OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Circle of Life

Circle of Life (בעברית: גלגל החיים) הוא שיר מתוך הסרט "מלך האריות" שהולחן על ידי אלטון ג'ון ונכתב על ידי טים רייס. השיר בוצע על ידי כרמן טווילי ו-Lebo M בגרסת הפתיח של הסרט. אלטון ג'ון שר את השיר בגרסת פופ יחד עם להקת London Community Gospel Choir, אשר שולב בפסקול של הסרט והפך לווידאו קליפ.

השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר יחד עם שני שירים נוספים מהסרט, "האקונה מטטה" ו"אהבה יש באוויר" שזכה בפרס. בעברית שרה אותו רותי הולצמן. השיר הגיע למקום ה-11 בבריטניה ולמקום ה-18 בארצות הברית, והוצג במתקני שעשועים, פארקים ומצעדים המבוססים על מלך האריות.

== גרסת הסרט ==
בפתיח של גרסת הסרט השיר בוצע על ידי קריין, בפתיח כל החיות נאספו בצוק התקווה כדי לראות את בנו הקטן של מופאסה וסאראבי, סימבה, כאשר ראפיקי מרים את סימבה למעלה, כל החיות השתחוו בפניו. השיר נשמע גם בסוף הסרט כאשר אדמות התקווה חזרו להיות עם צמחייה ומעיינות וכל החיות השתחוו לסימבה ונלה ולשניהם נולדה גורת אריות קטנה.

== גרסת המחזמר ==
בגרסת המחזמר, הפתיח היה שונה מפתיח הסרט. השיר בוצע על ידי ראפיקי ולא על ידי הקריין. כאשר השמש זורחת מעל אדמות התקווה, ראפיקי מתחיל את ההפקה בשיר ומזמין את כל החיות כדי לראות את לידתו של סימבה. בשתי הגרסאות כאשר השיר נגמר, צוק התקווה מוצג ושם רואים את המלך מופאסה ואת המלכה סאראבי אשר מחזיקה בידה בובה קטנה המייצגת סימבה הקטן שנולד. כאשר המקהלה שרה ברקע, ראפיקי מצרף אותם מעל לצוק התקווה על מנת להשתחוות לנסיך ולמלך העתידי החדש לפני שהוא עולה למעלה לאוויר, שרים יחד בשמחה לפני הנסיך החדש.

השיר נשמע שוב בסוף המערכה השנייה, חבריו של סימבה ומשפחתו מיידעים את סימבה שהוא המלך החוקי לאחר שסימבה ותושבי צוק התקווה הביסו את סקאר והצבועים. לאחר שראפיקי המליך את סימבה בתור המלך החוקי של אדמות התקווה, נתן סימבה שאגה אדירה וכל החיות לצוק התקווה והשתחוו לסימבה. האריות חגגו את המשך מעגל החיים כאשר סימבה ונלה קיבלו גור חדש שנולד להם.

== גרסאות כיסוי ==
* בשנת 2001 השיר בוצע על ידי מייקל קרופורד בחלק ממחרוזת שהופיעה באלבום "The Disney Album".
* בשנת 2002 השיר בוצע על ידי רונאן קיטינג עבור האלבום "Disneymania".
* בשנת 2003 השיר בוצע על ידי מעגל הכוכבים של ערוץ דיסני עבור האלבום "Disneymania 2".
* בשנת 2017 ביצעה את השיר להקת 98 Degrees כדי לקדם את גרסת הבלו-ריי של הסרט.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי מלך האריות
קטגוריה:שירי אלטון ג'ון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי טים רייס
קטגוריה:שירי נושא מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הוליווד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וולט דיסני רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
אפרים מושקטו

אפרים (אפי) מושקטו הוא תא"ל במילואים בצה"ל, שירת כמפקד חטיבת הבקעה ומתקן אדם.

==שירות צבאי==
עם גיוסו לצה"ל שובץ מושקטו בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש במספר תפקידי פיקוד ובהם מפקד גדוד 13 ומפקד בא"ח גולני. בשנים 1999–1997 שימש כמפקד חטיבת הבקעה. לאחר מכן השתלם במכללה לביטחון לאומי ועם סיום לימודיו מונה למפקד מתקן אדם. בשנת 2002 נפטר החייל מיחידת דובדבן כתוצאה מכך שטורטר באופן שחרג מן המותר בצה"ל הן בעצימות והן במשך העונש. כתוצאה מכך עוכב קידומו של מושקטו ולבסוף בוטל מינויו למפקד חטיבת ביסלמ"ח. בתפקידו הבא שימש כמפקד מחוז הצפון בפיקוד העורף. בשירות המילואים בפיקוד העורף הועלה בשנת 2012 לדרגת תא"ל.

לאחר שירותו הצבאי שימש כמנהל תחום ביטחון פנים במוטורולה ישראל ולאחר מכן כמנהל אגף מוצרים ושירותים במוטורולה סולושנס ישראל. מתגורר בקיבוץ קליה. 

==קישורים חיצוניים==
* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי חטיבת הבקעה
קטגוריה:מפקדי מחוז צפון בפיקוד העורף
קטגוריה:מפקדי מתקן אדם
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון בית ירח 
קטגוריה:מועצה אזורית מגילות ים המלח: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
.br

לוגו הסיומת
.br היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בברזיל, ונרשמה בשנת 1989. עד שנת 2005 הסיומות היו מנוהלות על ידי ועדת היגוי האינטרנט הברזילאי. בשנת 2005 עבר הניהול לידי מרכז הרשת הברזילאית (Núcleo de Informação e Coordenação do Ponto br). כדי להירשם תחת סיומת זו נדרש קשר מקומי. בסיומת זו ניתן לרשום אתרים תחת שמות דומיין באותיות באנגלית ואף בפורטוגזית.

הרשמות אתרי אינטרנט בסיומות אינטרנט משניות הן זמינות ומחולקות לקטגוריות שונות. כגון: site.art.br משמש לאתר המשתייך לקטגוריית אמנות. .edu.br משמש לאתר המשתייך לקטגוריית חינוך. נכון לאפריל 2010, 90% מכלל האתרים הרשומים בברזיל נמצאים רשומים תחת הדומיין com.br.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.iana.org/domains/root/db/br.html מידע על הסיומת .br באתר IANA]
* [http://www.registro.br/ דף הבית של הסיומת]

קטגוריה:ברזיל: מדע וטכנולוגיה
ירמי אולמרט

ירמיהו (ירמי) אולמרט (נולד ב-20 בדצמבר 1943) הוא איש צבא, פוליטיקאי ועסקן ספורט ישראלי, שירת כקצין בצה"ל והשתחרר בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש מועצת גבעת שמואל וכיו"ר איגוד הכדורסל בישראל.

==ביוגרפיה==
אולמרט הוא בנם של בלה ומרדכי אולמרט, משפחה רוויזיוניסטית שהייתה ממייסדי משק חקלאי בית"רי בנחלת ז'בוטינסקי. לאולמרט שלושה אחים: אהוד אולמרט שכיהן כראש ממשלת ישראל; ד"ר יוסי אולמרט, מזרחן, ועמרם אולמרט. גדל בנחלת ז'בוטינסקי, למד בבנימינה והיה חבר ומדריך בתנועת הנוער בית"ר.

התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, לאחר קורס מ"כים נותר להדריך בקורס. ב-1962 יצא לקורס קציני חי"ר ולאחר מכן פיקד על מחלקה בקורס מ"כים במחנה שבטה. לאחר שחרורו מהשירות הסדיר סיים תואר ראשון ושני במדעי החקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים. בעקבות מלחמת יום הכיפורים קטע את לימודי הדוקטורט וחזר לשירות הקבע. ב-1976 פיקד כמג"ד על טירונות נח"ל במחנה 80 ואחר כך פיקד על קורס מ"כים נח"ל. במסגרת זו פיקד ב-1978 על פינוי אלון מורה. עשה הסבה לשריון ובמהלך מלחמת לבנון פיקד על חטיבה 264, חטיבת שריון במילואים, במהלך המלחמה נפצע בדצמבר 1982 מירי בשתי רגליו. לאחר מכן כיהן כראש מינהל הסגל בתקופת האינתיפאדה הראשונה וכמזכיר הצבאי של שר הביטחון משה ארנס בתקופת מלחמת המפרץ. השתחרר משירות הקבע ב-1993.

לאחר שחרורו התמודד מטעם הליכוד בבחירות למועצה המקומית גבעת שמואל, הוא ניצח בבחירות וכיהן כראש המועצה מ-1993 ועד התפטרותו ב-1996 על רקע מערכת לחצים שהופעלה נגדו מצד גורמים פוליטיים ועבריינים, כולל שורה של פעולות אלימות במקומו נבחר זמיר בן ארי. הוא כיהן כמנכ"ל "צוות - ארגון גמלאי צה"ל" במשך חמש שנים, וחבר בהנהלת מכבי מ-1999, במסגרת זו כיהן כיו"ר אגף הביטחון והשירותים הרפואיים במכביה ה-16 וחבר ועדת הארגון למכביה ה-17. ב-2004 נבחר ליו"ר איגוד הכדורסל בישראל ומילא תפקיד זה עד 2008, שימש נשיא מכבי גבעת שמואל ומועדון כדורסל גני תקווה, דירקטור במנהלת ליגת העל בכדורסל וחבר הנהלת פיב"א אירופה. ב-2008 הוגש נגדו כתב אישום בגין תקיפת כתב ערוץ הספורט עומר בנוביץ'.

ב-2008 הוענק לו תואר יקיר העיר גבעת שמואל.

אולמרט נשוי לריקי, בתו של מבקר המדינה לשעבר יצחק טוניק, ולו שבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי חטיבה 27
קטגוריה:מזכירים צבאיים של שר הביטחון
קטגוריה:ראשי עיריית גבעת שמואל
קטגוריה:עסקני כדורסל ישראלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
ירמי
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:פוליטיקאים נכי צה"ל
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי בית"ר
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:נחלת ז'בוטינסקי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
.fr

.fr היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בצרפת, נרשמה בשנת 1986. הסיומת מנוהלת על ידי ארגון AFNIC הצרפתי.

ב-6 בדצמבר 2011, הכללים עבור הרשמת דומיין בצרפת השתנו, וכדי לרשום דומיין חדש תחת סיומת זו, הנרשם כבר לא נדרש להיות ממוקם בצרפת. כל אדם, חברה או ארגון אירופאי יכולים לרשום דומיין תחת הסיומת fr.

==סיומות אינטרנט משניות==
סיומות אינטרנט משניות נוספות תחת ניהול צרפתי:
* .bl - סן ברתלמי
* .gf - גיאנה הצרפתית
* .gp - גוואדלופ
* .mf - סן מרטן
* .mq - מרטיניק
* .nc - קלדוניה החדשה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.iana.org/domains/root/db/fr.html מידע על הסיומת .fr באתר IANA]
* [http://www.afnic.fr/ דף הבית של הסיומת]

קטגוריה:צרפת: אינטרנט
שמואל קלעי

רבי שמואל קלעי (ה'ר"ס, 1500 בערך, טריקלה, יוון - ה'שמ"ה, 1585 בערך), רב ופוסק הלכה, מחכמי ורבני יהדות יוון במאה ה-16. רבה של העיר היוונית ארטה.

==ביוגרפיה==
שמואל קלעי נולד בטריקלה שבחבל תסליה בצפון מערב יוון, לרב משה קלעי.

בצעירותו למד תורה בוונציה; מפי הרב דוד הכהן, "הרד"ך" מקורפו; ומפי הרבנים: רבי בנימין ב"ר שמריה, ורבי חייא מאיר.

נשא לאשה את בתו של הרב בנימין ב"ר מתתיה, מחבר ספר השו"ת הנודע "בנימין זאב".

רבי שמואל קלעי נהג לענות לשואליו בכל רחבי אירופה ובפרט בקהילות היהודיות ביוון, וחלק מתשובותיו כונסו לאחר פטירתו בספר השו"ת "משפטי שמואל" (ונציה שנ"ט). תשובות אחדות שלו משוקעות בספרו של חמיו, "בנימין זאב".

הוא התמנה לשמש ברבנות העיר ארטה, וכיהן בה כאב בית דין וכראש ישיבה. עמו כיהן בבית הדין המקומי גם הרב שלמה ברוך. הוא היה מיודד עם גדולי רבני דורו, כמו: רבי יוסף טאיטאצאק, שהיה מבוגר ממנו; ותלמידו, רבי שמואל די מדינה.

== לקריאה נוספת ==
*מאיר בניהו, מבוא לשו"ת משפטי שמואל, בתוך: שו"ת משפטי שמואל לר' שמואל קלעי, ירושלים: יד הרב נסים, תשמ"ט, עמ' ז-כב.

== קישורים חיצוניים ==
* 

;ספרו
* 	

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-16
טלנגאנה

טלנגאנה (טלוגו: తెలంగాణ, אורדו: تلنگانہ) היא מדינה בדרום הודו. היא גובלת באודישה ובצ'האטיסגאר מצפון-מזרח, במהאראשטרה מצפון, באנדרה פרדש מדרום ובקרנאטקה ממערב.

מדינת טלנגאנה הוכרזה באופן רשמי לאחר פיצולה ממדינת אנדרה פרדש ב-2 ביוני 2014. העיר היידראבאד תישאר כבירה משותפת לתקופה של 10 שנים מיום הקמת המדינה.

== אטימולוגיה ==
מקור השם בביטוי "טרילינגה דסה" (Trilinga Desa), שפירושו "ארץ שלושת הלינגאמים". על-פי אגדה הינדואית האל שיווה התגלה בצורת לינגאם על שלושה הרים שסימנו את גבולות הארץ, ומכאן שמה.

== היסטוריה ==
לאורך ההיסטוריה טלנגאנה נשלטה על ידי ממלכות רבות, ובהן סולטנות דלהי (1347–1512) והאימפריה המוגולית (1687–1724).

עם עצמאות הודו בשנת 1947, השלטון של אזור היידראבאד לא רצה להתמזג עם השלטון הארצי, אך בכל זאת סופח להודו ב-17 בספטמבר 1948 לאחר מבצע צבאי. בתחילה השלטון נוהל בעזרת פקידים משכילים מהממלכה המאוחדת שהשתמשו בשיטה ניהולית אחרת לחלוטין.

בשנים 1946–1951 התרחש מרד איכרים שנתמך על ידי המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1956 טלנגאנה הייתה הבסיס ליצרת המדינה אנדרה פרדש. לאורך העשורים שלאחר מכן פעלו תנועות בדלניות רבות שרצו לחזור למצב המקורי של עצמאות טלנגאנה.

ניסיונות אלו צלחו בסופו של דבר, וב-9 בדצמבר 2009 ממשלת הודו הכריזה תחילת התהליך להקמת המדינה על ידי פיצול מאנדרה פרדש. החלטה זו נעצרה בשבועות שלאחר מכן לאחר מחאות אלימות.

ב-30 ביולי 2013, הקואליציה השלטת בהודו בראשות מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, הודיעה שהיא תומכת בדרישות להקמת המדינה החדשה, כמדינה ה-29 של הודו. בפברואר 2014 אושר חוק בפרלמנט ההודי המאשר את עצמאות טלנגאנה מאנדרה פרדש. חוק זה אושר על ידי הנשיא ופורסמה ב-1 במרץ. המדינה הוקמה רשמית ב-2 ביוני 2014.

==דמוגרפיה==
טלנגאנה הורכבה ברובה מהנפות הנחשלות של אנדרה פרדש. האוריינות במדינה נמוכה מהממוצע בהודו. הדת השלטת במדינה היא הינדואיזם (86%) ויש בה מיעוט מוסלמי (12.4%). 1.3% מהתושבים הם נוצרים ו-0.9% משתייכים לדתות אחרות או לא משתייכים לאף דת.

השפה הדומיננטית היא טלוגו המדוברת על ידי כ-77% מאוכלוסיית המדינה. השפה המרכזית השנייה היא האורדו המודברת על ידי 12% מהתושבים.

==כלכלה==
מרבית המדינה חקלאית. שני הנהרות הגדולים מספקים מים רבים אך מרבית האזור צחיח למחצה ויש בו אקלים חם ויבש. מזג האוויר מאפשר גידולים חקלאיים, בעיקר אורז, קנה-סוכר, טבק, כותנה ומנגו.
על נהר קרישנה נבנה סכר נגארג'ונה סאגר, מהגבוהים בעולם (150 מטר, 124 מטר אפקטיבי), המספק חשמל ויוצר אגם גדול של 215 קמ"ר.

היידראבאד שונה במגוון העיסוקים ומובילה בהיי-טק ובטכנולוגיה וביו-טק.
למדינה פוטנציאל גדול לפיתוח בשל היותה עשירה במחצבים ולפיתוח תעשיית היי-טק גם מחוץ לעיר היידראבאד.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:הודו: מדינות וטריטוריות איחוד
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-2014
פינחס במברגר

הרב פינחס (זליג) הלוי במברגר (תרל"ב 1872 – תרצ"ו 1936) היה רב בהמבורג, מתרגם ספרי יסוד ביהדות לגרמנית, ובעל תואר דוקטור בתחום זה מאוניברסיטת ברלין.

==תולדות חייו==
נולד בחודש חשון שנת תרל"ב (1872) בלנגנאו שבשווייצריה לרב שלמה במברגר, המכונה "הרב מזנהיים" (בנו של רבי יצחק דב במברגר), ולאמו לאה לבית אדלר.

בשנת תרנ"ה (1895) קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת ברלין על תרגום פירוש הרמב"ם למסכת חלה מערבית לגרמנית, עם מבוא. הפירוש יצא לאור באותה שנה בפפד"מ, תואר זה היה הכרחי מטעם הממשלה לרבניים רשמיים.

בשנת תרנ"ו (1896) הוסמך לרבנות בידי ראש בית המדרש לרבנות בברלין הרב עזריאל הילדסהיימר.

משנת תר"ס (1900) החל לכהן בהמבורג כרב בית הכנסת של הקלויז הישן ששכן בעיר העתיקה של המבורג (ברחוב פטר), ובהמשך בשנת תרס"ה כשנחנך הקלויז החדש בשכונה החדשה (ברחוב רוטשבהן) עבר לכהן ברבנות שם, וכן העביר את מגוריו סמוך לקלויז.

כמו כן כיהן כראש ומגיד שעור של הקלויז וכאב"ד של איגוד בתי הכנסת בתוך הקהילה היהודית, בתפקידים אלו כיהן 36 שנים עד לפטירתו. כמו כן היה דיין בבית הדין שם.

נפטר בכ"א באב תרצ"ו (אוגוסט 1936) ונקבר בבית הקברות לנגנפלדה (בגרמנית: ) בהמבורג, על יד אשתו לאה. בר"ח ניסן תשמ"ט (1989) הועלה קברו ליד קבר אשתו השנייה בהר הזיתים בירושלים.

את מקומו ברבנות מילא הרב מנחם אריה קניגסהפר.

==משפחתו==
פינחס עם אשתו מלכה
נישא בתחילה ללאה בת הרב אליעזר ליפמן קאהן רב בוויסבאדן, להם נולדו קילה, יצחק ומטל, נפטרה בחייו בראש חודש אדר תרע"ד 1914. נישא בשנית בתשרי תרע"ה למלכה כצנשטיין, ממנה נולדו לו שלמה, נפתלי, לאה ואברהם, נפטרה בי"ד באדר תשמ"ב.

בנותיו קילה ומטל נרצחו בשואה. בנו יצחק, דוקטור למשפטים, עלה לישראל וכיהן ככונס הנכסים של אזור תל אביב.
את בניו הקטנים העלתה אימם לישראל, ושני בניו הקטנים שינו את שם משפחתם ל"בר-גיורא".

==תרגומיו==
במברגר עסק בתרגום ספרי היסוד ביהדות לגרמנית
*חמשה חומשי תורה
*פירוש רש"י לתורה 
*סידור "שפת אמת" (בהוצאת היידנהיים)
*זמירות לשבת
*מחזורים לכל המועדים
*הגדה של פסח
*קינות לתשעה באב
*פירוש הרמב"ם למסכת חלה וכלאים
*קיצור שולחן ערוך 
*מנורת המאור לרבי יצחק אבוהב
*אוצר המקרא

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140820071132/http://www.ashkenazhouse.org/rabanim-korot.htm הרב דר' זליג פינחס הלוי במברגר זצ"ל], באתר בית אשכנז
* [https://web.archive.org/web/20150216123801/http://www.kfarnoar.org/pages/synag_schools/syn_orthodox.php בתי כנסת בהמבורג], באתר כפר נוער
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=38817&st=&pgnum=22&hilite מהערותיו בענייני שפה ערבית על ספרי אביו "למוד ערוך"], באתר hebrewbooks
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים גרמנים
קטגוריה:מתרגמים גרמנים
קטגוריה:מתרגמי התנ"ך
קטגוריה:נאו-אורתודוקסיה (יהדות)
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הקדושים
פנחס
קטגוריה:מתרגמים מעברית לגרמנית
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1872
קטגוריה:נפטרים ב-1936
למחרת

לאה גולדברג, 1946

לְמָחֳרָת, הידוע גם בשורתו הראשונה: הירוק היום ירוק מאוד, וכן (בעקבות יהודית רביץ) בשורה ומאוד לא פשוט לחכות, הוא שיר עברי מאת המשוררת לאה גולדברג. זהו השיר החמישי והאחרון במחזור שיריה "שברי סערה", שהתפרסם בפברואר 1957 בגיליון ה־13 והאחרון של כתב העת הספרותי "אורלוגין" של אברהם שלונסקי, שהופיע בהוצאת ספרית פועלים, ונדפס שוב ב־1959 באסופת שיריה של גולדברג "מוקדם ומאוחר", שראתה אור באותה הוצאה.

==תוכן השיר==
מחזור השירים "שברי סערה", שנחתם בשיר "למחרת", משלב בין תופעות טבע למצבי נפש. השיר בנוי משני בתים בני שש שורות כל אחד. הוא מבטא אינטנסיביות באמצעות חזרות מרובות – אנאפורות בתחילת השורות ואפיפורות בסופן – והלחמה של משפט למשפט בשימוש בו' החיבור.
החזרה בשיר נוטה לטאוטולוגיה, וניצלת מטאוטולוגיה גמורה באמצעות המילה "מאוד" והקו המפריד.

המשוררת רואה את הצבעים שבשיר בעוצמה רבה: הירוק – , והאפור – , עם .
המשורר והמבקר רפי וייכרט מצביע על ניגוד בצבעוניות שבשיר: בין הירוק, המסמל פריחה וחיים, לאפור ולשחור – של העננות הכבדה בחוץ או של קדרות הנפש, שכן . הסערה קשורה בזיכרונות העבר המכאיב, ואף שהיא מאוזנת באופן חלקי על ידי ציפייה לעתיד, היא מנתקת את הקשר של המשוררת להווה ().

הרוח, שבשיר הראשון במחזור מדכא כל קול או רצון לחיים, מקשה עתה על הנשימה ואף על קיום חשיבה סדורה. המשוררת מעידה – עדות "ישיר[ה] ומלא[ת] חשיפה", לדעת וייכרט – כי : לקשת בענן ושמים בהירים אחרי הסערה, לבהירות מנטלית אחרי סערת הנפש, או אף לאהבה שתפציע אחרי הבדידות.

במקום לסיים את השיר באקורד הפסימי של המשבר, , בחרה המשוררת לחזור על נקודת ההנחה שבשורה הראשונה: . לדברי וייכרט,
:["הסערה נוגעת בריסים / ומשתבר כל רגע לרסיסים"] זה סיום טרגי מצוין, בצמד שורות בעלות חרוז מושלם. אבל גולדברג לא מחפשת את האסתטיקה של החתימה השירית. היא תרה אחר ההצדקה להמשך החיים. לכן חשוב לה לחזור אל שורת הפתיחה ולהתעקש ש"הירוק היום ירוק מאוד". המילה החד־הברתית, "אך", שבראש השורה האחרונה עושה את כל ההבדל והופכת את השיר מתיאור של תבוסה לניצחון הרוח האנושית על כל גליו ומשבריו של סער הקיום.

==לחנה של יהודית רביץ==

השיר (בשינויי נוסח קלים) נכלל באלבומה המצליח של רביץ "ומאוד לא פשוט לחכות" (הליקון, 1993) – אלבום שירי משוררים (גולדברג, דליה רביקוביץ, יהודה עמיחי ואסתר שמיר) שרביץ הלחינה, עיבדה וביצעה בסגנון רוק – ששמו לקוח ממילות השיר. אחד משני שיריה הנוספים של גולדברג הנכללים באלבום, "הגננים היום עצובים", הוא הרביעי במחזור "שברי סערה".

ב־2020 יצא חידוש לשיר בביצועם של ערן צור ואפרת בן צור, ובעיבודם ובהפקתם של השניים עם אסף אמדורסקי, במסגרת פרויקט צו השעה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1957
קטגוריה:סינגלים מ-1993
קטגוריה:שירי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי לאה גולדברג
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:שירי רוק בעברית
חבורת החצר

חבורת החצר (באנגלית: The Backyardigans) היא סדרת הנפשה מוזיקלית קנדית–אמריקאית שנוצרה על ידי ג'אניס בורג'ס. הסדרה מתארת את קורותיהם של חמישה ילדים–חיות הנפגשים בחצר ביתם המשותפת ומשחקים יחדיו במשחקי דמיון רוויים הרפתקאות, ריקודים ושירים. הדמויות עוצבו על ידי הסופר והמאייר דן יקרינו. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2009 בערוץ הופ!. לסדרה ארבע עונות ו-80 פרקים באורך 23 דקות כל אחד.

== עלילה ==
הסדרה סובבת סביב חמישה ילדים–חיות: עידו, מיכאלה, יוני, דנה וירון. החמישה חולקים חצר אחורית בין הבתים שלהם, ובכל פרק הם נפגשים בחצר ומדמיינים את עצמם בשלל הרפתקאות. ההרפתקאות שלהם מתרחשות במקומות ובתנאים שונים; רבות מהן מתארות ביקור באזורים שונים בעולם, מסע לעבר או לעתיד ושימוש בכוחות על טבעיים או בקסמים. הדמויות מעניקות אחת לשנייה תפקידים בהתאם להרפתקה כמו בלשים, מדענים או אבירים. החל מהעונה השנייה, רבות מהחוויות הן פרודיות על סיפורי ג'יימס בונד, מסע בין כוכבים, אינדיאנה ג'ונס או מכסחי השדים.

ההתחלה והסיום בכל פרק דומים ליתר הפרקים. הסיפור מתחיל עם אחת הדמויות בחצר שמציגה את עצמה ומסבירה מה היא מדמיינת. בסיום הפרק, אחרי שהחבורה סיימה את ההרפתקה, הפנטזיה מתפוגגת והדמויות חוזרות לחצר. החבורה שרה שיר סיום תוך שכל הדמויות הולכות לאחד הבתים לאכול חטיף וסוגרות אחריהן את הדלת. בסוף הפרק, לפחות דמות אחת פותחת את הדלת וצועקת משהו שקשור לנושא הפרק.

התוכנית דומה למחזמר. כל פרק משתמש בסגנון מוזיקה שונה בארבעה שירים, בהם הדמויות שרות ורוקדות. לרוב, השירים משמשים להצגת תפקיד אחת הדמויות, לקדם את העלילה או להסביר בעיה. בנוסף לשירה שהז'אנר שלה משתנה מדי פרק, גם מוזיקת הרקע משתנה בהתאם לפעולות של הדמויות.

== הדמויות הראשיות ==
*עידו (Pablo) (אתי קסטרו) – פינגווין כחול עם מקור צהוב. הצעיר והתמים ביותר מבני החבורה, אך בעל ביטחון עצמי רב.
*מיכאלה (Uniqua) (טליה ברקאי) – סקרנית ובעלת ביטחון עצמי גבוה. אין לה גזע מוגדר וצבעה ורוד. כנראה ג'וקית ורודה. מבוגרת יותר מעידו, אך צעירה משאר החבורה.
*יוני (Austin) (עונה 1: דורון בן עמי/עונות 2–4: דור סרוגו) – קנגורו סגול וביישן.
*דנה (Tasha) (עינת אזולאי) – היפופוטמית צהובה. השנייה המבוגרת ביותר מבני החבורה.
*ירון (Tyrone) (עונה 1: ענבר גל/עונה 2–4: שירלי לילו) – אייל קורא כתום בעל כוונות טובות, אך מעט חששן. חברו הטוב ביותר של יוני. המבוגר ביותר מבני החבורה.

== סקירת הסדרה ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:זיכיונות: סרטים וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות לילדים
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות הנפשה ממוחשבת
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
הנס קרל

הנס קרל (בגרמנית: Hans Kehrl; 8 בספטמבר 1900, ברנדנבורג על נהר האבל – 26 באפריל 1984, גרפנאו, באדן-וירטמברג) היה יזם ויועץ כלכלי גרמני. בימי הרייך השלישי שימש כמזכיר במשרד החימוש, מילא שורה של תפקידי מפתח בכלכלת המלחמה הגרמנית (על אדמת גרמניה ובשטחי הכיבוש במזרח אירופה), והיה ראש מחלקת התכנון של הרייך.

קרל הצטרף למפלגה הנאצית לאחר עלייתה לשלטון בשנת 1933. בין השנים 1933 ו-1935 ניהל קרל את לשכת המסחר בעיר קוטבוס.

ב-13 בספטמבר 1936 הצטרף קרל לאס אס (מספר אישי 276899). ב-9 בנובמבר 1939 הועלה לדרגת אוברפיהרר ובהמשך אף קיבל את עיטור הכבוד הגבוה ביותר לאזרחים וחיילים עורפיים מהמשטר הנאצי (Kriegsverdienstkreuz).

עם תום מלחמת העולם השנייה נשפט קרל במסגרת משפטי נירנברג על פעולותיו כעסקן בכיר במערכת הנאצית ("משפט השגרירים"), ונידון ב-14 באפריל 1949 ל־15 שנות מאסר. בשנת 1951 השתחרר, לאחר שקיבל חנינה. לאחר שחרורו עבד בתור יועץ כלכלי בעיר לברקוזן. בשנת 1973 הוציא ספר זיכרונות. ספר זה כלל רעיונות להשקעות ממוסדות של המדינה אשר ספגו ביקורת כסוציאסליסטים מדי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.munzinger.de/search/go/document.jsp?id=00000002671 הנס קרל], באתר ארכיון מונזינגר 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:אנשים שהורשעו על ידי בית הדין הבין-לאומי בנירנברג
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1984
אלעד אופשטיין

אלעד אופשטיין (נולד ב-1975) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש, בין היתר, כראש מטה עוצבת האש, מפקד חטיבת אלון וסגן מפקד חטיבת הנח"ל.

==ביוגרפיה==
אופשטיין התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת הנח"ל. בנח"ל עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לגדוד כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט נח"ל בין השנים 2002–2003. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 50. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת מנשה.

בשנת 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 50, ושימש בתפקידו עד שנת 2010. בהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת הנח"ל בשנים 2010–2012. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של עוצבת הגליל בשנים 2012–2013. לאחר לימודים, הועלה בשנת 2014 לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלון, ושימש בתפקידו עד שנת 2016. בשנת 2016 מונה לראש מטה עוצבת האש. בשנת 2019 סיים את תפקידו והשתחרר מצה"ל.

==קישורים חיצוניים==
* רינת אביגור, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=435896&highlight=%E2%E5%EC%E3%F4%E5%F1#post3584821 נח"ל עוז], במחנה, 23.12.2009, כפי שהועלה באתר פרש.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי חטיבת אלון
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הנח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
שנים עשר ירחים

שנים עשר יְרָחִים (בשמו המקורי: שיר החודשים), הידוע במילותיו הראשונות: בתשרי נתן הדקל (או בתשרי נתן הדקל פרי שחום נחמד), הוא פזמון עברי שנכתב והולחן על ידי נעמי שמר. השיר נכתב בשלהי שנות ה-50 והתפרסם ב-1960. הוא נכלל בהמשך בספר שיריה הראשון, "כל השירים" (1967).

זהו אחד משירי הילדים הפופולריים ביותר של שמר. הוא נלמד בגני הילדים ובבתי הספר היסודיים בישראל עד היום, ובאמצעותו לומדים הילדים את שמות חודשי השנה בלוח העברי. השיר גם מזוהה עם ראש השנה ומושר בו.

לשיר כ-80 ביצועים רשומים, והוא מוסיף לזכות לגרסאות כיסוי. בין מבצעיו הידועים: יפה ירקוני, גיתית שובל, רינת גבאי, מיכל הקטנה, עפרה חזה, שולה חן וכן שמר עצמה. השיר כיכב בתוכניות טלוויזיה רבות לילדים, כגון "רחוב סומסום", "מיכל הקטנה והמפלצות", "שלוש ארבע חמש וחצי" ו"קשת וענן".

בארכיון נעמי שמר שבמחלקת המוזיקה בספרייה הלאומית שמור מכתב שכתבה המשוררת לאמהּ, רבקה ספיר, על שלושה שירים חדשים שכתבה, ובהם "שנים עשר ירחים", שבמכתב נקרא "שיר החודשים". שמר ביקשה במכתב מאמה את עזרתה בבחירת מרכיבים שיוכלו לאפיין שניים מחודשי השנה:
:ועל "שיר החֳדשים" כתבתי לך? אני צריכה בו את עזרתך. אינני מצליחה להיזכר מה בדיוק קורה בתמוז ואב [...] אין כוונתי לחגים, אלא לאלמנטים של טבע, עבודות-משק, נוף או הווי. נחוץ לי, כמובן רק פרט פעוט ואופייני. אנא כתבי לי ואחר כך אשלח לך הכל כדי שלא יהיו שגיאות...

תמוז ואב הם החודשים היחידים בשיר שמובאים ביחד, ושלא מתוארת בהם התרחשות אלא היעדרה ("בתמוז ואב שמחנו / אחר קציר").

==מבנה השיר==
השיר מורכב משישה בתים בעלי שורות קצרות עם חריזה מסורגת סופית. השיר מתאר את גלגל השנה על פי החודשים בלוח השנה העברי, תוך אזכור מאפיין בולט של כל אחד מהחודשים. המאפיינים לקוחים הן מעולם מזג האוויר (יורה, ברד, חמה) והן מתחום החקלאות (דקל, פרדסים, חרמשים, קציר).

המשוררת, שרצתה להדגיש את מחזוריותה של השנה, בנתה את השיר בצורה מעגלית, כך שניתן לשיר אותו באופן רקורסיבי, כפי שניתן לראות בבית האחרון שלו:

==בתרבות==
* בספרה של סמדר שיר "עוד שירי רחוב" (ספרית מעריב, 1986) מופיע שיר רחוב המבוסס על שירה של שמר.
* למשורר רן יגיל שיר בשם "קונטרה ל'בתשרי נתן הדקל' (שיר של נעמי שמר)", אשר התפרסם בכתב העת "עכשיו" (גיליון 55, 1989) ופותח במילים: "למשל ינואר / חדשים לא מזדקנים".
* לפני ראש השנה התשפ"ב הועלה לרשת סרטון בטכנולוגיית "deep fake" המדמה את הזמר אלביס פרסלי מבצע גרסה מתורגמת לשיר, כדי לאחל שנה טובה לאזרחי ישראל. הסרטון הופק על ידי ישי רזיאל, חברת ההפקה B.Y Group, הבמאי זוהר רבינוביץ' והמעצב רועי קהלני.

=== ביצועים ===
* (בעיבוד מרטין מוסקוביץ'), תזמורת הבידור של קול ישראל בניצוחו של לסלו רוט, תל אביב, באתר הספרייה הלאומית
* בביצועה של חדוה עמרני בליווי להקה כלית בניצוחו של שמעון כהן, תל אביב, 16 בנובמבר 1965, אוסף קול ישראל, באתר הספרייה הלאומית

==קישורים חיצוניים==

* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/music/Naomi_Shemer/Songs/Pages/Shir-Hachodashim.aspx שיר החודשים], נעמי שמר, באתר הספרייה הלאומית (כולל שני ביצועים ומכתבה של המשוררת אל אמה בהקשר לכתיבת השיר; לצילום המכתב של שמר לאמהּ ראו )

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי שנות ה-1950
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירי חגים ומועדים
קטגוריה:שירי ילדים
__NOTOC__
ספר היראה

ספר היראה הוא אחד מספרי המוסר החשובים של רבי יונה גירונדי בעל הספר "שערי תשובה", אשר ספריו התפשטו בכל תפוצות ישראל.
== על הספר ==
"ספר היראה" הוא ספר קצר יחסית, ולכן אינו מחולק לפרקים. הוא סוקר את מאורעות יומו של היהודי, החל מ"הקיצו משנתו" עד בשכבו על מיטתו בלילה. בסוף הספר מביא גם מעט עניינים על השבת ועל מועדי ישראל. לרוב, הבית יוסף והב"ח מציינים את דברי רבינו יונה (בעיקר מספר זה עקב היותו עוסק בענייני אורח חיים) ב"ספר היראה" כמקור לפסקיו של רבי יעקב ב"ר אשר בספרו ה"טור", וכן הגר"א בביאורו לשו"ע מציין הרבה את דברי רבינו בספר היראה כמקור לפסקי השולחן ערוך. למעשה, ספר היראה הוא יישומו המעשי של הספר "שערי תשובה".

== שם הספר וחשיבותו==
רבינו יונה קורא לספרו בשם "ספר היראה" להורות על חשיבותה של היראה בכל סדר יומו ובאורח חייו של היהודי. אף על פי שהיראה היא מצווה אחת ממצוות התורה, כדברי הפס' (דברים פרק י' פסוק כ"ב): "וְעַתָּה יִשְׂרָאֵל מָה ה' אֱלֹהֶיךָ שֹׁאֵל מֵעִמָּךְ כִּי אִם לְיִרְאָה אֶת ה' אֱ-לֹקיךָ לָלֶכֶת בְּכָל דְּרָכָיו וּלְאַהֲבָה אֹתוֹ וְלַעֲבֹד אֶת ה' אֱ-לֹהֶיךָ בְּכָל לְבָבְךָ וּבְכָל נַפְשֶׁךָ", רצה רבינו יונה להדגיש חשיבותה של היראה שתכלית כל המצוות היא להגיע אל הנקודה הפנימית של היראה וכל מעשיו של האדם צריך שיהיו מכוונים למטרה זו. וכן כותב רבינו יונה עצמו בספרו המפורסם "שערי תשובה" (שער ג', אות ז'): 

== הוצאות==
לרוב מופיע ספר היראה בסוף הספר שערי תשובה (עקב היותו כמעין יישומו המעשי של הס' שערי תשובה). לכן היו בו הוצאות רבות מאז נכתב.

== ראו גם ==
* יונה גירונדי
* שערי תשובה
* מסילת ישרים

== לקריאה נוספת ==
* הרב בנימין יהושע זילבר, ספר היראה עם ביאור מקור ברוך, בני ברק תשכ"ט

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.daat.ac.il/daat/mahshevt/mahadurot/sefer-2.htm "ספר היראה" באתר ספריית דעת],
* [http://www.hebrewbooks.org/41843 "ספר היראה" באתר hebrewbooks]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי מוסר
קטגוריה:ספרות הראשונים
אריאל בריקמן

אריאל בריקמן (נולד ב-1 בינואר 1964) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כטייס קרב בחיל האוויר ופיקד על בסיס חצור.

== ביוגרפיה ==
בריקמן גדל בקיבוץ ברור חיל, הוא בנם של שרה, ניצולת שואה ויחזקאל בריקמן שעלו מפולין. התגייס לצה"ל וסיים קורס טיס במגמת קרב. לאחר האימון המתקדם שירת כטייס F-4 פנטום בטייסת העקרב. בהמשך שירותו בחיל האוויר שימש סגן מפקד טייסת, פיקד על טייסת 102 בשנים 1999 עד 2001 ועל טייסת 101 בשנים 2001 עד 2003. ביולי 2006 מונה למפקד בסיס חצור ופיקד עליו במהלך מלחמת לבנון השנייה. ב-2009 השתחרר משירות הקבע.

כיהן כמנכ"ל קרן רמון ע"ש אילן ואסף רמון וחבר בצוות הטייסת - מתחם סימולטורי טיסה שנמצאת במבנה סינמה סיטי גלילות.

== חיים אישיים ==
בריקמן נשוי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.aka.idf.il/edim/yoman/yoman.asp?catID=58756 נאום מפקד צוות 1- אריאל בריקמן], אתר עדים במדים
* [https://web.archive.org/web/20140804051120/http://brorhail.org.il/articles/3595307858.pdf הטובים לטיס וגם לחינוך], ריאיון עם אריאל בריקמן באתר קיבוץ ברור חיל
* 

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס חצור
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:ברור חיל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
נתי כהן (קצין)

נתנאל (נתי) כהן (נולד ב-7 במאי 1968) הוא מנכ"ל משרד התקשורת לשעבר, וקודם לכן קצין קשר ותקשוב ראשי בדרגת תת-אלוף.

== ביוגרפיה ==
כהן הוא בוגר תיכון הימלפרב בירושלים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, ושימש כקשר של מפקד החטיבה, שאול מופז. לאחר קורס קציני קשר שימש כקצין הקשר של גדוד 202. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל הקשר ובהם מפקד גדוד הקשר באוגדת איו"ש וכמפקד גדוד הקשר של פיקוד המרכז במבצע חומת מגן. כמו כן שימש כראש ענף מבצעים במטה אגף התקשוב בקריה ולאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ונתמנה לקצין הקשר של פיקוד הצפון. בתפקידו הבא שימש כרמ"ח אג"ם במטה אגף התקשוב ולאחר מכן כרמ"ח תכנון באגף.

כהן הוא הנדסאי אלקטרוניקה, בעל תואר ראשון בלימודי מדעי המדינה והמזרח התיכון ותואר שני בלימודי ביטחון ומכללת פו"ם.

ביולי 2015 נכנס לתפקידו כקצין קשר ותקשוב ראשי. הקים את חטיבת הגנה בסייבר, העביר את צה״ל לטכנולוגיית ענן מבצעי ול-ERP ניהולי.

באפריל 2018 אישרה הממשלה את מינויו למנכ"ל משרד התקשורת. במאי 2020 פרש מתפקידו בעקבות כינון הממשלה ה-35.

לאחר פרישתו הצטרף לקרן ההשקעות Emirates-Israel Investments Group כראש תחום תקשורת וסייבר, ומונה לדירקטור בחברת "מגדלי תקשורת", העוסקת בהקמה ובהפעלה של אתרי אנטנות סלולריות.

בחודש ספטמבר 2020 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת אקרון תוכנה, המפתחת פלטפורמה לניטור, סייבר ושליטה של מערכות דיגיטליות.

כהן הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.

== חיים אישיים ==
כהן נשוי ואב לחמישה. מתגורר במודיעין-מכבים-רעות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* .
* .
* 
* יוסי הטוני, [http://www.pc.co.il/it-news/195573/ תא"ל נתי כהן, הקשר"ר: "קצין הקשר הופך ממפעיל IT למעצב מציאות"], באתר "אנשים ומחשבים", 21 בספטמבר 2015
* יוסי הטוני, [http://www.pc.co.il/news/233596/ הקשר"ר: "המעבר לנגב מאפשר לממש את תפיסת הלוחמה הרשתית המשולבת"], באתר "אנשים ומחשבים", 26 בינואר 2017
* יוסי הטוני, [http://www.pc.co.il/dailymaily/?date=14-02-2017 הקשר"ר: "במרחב הדיגיטלי השחקנים מגוונים - הרשת הפכה לשדה קרב פעיל"], באתר "אנשים ומחשבים", 14 בפברואר 2017
* יוסי הטוני, [http://www.pc.co.il/news/248177/ הקשר"ר: "צוק איתן – קו פרשת מים ב-IT הצה"לי"], באתר "אנשים ומחשבים", 27 באוגוסט 2017
* [https://www.gov.il/he/Departments/news/29042018_4 הממשלה אישרה היום בישיבתה השבועית את מינויו של תא"ל נתנאל (נתי) כהן לתפקיד מנכ"ל משרד התקשורת], באתר השירותים והמידע הממשלתי, 29 באפריל 2018
* 
* 
* 
* יהודה קונפורטס, [https://www.pc.co.il/featured/318589/ תשתית התקשורת כמנוע לצמצום הפער הדיגיטלי], "אנשים ומחשבים", 2 ביולי 2020
;מפרי עטו
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קציני קשר ראשיים
קטגוריה:מנכ"לי משרד התקשורת
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי תיכון הימלפרב
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: אישים
קטגוריה:חברי הביטחוניסטים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
פאבלה גוראנין

פָּאבְלֶה גוֹרָאנִין (בסרבו-קרואטית: Pavle Goranin, בסרבית קירילית: Павле Горанин; 13 באוקטובר 1915, ואראז'דין, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 2 בינואר 1944, ז'ונובי, בוסניה, ממלכת יוגוסלביה הכבושה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר נהרג בקרבות לשחרור יוגוסלביה. ב-1944 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה.

==קורות חייו==
פאבלה גוראנין נולד בוואראז'דין ורכש השכלה תיכונית בסרייבו. הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת בלגרד, שב לסרייבו והתמחה בעריכת דין. ב-1936, במהלך לימודיו, הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה והיה פעיל בקרב האיגודים המקצועיים. 

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה הצטרף גוראנין לכוחות הפרטיזנים של טיטו. הוא לחם כמפקד גדוד ובהמשך כמפקד חטיבה עד למינויו לקומיסר אוגדת הפרטיזנים ה-27. בינואר 1944 נהרג פאבלה גוראנין מהפצצה גרמנית על מפקדת אוגדתו בכפר ז'ונובי. ב-18 באפריל 1944 קיבל את עיטור "גיבור יוגוסלביה" והיה אחד מהפרטיזנים הראשונים שעוטר בעיטור זה. אחיו הצעיר של פאבלה, סרצ'קו גוראנין הצטרף אף הוא לכוחות הפרטיזנים וב-1942 נהרג בקרב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרטיזנים יהודים מיוגוסלביה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מבוסניה
קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בוסנים
קטגוריה:יהודים בשואה: בוסניה
קטגוריה:מעוטרי גיבור יוגוסלביה
קטגוריה:יוגוסלבים שנולדו ב-1915
קטגוריה:נפטרים ב-1944
רז גור אריה

רז גור אריה (נולד ב-1956) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש להק כוח האדם בחיל האוויר.
== חייו ==
גור אריה גדל בקיבוץ עין חרוד איחוד. שירת כלוחם בסיירת מטכ"ל ולחם במבצע אנטבה. עבר קורס קציני חי"ר בבה"ד 1 ושירת כמפקד צוות בתקופה בה פיקד נחמיה תמרי על היחידה, וכמפקד פלגה בדרגת סרן.

לאחר שחרורו החליט לחזור לשירות צבאי, התנדב לקורס טיס אותו סיים בהצלחה. עם הקמת טייסת העמק מחדש כטייסת מטוסי F-16, שירת בה כטייס קרב. בהמשך שירת כסמ"ט א' בטייסת 107, כמפקד טייסת 119 בשנים 1992 עד 1995, מפקד כנף 28 (נבטים) בשנים 1995 עד 1997, מפקד בית הספר לטיסה בשנים 1997 עד 2000, ומפקד היחידה לשיתוף פעולה. ב-2002 מונה לראש להק כוח האדם במטה חיל האוויר וכיהן בתפקיד עד 2004. במילואים המשיך לשרת כטייס F-16C/D "ברק".

לאחר שחרורו כיהן כמנהל מסוף המטענים במעבר גבול ישראל-ירדן, כמנכ"ל חברת גלובוס אריזות ומשלוחים בינלאומיים, ב-2011 מונה למנכ"ל ישראייר וב-2012 מונה למנכ"ל קריאף אלבטרוס.

גור אריה נשוי ואב לשניים, בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב (2003).

==קישורים חיצוניים==

*
==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי בסיס נבטים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:ראשי להק כוח אדם
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מפקדי בית הספר לטיסה של חיל האוויר
קטגוריה:מפקדי היחידה לשיתוף פעולה
קטגוריה:עובדי ישראייר
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:עין חרוד איחוד: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
יעקב אגור

יעקב אגור (1911–1996) היה צלם ישראלי, יליד האימפריה הרוסית.

==ביוגרפיה==
יעקב אגור נולד ברובנו שבאוקראינה בשנת 1911 בשם יעקב גולדפרב. בנעוריו עבר לדנציג, שם נחשף לראשונה לצילום. בין השנים 1926-1923 שלחוהו הוריו לארץ ישראל ללימודים בבית הספר הריאלי בחיפה ובגימנסיה הרצליה בתל אביב. סיים את לימודיו התיכוניים בדנציג. לאחר מכן נרשם ללימודי ציור בנירנברג, גרמניה. בשנות ה-30 עבר לפולין.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת אגור כקצין בצבא הפולני ומאוחר יותר ברח לברית המועצות, עסק בעיצוב תפאורות לסרטים ושירת כקצין מודיעין בצבא האדום. בני משפחתו נספו בשואה.
לאחר המלחמה שב לפולין במסגרת הרפטריאציה ונשלח בשנת 1945 מטעם בית הספר הפולני לקולנוע בלודז' לברלין לרכוש ציוד צילום.
את אשתו הרקדנית הלנה וולנסקי (שמה המקורי היה שרה לבקבוביץ') הכיר בלודז' עוד לפני המלחמה.
עסק בצילום תיאטרון החל משנת 1956. 
השתתף ב"תערוכת הצילומים העולמית" באמסטרדם.

בשנת 1958 עלה לישראל עם משפחתו למעברת העולים פרדס רובין. משם עברו לתל אביב-יפו. 
כבר בשנת 1959, בעקבות מפגש עם עיתונאי מ"על המשמר" הציג גולדפרב את תערוכתו הראשונה בארץ בבית סוקולוב בתל אביב. אורי קיסרי שיבח את גולדפרב על כישרונו במאמר ב"הארץ".
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפך אגור לצלם הראשי של תיאטרון הבימה. בנוסף, תצלומיו פורסמו בעיתונים כגון "העולם הזה" (1962-1960) ו-"הארץ" (1980-1963). האמנית מיכל היימן שימשה כעוזרת שלו תקופה מסוימת.
בשנת 1986, בעקבות החלשות ראייתו, נטש את הצילום והחל לעסוק בציור ורישום.

חלקה הגדול של יצירתו התמקד בתיעוד תיאטרון ומחול. תצלומיו התיעודיים נמנעו מביום סצנות ועשו שימוש בתאורה טבעית בלבד (סירב להשתמש במבזק). בנו העיד על עבודתו של אביו: ""הצילום של אבי הוא דבר בלתי רגיל. הוא אף פעם לא חשב על עצמו, רק על האובייקט, הבן-אדם שמולו ואופיו. הוא ידע להוציא מהם את הבפנים."

היה נשוי להלנה, רקדנית ומורה לריקוד. לשניים נולד הבן אלכסנדר אגור (נולד ב-1948), אף הוא צלם המתגורר בניו יורק.
בסוף 1991 הוצגה תערוכת צילומים שלו (מן השנים 1948-1982) בקמרה אובסקורה (אוצרת: מיכל היימן).

רעייתו נפטרה כחודש לפניו. יעקב אגור נפטר ב-1996. ציווה את גופתו למדע.
בנו תרם את ארכיון צילומיו, כולל למעלה מ-60,000 תשלילים למרכז הישראלי לתיעוד אמנויות הבמה באוניברסיטת תל אביב.
שמעון לב-ארי ניהל את עיזבונו של אגור ושקד על הכנת ספר לזכרו, אולם לא סיים את מלאכתו מסיבות בריאותיות.

בשנת 2011 הוצגו תמונות היסטוריות שלו בתערוכה במוזיאון תל אביב. במקביל יצא לאור הספר, "יעקב אגור, צלם", הכולל מבחר מתצלומיו. את הספר ערכו פרופ' שמעון זנדהאוז ודני קרוון. גם מיכל היימן, שהייתה מיודדת עם אגור הייתה מעורבת במשך שנתיים ביצירת הספר.
התערוכה והספר מומנו מטעם מועצת הפיס לתרבות ולאמנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
נאסר-1

נאסר-1 (פרסית: نصر-۱) הוא טיל נגד ספינות לטווח קצר המיוצר תחת רישיון סין באיראן. למעשה זה הוא שמו האיראני של הטיל הסיני C-704.

==תיאור==
לגוף הטיל צורת סיגר עם 4 כנפונים מתקפלים באמצעו, ו-4 כנפונים קטנים יותר בקצהו, בסמוך למנוע. אורכו 3.5 מטר ומשקלו 350 ק"ג, הראש הקרבי של הטיל שוקל 150 ק"ג. טווח יעיל של הטיל עד 35 ק"מ והוא מונחה מכ"ם וביות תת-אדום.

==מאפיינים==
איראן טענה כי הטיל בעל יכולת לחמוק מגלי המכ"ם ומסוגל להשמיד מטרות של עד 100 טון כגון ספינות קטנות כמו הפריגטה
. הנאסר-1 ניתן לשיגור מהיבשה, ומהים ולאחרונה איראן הודיעה כי התאימה את הטיל לשיגור ממסוקים ומצוללות. הנאסר-1 הוא למעשה שמו האיראני של הטיל הסיני C-704. כמה טילי C-704 נמצאו על אוניית המשא "ויקטוריה" שניסתה להבריח אמצעי לחימה מאיראן לרצועת עזה ונתפסה בשנת 2011 על ידי שייטת 13 במסגרת מבצע חוק ברזל. איראן מייצרת את הטיל בתחומה תחת רישיון סיני. יחד עם זאת, איראן טוענת כי הצליחה לשדרג את הטיל וכי הטווח המבצעי של הטיל כיום הוא 3,000 ק"מ, אולם מומחים במערב טענו כי איראן נוהגת להתפאר בהישגים טכנולוגים ללא בסיס.

==ניסיון מבצעי==
ירי נאסר-1 ממשאית במהלך אימון אירני בדצמבר 2008, כוח ימי איראני ביצע ניסוי מוצלח בירי קרקע-קרקע של הטיל. לאחר הצלחת הניסוי איראן הודיעה במרץ 2010 על ייצור המוני של טיל הנאסר-1. בתחילת 2010, במהלך תרגיל צבאי איראני הטיל נורה מבסיס יבשתי. בשנת 2013 פרסמה איראן ניסוי נוסף המשוגר מהאוויר, לצד טיל איראני נוסף בשם קאדר המיוצר אף הוא ברישיון סיני, ושמו בסין הוא C-802.

במהלך מבצע צוק איתן, ובתגובה להפצצת צה"ל את ביתו של מוחמד דף על יושביו, ארגון החמאס טען כי ירה טיל נאסר-1 לעבר אסדת קידוח ישראלית השייכת לשותפות ים תטיס ונמצאת מול חופי אשקלון. הדיווח הוריד את מדד הנפט והגז באותו היום.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טילים איראניים
קטגוריה:טילים נגד ספינות
אליאס אנגל

אליאס אנגל (בסרבית קירילית: Елиас Енгел; 9 במרץ 1912, יאיצה, בוסניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 2 במאי 1944, סמוך לצ'אזמה, ממלכת יוגוסלביה הכבושה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר נהרג בקרבות לשחרור יוגוסלביה. ב-1953 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה.

==קורות חייו==
אליאס אנגל נולד ביאיצה, בהמשך עברה משפחתו לסרייבו ובה רכש השכלה יסודית ותיכונית. הוא היה פעיל בחוגי הנוער של המפלגה הקומוניסטית וב-1930 נעצר לראשונה על ידי המשטרה היוגוסלבית. בהמשך, יצא ללימודים אקדמיים בפראג. ב-1936 התקבל כחבר מן המניין במפלגה הקומוניסטית ומאוחר יותר הצטרף לבריגדות הבינלאומיות אשר לחמו במלחמת האזרחים בספרד. אנגל פיקד על גדוד דימיטרוב שלחם באזור מדריד. 

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, הצטרף אליאס אנגל לכוחות הפרטיזנים, לחם באזורי בוסניה וקרואטיה ונודע בכינויו המחתרתי "איליה אנג'יץ'". אנגל פיקד על גדוד פרטיזנים ובהמשך שרת בדרגת פוקובניק במפקדה הראשית של הפרטיזנים בקרואטיה. ב-29 במאי 1944, נהרג אליאס אנגל כתוצאה מהפצצה גרמנית סמוך לכפר צ'אזמה.

ב-24 ביולי 1953 העניק לו שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו את עיטור גיבור יוגוסלביה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרטיזנים יהודים מיוגוסלביה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מקרואטיה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מבוסניה
קטגוריה:יהודים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:יהודים בוסנים
קטגוריה:יהודים בשואה: בוסניה
קטגוריה:יוגוסלבים שנולדו ב-1912
קטגוריה:נפטרים ב-1944
קטגוריה:יוגוסלבים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:מעוטרי גיבור יוגוסלביה
Btrfs

Btrfs היא מערכת קבצים תואמת לינוקס, המשתמשת בשיטת העתקה בזמן כתיבה. המערכת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו. פיתוח המערכת החל בשנת 2007 על ידי חברת אורקל, והחל משנת 2013 הוגדרה כיציבה.

ב-2008 מפתח העקרונות של מערכות הקבצים ext3 ו-ext4 תיאודור צו הצהיר שלמרות של-ext4 תכונות משופרות, אין מדובר בהתקדמות גדולה, בשל שימוש בטכנולוגיה ישנה ופתרונות לטווח קצר. לדעתו Btrfs מהווה כיוון פיתוח טוב יותר, בשל יכולת הרחבה שלה, אמינותה ויכולת הניהול שלה לדבריו Btrfs מיישמת רעיונות תכנוניים הלקוחים ממערכות הקבצים ReiserFS 3, ו-4.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=hxWuaozpe2I I Can't Believe This is Butter! A tour of btrfs] באתר YouTube

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכות קבצים
טל קלמן

טל קלמן (נולד בשנת 1968) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף ששימש כראש אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי. קודם לכן שימש ראש החטיבה האסטרטגית באג"ת וראש להק המטה בחיל האוויר.

== ביוגרפיה ==
קלמן התגייס לצה"ל בשנת 1986, והתנדב לקורס טיס (מס' 117) אותו סיים במגמת קרב. שירת כטייס קרב בטייסת עוף החול וכטייס קרב וקצין מערכות בטייסת אבירי הצפון. ב-1993 מונה לסמ"ט ב' בטייסת הדרקון המעופף וב-1994 לסמ"ט ב' בטייסת אבירי הצפון. לאחר לימודים אקדמאים מונה ב-1999 לסמ"ט א' בטייסת העקרב. ב-2001 עבר לשרת בבית הספר לטיסה, שימש מפקד טייסת מתקדם ומדריך ראשי. ב-2003 מונה למפקד טייסת חוד החנית, טייסת מטוסי F-15 איגל. ב-2005 עמד בראש צוות ההקמה של טייסת אבירי הזנב הכתום כטייסת F-16I ("סופה") ומונה למפקדה הראשון. שבוע לאחר הקמתה השתתפה הטייסת בפיקודו בגיחות תקיפה רבות במהלך מלחמת לבנון השנייה. בשנת 2008 מונה למפקד בית הספר לטיסה, וכיהן בתפקיד עד שנת 2010. במאי 2010 מונה למפקד בסיס רמון, תפקיד בו שירת עד שנת 2012.

בשנת 2012 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד בסיס חצרים, ושימש בתפקיד עד שנת 2014. בספטמבר 2014 מונה לראש להק האוויר במטה חיל האוויר, וכיהן בתפקיד זה עד אפריל 2015. ביוני 2015 מונה לראש להק המטה, ושימש בתפקיד עד 17 באוקטובר 2017. ב-29 בנובמבר 2018 מונה לראש החטיבה האסטרטגית באגף התכנון, ושירת בתפקיד עד 21 במאי 2020. ב-18 ביוני 2020 הועלה לדרגת אלוף וב-21 ביוני נכנס לתפקידו כראש אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי ושימש בתפקיד עד 26 בספטמבר 2023.

לאחר סיום תפקידו פרש קלמן מצה"ל, אך כעבור זמן קצר פרצה מלחמת חרבות ברזל והוא חזר לטוס כאיש מילואים והשתתף במגוון טיסות על מטוסי אדיר.

== חיים אישיים ==
קלמן נשוי ואב לשלושה. בעל תואר ראשון בהצטיינות במנהל עסקים מהמסלול האקדמי המכללה למינהל.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בית הספר לטיסה של חיל האוויר
קטגוריה:מפקדי בסיס רמון
קטגוריה:מפקדי בסיס חצרים
קטגוריה:ראשי להק האוויר
קטגוריה:ראשי להק ראש המטה
קטגוריה:ראשי החטיבה האסטרטגית
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:בוגרי המסלול האקדמי המכללה למינהל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:ראשי אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי
מגדל וורדנקליף

מגדל וורדנקליף (באנגלית: Wardenclyffe Tower) הידוע גם בשם מגדל טסלה (Tesla tower) היה מגדל שתוכנן ונבנה על ידי ניקולה טסלה בכפר שורהאם (Shoreham) שבלונג איילנד שבמדינת ניו יורק בשנת 1901. המבנה היה עמוד עץ שגובהו 57 מטרים ועליו כדור בקוטר 21 מטר שדמה לפטרייה ענקית. המגדל כמעט והושלם בשנת 1903 כאשר ג'יי. פי. מורגן משך את תמיכתו הכספית. שלד המגדל נשאר עד שנקרע בשנת 1917. מטרת המבנה הייתה לאפשר תקשורת טלפונית אלחוטית בין ארצות הברית ואירופה, ולהדגמה של העברת אנרגיה חשמלית בצורה אלחוטית. הבניה מומנה בתחילתה על ידי הבנקאי ג'יי. פי. מורגן אשר השקיע 150,000 דולר בפרויקט. מתחילתו הפרויקט נתקל בקשיים רבים, ומשקיעים רבים השקיעו בפרויקט מתחרה אשר הציע תקשורת סדירה בין ארצות הברית לאירופה כבר ב-1903. כמו כן, טסלה ביצע שינויי תכנון רבים. בשנת 1905 טסלה לא הצליח להשיג מימון נוסף לפרויקט והחל בסגירתו, תהליך אשר נשלם בשנת 1907. לפיכך, המגדל מעולם לא פעל, ופורק בשנת 1917.

המבנה קרוי על שם הבנקאי ועורך הדין ג'יימס ס. וורדן, שרכש את האדמה המיועדת למגדל. בחודש יוני 2014 זוג פיזיקאים רוסיים הודיעו על קמפיין גיוס כספים באינדיגוגו על מנת לבנות את המגדל שוב ולנסות להשלים את עבודתו של טסלה.

==קישורים חיצוניים==

* כתבה על פרויקט השיקום 
* [https://www.indiegogo.com/projects/let-s-build-a-planetary-energy-transmitter דף הפרויקט באינדיגוגו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוטוניקה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: מבנים
קטגוריה:ניקולה טסלה
דוד הכהן (רד"ך)

רבי דוד הכהן (מכונה רד"ך או מהרד"ך; אחרי ה'רכ"ה, 1465, קורפו, הרפובליקה של ונציה - ה'ר"צ, 1530, אדריאנופולי, האימפריה העות'מאנית), היה רב ופוסק הלכה, מחכמי ורבני יהדות טורקיה ויוון במפנה המאות ה-15 וה-16.

== ביוגרפיה ==
נולד כנראה בקורפו, כנראה אחרי שנת ה'רכ"ה (1465). על אביו רבי חיים הכהן לא ידועים פרטים כלשהם מלבד היותו תלמיד חכם.

בתחילת דרכו למד בישיבה מקומית בקורפו שבראשה עמד הרב יוסף פיצ'ו; הוא למד גם אצל הרב שלמה ב"ר שמואל בארטה, חמיו של הרב בנימין זאב מארטה, מחבר שו"ת "בנימין זאב"; בתקופה מאוחרת יותר למד בפאדובה אצל רבי יהודה מינץ.

משרתו הרבנית העיקרית, על שמה התפרסם בעולם היהודי ("הרד"ך מקורפו"), הייתה רבנות עיר הולדתו קורפו, בה החזיק עשרות שנים. בקורפו, במקביל לרבנותו עמד בראש ישיבה. מיקומה של קורפו הציב אותו על פרשת דרכים בין הקהילות היהודיות הגדולות באיטליה, ובין אלו שבטורקיה, ובגלל קרבתו וידידותו עם גדולי רבני התקופה, נקרא לעיתים להכריע במחלוקות הלכתיות שעלו על הפרק. בתשובה ידועה שלו, שנדפסה ראשונה בספר השו"ת "תשובות רד"ך", הוא נדרש להכריע בנושא מסוים בהלכות סת"ם שהיה שנוי במחלוקת בין הרב אברהם מינץ מוונציה, בנו של רבו מהר"י מינץ; ורבני סלוניקי: רבי יעקב בן חביב ובנו רבי לוי בן חביב, והרב אברהם טריבש צרפתי.

אחרי קורפו, שימש ברבנות העיר היוונית פטרס בירת אכאיה, שהייתה נתונה אז תחת שלטון עות'מאני. בעיר זו נוצר קשר בינו לבין הרב משה אלשקר, עמו עמד בקשרי מכתבים כבר בתקופת קורפו. חילופי מכתבים אלו נמשכו גם כאשר עקר מהר"ם אלשקר בשנת 1522 מפטרס ועבר לגור בקהיר שבמצרים.

כאחד מגדולי פוסקי זמנו, הרבה רד"ך לפרסם תשובות הלכתיות בנושאים שעמדו על הפרק. בין מכותביו ניתן למנות אישים ידועי שם כמו: רבי בנימין זאב מארטה, מחבר שו"ת "בנימין זאב"; רבי יוסף טאיטאצאק; רבי אליהו מזרחי ואחרים. בין תלמידיו נודעו: רבי שמואל קלעי, ורבי דוד ויטאל, חתנו של רד"ך, ומחבר הספרים "כתר תורה" ו"מכתם לדוד". הרד"ך היה מיראי ההוראה, דבר שהתבטא בתשובותיו באריכותם ופלפולם והפיכת הסברות מצד לצד במהלך משאו ומתנו ההלכתי עד הגעתו למסקנה.

בשנת ה'רנ"ב (1492), עם גירוש ספרד, נזקק רד"ך לשאלות הלכתיות רבות שעלו בעקבות אירועי הגירוש. בחלק מתשובותיו הוא תוקף בחריפות חלק מהאנוסים שנשארו בספרד משיקולי ממון.

בערוב ימיו התגורר בעיר אדריאנופולי, ובה נפטר בשנת ה'ר"צ (1530).

בנו רבי חיים הכהן, וחתנו רבי דוד ויטאל, הכינו לדפוס את ספר השו"ת שלו, הכולל פסקי הלכה במגוון נושאים. הספר נדפס בקושטא רצ"ז-רצ"ח, וזכה למספר מהדורות. הוא מצוטט רבות בספרות הפוסקים.

== קישורים חיצוניים ==
* 	

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפטרים ב-1530
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:קורפו: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-15
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-16
גיל ברק

גיל ברק (נולד ב-11 ביולי 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת ירושלים, גדוד 931 (שחם).

==ביוגרפיה==
ברק נולד בכפר סבא לרינה וליעקב ויש לו אח צעיר ממנו, רונן. ברק גדל והתחנך בשכונת מעוז אביב בתל אביב. למד בתיכון עירוני מקיף לידי דייוויס במגמה ריאלית-ביולוגית והיה מדריך ורשג"ד בשבט הנשיא של תנועת הצופים העבריים בישראל. עם גיוסו לצה"ל ב-1983 במסגרת גרעין נח"ל מעוף ללבון מחזור פ"א שרת בחטיבת הנח"ל ושובץ בגדוד 932 (גרניט). בנח"ל עבר ברק הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר בהצטיינות וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לגדוד כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה. כמו כן שירת ברק בבית הספר למ"כים בגדוד 906 (שועלי הנגב) בתפקידי מ"פ וסמג"ד וכקצין אג"מ של חטיבת ביסלמ"ח 828. בשנים 1988–1989 השתתף ברק בקורס קצינים בכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית - הכומתות הירוקות בפורט בראג.

בסיום הקורס ולאחר חזרתו לארץ ביצע תפקיד של קצין אג"מ בית הספר למ"כים בתקופה בה אוחדו בה"ד 3 בית הספר למקצועות החי"ר וביסלמ"כ. בשנים 1990–1992 למד במכללה לפיקוד ומטה ולמד באוניברסיטת בר-אילן בחוג המשולב למדעי החברה. בין השנים 1993–1994 שימש בתפקיד סגן מפקד גדוד 932. בשנים 1994–1996 שימש ברק כמפקד גדוד 931 (שחם), והוביל את הגדוד ובלחימה בדרום לבנון. בין היתר פיקד ברק על כוחות הגדוד במרדף אחר חולית מחבלים בגזרת זרעית בוואדי מוזלם, ב-25 בינואר 1995, שבסופו הרגו הכוחות בפיקודו שלושה מהם.

בהמשך שרותו בין השנים 1997–1998 שימש ברק כמפקד גדוד קציני חי"ר דקל בבה"ד 1. בשנים 1998–2000 שימש כסמח"ט החטיבה המזרחית בלבנון עד לפני הנסיגה מלבנון ולאחר מכן כקצין המבצעים של פיקוד המרכז, בין היתר במהלך האינתיפאדה השנייה. בשנת 2001 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת ירושלים ומפקד בא"פ לכיש בסיס האימונים של פיקוד המרכז. בשנים 2004–2007 שימש כראש מטה עוצבת האש. בשנים 2008–2011 כיהן כנספח צה"ל בצ'ילה, בארגנטינה, במקסיקו ובאקוודור.

==קישורים חיצוניים==

* .
* [http://www.aka.idf.il/edim/yoman/yoman.asp?catId=29523&pageNum=2 נאום מפקד צוות 3 בטרבלינקה - אל"ם גיל ברק], אתר עדים במדים, 14 ביולי 2004.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי חטיבת ירושלים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בצ'ילה
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארגנטינה
קטגוריה:מפקדי בא"פ לכיש
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הנח"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון ליידי דייוויס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
אלאוורדי

אלאוורדי (בארמנית: Ալավերդի) היא עיר במחוז לורי שבצפון-מזרח ארמניה, בקצה ערוץ הנהר דבד, לא הרחק מגבול המדינה עם גאורגיה. האוכלוסייה מונה 16,500 תושבים (ירידה דרסטית מ-26,300 תושבים ב-1989). העיר היא מרכז מסחרי ותעשייתי חשוב במחוז וברפובליקה כולה, ונמצאת על מסילת הרכבת היחידה המחברת בין גאורגיה וארמניה. שם העיר בעבר היה מאנס.

==דמוגרפיה==
העיר מאוכלסת ברובה בארמנים עם מיעוט יווני. בעבר הייתה באלאוורדי הקהילה היוונית הגדולה ביותר בארמניה.

{| class="wikitable"
|+ אוכלוסיית העיר לאורך השנים
! שנה
! אוכלוסייה
|-
| 1916
| 1,185
|-
| 1939
| 10,000
|-
| 1959
| 16,805
|-
| 1965
| 24,600
|-
| 2008
| 13,225
|-
|}

==היסטוריה==
מפעל הפקת נחושת באלאוורדי
ב-1770, כאשר אלאוורדי הייתה חלק מגאורגיה, הורה ארקלה השני להקים בעיר בית היתוך לנחושת, ובסוף המאה ה-19 העיר הפכה למרכז מטלורגיה תוסס. ב-1903 הגיע היקף יצור הנחושת בעיר ל-13% מכלל הנחושת שהופקה באימפריה הרוסית. ב-1909 הוקמה תחנת כוח הידרואלקטרית על נהר הדבד, על מנת לספק את צורכי האנרגיה הגדלים של התעשייה בעיר. במהלך התקופה הסובייטית, הוקמו בעיר תשתיות רבות, כולל פיתוח אזור סאנאהין, שהפכו את אלאוורדי לעיר תעשייה חשובה בארמניה הסובייטית.

בעיר ובסמוך לה נמצאים מבנים היסטוריים רבים כדוגמת גשר סאנאהין מהמאה ה-12 וכנסיית אודזון (Օձունի եկեղեցի) מהמאה ה-5 לספירה.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארמניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1899