OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כובע היהודים

כובע היהודים (בגרמנית Judenhut; בלטינית pilleus cornutus, כלומר "כיפה בעלת קרן") היה כובע חרוטי צהוב בעל חוד, שגברים יהודים נדרשו לחבוש בצאתם מהגטו באירופה של ימי הביניים לאות קלון. הכובע נועד להבדילם מכלל האוכלוסייה הלא-יהודית. 

בשנת 807 גזר הארון א-רשיד על כל היהודים במעמד ד'ימי תחת שלטון מוסלמי לחבוש כובעים צהובים מחודדים וחגורות צהובות. פקודות אלו (בגרסאות רבות ושונות – צעיף צהוב, עגל-זהב עשוי עץ צהוב סביב הצוואר ואחרים) נשארו בתוקף בארצות האסלאם עד אמצע המאה ה-19; ב-1837 היה הסולטאן העות'מאני מהמוט השני האחרון שחידש את תוקף החוק.
 
באירופה מופיע הכובע באיורים החל בסוף המאה ה-11. ככל הנראה, לְבשוהו היהודים באזור גרמניה כחלק מהלבוש המסורתי, והוא נתפס בעיניהם כסמל מייחד ולאו דווקא כסמל משפיל. ועידת לטראן הרביעית (1215) פסקה שעל כל היהודים וה"סרצנים" (כלומר מוסלמים) להבדיל את עצמם בלבוש מהנוצרים. החלטה זו אושרה גם בוועידת ויין. כיוון שבגרמניה נהגו היהודים בלאו הכי לחבוש את כובע היהודים, היה הסימן המזהה מיותר בשלבּים הראשונים. בהדרגה חדלו היהודים לחבוש את הכובע, ככל הנראה משום שחשו כי הוא מסכן את ביטחונם – אלא שאז הפכה חבישתו לחובה. למשל, ספר החוקים מדרום גרמניה שוובנשפיגל (1275 לערך) חייב את היהודים לחבוש את הכובע המחודד כדי שיזוהו כיהודים. האפיפיור פאולוס הרביעי קבע ב-1555 כי על הכובע להיות צהוב ומחודד. על כל פנים, התקנה נאכפה רק באופן ספורדי. נראה כי דווקא אכיפת התקנות תרמה בסופו של דבר להיעלמותו של הכובע מארון הבגדים היהודי. במאה ה-15 הוחלף הכובע בסימני היכר אחרים – על פי רוב, בטבעת או בסרט אדום או צהוב.

כובע היהודים היה לאות קלון למלווים בריבית ולקוסמים, לאו דווקא יהודים (מכאן כנראה מקורו של "כובע המכשפה", הדומה בצורתו לכובע היהודים). השימוש באותות קלון ליהודים באירופה נפסק בהדרגה, ונעלם לחלוטין עם תחילת האמנציפציה של היהודים, עד לחידושו בידי הנאצים.

== גלריה == 
<gallery>
תמונה:Codex Manesse Süßkind von Trimberg.jpg|זיסקינד פון טרימברג חובש כובע יהודים.
תמונה:Birdhea5.jpg|"הגדת ראשי הציפורים", דרום גרמניה, סביבות שנת 1300. רוב הדמויות באיורים חובשות כובע יהודים.
תמונה:AUT Judenburg COA.jpg|סמל העיר האוסטרית יודנבורג.
תמונה:GANDALF.jpg|איור של מכשף חובש כובע מכשפים - הנראה ככובע יהודים.
</gallery>
==ראו גם==
* הטלאי הצהוב
* גזירות הלבוש באימפריה העות'מאנית

==קישורים חיצוניים==

*שלום צבר, [https://web.archive.org/web/20070403064020/http://ofna.project.org.il/info/ofmuz-teachers/muhan/katavot/kova.htm כובע היהודים והסימן הצהוב]

קטגוריה:אנטישמיות בתרבות
קטגוריה:סמלים
יהודים
קטגוריה:בגדי גברים
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
פיאטיגורסק

פיאטיגורסק (ברוסית Пятиго́рск) היא עיר באזור הקווקז שבדרום-מערב רוסיה במחוז סטוורופול.

פירוש השם פיאטיגורסק ברוסית הוא "חמש פסגות" והיא נקראת כך על שם חמש פסגות משרשרת הרי קווקז המשקיפים על העיר. אוכלוסיית העיר מונה כ-145,952 נפשות (2014). עם הקמת המחוז הפדרלי של צפון קווקז בעיר הוקמו משרדי נציג הנשיא במחוז.

פיאטיגורסק נוסדה בשנת 1780. משנת 1803 ועד היום היא ידועה במעיינות מרפא וכאתר מרפא. המשורר הרוסי מיכאיל לרמונטוב נורה בעיר בדו-קרב בשנת 1841. בעיר יש מוזיאון לזכרו. בעיר נולד והתגורר בצעירותו הגיבור והחלוץ יוסף טרומפלדור.

העיר נכבשה במלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים ויהודיה הוצאו להורג. העיר שוחררה בידי הצבא האדום ב-11 בינואר 1943.

== תחבורה ==
אמצעי התחבורה העיקרי בעיר הוא חשמלית. בעיר מופעלים גם אוטובוסים ומוניות. כמו כן נבנה רכבל לעליה על ההר.

== ערים תאומות ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חבל מנהלי סטברופול: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1780
חשבון השטן

חשבון השטן (באנגלית: The Devil's Arithmetic) הוא סרט טלוויזיה משנת 1999 שבוים על ידי הבמאית דונה דייץ'. הסרט מבוסס על ספרה של ג'יין יולן שיצא לאור ב-1988, ומככבות בו קירסטן דנסט ובריטני מרפי.

==תקציר העלילה==
חנה שטרן (קירסטן דנסט) היא נערה יהודייה אמריקאית שמואסת בסיפורי הזיכרונות של דודתה על זוועת השואה. בליל הסדר היא הולכת לפתוח את הדלת לאליהו הנביא. באופן פלאי היא חוזרת אחורה בזמן לשנת 1942 ומוצאת עצמה בעיירה יהודית טיפוסית בפולין, שם היא פוגשת את רבקה, דודתה בצעירותה (בריטני מרפי). היא מגיעה בזמן שנערכת חתונה, שבסיומה מגיעים חיילים נאצים הלוקחים את תושבי העיירה למחנה ריכוז.

חנה, המודעת לכך שחזרה לתקופת השואה, חווה את השואה על בשרה ומחזקת את הסובבות אותה בסיפורים על חייה האמיתיים באמריקה ובעקבות המסע האישי שלה גם סיפורים על הקוסם מארץ עוץ. לבסוף מתחלפת חנה עם דודתה החולה כדי להצילה ומגיעה לתאי הגאז. כשהיא נמצאת על סף מוות היא מתעוררת כשכל משפחתה סביבה. לאחר מכן היא מדברת עם דודתה בנושא השואה ומתוך הידע שלה (על דברים שדודתה לא סיפרה לה) מתברר שהיא לא חלמה אלא באמת חזרה אחורה בזמן. הסרט מסתיים עם המסר של תודעת השואה על רקע המשפחה השרה שירי חג בפסח. ובלי שאף אחד ידע היא נזכרת במה שקרה.

==שחקנים==
*חנה שטרן - קירסטן דנסט
*רבקה - בריטני מרפי
*רבי - פול פרימן
*לאונור שטרן - מימי רוג'רס
*דודה איב - לואיז פלטשר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1999
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:סרטי מסע בזמן
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: תוכניות: בימוי תוכנית ילדים
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: תוכניות: תסריט לתוכנית ילדים
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי פולין
להט

להט היא תופעה פיזיקלית שבה נפלטת קרינה אלקטרומגנטית מגוף חם כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה שלו. פליטת הקרינה היא בדרך-כלל בתחום הנראה של הספקטרום וכמו כן בתחום התת-אדום של הספקטרום.
נורת להט
בנורת להט נפלט אור כתוצאה מזרימת אלקטרונים במוליך (חוט הלהט) אשר לו התנגדות גבוהה לזרימתם - דבר המייצר חום. החום מעורר חלק מהאטומים בחוט הלהט לרמת אנרגיה (אורביטל אלקטרוני) גבוהה יותר. כאשר חוזרים האטומים לרמת האנרגיה המקורית הם פולטים את האנרגיה העודפת בצורת פוטון (אור).

ככל שהטמפרטורה שאליה מחומם הגוף עולה, עולה הספק האור הנפלט וצבעו משתנה - אורך הגל הבולט בו מתקצר לפי חוק וין.

== ראו גם ==
*קרינת גוף שחור
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרינה אלקטרומגנטית
קטגוריה:קרינת גוף שחור
קטגוריה:מקורות אור
פולקסווגן חיפושית חדשה

החיפושית החדשה (באנגלית: New Beetle) הוא כינויה של מכונית המוגדרת כ"מכונית רטרו", מתוצרת חברת פולקסווגן הגרמנית.

בשנת 1994 הציגה פולקסווגן, בתערוכת הרכב של צפון אמריקה, אב טיפוס של דגם חדיש ששואב את השראתו העיצובית מהחיפושית הקלאסית. בשנת 1998 הופיע דגם החיפושית החדשה בסוכנויות המכירה. זהו דגם מודרני (בעל מנוע מקורר-מים המותקן מקדימה), מתקדם, חזק ובטיחותי, שמלבד מראהו אין לו קשר של ממש לדגם הישן. גם מחירו רחוק מלהיות עממי, כפי שנועד להיות הדגם המקורי של החיפושית. מבחינה מכנית מבוססת החיפושית החדשה על פלטפורמת ה"גולף".

במקביל ירדו מאוד מכירותיה של החיפושית הישנה, שנראה שאכן זמנה חלף לאחר כ-70 שנה.

בשנת 2003 נמכרו רק כ-30,000 יחידות מהדגם הישן. ב-30 ביולי 2003 נסגר סופית פס היצור של החיפושית הקלאסית (הישנה), וזאת לאחר שיוצרו 21,529,464 יחידות של המכונית, שהיא מאבני הדרך בהיסטוריה של תעשיית הרכב העולמית.

לחיפושית החדשה גם גרסה חשמלית. זמן הטעינה ייקח לא יותר מ-35 דקות.

ב -13 בספטמבר 2018 הודיעה פולקסווגן כי תפסיק את ייצורה של החיפושית החדשה ביולי 2019.

== ראו גם ==
* פולקסווגן חיפושית

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
חיפושית חדשה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1998
קטגוריה:מכוניות רטרו
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בווייטנאם
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים במקסיקו
קטגוריה:חיפושיות בתרבות
סובארו ג'אסטי

סובארו ג'אסטי (Subaru Justy) היא מכונית סופרמיני מתוצרת סובארו היפנית. יצרנית הרכב "סובארו" היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני Subaru Corporation (שם רשמי: "פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社).

דור ראשון של המכונית הוצג בסלון טוקיו 1983. ייצור המכונית החל ב-1984 ובסוף 1987 עבר הדגם מתיחת פנים משמעותית. ג'אסטי דור ראשון יוצרה עד 1995, ובהמשך שיווקה סובארו דגמים של יצרנים אחרים (סוזוקי ודייהטסו) תחת המותג ג'אסטי במקומות שונים בעולם.

דגמי ג'אסטי יוצרו בגרסת שלוש או חמש דלתות, וצוידו במנועי בנזין בנפח 1.0 (55 כוח סוס) או 1.2 ליטר (68 כ"ס), ובתיבת הילוכים ידנית או אוטומטית (גיר רציף, CVT). ברחבי העולם ובמיוחד בארצות הברית, שווקה המכונית בעיקר בגרסת הנעה כפולה 4X4.

מרחב הפנים של הג'אסטי היה קטן יחסית ובידוד רעשי הדרך והמנוע בתא הנוסעים היה באיכות נמוכה. גרסת הרכב הידנית נודעה כרכב אמין מבחינה מכנית וחסכנית בדלק. לרכבי ג'אסטי ידניים נרשמה בזמנו צריכת דלק של ליטר בנזין לכל 21.3 קילומטר.

==בישראל==
בישראל נמכר הדגם מאז 1985. שיווקו של הדגם המעודכן החל במהלך 1988 (כמודל 1989). דגמי ה-4X4 לא נמכרו בישראל. גרסת הגיר האוטומטי הרציף סבלה מבעיות אמינות, ומרבית הגירים האוטומטיים הוחלפו במהלך השנים בתיבות הילוכים ידניות.

בישראל נמכר הדגם בדור הראשון בשנים 1985–1988 ולאחר מכן בדור השני בשנים 1989–1994. בדור הראשון הגאסטי הגיעה לישראל עם מנוע 1.0 עם מאייד (קרבורטור) ובדור השני הוצע גם מנוע 1.2 עם מאייד. בשנים 1993–1994 המאייד הוחלף בהזרקה חד נקודתית ששיפרה את הביצועים ואמינות מערכת הדלק.

== קישורים חיצוניים ==

ג'אסטי
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1984
קטגוריה:כלי רכב יפניים
מגזין אפוק

מגזין אפוק הוא ירחון ישראלי היוצא לאור בדפוס ובאינטרנט בעברית, העוסק בגאופוליטיקה, פסיכולוגיה, מדע, רפואה ותרבות. המגזין נוסד בשנת 2012 והוא בבעלות מלאה של עמותת "אפוק מדיה ישראל", שנוסדה בשנת 2007. המגזין הוא זכיין עצמאי של המגזין האמריקני הימני The Epoch Times<ref></ref> וכמו זכיינו מקושר לקבוצה הדתית פאלון גונג ולמנהיגה לי הונג-ג'י.<ref></ref><ref></ref>

== המגזין ==
שער מגזין אפוק - מאי 2021 - גיליון 345
מגזין "אפוק" יוצא לאור בישראל כמגזין חודשי תחת הכותרת הלועזית "Epoch".

== בית לתוכן Epoch ==
בנוסף להוצאה לאור של המגזין, אפוק גם מפיק אירועי תוכן, הכוללים אירועי הרצאות כגון Epoch9, Game Changer של אפוק טיימס, וערבי גאלה נוספים; לצד ימי עיון וסדנאות, תחת המותג "הארגז של אפוק" (בנושאים כגון Storytelling, אמנות השכנוע, חדשנות ויצירתיות ועוד).

== היסטוריה ==
המותג The Epoch Times הוקם על ידי קבוצה של סינים-אמריקניים בשנת 2000, שהחלו להפיצו בשפה הסינית ברחבי ארצות הברית. בשנת 2003 החל לצאת בשפה האנגלית. בעברית יוצא העיתון באופן דו-שבועי החל מדצמבר 2005, במהדורה שבועית החל מאוגוסט 2008, ובמהדורה חודשית כמגזין החל מאוגוסט 2011. בישראל העמותה הישראלית אפוק מדיה ישראל ע"ר קיבלה זיכיון לשימוש במותג בישראל, ויוצא לאור, וכן נכתב ונערך בישראל בלבד; כמו כן הקו המערכתי והתוכני של המגזין נקבע בישראל.

== ביקורת ==
בכתבה שפורסמה במגזין "דה מרקר" נמתחה ביקורת על העיתון על כך שהוא משרת אינטרסים של הימין הרדיקלי האמריקני ומקדם תאוריות קשר כגון Spygate .

== ראו גם ==
* מהות החיים (ארגון)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://epoch.org.il/magazine/ המהדורה המודפסת בעברית]
* 
* 
**[https://epoch.org.il/history/299389/ חשיפה: הריאיון המלא של אפוק לדה-מרקר והסיפור מאחוריו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: שבועונים
קטגוריה:חינמונים
מיאון

מיאון הוא מושג בהלכה היהודית שפירושו מחאת יתומה קטנה כנגד נישואיה מדרבנן שעל ידיו היא משתחררת מהנישואין ללא צורך בגט.

מכיוון שילדה קטנה עד גיל 12 אינה נחשבת בוגרת לעניין הכרעות משפטיות, היא אינה יכולה להחליט להנשא. על פי התורה, הזכות לחתן אותה מסורה לאביה, שיכול לקבל את קידושיה, ואז יש להם תוקף של נישואים מדין תורה. במקרה זה הבת יכולה להתגרש רק באמצעות קבלת גט. יתומה קטנה שאין לה אב, אינה יכולה להתחתן עד הגיעה לגיל בגרות (12.5), וכן קטנה שנישאה על ידי אביה, ונתגרשה, שוב אין אביה יכול להשיאה בקטנותה, עד שתהיה בת 12 (נערה), ותוכל להשיא את עצמה. 

חכמים תיקנו שאמה או אחיה של יתומה קטנה יכולים להשיאה בהסכמתה. לנישואים אלו יש תוקף מדרבנן, וכיוון שכך, כל זמן שהיתומה קטנה היא יכולה לשנות את דעתה ולהודיע שהיא אינה מעוניינת להיות נשואה לבעלה. הודעה כזו נקראת מיאון, ולאחריה הנישואין של היתומה בטלים למפרע. כך שבניגוד לאשה בוגרת הזקוקה לגט מן הבעל כדי לפרק קשר נישואים, ליתומה מספיק מיאון. הממאנת אינה נחשבת גרושה, והיא רשאית להנשא לכהן, וכן לקרוביו של בעלה, כאילו לא הייתה נשואה מעולם.

המיאון עצמו דורש שהקטנה תאמר "אי אפשי בפלוני בעלי" כלומר, איני רוצה את האיש הזה כבעל, או כל לשון מקביל. 

מקור הדין הוא ב:

"בית שמאי אומרים: אין ממאנים אלא ארוסות.
ובית הלל אומרים: אפילו נשואות, ואפילו ביבם, ואפילו שלא בפניו ושלא בפני בית דין. לדעת בית הלל: ממאנת כשהיא קטנה אפילו ארבע וחמש פעמים.
אמרו להם בית שמאי: אין בנות ישראל הפקר. אלא ממאנת פעם אחת, וממתנת עד שתגדיל, ותמאן ותינשא לאחר."

לפועל, בימי הראשונים פרצה מחלוקת בתוקף דין המיאון. במאה הי"ד פנה רבי מנחם ממירזבורק לאחד מחכמי צפת בשם רבי ברוך בבקשה שיתקן תקנה המבטלת את תוקף דין מיאון. לאחר חמישים שנה פסק רבי יעקב פולק עבור גיסתו שדין מיאון תקף. מני אז פרצה מחלוקת בדבר. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.etzion.org.il/dk/page.php?year=5771&issue=1271&page=1271maamar2.html יסודות דין מיאון], מאת איציק פורר, מתוך דף קשר של ישיבת הר עציון
* 

קטגוריה:הלכות אישות
קטגוריה:משפט עברי: דיני משפחה ואישות
יד לאישה

יד לאישה הוא ארגון שמטרתו לסייע לנשים עגונות ומסורבות גט ומספק להן ייעוץ משפטי, ייצוג וליווי בהליכים המשפטיים בבית הדין הרבני. בראש העמותה עמדה בשנת 2022 פנינה עומר.

== רקע ==
ארגון "יד לאישה" הוא חלק מרשת אור תורה סטון.<ref></ref> הרב כתריאל ברנדר, נשיא וראש מוסדות אור תורה סטון, אמר כי הגט, שבהלכה היהודית היה כלי להגנה לנשים הפך במהלך השנים כלי נשק, המשמש את בני הזוג זה נגד זה וכי הארגון החל לפעול למען שחרורן של נשים ל"מניעת התופעה הבזויה, עד שנעקור אותה מחברתנו".

בארגון עובדות טוענות רבניות ועורכות דין המגישות ייעוץ משפטי ראשוני לכל פונה בענייני גירושין וייצוג משפטי לנשים מסורבות גט ועגונות בין כותלי בית הדין הרבני בתשלום סמלי.<ref></ref>

בנוסף יד לאישה מפעילה חוקרים פרטיים לאיתור בעלים נעלמים ולחקירות שונות שיסייעו לקבלת הגט, וכן מספקת שירות של עובדות סוציאליות ומאמנות אישיות להעצמת הנשים בתהליך הגירושים הקשה שלפתחן.

== היסטוריה ==
הארגון הוקם בשנת 1997 על ידי עורכת הדין סוזן ווייס יחד עם המכון להכשרת טוענות בית דין של מדרשת לינדנבאום, השייך למוסדות אור תורה סטון. ליד לאשה יש שלשה סניפים: בירושלים, תל אביב ובאר שבע. בנוסף יש ליד לאישה שלוחה בצפון.

== פעילויות הארגון ==
הארגון מפעיל מוקד ארצי המספק לנשים הנמצאות בתהליכי גירושין סיוע מעשי ותמיכה רגשית. נשים יכולות לבקש פגישת ייעוץ משפטי בעניין גירושין, או סקירה משפטית על המצב בו הן נמצאות, דרכי הפעולה האפשריות, ואפשרויות הפניה לגורמים מייצגים. הארגון מייצג נשים מסורבות גט ועגונות בבית הדין הרבני בתביעות לחיוב וכפיית גט.

על פי נתונים שמסרו נציגי הארגון, יד לאישה מספק ייעוץ משפטי לכ-600 נשים וייצוג משפטי לכ-150 נשים בכל שנה. יחד עם זאת, הארגון סבור כי מאחר שהנשים שמגיעות לארגון מייצגות "מצבי קיצון", הרי שיש בישראל מאות נשים מסורבות גט שלא פנו לבקשת עזרה.

הארגון מציע הרצאות וימי עיון לקהל הרחב ולאנשי מקצוע, כל זאת במטרה להעלות את המודעות לבעיית העגונות ומסורבות הגט. הארגון פועל גם לשינוי המדיניות הציבורית ולתיקון החקיקה, כל זאת במטרה להקל ולפתור את בעיית העגונות. כל השירותים הללו ניתנים לנשים חינם או בעבור תשלום סמלי.

ביד לאישה גם מרכז גישור "מתגשרים" שמטרתו לסייע לזוגות הנמצאים בהליך גירושין, להתגרש בהסכמה ובכבוד הדדי.

== ראו גם ==

* סרבנות גט
* עגינות
* יום העגונה
* גירושים
* חברה אזרחית
* מבוי סתום (עמותה)

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פמיניזם דתי (יהדות)
קטגוריה:פמיניזם בישראל
קטגוריה:סרבנות גט
קטגוריה:ארגוני נשים בישראל
קטגוריה:אור תורה סטון
ברביקן

חלק מהברביקן. אזור ציבורי ובתי קפה
הברביקן (באנגלית: Barbican Estate) הוא מיזם מגורים רחב היקף המצוי בצפונה של הסיטי של לונדון.

==היסטוריה==
קומפלקס הברביקן נבנה באזור של הסיטי שנהרס לחלוטין במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. הקומפלקס תוכנן על ידי האדריכלים צ'מברלין, פאוול ובון, אשר תכננו קודם לכן את אחוזת גולדן ליין הסמוכה. 

המבנה הוא בעל חשיבות אדריכלית בשל סגנונו הברוטליסטי הייחודי ובשל גודלו.

הפרויקט היה יוזמה של איגוד הסיטי של לונדון, אשר שאף להפוך את הסיטי לאזור מגורים. בעקבות מלחמת העולם השנייה וההרס האדיר שנגרם לסיטי, בשנת 1950 רק כ-5,000 תושבים התגוררו בסיטי מהם 50 בלבד באזור קריפלגייט. ב-19 בספטמבר 1957 הוחלט להקים בקריפלגייט שכונת מגורים.

הקומפלקס נחנך רשמית בשנת 1969 וכיום מתגוררים בו כ-4,000 דיירים ב-2,013 דירות. הקומפלקס בנוי בטון חשוף, ועורר ביקורות רבות בעת בנייתו.

==תיאור הקומפלקס==
מגדל שייקספיר

כחלק מהקומפלקס נבנו שלושה מהבניינים הגבוהים בלונדון - מגדל קרומוול, מגדל שייקספיר ומגדל לודרדייל שגובהם 123 מטרים ובהם 42 קומות. 

כמו כן כולל האתר את מרכז האמנויות ברביקן, ובסמוך אליו את מוזיאון העיר לונדון, בית הספר לבנות של לונדון, ובית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
*[https://web.archive.org/web/20081028131202/http://www.cityoflondon.gov.uk/our_services/barbican_estate/history.htm ההיסטוריה של הברביקן]
*[http://www.barbicanliving.co.uk/ אתר Barbican Living]
*[https://web.archive.org/web/20071003195510/http://www.corpoflondon.gov.uk/Corporation/our_services/barbican_estate/ הברביקן באתר איגוד העיר לונדון]

קטגוריה:ברוטליזם
קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:הסיטי של לונדון: מבנים
קטגוריה:הבליץ
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה II
ברביקן (אדריכלות)

ברביקן ב[[קרקוב.]]
ברביקן (בלטינית: Barbecana) הוא מבנה קדמי מבוצר או מבנה שער מבוצר, המהווה חלק מביצורי עיר או ביצורי טירה או מצודה. בדרך כלל מדובר במבנה המצוי בחלקו החיצוני של גשר לשם הגנה על הגשר.

מבנים אלה היו פופולריים עד המאה ה-15 עת הפיתוחים במתקני המצור ובארטילריה הפכו אותם ללא יעילים. האחרונים שבברביקנים נבנו במהלך המאה ה-16.

==ברביקנים שנותרו עד ימינו==
*צ'סקי קרומלוב שבצ'כיה
*הולסטנטור שבגרמניה
*ברביקן פקס וברביקן סיקלוס שבהונגריה
**ברביקן וילנה שבליטה
**שער לורנס שבאירלנד
*ברביקן קרקוב, ברביקן טירת בולסזו (Bolczów) וברביקן ורשה שבפולין
* באנסקה ביסטריצה וברביקן קרמניקה שבסלובקיה
* ברביקן האדטורם בציריך שבשווייץ
* ברביקן טירת צ'פסטו, ברביקן קנטבורי, ברביקן טירת דורהאם, ברביקן טירת גודריץ', ברביקן טירת הדליי, ברביקן בלקגייט, ברביקן טירת פמברוק, ברביקן טירת ווריק, וכן ברביקן העיר יורק, כל אלה בבריטניה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.castlewales.com/pembroke.html טירת פמברוק]
*[http://www.cracow-life.com/guide/Krakow_Old_Town/Barbican.php ברביקן קרקוב]
*[http://community.webshots.com/photo/83302865/83331138aIqVtu ברביקן פקס]
*[https://web.archive.org/web/19991008230912/http://www.cv81pl.freeserve.co.uk/warwick.htm טירת ווריק]
*[http://www.darrellpeck.com/travel/1998-east-europe/images/018-barbican.jpg ברביקן ורשה]
*[https://web.archive.org/web/20061209182511/http://www.chepstowe.co.uk/castle.html טירת צ'פסטו]
*[https://web.archive.org/web/20060521051412/http://www.schools.bedfordshire.gov.uk/schools/gilbert/nsmhistory/goodrich2.htm טירת גודריץ']

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביצורים
תוכנית השחר

שמאל
תוכנית "השחר" הוא מיזם ארצי של תנועת בני עקיבא לפיתוח מנהיגות בקרב בני נוער בני העדה האתיופית. התוכנית הוקמה באמצע שנות ה-90, לאחר גל העלייה מאתיופיה לישראל במסגרת "מבצע שלמה".

ב-2006, פעל הפרויקט ב-24 מוקדים וכלל כ-50 קבוצות מנהיגות בשכונות, תיכונים, אולפנות, ישיבות תיכוניות, ופנימיות ברחבי ישראל.

==מטרת התוכנית==
מטרת הפרויקט היא הכשרת מנהיגות צעירה מקרב יוצאי אתיופיה ויצירת קהילה מנהיגותית מתוך העדה האתיופית המסוגלת להוות דוגמה אישית וערכית בפני נוער העדה. מטרה נוספת היא העלאת דילמות וקשיים איתם מתמודד בן העדה האתיופית בחברה הישראלית אל פני השטח והצעות להתמודדות נכונה איתם. מדריכי הקבוצות עצמם הם חיילים משוחררים או סטודנטים בני העדה בעלי רקע חינוכי הנתמכים בצוות של אנשי מקצוע (מחנכים, עובדים סוציאליים, יועצים ורבנים).

==פעילות==
הפעילות בפרויקט השחר מובנית כתוכנית תלת-שנתית מדורגת הכוללת מפגשים בני שעה וחצי אחת לשבוע, בהם מעלים החניכים והמדריך נושאים האקטואליים לחייהם כבני העדה בפרט, וכחלק מעם ישראל בכלל ודנים בהם. בנוסף לכך הפרויקט מקיים, אחת לשלושה חודשים, שבתות סמינריון, בהם נפגשים כל חניכי ומדריכי השחר מרחבי הארץ ובכך מעצימים את השפעתו של הפרויקט. במסגרת הפעילות יוצאים החניכים גם לפעילות התנדבותית בשכונות. כמו כן, קיים שילוב מסוים בין פעילויות הפרויקט לפעילויות הארציות של בני עקיבא (כדוגמת העלייה המסורתית לביריה ועוד).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bneiakiva.org.il/show_item.asp?itemId=277&levelId=59117&itemType=0 תוכנית השחר], באתר האינטרנט של "בני עקיבא"

קטגוריה:בני עקיבא
קטגוריה:ארגונים למען יהודי אתיופיה
מנייה

ספירה באמצעות קווים בקבוצות של חמישה קווים
מְנִיָּה היא הפעילות של מציאת מספר העצמים הנכללים בקבוצה סופית נתונה, או הפרדת מספר נתון של עצמים מתוך קבוצה נתונה. פעולת המנייה נעשית בדרך כלל באמצעות יצירת התאמה חד-חד-ערכית בין הקבוצה הנספרת ובין קבוצת המספרים הטבעיים לפי סדרה, החל מ-1 (ובמילים פשוטות יותר, ספירה היא הפעולה של אמירת או כתיבת שמות המספרים 1, 2, 3, וכו', ללא קשר עם קבוצה). תוצאתה של פעולת המנייה היא קבלת מספר מונה, המשקף את מספר העצמים בקבוצה.

ישנן עדויות ארכאולוגיות לפיהן עסקו בני אדם במנייה כבר לפני 50,000 שנה. ספירה שימשה בתרבויות קדומות בעיקר למעקב אחר מידע כלכלי. התפתחות הספירה והמנייה הובילו להתפתחותם של סימון מתמטי ושיטות ספירה.

המנייה נעשית בדרכים אחדות:
* אמירת המספרים 1, 2, 3, וכו'. שיטה זו נוחה למנייתם של עצמים הנמצאים לנגד עיני המונה.
* מנייה בבסיס אונרי – סימון כל עצם בקו, ולאחר מכן מניית הקווים. טכניקה מקובלת היא סימון קווים אנכיים, ולאחר הצטברות ארבעה קווים אנכיים, סימון הקו הבא כקו אופקי החוצה קווים אלה, כלומר הקבצת הספירה לקבוצות של חמישה עצמים. שיטה זו נוחה למנייתם של עצמים המצטברים לאורך זמן, למשל מספר המופעים של אירוע מסוים במשך היום.
* מנייה באמצעות האצבעות, נוחה למניית מספר מצומצם של עצמים, בפרט על ידי מי שמתקשה במנייה. 
* התאמה חד-חד ערכית עם עצמים אחרים. דוגמה: בעת כנס המציע למשתתפיו מסעדות אחדות, מקבלים המשתתפים שוברים, המשמשים לכניסה למסעדה. מניית השוברים שנצברו בתום הסעודה שקולה למניית הסועדים, ומאפשרת הגשת חשבון לפי תוצאה זו.

בתורת הקבוצות, מנייה היא יצירת התאמה חד-חד ערכית בין קבוצה נתונה, גם כאשר זו קבוצה אינסופית, ובין קבוצת המספרים הטבעיים הסדורים לפי גודלים. כאשר מתאפשרת יצירת התאמה כזו עם קבוצה אינסופית, הקבוצה קרויה קבוצה בת מנייה.

==מכונות מנייה==
מנייה נעשית בדרך כלל על ידי בני אדם, בשיטות המתוארות לעיל. לעיתים מנייה בשיטות אלה איטית מדי או שאינה נוחה, ולכן נוצרו אמצעים מכניים המשמשים למטרה זו. מכונה נפוצה היא זו המשמשת בבנקים למניית שטרות כסף. ניתן לשים במכונה צרור שטרות, ומכונה מעבירה את כל השטרות דרכה ומציגה את מספר השטרות שנמנו.

מניית המצביעים בעת הצבעה במליאת הכנסת נערכה שנים רבות בידי אדם: חברי הכנסת הניפו ידיהם, ויו"ר הישיבה מנה את הידיים המונפות. כאשר במליאה נוכחים חברי כנסת רבים, זו שיטת מנייה איטית ומועדת לטעויות, ולכן הוחלפה במערכת הצבעה אלקטרונית: חברי הכנסת לוחצים במשך זמן מה על כפתור הצבעה, וההצבעות נמנות באמצעות מחשב.

==ראו גם==
* ספירת הנוצרים - מניית השנים החל מהשנה שבה, על פי האמונה, נולד ישו
* ספירת העומר - מניית הימים שבין פסח לשבועות
* ספירת מלאי - מניית הפריטים הנמצאים בעסק מסוים
* מפקד אוכלוסין
* מספרי ברזל

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אריתמטיקה

ca:Comptar
ג'אמבטיסטה ויקו

ג'אמבטיסטה ויקו (באיטלקית: Giambattista Vico; 23 ביוני 1668 - 23 בינואר 1744) היה פילוסוף, היסטוריון ומשפטן תושב נאפולי.

== ביוגרפיה ==
ויקו היה בנו של מוכר ספרים ושל בתו של יצרן עגלות, הוא למד בעיקר בבית בשל מחלות וחוסר שביעות רצון עם הסכולסטיקה הישועית. ב-1686 קיבל משרת הוראה בוואטולה, דרומית לסלרנו, בה התמיד תשע שנים. ב-1699 נישא לחברת ילדות, טרסה דסטיטו, וקיבל את הקתדרה לרטוריקה באוניברסיטת נאפולי. במשך כל הקריירה שלו ניסה ויקו להשיג את הקתדרה היוקרתית יותר למשפטים ללא הצלחה. עם זאת, ב-1734 מונה להיסטוריוגרף המלכותי של קרלו השביעי, מלך נאפולי, וניתנה לו משכורת גדולה בהרבה מאשר כשהיה פרופסור. ויקו נותר בקתדרה לרטוריקה עד לפרישתו ב-1741 מסיבות בריאותיות.

==יצירותיו ורעיונותיו העיקריים ==
רעיונו המפורסם ביותר של ויקו הוא עיקרון ה-verum factum שלו, שנוסח לראשונה ב-1710. העיקרון קובע כי ניתן להגיע לאמת רק דרך יצירה או המצאה, ולא, כפי שדקארט טען, על ידי הסתכלות וצפייה: "הקריטריון והחוק של האמת הוא יצירתה. לפיכך, התפיסה הברורה שלנו של השכל אינה יכולה להיות של השכל עצמו, ובוודאי לא התפיסה של אמיתות אחרות. כי למרות שהשכל תופס את עצמו, הוא אינו יוצר את עצמו". קריטריון זה ישפיע רבות על ההיסטוריה של התרבות ביצירתו הגדולה של ויקו, "המדע החדש" (Scienza Nuova), 1725, מכיוון שחיי התרבות - כמו המתמטיקה - נוצרו בידי אדם.

כשהוא מסתמך על אטימולוגיה מורכבת, ויקו טוען ב"מדע החדש" שהתרבות מתפתחת במעגל חוזר של שלוש תקופות: האלים, הגיבורים, והאנשים. לכל תקופה יש מאפיינים פוליטיים וחברתיים הייחודיים לה, שניתן לאפיין אותם על פי פיגורות לשוניות שונות. התקופה האלהית מסתמכת על המטפורה כדי להשוות, וכך להבין, תופעות אנושיות וטבעיות. בתקופה ההרואית, מטונימיה וסינקדוכה תומכים בהתפתחות של מוסדות פיאודלים או מונרכיים. התקופה הסופית מאופיינת בדמוקרטיה פופולרית והתבוננות על העולם בעזרת האירוניה; בתקופה זו, עליית הרציונליות מובילה ל"ברבריזם של התבוננות", והתרבות שוקעת שוב לתקופה הפואטית. מעגל זה של שלוש תקופות, האופייני לכל לאום, מהווה עבור ויקו היסטוריה אידיאלית נצחית (storia ideale eterna). בתחום אחר, קבע ויקו, בניגוד לדעותיהם של רבים וטובים, בהם דקארט ובנת'ם, שאין להשליך מהעולם הפיזיקלי לחיי החברה, וכי החוקים הפיזיקליים אינם תקפים בהכרח לכל תחום, כלומר חוק פיזיקלי אינו יכול להיות מיושם אחד לאחד לתחומים כגון מדעי הרוח, כלכלה ומדעי החברה האחרים.

בזמנו, יצירתו המרכזית של ויקו לא התפרסמה רבות, אך מאז היא היוותה השראה להוגים ואמנים חשובים רבים, ביניהם בנדטו קרוצ'ה, ג'יימס ג'ויס, ברטרנד ראסל, ישעיה ברלין, יוסף פאור, סמואל בקט, נורת'רופ פריי, הרולד בלום, אדוארד סעיד, תומאס ברי ורוברט אנטון וילסון.

== לקריאה נוספת ==
* ג'אמבטיסטה ויקו, המדע החדש, תרגם אריאל רטהאוז (הוצאת שלם: ירושלים, 2005); 
* שחף הגפני, לכתוב היסטוריה בנאפולי: ויקו, מורטורי, ג'אנונה ואחרים, חולון: הוצאת אוריון, 2015; ראו "חלק א': מג'מבטיסטה ויקו ועד וינצ'נצו קווקו", עמ' 47–214; 
* ג'אמבטיסטה ויקו – על השירה (מלטינית: שחר פירסטנברג), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.e-mago.co.il/Editor/philosophy-1451.htm ויקו על ידע והיסטוריה], באתר e-mago
* 
* 
* 

קטגוריה:פילוסופים של תורת ההכרה
קטגוריה:פילוסופים איטלקים
קטגוריה:פילוסופים של עידן הנאורות
קטגוריה:פילוסופיה של ההיסטוריה
קטגוריה:ילידי 1668
קטגוריה:נפטרים ב-1747
רודולף רמק

רודולף רמק (Rudolf Ramek; 12 באפריל 1881 - 24 ביולי 1941) היה משפטן ופוליטיקאי אוסטרי, מהמפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית אשר כיהן כקנצלר אוסטריה בשנים 1924–1926.

רמק נולד בטשן (היום בפולין). הוא היה חבר בפרלמנט האוסטרי בשנים 1920–1934, שר המשפטים, ונשיא הפרלמנט האוסטרי בשנים 1930–1934. ממשלו של רמק הפך את השילינג למטבע האוסטרי הרשמי בשנת 1925, לאחר תקופת היפר-אינפלציה של הכתר האוסטרי הישן בראשית שנות העשרים. הפיקוח על כספי המדינה על ידי נציב חבר הלאומים הסתיים ב 1926, אולם השפל הכלכלי נמשך ומספר המובטלים עלה. רמק התפטר לבסוף במהלך המשבר סביב בנק החיסכון הדואר בבעלות המדינה.

נפטר בווינה ב-1941.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנצלרי אוסטריה
קטגוריה:פוליטיקאים אוסטרים
קטגוריה:שרי החוץ של אוסטריה

קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1941
Link Aggregation

שני חיבורים בין [[מתג (רשתות מחשבים) לשרת מאוגדים ב-Link Aggregation]]
Link Aggregation (מילולית: צירוף חיבורים) (לעיתים נקרא Port Trunking או Ethernet trunk) הוא מונח בתקשורת מחשבים המשמש כשם הנפוץ למימוש תקן IEEE 802.3ad. התקן המאפשר חיבור של מספר כבלי Ethernet במקביל לצורך הגדלת רוחב הפס. Link Aggregation היא שיטה זולה להגדלת רוחב הפס של חיבור רשת מסוים מעבר למגבלות הטכנולוגיות של מדיית התקשורת ואמצעי התקשורת הנפוצים ברשתות מקומיות מסוג Ethernet מבלי להחליף את רכיבי הרשת ומדיית התקשורת. ניהול של חיבורי Link Aggregation מתבצע באמצעות פרוטוקול Link Aggregation Control Protocol (LACP).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניהול רשתות
מילטיאדס קארידיס

מילטיאדס קארידיס (בגרמנית: Miltiades Caridis; ) היה מנצח גרמני-יווני.
== ביוגרפיה ==
קארידיס, יליד דנציג, נולד לאם גרמניה ולאב יווני. הוא גדל בדרזדן, אך משפחתו עברה ליוון בשנת 1938. קארידיס היה התלמיד היחיד בכיתתו ששרד את מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, למד אצל הנס סווארובסקי בווינה. הקריירה שלו כללה ניצוח בבתי אופרה בקלן, גראץ ווינה. כמו כן ניצח על הפילהרמונית של הונגריה, הפילהרמונית של אוסלו ועל תזמורת טונקינסטלר. בשנת 1981 הוענקה לו מדליית בלה בארטוק על תרומתו בהפצת יצירתו של המלחין וקירובה לקהל הרחב. 

קארידיס הלך לעולמו ב-1998 באתונה, יוון מאירוע מוחי, שפקד אותו בשעת חזרה עם התזמורת הלאומית של יוון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים יוונים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1923
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1998
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1998
דגל אלבמה

דגל מדינת אלבמה הוא דגל המורכב מצלב אנדראס הקדוש בצבע אדום על רקע מלבני לבן. הקווים האדומים היוצרים את צורת הצלב נדרשים להיות ברוחב של 15 סנטימטרים לפחות.

הדגל אומץ ב-16 בפברואר 1895. מקובל לטעון שהדגל אומץ בגלל דמיונו לדגל המערכה של הקונפדרציה, למרות שדגל הקונפדרציה היה רבוע ודגל אלבמה הוא לרוב מלבני ולא ריבועי. 

דגל כמעט זהה לזה של אלבמה שימש בעבר את אירלנד וכונה דגל פטריק הקדוש. דגל מדינת פלורידה דומה גם הוא לדגל אלבמה, אולם מכיל בתוכו גם את סמל פלורידה. דגל סקוטלנד דומה בצורתו לדגל אלבמה, אך משתמש בצבעים שונים. 

דגל זהה נוסף לזה של אלבמה הוא דגל הקוד הבינלאומי "V" (או בשמו Victor) המסמל: "אני זקוק לעזרה". בדגלי הקוד הרוסי הדגל משמש כדגל הקוד Ю (או בשמו Юла).

דגל הסימון V המסמל קריאה לעזרה.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

אלבמה
קטגוריה:אלבמה: סמלים
אלבמה
אלבמה
רב נטרונאי גאון

רב נטרונאי בר רב הילאי היה אחד מגאוני סורא בשנים ד'תרי"ג - ד'תרי"ח בלוח העברי (858-853).

== קורותיו ==
בנו של הגאון רב הילאי בר רב מארי. חמישים ושש שנה לאחר מות אביו הגיע לגאונות, רק לאחר ששמונה גאונים אחרים ישבו על כיסאו של אביו בזה אחר זה. הגיע לגאונות בגיל זקנה מופלג ובכל זאת הוא הגאון הפורה ביותר עד ימיו. היה קשור עם יהודי התפוצות, בעיקר עם יהודי ספרד. יש אומרים שתקופת מה נדד לצפון אפריקה.<ref>ראו: הרב יעקב משה טולידאנו, נר המערב עמוד כד.</ref> 

תשובות רבות שלו עסקו בענייני תפילה, ברכות וקריאת התורה. עשרות מתשובותיו בנושאים אלו אף נכנסו לסידורו של רב עמרם גאון.

במיוחד רבתה השפעתו על יהודי ספרד, אשר מאז תקופתו העמיק הקשר שלהם עם גאוני בבל. הוא היטיב להכיר את אורח חייהם והפנה אליהם תשובות רבות. בין התשובות שלח לקהילת אליסאנו, היא לוסנה (Lucena) שבספרד, סדר מאה ברכות שאדם חייב לברך בכל יום, ובזאת התווה את היסוד לסידור התפילה שחיבר לאחר מכן רב עמרם גאון. כמאה וחמישים שנה אחר פטירתו כבר הייתה נפוצה בקרב היהודים בספרד האגדה כי . ואמנם בתשובה של רב האי גאון שהופנתה לחכמי קירואן הוא מתייחס למסורת זו וכותב .

הוא הקפיד לעקור מנהגים החשודים בקראות, אך עם זאת לא כפה על שואליו לנהוג כמנהגו. יחסו למינים שחזרו בתשובה היה מקרב, אך את צאצאיהם הורה לרחק במקום חשש ממזרות. חיבר פירושים למסכתות שונות, ולעיתים אף היו כתוצאה מתשובות שהשיב למבקשים פירוש למסכת פלונית. יוחס לו קובץ הלכות, על אף שחלק מהתשובות בקובץ זה שייכות לגאון פומבדיתא הקדמון, רב נטרונאי בר רב נחמיה.

תשובות הגאון קובצו בידי ירחמיאל ברודי ויצאו לאור במהדורה ביקורתית.

בנו הוא רב הילאי גאון.
==מחידושיו ההלכתיים==
*אחיזת הציצית בידו בשעת קריאת שמע - לדבריו אין לאחוז את גדילי הציצית בידיו בשעת קריאת שמע, משום חשש יוהרא, ויש למנוע אחרים מלנהוג כך.

==לקריאה נוספת==
* ירחמיאל ברודי, תשובות רב נטרונאי בר הילאי גאון, ירושלים ה'תשנ"ד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?sits=1&req=9303&st=%u05E0%u05D8%u05E8%u05D5%u05E0%u05D0%u05D9 אזכור ותשובות רב נטרונאי גאון], באסופה גנזי קדם (לוין) באתר HebrewBooks
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבת סורא
קטגוריה:גאוני סורא
קטגוריה:נפטרים ב-858
תזמורת אמני הצליל

תזמורת אמני הצליל (גרמנית: Tonkünstler-Orchester Niederösterreich) היא תזמורת סימפונית אוסטרית היושבת בווינה ובסנקט פלטן, אוסטריה תחתית. המנצח היפני יוטקה סאדו הוא מנצחה הראשי מאז שנת 2015.

==אולמות קבע==

תזמורת אמני הצליל יושבת דרך קבע בווינה ובאוסטריה התחתית. בווינה היא מופיעה ב"אולם הזהב" של ה-"מוזיקפראיין" (Musikverein) ואולם החזרות שלה נמצא גם הוא באותו אתר, ב"אולם הזכוכית". כתזמורת הממלכתית של אוסטריה תחתית, היא מופיעה ב"אולם הפסטיבלים" של בירת המחוז, סנקט פלטן. החל הקיץ 2007 היא משמשת כתזמורת הבית של פסטיבל גראפנג הבינלאומי החדש למוזיקה.

==היסטוריה==

מקור שמה של התזמורת הוא ב"אגודת אמני הצליל" של וינה, שארגנה קונצרטים בתקופתם של יוזף היידן ווולפגנג אמדאוס מוצרט. השם המשיך להתקיים ב"אגודת התזמורת של אמני הצליל", שנוסדה בראשית המאה ה-20. הקונצרט הראשון התקיים ב"מוזיקפראיין" בשנת 1907, בנגינת יצירות משל קרל גולדמארק, אדוורד גריג, פרנץ ליסט ולודוויג ואן בטהובן. בשנת 1913 הייתה תזמורת אמני הצליל הוינאית הראשונה לבצע את "שירי גורה" של ארנולד שנברג. מופעי יום א' אחר הצהריים של התזמורת היו מקובלים מאוד על קהל המאזינים הוינאי. בשנות מלחמת העולם הראשונה נאלצה התזמורת להתמזג עם ה-"Vienna Concertverein"
עקב קשיים כספיים. האגודה המשיכה לארגן קונצרטים עד 1933.

כאשר ייסדה אוסטריה תחתית את התזמורת הסימפונית הממלכתית שלה בשנת 1946, דבקו אנשיה במסורת וקראו לה "תזמורת אמני הצליל של אוסטריה תחתית", ואף השיבו לחיים את מסורת הקונצרטים של ימי א' אחר הצהריים.

==מנצחים ראשיים==

* יוטקה סאדו (2015 – ממשיך)
* אנדרס אורוסקו-אסטרדה (2009 – 2014)
* כריסטיאן ירווי (2004 – 2009)
* קרלוס קלמר (2000 – 2003)
* פאביו לואיזי (1994 – 2000)
* איזאק קאראבצ'בסקי (1988 – 1994)
* מילטיאדס קארידיס (1978 – 1988)
* ולטר ולר (1975 – 1978)
* היינץ ולברג (1964 – 1975)
* גוסטב קוסליק (1951 – 1964)
* קורט ווס (1946 – 1951)

במשך השנים ניצחו על התזמורת מנצחים אורחים מפורסמים, ביניהם קלמנס קראוס, פאול הינדמית, ארוויד יאנסונס ומאריס יאנסונס, זובין מהטה, כריסטוף פון דוהנאני וג'פרי טייט. גם סולנים ידועי שם רבים ניגנו עם התזמורת, כמו ארתור גרומיו, לאוניד קוגן, וולפגנג שניידרמן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', איזבלה ואן קוילן, היינריך שיף, אלפרד ברנדל, רודולף בוכבינדר, גריגורי סוקולוב וכריסטה לודוויג.

==רפרטואר ופרופיל==

המלחינים הקלאסיים היידן, מוצרט ובטהובן, כמו גם מלחיני התקופה הרומנטית, החל בשוברט וברהמס וכלה בברוקנר ומאהלר מהווים בסיס חשוב לרפרטואר התזמורת. כיום התזמורת נודעת גם בביצועי מוזיקה של המאה ה-20.

תזמורת אמני הצליל הייתה התזמורת האוסטרית הראשונה בעלת מחלקה שהתמקדה אך ורק בתוכנית חינוך מוזיקלי.

==סיורים==

לאחרונה סיירה התזמורת בבריטניה ובמדינות הבלטיות. סיור נוסף בבריטניה וקונצרטים בגרמניה, סלובניה, צ'כיה, הונגריה ואסיה מתוכננים לשנים 2007 ו-2008.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

אמני הצליל, אוסטריה
קטגוריה:תזמורות אוסטריות
קטגוריה:מוזיקה אוסטרית
קטגוריה:וינה: תרבות
קטגוריה:אוסטריה תחתית
רונית יודקביץ'

רונית יודקביץ (נולדה ב-14 בנובמבר 1965 בפתח תקווה) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית.

==ביוגרפיה==
יודקביץ' נולדה בפתח תקווה, בת אחת משלושה ילדים לאב חשמלאי ולאם שעבדה ברשת עמל, התגלתה כדוגמנית בגיל 14, על ידי כתבת "לאשה", דליה בן-ארי, ובגיל 18 זכתה בתואר "הפנים של השמונים" על ידי המגזין וייצגה את ישראל בתחרות דוגמנית העל העולמית. לאורך השנים הספיקה לעבוד כדוגמנית ביפן ובארצות הברית, ונחשבה לאחת המצליחות מהתחום בישראל. נישאה לראשונה ליואב רן. את בן זוגה, פרננדו, מאמן טניס ברזילאי, הכירה עת ביקורו בישראל. היא עברה בשנת 1998 להתגורר בברזיל ולשניים נולדו שני ילדים. בני הזוג נפרדו ויודקביץ' שבה לישראל.

עם חזרתה לישראל, החלה לעסוק במשחק והשתתפה בתפקידים מרכזיים בסרטים "מתנה משמיים" (2003) של דובר קוסאשווילי, "אדמה משוגעת" (זוכה פרס אופיר לשנת 2006) של דרור שאול, "נתיב המזלות" של איל בן אהרון ו"לאהוב את אנה" של ציון רובין. על משחקה זכתה לשבחים ולמועמדות בטקס פרסי אופיר. ב-2005 שימשה כשופטת בתחרות מלכת היופי. בשנת 2008 שיחקה יודקביץ' בסרט הקולנוע "שבע דקות בגן עדן". מאז חזרתה לישראל דגמנה עבור מותגים כמו "הפי ליידי", "קרייזי ליין" ו"סי יו". בשנת 2011 יודקביץ' הנחתה את התוכנית "משפחה 10" בערוץ 10. בשנת 2012 הופיעה בסרטו של אלון שרביט, "טור אחד לחלום". שיחקה בסרטו של יוסי מדמוני, "מקום בגן עדן" ובסרט "עמק" של סופי ארטוס, בשנת 2023 הנחתה יודקביץ ביחד עם דרור קונטנטו את תוכנית העיצוב בערוץ 13 "מעצבים ברגע".

יודקביץ משמשת החל משנת 2021 כפרזנטורית של חברת מורז .

יודקביץ' היא בוגרת המדרשה לאמנות והציגה מספר תערוכות בארץ ובעולם.

בנוסף ליודקביץ 18 שערים במגזין לאישה לאורך השנים.

== חיים אישיים ==
ליודקביץ שני בנים מבן זוגה פרננדו ובן נוסף מאיש העסקים יאיר ברזילי

בשנת 2019 נישאה לאלי ברק, איש כוחות הביטחון בעבר ואיש עסקים בהווה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* יערה יעקב, [https://fashionforward.mako.co.il/industry/itgirls/177148/?Partner=mw "הייתי רוצה שהכתמים ייעלמו בהוקוס פוקוס"], באתר מאקו, 12 ביולי 2018
* 
* קרן אוחיון, [https://www.motke.co.il/רונית-יודקביץ---אין-גיל-ליופי-ולנשיות- רונית יודקביץ: "אין גיל ליופי ולנשיות"], באתר מוטק'ה, 26 בפברואר 2020
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע חרדי
קטגוריה:משתתפות בתחרות הפנים של שנות השמונים
קטגוריה:משתתפות בתחרות דוגמנית העל העולמית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
שקע דנקיל

התפרצות געשית בשקע דנקיל
שקע דנקיל הוא שקע גאולוגי בחלק הצפוני של משולש עפר, הנכלל בתחומי מדבר דנקיל. השקע ממוקם באזור הגבול שבין אתיופיה ואריתראה. השקע נוצר בנקודת המפגש של שלושה לוחות טקטוניים המתרחקים זה מזה בקצב של 1–2 ס"מ בשנה: הלוח הערבי ממזרח, הלוח הנובי ממערב, והלוח הסומלי מדרום.
== גאוגרפיה ==
שקע דנקיל הוא המקום החם ביותר בעולם עם טמפרטורה ממוצעת של כ-36 מעלות. שקע דנקיל הוא גם אחד המקומות הנמוכים ביותר בעולם, בגובה של כ-100 מטרים מתחת לפני הים. באזור יורדים מעט מאוד גשמים ורובו מדברי.

האזור מאוכלס על ידי העפרים, שבט נוודים המתקיים מגידול צאן וגמלים.

באזור מתקיימת כריית מלח על ידי התושבים המקומיים. המלח נכרה בשיטות ידניות ומובל באמצעות גמלים למכירה בשווקים של מקלה.

כתוצאה מהפעילות הטקטונית שקע דנקיל מאופיין בפעילות געשית רבה ובאזור ישנם הרי געש רבים. הר הגעש ארטה אלה הוא הר הגעש הפעיל ביותר במשולש עפר כולו והוא מתפרץ בממוצע כל שנתיים. מצפון מערב ל'ארטה אלה' נמצא מאר דללול, שקע שנוצר כתוצאה מהתפרצות הר הגעש. באזור נובעים מספר מעיינות חמים הקרויים "מעיינות הגופרית של דללול". אזור זה נחקר במטרה למצוא בו אקסטרמופילים העשויים לעזור בהבנת היווצרות חיים מחוץ לכדור הארץ בתנאים קיצוניים.
המעיינות החמים באזור [[דללול]]

== ראו גם ==
*הבקע הסורי-אפריקני
*משולש עפר

== קישורים חיצוניים ==

*
*[https://ethiopia.co.il/%D7%9E%D7%93%D7%91%D7%A8-%D7%93%D7%A0%D7%A7%D7%99%D7%9C-%D7%95%D7%94%D7%9E%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%9D/ מדבר דאנקיל והמישורים] באתר אתיופיה
*[https://web.archive.org/web/20151211010524/http://www.boker.org.il/meida/negev/desert_biking/danakil_desert/danakil.htm מדבר דאנאקיל- אָפָאר, מלח ואש]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:אתיופיה: גאוגרפיה
קטגוריה:אפריקה: מדבריות
טניישס די

טניישס די (באנגלית Tenacious D, לעיתים מכונה "הדי") היא להקת רוק אמריקאית בה חברים המוזיקאים/שחקנים ג'ק בלאק וקייל גאס. סגנון הלהקה נע בין הבי מטאל, רוק קומי ומוזיקת קאנטרי. הלהקה ידועה בשל סגנונה הקצבי וההומור הוולגרי והבוטה שלה.
הלהקה זכתה לפופולריות ב-1999 כאשר הופיעו חבריה בסדרה קומית ששודרה ב-HBO, בה ג'ק בלאק וקייל גאס ניסו, בצורה פארודית, לפרסם עצמם כ"להקה הטובה ביותר בעולם". הסדרה משודרת לעיתים בערוץ קומדי סנטרל.

ב-2006 כיכבו השניים בסרט הקומדיה המוזיקלי "מפרט הגורל" (The Pick of Destiny), אותו כתבו יחד עם ליאם לינץ' אשר ביים את הסרט. בסרט ניתן להבחין במספר "שאלות", מוטיבים חוזרים, סגירות מעגל והמפגש עם השטן, שהתבסס על השיר "tribute" שמופיע באלבומם הקודם של השניים. ללהקה מספר שירים שבהם Classico, המבוסס על וריאציה של היצירה בּוּרֶה באי מינור של באך.

ללהקה ארבעה אלבומים: הראשון יצא ב-2002, השני יצא ב-2006 בצאת הסרט, השלישי, "Rize of the Fenix", יצא ב-2012 והרביעי, Post-Apocalypto אשר יצא ב-2018 וחלקו מבוסס על סדרת יוטיוב באותו שם שבה שניהם מופיעים.

=="מפרט הגורל"==

בשנת 2006 הוציאו הצמד את סרטם "מפרט הגורל", המספר על ג'ייבלס (או בכינויו JB, ג'יי.בי. מגולם על ידי ג'ק בלאק), ילד מבית קתולי שמתמרד בהוריו ושומע הבי מטאל, רוק כבד ומקלל בלי הפסקה. הסרט נפתח בשיר Kickapoo (בתרגום חופשי לעברית: בעט בקקי; משחק מילים על משחק הילדים "קוקו" שנקרא באנגלית Peekaboo), שמספר את סיפורו של JB עד לבריחתו והגעתו להוליווד, שם הוא פוגש בקייג' (Kage, מגולם על ידי קייל גאס) ומשם הם יוצאים למסע מלא בהרפתקאות בחיפוש אחר מפרט הגורל, שנוצר מהשן של השטן.

== דיסקוגרפיה ==
* Tenacious D (2001)
* The Pick of Destiny (2006)
* Rize of the Fenix (2012)
* Post-Apocalypto (2018)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות הארד רוק
קטגוריה:להקות מטאל
קטגוריה:צמדים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1994
בטי רוקאווי

בטי (ברוכה) רוקאווי (נולדה ב-21 בפברואר 1954) היא אשת אופנה ישראלית.

== ביוגרפיה ==
רוקאווי נולדה בהודו למשפחה שומרת מצוות בת שמונה נפשות. אביה הגיע להודו מבוכרה ושם משפחתה היה "מירזיוף". המשפחה עלתה לישראל כשהייתה בת 3 ונקלטה בפתח תקווה. רוקאווי למדה בבית הספר הדתי "ישורון" בפתח תקווה.

לאחר שירותה הצבאי, למדה איפור ואופנה ב-"F.I.T" שבסן דייגו. עם שובה לישראל שמשה כמאפרת בהצגותיו של חנוך לוין בתיאטרון הקאמרי.

בשנת 1983 התמנתה לעורכת מדור איפור וטיפוח של המגזין עולם האישה, ובשנת 1985 יסדה את סוכנות הדוגמנות "אימג'". החל משנת 1993 היא בעלת המניות היחידה של הסוכנות, שייצגה במהלך השנים את יעל אבקסיס, מילי אביטל, דודי בלסר, יעל בר זוהר, איילת זורר, שירז טל, מלי לוי, אסתי ממו, אנסטסיה מיכאלי, רנא רסלאן, נינה ברוש, שיר אלמליח, ימית סול, רונית אלקבץ ואחרים.

בין השנים 2005–2006 השתתפה רוקאווי בתוכנית המציאות של ערוץ 10 "הדוגמניות", כשופטת, לצד מיקי בוגנים וגלית גוטמן.

ב-2015 השתתפה רוקאווי בתוכנית המציאות "מאסטר שף VIP" והייתה המודחת התשיעית והאחרונה (בחצי גמר).

==חיים אישיים==
רוקאווי הייתה נשואה לפרופסור רוברט רוקאווי, השניים חיו ביחד 18 שנים עד שהתגרשו באמצע שנות התשעים של המאה ה-20, לאחר תקופה בה חיו בנפרד בשנת 2000 חזרו לחיות יחד, בשנת 2017 חתמו על תעודת זוגיות דרך ארגון משפחה חדשה ובתחילת שנת 2023 התחתנו שוב.

לזוג יש שני ילדים, בן ובת. היא מתגוררת בארסוף.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* נטע פלג, [http://www.gfn.co.il/inner.asp?page=23&item=1554 וואלה בטי, את שווה, את שאקלית], במגזין המושבות, 5 בפברואר 2010
* 
* תחיה ברק, [http://atmag.co.il/אופנה-ויופי/אנשים/סלבס/רוק-דיס-וואי רוק דיס וואי: ריאיון עם בטי רוקאווי], באתר את, 3 במרץ 2015
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוכני דוגמנים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות הודו
קטגוריה:ישראלים ילידי הודו
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרי תיכון ישורון (פתח תקווה)
קטגוריה:מתחרי מאסטר שף (ישראל)
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:שופטי הדוגמניות
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:ארסוף: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
סידי מוחמד ולד בובכר

סידי מוחמד וּלְד בּוּבָּכָּר (בערבית: سيدي محمد ولد بو بكر, תעתיק מדויק: סידי מחמד ולד בו בכר; נולד ב-31 במאי 1945) היה ראש הממשלה של מאוריטניה.

בובכר כיהן לראשונה כראש ממשלה בזמן שלטונו של הנשיא מעאוויה ולד סידאחמד טאייע כראש הממשלה מ-1992 עד 2 בינואר 1996 וכן כיהן כשגריר בצרפת ב-2004. הוא חבר במפלגה הרפובליקאית לדמוקרטיה ורפורמה או PRDR, המפלגה הגדולה במדינה.

בובכר החל את כהונתו השנייה ב-7 באוגוסט 2006, ארבעה ימים לאחר הפיכה צבאית שהוביל הקולונל סידי מוחמר ולד וול. מינויו של בובכר בא לאחר התפטרותו של סע'יר ולד מבארכ, ראש הממשלה הקודם, שהודח בהפיכה. בובכר סיים את כהונתו ב-2007.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ראשי ממשלת מאוריטניה
קטגוריה:ילידי 1957
דורין אטיאס

דורין אטיאס (נולדה ב-25 בנובמבר 1974) היא מבקרת אופנה, סטייליסטית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
דורין אטיאס נולדה בקריית ים. לאחר שסיימה את שירותה בצה"ל כקצינת הדרכה בחי"ר, החלה אטיאס את הקריירה שלה בעולם האופנה, כשהחלה לעסוק כמלבישה בפרסומות. בשנת 2001 החלה להלביש בסדרות טלוויזיה, כששימשה כמלבישה בטלנובלה "לגעת באושר" ובסדרת הטלוויזיה "פרנקו וספקטור" בערוץ 2. בשנת 2003 הייתה המלבישה הראשית בטלנובלה של הוט 3 "משחק החיים".

בעקבות פרק "מאחורי הקלעים" שצילמה ההפקה של "ערב טוב עם גיא פינס" סביב "משחק החיים", החלה אטיאס באותה שנה להגיש פינת ביקורת אופנה בתוכנית, אותה היא הגישה עד פיטוריה בשנת 2021. בדצמבר 2022, תבעה את מערכת גיא פינס בגין פיטורים שלא כדין.

במקביל להגשת הפינה, הלבישה דורין בסדרות "טלנובלה בע"מ" ו"מיכאלה" בהוט 3, ו"אלביס, רוזנטל והאישה המסתורית" בערוץ השני. כמו כן, החלה אטיאס ללמד עיצוב דמויות לטלוויזיה ב"שנקר" וב"עבודי קריאייטיב". בשנת 2006 נטלה חלק (גם ככותבת) בתוכנית הפאנל של ערוץ הוט 3, "בנות", לצד רבקה מיכאלי, דנה ברגר ודנה ספקטור. באותה שנה שפטה בתוכנית "פרסי האופנה" (שהגישה יעל בר זוהר) בערוץ 2. מלבישה, בין-השאר, את מירי מסיקה ושי גבסו.

ב־2012 הנחתה וביקרה אופנה בתוכנית "שעת הדרקון" ששודרה בערוץ 10.

אטיאס היא רכזת מגמת הסטיילינג בבית הספר לפרסום "עבודי קריאייטיב" בתל אביב.

ב־2015 החלה לעצב אופנה יחד עם ששון קדם, והמותג שלהם, פטיט דוריס, הומלץ במגזין ווג הבריטי.

ב־2020 השתתפה אטיאס בעונה התשיעית של תוכנית הטלוויזיה מחוברים בהוט.

ב־2022 החלה להגיש תוכנית לילה ברשת 13.

לאחר שהתארחה במספר פרקים של הפודקאסט "פותחות הכל" של קורין קיציס, אשר זכו לרייטינג גבוה, החלה בהנחיית פודקאסט משלה. הפודקאסט בהנחייתה, "אש!", עלה לאוויר בינואר 2023, לצד יונתן גל.

בשנת 2024 השתתפה כיועצת בתוכנית הטלוויזיה "מוקד 11" ששודרה בכאן 11.

=== חיים אישיים ===
אטיאס גרושה ולה שני בנים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* איריס אברמוביץ', [https://www.atmag.co.il/דורין-אטיאס-המשביר-לצרכן/ דורין אטיאס: "כל הסיפור של אופנה הוא אוברייטד"], באתר את, 23 ביולי 2019
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:סטייליסטיות ישראליות
קטגוריה:משתתפי מחוברים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
אחמד קסום

אחמד קסום (בערבית: أحمد قسوم, תעתיק מדויק: אחמד קאצום; נולד ב-25 בינואר 1985) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במכבי טמרה.

==קריירה==
קסום החל לשחק כדורגל בגיל 16 במחלקת הנוער של עירוני אעבלין, ובשנת 2003 עבר לקבוצת בני סכנין כששיחקה בליגת העל. קסום שיחק במדי סכנין במשך 3 עונות ולאחר שירדה לליגת הלאומית בשנת 2006 עבר להפועל פתח תקווה. באמצע עונת 2007/2008 הושאל למועדון ספורט אשדוד, ובפתיחת העונה הבאה חזר לפתח תקווה.

בינואר 2009 חזר קסום לבני סכנין, ושיחק בקבוצה שש שנים נוספות, במהלכן הבקיע 31 שערים וכך הפך למלך השערים של הקבוצה בליגת העל בכל הזמנים. ב-3 בפברואר 2015 הושאל להפועל עכו, ובתום העונה חתם על חוזה חדש במועדון. בתום עונת 2015/2016 ירד עם הפועל עכו לליגה הלאומית, והמשיך לשחק במדיה עונה נוספת.

ביולי 2017 חתם קאסום בהפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית. בספטמבר 2020 חתם במכבי טמרה מליגה א'. ביוני 2021 חתם בהפועל כאוכב. לאחר ששיחק שישה משחקים במדי הקבוצה, ב-13 באוקטובר 2021 שב למכבי טמרה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hpt.co.il/?ShowPlayer=1562 פרופיל], באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:אעבלין: אישים
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
אואוליט

סלע פוספטי אואליטי, מונטנה, ארצות הברית. קוטר האואואידים כמילימטר אחד.
אואוליט (תעתיק מקובל ל-Oolite) או אואולית (תעתיק של השם המקורי Oolithe) הוא סלע משקע הבנוי מאואואידים, כדוריות קטנות הבנויות משכבות שנוצרו סביב מרכז משותף (בדומה לפנינה). מקור המילה מיוונית: "אואון" (ביצה) + ליתוס (אבן). 

האואואידים בנויים בדרך כלל מפחמת הסידן (קלציט או ארגוניט), אך הם יכולים להיות בנויים גם מפוספט, צור, דולומיט או מינרלי ברזל, כולל המטיט. אואואידים של דולומיט או צור הם כנראה תוצר של החלפת המינרלים המקוריים באבן הגיר תוך שימור המרקם. המטיט אואוליטי מצוי גם ב"רד מאונטין" ("הר אדום") בקרבת בירמינגהאם יחד עם אבן גיר אואוליטית.

אבן גיר אואוליטית נוצרה בבריטניה בתקופת היורה וממנה בנויים "הרי הקוטסוולדס", "האי פורטלנד" (שבתעלת למאנש) וחלק מהפארק הלאומי "ערבות צפון יורקשייר" (North Yorkshire Moors). סוג מיוחד, "אבן באת'", נותן לבניינים בעיר באת', אתר מורשת עולמית, את מראם הייחודי.

סוג זה של אבן גיר מצוי גם באינדיאנה שבארצות הברית. העיירה "אואוליטיק" (Oolitic) שבאינדיאנה נוסדה לשם הסחר בסוג אבן גיר זו ונושאת את שמה. מחצבות בבדפורד, אואוליטיק ובלומינגטון באינדיאנה תרמו חומרים למבנים שהם בין הנודעים ביותר בארצות הברית כדוגמת בניין האמפייר סטייט והפנטגון. "אנדרטת החיילים והמלחים" המצויה במרכז אינדיאנפוליס בנויה כמעט כולה מאבן גיר אואוליטית אפורה. 

הסרט תרגילים בהתבגרות ("Breaking Away") מתמקד בבנים של עובדי מחצבה בבלומינגטון, אינדיאנה בה מצויה גם האוניברסיטה של אינדיאנה שכמעט כל בנייניה נבנו מאבן גיר אואוליטית מקומית.

בישראל מצויים אואוליטים של מינרלי ברזל, בצורת תחמוצות כדוגמת הגתיט וסיליקטים כדוגמת השמוזיט באזור הגליל ממנרה ועד הר תבור. דוגמה בולטת לאואוליטים בארץ היא שכבה בעובי של שני מטרים ובאורך שישה וחצי קילומטרים של אואוליטים של גתיט והמטיט שנוצרו בתקופת הקרטיקון התחתון בשכבות אבן הגיר והחוואר שבחלקו התחתון של צוק מנרה. תצורה זו של מרבצים אואוליטים מכונה "מיִנֶט" (Minette) על שם המרבצים בלורן שבצרפת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סלעים
קטגוריה:סלעי משקע
מאזדה 6

מאזדה 6 (נקראת גם Mazda6) היא רכב מנהלים מתוצרת יצרנית הרכב היפנית מאזדה שהוצגה ב-2002.

==מנועים==
למאזדה 6 שישה סוגי מנועים:
*בנזין טורי, בעל 4 צילינדרים, 16 שסתומים, DOHC (גל זיזים עילי כפול) עם מערכת S-VT בנפח 1999 סמ"ק המספק 147 כ"ס
*בנזין טורי, בעל 4 צילינדרים, 16 שסתומים, DOHC עם מערכת S-VT וגל איזון בנפח 2261 סמ"ק המספק 166 כ"ס
*בנזין טורי 1.8 ליטר
*בנזין V6 בנפח 3.0 ליטר
*דיזל 2.0 ליטר
*בנזין 2.5 ליטר

==בישראל==
בישראל משווקת המכונית בגרסאות מנוע 2.0 ליטר ו2.5 ליטר, עם תיבת הילוכים אוטומטית בלבד. הגרסה הזולה יותר זכתה להצלחה בציי רכב ובחברות הליסינג. בשנת 2008 הוחלף מנוע ה-2.3 ליטר במנוע 2.5, ומנוע ה-2.0 ליטר שופר.

==גרסאות==
*(2002-2008) דור ראשון
*(2008-2013) דור שני
*(2013-הווה) דור שלישי
<gallery widths="150px" heights="100px" perrow="3">
קובץ:06-08 Mazda6 sedan.jpg|דור ראשון
קובץ:Mazda 6 rear 20080312.jpg|דור שני
קובץ:Mazda6 2.0 SKYACTIV-G Center-Line (GJ) – Frontansicht, 14. April 2013, Düsseldorf.jpg|דור שלישי
</gallery>

==מכירות==
{| class="wikitable sortable"
|-
! שנה !! אירופה !! ארצות הברית !! סין
|-
| 2002 || 34,424 || 2,042
|-
| 2003 || 91,948 || 66,118
|-
| 2004 || 89,389 || 72,148
|-
| 2005 || 71,893 || 71,447
|-
| 2006 || 74,462 || 66,203
|-
| 2007 || 64,009 || 57,575
|-
| 2008 || 65,208 || 52,590
|-
| 2009 || 46,876 || 34,866
|-
| 2010 || 38,702 || 35,622
|-
| 2011 || 28,204 || 35,711
|-
| 2012 || 19,343 || 33,756
|-
| 2013 || 32,538 || 43,638
|-
| 2014 || 31,032 || 53,244 || 27,710
|-
| 2015 || 30,519 || 57,898 || 42,000
|-
| 2016 || 29,226 || 45,520 || 34,246
|-
| 2017 || || 33,402 ||
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2002
6
קטגוריה:כלי רכב יפניים
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בארצות הברית
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בקולומביה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים ברוסיה
פיג'ו 404

פיג'ו 404 הייתה מכונית משפחתית מתוצרת יצרן הרכב הצרפתי פיג'ו, שיוצרה בין השנים 1960–1988.

הדגם עוצב על ידי פינינפארינה ויוצר במספר מרכבים: סדאן, טנדר, מסחרי, גג נפתח ודגם קופה.

הפיג'ו 404 זכתה להצלחה מסחרית גדולה ובמספר ארצות עדיין משמש כמונית עקב המוניטין שיצא לרכב זה כרכב אמין ביותר. את הרכב היה ניתן להשיג גם בגרסת מנוע 1.9 דיזל, מנוע שעבר לאחר מכן לפיג'ו 504.

יוצרו 2,885,267 יחידות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://fleamarket.co.il/ads/%d7%a4%d7%99%d7%92%d7%95-404-peugeot/ פיג'ו 404 - אנציקלופדיית רכבי אספנות ]- כתבה מתוך אתר שוק הפשפשים באינטרנט.
טנדר פיג'ו 404, סמוך לעיר [[בורייקה בלוב. צולם ב-2011, כ-40 שנה לאחר יצור המכונית.]]
רכב אספנות פיג'ו 404 מודל 1967
* 

404
קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:טנדרים
קטגוריה:מוניות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1960
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'ילה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בדרום אפריקה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בארגנטינה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באוסטרליה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בקניה