OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נקודתיים

נקודתיים או ":" (בלשון הדיבור גם "נקודוֹתיים") הוא סימן פיסוק, המורכב משתי נקודות זו מעל זו.

==בעברית==
*על מנת לציין פתיחה של רשימה, לדוגמה:
:קנדה מורכבת ממספר פרובינציות: קולומביה הבריטית, אונטריו...

* לפני מתן הסבר, לדוגמה:
: השימוש בשורה לעיל אחרי המילה "דוגמה".

* בשירה העברית העתיקה נעשה שימוש בנקודתיים לציון סוף שורה.

* בספרות התורנית מציינים בנקודה אחת את צד א' של הדף בגמרא ובנקודתיים את צד ב' של הדף. לדוגמה:
: מסכת פסחים ג:
: משמעו – עמוד ב' של דף ג' במסכת פסחים.

* בספרי תנ"ך משתמשים בנקודתיים במקום בנקודה על מנת לסמן סוף פסוק.

== באנגלית ==
בשפה האנגלית ניתן להשתמש בנקודתיים על מנת להפריד בין משפטים קשורים. לדוגמה:
<div dir=ltr align=left>
:Speech is silver: silence is golden.
</div>
שימוש נוסף בשפה האנגלית בנקודתיים הוא לציון ההבדל בין פרק בתנ"ך לבין הפסוק, לדוגמה:
: Genesis 2:1
: בראשית פרק א' פסוק ב'

==במתמטיקה==
במתמטיקה משתמשים בנקודתיים על מנת לסמן חלוקה או יחס. לדוגמה:
:1:4
:יחס של אחת לארבע (רבע).

==בזמן==
משתמשים בנקודתיים להבדיל בין השעות לדקות בסימון זמן. לדוגמה:

:14:30
:שעה שתיים וחצי אחרי הצהריים.

==בבלשנות==
באלפבית הפונטי הבינלאומי משתמשים בנקודתיים מיוחדות (ː) לציון תנועה או עיצור ארוכים. אם הם ארוכים במיוחד משתמשים בשלוש נקודות ואף יותר לפי הצורך. למשל, המילה "سَلَام" בערבית תסומן [salaːm].

==במחשבים==

*ב־C משתמשים בסימן הנקודתיים לציון הגבלת גודל על משתנה. לדוגמה:
<syntaxhighlight lang="text">
struct packed_struct {
		 unsigned int f1:1;
		 unsigned int f2:3;
} pack;
</syntaxhighlight>כמו כן, משתמשים בסימן הנקודתיים לציון מקרים שונים בשימוש ב-switch-case להגדרת התנהגות שונה במקרים שונים. לדוגמה:<syntaxhighlight lang="text">
switch (expression) {
		 case x:
		 // code block
		 break;
		 case y:
		 // code block
		 break;
		 default:
		 // code block
}
</syntaxhighlight>

*בשפות תכנות מונחות עצמים כגון ++C ועוד משתמשים בסימון של נקודתיים כפולות לציון מרחב שמות (namespace). לדוגמה:
<syntaxhighlight lang="text">
std::cout()
</syntaxhighlight>

*בשפת התכנות Python, משתמשים בנקודתיים כדי לציין פתיחה של בלוק של קוד, לדוגמה:
<syntaxhighlight lang="text">
if x == 2:
	y = 3
	return True
else:
	x = 4
</syntaxhighlight>

*בשפת PHP נקודתיים כפולות משמשות לגישה למתודות סטטיות באובייקטים, למשל Foo::bar (). בעקבות מעורבות ישראלית נכבדת בפיתוח השפה, השם הפנימי של סימן זה הוא Paamayim_Nekudotayim.

*בגרסאות ישנות של BASIC היה שימוש בנקודתיים על מנת להפריד משפטים באותה שורה.
*במרבית שפות התכנות במשפט רב־ברירתי (case בפסקל) מופיעות הנקודתיים לאחר האפשרויות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://hebrew-academy.org.il/topic/hahlatot/punctuation/#target-4910 נקודתיים] באתר האקדמיה ללשון העברית
* 

קטגוריה:פיסוק
נקודה (פיסוק)

נקודה (".") היא סימן פיסוק המשמש לרוב לציין את סיומו של המשפט.

==הנקודה כמסיימת משפט==
בשפות רבות בעולם משתמשים בנקודה לסיום משפט. כך נוצרת הפרדה בין המשפטים שעוזרת לקרוא בצורה ברורה יותר.

לדוגמה, בעברית: "אתמול הלכתי לטייל. בדרך ראיתי כלב."

==סימן קיצור==
בשפה האנגלית הנקודה משמשת לציין קיצורים לדוגמה:
:.Dr או .Mr או .Ms

==סינית==
בשפה הסינית משתמשים בסימן הנקודה להפריד בין שם פרטי לשם משפחה בכתיבת שמות זרים. לדוגמה:
&#23041;&#24265;&#65294;&#33678;&#22763;&#27604;&#20126; (וליאן. שאשיביה) התעתיק הסיני של שמו של ויליאם שייקספיר.

אין משתמשים בסימן זה בכתיבת שמות סיניים.

כמו כן משתמשים בנקודה על מנת להפריד בין שמו של ספר לשמו של פרק בספר כאשר אלה נכתבים אחד לאחר השני.

==ארמנית==
בארמנית מקובל לסמן נקודה בצורה של נקודתיים (։).

==אינטרנט ומחשבים==
הנקודה משמשת להפרדה בין חלקים של שמות קבצים ושמות אתרי אינטרנט. לדוגמה:
:שם מתחם: he.wikipedia.org
:שם קובץ: test.docx (כאן test הוא השם ו-docx היא הסיומת המציינת את סוג הקובץ)

==הנקודה העשרונית==

הנקודה המפרידה בין שני חלקיו של שבר עשרוני קרויה נקודה עשרונית. משמאלה נכתב חלקו השלם של המספר בכיתוב עשרוני, ומימינה נכתב חלק השבר של המספר.

לדוגמה: <math>{1\over 2}= {5\over 10} = 0.5</math>.

במספר מדינות אירופאיות מתהפכים תפקידי הנקודה והפסיק בכתיבת מספרים, כך שהנקודה משמשת להקלת הקריאה של מספרים גדולים והפסיק משמש לציון שבר עשרוני.

לדוגמה: 1,000.25 יוצג בצורה: 1.000,25

==ראו גם==
* שלוש נקודות
* נקודה ופסיק
* טעמי המקרא

==קישורים חיצוניים==

* [http://hebrew-academy.org.il/topic/hahlatot/punctuation/#target-4900 נקודה], באתר האקדמיה ללשון העברית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיסוק
הידטושי נקטה

הידטושי נקטה (ביפנית: 中田 英寿; נולד ב-22 בינואר 1977) הוא כדורגלן עבר יפני.

נקטה, יליד יפן, נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004. נקטה שיחק בנבחרת יפן באולימפיאדות 1996 ו-2000, במונדיאל 1998 ובמונדיאל 2002. 

נקטה פרש ממשחק פעיל בשנת 2006 בגיל 29.

==תארים==
* כדורגלן השנה באסיה: 1997,1998
* אליפות איטליה: 2001
* הגביע האיטלקי: 2002
* נבחר לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם: 2004

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורגלנים יפנים
קטגוריה:קשרי כדורגל יפנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יפן
קטגוריה:כדורגלני פרוג'ה
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באסיה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1977
הונג מיונג-בו

הונג מיונג-בו (בקוריאנית: 홍명보; ) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל דרום קוריאני. 

הונג, יליד סיאול, שימש כבלם נבחרת קוריאה הדרומית. בשנת 2004 פרש מכדורגל לאחר ששיחק בארצות הברית בקבוצת לוס אנג'לס גלאקסי.
בשנת 2013 נתמנה למאמן נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל. לאחר הקמפיין המאכזב של הנבחרת במונדיאל 2014, הונג התפטר מתפקידו.

==תארים==
* אחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם (2004)
* כדור הארד במונדיאל 2002

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1969
קטגוריה:כדורגלנים דרום קוריאנים
קטגוריה:בלמי כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:סיאול: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פוהאנג סטילרס
קטגוריה:כדורגלני לוס אנג'לס גלאקסי
קטגוריה:מאמני נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוריאה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
מדיאנטה

במוזיקה טונאלית פונקציונלית, מדיאנטה היא הדרגה השלישית בסולם. בסולם דו מז'ור יהיה זה הצליל מי. האקורד המשולש שנבנה מן המדיאנטה הוא אקורד מתון ורגוע בסולם מז'ורי (ובולט וחד יותר בסולם המינורי), ולו כמה שימושים: הוא יכול להכין לדרגה השישית, ויכול להוות תחליף לדרגה הראשונה (טוניקה).

== ראו גם ==
* תאוריית המוזיקה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרמוניה
סובמדיאנטה

במוזיקה טונלית פונקציונלית סובמדיאנטה היא הדרגה השישית בסולם הדיאטוני.
לרוב, במהלכים הרמוניים, דרגה זו נחשבת ל"סיום מדומה" (cadenza d'inganno) ומשמשת תחליף מרוכך לדרגת הטוניקה. המדיאנטה הנמוכה (סוב) שבחצי הדרך בין הטוניקה לבין הסובדומיננטה קרויה "סובמדיאנטה" משום שהיא תופסת את הפוזיציה ש"מתחת" לאקורד המשולש שעל הטוניקה בהשוואה לזו התופסת את המדיאנטה שמעל לאקורד המשולש על הטוניקה. בשיטת הסולפג', צליל הסובמדיאנטה מושר כ"לה" במז'ור, כ"פה" במינור. לפעמים הוא נקרא "סופרדומיננטה", כדרגה שמעל הדומיננטה. זהו שמה המקובל (סוב-דומיננט") בצרפתית.

האקורד המשולש הנוצר מעל תו הסובמדיאנטה הוא "אקורד סובמדיאנטי". בניתוח בספרות רומיות, אקורד הסובמדיאנטה מסומן כרגיל בספרות הרומיות "VI" אם זה אקורד מז'ורי, וב"vi" אם הוא אקורד מינורי.

המונח "סובמדיאנטה" עשוי להתייחס גם ליחס בין סולמות מוזיקליים. לדוגמה, ביחס לסולם דו מז'ור, סולם לה מינור הוא הסובמדיאנטה. בסולם מז'ור, סולם הסובמדינטה הוא המינור היחסי ויש בו אותם תווים כמו בסולם המז'ור המקורי. מודולציה לסובמדיאנטה נדירה יחסית, בהשוואה למודולציה לדומיננטה בסולם מז'ור או מודולציה מודולציה למדיאנטה בסולם מינור.

אחד השימושים העיקריים של אקורד הסובמדיאנטה הוא בקדנצה מדומה, V ל-VI במז'ור או v ל-vi במינור.

== ראו גם ==
* תורת המוזיקה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרמוניה
לינוס הקדוש

לינוס (בלטינית: Linus; מת ב-79 לספירה) היה לפי אירנאיוס המנהיג השני של הכנסייה הקתולית ברומא (לפי מקורות אחרים, קלמנס הראשון היה האפיפיור השני). הכנסייה הקתולית מזהה כיום את לינוס כבישוף רומא השני. לפי המקורות נעשה לינוס לאפיפיור בשנת 67, אך יש מסורות הגורסות אחרת.

הכנסייה האפוסטולית טענה שהאפיפיור לינוס הוא זה המוזכר בברית החדשה, באיגרתו השנייה של פאולוס אל טימותיוס (ד:21), שם מתואר בין-היתר כי שהה ברומא לצידו של פאולוס לקראת סוף חייו.

כמעט דבר לא ידוע על חייו. נאמר שנולד בוולטרה שבטוסקנה. לפי זדלר אמו הייתה קלאודיה ואביו – הרקלינוס. לפי הרשימות המוקדמות ביותר של רשימת בישופים של רומא, שהועברה על ידי אירנאיוס והגסיפוס ואושרה על ידי אוסיביוס, לינוס מונה לבישוף על ידי פטרוס ופאולוס לאחר הקמת הכנסייה הנוצרית ברומא. לפי תפיסה זו, מוגדר לינוס כאפיפיור הראשון, אך מסוף המאה השנייה או תחילת המאה השלישית מוגדר פטרוס כאפיפיור הראשון.

לפי ה"ליבר פונטיפיקליס" (ספר האפיפיורים), לינוס קבע כי נשים צריכות לכסות את ראשן בכנסייה, מינה את 15 הבישופים הראשונים ולאחר מכן מת כמרטיר עקב רדיפות מצד הרומאים, כאשר יום חגו הוא 23 בספטמבר. רוב המקורות מעריכים כי מת בשנת 79, ואילו ה"ליבר פונטיפיקליס" נוקב בשנת 67. הידיעות לגבי אמינותו של ה"ליבר פונטיפיקליס" הן חלוקות, ומכאן גם הדעות לגבי המידע אודות לינוס. החוקר יוהאן פיטר קירש מציין בספרו "האנציקלופדיה הקתולית" את הבעייתיות בתיאורים אודות לינוס, כאשר בין-היתר טוען (כמו גם מקורות אחרים) שאי אפשר להוכיח שלינוס מת מות קדושים מאחר שבתקופתו לא מתוארים רדיפות נוצרים ברומא.

כל הכתבים שיוחסו ללינוס התגלו כזיופים פסאודואפיגרפיים או שלא ניתן היה להוכיח שנכתבו על ידו. הכתבים על מותם של פטרוס ופאולוס לא נכתבו על ידי לינוס, אלא במאה השישית.

== מורשת ==
בשנת 1615 נמצא קבר מתחת לבזיליקת פטרוס הקדוש שעליו היו חרוטות האותיות LINVS, דבר שהביא להנחה כי מדובר בקברו של לינוס. אולם, ממחקר שנעשה באותה תקופה, הוערך כי חמש האותיות שהתגלו הן חלקו האחרון של שם ארוך יותר, כגון "Aquilinus" או "Anullinus". הכתבים על מותם של פטרוס ופאולוס יוחסו ללינוס, אך לא נכתבו על-ידו אלא במאה השישית. למרות החוסר בעדויות נוספות, ישנה הערכה כי טענת "ליבר פונטיפיקלס" בדבר קבורתו של לינוס נכונה, והוא אכן קבור בגבעת הוותיקן סמוך לקברו של פטרוס, במה שמכונה כיום ה"נקרופוליס של הוותיקן" מתחת לבזיליקת פטרוס הקדוש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-1
קטגוריה:נפטרים ב-79
רוק (מיתולוגיה)

רוק תופס פיל וקרנף.
הרוק (מפרסית: رخ, רֻח) היא עוף מיתולוגי לבן נוצות ועצום ממדים המכונה לעיתים גם רוקה, ועל פי האגדות מסוגל להרים עצמים במשקל הדומה לזה של שמונה פילים.

התייחסויות ראשונות לעוף זה החלו להופיע בסביבות המאה השמינית לספירה באזור המזרח התיכון. התיעוד הראשון בכתב של הרוק נעשה במאה השש-עשרה על ידי תייר אנגלי אשר דיווח כי הבחין בעוף במהלך שיט באוקיינוס ההודי.

מקור המיתוס איננו ברור אך ההשערה הרווחת היא שבניגוד למראהו הנשרי המקובל, מקור העוף המיתולוגי הוא דווקא בעופות הפיל מהסוג אפיאורניס ששכנו באי מדגסקר עד למאה ה-18, אז על פי הסברה, נכחדו על ידי בני האדם.

אגדת הרוק התפרסמה בעולם המערבי לראשונה עם פרסומו של הספר סיפורי אלף לילה ולילה בסיפור מסעותיו של סינבד המלח, שם נחלץ הגיבור מאי מקולל ברכיבה על גבה של רוק.

ביצירותיו של ג'.ר.ר. טולקין, כגון ההוביט, שר הטבעות והסילמריליון, מופיעים עיטי ענק דמויי רוק.

==ראו גם== 
*זיז 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יצורים מיתולוגיים
קטגוריה:אלף לילה ולילה

zh:鹏#西方的大鹏
עיט שחור

ראש של עיט שחור
עיט שחור (לעיתים: עיט שחור אפריקני; שם מדעי: Aquila verreauxii) הוא מין עיט. 
== מאפיינים ==
המין נפוץ במדינות: ישראל (בשנים האחרונות חדל מלקנן בישראל), חצי האי ערב, מצרים (כולל סיני), ניגריה, צ'אד, סודאן, אתיופיה, ג'יבוטי, אריתראה, סומליה, דרום אפריקה, אוגנדה, קניה, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זאיר, זמביה, אנגולה, נמיביה, בוטסואנה וזימבבואה.<BR> ימצא בטווח הגבהים 0-5000 מ', בקרקע מסולעת, בגבעות ובהרים.

כסות הנוצות של הבוגר בצבע שחור עז. על השת כתם לבן גדול. כתם לבן נוסף בקצה הכנף, הנראה בעמידה ככתם כתף. <BR> אורך (מקצה הזנב עד הראש): 79-97 ס"מ, מוטת הכנפיים 200 ס"מ, משקלו 6-3 ק"ג. גדול מעיט סוואנות (A.Rapax). 

עיקר מזונו הוא מיני השפנאים המהויים 90% מכלל מזונו. בנוסף יצוד יונקים קטנים ובינוניים, עופות וזוחלים. <BR> העיט מאתר את טרפו בשעת מעוף ואז נוסק עליו ולוכדו. לעיתים רחוקות יצוד את טרפו ביושבו על ענף (שיטת הציד של העקב), ולעיתים רחוקות יותר יחמוס מעופות אחרים או יתקרב לפגרים.

עונת הרבייה מתרחשת בינואר בחצי האי ערב, באוקטובר-דצמבר בצפון אפריקה, בפברואר-ספטמבר במזרח אפריקה. <BR> הקן כבד ורחב ומורכב מענפים ומעלים ירוקים, על פי רוב ממוקם בסולמות צוקים. <BR> הנקבה מטילה 2 ביצים בהפרש של 2-3 ימים, עליהן דוגרת במשך 45 ימים. לגוזלים פלומה לבנה. הגוזל הבוגר מונע מהצעיר את מזונו או תוקף אותו, כחלק מניסיונותיו לשרוד, תופעה הנקראת קייניזם או "סינדרום הבל".

שתקני בדרך כלל, אך משמיע לעיתים קריאות נבחניות. או דומות לקריאת עורב. המעוף מרשים יותר משל מרבית העיטים הגדולים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לסון
קטגוריה:עיט (סוג)
קטגוריה:ארץ ישראל: נציים
קטגוריה:אריתריאה: עופות
קטגוריה:זמביה: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
קטגוריה:טנזניה: עופות
פרידריך וילהלם שלינג

פרידריך וילהלם יוזף פון שלינג (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling; 27 בינואר 1775 – 20 באוגוסט 1854) היה פילוסוף גרמני. היסטוריונים של הפילוסופיה ממקמים לרוב את שלינג כחוליה המגשרת בהתפתחות האידיאליזם הגרמני, בין מורו יוהאן גוטליב פיכטה לבין ידיד נעוריו ויריבו האקדמי גאורג וילהלם פרידריך הגל.

ברבות השנים דעך מעמדה של הפילוסופיה של שלינג. בין הגורמים לכך ניתן למנות את הדומיננטיות של הפילוסופיה של הגל, שבעבודותיו המאוחרות הציג את שלינג כלא יותר מאשר הערת שוליים זניחה בהתפתחות תולדות הפילוסופיה. בנוסף, "פילוסופיית הטבע" של שלינג ספגה ביקורת בגלל נטייתה לאנלוגיות, ובשל היעדר ביסוס אמפירי. עם זאת, בשנים האחרונות חלה התעניינות מחודשת בפילוסופיה של שלינג בשל ביקורתו המאוחרת על הגל, שהשפיעה על קירקגור, פוירבך, מרקס ואחרים; הסובייקטיביות האנטי-קרטזיאנית שלו, שהשפיעה על ניטשה, היידגר ולאקאן; ועיסוקו ביחס האדם לטבע, שנעשה רלוונטי על רקע משבר האקלים.

==ביוגרפיה==
[[דגרוטיפ של שלינג משנת 1848]]
פרידריך וילהלם שלינג נולד בלאונברג ליד שטוטגרט ב-27 בינואר 1775. הוא פקד סמינרים פרוטסטנטים בטיבינגן (כיום גרמניה) בשנים 1790–1795, והיה מוערך בקרב פילוסופים דגולים רבים כגון: הגל, והמשורר האידיאליסט פרידריך הלדרלין.

ב-1797 עבר ליינה שבגרמניה ושם התוודע לראשונה לחלק מהרעיונות של הרומנטיקה של ינה ופגש משוררים רבים שהיו בכנסים באוניברסיטה של ינה. במשך הזמן למד בפקולטה בגרמניה והגיע לדרגת פרופסור. אף על פי שהרצאותיו בברלין היו בנוכחותם של משוררים דגולים, יצירותיו הפילוסופיות לא התקבלו ולא נחשבו בעיניהם לדבר משמעותי שיש להתייחס אליו ברצינות. למרות זאת, כיום ידוע שחשיבותו הפילוסופית והאידיאליזם שחקר משפיעה על רבים שדחו אותו, בעיקר בגלל חוגי הפוליטיקה והקבוצות הנמנות איתה.

שלינג נפטר ב-20 באוגוסט 1854 בשווייץ.

==כתבי שלינג המתורגמים לעברית==
* שיטת האידיאליזם הטרנסצנדנטאלי תרגום: משה שוורץ, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1980. 965-226-008-8 ISBN
* מכתבים פילוסופיים על דוגמטיזם וביקורתיות, תרגום: עמית קרביץ, הוצאת מאגנס, 2015
* על היחס בין האמנות הפלסטית לטבע, תרגום: מיכל סגל. דחק, סדרת דרש לכתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2022.

== לקריאה נוספת ==
* שמואל הוגו ברגמן, [https://kotar.cet.ac.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=96919530#106.0.6.default תולדות הפילוסופיה החדשה], מוסד ביאליק, 1977
* משה שוורץ, ממיתוס להתגלות, הוצאת הקיבוץ המאוחד

==קישורים חיצוניים==

* [https://plato.stanford.edu/entries/schelling/ פרידריך וילהלם שלינג] באתר האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד 
* עמית קרביץ, [https://alaxon.co.il/article/בנצח-השמימי-או-בחידלון-הגמור/ בנצח השמימי או בחידלון הגמור - על קרולינֶה מיכאליס ביהמר שלגל שלינג: דיוקן של אישה שהתעקשה לאהוב עד כלות] באתר אלכסון (כתב עת)
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-19
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרידריך שילר בינה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וירצבורג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1775
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1854
סאמניום

איטליה במאה הרביעית לפני הספירה, סאמניום בירוק כהה
סאמניום או סאמנטיום הוא שמו של חבל ארץ היסטורי וגאוגרפי בדרום איטליה, שנקרא על שם העם שהתיישב בו בתקופות מוקדמות בהיסטוריה, הסאמניטים.
גבולות החבל היו לאטיום (לאציו) בצפון, לוקאניה (בזיליקטה) בדרום, קמפניה במערב ואפוליה במזרח.
החבל מחולק בין המחוזות האיטלקיים קמפניה, פוליה, מוליזה, אברוצו, ובזיליקטה.

החבל השתרע באזור הרי האפנינים לאורך שפלת קמפניה. הערים המרכזיות בחבל היו בוביאמום (Bovaiamom), שנקראה על ידי הרומאים בוביאנום (כיום העיר בויאנו, מחוז מוליזה), ומאלוונטום (כיום בנוונטו (Benevento) שבמחוז קמפניה).

טבעו ההררי של החבל גיבש את אופיים של השבטים האוסקנים שהתיישבו בו, שלימים הפכו לשבטים הסאמניטיים. הסאמניטים שלטו בחבל במשך כ-300 שנה, משנת 600 לפני הספירה ועד 290. משנה זו, ולאחר שהסאמניטים ניגפו בפני הרומאים במלחמות הסאמניטיות, נשלט החבל על ידי הרפובליקה הרומית.

עם פרוץ מלחמת בעלות הברית בשנת 91 לפנה"ס עמדו הסאמינטים, יחד עם המארסים, בראש המרד האיטלקי ברומא. לאחר מספר הצלחות בתחילת המלחמה הם נוצחו, אך היו השבט האחרון שהחזיק מעמד בלחימה עקשנית. בסיומה של המלחמה הם הצליחו לזכות באזרחות רומית.

במהלך מלחמת האזרחים הרומית צידדו הסאמניטים בסיעה הפופולרית, וכך רכשו לעצמם אויב אכזר בדמות לוקיוס קורנליוס סולה, מנהיג הסיעה האופטימאטית במלחמה, שהיה גם המצביא שנלחם נגדם במלחמת בעלות הברית.
כנקמה ערך סולה, לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים, בשנת 80 לפנה"ס, מסע כיבוש והשמד באדמת סאמניום, החריב את עריה, חיסל את עמה, והגלה את שרידיו לצפון איטליה. חבל סאמניום הפך להיסטוריה.

קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי איטליה
קטגוריה:איטליה: העת העתיקה
נקודה ופסיק

נקודה ופסיק ( ; ) הוא סימן פיסוק, המשמש להפסק הגדול מזה המסומן בפסיק וקטן מזה המסומן בנקודה. בשנים האחרונות הומצא כינוי לסימן זה: ״פסיקודה״.

==היסטוריה==
מקורו של סימן הנקודה ופסיק בהדפסות של המדפיס האיטלקי אלדוס מנוטיוס האב, אשר נהג להשתמש בסימן זה כדי להפריד בין מילים בעלות משמעות שונה.

בשפה האנגלית הסימן נכנס לראשונה לשימוש במאה ה-16. בין השאר נעשה בו שימוש בסונטות של ויליאם שייקספיר ובמחזותיו של בן ג'ונסון.

בטעמי המקרא דומה הטעם אתנחתא, במשפטים ארוכים, לנקודה ופסיק.

==שימוש==
לסימן הנקודה ופסיק שלושה שימושים בעברית:
* הוא מחבר בין שני משפטים בהקשר שהוא אמיץ מהקשר בין משפטים המופרדים על ידי נקודה, אך פחות מהפסק של פסיק.
*:דוגמה: אני עומד בדד; כולם נסעו.
*:דוגמה: אין צורך שתבואו; כבר הסתדרתי בעצמי.
* הוא מהווה מפריד חזק יותר בין משפטים מאשר הפסיק. כאשר משתמשים בפסיקים רבים במשפט על מנת לבצע הפרדות ורוצים לבצע הפרדה יותר חזקה.
*:דוגמה: נסעתי ללונדון, אנגליה; טיחואנה, מקסיקו; וושינגטון, ארצות הברית.
*:דוגמה: ראובן שמעוני, "בין החומות", ירושלים 1964, עמ' 111–124; יהודה לוי, "העבר הרחוק", תל אביב 1982, עמ' 349; גד אשרי, "ימי זוהר", תל אביב 1978, עמ' 52.
* להפרדה בין קטעים ראשיים במחזורת, בפרט במחזורת ארוכה.
*:דוגמה: אף על פי שגדליהו התפרנס מן המלמדות בדוחק, וכל ימיו היה לו מיחוש, ואשתו הייתה חולנית; אף על פי שבימות החורף לא היו החלונות השבורים שבביתו הנמוך עומדים בפני הדלף; אף על פי שלא בכל יום היה גדליהו וביתו יכולים לקיים מצוות עשה שבתורה: "בערב תאכלו בשר ובבוקר תשבעו לחם" – בכל זאת, אילו סר אליו מלאך המוות ואמר לו: "עדיין לא בא יומך, אולם אם חפץ אתה ברצון טוב, יכול אני לגאול אותך מחייך המרים", היה יורק לו בפניו. (על פי "גדליהו" מאת יהודה שטיינברג)

השימוש בסימן נקודה ופסיק מצומצם יחסית לשימוש בסימני הפיסוק הנפרדים פסיק ונקודה כשלעצמם.

===בשפה היוונית===
בשפה היוונית הסימן מהווה סימן שאלה. בייצוג יוניקוד, נקודה פסיק היא U+003B, וזאת לעומת סימן השאלה ביוונית המיוצג כ–U+037E. עם זאת, ברוב הגופנים צורותיהם זהות לחלוטין.

===שפות מחשב===
בשפות תכנות רבות מהווה סימן נקודה ופסיק כסימן לסיומה של כל הוראה (לדוגמה: PL/I, עדה, #C, Java, C++, C), ובשפות אחרות כסימן שמפריד בין הוראות שונות (לדוגמה: פסקל, JavaScript).

בשפת אסמבלי מהווה הנקודה ופסיק סימן להערה שאין המחשב מתייחס אליה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://hebrew-academy.org.il/topic/hahlatot/punctuation/#target-4907 נקודה ופסיק], באתר האקדמיה ללשון העברית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיסוק
האורקסטרה של ראשון

האוֹרְקֶסְטְרה של ראשון היא התזמורת הראשונה בתקופת היישוב.
האורקסטרה (= תזמורת) של ראשון נוסדה בראשון לציון בשנת 1895 על ידי בוריס דב אוסוביצקי, שהיה יינן ביקב ומנצחה הראשון. היא פעלה בשנותיה הראשונות של המושבה, הייתה למרכז תרבותי ביישוב, ואף הוזמנה לחגיגות רשמיות ביפו ובירושלים. היא גם הוזמנה להופיע מדי פעם בפני השליטים הטורקיים. התזמורת קידמה בנגינתה את פניו של תאודור הרצל בביקורו בראשון לציון בשנת 1898.

העיתון הצבי פרסם ב־1896, (על ידי יונאס) את הכתבה "ראשון לציון": "הלכתי לשמוע בהמושבה פה את התזמורת, ונפלאתי הפלא ופלא ! ... נפלא הדבר לראות את המראה הזה. כי קולונסתים, כצעירים וכבאים מעט בימים, הטרודים בכל יום בעבודתם ולא ידעו מעולם עד כה מה זה כלי שיר, ילמדו בתקופת שלֹשה חֹדשים, כמו שאומרים בשעה שאינה לא יום ולא לילה, לנגן בם, ולשמור חֹקי הזמרה והקומפנימה במקהלה "ארקֶסתר" בעלת 28 איש, בכנורות, בנבלים, בחצוצרות, בחלילים, בתופים ובמצלתים ולהוציא זמרה בטקטה מסודרת לכל משפטיה וחוקותיה, הנעימה לאזן השומע... מנהל התזמורת "דיריז'ור", הוא המשכיל ב' אסוביצקי דירקטור של המרתף שמה, ומקלו יגיד להם לכל אחד ואחד לשמור תפקידו, וכל איבריו ותנועותיו ברגש נמרץ מלא חיים מנצח בנגינות. יפה המראה מאד ! יפה, נחמד ונעים. כל מעשיכם אחי, כממקור מים חיים יקרו. עבדו אדמתכם בשמחה, שירו זמרו!".

שמה של התזמורת הפך למיתוס, ובשנות ה-60 נכתב על ידי דן אלמגור השיר "האורקסטרה של ראשון", שהולחן והושר על ידי שמעון ישראלי. בשיר נזכרים אוסוביצקי, אוסוביצקי וקוסביצקי, שהם יהושע אוסוביצקי, פקידו הראשי של הברון בראשון לציון, אחיו בוריס אוסוביצקי ("מאסטרו אוסוביץ") שהיה כאמור המנצח, וסרגיי קוסביצקי שהיה אז מנצח בתזמורת הסימפונית של בוסטון ואין לו כל קשר לראשון לציון. אנשים אחרים המוזכרים בשיר נמנים עם מייסדי המושבה (שמן הסתם חלקם לא ניגן באורקסטרה) כמו מנשה מאירוביץ, אהרן מרדכי פריימן, חיים חיסין ודב גיסין, שהיה ממייסדי האורקסטרה, (בנו של אריה לייב גיסין).

בוריס אוסוביצקי הוא בנו של הרב שמחה בונם אוסוביצקי.

בשנת 1991, הוקמה בראשון לציון "האורקסטרה המתחדשת" ומופיעה עד היום ולאורך ההיסטוריה של מדינת ישראל. מאז שהיא חודשה ניצחו עליה אהרון אלקלעי, לימור שיפוני ויעקב אלמוג. מנצח האורקסטרה הנוכחי הוא מיכאל יערן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.hironit.co.il/?CategoryID=3358&ArticleID=10010 החברה העירונית של ראשון לציון: "קונצרט האורקסטרה המתחדשת של ראשון לציון"]
* 

==הערות שוליים==

האורקסטרה של ראשון צועדת ברחובות, 1912
האורקסטרה של ראשון לציון, עם המנצח אוסוביצקי, 1897

ראשון, האורקסטרה של
קטגוריה:ראשון לציון: תרבות
קטגוריה:העלייה הראשונה
קטגוריה:תרבות ביישוב
שרף (מלאך)

עיטור של שרף מ[[מנזר המצלבה בירושלים]]
עיטור שרף מ[[קבר מרים בירושלים]]
שרף הוא סוג של מלאך המוזכר בספר ישעיהו, ומתואר כמלאך עם שש כנפיים.
== מקור והתפתחות ==
בארכאולוגיה של המזרח הקדום ישנן לא מעט דוגמאות בצורות של בני אדם, ספינקסים ובעלי חיים מכונפים המופיעים על גבי שנהבים, חותמות, וטביעות חותם פיניקיים וכנעניים – המתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל, הנמשכות גם אל תוך התקופה הישראלית.

במעשה מרכבה (ישעיהו ו', א–ג) מתוארות דמויות מהפמליה האלוהית:
 (שם, פסוק ו'). בהמשך הפרק, מספר ישעיהו כי . ציונים נוספים של השרף הם (שם, י"ד כ"ט) ו- (שם, ל' ו').
על פי תיאורים אלו מעריכים חוקרים רבים שהשרף היה בדמות נחש בעל כנפיים, ידיים ורגליים.נחשים כאלו מתוארים גם בממצאים אומנותיים מן המזרח הקדום במצרים ובמסופוטמיה, אולם חוקרים אחרים החזיקו בדיעה שמלכתחילה התכוונו לתת שם לנחש שארסו צורב כאש את הנשוך, ורק מאוחר יותר נעשה דמות מיתולוגית, או אגדית, מעין הנחשים המעופפים שעליהם מספר הרודוטוס (ב, 75; ג,109)

קווים לדמותו של השד/מלאך ניתן למצא ב"סדר המחזור כפי מנהג פולין" (משנת 1735). ניתן ללמוד על חדירת שמו של המלאך לתוככי החברה היהודית-חסידית של המאה ה-18 בכנותה – "שרף" את אחד מממפיצי החסידות בגליציה. ממנו יצאה שושלת סטרליסק, האדמו"ר רבי אורי מסטרליסק – "השרף" (1757–1826) .

בשפה מצרית קדומה מופיע השם שֶרֶף seref ומשמעותה: בעירה, כעס, אש. בקבר בני חסן במצרים נתגלה פסל שזוהה כ"גריפין", ועליו חקוקה המילה "שרף" בכתב דמוטי. בהסתמך על חיצוניותו, היו חוקרים שהציעו לזהות אותו הגריפין עם היצור המתואר בספר ישעיהו (ראו לעיל) ושתפקידו היה – שמירת מקדש. משום ששמו נתפס כמקודש עבור מתרגם השבעים, והוולגטה – לא תרגם זה את המילה שרף-שרפים, אלא נכתבה היא בתעתיק המקורי, כפי שנהגו בתרגום המילה "כרובים". משום הדמיון בשמות, מעטים מהחוקרים אף הציעו לזהותו עם האל היווני סרפיס שמנתון היה מכוהניו ומפיציו הידועים .

שרפים קיימים גם בהיררכיית המלאכים של הנצרות.

==ראו גם==
*מלאך
*כרוב (תנ"ך)

== לקריאה נוספת ==
* יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, הוצאת ידיעות אחרונות – ספרי חמד, 2004, עמ' 29–34
==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מלאכים ביהדות
קטגוריה:מלאכים בנצרות
קטגוריה:דרגות של מלאכים
קטגוריה:ישויות מיתיות בתנ"ך
אסון הייזל

אסון הייזל הוא שמה של תקרית שארעה ב-29 במאי 1985 באצטדיון הייזל בבריסל, שבה נהרגו 39 אוהדים ונפצעו יותר מ-600 אוהדים נוספים בעת משחק גמר גביע אירופה לאלופות 1985 בכדורגל בין הקבוצות ליברפול ויובנטוס.
תרשים: כך אירע האסון

כבר בבוקרו של יום המשחק אירעו תקריות בין אוהדים אנגלים לאיטלקים כאשר בריונים אנגלים התפרעו בעיר. לקראת תחילת המשחק הצטופפו ביציעים כ-55 אלף אוהדים. היציעים חולקו לשניים - חלק אחד עבור האוהדים האנגלים, וחלק שני עבור האיטלקים ואוהדים משאר מדינות העולם, כאשר רצועת יציע ברוחב מטר וחצי חצצה בין השניים.

כשעה לפני שריקת הפתיחה פרצו אוהדים אנגלים שיכורים את רצועת ההפרדה והשליכו פחיות ובקבוקי משקה לעבר האיטלקים ביציע Z. ביציע החלה מהומה, והאוהדים שניסו להימלט נלכדו בין גדרות הברזל שתחמו את היציע. השוטרים שנכחו במגרש סירבו לפתוח את היציע לכיוון כר הדשא ולהקל בכך על הלחץ של הבורחים, וכתוצאה מהמהומה הכללית ומיעוט אפשרויות הניקוז לקהל המבוהל נרמסו למוות 39 אוהדים איטלקים ונפצעו יותר מ-600. הגופות הראשונות הוצאו מהאצטדיון כשהן עטופות בדגלים שהביאו האוהדים למשחק.

להפתעת הצופים במגרש ומיליוני הצופים והמאזינים בבית, שראו את הזוועה בשידור ישיר, החליטה אופ"א לקיים את המשחק למרות האסון. במשחק נצחה יובנטוס את ליברפול בתוצאה 0-1 מבעיטת עונשין מ-11 מטר של מישל פלאטיני. לאחר תום המשחק דרשו שרי הספורט של מדינות באירופה לבטל את משחקי גביעי אירופה. ראשי אופ"א דנו בסוגיה והחליטו להשעות את הקבוצות האנגליות ל-5 שנים ממפעלי האגודה, השעיה שמנעה את המשך פריחת הכדורגל האנגלי במפעל האירופאי היוקרתי (ב-8 השנים שלפני האסון, 7 פעמים זכתה קבוצה אנגלית בגביע אירופה, מתוכן 4 פעמים זכתה ליברפול. בשנים שלאחר התקרית אף קבוצה אנגלית לא הצליחה להגיע לגמר גביע אירופה, והראשונה שעשתה זאת רק לאחר 14 שנים הייתה מנצ'סטר יונייטד עם הניצחון 1-2 על באיירן מינכן בגמר 1999).

האצטדיון המיושן בבריסל נבנה מחדש תחת השם 'אצטדיון המלך בודואן' והעירייה הקימה מחוצה לו שעון שמש ענק כאנדרטה לזכר ההרוגים.

כארבע שנים לאחר אסון הייזל, ב-15 באפריל 1989, הייתה מעורבת ליברפול בטרגדיה נוספת - אסון הילסבורו, שבו נהרגו 97 אוהדים של הקבוצה.

==קישורים חיצוניים==

* - דיווח של פיני זהבי שנכח באסון 
* 

הייזל
קטגוריה:פרשות בכדורגל
קטגוריה:בריסל: היסטוריה
קטגוריה:יובנטוס
קטגוריה:אסונות ב-1985
קטגוריה:ליברפול (כדורגל)
הייזל
קטגוריה:בריסל: כדורגל
קטגוריה:אלימות בספורט
קבוע בולצמן

קבוע בולצמן הוא קבוע פיזיקלי מתחום התרמודינמיקה הממיר יחידות של טמפרטורה ליחידות של אנרגיה. הקבוע נקרא על שמו של לודוויג בולצמן.

קבוע בולצמן נתון על ידי:
: <math>\ k_B = 1.380649 \times 10^{-23} \ \mbox{J} \ \mbox{K} ^{-1} = 1.380649 \times 10^{-16} \ \mbox{erg} \ \mbox{K} ^{-1} = 8.6 \times 10^{-5} \ \mbox{eV} \ \mbox{K} ^{-1} </math>

חשיבותו העיקרית של קבוע בולצמן היא היותו היחס שבין הטמפרטורה T במעלות קלווין לבין האנרגיה התרמית:
: <math>\ \epsilon = k_B T</math>
כמו כן מסמנים: <math>\tau = k_B T</math> כאשר <math>\tau</math> נקרא הטמפרטורה המוחלטת.

במערכות תרמיות גדולות האנרגיה הפנימית הממוצעת של המערכת מתכונתית לטמפרטורה שלה, וקבוע בולצמן מופיע בנוסחאות חשובות רבות בתרמודינמיקה. למשל, האנרגיה הקינטית הכוללת של גז אידיאלי מקיימת:
:<math>\ E_k = \frac{3}{2} N k_B T</math>
כאשר N מספר החלקיקים. כמו כן, מופיע קבוע בולצמן במשוואת המצב של גז אידיאלי:
:<math>\ P V = N k_B T = n R T</math>
כאשר P הלחץ, V הנפח, n מספר החלקיקים במולים ו-R קבוע הגזים. הקשר בין קבוע בולצמן לבין קבוע הגזים הוא:
:<math>k_B = \frac{R}{N_A}</math>
כאשר <math>\ N_A</math> מספר אבוגדרו.

קבוע בולצמן מופיע גם בהתפלגות בולצמן - בהינתן מערכת שמצומדת לאמבט חום בטמפרטורה קבועה T, ניתן לבטא את ההסתברות להמצא באנרגיה מסוימת E בעזרת ניתוח המערכת כצבר קנוני, וזאת בהתאם לפונקציית חלוקה קנונית. במערכת זו, ההסתברות להיות ברמת אנרגיה <math>\ E</math> נתונה על ידי:
:<math>\ \mbox{Prob}(E) =\frac{1}{Z} e^{- \frac{E}{k_B T}}</math>
כאשר Z היא פונקציית החלוקה של המערכת.

במוליכים למחצה נעשה שימוש בקבוע בעל יחידות מידה של מתח חשמלי הנקרא המתח התרמי ומוגדר:
:<math>\ V_T = { k_B T \over q }</math>
כאשר q מטען האלקטרון.

==קישורים חיצוניים==

* 

בולצמן
קטגוריה:תרמודינמיקה
אוניסון

אוּניסוֹן (באנגלית unison; באיטלקית unisono), מרווח בן "אפס טונים" בין שני צלילים (כלומר - צליל זהה). נקרא לפעמים גם פרימה זכה. כאשר שני כלים (או יותר) "מנגנים באוניסון" הם מנגנים את אותה המנגינה בו-זמנית.

השימוש באוניסון במוזיקה נרחב מאוד, ונעשה בו שימוש בכל התקופות ובכל התרבויות. לא ידועה תרבות שלא נהוגה בה שירה או נגינה באוניסון.

בתזמורות סימפוניות מנגנים בדרך כלל כל כלי-הקשת מאותה הקבוצה (כלומר, כל הכינורות הראשונים, כל הכינורות השניים, כל הוויולות וכו') באוניסון. בכתיבה תזמורתית מקובל לכתוב באוניסון לצירופים שונים של כלים ובכך להרחיב את הרפרטואר הצלילי של התזמורת.מלחינים רבים עשו שימוש בנגינה או שירה באוניסון, והצליל הגדול והפתוח של האוניסון משמש לעיתים קרובות כ"אפקט מיוחד" במוזיקה קלאסית, במיוחד במוזיקה להרכבים גדולים. דוגמה אופיינית היא ארבע תיבות הפתיחה של היצירה "מוזיקת לילה זעירה" מאת מוצרט, בהן מנגנת רביעיית המיתרים כולה באוניסון, בשלוש אוקטבות, והאוניסון בה יוצר תחושה "מלכותית". כאשר סקציה אחת (כלומר כלי קשת, כלי נשיפה) מנגנת אוניסון, היא לא מנגנת באותו גובה של צליל בדיוק, אלא במרווחים של אוקטבות.
אוניסון בתזמורת כלי קשת

== ראו גם ==
* מונופוניה

==קישורים חיצוניים==

* [http://tzlilogia.co.il/%D7%9E%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99%D7%9D/%D7%90%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%A1%D7%95%D7%9F-3/ אוניסון] ב[http://tzlilogia.co.il/ אתר צלילוגיה]

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
סאמניטים

איטליה במאה הרביעית לפני הספירה, סאמניום בירוק כהה
סאמניטים (בלועזית: Samnites) היו בני עם דובר אוסקנית שהתיישב בחבל הארץ סאמניום, בהרי האפנינים שמדרום מזרח ללאטיום, מושבה של הרפובליקה הרומית.

החבל משתרע באזור הרי האפנינים לאורך שפלת קמפניה. טבעו ההררי של החבל גיבש את אופיים של השבטים האוסקנים שהתיישבו בו, שלימים הפכו לשבטים הסאמניטים.

הסאמניטים היו מאורגנים בקהילות שבטיות:
* פנטרים, שבירתם הייתה בוביאנום (Bovianum, כיום בויאנו שבמחוז מוליזה).
* קראקנים, שבירתם הייתה קלוביאָאֵה (Cluviae, כיום קזולי שבמחוז אברוצו).
* קאודינים, שבירתם הייתה קאודיום (Caudium, כיום מונטסרצ'יו שבמחוז קמפניה).
* הירפינים, שבירתם הייתה בנוונטום, (Beneventum, כיום בנוונטו שבמחוז קמפניה).

יישובים עירוניים נוספים היו קאיטה, איקלאנום ואיסרניה. כל קהילה (TOUTO) התרכזה סביב מרכז מבוצר. רוב היישובים של הסאמניטים היו כפרים מבוצרים בראשי ההרים, שמהם היו יורדים לאזורי השפלה בעונות המרעה. כמה משבטי הסאמניטים כבשו חלקים מקמפניה והתיישבו בה, ובמרוצת השנים הושפעו באופן ניכר מתרבות הערים היווניות והאטרוסקיות באזור.

הרומאים מתארים את הסאמניטים כעם לוחמני, אכזר ובעל דרגת תרבות נמוכה. הרומאים אימצו מהם כנראה את המגן וחנית ההטלה.

בשנת 354 לפנה"ס כרתו הסאמניטים והרומאים ברית, אך בין השנים 343 לפנה"ס - 290 לפנה"ס נערכו בין שני הצדדים שלוש מלחמות, המלחמות הסאמניטיות שבסופן הצליחו הרומאים להשתלט על סאמניום.

בשנת 268 לפנה"ס הוקמה בשטח הסאמניטי המושבה הלטינית בנוונטום (Beneventum), כיום העיר בנוונטו, מחוז קמפניה, איטליה. במהלך המאבק הרומאי בחניבעל ובפירוס מלך אפירוס מרדו הסאמניטים ברומא וחברו לאויביה. בשנת 180 לפנה"ס לערך, בחסות רומא, פלשו הליגורים שהוגלו מהצפון לשטחיהם של הסאמניטים.

עם פרוץ מלחמת בעלות הברית בשנת 91 לפנה"ס עמדו הסאמינטים, יחד עם המארסים, בראש המרד האיטלקי ברומא. לאחר מספר הצלחות בתחילת המלחמה הם נוצחו, אך היו השבט האחרון שהחזיק מעמד בלחימה עקשנית. בסיומה של המלחמה הם הצליחו לזכות באזרחות רומית.

עקב צידודם בסיעה הפופולרית במהלך מלחמת האזרחים הרומית, הם רכשו לעצמם אויב אכזר בדמות לוקיוס קורנליוס סולה, מנהיג הסיעה האופטימאטית במלחמה.

בשנת 80 לפנה"ס, לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים, ערך סולה מסע כיבוש והשמדה באדמת סאמניום, החריב את עריה, חיסל את עמה, והגלה את השרידים ממנו לצפון איטליה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:איטליה: העת העתיקה
מוסקבה פטושקי

מוסקבה-פטושקי (ברוסית: Москва́ — Петушки́) הוא ספר של ונדיקט ירופייב, שנכתב בשנת 1969 והופץ בצורת סאמיזדאט בברית המועצות. הספר זכה למעמד של "ספר פולחן" בברית המועצות.<ref></ref>

הספר הודפס לראשונה בשנת 1973 בכתב העת "עמי" בשפה הרוסית, שיצא לאור בישראל. מאוחר יותר יצא הספר לאור גם בפריז, אך ברוסיה עצמה ראה אור רק בשנת 1989, שנה לפני מות המחבר ולאחר שמדיניות הפרסטרויקה הקלה את מגבלות הצנזורה על ספרים.

הספר תורגם מחדש לעברית בשנת 1994 בידי נילי מירסקי, ויצא לאור בהוצאת עם עובד.

==עלילה==
הספר מתאר מסע סוריאליסטי ומשעשע של הגיבור, שלרוב הוא שיכור, וניצ'קה, שהוא בן דמותו של ירופייב, ברכבת ממוסקבה אל אהובתו ובנו בפטושקי, מרחק 125 ק"מ, במטרה למצוא את הגאולה בעולם זה. בסופו של דבר הוא מוצא עצמו חזרה במוסקבה הקומוניסטית, באזור הקרמלין, אותו לא ראה עד לאותו הרגע, ומת בדקירה בגרונו.

בתחילת הסיפור וניצ'קה מתאר עצמו כמי שפוטר מעבודתו בהנחת כבלי טלפון בשל שרטוט דיאגרמות השתייה שלו ושל עמיתיו לעבודה. דיאגרמות אלו גילו מתאם ברור בין כמויות השתייה החריפה וטיפוס האישיות. וניצ'קה מבזבז את שארית כספו על מתנות לבנו, מזון לדרך וקניית משקה אלכוהולי נוסף. הוא שוקע במונולוגים ארכניים אודות היסטוריה, פילוסופיה ופוליטיקה. בנוסף הוא מתיידד עם נוסעים אחרים ודן איתם במצבה העגום של ברית המועצות תוך כדי שתייה.

הספר כתוב בסגנון ייחודי כהזיה המשולבת במתכונים של קוקטיילים מוזרים ובציטוטים תרבותיים, דתיים ופוליטיים למכביר. הוא משלב אמרות מליציות, סלנג וקללות וכן התייחסות ליצירות ספרותיות ופילוסופיות, כמו אלה של יוהאן וולפגנג גתה ועמנואל קאנט.

== ביקורת פוליטית ==
לאורך הספר מביע ירופייב ביקורת והתרסה כנגד המשטר הסובייטי בברית המועצות. פרפרזות על כתבי לנין שזורות לאורך הרומן. כמו כן, ישנם אזכורים ציניים של קארל מרקס, פרידריך אנגלס ואלכסנדר הרצן. במהלך הספר מוזכרים אישים כמו ז'אן-פול סארטר וסימון דה בובואר, תוך ביקורת מרומזת על תמיכתם במדיניות הגולאגים בברית המועצות.

בנוסף לכך מופיעה לאורך הספר ביקורת גם על היחס של המשטר הסובייטי לנצרות. ירופייב מביע רגשות דתיים והזדהות עם ישו ואף חוזר לנצרות הקתולית ולא לנצרות הפרבוסלבית הנהוגה ברוסיה. דוגמה מוקצנת לכך היא רפרנס לרעיון הפניית הלחי השנייה בו מתקין הגיבור קוקטייל בשם "מעי הכלבה" וטוען שאחרי שתייתו "אדם מגיע לכזאת דרגה של רוחניות שאפשר לירוק עליו במשך מחצית השעה והוא לא יגיד דבר". 

כמו כן, מביע הסופר יחס חיובי לישראל, ולועג על הפרנויה הסובייטית מהציונות. למשל, הוא מספר לפועלים שעבדו איתו בהנחת כבלי הטלפון על משה דיין ואבא אבן, תוך התבדחות גסה על שמותיהם. דבריו נגדו את המדיניות הרשמית של הקרמלין שהורה על תמיכה במדינות ערב בכל רחבי הגוש הקומוניסטי והתנגד לישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי הרפתקאות ומסעות
קטגוריה:סוריאליזם
קטגוריה:ספרות סובייטית
קטגוריה:מוסקבה
קטגוריה:ספרי 1969
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: סדרת פרוזה אחרת
חבורה פשוטה

במתמטיקה, חבורה פשוטה היא חבורה <math>G\ne \{e\}</math> שאין לה תת חבורה נורמלית לא טריוויאלית, כלומר תת-החבורות הנורמליות היחידות שלה הן <math>G</math> ו-<math>\{e\}</math>.

לפי משפט ז'ורדן-הולדר ההצגה של חבורה סופית <math>G</math> על ידי סדרת הרכב היא יחידה, כאשר הגורמים של סדרת ההרכב הן חבורות פשוטות. מכאן החשיבות הרבה שיש לחבורות פשוטות בתור אבני הבניין של כל החבורות הסופיות, בדומה למספרים הראשוניים שמרכיבים את המספרים השלמים.

המיון של החבורות הפשוטות הסופיות הושלם ב-1982 לאחר מאמצים משותפים של מתמטיקאים רבים.

==דוגמאות==
*כל חבורה שהסדר שלה הוא ראשוני היא פשוטה, כי על פי משפט לגראנז' הסדר של תת-חבורה צריך לחלק את הסדר שלה, ורק 1 והמספר עצמו (שיוצרים את התת-חבורות הטריוויאליות) הם כאלה.
* כל חבורה אבלית פשוטה היא החבורה הציקלית מסדר ראשוני.
* בין החבורות הסימטריות <math>S_n</math>, אם <math>n<5</math> אז <math>S_n</math> חבורה פתירה ואינה פשוטה. 
לדוגמה עבור <math>n=4</math> קיימת הסדרה הנורמלית <math>S_4\triangleright A_4\triangleright V_4\triangleright \{e,(1\ 2)(3\ 4)\}\triangleright \{e\}</math> כאשר <math>A_4</math> חבורת התמורות הזוגיות מסדר 4 ו-<math>V_4</math> חבורת הארבעה של קליין.

מאידך, עבור <math>n\ge 5</math>, <math>A_n</math> פשוטה.
* חבורות המטריצות <math>\operatorname{PSL}_n(F)</math> הן פשוטות, אלא אם <math>n=2</math> והשדה <math>F</math> הוא בן 2 או 3 איברים.

לפי משפט פייט-תומפסון, כל חבורה מסדר אי זוגי היא פתירה. משפט זה נחשב לצעד המשמעותי הראשון בהוכחת משפט המיון של החבורות הפשוטות הסופיות. מן המיון השלם עולה כי הסדר של כל חבורה פשוטה, פרט לחבורות סוזוקי, מתחלק ב-3.

== מושגים קרובים ==

אם <math>G</math> חבורה מושלמת (כלומר, <math>[G,G]=G</math>) וחבורת המנה <math>G/Z(G)</math> פשוטה, אז החבורה <math>G</math> היא קוואזי-פשוטה (quasisimple). לחבורה פשוטה <math>A</math>, כל תת-חבורה של חבורת האוטומורפיזמים <math>\operatorname{Aut}(A)</math> המכילה את כל האוטומורפיזמים של הצמדה נקראות חבורות כמעט פשוטות (almost simple). 

לדוגמה, כאשר <math>\operatorname{PSL}_n(F)</math> פשוטה, החבורה <math>\operatorname{SL}_n(F)</math> היא קוואזי-פשוטה, והחבורה <math>\operatorname{PGL}_n(F)</math> כמעט פשוטה.

== מקורות == 

* The Finite Simple Groups, R.A.Wilson, Springer, 2009. 

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת החבורות
אמי - הילדה עם הילקוט הכחול

אמי - הילדה עם הילקוט הכחול (בספרדית: Amy, la niña de la mochila azul) היא סדרת טלוויזיה מקסיקנית שהופקה על ידי חברת "טלוויסה" - מפיקת הטלנובלות המקסיקנית הגדולה, והופצה במספר מדינות בעולם. בישראל, שודרה הסדרה בערוץ הילדים בשם "אמי". העלילה מבוססת על סיפור-עם מקסיקני עתיק בשם "אמי - הילדה עם הילקוט הכחול".

==הסדרה והשפעתה==
בזמן הפקת הסדרה זכו טלנובלות הילדים, כגון "קטנטנות", להצלחה. הסדרה זכתה אף היא להצלחה במקומות בהן שודרה, וביניהם ישראל. בסדרה שולבו 27 שירים מקוריים שזכו להצלחה במדינות דוברות ספרדית.

==סיפור העלילה==
הסדרה מגוללת את סיפורה של אמי בת ה-9. סופת הוריקן שארעה בעודה תינוקת, גרמה לה להגיע אל הים, בתוך סלקל, שם הגיעה לידי זוג בשם מתיאס ופרלה החיים באוניה, שהייתה קלועה בעיצומה של הסערה. הזוג, שלא היו לו ילדים, חילץ את התינוקת שהגיעה אל האוניה, ואימץ אותה. לאחר זמן מה טבעה פרלה בסופה, ומתיאס, שהיה מלח במקצועו, לא יכול היה לשאת עוד את השהיה בים והפסיק להפליג. אמי המשיכה להתגורר עם מתיאס באוניה העוגנת בנמל, מבלי לדעת שהוא איננו אביה הביולוגי.
בסדרה מוצגים גם חבריה של אמי - ראול, גאטו, פקאס, צ'איוטה וטולין. העלילה עוסקת בגעגועיה לאם שלא זכתה להכיר.

אחד מתושבי העיירה "פוארטו אספרנסה" (נמל התקוה) - אוקטביו המליונר, החולה וטוב הלב- הוא אביה הביולוגי של אמי, אך אינו יודע זאת. הוא סבור שנולד לו בן, ומאז הסופה הוא לא הפסיק לחפש אותו. כדי להתקרב אל ילדי העיירה הוא ממציא דמות ליצן, אשר מופיע ברחובות בפני הילדים והוריהם. באחד ממופעי הקסמים המאולתרים שלו הוא פוגש את אמי, והשניים מתיידדים, מבלי לדעת מהו הקשר האמיתי ביניהם.
בנוסף, אמי מתיידדת עם בתולת ים שהכירה באחת הפעמים בהם צללה בים (בשעה שאמורה הייתה להיות בבית הספר), ומעניקה לה את השם "קורל". בהמשך מתברר שקורל היא בעצם אמה של אמי.
הילדים העשירים הלומדים בכיתתה של אמי לועגים לה על היותה עניה ויתומה מאם.
במהלך הסדרה אמי נאבקת במכשפה המרושעת קרלוטה, המנהלת בית יתומים בשם "סן פליפה" בעיירה, אליו מגיעה אמי בהמשך, בעל כורחה.
בסדרה אלמנטים על- טבעיים, ובסיומה מביסה אמי את המכשפה הרעה בכך שהיא הופכת אותה לבובה, ונותנת לעוזרת של המכשפה מינרווה את לבה הטוב, שנגזל ממנה בילדותה על ידי קרלוטה. אמי מתאחדת עם אמה האמיתית, מצליחה לכבוש את לב אהובה ראול, ואילו מתיאס מצליח להתגבר על פחדו מן הים. בסיום אותו הפרק מתגלה לקהל הצופים שכל אירועי הסדרה הם בעצם סיפור שאמה של אמי מספרת לה, ומבלות ביחד יום כיף - חלומה של אמי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טלנובלות מקסיקניות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על בנות ים
קטגוריה:סדרות נעורים
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הספרדית
לואי אנטואן פובלה דה בוריין

לואי אנטואן פובלה דה בוריין (צרפתית: Louis Antoine Fauvelet de Bourrienne; 19 ביולי 1769 - 7 בפברואר 1834), דיפלומט צרפתי.
== חייו ==
פובלה קיבל את חינוכו בבית הספר הצבאי בבריין בחבל שמפן, ביחד עם נפוליאון בונפרטה. למרות שנפוליאון היה מתבודד, וקשה היה ליצור עמו יחסי רעות, הפכו השניים לידידים. עם זאת, יש להניח כי סיפוריו של בוריין על ידידותם האינטימית, כפי שהם מופיעים בזיכרונותיו, מוגזמים.

כאשר עזב בוריין את בית הספר, בשנת 1787, הביע חוסר רצון בקריירה צבאית, והמשיך בדרכו לווינה שם למד דיפלומטיה ומשפטים. לאחר מכן שהה בלייפציג, כאשר פרצה המהפכה הצרפתית. רק בשנת 1792 שב בוריין לצרפת. בפריז חידש את ידידותו עם בונפרטה. השניים חיו חיי בוהמה ביחד, ובין היתר היו עדים לביזת אוצרות המשפחה המלכותית בארמון טולרי ב-20 ביוני, ולהרג המשמר השווייצרי על ידי המהפכנים ב-10 באוגוסט.

בוריין קיבל משרה דיפלומטית בשטוטגרט, אך תהפוכות הפוליטיקה של אותו הזמן הפכו אותו עד מהרה ל"מהגר" פוליטי. לאחר אירועי שנת 1795 שב לפריז, ושב והתרועע עם בונפרטה, אשר היה לסגן מפקד "צבא הפנים", ועד מהרה קיבל את המינוי למפקד הכוחות באיטליה. בוריין לא ערך עמו את המסע לאיטליה, אך בזמן המשא ומתן עם אוסטריה באוקטובר 1797 נקרא על ידי נפוליאון שרצה להיעזר בניסיונו במשפטים ובדיפלומטיה, על מנת לנסח את תנאי הסכם קמפו פורמיו.

בשנה שלאחר מכן נלווה אל נפוליאון במערכה במצרים והפך למזכירו האישי. בתקופה זו כתב זיכרונות מלאי חיים, אם כי פרטים רבים מהם מוטלים בספק, המתארים את מסעו של נפוליאון במצרים ואת מסע נפוליאון בארץ ישראל. הוא נלווה אליו בשובו לצרפת, וסייע לו בענייניו כאשר תכנן את ההפיכה ב"18 בברימאר" (נובמבר 1799) בה הכריז על עצמו כ"קונסול הראשון". הוא נותר בתפקידו כמזכירו האישי של נפוליאון בתקופה זו, אך בשנת 1802 נחשד באי סדרים כספיים והודח.

במהלך הסתיו של שנת 1805 נשלח כציר הצרפתי לעיר החופשית המבורג, על מנת לתאם את המלחמה הכלכלית נגד אנגליה הידועה כ"שיטה הקונטיננטלית". ידוע כי מדיניות זו לא הייתה לרוחו, והוא פעל לטובת הסוחרים בהמבורג, אשר מבחינתם סייעו לו מבחינה כספית על מנת להגמיש את הכללים. בתחילת הסתיו של 1807 כאשר הורה לו נפוליאון להזמין כמות גדולה של מדים לצבאו, שחנה אז בפרוסיה הוא גילה שהדרך היחידה לספק את הכמות הדרושה היא להזמינם מאנגליה. לאחר שצבר בדרך זו עושר רב, נקרא לשוב לצרפת בבושת פנים לקראת סיום שנת 1810.

בשנת 1814 הצטרף למחנה המלוכני, ובמהלך מאה הימים בשנת 1815 הצטרף ללואי ה-18 אשר נמלט לעיר גנט. את שארית ימיו בילה ללא אירועים מיוחדים. הוא מת בעיר קן בשנת 1834, לאחר שסבל ממחלת נפש בשנותיו האחרונות.

בוריין ידוע כיום לא בזכות הישגיו הדיפלומטיים, אשר היו חסרי משמעות, ולא בזכות יצירותיו הספרותיות, אלא בשל "זיכרונותיו" שיצאו לאור בין השנים 1829 ו-1831, ומאז הודפסו שוב ושוב ותורגמו לשפות רבות. זיכרונות אלו הם מקור ראשון ממעלה להכרת אישיותו של נפוליאון, אם כי בשל טינתו האישית של בוריין לידידו זה, רבים מהפרטים המופיעים בהם מוטלים בספק.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070312065301/http://gnu.mirrors.tds.net/pub/gutenberg.org/etext02/nb03v10.txt זיכרונות נפוליאון מאת דה בוריין- פרק 3 שנת 1799] מתוך פרויקט גוטנברג
* 
* 

קטגוריה:דיפלומטים צרפתים
קטגוריה:מסע נפוליאון בארץ ישראל
קטגוריה:צרפתים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1769
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1834
גליצין

גליצין (Glycine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע. 

זוהי חומצת האמינו הפשוטה והקטנה ביותר; השייר שלה מורכב מאטום מימן בודד. שייר זה נחשב להידרופובי, אם כי ההידרופוביות שלו זניחה. זוהי אחת מחומצות האמינו השכיחות ביותר בחלבונים.

אטום הפחמן של הגליצין קשור לשני אטומי מימן בודדים, ולא לאחד כמו שאר חומצות האמינו, ולכן אין הוא נחשב לפחמן אלפא (שכן, פחמן אלפא אמור להיות קשור לארבע קבוצות כימיות שונות). כיוון שכך, גליצין איננה מולקולה כיראלית והיא לא מסוגלת להסיט מישור אור מקוטב (ובמילים אחרות: היא אינה מגלה פעילות אופטית), וזאת בניגוד לשאר חומצות האמינו שכן מסוגלות לעשות זאת. 

== היסטוריה ואטימולוגיה ==
גליצין התגלה בשנת 1820 על ידי הכימאי הצרפתי אנרי בראקונו כאשר ביצע הידרוליזה של ג'לטין על ידי הרתחתו עם חומצה גופרתית<ref></ref>. הוא כינה אותו במקור "סוכר של ג'לטין"<ref></ref><ref></ref>, אך הכימאי הצרפתי ז'אן-בטיסט בוסינגו הראה ב-1838 שהוא מכיל חנקן<ref></ref>. בשנת 1847 הציע המדען האמריקני אבן נורטון הורספורד, אז תלמידו של הכימאי הגרמני יוסטוס פון ליביג, את השם "גליקוקול"<ref></ref><ref></ref>;אולם, הכימאי השוודי ברצליוס הציע שנה לאחר מכן את השם הנוכחי הפשוט יותר<ref></ref><ref></ref>. השם גליצין בא מהמילה היוונית γλυκύς (גליקיס) "טעם מתוק"<ref></ref> (שקשורה גם לקידומות גליקו- וגלוקו-, כמו בגליקופרוטאין וגלוקוז). בשנת 1858, הכימאי הצרפתי אוגוסט קאהורס קבע שגליצין הוא אמין של חומצה אצטית.

שמה הכימי של גליצין, לפי מונחון IUPAC, הוא חומצה אמינואתנואית; השם נגזר מהיותה מורכבת מחומצה אתנואית (חומצה קרבוקסילית של אתן), אליה קשורה קבוצת אמינו.

גליצין משמשת גם בתור ניורוטרנסמיטור אינהיביטורי במערכת העצבים המרכזית, וגם כמפעילת תהליכים אקסיטטוריים<ref></ref><ref></ref>.

== הפקה ==
למרות שניתן לבודד גליצין מחלבון שעבר הידרוליזה, דרך זו איננה משמשת לייצור תעשייתי, מכיוון שניתן לייצר אותו בצורה נוחה יותר על ידי סינתזה כימית<ref></ref>. שני התהליכים העיקריים הם אמינציה של חומצה כלורואצטית עם אמוניה, הנותנת גליצין ואמוניום כלוריד<ref></ref>, וסינתזת חומצות אמינו של Strecker<ref></ref>, שהיא השיטה הסינתטית העיקרית בארצות הברית וביפן<ref></ref>. כ-15 אלף טון מיוצרים מדי שנה בדרך זו<ref></ref>. 

גליצין נוצר גם כתוצר לוואי לא רצוי בסינתזה של EDTA, הנובעת מתגובות של תוצר הלוואי של אמוניה<ref></ref>.

== סיכונים ==
בשנת 2017 הודיע מנהל המזון והתרופות האמריקאי כי גליצין אינו בטוח לשימוש במזון לבני אדם, לאחר שפורסמו מספר מחקרים מדעיים המתבססים על ניסויים בבעלי חיים בהם דווח על תופעות לוואי מזיקות בתזונה עשירה בגליצין.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:חומצות אמינו
קטגוריה:מוליכים עצביים
פנילאלנין

פנילאלנין (Phenylalanine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע והמרכיבות את החלבונים.
תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז פנילאלנין, ולכן היא מהווה חומצת אמינו חיונית שיש לקבל אותה דרך המזון.

==כימיה==
כפי שמעיד שמה, פנילאלנין היא נגזרת של חומצת אמינו אחרת: אלאנין. שתי החומצות זהות בהרכבן, אלא שלפנילאלנין מתווספת קבוצת פניל (טבעת בנזן פחות אטום מימן אחד, C<sub>6</sub>H<sub>5</sub>). השייר של פנילאלנין מורכב מקבוצת מתילן (CH<sub>2</sub>) אליה מחוברת קבוצת פניל. פנילאלנין היא, אם כן, אחת משלוש חומצות האמינו הארומטיות, ומביניהן היא ההידרופובית ביותר, שכן בשייר שלה אין קבוצת הידרוקסיל (כמו בטירוזין) ואין אטום חנקן (כמו בטריפטופן).

הממתיק המלאכותי אספרטיים מורכב מפנילאלנין ומחומצה אספרטית.

==מקורות תזונה==
פנילאלנין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

מקור נוסף לפנילאלנין הוא הממתיק המלאכותי אספרטיים, שקיים במשקאות ומאכלים דיאטטיים רבים. האספרטיים מתפרק בגוף למספר תוצרים, שפניאלנין הוא אחד מהם.

==ביולוגיה==
המחלה התורשתית פנילקטונוריה (Phenylketonuria - PKU) נגרמת כתוצאה מחוסר גנטי באנזים פנילאלנין הידרוקסילאז, המזרז את הפיכת הפנילאלנין בגוף לחומצת האמינו טירוזין. כתוצאה מכך מצטבר פנילאלנין במקומות שונים בגוף, ובעיקר במוח; הדבר גורם לפיגור שכלי מגיל צעיר ולתופעות אחרות. אם המחלה מזוהה בגיל צעיר, ניתן למונעה בקלות יחסית על ידי שמירה על דיאטה קפדנית נטולת פנילאלנין. PKU היא אחת המחלות התורשתיות הראשונות שנתגלו.

==ראו גם==
*אספרטם (ממתיק מלאכותי שאחד ממרכיביו הוא פנילאלנין).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חומצות אמינו
קטגוריה:חומצות אמינו חיוניות
סטורן (מיתולוגיה)

תחריט מהמאה ה-16 של סטורן
סטורן (לטינית: Saturnus) נקרא גם סטורנוס הוא אל החקלאות והקציר במיתולוגיה הרומית. מקבילו של קרונוס במיתולוגיה היוונית.

בדומה לקורנוס, מנהיג הטיטאנים ובנם הקטן של האלה גאיה ואורנוס, האמינו גם שסטורן נהג לבלוע את ילדיו בזה אחר זה מיד כשנולדו. 

סאטורנליה - חג לכבודו של סטורן, נערך סמוך ליום הקצר ביותר בשנה, ב-17 בדצמבר. זה היה אחד מהחגים העליזים ביותר מכל חגי רומא. במהלך החג התייחסו אל העבדים כאל בני חורין ונתנו להם תוספת מזון וכן היה זה היום היחיד בו הוסרו הכיסויים מעל פסלי סטורן.

כוכב הלכת שבתאי קרוי ברוב שפות העולם על שמו של סטורן, וגם יום השבת מכונה במספר שפות אירופאיות, "יומו של סטורן".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אלים רומיים
הפועל תל אביב (כדורגל נשים)

הפועל תל אביב היא קבוצת כדורגל הנשים של המועדון הפועל תל אביב המתחרה בליגה הלאומית בכדורגל נשים. הקבוצה הוקמה לראשונה ב-1998, התחרתה בליגת הנשים מהקמתה, זכתה בדאבל בעונת 2000/2001 והתפרקה בשנת 2002. בשנת 2019 הוקמה הקבוצה מחדש, הצטרפה לליגה הארצית ותוך שתי עונות עלתה לליגה הלאומית.

==הקמת הקבוצה הראשונה==
קבוצת הנשים של הפועל תל אביב הוקמה בסוף שנות ה-90, לאחר הפרטת קבוצת כדורגל הגברים של המועדון. קבוצת הרכישה שכללה את משה תאומים, מוטי אורנשטיין, סמי סגול ורפי עגיב החליטה להקים לראשונה במועדון קבוצת כדורגל נשים, על מנת להתמודד בליגת כדורגל נשים שהוקמה בשנת 1998.

תחת המאמן עמי נימני זכתה הקבוצה בדאבל בעונת 2000/2001, כאשר שיחקו במדיה שחקניות מהטובות ביותר בארץ, וביניהן סילבי ז'אן, רויטל אמויאל, אינה דידיץ' וסלווא עמסיס. הקבוצה השתתפה בליגת האלופות שהתקיימה בשווייץ. בעונה שלאחר הזכייה בדאבל סיימה הקבוצה במקום השני והגיעה לגמר גביע המדינה, אך לאחר תקופה קצרה התפרקה.

לקבוצת הנשים התלווה צוות צילום שתיעד את הקבוצה במשך שנה ויצר עליה סרט דוקומנטרי בשם "החלוצות".

==הקבוצה השנייה==
ב-12 בספטמבר 2019 הודיע מועדון הפועל תל אביב על חידוש פעילותה של קבוצת הנשים, שתשחק החל מחודש אוקטובר במסגרת הליגה הארצית לנשים תחת המאמן עומרי גרבאוי. במקביל לקבוצה הבוגרת, נמסר על הקמת מחלקת נערות וילדות מגיל 6, וכן על כוונה להקים אקדמיה לכדורגל לבנות.

===הדרך לליגת העל===

בעונתה השנייה בליגה סיימה הקבוצה במקום הראשון והעפילה לליגה הלאומית.

בעונתה הראשונה בליגה הלאומית, הייתה קרובה לעליית ליגה אך לאחר מאבקי עליה קשים מול הפועל ירושלים, הקבוצה סיימה במקום השלישי ונשארה בליגה הלאומית.

בעונה העוקבת החתימה הפועל תל אביב את אשרת עיני, ששיחקה בקבוצה בעונותיה בליגת העל, במטרה להחזיר את הקבוצה לליגה הראשונה - אך בשלב הפלייאוף לא הצליחה לנצח את המועמדות האחרות לעליה - הפועל רעננה ובנות נתניה, וסיימה שוב במקום השלישי.

בעונתה השלישית הקבוצה התחזקה בשחקניות שהגיעו מליגת העל, כאשר ההחתמה הבולטת הייתה קפטנית נבחרת ישראל לשעבר, קארין סנדל. את העונה הסדירה סיימה הקבוצה ללא הפסד כלל, כאשר הפסדה היחיד באותה תקופה היה ברבע גמר גביע המדינה מול מ.כ. רמת השרון. הפסדה הראשון בליגה היה בשלב הפלייאוף, שם הפסידה נגד הפועל באר שבע 2-0, כאשר ניצחון היה מבטיח את עלייתה לליגה הראשונה. עם זאת, מחזור לאחר מכן הפועל תל אביב ניצחה את מכבי פנתרות אשדוד 4-3, ובכך הבטיחה את עלייתה לליגת העל, לאחר היעדרות של 22 שנים. הקבוצה עלתה מהמקום הראשון בטבלה.

==תארים==
* אליפויות: 1
** 2000/2001

*גביעים: 1
** 2000/2001

== ראו גם ==
* כדורגל נשים בישראל
* הפועל תל אביב (כדורגל)

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://wiki.red-fans.com/ אתר ויקיפועל - אנציקלופדיית הפועל תל אביב]

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצות כדורגל נשים ישראליות
קטגוריה:התאחדות הפועל: מועדוני ספורט נשים
תל אביב (כדורגל נשים)
הפועל תל אביב (כדורגל2)
נשים
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1998