OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עמוס ינון

עמוס ינון (נולד ב-1953) הוא מנהל האגף לרפואה פנימית בבית חולים "שערי צדק", ירושלים.
==ביוגרפיה==
ינון נולד בישראל בשנת 1953 להורים ילידי הולנד. הוריו היו ניצולי שואה, שלאחריה עלו ארצה. כעבור שנה ירדו הוריו מן הארץ מסיבות בריאותיות והתיישבו שוב בהולנד. הוא גדל בהולנד באווירה ציונית מסורתית, ובהיותו בגיל שמונה עשרה עלה לישראל והחל את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית. כעבור מספר שנים כל משפחתו עלתה ארצה בעקבותיו. בישראל נישא והקים משפחה. 
שירת בצה"ל, ובמסגרת זו מילא מספר תפקידים, כשהאחרון בהם היה פיקוד על מרפאת מחנה שנלר. 

התמחה ברפואה פנימית ב"שערי צדק", ולאחר מכן במחלות זיהומיות באוניברסיטת רוצ'סטר בארצות הברית, ולאחר שובו ניהל את היחידה למחלות זיהומיות בבית החולים "שערי צדק" בירושלים במשך ארבע עשרה שנים, והחל משנת 2006 הוא משמש כמנהל האגף לרפואה פנימית. הוא מומחה לטיפול ומניעה של מחלות זיהומיות הנרכשות בבתי חולים ולשימוש מושכל באנטיביוטיקה.

עמוס קבע את מגוריו בקיבוץ קלי"ה ומשמש כרופא המקום. לאחר חזרתו בתשובה תרם ספר תורה לבית הכנסת שיסד בקיבוץ.

היה נשוי לתמר, עד פטירתה ב-2021, בעלת תואר שלישי בכימיה מהאוניברסיטה העברית, אב לשניים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303175517/https://medicine.ekmd.huji.ac.il/He/Home/alumni/Stories/Pages/AMOSYINON.aspx רופא וג'נטלמן], רקפת ויינברג, הפקולטה לרפואה, האוניברסיטה העברית.
* [https://www.szmc.org.il/heb/Doctors/Doctor/doctors,1855 דף על פרופ' ינון] באתר המרכז הרפואי שערי צדק.
* [http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/?term=yinnon+a פרסומיו הרפואיים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:רופאים ישראלים למחלות זיהומיות
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שערי צדק
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:אנשי הקיבוץ
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:מועצה אזורית מגילות ים המלח: אישים
בסתת

בסתת כחתול, [[המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול]]
פסל של בסתת כלביאה בלובר|טקסט=|ימין]]
בסתת או באסת (במצרית עתיקה: bꜣstjt, בפיניקית: 𐤀𐤁𐤎𐤕,<ref>KAI 17, 37, 49 (34), 49 (37); CIS I 1988; RÉS 367</ref> אבסת או 𐤁𐤎𐤕,<ref>CIS I 1988, 2082</ref> בסת) היא אלה במיתולוגיה המצרית.

== פולחנה ==
לבסתת סגדו לפחות מאז תקופת השושלת השנייה, כלומר תחילת האלף ה-3 לפנה"ס. במקור דמותה הייתה של לביאה, או של אישה בעלת ראש של לביאה, והייתה האלה המגינה על מצרים התחתונה, וכך גם האלה המגנה על פרעה. תפקידה בפנתאון המצרי התעמעם כשסח'מת, אלה דומה שגם לה ראש לביאה, הפכה ליותר דומיננטית כשמצרים התחתונה אוחדה עם מצרים העליונה. באלף ה-1 לפנה"ס, כאשר הפופולריות של החתולים כחיות בית עלתה, הוחלפה דמותה של בסתת בזו של אישה בעלת ראש חתול והיא הפכה לאלת החתולים. לרוב היא מוצגת כחתולה בעלת פרווה זהובה-מנומרת.

בתקופה התלמיית בהשפעת פולחן האלה היוונית ארטמיס, הפכה בסתת לאלה המזוהה עם הירח. בשנת 2010, התגלה בעיר אלכסנדריה בשכונת קום-אל-דקה, מקדש גדול לאלה בסתת. במקדש שהיה שייך כנראה למלכה ברניקי השנייה אשתו של תלמי השלישי, התגלו פסלים רבים של חתולים.

ביחזקאל מוזכרת עיר מצרית בשם פי בסת, ששמה המצרי היה כנראה "פר בסתת" = בית בסתת, והייתה מרכז פולחן לאלה בסתת. העיר שכנה באזור הדלתה של מצרים התחתונה, והייתה בירת הנום ה-18 של מצרים התחתונה. כיום היא מזוהה עם תל בסטה.

== במיתולוגיה המצרית ==
על פי המיתולוגיה המצרית, בסתת הייתה אמתו של אל השמש רע והמגינה עליו, והייתה כלואה עם אפופיס, אל-נחש ונלחמה בו. כשבסתת התחילה להיחלש מקרבותיה היא שוחררה מכלאה והצטרפה אל שאר האלים, בהגנה מפני הכאוס.

== אזכורים בספרים ==
בסתת מופיעה בסדרת ספריו של הסופר ריק ריירדן, "משפחת קיין והאלים המצריים", כאפוטרופוסית של סיידי ואחיה קרטר לאחר ששוחררה ממחט קלאופטרה. כמו כן, היא מוזכרת בספר "האלכימאי" מסדרת "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות" של מייקל סקוט, כאחת הקדמוניות המצריות שאותן העיר דוקטור ג'ון די.

==ראו גם==
* אלוהויות במצרים העתיקה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלות מצריות
קטגוריה:אלי בעלי חיים
קטגוריה:אלות בעלי חיים
קטגוריה:אלות ירח
קטגוריה:אלות שמש
קטגוריה:אלות פריון
אישיות חשובה מאוד

"אולם וי איי פי" (לשעבר "אולם משפחת המלוכה") בתחנת הרכבת המרכזית ב[[ניז'ני נובגורוד]]
אישיות חשובה מאוד (או אָחָ"ם; באנגלית: VIP, ראשי תיבות של Very Important Person) הוא מונח בינלאומי המתייחס לאישיות ציבורית ידועה הנהנית מזכויות יתר עקב חשיבותה או מעמדה, כגון שחקן, דיפלומט או איש עסקים.

המונח נכנס לשימוש בעולם המערבי בשנות ה-30 וה-40 של המאה העשרים.

במונח נעשה שימוש מושאל בעולם העסקים כדי לציין שירותים יוקרתיים הניתנים ללקוחות, כגון מתקני VIP בשדות תעופה או "כרטיסי VIP" לאירועים שונים. בעולם הרפואה מתאר המונח "תסמונת VIP" מצב שבו גורמת האישיות החשובה להחלטות לא מקצועיות של הרופא המטפל בה, המצוי תחת לחץ מנוכחותה.

==ראו גם==
*אישיות בלתי רצויה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארכיטיפים
קטגוריה:תרבות פופולרית
קטגוריה:תארים
מרטין קופר

מרטין קופר ב-2007
מרטין קופר (באנגלית: Martin Cooper; נולד ב-26 בדצמבר 1928) הוא מהנדס יהודי אמריקאי וסגן נשיא חברת מוטורולה לשעבר. נחשב לאבי הטלפון הנייד המודרני.

==חייו==
קופר נולד וגדל בשיקגו, אילינוי, למשפחה יהודית של מהגרים מאוקראינה. בשנת 1950 סיים את לימודיו בהנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של אילינוי. לאחר ארבע שנות שירות בצי משחתות וצוללות של ארצות הברית, הוא עבד במשך שנה בחברת תקשורת. בשנות השבעים ניהל את חטיבת המחקר ופיתוח של מוטורולה, והוביל את הצוות שפיתח את הטלפון הנייד. ב-17 אוקטובר 1973 הגיש את הפטנט שלו (מס' 3906166) על ה"Radio-/Telefon-System", שבעקבותיו הוא נחשב כיום לממציא הטלפון הנייד המודרני (להבדיל מטלפון נייד במכונית). באותה שנה ביצע קופר את השיחה הסלולרית הראשונה בעולם, בשדרה השישית בלב מנהטן, לעיניהם המשתאות של העוברים והשבים. לדבריו הוא שאב השראה מה"קומיוניקייטור" שבה נהג לדבר קפטן קירק מסדרת הטלוויזיה סטאר טרק, והוא החליט בעקבות זאת לערוך מחקר על טכנולוגיה סלולרית.

בשנת 1995 הוענק לקופר פרס " Wharton Infosys Business Transformation Award" בשל החידושים הטכנולוגיים שלו בתחום התקשורת, בשנת 2009 זכה יחד עם ריי טומלינסון בפרסי נסיך אסטוריאס בקטגוריית המדע והמחקר. בשנת 2004 קיבל קופר תואר דוקטור לשם כבוד מהמכון הטכנולוגי באילינוי. בשנת 2023 הוענק לקופר פרס מפעל חיים בתערוכת המובייל בברצלונה (MWC).

קופר הוא חבר במנסה, וכן מנכ"ל ומייסד של ArrayComm, חברה בסן חוזה שבקליפורניה העוסקת במחקר של טכנולוגיות אנטנה חכמה ושיפור רשתות אלחוטיות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של אילינוי
קטגוריה:זוכי פרס צ'ארלס סטארק דרייפר
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס למחקר טכני ומדעי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
אקספלויט

אקספלויט (Exploit) הוא קטע תוכנה או מידע המנצלים פרצת אבטחה או באג בתוכנה או בחומרה. מטרת האקספלויט היא לשנות את ההתנהגות המתוכננת של הרכיב עליו הוא מופעל בהתאם לצורכי המפעיל ולרצונותיו. שימוש באקספלויטים נפוץ על ידי האקרים למטרות הפעלת קוד תוכנה זדוני (לדוגמה, התקנת נוזקה), הסלמת הרשאות, הפיכת המכשיר לזומבי ושימוש בו בהתקפות מניעת שירות ועוד.

== כתיבה ==
אקספלויטים נכתבים ברחבי העולם בידי האקרים בעלי ידע בשפות תכנות שונות, ובחלק מהמקרים הם ניתנים להורדה חופשית ברשת האינטרנט באתרים ייעודיים לנושא. באתרים האלה קיימים בדרך כלל הסברים על מטרת האקספלויט ואופן הרצתו, עניין המייתר במידת מה את הצורך בידיעת שפות תכנות כדי לבצע התקפות האקינג אלו. לכתיבת האקספלויט ולפרסומו קודם מחקר שתכליתו מציאת חולשה באופן הפעולה של המערכת הרצויה, אשר מאפשרת לנצל אותה לצורכי התוקף.

במקרים מסוימים, בעת פרסומו האסקפלויט ינצל חולשת Zero-Day. במקרים כאלה הוא עלול להוות סיכון גבוה על המערכות הרלוונטיות, מכיוון שטרם הופץ עבורו טלאי מתאים.

בשנים האחרונות מוצעים "אקספלויט כשירות" (Exploit as a Service – EaaS) על ידי חבורות פושעי סייבר.<ref></ref>

== דרכי פעולה ==
דרכי הפעלת האקספלויטים הן רבות ובהן:
* הרצה רגילה על המחשב המותקף על ידי התוקף (בדומה להרצת כל תוכנה אחרת). דרך פעולה זו שימושית בין היתר עבור הסלמת הרשאות.
* הרצה מתוך פלטפורמת תוכנה מתאימה, לדוגמה Metasploit.
* התקפה על מחשב מרוחק. דרך פעולה זו שימושי בין היתר עבור ניצול פרצות בתוכנות שרת מרוחקות.

התקפות אקספלויטים על מחשבים מרוחקים מאופיינות לעיתים קרובות באינטראקציה מסוימת עם המשתמש המותקף או עם המערכת המותקפת, ניצול שדות קלט בעלי יכולת חדירה למחשב מקבל הקלט, וכן שימוש בטכניקות הנדסה חברתית.

במקרים מסוימים, בהתאם לסוג הפרצה שנמצאה במערכת המותקפת, האקספלויט יכול להכיל גם Shellcode. כאשר הוא קיים, ה-Shellcode מאפשר לתוקף לקבוע את הפעולות שיתבצעו על המערכת המותקפת לאחר שנוצלה הפרצה על ידי האקספלויט.

==סיווג==
סיווג האקספלויטים מתבצע בדרך כלל על-פי הפרמטרים הבאים:
* סוג החולשות המנוצלות. חולשה לדוגמה שניתן לנצל היא גלישת חוצץ.
* תאימות האקספלויט למערכות תוכנה שונות.
* מטרת פעילותו ותוצאתה: הסלמת הרשאות, מניעת שירות ועוד.

==ראו גם==
* האקינג
* פרצת אבטחה
* אבטחת מידע
* קוד ייעודי (Shellcode)
*בדיקת חדירות

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.exploit-db.com exploit-db – מאגר מתעדכן של אקספלוייטים]
* Mr. Robot – סדרה טלוויזיה הממחישה שימוש באקספלוייטים

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרצות אבטחה
קטגוריה:אבטחת מחשבים
אוניברסיאדת ארזורום (2011)

אוניברסיאדת החורף ה-25 נערכה בארזורום, טורקיה בין ה-27 בינואר ל-6 בפברואר 2011, כאשר הנבחרת שצברה את כמות המדליות הגדולה ביותר הייתה הנבחרת הרוסית, עם 39 מדליות (14 זהב, 14 כסף ו-11 ארד). לשם השוואה, קוריאה הדרומית במקום השני אגרה 15 מדליות בלבד (7 זהב, 3 כסף ו-5 ארד).

האוניברסיאדה נערכה באסיה בפעם השנייה ברציפות, לאחר שאוניברסיאדת החורף הקודמת נערכה בחרבין. גם אוניברסיאדת הקיץ נערכת ביבשת אסיה - בשנג'ן שבסין.

==בחירת העיר המארחת==
ארזורום נבחרה לאחר שהתמודדה על האירוח מול מריבור, סלובניה. מריבור נבחרה לארח את האוניברסיאדה הבאה ב-2013.

==טבלת המדליות==

להלן עשר המדינות המובילות במדליות שזכו ספורטאיהן:

{|class="wikitable sortable" style="text-align:center;"
|-
!מדינה
!style="background:gold; width:4.5em;"|זהב
!style="background:silver; width:4.5em;"|כסף
!style="background:#cc9966; width:4.5em;"|ארד
!style="width:4.5em;"|סה"כ
!הערות
|-bgcolor=ccccff
| רוסיה ||align=right|14 || 14 || 11 || 39 || 
|-
| ||align=right|7 || 3 || 5 || 15 ||
|-
| ||align=right| 6 || 5 || 4 || 15 || 
|-
| ||align=right| 5 || 0 || 3 || 8 || 
|-
| ||align=right| 4 || 4 || 5 || 13 || 

|-
| ||align=right| 4 || 3 || 3 || 10 || 
|-
| ||align=right| 4 || 2 || 0 || 6 || 
|-
| סין ||align=right| 4 || 3 || 3 || 10 || 
|-
| ||align=right| 3 || 3 || 1 || 7 || 
|-
| ||align=right| 2 || 2 || 3 || 7 || 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.universiadeerzurum.org/ האתר הרשמי] 

חורף 2011
קטגוריה:תחרויות ספורט בטורקיה
קטגוריה:2011 בספורט
אירית איזקסון

אירית איזקסון (נולדה ב-22 ביולי 1951) היא אשת עסקים ומנהל ישראלית שכיהנה כיו"ר הבנק הבינלאומי, לשעבר יו"ר חברת האשראי ישראכרט.

==ביוגרפיה==
איזקסון נולדה בתל אביב בשם אירית פלאטו. את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר. היא בעלת תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בחקר ביצועים אותו למדה בבית ספר למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. בתחילת שנות ה-90 החלה לעבוד בבנק לאומי, תחילה ככלכלנית בחטיבה הפיננסית ובהמשך בחטיבה העסקית. בתפקידה האחרון שימשה כמנהלת מגזר התעשייה בחטיבה העסקית, ובין השאר הייתה אחראית לחברות הגדולות במשק בתחומי ההיי-טק, התעשיות הביטחוניות והפטרוכימיות.

ב-1999 הכירה את שרי אריסון, בטקס השקת מוזיאון העלייה בזכרון יעקב, שהוקם על ידי תד אריסון ואליהו איזקסון, חותנה של אירית איזקסון. מאז נחשבת איזקסון ידידה קרובה של שרי אריסון.

בשנת 1999 התמנתה איזקסון כחברת דירקטוריון בנק הפועלים. בהמשך התמנתה כחברה בדירקטוריונים נוספים ובהם החברה לישראל, כי"ל ואיי די בי, ברום ים המלח ותרכובות ברום. בשנת 2009 התפטרה מחברותה בדירקטוריון החברה לישראל ובשנת 2012 התפטרה מדירקטוריון איי די בי.

ב-2007 הודיעה אריסון על מועמדותה של איזקסון לסגנית יו"ר בנק הפועלים, אולם המפקח על הבנקים פסל את המינוי בנימוק שהליך המינוי היה לא תקין. ב-2008 מונתה ליו"ר חברת ישראכרט. בדצמבר 2013, בעקבות הנחיית בנק ישראל האוסרת על דירקטור בחברה-אם לשמש בו זמנית גם כדירקטור של חברה-בת, פרשה מתפקידה כיו"ר חברת ישראכרט ונשארה חברת דירקטוריון בנק הפועלים.

בשנת 2017 מונתה איזקסון כיו"ר הבנק הבינלאומי, ממנו פרשה בראשית 2020. 

איזקסון חברת חבר הנאמנים של מכון ון ליר.

בשנות 2011 ו-2017 נבחרה על ידי גלובס לאחת מ-50 הנשים המשפיעות ביותר בישראל.
==חיים אישיים==
אחיה היה הפרופסור משה פלאטו.

איזקסון נשואה לעורך הדין ואיש העסקים אורני איזקסון, המשמש קונסול כבוד של נורווגיה בישראל. הם הורים לשלושה ילדים, ומתגוררים בתל אביב. בני הזוג איזקסון פעילים בהתנדבות בארגון אלו"ט והיו ממקימי כפר עופרים לילדים אוטיסטים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
אירית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:יושבי ראש הבנק הבינלאומי
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
יובל סיגלר

יובל סיגלר (נולד ב-21 בדצמבר 1965) הוא עיתונאי, עורך ומוציא לאור בחברת "טיים אאוט ישראל" שמקבוצת יובל סיגלר תקשורת.

==ביוגרפיה==
סיגלר גדל בשכונת רמת אליהו שבראשון לציון. בשירותו הצבאי היה מדריך בבית הספר לקצינים. למד פילוסופיה ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית, אך לא סיים את לימודיו. למד קולנוע באוניברסיטת תל אביב ועזב את הלימודים לאחר שנה.

בגיל 24, ב-1990 הקים את הירחון קונטקסט. שימש כמוציא לאור, מנהל ועורך העיתון. העיתון פרסם ארבעה גיליונות בלבד, וכשנסגר טענו רבים מהעובדים כי סיגלר לא עמד בהתחייבויותיו הכספיות כלפיהם.

ב-1991 הקים את העיתון "נמר של נייר", שעסק בתחום המדיה והפרסום ושוגר למנוייו בפקס. ב-1992 ייסד את הירחון "התקשורת" שעסק בתחומים דומים.

ב-1995 ייסד את אתר חדשות הפרסום והשיווק "אייס", אותו מכר בנובמבר 2009 לחברת "קו מנחה".

תחת זיכיון של המותג "Time Out", אותו קיבל ב-2002, מפרסם סיגלר את השבועון "Time Out תל אביב", ומדריכי תיירות בעולם. ב-27 במאי 2010 יצא לאור גם הגיליון הראשון של "טיים אאוט ירושלים", אך נסגר לאחר כשנה עקב חוסר תקציב.

בעברו היה סיגלר אמון על המגזינים "360 מעלות", "התקשורת" ו-"yes", עיתון "ערוץ הילדים" ועיתוני הפקס "נמר של נייר" שעסק בפרסום ושיווק, "פקסדין" שעסקה בפסיקה ומשפט, "טעימות" ו"פרודקשן פוסט" שעסק בתעשיית ההפקות והטלוויזיה.

במאי 2002 קיבל את הזיכיון להוצאה לאור את המגזין "אטמוספירה" המופץ לנוסעי טיסות אל על. באוקטובר 2002 קיבל את הזיכיון להוצאת מדריך התרבות והבילויים טיים אאוט בישראל.

בשנת 2013 רכש את פעילות אתר allmag ואת המגזינים בקבוצת מוטו תקשורת, ביניהם מסע אחר, נישה וגלילאו וביוני 2014 רכש את מגזין "את".

בשנת 2017 שימש כמוציא לאור של העיתון "גלובס" במשך מספר חודשים.

סיגלר היה נשוי במשך 6 שנים לזמרת אפרת גוש ולזוג, ילד. ביוני 2020 הם נפרדו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:סגל Time Out תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
דניאל פרוסטיץ

ציונו של רבי דניאל פרוסטיץ
הרב דניאל פרוסטיץ (תקי"ט, 1759 – ו' באדר תר"ו, 1846) היה ראב"ד בעיר פרשבורג בתקופת החת"ם סופר, במשך חמישים שנה.

==ביוגרפיה==
פרוסטיץ נולד לבנימין וואלף ושרל פרוסטיץ בעיר טוביטשאוו ליד פרוסטיץ. הכתב סופר העיד עליו בשם אביו, החת"ם סופר, כי כבר בנעוריו היה מפורסם בגדלותו בתורה ובצדקותו. בסוף המאה ה-18, בשנת תקנ"ו התמנה לראב"ד בפרשבורג. היה מקורב מאוד לחת"ם סופר וסייע לו בהנהגת הקהילה בפרשבורג. היה בעל מעמד נכבד בקהילה היהודית בפרשבורג ומלבד תפקידו כראב"ד מסר שיעורי תורה בעיר. קהילות רבות הציעו לו לכהן בהן כרב, אולם הוא נשאר עד סוף ימיו בפרשבורג.

בשנת תקע"א (1811) הוציא לאור את ספרו של רבנו תם "ספר הישר".

בשנת תר"ו, שש שנים לאחר פטירת החת"ם סופר, נפטר הרב פרוסטיץ, בהיותו בן שמונים ושבע. בהלווייתו הספידו הכתב סופר, רבה של פרשבורג. נקבר בצמוד לקברו של החת"ם סופר בבית הקברות היהודי בפרשבורג. על מצבתו נכתבו התארים: "איש אלוהים, תפארת הדור, נזר החכמים, צדיק נשגב, סיני ועוקר הרים".

==נוסח מצבתו==

==משפחתו==
* בנו של הרב דניאל פרוסטיץ ראב"ד פרשבורג היה הרב ישראל איסרל פרוסטיץ, ששימש כמגיד מישרים בפרשבורג.
* בנו של הרב ישראל איסרל הוא הרב דניאל פרוסטיץ-שטיינשניידר, שאף הוא שימש כמגיד מישרים בפרשבורג וחיבר את הספרים "דברי דניאל", "ילקוט דניאל" ו"דן מדניאל". הרב דניאל פרוסטיץ-שטיינשניידר הוציא את ספרו של אביו "מקוה ישראל" על מסכת אבות, ובשנת תרס"ז (1907) הוציא את ספרו של סבו "מחנה דן" על מסכת פסחים.
* חתנו הרב דוד צבי זוסמן סופר.
* חתנו הרב משה ברגר-קטנדורף, דיין בפרשבורג. בן אחותו של הרב דוד דייטש.

==חיבורו==
*

==לקריאה נוספת==
*.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:תלמידי החת"ם סופר
קטגוריה:פרשבורג: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ילידי 1759
קטגוריה:נפטרים ב-1846
אגמי המלח של לרנקה

מפת אגמי המלח של לרנקה
מראה מן האוויר של האלה סולטאן טקה לחופו המערבי של אגם אליקי
אגם אליקי על רקע בתיה של לרנקה
אגמי המלח של לרנקה (ביוונית: Αλυκή Λάρνακας, בטורקית: Larnaka Tuz Gölü) הם קבוצה של ארבעה אגמים מלוחים, השוכנים דרומית לעיר לרנקה בקפריסין, סמוך לחוף הים התיכון.
ארבעת האגמים הם אליקי, אורפאני, סורוס וספיירו.

==מיקום וגאוגרפיה==
אגם אליקי שמשמעות שמו הוא "מלוח", הוא הגדול בין הארבעה, ושטחו 1.58 קמ"ר. שלושת האגמים האחרים, ששטחם הכולל קטן משלו, מחוברים ביניהם, ונמל התעופה הבינלאומי בלרנקה חוצץ בינם לבין אגם אליקי. עוד שוכנים בין האגמים מתקן טיהור שפכים המשרת את העיר ומאגר מים. לחופו המערבי של אגם אליקי שוכן המסגד העות'מאני האלה סולטאן טקה , הנחשב לפי המסורת למקום קברה של אום חראם, המינקת של הנביא מוחמד. מצפון ומדרום לאגם הוכשרו שני פארקים קטנים - פארק אגם המלח בפאתי העיר לרנקה ופארק טקה הסמוך לנמל התעופה. שטח כל האגמים הוא 2.2 קמ"ר, ועומקם הממוצע הוא כמטר. האגמים הם הגדולים בקפריסין לאחר אגם המלח של לימסול, והם שוכנים בליבה של צמחיית הלופיטים.

האגמים נוצרו כתוצאה מכך שמי המלח מחלחלים אל הקרקע החלולה בין הים והסלע. לפי האגדה הנוצרית הם נוצרו כתוצאה מקללה שהטיל לזרוס, לאחר שבקשתו מאישה מקומית כי תיתן לו אוכל ושתייה נענתה בסירוב. לפי האגדה ענה לה לזרוס "מי יתן וכרמיך יתייבשו ויהיו לעד לאגם מלח". במהלך עונת החורף האגמים מתמלאים במים ובקיץ הם מתייבשים ונסוגים, וחושפים שכבת מלח ואבק המצטברים על הקרקע.

==חשיבות ומאפיינים==
האגמים נחשבים לאחד מאתרי הקרקע הלחה (Wetland) החשובים באי, והם הוכרזו כאתר לשימור לפי אמנת ראמסאר (Ramsar Convention) העוסקת בשימור אתרי קרקע לחה; במסגרת נטורה 2000, הרשת האקולוגית של האיחוד האירופי; לפי אמנת ברצלונה מ-1975; וכן הם מוגדרים כ"אזור עופות חשוב" (Important Bird Area - IBA).

האגם משמש כביתם של 85 מיני עופות ימיים, שמספרם מוערך בעשרות אלפי פרטים. עם המינים המצויים במקום נמנים העגור האפור, שחף האגמים והסיקסק. עוד משמשים האגמים כתחנה חשובה בנתיבי נדידת העופות, ובהם גם פלמינגו שחלקם לפחות אף עושים במקום את עונת החורף.

בעבר שימש המלח שנאסף באגמים כמוצר ייצוא חשוב של האי, אך הענף הלך והתדלדל עד שפסק לחלוטין ב-1986.

== ארכאולוגיה ==
האגמים ממוקמים דרומית לעיר הפיניקית והיוונית העתיקה כתיון. באזור האגמים התגלו כלי אבן, עם כתובות המזכירות את האל אשמון, וכן שתי כתובות נפרדות על אותו בסיס שיש, אחת מהן מוקדשת לאסקלפיוס והיגיאיה ומזכירה את הקמת מקדשם.<ref name=":7">Marguerite Yon, Kition dans les textes (Kition-Bamboula V), Éditions Recherche sur les Civilisations, 2004, p. 257</ref> בעקבות ממצאים אלה ניתן לשער שבאזור האגמים פעל מקדש לאשמון, שבהמשך הוקם מחדש כמקדש לאסקלפיוס (המקביל היווני לאשמון הפיניקי) והיגיאיה.<ref name=":7">Marguerite Yon, Kition dans les textes (Kition-Bamboula V), Éditions Recherche sur les Civilisations, 2004, p. 257</ref>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.medcities.org/docs/Audit%20Larnaca.pdf Report of the environmental audit of the city of Larnaca ]
*[http://www.birdlife.org/datazone/sitefactsheet.php?id=30 IBA Larnaca salt-lakes]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קפריסין: גאוגרפיה
קטגוריה:אירופה: ימות ואגמים
קטגוריה:לרנקה
קטגוריה:ימות ואגמים מלוחים
קטגוריה:אתרי רמסר
שאול אשר

שאול בן אנשיל יפה, שנודע כשאול אשר (בגרמנית: Saul Ascher; 8 בדצמבר 1767 – 6 בפברואר 1822) היה כותב, פילוסוף ומתרגם, איש השכלת ברלין.

בקרב יהודי גרמניה בני תקופתו, היה שאול אשר נציגם המובהק והמוצהר של שוחרי המודרניזציה לא רק במובן החברתי והאזרחי, אלא גם במובן התרבותי והדתי - בקריאתו להמשיך את מפעלו ההגותי ההומניסטי והליברלי של ברוך שפינוזה ולשחרר לא רק את היהודים אלא גם את היהדות עצמה מכבלי המורשת הרבנית.

==קורות חיים==
אשר נולד בבירה הפרוסית למשפחה וותיקה בעיר. בתולדות ישראל הוא נתפרסם בעיקר בתגובותיו בעיתונות ובספרות הגרמנית הכללית בת התקופה בכתיבתו המגויסת למאבק להשגת שוויון זכויות ליהודים בגרמניה ובאירופה וכנגד סופרים ופובליציסטים אנטישמיים. הוא ראה את רעיונות תנועת הנאורות הגרמנית כהזדמנות לבניינה של המדינה על יסודות תרבותיים במקום לאומיים, וככזו יהיה בה מקום גם ליהודים כאזרחים שווים לגמרי. אשר היה מקושר היטב בחברה הגבוהה הגרמנית, בדגש על האליטה האינטלקטואלית. עם חבריו היהודיים באליטה זו ניתן למנות את שלמה מיימון ואת אדוארד גנז, לימים ממייסדי האגודה היהודית-גרמנית הראשונה לחכמת ישראל.

==ספרו שתורגם לעברית==
* לויתן ("על הדת ביחסה ליהדות") / שאול אשר; מבוא: מ. גרץ; תרגום: א. שידלצקי, ירושלים: האוניברסיטה העברית – המרכז לחקר תולדות ישראל ע"ש בן-ציון דינור, היברו יוניון קולג' – המכון למדעי היהדות (סדרת ’קנטרסים - מקורות ומחקרים’; 56), תשמ"ב.

==חיבורים נוספים פרי עטו==
כל החיבורים הרשומים כאן נכתבו בשפה הגרמנית
*אייזמנגר השני (1794)
*מוסדות חברתיים: שרטוטים פילוסופיים של תולדותיהם - מקורם, התפתחותם ונפילתם (1801)
*ציורים אוריינטליים (1802)
*רעיונות להיסטוריה הטבעית של מהפכות פוליטיות (1802)
*אופיו של הקבינט בברלין (1808)
*נפולאון, או: התפתחות הממשל (1808)
*רוסו ובנו (1809)
*קבוצות היסטוריות רומנטיות (1809)
*רומנים, סיפורים קצרים ומעשיות (1810)
*יצירה-קלה על תחומי הפיוט, הביקורת וההומור (1811-1810)
*על הדחתו של אלפונסו מלך פורטוגל (1811)
*שגעון הגרמאניות (1815)
*חופש העיתונות ורגולציה של הצנזורה (1818)
*חגיגת וארטבורג (Wartburg (1818
*מבט על עתידה של הנצרות (1819)

==לקריאה נוספת==
* מיכאל גרץ, ’תודעה יהודית חדשה בראשית התגבשותה בדור תלמידי מנדלסון – שאול אשר’, מחקרים בתולדות עם-ישראל וארץ-ישראל, ד', תשל"ח-1978, עמ' 219–237.
* אליעזר שביד, ’תסמונת שפינוזה ומנדלסזון: השתלבות שני דפוסי-המפגש הנגדיים בין תרבות ישראל לתרבות המערב המחולנת’, דעת: כתב-עת לפילוסופיה יהודית וקבלה, 50–52, 2003, עמ' 317–344.
* מיכאל מאיר, צמיחת היהודי המודרני, ירושלים 1990, עמ' 138–142
* אליעזר שביד, תולדות פילוסופיית הדת היהודית בזמן החדש - חלק ראשון, הוצאת עם עובד, 2001, פרק שביעי: תיקון היהדות על פי אמת המידה העצמית שלה – פילוסופיית הדת של שאול אשר, עמ' 137–151. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110718225011/https://portal.d-nb.de/opac.htm?query=Woe=118646052&method=simpleSearch כתביו] בספרייה הלאומית הגרמנית
* [http://www.saulascher.de/ אתר המוקדש לשאול אשר] 
* שאול אשר בוויקיטקסט הגרמני
* 

קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים של היהדות
קטגוריה:פילוסופים של הדת
קטגוריה:מוכרי ספרים
קטגוריה:משכילי ברלין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1767
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1822
פעמה

מתופף [[טאיקו מטאיוואן; במהלך תיפוף לרוב מודגשות הפעמות עם כל הקשה חזקה על התוף]]
פעמה (בלועזית: Beat) הוא מונח מוזיקלי המתאר את יחידת הבסיס של הזמן ברוב סוגי המוזיקה והריקוד הקיימים. הפעמות הן הבסיס לקצב, ולרוב ההיבטים הקצביים של מוזיקה וריקוד. הפעמות הן מעין נקודות על ציר הזמן, הנמצאות במרחקי-זמן קבועים זו מזו (למשל חצי שנייה), בדומה לשנתות בסרגל. כל פעמה כוללת נקודה אחת שכזו, וכן את משך הזמן בינה לבין הפעמה הבאה.

במוזיקה ובריקוד קצבי, הפעמות נמשכות (נשמעות, נראות או מדומיינות) כל הזמן ברקע, והאירועים (צלילים, שקט, תנועות) מתחילים, נמשכים ונפסקים על גבי הרקע הזה ובהתאם לו. לכן ניתן לומר שהפעמות הן השלד הקצבי של המוזיקה ושל הריקוד. פעמה יכולה להיות מסומנת באמצעות אירוע קולי/ויזואלי כלשהו (התחלת/הפסקת צליל או תנועה) בדיוק בנקודת הזמן שלה ("על הפעמה"). אין צורך לסמן את כל הפעמות, כיוון שהמוח שואף להשלים את הפעמות החסרות כדי למצוא דפוס במוזיקה או בריקוד. אך כאשר מעט מדי פעמות מסומנות, המוח לא מצליח לאתר דפוס קבוע, והמוזיקה או הריקוד מאבדים את תחושת הקצב, ומקבלים תחושת זמן מעורפלת ו"מרחפת". ניתן לסמן את הפעמות גם באמצעות המכשיר מטרונום, שנועד למטרה זו.

משך הזמן הקבוע בין הפעמות נקרא מִפְעָם (טֶמְפּוֹ), והוא התורם החשוב ביותר לקביעת המהירות בה מתבצע הקטע המוזיקלי או הריקוד. מכיוון שהפעמות מהוות את השלד הקצבי של היצירה, כאשר מותחים או מצמצמים אותו (על ידי שינוי משך הזמן הקבוע בין הפעמות), נמתחת או מתקצרת יחד איתו היצירה כולה. יחידת המידה למפעם היא "פעמות לדקה", ומשמעותה היא שככל שהמפעם גבוה יותר, יהיו יותר פעמות בדקה אחת. כך למשל, במפעם של 60 (פעמות לדקה) נשמע פעמה אחת כל שנייה בדיוק; ובמפעם של 120 נשמע שתי פעמות כל שנייה, כלומר פעמה אחת כל חצי שנייה.

רוב סוגי המוזיקה והריקודים הקיימים מאופיינים קצבית על ידי רצף חוזר וקבוע של פעמות, המכיל פעמות מודגשות ולא מודגשות (נקראות גם חזקות וחלשות), המופיעות בסדר קבוע וחוזר, למשל: פעמה מודגשת, שתי פעמות לא מודגשות, וחוזר חלילה. סדר או דפוס קצבי זה יוצר את המשקל. כל חוליה בסיסית ברצף החוזר הזה נקראת תיבה. לרוב, הפעמה הראשונה בכל תיבה היא פעמה מודגשת, ולעיתים קרובות היא מסומנת בהתאם, באופן ברור יותר מהפעמות האחרות בתיבה. כאשר הפעמה הראשונה אינה מודגשת, נוצרת סינקופה.

בגלל ההיררכיה בין הפעמות, נוצר מצב בו אירוע מוזיקלי יחיד (צליל/תנועה/הפסקה) יכול להתרחש בשלושה סוגי עיתויים: על פעמה דגושה, על פעמה חלשה, והיכן-שהוא בין פעמות ("אוף-ביט"). לכל עיתוי כזה יש משמעות מוזיקלית שונה. למשל, כאשר צליל או רצף של צלילים מופיע לפני פעמה דגושה, נוצרת הרגשה של הקדמה וציפייה לפעמה הדגושה, ותופעה זו נקראת "קָדְמָה". כאשר צליל או רצף של צלילים מופיע בין פעמות, נוצרת הרגשה של ציפייה לפעמה דגושה, ואפקט זה משמש ליצירת תחושת התקדמות ותנועה במוזיקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצב
בויאן שראנוב

בויאן שראנוב (בסרבית: Бojaн Шapaнoв; נולד ב-22 בספטמבר 1987 בורשאץ שבסרביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת השוער בקבוצת לאמיה מליגת העל היוונית.

==קריירה==
שראנוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת OFK בלגרד, ובתחילה הושאל למ'אצבה שבאק שבליגה השלישית של מערב סרביה, בה שיחק בשנים 2005–2007 ורשם 18 הופעות. בעונת הושאל לבז'אנייה הסרבית, בה רשם 2 הופעות בלבד. בהמשך הפך שראנוב לשוער השני של OFK בלגרד. רק בחלק השני של עונת , החל לשחק בשל פציעתו של השוער הראשון, ומאז הפך לשוער הראשון של הקבוצה. השוער המשיך לסייע לקבוצתו, והיווה חלק משמעותי בעונת , בה הקבוצה סיימה במקום השלישי אשר הוביל לליגה האירופאית. בעונת ספג 24 שערים ב-27 משחקים, אך למרות זאת נבחר לשחקן העונה בליגה הסרבית.

ביוני 2011 עבר למכבי חיפה בהעברה חופשית. בעונתו הראשונה בקבוצה התחרה על חולצת ההרכב עם ניר דוידוביץ'. באותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, אך לא שותף בהפסד קבוצתו 2–1 להפועל תל אביב. בעונתו השנייה הפך לשוער הראשון של הקבוצה, עקב פציעתו של דוידוביץ', וערך 30 הופעות בליגה. בעונת העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-17 במאי 2014 שוחרר מהמועדון.

ב-30 בדצמבר 2014 חתם בארגוטליס היוונית. בינואר 2016 חתם בפרטיזן בלגרד. ב-1 בספטמבר 2016 חתם בקרבאך האזרית. ב-16 בספטמבר 2017 חתם בזמון הסרבית.

לזכותו של שראנוב 7 הופעות בנבחרת הצעירה של סרביה, וב-3 ביוני 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160304054538/http://maccabi-haifafc.walla.co.il/?w=%2F4635%2F%40entity עמוד השחקן] באתר הרשמי של מכבי חיפה

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:שוערי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלני OFK בלגרד
קטגוריה:כדורגלני רודאר פלייבליה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני ארגוטליס
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני קרבאך
קטגוריה:כדורגלני זמון
קטגוריה:כדורגלני ראדניצ'קי ניש
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני פתיח קארגומרוק
קטגוריה:כדורגלני לאמיה 1964
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1987
חסידות קוברין-ביאליסטוק

חסידות קוברין-ביאליסטוק היא חסידות ליטאית מיסודו של רבי מנחם נחום עפשטיין.

==תולדות החסידות==
רבי מנחם נחום עפשטיין נולד לרב יהודה לייב בשנת תר"ו. אביו היה חתנו של רבי ישראל מבהפלי נכדו של רבי מנחם נחום טברסקי מצ'רנוביל ודודו של רבי אהרן מצ'רנוביל. אביו והוא היו חסידי קוצק. לאחר נישואיו לאשתו מרת ביילא רחל בתו של חמיו ר' משה אפלבוים ומרת חנה אסתר שהייתה נינתו של רבי נחמן מברסלב התגורר בקוברין שם נהיה תלמידו של רבי אברהם מסלונים בעל ה'יסוד העבודה'. אחר פטירתו של ה'יסוד העבודה' בשנת תרמ"ד, היו חילוקי דעות בחסידות לגבי הממשיך, היו שצידדו בנכדו רבי שמואל מסלונים והיו שצידדו בחתנו ואחיינו רבי משה מרדכי מקוברין, בן אחיו רבי הלל. זמן רב לא הייתה החלטה ובינתיים תלמידו רבי מנחם נחום עפשטיין החל לנהל עדה בקוברין. בשנת תרנ"ו עבר לביאליסטוק (שם גם ניהל מאוחר יותר רבי אברהם השני מסלונים ה'בית אברהם' את חצרו). בנו היה רבי מרדכי יהודה עפשטיין חתן רבי יעקב ליינער מאיזביצא. חתניו היו: הרב שמחה מנדלבאום (שהגיע מארץ ישראל להשתדך איתו), רבי מאיר שלום שצדרוביצקי ממשיכו באדמו"רות, ורבי יצחק אהרן וינגרטן מיאנוב-קוברין. נפטר בא' באב תרע"ח.

חתנו רבי מאיר שלום בן הרב דב שצדרוביצקי כיהן אחריו באדמו"רות. רבי מאיר שלום שימש כסגן הרב בביאליסטוק 30 שנה. לאחר פטירת חמיו החל לנהל את חצירו. נפטר בכ"ב באב ת"ש. 

בנו של רבי מאיר שלום, רבי שמואל אהרן מילא את מקומו. היה חתנו של רבי פנחס יששכר מסוסנוביץ מגזע ראדושיץ. רבי שמואל אהרן היה מגדולי עסקני אגודת ישראל באירופה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב, שם כיהן סגן יו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל בארץ ישראל, ויו"ר סניף אגודת ישראל בתל אביב. על אף תפקידיו התנהג בפשטות ובצניעות. חתניו היו רבי ישראל דן טאוב ממודז'יץ ורבי דוד מתתיהו רבינוביץ מביאלה בני ברק. בניו האחרים של רבי מאיר שלום היו הרב משה זאב חתן רבי יהושע עוזיאל וינטרוב ממרקישוב בוורשה והרב יצחק צבי חתן רבי ישראל יצחק קאליש מסקרנביץ.

==מקורות==
* יצחק אלפסי, החסידות, 1977, עמ' 218.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:יהדות ליטא
בית הכנסת הגדול של גיברלטר

[[היכל בית הכנסת הגדול בגיברלטר]] 
בית הכנסת הגדול של גיברלטר, הנקרא גם קהל קדוש שער השמים, הוא בית כנסת ותיק בגיברלטר, שהוקם בשנת 1724.
בית הכנסת ממוקם בטריטוריה הבריטית מעבר לים גיברלטר, והוא בית הכנסת העתיק ביותר בחצי האי האיברי שעדיין נמצא בשימוש. הוא הוקם בשנת 1724 על ידי אייזיק ניטו מלונדון. לאחר שנבנה מחדש מספר פעמים, הבניין הנוכחי מתוארך לשנת 1812. היא חולק מאפיינים משותפים עם בית הכנסת הפורטוגלי באמסטרדם - 1675 ובית הכנסת בוויס מארקס בלונדון, 1701.

== ראו גם ==
*יהדות גיברלטר

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

גיברלטר
קטגוריה:גיברלטר: מבנים
קטגוריה:אירופה: בתי כנסת
פלאנגה

פלאנגה (בליטאית: Palanga, ביידיש: פּאַלאָנגע) היא עיר קיט השוכנת במערב ליטא לחוף הים הבלטי. העיר נחשבת כמרכז התיירות בליטא בעונת הקיץ ויש בה חופים רבים (18 ק"מ אורך ומעל ל-300 מטר רוחב).

== היסטוריה ==
על פי האגדה, היה מקדש פגאני למרגלות גבעה בפלאנגה שם שירתה יפהפייה בשם בירוטה שנהגה להדליק מדורות טקסיות.
לאחר ששמע על יופייה של בירוטה, הגיע קוסטוטיס, הדוכס הגדול של ליטא, להציע לה נישואים. סיפור זה כתוב בספרים ליטאים עתיקים, אשר מספר שבירוטה, לא הסכימה, וענתה כי הבטיחה לאלים להישאר בתולה כל עוד היא חיה. לאחר מכן, קוסטוטיס לקח אותה בכוח, ובהוד רב לקח אותה לטירתו, טראקאי, שבה הוא הזמין את אחיו וחגג חתונה מפוארת. מאוחר יותר, קוסטוטיס נרצח ולאחר מכן חזרה בירוטה לפלאנגה והמשיכה לשרת במקדש עד יום מותה. האגדה טענה שהיא נקברה על הגבעה אשר נקראת על שמה כיום.

בשנת 1918 אזור פלנגה הפך להיות חלק של לטביה, בהתאם להסכם שנחתם בשנת 1921 הוא עבר לליטא ובתמורה אזור אקניסטה עבר ללטביה.

הגשר בפלאנגה

==הקהילה היהודית==

== מיקום ==
פלאנגה היא עיר נופש שבמרכזה זורמים נהרות שבנטוי ורז'ה אל הים הבלטי. רז'ה היה ידוע בשם אלנגה ונתן לפלאנגה את שמה.
עיריית פלאנגה משתרעת 24 ק"מ מנמירסטה שבדרום אל הגבול הלטבי שבצפון. פלאנגה מחולקת ל: נמירסטה, ואנאגופה, קוניגישקיאי, מאנישקיאי ושבנטוי אשר הם חמישה כפרי דייגים שאוחדו לעיר אחת בעקבות שינויים באזור. בזמן שקלייפדה הייתה שייכת לגרמניה, הייתה נמירסטה הכפר הכי צפוני של פרוסיה המזרחית, ולהפך, פלאנגה הייתה מחסום הגבול בין ליטא, גרמניה ורוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 'פולאנגן (פאלאנגא), מחוז קראטינגה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 334 (, תמונה 1564).
** על השמדת יהודי פולאנגן: שם, כרך ד, עמ' 326–328 (שם, תמונה 2036–2038)
* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:מחוז קלייפדה
קטגוריה:ליטא: רשויות מקומיות
ארגוט

ארגוט (שם מדעי: Claviceps purpurea) הוא מין של פטריות טפיליות רעילות, הנראות כעובש הצומח על דגנים (בעיקר שיפון). תזונה מפטריות הארגוט גורמת להרעלת הארגוטיזם המתבטאת בתחושת בעירה, עוויתות בלתי נשלטות בגוף, ולעיתים אף נמקים ומוות.

סם ההזייה LSD מסונתז מארגוט.

== היסטוריה ==
עוד מתקופת העת העתיקה וימי הביניים היו פטריות הארגוט ידועות כמסוכנות וגורמות למחלות. כך לדוגמה בשנת 944 לספירה מתו בצרפת בלבד כ-40,000 איש כתוצאה מאכילת הפטריות או דגנים הנגועים בהם.

במנזרי אירופה הנוצרית של ימי הביניים אשר שימשו גם כבתי חולים, נפוצו סיפורי החלמת חולים שנפגעו כתוצאה מאכילת הפטריות, מאוחר יותר התברר כי סיבת החלמתם היא החלפת לחם השיפון הנגוע אותו אכלו עד הגעתם למנזר, בלחם חיטה אשר היה נגוע הרבה פחות ונפוץ יחסית במנזרים, כך או כך הדבר תרם להעלאת קרן הכנסייה הנוצרית כמחוללת ניסים וישועות.

בשנת 1957 נצפתה בישראל עליה תלולה בהימצאות פטריות הארגוט על דגנים בשדות.

== שימושים ==
הארגוט בשילוב צמחי מרפא נוספים שימש בעת העתיקה להקלת כאבי צירי לידה, קימים גם שימושים מודרניים
יותר לפטריות הארגוט ובכללם;
*הפקת תרופות המבוססות על מיצוי חומר מהפטריה הנקרא ארגוטמין, דוגמה לתרופה שכזו היא ה-caffergot אשר שווקה בעבר בישראל.
*הפקת סם ה-LSD בכלל ו-LSD25 בפרט המהווה עיבוד של חומר הארגוטומין.
*שימושים מלחמתיים שונים, ובכללם לוחמה כימית, וניסיונות שינוי לתודעת אדם כדי להוציא ממנו מידע וכדומה.

== ראו גם ==
*LSD
*פטריות הזיה
*ארגוטיזם
*ארגוטמין
*ציד המכשפות בסיילם

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואיס רנה טולאן
קטגוריה:פטריות שק
קטגוריה:טפילים לפי קבוצה
קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1853
קטגוריה:ארץ ישראל: פטריות
I Need a Dollar

I Need a Dollar הוא סינגל הבכורה של הזמר האמריקני, אלו בלאק. השיר הוא הרצועה הראשונה מתוך אלבום האולפן השני של בלאק, Good Things. השיר זכה להצלחה מסחרית נרחבת, והיה הפתיח של הסדרה "איך להצליח באמריקה" של HBO. השיר הופיע במספר רב של פרסומות וזכה להצלחה במצעדי הפופ ברחבי העולם, גם בשנת 2011. הסינגל הגיע למקום ה-1 במצעד ה-R&B הבריטי, למעמד זהב בגרמניה ולמעמד פלטינה בשווייץ.

== היסטוריית מצעדים ==
{| class="wikitable"
|-
! מצעד (2010-2011) !! דירוג שיא
|-
| אוסטרליה || 50
|-
| אוסטריה || 5
|-
| בלגיה (פלנדריה) || 1
|-
| בלגיה (ולוניה) || 4
|-
| דנמרק || 35
|-
| צרפת || 52
|-
| גרמניה || 4
|-
| אירלנד || 2
|-
| ישראל (מדיה פורסט) || 1
|-
| הולנד || 53
|-
| שווייץ || 5
|-
| סקוטלנד || 2
|-
| מצעד הסינגלים הבריטי || 2
|-
| מצעד ה-R&B הבריטי || 1
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=pUWZ_OAEgQE הקליפ לשיר] באתר יוטיוב.

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על עוני
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט
המוזיאון הלאומי של הונגריה

חזית המוזיאון
בניין המוזיאון, כיכר קלווין וסביבותיה
פסל [[ברונזה של ג'ורג' הקדוש ותצוגות נוספות במוזיאון]]
המוזיאון הלאומי של הונגריה (בהונגרית: Magyar Nemzeti Múzeum) בבודפשט הוא מוזיאון לארכאולוגיה ולהיסטוריה של הונגריה וכולל תצוגה קבועה, תערוכות מתחלפות וספרייה. בנוסף, המוזיאון מהווה גם סמל לתחייה הלאומית ההונגרית.

==היסטוריה==
ראשיתו של המוזיאון ב-1802 בספרייה ואוסף של פריטי טבע של הרוזן פֵרֵנְץ סֵצֵ'נִי (Széchényi Ferenc; אביו של אישטוון סצ'ני) שנפתחו לציבור. ב-1807 תמך הפרלמנט ההונגרי בעידוד תרומות למוזיאון. הפרלמנט של 1832–1834 נתן זריקת עידוד למוזיאון בהקצבת חצי מיליון פורינט והחלטה על הקמת משכן קבע למוזיאון.

בשנת 1846 נחנך המבנה הנוכחי של המוזיאון, בניין נאו-קלאסי גדול ומרשים בתכנונו של האדריכל מיהאי פולק. הגמלון מתאר ייצוגים סימבוליים של פאנוניה (הונגריה), המדעים והאמנויות.

במרץ 1848 היה המוזיאון למוקד ההתקוממות של המהפכה ההונגרית של 1848. בחזיתו ניצב המשורר הלאומי שנדור פטפי והקריא להמון את "12 הנקודות" ואת שירו הלאומי "Nemzeti dal" ("שיר לאומי"). מעמד זה הפך לסמל המהפכה והקנה למוזיאון מקום סמלי בלאומיות ההונגרית המתחדשת. בחזיתו מונצחים המשוררים פטפי וחברו, יאנוש אראן וברחבה שלפניו נערכים טקסי הזיכרון למהפכה.

==התצוגות==
אגף הארכאולוגיה של המוזיאון מתאר את החיים בשטח הונגריה בתקופה הפרה-היסטורית שלה, החל מ-400,000 שנה לפני זמננו ועד שנת 804 לספירה. התערוכה כוללת ממצאים ארכאולוגיים מאזורי "הונגריה הגדולה" הכוללת גם את טרנסילבניה וחלקים מסלובקיה ומקרואטיה.

תצוגת הקבע המרכזית מתארת את התפתחות ההיסטוריה של הונגריה. בעיקר מתמקדת התערוכה בסממני הריבונות והשלטון של המדיארים ובמקומם ברצף הכיבושים מתקופת השלטון הרומי ועד הכיבוש העות'מאני. כל תקופה מיוצגת על ידי תרשימים, מפות, חפצי אמנות פלסטית, מטבעות, תכשיטים, תעודות, חפצים יומיומיים, סרטונים והמחשות ממוחשבות. כמו כן מאחסן, משמר ומציג המוזיאון כלים, רהיטים ואריגים אותנטיים מכנסיות וארמונות, בהם כיסאות מגולפים בעץ בסגנון גותי מכנסיית בארטפה (Bártfa; כיום ברדיוב בסלובקיה) ומכנסיית המנזר הפרנציסקני בנירבאטור (Nyírbátor).

תצוגה חשובה נוספת מתארת את ההיסטוריה ההונגרית המודרנית מהמהפכה של 1848 ואילך. כן מונצחים אישים הונגרים, בעיקר בני המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, בעלי חשיבות עולמית בתחומי הספרות, המוזיקה, המדע והרפואה.

המחצית השנייה של המאה ה-20 מיוצגת על ידי התמודדות העם ההונגרי עם משטרי האימה הפשיסטיים של מיקלוש הורטי ושל "צלב החץ" במלחמת העולם השנייה, עם משטרו של הרודן מתיאש ראקושי והתקופה מהמרד ההונגרי של 1956 ועד החזרת העצמאות הלאומית המלאה ב-1989. המוזיאון מחזיק באוסף גדול של תצלומים המתעדים את ההיסטוריה ההונגרית ואת חיי העם במהלך המאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20110615132727/http://www.hnm.hu/en/fooldal/mainPage.php אתר הבית של המוזיאון] 
* [http://www.museum.hu/museum/index_en.php?ID=55 מידע באתר המוזיאונים של הונגריה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיאונים לאומיים
קטגוריה:בודפשט: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה
עילוי נשמה

נוסח תפילת [[יזכור בעברית וביידיש]]
עילוי נשמה ביהדות היא האמונה שנשמות המתים יכולות לעלות ממקומן הנוכחי במרומים למקום גבוה ונאצל יותר. על פי האמונה, לפעולות שונות שמבצעים החיים יכולת להיטיב עם נשמת הנפטר. מקובל לשייך אמונה זאת לתקופות המאוחרות לאחר הקנוניזציה, ויש המשייכים אותה להשאלה מן הנצרות.<ref></ref>

== מהות העניין ==
על פי האמונה היהודית, לאחר מותו של אדם, נשמתו נידונה בבית דין של מעלה על מעשיו בימי חייו. נשמות הצדיקים מובלות למקומן בגן עדן, ונשמות הרשעים מובלות לגיהנום לשם מירוק חטאיהם. ישיבת נשמות הרשעים בגיהנום היא זמנית, ועל פי חז"ל "משפט רשעי ישראל בגיהנום שנים עשר חודש". בסיום ריצוי התקופה שנקבעה לנשמות בגיהנום הן מובלות למקומן בגן עדן, בתמורה למעשיו הטובים של האדם.

על פי האמונה בעילוי נשמה, בכל מצב בו נמצאת הנשמה יש ליהודים אחרים דרכים להשפיע על העלאתה ממקומה הנוכחי למקום גבוה יותר על ידי קיום מצוות שונות כגון אמירת קדיש ואזכרה על קברו של הנפטר. על פי אמונה זו, אף לימוד תורה ומעשי צדקה וחסד, המוקדשים על ידי צאצאיהם או מוקירי זכרם של הנפטרים, ולזכותם, גורמים לעליית נשמתם. כמו כן אף לימוד בספרים שכתב הנפטר או תרם, וכן כל מעשה טוב שנגרם בעקבות מעשיו נזקף לזכותו אף לאחר מותו. יש שכתבו שאף להפך, כאשר מעשיו של אדם גורמים לאנשים לחטוא, אף שהדבר נעשה לאחר מותו, אזי חטאים אלו נזקפים לחובתו. בהתאם לכך נפוצים מאוד הכיתוב וההקדשה "לעילוי נשמת" (בראשי תיבות: לע"נ) הנכתבים בקשר ישיר עם תרומות למטרות שונות: ספרים ללימוד תורה, חפצי מצווה שונים, מזון ושתייה במקומות ציבוריים, צדקה לנזקקים ואף אביזרים המיועדים להצלת חיים.

== נר נשמה ==

הדלקת נר נשמה ידועה כסגולה לעילוי נשמת הנפטר, ונהוג לעשות כן, בבית האבל בימי האבל, וביום השנה של הנפטר.

== מנהגים נוספים ==
בחסידויות שונות נהוג להגיש ביארצייט, עוגות ויי"ש לאחר התפילה בבית הכנסת, על מנת שהמתפללים יברכו בִרכות מזונות ושהכל, ולאחל ש"לנשמה תהיה עלייה", מנהג זה מכונה "שתיית לחיים".

== גמ"ח ==

בציבור החרדי קיים מגוון רחב של גמ"חים, שנועדו לעזור לציבור, באמצעות השאלת ציוד ומוצרים שונים, כאשר חלק ניכר מהם, הוקם לעילוי נשמת יקיריהם.

== לימוד משניות ==
אמונה יהודית נפוצה גורסת, כי לימוד משניות מועיל במיוחד לעילוי הנשמה, ואף ניתן רמז לכך, שמשנה היא שיכול אותיות לנשמה, בהתאם לכך אף קיימים חבורות של לומדי משניות, בהן בסיום כל שיעור מזכירים "שהלימוד יהא לעילוי נשמת פלוני בן פלוני". יש הנוהגים אף ללמוד - בקבוצה או ביחידות - את כל ששת סדרי המשנה בתוך השנה הראשונה שלאחר הפטירה.

בשעת השבעה או יום השנה נהוג בעיקר ללמוד את פרקי מסכת מקוואות ומסכת כלים. כמו כן נהוג להזכיר וללמוד מאמרות תורתו של המנוח.

==ראו גם==

* חיים לאחר המוות
* הנשמה במצרים העתיקה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשמה
קטגוריה:האמונה היהודית
קטגוריה:מיסטיקה יהודית
Ғ

גֿוּ (אות גדולה: Ғ, אות קטנה: ғ) היא אות באלפבית הקירילי אשר משמשת כיום בשפות בשקירית, קזחית, אוזבקית וטג'יקית. האות מייצגת עיצור וילוני, חוכך, קולי /ɣ/. האות דומה בצורתה לאות הלטינית F, ולכן צריך לשים לב ולהבדיל בין שתיהן.

האות עושה צליל דומה לדרך בה מבטאים את האות ג' במילה מִגְדָּל בהגייה תימנית.

==ראו גם==
* Г

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלפבית קירילי
Signs (שיר)

"Signs" הוא הסינגל השלישי של הראפר האמריקאי סנופ דוג, מתוך אלבום הסטודיו השביעי שלו, . הוא הופק על ידי הצמד הנפטונז, ומשתתפים בו הזמרים ג'סטין טימברלייק וצ'ארלי וילסון.

גרסה ערוכה של השיר הופיעה בסרט "נחשו מי" (2005), שבו מככבים אשטון קוצ'ר וברני מק. הסינגל הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי והפך לפופולרי מאוד ברחבי העולם. הקליפ לשיר בוים על ידי פול הנטר, והוא צולם בחדר כושר ובקזינו בלאס וגאס, נבדה. הקליפ לשיר הוא היה המושמע ביותר בשנת 2005 בערוץ The Box שבבריטניה.

== היסטוריית מצעדים ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2004
קטגוריה:סינגלים מ-2005
קטגוריה:שירי סנופ דוג
קטגוריה:שירי ג'סטין טימברלייק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פארל ויליאמס
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר

הלוגו של "פרס גוטסדינר"
פרס קרן גוֹטֶסְדִינֶר לאמן ישראלי צעיר או "פרס גוטסדינר" הא פרס שהוענק בין השנים 2010-1995 לאמן ישראלי עד גיל 40, על ידי קרן שהקים נתן גוטסדינר בחסות מוזיאון תל אביב לאמנות. הפרס נחשב בשנותיו הראשונות לאחד מן הפרסים היוקרתיים לאמנים ישראלים. 

"פרס גוטסדינר" חולק לראשונה בשנת 1995 במטרה לעודד אמנים צעירים בראשית דרכם. עד שנת 2006 נבחר הזוכה על ידי ועדה על סמך בדיקת תיק עבודות. לאחר שנה זו הוחלט על מתכונת של תצוגת שלושת המועמדים הסופיים לפרס, מתכונת שאומצה בהשפעת "פרס טרנר". לבד ממענק כספי בשווי 10,000 דולר, כלל הפרס גם תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב שלוותה בקטלוג.

==רשימת מקבלי הפרס==
מרים כבסה (1995), יוסי ברגר (1996), יואב שמואלי (1997), אוהד מרומי (1998), יהודית סספורטס (1999), עדי נס (2000), מירי סגל (2001), אחלאם שיבלי (2002), נלי אגסי (2003), סיגלית לנדאו (2004), שרון יערי (2005), יעל ברתנא (2006), טליה קינן (2007), גיל מרקו שני (2008), נירה פרג (2009), יאן טיכי (2010)

==קישורים חיצוניים==
*

גוטסדינר
קטגוריה:ישראל: אמנות
גוטסדינר
זוכי פרס גוטסדינר
שמואל מקארוב

רבי שמואל מקארוב (-י"ד באייר תק"פ, 1820) היה אדמו"ר חסידי בדור הרביעי לחסידות. היה תלמידם של רבי אלימלך מליז'נסק ורבי יעקב יצחק מלובלין.

==תולדותיו==
רבי שמואל התגורר בניישטאט הסמוכה לקרקוב. בפעם הראשונה שנסע לרבי אלימלך מליזענסק, במשך כמה שבועות, כל פעם שהתקרב לרבי אלימלך אמר לו הרבי שיש ממנו ריח נבילה. כשהבין שכוונתו למידת הגאווה והחל לתקן חטא זה, החל רבי אלימלך לקרבו. בערב שבת שאחר כך הגיע כפרי לרבי אלימלך ואמר לו שאין לו כסף לחתן את בתו. רבי אלימלך אמר לו לחתנה עם שואב המים שלו. רבי אלימלך קרא לרבי שמואל לבוא עמו לחתונה, העביר על עיניו את מטפחתו והראה לו שאש מלהטת סביב הרוקדים. מאז החל לקרבו ובהמשך אף כיהן כבעל תפילה אצלו בימים נוראים. אחר פטירת רבי אלימלך החל לנסוע לתלמידו של רבי אלימלך, החוזה מלובלין. באותה תקופה עבר מניישטאט לסוקולוב שבגאליציה לכהן שם כרב. אחר פטירת החוזה מלובלין בשנת תקע"ה (1815), החל לשמש באדמו"רות בקארוב ובוונגרוב. חיבר קונטרס בשם שיר לחסידים על דרך החסידות, בצורת שיר. נפטר בט"ו באייר תק"פ (1820).

בנו רבי דוד גרנטשטיין מקארוב-פראגה כיהן אחריו לחלק מהחסידים. היה תלמידם של החוזה מלובלין ושל אביו. היה נוסע כאדמו"ר לרבי אורי מסטרליסק ולרבי שמחה בונים מפשיסחא. נפטר בוורשה. (הסופר ר' יחיאל גרנטשטיין היה נינו). בן נוסף היה רבי שלמה, שהיה חסיד קוז'ניץ. נכדו, רבי דוד נחמן, שהיה חסיד קוצק, עלה לארץ ישראל בשנות התר"כ, נשא את מרת שיינדיל נחמה בת הרב אברהם אליעזר מושלי, והוא אבי משפחת קירשנבוים הירושלמית.

==מתלמידיו==
* בנו רבי דוד.
* רבי יצחק מוונגרוב (היה גם תלמידו של החוזה מלובלין) נפטר בתק"פ, שנת פטירת רבו.
* רבי יחזקאל מקוזמיר (גם תלמידו של רבי יצחק מוונגרוב, לפי המסורת בחסידות מודז'יץ, שניהם הועידו את רבי יחזקאל לממשיך).היה גם אצל החוזה מלובלין ונסע גם לרבי שמחה בונים מפשיסחא. שימש כאדמו"ר בשענה, פלונסק וניישטאט.
* רבי נתן ממקאווא (חתן רבי חיים חייקל מאמדור).
* רבי נח מקארוב (י"ד באייר תקנ"ד-כ"ו בתמוז תרט"ו) מצעירי תלמידיו של החוזה מלובלין והיה גם אצל רבי יצחק משה עזריאל מבלזיץ. התמנה לאדמו"ר בשנת תר"א אך נסע לרבי מנחם מנדל מקוצק. חיבר את הספר 'קב חן' (ברסלא, תרט"ו).
* רבי מתתיהו מקוסוב (-תרי"א) בן הרב נחמן מאוז'ריאן. היה גם תלמידו של החוזה מלובלין. כיהן כאדמו"ר אך נסע לפשיסחא ולקוצק והיה מחשובי החסידים שם.
* רבי חיים זאב מקאלושין.

==לקריאה נוספת==
* מנחם מנדל בודק, סדר הדורות החדש.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.hebrewbooks.org/35179 שיר לחסידים] באתר היברובוקס.
* מנדל ציטרון, [http://www.daat.ac.il/daat/history/hasidut/leket2-2.htm סיפורים על רבי שמואל], בתוך: ספר שבחי צדיקים, באתר דעת.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידי 1735
קטגוריה:נפטרים ב-1820
קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:תלמידי החוזה מלובלין
ברוך ניסנבוים

ד"ר ברוך ניסנבוים (30 באפריל 1886 – 4 בדצמבר 1970) היה רופא ופעיל ציבור בחיפה.
ד"ר ברוך ניסנבוים

==ביוגרפיה==
ניסנבוים נולד בבסרביה שבדרום-מערב רוסיה לניסן ופסיה, וקיבל תואר דוקטור לרפואה בשטרסבורג. עלה לארץ ב-1919 באונייה רוסלאן, שנחשבת לסנונית הראשונה שפתחה את תקופת העלייה השלישית. תחילה עבד בירושלים בבית החולים מאיר רוטשילד של ארגון קעמצ"א, אך ב-1922 עבר לחיפה כדי לעמוד בראש המחלקה הפנימית בבית החולים הדסה שנפתח בהדר הכרמל בבית אתין. מאוחר יותר קיבל עליו את משרת ניהולו של בית החולים במקומו של ד"ר נחום שימקין שהתפטר. ב-1931 נסגרה המחלקה בעקבות מעברו של בית החולים תחת חסותו של ועד הקהילה העברית והקיצוצים בתקציבו. בשל זאת החל לעבוד ד"ר ניסנבוים כרופא פרטי (ברחוב הגלעד – כיום רחוב הרב הרצוג). ניסנבוים נמצא בניגוד עניינים בין מעמדו כנציג הדסה ובין חברותו בוועד הקהילה, דבר שגרם לחיכוכים בינו ובין נציגי הפועלים המאורגנים.

על יד בית החולים הדסה הוקמה תחנת טיפת חלב ב-1922 על מגרש שניתן במתנה על ידי ועד הדר הכרמל. את התחנה ניהלה בתחילה אלה ליפסקי, ואחרי הגירתה לצרפת ניהל ד"ר ניסנבוים את התחנה.

ניסנבוים היה חבר בסניף הסתדרות הרופאים בחיפה, שהוקם על ידי ד"ר הלל יפה ביחד עם החברים ד"ר נחום שימקין, ד"ר חיים יסקי, ד"ר לייב עפרון וד"ר יצחק גליקר.

בינואר 1931 נבחר כסגן יו"ר ועד הדר הכרמל, אחרי מותו של יו"ר הוועד שמואל פבזנר.

ביוני 1934 הוקם מד"א חיפה בבית הרופאים (ברחוב נורדאו פינת רחוב מנחם) וד"ר ניסנבוים הועמד בראשו. ב-1936 עבר מד"א לבניין משלו על שם אלכסנדר-סאשה וילבושביץ (בנו של גדליהו וילבושביץ), על מגרש של ועד הדר הכרמל. מד"א חיפה היה קשור בטבורו אל ארגון ההגנה וכלל פלוגת נשים כרחל שלון וד"ר חנה שטרנפלד. לקראת מלחמת העולם השנייה, כיו"ר ועדת הבריאות של ועד הקהילה העברית, היה ניסנבוים ממונה על הרפואה בשעת חירום (מיסודו של מרדכי נמצא-בי). בתקופה זאת התעורר צורך בתרומות דם, וניסנבוים הקים את ארגון תורמי הדם. את בעיית חוסר האמבולנסים פתר בשימוש חלקי במשאית ששימשה בשאר הזמן להעברת דגים.

אחרי הקמת המדינה היה ממונה על הפיכת בית חולים רמב"ם מבית חולים מנדטורי לחלק ממערכת הבריאות הישראלית.

===הנצחה===
ניסנבוים היה נשוי לשרה (17 ביולי 1901 - 20 בינואר 1985) בת יוסף ודבורה קומרוב.
ניסנבוים היה נשיא הכבוד של מד"א חיפה, קיבל את תואר יקיר חיפה ועל שמו רחוב בנווה שאנן בחיפה.

==לקריאה נוספת==
* נסים לוי ויעל לוי, רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948 (עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור), זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 267.
* נסים לוי, פרקים בתולדות הרפואה בארץ-ישראל 1799–1948, הקיבוץ המאוחד והפקולטה לרפואה ע"ש ברוך רפפורט – הטכניון, חיפה, 1998, עמ' 367–376.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://digitool.haifa.ac.il/R/?func=dbin-jump-full&object_id=660737&local_base=GEN01 דיוקנו] בספריית אוניברסיטת חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שטרסבורג
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
מעגל סדרתי

מעגל סדרתי הוא מעגל לוגי, המבוסס על משוב. משתמשים במעגלים סדרתיים בתחום האלקטרוניקה הספרתית.
במעגל מסוג זה היציאות של המעגל נקבעות על ידי ערכי כניסות וגם על ידי המצב הנוכחי של המעגל.

בשונה ממעגלים סדרתיים, קיימים מעגלים צירופיים, בהם היציאות תלויות בכניסות בלבד.

== סוגי מעגלים סדרתיים ==
* אסינכרוני - מצב המעגל מושפע בכל רגע נתון מהכניסות ומהמצב הנוכחי.

* סינכרוני - מצב המעגל משתנה לפי הכניסות והמצב הנוכחי בזמנים בדידים, הקצובים על ידי שעון המחובר למעגל.

בפועל כמעט ולא משתמשים במעגלים אסינכרונים, כי אלה אינם יציבים, ועלולים לגרום לבעיות תזמון במערכות שהן אפילו מעט מורכבות.

במעגל מורכב בו קיימים מסלולים שונים המחוברים אל הפלט, לכל מסלול זמן תגובה משל עצמו - כתלות במספר הרכיבים לאורך המסלול. כשמחברים מספר מסלולים כאלה אל הפלט, הוא מקבל אינפורמציה בזמנים שונים מהמסלולים השונים, ועקב כך עד אשר כל המידע
מכל המסלולים יגיע אל הפלט, הפלט יהיה שגוי. לכן, נהוג להשתמש במעגלים סינכרונים בעלי שעון, כך שהזמן המקסימלי - הזמן שלוקח למסלול המקסימלי להתייצב על הפלט הנכון, יהיה קטן מזמן מחזור אחד של השעון.

==ראו גם==
* דלגלג - דוגמה פשוטה למעגל סדרתי סינכרוני

סדרתי
קטגוריה:תכן לוגי
קטגוריה:מיקרואלקטרוניקה
יונה אליאן (רופא)

יונה אליאן (1923 בערך – 17 ביוני 2011) היה רופא ישראלי, שבשנות ה-50 וה-60 נטל חלק, במסגרת מקצועו, בפעולות חשאיות של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.

==ביוגרפיה==
אליאן נולד ברומניה. הוא עלה לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר קום המדינה החל לעבוד בבית החולים תל השומר כרופא מרדים, ולימים מונה למנהל מחלקת ההרדמה בבית החולים.

גויס לפעילות ב"מוסד" על ידי רפי איתן, שהיה איש יחידת המבצעים המשותפת של "המוסד" והשב"כ ולימים עמד בראש היחידה. אליאן השתתף בפעולות רבות של היחידה עד לסוף שנות ה-60, במקביל לעבודתו הרגילה בבית החולים.

הפעולה הידועה ביותר שבה השתתף הייתה לכידת הפושע הנאצי הנמלט אדולף אייכמן בארגנטינה בשנת 1960. הוא בדק את אייכמן לאחר שנלכד, והזריק לו חומרי הרדמה כדי לטשטשו ולאפשר להעלות אותו בבואנוס איירס למטוס שיצא לישראל.

פעולה שאליאן היה מעורב בה ושהסתיימה בכישלון הייתה מבצע ברן שהתרחש בשנת 1954. במהלך המבצע נחטף בחו"ל סרן אלכסנדר (אבנר) ישראל, מהנדס בחיל הים לשעבר, על ידי יחידת המבצעים של המוסד והשב"כ, לאחר שנודע בישראל כי פנה לשגרירות של מצרים במערב אירופה בהצעה למסור למצרים מידע צבאי. ישראל הוכנס לארגז שהועלה על מטוס שנשלח מישראל להביאו ארצה, אך במהלך הטיסה מת. גורמי המוות היו מינון יתר של חומר הרדמה שהזריק לו כנראה אליאן בשילוב עם הטמפרטורה הנמוכה ששררה במטוס. לפי הוראתו של איסר הראל המריא המטוס שוב עם הגופה שהושלכה אחר כך למימי הים התיכון.
במשך שנים רבות שמר אליאן על שתיקה ביחס לפעילותו במוסד וחשף את עובדת השתתפותו בפעולה ללכידת אייכמן רק כשלוש שנים לפני מותו.

אליאן שם קץ לחייו בתל אביב ב-17 ביוני 2011, בגיל 88 הוא נקבר בבית העלמין במושבה כנרת.

יונה אליאן היה אחיינו של ז'אק אליאס.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:רופאים מרדימים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כנרת
קטגוריה:לכידת אדולף אייכמן: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011