OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ויילי דופרסן

ויילי דופרסן (באנגלית: Wylie Dufresne; נולד ב-1970) הוא השף והבעלים של מסעדת wd~50 במנהטן. דופרסן הוא אחד השפים האמריקאים הבולטים שעוסקים בגסטרונומיה מולקולרית, תנועה שמשלבת בין מדע לבין טכניקות בישול חדשות בהכנת האוכל.

== שנותיו הראשונות ==
נולד בפרובידנס רוד איילנד, ארצות הברית, דופרסן הוא בוגר המכון הקולינרי הצרפתי בניו יורק. ב-1992, הוא סיים את לימודיו לתואר הראשון בפילוסופיה בקולבי קולג' בווטרויל, מיין.

==קריירה==
חזית מסעדת wd~50,{{כ}} 2008 
בשנים 1994–1999 עבד דופרסן אצל ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, אצלו נעשה לבסוף סגן-שף במסעדת הדגל שלו "ז'אן ז'ורז'" הקרויה על שמו. ב-1998 הוא היה השף הראשי במסעדת "פריים" של וונגריכטן במלון בלאג'יו, בסטריפ של לאס וגאס. ב-1999 הוא עזב כדי להיות השף הראשון של מסעדת 71 Clinton Fresh Food. באפריל 2003, פתח מסעדה בת 70 מקומות ישיבה, הקרויה בשם wd~50 (מקור השם הוא ראשי התיבות של השף וכתובת הרחוב, כמו גם משחק מילים על WD-40) ברחוב קלינטון בלואר איסט סייד של מנהטן.

דופרסן היה מועמד לזכייה בפרס השף העולה לשנת 2000 של קרן ג'יימס בירד ובאותה שנה זכה בפרס מהעיתון ניו יורק מגזין. כתב העת Food & Wine כלל אותו ברשימת פרסי עשרת השפים הטובים ביותר באמריקה בשנת 2001 וב-2006. אדם פלאט מניו יורק מגזין מיקם את מסעדת wd~50 במקום הרביעי ברשימתו של 101 המסעדות הטובות ביותר בניו יורק. המסעדה זכתה בכוכב במדריך מישלן האדום לעיר ניו יורק, בשנים 2006, ומחזיקה בו מאז. הוא היה מועמד לשף הטוב ביותר בעיר ניו יורק מידי קרן ג'יימס בירד. Wd-50 גם כאחת מעשר המסעדות הטובות ביותר של גסטרונומיה מולקולארית בארצות הברית בידי GAYOT.com. בשנת 2010 דורגה המסעדה במקום ה-45 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם. בנובמבר 2014 נסגרה המסעדה.
גרסת [[גסטרונומיה מולקולרית של ביצים בנוסח בנדיקט שהוגשה ב-wd~50, 2008]] 
בין מנות הדגל שלו ניתן למנות את לשון הבקר המוחמצת עם מיונז מטוגן ומעליה גזר-קוקוס.

ב-2006 הפסיד דופרסן למריו בטלי באיירון שף אמריקה. ב-2007 הוא הופיע כשופט בפרק הסיום של טוף שף, עונה שנייה, ב-2008 שפט בטופ שף, עונה רביעית, ב-2009 כשופט בטופ שף, עונה חמישית וב-2010 כשופט בטופ שף, עונה שביעית. הוא הוזמן להשתתף בטופ שף מאסטרס ב-2009 שף מוקם במקום השלישי מתוך ארבעה בסבבים המוקדמים. דופרסן גם השתתף בפרק הסיום של הגרסה הבריטית למאסטר שף, בו לימד את המנצח.

הוא שיחק בתפקיד עצמו בפרק החמישי של סדרת הטלוויזיה Treme של רשת HBO לצדם של תום קוליצ'יו, אריק ריפר ודייוויד צ'אנג.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wd-50.com/ האתר של מסעדת wd~50]
* [http://www.phorecast.com/2008/04/26/phorecast-podcast-no-06-%e2%80%93-chef-wylie-dufresne/ ריאיון עם ויילי דופרסן], Podcast, אפריל 2008
* [http://bigthink.com/users/wyliedufresne ראיעון בbigthink], 19 באוגוסט 2010
* פרנק ברוני, [http://www.nytimes.com/2008/03/05/dining/reviews/05rest.html "ביצים בנוסח בנדיקט בסגנון חדש"], הניו יורק טיימס, 5 במרץ 2008
* [http://www.theworlds50best.com/awards/1-50-winners/wd-50 מסעדת wd~50 דורגה במקום ה-45] במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010
* [https://web.archive.org/web/20071027175823/http://www.mathamim.co.il/wt/wtqryview.asp?key=2090 אוסף כתבות על המסעדה] באתר "מטעמים"

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי מכללת קולבי
קטגוריה:שפים אמריקאים
קטגוריה:המטבח המולקולרי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
גרדשניצה

גְרָדֶשְנִיצַה (במקדונית: Градешница) הוא כפר בדרום מקדוניה הצפונית, בשטח הרשות המקומית נובצי שבמחוז פלאגוניה, הממוקם 33 קילומטרים מהעיר ביטולה וסמוך לגבול יוון. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה הכפר חלק מקו החזית המקדונית.

הכפר נוסד במהלך המאה ה-15 עת שלטה באזור האימפריה העות'מאנית וממוקם באזור הררי בגובה של 800 מטרים מעל פני הים. בשטחו קיימת כנסייה שהוקמה בסמוך למועד הקמתו. מתעודות עות'מאניות מ-1878 עולה, כי בכפר נמנו 94 בתי אב בני 415 נפשות. בגרדשניצה קיימות 7 כנסיות נוספות שהוקמו ב-1862, חרבו במהלך הקרבות הקשים שהתחוללו באזור במלחמת העולם הראשונה ושוקמו לאחריה. ב-1900 מנה הכפר 1,170 נפשות.

החל משלהי המאה ה-20 סבל הכפר מבעיות כלכליות קשות, שהביאו למאזן הגירה שלילי משמעותי. ב-1961 מנה הכפר 1,061 נפשות וב-2002 נמנו במקום 89 תושבים בלבד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: כפרים
מרטין שרידן

מרטין ג'ון שרידן (באנגלית: Martin John Sheridan; 28 במרץ 1881 – 27 במרץ 1918) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי שלוש פעמים ברציפות ושיאן עולם בזריקת דיסקוס. בחישוב מדליות הזהב מאתונה 1906, הוא זכה ב-9 מדליות מהן 5 מדליות זהב.

שרידן היה שייך לקבוצת האתלטים האירים-האמריקאים, שכונתה "הלווייתנים האירים".

== ביוגרפיה ==
שרידן נולד בבוהולה, שבמחוז מאיו, אירלנד. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1900 בהיותו בן 19. הוא עבד בשנים 1918-1906 במשטרת העיר ניו יורק. ושימש בתור השומר האישי של מושל ניו יורק בימים בהם הגיע לעיר.

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה שרידן במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 39.28 מטר, בתוצאה זהה לזו של ראלף רוז אף הוא מארצות הברית ולכן נערכה ביניהם תחרות לקביעת המנצח (Throw-off), רוז זרק למרחק של 36.74 מטר ושרידן זרק למרחק 38.97 מטר וזכה בתחרות. במדליית ארד זכה ניקולאוס גאורגנטס מיוון (37.68 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.39 מטר.

באולימפיאדת אתונה (1906) זכה שרידן ב-5 מדליות מהן 2 מדליות זהב ו-3 מדליות כסף. מדליות זהב בזריקת דיסקוס בשיא עולם חדש של 41.46 מטר, לפני מיהאי דוד מהונגריה (11.83 מטר) ואריק למינג משוודיה (11.26 מטר) ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.325 מטר, לפני גאורגנטס (38.06 מטר) וורנר יארווינן מפינלנד (36.82 מטר). מדליות כסף בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.40 מטר, ביחד עם ליאון דופו מבלגיה ולאוסון רוברטסון מארצות הברית, ואחרי ריי יורי מארצות הברית (1.56 מטר), בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.095 מטר, אחרי יורי (3.30 מטר) ולפני רוברטסון (3.05 מטר) ובזריקת אבן (6.35 ק"ג) בתוצאה של 19.035 מטר, אחרי גאורגנטס (19.925 מטר) ולפני מיכאל דוריזס מיוון (18.585 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בסגנון יווני (31.5 מטר) והשתתף בקרב חמש שאותו הוא לא סיים.

באולימפיאדת לונדון (1908) זכה שרידן ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב ומדליית ארד אחת. מדליות זהב בזריקת דיסקוס בפעם השלישית ברציפות ובשיא אולימפי חדש של 40.89 מטר, לפני מריט גיפין (40.70 מטר) וביל הור (39.45 מטר) שניהם מארצות הברית ובזריקת דיסקוס בסגנון יווני בתוצאה של 37.99 מטר לפני ביל הור (37.32 מטר) ויארווינן (36.48 מטר). מדליית ארד בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.22 מטר, אחרי יורי (3.33 מטר) וקונסטנטינוס ציקליטירס מיוון (3.225 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.42 מטר, במקום 16 בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.37 מטר ובהדיפת כדור ברזל הוא לא השיג כל תוצאה. 

ב-1918, יום לפני יום הולדתו, נפטר שרידן בבית החולים סנט וינסט שבמנהטן, מהשפעת הספרדית.

== שיאים אישיים ==
* קפיצה משולשת: 14.21 מטר (1905)
* הדיפת כדור ברזל: 14.74 מטר (1908)
* יידוי פטיש: 49.58 מטר (1906)
* זריקת דיסקוס: 44.01 מטר (1908)
* הטלת כידון: 36.65 מטר (1908)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אתלטים אירים
קטגוריה:זורקי דיסקוס אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: זריקת דיסקוס (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918
התורן

"התורן" כשבועון
"התורן" כירחון
התורן (הַתֹּרֶן) (Hatoren) היה כתב עת ל"ספרות, מדע וציונות", כפי שהצהיר בראש כל אחד מגיליונותיו, שיצא לאור בעברית בארצות הברית. כתב העת יצא כשבועון בין השנים ה'תרע"ד (1914) ועד ה'תרפ"א (1921), על ידי ההסתדרות הציונית באמריקה ("הסתדרות אַחיעבֶר"). לאחר מכן הפך להיות ירחון עצמאי, בלתי תלוי בגוף כלשהו, שיצא לאור באמצעות חברת ההוצאה לאור "ספרות", עד שהפסיק להופיע בה'תרפ"ה (1925). עורכי "התורן" בראשיתו היו מרדכי ליפסון, ד"ר ש"מ מלמד ודניאל פרסקי, לאחריהם י"ד ברקוביץ' ושמריהו לוין ומ-1918 ועד הפסקת הופעתו, ראובן בריינין. כתב העת הצטיין בפלורליזם מפלגתי ודתי (כתבו בו גם אישים הקשורים ליהדות רפורמית וקונסרבטיבית), בתוך המחנה הציוני.

בכתב העת פורסמו מאמרים בנושאי השעה הבוערים בתחום הציונות, השפה והתרבות העברית וכן סיפורים מקוריים ומתורגמים, סקירות עיתונות זרה (אמריקאית, אנגלית, איטלקית, ערבית, צרפתית, גרמנית ורוסית), מאמרי מדע פופולרי בעיקר בתחומי מדעי החברה למשל בתחומי בלשנות השפות השמיות, גאוגרפיה, פילוסופיה הודית, מדעי הדתות ועוד.

עם הכותבים בירחון נמנו פסח גינזבורג, אשר ביילין, מנחם שיינקין, נחמן סירקין, דוד ניימרק, יהושע ברזילי, פנחס חורגין, אב"א אחימאיר, שאול טשרניחובסקי, חוה שפירא ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* - מאמר שנכתב על רקע הקרע בין כתב העת העברי לבין ההסתדרות הציונית באמריקה
* 

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:ציונות בארצות הברית
קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:תרבות עברית בארצות הברית
אדגר מורן

אדגר מורן (בצרפתית: Edgar Morin; נולד ב-8 ביולי 1921) הוא אינטלקטואל, פילוסוף וסופר יהודי-צרפתי.

==קורות חיים==
מורן נולד בשם אדגר נחום למשפחה יהודית ממוצא ספרדי. משפחתו היגרה מסלוניקי למרסיי ומשם לפריז. מלחמת האזרחים בספרד בשנת 1936 סימנה את מעורבותו הפוליטית הראשונה. בשנת 1941 הפך רשמית לחבר המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, ובשנת 1942 הצטרף למחתרת בשם הבדוי "מורן". הוא היה חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית (ה"רזיסטאנס") במהלך מלחמת העולם השנייה.<ref></ref>

מההוגים החשובים של צרפת המודרנית. כתב עשרות ספרים ומאות מאמרים. תרם תרומה מכריעה לדיון האפיסטמולוגי על ארגון חדש של הידע והחינוך. 

בשנת 1960 השתתף בצילומי סרט תיעודי על חיי צרפת, יחד עם ז'אן רוש.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים של תורת ההכרה
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:קומוניסטים צרפתים
קטגוריה:קומוניסטים יהודים
קטגוריה:סגל בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:צרפתים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:זוכי פרס שארל ויון למסאות אירופית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1921
אורי פז

אורי פז הוא עיתונאי ישראלי ובעל תואר שלישי בתקשורת מאוניברסיטת בר-אילן, המשמש הממונה על קבילות הציבור בתאגיד השידור הישראלי ויושב ראש ועדת האתיקה הפנימית. שימש בעבר מנכ"ל ועורך ראשי של ערוץ 99 - ערוץ הכנסת, מאז הקמתו בשנת 2004, עד לשנת 2018 וסמנכ"ל התוכן בחברת החדשות של ערוץ 2.

== ביוגרפיה ==
פז הוא בנו של העיתונאי ישראל פז, ממייסדי העיתון "חדשות הספורט", עורך הספורט והכתב הצבאי של "על המשמר".

פז קיבל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וארץ ישראל מאוניברסיטת תל אביב ב-1981, ותואר שני בתקשורת מהאוניברסיטה העברית בירושלים ב-1987. עבודת המאסטר שלו התמקדה באתיקה עיתונאית: "הפיקוח על אמצעי התקשורת – הקשר בין מועצת העיתונות לציבור". ב-2018 סיים את לימודי התואר השלישי בתקשורת באוניברסיטת בר-אילן (בהנחיית פרופ' איתן גלבוע) בנושא: "אתיקה עיתונאית - טעות, תיקון, מניעה".

החל את הקריירה העיתונאית בעיתונים "על המשמר" ו"חדשות הספורט" ככתב וכעורך (בשנים 1975 – 1983). נמנה עם צוות ההקמה של העיתון "חדשות" ב-1984.

ד"ר פז שימש בתפקידים רבים בתחנת הרדיו גלי צה"ל. הוא החל ככתב, מגיש מבזקים ויומני חדשות, ועבר לתפקידי עורך ועורך ראשי של יומן הערב "ערב טוב ישראל", ראש מחלקת החדשות והאקטואליה (בשנים 1994 – 1988), וממלא-מקום מפקד גלי צה"ל. פז נמנה עם צוות אנשי גלי צה"ל שזכו בפרס סוקולוב לתקשורת האלקטרונית על סיקור מלחמת לבנון הראשונה ב-1984. זכה בפרס מפקד גלי צה"ל במסגרת השידורים על התוכנית "ערב טוב ישראל" כעורך ראשי ב-1987 וכן על ניהול הגל המיוחד עם "קול ישראל" במלחמת המפרץ (1991) ושידורי מחלקת האקטואליה מוועידת מדריד (1992).

לאחר 16 שנים בגלי צה"ל היה פז בין מקימי תחנת הרדיו האזורית רדיוס 100FM, ושימש בה כמנהל הרדיו והתוכניות בשנים 1994 – 1996.

עבד בחדשות ערוץ 2 בתפקיד רכז הכתבים, רכז המערכת וסמנכ"ל התוכן של החברה עד להקמת ערוץ הכנסת. במסגרת פעילותו בחברה היה שותף ב-2002 להקמת מערכת החדשות של "ישראל פלוס" (ערוץ 9) ברוסית, וניהל מטעמה את המערכת בשנתה הראשונה.

בנוסף לעבודתו כעיתונאי, פז משמש כמרצה לתקשורת, ובמיוחד לאתיקה עיתונאית ולמקצועות הרדיו, במוסדות להשכלה גבוהה. לימד מ-1996 באוניברסיטת בר-אילן ומ-1990 במכללה למנהל.

בשנת 1994 קיבל מלגה מטעם ממשלת ארצות הברית והוזמן על ידי מחלקת המדינה להשתתף בפרויקט בינלאומי בנושא "תהליך קבלת ההחלטות במדיניות החוץ האמריקאית", בהשתתפות דיפלומטים ועיתונאים בכירים מרחבי העולם.

בשנת 2018 קיבל תואר דוקטור מבית הספר לתקשורת והמחלקה למדעי המדינה של אוניברסיטת בר-אילן, על עבודה שכותרתה "אתיקה עיתונאית: טעות, תיקון, מניעה", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' איתן גלבוע.

בספטמבר 2022, מונה על ידי מועצת תאגיד השידור הישראלי "כאן" לתפקיד הממונה על קבילות הציבור בתאגיד. ביולי 2023 מונה על ידה גם כיו"ר קבוע לוועדת האתיקה הפנימית בתאגיד.

פז פרסם מחקרים ומאמרים רבים בתחומי התקשורת בכתבי עת שונים.

נשוי לרחל, פסיכולוגית קלינית, ואב לשלושה ילדים: אמיר, נדב ויובל.

== קישורים חיצוניים ==
*

*
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:ערוץ כנסת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
עיטים ונבלות

עיטים ונבלות הוא ספר מאת יורם קניוק. הספר יצא בשנת 2006 ומכיל את הסיפור עיטים ואת הנובלה נבלות. לספר מצורפת אחרית דבר מאת פרופ' יגאל שוורץ.

==מבוא==
הפרוזה עיטים היא מעין תיעוד רוחני לתרחיש שחווה קניוק במרץ, 1948 כלוחם בחטיבת הראל. יחידתו של קניוק נשלחה להשתלט על נבי סמואל. כוח של כנופיות ערביות בגיבוי יחידה של הלגיון הירדני העולה במספר ובאמצעי לחימה השיב אש וחיסל אותה. חיילים בודדים (כשלושה ע"פ יורם קניוק) נשכבו בין גופות 38 החיילים והעמידו פני מתים על מנת לשרוד.

עיטים צורף לנבלות במהדורת הספר שיצא בשנת 2006.

==עיטים==
הסיפור עיטים מתחיל ברגע שלאחר שבירת ההתקפה על נבי סמואל. השעה היא שלוש אחר הצהריים והרגע שנמשך כארבע שעות, הוא רגע רצוף אי ודאות ורווי בתהיות על המתרחש. במשך כארבע שעות, לסירוגין, יורים ערבים בגופות החיילים. במקביל חגים עיטים מעל ולהקות עורבים מתעניינות גם הן בגופות. קניוק מעמיד פני מת, מסתתר בין הגופות ותוהה על מהות העיט, נגעל ממעשיו ומהדרו. הוא מבכה את הישרדותו ובה בעת מנסה להצדיק אותה אל מול חבריו שזה עתה נפלו בקרב. הסיפור מופנה אל אישה, אשר זהותה אינה ידועה.

==נבלות==
סיפורם של שלושה פלמ"חניקים המנהלים מלחמת צדק כנגד ה"נבלות". שלושת החברים, מקשישים והלומי קרבות מימי מלחמת העצמאות. בעודם יושבים בבית קפה בתל אביב, עולה במוחם רעיון הנבלות שמתעתד להציל את הדור הצעיר מעתיד נטול משמעות קיומית. השלושה פותחים במסע רצח ברחובות תל אביב. הסיפור מסתיים לאחר שזהותה של אחת הנרצחות מתגלה.

==עיבוד לטלוויזיה בישראל ==
הרומן עובד ל"נבלות", מיני-סדרה בת 5 פרקים, בבימויו של דרור סבו, שהוקרנה בערוץ הוט 3 בשנת 2010. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2011.

===שחקנים===
* אפרים המבוגר – יוסי פולק
* אפרים הצעיר – עוז זהבי
* מושקה המבוגר – יהורם גאון
* מושקה הצעיר – מיכאל מושונוב
* תמרה – טלי רובין
* דינה – נועה ברקאי
* זהבה המבוגרת – מרים גבריאלי
* זהבה הצעירה – אדוה בולה
* מלכה – תרצה אריאל

==ראו גם==
* קרב נבי סמואל
* תש"ח (ספר)

== לקריאה נוספת ==
* יורם קניוק, עיטים ונבלות, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2006.

==קישורים חיצוניים==

* [http://hot.ynet.co.il/home/0,7340,L-8365-41534,00.html אתר סדרת הטלוויזיה "נבלות"] באתר ynet
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
קטגוריה:ספרי יורם קניוק
קטגוריה:ספרים בעברית
טירת לדלו

המבנה הפנימי
שער הכניסה
טירת לדלו (באנגלית: Ludlow Castle) היא טירה גדולה, הרוסה בחלקה ובלתי מיושבת ליד העיירה לדלו בשרופשייר, במערב אנגליה, סמוך לגבול ויילס. הטירה ממוקמת בראש גבעה המשקיפה על הנהר ת'יים. בין השנים 1461–1648 שימשה כארמון של בית המלוכה הבריטי וכנחלתו המסורתית של יורש העצר, הנסיך מוויילס.

==היסטוריה==
הטירה הוקמה במאה ה-11 כמבצר-גבול על גבול ויילס על ידי הלורד רוג'ר דה לייסי. היא מוזכרת לראשונה בכרוניקה משנת 1138, כאשר סטיבן, מלך אנגליה עצמו צר עליה במסגרת מלחמת האזרחים.

בשנת 1224 נחתם בטירה הסכם בין הנרי השלישי, מלך אנגליה למנהיג הוולשי ל'ואלין הגדול בתיווכו של הארכיבישוף מקנטרברי, סטיבן לנגטון. במאה ה-14 הגדיל רוג'ר מורטימר את הטירה והפך אותה לארמון מפואר.

בעת מלחמת השושנים הייתה הטירה מעוז חשוב והמרכז האדמיניסטרטיבי של האזור. היא נפלה בידי בית לנקסטר ב-1459 לאחר קרב גשר לדפורד שנערך בסמוך לעיירה לדלו. שנתיים מאוחר יותר עברה לידי בית יורק והפכה לארמון של בית המלוכה. אדוארד הרביעי, מלך אנגליה העניק את הטירה כנחלה ליורש העצר ונסיך ויילס אדוארד החמישי ואחיו, ריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק (שנודעו כ"נסיכים שבמצודה"). ב-1501 התגוררו בטירה ארתור, נסיך ויילס ורעייתו קתרין מאראגון, עד למותו של ארתור. מרי, בתם של הנרי השמיני, מלך אנגליה וקתרין מאראגון, קיבלה את הטירה כנחלה מידי אביה (עובדה שביססה את מעמדה כיורשת עצר) ושהתה בה לסירוגין בין 1525 ל-1528. אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה מסרה את הטירה לסר הנרי סידני שהרחיב אותה. בעת מלחמת האזרחים האנגלית הייתה הטירה מעוז מלוכני וכוחות הפרלמנט צרו עליה.

בעת שלטון ויליאם מאוראנז' ומרי השנייה הועבר המרכז האדמיניסטרטיבי של האזור מהטירה וכך החל תהליך ארוך של נטישה והתפוררות שלה.

==מבנה וארכיטקטורה==
הטירה משלבת מספר סגנונות אדריכליים לפי שלבי ההקמה שלה, אדריכלות נורמנית, אדריכלות גותית אנגלית וסגנון טיודור.

המבנה המבוצר מקיף חצר פנימית רבועה, בה הוקמו מבני המגורים וקפלה המזכירה בתבניתה העגולה הבלתי שגרתית את כנסיית טמפל בלונדון. הכניסה מוגנת על ידי חפיר עם גשר ומגדל שמירה מבוצר הנקרא "מגדל מורטימר".

==ראו גם==
* הספר הוולשי

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.castlewales.com/ludlow.html מידע באתר טירות אנגליה] 

לדלו
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה I
קראנץ

עוגת קראנץ במילוי פרג.
מריחת המלית על הבצק.
קראנץ (מוכר גם כבצק שמרים-עלים, בצק פלונדר ובצק כרוך) הוא עוגה עשויה מבצק שמרים בסיסי אותו מקפלים פעמים רבות (כמו בצק עלים או קרואסון) על מנת ליצור מרקם אוורירי. את הקראנץ ממלאים במליות שונות שהפופולריות הן שוקולד, פרג וגבינה ומעצבים אותו בצורה ייחודית.

מקור השם בגרמנית קראנץ - (kranz), מילה שמשמעותה זֶר, בגלל צורת העיצוב המסורתית של העוגה בתבנית קוגלהוף. אולם, כיום מקובל יותר לעצב קראנצים בתבנית מלבנית מוארכת.

לאחר גלגול הבצק המרוח במלית לרולדה חותכים אותה באמצעה לשני חלקים נפרדים ומפתלים אותם בצורת בורג.

הקרנץ מזכיר את עוגת הבבקה של יהדות מזרח אירופה. השוני ביניהן הוא בכך שהבבקה אינה עוברת תהליך של כריכה בחמאה, אלא מורכבת מבצק שמרים רגיל בתוספת מילוי, שלרוב מעוצב ל"כתר" כמו הקראנץ.

== ראו גם ==

* באבקה

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20100715094931/http://www.carine.co.il/htmls/page_211.aspx?c0=13157&bsp=13097 מתכון לקראנץ של הנס ברטלה באתר של קרין גורן]
* 

קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:עוגות
קטגוריה:המטבח הישראלי: קינוחים
התאחדות ציוני גרמניה

[[שלט זיכרון למקס בודנהיימר בעיר קלן שבגרמניה, צולם ב-2007]]
שלט זיכרון במיינקה-שטראסה ב[[ברלין, לזכר מותם של ראשי התאחדות ציוני אמריקה, שנתרם על ידי הסוכנות היהודית]]
התאחדות ציוני גרמניה (בגרמנית: Zionistische Vereinigung für Deutschland) נוסדה על ידי מקס בודנהיימר ב-1894 בשם "האיגוד היהודי הלאומי" ("National-Jüdische Vereinigung") וב-1897 הפכה ל"איגוד הציוני של גרמניה" ("Zionistische Vereinigung für Deutschland").

עד שנת 1920 מנה הארגון כ-20,000 חברים והיה זה ארגון הגג של הציונים בגרמניה. ההתאחדות פרסמה כמה עיתונים ביניהם עיתון ה-Jüdische Rundschau שעד 1938 הגיע לתפוצה של 25,300 גליונות.

ב-1925 פוצל הארגון ולצדו התקיים גם "האיגוד הציוני" ("Zionistischen Vereinigung"). ב-1937 נאסרה פעילותה של ההתאחדות בגרמניה.

== ראשי הארגון ==
* מקס בודנהיימר (1894-1910)
* ארתור הנטקה (1910-1920)
* אלפרד קליי (1914)
* פליקס רוזנבליט (1920-1923)
* אלפרד לנדסברג (1923-1924)
* קורט בלומנפלד (1924-1933)
* זיגפריד מוזס (1933-1937)
==לקריאה נוספת==
* יהודה אלוני, "התאחדות ציוני גרמניה" ועליית הנאציזם לשלטון, שנתון המכון להיסטוריה גרמנית, נספח 8, 1983, עמ' 105-122.
* גיא מירון, ציוני גרמניה: מבמאים מבחירה לשחקנים בעל כורחם, בתוך: בין המולדות; היקים במחוזותיהם, (עורכים: משה צימרמן, יותם חותם), ירושלים: הוצאת מרכז זלמן שזר, מרכז קבנר להיסטוריה גרמנית, תשס"ו-2006, עמ' 55-59.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יהדות גרמניה: ארגונים
קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:ארגונים יהודיים
אינטל 80386

תרשים זרימה ל-I386 .
שבב 80386
80386 (מוכר גם בשם I386) הוא מעבד 32 ביט שפותח על ידי אינטל בשנת 1985, והיה למעבד הרביעי בארכיטקטורת x86. מהירותו נעה בין 12 ל-40 מגה-הרץ, והוא בנוי עבור תושבת 132 פינים.

מעבד ה-80386 יכול להריץ את רוב הקודים שנכתבו עבור קודמיו (8086, 80186, 80286) ואפילו קודים שנכתבו עבור המעבד 8088.

== ארכיטקטורה ==
מעבד זה היווה התקדמות מרשימה לארכיטקטורת x86, במעבד זה נוספה לראשונה התמיכה ב-32 ביט, ותמיכה טובה יותר במערכות הפעלה המממשות זיכרון וירטואלי.
בנוסף, הייתה במעבד תמיכה בניפוי שגיאות (Debuging).
==פיתוח וייצור==
המעבד פותח במרכז הפיתוח הראשי של אינטל בישראל בפארק מת"ם, בחיפה, בין השנים 1984 ל-1988. המרכז המשיך לפתח גרסאות מתקדמות של השבב, דוגמת ה-80376 עד שנת 2001. הייצור נעשה בחלקו במפעל אינטל בהר חוצבים שבירושלים. ייצור המעבד נמשך עד שנת 2007. 
== ראו גם ==
* מונחים בחומרה

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20160817003552/http://www.microsym.com/content/index.php?pid=4&id=25 Intel 80386 Programmer's Reference Manual 1986 (PDF)]
* [http://www.cpu-world.com/CPUs/80386/ Intel 80386 processor family]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעבדי אינטל
הוועדה הלאומית למלחמה בטרור (רוסיה)

שמאל
ישיבת הוועדה הלאומית למלחמה בטרור, 22 בפברואר 2011
הוועדה הלאומית למלחמה בטרור (ברוסית: Национальный антитеррористический комитет ,НАК) היא גוף שנועד להבטיח את התיאום בין הארגונים הפדרליים של הרשות המבצעת וזרועות השלטון המקומי במאבקם בטרור. כמו כן, עוסקת הוועדה ביישום המלצותיו של הנשיא בענייני לוחמה בטרור.

הוועדה הוקמה ב-15 בפברואר 2006, על פי צו נשיאותי מס' 116 "על פעילויות הלוחמה בטרור". יושב ראש הוועדה הוא מנהל שירות הביטחון הפדרלי, כיום גנרל אלכסנדר בורטניקוב.

הוועדה מורכבת מראש הפס"ב שהוא יו"ר הוועדה, סגניו, מזכיר מועצת הביטחון של רוסיה, השר למצבי חירום הרוסי, שר החוץ, מנהל שירות הביון הרוסי, הרמטכ"ל הרוסי, שר הפנים, ראש ספצסביאז של שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה, מרבית חברי הקבינט, כמו גם ראש השירות הפדרלי למאבק בהלבנות הון ומימון טרור, ובכירים בסגל הקרמלין. במסגרת הוועדה בכל מחוזות רוסיה הוקמו ועדות מקומיות ללוחמה בטרור. בראש ועדה מחוזית עומד מנהל סניף פס"ב מקומי. במסגרת הוועדה מוקם מטה המבצעים הפדרלי (Федеральный оперативный штаб) האחראי על ביצוע מבצעי לוחמה בטרור.
==יעדים ומטרות==
*הכנת הצעות הנשיא ליצירת מדיניות ממשלתית אחידה ללוחמה בטרור, כמו גם שיפור החקיקה הרוסית בתחום
*תיאום הלוחמה בטרור בין הגופים המנהליים הפדרליים, היחידות ללוחמה בטרור וארגון שיתוף הפעולה עם הרשות המבצעת, הרשויות המקומיות, עמותות וארגונים
*פיתוח אמצעי לחימה בטרור, לרבות פיתוח אמצעים כדי להבטיח את ההגנה על יעדים פוטנציאליים לפיגועים
*שיתוף פעולה בינלאומי בהתמודדות עם הטרור, כולל ניסוח של אמנות בינלאומיות של הפדרציה הרוסית בתחום והשתתפות באירועים בינלאומיים רלוונטיים
*הכנת הצעות להבטחת הגנה סוציאלית עבור העוסקים במלחמה בטרור (או) אלה שנאלצים להיות מעורבים, כמו גם שיקום חברתי של נפגעי פעולות טרור
*משימות אחרות שקבעה החקיקה הרוסית בנוגע למלחמה בטרור

בהתאם לתקנות הממשל, הוועדה יכולה:
*לקבל החלטות בעניין, ארגון ותיאום, פיתוח והערכה של מידת האפקטיביות של רשויות האכיפה הפדרליות במלחמתן בטרור, כמו גם פיקוח על יישומם
*לבקש ולקבל בבוא העת את האמצעים הדרושים מן הממשלה הפדרלית, רשויות המדינה של הפדרציה הרוסית, השלטון המקומי, עמותות ציבוריות, ארגונים ובעלי תפקידים
*להציע הצעות בדרך שנקבעה בנושאי המלחמה בטרור להחלטת נשיא הפדרציה הרוסית או ממשלת הפדרציה הרוסית.

==ראו גם==
*המרכז הלאומי למלחמה בטרור
*המרכז המשולב לניתוח טרור
*המרכז המשותף למלחמה בטרור

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קהילת המודיעין הרוסית
קטגוריה:שירות הביטחון הפדרלי (רוסיה)
קטגוריה:לחימה בטרור
קטגוריה:ביטחון לאומי
יעקב הכהן מנהר פקוד

יעקב הכהן מנהר פקוד (או יעקב הכהן גאון) היה מראשוני הגאונים וראש ישיבת סורא שבבבל בשלהי שלטון האימפריה הסאסנית.

==תיארוך==

לפי נוסחת רוב כתבי היד של אגרת רב שרירא גאון, כיהן רב יעקב הכהן גאון כראש ישיבת סורא הייתה במשך שמונה עשרה שנה. קיים חילוקי דעות אודות שנת התחלת כהונתו של רב יעקב גאון, יש כותבים שהתחיל בשנת ד'תע"ב וכיהן עד פטירתו בשנת ד'ת"צ, ויש דוחים שנת התחלת פעילתו כגאון סורא משנת ד'תע"ה עד ד'תצ"ג

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ישיבת סורא
קטגוריה:גאוני סורא
ברוס בויטלר

ברוס בויטלר, 2011
ברוס אלן בּוֹיְטלֶר (באנגלית: Bruce Alan Beutler; נולד ב-29 בדצמבר 1957 בשיקגו) הוא גנטיקאי יהודי-אמריקאי המתמחה באימונולוגיה. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2011.

==קורות חיים==
בויטלר הוא בנו של ארנסט בויטלר (1928–2008), המטולוג שהיגר מברלין לארצות הברית בגיל 7 יחד עם משפחתו היהודית, שנמלטה מגרמניה הנאצית והשתקעה בקליפורניה. ברוס בויטלר למד ביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, והשלים לימודי רפואה באוניברסיטת שיקגו בשנת 1981. בשנים 1985–1986 שימש כפרופסור חבר באוניברסיטת רוקפלר. לאחר מכן כיהן עד לשנת 2000 בתפקידים שונים באוניברסיטת טקסס, ב"Southwestern Medical Center" בדאלאס, ובמכון הרפואי של הווארד יוז. משנת 2000 ועד 2007 כיהן בויטלר כפרופסור במחלקה לאימונולוגיה במכון סקריפס למחקר בלה-הויה, קליפורניה, השייך לאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. מאז 2007 הוא עומד בראש המחלקה לגנטיקה במכון.

בשנת 2011 הוענק לו במשותף עם ז'ול הופמן וראלף מ. שטיינמן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, על גילוייהם בנוגע להפעלת חסינות מולדת.

בספטמבר 2018 פורסם כי בויטלר ופרופסור דייל בוגר הצליחו לפתח חיסון, שבמסגרת טיפול משולב עם מולקולת דיפרובוסים הצליח לחסל לחלוטין סרטן מסוג מלנומה בעכברי מעבדה.

==חיים אישיים==
בויטלר הוא אב לשלושה בנים.

==פרסים (מבחר)==
*1994: פרס החוקר המצטיין של הפדרציה האמריקאית למחקר קליני
*2004: פרס רוברט קוך
*2006: פרס ויליאם ב קולי
*2006: גראן פרי לאופולד צ'ארלס-מאייר
*2007: פרס בלצן
*2007: דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הטכנית של מינכן
*2007: פרס פרדריק ב. בנג
*2008: חברות באקדמיה הלאומית למדעים
*2009: פרס המרכז הרפואי אולבני
*2011: פרס שאו
*2011: פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם ז'ול הופמן וראלף מ. שטיינמן

==פרסומים עיקריים==
<div style="direction: ltr;">
* A. Poltorak, X. He, I. Smirnova, M. Y. Liu, C. Van Huffel, X. Du, D. Birdwell, E. Alejos, M. Silva, C. Galanos, M. Freudenberg, P. Ricciardi-Castagnoli, B. Layton, B. Beutler: Defective LPS signaling in C3H/HeJ and C57BL/10ScCr mice: mutations in Tlr4 gene. In: Science. Band 282, Nummer 5396, Dezember 1998, S. 2085–2088
* B. Beutler, Z. Jiang, P. Georgel, K. Crozat, B. Croker, S. Rutschmann, X. Du, K. Hoebe: Genetic analysis of host resistance: Toll-like receptor signaling and immunity at large. In: Annual review of immunology. Band 24, 2006, S. 353–389. . (Review).
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20111005173328/http://www.scripps.edu/research/faculty/beutler Homepage Bruce Beutler, MD], Scripps Research Institute
* [https://web.archive.org/web/20070519223724/http://hcr3.isiknowledge.com/author.cgi?&id=1921 Beutler, isiknowledge.com]
* [https://web.archive.org/web/20081004162536/http://esi-topics.com/tlr/interviews/BruceBeutler.html ראיון עמו]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אימונולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:זוכי פרס קולי
קטגוריה:זוכי פרס בלצן
קטגוריה:יהודים זוכי פרס שאו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
קטגוריה:זוכי פרס המרכז הרפואי אלבני
שרלרואה (כדורגל)

מועדון הכדורגל המלכותי של שרלרואה (בדרך כלל מוכר כשרלרואה או ספורטינג שרלרואה) הוא מועדון כדורגל בלגי מהעיר שרלרואה המשחק בליגת העל הבלגית. המועדון הוקם ב-1904 והעפיל לליגת העל הבלגית לראשונה בעונת 1947/1948. מגרשו הביתי של המועדון הוא אצטדיון דו פיי דה שרלרואה.

==היסטוריה==
מועדון הכדורגל שרלרואה הוקם ב-1 בינואר 1904. כעבור 20 שנה, ב-1924, המועדון העפיל לליגת המשנה הבלגית וב-1947 העפיל לראשונה לליגת העל.
בעונת 1956/1957 ירד המועדון חזרה לליגת המשנה לאחר שסיים במקום האחרון בליגת העל וכעבור 9 עונות, העפיל המועדון בשנית לליגת העל בעונת 1966/1967. בעונת המשחק 1968/1969, שרלרואה סיימה במקום השני, כחמש נקודות מתחת למקום הראשון, וזכתה בתואר סגנית האלופה. כשנתיים לאחר מכן, שרלרואה ירדו לליגת המשנה פעם נוספת.

שרלרואה נבחרו לשחק בליגת העל לאחר שב-1974 מס' הקבוצות בליגת העל הוגדל מ-16 ל-20 קבוצות. בעונת 1979/1980, סיימה במקום ה-17 מתוך 18 קבוצות וירדה שוב לליגת המשנה, אך העפילה חזרה לליגת העל חמש שנים אחר כך. בעונת 2010/2011, ירד המועדון לליגת המשנה לאחר 26 עונות בליגת העל, אך בעונה שלאחריה העפיל חזרה לליגת העל לאחר שסיים במקום הראשון בליגת המשנה.

ב-2015, סיימה הקבוצה במקום השישי. בשלב השני בליגה האירופית התמודדה הקבוצה נגד קבוצת בית"ר ירושלים. לאחר משחק רווי אלימות ניצחה שרלרואה 1–5. במשחק השני, שנערך שבוע לאחר מכן, ניצחה 1–4 באצטדיון טדי והשלימה ניצחון של 9:2 על בית"ר בסיכום.

==תארים==
האצטדיון הביתי
* ליגת העל הבלגית:
** סגנות: 1968/1969
* ליגת המשנה הבלגית:
** אליפות: 1946/1947, 2011/2012
** סגנות: 1965/1966
* הגביע הבלגי:
** סגנות: 1977/1978, 1992/1993

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.uefa.com/footballEurope/Club=52886/domestic.html שרלרואה באתר הרשמי של אופ"א]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בלגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1904
קטגוריה:שרלרואה: ספורט
גורדונ'ס (ג'ין)

גורדונ'ס (באנגלית: Gordon's) הוא הג'ין הנמכר ביותר בעולם. גורדונ'ס נרקח על ידי איש עסקים סקוטי בשם אלכסנדר גורדון שפתח את המזקקה שלו באזור סאות'ווארק ובידל את הג'ין שלו על ידי כך שהוא לא הוסיף לו סוכר וכך המציא את הג'ין היבש, שהפך לסטנדרט עולמי. בשנת 1786 המזקקה עברה לקלרקנוול. מותג הג'ין הזה מכיל 37.5% אלכוהול בנפח ומתאפיין בארומות וטעמים של ערער ועשבי תיבול.

המותג נמצא בבעלות יצרנית האלכוהול הבריטית דיאג'יו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.gordons-gin.co.uk האתר הרשמי של ג'ין גורדונ'ס]
* 
* [https://web.archive.org/web/20071027120248/http://www.bakbuk.co.il/HTMLPAGE/internal.asp?cat=1&nam=891&tat=2 גורדונ'ס ג'ין בפורטל בקבוק]
* 

קטגוריה:ג'ין
קטגוריה:מותגי דיאג'יו
עלי אכבר חאן

עלי אכבר חאן (בבנגלית: আলী আকবর খাঁ; 14 באפריל 1922 - 18 ביוני 2009) היה מוזיקאי הודי קלאסי, הידוע בנגינתו בסרוד. חאן היה אחד מאנשי המפתח בחשיפת המערב למוזיקה ההודית הקלאסית. הן בהופעותיו (במיוחד עם נגן הסיטאר ראווי שנקר), והן כמורה.

עלי אכבר חאן נולד במחוז קומליה בבנגל (כיום בנגלדש). אביו, אלאודין חאן, שהיה מגדולי המוזקאים ההודיים של המאה ה-20, שימש כמורהו. בשנת 1955 הגיע לראשונה לארצות הברית בהזמנתו של הכנר יהודי מנוחין. בשנת 1956 ייסד בית ספר למוזיקה בעיר קלקוטה במטרה ללמד מוזיקה הודית קלאסית. בשנת 1969 פתח סניף של בית הספר בקליפורניה, ובשנת 1985 בבזל. בין תלמידיו היה המוזיקאי הישראלי יאיר דלאל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=jxticeCMmPA&feature=related דואט עם נגן הגיטרה הבריטי ג'וליאן ברים]
==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים הודים
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1922
קטגוריה:הודים שנפטרו ב-2009
יעקב רוזנר

יעקב רוזנר, [[30 בנובמבר 1947: המוני צוהלים בכיכר מוגרבי בתל אביב, יום לאחר כ"ט בנובמבר, שבו הוחלט באו"ם על סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל.]]

יעקב רוזנר (1903 – 26 באוגוסט 1950) היה צלם ישראלי יליד גרמניה, היה מתעד היסטורי בולט בשנות הקמתה של מדינת ישראל, זאת במסגרת עבודתו כצלם עבור קק"ל.

==ביוגרפיה==
רוזנר נולד במינכן שבגרמניה. הוא החל להיות מודע ליהדותו בעקבות תקריות על רקע אנטישמי שחווה בבית הספר. מה שהוביל אותו להיות ציוני פעיל. בתחילה כמנהיג בתנועת הנוער "בלאו וייס" ('כחול לבן') במינכן
החל לימודי כלכלה באוניברסיטת מינכן ב-1922. בשנת 1926 סיים את עבודת הדוקטורט שלו.
עבד במשך זמן קצר בעיתון פרנקפורטר צייטונג. 
ב-1926 נישא למרגוט קלאוזנר בברלין. בני הזוג בילו את ירח הדבש שלהם (במשך כחצי שנה) בארץ ישראל (היה זה חלומו של רוזנר להגיע לארץ ישראל) ובסופו שבו לברלין. לבני הזוג נולדה הבת מרים.
בשנים 1926-27 נסע ללימודי פרסום בארצות הברית, שם פגש את הצלם אלפרד סטיגליץ – מפגש שהשפיע רבות על יצירתו.
קלאוזנר ורוזנר לקחו חלק מרכזי בהעברת תיאטרון הבימה בשנת 1928 ממוסקבה לתל אביב. קלאוזנר עלתה גם היא. יהושע ברנדשטטר הגיע לביקור בברלין ושם פגש לראשונה את קלאוזנר. לאחר שקלאוזנר עלתה ארצה, התפתח בין השניים רומן. בעקבות זאת היא התגרשה מרוזנר.

בעקבות פעילותו הציונית, עלה רוזנר לארץ ישראל בשנת 1936, התיישב בתל אביב והקים משפחה חדשה. שם החל לעסוק בצילום, צילום קולנוע ועיצוב גרפי. כשהוא משמש צלם עבור קק"ל מה שהוביל לסדרת תצלומים היסטוריים והוצאת מספר רב של תמונות וחוברות.

רוזנר היה חלוץ בתחומו שהתמקד בצילום חלוצים. הוא האמין בכוחו של מדיום הצילום שיכול לבטא את המציאות כפי שאף מדיום אחר לא יכול, לדבריו.
החל לימודי כלכלה באוניברסיטת מינכן ב-1922. בשנת 1926 סיים את עבודת הדוקטורט שלו.
יעקב רוזנר נפטר בי"ג באלול תש"י בתל אביב, ונטמן בבית העלמין קריית שאול.<ref></ref> הותיר אשה ושתי בנות.

לאחר מותו תרמה בתו, נעמי שוורץ, אוסף מתצלומיו והנגטיבים שלהם למוזיאון ישראל.

בשנת 2010 הופיעה יצירתו במסגרת תערוכה במוזיאון היהודי במינכן שעסקה בצלמים שגלו ממינכן.

==הוראה==
* 1926-27 אצל הצלם אלפרד שטיגליץ, ארצות הברית

==ספריו==
<div style="direction: ltr;">
* A Palestine Picture Book (1947), Schocken Books, New York
</div>
*אלבום לבולי הקרן הקיימת לישראל, יעקב רוזנר, מועצת המורים למען הקרן הקימת לישראל, ג׳ויש נתנאל פונד, 32 עמודים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* Benjamin Ivry, [http://blogs.forward.com/the-arty-semite/129448/ Munich Photographers in Palestine] , באתר The Jewish Daily 
* [https://www.fotografenwiki.org/index.php/Jakob_Rosner קורות חייו] 
*״יעקב רוזנר״, בתוך: ורד נבון, [https://verednavon.com/project/the-boulevard/ השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים], הוצאת [https://verednavon.com/ ורד נבון], מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 115-112.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1950
ספירו שרלרואה

ספירו באסקט שרלרואה (בצרפתית: Spirou Charleroi) היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר שרלרואה, המתמודדת בליגת העל הבלגית.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד בשנת 1989, על חורבותיו של מועדון הכדורסל "מונסו שרלרואה".

הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1992. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב (רבע גמר 2005), יורוצ'לנג', יורוקאפ והיורוליג (טופ-16).

אולם הבית של המועדון הוא הספירודום המכיל 6,300 מקומות ישיבה.

== תארים והישגים ==
*הליגה הבלגית:
**אליפות (10): 1996, 1997, 1998, 1999, 2003, 2004, 2008, 2009, 2010, 2011
**מקום שני: 1993, 1994, 2002, 2005, 2012
*הגביע הבלגי:
**זכייה (5): 1996, 1999, 2002, 2003, 2009
**גמר: 1995, 1997, 2001, 2005, 2006, 2008, 2010, 2020
*הסופרקאפ הבלגי:
**זכייה (7): 1996, 1997, 1999, 2001, 2002, 2008, 2010
**גמר: 2009

=== שחקני עבר בולטים ===
* מייק באטיסט
* אריק סטרולה
* טונג'י אווג'ובי
* דידייר אילונגה מבנגה
* דמונד מאלט

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל בלגיות
קטגוריה:שרלרואה: ספורט
אלייזה אקטון

דף מספרה של אקטון - "הבישול המודרני למשפחה", משנת 1871, עמ' 48.
שער ספר השירים של אקטון
ספר הבישול המודרני, 1845
אליזבת אקטון המוכרת כאלייזה אקטון (באנגלית: Elizabeth "Eliza" Acton; 17 באפריל 1799 - 13 בפברואר 1859) הייתה משוררת אנגליה וכותבת ספרי בישול. אקטון כתבה את ספר הבישול "הבישול המודרני למשפחה" (Modern Cookery for Private Families) - אחד מספרי הבישול הראשונים בשפה האנגלית, המיועדים למשפחה ולמבשלת הביתית, ולא לשף מקצועי או מבשלת מקצועית. ספר זה היה ספר הבישול הראשון בו פורטו מרכבי המתכון בראשיתו (דבר המקובל כיום בכל ספרי הבישול), וכן היה זה ספר הבישול הראשון בו צוינו משך הזמן של הבישול או האפייה. כמו כן - היה זה ספר הבישול הראשון בו הוצג מתכון לכרוב ניצנים. על בסיס ספר זה התבסס ספרה של איזבלה ביטון "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית".

השף דיליה סמית' ציינה כי אקטון הייתה מבין כותבי המתכונים הטובים ביותר בשפה האנגלית וכינתה את מתכוניה "תור הזהב של הבישול האנגלי".

ספר הבישול של אקטון הודפס עד שנת 1914- ומתכוניה מופיעים גם בספרי בישול מודרניים.

== קורות חיים==
אקטון נולדה בכפר באטל (Battle) שבסאסקס, והייתה בתם הבכורה של אליזבת מרסר (Elizabeth Mercer) וג'ון אקטון (John Acton). לאקטון היו חמישה אחים. זמן קצר לאחר לידתה עברה המשפחה לסאפוק ושם גדלה. בהיותה בת שבע עשרה פתחה אקטון בית ספר לנערות בקליידון הסמוכה לאיפסוויץ'. בית הספר פעל במשך ארבע שנים. בשל מצבה הבריאותי עברה לצרפת לזמן קצר, ועם שובה, בשנת 1826 פרסמה את ספר שיריה, ובו 52 שירי אהבה.

בשנת 1845 יצא לאור ספר הבישול שלה אשר זכה להצלחה רבה ולהשפעה רבה. הספר נמכר בכ-125,000 עותקים, ואקטון קיבלה בגינו 900 ליש"ט (השווים, נכון לשנת 2010 כ-70,000 ליש"ט).

בשנת 1857 יצא לאור ספר הבישול השני שכתבה - "ספר הלחם האנגלי" (The English Bread Book), הכולל מתכונים רבים וסקירה היסטורית של אפיית לחם באנגליה, כמו גם דעתה של אקטון נגד מזון מתועש.

אקטון נפטרה בשנת 1859 ונקברה בהמפסטד.

==כתביה==
*"שירים" (Poems), הוצאת לונגמנז, לונדון, 1826
*"דברי ימי טירת פרמלינגהאם" (The Chronicles of Castel Framlingham), פואמה, 1838
*"קול הצפון" (The Voice of the North), שיר המתאר את ביקורה של המלכה ויקטוריה בסקוטלנד בשנת 1842
*"בישול מודרני למשפחה" (Modern Cookery for Private Families), הוצאת לונגמנז, לונדון, 1845
*"ספר הלחם האנגלי" (The English Bread Book), 1857
==לקריאה נוספת==
אנאבל אבט,המטבח האנגלי של מיס אלייזה, הוצאת תכלת, 2022.
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tonbridgehistory.org.uk/people/eliza-acton.htm קורות חיים]
* [https://web.archive.org/web/20100507234404/http://digital.lib.ucdavis.edu/projects/bwrp/Works/ActoEPoems.htm שיריה של אלייזה אקטון]
* [http://www.timesonline.co.uk/tol/life_and_style/food_and_drink/recipes/article6923034.ece מתכון לפודינג חג המולד של אקטון] בעיתון הסאנדיי טיימס

קטגוריה:מחברות ספרי בישול בריטיות
קטגוריה:משוררים אנגלים
קטגוריה:משוררות אנגליות
קטגוריה:שפיות בריטיות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול בריטים
קטגוריה:שפים בריטים
קטגוריה:ילידות 1799
קטגוריה:נפטרות ב-1859
ג'ורג' גיילורד סימפסון

ג'ורג' גיילורד סימפסון (באנגלית: George Gaylord Simpson; 16 ביוני 1902 – 6 באוקטובר 1984) היה פליאונטולוג אמריקאי מהמשפיעים ביותר במאה העשרים. ספריו "Tempo and Mode in Evolution" (1944), "המשמעות של האבולוציה" (1949) ו"המאפיינים העיקריים של האבולוציה" (1953) תרמו תרומה מרכזית בתהליך הסינתזה האבולוציונית המודרנית. היה מומחה ליונקים שנכחדו ולנדידה הבין יבשתית שלהם וניפץ את המיתוס כי האבולוציה של הסוס הייתה תהליך ליניארי שהגיע לשיאו בסוס הבית המודרני. סימפסון טבע את המילה hypodigm בשנת 1940, ופרסם בהרחבה על הטקסונומיה של יונקים; מאובנים וקיימים בתקופתנו כאחד.

סימפסון שימש כפרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת קולומביה, והיה אוצר במחלקה לגאולוגיה ופלאונטולוגיה במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בין השנים 1945-1959. היה גם אוצר במוזיאון לזואולוגיה השוואתית באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1959-1970, ופרופסור למדעי כדור הארץ באוניברסיטת אריזונה עד לפרישתו בשנת 1982.

* זוכה מדליית פנרוז לשנת 1952.
* זוכה מדליית דרווין לשנת 1962.
* זוכה המדליה הלאומית למדעים - 1965.

==קישורים חיצוניים==

* [http://people.ucsc.edu/~laporte/simpson/Index.html ביוגרפיה של סימפסון]
* [http://people.wku.edu/charles.smith/biogeog/SIMP1950.htm מאמר של סימפסון מ-1950] על היסטוריית הפאונה של אמריקה הלטינית
* 
* 

קטגוריה:פלאונטולוגים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית ליניאוס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984
קטגוריה:זוכי מדליית דרווין
יעקב יהודה דסקל

יענקי דסקל (נולד בשם: יעקב יודא דסקל ב-תשמ"א, 1981) הוא מלחין וזמר חסידי. סולן החצר של חסידות ויז'ניץ.

==ביוגרפיה==

נולד בשנת תשמ"א, נשוי ואב לשבעה.
אחיו הוא הזמר שלמה דסקל.

===קריירה===
דסקל החל את דרכו המוזיקלית כאשר החל לשיר את התפילות והיצירות בשולחנות שנערכו בוויזניץ בשבתות וחגים בהשתתפות אלפי חסידים, לפני כעשור החל לשמש כסולן הראשי במקהלת ויז'ניץ בהופעותיה ובאלבומים שלה, בטקס סיום הש"ס שנערך בהיכל הספורט יד אליהו בשנת 2005 שר דסקל כסולן ראשי בפני קהל של רבבות וזכה לחשיפה רבה, את עיקר פעילותו המוזיקלית הוא מבצע בחסידות ויז'ניץ בחגים ובאירועים שונים אך בעיקר בשבתות בהם הוא שר בתפילות ובשולחנות את היצירות של החסידות, הוא מופיע אף באירועים ציבורים שונים של הציבור החרדי.

דסקל השתתף בהפקות מוזיקליות חסידיות רבות, כמו הסדרה הפופולרית לחיים טיש של יוסף משה כהנא ואחרים, אך בעיקר משמש כסולן ביצירות המופקות על ידי חסידי ויז'ניץ, כמו הסדרה המוזיקלית "א ויזניצר ניגון", האלבומים "שבת און ויזניץ", "עתיקין" ועוד.

את תפילות הימים הנוראים הוא עושה בשנים האחרונות בבית הכנסת המרכזי בלייקווד, שם הוא מופיע לפני קהל המתפללים כחזן בראש השנה ויום הכיפורים. מיד לאחר מכן הוא שב לישראל לחג הסוכות ומשתתף בשמחת בית השואבה המרכזית בחצר ויז'ניץ.

דסקל אף הלחין מספר יצירות לחצר ויז'ניץ, וכמה מהן התפשטו גם מחוץ לחסידות זו, ובהן: "הכל יודוך", "ואילו פינו מלא שירה", "מרן דבשמיא", "קרוץ מחומר". בשנים האחרונות מלחין דסקל את ה'מארש' השנתי המסורתי בחצר ויז'ניץ מדי ראש השנה.

הלחין ושר גם את היצירה "לראות בנים"<ref>[https://www.geula.fm/music-news/32761/ יענקי דסקל ומקהלת מלכות בסינגל חדש - "לראות בנים"], ידיעה באתר גאולה FM.</ref> (המוכרת גם בשם ויהיו זרעי), היצירה זכתה למספר גרסאות כיסוי בין היתר על ידי זאנוויל ויינברגר. והלחין עבור הזמר מוטי שטיינמץ את הלהיט ויהי נועם מתוך אלבומו הנשמה בקרבי (בהמשך ביצע דסקל עצמו קאבר לשיר).

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* שומע תפילה, לחיים הפקות, 2010
* קבלת שבת, לחיים הפקות, 2018
* נאר מיט אמונה, לחיים הפקות, 2018
* א ויזניצ'ער ניגון 1–4

===השתתפות באלבומים===

===סינגלים===

==קישורים חיצוניים==

* יוסי אשרי, [https://web.archive.org/web/20110926194831/http://www.chasidinews.com/6596/שירה-חסידית-נושנה-במיטבה-א-ויזניצער-ני.html א ויזניצר ניגון ], חסידי ניוז
* [http://jewishmusic.fm/artist/יענקי-דסקל/ יענקי דסקל], באתר http://jewishmusic.fm

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים חסידיים ישראלים
קטגוריה:חסידי ויז'ניץ
קטגוריה:מלחינים חסידיים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
קוזמוס

קוזמוס (געז: ቆዝምሰ) היה נזיר שהוביל מערכה צבאית של ביתא ישראל כנגד האימפריה האתיופית בשלהי המאה ה-14.

המידע הידוע על קוזמוס, מגיע כולו מהגיוגרפיה של הנזיר האתיופי יפקרנה אגזי. לפי הגיוגרפיה זו, קוזמוס היה נזיר נוצרי שחי במנזר וינה שבתיגראי וכאשר ראה אותו יפקרנה אגזי ניבא עליו שהוא יתפקר. בעקבות אותה הנבואה ציווה אגזי להעביר בכוח את קוזמוס על נזירותו ולהשקותו ביין ולהאכילו בבשר. בתגובה לכך ברח קוזמוס לבגמדר ולאחר שלושה ימי הליכה הגיע לסמין ולצלמת והתקבל על ידי המקומיים. על פי ההגיוגרפיה:

על פי המקור, אותם יהודים החלו לראות בנזיר דמות משיחית והוא עצמו טען להיותו בן האלוהים. היהודים שבראשם קוזמוס אספו צבא ותקפו כנסיות ומנזרים בבגמדר ודמביה. לאחר שהביסו את מושל דמביה הוא הצטרף אליהם והם המשיכו לתקוף ולשרוף מבני דת נוצריים. כאשר הגיעו לאנפרז הם הרגו את המנהיגים הנוצרים יחד עם 37 תלמידיהם והרגו רבים נוספים. בתגובה לכך שלח הקיסר דווית הראשון כוח רענן בפיקודו של אקחדום מושל תיגראי שהביס את צבא קוזמוס והרגו.

==לקריאה נוספת==

*אהרון זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג
<div style="direction: ltr;">
*Steven Kaplan, "Qozmos" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: O-X, Harrassowitz, 2010, , p. 303
*James Arthur Quirin, The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920, University of Pennsylvania, 1992, 
*Steven Kaplan, The Beta Israel (Falasha) in Ethiopia: From Earliest Times to the Twentieth Century, New York University Press, 1992, 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:תולדות ביתא ישראל
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:גרים
אחות קטנה

אחות קטנה (פיוט לערבית של רה"ש), נוסח ספרדים-פורטוגזים, אמסטרדם, שר: אברהם לופז קרדוזו הוקלט בשנות ה - 50."אחות קטנה" במחזור "כל בו", וילנה תרפ"ג (1923)
אָחוֹת קְטַנָּה הוא פיוט שפותח את תפילות ראש השנה ומושר בעיקר על ידי קהילות הספרדים, אך מודפס גם במחזורים אשכנזיים.

הפיוט חובר על ידי הרב והמקובל אברהם חזן מגירונה, בן חבורתו של הרמב"ן מהמאה ה-13, שרמז את שמו באקרוסטיכון בראש בתי הפיוט.

== תוכן הפיוט ==
הפיוט מתאר את מצבה השפל של כנסת ישראל, שמכונה בבית הראשון "אחות קטנה", כאשר היא נמצאת בגלות, והציפייה שלה לגאולה ולישועה. כל בתי הפיוט מסתיימים בשורה "תכלה שנה וקללותיה" מלבד הבית האחרון, בו ניתן ביטוי לאמונה ולשמחה בבוא הגאולה ("חזקו וגילו כי שוד גמר") והוא מסתיים במילים "תחל שנה וברכותיה". הדבר בא לידי ביטוי גם בנגינה, שבהרבה מן הקהילות משתנית בבית זה למנגינה מיוחדת יותר, הנותנת משקל מיוחד למילים אלו.

לרוב נהוג שאת המילים החוזרות בסוף הבתים אומר כל הקהל ביחד. הפיוט נאמר עם שקיעת החמה בערב הראשון של ראש השנה, כאשר השנה הקודמת מסתיימת ומתחילה שנה חדשה.

בחלק מהמחזורים הודפס הבית הרביעי המתחיל במילים "הקם משפלות לראש ממלכת" באותיות קטנות ובמחזורים אחרים הוא לא הודפס כלל מחשש שמילותיו יתפרשו כרצון למרוד בשלטון.

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.kipa.co.il/tarbut/מוזיקה/46397.html "אחות קטנה" בביצוע של להקת "הקטורת"], באתר כיפה
*
*יהושע גרנט, [https://www.nli.org.il/he/discover/music/jewish-music/piyut/articles/in-depth-look/the-art-of-song/ahot-ketana-art-of-song אחות קטנה - אמנות השיר], באתר הפיוט והתפילה
*רוני איש-רן, [https://www.nli.org.il/he/discover/music/jewish-music/piyut/articles/personal-insight/cycle-of-year/between-the-end-and-the-beginning בין סוף שנה לראשיתה], באתר הפיוט והתפילה
*מיכל גוברין, [https://www.nli.org.il/he/discover/music/jewish-music/piyut/articles/personal-insight/cycle-of-year/ahot-ketana-between-shpikov-and-jerusalem אחות קטנה - בין שפיקוב לירושלים], באתר הפיוט והתפילה
*[http://web.nli.org.il/_layouts/NLI_Foundation/Player/Player.aspx?fileName=http://dlib.nli.org.il/webclient/DeliveryManager?pid=1765168 "אחות קטנה" בביצוע אברהם לופז קרדוזו] באתר הספרייה הלאומית
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי המאה ה-13
קטגוריה:פיוטי ראש השנה
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
אירמה רומבאואר

אירמה סטאקלוף רומבאואר או רומבאוור (באנגלית: Irma Starkloff Rombauer; 30 באוקטובר 1877 - 14 באוקטובר 1962) הייתה כותבת ספרי בישול אמריקאית ממוצא גרמני. רומבאואר פרסמה בשנת 1931 את הספר "חדוות הבישול" בהוצאה עצמית. ספר זה הפך להיות ספר הבישול הנמכר ביותר בעולם.
== ביוגרפיה ==
רומבאואר סיימה את לימודיה בבית הספר לבנות "מכון מרי" (Mary Institute) בשנת 1901 ולמדה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. רומבאואר הייתה עקרת בית. לאחר פטירתו של בעלה בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-20, השתמשה במחצית הונה, כתבה את ספר הבישול, ופרסמה 3000 עותקים של ספרה בשנת 1931. הספר אויר על ידי בתה מריון רומבאואר בקר, שהייתה מורה לאמנות בבית הספר המקומי.

בשל הצלחת הספר פרסמה רומבאואר מספר מהדורות בהוצאה עצמית, ובשנת 1936 נרכש הספר על ידי חברת בובס-מריל (Bobbs-Merrill Company) והחלה הפצתו המסחרית. 

רומבאואר נפטרה בשנת 1962 בביתה בסנט לואיס. הוושינגטון פוסט כתב במאמר המערכת בעקבות מותה: "מעטות הנשים אשר תרמו לשמחת החיים, כמו אירמה רומבאואר".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.thejoykitchen.com/all-about-joy/irma-starkloff-rombauer אירמה רומבאואר] באתר thejoykitchen
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאיות ממוצא גרמני
קטגוריה:עקרות בית
קטגוריה:מחברות ספרי בישול אמריקאיות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1962
קטגוריה:שפיות אמריקאיות
חדוות הבישול

חדוות הבישול (באנגלית: Joy of Cooking) הוא ספר בישול אמריקאי הנחשב לאחד מספרי הבישול הנמכרים ביותר בארצות הברית. הספר נמכר ברציפות מאז יצא לאור בהוצאה מסחרית בשנת 1936 (הספר יצא לאור לראשונה בהוצאה פרטית בשנת 1931), ונמכרו ממנו למעלה מ-18 מיליון עותקים.

הספר נכתב בשנת 1931 על ידי עקרת הבית אירמה רומבאואר בסנט לואיס שבמדינת מיזורי שבארצות הברית. לואיס כתבה את הספר לאחר שהתאלמנה, בשל מצבה הכלכלי הקשה. היא הדפיסה 3,000 בהדפסה עצמית, במחצית הונה, ואלה זכו להצלחה רבה. בשנת 1936 הספר נרכש על ידי בית ההוצאה לאור חברת בובס- מריל.

== המהדורה הראשונה (1931) ==
לאחר שרומבאואר התאלמנה היא התקשתה להתפרנס. היא השתמשה במחצית כספה על מנת להדפיס כתב יד אשר כלל את מתכוניה. הספר אויר על ידי בתה מריון רומבאואר בקר, שהייתה מורה לאמנות. עטיפת הספר, שצוירה על ידי בקר, תיאר את מרתה מבית עניה, הקדושה הנוצרית המגינה על הבישול, כשהיא הורגת דרקון.

==מהדורות השפל הכלכלי ומלחמת העולם השנייה== 
במהדורה 1936, המהדורה הראשונה של הספר שיצאה בהוצאה מסחרית, הייתה דקה יותר מהמהדורה המקורית, ובשל השפל הכלכלי הגדול כללה מתכונים של שימור מזון, וכן מתכונים הכוללים בשר צייד כגון סנאי, אופוסום ודביבון מצוי.

מהדורת 1943 שפורסמה במהלך מלחמת העולם השנייה, ומהדורת 1946 שפורסמה מיד לאחריה התייחסו לקיצוב המזון שהיה באותה עת בארצות הברית, וכללו מתכונים המתבססים על מוצרי הקיצוב (בעיקר קופסאות שימורים).

==מהדורות 1962–1964 ומהדורת 1975==
עותקים של הספר "חדוות הבישול" מתוך ספרייתה של [[ג'וליה צ'יילד. העותקים מוצגים במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקאית.]]
בשנת 1962, שנת פטירתה של רומבאואר הוצאה מהדורה של הספר, בלא הסכמתה של בקר, בתה של רומבאואר. בעקבות דרישתה של בקר פורסמו מהדורות מתוקנות בשנת 1963 ו-1964.

מהדורת 1964 הייתה המהדורה הראשונה של הספר שפורסמה בכריכה דקה, וזכתה להצלחה רבה.

מהדורת 1975 הייתה המהדורה האחרונה שנערכה על ידי בקר. מהדורה זו כללה למעלה מ-1,000 דפים.

== מהדורת 1997==
מהדורת 1997 עדכנה את הספר וכלל מתכונים אתניים חדשים רבים. המדורה פורסמה על ידי ההוצאה לאור סיימון ושוסטר ונערכה על ידי מריה גוארנשלי (Maria Guarnaschelli) בסיוע נכדה של רומבאואר, איתן בקר. המהדורה נכתבה על ידי שפים רבים, וכללה מתכונים מועטים של רומבאואר עצמה.

בשנת 2006 יצאה לאור מהדורת יובל 75 שנים להוצאת הספר, אשר כלל 4,500 מתכונים, ובהם מתכונים מקוריים של רומבאואר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.cookbkjj.com/college/joy.htm ההיסטוריה של הספר]
* [http://www.thejoykitchen.com/about.lasso?menu=two ההיסטוריה של הספר באתר הרשמי]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי הדרכה אמריקאיים
קטגוריה:ספרי בישול
קטגוריה:ספרי הוצאת סיימון אנד שוסטר