OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוניברסיטת איידהו

אוניברסיטת איידהו (באנגלית: The University of Idaho, בר"ת UI) היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר במדינת איידהו שבארצות הברית. קמפוס האוניברסיטה נמצא בעיר מוסקו (איידהו) בצפון המדינה. אוניברסיטת איידהו היא אוניברסיטת מחקר ציבורית. במשך 71 שנה, מעת היווסדה בשנת 1889 ועד לשנת 1963, אוניברסיטת איידהו הייתה האוניברסיטה היחידה במדינה. בית הספר למשפטים של אוניברסיטת איידהו, אשר נוסד בשנת 1909, הוכר בשנת 1925 כמוסד להכשרת עורכי דין על ידי לשכת עורכי הדין האמריקאית.

האוניברסיטה נוסדה בחקיקה בטריטוריה של איידהו בינואר 1889, שנה בטרם הפכה איידהו למדינה בארצות הברית. הלימודים במוסד החלו ב-3 באוקטובר 1892 ובשנה הראשונה למדו 40 סטודנטים. טקס הבוגרים הראשון התקיים בשנת 1896 והיו בו שני תלמידים ושתי תלמידות. נכון לשנת 2016 לומדים באוניברסיטה 11,534 תלמידים, מהם למעלה מ-11 אלף בקמפוס המרכזי בעיר מוסקו. באוניברסיטה 142 תוכניות שונות לתואר ראשון במגוון נושאים, תוכניות לימודים לתואר שני ושלישי וכן לימודי תעודה. אחוז התלמידים המסיימים תואר באוניברסיטה הוא הגבוה מבין מוסדות הלימוד האקדמיים באיידהו ו-74% מכלל תקציבי המחקר במדינה ניתנים למוסד זה. בשנת 2010 קיבלה האוניברסיטה 100 מיליון דולר לצורכי מחקר.

לאוניברסיטת איידהו הקמפוס הגדול ביותר בשטחו במדינה, 6.4 קילומטר רבוע, הממוקם באזור חקלאי המאופיין בגבעות משתפלות, בגובה 790 מטר מעל פני הים. בנוסף לקמפוס המרכזי, לאוניברסיטה קמפוסים נוספים קטנים יותר בקור ד'אלן, בויסי ואיידהו פולס.

==תארים ובתי ספר==
באוניברסיטה עשרה בתי ספר, שניים מהם לתארים מתקדמים בלבד (בית הספר למשפטים ובית הספר ללימודים מתקדמים).
* בית הספר לחקלאות ולמדעי החיים
* בית הספר לאמנויות ולארכיטקטורה
* בית הספר לעסקים ולכלכלה
* בית הספר לחינוך
* בית הספר להנדסה
* בית הספר ללימודים מתקדמים
* בית הספר למשפטים
* בית הספר לספרות, אומנויות ומדעי החברה
* בית הספר למשאבי טבע
* בית הספר למדעים

==דירוג אקדמי==
אוניברסיטת איידהו דורגה על ידי U.S. News & World Report במקום ה-90 בין האוניברסיטאות הציבוריות הטובות בארצות הברית ובמקום ה-171 בין כלל האוניברסיטאות בארצות הברית בדו"ח לשנת 2017, מבין 310 אוניברסיטאות שדורגו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:איידהו
*
שרגא פייבל סרנא

הרב שרגא פייבל סרנא (תקפ"ו, 1826 - י"ב בשבט תרנ"ב, 10 בפברואר 1892) היה רב ופוסק פולני. רבן של אוסטרובה, סוקולקה והרדוק שבפולין.

== ביוגרפיה ==
נולד בפראשעוויץ שבפולין, לר' יוסף סארנא. בצעירותו למד בישיבה בטשכנוב ולאחר מכן בישיבת וולוז'ין. נשא את בתו של רבי יצחק מרגלית אב"ד שצ'וצ'ין. תקופה קצרה לאחר נישואיו החל לכהן כרב העיירה סאמפולני, לאחר מכן מונה לרבנויות בסייני, אוסטרובה, סקלוקה והרדוק. בהרדוק כיהן עד לפטירתו בי"ב בשבט תרנ"ב.

בנו, הרב יעקב חיים סרנא היה מגיד מישרים ושוחט בהרדוק בעת כהונת אביו כרב המקום. נכדו הוא הרב יחזקאל סרנא, ראש ישיבת כנסת ישראל חברון .

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://toladot.blogspot.co.il/2011/07/blog-post_07.html בבלוג תולדות ושורשים]

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
Famous Blue Raincoat

"Famous Blue Raincoat" (בעברית: "מעיל גשם כחול מפורסם") הוא שיר מאת הזמר-יוצר היהודי-קנדי לאונרד כהן, שפורסם באלבומו "Songs of Love and Hate" (1971).

==אודות השיר==
השיר כתוב בצורת מכתב, ורבות משורותיו כתובות במשקל אַמְפִיבְּרַכוּס. מילותיו מתארות משולש אהבה בין כהן עצמו, אישה בשם ג'יין ונמען השיר, המכונה "אחי, רוצחי" ("my brother, my killer").

מילות השיר כוללות התייחסויות לשיר האהבה הגרמני המפורסם "לילי מרלן" ("And you came home without Lili Marlene"), וכן לרחוב קלינטון במנהטן ("There's music on Clinton Street all through the evening"), שבו התגורר כהן במהלך שנות ה-70. כמו כן, נטען כי השאלה "" הנשאלת בשיר מתייחסת למונח "clear" ("נקי") בתורת הסיינטולוגיה.

בהערות אלבום האוסף The Best of Leonard Cohen (1975), אשר כלל את השיר, מופיע ציטוט של כהן הטוען כי מעיל הגשם המוזכר בשיר הוא למעשה שלו ולא של אדם אחר. הוא מספר כי רכש את המעיל, מתוצרת חברת "ברברי", בשנת 1959 בלונדון, וכי הוא נגנב מדירתה של זוגתו מריאן אילן בניו יורק בתחילת שנות ה-70.

בריאיון ל-BBC ב-1994, כשנשאל על השיר, אמר כהן:
:הבעיה עם השיר הזה היא ששכחתי את משולש האהבה המקורי. האם היה זה משולש אהבה שלי – כמובן, תמיד הרגשתי שיש גבר בלתי-נראה שמפתה את האישה שאני איתה; האם הגבר הזה היה גשמי או רק דמיוני – אינני זוכר. תמיד הרגשתי שאני הדמות הזאת ביחס לזוג אחר או שיש דמות כזאת ביחס לנישואים שלי.
:אני לא ממש זוכר, אבל כן הרגשתי שתמיד יש גורם שלישי – לפעמים אני, לפעמים גבר אחר, לפעמים אישה אחרת. זהו שיר שמעולם לא הייתי שבע רצון ממנו.


רון קורנליוס, שהיה הגיטריסט בהקלטת השיר וכן מוביל ההרכב של כהן במשך מספר שנים, סיפר כי כהן ולהקתו ביצעו את השיר בהופעות פעמים רבות לפני שהשיר הוקלט, וכי מתגובות הקהל הם ידעו כי השיר עומד להיות להיט.

==גרסאות כיסוי==
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי, המפורסמת שבהן של טורי איימוס. אלבומה של הזמרת ג'ניפר וורנס משנת 1987, שכלל גרסאות כיסוי לשיריו של לאונרד כהן, נקרא בשם "Famous Blue Raincoat".

==תרגומים עבריים==
לשיר כמה גרסאות עבריות:
* "מעיל הגשם הכחול" – תרגמה צרויה להב, ביצעה שרון ליפשיץ (הופיעה באלבומה "קו האושר", 1993).
* "המעיל הכחול הידוע" – תרגם קובי מידן, ביצע דניאל סלומון במופע המחווה ללאונרד כהן במסגרת פסטיבל ישראל ב-2007.
* "המעיל הכחול" – תרגמה וביצעה איה כורם במסגרת המופע שלה "שלך, א. כורם: תרגומים חדשים בפרשנות אישית, נשית ומקומית לשירי לאונרד כהן" (2019).

נטען כי השיר "אין לי מה לומר לך" של הזמרת איגי וקסמן (1995) כולל התייחסויות לשיר זה, בדגש על מילות הפזמון "אין לי מה לומר לך אהובי, רוצחי", השאולות ממילותיו של כהן "And what can I tell you my brother, my killer".

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.leonardcohenfiles.com/album3.html#25 מילות השיר "Famous Blue Raincoat"], באתר Leonard Cohen Files
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:שירי לאונרד כהן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על מכתבים
כרמית ויצמן

"מיצב קו", עמודי ברזל וגוף תאורה במתחם בית החולים שיבא, 2014
"צהוב", ציור
"מוכתם", טכניקה מעורבת דיו וצבעי שמן על דובלקס
דמות מתוך סדרה, רישום על נייר
"פורטרט", ציור על מגש עץ ישן
כרמית ויצמן (נולדה ב-29 ביוני 1971) היא אמנית ישראלית רב-תחומית.

==ביוגרפיה==
כרמית ויצמן נולדה ביסוד המעלה.

היא אמנית ישראלית עכשווית, אשר עוסקת בנושאים של מצבים קיומיים, המסתוריות שבחיים ובמוות, קונפליקטים וחיבורים בנפש האדם ובמציאות בכללותה.
היא יוצרת במגוון רחב של חומרים ביניהם חומרי תעשייה ובמדיומים שונים - רישום, ציור, פיסול, מיצב ווידאו ארט. היא מציגה את עבודותיה בתערוכות בגלריות ובמוזאונים.

ויצמן למדה אמנות במדרשה לאמנות במכללה האקדמית בית ברל.

ויצמן נשואה ואם לשלושה. חיה ועובדת בשדה ורבורג.

==תערוכות==
===תערוכות יחיד===
* 2001 - גלריה מני H, תל אביב (אוצר: חגי שגב)
* 2002 - מוזיאון ינקו דאדא - "עבודת לילה" (אוצרת: רעיה זומר)
* 2006 - גלריה אבר ארט - תל אביב (אוצרת: נורית טנא)
* 2010 - סטודיו ארטורא "מוכתם" - תל אביב (אוצר: דורון פולק)
* 2012 - KLEIN'S – מתחם עיצוב - "כשאמנות ועיצוב נפגשים" - יפו, תל אביב (אוצרת: סיגל קשקש - אורבן גלרי)
* 2014 - Urban Gallery תל אביב – "קו החיבור" "Connection Line", (אוצרת: סיגל קשקש)
* 2015 - הגלריה העירונית גבעתיים ("מכון המים") – "צהוב" (אוצר: דורון פולק)
* 2015 - הצבת מיצב בבית החולים שיבא
* 2020 - אוצרות - תערוכה קבוצתית בגלריה העירונית גבעתיים – ("מכון המים") "בתהליך"/ "IN PROCESS"

=== תערוכות קבוצתיות ===
* 100 שנה לדאדא – מוזיאון ינקו דאדא, "על הגחון" סדרת עבודות בנושא מקריות (אוצרת: אביטל כץ)
* גלריה מני H, תל אביב
* "מעבר לרעלה" – מוזיאון האמנים, ונציה (איטליה), פריז (צרפת) ופולין

== לקריאה נוספת ==
* גיל זוהר, "אקספרסיוניזם תעשייתי מופשט" (על תערוכתה של כרמית ויצמן), צומת השרון, 14 בינואר 2000

== קישורים חיצוניים ==

* אתר האמנית: www.carmitweizman.com
* [http://www.artbeat.co.il/Exhibition.php?ind=3462#.WDLcTOYrLIU על האמנית באתר הגלריה העירונית גבעתיים]
* [http://web.nli.org.il/sites/nli/hebrew/digitallibrary/pages/viewer.aspx?presentorid=NNL_Ephemera&DocID=NNL_Ephemera01003015415 כרמית ויצמן, "מוכתם", ארטורא], באתר הספרייה הלאומית
* [http://www.urbangallery972.com/component/k2/itemlist/category/155-weizman-carmit על האמנית באתר URBAN GALLERY]
* רעיה זומר (אוצרת במוזיאון ינקו דאדא), [https://www.youtube.com/watch?v=9VHgKyTn8d4 "עקרון המקריות" בעבודותיה של כרמית ויצמן"], ביוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:שדה ורבורג: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
Iptables

iptables היא תוכנה המגיעה עם מערכות לינוקס שונות, המאפשרת למנהל מערכת הלינוקס לשנות בעזרת פקודות את מערכת המידע הטבלאית הליבתית (הנקראת בעצמה iptables) ואת חוקי ההתנהגות (rules) שהיא מכילה, כבסיס לפעילותה התקנית של חומת האש של מערכת הלינוקס בה השינוי נעשה.

לרוב, כלי זה מותקן מראש בהפצות לינוקס תחת הנתיב usr/sbin/iptables/ והגדרת ברירת המחדל שלו היא לאפשר את כל סוגי התעבורה הנכנסת והיוצאת עד אשר יוגדר אחרת על ידי מנהל המערכת.

בשילוב מוצרי אבטחה נוספים, כלי Iptables מהווה לרוב נדבך חשוב במערך אבטחת רשתות מחשבים.

בדומה ל-Netfilter, גם Iptables מיושמת באמצעות מודולים.
צילום מסך של הממשק הגרפי Firestarter
כדי להפעיל את כלי ה-Iptables בצורה תקינה, חייב מנהל המערכת להיות בעל הרשאות גבוהות אחרת צפויות שגיאות והכלי לא יתפקד כנדרש ממנו. לכללי ה-Iptables ישנן חלופות גרפיות (ממשק GUI) כגון: Firestarter שכדאי לעבוד איתן במיוחד בחיבור מרוחק (SSH), הקלדת פקודה שגויה יכולה לנעול את הגישה למערכת לצמיתות עד שמנהל המערכת ישחרר את הנעילה באופן ידני ופיזי.

Netfilter Iptables

בעזרת כללים שונים הנקראים שרשראות (באנגלית: Chains) רשאי מנהל המערכת לקבוע איזה תעבורת רשת תמשיך אל יעדה ואיזה תיחסם:

PREROUTING - טיפול בחבילת המידע לפני הניתוב.

INPUT - טיפול בחבילת המידע בעת הכניסה למערכת.

FORWARD טיפול בחבילות מידע המיועדות לניתוב.

OUTPUT - טיפול בחבילות המידע היוצאות מהישות עצמה.

POSTROUTING - טיפול בחבילת המידע לאחר הניתוב.

==סקירה כללית==
מסנן המנות היה קיים בהפצות יוניקס מאז ומתמיד, התחיל במערכת BSD שודרג והיה מוכר תחת השם ipfwadm. בשנת 1999 מתכנת בשם ראסטי ראסל כתב את מסנן המנות הראשון ברמת הקרנל, ipchains, אשר שולב בגרסת הקרנל 2.2 והוחלף על ידי מסנן המנות iptables ששולב בגרסת הקרנל 2.4, לינוקס.
הרעיון הבסיסי המקורי של ipfwadm היה רשימות של כללים, שעל כל אחד מהכללים לבדוק חלק אחר בחבילות הנתונים ולהחליט אם לסנן אותן או לאפשר להן לעבור, בהתאם לכללים שהוגדרו מראש:

ACCEPT - החוק יאפשר לחבילת המידע לעבור.

DROP - החוק יזרוק את החבילת המידע ויתעלם ממנה.

REJECT - החוק לא יאפשר לחבילת המידע להגיע אל יעדה ותשלח הודעת שגיאה למקור השולח.

QUEUE - החוק יעביר את חבילת המידע לזיכרון משני במרחב המשתמש.

RETURN - החוק יעביר את חבילת המידע לחוק הקודם.

בניגוד ל-ipchains, ב-iptables המערכת יודעת לפקח על מצב החיבור וקיימות אפשרויות סינון חבילות מידע נוספות. היורש של iptables הוא nftables, אשר זמין בגרסת הקרנל 3.13, לינוקס (19 בינואר 2014).

Iptables משמש גם כגורם המפנה את חבילות המידע למרכיבים ברמת הקרנל. x_tables הוא השם של מודול הקרנל, המחזיק בתוכו חלק קוד המשותף לכל ארבעת המודולים (v4, V6, ARP, EB).

==פקודות בסיסיות==
* sudo iptables -L - יציג את טבלת החוקים.
* sudo iptables -L --line-numbers - יציג את טבלת החוקים בצורה ממוספרת.
* sudo iptables -f - מחיקת כל החוקים.
* iptables -I OUTPUT 6 -p icmp --icmp-type 8 -j ACCEPT - לאפשר בקשות ICMP מחומת האש.
* sudo iptables -A INPUT -j DROP - חסימת כל התעבורה הנכנסת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://ipset.netfilter.org/iptables.man.html עמוד עזר (Man) בנושא Iptables] 
* [http://freecode.com/projects/iptables עמוד עזר בנושא Iptables] 

קטגוריה:לינוקס
ג'ולי אסטל

ג'ולי אסטל גסנייה (נולדה ב-4 בינואר 1989), הידועה בשם ג'ולי אסטל, היא שחקנית ודוגמנית אינדונזית. התחילה את דרכה בסרטי אימה בגיל 15. היא השתתפה ביותר מ-14 סרטים, 6 סדרות טלוויזיה ומספר קליפים מוזיקליים.

== רקע ==
ג'ולי אסטל נולדה ב-1989 בג'קרטה, אינדונזיה, בתו של תיירי גסנייה, ממוצא צרפתי-אמריקאי, והילדה לימברה, ממוצא סיני-אינדונזי. היא הבת השנייה מתוך שלוש. אחותה הגדולה היא קאתי שרון, מנחת טלוויזיה ושחקנית, ואחותה הצעירה היא שרלוט כריסטי, אשת עסקים. אסטל למדה בבית הספר הצרפתי הבינלאומי בג'קרטה, וסיימה את לימודי התיכון ביוני, 2007.

== קריירה ==
אסטל התחיל את קריירת המשחק שלה בסרט האינדונזי "<span>אלכסנדריה"</span> (2005), ונבחרה בתור "הכוכבת העולה האהובה ביותר" בפרסי MTV אינדונזיה. עד מהרה, היא נהייתה מבוקשת כשחקנית בסדרות טלוויזיה ובסרטים, ואף החלה לדגמן. בנוסף, השתתפה אסטל במספר קליפים לשירים של אמנים אינדונזיים.

אסטל גם שיחקה בסרטים בהפצה בינלאומית, כולל כ- Hammer Girl, מומחית אמנות הלחימה סילאט הרימו, בסרט The Raid 2 (2014), ובתור לדאיה בסרט Macabre. בשנת 2018 היא הצטלמה בסרט של טימו צ'אהיאנטו שזכה להצחה.

אסטל היא גם פרזנטורית מבוקשת לקמפיינים של מגוון חברות, ביניהם גלידת Magnum.

== פילמוגרפיה ==
=== סרטים ===
{| class="wikitable sortable"
! שנה
! שם הסרט
! תפקיד
! הערות
|-
| 2005
| Alexandria
| Alexandria Jasmina
|
|-
| 2005
| Dealova
| Amanda
|
|-
| 2006
| Kuntilanak
| Samantha
|
|-
| 2007
| Kuntilanak 2
| Samantha
|
|-
| 2007
| Selamanya
| Aristha
|
|-
| 2008
| Kuntilanak 3
| Samantha
|
|-
| 2009
| Macabre
| Ladya
|
|-
| 2010
| Aku atau Dia
| Novi
|
|-
| 2011
| Cowok Bikin Pusing
| Cecile
|
|-
| 2012
| Brokenhearts
| Olivia
|
|-
| 2014
| הפשיטה 2
| Hammer Girl
|
|-
| 2015
| Filosofi Kopi
| El
|
|-
| 2015
| City of Blood
| Tun
|
|-
| 2016
| כדור בראש
| Rika
|
|-
|2018
|עם רדת ליל
|המפעילה
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
! שנה
! תוכנית
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2007
| Teenage Mutant Ninja Turtles Animation
| April O'Neil <small>(voice over)</small>
| Indonesian version
|-
| 2008
| Melamar Peramal
|
|
|-
| 2010
| Amanah Dalam Cinta
|
|
|-
| 2011
| Kasih dan Cinta
|
|
|-
| 2012
| Dewi Penjaga Rindu
|
|
|-
| 2015
| The East
| Claudia
|
|}

=== קליפים ===
{| class="wikitable sortable"
! שם השיר
! אמן/להקה
|-
| Ketahuan
| Matta Band
|-
| Akal Sehat
| ADA Band
|-
| Cobalah Mengerti
| Peterpan
|-
| Bidadari
| William Gomez
|-
| Takkan Ada Aku Lagi 
| Ello
|-
| Hafizah
| Sembilan Band
|-
| Letoy
| Blackout
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אינדונזיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אינדונזים
קטגוריה:דוגמניות אינדונזיות
קטגוריה:אישים ממוצא צרפתי
קטגוריה:אישים ממוצא אמריקאי
קטגוריה:ילידות 1989
קטגוריה:אינדונזים שנולדו במאה ה-20
בטסי טן בום

אליזבת (בטסי) טן בום (בהולנדית: Elisabeth (Betsie) ten Boom; 1885 – 1944) הייתה חסידת אומות העולם מהולנד שסבלה רדיפות תחת המשטר הנאצי במלחמת העולם השנייה, כולל כליאה במחנה הריכוז ראוונסבריק, שם נפטרה בגיל 59. היא אחת הדמויות המובילות בספר "The Hiding Place" ("המחבוא") שכתבה אחותה קורי טן בום על חוויות המשפחה במלחמת העולם השנייה.

== קורות חייה ==
טן בום סבלה מאנמיה ממארת. מחלתה מנעה ממנה להוליד צאצאים ולכן בחרה בגיל צעיר לא להתחתן.

טן בום התחנכה בבית הספר היסודי והתיכון המקומיים עד גיל 15. היא נותרה בבית כדי לעבוד עם אביה השען בסדנתו, שם הייתה מנהלת חשבונות. כמו כן הייתה טבחית המשפחה. 

טן בום הייתה הבכורה מבין חמישה ילדים במשפחה, ולא עזבה את המשפחה אלא נשארה בבית עד מלחמת העולם השנייה.

כשחלתה טן בום בשפעת, נטלה אחותה הצעירה קורי את תפקיד מנהלת החשבונות. לאחר החלמתה החלה טן בום לטפל במשק הבית, וזאת עשתה עד מעצרה בידי הנאצים.

===1940–1944===
משפחת טן בום השתייכה לכנסייה הרפורמית ההולנדית והאמינה בשוויון כל האנשים לפני אלוהים. אחד האחים היה כומר והאחיות היו פעילות בפעילויות צדקה לפני המלחמה. במהלך כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית החלו בני המשפחה להחביא בביתם יהודים רבים וכן מתנגדי המשטר, ובנו חדר סודי כדי להסתירם.

ב-1944 נעצרו בני המשפחה ואנשים אחרים בבית – בסה"כ כ-30 איש. העצורים נלקחו לכלא סכוונינגן. שישה יהודים שהיו במחבוא בבית לא התגלו ושרדו, בעזרת מתנגדי מחתרת אחרים. האב, קספר טן בום, חלה ומת 10 ימים מאוחר יותר בכלא. אחד מהאחים, אחות אחת וכן אחיין שוחררו.

ביוני 1944, נשלחו טן בום ואחותה קורי למחנה ראוונסבריק. אמונתה האיתנה של טן בום באלוהים סייעה לה להישמר מדיכאון. הן סייעו לזולת ועודדו את עמיתיהן למאסר. 

לפני מותה חוותה טן בום חזיונות שמימיים ובהם פורטו המעשים שעליה ועל קורי לעשות אחרי שחרורן. היא האמינה שהיא ואחותה קורי ישוחררו עד ראש השנה. בחזונותיה ראתה בית לאסירים-לשעבר, מחנה ריכוז בבעלותה שבו תוכל ללמד גרמנים לאהוב שוב, וטיולים עם קורי בעולם, בהם הן מספרות מה למדו על אלוהים במחנות.

טן בום מתה במחנה ראוונסבריק ב-16 בדצמבר 1944, בגיל 59. אחותה קורי שרדה את המאסר.

==הנצחה==
בתום המלחמה החלה קורי טן בום להגשים את חזונותיה של אחותה בטסי טן בום – סיורים בעולם והפצת אמונתן.

לבטסי טן בום ולאביה קספר הוענק על ידי יד ושם בשנת 2008 התואר חסידי אומות העולם. אחותה קורי קיבלה אות זה לפני כן.

== מקורות ==
* קורי טן בום עם ג'ון ואליזבת שריל (Sherrill), [http://www.amazon.com/dp/0553256696/ מקום המסתור], Guideposts, 1971. , 
* קורי טן בום, [http://www.amazon.com/dp/0553256696/ בבית אבי], Hodder & Stoughton, 1976. 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.tenboom.org/ טן בום – המוזיאון]
* [http://www.corrietenboomlive.com/ קורי טן בום, לחיות]
* [https://righteous.yadvashem.org/?search=ten%20Boom&searchType=righteous_only&language=en&itemId=4014036&ind=0 בטסי טן בום] – פעילותה להצלת חיי יהודים בשואה, באתר יד ושם  
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ראוונסבריק
קטגוריה:הולנדיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:ילידות 1885
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1885
קטגוריה:נפטרות ב-1944
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1944
גילדה רדנר

גילדה סוזן רדנר (באנגלית: Gilda Susan Radner; 28 ביוני 1946 – 20 במאי 1989) הייתה קומיקאית ושחקנית יהודיה-אמריקאית, ואחת משבעת החברים המקוריים של תוכנית המערכונים סאטרדיי נייט לייב של רשת NBC. אחת מן ההצלחות הגדולות שלה הייתה הופעות יחיד שביצעה בתיאטראות ברודוויי בשנת 1979.

רדנר נפטרה ממחלת סרטן השחלות בשנת 1989. את מפעל חייה ומורשתה מנציחים עד היום באמריקה בתור אישה פורצת דרך בתחום הסטנד-אפ והקומיקאיות והיא נחשבת לדמות אייקונית בהיסטוריה האמריקאית.

בעלה היה הבמאי והתסריטאי ג'ין ויילדר.

== ביוגרפיה ==
רדנר נולדה ב-28 ביוני 1946 בדטרויט, מישיגן להנרייטה והרמן, זוג הורים יהודיים. אביה היה איש עסקים ואמא הייתה מזכירה במשרד עורכי דין. היא גדלה בדטרויט עם מטפלת בשם אליזבת' קלמנטיין גיליס, שניבאה לה השראה לאחת מן הדמויות ששיחקה במהלך חייה. רדנר הייתה קרובה לאביה, שלקח אותה לראות הופעות בתיאטראות ברודוויי בניו יורק, ומכאן החיבור שלה לתיאטרון. כשהייתה בת 12, בשנת 1958, סיפרה שאביה פיתח גידול במוח והיה מרותק למיטתו ולא מסוגל לתקשר עד למותו שנתיים אחר כך, בשנת 1960.

== קריירה ==
רדנר החלה את הקריירה הציבורית השלה כנערת מזג אוויר בתחנת רדיו באן ארבור. היא עברה לגור עם חבר שלה, פסל קנדי בשם ג'פרי ראובינוף בטורונטו. שם היא הופיעה במופע סטנד-אפ והחלה להכיר כוכבים רבים, ביניהם יוג'ין לוי, ויקטור גרבר, מרטין שורט ועוד. בשנת 1974 הצטרפה לתוכנית קומדיה ברדיו ששודרה במאות תחנות רדיו בארצות הברית ונפגשה עם ידוענים רבים, ביניהם צ'בי צ'ייס, ביל מארי, ג'ון בלושי ועוד. כך החלה רדנר את הקריירה שלה.

=== סטארדי נייט לייב ===
לאחר התהילה שצברה בעת שהייתה שדרנית ברדיו ועקב קשריה עם רבים מכוכבים קומיקאים, הצטרפה רדנר לצוות התוכנית סאטרדיי נייט לייב בעונתה הראשונה. היא נהגה לחקות וללעוג למגישי חדשות והפכה לאייקון לאחר שגרמה לקהל רב לצחוק מפעולותיה.

== מחלתה ==
בעת ששהתה בממלכה המאוחדת בשנת 1985, חשה רדנר ברע וביקשה טיפול רפואי. במשך עשרה חודשים רופאים רבים ניסו לאבחן את מקור כאביה אך אף אחד לא הצליח לזהות את המחלה. באותה שנה התמודדה רדנר עם ידיעה שפורסמה מצד הפקת סאטרדיי נייט לייב בנוגע להפרעות האכילה שלה והפסד אישי של 8 מיליון דולרים.

ב-21 באוקטובר 1986 אובחן אצל רדנר סרטן השחלה. היא עברה כריתת רחם, ועל פי מאמר שפורסם בשנת 2009 על ידי המגזין של האגודה האמריקנית לחקר הסרטן "הוסר מבטנה של רדנר גידול ממאיר בגודל אשכולית". היא עברה במשך שנתיים טיפולי כימותרפיה והקרנות, מה שדיכא את רדנר וגרם לה להסתתר מעין הציבור האמריקני.

=== מותה ===
כוכבה של רדנר ב[[שדרת הכוכבים של הוליווד]]
בחודש ספטמבר 1988 לא נראו אצל רדנר סימנים נוספים לסרטן, אך לבסוף הסרטן חזר אל גופה אחרי זמן קצר. ב-17 במאי 1989 עברה רדנר בדיקת סי טי. במהלך הבדיקה נכנסה רדנר לתרדמת ממנה לא קמה, וכעבור שלושה ימים, ב-20 במאי 1989 הלכה רדנר לעולמה. הלווייתה התקיימה ב-24 במאי 1989 בעיר סטמפורד שבקונטיקט, שם היא נטמנה.

== ראו גם ==
* סאטרדיי נייט לייב

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:קומיקאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הופעה בתוכנית מוזיקלית
קטגוריה:סאטרדיי נייט לייב
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1989
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
רג'ינלד סקלטון

סר רג'ינלד ויליאם סקלטון (באנגלית: Sir Reginald William Skelton; 3 ביוני 1872 – 5 בספטמבר 1956) היה סגן-אדמירל ומהנדס מכונות בריטי, ששירת כמכונאי ראשי וכצלם הרשמי של משלחת דיסקברי, 1901–1904 לאנטארקטיקה.

== ילדות ונעורים ==
סקלטון נולד בלונג סאטון, לינקולנשייר. הוא הצטרף לצי המלכותי בשנת 1887 ועד 1892 למד בקולג' להנדסה של הצי המלכותי בקייהם, דבון. לאחר הסמכתו לקצונה שירת על אוניית הצי "סנטוריון" (1892) בסין, מ-1894 עד 1897 ועל אוניית הצי "מג'סטיק" (1895) של שייטת התעלה מ-1899 עד 1900, לפני שמונה לפקח על בניית האונייה "דיסקברי" בשביל המשלחת הלאומית לאנטארקטיקה, 1901.

== חקר הקוטב ==
מנהיג המשלחת, קפטן סקוט, התרשם מכישורי ההנדסה והמכונאות של סקלטון על סיפון ה"מג'סטיק" ומינה אותו למכונאי המשלחת, שבה מילא גם את תפקיד הצלם הרשמי. לאורך כל שלוש השנים של המשלחת, לא נתקל סקלטון, שכונה בשם החיבה "סקלי", בשום בעיות רציניות במכונות של האונייה. לאחר שאנשי המשלחת התבססו על יבשת אנטארקטיקה, היה סקלטון לחבר צוות אהוד ומכובד. ארבעה תוואי נוף נקראו עם הזמן על שמו: מפרצון, קרחון, מפל קרח ו-lévé.

בשובו מן המשלחת נשא לאישה את ארוסתו, סיביל דווניש-מרס מכרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. לזוג נולדו שתי בנות ובן.

== המשך חייו ==
משנת 1906 עד 1912 ושוב מ-1916 עד 1918, שירת סקלטון בשירות הצוללות הוא קיווה להתמנות לסגנו של סקוט במשלחת טרה נובה בשנים 1910–1913 אבל סקוט העדיף את אדוארד אוונס, שתכנן משלחת משלו לאנטארקטיקה אבל הסכים להצטרף למשלחת של סקוט, בתנאי שיוצע לו תפקיד המשנה למפקד. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוענק לסקלטון אות השירות המצוין (DSO) על פעולותיו בקרב יוטלנד, 31 במאי 1916. בשנת 1919 קיבל את אות הצטיינות (CB) על עבודתו בצפון רוסיה והמשיך לעלות בדרגות בשירות הצי המלכותי אחרי המלחמה, כאשר הוצב בארכנגלסק, לקונסטנטינופול, לתחנת הים התיכון ולתחנה האטלנטית. הוא התמנה לתת-אדמירל להנדסה בשנת 1923, לסגן-אדמירל להנדסה בשנת 1928 ולמהנדס ראשי של הצי, אדמירליות, בין 1928 ל-1932. בטקס הענקת התארים של ראש השנה 1931 קיבל תואר אבירות ובשנת 1932 פרש מן השירות.

רג'ינלד סקלטון מת בשנת 1956, בן 84, בביתו באלדינבורן.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Obituary by Michael Barne The Geographical Journal, Vol. 122, No. 4 (Dec., 1956), pp. 533–534
*Scott Fiennes, R. (2003 London Coronet) 
*Scott of the Antarctic Huxley, E.J.G (1978 London, Atheneum) 
* Discovery Illustrated J V Skelton, J.V. & Wilson, D.W. (2001). Reardon Publishing. 
* The Antarctic Journals of Reginald Skelton: Skelton, J.V. (Ed) (2004, Reardon Publishing). 
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:קציני הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:מהנדסים בריטים

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1872
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1956
להרוג את רומל

להרוג את רומל (באנגלית: Killing Rommel) הוא ספר מאת סטיבן פרספילד העוסק בקבוצת קומנדו בריטית במלחמת העולם השנייה, המנסה להרוג את ארווין רומל. הספר הוא בדיוני ושייך לסוגת הרומנים ההיסטוריים.

==עלילה==
הספר מתחיל באנגליה, ועוקב אחר קצין בריטי בשם לורנס צ'פמן בן 22, המתגייס לצבא בריטניה במלחמת העולם השנייה. צ'פמן מוצא את עצמו נלחם במסגרת המערכה בצפון אפריקה, כנגד קורפוס אפריקה הגרמני-איטלקי. הגרמנים נהנים מטקטיקה וכלי נשק מעולים, אולם יתרונם הגדול ביותר הוא מנהיגם האגדי הפלדמרשל ארווין רומל המכונה "שועל המדבר". כל עוד רומל בסביבה, נראה שלבריטים אין סיכוי לנצח. צ'פמן מצטרף לקבוצת המדבר ארוכת הטווח, יחידה מיוחדת של העוסקת באיסוף מודיעין צבאי וביצוע פשיטות תחת המוטו "לא בכוח כי אם בעורמה". הבריטים הוגים תוכנית נואשת - לשלוח כוח קטן, קל תנועה וחמוש היטב אל מאחורי הקווים של הגרמנים, להרוג את רומל ולהנחית מכה שתעצור את התקדמותו של קורפוס אפריקה. היחידה של צ'פמן, כוח ססגוני המורכב מבריטים, אוסטרלים, ניו זילנדים ומחיילים וממדינות אחרות של חבר העמים הבריטי, מקבל את המשימה. הקבוצה נעה דרך מאה קילומטרים של מדבר צחיח, ועוברת חוויות רבות בדרכה ואנשיה לומדים להתגבר על מחלות, עייפות, התייבשות, ועוד סכנות. בדרכם נוצרת ביניהם אחוות לוחמים. והם לומדים להעריך זה את זה מתוך מצוקה.

רומל עצמו מופיע רק בסצנה אחת בספר, אולם המיתוס שלו מתנשא מעל כל העלילה.

==תרגומים לעברית==
* סטיבן פרספילד, להרוג את רומל, הוצאת אריה ניר, 2009.

==ראו גם==
* מבצע פליפר
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.historicalnovels.info/Killing-Rommel.html על הספר]
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.washingtonpost.com/wp-dyn/content/article/2008/06/01/AR2008060101892.html A Dead-On Shot at the Heart of War]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 2008
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ספרי אריה ניר הוצאה לאור
הארמייה ה-56 (ברית המועצות)

הארמייה ה-56 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הארמייה הוקמה באוקטובר 1941 על בסיס כוחות המחוז הצבאי בצפון הקווקז. כמפקדה הראשון של הארמייה מונה פיודור רימיזוב, והיא השתתפה בקרב על רוסטוב על הדון בנובמבר של אותה שנה. הארמייה נכללה במסגרת חזית צפון הקווקז, ובין 1942-1943 השתתפה בקרבות הגנה באזור מחוז קרסנודאר, ובשחרור הקווקז וחצי האי טאמאן. בנובמבר 1943 השתתפה במבצע קרץ'-אילטיגן, שלאחריו פורקה ועל בסיסה הוקמה ארמיית החוף העצמאית.

בין הפעולות הבולטות, ארמייה 56 לחמה במהלך השחרור הסובייטי המוצלח של רוסטוב בסוף 1941 והובילה את הנחיתות האמפיביות בחצי האי קרים בסוף 1943. הארמייה ה-56 פורקה בנובמבר 1943 כדי להיות בסיס לההרכב השני של ארמיית החוף.

==מפקדים==
* פיודור רימיזוב (אוקטובר 1941 - דצמבר 1941)
* ויקטור ציגאנוב (דצמבר 1941 - יולי 1942)
* אלכסנדר ריזוב (יולי 1942 - ינואר 1943)
* אנדריי גרצ'קו (ינואר 143 - אוקטובר 1943)
* קונדרט מיילניק (אוקטובר 1943 - נובמבר 1943)

==קישורים חיצוניים==
* [http://samsv.narod.ru/Arm/a56/arm.html הארמייה ה-56] 

56
56
פלוראנס ארטו

פלוראנס מוניק ארטו (בצרפתית: Florence Arthaud, 28 באוקטובר 1957, בולון-ביאנקור – 9 במרץ 2015) הייתה שייטת צרפתייה.

==ביוגרפיה==
פלוראנס ארטו נולדה בבולון-ביאנקור, מחוז רמות הסן כבתו של ז'אק ארטו, מנהל ההוצאה לאור ארטו. סבה היה מייסד ההוצאה לאור ואביה פיתח אותה.

בגיל 17 היא נפגעה בתאונת דרכים קשה ולקתה בשיתוק. הייתה מאושפזת למשך חצי שנה ושיקומה לקח שנתיים.

בשנת 1978 בגיל 21 היא השתתפה לראשונה בשיט במסלול "דרך הרום" מסן-מלו לפואנט-א-פיטר בגוואדלופ. יכולתה הפיזית הפתיעה והיא והגיעה ליעד במקום ה-11, מה שהביא לה את הכינוי "הארוסה הקטנה של האטלנטי".

בסוץ שנות ה-1980 ארטו שכנעה איש עסקים בתחום הנדל"ן בשם כריסטיאן גארל, לממן לה את בניית טרימרן, שכונה "פייר Iלה פרמייה" (פייר הראשון). על לכי שייט גדול זה השיגה פלוראנס ארטו בשנת 1990 שיא עולמי במהירות בחצייה לבד של צפון האוקיינוס האטלנטי במסלול "דרך הרום". השיא הקודם היה ארוך ביומיים. בדרך נשארה ברגע מסוים ללא הנווט האוטומטי וללא הרדיו שהתקלקלו. בנוסף התמודדה עם בעיות בריאות - איבדה דם בעקבות הפלה טבעית ולבשה צווארון בגלל בקע חולייתי בעמוד השדרה הצווארי. 
בשנת 1992 משבר בועת הנדל"ן פגע בספונסור שלה והספורטאית לא הצליחה להצטייד בטרימר גדול חדש, כפי שרצתה, לקראת שיט מסביב לעולם. נאלצה למשך 5 שנים להסתפק בחציות טרנסאטלנטיות על כלי שיט פחות חזקים ופחות מרשימים מ"פייר I". בשנת 2007 חצתה את האוקיינוס האטלנטי בתחרות Transat ע"ש ז'אק ואבר, על ספינת Class 40 בחברת לוק פופון, אך השניים הגיעו רק במקום ה-11.
בשנת 1997 יחד עם ברונו פרון (Bruno Peyron) זכתה בשיט ב"טרנספסיפיק" (חציית האוקיינוס השקט)
בשנת 2006 השתתפה בשיט נשים למען השלום במסלול "דרכה של אליסה" בין לבנון לתוניסיה דרך יוון, איטליה, צרפת, מונקו וספרד.ב-2014 השתתפה בשיט GrindStop במסגרת מחאה שאורגנה על ידי קבוצת Sea Shepherd נגד ציד לווייתנים באיי פרו

מקשר זוגי עם השייט המקצוען לואיק לנגואה נולדה לה ב-1994 בת, מארי.

===מותה===

בשנת 2015 ארטו השתתפה בתוכנית הריאליטי Dropped של הערוץ הצרפתי TF1 שבה ספורטאים הוסעו על ידי מסוקים אל המדבר. בעת הצילומים ב-9 במרץ 2015 ארטו נהרגה בהתנגשות מסוקים בוויז'ה קסטלי בפרובינציה לה ריוחה בארגנטינה יחד עם עוד תשעה אנשים, ביניהם שניים מעמיתיה לתחרות.

==פרסים ואותות הוקרה==
*1990 - נבחרה לאלופת האלופים הצרפתים של השנה על ידי עיתון הספורט "ל'אקיפ"
*1978 - 1990 - פרס מוניק ברליו של אקדמיית הספורט הצרפתית - הייתה הספורטאית ביחידה, יחד עם מריאל גואטשל שזכתה פעמיים בפרס זה המוענק לספרטאיות המצטיינות של השנה

==הנצחה==
*2016 -לרגל חגיגות הים של ברסט, שמה הוענק לסכר בנמל התענוגות מולן בלאן בעיר ברסט.

==ספרים==
*2009 - Un vent de liberté (רוח של חופש) - ספר אוטוביוגרפיה (הוצאת ארטו)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lemonde.fr/livres/article/2009/05/28/florence-arthaud-l-eternelle-fiancee_1199169_3260.html Le Monde des Livres 28.5.2009] כתבה וראיון מאת ברטראן ד'ארמניאק L' Eternelle Fiancée

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה צרפתים
קטגוריה:שייטות (נשים)
קטגוריה:ספורטאיות צרפתיות
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2015
אקסוזום

אֶקסוֹזוֹמים (באנגלית: Exosomes) הם בועיות קטנות בבעלי חיים הנוצרות על ידי תאים חיים או גוססים (באפופטוזה) ומופיעות בנוזל של תאים אאוקריוטים כגון תאי דם, שתן או תרבית תאים. הם משמשים לפליטת פסולת מהתא או יצירת תקשורת עם תאים אחרים, לדוגמה: עודפי שומן ו-RNA (שליח, קטליטי וכו'). אקסוזומים נבלעים על ידי תאים בגוף שיצר אותם.
מעטפת האקסוזום לקוחה מהתא שיצר אותו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://davidson.weizmann.ac.il/online/sciencepanorama/השליחים-הסודיים-של-התאים השליחים הסודיים של התאים], מכון דוידסון

קטגוריה:אנטומיה תאית
מקסים פורקאייב

מקסים אלכסייביץ' פורקאייב (ברוסית: Максим Алексеевич Пуркаев; 14 באוגוסט 1894 – 1 בינואר 1953) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
פורקאייב נולד ב-14 באוגוסט 1894 במורדוביה שהשתייכה אז לאימפריה הרוסית. בשנת 1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא עבר קורס קצינים מזורז ושירת כקצין זוטר ביחידה עורפית, אשר לא השתתפה בלחימה. בשנת 1918 התנדב לצבא האדום ולחם בשורותיו במלחמת האזרחים ברוסיה. במהלך המלחמה פיקד על פלוגה ולאחר מכן על גדוד, וב-1923 השלים קורס קצינים ומונה למפקד רגימנט. באוקטובר 1928 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-48, ובדצמבר 1933 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי מוסקבה. ב-17 בינואר 1936 הועלה לדרגת פודפולקובניק, וביולי של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-1. ב-3 באפריל 1938 מונה לראש מטה המחוז הצבאי בלארוס. ב-15 ביולי של אותה שנה הועלה לדרגת פולקובניק, ב-9 בפברואר 1939 הועלה לדרגת גנרל מאיור, ב-2 בספטמבר של אותה שנה מונה לראש המטה של החזית הבלארוסית, וב-11 באוקטובר של אותה שנה הוחזר לתפקיד ראש מטה המחוז הצבאי. בנובמבר 1939 נשלח כנספח צבאי לברלין, וב-4 ביוני 1940 הועלה לדרגת לייטננט גנרל. ב-27 ביולי 1940 הוחזר לרוסיה ומונה לראש המטה הכללי של המחוז הצבאי המיוחד קייב.

===מלחמת העולם השנייה===

עם פתיחת מבצע ברברוסה, מונה פורקאייב לראש מטה החזית הצפון-מערבית, והחזיק בתפקיד עד 28 ביולי 1941. ב-2 בנובמבר של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-60. פורקאייב פיקד עליה במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מאזור ההגנה מוסקבה, וב-25 בדצמבר שונה שמה לארמיית ההלם השלישית. ב-26 באוגוסט 1942 מונה למפקד חזית קלינין, ופיקד עליה במהלך מבצע מארס, וב-18 בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק. ב-25 באפריל 1943 מונה למפקד חזית המזרח הרחוק, בנובמבר של אותה שנה קיבל את עיטור לנין, ב-26 באוקטובר 1944 הועלה לדרגת גנרל של ארמייה, וב-5 באוגוסט 1945 מונה למפקד חזית המזרח הרחוק השנייה. החזית שלו הוצבה במזרח הרחוק הרוסי מול מנצ'וקוו כהכנה לקראת הפלישה הסובייטית לתחומי האימפריה היפנית. ב-8 באוגוסט הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן, וב-9 באוגוסט החזית החלה לנוע אל מנצ'וקוו במסגרת מבצע סערת אוגוסט. החזית הנחילה תבוסה ניצחת לכוחות היפניים, וכבשה אזורים רבים ובין היתר את חרבין וסחלין.

===אחריתו===
ב-10 בספטמבר 1945 מונה למפקד המחוז הצבאי המזרח הרחוק, והחזיק בתפקיד עד 17 בינואר 1947. ביוני של אותה שנה מונה לסגן מפקד פיקוד המזרח הרחוק, ובמקביל החזיק גם בתפקיד ראש המטה של הפיקוד. הוא החזיק בשני התפקידים עד יולי 1952. לאחר מכן שימש כראש מחלקת ההשכלה במשרד הביטחון. הוא נפטר במוסקבה ב-1 בינואר 1953 בגיל 58.

==קישורים חיצוניים==

* [http://generals.dk/general/Purkaev/Maksim_Alekseevich/Soviet_Union.html מקסים פורקאייב באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה] 
* 

קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור סובורוב
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור קוטוזוב
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1894
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1953
עונת 1966 בגביע ליברטדורס

עונת 1966 בגביע ליברטדורס הייתה העונה השביעית של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-5 בפברואר 1966 ותחרות הסתיימה ב-15 באפריל 1966. בתחרות השתתפו 17 קבוצות, לראשונה התחרות הורחבה לסגני אלופות המדינות. קולומביה לא השתתפה בתחרות עקב מחלוקת עם CONMEBOL וברזיל לא השתתפה כי התנגדה להרחבת מתכונת התחרות.

התחרות הסתיימה בניצחון של פניארול בפעם השלישית בתולדות המועדון.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 17 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-3 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר.

במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. 

בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.

==השלבים המתקדמים==
===שלב ב'===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
|-
!width="175"|קבוצה
!width="20"|משחקים
!width="20"|ניצחונות
!width="20"|תיקו
!width="20"|הפסדים
!width="20"|שערי זכות
!width="20"|שערי חובה
!width="20"|הפרש
!width="20"|נקודות
|-bgcolor=ccffcc
| ריבר פלייט||6||3||2||1||13||8|| 5||8
|-
| אינדפנדיינטה||6||3||2||1||9||6|| 3||8
|-
| בוקה ג'וניורס||6||2||3||1||7||6|| 1||7
|-
| גוארני||6||0||1||5||5||14|| 9-||1
|-
|}

{| class="wikitable" style="text-align:right"
|-
!width="175"|קבוצה
!width="20"|משחקים
!width="20"|ניצחונות
!width="20"|תיקו
!width="20"|הפסדים
!width="20"|שערי זכות
!width="20"|שערי חובה
!width="20"|הפרש
!width="20"|נקודות
|-bgcolor=ccffcc
| פניארול||4||3||0||1||6||1|| 5||6
|-
| אוניברסידד קאתוליקה||4||2||0||2||4||5|| 1-||4
|-
| נסיונל||4||1||0||3||3||7|| 4-||2
|-
|}

===סדרת הגמר===
להכרעה במשחק הגמר נדרשו 3 משחקים, כאשר המשחק האחרון הסתיים בתוספת זמן. בסופו של דבר פניארול זכתה בתואר השלישי שלה.

בהתאם לתקנון היה צורך במשחק נוסף.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rsssf.com/sacups/copa66.html פרטים על התחרות]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1966
קטגוריה:עונות בגביע ליברטדורס
לואיזה, נסיכת הולנד

וילהלמינה פרדריקה אלכסנדרינה אנה לואיזה, נסיכת הולנד (בהולנדית: Wilhelmina Frederika Alexandrine Anna Louise van Oranje-Nassau; 5 באוגוסט 1828 - 30 במרץ 1871), הייתה נסיכה הולנדית בתו של פרדריק, נסיך הולנד, ואשתו של קרל החמישה עשר, מלך שוודיה.

==ביוגרפיה==
לואיזה נולדה ב-5 באוגוסט 1828 בהאג שבהולנד לפרדריק, נסיך הולנד ואשתו לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה ממקלנבורג-שטרליץ. לואיזה חונכה על ידי אומנתה הבלגית ויקטואר ואותיר, ולמדה צרפתית, גרמנית, אנגלית, רוסית ונגינה בפסנתר.

באוגוסט 1849 נפגשה לואיזה עם קרל, נסיך הכתר השוודי-נורווגי והתאהבה בו מיד, אך קרל היה מאוכזב מהופעתה, אולם למרות זאת התארס עמה בפברואר 1850. במהלך תקופת האירוסים למדה לואיזה את ההיסטוריה והשפה השוודית, ומכיוון שהנישואים נעשו באישור הפרלמנט ההולנדי, לא איבדה את זכותה לרשת את הכס ההולנדי.

בקיץ 1850 הגיעה לואיזה לשוודיה בליווי הוריה ואחותה, וב-19 ביוני התקיים טקס הנישואים. בין קרל ולואיזה היה שוני רב. בעוד שהיא הייתה מאוהבת בבעלה, הוא העדיף נשים אחרות. בין פילגשיו הידועות נמנו הרוזנת ז'וזפין ספארה, וילהמינה שרדר והשחקניות האנה סטירל ואליזה האוסר. בשנת 1851 ילדה לואיזה את בתם לוביסה, נסיכת שוודיה, ובשנת 1852 ילדה את בנם הנסיך קרל אוסקר, דוכס סדרמנלנד. בעקבות סיבוכים שהיו במהלך הלידה, לא יכלה לואיזה ללדת יותר ילדים. בשנת 1854 מת בנם קרל אוסקר, וקרל לקח זאת באופן קשה, מכיוון שפירוש הדבר היה שצאצאיו לא יוכלו לעלות על כס המלוכה לאחר מותו. לואיזה הציעה לקרל להתגרש כדי שיוכל לשאת אשה אחרת, אולם הוא דחה את ההצעה. בנוסף הייתה לואיזה ביישנית ושקטה, ולא מילאה את תפקידה כראוי.

ב-8 ביולי 1859 מת חמיה אוסקר הראשון, מלך שוודיה, ובעלה קרל עלה במקומו לשלטון כקרל החמישה עשר, מלך שוודיה. ב-5 באוגוסט 1860 הוכתרה לואיזה בנורווגיה כמלכת נורווגיה, ובכך הייתה למלכה הראשונה מתקופת ימי הביניים שהוכתרה בנורווגיה.

לואיזה לא התערבה בפוליטיקה ובענייני הממשל, והעבירה את זמנה בפעילות פילנתרופית. לואיזה התעניינה במוזיקה והיסטוריה, ולקחה שיעורים בפסנתר מהפסנתרן השוודי אדולף פרדריק לינדבלאד. בנוסף תרגמה יצירות מאנגלית והולנדית לשוודית, ומכרה אותם למטרות צדקה. לואיזה ובתה היו תלמידות של ננסי אדברג, חלוצת שחייה לנשים: השחייה בתחילה לא נחשבה למעשה ראוי לבנות, אך כאשר המלכה ובתה הנסיכה לוביסה תמכו בה על ידי השתתפות בתחרות שחיה בשנת 1862, נעשתה השחייה אופנתית, והפכה במהירות למקובלת אף לנשים. לואיזה העדיפה חיי משפחה שקטים, והשתדלה להימנע מכל טקס רשמי ומהחובות הייצוגיות.

קרל שאהב מסיבות ובילויים העדיף להתרחק מאשתו, והעביר את זמנו יחד עם פילגשיו, אולם את בתו לוביסה מאוד אהב ושמר עמה על קשר חזק ביותר. לואיזה סבלה מבריאות לקויה, ואפשר שהיה זאת מחמת התרחקות בעלה ממנה.

בשנת 1870 ביקרה לואיזה בהולנד, כדי להיות נוכחת במות אמה. בשובה לסטוקהולם חלה קרל והיא טיפלה בו. כתוצאה מתשישותה הרבה חלתה בדלקת ריאות, וב-30 במרץ 1871 מתה בסטוקהולם.

==משפחתה==
מנישואיה לקרל החמישה עשר, מלך שוודיה נולדו לה שני ילדים:
* לוביסה, נסיכת שוודיה (1851 – 1926), התחתנה עם פרדריק השמיני, מלך דנמרק
* הנסיך קרל אוסקר, דוכס סדרמנלנד (1852 – 1854)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית אוראניה-נסאו
קטגוריה:ילידות 1828
קטגוריה:נפטרות ב-1871
פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט

פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Frederika Louisa, von Hessen-Darmstadt; 16 באוקטובר 1751 – 25 בפברואר 1805), הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן מלכת פרוסיה.

==ביוגרפיה==
פרדריקה לואיזה נולדה ב-16 באוקטובר 1751 בפרנצלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ללודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן.

ב-14 ביולי 1769 התחתנה פרדריקה לואיזה עם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, זמן קצר לאחר שגירש את אשתו הראשונה אליזבטה כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל, נסיכת הכתר של פרוסיה.

בשנת 1786 מת דוד בעלה פרידריך השני, מלך פרוסיה ללא ילדים, ובעלה פרידריך וילהלם השני הוכתר למלך פרוסיה. נישואי השניים לא היו מוצלחים, ופרידריך וילהלם החזיק במספר פילגשים, שאף ילדו לו כמה ילדים.

משנת 1788 נהגה פרדריקה לואיזה לבלות את חודשי הקיץ בעיר באד פרייואלדה, ובעקבות כך התפתחה מאוד העיר. בשנת 1797 מת בעלה פרידריך וילהלם השני, וב-25 בפברואר 1805 מתה פרדריקה לואיזה בברלין כתוצאה מאירוע מוחי.

==משפחתה==
בשנת 1769 התחתנה פרדריקה לואיזה עם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
* פרידריך וילהלם (3 באוגוסט 1770 - 7 ביוני 1840)
* כריסטינה (1772 – 1773)
* לודוויג (5 בנובמבר 1773 - 28 בדצמבר 1796) 
* וילהלמינה (18 בנובמבר 1774 - 12 באוקטובר 1837) 
* אוגוסטה (1 במאי 1780 - 19 בפברואר 1841) 
* קרל 
* היינריך (30 בדצמבר 1781 - 12 ביולי 1846)
* וילהלם (3 ביולי 1783 - 28 בספטמבר 1851)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ילידות 1751
קטגוריה:בית הסן
קטגוריה:נסיכות הסן-דרמשטאדט
קטגוריה:נפטרות ב-1805
כריסטיאן בוהר

כריסטיאן הארלד לוריץ פיטר אמיל בוהר (1855–1911) היה רופא דני, פרפסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת קופנהגן. הוא אביהם של הפיזיקאי וחתן פרס נובל לפיזיקה נילס בוהר והמתמטיקאי והכדורגלן הארלד בוהר, וסבו של הפיזיקאי וחתן פרס נובל אגה בוהר.

== ביוגרפיה ==
כריסטיאן בוהר נולד ב-1855. למד רפואה באוניברסיטת קופנהגן מ-1872 עד 1878, שם היה תלמידו של פטר לודוויג פאנום .

כתב את המאמר המדעי הראשון שלו "Om salicylsyrens indflydelse på kødfordøjelsen" ("ההשפעה של חומצה סליצילית על העיכול של בשר"), בגיל 22. הוא קיבל תואר ברפואה בשנת 1880, למד אצל קארל לודוויג באוניברסיטת לייפציג, וקיבל תואר דוקטור בפיזיולוגיה.

בשנת 1885 הוענקה לו מדליית הכסף של החברה המלכותית הדנית למדעים על עבודתו.

בשנת 1886 מונה לפרופסור חבר לפיזיולוגיה באוניברסיטת קופנהגן, וכעבור ארבע שנים מונה לפרופסור מן המניין. בשנת הלימודים 1905/06 שימש כרקטור האוניברסיטה.

עבודתו עסקה, בין היתר, בספיגת גזים תלוית טמפרטורה בנוזלים, ובקשירת חמצן ופחמן דו-חמצני לדם. לאחר מכן הגיעו ניסויים על הכוחות היעילים בספיגת החמצן בריאות. הוא היה הראשון שאפיין את המושג נפח מת. 

ב-1903 תיאר את התופעה המכונה כעת אפקט בוהר. על תגלית זו הוא היה מועמד לפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה.

בתחילת 1888 נבחר לחבר באקדמיה המלכותית הדנית למדעים , ובסוף 1888 נבחר כחבר באקדמיה לאופולדינה.

בוהר נישא בשנת 1881 לאלן אדלר, בתם של דוד ברוך אדלר (1826–1878), בנקאי יהודי דני אמיד ובעל השפעה וחבר פרלמנט ליברלי, וג'ני רפאל (1830–1902), בת למשפחת בנקאים יהודית-בריטית.

בוהר התחנך על הדת הלותרנית, אולם בשלב מאוחר יותר בחייו הפך לאתאיסט.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדענים דנים
קטגוריה:נילס בוהר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-1911
Jesus schläft, was soll ich hoffen, רי"ב 81

Jesus schläft, was soll ich hoffen (בעברית: ישו ישן, מה אקווה), רי"ב 81, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון הרביעי שלאחר חג ההתגלות, 30 בינואר 1724.

==היסטוריה==
קנטטה זו הייתה השישית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 73.

ב-1872 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 20 של פרסומיה.

==מילים ומוזיקה==
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים העוסקים בחשיבות המצווה "ואהבת לרעך כמוך" ופסוקים מהבשורה על-פי מתי המספרים על הנס שחולל ישו כאשר השקיט סערה בלב ים לאחר שתלמידיו העירו אותו בפחד. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא עוסקת ומרחיבה את סיפור הנס. בתחילה מתואר כישן או מרוחק מהמאמין שזועק אליו בתפילתו, ולאחר מכן מופיע ישו ומושיע לאחר שהוא אומר "לָמָה אַתֶּם פּוֹחֲדִים, קְטַנֵּי אֱמוּנָה?" המצוטט מהבשורה. כורל הסיום הוא לקוח ממזמור של יוהאן פרנק (Johann Franck).

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שתי קרנות, שני אבובי ד'אמורה, שתי חליליות, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שבעה פרקים:
# אריה לאלט: Jesus schläft, was soll ich hoffen (ישו ישן, מה אקווה)
# רצ'יטטיב לטנור: Herr! warum trittest du so ferne (אדון, מדוע כה רחוק אתה ממני)
# אריה לטנור: Die schäumenden Wellen von Belials Bächen (הגלים, המעלים קצף במי בליעל)
# אריוזו לבס: Ihr Kleingläubigen, warum seid ihr so furchtsam (למה אתם פוחדים, קטני אמונה)
# אריה לבס: Schweig, aufgetürmtes Meer (דום, ים גועש)
# רצ'יטטיב לאלט: Wohl mir, mein Jesus spricht ein Wort (מאושר אני, ישו שלי אומר דברו)
# כורל: Unter deinen Schirmen (תחת השגחתך)

==הקלטות==
היצירה הוקלטה במלואה 21 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1977), טון קופמן (ב-1998), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2002).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bach-cantatas.com/BWV81.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV81-Heb1.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
עונת 1967 בגביע ליברטדורס

עונת 1967 בגביע ליברטדורס הייתה העונה השמינית של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-11 בפברואר 1967 ותחרות הסתיימה ב-8 באוגוסט 1967. בתחרות השתתפו 20 קבוצות, מכל מדינות חברי הארגון.

התחרות הסתיימה בניצחון של ראסינג קלוב בפעם הראשונה בתולדות המועדון.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 20 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-3 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר.

במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. 

בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.

==השלבים המתקדמים==
===שלב ב'===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
|-
!width="175"|קבוצה
!width="20"|משחקים
!width="20"|ניצחונות
!width="20"|תיקו
!width="20"|הפסדים
!width="20"|שערי זכות
!width="20"|שערי חובה
!width="20"|נקודות
|-bgcolor=ccffcc
| ראסינג קלוב
|9||6||4||1||1||11||5
|-
| אוניברסיטריו
|9||6||4||1||1||10||5
|-
| ריבר פלייט
|3||6||0||3||3||4||8
|-
| קולו-קולו
|3||6||1||1||4||3||10
|}

{| class="wikitable" style="text-align:right"
|-
!width="175"|קבוצה
!width="20"|משחקים
!width="20"|ניצחונות
!width="20"|תיקו
!width="20"|הפסדים
!width="20"|שערי זכות
!width="20"|שערי חובה
!width="20"|נקודות
|-bgcolor=ccffcc
| נסיונל
|5||4||2||1||1||6||4
|-
| קרוזיירו
|4||4||2||0||2||5||6
|-
| פניארול
|3||4||1||1||2||5||6
|}

===סדרת הגמר===
כמו בשנה הקודמת, להכרעה במשחק הגמר נדרשו 3 משחקים, כאשר רק במשחק האחרון היו שערים. בסופו של דבר ראסינג קלוב זכתה בתואר השלישי שלה.

בהתאם לתקנון היה צורך במשחק נוסף.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rsssf.com/sacups/copa67.html פרטים על התחרות]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1967
קטגוריה:עונות בגביע ליברטדורס
עידית אברהמי (במאית)

עידית אברהמי (נולדה ב-7 בדצמבר 1977) היא במאית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
אברהמי נולדה בתל אביב. בתו של שחקן התיאטרון אורי אברהמי והמחזאית סמדר אמיתי, צאצאיתו של זלמן שניאור ובת למשפחת סלונים, אשר כמה מבניה, בהם אליעזר דן סלונים, נרצחו במאורעות תרפ"ט.

אברהמי עבדה בין השנים 2000–2006 ככתבת ועורכת בעיתון "העיר" ובעיתון "הארץ".

בוגרת בית הספר לקולנוע וטלוויזיה סם שפיגל בירושלים. את לימודיה סיימה ב-2005. סרט הגמר שלה, "חילמי שושא מת מעצמו", השתתף בתחרות הסרטים התיעודיים בפסטיבל חיפה (2006) ונרכש לשידור על ידי ערוץ "יס דוקו" וכן השתתף בפסטיבלים ברחבי העולם. הסרט, הפקה משותפת של יעל שביט ובי"ס סם שפיגל, הביא את סיפור מותו של הילד הפלסטיני חילמי שושא על ידי רכז הביטחון של ההתנחלות ביתר עלית, נחום קורמן.

בשנת 2008 שודר סרטה הדוקומנטרי השני "השחקנים נגד הקהל" (יס דוקו). הסרט הביא את סיפורה של להקת תיאטרון "החאן" המיתולוגית בירושלים של שנות ה-70. אברהמי חזרה 30 שנה לאחר התפרקות הקבוצה אל השחקנים, ביניהם אביה השחקן אורי אברהמי; וכן שחקנים נוספים בקבוצה - אבי פניני, ששון גבאי, ספי ריבלין, רחל שור, עליזה רוזן ועוד - והציגה את סיפורה של קבוצת השחקנים המהפכנית.

בשנת 2009 שודרה בערוץ 24 הסדרה "רוק רימון" בבימויה, שעקבה אחרי הלימודים ברימון בית ספר למוסיקה.

בשנת 2011 שודרה הסדרה אותה יצרה וביימה, "העיתונאים" (יס דוקו). סדרה בת 6 פרקים שתיעדה בזמן אמת את קריסת העיתונות המודפסת בישראל. הסדרה עקבה אחרי מספר עיתונאים ישראלים בולטים - גידי וייץ, רן רזניק, אלון עידן, גידי מרון, עודד שלום ואחרים - והציגה את עבודתם במקביל להידרדרות במעמדם של עיתונאי הדפוס, וכן הביאה את סיפור סגירתו של המקומון "העיר" ואת סיפור הקמתו של "ישראל היום".

בשנת 2012 ביימה את העונה הראשונה של "חלומות מפלסטיק" (הוט), סדרה תיעודית בת 10 פרקים שתיעדה את תעשיית הניתוחים הפלסטיים ואת המחיר שנשים וגברים מוכנים לשלם עבור פולחן היופי.

בשנת 2014 ביימה את "סלפיז" (הוט), סדרה תיעודית בת 10 פרקים שתיעדה את השנה האחרונה של תלמידי תיכון והציגה תמונת מצב של הנוער בישראל. הסדרה תיעדה את ההכנות של התלמידים לנשף הסיום וכן את הפערים הכלכליים והסוציו אקונומיים בין התלמידים השונים.

בשנת 2016 יצרה וביימה את "סיפורי בדים" (יס דוקו) - סדרה תיעודית בת 6 פרקים, שמציגה את אחורי הקלעים של תעשיית האופנה הישראלית, ומציגה את הפער שבין היום יום ההישרדותי של מעצבי אופנה בישראל לבין ההכנות לשבוע אופנה נוצץ בתל אביב.

בשנת 2018 הייתה שותפה ליצירת סדרת הדוקו "מי ירה בילדי הבר נוער", על תקרית הרצח בברנוער.

בשנת 2019 יצרה את הסרט Institutional Abduction, העוסק בחטיפת ילדי תימן, עבור המיצג שיצרה האמנית איה בן רון בביתן הישראלי בהביאנלה של ונציה.

בשנת 2022 יצרה, עם נועם שיזף, את הסרט "H2: מעבדת השליטה (סרט)", סרט תיעודי העוסק בשלטון הישראלי בחברון.

בשנת 2023 החל השידור של סדרת טלוויזיה "מנתחים" שבוימה על ידה. באותה שנה היא ביימה את הסרט הקצר "חמ"ל נעמה" שנוצר עבור הפרויקט התיעודי "באין מדינה יש אזרחים" ששודר בכאן 11.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
איוואן רגן

איוואן (ג'נס) רֶגֶן (באנגלית: Ivan Regen; ידוע גם בשם: יוהאן רֶגֶן; 9 בדצמבר 1868 – 27 ביולי 1947) היה ביולוג שהיה ידוע בשל מחקריו בתחום הביואקוסטיקה.

== ביוגרפיה ==
רגן נולד בליישה, אוסטרו-הונגריה (היום חלק מסלובניה) והתעניין בקולות חרקים עוד בילדותו. משפחתו לא יכלה להרשות לעצמה לשלם על לימודיו, לכן הוא למד תחילה בסמינר לכמרים שעבורו הוא קיבל מלגה ובמרוצת הזמן הצליח לשלם שכר לימוד בווינה. בווינה רגן למד ידיעת הטבע באוניברסיטת וינה, תחת הדרכתם של קרל גרובן, זיגמונד אקסנר וקרל פרידריך וילהלם קלאוס. הוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1897 והחל לעבוד בתור פרופסור בגימנסיה, קודם בווינה ואחר כך במוראביה. לבסוף הוא חזר, בהמלצתו של אקסנר, לגימנסיה בווינה, ועבד בה עד פרישתו בשנת 1918.

הוא החל את מחקרו בפיזיולוגיה והפך להיות מהמדענים הסלובניים הראשונים העובדים מחוץ לארצם לאחר מלחמת העולם הראשונה. לאחר שערך מספר תצפיות על חרגוליים וצרצריים, הוא הוכיח כי חרקים מגיבים לגירויים אקוסטיים של בני אדם אחרים. עבור תרומותו הרבה לתחום, רגן נחשב לאבי הביואקוסטיקה המודרנית. רגן גם למד תופעות פיזיולוגיות אחרות בחרקים כגון נשימה, תרדמת חורף, התפתחות פיגמנט ביולוגי בתנאים שונים והתנשלות.

מיזמו הגדול ביותר של ריגן היה מה שנקרא "מעבדה גיאוביולוגית", מעין טרריום (מכל שקוף וסגור לגידול חיות יבשה קטנות או לגידול צמחים מיוחדים) גדול שבו למד את תחום הפנוטקסיס - תחום החוקר משיכת חרקים לעבר קול.

הוא היה מדען פרטי מאז 1911, אך שמר על קשר עם סלובניה, תמך בכמה חברות מקומיות ובמוסדות תרבות, ויצר טרמינולוגיה בשפה הסלובנית עבור שדות המחקר שבהם התמחה. ב-1921 הוא דחה הזמנה להיות פרופסור באוניברסיטת לובליאנה. בשנת 1940 הוא הפך לחבר האקדמיה הסלובנית למדעים ולאמנויות והיה גם חבר כבוד של החברה הסלובנית להיסטוריה הטבעית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביולוגים
קטגוריה:מדענים סלובנים
קטגוריה:ילידי 1868

קטגוריה:נפטרים ב-1947
קטגוריה:סלובנים שנפטרו במאה ה-20