-1946, ושני פוסטרים קודמים עבור Shell. לאחר המלחמה חזר ל-Shell Mex כמנהל הסטודיו שלה. הוא נבחר לעמית באגודת האמנים התעשייתיים ב-1947. ב-1952 פרש, וב-1956 עבר עם ויניפרד לאסקס, שם המשיך לצייר.

טום וויניפרד ג'נטלמן מתו ב-1966 בקולצ'סטר, אסקס.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
 
קטגוריה:ילידי 1892
קטגוריה:נפטרים ב-1966
אדוארד ארטמייב

אדוארד ניקולייביץ' ארטמייב (ברוסית: Эдуард Николаевич Артемьев; 30 בנובמבר 1937 – 29 בדצמבר 2022) היה מלחין סובייטי ורוסי. בשנת 1999 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית ובשנת 2022 תואר גיבור העמל של הפדרציה הרוסית. בנוסף זכה ארבעה פעמים בפרס הפדרציה הרוסית (1993,1995,1999,2017).

ארטמייב ידוע כמחבר המוזיקה לסרטים של אנדריי טרקובסקי, ניקיטה מיכאלקוב ואנדריי קונצ'לובסקי.

==ביוגרפיה==
אדוארד ארטמייב נולד ב-30 בנובמבר 1937 בנובוסיבירסק. בגיל שבע נשלח למוסקבה, לדודו.

את השכלתו המוזיקלית הראשונית קיבל בבית הספר למקהלה במוסקבה. בשנת 1960 סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של מוסקבה.

פרסום רחב בא לארטמייב בעבודתו בקולנוע. הוא כתב מוזיקה ליותר מ-200 סרטים עלילתיים, סרטי תעודה וסרטי אנימציה. ביניהם שלושה סרטים של אנדריי טרקובסקי: סולאריס (1972), מראה (1975), סטאלקר (1979), סרטים של ניקיטה מיכאלקוב, אנדריי קונצ'לובסקי ואחרים<ref></ref>.

==מוזיקה לסרטים==
===עבודות נבחרות===
* סולאריס (1972)
* מראה (1975)
* עבד לאהבה (1976)
* יצירה לא גמורה לפסנתר מכני (1977)
* סטאלקר (1979)
* סיביריאדה (1979)
* כמה ימים בחייו של א.א. אובלומוב (1976)
* אורגה — תחום האהבה (1991)
* שמש בוגדנית (1994)
* אודיסיאה (1997)
* הספר מסיביריה (1998)
* 12 (2007)
* אגדה מספר 17 (2013)
* לילותיו הלבנים של הדוור (2014)
* מכת שמש (2014)
* גיבור (2016)
* נירנברג (2023)

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1937
קטגוריה:מלחינים סובייטים
קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
יחד-אין אונום

יחד – אִין אוּנוּם (In unum: ביטוי לטיני שפרושו "כאחד") הוא ארגון בינלאומי הפועל לאיתור, זיהוי, חשיפה ותיעוד של אתרי השמדה וקבורה המוניים של מאות אלפי יהודים שנורו למוות בתקופת השואה על ידי חיילי האיינזצגרופן הגרמנים ושותפיהם.<ref></ref>

הארגון הוקם בשנת 2004 על ידי הכומר הקתולי פטריק דבואה בסיוע ארגונים קתולי<nowiki/>ים ויהודיים.

הארגון שם לו למטרה לספק ראיות לרצח ההמוני שזכה לכינוי "השואה באמצעות כדורים" (אנ'),<ref></ref> לשמר ולתעד את אתרי הקבורה ולהעניק כבוד למתים.<ref></ref>

עבודת הארגון מתנהלת בשני שלבים. בשלב הראשון נחקר התיעוד הנשמר בארכיון מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה ובארכיון משפטי האיְינְזַצְגְרוּפֶּן בלודוויגסבורג, גרמניה, על ידי סטודנטים מארצות הברית ומגרמניה. בשלב השני, קבוצות המחקר והתיעוד נוסעות למקומות שאותרו ומראיינות עדים, מצלמות ומשיגות ראיות פורנזיות.

מאז הקמתו, הארגון חשף מעל 3,000 אתרי הריגה ואסף מעל 7,000 עדויות באוקראינה, בלארוס, רוסיה, פולין, ליטא, לטביה, רומניה ומולדובה.

על סמך המידע שנאסף, הארגון בנה מפה אינטראקטיבי<nowiki/>ת של כל האתרים שנחקרו על ידו. המשתמש יכול לבחור במפה אתר ולקרוא את המידע שנאסף בקשר אליו, או לראות סרט וידאו המתעד את רצח היהודים באותו מקום.<ref></ref>

במסגרת פרויקטים שונים, ארגון יחד-אין אונו מתעד באמצעות ראיונות, תצלומים וסרטי וידאו מעשי טבח נוספים שבוצעו באוכלוסיות מיעוט, לדוגמה:
* הטבח שבוצע בצוענים במזרח אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי פלוגות ההרג הנאציות (פרויקט שהושק בשנת 2010).
* טבח אנשי המאיה שבוצע על ידי צבא גואטמלה במהלך מלחמת האזרחים ובמיוחד בין השנים 1980 - 1983 (פרויקט שהושק בשנת 2012).
* פשעי המדינה האיסלאמית נגד העם היאזידי. במסגרת הפרויקט "חזרה לחיים" שהושק בשנת 2014 הארגון מספק גם עזרה הומניטרית לקורבנות.
* פשעי המלחמה המבוצעים על ידי הצבא הרוסי באוקראינה (פרויקט שהושק בשנת 2022).<ref></ref>

בשנת 2016 ארגון יחד-אין אונום הקים את מוזיאון השואה בגואטמלה העוסק בהרחבה בנושא "השואה באמצעות כדורים".

בנוסף לכך, הארגון מפתח תוכניות לימוד בנושא "השואה באמצעות כדורים" עבור סטודנטים ומרצים באוניברסיטאות בארצות הברית ובאירופה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
==ראו גם==
* פטריק דבואה
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי הריגה בשואה
קטגוריה:מעשי טבח בשואה
קטגוריה:חקר השואה
קטגוריה:השואה: מסמכים ותיעוד
יד ושם: שימור העבר כדי להבטיח את העתיד

יד ושם: שימור העבר כדי להבטיח את העתיד (באנגלית: Yad Vashem: Preserving the Past to Ensure the Future) הוא סרט תיעודי קצר אמריקאי משנת 1989 שהופק על ידי ריי ארול פוקס על יד ושם. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר.<ref name="NY Times"></ref>

פוקס התמקד במיליון וחצי הילדים היהודים שנספו בשואה ובתפקידו של יד ושם בהנצחת זכר השואה, בין השאר במוזיאון יד ושם בירושלים ובאנדרטת יד לילד המצויה במתחם יד ושם. פוקס הצמיד בסרטו צילומים של מעשי אלימות גזענית ואנטישמית נגד יהודים לצד שירה כתובה ויצירות אמנות של ילדים שנרצחו בשואה.

== ראו גם ==
* לאסוף את השברים

== קישורים חיצוניים ==

* [https://jewishvideo.com/shop/ols/products/preserving-the-past-to-ensure-the-future "יד ושם: שימור העבר כדי להבטיח את העתיד"], באתר Ergo Media

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יד ושם
קטגוריה:סרטים תיעודיים על השואה
קטגוריה:סרטי 1989