OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיליפ אנרי ד'אנסלם

פליפ אנרי ד'אנסלם (בצרפתית: Philippe Henri d'Anselme; 13 בספטמבר 1862 – 26 במרץ 1936) היה גנרל צרפתי, מפקד דיוויזיה וקורפוס רגלים בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, תחת פיקודם הכולל של הגנרלים מוריס סראי, אדולף גיומא ולואי פראנשה ד'אספרה.

==תחילת הקריירה==
ב-27 באוקטובר 1883 החל ד'אנסלם את לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר וב-1 באוקטובר 1885 הוסמך כקצין רגלים בדרגת סגן משנה. ד'אנסלם מילא שורת תפקידי פיקוד בלגיון הזרים הצרפתי במרוקו ואלג'יריה. ב-23 בספטמבר 1912 מונה לראש מטה הצבא הצרפתי במרוקו בדרגת לויטננט קולונל. ב-1 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת קולונל וב-11 במאי 1915 מונה למפקד חטיבת רגלים במרוקו.

==מלחמת העולם הראשונה ואחריתו==

ב-22 ביולי 1916 מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-127 והוצב בחזית המקדונית. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, במתקפה כוללת לאורך עמק הוארדאר במטרה להבקיע את קווי כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של הגנרל הגרמני פרידריך פון שולץ. במהלך מתקפה זו, פיקד הגנרל ד'אנסלם על קורפוס שמנה דיוויזיה צרפתית ושתי דיוויזיות יווניות, שתפקידו היה להגן על האגף הימני של כוח התקיפה הסרבי המרכזי ולחבור אליו עם ההגעה לנהר וארדאר. ד'אנסלם זכה להערכה רבה על תפקודו ולקראת סיום הקרבות, ב-26 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת גנרל. ביוני 1919 חזר ד'אנסלם לפריז, הוצב בתפקידי מטה ובהמשך שירת כעוזרו הצבאי של שר ההגנה הצרפתי. ב-7 בדצמבר 1924 מונה למפקד הכוחות בתוניסיה. ד'אנסלם פרש משירות צבאי ב-30 באוגוסט 1926 והלך לעולמו 10 שנים מאוחר יותר והוא בן 72 שנים.

==ראו גם==
* צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: עמיתים
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1864
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1936
רנה לווק

רנה לווק (בצרפתית: René Lévesque; 24 באוגוסט 1922 - 1 בנובמבר 1987) היה מושל פרובינציית קוויבק בקנדה מנובמבר 1976 ועד אוקטובר 1985, מייסד מפלגת קוויבק, מראשי התנועה הלאומית הקוויבקית שביקשה להיפרד מקנדה ולהקים מדינה עצמאית.

==חייו==
רנה לווק נולד בקמבלטון (Campbellton) בניו ברנזוויק וגדל בניו קרלייל (New Carlisle) שבקוויבק. למד משפטים באוניברסיטת לאוול בקוויבק סיטי, אך לא השלים את התואר. הוא שירת במהלך מלחמת העולם השנייה כקצין קשר וככתב מלחמה בצבא ארצות הברית באירופה. הוא עבד כעיתונאי וככתב טלוויזיה, והפך לדמות ציבורית מוכרת.
בשנת 1960 החליט להצטרף לחיים הפוליטיים ונבחר לחבר באספה הלאומית של קוויבק מטעם המפלגה הליברלית. בשנים 1960–1966 כיהן כשר מטעם המפלגה הליברלית, והיה שותף למהפכה השקטה שהתרחשה באותן שנים בקוויבק ושינתה את אופייה של הפרובינציה.

בשנת 1967 הודיע על פרישתו מהמפלגה הליברלית, מכיוון שלא הסכימה לדון ברעיון הריבונות של קוויבק. בשנת 1968 היה בין המייסדים המרכזיים של מפלגת קוויבק שביקשה להפוך את קוויבק למדינה עצמאית. הוא עמד בראש המפלגה מייסודה ועד שנת 1985.

בנובמבר 1976 נערכו הבחירות לפרלמנט של קוויבק, ולהפתעת רבים, כולל לווק עצמו, זכתה מפלגת קוויבק שעמד בראשה לניצחון. היא זכתה ל-42 אחוז מכלל הקולות ול-71 חברים בפרלמנט מתוך 110. לווק התמנה לתפקיד מושל קוויבק. הוא שימש בתפקיד במשך תשע שנים.

==פעולותיו כמושל קוויבק==
תיקונים חברתיים - ממשלת קוויבק בראשות לווק יישמה שורה של תיקונים חברתיים-כלכליים ברוח ההשקפות הסוציאל-דמוקרטיות של המפלגה, בהם העלאת שכר מינימום, הגבלות על הזכות להעסיק עובדים במקומם של שובתים ומתן תרופות חינם לפנסיונרים.

השפה הצרפתית - עוד לפני עליית מפלגת קוויבק לשלטון, נחקק בשנת 1974 חוק שקבע כי הצרפתית היא השפה הרשמית בקוויבק. לווק האמין כי אין די בכך, והביא בשנת 1978 לחקיקת חוק 101 השנוי במחלוקת שביסס עוד יותר את מעמדה של השפה הצרפתית בפרובינציה. על פי חוק זה כל ילדי המהגרים לפרובינציה חויבו ללמוד בבתי ספר צרפתיים. חברות שהעסיקו מעל ל-50 איש חויבו לנהל את עסקיהם בשפה הצרפתית. החוק עורר תרעומת רבה בקנדה האנגלית, ואף הביא לעזיבתן של מאות חברות את הפרובינציה.

משאל העם - לווק יזם את משאל העם על עתידה של קוויבק בשנת 1980. הייתה זו הפעם הראשונה שהתנהל משאל עם מסוג זה, שהעמיד בסימן שאלה את אחדותה של קנדה. המשאל הסתיים בתבוסה למצדדים במתן עצמאות לפרובינציה: רוב של כ-60 אחוז מהמצביעים תמך בהישארותה של קוויבק בקנדה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://archives.cbc.ca/politics/parties_leaders/topics/870/ ריאיון בטלוויזיה עם רנה לווק (1964)]
* [http://archives.cbc.ca/politics/provincial_territorial_politics/clips/776/ וידאו: תגובתו של לווק לאחר ההפסד במשאל העם (1980)] 
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלות פרובינציה בקנדה
קטגוריה:פוליטיקאים קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1922
קטגוריה:נפטרים ב-1987
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לאוול
פרנץ מלדה

פרנץ אמיל מֶלדֶה (11 מרץ 1832 - 17 מרץ 1901) היה פיזיקאי גרמני בן המאה ה-19, אשר התפרסם במחקריו בתחום גלים מכניים ותנאי היווצרותם של גלים עומדים. בנוסף, הוא עסק במכניקת נוזלים, במטאורולוגיה ובאקוסטיקה. הוא טבע את המונח "גל עומד".

מלדה היה פרופסור באוניברסיטת מרבורג, והחליף שם את כריסטיאן לודוויג גרלינג החל משנת 1864. בתקופה זו האוניברסיטה זכתה לפריחה והצלחה עקב השתייכותה לפרוסיה החזקה. לאחר מכן נבחר מלדה כחבר בלאופולדינה, האקדמיה הגרמנית הלאומית.

ניסוי מלדה, הקרוי על-שמו, מדגים את היווצרותם של גלים עומדים במיתר. בניסוי זה, אשר הוכיח כי גלים מכניים עוברים התאבכות, נבחנת תבנית הגל העומד, נמדדת מהירותו של גל הרוחב הנוצר בו, ונקבעת השפעת המתיחות על מהירות התפשטות ההפרעה הרוחבית לאורך המיתר. מלדה זכה במדליית כסף ביריד העולמי של 1893 בגין ניסוי זה.

== ניסוי מלדה ==
בניסוי המפורסם ביותר שלו, פרנץ מלדה מתח מיתר בין גלגלת אליה מחוברת משקולת מצד אחד לבין קמרטון (קולן, מתנד אקוסטי- לאחר מכן הוחלף במתנד חשמלי), אשר רטט ויצר גלים במיתר. המשקולת נועדה לוודא שהמיתר מתוח.

כאשר הגל אשר חוזר מהגלגלת פוגש בגל נוסף אשר מגיע מהמתנד, מתרחשת התאבכות גלים. בנקודת המפגש בין שני גלים, אמפליטודת הגל שווה לסכום האמפליטודות של הגלים שנפגשו, וכך יכולה להיווצר נקודה אחת (או יותר) שבה האמפליטודה אפסית. כיוון שתדירות הגלים קבועה, האמפליטודות של הגלים הנפגשים בנקודות מסוימות תמיד זהות, כך שבנקודות צומת (nodes) מסוימות לאורך החוט, אמפליטודת הגל תמיד 0; ובנקודות אחרות, הנקראות "נקודות טבור" (antinode), האמפליטודה תהיה תמיד המרבית, לאורך החוט.

מהירותו של גל העובר בתווך מסוים נשארת תמיד קבועה (והיא תלויה רק בסוג התווך; לעניין זה, המתיחות בחוט היא אחת מהתכונות של התווך שקובעות את המהירות). מהירותו של הגל שווה לאורך-הגל (בכיוון האורך של התווך, אין לבלבל זאת עם אורך הגל בזמן) כפול תדירותו, ולכן תדירות הגל (בזמן) עומדת ביחס הפוך לאורכו (לאורך התווך) - ככל שתדירות הגל גבוהה יותר אורכו קצר יותר, ולהפך. לכן, כאשר מגבירים את תדירות היווצרות הגלים בחוט מסוים, אורכם של הגלים קטן, ומופיעים עוד ועוד צמתים בהם האמפליטודה שווה לאפס.
הדגמה של המערכת בה השתמש מלדה בניסוי: מתנד המחובר למיתר ומשקולת יוצר גלים עומדים במיתר

==מקורות==
* לינדמן, מרדכי וליפשיץ, ישראל, פיזיקה, חוג שני, חלק ד', אחיאסף, תשל"א.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מרבורג

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1832
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1901
אריק מביוס

אריק הארי טימותי מביוס (באנגלית: Eric Harry Timothy Mabius; נולד ב-21 באפריל 1971) הוא שחקן אמריקאי.

==ביוגרפיה==
מביוס נולד בהאריסברג שבפנסילבניה לאליזבת' וקרייג מביוס. לאחר שנרשם לאוניברסיטה במסצ'וסטס שם נבחר לשחקן הכי דרמטי, החל ללמוד לבסוף בשרה לורנס קולג' בניו יורק. מביוס נישא לאייבי שרמן בינואר 2006, ולזוג יש שני בנים.

מביוס החל את קריירת המשחק שלו בסרט "ברוכים הבאים לבית הבובות" בשנת 1995. לאחר מכן שיחק בסרטים כמו "אני יריתי באנדי וורהול", ו"לילי טיילור" בשנת 1996. שיחק בסדרת הסרטים העורב. תפקידו הכי גדול של מביוס בשנות התשעים היה תפקידו של מאט אדיסון בסרט "Resident Evil (סדרת משחקים) שמבוסס על סדרת המשחקים. בתחילת שנות האלפיים הופיע מביוס בסדרות כמו "שיקגו הופ", "מילניום", "פופולאר" וב "The O.C.". לאחר מכן כיכב כשחקן קבוע בעונה הראשונה של הסדרה ישנן בנות בתפקיד טים האספל וחזר לכמה פרקים בעונות השנייה והשלישית, מביוס הופיע בסדרה "CSI מיאמי". בשנת 2000 הופיע מביוס בקליפ "The Best Things" של להקת "FILTER".

בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה "עיניים", דרמת פשע מבית ABC, בו גילם את ג'ף מק'אן. בסדרה שלא צלחה ושידרה רק 4 פרקים (תוך 12), כיכבו בין היתר טים דיילי ולורה לייטון.

משנת 2006 עד 2010 כיכב מביוס בתפקידו של דניאל מיד בסדרת הדגל של חברת ABC, "בטי". לאחר שהסדרה זכתה להצלחה מביוס הוגדר על ידי מגזין פיפל כאחד הגברים הסקסיים בעולם. מביוס הופיע בקליפ "We are the Ones" של הזמר "ויל.איי.אם" לתמיכה בברק אובמה. מביוס גם היה מועמד על תפקידו הקומי בשנים 2007–2008 בטקס "פרס גילדת שחקני המסך".

ב-2011 שיחק מביוס בסדרה "מנודים" לצדו של השחקן ליאם קנינגהם. ב-2012 ביצע מביוס הופעות אורח בסדרות "רשימת הלקוחות" ו"פרנקלין ובאש". שנה לאחר מכן ביצע הופעת אורח בסדרת הלהיט של רשת ABC, "סקנדל".

ב-2014 נבחר מביוס כשחקן ראשי בסדרה הקנדית-אמריקאית "מכתבי אהבה", הסדרה החלה ב-20 באפריל כללה 10 פרקים והסתיימה ב-22 ביוני 2014. את דמות זו גילם גם בסדרת הסרטים אשר מבוססת על הסדרה. עד כה יצאו 11 סרטים בערוץ הולמרק, כאשר הראשון שודר בנובמבר 2014 והאחרון במספר שודר ביולי 2018.

==פילמוגרפיה==
=== קולנוע ===
*ברוכים הבאים לבית הבובות (1995)
*המסע של אוגוסט קינג (1995)
*אני יריתי באנדי וורהול (1996)
*מעגל הבנים השחורים (1997)
*לג'ניפר יש אקדח (1997)
*ידידות אחרת (1997)
*מסביב לאש (1998)
*מיתוס אמריקאי (1998)
*האיש החסר (1999)
*המאהבים של ורוניקה (1999)
*משחקי פיתוי (1999)
*וירי ספינדל (2000)
*העורב: גאולה (2000)
*הפיתוי (2001)
*על הגבול (2001)
*האויב שבפנים (2002)
*צוות אקסטרים (2003)
*הג'וב (2003)
*האויב שבפנים: אפוקליפסה (2004)
*העיר התחתית של ונציה (2005)
*ריקר (2005)
*שהדרך פוגשת את השמש (2011)
*Price Check (2012)
*מדהים (2013)
*Inside Game (2019)

=== טלוויזיה ===
* שיקגו הופ (1997)
* מילניום (1999)
* שולחן לחמישה (1999)
* ישנן בנות (2004–2006, 2009)
* עיניים (2005)
* The O.C. (2005)
* CSI: מיאמי (2006)
* חתונת חג המולד (2006) – סרט טלוויזיה
* בטי (2006–2010)
*מרדף (2011)
* רשימת הלקוחות (2012)
* פרנקלין ובאש (2012)
* סקנדל (2013)
* דם אמיתי (2013)
* לקרוא, לכתוב, להתאהב (2013) – סרט טלוויזיה
* מכתבי אהבה (2014)
* שיקגו FIRE (2015)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי שרה לורנס קולג'
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוסטרי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
סקוט סמית'

סקוט סמית (באנגלית: Scott Smith; נולד ב-13 ביולי 1965) הוא סופר ותסריטאי אמריקאי. סמית' כתב שני ספרים שזכו להצלחה רבה, שניהם זכו לעיבודים קולנועים כשסמית' חיבר עבורם את התסריט.

==ביוגרפיה==

סמית נולד בניו ג'רזי, הוא למד בדארטמות' קולג' ובעל תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת קולומביה. ספרו הראשון, "תוכנית פשוטה" (במקור: A Simple Plan) יצא לאור ב-1993. הספר שנכתב בגוף ראשון, מתאר את התדרדרות הגיבור לאחר שמצא, עם אחיו ומכר נוסף, מזוודה מלאה בכסף השייך לארגון פשע. הספר זכה להצלחה גדולה ונמכר במעל 1.2 מיליון עותקים, כשהוא נכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. סמית' כתב גם את התסריט לסרט הקולנוע על בסיס הספר "תוכנית פשוטה". הסרט בבימויו של סם ריימי ובכיכובם של ביל פקסטון ובילי בוב תורנטון, יצא לאקרנים ב-1998. סמית' היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר, וזכה בפרס מבקרי הקולנוע, פרס מהמועצה הלאומית של מבקרי הקולנוע ופרס התאחדות מבקרי הקולנוע של סן דייגו.

לאחר חמש שנים בהן עבד על כתיבת רומן נוסף, הוא זנח אותו ועבר להתמקד בכתיבת תסריטים. לאחר חמישה תסריטים החל לחבר את ספרו הבא ה"ההריסות" (במקור: The Ruins) שיצא לאור ב-2006. רומן אימה זה מתאר חבורת צעירים הנופשת במקסיקו ומתמודדת עם אירועים בלתי צפויים במהלך ביקור באתר ארכאולוגי של המאיה בלב הג'ונגל. גם ספר זה זכה להצלחה רבה והגיע למקום הרביעי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הרומן עובד לסרט קולנוע, תחת הפקתו של בן סטילר כשסקוט אמון היה על כתיבת התסריט.

סקוט כתב את התסריט לסרט "סיביר" משנת 2018, ואת התסריט לסרט האוסטרלי "הציור" משנת 2019. 

הוא מונה למפיק הראשי ולתסריטאי של סדרת הטלווויזיה "הפריפריאל" על בסיס ספרו של ויליאם גיבסון, שעלה לאוויר בפריים וידאו במהלך 2022.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bookreporter.com/authors/au-smith-scott.asp ראיון עם סמית'] באתר .bookreporter.com
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
פרנסואה לאון גמבטה

פרנסואה לאון גמבטה (בצרפתית: François Léon Gambetta; ) היה מייג'ור ג'נרל צרפתי, מפקד חטיבת הפרשים "האפריקנית" של הצבא הצרפתי בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה.

==תחילת הקריירה==
פרנסואה לאון גמבטה נולד בפריז למשפחה המעורה היטב בפוליטיקה וחיי הצבא הצרפתיים והיה אחיינו של לאון גמבטה ממייסדי הרפובליקה הצרפתית השלישית הצרפתית. ב-1890 הצטרף גמבטה לחיל הפרשים הצרפתי במסגרת לגיון הזרים והוצב במדינות המגרב כמפקד גדוד הוסרים. בספטמבר 1913 הועלה לדרגת קולונל.

==מלחמת העולם הראשונה ואחריתו==
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר גמבטה עם חטיבת ההוסרים "האפריקנית" והוצב בחזית המקדונית וביוני 1917 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל.
ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, במתקפה כוללת לאורך עמק הוארדאר במטרה להבקיע את קווי כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של הגנרל הגרמני פרידריך פון שולץ. ב-21 בספטמבר פתחה חטיבת הפרשים הצרפתית בפיקודו של גמבטה במתקפה לכיוון נהר צרנה וב-23 בספטמבר נכבשה העיר פרילפ.

ב-25 בספטמבר לחם גמבטה בחוד כוחותיו בעת הקרב לשחרור העיר סקופיה. חטיבת ההוסרים הסתערה בכוח של 2,000 פרשים על הקווים האחוריים של הארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן. בעקבות הסתערות זו נכנעה מיד אחת מחטיבות הרגלים הגרמניות, שאר חלקי הכוח הגרמני האיצו את נסיגתם צפונה וב-29 בספטמבר השתלטו הצרפתים על העיר. בעקבות קרב זה זכה גמבטה בעיטור לגיון הכבוד. בנובמבר 1920, הועלה לדרגת גנרל דיוויזיה ומונה למפקד כוחות הפרשים בתוניסיה. בשנה זו כתב גמבטה ספר על חלקה של חטיבת הפרשים "האפריקנית" בכיבוש העיר סקופיה, אשר לשיטתו הובילה להכרעת החזית כולה. ב-1923 הלך גמבטה לעולמו באנטיב והוא בן 53 שנים.

==ראו גם==
* סוסים במלחמת העולם הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1870
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1923
בורונדי במשחקים האולימפיים

האתלטית [[פרנסין ניונסאבה, זוכת מדליית הכסף בריצת 800 מטר באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, במהלך המשחקים]]
בורונדי משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996).

כבר במשחקים הראשונים בהם השתתפה, זכה ספורטאי בורונדי במדליה אולימפית, ונוסטה ניונגאבו, שזכה במדליית הזהב בריצת 5000 מטר. בארבע האולימפיאדות הבאות לא הצליחו הספורטאים הבורונדים לשחזר את ההישג, אך כמה מהם רשמו הישגים נאים: אלוייס ניזיגאמה סיים במקום התשיעי בריצת 10000 מטר באולימפיאדת סידני (2000) ופרנסין ניונסאבה סיימה במקום השביעי בריצת 800 מטר באולימפיאדת לונדון (2012). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שיפרה ניונסאבה את הישגה, וזכתה במדליית כסף, המדליה האולימפית השנייה של בורונדי, והראשונה מזה 20 שנה. 

בורונדי מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==מדליות==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת אטלנטה (1996) || 1 || 0 || 0 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (2012) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 1 || 0 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
! סך הכל || 1 || 1 || 0 || 2
|}

===לפי ענף===
בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אתלטיקה || 1 || 1 || 0 || 2
|-
! סך הכל || 1 || 1 || 0 || 2
|}

==ראו גם==
* בורונדי במשחקים הפאראלימפיים
* בורונדי במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בורונדי: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
רואנדה במשחקים האולימפיים

רואנדה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).

עד כה, אף ספורטאי רואנדי לא זכה במדליה אולימפית. האתלט מתיאס נטאווריקורה סיים במקום השמיני בריצת 10000 מטר באולימפיאדת אטלנטה (1996) ובמקום ה-15 בריצת המרתון באולימפיאדת סידני (2000). דיודונה דיסי סיים במקום ה-17 בריצת המרתון באולימפיאדת אתונה (2004). רוברט קג'וגה העפיל לגמר ריצת 10000 מטר באולימפיאדת לונדון (2012) וסיים במקום ה-14.

רואנדה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==ראו גם==
* רואנדה במשחקים הפאראלימפיים
* רואנדה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רואנדה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
דן אבי-יצחק

דן אבי-יצחק (נולד ב-1936) הוא עורך דין ישראלי מוביל שייצג נאשמים בפרשות פליליות מרכזיות בישראל.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
נולד בירושלים בשם דן דויטשר. אביו, יוסף אשר דויטשר, קבלן בניין, עלה ארצה מפולין ושינה את שם המשפחה לאבי-יצחק אחרי מותו של בנו במלחמת העצמאות. אבי-יצחק למד בבית ספר הציוני-דתי "מעלה". כבר בעת שירותו הצבאי החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר אותו סיים בהצטיינות. בשנת 1958 קיבל תואר מוסמך למשפטים מהאוניברסיטה העברית. הוא התמחה אצל פרקליט המדינה קולין גילון וכן עבד במשרדו של עורך הדין מנדל שרף.

===קריירה כעורך דין===
בתום תקופה זו ייסד משרד עורכי דין עצמאי העוסק בעיקר בדיני משפחה, ובמשך השנים התרחב עיסוקו לתחומי המשפט הפלילי (בעיקר עבירות צווארון לבן) והמשפט האזרחי-מסחרי. אבי-יצחק ניהל משרד קטן בירושלים, ללא שותפים, כאשר תחתיו שניים-שלושה עורכי דין, וסיפק שירותים משפטיים למספר לא רב של לקוחות, בהם גופים עסקיים גדולים, אנשי עסקים מובילים ופוליטיקאים. בין לקוחותיו היו בנימין נתניהו (בפרשת הקלטת הלוהטת ובפרשת טניה שאו), עורך הדין רם כספי ("פרשת הפגישה הלילית"), חבר הכנסת רפאל פנחסי (בעניין הסרת חסינותו), תמי מוזס-בורוביץ' ועודד מוזס (ייצוג במאבקם על השליטה בעיתון ידיעות אחרונות). כן ייצג אנשי ימין קיצוני. שני הלקוחות איתם הוא מזוהה יותר מכל הם אריה דרעי ועופר נמרודי.

אבי-יצחק ייצג את עופר נמרודי, מו"ל מעריב, בפרשת האזנות הסתר שפרצה בשנת 1994. נמרודי הורשע במסגרת עסקת טיעון ונגזרו עליו שמונה חודשי מאסר. ב-1999 שוב נעצר נמרודי והפעם הואשם בהזמנת רצח של שני מתחריו (ארנון מוזס ועמוס שוקן) וכן בסעיפים נוספים. במסגרת עסקת טיעון ב-2001 הודה נמרודי במקצת העבירות הפחות חמורות ונידון ל-25 חודשי מאסר. עסקת הטיעון נחשבה להצלחה של אבי-יצחק, שהודיע אז שאין בכוונתו לקבל תיקים נוספים (אלא יקדיש את זמנו לסיום הטיפול בהתחייבויות מקצועיות קיימות עד פרישתו). ב-2005, ארבע שנים לאחר מכן, פרש מעיסוקו כעורך דין.

===פרשת אריה דרעי===
אבי-יצחק ייצג את אריה דרעי שהואשם בקבלת שוחד ועבירות נוספות בעת שכיהן כשר הפנים. במסגרת תפקידו זה נודע לו על מזימה של דרעי להביא לסיום נוח של האישומים הפליליים שעמדו נגדו, מה שנודע כפרשת בר-און חברון. אבי-יצחק ניסה לבלום את תוכניתו של דרעי, דבר שהביא אותו לשמש כעד התביעה בפרשה. אבי-יצחק התפטר מהייצוג בתיק דרעי לאחר שזה "לכלך" עליו ועל אשתו. דרעי הגיש נגד אבי-יצחק תלונה ללשכת עורכי הדין (ממנה חזר לאחר מכן) ואבי יצחק הועמד לדין משמעתי של הלשכה, דבר שהסתיים בזיכויו של אבי-יצחק מארבעת האישומים שעמדו נגדו, בהם אי-שמירת סוד שהובא לידיעתו על ידי לקוח.

===הוראה ועיסוקים ציבוריים===
בשנים 1975–1978 היה חבר הוועדה לבחירת שופטים. שימש גם כחבר בית הדין המשמעתי לערעורים של לשכת עורכי הדין וכחבר הוועד המרכזי של הלשכה. כן עסק בהוראה במסגרת בית הספר למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

==חיים האישיים==
אבי-יצחק נשוי לסופרת נעמי טור-כספא ולהם ארבעה ילדים. הוא חובב חץ וקשת. אחיו היה בנימין אבי-יצחק, פרופסור להנדסת תעשייה וניהול בטכניון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.news1.co.il/archive/008-D-72-00.html?tag=13-49-50 דן אבי-יצחק] בחדשות מחלקה ראשונה
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר מעלה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:נציגי לשכת עורכי הדין בוועדה לבחירת שופטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קפרזה מיכלאנג'לו

קפרזה מיכלאנג'לו (באיטלקית: Caprese Michelangelo) הוא כפר בנפת ארצו בדרום מזרח טוסקנה שבאיטליה, כ-100 ק"מ מזרחית לפירנצה. בכפר זה נולד אמן הרנסאנס האיטלקי, מיכלאנג'לו, ב-6 במרץ 1475. שמו המקורי של המקום היה קפרזה, אולם ב-13 בפברואר 1913, על פי צו מלכותי, צורף שמו של מיכלאנג'לו.

בכפר נמצאים מוזיאון מיכלאנג'לו וכנסיית יוחנן המטביל, שבה הוטבל מיכלאנג'לו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טוסקנה: יישובים
גביע אפריקה לאומות 2002

גביע אפריקה לאומות 2002 היה הטורניר ה-23 של גביע אפריקה לאומות, שנערך במאלי מה-19 בינואר ועד ל-10 בפברואר 2002 בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר זכתה נבחרת קמרון כאשר ניצחה את נבחרת סנגל בגמר, 3–2 בדו-קרב בעיטות עונשין. הייתה זו זכייתה הרביעית של קמרון בגביע.

==הנבחרות המשתתפות==
200px
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
!נבחרת
!סיבת העפלה
!מספר הופעות בטורניר
!הופעה אחרונה בטורניר
!הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
| align="right" |
|מארחת הטורניר
|2
|1994
|מקום שני (1972)
|-
| align="right" |
|מנצחת גביע אפריקה לאומות 2000
|11
|2000
|אלופת אפריקה (1984, 1988, 2000)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 1 במוקדמות
|11
|2000
|אלופת אפריקה (1980, 1994)
|-
| align="right" |
|סגנית בית 1 במוקדמות
|10
|2000
|מקום שני (1982, 1994)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 2 במוקדמות
|3
|2000
|אלופת אפריקה (1996)
|-
| align="right" |
|סגנית בית 2 במוקדמות
|1
|1996
|שלב הבתים (1996)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 3 במוקדמות
|9
|2000
|אלופת אפריקה (1976)
|-
| align="right" |
|סגנית בית 3 במוקדמות
|9
|2000
|מקום שני (1965, 1996)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 4 במוקדמות
|11
|2000
|אלופת אפריקה (1990)
|-
| align="right" |
|סגנית בית 4 במוקדמות
|4
|2000
|מקום רביעי (1998)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 5 במוקדמות
|4
|2000
|שלב הבתים (1972, 1984, 1998, 2000)
|-
| align="right" |
|סגנית בית 5 במוקדמות
|7
|2000
|מקום רביעי (1965, 1990)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 6 במוקדמות
|13
|2000
|אלופת אפריקה (1963, 1965, 1978, 1982)
|-
| align="right" |
|סגנית בית 6 במוקדמות
|12
|2000
|אלופת אפריקה (1968, 1974)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 7 במוקדמות
|17
|2000
|אלופת אפריקה (1957, 1959, 1986, 1998)
|-
| align="right" |
|סגנית בית 7 במוקדמות
|14
|2000
|אלופת אפריקה (1992)
|}
==האצטדיונים==
{| class="wikitable"
! עיר !! אצטדיון !! מקומות ישיבה
|-
| rowspan="2" | במקו || אצטדיון ה-26 במרץ || 60,000
|-
| אצטדיון מודיבו קייטה || 30,000
|-
| קייס || אצטדיון עבדולאי נאקורו קיסוקו|| 15,000
|-
| מופטי || אצטדיון ברמה בוקום || 15,000
|-
| סגו || אצטדיון אמארי דאו || 15,000
|-
| סיקאסו || אצטדיון בבמבה טראורה|| 15,000
|}

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

===בית ג'===

===בית ד'===

==שלב הנוקאאוט==

==מלכי השערים==
;3 שערים
*פטריק מבומה
*ג'וליוס אגאהווה
*סלומון אולמבה

==קישורים חיצוניים==

2002
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2002
קטגוריה:מאלי: ספורט
גביע אפריקה לאומות 1957

הנבחרות המשתתפות
גביע אפריקה לאומות 1957 היה הטורניר הראשון של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך בסודאן בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר השתתפו שלוש נבחרות בלבד. , ו.

נבחרת דרום אפריקה הוזמנה להשתתף בטורניר גם היא, אך הושעתה ממנו לאחר שסירבה לשלוח נבחרת מעורבת גזעית, בשל משטר האפרטהייד. בעקבות השעייתה של נבחרת דרום אפריקה, העפילה נבחרת אתיופיה לגמר הטורניר באופן אוטומטי לאחר ניצחון טכני.

==המשחקים==
===חצי הגמר===

===הגמר===

==מלך השערים==
;5 שערים
* מוחמד דיאב אל-עטר

;שער אחד
* ראפאת עטיה
* סדיק מנזול

==קישורים חיצוניים==

1957
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1957
קטגוריה:סודאן: ספורט
בה ג'י צ'ואן

בה-ג'י צ'ואן (בסינית: 八極拳, באנגלית: Baji Quan, בתרגום חופשי: "אגרוף שמונת הקיצונים") היא סגנון של וו-שו שמקורה במחוז חביי שבמזרח סין. זוהי אמנות לחימה המתמחה בהכאה בטווחים קצרים, תוך שימוש בכוח גוף מלא ובטכניקות הטלה, אגרופים ומכות מרפק.

==תרגול==
הכאה היריב בבה-ג'י נעשית באמצעות כל חלקי הגוף, ומכאן שם האמנות. "שמונת הקיצונים" מתייחסים לשמונת חלקי הגוף עמם לוחם העוסק באמנות זו יכול להכות את יריבו - ראש, כתף, מרפק, כף יד, גב\בטן, מותן, ברך וכף הרגל. המכות עצמן נעשות ברצפים וקומבינציות של התקפות מתפרצות, וסוג הכוח בו נעשה שימוש מכונה פה ג'ין (באנגלית: Fa Jin). זהו סוג כוח הדומה לזה הנראה באמנויות סיניות מסורתיות אחרות, כגון שינג אי צ'ואן. סגנון הבה-ג'י צ'ואן מכיל בתוכו הרבה סדרות תנועה (套路) שחלקן יותר עתיקות כמו ה-"מבנה הקטן" (小架) ו-"המבנה הגדול" (单打)' וחלקן יותר חדשות כדוגמת ה-נמר השחור המסתובב (黑虎反) ושינג פי (行批), אשר התווספו על ידי מורים מוכשרים בדורם. בנוסף לסדרות ביד ריקה ישנם גם כלי נשק הנלמדים בסגנון הבה-ג'י, ובראשם החנית הגדולה (大枪), אשר מעבר לפיתוח לטכניקות לחימה בחנית גם מתרגלת ובונה מערכי שרירים הפועלים יחדיו בטכניקות ללא נשק תחת העקרונות של "שש-ההרמוניות" (שהוא גם עיקרון תנועה מרכזי ב-שינג אי צ'ואן, טאי ג'י צ'ואן ו-בה גוואה ז'אנג). על פי המסורת אורך החנית נע בין 3.5 ל-5 מטרים.

==היסטוריה==
היסטוריונים ומורים מסוימים (כגון ליו יון-צ'יאו המנוח) מעריכים כי בעבר, בה-ג'י צ'ואן ואמנות לחימה נוספת, פי-גואה ז'אנג, היו אמנות אחת. כיום אמנויות אלה נלמדות בנפרד, אך משום שמאפייניהן משלימים זה את זה (פיגואה מתמחה בלחימה בטווחים ארוכים, ואילו בה-ג'י בלחימה בטווחים קצרים), מורים רבים נוהגים ללמוד וללמד אמנויות אלה יחדיו. כיום קיימים מספר זרמים של בה-ג'י, הידועים לפי שמות המשפחות בהם עברו לאורך הדורות: האן, חואו, ג'י, לי, מא, צ'יאנג, וו (זרם הקשור למיעוט המוסלמי-סיני "חוי"), וכן הזרם של ליו יון-צ'יאו. זרם נוסף של בה-ג'י התפתח בשלב מאוחר יותר בהרי וודאנג, וכיום נלמד ומלומד שם על ידי נזירים מקומיים.

בה-ג'י צ'ואן התפרסמה ברבים בסין במאה ה-20 כאמנות לחימה ששימשה הרבה שומרי ראש של פוליטיקאים בכירים, בהם הן מנהיגי הקוומינטנג הלאומניים והן בכירי המפלגה הקומוניסטית. המיעוט המוסלמי בסין (החוי) שמר ופיתח זרם ייחודי משלו של אמנות זו. כיום נפוצה בה-ג'י צ'ואן ברחבי העולם, ומצויה בין השאר גם במדינות צפון אירופה ומערבה, יפן, ארצות הברית וישראל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/jingang בה-ג'י צ'ואן] - ערוץ באתר יוטיוב בו מצויים כמה עשרות סרטונים של האמנות, בביצועו של ג'ואו ג'ינגשואן - מורה המלמד אמנות זו בעיר טיאנג'ין בצפון סין.
* [http://www.youtube.com/watch?v=UA9a977HzFg "זו היא בה-ג'י צ'ואן"] - סרטון באתר יוטיוב בו מודגם חלק נרחב מהאמנות על ידי מספר אמני לחימה.

קטגוריה:אמנויות לחימה
אקטאע

האקטאע (בערבית: اقطاع) הוא מונח בהיסטוריה של העולם המוסלמי המציין צורה של מס חקלאי שהיווה את אחת הדרכים העיקריות שנקטו השלטונות המוסלמיים במהלך ימי הביניים כדי לממן את אחזקת הצבאות שלהם.

==שיטות התשלום לחיילים לפני האקטאע==
בתקופה הראשונה של התפשטות האסלאם יכלו השלטונות המוסלמיים לשלם לחייליהם מהשלל הרב שנצבר במהלך הכיבושים הגדולים. אחרי התבססות הח'ליפות, שולם הכסף לצבא מתוך המיסים השונים שנגבו מהאוכלוסייה הלא מוסלמית, ובעיקר הג'יזיה והח'ראג'. שקיעת השלטון המרכזי במהלך בית עבאס אילצה את מנהל הח'ליפות לנסות ולמצוא שיטות חליפיות להחזקת הצבא. בתחילה ניסו שלטונות הח'ליפות להעניק שטחי אדמה לבעלות חלקית של לוחמים בתמורה למעשר ולמיסי המקרקעין החלים על מוסלמים. שיטה זו לא הוכיחה את עצמה ושלטון הח'ליפות נאלץ לחפש שיטות אחרות.

==האקטאע המוקדם==
השליטים המוסלמים שינו את שיטת הענקת הקרקעות כך שהלוחמים קיבלו רק את הזכויות הממוניות על שטח מסוים, כשהבעלות החוקית על השטח נותרת בידי הבעלים הקודמים שלו. מקבל האקטאע המוקדם (אקטאע תמליכ – אקטאע של הקצבה) היה צריך לגבות את הח'ראג' מהתושבים הלא מוסלמים בשטח ולהעביר לשלטונות מעשר מהשווי של השטח. גם האקטאע המוקדם לא הוכיח את עצמו, משום שהחיילים שקיבלו את האקטאע, נטו שלא להעביר את המיסים שגבו לידי השלטונות. 

==הרפורמה של הבויהים בשיטת האקטאע==
הבויהים שינו את השיטה כך שמתן האקטאע לא חייב את המקבל בשום מחויבות פיננסית (אקטאע אסתע'לאל – אקטאע של הנאת שימוש). 

==לקריאה נוספת==
*כאהן, קלוד, האסלאם, מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית (המאה השביעית עד סוף המאה החמש-עשרה), תל אביב: דביר, תשנ"ה / 1995.
* Cahen, Claude, "Iḳṭā'," Encyclopaedia of Islam, Vol. 3, pp. 1088-1091.
* Cahen, Claude, “L’évolution de l’iqṭāʿ du IXe au XIIIe siežcle,” Annales, économies-sociétés-civilisation Vol. 8, (1953), pp. 25-52.
* Duri, A. A., “The Origins of the Iqṭāʿ in Islam,” al-Abḥāṯ Vol. 22 (1969), pp. 3-22.

==קישורים חיצוניים==
* מעוז, משה, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=20568&kwd=6936 מוסדות האימפריה העבאסית], מתוך "הספרייה הווירטואלית של מטח".
* [http://www.iranica.com/articles/eqta Encyclopædia Iranica]
* 

קטגוריה:חוק אסלאמי
קטגוריה:מיסים
תקיפת מטוס אל על בציריך

מטוס בואינג 720, ברישום 4X-ABB, אשר הותקף בציריך, בתמונה משנת 1980
ב-18 בפברואר 1969 תקפה חוליה בת ארבעה מחבלים, חברי ארגון "החזית העממית לשחרור פלסטין" מטוס בואינג 720 של חברת אל על, שהתכונן להמראה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן. בהתקפה נפצעו אחדים מאנשי הצוות ונגרם נזק למטוס, אך נמנע אסון כבד בזכות המאבטח שהיה במטוס, מרדכי רחמים, שירה לעבר התוקפים והרג את ראש החוליה. 

חוליית המחבלים ארבה למטוס בואינג 707 של חברת אל על, שהתכונן להמראה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן. באותה עת שהו במטוס 17 נוסעים ו-11 אנשי צוות. המחבלים היו מצוידים ברובי AK-47 (קלשניקוב) וברימוני יד. יריות המחבלים פגעו בתא הטייס ובגוף המטוס, וכתוצאה מכך נפצע קשה חניך הטיס, יורם פרס וכעבור כחודש מת מפצעיו. מאבטח המטוס, מרדכי רחמים, לוחם בסיירת מטכ"ל בעברו, רץ לתא הטייס וירה לעבר התוקפים מחלון תא הטייס, ולאחר מכן יצא מהמטוס באמצעות מגלשת החירום שבדלת האחורית, והמשיך בקרב יריות עם התוקפים. הוא הרג את ראש החוליה, והמאבק הסתיים רק כשהגיעו למקום כוחות הביטחון השווייצרים.

רחמים נעצר על ידי משטרת שווייץ, יחד עם חברי חוליית המחבלים. על המחבלים נמצאו נשק וחמרי נפץ רבים, וכן עלונים בגרמנית הפונים אל העם בשווייץ ומסבירים את מטרות הפעולה, תוך השוואתה לפעולתו של וילהלם טל. בחקירה התברר שהמחבלים הגיעו לשווייץ מדמשק, והנשק וחומרי הנפץ הגיעו לשווייץ בדואר דיפלומטי של אחת ממדינות ערב.

בחקירתו הודה רחמים שהוא איש שירותי הביטחון של ישראל. לאחר כחודש במעצר שוחרר רחמים בערבות עד לתחילת משפטו, ושב לישראל. 

ב-27 בנובמבר 1969, נפתח בווינטרטור שבשווייץ משפטם של רחמים ושלושת המחבלים. מדינת ישראל שלחה את פרקליט המדינה, גבריאל בך, לטפל בהגנתו של רחמים. נגד שלושת המחבלים, אמינה דחבור, איברהים תופיק ומוחמד עבד אל-הוג'ה הוגש כתב אישום בן שבעה סעיפים, ובראשם הריגת אדם בכוונה תחילה. כתב האישום נגד רחמים כלל שני סעיפים: הריגת אדם בכוונה מתוך התרגשות חמורה בנסיבות המצדיקות את ההתרגשות ופעולה בלתי חוקית מטעם מדינה זרה. במהלך המשפט נאלצה ישראל להודות לראשונה שלטיסות אל על מתלווים אנשי ביטחון, כדי לסכל חטיפות וטרור אווירי. ב-23 בדצמבר 1969 הסתיים המשפט. רחמים זוכה בדין, ושלושת המחבלים נידונו לשתים עשרה שנות מאסר, אך שוחררו בספטמבר 1970 בתמורה לשחרור בני ערובה מחטיפת המטוסים לשדה דוסון.

== ראו גם ==
*תקיפת מטוס אל על באתונה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.shabak.gov.il/heritage/affairs/Pages/Zurich1969.aspx סקירת האירוע] באתר שירות הביטחון הכללי

==הערות שוליים==

ציריך
קטגוריה:פיגועי ירי
קטגוריה:פיגועים נגד מטוסים ישראליים
קטגוריה:שווייץ: היסטוריה
קטגוריה:ציריך (קנטון)
קטגוריה:החזית העממית לשחרור פלסטין
קטגוריה:פעולות טרור ב-1969
ג'ודי הנרי

ג'ודי קלייר הנרי (באנגלית: Jodie Clare Henry נולדה ב-17 בנובמבר 1983). היא שחיינית עבר אוסטרלית, אלופה אולימפית במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בעלת 3 מדליות זהב אולימפיות. אלופת עולם בעלת 8 מדליות עולמיות, מהן 5 זהב ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחי שליחות 4x100 חופשי ומעורב.

== ביוגרפיה ==
הנרי נולדה בבריזביין, קווינסלנד. היא החלה להתאמן בגיל 14, תחת הדרכתה של שנון רולסון ביחד עם אליס מילס. ב-2006 לאחר 9 שנים היא עברה להתאמן תחת הדרכתו של ג'ון פולי.

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה, יפן בשנת 2002 זכתה הנרי ב-4 מדליות מהן 2 זהב. מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:39.78 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:00.50 דקות). מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי (25.32 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי (54.55 שניות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכתה הנרי במדליית כסף ובשתי מדליות ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי 54.58 שניות, אחרי האנה-מריה ספלה מפינלנד (54.37 שניות) ולפני ג'ני תומפסון מארצות הברית (54.65 שניות). מדליות ארד, במשחה לשליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.83 דקות, אחרי ארצות הברית (3:38.09 דקות) וגרמניה (3:38.73 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.37 דקות, אחרי סין (3:59.89 דקות) וארצות הברית (4:00.83 דקות).

===אלופה אולימפית=== 
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה הנרי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.84 שניות, לפני אינגה דה ברוין מהולנד (54.16 שניות) ונטלי קוגלין מארצות הברית (54.40 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 53.52 שניות. במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:35.94 דקות, לפני ארצות הברית (3:36.39 דקות) והולנד (3:37.59 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 3:57.32 דקות, לפני ארצות הברית (3:59.12 דקות) וגרמניה (4:00.72 דקות).

===אלופת עולם===
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכתה הנרי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.18 שניות, לפני מאליה מטלה מצרפת וקוגלין שתיהן קבעו את אותה תוצאה (54.74 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:37.32 דקות
, לפני גרמניה (3:38.24 דקות) וארצות הברית (3:38.31 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה במוקדמות.

באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה הנרי בשתי מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי 3:35.48 דקות לפני ארצות הברית (3:35.68 דקות) והולנד (3:36.81 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה במוקדמות. בנוסף, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.96 שניות ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.21 שניות.

עקב פציעה נמנע ממנה להשתתף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובאליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין בשנת 2009. היא פרשה משחייה תחרותית לאחר מכן בשנת 2009.

הנרי נשואה לטים נוטינג, שחקן כדורגל.

== הישגים ותארים ==
* הנרי זכתה ב-7 מדליות בתחרויות השחייה של משחקי חבר העמים הבריטי מתוכן 4 מדליות זהב. 
* בשנת 2004 זכתה הנרי בתואר שחיינית השנה באזור האוקיינוס השקט.

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלופות עולם בשחייה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אוסטרליות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם אוסטרליות: שחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי אוסטרליות
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1983
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1983
אריתריאה במשחקים האולימפיים

אריתריאה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סידני (2000), שנערכה שבע שנים לאחר שקיבלה את עצמאותה מאתיופיה.

לשלוש האולימפיאדות הראשונות בהן השתתפה שלחה אריתריאה רק ספורטאים מתחום האתלטיקה, ענף בו באופן מסורתי זוכות שכנותיה במזרח אפריקה בהישגים גבוהים, ולאולימפיאדת לונדון (2012) שלחה לראשונה גם רוכב אופניים. באולימפיאדת אתונה (2004) זכה זרסנאי טדסה במדליית ארד בריצת 10000 מטר. עד כה, זוהי המדליה האולימפית היחידה בה זכה ספורטאי המייצג את אריתריאה. טדסה גם סיים במקום השביעי בריצת 5000 מטר. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים טדסה במקום החמישי בריצת 10000 מטר. ספורטאים אריתראים נוספים שבלטו בבייג'ינג כללו את יארד אסמרום, שסיים במקום השמיני בריצת המרתון, ואת קידאנה טדסה, אחיו של זרסנאי טדסה שסיים במקום העשירי בריצת 5000 מטר. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים טדסה במקום השישי בריצת 10000 מטר, וטקלמריאם מדהין סיים במקום השביעי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) בלט רץ המרתון גירמיי גבריסלסי, שסיים במקום הרביעי. זרסנאי טדסה סיים במקום השמיני בריצת 10000 מטר, ונגוסה טספלדט סיים במקום התשיעי

אריתריאה השתתפה לראשונה באולימפיאדת חורף בשנת 2018 באולימפיאדת פיונגצ'אנג בענף סקי אלפיני.

==מדליות==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אתונה (2004) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (2012) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
! סך הכל || 0 || 0 || 1 || 1
|}

===לפי ענף===
בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אתלטיקה || 0 || 0 || 1 || 1
|-
! סך הכל || 0 || 0 || 1 || 1
|}

==ראו גם==
* אריתריאה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אריתריאה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
The X Factor (אלבום)

The X Factor הוא אלבום האולפן ה-10 של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן. זהו האלבום הראשון בו השתתף הסולן החדש בלייז ביילי שהחליף את ברוס דיקינסון לאחר שזה האחרון פרש.

בעטיפת האלבום נראה קמע הלהקה, אדי, כאשר הוא נמצא בתוך סוג של מתקן עינויים בו הוא עובר לובוטומיה. בחלק מההוצאות של האלבום, יצאה עטיפה אחרת, בה רואים את אדי ממרחק רב בתוך מכשיר עינויים, מאחוריו נמצא איקס גדול.

ה-X בשם האלבום מציין את העבודה שזהו אלבומה העשירי של הלהקה (בספרות רומיות, X הוא עשר).

זהו האלבום השני של איירון מיידן שבו אין שיר הנושא את שם האלבום (הראשון היה Piece Of Mind).

אלבום זה קודר יותר בהשוואה לאלבומים הקודמים בגלל בעיות האישיות של האריס בזמן כתיבתו ובראשן גירושיו<ref name="Wall 316"></ref>, דבר הניתן לראות גם בתמונת הקאבר לאלבום<ref name="x30"></ref>.

האלבום לא זכה להצלחה רבה עם צאתו וקיבל ביקורות רבות מאת המעריצים של איירון מיידן, שהתקשו לקבל את הסולן החדש והסגנון החדש אותו הביא לאיירון מיידן.

== נושאי שירים ==
שני השירים שיצאו כסינגלים מהאלבום הם "Man on the Edge" ו-"Lord of the Files". שני אלה, ביחד עם "Sign of the Cross" נשארו ברשימת השירים אותם מבצעים איירון מיידן בהופעות חיות גם לאחר חזרתו של ברוס דיקינסון ללהקה בשנת 1999. את שני האחרונים ניתן למצוא באלבומים חיים- גרסה חיה של "Sign of the Cross" ניתן למצוא באלבום ההופעה Rock in Rio ואת "Lord of the Flies" באלבום ההופעה Death on the Road

"The Edge of Darkness" מבוסס על ספרו המפורסם ביותר של ג'וזף קונרד, לב המאפליה, "Man on the Edge" על סרט בשם "Falling Down" משנת 1993. השיר "Lord of the Flies" מבוסס על הספר בעל אותו שם, בעל זבוב.

השיר "Sign of the Cross" מספר על איש הסובל מהאינקוויזיציה הספרדית. כמו כן השיר משתמש בציטוטים מספרו של אומברטו אקו, שם הוורד. זהו הוא השיר השני הארוך ביותר של איירון מיידן באורך כולל של 11:17, כאשר רק "Rime of the Ancient Mariner" מהאלבום Powerslave עולה עליו באורכו.

== רשימת השירים ==

== השתתפו באלבום ==
*בלייז ביילי - סולן
*סטיב האריס - גיטרה בס
*דייב מארי - גיטרה חשמלית
*יאניק גרס - גיטרה חשמלית
*ניקו מק'בריין - תופים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1995
קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפן ביתי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
סנדרה קים

סנדרה קים (בצרפתית: Sandra Kim; נולדה בשם סנדרה קלדרון (Sandra Caldarone) ב-15 באוקטובר 1972) היא זמרת בלגית, שייצגה את ארצה באירוויזיון 1986 שנערך בנורווגיה וזכתה במקום הראשון.

== ביוגרפיה ==
קים נולדה למשפחה ממוצא איטלקי בעיירה מונטנייה הסמוכה ללייז'. היא החלה לשיר בגיל 7.

ב-1985 השתתפה בפסטיבל סאן רמו כחלק מלהקת "מיוזיק קלאב". שנה אחר כך, נבחרה, מבין 130 מועמדים, לייצג את בלגיה בתחרות האירוויזיון שנערכה בברגן, עם השיר "J'aime la vie" ("אני אוהבת את החיים"). אף על פי שלפי מילות השיר ניתן היה לחשוב כי קים בת 15, היא הייתה רק בת 13 וחצי בזמן התחרות, משכך, קים היא הזוכה הצעירה ביותר אי פעם בתחרות האירוויזיון. שיא זה לא צפוי להישבר גם בעתיד, מאחר שכללי התחרות שונו, וכיום אסורה השתתפותם של מי שגילם אינו עולה על 16. קים קיבלה נקודות מכל המדינות שהשתתפו בתחרות, וסיימה במקום הראשון עם 176 נקודות, בפער של 36 נקודות מהשיר השווייצרי שסיים במקום השני. זו הייתה הזכייה הראשונה של בלגיה באירוויזיון, והיחידה עד כה.

הסינגל "J'aime la vie" נמכר בכ-1.4 מיליון עותקים ברחבי העולם, כרבע מהם בבלגיה. קים שרה אותו גם בפסטיבל ימאהה למוזיקה שנערך בטוקיו, וחלקה במקום השני עם ארוס רמאצוטי (במקום הראשון זכתה סטייסי לטיסו). האלבום שכלל את השיר, ונשא אף הוא את השם "J'aime la vie" נמכר בכ-60 אלף עותקים, והגיע למעמד של אלבום פלטינה. לאחר ניצחונה בתחרות האירוויזיון, בית הספר בו למדה נהיה לבית ספר מבוקש.

מאז ניצחונה באירוויזיון לא זכתה קים להצלחות. היא הקליטה מספר אלבומים בשנות ה-80 וה-90, אך הם נכשלו מסחרית: "Bien dans ma peau" (1988, אף ששלושת הסינגלים הראשונים מתוכו הגיעו למעמד של תקליט זהב), "Balance tout" (1991), "Les Sixties" (1993), "Onvergetelijk" (1997) ו-"Heel diep in mijn hart" (1998).

בין 1990 ל-1992 הנחתה לצדו של אלן סימון את תוכנית המוזיקה "10 Qu'on Aime" בערוץ RTL-TVI. ב-1999 גילמה את דמותה של אפונין בהפקת תיאטרון של "עלובי החיים".

ב-2005 הופיעה בשיר היובל באירוויזיון, וביצעה את השיר "Non ho l'età" שזכה באירוויזיון 1964.

קים שרה את שיר הפתיחה של סדרת האנימציה "היה היה - החיים", שזכתה להצלחה רבה ברחבי העולם.

ב-2020 קים השתתפה ב"זמר במסכה בלגיה" וזכתה במקום הראשון.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלגים ממוצא איטלקי
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1986
קטגוריה:היה היה
קטגוריה:נציגי בלגיה באירוויזיון
קטגוריה:זמרות בלגיות
קטגוריה:זמרים השרים בצרפתית
קטגוריה:זמרות פופ בלגיות
קטגוריה:בלגיות שנולדו ב-1972
סוברמניק

"סוֹבְרֵמֶנִיק" (ברוסית: Современник, "בן זמננו") היה מגזין בשפה הרוסית שיצא לאור בסנקט פטרבורג בין השנים 1836–1866, והוקדש לספרות ולאקטואליה.

==תקופת פושקין==

המגזין נוסד על ידי אלכסנדר פושקין בשנת 1836, והחל לצאת לאור 4 פעמים בשנה. במגזין פורסמו יצירות של ניקולאי גוגול, וסילי ז'וקובסקי, פיודור טיוטצ'ב וסופרים נוספים. למגזין לא הייתה תפוצה גדולה. לאור העובדה שהיו לו רק 600 מינויים, הוא לא נשא רווחים ולא היה כסף לשלם את שכר העובדים. את המהדורות האחרונות מילא פושקין ביצירותיו, שעל פי הרוב התפרסמו בעילום שם. לאחר פטירתו, המשיכה קבוצת סופרים בהוצאת המגזין עד לשנת 1846. בסוף 1846 נמכר המגזין לניקולאי נקראסוב.

==תקופת נקראסוב==
בסוף שנת 1846 עבר המגזין לבעלותו של ניקולאי נקראסוב, והחל לצאת אחת לחודש. בשנים 1847–1848 העורך הראשי היה אלכסנדר ניקיטנקו. הפרוגרמה של המגזין ועמדותיו הוגדרו על ידי ויסאריון בלינסקי.

נקראסוב שיתף בהוצאת המגזין את איוון טורגנייב, איוון גונצ'רוב, אלכסנדר הרצן, לב טולסטוי וסופרים נוספים. בנוסף לכך, פורסמו תרגומים של סופרים אירופיים כמו צ'ארלס דיקנס, ז'ורז' סאנד, ויליאם מייקפיס תאקרי ועוד.

תקופת 1852–1862 נחשבת לתקופת הזוהר של הירחון. בשנים 1859–1861 התנהל מעל דפי כתב העת ויכוח עם "קולוקול" של אלכסנדר הרצן על דרכי ההתפתחות של הדמוקרטיה ברוסיה.

בשנת 1853 היה ניקולאי צ'רנישבסקי, במקביל לנקראסוב, בין העורכים המובילים במגזין. הוא הביא למערכת את ניקולאי דוברוליובוב, מבקר ספרות ופובליציסט ידוע בדעותיו האנטי-שלטוניות. בהדרגה החל המגזין להיות מרכזם של המהפכנים הרוסים. כתוצאה מכך, עזבו אותו לב טולסטוי ואיוון טורגנייב.

בשנת 1861 הגיעה תפוצת כתב העת ל-7,126 עותקים.
בשנת 1862 הופסקה הוצאת המגזין למשך 8 חודשים. בראשית 1863 חודשה הוצאתו, ומיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין היה בין חברי ועדת העורכים. הכללת עורכים בעלי דעות מתונות גרמה לכך שמדיניות כתב העת השתנתה. בשנת 1866, בעקבות התנקשות בחיי אלכסנדר השני, נסגר כתב העת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ספרות רוסית
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: כתבי עת
ליאונידס פאראסקבופולוס

ליאונידס פָּארַאסְקֶבוֹפּוֹלוּס (ביוונית: Λεωνίδας Παρασκευόπουλος; 7 באוקטובר 1860, קיתנוס, ממלכת יוון – 16 במאי 1936, אתונה, ממלכת יוון), היה גנרל ופוליטיקאי יווני, מפקד אוגדה וגיס רגלים בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ובהמשך יושב ראש הסנאט היווני.

==תחילת הקריירה==
פאראסקבופולוס נולד למשפחת מהגרים מאיזמיר וב-1880 סיים את האקדמיה הצבאית היוונית באתונה והוסמך כקצין בדרגת סגן משנה. הוא לחם במלחמה העות'מאנית-יוונית (1897). בין השנים 1905 – 1908 שירת כנספח צבאי בעיר שטייר שבאימפריה האוסטרו הונגרית והיה אחראי על רכישת נשק לצבא היווני. ב-1909 הוצב לתפקיד במטה הכללי. ב-1912 הועלה לדרגת קולונל ושירת כמפקד חטיבה במלחמת הבלקן הראשונה. במלחמת הבלקן השנייה היה מפקד האוגדה ה-10 של צבא הממלכה. במהלך מלחמות הבלקן התכתבו פאראסקבופולוס ואשתו קולה ניקולס דיומד (1871–1964) ו-285 ממכתבים אילו שעסקו באהבה, געגועים לאשתו ובנו התינוק וגם בנושאי חולין פורסמו בספר שהופץ ביוון ב-1998.

==מלחמת העולם הראשונה ==
ב-1916 הועלה לדרגת מייג'ור ג'נרל ובמקביל, הצטרף לתנועה להגנת האומה בהנהגת אלפתריוס וניזלוס, אשר תמכה בכניסת יוון למלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה. ב-1917 לאחר הצטרפות יוון למלחמה, הועלה לדרגת לויטננט ג'נרל ומונה למפקד הגיס ה-1 היווני בחזית המקדונית.

ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, במתקפה כוללת לאורך עמק הוארדאר במטרה להבקיע את קווי כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של הגנרל הגרמני פרידריך פון שולץ. הגנרל ליאונידס פאראסקבופולוס פיקד על הגיס ה-1 היווני שמנה 4 אוגדות ויועד להיות כוח להתערבות מהירה כנגד תקיפה אפשרית מצד הארמייה השנייה של צבא בולגריה בפיקודו של איוון לוקוב או הארמייה הרביעית בפיקודו של סטפן טושב.

==שלהי הקריירה ואחריתו==
פאראסקבופולוס לחם במהלך מלחמת טורקיה-יוון, במאי 1919 פיקד על הכוחות שכבשו את העיר איזמיר ולאחר חתימת הסכם סוור מונה למושל הצבאי של העיר. בתפקידו פעל להרחיב את אזור השליטה היווני וכוחותיו הגיעו עד לפאתי העיר בורסה. בנובמבר 1920 לאחר הפסדו של ראש הממשלה וניזלוס בבחירות התפטר פאראסקבופולוס מכהונתו כמושל איזמיר. לאחר פרישתו מהשירות הצבאי נכנס לזירה הפוליטית ביוון. ב-1929 נבחר לסנאט היווני מטעם המפלגה הליבראלית היוונית בראשות וניזלוס ומ-18 במרץ 1930 ועד ה-19 באוגוסט 1932 כיהן כיושב ראש הסנאט. פאראסקבופולוס הלך לעולמו ב-1936 והוא בן 76 שנים.

==ראו גם==
* יוון במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים יוונים
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא יוונים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:פוליטיקאים יוונים
קטגוריה:ילידי 1860

קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1936
מקסימיליאנו פריירה

ויקטוריו מקסימיליאנו "מקסי" פריירה פאאס (בספרדית: Victorio Maximiliano Pereira Páez; נולד ב-8 ביוני 1984) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדות המגן.

== קריירה ==
פריירה התחיל את דרכו המקצועית בגיל 18 בקבוצה האורוגוואית דפנסור ספורטינג בעונת 2002/2003. הוא השתלב במהרה בקבוצה והפך לשחקן מרכזי בקבוצה לצד אלבארו רפאל גונסאלס והבקיע כ-16 שערים בעונת 2005/2006. בשנת 2007 הצטרף למועדון הכדורגל בנפיקה ליסבון, ביחד עם חברו לנבחרת אורוגוואי, כריסטיאן רודריגס.

בעונתו הראשונה בבנפיקה, שבה שיחק כקיצוני ימני, צצו בעיות רבות בעקבות האיטיות שלו. למרות זאת הוא הבקיע בשני משחקים, נגד בואבישטה בליגה ונגד מילאן בליגת האלופות, שער ברגל שמאל מחוץ לרחבה. בעונת 2008/2009, הפך למגן ימני, במקום נלסון מרקוס שעבר לריאל בטיס והפך לשחקן מרכזי בקמפיין של "הנשרים".

ב-15 ביולי חתם בפורטו הפורטוגזית.

משחקו הראשון של פריירה בנבחרת אורוגוואי, היה במשחק ידידות נגד מקסיקו ב-26 באוקטובר 2005. במהרה, הפך פריירה לשחקן הרכב קבוע וזומן לטורניר הקופה אמריקה ב-2007.

פריירה זומן לנבחרת אורוגוואי למונדיאל 2010 בדרום אפריקה ושיחק בכל המשחקים של הנבחרת במסגרת הטורניר. ברבע הגמר נגד גאנה, החטיא את אחת הבעיטות בדו-קרב בעיטות העונשין שבסוף המשחק. למרות זאת עלתה אורוגוואי לחצי הגמר, נגד הולנד, שם הבקיע פריירה את שערו הבינלאומי הראשון, בדקה ה-91 של המשחק, שלא מנע את הפסדה של אורוגוואי 3-2. הוא נכלל גם בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:מגני כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:קשרי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:מונטווידאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דפנסור ספורטינג
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2011
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2015
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2016
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1984
עמוס הרפז

עמוס הרפז (3 באוגוסט 1928 – 27 ביוני 2018) היה אסטרופיזיקאי ישראלי, שעסק במחקר ובהוראה.

==ביוגרפיה==
הרפז היה הבן השלישי משבעת ילדיהם של שלמה ושפרה הרפז (גולדנברג) (אחד מאחיו הוא הטייס רמי הרפז). ב-1942 עבר למשמר העמק, שם למד במוסד החינוכי שומריה. במלחמת העצמאות לחם גם במשמר העמק וגם בקרבות הנגב. לאחר שובו לקיבוץ, עבד בפלחה, ומילא גם תפקידים שונים בקיבוץ ובתנועת הקיבוץ הארצי, אליה השתייך הקיבוץ, בתחומי המשק והחברה.

משנת 1967, שימש כמורה ומחנך במוסד שומריה. בעל תואר ראשון בפיזיקה, מהטכניון בחיפה (1970), וב-1972 סיים את לימודיו למוסמך, בתחום תורת היחסות הכללית. ב-1980 סיים לימודי מחקר לתואר שלישי, בתחום התפתחות כוכבים, מאוניברסיטת תל אביב.

במקביל לעיסוקו במחקר באסטרופיזיקה, עסק גם בהוראה.
פרסם 5 ספרים ועשרות מאמרים בנושאי אסטרופיזיקה ותורת היחסות.

בשנת 1976 התחיל עבודתו ב"אורנים, בית הספר לחינוך של התנועה הקבוצית", בו עבד עד 1998.
בשנת 82–1980 היה במעמד פוסט-דוקטורט, באוניברסיטת WINDSOR, בקנדה.
מנהל אורנים בשנים: 1987-1990.
בשנת 91–1990, שבתון ב- MIT בבוסטון מסצ'וסטס, ארצות הברית.
1991-1997, הוראה ומחקר באורנים.
1997-98, שבתון (שני) ב- MIT בבוסטון מסצ'וסטס, ארצות הברית.
ב-1998 פרש לגמלאות.
משנת 2000 חבר בכיר ב- IARD International Association for Relativistic Dynamics והרצה ב-6 מכנסייה הבינלאומיים.

נקבר בקיבוצו משמר העמק.

==מספריו==
*מושגים בתורת היחסות, עמוס הרפז, אפיק (תשמ"ח). [http://simania.co.il/bookdetails.php?item_id=12030 הספר באתר סימניה]
:בשנת 1992 הופיע הספר Relativity Theory באנגלית, בהוצאת "Jones and Bartlet"
* Stellar Evolution, הופיע באנגלית בהוצאת A.K Peters, בשנת 1993
* התפתחות כוכבים, הופיע בעברית, בהוצאת "ספרית פועלים", 1995
* Asymmetrical Planetary Nebulae, הופיע באנגלית בהוצאת Institute of Physics Publishing, Bristol, 1995

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:אסטרופיזיקאים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:סגל אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משמר העמק: אישים
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי שומריה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים במשמר העמק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
פרצ'יז

פרצ'יז (בספרדית Parchís) הייתה להקת ילדים מספרד שהייתה פופולרית בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים.

שם הלהקה נלקח ממשחק לוח פופולרי בספרד, פרצ'יס, הדומה ללודו. במשחק לכל כלי יש צבע משלו - אדום, ירוק, כחול וצהוב. חברי הלהקה הופיעו כשכל אחד מהם לבוש בתלבושת בצבע אחיד מצבעים אלו, ולעיתים אחד מהם היה לבוש כקוביית משחק.

הלהקה נוסדה בשנת 1979, ובשיאה מנתה שישה חברים - ארבעה ילדים ושתי ילדות. הלהקה התפרקה בשנת 1986. אחד מלהיטיה הבולטים המוכרים גם בישראל היה "Un rayo del sol" (קרן שמש).

מבין חברי הלהקה התפרסמה יולנדה ונטורה שבבגרותה הפכה לכוכבת טלנובלות במקסיקו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:להקות ספרדיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1979
דרום אונטריו

דרום אונטריו (באנגלית: Southern Ontario) הוא חבל ארץ בעל מאפיינים משלו בתוך פרובינציית אונטריו בקנדה. כמעט כל אוכלוסיית הפרובינציה מתגוררת באזור זה על אף ששטחו הוא כ-14-15% בלבד משטח כל הפרובינציה. שטחו של האזור הוא כ-140 אלף קמ"ר (דומה לשטחה של אנגליה). אזור זה כולל את הערים הגדולות טורונטו, אוטווה ומיסיסוגה וערים בינוניות נוספות כמו ברמפטון, המילטון, לונדון, קינגסטון ועוד. מתגוררים בו למעלה מ-12 מיליון איש.

אזור זה מאופיין באקלים נוח ביחס לאקלים באזורים הצפוניים של הפרובינציה. יש בו שפע של אדמות חקלאיות. הוא גובל בקוויבק במזרח, מדינת ניו-יורק בדרום, ומדינת מישיגן במערב.
אזור זה הוא לב ליבה של ההיסטוריה של אונטריו ובו התפתחה הפרובינציה בראשיתה. טורונטו, שכונתה אז "יורק", נבחרה לשמש כבירת הפרובינציה החדשה בשנת 1793.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20061205030430/http://soto.on.ca/ אתר דרום אונטריו]

 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אונטריו: גאוגרפיה