OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אחמד כסרווי

אחמד כסרווי (פרסית: احمد كسروى; 29 בספטמבר 1890 – 11 במרץ 1946) היה היסטוריון, בלשן, הוגה דעות ופעיל חברתי איראני. נרצח בשל התנגדותו לאסלאם השיעי ולממסד הדתי באיראן.

==ביוגרפיה==

אחמד כסרווי נולד למשפחת אנשי דת ממוצא אזרי בכפר שליד העיר תבריז. אביו ייעד אותו מגיל צעיר לכהן במשרה דתית, והוא החל ללמוד לימודי דת בהיותו בן 6. לאחר שנפטר אביו בהיותו בן 12, נאלץ כסרווי לעזוב את הלימודים ולסייע בפרנסת המשפחה, אולם כעבור מספר שנים חזר לספסל הלימודים. הוא עבר מן הכפר לתבריז, והחל ללמוד במדרסה טאלביה, המוסד העירוני המוביל באותה עת. לאחר ארבע שנות לימודים הוסמך כאיש דת וקיבל את התואר 'מולא'. לאחר הסמכתו שימש במשך תקופה קצרה כמטיף באחד המסגדים שבכפר הולדתו, אולם עד מהרה הוא מאס בעבודה זאת ובמקום זאת תכנן להתחיל את דרכו הציבורית.

עוד בתקופת לימודיו בתבריז נחשף כסרווי לרעיון החוקתיות, ונעשה לתומך נלהב של הפעילות הפוליטית לקידומה של איראן. כסרווי אמנם לא לקח חלק פעיל במהפכה החוקתית באיראן בשנת 1905, אולם היה בלי ספק מזוהה עם מחנה תומכי החוקה שכונו 'שוחרי החירות'. בעקבות כינונה של החוקה החלה להיבנות מערכת משפטית לא-דתית באיראן, שם מצא כסרווי את משרתו הציבורית הראשונה לאחר שנטש את השירות הדתי. בשנות העשרים שימש בתפקידים שונים במשרד המשפטים, תוך שהוא מקדם ערכים של עצמאות מערכת המשפט ושוויון בפני החוק. פעילותו בשנים אלו עוררו עליו מתנגדים רבים. לצד פעילותו המשפטית הספיק כסרווי לפרסם בתקופה זאת גם שני חיבורים היסטוריים העוסקים בהיסטוריה של אזרבייג'ן.

לאחר פרישתו ממשרד המשפטים בשנת 1930 כסרווי הגביר את פעילותו החברתית, ופרסם מאמרים רבים שעסקו בתחלואי החברה האיראנית ובדרכים להתמודדות עם תופעות אלו. ביקורת רבה הפנה גם ביחס לממסד הדתי וכלפי האסלאם באופן כללי יותר. כסרווי טען כי יש ליצור שינוי תודעתי בחברה האיראנית שיהפוך אותה מחברה נבערת בעלת חשיבה חשוכה לחברה בריאה שתתבסס על היגיון וגאווה לאומית. הביקורת שמתח על הממסד הדתי היא שהביאה בסופו של דבר למותו של כסרווי. ב-11 במרץ 1946 נרצח בידי שני מתנקשים אסלאמיסטיים מארגון 'פדאיאנ-י אסלאם'.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים איראנים
קטגוריה:אנשי דת איראנים
קטגוריה:פעילים חברתיים איראנים
קטגוריה:ילידי 1890

קטגוריה:נפטרים ב-1946
מדרש תדשא

מדרש תדשא (נקרא גם מדרש רבי פנחס בן יאיר וכן ברייתא דרבי פנחס בן יאיר) הוא מדרש שיוחס לרבי פנחס בן יאיר, ולדעת החוקר אברהם אפשטיין נכתב על ידי רבי משה הדרשן.

==שם הספר==
שם המדרש נובע מהפסוק בו הוא מתחיל: 

יש שהציעו שהמדרש פותח בפסוק זה משום שהמילה "תדשא" היא גימטריה של שם מחבר המדרש, אמנם אין התאמה מלאה בגימטריות.

==היחס לספר היובלים==
הרבה מתוכן המדרש מקביל לכתוב בספר היובלים. דוגמה לכך, במדרש תדשא (פרק ח) מובאים תאריכי לידת בני יעקב בדמיון רב למופיע בספר היובלים (כח,יג-כד). דבר זה הביא כמה חוקרים למסקנה שספר היובלים היה לפני המחבר. אמנם יש הטוענים שההשפעה מהספרים החיצוניים באה ממקורות שבע"פ ולא מספרים כתובים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://library.alhatorah.org/?r1=Midrash_Tadshe_1 מדרש תדשא], במהדורה מדויקת, מתוך ספר "". כולל הערות המהדיר, הרב .

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:מדרשי אגדה
קטגוריה:ספרי מדרשים ארץ-ישראליים
סואר (ריין)

נהר הסואר (בצרפתית: Sauer בגרמנית: Saarbach) הוא נהר שאורכו 70 ק"מ ומוצאו בריינלנד-פפאלץ, גרמניה וזורם ברובו בבא-רן שבצרפת עד שהוא נשפך אל נהר הריין.

==גאוגרפיה==
מקור הנהר בפלאצרוואלד ליד העיר אפנבורן (Eppenbrunn) שבקרבת הגבול הצרפתי-גרמני, ברום של כ-400 מטר מעל לגובה פני הים. הנהר זורם מזרחה בשטח גרמניה עד שהוא חוצה את הגבול לצרפת כ-12 ק"מ לאחר מוצאו. בצרפת הנהר זורם בצפון חבל בא-רן וממשיך לכיוון מזרח. במהלכו הוא ניזון ממספר נהרות שהעקריים שבהם הוא האברבאך והסלצבאך. כ-5 ק"מ לאחר המפגש עם נהר הסלצבאך, הנהר נשפך אל נהר הריין ליד העיר מינשוזן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: נהרות
קטגוריה:ריינלנד-פפאלץ: נהרות
קטגוריה:אלזס
קטגוריה:יובלי הריין
מינשוזן

מינשוזן (בצרפתית: Munchhausen; ההגייה: [mynʃo'zœn]) הוא כפר במחוז בא-רן בחבל אלזס הצרפתי הנמצא על נהר הריין בגבול הצרפתי-גרמני. הכפר הוא כפר דייגים ולכן במגן העיר מופיע גם דג.

==גאוגרפיה==
מינשוזן נמצא בצפון מישור אלזס בשטח מיוער המהווה את הצד הצפון מזרחי של יער אגנו. הוא ממוקם במפגש הנהרות סואר וריין כאשר הריין הוא הגבול המזרחי של הכפר והסואר הוא הגבול הדרומי של הכפר. מצפון נמצאת העיר לותרבור (Lauterbourg). הכפר מחולק לשני חלקים הכפר הגבוה (haut-village) שמרוחק מעט מהריין ונמצא כ-15 מטר גבוה יותר מהחלק התחתון של העיר, והכפר הנמוך (bas-village) שנמצא בקרבת הריין ומוגן מפני שיטפונות והצפות על ידי סוללה.

==מקור השם==
ככל הנראה שם הכפר מגיע מגרמנית שבה der Münch משמעותו נזיר ו-das Haus משמעותו בית. והסיומת -en היא צורת רבים. לכן משמעות שם העיר היא בתי הנזירים.

==קישורים חיצוניים==
 
* 

קטגוריה:ריין תחתון: קומונות
יום בחיי

יום בחיי היא תוכנית דוקו-ריאליטי ודוקו-סלב ישראלית ששודרה במשך שבע עונות, בין השנים 2007-2016. ב-HOT בידור ישראלי, ומתעדת את חייהם של ידוענים ישראלים תוך הצגת סדר יומם. ב-1 ביולי 2018 הסדרה עלתה ב-Kidz ללקוחות HOT. החל מה-8 ביולי 2018 משודרת ב-KidZ ללקוחות yes. משודרת גם בערוץ HOT Real, המשדר את רוב תוכניות הדוקו-ריאליטי של HOT.

==רקע==
סדרת הדוקו של HOT בידור ישראלי מתעדת את חייהם האישיים של ידוענים ישראלים. בכל פרק מתרכזים בידוען אחר, בסדר יומו, משפחתו, חבריו, עסקיו והופעותיו.

הפרק הראשון של הסדרה שודר ב-19 בספטמבר 2007, בכיכובה של דנה אינטרנשיונל.

==משתתפים==
{|border="0" cellpadding="2"
|- valign="top"
|
* אודי ואביעד
* עמית פרקש
* עומר אדם
* כמעט מלאכים
* דון לני גבאי
* עידן עמדי
* אורי חזקיה
* נתן בשבקין
* ג'קי מנחם
* ליטל סמדג'ה
* אילנית לוי
* דודו אהרון
* עידן יניב
* פנינה רוזנבלום
* פבלו רוזנברג
* אורית פוקס
*נועה קירל
*אסף גרניט
*ניבר מדר
*חן מזרחי
|
* רוני דלומי
* מאסטר שף
* גאליס
* אור גרוסמן
* עוז זהבי
* מאיה בוסקילה
* מאור אדרי
* איזי
* נופר מור
* נאור אורמיה
* אפרת דור
* אלין לוי
* שבוע סוף!
* אביהו שבת
* סטטיק ובן-אל תבורי
* רוסלנה
* נועה קירל
* מייקל לואיס
* מיכל אמדורסקי
* ארץ נהדרת
*דנה אינטרנשיונל
|}

==קישורים חיצוניים==
*
* [https://www.ishim.co.il/m.php?s=יום+בחיי] - משתתפים לפי שנה (באתר "אישים")

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:HOT: תוכניות וסדרות
קטגוריה:kidZ: תוכניות רכש
אליס אורלובסקי

אליס אורלובסקי (בגרמנית: Alice Orlowski; 30 בספטמבר 1903 – 21 במאי 1976) הייתה שומרת גרמנייה במחנות ריכוז של הנאצים בפולין בזמן מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
נולדה בברלין בשם אליס מינה אליזבת אלינג. סיימה לימודים בתיכון לבנות. בגיל 18 הרתה והוריה זרקו אותה מן הבית. החלה בלימודי רפואה, אולם עקב מצוקה כלכלית נאלצה לפרוש מהם.
בשנת 1930 נישאה לפליט, אציל ואיש עסקים ממוצא בלארוסי, וניהלה עמו חנות למוצרי עור. לאחר שבני הזוג התגרשו ב-1936, עברה לנהל באר בעיר אאכן. העסק נהרס בהפצצה של בעלות הברית ב-1943.

ביולי 1942 התגייסה לאס אס ועברה הכשרה כשומרת במחנה ראוונסבריק. ביולי 1943 הוצבה כשומרת (בגרמנית "אס-אס אאופזהרין") במחנה מיידנק שליד לובלין, שם, יחד עם הרמינה בראונשטיינר, נודעו כשומרות האכזריות ביותר במחנה. באופן קבוע הן העמיסו נשים על משאיות שהובילו לתאי הגזים. אם היה נותר ילד לבדו, הן היו זורקות אותו על קבוצת המבוגרות כמו מטען, והיו סוגרות את הדלתות בטריקה. אורלובסקי לרוב הייתה מחכה לטרנספורטים חדשים של נשים. היא נהגה להצליף בשוט באסירות ישירות על העיניים.

בתחילת אוקטובר 1944 הועברה לתת-מחנה של אושוויץ (Budy) וקודמה לתפקיד "קומנדופיהררין" (ראש צוות) בצריף המיונים.
אורלובסקי פיקחה על קבוצה שמנתה יותר מ-100 נשים, שתפקידן במחנה היה לעבור על חפצי הנרצחים בגז ולמיין: שעונים, פרוות, מעילים, זהב, תכשיטים, כסף, צעצועים, משקפיים ועוד. לאחר פינוי המחנה, באפריל 1944, הועברה לשרת במחנה פלאשוב הידוע לשמצה. במחנה זה, ליד קרקוב, היא השגיחה על האסירות ברחוב המחנה ונודעה ברשעותה הרבה.

באמצע ינואר 1945 הייתה אורלובסקי אחת מנשות האס אס שהשתתפו בצעדת מוות מאושוויץ מערבה לוודז'יסלאב שלזיה. במהלך הצעדה התנהגותה, שהייתה סדיסטית ואכזרית, נהייתה יותר הומנית. היא ניחמה את האסירים, הגישה מים לאסירים שהיו צמאים ואף ישנה עימם בחוץ על הארץ. לא ידוע מה גרם לשינוי בגישה שלה כלפי האסירים, אבל היו אנשים ששיערו שהיא הרגישה שהמלחמה עומדת להסתיים ושבקרוב היא תישפט בגין פשעי מלחמה. 
ייתכן שחזרה למחנה ראוונסבריק או לתת-מחנה שלו ושירתה שם כשומרת עד אפריל 1945.

לאחר סיום המלחמה, במאי 1945, אורלובסקי נלכדה על ידי הכוחות הסובייטים והוסגרה לפולין כדי לעמוד למשפט בגין פשעי מלחמה. אוסף של צילומי נשות אס אס בו הופיעה עזר להרשיע אותה במשפט אושוויץ הראשון בשנת 1947.
ב-22 בדצמבר 1947 הורשעה בחברות באס אס ובהתעללות באסירות ונגזרו עליה 15 שנות מאסר, מתוכן ריצתה קרוב ל-10 שנים בפולין וגורשה ב-1956 לגרמניה המערבית. בשנת 1973 הועמדה לדין עקב התבטאויות אנטישמיות, הורשעה ונגזרו עליה 10 חודשי מאסר.

היא הועמדה שוב לדין בגרמניה במסגרת משפטי מיידנק, שהחלו בדיסלדורף בנובמבר 1975, ומתה במהלך המשפט באביב 1976 בגיל 73. עקב כך בוטלו ההליכים המשפטיים נגדה במאי אותה שנה.

==ראו גם==
* נשים בשורות הנאצים

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.tenhumbergreinhard.de/1933-1945-taeter-und-mitlaeufer/1933-1945-biografien-o/orlowski-alice-minna-elisabeth-geb-elling.html קורות חיים] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:סגל מחנה ראוונסבריק
קטגוריה:סגל מחנות אושוויץ
קטגוריה:סגל מחנה מיידנק
קטגוריה:נאצים שהוסגרו לפולין
קטגוריה:סגל מחנות ריכוז והשמדה
קטגוריה:נשות סגל מחנות ריכוז והשמדה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1976
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1976
פלדברג

הפסגה המשנית עם מעליות הסקי ואנדרטת ביסמרק
פלדברג (בגרמנית: Feldberg) הוא הגבוה בהרי היער השחור, מדינת באדן-וירטמברג, גרמניה, והוא גם ההר הגבוה ביותר בגרמניה שאינו חלק משרשרת הרי האלפים.

פסגתו הראשית של ההר היא בגובה 1493 מטרים, ובמרחק של כ-2 ק"מ מדרום-מזרח לה קיימת פסגה משנית בגובה 1448 מטרים. בראש הפסגה הראשית בנויים שני מגדלי אנטנות טלוויזיה ותחנת חיזוי למזג אוויר. בראש הפסגה המשנית מותקן מגדל לאנטנות שידור ותצפית, תחנה עליונה של הרכבל, ומצבת זיכרון לכבודו של "קאנצלר הברזל", ביסמרק.

==גאוגרפיה==
סלע היסוד של ההר הוא מסוג גנייס, בן כמיליארד שנים. אזור הפלדברג הוא תוצר של שלוש תקופות של קימוט קרקע, ושחיקה בשלב מאוחר יותר. ההר הנוכחי הוא תוצר של תקופת הקימוט השלישית כחלק מן הקימוט האלפיני בתקופת השלישון.

הטמפרטורה השנתית הממוצעת בהר היא כ-3 מעלות צלזיוס ויורדים בו בממוצע 1909 מ"מ של משקעי גשם ושלג בשנה.

אזור הפסגה וסביבתה אינו מיוער, ומכוסה במשטחים של עשב גבוה. בגבהים נמוכים יותר ניתן למצוא אזורים מיוערים בעצי אשור, אשוח, ואורן אלפיני. חלק מקרחות היער הן תוצר של רעיית יתר.

==תיירות==
ההר וסביבתו משמשים כאתר לטיולים רגליים ומדרונות לגלישת סקי. בין הפסגות מחברים מסלולי הליכה כבושים היטב, ומבסיס ההר לפיסגה מוביל גם כביש סלול. על ההר בנויות ארבע בקתות המשמשות כתחנות ריענון ומנוחה למטיילים והגולשים. התיירות באזור היא מקור הכנסה משמעותי לתושבי הכפרים שבעמקים הסובבים את ההר. על ההר מותקנות 14 מעליות סקי ומעל 50 קילומטרים של מסלולי גלישה בכל רמות הקושי.

==אקלים==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:גרמניה: תיירות
קטגוריה:גרמניה: הרים
קטגוריה:אתרי סקי בגרמניה
קטגוריה:היער השחור
מחסן ערובה

מחסן ערובה בחברת לוגיסטיקה
מחסן ערובה (בקרב הסוחרים ידוע כ"בונדד" ומקורו מהמילה האנגלית: bonded warehouse) או מחסן רישוי, הוא אזור או מתחם מאובטח אשר מפוקח על ידי המכס, בו מאוחסנת סחורה החייבת בתשלום מיסי יבוא (בישראל נכללים בהגדרה זו בין השאר מכס ומע"מ), על מנת לפטור את הסחורה מתשלום מוקדם. התשלום למכס יתבצע כאשר הסחורה תשוחרר משטח האחסון לצריכה מקומית. המחסן יכול להיות מנוהל על ידי הממשלה אך ניהול על ידי חברה פרטית שכיח יותר. מערכת ניהול זו קיימת בכל המדינות המפותחות בעולם. אחסון סחורה במחסן הערובה הוא חלק בלתי נפרד משרשרת האספקה הגלובלית.

==טרום מחסני הערובה==
קודם להקמת מחסני הערובה, היה התשלום למכס מתבצע מיד בזמן הייבוא, או מתן איגרת חוב לרשויות המבטיחה ערבון לתשלום במקרה שרצה היבואן להפקיד את סחורתו במחסן. מערכת זו הסבה אי נוחות רבה, משלוש סיבות עיקריות:
* עבור היבואן הייתה זו לעיתים משימה קשה למצוא ערבויות עבור סחורתו, אי לכך נאלץ למכור את הטובין באופן מיידי ללא השארתו במחסן, דבר שאילץ אותו למכור את הסחורה במחיר נמוך, בשל חוסר היכולת להתאים את עצמו לדרישות השוק השונות בזמן קצר כל כך.
* תשלום המס בוצע בבת אחת מיד עם הכניסה למדינה, בעוד שהמכירה התבצעה לאורך תקופה בזמן עתידי. שני גורמים אלה העלו את מחיר הסחורה.
* ייבוא סחורות בעלות שיעור מכס גבוה היה דורש סכומים עצומים של כסף, מה שפגע בתחרותיות במשק.

על מנת להימנע מבעיות אלו, הוקמו באנגליה, לאחר גלגולים שונים, מחסני הערובה הראשונים.

==אחסון ושחרור הטובין==
===אחסון הטובין===
לפני העברת הסחורה למחסן מופק "רשימון כנ"מ" ("כניסת למחסן") - בו נקבע ערך המס, למרות שהמס אינו משולם בשלב זה.

קיימים שני סוגים עיקריים של אחסנת רישוי:
# מחסן רישוי כללי: במחסן מסוג זה ניתן לאחסן את סחורות הייבוא של כלל היבואנים על פי החוזה, מלבד סחורות פרטיות של בעל המחסן.
# מחסן רישוי פרטי: בסוג זה של מחסן, מאחסן בעליו את סחורתו הפרטית. במחסן זה מגוון אפשרויות אחסון, לדוגמה: מחסני ייבוא רכב ואולמות תצוגה, חנויות דיוטי פרי, ועוד.
במהלך שהותה של הסחורה בשטח האחסון, היא מותרת בשימוש לצורך התאמתה לשוק המקומי, כגון: אריזה מחדש, הכנסה והדבקה של תוויות ומחירים ושינויים טכניים הנדרשים לשם מכירת הסחורה בארץ (למשל, החלפת תקעים במוצרי חשמל על מנת שיתאימו לשקעים השונים במדינה) אחסנת הסחורה נעשית רק לאחר פריקתה מהמכולה.

ניהול האחסנה מתבצע באמצעות חלוקת הטובין לגושים, הממוספרים לפי סדר רץ וכוללים את שנת האחסון.

===שחרור הטובין===
שחרור הסחורה ממחסן הערובה מתבצע בחלקים, בהתאם לדרישות היבואן. במידה והסחורה לא שוחררה בתום שנה מיום אחסונה, רשאי המכס למכור את הסחורה כ"סב"ן" - "סחורה בלתי נדרשת".

==יתרונות מחסן הערובה==
לאחסון הסחורה במחסן מספר יתרונות בולטים:
* מתאפשר שחרור הדרגתי של הטובין
* תשלום הדרגתי למכס
* חיסכון בניהול מחסן ומלאי. התשלום למחסן הוא עבור נפח האחסון שהולך ומצטמצם ככל שהסחורה משתחררת
* מחירי האחסון אינם קבועים וניתנים למשא ומתן

==מיקום==
המחסן ממוקם בדרך כלל באזורי תעשייה, כחלק ממבנים של חברות לוגיסטיקה גדולות המשמשים גורמים מסחריים שונים כיצרנים וסיטונאים. הוא מצויד ברציפי העמסה (רמפה) על מנת לאפשר גישה נוחה למשאיות לצורך הפצתם.

==ראו גם==
* לוגיסטיקה
* מלאי
* שרשרת אספקה
* טובין
* הפצה

==קישורים חיצוניים==

[https://web.archive.org/web/20140512222508/http://www.israports.co.il/TargetServices/TermList/Pages/BondedWarehouse.aspx מידע על מחסן ערובה], באתר "חברת נמלי ישראל"

קטגוריה:לוגיסטיקה
קטגוריה:מסחר
קטגוריה:מכס
קטגוריה:אחסון
אדם הראשון (ספר)

צילום דף מתוך כתב היד המקורי של הספר
אדם הראשון (בצרפתית: Le Premier Homme) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת אלבר קאמי. הספר, יצירתו האחרונה של הסופר, שמלאכתו לא נשלמה, נמצא בין חפציו לאחר תאונת הדרכים בה מצא את מותו ב-4 בינואר 1960. הספר ראה אור, יחד עם הערות המחבר כפי שהופיעו על גבי כתב-היד בשנת 1994 בהוצאת גלימאר. בעברית ראה הספר אור באותה שנה, בתרגומה של אילנה המרמן בהוצאת עם עובד.

== כתיבת הספר ==
קאמי חיבר את הספר בכוונה לכתוב רומן אוטוביוגרפי, מפי בן-דמותו אותו כינה ז'אק. הוא מזכיר את הספר ברשימותיו שנים אחדות לפני מותו, אך עבד עליו בעיקר בשנת חייו האחרונה.

לאחר התאונה נמצא תיקו של הסופר בבוץ סמוך לרכבו ובו כתב היד שהחזיק 144 עמודים כתובים בעט בכתב-יד קשה לפענוח ועם הערות רבות אותן רשם לעצמו. סמוך לאחר מכן העתיקה אלמנתו, פרנסין קאמי, את הספר במכונת כתיבה, אך גנזה את הספר. זמן רב לאחר מכן עיבדה בתו, קתרין, את החיבור, תוך תיקונים והשלמות לפי פיענוח כתב היד ורשימות מפנקס קטן אותו ערך קאמי במקביל ובו רשם הערות נוספות, והציעה אותו להוצאת גלימר. אמנם סביר להניח שלאחר עיבוד ועריכה היה הספר המוגמר יכול להיות טוב יותר מזה שראה אור, אך גם במצבו נחשב ליצירת מופת.

== תוכן ==
הספר מגולל את סיפור חייו של ז'אק קורמרי, המקבילים לחייו של הסופר. ז'אק נולד בפרבר עני של אלז'יר, בן לאם אנלפביתית וחירשת למחצה. אביו נהרג במלחמת העולם הראשונה כאשר הילד היה בן שנה. הוא, אמו, אחיו ודודו חיו בדירה דלה עם סבתו השתלטנית והנבערת. בהיותו כבן 40 שב ז'אק, המתגורר בצרפת, לבקר את אמו על מנת ללמוד עוד על אביו, שאת קברו ביקר לראשונה לאחר ארבעים שנה.

ברקע העלילה נמצאת העיר אלג'יר, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. עיר רב תרבותית המאוכלסת בצרפתים, ערבים, ספרדים ואחרים.

למרות העוני המרוד, בו כלואים בני משפחתו ומעמדו כב"מבצר ללא גשר-הרמה", חייו של ז'אק וחבריו כילדים מתוארים כמלאי אושר: "להם היו החיים והים, העולם העניק להם את מיטב מותרותיו והם לקחו ונהגו בהם בפזרנות.". במקביל נכללים גם קטעים בהם הוא מתוסכל, כאשר עליו לעבוד בחודשי הקיץ בעבודה משרדית משעממת, בחדר סגור ובין אנשים מבוגרים. 

דמות מפתח בספר היא מורו של ז'אק בבית הספר היסודי, הקרוי בספר מר ברנאר. המורה המסור שם ליבו לילד הנבון בעל הפוטנציאל, ולמרות שבשכונתו היה נהוג שלאחר בית הספר היסודי יעזוב הילד את ספסל הלימודים ויסייע בכלכלת המשפחה, הצליח המורה להפעיל את כובד משקלו ולשלוח את ז'אק לבית ספר תיכון, בעזרת מלגה שבה זכה הילד.

לימודיו של ז'אק בתיכון חילצו אותו מעוני ובערות ופתחו בפניו את העולם שאיפשר לו לצמוח ולגלות את כישרונו, אך מאידך גם לעזוב את אימו, אותה אהב מאוד.

בסוף הספר מובא כנספח מכתב התודה האמיתי שכתב קאמי למורהו בבית הספר היסודי בשנת 1957, לאחר שנודע לו שהוא עומד לקבל את פרס נובל לספרות.

== מהדורות ==

* אדם הראשון, תרגום: אילנה המרמן, עם עובד, 1995.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.am-oved.co.il/article?c0=15498 הספר באתר הוצאת עם עובד] 
* 
* דניס שרביט, [http://www.youtube.com/watch?v=zOSw7AMRKV0 'האדם הראשון' לאלבר קאמי], הרצאה מצולמת של האוניברסיטה הפתוחה במסגרת יום עיון "על גלות וגבולות"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 1994
קטגוריה:ספרי אלבר קאמי
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
יעקב הדר

יעקב הדר (פפר) (15 במרץ 1936 – 19 במאי 2023) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. פיקד על חטיבה 4 במלחמת יום הכיפורים.

== ביוגרפיה ==
הדר נולד בבני ברק, התגייס לצה"ל ב-1953 ושירת כלוחם וכמפקד מחלקה בגדוד 52 של חטיבת גבעתי. ב-1956 עבר יחד עם הגדוד הסבה לשריון. במבצע שומרון הוא השתתף כקצין בכוח חרמ"ש שחילץ את הצנחנים בחירבת צופין. שימש מדריך בקורס קציני שריון. בהמשך שירת כמפקד פלוגת טנקי AMX-13 בגדוד 9, כקצין המבצעים של חטיבה 7 וכמפקד פלוגה בהקמת גדוד 46, כגדוד שריון סדיר בחטיבה. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד 9.

במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 86 שהשתייך לחטיבה 200 שהיה על טנקי AMX-13, סופח לחטיבה 11 ונלחם ברצועת עזה. בפברואר 1968 מונה למפקד גדוד 9 ולחם עמו במלחמת ההתשה בגזרת תעלת סואץ, באוקטובר 1968 מונה למפקד קורס קציני שריון במקומו של עמי רדיאן שנפצע באורח קשה ממוקש. במלחמת יום הכיפורים פיקד על חטיבה 4, חטיבה ממוכנת במילואים שהתגייסה בימ"ח במחנה כורדני ונסעה על שרשראות עד לרמת הגולן. החטיבה כללה גדוד טנקי שרמן, שני גדודי חרמ"ש ופלוגת סיור, לחטיבה צורף גדוד 39, גדוד מילואים של טנקי צנטוריון מחטיבה 188, ומאוחר יותר גם גדוד צנטוריון 61 מחטיבה 205. החטיבה השתתפה בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן, ועצרה את הסורים במעלה גמלא.

בהמשך שירותו הצבאי פיקד על חטיבת הראל ובתפקידו האחרון בשירות פיקד על בית הספר לשריון (עוצבת בני חיל).

במסגרת שירות המילואים שימש מספר שנים אחר כך כסגן מפקד אוגדת המילואים 880.

לאחר שחרורו מונה למנכ"ל עיריית תל אביב-יפו, וכיהן בתפקיד בשנים 1976–1981.

נפטר ב-19 במאי 2023.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/1975-383-75-HadarPepper.pdf עדות אל"ם הדר פפר - מפקד חטיבה 4], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי עוצבת בני חיל
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבת קרייתי
קטגוריה:מפקדי חטיבת הראל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחיל השריון
קטגוריה:מנכ"לי עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
בקוריאני

בַּקוּריאני (בגאורגית: ბაკურიანი) היא עיירה במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי שבדרום גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של המועצה האזורית בקוריאני בנפת בורג'ומי שבצפון-מזרח המחוז. היא הוכרזה כיישוב עירוני בשנת 1926 בתקופת גאורגיה הסובייטית. בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית העיירה מנתה 1,879 נפש.

בקוריאני היא התחנה האחרונה בקו הרכבת החשמלית בורג'ומי-בקוריאני; אורך הקו הוא 37 קילומטרים. קטע רכבת זה התווסף לרכבת גאורגיה בשנת 1902, בתקופת כהונתו של מיכאיל רומנוב כנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז. התפתחות קו מסילת הברזל השפיעה במידה רבה על התפתחות העיירה, המרוחקת כ-155 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמצפון-מערבהּ וכ-179 קילומטרים מהעיר טביליסי שממזרחהּ.

==גאוגרפיה==
בקוריאני ממוקמת במורד הצפוני של רכס תריאלתי שבקווקז הקטן, על גדת הנהר בקוריאניסצקאלי, בגובה 1,700 מ' מעל פני הים. העיירה בנויה על קרקע שנוצרה מהתמצקות הלבה שהתפרצה מהר הגעש מוּחֵרי; העיירה נמצאת בתחתית האגן המבני של בקוריאני ולכן בדרך כלל אין בה משבי רוח. ההרים שחוסמים את הרוחות מכוסים ביער של עצים מחטניים. עם הנחת מסילת הברזל בורג'ומי-בקוריאני בשנת 1902, על מורדות הר קוֹחטַגורַה דרום-מזרחית לעיירה הוקם הגן הבוטני של בקוריאני. הגן נפתח לציבור בשנת 1910.

העיירה ממוקמת באזור מעבר מהאקלים האקלים סובטרופי-לח של מערב גאורגיה אל האקלים המעורב (סובטרופי ויבשתי) של מזרח גאורגיה; בגלל הימצאותה בהרים, האוויר בעיירה צונן לרוב - החורף קר והקיץ קריר. הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר, היא 7,2- מעלות; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, אוגוסט, היא 15 מעלות. הכמות הממוצעת של הגשמים בבקוריאני הוא 734 מילימטרים. מתחילת דצמבר עד סוף מרץ, הקרקע בבקוריאני מכוסה בשכבת שלג בעובי 64 סנטימטרים בממוצע שנתי.

==סקי ונופש==
בקוריאני מוכרת כעיירת נופש של עונת החורף בעבור חובבי סקי, אך בזכות אוויר הרים היא מושכת נופשים גם בקיץ.

בשנת 1932 נפתח אתר הסקי הראשון בבקוריאני; בתקופה קיומה של ברית המועצות בעיירה היו נערכות תחרויות כלל-סובייטיות בסללום, בובסליי, ביאתלון וקפיצות סקי.

מרבית תשתיות הנופש וספורט החורף בבקוריאני נהרסו בשנות ה-90 של המאה ה-20, אך הן מוקמות מחדש מתחילתה של המאה ה-21.

נכון לשנת 2014, בבקוריאני ישנם ארבעה מסלולים לגלישת סקי - כל אחד מהם בדרגת קושי שונה; מסלולים נוספים נמצאים בשלבי הקמה. בבקוריאני פועלים שני קווי רכבל: להר קוֹחטַגוֹרַה (באורך 1,3 ק"מ) ולמעבר ההרים צחראצקארוֹ (3,5 ק"מ); סמוך לעיירה ישנו גן בוטני של המכון הבוטני הגאורגי.

האקלים בבקוריאני מיטיב עם החולים בלימפדנופתיה ובמחלות כרוניות של מערכת הנשימה (חוץ משחפת) וכן עם הסובלים מאיסכמיה.

<gallery>
קובץ:Bakuriani winter resort, Georgia.jpg|אתר הסקי והנופש
קובץ:Bakuriani. Red house.2007.jpg|בקוריאני בחורף
קובץ:Bakuriani Winter.jpg|הרכבל בבקוריאני
קובץ:Bakuriani train station.jpg|תחנת הרכבת בבקוריאני
קובץ:Baakuriani, Georgia4.JPG|בקוריאני מהר קוחטגורה
קובץ:Bakurianistskali.jpg|בקוריאניסצקאלי בבקוריאני
קובץ:მუხერი. Bakuriani - Ort vom Kochta-Hügel.JPG|ההר הוולקני מוחרי
קובץ:Bakuriani.png|שלט הכניסה ליישוב
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:סאמצחה
ולטר פון דר פוגלוויידה

טקסט מקודקס מאנסה
ולטר פון דר פוגלוויידה (בגרמנית: Walther von der Vogelweide (מילולית: ולטר משדה הציפורים); סביבות 1170 - סביבות 1230) היה משורר לירי גרמני ("אמן שירה"; Minnesänger) מימי הביניים. יצירתו מתחלקת לשלוש חטיבות, שירה לירית החוגגת את שמחת החיים ויפי האהבה, אותה חיבר בעיקר בראשית ימיו ועליה עיקר תהילתו; שירי מוסר המהללים את העבר ומבקרים את קלקולי הזמן והפוליטיקה ומותחים ביקורת על אישים ספציפיים ושירים המעודדים את עמידתה העצמאית והמאוחדת של אימפריית הגרמנים (האימפריה הרומית הקדושה) כנגד האפיפיור. אחד הנודעים בשיריו הוא Under der Linden ("בצל התרזה").

== תולדות חייו ==
מוצאו ומקור משפחתו אינו ידוע. בצעירותו למד אצל ריינמר הזקן (Reinmar von Hagenau, Reinmar der Alte) ואצל פטרונו הראשון, דוכס בשם פרדריק. הייתה זו תקופה מאושרת; בתקופה זו כתב את שירי האהבה שלו ושירים המתארים את יפי הבריאה, ובהם שני שירי הספד למורו, הנחשבים לפסגת יצירתו.

לאחר מותו של פרדריק החל פון דר פוגלוויידה לנדוד כפייטן נודד בין פטרונים שונים באזור טירול. חלקם לא נהגו בו כיאות והיו אף שלא שילמו לו את שכרו. פון דר פוגלוויידה הגיב על כך בשירים עוקצניים. אף על פי שהיה קתולי אדוק, צידד בפיליפ משוואביה, מלך גרמניה במאבקו בעד אחדות ועצמאות גרמנית ונגד מדינת האפיפיור. פון דר פוגלוויידה אף נכח בהכתרתו של פיליפ למלך גרמניה בעיר מיינץ ב-1198. לאחר הירצחו של פיליפ ב-1208 כתב פון דר פוגלוויידה שירי תמיכה לכבודו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונגד מועמד האפיפיור אוטו הרביעי מבראונשווייג. עם עלייתו של פרידריך לכס הקיסר, הוכר פון דר פוגלוויידה על ידי השלטון וקיבל נחלה בפרנקוניה. ב-1224 לערך עזב את החצר הקיסרית בווינה ועבר לווירצבורג, שם כתב פואמה הקוראת לנסיכים הגרמניים לתמוך במסע הצלב השישי (1228).

== איסוף, הדפסה והוצאה לאור ==
השירים הודפסו לראשונה בספר Gedichte בשנת 1827 בעריכתו של קארל לכמן (Karl Lachmann). ב-1853 הוציא קרל שימרוק (Karl Simrock) מהדורה ובה מול כל שיר מופיע "כתיבה מחדש" שלו בגרמנית מודרנית (Übertragung). ב-1872 הוציא פרנץ פייפר (Franz Pfeiffer) מהדורה מוערת בשם Walther v. d. Vogelweide. ב-1896 הוציא ו. אליסון פיליפס (W. Alison Phillips) בלונדון תרגום של השירים לאנגלית עם הקדמה והערות בספר Selected poems of Walter van der Vogelweide.

== אזכורים בתרבות ==
פון דר פוגלוויידה מוזכר בשתי אופרות של ריכרד וגנר, ב"טנהויזר" כאחד המתמודדים בתחרות השירה בוורטבורג וב"אמני השירה מנירנברג" כמודל של הגיבור למשורר לירי.

המשורר הבריטי הנרי וודסוורת' לונגפלו כתב שיר עליו, שכותרתו היא שמו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?parm=1Pnbtm%2BlcsuXlNUcTdatfzHQhQsIRy661zylfmmRVbAvHbSi1iFbCXetoknZjGLXYw%3D%3D&mode=image&href=DAV%2F1973%2F06%2F08&page=20&rtl=true Under der Linden] בתרגום לעברית מאת יורם ברונובסקי
* [http://digi.ub.uni-heidelberg.de/diglit/cpg848/0243?sid=0f10c3085fddd97f2a7df3e8f50618db גישה לדפי שיריו בקודקס מאנסה] (ניתן לדפדף באמצעות החצים)
* ערך אודותיו, במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
* ערך אודותיו, באנציקלופדיה הקתולית
* [http://www.dunphy.de/Medieval/Walther שניים משיריו בתרגום לאנגלית]
* אוסף ציטוטים משיריו 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:משוררים מימי הביניים
קטגוריה:מלחינים מימי הביניים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים גרמנים
איגור לולו

אלכסנדר איגור לולו (בצרפתית: Alexandre Igor Lolo; נולד ב-22 ביולי 1982 באביג'אן שבחוף השנהב) הוא כדורגלן עבר מחוף השנהב המשחק בעמדת המגן הימני.

==קריירת מועדונים==
התחיל את הקריירה שלו במולדת, בחוף השנהב. ב-1998 קיבל פציעת ברך קשה, אך הצליח להחלים תוך 3 שנים. שיחק באסק מימוזס עד 2003, משם עבר למועדון הבלגי בוורן. ב-2004 נהיה שחקן מטאלורג דונצק האוקראינית. משחקו הראשון בליגת העל האוקראינית נרשם ב-31 ביולי 2004 בניצחון 0:3 על שחטאר דונצק. מאוחר יותר שיחק בעוד 2 קבוצות בלגיות:בירסחוט וגנק. בספטמבר 2008 עבר לדנייפר דנייפרופטרובסק. בינואר 2009 חתם במונקו. בליגת העל הצרפתית ערך בכורה ב-7 במרץ במשחק מול ניס. ב-22 באוגוסט 2011 עבר לקובאן קרסנודאר הרוסית. ב-29 באפריל 2013 לולו נאלץ לעזוב את המועדון בשל ויכוחים בין המועדון לסוכן שלו. ב-12 ביוני 2013 חתם ברוסטוב לשנתיים. לראשונה הופיע במדי הצהובים-כחולים ב-15 ביולי בניצחון 1:2 על טרק גרוזני. ב-8 במאי 2014 לולו נכנס כמחליף בדקה ה-103 בגמר הגביע הרוסי מול קרסנודאר ובדו-קרב בעיטות ההכרעה הבקיע את שער הניצחון שהעניק לרוסטוב את הגביע.

==נבחרת לאומית==
לולו שיחק בנבחרות הצעירה והאולימפית של חוף השנהב. את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת חוף השנהב הבוגרת הוא ערך ב-22 במאי 2008 במשחק ידידות עם פרגוואי. כמו כן הוא השתתף ב-2 טורנירים של גביע אפריקה לאומות.

==תארים==
;קבוצתיים
* אסק מימוזס
** אליפות חוף השנהב: 2003
** גביע חוף השנהב: 2003
* בוורן
** גמר הגביע הבלגי: 2003/04
* מונקו
** גמר הגביע הצרפתי: 2009/10
* רוסטוב
** הגביע הרוסי: 2013/14

==קישורים חיצוניים==

* [http://rus.rfpl.org/index.php/player/index/16691 סטטיסטיקות ופרופיל] באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 

קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב
קטגוריה:מגני כדורגל מחוף השנהב
קטגוריה:אביג'אן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מימוסאס
קטגוריה:כדורגלני בוורן
קטגוריה:כדורגלני ראסינג גנק
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג דונצק
קטגוריה:כדורגלני דניפרו
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני קובאן קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני וסטרלו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת חוף השנהב
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2012
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:ילידי 1982
Nacra 17

Nacra 17 (עברית: נָקְרַה 17) היא קטמרן ביצועים שמשמש לתחרויות והחל מאולימפיאדת 2016 ישמש כדגם אולימפי. הסירה תוכננה בשנת 2011 והוכנסה לייצור בשנת 2012.
== אולימפיאדה ==
במאי 2012 נבחר הדגם על ידי איגוד השיט הבינלאומי לשמש כדגם אולימפי באולימפיאדת 2016 ו-2020. בתחרויות אלו יתחרו פעם ראשונה במתכונת מעורבת, הצוות יורכב מבן אחד ומבת אחת.

== תחרויות אחרות==
מאז ייצורו נכנס הדגם לסבבי התחרויות הבינלאומי, גם כן כדגם מעורב.

ביולי 2013 נערכה אליפות העולם הראשונה בדגם זה, בהולנד, בה השתתפו כ-65 צוותים.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.sailing.org/classesandequipment/N17.php עמוד הדגם ב-ISAF]

קטגוריה:מפרשיות
ברימאט

ברימאט (בצרפתית: Brumath) היא קומונה במחוז בא-רן בחבל גראנד אסט הצרפתי. אגנו נמצאת 13 ק"מ דרום-מערבית לאגנו ו-17 ק"מ צפון-מערבית לבירת המחוז שטרסבורג.

==גאוגרפיה==
העיר נמצאת בין שתי הערים הגדולות במחוז בא-רן שטרסבורג ואגנו. ממערב לעיר עובר כביש מהיר A4 שמחבר את אלזס עם פריז. בעיר עצמה זורם נהר הזורן בדרכו אל עבר הריין.

==מקור השם==
ברימאט מופיעה לראשונה במפה של תלמי במאה השנייה בשם Brokomagos ובמפת פויטינגר בשם Breucomagus. במאה השמינית מופיע השם Brocmagad ובמאה העשירית Bruomade. בשנת 1165 השם הופך ל-Brumat שבהמשך עובר לשם הנוכחי Brumath.

==היסטוריה==

העיר ברימאט היא אחת הערים הבודדות באלזס שמיושבות ברציפות במשך 5,000 שנה. היא שימשה כבירת הטריבוקים, שבט גרמאני שישב באלזס. לאחר מפלת אריוביסטוס על ידי יוליוס קיסר, הרומאים התירו לטריבוקים להתיישב על הגדה הימנית של הריין ומקום מושבם, היום מחוז בא-רן, נקרא Civitas Tibocorum ועיר בירתם Brocomagus. העיר נכבשה מידי הרומאים ב-365 על ידי הסואבים.

בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה סופחה אלזס שוב לצרפת.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ריין תחתון: קומונות
אוניברסיאדת בלגרד (2009)

אוניברסיאדת הקיץ ה-25 נערכה בבלגרד, סרביה ב-2009; טקס הפתיחה, טקס הנעילה ותחוריות כדורסל ובהתעמלות נערכו בבלגרד ארנה. על מיקום המשחקים הוחלט בשנת 2005 כאשר על הזכייה התמודדו גם פוזנן ומונטריי. במשחקים השתתפו כ-6,300 ספורטאים. בנוסף לבלגרד, חלק מהתחרויות נערכו בערי הסביבה.

באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות ב-15 ענפי ספורט: אתלטיקה (46 תחרויות), ג'ודו (18 תחרויות), התעמלות (כולל התעמלות אמנותית (8 תחרויות) והתעמלות מכשירים (14 תחרויות)), טאקוונדו (21 תחרויות), טניס (7 תחרויות), טניס שולחן (7 תחרויות), כדורמים, כדורסל (2 תחרויות), כדורעף (2 תחרויות), כדורעף חופים (2 תחרויות), כדורגל (2 תחרויות), סיף (12 תחרויות), קפיצה למים (12 תחרויות), קשתות (10 תחרויות) ושחייה (40 תחרויות).

סך הכול הוענקו 669 מדליות, מתוכן 76 לרוסיה.

==אירועים מיוחדים==
* יבגניה קנייבה מרוסיה, זכתה ב-5 מדליות זהב.

==טבלת המדליות (חלקית)==
{|class="wikitable sortable" style="text-align:right;"
|-
!מקום
!מדינה
!style="background:gold; width:4.5em;"|זהב
!style="background:silver; width:4.5em;"|כסף
!style="background:#cc9966; width:4.5em;"|ארד
!style="width:4.5em;"|סה"כ
|-align=center
|1||align=right|||27||22||27||76
|-align=center
|2||align=right| סין||22||21||15||58
|-align=center
|3||align=right|||21||11||15||46
|- class="sortbottom"
!colspan=2|סך הכל||204||203||262||669
|}

==ישראל באוניברסיאדה==
המשלחת הישראלית כללה 32 ספורטאים. הספורטאים הישראלים זכו בשתי מדליות:
* 20px – אירה ריסנזון זכתה במדליית כסף בהתעמלות אמנותית
* 20px – גיא ברנע זכה במדליית ארד בשחייה, במשחה ל-50 מטר גב (25.09 שניות)

==קישורים חיצוניים==

* 

2009
קטגוריה:2009 בספורט
קטגוריה:בלגרד: תחרויות ספורט
כחלון השיזף

כַּחְלוֹן הַשֵּׁיזָף (שם מדעי: Tarucus rosacecus, שם עברי קודם כחליל השיזף) הוא פרפר יום ממוצא אפריקאי המשתייך למשפחת הכחליליים. כחלון השיזף מעופף בקרבת עצי השיזף (Ziziphus). המין הוגדר על ידי פרטים שנמצאו בשנת 1885 באלכסנדריה. המין ידוע כמין נודד והוא דוגמה לחדירה סודאנית של מיני כחלילים אפרוטרופים אשר השתקעו באזורים ערבתיים שחונים לאורך השבר הסורי אפריקאי באזורי הערבה והנגב.

שם הסוג Tarucus ניתן על שמה של משפחת Taruca מסביליה. שם המין rosaceus, מלטינית "ורדרד", מתייחס לגוון הברק הנוטה לוורדרד של כנפי הפרפר.

טקסט=

כחלון השיזף הוא פרפר קטן. הוא מתאפיין בדו-פרצופיות או דו-צורתיות זוויגית. הזכרים כחולים-סגולים והנקבות חומות אפורות. אין הבדל בין זכרים לנקבות בחלקן התחתון שהוא בהיר בגוון קרמי ומעוטר בכתמים שחורים. בקצה הכנף התחתונה ישנם מחושים מדומים וכתמים המדמים עיניים כדי להשלות טורפים פוטנציאלים אשר ינסו לתפוס חלק זה של הפרפר - זה האחרון ינוס במהרה ויינצל, לא פעם תוך אובדן חלק מכנפו.

==אזור מחיה==
הפרפרים הבוגרים מעופפים סביב ענפי השיזף ממרץ ועד אוקטובר.

תפוצת כחלון השיזף: מחלקיה היובשניים של אפריקה ועד הודו, ובכלל זה: צפון אפריקה, מזרח אפריקה, מצרים, ירדן, ישראל, ערב הסעודית, איראן ועד צפון מערב הודו

בישראל הוא מצוי בעיקר באזור הערבה והנגב: בבקעת הירדן, מדבר יהודה, עין גדי, דרום מערב השפלה והאזורים שונים של הנגב.
טקסט=

==שלבי התפתחות==
כחלון השיזף מעמיד כמה דורות בשנה.

===הביצה===
הביצה בתחילה בעלת גוון כחול, המשתנה לירוק ולבסוף ללבן. קוטרה כחצי מ"מ.

===הזחל===
הזחל הבוקע מהביצה צבעו ירוק והוא מעט שעיר. הזחלים פותחים חלונות בעלי השיזף וצבעם התואם לצבעי העלים מקנה להם הסוואה. בדומה למיני כחלילים רבים גם כחליל השיזף מקיים קשר סימביוטי עם נמלים. הזחלים מפרישים נוזל מתוק עשיר בסוכרים אשר מושכים נמלים, אלה מלקקות את טל הדבש, בתמורה הן מעניקות לזחלים הגנה צמודה מפני טורפים ומזיקים.

===הגולם===
בדומה לגלמי מיני כחליליים רבים גם גולם כחלון השיזף הוא מטיפוס גולם החגורה. גלמי הסתיו נכנסים לדיאפאוזה של חודש-חודשיים עד לימי האביב

מין כחליל המעופף בקרבת עצי השיזף הוא כחלון הבלקן שלעיתים מזוהה בטעות ככחלון השיזף.

טקסט=

== לקריאה נוספת ==
* דובי בנימיני, מדריך הפרפרים בישראל, כתר, 2002, מהדורה שישית 2010, עמ' 178–179.
* דובי בנימיני, גינת הפרפרים בישראל, כתר, 2009, עמ' 207.
* יצחק איזנשטיין, פרפרי ארץ ישראל, הוצאת המחבר, 2003, עמ' 223.
* יצחק איזנשטיין, על פרפרים וצמחים בישראל, הוצאת משרד הביטחון, עמ' 126 -128.
* יעקב עופר, נלך אל הנמלה, הוצאת יובל עופר 2000, עמ' 58- 59.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20140410111258/http://www.gluecad.com/buttdb/hompage.asp?lng=hbr תצפיות פרפרים - אתר דיווח ומידע]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כחליליים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
קטגוריה:מזרח אפריקה: חרקים
קטגוריה:מערב אפריקה: חרקים
פיומיצ'ינו

פיומיצ'ינו (באיטלקית: Fiumicino) היא קומונה בפרוורי רומא במחוז לאציו שבאיטליה, שוכנת על גדת תעלת הטיבר, לחוף הים הטירני. הקומונה מפורסמת בשל נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י, השוכן בתחומה.

== קישורים חיצוניים == 

* 

קטגוריה:לאציו: ערים
מפולת בוץ

מפולת בוץ שארעה באי [[לייטה שבפיליפינים ב-19 בפברואר 2006]]
מפולת בוץ היא תופעה בה כמויות גדולות של בוץ מתדרדרות וגולשות במהירות במורדות הרים, בדרך כלל כתוצאה מכמויות של מים החודרים לבוץ ומדללים אותו.

ישנם מספר גורמים שונים העשויים לזרז את המפולת: גשמים כבדים, שלג שנמס, או זרימות מואצות של מי תהום שעלולים לעורר תנועה של אדמה בסביבות ההר. גם קדיחה באזור עשויה ליצור תזוזות בהר ובכך לזרז את המפולת.

המפולת בדרך כלל מהירה, ויכולה להגיע למהירות של עד 80 קמ"ש. המפולות המהירות ביותר נובעות בדרך כלל כתוצאה מגשמים כבדים או הפשרת שלג פתאומית. במקרים כאלו, זרמי הבוץ מהירים ביותר וסוחפים אחריהם סלעים ופסולת המסוגלים לגרום לנזק רב, כמו לחסום כבישים, לקבור כלי תחבורה תחתיהם ואף להחריב כפרים שלמים ולגרום לפגיעה בחיי אדם. במקרים מסוימים, עקב צמיגות הבוץ, ההתדרדרות היא אטית.

==ראו גם==
* מפולת
* להאר
* התנזלות קרקע

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ready.gov/landslides-debris-flow Landslides & Debris Flow], Ready
* 

*
קטגוריה:אסונות טבע
קטגוריה:גאולוגיה
רן שריג (קצין)

רן שריג (1936 – 25 בינואר 2022) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. פיקד על חטיבה 179 במלחמת יום הכיפורים.

==ביוגרפיה==
שריג גדל בקיבוץ בית השיטה, בנם של נחום שריג, מפקד חטיבת הנגב של הפלמ"ח במלחמת העצמאות ותקוה, בתם של יוסף ולאה זליגר. התגייס לצה"ל ב-1953 ושירת בחטיבת גולני עמה לחם במלחמת סיני בקרב רפיח. לאחר המלחמה עשה הסבה לשריון והשתחרר מהשירות הסדיר ב-1957. בשירות המילואים התקדם בתפקידים ובדרגות. במלחמת ששת הימים שימש מפקד פלוגה בגדוד 266, גדוד טנקי AMX-13 בחטיבה 37, לחם בקרבות בשומרון ובכיבוש שכם. ב-1970 חזר לשירות הקבע, שירת כמפקד גדוד 52 בחטיבה 14 ולחם עמו במלחמת ההתשה.

באוגוסט 1973 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבה 179, חטיבת מילואים שמנתה שלושה גדודי שוט קל, והייתה חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון. שעות ספורות לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים גויסה החטיבה, והתארגנה בימ"ח במחנה פילון, כשהיא נאלצת להתמודד עם החוסרים שנוצרו כתוצאה מהצטיידות מוקדמת יותר של גדודי חטיבה 7 בכליה. החטיבה השתתפה בקרבות הבלימה ברמת הגולן. במהלך הקרבות נפצע שריג מרסיס בצווארו ופונה לבית חולים פוריה בטבריה, אותו עזב על דעת עצמו לאחר כשלושה ימים. תחת פיקודו השתתפה החטיבה במתקפת הנגד לתוך סוריה ולחמה בקרב מול השריון העיראקי. לאחר הקרב נשארו חלק מכוחות החטיבה ולחמו במלחמת ההתשה במובלעת הסורית. מפקדת החטיבה יחד עם גדוד 96 נשלחו לחזית המצרית, חצו את תעלת סואץ ב-22 באוקטובר, והשתתפו בכיתור הארמייה השלישית המצרית, כיבוש נמל עדבייה והגעה עד לק"מ ה-101 מקהיר. במהלך המלחמה נהרגו 84 מחיילי החטיבה. שריג איבד במלחמה את אחיו יוסף שריג, שלחם בגזרת רמת הגולן כמפקד פלוגה בגדוד 39 בחטיבה 4.
לטענת אחיו יצחק, בחופשתו הראשונה משירותו מעבר לתעלת סואץ, קיבל הוראה ממפקדו, רפאל איתן לעלות מיידית לרמת הגולן ולהקים מחדש את חטיבה 188 שחדלה לתפקד כיחידה אורגנית מפאת אבדותיה הכבדות במלחמה. שריג סירב לפקודה זו והעדיף להישאר עם חיילי החטיבה במצרים ולשקם את החטיבה שלו שספגה גם היא אבדות קשות. לטענת יצחק שריג, סירוב פקודה זה פגע בקידומו הצבאי.

בהמשך שירותו הצבאי מונה שריג לסגן מפקד עוצבת סיני. הוא השתחרר משירות הקבע ב-1978. במלחמת לבנון הראשונה שירת במילואים כסגן מפקד אוגדה 90.

כיהן כמנכ"ל מפעל השימורים בבית השיטה, מנכ"ל מפעל "נירעותק" בניר דוד ומנכ"ל מפעל סופרפייל בכרכור.

ב-25 בינואר 2022 הלך לעולמו, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ בית השיטה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* אופיר ששון, [https://web.archive.org/web/20120707161608/http://mazi.idf.il/6368-9595-he/IGF.aspx בין דמשק לקהיר], אתר זרוע היבשה, 25 באוקטובר 2010
* 
* 
* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/1975-383-75-RanSharig.pdf עדות אל"ם רן שריג - מפקד חטיבה 179], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי עוצבת ראם
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 14
קטגוריה:משפחת לעוי-וייספיש-בהר"ן
קטגוריה:בית השיטה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית השיטה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
אור שרגא

מולא אור שרגא (נולד בתחילת המאה ה-18, נפטר בכ"ח בחשוון ה'תקנ"ד, 1793) היה מקובל, דיין ומנהיג רוחני בקרב יהדות פרס במאה ה-18.

== קורות חייו ==
בית כנסת היזדים בירושלים על שם הרב מולא אור שרגא.
[[תלמוד תורה אור שרגא בירושלים.]]
בית כנסת על שמו בירושלים.
נולד בתחילת המאה ה-18 ביזד שבאיראן. אביו היה ר' שמואל בן מולא ע'יאת' (נהגה גיאס/קיאס בפרסית) מהעיר סבזוואר הסמוכה למשהד.

מסתבר שאבותיו של אור שרגא היגרו ליזד מהעיר סבזוואר שבצפון פרס. ייתכן שיהודי סבזוואר היגרו לשם ממחוז גילאן ומהיישובים שמסביב העיר קזווין. ידוע שנאדיר שאה (שמלך בשנים 1736–1747) ביקש להעביר מספר רב של יהודים ממחוז גילאן ומהיישובים שמסביב לקזווין לעיר כלאת נאדרי , כמאתיים ק"מ צפונית למשהד. טרנספר זה אירע כנראה בשנת 1747, וחלק מן העקורים נתקעו בעיר סבזוואר והתיישבו שם, חלק הגיעו למשהד וחלק לכלאת נאדרי. אולי זאת הסיבה לקשרים ההדוקים בין יהודי יזד לבין יהודי משהד.

מקום אחר מופיע שא' מאבותיו מצאצאי דוד המלך עלה מפולין דרך דרום רוסיה לאיראן.

הרב שרגא למד תורת הנגלה והנסתר, ושימש מוהל, שוחט ובודק ודיין ביזד. שמו התפרסם בקרב היהודים והמוסלמים כאחד עקב מעשי ניסים שנקשרו לדמותו. הוא זכה לכינוי "מֻלָּא", כתוארם של החכמים השיעים.

למד בקביעות עם שני ידידיו – ר' דרוויש מהעיר שיראז ור' משה מהעיר כאשאן, כל מפגש נערך בעיר אחרת לסירוגין. נודע כמתמיד גדול כאשר היה מתעייף היה מנמנם מעט וממשיך ללמוד. כדי לא להירדם לזמן ממושך, היה מניח סיר נחושת הפוך על השולחן ותחתיו נר, ועליו היה מניח את ראשו. כעבור זמן מה הסיר היה מתחמם עד שהיה מאלץ אותו להרים את ראשו וידיו ולהמשיך בלימודו<ref></ref>.

נפטר בכ"ח במרחשוון ה'תקנ"ד (31 באוקטובר 1793), ונקבר בפאתי העיר יזד. על קברו נבנה מאהל קטן שבו נהגו יהודים וגויים להתפלל. בשנת תשס"א שופץ מבנה הקבר על ידי מוסלמי שציפה לילדים שנים רבות, ונפקד אחר תפילה בציון, כפי שיעצו לו תושבי העיר יזד<ref></ref>.

בין צאצאיו נמנים רבנים רבים, ביניהם הרב יוסף שרגא - רב למקהלות הפרסים והרב ברוך שרגא - אב בית דין בבית הדין לממונות של המועצה הדתית בירושלים.

== כתביו ==
לא ידוע על כתבים ששרדו ממנו, מלבד שתי איגרות:

האחת נכתבה בשנת ה'תקמ"ב (1782) ובה פנייה ליהודי משהד לסייע לשד"ר חכם אליהו מהעיר חברון.

האיגרת השנייה נכתבה בשנת ה'תקמ"ג (1783), גם היא ליהודי משהד. באיגרת בקשה לאלץ יהודי בשם יצחק בן יהודה כהן לדאוג לפרנסת אשתו שננטשה ללא עזרה בעיר יזד. באיגרת זו הרב אור שרגא מבקש, שבמקרה שאין הסיוע אפשרי, ישלח הבעל גט לאשתו.

== הנצחתו ==
על שמו נקראו מספר מוסדות תורה וחינוך, ביניהם ישיבת 'אור השלום' בשכונת גאולה, תלמוד תורה אור שרגא בשכונת הבוכרים בירושלים ובית הכנסת היזדים.

בצפון שכונת רמות (רמות ד') בירושלים, נקרא רחוב על שמו.

מדי שנה באזכרה נוהגים אנשי קהילת יזד לשיר את השיר שחיבר בנו (רבי שמואל שרגא).

== ראו גם ==
* יזד
*בית כנסת היזדים
* יוסף שרגא

== לקריאה נוספת ==
* גיורא פוזיילוב, [http://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?84973 חכמיהם של יהודי פרס ואפגניסטן], ירושלים: הוצאת משרד החינוך, תשנ"ו, עמ'25–37.
* אביאל חיים חורי, ידיד במרחקים, תיאור חייו של מולא אור שרגא, על רקע מצב היהודים באיראן. מוסף תור הזהב של עיתון הדרך, גיליון 63, א' כסלו תשע"ט

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.israelphilately.org.il/he/catalog/series/828/הרב%20המקובל%20מולא%20אור%20שרגא בול אור שרגא - התאחדות בולאי ישראל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים איראנים ופרסים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:יהודים איראנים ופרסים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:נפטרים ב-1793
פואבלה (מדינה)

פואבלה (בספרדית: Puebla; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של פואבלה, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Puebla) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. פואבלה נמצאת במרכז מקסיקו, וגובלת בוראקרוס בצפון ובמזרח, אידלגו, מקסיקו, טלקסקלה ומורלוס במערב, וגררו ואואחאקה בדרום. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא פואבלה.

==היסטוריה==
הספרדים הגיעו לראשונה לאזור מדינת פואבלה של ימינו ב-1519, כשהרנאן קורטס עבר בה בדרכו לאזור טלקסקלה של ימינו. מרבית התושבים הילידים שחיו באזור היו בני שבטים שונים אשר האימפריה האצטקית שלטה עליהם, והם ראו בספרדים דרך לשחרור ממנה ולכן ברוב המקרים הם לא התנגדו לספרדים. המדינה של היום נקראת על שם בירתה, פואבלה שהוקמה ב-1531. העיר הייתה על הדרך בין מקסיקו סיטי ווראקרוס וחיו בה בעיקר חיילים שאבטחו סחורות ואנשים שעברו בדרך. במהלך הזמן העיר נהפכה למרכז כלכלי ותרבותי.

במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו, שפרצה ב-1810, העיר נותרה נאמנה לשלטון הספרדי. עם זאת, לבסוף מקסיקו השתחררה משלטון ספרד ב-1821 ומדינת פואבלה הוקמה באזור ב-1824 כשפואבלה משמשת כבירתה.

==כלכלה==
כלכלת המדינה מסתמכת בעיקר על תעשייה, כרייה, תיירות וחקלאות, והיא נחשבת לאחת המדינות המתועשות ביותר במקסיקו. עם זאת, מרבית הפיתוח במדינה מתרכז בעיר פואבלה וסביבתה, מה שגורם ליצירת פערים גדולים בין העשירים לעניים ובין אזור הבירה לשאר המדינה.

התעשייה כוללת בין היתר ייצור מתכות, רכבים, כימיקלים וטקסטיל. בין החומרים הנכרים במדינה ניתן למנות קלציט, סיד, אוניקס ושיש.

החקלאות היא הענף הכלכלי החשוב ביותר באזורים הכפריים במדינה וכוללת מוצרים מן החי, כמו עופות (גם לבשר עוף וגם לביצים, בקר וחזירים, וגידול ירקות, כמו בצלים, גזרים ועגבניות, פרות, כמו תפוזים, תפוחים וליים, וגידולים אחרים, כמו אלפלפה וקנה סוכר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מקסיקו: מדינות
וסקאוץ

וסקאוץ (ברומנית: Văscăuţi) היא עיירה בעמק הצ'רמוש, משופעת גנים של עצי פרי ושדות תבואה למיניהם. האוכלוסייה המקומית היא, ברובה, רותנית-אוקראינית וחיים בעיירה גם מיעוטים מולדובנים ופולנים.

בקרב האוכלוסייה בעלי אחוזות, ששלטו על רוב אדמות העיירה וסביבתה. רובם ככולם היו ממוצא פולני.

בראשית המאה ה-18 החלה הגירת יהודים מגליציה, שהשתלבו במערך הכלכלי של העיירה. הם היוו גורם מתסיס בתעשייה ובחקלאות, שהלכו והתפתחו במהלך המאה ה-19: בתי החרושת לסוכר תבעו הרחבה של גידול סלק הסוכר, משרפות היי"ש וטחנות הקמח תבעו גידולי תבואה ותפוחי אדמה.
בנוסף עסקו היהודים בגידול בקר ליצוא ופיתחו את תעשיית העץ. גם מלאכות, כמו ספרות וחייטות, היו כולן בידיהם.
בני הדור השני של המהגרים למדו במוסדות להשכלה גבוהה ותפסו מקום נכבד בקרב רופאים, עורכי דין, מהנדסים, פקידי ממשלה ומקצועות אינטלקטואליים אחרים.
האוכלוסייה היהודית מנתה כ-1,000 נפש מתוך 8,000 תושבים, 
משפחות ליפשיץ, שאור, הלרייך ובירנבאום היו לחוכרי אחוזות, והשפעתן בקרב הקהילה הייתה רבה.
בעיירה היו שלושה בתי כנסת, וגם התנועה החסידית קנתה בה אחיזה נרחבת. החסידים המקומיים היו מארחים את רבני ויז'ניץ השכנה ואף את רבני צ'ורטקוב הרחוקה יותר.
תנועת "ציון" קמה ביישוב עוד לפני תקופת הרצל, ובראשה עמד משה גסטר. סיפוח בוקובינה לרומניה עורר אנטישמיות בקרב האוכלוסייה האוקראינית והפולנית, וההסתה נגד היהודים לבשה לעיתים ביטויים אלימים. במקביל הלכה והתרחבה התנועה החלוצית הציונית, ורבים מצעירי הקהילה עלו לארץ ישראל. אחרים היגרו לארצות הברית ולדרום אמריקה.

עם סיפוח צפון בוקובינה לברית המועצות פסקה במקום הפעילות הציונית והיהודית בכלל, התנועות הציוניות חוסלו, חברי התנועה הציונית נרדפו, וב-13 ביוני 1940 הוגלו כ-150 יהודים, מעשירי המקום ופעילים ציונים, לסיביר. רובם מצאו שם את מותם.

ביולי 1941 כבשו צבאות רומניה את היישוב, 750 היהודים נכלאו בגטו, ובאוקטובר של אותה שנה גורשו לטרנסניסטריה.
זו הייתה קמילת היישוב היהודי הפורח של וסקאוץ על נהר הצ'רמוש.

==אוכלוסייה==
לפי מפקד האוכלוסין שהתקיים ב-2004, בעיירה חיים 1,067 אנשים (מהם 559 גברים ו-508 נשים).
{| class="wikitable"
|-
! אזרחות
! מספר
! אחוז מכלל התושבים
|-
| מולדובים
| 1,031
| 96.63
|-
| אוקראינים
| 16
| 1.5
|-
| רוסים
| 16
| 1.5
|-
| צוענים
| 3
| 0.28
|-
| אחר
| 1
| 0.09
|-
| סה"כ
| 1,067
| 100
|}
== לקריאה נוספת ==
* Gold Dr.H. (Editor): Geschichte der Juden in der Bukowina Edition “Olamenu” Tel Aviv 1958. מגרמנית: זיגי טויטלר ודב שי
* וושקאוץ על גדות הצ'רמוש - בוקובינה, בהוצאת יוצאי העיר, תל אביב (החוברת הוצאה לכבוד כנס יוצאי העיר שנערך ב-14 באוקטובר 1990)

==הערות שוליים==

קטגוריה:מולדובה: ערים
קטגוריה:גטאות במולדובה
סקרוג' (סרט, 1935)

סקרוג (באנגלית: Scrooge) הוא סרט פנטזיה בריטי משנת 1935, שביים הנרי אדוארדס ובכיכובם של סימור היקס, דונלד קלת'רופ ורוברט קוצ'רן. היקס גילם את דמותו של אבנעזר סקרוג' הקמצן ששונא את חג המולד. סרט זה היה העיבוד הקולנועי הראשון של מזמור חג המולד לדיקנס שהיה סרט מדבר. לפני כן היקס שיחק פעמים רבות על הבמה בתפקיד סקרוג', וב-1913 גילם את הדמות בסרט אילם.

==הסרט==
מה שמייחד את הגרסה של 1935 משאר העיבודים לספר הוא שכל רוחות הרפאים, פרט לרוח של ההווה, הן בלתי נראות ורק קולם נשמע. רוחו של מארלי נראית לזמן קצר על מקוש הדלת. אמנם רוח חג המולד של ההווה היא דמות מלאה, אולם רוח חג המולד של העבר היא צורה בלבד ללא תווי פנים מובחנים, ורוח חג המולד של העתיד היא אצבע מושטת בלבד.

סימור היקס מגלם את דמותם של סקרוג' המבוגר והצעיר גם יחד. השחקן הנוסף היחיד שעשה זו בעיבודים השונים של הסרט היה אלברט פיני במחזמר "סקרוג'" משנת 1970.

הסיפור מקוצר מאוד, וחלקו הגדול מתרכז בתחילת הסיפור לפני הופעת הרוחות, בו מתוארת האווירה של העושר והעוני בלונדון. מעסיקו הראשון של סקרוג' פזיוויג ואחותו פאן אינם מוזכרים כלל בגרסה זו.

בעיבוד זה רואים את טים הקטן שוכב מת במיתתו, ואביו בוב קרצ'יט מבכה את מותו. סצנה דומה מופיעה בגרסת "מזמור חג המולד" משנת 1999 בכיכובו של פטריק סטיוארט.

השחקן מוריס אוונס מופיע בסרט לזמן קצר כמי שחייב כספים לסקרוג'. דונלד קלת'רופ שמשחק בתפקיד בוב קרצ'יט מדהים בדמיונו לדמות כפי שאייר אותה ג'ון ליץ' במהדורה המקורית של הספר משנת 1843.

הסרט יצא בשתי גרסאות, בכל אחת מהן רשימת הקרדיטים בפתיחה שונה, ובאחת הגרסאות הושמטה לחלוטין הסצנה האחרונה.

זכויות היוצרים על הסרט פגו והוא כעת בנחלת הכלל.

==צוות השחקנים==
* סר סימור היקס - אבנעזר סקרוג'
* דונלד קלת'רופ - בוב קרצ'יט
* רוברט קוצ'רן - פרד
* מרי גליין - בל
* אוסקר אש - רוח חג המולד של ההווה
* מארי ניי - רוח חג המולד של העבר
* סי וי פרנס - רוח חג המולד של העתיד
* את'נה סיילר - המנקה של סקרוג'
* מוריס אוונס - איש עני
* מרי לוסון - אשתו של העני
* ברברה אוורסט - גברת קרצ'יט
* איב גריי - אשתו של פרד
* מוריס הארווי - בעל חנות העופות
* פיליפ פרוסט - טים הקטן
* די ג'יי ויליאמס - קברן
* מרגרט יארד - הכובסת של סקרוג'
* יו אי רייט - ג'ו הזקן
* צ'ארלס קארסון - מידלמארק
* יוברט הרבן - וורת'ינגטון

==קישורים חיצוניים==

* [https://archive.org/details/Scrooge_1935 הסרט סקרוג'] להורדה מאתר ארכיון האינטרנט

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים המבוססים על מזמור חג המולד
קטגוריה:סרטי חג המולד
קטגוריה:סרטים בריטיים משנת 1935
יותם קושניר

יותם קושניר (נולד ב-1 ביולי 1988) הוא שחקן, במאי ומדבב ישראלי.

==ביוגרפיה==
קושניר נולד גדל והתחנך בתל אביב. הוא בנו של השחקן אבי קושניר ולו אח ואחות. אחיו, יפתח קושניר, הוא מטפס הרים מקצועני, ואחותו, נועה קושניר, היא שחקנית ובמאית.

בנעוריו היה חניך בתנועת הצופים, וחבר בלהקת צופי תל אביב. בשנת 2006 התגייס לצה"ל ושובץ בחיל המודיעין.

קושניר הוא בוגר בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים משנת 2016.

== קריירה ==

=== הופעותיו בתיאטרון ===
בתיאטרון הבימה: "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "קוויאר ועדשים", "רעל ותחרה", "החייל האמיץ שוויק".

בתיאטרון בית ליסין: "אילוף הסוררת", "הזוג המוזר - הגרסה הנשית", "משרתם של שני אדונים", "משפחה חמה".

בתיאטרון יפו: "סעדון אלמג'נון".

=== הופעותיו בטלוויזיה ובקולנוע ===
בשנת 2011 לוהק לסדרת הנוער "אליפים" בערוץ הילדים של YES, שם גילם את רוני מצגר בתפקיד ראשי לצד יסמין עיון, עומר דרור ואחרים, למשך כשלוש עונות עד 2013.

בשנת שיחק 2013 בסדרה ״שולחן לשישה״ את עופרי. 

בשנת 2016 גילם את איתי עזרא בסדרת המתח "פצועים בראש", ששודרה ב-HOT3.

בשנת 2023 ייצא לאקרנים הסרט המוזיקלי "המנצחים" בו הוא משחק.

דיבב במספר סרטים וסדרות, בהם "וונדי", "מטוסים 2: לוחמי האש", "בית", ו"לעוף על זה".

=== בימוי ===
* "עמירם"- לכבוד חג המחזמר
* "הפונדק" עם בוגרי מסלול מחזות זמר ברימון בית ספר למוסיקה.
* מופעים של להקת "ווקה תקווה"<ref></ref>
* "טלי אורן לא מתחתנת"- הצגת יחיד.
* מופע של להקת "ווקה פיפל"
* בלוז לחופש הגדול- בהפקת בית ליסין 

קושניר נשוי לנופר כתב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת צופי תל אביב
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988