OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סטוריבורד

תבנית סטוריבורד לשיחה בין דמויות
לוח סטוריבורד
סְטוֹרִיבּוֹרְד (באנגלית: Storyboard; בתרגום חופשי: תרחיש) הוא תכנון גרפי מוקדם לצורך צפייה טרום-חזותית בהפקות ותכנונים מסוגים רבים בתעשיות שונות. תהליך הסטוריבורד מורכב ואורך זמן רב.

== היסטוריה ==
הסטוריבורד הומצא על ידי חברת וולט דיסני בשנות ה-30. סטוריבורד שימש לראשונה עבור הסרט הקצר שלושה חזירונים קטנים. הסרט חלף עם הרוח היה הראשון שעשה שימוש מלא בסטוריבורד. מ-1940 הסטוריבורד שימש גם לסרטי לייב-אקשן, אך בשיטה מעט שונה.

== שימושים ==
===בעסקים===

===באדריכלות===

===בבלשנות===

===בבידור===
====בפודקאסטים====
סטוריבורד שנעשה לפרק 408 של הפודקאסט [[הרפתקאות הרדיו של ד"ר פלויד ]]

====בתיאטרון====
תכנון גרפי אינו נפוץ בתיאטרון. מפיק התיאטרון הרוסי קונסטנטין סטניסלבסקי היה מהיחידים אשר השתמשו בתכנון למחזות והצגות.

====בקולנוע====
הסטוריבורד נוצר עבור סרטים מונפשים, ומאז יצירתו משמש כאמצעי המרכזי שעוזר להפיק סרטים וסדרות מונפשות. הנפשת הסטוריבורד מורכבת מציורים מוקדמים, דיאלוגים והערות. באולפני האנימציה הגדולים נפוץ השימוש בסטוריבורד.
השימוש בסטוריבורד הפך לפחות נפוץ בעקבות המעבר להנפשה ממוחשבת שאינה מצריכה סטוריבורד.
השימוש בסטוריבורד בסרטי לייב-אקשן נעשה כדי ליצור טייזרים מוקדמים ופרסומות לטלוויזיה בקלות. הסטוריבורד חוסך עלויות הפקה ומוזיל יצירת סרטים.

====בטלוויזיה====

===בספרות===
==== ברומנים====

==== בקומיקס ====
מספר קומיקסאים משתמשים בתכנון ליצירת הקומיקס שלהם בשיטה מעט שונה, השימוש כך אינו נפוץ וקורה לעיתים נדירות בקרוס-אוברים על מנת להזיל את ההפקה. 

== יתרונות וחסרונות ==

היתרון הגדול בשימוש הוא הוזלת ההפקה. יתרון נוסף הוא שינויים בעלילה שיכולים להתבצע ברגע מבלי לעבור על תהליך ההפקה שנית. יתרונות נוספים רבים קיימים בייחוד להנפשה. בלייב-אקשן קיימים כמה וכמה חסרונות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הנפשה
קטגוריה:אינפוגרפיקה
קטגוריה:אמנות
ברניקי הרביעית

ברניקי הרביעית (ביוונית: Βερενίκη; נולדה בשנת 77 לפנה"ס, נרצחה בשנת 55 לפנה"ס) הייתה מלכה מצרית מבית תלמי לתקופה קצרה בין השנים 55-58 לפנה"ס.

==קורות חיים==
ברניקי הייתה בתו של תלמי השנים עשר מקלאופטרה החמישית. כנראה בתו הבכורה. היא הייתה אחותה של קלאופטרה השביעית שהייתה אהובתם של יוליוס קיסר ומרקוס אנטוניוס וכן ארסינואי הרביעית, תלמי השלושה עשר ותלמי הארבעה עשר. ייתכן והייתה לה אחות נוספת בכורה קלאופטרה השישית אבל קיומה של זאת אינו מוסכם על דעת כל החוקרים. המלומד היווני סטראבון שהיה בן תקופתה קרא לברניקי בת בכורה, וזה כינוי שניתן רק לילד הבכור החוקי של השליט.

בשנת 58 לפנה"ס העביר טריבון הפלבס פובליוס קלודיוס פולכר שהיה בן חסותו של מרקוס ליקיניוס קראסוס, חוק ברומא ההופך את קפריסין לפרובינקיה של רומא. ההצדקה של רומא למעשיה הייתה שתלמי מלך קפריסין היה מאוד עשיר ולא השתמש בעושרו. כדי לדחוק את רגליו של מרקוס קאטו, שהתנגד לטריאומווירט, שקראסוס היה חלק ממנו, נשלח קאטו לקפריסין ומונה למושל האי. לפי הגרסה הרשמית קאטו הציע למלך קפריסין בתמורה לממלכתו את תפקיד הכהן הגדול במקדש אפרודיטה בפאפוס. תלמי סירב להצעה והתאבד. כל אוצרותיו הועברו לרומא.

העם המצרי לא היה מרוצה מחוסר תמיכתו של תלמי השנים עשר באחיו ובמניעת הכיבוש ומרד בו. הרקע למרידות היו גם המיסים הגבוהים שהוטלו על העם המצרי כדי לשלם שוחד לרומא והגידול המשמעותי ביוקר המחיה. המרד הביא לבריחתו של תלמי לרומא כנראה יחד עם בתו קלאופטרה השביעית כדי לחפש מקום מבטחים. במקומו עלתה לשלטון במצרים בתו ברניקי הרביעית היא שלטה ביחד עם אחותה (ואולי אמה) קלאופטרה השישית טריפיאנה. בשנת 57 לפנה"ס, שנה לאחר מכן מתה קלאופטרה טריפיאנה וברניקי הרביעית בגיל 20 הפכה להיות השליטה היחידה במצרים. כנראה שהיא שלטה לבדה עד שנת 55 לפנה"ס.

בגלל היותה שליטה יחידה, הציפייה ממנה הייתה שהיא תינשא כדי שתוכל למלוך במשותף עם גבר לצידה. כשלא עשתה זאת היא הוכרחה על ידי הקונסולים שלה להינשא לנסיך מבית סלאוקוס, סלאוקוס השביעי ("פילומטור" או "קיביוסאקטס"), אבל היא רצחה אותו זמן קצר לאחר נישואיהם ונשארה שליטה יחידה. העם באלכסנדריה דאג ששלטון בית תלמי ייפול בגלל התנהגותה הטיפשית של ברניקי וכן בגלל תשומת הלב הרבה שהיא הקדישה לנושאי אופנה ומותרות שהביא לעליה בהוצאות. בשנת 56 לפנה"ס היא נישאה לארכלאוס שהיה הכוהן הגדול בקומנה (Comana) בקפדוקיה. על פי סטראבון הוא היה בנו של המצביא היווני ארכלאוס. הוא טען שהוא בנו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס. לא ברור האם היה שותף לשלטון.

בשנת 55 לפנה"ס שילם תלמי למצביא הרומי אולוס גביניוס סך של 10,000 טאלנטים כדי שיפלוש למצרים ויסייע לו לחזור לשלטון. כשנכנס לארמון הוציא את ברניקי הרביעית ואת תומכיה להורג. על פי סטראבון ארכלאוס שהיה מיודד עם גביניוס נהרג בקרבות.

לא ידוע על ילדים שנולדו מנישואים אלה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.tyndalehouse.com/Egypt/ptolemies/berenice_iv_fr.htm Berenice IV] באתר PTOLEMAIC DYNASTY
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית תלמי
קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה
קטגוריה:שליטי ארצות שהוצאו להורג
קטגוריה:נשים שהוצאו להורג
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
טרומאה

התפרצות הר טרומאה ב-1909
הר טרומאה (ביפנית: 樽前山 – "טרומאה-זן") הוא הר געש שכבתי אנדזיטי פעיל באי בדרום מערב האי הוקאידו ביפן. גובה ההר 1,041 מטרים והוא חלק מהפארק הלאומי שיקוצו-טויה (支笏洞爺国立公園) ובקרבה לערים טומאקומאי וצ'יטוסה שמהם ניתן לראותו בבירור.

==תיאור==
הר הגעש טרומאה הוא חלק מקלדרה גדולה הקרויה קלדרת שיקוצו (支笏カルデラ) שממדיה הם 13 X 15 קילומטרים, שמי אגם שיקוצו ממלאים את מרבית שטחה. הקלדרה נוצרה בהתפרצות געשית גדולה בתקופת הרביעון לפני 34,000 עד 31,000 שנים. ההר שוכן על השוליים הדרום מזרחיים של הקלדרה וצפונה לו בתוך הקלדרה יש שני הר געש רדומים. הר פופפושי (風不死) במרחק כ-3.5 קילומטרים ממנו והר אניווה (恵庭) מהצד השני של הקלדרה. בעוד שאין רישומים על התפרצויות שמקורם בהר פופפושי והרישומים על הר אניווה מספרים על התפרצויות מינוריות, שהאחרונה בהן הייתה במאה ה-17, הר טרומאה היה המקור להתפרצויות הגדולות ביותר בתולדות הוקאידו בשנים 1667 ו-1739. בפסגת ההר יש קלדרה ברוחב של 1.5 קילומטרים שנוצרה בהתפרצויות אלו ובה כיפת לבה שטוחה שנוצרה בהתפרצות של 1909 וגדלה מאז. אל שולי הקלדרה מוביל שביל מסומן המגיע אל היגאשי-דאקה, הנקודה הגבוהה ביותר בשולי הקלדרה.

==היסטוריה של התפרצויות==
העדויות הגאולוגית מוכיחות כי זרמים פירוקלסטיים שמקורם בהר טרומאה, הגיעו עד לחוף האוקיינוס. ההתפרצויות הגדולות ביותר בהר התחוללו בשנים 1667 ו-1737 שהיו התפרצויות פליניאניות, מדד התפרצות געשית (VEI) 5 והן אחראיות לצורתו הנוכחית של ההר, ובשנת 1909 (מדד התפרצות 3). התפרצויות נוספות התרחשו בשנים 1921-1919, 1923, 1926, 1933, 1936, 1944, 1951, 1955-1953 ו-1978. ההתפרצות האחרונה, נכון ל-2013, הייתה התפרצות פריאטית בפברואר 1981.

==מונומנט לאומי של הוקאידו==
ההר הוכרז כ"רכוש תרבותי מוכרז של הוקאידו" (北海道指定文化財) והוא אתר פופולרי למטפסי הרים. הטיפוס עליו בשביל מסומן קל ואפשר לטייל לאורך כל שולי הקלדרה (הלוע).

למרגלות הר טרומאה בצידו הצפון-מערבי יש מערה מרשימה שקירותיה מכוסים באזוב (קוקה-נו-דומון).

==קישורים חיצוניים==

* [http://peakbagger.com/peak.aspx?pid=10784 Tarumae-san, Japan]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפן: הרי געש
קטגוריה:יפן: גאולוגיה
קטגוריה:הוקאידו: גאוגרפיה
גארפילד הופך לאמיתי

גארפילד הופך לאמיתי (באנגלית: Garfield Gets Real) הוא סרט הנפשה ממוחשבת משנת 2007, בכיכובה של הדמות גארפילד מקומיקס בעל אותו שם. הסרט הופק על ידי ג'ים דייוויס. הוא נכתב על ידי יוצרו של גארפילד, ג'ים דייוויס, שהחל לעבוד על התסריט בסתיו 1996.

זהו סרט האנימציה המלא הראשון של גארפילד מאז פרק הטלוויזיה האחרון ששודר בשנת 1995. הסרט יצא לאקרנים ב-9 באוגוסט 2007, וה-DVD נמכר החל מ-20 בנובמבר 2007.

==תקציר העלילה==
גארפילד חי עם הכלב אודי ובעליו ג'ון בעיר פרוורית המאוכלסת על ידי דמויות מצוירות בתוך רצועת עולם הקומיקס. גארפילד הוא כוכב הקומיקס, ושגרת חייו אינה משתנה מה שגורם לו להשתעמם ולהיות מתוסכל מחייו. יום אחד במהלך צילומים לקומיקס, נפער חור בקיר של אולפני הצילומים המוביל אל העולם האמיתי, כאשר גארפילד מביט בעגלת נקניקיות הוא חושק בהן וקופץ מהחור כאשר בעקבותיו הכלב אודי. זמן קצר לאחר שגארפילד ואודי עוברים לעולם האמיתי הם מתחילים להבין את הקשיים היום-יומיים האמיתיים.

במהלך טיול בפארק העירוני בעולם האמיתי גארפילד פוגש בחתול רחוב בשם שקי אשר מזמין אותו לארוחת ערב עם חבריו, גארפילד פוגש בחבריו - חתול וחתולה זמרים המעלים מופע ובכך משיגים את מזונם. מאוחר יותר, כשעולה הירח ומגיע הערב, גארפילד נאלץ לישון בבית הרוס. בעקבות הקשיים שעובר גארפילד הוא מתחיל יותר ויותר לרצות לחזור לעיתון, ומבין שבלעדיו אין קומיקס ומכך יוצא להציל את עולמו.

גארפילד ואודי מתחילים לעבור בחינות רבות וקשיים באותו הזמן על מנת לקבל את הרצועה בחזרה, בזכות מכונה שממציאים חבריו של גארפילד מעולם הקומיקס הוא מצליח לחזור ולהבין את משמעות חייו. בנוסף, גארפילד מחליט להעניק לחבריו שפגש בעולם האמיתי פינת קומיקס משלהם על מנת שלא ימשיכו לגור ברחובות.

== ביקורת ==
הסרט זכה לביקורות שליליות רבות ומעריצי הקומיקס התאכזבו ממנו. המבקרים אמרו כי הדמויות חביבות לעיתים נדירות וגארפילד אינו אותו גארפילד אהוב.

==משחק המחשב==
אריזת המשחק עבור ה-Wii
ב-17 באוקטובר 2008 יצא משחק פעולה ממוחשב "גארפילד הופך לאמיתי" עבור Wii, המבוסס על הסרט.

ב-21 ביולי 2009 המשחק יצא עבור DS.

שם המשחק זהה לשם הסרט - "גארפילד הופך לאמיתי".

==קישורים חיצוניים==
* 

* "[http://www.gamespot.com/garfield-gets-real גארפילד הופך לאמיתי]", באתר Gamespot

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטים על חתולים
קטגוריה:סרטי אנימציה שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
קטגוריה:סרטי אנימציה של פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי גארפילד
ספרמטוגנזה

ספרמטוגנזה אצל האדם
ספרמטוגנזה (באנגלית: Spermatogenesis) הוא תהליך יצירת תאי זרע.

==התפתחות ומאזן הורמונלי==
ראשית התהוות תאי המין בעובר מתרחשת בין השבוע השביעי לשמיני. בשבוע העשירי מתפתחים איברי הרבייה וכך נקבע מין העובר. ירידת האשכים לשק האשכים מתרחשת בחודש השביעי להיריון, וההבשלה המינית בגיל ההתבגרות. בבגרות המינית מופרש ההורמון GnRH מההיפותלמוס. ההורמון מעורר הפרשת הורמוני מין מההיפופיזה (התהליך המקביל אצל האישה הוא עירור הזקיק השחלתי). ההורמון הראשון הוא הורמון מחלמן (LH), שמעורר את תאי ליידיג (התאים שנמצאים מחוץ לסמינל טיובולס שבאוניות האשך) להפריש טסטוסטרון. הטסטוסטרון הוא ההורמון האנדרוגני העיקרי במערכת הרבייה הזכרית. ההורמון מעודד ספרמטוגנזה וכמו כן משפיע על המוח (במוח הוא הופך לאסטרוגן). הורמון שני שמופרש מההיפופיזה הוא הורמון מעורר זקיק (FSH). ההורמון מעורר את תאי סרטולי להפריש הורמון קושר אנדרוגנים (ABP) וגם הורמון אינהיבין שמעכב את הפרשת FSH (כמשוב שלילי).

==תהליך הספרמטוגנזה==
ספרמטוגוניום עובר מיטוזה לשני ספרמטוציטים ראשונים (2n). שני הספרמטוציטים עוברים מיוזה ראשונה לשניונים ומיוזה שנייה לספרמטידס דיפלואידים. ארבעת הסרמטידס עוברים ספרמיוגנזה (מוטיליות, צמיחה והתנתקות מתאי סרטולי). 
* שלב ראשון - הספרמטוגוניום עובר מיטוזה לשני ספרמטוציטים ראשונים. כל תא ספרמטוציט הוא דיפלואידי בעל 2n כרומוזומים (23X2). 
* שלב שני - הספרמטוציט הראשוני משתכפל בתהליך מיוזה 1 ועובר הפחתה ל-n כרומוזומים (23 זוגות כרומוזומים). בשלב זה הספרמטוציט הראשוני הופך לשני ספרמטוציטים שניוניים, הפלואידים. 
* שלב שלישי - כל ספרמטוציט שניוני עובר מיוזה נוספת כדי להפריד את זוגות הכרומוזומים לשרשרת בודדת. כל ספרמטוציט שניוני הופך לארבע ספרמטידס. 
* שלב רביעי - ספרמיוגנזיס. בשלב זה, התא מגדל זנב וגדל לשלב בו הוא יכול לנוע.
* שלב חמישי - הספרמטידס מבשילים כ-14 יום בצינור עילית האשך. במהלך ההבשלה האקרוזום (ראש התא) צובר כולסטרול וחלבונים. כשתוספת זו תוסר, יגדל כושר התנועה של התא והוא יהפוך לאקטיבי יותר.

==אנטומיה==
תהליך הספרמטוגנזה מתרחש בצינוריות הזרע שבאונות האשך. בכל אשך ישנן בין 200-300 אוניות, ובכל אונית כ-3 צינוריות. הצינוריות מתנקזות אל רשת האשך (Rete testis) ומשם אל עילית האשך. אורך צינור עילית האשך (שלב חמישי בספרמטוגנזה) הוא כ-6 מטרים. אורך צינור הזרע הוא כ-45 סנטימטרים והוא מתחיל מעילית האשך ונגמר באמפולת הזרע. שלוש בלוטות מין אחראיות ליצירת נוזל הזרע המגן על תאי הזרע:
* שלפוחיות הזרע (seminal vesicles) מייצרות כ-60% מנוזל המכיל פרוקטוז, פרוסטגלנדינים וחלבונים.
* בלוטת הערמונית (prostate) מייצרת חומצת לימון, היאלרונידאז, ליזוזים (מערכת חיסון), עמילאז, PSA ממיס קרישיות. 
* בלוטת קאופר (Bulborethal glands) מייצרת נוזל המגן מפני חומציות.

==ראו גם==
* מיוזה
* מיטוזה
* ספירת זרע
* אואוגנזה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
*
</div>

קטגוריה:מערכת הרבייה הגברית
קטגוריה:תא
דמויי אליגטור

דמויי אליגטור (שם מדעי: Alligatoroidea) היא על-משפחה של תנינאים שהתפתחה בקרטיקון עליון. כיום היא מוגדרת כענף של האליגטור אמריקאי (Alligator mississippiensis), וכל התנינאים שקרובים אליו יותר מאשר אל תנין היאור (Crocodylus niloticus) או אל הגוויאל ההודי (Gavialis gangeticus) - המשוייכים לקבוצה לונגירוסטרס (Longirostres).
העל-משפחה כוללת כיום את משפחת האליגטוריים, המצויים (למעט אליגטור סיני) לאורך אמריקה וכן תנינאי עבר שנכחדו דוגמת הדיינוסוכוס והליידיוסוכוס. הדיינוסוכוס היה תנינאי ענק (אורכו: 8–12 מטר ומשקלו יכול להגיע אף ל-8.5 טונות) באמריקה הצפונית שטרף בעיקר צבי ים ודינוזאורים.

==מיון==
*סוג ללא מקור ליידיוסוכוס (Leidyosuchus) - נכחד
*סוג ללא מקור Tadzhikosuchus - נכחד
*סוג ללא מקור דיינוסוכוס (Deinosuchus) - נכחד
*משפחה Diplocynodontinae - נכחדה. בה הדיפלוקיינודון
*קבוצה Globidonta
**סוג ללא מקור Acynodon - נכחד
**סוג ללא מקור Stangerochampsa - נכחד
**סוג ללא מקור Albertochampsa - נכחד
**סוג ללא מקור ברכיצ'יימפסה (Brachychampsa) - נכחד
**משפחה אליגטוריים (Alligatoridae)

== גלריה ==
<gallery>
AmericanAlligator.JPG|אליגטור אמריקאי
Melanosuchus niger in Moscow zoo.jpg|קיימן שחור
TyFortPulaskiAlligator20050420r12f14.jpg|עוד אליגטור אמריקאי
Deinosuchus hatcheri.JPG|שחזור של דיינוסוכוס
Caiman yacare head.jpg|קיימן ז'קרה
Chinese alligator.jpg|אליגטור סיני
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:תנינאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1844
הרפתקאות רוקי ובולווינקל

הרפתקאות רוקי ובולווינקל (באנגלית: The Adventures of Rocky and Bullwinkle) הוא סרט קומדיה בשילוב אנימציה משנת 2000 שהופק על ידי סרטי יוניברסל ויצא לקולנוע. הסרט מבוסס על סדרת האנימציה רוקי ובולווינקל. העלילה עוסקת ברוקי ובולווינקל שמנסים לעזור לסוכנת חשאית לעצור תוכנית רשע של האויבים שלהם, בוריס ונטאשה ומנהיג "אל פחד".

== עלילה ==
לאחר שהסדרה שלהם מ-1964 בוטלה, חיו רוקי הסנאי המעופף ובולווינקל האייל בשידורים חוזרים, בעקבות כך העיירה שלהם נהרסה והעצים ביער נכרתו. בינתיים מנהיג אל-פחד ועוזריו בוריס ונטאשה יצאו ממסך הטלוויזיה כדי לשלוט בטלוויזיה בכבלים ולהפוך לנשיא ארצות הברית. בעקבות זאת, יצאו רוקי ובולווינקל מעולמם המצויר כדי לעזור לסוכנת ה-FBI, קרן סימפתיה, על מנת לעצור תוכנית מרושעת של מנהיג "אל פחד" ועוזריו בוריס ונטאשה לשלוט בעולם, ויחד הם נוסעים ברחבי אמריקה, מתחמקים מהמלכודות של בוריס ונטאשה ונתקלים בהרפקאות מצחיקות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי אנימציה על בעלי חיים
קטגוריה:סרטי קומדיית פשע
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
קטגוריה:רוקי ובולווינקל
סאנס אולף

האצטדיון הביתי
מועדון כדורגל סאנס אולף (בנורווגית: Sandnes Ulf) הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר סאנס במחוז רוגלנד שבנורווגיה. המועדון משחק בליגה הנורווגית השנייה .

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1911. עד שנת 1937 היו ליגות אזוריות בנורווגיה ולא הייתה ליגה ארצית. המועדון שיחק בליגה אזורית עד שנת 1937. בשנת 1937 הוקמה הליגה הראשונה הארצית בנורווגיה והמועדון שיחק בליגה זו בשתי העונות הראשונות 1937/1938 ו- 1938/1939. מעונת 1939/1940 ועד עונת 2011 המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה, בליגה השלישית ובליגה הרביעית בנורווגיה.

בעונת 2011 שיחק בסיבוב הראשון בגביע הנורווגי וניצח את קבוצת ברוד מהליגה הרביעית בנורווגיה 0-1. בסיבוב השני ניצח את קבוצת וידאר מהליגה השלישית בנורווגיה 0-2. בסיבוב השלישי הפסיד לקבוצת ויקינג 2-0. בסוף עונת 2011 הגיע למקום השני בליגה השנייה בנורווגיה ועלה לליגת העל של נורווגיה. 

הקבוצה שיחקה 3 עונות בליגת העל מעונת 2012 ועד עונת 2014. בעונת 2012 שיחקה בסיבוב הראשון בגביע הנורווגי והפסידה לקבוצת סטאל ירפלאנד מהליגה הרביעית בנורווגיה 2-1 וסיימה את ליגת העל במקום 14 מתוך 16 קבוצות. 

בעונת 2013 שיחקה בסיבוב הראשון בגביע הנורווגי וניצחה את קבוצת אבלדסנס מהליגה החמישית בנורווגיה 1-7. בסיבוב השני בגביע הפסידה לקבוצת פלקריי מהליגה השלישית בנורווגיה 2-0 וסיימה את ליגת העל במקום 13 מתוך 16 קבוצות.

בסוף עונת 2014 ירדה לליגה הנורווגית השנייה.

==שחקנים בולטים==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל נורווגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1911
יהודה לייב הכהן

רבי יהודה לייב הכהן מאניפולי (נפטר בי"ד בתשרי תקס"ז, 1806) היה מגדולי תלמידי המגיד ממזריטש. מפורסם בשם ספרו אור הגנוז.

==ביוגרפיה==
בנו של רבי יוסף גרשון. לפי אחת המסורות החסידיות, היה תלמידו של הגאון מווילנה ובהמשך התקרב למגיד ממזריטש. היה שליח ציבור אצל המגיד ממזריטש. כיהן כמגיד מישרים באניפולי.

הוא אחד משני המסכימים על ספר התניא (לצד רבי זושא מאניפולי), ומכונה שם "הרב החסיד המפורסם איש אלוקי, קדוש יאמר לו".

נקבר באניפולי לצד רבו, המגיד ממזריטש.

==ספריו==
בשנת תרכ"ו הודפס ספרו אור הגנוז בלמברג, על ידי נכדו רבי שלמה מלודמיר שעלה ארצה והשתקע בטבריה ושהי' נכדו או נינו של רבי שלמה מקרלין. עיקר הספר עוסק בכל פרשה מפרשות השבוע, בה מוסבר איך הכל נובע ממקור השם אהו-ה, היוצא מהמילים "את השמים ואת הארץ", שבתחילת ספר בראשית.

בין המסכימים: הצמח צדק רבי מנחם מנדל שניאורסון, רבי מרדכי מצ'רנוביל, רבי אהרן מצ'רנוביל, רבי אברהם מטריסק, רבי דוד מטולנא, רבי יעקב יצחק ממקארוב, רבי חיים מצאנז ורבי יצחק מאיר מגור. בסוף ספרו, הודפס בשער חדש, ספר ביאורים על המשנה בדרך החסידות, בשם "וזאת ליהודה".
בסוף הספר אור הגנוז נדפס גם הספד לא גמור על רבי צבי כץ, מחבר הספר "עטרת צבי" על שולחן ערוך, ושני עמודים מספרו על התנ"ך (שלא יצא לאור).

ספר נוסף הוא שבט מיהודה על חומש בראשית ושמות שהודפס בוורשה תרנ"ג-תרס"א בתוך הספר "דברי נגידים" של נכדו רבי דוד מאיר קרליבצקי. ספרים נוספים של המחבר על אגדות התלמוד בבלי וירושלמי היו בידי נכדו זה, ואבדו.

==ילדיו==
*בנו רבי יוסף, כתב את ספרו של אביו.
* ביילא, אשתו הראשונה של רבי משה אליקים בריעה הופשטיין מקוז'ניץ.
*אסתר, אשתו הראשונה של רבי משה מלודמיר בן רבי שלמה מקרלין.
*פייגא, אשת רבי אהרן מאניפולי

==לקריאה נוספת==
* יצחק אלפסי, החסידות - אישים, בערכו.
==קישורים חיצוניים==
* [https://tablet.otzar.org/book/book.php?book=7177&width=-17&scroll=0&udid=15892884421201192&pagenum=1 אור הגנוז א], באתר אוצר החכמה

קטגוריה:תלמידי המגיד ממזריטש
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
ברדפורד

ברדפורד (באנגלית: Bradford) היא עיר השוכנת במחוז מערב יורקשייר ביורקשייר והאמבר שבצפונה של אנגליה, למרגלות שרשרת הרי הפניין. כמו ערים אחרות המשלבות בשמן את הסיומת 'פורד', גם ברדפורד החלה להתפתח בסמוך למעבר מים נוח (וזו משמעות המושג 'פורד').

העיר החלה להתפתח במהלך המאה ה-19, והפכה למרכז בינלאומי לטקסטיל, בעיקר בתחום צמר. העיר חוותה גדילה מואצת בכלכלתה ובאוכלוסייתה במהלך המהפכה התעשייתית, והפכה לאחד היישובים המתועשים הראשונים. קרבתה של העיר למקורות פחם, ברזל ומים סייעה בהפיכתה ל"בירת הצמר העולמית" באותה התקופה. מגזר הטקסטיל בעיר חווה דעיכה מאמצע המאה ה-20, והעיר פנתה במקום זאת למגזר התיירות. אולם, כמו ערים רבות אחרות בצפון אנגליה בתקופה שלאחר העידן התעשייתי, העיר חוותה אתגרים כלכליים וחברתיים כמו נסיגה של מפעלי תעשייה, מרי חברתי ומחסור כלכלי.

ברדפורד הפכה רשמית לעיר בשנת 1897, וכיום היא מהווה חלק מאזור מטרופוליטני נרחב, שהוא הרביעי בגודלו בממלכה המאוחדת ומתגוררים בו כ-1.5 מיליון תושבים. בהגדרה נרחבת יותר, העיר היא גם חלק מאזור מטרופוליטני גדול יותר יחד עם העיר לידס, שהוא השלישי בגודלו בממלכה אחרי לונדון ומנצ'סטר ומאוכלס בכ-2.4 מיליון תושבים. בעיר ברדפורד לבדה מתגוררים כ-293,717 תושבים.

בעיר נמצאת הקבוצה ברדפורד סיטי, אשר משחקת בליגת הפוטבול ליג הראשונה, ובעברה שיחקה גם בפרמייר ליג ואף זכתה בגביע ה-FA.

==ראו גם==
* אסון ברדפורד סיטי

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:מערב יורקשייר: יישובים
קטגוריה:יורקשייר והאמבר: ערים
דנדי

דנדי (באנגלית: Dundee, בגאלית סקוטית: Dùn Dè) היא העיר הרביעית בגודלה בסקוטלנד והיא שוכנת על חופה המזרחי, על שפך נהר הטאי לים הצפוני. העיר התפתחה במהלך ימי הביניים והתרחבה מאוד במהלך המאה ה-19, בעיקר הודות לתעשיית היוטה. התעשייה בעיר דעכה במהלך המאה ה-20, בעקבות התפתחות התעשיות במזרח הרחוק והעיר החלה לסבול מאבטלה ועוני, במיוחד בתקופת שבין שתי מלחמות העולם, ושיעור האבטלה בה היה מן הגבוהים בממלכה המאוחדת. לאחר מלחמת העולם השנייה החלה העיר להתאושש, עם הגעת תעשיות המיקרואלקטרוניקה, ההנדסה האלקטרונית והביו-רפואה, וכיום דנדי מייצרת כ-10% מההנדסה האלקטרונית בממלכה המאוחדת. אוכלוסיית העיר מונה כ-156,561 תושבים. בעיר שתי אוניברסיטאות והיא ביתן של שתי קבוצות כדורגל – מועדון הכדורגל דנדי ודנדי יונייטד.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סקוטלנד: ערים
*
אינוורנס

אינוורנס (באנגלית: Inverness, בגאלית סקוטית: Inbhir Nis ) היא עיר בהיילנדס שבסקוטלנד, היא ממוקמת על שפת הנהר נס והתעלה הקלדונית והיא הבירה האדמיניסטרטיבית של מחוז אינוורנס ונחשבת לבירת אזור ההיילנדס.

אינברנס שוכנת ליד שני אתרי קרב חשובים: הקרב בבלאר נאם פיין מהמאה ה-11 נגד נורווגיה שהתרחש על ה-Aird, וקרב קלודן מהמאה ה-18 שהתרחש ב- קולדן.<ref></ref>

== גאוגרפיה ==
העיר היא הצפונית ביותר בממלכה המאוחדת. אוכלוסיית העיר מתפתחת מהר מאוד, מהמהירות ביותר באירופה, מ-40,949 תושבים בשנת 2001 ל-46,870 תושבים בשנת 2012, כאשר רבע מאוכלוסיית ההיילנדס מתגוררת בעיר ובסביבתה הקרובה. איכות החיים בעיר היא הטובה ביותר בסקוטלנד והחמישית בממלכה המאוחדת כולה. העיר חווה התפתחות כלכלית משמעותית מאוד בשנים האחרונות, והתוצר הגולמי לאדם בעיר עלה בכ-86% בין השנים 1998 ל-2008, ההתפתחות המהירה ביותר בסקוטלנד והשנייה בערכה בממלכה המאוחדת. העיר נוסדה לכל המאוחר במאה ה-6 והיא שוכנת בקרבת האתר בו התרחש קרב קלודן, מהמשמעותיים בהיסטוריה של הממלכה המאוחדת. הבניינים הישנים שנותרו הם צלב העיר העתיק (1685), צריח העיר (לשעבר בית כלא), הכנסייה הגבוהה הישנה (1769–1772), וקתדרלת סנט אנדרו (1866–1871).<ref></ref>

=== אקלים ===
כמו רוב הממלכה המאוחדת, לאינברנס יש אקלים ימי ( Koppen : Cfb ). <ref></ref> אך האקלים בעיר זו קר הרבה יותר מאשר בחלקים הדרומיים יותר של בריטניה. . <ref></ref> כמות משקעים גבוהה יורדת בכל ימות השנה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סקוטלנד: ערים
קטגוריה:היילנדס
קונצ'רטו לפסנתר מס' 3 (רחמנינוב)

[[יפים ברונפמן ומאסטרו להב שני בתום נגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3]]
הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 ברה מינור אופוס 30 של המלחין הרוסי סרגיי רחמנינוב, נכתב בשנת 1909 וקנה לו שם של קונצ'רטו לפסנתר מאתגר ביותר מבחינה טכנית ברפרטואר הקלאסי הסטנדרטי.

==היסטוריה== 
את הקונצ'רטו רחמנינוב חיבר באחוזה השלווה של משפחתו באיוונובקה, שם השלים אותו ב-23 בספטמבר, 1909.
הקונצ'רטו בוצע לראשונה ב-28 בנובמבר 1909 על ידי רחמנינוב עצמו בניצוחו של גוסטב מאהלר, יחד עם האגודה הסימפונית של ניו יורק (New York Symphony Society). הקונצ'רטו צבר פופולריות בעיקר משנות ה-30 של המאה ה-20.

==מבנה היצירה== 
היצירה מתוזמרת ל 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 4 קרנות, 2 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובה, טימפני, תוף בס, מוקש תוף, מצלתיים, פסנתר ומיתרים.
כמקובל בקונצ'רטו סטנדרטי, היצירה מסודרת בשלושה פרקים:
# אלגרו מה נון טנטו (רה מינור)
# אינטרמצו: אדג'ו סוסטנוטו (רה מינור ← רה ♭ מז'ור ← רה מינור)
# פינאלה אלה בראבה (רה מינור ← רה מז'ור)

רחמנינוב, תחת לחץ, ומתוך רצון להפוך את עבודתו לפופולרית יותר, אישר למבצע לקטוע כמה חלקים מן היצירה. החלקים החתוכים, במיוחד בפרק השני והשלישי, אכן לא הושמעו בדרך כלל בביצועים והקלטות בעשורים הראשונים שלאחר פרסומו של הקונצ'רטו. בהקלטות מודרניות, מקובל יותר לבצע את הקונצ'רטו בגרסתו המלאה. ביצועים אופייניים של הקונצ'רטו המלא נמשכים כארבעים דקות.

==היצירה בתרבות הפופולרית==
היצירה מוזכרת בסרט הקולנוע האוסטרלי "ניצוצות" (1996). גיבור הסרט, בהשפעת אביו שואף לנגן את הקונצ'רטו, אותו הוא רואה כ"אוורסט מוזיקלי".

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=weTtT4tb9bE קונצ'רטו לפסנתר מס' 3 (רחמנינוב)], ביצוע מלא
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קונצ'רטי לפסנתר
קטגוריה:יצירות מאת רחמנינוב
קלאופטרה (סרט, 1963)

קלאופטרה הוא סרט דרמה היסטורית אפי בריטי-אמריקני-שווייצרי שבויים על ידי ג'וזף ל. מנקייביץ'. הסרט מתאר את מאבקה של קלאופטרה השביעית, המלכה הצעירה של מצרים, בהתנגדותה לשאיפותיה האימפריאליות של רומא. הסרט נחשב לאחד הקלאסיקות הקולנעיות של הוליווד ומככבים בו אליזבת טיילור וריצ'רד ברטון.

הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר והיה מועמד לחמישה נוספים. המלחין אלכס נורת' היה אחראי על הפסקול של הסרט שהתפרסם במספר אלבומים.

בהתאמה לאינפלציה, קלאופטרה הוא אחד הסרטים היקרים ביותר שצולמו אי פעם. למרות זאת הסרט לא נחל הצלחה רבה בקופות, וההכנסות בשנה הראשונה להקרנתו לא כיסו את ההוצאות עליו.

==שחקנים==
*אליזבת טיילור בתפקיד קלאופטרה השביעית
*ריצ'רד ברטון בתפקיד מרקוס אנטוניוס
*רקס הריסון בתפקיד יוליוס קיסר
*רודי מקדואל בתפקיד אוגוסטוס קיסר
*מרטין לנדאו בתפקיד רופיו (קצין רומאי בכיר)
*ג'ורג' קול (שחקן) בתפקיד פלביוס
*קרול או'קונור בתפקיד פובליוס סרוויליוס קסקה
*רוברט סטיבנס בתפקיד גרמניקוס
*פרנצ'סקה אניס בתפקיד איראס
*מייקל הורדרן בתפקיד קיקרו
*יום קרונין בתפקיד סוסיגנס

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי אוסקר: התלבושות הטובות
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:סרטי 1963
קטגוריה:סרטי אליזבת טיילור
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים שווייצריים
קטגוריה:קלאופטרה השביעית
קון קאן

קון קאן (בתאית: ขอนแก่น) היא עיר בתאילנד, המשמשת כבירת מחוז קון קאן ושוכנת בצפון-מזרח המדינה, במישור קוראט שבחבל הארץ איסאן.

אוכלוסיית קון קאן היא התשיעית בגודלה בתאילנד ובשנת 2010 התגוררו בעיר כ-113,754 תושבים.

== חשיבות אזורית ==
קון קאן משמשת כמרכז אזורי - בעיר נמצאים מוסדות חינוך, מוסדות פיננסיים, ומשרדים ממשלתיים וכמו כן היא משמשת גם כמרכז תעשייתי וחקלאי, כאשר ייצור המשי הוא ענף בולט. 

העיר אירחה מספר פעמים כנסים אזוריים כדוגמת פורומים של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה והאו"ם.
בעיר קיימת קהילה גדולה של לאוטים, ואף קיימת בעיר שגרירות לאוס.

קון קאן היא העיר השנייה בחשיבותה באיסאן (אחרי נאקון ראטצ'אסימה) ובעיר שתי אוניברסיטאות; האוניברסיטה הטכנולוגית רג'אמנגאלה ואוניברסיטת קון קאן, שבהן לומדים כ-25,000 סטודנטים.

כעיר בעלת חשיבות אזורית אסטרטגית, משקיעה תאילנד בתשתיות העירוניות. דוגמה לכך היא ההשקעה בשדרוג שדה התעופה המקומי, כדי שיוכל לקלוט טיסות בינלאומיות.

בעיר עובר כביש 2, המחבר בין מטרופולין בנגקוק לגשר הידידות תאילנד-לאוס בגבולה המזרחי של המדינה. 

הסכר אובול רטאנה (Ubol Ratana Dam) שעל נהר המקונג, נמצא כ-50 קילומטרים צפונית לקון קאן, בסכר נמצאת תחנת כוח הידרואלקטרית המייצרת חשמל המשמש את העיר.

בעיר נמצא המוזיאון הלאומי קון קאן, שנפתח בדצמבר 1972 על ידי מלך תאילנד, ראמה התשיעי, ובו מוצגים ממצאים ארכאולוגיים, חפצי אומנות, ופריטים עתיקים מהאזור.

האקלים בעיר הוא של סוואנה טרופית - החורפים יבשים וחמים מאוד. עונת המונסון נמשכת מחודש מאי ועד לחודש אוקטובר.

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 

קטגוריה:תאילנד: ערים
חיים רק פעם אחת

חיים רק פעם אחת (באנגלית: You only live once; בתרגום מילולי לעברית: את/ה חי/ה רק פעם אחת) הוא ביטוי שמשמעותו היא שלא ניתן לחזור על החיים פעם נוספת ולפעול אחרת.

המסקנה היא שעל אדם לעשות בחייו את הדבר הנכון עבורו, או את מה שהוא "רוצה באמת". פרשנויות שונות למסקנה זו מובילות לאורח חיים זהיר ובריא, ומנגד – לנהנתנות ואף לנטילת סיכונים מיותרים.

הביטוי מופיע, לעיתים כשם או כותרת, בשירים, ספרים, סרטים ופרסומות.

==היסטוריה==
הביטוי "חיים בעולם רק פעם אחת" (במקור הגרמני: Man lebt nur einmal in der Welt) הופיע במחזה "Clavigo" מאת יוהאן וולפגנג פון גתה בשנת 1774.

ב-1855 בוצע לראשונה בווינה הוואלס !Man lebt nur einmal מאת יוהאן שטראוס (הבן).

הביטוי הוא שמו של סרט מתח שביים פריץ לאנג בארצות הברית בשנת 1937, ושמה של קומדיה שביים ארנסט נויבך בגרמניה המערבית בשנת 1952.

באמצע המאה ה-20 התפרסם ציטוט המיוחס לשחקנית מיי וסט - "חיים רק פעם אחת, אבל אם עושים זאת נכון, פעם אחת מספיקה" (במקור You live only once, but if you do it right, once is enough). אמירה זו היא הבסיס לשיר "Once is Enough" מאת סיד טפר ורוי בנט. הבית הראשון אומר:

השיר בוצע על ידי אלביס פרסלי בפסקול הסרט "דודנים מתנשקים" משנת 1964.

איאן פלמינג השתמש בפרפרזה על הביטוי, "אתה חי רק פעמיים", ככותרת לספר בסדרת ג'יימס בונד משנת 1964, שעובד לסרט ב-1967.

זויה אקטר ביימה בהודו ב-2011 את הסרט Zindagi Na Milegi Dobara (בתרגום מילולי - אתה לא חי פעמיים). הסרט הופץ בגרמניה תחת השם Man lebt nur einmal ושודר בישראל בשם "חיים רק פעם אחת".

הראפר הישראלי ארז שרון (E-Z) כתב והלחין ב-2012 שיר בשם "חיים רק פעם אחת".

==YOLO==
אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר של ראשי התיבות YOLO, הנכתבים בדרך כלל באותיות גדולות, מתייחסת לחווה בקליפורניה של מיקי הארט, המתופף של להקת הרוק גרייטפול דד, שהייתה ידועה בכינוי YOLO לפחות משנת 1996,<ref></ref>

אדם מאש , מתמודד בסדרת הראליטי האמריקאית "ג'ו הממוצע" יצר ומכר ליין של בגדים ממותגים ואביזרים בשם "YOLO" בתחילת המאה ה-21.<ref></ref>

המוטו YOLO נפוץ בקרב צעירים, ומלווה בשנים האחרונות מתיחות ופעלולים מסוכנים. ראשי התיבות נכתבים על קירות כגרפיטי ונפוצים גם כקעקוע. המוטו הפך להאשטאג נפוץ ברשת החברתית "טוויטר".

ביקורת נוקבת נמתחה על תרבות ה-YOLO, בטענה שהיא מעודדת אנשים לסכן את חייהם ולהתנהג בחוסר זהירות ואחריות. בעיתון וושינגטון פוסט נכתב כי "YOLO הם ראשי התיבות שאנשים יאהבו לשנוא".

== בתרבות ==

ראשי התיבות החלו הופיעו בשיר YOLO של להקת הסטרוקס בשנת 2006. הם זכו לפרסום נרחב בשנת 2011, כשהראפר הקנדי דרייק יצר את השיר "The Motto" העוסק בביטוי.

==ראו גם==
*האקונה מטטה
*אכול ושתו כי מחר נמות
*משמעות החיים

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
סוואנה (עיר)

סוואנה (באנגלית: Savannah) היא העיר העתיקה ביותר במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. עם הקמתה ב-1733, הפכה העיר לבירה הקולוניאלית של פרובינציית ג'ורג'יה ומאוחר יותר הייתה לבירתה הראשונה של המדינה. סוואנה שימשה בעבר כעיר נמל אסטרטגית חשובה במהפכה האמריקאית ובמלחמת האזרחים האמריקאית, וכיום היא מרכז תעשייתי ונמל ים חשוב. העיר היא החמישית בגודלה בג'ורגיה והאזור המטרופוליטני שלה השלישי בגודלו במדינה. בכל שנה היא מושכת אליה מיליוני תיירים מרחבי העולם.

בסוואנה קיימת אחת הקהילות היהודיות העתיקות ביותר בארצות הברית, שראשיתה בשנת 1733 בהגירה של יהודים ספרדים ופורטוגזים מהקריביים צפונה. בית הכנסת מקווה ישראל שבעיר הוקם בשנת 1735 ועדיין קיים במבנה גותי מפואר משנת 1878 באחת הכיכרות המרכזיות בעיר.

==ערים תאומות==
* 

== ראו גם ==
* פורט פולאסקי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המזרחי
קטגוריה:ג'ורג'יה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1733
טביעת נעל

טביעת נעל
טביעת נעל היא צורה דו-ממדית או תלת־ממדית המושארת על גבי משטח בעקבות דריכת נעל. טביעות נעליים משמשות בזיהוי פלילי לאיתור חשודים והוכחת הימצאותם באתר פשע. בעוד קיימת הסכמה לגבי היעילות של טביעות נעל לזיהוי סוג הנעל והמידה שלה, הדעות חלוקות לגבי המהימנות של זיהוי חד משמעי של טביעת נעל כמגיעה מנעל מסוימת.

טביעות נעליים מחולקות לשלושה סוגים עיקריים:
*טביעות נראות - טביעות של חומר צמיג כמו דם, צבע ובוץ המוטבעות על משטח ונראות עליו. טביעות אלו מצולמות לצורך ניתוח עתידי.
*טביעות פלסטיות - טביעות של הנעל בחומר רך היוצרות טביעה תלת־ממדית במשטח. טביעות אלו נהוג לצלם ואחר כך להכין מהם תבנית גבס.
*טביעות סמויות - טביעות בחומר בלתי נראה כמו שמן, הנמצאות על משטח. טביעות אלו נאספות על ידי פיזור אבקה ואיסוף התבנית על נייר דביק.

הטביעות הן לרוב מטושטשות וקשות לקריאה וזיהוי. לעיתים ניתן לזהות מטביעת נעל את סוג הנעל. אחד המקרים המפורסמים היה זה של רצח גרושתו של או. ג'יי. סימפסון בו טביעת נעל בזירה זוהתה כשייכת לסוג מסוים ודי נדיר.

במקרים רבים מנסים חוקרי משטרה לא רק לזהות מטביעת נעל את סוג הנעל אלא גם למצוא התאמה בין טביעת נעל לבין נעל ספציפית של חשוד. הדעות חלוקות לגבי הדיוק של זיהויים אלו. בדצמבר 2013 קבע בית המשפט העליון של ישראל שהמשקל הראייתי של עדות על התאמה בין נעל לטביעת נעל הוא אפסי, משום שאין גוף מידע סטטיסטי המגבה את הטענות על מידת התאמה.

==ראו גם==
*רצח תאיר ראדה
*טביעות רגליים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זיהוי פלילי
קטגוריה:הנעלה
ויקיפדיה הצ'כית

ויקיפדיה הצ'כית (בצ'כית: Česká Wikipedie) היא הגרסה בשפה הצ'כית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה. היא נוסדה במאי 2002 ונכון ל-{{יום מקומי}} ב{{שם חודש מקומי}} {{שנה מקומית}} ישנם בה ערכים ו- משתמשים פעילים.

==היסטוריה==
הערכים הראשונים החלו להיכתב בנובמבר 2002, ועד אוקטובר 2003 נכתבו בה 1,000 ערכים. ביוני 2008 נכתב הערך ה-100,000, ונכון ליולי 2019 עמדה ויקיפדיה הצ'כית במקום ה-27 בדירוג הויקיפדיות מבחינת מספר ערכים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

צ'כית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2002
קטגוריה:צ'כית
קטגוריה:צ'כיה: חינוך
יהודה בן אלעזר

רבי יהודה בן אלעזר (ריב"א) היה רופא ופילוסוף יהודי-פרסי בן המאה ה-17 שפעל בעיר כאשאן.

==ביוגרפיה==
לא רבות ידוע על חייו של רבי יהודה בן אלעזר. אביו, רבי אלעזר, כנראה היה אחד ממנהיגי הקהילה היהודית של העיר כאשאן (במרכז איראן), וכנראה אולץ להתאסלם ביחד עם כל שאר בני הקהילה בזמן רדיפות מצד השאה עבאס השני בן השושלת הספווית שנמשכו בין השנים 1656-1662. רדיפות אלה מתוארות בכרוניקה של באבאי בן לוטף. כעבור השנים הקהילה הורשתה לשוב ליהדותה. 

ידוע שר' יהודה בן אלעזר שימש כרב ודיין בכאשאן, ובמקצועו היה רופא. שלט בשפות עברית, ארמית, פרסית, פרסית יהודית וערבית. הוא חיבר מספר חיבורים בנושאים מגוונים ומתוכם רק חלק שרדו; מאמר אחד שחובר בשנת 1660 דן ברפואה, מאמר שני הוא חיבור על אסטרונומיה בפרסית יהודית (1665), מאמר שלישי קצר עוסק ביין ומאמר רביעי שנקרא "תמסאל-נאמה" (ספר האלגוריות) על מוסר.

ספרו החשוב והידוע ביותר של ר' יהודה בן אלעזר הוא חיבורו הפילוסופי בפרסית יהודית "חובות יהודה", שעוסק באריכות בסוגיות החשובות של הפילוסופיה היהודית. על פי פרופ' דוד ירושלמי, הלשון הפרסית שבה משתמש ריב"א בחיבור זה היא לשון הפרוזה הפרסית הקלאסית המלומדת במיטבה. פרקי הסיום של הספר כתובים בעברית, אך שאר החיבור כתוב בפרסית יהודית, מתוך כוונה שהוא יהיה קריא עבור כמה שיותר מבני הקהילה. 

על תוכן הספר כתב פרופ' ירושלמי: 

ריב"א מתבסס ב"חובות יהודה" על מקורות מגוונים, ובעיקר יהודיים, אך התפישה הכוללת מושתת על יסודות אריסטוטליים, כפי שיסודות אלה הובנו בעולם המוסלמי והיהודי בימי הביניים. 

ספר "חובת יהודה" יצא לאור בתרגום לעברית על ידי פרופ' אמנון נצר בשנת 1995. שאר כתביו של ריב"א עודנם בכתב יד.

==לקריאה נוספת==
*"חובות יהודה" לרבי יהודה בן אלעזר, מתרגם ומהדיר: אמנון נצר, הוצאת יד בן צבי והאוניברסיטה העברית, 1995. 
<div class="mw-content-ltr">
*Moreen, Vera B., A Seventeenth Century Iranian Rabbi’s Polemical Remarks About Jews, Christians, and Muslims, in Safavid Iran and Her Neighbors, ed. Michel M. Mazzoui (Salt Lake City: University of Utah Press, 2003).
</div>
==קישורים חיצוניים==
*
*
<div class="mw-content-ltr">
*Dalia Yasharpour; Vera B. Moreen. "[http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopedia-of-jews-in-the-islamic-world/judah-ben-eleazar-SIM_0012250 Judah ben Eleazar]." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים איראנים ופרסים
קטגוריה:רופאים יהודים איראנים
קטגוריה:פילוסופים יהודים
קייסר (כדורגל)

מועדון הכדורגל קייסר (קזחית: Қайсар) הוא מועדון כדורגל מהעיר קייציילורדה שבקזחסטן. המועדון משחק בליגה הקזחית השנייה. המועדון זכה בגביע אחד והגיע לגמר הגביע הקזחי פעם אחת נוספת.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1968. עד שנת 1991 שיחק בליגות ובגביע של ברית המועצות. בשנת 1992 נוסדו הליגות והגביע של קזחסטן. המועדון שיחק בליגת העל הקזחית בשתי העונות הראשונות 1992, 1993. בעונת 1992 הגיע לחצי גמר הגביע הקזחי והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בסוף עונת 1993 ירד לליגה השנייה בקזחסטן. המועדון שיחק שתי עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 1995 עלה לליגת העל. בעונת 1996/1997 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת ווסטוק.

בעונת 1997/1998 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש. בעונת 1998/1999 זכה המועדון בפעם הראשונה בגביע של קזחסטן.

בעונת 1999/2000 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בעונת 2000/2001 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש. בעונת 2001 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בעונת 2002 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת מועדון הכדורגל אסטנה. בעונת 2003 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בסוף עונת 2004 ירד לליגה שנייה.

בעונת 2005 שיחק בליגה השנייה, הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בסוף העונה עלה לליגת העל. בעונת 2007 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת טובול. בעונת 2008 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת ווסטוק. בעונת 2009 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בסוף עונת 2009 ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה ועלה לליגת העל.

בעונת 2011 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אורדבסי. בעונת 2012 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת לוקומוטיב אסטנה ובסוף העונה סיים את ליגת העל במקום ה-9 מתוך 14 קבוצות וירד לליגה השנייה בגלל צמצום מספר הקבוצות בליגת העל מ-14 ל-12 קבוצות. בעונת 2013 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש ובסוף העונה עלה לליגת העל. בעונת 2015 ירד המועדון לליגה הקזחית הראשונה. לאחר שתי עונות חזר לליגה הבכירה.

בעונת 2018/2019 זכתה ב בפעם השנייה בתולדות המועדון.

==תארים==
*הגביע הקזחי (2): 1998/1999, 2018/2019

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל קזחיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1968
כיכר עומר אבן אל ח'טאב

הכיתוב של שלט הרחוב שונה מכיתובו הרשמי.}}
דוכני [[בייגל ירושלמי - מראה טיפוסי בכניסה לכיכר. ברקע שער יפו.]]
סניף בנקו די רומא, יולי 1935
כיכר עומר אבן אל ח'טאב היא כיכר בעיר העתיקה בירושלים בסמוך לשער יפו. הכיכר נקראה על שמו של המצביא והשליט הערבי עומר אבן אל ח'אטיב, שכבש את ארץ ישראל מידי הביזנטים ופתח את התקופה הערבית הקדומה בארץ ישראל ובירושלים. בשולי הכיכר, סמוך לשער מצויים שני קברים הידועים בשם "קברי המהנדסים".

== היסטוריה ==
מתחם הכיכר כולל את הדרך משער יפו אל רחוב דוד, ואת שטח החפיר הרחב שהקיף את מצודת דוד ולצדו חנויות; בתקופת השלטון העות'מאני עד סוף המאה ה-19. החפיר נסתם בעפר לרגל ביקורו של הקיסר הגרמני וילהלם השני בעיר, בשנת 1898. ואחר כך נסללו בו מדרכה וכביש והחנויות הוסרו. משלהי המאה ה-19 ועד שלהי תקופת המנדט הבריטי הייתה הכיכר מרכז עירוני חשוב בירושלים. ושכנו בה מוסדות רבים:
* סניפי הבנקים
** בנק ולירו 
** בנקו די רומא
** בנק אנגלו-פלשתינה
** בנק עותומן
** הבנק של פרוטיגר
* מלונות
** מלון ניו גראנד הוטל, כיום מלון ניו אימפריאל
** מלון אמדורסקי או "מלון מרכזי" שנקרא גם "צנטרל", כיום מלון פטרה
* קונסוליות
** הקונסוליה הבריטית, ליד כנסיית המשיח
** הקונסוליה האמריקאית בירושלים
* בית הדואר האוסטרי
* סוכנות הנסיעות תומאס קוק
* מספר חנויות של צלמים

בראשית המאה ה-21, פועלות בכיכר חנויות לאמנות עממית ואתנית, דברי טקסטיל ומזכרות לתיירים וכן מרכז מודיעין (בסמוך לשער יפו). המתחם רוצף המתחם כולו באבן, ונערכים בו מופעי אמנות.
<gallery>
קובץ:Jerusalem (997009326208905171.jpg|חרדים הולכים בכיכר, 1971. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
קובץ:Jerusalem Jaffator 2.JPG|מבט לכיוון שער יפו. מגדל דוד נמצא מצד שמאל.
קובץ:Tour Of The Old City Of Jerusalem (30054090286).jpg|מבט מכיוון שער יפו אל הכיכר.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

עומר אבן אל ח'טאב
קטגוריה:הרובע הארמני
קטגוריה:העיר העתיקה: רחובות
קטגוריה:שער יפו
מחנה הריכוז קומפיין

מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה
מחנה קוֹמְפְיין (בצרפתית: Le camp de Royallieu - Compiègne, הכינוי הנאצי: פרונט-סטאלאג 122) היה אחד ממחנות הריכוז והמעבר הגדולים ביותר בצרפת ליד העיר קומפיין, 75 קילומטר מצפון לפריז, שם נאסרו במהלך מלחמת העולם השנייה מיוני 1941 ועד לאוגוסט 1944 כ־54,000 איש, ביניהם: אסירים פוליטיים, קומוניסטים ויהודים. כ־45,000 אסירים גורשו מהמחנה למחנה ההשמדה "אושוויץ" ולמחנות ריכוז והשמדה נוספים.

== היסטוריה של המחנה ==
המחנה הוקם לראשונה ב-1913 כמחנה צבאי ושימש במהלך מלחמת העולם הראשונה כבית חולים צבאי.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, הקימו הצרפתים בית חולים צבאי בכמה צריפים לבנים ישנים בעיר קומפיין. שנה לאחר מכן, לאחר כניעתה של צרפת ביוני 1940, הפכו הגרמנים את המתקן למחנה שבויים לצרפתים ולאנגלים. לאחר מכן קיבל הגסטפו את השליטה במחנה והפך אותו ביוני 1941 ל"פרונט-סטאלאג 122", מחנה ריכוז קבוע לאסירים "עויני המשטר". האסירים הראשונים היו רוסים שנעצרו לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות. הצטרפו אליהם חודש מאוחר יותר אסירים "פוליטיים": אנשי איגודים מקצועיים, סוציאליסטים וחברי התנגדות קומוניסטיים שנעצרו באזור הכבוש. החל מפברואר 1942 העיד צו רשמי מקום ליהודים במחנה "למטרות גירוש" ו"כבני ערובה ליישום העתידי של צעדי תגמול".

היהודים רוכזו בחלק מהמחנה והופרדו מהצרפתים והרוסים על ידי גדרות תיל.

הגירוש הראשון של יהודים ואסירים פוליטיים מצרפת למחנות הריכוז הנאצים יצא ממחנה קומפיין. ביום שישי, 27 במרץ 1942 יצאה ממנו הרכבת הראשונה ועליה 1,120 יהודים שגורשו לאושוויץ. בין 1942 ל-1944 יצאו עשרים וששה משלוחים קטנים ועוד 12 גדולים. מעל 45,000 איש - לוחמי התנגדות, יהודים, אנשי איגודים מקצועיים ואחרים - נשלחו ממחנה קומפיין למחנות ריכוז וההשמדה בשטחי גרמניה הנאצית.

ההיסטוריון ניצול השואה אויגן קוגון תיאר את המגורשים שהגיעו מקומפיין לבוכנוואלד: "בקושי יכול לתאר את המצב בו האנשים האלה הגיעו. בקיץ 1943 הועמסו מאות צרפתים מהתחנה בויימאר יחד עם מתיהם. הם הועברו בקרונות בקר מקומפיין והיו לבושים בתחתונים או היה עירומים. לאחר מכן הם צעדו יחדיו לבוכנוואלד...".

בין עצורי המחנה היו דוד בריינין ואברהם ברלין, שאף ציירו את חיי היומיום בו.

המחנה נסגר באוגוסט 1944.
<gallery>
קובץ:דוד בריינין 2074.png|התכנסות אסירים במחנה, יוני 1942. ציור של דוד בריינין
קובץ:דוד בריינין 84.png|תוכנית של קונצרט במחנה, מאי 1942. ציור של דוד בריינין
</gallery>

== לאחר המלחמה ==
המחנה שימש את הצבא הצרפתי. בחודש פברואר 2008 נחנך אתר זיכרון בבניינים שעדיין קיימים, הכולל סרטונים, תיעוד תעמולה, קטעי עיתונות, מכתבים, הקלטת אודיו של ראיונות עם שני ניצולים ומסמכים המתארים את חיי היומיום במחנה (כולל שירים ותוכניות קונצרטים).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131219041417/http://www.holocaust-education.net/explore.asp?langid=2&submenu=201&id=18 מחנה קומפיין]
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/holocaust/france/may1941.asp גל מעצרים ראשון בפריס: מאי 1941] - יד ושם
* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=15322 קופסה בציפוי קליפות ביצים שהכין אלכסנדר פריגוגין במחנה קומפיין], באדיבות יד ושם באתר מט"ח

==הערות שוליים==

קומפיין
קטגוריה:פיקרדי
תלמי השביעי

תלמי השביעי נאוס פילופטור (ביוונית: Πτολεμαῖος Νέος Φιλοπάτωρ; 162 - 145 לפנה"ס) היה מלך מצרי מבית תלמי אשר שלטונו שנוי במחלוקת, וייתכן שלא מלך בכלל, ורק לאחר מותו כובד בכבוד המלוכה.

==קורות חיים==
תלמי השביעי היה בנם של תלמי השישי וקלאופטרה השנייה. בשנת 145 לפנה"ס, זמן קצר לפני מותו בקרב, מינה תלמי השישי את בנו, תלמי פילופטור, שהיה בן שבע עשרה, לעוצר ושותף לכתר. בעקבות מוות זה נוצר משבר ירושה באלכסנדריה. תלמי השמיני, שהיה באותה עת שליט בקירנה (לוב של ימינו), רצה להשיג את הכתר לעצמו וגייס לשם כך תומכים מבין בני אלכסנדריה, אתם היה בקשר בעבר. העם באלכסנדריה התחלק לשתי סיעות של תומכים. תלמי השמיני השתלט על קפריסין, הגדיל את צבאו והופיע בשערי פּילוּסיוֹן (עיר נמל יוונית ליד ימת ברדוויל). רוב התמיכה של הצבא הייתה נתונה לתלמי השמיני. בקלאופטרה השנייה ובבנה תלמי השביעי תמכו גדודים מעטים, בעיקר של החיילים היהודים בפיקוד חוניו ודוסתאי.

ברומא החליטו להתערב ולמצוא פתרון שיחליש את התלמיים ויחזק את רומא. הם שלחו נציג שהציע הצעת פשרה, לפיה תלמי השמיני יישא את קלאופטרה השנייה לאישה ושלושתם ימלכו במשותף. קלאופטרה לא הצליחה להתנגד. לאחר מכן פרסם תלמי השמיני צו חנינה החל על כל אוכלוסיית מצרים. קלאופטרה השנייה עשתה מאמצים להגן על בנה, אך למרות זאת הצליח תלמי השמיני להרוג את תלמי השביעי, לעיניה, במהלך טקס החתונה.

יש חוקרים המזהים אותו עם תלמי מֶמְפִיטֵיס, בנו של תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה, שנרצח על ידי אביו בערך בשנת 131/132 לפנה"ס בעת שניסתה להדיח את תלמי השמיני ולהכריז עליו כמלך.

חלק מההיסטוריונים לא התייחסו אליו כאל מלך והוא לא נספר ברשימת המלכים של בית תלמי. אצלם תלמי השמיני רשום כתלמי השביעי וכך הלאה משתנה הספרור של המלכים התלמיים הבאים אחריו. הזיהוי נעשה דרך השם המלא של המלך והכינוי, שנשאר ללא שינוי.

==קישורים חיצוניים==

*[http://virtualreligion.net/iho/ptolemy_7.html Ptolemy VII Neos Philopator]
* 

==הערות שוליים==

7
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
עדות מקומית

"עדות מקומית" היא תערוכה לצילומי עיתונות מישראל ומהרשות הפלסטינית, הנערכת בתל אביב מדי שנה, מאז שנת 2003. התערוכה מתקיימת לצד התערוכה World Press Photo, המציגה צילומי עיתונות מהעולם. 

בשתי שנותיה הראשונות הוצגה התערוכה בקומת המצפה של מגדלי עזריאלי, משם עברה ל לדיזנגוף סנטר, והחל מ-2009 היא מוצגת במוזיאון ארץ ישראל.

הצילומים המוצגים בתערוכה נבחרים על ידי חבר שופטים, מתוך אלפי הצילומים הנשלחים לתערוכה. הצילומים הם בקטגוריות אחדות, שבכל אחת מהן נבחרות שלוש תמונות: חדשות, חברה וקהילה, דת ואמונה, אורבניזם ותרבות, טבע וסביבה, ספורט, ועוד. כן נבחרות תמונת השנה וסדרת השנה.

המנהלת והמייסדת של התערוכה מראשיתה היא דנה וולפיילר-ללקין, איתה עובדת מראשית התערוכה המעצבת הגרפית ענת קליימן.

== אוצרי התערוכה ==
*2005-2003 - משה שי
*2006 - יוסי נחמיאס
*2007 - עמי שטייניץ ויוסי נחמיאס - אוצר שותף
*2008 - עמי שטייניץ
*2009 - דנה גילרמן
*2011-2010 - גליה גור זאב
*2013-2012 - מורן שוב
*2015-2014 - ורדי כהנא
*2016 - מיכה קירשנר
*2017 - ורדי כהנא
*2018 - עמי שטייניץ
*2020-2019 - אלדד רפאלי
* 2021 - עמי שטייניץ
* 2022 - לאה אביר
* 2023 - ענת סרגוסטי

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.edutmekomit.co.il/ עדות מקומית], אתר האינטרנט
* דניאל צ'צ'יק, [https://web.archive.org/web/20131220055346/http://blogs.haaretz.co.il/hasifa/4332/ עדות מקומית – עשור של אש], "הארץ", 17 בדצמבר 2013
* 
* 
* 
* 
*עפר קידר, [https://www.photoblogtlv.co.il/local-testimony-tel-aviv-2019/ אין לי ארץ אחרת – עדות מקומית 2019], אתר "המצלמה מוסיפה חמישה קילו", 2019
==הערות שוליים==

קטגוריה:צילום בישראל
קטגוריה:צילום עיתונות
קטגוריה:תערוכות אמנות בישראל
רחוב הנוצרים

ריצוף מקורי מימי [[איליה קפיטולינה]]
רחוב הנוצרים הוא רחוב מרכזי ברובע הנוצרי של העיר העתיקה בירושלים המהווה ציר מסחר חשוב במשך מאות שנים. תוואי הרחוב קדום, והתקיים לפחות מאז התקופה הרומית. בראשית המאה ה-21, נסחרים בו לרוב דברי טקסטיל - בגדים ושטיחים, פריטי אמנות עממית ומזכרות מארץ הקודש לתיירים. 

השם בערבית-ירושלמית של הרחוב: "אלבטרק", הוא שיבוש המילה פטריארך, בעקבות "מרחץ הפטריארך" (חמאם אלבטרק) שבו, שהיה שייך לפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית.

== תוואי הרחוב ==
הרחוב מוביל מרחוב דוד לאל-ח'נקה א-צלאחיה בואך השער החדש, בכיוון כללי מדרום לצפון, במקביל לקארדו. במרכזו מתפצלת ממנו מזרחה הירידה לכנסיית הקבר ולמסגד עומר (רחוב הלנה הקדושה) ומספר כניסות למוריסטן. בצדו המערבי גובל הרחוב בבריכת חזקיהו ובחאן הקופטים. 
לקראת קצהו הצפוני של הרחוב, בצדו המזרחי מצויה כניסה עתיקה לכנסיית הקבר, שנחסמה בימי צלאח א-דין.

== כנסיית יוחנן המטביל ==

בצדו הדרום-מזרחי של הרחוב נמצאת כנסיית יוחנן המטביל. בקצהו הדרום-מערבי של הרחוב נמצא בית מרחץ בשם: "מרחץ הפטריארך (חמאם אל בטרק)", שמימיו נשאבו מבריכת חזקיהו הסמוכה.

== ריצוף עתיק ==
באמצע שנות השמונים של המאה ה-20, בעקבות סקר ארכאולוגי ועבודות אינסטלציה ושיפוץ כללי, שביצעה עיריית ירושלים, הועלו אבני ריצוף מהרחוב הרומי (שנבנה בתקופת איליה קפיטולינה, בסביבות שנת 135 לספירה) הנמוך בכ-4 מטר מפני הקרקע, ונעשה בהם שימוש משני בריצוף קטע בחלקו האמצעי של הרחוב. 

== קשת מרים ==
קשת מרים. ניתן לראות כיצד השער נחצה על ידי המעבר העילי ממשכן הפטריארך היווני אל הקומה השנייה של כנסיית הקבר
בחלקו הצפוני של הרחוב, בין ההצטלבות עם רחוב הפטריארכיה היוונית למפגש הרחוב עם רחוב הח'נקה, בצדו המזרחי של הרחוב, ניתן להבחין בקשת צלבנית המכונה "קשת מרים". קשת זו, בעיצוב "קשת כריות", היא שער אטום המוביל לכנסיית הקבר והיא מהווה עדות לשער מזרחי קדום של הכנסייה. צדו הפנימי של השער נמצא בחלק שבשליטת הפרנציסקנים בתוך כנסיית הקבר. בסיס השער נמצא נמוך יותר ממפלס הרחוב המודרני. השער נפרץ במהלך השיפוץ שערכו הצלבנים בכנסייה לפני 1149 ונאטם על ידי סלאח א-דין, שהותיר רק כניסה דרומית אחת לכנסייה. בשלב מאוחר יותר, בעת השלטון העות'מאני, הוקם מעל לרחוב מעבר עילי ממשכן הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים אל הקומה השנייה של כנסיית הקבר. מעבר זה חוצה את השער. עמודו הצפוני של השער, מעבר למעבר העילי, מוסתר לרוב על ידי בגדים ובדים הנמכרים בחנות הסמוכה ותלויים לראווה על הקיר.

== היסטוריית המסחר ברחוב ==
במאה ה-19 כמעט כל הסוחרים ברחוב היו נוצרים אולם היו גם חנויות של יהודים ספרדים ומוסלמים.
בשנות החמישים של המאה ה-19, תיאר הנוסע והחוקר ב"ג וורטבט את הרחוב כמלא חיים ומסחר. 

באמצע הרחוב (במספר 74), בצדו המערבי, נמצאת חנות עתיקות. החנות הייתה שייכת למוזס וילהלם שפירא, זייפן עתיקות ויהודי מומר. שפירא הוא גיבור ספרה האוטוביוגרפי של בתו, מרים הרי, "בת ירושלים הקטנה", וגיבור ספרה של שולמית לפיד "כחרס הנשבר".

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרובע הנוצרי: רחובות
בוחבוט

בוחבוט הוא שם משפחה הנפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה, ופירושו בערבית קלאסית "אדם בעל צלקת".

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
פולקר ויקר

פולקר ויקר (בגרמנית: Volker Wieker) הוא המפקח הכללי של הבונדסוור (צבא גרמניה) לשעבר, בשנים 2010–2018. הוא החליף את וולפגנג שניידרהאן, שהתפטר בהוראת שר ההגנה קרל-תיאודור צו גוטנברג.

==ביוגרפיה==
ויקר נולד בדלמנהורסט ב-1 במרץ 1954, ובשנת 1974 התגייס לבונדסוור. בשנת 1977 הועלה לדרגת לויטננט, ובשנת 1979 כבר החזיק במספר תפקידים בכירים בארטילריה ופיקד על הגדוד המשוריין 315. בשנת 1984 קודם לדרגת האופטמן. מאוקטובר 1987 עד ספטמבר 1989 סיים קורס מטכ"ל במכללת צוות בהמבורג, ובשנת 1990 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1991 היה בבון עד 1992 ופיקד על חטיבת שריון ה-21 כקצין מטה לפעולות ואימונים, ובשנת 1993 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. משנת 1996 עד 1997 הועסק כקצין מטה להכשרה ותפעול וכראש מחלקת המבצעים. במסגרת זאת יצא למשימת חוץ בבוסניה והרצגובינה. בשנת 1999 קיבל קידום לדרגת אוברסט, וב-3 במרץ הועבר לבון תחת פיקודו של האלוף האנס אוטו. בשנת 2002 הוא הועלה לדרגת בריגדגנרל, ובשנת 2004 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בשנת 2008 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ומונה למפקד הקורפוס הגרמני-הולנדי ה-1.

בתחילת ספטמבר 2009 נחשף ביומון "בילד" כי הקצין המפקד על הכוחות הגרמניים בצפון אפגניסטן גאורג קליין הזמין הפצצה על שתי מכליות דלק שנחטפו על ידי הטאליבאן. הפצצה זו הביאה למותם של מאות אפגנים חפים מפשע, בהם ילדים. כמו כן נחשף שהפיקוד הגרמני ידע על הטבח, אולם שר ההגנה דאז פרנץ יוזף יונג הכחיש ואמר כי כל ההרוגים היו אנשי טאליבאן בלבד ולא היו קורבנות חפים מפשע. עם זאת, כאשר שר ההגנה החדש קרל תיאודור צו גוטנברג התמנה לתפקיד, הוא חשף את הפרשה במהלך נאום בבונדסטאג ב-26 בנובמבר 2010 כי שניידרהאן נכשל ולא דיווח כראוי על התקרית, ולכן הלה שוחרר לפי בקשתו.

שניידרהאן יחד עם עוד כמה קצינים גרמנים התפטרו, ופולקר ויקר תפס את מקומו כמפקד הצבא. בשנת 2018 פרש ויקר מהצבא, ואברהרד צורן החליפו בתפקיד המפקח הכללי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:המפקחים הכלליים של הבונדסוור
קטגוריה:גרמנים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1954