OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טוק פיסין

טוק-פיסין (Tok Pisin) או נאו-מלאנזית (Neo-Melanesian) היא השפה הרשמית השנייה (בנוסף לאנגלית) בפפואה גינאה החדשה. לפי הערכות, מספר הדוברים בה עומד על שני מיליון איש. היא דומה מאוד לשפת ביסלמה, המדוברת בוונואטו.

טוק פיסין היא שפה קריאולית המבוססת על פידג'ין של מלחים באזור הפאסיפי, מתקופת הקולוניאליזם באזור. רוב אוצר המילים שאול מאנגלית, ובדיאלקטים מסוימים יש גם מילים שאולות מגרמנית. חלק ניכר מדקדוק השפה אופייני לשפות אוסטרונזיות, למשל, ההבחנה בין כינוי גוף ראשון כולל (inclusive) לעומת כינוי גוף ראשון מוציא (exclusive). המילה yumi משמעה "אנחנו" במובן "אני ואתה", לעומת המילה "mipela" שמשמעה "אנחנו" במובן "אנחנו לעומתך".

זוהי אחת השפות הנחקרות ביותר מבין שפות פידג'ין והשפות הקריאוליות. יש תיעוד מוקדם של השפה מתקופת היווצרותה בתקופה הקולוניאלית. התיעוד כולל תיאור דקדוקי ודוגמאות שמביא ג'ון מרפי.

==דקדוק==
===פעלים===
בטוק פיסין יש הבחנה בין פעלים טרנזיטיביים (יוצאים) לפעלים אינטרנזיטיביים (עומדים), כלומר פעלים בעלי מושא ופעלים ללא מושא. פועל טרנזיטיבי מסומן בדרך-כלל בסיומת -im. דוגמאות:

* tok - לדבר / tokim - להגיד (משהו)
* luk - להסתכל / lukim - לראות (משהו)

שימוש בהכפלה כאמצעי מורפולוגי נפוץ מאוד בשפות קראוליות ובשפות אוסטרונזיות, וטוק פיסין אינה יוצאת דופן לעניין זה. מבחינה היסטורית, ההכפלה בטוק פיסין שימשה להבחנה בין מילים שאולות שקיבלו צורה זהה בטוק פיסין.

דוגמה:
* מהמילה האנגלית mark נוצרה המילה mak שפירושה סימן, תכנון, ציור.
* מהמילה הגרמנית Mark נוצרה המילה makmak שפירושה כסף, תמורה כספית (המארק הגרמני היה בעבר המטבע באזור). ההכפלה נועדה למנוע היווצרות הומופונים.

להכפלה יש גם משמעויות מורפולוגיות אחרות בשמות עצם ובפעלים.

===גופים===
כמו בעברית, גם בטוק פיסין ניתן להשתמש במספרים לציון גוף:

עברית:
:אני, שנינו שלושתנו, ארבעתנו ... אנחנו

טוק פיסין:
:mi, mitupela, mitripela, mifopela ... mipela (tu, tri, for == שתיים שלוש ארבע)

אך בניגוד לעברית, כינויי גוף אלה מצהירים על הגוף כלא כולל את המאזין (דהיינו - mitupela == אני והוא, לא אני ואתה)

גופים מקבילים הכוללים את המאזין הם:
:yumitupela, yumitripela, yumifopela ... yumipela

הבחנה זו טיפוסית לשפות אוסטרונזיות. כמו גם בעברית, ככל שהמספר גדול יותר, כך פחות נפוץ השימוש בגוף (ששתנו).

==שם השפה==
הסברה היא שהשם טוק פיסין מקורו בטוק - "שפה", ו"פיסין", המילה פידג'ין. בטוק פיסין פירוש המילה פיסין הוא "ציפור", אשר יש להן חשיבות מיוחדת בדתות מקומיות באי, הקשורות לרוחות המת, על כן לעיתים דוברים מכחישים את הקשר עם "דיבור הציפורים".

לדוגמה:
"Ol i kolim tok pisin. i no pisin ol i toktok nogut. Ol i makim nating" (דובר יליד של השפה)"כולם קוראים (לשפה) שׂפת הציפורים ואין ציפורים בכלל וסתם מתווכחים. זה לא אומר כלום (השם הזה)"

==ראו גם==
* טוקי פונה - שפה מתוכננת שמילים רבות בה לקוחות מטוק פיסין

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.abc.net.au/ra/tokpisin/ שידורי רדיו אוסטרליה, בטוק פיסין]
*[http://www.diggerhistory.info/pages-conflicts-periods/ww2/pidgin/01.htm חלק מהתיאור הישן של קפטן ג'ון מרפי]
*[https://web.archive.org/web/20100417161643/http://www.une.edu.au/langnet/definitions/tokpisin.html הקדמה (באנגלית)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפות קריאוליות ופידג'ין
קטגוריה:אנגלית
קריאה קווירית

קריאה קווירית הוא מונח בתורת הספרות המודרנית, והוא אחד המונחים המעשיים השאובים מהתאוריה הקווירית. משמעות המונח "קריאה קווירית" היא קריאת טקסטים, במאמרים, בספרים או בחלק מהם, תוך עיון ביקורתי ואי קבלה של המשולש המגדרי ההטרוסקסואלי הכפוי.

לפי התאוריה הקווירית, "המשולש המגדרי" הוא התייחסות לשלושת המושגים "מין ביולוגי", "מגדר", ו"נטייה מינית", כאל שלוש צלעות במשולש חברתי כפוי, משולש שהחברה השמרנית מקבלת את הקשר בין צלעותיו כדבר מובן מאליו ולעיתים קרובות כדרך ה"לגיטימית" היחידה. הקשר המצופה בין שלושת המושגים מכונה על ידי ג'ודית באטלר "הפיקציה של קוהרנטיות הטרוסקסואלית". משמעותו היא, כי אופן ההתייחסות התרבותית והחברתית, המתבטאת גם בספרות, מצפה, ויש האומרים כופה, על אדם שמבחינה ביולוגית הוא זכר, לנהוג בהתאם למגדר "גברי" ולא "נשי", ולהימשך מבחינה ארוטית לנשים ולהפך כשמדובר באדם שמינו הוא נקבה. הטענה היא כי ציפייה זו היא כפייה של דעת הרוב על מיעוט גדול, בעל זהות אישית ומינית שונה מה"מצופה", תוך ביטול הלגיטימיות לקיומו.

הקריאה הקווירית מחפשת בטקסטים מסרים גלויים או חבויים, השוברים את המשולש המגדרי. הקריאה הקווירית מייחסת חשיבות למאסות היוצאות כנגד המשולש המגדרי הכפוי, למשל אצל יוצרים כמישל פוקו או כג'ודית באטלר. בנוסף, יש בה שימת לב לטקסטים שבהם קיים תיאור של גבר או של אישה שאינם נכנעים לתביעות החברתיות הנוקשות, הכופות תרבות של זהות הטרוסקסואליות מגדרית אחידה, כדוגמת הספרים מוות בוונציה, תמונתו של דוריאן גריי, אורלנדו, הסרטים מרד הנעורים, הדוויג והשארית העצבנית, ועוד. 

== ראו גם ==

* תולדות המיניות - הרצון לדעת - ספרו של מישל פוקו
* מות המחבר - חיבורו של רולאן בארת
* פמיניזם

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20060225163829/http://danapeleg.com/BooksHebrew_TranLit.htm רשימת דוגמאות לסיפרות קוירית מתורגמת] - מתוך האתר של דנה פלג
* [https://web.archive.org/web/20110213043131/http://www.hoshen.org/info/literature רשימת הספרות הקווירית המומלצת של עמותת חושן]
* אייל גרוס, [http://www.gay.org.il/qttau/herenow/vis.html גיי סטאדיס ותאוריה קווירית] - מתוך "חד פעמי", מגזין תרבות ואמנות הומו-לסבית
* [http://www.gay.org.il/qttau/ דוגמה לקבוצת קריאה קווירית: אוניברסיטת תל אביב] 
* 

קטגוריה:זהות מינית
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
קטגוריה:תורת הספרות
WML

Wireless Markup Language היא שפת תגיות מבוססת XML, להגדרת מידע עבור WAP. מרכיב עיקרי בשפה הוא כרטיס (Card) והוא המקביל לדף (Page) בשפת ה-HTML.
==דוגמה==
<syntaxhighlight lang="xml">
<?xml version="1.0"?>
<!DOCTYPE wml PUBLIC "-//WAPFORUM//DTD WML 1.1//EN"
 "http://www.wapforum.org/DTD/wml_1.1.xml" >
<wml>
 <card id="main" title="First Card">
 <p mode="wrap">This is a sample WML page.</p>
 </card>
</wml>
</syntaxhighlight>

קטגוריה:XML
Resource Description Framework

Resource Description Framework (RDF) הוא סטנדרט של ארגון ה-World Wide Web Consortium (W3C). מטרתו לייצר שיטה להגדרת מקורות מידע (Resources) ברשת האינטרנט, כחלק מארכיטקטורת הרשת הסמנטית של ארגון W3C. הסטנדרט נבנה כדי להיות מובן למכונה ולא כהצגה לבני אדם. RDF בנוי מעל XML ומיוצג כ-Labeled Graph המורכב משלישיות של נושא (Subject), נשוא (Predicate), ומושא (Object).

RDF הוא ההמלצה של ארגון ה-W3C מ-1 בפברואר 2004<ref></ref>. הסטנדרט הוא חלק מ-"חזון האינטרנט הסמנטי" של W3C. על פי החזון למידע באינטרנט יש משמעות. מקורות המידע מהאינטרנט מזוהים באמצעות URI. מחשבים יכולים להבין ולעבד את המידע ממקורות שונים ברשת ולשלב אותו לידע.

מודל הנתונים של RDF מייצר גרף ידע המורכב מקודקודים וקשתות. הקודקודים יכולים להיות נושא או מושא. הקשתות הם ההצהרה המייצגת את הקשר בין הנושא למושא. לדוגמה המשפט "השמיים בצבע כחול" מורכב מנושא: "השמיים" וממושא: "כחול". הקשר בין השמיים לבין הכחול הוא "צבע". ולכן השלישייה במשפט זה תהיה
* Subject – שמיים
* Predicate – צבע
* Object – כחול
רכיב בשלשה יכול להיות משאב (Resource) – זהו כל דבר שיש לו URI. הרכיב יכול להיות גם מאפיין (Property) – מאפיין הוא משאב שיש לו שם. הרכיב יכול להיות גם ערך של מאפיין (Property value). ערך של מאפיין יכול להיות משאב אחר.

מסמכי RDF כתובים ב-XML. השפה נקראת RDF/XML. השימוש ב-XML מאפשר החלפת מידע על RDF בין סוגים שונים של מחשבים באמצעות סוגים שונים של מערכות הפעלה ויישומים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:XML
קטגוריה:פרוטוקולי אינטרנט
פקודת הנזיקין

פקודת הנזיקין היא פקודה (דהיינו חיקוק של המחוקק המנדטורי, אשר נקלט במשפט הישראלי כבעל מעמד שווה לחוקי הכנסת) המסדירה את יסודות דיני הנזיקין בישראל, וקובעת את עוולת הרשלנות ואת עוולת הפרת חובה חקוקה כעוולות מסגרת. הפקודה אף קובעת מספר מסוים של עוולות פרטיקולריות. עוולות נזיקיות נוספות מצויות בחוקים אחרים (כדוגמת חוק איסור לשון הרע).

== היסטוריה חקיקתית ==
פקודת הנזיקים האזרחיים, 1944 פורסמה על ידי ממשלת המנדט ב-28 בדצמבר 1944, כעיבוד של פקודת הנזיקין המנדטורית בקפריסין משנת 1911. זה היה ניסיון לעשות קודיפיקציה ותרגום של המשפט הבריטי. התרגום הכיל לא מעט טעויות שעליהן אנו נשענים עד ימינו. בדומה למרבית החקיקה המנדטוריות, גם פקודה זו הוכנסה לספר החוקים הישראלי סמוך להקמת המדינה, במסגרת פקודת סדרי השלטון והמשפט – דבר החקיקה הראשון של מועצת המדינה הזמנית.

ב-17 באפריל 1968 פורסם נוסח חדש לפקודה, בשם פקודת הנזיקין [נוסח חדש], שנכנס לתוקף ב-1 באוקטובר 1968.. סעיף 1 בנוסח החדש קובע: "בכפוף לפקודת הפרשנות תתפרש פקודה זו לפי עיקרי הפרשנות המשפטית המקובלים באנגליה, וביטויים המשמשים בה – חזקה היא – ככל שהדבר מתיישב עם ההקשר ובאין הוראה אחרת מפורשת – שמשמעותם כמשמעות הנודעת למקביליהם במשפט האנגלי ויתפרשו על דרך זו", ולכן כולל נוסח חדש זה בסופו מילון מונחים עברי-אנגלי.

מאז פרסום הנוסח החדש ועד לסוף שנת 2021 תוקנה פקודת הנזיקין 12 פעמים.

== מבנה הפקודה ==

פקודת הנזיקין כוללת מבחינה מבנית/ מהותית שלושה חלקים:

* : החלק של העוולות, בדומה לחלק של העבירות בחוק העונשין. מסעיף 23 עד 63. העוולות שונות זו מזו, אך באופן בסיסי, כדי להטיל אחריות בנזיקין לתשלום פיצויים יש למלא אחר שלוש דרישות:
** דרישה ראשונה – התנהגות עוולתית (אשם). אם עושים השאלה מהדין הפלילי, בחלק גדול מהמקרים לא נדרשת אחריות מוחלטת. על אדם לשלם אם התנהגותו נכנסת למסגרת של אחת העוולות. 
** דרישה שנייה – קשר סיבתי. נדרש שההתנהגות העוולתית היא זו שגרמה לנזק. יש צורך בקשר סיבתי עובדתי ובקשר סיבתי משפטי. 
** דרישה שלישית – נזק לתובע. אם לא סבל נזק (ממוני או פיזי) אין עילת תביעה.
* : חלק כללי. קובע עקרונות כלליים מתי מטילים אחריות בנזיקין, עקרונות אלו חלים על כל העוולות. בדיני נזיקין החלק הכללי של הפקודה אינו ממצה. יש הרבה מאוד עקרונות שלא מופיעים בפקודה אך זוכים להתייחסות בפסיקה. סעיף 1 עד 22. 
* : עקרונות כלליים שנוגעים לסעדים. כיצד מחשבים פיצויים? מתי ניתן צו מניעה? איך נותנים תרופה, מתי ואיך? סעיף 64 ואילך.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* אברהם שינפלד (פרופ' נחום רקובר עורך), [https://web.archive.org/web/20171122043600/http://www.mishpativri.org.il/hebrew/nezikin.htm נזיקין (השוואת סעיפי 'פקודת הנזיקין' בחוק הישראלי, למשפט העברי)], בתוך סדרת חוק לישראל. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"ב–1991.

==הערות שוליים==

*
נזיקין
ישראל סדן (מחנך)

ישראל סדן (קוז'ניצקי) (אייר ה'תרפ"ג, 22 במאי 1923 – 11 בינואר 1996, כ' בטבת ה'תשנ"ו) היה ממייסדי נוער מזרחי, מייסד "מדרשית נעם" בפרדס חנה ומנהלה הכללי כיובל שנים.

==ביוגרפיה==
ישראל סדן נולד למאיר קוז'ניצקי בלודז' שבפולין. בהיותו כבן עשר עלה עם הוריו לארץ ישראל.

ב-1941 הקים עם מיכאל ליברמן (לימים מיכאל צור) את תנועת "נוער מזרחי". התנועה הוציאה כתב עת בשם "חזון" וסדן (אז קוז'ניצקי) פרסם בו מדור קבוע "על הסדן", ממנו אימץ את שמו.

ב-1945 הקים יחד עם מיכאל צור והרב יהושע יגל את "מדרשית נעם" ("נעם" ראשי תיבות "נער מזרחי") בפרדס חנה, ואף הגה את רעיון שם המוסד – "מדרשיה". סדן, שניחן בכישורי שפה ודיבור מעולים, ביקר בבתי חניכיו מ"נוער המזרחי" ושכנע את ההורים שיתנו בו אמון וישלחו את ילדיהם למדרשיה, וכך נאספו תלמידי המחזור הראשון. הוא היה מנהלה הכללי כיובל שנים. הקים את "חוג ידידי המדרשיה", ששימש הגב הכלכלי של המוסד. סדן ערך והוציא לאור באופן קבוע את ספרי "ניב המדרשיה", בימה לדברי הלכה מחשבה חינוך וספרות.

נפטר בכ' בטבת ה'תשנ"ו (11 בינואר 1996). בצוואתו הוא "מבקש מכל מי שיהיה לאל ידו להשפיע במדרשיה... כי צביונה של המדרשייה כמוסד בלתי מפלגתי המושתת על מורשת הציונות הדתית ישמר מכל משמר". בנוגע לעתיד הוא מבקש: "כי יעשו ככל האפשר...להמשך קיומה המכובד של המדרשייה מכל הבחינות לבל יבולע לה, וכי תוסיף לשמור על ייחודה". וכן הוא מוסיף: "כל ימי חלדי לא נהניתי שום הנאה שלא הגיעה לי כדין בכל מהלך עבודתי במדרשיה, ואתחנן לה' כי דבר זה יישמר במדרשיה לעד..."

==לקריאה נוספת==
* במשוך היובל – 50 שנה למדרשיית נעם, יוני 1996

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
כפיפה

קורה תמוכה פשוטה העמוסה לכפיפה בכוח רציף]]
הכוחות הפנימיים בחתך קורה תחת עומס הגורם לכפיפה
הכוחות הפנימיים בכפיפה במצב של פרק פלסטי

הכפיפה מאפיינת את ההתנהגות של אלמנט מבני תמוך העמוס בכוח הניצב לו. אלמנט כזה העמוס לכפיפה נקרא קורה. התרשים העליון מציג קורה תמוכה בקצותיה העמוסה בעומס רצוף ובכך היא עומדת בכפיפה. הכפיפה גורמת לכך שיהיו כוחות פנימיים בחתך הקורה. כוחות כאלה מוצגים בתרשים התחתון. הסיבים העליונים של הקורה נלחצים ואילו הסיבים התחתונים של הקורה נמתחים.

בקורה מופיעים 3 כוחות:
*כוח גזירה בחתך הקורה מקביל לכוח החיצוני המעמיס את הקורה.
*כוח לחיצה הניצב לחתך הקורה בחלק העליון.
*כוח מתיחה הניצב לחתך הקורה בחלק התחתון.

בכפיפה כוח הלחיצה וכוח המתיחה הם זוג כוחות השווים בגודלם ומנוגדים בכוונם והם מומנט הכפיפה הפועל בחתך הקורה. המומנט גורם לשקיעה של הקורה, שקיעה האופינית לקורה העמוסה בעומס כפיפה ובחתך הקורה מופיע מאמץ כפיפה. בסיב העליון ביותר של הקורה יהיה מאמץ הלחיצה הגבוה ביותר ואילו בסיב התחתון של הקורה יהיה מאמץ המתיחה הגבוה ביותר. בין שני קצות הקורה השינוי במאמץ הוא שינוי ליניארי העובר מערך חיובי לערך שלילי דרך נקודה שהמאמץ בה הוא אפס. המקום בו המאמץ אפס הוא הציר הנייטרלי של הקורה.

מאמץ הכפיפה בציר הקורה הוא אפס ובמרחק קטן מהציר המאמץ נמוך. ניצול יעיל של חומר הקורה מביא לשימוש בקורות בצורת האות האנגלית I עם אוגנים רחבים כאשר רוב השטח מרוחק מציר הקורה. רוב השטח נמצא במעטפת. כך משיגים מבנה של קורה בעל התנגדות טובה לכפיפה במשקל ובעלות נמוכים.

== מאמץ כפיפה בקורה ==

הנוסחה למאמץ הכפיפה היא פיתוח של משוואת אוילר ברנולי עבור קורה. מאמץ הכפיפה בקורה נתון על ידי הביטוי:

:<math>{\sigma}= \frac{M y}{I_x}</math>
*<math>\sigma</math> - סיגמה, מאמץ הכפיפה בקורה
*<math>M</math> - מומנט הכפיפה בקורה סביב הציר הנייטרלי
*<math>y</math> - המרחק מהציר הנייטרלי לסיב הרחוק בקורה
*<math>I_x</math> - מומנט ההתמד של השטח

מודול החתך Z:

:<math>{\Z}= \frac{I_x}{y}</math>

המאמץ בקורה:
:<math>{\sigma}= \frac{M }{Z}</math>
* את מודול החתך ניתן למצוא בלוחות טכניים לפרופילים נפוצים.
*הנוסחה מתאימה לשימוש כאשר המאמץ בקורה נמוך ממאמץ הכניעה (Yield), והחומר הוא חומר אלסטי. כאשר המאמץ בחתך הקורה עולה עד מאמץ הכניעה, צורת החלוקה של המאמץ בחתך משתנה ממשולש למרובע והערך המרבי הוא הערך של מאמץ הכניעה. מצב כזה נקרא אזור פלסטי. המאמץ בציר הקורה נשאר אפס. בצד אחד המאמץ הוא לחיצה ובצד השני של ציר הקורה המאמץ הוא מתיחה.

== ראו גם ==
*מומנט כפיפה
*מומנט ההתמד של השטח

== לקריאה נוספת ==
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
*Timoshenko S., Strength of Materials, 3rd edition, Krieger Publishing Company, 1976, 
*Shames I.H., Cozzarelli F.A., Elastic and inelastic stress analysis, Prentice-Hall, 1991, 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:סטטיקה
ולדימיר ליברזון

ולדימיר מיכאלוביץ' ליברזון (ברוסית: Владимир Михайлович Либерзон; 23 במרץ 1937 - 4 באוגוסט 1996) היה שחמטאי בדרגת רב-אמן, והישראלי הראשון בעל דרגה זו. ליברזון נולד במוסקבה ועלה לארץ מברית המועצות ב-1973.

== קריירה ==
ליברזון השיג את התואר רב אמן בשנת 1965, היה אלוף ישראל בשחמט בשנת 1974 וייצג את ישראל באולימפיאדות בשנים: 1974, 1976, 1978 ו-1980.

במהלך הקריירה שלו התמודד ליברזון נגד שחמטאים ידועים, כגון: בוטביניק, קרס, סמיסלוב, טל, פטרוסיאן, גלר, קרפוב וקורצ'נוי.

אף על פי שהחל לשחק בגיל שבע וכבר בגיל עשר שיחק ברמת הדרגה השלישית, החל ליברזון להשתתף בתחרויות נוער רק בגיל חמש עשרה. בגיל שש עשרה כבר היה מועמד לדרגת אמן. לימודיו בטכניון עיכבו את קבלת תואר זה. בהגיעו לגיל 22 זכה בתואר "אמן ברית-המועצות". חמש פעמים השתתף באליפות ברית המועצות והישגו הגבוה ביותר בתחרויות אלה היה המקום הרביעי.

בשנת 1974 הוא זכה באליפות ישראל בשחמט.

שבע פעמים סיים במקום הראשון בתחרויות בינלאומיות בין השנים 1977-1967 וחמש פעמים במקום השני בין השנים 1982-1965.

בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20, כתב את הספר "שחמט", בהוצאת עם עובד, המיועד ללימוד עצמי של משחק השחמט למתחילים.
בתחילת שנות התשעים כתב את הספר "עונג שחמט עם ולדימיר ליברזון" המתאר אוסף משחקים מרתקים להנאה והבנת משחק השחמט.
הספר זכה להצלחה בקרב שחמטאי ישראל.

סגנון משחקו של ליברזון היה קלאסי. בכל עמדה חיפש את המסע ההגיוני ונמנע מלהיכנס להרפתקאות.

נפטר ב-4 באוגוסט 1996 בגיל 59. הוא הותיר אחריו שני ילדים: יאיר ורגינה.

== הופעות באולימפיאדות ==
ולדימיר ליברזון השתתף בנבחרתה האולימפית של ישראל:

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1974||1 || 2515||8 מ-15||4+ 8= 3-||53.3|| 17 קבוצתי
|-
| 1976|| 1 ||2540 ||5 מ-10||2+ 6= 2-||50|| 6 קבוצתי
|-
| 1978|| 2||2555 ||4 מ-9||1+ 6= 2-||44.4|| 5 קבוצתי
|-
| 1980||1
|2545 ||4.5 מ-9||2+ 5= 2-||50|| 8 קבוצתי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אלופי ישראל בשחמט
קטגוריה:נציגי ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:רבי-אמנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
נקמתו של איציק פינקלשטיין

"נקמתו של איציק פינקלשטיין" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של אנריקה רוטנברג, שיצא לאקרנים בשנת 1993.

==הפקה ופרסים==
את הסרט הפיק במימון עצמאי אנריקה רוטנברג, איש עסקים שנכנס לעסקי הקולנוע בעקבות היכרות עם הבמאי עמוס גוטמן. רוטנברג כתב את התסריט יחד עם השחקן אסטבן גוטפריד. צילומי הסרט החלו באפריל 1993 ונמשכו כחודשיים.

הסרט נחל הצלחה וזכה לשבחים רבים. בטקס פרס אופיר לאותה שנה גרף שבעה פרסים בקטגוריות המוזיקה המקורית, העריכה, התסריט, שחקני המשנה (עבור אסטבן גוטפריד ודבורה קידר), הבימוי ובקטגוריית הסרט הטוב ביותר. לאחר מכן הופץ למדינות שונות והשתתף בפסטיבלי קולנוע בעולם.

==תקציר העלילה==
העלילה עוקבת אחר איציק פינקלשטיין (משה איבגי), רווק בן 40 המתגורר עם אמו, שלא הגיע לשום הישג בחייו. ניסיונו היחיד להצליח מגיע כאשר הוא מייבא עשרות אלפי מחזיקי מפתחות בדמותו של נזיר שבלחיצה על ראשו מתגלה איבר מינו. לאחר כישלון העסק איציק נגלה לגודל כישלונו ולאובדן משמעות חייו. לילה אחד הופך מחזיק המפתחות לנזיר דמיוני (אסטבן גוטפריד). הנזיר הוא שליח נקם והוא מסביר לאיציק כי אינו אשם במצבו אלא האנשים אשר שיקרו לו וקבעו לו את דרכיו. בעזרת הנזיר יוצא פינקלשטיין למסע נקמה באנשים האחראים לכישלונו.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקנ/ית
!width=80|דמות
|-
| משה איבגי || איציק פינקלשטיין
|-
| אסטבן גוטפריד || "הנזיר החרמן"
|-
| איילת זורר || דבי
|-
| שמיל בן ארי || גידי
|-
| דבורה קידר || גברת פינקלשטיין
|-
| עזרא כפרי || קציר
|-
| גילת אנקורי || יהודית
|-
| שירי גולן || יעל
|-
| מוסקו אלקלעי || יהודה
|-
| סיזר אולמר || פריירה
|-
| בת-שבע נועם || יוכבד
|-
| אלכסנדר כהן || מיגוליטו
|-
| שמואל וולף || אברהם
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://jfc.org.il/movie/46041-2/ "נקמתו של איציק פינקלשטיין" - הסרט המלא לצפייה] באתר [https://jfc.org.il/ ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
* [http://www.filmfund.org.il/?id=11&nom=1304 "נקמתו של איציק פינקלשטיין"] באתר קרן הקולנוע הישראלי

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני ופנטזיה ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים עם קטעי ג'יבריש
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטים על נקמה
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1993
אריך ליינסדורף

ממוזער
אריך ליינסדורף (גרמנית: Erich Leinsdorf; 4 בפברואר 1912 – 11 בספטמבר 1993) היה מנצח יהודי-אוסטרי.

== ביוגרפיה ==
ליינסדורף נולד בווינה למשפחה יהודית. למד מוזיקה ומשנת 1934 עד 1937 עבד כעוזר לברונו ולטר ולארטורו טוסקניני בפסטיבל זלצבורג. ניצח במטרופוליטן אופרה בניו יורק משנת 1938, ונודע בעיקר בפרשנותו לוגנר.

ליינסדורף כיהן תקופה קצרה של שלוש שנים כמנהל מוזיקלי של תזמורת קליבלנד. גילו הצעיר יחסית והעובדה שהתאזרח זמן לא רב קודם לכן באמריקה הביאו לגיוסו לצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא הצליח אמנם להשתחרר מתפקידו כמנצח תזמורת צועדת לפני תום המלחמה, אך הנזק לשמו בקליבלנד היה תמידי והחוזה שלו לא חודש. 

הוא היה מנצח הפילהרמונית של רוצ'סטר משנת 1947 עד 1955 ומנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של בוסטון משנת 1962 עד 1969. לאחר מכן הופיע כמנצח אורח במספר תזמורות.

כמנצח התזמורת הפילהרמונית הישראלית בשנת 1967, נמלט מישראל בפתאומיות באמצע סדרת קונצרטים למנויים, בתקופת המתיחות שלפני מלחמת ששת הימים. הוא עזב בחיפזון כזה, ששכח אפילו את הטוקסידו שלו.

ב-22 בנובמבר 1963, בשעת קונצרט של תזמורת בוסטון, קטע את התוכנית בחדשות מעציבות והודיע, "גבירותי ורבותי, הודיעו עכשיו בשידור ברדיו... אנו מקווים שאין לכך אישור, אבל עלינו להטיל ספק בכך... שנשיא ארצות הברית היה קורבן להתנקשות." הוא דיבר על רצח הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי בדאלאס, טקסס.
ספר זיכרונות שלו בשם: Cadenza: a Musical Career פורסם בשנת 1976.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מנצחים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוצרטיאום
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1993
קלאוס מאן

קלאוס מאן (בגרמנית: Klaus Mann; 18 בנובמבר 1906, מינכן – 21 במאי 1949, קאן) היה סופר יהודי-גרמני.

==ביוגרפיה==
קלאוס היינריך תומאס מאן נולד בשנת 1906 בעיר מינכן שבגרמניה, כילדו השני של הסופר הגרמני הנודע תומאס מאן ואשתו היהודייה קטיה פרינגסהיים. מאן החל לכתוב סיפורים קצרים בשנת 1924, ובשנה לאחר מכן היה למבקר תיאטרון של עיתון ברלינאי. יצירותיו הספרותיות הראשונות ראו אור ב-1925.

שנותיו הראשונות של מאן שפעו משברים. בשל היותו הומוסקסואל נתקל לעיתים קרובות ביחס מזלזל, וקשריו עם אביו, שסלד מנטייתו המינית, היו קשים ומתוחים. בשנת 1933 עזב את גרמניה ועבר להתגורר באמסטרדם. הוא קיבל אזרחות צ'כוסלובקית לאחר שאזרחותו הגרמנית נשללה בידי השלטונות הנאציים. בשנת 1936 עבר לארצות הברית והתגורר בפרינסטון, ניו יורק וניו ג'רזי. בשנת 1943 הוענקה לו אזרחות אמריקאית.

במהלך מלחמת העולם השנייה השתייך לנערי ריצ'י, ועבד בשירות הצבא האמריקאי.

ספרו המפורסם ביותר הוא "מפיסטו", אשר נכתב ב-1936 והתפרסם באמסטרדם. הספר הוא דיוקן מוסווה אך במעט של גיסו, השחקן גוסטף גרינדגנס. השערורייה הספרותית שהתחוללה סביב הספר הקנתה לו פרסום שלאחר המוות במערב גרמניה, לאחר שבנו המאומץ של גרינדגנס פנה לבית המשפט בניסיון לאסור את הפצת הספר לאחר פרסומו הראשון במערב גרמניה בתחילת שנות השישים. לאחר שבע שנים של דיון משפטי, בית המשפט העליון של מערב גרמניה אסר על הפצת הספר בתוצאה של שלושה נגד שלושה. למרות האיסור נדפסו ונמכרו בגרמניה כ-700,000 עותקים. ב-1971 התבטלה התביעה בשם חופש האמנות. כשהספר יצא לאור מחדש בגרמניה ב-1981, לא נשמעו קולות מחאה. קלאוס מאן הקפיד להדגיש כי לא התכוון לצייר את דמותו של איש מסוים, וכי מפיסטו שלו אינו אדם זה או אחר, אלא תמהיל של תכונות שונות, וכי הכוונה הייתה לתאר דמות סמלית, על רקע חברתי-פוליטי מסוים. אך למעשה, דמותו של השחקן הפגן מתבססת ברובה על דמותו של השחקן הגרמני גוסטף גרינדגנס, גיסו לשעבר של מאן, שהיה נשוי זמן קצר לאחותו האהובה אריקה, והיה גם, בהמשך, בן-חסותו של גרינג.

ספרו של מאן, Der Vulkan, מיטיב לתאר את הווי המהגרים מגרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה. ספר נודע נוסף שלו הוא "הסימפוניה הפתטית".

מאן מת בקאן ממנת יתר של כדורי שינה, ונקבר בה. אביו, תומאס, שלא רצה להפסיק את מסע ההרצאות שבו השתתף, לא נכח בהלוויה.

==ספרו שתורגם לעברית==
* מפיסטו: רומאן קריירה; מגרמנית: ניצה בן-ארי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('הספרייה החדשה למנויים'), תש"ן 1990.

==ראו גם==
* מפיסטו (סרט)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

על "מפיסטו":
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:להט"בים גרמנים
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קלאוס
קטגוריה:נערי ריצ'י
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-פורטוגזי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1906
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1949
הנס ריכטר

הנס ריכטר (גרמנית: Hans Richter; 4 באפריל 1843 - 5 בדצמבר 1916) היה מנצח אוסטרי, שנולד בחבל ארץ השייך כיום להונגריה.

== חייו ==
ריכטר למד בקונסרבטוריון הוינאי, שם גילה עניין מיוחד בקרן, ופיתח את קריירת הניצוח שלו בכמה בתי אופרה באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא התרועע עם ריכרד וגנר בשנות ה-60' של המאה התשע-עשרה, ובשנת 1876 נבחר לנצח על הביצוע הראשון המלא של מחזור טבעת הניבלונגים של וגנר בפסטיבל ביירוית. בשנה שלאחריה עזר למלחין החולה כמנצח על סדרת קונצרטים חשובה מיצירות וגנר בלונדון, ומכאן ואילך נעשה לדמות מוכרת בחיי המוזיקה באנגליה. הוא הרבה להופיע בפסטיבלים מקהלתיים וניהל את תזמורת האלה (1899–1911) ואת התזמורת הסימפונית של לונדון, שאך זה נוסדה (1904–1911). באירופה עבד בעיקר בווינה, שם התעלה על המחלוקת המרה בין שוחרי וגנר לאלה של ברהמס והקדיש תשומת לב רבה ליצירות של ברהמס עצמו, ברוקנר ודבוז'אק. במקביל המשיך גם לעבוד בבירוית. בשנים הבאות התמסר בלב שלם להערצת המוזיקה של אדוארד אלגר, ואף ניאות לקבל 
את צ'ייקובסקי; פעם הניח את שרביטו והתיר לתזמורת לונדון לנגן את כל הפרק השני של הסימפוניה הפאתטית של צ'ייקובסקי ללא ניצוח. כיוון שלא חשש מעולם להתנסות למען המוזיקה שאהב, נתן את תמיכתו, כבן-סמכא, להפקה אנגלית של "הטבעת" בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בשנת 1908.

הגישה של ריכטר לניצוח הייתה יותר מונומנטלית מאשר פעילה או דינמית. הוא שם דגש על המבנה הכולל של יצירות גדולות והעדיף גישה זו על פני הבלטת רגעים אינדיבידואליים של יופי או רגש עמוק. היו שראו בו לא יותר מקוצב פעמה, אבל אחרים (בייחוד יוג'ין גוסנס) הצביעו על החיוניות הריתמית הראויה לציון של עבודתו, תכונה שאינה עולה בקנה אחד עם הדימוי של ריכטר כחסר רגישות וסטאטי בטבעו. ריכטר נחשב לאחד מגדולי המנצחים בתקופה הרומנטית, ולמי שתרם רבות לקידום יצירותיו של וגנר.

==ביצועי בכורה==

ריכטר ניצח על ביצועי בכורה של הרבה יצירות תזמורתיות חשובות. עם יצירות אלה נמנות: 

*הסימפוניה השנייה של ברהמס (1877)
*הסימפוניה הרביעית של ברוקנר (1881)
*הסימפוניה השלישית של ברהמס (1883)
*הסימפוניה השמינית של ברוקנר (1892)
*וריאציות אניגמה של אלגר (1899)
*חלומו של גרונטיוס, אלגר (1900)
*הסימפוניה הראשונה של אלגר (1908)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1843

קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1916
טלסקופ החלל אקארי

אסטרו-F, הנקרא גם אקארי, הוא טלסקופ חלל בתחום האינפרה אדום שפותח בידי הסוכנות היפנית לחקר החלל בשיתוף פעולה עם אירופה וקוריאה.

הטלסקופ שוגר ב-21 בפברואר 2006 על גבי טיל מדגם M-V מיפן למסלול קוטבי, ומסונכרן עם השמש, כלומר הטלסקופ נמצא באותה נקודה על פני כדור הארץ כל יום באותה שעה מקומית. לאחר השיגור שונה שמו ל"אקארי", שפירושו ביפנית אור. ליפנים יש מסורת בשינוי שם חלליותיהם לאחר שיגורים מוצלחים.

משימתו הראשונית של הטלסקופ הייתה לבצע סקר מקיף של כל השמים בתחום האינפרה אדום הקרוב, הבינוני והרחוק. החיישנים בתחום האינפרה אדום הבינוני והרחוק פעלו כחמש שנים ותשעה חודשים, עד שאזל מלאי ההליום הנוזלי המשמש כנוזל הקירור שלהם. החיישן בתחום האינפרה-אדום הקרוב ימשיך לפעול גם מעבר לפרק זמן זה, באמצעות קירור מכני.

טלסקופ החלל אקארי יצא משירות ב-24 בנובמבר 2011.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20120204090245/http://www.ir.isas.jaxa.jp/ASTRO-F/Outreach/index_e.html JAXA/ISAS מידע על המבצע באתר סוכנות החלל היפנית]
*
* 

קטגוריה:לוויינים יפניים
קטגוריה:טלסקופי חלל
הלכות פסוקות

הלכות פסוקות הוא חיבור הלכתי מתקופת הגאונים, והוא החיבור הראשון לאחר התלמוד שניתן לראותו כ"ספר הלכות". כבר בתקופה קדומה הוא יוחס לרב יהודאי גאון, ראש ישיבת סורא (757–761), אך יש המסתייגים מייחוס זה ומאחרים אותו לתלמידו רב נטרונאי בר חביבאי נשיא.

כתלמוד הבבלי הספר נכתב במקורו חציו בעברית וחציו בארמית בבלית, והוא מסודר על פי נושאים העוקבים, על פי רוב, אחר סדר התלמוד הבבלי. ספר זה עוסק בהלכות שנוהגות לאחר חורבן בית המקדש בחוץ לארץ. דרכו היא קיצור הסוגיות התלמודיות ולעיתים עריכתן מחדש, בתוספת מסורות פרשניות ופסיקתיות קדומות. 

הספר היה נפוץ מאוד בתקופת הגאונים, ואף חוברו לו קיצורים ותרגומים לעברית ולערבית. במהלך ימי הביניים הלכה והידלדלה תפוצתו, ככל הנראה בעקבות הפופולריות הרבה של הספר הלכות גדולות שחובר בעקבותיו. הספר נודע לראשונה בעת החדשה מתוך כתב יד של תרגום לעברית שנמצא בספריית הבודליאנה שבאוקספורד והודפס בשנות ה-80 של המאה ה-19, ונודע בשם "הלכות ראו" (על שם הפסוק הפותח את החיבור, "ראו כי ה' נתן לכם (את) השבת"). רק לאחר זמן פורסם כתב יד של החיבור המקורי ([https://fishercollections.library.utoronto.ca/islandora/object/fisher2%3A117 כתב יד ששון 263]), שנשמר בתימן ויצא לאור בשנת תשי"א, אולם גם הוא אינו שלם. 

הוצאה של השלמות לחלקים החסרים בכ"י ששון בשם הלכות פסוקות מן הגניזה פורסמה בשנת תשע"ד על ידי ד"ר יהונתן עץ חיים בהוצאת מוסד הרב קוק. בנוסף לכרך זה, מהדורה חדשה ושלימה של הספר הלכות פסוקות כולו בארבעה כרכים פורסמה על ידי מוסד הרב קוק בההדרת ד"ר יהונתן עץ חיים והושלמה בשנת תשע"ט.

==לקריאה נוספת==
* נחמן דנציג, מבוא לספר הלכות פסוקות, ניו יורק וירושלים תשנ"ג (מהדורה שנייה עם תיקונים והוספות, תשנ"ט)
* ירחמיאל ברודי, צוהר לספרות הגאונים, תל אביב 1998 
* ירון לישע, העברית שבהלכות פסוקות לפי כתב יד ששון 263, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בר-אילן, רמת-גן תשע"ז 
* שלמה מורג, לתורת ההגה של הארמית הבבלית: לפי הניקוד שבכתב היד של ספר הלכות פסוקות, לשוננו ל"ב (תשכ"ח), עמ' 67–88
* Robert Brody, The Geonim of Babylonia and the Shaping of Medieval Jewish Culture, New Haven & London, 1998

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?misyzira=896000 הלכות פסוקות] (כולל קטעי הגניזה של החיבור ובתוספת ניתוח לשוני למילים העבריות), באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי הלכה: גאונים
פסטיבל אבו גוש

הרכב כלי נשיפה בסגנון בלקני המלווה את זמרי א-קפלה ירושלים במופע הקסם הבולגרי הסרבי והצ'כי בפסטיבל מאי 2010, בגן שבכנסיית קריית יערים
מנזר הבנדיקטיני באבו גוש]]
פסטיבל אבו גוש הוא פסטיבל מוזיקה ווקאלית, המתקיים פעמיים בשנה, בסוכות ובשבועות, בכנסיית גבירתנו של ארון הברית ובשטחים שסביבה, בכפר אבו גוש שבהרי יהודה.

ראשיתו של הפסטיבל בשנת 1957. מספר חובבי מוזיקה ובראשם ד"ר פליכס זולמן, מרצה לרוקחות מבית הספר לרפואה בירושלים וזיגי שטדרמן, פסנתרן ומנצח, גילו את מעלותיה האקוסטיות של הכנסייה שבראש ההר. בשנים הראשונות התקיים הפסטיבל בארבע השבתות של חודש מאי, עם שני קונצרטים בכל שבת בצהריים. הקהל היה מגיע מצויד בסלי פיקניק, ובין הקונצרטים ותוך ישיבה על שמיכות אל מול הכנסייה, היה מצטרף לשירת המקהלה בכורלים ומדריגלים. בשנת 1970 כלל הפסטיבל עשרה קונצרטים, שבעה באבו גוש ושלושה נוספים בחיפה, בבית צבי ברמת גן ובקיבוץ דפנה.

הפסטיבל ענה בזמנו על הצורך בהשמעת מוזיקה כנסייתית, שהוחרמה אז באולמות אחרים בלחץ יהודים דתיים, ובמשך שנים היה זה המקום היחיד בישראל שאפשר היה להאזין בו ליצירות כמו פסיונים, מיסות וקנטטות. 

כל מפעל הפסטיבל דאז נעשה בהתנדבות מלאה. הנגנים, הסולנים וזמרי המקהלות, הן מישראל והן מחוצה לה, עשו את המלאכה ללא תמורה ומתוך אהבת המוזיקה לשמה, וגם הכנסייה העמידה את המקום לרשות הפסטיבל ללא תשלום. הקהל שילם מחיר מוזל, לכיסוי ההוצאות בלבד. עבור אמנים שבאו לפסטיבל מחוץ לישראל התקבל אישור לפטור ממס נסיעות מפקיד בכיר במשרד האוצר, אוהד הפסטיבל, כדי לעקוף את הוועדה במשרד החינוך שהתנגד לפסטיבל.

בשנת 1968 הוכלל הפסטיבל בתוכנית חגיגות 20 השנים למדינת ישראל.

בשנת 1971, לאחר 14 שנים של קיום הפסטיבל בתנאים אלה, התחלפה הנהלת המסדר שהחזיק את הכנסייה והאחראים החדשים לא הביעו עניין להמשיך במפעל, שלא הביא להם תמורה כספית ולא מיסיונרית. שטדרמן ניסה להעביר את הפסטיבל לקיבוץ עין השופט, אך לא עמד בנטל ההוצאות. בקשה להשמיע פסיון של באך במסגרת הפסטיבל בהיכל התרבות נדחתה, בנימוק שליצירה תוכן אנטי-יהודי. פנייתו לבג"ץ נגד משרד החינוך בדרישה לתמיכה כספית נדחתה ברב דעות. הפסטיבל התקיים בשנת 1972 וכעבור זמן מה עזב שטדרמן את ישראל. הוא לימד מוזיקה בניו יורק, שם נפטר ב-21 ביולי 2011.

בשנת 1992 חודש הפסטיבל ביוזמת דליה מרוז שהביאה את חנה צור כמנהלת מוזיקלית וגרשון כהן כמפיק ומאז הוא מנוהל על ידי העמותה לקידום מוזיקה ותרבות באבו גוש והרי יהודה. כיום המנהל המוזיקלי של הפסטיבל הוא נגן הויולה דה גמבה ובונה הכלים עמית טיפנברון.

==ראו גם==
*זמרי א-קפלה ירושלים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.agfestival.co.il אתר האינטרנט של פסטיבל אבו גוש]
* [http://www.agfestival.co.il/he/about_us/93 היסטוריה של הפסטיבל מראשיתו ועד ימינו] דף הבית של אתר הפסטיבל
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבו גוש
קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה קלאסית
קטגוריה:מוזיקה כנסייתית
פסטיבל זלצבורג

הכניסה לאולם. תמונה מכיכר על שם הרברט פון קאריאן.
פסטיבל זלצבורג (בגרמנית: Salzburger Festspiele) הוא פסטיבל מוזיקה חשוב בעיר האוסטרית זלצבורג, מקום הולדתו של וולפגנג אמדאוס מוצרט.

הפסטיבל נוסד בשנת 1877 אך הפסיק את פעולתו בשנת 1910.

בשנת 1918, בסוף מלחמת העולם הראשונה, חזר הפסטיבל לחיים בפועלם המשותף של הוגו פון הופמנסתאל, ריכרד שטראוס, הבמאי מקס ריינהרדט והמנצח פרנץ שאלק.

בשנת 1920 ארגנו הופמנסתאל וריינהרדט את הפסטיבל הראשון סביב מחזהו של הופמנסתאל "כל אדם" (Jedermann), על פי המחזה האלגורי מימי הביניים בעל אותו שם. ההצגה פתחה את הפסטיבל מדי שנה, חוץ מב-1922 ו-1924, שבהן פתח אותו מחזה אחר של הופמנסתאל, "התיאטרון העולמי" (Welttheater). ב-1938 (לאחר האנשלוס) הוצאה ההצגה "כל אדם" מן הרפרטואר.

בשנת 1927 נפתח הפסטשפילהאוז של זלצבורג, כבית אופרה; גם האקדמיה לרכיבה לשעבר הפכה לתיאטרון. הרפרטואר המוזיקלי התרכז במוצרט ושטראוס, אבל יצירות אחרות, כמו פלסטאף של ורדי ופידליו של בטהובן בוצעו גם הן.

בשנת 1936 הופיעו בפסטיבל זמרי משפחת טראפ, שסיפורם היה לאחר זמן למחזמר "צלילי המוסיקה" ולסרט קולנוע באותו השם.

משנת 1934 עד 1937, ניצח ארטורו טוסקניני על רבים מן המופעים, אולם אחרי האנשלוס דחה את ההזמנה להופיע בזלצבורג ב-1938. וילהלם פורטוונגלר הסכים למלא את מקומו והסכים לנצח על המייסטרזינגרים של ריכרד וגנר, בתנאי שהזמר היהודי ולטר גרוסמן ישמש מחליף בתפקיד הנס זקס. בליל הפתיחה חלה קרל קאמן, שהיה אמור לגלם את התפקיד וגרוסמן שר במקומו.

פסטיבל זלצבורג נסגר למשך מלחמת העולם השנייה וחזר ונפתח בשנת 1946.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
זלצבורג
קטגוריה:זלצבורג (מדינה)
קטגוריה:זלצבורג: תרבות
סרפנט

שמאל
סרפנט מוצג ב[[טירת זלצבורג]]
סרפנט (Serpent, נחש) הוא כלי נשיפה עתיק. מוצאו בקורנט וכמוהו הוא משלב פייה של כלי נשיפה ממתכת וחורים האופייניים לכלי נשיפה מעץ. צורתו קונוס ארוך המכופף באופן המזכיר נחש, ומכאן שמו.

הסרפנט הומצא ב-1590 על ידי קנון אדמה גיום (Canon Edmé Guillaume) באוסר (Auxerre) שבצרפת, ושימש בתחילה לליווי מקהלה בשירה כנסייתית. בסביבות אמצע המאה ה-18 החל לשמש בתזמורות צבאיות ואמנותיות, אך הוחלף במאה ה-19 באופיקלאידה, ולאחר מכן בבריטון ובטובה.

על אף שהוא עשוי עץ ומצויד בחורים ולא בשסתומים, הוא משויך למשפחת כלי הנשיפה ממתכת ולא למשפחת כלי הנשיפה מעץ בשל צורת הפקת הצליל בו, האופיינית לחצוצרה וכלי נשיפה ממתכת.

מאז שנות השבעים של המאה העשרים זכה הסרפנט לעדנה עם העיסוק בביצוע אותנטי של מוזיקה עתיקה. ב-1987 כתב המלחין סימון פרוקטור את הקונצ'רטו הראשון והיחיד עד כה לכלי.

==בנייה==
===השיטה הצרפתית===
השיטה הראשונה לייצור הכלי התבססה על גילוף הכלי כולו מחתיכת עץ אחת. על פי שיטה זו היו חותכים גוש עץ בגודל מתאים לשניים, מגלפים חצי כלי מכל חתיכה ומדביקים את שני החצאים. לבסוף היו מעדנים את צורתו החיצונית של הכלי ועוטפים אותו בעור כדי להבטיח אטימות. שיטה זו הייתה מקובלת בצרפת, ארץ מוצאו של הסרפנט, ונפוצה לארצות אחרות.

===השיטה האנגלית===
שיטה מאוחרת יותר, שפותחה באנגליה, התבססה על גילוף מקטעי צינור מעוקלים וקצרים, כל אחד מחתיכת עץ נפרדת. החתיכות הודבקו זו לזו ונעטפו בעור, או בבד שנטבל בלכה או צבע. כדי למנוע את דליפות האוויר שאפיינו כלים שנבנו בשיטה זו, הוסיפו לעיתים לכלים חיזוקי מתכת. כלים מחוזקים אלה היו פופולריים בתזמורות צבאיות וזכו גם לכינוי "סרפנט צבאי".

השיטה האנגלית נחשבת פשוטה יותר, אך פחות עמידה.

בשתי דרכי הייצור נקדחו חורים לאורך הכלי, אותם יכל לפתוח ולסגור הנגן בעזרת אצבעותיו, כמו בנגינה בחלילית. כלים גדולים דרשו מנופים (ראו תמונה) כדי לאפשר גישה לחורים הרחוקים מטווח האצבעות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.serpentwebsite.com/ אתר הסרפנט] מידע רב ומפורט על הכלי.
* דאגלס יאו, נגן סרפנט, [http://yeodoug.com/publications/le_monde_du_serpent/le_monde_du_serpent_notes.html מספר איך הכיר את הכלי והגיע להקליט דיסק סולו] מלווה בתמונות רבות.
* [https://web.archive.org/web/20070313180625/http://www.music.ed.ac.uk/euchmi/ujt/ujt2929.html הסבר על קונטרבס סרפנט] מלווה בהקלטה.
* 

קטגוריה:כלי נשיפה
קטגוריה:קרנות (מוזיקה)
לייזרדיסק

לייזרדיסק (משמאל) לעומת [[DVD]]
לייזרדיסק (באנגלית: Laserdisc; בראשי תיבות: LD) היה תקליטור וידאו אנלוגי. הוא היה הפורמט הראשון שסיפק וידאו ביתי באיכות גבוהה, לעומת קלטות הווידאו שאיכותן הייתה נמוכה.

לייזרדיסק היה התקליטור הראשון, היחיד שהמידע עליו נצרב בפורמט אנלוגי ולא דיגיטלי כפי שנעשה בתקליטורים שפותחו אחריו. גודלו של הלייזרדיסק היה מגושם יחסית לתקליטורי ה-CD וה-DVD המוכרים כיום ודמה לתקליט ויניל (אריך נגן). הפורמט הומצא לראשונה ב-1958, נרשם כפטנט ב-1961 ונקנה על ידי חברת MCA. במקביל פיתחה חברת האלקטרוניקה ההולנדית "פיליפס" טכנולוגיית וידאודיסק משלה במהלך שנות השישים. שתי החברות שילבו כוחות והציגו לציבור את הווידאודיסק הראשון בשנת 1972. הלייזרדיסק שווק לראשונה באטלנטה בדצמבר 1978, שנתיים לאחר מכשיר הווידאו (VHS VCR) וארבע שנים לפני ה-CD (שפותח בהתבסס על הטכנולוגיה של הלייזרדיסק).

הלייזרדיסק צבר פופולריות בעולם במהלך שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים גם בישראל, אך נשאר טכנולוגיה יקרה שלא חדרה לכל בית אלא רווחה בעיקר בקרב אספנים וחובבי סרטים בעלי אמצעים. הלייזרדיסק הציג מספר יתרונות בולטים לעומת קלטות הווידאו שהיו חדשניים לזמנו ולימים הפכו לסטנדרט בכל DVD: רזולוציה גבוהה יותר, חלוקה לפרקים (יכולת לקפוץ לסצינות מסוימות בסרט) ושמירת כמה ערוצי שמע, שאפשרה להפיץ דיבובים בשפות שונות ולכלול גם ערוץ פרשנות (קומנטרי) מאת יוצרי הסרט (לרוב הבמאי). כך שווקו סרטים ב"מהדורה מיוחדת" שכללה גם תוספות מלבד הסרט.

ב-1995 הומצא ה-DVD, תקליטור הווידאו הקומפקטי, בגודל זהה ל-CD ובנפח אחסון רב, וסימן את סופו של הלייזרדיסק. בתחילת שנות האלפיים נדחק הלייזרדיסק סופית מפני ה-DVD ונשאר פורמט נישה בקרב אספנים בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מדיה אופטית
קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1972
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
el:Μέσο αποθήκευσης δεδομένων#Laserdisc
צ'וטון

צ'אטון (באנגלית: Chawton) הוא כפר קטן בהמפשייר שבאנגליה קרוב לעיר אלטון. בשנת 2000 מנתה אוכלוסיית צ'אטון כ-380 איש. 

עיקר פרסומו של הכפר בא לו מכך שהסופרת ג'יין אוסטן גרה בו עם אמה ואחותה קסנדרה משנת 1809 עד מאי 1817. אז עברה לווינצ'סטר בגלל מחלתה, ושם חייתה עד מותה ב-18 ביולי 1817. אוסטן כתבה כמה מספריה בצ'אטון, וביתה משמש כיום מוזיאון. בין הרהיטים שנותרו בבית פסנתר קלמנטי, ומכתבה וכוננית המכילות כמה מיצירותיה.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20040903224606/http://www.hants.gov.uk/austen/chawton.html צ'אטון באתר מועצת מחוז המפשיר]
*[https://web.archive.org/web/20050210010122/http://www.janeaustenmuseum.org.uk/ מוזיאון ג'יין אוסטן]
*[https://web.archive.org/web/20060221071406/http://www.chawton.org/ ספריית בית צ'אטון]

קטגוריה:אנגליה: כפרים
קטגוריה:המפשייר: יישובים
קטגוריה:ג'יין אוסטן
חתך פעולה

חתך הפעולה לפיזור או חתך הפעולה מוגדר כיחס בין מספר החלקיקים המפוזרים ביחידת זמן על ידי מטרה, לבין שטף החלקיקים הפוגעים במטרה (מספר חלקיקים העוברים דרך יחידת שטח במשך יחידת זמן). חתך הפעולה הוא מושג בסיסי בתורת הפיזור.

לחתך הפעולה ממדים של שטח ואפשר לחשוב עליו כעל השטח האפקטיבי של המטרה בניסוי הפיזור, או כשטח הצללית של העצם המפזר. מקובל למדוד אותו ביחידה הנקראת בארן, המסומנת באות b, ומוגדרת על ידי 1b = 10<sup>&minus;28</sup> m² = 100 fm²
(פמטומטר - fm = 10<sup>&minus;15</sup> m, הוא סדר גודל של רדיוס גרעין האטום)

כדי להסביר את המושג, נתאר כיצד נראה ניסוי פיזור: במרכז המערכת מוצב העצם אותו מעוניינים לבחון. עצם זה יכול להיות למשל מולקולה, אטום, או גרעין של אטום. בחינה של העצם נעשית על ידי פיזור של חלקיקים אחרים ממנו, למשל פיזור של פוטונים (קרני אור או קרני X), פיזור של אלקטרונים, של נייטרונים או של אטומים. קרן החלקיקים הפוגעת בעצם מגיעה ממרחק רב ובדרך כלל מכיוון אחד, והיא מאופיינת על ידי שטף החלקיקים שבה. החלקיקים מתקרבים לעצם ומבצעים עימו אינטראקציה שגורמת להם להתפזר בכיוונים רבים. לאחר האינטראקציה ממשיכים החלקיקים בתנועתם ונקלטים על ידי גלאים המוצבים במרחק רב. תפקיד הגלאים הוא למנות את קצב הגעת החלקיקים המפוזרים בזווית כלשהי שנמדדת בין הכיוון של קרן החלקיקים המקורית לבין הכיוון שאליו החלקיקים התפזרו.

דוגמה לפיזור של [[אלומת חלקיקים באמצעות גרעין]]

חתך הפעולה הדיפרנציאלי מוגדר בתור:<math display="block">\ d\sigma =\frac{N(\Omega)}{J} d \Omega</math>
כאשר <math>\ N(\Omega) d\Omega</math> הוא קצב הגעת החלקיקים לגלאי המוצב בכיוון <math>\ \Omega</math> עם מפתח בעל זווית מרחבית <math>\ d\Omega</math> ו- <math>\ J</math> הוא שטף החלקיקים של הקרן הפוגעת במטרה (יש לשים לב כי חתך הפעולה הדיפרנציאלי איננו נגזרת של חתך הפעולה).

חתך הפעולה הכולל מתקבל מסיכום הפיזור על פני כל הזוויות האפשריות:
<math display="block">\ \sigma= \int d\sigma= \frac{N_{tot}}{J}</math> כאשר כאן <math>\ N_{tot}</math> הוא קצב פיזור החלקיקים בכל הכיוונים האפשריים.

==דוגמאות==
* פיזור אלסטי של חלקיקים נקודתיים מכדור בעל רדיוס <math>\,R</math>: אם שטף החלקיקים של הקרן הפוגעת הוא <math>\ J</math> אזי מספר החלקיקים ליחידת זמן הפוגעים בכדור הוא מכפלת השטף בשטח הצללית של הכדור: <math>\ J \pi R^2</math>. מכיוון שבהגדרה כל החלקיקים הפוגעים בכדור מתפזרים <math>\ N_{tot}=J\pi R^2</math>, ומכאן ש-

<math display="block">\ \sigma=\pi R^2</math>

* פיזור אלסטי של כדורים בעלי רדיוס <math>\ R_1</math> מחלקיק מטרה בעל רדיוס <math>\ R_2</math>: במקרה זה הרדיוס האפקטיבי של הפיזור הוא סכום הרדיוסים של חלקיק המטרה ושל החלקיקים המתפזרים, ולכן
<math display="block">\ \sigma=\pi (R_1+R_2)^2</math>

* פיזור כאשר האינטראקציה ארוכת טווח: במקרה זה מדובר בפיזור בו הכוח הפועל בין החלקיקים המתפזרים וחלקיק המטרה הוא ארוך טווח כמו למשל כוח הגרביטציה או כוח בין מטענים חשמליים. בשני המקרים הכוח דועך כמו <math>\ 1/r^2</math>, כאשר <math>\ r</math> הוא המרחק בין הגופים. במקרה זה, מכיוון שהכוח ארוך טווח, כל החלקיקים בקרן הפוגעת מתפזרים ולכן חתך הפעולה לפיזור הוא אינסופי.

* פיזור קרינה מדיפול חשמלי: ראו פיזור ריילי.

==ראו גם==
*כלל הזהב של פרמי

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
סנוזלן

ילדים בחדר סנוזלן בבלגיה
סְנוּזֶלֶן (Snoezelen) היא שיטת טיפול שהומצאה בהולנד עבור אנשים עם לקויות שונות במערכת העצבים המרכזית, כגון מוגבלות שכלית התפתחותית (פיגור שכלי), דמנסיה, מחלות נפש ותופעות הקשת האוטיסטית. הטיפול נערך בחדר הכולל מזרנים לבנים על הרצפה ועל הקירות, נורות בצבעים מגוונים ומשחקים אשר מגרים את החושים.

הסנוזלן ידוע גם בשם "סביבה רב חושית". השם הוא שילוב של שתי מילים בהולנדית: סנופלן (snuffelen) או באנגלית to sniff - לרחרח; ודוזלן (doezelen) או באנגלית to doze - לנמנם.

הסביבה הרב חושית פותחה בראשית שנות השבעים בהולנד במרכז לליקויים קוגניטיביים דה–הרטנברג, על ידי Ad Verheul ו-Jan Huslegge, כאמצעי להרגעה ולשעות הפנאי. המוסד, הנמצא בצפון הולנד, שימש תחילה בעיקר כמקור הנאה ורגיעה, עד שהופץ הידע עליו והוקמו בו מתקנים נוספים.

פיתוח החדר נוצר בעקבות קשייו של Verheul, מטפל באומנות, ללמד את מטופליו, שיש להם מוגבלות שכלית התפתחותית עמוקה, בשיטות המקובלות. חלקם אף הסתגרו עוד יותר בתוך עצמם.

הוא החל להתבונן במטופליו במצבים אחרים וגילה שבסביבות מסוימות ועם מטפלים מסוימים הם רגועים יותר ואף פיתחו תקשורת. הוא כינה זאת "לשבת במושב האחורי" - לקיחת מרחק מהמטופלים ללא שידול אקטיבי ללמידה, תסייע להם בסופו של דבר לשחרר אנרגיות מיוזמתם ולחקור את סביבתם באופן פעיל.

במסגרת עבודתם במרכז לאנשים עם מוגבלויות החלו החוקרים ללמוד כיצד אנשים מגיבים לסביבתם. הם הציגו ריחות, מוזיקה, מגע וטעם לאנשים שאיתם עבדו במרכז. בנוסף הם ערכו ניסוי ביצירת סביבות פעילות ומרגיעות. דרך המחקר הזה התפתח הסנוזלן.

לאחר תצפיות רבות הסיק Verheul כי הסביבה הפיזית משפיעה על התחושות והמעשים של האדם; והתנהגותו של המטפל מהווה משתנה חשוב, המשפיע על יוזמותיו ופעילותו של המטופל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הקשת האוטיסטית
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית
קטגוריה:טכנולוגיות למידה
קטגוריה:פסיכותרפיה פסאודו-מדעית
מסקלין

מסקלין (Mescaline) או 3,4,5-טרימתאוקסיפנתילאמין, אלקלואיד הלוצינוגני (חומר הזיתי) המצוי בעיקר בצמח הקקטוס, וגורם לשיכרון חושים, הזיות חזותיות ושינויים קיצוניים במצב ההכרה.

המסקלין מסונתז (כמסקלין גופרתי) או נסחט מקקטוס הפיוטה (Lophophora williamsii)<ref>}</ref>, מהקקטוס Echinopsis pachanoi, או מ-Echinopsis peruviana. החומר מצוי במספר מינים נוספים במשפחת הצבריים. השימוש בסחיטה מפיאוטה בטקסים דתיים אינדיאנים התפרסם מאז יצירת הקשרים הראשונים עם האירופאים, במיוחד בקרב ההויצ'ולס במקסיקו. החומר בודד וזוהה לראשונה ב-1897 על ידי ארתור הפטר הגרמני וסונתז לראשונה ב-1919, אך היה בשימוש על ידי בני אדם למעלה מ-3,000 שנים.

המינון האפקטיבי לאדם הוא 200–400 מיליגרם. מחצית מהחומר מתפרק בגוף לאחר 6 שעות, וזמן ה'מסע' הכללי יכול להיות כמחצית יממה או יותר. החומר אינו ממכר פיזית.

בספרו "דלתות התודעה" (Doors of Perception), תיאר אלדוס האקסלי את מסקנותיו על התודעה בעקבות השימוש במסקלין.

== השפעות ==

כמו פסיכדליים ואתנוגנים דומים, החומר משמש להרחבת מודעות. לרוב חווים המשתמשים בסם הזיות חזותיות ושינויים במצב ההכרה.
השפעות פיזיות שהסם עשוי לגרום כוללות בין היתר: תחושת אופוריה, הרחבת אישונים, השפעות חום וקור, שינויים בלחץ הדם, סחרחורת, הקאה, קצב לב מהיר, שלשול, כאבי ראש, חרדות והפרעות חוזרות לטווח ארוך (HPPD).

== סטטוס חוקי ==
במדינות ותרבויות מסוימות החומר נחשב לקדוש, או לתרופה שאמנית. עם זאת, בארצות הברית הממשלה אסרה את המסקלין ב-1970. ב-1971 נאסר החומר באופן דומה על ידי מדינות נוספות, באמצעות האמנה לחומרים פסיכוטרופיים.
בישראל הוא נאסר על ידי פקודת הסמים המסוכנים.
=== איסור בישראל ===
בישראל האיסור נכנס לחוק כ-3 שנים לאחר ממשלת ארצות הברית.
על פי סעיף 1 לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג - 1973, "סם מסוכן" הוא כל חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה. התוספת הראשונה מפרטת כי המסקלין (Mescalinum) נכלל בהגדרה זו. החוק מטיל עונשים כבדים על ייצור, החזקה ושימוש, מסחר ומעבר והדחת קטינים לשימוש בסם מסוכן. העונש המרבי על ייצור, החזקה, שימוש העברה או סחר הוא 20 שנות מאסר, והעונש המרבי על הדחת קטין לשימוש בסם הוא 25 שנות מאסר.

== קישורים חיצוניים ==

* ד"ר נדב שליט, [https://www.prati.org.il/?page_id=2249 מסקלין/פיוטה], באתר "מחקר וריפוי פסיכדלי בישראל"
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סמים פסיכדליים
קטגוריה:אלקלואידים
בית הסוהר אופק

בית הסוהר אופק הוא כלא ובית מעצר בישראל לבני נוער עד גיל 18.

==היסטוריה==
בתחילה היה "אופק" אגף לנוער בכלא השרון ובשנת 2001 הפך לכלא עצמאי. כלא אופק עבר בשנת 2003 למבנה חדש באותו מתחם שאמור לענות על צרכיה המיוחדים של אוכלוסייתו ולהכיל עד 240 אסירים. הכלא נוסד על ידי ד"ר אילי גולדברג (דוקטור בקרימינולוגיה). 

החל משנת 2022 הכלא אוחד עם בית הסוהר הצמוד לו, בית הסוהר רימונים. מפקד בית הסוהר רימונים-אופק הוא מפקד שני המתקנים, בדרגת תת-גונדר.

על פי דו"ח ועדת פלמור, ב-2016 18.5% מהקטינים הכלואים במתקן היו בני העדה האתיופית. ב-2019 נתון זה ירד ל-7% (חמישה אסירים בלבד). מספר האסירים בכלא ירד באופן משמעותי בשל חלופות מעצר מ-150 אסירים ל-70 אסירים בלבד.

== מעצר וחקירות קטינים ==
על פי החוק בישראל אסור לחקור ילד שטרם הגיע לגיל 12 בתחנת משטרה. בהתעורר הצורך בחקירה כזאת, יגיע חוקר נוער לסביבת הילד כדי לחקרו והוא לא יכלא גם אם יוכח שהוא אשם.

נער בגיל 13 ומעלה יילקח לתחנת המשטרה וייחקר שם על ידי חוקר נוער. אפשר לעצור נערים בגילאים 13-14 למשך 12 שעות ונערים בגילאים 15-17 למשך 24 שעות. אפשר להאריך את המעצר לתקופה זהה נוספת, באישור השוטר הממונה על תחנת המשטרה. ישנה גם אפשרות להארכת מעצר לזמן מוגבל בהחלטת בית משפט.

== פעילות בכלא אופק ==
בתקופת הכליאה בכלא אופק לומדים הנערים בבית ספר הנמצא במרכז החינוך של בית הסוהר כחלק מחוק חינוך חובה לקטינים, הנערים לומדים 4-6 שעות ביום בכיתת לימוד. בשעות הפנאי הנערים משתתפים בפעילויות חינוך חברתי קהילתי ובקבוצות טיפוליות כחלק מתוכנית השיקום שלהם. באופק מתקיימים אימוני כדורגל, פעילות תנועת נוער (של הצופים), טיפול בעזרת בעלי חיים בפינת החי של בית הסוהר, פרויקט צהלה- זהו מיזם התנדבותי המהווה כלי שיקומי, מופעל על ידי עמותת "צהלה" ובשיתוף סגל בית הסוהר, הרעיון הוא לגייס את הנערים לשיקום וכן לייצר מעבר יישיר מבית הסוהר לאזרחות ולרבות גיוסם לצבא.

באופק קיים גם מרכז קשב הנותן מענה לנערים עם הפרעת קשב וריכוז ומכוון אותם להצלחה בלימודים ונותן להם כלים להתמודדויות שונות כגון תקשורת בינאישית, כישורי חיים ועוד.

לרשות הנערים קיימת קנטינה בה הם יכולים לרכוש מזון מעבר למזון המסופק על ידי הנהלת הכלא. הנערים הכלואים מקבלים דמי כיס חודשיים לצורך קניות בקנטינה, בהתאם לגילם.

==קישורים חיצוניים==

* 

*[https://www.gov.il/he/departments/PublicBodies/unit_ofek בית סוהר אופק], באתר שירות בתי הסוהר
* [http://www.zofim.org.il/magazin_item.asp?item_id=2025630049&troop_id=30019441&past=archive שבט אופק של תנועת הצופים], באתר הצופים
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:השרון
אופק
קטגוריה:עבריינות נוער
קטגוריה:כביש 4
שארל הראשון, דוכס בורגונדיה

דיוקן של שארל הראשון "הנמהר" מאת [[פטר פאול רובנס]]
כנסיית גבירתנו בברוז']]
שארל הראשון "הנמהר" (בצרפתית: Charles le Téméraire; 10 בנובמבר 1433 - 5 בינואר 1477) היה דוכס בורגונדיה מ-1467 עד מותו.

==ביוגרפיה==
שארל נולד ב-10 בנובמבר 1433, לפיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה ולאיזבל מפורטוגל. שארל התחנך בחצר הדוכסות, הצטיין בלימודיו אך אהב בעיקר תרגילי מלחמה. ב-19 במאי 1440 השיא אותו אביו לקתרין, בתו של שארל השביעי, מלך צרפת, שנפטרה ב-1446. ב-30 באוקטובר 1454 נישא לאיזבל מבית בורבון שילדה לו את מארי מבורגונדיה. איזבל מבורבון נפטרה ב-1465, וב-3 ביולי 1468 הוא נשא לאישה את מרגרט מיורק. ב-1465 מסר אביו לידיו את ניהול ענייני דוכסות בורגונדיה. בשנת 1467 נפטר אביו ושארל ירש את הדוכסות.

מטרתו של שארל הייתה ליצור ממלכה עצמאית שתשתרע בין צרפת לבין גרמניה. למטרה זו תכנן לספח את דוכסות לורן שחצצה בין נחלותיו בצרפת לבין אלה שבארצות השפלה. לשם הגשמת תוכניותיו הטיל מסים כבדים על נתיניו והקים צבא שהיה הגדול ביותר באירופה של תקופתו. ב-1466 פרץ מרד נגד שארל בערים לייז' ודינאן (כיום בדרום מזרח בלגיה). מרד זה דוכא עד מהרה באכזריות נוראה. ב-1468 אילץ שארל את לואי האחד עשר, מלך צרפת להכיר בריבונותו על ערי הנהר סום שבצפון צרפת, ובהן אמיין ואבוויל, אחרי שהחזיק בו כאסיר במבצר העיר פרון. אך ב-1469 האשים המלך את שארל בבגידה, וב-1471 חזר ותפס ערים אחדות לאורך הנהר סום. בתגובה, שארל פלש עם צבאו לצרפת ועשה טבח באוכלוסייה, אך התקפתו על העיר בובֶה נכשלה והוא נאלץ לסגת כלעומת שבא.

ב-1474 הוצא להורג בתלייה פטר פון האגנבאך, שנתמנה על ידי שארל למושל חבל אלזס (שמצפון לשווייץ), לאחר שעורר את זעמה של האוכלוסייה בהתנהגותו האלימה. הקונפדרציה השווייצרית הישנה שחששה לביטחונה, וקיבלה עידוד בצורת זהב מלואי האחד עשר, תמכה בערים החופשיות של חבל אלזס במאבקן נגד שארל. רנה השני, דוכס לורן, שחשש מסיפוח נחלתו לבורגונדיה, הצטרף גם הוא לאויביו. שארל ניסה ללא הצלחה לגייס את אדוארד הרביעי, מלך אנגליה כנגד לואי האחד עשר. ב-30 בנובמבר 1475 כבש שארל את העיר נאנסי, בירת דוכסות לורן. אך במרץ 1476 נחל מפלה מידי השווייצרים ואיבד שלל רב במערכה. הוא הקים מחדש צבא של 30,000 איש, אך ביוני של אותה שנה נוצח שוב בידי השווייצרים, שנעזרו בכוחותיו של רנה השני דוכס לורן. ב-6 באוקטובר 1476 נפלה נאנסי ורנה השני נכנס לעיר הבירה. שארל עשה מאמץ אחרון לכבוש את נאנסי בקרב על נאנסי, אך ב-5 בינואר 1477 נהרג ליד חומות העיר. בכך הגיעה לקיצה דוכסות בורגונדיה, שהתקיימה 589 שנה.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*Putnam, Ruth (1908). Charles the Bold : last Duke of Burgundy, 1433-1477. New York: G.P.Putnam's Sons
*Vaughan, Richard (1973). Charles the Bold: The last Valois Duke of Burgundy, London: Longman Group
</div>

==קישורים חיצוניים==

* על [https://www.lord-of-history.co.il/2018/09/blog-post_12.html מלחמתו של שארל דוכס בורגונדיה בשווייצרים ומותו בקרב נאנסי] ב[https://www.lord-of-history.co.il/ בלוג ההיסטוריה הישראלי]
* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:דוכסי בורגונדיה
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:ילידי 1433
קטגוריה:נפטרים ב-1477