OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קרמטים

הקָרַמָטִים (בערבית: قرامطة, מילולית: הכותבים באותיות הקטנות) הם חברי כת מוסלמית שנוסדה במאה ה-9 לספירה על ידי מוסלמים פרסים ששילבו בין הזרם האיסמאעילי לבין מיסטיקה פרסית.

תיאורים מסוימים על חיי הכת אומרים כי הקרמטים חיו חיי שיתוף בסגנון קומונה, הם הנהיגו בעלות משותפת על הרכוש והחזיקו בקופה משותפת שאליה הוכנסו כספי חברי הכת. הקרמטים נקראו "הירקנים", מפני שהיו צמחונים.

על-פי חברי כת זו, אללה נטש את הערבים, שדתם הייתה האסלאם, מפני שרצחו את חוסיין, בנם של עלי בן אבי טאלב ופאטמה בת מוחמד. במקום זאת הם טענו כי כעת תומך האל בפרסים ובצאצאי מלכם חוּסראו, המלך הפרסי. מקורות מוסלמיים מתארים את הכת ככזו שזנחה את האסלאם לחלוטין. פעילותם של הקרמטים החלה להתבלט במיוחד בשנת 890, כאשר מנהיגם, חמאדן קרמט (קרמט מלשון מורה סוד בניב ארמי שהיה מדובר באזור איראן ועיראק) הקים, תוך ניצול היחלשות הח'ליפות העבאסית עקב מרד הזאנג', בסיס בסביבת כוּפָה וקרא לו "דאר אלהג'רה" (בית ההג'רה), על שם ההגירה של מוחמד מחוץ למכה. בכוונה ראשונית להדגיש את פרישתו שלו, כלומר של מנהיג הכת ואת הקמתו של סוג חדש של אסלאם. ראש הכת זכה לתמיכתם של איכרים ושל שבטים ערביים מהאזור. ב-899 הקימו הקרמטים רפובליקה אוטופית דתית במזרח חצי האי ערב (אזור אל-אחסא).

הקרמטים פשטו על אזורים שונים: החל עם הקמת הרפובליקה החלו בפשיטות על העיר כופה, ובשנת 906 ארבו לשיירה החוזרת ממכה, והרגו 20,000 מאמינים. בשנת 930 פשטו הקרמטים על הערים מדינה ומכה, ואף שדדו את האבן השחורה, אותה לא החזירו עד שנת 951, תמורת כופר. ב-964 פשטו על ארץ ישראל.

במשך מרבית המאה העשירית היוו הקרמטים הכוח השליט במפרץ הפרסי ובחופי עומאן, וגבו מכס הן מבית עבאס והן מהשושלת הפאטמית במצרים.

בשנת 931 אירע מאורע בעל חשיבות רבה לקרמטים: צעיר פרסי טען שהוא המהדי המצופה. מנהיג הקרמטים קיבל את מרותו, בהתאם לאמונה כי המהדי עתיד להיות פרסי. אך הצעיר הורה על סדרת פעולות יוצאות דופן: הוא ביטל את האסלאם, הנהיג את פולחן האש והוציא להורג רבים ממנהיגי הקרמטים. אחרי 80 יום בלבד הוצא הצעיר להורג.

הקרמטים נעלמו לחלוטין לפני המאה ה-14, כשכבר ב-1078 קרסה מדינתם לחלוטין.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פלגים באסלאם
קטגוריה:מוסלמים שיעים
מנשנגלדבך

מֶנְשֶׁנְגְּלַדְבָּךְ () היא עיר במדינה הפדרלית נורדריין-וסטפאליה, גרמניה. היא שוכנת מערבית לנהר הריין, באמצע הדרך בין דיסלדורף לגבול ההולנדי.

שמה המקורי היה גלדבך, שם שעד היום נמצא בשימוש לצד השם הרשמי. עם זאת, כדי להבדיל עיר זאת מעיר אחרת בשם גלדבך (שגם שמה שונה והוא כיום ברגיש-גלדבך (Bergisch Gladbach)), שינו את השם בשנת 1888 למנשן-גלדבך. שם זה היווה בעיה מסוימת עבור תיירים וזרים, שנטו לחשוב כי זהו פרבר של מינכן (מנשן בגרמנית). ב-1960 שונה שמה שנית למנשנגלדבך על מנת שטעות זאת לא תישנה.

במרכז העיר ישנו מנזר שהוקם בשנת 974, הנקרא "גלדבך" על שם נחל קטן שכיום זורם מתחת לקרקע. במאה ה-14 התאגדו המנזר והכפרים השכנים ונהפכו לעיר. בעיר ישנה קבוצת כדורגל מפורסמת בשם בורוסיה מנשנגלדבך. זהו ביתם של נהגי הפורמולה 1 ניק היידפלד והיינץ פרנטזן, והפילוסוף הנץ יונאס נולד שם.

שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס נולד בעיר ריידט (לשעבר עיר עצמאית, שמסופחת כעת למנשנגלדבך), ומפקד יחידות גולגולת המת ריכרד גליקס נולד בעיר אודנקירכן, המסופחת כיום למנשנגלדבך.

==היסטוריה==

==צבא ותחבורה==

נכון ל-2005, בעיר חיים כ-260 אלף איש, בשטח של 170 קמ"ר.

בסיסו הראשי של הצבא הבריטי בגרמניה ממוקם ליד העיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: ערים
שמואל ברקאי (אדריכל)

פרט בחזית [[קולנוע שרון בנתניה, 2007]]
שמואל (סם) ברקאי (1898–1975) היה אדריכל ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד בשם סמואל ברקוביץ' בעיר הנמל נובורוסיסק ברוסיה בשנת 1898 ועלה עם קבוצת חלוצים לארץ ישראל בשנת 1920. את דרכו כאדריכל החל כבר בשנת 1922 בעת שעבד כמתכנן במגזר הפרטי בסביבות יפו ותל אביב, כשפעל בשותפות עם האדריכל זאב רכטר. בתקופה זו, פיקח בין השאר על בניית ביתו של חיים נחמן ביאליק בתכנון האדריכל יוסף מינור.
עבד גם כשרטט בעיריית תל אביב תחת האדריכל דב הרשקוביץ.
בשנת 1926 עזב ברקאי את הארץ, ועבר לפריז במטרה לעבור הכשרה כאדריכל מדופלם. עד לשנת 1933 למד בבית הספר הגבוה לאומנות דקורטיבית ולתכנון ערים. עם סיום לימודיו עבד כחודשיים עם הפסקות וללא שכר במשרדו של האדריכל לה קורבוזיה.

בשנת 1934 תכנן עבור הרקולס סקיריאנידיס ובנו ג'ורג' מראשוני ענף המלונאות בקפריסין את מלוןForest Park בעיירה פלאטרס בהרי הטרודוס בקפריסין. המלון נבנה בסגנון מודרני אקלקטי ושולבו בו אלמנטים בסגנון אר-דקו. המלון הפך לאחד משני המלונות היוקרתיים בקפריסין והתארחו בו שועי עולם.

עם שובו של ברקאי לארץ ישראל בשנת 1934 הצטרף לקבוצת האדריכלים הצעירים אשר דגלו בהטמעת המודרניזם בנוף הישראלי. במסגרת זו, השתתף בהקמת מגזין אדריכלות עברי, ובמקביל התמנה לכותב בירחון הארכיטקטורה הצרפתי "ארכיטקטור ד-ז'ורדי".

כאדריכל תכנן ברקאי במהלך שנות ה-30 מעט בתי דירות בתל אביב כשהבולטים שבהם הוקמו ברחובות גורדון 79 ואנגל 5, וכן שני בתים פרטיים מחוברים ברחוב אלעזר 6 ברמת גן. בשנות ה-40 וה-50 הצטמצם היקף העבודות בתכנונו, שאלה כללו בתים פרטיים בלבד. יוצא דופן היה תכנון קולנוע שרון בנתניה בתכנונו. בשנות ה-60 תכנן שני מבני ציבור בתל אביב - בית השריון ברחוב לוחמי גליפולי 51 ו"יד אבנר" ברחוב זליג 10 בתל אביב שיועד לשמש את הקהילה המקומית ולבסוף הפך לבניין המחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת תל אביב.

אוסף ברקאי נמצא בארכיון עזריאלי לאדריכלות שבמוזיאון תל אביב לאמנות. בפברואר 2018, נפתחה בארכיון התערוכה ״אקלקטיק-מודרן: עבודות מאוסף סם ברקאי״ (אוצר: ערן נוימן).

== מבנים בולטים ==
*"מלון "פורסט פארק" פלטארס הרי הטרודוס קפריסין
* בית אגינסקי, רחוב אנגל 5, תל אביב (1934).
* בית הלפרין, רחוב גורדון 79, תל אביב (1935).
* בית זילברשטיין, שדרות בן ציון 25, תל אביב (1949).
* קולנוע שרון, נתניה (1951).
* בית השריון, שכונת יד אליהו, תל אביב.
* יד אבנר (במקור תוכנן כבית קהילת שכונת אפקה ומאז 1971 משמש כמקום משכנה של המחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת תל אביב), שכונת אפקה, תל אביב.

== לקריאה נוספת ==
* אבי מאייר: סם ברקאי - אדריכל המידות הנכונות, הוצאת STOA, 2016.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2018/08/11/סיבוב-בבית-הלפרין-ברחוב-גורדון-9-פינת-סמ/ סיבוב בבית הלפרין ברחוב גורדון 9 פינת סמטת יל"ג 2], באתר 'חלון אחורי', 11 באוגוסט 2018
* מיכאל יעקובסון: [https://xnet.ynet.co.il/articles/0,7340,L-5496382,00.html אוצרות נטושים: מקולנוע שרון בנתניה עד מפעל ברוטליסטי בנצרת עילית], 21 באפריל 2019, xnet
* 

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:העיר הלבנה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
ברכת ירושלים

ברכת ירושלים (המכונה גם ברכת בניין ירושלים או בונה ירושלים) היא הברכה הארבע עשרה בתפילת שמונה עשרה, אחת משלוש עשרה ברכות הבקשה בתפילה זו. עיקרה הוא תחינה לבורא לקומם את ירושלים מאפרה ולהשיב את שכינתו לתוכה.

==נוסח הברכה==
===נוסח הספרדים===
תשכון בתוך ירושלים עירך כאשר דיברת,
וכיסא דוד עבדך מהרה בתוכה תכין, 
ובנה אותה בנין עולם במהרה בימינו. 
ברוך אתה ה', בונה ירושלים.

===נוסח אשכנז ונוסח ספרד===
ולירושלים עירך ברחמים תשוב, 
ותשכון בתוכה כאשר דיברת, 
ובנה אותה בקרוב בימינו בנין עולם, 
וכיסא דוד (עבדך) מהרה לתוכה תכין. 
ברוך אתה ה', בונה ירושלים.

===נוסח איטליה===
ולירושלים עירך ברחמים תשוב, 
ובנה אותה בנין עולם במהרה בימינו. 
ברוך אתה ה', בונה ירושלים.

===נוסח רומניא===
על ירושלם עירך ברחמים תשוב,
ותבנה אותה בנין עולם במהרה בימינו.
ברוך אתה ה', בונה ירושלם.

===נוסח פרובאנס===
תשכון בתוך ירושלים עירך כאשר דברת,
וכסא דוד מהרה בתוכה תכין, 
ובנה אותה בקרוב בימינו בנין עולם. 
ברוך אתה ה', בונה ירושלים.

===נוסח קטלוניה===
תשכון בתוך ירושלים עירך כאשר דיברת,
וכיסא דוד (עבדך) מהרה בתוכה תכין, 
ובנה אותה בקרוב בימינו בנין עולם. 
ברוך אתה ה', בונה ירושלם.

===נוסח תימן===
תִּשְׁכּוֹן בְּתוֹךְ יְרוּשָׁלַיִם עִירָךְ כַּאֲשֶׁר דִּבַּרְתָּ, 
וּבְנֵה אוֹתָהּ בִּנְיַן עוֹלָם בִּמְהֵרָה בְיָמֵינוּ. 
בָּרוּךְ אַתָּה ה' בּוֹנֵה יְרוּשָׁלָיִם.

===נוסח ארץ ישראל===
רחם ה' אלוהינו ברחמיך הרבים על ישראל עמך
ועל ירושלים עירך ועל ציון משכן כבודך ועל היכלך 
ועל מעונך ועל מלכות בית דוד משיח צדקך 
ברוך אתה ה' אלהי דוד בונה ירושלים.

==תוספת תפילת נחם==
בתשעה באב מוסיפים בברכת ירושלים את תפילת נחם. מקורה של תפילת נחם הוא בתלמוד הירושלמי (על אף ששם מופיעה המילה 'רחם' במקום 'נחם').

לפי רוב נוסחי התפילה, תפילת נחם נאמרת לפני חתימת הברכה ("ברוך אתה..."), וכן חתימת הברכה הרגילה לא נאמרת אלא מוחלפת בחתימתה של תפילת נחם. לפי נוסח תימן לא מוסיפים את תפילת נחם לברכת ירושלים, אלא תפילת נחם נאמרת במקום הברכה הרגילה.

יש נוהגים לומר את תפילת נחם בכל שלוש התפילות של תשעה באב (תפילת ערבית, תפילת שחרית ותפילת מנחה). כך נוהגים חלק מן הספרדים (היישוב הישן הספרדי בארץ ישראל, מצרים, הקהילה הספרדית-פורטוגזית באמסטרדם ועוד), וכך גם מנהג יהודי תימן ויהודי איטליה. לעומתם יש נוהגים לומר תוספת זו רק בתפילת מנחה של תשעה באב. כך נוהגים האשכנזים, וחלק מן הספרדים (בעיקר יוצאי צפון אפריקה, גאורגיה, טורקיה, הבלקן, וחלק מהספרדים במערב אירופה, למעט באמסטרדם).

==לקריאה נוספת==
*

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=OWQxZFUjCWQ ולירושלים עירך], בלחנו של בן ציון שנקר, באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

ירושלים
קטגוריה:שירים על ירושלים
כתב העת הישראלי לריפוי בעיסוק

כתב העת הישראלי לריפוי בעיסוק (באנגלית: The Israeli Journal of Occupational Therapy, IJOT) הוא כתב עת מדעי ישראלי של העמותה הישראלית לריפוי בעיסוק, העוסק בריפוי בעיסוק.

כתב העת הוא רבעון דו-לשוני (בעברית ובאנגלית) הרואה אור החל משנת 1992. חלק מתהליך ייצורו נעשה בידי פרויקט תעסוקה נתמכת של המכון הייחודי לשימושי המחשב ע"ש קרטן, תל אביב והיחידה להוצאה לאור של "אחוה" - ארגון נכי הצפון וחיפה. המייסדת והעורכת הראשית הראשונה הייתה נעמי כץ. העורכת הראשית של כתב העת היא ד"ר בתיה מרום.

כתב העת זמין בחלקו במאגר כתבי עת בינלאומי JSTOR, ובספריות האקדמיות בישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*[https://web.archive.org/web/20071025171751/http://www.isot.org.il/ijot.asp?page_id=14 כתב העת הישראלי לריפוי בעיסוק]
* 	

קטגוריה:ריפוי בעיסוק
קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
אנדי טימונס

אנדי טימונס (באנגלית: Andy Timmons. נולד ב-26 ביולי 1963) הוא גיטריסט אמריקאי.

== חייו ==
טימונס נולד בדאלאס שבטקסס והחל דרכו בגיל 13 באינדיאנה בלהקה ששמה Taylor Bay.
הוא למד לנגן בגיטרה קלאסית במשך שנתיים, לפני שהוא עבר למיאמי ללמוד מוזיקת ג'אז באוניברסיטת מיאמי.

בין היתר הוא נבחר לאחד הגיטריסטים הטובים בעולם (מתוך 20) במגזין היפני music magazine's reader.

שיריו של טימונס הם לרוב אינסטרומנטליים, אך ישנם כמה שירים שבהם הוא שר.

==דיסקוגרפיה (לפי סדר כרונולוגי)==
* 1994 - ear X-tacy 
* 1997 - ear X-tacy 2
* 1997 - Pawn Kings 
* 1998 - Orange Swirl 
* 1999 - The Spoken and the Unspoke
* 2000 - And-thology 1 & 2
* 2001 - That Was Then, This is Now
* 2006 - Resolution

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
אגם נאצר

אגם נאצר הוא מאגר מים בדרום מצרים ובצפון סודאן, שנוצר כתוצאה מבניית סכר אסואן, בין השנים 1958 ו-1970, וניזון ממימי נהר הנילוס. האגם קרוי על שמו של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר, שבזמן שלטונו הוקם הסכר.

האזור הקרוי "אגם נאצר" מתייחס לחלק המצרי של מקווה המים, המהווה כ-83% משטחו. שאר המאגר, המצוי בשטחה של סודאן, מכונה בפי הסודאנים "אגם נוביה".

שטח האגם הוא 5,250 קמ"ר, אורכו כ-550 ק"מ, ורוחבו המרבי כ-35 ק"מ בסמוך לחוג הסרטן.

מספר אתרים ארכאולוגיים שהיו מצויים בשטח ההצפה פורקו והועברו לאזורים גבוהים יותר לבל ייפגעו.

כדי למנוע את עליית מפלס האגם, נבנתה בין השנים 1978–1998 תעלת סאדאת, שדרכה נשאבים מי האגם לכיוון צפון-מערב ויוצרים את אגמי תושכא.

כתוצאה מהעומס המלאכותי והפתאומי על קרום כדור הארץ שנוצר במקום עם היווצרות האגם, החלו להתרחש במקום רעידות אדמה מושרות, אך קטנות, שלא התרחשו קודם לכן<ref>,Fat-Helbary R., Tealb, A., 2000. [https://www.iitk.ac.in/nicee/wcee/article/1159.pdf A Study of Seismicity and Earthquake Loading at Proposed Kalabsha Dam Site, Aswan, Egypt]. 12WCEE200, pp. 1-8</ref>. תופעה דומה נצפתה לראשונה לאחר היווצרות אגם מיד שבמדינות נבדה ואריזונה שבארצות הברית<ref>Simpson, D., W., 1976. [https://www.sciencedirect.com/science/article/abs/pii/0013795276900168 Seismicity Changes Associated with Reservoir Loading]. Engineering Geology, 10. pp. 123-124</ref>.

==ראו גם==
* סכר אסואן
* מקדשי אבו סימבל

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20070930023710/http://www.ilec.or.jp/database/afr/dsafr014.html נתונים טכניים עדכניים באתר הרשות הבינלאומית לאגמים]
* 

תמונה פנורמית של אגם נאצר
תמונת האגם מ[[תחנת החלל הבינלאומית]]

== הערות שוליים ==

נאצר
קטגוריה:נוביה
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:מצרים: גופי מים
קטגוריה:נילוס
קטגוריה:הנצחת גמאל עבד אל נאצר
קטגוריה:גבול מצרים–סודאן
ויקטור מאקייב

ויקטור פטרוביץ מאקייב (25 באוקטובר 1924 - 25 באוקטובר 1985) היה מהנדס טילים סובייטי, שהיה אחראי לפיתוח רוב הטילים הבליסטיים של ברית המועצות שנועדו לשיגור ימי מתוך צוללות. לימים הוסבו חלק מהטילים שתוכננו על ידו למשגרי לוויינים. משרד התכנון מאקייב פועל עד היום וממשיך לפתח טילים בליסטיים מדגמם שונים. עסק בתכנון טילים ומנועים גם לתוכנית חלל של ברית המועצות והיה עמיתו של סרגיי קורוליוב.

==טילים מפיתוחו של מאקייב==
טילים בליסטיים מדור ראשון:
*R-11 - הטיל הבליסטי הראשון של ברית המועצות ששוגר מצוללת
*R-13
*R-17
* R-21 - הטיל הבליסטי הראשון של ברית המועצות ששוגר מצוללת שנמצאה מתחת למים

טילים בליסטיים מדור שני:
*R-27- הטיל הבליסטי הראשון של ברית המועצות המונע בדלק רקטי נוזלי בר אחסון, שתודלק במפעל ונופק ליחידות הצוללות של הצי
*R-27 
*R-29 - הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת, הראשון בעולם, שהיה בעל טווח בין יבשתי

טילים בלסיטיים מדור שלישי:
*R-29R - הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת, הראשון בעולם בעל ראשי נפץ מתפצלים
*R-39 - הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת, הראשון בעולם בעל ראשי נפץ מתפצלים בעלי הנחיה עצמאית לכל ראש נפץ
*R-29RM - טיל בליסטי בעל דיוק גבוה במיוחד

==אותות ועיטורים==
מאקייב עוטר בעיטורים רבים של ברית המועצות, ובהם:
*גיבור העמל הסוציאליסטי (עוטר פעמיים - ב - 1961 ו - 1974)
*עיטור לנין (חמש פעמים: ב - 1956, 1961, 1963, 1974 ו - 1984)
*עיטור מהפכת אוקטובר (1981)
*פרס לנין
*פרס ממשלת ברית המועצות (שלוש פעמים)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071112040225/http://www.makeyev.ru/page.php?40 אתר משרד התכנון ע"ש מאקייב]
* 

קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:מדענים סובייטים
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:סגל המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1924
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1985
The Who Sell Out

The Who Sell Out הוא אלבום קונספט פופ-פסיכדלי מאת להקת המי משנת 1967. זהו אלבומה השלישי של הלהקה, והוא מורכב מאוסף שירים בסגנונות שונים כשבין השירים שזורות פרסומות (בביצוע חברי הלהקה) למוצרי צריכה קיימים. בכך יצרה הלהקה מעין שידור של תחנת הרדיו הפיראטית "רדיו לונדון" ששידרה מספינה בלב ים בין השנים 1967-1964. יציאת האלבום לוותה בתביעות משפטיות רבות, בשל הפרסומות למוצרים קיימים (חלקם התבססו אף על ג'ינגלים קיימים) ששולבו בין השירים ואף הופיעו על עטיפת האלבום. להקלטת האלבום, שכרה הלהקה את שירותיו של הקלידן אל קופר.

בשנת 1995 יצאה מהדורה חדשה של האלבום. מהדורה זו כללה בונוסים רבים ובהם פרסומות אמיתיות שחברי הלהקה הקליטו באותה העת.

בשנת 2003 הגיע האלבום למקום ה-113 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים שערך מגזין הרולינג סטון.

באלבום מופיעים מספר מלהיטיה הבולטים ביותר של הלהקה, ובראשם השיר "I Can See for Miles" שהיה גם השיר היחיד באלבום שיצא כסינגל. ברשימת 500 השירים הגדולים של כל הזמנים שערך מגזין הרולינג סטון, הגיע השיר למקום ה-258.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070516002552/http://www.thewho.net/discography/albums/sellout.html מידע ודגימות לאחד משירי האלבום]
* [https://web.archive.org/web/20111210142501/http://www.thewho.net/linernotes/WhoSellOut.htm מידע מפורט על האלבום]

קטגוריה:אלבומי המי
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
אינדורה

אינדורה (בעבר אמדור) היא עיירה במערב בלארוס במחוז גרודנו ליד הגבול עם פולין וליטא.

==יהודי אמדור==
במאה ה-18 הייתה באמדור קהילה יהודית חשובה של יהדות ליטא והיא שימשה כאחת ממקומות המפגש של ועד ארבע הארצות. אמדור הייתה עיר מוצאו של אחד מראשוני החסידות, הרב חיים חייקל מאמדור שנפטר בשנת 1787. למרות היותה עיירה קטנה, הייתה באמדור ישיבה.

בתחילת המאה ה-20 התגוררו באמדור כ-2000 נפש, כ-90% מהם היו יהודים. הרב ראובן כץ כיהן כרבה של אמדור בין השנים תרס"ט-תרפ"ג.

במהלך השואה השמידו הנאצים את יהודי אמדור ביחד עם יהודי אודלסק הסמוכה ומאז אין באינדורה יהודים. בשנת 2003 קבוצת נוער הגיעה לאינדורה, שיפצה את בית הקברות היהודי במקום והקימה סביבו גדר בסיוע אנשי המקום.

===רבני העיירה===
חלק מרבני אמדור נודעו בשמם:
* רבי דוד ז"ק ב"ר ישראל (סביב 1720)
* רבי שמואל ב"ר יוסף (עד 1763) - מחבר "תשובות שמואל" ו"חידושי מר שמואל"
* רבי אברהם עזרא כ"ץ
* רבי אביגדור מרדכי כ"ץ - בנו של הרב הקודם ומחבר "פרי הדר", לימים רבה של אוסטרינה
* רבי טוביה יפה - שימש בהמשך מו"צ בעיר טיקטין
* רבי ראובן כץ - לימים רבה של פתח תקווה וסביבתה
* רבי צבי הירש טורבוביץ - לימים רבה של מגדיאל
* רבי ישראל לוונדרשטיין - רבה האחרון של אמדור, נספה בשואה

==לקריאה נוספת==
* ידידיה אפרון, אמדור: מיין געבוירן-שטעטל, בואנוס איירס, 1973. ספר ביידיש על זכרונות מאמדור (זמין ברשת: )
* רחל גרוסבאום-פסטרנק, "אינדורה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 132–135.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז גרודנו: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי בלארוס
לחש

וודן מטיל לחש ריפוי על סוסו של בלדר, איור להמחשת לחש מרזבורג]]
לחש הוא אמירה שמאמינים מייחסים לה סגולה לשינוי המציאות בהווה, או בעתיד. אין תימוכין מדעיים או מחקריים לכך שלחשים עשויים לפעול, והאמונה בכוחם נחשבת אמונה טפלה.

== סוגי לחשים ==
קיימים שני סוגי לחשים: "לחשים רגילים", הנאמרים על ידי הדיוטות בתחומי דת, וכישופים המוטלים על ידי מכשפים.

לחשי הדיוטות נחשבים סגולה לעתיד טוב, או נאמרים בזמני מצוקה או חרדה בידי המאמין, כדי לנסות ולעזור לעצמו וליקרים לליבו כפנייה לכוחות אלוהיים או כוחות על־טבעיים. 

יש סוגי לחשים רבים, שהמאמינים מייחסים להם השפעות, כמו הסרת עין הרע, ברכה, הריון ולידה, אהבה, ישועה ממחלה, וכן הלאה. אנשים רבים זוקפים לזכות לחשים הצלה מפגעים שונים. כאשר הלחש אינו נושא פרי מיוחס הכישלון להיעדר אמונה בלחש או לפעולתו של אל. לחשיהם של מכשפים נחשבים בעלי סגולה רבה יותר, בעיני המאמינים, ומיוחסת להם עצמה רבה יותר. 

בתרבות המודרנית, יש שימוש בלחשים בספרות פנטזיה העוסקת בקסמים. בסדרת ספרי "הארי פוטר" מגדילה הסופרת לעשות ומכניסה את הלחשים למערכת הלימודים בבית־הספר לקוסמים. 

הלחש שונה מתפילות וברכות בכך שאין פנייה לאל או אמירה אופטימית על העתיד לבוא אלא חזרה על טקסט ידוע מראש, שלעיתים אין פשרו ברור.

== לחש ביהדות ==
בתורה קיים איסור להשתמש בלחשים, נאמר במקרא: "וחובר חבר", ופירשו בספרי ובתלמוד שהכוונה לאדם הלוחש לחש כדי לשתק נחש או עקרב. איסור זה נמנה בתרי"ג מצוות . 

אולם במקרים מסוימים התירו חז"ל להשתמש בלחשים, בתלמוד במסכת שבת מובא שורה של לחשים שמותר לאומרם בהזדמנויות שונות: כנגד חום גבוה, שחין וכאב, או כנגד שד לחשים אלו הותרו כדי ליישב את דעתו של החולה או הנפגע, כדי שהפחד לא יחמיר את מצבו. 

במשנה מובא עונש הלוחש: "הלוחש על המכה... אין לו חלק לעולם הבא", אך בתלמוד מוסבר שמדובר במי שרוקק לפני הלחש, משום שאין להזכיר שם האל בזמן רקיקה.

== ראו גם ==
* מילת קסם
* השבעה (מאגיה)
* כתבי הפירמידות
* לחשים במסופוטמיה
* לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש
* ספר הרזים

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.daf-yomi.com/BookFiles.aspx?type=1&id=583 סליחה הרב, זה בסדר לשאול כמה שאלות? בעניין קבלה מעשית לחשים וקמיעות] - הרב אביגדור אמיתי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאגיה
קטגוריה:אנתרופולוגיה של הדת
קטגוריה:איסורי עבודה זרה
בן

[[ג'ורג' הרברט ווקר בוש ובנו ג'ורג' ווקר בוש]]
פקיסטני ובנו]]
במשפחה, המושג בן הוא ייחוס הקושר זכר אל הוריו. המושג המקביל לנקבה הוא בת, ובלשון כללית קרובי משפחה מיחס זה ידועים כ"ילדים". להבדיל מהמונח תלוי-הגיל, "ילד" (כלומר אדם בשנותיו הראשונות) היותו של אדם בגדר בן של הורים מסוימים היא עובדה שרירה וקיימת לצמיתות. המושג נפוץ בהתייחסות לבני אדם, אך רלוונטי גם לבעלי חיים, למשל בפסוק: .

בן (וגם בת) הוא תוצאה של לידה, אך אדם עשוי להפוך לבן גם כתוצאה של אימוץ. לבן מאומץ יש הורים ביולוגיים (אלה שילדו אותו) והורים מאמצים (אלה המגדלים אותו).

==הכמיהה לבן==
בחברות קדומות, ובחברות מסוימות גם בימינו, יוחס ערך רב לבן זכר, בזכות הכוח הפיזי העדיף שלו, שאיפשר לו להשתלב טוב יותר בעבודה החקלאית. המחשה לכך מופיעה בספר בראשית (פרק ה'), שבו מפורט סדר הדורות מאדם ועד נח. על כל אחד מגיבורי פרק זה נאמר "ויולד בנים ובנות", אך רק הבנים מצוינים בשמם.

חשיבות גדולה במיוחד נודעת לבן במשפחת המלוכה, במונרכיה שבה רק בן (אך לא בת) יורש את כס המלך (כדוגמת יפן), ובמונרכיה שבה לבן יש עדיפות על פני אחיותיו, גם אם הן מבוגרות ממנו (כדוגמת הממלכה המאוחדת עד 2011). הנרי השמיני, מלך אנגליה, נודע בנישואיו לשש נשים (בזו אחר זו). הסיבה העיקרית לכך הייתה רצונו בבן שיירש את כיסאו.

מדיניות הילד האחד שהונהגה בסין הביאה לכך שנרשמו יותר לידות של בנים מאשר לידות של בנות. הסיבה המשוערת לכך היא הפלה מלאכותית של בנות (או המתתן מיד עם הלידה), וכן הסתרת הולדתן של בנות, על-מנת לאפשר ניסיון נוסף להולדת בן.

==ביהדות==
לפי ספר בראשית בתנ"ך, אדם הראשון הוא הזכר היחיד שאיננו בן (ובדומה לכך, חוה אשתו היא הנקבה היחידה שאיננה בת), משום שנבראו ולא נולדו.

לפי ההלכה, כאשר נולד בן זכר מברך אביו ברכת "הטוב והמטיב" ו"שהחיינו", ואילו בלידת בת מברך רק "שהחיינו". העדפת הבנים על פני הבנות מוצגת בברייתא: "אי אפשר לעולם בלא זכרים ובלא נקבות, אלא אשרי למי שבניו זכרים אוי לו למי שבניו נקבות".

===יחסי אבות ובנים===
ספר משלי עוסק ביחסים שבין הורים ובנים:
*
*

גם התלמוד עוסק בכך (במסכת סנהדרין):
* .

על חוסר הסימטריה ביחסים שבין האב לבניו עמד השל"ה בספרו "שני לוחות הברית": "אמרו במשל הדיוט: אב אחד מפרנס עשרה בניו באהבה וברצון ועשרה בנים לא מפרנסים באהבה וברצון אב אחד שלהם".

===מצוות הבן על האב ומצוות האב על הבן===
המשנה, במסכת קידושין, קובעת: . מצוות הבן על האב הן מצוות שעל האב לקיים כלפי בנו, ומצוות האב על הבן הן מצוות שעל הבן והבת לקיים כלפי אביהם.

התלמוד הבבלי מפרט מהן מצוות הבן על האב: .

מצוות האב על הבן הן "כבד את אביך ואת אמך" ו"איש אמו ואביו תיראו".

==ראו גם==
* בכור
* תסביך אדיפוס

==קישורים חיצוניים==

* שרונה ברץ, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=8800 יחסי אבות ובנים בספר משלי], באתר מט"ח
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחה
קטגוריה:מצוות הבן על האב
A Nice Pair

A Nice Pair (זוג נחמד) הוא אלבום אוסף של פינק פלויד. האלבום הוא בעצם The Piper at the Gates of Dawn ו-A Saucerful of Secrets המשולבים יחד ונמכרים בעטיפה חדשה. A Nice Pair הגיע למקום ה-36 בארצות הברית.

== הבדלים בין הגרסה האמריקאית לבין הגרסה האנגלית ==
A Nice Pair יצא במהדורות שונות בארצות הברית ובאנגליה. ישנם מספר הבדלים בין הגרסות בדיסק הראשון, מה שהופך את הגרסה האנגלית למועדפת יותר על רוב המעריצים של הלהקה. ככל הנראה, החטיבה האמריקאית של החברה ניסתה ליצור מחדש את הדיסק הראשון מקלטות שכבר נערכו עבור הגרסה האמריקאית של האלבום הראשון של פינק פלויד בשנת 1967. יש הסבר לכך על העטיפה האחורית של הגרסה האמריקאית של "A Nice Pair": שירים שלא נכללו באלבום האמריקאי הראשון ("Flaming", "Astronomy Domine" ו-"Bike") נכללו באלבום הזה, אבל טעויות חדשות נעשו. הקלטה חיה של "Astronomy Domine" באורך 8 דקות מהאלבום "Ummagumma" החליפה את הקלטת האולפן המקורית באורך 4 דקות במהדורה האנגלית, כי כנראה חברת הארווסט/קפיטול איבדו את העותק שלהם של הקלטת האולפן. הגרסה האמריקאית של "A Nice Pair" גם החלישה את הסוף של "Interstellar Overdrive" והוסיפה מספר שניות של דממה לפני תחילת השיר "The Gnome".

== עטיפה ==
עטיפת האלבום עוצבה על ידי קבוצת "היפנוזיס" שעיצבה עטיפות רבות של אלבומי פינק פלויד אחרים, כגון "The Dark Side of the Moon". העטיפה מורכבת מארבע עטיפות שכל אחת מהן מורכבת מ-9 תמונות שונות. העטיפות לא היו מספיק "חזקות" להוות עטיפת אלבום לבדן, ולכן שולבו יחד. כל תמונה מסמלת פתגם ידוע או משחק מילים באנגלית; לדוגמה, התמונה הימנית באמצע מראה מזלג על כביש, שמסמל מטפורה באנגלית שמשמעותה רגע מכריע, נקודת מפנה או שיא. התמונה האמצעית העליונה מראה שדיים של אישה, משחק מילים ויזואלי על שם האלבום - A Nice Pair - זוג נחמד (במהדורה האמריקאית הודבקו מדבקות סגולות או לבנות עם הכיתוב "Pink Floyd A Nice Pair" על תמונת האישה העירומה).

== רשימת רצועות ==
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
=== The Piper at the Gates of Dawn ===
#Astronomy Domine (4:14 במהדורה האנגלית, 8:12 במהדורה האמריקאית) (מהדורה אנגלית: בארט, רייט. מהדורה אמריקאית: גילמור, רייט)
#"Lucifer Sam" (3:07) (בארט)
#"Matilda Mother" (3:08) (בארט, רייט)
#"Flaming" (2:46) (בארט)
#"Pow R. Toc h." (4:26) (בארט, ווטרס, רייט, מייסון)
#"Take Up Thy Stethoscope and Walk" (3:05) (ווטרס)
#"Interstellar Overdrive" (9:41) (בארט, ווטרס, רייט, מייסון)
#"The Gnome" (2:13) (בארט)
#"Chapter 24" (3:42) (בארט)
#"The Scarecrow" (2:11) (בארט)
#"Bike" (3:21) (בארט)

=== A Saucerful of Secrets ===
#"Let There Be More Light" (5:38) (ווטרס, רייט, גילמור)
#"Remember a Day" (4:33) (רייט)
#"Set the Controls for the Heart of the Sun" (5:28) (ווטרס)
#"Corporal Clegg" (4:13) (ווטרס, גילמור, מייסון)
#"A Saucerful of Secrets" (11:57) (גילמור, ווטרס, רייט, מייסון)
#"See-Saw" (4:36) (רייט)
#"Jugband Blues" (3:00) (בארט)
|}
</div>

== מבצעים ==
*סיד בארט: גיטרות, שירה
*דייוויד גילמור: גיטרות, שירה
*רוג'ר ווטרס: גיטרה בס, שירה
*ריצ'רד רייט: קלידים, פסנתר, מטרולון, ויברפון, שירה
*ניק מייסון: תופים, כלי הקשה, שירה
*נורמן סמית': תופים, שירה ב-"Remember a Day"

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-1973
קטגוריה:אלבומי פינק פלויד
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
אלקטרה רקורדס

סמלה הקודם של החברה
אלקטרה רקורדס (באנגלית: Elektra Records) היא חברת תקליטים אמריקאית שהוקמה בשנת 1950 ובבעלות חברת וורנר מיוזיק, שפועלת כיום תחת קבוצת תקליטי אטלנטיק.

מבחר מהאומנים שהחברה הוציאה את אלבומיהם:

{|
| valign = top |
*הסטוג'ס
*הדלתות
*ביורק
*טים באקלי
*קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג
*הקיור
*האיגלס
*מיסי אליוט
*לאב
*זיגי מארלי
*פרדי מרקיורי
*MC5
*מטאליקה
| valign = top |
*קורן
*ג'ורג' מייקל
*ג'וני מיטשל
*מובי
*רוי אורביסון
*פנטרה
*פיקסיז
*קווין
*Dream Theater
*ברונו מארס
*יאנג דה ג'ייאנט
*גראנדמאסטר פלאש
|}
== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:חברות תקליטים של וורנר
דגל ונקובר

הדגל בשדה התעופה של ונקובר
דגל ונקובר משמש דגלה של העיר ונקובר בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. הדגל, שעוצב על ידי רוברט ואט (Robert Watt), מנהל מוזיאון ונקובר באותה עת, אומץ על ידי מועצת העיר ב-17 במאי 1983.

בסמוך לניצב הדגל מצוי משולש (שברון) ירוק, ובמרכזו מגן בצבע זהב שעליו מצוירים כתר ובו גרזן ומשוט (הכתר ובו הגרזן והמשוט מהווים את "תג העיר").

הכתר מסמל את איחוד חלקיה השונים של ונקובר לעיר אחת. הגרזן והמשוט מזכירים את התומכים של סמל העיר ומסמלים את ענפי הכלכלה העיקריים עליהם התבססה בעבר כלכלת העיר - כריתת עצים ודיג.

הצבע הירוק מסמל את היערות הרבים הצומחים סביב העיר. ביתר חלקי הדגל מצוירים פסים תכולים ולבנים בצורת גלים, המסמלים את האוקיינוס השקט ואת הנהרות הרבים המקיפים את העיר. פסים גליים אלה מקורם בדגל קולומביה הבריטית.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20060927065040/http://www.city.vancouver.bc.ca/ctyclerk/symbolsofthecity/index.htm סמלי העיר ונקובר (אתר רשמי)]
* 

קטגוריה:ונקובר
ונקובר

קטגוריה:קולומביה הבריטית: סמלים
סמל ונקובר

סמל ונקובר הוענק לעיר ונקובר שבפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה על ידי "מכללת שלטי האבירים" ב-31 במרץ 1969.

==תיאור הסמל==
במרכז הסמל מופיע שלט אצולה שבחלקו העליון, משמאל ומימין, שני פרחי מורן המסמלים את הפרובינציה (ומופיעים גם על סמל קולומביה הבריטית). במרכז שלט האצולה מופיע משולש ירוק המסמל את היערות הרבים שסביב העיר, ובמרכזו עמוד טוטם המסמל את תרבות האינדיאנים המקומית. משני צידי המשולש הירוק מצוירים גלים בכחול ולבן המסמלים את האוקיינוס השקט ואת הנהרות שסביב העיר. 

מעל שלט האצולה מופיע ציצה שעליה מופיע כתר המסמל את העיר עצמה וספינה המסמלת את חשיבות הסחר הימים לכללת העיר והיות הסחר הימי והנמל הטבעי הסיבה להקמת העיר. 

לשלט האצולה שני תומכים - חוטב עצים ודייג המסמלים את שני ענפי הכלכלה המסורתיים העיקריים עליהם התבססה כלכלת העיר. 
מתחת לשלט האצולה מופיע המוטו של העיר: "בים, ביבשה ובאוויר אנו משגשגים" (באנגלית: By Sea Land and Air We Prosper).

==היסטוריה==
סמל זה הוא השלישי מבין הסמלים של העיר ונקובר. הסמל הראשון של העיר היה בשימוש בין השנים 1886–1903. סמל זה הוחלף בשנת 1903 בסמל שהיה בשימוש עד שנת 1969 הדומה לסמל בו נעשה שימוש כיום בהבדלים הבאים: המשולש במרכז שלט האצולה היה צבוע באדום במקום בירוק, במקום עמוד הטוטם היה מצויר מטה הרמס, לא הייתה לסמל ציצה ופרחים, ומוטו העיר לא כלל את המילה "אוויר".
בשנת 1928 נעשה ניסיון לרשום את סמל העיר ברישומי מכללת האבירים, אולם התברר שהסמל אינו תואם את כללי ההרלדיקה ולא ניתן לרושמו. ועדה שהוקמה על מנת לפתור בעיה זו דנה בבעיה ארבע שנים ולא מצאה פתרון. בשנת 1962 הוקמה ועדה נוספת ברשות מזכיר העירייה. לוועדה הכינה ארבע סקיצות לדגל אשר נדנו על ידי מועצת העיר. בשנת 1964 הגישה המועצה את העיצוב הנוכחי למכללת האבירים, אשר אישרה את הסמל וכן את "תג" (Badge) העיר הכולל כתר ובו משוט וגרזן המסמלים את העיר וענפי כלכלתה העיקריים. התג מופיע על דגל העיר.

==ראו גם==
* דגל ונקובר

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20070927222859/http://www.city.vancouver.bc.ca/ctyclerk/symbolsofthecity/citycoatofarms.htm תיאור סמל העיר באתר העירייה]

ונקובר

קטגוריה:ונקובר
קטגוריה:קולומביה הבריטית: סמלים
מטריושקה

מַטריוֹשקָה (; נגזר מהשם מטריונה שהיה אחד מהשמות הנפוצים בתחילת המאה העשרים. בישראל מכונה גם בבושקה, מרוסית: Бабушка, סבתא) היא סדרה של בובות חלולות, עשויות עץ, הנתונות זו בתוך זו.

מטריושקה פתוחה
מטריושקה "יהודית"
המטריושקה החיצונית היא הבובה הגדולה ביותר, ובתוכה בובה נוספת, קטנה ממנה במקצת כך שתוכל להיכנס בתוך הבובה הגדולה. בתוך המטריושקה הקטנה יותר נמצאת בובה קטנה קצת יותר, וכן הלאה. כל אחת מן הבובות, פרט לפנימית ביותר עשויה משני חלקים: עליון ותחתון. החלק העליון מעוגל ומזכיר צורה של ראש וכתפיים, החלק התחתון שטוח ומאפשר עמידה יציבה של הבובה על השולחן. במטריושקה טיפוסית יש בין ארבע לשבע בובות הנתונות זו בתוך זו. הבובה הפנימית ביותר (שהיא גם הקטנה ביותר) אינה חלולה. המטריושקה המסורתית היא בדמות של אישה החובשת על ראשה מטפחת.

==היסטוריה==
המטריושקה, שצורתה החיצונית מבוססת על בובה יפנית, נחשבת לסמל בעיני העם הרוסי. בשלהי המאה ה-19 החלו לייצר אותה גם ברוסיה. בובת מטריושקה הוצגה לראשונה בתערוכה העולמית בפריז בשנת 1900. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 התגבש עיצובה הנוכחי.

==מקור השם==
השם Матрёшка ("מטריושקה") נגזר מהשם הרוסי נשי Матрёна ("מטריונה"). מקור שם זה הוא מן המילה הלטינית «mater», שפירושה "אמא". דמות המטריושקה מעוצבת כמו אמא טובת לב, בריאה ושמנמנה.

בעברית ישראלית הבובה קרויה לעיתים "בבושקה" (סבתא ברוסית). שם זה לבובה קיים במספר שפות סלאביות כמו קרואטית, סלובנית וסרבית.

==בתרבות==
פסלי מטריושקה ב[[אנדרטה למהגרים הרוסים, בעיר סאן חוויאר, אורוגוואי]]
*בסדרת הטלוויזיה "החפרפרת" השתמשו היוצרים במטריושקה שהולכת ונפתחת, וכל בובה זועמת יותר מקודמתה. בכך המחישו היוצרים את מורכבות העלילה, המורכבת מהונאה על גבי הונאה על גבי הונאה.
*עלילת סדרת ההנפשה "גיבורי העיירה" עסקה בעיירה שכל תושביה היו מטריושקות.
* המשוררת דליה קווה השתמשה במילה בבושקה בשירה "שורת נשים שקטה" כדימוי לשרשרת הדורות.
* משחק הווידאו "Stacking" מתקיים בעולם בו יצורים חיים וחפצים הם מטריושקות, ומגולל את סיפורו של בן למשפחת מנקי ארובות שחיה בזמן המהפכה התעשייתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בובות
קטגוריה:רוסיה: תרבות
קיט למברט

כריסטופר "קיט" סבסטיאן למברט (אנגלית: Christopher Sebastian "Kit" Lambert; 11 במאי 1935 - 7 באפריל 1981) היה מפיק אלבומי מוזיקה והאמרגן של להקת הרוק הבריטית המי.
== ביוגרפיה==
למברט נולד לשושלת אמנים ידועה, בשנות בחרותו שירת בצבא הבריטי לאחר תקופה בה למד באוניברסיטת אוקספורד. עם שחרורו, שב למברט לבריטניה ועבד כעוזר במאי בסרטים "תותחי נברון" ו"מרוסיה באהבה". 

בשנת 1966, בחר עם חברו כריס סטאמפ ליצור סרט על להקה אנונימית בראשית דרכה. הלהקה שנבחרה נקראה The High Numbers, ולימים שינתה את שמה ללהקת המי. במהלך ההפקה, עזב למברט את תפקידו בסרט והפך לאמרגנה של הלהקה הצעירה. 

למברט היה זה שדחף ותמך בפיט טאונסנד, לעבור משירים קלילים שאפיינו את ראשית דרכה של הלהקה, ליצירות כבדות ועמוקות יותר, מה שהוביל ליצירת אופרות הרוק ובראשן Tommy. למרות זאת, הופיעו חילוקי דעות בינו לבין חברי הלהקה ובשנת 1971 פוטר למברט מתפקידו ופנה ללהקות פאנק שזכו להצלחה.

למברט היה מכור לסמים, דבר שסיבך אותו לא מעט עם שלטונות החוק, יחד עם זאת, הודות לכישרונו כאמרגן זכה להון גדול אותו השקיע בנכסי מקרקעין. בשנת 1981 נפל למברט במדרגות ביתה של אימו ונפטר כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי.

לאחר מותו יצא לאור ספר המבוסס על זיכרונותיו ובו סיפורים שטרם סופרו על סצנת המוזיקה בשנות ה-60 של המאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:המי
קטגוריה:מפיקים בריטים

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1935
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1981
ערך (מתמטיקה)

במתמטיקה, ערך מתייחס בדרך כלל ל'פלט' של פונקציה. במקרה הבסיסי ביותר, של פונקציה אונארית, קיים קלט אחד שהוא המשתנה ופלט אחד שהוא ערך הפונקציה. 

:דוגמה: אם הפונקציה <math>f</math> מוגדרת על ידי <math>f(x) = 2x^2-3x+1</math> לכל מספר ממשי <math>x</math>, אז הקלט 3 יגרור ערך פונקציה 10 (מכיוון שאכן מתקיים <math>2\cdot3^2-3\cdot3+1 = 10</math>).

פונקציה עלולה להיות רב ערכית; במקרה כזה ניתן עדיין באופן פורמלי להתייחס אל ערך הפונקציה כאל משפחה או קבוצה בודדת. 

שימוש נוסף במילה ערך הוא לציון מופע כלשהו של משתנה (מתמטי או תכנותי).

:דוגמה: מתקיים <math>f(x) = 0</math> עבור שני ערכים נפרדים של המשתנה <math>x</math>, שהם <math>x=0.5</math> ו-<math>x=1</math>.

המונח הערכה מתייחס להשמה של ערכים מסוימים לתוך משתנים הכלולים במשפט או במשוואה מתמטית.

== ראו גם ==
* ערך מוחלט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פונקציות מתמטיות
איגואנה ירוקה

איגואנה ירוקה
זכר איגואנה ירוקה
איגואנה ירוקה או איגואנה מצויה (שם מדעי: Iguana iguana) היא מין של זוחל המשתייך לסוג איגואנה שבמשפחת האיגואניים. האיגואנה הירוקה נפוצה בעיקר באמריקה הדרומית והמרכזית, ותחום תפוצתה משתרע מדרום ברזיל ופרגוואי עד למקסיקו ולאיים הקאריביים. בארצות הברית היא נפוצה בעמק הריו גראנדה בטקסס, דרום פלורידה, פלורידה קיז ואיי הוואי.

המין תואר לראשונה בשנת 1758 על ידי הבוטנאי השוודי קארולוס ליניאוס. לסוג איגואנה שייכת האיגואנה הירוקה ואיגואנת האנטילים הקטנים.

מקור השם "איגואנה" הוא מהשיבוש הספרדי לשם "איוואנה" (Iwana), בו השתמש שבט הטאינו. עד היום, במדינות דוברות ספרדית, זכרי האיגואנה הירוקה נקראים "גורובו", "מיניסטרו" או "דניאלורטרס", והצעירים נקראים "איגואניטה" או "גורוביטו".

בטבע האיגואנה הירוקה מגיעה לאורך של כ-1.66 מטרים, ולמשקל של כ-10 קילוגרם. בשביה ניתן למצוא פרטים המגיעים לאורך של כ-2 מטרים ויותר.

אורך חיי האיגואנה בטבע מגיע לחמש עשרה שנה, ובשביה יכול לעבור אף את העשרים.

==פיזיולוגיה==
על אף שמה, האיגואנה הירוקה אינה ירוקה כולה, אם כי הצבע הירוק דומיננטי. לאיגואנה כתמים של צבע חום, אפור או שילוב ביניהם. גם באותו פרט איגואנה ניתן להבחין בשינויי צבע במהלך היום.

בהיותה זוחל האיגואנה זקוקה למקור חום על מנת לשמור על טמפרטורת גופה. את החום משיגות האיגואנות מרביצה במקום החשוף לשמש.

בראשה שני נחיריים, חורים קטנים בקצה הראש המשמשים לנשימה ולהפרשת מלחים. לה עיני חרוט צהובות כשל חתול, אלא שאצל האיגואנה האישון פתוח לרווחה. אוזניה הם קרום שקוף ועגול בשני צידי הראש, ללא שבלול חיצוני, עור התוף חשוף.

שיניה מחודדות דמויות מסור מוסתרות על ידי השפתיים. הלשון, בדומה לנחשים, מאכלסת את כל הקולטנים של חוש הטעם וחוש הריח.

לאיגואנה תא קולט אור בעזרתו רואה צבעים באופן חד ואף מצליחה לראות קרינה אולטרה סגולה. תכונה זו משמשת אותה למדידת רמת קרינת ה-UV שהיא מקבלת ובכך לקבל מספיק קרינה להפקת ויטמין D. לאיגואנה זוג קשקשים עגולים וגדולים במיוחד שמשמשים כשריד אבולוציוני הייחודי לאיגואנה. בתחתית ראשה וצווארה של האיגואנה מצוי עור דמוי מפרש, הנקרא פימה, כאשר היא מרגישה מאוימת או מתוחה היא פורשת אותו לקבלת מראה גדול יותר ומאיים.

לאיגואנה ארבע רגליים בעלות מפרקים רבים וציפורניים חדות (מתחדשות), בעוד ברגליים האחוריות ישנן שתי אצבעות ארוכות במיוחד. זנב האיגואנה הוא שרירי ביותר ומהווה עד שני שלישים מגודלה, ובעזרתו היא מסוגלת להלקות את טורפיה וכן איגואנות אחרות שפלשו לטריטוריה שלה. הזנב מסייע לאיגואנה במהלך השחייה, שידועה כאחד הצדדים החזקים שלה. בזנב מאוחסן מעט שומן שיכול לעזור לה בעת רעב. האיגואנה יכולה להיפטר מהזנב בעת מאבק עם טורף או לחץ, אבל לאחר מכן היא פגיעה מאוד ולזנבה לוקח פרק זמן ארוך מאוד להתאושש.

בפס ארוך לאורך גב האיגואנה עוברים אותם קשקשים דמויי דוקרנים, אשר לא נמצא להם שום שימוש מלבד זה שהם מעניקים לה מראה מאיים יותר.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:איגואנות
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:קוסטה ריקה: זוחלים
קטגוריה:גואטמלה: זוחלים
קטגוריה:זוחלים מימיים
קטגוריה:זוחלים ביער האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים אוכלי-צמחים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
הרכבת התחתית של סאו פאולו

מטרו של סאו פאולו]]
אחת מתחנות הרכבת התחתית בסאו פאולו
מפת הרשת
חברת הרכבת התחתית של סאו פאולו (בפורטוגזית: "Metrô de São Paulo" או "Companhia do Metropolitano de São Paulo") הוקמה ב-24 באפריל 1968 וחנכה את פעילותה בקו הראשון ב-14 בספטמבר 1974.

ה-Metrô, כפי שהיא מכונה בפי תושבי סאו פאולו, היא, בהשוואה לרכבות תחתיות בערים גדולות אחרות, חדשה, מודרנית, בטוחה ויעילה. אף שאוכלוסיית סאו פאולו מונה כ-10 מיליון בני אדם (בין שלוש הערים הגדולות בעולם), אורכם הכולל של הקווים קטן יחסית, בהשוואה לרכבות תחתיות אחרות באירופה ובצפון אמריקה - 61 ק"מ בלבד.

נכון ל-2007, מערכת הרכבת התחתית של העיר סאו פאולו כוללת ארבעה קווים: קו 1 (כחול), קו 2 (ירוק), קו 3 (אדום) וקו 5 (סגול). לאורך ארבעת הקווים פרוסות בסך הכול 55 תחנות. המערכת מסיעה ביום 3,200,000 בני אדם. עם זאת, המערכת לא מכסה את כל האזור האורבני, ועל כן מתקיים שיתוף פעולה עם ה-CPTM, החברה לרכבות מטרופוליטניות של סאו פאולו, שבין שאר פעילויותיה, משלימה את כיסוי הרכבת התחתית עם שישה קווים (הקווים A,B,C,D,E,F), הפרוסים על פני הקרקע במרחב האורבני העילי, לאורך 253.2 ק"מ, ו"משובצות" לאורכן 83 תחנות. קיימים ממשקים בין תחנות שתי החברות, ה-Metrô וה-CPTM, כלומר מיושמת פה גישה של שילוב רכבות תחתיות עם רכבות עיליות קלות. שתי המערכות מתוקצבות על ידי חברה השייכת לממשלת מדינת סאו פאולו והוענקו להן פרסים עבור היותן מערכות הרכבות האורבניות הנקיות בעולם.

הקו הראשון, ה"כחול", החל את פעילותו ב-14 בספטמבר 1974.

הרחבות צפויות של מערכת המטרו בעתיד: קו 4 (ה"צהוב") נמצא בשלבי בנייה, ויפרס לאורך 12.8 ק"מ, בתת-הקרקע. תהיינה לאורכו 11 תחנות ו"נפח התנועה" היומי הצפוי לו הוא כמיליון נוסעים, נוסף על נוסעי 4 הקווים האחרים. מתבצעת הרחבה גם בקו 2, שיכלול 3 תחנות נוספות ב-2010. קו 5 יורחב בעתיד ב-11.4 ק"מ נוספים.

זמן ההמתנה הממוצע בין רכבות במטרו של סאו פאולו עומד על 99 שניות.

== הקווים ==

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://urbanrail.net/am/spau/sao-paulo.htm אתר המציג תמונות של מערכת הרכבות התחתיות והעיליות בסאו פאולו], באתר Urbanrail.net

*
סאו פאולו
רכבת תחתית
ארון רלסטון

ארון רלסטון בטיפוס הרים עם [[תותבת ידו. 2009]]
ארון לי רלסטון (באנגלית: Aron Ralston; נולד ב-27 באוקטובר 1975), הוא מטפס הרים אמריקני שהתפרסם במאי 2003 כאשר כרת לעצמו את החלק התחתון של ידו הימנית בעזרת אולר רב תכליתי באיכות נמוכה כדי להציל את עצמו לאחר שידו נלכדה מתחת לסלע ענק. רלסטון תיעד את קורותיו בספר שפרסם, בין הפטיש והסדן (באנגלית: Between a rock and a hard place). הספר עובד מאוחר יותר לסרט קולנוע בשם "127 שעות".

==האירוע==
רלסטון היה סטודנט להנדסת מכונות וצרפתית באוניברסיטת קרנגי מלון. בסיום לימודיו עבד באינטל. ב-2002 עזב את אינטל ויצא לטפס בהרי הרוקי בקולורדו על כל הפסגות מעל 14,000 רגל (4,262 מטר). בעת שעשה מסע בקניון בלו-ג'ון ליד העיר מואב ביוטה, נפל עליו סלע גדול וריתק את זרועו הימנית תוך ריסוקה. במשך חמישה ימים ניסה רלסטון להרים או לשבור את הסלע, ללא הצלחה. רלסטון התשוש והמיובש, שידע כי אף אחד אינו יודע היכן הוא נמצא ולא יבואו להצילו, החליט לכרות את ידו כדי לשחררה מהסלע. הוא סובב אותה עד ששבר את העצמות וכרת את העור והבשר באולר רב תכליתי. בעזרת הצבת של האולר הרב תכליתי הוא קרע את הגידים. רלסטון לא נקב בשם הדגם של האולר הרב תכליתי, אך ציין שזה לא היה הדגם של לדרמן.

לאחר שניצל, נמצאה ידו על ידי פקחי הפארק וחולצה מתחת לסלע. הפקחים שרפו את היד ונתנו את האפר לרלסטון, שטמן אותו מתחת לסלע. מכירות האולרים הרב-תכליתיים בארצות הברית זינקו פלאים לאחר פרסום סיפור ההחלצות של רלסטון.

==הופעות פומביות==
רלסטון כיום מרצה לציבור הרחב, לרוב ללא תשלום. הוא ממשיך לטפס על הרים, ולאחרונה טיפס על הרים בארגנטינה. ב-2005 היה למטפס הראשון אי פעם שטיפס על כל פסגות קולורדו מעל 14,000 רגל, לבדו בחורף, משימה אותה החל ב-1997 ונאלץ לקטוע בשל התאונה.

ב-21 ביולי 2003 הופיע רלסטון בתוכנית הארוח המאוחרת של דייוויד לטרמן . ב-10 בספטמבר 2004 שודר סיפורו של רלסטון בתוכנית של שעתיים ב-Dateline NBC. התוכנית נקראה "ימי יאוש בקניון בלו-ג'ון".

ב-7 בספטמבר 2004 יצא לאור ספרו Between a Rock and a Hard Place, בהוצאת Atria Books. ()

בהופעה בתוכניתו של הווארד סטרן ב-13 בספטמבר 2005, במסע קידום ספרו, חשף רלסטון פרטים נוספים על התאונה. לדבריו ידו כבר מתה מחוסר אספקת דם כמה ימים לפני שכרת אותה. הוא השתמש בסלע כמנוף לשבירת עצמות הזרוע ונאלץ לשתות שתן של עצמו במשך כמה ימים לאחר שהמים שקצב לעצמו אזלו. גם לאחר ששחרר את עצמו, הוא היה במרחק של כ-13 ק"מ מהרכב שלו, שהיה רכב בעל תיבת הילוכים ידנית, וללא טלפון סלולרי. הוא ירד חומת אבן תלולה של כ-22 מטר וצעד לאורך הקניון בחום היום. בדרך פגש משפחת מטיילים מהולנד שנתנו לו כמה עוגיות ומים. לבסוף חולץ על ידי מסוק הצלה.

הסרט "127 שעות", המועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ושישה פרסי אוסקר מבוסס על סיפורו. את דמותו גילם השחקן ג'יימס פרנקו.

רלסטון ממשיך להופיע כנואם ממריץ בכל מיני אירועים.

==חייו האישיים==
בשנת 2009 נישא רלסטון לג'סיקה טרוסטי ונולדו להם שני ילדים. ב-2011 נפרדו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20200218222817/http://www.ruggedelegantliving.com/ תמונת כריכת הספר "בין הפטיש והסדן"]

קטגוריה:מטפסי הרים
קטגוריה:הרפתקנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
כרמאנשאה (פרובינציה)

פרובינציית כרמאנשאה (בפרסית: استان کرمانشاه) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן. הפרובינציה שוכנת במערב איראן, ובירתה היא העיר כרמאנשאה. היא נמצאת באזור הדרום-מזרחי של חבל הארץ כורדיסטן (שחלקו האחר מעבר לגבול, בעיראק), ובשנת 2011 מנתה כ-1,938,060 תושבים.

==קישורים חיצוניים==

*
כרמאנשאה
קטגוריה:כורדיסטן האיראנית
קטגוריה:כורדיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:גבול איראן–עיראק
ארכנגלסק (מחוז)

מחוז ארכנגלסק (ברוסית: Архангельская область; תעתיק: ארכנגלסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. בתוך המחוז נכלל גם המחוז האוטונומי ננץ.
==היסטוריה==
המחוז הוקם ב-23 בספטמבר 1937 כאשר חולק המחוז הצפוני של רוסיה. הוא מהווה חלק של המחוז הפדרלי הצפון-מערבי. המחוז נמצא בצפון-מערב רוסיה. בשטח המחוז נמצא מנזר סולובצקי באיי סולובצקי בים הלבן שהוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1992. המחוז כולל מספר איים. הגדולים מביניהם - ארץ פרנץ יוזף ונוביה זמליה. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-6 אזורים עירוניים ו-21 אזורים מוניציפליים.

במאי 2020 מחוז ארכנגלסק והמחוז האוטונומי של הניינץ החלו לנהל מגעים לאיחוד וחתמו על מזכר הבנות בנושא. איחוד מחוזות פחות מפותחים עם אזורים מפותחים יותר מאפשר לייעל את הפיתוח הכלכלי, כמו גם לספק תנאי מגורים שווים יחסית לכלל האזרחים, ללא קשר לאזורי מגוריהם. בנוסף, נפתרת סוגיית האוכלוסייה הקטנה במחוז הניינץ שכמעט ואינו מאוכלס ובכך מוסדר הצורך לבנות מדיניות אחידה בתחום ייצור נפט וגז וניהול סחורות דרך הים הצפוני.

==כלכלה==
כלכלת המחוז מבוססת על מפעלי עץ, נייר ועיבוד דגים. בשטח המחוז קיימים שדות גז טבעי, נפט ומרבצי גבס, מלח ויהלומים. העיר סברודווינסק מהווה את הבסיס המרכזי של הצי הצפוני של רוסיה ומהווה מרכז תעשיית ספנות חשובה. בשטח המחוז נמצא קוסמודרום פלסצק.

== דמוגרפיה ==
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 2010:
* רוסים - 1,114,000 (95.3%)
* אוקראינים - 16,500 (1.7%)
כ-75% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
יש לציין את הירידה באוכלוסיית המחוז (בכ-25%) מאז שנת 1989.

הערים הגדולות:
* ארכנגלסק - 355.8 אלף תושבים.
* סברודווינסק - 197.1 אלף תושבים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1937
אוגוסטה (מיין)

אוגוסטה (באנגלית: Augusta) היא עיר הבירה של מדינת מיין שבארצות הברית. בנוסף להיותה בירת מדינת מיין, היא גם בירת מחוז קנבק שבמדינה. בשנת 2010 התגוררו בעיר 19,136 תושבים.

== היסטוריה ==
אזור העיר אוגוסטה נחקר על ידי מתיישבים אירופים שהגיעו לאזור במסגרת ניסיונות היישוב הכושלים של מושבת פופהאם בספטמבר 1607. היישוב הראשון באתר הוקם בשנת 1629 על ידי מתיישבים אנגליים ממושבת פלימות' שהקימו במקום מוצב למסחר עם האינדיאנים. השם האינדיאני של האתר היה "קושנוק" שמשמעו "ראש הגלים".
תחנת המסחר סחרה בפרוות עם האינדיאנים המקומיים והייתה רווחית ביותר, עד שהחלו חיכוכים עם האינדיאנים, ובשנת 1661 מכרה המושבה את מוצב המסחר, שנותר נטוש במשך 75 השנים הבאות.

בשנת 1724 הוקם במקום מוצב צבאי בריטי בשם "מצודת ווסטרן" (כיום מוצב העץ העתיק ביותר בארצות הברית) על מנת להגן על נתיב הסחר למצודת האליפקס במעלה הנהר.

בשנת 1771 נוסד במקום יישוב בשם האלוול (Hallowell), אולם אזור המוצב הפך בפברואר 1797 לעיירה עצמאית בשם הארינגטון (Harrington). באוגוסט, באותה השנה, שונה שמה של העיירה ל"אוגוסטה" על שם אוגוסטה דירבורן, בתו של הנרי דירבורן.

בשנת 1799 הפכה העיר לבירת מחוז קנבק.

עם הפיכתה של מיין למדינה, בשנת 1820 נערכו דיונים בדבר בחירת בירה למדינה, ובשנת 1827 נבחרה אוגוסטה כבירת המדינה, אולם בית המחוקקים של המדינה המשיך להתכנס בפורטלנד עד הקמת בניין הסנאט של מיין בשנת 1832 בתכנונו של האדריכל צ'ארלס בולפינץ'. העיירה אוגוסטה הפכה רשמית לעיר ב-20 באוגוסט 1849.

בשנת 1837, נבנה על הנהר סכר ובקרבתו מנסרה לחיתוך עצים שהיוו אז מרכיב חשוב בכלכלת העיר. בשנת 1851 חוברה העיר למערכת מסילות הברזל - דבר שהגביר את חשיבותה הכלכלית של העיר ואת היקף המסחר בעצים. לאחר הקמת מסילת הברזל הוקמו בעיר מפעלי טקסטיל.

כיום, מרבית כלכלת העיר מתבססת על מתן שירותים למבני הממשל.

==גאוגרפיה==
אוגוסטה היא עיר הבירה המזרחית ביותר מבין בירות מדינות ארצות הברית. שטחה של העיר 150.9 קמ"ר מהם 143.4 קמ"ר שטחי יבשה ו-7.5 קמ"ר שטחי מים (4.98%).

== דמוגרפיה ==
נכון לשנת 2015, אוכלוסיית העיר מוערכת בכ-18,000 נפש. מרבית מהאוכלוסייה (94.1%) היא לבנה. המיעוטים כוללים: 1.5% אסייתים, 1.1% אפרו-אמריקאים, 0.7% אינדיאנים, 2.8% אחרים.

==השכלה==
בעיר פועל סניף של אוניברסיטת מיין.

<gallery>
קובץ:U. S. Post Office, Augusta, ME.jpg|בניין הדואר המרכזי, שנת 1915 לערך
קובץ:Water Street, Looking North, Augusta, ME.jpg|רחוב ווטר, שנת 1920 לערך
קובץ:Hotel North, Augusta, ME.jpg|מלון נורת', שנת 1906 לערך
קובץ:Bridge & City Hall, Augusta, ME.jpg|נהר קנבק בשנת 1909
קובץ:State House in 1905, Augusta, ME.jpg|בניין הסנאט - גלויה משנת 1905
קובץ:Maine state capitol.jpg|בניין הסנאט - 1965
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.uma.edu/ אוניברסיטת מיין שבאוגוסטה]
* [http://history.rays-place.com/me/augusta-me.htm ההיסטוריה של אוגוסטה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיין: ערים
קטגוריה:מדינות ארצות הברית: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1754
ג'פרסון סיטי

ג'פרסון סיטי (באנגלית: Jefferson City) היא עיר הבירה של מדינת מיזורי שבארצות הברית. העיר מהווה בירת מחוז קול, ומתגוררים בה 43,000 תושבים (2010).

העיר קרויה על שם נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון.

בעיר פועלת אוניברסיטת לינקולן.

==היסטוריה==
אזור זה של אמריקה היה מיושב בתקופה הפרה היסטורית על ידי מתיישבים המכונים כיום בוני התילים. לפני הגעת המתיישבים האירופים לאזור התגוררו בו אינדיאנים משבט האוסייג'.

בשנת 1812, עם הקמת טריטוריית מיזורי נבחרה העיר סנט צ'ארלס כבירתה. בשנת 1821 נבחרה העיר לומנ'ז לנדינג (באנגלית: Lohman's Landing), עיירת סחר קטנה, כבירת המדינה, והוחלט על שינוי שמה של העיר. בין השמות שהוצעו היו "מיזוריפוליס" (Missouriopolis), אולם לבסוף נבחר השם "ג'פרסון סיטי" - "עירו של ג'פרסון".
בשנת 1826 התכנס לראשונה בית המחוקקים של מיזורי בעיירה הקטנה, ובשנת 1839 הפכה לעיר. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית נכבשה העיר על ידי צבא האיחוד.

ב-22 במאי 2019, מעט לפני חצות סופת טורנדו הרסנית EF-3 תקפה את העיר וגרמה לנזק נרחב בצד הדרום-מערבי של העיר. לפחות 20 בני אדם נפצעו וגבר אחד מת מפצעיו למחרת האירוע.

==גאוגרפיה==
שטחה של העיר 73.2 קמ"ר מהם 70.6 קמ"ר שטחי יבשה ו-2.6 קמ"ר שטחי מים (3.61%).

=== אקלים ===
בג'פרסון סיטי ישנו אקלים יבשתי ולח עם קיץ חם וגשום וחורפים קרים. סופות רעמים נפוצות גם באביב וגם בקיץ. שלג קל נפוץ במהלך החורף.

==דמוגרפיה==
נכון לשנת 2010 גרים בעיר כ-43,000 תושבים. 78% מהאוכלוסייה לבנה, 16.9% אפרו-אמריקאים, 1.8% אסייתים, 2.2% משני גזעים או יותר, ו-1.2% מגזעים אחרים.

== פוליטיקה וממשל ==
במועצת העיר חברים כ-10 נציגים הנבחרים מחמשת המחוזות בעיר- שניים מכל מחוז. 

==אתרים בעלי חשיבות==
בעיר ממוקם בניין קפיטול מדינת מיזורי ובנייני הממשל של המדינה.
כמו כן ממוקמים בעיר מוזיאון מדינת מיזורי, המוזיאון להיסטוריה צבאית של מיזורי

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.visitjeffersoncity.com/ מחלקת המבקרים והכנסית של העיר]
* 

== הערות שוליים ==

בניין [[קפיטול מדינת מיזורי]]

קטגוריה:מיזורי: ערים
קטגוריה:מדינות ארצות הברית: ערי בירה
קטגוריה:הנצחת תומאס ג'פרסון
קטגוריה:יישובים, מחוזות ומדינות הנקראים על שם נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1821
אלכס כגן

אלכס כגן (נולד ב-1944 בברית המועצות) הוא מלחין ובמאי תיאטרון ישראלי. עלה לישראל עם אמו והתחנך בקיבוצים משמר הנגב וגבעת ברנר.

== קריירה מקצועית ==
=== במאה ה-20 ===
בעת שירותו הצבאי הכיר לראשונה את חנוך לוין, ולאחר מלחמת ששת הימים העלו שניהם במשותף את הקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה" שחולל שערורייה ציבורית. אחד משירי הקברט הוא "שחמט", המוכר בביצועה של חוה אלברשטיין. לאחרונה נוספו לשיר גרסאות כיסוי בביצוע שלומי סרנגה ואבי טולדנו.

כגן המשיך לשתף פעולה עם לוין בעוד מספר הצגות, כגון "יעקובי ולידנטל", "נעורי ורדה'לה" ו"קרום". הוא כתב מוזיקה גם להצגות של יהושע סובול ונסים אלוני ("שעיר אחד לעזאזל)". כמו כן כתב מוזיקה לסרטיהם של דן וולמן, מיכל בת-אדם, משה מזרחי, יעוד לבנון ועוד. תקופה קצרה עמד בראש מגמת לימודי המוזיקה בבית הספר לתיאטרון בית-צבי. 

ב-1975 חיבר את המוזיקה לסרטו של דן וולמן "מיכאל שלי". ב-1980 חיבר את המוזיקה לסרטה של מיכל בת אדם "על חבל דק". ב-1983 חיבר את המוזיקה לסרטו של יצחק צפל ישורון, זוג נשוי. ב-1984 חיבר את המוזיקה לסרט "חייל הלילה" וב-1986 חיבר את המוזיקה לסרט "מלכת הכיתה", גם הוא בבימויו של יצחק צפל ישורון.

בסוף שנות ה-80 החל לעסוק בבימוי אופרות ואף היה ממקימי האופרה הקאמרית הישראלית (ביחד עם הסופר אריה קרישק) קצרת הימים, אשר הספיקה להעלות אופרה אחת בלבד- "ורד לבן" מאת אודו צימרמן.

=== במאה ה-21 ===
בדצמבר 2007 העלה כגן בישראל את המופע "שוברט פלוס", אפיזודה אופראית על פי הלידר של שוברט, בהשתתפות זמרי האופרה גבי שדה ואלמה מושונוב, הפסנתרן ברט ברמן ונגנית הקלרינט מור לוין. ב-2009 העלה ערב דומה על פי יצירות גוסטאב מהלר. 

ב-2012 העלה ערב מיוחד לשירי חנוך לוין, שהולחנו על ידו בעבר בהשתתפות הזמרת קרן הדר. בסתיו 2014 ביים והלחין את "נפילה בשידור חי" מונודרמה של אריה קרישק, בכיכובו של אלכס אנסקי, על ימי הרדיו האחרונים של שדרן בכיר ונודע. ההצגה זכתה לביקורות מהללות והוצגה ברחבי הארץ ובחו"ל. בתחילת 2015 העלה את "המכשפות", האופרה הראשונה של פוצ'יני, בהפקה מיוחדת בשילוב קולנוע ווידאו, עם אירה ברטמן, גבי שדה ויותם כהן. באביב 2016 ביים גרסה של האופרה "אנה פרנק", מאת גריגורי פריד, עם הזמרת איילת כהן, הפסנתרן ברט ברמן, קריינות מפי אלכס אנסקי, בתרגום של דוד זבה.

== חיים אישיים ==
כגן עובד ומתגורר בעיקר בגרמניה. הוא נשוי לאדריכלית ענת בלומנטל ולהם בן אחד. לכגן שני בנים מנישואיו הראשונים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* אלכס כגן [http://nillydagan.com/%D7%9E%D7%9C%D7%97%D7%99%D7%A0%D7%99-%D7%9E%D7%A9%D7%95%D7%A8%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%90%D7%9C%D7%95%D7%9C-%D7%94%D7%AA%D7%A9%D7%A2%D7%94/1756-%D7%90%D7%9C%D7%9B%D7%A1-%D7%9B%D7%92%D7%9F באסופת מלחיני שירי משוררים], בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944