OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מועצה אזורית הירקון

מועצה אזורית הירקון הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור השרון בין כפר סבא בצפון והוד השרון במרכזה ופתח תקווה וראש העין בדרום. המועצה גבלה בצפון בכפר סבא, קלקיליה ומועצה אזורית השרון התיכון, בדרום בראש העין, פתח תקווה וכפר קאסם, במזרח באזור השומרון, במערב ברעננה ובמרכז שטחה היו הוד השרון וג'לג'וליה. יישובי המועצה היו: כפר מל"ל, אלישמע, גני עם, ירקונה, עדנים, חורשים, חגור ונווה ירק.

==היסטוריה==
ביולי 1951 הגיעו שלושת היישובים הוותיקים: כפר מל"ל, ירקונה וגני עם על הקמת מועצה אזורית שתכלול גם את היישובים הצעירים בסביבה. המועצה קמה במרץ 1952 וכללה ארבעה יישובים. למועצה צורפו שלושה מושבי עולים: אלישמע, נווה ירק ועדנים. בשנת 1960 כללה המועצה שבעה יישובים.

כבר בשנת 1957 התנהלו דיונים על איחוד המועצה עם מועצה אזורית השרון התיכון.
בשנת 1980 המועצה התאחדה להרכבת מועצה אזורית דרום השרון יחד עם מועצה אזורית השרון התיכון ומועצה אזורית מפעלות אפק.

==ראשי המועצה==
* משה זטלנד, עד 1958
* סנדו דוד, 1958-1960
* יוסף זמוסטיאנו, 1960 - 1980

==הערות שוליים==

ירקון
קטגוריה:כפר מל"ל
קטגוריה:ירקונה
מועצה אזורית מפעלות אפק

מועצה אזורית מפעלות אפק הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור מזרח גוש דן, חלק אחד ממנה בקרבת ראש העין והחלק האחר באזור בקעת אונו.

המועצה גבלה בצפון בראש העין ופתח תקווה, בדרום במועצה אזורית חבל מודיעין, יהוד וקריית אונו, במזרח באזור השומרון ובמערב בגני תקווה, סביון ופתח תקווה. 

==היסטוריה==
החלטה על הקמת מועצה אזורית אפק נתקבלה במרץ 1950. המועצה הוקמה באוגוסט 1950 וכללה את כפר סירקין, גבעת השלושה, נחשונים, וגדוד 9. עם הקמת קיבוץ עינת צורפה גם היא למועצה אזורית אפק ושטח המועצה הייתה 19,000 דונם. חורשים שהוקמה בינואר 1955 צורפה גם היא למועצה. 

בינואר 1951 הוקמה מועצה אזורית מפעלות שכללה את היישובים כפר מעש, גני יהודה ומגשימים. לראש המועצה נבחר יונה קליין מכפר מעש. עם הקמת סביון היא נכללה במועצת מפעלות. 

בתחילת 1955 הוחלט על איחוד מועצה אזורית אפק עם מועצה אזורית מפעלות וכך קמה מועצה אזורית מפעלות אפק שהתכנסה לראשונה ב-5 ביולי 1956. בשנת 1960 צורפה גת רימון למועצה ובשנת 1963 כללה המועצה 11 יישובים בהם התגוררו כ-3400 נפשות.

דו"ח מבקר המדינה שפורסם בשנת 1969 מצא חריגות תקציביות במועצה.

עד שנת 1978 כללה המועצה גם את היישוב סביון אשר הפך בשנה זאת למועצה מקומית נפרדת. המועצה התאחדה עם מועצה אזורית הירקון ומועצה אזורית השרון התיכון להרכבת מועצה אזורית דרום השרון במרץ 1980.

לאורך כל שנות קיומה, ראש המועצה של מועצה אזורית מפעלות אפק היה יצחק בנדר.

==יישובי המועצה==
בעת האיחוד כללה המועצה את שמונת היישובים:
* כפר מעש
* גבעת השלושה
* עינת
* כפר סירקין
* נחשונים
* גת רימון
* מגשימים
* גני יהודה

לפני 1977 כללה המועצה גם את חגור וחורשים. 

==הערות שוליים==

מפעלות אפק
פארק וימבלדון

פארק וימבלדון (באנגלית: Wimbledon Park) הוא פארק באזור וימבלדון שברובע מרטון בעיר לונדון שבאנגליה.
הפארק קרוי על שם האזור, והוא הפארק השני בגודלו ברובע מרטון.
== היסטוריה ==
עד סוף המאה ה-19 היה אזור הפארק חלק מאחוזת וימבלדון, אחת מהאחוזות של משפחת ספנסר. במהלך המאה ה-18 עוצב הגן על ידי מעצב הגנים קייפאביליטי בראון אשר על פי תכנונו נחפר האגם המצוי בלב הפארק.

בשנת 1846 מכרה משפחת ספנסר את האחוזה לג'ון אגוסטוס בומונט שבנה על חלק משטחי האחוזה שכונת מגורים.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה רכשה מנהלת רובע וימבלדון את השטח הנותר של גני האחוזה, הכוללים את האגם (שטח הקטן בהרבה משטח הפארק המקורי) והפכה אותו לשטח ציבורי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wphg.demon.co.uk/index.htm קבוצת שימור אזור וימבלדון] 

קטגוריה:מרטון
וימבלדון
בנק דם

ניידת התרמת דם ב[[שוודיה]]
בנק דם הוא מאגר של דם ומרכיבי הדם שנאספו מתרומות דם. מאגר זה נאסף ונשמר לצורך שימוש עתידי בעירויי דם ובתרופות לחולי מחלות דם למיניהן כגון המופיליה.

==היסטוריה==
קרישת הדם מנעה תרומות דם עד לגילוי סימנים סוכריים ואיתם ארבע סוגי הדם על ידי קרל לנדשטיינר ותלמידיו בראשית המאה ה-20.

למרות שתרומת דם הראשונה נערכה ב-1907 על ידי ראובן אוטנברג בבית החולים מאונט סיני תופעת קרישת דם בחשיפתו מן הוורידים נמשכה עד שריצ'רד לוינסון מאותו בית החולים מצא ציטרט נתרן כנוגד קרישה הראשון. הדבר איפשר עירוי דם לא ישיר מוריד אל וריד. בתוך כמה שנים התפתחה הטכניקה והתגלתה החשיבות של תרומת דם בהתאם לסוג דם. בהמשך פיתח פרנסיס פייטון רואוז תמיסת ציטרט-גלוקוז שאיפשרה לשמור דם במשך מספר ימים דבר שאיפשר לפתוח "פקדונות בנק" בבריטניה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ב-23 במרץ 1930 הצליח הרופא הסובייטי סרגיי יודין לבצע עירוי דם מגופה על סמך המחקרים הקודמים לפיהם אינו נהיה רעיל ובאותה שנה פתח את בנק הדם הראשון במכון על שמו של סקליפוסובסקי. עד לאמצע שנות השלושים היו קיימים בברית המועצות כבר כ-65 בנקים גדולים וכ-500 תחנות קטנות יותר. על מנת לעודד את השיטה פרסם יודין עצמו כתבה בפראבדה ב-1935 בה טען ליעילותה בזמן מלחמה גדולה.

בעקבות הפרסום ב-1937 ברנרד פרטוס פתח בנק הדם האמריקאי הראשון בבית חולים קוק קאונטי בשיקגו והוא היה הראשון לתת למתקן את השם בנק דם. וילם יוהאן קולף היה הראשון שיסד בנק דם באירופה בתחילת שנות ה-40. תחילה קבלת דם מגוויות לא התקבלו במערב אך ידוע על עירויי דם בלתי חוקיים כאלו בארצות הברית בתחילת שנות ה-40.

בין 1937 ל-1940 גילו קרל לנדשטיינר ואלכסנדר סולומון וינר עוד גורם שיצר תגובות לא רצויות במהלך עירויי דם שבהמשך נקרא גורם רזוס על שמם של הקופים עליהם בוצע הגילוי.

לאחר שלוש שנים פיתחו ג'ון פרימן לוטיט ופטריק מוליסון דקסטרוז-ציטרט חומצי שהיה נוגד קרישה יעיל יותר ואיפשר העברת כמויות דם גדולות יותר לזמן ארוך יותר.

כלי זכוכית יצאו משימוש ב-1950 עם פיתוח שקיות פלסטיק סטריליות על ידי קרל וולטר וו. פ. מרפי שבנוסף לבטיחות איפשרו גמישות בהכנה.

מ-1979 נכנסו חומרי נוגדי קרישה יעילים יותר הכוללות אדנין.

לאחר תרומת הדם, נבדקת התרומה על מנת לזהות מחלות, ושאר גורמי מחלות. אם נמצא גורם כזה בעירוי, הוא נפסל לשימוש. לאחר הבדיקות מחלקים את הדם למנות בהתאם לסוג הדם. הדם נשמר בקירור ובתנאים סטריליים.

כיום קיימים בנקי דם ברוב מדינות העולם.

==בישראל==
לפני הקמת מדינת ישראל נוהל נושא תרומת דם על ידי מספר אגודות כולל "אגודת תומכי אחים" בירושלים.

בנק הדם הראשון של מגן דוד אדום בישראל הוקם על ידי הד"ר נתן (וילהלם) וולף ב-1946 בבניין מד"א ברחוב מזא"ה 13 בתל אביב. וולף נעזר ב"ארגון המתנדבים של תורמי דם" וברופאים: סוניה קבלקין, מלכה וולף, לודביג דרסלר, ושטארק. בהמשך, עבר הבניין ליפו ונקרא: "הבניין למתן שירותי הדם ע"ש הקולונל מיקי סטון".

בקריית מד"א ברמלה מצוי "בנק הדם המרכזי של מדינת ישראל", בו נמצאות כל תרומות הדם הנשלחות אל בתי חולים ברחבי המדינה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.mdais.org/blood-donation/blood-service אתר שירותי הדם של מד"א]
* [http://www.health.gov.il/hozer/mr69_2002.pdf נהלים להפעלת בנק דם ומתן עירוי דם] - נוהלי משרד הבריאות (עדכון 2002)
* 
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/27603-2/93109-2/ אמבלונס חדש עבור בנק הדם, פברואר 1951], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עירוי דם
קטגוריה:ארגוני רפואה ובריאות
קטגוריה:מקצוע הרפואה
קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה
דם
קטגוריה:תשתיות בריאות
גזוז (אלבום)

גזוז הוא אלבום הבכורה של להקת "גזוז". עם שני יוצאי להקת "כוורת", דני סנדרסון וגידי גוב, האלבום נשמע כהמשך ישיר של הקו המוזיקלי של הלהקה. את כל שירי האלבום כתב, הלחין ועיבד סנדרסון, ורובם הפכו ללהיטים גדולים. האלבום היה להצלחה גדולה, ונמכר ביותר מ-70,000 עותקים. אף על פי שמעולם לא יצא על גבי תקליטור, כל שירי האלבום מופיעים באוסף של הלהקה "20 הלהיטים", שיצא ב־1990.

== הצלחה במצעדים ==
באוקטובר 1978 יצא הסינגל "תשע בכיכר", שבשיאו הגיע למקום השלישי במצעד השבועי של רשת ג' ולמקום ה-12 במצעד הפזמונים התשל"ט (1979) של התחנה. שלושה חודשים לאחר מכן יצא "היא לא תדע" שהגיע בשיאו למקום ה-8 במצעדים השבועיים ברשת ג'. אחריו יצא "אמא ודני" שהגיע גם הוא בשיאו למקום ה-8 במצעדים השבועיים ברשת ג'. הסינגל האחרון שיצא היה "לכבוד הקיץ" שצעד בראש המצעד של רשת ג' במשך שבועיים ולאחר מכן הגיע למקום ה-23 במצעד הפזמונים התשל"ט של התחנה. בעקבות הצלחת האלבום, נבחרה גזוז ללהקת השנה של המצעד.

== רשימת השירים ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20030904041205/http://www.mooma.com/Discs.asp?ArtistId=2420&AlbumId=3740 האלבום באתר במומה]

קטגוריה:אלבומי גזוז
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1979
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
גלגול שני

גלגול שני הוא אלבומה השני של להקת "גזוז" אשר בדומה לאלבום הראשון של הלהקה, אף הוא יצא בשנת 1979.
== הפקה ==
כמו באלבום הקודם, דני סנדרסון היה מי שכתב והלחין את כל השירים, פרט לקטעים האינסטרומנטליים "מנגו א לה רמפה", "אלופי הדמקה" ו"נוסטלגיה". האלבום נחשב לפחות מצליח מקודמו, והשירים המוכרים ביותר בו הם "רוני", "מילים יפות", "אה או" ו"רק עם אופנוע". האלבום מעולם לא יצא על גבי תקליטור, ורק חלק משיריו צורפו לאוסף "20 הלהיטים" של גזוז. זמן קצר אחרי הוצאתו התפרקה הלהקה. כמו כן, שני שירים מתקליט זה מעולם לא ראו אור על גבי תקליטור והם הנעימה האינסטרומנטלית "מנגו א לה רמפה" והגרסה המקורית של השיר "היא התיישבה ליד פסנתר" (באלבומי האוסף הבאים של הלהקה מופיעה גרסה שהוקלטה מחדש).

מהאלבום יצאו השירים הללו לרדיו: "רוני" שהגיע למקום 3 במצעד השבועי ברשת ג', "אה או" שהגיע לראש המצעד השבועי של רשת ג' למשך 3 שבועות, ומאוחר יותר הגיע למקום ה-19 במצעד השנתי של תש"ם (1980) של התחנה, ו"רק עם אופנוע" שהגיע גם הוא בשיאו למקום ה-3 במצעד השבועי ברשת ג'. הלהקה הגיעה גם למקום השני בתואר "להקת השנה" במצעד השנתי.

== רשימת הקטעים ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990038754210205171/NLI גלגול שני] - התקליט המלא באתר הספרייה הלאומית

קטגוריה:אלבומי גזוז
קטגוריה:אלבומי 1979
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
אדם ומלואו

אדם ומלואו הייתה תוכנית טלוויזיה בת 20 פרקים ששודרה בערוץ 33 בשנים 2003–2004, במסגרתה הסתובב המגיש ברחבי ישראל, פגש אנשים והביא סיפורים על סביבת מגוריהם, זיכרונות ילדותם, וחייהם.

את התוכנית הגיש בהתחלה עוזי חיטמן, שהספיק להגיש 11 פרקים. לאחר מותו הפתאומי של חיטמן החליף אותו חנן גולדבלט עד מעצרו, אז הופסקה הפקת התוכנית.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוץ 33: תוכניות וסדרות
הימים של מידורי

הימים של מידורי (ביפנית, 美鳥の日々, Midori no Hibi) היא סדרת מאנגה בת 85 פרקים, שנוצרה על ידי קאזורו ינוה (Kazurou INOUE) כעבודתו הראשונה. הסדרה עובדה גם לסדרת אנימה בת 13 פרקים, מסטודיו פירוט. הסדרה שודרה בשנת 2004. 

==עלילה==

סייג'י סאוומורה הוא תלמיד תיכון, נער אלים שנוהג ללכת מכות לעיתים קרובות. הוא מכונה "הכלב המשוגע סאוומורה" (Mad dog Sawamura), וידו הימנית מכונה "ידו הימנית של השטן" (Devil's right hand).

בגלל מזגו החם וכוחו הרב, רוב הנערים בסביבתו מעדיפים לברוח ולשמור מרחק ממנו, מלבד פרחחים מבתי הספר האחרים שרוצים לנקום בו על כך שהוא תמיד מנצח אותם. בגלל החזות המפחידה שלו אף נערה שהוא מחבב לא מסכימה להיות החברה שלו ולתת לו הזדמנות להרשים אותה.

יום אחד סייג'י מתעורר בבוקר ומגלה שכף ידו הימנית הפכה לילדה חיה בגודל של בובת כפפה. אותה ילדה, מידורי, מאוהבת בסייג'י מאז חטיבת הביניים. מסיבה מסתורית הגוף שלה נכנס לתרדמת והנשמה שלה נהפכה לגוף מינאטורי על כף ידו ה"אגדית" של סייג'י.

==דמויות==
* סייג'י סאוומורה: בן 17. ידוע בתור עבריין אלים וברברי, אבל למרות היותו עצבני מאוד וחזק פיזית סייג'י הוא אדם טוב לב ומתחשב. יש לו 'ערכי קרב' והוא לא מתקיף יריבים חלשים ממנו. סייג'י משתוקק למצוא אהבה אבל הבנות שהוא מחבב דוחות אותו בגלל הסטריאוטיפ שלו כעבריין מפחיד.
* מידורי קאסוגאנו: בת למשפחה עשירה וחמה. ילדה חכמה ולומדת בבית ספר יוקרתי. היא מאוהבת בסייג'י כבר מחטיבת ביניים ולמרות שהיא רואה אותו כמעט יום-יום בתחנת הרכבת היא לא מצליחה לגלות לו את רגשותיה.
* אוסאמו מיאנוהארה: חבר נודניק של סייג'י. סייג'י הציל אותו כמה וכמה פעמים מבריונים מביתי ספר אחרים.
* היאסה טאקאקו: לומדת בכיתתו של סייג'י. נציגת הכיתה וילדה פעילה וייצוגית מאוד. היא בזה לסייג'י בגלל שהוא טיפוס אלים ולא מתורבת, אבל אחרי שהוא מציל אותה מבריונים רגשותיה כלפיו משתנים והיא מנסה לכבוש את ליבו.
* רין סאוומורה: אחותו של סייג'י. היפראקטיבית, חסרת מעצורים ומנהיגה של חבורת אופנוענים. היא אוהבת להציק לסייג'י, להביך אותו ולקחת ממנו את הכסף שלו.
* שיאורי טסוקישימה: שכנה של סייג'י, בסביבות גיל 10. היא מיודדת עם סייג'י וסומכת עליו הרבה יותר מאשר על משפחתה והאם החורגת שלה.
* סוויצ'י טאקאמיזאווה: תלמיד בבית הספר של סייג'י המוגדר כאוטאקו המושלם. הוא משוכנע שמידורי היא בובה ומתעקש למצוא את היוצר שלה כדי לקנות אחת כמוה לעצמו.
* הארוקה קאסוגאנו: אמא של מידורי. לאורך הסדרה היא מזמינה לבית מגוון רחב של רופאים או רופאי-אלילים ופתרונות דומים בתקווה שאחד מהם יצליח להעיר את מידורי מהתרדמת שלה.
* קוטה שינגיאוג'י: חבר ילדות של מידורי. מידורי חשובה לו מאוד ולכן הוא מנסה לשכנע את סייג'י לנסות להעיר אותה.

==קישורים חיצוניים==

[http://www.midorinohibi.com האתר הרשמי של מידורי (ביפנית)]

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות מאנגה
קטגוריה:שונן
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-2000
קטגוריה:סטודיו פיירו: סדרות טלוויזיה
בין מוסר לאופנה

בין מוסר לאופנה הוא אלבומה היחיד של להקת הפופ הישראלית "פינג פונג", שיצא בשנת 2000. האלבום כלל את השיר "שמייח", שייצג את ישראל באירוויזיון 2000 (שיר מספר 3 באלבום).

==השירים באלבום==
# יש לי אהוב בגבעתי
# רוצה למות להיט
#שמייח
# בורגר ראנץ'
# זקנים
# סקי
# צ'יקי
# ג'אנגלרו
# מי זה שם צועק למטה?
# נערת הכרך
# רוקדת בחתונה
# היי, היי, מר ישראל
# בוקאסה

==שותפים באלבום==
לאלבום היו שותפים חברי הלהקה (גיא אסיף, רועי ארד, אהל עדן, ויפעת גלעדי), עובד אפרת, ודביר וולק. את עיצוב העטיפה ביצעו צמד הגרפיקאים כץ-פרידמן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070312043948/http://www.indie.co.il/Article.asp?Param1=345 ביקורת על האלבום] באתר [https://web.archive.org/web/20060409132536/http://www.indie.co.il/default.asp אינדי]
* [http://www.youtube.com/watch?v=n7HeDRFgsxc קליפ] לשיר בורגר ראנץ', במאי: עידו פלוק, 2001

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2000
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
לסטר

לסטר (באנגלית: Leicester, ) היא עיר במרכז אנגליה בת כ-465 אלף תושבים בשנת 2016, דבר ההופך אותה לאחת הערים הגדולות באנגליה. שטחה של העיר כ-80 קמ"ר.

== גאוגרפיה ==
לסטר היא בירתו של מחוז הקרוי על שמה, לסטרשייר (Leicestershire), והיא העיר הגדולה ביותר באזור איסט מידלנדס. העיר נמצאת כשעת נסיעה מלונדון ברכבת מהירה.

לסטר היא העיר הרב-תרבותית ביותר בממלכה המאוחדת. כ-36% מתושביה אינם לבנים, השיעור הגבוה ביותר בבריטניה (למעט כמה רבעים בלונדון). 30% מתושבי העיר הם ממוצא הודי ופקיסטני, 3% ממוצא אפריקני וקריבי, 1% ממוצא סיני והשאר מעורבים. ב-1987 נבחר לראשונה בבריטניה אדם ממוצא הודי - תושב לסטר - לכהן כחבר פרלמנט. בעיר עשרות מסגדים, מקדשים הינדים וסיקיים; מקדש הג'יין היחיד בעולם המערבי נמצא בלסטר. בחג הדיוואלי (Diwali) ההינדי, חג האורות, נערכות תהלוכות ברחבי העיר, הגדולות ביותר מחוץ לגבולות הודו. בלסטר נערך הפסטיבל הקריבי השני בגודלו בבריטניה, אחרי זה של נוטינג היל בלונדון. העיר נחשבת למופת של דו-קיום בבריטניה. אתר האינטרנט של העיר כתוב באנגלית, בשלוש שפות הודיות, באורדו ובסינית.

לסטר היא מהעתיקות שבערי אנגליה, והיא נוסדה בראשית המאה הראשונה לספירה על ידי הרומאים. העיר הקנתה את שמה לחמש עיירות וכפרים בארצות הברית. כיכר לסטר שבלונדון קרויה על שם העיר.

בלסטר שתי אוניברסיטאות: אוניברסיטת לסטר (נוסדה ב-1921) ואוניברסיטת דה-מונפור (De Monfort, נוסדה ב-1992). בעיר נמצא השוק המקורה הגדול ביותר באירופה. בעיר נמצא גם מרכז החלל הלאומי בלסטר.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.le.ac.uk האתר הרשמי של אוניברסיטת לסטר]
* [http://www.dmu.ac.uk האתר הרשמי של אוניברסיטת דה-מונפור]
* 

*
קטגוריה:אנגליה: ערים
צ'ארלס פדרסן

צ'ארלס ג'ון פדרסן (באנגלית: Charles John Pedersen, 3 באוקטובר 1904 – 26 באוקטובר 1989) היה כימאי אמריקאי יליד דרום קוריאה, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1987 (במשותף עם דונלד ג'יימס קראם וז'ן-מארי להן), "על הפיתוח והשימוש במולקולות בעלות תגובות מותאמות מבנה עם סלקטיביות גבוהה".

== חייו ==
פדרסן נולד בפוסאן שבקוריאה הדרומית לאב נורווגי ולאם יפנית. את רוב חייו בילה בארצות הברית. הוא החל ללמוד באוניברסיטת דייטון, אוהיו, ארצות הברית ב-1922, וקיבל תואר ראשון בכימיה. משם המשיך ללימודי תואר שני ב-MIT שבמסצ'וסטס. כל העת נתמך פדרסן כלכלית על ידי אביו; לאחר שקיבל את התואר השני בחר שלא להמשיך בלימודים אלא להתחיל לעבוד, זאת כדי שיוכל לזכות בעצמאות כלכלית. פדרסן הוא מהזוכים הבודדים בפרס נובל בתחום מדעי שאינו בעל תואר דוקטור.

דוגמה ל[[אתר כתר]]

פדרסן התקבל לעבודה בחברת דופונט (DuPont), תאגיד המוצרים הכימיים הגדול בעולם, שם עבד במשך 42 שנים, עד לפרישתו. פדרסן זכה בפרס נובל כהוקרה על תגליותיו בתחום מולקולות האתר כתר, קבוצת תרכובות אורגניות טבעתיות בעלות תכונות מיוחדות. את הפרס חלק עם שני כימאים אחרים - אמריקני וצרפתי - אשר המשיכו את מחקרו בתחום האתרים. במהלך עבודתו דופונט נרשמו על שמו 65 פטנטים. את תגליותיו בנושא האתרים פרסם עשרים שנה לפני קבלת הפרס.

לאחר פרישתו דופונט עסק בדיג, צפרות, גננות וכתיבת שירים. פדרסן לקה במיאלומה בשנת 1983, ולמרות חולשתו הגיע לטקס קבלת הפרס בסטוקהולם ב-1987. פדרסן, מדען צנוע ונעים הליכות, קיבל את הידיעה על זכייתו בהפתעה גמורה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דייטון
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:כימאים אורגניים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
דור (מושב)

דּוֹר הוא מושב ליד זכרון יעקב השייך למועצה אזורית חוף הכרמל. הוקם בשנת 1949 על ידי קבוצת עולים יוצאי יוון, שלאחר מכן הצטרפו אליהם יוצאי עיראק. 
== היסטוריה ==
המושב הוקם על האדמות החקלאיות של הכפר הערבי טנטורה, שתושביו גורשו או ברחו לפי גישות שונות במחקר ההיסטורי במהלך מלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור אליו לאחריה. שמו של המושב נובע משמה של העיר הקדומה דור ששכנה סמוך למקום. חוף דור, חוף הים הסמוך למושב, הוא אחד הנוחים לרחצה בישראל, עקב היותו בתוך מפרץ טבעי.

לאורך חוף דור ניתן למצוא שפע של צמחיית חופים, בעלי חיים עשירים וצמחיית חולות. החוף הצפוני של דור הוכרז כשמורת טבע.

==גלריה==
<gallery>
Dor Israel.jpg|המושב דור לכיוון דרום, אוגוסט 2020
Dor beach 1.jpg||חוף הרחצה במבט אווירי, ספטמבר 2020
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
שארל לה ברן

שארל לה בּרַן (בצרפתית: Charles Le Brun; 24 בפברואר 1619 – 22 בפברואר 1690) היה צייר ומעצב פנים צרפתי.

== קורות חייו ופועלו ==
נולד בפריז לאב שהיה פסל. גדל בחברת ציירים שהיו חבריו של אביו ולמד לשרטט בעודו ילד. בגיל 11 התקבל לסטודיו של הצייר סימון וואה בפריז. ב-1634 צייר אלגוריה על חיי הקרדינל רישלייה, שהתלהב מן הציור והזמין אצלו ציורים על נושאים מיתולוגיים כדי לעטר בהם את ארמונו בפריז. ב-1642 התלווה לצייר ניקולא פוסן במסע לרומא, ושם בהדרכתו של פוסן התחקה אחרי הציורים של רפאל ושל אמני הרנסאנס האיטלקי. ב-1646 חזר לפריז והפך לבן חסותו של ניקולא פוקה. כמו כן הוזמן בשנה זו (1646) ביחד עם אסטאש לה סואר לקשט את חללי ארמון לַמבֶּר בפריז. ב-1648, בעזרתם של הקרדינל מאזארן ושל ז'אן-בטיסט קולבר, הקים את האקדמיה לציור ולפיסול בפריז. ב-1655 אקדמיה זו קיבלה מעמד ממלכתי והוסמכה להכשיר אמנים לשירות המדינה.

ב-1662 קנה קולבר עבור בית המלוכה הצרפתי את "גובלן", שהיה מפעל לייצור שטיחי קיר בפריז, ולה ברן מונה ב-1668 למנהלו. לואי הארבעה עשר הזמין אצל לה ברן ציורים היסטוריים. הציור "אלכסנדר הגדול ומשפחת דריוס" שבה את לבו של המלך, שהעניק ללה ברן תואר אצולה ומינה אותו ב-1662 לצייר הראשי שלו .
ב-1663 נתמנה לה ברן למנהל האקדמיה לציור ולפיסול, שאורגנה מחדש על ידי שר האמנות קולבר ב-1664 ונקראה בשם "האקדמיה המלכותית לאמנות". לה ברן נתמנה לשקם את הגלריה המרכזית בארמון הלובר בפריז, שעלתה בלהבות ב-1661, וצייר שם את "אגדות אפולו" (גלריית אפולו).

במשך 17 שנה (1664–1681) עסק לה ברן בעיצוב הפנים של ארמון ורסאיי, תכנן את "מדרגות השגרירים" וצייר 27 ציורי קיר המתארים את תהילתו של המלך לואי הארבעה עשר מ-"שלום הפירנאים" (1659) ועד "הסכמי ניימכן" (1679). ב-1677 התלווה אל המלך במסע למערכה בפלנדריה. משחזר המשיך בעבודתו בוורסאיי: "אולם המראות" (1679–1684) ו"אולם המלחמה והשלום". אחרי מות קולבר ב-1683 ירד לה ברן מגדולתו. הוא נפטר במפעל "גובלן" בפריז ב-1690 ונקבר בכנסיית סנט ניקולה דו שארדונה ברובע החמישי שאת החזית שלה עיצב בסגנון קלאסי.

יצירתו של לה ברן הייתה שילוב של ציור, עיצוב פנים, אדריכלות, צורפות, עבודות עץ, עיצוב שטיחי קיר ועבודות שונות הכרוכות בעיטור ארמונות – יצירה שהוגדרה לימים כ"סגנון הבארוק של המלך לואי הארבעה עשר".

== קישורים חיצוניים ==

* 

לה ברן
קטגוריה:ילידי 1619
קטגוריה:נפטרים ב-1690
טלפרומפטר

שדרנית טלוויזיה משתמשת במַקראה
טֶלֶפְּרוֹמְפְּטֶר (מַקְרֵאָה, מַקְרֵאַת עֵזֶר) הוא מכשיר להקרנת דפי טקסט על גבי מסך. המכשיר משמש בעיקר באולפנים ומאפשר לקריינים להקריא את הטקסט כשמבטם אל עבר המצלמה, במקום להשפיל מבט אל דפים הנמצאים על השולחן שלידם. את המַקראה הִמציאו ארווינג קאן ופרד ברטון בשנות ה-50 של המאה ה-20. כאשר הקריין נמצא רחוק מהמצלמה, מוקרן הטקסט על גבי מסך גדול המותקן מאחוריה.

המקראה הראשונה הייתה מכשיר מכני שהטקסט המוצג בו התקדם באמצעות עוזר שהאזין להתקדמות של הקריין ועקב אחר קצבו. בעשור הראשון של המאה ה-21 המקראה היא לרוב בדמות מכשיר דיגיטלי מבוסס מחשב המקדם את הטקסט בקצב קבוע ואף מאפשר לקריין שליטה על הקצב באמצעות ידית המוצבת סמוך אליו.

כיום משתמשים במקראות, בעיקר בטלוויזיה למשל בהגשת מהדורות חדשות ומבזקי חדשות, בתוכניות שונות ובקולנוע, אך גם פוליטיקאים ואנשי ציבור למדו את סגולותיהן. נשיא ארצות הברית ברק אובמה נהג לנצל זוג מקראות בנאומיו. מקראות אלה היו שקופות, וכך לא הסתירו את פניו מן הקהל.

בשנות החמישים של המאה ה-20 הקימו ארווינג קאן, הוברט שלאפלי ופרד ברטון את חברת TelePrompTer. ברטון היה שחקן שהגה את הרעיון של טלפרומפטר כאמצעי עזר להופעות טלוויזיה כאשר קריינים או שחקנים נדרשו לשנן חומר רב בזמן קצר. שלאפלי יצר את הטלפרומפטר הראשון ב-1950, שהיה מכשיר מכני פשוט שהופעל על ידי טכנאי שעמד קרוב למצלמה. התסריט להקראה נכתב על מגילת נייר שגולגלה בהתאם להתקדמות ההקראה, וניתן היה לשכור את המכונה ב-$30 לשעה. ב-1952 השתמש הנשיא האמריקני הרברט הובר בטלפרומפטר של שלאפלי במסגרת נאום שנשא בוועידה הרפובליקנית בשיקגו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
מאיר שוורצמן


הרב מאיר שוַורצמן (1901 – 1968) היה סופר יידיש, רב חרדי, וסופר עברי.

==ביוגרפיה==
נולד בעיירה זגורוב שבפולין, בכ"ב בשבט תרס"א, 11 בפברואר 1901 למשפחה חסידית חסידית. למד ב"חדר" ובישיבה אצל רבי מאיר דן פלוצקי בעל ה'כלי חמדה', והשלים לימודי הסמכה לרבנות.בשנת ה'תרפ"ה נשא את חוה יאבלין משדליץ ועבר להתגורר לעיירה שדליץ הסמוכה ללודז', כיהן שם כרב צעיר, והיה בין מייסדי ופעילי "אגודת ישראל" בפולין.

בשנת ה'תרצ"ח 1938 היגר עם משפחתו לקנדה והתמנה בשנת ה'תש"א 1940 לרב בית הכנסת "בית יהודה" בעיר ויניפג ויסד שם את ישיבת 'בית ישראל'. כבר מצעירותו כתב ופרסם דברי ספרות ביידיש ודברי תורה בעברית. בגיל עשרים כבר נדפסו סיפוריו הראשונים ביידיש באירופה ובאמריקה, ובעברית נדפסו בארץ ישראל. יחד עם עיוני התורה שלו וסיפורי הילדים ברוח החסידות, נתן מאיר שורצמן מכוחו גם לסיפורי חייהם ותולדותיהם של רבנים גדולים. על ספרו "מאיר עיני ישרים" הסכמות של רבנים רבים, בהם הרבנים יצחק אייזיק הלוי הרצוג, בן-ציון מאיר חי עוזיאל, משה אביגדור עמיאל, זלמן סורוצקין והאדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר.

נפטר בויניפג, קנדה בכ"א בחשון ה'תשכ"ט, 12 בנובמבר 1968. גופתו הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים ביום כ"ג חשון ה'תשכ"ט, 14 בנובמבר 1968.

מספריו ביידיש: 'היום-טובים שלנו', וויניפעג, 1946. 'הלהבה היהודית', (אש התמיד), וויניפעג, 1958. 'ליליאן', עם הקדמה מאת שרה שנירר, שעדלעץ (שדליץ), 1926, דער יידישער פלאם, וויניפעג - קנדה ה'תשי"ח 1958. ספריו של מאיר שורצמן מעוררים עניין עד היום בציבור החרדי, וספריו חוזרים ונדפסים גם היום.

==מספריו==
*אש תמיד, פרקים בתולדות החסידות ובתורתה, בני ברק, 1962.
*ואלה תולדות הרבי הראשון מגור, עברית אלעזר ברוינר, ירושלים 1958.
* דער יידישער פלאם, וויניפעג - קנדה ה'תשי"ח 1958
*המאור הגדול : סיפור חייו של אבי שושלת גור בעל חידושי הרי"ם, הרב מאיר שוורצמן, עברית י. שן, בני ברק 1991.
*ספר מאיר עיני ישרים : על חמישה חומשי תורה, ילקוט ... רעיונות והשקפות ... והרבה מאמרים אשר חדשתי ודרשתי ... / מאתי ... מאיר בהרי"ם שווארצמאן, אשדוד, מכון זיכרון קדושי פולין, 1998.
*
*נצנים, (ספר שירים), המרכז לספרות חרדית בארץ ישראל, 1945.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:שדליץ: רבנים
קטגוריה:רבנים קנדים
קטגוריה:מהגרים מפולין לקנדה
קטגוריה:ילידי 1901
קטגוריה:נפטרים ב-1968
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
דימות רפואי

מכונת דימות תהודה מגנטית
צג ולוח בקרה של מכשיר אולטרה סאונד
דימות רפואי הוא שימוש בבדיקות שונות לצורך הדגמה חזותית של חלקים פנימיים של גוף נבדק. טכנולוגיה זו משמשת לאבחון קליני, למחקר פיזיולוגי ולסיוע בעת פעילות פולשנית. טכנולוגיות דומות פותחו גם עבור יישומים תעשייתיים.

הדימות הרפואי נחלק לשני תחומים: דימות מבני ודימות תפקודי.

הדימות המבני נותן מידע אנטומי על צורה של מבנים בגוף, ועמו נמנים צילום רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית ובדיקת אולטרה סאונד רפואית. סוג זה של דימות מצטיין בפירוט אנטומי מדוקדק, לרבות איברים קטנים מאוד, ובתיאור היחסים המרחביים בין האיברים.

דימות תפקודי, המשמש בתחום הרפואה הגרעינית, מאפשר באמצעות חומרים רדיואקטיביים במינון נמוך הנקלטים ברקמות מטרה, בחינה של פעילות רקמה, מטבוליזם ותהליכים בתוך איבר או רקמה בזמן מחלה.

שיקוף היא שיטה שיכולה להדגים גם מבנה וגם תפקוד. לדוגמה: בזמן צנתור בעורקים הכליליים ניתן לראות גם את האיבר עצמו (הלב) וגם את הפעילות שלו (התכווצות והרפיה).

הסוגים השונים של הדימות הרפואי משמשים לבחינת איברים שונים בגוף, על פי אטימותם או תגובתם לקרינה. לעיתים נצבע האיבר הנבדק בחומר הנראה בבירור בבדיקה, כאשר האיבר עצמו שקוף לבדיקה המבוקשת. למשל, ניתן להחדיר לאיבר חומר ניגוד, כגון בריום בצילום רנטגן. לכל שיטת דימות יתרון בגילוי סוג מסוים של פתולוגיה גופנית, ולעיתים הרופאים משתמשים במספר שיטות או בשיטה משולבת כדי להגיע לאבחנה.

הדימות הרפואי מתבצע באמצעות ציוד ייעודי ממוחשב, המורכב משלושה חלקים עיקריים: מקור קרינה (או גלים), גלאים המתאימים לגלים שמשדר המקור ומקום בגוף הנבדק. הקרינה הנפלטת מהמקור, אשר יכולה להיות חיצונית כמו בדימות המבני או פנימית כמו בדימות התפקודי, נקלטת בגלאים ונשמרת במחשב כערך מספרי בהתאם לעוצמת הקליטה. ערכים אלו נקראים הדגימות. הדגימות מעובדות בכלים מתמטיים מתקדמים ליצירת תמונה המייצגת את פנים הגוף (המקטע הנסרק). התוצר המחושב מציג חתך בתוך הגוף, ובעיבוד נוסף על כמה פרוסות סמוכות, ניתן לייצר תמונה תלת־ממדית של איבר בתוך הגוף. את התמונות שמפיק ציוד הדימות מפענח רופא רדיולוג.

אחד העקרונות החשובים ביותר בדימות רפואי בו נעשה שימוש בקרינה מייננת, הוא עקרון ALARA – As Low As Reasonable achievable. משמעות הדבר היא שהרנטגנאי שואף להשתמש בכמות הקרינה הנמוכה ביותר האפשרית, מבלי לפגוע באיכות התמונה וביכולת להפיק ממנה מידע אבחנתי עבור הרופאים. הדבר מושג במספר אמצעים, לדוגמה באמצעות הקטנה של זמן החשיפה של הנבדק לקרינה, דבר שרלוונטי במיוחד בצילומים של ילדים, או כאלה הקשורים לתנועתיות כגון מערכת העיכול שלה יש תנועה פריסטלטית טבעית ובלתי רצונית.

==קישורים חיצוניים==

* עופר בן חורין, [https://mriportal.co.il/2078-2/ ניידות הרנטגן הראשונות- המלחמה של מארי קירי], באתר [https://mriportal.co.il/ MRI הפורטל הישראלי]

* [https://www.camoni.co.il/בדיקות-הדמיה-–-כל-הפרטים מידע על בדיקות דימות] באתר כמוני
* [https://engineering.tau.ac.il/Engineering-Faculty-Hayit-Greenspan-Deep-Learning-CT-Image-Analysis גילוי קורונה על ידי ניתוחת תמונה] – מחקר של חיית גרינשפן
* [https://mriportal.co.il/ פורטל דימות רפואי בתחום ה-MRI]
* 

*
קטגוריה:טכנולוגיה רפואית
קטגוריה:בדיקות רפואיות
סמל רוד איילנד

סמל מדינת רוד איילנד, או בשמו המלא "חותם מדינת רוד איילנד ומטעי פרובידנס" (באנגלית: The Seal of the State of Rhode Island and Providence Plantations) מציג במרכזו עוגן ימי בצבע זהב על רקע כחול. מתחת לעוגן כתובה המילה "תקווה" (Hope). על המעגל החיצוני של הסמל מופיעה הכתובת: "חותם מדינת רוד איילנד ומטעי פרובידנס 1636".

== היסטוריה ==
=== התקופה הקולוניאלית ===
מושבת רוד איילנד הוקמה בשנת 1636 על ידי קבוצת פליטים שהונהגו על ידי רוג'ר ויליאמס , כומר נוצרי, ואן הצ'ינסון, אשר הגיעו לאזור כבריחה מרדיפה דתית ביבשת אירופה ומסצ'וסטס הסמוכה. הפליטים קבעו את העוגן כסמלה של המושבה. ההשראה לבחירת העוגן היא ככל הנראה הפסוק מהברית החדשה:

גם המילה "תקווה", שהוספה לראש הסמל מעל העוגן בשנת 1644 אחרי שויליאמס קיבל זכות רשמית ליישב את האזור על ידי מלך אנגליה, מקורה מפסוק זה. החל משנה זו, הסמל אומץ על ידי כל ממשלה ברוד איילנד בצורות שונות תוך שמירה על העקרונות המרכזיים במבנהו - העוגן הזהוב, הרקע הכחול, המוטו "תקווה" והכיתוב המקיף את הסמל.

=== סמל האצולה של מדינת רוד איילנד ===
סמל האצולה של מדינת רוד איילנד
בשנת 1881 אימצה האספה הכללית של מדינת רוד איילנד סמל אצולה למדינה, בנוסף לחותם ולדגל הקיימים של המדינה. סמל האצולה נכנס לתוקפו ב-1 בפברואר 1882. סמל האצולה משמש כסמל המדינה בגרסאותיו השונות, בסמל ודגל מושל המדינה ובסמלו של סגן מושל המדינה.

<gallery>
Flag of the Governor of Rhode Island.svg|סמל האצולה בדגל מושל מדינת רוד איילנד
Seal of the Governor of Rhode Island.svg|סמל מושל רוד איילנד
Seal of the Lieutenant Governor of Rhode Island.svg|סמל סגן מושל רוד איילנד 
Rhode Island state coat of arms (illustrated, 1876).jpg|גרסה מצוירת של סמל האצולה (1876)
</gallery>

== גרסאות קודמות ושימושים נוספים ==
<gallery>
Rhode Island Seal 1853.jpg|גרסת הסמל שהייתה בשימוש ב-1853
Rhode Island Historical Society Seal 1852.jpg|סמל חברת ההיסטוריה של רוד איילנד בשנת 1852
Rhode Island National Guard Seal.png|סמל המשמר הלאומי של רוד איילנד
</gallery>

== ראו גם ==

* דגל רוד איילנד

קטגוריה:רוד איילנד: סמלים
רוד איילנד
דגל קולורדו

דגל מדינת קולורדו (באנגלית: Flag of Colorado) מורכב משלושה פסים אופקיים בעלי רוחב שווה. הפסים העליון והתחתון כחולים, והאמצעי לבן. על הפסים מופיעה האות האנגלית "C" בצבע אדום שבמרכזה עיגול בצבע זהב.

==משמעות הסמל==
הצבע הכחול שבדגל בא לסמל את השמיים, העיגול המוזהב מסמל את השמש, הלבן - את השלג בפסגות ההרים במדינה, והאדום - את צבע הקרקע והסלעים במדינה.

==היסטוריה==
הדגל עוצב על ידי אנדרו קרלייל ג'ונסון בשנת 1911. בית המחוקקים של המדינה אימץ את הדגל רשמית כדגל המדינה ב-5 ביוני באותה שנה. בית המחוקקים, בהחלטתו, לא ציין את גודל האות "C" ואת הגוון המדויק של הצבעים, ועל כן נוצרו מספר גרסאות של הסמל בגוונים שונים ובגדלים שונים של האות.
ב-28 בפברואר 1929 החליטה האספה הכללית של בית המחוקקים כי הצבעים אדום וכחול יהיו בדיוק באותו גוון של צבעים אלה בדגל ארצות הברית.
ב-31 במרץ 1964 החליט בית המחוקקים כי קוטר המעגל המוזהב יהיה בדיוק כרוחב הפס האמצעי של הסמל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קולורדו

קטגוריה:קולורדו: סמלים
קולורדו
סמל קולורדו

סמל מדינת קולורדו או חותם מדינת קולורדו (באנגלית: Seal of the State of Colorado) מבוסס על סמל הטריטוריה שקדמה למדינה - סמל שאומץ על ידי האספה הטריטוריאלית הראשונה ב-6 בנובמבר 1861.

==היסטוריה==
ההבדל בין הסמל שנבחר לטריטוריה לבין הסמל המדינתי הוא הוספת המילים "מדינת קולורדו" והוספת שנת הכניסה לאיחוד - "1876".

ב-15 במרץ 1877 אישר בית המחוקקים הראשון של המדינה את הסמל.

לא ברור מי עיצב את סמל הטריטוריה שהפך לסמל המדינתי, אולם סבורים שהיה זה לואיס לדיארד וולד, מזכיר הטריטוריה שמונה על ידי נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן שעיצב את הסמל, ויש הסוברים כי גם מושל הטריטוריה ויליאם גילפין עזר בעיצוב הסמל, מאחר שאלמנטים מסמלי משפחת גילפין ומשפחת וולד מצויים בסמל הטריטוריה.

==תיאור הסמל==
בהתאם לחוק המדינה, נקבע כי קוטר סמל המדינה הוא 2.5 אינצ'ים.
בראש החותם מצויה "עין ההשגחה" בתוך משולש, וסביבו קרני אור, הלקוח מסמל ארצות הברית.
מתחת לעין מוצג פסקס, קבוצת ענפים מאוגדים יחד וגרזן קרב, סמל שלטוני שמקורו ברומא העתיקה. הענפים מסמלים את החוזק של הקבוצה שאין ביחיד והגרזן מסמל סמכות ומנהיגות. הפסקס עטוף בסרט בצבעי כחול, אדום ולבן, צבעי הדגל, ועליו המילים "Union and Constitution" - איחוד וחוקה.
מתחתיו ישנו שלט אצולה עליו מצוירים שלושה הרים על רקע אדום המסמלים את הרי הרוקי שנמצאים בתחומה של קולורדו. פסגות ההרים מכוסות שלג ומעליהן עננים. בחלקו התחתון של המגן מצוירים כלי העבודה של הכורה - מקוש ופטיש על רקע מוזהב.
מתחת למגן מופיע המוטו בלטינית: "Nil Sine Numine" - "אין דבר מבלי האל" והשנה 1876 - שנת הצטרפות המדינה לארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.colorado.gov/dpa/doit/archives/history/symbemb.htm#Seal ההיסטוריה של הסמל - באתר ממשלת מדינת קולורדו]

קטגוריה:קולורדו: סמלים
קולורדו
ימים של אהבה

ימים של אהבה הוא סרט קולנוע ישראלי שיצא לאקרנים בדצמבר 2005, אשר מבוסס על הסרט "כוכב נולד". הסרט בוים, נכתב והופק על ידי מנחם גולן והשתתפו בו בתפקידים הראשיים מאיה בוסקילה, ניר לוי ומורן אטיאס.

==עלילה==
מרגלית דהאן (מאיה בוסקילה) היא בחורה פשוטה מאשדוד, העובדת כמלצרית במסעדה של אביה יוסף (יוסף שילוח) עם חלום להצליח בתחום השירה. הכול משתנה בערב אחרי ההופעה של הזמר המצליח דודו בן דוד (ניר לוי) בעיר המגורים של מרגלית, דוד מגיע לפאב בו מרגלית נוהגת לשיר. דודו מגלה אצל מרגלית פוטנציאל אדיר ומבטיח לה להפוך אותה לכוכבת גדולה. הבוקר שבא אחרי היה הפעם שונה, במקום ללכת לעבודה מרגלית נוסעת עם דודו להופעתו בבית שאן, הוא מעלה אותה לבמה לשיר - והקהל אוהב אותה. במהרה הם מתאהבים ומתחתנים בקפריסין, אבל אביה של מרגלית רוצה לעשות לה חתונה יהודית בסגנון מרוקאי אצלו במסעדה. הקריירה המוזיקלית של מרגלית עולה בניגוד לקריירה של דודו, השוקעת עמו כתוצאה משימוש בסמים ובאלכוהול. בעקבות הסמים והאלכוהול נקלעים יחסי הזוג הטרי למשבר, ובאותו הזמן מרגלית נכנסת להיריון.

בסוף הסרט לאחר שדודו בגד במרגלית, והיא חוזרת לבית אביה, דודו עולה על אופנוע כשהוא בהשפעת סמים, מאבד את השליטה ומוצא את מותו בתאונה קטלנית.

==ביקורות==
הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי הקולנוע, וכונה סרט בורקס מודרני, אך זכה להצלחה מסחרית לאחר שנרכש להפצה בינלאומית.

==בתרבות==

* בתוכנית ארץ נהדרת הוצג בשנת 2006 מערכון הלועג לסרט ולבמאי, מנחם גולן, שהוצג כרודף בצע המחפש רק הצלחה כלכלית וחוסך בכל דרך אפשרית, כולל שימוש בקטעים מסרטים אחרים שצילם וצילום סצנות בחוף בתוך חדר מדרגות.

* באחד מפרקי הסדרה "הפיג'מות" אילן סיפר שהלך לראות את הסרט בגלל מאיה בוסקילה והיה שם תור עצום.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקנ/ית
!width=80|דמות
|-
| מאיה בוסקילה || מרגלית דהאן
|-
| ניר לוי || דודו בן דוד
|-
| יוסף שילוח || יוסף דהאן
|-
| רן בכור || ראובן (רובי) דהאן
|-
| מורן אטיאס || סיגל
|-
| נטלי עטיה || ציפי המאירי
|-
| צחי נוי || סטלין
|-
| דני שגב || אלברט
|-
| עמוס לביא || בן-ציון
|-
|רמי בוזגלו
|סמי
|-
|הילה ערן
|פקידה
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי מנחם גולן
קטגוריה:סרטים מוזיקליים ישראליים
קטגוריה:אשדוד בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
את (כלי)

שני אתי שפיכה.
מילוי [[מריצה באמצעות את חפירה. בתמונה נראה שאת החפירה משמש גם לשפיכה.]]
אֵת הוא כלי עבודה ידני המשמש בחקלאות, בבניין ובעבודות אחרות. תפקידו של האת לעזור בחפירה באדמה ובהעברת אדמה או כל חומר אחר מהקרקע.

==סוגי אתים==
ישנם שני סוגי אתים:
*את חפירה (spade) - משמש לחפירה באדמה. הראש, בדרך כלל ממתכת, מסתיים בקו עגול ומעוגל לרוחבו. הידית, לרוב מעץ, קצרה, ובסופה היא בצורת האות D.
*את שפיכה (shovel) - משמש להעברת אדמה, חצץ או כל חומר מוצק אחר בתפזורת. הראש, בדרך כלל ממתכת, בצורת מלבנית ובהתאם לכך הוא מסתיים בקו ישר. הידית, לרוב מעץ, ארוכה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלים חקלאיים
קטגוריה:גינון: כלים ואביזרים
יוסף הרמלין

יוסף הַרְמְלִין (19 באפריל 1922<ref name=":0"></ref> – 12 בספטמבר 1994) היה ראש שירות הביטחון הכללי בשתי קדנציות, ושגריר ישראל באיראן ובדרום אפריקה.

== תחילת חייו ==
הרמלין נולד ב-19 באפריל 1922 בווינה שבאוסטריה והיה חבר בתנועת הנוער המכבי הצעיר ובאגודת הכח וינה. הוא עלה לארץ ישראל ב-17 באפריל 1939<ref name=":0" /> במסגרת עליית הנוער, חצי שנה לאחר ליל הבדולח. היה חניך כפר הנוער בן שמן וחבר בגרעין גורדוניה מעפילים שהקים את קיבוץ נוה ים. 

== קריירה ==
הרמלין הצטרף לארגון ההגנה וסיים קורס מפקדי כיתות. ב-1942 התנדב לצבא הבריטי ושירת בשורותיו במשך חמש שנים. עם שובו לארץ ישראל גויס שוב להגנה על ידי חיים לסקוב ועסק בהדרכה והכשרה צבאית. במלחמת העצמאות השתתף במבצע נחשון ופיקד על הפלוגה המסייעת של גדוד 58 בחטיבת גבעתי.

בפברואר 1949 גויס הרמלין לשב"כ על ידי איסר הראל. הוא התקדם בשירות, מונה לסגן ראש השב"כ ב-1960, ועמד בראשו בשנים 1964–1974. לאחר פרישתו היה שגריר ישראל באיראן (1978–1979), אך לא הספיק להגיש את כתב האמנתו לפני סגירת שגרירות ישראל בטהראן בעקבות המהפכה האיראנית. בשנים 1979–1981 שימש כשגריר ישראל בדרום אפריקה. כמו כן כיהן כממונה על ביקורת מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה.

עם התפטרותו של אברהם שלום מראשות השב"כ, בעקבות פרשת קו 300, נקרא הרמלין לעמוד בשנית בראש הארגון, בשנים 1986–1988. לאחר פרישתו מהשב"כ עבד בעיריית ירושלים כממונה על קליטת עלייה בעיר.

הרמלין שימש כיו"ר חברת תשתיות נפט ואנרגיה.

== משפחה ומורשת ==
מאשתו הראשונה נולדו לו שתי בנות. אשתו השנייה, שרה (שריקה) גרבר, אחותו של השחקן יוסי גרבר, הייתה יקירת תל אביב ואלמנתו של סא"ל [https://www.izkor.gov.il/%D7%90%D7%A9%D7%A8%20%D7%93%D7%A8%D7%95%D7%9E%D7%99%20%D7%A4%D7%95%D7%A4%D7%95%D7%91%D7%A1%D7%A7%D7%99/en_894aac664e716990ddf2a401afb41d01 אשר דרומי (פופובסקי)] שנהרג יחד עם אלוף אסף שמחוני בהתרסקות מטוס. 

הרמלין אימץ את בנם של שריקה ואשר, אלון, ששינה את שם משפחתו להרמלין. אלון הרמלין הוא פרופסור לביולוגיה במכון ויצמן למדע, ומכהן נכון ל-2023 כסגן נשיא המכון למנהל וכספים.<ref></ref> רעייתו של אלון, מיכל, היא בתו של אברהם ארנן.<ref></ref>

לזכרו של יוסף הרמלין הוקמה קרן מלגות לאנשי שב"כ. בניין הנהלת של חברת תשתיות נפט ואנרגיה בהרצליה קרוי על שמו.

==ראו גם==
*חילוץ הישראלים מאיראן (1979)

==לקריאה נוספת==
* אפרים לפיד, לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017.
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.shabak.gov.il/heritage/heads/Pages/hermlin.aspx יוסף הרמלין באתר השב"כ]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ראשי השב"כ
קטגוריה:סגני ראש השב"כ
קטגוריה:שגרירי ישראל באיראן
קטגוריה:שגרירי ישראל בדרום אפריקה
קטגוריה:עובדי משרד מבקר המדינה
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער בן שמן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
יזהר ארנון

יזהר ארנון (12 במרץ 1927 – 15 בספטמבר 2005) היה סופר ועיתונאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד בשם יזהר רבינוביץ בתל אביב. סבו היה הסופר אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ (אז"ר). עבד כעורך וכעיתונאי במשך כ-40 שנה בעיתונים ידיעות אחרונות, מעריב, האומה, למרחב, עולם הקולנוע ואחרים.

לפני קום המדינה היה פעיל באצ"ל, וכינויו היה "ארנון" שאותו אימץ לימים כשם משפחתו. ב-1946 נעצר על ידי משטרת המנדט הבריטי עם פעילי אצ"ל נוספים<ref></ref>.

בין היתר שימש ככתב ספורט ב"חדשות ספורט וטוטו", עיתון שהופק בחסות ועבור הטוטו בישראל.

נודע בדעותיו הימניות שאותן הביע במאמרי דעה רבים שכתב, ופרסם מאמרים בכתב העת "בארץ ישראל", שפורסם בתמיכת הליכוד.

במהלך דיון על הצהרות אש"ף ועמדת ישראל שנערך בכנסת בשנת 1989 התייחס רובי ריבלין למאמר דעה בשם "שטיפת מוח" שפרסם ארנון.

==ספריו==
===ספרות מקור===
* ערפל בצוק יעלים (הוצאת ירון גולן, 1991)
*פרשת זיסקינד (הוצאת מעריב, 1993)

===תרגומים===
*מסעות התייר הצעיר בארצות הברית מאת: אליזבט ייטס (הוצאת ש. פרידמן, מאי 1956)
*דם ואש ועשן מאת ד. ר. ניוטן (דפוס מבורך, 1965)
*המלחמה, מאת אורי דן וישעיהו בן-פורת (ספרית מעריב, 1972)
*אירלאנד מאת ג'ו מקארתי ועורכי טיים-לייף (הוצאת מעריב, 1973)

== חיים אישיים ==
ארנון התגורר מרבית חייו ברמת גן. היה נשוי מאז 1952 לבלהה לבית קולוטילין<ref></ref>, שנפטרה חודשים ספורים לפניו. היה אב לשתי בנות ובן וסב ל-7 נכדים.

אחיו למחצה היה פעיל האצ"ל קלמן "קמי" כץ, אביו של אבישי כץ, ששימש כקצין הנדסה ראשי.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סגל למרחב
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
רדיו לב המדינה

רדיו לב המדינה היא תחנת רדיו אזורית, אשר שידוריה נקלטים בשפלת יהודה מתוקף הזיכיון שניתן לה, וכמו כן גם בחלק מאזור הדרום.

== היסטוריה ==
רדיו לב המדינה החל את שידוריה בשנת 1997, לאחר שקיבלה זיכיון לשידור רדיו אזורי מהרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. מאז הקמתה, משדרת התחנה מראשון לציון. בראשית ימיה, שידרה התחנה מקניון הזהב שבעיר, ולאחר מכן עברה ל"בית ריחני" ברחוב משה לוי הסמוך.

התדר שעליו משדרת התחנה מיום הקמתה הוא 91fm באזור הזיכיון. התחנה משדרת בעיקר מוזיקה ישראלית מזרחית.

גדעון לב-ארי ושוש עטרי הגיעו אל התחנה לאחר שפרשו מקול ישראל והחלו לשדר בה. נוסף עליהם, שידרו באותם ימים בתחנה, בין היתר: מרגלית צנעני, אביבה אבידן, דפנה דקל, אביהו מדינה, ארי שמאי, בני דקל, רגב הוד, מושיקו שטרן, אייל וולקוביץ' ורבקה פאלוך. במשך קיומה, התחנה החלה להיקלע לקשיים כלכליים, ובשנת 2001 רכש אותה דוד בן בסט, הבעלים של תחנת הרדיו האזורית "רדיוס 100FM". בעקבות שינוי הבעלות, עזבו שדרנים רבים והתחנה עברה למבנה אחר ברחוב סמוך. מאז שידרה התחנה במשך 14 שעות ביממה מוזיקה ישראלית. בינואר 2006 חזרה התחנה לשדר מוזיקה ישראלית לאורך כל היממה.

לאחר שינוי הבעלות, החלה התחנה לשדר גם בתדר 93.3fm באזור אשדוד והסביבה. בעלי התחנה החל לשדר בתדר נוסף, 89.1fm תחנת רדיו המשדרת בשפה הרוסית, "פירוויה רדיו".

מאז 2009 שוכנים אולפני התחנה בבית "לזרוב 33" בעיר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20161220141809/https://www.yellow-pages-israel.com/radiostations/b10/תחנת+רדיו+91FM+בראשון+לציון/ רדיו לב המדינה 91FM]

לב המדינה
לב המדינה
קטגוריה:ראשון לציון: תקשורת
שוגון (ספר)

שוגון הוא הספר הראשון בסאגה האסיאתית של ג'יימס קלאוול. עלילת הספר מתרחשת ביפן בשנת 1600, ומתארת את עלייתו של טוקוגאווה איאיאסו לכס השוגון. הסיפור מסופר מנקודת מבטו של ימאי אנגלי, אשר דמותו מבוססת בחופשיות על מעלליו של ויליאם אדמס.

הסיפור עובד למיני סדרת טלוויזיה, סרט קולנוע, מחזמר בברודוויי ומשחקי מחשב.

==עלילה==

ג'ון בלאקת׳ורן (המקבל מהיפנים את הכינוי אנג'ין, נווט, מאחר שהם לא יכלו לבטא את שמו) הבריטי, נווט והקפטן בפועל של ספינת הסחר ההולנדית אראסמוס, נקלע לחוף יפן כאשר ספינתו התרסקה. הוא נכנס לשירות טורנגה, מצביא פיאודלי רב עוצמה השולט במישור הקאנטו (קוונטו, כיום באזור טוקיו), ומתאהב במריקו, יפנית אשר המירה דתה לנצרות אשר קרועה בין דתה לבין תרבותה, אשר לא מקבלת את הנצרות.

על אף קבלת פנים עוינת, בלאקתורן לומד לאיטו את היפנים ואת תרבותם, ומשתלב כיועץ לטורנגה. נקודת מפנה בעלילה היא ניסיונו של בלאקתורן לבצע ספוקו (התאבדות טקסית). גם היפנים לומדים לכבד את ה"ברברי" ולבסוף הוא זוכה למעמד של סמוראי ומקבל את התואר "האטאמוטו" ("נושא דגל").

מטרותיו של בלקת'ורן הן לצבור הון למען הכתר האנגלי ולחזור לביתו בלונדון. הוא מאמין שהדרך להשיג את מטרות אלו היא על ידי השתלטות על ה"ספינה השחורה", ספינה שיוצאת פעם בשנה עמוסה אוצרות לסין – היפנים השתמשו בפורטוגלים בתור מתווכים לסחר במשי. הפורטוגלים היו אויביהם המושבעים של הבריטים באותה תקופה בהיסטוריה והדרך להשתלטות על הספינה השחורה רצופה סכנות – עליו להשתמש בעורמה אותה למד מהיפנים כדי להשיג מטרות אלו.

==דמויות מפתח==

הדמויות בשוגון מבוססות על הדמויות ההיסטוריות הבאות:
*גורודה: אודה נובונאגה
*"טאיקו" נאקאמורה: טויוטומי הידיושי
*טורנגה: טוקוגאווה איאיאסו
*בלאקתורן: ויליאם אדמס
*יאמון: טויוטומי הידיורי
*סודרה: טוקוגאווה הידטאדה
*אישידו: אישידה מיטסונארי
*מריקו: הוסוקאווה גראשה
*האב מרטין אלוויטו: ג'ואו רודריגז
*האב קרלו דל'אקווה - אלסנדרו ואליניאנו

שמה של הספינה אראסמוס ככל הנראה נלקח משמה המקורי של הספינה דה ליפד, הספינה ההולנדית שנווטה בידי ויליאם אדמס אשר הגיע לחופי יפן בשנת 1600. אראסמוס האמיתית שינתה את שמה כדי להתאים עם שמות ארבע הספינות האחרות במשלחת שעזבה את הולנד בשנת 1598.

==אזכורים נוספים==
שוגון הוא הראשון בסדרת ספרים שקלאוול כתב על אסיה (אך לא הראשון שכתב קלאוול בסדרה). ניתן למצוא אזכורים נוספים לדמויות משוגון בספרי ההמשך: טאי פאן, גאי ג'ין ובית האצילים.

==טלוויזיה==
בשנת 1980 עלתה לשידור מיני-סדרה בשם "שוגון", אשר אורכה היה תשע שעות והיא שודרה במשך חמישה לילות. בסדרה כיכבו בין השאר ריצ'רד צ'מברלין, טושירו מיפונה, יוקו שימדה, וג'ון ריס דייוויס. 

ב-2024 עלה עיבוד נוסף לסדרת טלוויזיה בת 10 פרקים לשירות דיסני+.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי ג'יימס קלאוול
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרים שעובדו לבמה
קטגוריה:ספרות ימית
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
מסיבת גן

הקלטה של התוכנית "מסיבת גן" בנושא חינוך ונימוסין, בארכיון הטלוויזיה הישראלית
מסיבת גן היא תוכנית טלוויזיה לילדים ששודרה בערוץ הראשון מ-1989 ועד 1995, בהנחיית ירון לונדון שהנחה את התוכנית מ-1989 עד 1993, ומ-1994- 1995 בהנחיית רבקה מיכאלי. 

בתוכנית שוחחו לונדון ומיכאלי עם ילדים על נושאים שונים, לצד שירים בביצוע הילדים וקטעי משחק מתאימים לנושא התוכנית. לתוכנית הופקו 100 פרקים.

שיר הפתיחה, "מסיבת גן", נכתב על ידי רוני ערן, הולחן על ידי גילה חסיד והושר על ידי חסיד, דודו זר ורינה שסקין. כל קטעי השירה בתוכנית הולחנו על ידי גילה חסיד, שלמה גרוניך ואריאל זילבר.

יוצר התוכנית, שאף שימש כמפיק ועורך בפועל הוא מיכאל כהן אלורו.

התוכנית הייתה ייחודית בהשוואה לתוכניות אחרות המיועדות לגיל הרך בישראל, בכך שהיא צולמה מול קהל חי.

== פורמט ==
בתחילת כל תוכנית היה מערכון עם השחקן הקבוע או האורחים, לאחריו היו המנחים מגיעים ומזמינים את שלושת הילדים המשתתפים ומשוחחים עמם. נוסח הזמנת הילדים הקבוע של ירון לונדון, "אני רוצה להזמין לכאן את שלושת בני-שיחי", הפך למשפט קליט, ובאחת התוכניות קרא המנחה מכתב מילדה ששאלה "מדוע בכל תוכנית ירון מזמין את שלושת הנסיכים". 

בסוף כל תוכנית הילדים המשתתפים קיבלו מדליות מצוות התוכנית, אלא אם כן הדיון עוד לא נגמר וצריך להמשיך אותו במסיבה הבאה.

== משתתפים ==
* קובי אסף - שיחק את קלומזו בפרקים הראשונים של התוכנית. לאחר מספר פרקים הודיע לירון שהוא עוזב, וג'וליאן שישב בקהל התנדב להחליפו.
* נטע אורן - הפעילה את רגינה, בובה אשר הופיעה בעונה הראשונה של התוכנית, ב-1989
* ג'וליאן שגרן – החליף את קלומזו ושיחק בשנים 1989–1991 ובשנים 1994- 1995 את הילד השובב שאוהב לעשות הכול ברוח ילדות, והיה גם מחלק המדליות.
* מיקי קם – החליפה את שגרן בשנת 1992 בתפקיד האתנחתא הקומית, ושיחקה את התאומות איה ויויו.
* דורי בן זאב – החליף את שגרן בשנת 1992 כמחלק המדליות, ואף כאתנחתא הקומית בחלק מהפרקים. 
* בובוש – החליף את מיקי קם ודורי בן זאב בשנת 1993 בתפקיד הגנן ומחלק המדליות.
* דני שגב – שיחק בתפקידי אורח בשנים 1989–1991 ובתפקיד קבוע ביחד עם שגרן בשנים 1994- 1995.
* יוסף המספר – הנחה פינה קבועה בין השנים 1989–1991 בה סיפר סיפורי עמים מכל העולם.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=Ka2oOj3Ok8E הזום המלא עם כוכבי מסיבת גן: ירון לונדון, ג'וליאן שגרן, יוסף המספר, מיכאל כהן־אלורו], באתר יוטיוב
 
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רבקה מיכאלי
Works

Works (עבודות) הוא אלבום אוסף של להקת פינק פלויד, שיצא ב-1983 על ידי הלייבל האמריקאי שהיו חתומים בו (Capitol Records), על מנת להתחרות באלבום שהוציאו דאז, The Final Cut.

העניין העיקרי באלבום עבור מעריצי הלהקה היה הקטע Embryo, שהופיע במקור בינואר 1970 באלבום מארז נדיר בהשתתפות אמנים נבחרים, על מנת לקדם את הלייבל האנגלי שבו הייתה חתומה הלהקה ("Harvest Records"). גם הקטעים Brain Damage ו-Eclipse נכללו בגרסאות ייחודיות שלהן באלבום - כנראה בהקלטה תלת-ממדית מקלטות המקור של הגרסה הקוואדרפונית של The Dark Side of The Moon.

בשונה מאלבומים אחרים של הלהקה, האלבום Works לא הומר לגרסת תקליטור, אך הועלה להורדה מהגרסה האמריקאית של חנות המוזיקה "iTunes".

==רשימת הקטעים==
בסוגריים - האלבום המקורי של השיר.
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|
#"One Of These Days" (5:50) (Meddle)
#"Arnold Layne" (2:52) (Relics)
#"Fearless" (6:03) (Meddle)
#"Brain Damage" (3:50) (The Dark Side of The Moon, מיקס חלופי)
#"Eclipse" (1:45) (The Dark Side of The Moon, מיקס חלופי)
#"Set the Controls for the Heart of the Sun" (5:23) (A Saucerful of Secrets)
#"See Emily Play" (2:54) (Relics)
#Several Species of Small Furry Animals Gathered Together in a Cave - And Grooving with a Pict" (4:47) (Ummagumma)
#"Free Four" (4:07) (Obscured by Clouds)
#"Embryo" (4:39) (לא שוחרר קודם לכן)
|}
</div>
==קישורים חיצוניים==

Works
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
יורם הרועה

יורם הרועה (נולד בי"ט בשבט תרצ"ג, 15 בפברואר 1933) הוא מבכירי התשבצאים בישראל.

== קורות חייו ==
יורם הרועה נולד בתל יוסף, לחוה וגרשון הרועה (הפנר). אביו היה איש גדוד העבודה, רועה הפרות והרפתן של תל יוסף. הרועה גדל בקריית חיים, וב-1950 עבר לירושלים, ומאז הוא מתגורר בה.

עבד ככלכלן במשרד האוצר, בעיקר בלשכת הממונה על הכנסות המדינה. בין השאר נמנה עם הצוות המקצועי שסייע בידי ועדת בן שחר. בשנת 1956 פרסם את תשבץ ההיגיון הראשון בשפה העברית ברבעון "שרות" של עובדי שרותי המיסים והמשיך לפרסם שם תשבצי היגיון במשך שמונה שנים.

ב-1980 החל לפרסם תשבצי היגיון בעיתון "הארץ" והוא מתמיד בכך. תשבצי ההיגיון שלו מתפרסמים גם בירחון "ניקוי ראש ענק", שבו הוא מפרסם גם תשבץ רגיל ובאתר זמרשת. הוא פרסם תשבצים גם ב"דבר השבוע" "כותרת ראשית", "פוליטיקה", "מכביתון" ובשבועון "הקיבוץ" ("תשבץ שכל").

הרועה מתנדב בחברה להגנת הטבע בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.tapuz.co.il/blog/ViewEntry.asp?EntryId=1292877 תשבץ היגיון "שכל" לרגל היובל]
* [https://www.youtube.com/watch?v=MaZ58JaaZ0A יורם הרועה - קטעי ראיון], באתר יוטיוב

קטגוריה:תשבצאים ישראלים
קטגוריה:מחברי תשבצי היגיון ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד האוצר
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933