OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גשר בלקפריירס (רכבת)

גשר הרכבת של בלקפריירס. שרידי הגשר הישן בקדמת התמונה
גשר המילניום.]]
גשר הרכבת של בלקפריירס (באנגלית: Blackfriars Railway Bridge) הוא גשר רכבת על הנהר תמזה במרכז לונדון. הגשר נמצא בין גשר בלקפריירס לבין גשר המילניום.

==היסטוריה==
הגשר הראשון שעמד במקום זה תוכנן על ידי ג'וזף קיוביט ונפתח בשנת 1864. הוא שימש את קו הרכבת לונדון-צ'טם-דובר שהוביל מלונדון אל דובר. עם הקמת קו הרכבת סאות'רן בשנת 1924 הועברו מרבית קווי הרכבת לתחנת ווטרלו בדרום הנהר והשימוש בגשר פסק, מאחר שלא יכול היה לשאת את משקל הרכבות המודרניות. בשנת 1985 פורק הגשר ורק עמודיו נותרו בתוך מימי הנהר.

גשר שני נבנה ב-1886 דרומית לגשר הראשון. הוא שימש את תחנת סנט פול ונקרא גשר הרכבת סנט פול (St Paul's Railway Bridge). הגשר תוכנן על ידי ג'ון וולף בארי והנרי מארק ברונל ונבנה מברזל. בשנת 1937 הוחלף שמה של תחנת סנט פול לתחנת בלקפריירס, על שם אזור בלקפריירס בו היא נמצאת, ובהתאם שונה שם הגשר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הסיטי של לונדון: מבנים
בלקפריירס (רכבת)
קטגוריה:סאת'ק
פומלית

הפומלית (שם מדעי: Citrus paradisi x Citrus maxima; באנגלית: Oroblanco) היא פרי מפירות ההדר, הכלאה בין פומלה ואשכולית. ההכלאה נרשמה כפטנט של אוניברסיטת קליפורניה בשנת 1981. בישראל מגדלים פומלית החל משנת 1984.

הפומלית דומה לאשכולית, אך קליפתה ירקרקה וטעמה מתוק יותר משום שיש בה רמת חומציות נמוכה.

הפומלית מכילה כמות גבוהה של נוגדי חמצון, דבר שנמצא כמסייע להורדת רמות ה-LDL בגוף. השפעת הפומלית עשויה לפגום בכושר הפעולה של תרופות לעיכוב ייצור הכולסטרול ממשפחת הסטטינים, ולכן מומלץ להתייעץ ברופא לפני הוספתה לתפריט תזונתי קבוע.

== יצוא מישראל ==
בשנת 2019 היוו הפומליות והאשכוליות כ-33% מסך כמות פרי ההדר שיוצאה מישראל. למדינות האיחוד האירופאי ובריטניה יוצאו בשנה הזו כ-24 טון של אשכוליות ופומליות. שוק משמעותי אחר הוא המזרח הרחוק (בעיקר סין, יפן ודרום קוריאה) שאליו יוצאו 19 טון של פרי הדר שרובם אשכוליות ופומליות.

==קישורים חיצוניים==

פומלית על עץ

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הדרים
קטגוריה:צמחי כלאיים
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בהולוקן
מה הסיפור שלך בוב?

מה הסיפור שלך בוב? (באנגלית: ?What About Bob) הוא סרט קומי משנת 1991 בכיכובם של ביל מארי וריצ'רד דרייפוס.

==תקציר העלילה==
בוב ויילי (ביל מארי) הוא אדם הסובל מפוביות רבות, הוא הולך לפסיכיאטר ד"ר ליאו מארווין (ריצ'רד דרייפוס) המייעץ לו להתמודד עם הפוביות על ידי "צעדי תינוק" כל שלב בזמנו. שיטה זו לא מצליחה ובוב נטפל לליאו. כשליאו ומשפחתו יוצאים לחופשה בוב מוצא אותו ומתחבר אל משפחתו. בוב מצליח לעודד את בנו של ליאו השקוע במחשבות על מוות ולמצוא חן בעיני המשפחה אך בד בבד הוא משגע את ליאו. בסופו של דבר מצליח בוב להתמודד עם הפוביות שלו על ידי הבנה שהדבר תלוי בו. וליאו מגיע לאשפוז כפוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לקות נפשית באמנות
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ריצ'רד דרייפוס
דגל פולינזיה הצרפתית

דגל פולינזיה הצרפתית אומץ רשמית בשנת 1984. צבעי האדום והלבן שבדגל מקורם בדגלים ההיסטוריים של טהיטי.
במרכז הדגל מצויר מעגל שבמרכזו פירוג חציו התחתון של המעגל מסמל את האוקיינוס השקט וחציו העליון את השמש, בדומה לדגל קיריבטי. על הסירה עומדות חמש דמויות המסמלות את תושבי האיים.

==ראו גם==
* סמל פולינזיה הצרפתית

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:פולינזיה הצרפתית
פולינזיה הצרפתית

פולינזיה
פולינזיה הצרפתית
פולינזיה הצרפתית
דגל ניואה

דגל ניואה אומץ רשמית בשנת 1975. בקנטון (הרביע העליון בצד הניצב) הדגל מצוי היוניון ג'ק שבמרכזו כוכב צהוב על רקע עיגול כחול. ארבעה כוכבים נוספים יוצרים צורת יהלום סביב הכוכב המרכזי. שדה הדגל צהוב. הדגל דומה בעיצובו לנס אדום או כחול בריטיים, אולם יוצא דופן בצבעו הצהוב, וביוניון ג'ק עם הטבעה של עיטורי כוכבים.

הצבע הצהוב של השדה מייצג את "החום והידידות שבין ניואה לניו זילנד". יש שיגידו כי מעצבי הדגל לא הכירו את הסמליות של דגל האיחוד שבקנטון ופשוט העבירו את כוכבי הצלב הדרומי של דגל ניו זילנד אל זרועותיו של צלב גאורגיוס הקדוש.

==ראו גם==
* גלריית דגלי ניו זילנד

== קישורים חיצוניים ==

* 

ניואה

קטגוריה:ניואה: סמלים לאומיים
ניואה
ניואה
ניואה
סנוב

איור של המאייר הצרפתי [[ויקטור אז'ן ז'רוזה ]]
סנוב הוא כינוי לאדם המתנשא על סביבתו, ורואה עצמו כשייך לקבוצה נעלה מסיבה כלשהי, למשל מוצא, מעמד כלכלי, אינטלקט, אנינות טעם ומומחיות בתחום כלשהו (כמו יין, קפה או מוזיקה), חינוך, צורת דיבור ועוד. סנוביות נחשבת למהותית במיוחד כאשר הבסיס לתחושת העליונות רעוע במיוחד.

מקורה של המילה באנגלית. לראשונה נעשה בה שימוש במשמעותה הנוכחית בחלק הראשון של המאה ה-19 בבריטניה, אך מקורה אינו לגמרי ברור. אפשר שהתפתחה בדרך כלשהי מ-snab שמופיעה במילון מ-1781 במשמעות "סנדלר סקוטי". ככל הנראה אין רגליים לסברה כי המקור הוא בראשי התיבות sine nobilitate, היינו, "ללא אצולה", שבהם כונו תלמידים בבית הספר היוקרתי איטון שהוריהם לא היו אצילים.

המילה זכתה לפופולריות בעקבות ספרו של ויליאם מקפיס ת'אקרי "The complete book of snobs" - אסופה של טורים סאטיריים שפורסמו בעיתון פאנץ' ויצאה לאור ב-1848. הספר מונה סוגים שונים של סנובים ושל התנהגויות סנוביות בחברה בת הזמן, ומבוסס על ניסיונו העשיר של ת'אקרי בחברתם של סנובים.

בחברה של ימינו, שבה הריבוד למעמדות מעורפל יותר מאשר בחברה הוויקטוריאנית, לובשת תופעת הסנוביזם צורות שונות והדינמיקה שלה מורכבת יותר מאשר זרימה של אופנות מחוגי האצולה מטה.

==לקריאה נוספת==
* ישראל כהן, "הסנוב הישראלי", מאזנים, ינואר 1973, עמ' 128–137. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:נרקיסיזם
שריר המסור הקדמי

שריר המסור הקדמי (TA: Musculus serratus anterior) ממוקם בצד בית החזה, שטחי יותר מהצלעות העליונות. שריר המשור הקדמי זכה לשמו על פי צורת חיבורו לצלעות שמתארה משונן ודומה לשיני משור. השריר מניע את עצם השכם החוצה (protraction) ומשתתף בתנועות של סיבוב עצם השכם. פעולת השריר כמייצב של עצם השכם חיונית לפעולת שרירים אחרים המניעים את הזרוע. חלקו של השריר בתנועת איגרוף הקנה לו את הכינוי "שריר המתאגרף".

== תיאור ==

תחילתו של שריר המשור הקדמי בצידי צלעות 1-8. השריר עובר בין כלוב הצלעות לעצם השכם כך שחלקו נמצא עמוק יותר מעצם השכם ונאחז בצד התיכון של הפן הקדמי של עצם השכם.

== עצבוב ==
שריר המשור הקדמי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי, השישי והשביעי (C5,C6,C7) דרך עצב החזה הארוך .

== ראו גם ==
* כתף
* אנטומיה טופוגרפית (בית חזה במבט צידי, גו במבט קדמי, גפה עליונה במבט קדמי)

==קישורים חיצוניים==

משור קדמי
סיפולוקס

בקבוק סיפולוקס שני ליטר; למטה: המכל המפורק למילוי, מתקן לדחיסת הגז ובלון גז למילוי
סיפולוקס הוא מותג ישראלי לסיפון סודה להכנה ביתית של מי סודה ומשקאות מוגזים.
המוצר הומצא בארצות הברית בשנות ה-30. המותג סיפולוקס שווק בארץ החל משנות ה-50 של המאה ה-20. עד אז נמכרו "מי סודה" לצריכה ביתית בבקבוקי זכוכית מיוחדים, שנקראו סיפון. מילויו של בקבוק זה במי סודה נעשה רק בבית חרושת, והצרכן נאלץ לסחוב בקבוק ריק עשוי זכוכית עבה וכבד למדי, אל המכולת ולהביא ממנה בקבוק מלא. הסיפולוקס יצר מהפכה בתחום זה, באפשרו יצירה של מי סודה במתקן ביתי. הסיפולוקס דמה בצורתו לסיפון, אך היה עשוי מתכת במקום זכוכית. סט כזה של סיפולוקס כלל את הבקבוק עצמו, וכן אריזה של בלונים קטנים של פחמן דו-חמצני דחוס. הבלונים הגיעו בחבילות של עשרה לאריזה, והוחלפו בחנות לאחר שהתרוקנו.

בקבוק הסיפולוקס היה מורכב משתי יחידות – הבקבוק עצמו, אותו מילאו במים, וה"ראש" – בו הייתה ידית המשחררת החוצה את המים המוגזים אל הכוס, וכן פתח מילוי. כדי לייצר את מי הסודה, היה צורך להבריג את הבלון אל פתח המילוי, והגז הדחוס עבר מהבלון אל הבקבוק להגזת המים.

את הסיפולוקס הנפוץ העשוי מכל מתכת כסופה בצורת בקבוק, ייצרו בחברת "סיפולוקס תעשיות בע"מ" מתל אביב, ובמשך שלושה עשורים היה נפוץ במטבחים בישראל להכנה ביתית של משקאות מוגזים. בתקופות מסוימות היה הסיפולוקס מתנת חתונה נפוצה, עד כדי כך שזוגות היו מקבלים כמה סטים לחתונה<ref></ref>. חברת סיפולוקס סיפקה לצרכן שירות החלפה ותיקונים בכל רחבי הארץ באמצעות סוכנים וניידת שירות שעמדו לרשות הלקוחות.

בהדרגה החל הסיפולוקס להיעלם מהמדפים עקב ירידה בביקוש, ובמקביל הופצו בשוק מגוון רחב של מתקנים להכנת מי סודה (כמו אלה של חברת סודה קלאב). בשנות 2000 חדלו לייצר בלונים, ואת מכלי הסיפולוקס מחליפים מתקנים משוכללים יותר.

==תאונות==
ב-1958 נהרג אדם מפיצוץ מכשיר סיפולוקס.
ב-1960 נפצע אדם בנסיבות דומות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ebay.com/itm/Vintage-US-Patent-SODA-SIPHON-Art-Print-READY-TO-FRAME-Seltzer-Bottle/380166030370?hash=item5883a94422:g:WG8AAOSwzOxUVDEX כרזה של איור הפטנט לבקבוק סודה למילוי חוזר]
* [https://patents.google.com/patent/US2098169A/en פרטי הפטנט במשרד הפטנטים בארצות הברית] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלים ומכשירים (מזון)
קטגוריה:ישראל: תעשייה
קטגוריה:בקבוקים
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
דיכלורופנול אינדופנול

דיכלורופנול אינדופנול
דיכלורופנול אינדופנול (2,6-Dichlorophenolindophenol, ובקיצור DCPIP) הוא תרכובת כימית, המשמשת כקולט או מוסר פרוטונים ואלקטרונים. נוסחתו הכימית C<sub>12</sub>H<sub>7</sub>NCl<sub>2</sub>O<sub>2</sub> ומסתו המולקולרית הוא 268.1 גרם למול.

בצורתו המחומצנת, צבעו כחול; לאחר חיזורו על ידי שני פרוטונים ושני אלקטרונים הוא הופך לחסר צבע. משתמשים בתכונה זו כדי לקבוע ריכוז ויטמין C שהוא חומר מחזר בתמיסה (למשל בשתן) בטיטרציה.
תגובת החיזור של דיכלורופנול אינדופנולהחומר  אינדופנול הוא בעל צבע כחול בסביבה בסיסית וסגול בסביבה חומצית.

כתוצאה מהתגובה בינו לבין החומצה האסקורבית בתהליך של חמצון חיזור, צבעו הופך לחסר צבע. נמצא שעל כל מולקולה של אינדופנול דרושה מולקולה של חומצה אסקורבית. מכאן שכמות האינדופנול הדרושה לשינוי הצבע מהווה מדד לכמות החומצה הנמצאת בתמיסה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תרכובות אורגנו-חנקתיות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
קטגוריה:כלור: תרכובות
רשת הריגול של לוסי

רודולף רסלר
במלחמת העולם השנייה, רשת הריגול של לוסי ניהלה פעילות נגד הנאצים משווייץ. היא נוהלה על ידי רודולף רסלר, פליט גרמני, אשר היה בעל חברת הפצה קטנה בשם "ויטה נובה". מעט מאוד מידע הובא לידיעת הציבור אודות הרשת, אודות רסלר או אודות מקורות המודיעין של הרשת ומניעיה. 

לאחר המלחמה, רסלר גולל בפני עיתונאים את סיפורו הסתום מעט. לפי הסיפור, בעת שעבר לשווייץ בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, הוא הותיר מאחוריו בגרמניה מספר חברים שהיו ממתנגדי הנאצים. בין ידידיו היו מספר קצינים בצבא הגרמני, אשר התברגו לתפקידים בכירים במהלך המלחמה. באופן כלשהו, וזהו החלק הסתום ביותר בסיפור, הקצינים הצליחו לשדר אליו מידע (לעיתים על פי דרישה מפורשת שהגיעה ממוסקבה) באמצעות משדרים גרמניים. המשמעות של טענתו של רסלר היא שהתקיימה פעילות חשאית, שמעולם לא עוררה חשד בקרב הנאצים, אשר עשתה שימוש בשדרים גרמניים. טכנית הדבר יותר מבלתי סביר ומעלה שאלות בנוגע לאמינות סיפורו של רסלר. ברם, המידע שסיפקה הרשת היה תכוף, מדויק והגיע תמיד במועד.
רסלר הצליח ליצור קשר עם ארגון הריגול הסובייטי של אלכסנדר ראדו בשווייץ ועשה בו שימוש כדי להעביר מידע למוסקבה. כתנאי לעבודה עם ראדו העלה רסלר דרישות תמוהות – הוא ביקש להותיר את מקורותיו עלומים בכל עת והתנה את שיתוף הפעולה שלו בכך שהסובייטים לא יעשו שום ניסיון לגלות את מקורותיו. מוסקבה חשדה בו בתחילה אולם לבסוף החלה להסתמך יותר על המידע שסיפקה הרשת שלו.
לבסוף השווייצרים מצאו את המשדרים של הרשת והוציאו אותה מכלל פעולה טרם הסתיימה המלחמה.

היבט מעורר מחלוקת בסיפור של הרשת של לוסי הוא ההאשמה שהרשת הייתה במהותה חלק מפעולה של השירות החשאי הבריטי, אשר מטרתה הייתה להעביר מידע מאולטרה לסובייטים באופן מהימן שלא יחשוף את פעולות הפענוח הבריטיות. סטלין חשד במידע שהגיע מהאמריקנים ומהבריטים אודות תוכניות הנאצים לפלוש לרוסיה בשנת 1941. לכן, בהחלט מתקבל על הדעת שבעלות הברית עשו מאמצים כבירים כדי למצוא שיטה להעביר מידע חיוני לסובייטים.

קטגוריה:מרגלים שפעלו נגד גרמניה הנאצית
קטגוריה:מרגלים למען ברית המועצות
ג'וזף גולדשטיין

ג'וזף לאונרד גולדשטיין (באנגלית: Joseph Leonard Goldstein; נולד ב-18 באפריל 1940) הוא ביוכימאי וגנטיקאי יהודי-אמריקאי. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה משנת 1985 יחד עם מייקל ס. בראון, על מחקריו החלוציים בתחום המטבוליזם של ליפופרוטאין בעל צפיפות נמוכה, LDL (כולסטרול). כמו כן זכה בפרסים רבים על מחקריו בתחום המחלות הגנטיות.

== קריירה ==
גולדשטיין סיים תואר ראשון בכימיה ובביולוגיה באוניברסיטת וושינגטון ולי (Washington and Lee University) בשנת 1962 ותואר דוקטור לרפואה ב, בשנת 1966. בין השנים 1966–1968 התמחה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס, שם הכיר את מייקל בראון. ב-1968 הפך לעמית מחקר במכון הלאומי לחקר הלב של ארצות הברית, שם חקר מנגנוני סינתזה של חלבונים. ב-1970 עבר לאוניברסיטת וושינגטון.

בשנת 1972 חזר למרכז הרפואי סאות'ווסטרן של אוניברסיטת טקסס, שם חקר יחד עם מייקל סטוארט בראון את המטבוליזם של כולסטרול וגילה כי בתאי אדם קיימים קולטנים לליפופרוטאין בעל צפיפות נמוכה (LDL) הקולטים כולסטרול מתוך זרם הדם. חוסר בקולטנים ל-LDL הוא הגורם למחלה הגנטית היפרכולסטרולמיה משפחית, החושפת את הלוקים בה לשורת מחלות הנגרמות מרמת כולסטרול גבוהה. בנוסף להסברים שסיפקו גולשטיין ובראון באשר לגורם העומד מאחורי התחלואה הקיימת באוכלוסיית אנשים להם רמות גבוהות של כולסטרול, כמו למשל מחלת לב כלילית, מחקריהם חשפו את חשיבותו של היבט יסודי בביולוגיה של התא ספיגת מולקולות לתוך התא בתיווך קולטנים.

בנוסף לתרומתם הגדולה להבנתו את אופן פעולת התאים בגוף, תגליותיהם של גולדשטיין ובראון הובילו לפיתוח תרופות סטטיניות, תרופות המורידות את רמת הכולסטרול שבהן משתמשים היום מיליוני בני אדם בעולם והמשפרת את איכות חייהם. תרופות אלה עשויות להוריד באופן משמעותי את מספר מקרי המוות כתוצאה ממחלות הלב הכליליות ומשבץ מוחי, בעתיד הקרוב. 

בשנות התשעים פרסמו גולדשטיין ובראון יחד עם עמיתי מחקר נוספים מנגנון מורכב, שבאמצעותו תאי הגוף מווסתים את רמות השומן והכולסטרול לנוכח תנאים סביבתיים משתנים.

פרופסור גולדשטיין עומד בראש הקתדרה למדעים ביו-רפואיים באוניברסיטת טקסס. הוא ממשיך להיות מעורב באופן אישי במחקר מעבדתי, יחד עם עמיתו מייקל ס. בראון. המחקרים שפרסמו בספרות המדעית הם בין המחקרים המצוטטים ביותר בעולם. 

גולדשטיין זכה בפרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי לשנת 1985, בשנת 1988 הוענקה לו המדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית. הוא חבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ועמית זר של החברה המלכותית.

==קישורים חיצוניים==

ג'וזף גולדשטיין
* [http://www4.utsouthwestern.edu/moleculargenetics/pages/gold/lab.html אתר הבית למעבדת בראון וגולדשטיין] 
* [http://www.jci.org/articles/view/120039/files/pdf על ג'וזף גולדשטיין באתר jci בעקבות זכייתו במדליית קובר של אגודת הרופאים האמריקנית] 
* [http://nobel.bh.org.il/persona/%D7%92%D7%95%D7%9C%D7%93%D7%A9%D7%98%D7%99%D7%99%D7%9F-%D7%92%D7%95%D7%96%D7%A3/ ג’וזף גולדשטיין,] אנשי סגולה, מוזיאון העם היהודי – בבית התפוצות 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עמיתים יהודים בחברה המלכותית
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טקסס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון ולי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:זוכי פרס המרכז הרפואי אלבני
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:זוכי פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי
Happy Nation

Happy Nation הוא אלבום הבכורה של להקת אייס אוף בייס, שיצא לאור במהדורתו הראשונה ב-1992 באירופה. האלבום יצא בישראל בתחילת 1993 בחברת התקליטים פונוקול.

לאור הצלחה מפתיעה בשוק מכירות האלבומים האירופי הוחלט להוציא את האלבום לאור גם בארצות הברית, בנובמבר 1993. מהדורה מחודשת של האלבום יצאה לאור תחת הכותרת Happy Nation - US Version.

האלבום היה רשום בספר השיאים של גינס לשנת 1995 כאלבום הבכורה הנמכר ביותר בכל הזמנים, כשהוא החזיק אז בשיא מכירות של 19 מיליון עותקים.

== רשימת שירים ==
=== Happy Nation ===
# "Voulez-Vous Danser"
# "All That She Wants"
# "Münchhausen" (Just Chaos)
# "Happy Nation" (Faded Edit)
# "Waiting For Magic"
# "Fashion Party"
# "Wheel of Fortune"
# "Dancer in a Daydream"
# "My Mind" (Mindless Mix)
# "Wheel of Fortune" (Original Club Mix)
# "Dimension of Depth" (Instrumental)
# "Young and Proud"
# "All That She Wants" (Banghra Version)

=== Happy Nation - US Version ===
# "All That She Wants"
# "Don't Turn Around"
# "Young and Proud"
# "The Sign"
# "Living In Danger"
# "Voulez"-Vous Danser (New Version)
# "Happy Nation"
# "Hear Me Calling"
# "Waiting For Magic" (Total Remix 7")
# "Fashion Party"
# "Wheel of Fortune"
# "Dancer In a Daydream"
# "My Mind" (Mindless Mix)
# "All That Wants" (Banghra Version)
# "Happy Nation" (Remix)

=== The Sign ===
# "All That She Wants"
# "Don't Turn Around"
# "Young and Proud"
# "The Sign"
# "Living In Danger"
# "Dancer In a Daydream"
# "Wheel of Fortune"
# "Waiting For Magic" (Total Remix 7")
# "Happy Nation"
# "Voulez"-Vous Danser (New Version)
# "My Mind" (Mindless Mix)
# "All That She Wants" (Banghra Version)

== רשימת סינגלים ==

<gallery>
תמונה:Wheeloffortune.jpg|Wheel Of Fortune <br />(הופץ באירופה בלבד)
תמונה:Allthatshewants.jpg|All That She Wants <br />(תפוצה עולמית)
תמונה:Happynation.jpg|Happy Nation <br />(הופץ באירופה ואוסטרליה בלבד)
תמונה:Waiting for magic.jpg|Waiting For Magic <br />(הופץ בסקנדינביה בלבד)
תמונה:The sign.jpg|The Sign <br />(תפוצה עולמית)
תמונה:Dont turn around.jpg|Don't Turn Around <br />(תפוצה עולמית)
תמונה:Living in danger.jpg|Living In Danger <br />(תפוצה עולמית)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1992
קטגוריה:אלבומי אייס אוף בייס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בארצות הברית
סרנסק

סרנסק (ברוסית: Саранск, במורדובית: Саран ош) היא עיר ברוסיה, בירת רפובליקת מורדוביה. היא שוכנת על נהר אינסר, יובלו של הוולגה, 642 ק"מ מזרחית ממוסקבה. אוכלוסייתה מונה כ־302,285 תושבים (2015).

== היסטוריה ==
העיר נוסדה ב-1641 כמבצר לשמירה על הגבולות המזרחיים של רוסיה, במקום שבו נשפך הנהר סרנקה לאינסר, ונקרא סרנסקי אוסטרוג על שם אותו נהר וצורת היישוב - אוסטרוג. אוכלוסיית העיר הראשונה הייתה מורכבת מרוסים (בעיקר קוזאקים), מורדובים וטטרים. ב-1651 האוסטרוג קיבל מעמד של עיר. ב-1670 תושבי העיר תמכו במרד הקוזאקים של סטפן ראזין והעיר אף נהפכה לבירתו. כשרוסיה התרחבה למזרח העיר איבדה מחשיבותה האסטרטגית, והייתה עיר מחוז פשוטה עד 1708 בגוברנית אזוב, אחר כך קזן, ומ-1801 בגוברנית פנזה. ב-1774 תמכו שוב תושבי העיר במרד קוזקים, הפעם בפיקודו של ימליאן פוגצ'וב. במאה ה-19 חשיבות העיר גדלה עקב היותה יושבת על אם הדרך ממוסקבה לקזן, ולאסטרחן. בסוף המאה ה-19 דרך העיר נבנתה מסילת ברזל ממוסקבה לקזן, הדבר העלה עוד יותר את חשיבות העיר כעיר מסחר.

מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים ברוסיה פגעו מאוד בכלכלת העיר, והיא השתקמה סופית רק כעבור 8 שנים ב-1928. ב-1934 חשיבות העיר מבחינה אדמיניסטרטיבית גדלה משמעותית כשהעיר הוכרזה כבירת הרפובליקה האוטומית של מורדוביה. בזמן מלחמת העולם השנייה בין 1941 ל-1945 אירחה העיר מפעלים רבים שעברו מאזור הקרבות. ב-1991 הפכה העיר לבירת רפובליקת מורדוביה.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה סרנסק, הממוקם 7 קילומטרים דרום-מזרחית למרכז העיר.

==ספורט==
עד 2020 בעיר פעלה קבוצת הכדורגל מורדוביה סרנסק. משנת 2021 פעילה בה קבוצת כדורגל מקצוענית בשם סרנסק.

סרנסק היא אחת מהערים שאירחו את מונדיאל 2018 ברוסיה ולצורך כך נבנה אצטדיון מורדוביה ארנה בעיר.

== ערים תאומות ==
לסרנסק שלוש ערים תאומות:
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:מורדוביה: ערים
קטגוריה:רפובליקות של רוסיה: ערי בירה
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1641
מורדוביה

רפובליקת מורדוביה (רוסית: Республика Мордовия, מוקשנית: Мордовскяй Республикась) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית, במרכז החלק האירופי של רוסיה. שטח הרפובליקה 26,200 קמ"ר, אוכלוסייתה 790,197 תושבים (נכון ל-2020). בירת הרפובליקה היא סרנסק.

== היסטוריה ==
חבל מורדוביה היה חלק מהנסיכויות הטטריות שהיו באזור עד שנכבש ב-1554 על ידי איוואן האיום, נסיך מוסקבה. המורדובים, שלא הייתה להם מדינה משלהם, לא התנגדו בצורה פעילה לשלטון החדש. הרוסים במאה ה-17 ניסו לנצר בכוח את המורדובים, שהאמינו בשמאניזם, אך הדבר לא עלה בידם בקלות, ורבים מהמורדובים ברחו ליערות.

מ-1918 עד 1920 שלט ברפובליקה רוב הזמן הצבא הלבן, עד שבשנת 1920 כבשו את האזור הכוחות הקומוניסטיים. ביולי 1928 הוקם "אוקרוג" (יחידה מנהלית) מורדוביה. בינואר 1930 הפך האוקרוג למחוז (אובלסט) אוטונומי וב-1934 הפך המחוז האוטונומי לרפובליקה אוטונומית ברפובליקה הסובייטית הפדרטיבית. עם התפרקות ברית המועצות הפכה הרפובליקה האוטונומית לרפובליקה ב. החוקה המודרנית קיימת משנת 1995.

== גאוגרפיה ==
הרפובליקה נמצאת במרכזו של מזרח החלק האירופי של רוסיה. בין שאר הסובייקטים בפדרציה היא במקום ה-71 בשטחה. היא גובלת מצפון ובמערב במחוז ניז'ני נובגורוד, בצפון-מזרח - במחוז פנזה, ממזרח ודרום מזרח - ברפובליקת צ'ובשיה, ממערב ודרום מערב - במחוז אוליאנובסק.

הנהרות החשובים של הרפובליקה הם סרנקה ואינסר, יובליו של הוולגה.

== דמוגרפיה ==
רוב האוכלוסייה הם רוסים, המהווים 53.4% מהאוכלוסייה. המורדבינים (עם פינו-אוגרי) מהווים 40.0% מהאוכלוסייה. עמים נוספים החיים במורדוביה הם הטטרים המהווים 5.2% מהאוכלוסייה, אוקראינים וצ'ובשים.
משנות ה-70 של המאה ה-20 ישנה מגמת ירידה באוכלוסייה. בשנים 1970–2010 פחתה האוכלוסייה ב-195,000 תושבים בקירוב.

כ-3-4% מאוכלוסיית הרפובליקה הם אסירים שמורכזים במתקני כליאה רבים ברחבי האזור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:רוסיה: רפובליקות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1930
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1934
אנפה מסורטטת גדולה

ביצי אנפה מסורטטת גדולה, אוסף מוזיאון טולוז]]
אנפה מסורטטת גדולה (שם מדעי: Botaurus stellaris) היא מין עוף השייך לסוג אנפה מסורטטת, אשר בו נמצאים שלושה מינים מלבדה. היא משויכת למשפחת האנפתיים. היא נפוצה במרבית אירופה, בצפון אפריקה, ובמרכז ומזרח אסיה. אוכלוסייתה העולמית של האנפה המסורטטת הגדולה נאמדת ב-110,000–340,000 פרטים.
== מאפיינים ==
האנפה המסורטטת הגדולה היא עוף גדול וצבעה חום. אורכה 69–81 ס"מ מוטת כנפיה 100–130 ס"מ. ומשקלה כ-1.1 קילוגרם

עוף זה מסתווה היטב בין קנים. בדרך כלל חייה האנפה ביחידות, ונעה בחשאי בחיפוש אחר דגים (בעיקר צלופחאים), דו-חיים וחסרי חוליות קטנים למזון. כאשר חשה האנפה המסורטטת כי נראתה, היא קופאת על מקומה ומפנה מקורה לכיוון מעלה, במטרה להסתוות בין הקנים. היא פעילה בעיקר בשעות הזריחה ובשעות בין הערביים.

האנפה המסורטטת הגדולה נמנית עם המינים המוגדרים במסגרת הסכם השימור של עופות מים נודדים אפריקנים-אירואסיותיים (The Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds; AEWA).

== קישורים חיצוניים ==

*[http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/wildbirds/action_plans/docs/botaurus_stellaris.pdf על האנפה המסורטטת הגדולה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
מסורטטת גדולה
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:פולין: עופות
קטגוריה:גרמניה: עופות
קטגוריה:אוקראינה: עופות
קטגוריה:מרוקו: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
The Bridge

The Bridge הוא אלבומה השני של להקת הפופ השוודית אייס אוף בייס שיצא לאור בשנת 1995.

בניגוד לאלבומם הקודם Happy Nation, בו השירים נכתבו, הולחנו והופקו על ידי חברי הלהקה ג'ונאס ברגרן ואולף אקברג בלבד, באלבום זה השירים נכתבו, הולחנו והופקו באופן שווה על ידי כל ארבעת חברי הלהקה.

== רשימת שירים ==
=== הפצה בישראל, צרפת וסקנדינביה ===
# "Beautiful Life" – 3:39
# "Never Gonna Say I'm Sorry" – 3:14
# "Lucky Love (Original Version)" – 2:53
# "Edge of Heaven" – 3:49
# "Strange Ways" – 4:25
# "Ravine" – 4:39
# "Perfect World" – 3:55
# "Angel Eyes" – 3:13
# "Whispers In Blindness" – 4:10
# "My Déjà Vu" – 3:40
# "You and I" – 4:06
# "Wave Wet Sand" – 3:18
# "Que Sera" – 3:47
# "Just 'N' Image" – 3:07
# "Lucky Love (Accoustic)" – 2:53
# "Experience Pearls" – 3:57
# "Blooming 18" – 3:38

=== הפצה באירופה ===
# "Beautiful Life" – 3:39
# "Never Gonna Say I'm Sorry" – 3:14
# "Lucky Love (Original Version)" – 2:53
# "Edge of Heaven" – 3:49
# "Strange Ways" – 4:25
# "Ravine" – 4:39
# "Perfect World" – 3:55
# "Angel Eyes" – 3:13
# "My Déjà Vu" – 3:40
# "You and I" – 4:06
# "Wave Wet Sand" – 3:18
# "Que Sera" – 3:47
# "Just 'N' Image" – 3:07
# "Whispers In Blindness" – 4:10
# "Exprience Pearls" – 3:57
# "Blooming 18" – 3:38
# "Beautiful Life (Vission Lorimer Club Mix)" [Japanese bonus track] – 7:01
# "Lucky Love (Armand Van Helden House Mix)" [Japanese bonus track] – 11:23

=== הפצה בארצות הברית ודרום אמריקה ===
# "Beautiful Life" – 3:39
# "Never Gonna Say I'm Sorry" – 3:14
# "Lucky Love (Acoustic Version)" – 2:52
# "Edge of Heaven" – 3:49
# "Strange Ways" – 4:25
# "Ravine" – 4:39
# "Perfect World" – 3:55
# "Angel Eyes" – 3:13
# "My Déjà Vu" – 3:40
# "Wave Wet Sand" – 3:18
# "Que Sera" – 3:47
# "Just 'N' Image" – 3:07
# "Experience Pearls" – 3:57
# "Whispers In Blindness" – 4:10
# "Blooming 18" – 3:38
# "Lucky Love (Original Version)" [South American bonus track] – 2:53

=== גרסת דמו===
גרסה זו לא הופצה למכירה בחנויות התקליטים. עם זאת, מעריצה אדוקה של הלהקה מגרמניה רכשה מעובד לשעבר בחברת התקליטים הדנית "Mega Records" (באמצעות אתר המכירות הפומבי eBay) אלבום זה, כפי שהוצע לחברת התקליטים האמריקאית Arista.

שירים המופעים ברשימה להלן בכתב נטוי שונו לגמרי בגרסתו הסופית של האלבום, או נעלמו ממנה כליל.

# "Beautiful Life"
# "Blooming 18" 
# "Edge of Heaven" 
# "Experience Pearls" 
# "Strange Ways" 
# "Never Gonna Say I'm Sorry"
# "Look Around Me" 
# "Lucky Love"
# "Perfect World" 
# "Que Sera" 
# "Stranger to Love" 
# "Wave Wet Sand" 
# "Whispers in Blindness" 
# "My Déjà Vu" 
# "Angel of Love" 
# "Angel Eyes" 
# "Just 'N' Image"
# "Ravine"
# "You and I"

== סינגלים ==

<gallery>
תמונה:Ace of base-beautiful life s.jpg|"Beautiful Life"
תמונה:Ace of base never gonna say i'm sorry cover.jpg|"Never Gonna Say I'm Sorry"
תמונה:Ace of base-lucky love s.jpg|"Lucky Love"

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1995
קטגוריה:אלבומי אייס אוף בייס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מקס מרטין
תיק סגור

תיק סגור היא סדרת דרמה ישראלית בת עונה אחת ששודרה בערוץ 10, ועלתה לשידור ב-10 בפברואר 2002 והסתיימה ב-28 באפריל. העלילה מתרחשת בתחנת משטרה בבאר שבע. היא נוצרה על ידי התסריטאי רשף לוי שכתב את כל פרקיה, והבמאי שי כנות שביים את עשרת הפרקים הראשונים.

הסדרה שודרה בימיו הראשונים של ערוץ 10 (2002), והפקתה החלה עוד לפני שהערוץ עלה לשידור. היא הייתה התוכנית היקרה ביותר שהופיעה בלוח השידורים דאז (עלות הפקת כל פרק הייתה כ-100 אלף דולר). למרות הביקורות המשבחות הצליחה "תיק סגור" להניב בפרק הראשון רק 3.6% רייטינג ואחרי הפרק השלישי ירדה מלוח השידורים. כשנה לאחר מכן שודרה הסדרה מתחילתה ועד סופה אך עדיין לא הצליחה לסחוף קהל צופים גדול. בדצמבר 2006 שודרו כל פרקי הסדרה כרצועה לילית-יומית קבועה. רענן שקד, מבקר הטלוויזיה של ידיעות אחרונות, כינה אותה: "הסדרה הטובה ביותר שאתם לא רואים". דמותו של מנחם מדמוני המשיכה אחר כך לסדרה "הבורר", גם היא סדרה של רשף לוי ושי כנות. הסדרה שודרה שוב במלואה בערוץ yes קולנוע ישראלי בקיץ 2015.

==פרטי עלילה==
בני לוי (דני גבע) הוא חוקר תל אביבי ציני ושחצן, שמועבר לדרום עקב בעיות משמעת והתנהגות אלימה ומצוות למנחם מדמוני (אורי קלאוזנר), חוקר חביב, שמכיר את התושבים ומסתדר איתם בכל מצב. בין השניים מתפתחת מערכת יחסי עבודה טעונה, המושפעת מהבדלי האופי ביניהם. בכל פרק יוצאים השניים לחקור מקרה רצח ועוקבים צעד אחר צעד אחרי תנועותיו האחרונות של הקורבן. ככל שהחקירה מתקדמת, נאלצים השניים להתמודד עם חשודים אפשריים ועם תפניות מפתיעות. הם זוכים לגיבוי ממפקד היחידה, תורג'מן (עמוס לביא), ומשתפים בחקירות את חבריהם לתחנה. הצוות מורכב משלל דמויות: ריטה שוקרון כסגנית המפקד; שאול מזרחי כחוקר בצוות; וסיגלית פוקס כחוקרת מתחילה. עוד משתתפים: מרינה שויף, ולדימיר פרידמן, עדי טופול, נטע גרטי ומשה נאור.
צוות התוכנית (מימין למעלה): סיגלית פוקס, עמוס לביא, אורי קלאוזנר, שאול מזרחי, משה נאור, ריטה שוקרון, ולדימיר פרידמן ודני גבע.

==שחקנים ודמויותיהם==
* בני לוי (דני גבע)
* מנחם מדמוני (אורי קלאוזנר)
* יוסי תורג'מן (עמוס לביא)
* אמיל אוחנינה (שאול מזרחי)
* ענת ארבלי (סיגלית פוקס)
* רינה אקמן (ריטה שוקרון)
* דימטרי זגנוב (ולדימיר פרידמן)
* אורי פקר (משה נאור)
* מיכל מדמוני (עדי טופול)
* רונה חלפון (מרינה שויף)
* אורן הקטן (אורן איסקוב)
* דני הקטן (דניאל קזקוב)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20070927003332/http://www.tve.co.il/story.asp?id=1524 זה לא כל כך נעים לראות תיק סגור - ריאיון עם שי כנות] באתר "המסך המפוצל", 25 באוגוסט 2003
==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות דרמת פשע ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בבאר שבע
אנפה מסורטטת

אנפה מסורטטת (שם מדעי: Botaurus) היא סוג של עוף מים ממשפחת האנפתיים, שבסדרת השקנאים החיים בקרבת גדות מים מתוקים, באמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, באוסטרליה, באירואסיה ובצפון אפריקה. 

אנפות אלה בינוניות בגודלן, בעלות נוצות מסורטטות להסוואה, ובעלות צוואר ארוך אותו הן יכולות ליישר כלפי מעלה, ולזקור את מקורן, ולהסוות עצמן כסוף או כקנים, ביניהם הן מסתתרות. כמו רוב האנפות הן שייכות לקבוצת טורפי מארב, הנוקטים בשיטת מתקפת פתע על הטרף, בעזרת מקורם הגדול. אנפה משורטטת ניזונה מדגים, דו-חיים וחרקים מימיים.

==מינים==
בסוג נמצאים המינים הבאים:
* אנפה מסורטטת אמריקאית (Botaurus lentiginosus)
* אנפה מסורטטת דרום אמריקאית (Botaurus pinnatus)
* אנפה מסורטטת אוסטרלית (Botaurus poiciloptilus)
* אנפה מסורטטת גדולה (Botaurus stellaris)
* Botaurus hibbardi - נכחד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס פרנסיס סטפנס
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
נפת תרג'ולה

נפת תֶרג'וֹלָה (בגאורגית: თერჯოლის მუნიციპალიტეტი, תֶרג'וֹליס מוניציפליטי) היא נפה במחוז אימרתי שבגאורגיה. עד שנת 1917 נכלל בפלך כותאיסי ("גוברניה של כותאיסי") במזרה של שורפני, משנת 1921 במזרה של שורפני, ומשנת 1930 באולקה של כותאיסי. ובשנה זו הופרד כנפה נפרדת. משנת 1950 נקרא נפת תרג'ולה. 

בנפה 34 מוסדות ממשלתיים, 30 סיפריות, 3 תיאטראות ו-3 מוזאונים (ביניהם מוזאון דוד קלדיאשווילי). בנפה נמצאת עיר אחת, תרג'ולה, ו-45 כפרים.

בנפה גידולים כפריים של תירס.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאורגיה: נפות
קטגוריה:אימרתי
קול מהיכל

לוגו המכון
קול מהיכל הוא מכון יהודי תורני להוצאה לאור של ספרי קודש.

קול מהיכל התפרסם בעיקר עקב הוצאתו של המאסף התורני הנקרא ”קול מהיכל”, המוציא לאור בהתנדבות את פרי עטם של תלמידי ישיבות ברחבי העולם, המעלים על הכתב את חידושיהם בסוגיות מהתלמוד הבבלי.
המכון מוציא שני קבצים במקביל: קובץ מוסרי העוסק בענייני מוסר וקובץ תורני-הלכתי העוסק בעיקר בנושאי הלכה. הקבצים יוצאים מספר פעמים בשנה לקראת חגים ומועדים שונים.

==הקמה==
המערכת הוקמה ביוזמתו של הרב משה שמואל שפירא ראש ישיבת באר יעקב, שאף כתב את מכתב הפתיחה לספר הראשון, ובו כתב: ”כל מתיקות התורה שהייתה בהר סיני עריבה ובלולה היא בתוך כתיבת התורה... באופן שאדם המתייגע בתורה ומחדש חידושי תורה שואב לנפשו מעצם מתיקות התורה שהייתה במעמד הר סיני, ולכן מה נכבד היום בהוצאה לאורה של ”קול מהיכל” אשר יצוק פה מקול ה' בהדר... אשר הגו בני הישיבות בפרי עמלם".

==מטרתו==
מטרתו של הקובץ היא איחוד כל לומדי התורה באשר הם על במה אחת, ללא הבדלי מעמדות ועדות, ראשי ישיבות, אברכים ובחורים, ועידוד לימודם על ידי פרסום חידושיהם.

במכתב ששלחה המערכת לראשי ישיבות בשנת 2004 נכתב כי ”ההחלטה אלו חידושים יתפרסמו ואלו לא מתקבלת אך ורק על פי טיב החידוש ורמתו הלימודית, ללא שום קשר למוצאו או מקום לימודיו". מקום לימודיו של אדם הוא נושא רגיש בציבור החרדי, המערכת הסבירה כי מעמדו של בחור - אם לומד בישיבה "נחשבת" או פחות מקובלת - אינו נחשב, אלא רמת חידושיו היא הקובעת.

הרעיון לקובץ כנראה נשאב מדבריהם של רבנים חרדים שקראו ללומדי התורה להעלות חידושיהם על גבי הכתב, כדי שאדם ”יזכור לימודו ויכובד ע”י הבריות” (הרב אלעזר מנחם מן שך).
בין מנוייו של הקובץ נמצאים: הרב יוסף שלום אלישיב, מנהיג הזרם הליטאי, הרב עובדיה יוסף, האדמו”ר מגור ועוד.

הנהלת הקובץ נמנעת מלהתערב בנושאים רגישים, המפורסמת ביותר היא גישתם למחלוקת בישיבת פוניבז'. לא מתפרסמים בקובץ חידושי תורה מראשי ישיבת פוניבז' שיש בינם מחלוקת על הנהגת הישיבה.

המכון נמצא בירושלים ובראשו עומד א. וואלקין.

==ספרים בהוצאת קול מהיכל==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת תורניים
גוסטב שרפנטייה

גוסטב שרפנטייה (בצרפתית: Gustave Charpentier; 25 ביוני 1860 – 18 בפברואר 1956) היה מלחין צרפתי.

==ביוגרפיה==
שרפנטייה נולד בדיאז שבצפון מזרח צרפת. לאחר סיום הקונסרבטוריון של ליל החל ב-1881 את לימודיו בקונסרבטוריון של פריז, שם למד קומפוזיציה אצל ז'יל מאסנה וב-1887 זכה בפרס רומא היוקרתי על הקנטטה "דידו".

בהיותו ברומא כתב את "רשמים מאיטליה" לתזמורת והחל לכתוב את הליברית והמוזיקה לאופרה המפורסמת ביותר שלו, "לואיז". 

שרפנטייה חזר לפריז והמשיך להלחין, בין השאר שירים על טקסטים של שארל בודלייר ווולטר. עם הזמן השלים את "לואיז", שהועלתה לראשונה ב-2 בפברואר 1900 ב"אופרה קומיק" בפריז, בניצוחו של אנדרה מסאז'ה, האופרה הראשונה החדשה שהופקה באופרה קומיק במאה ה-20, וזכתה להצלחה מיידית. האופרה מתארת את חיי מעמד הפועלים בפריז והיא האופרה הצרפתית החשובה היחידה המשתייכת לזרם הוריזמו. 

הצלחתה של "לואיז" בצרפת ובבתי אופרה נוספים בעולם הוציאה לדרך המלך גם את הקריירה של הסופרן הסקוטית מרי גארדן, שלקחה על עצמה את התפקיד הראשי בהופעה מוקדמת. גרסת קולנוע של היצירה נעשתה בשנת 1939, עם גרייס מור בתפקיד הראשי. לואיז מבוצעת עדיין מדי פעם עד היום, ואריית הסופרן Depuis le jour פופולרית לביצוע ברסיטלים. 

בשנת 1902 ייסד שרפנטייה את "הקונסרבטוריון העממי מימי פינסון", בכוונה לתת השכלה בלימודי אמנות חינם אין כסף לפועלות הפריזאיות. עם זאת, פעילותו כמלחין נעצרה. הוא עבד על אופרת המשך ל"לואיז" בשם "ז'וליאן", שהועלתה לראשונה ב-1913 אך לא זכתה להצלחה, ונשכחה עד מהרה. לאחר מכן לא הוסיף שרפנטייה לחבר מוזיקה. 

שרפנטייה מת בפריז.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:מלחיני אופרה צרפתים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1860
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1956
קטגוריה:זוכי פרס רומא
סיסיים

[[סיס דקלים אפריקני (Cypsiurus parvus)]]
סיסיים (שם מדעי: Apodidae) היא משפחת עופות מסדרת הסיסאים, והיא המשפחה היחידה בסדרה זו שמיניה נפוצים באירופה ובישראל.

== מאפיינים ==
הסיסיים הם עופות דקי גזרה ובעלי כנפיים ארוכות ומחודדות. הם מעופפים מיומנים ביותר ומבלים את מרבית חייהם בתעופה - כך הם ניזונים מחרקים מעופפים, ישנים ואף מזדווגים. רגליהם אינן מותאמות להליכה או לעמידה על ענפים, אך מותאמות לאחיזה בקירות. הם מקננים בסדקי מבנים ובמצוקים.

יש הרואים את הסיסיים כמקורבים לסנוניתיים בשל מראם ומעופם המהיר, אולם מדובר באבולוציה מתכנסת. הסיסיים מקורבים גנטית לקוליבריים. ניתן לראות דמיון במבנה הראש והגוף, בכנפיים וביכולות התעופה המרשימות.

==מיון==
מיון המשפחה:
* תת־משפחה Apodinae
** סוג סיס קיני־המאכל (Aerodramus)
** סוג סיס לבן גרון (Aeronautes)
** סוג סיס (Apus)
** סוג סיס קשה־זנב (Chaetura) - בו סיס ואוקס
** סוג סיס פפואה (Collocalia)
** סוג סיס חד־זנב (Hirundapus)
** סוג בו מין יחיד סיס המפלים (Hydrochous gigas).
** סוג סיס חמרתי (Mearnsia)
** סוג סיס עטלפי (Neafrapus)
** סוג סיס זנב סנונית (Panyptila)
** סוג סיס כסוף שת (Rhaphidura)
** סוג סיס קונגו (Schoutedenapus)
** סוג סיס דקלים אמריקני (Tachornis)
** סוג סיס הררי (Tachymarptis) - בו המין סיס הרים.
** סוג סיס נקוד (Telacanthura)
** סוג סיס האיים (Zoonavena)
** סוג סיס דקלים (Cypsiurus)
* תת־משפחה Cypseloidinae
** סוג סיס שחור (Cypseloides) - בו סיס שחור גדול
** סוג סיס לבן קולר (Streptoprocne)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1897
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ארנסט הארטרט
*
קטגוריה:סיסאים
דגל איי קוק

דגל איי קוק מבוסס על עיצוב הנס כחול הבריטי, בדומה ליתר דגלי מושבות בריטניה באזור האוקיינוס השקט. בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) מצוי הדגל הממלכה המאוחדת. במרכז הדגל מצויים 15 כוכבים במעגל. היוניון ג'ק מסמל את הקשר של איי קוק לבריטניה והכוכבים מסמלים את 15 איי קוק. הרקע הכחול מסמל את האוקיינוס השקט ואת מזגם השלו של תושבי האיים.

בין שנת 1973 לשנת 1979 דגל איי קוק היה דגל ירוק עם 15 כוכבים צהובים. הצבע הירוק ייצג את הצמיחה המתמדת ואת החיים והצהוב ייצג את האמונה, האהבה, השמחה והמחויבות של תושבי האיים. העיגול ייצג את האיחוד בין האיים לבין עצמם והאיחוד בין האיים לאדמה עצמה.

==ראו גם==

* דגלי ניו זילנד
* נס כחול

==לקריאה נוספת==
* Collins Gem Flags (1994). Haper Collins Publishers pp 67. 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איי קוק: סמלים לאומיים
איי קוק

קוק, איי
קוק
קוק, איי
קוק
Untouchables

Untouchables (ילדי האלוהים), הוא האלבום החמישי של להקת קורן.
האלבום יצא לאור בשנת 2002, שלוש שנים לאחר אלבומם Issues.

האלבום הוא אחד מהפחות מצליחים של קורן. הוא דורג במקום השני במצעד המכירות השבועיות האמריקאי, במקום השני במצעד המכירות באירלנד ובמקום הרביעי במצעד המכירות בבריטניה. ההשקעה הכספית באלבום נאמדה בכ-3 מיליון דולר.

== רשימת שירים ==
# Here To Stay (יצא גם כסינגל) (זכה בפרס גראמי)
# Make Believe
# Blame (יצא גם כסינגל)
# Hollow Life
# Botteld Up Inside
# Thoughtless (יצא גם כסינגל) (בוצעה גרסת כיסוי על ידי אוונסנס)
# Hating
# One More Time (יצא גם כסינגל)
# Alone I Break (היה מועמד לגראמי)
# Embrace
# Beat It Upright (ישנן גרסאות של האלבום בהן השיר הזה נמחק ממנו)
# Wake Up Hate
# Im Hiding
# No One's There

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי קורן
מרק ריידל

מרק ריידל (אנגלית: Mark Rydell; נולד ב-23 במרץ 1934), הוא במאי, מפיק ושחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקני.

== קריירה ==
ריידל, יליד ניו יורק, כמו רבים אחרים, הגיע לתעשיית הקולנוע דרך הטלוויזיה. במהלך החצי השני של שנות החמישים הופיע כשחקן בשורה של סדרות טלוויזיה, כשהבולט שבהן היה באופרת סבון בשם "כשהעולם מסתובב", שהפיקה רשת CBS, בה כיכב בין השנים 1956–1962. במחצית הראשונה של שנות השישים החל ריידל לביים לטלוויזיה, בין היתר ביים 9 פרקים בסדרת הדרמה הרפואית "Ben Casey", שהפיקה רשת "ABC בין השנים 1961–1966, ו-10 פרקים שביים בסדרת המערבונים המצליחה "Gunsmoke" באמצע שנות השישים. 

ב-1967 ביים את סרט הקולנוע הראשון שלו, הדרמה "השועל", שקיבלה ארבע מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, בהם על הבימוי, בו זכתה בקטגוריית 'הסרט דובר האנגלית שאינו מארצות הברית' (קטגוריה שאינה קיימת היום). ב-1972 ביים את ג'ון ויין במערבון "הבוקרים", ושנה אחר כך כיכב לראשונה כשחקן, בסרטו של רוברט אלטמן "שלום לנצח", בו גילם יהודי אלים העומד בראש ארגון פשע. על תפקידו זה קצר תשואות על ידי המבקרים, אולם סרטו הבא כשחקן יבוא רק כעבור 15 שנים בקומדיה "פאנץ' ליין", לצד טום הנקס וסאלי פילד.

ב-1973 ביים את "סינדרלה ליברטי" בכיכובם של ג'יימס קאן ומרשה מייסון.

ב-1976 ביים את הקומדיה התקופתית "נוכלים בחוג הנוצץ" בכיכובם של ג'יימס קאן, אליוט גולד, מייקל קיין וצ'ארלס דרנינג. ב-1979 ביים את הדרמה המוזיקלית המצליחה, "רוז", בו כיכבו בט מידלר ואלן בייטס. הסרט זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב ולאחריו ביים את סרטו המפורסם ביותר, "האגם המוזהב" (1981), שהפגיש בין קתרין הפבורן להנרי פונדה בדרמה סוחטת הדמעות שגרפה שלושה פרסי אוסקר, מתוך 10 מועמדויות, עליו קיבל ריידל מועמדות על הבימוי. הייתה זאת דרמה משפחתית בה ריידל הפגין בימוי רגיש ומהוקצע. אחר כך ביים את הדרמה החברתית "הנהר", שהביא לסיסי ספייסיק מועמדות לאוסקר. מאז חלפו שבע שנים תמימות בטרם ביים את סרטו הבא, "בשביל הבנים" (1991), קומדיה מוזיקלית בכיכובה של בט מידלר, עליה קיבלה את פרס גלובוס הזהב כשחקנית קומית/מוזיקלית ומועמדות שנייה לפרס האוסקר (הראשונה הייתה על הסרט "רוז", שביים ריידל). שלוש שנים אחר כך ביים את הדרמה הרומנטית "הצטלבות" בכיכובם של ריצ'רד גיר ושרון סטון, שהיה לכישלון. שנתיים אחר כך קיבל מועמדות לפרס אמי על בימוי סרט הטלוויזיה "פשע המאה", שלאחריו ביים סרט טלוויזיה נוסף בשם "ג'יימס דין" (2001), שהיה סרט ביוגרפי של חייו של השחקן האגדי, אותו גילם ג'יימס פרנקו. הסרט קיבל 11 מועמדויות לפרס אמי, כולל שתי מועמדויות לריידל עצמו. ב-2002 שיחק בסרטו של וודי אלן, "סוף הוליוודי". ב-2006 ביים והפיק את הסרט "הימור גורלי" בכיכובם של קים בייסינגר ודני דה ויטו.

==קישורים חיצוניים==
 

* [https://web.archive.org/web/20031004021856/http://movies2.nytimes.com/gst/movies/filmography.html?p_id=109425 על הבמאי ב- New York Times]
* [http://movies.yahoo.com/shop?d=hc&cf=gen&id=1800047838 על הבמאי ב- Yahoo! Movies]
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
פאנץ'

קריקטורה שהתפרסמה בפאנץ' ב-1855, הלועגת לאיכות הנמוכה של צילומי ה[[דאגרוטיפ]]

פאנץ (באנגלית: Punch) היה שבועון סאטירה והומור שיצא לאור בבריטניה בשנים 1841–1992 ושוב לתקופה קצרה בשנים 1996–2001.

==היסטוריה==
הפאנץ' נוסד ב-1841 על ידי הנרי מת'יו ואבנעזר לנדלס. העורכים הראשונים היו מרק למון ומת'יו.

שם השבועון נלקח משמה של דמות ידועה מתיאטרון בובות, מר פאנץ', וכן התייחס לבדיחת מערכת פנימית שהתייחסה למרק למון: "אין פונץ' (משקה) בלי לימון". 

בסוף המאה ה-19 נודע פאנץ' לשמצה על הקריקטורות האנטי-איריות החריפות שפרסם.

תפוצת השבועון הגיעה לשיא של 175,000 עותקים בשנות הארבעים של המאה ה-20, אך החלה לדעוך בהדרגה עד שנסגר ב-1992, לאחר כ-150 שנות פעילות.

לאורך השנים תרמו לשבועון טובי המאיירים, בהם ג'ון טניאל, מאיירם של ספרי עליסה בארץ הפלאות, וארנסט שפארד, מאיירם של ספרי פו הדב. בין הסופרים שכתבו בו היו ת'אקרי, קינגסלי איימיס, א.א. מילן (מילן ושפארד הכירו זה את זה בעת עבודתם בפאנץ') ופ.ג. וודהאוס. הספר "יריד ההבלים" התפרסם תחילה בהמשכים על דפי הפאנץ', וכמוהו גם קלאסיקות אחרות של הומור בריטי, בפרוזה ובקומיקס.

המגזין היה הראשון שעשה שימוש במילה cartoon (קריקטורה) עבור איור קומי, והוא מקורם של ביטויים אחדים הרווחים בשפה האנגלית.

==הניסיון להחיות את פאנץ'==
ב-1996 קנה איש העסקים המצרי מוחמד אל-פאיד את הזכויות על השם, והוציא מחדש את העיתון. בגלגולו זה לא הצליח המגזין להגיע לרווחיות, והוצאתו הופסקה שוב ב-2002 - כאשר בסוף הדרך נמנו רק 6,000 מנויים. מעריכים את הפסדי הבעלים ב-28 מיליון דולר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.punch.co.uk ספריית קריקטורות של הפאנץ'] כולל היסטוריה של המגזין
* [http://onlinebooks.library.upenn.edu/webbin/gutbook/serial?name=Punch מהדורות של הפאנץ'] בפרויקט גוטנברג
* Marion H. Spielmann, [http://www.gutenberg.org/ebooks/23881 The History of "Punch"], 1985, בפרויקט גוטנברג
* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות סאטירית
ולונית

ולונית (בוולונית: Walon) היא לשון אזורית ממשפחת השפות הרומאניות המדוברת על ידי חלק מתושבי ולוניה שבבלגיה כשפה שנייה (לאחר צרפתית). היא משתייכת למשפחת השפות הגאלו-רומאניות, שהבולטת ביניהן היא הצרפתית ולמעשה ולונית נחשבת לעיתים כניב שלה. יש להבדיל, עם זאת, בין ולונית לבין צרפתית בלגית, ששונה מהשפה המדוברת בצרפת רק בכתיב או ביטוין של חלק מן המילים.

==תפוצה גאוגרפית==
מעבר לוולוניה בדרום בלגיה, ולונית מדוברת גם ב: 
*חלק קטן בצרפת בצפון חבל הארדנים ובמספר כפרים בחבל הצפון
*תושבים ממוצא ולוני בבריסל
*מספר כפרים בלוקסמבורג, למרות שייתכן והשפה נכחדה באזור זה.

למרות שוולונית הייתה שפה נפוצה למדי עד לאמצע המאה ה-20, רק מספר מועט של תושבים בוולוניה יכול כיום לדבר בה. מרבית התושבים שנולדו אחרי שנות ה-70 מכירים רק מספר ביטויים עממיים. עם זאת, השפה היא חלק מן הזהות האתנית של הולונים, זהות קולקטיבית אשר נתונה במחלוקת. 

את השפה עצמה ניתן לחלק לארבעה דיאלקטים אזוריים: מרכזי, מזרחי (למשל בלייז'), מערבי (למשל בשרלרואה) ודרומי (אזור הארדנים). למרות הבדלים בפונטיקה, קיימת מגמה לאימוץ כתיב אחיד, ה-rfondou walon. מערכת האורתוגרפיה מבוססת על ביטוי שונה על ידי קוראים דוברי דיאלקטים שונים, וההשראה למגמה הזו הייתה בכתיב של השפה הברטונית. ולונית כתובה משתדלת לשלב פונולוגיה מודרנית עם מסורות עתיקות (בעיקר על ידי הכנסת ה-xh וה-oi שבהם השתמשו בוולונית עד לסוף המאה ה-19).

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות וויל
קטגוריה:בלגיה: תרבות
אלן שאפל

אלן שאפל (בצרפתית: Alain Chapel; 30 בדצמבר 1937 - 10 ביולי 1990) היה שף צרפתי.

==ביוגרפיה==
לוח זיכרון בכניסה למסעדה של אלן שאפל
אלן שאפל נולד ב-1937. אביו היה פקיד דואר ואימו מהנדסת שהחליטו בימים שלפני מלחמת העולם השנייה לפנות לייעוד שונה בחייהם והגיעו לכפר האומנים מיונה, אשר שוכן חמישה עשר מיילים צפונית לליון. שם פתחו מסעדה שהספיקה לזכות בכוכב במדריך מישלן. שאפל למד במסעדת לה פיראמיד, לאחר מותו של פרנאן פואן, השף הדגול של המסעדה. ב-1967, לאחר שעזב את לה פיראמיד, שב למסעדת אביו. ב-1969 זכה בכוכב השני במישלן. בשנת 1973, בגיל שלושים וחמש כבר זכה בדירוג המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך המסעדות של מישלן ולתשע עשרה נקודות במדריך הגו מיו למסעדה המשפחתית LaMere Charles, שהכול הכירוה כ"מקום של שאפל", ב-1976 קרא לה "מסעדת אלן שאפל". במקום הוקם גם מלון בוטיק רלה א שאטו. מסעדתו הייתה מהמבוקשות ביותר בצרפת ומקום עלייה לרגל לגסטרונומים מכל רחבי תבל. ב-1981 פתח מסעדה ביפן. בשנת 1990, בפסגת תהילתו, נפטר מהתקף לב קשה בגיל חמישים ושתיים. לאחר מותו עבר ניהול המסעדה לאלמנתו סוזאן בניצוח השף (שהיה סגנו בחייו) פיליפ ז'וס.

שאפל התאפיין ביצירתיות בלתי פוסקת ויצר כחמשת אלפים מנות. היה פרפקציוניסט. הוא הקפיד על חומרי הגלם הטריים והמשובחים ביותר וכן שיהיו מאזור מגוריו או מצרפת, חיפש בנרות אחר המגדלים, דייגים והשווקים מהם יכול היה להשיג את המוצרים הטובים ביותר וגידל בעצמו ירקות ופירות לתצרוכת המסעדה. בהקפידו על זמני הבישול חישב לא את הדקות כי אם את השניות. שנייה לכאן או לכאן גרמו לו לחשוב שהתבשיל נהרס. הקפיד על שלמות במראה, שעין אנוש לא תבחין בה, אם תבשיל לא נראה לו היה מורה למלצר לזורקו לפח.

קברו של אלן שאפל
כשנפטר ב-1990 הוריד מדריך מישלן את דירוג המסעדה לשני כוכבים, כפי שהמדריך נוהג כששף או הבעלים המטאור עוזב. מנהלו דאז של המדריך, ברנאר נגלן, הסביר כי יהיה זה חוסר כבוד כלפי אלן שאפל להשאיר את שלושת הכוכבים. היא שומרת על ניקוד זה עד היום (2010).
אלן דיקאס תלמידו מספר כי הוא היה השף שהשפיע עליו יותר מכל והסטון בלומנטל מונה את ספרו כאחד משני הספרים שלמד מהם הכי הרבה. פייר גנייר, תומאס קלר ודניאל בולו מספרים אף הם כי הושפעו מאוד משאפל.

קרייג קלייבורן, מבקר המסעדות של הניו יורק טיימס כתב על אחד מתבשיליו של שאפל כי "זוהי אחת מתפארות הבישול הגדולות ביותר של דורנו".

==לקריאה נוספת==
* אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 95, 139, 186, 187, 193, 202, 219-212, 303. 
* אביטל ענבר, תענוגות פרובאנס, אביטל ענבר, ירושלים, 2000; עמ' 176, 253, 428.
<div style="direction: ltr;">
* Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010. pp. 31, 34, 36-40, 59, 74, 79, 82, 163-165, 175, 182, 201-202, 205.
* Rudolph Chelminski, 2005. The Perfectionist : Life and Death in Haute Cuisine (Gotham/Penguin). pp. 7, 64, 67, 149, 178, 237, 238, 280, 323.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.alainchapel.fr אתר מסעדת ומלון אלן שאפל]
* [http://www.dininginfrance.com/alain_chapel.htm עמוד מסעדת אלן שאפל באתר dininginfrance עם קישורים לכתבות ומידע]

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1937
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1990
Џ

גֶּ'ה היא אות בואריאנט של האלפבית הקירילי שפיתח ווק סטפנוביץ' קראג'יץ' ומשמשת בסרבית ובמקדונית לייצוג הצליל /ʤ/ (כמו ג" במילה גירפה; זהו גם הצליל של האות J באנגלית). היא מקבילה לדיגרפים ДЖ ו־ЧЖ, ולאותיות Җ, Ҷ, או Ӂ בואריאנטים אחרים של האלפבית הקירילי, ואכן בגרסה ראשונית של הרפורמה שלו, השתמש קראג'יץ בדיגרף ЧЖ, אף כי ידע על קיומה של האות Џ. באבחזית היא מייצגת את הצליל /ɖʐ/ או /dʐ/.

ג'ה איננו שמה הרשמי של האות, שכן אותיות סרביות אינן נקראות בשמות (בניגוד לאותיות עבריות, לדוגמה, להן יש שמות של ממש), והיא נקראת כך למטרות איות. עם זאת, לעיתים היא מכונה גֶּ'רב, בדומה לאות Ч המכונה בסרבית צֶ'רב.

מקור האות באלפבית הקירילי הרומני, והיא נכנסה לשימוש לכתיבת הסרבית במאה ה־17. אל המקדונית היא התווספה ב־4 בדצמבר 1944 לאחר הצבעה של הוועדה הפילולוגית לכינון האלפבית המקדוני והשפה המקדונית הספרותית לאחר שעשרה חברים תמכו בהצעה ואילו אחד התנגד. החלופה הייתה שימוש בדיגרף ДЖ לפי הדגם הבולגרי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלפבית קירילי
טימפנון

קשתות ומעל האפריז]]
טימפנוֹן (או מאוחר יותר טימפנום) הוא אלמנט אדריכלי המופיע בחזיתם של בניינים חשובים, והוא מעוטר בפסלים ותבליטים. תפקידו העיקרי של הטימפנון הוא תיאור של סיפור דתי, מיתולוגי או היסטורי על ידי הדגשתו בחזית של מבנה ציבור חשוב שם יוכל הציבור להתרשם ממנו.

מקורו של אלמנט זה הוא באדריכלות יוון העתיקה שם נהוג היה ליצור טימפנון בגמלון של מקדשים יווניים. אלמנטים ידועים מסוג זה פוסלו בגמלוניהם של מקדשים כגון מקדש זאוס באולימפיה והפרתנון. הטימפנון במקדשים אלו תיאר בעזרת פיסול יווני טיפוסי דמויות מן המיתולוגיה היוונית ואלו הפכו לגולת הכותרת של עיטורי המקדש. 

השימוש בטימפנון היה נפוץ יותר, ואף מקובל להשתמש במושג זה, בעיקר באדריכלות הגותית. בקתדרלות גותיות רבות נהגו ליצור טימפנון מעל שערי הכניסה הראשיים. הטימפנון היה בצורת חצי מעגל או קשת מחודדת והוא הופיע מעל שער הכניסה כך שכל מתפלל שנכנס אל הכנסייה יוכל לראות את הפיסול ולהיות קהל לסיפור המסופר בו. להבדיל מהטימפנון היווני בו תוכננה בקפידה קומפוזיציית הפסלים והעיטורים, הטמפנון הגותי התאפיין בפירוט רב מאוד וחסר איפוק אשר תכליתו העיקרית הייתה הצגת סיפורי הברית החדשה וחיזוק כוחה ועליונותה של הכנסייה ביחס לציבור. כמו כן התאפיין הטימפנון הגותי במיסגור על ידי קשתות מחודדות רבות אשר עוטרו גם הן בתבליטים שונים, הקרויות ארכיוולט.
==גלריה==
<gallery>
תמונה:Vezelay tympan10.jpg|טימפנון בכנסיית וזליי (Vezelay)
תמונה:Chartres2006 087.jpg|טימפנון בקתדרלת שארטר
תמונה:Cath Autun Tympan1.jpg|טימפנון בקתדרלת אוטן
קובץ:Tympanum-Santa Croce (Florence) - Facade.jpg|טימפנון בבזיליקת סנטה קרוצ'ה
Tympanum of the central portal of the western facade of Notre-Dame de Strasbourg.jpg|טימפנון בקתדרלת שטרסבורג
</gallery>

== ראו גם ==
* גמלון
* לונטה

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:יוון העתיקה: אדריכלות
קטגוריה:אדריכלות גותית
קבוצת ארמיות דרום

היטלר במטה קבוצת ארמיות דרום, יוני 1942. משמאל לימין, גנרל לוטננט [[אדולף ארנסט הויזינגר גנרל חיל הרגלים גאורג פון זודנשטרן, גנרלאוברסט מקסימיליאן פון וייכס, אדולף היטלר, גנרל פרידריך פאולוס גנרל אוברסט אברהרד פון מקנזן, גנרלפלדמרשל פדור פון בוק]]
קבוצת ארמיות דרום (בגרמנית: Heeresgruppe Süd) הייתה קבוצת ארמיות גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
גרמניה השתמשה בשתי קבוצות ארמיות כדי לפלוש לפולין ב־1939. קבוצת ארמיות צפון וקבוצת ארמיות דרום. במערכה זו קבוצת ארמיות דרום הונהגה בידי גרד פון רונדשטט וראש מטהו אריך פון מנשטיין.

במבצע ברברוסה קבוצת ארמיות דרום הייתה אחת משלוש קבוצות ארמיות שפלשו לברית המועצות ב־22 ביוני 1941. מטרתה העיקרית הייתה לכבוש את אוקראינה ואת בירתה קייב. אוקראינה הייתה מרכז חשוב של תעשייה וכרייה סובייטיים והיו בה גם אדמות חקלאיות טובות שהתאימו לתוכניותיו של אדולף היטלר למרחב מחיה. כדי לבצע משימות אלה סופחו אל קבוצת הארמיות דרום ארמיית הפאנצר הראשונה, הארמייה השישית, הארמייה ה־17, הארמייה ה-11, והארמיות הרומניות השלישית והרביעית. ב־1942 פוצלה קבוצת ארמיות דרום לקבוצת ארמיות A וקבוצת ארמיות B.

בפברואר 1943 אוחדה קבוצת ארמיות B עם קבוצת ארמיות דון לקבוצת ארמיות דרום החדשה. ב-4 באפריל 1944 שונה שמה לקבוצת ארמיות צפון אוקראינה, ובספטמבר הוקמה מחדש על ידי שינוי שמה של קבוצת ארמיות דרום אוקראינה.

בסוף המלחמה נלחמה קבוצת ארמיות דרום באוסטריה ובסביבותיה היא הייתה אחד מהכוחות המשמעותיים האחרונים שנכנעו לבעלות הברית.

==מפקדים==
* גרד פון רונדשטט (1 בספטמבר 1939 - 26 באוקטובר 1939)
* גרד פון רונדשטט (22 ביוני 1941 - 3 בדצמבר 1941)
* ולטר פון רייכנאו (3 בדצמבר 1941 - 12 בינואר 1942)
* פדור פון בוק (12 בינואר 1942 - 9 ביולי 1942)
* אריך פון מנשטיין (12 בפברואר 1943 - 30 במרץ 1944)
* יוהנס פריסנר (23 בספטמבר 1944 - 28 בדצמבר 1944)
* אוטו והלר (28 בדצמבר 1944 - 7 באפריל 1945)
* לותר רנדוליץ (7 באפריל 1945 - 30 באפריל 1945)

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
דרום