OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לימונד מאות'

לימונד מאות (באנגלית: Lemonade Mouth; בתרגום חופשי: פֱה לימונדה) הוא סרט טלוויזיוני מוזיקלי, המבוסס על ספר בעל אותו השם. הסרט נכתב על ידי אפריל בלייר ובוים על ידי פטרישה ריגן, ומככבים בו ברידג'יט מנדלר, אדם היקס, היילי קיוקו, נעמי סקוט ובלייק מייקל. הסרט מספר את סיפורם של חמישה ילדים הנפגשים בריתוק בבית הספר ויוצרים להקה כדי להגן על האמונות שלהם ולהתגבר על מאבקים אישיים וקבוצתיים.

הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-15 באפריל 2011, כאשר בשידור הבכורה שלו צפו 5.7 מיליון אנשים, והוא היה משדר הטלוויזיה הנצפה ביותר בקרב ילדים בגילאי 6 - 11 בשנת 2011, וכן הסרט המקורי הנצפה ביותר של כלל ערוצי הכבלים בשנת 2011. בישראל הסרט שודר בדיבוב עברי בערוץ דיסני ישראל ב-28 באפריל 2011.

הסרט זכה לביקורות חיוביות, עם דגש על הנושאים החיוביים הרבים של יושר, כנות וביטוי עצמי, וכן על ההדגשה שלו לגבי החשיבות של אומנות, משפחה וידידות. ביקורות אחרות תיארו אותו כ"סרט תמים אופייני של ערוץ דיסני". פסקול הסרט יצא ב-12 באפריל 2011.

== עלילה ==
חמישה תלמדי שנה ראשונה בתיכון: אוליביה וויט (ברידג'יט מנדלר), מוהיני "מו" בנג'רי (נעמי סקוט), צ'ארלס "צ'ארלי" דלגדו (בלייק מייקל), סטלה יאמדה (היילי קיוקו) וונדל "וון" גיפורד (אדם היקס) נפגשים כולם בריתוק בבית הספר, כל אחד מסיבותיו: אוליביה למדה בחדר השרת, סטלה מרדה לגבי חולצתה שאסרו עליה ללבוש, מוהיני ברחה מהשיעור עם סקוט, וון קרא למורה "טיפש", וצ'ארלי זרק את הכדור לעבר המורה לספורט בטעות כיוון שהוא רצה לזרוק את הכדור על ריי. במשך הריתוק הם מנגנים בכלים שונים: תופים, גיטרה, קונטרבס, קלידים, ושירה. במהלך הריתוק, אוליביה שרה שיר בשם Turn Up the Music. מיס רזניק (טישה קמפבל מרטין), המורה לנגינה, אומרת כי הם יוכלו להרכיב יחד להקה מעולה. היא גם מזכירה תוכנית מוזיקה בשם "כוכב עולה" שבו המנצחים זוכים בחוזה הקלטות ורגע בטלוויזיה, אולם בתוכנית זו משתתפת גם להקה מצליחה מאוד בשם מדסלייד קראש, כך שאין להם כמעט סיכוי.

למחרת, יושבת החבורה בפיצרייה של דנטה ומשוחחת על דבריה של מיס רזניק. הלהקה נוצרת, כאשר אוליביה היא סולנית הלהקה, סטלה היא הגיטריסטית הראשית, מו היא הבסיסטית, וון מנגן בכלי קלידים וצ'ארלי הוא המתופף. הם מתקשים במציאת שם ללהקה. בבית הספר, אוליביה נדחקת לפינה על ידי ריי ביץ' (כריס ברושו), סולנית הלהקה היריבה מדסלייד קראש, המתחילה לתשאל אותה ולהציק לה. שאר הלהקה מתערבת וסטלה מתיזה לימונדה על ריי. ריי מטיח בה כי היא 'פה לימונדה', "וכך," מספרת אוליביה, "מצאנו שם ללהקה שלנו".

== דמויות ==
* אוליביה וויט (ברידג'יט מנדלר) - זמרת הלהקה. אוליביה גרה עם סבתה, בעקבות מות אמה וכליאתו של אביה, מאוהבת בוון.
* וונדל "וון" גיפורד (אדם היקס) - הקלידן של הלהקה. לאחר עזיבת אימו, אביו מוצא חברה חדשה בשם סידני, יחסים שאליהם וון מתנגד. מאוהב באוליביה.
* סטלה יאמדה (היילי קיוקו) - גיטריסטית הלהקה. צמחונית, אמיצה ואקטיביסטית, בת למשפחה גאונה ומרגישה שהיא מאכזבת את הורים שלה.
* מוהיני "מו" בנג'רי (נעמי סקוט) - מנגנת בכינור. אביה דואג לעתידה, אך בסוף הסרט היא אומרת לו מה היא מרגישה, מאוהבת בסקוט.
* צ'ארלי דלגדו (בלייק מייקל) - מתופף. הוריו רוצים שיהיה תלמיד וכדורגלן מצטיין כמו אחיו, למרות שהוא שונא כדורגל. מאוהב במו.

== לגמרי במקרה ==
הלהקה התארחה בסדרה "לגמרי במקרה".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוץ דיסני: סרטי מקור
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי 2011
רוברט בלפור

רוברט בלפור (באנגלית: Robert Belfour; 11 בספטמבר 1940 - 24 בפברואר 2015) היה מוזיקאי בלוז, נגן גיטרה וזמר-יוצר אמריקאי. המוזיקה שלו מושרשת עמוק במסורת "היל קאנטרי בלוז", סוגת בת של הקאנטרי בלוז האופיינית לצפון מיסיסיפי. נגינתו מאופיינת, בין היתר, בכיוון ייחודי של הגיטרה.

בלפור נולד ברד בנקס שבצפון מיסיסיפי. אביו לימד אותו גיטרה בגיל צעיר והוא המשיך ולימד את עצמו לאורך השנים והיה מושפע מנגנים ויוצרי בלוז שפעלו גם הם בצפון מיסיסיפי, דוגמת מיסיסיפי פרד מקדואל, אות'ה טרנר, אר אל ברנסייד ובמיוחד ג'וניור קימברו. אביו נפטר כאשר היה בן 13 ויחד עם אמו הוא נאלץ להשקיע את רוב זמנו בפרנסת המשפחה. ב-1959 נשא לאישה את נורין נורמן ועבר לגור בממפיס, טנסי, שם עבד בבניין במשך 35 שנים. בשנת 1980, החל לנגן ברחוב "בייל" המפורסם. ב-1994 השתתף באלבום אוסף שנשא את השם: "The Spirit Lives On, Deep South Country Blues and Spirituals in the 1990". האלבום הוצא על ידי המוזיקולוג דייוויד אוונס לבלפור היו שמונה מתוך עשרים הקטעים המוזיקליים שבאלבום. בשנת 2000 הוציא בלפור בחברת "fat possum" את אלבומו הראשון, "What's Wrong With You". ב-2003 יצא אלבומו השני, "Pushin' My Luck", וזכה לביקורות חיוביות. הוא לא היה מוכר במיוחד בארצות הברית וזכה לאהדה בעיקר באירופה לשם נסע בשנותיו האחרונות להופעות.
בשנת 2012 הגיע רוברט בלפור לישראל להופעה יחידה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fatpossum.com/artists/robert-belfour הדף של רוברט בלפור בחברת "fat possum"] 
* [http://www.bluesinlondon.com/interviews/robert_belfour_2007.html ריאיון עם רוברט בלפור (2007)] 
* 
* 
* [http://belfourisrael.wordpress.com/tag/רוברט-בלפור/ הבלוז של רוברט בלפור בקרוב בישראל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי בלוז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
הררזאורוס

הררזאורוס (שם מדעי: Herrerasaurus) הוא סוג של דינוזאור קדום שהתקיים בתקופת הטריאס העליון שלפני 231.4 מיליון שנה. הסוג תואר ב-1936 ונכלל בו מין יחיד – Herrerasaurus ischigualastensis. הוא נקרא על שם "רכס הררה", רכס הררי הסמוך לאיסצ'יגואלסטו בצפון ארגנטינה, בהם הוא התגלה לראשונה.

== מאפיינים ==
ההררזאורוס הוא מהדינוזאורים הקדומים ביותר שחיו. ככל הנראה הוא היה תרופוד, מאחר שהוא חולק תכונות פיזיות רבות עם תרופודים מאוחרים יותר, כגון האלוזאורוס. עם זאת בדומה לשאר ההררזאוריים הוא חולק תכונות רבות גם עם דמויי זאורופודים.

אורכו של ההררזאורוס נע בין 3 ל-6 מטר, אורך הגולגולת כ-60 ס"מ ומשקלו כ-210 ק"ג. הוא היה טורף מהיר ויכל לרוץ במהירות 40 קמ"ש, עם לסתות שיכלו לכרסם עצמות.

==בתרבות==
*ההררזאורוס מופיע בסרטי פארק היורה רק על מפה בפארק היורה, נוסף על גולגולת במוזיאון בעולם היורה: נפילת הממלכה. לא נראו פרטים חיים אך הם נמצאו בפארק עד שהוא נהרס. עם זאת הם נראים בפארק היורה: המשחק, ליד רכבת הרים. בנוסף הם נראים במשחקים: פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic World Evolution 2, Jurassic World Evolution ו-"LEGO Jurassic World".
*ההררזאורוס נראה בפרק השלישי בתוכנית הטבע הדינוזאורים! ובסדרה פלאווורלד.
*הוא נראה גם בספר העולם שאבד של ארתור קונאן דויל עם מראה דמוי דילופוזאורוס.
*הוא נראה באחד מפרקי הסדרה המסע לעמק החלומות.
*נראה גם במספר משחקי מחשב כמו: Zoo Tycoon הראשון ו-"The Isle".

== גלריה ==
<gallery>
Herrerasaurus ischigualastensis Illustration.jpg|שחזור
Herresaurus.png|איור
ROM 42 - Carnívoro (14172924689).jpg|שלד
Herrerasaurus IMG 9435.jpg|שלד
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1963
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוסוולדו רייג
קטגוריה:הררזאוריים
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1963
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בטריאס עליון באמריקה הדרומית
מיסעה

מִסָּעָה היא חלק הדרך או הכביש המיועד למעבר כלי רכב גלגליים ובפרט לכלי רכב מנועיים כגון מכוניות או משאיות, באותו אופן שמדרכה היא החלק בדרך המיועד להולכי רגל. לרוב מיסעה בנויה על פני הקרקע, אך מיסעות יכולות להיות גם חלק של מבנה כמו בגשר או בתוך חניון רב קומתי.
ממוזער

== סוגי מיסעות מודרניות ==
מחלקים את המיסעות המודרניות לשלושה סוגים על פי השכבה הנושאת שלהם, כלומר על פי השכבה העליונה עליה נעים כלי הרכב:
*מיסעה קשיחה - מיסעה שהשכבה הנושאת שלה עשויה בטון מזוין
*מיסעה גמישה - מיסעה שהשכבה הנושאת שלה עשויה אספלט
*מיסעה מרוצפת - מיסעה שהשכבה הנושאת שלה היא ריצוף מאריחים טבעיים או מלאכותיים

==מבנה==
מבנה מיסעה אופייני לכבישים בסביבת קרקע טבעית
מרבית המיסעות בנויות על גבי קרקע טבעית. מיסעות אלו מורכבות ממספר שכבות, כאשר השכבה העליונה היא השכבה הנושאת והשכבה התחתונה נקראת שכבת שתית שהיא שטח המגע של המיסעה עם הסביבה הקיימת, שבדרך כלל היא אדמה טבעית בלתי מופרת. מעל השתית מונחות מספר שכבות של חומרים גרנולריים שונים. השכבות הללו נקראות בשם מבנה המיסעה. השכבה העליונה במבנה המיסעה נקראת "השכבה הנושאת". השכבה הנושאת קובעת את אופי המיסעה.

קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:תשתיות תחבורה
אבראג' אל-בית

מגדלי אבראג' אל-בית (בערבית: ابراج البيت, בתרגום חופשי: מגדלי הבית) הם קומפלקס מבנים בעיר מכה שבערב הסעודית. הקומפלקס, הנמצא בבעלות ממשלתית סעודית, כולל 7 גורדי שחקים. הבניין המרכזי, הנקרא גם "מלון מגדל השעון המלכותי במכה", מחזיק בשיא גינס, בכך שנמצא עליו השעון הגדול בעולם. את המגדלים החלו לבנות בשנת 2004, והם הושלמו בשנת 2012.

המגדלים נמצאים בקרבת מסגד אל-חראם, המסגד החשוב ביותר באסלאם, המקיף את הכעבה.

==המגדל המרכזי==
המגדל המרכזי, הוא הבניין הגבוה ביותר בקומפלקס. הוא בעל 120 קומות, וגובהו 601 מטרים. עם חנוכתו ב-2012, בניין זה היה השני בגובהו בעולם. הקדים אותו ברשימת הבניינים הגבוהים בעולם בורג' חליפה ואחריו מרדקה 118 ומגדל שאנגחאי. כיום מגדל זה הוא הרביעי בגובהו בעולם. במגדל פועל בין היתר בית מלון.

השעון שבמבנה הוא השעון הגדול בעולם: קוטרו 43 מטרים, גדול משמעותית מהשעון במגדל הביג בן שבלונדון.

== שאר המבנים בקומפלקס ==
בקומפלקס יש מספר בניינים בנוסף למגדל השעון: שני בניינים בגובה 279 מטרים, בעלי 58 קומות, נקראים "האג'ר" ו"זמזם", שני בניינים בגובה 232 מטרים, בעלי 61 קומות, נקראים "מקאם" ו"קִבְּלה", ושני בניינים בגובה 220 מטרים, בעלי 46 קומות, הנקראים "מַרְווה" ו"סַפה".

{| align="center"
|
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:מגדלי שעון
קטגוריה:אסיה: מגדלים
קטגוריה:מכה: מבנים
קטגוריה:שיאי גינס
קטגוריה:ערב הסעודית: גורדי שחקים
קטגוריה:מלונות גורדי שחקים
קו החורף

קווי המגננה הגרמנים דרומית לרומא.
קו החורף היה השם הכולל לשלושה קווי מגננה שהקימו הגרמנים באיטליה בנובמבר 1943 במהלך מלחמת העולם השנייה. העיקרי מבין השלושה היה קו גוסטב, העובר לרוחבה של איטליה מעט צפונית מהיכן שנהר גריליאנו נשפך לים הטירני במערב, דרך הרי האפנינים לעבר החוף האדריאטי בקרבת נהר סאנגרו במזרח. מרכז הקו, החוצה את הכביש צפונה לרומא (כביש 6) הוקם מסביב להרים מאחורי העיירה קאסינו ובכללה גם מונטה קאסינו, עליה עמד מנזר בנדיקטי עתיק ששלט על הכניסה לעמק הלירי (דרך מרכזית לרומא), ומונטה קהירו שנתנה למגינים תצפית מצוינת מפני התקפה אפשרית המגיעה מכיוון עמק הלירי.

בצד המערבי של האפנינים הוקמו שני קווי הגנה משניים: "קו ברנהרדט" מדרום לקו גוסטב ו"קו אדולף היטלר"
מרחק של 5 קילומטר בערך צפונית משם. קו החורף חוזק בשוחות ירי, בונקרים מבטון, עמדות מקלעים, גדרות תיל ושדות מוקשים. הוא היה לקו המגננה החזק ביותר של הגרמנים מדרום לרומא. כ-15 דיוויזיות גרמניות איישו את הקו. קו החורף החזיק מעמד כשישה חודשים בהם הגרמנים הדפו את כוחות בעלות הברית בקרבות המפורסמים על מונטה קאסינו ואנציו והוא נפרץ לבסוף על ידי בעלות הברית במאי 1944.

==ראו גם==
*קרב מונטה קאסינו
*הזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זירת דרום ומרכז אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:איטליה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: מערכות ביצורים
בעידנא דריתחא

בְּעִדָּנָא דריתחא הוא ביטוי בשפה הארמית. תרגום הביטוי הוא: בעת רוגז (בעידנא= בעת). בעברית בת זמננו משמש הביטוי להבעת חרטה על דברים שנאמרו בשעת כעס מפני ש"אין דנים אדם בשעת כעסו", אך במקור שימש הביטוי לתיאור זמן שיש בו כעס.

== מקור ==
הביטוי נזכר לראשונה בתלמוד, כך לדוגמה במסכת בבא קמא: , כלומר מתי שהוא ראה שיש זמן של התעוררות הדינים בעיר, ותושבי העיר מתו במלחמה, בדבר או ברעב, הוא סגר את חלונות הבית כנאמר בפסוק "עלה מוות בחלונינו" שמשם נראה שיש רשות למלאך המוות להיכנס לבית שחלונותיו פתוחים. 

וכן במסכת ברכות מסופר על רבי זירא שבעידנא דריתחא היה משליך את אדרתו מעליו כדי לא להיראות כחשוב אלא כעבד לפני רבו, ובזמן שלא היה עידנא דריתחא היה מתעטף בבגדים נאים.

== עונש ==
בתלמוד במסכת מנחות מופיע כי בזמן של "עידנא דריתחא" מענישים גם על ביטול מצוות עשה. על פי המסופר שם, המלאך הוכיח את רב קטינא על שביטל מצוות עשה של ציצית, ואמר לו כי אף על פי שבאופן רגיל אין מענישים על דבר כזה, בעידנא דריתחא מענישים גם על ביטול מצוות עשה. כך אף הובא בספרי הפוסקים כי על כל מצוות עשה שמבטלים, אם יש חיוב לקיימה (כמו במצוות ציצית) יש על כך עונש בעידנא דריתחא, גם אם על פי ההלכה אינו חייב לעשות את המצווה, כמו מצוות שילוח הקן לפי הדעה שאינו חייב לשלח את האם אם אינו חפץ לזכות בבנים.

יש שכתבו שדווקא בימים שהיו רגילים ללבוש בגדים שיש בהם ארבע כנפות, אזי מי שחיפש דרכים להיפטר ממצווה זו, נחשב לו הדבר לעבירה ולכן נענש, אך בימינו שבאופן רגיל אדם אינו לובש בגד של ארבע כנפות, אין הוא נענש על כך שלא חיפש דרכים להכניס את עצמו בחיוב המצוה.

== טעם ==
מספר פרשנויות ניתנו לכך שבעידנא דריתחא מענישים על ביטול מצוות עשה: 

* לדעת הרבינו יונה הטעם שמענישים בעידנא דריתחא, הוא על כך שהאדם לא הביא את עצמו למצב שבו יחמוד לקיים כל מצווה שיוכל לקיים. 
* המהרש"א מפרש כי בעידנא דריתחא מענישים את הצדיקים על כך שלא הגנו על דורם, על ידי מצוות נוספות שיכלו לקיים ובכך להוסיף בזכויותיהם וזכויות הדור. 

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
Abiword

אביוורד (Abiword) הוא מעבד תמלילים חופשי המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו הזמין להורדה במגוון רחב של מערכות הפעלה ואשר נפוץ כחלופה ל-Microsoft Word.

התוכנה אשר כוללת את רוב הפיצ'רים הדרושים לעיבוד תמלילים ומתאפיינת בפשטות ממשק המשתמש ובדרישות מערכת נמוכות המאפשרים את הפעלתה במחשבים הנחשבים מיושנים. התוכנה מסוגלת לטעון ולשמור קבצים בפורמטים רבים, בהם הפורמטים הנפוצים של מסמכי Microsoft Word ושל OpenOffice.org.

במקור התוכנה פותחה על ידי חברת SourceGear Corporation. אף על פי כן, לבסוף החברה החליטה להפסיק את פיתוח התוכנה, ומאז היא מפותחת על ידי צוות מתנדבים כחלק מפרויקט AbiSource אשר ממוקד בפיתוח תוכנות משרדיות חופשיות שונות.

מקורו של השם "AbiWord" הוא מהמילה הספרדית "abierto" שמשמעותה "פתוח".

== היסטוריית גרסאות ==
* Abiword 0.1 - 1 בדצמבר 1998 
* Abiword 0.7 - 19 במאי 1999 
* Abiword 0.9 - 31 ביולי 2001
* Abiword 1.0 - 18 באפריל 2002
* Abiword 2.0 - 15 בספטמבר 2003
* Abiword 2.2 - 3 בדצמבר 2004
* Abiword 2.4 - 3 בספטמבר 2005
* Abiword 2.6 - 24 במרץ 2008
* Abiword 2.8 - 27 באוקטובר 2009

== קישורים חיצוניים ==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מעבדי תמלילים
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:GTK+
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1998
פפאין

פפאין מ[[פפאיה]]
פפאין הוא אנזים מסוג ציסטאין פרוטאז שמקורו בפפאיה.

האנזים בעל תכונות של אנדופפטידאז (פרוטאז המפרק קשרים פפטידים שלא בקצוות של חלבונים), אמידאז (אנזים המשמש כזרז להידרוליזה של אמידים) ושל אסטראז (מפרק אסטרים לחומצה ואלכוהול). האנזים מכיל בין 212–218 חומצות אמינו והוא בנוי משרשרת פוליפפטידית אחת עם שלושה קשרים דיסולפידים וקבוצת sulfhydryl.

המחקר הראשון שהוביל לחקר הפפאין, התבצע ב-1873 והתפרסם בעלון הרפואי בקולקטה תחת השם "השפעת כושר ההמסה של מיץ הפפאיה על פרטי מזון חנקניים". האנזים זוהה ובודד בין השנים 1950 ל-1960. הוא האנזים השני שעבר התגבשות (Crystallization) והציסטאין פרוטאז הראשון שהתגלה. חקר הפפאין עזר רבות בהבנת האנזים כחלבון והחל משנת 1991 נחקר ביתר הרחבה.

הפפאין משווק בדרך כלל כאבקה לריכוך בשר. ילידי דרום אמריקה משתמשים בפפאין לריכוך בשר במשך אלפי שנים. ברפואה הטבעית משתמשים בו לטיפול במערכת העיכול משום יכולתו לפרק חלבונים.

בשנת 2008, הפפאין נאסר לשימוש בארצות הברית בצורה של משחות לטיפול ברקמה במצב של נמק שמופיעה בפצעים הנובעים מסכרת, פצעי לחץ וכן הלאה, בשל היותו "מסכן את בריאות הצרכנים" עקב תופעות של אנפילקסיס והלם אנפילקטי תוך 15 דקות מרגע השימוש במשחות, תופעות שהביאו לאשפוז בבית חולים ואף להגעה לחדרי מיון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנזימים
קטגוריה:תוספי מזון
דעת (כתב עת)

דעת - כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה הוא כתב עת בהוצאת המחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
כתב העת מוקדש למחקרים בתחום הפילוסופיה היהודית והקבלה. אלה נידונים מנקודות מבט שונות: פילוסופית, תאולוגית, תולדות הרעיונות, היסטורית, ביוגרפית, ביבליוגרפית, מחקר השוואתי וכיוצא באלה.

עורכו הראשון של דעת היה עמנואל לוינס, אותו החליף נחום אריאלי, ובמשך שנים רבות ערך את כתב העת פרופ' משה חלמיש. החל משנת 2016 עורכי דעת הם: דב שוורץ, אבי אלקיים וחנוך בן-פזי. כתב העת יוצא פעמיים בשנה. נכון ל-2015 יצאו 80 חוברות, חלקן חוברות כפולות או משולשות. ב-2015 נוסף כתב העת למאגר כתבי העת JSTOR.

בעבר נמנו עם חברי המערכת, בנוסף למשה חלמיש, הפרופסורים אפרים מאיר, דב שוורץ וחנה כשר. חברי המועצה המורחבת של כתב העת היו משה אידל, יעקב בלידשטיין, יוסף דן, שלום רוזנברג ואליעזר שביד.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://jphilosophy.biu.ac.il/node/470 מפתחות ורשימה המאמרים בחוברות]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן: כתבי עת
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
רמי יהושע

יהושע ביוני 2014
רמי יהושע (נולד ב-1959) הוא פרסומאי ואיש עסקים ישראלי. הוא הבעלים והיו"ר של קבוצת הפרסום "יהושע\TBWA", מגופי הפרסום הגדולים בישראל.

== ביוגרפיה ==
יהושע נולד וגדל בהרצליה. התגייס לצה"ל בשנת 1977 ושירת במגוון תפקידים ביחידת מודיעין קרבי וסיים את שירותו בדרגת סרן לאחר מלחמת לבנון הראשונה. ב-1986 סיים באוניברסיטת בר-אילן תואר ראשון במדעי המדינה וסוציולוגיה ובעל תואר שני ביחסים בינלאומיים. בתקופת לימודיו שימש עוזר מחקר והוראה בתחום מדעי המדינה.

את דרכו בתקשורת החל ב-1985 כאחד ממקימי העיתון חדשות. ב-1991 הפך לשותף במשרד הפרסום "בילצקי, ערמוני, יהושע", ובמאי 1994 הקים את משרד הפרסום "יהושע ושות'". בשנת 1997 רכשה חברת הפרסום האמריקאית TBWA (מקבוצת OMNICOM, קבוצת הפרסום הגדולה בעולם כיום שנסחרת ב) 25% מהחברה, ושמה שונה ל"יהושע\TBWA". בשנת 2022, יהושע וחברת לימה של לי מלאך יצרו שותפות לצורכי תוכן בדיגיטל.

בדצמבר 2021 פורסם באתר "המקום הכי חם בגיהנום" תחקיר העוסק בהטרדות מיניות שביצע יהושע בעובדות החברה. בעקבות התחקיר, השעה יהושע את עצמו מתפקידו בחברה, אך חזר לפעילות בה כעבור חודשים ספורים.

=== פעילות חברתית ===
יהושע מכהן כחבר במספר ארגונים חברתיים, בהם אגודות הידידים של מכון ויצמן למדע, מרכז רפואי מאיר, מרכז רפואי רמב"ם, שיבא, האופרה הישראלית, אגודת בית חולים שניידר, מרכז רפואי רבין וחבר באקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. בנוסף רמי יהושע חבר בוועד המנהל של תיאטרון גשר.

החל מ-2007 היה חלק מצוות שביצע שינוי בחינוך בישראל במסגרת וועדת דברת.

ב-2008 הקים את תנועת "ישראלי אמיתי לא משתמט", המעודדת גיוס לצה"ל.

ב-2016 היה מפיק שותף בסרט "סופת חול", זוכה פרס אופיר לסרט הטוב ביותר, שנבחר לייצג את ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.ytbwa.co.il/ יהושע\TBWA] - אתר האינטרנט של משרד הפרסום
* [https://xn--8dbckax2a0bn.com/ רמי יהושע] - אתר האינטרנט של רמי יהושע

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרסומאים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
TheDraw

TheDraw הוא עורך קובצי טקסט חופשי עבור MS-DOS המאפשר ליצור אמנות ASCII ו-אמנות ANSI, בנוסף לאנימציות שמבוססות על קוד ASCII או קוד ANSI. העורך שימושי במיוחד בעת הפריחה של סצנת מערכות ה-BBS במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90, כאשר נעשה בה שימוש לצורך יצירה או שינוי של גרפיקות ואנימציות פשוטות המבוססות על קבצים בפורמט ANSI או ASCII.

העורך, אשר פיתוחו החל בשנת 1986, פותח על ידי איאן דייוויס. הגרסה היציבה האחרונה של העורך הייתה גרסה 4.63, אשר הופצה באוקטובר 1993.

TheDraw היה אחד מעורכי ה-ANSI הראשונים אשר איפשרו יצירת אמנות ANSI שגודלה מ-25 שורות. הגרסה האחרונה של התוכנה אפשרה לייצר אמנות ANSI בגודל של עד 100 שורות. בעורכים אחרים, כמו ACiDDraw התווספה האפשרות גם כן לייצר אמנות ANSI עם מכל ל-100 שורות - התוכנה ACiDDraw אפשרה לייצר אמנות ANSI המכילה עד 1,000 שורות).

כמו כן התוכנה מאפשרת גם לייצר אנימציית ANSI המוגבלת ל-50 שורות. רוחב העמודות נע בין 80 ל-160.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.syaross.org/thedraw/ TheDraw V4.63] - הורדה של TheDraw בגרסה 4.63
* [http://artscene.textfiles.com/ansi/information/ansidraw.txt ראיון עם יוצר התוכנה איאן דייוויס מ-26 במאי 1992]

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1986
קטגוריה:מערכות BBS
נתקל פושע הוא

בהלכה, נתקל פושע הוא הוא כלל הלכתי בדעת יחיד שטבע רבי מאיר, ולפיו אדם שצעד ברחוב ונתקל בדבר מה ונפל, האחריות המליאה של המעשה ותוצאותיו מוטל עליו בלבד, כאילו עשאו בידיים. כלל זה מתייחס להלכות שונות בענייני מזיק וניזק ובכללי שומר חינם במשפט העברי.

המחלוקת בין רבי מאיר לשאר החכמים במשנה היא באדם שהלך במקום ציבורי ושם נתקל בדבר מה וכתוצאה מכך נשברו כליו. לפי רבי מאיר, היה לאדם להביט היטב ולהשגיח על עצמו שלא יפול, במקרה שהדבר אפשרי. אם כי גם רבי מאיר מודה שבמקרה של שיטפון שבו אין אפשרות לאדם לבדוק מה מונח על הקרקע, אם לא הייתה לאדם ברירה אחרת גם אם ללכת במקום שבו יש שיטפון, אין היתקלותו נחשבת לפשיעה, מכיוון שהוא אונס. 

המחלוקת המעשית היא כפולה: אחת עוסקת בחיוב תשלומין של האיש עצמו, הסבל לבעליו של החפץ, מדין שומר חינם או שומר שכר שפשע בשמירתו, והשנייה עוסקת בדיני מזיק וניזק, שאלה הנוגעת לאנשים שעברו במקום בשעת הנפילה וניזוקו משברי הכלי או החליקו על נוזל שהיה בתוך הכלי ונשפך, ונפלו. פרשנות זו שווה לאביי, רבי אלעזר ורבי יוחנן ושמואל. היחיד שחלוק עליה הוא רבא שסבור שכולם מודים ש"נתקל פושע הוא" והוא מפרש את המשנה בצורה אחרת

טעמו של רבי מאיר ושיטתו ההלכתית בנושא זה התפרשו על ידי שמואל שאף חידש על פי כך ש. חכמי הגמרא הסבירו כי במילים "מזיק הוא פושע הוא" מתכוין שמואל לרמוז כי הסיבה לכך שאדם ששוחט בהמה וגרם לה להיות טרפה על ידי שחיטה לא מקצועית נחשב למזיק, הוא לא רק בגלל שהוא נוטל על כך כסף, אלא בגלל ש"פושע הוא", כלומר אדם שלא נזהר די הצורך נחשב לפושע. פסק זה של שמואל גרם לפולמוס בקרב גדולי תלמידיו (ביניהם רב חמא בר גוריא) שלא הצליחו להבין את פסקו זה ומצאו לו סתירה הלכתית במקומות אחרים, ושמואל הקפיד על תלמידיו שלא דייקו את דבריו שבכך רמז כי פסק זה נאמר לפי שיטת רבי מאיר שסבר ש"נתקל פושע הוא" מכיוון שגם אדם שלא נזהר די הצורך נחשב לפושע.

==קישורים חיצוניים==
*[https://etzion.org.il/he/talmud/seder-nezikin/massekhet-bava-kamma/%D7%91%D7%91%D7%90-%D7%A7%D7%9E%D7%90-%D7%93%D7%A3-%D7%9B%D7%98-%D7%A0%D7%AA%D7%A7%D7%9C-%D7%A4%D7%95%D7%A9%D7%A2 בבא קמא דף כט – נתקל פושע] באתר בית המדרש הווירטואלי ע"ש ישראל קושיצקי
*פרופ' אדמיאל קוסמן, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=19846 נתקל פושע הוא] באתר מט"ח
==הערות שוליים==

קטגוריה:כללים ועקרונות במשפט העברי
קטגוריה:משפט עברי: דיני נזיקין
יהושע\TBWA

לוגו יהושע\TBWA
יהושע\TBWA הוא משרד פרסום ישראלי.

==היסטוריה==
המשרד הוקם בשנת 1994 על ידי רמי יהושע ונקרא בראשיתו "יהושע ושות'". ב-1997 רכשה ענקית הפרסום האמריקאית TBWA כ-25% ממניות החברה ושמה שונה ל"יהושע\TBWA". 

בשנת 2005 יזם רמי יהושע יחד עם גיתם BBDO, את הקמת חברת המדיה TMF, שבראשה עומדים גיא שמחון ונבו כרמי<ref></ref>.

במהלך שנת 2006 רכש משרד הפרסום יהושע 51% ממניות מור אינטראקטיב והפך אותה ל- TBWA\Digital. ב-2009 רכש רמי יהושע את כל המניות.

בשנת 2012 מונה מנכ"ל למשרד הפרסום ורמי יהושע התמנה ליו"ר "יהושע\TBWA".

בשנת 2013 רכש המשרד 33% מהמשרד "לעומק התודעה". שהוקם ב-2003 על ידי זיו פופלבסקי ואון גולדשטיין. במסגרת רכישת המניות הפכה 'לעומק התודעה' לחלק מקבוצת TBWA העולמית.

ב-2017 מונה יגאל ברקת, למנכ"ל החברה עד היום. ברקת בעל ניסיון עשיר בשיווק ואסטרטגיה והיה בין היתר סמנכ"ל שיווק בפרטנר וסמנכ"ל שיווק בישראכרט. 

ב-2021 רמי יהושע השעה את עצמו מהחברה בעקבות תחקיר על הטרדות מיניות לכאורה מצידו. את מקומו מילא יגאל ברקת.

במרץ 2022 פרש יגאל ברקת מניהול יהושע TBWA.

במרץ 2022 הודיע רמי יהושע על מינויים חדשים בהנהלת החברה, לרבות מינוי מנכ"ל חדש, יניב פיינשניידר.

== פעילות החברה ==
במשרד הפרסום יהושע\TBWA מועסקים למעלה מ-150 עובדים ומשרדיה נמצאים בתל אביב. המשרד מייצג למעלה מ-50 מותגים. 

חברת הבת Ocean Media היא זרוע הפרסום הדיגיטלי של יהושע\TBWA, כחברת אחות של TMF והנציגות הישראלית של OMD ושל PHD (חברות מדיה). אושן מדיה אחראית על אסטרטגיה, אקטיבציה ואנליזה של קמפיינים.

==פרסים==

לאורך השנים זכה המשרד והעומדים בראשו בתארים ופרסים מקצועיים כגון: זכייה בעשרות פרסים בתחרות קקטוס הזהב (תחרות הפרסום הישראלית) ובטקס פרסי ה-Effie (תחרות פרסי אפקטיביות בשיווק ופרסום).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tbwa.com/ אתר TBWA העולמי]
*[https://www.facebook.com/TMI-162945380944867 TMI]
* [https://www.mediaartslab.com/ מדיה ארטס לאב]
* [https://www.phdmedia.com/ PHD Media]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משרדי פרסום בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1994
ברנהרד גולדמן

ד"ר ברנהרד גולדמן (Bernard Goldmann; 20 בפברואר 1842, ורשה, פולין הקונגרסאית – 23 במרץ 1901, לבוב, גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה נציג לבוב בבית הנבחרים של גליציה, פעיל בקהילה היהודית, פטריוט פולני, מראשי זרם המתבוללים הפרו-פולני בגליציה. חבר מסדר פרנץ יוזף של האימפריה האוסטרו-הונגרית.

== קורות חיים ==

גולדמן (גאָלדמאַן) נולד בשנת 1842 בעיר ורשה שבפולין הקונגרסאית. אביו, יצחק גולדמן, היה מראשוני תנועת ההשכלה היהודית בוורשה, צנזור, מתרגם ומו"ל עברי.

גולדמן התחנך בבית המדרש לרבנים בוורשה שנוהל אז על ידי המשכיל יעקב טוּגֶנדהוֹלד. היה זה מוסד חינוכי יהודי רפורמטורי לנערים מגיל 13–18, שבו נלמדו לימודי חול בשפה הפולנית לצד לימודי קודש בעברית.

באותה תקופה, סוף עידן פולין הקונגרסאית, ניסה השלטון הרוסי לפקח ביתר תשומת לב על מערכת החינוך כדי למנוע פעילות מחאה נגד האימפריה הרוסית. בפרוץ המרד הפולני בראשית שנת 1863 נעצר גולדמן בבית כנסת בעיר, ונגזרה עליו הגליה לסיביר. גם אחיו יֶז'י (Jerzy) הוגלה לסיביר, ואחר-כך הותר לו לשוב לוורשה, אך נאסר עליו לצמיתות לעבוד כרופא על אף שסיים הכשרתו במקצוע.

לבסוף שוחרר גולדמן, ולאחר שהות קצרה בפריז, השתקע ב-1870 בלבוב, בירת ממלכת גליציה של האימפריה האוסטרו-הונגרית. שם התקבל לעבודה כבנקאי.

בלבוב המשיך בפעילותו בקהילה היהודית, היה חבר מועצת הקהילה היהודית ופעל לקידום החינוך היהודי.
כנגד זרם ההתבוללות הפרו-גרמני, גולדמן שאף לקרב את היהודים בגליציה לפולנים. הוא ייסד בלבוב את אגודת "דורשי שלום" (בפולנית: Zgoda, זְגוֹדָה), לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי. על בסיס אגודה זו נוסדה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-19 "אגודת אחים" (בפולנית: Przymierze Braci, פּזִ'ימְיֶיזֶ'ה בּרַאצ'י), שהוציאה את הביטאון Ojczyzna ("מולדת"), בפולנית ובעברית.

בשנת 1876 נבחר לפרלמנט של גליציה כנציג לבוב, ופעל לרווחתם של יהודי גליציה.

בשנת 1894 הכתירו הקיסר פרנץ יוזף הראשון כחבר מסדר פרנץ יוזף.

ברנהרד גולדמן נפטר בלבוב באביב 1901, בן 59 במותו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://sztetl.org.pl/en/biographies/5047-goldman-bernard ברנהרד גולדמן] באתר השטעטל הווירטואלי 
* (נקרולוג)

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים חברי פרלמנטים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים פולנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:ילידי 1841

קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1901
אדוארד פון זימזון

250px
מרטין זיגיסמונד אדוארד פון זימזון (Martin Sigismund Eduard von Simson; 10 בנובמבר 1810 - 2 במאי 1899) היה משפטן גרמני ופוליטיקאי בפרוסיה ובאימפריה הגרמנית.

זימזון נולד בעיר קניגסברג למשפחה יהודית שנטבלה כולה לנצרות כשהיה בן שלוש-עשרה. שימש כנשיא האספה הלאומית של פרנקפורט, וכנשיא הראשון של הפרלמנט הגרמני ושל בית המשפט המלכותי.

קיבל תואר אצולה מפרידריך השלישי ב-1888.

==קישורים חיצוניים==

* 

 

קטגוריה:משפטנים גרמנים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של פרנקפורט
קטגוריה:יהודים מומרים גרמנים
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1810
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1899
יוליוס כהנהיים

יוליוס כהנהיים
יוליוס פרידריך כֹהנהַיים (בגרמנית: Julius Friedrich Cohnheim; 20 ביולי 1839 - 15 באוגוסט 1884) היה פתולוג יהודי גרמני.

==קורות חיים==
כהנהיים נולד בדמין (Demmin) שבפומרניה. למד באוניברסיטאות וירצבורג, מרבורג, גריפסוואלד וברלין. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ברלין בשנת 1861. לאחר שסיים את הפוסט-דוקטורט שלו בפראג, שב לברלין בשנת 1862, ושהה בה עד 1864, עת הצטרף כמנתח למלחמה כנגד דנמרק, מלחמת שלזוויג השנייה.

בסתיו 1864 הצטרף כהנהיים למכון הפתולוגי של אוניברסיטת ברלין תחת רודולף וירכו, ועבד בו עד 1868. במהלך עבודתו במכון פרסם מאמרים בתחום הפיזיולוגיה הכימית וההיסטולוגיה. בשנת 1867 פרסם את המאמר "Ueber Entzündung und Eiterung" ('על דלקת ומיגול'), שבזכותו התפרסם כפתולוג.

בשנת 1868 מונה כפרופסור לאנטומיה פתולוגית ופתולוגיה כללית באוניברסיטת קיל, וארבע שנים לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ברסלאו. ב-1873 נפל למשכב והפסיק את עבודתו למשך כשנה. ב-1876 עבר לאוניברסיטת לייפציג, בה שהה עד פטירתו.

כהנהיים היה הראשון שהשתמש בשיטת הקפאת מוצגים פתולוגיים לצורך בחינתם - שיטה המקובלת כיום בכל העולם.

כהנהיים נפטר בלייפציג בשנת 1884.

==פרסומים עיקריים==
<div style="direction: ltr;">
*"Ueber die Entzündung seröser Häute," in Virchow's "Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie und für klinische Medizin," xxii.
*"Zur Kenntniss der zuckerbildenden Fermente," ib. xxviii.
*"Ein Fall von Abscessen in Amyloid entarteten Organen," ib. xxxiii.
*"Ueber die Endigung der Muskelnerven," ib. xxxiv.
*"Ueber den feineren Bau der quergestreiften Muskelfasern," ib. xxxiv.
*"Zur pathologischen Anatomie der Trichinenkrankheit," ib. xxxvi.
*"Ueber die Endigung der sensiblen Nerven in der Hornhaut," ib. xxxviii.
*"Ueber Entzündung und Eiterung," ib. xl.
*"Ueber Venöse Stauung," ib. xli.
*With Bernhard Fränkel, "Experimentelle Untersuchungen über die Uebertragbarkeit der Tuberkulose auf Thiere," ib. xlv.
*"Untersuchungen über die embolischen Processe," Berlin, 1872 
*"Neue Untersuchungen über die Entzündung," ib. 1873 
*"Vorlesungen über allgemeine Pathologie: ein Handbuch für Aertze und Studirende" ib. 1877-80, 2d ed. 1882 
*"Die Tuberkulose vom Standpunkte der Infectionslehre," Leipzig, 2d ed., 1881.
*"Gesammelte Abhandlungen", Berlin, 1885, Herausgegeben von E. Wagner. Mit einem Lebensbilde Cohnheim's von W. Kühne.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אנטומיסטים יהודים
קטגוריה:פתולוגים יהודים
קטגוריה:פתולוגים גרמנים
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1839
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1884
תעלת גארון

תעלת גארון
תעלת גארון היא תעלה בצרפת שנבנתה במאה ה-19, ומחברת בין טולוז לכפר קסטה-אן-דורט. התעלה היא המשכה של תעלת מידי, אשר מחברת את הים התיכון עם טולוז. יחד עם תעלת מידי, מרכיבה תעלת הגארון את תעלת שני הימים (Canal des Deux Mers) אשר מחברת בין הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי.

לפני בניית תעלת מידי, המעבר בין האוקיינוס האטלנטי והים התיכון היה באמצעות החוף הספרדי ומיצרי גיברלטר. נתיב זה, שאורכו מעל ל-3,000 קילומטרים, שם את העוברים בו בסכנת מתקפה וסופות. בתקופות קדומות שאפו שליטים כגון: הקיסר נרון, הקיסר אוגוסטוס, קארל הגדול ושליטים נוספים, לבנות תעלה שתמנע עיקוף זה. כולם ביקשו שהרעיון ייחקר, וכתוצאה מכך הוכנו תוכניות רבות שמעולם לא מומשו. המכשול הגדול ביותר היה הקושי באספקת כמות מים מספקת באזור שבין הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי כדי להבטיח שיוט בטוח.

לאחר סיום חפירת תעלת מידי מהים התיכון לטולוז בימי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ב-1681, עלה הרעיון להמשיך אותה מטולוז עד לאוקיינוס האטלנטי. אך בשל מחסור במימון לבנייתה, התוכניות לא מומשו לאורך 200 השנים הבאות. רק ב-1828 החל הנושא להיבדק מחדש, וב-1832 נתנה הממשלה זיכיון לחברה "Magendie-Sion company" לבנות את התעלה. בשל חילוקי דעות בין המדינה לחברה, התעכבה הבנייה עד 1838. בתקופה זו החלה חפירת התעלה במספר מוקדים במקביל, באמצעות אלפי פועלים. במהלך העבודות נבנו מספר מבנים ידועים, בהם אמת אג'ן (Agen aqueduct). העבודה הושלמה ב-1856. 

התעלה עוברת לצד נהר גארון האדיר ואורכה 193 קילומטרים. היא מקשרת את טולוז לקסטטס-אן-דורתה, ומאפשרת לסירות לשוט דרך תעלות בין הים התיכון לאוקיינוס האטלנטי, תוך הימנעות מהזרמים הסוערים של נהר גארון עצמו.<ref></ref> 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גארון
קטגוריה:מידי פירנה: מבנים
קטגוריה:מידי פירנה: תחבורה
קטגוריה:אוקסיטניה (חבל מנהלי): מבנים
קטגוריה:אקיטן החדשה
דגים שוודיים (ממתק)

דגים שוודיים (באנגלית: swedish fish) הן סוכריות גומי דמויות דג. הממתק פותח במיוחד עבור השוק בצפון אמריקה בידי החברה השוודית Malaco.

== היסטוריה ==
בשנת 1968 חברת Malaco השוודית עסקה בייצוא שוש וממתקי גומי נוספים לצפון אמריקה. 

היצוא של החברה גדל בשנות ה-60 המאוחרות כאשר החברה החלה לייצר את הדגים השוודיים. בסופו של דבר החברה נמכרה לחברת Leaf International. 

כיום דגים שוודיים נמכרים בצפון אמריקה ומיוצרים בהמילטון על ידי חברת קדבורי שרכשה את המותג בשנת 2006.

== מרכיבים ==
* סוכר
* סירופ סוכר
* סירופ תירס
* עמילן תירס
* חומצה ציטרית
* שמן תעשייתי
* צבע מאכל

==ראו גם==
* דובוני גומי

קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:שוודיה: כלכלה
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:סוכריות גומי
הנרייטה מאי

הנרייטה מי, תצלום מ[[שנות העשרים של המאה העשרים. פורטרט מאוסף שבדרון, הספרייה הלאומית, ירושלים.]]
הנרייטה מאי (בגרמנית: Henriette May; 25 במרץ 1862–1928), פמיניסטית ופעילה חברתית יהודיה גרמנית, בתחום זכויות הנשים היהודיות בברלין.

== קורות חיים ==

מאי נולדה בברלין שבגרמניה. היא למדה בבית הספר המלכותי על שם אוגוסטה (בגרמנית: Königliche Augustaschule), ובהמשך בסמינר למורות, ועבדה כמורה בברלין ובלונדון.

בשנת 1907, לאחר שהוקמה ליגת הנשים היהודיות (בגרמנית: Jüdischer Frauenbund), הפכה מאי לחברת ועד ועורכת בליגה. פועלה החברתי התמקד בהגנה על נשים וילדים, לחימה נגד סחר בנשים והקמת בתי יתומים לילדים שהתייתמו בפוגרומים. בנוסף, הקימה קרן שתאפשר לנשים מעוטות יכולת לצאת לחופשה. לאחר פטירתה נקראה הקרן על שמה. 

בהמשך לפועלה למען נשים עובדות, הקימה מאי בית אבות למורות יהודיות חסרות אמצעים בברלין.

בנוסף לפועלה בליגת הנשים היהודיות, מאי הייתה חברה בארגוני צדקה רבים: חברת ועד בעמותת מקלטים לחסרי בית בברלין, חברת תת-ועדה תפעולית בעמותת סיוע לגרמנים יהודים, יו"ר ארגון תמיכה בנשים יהודיות ושותפה מייסדת בקרן צדקה למען ילדים יהודים.

מאי ייסדה והייתה חברת הוועד של האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית (Central Verein Deutscher Staatsbürger Jüdischen Glaubens). היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בוועד ובשנת 1918 הפכה לחברת כבוד.

לאחר מותה בשנת 1929 הוצא לאור ספר לזכרה על ידי משפחתה וליגת הנשים היהודיות. בשנת 2006 פרסמה בריטה קונץ (Britta Konz) ביוגרפיה על דמותה, תחת הכותרת "רק בגרימת אושר לאחרים ניתן להיות מאושרים", משפט אותו נהגה לומר.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Henriette May zum Gedächtnis: Gewidm. von ihrer Familie in Gemeinschaft mit d. entralwohlfahrtsstelle d. deutschen Juden u. d. jüd. Frauenbund, Berlin 1929. ( [http://aleph.nli.org.il:80/F/?func=direct&doc_number=002005131&local_base=NNLALL פרטים על הספר], בקטלוג הספרייה הלאומית)
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ילידות 1862
קטגוריה:נשים ביהדות
קטגוריה:פעילות נגד סחר בנשים
קטגוריה:פמיניסטיות גרמניות
קטגוריה:פמיניסטיות יהודיות
קטגוריה:נפטרות ב-1928
דאג יול

דאג יול (באנגלית: Doug Yule; נולד ב-25 בפברואר 1947) הוא מוזיקאי וזמר אמריקאי. היה חבר בלהקת "הוולווט אנדרגראונד" בין השנים 1968-1973.

==ביוגרפיה==
נולד בשם דאגלס אלן יול בלונג איילנד. החל לנגן בכלים שונים במסגרת מספר להקות בבוסטון במהלך שנות ה-60. ב-1968 ניגן בלהקה בשם "The Grass Menagerie", לצד וולטר פאוארס ווילי אלכסנדר (שגם הם הפכו בהמשך לחברים בלהקת "הוולווט אנדרגראונד").

באותה שנה עזב ג'ון קייל את הוולווט אנדרגראונד, ולו ריד צירף במקומו את יול. הוא ניגן החל מהאלבום השלישי של הלהקה, שנקרא "The Velvet Underground" (1969); נגינתו באלבום כללה גיטרה בס ואורגן, ובנוסף הוא שר בשירים ב-"Candy Says" ו-"The Murder Mystery". 

באלבום הרביעי, "Loaded" (1970), שר יול כסולן מוביל בארבעה שירים וניגן בשישה כלים שונים. בתקופת הקלטת האלבום הייתה המתופפת מורין טאקר בהריון, והיא הוחלפה בין השאר על ידי יול וכן על ידי אחיו, בילי יול. 

בשנה זו עזב לו ריד את הלהקה, ויול תפס את מקומו כסולן מוביל, ועבר בעיקר לנגינה בגיטרה; הוא צירף ללהקה את וולטר פאוארס מלהקתו הקודמת, כנגן גיטרה בס, וב-1971 צורף גם וילי אלכסנדר, שהחליף את סטרלינג מוריסון בנגינה על קלידים. אך ב-1972 עזבו אלכסנדר, פאוארס וטאקר את הלהקה. יול ביצע עוד שני סיבובי הופעות עם נגנים שונים, והקליט את האלבום החמישי והאחרון של הלהקה, "Squeeze" (1973) שקיבל ביקורות רעות. 

ב-1974, למרות עימותים שהיו ביניהם בעבר, ניגן יול בגיטרה באלבום הסולו הרביעי של לו ריד, "Sally Can't Dance", והצטרף למסע ההופעות שלו באירופה. ב-1976 ניגן בגיטרה באלבומו של אליוט מרפי. בהמשך הצטרף ללהקה "American Flyer" כמתופף וזמר רקע. אלבומה הראשון של הלהקה זכה להצלחה מתונה, אך אלבומה השני נכשל, והלהקה התפרקה ב-1978. יול פרש מהעשייה המוזיקלית למספר שנים, עבד כנגר ומתקן כינורות, ועבר להתגורר במפרץ סן פרנסיסקו.

בשל התנגדותם של ריד וקייל, יול לא הוזמן להופיע עם הלהקה בהופעות האיחוד שלה ב-1993 ובאלבום ההופעה החיה שהוצא אז. עם זאת, הוא זכה להתעניינות התקשורתית וחזר להתראיין על התקופה שעבר במסגרת הלהקה. ב-1996 הוא לא נכלל במסגרת רשימת חברי הלהקה כשזכתה להיכנס ל"היכל התהילה של הרוק אנד רול".

יול החל להקליט מספר שירים ב-1997. הוא חזר להופיע בשנת 2000 במספר הופעות, והוציא אלבום הופעה חיה בשם "Live in Seattle" (2002). כן השתתף באלבום ההופעה החיה של מורין טאקר, "Moe Rocks Terrastock" (2002). ב-2009 הצטרף לריד וטאקר באירוע בספריית העיר ניו יורק שנועד לקידום "The Velvet Underground - New York Art", אלבום תמונות נדירות של הופעתה הראשונה של להקתם בעיר. 

יול ממשיך כיום לעסוק בבניית כינורות, ובמקביל מופיע ומקליט עם להקת מוזיקת פולק בשם "RedDog", מ-2007. מתגורר בסיאטל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dougyule.com/ האתר של דאג יול על בניית כינורות] 
* [http://olivier.landemaine.free.fr/vu/articles/headheldhigh/yule.html ראיון עם יול], 1994 
* [https://web.archive.org/web/20120305060210/http://www.furious.com/perfect/yule.html ראיון עם יול], 1995 
* [http://www.prx.org/pieces/27641 ראיון מוקלט עם יול], 2008 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי להקת הוולווט אנדרגראונד
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
קוואנגמיונגסונג 3

קוואנגמיונגסונג 3 (בקוריאנית: 광명성 3호, Kwangmyŏngsŏng, בעברית: כוכב זוהר) הוא שמו של לוויין מתוצרת קוריאה הצפונית, ששוגר ב־12 באפריל 2012, אך לא הגיע לחלל בגלל כישלון המשגר.

הלוויין שוגר כחלק מהאירועים לציון יום הולדתו המאה של מייסד קוריאה הצפונית ושליטה הראשון, קים איל-סונג. על פי הצהרות דוברים רשמיים של קוריאה הצפונית, הלוויין הוא לוויין חישה מרחוק המצויד במצלמות, לשם ביצוע משימות שונות של הערכת יבול חקלאי.

הלוויין הוא בעל תצורה של תיבה, והוא עטוי תאים פוטו־וולטאיים לשם הפקת חשמל הנדרש לפעולתו במסלול. משך החיים המתוכנן ללוויין הוא שנתיים, והוא אמור להיות משוגר למסלול מעגלי קוטבי בגובה של 500 ק"מ.

NORAD, פיקוד ההגנה האווירית של ארצות הברית וקנדה, פרסם הודעה לפיה השלב הראשון של הטיל נפל כ־165 קילומטר ממערב לסיאול, וכי שני השלבים האחרים כשלו. גם קוריאה הצפונית הודתה בכישלון השיגור. 

==לוויין חלופי==
הודעה רשמית של קוריאה הצפונית בדבר שיגור לוויין נוסף בשם זה במהלך חודש דצמבר 2012 פורסמה בראשית דצמבר. בהודעה הרשמית של ממשלת קוריאה הצפונית מצוין שמו של הלוויין כ־"קוואנגמיונגסונג 3-2".
הלוויין שוגר בהצלחה לחלל ב-12 בדצמבר 2012. למרות השיגור המוצלח, תצפיות על הלוויין הראו שהוא נמצא במסלול ללא שליטה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוויינים
קטגוריה:תוכנית החלל של קוריאה הצפונית
תועי

תֹּעִי מֶלֶךְ חמת, מוזכר בתנ"ך בספר שמואל ב' פרק ח פסוקים ט-י: "וַיִּשְׁמַע, תֹּעִי מֶלֶךְ חֲמָת: כִּי הִכָּה דוד, אֵת כָּל-חֵיל הֲדַדְעֶזֶר. וַיִּשְׁלַח תֹּעִי אֶת יוֹרָם בְּנוֹ אֶל הַמֶּלֶךְ דָּוִד לִשְׁאָל לוֹ לְשָׁלוֹם וּלְבָרְכוֹ, עַל אֲשֶׁר נִלְחַם בַּהֲדַדְעֶזֶר וַיַּכֵּהוּ כִּי אִישׁ מִלְחֲמוֹת תֹּעִי, הָיָה הֲדַדְעָזֶר; וּבְיָדוֹ, הָיוּ כְּלֵי כֶסֶף וּכְלֵי זָהָב וּכְלֵי נְחֹשֶׁת". ישנם ארכאולוגים המזהים את תועי עם המלך הנאו-חיתי תאיתה. מלך זה מוזכר בכתובות הירוגליפיות לוויות שנתגלו בחפירות בצפון סוריה על גדות נהר האורונטס ובסביבה הקרובה לעיר חמה, ובכתובת הירוגליפית לווית במקדש באלפו שמוקדש לאל הסערה החיתי. בקיר המזרחי במקדש מסותתות שתי דמויות ניצבות אחת מול השנייה, הדמות הראשונה היא אל הסערה ומולה ניצב המלך תאיתה, ומפיו יוצאת כתובת: "מלך וגיבור על ארץ פאדאסאתיני". המקדש תוארך על סמך בדיקות פחמן-14 למאה ה-11 לפנה"ס.

הסיבה לברית שכרת תועי מלך חמת עם דוד מלך ישראל, יכולה להיות שהדדעזר שמלך על ממלכת צובה הארמית היווה איום על הממלכה הניאוחיתית של תועי, שהשתרעה על שטח גדול בצפון מערב סוריה ובדרום טורקיה של היום.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20120521111633/http://www.biblearchaeology.org/post/2011/02/11/Old-Testament-King-Discovered.aspx האם נמצא מלך קדום המוזכר בתנ"ך?]
*[http://blog.bibleplaces.com/2011/03/taitas-stuff.html הירוגליפיים לוויים והמלך תאיתה]
*[http://www.asor.org/pubs/nea/documents/sass-reply.pdf תאיתה מלך פליסטין: 900-950 לפנה"ס?]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:החתים במקרא
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
שרה סורודי

שרה (סורור) סורודי (1938–2002) הייתה מזרחנית ישראלית, ילידת איראן. חוקרת חשובה של תרבות איראן העממית ושל יהודי איראן. הייתה מרצה בכירה ועמדה בראש החוג ללימודי הודו, איראן וארמניה ב.

==קורות חייה==
שרה (סורור) סורודי נולדה באיראן. היא השלימה תואר ראשון באוניברסיטת טהראן, והמשיכה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים לאחר עלייתה לארץ. את תואר הדוקטור שלה קיבלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בהדרכתו של פרופ' אמין בנאני. הדיסרטציה של סורודי (1972) עסקה בתמורות ובמאפיינים של השירה הפרסית בשנים 1900–1925 לאור המהפכה החוקתית באיראן ב-1906. סורודי ביקשה לעמוד על השפעות הגומלין בין המהפכה לשירה בתקופה זו. לאחר השלמת הדוקטורט שבה ד"ר סורודי לירושלים ונתמנתה למרצה באוניברסיטה העברית. לסורודי היו מחקרים מקיפים בתחום הפולקלור, בייחוד הקשר המחודש בין סיפורי עם ושירי עם לבין התרבות העממית הפרסית. בנוסף בדקה השפעות פולקלוריסטיות על יצירותיהם של מספר משוררים איראניים בני זמננו.

לצד הקריירה האקדמית שלה סורודי שימשה כעורכת חדשות ותוכניות בשעה הפרסית של קול ישראל, והייתה מפקחת על בחינות הבגרות בפרסית מטעם משרד החינוך וכן יועצת משרד החינוך לשילוב מורשת עדות המזרח במערכת החינוך.

==לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*Persian literature and Judeo-Persian culture : collected writings of Sorour S. Soroudi / edited by H.E. Chehabi, Harvard University Press, 2010.
</div>
* הדה יזון. 2009. "ד"ר שרה ס. סורודי וספרה על ספרות עממית של יהודים דוברי פרסית יוצאי איראן, מרכז אסיה ואפגניסטן", <מאמר ביקורת>, אב"א, 3: עמ' 127–131.
* שאול שקד. "[http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_91.14.pdf שרה (סורור) סורודי: חוקרת יהודי איראן וספרותם העממית]", פעמים 91 (תשס"ב), עמ' 188–192.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:מזרחניות ישראליות
קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לימודי הודו, איראן וארמניה
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה
קטגוריה:ישראליות ילידות איראן
קטגוריה:ישראלים ילידי איראן
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2002
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
בית הנשים

מגילת אסתר, [[המאה ה-13 או המאה ה-14, מפאס שבמרוקו. מוצגת במוזיאון קה בראנלי בפריז.]]
מפת האימפריה האחמנית בשיאה
בֵּית הַנָּשִׁים במגילת אסתר, היה הבית, ההרמון, או המתחם, שבו התגוררו נשים אשר עמדו לרשותו של המלך אחשוורוש. ישנן מספר דעות בדבר זהותו של מלך זה, שעמד בראש האימפריה האחמנית. בית הנשים היה בשושן, עיר הבירה של האימפריה, וכנראה נמצא באזור מלכותי בקרבת בית המלך, או ארמונו. הנשים השונות, שנאספו מרחבי האימפריה עבור שעשועי המלך, דורגו, בהתאם להעדפות המלך, לנשים (במובן מעמדי, אשת המלך) ולפילגשים; החלוקה לשני מדורים שתוארה בכתובים אושרה בחפירות ארכאולוגיות בפרספוליס. על פי המסופר במגילת אסתר, איסוף הנשים אל הבית נעשה בעצת עוזרי המלך, המכונים "נערים":

מלבד הנשים והפלגשים, התגוררו בו סריסים שתפקידם היה לשמור על הנשים, לדאוג לתנאי הקיום ולציודן האישי, ולטיפוח החיצוני שלהן בתמרוקים; ולהופעתן בפני המלך, כאשר נתקבלה הודעה ממנו. הסריסים, כנראה הראשיים בבית הנשים, ששמם הוזכר במגילת אסתר היו הֵגַי ושַׁעֲשְׁגַז.

המתחם היה סגור לכניסת זרים שאינם מדריו הקבועים. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Index/Chapter.aspx?nBookID=95669121&nTocEntryID=95679845 הערך: בית הנשים, באנציקלופדיה מקראית], באתר kotar

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגילת אסתר
תותח 7.5 ס"מ KwK 40

תותח 7.5 ס"מ KwK 40 (ר"ת של Kampfwagenkanone 40 - תותח רכב קרבי) היה תותח טנקים גרמני מתקופת מלחמת העולם השנייה, אשר שימש כנשק העיקרי של הטנק הבינוני פאנצר סימן 4 (החל מדגם F2 והלאה) ותותח הסער שטוג סימן 3 (מדגם F והלאה). כאשר הותקן על תותח סער, נקרא התותח Sturmkanone 40 (Stuk 40 בקיצור). ה-KwK 40 פותח על בסיס ה-PaK 40, תותח נ"ט נגרר, כתוצאה מלקחי הקרבות בחודשים הראשונים לפלישה הגרמנית לברית המועצות, ואי יכולתם של תותחי הטנקים הגרמנים להתמודד עם הטנקים הסובייטים מדגם T-34 ו-KV. התחמושת קוצרה באורכה כדי לאפשר אחסון קל ונגיש יותר בטנקים. ל-KwK 40 שתי גרסאות: ה-L/43 בעל קנה באורך 43 קליברים (3.225 מטר), וה-L/48 בעל קנה באורך 48 קליברים (3.6 מטר). יחד עם ה-PaK 40, ה-KwK 40 היה לתותח הנ"ט הנפוץ ביותר בצבא הגרמני.

ה-L/43 הותקן על הפאנצר 4 ועל השטוג 3 לזמן קצר מפברואר 1942 עד לאוגוסט 1942. ה-L/48 שהיה בעל קנה ארוך יותר ובעל ביצועים מעט יותר עוצמתיים הפך לנשק סטנדרטי מיוני 1942 עד לסיומה של המלחמה. חמישה סוגים של מפצה סטייה הוצגו ב-KwK 40.
ה-L/48 על הפנצר 4.

רשימת הכלים ודגמיהם השונים שנשאו את ה-L/48:
*פנצר 4: כ-6,000 יחידות בערך (דגם J,H,G).
*שטוג 3: 7,720 מדגם G , 246 מדגם F , 250 מדגם F/8.
*שטוג סימן 4: כל 1,139 הכלים.
*מארדר 3: 175 מדגם H, כל 975 הכלים מדגם M.
*יאגדפנצר 4: 780 יחידות (מתוך 1998 שנבנו).

טבלת חדירה של תותח ה-7.5 ס"מ L/48 (הנתונים מתייחסים לחדירה של פלדה בזווית של 30 מעלות מהאנכי):

{| class="wikitable"
|-
! !! פגז חודר שריון Pzgr. 39 משקל הפגז 6.8 ק"ג מהירות לוע 750 מטר לשנייה !! פגז חודר שריון Pzgr. 40 משקל הפגז 4.1 ק"ג מהירות לוע 930 מטר לשנייה 
|-
| מ-100 מטר || 106 מ"מ || 143 מ"מ 
|-
| מ-500 מטר || 96 מ"מ || 120 מ"מ
|-
| מ-1000 מטר || 85 מ"מ || 97 מ"מ
|-
| מ-1500 מטר || 74 מ"מ || 77 מ"מ
|-
| מ-2000 מטר || 64 מ"מ || 
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תותחים גרמניים
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם השנייה
Terminate (יישום)

טרמינייט (מאנגלית: Terminate) הוא יישום מסוף שיתופי המבוסס על פלטפורמת MS-DOS. במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20 היישום היה בשימוש נרחב בקרב המשתמשים שהתחברו באותה העת למערכות BBS.

התוכנה פותחה על ידי המתכנת הדני בו בנדטסן (Bo Bendtsen). הגרסה היציבה האחרונה של התוכנה, גרסה 5.00, הופצה בשנת 1997. 

בהשוואה לתוכנות מסוף דומות שהופצו באותה העת, ל-Terminate היו מספר רב של פיצ'רים כגון מערכת לניהול ספר טלפונים עם אפשרות לחישוב עלויות של שיחות לא מקומיות, פידו מיילר, מנהל קבצים, עורך טקסט, תמיכה ב-ISDN, אפשרות לשליחת פקסים, צ'ט ונגן תקליטורים. 

מספר פרוטוקולים של העברת קבצים כמו Zmodem היו כלולים בתוך היישום, בנוסף לתמיכה בפרוטוקולים חיצוניים כמו HS/Link ו-BiModem. התמיכה בפרוטוקולים מתקדמים להעברת קבצים הפכה את התוכנה לפופולרית מאוד באותה התקופה. 

כמו כן, התוכנה הייתה מסוגלת לפעול גם בתור מיני BBS אשר איפשר למשתמשים להתחבר למחשב עליו מותקנת התוכנה באמצעות חיבור Dial-up.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.terminate.com/download.htm Terminate V5.00] - הורדה של Terminate בגרסה 5.00
* [https://web.archive.org/web/20060925123003/http://www.melbpc.org.au/pcupdate/9506/9506article10.htm Terminate - the final terminal] - כתבה אודות התוכנה במהדורה של PC Update Magazine מיוני 1995

קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1994
קטגוריה:מערכות BBS
קטגוריה:תוכנות DOS
ACDSee

ACDSee היא תוכנה שיתופית מבית ACD Systems לארגון, ניהול, צפייה ועריכה של כמויות גדולות של קובצי תמונות במערכות Microsoft Windows ו-OS X 10.5.

בנוסף לתכונות סטנדרטיות כגון צפייה בתיקיית הקבצים דרך תצוגה של תמונות ממוזערות והאפשרות להמיר קבצים בין פורמטים שונים, התוכנה מאפשרת למשתמשים גם ליצור מצגות, לצרוב תקליטורי CD ו-DVD, ליצור גלריית HTML, ולערוך את ה-metadata של הקובץ. התוכנה מכילה גם כלים המאפשרים לסובב, לבצע שיפורים לצבעי התמונות, להסיר גרעון (noise) בתמונות, להסיר עיניים אדומות, וכן ניתן ליצור אפקטים אמנותיים שונים.

במקור התוכנה הייתה פשוטה למדי והכילה כמות קטנה למדי של פיצ'רים. כיום היא מכילה פיצ'רים רבים ומאפשרת להוריד אף פיצ'רים נוספים על ידי התקנת תוספים שונים.

== ראו גם ==
* Picasa

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.acdsee.com/ אתר הבית של התוכנה]

קטגוריה:תוכנות גרפיות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1997
הנסי

בקבוק הנסי 'מיוחד מאוד' (Very Special).
הֶנֵסִי (בצרפתית: Hennessy) היא יצרנית קוניאק בינלאומית מובילה, שבסיסה בקומונה קוניאק שבצרפת. היום מוכרת החברה 50 מיליון בקבוקים בקירוב בשנה ברחבי העולם, המהווים 40% מהצריכה העולמית של קוניאק, נתון שהופך אותה ליצרנית הקוניאק הגדולה בעולם.

==היסטוריה==
מזקקת הקוניאק של הנסי הוקמה בשנת 1765 בידי האירי רישאר הנסי (Richard Hennessy). במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, קיליאן הנסי, צאצא ישיר מדור חמישי למשפחת הנסי, מונה לתפקיד נשיא החברה. קיליאן היה זה שהוביל את המיזוג הבולט של החברה בשנת 1971, עם בית השמפניה מואט & שנדון, מה שיצר את חברת 'מואט הנסי'.

בשנת 1987 התמזגה החברה בשנית עם מותג האופנה לואי ויטון, מה שיצר את התאגיד המוכר היום כ-LVMH (ראשי התיבות ל'לואי ויטון • מואט הנסי'). קיליאן הנסי המשיך לפעול כיועץ לחברה עד למותו בשנת 2010, בהגיעו לגיל 103.

==פופולריות==
בתחילת המאה ה-21 גברה הפופולריות של המשקה בקרב אוכלוסייה צעירה יותר מזו שנהגה לצרוך אותו עד אז, וזאת בזכות ההתייחסות הנרחבת אליו בשירי היפ הופ וראפ שונים. בין הראפרים שהזכירו את המשקה בשיריהם ניתן למנות את אקזיביט, טופאק, נאז, סנופ דוג, אמינם ורבים אחרים. בשירו המכונה "הנסי" התייחס טופאק למשקה בתור "החרא הכהה הזה". המשקה מוזכר גם בשירו של 50 סנט "high all the time" בכינוי "הני".

מנהיג קוריאה הצפונית לשעבר קים ג'ונג איל היה צרכן נודע של המשקה, ונטען כי הוציא על צריכתו סכום של קרוב ל-800,000 דולר בשנה.

משקה ההנסי מוזכר גם בסרט משנת 1993, רשימת שינדלר, כמשקה מבוקש במיוחד בשוק השחור שאוסקר שינדלר (שגולם על ידי ליאם ניסן) השתמש בו כדי לזכות בחיבתם של הבכירים הנאצים. גם בסרט הבוס הגדול משנת 1971 בכיכובו של ברוס לי, אמנם ההנסי לא נזכר בתסריט, אבל אפשר לזהות את הקוניאק המפורסם על השולחן, כאשר אחת הבחורות בארוחה עם הבוס של צ'נג (ברוס לי) ועוד אנשים, המתקיימת קצת פחות משעה מתחילת הסרט, מוזגת להם מהמשקה; וגם כשצ'נג שיכור באותה ארוחה ומוזג לעצמו מהמשקה, אפשר לזהות בבירור את הקוניאק הנסי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוניאק
קטגוריה:LVMH
אמות (כתב עת)

כריכת אחד הגליונות
אַמּוֹת: דו-ירחון לענייני חברה וספרות היה כתב עת, שראה אור בישראל בין השנים 1962–1965. את כתב העת ערך שלמה גרודזנסקי, ועם חברי המערכת נמנו אברהם יבין, גרשם שלום, לאה גולדברג, נתן רוטנשטרייך, דב סדן ומאיר יגובסקי. בסך הכל יצאו 20 חוברות הממוספרות באופן רציף מא' ועד כ'.

בפתח החוברת הראשונה כתב גרודזנסקי שכוונת כתב העת להיות, על פי הטרמינולוגיה הרוסית, "כתב עת עבה" ובאנגלית "high brow", כלומר כתב עת רציני המיועד לקורא בן המעמד הבינוני, רחב דעת ואופקים, המתעניין בקביעת עמדה תרבותית ופוליטית ובבירור עיוני של סוגיות בתחומי הפילוסופיה הפוליטית, הסוציולוגיה והתרבות. אחת המגמות של כתב העת הייתה לחבר בין היצירה העברית במדינת ישראל לבין יצירה עברית ויהודית בתפוצות, בעיקר בארצות הברית. בין היתר היווה כתב העת במה להוגים יהודים מחוץ לארץ כהנס מורגנטאו ומילטון הימלפרב. כוונה מוצהרת נוספת הייתה להתנתק מהחיבור, שהיה קיים באותה תקופה, בין כתבי עת לבין מנגנונים מפלגתיים.

כתב העת התחלק לשלושה מדורי-על: עיונים, בעל "תפקיד השכלתי", ובו סיכומים אקטואליים לגבי חזית המחקר במדעי החברה בעיקר באמצעות סקירות מקוריות ומתורגמות מאת אנשי אקדמיה בכירים בתחומם. עדויות, הכולל סיפורים ושירים בעיקר של יוצרים בני הדור וגנזך, המיועד לקריאה מחודשת של חומרים של יוצרים עבריים שספריהם אזלו מן השוק וסקירות מודרניות של חומר ישן (למשל מסה של נתן זך על יוסף חיים ברנר). כמו כן התקיימו המדורים מכתבים, למכתבים למערכת, שוליים למאמרי-תגובה קצרים, וספרים לסקירת ספרים.

למרות העושר התוכני ואנשי השם שכתבו בכתב העת והשתתפו בעריכתו, כתב העת לא היה כלכלי ונתמך על ידי הוועד היהודי-אמריקאי. כיוון שכתב העת לא נמנע מלעסוק בעניינים אקטואליים, הגיעו עד מהרה תלונות על כך שהעורך נוקט עמדה פוליטית מפלגתית בניגוד להצהרותיו, וזאת בתקופת מערכת הבחירות לכנסת השישית סביב הדחתו של דוד בן-גוריון מהנהגת מפא"י על–ידי "דור הביניים" של המפלגה. הקרע בין הגורם המממן, הוועד היהודי-אמריקאי, שדרש להתרחק מפוליטיקה לבין העורכים גרודזנסקי וסדן, שביקשו להתמודד עם האקטואליה, גרם לסגירת כתב העת בסוף 1965.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת