OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מגדל האופרה

[[כיכר הכנסת ומגדל האופרה בתל אביב, יולי 2023]]
המגדל במבט מלמטה
מגדל האופרה הוא בניין שנבנה בשנת 1993, הכולל בית דירות ובית מלון, הניצב בכיכר הכנסת בתל אביב ונושק לטיילת תל אביב-יפו, לרחוב הירקון, רחוב הירדן ורחוב אלנבי.

==היסטוריה==
בראשית שנות ה-30 נבנה במקום מלון סן רמו. ב-1945 נבנה במגרש הסמוך למלון בניין קולנוע קסם שתפקד כקולנוע עד 1948. במלחמת העצמאות שכן בבניין מטה חיל הים. הכנסת הראשונה פעלה בקולנוע 'קסם' למעלה מתשעה חודשים, מ-8 במרץ עד 26 בדצמבר 1949. ולכן זכתה הכיכר בשמה "כיכר הכנסת". לאחר שהכנסת עקרה לירושלים, עבר המבנה לרשותה של עיריית תל אביב-יפו שאף קיימה בו את ישיבות מועצת העיר. לאחר מכן איישו משרדי מס הכנסה את המבנה, וב-21 במאי 1958 השתכנה בו האופרה הישראלית. זו פעלה במבנה עד לשנת 1982 והעניקה לו את שמו ולכיכר את שמה העממי - כיכר האופרה.

בשנת 1971 נרכש המבנה על ידי משפחת קשפיצקי מגרמניה לאחר שקבלו הבטחה שיוכלו להרוס את מבנה הקולנוע לאחר נובמבר 1976 כדי להקים במקום מלון. אולם רק לאחר סגירת האופרה ב-1982 פונה המבנה ובשנת 1987 נחתם חוזה עם אלרוב על הקמת מגדל דירות במקום. קולנוע קסם נהרס בשנת 1988, ועל איחוד המגרשים עליהם עמדו המלון והקולנוע, נבנה "מגדל האופרה" המשלב שלוש קומות של מסחר ועסקים ומעליהן קומות מגורים. המבנה עוצב על ידי אברהם יסקי. בנייתו של מגדל האופרה הסתיימה בשנת 1993.

בשנת 2011 רכש גבי אדרי את שטחי המסחר של המגדל, ובמקומם נפתח ביולי 2019 בית מלון של רשת מלונות הרברט סמואל שבבעלות קבוצת האחים נקש.

דגם של המבנה מוצג בפארק המיניאטורות מיני ישראל.

==אדריכלות==
המבנה מתנשא לגובה של 82 מטר ובו 23 קומות. תכננו אותו האדריכלים אברהם יסקי ויוסי סיוון בסגנון שבאופן מובהק מזכיר את זרם האדריכלות הפוסטמודרני האמריקאי. שלוש הקומות הראשונות שימשו במקור לייעוד מסחרי ובהן פעלו גם חמישה אולמות קולנוע. חזיתן של קומות אלה מעוצבת בצורת קשתות מחודדות, עיצוב המשמר את מראהו של קולנוע קסם המקורי שתוכנן על ידי האדריכל יוסף נויפלד. הקומות המסחריות שימשו כפלטפורמה למגדל המגורים שמעליהן ועל גגן פועלת בריכת שחייה. צורתו של מבנה המגורים בן 20 הקומות (אחת מהן כפולה) היא כשל האות "ר", והוא מעוצב כך ששטח קומותיו הולך ופוחת כלפי מעלה.

גוון החיפוי החיצוני גרר חילוקי דעות בעת תכנון הבניין. אברהם יסקי העדיף את הגון הורוד, בהשפעת עיצוב המבנים שהוקמו אותה עת לקראת האולימפיאדה שהתקיימה בלוס אנג'לס, ואילו יוסי סיוון העדיף את הצבע הכחול.  לבסוף, ובהתערבות היזם, אלפרד אקירוב, נבחר הצבע הוורוד, הבולט למרחוק. עם השנים, הסביבה הקורוזובית הימית תקפה את חיפוי האבן. לוחות השיש נחלשו ואחדים מהם קרסו.  בשנת 2017 הוחלט לחפות את כל המבנה מחדש בשל אילוצי בטיחות. ברוח הזמן, נבחר למעטפת המבנה חיפוי בר-קיימא של אלומיניום. הפעם, בשל התקופה וסמיכות המבנה אל הים, נבחרו למעטפת המגדל גוונים של לבן וכחול.

==קישורים חיצוניים==

* [http://tel-aviv.millenium.org.il/NR/exeres/B458E30E-5BC8-4A2C-BDCB-61C16BE1524E,frameless.htm?NRMODE=Publishedעל כיכר הכנסת ומגדל האופרה] באתר עיריית תל אביב
* [http://www.emporis.com/en/wm/bu/?id=104849 המבנה] באתר אמפוריס

==הערות שוליים==

מגדל האופרה לאורך חופי העיר

קטגוריה:תל אביב-יפו: מרכזי קניות
אופרה, מגדל ה-
קטגוריה:רחוב אלנבי
קטגוריה:רחוב הירקון
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אברהם יסקי
עיר קטנה ואנשים בה מעט

עיר קטנה ואנשים בה מעט הוא ספר מאת הסופר נחום גוטמן, המנציח את אורחות החיים ואת הווי התושבים בשנים הראשונות לקיומה של אחוזת בית, לימים העיר תל אביב.

גוטמן עצמו, שנולד בשנת 1898 ועלה לארץ ישראל בשנת 1905, עבר עם משפחתו להתגורר באחוזת בית ב-1910, בגיל 12. הספר שעוטר בציוריו של גוטמן יצא לאור בשנת 1959, במלאת יובל חמישים שנה ליסודה של תל אביב, והיה לקובץ הסיפור המיתולוגיים שלה. שמו של הספר לקוח ממגילת קהלת: 

בספר מנציח גוטמן אירועים יומיומיים בחיי העיר, דוגמת ריב שכנים, הדלקת פנס הלוקס, או הקונצרט הראשון, אך הוא מתייחס גם לאירועים היסטוריים וטרגיים כמו גירוש תל אביב. בספר מתוארים דמויות תושביה הראשונים של העיר, ובהם עקיבא אריה ויס, יוזם הקמתה של אחוזת בית, הרופא ד"ר חיים חיסין ועוד. הספר מתחיל בתיאור תריסר הבניינים הראשונים ברחוב הרצל, שעדיין לא יכול היה להיקרא רחוב, ומסתיים ב"שיבת תל אביב", כיבוש העיר על ידי החיילים האוסטרלים, ויישובה מחדש על ידי תושביה שגורשו.

הספר זכה להצלחה, ומאז הוצאתו הראשונה ב-1959 יצא בשלוש מהדורות נוספות: ב-1965, ב-1977 ומהדורה מיוחדת במלאת 90 שנה לעיר ב-1999. למהדורה זו צורפה הקדמה מיוחדת של הסופר שלמה שבא. בהקדמתו כתב שבא:

שבא מספר כי ראייתו האופטימית של גוטמן מציגה לעיתים פן נאיבי ואופטימי של מעשים שנתפסו כחמורים בזמנם. כך מספר גוטמן על סייד, שראה מבעד לחלון נערה רוחצת, ומוקסם "החליק לתוך חלון האמבטיה". לאחר מכן נעצר בבית הוועד וצינה דיזנגוף הביאה לו ארוחת צהריים. לאמיתו של דבר היה זה ניסיון אונס, והצעיר נשלח בחרפה לארץ מוצאו.

גוטמן עצמו מסכם את ספרו ב"נאום" שנישא כביכול מעל בניין "הבאר" בשדרות רוטשילד, שזה מכבר נהרס בעת שנכתב הספר, כאשר בציור המלווה את ה"נאום" מצויר מתארו הייחודי של הבניין בקווקווים: 

==סדר הסיפורים==
*שרשים - בתים בטרם רחוב, פנס-רחוב ראשון, שמואל הגר, סבתא וברז-המים, פינה עגולה ופינה ישרה, המורה, חצר-המורים, הקונצרט הראשון, הרופא, כובש הדרך, שרשים, בית ברחוב הרצל. 
*עוקץ המזרח - השרשרת, שתי כפות למאזנים, המחסום. 
*בכבישים לבנים - מדביק-המודעות והמרכבה השחורה, על האדון אייזיק ועל העגלונים, מכנסים ארוכים, נגר במגפיים, אדם באמצע הכביש. 
*שיבה - איך היא באה אלינו, כחלב על האש.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0512065 הספר באתר טקסט]
*
* 

קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:סיפורי תל אביב-יפו
קטגוריה:ספרי נחום גוטמן
קטגוריה:ספרי 1959
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
בריכת גורדון

בריכת גורדון בשנת [[1957]]
בריכת גורדון בעת חידושה, על רקע המרינה
בריכת גורדון היא בריכת שחייה לחוף ימה של תל אביב; למרגלות כיכר אתרים וליד מרינה תל אביב. שמה הוא כשל חוף גורדון הסמוך, הנמצא בסוף רחוב גורדון. בשנות פעילותה הייתה בריכת גורדון פתוחה כל השנה, למעט ביום כיפור. ב-20 ביולי 2009 נפתחה הבריכה מחדש לאחר עבודות שיקום ושיפוצים נרחבים, כחלק מקאנטרי קלאב שהוקם במקום. על פי מדד של הקאנטרי קלאב הקרוב ביותר, קאנטרי קלאב זה אמור לשרת חלק גדול מתושבי העיר. מרבית שטחו של הקאנטרי קלאב בנוי, או מרוצף. הוא נעדר משטחי דשא, גם בגלל שיקולים של חלוקה בין מרחב ציבורי למרחב שאינו ציבורי. יצוין שלא רחוק משם, בדיזנגוף סנטר, קיים קאנטרי קלאב נוסף. אך הוא קטן עוד יותר, וגם הוא מבונה בלבד.

==היסטוריה==
הבריכה נבנתה בשנת 1956 בתכנון האדריכל ורנר יוסף ויטקובר, כבריכה באורך 50 מטרים, כלומר אולימפית, עם הרחבה שיועדה ללא שוחים, והייתה שייכת למשפחת עינב שהיה לה הסכם חכירה עם עיריית תל אביב עד שנת 2021. המים בבריכה היו מי תהום מלוחים, שנשאבו בשלוש משאבות מעומק של 150 מטר, וחומם לא עלה על 24 מעלות. בקיץ הייתה זו טמפרטורה מרעננת, אך בחורף היה קר למדי לשחות בה. למרות זאת, היו קבוצות קבועות של שחיינים שהקפידו לפקוד את הבריכה מדי יום, גם כאשר ירד גשם סוחף. המים בבריכה היו נקיים מאוד, משום שהוחלפו מדי יום ביומו. בסוף היום רוקנה הבריכה, נוקתה ונשטפה בצינורות של מים בלחץ ומולאה מחדש. בשל כך, לא היה צורך להוסיף למים כלור לצורך חיטוי וטיהור מי הבריכה מחיידקים ומזהמים.

הבריכה הייתה אבן שואבת לתושביה המבוגרים של תל אביב. רבים מהם השכימו קום כבר ב-4:30 לפנות בוקר לשחיית טרום שחרית. המים המלוחים סייעו לציפה והקלו על השחייה. ידוענים רבים נהגו לפקוד אותה דרך קבע ולאחר שחייה של כמה בריכות הסבו על שולחן לכוס קפה, ארוחה או משחק שש בש. התקיימו בבריכה שיעורי שחייה קבועים וקורסי הכשרה לנוער של מציל חובב.

עיריית תל אביב החליטה להרחיב את הטיילת לאורך חוף תל אביב כך שתשתרע מבת-ים ועד הרצליה. בריכת גורדון הייתה ממוקמת לאורך הציר המתוכנן של הטיילת העתידית. כל עוד פקד את הבריכה קהל המתרחצים הוותיקים, סגירת הבריכה נתקלה בהתנגדות עזה. אבל מכיוון שבשנותיה האחרונות לא היה בה קהל מנויים והיא הייתה פתוחה רק במשך שלושה חודשים בשנה בקיץ, רפתה ההתנגדות. בשל גילה המתקדם, הורע מצבה הפיזי של הבריכה ובשל חוק שמירת הסביבה החופית האוסר על בנייה בקרבת הים, גם לא ניתנו אישורים לשפץ אותה. הבריכה נסגרה לציבור בסוף 2006.

==הפתיחה מחדש==
בסופו של דבר החליטה העירייה לשפץ את הבריכה תוך שינוי המבנה שלה והפיכתה לבריכה עירונית. ב-20 ביולי 2009 נפתחה בריכת גורדון המחודשת. במקום שלוש בריכות: בריכה ראשית שבה ארבעה מסלולים באורך של 50 מטרים ושלושה מסלולים באורך של 40 מטרים, בריכת ילדים ששטחה 200 מ"ר ובריכת פעוטות. מסביב לבריכות עצמן ישנו משטח עץ ומזנון. סביב מתחם הבריכות נשמר שטח ציבורי פתוח שמהווה המשך לטיילת וכן הוגדר בסמוך לבריכה שביל אופניים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://cafe.themarker.com/view.php?t=445897 בריכת גורדון 2008- אז והיום], באתר TheMarker Café
* 
* [https://youtu.be/_ex2Pbot0zw?list=PLT-roSWIpp1Gw49p47hfE88qJyabx5g4y&t=634 הבריכה החדשה של תל אביב], סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 <small><small>(התחלה 10:34)</small></small> 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
גורדון
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן ורנר יוסף ויטקובר
ג'וליאן דה גוזמן

ג'וליאן בובי דה גוזמן (באנגלית: Julian Bobby de Guzman; נולד ב-25 במרץ 1981 בטורונטו) הוא כדורגלן עבר קנדי ממוצא ג'מייקני ופיליפיני, ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו של דה גוזמן 89 הופעות במדי נבחרת קנדה. דה גוזמן משמש כיום עוזר מאמן בקבוצת אוטווה פיורי הקנדית.

ג'וליאן דה גוזמן הוא אחיו הגדול של הכדורגלן ג'ונתן דה גוזמן.

== קריירה ==

דה גוזמן החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של המועדון נורת' סקרבורו, וזכה לתשומת לבם של מאתרי כישרונות מטעם המועדון הצרפתי אולימפיק מרסיי. הוא עזב את קנדה והצטרף לקבוצת המילואים של מרסיי, שם שיחק עד שנת 2000. לקראת עונת 2001/2002 הוא הצטרף לזארבריקן מהבונדסליגה השנייה, ושיחק שם במשך כשתי עונות.

בשנת 2002 הוא הצטרף למועדון הנובר 96 שזה עתה העפיל לבונדסליגה, ובכך הפך לכדורגלן הקנדי השלישי המשחק בליגה הגרמנית הבכירה. הוא שיחק בהנובר במשך שלוש עונות לפני שהצטרף לדפורטיבו ב-2005. בעונת 2007/2008 הוא הוביל את דפורטיבו לשורת תוצאות שסייעו למועדון להימנע מירידה לליגה הספרדית השנייה ואף להעפיל לגביע אופ"א, ובשל כך זכה בתואר שחקן העונה של המועדון. דה גוזמן הוא גם הקנדי הראשון המשחק בלה ליגה.

בשנת 2009 עבר לשחק בעיר הולדתו בקבוצת טורונטו המשחקת בליגת ה-MLS. ב-13 ביולי 2012 חתם בדאלאס.

== נבחרת לאומית ==

בטורניר גביע הזהב של CONCACAF ב-2007 הוא הבקיע את שני השערים בניצחון 2 - 1 על נבחרת קוסטה ריקה במשחק הפתיחה, ואף זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר לאחר שהוביל את נבחרתו עד לחצי הגמר.

== חיים אישיים ==
אחיו הצעיר ג'ונתן הוא כדורגלן מקצועני גם כן.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.deportivo-la-coruna.com/page.php?cid=188 עמוד השחקן] באתר הרשמי של דפורטיבו לה קורוניה
* [http://www.canadasoccer.com/?t=2014_roster&pid=890 עמוד השחקן] באתר התאחדות הכדורגל של קנדה

קטגוריה:כדורגלנים קנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל קנדים
קטגוריה:טורונטו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני טורונטו
קטגוריה:כדורגלני דאלאס
קטגוריה:כדורגלני יאן רגנסבורג
קטגוריה:כדורגלני סקודה קסנתי
קטגוריה:כדורגלני אוטווה פיורי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קנדה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים קנדים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים קנדים בספרד
קטגוריה:ספורטאים קנדים בארצות הברית
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:קנדים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:קנדים ממוצא פיליפיני
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1981
סטיבן סמית

סטיבן סמית (אנגלית: Stephen Francis Smith; 1860 או 1861, אונטריו – 12 במאי 1928, לונדון) היה שחמטאי קנדי ורופא באנגליה.

== ביוגרפיה ==
סמית היגר עם משפחתו מקנדה לאנגליה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19. בהתאם למסורת המשפחתית סמית למד רפואה, ולימים התקבל כחבר לאגודת המנתחים המלכותית הבריטית.

סמית שיחק באליפות אנגליה לשחמט וכן בתחרויות הייסטינגס בשנים 1895, 1919 ו-1927/28, אך לא בדרג העליון. סמית ניצח באליפות לונדון לשחמט בשנת 1895 והגיע למקום השני בשנת 1905/6. סמית חלק מקום שישי בתחרות לונדון בשנת 1899 (ניצח: פרנק מרשל), השתתף בתחרות אוסטנד בשנת 1907, הגיע למקום הרביעי בתחרות דיל 1907 (ניצח: ג'ורג' אלן תומאס), חלק מקום 10–11 בתחרות אוקספורד 1910 (ניצח: הנרי ארנסט אטקינס) וחלק מקום 6–8 בתחרות לונדון 1910 (ניצח: ו. וארד).

במהלך מלחמת העולם הראשונה עזב סמית את אנגליה וחזר לצפון אמריקה. הוא ניצח באליפות וונקובר בשנת 1915, ומוזכר כאלוף קולומביה הבריטית בחוברת אוגוסט 1925 של ביטאון השחמט הבריטי. הוא קרא תיגר על סידני גייל לדו-קרב על אליפות השחמט של קנדה בשנת 1920 אך הדו-קרב הסתיים בפרישתו של גייל לאחר שני משחקים בלבד.

סמית ייצג את קנדה באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז, הן כשחקן שצבר 5 נקודות (+1-4=4) (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), והן כנציג המשלחת הקנדית למשחקים. סמית הוא אחד מ-15 המייסדים של איגוד השחמט הבינלאומי פיד"ה.

הישגיו השחמטאיים הבולטים הם ניצחון על אלוף העולם לעתיד מקס אויבה (בשנת 1919) וניצחון על ורה מנצ'יק בשנת 1928.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120402040608/http://www3.telus.net/public/swright2/smith.html ביוגרפיה מפורטת ומספר משחקי שחמט של סמית]
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S123301000000141000000000027610100 מידע כללי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים אנגלים
קטגוריה:רופאים אנגלים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:מהגרים מקנדה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1928
כלוב הברזל

כלוב הברזל הוא רעיון סוציולוגי שהוצג לראשונה על ידי הסוציולוג והפילוסוף מקס ובר. כלוב הברזל מתייחס לתהליך הרציונליזציה המתגבר בקרב חיי האדם אשר כולא את הפרט ב"כלוב הברזל" המבוסס על חוקים שכליים. ובר קרא לסדר החברתי הביורוקרטי מידי הזה "הלילה המקוטב של האפלה הקפואה".

המונח הגרמני המקורי היה "stahlhartes Gehäuse", הוא תורגם ל"iron cage" על ידי טלקוט פרסונס בתרגומו ב-1958 לספרו של ובר "האתיקה הפרוטסטנטית ורוח הקפיטליזם". מספר סוציולוגים מאוחרים ערערו את תרגומו בוויכוח האם התרגום המדויק יותר יהיה קונכייה קשה כברזל, זהו הבדל משמעותי מהתרגום המקורי. תרגום מילולי יותר מגרמנית הוא משכן קשה כברזל.

ובר כתב: "לפי השקפתו של ריצ'רד בקסטר הפיקוח על סחורות מיובאות צריך לנוח רק על כתפיו של 'קדוש כגלימה לבנה אשר יכולה להזרק הצידה בכל עת.' אך הגורל פסק כי הגלימה תהפוך לכלוב מברזל." 

ובר נהיה מודאג בקשר לפעולות חברתיות ולמשמעות הסובייקטיבית שבני אדם משליכים על פעולתיהם ועל יחסי הגומלין בין הקשרים חברתיים ספציפיים. הוא האמין גם באידיאליזם, שהיא האמונה שאנחנו יודעים דברים רק בגלל המשמעות שאנחנו מקנים להם. זה הוביל לעניין שלו בכוח ובסמכות כמונחים של ביורוקרטיה ורציונליזציה.

==רציונליזציה וביורוקרטיה==
ובר הצהיר, "המסלול להתפתחות כרוך... בהבאת כל החישובים לתוך האחווה המסורתית ולהחליף את היחסים הדתיים הישנים."

קטגוריה:סוציולוגיה
קשרי מקסוול

יחסי מקסוול או קשרי מקסוול הם סדרה של משוואות תרמודינמיות הקושרות בין גדלים תרמודינמיים שונים. את הקשרים ניתן לגזור מתוך ההגדרות של הפוטנציאלים התרמודינמיים. יחסי מקסוול נקראים על שמו של הפיזיקאי בן המאה ה-19, ג'יימס קלרק מקסוול.

יחסי מקסוול הם שוויונים מתמטיים בין נגזרות שניות של הפוטנציאלים התרמודינמיים. גזירתם נובעת מעקרון מתמטי גרידא: סדר הגזירה של פונקציה אנליטית לפי שני משתנים אינו משנה את הנגזרת המעורבת. באופן כללי, אם <math>\ \phi</math>הוא פוטנציאל תרמודינמי, ו-<math>\ x_i</math> ו-<math>\ x_j</math> הם שני משתנים טבעיים שלו, אז יחס מקסוול המתאים לאותו פוטנציאל ולשני המשתנים הוא:
<div style="text-align: center;">
<math>\frac{\partial }{\partial x_j}\left(\frac{\partial \Phi}{\partial x_i}\right)=
\frac{\partial }{\partial x_i}\left(\frac{\partial \Phi}{\partial x_j}\right)
</math>

</div>כאשר הנגזרות החלקיות מבוצעות כאשר כל יתר המשתנים הטבעיים האחרים נותרים קבועים. ניתן לראות כי עבור כל פוטנציאל תרמודינמי בעל n משתנים טבעיים, ניתן לגזור <math>\ \frac{n(n-1)}{2}</math> יחסי מקסוול מתאימים.

== ארבעת יחסי מקסוול הנפוצים ==
ארבעת יחסי מקסוול הנפוצים ביותר הם השוויונות בין הנגזרות השניות של כל אחד מארבעת הפוטנציאלים התרמודינמיים, ביחס למשתנה הטבעי התרמי (הטמפרטורה <math>T</math> או האנטרופיה <math>S</math>) ולמשתנה הטבעי המכני (הלחץ <math>p</math> או הנפח <math>V</math>):
<div style="text-align: center;">

:<math>
\left(\frac{\partial T}{\partial V}\right)_S =
-\left(\frac{\partial p}{\partial S}\right)_V\qquad=
\frac{\partial^2 U }{\partial S \partial V}
</math>

:<math>
\left(\frac{\partial T}{\partial p}\right)_S =
+\left(\frac{\partial V}{\partial S}\right)_p\qquad=
\frac{\partial^2 H }{\partial S \partial p}
</math>

:<math>
\left(\frac{\partial S}{\partial V}\right)_T =
+\left(\frac{\partial p}{\partial T}\right)_V\qquad= -
\frac{\partial^2 F }{\partial T \partial V}
</math>

:<math>
\left(\frac{\partial S}{\partial p}\right)_T =-
\left(\frac{\partial V}{\partial T}\right)_p\qquad=
\frac{\partial^2 G }{\partial T \partial p}
</math>

</div>
כאשר הפוטנציאלים והמשתנים הטבעיים הם (בהתאמה):
:<math>U(S,V)\,</math> – האנרגיה הפנימית
:<math>H(S,p)\,</math> – האנתלפיה
:<math>F(T,V)\,</math> – האנרגיה חופשית של הלמהולץ
:<math>G(T,p)\,</math> – האנרגיה חופשית של גיבס

== יחסי מקסוול כלליים ==
יחסי מקסוול שלעיל אינם בשום פנים יחסי מקסוול היחידים. כאשר מערבים במשוואות התרמודינמיות משתנים טבעיים נוספים, כמו מספר החלקיקים, ניתן להסיק יחסי מקסוול נוספים. לדוגמה, עבור גז המורכב מיסוד יחיד, מספר החלקיקים <math>N</math> הוא גם כן משתנה טבעי של ארבעת הפוטנציאליים התרמודינמיים שהוזכרו. כך, יחס מקסוול עבור האנתלפיה ביחס ללחץ ולמספר החלקיקים יהיה:
<div style="text-align: center;">
<math>
\left(\frac{\partial \mu}{\partial p}\right)_{S, N} =
\left(\frac{\partial V}{\partial N}\right)_{S, p}\qquad=
\frac{\partial^2 H }{\partial p \partial N}
</math>
</div>
כאשר <math>\mu</math> הוא הפוטנציאל הכימי. יתר על כן, קיימים פוטנציאליים תרמודינמיים נוספים (אם כי פחות נפוצים), שגם עבורם ניתן לגזור יחסי מקסוול.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20090207081538/http://theory.ph.man.ac.uk/~judith/stat_therm/node48.html גזירה חלקית של יחסי מקסוול]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרמודינמיקה
דורון וינר

ציור בסוכנות הנסיעות "מצדה"
דורון וינר (נולד בסביבות 1975, ישראל) הוא אמן גרפיטי ישראלי.

==ביוגרפיה==
וינר נולד ב-1975. כשהיה בן 10 עזבה משפחתו של וינר את ישראל לניו יורק, ושם הוא נחשף לאמנות הגרפיטי ברחובות וחבר לקבוצה שציירה גרפיטי בלתי חוקי. וינר למד ב"בית הספר התיכון לה גוארדיה למוזיקה, אמנות ואומנויות הבמה" שבמנהטן, ולאחר מכן חזר לישראל ושירת בצה"ל כחייל בודד בחטיבת הצנחנים. שבוע לאחר שחרורו מצה"ל צייר את הגרפיטי הראשון שלו על קיר הדולפינריום בתל אביב, ורשם בתחתית הציור את מספר הטלפון שלו וכך התחיל את קריירת הציור שלו. לאחר ביקור חוזר בארצות הברית בו נחשף לציור על מכוניות, התחיל ליישם זאת גם בארץ.

בריאיון עיתונאי אמר וינר על עצמו: 

==גלריה==
<gallery>
31.03.09 Tel Aviv 107 Doron Viner 5.JPG|ציור בחנות הצעצועים "כפר השעשועים"
31.03.09 Tel Aviv 104 Doron Viner 2.JPG|ציור בחנות הספרים "דורון ספרים"
</gallery>

==ראו גם==
* גרפיטי
* אמנות ספריי
* איירבראש

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://j.nana10.co.il/Article/?ArticleID=371418 מכיר ת'קיר], רונה לשם, nana10, מתאריך 22 באפריל 2006

קטגוריה:אמני גרפיטי ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
ג'רי מגווייר

ג'רי מגווייר (באנגלית: Jerry Maguire), הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה וקומדיה משנת 1996.

הסרט בוים על ידי קמרון קרואו. בסרט משחקים טום קרוז, רנה זלווגר וקובה גודינג ג'וניור. גודינג ג'וניור קיבל על השתתפותו בסרט את פרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וקרוז היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר. הסרט זכה להצלחה מסחרית - הכנסות של 273 מיליון דולר ברחבי העולם.

==תקציר העלילה==
ג'רי מגווייר (טום קרוז) הוא סוכן ספורטאים מצליח מאוד. יום אחד הוא מחליט לפרסם הצהרת כוונות לשותפיו בעבודה. בעקבות כך הוא מפוטר. מגווייר מגייס את דורותי בויד (רנה זלווגר), חשבונאית ואם חד הורית, ומקים סוכנות משלו. הוא משקיע מאמצים רבים בלקוח היחיד שלהם, שחקן הפוטבול המתוסכל רוד טידוול (קובה גודינג ג'וניור). במקביל מגווייר מפתח קשר רומנטי עם בויד, ומתחבר לבנה הקטן ריי.

==צוות השחקנים==
* טום קרוז – ג'רי מגווייר
* קובה גודינג ג'וניור – רוד טידוול
* רנה זלווגר – דורותי בויד
* קלי פרסטון – אברי בישופ
* ג'רי אוקונל – פרנק "קוש" קושמן
* ג'יי מוהר – בוב שוגר
* רג'ינה קינג – מרסי טידוול
* בוני האנט – לורל בויד
* ג'ונתן ליפניקי – ריי בויד
* דרייק בל - ג'סי רימו

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטי טריסטאר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
דוד איזמוז'יק

דוד ולאה איזמוז'יק
דוד איזמוז'יק (ראשון מימין) בוועד המפקח של [[גמנסיה הרצליה, 1911]]
דוד איזמוז'יק (1873 - 10 במרץ 1952) היה סוחר, ממייסדי תל אביב, חבר מועצת העיר וסגן ראש העירייה.

==ביוגרפיה==
איזמוז'יק נולד בכ"ט בכסלו תרל"ד בשטעטל בבינוביצ'י שברוסיה (היום בבלארוס) בקרבת סמולנסק ב-1873. הוא עסק בסחר בעצים וניהל בית חרושת לזכוכית. במקביל, היה חבר בוועד הציוני בסמולנסק.

ב-1905 עלה עם רעייתו לאה וארבעת ילדיהם לארץ ישראל. המשפחה התיישבה ביפו, בה פתח איזמוז'יק עסק למסחר בעצים וחומרי בניין. הוא הצטרף ל"אחוזת בית", ובהגרלת המגרשים שנערכה ב-1909, זכה במגרש שלימים יהיה ברחוב ליליינבלום 22.

בתל אביב עסק איזמוז'יק בפעילות ציבורית ענפה. הוא היה חבר בוועד המקומי, ומונה על הכנת קבלת הפנים לברון רוטשילד שהגיע לביקור בעיר ב-1914. כן היה חבר בוועד המפקח של גימנסיה הרצליה ובוועד ההגירה שסייע למגורשי תל אביב ויפו ב-1917. משפחת איזמוז'יק עצמה הייתה בין המגורשים, ועד סיום מלחמת העולם הראשונה התגוררה בבית אחותו בפתח תקווה.

לאחר כינונה של עיריית תל אביב ב-1922 היה איזמוז'יק לחבר מועצת העיר, ובמשך זמן מה שימש כסגנו של ראש העיר מאיר דיזנגוף. במסגרת פעילותו בעירייה היה חבר בוועדת הכספים, ובוועדות לשכר דירה ולסיפוח השכונות לתל אביב. כן היה בין מקימי תחנת מכבי האש הראשונה בעיר ובית הספר למסחר "גאולה". כן כיהן כנשיא הסניף המקומי של בני ברית וכחבר בהנהלת לשכת המסחר היהודית בתל אביב.

איזמוז'יק ראה חשיבות גדולה בפיתוחה של תל אביב כעיר מודרנית ושוקקת חיים, וכך כתב ב-1926:

מבחינה פוליטית נמנה איזמוז'יק עם אנשי "המחנה האזרחי", וטען כי על התנועה הציונית לתמוך גם ביוזמה פרטית ולא רק במעמד הפועלים.
לשניים נולדו ארבע בנות ובן.

על שמם של דוד ולאה איזמוז'יק נקרא רחוב בשכונת גני צהלה.

בתו סימה נישאה ליצחק ציזלינג, שהיה מפקד "ההגנה" בתל אביב ואחיו של אהרן ציזלינג, שר החקלאות הראשון ומחותמי מגילת העצמאות. בתם היא רות איזקסון.

איזמוז'יק מת ב-10 במרץ 1952. הוא קבור בבית הקברות טרומפלדור.<ref></ref>

==לקריאה נוספת==
* 'איזמוז'יק, דוד', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 40. 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20090302131853/http://www.ahuzatbait.org.il/Index.asp?CategoryID=134&ArticleID=107 דוד ולאה איזמוז'יק] באתר מייסדי תל אביב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:סגני ראש עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:גירוש תל אביב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1873
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1952
תעודת חוגר

בסיס הקליטה והמיון לצורך יצירת תעודת החוגר שלו]]

תעודת חוגר היא תעודה מזהה המונפקת לכל חיילי צה"ל עם גיוסם, והם חייבים לשאת אותה כל עוד הם חוגרים בשירות סדיר. לקצינים או נגדים מוחלפת תעודת החוגר בתעודת קצין או תעודת נגד (שעדיין מכונות בפי כל "תעודת חוגר" ללא קשר לדרגת נושא התעודה).

תעודת החוגר מכילה פרטים אישיים דוגמת שם ומספר אישי וכן תמונת החייל או החיילת, שצולמה עם גיוסם. 

תעודת החוגר הנוכחית היא כרטיס חכם מפלסטיק, בגודל דומה לזה של כרטיס אשראי. בעבר הייתה תעודת החוגר בדמות פנקס.

קיימות גם תעודת שוחר בצבע צהוב למשתתפי קד"צ (קדם צבאי), לחיילים שעברו חיול מוקדם ולחניכי פנימיות צבאיות, תעודה בצבע חום לחיילים בשירות ללא תשלום ותעודות בצבעים נוספים למעמדים נוספים.

תעודת הקצין או תעודת הנגד דומות לתעודת החוגר, בהבדלים דקים: הן שונות בצבען, ומצוינת עליהן דרגת בעל התעודה.
 
עם השחרור משירות סדיר, נלקחת התעודה, ועבור אלו הצפויים לשרת במילואים מונפקת תעודת מילואים.

== שימוש ==
חיילי צה"ל מחויבים לשאת עליהם את התעודה תמיד, למעט בזמן פעילות מבצעית או ביציאה מישראל. תעודת החוגר משמשת להזדהות החייל בפני גורמים מוסמכים, כמו שוטר, שוטר צבאי או חייל בדרגה גבוהה ממנו.

תעודת החוגר מקנה לחיילי צה"ל הטבות שונות. ההטבה העיקרית היא נסיעה ללא תשלום בתחבורה הציבורית – אוטובוסים ורכבות – לכל נושא תעודת חוגר, הלובש מדים תקניים. מועדוני "חוגר" ו"מועדון יותר" של האגודה למען החייל מעניקים הטבות בעת קנייה בחנויות מסוימות ובעת מתן שירותים מסוימים עם הצגת תעודת חוגר.
בנוסף משמשת התעודה לזיהוי החייל במקרה מוות.

== התעודה האחודה ==
התעודה האחודה היא פרויקט של אגף התקשוב ואכ"א שהתחיל את דרכו במרץ 2013 ומטרתו היא ליצור כרטיס חכם אחד שמשמש הן להזדהות החייל, לגישה לרשת המחשבים הצה"לית (הכרטיס ידוע גם בשם "מפלי בזלת") ולשימוש חיילים לנסיעה בתחבורה הציבורית ככרטיס "רב קו" ללא מדים. מטרות נוספות של הכרטיס היא בתחום ביטחון המידע – למנוע אובדן כרטיסי ההזדהות לרשת הצה"לית שלרוב חיילים נוטים להשאירם במשרד או להשאילם בניגוד לפקודות, להקשות על זיוף תעודות חוגר ולחסוך בכספי הנפקת תעודות.

==גלריה==
<gallery mode="packed">
קובץ:תעודת חוגר.jpg|תעודת חוגר בשירות חובה, צבעה אפור-תכלת
קובץ:תעודת נגד סמל ראשון.jpg|תעודת נגד בשירות קבע בדרגות סמל ראשון עד רב סמל, צבעה כתום בהיר
קובץ:תעודת נגד רב סמל בכיר.jpg|תעודת נגד בשירות קבע בדרגות רב סמל מתקדם עד רב סמל בכיר, צבעה כתום
קובץ:תעודת נגד רב נגד.jpg|תעודת רב נגד בשירות קבע, צבעה אדום
קובץ:תעודת קצין סגן משנה.jpg|תעודת קצין בשירות סדיר בדרגות סגן משנה עד רב סרן ותעודת קצינים מקצועיים, צבעה ירוק בהיר
קובץ:תעודת קצין סגן אלוף.jpg|תעודת קצין בשירות סדיר בדרגת סגן אלוף, צבעה סגול
קובץ:תעודת קצין תת אלוף.jpg|תעודת קצין בשירות סדיר בדרגות אלוף משנה עד רב אלוף, צבעה כחול
קובץ:תעודת קצין סרן.jpg|תעודת קצין בשירות סדיר בדרגות ייצוג, צבעה אפור
</gallery>

==ראו גם==
*תעודת לוחם
*תעודת שחרור משירות צבאי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

חוגר
חוגר
מרחב ירקון

מרחב ירקון הוא אחד משלושת המרחבים של מחוז תל אביב של משטרת ישראל.מרחב ירקון חולש על מרכז וצפון העיר תל אביב, הרצליה, רמת השרון, כפר שמריהו ורשפון. 

מטה המרחב שוכן ברחוב ראול וולנברג 10, ברמת החייל.

מפקד מרחב ירקון ממאי 2024 הוא תנ"צ יחיאל בוהדנה.

==היסטוריה==
עד שנת 1970 חולק מחוז תל אביב של המשטרה לשלוש נפות. הנפה הצפונית הייתה הגלגול המוקדם של מרחב ירקון. מטה הנפה הצפונית שכן ברחוב יהודה הלוי 6, במבנה ששימש כתחנת משטרה מרכזית בימי משטרת המנדט. באמצע שנת 1961 עבר מטה הנפה הצפונית לרחוב דיזנגוף 223, ליד מטה המחוז. בשנות ה-70 הקיף מרחב הירקון את האזור מנחל הירקון בצפון עד דרך סלמה בדרום.

מאמצע שנות ה-70, שכן המרחב בבניין המטה הארצי של משטרת ישראל בתל אביב, ברחוב הרכבת.

מרחב ירקון ניצב בעבר במרכזה של סדרת טלוויזיה ישראלית בשם זה. התסריט והבימוי נכתבו על ידי חיים בוזגלו והסדרה זכתה בפרס אופיר בשנת 1999.

== תחנות ==
בתחום המרחב יש שלוש תחנות:
{| class="wikitable"
!תחנה
!כתובת
!תחום אחריות
|-
|לב תל אביב
|תחנת רכבת סבידור מרכז בתל אביב
|מרחוב אילת בדרום ועד שדרות נורדאו ופנקס בצפון תל אביב
|-
|תל אביב צפון 
|ראול וולנברג 10, רמת החייל, תל אביב.
|משדרות נורדאו ורחוב פנקס בדרום ועד המשתלה, תל ברוך ורמת אביב בצפון תל אביב
|-
|גלילות
|שפיים 1, הרצליה
|היישובים הרצליה, רמת השרון, כפר שמריהו ורשפון
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20090220150159/http://www.telaviv.police.gov.il/index.asp?id=st&item=yarkon&tm=4 משטרת מחוז תל אביב - מרחב ירקון]
*[https://www.facebook.com/pages/%D7%9E%D7%A9%D7%98%D7%A8%D7%AA-%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C-%D7%9E%D7%A8%D7%97%D7%91-%D7%99%D7%A8%D7%A7%D7%95%D7%9F/112567108823025 משטרת ישראל - מרחב ירקון], ברשת החברתית פייסבוק

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז תל אביב (משטרה)
ירקון
המנון פולין

מזורקת דוֹמבּרוֹבסקי (בפולנית: Mazurek Dąbrowskiego), או "עוד לא אבדה פולין" היא ההמנון הלאומי של פולין. זוהי גרסה של השיר המקורי שנכתב על ידי יוזף ויביצקי בשנת 1797, שנתיים לאחר חלוקת פולין השלישית. ההמנון הולחן כמזורקה, ריקוד פולני עממי, אך מחבר הלחן אינו ידוע. השיר ידוע גם בשמו המקורי "שיר הלגיונות הפולנים באיטליה" או בשם "עוד לא אבדה פולין" – מילותיו הראשונות של השיר.

מטרתו המקורית של השיר הייתה לחזק את המורל בקרב החיילים הפולנים שנלחמו תחת פיקודו של יאן הנריק דומברובסקי עבור נפוליאון בונפרטה בכיבושו את איטליה. הרעיון המרכזי בשיר הוא שפולין, אף על פי שאינה עצמאית, לא אבדה כל עוד הפולנים חיים ונלחמים בשמה.

ההמנון אומץ רשמית על ידי הרפובליקה הפולנית השנייה בשנת 1926, ומעמדו מעוגן בחוקת פולין, כמו גם הדגל והסמל.

==מילות השיר==
{| cellpadding="5" align="center"
!תרגום לעברית!!תעתיק עברי!!פולנית
|-
|valign="top"|
<poem>עוד לא אבדה פולין,
כל עוד אנו עוד חיים.
את מה שכוח זר כבש,
אנחנו בחרב ניקח.

פזמון:
צעד, צעד, דומברובסקי,
מאיטליה לפולין.
תחת פיקודך,
הבה נאחד את האומה.

חצה את ה והוורטה,
ופולנים נהיה.
בונפרטה הראה לנו,
דרכים לניצחון.

(פזמון)

כמו שהלך צ'ארנייצקי לפוזנן
אחרי שנלחם בשוודים,
כדי לשחרר את מולדתנו מהשלשלאות
בחזרתו דרך הים.

(פזמון)

אב אומר לבסיה שלו
בעודו בוכה
שמעי, אלה אנשינו
הולמים בתופים.

(פזמון)</poem>
|valign=top|
<poem>יֶשְצֶ'ה פּוֹלְסְקַה נְיֶה זְגִינֶוַה
קְיֶדְי מְי זְ'יֶמְי
צוֹ נַאם אוֹבְּצַה פְּשֶמוֹץ וְזֵ'וַה
שַׁבְּלוֹ(ן) אוֹדְבְּיֶזֶ'מְי

רֶפְרֶן:
מַארְש, מארש, דוֹמְבְּרוֹבְסְקִי,
ז זֶ'מְי וְווֹסְקְיֶיְ דוֹ פּוֹלְסְקִי.
זַה טְווֹיִים פּשֶׁווֹדֶם
זְווֹ(נ)צְ'ים שֶׁ(ן) זְ נַארוֹדֶם.

פְּשֶיְדְזֶ'ם וִיסְוֶה, פְּשֶיְדְזֶ'ם וַרְטֶ(ן)
בֶּ(נ)דְזֶ'ם פּוֹלַאקַאמִי
דַאוְ נַאם פְּשְׁיקְוַאד בּוֹנַפַּרְטֶה
יַאק זְוְיצֶ'(נ)זַ'ץ' מַאמְי

(רֶפְרֶן)

יַאק צַ'ארְנְיֶצְקִי דוֹ פּוֹזְנַאנְיַה
פּוֹ שְׁוֶדְזְקִים זַבּוֹזֶ'ה
דְלַה אוֹיצְ'יזְנְי רַאטוֹוַאנְיַה
וְרוּצִ'ים שֶ(ן) פְּשֶׁז מוֹזֶ'ה

(רֶפְרֶן)

יוּז' טַאם אוֹיְצֶ'ץ דוֹ סְוֶיְ בַּאשִׁי
מוּוִי זַפְּוַאקַאנְי
סְווּחַאי יֶנוֹ, פּוֹנוֹ נַאשִי
בִּיוֹ(ן) וְ טַארַאבַּאנְי

(רֶפְרֶן)</poem>
|valign="top" style="direction:ltr"|<poem>Jeszcze Polska nie zginęła,
Kiedy my żyjemy.
Co nam obca przemoc wzięła,
Szablą odbierzemy.

Refren:
Marsz, marsz, Dąbrowski,
Z ziemi włoskiej do Polski.
Za twoim przewodem
Złączym się z narodem.

Przejdziem Wisłę, przejdziem Wartę,
Będziem Polakami.
Dał nam przykład Bonaparte,
Jak zwyciężać mamy.

(Refren)

Jak Czarniecki do Poznania
Po szwedzkim zaborze,
Dla ojczyzny ratowania
Wrócim się przez morze.

(Refren)

Już tam ojciec do swej Basi
Mówi zapłakany
Słuchaj jeno, pono nasi
Biją w tarabany.

(Refren)</poem>
|}

==מדיה==

==ראו גם==
* דגל פולין
* סמל פולין
* התקווה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080604223141/http://www.muzeum.narodowe.gda.pl/mod.php?dz=39 אתר המוזיאון להמנון הלאומי] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פולין: סמלים לאומיים
פולין
השערת ביל

השערת ביל היא בעיה פתוחה בתורת המספרים, המכלילה את המשפט האחרון של פרמה.

ההשערה קובעת כי אם מתקיים השוויון <math>\ a^x+b^y=c^z</math>, כאשר <math>\ a,b,c,x,y,z</math> מספרים שלמים ו- <math>\ x,y,z>2</math>, אזי למספרים <math>\ a,b,c</math> יש מחלק משותף מקסימלי גדול מ-1. משפט פרמה הוא מקרה פרטי של השערה זו, בה <math> x=y=z </math>. 

את ההשערה ניסח ב-1993 הבנקאי ואיש העסקים אנדרו ביל (Andrew Beal). ב-1997 הקצה ביל פרס בסך $5,000, למי שיוכיח או יפריך את ההשערה. מאז העלה את סכום הפרס כמה פעמים, עד לסכום של מיליון דולרים. סמוך לזמן בו ניסח ביל את ההשערה, היא הוצעה באופן בלתי תלוי על ידי המתמטיקאי אנדרו גרנוויל (Andrew Granville).

== ראו גם ==
* המשפט האחרון של פרמה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.math.unt.edu/~mauldin/beal.html אתר המוקדש להשערה] 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תורת המספרים
קטגוריה:בעיות פתוחות בתורת המספרים
טקלה מקאן

מדבר טקלה מקאן (באויגורית: تەكلىماكان قۇملۇقى), הידוע גם בשם טקלימאקן, הוא מדבר באזור מרכז אסיה, במחוז שינג'יאנג, המחוז האוטונומי של האויגורים ברפובליקה העממית של סין. המדבר הוא חלק מאגן טארים וגובל בדרום עם הרי קונלון, ובצפון ובמערב עם הרי פמיר והרי טיין שאן.

משמעות שמו של המדבר לא ידועה, אך אם מקורו בערבית, הרי שייתכן כי משמעות השם היא "מקום נטוש". אם המקור הוא טורקי, הרי שמשמעות היא "מקום ההריסות". סברה נוספת היא: "זה שנכנס, לעולם לא יצא".

דיונות חול בטקלה מקאן
טקלה מקאן במבט מהחלל

טקלה מקאן הוא אחד ממדבריות החול הגדולים בעולם, והוא מדורג במקום ה-15 בדירוג המדבריות הלא ארקטים. שטחו הכולל של המדבר הוא 270,000 קמ"ר. ייחודו של טקלה מקאן הוא בהיותו מדבר חולי בעל מזג אוויר קריר. בימי החורף יכולה הטמפרטורה בו לצנוח אף לכ-20 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.

בטקלה מקאן אין מקורות מים כלל ולכן מסוכן לחצות אותו מבלי להצטייד בכמות מים מספקת למסע כולו. מקורות המים הקרובים ביותר מצויים ב"ערי נווה מדבר" סמוכות.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

טקלה מקאן
קטגוריה:שינג'יאנג
רמת ישראל

רמת ישראל היא שכונה במזרח תל אביב. היא תחומה בין הרחובות השלום, משה דיין והגבורה. ממערב לה שכונת ביצרון, מצפון בית הקברות נחלת יצחק, ממזרח העיר גבעתיים ומדרום בסיס צבאי ושכונת תל חיים.
== היסטוריה ==
השכונה הוקמה ב-1947 במטרה לספק פתרונות דיור זמניים ליהודים שהתגוררו בשכונות כגון מחנה יוסף ונווה שלום, והיו חשופים לירי ממנשייה ומיפו הסמוכות. בתחילה נקראה השכונה "שיכון פליטי הספר", ורחובה הראשי של השכונה נקרא רחוב פליטי הספר גם כיום. ב-1959 שונה שם השכונה לרמת ישראל, על שמו של ישראל רוקח, שיזם את הקמתה כראש העירייה, והלך לעולמו באותה שנה.

בתי השכונה קטנים וצמודי קרקע, וחלק מרחובותיה מיועדים להולכי רגל בלבד. במשך זמן רב סבלה השכונה מתדמית נמוכה, אך החל משנות ה-90 הפכו הבתים, הכוללים גינות קטנות, למבוקשים יותר, והשכונה החלה לחדש את פניה.

בשכונה בית ספר תיכון אחד, התיכון הממלכתי-דתי "ישורון" (עירוני י"ז), וכן מתנ"ס. בית הספר היסודי המשמש את תושבי השכונה הוא בית הספר ע"ש דוד בלוך בשכונת ביצרון הסמוכה.
שלט שביל הפרגים ברמת ישראל (שכונת פליטי הספר)

רוב שמות הרחובות בשכונה הם שמות פרחים. לשכונה קבוצת כדורגל ייצוגית בשם הפועל רמת ישראל המשחקת בליגה ג׳.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.tlv100.net/2008_10_01_archive.html רמת ישראל] באתר "תל אביב 100"
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:הנצחת ישראל רוקח
סמי תורג'מן

מפקד זרוע היבשה היוצא האלוף [[אבי מזרחי, הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי ומפקד זרוע היבשה הנכנס האלוף סמי תורג'מן, בטקס החלפת מפקדים]]
האלוף סמי תורג'מן בשטח
 שלמה (סמי) תורג'מן (נולד ב-11 ביולי 1964) הוא אלוף במילואים בצה"ל. המכהן כיו"ר חברת נגה - ניהול מערכת החשמל, חברה ממשלתית לניהול מערכת החשמל הארצית. כיהן בין היתר כמפקד פיקוד הדרום, מפקד זרוע היבשה, ראש חטיבת המבצעים וכקצין שריון ראשי.

==ביוגרפיה==
תורג'מן נולד במרקש שבמרוקו ועלה בגיל חצי שנה עם משפחתו ארצה. הוא גדל והתחנך באשקלון והתגורר בה עד לשנת 2004.

בשנת 1982 התגייס תורג'מן לצה"ל ועשה את מרבית שירותו הצבאי בתפקידי פיקוד בחיל השריון. בשריון עבר בתחילה הכשרה כלוחם ולאחר מכן את קורס מפקדי טנקים, בהמשך שימש כמפקד טנק בחטיבה 14. לאחר מכן סיים את קורס קציני שריון בהצלחה ושימש כמפקד מחלקת טנקים ובהמשך כמפקד פלוגה בגדוד 46 של חטיבה 401. בשנת 1992 מונה למפקד גדוד 52 של חטיבה 401. בשנת 1994 מונה לקצין אג"ם של עוצבת הפלדה. ב-1996 מונה למפקד עוצבת מרכבות האש והדריך במקביל בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בשנים 1997–1999 שימש כראש מחלקת אימונים במפקדת חילות השדה.

בין השנים 1999–2001 כיהן כמפקד חטיבה 500 ולאחר מכן כמפקד חטיבה 460. בשנת 2003 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד אוגדת המילואים נתיב האש של פיקוד הצפון. במקביל שימש בשנים 2004–2005 כקצין שריון ראשי. לאחר מכן שימש כראש חטיבת המבצעים במטכ"ל ובין אוקטובר 2007 - יוני 2009 שימש כמפקד עוצבת געש.

בספטמבר 2009 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד זרוע היבשה. באפריל 2013 מונה למפקד פיקוד הדרום ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2015. במהלך כהונתו פיקד בין היתר על הפעילות הקרקעית במבצע צוק איתן. השתחרר מצה"ל בתחילת שנת 2017.

לאחר שחרורו מצה"ל עסק בייעוץ ביטחוני לתעשיות ביטחוניות.

בנובמבר 2018 מונה לתפקיד יו"ר חברת נגה - ניהול מערכת החשמל בע"מ (בשמה הקודם: "ניהול מערכת בע"מ"), חברה ממשלתית שהוקמה במסגרת הרפורמה במשק החשמל לשם ניהול מערכת החשמל הארצית. במהלך כהונתו בנגה פורסמו בתקשורת כתבות ובהן טענות בגין פעולות לא תקינות שלו. 

במהלך מלחמת חרבות ברזל, בינואר 2024 החליט הרמטכ"ל, הרצי הלוי, על הקמת צוות בדיקה לתחקור אירועי מתקפת הפתע על ישראל, שבראשו יעמוד הרמטכ"ל לשעבר, שאול מופז ובנוסף יכלול הצוות את מפקד פיקוד הדרום לשעבר, תורג'מן, את ראש אמ"ן לשעבר, אהרן זאבי-פרקש וראש אגף המבצעים לשעבר, יואב הר אבן.<ref></ref>

==השכלה וחיים פרטיים==
תורג'מן בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.

הוא נשוי ואב לחמישה ילדים. מתגורר עם משפחתו בגבעת עדה. בתו גל שירתה בין היתר כעוזרת לדובר צה"ל ועוטרה במהלך שירותה באות מצטיין הרמטכ"ל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* .
* שלומית מילר-בוטבול ושני כהן, [https://web.archive.org/web/20131020223216/http://mazi.idf.il/7006-11074-HE/IGF.aspx איש היבשה], ביטאון ביבשה, גיליון 23, מרץ 2013
* 
* .
* 
; מכתביו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי פיקוד הדרום
קטגוריה:מפקדי זרוע היבשה
קטגוריה:מפקדי עוצבת געש
קטגוריה:ראשי חטיבת המבצעים
קטגוריה:קציני שריון ראשיים
קטגוריה:מפקדי אוגדת הבשן
קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:מפקדי חטיבה 500
קטגוריה:מפקדי עוצבת מרכבות האש
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:אשקלון: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:בנימינה-גבעת עדה: אישים
ספרות ערביות

מגדל השעון ב[[חאן אל-עומדאן, עכו. בצד שמאל שעון עם ספרות ערביות, ובצד ימין שעון עם ספרות הודיות-ערביות]]
ספרות ערביות הן הסימנים בהם משתמשים ליצוג מספרים בעת כתיבה בערבית. ספרות אלו נמצאות בשימוש בעיקר בארצות המזרח התיכון אך גם בארצות לא ערביות כגון איראן, אפגניסטן ופקיסטן.

הספרות קרויות בטעות ערביות כיוון שהגיעו לעולם המערבי בעת אימוצן מהערבים, אך למעשה מקורן בהודו, ממנה חלחלו לארצות ערב.

הספרות הערביות משמשות לכתיבת מספרים בשיטה העשרונית ובשל כך ישנם בסה"כ 10 סימנים. בטבלת ההמרה הבאה מוצגות הספרות הערביות לעומת הספרות ההודיות-ערביות אשר נמצאות בשימוש בשפה העברית:

{|class="wikitable" style="text-align:center;line-height:normal"
|- style="font-size:120%"
| style="font-size:85%"|ספרות המע'רב ההודיות הערביות
| 0 || 1 || 2 || 3 || 4
|5 || 6 || 7 || 8 || 9
|- style="font-size:160%"
| style="font-size:63%"|ספרות המשרק ההודיות הערביות
| || || || || 
| || || || || 
|- style="font-size:160%"
| style="font-size:63%"| הספרות ההודיות הערביות הפרסיות
| || || || || 
| || || || || 
|}
בווריאציה של ההודיות הערביות הפרסיות, הנמצאת בשימוש בשפות הודו-אריות (כמו הפרסית, הכורדית, הפשטו, האורדו, וכולה), הסימנים לספרות ארבע, חמש ושש הם: ۴, ۵, ۶ בהתאמה.
==שמות בשפות שונות==
מסיבות היסטוריות, לספרות יש שמות שונים בשפות שונות. באנגלית נקראות לעיתים הספרות הערביות בשם "ספרות ערביות מזרחיות" מכיוון שהשם "ספרות ערביות" שמור לספרות ההודיות-ערביות שנכנסו לשימוש באירופה בעקבות הערבים. מקור השם "ספרות ערביות", הנמצא בשימוש בשפה העברית, הוא בכך שספרות נמצאות כיום בשימוש בעיקר אצל הערבים. בערבית נקראות ספרות אלו דווקא בשם "ספרות הודיות" (الأرقام الهندية) בשל העובדה שהן הגיעו אל הערבים מהודו.

== ראו גם ==
* ספרות הודיות-ערביות
* אלפבית ערבי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

ערביות
ספרות הודיות-ערביות

מגדל השעון ב[[חאן אל-עומדאן, עכו. בצד ימין שעון עם ספרות הודיות-ערביות, ובצד שמאל שעון עם ספרות ערביות]]
ספרות הודיות-ערביות הן עשרת הסימנים (9 ,8 ,7 ,6 ,5 ,4 ,3 ,2 ,1 ,0) הנפוצים ביותר כיום לייצוג הספרות בשיטה העשרונית.

הספרות ההודיות-ערביות התפתחו מהספרות הברהאמיניות, כאשר הסימן לספרה 0 הומצא בהודו בסביבות המאה ה-6. הספרות ההודיות והשיטה העשרונית אומצו על ידי הערבים בסביבות המאה ה-8, בין השאר, בעקבות ספר שפרסם המתמטיקאי הפרסי מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי בשנת 825. לאירופה הגיעו הספרות רק במאה ה-11, דרך אנדלוסיה, כאשר התיעוד הראשון לשימוש בהן נעשה על ידי המלומד ז'רבר (גרבר) מאורייאק, לימים האפיפיור סילבסטר השני, בשלהי המאה העשירית. דחיפה נוספת לשימוש באירופה בספרות אלה נתן פיבונאצ'י בספרו ספר החשבונייה (Liber abbaci), שפורסם בשנת 1202.

הספרות ההודיות-ערביות ממוקמות בקוד ASCII (וגם יוניקוד) במקומות 48 עד 57.

== ראו גם ==
* ספרות ערביות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

הודיות-ערביות
ספרות ארמניות

ספרות ארמניות הן הסימנים בהם משתמשים ליצוג מספרים בעת כתיבה בארמנית. בשיטה הישנה לא הייתה הספרה 0 והיא נוספה לאחר מכן. השיטה דומה לספירה העברית ולספירה היוונית. כיום בארמניה משתמשים בספרות ערביות. הספרות הארמניות משמשות בארמניה כמו שמשתמשים בספרות רומאיות בארצות הברית מבחינת התדירות.

{| class="wikitable"
! ספרות ארמניות !! ספרות הודיות-ערביות
|-
| Ա || 1
|-
| Բ || 2
|-
| Գ || 3
|-
| Դ || 4
|-
| Ե || 5
|-
| Զ || 6
|-
| Է || 7
|-
| Ը || 8
|-
| Թ || 9
|-
| Ժ || 10
|-
| Ի|| 20
|-
| Լ|| 30
|-
| Խ|| 40
|-
| Ծ|| 50
|-
| Կ|| 60
|-
| Հ|| 70
|-
| Ձ|| 80
|-
| Ղ || 90
|-
| Ճ|| 100
|-
| Մ|| 200
|-
| Յ|| 300
|-
| Ն|| 400
|-
| Շ|| 500
|-
| Ո|| 600
|-
| Չ|| 700
|-
| Պ|| 800
|-
| Ջ || 900
|-
| Ռ|| 1000
|-
| Ս|| 2000
|-
| Վ|| 3000
|-
| Տ|| 4000
|-
| Ր|| 5000
|-
| Ց|| 6000
|-
| Ւ|| 7000
|-
| Փ|| 8000
|-
| Ք|| 9000 
|}

כדי לספור יותר מ-9,000 כותבים את המספר של עשרות האלפים ומסמנים עליו קו (לדוגמה 10,000= ). שיטת הכתיבה היא משמאל לימין (לדוגמה 2345= ՍՅԽԵ).

ארמניות
קטגוריה:ארמניה: תרבות
בית ברודצקי

חזית המבנה, 1957
בית בְּרוֹדֶצְקי, הנמצא ברחוב ברודצקי 36 ברמת אביב א', משמש חלק ממעונות הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב, ובו 125 יחידות דיור בנות חדר עד שניים בכל אחת. מקום זה גם משמש כמרכז קליטה לעולים.

== היסטוריה ==
הבית, שנקרא על שם פרופ' זליג ברודצקי, ממנהיגי ציוני בריטניה, נבנה על ידי הסוכנות היהודית כמרכז קליטה לעולים חדשים בעלי מקצוע מארצות המערב, בעזרת תרומות שגייסה הסתדרות ציוני בריטניה. המבנה תוכנן על ידי רוברט בנט בשנות ה-50, ואבן פינה למבנה הונחה ב-1 בספטמבר 1955, בהשתתפות גיורא יוספטל וחיים לבנון. המעון נבנה על ידי חברת רסקו ונחנך ב-6 ביוני 1957. הבית היה בן ארבע קומות. בשלוש הקומות העליונות היו 24 חדרי מגורים בכל קומה, 48 לזוגות ללא ילדים ו-24 ליחידים. בקומה התחתונה היו ספריה, אולם הרצאות, חדר אוכל, מטבח ומשרדים. הוא ממרכזי הקליטה הראשונים שנבנו בישראל.

המבנה שייך לקרן הפנסיה של עובדי הסוכנות היהודית, וב-2009 שודרג, שופץ ונצבע, והמטבחים והמקלחות חודשו.

חברת נ.כ.ס. (בבעלות אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב) מתפעלת את המבנה ומשכירה את יחידות הדיור לציבור הסטודנטים. הסטודנטים יכולים לשכור את היחידות בעלות מופחתת בהשוואה למחירי השוק של דירות באזור.

במסגרת המגורים זוכים הדיירים לשירותים ייחודיים נוספים הכוללים שירותי אבטחה במשך כל שעות היממה, מתחם של מכונות כביסה אוטומטיות, כיתות לימוד, מועדון וניהול שוטף על ידי צוות שירות לקוחות ותחזוקה.

בבניין גם קיימים משרדים של הסוכנות היהודית ועמותות אחרות.

מבנה נוסף ברמת אביב שהחל את דרכו כמעון לקליטת עולים חדשים והיה למגורי סטודנטים הוא "בית מילמן" ברחוב טאגור.

==גלריה==
<gallery>
Brodetsky House immigrant dormitory 1957 I.jpg|בית ברודצקי בחולות רמת אביב הירוקה, 1957
Brodetsky House immigrant dormitory 1957 II.jpg|בית ברודצקי, 1957
Brodetsky House immigrant dormitory 1957 III.jpg|בית ברודצקי, 1957
Brodetsky House immigrant dormitory 1957 interior.jpg|פנים המבנה, 1957
beitbrod01.JPG|מסדרון באגף החדרים, 2016
beitbrod02.JPG|חזית דרומית עם כניסה ראשית, 2016
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/06/22/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%91%D7%A8%D7%95%D7%93%D7%A6%D7%A7%D7%99-%D7%91%D7%A8%D7%9E%D7%AA-%D7%90%D7%91%D7%99%D7%91/ סיבוב בבית ברודצקי], באתר 'חלון אחורי', 22 ביוני 2016
* 
* [https://www.rep.co.il/asset_we_manage/brodzski_building_ramat_aviv.aspx תמונת בית ברודצקי באתר חברת הניהול]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רמת אביב
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:עלייה
PSNR

Peak signal-to-noise ratio (ובקיצור PSNR) הוא מונח בהנדסה עבור היחס המרבי האפשרי בין הספק האות לבין הספק הרעש (פיזיקה) שמשפיע על אמינות האות המוצג. לאותות יש טווח דינאמי מאוד רחב, לכן חישוב היחס נעשה בדרך כלל בדציבלים על סקאלה לוגריתמית.

השימוש ב-PSNR מאוד שכיח כאשר מודדים איכות שחזור של אות שעבר דחיסה מאבדת נתונים (לדוגמה דחיסת תמונות). האות במקרה הזה הוא המידע המקורי, והרעש הוא השגיאה הנוצרת עקב הדחיסה. כאשר משווים שחזורים של המידע (למשל תמונות), ה-PSNR מהווה הערכה של איכות השחזור בעין אנושית, לכן במקרים מסוימים השחזור יכול להראות קרוב יותר למידע המקורי למרות שה-PSNR שלו נמוך מה-PSNR של שחזור אחר (בדרך כלל כאשר ה-PSNR יותר גבוה, אז המידע המשוחזר יותר קרוב למידע המקורי).

נוח להגדיר את ה-PSNR באמצעות שימוש בטעות ריבועית ממוצעת ( MSE - Mean Squared Error)

בהינתן שתי תמונות I, ו-K בעלות צבע אחד בגודל של M*N, כאשר תמונה אחת כוללת שחזור רועש של התמונה השנייה. ה-MSE מוגדר על ידי:
:<math>\mathit{MSE} = \frac{1}{mn}\sum_{i=0}^{m-1}\sum_{j=0}^{n-1} |I(i,j) - K(i,j)|^2</math>

נגדיר את ה-PSNR- בעזרת ה-MSE כך:
:<math>\begin{align}\mathit{PSNR} &= 10 \cdot \log_{10} \left( \frac{\mathit{MAX}_I^2}{\mathit{MSE}} \right)\\ 
&= 20 \cdot \log_{10} \left( \frac{\mathit{MAX}_I}{\sqrt{\mathit{MSE}}} \right)\\ 
&= 20 \cdot \log_{10} \left( {\mathit{MAX}_I} \right) - 10 \cdot \log_{10} \left( } \right)\end{align}</math>

כאשר MAX<sub>I</sub> זהו הערך של הפיקסל המרבי האפשרי בתמונה. כאשר הפיקסלים מיוצגים ב-PCM ליניארי על ידי 8 ביטים לדגימה, אזי הערך המרבי הוא 255. באופן כללי, כאשר דוגמים פיקסלים שמיוצגים על ידי B ביטים לדגימה, אז MAX<sub>I</sub> = 2<sup><var>B</var></sup>−1. בתמונות צבעוניות עם שלושה ערכי RGB לפיקסל, ההגדרה של ה-PSNR היא זהה, מלבד שה־MSE מחושב על ידי סכום ריבועי ההפרשים חלקי גודל התמונה וחלקי 3.
הערכים האופייניים של ה-PSNR בתמונה רועשת ובדחיסת וידאו הם בין 30dB ל-50dB, כאשר PSNR גבוה משקף מצב יותר טוב. ערכים סבירים של PSNR בשידור Wireless הם בין 20dB ל25dB.
כאשר שתי תמונות זהות לחלוטין, אז ה-MSE הוא 0, ולכן ה-PSNR הוא אינסופי. מצד שני של הסקאלה, כאשר מחשבים תמונה שבה כל הערכי הפיקסלים הם אפס, כלומר תמונה שחורה, לתמונה המקורית, לא מקבלים PSNR של 0dB, אפשר לקבל PSNR שווה ל 0dB רק כאשר יש תמונה אחת שכולה לבנה, ותמונה שנייה שכולה שחורה.

== ראו גם ==
* יחס אות לרעש (SNR)

קטגוריה:עיבוד אותות
קטגוריה:יחסים הנדסיים
ארון לואיס

ארון לואיס (אנגלית: Aaron Lewis; נולד ב-13 באפריל 1972) הוא מוזיקאי אמריקאי-יהודי, נגן גיטרה אקוסטית וחשמלית וסולן להקת האלטרנטיב מטאל - "סטיינד".

== חייו ==
לואיס גדל בספרינגפילד, מסצ'וסטס, בן לאם יהודייה ואב קתולי. לפני הצטרפותו ללהקת "סטיינד", היה חבר בלהקה בשם - "ג'יי קאט" יחד עם טורי סאנדס, כריס בַּליני וג'ון וויסוצ'קי - חבר להקת סטיינד כיום.

שניים מהסינגלים הידועים של "סטיינד": It'a Been Awhile ו- Outside, מקורם עוד בלהקת "ג'יי קאט" אם כי המילים שונו מעט.

לואיס נשוי לונסה ואב שלוש בנות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים יהודים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:זמרי קאנטרי יהודים
קטגוריה:נגנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
בית הסראייה הישן (יפו)

החזית המערבית של הבניין
התיאטרון הערבי-עברי ביפו
בית הסארייה הישן ביפו העתיקה הוא מבנה הניצב ברחוב מפרץ שלמה, אשר שימש בעבר כמקום מושבו של המושל העות'מאני בעיר. 

הבניין הוקם בראשית המאה ה-18 בשנת 1724, על שרידיה של מצודה צלבנית, והוא שימש בתחילה כחאן.
בשנת 1811 קבע מושל יפו, מחמוד אגא א-שאמי, את משרדי הממשל בעיר בבניין וזה שימש גם כבית דואר וכבית מעצר. עוד היו בו באר, מסגד וחמאם. 

המבנה חדל מלשמש כבית מעצר בשנות ה-70 של המאה ה-19, ובית הממשל הועבר ממנו ב-1897, כאשר נחנך בית הסראייה החדש בכיכר השעון הסמוכה. חלק מהבניין נרכש על ידי משפחת דמיאני הנוצרית, ובמקום החל פועל בית חרושת לסבון משמן זית. בית החרושת נסגר במלחמת העצמאות והמבנה ננטש. הוא הוכרז כרכוש המדינה וכמבנה לשימור. 

החמאם היה פעיל במבנה עד שנות ה-50 ולאחר מכן שימש כמועדון החמאם, בבעלות דן בן אמוץ. 

בשנות ה-70 של המאה ה-20 נפתח במקום מוזיאון יפו לעתיקות. המוזיאון שבו ממצאים מהחפירות הארכאולוגיות ביפו, פעל במשך מספר שנים ונסגר, אך האוסף נותר בבניין וניתן לבקר בו על פי תיאום מראש. על המוצגים במקום נמנים מזוזות שער העיר יפו המצרית שעליהן שמו של רעמסס השני, צלמיות, כלי עבודה, מכלי אגירה, כלי בית, מנורות שמן ועוד. חלק מהפריטים יוצרו במקום ואחרים הובאו מערים אחרות לחופי הים התיכון. כן שמורות במוזיאון מצבות מבית העלמין היהודי ביפו. 

בשנת 1998 החל לפעול התיאטרון הערבי-עברי ביפו בחלק אחר של המבנה. 

מאפיין ייחודי של המבנה הוא מושבת העטלפים המתגוררים באחד מאולמותיו, והניתנת לצפייה דרך פתחים מסורגים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.oldjaffa.co.il/?CategoryID=231&ArticleID=55 המבנה באתר החברה לפיתוח יפו העתיקה]
* [https://web.archive.org/web/20101214012421/http://archnet.org/library/sites/one-site.jsp?site_id=7229 באתר ArchNet]

קטגוריה:יפו העתיקה
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:בתי ממשל עותמאני בארץ ישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
יון גודז'ו

יון גודז'ו (רומנית: Ion Gudju; 14 ביולי 1897 – נובמבר 1988) היה שחמטאי רומני.

== קריירה ==
גודז'ו ייצג את רומניה באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז, הן כשחקן שצבר 6 נקודות וחלק מקום 21-31 בבית התנחומים והן כנציג המשלחת הרומנית למשחקים. גודז'ו הוא אחד מ-15 המייסדים של איגוד השחמט הבינלאומי פיד"ה. 
 
* באולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה ואשר התקיימה בהאג בין 21 ביולי לבין 6 באוגוסט 1928, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +8 -3 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).

* באולימפיאדת השחמט 1930, אולימפיאדת השחמט השלישית שאורגנה על ידי פיד"ה והתקיימה בהמבורג בין 13 ביולי לבין 27 ביולי 1930, השיג בלוח המילואים תוצאה של +3 -6 =1.

באולימפיאדת השחמט 1931 שיחק גודז'ו בלוח הרביעי של הנבחרת, תוצאה של +3 -8 =2.

גודז'ו הגיע למקום הרביעי בתחרות הייסטינגס 1926/27 (דרג ב', ניצח: ג'ורג' קולטנובסקי ), הגיע למקום השני, אחרי וקסלר, בתחרות בוקרשט 1927, הגיע למקום הרביעי בתחרות בוקרשט 1928 (ניצחו: זיגמונד הרלנד ווקסלר), חלק מקום שני, אחרי אלכסנדרו טירולר בתחרות יאשי 1929 (אליפות רומניה), ניצח בתחרות בוקרשט 1929 וחלק מקום 2-5 בתחרות בוקרשט 1930 (ניצח: י. מנדלסון 
 
גודז'ו היה סגן נשיא פיד"ה בשנים 1982–1988.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.olimpbase.org/players/hjbjv1pa.html תוצאותיו של גודז'ו באולימפיאדות]
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S048257000000141000000000011010100 מידע כללי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים רומנים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:ילידי 1897

קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1988
קבר פיר

250px
קבר פיר הוא סוג של קבר, שהיה נהוג בעת העתיקה. תחילה נחצב פיר בקרקע עד לעומק הרצוי, בעומק זה, בהתאם לסוג הקבר, מונחת הגופה. לעיתים החציבה מתרחבת לכדי חלל גדול שבו מתבצעת הקבורה. קברי פיר מסוגים שונים היו נפוצים במקומות שונים בעולם, בהם: ארץ ישראל, מקסיקו ויוון.

==קברי הפיר בארץ ישראל==
בארץ ישראל, היו קברי הפיר נפוצים בתקופת הברונזה הקדומה, טרם הופעתן של מערות הקבורה. בשונה ממסורת הקבורה המשפחתית שהתפחתה באזור לאחר מכן, היו קברים אלה קברי יחידים.

רבים מהקברים הכילו מנחות קבורה, כמו גם עדויות מוקדמות למנהג "איסוף העצמות", בכך שבחלק מהקברים ניכר שלא גווייה הופקדה בקבר, אלא עצמות הנפטר לאחר ששהו זמן מה במקום אחר.

אתר קבורה יוצא דופן הוא באב א-דרע שבפתחת לשון ים המלח, בו נחצבו אלפי קברי פירים בחוואר הלשון הרך. המקום שימש לא רק בית קברות ליושבי המקום המועטים, אלא שימש כנראה כבית קברות מרכזי, שאליו היו באים מכל עבר. הפירים במקום מאופיינים בכך שהם חתומים בלוחות אבן, ורבים מאוד מהנקברים נקברו במקום בקבורה משנית. עם זאת, המקום לא נחפר ונחקר כיאות, שכן מציאות הקברים וכלי החרס התמימים שהושארו כמנחות קבורה סיפקו כר פורה לשודדי עתיקות למשך עשרות בשנים.

==ראו גם==
*קברים וקבורות בתקופת הברונזה הביניימית

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20090404051039/http://projectsx.dartmouth.edu/classics/history/bronze_age/lessons/les/16.html#16על קברי הפיר במיקנה]

קטגוריה:קבורה
קטגוריה:העת העתיקה