OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בוזג'אאדה

מצודת בוזג'אאדה
הנמל
בוזג'אאדה (בטורקית: Bozcaada, ביוונית: Τένεδος - "טנדוס") הוא אי בצפון-מזרח הים האגאי השייך לנפת צ'נקלה בטורקיה. האי הוא השלישי בגודלו בטורקיה ואחד משני האיים המיושבים בים האגאי השייכים לה. האי האחר והגדול מבין השניים הוא גקצ'אדה (בטורקית: Gökçeada, ביוונית: Ίμβρος - "אימברוס") השוכן מצפון לבוזג'אאדה, ושני האיים הממוקמים באופן אסטרטגי מול הכניסה הדרומית למצרי הדרדנלים מחלקים היסטוריה משותפת. 

שטחו של האי שצורתו כשל משולש הוא 37.6 קמ"ר, אורכו המרבי הוא כ-10 ק"מ ורוחבו המקסימלי הוא כ-4 ק"מ. בשנת 2000 התגוררו 2,427 תושבים באי, רובם המכריע טורקים. היישוב העיקרי הוא הכפר הנושא את שמו של האי וממוקם על חופו הצפון-מזרחי. תושבי האי עוסקים בדיג ובתיירות, וכן ידוע האי בגפנים הגדלים בו וביין המיוצר בו. עוד ידוע האי בטירה הניצבת סמוך לנמל והדומה עד מאוד לטירת בודרום.

==מיתולוגיה==
הומרוס הזכיר את בוזג'אאדה (בשם טנדוס) כבר באיליאדה (המאה ה-8 או ה-7 לפנה"ס) כאתר פולחן לאל אפולו. לפי המיתולוגיה היוונית מקור שמו של האי הוא בשמו של טֳנֳס, שליטו בתקופת מלחמת טרויה, ולפי אגדה אחרת בשם נכדו של פוסידון שנזנח על ידי אביו בתיבה בלב ים וזו נפלטה אל חופיו. ורגיליוס ציין באיניאידה כי במפרץ באי החביאו האכאים את ספינותיהם בעת שהותירו את הסוס הטרויאני מחוץ לשערי טרויה לקראת סיום המלחמה.

==היסטוריה==
באי התקיים יישוב איולי והוא היה אתר הקרב הימי בין לוקולוס שליחו של לוקיוס קורנליוס סולה לבין מיתרידטס השישי, מלך פונטוס בעת מלחמת מיתרידטס הראשונה במאה ה-1 לפנה"ס. ונציה קיבלה את השליטה באי מהאימפריה הביזנטית ב-1377, אך עקב מחלוקת בינה לבין ג'נובה, היא פינתה אותו ב-1381. המצודה באי נהרסה, כ-4,000 איש הוגלו ממנו לכרתים ולאֶוּבּוֹיָה והאי נותר בשיממונו. בתקופת העותמאנית יושב האי מחדש ואוכלוסייתו הייתה טורקית ויוונית החל במאה ה-14. שמו הטורקי של האי נזכר לראשונה במאה ה-16 וסולימאן הראשון הקים את הטירה באי מחדש. הוונציאנים השתלטו על האי שוב לזמן קצר במאה ה-17, אך לאחר מכן חזרה השליטה בו לידי העות'מאנים. במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה השתלטו הרוסים על האי מספר פעמים והשתמשו בו כבסיס צבאי, אך הם לא הצליחו להחזיק בו באופן קבוע. 

לאחר מלחמת הבלקן הראשונה נותרו בוזג'אאדה וגקצ'אדה בשליטת העות'מאנים בזמן שכל יתר איי הים האגאי עברו לשליטת יוון, להוציא את האיים הדודקאנסיים שנכבשו בידי איטליה במהלך מלחמת טורקיה-איטליה. עם זאת, הסכם סוור שנחתם ב-10 באוגוסט 1920 מסר את השליטה בשני האיים ליוונים. לאחר מלחמת יוון–טורקיה הכיר הסכם לוזאן בריבונותה של טורקיה בשני האיים והם הוכרו כאזור אוטונומי מיוחד. עוד פטר הסכם לוזאן את 8,200 תושביהם היוונים של שני האיים מההסכם לחילופי אוכלוסייה בין יוון וטורקיה, והעניק להם זכויות מיעוט מיוחדות. עם זאת, ב-17 בפברואר 1926 ביטלה טורקיה את זכויות המיעוטים בניגוד לאמור בהסכם לוזאן. עם המתיחות הגואה בין טורקיה ויוון בסוגיית קפריסין בשנות השישים של המאה ה-20, היגרו מטורקיה רוב היוונים שהתגוררו בה, ובין אלה גם תושבי שני האיים. כיום מונה האוכלוסייה היוונית בבוזג'אאדה עשרות בודדות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110411003334/http://www.canakkale.gov.tr/eng_bozcaada.htm האי באתר הרשמי של נפת צ'נקלה]
* [https://web.archive.org/web/20181026105247/http://www.bozcaada.info/ אתר אודות האי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורקיה: איים
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:איי הים האגאי
גקצ'אדה

מפת האיים בוזג'אדה וגקצ'אדה ביום האגאי
נוף בגקצ'אדה
נוף בגקצ'אדה
נוף עם רדת ערב
גקצ'אדה (בטורקית: Gökçeada "אי השמיים" ובעבר İmroz, ביוונית: Ίμβρος - "אימברוס") הוא אי בצפון-מזרח הים האגאי השייך לנפת צ'נקלה בטורקיה. האי הוא הגדול בטורקיה ואחד משני האיים המיושבים בים האגאי השייכים לה. האי האחר והקטן מבין השניים הוא בוזג'אאדה (בטורקית: Bozcaada, ביוונית: Τένεδος - "טנדוס") השוכן מדרום לגקצ'אדה, ושני האיים הממוקמים באופן אסטרטגי מול הכניסה הדרומית למצרי הדרדנלים חולקים היסטוריה משותפת.

שטחו של האי הוא 279 קמ"ר. בשנת 2018 התגוררו כ-10,000 תושבים, רובם בעיר צ'נרלה (טורקית Çınarlı, יוונית Παναγία Μπαλωμένη - "פנאגיה בלומני") המכונה לעיתים בשמו של האי, והיתר בכפרים ברחביו. תושבי האי עוסקים בדיג ובתיירות, וכן ידוע האי בגפנים הגדלים בו וביין המיוצר בו.

== היסטוריה ==
לפי הרודוטוס היו הפלסגים (Πελασγοί) שקדמו להלנים תושביו המקוריים של גקצ'אדה, כמו גם במישור טרואד בו שוכנת טרויה ובאיים הסמוכים למנוס וסמותראקי. בסוף המאה ה-6 לפנה"ס כבשה אתונה העתיקה את האי אך איבדה את השליטה בו לפרסים בשנת 514 לפנה"ס. מילטיאדס הצעיר כבש את האי מידי הפרסים ב-499 לפנה"ס והשיבו לידי אתונה אשר שלטה בו עם מספר הפסקות. עם זאת שליטתה של אתונה באי אושרה שוב בשלום אנטלקידס משנת 387 לפנה"ס לאחר המלחמה הקורינתית:

:"המלך ארטקסרקסס סבור, כי מן הצדק שהערים באסיה יהיו לו, וכן קְלָזוֹמֶנָאי (Klazomenai) וקפריסין מבין האיים, וכי שאר הערים היווניות, קטנות וגדולות כאחד, יהיו עצמאיות, לבד מלֶמְנוֹס, אימְבּרוֹס וסְקִירוֹס, אשר יהיו לאתונאים כמקודם. אך אם אחד מן הצדדים לא יקבל שלום זה, אאסור עליו מלחמה יחד עם אלו החפצים בהסכם, ביבשה ובים, באוניות ובכסף."

האי נותר בחזקת אתונה 55 שנים נוספות עד שנכבש בידי אלכסנדר הגדול. לאחר מכן עבר לידי הרומאים, הביזנטים והעות'מאנים. לאחר מלחמת הבלקן הראשונה נותרו בוזג'אאדה וגקצ'אדה בשליטת העות'מאנים בזמן שכל יתר איי הים האגאי עברו לשליטת יוון, להוציא את האיים הדודקאנסיים שנכבשו בידי איטליה במהלך מלחמת טורקיה-איטליה. במלחמת העולם הראשונה עשו הבריטים שימוש באי כבסיס לקרב גליפולי שהתרחש בחצי האי גליפולי קילומטרים ספורים מזרחית לאי. לאחר המלחמה העניק הסכם סוור שנחתם ב-10 באוגוסט 1920 את השליטה באי ובבוזג'אדה ליוונים. לאחר מלחמת יוון–טורקיה הכיר הסכם לוזאן בריבונותה של טורקיה בשני האיים והם הוכרו כאזור אוטונומי מיוחד. עוד פטר הסכם לוזאן את 8,200 תושביהם היוונים של שני האיים מההסכם לחילופי אוכלוסייה בין יוון וטורקיה, והעניק להם זכויות מיעוט מיוחדות. עם זאת, ב-17 בפברואר 1926 ביטלה טורקיה את זכויות המיעוטים בניגוד לאמור בהסכם לוזאן. עם המתיחות הגואה בין טורקיה ויוון בסוגיית קפריסין בשנות השישים של המאה ה-20, היגרו מטורקיה רוב היוונים שהתגוררו בה, ובין אלה גם תושבי שני האיים. כיום מונה האוכלוסייה היוונית בגקצ'אדה כ-250 איש.

== ראו גם ==
* הסכם סוור
* הסכם לוזאן
* מלחמת יוון–טורקיה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070818075239/http://gokceada.com/english/index.html אתר אודות האי]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טורקיה: איים
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:איי הים האגאי
בול (כתב עת)

בול הוא שבועון שיצא לאור בישראל בשנים 1965 עד 1989. בול היה בעל אופי אנטי ממסדי, עסק בפורנוגרפיה ובאקטואליה וניסה להתחרות ב"העולם הזה" באמצעות פורנוגרפיה בוטה יותר. הכתבות והידיעות שפורסמו בו נכתבו בשפה ייחודית תוך שימוש רב בסלנג ונחשבו לבעלות מהימנות בינונית. המוציאים לאור של השבועון היו שמואל מור, יצחק גוטמן ומקסים גילן.

שמואל מור עבד לפני כן כעיתונאי ועורך ב"העולם הזה" ופוטר על ידי אורי אבנרי, בעליו. בתחילת דרכו התקשו עורכי בול לאתר ישראליות שיסכימו להצטלם בעירום, אולם לאחר פרסום של כחמישים גליונות, נמצאו גם ישראליות שהסכימו להצטלם בעירום ל"בול" תמורת תשלום, חלקן היו קטינות שהוריהן נתנו הסכמתם בכתב. צילומים אלה נפסקו לאחר שצילומי קטינות הוצאו מחוץ לחוק בישראל. השבועון פרסם פרשיות מין שהיה מעורב בהן לכאורה שר הביטחון משה דיין.

בדצמבר 1966 עברו גילן ומור על חוקי הצנזורה הצבאית בחשיפת הפרשה שנודעה בשם "פרשת בן ברכה", כאשר פרסמו בגיליון 74 את הידיעה ששירותי הביטחון הישראליים השתתפו ברציחתו של האופוזיציונר המרוקני מהדי בן ברכה (ידיעה שהתבררה בדיעבד כידיעת-אמת). מור וגילן נעצרו והואשמו בריגול חמור. במשפטם טענו שהסיפור בדוי כדי להתחמק מעונש אך לבסוף הורשעו בעבירה נגד חוקי הצנזורה ונדונו לשנת מאסר במסגרת עסקת טיעון. השניים שוחררו ממאסרם כעבור 135 ימים, בעקבות חנינה מהנשיא זלמן שזר. במהלך המאסר המשיכו וערכו את "בול" לפי דרישת שירות הביטחון, לבל ייוודע דבר המאסר וכך תתאשרר הידיעה המביכה. אף על פי כן, דבר המאסר נודע בעולם, והתארגנה עצומה בין-לאומית לשחרורם של מור ושל גילן, שעליה חתמו גם ברטרנד ראסל וז'אן-פול סארטר.

לאחר פרשה זו פרש מור זמנית מן השבועון ושב אליו בסוף שנות ה-60. "בול" המשיך להופיע, אך בהיקף מצומצם יותר. המערכת עברה מקומה אחת בבניין, לדירת שני חדרים ברחוב טיומקין בתל אביב. רמי ליבנה והסופר מנחם פורטוגלי, בעלה של מזכירת העורך, הצטרפו גם הם לצוות השבועון. רוב הכתבות תורגמו ושוכתבו מכתבי עת זרים שונים בידי צוות של ארבעה עובדים והופיעו תחת שמות עט קבועים כמו "ד"ר מאיר" ו"משה כרובי". תצלומי העירום נלקחו גם הם מעיתונים זרים, אולם לנשים ניתנו שמות עבריים ונוצרה להן ביוגרפיה בדויה. במקביל ל"בול" הפיק הצוות גם את חוברת הבידור "לאב", את העיתון הפורנוגרפי "איקס" ואת עיתון הנשים "יסמין". בשנת 1972 הפסיק מור באופן בלתי-רשמי את פעילותו כעורך ונותר הבעלים עד סגירתו ב-1989.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: שבועונים
קטגוריה:כתבי עת פורנוגרפיים
סקריה (נהר)

מראה בסקריה
נהר סקריה (בטורקית: Sakarya, ביוונית: Σαγγάριος – "סנגריוס") הוא נהר בצפון-מערבה של אסיה הקטנה בטורקיה. מקורותיו של הנהר ברמת בייאט (Bayat Yaylası) והוא זורם מזרחה ומבצע תפנית רחבה צפונה, מערבה ושוב צפונה, ונשפך אל הים השחור בנפת סקריה. אורכו של נהר הסקריה הוא 824 ק"מ והוא הנהר השלישי באורכו בתחומי טורקיה אחרי הקיזילאירמאק ונהר הפרת.

בעת העתיקה הוזכר הנהר על ידי סטראבון כגבולה המזרחי של ביתיניה אם כי נראה שהגדרה זו הייתה מצמצת וביתיניה השתרעה מזרחה משם. ב-1921 בעיצומה של מלחמת יוון–טורקיה, התחולל קרב סקריה בסמוך לנהר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: נהרות
ATI טכנולוגיות

(ראשי תיבות של Array Technologies Incorporated) הייתה חברה קנדית שייצרה וסיפקה מעבדים גרפים. החברה נוסדה בשנת 1985 ונקנתה על ידי חברת AMD באוקטובר 2006. החברה מפורסמת בעיקר בזכות סדרת כרטיסי המסך Radeon וסדרת כרטיסי המסך למידול תלת־ממדי FireGL.

== היסטוריה ==
את החברה הקימו שלושה מהגרים סינים: קווק יו הוו, בני לאו ולי לאו.

בתחילת דרכה יצרה החברה כרטיסי מסך לתאגידים גדולים (כמו IBM). ב-1997 רכשה החברה את מעבדות טסנג, ועם רכישה זו התווספו לה 40 מהנדסים. בשנת 2000 רכשה החברה את חברת ArtX, ויחדיו יצרו את ה"פליפר" ששימש בגיימקיוב, קונסולת המשחקים של חברת נינטנדו. מאוחר יותר, יצרו את הכרטיס גרפי של קונסולת המשחקים היורשת של הגיימקיוב, ה-Wii. בנוסף, יצרו את השבב הגרפי של קונסולת המשחקים Xbox 360.

== שוק ==
בתחילה השיקה החברה כרטיסי מסך דו־ממדיים (כגון ה-Commodor). באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, כשטכנולוגיית התלת־ממד החלה להיכנס לשוק, הוציאה החברה את שבב ה-Rage שהתחרה בשבב ה־Voodoo, שהיה עד אז היחידי בטכנולוגיית התלת מימד. בשנת 1999 הוציאה החברה את שבב ה-Rage 128, שהיווה קפיצת מדרגה משמעותית בתחום ה-DirectX 6.0. בשנת 2000 הוציאה החברה את סדרת המעבדים הגרפים Radeon. כתוצאה מסדרה זו התפרסמה החברה. לסדרת ה-Radeon יצאו סדרות רבות המבוססות על הצ'יפסט שלהם: R100 – סדרת 7000, R200 – סדרת 8000, R300 – כרטיסי מסך: 9500-9800, ו-X300-X600, צ'יפסט R420 X700-X850, צ'יפסט R520 X1300-X1950, צ'יפסט R600 – סדרת HD200. 

החל משנת 2007 יצאו כרטיסים מבוססי צ'יפסט RV670 – סדרת HD3000, ו-R700 – סדרת HD4000 (כשכל דרג כרטיסים בנוי כמו המעבדים מרובי הליבות).

בסוף שנת 2009 הוציאה ATI-AMD את כרטיסי המסך מסדרת ה-5XXX שתומכים בטכנולוגיית ה-DX11. נוסף על כך גם סדרת ה-5XXX תמכה בטכנולוגיית ריבוי מסכים מתקדמת.

== אסטרטגיה חדשה ==
באוגוסט 2007 הודיעה החברה שהיא משנה את האסטרטגיה שלה, שתוציא כרטיסי מסך לשוק הגבוה כל חצי שנה ותשווקם במחירים של כרטיסים לשוק הבינוני (300$).

== ראו גם ==
* AMD
* כרטיס גרפי
* NVIDIA

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יצרני חומרה
השאגס

השאגס (באנגלית: The Shaggs) היא להקת רוק אנד רול אמריקאית, שפעלה בין השנים 1968 ל-1975.

==היסטוריה==
סיפורם של השאגס הוגדר על ידי האתר Allmusic כ"אחד הסיפורים הגדולים של הרוק אנד רול". תחילתו בשלוש נבואות שניבאה אמו של אוסטין ויגין ג'וניור - הוא יתחתן עם אישה ג'ינג'ית, ייוולדו לו שתי בנות אותן לא תזכה לראות, ובנותיו יקימו להקה מצליחה. לאחר ששתי הנבואות הראשונות התגשמו, החליט ויגין לפעול להגשמת השלישית. באמצע שנות השישים רשם את שלוש בנותיו דוט, הלן ובטי לשיעורי נגינה וקנה להן כלים. אף על פי שהאחיות לא הפגינו כישרון מוזיקלי כלשהו, החליט האב בשנת 1969 שהגיע הזמן להקליט להן אלבום. בהמשך הצטרפה ללהקה רייצ'ל ויגין.

==האלבום==
ויגין סגר עסקה עם חברת הקלטות מקומית, ולקח את בנותיו ליום הקלטות מרוכז במהלכו הקליטו את אלבומם Philosophy of the World. כל שירי האלבום נכתבו על ידי דוט. מילות השירים נאיביות וסובבות סביב נושאים כמו כיבוד הורים, דת וכדומה. בשל חוסר מקצועיותן של האחיות, המקצב בכל השירים אינו אחיד, תפקידי הכלים אינם מתואמים, והגיטרות אינן מכוונות כהלכה. מסופר כי במהלך ההקלטות, האחיות היו מפסיקות מדי פעם לנגן בטענה כי אחת מהן עשתה טעות, והיו מבקשות להתחיל מחדש - מה שהתמיה מאוד את הטכנאים שלא הבינו כיצד האחיות מבחינות מתי נעשית "טעות".

התקליט הודפס ב-1,000 עותקים, 900 מתוכם נעלמו באופן מסתורי, ביחד עם בעלי חברת התקליטים. 100 העותקים הנותרים חולקו לתחנות רדיו אזוריות שלא גילו בהם עניין. עם מות האב ב-1975 התפרקה הלהקה.

==הפריצה==
במהלך השנים האלבום התגלגל לידיהם של חברי הלהקה הנחשבת New Rhythm and Blues Quartet, שהפכו למעריצים שלו. בשנת 1980, יותר מעשר שנים אחרי הוצאתו המקורית והכושלת, הצליחו שניים מהם לשכנע את חברת התקליטים שלהם לרכוש את הזכויות על האלבום ולהדפיס אותו מחדש. ההוצאה המחודשת זכתה לסיקור נרחב - הרולינג סטון הכריז עליה כ"קאמבק של השנה", בניו יורקר התפרסמה כתבת עומק על הלהקה, והוול סטריט ז'ורנל פרסם ביקורת. האלבום זכה לבחינה מחודשת, ורחבה יותר, של איכויותיו. בעוד רבים עדיין תפשו אותו כאלבום בלתי שמיע שהוקלט על ידי להקה שלא יודעת לנגן, והניו יורק טיימס אף הגדיל לעשות והכתיר את השאגס בתואר הלהקה הנוראית בעולם, רבים אחרים החלו לראות בו סוג של אמנות אוונגרדית בעלת איכויות נדירות. הטיב לתאר זאת המוזיקאי ומבקר המוזיקה קאב קודה שכתב -

לאחר שפרנק זאפה הודיע בריאיון לפלייבוי כי זהו האלבום השלישי האהוב עליו בכל הזמנים, הדרך לרכישת מעמד של אלבום קאלט הייתה קצרה, והתקליט בהוצאתו המקורית הפך עד מהרה לפריט אספנים מבוקש.האלבום מופיע חמישי ברשימת חמישים האלבומים הטובים ביותר שערך קורט קוביין, אם כי לא ברור אם הרשימה מסודרת לפי סדר חשיבות.

==לאחר התפרקות הלהקה==
* בשנת 2000 רכשה חברת הפקה אמריקנית את הזכויות על סיפור הלהקה, אך טרם השתמשה בהן ליצירת סרט.
* בשנת 2001 יצא אלבום מחווה לשאגס בשם Better than the Beatles.
* בשנת 2003 עלה בלוס אנג'לס מחזמר על הלהקה בשם Philosophy of the World.
* ביוני 2017, 42 שנה לאחר התפרקותה, נערך מופע איחוד חד-פעמי של הלהקה.

==ראו גם==
*Having Fun with Elvis on Stage

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.shaggs.com/ shaggs.com]

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
פייטוריה

פייטוריה (בפורטוגזית: Feitoria) הוא הכינוי השגור בפורטוגזית לתחנות סחר - מושבות זעירות, בעלות אופי מסחרי בעיקר, שהוקמו בארצות נוכריות. נוסדו בהן נציגויות האמונות על הטיפול השוטף בעסקים ובאינטרסים של האימפריה הפורטוגזית באותה הארץ. 

הפייטוריה הראשונה הוקמה במערב אפריקה - טירת מינה (Castelo da mina), ב-1482. בהמשך הקימו בתת-היבשת ההודית ובסין פייטוריות-קולוניאליות, למטרות הן מסחריות והן צבאיות. אלה שהוקמו במערב אפריקה הוקדשו רובן ככולן לסחר בעבדים. ביבשת אירופה, הייתה לפורטוגזים פייטוריה בפלנדריה - פייטורית אנטוורפן, שהוקמה ב-10 במאי 1293, על ידי מלך פורטוגל דיניז, בהסכמה עם המקומיים, במטרה להסדיר את פעילות הסוחרים הפורטוגזים שכבר פעלו באזור מ-1267, ולגבות מהם מס, בהתאם לכמות הסחורות שהועמסה על הספינות. הייתה זו הפייטוריה הראשונה שהקימה פורטוגל בניכר.

בברזיל, הוקמה ב-1504 הפייטוריה הראשונה בקאבו פריו (Cabo frio). הורדו מהספינות 24 איש, שהקימו אותה ונשארו במקום להשגיח על הפעילות. במהרה, הוקמו גם פיירטוריות במקומות נוספים כמו ריו דה ז'ניירו, איגאראסו ואיטמאראקה (בפרנמבוקו). הקמת הפייטוריות הראשונות בברזיל היה הניסיון הראשון לממש חלוקה מנהלית בקולוניה ברזיל.

עם זאת, ישנה מחלוקת בעניין, כי לפני הקמת פייטוריית קבו-פריו, כבר עמדו על תילן בחופי צפון מזרח ברזיל מספר פייטוריות צרפתיות, שהוקמו בידי מתיישבים שבאו מנורמנדי. אלה עסקו בהברחה ובסחר לא חוקי של עץ-ברזיל, בעיקר באזור איטמאראקה. הפורטוגזים ניהלו מאבק בסוחרים הצרפתיים באותו אזור, ומשסילקום משם, הרחיבו את ריבונות פורטוגל צפונה, אל מעבר לאזור פרנמבוקו של היום, בו הוקמה מאוחר יותר קפיטניית פרנמבוקו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קולוניאליזם
קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה
1410

== אירועים ==
* השושלת החאפצית בתוניסיה כובשת את העיר אלג'יר; העיר מחליפה את בג'איה כנמל בית לשודדי ים באגן הים התיכון
* קיסר סין יונגלה מצליח להביס את המונגולים ולגרום לפירוד בתוכם
* חסדאי קרשקש מפרסם את ספרו "אור ה'" 
* ספר לימוד ראשון בנושא סיף יוצא לאור באיטליה
* מוקמת אוניברסיטת סנט אנדרוז בסקוטלנד

== נולדו ==
* יוהנס אוקכם, מלחין (נפטר ב-1497) 
* פטרוס כריסטוס, צייר 

== נפטרו ==

* הנסיכה איזבלה מ-ולואה, צרפת 

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
פדרו הרביעי, מלך אראגון

פדרו הרביעי (באראגונית: Pero IV d'Aragón; 5 בספטמבר 1319 - 5 בינואר 1387 הקרוי גם "פדרו חובב הטקסים" או "פדרו בעל הפגיון"), היה מלך אראגון, סרדיניה וקורסיקה (כפדרו הראשון), מלך ולנסיה (כפדרו השני) ורוזן ברצלונה וקטלוניה (כפדרו השלישי) מ-1336 ועד מותו.

==ביוגרפיה==
ממוזער
פדרו הרביעי נולד ב-5 בספטמבר 1319 לאלפונסו הרביעי, מלך אראגון ותרסה ד'אנטנסה, בתם של גומבאלד ד'אנטנסה וקונסטנס מאנטיון.

בשנת 1336 מת אביו אלפונסו הרביעי, מלך אראגון, ופדרו עלה במקומו לשלטון, תוך שהוא יורש את כל תאריו, למעט התואר "הרוזן מאורז'ל", שירש אחיו הקטן, ז'אומה. בשנת 1344 הדיח פדרו את ז'אומה השלישי, מלך מיורקה והפך למלך מיורקה.

תקופת שלטונו הייתה מאופיינת בניסיונות לחזק ולייצב את ממלכתו מול גורמים אנטי-מלוכניים (איחוד אראגון), ונוכח מלחמות שניהל בסרדיניה, סיציליה, דרום איטליה, האיים הבלאריים ויוון. כיבושיו ביוון הקנו לו את התואר "דוכס אתונה ונאופטריה" בשנת 1381.

ב-6 בינואר 1387 מת פדרו הרביעי בברצלונה, ובנו חואן הראשון, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1338 התחתן פדרו עם מריה מנווארה, בתם של פיליפ השלישי, מלך נווארה וז'אן השנייה, מלכת נווארה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* קונסטנצה מאראגון, מלכת סיציליה (1343–1363)
* חואנה מאראגון, רוזנת אמפוריאס (1344–1385)
* מריה (1345–1348)
* פדרו (1347)

בשנת 1347 התחתן פדרו עם לאונור מפורטוגל, מלכת אראגון, בתם של אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל וביאטריס מקסטיליה, אולם היא מתה מהמגפה השחורה שנה לאחר מכן.

בשנת 1349 התחתן פדרו עם אלאונורה מסיציליה, בתם של פייטרו השני, מלך סיציליה ואליזבת מקרינתיה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* חואן הראשון, מלך אראגון (1350–1396)
* מרטין הראשון, מלך אראגון (1356–1410)
* לאונור מאראגון, מלכת קסטיליה (1368–1382)
* אלפונסו (1362–1364)

בשנת 1377 התחתן פדרו עם סיבילה מפורטיה, בתם של ברנגר דה פורטיה ופרנצסקה דה פלאו, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* אלפונסו (1376–1377)
* פדרו (1379)
* איזבלה מאראגון, רוזנת אורחל (1380–1424)

==אילן יוחסין==

==לקריאה נוספת==
"הקתדרלה ליד הים" מאת אילדפונסו פלקונס מתארת את הקרבות בתקופת כהונתו של המלך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלכי אראגון

קטגוריה:ילידי 1319
קטגוריה:נפטרים ב-1387
דוכסות נורמנדיה

התפתחותה של הדוכסות
דוכסות נורמנדיה הייתה תוצר של פלישות ויקינגיות לצפון מערב צרפת במאה ה-8. בשנת 911 המלך שארל העניק פייף לרולו, מנהיג הוויקינגים, בתמורה לנאמנותו כווסאל. נורמנדי קיבלה את שמה מאנשיו של רולו, הנקראו אנשי הצפון (נורסמן, או Normanni בלטינית).

בשיאה שלטה הדוכסות על אזור נויסטריה וחלק מברטאן וכן על איי התעלה. כיום אזור נורמנדיה ההיסטורי מחולק לשני חבלים נורמנדי עילית, ונורמנדי תחתית. איי התעלה נחשבים כיום לנסיכויות כתר בריטיות, ומלך אנגליה עדיין נחשב שם לדוכס נורמנדיה.

כשמתיישבים דוברי נורדית עתיקה הגיעו לאזור הם אימצו את התרבות והשפה הגאלו-רומאית של האוכלוסייה המקומית, כפי שמאוחר יותר אימצו הכובשים הנורמנים את השפה המקומית באנגליה. השפה הנורמנית שנוצרה בנורמנדי אימצה מילים רבות מהנורדית.

== היסטוריה ==
השטחים שקיבל רולו מהמלך כבר נכבשו למעשה בידי הוויקינגים, והיו מיושבים על ידם כבר זמן מה. בירת הדוכסות הייתה רואן, וכשהיא התרחבה מערבה נוספה בירה מערבית בעיר קן. במהלך המאה ה-10 הגדילו הדוכסים את שטחם עד שהדוכסות הגיעה לשיאה ב-1050.

בשנת 1066 הביס ויליאם דוכס נורמנדיה, שנודע מאוחר יותר כוויליאם הכובש, את המלך האנגלי הרולד גודווינסון בקרב הייסטינגס, והוכתר כמלך אנגליה במערכה שנקראה הכיבוש הנורמני של אנגליה. היחסים בין האנגלו-נורמנים לצרפתים הפכו למורכבים יותר לאחר הכיבוש הנורמני, שכן הדוכסים הנורמנים קיבלו את תארם ושטחיהם בתמורה לנאמנות וסאלית למלך צרפת, אולם כעת היו שווי ערך למלך כמלכי אנגליה. במאה ה-12, עם יסודה של השושלת האנגווינית, שלטו הנורמנים במחצית מצרפת ובכל אנגליה, אולם עדיין נחשבו טכנית לווסאלים של צרפת.

המלכים הנורמנים הזניחו את שטחיהם בנורמנדיה עצמה, שם חבו את נאמנותם למלך צרפת, והעדיפו לגבש את כוחם בממלכת אנגליה החדשה. עושרם הרב שימש לבניית קתדרלות, טירות וביסוס המשטר באנגליה ולא להגנת נורמנדיה, וכך הם ניכרו את האוכלוסייה המקומית והחלישו את הדוכסות בעוד כוחם של מלכי צרפת גדל. הדוכסות נשלטה כחלק מהממלכה האנגלו-נורמנית עד 1204 אז פיליפ השני, מלך צרפת כבש את כל שטחי הדוכסות מלבד איי התעלה.

במהלך מלחמת מאה השנים כבשו האנגלים מספר פעמים את נורמנדיה, אך ב-1468 החזיקו בה הצרפתים באופן סופי. המהפכה הצרפתית ב-1789 סימנה את קיצן של זכויותיה ההיסטוריות של הדוכסות, וב-1790 חולק השטח לחמישה מחוזות.

כיום ג'רזי וגרנזי מהווים את דוכסות נורמנדיה המודרנית. באיים אלו צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת מוכר כ"דוכס נורמנדיה".

== דוכסי נורמנדיה ==
* רולו (911-927)
* גיום הראשון (927-942)
* רישאר הראשון (942-996)
* רישאר השני (996-1027)
* רישאר השלישי (1027-1028)
* רובר הראשון (1028-1035)
* גיום השני (1035-1087)
* רובר השני (1087-1106)
* אנרי הראשון (1106-1135)
* סטפן (1135-1144)
* ז'ופרואה (1144-1150)
* אנרי השני (1150-1189)
* רישאר הרביעי (1189-1199)
* ז'אן (1199-1216), איבד את השליטה בנורמנדי היבשתית ב-1204.
* אנרי השלישי (1216-1259), הכיר בשליטה הצרפתית בנורמנדי היבשתית וויתר על תביעות המלוכה האנגלית לתואר "דוכס נורמנדי" חוץ מבאיי התעלה.

== ראו גם ==
* היסטוריה של נורמנדי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נורמנדי: היסטוריה
קטגוריה:נורמנים
קוואדרטריקס

יצירה דינמית של קוואדרטריקס
קוואדרטריקס (הקו האדום)
קוואדרטריקס הוא עקום המוגדר באופן הדינמי הבא:
:בריבוע ABCD הצלע CD נעה במהירות קבועה לעבר הצלע המקבילה לה AB. באותו זמן הצלע AD נעה במהירות זוויתית קבועה סביב הציר A לעבר הצלע AB. המקום הגאומטרי של נקודות החיתוך של שתי הצלעות הנעות הללו הוא הקוואדרטריקס של היפיאס.

הפילוסוף היווני פרוקלוס מייחס את יצירת הקוואדרטריקס להיפיאס מאליס. הקוואדרטריקס קרוי לעיתים "הקוואדרטריקס של היפיאס".

הקוואדרטריקס אינו ניתן לבנייה באמצעים הסטנדרטיים של הגאומטריה, סרגל ומחוגה, אך כבר המתמטיקאים של יוון העתיקה גילו בו עניין, משום שכאשר עומד לרשותנו קוואדרטריקס, ניתן לפתור באמצעותו שתיים מהבעיות הגאומטריות של ימי קדם:
* שילוש זווית: חלוקת זווית נתונה לשלושה חלקים שווים
* תרבוע העיגול: בניית ריבוע השווה בשטחו לעיגול נתון.

שתי בעיות אלה העסיקו מתמטיקאים במשך כאלפיים שנה, ורק במאה ה-19 הוכח שהן לא פתירות, כלומר אין דרך לבצע את הבניות הנדרשות. חוסר היכולת לפתור בעיות אלה הוביל להמצאת כלים שיאפשרו את פתרונן, ובהם הקוואדרטריקס. 

במערכת צירים קרטזית, שבה ABCD הוא ריבוע יחידה שקודקודו A נמצא בראשית הצירים, המשוואה של הקוואדרטריקס היא <math>\ x = y \cot (y \pi/2)</math>.

מהגדרת הקוואדרטריקס נובע שהיחס בין שתי זוויות שקודקודן A וקרן אחת שלהן היא הצלע AB, שווה ליחס שבין גובהי נקודת החיתוך של הקרן האחרת עם הקוואדרטריקס. כדי לחלק זווית כזו לשלושה חלקים שווים, די בהעברת מקביל לצלע AB בגובה השווה לשליש הגובה של נקודת החיתוך של הקרן האחרת. נקודת החיתוך של מקביל זה עם הקוואדרטריקס נותנת את הנקודה שדרכה תעבור הקרן האחרת של הזווית השווה לשליש הזווית הנתונה. בציור שמשמאל, לחלוקת הזווית EAB לשלושה חלקים שווים, יש לחלק את הקטע GF לשלושה חלקים שווים, ולהעביר מקביל לצלע AB דרך הנקודה שבשליש הגובה של GF. 

על-פי המתמטיקאי היווני פפוס, המתמטיקאי היווני דינוסטרטוס השתמש בקוואדרטריקס לתרבוע העיגול.

==לקריאה נוספת==
* בנו ארבל, קיצור תולדות המתמטיקה, מכון מופ"ת, 2005, עמ' 107-109.

==קישורים חיצוניים==

* [http://cage.UGent.be/~hs/quadratrix/quadratrix.html The quadratrix]

קטגוריה:עקומות
קטגוריה:בנייה בסרגל ובמחוגה
המודל הטופוגרפי

תרשים המודל הטופוגרפי
המודל הטופוגרפי הוא מודל פסיכואנליטי שהוצג על ידי זיגמונד פרויד ב-1899 בספרו הנודע "פשר החלומות". למרות שהתיאוריה הפסיכואנליטית מוכרת בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיה ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית,<ref name=":42"></ref> ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע.<ref></ref>

==מבנה המודל==
המודל הטופולוגי מחלק את הנפש לשלוש השכבות הבאות:
* שכבת המודע - השכבה הקטנה ביותר. בה נמצאים מספר מצומצם של פריטים שאנו תופסים ברגע נתון כגון מחשבות או רגשות ומהווים חלק קטן מסך כל התהליכים המנטליים.
* שכבת הסמוך למודע - השכבה השנייה בגודלה בה מרוכז חומר הנגיש לנו, חומר הנמצא על "קצה הלשון" וניתן להעבירו למודע על פי בחירה. לפעמים מחשבות משם עוברות בעצמן למודע בנסיבות שונות.
* שכבת הבלתי מודע - ידועה יותר כתת-מודע או לא מודע, היא השכבה העבה ביותר בה מרוכז רוב החומר המחשבתי. מהווה מקום מצבור למחשבות, דחפים וזכרונות החסומים למודע. לפי פרויד חומרים אלו מנתבים במידה רבה את דרך המחשבה וההתנהגות של כל אחד.

בכל רגע נתון ישנו פתח למעבר ישיר בין המודע לבין הסמוך למודע. לעומת זאת קיימת חציצה איתנה בין הסמוך למודע לבין הבלתי מודע.

==סימנים לקיומו של הבלתי מודע==
זיהוי קיומו של הבלתי מודע מתאפשר באמצעות סימפטומים מרמזים:
* טעויות - טעויות בכתיבה, בדיבור וכן פליטות פה, מצביעות בעצם על פעילות חשיבה שאינה מודעת (כדוגמת טעות פרוידיאנית).
* התנהגות לא מילולית - הדרך שבה אדם מתנהג, תנועות לא מחושבות, יש באלה ביטוי של התת-מודע.
* נוירוזות ופסיכוזות - לאדם רגיל קיימים מנגנוני הגנה, שנועדו להפחית חרדות הנובעות מהקיום היומיומי. אדם הסובל מהפרעה נאורוזית חסר את אותה החציצה המשמעותית שנועדה להגן עליו - חומרים מהבלתי מודע צפים למעלה ומשפיעים על תפקודו.
* חלומות - משקפים תמונה הפוכה ומעוותת של המציאות. על פי פרויד ניתן לראות דרך החלומות באופן מעוות לתוך הבלתי מודע שלנו.

==ראו גם==
* פסיכואנליזה
* מנגנוני הגנה
* מודל הנפש הפרוידיאני

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכואנליזה
אהרון אנטונובסקי

אהרון אנטונובסקי (19 בדצמבר 1923 - 7 ביולי 1994) היה פרופסור לסוציולוגיה ישראלי-אמריקאי, אשר עבודתו הדגישה את הקשר שבין דחק, בריאות ורווחה.

==ביוגרפיה==

אהרון אנטונובסקי נולד בארצות הברית, הוא היגר לישראל ב-1960, לאחר שהשלים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת ייל. במשך שנים מספר הוא היה חוקר במחלקה לסוציולוגיה רפואית באוניברסיטה העברית. במהלכה של תקופה זאת הדגישה עבודתו האקדמית את הבדלי המעמדות החברתיים בריבודיות ובמוסריות. ב-1972 הוא סייע לייסד את בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והחזיק בקתדרה על שם קונן-לוננפלד בסוציולוגיה רפואית. במהלך עשרים שנות עבודתו במחלקה זו, פיתח אנטונובסקי את התאוריה של בריאות וחולי, אותה הוא כינה "המודל הסלוטוגני", שתואר בספרו משנת 1979 ונקרא: "בריאות, לחץ והתמודדות", שלאחריו הוציא ספר נוסף שמונה שנים מאוחר יותר: "חשיפת המסתורין על הבריאות", שבאותה עת קשרו לו כתרים מלומדי בריאות כבעל תרומה חשובה להבנת הקשר שבין בריאות וחולי. מושג מפתח בתאוריה הסלוטוגנית של אנטונובסקי נוגע לתכונות אישיות ייחודיות שמשרתות על מנת להפוך את האינדיבידואלים לעמידים יותר ללחצים בהם הם נתקלים בחיי היום-יום. אנטונובסקי זיהה מאפיינים אלו שהוא טען שסייעו לאדם להתמודד טוב יותר (ולהישאר בריא) על ידי אספקת "תחושת הקוהרנטיות" לגבי החיים המאתגרים בפניהם הוא ניצב. 

מחקר שנעשה לאחרונה בפסיכונוירואימונולוגיה, תומך ברבות מהנחותיו של אנטונובסקי בתורת הסלוטוגניה. אנטונובסקי נפטר ב-1994, אולם המחקר ממשיך להשתמש בתאוריה שלו.

==ביבליוגרפיה==

<div style="direction: ltr;">
*The Sociology of health and health care in Israel/ editor: Aaron Antonovsky, series editor: Ernest Krausz. Studies of Israeli society; v. 005. New Braunswick: transaction Publishers, 1990.
* Unraveling the mystery of health: how people manage stress and stay well/ Aaron Antonovsky. San Francisco, California.: Jossey-Bass Publication, 1987.
* A time to reap: the middle age of women in five Israeli subcultures/ Nancy Datan, Aaron Antonovsky, Benjamin Maoz. Baltimore, Md.: Johns Hopkins University Press, 1981.
* Health, stress, and coping: New perspective on mental and physical well-being/ Aaron Antonovsky. San Francisco, California.: Jossey-Bass, 1979.
* Abraham David Katz: Jew, man and sociologist/ Aaron Antonovsky. Jerusalem, 1975.
* Hopes and fears of Israelis: consensus in a new society/ Aaron Antonovsky and Alan Arian. Jerusalem: Jerusalem Academic Press, 1972.
</div>
* חיי חברה בקיבוץ: בעיותיו של משק אחד בקיבוץ המאוחד/ הלן אנטונובסקי, אהרן אנטונובסקי, נעמי בירן. ירושלים: המכון למחקר חברתי שמושי, תש"ל, 1970.

==קישורים חיצוניים==
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Shefi/KishureiChaim/meytaviyut/yeda/TaktzirAntovski.htm תקציר המאמר של אהרון אנטונובסקי "המודל הסלוטוגני כתאוריה מכוונת בקידום הבריאות]
* 

קטגוריה:סוציולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הבריאות
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
דייגו קרוסה

דייגו סבסטיאן קרוסה (בספרדית: Diego Sebastián Crosa; נולד: 18 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.

== קריירה ==
קרוסה נולד ברוסאריו אשר בפרובינציית סנטה פה, ארגנטינה. בראשית דרכו שיחק בקבוצת ניואל'ס אולד בויס, במדיה גם ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים. קרוסה בלט כבלם מבטיח בזכות משחקו הנוקשה והטכני, והוא זומן לנבחרת הנוער של ארגנטינה. הוא שותף בהרכב הנבחרת במשחקי אליפות העולם שנערכה בקטר, במהלכה שבר את רגלו. הנבחרת זכתה בגביע, אך קרוסה לא שותף במשחקים המכריעים בעקבות פציעתו. חבריו לנבחרת התקדמו משמעותית בעקבות ההופעה באליפות וחלקם אף עברו לשחק באירופה, אך קרוסה הפצוע הושבת לתקופה ממושכת והמשיך לשחק בארגנטינה גם לאחר ששב לשחק.

בתום עונת 1998/99, אותה סיימה ניואל'ס כסגנית האלופה, עבר קרוסה לריאל בטיס הספרדית. קרוסה הציג יכולת טובה ברוב המשחקים, אך בגלל שתפס משבצת זר החליטה בטיס, שירדה ליגה, להשאילו לולס סארספילד. בתום העונה חזר השחקן לבטיס שכעבור ארבעה משחקים בלבד מכרה אותו לבוקה ג'וניורס. במדי בוקה שיחק קרוסה ב-51 משחקים בכל המסגרות וזכה בשלושה תארים: אליפות ארגנטינה, גביע הליברטאדורס והגביע הביניבשתי.

לקראת עונת 2004, בוצעו בבוקה חילופי משמרות במטרה להצעיר את הקבוצה, עבר קרוסה לראסינג קלוב.
אוהדי ראסינג טוענים שקרוסה לא מספיק אגרסיבי, ולא בכדי יש לו כרטיס אדום אחד בלבד בכל הקריירה. בראיון שהעניק לתקשורת בארגנטינה בשנת 2003 אמר בנוגע לסוגיה: "בכדורגל לא חייבים להיות אלימים".

בשנת 2007 הגיע קרוסה לישראל וחתם בקבוצת מכבי חיפה, לטענתו, בגלל הקשיים הכלכליים אליהם נקלעה ראסינג קלוב. בשנת 2008, לאחר עונה אחת בישראל, חתם קרוסה באתלטיקו קולון, אך לאחר 13 הופעות בלבד שוחרר מהקבוצה. לאחר מכן שיחק גם בצ'קריטה ג'וניורס ובקבוצה הצ'יליאנית סן לואיס קיוטה.

קרוסה היה בסגל נבחרת ארגנטינה באולימפיאדת אטלנטה ולזכותו רשומות שתי הופעות בנבחרת ארגנטינה בשנת 2000.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:רוסאריו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ניואל'ס אולד בויס
קטגוריה:כדורגלני ריאל בטיס
קטגוריה:כדורגלני ולס סארספילד
קטגוריה:כדורגלני בוקה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני ראסינג קלוב
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו קולון
קטגוריה:כדורגלני צ'קריטה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1976
שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ

"שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ" (בהולנדית: De anatomische les van Dr. Nicolaes Tulp) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט משנת 1632. הציור, שאורכו 216.5 ס"מ ורוחבו 169.5 ס"מ, מוצג כיום בגלריה המלכותית מאוריצהאוס בעיר האג שבהולנד.

הציור מתאר נתיחה (דיסקציה) של זרוע אדם, לשם לימוד אנטומי של גוף האדם. מעדויות ידוע לנו כיום כי גופת האדם המנותח הייתה שייכת לפושע בשם אריס קינט (Aris Kindt), אשר הוצא להורג בעוון רצח וכי המאורע התרחש, כנראה, ב-16 בינואר 1632 בבית גילדת המנתחים שבאמסטרדם. נתיחה פומבית של גופה הייתה מאורע נדיר באמסטרדם של אותם ימים, ודוקטור טולפ, רופא האנטומיה הרשמי של העיר, הורשה רק פעם בשנה לנתח גופת פושע שהוצא להורג.

מצדו האחד של שולחן הניתוחים ניצבות כמה דמויות של צופים, אשר שילמו תמורת הזכות להשתתף בניתוח. מבטיהן של דמויות אלו מופנים אל כיוונים שונים. יש ביניהן המתבוננות בניתוח, אחרות מתבוננות לעברו של ד"ר טולפ ואילו אחרות מביטות דווקא לכיוונו של הצופה. החדר בו מתבצע הניתוח הוא חשוך באופן יחסי. תאורה מלאכותית אשר אינה נמצאת בתוך הקומפוזיציה, יוצרת אזורים מוארים יותר ואזורים חשוכים. על רקע הקיר האחורי של החדר בולטות הדמויות במלבושיהן השחורים ובצווארון הלבן שלהן. ידו האחת של טולפ אוחזת בכלי ניתוח וידו השנייה מונפת באוויר, כאילו הוא מסביר דבר מה לקהל הצופים. אולם, פניו של הד"ר מכוונים אל מחוץ למסגרת הקומפוזיציה (הציור) ונראה כי הוא נותן ברגע זה מעין הסבר לקהל השומעים.

גופת המנותח מונחת על השולחן בצורה אלכסונית, המעניקה אשליה פרספקטיבית של עומק, לתיאור השטוח באופן יחסי. להבדיל מן התיאור הנפחי של החלל והדמויות, מתוארת ידו המבותרת של המנותח בצורה חומרית ואקספרסיוניסטית מאוד. הדבר בולט בייחוד בשל העובדה כי זהו המישור הקדמי ביותר של היצירה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:יצירות אמנות מן הבארוק
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:מאוריצהאוס: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:גברים בציור
When I'm Sixty-Four

"When I'm Sixty-Four" (בעברית: "כשאהיה בן 64") הוא שיר של להקת "הביטלס" שיצא באלבום "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". השיר נכתב על ידי פול מקרטני כשהיה בן 16 לכבוד יום ההולדת של אביו (באלבום הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון בעקבות שיתוף הפעולה בין השניים). זהו אחד מהשירים הראשונים שכתב מקרטני.

השיר ותזמורו הם בסגנון דיקסילנד ג'אז עם קלרינט ופסנתר בסגנון הונקי טונק.

השיר הוקלט בין 6 בדצמבר ל-21 בדצמבר 1966 ויצא ב-1 ביוני 1967 יחד עם האלבום.

השיר תורגם לעברית על ידי רימונה די נור ובוצע על ידי "להקת פיקוד דיזנגוף" בשם "עוד שבעים שנה". ישנו תרגום נוסף לשיר של יורם טהרלב, אשר נקרא "כשאהיה זקן", שבוצע בתוכנית הרדיו "שלכם לשעה קלה" בביצועם של בני אמדורסקי ורבקה מיכאלי.

בשנת 2012 יצאה גרסת כיסוי לשיר על ידי להקת הצ'רצ'ילים לכבוד יום העצמאות ה-64 של מדינת ישראל. הגרסה נוגנה בסגנון רוק כבד.<ref></ref>

==ביצוע==
*ג'ון לנון - גיטרת ליווי וקולות רקע.
*פול מקרטני - שירה, גיטרת בס ופסנתר.
*ג'ורג' האריסון - קולות רקע.
*רינגו סטאר - תופים.
*רוברט בארנס, הנרי מקנזי ופרנק ריידי - שני קלרינטים וקלרינט בס.

== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|41
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.listennotes.com/podcasts/מסע-הקסם-המסתורי/31-מועדון-הלבבות-הבודדים-של-8LPpWveA9ci/ פרק 31] בתוכנית מסע הקסם המסתורי, באתר LISTEN NOTES

==הערות שוליים==

קטגוריה:Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band
קטגוריה:שירי 1967
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
קטגוריה:שירים על זקנה
בית הגדודים

החצר הפנימית של המוזיאון, בה ניצבים פסליהם של [[זאב ז'בוטינסקי ויוסף טרומפלדור, ממקימי הגדודים העבריים]]
250px
בית הגדודים הוא מוזיאון ישראלי הנמצא במושב אביחיל, צפונית לנתניה, המוקדש להנצחת המתנדבים היהודים והארצישראלים לצבא הבריטי בשתי מלחמות העולם. המוזיאון מופעל בידי יחידת המוזיאונים של משרד הביטחון.

== היסטוריה ==
המוזיאון הוקם ב-1961 על ידי יוצאי הגדודים היהודיים שלחמו במסגרת הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה במטרה להנציח את סיפור הקמת הגדודים, ההווי, ופעילות הלחימה בהם השתתפו. האתר במושב אביחיל נבחר משום שהמושב הוקם במקור על ידי יוצאי הגדודים.

בחזית המוזיאון מוצבים תותחים ששימשו את חיילי הבריגדה היהודית. התצוגה במוזיאון כוללת צילומים, מסמכים מקוריים, מדים ודגמים של חייל ופרדה מגדוד נהגי הפרדות על רקע קרב גליפולי. באולם הבנוי כבית כנסת מונחים אלבומים על מדפים המסודרים כרונולוגית על פי הגדוד שבהם מוקדש כל דף לאחד מחברי הגדוד.

=== אגף מלחמת העולם השנייה ===
ב-2009 נפתח במוזיאון אגף חדש: מתנדבי היישוב היהודי בארץ ישראל לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה המוקדש למעלה מ-30,000 המתנדבים בני היישוב שהתנדבו לחילות השונים של צבא בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה כשהשיא היה הקמת הבריגדה היהודית. התצוגה באגף מתמקדת בשלושה נושאים:
*השירות הצבאי – מוצגים ומדים מגוון החילות שאליהם התנדבו בני היישוב באמצעות צילומים, קטעי עיתונות, קטעי וידאו. כמו כן מוצג הווי השירות באמצעות מכתבים של המתנדבים, צילומי פעילות בשעות הפנאי וההווי החברתי.
*המפגש עם שארית הפליטה – מוקדש לתרומתם של לוחמי הבריגדה והחילות האחרים לסיוע לניצולים ולהשתתפות בתנועת הבריחה ובהעפלה.
*בניית צה"ל – מוקדש לתיאור התרומה של המתנדבים במלחמת העולם השנייה להקמת צה"ל כצבא מודרני וכיצד תרמו לניצחון במלחמת העצמאות.

כמו כן יש במוזיאון אולם הקרנות שבעבר התקיימו בו אירועי תרבות, הצגות וסרטים וכיום מוקדש להצגת סרטים בנושאים בהם עוסק המוזיאון: הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה, ותיאור השתתפות הבריגדה היהודית במערכה על נהר סניו במלחמת העולם השנייה.

המתחם מוגדר כאתר לאומי במסגרת תוכנית המתאר של היישוב אביחיל.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mod.gov.il/Memorial_Legacy/museums/Pages/gdudim.aspx מוזיאון בית הגדודים], באתר האינטרנט של משרד הביטחון
* [http://www.inature.info/wiki/אתר_לאומי_בית_הגדודים אתר לאומי בית הגדודים], באתר "טבע ונופים בישראל"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאוני משרד הביטחון הישראלי
קטגוריה:הגדודים העבריים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר: מבנים
קטגוריה:מוזיאונים למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראל: הנצחת חיילים יהודים בצבאות זרים
תאולוגיה נוצרית

התאולוגיה הנוצרית היא תאולוגיה או שיח, המתייחסת לישו וקורותיו כאל "דבר האל" (יוונית עתיקה: λόγος θέου \ logos theou, לטינית: "Verbum Dei") ומהווה ניסיון לברר את "טעם האמונה הנוצרית". 

שימוש בתאולוגיה נוצרית 

העוסקים בה מחולקים על פי פלגי האמונה הנוצרית. תאולוגים נוצרים משתמשים בניתוח רציונלי וטיעון לוגי על מנת להבין, להסביר, לבחון, לבקר, להגן או לקדם את הדוקטרינה הנוצרית. 

התאולוגיה הנוצרית מאפשרת להבין את התפיסה הנוצרית יותר לעומק, לערוך השוואה בין הנצרות לדתות אחרות, להגן על הנצרות מפני ביקורת, לאפשר רפורמות, לסייע בהפצת הנצרות, לבחון את מקורות התרבות הנוצרית ולתת מענה לסוגיות ולצרכים עכשוויים. במילותיו של אנסלם מקנטרברי, תאולוגיה נוצרית היא Fides Quaerens Intellectum, כלומר, אמונה המחפשת הסבר לעצמה. 

לתאולוגיה הנוצרית הייתה השפעה חשובה על תרבות המערב, בעיקר באירופה, בתקופה הפרה־מודרנית. 

תחומים בתאולוגיה הנוצרית 

יש המחלקים את העיסוק בתאולוגיה כדיסציפלינה אקדמית לארבעה תחומים עיקריים שונים: 
* תאולוגיה של כתבי הקודש הנוצריים (כלומר, הניסיון לנתח את הכתבים)
* תאולוגיה שיטתית
* ניתוח היסטורי
* תאולוגיה פרקטית (הטיפול בבעיות יום יום)

חלוקות אחרות מתמקדות בהוגי דעות נוצריים ובפילוסופיה שלהם; או בזרמים שונים בנצרות. 

==דיסציפלינות בתאולוגיה הנוצרית==
התאולוגים הנוצרים עשויים להיות מומחים בדיסציפלינה תאולוגית אחת או יותר, בין הדיסציפלינות החשובות ניתן למנות את:
* הגנת הנצרות – מחקר התאולוגיה הנוצרית בהשוואה לתפיסות עולם אחרות על מנת להגן על האמונה הנוצרית ולקרוא תיגר על אמונות אחרות.
* פרשנות ספרי הקודש – פרשנות של התנ"ך והברית החדשה עם דגש על הטבע ועל המגבלות של כלי הפרשנות העכשוויים. 
* מחקר ספרי הקודש – פרשנות של התנ"ך והברית החדשה, עם דגש על מחקר ביקורתי היסטורי.
* תאולוגיה של ספרי הקודש – פרשנות התנ"ך וספרי הקודש עם דגש על הקשרים בין הטקסט והנושאים התאולוגיים הסיסטימטיים.
* תאולוגיה קונסטרוקטיבית – שם נרדף לתאולוגיה שיטתית/סיסטמטית (גם זרם פוסט־מודרני של תאולוגיה סיסטמטית), דיסציפלינה זו מיישמת למשל תאוריות פמיניסטיות, דקונסטרוקציה, הרמנויטיקה וזאת בקשר עם הנושאים התאולוגים.
* תאולוגיה דוגמטית – חקר התאולוגיה כפי שהתפתחה בכנסיות ובזרמים כנסייתיים שונים. 
* מדרש – פרשנות של ספרי הקודש עם דגש על פרשנות לצרכים אקלזיאסטיים.
* תאולוגיה היסטורית – חקר התאולוגיה הנוצרית כפי שהתפתחה ומתפתחת בהיסטוריה.
* תאולוגיה מוסרית – חוקרת את האספקלריות המוסרית והאתית של החיים על פי האמונה הדתית.
* תאולוגיה טבעית – חקר האספקטים השונים של התאולוגיה אשר ניתן לחוקרם ללא סיוע דברי ההתגלות, הטקסט או התרבות.
* פטרולוגיה – חקר החיבורים של אבות הכנסייה (או אבות הנצרות), ובכלל זאת התפתחות של הרעיונות והפולחן הנוצרי בתקופת האבות הראשונים.
* תאולוגיה פילוסופית – ניתוח פילוסופי של נושאים תאולוגים.
* תאולוגיה פרגמטית או פרקטית – חקר התאולוגיה כפי שזו מתקשרת עם חיי היום יום ושירות האל, לרבות שירותו של אדם ככומר או כנזיר.

הנושאים העיקריים העולים שוב ושוב בתאולוגיה הנוצרית הם: התנ"ך, הברית החדשה, חקר אחרית הימים, ישולוגיה, הבריאה, חקר כנסי, רוח הקודש, אנתרופולוגיה ועוד.

==קישורים חיצוניים==

*
נצרות
קטגוריה:נצרות
קטגוריה:פילוסופיה נוצרית
הוצאת שוקן

הוצאת שׁוֹקֶן היא הוצאת ספרים ישראלית העוסקת במגוון סוגות ספרותיות: ספרי עיון, סיפורת ושירה. 
==היסטוריה==
הוצאת הספרים הוקמה בברלין בירת גרמניה על ידי איש העסקים היהודי-גרמני שלמה זלמן שוקן ב-1931. חלק ממשרדי ההוצאה מוקמו בפראג.
שוקן, שהיה פטרונו ואיש סודו הבולט של הסופר ש"י עגנון, הכיר את עגנון בשנת 1915 בחוג בית ציוני בביתו של מרטין בובר בברלין, ומאז תמך בעגנון. עגנון, שהיה בקיא בספרות חז"ל, רכש עבור שוקן ספרים יהודים עתיקים לאוסף שלו והשנים התיידדו. הספרים הראשונים של עגנון הודפסו בדפוס חנויות הכל בו של שוקן. שוקן הקים את הוצאת שוקן (Schocken Verlag), שהחלה לפעול בשנת 1931 כדי להוציא לאור את כתבי ש"י עגנון ותרגומים של ספרות יהודית חשובה ליהדות גרמניה המתבוללת שהפסיקה לקרוא עברית. מאז ואילך, כל הזכויות על פרסום כתבי עגנון היו בידי הוצאת שוקן, שאף שילמה לו משכורת קבועה ודאגה לכל צרכיו, כדי שיוכל לעסוק בנחת בכתיבתו.

מלבד כתבי עגנון, פרסמה ההוצאה תרגומים רבים לגרמנית של כתבים בעלי ערך רב בתרבות היהודית, זאת במטרה להנחיל את התרבות היהודית בקרב יהודי גרמניה. כמו כן, פרסמה הוצאת שוקן את כתביהם של מרטין בובר, פרנץ רוזנצווייג ופרנץ קפקא.

בעקבות עליית היטלר לשלטון חיסל שוקן את מרבית עסקיו בגרמניה, ובינואר 1934 עלה לארץ ישראל. הוצאת שוקן המשיכה לפעול בברלין, עד שהנאצים סגרו אותה בשנת 1938. הוצאת שוקן הוקמה בירושלים ובתל אביב. ב־1940 עבר לניו יורק וב-1945 הקים את הוצאת הספרים באנגלית "Schocken Books", בה העסיק את נחום גלאצר, ששימש כמורה פרטי של ילדיו בגרמניה בתחילת שנות ה-30. הוצאת שוקן בניו יורק הוציא לאור באנגלית את ספריהם של פרנץ קפקא, חנה ארנדט, גרשם שלום וולטר בנימין. הוצאת שוקן בניו יורק נמכרה להוצאת רנדום האוס, בשנת 1987 והיא פועלת באופן נפרד מההוצאה בישראל.

מ-1958 עד 1972 היה גרשום שוקן המו"ל של ההוצאה ומשנת 1972 המו"ל היא רחלי אדלמן, נכדתו של שלמה זלמן שוקן. הוצאת שוקן חברה בהתאחדות המו"לים בישראל. בשנת 2013 נבחרה רחלי אידלמן בפעם השמינית לתפקיד יו"רית ההתאחדות.

בשנת 1997, קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב כי משכל הוצאה לאור הפרה את זכות היוצרים שבבעלות הוצאת שוקן ביצירות עגנון. בשנת 2013 פוצתה על ידי האוניברסיטה העברית, לאחר שנקבע שהפרה את זכויות היוצרים של ההוצאה בהדפסת מקראות ושימוש בקטעים מספרים במחשבי האוניברסיטה.

==ספרי ההוצאה==
ההוצאה היא אחת ההוצאות המובילות בישראל, ובין 1,500 הספרים שהוציאה לאור נמצאים הסופרים החשובים בספרות העולמית שתורגמו מעשרות שפות לעברית. ספרים ביהדות במדעי הרוח ובמדעי החברה, ספרות ושירה עברית מקורית כשירתו של יהודה עמיחי, ביוגרפיות ומילונים וספרות אקטואלית. ההוצאה מוציאה לאור גם ספרי ילדים שזכו להצלחה רבה, ביניהם ספרי "הפיה לילי" וסדרת ״פינוקי״.

==ראו גם==
* משפחת שוקן - המשפחה המייסדת של ההוצאה.
* נחום גלאצר - מראשוני העובדים בהוצאה בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://knopfdoubleday.com/imprint/schocken/ אתר הוצאת Schocken Books]

==הערות שוליים==

שוקן
שוקן
קטגוריה:מפעלי משפחת שוקן
קטגוריה:יהדות גרמניה
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:חברות משפחתיות ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1931
Fear of a Blank Planet

Fear of a Blank Planet הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הרוק המתקדם הבריטית פורקיופיין טרי. האלבום יצא לאור ב-16 באפריל 2007 בבריטניה ובאירופה, וב-24 באפריל 2007 בארצות הברית.

בשונה מאלבומיה האחרים של הלהקה, אלבום זה הוא אלבום קונספט, המורכב מיצירה אחת המחולקת לשש רצועות. שמו של האלבום מתייחס לאלבומם של Public Enemy משנת 1990 - Fear of a Black Planet, העוסק בחלקו בנושא הגזענות. בריאיון עם סולן הלהקה סטיבן וילסון, הוא אמר שבעוד שבשנות השמונים בעיית הגזענות הייתה במרכז תשומת הלב הציבורית, הדור של ימינו ריקני (blank), ומתעניין בעיקר בטכנולוגיה ובגאדג'טים שונים.

הנושא המרכזי של מילות השירים באלבום שאוב מתוך הספר "לונאר פארק" מאת ברט איסטון אליס. בספר מתואר טיפול בילד בעייתי בעזרת תרופות, צפייה בטלוויזיה ומשחק ב-Xbox, המנתקים את הילד מהעולם החיצון. האלבום מתאר את הדברים מנקודת מבטו של הילד, בשונה מהספר שמציג את נקודת המבט של האב.

השמעות הבכורה של שירי האלבום, פרט ל-Way Out of Here, התקיימו בספטמבר ונובמבר 2006, בזמן סיבוב ההופעות לקידום "Arriving Somewhere", ה-DVD הראשון המציג הופעה של הלהקה.
בדצמבר 2006 גילה רוברט פריפ כי ערך דוגמאות מהשיר Nil Recurring ששלח לו וילסון, אך שיר זה לא מופיע באלבום.

קטעים משירי האלבום החלו להתפרסם בחודשיים שקדמו ליציאתו הרשמית, חלקם כפרסומים של הלהקה וחלקם כהדלפות. ב-21 בפברואר 2007 הלהקה פרסמה דוגמאות מכל שיר באתר המייספייס שלה. שיר הנושא של האלבום יצא לאור באתר iTunes ב-6 במרץ 2007 כשיר בונוס לאלבום Blackfield II, אלבומם השני של ההרכב Blackfield.

הקליפ לשיר הנושא באלבום יצא לאור באתר המייספייס של הלהקה ב-16 באפריל 2007, יחד עם יציאתו הרשמית של האלבום. בעקבות הטבח בווירג'יניה טק שהתרחש באותו יום בארצות הברית, חברי הלהקה הורידו את הקליפ מהאתר, משום שהרגישו שהצגתו של שיר בעל נושא זה לאחר הטבח הוא חסר טעם.

השיר Anesthetize מחולק לשלושה חלקים, המופרדים בעזרת הסימון *** בחוברת המצורפת לאלבום. שמם של שלושת החלקים לא רשום, אך בריאיון לרדיו ה-BBC גילה גאווין האריסון כי לחלק השני קוראים "The Pills I'm Taking". בשיר זה מתארח אלכס לייפסן מהלהקה הקנדית ראש, ומנגן סולו גיטרה של 56 שניות.

ב-18 באפריל 2007 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה וארצות הברית בעקבות האלבום, שנמשך עד לשנת 2008, כאשר בכל הופעה נוגן האלבום כולו.

== רשימת השירים ==
<div style="direction: ltr;">
# "Fear of a Blank Planet" – 7:28
# "My Ashes" – 5:07
# "Anesthetize" – 17:42
# "Sentimental" – 5:26
# "Way Out of Here" – 7:37
# "Sleep Together" – 7:28
</div>

את המילים והלחן לכל השירים כתב סטיבן וילסון, פרט ל-My Ashes שריצ'רד ברביירי עזר בהלחנתו, ו-Way Out of Here שהלחינו כל חברי הלהקה.

== רשימת המשתתפים באלבום ==
=== חברי הלהקה ===
* סטיבן וילסון - שירה, גיטרה, פסנתר, קלידים, עיבודים
* ריצ'רד ברביירי - סינתיסייזר, קלידים
* קולין אדווין - גיטרה בס
* גאווין האריסון - תופים, כלי הקשה

=== מוזיקאים אורחים ===
* רוברט פריפ (קינג קרימזון) - soundscapes בשיר Way Out of Here
* אלכס לייפסן (ראש) - סולו גיטרה בשיר Anesthetize

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.fearofablankplanet.com/ אתר קידום המכירות של האלבום]

== הערות שוליים ==

__NOTOC__

קטגוריה:אלבומי פורקיופיין טרי
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
פאלקו

יוהאן הלצל (בגרמנית: Johann Hölzel; 19 בפברואר 1957 – 6 בפברואר 1998) המוכר יותר בשם הבמה פאלקו (Falco) היה זמר פופ שפעל בעיקר בשנות ה-80. מחוץ למולדתו אוסטריה ולגרמניה, הוא נחשב לזמר של להיט אחד, בזכות הצלחתו הגדולה של הלהיט "Rock Me Amadeus" .

==חייו==
פאלקו נולד בווינה, נחשב לילד פלא ולמד בקונסרבטוריון של וינה. עם סיום לימודיו ב-1977, נסע לברלין ובמשך זמן קצר שימש כסולן של להקת פיוז'ן ששילבה ג'אז ורוק. עם שובו לווינה, כינה עצמו פאלקו, על שם גולש הסקי הגרמני פאלקו וייספלוג. הוא היה חבר בלהקות "Spinning Wheel" ו"Hallucination Company", ועד 1983 שימש כנגן הבס של להקת הרוק Drahdiwaberl.

ב-1982 הוציא פאלקו אלבום סולו ראשון, "Einzelhaft". השיר "Der Kommissar", שעסק בצריכת סמים, הפך ללהיט ואף זכה לשתי גרסאות כיסוי באנגלית. אלבומו השני, "Junge Roemer", לא נחל הצלחה מחוץ לאוסטריה ולגרמניה, ועל כן החליט לנסות להקליט גם באנגלית.

ב-1986 הגיע פאלקו לשיא הצלחתו. זמן קצר לאחר הקרנתו של הסרט עטור הפרסים "אמדאוס", הקליט את "Rock Me Amadeus", להיט דיסקו שזכה להצלחה בינלאומית. בארצות הברית שהה השיר בראש מצעד הוט 100 של בילבורד במשך שלושה שבועות. האלבום, "פאלקו 3", הגיע עד למקום השלישי ברשימת המכירות. במצעד הרית'ם אנד בלוז הגיע למקום השישי, שהיווה שיא עבור זמרים לבנים (רק ג'ורג' מייקל, רובין ת'יק ואמינם הצליחו, מאוחר יותר, להגיע להישגים גבוהים יותר). "Rock Me Amadeus" זכה להצלחה אף במדינות כרוסיה ויפן.

הסינגל השני מהאלבום, "Vienna Calling", זכה גם הוא להצלחה בינלאומית נאה כולל הגעה מקום 10 בבריטניה ומקום 18 במצעד בילבורד בארצות הברית.

הסינגל השלישי שהוציא במסגרת "פאלקו 3", "Jeanny", היה שיר שנוי במחלוקת, שנכתב מנקודת מבטו של אנס ורוצח, והוחרם בארצות הברית. במדינות אירופה נחל השיר הצלחה, אף שבגרמניה ובהולנד היו תקליטנים שסירבו להשמיעו.

האלבומים שהקליט בהמשך לא הצליחו מחוץ למדינות דוברות הגרמנית, גם כשכללו קוריוזים כמו דואטים עם בריג'יט נילסן וסינדי קרופורד.

ב-6 בפברואר 1998 נפצע בתאונת דרכים בעת ששהה בחופשה ברפובליקה הדומיניקנית, ומת מפצעיו בתוך זמן קצר. נקבר בבית הקברות המרכזי בווינה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרים אוסטרים
קטגוריה:זמרי פופ
קטגוריה:וינה: אישים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המרכזי בווינה

קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1957
קטגוריה:נפטרים ב-1998
ארג'ייספור

קייסרי ארג'ייספור (טורקית Kayseri Erciyesspor) היא קבוצת כדורגל טורקית השייכת לעיר קייסרי. הקבוצה משחקת בליגת המשנה הטורקית. הייתה ידועה כקייסריספור משנת היווסדה ועד 2004, ואז החליפה את שמה עם היריבה העירונית, ארג'ייספור. בשנת 2009 הקבוצה עברה לשחק באצטדיון החדש.

בשנת 2005 הקבוצה הגיעה לשלב שמינית גמר הגביע הטורקי ושם הפסידה לדניזליספור 4-1. בשנת 2007 הקבוצה העפילה לגמר הגביע הטורקי ושם הפסידה לבשיקטש 1-0. בארג'ייספור נוצר מצב ייחודי-הקבוצה שיחקה בעונת 2007/2008 בשלב המוקדמות השני של גביע אופ"א למרות שירדה ליגה, משום שהעפילה לגמר הגביע. הקבוצה ניצחה את מכבי תל אביב בסיבוב המוקדמות השני והפסידה בסיבוב הראשון לאתלטיקו מדריד.

==קישורים חיצוניים==

* 
האצטדיון הביתי

קטגוריה:קבוצות כדורגל טורקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1966
קטגוריה:קייסרי
4 תחנות

4 תחנות הוא אלבום הופעה של הזמר-יוצר שלום חנוך שיצא בשנת 2011. האלבום מחולק לארבעה תקליטורים, שכל אחד מהם כולל שירים שנכתבו בתקופה אחרת בקריירה האמנותית של חנוך. האלבום הוקלט ביוזמת לואי להב, בסדרת הופעות שנערכו בחורף 2010 בנמל תל אביב.

המופעים כולם שודרו בערוץ 10.

==רצועות==

==משתתפים==
* לואי להב - ניהול אמנותי
* משה לוי ושלום חנוך - עיבוד והפקת המוזיקה
* משה לוי, שלום חנוך ורוני פיטרסון - גיטרות
* משה לוי - פסנתר, המונד ואקורדיון
* אשר פדי - תופים
* זיו הרפז - גיטרה בס
* טל אבירם - קלידים וסמפלר

===משתתפים אורחים===
* אלונה טוראל - פנדר רודס
* אלי דג'יברי - סקסופון
* גליה חי - ויולה
* יעל שפירא - צ'לו
* ספי ציזלינג - חצוצרה
* עודד מאיר - טרומבון
* עופר פלד - סקסופון
* עמרי קרן - גיטרה חשמלית
* אהד שרגאי - קולות
* עודד גולדשטיין - קולות

==קישורים חיצוניים==

* יואב קוטנר, [http://www.kutnermusic.com/2011/06/blog-post_09.html שלום חנוך: שיחה על ארבע תחנות - חלק א], גלי צה"ל, 7 ביוני 2011, באתר "קוטנר רוק.נט"

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2011
קטגוריה:אלבומי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט