OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סערת ציטוקינים

סערת ציטוֹקינים או היפרציטוקינֶמיה (באנגלית: hypercytokinemia) היא תגובה חיסונית, שנגרמת עקב מעגל משוב חיובי בין ציטוקינים ובין תאי מערכת החיסון לצד רמה גבוהה מאוד של ציטוקינים שונים. באופן רגיל, ציטוקינים הם חלק מהתגובה הנורמלית של המערכת החיסונית לזיהומים, אך עלייה פתאומית ברמתם בגוף עשויה לגרום לתסמונת מצוקה נשימתית חריפה, כשל מערכתי ולמוות. סערת ציטוקינים יכולה להיגרם על ידי טיפולים רפואיים שונים, פתוגנים, סרטן, מחלות אוטואימוניות והפרעות גנטיות.

== היסטוריה והגדרה ==
המונח "סערת ציטוקינים" (Cytokine storm) הוזכר לראשונה באנגלית בשנת 1993 ותואר לראשונה בשנת 2010 כתגובה לקולטן לימפוציט T שהונדס גנטית. המונח הדומה "cytokine release syndrome" (מילולית: "תסמונת שחרור ציטוקינים") נטבע בשנת 1991 לצורך תיאור תגובה לנוגדן חד-שבטי Muromonab-CD3 שמשמש להפחתת הסיכוי לדחיית איברים במטופלים שעברו השתלת איברים. לפני שנטבעו מושגים אלו חשדו חוקרים שקיימת לעיתים תגובה מוגזמת של המערכת החיסונית לפתוגנים שונים, כולל שחרור מוגזם של ציטוקינים.

נכון ל-2020 לא הייתה קיימת הגדרה יחידה ומוסכמת לסערת ציטוקינים. בעיה מרכזית בהגדרת התופעה היא שכאשר רמת הציטוקינים אינה גבוהה מאוד, קשה לקבוע את הגבול בין תגובה נורמלית לזיהום חמור לבין תגובה בלתי-רגילה, שאינה מוסדרת כיאות.

==תסמינים==
כמעט בכל המקרים של סערת ציטוקינים קיים חום ובמקרים חמורים חום גבוה. תסמינים נוספים הם עייפות, חוסר תיאבון, כאב ראש, נפיחות ואדמומיות , שלשול, כאבי מפרקים, כאבי שרירים ובחילה. מקרים קשים יכולים להתפתח לקרישה תוך-כלית מפושטת ולבעיות אחרות, כולל בעיות נשימה, שעשויות לגרום במקרים קיצוניים למוות.

==גורם==
כאשר מערכת החיסון נלחמת בפתוגנים, הציטוקינים מסמנים לתאים לבנים כמו תאי T ומקרופאגים לנדוד לעבר מקום הזיהום. בנוסף, הציטוקינים מפעילים את אותם תאים וגורמים להם לייצר עוד ציטוקינים. באופן נורמלי, הגוף מפקח על מעגל המשוב ודואג שלא ייצא מכלל שליטה. אולם, במקרים מסוימים, התגובה יוצאת משליטה ובאזור מסוים, יותר מדי תאים לבנים הופכים להיות מופעלים ונגרמת הפרשה מסיבית של יותר מ-150 חומרים שונים ביניהם: ציטוקינים, רדיקלים חופשיים וחומרי קרישה. 

הסיבה המדויקת לתופעה אינה ברורה דיה אך ייתכן שמדובר בתגובה ראשונית מוגזמת כשמערכת החיסון פוגשת פולש חדש עוין במיוחד. לסערות ציטוקינים פוטנציאל ליצור נזק משמעותי לרקמות הגוף ולאיברים. לדוגמה, אם מתרחשת סערת ציטוקינים בריאות, נוזלים ותאי מערכת החיסון כגון מקרופאגים עלולים להצטבר ולחסום את דרכי הנשימה.

סערות ציטוקינים יכולות להתרחש במספר מחלות, מידבקות ולא-מידבקות, בהן שפעת העופות, אבעבועות שחורות ומחלת נגיף קורונה 2019. ישנן גם תרופות מסוימות שעלולות לעורר סערת ציטוקינים.

==מגפות==
מקובל לחשוב כי סערות ציטוקינים היו גורם תמותה מרכזי בזמן התפרצות השפעת הספרדית בשנת 1918 שקטלה צעירים רבים. במקרים אלו, ייתכן כי דווקא מערכת חיסון בריאה הייתה להם לרועץ. מחקר ראשוני על התפרצות מחלת הסארס בשנת 2003 מראה כי גם שם גורם מרכזי לתמותה היה סערות ציטוקינים. מקרי מוות אנושי עקב שפעת העופות (H5N1) כוללים גם מוות כתוצאה מסערות ציטוקינים. תפקידם של סערת ציטוקינים בתמותה עקב שפעת החזירים עדיין נמצא בבדיקה. במהלך מגפת הקורונה יוחסו מספר מקרי תמותה לסערת ציטוקינים.<ref name="covid-1"></ref><ref name="covid-2"></ref><ref name="covid-3"></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אימונולוגיה
מלך הרועים

"מלך הרועים" הוא שמם של שני פסלים, שהם גרסה קטנה וגרסה גדולה של אותו פסל, מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסלים נוצרו בין השנים 1964–1966.

==תיאור==
הפסל עשוי מעמוד דו-חרוטי שבראשו צינור מכופף ומעוקל וכדור דמוי עין עליו דיסקה ניצבת. מקובל לטעון שהעמוד מייצג את מטה הרועה, הכדור דמוי העין מייצג את עין הרועה או עין הכבש, והצינור המכופף מייצג את קרן האיל, המייצג את השופר או כלי נשיפה אחר. ביחד מזכיר הפסל טוטם, כשהצינור והכדור דמוי העין מייצגים ראש של כבש.

העמוד הדו-חרוטי מזכיר אלמנט דומה ביצירה "מלך המלכים" של קונסטנטין ברנקושי.

הפסל פורש כמייצג קו של אידיליה תנ"כית עם רמז למלכותו של דוד שבצעירותו היה רועה. האיקונוגרפיה של פסל הפליז המופשט "מלך הרועים" נקשרת אל מוטיב הכבשים ואל "חגיגות גז הצאן" שנערכו בשנות הארבעים של המאה ה-20 ב"מערת גדעון" שליד מעין חרוד.

==רקע==
שרטוט מוקדם של הפסל שכלל עמוד טוטם שבראשו ראש איל הוכן על ידי דנציגר כבר ב-1938 כתוכנית לעמוד מרכזי של אוהל שנועד לארח מופעי פולקלור בעמק יזרעאל. במקור תוכנן פסל הרועים להיות פסל ענק בגובה 17 או 27 מטר שיוצב בגן הפסלים על שם בילי רוז במוזיאון ישראל, שעיצב האמן האמריקאי-יפני איסמו נוגוצ'י. אולם עם מותו של בילי רוז נגנז הרעיון לבנות את פסל הענק.

הפסל הגדול, שגובהו 236 ס"מ, הוצג בתערוכת הסתיו 1966 בביתן הלנה רובינשטיין. הפסל נמכר לאוסף פרטי, והושאל למוזיאון ישראל. בשנת 2010 הוצב הפסל בכניסה אל תצוגת הקבע המחודשת של המוזיאון, כשהפסל "נמרוד" הוצב בכניסה השנייה.

הגרסה הקטנה יותר של הפסל מוצגת כיום במוזיאון ליהדות דוברת גרמנית שבמוזיאון הפתוח תפן. בשנת 2011 הוצגה הגרסה הקטנה במוזיאון תל אביב לאמנות במסגרת תערוכת מחווה למרדכי עומר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:יצחק דנציגר
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
טירת ביינארד

טירת ביינארד באיור משנת 1790
טירת ביינארד (באנגלית: Baynard's Castle) הייתה טירה שהייתה ממוקמת בקצה הדרום־מערבי של העיר לונדון, בירת אנגליה במשך כשש מאות שנים, החל מכיבוש העיר על ידי ויליאם הכובש במאה ה-11 ועד השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. מקור שמה של הטירה בשמו של ראלף ביינארד, אציל נורמני אשר קיבל את השטח עליו נבנתה הטירה מויליאם הכובש.
== היסטוריה ==
טירה זו, וכן מצודת לונדון וטירת מונטפיצ'ט, נבנו על ידי ויליאם על גדת התמזה על מנת להבטיח את שליטתו של ויליאם בעיר לונדון. מצודת לונדון הוקמה במזרח העיר על מנת להגן על העיר (ולשלוט בה) ממזרח וטירת ביינארד נבנתה ממערב לעיר על מנת להגן על העיר (ולשלוט בה) ממערב.

הטירה הוקמה על גדת הנהר, בשפך נהר פליט אל נהר התמזה.

הטירה עמדה על מכונה עד ערב יום שני, ה-3 בספטמבר 1666, כאשר השרפה הגדולה של לונדון הפילה את חומות הטירה, והטירה עלתה באש ונשרפה בלילה שבין ה-3 וה-4 בספטמבר.

שמה של הטירה נזכר בשמו של הרחוב שעובר במקום בו עמדה - רחוב טירת ביינארד (Castle Baynard Street), וכן על שמה נקרא אחד מהאזורים שבסיטי של לונדון.

הטירה מוזכרת במחזה "ריצ'רד השלישי" של המחזאי האנגלי ויליאם שייקספיר. הסצנה השביעית במערכה השלישית מתרחשת בטירה. 

כיום ניצב במקום שבו עמדה הטירה בניין משרדים בשם בית ביינארד (Baynard House).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.british-history.ac.uk/report.aspx?compid=45043#s2 Walter Thornbury, Old and New London: Volume 1, 1878]
* [http://www.pepysdiary.com/p/943.php מיקום הטירה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:לונדון: מבנים היסטוריים
ביינארד
קטגוריה:לונדון: טירות
טירת מונטפיצ'ט

טירת מונטפיצ'ט (באנגלית: Montfichet's Castle) הייתה טירה שהוקמה בשנת 1070 לערך ביוזמת ויליאם הכובש בפינה הצפון מערבית של הסיטי של לונדון במטרה להגן על הבירה של אנגליה מפני מתקפות ויקינגים מחד, ולהבטיח את שליטתו בעיר מאידך.

הטירה הייתה אחת משלוש טירות (יחד עם טירת ביינארד שהוקמה בסמוך, בדרום מערב העיר, ומצודת לונדון שהוקמה במזרח העיר) שהוקמו ביוזמת ויליאם. הטירה הוקמה באזור גבעת לודגייט של ימינו.

הטירה הוקמה על ידי גילבר דה מונפישה (Gilbert de Monfichet), תושב רואן וקרוב משפחה של ויליאם הכובש. מונפישה קיבל את השטח עליו ניצבה הטירה בשל האומץ הרב שהפגין בקרב הייסטינגס בשנת 1066 בו ניצח ויליאם את מלך אנגליה וכבש את המדינה.

הטירה נהרסה בהוראת המלך ג'ון בשנת 1213 לאחר שזה החליט לגרש את רישאר, בנו של גילבר.

בחומרי הבנייה של הטירה נעשה שימוש משני ונבנה באמצעותם מנזר בלקפריירז של המסדר הדומיניקני.

==קישורים חיצוניים==
* [http://pastscape.english-heritage.org.uk/hob.aspx?hob_id=405024 תיאור הטירה ומידע עליה באתר המורשת האנגלית] 
* [http://www.streetmap.co.uk/newmap.srf?x=531780&y=180980&z=1&sv=531780,180980&st=4&ar=Y&dn=832 מיקום הטירה]

קטגוריה:לונדון: מבנים היסטוריים
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:לונדון: טירות
גבעת לדגייט

התחריט "פקק תנועה בגבעת לדגייט", מעשה ידי [[גוסטב דורה (1872)]]
גבעת לדגייט (באנגלית: Ludgate Hill) היא גבעה בצפון הסיטי של לונדון הנקראת על שם לדגייט - "שער לוד" שהיה בחומת לונדון ונהרס בשנת 1760. על הגיבעה ניצבת קתדרלת סנט פול, וככל הנראה ניצב בתקופה הרומית במרכז הגבעה מקדש לאלה דיאנה מהמיתולוגיה הרומית.

הגבעה נקראת על שם המלך האגדי לוד בן הלי - הנחשב למייסד האגדי של העיר לונדון.

אזור הגבעה היה מיושב כבר מהתקופה הרומית. ככל הנראה, במהלך המאה ה-12 שכנה באזור שכונה של יהודים אולם אלה גורשו מן העיר בשנת 1290. במהלך ימי הביניים היה זה אזור המיושב בצפיפות בבתי עץ. לאחר השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 האזור נבנה מחדש כאזור מגורים צפוף. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נהרסו מבני מגורים רבים באזור לצורך בניית תחנת הרכבת גבעת לדגייט. התחנה והמסילות המובילות אליה נסגרו לפני מלחמת העולם השנייה ובשנות ה-90 נבנתה במקום תחנת הרכבת סיטי תמזלינק.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.british-history.ac.uk/report.aspx?compid=63214#s9 הגבעה ב"מילון של לונדון" משנת 1918]
*[https://web.archive.org/web/20070930152321/http://www.websters-online-dictionary.org/Lu/Ludgate.html ההיסטוריה של גבעת לדגייט]

קטגוריה:לונדון: גאוגרפיה
חוק הבנייה מחדש של לונדון 1666

חוק הבנייה מחדש של לונדון 1666 (באנגלית: Rebuilding of London Act 1666) הוא חוק של הפרלמנט האנגלי משנת 1666. שמו הרשמי של החוק הוא "החוק לבניה מחדש של הסיטי של לונדון" והוא נחקק בתקופתו של המלך צ'ארלס השני על מנת להסדיר את הבנייה מחדש של העיר לונדון, בירת אנגליה בעקבות השרפה הגדולה של לונדון אשר הרסה את העיר.

החוק נוסח על ידי סר מתיו הייל, בעקבות חקיקת חוק המחלוקות בעקבות השריפה של לונדון 1666 אשר נועד להסדיר מחלוקות בדבר בעלות בקרקע. 

חוק הבנייה מחדש נועד להסדיר את הבנייה מחדש של העיר תוך שימוש באבן ובלבנים (במקום בנייה בעץ), וכן להסדיר את הרחבת הדרכים בעיר (תוך הפקעת שטחים פרטיים לצורך זה), במטרה לבנות דרכים רחבות יותר אשר תשמשנה הפרדה בין גושי הבניינים ותימנענה התפשטות שריפות.

בנוסף קבע החוק כי יום השנה לכיבוי השריפה יהיה יום חג, והורה על בניית האנדרטה לשריפה הגדולה של לונדון. על מנת לממן את בניית האנדרטה הטיל החוק מס של שילינג אחד על כל טון פחם שנמכר בעיר.

==ראו גם ==
*חוק הבנייה מחדש של לונדון 1670

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.british-history.ac.uk/report.aspx?compid=47390 נוסח מלא של החוק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חוקים
קטגוריה:השרפה הגדולה של לונדון
קטגוריה:חוקי הפרלמנט של אנגליה
דעיכה (פסיכולוגיה)

דעיכה היא מושג מתחום הפסיכולוגיה הביהביוריסטית, המתאר הפחתה הדרגתית בהופעת התגובה לגירוי מותנה, בהתניה קלאסית ואופרנטית, עד להפסקתה. 

==דעיכה בהתניות שונות==
בהתניה קלאסית, האדם או החיה לומדים תחילה שגירוי בלתי מותנה (כמו מזון) מופיע תמיד לצד גירוי מותנה שהוצמד אליו (למשל צלצול פעמון) ולכן הם לומדים להגיב בתגובה מותנית (למשל ריור) מיד עם השמעת צלצול הפעמון, מתוך ציפייה להופעת המזון בצמוד אליו. אך כאשר הגירוי הבלתי מותנה מפסיק להופיע לצד הגירוי המותנה באופן קבוע, מתרחשת הפחתה הדרגתית בתגובה של האדם או החיה – הם לומדים למשל לא לצפות עוד להופעת המזון לאחר צלצול הפעמון, ולפיכך לא מריירים עוד. 

בהתניה אופרנטית, האדם או החיה לומדים תחילה שחיזוק (כמו מזון) מופיע תמיד לאחר ביצוע פעולה מסוימת (כגון לחיצה על דוושה), ולכן לומדים לבצע את הפעולה עוד ועוד מתוך ציפייה לקבל את החיזוק. אך כאשר החיזוק מפסיק להופיע באופן קבוע לאחר ביצוע הפעולה, מתרחשת הפחתה הדרגתית בביצוע הפעולה של האדם או החיה – הם לומדים למשל לא לצפות עוד להופעת מזון לאחר לחיצות על דוושה, ולפיכך מפסיקים ללחוץ עליה.

==דעיכה והכחדה==
לעיתים קרובות משתמשים במונחים דעיכה והכחדה לסירוגין, לתיאור אותה תופעה של הפחתה הדרגתית בהופעת התגובה בהתניות ביהביוריסטיות. עם זאת, מחקרים מראים כי תגובות לרוב אינן מוכחדות כליל – למשל, לאחר זמן רב בו חיה הפסיקה לרייר למשמע פעמון, אם יושמע שוב צלצול פעמון – היא תשוב מיד לרייר, אם כי בעוצמה מופחתת מאשר בעבר. תהליך זה נקרא החלמה ספונטנית. לפיכך, השימוש במונח "דעיכה" הוא מדויק יותר מאשר המונח "הכחדה".

==ראו גם==
* שכחה

==קישורים חיצוניים==
* אורית כהן ודנה פרידמן, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=13560 למידה: התניה קלאסית - הכחדה (דעיכה)], באתר מט"ח

קטגוריה:ביהביוריזם
קטגוריה:למידה
קטגוריה:זיכרון
חוק הבנייה מחדש של לונדון 1670

חוק הבנייה מחדש של לונדון 1670 (באנגלית: Rebuilding of London Act 1670) הוא חוק של הפרלמנט האנגלי משנת 1670. שמו הרשמי של החוק הוא "החוק לבניה מחדש של הסיטי של לונדון, איחוד המחוזות הכנסייתיים של העיר, ובנייה מחדש של הקתדרלה והכנסיות הקהילתיות של העיר האמורה" והוא נחקק בתקופתו של המלך צ'ארלס השני על מנת להסדיר את הבנייה מחדש של הכנסיות שנהרסו בעיר לונדון, בירת אנגליה בעקבות השרפה הגדולה של לונדון אשר הרסה את העיר, וכן להסדיר את הבנייה מחדש של קתדרלת סנט פול שנהרסה בשריפה.

חוק זה נחקק בעקבות חוק דומה אשר הסדיר את הבנייה מחדש של מבני המגורים בעיר ואיפשר את הרחבת רחובות העיר.

החוק משנת 1670 נועד להסדיר מימון לצורך בניית 51 כנסיות במקום 87 הכנסיות שנהרסו, וכן את הקתדרלה, ואיפשר את הקמתן מחדש של 51 הכנסיות והקתדרלה על פי תוכניותיו של האדריכל כריסטופר רן.

בנוסף החוק הסדיר איחוד וחלוקה מחודשת של המחוזות הכנסייתיים של העיר, בהתאם לכנסיות החדשות שנבנו, וכן דאג להקצאת שטחים למבני ציבור חדשים, ולשווקים.

==ראו גם ==
*חוק הבנייה מחדש של לונדון 1666

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.british-history.ac.uk/report.asp?compid=47419 נוסח מלא של החוק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חוקים
קטגוריה:השרפה הגדולה של לונדון
קטגוריה:חוקי הפרלמנט של אנגליה
טיפול ברימות

רימות הזבובים המשמשות לטיפול

טיפול ברימות הוא סוג של הכוללת הנחת רימות (זחלי זבובים) על עור שאינו מתרפא או על רקמה פצועה, במטרה לנקות את החלקים הנקרוטים ולעודד ריפוי. הטיפול מתבסס על העובדה שהרימות אוכלות רק רקמה מתה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* טליה שמואלי, שמחה גרדוש ורויטל זלקר, [https://www.hadassah.org.il/files/PatientInfoPages/skin/Phaenicia_sericata_maggots.pdf השימוש ברימות רפואיות לטיפול בפצעים קשי ריפוי], באתר המרכז הרפואי הדסה

קטגוריה:טיפולים רפואיים
צביעות

איור המתאר דימוי של אדם דו-פרצופי
צביעוּת או דו-פרצופיות היא צורת התנהגות המתיימרת להציג כלפי חוץ תכונות אופי או התנהגות מוסרית נעלית, כאשר בפועל אין הדבר תואם את המציאות. משמעות הביטוי היא צביעת המציאות והפיכתה לטובה יותר למראה עיניים. לפיכך, צביעות היא סוג של שקר. הצביעות נחשבת להתנהגות מגונה מבחינה חברתית.

בשימוש יומיומי במונח "צביעות", הכוונה היא לאדם שבמצב מסוים דורש מאחרים לנקוט פעולה כלשהי, אך כשהוא נקלע למצב דומה בעצמו הוא אינו פועל על פי מה שדרש מאחרים, אלא בוחר לפעול בדרך שתקדם את עצמו בלבד. עם זאת, דרך פעולה זאת עשויה להיות מתוארת גם כ"מוסר כפול".

כוונה נוספת של הביטוי "צבוע" ביומיום היא לאדם המנצל אחרים בדרכי תרמית.

מונח קרוב המתאר צורת התנהגות צבועה הוא "התחסדות".

== אטימולוגיה ==
מקור המילה "צביעות" הוא בלשון חז"ל:

==על הצביעות ביהדות==
היהדות ותורת ישראל רואות בצביעות מידה שלילית ומגונה, וראיות לכך ניתן למצוא בתורה, בתלמוד ובהלכה. להלן מספר דוגמאות:
*על אחי יוסף נאמר "וַיִּשְׂנְאוּ אֹתוֹ וְלֹא יָכְלוּ דַּבְּרוֹ לְשָׁלֹם", ורש"י במקום מפרש: "מתוך גנותם למדנו שבחם, שלא דברו אחת בפה ואחת בלב".
* הגמרא במסכת ברכות אוסרת על אדם צָבוּעַ לחבוש את ספסלי בית המדרש: "כל תלמיד שאין תוכו כברו לא ייכנס לבית המדרש" (התייחסות דומה נמצאת במסכת יומא).
* בספר משלי כתוב: "נֶאֱמָנִים פִּצְעֵי אוֹהֵב, וְנַעְתָּרוֹת נְשִׁיקוֹת שׂוֹנֵא". במצודות מבואר – "האוהב הפוצע לאהובו למען יישר לכת הנה הפצעים הם נאמנים המה כי עשו שליחותם והועילו לזה כי בעבורם ייטיב דרכו אבל מן השונא אפי' הנשיקות מרובות המה והנם למשא הואיל ואין בהם תועלת".
* בסידור התפילה, על פי תהילים ומסכת אבות: "לעולם יהא אדם ירא שמים בסתר ובגלוי, מודה על האמת ודובר אמת בלבבו".

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:הונאה
אבדילקרים נאדיר פאשא

אבדילקרים נאדיר פאשא (לפני 1883)
אַבְּדִילְקֵרִים נָאדִיר פָּאשָׁא (בטורקית: Abdülkerim Nadir Paşa; 1807, צ'ירפאן, האימפריה העות'מאנית - 1883, רודוס, האימפריה העות'מאנית) היה מרשל בצבא העות'מאני, מפקד אוגדה ומושל פלך רומליה בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878.

== ביוגרפיה ==
נאדיר פאשא נולד בעיירה צ'ירפאן שבבולגריה. ב-1836 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית באיסטנבול ונשלח ללימודי המשך בווינה, אותם סיים ב-1841. הוא פיקד על הכוחות העות'מאניים במזרח אנטוליה בעת מלחמת קרים וניהל מספר קרבות מול הכוחות הרוסיים שהוצבו בעיר גיומרי שבארמניה. בהמשך, מונה למפקד מצודת קארס, אך שוחרר מתפקידו בינואר 1854.

לאחר מלחמת קרים מונה למושל סלוניקי, וב-1862 השתתף במלחמה עם מונטנגרו. ב-1876 נבחר לפרלמנט העות'מאני. הסולטאן מוראט החמישי מינה אותו לשר המלחמה, אך המינוי בוטל עם עלייתו של אבדילהמיט השני לשלטון ב-1 בספטמבר 1876. בהמשך, הוטל עליו לחזור לשירות צבאי, והוא נשלח לפקד על הכוחות בסרביה, בהצליחו להשליט סדר במקום. בשל הצלחתו בסרביה מונה למפקד אוגדה בגזרת הדנובה ולמושל פלך רומליה. במסגרת תפקידו הצליח לדכא את מרד אפריל הבולגרי. נאדיר פאשא המשיך למלא תפקיד זה גם במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878. ב-18 ביולי 1877 הודח אבדילקרים נאדיר פאשא בשל כישלונותיו בקרבות. הוא הועמד למשפט צבאי והוגלה לאי רודוס, שם הלך לעולמו ב-1885.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיפלומטים עות'מאנים
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים במלחמת קרים
אבדילקרים נאדיר פאשא
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:ילידי 1807
קטגוריה:נפטרים ב-1883
יונה סעיד

יונה סעיד לוי (נולדה ב-1935) היא גמלאית של התעשייה האווירית. כלת פרס ישראל על מפעל חיים בעמל כפיים לשנת התשמ"ו.
== חייה ==
נולדה בצנעא שבתימן ובשנת 1949 עלתה עם משפחתה למדינת ישראל. לימודיה הסדירים הופסקו והושלמו על ידה בלימודי ערב. בגיל צעיר נישאה, ולאחר גירושיה החלה לעבוד בתעשייה האווירית.

בתעשייה האווירית שימשה תחילה ראש צוות עובדים ולאחר מכן הוסמכה לביצוע עבודות תעופה שונות. בשנת 1981 הוסמכה בתחום הדבקות מתכת ופלסטיק. במהלך שנות עבודתה הגישה 15 הצעות ייעול להנהלת התעשייה האווירית וזכתה על כך בפרס המייעלת המצטיינת. בתחום התמחותה הדריכה במפעלים שונים ברחבי ישראל.

בשנת 1986 הוענק לה פרס ישראל על מפעל חיים בעמל כפיים. בנימוקי ועדת הפרס נקבע כי "יונה סעיד מהווה מופת במוסר העבודה הגבוה שלה, וביחסי האנוש המעולים שיצרה במקום עבודתה. הצעות הייעול שהגישה לתעשייה האווירית חסכו למפעל הון".

לצד עבודתה הייתה סעיד לוי חברה בחוג לידיעת הארץ והתנדבה במסגרת איל"ן.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:זוכות פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:סגל התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראליות ילידות תימן
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
אלדין חתוקאי

אלדין חתוקאי
אלדין חתוקאי הוא חתן פרס ישראל על מפעל חיים בעמל כפיים לשנת התשמ"ו.

==ביוגרפיה==
חתוקאי, בן הקהילה הצ'רקסית בישראל, נולד בכפר כמא. בשירותו בצה"ל היה חייל מצטיין במסגרת יחידת מילואים. לאחר שחרורו מן הצבא החל לעבוד במפעלי נייר חדרה.

במפעלי נייר חדרה החל לעבוד כעוזר לשוקל נייר. במרוצת השנים השתלם בנושאים שונים וקודם לתפקיד מנהל משמרת. במסגרת השתלמות בחוץ לארץ הוסמך כמפעיל מכונת חיתוך נייר חדישה, בסיומה חזר למפעל ומונה למנהל המכונה. בשנות השמונים נשלח לרומניה לצורך הכשרת צוות מקומי בהפעלת מכונה דומה. 

חתוקאי קיבל את פרס עובד ישראל במגזר התעשייתי ובשנת 1986 היה חתן פרס ישראל על מפעל חיים בעמל כפיים. בנימוקי ועדת השופטים נקבע כי "אלדין חתוקאי ראוי לפרס על הצטיינות בצה"ל ועל ההתמדה והחריצות שהוא מגלה בעבודתו במפעלי נייר חדרה. מגלה רוח צוות וכושר ניהול, במחלקה המורכבת מעובדים דרוזים, יהודים, מוסלמים וצ'רקסים".
==קישורים חיצוניים==
*[https://www.nli.org.il/he/newspapers/mar/1985/11/10/01/article/59/?e=-------he-20--1--img-txIN%7ctxTI--------------1 כתבה אודות הזכייה בעיתון מעריב], באתר הספרייה הלאומית
==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:כפר כמא: אישים
קטגוריה:צ'רקסים ישראליים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
יעקב אברהם

יעקב אברהם (1907 - מאי 2008) היה חתן פרס ישראל לשנת תשל"ז (1977) על תרומה מיוחדת לעבודה.

==ביוגרפיה==

אברהם נולד בתימן ליפת ושולמית. הוא התייתם בגיל שלוש. עבד כתימן כחייט, נישא לזוהרה והיה אב לחמישה בנים ולשלוש בנות. 

בשנת 1949 עלה עם משפחתו למדינת ישראל ולאחר תקופה במחנה העולים בראש העין התיישב בגדרה ובנה בה את ביתו. במחצית שנות החמישים החל לעבוד כפועל חקלאי בחברת "נטע" לעיבוד פרדסים וכרמים.

במלחמת יום הכיפורים שכל את בנו בקרבות ברמת הגולן. בנו יחיאל אברהמי ניהל את מוזיאון גדרה.

בשנת תשל"ז 1977, לאחר 23 שנות עבודה, זכה בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לעבודה. בריאיון עיתונאי לרגל קבלת הפרס אמר: "אני אוהב את העבודה. כל תפוז חשוב לבעל הפרדס ולמדינה". רעייתו זוהרה שימשה עד אותה שנה מנהלת עבודה בחברה למיון זרעים.

עבודתו נמשכה לאחר מכן, לצד טיפוח ביתו ולימוד פרקי תורה.

אברהם נפטר בשנת 2008 בגיל 101. ביום פטירתו נולד החימש ה-15 בצאצאיו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1977
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
קטגוריה:אישים הקבורים בגדרה
מקלחת

מקלחת
מקלחת היא פעולה יומיומית המבוצעת לרחצה באמצעות זרם מים הנובע מצינור שבקצהו משפך מנוקב, המותקן במקום גבוה, בדרך כלל מעל גובה הראש, או בקצה צינור מתכת גמיש שאפשר להחזיק ביד. המקלחת היא המצאה קדומה שהתפתחה במקומות שונים בעולם. מקלחות קדומות, שבהן המים נשפכו מדלי, ידועות ממצרים העתיקה, מסופוטמיה והודו. מציורים על כלי חרס ניתן ללמוד שביוון העתיקה השתמשו במקלחת שבה המים הובלו בצינורות, שחורים בפתחם ("ראש המקלחת") יצרו זרם המורכב מטיפות. בפרגמון (בטורקיה של ימינו) נמצא בית מרחץ יווני עתיק מהמאה השנייה לפנה"ס שבו הותקנו מקלחות.

מקלחת נמצאת לעיתים בחדר המשמש רק לה, וכן היא מרכיב חשוב של חדר אמבטיה.

מקלחות קדומות לא היו מעשי ידי אדם אלא נעשה שימוש במפלי מים לצורך רחצה. במקומות אחרים יצקו בני אדם מים האחד על משנהו, מתוך כדים או כלי אגירת מים אחרים. יש עדויות על כך שבמצרים ובמסופוטמיה הותקנו חדרי רחצה בהם משרתים רחצו את אדוניהם בפרטיות. מקלחות אלו שונות מהמקלחות המודרניות בכך שהמים הובאו אליהם בכדים ולא כמים זורמים.

==ראו גם==
* מקלחת קרה
* אמבטיה
* אפקט וילון המקלחת

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080509052435/http://www.inventions.org/culture/ancient/showers.html על המצאת המקלחת], באתר Inventions
* 
* 

קטגוריה:חדרים
קטגוריה:שרברבות
קטגוריה:מרחץ
מחילה (זואולוגיה)

מחילת [[ארנבון בהולנד]]
[[תוכי ים אטלנטי במחילתו בבריטניה]]
מחילה בתחום הזואולוגיה היא מנהרה חפורה בקרקע על ידי בעל חיים, במטרה ליצור חלל מתאים לבית גידול, מחסה זמני או תוצר לוואי של תנועת החיה. יצירת מחילות היא התנהגות שכיחה בממלכת בעלי החיים, מאחר שהיא קשורה להתגוננות מטורפים ומאיתני הטבע, רבייה וגידול צאצאים, שיחור מזון ועוד.

בעלי החיים החיים במחילות קרויים מתחפרים. בעלי חיים אלה משתנים בגודלם החל מצרעות קטנות ונמלים ועד לחזיר יבלות ושנבוב.

חלק מהמינים המתחפרים גורמים לסחף ופגיעה בקרקעות ובצמחיה, מה שגורם לכמה מינים פולשים מתחפרים כמו ארנבון מצוי לגרום לפגיעה רבה באזורים אליהם הם מגיעים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.makommifgash.org/tracking/225-dens-and-lays מאורות, מרבצים נקודות איבוק והתפלשות], מקום מפגש.

קטגוריה:מבני בעלי חיים
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
de:Behausung#Tierische Behausungen
דוד אופנהיים

רבי דוד אופנהיים (יוני 1664, וורמיזא - ז' בתשרי ה'תצ"ז, 12 בספטמבר 1736, פראג) פוסק ורב של הקהילות היהודיות בערים ניקלשבורג ופראג. נחשב לרב משפיע במיוחד בגין קשריו עם שליטי הקיסרות בארצו. חיבר כעשרים ספרים בהלכה ובאגדה, בהם ספר השו"ת "נשאל דוד".

הוא נודע בעושרו הרב שקיבל בירושה מדודו רבי שמואל אופנהיימר ובאוסף הספרים הגדול שלו.

==ביוגרפיה==
נולד בוורמס לר' אברהם אופנהיים, למד אצל רבי גרשון אשכנזי במץ, ואצל רבי יצחק בנימין וולף מלנדסברג. בהמשך למד גם אצל רבי יעקב ז"ק אשכנזי (אביו של רבי צבי הירש אשכנזי), ואצל ר' בנימין וולף אפשטיין בפרידברג . בצעירותו התיידד עם הרב יאיר חיים בכרך ועמד עמו בקשרי מכתבים.

בהיותו כבן 20 נסמך להוראה, ובגיל 25 מונה לרבה של ניקלשבורג. לאחר עשרים שנה בניקלשבורג הפך לרבה של העיר פראג.

הוא נישא לגנענדל, בתו של יהודי החצר ליפמן כ"ץ מהנובר שהיה בן דודתו של הרב יצחק בנימין וולף.

חתנו הנודע הוא הרב חיים יונה תאומים, מחבר "קונטרס ר' חיים יונה".

הרב אופנהיים נודע כחובב ספרים נלהב, אחר המלחמה הטורקית הגדולה הביא ראש מועצת המלחמה האוסטרית, הנסיך אויגן מסבויה, לדודו רבי שמואל אופנהיים, מספר רב של כתבי יד בעברית מטורקיה. הרב אופנהיים היה נוסע למרחקים כדי לרכוש ספר או כתב יד. הייתה לו ספרייה ששמה יצא למרחוק והיו בה אלפי ספרים ומאות כתבי יד. הספרייה עברה אחרי גלגולים לאוניברסיטת אוקספורד לספריית הבודליאנה. משערים שרבים מדברי הדפוס בספרייתו שהם עותקים יחידים מסוגם, שרדו בשל העובדה שהוא נהג לספק לבתי הדפוס הגדולים באירופה נייר משובח יותר מהמקובל באותה תקופה כדי שידפיסו עליו עבורו עותקים מיוחדים מהספרים שהדפיסו.

הרב כתב גם בעצמו ספרים: "מועד דוד" ו"סוכת דוד".

הרב תמך בעושרו והחזיק בביתו תלמידי חכמים כדוגמת המקובל ר' משה מפראג, מחבר הספר "ויקהל משה".

בנו יחידו, ר' יוסף אב"ד האלישוי היה חתן רבי שמשון ורטהיימר.

הרב אופנהיים נקבר בבית הקברות היהודי העתיק בפראג, וקברו שופץ בשנת 1978.

==ספריו==
הדפיס בחייו את ספר השו"ת "נשאל דוד". יתר ספריו נשארו בכתב יד, אבל חלקם יצאו לאור לאחרונה.
*[https://www.hebrewbooks.org/65770 ספר מגילת ספר] עמ"ס מגילה. [לונדון] : מכון צמח דוד, תשפ"ב [2021].

== לקריאה נוספת ==
*2019 Joshua Teplitsky, Prince of the press: how one collector built history's most enduring and remarkable Jewish library, New Haven: Yale University Press 

==קישורים חיצוניים==

* [https://books.google.co.il/books?id=ry1fAAAAcAAJ&printsec=frontcover&hl=iw&source=gbs_ge_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false קטלוג אוסף אופנהיים] באתר גוגל ספרים
* 
* 
* 
* 
* רחל ל. גרינבלט, [http://www.yivoencyclopedia.org/article.aspx/Oppenheim_David דוד אופנהיים], באנציקלופדיית ייווא ליהודי מזרח אירופה
* 
;מחיבוריו ברשת:
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אספני ספרים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:ניקלשבורג: רבנים
קטגוריה:פראג: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי העתיק בפראג
קטגוריה:ילידי 1664
קטגוריה:נפטרים ב-1736
מתייה השני דה מונמורנסי

ממוזער
מתייה השני דה מונמורנסי (בצרפתית: Matthieu II de Montmorency; 1174 – 24 בנובמבר 1230) היה מפקד הצבא של פיליפ השני ושל לואי השמיני מלכי צרפת.

== חייו ==
הוא היה צאצא של הנרי הראשון, מלך אנגליה באמצעות סבו, מתייה הראשון דה מונמורנסי, שהיה נשוי לבתו הבלתי חוקית של מלך זה, ואשר שימש כמפקד הצבא של לואי השביעי, מלך צרפת.

ב- 6 במרץ 1204 מתייה השני דה מונמורנסי, שהיה אחד ממפקדי צבאו של פיליפ השני, מלך צרפת, הוכיח את כוחו כאשר כבש מידי האנגלים את מבצר שאטו-גייאר שהיה בגבולה של צרפת עם נורמנדי. אחרי כניעת העיר רואן ב-24 ביוני של אותה שנה, כל חבל נורמנדי אוחד עם הכתר הצרפתי. הוא לקח חלק חשוב בקרב בובין (27 ביולי 1214) שבו צבאו של פיליפ השני הביס את הקואליציה שהתארגנה נגד מלך זה ואשר כללה את ג'ון, מלך אנגליה, את אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואת פרדינאן, רוזן פלנדריה.

ב- 1215 הצטרף מתייה השני דה מונמורנסי למסע הצלב האלביגנזי לצדו של לואי יורש העצר (לימים לואי השמיני, מלך צרפת), וב- 1218 התמנה למפקד הצבא המלכותי של פיליפ השני.

בתקופת שלטונו של לואי השמיני, מתייה השני דה מונמורנסי המשיך בתפקידו כמפקד הצבא המלכותי. הוא תמך בתוכניתו של המלך לגרש את האנגלים מכל נחלותיהם בצרפת. בעוד שלואי השמיני המשיך ללחום באלביגנזים, מתייה השני הוביל את הצבא המלכותי נגד האנגלים וכבש מידיהם את הערים נירו ולה רושל (כיום בחבל פואטו-שראנט במערב צרפת), את חבל לימוזן ואת אזור פריגו.

המלך לואי השמיני שמת ב- 1226, הפקיד בידי מתייה השני דה מונמורנסי את הדאגה לביטחונו של בנו לואי התשיעי, מלך צרפת שהיה בן שתים עשרה שנה בלבד. הוא הפך ליד ימינה של בלנקה, נסיכת קסטיליה אלמנתו של לואי השמיני ששימשה כעוצרת בשם בנה לואי התשיעי. הוא סייע בידה להשתלט בכוח הנשק על הוסאלים הגדולים של מלך צרפת שקיוו להשתחרר מהתחייבויותיהם כלפי בית המלוכה תוך ניצול המצב שבו אישה שלטה בממלכה וילד היה מלך צרפת. העוצרת, שהייתה עשויה ללא חת, קראה לעזרתה את שליחי האפיפיור ומעל לכל את מתייה השני דה מונמורנסי, שאסר עליהם להטיל מיסים על האריסים ואילץ אותם להמשיך ולהיות כפופים לסמכותו של בנה הקטין.

למתייה השני דה מונמורנסי היו שבעה ילדים ובהם בושאר החמישי (1200–1243) שהמשיך את שושלת בית מונמורנסי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית מונמורנסי
קטגוריה:ילידי 1174
קטגוריה:נפטרים ב-1230
עמידות להורמון בלוטת התריס

עמידות להורמון בלוטת התריס, אשר תואר לראשונה ב-1967 על ידי רפטוף (Refetoff)
 היא סוג של הפרעה בתגובת הגוף לפעילות בלוטת התריס. זהו סינדרום נדיר בו קיימת תגובה לא מספקת של תאי הגוף להורמון בלוטת התריס, אשר לרוב מיוצר ומופרש בצורה תקינה. העמידות יכולה להיות גם ברקמות ההיקפיות וגם בבלוטת יותרת המוח (עמידות גלובלית בכל הגוף), או רק בבלוטת יותרת המוח, או רק ברקמות הגוף.

הלוקים בתסמונת בדרך כלל בעלי פעילות מטבולית תקינה, לעיתים בעלי זפקת. בדרך כלל רואים רמות גבוהות של T<sub>4</sub> ו-T<sub>3</sub>, פעילות תקינה של בלוטת התריס, ורמות הורמון TSH תקינות. באנשים אלה נמצא שקיימת רמה משתנה של התפתחות עצם לא תקינה, פגיעה מוחית, הפרעות למידה, ובעיות בשמיעה. התסמונת נפוצה באופן שווה בגברים ובנשים, ונובעת כנראה ממוטציה גנטית אחת או יותר.

הגורמים לעמידות יכולים להיות שונים ממקרה למקרה, ויכולים לנבוע מפגיעה ברצפטור של הורמוני בלוטת התריס, או משלב לא מזוהה בפעילות ההורמונים. לא מוסכם מהו הטיפול הנכון במקרה זה, אך יש להימנע מכל טיפול הנועד להוריד את הרמות הגבוהות של ההורמונים (כגון טיפול ב-PTU), משום שזוהי אשליה המתקבלת מכך שהרקמות אינן קולטות את ההורמונים כנדרש.

הסינדרום יכול לגרום לדיכאון במקרים מסוימים, ובמקרה אחד נמצא שחולה שסבל מדיכאון עקב עמידות להורמון בלוטת התריס, נרפא בטיפול על ידי מינונים גבוהים של T<sub>3</sub>.

קשה לאבחן את הסינדרום, משום שתוצאות בדיקות הדם האופייניות שלו יכולות להופיע גם במקרים אחרים, כגון גידול בבלוטת יותרת המוח או הפרעות אחרות בה. כדי לאבחן באופן ודאי יש לזהות מוטציה בקולטן של הורמון בלוטת התריס, אשר מופיע ב-85% מהמקרים.

עם זאת, אם לא מוצאים את המוטציה המתאימה אין הדבר אומר בהכרח שניתן לשלול את הסינדרום, כי לא כל המוטציות הגורמות לו ידועות.

הוצעה תאוריה לפיה קיים קשר בין הסינדרום לבין תסמונת הפיברומיאלגיה, לפיה התסמונת נובעת למעשה מעמידות להורמון בלוטת התריס, שקשה לאבחנה. לפי התאוריה, זהו בעצם הגורם המרכזי לפיברומיאלגיה, ומשום שקשה לזהות את הסינדרום, החולים אינם מטופלים כנדרש. הוצע לטפל בתסמונת במינונים גבוהים של הורמון בלוטת התריס. בטיפולים אלה, אף על פי שתמונת בדיקות הדם לאחר נטילת מינונים גבוהים של הורמונים תעיד על יתר-פעילות של בלוטת התריס, אין בכך סכנה ובדרך כלל לא נצפים כלל סימפטומים של יתר פעילות עד להגעה למינונים מאוד גבוהים. במינונים אלה ניתן להפחית מעט את המינון כדי להגיע למינון אופטימלי. עקב העמידות להורמונים, גם כאשר זורמת בדם כמות גבוהה מאוד של הורמונים, הם אינם נקלטים בתאים בקצב מספק כדי להגיע ליתר פעילות של הבלוטה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעות של בלוטת התריס
הרשאה מלכותית

דני המופיע על מוצרים שלהם הרשאה מלכותית]]
הרשאה מלכותית (באנגלית: Royal Warrants of Appointment) הוא חותם הניתן מזה מאות שנים לחברות ויחידים המספקים סחורות או שירותים לחצר המלכות או לחברי משפחת המלוכה. ההרשאה המלכותית מאפשרת למספק השירות או הסחורה לפרסם את העובדה כי הוא נותן השירות לבית המלוכה, כך מקבל הספק תדמית של יוקרה ואיכות. בבריטניה, הרשאות ניתנות בהווה על ידי שניים מחברי משפחת המלוכה לחברות ולסוחרים המספקים סחורות ושירותים לאותם בני משפחה. מספר משפחות מלוכה נוספות בעולם מעניקות הרשאות דומות, כולל משפחות המלוכה בהולנד, בלגיה, תאילנד, דנמרק ושוודיה.

על אף הענקת הרשאה מלכותית, הסוחר ממשיך לספק את סחורתו, או שירותיו, בתמורה לתשלום. החותם המלכותי המעיד על ההרשאה מופיע לרוב על גבי עטיפת המוצר, ועל פרסומי החברה או נותן השירות, ונוסחו הוא "By Appointment to" בצירוף תוארו ושמו של הלקוח המלכותי. ההרשאה המלכותית הידועה המוקדמת ביותר ניתנה לחברת אורגים בשנת 1155 על ידי הנרי השני, מלך אנגליה.

==מחזיקי הרשאות מלכותיות בבריטניה==
הרשאות מלכותיות בבריטניה מוענקות בתחילת המאה ה-21 על ידי שניים מבני משפחת המלוכה: אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ונסיך ויילס. הרשאות מלכותיות שניתנו על ידי אליזבת, המלכה האם פקעו באופן אוטומטי בשנת 2007, חמש שנים לאחר מותה.

כ-800 חברות ויחידים, בהם מספר חברות שאינן בריטיות, מחזיקות ביותר מ-1100 הרשאות מלכותיות לבני משפחת המלוכה הבריטית. כדי לזכות בהרשאה מלכותית על היחיד, או החברה, לספק לבן משפחת המלוכה שירותים או סחורה במשך למעלה מחמש שנים בטרם תישקל הבקשה לקבלת ההרשאה. ההרשאות ניתנות על פי שיקול דעתו של הלורד צ'מברלין, העומד בראש ועדת ההרשאות לבעלי המלאכה המשרתים את משק הבית המלכותי. ההרשאות ניתנות לתקופה קצובה וברת חידוש, של חמש שנים, אולם ניתן לבטלן בכל עת. חלק ממחזיקי ההרשאות צברו ותק של למעלה מ-100 שנה. לא קיימת חובה כי מעניק ההרשאה ישתמש באופן אישי במוצר או בשירות שלו ניתנת ההרשאה. כך למשל, סיגריות של יצרן מסוים אשר להן הוענקה משך שנים הרשאה מלכותית נקנו לצורך שימושם של אורחי בית המלוכה. הרשאה זו בוטלה מטעמי מדיניות ציבורית.

הרשאות מלכותיות מוענקות אך ורק לבעלי מלאכה ומסחר. בעלי מקצוע, סוכנויות כח אדם, מתכנני מסיבות, אנשי תקשורת, משרדי ממשלה, ובתי עינוגים, אינם עומדים בתנאים להענקת הרשאה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסחר
יונייטד סנטר

יונייטד סנטר (באנגלית: The United Center) הוא היכל ספורט ובידור הממוקם בעיר שיקגו. ההיכל משמש למספר רב של אירועי ספורט ובידור. היונייטד סנטר הוא אולם הבית הרשמי של קבוצת ליגת ה-NBA שיקגו בולס וקבוצת ה-NHL שיקגו בלאקהוקס. ההיכל נקרא על שם נותן החסות, חברת התעופה יונייטד איירליינס. היונייטד סנטר מכיל בין 20 אלף ל-23 אלף מקומות בהתאם לאירועים המתקיימים בו.

האולם נפתח ב-18 באוגוסט 1994. עלות בנייתו הייתה כ-175 מיליון דולרים. 

פסלים של כוכב הכדורסל מייקל ג'ורדן ושל כוכבי ההוקי קרח בובי האל וסטן מיקיטה ממוקמים בצדו המזרחי של האצטדיון.

== גלריה ==
<gallery>
Image:United Center satellite view 1.png|תמונת לווין
Image:United Center, Chicago.JPG|תצלום אווירי
Image:United Center.jpg|הכניסה לאצטדיון

Image:HawksvBJ.jpg|משחק של השיקגו בלאקהוקס באצטדיון
Image:Deng shot 121407.jpg|משחק של השיקגו בולס באצטדיון
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/north_america/united_states/illinois/chicago_united.shtml יונייטד סנטר] ב-WorldStadiums

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אולמות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:שיקגו: מבנים
קטגוריה:שיקגו: תרבות
קטגוריה:אולמות כדורסל בשיקגו
קטגוריה:שיקגו בולס
הרצוג, פוקס, נאמן ושות'

סמליל המשרד עד 2021
הרצוג, פוקס, נאמן ושות הוא ממשרדי עורכי הדין הגדולים בישראל. נכון לשנת 2020, במשרד כ-417 עורכי דין, מתוכם כ-162 שותפים. המשרד מתמחה בתחומים רבים של המשפט האזרחי, דיני חברות, דיני מיסים, הגבלים עסקיים, דיני בנקאות וקניין רוחני. מרכזו של המשרד בתל אביב, ובנוסף קיימים סניפים בחיפה ובפאלו אלטו שבקליפורניה.

== היסטוריה ==
המשרד נוסד ב-4 ביולי 1972 על ידי חיים הרצוג, ששימש לאחר מכן כנשיא מדינת ישראל וחבר הכנסת, מייקל פוקס, עורך דין שעלה מלונדון ארבע שנים קודם לכן, וד"ר יעקב נאמן, מומחה לדיני מיסים ולימים שר האוצר ושר המשפטים של מדינת ישראל.

בשנת 1975 עזב הרצוג את המשרד מתוקף פעילותו הציבורית ומינויו לתפקיד שגריר ישראל באומות המאוחדות. פעילותו הציבורית של נאמן גרמה לו לעזוב את המשרד פעמים אחדות, והוא שימש בו כשותף בכיר בין השנים 1972–1979, 1996-1981, 1997-1996, 2009-1998. פוקס המשיך להיות פעיל במשרד עד לפטירתו בשנת 2009.

המשרד שם דגש על פעילות בינלאומית הקשורה בישראל. חלק מעורכי הדין שבמשרד חברים גם בלשכות עורכי דין בחו"ל. במסגרת פעילותו הבינלאומית טיפל המשרד בעסקאות רכישה של חברות ישראליות, שבהן היו מעורבים תאגידים רב-לאומיים כמיקרוסופט, גוגל, יאהו!, apple inc, אפל ישראל, פייסבוק ישראל, Facebook inc, ג'נרל אלקטריק, נורטל ואחרים.

בפעילותו בתחום הבנקאות מעניק המשרד שירותים למרבית הבנקים בישראל, וכן לבנקים וחברות השקעות בינלאומיות הפעילות בישראל.

עם לקוחות המשרד בתחום האנרגיה והתשתיות נמנים חברת החשמל לישראל, בריטיש גז וחברות זרות שהתחרו על הקמת מתקני התפלת מים בישראל.

בתחום מיזוגים ורכישות היה המשרד מעורב בעסקאות לרכישת חלקים מבנק לאומי, בזק, סלקום וחברות בולטות נוספות במשק הישראלי.

שמות כל עורכי הדין שבמשרד, שותפים ושכירים, מופיעים על נייר המכתבים של המשרד, ותופסים בו כחצי עמוד (אלא שהרשימה לא עודכנה בשנים האחרונות). יעקב נאמן הסביר: "בנייר הפירמה אין אצלנו הבחנה בין שותפים ללא שותפים, ואין תארים אקדמיים ליד השם, אף שלכמה מאתנו יש דוקטורט. אנו מעוניינים שכולם ירגישו שווים."

עו"ד מאיר לינזן, השותף המנהל במשרד, יזם הסכם פרישה לפיו עורכי דין יפרשו מהמשרד בגיל 60, גיל נמוך מהמקובל, כדי להפוך את המשרד לאטרקטיבי לעורכי דין צעירים.

ב-2017 רכש המשרד כ-15 קומות בצמד מגדלי "תאומי רובינשטיין" הנמצא במתחם חסן ערפה ברחוב יצחק שדה בתל אביב-יפו וביוני 2021 עבר המשרד באופן רשמי מבית אסיה בצפון העיר, שם שכן כ-30 שנה, לפרויקט.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20100112142656/http://duns100.dundb.co.il/ts.cgi?tsscript=comp_heb&duns=600074405 Dun's 100 דירוג החברות המובילות בישראל - הרצוג פוקס נאמן] באתר דן אנד ברדסטריט ישראל
* [http://www.news1.co.il/Archive/008-D-79-00.html?tag=19-47-44 הרצוג, פוקס, נאמן ושות', משרד עורכי דין], באתר "חדשות מחלקה ראשונה"
* שוקי שטאובר, עו"ד ועוד, 2005, הפרק "[http://www.shukistauber.co.il/_Uploads/150chapter4.pdf עו"ד ד"ר יעקב נאמן] "
* 
* 
* [http://www.bdicode.co.il/CompanyTextProfile_HEB/123_1092_0/הרצוג,%20פוקס%20,נאמן%20-%20עורכי%20דין הרצוג, פוקס, נאמן] באתר הקוד
* [https://www.legal500.com/firms/12299-herzog-fox-neeman/13928-tel-aviv-israel/ נתוני החברה באתר legalease בע"מ]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משרדי עורכי דין בישראל
קטגוריה:שותפויות ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1972
זמרי קולגיום

אנסמבל זמרי קולגיום (או "קולגיום תל אביב" בתחילת דרכו), הוא הרכב קולי שהוקם בשנת 1997 על ידי המנצח אבנר איתי. האנסמבל פעיל בשירת א-קאפלה ובשירה בליווי תזמורות קאמריות, תוך שימת דגש על ביצוע מוזיקה יהודית וישראלית, לצד מיטב הרפרטואר הקלאסי הכללי.

בתחילת פעילותו מנה ההרכב כ-16 זמרים, אך עם השנים הורחבו שורותיו והוא כעת מונה יותר מעשרים זמרים, כולם מוזיקאים בעלי הכשרה קולית מקצועית ובעלי ניסיון רב בשירת אנסמבל. אבנר איתי שימש כמנצח והמנהל המוזיקלי עד שנת 2011. בתחילת שנת 2014 החליף ישי שטקלר את ברק טל בתפקיד המנהל המוזיקלי. האנסמבל נוהג להופיע באולמות קונצרטים ובפסטיבלים המובילים ברחבי הארץ (פסטיבל ישראל, כפר בלום, חג החגים בחיפה, פסטיבל מוזיקה דתית בנצרת ופסטיבל אבו גוש), התארח במספר קונצרטים בסדרת "אתנחתא" המושמעת בשידור חי בקול המוזיקה, והשתתף בסיורים באירופה. 

בפעילותם שמים זמרי קולגיום דגש על שיתוף פעולה ערבי-יהודי, בין השאר בהשתתפותם בפרויקט רב השנים Voice of Peace, עם מקהלה ערבית משפרעם ועם הזמרת תמנה בראואר.

== קישורים חיצוניים ==

 
==הערות שוליים==
 
קולגיום
אגלונה

אגלונה (בלטבית: Aglona) היא עיירה בלטביה. השוכנת כ-40 קילומטר צפונית-מזרחית לעיר דאוגבפילס. אגלונה מפורסמת בלטביה בעיקר בגלל הבזיליקה שלה - הכנסייה הקתולית החשובה ביותר במדינה, אליה עולים לרגל אלפי מאמינים בכל שנה ביום חגיגת עלייתה לשמים של מרים, אם ישו (15 באוגוסט).

אגלונה ממוקמת על רצועת קרקע צרה בין האגמים "צירישס" ו"אגלס", העיירה כיום מורכבת ממיזוג של שלושה יישובים: אגלונה, סומרסטה ויאונציאמס. נופי האזור מושכים תיירים רבים בכל קיץ ומשפחות רבות מרוסיה נוהגות לבלות את חופשת הקיץ באזור. האי הסמוך-הקורבן (לטבית: Upursala), אגם השטן (לטבית: Velnezers), וטירת התל (לטבית: Madelanu) הם בין המקומות היפים ביותר בלטביה.

בשנת 1980 הכנסייה חגגה את יום השנה ה-200 שלה וקיבלה באופן רשמי את מעמדה כבזיליקה מהאפיפיור יוחנן פאולוס השני. בשנת 1986 הבזיליקה הייתה האתר של חגיגות יום השנה ה-800 של הנצרות הלטבית. שיפוץ של הבזיליקה והרחבתה החלו בשנת 1992 לקראת ביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני שביקר בהיכל בספטמבר 1993 יחד עם מעל 300,000 צליינים.

==ההתיישבות היהודית באגלונה==

לכפר הגיעו יהודים לראשונה בראשית המאה ה-19. הם עסקו בעיקר בסחר קמעונאי ובחקלאות. לפני מלחמת העולם הראשונה התגוררו בכפר כמאה משפחות יהודיות. במפקד שנערך בשנת 1935 נמנו בכפר 57 יהודים, שהיוו כחמישית מאוכלוסיית הכפר באותה עת. בתחילת אוגוסט 1941 ריכזו תושבי הכפר הגויים את התושבים היהודיים בבית הספר העירוני, ולאחר מכן לקחו אותם ליער וירו בהם על שפת האגם. הפעולה כולה בוצעה על ידי תושבי הכפר, שאפילו שילמו את עלות התחמושת. קצין נאצי היה במקום רק כדי לפקח ולתעד את הפעולה בדו"ח שכתב. בכפר סומרסט השכן (אשר אוחד לימים עם אגלונה) ריכזו התושבים הגויים את התושבים היהודיים בבית הכנסת ושרפו אותו. יהודים אשר לא נשרפו בבית הכנסת נורו על שפת הנהר. הכומר המקומי, אלואיז ברוק, מחה בדרשותיו כנגד רצח היהודים, חולי הנפש וחסרי הישע, ואף הציל ממוות יהודים אשר המירו את דתם לנצרות. הגסטפו כלא אותו במחנה הריכוז נוינגמה, שם נספה בשנת 1943.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20091223222554/http://www.hood.edu/academics/html/latgale/jews.shtml תולדות הקהילה היהודית באגלונה]
* 

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:נצרות: אתרי עלייה לרגל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1775
אייזקראוקלה

אייזקראוקלה (בלטבית: Aizkraukle) היא עיירה בת כ-8,000 תושבים באזור וידזמה שבלטביה.

==היסטוריה==
לפני מלחמת העולם הראשונה הייתה אייזקראוקלה ידועה בשם הגרמני שלה- אשרדן (גרמנית: Ascheraden). במאה ה-14 הקימו אבירים גרמנים מן המסדר הליבוני את טירת אייזקראוקלה, אשר ממנה נותרו באזור עדיין כמה חורבות.

העיירה הנוכחית נבנתה במהלך שנות השישים של המאה העשרים כיישוב עבור הבונים של תחנת הכוח הסמוכה. שם היישוב במהלך התקופה הסובייטית היה סטוצ'קה (לטבית: Stučka), על שם המנהיג הקומוניסטי הלטבי פטריס סטוצ'קה. בשנת 1991, לאחר שלטביה קיבלה מחדש את עצמאותה, שונה שמו לאייזקראוקלה - השם ההיסטורי המקומי.

ענפים כלכליים שונים באזור הם: ייצור חשמל, עבודות עץ, דפוס וחקלאות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.aizkraukle.lv/lv/ אתר רשמי] (לטבית, אנגלית ורוסית)

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:עיירות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1967
וופינג

פסל שעווה של שודד ים תלוי ברציף ההוצאה להורג
וופינג (באנגלית: Wapping) היא שכונה ברובע טאוור האמלטס של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת.

השכונה ממוקמת באזור הדוקלנדס, מזרחית לסיטי של לונדון, על גדתו הצפונית של נהר התמזה. לאורך גדת הנהר, במקום בו ממוקמת השכונה, עברה בעבר הדרך הראשית מהסיטי מזרחה. רבים מהמבנים ההיסטוריים של השכונה נהרסו במהלך המאה ה-19 עת נבנו הרציפים של נמל לונדון. המבנים ששרדו את פיתוח השכונה נהרסו ברובם במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. בתום המלחמה, ובשל גודלן של ואניות הסוחר, פחת השימוש ברציפים שבאזור, ואלה ננטשו. חינו של האזור שב ועלה בראשית שנות ה-80 עת מבני המחסנים באזור שוקמו והפכו לדירות יוקרה.

==היסטוריה==
ההתיישבות הראשונה באזור החלה בתקופה הסקסונית ופירוש שם האזור בסקסונית הוא "מקומם של אנשי וואפה". האזור התפתח בשל מיקומו על גדת הנהר, שהיה עורק תחבורתי ראשי, לצד הדרך הראשית. בשל הקרבה לנהר היה האזור מיושב בעיקר על ידי מלחים ועובדי הרציפים, וכן על ידי מתקני ספינות, סבלים, ויצרני מוצרים הנדרשים לסחר. ההיסטוריון בן המאה ה-16, ג'ון סטו מתאר את וופינג כרחוב אחד ארוך ומלוכלך, שלאורכו מבנים קטנים בהם גרים מלחים. המעמד החברתי הנמוך של תושבי השכונה הביא להקמת "רציף ההוצאה להורג" בשכונה בו נהגו לתלות שודדי נהר שנתפסו. בוופינג נוסדה המשטרה הימית הראשונה של אנגליה בשנת 1798. המשטרה הוקמה על ידי השופט פטריק קולקוהון במטרה למנוע שוד וגנבה מהאוניות העוגנות בבריכה של לונדון. בעקבות בניית הרציפים של לונדון צפונית ומערבית לשכונה במהלך המאה ה-19 צנח מספר התושבים בה בלמעלה מ-60%, בתי מגורים רבים נהרסו ובמקומם נבנו מחסני סחורות. בשנת 1869 נפתחה בשכונה תחנת הרכבת התחתית וופינג של קו מזרח לונדון של הרכבת התחתית של לונדון, וכן נבנתה מנהרת התמזה על ידי ברונל, על מנת לאפשר גישה לשכונה שנותקה מיתר חלקי לונדון בשל הרציפים והתעלות שנבנו סביבה. במהלך הבליץ נהרסו המחסנים הרבים בשכונה, ובשל מעבר נמל לונדון מזרחה חלקם הגדול לא שוקם והשכונה נותרה נטושה. בראשית שנות ה-80 הועבר האזור לניהולו של איגוד הפיתוח לונדון דוקלנדס, ובאזור החלו להיבנות דירות יוקרה. 

==אתרים בעלי חשיבות==
בשכונה ממוקמת כנסית סנט ג'ורג' שבמזרח שנבנתה על ידי ניקולס הוקמור בין השנים 1714–1729. הכנסייה היא אחת משש הכנסיות שנבנו על ידו באזור לונדון. הכנסייה נפגעה במהלך הבליץ, אולם קירותיה החיצוניים שרדו ובשנת 1964 נבנה מחדש פנים הכנסייה.

רציף ההוצאה להורג הממוקם בשכונה שימש במשך כ-400 שנים (עד שנת 1830) כאתר התלייה של שודדי נהר שנתפסו ונשפטו על ידי בית הדין הימי. בשל הסמכות של בית הדין הימי לדון רק אירועים שקרו בים, נבנה רציף התלייה בתוך הנהר, בעומק העולה על קו השפל של הנהר כך שהרציף היה נתון בסמכות האדמירליות. על רציף זה נתלה שודד הים קפטן קיד.

==אזכורים תרבותיים==
וופינג היא מקום מגוריו של ד"ר למיואל גוליבר, גיבור ספרו של ג'ונתן סוויפט "מסעות גוליבר".

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20020806174948/http://www.towerhamlets.gov.uk/data/discover/data/stepney-wapping/index.cfm אתר הממשל המקומי]
*[https://web.archive.org/web/20090221080350/http://exploringeastlondon.co.uk/Wapping/Wapping.htm אתרים בעלי חשיבות בוופינג]
* [https://web.archive.org/web/20090315000501/http://www.shadwatch.co.uk/wapping_history_01.htm ההיסטוריה של וופינג]

קטגוריה:טאוור האמלטס
קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:תמזה
סטפני

[[תחנת הרכבת התחתית סטפני גרין]]
סְטֶפּני (באנגלית: Stepney) היא שכונה ברובע טאוור האמלטס של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. השכונה ממוקמת 3.6 ק"מ מזרחית לצ'רינג קרוס.

השכונה גובלת בדרך A13 בדרומה (מקטע זה של הדרך נקרא "דרך המסחר" - "Commercial Road"), בדרך A11 בצפונה (מקטע זה של הדרך נקרא "דרך מייל אנד" - "Mile End Road"), בתעלת ריג'נטס במזרחה, ובשכונת וייטצ'אפל במערבה.

==היסטוריה==
ספר יום הדין משנת 1085 מזכיר את סטפני ומציין כי הבישוף של לונדון מחזיק בסטפני 32 יחידות אדמה הכוללות שטחים חקלאיים ובית אחוזה. האזור עליו ממוקמת השכונה היה חלק ממחוז מידלסקס.

הכנסייה העתיקה בשכונה היא כנסיית דנסטאן הקדוש שנוסדה בשנת 923. מבנה הכנסייה הנוכחי נבנה בראשית המאה ה-15. כנסייה זו הייתה אחראית לרישום כל הלידות, הנישואים והפטירות שהתרחשו על האוניות הבריטיות עד המאה ה-19.

בראשית המאה ה-20 סטפני הייתה שכונה בעלת אוכלוסייה יהודית ברובה, אולם עם השיפור במצבם הסוציואקונומי של תושבי השכונה עזבו אותה תושביה היהודים ועברו לשכונות בצפונה ובמערבה של לונדון.

==אזכורים תרבותיים==
השכונה מוזכרת בשיר של להקת האבנים המתגלגלות "Play with Fire" בו נכתב על מושא השיר כי היא "מקבלת את ההנאות שלה בסטפני ולא בנייטסברידג'". שיר הילדים האנגלי "תפוזים ולימונים" מתייחס ל"פעמוני סטפני". השכונה מוזכרת בספרו של ג'ורג' אורוול "1984" כאתר שנפגע בהפצצה, וכן בסיפור הקצר מאת ארתור קונן דויל: "ההרפתקה של ששת הנפוליאונים" בו פותר הבלש שרלוק הולמס תעלומה בשכונה. עלילת הסדרה הקומית "Goodnight Sweetheart" של רשת ה-BBC מתרחשת בשכונה. בסצנת הפתיחה של הסרט "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" מציין בייקון כי תכשיט מסוים "נוצר באיטליה אך נגנב בסטפני".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טאוור האמלטס
קטגוריה:לונדון: שכונות
סיפור חוזר

סיפור חוזר היא רשת לאיסוף ומכירת ספרים מיד שנייה. בין מטרותיה המוצהרות של הרשת: הגנה על הסביבה באמצעות צמצום הנזק הסביבתי הכרוך בייצור ספרים חדשים והעסקת אנשים בעלי נכות נפשית, תוך עידוד צרכנות סביבתית וחברתית.

הרשת נוסדה ב-2008 ומועסקים בה בעיקר בעלי נכות נפשית המוכרים על ידי סל שיקום של משרד הבריאות, כיוזמה לתעסוקה שיקומית מבית קבוצת שכולו טוב. המשתקמים מפעילים את חנויות הספרים של הרשת, מזינים את אתר האינטרנט שלה, מבצעים מכירות טלפוניות, ומתחזקים מאות עמדות מכירה וספריות השאלה בפריסה ארצית.

== פעילות הרשת ==
סיפור חוזר ב[[כפר סבא]]
כל הספרים ברשת הם ספרים יד שנייה במצב טוב. כיום כל ספר נמכר ב-25 ש"ח.
; ערוצי שיווק
*23 חנויות ספרים בפריסה ארצית.
*כ-500 עמדות למכירה והשאלת ספרים בבתי עסק ברחבי הארץ כגון בתי קפה, מתחמי נוחות של חברות היי-טק, מרפאות, בנקים ועוד.
*אתר האינטרנט הגדול בישראל למכירת ספרים יד שנייה: rebooks.org.il.
*"ספרייה בתחנה" – פרויקט ספריות השאלה בתחנות רכבת ברחבי הארץ בשיתוף רכבת ישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://allgood.org.il/domains/sipur-hozer/ סיפור חוזר], באתר "שכולו טוב"
* 
*סרטון תדמית על [https://www.youtube.com/watch?v=inq8KWAJw30 סיפור חזור] בתחילת הדרך
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: בריאות הנפש
קטגוריה:נכות: מוסדות בישראל
קטגוריה:שיקום פסיכיאטרי
קטגוריה:חנויות ספרים בישראל
קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
קטגוריה:מיזמים חברתיים
ג'ובאני בטיסטה בואונמנטה

ג'ובאני בטיסטה בואונמנטה (באיטלקית: Giovanni Battista Buonamente, נולד ב-1595 בקירוב, נפטר ב-1642) היה מלחין וכנר איטלקי בראשית תקופת הבארוק. הוא שירת את משפחת גונזגה במנטובה עד שנת 1622 בקירוב (בואתה תקופה עם סלומונה רוסי), ובערך משנת 1626 עד 1630 שירת את הקיסר פרדריק השני בווינה. ב-1627 ניגן בואונמנטה בחגיגות לכבוד הכתרת פרדיננד השלישי, בנו של הקיסר, בפראג. בהמשך שירת ככנר בכנסיית מאדונה דל סטקאטה בפארמה. לאחר תקופת שירות קצרה בכנסייה, הגיע, בשנת 1633, למשרתו האחרונה כמאסטרו די קאפלה (ממונה על המוזיקה) באסיזי.

== יצירתו ==

את יצירתו של בואונמנטה מאפיין סגנון הבארוק המוקדם, כפי שהוא בא לביטוי בסונאטה מס' 6 לכלי נשיפה ממתכת, שעיבודה בידי רוברט קינג הקנה לה פופולריות.
<div style="direction: ltr;">

* Il quarto libro de varie de sonate, sinfonie, gagliarde, corrente, e brandi per sonar con due violini & un basso di viola (Venice, 1626) 
* Il sesto libro di sonate et canzoni... (Venice, 1636)
* Il quinto libro de varie sonate (Venice, 1629)
* Il settimo libro di sonate, sinfonie... (Venice, 1637)

</div>

* הספר הרביעי, מבחר סונאטות, סינפוניות, ומחולות שונים לשני כינורות ובס-ויולה (ונציה, 1626)
* הספר החמישי של סונטות שונות (ונציה, 1629). העותק ששרד ניזוק ומצבו רע. 
* הספר השישי של סונאטות וקנצונות (ונציה, 1636)
* הספר השביעי של סונאטות, סינפוניות... (ונציה, 1637)

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Cavalier Giovanni Battista Buonamente: Franciscan Violinist; 2005 Peter Allsop; 
</div>
* "האביר ג'ובאני בטיסטה בואונמנטה: כנר פרנציסיקני", 2005 פיטר אלסופ.

== קישורים חיצוניים ==

http://imslp.org/wiki/Category:Buonamente,_Giovanni_Battista

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:כנרים איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1595
קטגוריה:נפטרים ב-1642
אקניסטה

אקניסטה (בלטבית: Aknīste) היא עיר בחלק הדרומי של לטביה, סמוך לגבול המדינה עם ליטא. העיר נמצאת בסמוך לנהר דיידוינסוסיה. שמה נזכר לראשונה בשנת 1298. במשך כמה מאות שנים הייתה העיר בשליטת ליטא (החל מהמאה ה-17). בשנת 1795 היא סופחה לאימפריה הרוסית. לאחר מלחית העולם הראשונה היא הייתה ממדינת ליטא המתדחשת אך בשנת 1921 ליטא החליפה את אקניסטה עבור פלאנגה והיא עברה לשליטה של לטביה.

בעיר הייתה קהילה יהודית גדולה. בתחילת המאה ה-20 יהודים היו כ-75% מאוכלוסיית העיר. העיר הייתה אתר של טבח המוני של התושבים היהודים ב-18 ביולי 1941, בתקופת הכיבוש הנאצי של המדינות הבלטיות. לפני הטבח מוערך כי התגוררו בעיר כ-140 יהודים.

בעבר העיירה הייתה קשורה במסילת ברזל עם יקבפילס. תנועת הרכבות הופסקה ומסילה פורקה בשנת 1972.

בעיירה פועלים בית חולים ומוזיאון היסטורי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שואת יהודי לטביה
קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1991
אלוקסנה

אלוקסנה (בלטבית: Alūksne, בגרמנית: Marienburg) היא עיר על חופי אגם אלוקסנה שבצפון לטביה, ליד הגבולות עם אסטוניה ורוסיה.

==היסטוריה==
האזור סביב אגם אלוקסנה היה מאוכלס על ידי שבטים פיניים ולטגליים. תושבי היישוב הלטגלים נכבשו על ידי אנשי המסדר הליבוני בשנת 1342. הם בנו טירה בשם מריאנבורג (על שם מריה, אם ישו) באי הסמוך, אשר שימש הגנה לנתיבי מסחר מריגה לפסקוב.
מריאנבורג נכבשה על ידי כוחות של איוואן הרביעי, צאר רוסיה בשנת 1560 במהלך מלחמת ליבוניה. העיירה שולבה באיחוד הפולני-ליטאי, בשנת 1582. העיר הפכה חלק של האימפריה השוודית בשנת 1629. 

ארנסט גלוק, כומר לותרני והמתרגם הראשון של התנ"ך ללטבית, ייסד את בית הספר הראשון בשפה הלטבית בוידזמה ב-1683. עכשיו זהו מוזיאון אלוקסנה. הצבא הרוסי כבש את העיר במהלך המלחמה הצפונית הגדולה ב-1702, אשר גרמה נזק רב באזור ולגירוש כל התושבים. ב-1920 קבלה זכויות עיר.

האי של העיירה נקרא טירת האי והאי מריה. טירת אלוקסנה משמשת כתיאטרון באוויר הפתוח.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13