OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בלומה אודס רונקין

בלומה אודס-רונקין (14 בנובמבר 1912–2007) הייתה ציירת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
נולדה בפלונגיאן, האימפריה הרוסית (כיום ליטא), אחותה של הפסלת זהבה אודס-שטרן. עלתה ארצה ב-1935 והצטרפה לקיבוץ כפר מסריק. נישאה ליצחק רונקין, שהיה עורך עיתון "על המשמר" ונולדו להם בן (עמנואל רונקין) ובת (ענת רונקין-נשרי). שני ילדיה ציירו, ובכמה הזדמנויות אף הציגו אתה ביחד. בארץ נחשפה אודס-רונקין במיוחד לנוף הנגב הסלעי ואהבה גם את הסלעים ואת הצמחייה של הגליל.

=== אמנות ===
במסגרת סמינרים שונים של אגודת הציירים של הקיבוץ המאוחד למדה ציור אצל מרדכי ארדון, מרסל ינקו, צבי מאירוביץ ויוחנן סימון. השתלמה גם זמן קצר בבצלאל אצל מרדכי ארדון, לאחר מכן השתלמה בצרפת באקדמיה גראנד שומיאר וכן באנגליה ובאיטליה. כמו כן השתלמה אצל ד"ר אויגן קולב בקורס למורים לציור. החל משנת 1948 הייתה חברה באגודת הציירים, ותערוכת היחיד הראשונה שלה נערכה ב-1959 בגלריה דוגית בתל אביב. אך את התערוכות העיקריות החלה להציג בשנות השישים, הן בתערוכות יחיד נוספות והן בתערוכות קבוצתיות רבות, בגלריות ובמוזיאונים שונים בישראל ומחוצה לה. 

היא ציירה בשמן, בצבעי אקריליק, בגירי פנדה ובצבעי מים. סגנון ציורה היה מופשט ואקספרסיוניסטי, כפי שניתן לראות בציור "חמסין בהרים", 1957. עבודותיה נמצאות באוספים רבים של המוזיאונים הגדולים בארץ. 

בשנת 1967 נהרג בנה עמנואל בקרב על קלע וזעורה במלחמת ששת הימים, ולאחר מכן עקרה המשפחה לתל אביב. ב-1968 התקיימה תערוכה לזכרו ב מוזיאון תל אביב (בבית דיזנגוף). 
לאחר מותו הקדישה את כל חייה לזכרו ולהנצחתו, ואפילו במודעות האבל שפורסמו לאחר מותה צוין תחת שמה כי היא "אמו של הצייר עמנואל רונקין".

== תערוכות ==
* 1958, תערוכת העשור לישראל, מוזיאון בצלאל, ירושלים; במוזיאון לאמנות חדשה, חיפה; במוזיאון תל אביב.
* 1959 תערוכת "האדם באמנות הישראלית", מוזיאון לאמנות חדשה, חיפה. ותערוכת המופשט הראשונה, תל אביב.
* 1964 תערוכה בינלאומית, מונקו.
* 1967 תערוכת "ירושלים בעיני אמנים ישראליים", מוזיאון ישראל, ירושלים.
* 2022 "חיים מחוץ לזמן", תערוכת יצירות שלה ושל בנה במוזיאון פתח תקווה לאמנות
השתתפה בקביעות בתערוכות של אגודת הציירים והפסלים בתל אביב ובחיפה.

=== תערוכות יחיד ===
* 1959, גלריה דוגית
* 1963 גלריה צ'מרינסקי
* 1966, גלריה רינה, ירושלים

== פרסים ==
* 1966 - "פרס שטרוק" מטעם עיריית חיפה

== לקריאה נוספת ==
* מרקוס, רות (עורכת), נשים יוצרות באמנות הישראלית 1970-1920, סדרת מגדרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פלונגה: אישים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:כפר מסריק: אישים
קטגוריה:אמהות שכולות: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
השותפות הטראנס-פסיפית

מנהיגי המדינות בוועידת 2010 של השותפות
השותפות הטראנס-פסיפית (באנגלית: Trans-Pacific Partnership, או TPP) היא הסכם סחר כלכלי מתוכנן שמטרתו ליצור גוש מסחר של אחת עשרה מדינות השוכנות לחופי האוקיינוס השקט. נכון ל-2017, ההסכם כולל את יפן, אוסטרליה, קנדה, מקסיקו, צ'ילה, ברוניי, מלזיה, ניו זילנד, פרו, סינגפור ווייטנאם. ההסכם טרם אושרר על ידי רוב המדינות וטרם נכנס לתוקף.

== הסכם השותפות ==
ההסכם מהווה הרחבה של הסכם שנחתם בין צ'ילה, ברוניי, ניו זילנד וסינגפור בשנת 2005. מאז, שמונה מדינות נוספות הצטרפו למשא ומתן על הרחבת ההסכם. נכון ל-2014, התקיימו 19 סבבים רשמיים של משא ומתן על ההסכם.

אף על פי שתוכן ההסכם לא פורסם לציבור, חלקים ממנו פורסמו על ידי ויקיליקס. ההסכם מעורר ביקורת ציבורית ברחבי העולם, בשל חשאיות המשא ומתן והשלכותיו המרחיקות לכת של ההסכם בתחום הכלכלי והסביבתי.

ארצות הברית, בנשיאות אובמה חתמה על ההסכם, אך משכה את חתימתה ב-23 בינואר 2017 בהתאם להחלטת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. לטענתו ההסכם פוגע בייצור האמריקאי ובעובדים האמריקאים. אם ההסכם היה נכנס לתוקף, הוא היה הסכם הסחר הגדול בהיסטוריה.

ההסכם קודם על ידי ארצות הברית במקור כדי ליצור גוש כלכלי שיבלום את השפעתה של סין. ברק אובמה, אמר בשנת 2016, שברצונו כי ארצות הברית ולא סין תכתוב את כללי הסחר האזוריים. לאחר עזיבת ארצות הברית תחת ממשל טראמפ, שאר חברות השותפות הטראנס-פסיפית הסכימו במאי 2017 להחיות אותו.<ref></ref><ref></ref> ההסכם עודכן.<ref></ref> הפרק על מפעלים בבעלות המדינה לא השתנה, ומחייב את החותמים לחלוק מידע אודות חברות רכוש ביניהם, מתוך כוונה לעסוק בנושא התערבות המדינה בשווקים. הוא כולל את התקנים המפורטים ביותר לקניין רוחני של כל הסכם סחר, כמו גם הגנות מפני גניבת קניין רוחני נגד תאגידים הפועלים מחוץ למדינות.<ref></ref> יפן הפכה למובילה בקידום ההסכם, ושם ההסכם שונה להסכם המקיף והפרוגרסיבי לשותפות טרנס-פסיפית (CPTPP), שנחתם ב-2018.

=== המסגרת הכלכלית האינדו-פסיפית ===

ב-23 במאי 2022, נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן השיק ברית סחר חדשה עם כתריסר מדינות, כמו יפן, דרום קוריאה והודו. המטרה הייתה לנסח כללי סחר חדשים באזור ולהציע חלופה לסין העממית. הברית, המכונה "המסגרת הכלכלית האינדו-פסיפית" (IPEE), תוארה גם כמשקל נגד לשותפות הטראנס-פסיפית.

==ראו גם==
* הסכם הסחר בשירותים
* השותפות הכלכלית האזורית המקיפה
* המסגרת הכלכלית ההינדו-פסיפית

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הסכמי סחר
1918 בספורט

בשל אירועי מלחמת העולם הראשונה רוב התחרויות בוטלו.

== אופניים ==
* טור דה פראנס - המרוץ לא נערך
* ג'ירו ד'איטליה - המרוץ לא נערך

==טניס==
===המנצחות בתחרויות הגראנד סלאם===
* אליפות צרפת הפתוחה - התחרות לא נערכה
* אליפות וימבלדון - התחרות לא נערכה
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - מולה מלורי ()

===המנצחים בתחרויות הגראנד סלאם===
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - התחרות לא נערכה
* אליפות צרפת הפתוחה - התחרות לא נערכה
* אליפות וימבלדון - התחרות לא נערכה
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - לינדלי מוריי ()

===גביע דייוויס===
התחרות לא נערכה

==כדורגל==
===כדורגל לפי מדינות===

====איטליה====
*סרייה א' -התחרות לא נערכה.

====אנגליה====
* פרמייר ליג - התחרות לא נערכה.
* הגביע האנגלי - התחרות לא נערכה.

====ארגנטינה====
* ליגת העל הארגנטינאית - ראסינג קלוב מאבז'אנדה זוכה באליפות

====ברזיל====
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
* אליפות סאו פאולו בכדורגל - "פאוליסטנה" זכה באליפות
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל - פלומיננסה זכה באליפות

====גרמניה====
* בונדסליגה - התחרות לא נערכה.

====ספרד====
* גביע המלך הספרדי - ריאל מדריד זכה בגביע.

===קבוצות שנוסדו===
====אירופה====
ָ* דנייפר דנייפרופטרובסק - ()

==מרוץ מכוניות==
* מרוצי הגרנד פרי למכוניות - המרוץ לא נערך
* אינדי 500 - המרוץ לא נערך

==שחייה==
===שיאי עולם===

====שחיינים====
* דיוק קהנמוקו ()
9 באוגוסט בניו יורק, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.4 דקות 

==קישורים חיצוניים==

*
אווה רייכמן

אווה גבריאלה רייכמן (בגרמנית: Eva Gabriele Reichmann; 16 בינואר 1897 - 15 בספטמבר 1998) הייתה סוציולוגית שערכה בשנת 1945 מחקר על אנטישמיות.

== ביוגרפיה ==
רייכמן נולדה בשלזיה שהייתה חלק של האימפריה הגרמנית וגדלה בבית יהודי מתבולל ביחד עם אחותה אליזבת יונגמן. בין משפחתה לרב הקהילה, ליאו בק, שררו יחסי ידידות. בשנים 1917 - 1921 למדה כלכלה. בין 1924 ל-1939 עבדה עבור האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית וכן נטלה חלק בפעילות עיתון הארגון, "CV-Zeitung" . ב-1932 נישאה להאנס רייכמן.

לאחר שבעלה נכלא לתקופה קצרה במחנה הריכוז זקסנהאוזן, היגר הזוג ב-1939 לבריטניה. רייכמן קיבלה תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון, לאחר שכתבה תזה בנושא "מקורותיה החברתיים של האנטישמיות הלאומית-סוציאליסטית". התזה עסקה בהתערערות מעמדה של הקהילה היהודית בגרמניה ותיארה את האנטישמיות האופיינית בנאציזם ככזו הנובעת בין היתר משנאת זרים נגד מיעוט אתני-דתי. גישה זו לחקר השואה פחות מקובלת כיום.

בשנים 1942-1943 עבדה כמתרגמת ב-BBC ובשנים 1945-1959 עבדה במחקר בספריית וינר בלונדון. רייכמן פעלה בספריית וינר תחילה כעמיתה ובהמשך כמנהלת ובמקביל כיהנה כחברת ועד במכון ליאו בק.

== פרסים ==
* מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה - 1969
* מדליית בובר-רוזנצוויג -1970
* פרס משה מנדלסון - 1982
* מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה - 1983

== ראו גם ==
* חנה ארנדט

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
* Monika Hubsch-Faust, [http://jwa.org/encyclopedia/article/reichmann-eva-grabriele Eva Gabriele Reichmann], Jewish Women Archive
* Albert Friedkander, [http://www.independent.co.uk/arts-entertainment/obituary-eva-reichmann-1199981.html Obituary: Eva Reichmann], 23 בספטמבר 1998 </div>
* ציפי לוין, [http://www.news1.co.il/Archive/0014-D-82401-00.html לבטי זהות על סף החידלון], News1

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חוקרי האנטישמיות
קטגוריה:סוציולוגים יהודים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1998
יורם שפירא

יורם שפירא (נולד ב-10 ביוני 1936, ישראל) הוא מהנדס ישראלי, סגן מנהל התעשייה האווירית לישראל בעבר, ממפתחי הטיל גבריאל וספינות דבורה לחיל הים הישראלי.

==ביוגרפיה==
שפירא נולד ליצחק ולוטי (לבית פרידלר) שפירא, ילידי הורודנקה, חלוצים בני העלייה הרביעית וממייסדי המושב צופית. נולד וגדל במושב צופית ולמד בתיכון בכפר סבא.

בשנת 1954 התגייס לעתודה האקדמית, ללימודי הנדסת מכונות בטכניון, ובסיומם שירת בחיל הים הישראלי בתפקידים הנדסיים.

עם שחרורו בשנת 1961 החל לעבוד בתעשייה האווירית לישראל (תע"א) שהייתה בחיתוליה. באותה תקופה נוסד מפעל ב', לימים מבת, בראשותו של אורי אבן-טוב, ושפירא נמנה עם ראשוניו.

שפירא נמנה עם הגרעין הראשון של מפתחי הטיל גבריאל, שהתבסס על טיל קודם בשם לוז שפיתחה רפאל. שפירא שימש כראש צוות ההנדסה המכנית האחראי לתכנון גוף הטיל וחלקים אחרים במערכת הנשק, והיה האחראי הכולל על ייצור הטיל והמערכות והתקנתם על ספינות הטילים ספינות סער של חיל הים ("ספינות שרבורג").

בתחילת שנות השבעים, הוצב במשלחת תע"א בניו-יורק, ושימש כמתאם הנדסי של התע"א בארצות הברית וכאחד מהאחראים על הרכש. במהלך תקופה זאת, השלים תואר שני בניהול תעשייתי באוניברסיטת קולומביה. במהלך מלחמת יום הכיפורים היה פעיל בקידום רכש מערכות מיוחדות שנדרשו לחיל-האוויר הישראלי והתע"א במלחמה.

בשנים 1975–1980, כיהן כמנהלו השלישי של מפעל רמת"א של התעשייה האווירית, בבאר שבע. בתקופה זו פיתח המפעל ביוזמת יורם שפירא את ספינות ה"דבורה" לשוק העולמי ולחיל הים הישראלי, וכן ספינות קטנות יותר מסוג "שפירית" המשמשות לשיטור וסיור במים רדודים ולאורך נהרות. כמו כן פותחו במפעל בתקופה זאת מערכת "מגוב" והדור הראשון של כלי הרכב המשוריין "ראם".

בשנת 1980 מונה לסגן מנהל חטיבת האלקטרוניקה אשר הוקמה לא מכבר. בתקופה זו פרצה החטיבה לתחום החלל, ופותחו הלוויינים הראשונים ממשפחת אופק, והטילים אשר שיגרו אותם לחלל. הלקחים שנלמדו בפרויקט הגבריאל יושמו לפיתוח טילים מתקדמים מונחי לייזר, פצצות חכמות וכלי טיס בלתי מאוישים.

בשנת 1985 מונה לסמנכ"ל התעשייה האווירית ולמנהל חטיבת הטכנולוגיות שלה. בין היתר היה אחראי לארבעה ממפעלי החברה – רמת"א בבאר שבע, שה"ל בלוד, מת"א בירושלים ותעשיות גולן שברמת הגולן שהיו ספקים עיקריים של מערכות מוטסות לפרויקט הלביא.

החל מתחילת שנות התשעים כיהן כנשיא וכמנכ"ל של קומודור אביאיישן (Commodore Aviation), שבסיסה במיאמי, חברה בת של התע"א לשיפוץ מטוסים ותחזוקתם.

לאחר פרישתו מתע"א שימש כדירקטור במגוון חברות ביניהן: אלביט מערכות, דלק, ורדינון וכלל פיננסים.
מכתב אישי משמעון פרס ליורם שפירא, במלאת לו שמונים
נשוי לד"ר שוש שפירא ולהם שלושה ילדים.

== לקריאה נוספת ==
* התעשייה האווירית, חזון ומעשה בתעשייה האווירית, 2013 מסת"ב עמודים 173-179,357-363
*קישור [https://www.youtube.com/playlist?list=PLG9QqvPOPCT7AnFq1pCcBCtkqpow1vYpQ לסרטים] המתארים את קורות חייו
*מכתב אישי משמעון פרס ליורם שפירא, לרגל יום הולדתו ה-80 - יוני 2016 .

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צופית: אישים
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:סגל התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: מנהלי מפעלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
ג'ון קונור

ג'ון קונור (באנגלית: John Connor) הוא דמות בדיונית והפרוטגוניסט הראשי בסדרת סרטי "שליחות קטלנית". הדמות הומצאה על ידי ג'יימס קמרון והוזכרה בסרט שליחות קטלנית ב-1984, ב-1991 הוצגה לראשונה כנער על ידי השחקן אדוארד פרלונג בסרט ההמשך שליחות קטלנית 2. ב-2003 הופיעה הדמות בגילומו של ניק סטאל בסרט שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות, ב-2008 בסדרת הטלוויזיה שליחות קטלנית: יומני שרה קונור על ידי השחקן תומאס דקר. השחקן כריסטיאן בייל מגלם את דמותו של קונור בסרט שליחות קטלנית: התעוררות וג'ייסון קלארק בסרט שליחות קטלנית: ג'נסיס משנת 2015, שם דמותו של קונור היא האנטגוניסט.

== סדרת סרטי "שליחות קטלנית" ==
בסיפר של העולם הבדיוני בו הוא נמצא, ג'ון קונור הוא דמות משיחית, אשר תוביל את המחתרת לניצחון על הרובוטים המחסלים הנשלטים על ידי סקיינט (מחשב העל הצבאי) שגורם ליום הדין (השתלטות הרובוטים והמחשבים על העולם, המהווים סיכון קיומי לאנושות). כאשר אמו, שרה קונור, הופכת למטרה לרובוט מחסל שנשלח אחורה בזמן בסרט הראשון, ג'ון שולח את לוחם המחתרת קייל ריס במטרה להגן עליה, בידיעה שבשלב מאוחר יותר שרה תכנס להריון מקייל, וג'ון עצמו ייוולד. ג'ון הודף את ניסיונות המחסל להרוג אותו בסרט השני והשלישי, לפני יום הדין. בסרט הרביעי, ג'ון הוא לוחם מחתרת לאחר שסקיינט השתלט והתרחשו אירועי יום הדין.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:דמויות משליחות קטלנית
קטגוריה:דמויות קולנועיות
זעמן דק

זעמן דק (שם מדעי: Platyceps rhodorachis) הוא מין של זעמן שחי במרכז אסיה והמזרח התיכון<ref></ref>. הוא ניזון ממכרסמים קטנים ופרוקי רגליים, והוא אינו ארסי. הוא חי במדבריות ואזורים עם אקלים ים תיכוני. הוא מאופיין בעוביו הדק במיוחד ביחס לנחשים אחרים, בגב אפור בהיר וכתם שחור ליד העין זעמן דק מגיע לאורך של 140 סנטימטר בממוצע. לזעמן דק שני תת-מינים אחד זעמן דק דרומי וזעמן דק צפוני. הנקבה מטילה בקיץ ביצים שמהן בוקעים הצעירים.

== קריאה נוספת ==
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים 163–165

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זעמניים
קטגוריה:ארץ ישראל: נחשים שאינם ארסיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1865
תלום-קשקשים מדברי

תְּלוּם-קַשְׂקַשִּׂים מִדְבָּרִי (שם מדעי: Rhagerhis moilensis), שנקרא גם פתן חקייני וקוברה מזויפת, הוא מין של נחש שחי בצפון אפריקה ובמזרח התיכון. בעבר הוא סווג בסוג תלום-קשקשים יחד עם תלום-הקשקשים המצוי, אך לאחר מחקרים חדשים הועבר לסוג בפני עצמו. השמות "פתן חקייני" ו"קוברה מזויפת" באו ממנהגו להרחיב את צווארו וללחוש כמו נחש קוברה כשהוא מאוים. 

הוא מגיע לאורך של 1.5 מטר וניזון ממכרסמים ולטאות קטנות. הם מאופיינים בצבע אפור-אדמדם עם דוגמת מעוינים כהים מרוחקים אחד מהשני, ובכתם שחור על קדמת הפה, מהלחי עד הסנטר. הארס שלהם לא קטלני, אך הוא יכול לגרום לכאבים. תגובה חריפה להכשה עלולה לכלול קשיי נשימה וסיבוכים אחרים שעלולים להיות קטלניים, בעיקר לילדים קטנים. מאחר שאופיו של תלום-הקשקשים רגוע באופן יחסי, לעיתים רחוקות הוא משמש כחיית מחמד. הוא מתנשל פעם ב-30 עד 50 יום.

== קריאה נוספת ==
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 211-212

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זעמניים
קטגוריה:ארץ ישראל: נחשים תת-ארסיים
קטגוריה:נחשים תת-ארסיים
קטגוריה:זוחלים יחידים בסוגם
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1834
יעקב ברוידא

יעקב יוסף ברוידא (בחלק מהמקורות: ברודא, ברוידה; 1833 – ל' בתשרי ה'תרס"ז, 20 באוקטובר 1906) היה סוחר ונדבן חרדי וציוני, שתמך והשתתף במיזמים שונים בארץ ישראל בתקופת היציאה מהחומות, העלייה הראשונה והעלייה השנייה. ממייסדי רחובות.

== ביוגרפיה ==
[[מפת רחובות מה-6 באפריל 1897, לאחר פירוק אגודת מנוחה ונחלה. לחצו להגדלה - לפירוט הבעלות על החלקות]]
יליד פולין, בנו של בנימין ברוידא.

ברוידא עמד בראש אגודת מנוחה ונחלה, שהוקמה ב-1890 בוורשה לשם ייסוד המושבה רחובות, על אדמות דוראן. 

חברי "מנוחה ונחלה" רכשו אדמות חקלאיות במושבה ונטעו מטעי שקדים וכרמי ענבים, הקפידו על עבודה עברית והעסיקו פועלים יהודים בחלקותיהם. רבים מהם לא עלו לארץ עם קניית החלקות אלא התכוונו להשתכן ברחובות לאחר שהמטעים יניבו פרי. יעקב ברוידא ואשתו סימה היו מעשירי המושבה ובעלי שטחים נרחבים (ראו מפה). 

הרחוב הראשון במושבה נקרא לכבודו - רחוב יעקב - מראשית ימיה של המושבה.

הזוג ברוידא התגוררו בוורשה אך ביקרו לעיתים תכופות ברחובות, בביקור בשנת 1895 הבטיח יעקב ברוידא לבני המושבה כי יתרום להקמת בית ספר ובית כנסת. אשתו סימה התכוונה להקים את בית הכנסת על שם אמה, שרה חישין (בתו של יעקב רבינוביץ'), בתרומתה ובתרומת אחיה, יוסף חישין (שחי במוסקבה). למרות טקס הנחת היסודות לבית הכנסת במעמד זה, לא הוקם בית הכנסת עד 1903. בשנה זו תרמו סימה ברוידא ואחיה את הסכום הנדרש ובית הכנסת שהוקם נקרא "אוהל שרה" על שם אמם. 

בשנת 1895 החל שיווק הענבים מכרמי רחובות באמצעות חברת כרמל שהשתייכה לאגודה וברוידא היה מהשותפים בה.

שלט ההנצחה ליעקב יוסף ברוידא בשער [[בתי ברוידא]]
ברוידא ואשתו סימה היו חשוכי ילדים, והנציחו את שמם בהקמת שכונת ההקדש "אהלי יעקב" בנחלאות בירושלים. השכונה, המכונה בתי ברוידא, נוסדה ב-1902 ביוזמת שרגא פייבל יעקבזון ויועדה לדיירים חרדים מתנגדים (פרושים). 

יעקב ברוידא נפטר לפני סיום הקמת השכונה, ב-20 באוקטובר 1906, ותאריך פטירתו מוזכר בשלט ההנצחה המוטבע בשער הכניסה לשכונה. הכיתוב על גבי השלט:

לאחר מותו ספד לו הרב חיים ברלין בפני קהל רב. ההספד בן 16 העמודים הודפס והופץ לאחר מכן בידי פנחס גראייבסקי.

חודשיים לאחר מותו פורסמה מודעה בשם האלמנה, המודיעה כי קיום הצוואה, אשר כללה צדקה למוסדות שונים, תארך כשישה חודשים והיא מבקשת מן הציבור לא להלאותה לשווא בפניות בטרם עת.

==בית משפחת ברוידא==

בית ברוידא ב-[[2009]]
רחוב יעקב ברחובות ב-[[1893]]
בית הכנסת אוהל שרה ב-[[1918]]
בית משפחת ברוידא נבנה ברחובות בשנת 1908. הבית, ברחוב מנוחה ונחלה 56, היה מהמפוארים בבתי המושבה, נחשב לאחד מ"ארמונות המליונרים" לצידם של בית אפרים זק"ש ובית אליעזר משה סלוצקין. 

ב-1909 הגיעה לרחובות רחל המשוררת, שזה עתה עלתה לארץ ישראל. היא התגוררה עם שתי אחיותיה בקומה השנייה בבית ברוידא במשך כשנה. האחות בת-שבע ניגנה בערבים על פסנתר ששלח להן אביהן, והבית הפך למרכז חיי החברה של צעירי המושבה, וכונה בפי כל "מגדל שלוש האחיות".

סימה ברוידא נפטרה ב-20 בפברואר 1920.

בשנים שלאחר מכן התגוררו בבית בני משפחת רבינוביץ, קרובי משפחה של סימה ברוידא מצד אמה. שמואל יעקב רבינוביץ היה אחיין של שרה חישין, אמה של סימה. שמואל יעקב ואשתו מלכה התגוררו בבית זה עם בנם, יהושע (זליג) חלמיש (רבינוביץ), נוטר ידוע בתקופת המנדט הבריטי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רחובות: מייסדים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1833
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1906
בזמן שבני התמותה ישנים

בזמן שבני התמותה ישנים (באנגלית: While Mortals Sleep) הוא ספר המאגד בתוכו 16 סיפורים מאת קורט וונגוט.

הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2011 ותורגם לעברית על ידי מרינה גרוסלרנר, זמורה ביתן, 2012.
את ההקדמה לספר כתב דייב אגרס - סופר, מוציא לאור ונדבן.
לאורך הספר מופיעים איוריו של קורט וונגוט.

==הסיפורים המופיעים בספר==
* ג'ני
* המוות הלבן
* נשיקות במאה דולר
* הנאמן
* עם האצבע על השלט
* מאגר הבנות
* רות
* בזמן שבני תמותה ישנים
* אך צל חולף
* טנגו
* בומאר
* האיש ללא קליות
* מר X
* עשרת אלפים דולר בשנה, בקלי קלות
* כשהכסף מדבר
* הנוכלים

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.text.org.il/index.php?book=12020721 אודות הספר בזמן שבני התמותה ישנים, מאתר טקסט]
* 

קטגוריה:ספרי קורט וונגוט
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
אוגניה גלסנר

אוגניה גלסנר (בפולנית: Eugenia Glassner; 5 בספטמבר 1907 - ?), הייתה אתלטית מצטיינת פולנית-יהודיה.

== ביוגרפיה ==
גלסנר נולדה בדבנו . היא התאמנה בשנת 1926 בקבוצת יוטצ'נקה קרקוב ובשנים 1929–1936 בקבוצת מכבי קרקוב, ביחד עם ברברה אקרלנד, אנדה מצנדורף, הלנה גוטליב, ומרילה פרייוולד.

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בשנת 1932 זכתה גלסנר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 54.0 שניות ומדליית ארד בריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 1:57.6 דקות.

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בחוז'וב בשנת 1933 זכתה גלסנר במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 54.1 שניות.

גלסנר השתתפה במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935.

===אלופת פולין===
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בשנת 1936 זכתה גלסנר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם לוסיה דויטשר, מרילה פרייוולד והלנה גוטליב בתוצאה של 1:59.3 דקות. מדליית ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.3 שניות.

== קישורים חיצוניים ==
* ל. סלומון [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=20942 היהודים בספורט בקראקוב], באתר הספרייה הווירטואלית של מטח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית
* [http://archiwum.rp.pl/artykul/824460-Makabiady.html תמונה של אוגניה גלסנר עם חברותיה למשלחת פולין במכביה השנייה, 1935], באתר Archiwum 
* [https://www.pzla.pl/file/4072-historia-polskiej-kobiecej-lekkoatletyki-w-okresie-miedzywojennym.pdf Historia polskiej kobiecej lekkoatletyki w okresie miedzywojennym] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתלטיות פולניות
קטגוריה:אתלטיות יהודיות
הלנה גוטליב

הלנה גוטליב (בפולנית: Helena Gottlieb), הייתה אתלטית מצטיינת פולנית-יהודיה.

== קורות חיים ==
גוטליב התאמנה בקבוצת מכבי קרקוב, ביחד עם ברברה אקרלנד, אנדה מצנדורף, יבגניה גלזנר ומרילה פרייוולד.

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בשנת 1932 זכתה גוטליב ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 28.1 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם יבגניה גלזנר, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 54.0 שניות. מדליות ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.3 שניות ובריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם יבגניה גלזנר, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 1:57.6 דקות.

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בחוז'וב בשנת 1933 זכתה גוטליב בשתי מדליות כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 27.8 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם יבגניה גלזנר, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 54.1 שניות.

באליפות החורף של פולין שנערכה ב-2 בפברואר 1934 זכתה גוטליב במדליית כסף, בריצת 50 מטר בתוצאה של 7.2 שניות, אחרי מרילה פרייוולד (7.0 שניות).

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בוורשה ביולי 1934 זכתה גוטליב במדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.2 שניות.

במכביה השנייה שנערכה באפריל 1935 היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 200 מרט בתוצאה של 29.3 שניות, אחרי סיביל קוף מארצות הברית (27.6 שניות) ולפני יפה כהן מישראל (29.4 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם מרילה פרייוולד בתוצאה של 56.0 שניות, אחרי גרמניה (55.8 שניות)	ולפני אוסטריה (57.4 שניות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי, בריצת 60 מטר ובריצת 100 מטר

באליפות החורף של פולין שנערכה ב-22 בפברואר 1936 זכתה גוטליב במדליית כסף, בריצת 50 מטר בתוצאה של 7.1 שניות.

===אלופת פולין===
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בשנת 1936 זכתה גוטליב בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם לוסיה דויטשר, יבגניה גלזר ומרילה פרייוולד בתוצאה של 1:59.3 דקות ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.2 שניות.

באליפות החורף של פולין שנערכה ב-31 בינואר 1937 זכתה גוטליב במדליית ארד, בריצת 500 מטר.

== קישורים חיצוניים ==
* כל המנצחות באליפות פולין בריצת 200 מטר מוויקיפדיה 
* ל. סלומון [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=20942 היהודים בספורט בקראקוב], באתר הספרייה הווירטואלית של מטח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית
* [http://archiwum.rp.pl/artykul/824460-Makabiady.html תמונה של הלנה גוטליב עם חברותיה למשלחת פולין במכביה השנייה, 1935], באתר Archiwum 
* [https://www.pzla.pl/file/4072-historia-polskiej-kobiecej-lekkoatletyki-w-okresie-miedzywojennym.pdf Historia polskiej kobiecej lekkoatletyki w okresie miedzywojennym] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אצניות יהודיות
קטגוריה:אצניות פולניות
קטגוריה:אתלטיות יהודיות
אנדה מצנדורף

אנדה שרה מצנדורף (בפולנית: Anda Metzendorf), הייתה אתלטית יהודייה-פולנייה. סגנית אלופת המכביה הראשונה (1932).

== ביוגרפיה ==
מצנדורף התאמנה בקבוצת מכבי קרקוב, לצידן של ברברה אקרלנד, הלנה גוטליב, יבגניה גלזנר ומרילה פרייוולד. 

במכביה הראשונה שנערכה באפריל 1932 זכתה מצנדורף במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.30 מטר, אחרי סיד קוף מארצות הברית (1.35 מטר) ולפני מרילה פרייוולד. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 3.88 מטר. חודשיים לאחר מכן, באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' ביוני אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, יבגניה גלזנר ומרילה פרייוולד בתוצאה של 54.0 שניות ומדליות ארד, בריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, יבגניה גלזנר ומרילה פרייוולד בתוצאה של 1:57.6 דקות.

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בחוז'וב בשנת 1933 זכתה מצנדורף במדליית כסף, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, יבגניה גלזנר ומרילה פרייוולד בתוצאה של 54.1 שניות.

מצנדורף השתתפה במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935.

== קישורים חיצוניים ==
* ל. סלומון [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=20942 היהודים בספורט בקראקוב], באתר הספרייה הווירטואלית של מטח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית
* [http://archiwum.rp.pl/artykul/824460-Makabiady.html תמונה של הלנה גוטליב עם חברותיה למשלחת פולין במכביה השנייה, 1935], באתר Archiwum 
* [https://www.pzla.pl/file/4072-historia-polskiej-kobiecej-lekkoatletyki-w-okresie-miedzywojennym.pdf Historia polskiej kobiecej lekkoatletyki w okresie miedzywojennym] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קופצים לגובה פולנים
קטגוריה:אצניות פולניות
קטגוריה:אתלטיות יהודיות
מיגל מורטינוס

מיגל אנחל מורטינוס (בספרדית: Miguel Ángel Moratinos Cuyaubé; נולד ב-8 ביוני 1951, מדריד) הוא דיפלומט ספרדי ופוליטיקאי, חבר מפלגת העובדים הסוציאליסטית וחבר קונגרס הנציגים (הבית התחתון של הפרלמנט הספרדי), שבו הוא מייצג את מחוז הבחירה קורדובה. בין השנים 1996-2003, מורטינוס היה השליח המיוחד של האיחוד האירופי לתהליך השלום במזרח התיכון.

מורטינס כיהן כשגריר ספרד בישראל בין אוקטובר 1996 עד ינואר 1997.

ב 18 באפריל 2004 הוא מונה לשר החוץ של ספרד במקום אנה פלאסיו. הוא כיהן בתפקיד עד ה-21 באוקטובר 2010, כיהן כשר החוץ בממשלת חוסה לואיס רודריגס ספאטרו, והוחלף בטרינידד חימנס. ב-2007, גם כיהן כיו"ר הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.

ב-2011 הוכרז כאחד המועמדים לתפקיד מנכ"ל ארגון המזון והחקלאות של האו"ם, אך ביוני אותה שנה הפסיד אתה התפקיד לז'וזה גרציאנו דה סילבה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרי החוץ של ספרד
קטגוריה:דיפלומטים של האיחוד האירופי
קטגוריה:יחסי ישראל–ספרד
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר השמש של פרו
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1951
My First Story

My First Story (מוכר כ- MY FIRST STORY) היא להקת רוק יפנית אשר נוסדה ב-2011.

== חברי הלהקה ==
* Hiro- מוריאוצ'י הירוקי ("הירו"), נולד ב-25 ינואר 1994, סולן הלהקה. אחיו הצעיר של טאקה, סולן להקת הרוק המצליחה ONE OK ROCK.
* Nob- קאטו נובואקי ("נוב"), נולד ב-14 אוקטובר 1984,בסיסט הלהקה. 
* Sho- טסוצ'יאה שו ("שו"), נולד ב-28 מרס 1984,גיטריסט הלהקה.
* Teru- נישיזאווה טרוקי ("טרו"), נולד ב-28 מאי 1992, גיטריסט הלהקה.
* Masack- קוג'ימה מאסאקי ("מאסאק"), נולד ב-3 ינואר 1988,מתופף הלהקה.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומים ===
{| class="wikitable"
|+
! rowspan="2" |שנה
! rowspan="2" |מידע
!מצעד אוריקון
|-
!<small>שבועי</small>
|-
|2012
|MY FIRST STORY
* שוחרר: 4 אפריל, 2012
|26
|-
|2013
|THE STORY IS MY LIFE
* שוחרר: 6 פברואר, 2013
|15
|-
|2014
|虚言NEUROSE
* שוחרר: 29 אוקטובר, 2014
|14
|-
|2016
|Antithese
* שוחרר: 29 יוני, 2016
|4
|-
|2017
|All Lead Tracks
* שוחרר: 19 יולי, 2017
|6
|-
|2017
|All Secret Tracks
* שוחרר: 13 דצמבר, 2017
|22
|-
|2018
|The Premium Symphony
* שוחרר: 28 מרץ, 2018
|24
|-
|2018
|S·S·S
* שוחרר: 17 אוקטובר, 2018
|4
|-
|2019
|The Plugless
* שוחרר: 3 יולי, 2019
|20
|-
|2020
|V
* שוחרר: 12 אוגוסט, 2020
|2
|}

=== סינגלים ===
{| class="wikitable"
! rowspan="2" |שנה
! rowspan="2" |מידע
!מצעד אוריקון
|-
!<small>שבועי</small>
|-
|2013
|最終回STORY
* שוחרר: 3 יולי, 2013
|12
|-
|2014
|Black Rail
* שוחרר: 16 יולי, 2014
|13
|-
|2014
|不可逆リプレイス (Fukagyaku Replace)
* שוחרר: 24 ספטמבר, 2014
|15
|-
|2015
|ALONE
* שוחרר: 5 אוגוסט, 2015
|15
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://twitter.com/MyFirstStory_of MY FIRST STORY] ב- טוויטר

קטגוריה:להקות יפניות
ברברה אקרלנד

ברברה אקרלנד (בפולנית: Barbara Ekerland-Wieczorek; 23 באוגוסט 1913–1989), הייתה אתלטית פולנית-יהודיה, שיאנית פולין בקפיצה לגובה.

== ביוגרפיה ==
אקרלנד נולדה בחוז'וב.

אקרלנד התאמנה בקבוצת מכבי קרקוב, ביחד עם אנדה מצנדורף, הלנה גוטליב, יבגניה גלזנר ומרילה פרייוולד. 

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בבידגושץ' בשנת 1930 זכתה אקרלנד במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.38 מטר.

===שיאנית פולין===
ב-1 בפברואר 1931 קבעה אקרלנד בקפיצה לגובה שיא פולין חדש של 1.45 מטר.

אקרלנד נפטרה בחוז'וב בשנת 1989.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.pzla.pl/file/4072-historia-polskiej-kobiecej-lekkoatletyki-w-okresie-miedzywojennym.pdf Historia polskiej kobiecej lekkoatletyki w okresie miedzywojennym] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קופצים לגובה פולנים
קטגוריה:אתלטיות יהודיות
קטגוריה:אתלטיות פולניות
נחל צבעון

נַחַל צִבְעוֹן (בערבית: ואדי צוביע; נקרא גם: נחל גורי האריות) הוא נחל אכזב הממוקם בגליל העליון והוא אחד מיובליו של נחל דישון.

==אטימולוגיה==
וילנאי כותב כי השם צבעון ניתן בהתאמה לשמו הערבי של הואדי: "ואדי צוביע" והוא מעלה את האפשרות שזה על שם דבָּע (בערבית: ضبع) שפירושו צבוֹע.<ref></ref>

==תוואי הנחל==
מקום קבורתם של מרדכי ואסתר זיע"א}}הנחל ממוקם ליד צפת למרגלות הר צבעון והר קלען, שעליו ממוקם היישוב צבעון אשר נקרא על שמו של הנחל.

הנחל מנקז את המורדות הצפוניים של הר מירון והוא נשפך יחד עם נחל אביב ונחל גוש חלב אל נחל דישון.

סמוך וליד הנחל עובר שביל ישראל. בנחל צבעון ניתן לטייל בשביל היורד לאורך הנחל אל יער ברעם ונחל דישון. המסלול חוצה את נחל ברעם.

== קבר אסתר ומרדכי ==

לפי מסורת שתועדה לראשונה בידי רבי מנחם החברוני במאה ה-13, נמצא קבר אסתר ומרדכי בלב חורש ים תיכוני הסבוך בערוצו של הנחל, ובמקום אף נהוג היה לערוך את חגיגות פורים. במקום מצוי לוח על גל אבנים ועליו הכיתוב: . מקום הקבר שנוי במחלוקת.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.eretz.com/wordpresshe/?p כתבה על נחל צבעון באתר ארץ וטבע "המגזין הגאוגרפי של ישראל"]
*[http://www.tiuli.com/track_info.asp?track_id=4 בית הכנסת ברעם ויער נחל צבעון באתר "טיולי"]
*[https://www.inature.info/wiki/%D7%A0%D7%97%D7%9C_%D7%A6%D7%91%D7%A2%D7%95%D7%9F הנחל באתר טבע ונופים בישראל]
*[https://xnet.ynet.co.il/travel/articles/0,14715,L-3091954,00.html מסלולי חורף בגליל העליון]
*[https://www.govmap.gov.il/?c=238436.1,769636.22&z=8&lay=WATER_FLOW נחל צבעון] באתר המפות הישראלי

==הערות שוליים==

צבעון
קטגוריה:שביל ישראל
ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי

ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי הוא רומן מאת הסופר היהודי-אמריקאי מייקל שייבון, שפורסם בשנת 2000 וזכה בפרס פוליצר לספרות בשנת 2001. הרומן מגולל את סיפורם של שני בני דודים יהודיים ערב מלחמת העולם השנייה ולאחריה. בני הדודים הם האמן-צייר ג'ו קוואליר אשר נמלט מפראג, והכותב יליד ברוקלין סאם קליי. ברומן מתוארת השותפות והידידות רבת השנים בין קוואליר וקליי, כיצד הפכו לדמויות מרכזיות בתעשיית הקומיקס האמריקני וקורותיהם בזמן המלחמה ולאחריה. הרומן נוגע ועוקב אחר קו ההתקדמות של התפתחות הקומיקס האמריקני, מימי "תור הזהב", ועד לתחילת "תור הכסף".
עם פרסומו, זכה קוואליר וקליי לשבחים מופלגים, הפך לרב מכר וזכה בפרסים ספרותיים רבים.

לאחר פרסום הספר, פורסמו מספר פרויקטים מלווים וביניהם שני סיפורים קצרים מאת שייבון שככל הנראה נכתבו במקור כחלק מהספר המקורי אבל לא נכללו בגרסתו הסופית: "שובו של קאווליירי המדהים" ב-2001 ו-"ארוחת בוקר בחורבה" ב-2004. קודה לרומן תחת הכותר "נ"ב" פורסמה ב-2004, ובין השנים 2004 ל-2006 הוצאת דארק הורס קומיקס פרסמה שתי סדרות של קומיקס, שהתבססו על סיפורי גיבור העל בשם "האסקפיסט" המתוארים ברומן. אותה הוצאה אף פרסמה המשך לרומן בשם "האסקפיסטים", שנכתב על ידי בריאן ק. ווהן.

הספר תורגם לעברית על ידי אלינוער ברגר ויצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2003. אף על פי שהרומן זכה לפרס פוליצר בשנת 2001, על כרך הספר בהוצאה משנת 2003 מופיעה הכתובת "זוכה פרס פוליצר לספרות יפה לשנת 2000".

==קישורים חיצוניים==
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/z1fantasy-756.htm ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי / מייקל שייבון], באתר "אימגו", 29 בינואר 2006
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:מייקל שייבון
קטגוריה:ספרי 2000
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרים שזכו בפרס פוליצר לסיפורת
אוסטין קאר

אוסטין קאר (באנגלית: Austin Carr; נולד ב-10 במרץ 1948) הוא כדורסלן עבר ששיחק בעמדת הקלע. כיום משמש כפרשן כדורסל.

==קריירה==
קאר, ששיחק במכללות במדי אוניברסיטת נוטרדאם, מחזיק בשיא נקודות למשחק בטורניר אליפות המכללות בכדורסל: 61 נקודות. השיא נקבע ב-1970, עוד בטרם חוקי הזריקה לשלוש נכנסו לתוקף, ולא נשבר מאז. קאר נחשב לאחד מגדולי שחקני כדורסל המכללות בכל הזמנים ואף נכלל בהיכל התהילה של כדורסל המכללות.

קאר נבחר בבחירה הראשונה בדראפט 1971 על ידי קבוצת קליבלנד קאבלירס שקמה שנה קודם, ואת מרבית הקריירה המקצוענית שלו שיחק קאר בקבוצה. קאר הוביל את הקאבלירס להעפלה ראשונה לפלייאוף בעונת , הישג אותו שחזר עם הקבוצה גם בשתי העונות הבאות. ב-1980 עזב את הקאבלירס, וכמחווה של כבוד לתרומתו הוחלט בקבוצה ששחקנים לא ילבשו את גופייה מספר 34 בה שיחק במרבית תקופתו בקבוצה. במהלך עונת שיחק קאר בדאלאס מאבריקס ובוושינגטון בולטס, ולאחר מכן פרש מכדורסל. לאורך הקריירה העמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 2.9 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.

קאר משמש כיום כפרשן במשחקי הקאבלירס בשידורים המקומיים של הקבוצה בערוץ Fox Sports Ohio. הוא משמש גם כמנהל קשרי קהילה (Director of Community Relations) של הקאבלירס. הוא מכונה "מיסטר קאבליר" (Mr. Cavalier).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון בולטס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
אצטדיון בולנפלטור

אצטדיון בולנפלטור הוא אצטדיון רב-תכליתי בעיר דרמשטאדט המשמש כמגרשן הביתי של קבוצת הכדורגל דרמשטאדט 98 ושל קבוצת הפוטבול דרמשטאדט דיאמונדס. האצטדיון מסוגל לקלוט 16,500 צופים במשחקי הבונדסליגה כולל יציעי עמידה.

בשנת 2016 שוה שם האצטדיון למשך עונת אחת ל"אצטדיון יונתן היימס על בולנפלטור", על שם אוהד הקבוצה שנפטר.

== גלריה ==
<gallery>
Haupttribüne Böllenfalltor 2023 August.jpg|מראה היציע המרכזי בשנת 2023
Merck-Stadion am Böllenfalltor.jpg|מראה האצטדיון בשנת 2019 בזמן בניית אחד היציעים מחדש
Böllenfalltor Blick von Südkurve.jpg|מראה האצטדיון בשנת 2006
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20150420143934/http://www.sv98.de/verein/stadion.htm האצטדיון] באתר של דרמשטאדט 98

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בגרמניה
קטגוריה:דרמשטאדט: מבנים
אברהם אשר (רב)

אברהם אשר (בהולנדית: Abraham Asscher; 16 ביוני 1884, אמסטרדם - 10 במאי 1926, לוגאנו) היה רב בהולנד.

== חייו ופועלו ==
אשר היה בנם של אליעזר אשר ורוזלי ואן-הס. בשנת 1919 נשא לאישה את הסופרת והמחנכת קלרה פינקהוף. נולדו להם שישה ילדים (שניים מהם נרצחו בשואה).

אשר למד בסמינר היהודי באמסטרדם, בניהולם של יוסף צבי דינר ואחריו פ. י. ב. גוביטס. בשנת 1913 קיבל דיפלומה של "מורה". הוא לימד זמן מה בסמינר בו למד. אחר כך שימש כמורה לשפות קלאסיות בגימנסיה באוטרכט ולאחר מכן בעיר סנייק. בשנים 1918–1919 כיהן כרב בית הכנסת ההולנדי האשכנזי הראשי באמסטרדם. בשנת 1919 הוא מונה מטעם בית הכנסת לרב הראשי של מחוז חרונינגן. אשר תמך בציונות והיה הרב הציוני הראשון והחשוב בהולנד.

עקב מחלה, עבר אשר בשנת 1926 ניתוח בשווייץ. הוא נפטר שם בגיל 41 ונקבר בבית העלמין היהודי בעיר חרונינגן.

== ראו גם ==
* קלרה אשר-פינקהוף

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילים ציונים בהולנד
קטגוריה:רבנים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1884

קטגוריה:נפטרים ב-1926
המדינה הלאומית-לגיונרית

[[יון אנטונסקו והוריה סימה, מנהיגי המדינה הלגיונרית]]
המדינה הלאומית-לגיונרית (ברומנית: Statul Național-Legionar) היה השם הרשמי של ממלכת רומניה בתקופה של 134 ימים, בין 14 בספטמבר 1940 ובין 14 בפברואר 1941.

המדינה הלאומית-לגיונרית נוסדה בעקבות ברית בין הגנרל יון אנטונסקו והתנועה הלגיונרית בהנהגת הוריה סימה, ברית שהולידה את ממשלת יון אנטונסקו השנייה, הדיחה את קרול השני, מלך רומניה ותפסה את השלטון ברומניה תחת הנהגה סמלית של מיכאי הראשון, מלך רומניה.

על פי צו שפורסם על ידי המלך מיכאי בעיתון הרשמי נקבע:
# המדינה הרומנית הופכת למדינה לאומית-לגיונרית.
# התנועה הלגיונרית היא התנועה המוכרת היחידה במדינה החדשה ומטרתה לעלות את המורל והמצב הכלכלי של העם הרומני ולפתח את כוחותיו היצירתיים.
# הגנרל יון אנטונסקו הוא קונדוקטורול (המנהיג העליון) של המדינה הלגיונרית וראש המשטר הלגיונרי.
# הוריה סימה הוא מנהיג התנועה הלגיונרית.
# החל ממועד זה נפסק כל ריב אחים.

המדינה הלאומית-לגיונרית הגדירה עצמה כ"לאומית-נוצרית" ו"טוטליטרית".

התנועה הלגיונרית הייתה תנועה אנטישמית מוצהרת ועם הגעת אנשיה לעמדות שלטוניות פעלה לנקום במי שרדף אותה בעבר, לפגוע ביהודים וברכושם ולהעשיר את אנשיהם ואת קרנותיהם. בחקיקה נמשכה המגמה של חקיקה אנטישמית מפלה ובתקופת המדינה הלאומית-לגיונרית חוקקו מעל 20 חוקים נגד היהודים. חוקקו גם חוקים שהפלו לטובה את המיעוט הגרמני ברומניה.

בתקופת המדינה הלאומית-לגיונרית הוקם גוף חדש, המשטרה הלגיונרית, גוף ביצועי, צבאי למחצה, לפי הדוגמה הנאצית.

המדינה הלאומית-לגיונרית הונהגה על ידי שני כוחות שכל אחד מהם שאף להנהגה בלעדית והיו קיימים ביניהם מתחים שהלכו וגברו, במיוחד בנושא הטיפול ביהודים. שני הגופים היו בעד הדרת היהודים ושוד רכושם, אך בעוד אנטונסקו ותומכיו רצו לעשות זאת בצורה הדרגתית, כדי לא לפגוע בכלכלה הרומנית ואת רכוש היהודים רצו לנתב לאוצר המדינה, הלגיונרים רצו לעשות זאת מהר ככל האפשר ואת רכוש היהודים לנתב לכיסיהם. המתח בין שני המחנות הלך וגבר והגיע לשיאו במרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט, שהיוו אקורד הסיום בשותפות הזאת - עם דיכוי המרד, אנטונסקו הרכיב את ממשלתו השלישית, ללא נציגים של התנועה הלגיונרית, הכריז על סוף המדינה הלאומית-לגיונרית ועבר למשטר של דיקטטורה צבאית בראשותו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.yadvashem.org/yv/en/about/events/pdf/report/romanian/1.5_HOLO.pdf השואה ברומניה, המדינה הלאומית לגיונרית ונסיונותיה לפתור את "הבעיה היהודית"]
* [http://www.academia.edu/4100132/Mişcarea_legionară_după_Corneliu_Codreanu._Vol._II._Regimul_Antonescu_ianuarie_1941_august_1944_ Ilarion Țiu, Mișcarea Legionară după Corneliu Codreanu] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:שואת יהודי רומניה
קטגוריה:התנועה הלגיונרית
קטגוריה:ממלכת רומניה
קטגוריה:פשיזם ברומניה
אפודי הזהב

אפודי הזהב (פסיון זהוב) ב[[סצ'ואן.]]
אפודי הזהב או פסיון זהוב (שם מדעי: Chrysolophus pictus) הוא מין של פסיון גדול מסדרת התרנגולאים החי בטבע באזור מערב סין. הוא הופץ על ידי האדם גם לאזורים אחרים. לפסיון צבעים זהובים ובוהקים ומכאן שמו.

== מאפיינים ==
אורכו של אפודי בוגר 90–105 ס"מ. זנבו הארוך מהווה כשני שלישים מאורכו. לפסיונים הזכרים לבוש מרשים וצבעוני: על ראשם ציצת זהב עם קצה אדום; מתחת צוארם מעין מניפה כתומה, מפוספסת בשחור; הבטן אדומה; הגב והכנפיים ירוקים עם מעט כחול; הרגליים צהובות, והזנב אפור-לבן מנוקד. הנקבות אפורות ומוסוות טוב יותר. הן קטנות מהזכרים ומגיעות בדרך כלל רק לאורך 70 ס"מ. זנבן קצר בהרבה.

הפסיונים חיים ביערות הרריים במערב סין, ביערות סבוכים. הם ביישנים ונסתרים ונדיר לצפות בהם. כמו רוב התרנגולאים, הם נוטים לשהות הרבה על הקרקע, ולא לעוף אלא בשעת סכנה. בלילות הם לנים על ענפי עצים.

בגלל צבעיו המרשימים אפודי הזהב הופץ על ידי האדם לאזורים אחרים כגון לבריטניה.

מזונם העיקרי הוא עלים, זרעים, פירות יער וחסרי חוליות קטנים.

מצב השימור של אפודי זה הוא ללא חשש.

==ראו גם==
* פסיון מצוי
* תרנגול בנקיבה
* טווס מצוי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:פסיונים
קטגוריה:סין: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ישראל די קוריאל

רבי ישראל די קוריאל (מהריד"ק; נפטר בסוף שנת ה'של"ז, 1577) היה רב וראש ישיבה מגדולי חכמי צפת במאה ה-16.

==ביוגרפיה==
נולד באדריאנופול שבטורקיה לרב מאיר די קוריאל, שהיה לפי ההשערה ממגורשי ספרד. למד בישיבתו של רבי יוסף פאסי תלמידו של רבי יצחק אבוהב. בישיבה זו התיידד עם תלמיד אחר, רבי משה די טראני. באדריאנופול לימד תלמידים, וכנראה שגם בקושטא.

בסביבות שנת ה'רצ"ה, 1535, עלה לארץ ישראל דרך מצרים שבה שהה כמה שנים, והתיישב בצפת.

בצפת היה מתלמידיו של רבי יעקב בירב (1474–1546), מגדולי חכמי ארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-16 ומארגן ניסיון חידוש הסמיכה ב-1538. לפי מסורת מקובלת, רבי ישראל די קוריאל היה אחד מארבעת החכמים שהוסמכו על ידי רבי יעקב בירב. לצד ידידו רבי יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך; המבי"ט, ורבי אברהם שלום.

ר"י די קוריאל היה שותף לרבי דוד אבן זמרה (רדב"ז) בחרם נגד המחמירים לעשר פירות הלקוחים מנכרים בשמיטה.

הוא הקים בצפת ישיבה גדולה. מתלמידיו רבי בצלאל אשכנזי (1520–1594), מן האחרונים, מגדולי חכמי התורה במצרים ובירושלים בתקופתו. ורבי מרדכי הכהן, מחבר הפירוש 'שפתי כהן' על התורה.

מלבד תפקידו בראשות הישיבה, היה מראשי בית הדין בצפת לצידם של רבי יוסף קארו ורבי משה די טראני (המבי"ט). הוא גר בצפת במשך ארבעים שנה עד פטירתו בסוף שנת ה'של"ז, 1577.

בנו היה רבי משה די קוריאל. בתו נישאה לרב משה נג'ארה. נכדו ר' ישראל נג'ארה היה רב קהילת יהודי עזה ומחשובי המשוררים היהודים בתקופתו.

== פסקיו ההלכתיים ==
לעיתים התחלפו מפסקיו עם הפסקים של הרב יוסף קארו, בלבול זה נבע מכך שראשי תיבות שניהם היו דומים בכך ש"מהרי"ק" מציין גם הרב יוסף קארו וגם הרב יוסף קולון, וגם הרב ישראל דה-קוריאל. ויש מקרים בהם חלק הרב יוסף קארו על הרב יוסף קולון, כגון במעשה שבני קהילה מסוימת הוציאו כהן מבית הכנסת בשבת בראשית כדי לקחת עלייתו לתורה, הרב יוסף קולון אישר המעשה ואילו הרב יוסף קארו לא היה שבע רצון מההתעלמות ממצוות קידוש זרעו של אהרן.

דעתו בנושא שני המשיחים בעם ישראל לעתיד לבוא, מזרע יוסף ומזרע דוד, הייתה ייחודית. בפרשת בא, מפרש ששני המשיחים הם: משיח אליהו ומשיח בן דוד. "ומה שכתבתי שתי צפורים חיות... או שיהיה שתי צפורים כנגד ב' משיחים: משיח אליהו שיבא ליתן בשורות טובות כדכתיב לפני בא יום ה' וגו', ואחר כך משיח בן דוד. והנה הב' הרי הם חיים בגן עדן, אליהו חי וקים דוד מלך ישראל חי וקים".

==ספריו==
* אור צדיקים, שלוניקי תקנ"ט, ורשה תרס"ב
* שאול רגב (מהדיר), דרשות ומאמרים לרבי ישראל די קוריאל, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"ב
* חידושי מהרי"ק על התורה, נדפס במהדורות, כספר המשך לספר למגיד מישרים, של ר' יוסף קארו.

==לקריאה נוספת==
* מאיר בניהו, רבי ישראל ב"ר מאיר די־קוריאל, בתוך: שאול רגב (מהדיר), דרשות ומאמרים לרבי ישראל די קוריאל, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"ב. עמ' ט-כא

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:דיינים ארץ-ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1501
קטגוריה:נפטרים ב-1573
נפתלי הרץ בכרך

הרב נפתלי בן יעקב אלחנן בכרך, היה רב מקובל, יליד פרנקפורט שבגרמניה.

התפרסם בעקבות ספרו "עמק המלך" שנדפס באמסטרדם שנת ת"ח (1648). בספרו הוא מסכם ומבאר את קבלת האר"י על פי שיטת הרב ישראל סרוג.

==ספריו==
*שבע רצון - ספר קבלי בלשון הזהר.
*גן המלך - פירוש למאמרי זהר ([https://www.magnespress.co.il/book/%D7%A1%D7%A4%D7%A8_%D7%92%D7%9F_%D7%94%D7%9E%D7%9C%D7%9A-8433 נדפס לראשונה] מכתבי יד, ההדירו והוסיפו מבוא והערות: יונתן מ' בן הראש ויהודה ליבס בהוצאת מאגנס בשנת תשפ"ג).
*מעיין גנים - באור סדר התפילות.
* ארבעה ראשים פירוש על פרשיות התורה בדרך פרדס"ן: פ'שט ר'מז ד'רש ס'וד נ'שמה.
* אפריון שלמה פירוש על אגדות התלמוד בדרך פשט ובדרך סוד.
* משנת חסידים פירוש שישה סדרי משנה על דרך הסוד.
* זוהר הרקיע ביאור תרי"ג מצוות בדרך הסוד.
* נופת צופים הדרכות לבא ללמוד תורת הסוד כגון: זיכוך הנשמה, תפילות בכוונה, תיקון חצות וכו'.
* ברכת השם פירוש התפילות.

===עמק המלך===
ספרו עמק המלך הוא סיכום של קבלת האר"י.
"עמק המלך" הוא הספר הנדפס הראשון על קבלת האר"י. הדפסתו עוררה מחלוקת רבה עם הדפסתו.
בין מבקריו היה תלמידו של ר' חיים ויטאל, ר' חיים הכהן מארם צובא, שביקר קשות את הספר וכתב: "ומי התיר לזולת להעלות אותם בדפוס להתעולל בהם ערלי לב... ומה לעשות דאתמסר עלמא לטפשאי...".
הרב משה חגיז כתב, כי שם הספר ראוי להקרא "עמק הבכא" ולא "עמק המלך".

לדעת החוקר ר' יוסף אביב"י רבי נפתלי בכרך אגד את הקונטרסים שהיו לפניו למהלך האצלה אחד שלם ומסודר, רק שהוא נוסד לא רק על קונטרסיהם של תלמידי האר"י אלא גם על הקונטרסים של מהר"י סרוק ור' יוסף אבן טבול..

בספר נדפסה גם "מסכת כלים" המתארת, לכאורה, את מקום גניזתם של אוצרות בית המקדש.

הרב המחבר לא מסביר למה קרא לספרו בשם עמק המלך, אך הוא שוה בגימטריה לשמו הירץ.

== לקריאה נוספת ==
* יונתן מ' בן הראש ויהודה ליבס, ספר גן המלך - פירושי זוהר לר' נפתלי הרץ בכרך, הוצאת מאגנס, 2023

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=rTzrFGJc8-A&list=PLGM1rSNgLOU4VL_Gf9OJC2uTE9IU8LtSV שיעורים ביו טיוב בספר עמק המלך].
* [http://vikikabballa.wiki.co.il/index.php/קטגוריה:עמק_המלך עמק המלך באתר ויקיקבלה].
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1601
נחושית נחשונית

נחושית נחשונית (שם מדעי: Chalcides guentheri) היא מין של לטאה חסרת רגליים מהסוג נחושית.

כמעט 50% מהנחושיות הנחשוניות חיות בישראל, כשהשאר חיים בלבנון ובחלקים בירדן וסוריה.<ref></ref>

== מאפיינים ==
הנחושית הנחשונית חיה באזורי סבך עם אקלים ים תיכוני, ולא יכולה לחיות בסביבות בנויות, מאוכלסות ומתועשות, דוגמת אזורי ערים ומושבים, מה שמצמצם מאוד את שטח המחיה שלה, לכן היא בסכנת הכחדה קלה, אם כי לפעמים נכנסת בטעות לחצרות בתים. נחושיות מסתתרת בעשב לעיתים קרובות וכן מתחת לאבנים. נחושיות נחשוניות הן מין משריץ, כלומר לא מטיל ביצים אלא משריץ ולדות חיים, והנקבה משריצה בממוצע שלושה צעירים בהשרצה אחת. בישראל היא מוגנת בחוק כמו שאר זוחלי הארץ ומצב אוכלוסייתה יציב, בניגוד למצבה במדינות אחרות בהן היא נפגעת דרך קבע עקב פעילות אנושית. הנחושית הנחשונית מאופיינת בגוף ארוך, חלק, בצבע חום בהיר עד ירקרק, כשהבטן בהירה יותר. כמו חלק מבני משפחת החומטים, אין לה רגליים.

== רבייה ==
בקיץ הנקבה משריצה ולדות חיים. מייד בצאתם לאוויר העולם הם עצמאים והנקבה לא מטפלת בהם.

== מזון ==
הנחושית ניזונה בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים.

== קריאה נוספת ==
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 132-133

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארץ ישראל: חומטיים
קטגוריה:חומטיים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' אלבר בולנז'ר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1887
לוסי גולדנר

לוסי גולדנר-גורדיאן (בגרמנית: Lucie Gordian; 1918–2000) הייתה שחיינית יהודייה-אוסטרית. שיאנית אוסטריה בשחייה.

== ביוגרפיה ==
גולדנר נולדה וגדלה בווינה. היא התאמנה בקבוצת הכח וינה בהדרכת זיגו ורטהיימר.

בשנת 1935 ייצגה גולדנר את אוסטריה במשחקי המכביה השנייה וזכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 5:34.6 דקות ומדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב אחרי ג'ניס ליפסון מארצות הברית (1:30.2 דקות) ולפני חברתה למשלחת אלישבע שמידט. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:47.4 דקות.

בשנת 1936 נבחרה גולדנר לייצג את אוסטריה באולימפיאדת ברלין, אולם היא סירבה להשתתף באולימפיאדה, יחד עם השחייניות יהודית דויטש-הספל ורות לנגר, במחאה על מדיניותו של אדולף היטלר, באומרה "אני מסרבת להתחרות על אדמה שמוציאה להורג בצורה מבישה את עמי". בעקבות כך, ממשלת אוסטריה אסרה עליה להשתתף בתחרויות, אך בלחץ התקשורת האירופית "עונשה" הופחת להשעיה של שנתיים.

בשנת 1938 היא נעצרה על ידי המשטרה, לאחר החקירה, הרופא התורן בתחנת המשטרה אפשר לה לברוח דרך הדלת האחורית. היא צבעה את שערה לבלונד, החביאה את הטלאי הצהוב מתחת למעילה ונסעה ברכבת לברלין. למרות שלא היה לה התר כניסה לבריטניה היא טסה ללונדון. בלונדון היא נישאה להנרי גרדיאן. לאחר מלחמת העולם השנייה היא נסעה עם בתה לצ'כיה שם שרת בעלה. בשנת 1948 היא עברה להתגורר במלבורן, אוסטרליה עם משפחתה הצעירה.

== קישורים חיצוניים ==

* ג'ון לוי, [http://newsstore.theage.com.au/apps/viewDocument.ac?docID=news000926_0218_9209 לוסי גורדיאן], באתר The Age 26 בספטמבר 2000 
* [http://cupola.gettysburg.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1019&context=histfac Hakoah Vienna and the International Nature of Interwar Austrian Sports] William bowman 
* [https://web.archive.org/web/20160303230024/http://www.kino.com/press/Watermarks_press/watermarks-pbk.pdf Watermarks], Pressbook of a documentary by Kino International 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספורטאי הכח וינה
קטגוריה:שחייניות יהודיות
קטגוריה:אולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:פליטות רדיפות הנאצים
קטגוריה:ילידות 1918
קטגוריה:אוסטריות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:שחייניות חופשי אוסטריות
קטגוריה:שחייניות גב אוסטריות
מפלגת העמים הדמוקרטית (טורקיה)

מפלגת העמים הדמוקרטית (בכורדית: Partiya Demokratik a Gelan, טורקית: Halkların Demokratik Partisi או HDP) היא מפלגת שמאל בטורקיה הפועלת כמפלגת אם עבור מפלגת BDP הפרו-כורדית. המפלגה משתפת פעולה עם תנועת קונגרס העמים הדמוקרטי (HDK).

היא נוסדה בשנת 2012 באגף הפוליטי של "קונגרס העם הדמוקרטי", איחוד של מספר תנועות שמאל אשר בעבר פעלו בנפרד, כדי לעבור את אחוז החסימה הגבוה בטורקיה, העומד על 10%, כהכנה לבחירות הכלליות ביוני 2015.

המפלגה פועלת עם מנגנון הנהגה כפול, עם יושב ראש ויושבת ראש. ביוני 2014 מונו סלהאטין דמירטאש ופיגן יוקסקדה לתפקידים. HDP נתפסת לפעמים כגרסה הטורקית של SYRIZA ו-Podemos.

בבחירות הכלליות שנערכו ב-2015 הצליחה המפלגה, כנגד כל הסקרים, לעבור את אחוז החסימה ולהשיג מעל 13% מהקולות, ובכך נכנסה לראשונה לפרלמנט. בין נציגיה היה גארו פאילן ממוצא ארמני.

בנובמבר 2016 הוצאו צווי מעצר כנגד 12 מראשי המפלגה, ובשנים שלאחר מכן שבה ועצרה את נבחרי המפלגה במקרים נוספים<ref></ref>. על אף זאת, המפלגה התחזקה בשנים אלו וגדלה לכדי המפלגה השלישית בגודלה בפרלמנט. 

בשנת 2021, התובע הכללי, בקיר שאהין הגיש עתירה לבית המשפט לחוקה בבקשה להוציא מחוץ לחוק את המפלגה. לפני כן, ממשלת טורקיה פיטרה 50 מתוך 53 ראשי העיריות של המפלגה<ref></ref><ref></ref>.

סלהאטין דמירטאש טען שאם המפלגה הדמוקרטית העממית תיסגר, מועמדי HDP לפרלמנט ייכנסו בבחירות הכלליות ב-2023 למפלגת העתיד של השמאל הירוק (בטורקית Yeşiller ve Sol Gelecek Partisi, או YSGP), המכונה גם מפלגת השמאל הירוק (בטורקית: Yeşil Sol Parti, או YSP).

על פי ההחלטה שהתקבלה ב-24 במרץ 2023, החליטו המפלגה הדמוקרטית העממית, מפלגת התנועה הלייבוריסטית ומפלגת החופש החברתי לרוץ יחד במערכת הבחירות כחלק מרשימת מפלגת העתיד של השמאל הירוק.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורקיה: מפלגות
קטגוריה:כורדיסטן: מפלגות
קטגוריה:כורדיסטן הטורקית
קטגוריה:מפלגות פמיניסטיות
קטגוריה:תנועות בדלניות
קטגוריה:מפלגות ירוקות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2012
קטגוריה:פופוליזם שמאלי
לב דוידוביץ' גלובוס

לֶב דָוִידוֹבִיץ' גלוֹבּוּס (ברוסית: Лев Давидович Глобус; 1914 - 1 בינואר 1945) היה יהודי סובייטי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.

== ביוגרפיה ==
נולד בעיר יקטרינוסלב באימפריה הרוסית במשפחת פקידים יהודית. בהמשך המשפחה עברה לעיר אורסק במחוז אורנבורג. התגייס לצבא האדום ב-1940 ועבר הכשרת פלס בחיל ההנדסה.

עם תחילת הפלישה הגרמנית ב 1941 הועבר לחזית. צוות בפיקודו הצטיין בפירוק ופריצת שדה מוקשים ליד נהר מולוצ'נויה כשהוא אישית פירק 35 מתוכם, בהמשך ב-5 בנובמבר 1943 בהגנה כנגד מתקפות נגד חיסל שלושה חיילי אויב, חיסל מקלען שניסה לפגוע במפקד הסוללה ובהמשך עצר נסיגה של חיילי פלוגתו ועל כל הפעולות הללו זכה בעיטור התהילה מדרגה שלישית.

בהמשך יחידתו הועברה לארמייה 51 של החזית האוקראינית ה-4. במסגרתה בפלישה לחצי האי קרים פירק מספר רב של מוקשים בסביבות אגם סיוואש, העביר כוחות צבא ופתח צירים בשבילם תחת אש כבדה באגם אגולסקויה ופתח צירים לטנקים ותותחים לכיוון סבסטופול. עבור הפעולות הללו קיבל את עיטור התהילה מדרגה שנייה.

לאחר מכן הוכנסה יחידתו לחזית האוקראינית ה-3 איתה התקדמה לרומניה, בולגריה והונגריה. בפרברי העיר סקשפהרוואר חיסל מקלען בגג הבית, שני חיילי אויב במרתף ותפס יחידת משדר יחד עם קשר ועל כך עוטר בכל דרגות עיטור התהילה.

לא הספיק לקבל את העיטור הזה כשהרים את יחידתו למתקפה באחד הרבעים של בודפשט. שם גם נקבר אך בהמשך עצמותיו הועברו לבית הקברות קרפשי של העיר.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://jewish-memorial.narod.ru/Globus.htm יברייסקיי ממוריאל (יד העברי) (רוסית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור התהילה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1914
קטגוריה:נפטרים ב-1945