יעל רונן

יעל רונן (נולדה ב-16 בספטמבר 1976) היא במאית תיאטרון ומחזאית ישראלית.

==ביוגרפיה==
יעל רונן נולדה בירושלים לבמאי התיאטרון אילן רונן והשחקנית רחל הפלר. אחיה, מיכאל רונן, שחקן ובמאי שהסב את עיסוקו ליזם בתחום המציאות המדומה. המשפחה עברה לתל אביב ובגיל 14 החלה יעל ללמוד במגמת התיאטרון בתיכון "תלמה ילין". בצבא שרתה ככתבת תרבות ב"גלי צה"ל". עם סיום שירותה הצבאי נסעה ללמוד משחק בסטודיו של אוּטָה האגֶן בניו יורק. עם שובה ארצה, החלה לעבוד כעוזרת לבמאים מיקי גורביץ', חנן שניר, בן לוין ולאביה, אילן רונן.

בשנת 2001 סיימה רונן את לימודיה במגמת בימוי ב"סמינר הקיבוצים". עם סיום לימודיה, הוזמנה לכתוב ולביים שתי הצגות במגמת המשחק ב"סמינר הקיבוצים": "הנשים של פיקאסו" (2002), בהשתתפות בוגרי מגמת המשחק שאומצה על ידי אנסמבל הרצליה כחלק מהרפרטואר. ו"המדריך לחיים הטובים". שהפכה לאחת ההצגות המדוברות ביותר באתה שנה בשל האמירה הפוליטית החריפה שלה.

בעקבות התרשמותו של המנכ"ל ומנהלו האומנותי דאז של תיאטרון באר שבע, השחקן והבמאי נתן דטנר, שולבה ההצגה ברפרטואר התיאטרון. כמו כן, היא הוצגה בתל אביב, בשיתוף תיאטרון "הבימה". תיאטרון באר שבע החליט לאמץ את קבוצת הבוגרים של "סמינר הקיבוצים" בהנחיית יעל רונן שכתבה וביימה ב-2004 את "איזבלה".

באותה שנה, כתבה וביימה בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין את "שנה טובה לחקלאים בצפון": חמישה מחזות קצרים על הצד האפל של החיים. ההצגה אומצה על ידי מרכז הפרינג' ב"בית ציוני אמריקה"..

שלוש ההצגות היו מועמדות לפרס התיאטרון הישראלי עבור אותה שנה.

===מחזאית ובמאית בתיאטרון "הקאמרי" ובתיאטרון "הבימה"===
בין השנים 2005–2010 כתבה וביימה בתיאטרון "הקאמרי".

בשנת 2005, כתבה וביימה במשך שבעה חודשים את ההצגה "פלונטר", בשיתוף שחקנים יהודים וערבים. המחזה העלה על הבמה תמונות קצרות ובוטות על הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ההצגה שזכתה להצלחה בארץ ובחו"ל, הוזמנה לבמות מרכזיות באירופה, ביניהן: פסטיבל לאומנויות הבמה בקייפטאון, בסיאול,, תיאטרון הברביקן בלונדון, תיאטרון השאובינה בברלין ולפסטיבל הבינלאומי בויסבאדן, המבורג ובדרזדן. 

בשנת 2006 הוזמנה יעל רונן על ידי רינה ירושלמי, מנהלת "אנסמבל עיתים", לכתוב ולביים את ההצגה "כישוף" כפרויקט משותף של האנסמבל עם תיאטרון "הקאמרי". "כישוף", אשר נכתבה תוך כדי תהליך החזרות, הביאה קולאז' תיאטראלי שבמרכזו עומד עולם הכשפים, המגיה והמסתורין המהווים אמצעי לבדיקת יחסי הכוחות בין גברים לנשים..

ב-2007, תרגמה וביימה את המחזהו של טום סטופארד "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים". רונן נטלה חופש ניכר בכך שקיצרה את המחזה ושילבה בו שחקן אחד נוסף. יתר הדמויות הוקרנו על מסכי וידאו. ההצגה הועלתה באולם "הקאמרי 3" שבו הוצבו כיסאות מסתובבים לצורכי הצגת "המלט", בבימויו של עומרי ניצן. רונן זכתה לביקור יוצא דופן של סטופארד שהוזמן על ידי הנהלת תיאטרון "הקאמרי" לצפות בהצגה. סטופארד היה נרגש מפרשנותה של רונן ובדברי השבח ציין שההפקה העניקה לו את ההרגשה שהמחזה שלו הוא סוג של קלאסיקה ושאפשר כעת לעשות לו רקונסטרוקציה והוא יעמוד בזה.

ב-2009 ביימה את רונן האופרה "לעוף מכאן" מאת אלה מילך-שריף, על פי ספרה של נאוה סמל, בתיאטרון "הקאמרי" בשיתוף "האופרה הישראלית" ו"הסינפונייטה הישראלית באר שבע". ב-2010 כתבה וביימה את המחזמר "לילה לא שקט" משירי שלמה ארצי.

ב - 2008, לאור ההצלחה בתיאטרון "הקאמרי", הוזמנה יעל רונן לכתוב ולביים בתיאטרון "הבימה" את המחזה "משוגעת", העוסק בארבע מאושפזות צעירות במחלקה סגורה. "משוגעת" זכתה להצלחה והועלתה קרוב ל-200 הצגות. ב-2010 היא ביימה את "מוריס שימל" מאת חנוך לוין, לציון עשור למותו. ההצגה הוזמנה לפסטיבל F.I.N.D בתיאטרון השאובינה בברלין ולתיאטרון הלאומי בוורשה.

==הפריצה הבינלאומית==

ב-2007, העלתה רונן את "אנטיגונה FREE", עיבוד חופשי למחזה "אנטיגונה" בתיאטרון בדרזדן. הפקה זו סימנה את עבודת הבימוי הראשונה שלה בחו"ל. ההצגה הוזמנה לפסטיבל במינכן ליוצרים צעירים שעבודתם הראשונה עוררה את סקרנות קהיליית התיאטרון בגרמניה.

ב - 2008, במסגרת חגיגות שישים שנה למדינת ישראל, התקיים שיתוף פעולה תרבותי בין פולין וישראל. במסגרתו, הוזמנה רונן על ידי מנהלת תיאטרון "בין זמננו" מוורצלוב ליצור פרויקט תיאטרוני בינלאומי משותף עם הבמאי הפולני מיכאל זאדרה - "טיקוצ'ין-בת ים". הפרויקט עלה בבכורה עולמית בשיתוף פעולה בין התיאטרון בוורוצלב ותיאטרון "הבימה". במסגרת הפרויקט עבד הבמאי הפולני עם שחקני "הבימה" על המחזה "טיקוצ'ין" בעברית, בשעה שיעל כתבה וביימה את המחזה "בת ים" עם שחקני תיאטרון "בין זמננו", בשפה הפולנית. ב-2009, נבחרה "טיקוצ'ין-בת ים" לאחת מעשר ההצגות הבולטות בפולין באותה שנה, והוזמנה להשתתף בפסטיבל בוורשה שאירח את אותן עשר הצגות. .

שנת 2009 סימנה את פריצת הדרך הבינלאומית המשמעותית של יעל רונן כאשר תומאס אוסטרמאייר, הבמאי והמנהל האומנותי של תיאטרון ה"שאובינה", הזמין אותה לכתוב ולביים את המחזה "דור שלישי" ("Third Generation") - קופרודוקציה בין התיאטרון השאובינה בברלין ותיאטרון "הבימה" ובהשתתפות שחקנים מגרמניה, ישראל ופלסטין. רונן חקרה את הקשר בין דור שלישי למלחמה ולאשמה בין יהודים גרמנים ופלסטינים. הפריימירה נערכה בברלין, בשאובינה ובישראל על בימת "צוותא" תל אביב. "דור שלישי" הוזמנה להציג על הבמות המרכזיות באירופה מעל מאה פעמים. הביקורות היו נלהבות והכתירו את האירוע בסופרלטיבים רבים. הירחון החשוב לתיאטרון "התיאטר הויטה"(), אף פרסם את המחזה בגרמנית. בשל העובדה ששחקנים גרמנים, ישראלים, ופלסטינים הופיעו יחדיו על אותה בימה, נציגים של משרד החוץ הישראלי בארץ ובברלין לא הסכימו לתמוך בפרויקט מהחשש שההצגה תיצור משוואה בין הסבל של העם היהודי לסבל של העם הפלסטיני. בסיום כל אחת מההצגות התקיים דיון שהיה לעיתים לא פחות סוער ודרמטי מההצגה עצמה.

ב - 2011, בעקבות ההצלחה הבינלאומית של "דור שלישי", רונן הוזמנה שוב על ידי תיאטרון "השאובינה" לכתוב ולביים הצגה נוספת - "היום שלפני היום האחרון" ("The Day Before the Last Day"). ההצגה עסקה בהקצנה דתית ובהשלכותיה על עתיד העולם. עלילתה מתרחשת במציאות עתידנית כאוטית אחרי המפץ הגדול שיבוא. הצגות הבכורה נערכו בברלין ובתל אביב, במסגרת שיתוף הפעולה בין "השאובינה" ותיאטרון "הבימה". 

בשנת 2013 הוזמנה יעל על ידי אנה באדורה, מנהלת התיאטרון העירוני בגראץ, אוסטריה שצפתה בהצגה "דור שלישי", לכתוב ולביים הצגה עבור התיאטרון. הפעם בחרה יעל לכתוב מחזה ביוגרפי המבוסס על סיפור חייו של סבה שנמלט מאוסטריה ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה - "הכוח וינה". במרכזו, בחור ישראלי (גולם על ידי מיכאל רונן, אחיה של יעל) המחליט לנוסע לווינה בעקבות טראומה משירותו הצבאי. בשיטוטיו בווינה הוא מתעמת עם רוחו של סבו. זהו עימות בין החלוץ הציוני שמתכוון לעלות לארץ לנכדו הפוסט ציוני שמבכה את אובדן הערכים עליהם לחם סבו. ההצגה זכתה בפרס הצגת השנה היוקרתי על שם נסטרוי (Nestroy)(), המוענק מדי שנה בווינה להצגות דוברות גרמנית..

===מחזאית ובמאית בית בתיאטרון מקסים גורקי בברלין===
בעקבות ההצלחה והזכייה של "הכוח וינה", הוזמנה ההצגה להופיע בתיאטרון מקסים גורקי בברלין, במסגרתו ביימה רונן, בבכורה העולמית, את העיבוד לרומן רב-המכר של אולגה גריסנובה ) "כל הרוסיות אוהבות עצי ליבנה". בהמשך כתבה וביימה בתיאטרון גורקי את "Common Geound" ("מכנה משותף") (2013) על תוצאות המלחמה ביוגוסלביה ואת "Erotic Crisis" ("משבר אירוטי") (2014). "מכנה משותף", הוזמנה לפסטיבל Berliner Theatertreffen () הנודע והיוקרתי בברלין וזכתה בפרס הקהל. 

בשנת 2015 מונתה יעל רונן למחזאית ובמאית הבית של תיאטרון מקסים גורקי ()

ההפקות הבאות של רונן, אותן כתבה וביימה בתיאטרון גורקי, היו "The Kohlhaas principle" ("פְּרִנְצִיפּ קלאוס") ו-"The Sutuation" ("המצב"
), אותה פיתחה יחד עם הרכב של שישה שחקנים. ההצגה, שניהלה משא ומתן על המצב הפוליטי במזרח התיכון, נבחרה על ידי המבקרים בסקר השנתי של כתב העת Theatre heute למחזה של שנת 2016. כמו כן, זכתה ההצגה להזמנה שנייה לפסטיבל Berliner Theatertreffen ונבחרה ל"הצגת השנה".

את עונת 2016/2017 פתח תיאטרון גורקי עם יצירה של יעל רונן "Denial" ("הכחשה"), פרויקט שעסק בדיכוי אישי ופוליטי, עבורו זכתה בפרס "נסטרוי" האוסטרי, בקטגוריית המחזה הטוב ביותר – פרס המחבר. הפקה נוספת פרי עטה ובבימויה, "Winterreise" ("מסע חורף") (2017) הייתה בשיתוף שחקנים אפגניסטנים, סורים ופלסטינים פליטים שהיגרו לגרמניה ואומצו על ידי תיאטרון גורקי. 

ב - 2017 זכתה רונן בפרס תיאטרון אירופה למציאות חדשה והייתה לישראלית הראשונה שזכתה בפרס זה.

במהלך עונת 2017/2018 כתבה וביימה רונן את ההצגות "Roma Army" ("צבא הצוענים") ו-"A Walk on the Dark Side" ("הליכה בצד האפל")

בעונת 2018/2019 כתבה וביימה את "Yes But No" ("כן אבל לא") וכן את "Third Generation – Next Generation" ("דור שלישי - הדור הבא") ו-"Rewitching Europe" ("מכשפים את אירופה").
 
ב-2018, הוזמנה רונן על ידי התיאטרון הקאמרי של מינכן(), לכתוב ולביים את "Genesis. A starting point" ("בראשית -נקודת התחלה"). 

בעונת 2019/2020 נבחרה יעל כחברת המועצה המייעצת למנהלת האמנותית של תיאטרון גורקי, שרמין לנגהוף. המחזה המוזיקלי slippery slope almost a musical" שנכתב בשנת (2020), בשיתוף עם הזמר והמלחין שלומי שבן, הוזמן להשתתף בפסטיבל (2022) Berliner Theatertreffen. 

עוד באותה שנה, הוזמנה יעל על ידי תיאטרון תליה בהמבורג (), לכתוב ולביים את "R[e]volution. A guide to surviving in the 21st century" ("ר[א]בולציה המדריך להישרדות במאה ה21"). 

בעונת 2020/2021 כתבה וביימה את "Death Positive - State of Emergency" ("חיובי - מצב חרום"). 

בעונה 2022/2023 כתבה וביימה את ההצגות "Blood Moon Blues" ואת "Operation Mindfuck" שעסקה בתיאוריות קונספירציה.

בעונה האחרונה שלה בתיאטרון גורקי, העלתה רונן את המחזה "Planet B" ("כוכב הלכת B").

בשנת 2023, לאחר עשר שנים בהן כיהנה כמחזאית ובמאית הבית של תיאטרון מקסים גורקי, הוזמנה יעל לכהן כבמאית הבית בתיאטרון השאובינה. בשנה זו, כתבה יחד עם המוזיקאי שלומי שבן וביימה את "Bucket List" ("הרשימה האחרונה לפני...") שהוזמנה לפסטיבל ה-Berliner Theatertreffen.

=== חייה האישיים===
בשנת 2006 נישאה לשחקן הערבי-ישראלי יוּסף (ג'ו) סוויד ובשנת 2009 נולד לזוג בן. ב-7 באפריל 2015 נפרדו השניים אחרי שמונה שנות נישואים, והחליטו להתגרש.

==כתיבה ובימוי מחזות בתיאטרון הגרמני והאוסטרי==
*התיאטרון העירוני, דרזדן: "תשוחרר אנטיגונה"
*שאושפילהאוס, גרץ: "הכוח וינה" (2012), "שטח הפקר" (2013), "אבדות ומציאות" (2015)
*תיאטרון גורקי, ברלין: "מכנה משותף" (2014), "משבר אירוטי" (2014), "קולהאס פרנציפ" (2015), "המצב" (2015), "הכחשה" (2016), "מסע חורף/גלות" (2017), "צבא הצוענים" (2017), "הליכה בצד האפל" (2018), "כן אבל לא" (2018), "דור שלוש - הדור הבא" (2019), "מכשפים את אירופה" (2019), "חיובי - מבצע חירום" (2020), "מדרון חלקלק" (2021), "מבצע מיינד פאק" (2022), "כוכב לכת" (2023).
*Munich Kammerspiele (התיאטרון הקאמרי של מינכן): "בראשית. נקודת התחלה" (2018).
*תיאטרון תליה, המבורג: "ר[א]בולציה המדריך להישרדות במאה ה-21" (2020).
*תיאטרון שאובינה, ברלין: הרשימה אחרונה לפני... (2023)

==פרסומיה==
*עם הזנב לים: החתולים של תל אביב, תל אביב: מודן, 1998
*המדריך לחיים הטובים: מחזה ישראלי חדש, תל אביב: המכון למחזאות ישראלית, 2004
*פלונטר, תל אביב: המכון למחזאות ישראלית, 2005
*איזבלה: תיאטרון באר שבע, תל אביב: סל תרבות ארצי - משרד החינוך, 2006

==פרסים ומועמדויות==
* פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה בקטגוריית "אומנים ויוצרים מבטיחים" (2005).
*מועמדת לפרס אירופה לתיאטרון היוקרתי (ITI Prize) (2005).
* פרס נוסטרוי () (2013)
* פרס אירופה לתיאטרון, לבמאים פורצי דרך בקטגוריית "מציאויות תיאטרליות חדשות" (2017).

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.habima.co.il/talent/יעל-רונן/ יעל רונן], באתר הבימה
* צבי גורן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=1&ArticleID=3429 "כישוף" – מעשה מרכבה מופלא], באתר הבמה, 26 ביוני 2006
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.gorki.de/en/company/yael-ronen יעל רונן באתר תיאטרון "גורקי"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות סמינר הקיבוצים: הוראה ובימוי תיאטרון
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים: הוראה ובימוי תיאטרון
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:זוכות פרס רוזנבלום
קטגוריה:מחזאיות ישראליות
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:ישראליות שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976