OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סופרמן: סדרת האנימציה

סופרמן: סדרת האנימציה (באנגלית: Superman: The Animated Series) היא סדרת אנימציה אמריקאית, המבוססת על סדרת הקומיקס סופרמן מבית DC קומיקס. הסדרה נוצרה על ידי ברום טים ואלן בורנט והופקה לשידור על ידי האחים וורנר הנפשה בשיתוף חברת DC קומיקס עבור רשת Kids' WB. היא שודרה למשך שלוש עונות בסך כולל של 54 פרקים בין 6 בספטמבר 1996 ל-12 בפברואר 2000.

זוהי הסדרה השנייה של DC Animated Universe לאחר באטמן - הסדרה המצוירת, הסדרה זכתה לתשבחות על המורכבות הנושאית, איכות האנימציה והכתיבה, נאמנות לחומר המקורי, דיבוב, בגרות וחידוש המיתוס של דמות הקומיקס הראשית.<ref></ref><ref></ref>

== צוות מדבבים ==
* טים דיילי - קאל-אל / קלארק קנט / סופרמן
* דיינה דלייני - לויס ליין
* דייוויד קאופמן - ג'ימי אולסן
* קלנסי בראון - לקס לות'ר
* מייק פארל - ג'ונתן קנט
* שלי פאבארס - מרתה קנט
* ג'ורג' דזונדזה - פרי וייט
* קורי ברטון - ברייניאק
* מייקל איירונסייד - דארקסייד
* ג'וזף בולוגנה - דן טרפין
* ליסה אדלשטיין - מרסי גרייבס
* לורן טום - אנג'לה צ'ן
* ג'ולי פישר - לאנה לאנג
* ויקטור ברנדט - פרופסור אמיל המילטון
* ג'ואנה קסידי - המפקחת מגי סויר
* מייקל דורן - סטיל

==קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרמן: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה של DC קומיקס
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:האחים וורנר הנפשה: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות הנפשה של DC קומיקס
יחסי אורוגוואי–בוליביה

יחסי אורוגוואי–בוליביה הם יחסי החוץ בין בוליביה לאורוגוואי.

== סקירה כללית ==
מבחינה היסטורית, שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית (בנדה המזרחית ופרו העליונה) עד תחילת המאה ה-19. שתי המדינות הן חברות מלאות בקבוצת ריו, האיחוד הלטיני, ALADI, איגוד האקדמיות ללשון הספרדית, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, איגוד האומות הדרום אמריקאיות, קבוצת קיירנס ו-G77.<ref></ref>

== יחסי סחר ==
בשנת 2013 חתמו שתי המדינות על הסכם של סיוע טכני הדדי. 

בדצמבר 2014 חברת התעופה הבוליביאנית אמסונאס החלה לקיים טיסות בין מונטווידאו לסנטה קרוס דה לה סיירה, מה שמאפשר גידול בציפיות בנוכחותם של תיירים בוליביאנים באורוגוואי. קיימים גם הסדרים שנועדו לקדם תיירות חברתית.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* בוליביה מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.<ref></ref> 
* אורוגוואי מחזיקה בבוליביה שגרירות בלה פאס<ref></ref> ו-2 קונסוליות בסנטה קרוס דה לה סיירה וקוצ'במבה.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי אורוגוואי–פרו

שר החוץ הפרואני רפאל רונקחליולו (משמאל) נפגש עם מקבילו מאורוגוואי לואיס אלמגרו בלימה, 2012
יחסי אורוגוואי–פרו הם יחסי החוץ בין פרו לאורוגוואי.

== סקירה כללית ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1912, אך הסכמים שונים התקבלו באופן לא פורמלי במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19.

מבחינה היסטורית שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד תחילת המאה ה-19. כיום שתי המדינות הן חברות מלאות בקבוצת ריו, האיחוד הלטיני, ALADI, איגוד האקדמיות ללשון הספרדית, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות, איגוד האומות הדרום אמריקאיות, קבוצת קיירנס ו-G77.<ref></ref>

ישנם מספר אזרחים פרואנים המתגוררים באורוגוואי, כמו גם כמה יוצאי אורוגוואי בפרו.

פרו הפכה לשותפת סחר משמעותית באורוגוואי.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* פרו מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.<ref>[http://embassy-finder.com/es/peru_in_montevideo_uruguay Embassy of Peru in Montevideo]</ref>
* אורוגוואי מחזיקה בפרו שגרירות בלימה<ref>[http://www.embajada-consulado.com/embajadas-de-uruguay_en_peru.html Embassy of Uruguay in Lima]</ref> וקונסוליית כבוד בארקיפה.<ref>[http://www.embajada-consulado.com/consulados-de-uruguay_en_peru.html Consulate of Uruguay in Arequipa]</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
סיון בלוך

סיון בלוך (נולד בשנת 1985) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת ביסלמ"ח. קודם לכן שימש מפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י, מפקד עוצבת חירם, מפקד בא"ח גולני ומפקד גדוד 12.

== ביוגרפיה ==
בלוך גדל בחשמונאים. למד בישיבת בני עקיבא נחלים. התגייס לצה"ל בשנת 2004, שובץ בחטיבת גולני והתקבל ליחידת אגוז. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבת גולני ומונה למפקד מחלקה בגדוד 13, אותה הוביל בין היתר במלחמת לבנון השנייה. בהמשך שימש כסגן מפקד פלוגה בגדוד 13. בשנת 2008 מונה למפקד פלוגה בגדוד 13. הפלוגה בפיקודו הייתה הראשונה בחטיבה בקליטת והפעלת נגמ"ש הנמר. לאחר מכן מונה למפקד פלגה ביחידת אגוז. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד 51 בין השנים 2014–2015, בין היתר במבצע צוק איתן. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח גולני בין השנים 2015–2016.

ביולי 2016 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 12, והוביל אותו בין היתר בעימותים בגבול ישראל–רצועת עזה, בתפקיד זה שירת עד יולי 2018. ביולי 2018 מונה למפקד בא"ח גולני, תפקיד אותו מילא עד 10 בספטמבר 2020. לאחר מכן יצא ללימודים. ב-2 באוגוסט 2021 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם, ושימש בתפקיד עד 13 באוגוסט 2023. בשנת 2023 מונה למפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י.

ב-14 באוגוסט 2024 החל לפקד על חטיבת ביסלמ"ח<ref></ref>.

== חיים אישיים ==
בלוך נשוי ואב לארבעה. בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת אריאל, ותואר שני בניהול מערכות חינוך מהמכללה האקדמית הרצוג.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי עוצבת חירם
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים טקטיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריאל
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הרצוג
קטגוריה:חשמונאים (יישוב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
המסגד האדום בצפת

הכתובת שמעל הכניסה למסגד המשבחת את הסולטאן בייברס
המסגד האדום בצפת, המכונה גם הח'אן האדום, הוא מסגד הממוקם בצפת העתיקה ברובע הממלוכי בסמוך למלון רימונים. המסגד נבנה בשנת 1276 על ידי הסולטאן בייברס אשר משל במצרים בין השנים 1266–1277. המסגד נחשב לאחד מהמבנים הממלוכים הקדומים ביותר שנבנו בישראל. הוא נבנה בצפת לאחר כיבוש העיר מידי הצלבנים ב-1266 במטרה לבסס את מעמדה של צפת כבירת מחוז הגליל בממלכה הממלוכית. בתחומי המסגד התקיימה אכסניה שאפשרה לינה לעולים לרגל. במשך שנים רבות היה המסגד מגדולי המסגדים בצפת. המסגד והאכסניה שבתחומו נהרסו חלקית עקב רעידת האדמה. בניין זה הפסיק לשמש כמסגד ב-1948. על חלק מהריסות המסגד והאכסניה נבנה מלון רימונים ושאר המבנה ששרד את רעידת האדמה משמש כיום כמרכז תרבות ואומנות המנוהל בידי קרן צפת לפיתוח. עד היום ניתן עדיין להבחין בגרם המדרגות הלולייניות לצריח המואזין אך המגדל עצמו לא שרד.

==מבנה המסגד==
המסגד נבנה בסגנון ממלוכי מפואר אשר הובא ממצרים. שער כניסה גדול העשוי עץ ומעליו כתובת מיסוד המבנה שהשתמרה עד היום אשר משבחת את הסולטאן בייברס. אולם התפילה בנוי מקשתות גבוהות ומסוגל להכיל 200 איש. אולם זה נמצא בחלקו הדרומי של המסגד בעל שתי גומחות תפילה הפונות לכיוון מכה. האולם נתמך בארבעה עמודים. באולם הייתה אבן שעליה חרוט הקדש. אבן זו הייתה ממוקמת מעל גומחת התפילה המרכזית והייתה צבועה בצבע ירוק. לאחר שהמסגד הפך לגלריה הושחתה הכתובות ובמקומה נחקקו שני לוחות ברית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.hoshvilim.com/המסגד-האדום-בצפת/ הושבילים], באתר מטיילים.
* [https://www.zefat.muni.il/Tourism/Lists/List1/CustomDispForm.aspx?ID=17 אתר עיריית צפת], באתר העירייה.
* [https://www.malon.co.il/listing/צפת-המסגד-האדום-מסגד-אל-גמע-אל-אחמר/ מלון], באתר המלון.

קטגוריה:צפת: מבנים
קטגוריה:מסגדים
דוויל סיקסטין

דוויל סיקסטין (באנגלית: Devel Sixteen) היא מכונית-על במרכב קופה, שהוצגה כאב טיפוס על ידי דוויל מוטורס בתערוכת הרכב הבינלאומית של דובאי בנובמבר 2013<ref></ref> וכמכונית קונספט בתערוכת הרכב הבינלאומית של דובאי בנובמבר 2017<ref></ref>. היא עדיין נמצאת בשלבי תכנון, ושואפת להיות המכונית המהירה ביותר בעולם.

היא כוללת מנוע בנזין V16 צילינדרים בנפח 12.3 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק 5,007 כוחות סוס ב-6,900 סל"ד ומומנט מרבי של 519.4 קג"מ ב-6,600 סל"ד<ref></ref>. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 1.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 560 קמ"ש. עם זאת עקב שעדיין מדובר באב טיפוס ומכונית קונספט לא ברור אם הנתונים יישארו כמות שהם במיוחד שצריך צמיגים מיוחדים שיכלו לעמוד בחום האדיר הנוצר מהחיכוך עם הכביש בהגעה למהירות של למעלה מ-560 קמ"ש. עם זאת כשהיא תוצג באופן רשמי היא תהפוך למכונית המהירה ביותר בעולם, עם ייצור לא מוגבל כל הנראה.

ב-04 באוגוסט 2021 הודיעה דוויל כי הסיקסטין כנראה תיוצר ללא מגדשי הטורבו אך תמשיך להציע 5,007 כ"ס<ref></ref>. בנוסף הסיקסטין תיוצר בשתי גרסאות - אחת למסלול ואחת לכביש. מערכת ההנעה של גרסת המסלול מפורטת למעלה, גרסת הכביש תיוצר עם מנוע בנזין V8 המספק 1,500 כ"ס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דוויל מוטורס
יחסי הממלכה המאוחדת – ניז'ר

מימין: תת-מזכיר המדינה הבריטי לענייני אפריקה הנרי בלינגהאם, שר החוץ הניז'רי [[מוחמד בזום ומזכיר המדינה הבריטי לענייני חוץ ויליאם הייג בפגישה בלונדון, 2011]]
יחסי הממלכה המאוחדת–ניז'ר הם היחסים בין ניז'ר לבין הממלכה המאוחדת.

== סקירה כללית ==
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם ניז'ר בשנת 1960, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת. שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם. באוגוסט 2018 הודיעה ראש ממשלת בריטניה, תרזה מיי, כי בריטניה תפתח שגרירות בניז'ר.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* בריטניה מיוצגת בניז'ר באמצעות שגרירותה בבמקו, מאלי, ובנוסף מחזיקה נציגות דיפלומטית בניאמיי.
* ניז'ר אינה מיוצגת בבריטניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי גרמניה–ניז'ר

שגרירות ניז'ר בברלין
יחסי גרמניה–ניז'ר הם היחסים בין גרמניה לבין ניז'ר.

== סקירה כללית ==
גרמניה המערבית כוננה יחסים דיפלומטיים עם ניז'ר ב-11 בינואר 1963, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת. במשך שנים רבות התמקדו היחסים בין גרמניה לניז'ר בשיתוף פעולה לפיתוח. עם זאת, שתי המדינות גיוונו את קשריהן בשנים האחרונות וכללו ביטחון אזורי והגירה והרחיבו את הקשרים ביניהן.

בשל המעורבות במדיניות הביטחון של גרמניה באזור סאהל ובסיס התחבורה האווירית בניאמיי, המאפשרים גישה לאספקה ופינוי רפואי עבור המשלחת הגרמנית ל-MINUSMA, הציבור הגרמני נהיה מודע יותר למדינה.

לצד ניגריה, נורווגיה והאו"ם, גרמניה יוזמת שיתוף פעולה בין המחוזות בניז'ר, ניגריה, קמרון וצ'אד הגובלים באגם צ'אד, שמטרתו לייצב את אזור אגם צ'אד ולסייע במעבר מחירום הומניטרי לביטחון ופיתוח. יתרה מכך, ממשלת גרמניה מקדמת צעדים כלל-לאומיים לטיפוח יציבות ושמירה על שלום, למשל בנושא אבטחת גבולות, הכשרה משטרתית ודו-קיום שליו של קבוצות אוכלוסייה שונות. תחום הביטחון זוכה לתמיכה בתחומי הלוגיסטיקה וההנדסה הצבאית. משרד החוץ הפדרלי מספק באופן קבוע סיוע הומניטרי במהלך משברי אספקה.

ניז'ר היא מדינת מעבר מרכזית להגירה מאפריקה שמדרום לסהרה. כמו כן, מומנו פרויקטים שמטרתם לשפר את ניהול ההגירה, למניעת פשע מאורגן וכן תוכנית אזורית רב שנתית שמפעיל הארגון הבינלאומי להגירה כדי לסייע למהגרים ולהקל על חזרתם ושילובם מחדש.

== שיתוף פעולה בנושא מדיניות הפיתוח וההגירה ==
מאז 1962, שיתוף הפעולה הטכני והפיננסי הדו-צדדי בין גרמניה לניז'ר הסתכם בקצת פחות ממיליארד אירו - רבע מהסכום הזה מאז 2017. שיתוף הפעולה מתמקד בביזור וממשל טוב וכן בחקלאות פרודוקטיבית וביטחון תזונתי. בנוסף, ישנם פרויקטים בנושא בריאות וחינוך יסודי. במסגרת מדיניות הביטחון וההגנה המשותפת, המשלחת האזרחית של האיחוד האירופי EUCAP סאהל ניז'ר מאמנת את כוחות הביטחון של המדינה בניאמיי ובאגדז.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* גרמניה מחזיקה בניז'ר שגרירות בניאמיי.
* ניז'ר מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.auswaertiges-amt.de/en/aussenpolitik/laenderinformationen/niger-node/niger/235448 יחסי גרמניה–ניז'ר] באתר משרד החוץ הפדרלי

== הערות שוליים ==
רכס סליבן (אנטארקטיקה)

מפת אזור [[קרחון בירדמור. רכס סליבן ממוקם במרכז הרביע השני מימין, בשורה הראשונה ובשורה השנייה מלמטה, של רביעי המפה]]
רכס סליבן או מצוק סליבן (באנגלית: Sullivan Ridge) הוא רכס גדול, בהרי בוש שבהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

אורכו של הרכס 28 קילומטרים. מורדותיו המזרחיים של הרכס תלולים, ומתנשאים מעל קרחון רמזי (לגדתו המערבית של קרחון רמזי).

מדרונותיו המערביים של הרכס אינם תלולים, מכוסים קרח, ומתנשאים מעל קרחון מאק.

הרכס משתרע לכיוון צפון, החל מרמת האסקי, ועד מקום ההתמזגות של קרחון מאק עם קרחון רמזי.

גובהו של הרכס 1,802 מטרים מעל פני הים; והוא האתר ה-2,157 בגובהו באנטארקטיקה.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הרכס ===

הרכס התגלה וצולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית, בטיסה שנערכה ב-16 בפברואר 1947, במהלך מבצע קפיצה לגובה, שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.

=== מקור השם ===

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הרכס נקרא על שמו של וולטר ס. סליבן (Walter S. Sullivan), כתב הניו יורק טיימס, שסיקר את חקר אנטארקטיקה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:14785 רכס סליבן] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/21819 רכס סליבן] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=14219&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR רכס סליבן] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

סליבן
סליבן
יחסי גרמניה–רואנדה

בניין בברלין בו שוכנות שגרירויות [[גינאה ורואנדה]]
יחסי גרמניה–רואנדה הם היחסים בין גרמניה לבין רואנדה.

== סקירה כללית ==
השלטון הגרמני קיבל חסות על רואנדה במסגרת ועידת ברלין של 1884 וב-1890 החליטו המעצמות האירופיות לכלול את רואנדה ובורונדי בשטח ההשפעה של האימפריה הגרמנית. הגרמנים, שכוח האדם שהשקיעו בשליטה באזור היה קטן מאוד, חדרו לאזור בהדרגה. הם שלטו באופן עקיף תוך הסתמכות על האצולה המקומית ועל המלך, שהסכים לקבל את חסותם כהגנה מפני מדינות שכנות ובהן בוגנדה. הגרמנים ראו ברואנדה חלק מ"מזרח אפריקה הגרמנית",

על ידי תמיכת הגרמנים הקולוניאליסטים במונרכיה וההיררכיה הקיימת, תוך העדפת הטוטסי על-פני ההוטו ומינוים לתפקידים משמעותיים במוסדות השלטון והאדמיניסטרציה, החלה להתבסס ההפרדה בין הטוטסי להוטו ברואנדה. הבדלה והפרדה זו נעשתה תוך הבניית תודעה מעמדית בין השתיים, כזו המקבילה לתודעה המעמדית באירופה.

השלטונות הגרמנים יצרו הפרדה בין ההוטו לטוטסי על פי תווי פנים, גובה וצבע עור. בשנת 1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כבשו כוחות בלגים מקונגו הבלגית את האזור, ולאחריה נמסרה המושבה לאימפריה הבלגית, כחלק מהקולוניה רואנדה-אורונדי שכללה גם את בורונדי של ימינו. הבלגים המשיכו בהפרדה בין הטוטסי להוטו והעדיפו את הטוטסי על פני ההוטו.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, כאשר חולקה אפריקה בין המעצמות המנצחות באירופה, ניתנה רואנדה לבלגיה.

גרמניה המערבית כוננה יחסים דיפלומטיים עם רואנדה ב-13 בדצמבר 1963, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מבלגיה. כיום, גרמניה ורואנדה נהנות מיחסים הדוקים ופרגמטיים, כאשר גרמניה נחשבת בדרך כלל בעיני רואנדה כשותפה ללא אג'נדה כלכלית או פוליטית נסתרת. תפיסה נוסטלגית מתקבלת לעיתים קרובות על התקופה הקולוניאלית הגרמנית מכיוון שהיא נמצאת כעת בעבר הרחוק ונתפסת כמציעה ניגוד חד לשלטון הקולוניאלי הבלגי. הסיוע המהיר שניתן על ידי גרמניה בעקבות רצח העם ומלחמת האזרחים בשנת 1994 לא נשכח וממשיך להיות מוערך על ידי הרואנדים.

שיתוף הפעולה בפיתוח בין שתי המדינות הוא מרכיב מרכזי ביחסים הדו-צדדיים. מאז 1962, גרמניה סיפקה למעלה מ-810 מיליון אירו לשיתוף פעולה פיתוח. רואנדה נותרה אחת המדינות העניות ביותר בעולם. למרות כל המאמצים הקודמים לטפח את ההתפתחות וההישגים שהושגו בתחום זה, 40% מהאוכלוסייה עדיין חיים בעוני.

שיתוף פעולה לפיתוח דו-צדדי מתמקד בביזור, ממשל טוב, פיתוח כלכלי בר קיימא, כולל הכשרה מקצועית וניהול פיננסי ציבורי. בנוסף, ממשלת גרמניה מספקת תמיכה לרואנדה בתחומים הכוללים ייצור והעברת אנרגיה, הסמכת סחורות, השכנת שלום ופיוס במדינה.

מכון גתה מיוצג בקיגאלי כמכון עצמאי משנת 2014, בעוד ששירות החילופי האקדמי הגרמני מיוצג על ידי מורה אוניברסיטאי מומחה לגרמנית כשפה זרה ב-Huye מאז 2016. בנוסף לסיפוק תמיכה לתחום החינוך, ארגונים אלו מבצעים פרויקטים תרבותיים ברואנדה ומציעים מלגות.

ברמה המבוזרת, לריינלנד-פאלץ קיימת שותפות הדוקה עם רואנדה מאז 1982 ויש לה משרד תיאום משלה בקיגאלי. כנסיות, בתי ספר, אוניברסיטאות, אוניברסיטאות למדעים יישומיים, עמותות, חברות וקבוצות חברתיות כגון מועדוני ספורט ומוסדות חינוך מעורבים בשותפות. קידום ייחודי זה של חילופי דברים בין חברות אזרחיות משלים שיתוף פעולה בין-ממשלתי.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* גרמניה מחזיקה ברואנדה שגרירות בקיגאלי.
* רואנדה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.auswaertiges-amt.de/en/aussenpolitik/laenderinformationen/ruanda-node/rwanda/233806 יחסי גרמניה–רואנדה] באתר משרד החוץ הפדרלי

== הערות שוליים ==
Communication Arts

Communication Arts הוא כתב עת בינלאומי לתקשורת חזותית. הוא עוסק בנושאים שונים, וביניהם עיצוב גרפי, פרסומת, צילום, איור ומדיה אינטראקטיבית.

Communication Arts יוצא לאור בשישה גיליונות בשנה ומארח שש תחרויות יצירה בעיצוב גרפי, פרסום, צילום, איור, טיפוגרפיה ומדיה אינטראקטיבית. המגזין מתחזק גם שני אתרי אינטרנט: commarts.com ו-creativehotlist.com.

== היסטוריה ==
המגזין יצא לאור לראשונה בשנת 1959 על ידי ריצ'רד קווין ורוברט בלאנצ'ארד. הגיליון הראשון הופיע באוגוסט 1959 ככתב העת "Journal of Commercial Art". בין שאר החידושים שהיו בגיליון זה, ניתן לציין, כי היה זה כתב העת הראשון בארצות הברית שנדפס בדפוס אופסט. בתוך שישה חודשים, התפוצה בתשלום גדלה ל-10,000 עותקים. אולם הפרסום בתשלום היה נמוך ו-CA לא היה הצלחה כלכלית.

לאחר שבלנצ'ארד עזב, כדי להיכנס לעסקים בעצמו, קווין וצוות קטן המשיכו לכתוב, לעצב ולהפיק את המגזין. בסופו של דבר, התפוצה בתשלום עלתה ל-38,000 עותקים. החל משנת 2021, התפוצה בתשלום של CA עמדה על 21,000, לעומת 59,429 בשנת 2009. את המגזין ממשיכים לערוך ולפרסם ז'אן, אשתו של קווין, ובנם, פטריק קווין.

כדי לייצר הכנסה נוספת ותוכן ערכי, יסד המגזין בשנת 1960 תחרות שנתית בה שופטים מקצועיים קובעים את המנצחים. תוך כמה שנים התרחבה התחרות, והתחלקה לארבע קטגוריות: עיצוב גרפי, פרסום, צילום ואיור. תחרות חמישית, אינטראקטיבית, נוספה בשנת 1995. בכל הקטגוריות השופטים הם אנשי מקצוע מתחום היצירה. השופטים מחלקים פרסים המבוססים על יצירתיות ולא על החזר השקעה.

=== נוכחות מקוונת ===
CA היה הראשון שהשיק, בשנת 1995 נוכחות באינטרנט (Communication Arts).

בנוסף להצגת עבודות יצירה בתקשורת חזותית, הוא כלל מדור לרישומי משרות. מדור המשרות גדל והושק מחדש בשנת 2001 כאתר עצמאי, Creative Hotlist. שני אתרים אלה מקבלים כשלושה מיליון צפיות בדף ו-250,000 מבקרים ייחודיים בחודש.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתבי עת לאמנות
קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:כתבי עת באנגלית
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת מקוונים
אשמן כלבי

אשמן כלבי (שם מדעי: Peropteryx) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשמניים ובו 5 מינים שחיים בדרום ומרכז אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1867 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס והוא קרוי על שם פניו דמויות הכלב. הסוג חי בעיקר ביערות גשם וניזון מחרקים.
==תיאור ==
לאשמן הכלבי גוף גוצי שעיר, ראש כלבי חרוטי ומצח מוגבה שמכוסה לעיתים בפוני ארוך. החרטום הנפוח דמוי-חדק ומזדקף בחדות כלפי מעלה. האוזניים ארוכות, רחבות ועגולות עם רכסים רוחביים וצפירים קטנים דמויי גרזן; אצל מין אחד האוזניים מחוברות בבסיס בקרום עור ואצל השאר הן מופרדות זו מזו. העיניים גדולות ובולטות, השפתיים עבות והנחיריים צינוריים. הלוע רחב ושטוח, הניבים גדולים וארוכים ושאר השיניים קצרות וחדות.

בסמוך לחלק העליון של הכנפיים יש שקיקים עם בלוטות ריח שנפתחות כלפי חוץ. אורך הראש והגוף של מיני האשמן הכלבי 30–45 מ״מ, אורך הזרוע 38–54 מ״מ, אורך הזנב 12–18 מ״מ ומשקלם עד 11 גרם. הנקבה כבדה וארוכה יותר מן הזכר. ניתן להבדיל בין האשמן הכלבי לאשמן כנף-שקיק, בכך שהראשון חסר פסים בהירים על הגב ובעל חרטום נפוח וארוך יותר. הזנב מכוסה בקרום התעופה האחורי וקצהו החשוף מזדקף כזיז.

הפרווה של האשמן הכלבי צפופה, ארוכה וגסה. צבעה הכללי נע בין חום ערמוני לחום אדמדם, קפה עמוק, אוכרה, חום אפרורי או חום שחרחר, כשהגחון בהיר יותר מהגב והראש. סביב הכתף והצוואר יש לעיתים כתם שחרחר. הפנים והאוזניים חשופים וצבועים בשחור או בבורדו. הכנפיים בצבע שחור דהוי או פיח והזרועות והרגליים ורודים.

==תפוצה וביולוגיה==
האשמן הכלבי נפוץ באמריקה הדרומית והמרכזית; טווח התפוצה של הסוג כולל את דרום מקסיקו, בליז, גואטמלה, ניקרגואה, הונדורס, אל-סלבדור, קוסטה ריקה, פנמה, וונצואלה, אקוודור, קולומביה, סורינאם, גיאנה הצרפתית, גיאנה, פרו, צפון ומזרח בוליביה, צפון פרגוואי ומרבית ברזיל. באזור הים הקריבי הוא מצוי בטרינידד וטובגו בארובה ובגרנדה. בית הגידול של הסוג מורכב בעיקר מיער נשיר טרופי ויער מנגרובים, אך הם מופיעים גם ביער עננים מעל 1,000 מטר, בסוואנה טרופית או צחיחה למחצה, בתה דוקרנית ומישורי עשב.

האשמנים הכלביים פעילים בלילה ומבלים את היום במערות, נקיקים, חורבות, מכרות ועצים חלולים. הם חברותיים וחיים בקבוצות של 5–47 פרטים ועשויים לשהות בחברת עטלפים ממשפחות אחרות; הם נחשבים לעטלפים דרוכים ועירניים יחסית, וכאשר יש הפרעה בסמוך למקום הלינה הם נוטשים אותו במהירות. האשמנים נשכבים בעת המנוחה על משטח אנכי במקום להיות תלויים הפוך ושומרים על מרחק מינימלי קטן אחד מהשני. האשמנים יוצאים לתור אחר מזון בערב וחוזרים לפנות בוקר. הם ניזונים מחרקים ובפרט מחיפושיות וזבובים. אשמנים שחיים בסביבה אנושית מחפשים מזון לעיתים קרובות סביב פנסי רחוב. הטורפים העיקריים של האשמן הכלבי הם דורסי לילה וערפדים צמרירים.

הרבייה מתרחשת אחת לשנה ומשתנה מאזור לאזור. הזכר מקים הרמון קטן ומשתמש בבלוטות הריח בכנפיים כדי למשוך נקבות. לפני ההמלטה האשמנית פורשת למקום מבודד. האשמנית ממליטה גור יחיד מפותח יחסית ומניקה אותו עד גיל 40 יום. בגיל 55 יום הגור כבר מסוגל לעוף בכוחות עצמו והוא הופך לעצמאי זמן קצר לאחר מכן. רוב הגורים עוזבים את המושבה שבה נולדו ולא חוזרים אליה.

==מינים==
בסוג זה 5 מינים:
*אשמן כלבי גדול (Peropteryx kappleri)
*אשמן כלבי זוטר (Peropteryx macrotis)
*אשמן כלבי טרינידדי (Peropteryx trinitatis)
*אשמן כלבי לבן-כנף (Peropteryx leucoptera)
*אשמן כלבי חיוור-כנף (Peropteryx pallidoptera)
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1867
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:אשמניים
אשמן מדובלל

אשמן מדובלל (שם מדעי: Centronycteris) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשמניים ובו 2 מינים שחיים באזור הנאוטרופי של יבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, והוא קרוי על שם הפרווה הסבוכה והצמרירית שלו. עד שנת 1998 הסוג נחשב לטקסון מונוטיפי.
==תיאור ואנטומיה==
האשמן המדובלל מתאפיין בגוף קטנטן וקומפקטי, ראש חרוטי וכנפיים צרות. החרטום קצר ומחודד במיוחד. האוזניים גדולות ועגולות, והקצה שלהן מחודד ופונה אחורנית בצורת מגל; האפרכסות מכוסות ברכסים בולטים. העיניים קטנות ובולטות והאף זעיר ושפיצי. השיניים חזקות וחדות; לסוג יש 6 חותכות בלסת העליונה ו-2 חותכות בלסת התחתונה. אורך הראש והגוף של מיני האשמן המדובלל 42–61 מ״מ, אורך הזרוע 41–49 מ״מ, אורך האוזן 14–20 מ״מ ואורך הזנב 18–23 מ״מ; משקלם 4–9 גרם ומספר שיניהם 32. הזנב ארוך וחשוף ומחודד בקצה. כנף הזנב בינונית ומעוגלת. האשמנים המדובללים דומים לאשמני השקיק, אך שעירים ובהירים יותר ואין להם שקיקים על הכנפיים.

לאשמן המדובלל פרווה צפופה ורכה שמורכבת משערות ארוכות ומדובללות. צבעה הכללי נע בין צהבהב לאוכרה, כתמתם, חום בהיר, חום אפרורי או בז׳. הפרווה נוטה להיות חיוורת יותר בגחון, ובאזור כנף הזנב היא בעלת גוון אדמוני. הפנים והאוזניים החשופים צבועים בשחרחר, אדמדם או חום כהה. הזרועות והרגליים בצבע בורדו והכנפיים וכנף הזנב בצבע שחור פחם.
==תפוצה ואקולוגיה==
מיני האשמן המדובלל מצויים באמריקה המרכזית והדרומית. טווח התפוצה שלהם כולל את דרום מקסיקו, בליז, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, אקוודור, וונצואלה, פרו, בוליביה, אזור גויאנה וצפון ומרכז ברזיל. בית הגידול מורכב בעיקר מיער גשם טרופי צפוף, אך גם מסוואנה טרופית בסראדו, סוואנה דוקרנית צחיחה למחצה בסרטאו, בתה חופית ויער עננים עד רום 1,450 מטר מעל פני הים. המינים בסוג נוטים לחיות בשפלות ומישורים ונפוצים בדלילות באזורים מעל 300 מטר.

אין מידע רב על האקולוגיה של הסוג. האשמנים המדובללים פעילים בלילה ומבלים את שעות היום על צמרות וחללי עצים או על עלים גדולים. הם יוצאים לצוד בשעות הערב, והתעופה שלהם איטית ומדויקת בדומה למינים רבים במשפחה. התזונה שלהם מורכבת מחרקים (בפרט חיפושיות ואחידי כנף), והם נוטים לנוע הלוך ושוב על מסלולים קבועים בתורם אחר מזון. כנף הזנב הגדולה מסייעת להם לחסום את דרכי המילוט של החרק. נקבות בהיריון נלכדו בחודש מאי או נובמבר. הנקבה ממליטה גור יחיד לאחר היריון של כ-4 חודשים. מצב השימור של שני המינים בסוג מוגדר כללא חשש על ידי IUCN.
==מינים==
בסוג זה 2 מינים:
* אשמן מדובלל מקסימילאן (Centronycteris maximiliani) - ברזיל, וונצואלה ואזור גויאנה.
* אשמן מדובלל תומאס (Centronycteris centralis) - דרום מקסיקו עד בוליביה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:אשמניים
אשמן קצר-אוזן

אשמן קצר-אוזן (שם מדעי: Cyttarops alecto) הוא מין עטלף קטן במשפחת האשמניים שחי בעיקר בצפון אמריקה הדרומית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1913 על ידי הזואולוג בריטי אולדפילד תומאס.
==תיאור ואנטומיה==
האשמן קצר האוזן מתאפיין בגוף קומפקטי שמנמן, בראש רחב וחרוטי עם שקע עמוק ייחודי במרכז המצח ובפנים קצרות וצרות. האוזניים שלו קצרות ומעוגלות עם שוליים קמורים בצורה בולטת. עיניו שחורות ובולטות ואפו קטן עם נחיריים צינוריים. החרטום צר, מחודד ופונה כלפי מעלה. האשמן קצר האוזן הוא עטלף קטן למדי: אורך ראשו וגופו 47–55 מ״מ, אורך הזרוע 45–47 מ״מ, אורך הזנב 20–25 מ״מ ומשקלו 7–11 גרם. הנקבות גדולות יותר מן הזכרים. המין חסר שקיקי עור על הכנפיים.

הפרווה של האשמן קצר האוזן צפופה ומסולסלת עם מרקם משי רך. צבעה הכללי נע בין אפור כהה לאפור-סגלגל, אפור פיח, חום אפרורי או שחור מעורב בכסף, כשהגחון והכתפיים בהירים יותר. על הסנטר יש זקן ארוך שבולט בעיקר כשהאשמן נח. הכנפיים, הרגליים והאוזניים בצבע שחור מבריק או פחם, והזרועות ופנים האוזניים בצבע בורדו. הפנים החשופות עשויות להיות שחרחרות, אפורות או צהבהבות.
==תפוצה וביולוגיה==
האשמן קצר האוזן מצוי לאורך קו החוף הצפוני של אמריקה הדרומית ובמידה פחותה גם באמריקה המרכזית. טווח התפוצה שלו משתרע על צפון ברזיל, גיאנה הצרפתית, גיאנה, סורינאם צפון וונצואלה וקולומביה, מזרח פנמה, קוסטה ריקה וניקרגואה. יש אוכלוסייה מבודדת בעומק אגן האמזונס שנמצאת במשולש הגבולות ברזיל-בוליביה-פרו. מכיוון שהמין נלכד לעיתים נדירות בטבע, ייתכן שהטווח שלו רחב מהידוע. בית הגידול של האשמן כולל בעיקר יערות לחים והוא מצוי בשפלות עד רום 500 מטר מעל פני הים.

מעט מאוד ידוע על האשמן קצר האוזן בשל נדירותו. הוא פעיל בלילה ויוצא לתור אחר מזון כ-45 דקות לאחר השקיעה. את שעות היום, האשמן מבלה על כפות של דקלי קוקוס, וחי בבדידות או בקבוצות קטנות עד 10 פרטים. מקומות המקלט ממוקמים בדרך כלל באזורים פתוחים כמו חורשות, סוואנות וגינות. כאשר האשמנים יוצאים לפעילות, הם טסים לעבר אתרי האכלה במשך רבע או חצי שעה, ורק לאחר מכן מתחילים לצוד בגובה 3–4 מטר מעל הקרקע. התזונה של האשמן קצר האוזן מורכבת מחרקים מעופפים, אותם הוא מתאר באמצעות איכון-הד עם סדרת פולסים שעוצמתם מגיעה עד ל-100 קילוהרץ.

==מצב שימור==
האשמן קצר האוזן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור טווח התפוצה הרחב. האיומים על מין זה אינם ידועים, ונדרשים מחקרים נוספים על האקולוגיה, טווח התפוצה ובית הגידול של המין כדי להעריך את האיומים עליו. אומדן האוכלוסייה אינו ידוע, שכן האשמן קצר האוזן נחשב לנדיר למדי ונלכד לעיתים רחוקות בטבע.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1913
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:אשמניים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ונצואלה: יונקים
אשמן הכיס

אשמן הכיס (שם מדעי: Saccolaimus) הוא סוג של עטלף בינוני-גדול במשפחת האשמניים ובו 4 מינים שחיים באוקיאניה, דרום אסיה ומרכז אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הגרמני יעקוב קונרד טמינק ומשמעות שמו המדעי היא ״גרון עם שק״. המינים בסוג נכללו בעבר בסוג אשמן והם גדולים יחסית לבני המשפחה.
==תיאור ==
לאשמן הכיס גוף גוצי וכבד, ראש גדול, משולש ופחוס וכנפיים ארוכות וצרות. החרטום קצר ושטוח, הלוע מוארך במעט והשפתיים שסועות. האוזניים קצרות, עגולות ומחודדות בקצה והצפירים שלהן קצרים ועגולים. העיניים גדולות ובולטות והנחיריים רחבים וצינוריים. הזנב מכוסה בקרום התעופה להוציא את הקצה החשוף דמוי הנדן.

בניגוד לרבים ממשפחת האשמנים, לסוג זה אין כלל שקיקים על הכנף, אולם מאידך, הוא מתאפיין בכיס עור גדול על הגרון שהעניק לו את שמו. הכיס הגרוני נמצא רק אצל הזכר ומשמש כנראה לסימון טריטוריה, בעוד שאצל הנקבה יש במקומו מספר קפלי עור עירומים. אורך הראש והגוף של אשמני הכיס 72–135 מ״מ, אורך הזרוע 61–95 מ״מ ואורך הזנב 22–36 מ״מ. משקלם נע בין 21 ל-114 גרם.

הפרווה של אשמן הכיס ארוכה וחלקה. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין ונע בין חום ערמוני לאדמדם, אוכרה, חום אפרורי, חום קפה או שחור. אצל כל המינים הגחון בהיר יותר ונע בין חום בהיר לאפרפר, צהבהב או לבן בוהק ואצל מין אחד הפרווה מנומרת בלבן. הכנפיים והאוזניים בצבע שחור פיח או חום כהה והזרועות והשוקיים בצבע אדום או ורוד.
==תפוצה וביולוגיה==
המינים בסוג נפוצים באפריקה, אסיה ואוקיאניה. התפוצה של הסוג כוללת את אוסטרליה, גינאה החדשה, איי שלמה, איי סונדה, חלק מאיי מאלוקו, איי הפיליפינים, חצי האי המלאי, חלק מהודו-סין, סרי לנקה, הודו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, אוגנדה, גבון, גינאה המשוונית, קמרון, ניגריה, גאנה, חוף השנהב וליבריה. בית הגידול של הסוג כולל יער גשם טרופי, יער עננים, יער מנגרובים, חורש ים-תיכוני, סוואנה צחיחה או טרופית, ומדבריות.

אשמני הכיס פעילים לאחר רדת החשיכה במשך מספר שעות ומבלים את שעות היום בשינה בסבך, מחילות, קברים, מערות, מבנים נטושים, עצים וסלעים. הם חיים בדרך כלל בבדידות או במושבות קטנות (29-2 פרטים) אך מינים מסוימים נראים לעיתים במושבות של מאות בודדות. במקומות מסוימים יש נדידות עונתיות מאזורים חמים לאזורים קרירים יותר.

אשמני הכיס צדים עשים, פשפשאים, חגבאים, טרמיטים וחיפושיות ובשל מבנה גופם הכבד הם אינם יכולים לתמרן ביעילות ומחפשים מזון באזורים פתוחים יחסית כמו חופת היער הגבוהה, בקצה היער או בקרחות יער. מאידך, הטיסה שלהם מהירה יחסית. האשמנים מאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד, וחלק מהפולסים שהם מפיקים נשמעים לאוזן אנושית. הנקבה ממליטה גור יחיד מדי שנה.

==מינים==
בסוג זה 4 מינים:
*אשמן כיס צהוב-בטן (Saccolaimus flaviventris)
*אשמן כיס עירום-צוואר (Saccolaimus saccolaimus)
*אשמן כיס פפואני (Saccolaimus mixtus)
*אשמן כיס פלי (Saccolaimus peli)
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
קטגוריה:אשמניים
אשמן זנב-נדן

אשמן זנב-נדן (שם מדעי: Coleura) הוא סוג של עטלף קטן-בינוני במשפחת האשמניים ובו 3 מינים שחיים ביבשת אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1867 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס, והוא קרוי על שם זנבו המחודד. הסוג קרוב מבחינה אנטומית ומורפולוגית לסוג אשמן זנב-נדן זקוף שחי באסיה ואוקיאניה.
==תיאור ואנטומיה==
אשמן זנב-נדן סיישלי. ניתן להבחין בזנב הנדן.
אשמן זנב הנדן מבנה גוף קומפקטי וגוצי, ראש עדין, צר ומחודד וכנפיים ארוכות. החרטום החרוטי דמוי המקור פונה מעט כלפי מעלה. העיניים חרוזיות ובולטות, השפתיים גדולות והאף זעיר. האוזניים גדולות, קמורות ועגולות עם רכסים בולטים וצפירים קטנטנים. לאשמן 32 שיניים, כאשר בלסת העליונה יש לו 2 חותכות בלבד ובלסת התחתונה לא פחות מ-6 חותכות. כנף הזנב של האשמן רחבה ומכסה את מרבית הזנב, וקצהו מזדקף כלפי מעלה ומזכיר נדן של חרב. אורך הראש והגוף של מיני האשמן 52–66 מ״מ, אורך הזרוע 43–57 מ״מ, אורך האוזן 13–18 מ״מ ואורך הזנב 10–20 מ״מ; משקלם 12.5-8.4 גרם. הנקבות גדולות במעט מהזכרים.

הפרווה של אשמן זנב הנדן רכה ושעירה. צבעה הכללי אפור בהיר, חום אפרורי, קפה עמוק, אוכרה, ערמוני או חום שחרחר, והגחון חיוור יותר. הפנים החשופות בצבע בורדו, ורוד או חום. האוזניים שחורות בקצה וורודות בבסיס. הזרועות והשוקיים ורודים והכנפיים שחרחרות.

==תפוצה ואקולוגיה==
אשמן זנב הנדן מצוי ביבשת אפריקה. טווח התפוצה של הסוג משתרע על איי סיישל, מדגסקר, מוזמביק, אנגולה, טנזניה, אוגנדה, קניה, סומליה, ג׳יבוטי, אתיופיה, קונגו הדמוקרטית, דרום סודאן, סודאן, הרפובליקה המרכז אפריקאית, אריתריאה, ניגריה, בנין, טוגו, גאנה, חוף השנהב, גיאנה, גינאה ביסאו ואולי גם ברוואנדה ובורונדי. בית הגידול של המין מגוון למדי וכלל יער גשם טרופי, יער סובטרופי יבש, סוואנה טרופית, צחיחה למחצה או דוקרנית, בתה חופית ואפילו אזורים מדבריים.
מושבה של אשמנים זנבות-נדן
המינים בסוג מבלים את שעות היום במערות פתוחות, נקיקים ובקתות נטושים וחיים בקבוצות קטנות או במושבות ענקיות עד 50,000 פרטים. שעות היום מנוצלות בעיקר לטיפוח, שינה והחלפת מיקום, ופחות לאינטראקציות חברתיות. האשמנים אינם נתלים בדרך כלל על תקרת המערה, אלא נשכבים על משטח אנכי כשראשם כלפי מטה.

בתוך הקבוצות או המושבות, כל זכר מנסה להקים לעצמו טריטוריה קטנה עם הרמון של עד 20 נקבות (לעיתים עם זכר כפוף) עליו הוא מגן פני זכרים אחרים. הרמונות כאלה מזוהים בקלות בשל הנטייה של הפרטים בתוכם להתקבץ באשכול צפוף זה על זה. האשכולות מתפרקים בהתאם לטמפרטורת הסביבה: במזג אוויר קר, האשמנים זונחים את האשכולות ומתקבצים בהמונים כדי לשמור על חום גופם, ומאידך, במזג אוויר חם מדי האשכולות מתפרקים לתת-קבוצות קטנטנות. האשמנים יוצאים לפעילות בערב וניזונים כיתר בני המשפחה מחרקים. הטורפת העיקרית של הסוג היא התנשמת.

מחזור הרבייה של הנקבה מורכב משתי עונות המלטה מדי שנה שמקבילות לשתי עונות גשם. הרבייה מתרחשת בסוף עונת הגשמים, והזכרים עולים במשקל לפני כן. ההיריון נמשך כ-114 ימים, וכ-50% מהנקבות ממליטות בטווח של 3–4 ימים. הנקבה ממליטה גור יחיד שאותו היא נושאת על גופה מספר שבועות. נקבות עשויות לטפח גם גורים של נקבות אחרות. הגורים מגיעים לבגרות בגיל שנה, והזכרים הצעירים עוזבים ראשונים את המושבה שבה נולדו ולאחר מכן הנקבות הצעירות.

==מינים==
בסוג זה 3 מינים:
* אשמן זנב-נדן אפריקני (Coleura afra) - מצוי ברחבי אפריקה.
* אשמן זנב-נדן סיישל (Coleura seychellensis) - אנדמי לסיישל.
* אשמן זנב-נדן מלגשי (Coleura kibomalandy) - אנדמי למדגסקר.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1867
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:אשמניים
אשמן זנב-נדן זקוף

אשמן זנב-נדן זקוף (שם מדעי: Emballonura) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשמניים ובו 8 מינים שחיים בדרום-מזרח אסיה ובאוקיאניה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1838 על ידי הזואולוג הגרמני יעקוב קונרד טמינק ומשמעות שמו המדעי היא ״זנב זקוף/שלוח״. סוג זה קרוב מבחינה גנטית בעיקר לסוגים אשמן זנב-נדן מדומה ואשמן זנב-נדן שנפוצים ביבשת אפריקה.
==תיאור ==
לאשמן זנב הנדן גוף קומפקטי וצר, ראש משולש וחרטום צר ומחודד שפונה כלפי מעלה ומזכיר במקצת מקור ציפור. האוזניים גדולות ומשולשות, והן מקופלות כלפי פנים ופונות אחורנית בקצה. האף זעיר וצינורי והעיניים בולטות. השפתיים מתאפיינות בקפלי עור גדולים. רובו של הזנב מוסתר בכנף הזנב הגדולה והמפותחת; קצה הזנב חשוף וזקוף וממנו מקור שמו של הסוג. אורך הראש והגוף של מיני האשמן 34–67 מ״מ, אורך הזרוע 37–53 מ״מ, אורך הזנב 10–22 מ״מ ומשקלו 14-3.5 גרם. השקע העמוק בין העיניים או שקיקי הכנף שמצויים אצל מספר סוגי אשמנים נעדרים אצל סוג זה.

הפרווה של האשמן זנב הנדן קצרה, חלקה ומבריקה. צבעה הכללי חדגוני, ונע בין חום אפרורי, לחום שוקולדי כהה, חום ערמוני, חום אדמדם, אוכרה או חום בהיר. הגחון, החזה והסנטר נוטים להיות חיוורים יותר ונעים בין בז׳ לצהבהב או כתמתם. האוזניים, הכנפיים והזנב צבועים בשחור פחם, שחור מבריק או שחור כחלחל. פנים האוזניים, הזרועות, השוקיים והפנים בצבע סגלגל, בורדו או ורוד. האזור שבין העין לאוזן בהיר ועירום בדרך כלל.
==תפוצה וביולוגיה==
מיני האשמן זנב הנדן מצוי בדרום מזרח אסיה, במלנזיה, מיקרונזיה ופולינזיה; טווח התפוצה של הסוג משתרע על חצי האי המלאי (מלזיה ותאילנד), איי הפיליפינים, סומטרה, ג'אווה, בורנאו, סולאווסי, חלק מאיי מאלוקו, גינאה החדשה, ארכיפלג ביסמרק, איי שלמה, איי מריאנה, מיקרונזיה, פיג'י, פלאו, טונגה וסמואה. בית הגידול של הסוג מורכב מיער גשם טרופי, יער עננים, יער מנגרובים, יער ביצות, בתה חופית, מטעים ואזורים מעובדים.

המינים בסוג פעילים בלילה ומבלים את שעות היום בסדקים, נקיקי סלע, מערות וחללי עצים. הם חיים בקבוצות קטנות של 2–20 פרטים או במושבות של 100–150 פרטים - תלוי במין ובמיקום הגאוגרפי. מלבד עונת הרבייה, רוב האשמנים בסוג חיים בדרך כלל בקבוצות נפרדות. התזונה שלהם מורכבת בעיקר מחרקים והם משלימים את תזונתם בפירות. האשמנים מאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד ונוטים לתור אחר מזון לאורך נחלים או שבילים קבועים בצמחייה. הפולסים שהם מפיקים נמצאים בתדר קבוע של 48–51 קילוהרץ.

האשמנים מתרבים פעמיים מדי שנה: בין פברואר למרץ ובין אוקטובר לנובמבר. בכל פעם הנקבה ממליטה צאצא יחיד שמשקלו כרבע ממשקל האם. בתחילה היא נושאת את הגור על גופה ולאחר שהוא הופך לכבד מדי עבורה היא משאירה אותה במקום מוגן כשהיא יוצאת לצוד. הגור נגמל רק בגיל שנה ומגיע לבגרות זמן קצר לאחר מכן.
==מינים==
בסוג זה 8 מינים:
*אשמן זנב-נדן פסיפי (Emballonura semicaudata)
*אשמן זנב-נדן אוזנן (Emballonura dianae)
*אשמן זנב-נדן גדול (Emballonura furax)
*אשמן זנב-נדן זוטר (Emballonura monticola)
*אשמן זנב-נדן קטן (Emballonura alecto)
*אשמן זנב-נדן ראפראי (Emballonura raffrayana)
*אשמן זנב-נדן סרי (Emballonura serii)
*אשמן זנב-נדן בקארי (Emballonura beccarii)
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
קטגוריה:אשמניים
אשמן זנב-נדן מדומה

אשמן זנב-נדן מדומה (שם מדעי: Paremballonura) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשמניים ובו 2 מינים שאנדמיים לאי מדגסקר. הסוג הוקם בשנת 2012 על ידי קבוצת זואולוגים בעקבות ניתוח גנטי מולקולרי וקודם לכן נחשב לחלק מהסוג אשמן זנב-נדן זקוף שחי באזור ההודו-פסיפי.
==תיאור ==
לאשמן הנדן המדומה גוף דק, ראש משולש וחרטום קצר ומחודד שקצהו פונה מעלה. העיניים בולטות, האף קטנטן וצינורי והשפתיים גדולות ומעוגלות. עצם האף בצורת שעון חול. האוזניים גדולות וארוכות בצורה ניכרת מן הסוגים האחרים ומתקפלות מעט פנימה; הצפירים קטנים וצורתם כגרזן. הזנב מוסתר ברובו בכנף הזנב, להוציא את הקצה שבולט החוצה ודומה לנדן. אורך הראש והגוף של מיני האשמן 40–49 מ״מ, אורך הזרוע 35–41 מ״מ, אורך הזנב 15–20 מ״מ ומשקלו 7.1-2.7 גרם. הוא נבדל מהסוגים האחרים בעיקר במורפולוגיה של השיניים והגולגולת.

הפרווה של אשמן הנדן המדומה קצרה, צפופה וזיפית. צבעה חדגוני ומשתנה בהתאם למין, ונע בין חום אפרורי לחום שוקולד דהוי או חום שחרחר, ולעיתים היא עשויה להיות בצבע חום בהיר או כתמתם. הכנפיים שחורות והפנים שדלילות בשיער צבועות בשחור וורוד מלוכלך. האוזניים שחורות בקצה וורודות בבסיס והזרועות והרגליים בצבע בורדו.

==תפוצה וביולוגיה==
מיני האשמן המדומה אנדמיים לקו החוף של מדגסקר; מין אחד מאכלס את קו החוף המזרחי והלח ומין אחד את קו החוף המערבי היבש יותר שמתאפיין בתצורות קרסט גדולות. המינים נעדרים ממרכז ודרום האי, ואין ביניהם חפיפה. המחוז הצפוני סאבה הוא המחוז היחיד שבו נוכחים שני המינים. בית הגידול מורכב מיער גשם טרופי לח, יער גדותיים או מחשופי סלע מיוערים ומשתנה בהתאם למין. האשמנים חיים בשפלות עד רכסים הררים בינוניים ברום 900 מטר מעל פני הים.

המינים בסוג חיים בקבוצות קטנות של עד 20 פרטים במערות, נקיקי סלע וסדקים. הם יוצאים לפעילות בשקיעה ותרים אחר מזון לאורך הלילה. הם ניזונים בעיקר מעשים ומאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד. האשמנים המדומים נוטים לחפש מזון תחת חופת היער או על גדות נחלים. המינים בסוג מסווגים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC) בשל טווח התפוצה הרחב, אך שניהם מאוימים מצד בירוא יערות שמתרחש בהיקף נרחב על אדמת מדגסקר והאוכלוסייה שלהם במגמת ירידה. כל אחד מהמינים נוכח במספר אזורים מוגנים.
==מינים==
בסוג זה 2 מינים:
*אשמן זנב-נדן פיטרס (Paremballonura atrata) - מצוי באזור השפלתי והטרופי במזרח.
*אשמן זנב-נדן מערבי (Paremballonura tiavato) - מצוי באזור הסלעי והיבש במערב.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אשמניים
אשמן זנב-נדן כהה

אשמן זנב-נדן כהה (שם מדעי: Mosia nigrescens) הוא מין של עטלף קטן במשפחת האשמניים שמצוי באיי מלנזיה וסולאווסי ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1843 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי ולו 3 תת-מינים. האשמן הכהה קרוב מבחינה גנטית לאשמן זנב-נדן ואשמן זנב-נדן זקוף.
==תיאור ==
לאשמן הכהה גוף דקיק וקומפקטי, ראש קטן ומעוגל ומצח קעור. החרטום קצר ורחב ומזדקף בעדינות כלפי מעלה, האף קטן והעיניים גדולות ובולטות. הנחיריים רחבים ואליפטים ומופרדים זה מזה. האוזניים עגולות, רחבות ופונות מעט אחורנית. השפתיים עבות, ועל השפה התחתונה יש יבלת משולשת. הזנב מכוסה בקרום התעופה האחורי, אך קצהו בולט וחשוף וצורתו כנדן חרב.

האשמן הכהה הוא בין הקטנים במשפחתו: אורך ראשו וגופו 30–45 מ״מ, אורך הזרוע 30–37 מ״מ, אורך הזנב 7–17 מ״מ ומשקלו עד 5.7 גרם. הנקבה גדולה בדרך כלל מן הזר. האשמן הכהה נבדל מהסוגים האחרים בעיקר בגופו הדק יותר ובמורפולוגיה שונה של הגולגולת, החרטום ועצם הלשון.

הפרווה של האשמן הכהה קצרה וצפופה עם מרקם משי רך. צבעה הכללי חום בהיר או חום אפרורי ובגחון היא נוטה להיות בהירה ונעה בין כתמתם לבז׳ או צהבהב. הכנפיים והאוזניים בצבע חום כהה או שחרחר, הלוע והפנים ורודים והזרועות והשוקיים בצבע בורדו.

==תפוצה וביולוגיה==
האשמן המדומה מצוי בעיקר במלנזיה; טווח התפוצה שלו משתרע על מרבית איי שלמה, ארכיפלג ביסמרק, איי וודלרק, גינאה החדשה, איי האדמירליות, איי ביאק, איי ואיגאו, אחדים מאיי מאלוקו (הלמהרה, מורוטאי, אמבון, בורו, סראם, סאלאווטי, ועוד), והאי סולאווסי שמהווה את הקצה המערבי של הטווח. בית הגידול של האשמן הכהה מגוון וכולל יער גשם טרופי, יער ענניםֿ, יער גדותיים, יער מנגרובים, סוואנה טרופית, מטעי קוקוס וגינות. הוא מצוי בשפלות עד רכסים הרריים ברום 1,600 מטר מעל פני הים.

האשמן הכהה פעיל בעיקר בשעות הדמדומים. הוא חי בקבוצות קטנות במערות גיר או תחת עלי דקל, סלעים וגגות בתים. הקבוצות עשויות לכלול זכרים ונקבות לעיתים קרובות, שלא כמו אצל סוגים אחרים שחיים בנפרד רוב הזמן. האשמן ניזון בעיקר מחרקים, אותם הוא מאתר באמצעות איכון-הד בתדר של 40–60 קילוהרץ שכולל שני פולסים: אחד נמוך והשני גבוה יותר. בעוד שמרבית האשמנים ניזונים מחרקים מעופפים, האשמן הכהה ניזון בעיקר מחרקים קרקעיים - בפרט נמליים. האשמן מתרבה פעמיים בשנה ובכל פעם הנקבה ממליטה גור יחיד.

==מצב==
האשמן הכהה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בגלל תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה וסובלנותו לשינויים בבית הגידול. למרות שאוכלוסיות מקומיות פוחתות עקב בירוא יערות, אין זה עדיין ירידה מספקת עבור הכללה בקטגוריות מאוימות יותר. מלבד אובדן בית גידול, איומים אחרים כוללים פגיעה או הפרעה אנושית במערות המשמשות לרבייה. המין מצוי במספר אזורים מוגנים בגינאה החדשה, וארגון IUCN ממליץ לפעול לשימור מערות שבהם יש אוכלוסיות גדולות של אשמנים.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1843
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:אשמניים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אוקיאניה
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
אשף כלבי

אשף כלבי (שם מדעי: Cynomops) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשפיים ובו 8 מינים שחיים בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1920 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ומשמעות שמו המדעי ״עטלף כלב״. האשף הכלבי קרוב חיצונית וגנטית לאשף מולוסוס, ולעיתים נחשב כתת-סוג שלו.
==תיאור ואנטומיה==
לאשף הכלבי גוף גוצי שמנמן, צוואר עבה, ראש קצר ומעוגל, גולגולת חזקה ומסיבית וכנפיים ארוכות וצרות. החרטום מקוצר ולווייתני ומתמזג לחלוטין עם הגולגולת. הפנים רחבות וכלביות, העיניים בולטות, והלוע שטוח. האף רחב עם נחיריים עגולים גדולים, השפתיים חלקות ללא קפלי עור האופיינים לאשפיים, והשפה התחתונה קצרה בצורה משמעותית מן העליונה. אוזני האשף קצרות, רחבות ומקופלות והן מחוברות לפנים; באזור הבסיס, יש להן קמט עור עגול גדול ובולט. השיניים חזקות וחדות, והניבים והחותכות העליונות ארוכים במיוחד. הזנב ארוך יחסית וגמיש; כמעט מחצית ממנו יוצאת מתוך כנף הזנב. אורך הראש והגוף של מיני האשף הכלבי 50–78 מ״מ, אורך הזרוע 29–49 מ״מ ואורך זנבו 22–34 מ״מ; משקלם עד 29 גרם. הזכרים גדולים מן הנקבות.

הפרווה של האשף הכלבי קצרה, צפופה וקטיפתית. צבעה הכללי צבעוני בדרך כלל, ונע בין אדמוני לערמון, חום שוקולד כהה, כתום מבריק, זהוב או אוכרה; לעיתים קרובות יש שילוב בין הצבעים הנזכרים, כשהכתפיים, העורף, הצוואר והחלק האחורי נוטים להתכהות, הצלעות בצבע בהיר עז והגחון והחזה בצבע צהבהב קרם, אפרפר או לבנבן. הפנים, האוזניים, הכנפיים, הרגליים והזנב בצבע שחור מבריק. השפתה התחתונה ורודה.
==תפוצה וביולוגיה ==
האשף הכלבי מצוי באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה שלו משתרע על דרום מקסיקו, בליז, גואטמלה, ניקרגואה, הונדורס, אל-סלבדור, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, וונצואלה, מזרח אקוודור, גיאנה, גיאנה הצרפתית, סורינאם, צפון ומזרח פרו, בוליביה, ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי, יער מנגרובים, יער גדותיים, יער עננים וסוואנה טרופית.

האשף הכלבי פעיל בלילה וחי בקבוצות של עד 75 פרטים. הוא מבלה את שעות היום בשינה במערות, חללי עצים ועל כפות דקלים, ומעדיף אתרי לינה חמים ולחים. הוא מחפש את מזונו בשטח פתוח ומאתר אותו באמצעות איכון הד. הוא ניזון בעיקר מחרקים בעלי קליפה קשה, שאותה הוא מפצח עם שיניו החזקות. האשפית ממליטה גור יחיד מדי שנה. מעבר לכך, אין מידע רב על האקולוגיה והביולוגיה של הסוג.
==מינים==
בסוג זה יש 8 מינים מוסכמים, וייתכן שבעתיד יוגדרו מינים נוספים.
*אשף כלבי קינמון (Cynomops abrasus)
*אשף כלבי גרינהל (Cynomops greenhalli)
*אשף כלבי מקסיקני (Cynomops mexicanus)
*אשף כלבי חום (Cynomops paranus)
*אשף כלבי דרומי (Cynomops planirostris)
*אשף כלבי מילר (Cynomops milleri)
*אשף כלבי פרימן (Cynomops freemani)
*אשף כלבי וואוראני (Cynomops tonkigui)
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1920
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:אשפיים
אשף מולוסוס מדומה

אשף מולוסוס מדומה (שם מדעי: Molossops) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשפיים ובו 2 מינים שחיים באמריקה הדרומית. הסוג הוקם בשנת 1865 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס ושמו המדעי מציין את דמיונו לסוג אשף מולוסוס, על אף שהקרבה הפילוגנטית והחיצונית בין השניים מועטת. בעבר הסוג כלל 2 מינים נוספים שקיבלו מאוחר יותר מעמד של טקסונים מונוטיפים: אשף קבררה ואשף מאטו גרוסו. בטקסונומיות מסוימות, הסוג עדיין מופיע ככזה המכיל 3 או 4 מינים.
==תיאור ואנטומיה==
אשף מולוסוס מדומה בעל גוף גוצי שמנמן, גולגולת חרוטית, מצח שטוח ומשופע ופנים רחבות וכלביות. כנפיו צרות וארוכות ומתרחבות בקצה. האוזניים משולשות וקצרות יחסית, אך ארוכות בהרבה משל אשף מולוסוס ואינן מתחברות במצח; בנוסף, אין להן עיטור עור גדול בבסיס. העיניים קטנות, החוטם ארוך ושטוח, האף גדול ובעל נחיריים עגולים שמוקפים בבליטות. השפתיים עבות, הלוע קצר, גמיש ומחודד והלסתות והשיניים חזקות. האצבעות דקיקות עם טפרים קטנים חדים. הזנב ארוך ועבה, וכנף הזנב משולשת.

אורך הראש והגוף של אשפי מולוסוס 40–68 מ״מ, אורך הזרוע 27–40 מ״מ ואורך זנבו 19–37 מ״מ; משקלם 4–9 גרם כאשר הנקבות קטנות מן הזכרים. מבחינה פילוגנטית, הוא קרוב במיוחד לאשף הכלבי ואשף קבררה ולאחר מכן לאשף מאטו גרוסו ולסוג אשף מדומה. מבחינה חיצונית, ניתן למצוא קווי דמיון רבים בינו לבין מינים ממשפחת הנשפוניים.

הפרווה של אשף המולוסוס המדומה קצרה וצפופה עם צווארון עבה וארוך סביב העורף והצוואר. צבעה הכללי נע בין אדמדם לחום שוקולד, חום קינמון, אוכרה, זהוב, צהוב או כתום, כשאזור הראש והצוואר נוטה להיות כהה יותר. הגחון והחזה חיוורים בדרך כלל ונעים בין צהבהב ללבנבן. הפנים, הכנפיים והאוזניים שחרחרות בעוד שהלוע, השוקיים, הרגליים והזרועות בצבע בורדו או ורוד.
==תפוצה וביולוגיה ==
אשף מולוסוס מדומה מצוי באמריקה הדרומית. מלבד ארגנטינה, שני המינים נוכחים בכל המדינות הבאות: ברזיל, פרגוואי, בוליביה, פרו, אקוודור, קולומביה, וונצואלה, סורינאם, גיאנה וגינאה הצרפתית.

התפוצה הגאוגרפית של הסוג משתרעת מהיער האטלנטי לעבר ביצות הפנטנל, ערבות הפמפס, ומשם לאורך המורדות הצפוניים של הרי האנדים, אגן האמזונאס הסראדו והקטינגה. בית הגידול כולל סוואנה טרופית או דוקרנית, יער נשיר יבש, יער גשם טרופי, יער מנגרובים ובתה.

אשפי מולוסוס הם יונקים חברותיים שחיים בקבוצות קטנות של 3–15 פרטים. הם פעילים בשעות הדמדומים והלילה וניזונים מחרקים שאותם הם מאתרים באמצעות איכון-הד. האשף משתמש בשני סוגי קריאות הד: סוג אחד לשטח פתוח וסוג אחד לשטח סבוך מרובה עצמים. התזונה שלו כוללת עשים, חיפושיות, זבובים, פשפשאים וחגבאים. יש לו יכולת טיסה מהירה והוא מחפש מזון בעיקר בשטחים פתוחים. את שעות היום האשפים מבלים בעיקר בחללי עצים, גזעים, עלווה צפופה, חורים באדמה, נקיקי סלעים ומבנים נטושים.

לסוג זה אין עונת רבייה קבועה, והאשפית יכולה להיכנס להיריון מספר פעמים בשנה כשבכל פעם היא ממליטה צאצא יחיד. התנשמת הלבנה היא הטורפת העיקרית של הסוג.
==מינים==
בסוג זה 2 מינים:
*אשף מולוסוס אדמוני (Molossops neglectus)
*אשף מולוסוס גמדי (Molossops temminckii)
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1865
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:אשפיים
אשף עירום

אשף עירום או אשף בולדוג עירום (שם מדעי: Cheiromeles) הוא סוג של עטלף גדול וייחודי במשפחת האשפיים ובו 2 מינים שחיים בדרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1824 על ידי הזואולוג האמריקני תומאס הורספילד ושמו המדעי מציין את הדמיון של כפות רגליו ליד אנושית. סוג זה ידוע בעורו החשוף, ביכולת הקיפול של כנפיו ובריחו המצחין.
==תיאור ואנטומיה==
האשף העירום מתאפיין בגוף גדול, חסון ושמנמן, צוואר עבה, וראש גדול ונפוח. הגולגולת מסיבית ושטוחה מעט ובחלקה האחורי הסמוך לעורף יש רכס-חץ (Sagittal crest) מוגבה באופן חריג. הפנים רחבות, החרטום ארוך ורחב, הלוע גדול והלסתות חזקות. הניבים גדולים וארוכים במיוחד והחותכות העליונות גם הן גדולות מאוד. העיניים בינוניות והאף רחב עם נחיריים גדולים. האוזניים גדולות ומחודדות בקצה, עם דש עור בולט בבסיס. הכנפיים ארוכות וצרות והזנב ארוך ועבה במיוחד. האשף העירום הוא בין הסוגים הגדולים במשפחתו: אורך ראשו וגופו 104–265 מ״מ, אורך הזרוע 65–90 מ״מ ואורך זנבו 54–75 מ״מ; משקל המינים נע בין 73 ל-200 גרם. הפטמות של הנקבות ממוקמות בבית השחי. הרגליים עבות עם שרירים חזקים שמאפשרים תנועה קרקעית זריזה. כפות היד רחבות עם אצבעות מנוגדות ואגודל בולט; האגודל מכוסה בשיער נוקשה ומשמש ככל הנראה לטיפוח.

תכונה ייחודית אצל הסוג, היא היכולת לקפל את קרומי הכנף לתוך כיסים עמוקים בצידי הגוף; הכיסים מורכבים למעשה מקפל עור עבה שנמתח מתחתית הזרועות עד לחלק העליון של הרגל. האשף מקפל את כנפיו במהלך שעות המנוחה, בטיפוס או בתנועה קרקעית, והוא משתמש ברגליו האחוריות כדי לדחוף את הקרומים לתוך הכיסים. בדרך זו, האשף מסוגל לזחול בזריזות על ארבעת גפיו כמו חולדה ולהשתחל לסדקים צרים מבלי שהכנפיים יגבילו את תנועתו וייפגעו מעצמים חדים.

כפי שמרמז שמו, האשף העירום חסר שיער באופן כללי, להוציא מספר כתמי שיער זעירים בראש, בסנטר ובכנף הזנב וצווארון זיפים ארוך ושומני שמקיף את בלוטות הריח בגרון. העור הגמיש של האשף רפוי ועבה במיוחד, חרוש קמטים, ודומה לעור הפיל. צבעו של העור משתנה מעט בין המינים ונע בין שחור מבריק לשחור פיח, חום ביסטר כהה, חום שוקולד, חום אפרורי או חלודה. העור נוטה להיות חיוור וסגלגל יותר באזור הלוע, הגרון, פנים האוזניים, הזרועות והשוקיים.
==תפוצה וביולוגיה ==
מיני האשף העירום חיים בדרום-מזרח אסיה; טווח התפוצה של הסוג כולל את דרום חצי האי המלאי (מלזיה ודרום תאילנד), האיים הגדולים של אינדונזיה: סומטרה, ג'אווה, בורנאו וסולאווסי, כל איי הפיליפינים, לצד מספר איים קטנים כמו סינגפור, סימולו, בנגקה וקו-טרוטאו. בית הגידול מורכב מג'ונגל סבוך לצד יער נשיר יבש או טרופי, ביצות, מנגרובים ואזורים סלעיים.

המינים בסוג פעילים בדמדומים ובלילה ונבדלים ממרבית העטלפים בכך שהם יכולים לנוע בזריזות גם על ארבעת הגפיים. הם מבלים זמן רב בטיפוס על עצים ובהליכה על האדמה בחיפוש אחר אתר לינה, ובמהלך היום תופסים מחסה בגזעי עצים חלולים, מערות, סדקים באדמה ומחילות לצד אשפי מסטיף.

האשפים העירומים חיים במושבות המוניות של עד 20,000 פרטים ויוצאים לצוד בלהקות. התזונה שלהם מורכבת מחרקים (בעיקר טרמיטים ועשים), והם מחפשים מזון מעל חופת היער, בסמוך לאדמה או מעל שדות אורז. על מנת לאתר טרף, האשפים העירומים משתמשים בשני סוגים של איכון-הד: אחד לסביבה פתוחה ואחד לסביבה מרובת מכשולים. האשפית ממליטה בדרך כלל תאומים, ומשאירה אותם במקום מסתור כשהיא יוצאת לצוד. המינים בסוג מאוימים מצד ציד לבשר ואובדן בית גידול.

==מינים==
בסוג זה 2 מינים:
*אשף עירום גדול (Cheiromeles torquatus)
*אשף עירום זוטר (Cheiromeles parvidens)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אשפיים