OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מייקל אברקרומבי

מייקל אברקרומבי (באנגלית: Michael Abercrombie; 14 באוגוסט 1912 - 28 במאי 1979) היה חוקר ביולוגיה בריטי שעסק בביולוגיה של התא ובאמבריולוגיה.

== ביוגרפיה ==
מייקל אברקרומבי נולד בשנת 1912 במחוז גלוסטרשייר שבדרום מערב אנגליה. בנו השלישי של המשורר האנגלי לסלס אברקרומבי. למד בליברפול ובלידס. בשנת 1931 החל ללמוד זואולוגיה באוניברסיטת אוקספורד. שם עשה את התואר הראשון שלו. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת קיימברידג'. 

בשנת 1947 החל ללמד בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. ניהל מעבדות מחקר באוניברסיטת קיימברידג' משנת 1970 ועד מותו. חקר בעיקר את התפתחות הסרטן בגופן של בעלי חיים.

מת בביתו שבקיימברידג' בשנת 1979.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ijdb.ehu.es/web/descarga/paper/10761842 Michael Abercrombie (1912-1979)], The International Journal of Developmental Biology

קטגוריה:ביולוגים אנגלים
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1912
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1979
Cronartium ribicola

Cronartium ribicola (שלפוחית החלודה של האורן הלבן) הוא מין של פטריית חלודה ממשפחת Cronartiaceae.

== מאפיינים ==
הפטרייה היא טפיל המנצל שני פונדקאים שונים (אורן לבן ודומדמניתיים), ותהליך ההנבגה שלו מחולק לחמישה שלבים. הפטרייה נמצאת באופן טבעי באירופה ובאסיה, היכן שהאורנים הלבנים (אורן מקדוני, אורן שווייצרי ואורן כחול) נהנים מהעמידות הגבוהה ביותר כנגד מחלות.

הפטרייה הובאה לצפון אמריקה בטעות ב-1909, והיא נחשבת למין פולש הגורם לנזקים נרחבים לעצי האורן האמריקניים, שאינם בעלי יכולת עמידות כנגדה. שיעור התמותה הגבוה ביותר הוא בקרב אוכלוסיות אורן לבן מערבי (Pinus monticola), אורן הסוכר, אורן גמיש ואורן לבן-קליפה. הרשויות האמריקניות עושות מאמצים על מנת לברור ולהרבות את הפרטים העמידים של המינים הללו; המחקר מרוכז על ידי מרכז המשאבים הגנטיים דורנה של שירות היערות של ארצות הברית, הנמצא באורגון.

ניתן להגביל במידה מסוימת את תפוצת הפטרייה. אם מוצאים שלפוחיות של הפטרייה על ענפים שגובהם מעל 10 עד 15 ס"מ מהגזע, יש לגזום אותם באופן מיידי, ובכך תיעצר התפשטות המחלה לשאר העץ. במקרה שגזע העץ עצמו נדבק לא ניתן להגביל את עוצמת המחלה, והעץ ימות לאחר שהפטרייה תקיף אותו לחלוטין. ההדבקה מתרחשת לרוב בענפים הנמוכים הקרובים לקרקע של עצים צעירים, כך שלגיזום הענפים הנמוכים יש השלכות חיוביות נוספות כגון שיפור איכות העץ והפחתת הסבירות להדבקה חוזרת מהפטרייה. צורה נוספת של הגבלה שיושמה בכמה אזורים היא הסרה מתמדת של צמחי הדומדמניתיים הגדלים ליד עצי האורן הלבן. כיוון שמסלול ההדבקה הוא דמדמניים-אורן-דמדמניים, הפטרייה לא יכולה להתקיים ללא אחד מהפונדקאים שלה. אולם, התברר כי למעשה הסרת הדומדמניתיים לא מסייעת לשיפור המצב, כיוון שהם גדלים בקלות מחתיכות שורש שנותרו בקרקע, והזרעים מופצים למרחק רב על ידי עופות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080502165415/http://www.forestpathology.org/dis_wpbr.html מידע על הפטריה באתר העוסק בפתולוגיה של יערות]
* [http://www.sugarpinefoundation.org קרן אורן הסוכר]
* [http://www.whitebarkfound.org קרן המערכת האקולוגית אורן וייטבארק]

קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1872
תמונה (תורת הקטגוריות)

בתורת הקטגוריות, תמונה של מורפיזם היא מורפיזם בעל תכונות מסוימות (אם קיים כזה), המכליל את מושג התמונה של פונקציה.

בקטגוריה C, מונומורפיזם <math>h : I \to Y</math> הוא תמונה של המורפיזם <math>f : X \to Y</math>, אם:
# קיים מורפיזם <math>g : X \to I</math> כך ש f=hg.
# לכל אובייקט Z ולכל מורפיזם <math>k : X \to Z</math> ומונומורפיזם <math>l : Z \to Y</math> כך ש f=lk קיים מורפיזם יחיד <math>m : I \to Z</math> כך ש k=mg ו h=lm.

תמונה:CategoriaImagem.PNG

מן התכונה השנייה, הנקראת "אוניברסליות", נובע שאם התמונה קיימת אז היא יחידה עד כדי איזומורפיזם.

התמונה של f מסומנת לעיתים קרובות ב-<math>\mathrm{Im}(f)</math>.

==דוגמאות==

בקטגוריה של קבוצות התמונה של מורפיזם <math>f : X \to Y</math> היא ההכלה של התמונה 
<math>\{f(x) | x \in X \}</math> לתוך Y.
בקטגוריות רבות, כגון הקטגוריה של חבורות, הקטגוריה של חבורות אבליות והקטגוריה של מודולים התמונה של מורפיזם היא התמונה של המורפיזם המתאים בקטגוריה של קבוצות (לאחר הפעלת הפונקטור השוכח).

קטגוריה:תורת הקטגוריות
בית קרן קרב

250px
בית קרן קרב, או כפי שנקראה בעבר וילה כתאנה, היא מבנה חד קומתי בשכונת טלביה בירושלים. המבנה נמצא בכיכר אורד וינגייט, ברחוב מרכוס 1.

==היסטוריה==
וילה כתאנה נבנתה בשנת 1926 על ידי איש העסקים הנוצרי אנטוניו כתאנה. חלקו האחורי של המבנה, ברחוב חובבי ציון, שימש כמכולת. בשנת 1948, בשל הלחימה באזור השכונה בין כוחות "ההגנה" לכוחות הערביים, עברה המשפחה לביירות. לאחר הקמת מדינת ישראל עבר המבנה לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים, שמכר את המבנה. בשנות ה-70 הועבר המבנה לידי האוניברסיטה העברית וזו מכרה אותו בשנת 1987 לאיש העסקים הקנדי צ'ארלס ברונפמן. ברונפמן העביר את המבנה לקרן קרב (The CRB Foundation) שהקים.

==תיאור המבנה==
250px
הווילה נבנתה בסגנון ליוואן האופייני לבתים ערביים עד אמצע המאה ה-20, ונפוץ בבתי טלביה וקטמון. גרם מדרגות רחב מוביל לכניסת המבנה, וסביב המבנה גן ובו צמחייה שהייתה טיפוסית לגנים ערביים בראשית המאה ה-20: עצי דקל, זית והדרים. בחזית הבית חדר מגורים הבולט אל מחוץ לקו המבנה.

על מנת להתאים את המבנה לשימושי קרן קרב, שופץ המבנה על פי תוכניתם של האדריכלים ג'ף ודבי רמז. השיפוץ שמר על מראהו החיצוני של המבנה, אולם בפועל נוספו למבנה שתי קומות - בור המים שהיה מתחת למבנה הפך לקומת מרתף, ובשנת 2001 גג המבנה הוגבה מעט, דבר שאפשר הוספת קומה שנייה מתחת לגג הרעפים. חלק מרעפי המבנה הוסרו, והותקנו בו חלונות, דבר המאפשר הארת חלקים מהמבנה באור טבעי תוך חיסכון בחשמל.

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

==קישורים חיצוניים==

קרן קרב
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
מלון יסמין האוס

מלון יסמין האוס או בית יסמין, הוא בניין בשכונת טלביה בירושלים. הוא נמצא ברחוב חובבי ציון 21, במפגש הרחוב עם רחוב לב העברי.

==היסטוריה==
מבנה זה הוא יוצא דופן בהיסטוריה של השימושים בו מבין מבני השכונה. בעוד שמרבית מבני שכונות טלביה ורחביה ואף קטמון נבנו כמבנים פרטיים, ובהמשך הפכו למבנים ציבוריים או בתי דירות, במבנה זה, התהליך היה הפוך. המבנה נבנה על ידי ד"ר תאופיק כנעאן בשנות ה-30 של המאה ה-20 כבית דירות להשכרה. לאחר מספר שנים הפך המבנה לבית ספר אשר נוהל על ידי מסדר אחיות מאיווריאה שבאיטליה. בית הספר כלל בית ספר לבנים ולבנות וגן ילדים. הנזירות תמכו בשלטונות איטליה באותה עת - המפלגה הפשיסטית שבראשה עמד בניטו מוסוליני. במרכז בית הספר ניצבו תמונותיו של מוסוליני, של האפיפיור באותה עת פיוס ה-11, ושל מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השלישי. מיד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הועבר הבית לבעלותם של ח'ליל חדאד ובשארה חדאד - משפחה נוצרית אמידה, על מנת שלא יוחרם כנכסי אויב (תאופיק כנעאן היה בעל נתינות גרמנית).

בשל דעותיהן הפוליטיות, בתחילת מלחמת העולם השנייה אסרו שלטונות המנדט הבריטי את הנזירות, וכלאו אותן בכנסיית מנזר ההלקאה שבעיר העתיקה.

לאחר סגירת בית הספר הפך המבנה לבית מלון ובו שבעה חדרים שנקרא "מלון יסמין האוס" (באנגלית: Jasmin House Hotel) על שם יסמין, בתו של ד"ר כנעאן. במלון התגוררו פקידי המנדט הבריטי, וכן עיתונאים בריטיים. בשנת 1947 שימש הבניין את חברי ועדת אונסקו"פ של ארגון האומות המאוחדות אשר באו לבקר בירושלים על מנת לגבות עדויות ולהכריע בשאלת סיום המנדט הבריטי ועתידה של ארץ ישראל.

בשנים 1947–1948 שימש הבניין כמקום מפגש לפעילי תנועת הנג'אדה אשר התנגדה להקמת מדינת ישראל. אחרי מלחמת העצמאות שב המבנה והפך לבית דירות מגורים.

==תיאור המבנה==
הבניין בנוי בסגנון מזרחי מסורתי. במרכז המבנה כיפה, ומעל אגפיו הצדדיים עיטור חומה משונן, בדומה לחומות ירושלים. אף שמדובר בבית דירות, בכל קומה וקומה של הבניין הדירה היא למעשה דירה בסגנון ליוואן האופייני לבתי טלביה וקטמון. חדר המגורים המרכזי של כל קומה אינו רבוע אלא מתומן (כאשר בקומה העליונה, מעל חדר זה נמצאת הכיפה). בשל צורתו חלק מחדרי המבנה אינה מקושרים ישירות לחדר המגורים (כמקובל בבית ליוואן) אלא מחוברים למסדרון המקושר לחדר המגורים. בכך דומה יותר הבניין באופיו לבית מגורים מודרני מאשר לבית הליוואן המסורתי.

קשתות מעטרות את חלונות המבנה ואת מרפסותיו, והמבנה מצופה אבן, בהתאם לחקיקה המנדטורית.

כיפת הבניין היא יוצאת דופן בשכונת טלביה, והבניין היה המבנה היחיד בשכונה שבראשו כיפה.

== גלריה ==
<gallery>
Jasmin House Hotel P4110053.JPG
Jasmin House Hotel P4110054.JPG
Jasmin House Hotel P4110055.JPG
</gallery>
==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002
==קישורים חיצוניים==

יסמין האוס
בית מוגנם

בית הדירות ברחוב חובבי ציון 5
בית מוגנם או בית מוגנם ומוגנם, הם שמם של שני בתים סמוכים המצויים בשכונת טלביה בירושלים. המבנים נמצאים ברחוב חובבי ציון 7 ו-5.

==היסטוריה==
שני המבנים נבנו בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי משפחה ערבית נוצרית (פרוטסטנטית) שבראשה עמד עורך הדין אליאס מוגנם. מוגנם, שלמד משפטים בארצות הברית, כיהן כמזכיר הקונגרס הפלסטיני הלאומי השביעי, שנערך בשנת 1928. רעייתו, מאתייל מוגנם, הייתה פעילה למען זכויות הנשים בחברה הפלסטינית.

בני המשפחה התגוררו במבנה שניצב כיום ברחוב חובבי ציון 7. המשפחה האמידה נהגה לארח בביתה את ראשי המנדט הבריטי ואף את מלך ירדן, עבדאללה הראשון.

המבנה הניצב ברחוב חובבי ציון 5, שימש בעבר (ואף כיום) כבית דירות להשכרה. במבנה התגורר איברהים כעאבני, שהיה המתרגם הרשמי מאנגלית לערבית של ממשלת המנדט הבריטי.

במהלך מלחמת העצמאות עזבה משפחת מוגנם את ירושלים, ולאחר המלחמה הועבר המבנה לאפוטרופוס על נכסי נפקדים. בשנת 1958 הושכרה הקומה העליונה של המבנה ברחוב חובבי ציון 5 למשפחתו של הפרופסור דן פטינקין, מייסד החוג לכלכלה באוניברסיטה העברית. בשנת 1978 רכש פטינקין את המבנה ממשפחת מוגנם. בשנת 2011 מכרה משפחת פטנקין את הבית.

המבנה ברחוב חובבי ציון 7 שופץ בשנת 2008, ובמסגרת השיפוץ נוספו לו שתי קומות נוספות.

==תיאור המבנה==
שני המבנים נבנו בסגנון הליוואן האופייני לבתי מגורים ערביים. המבנה ברחוב חובבי ציון 7, אשר שימש את משפחת מוגנם, נבנה בפאר רב. גג המבנה עוטר בשיני חומה, המזכירים את חומות ירושלים (שניים אלה שימשו מוטיב עיטורי גם במלון יסמין האוס הסמוך). חדר המגורים של המבנה (החדר המרכזי) בלט מקו מבנה באמצעות מרפסת סגורה משושה. חלונות הקומה השנייה של המבנה עוטרו בקשתות האופייניות לתקופה (בבית המגורים, בבית מס' 5, הקשתות מצויות גם בחלונות הקומה הראשונה).

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002
==קישורים חיצוניים==

מוגנם
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
מזרח המידלנדס

אזור מזרח המידלנדס (באנגלית: East Midlands) הוא אחד מתשעת אזורי אנגליה. הוא כולל את המחוזות הטקסיים דרבישייר, לסטרשייר, ראטלנד, נוטינגהאמשייר, נורת'האמפטונשייר ורובו של מחוז לינקולנשייר, אך למרות זאת רוב האנשים המדברים על "מזרח המידלנדס" מתכוונים רק לדרבישייר, לסטרשייר ונוטינגהאמשייר. הנקודה המחברת שלושה מחוזות אלה ידועה בתור "טרנט לוק".

==היסטוריה==
לפני הכיבוש הרומאי בבריטניה במאה הראשונה לספירה, התגורר באזור זה שבט ה"קוריאלטאווי" (Corieltauvi). הכיבוש הרומאי קבע את בירת האזור בלסטר אשר נקראה אז "רטאה קוריאלטאוורום" (Ratae Corieltauvorum). האזור היה ידוע גם בתור "חמשת הבורס של הדיינלאו" (Five Burghs of the Danelaw). האזור הנוכחי הוכר רשמית בשנת 1994.

==שלטון מקומי==
אזור מזרח המידלנדס כולל את המחוזות הבאים:

{| class="wikitable"
|-
!מפה||מחוז טקסי ||מחוז שייר/ רשות יוניטרית|| מחוז
|-
| rowspan="9" | קובץ:EnglandEastMidlandsNumbered.png || rowspan="2" | דרבישייר || 1. דרבישייר || א) היי פיק, ב) דרבישייר דיילס, ג) דרום דרבישייר, ד) ארווש,
ה) אמבר וואלי, ו) צפון-מזרח דרבישייר, ז) צ'סטרפילד, 
ח) בולסובר
|-
| colspan="2" | 2. דרבי (מחוז יוניטרי) 
|-
| rowspan="2" | נוטינגהאמשייר || 3. נוטינגהאמשייר || א) ראשקליף, ב) ברוקסטאו, ג) אשפילד, ד) גדלינג,
ה) ניוארק ושרווד, ו) מנספילד, ז) באסטלאו
|-
| colspan="2" | 4. נוטינגהאם (מחוז יוניטרי)
|-
| לינקולנשייר (חלקי) || 5. לינקולנשייר || א) לינקולן, ב) צפון קסטבן, ג) דרום קסטבן, ד) דרום הולנד,
ה) בוסטון, ו) מזרח לינדסי, ז) מערב לינדסי
|-
| rowspan="2" | לסטרשייר || 6. לסטרשייר || א) צ'רנווד, ב) מלטון, ג) הרבוראו, ד) אודבי וויגסטון, ה) בלאבי, ו) הינקלי ובוסוורת', ז) צפון-מערב לסטרשייר
|-
| colspan="2" | 7. לסטר (מחוז יונטרי)
|-
| colspan="3" | 8. ראטלנד
|-
| colspan="2" | 9. נורת'האמפטונשייר || א) דרום נורת'האמפטונשייר, ב) נורת'האמפטון, ג) דאוונטרי,
ד) וולינגבוראו, ה) קטרינג, ו) קורבי, ז) מזרח נורת'האמפטונשייר
|}

==כלכלה==
המעסיקים העיקריים באזור זה כוללים את ויטאביקס, בבורטון לאטימר. מבחינת חברות מכונאות יש את רולס-רויס בדרבי, סימנס בלינקולן, יצרנית האופנועים טריומף בהינקלי וקטרפילר ליד דספורד . מנוע הסילון פותח לראשונה באזור זה בלוטרוורת', וההדגמה הראשונה לשימוש ברדאר הייתה בדאוונטרי. בצפון דרבישייר ונוטינגהאמשייר היו הרבה מכרות פחם, וישנם עדיין שניים פועלים ליד מנספילד. קרלסברג מיוצרת בנורת'המפטון. לחיל האוויר המלכותי יש הרבה בסיסים באזור זה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060325135101/http://www.emda.org.uk/main/ סוכנות הפיתוח למזרח המידלנדס]
* [https://web.archive.org/web/20080302121703/http://www.emra.gov.uk/ האספה האזורית של מזרח המידלנדס]
* [https://web.archive.org/web/20090324064456/http://www.goem.gov.uk/ המשרדים הממשלתיים של מזרח המידלנדס]
* [https://web.archive.org/web/20080508171258/http://www.emdir.org/ המדריך למזרח המידלנדס]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אנגליה: אזורים
בית ג'לאט

בית ג'לאט המכונה גם בית הקרמיקה, הוא מבנה המצוי בשכונת טלביה בירושלים, ברחוב אלקלעי 8, בפינת רחוב דיזראלי.

==היסטוריה==
בית ג'לאט נבנה בשנת 1926 על פי תוכניות האדריכל ספירו ח'ורי פתאסיס עבור אליאס ג'לאט ורעייתו קתרין. אליאס ג'לאט היה איש עסקים ערבי נוצרי - קתולי אשר שימש כקונסול כבוד של הונגריה בירושלים, וכנשיא מועדון רוטרי בירושלים.

בשנת 1948, לאחר דרישה של ארגון ההגנה, עזבו בני המשפחה את ביתם ועברו ללבנון. משם היגרו לאנגליה ולארצות הברית.

במהלך מלחמת העצמאות הועבר המבנה לידי מוסד עליית הנוער. במבנה שוכנו ילידי עליית הנוער שהתגוררו קודם לכן במשק שבמוצא, ואשר נאלצו לעזוב את המשק בשל הפגזות צבא ממלכת ירדן. לאחר מלחמת העצמאות עבר המבנה לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים. מוסד עליית הנוער שכן במבנה עד שנות ה-70, ולאחר מכן הושכר המבנה לארגונים שונים. בשנת 2001 הושכרה קומת הקרקע של המבנה למוסד חינוכי של רשת אמי"ת, והקומה השנייה שימשה כאכסניה לבנות. בהמשך העשור הראשון של המאה ה-21 נמכר המבנה ושופץ, והוא שב לשמש כבית מגורים.

==תיאור המבנה==
המבנה נבנה בפאר רב, קומתו העליונה של המבנה מעוטרת באריחי קרמיקה ארמנית, והמבנה נחשב למבנה הקרמיקה המעוטר ביותר בירושלים. קשת חלונות המבנה וכן פינות המבנה עוטרו בדוגמת אבלק שהייתה אופיינית בבניה הממלוכית. על גגו של המבנה עיטורים שונים ובהם עיטורי פרחים, ואף שיני חומה (השונים ממבנים אחרים בשכונה בצורתם - צורה המדמה פרח, ולא צורה המזכירה את חומות ירושלים).

בשל קשריו העסקיים הרבים של אליאס ג'לאט, הבית, שנבנה כבית ליוואן אופייני (צורת הבנייה האופיינית למבנים ערבים עד אמצע המאה ה-20, והייתה נפוצה ביותר בשכונות טלביה וקטמון), כלל שני חדרי אירוח - בקומה הראשונה היה בית אירוח עבור אליאס ג'לאט, ובקומה שנייה חדר אירוח משפחתי אשר שימש את רעיתו.
בשנות ה-60 שימש המבנה לעליית הנוער תחת ניהולו של מר בנציון גבורין ורעייתו אסתר.

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002
==קישורים חיצוניים==

ג'לאט
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
קטגוריה:החברה הפלסטינית בארץ ישראל המנדטורית
בית אניס ג'מל

בית אניס ג'מל, הוא מבנה המצוי ברחוב אלקלעי 9, בפינת רחוב ד'יזראלי שבשכונת טלביה בירושלים.

==היסטוריה==
בית ג'מל נבנה בשנת 1934 על ידי אניס ג'מל, ערבי נוצרי אנגליקני עבור משפחתו. ג'מל התגורר בקומה העליונה של המבנה עם רעייתו, טביתה, בת דודתו של השחקן פיטר יוסטינוב. סביב המבנה השתרע גן נרחב.

המשפחה נמלטה מהשכונה בשנת 1948 בעקבות מתקפה של ארגון הלח"י בירושלים, והארגון השתלט על המבנה והפך אותו למפקדתו.

לאחר מלחמת העצמאות הועבר המבנה לחזקתו של האפוטרופוס על נכסי נפקדים. בשנות ה-50 הוצע להפוך את המבנה למעון רשמי עבור ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון, אולם בן-גוריון העדיף להימנע מלהתגורר ברכוש ערבי נטוש, והמבנה הפך למועדון של משרד התיירות, ובהמשך למועדון לעולים. בדירה בקומה העליונה התגורר, בחכירה, התעשיין, אלכסנדר רפאלי.

==תיאור המבנה==
בית ג'מאל הוא מבנה דו-קומתי, שנבנה בפאר רב, בסגנון בנייה מזרחי. חלונות הקומה השנייה של המבנה מקושתים, וכן קשת גדולה מקיפה את הכניסה הראשית למבנה. בשנות ה-50 נבנו בגני המבנה הנרחבים מגרשי טניס.

==ראו גם==
* וילה אמין ג'מל
* וילה שבלי ג'מל

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

==קישורים חיצוניים==

אניס ג'מל
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
בית מונטסראט

בית מונטסראט המכונה גם מנזר מונטסראט, הוא מבנה המצוי בשכונת טלביה בירושלים, ברחוב מרכוס 4, בסמוך לכיכר אורד וינגייט.

==היסטוריה==
בית מונטסראט נבנה בשנת 1930. המבנה נישכר בשנה זו על ידי הכומר הנוצרי בונוונטורה אובל שהגיע לארץ בשנת 1923 ממנזר מונטסראט שבקטלוניה, והקים במבנה מוסד ספרדי קתולי. המוסד פעל לחקר התנ"ך ולתרגומו לקטלאנית. בעת הקמתו שכן המבנה בסמוך לשטח פתוח גדול שנקרא "קארם אר רובאן" ומסיבה בו נבחר המבנה. בשל הפעילות הדתית שבו, ובשל זהות העומד בראשו כונה המבנה "מנזר מונטסראט". במבנה נערכה פעילות תרבות עבור תושבי השכונה הנוצריים, ונערכו בו תפילות יום ראשון. בשנת 1941, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, פסקה התמיכה הכספית של ממשלת ספרד, המוסד הפסיק לפעול, והמבנה הפך לבית דירות. גם לאחר הפסקת פעולת המבנה המשיך המבנה להיקרא בשם "מנזר מונטסראט".

בין השנים 1935–1939 התגורר בקומה העליונה במבנה הפרופסור אלכסנדר דושקין, מייסד המחלקה לחינוך באוניברסיטה העברית.

בשנות ה-60 נוספו למבנה שתי קומות.

==תיאור המבנה==
המבנה המקורי היה בניין דו קומתי, בלא גג רעפים. המבנה נבנה בצורה סימטרית - שתי מרפסות נבנו בשני צידי המבנה, כאשר עמודי המרפסות נבנו בסגנון ניאו קלאסי. חלונות המבנה מקושתים ובסורגי מרפסת הקומה השנייה מופיעה האות M - על שם מנזר מונטסראט. בעת בניית הקומות העליונות, בשנות ה-60, לא נעשה כל מאמץ לשמר את סגנון המבנה המקורי, ומרפסות הקומות העליונות שונות מהותית ממרפסות הקומות הראשונות. כמו כן, חלונות הקומות העליונות הן ללא קשתות.

<gallery>
Montserrat building P4110040.JPG|כניסת המבנה
Talbia Montserrat building (31).JPG|סורג מרפסת הקומה השנייה ועליה האות "M"
Montserrat building P4110034.JPG 
Montserrat building P4110041.JPG
Montserrat building P4110039.JPG
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

==קישורים חיצוניים==

מונטסראט
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
סאסארזה

תפוצת השפות בצפון-מערב האי [[סרדיניה]]
סאסארזה (באיטלקית sassarese; סאסארזה Sassaresu או Turritanu) היא שפה מדוברת בצפון-מערב סרדיניה בנפת סאסארי. בשנת 1997 היא זכתה להכרה כראויה לעידוד ולשימור כמו שלוש שפות נוספות מסרדיניה: טברקינו (tabarchino), גלורסה (gallurese), והניב הקטלאני אלגרס (Alguerès).

==תאורה==

השפה כלולה בקבוצת השפות הרומאניות דרומיות. בשפה ניכרים שתי שיטות לגיבושה diasystem: האחת, הרקע הבלשני מסרדיניה והרקע - מקורסיקה. באוצר המילים מופיעות גם מילים ממוצא טוסקני. הקשרים ההיסטוריים של נפת סאסארי עם שכניה בטוסקנה אשר באיטליה ועם קורסיקה השאירו בשפה הסאסטרזה משקעים. אלו מורגשים למרות ההשפעה החזקה של השפות הסרדיניות על שפת הסאסארזה. הניב הטוסקני ניכר גם בשפה הגלורסית אשר מקורה בקורסיקה למרות שהיא מדוברת בסרדיניה.

מספר הדוברים בשפת הסאסארזה מגיע ל-120,000 וזאת מתוך אוכלוסייה של 175,000 תושבים המתגוררים בחוף הצפון-מערבי של האי. קהילות גדולות המדברות בשפה זו קיימות בערים: סאסארי, פורטו טורס, סורסו ו-סטינטיקו. בשטח המזרחי יותר של האזור, בו יש בו השפעה לשפה הגלורסית, מוכרים ניב קסטלנסי (castellanesi) הנהוג בערים: קאסטלסרדו (Castelsardo), טארגו (Tergu) וסדיני (Sedini).

==מקור השפה==

השפה נוצרה בסביבה מסחרית עירונית בתקופת קיומו של שלטון עצמאי בסרדיניה המאה ה-13 והמאה ה-14, כאשר בראש המערכת השלטונית עמדו שופטים (Giudicati). המרכיבים המקובלים לשפה: הפונטיקה, התחביר והאוצר המילים, נוצרו מהשפעה של השפות של העמים עימם באו התושבים בקשרי מסחר: קורסיקה, פיזה (טוסקנה) וג'נובה. השפעה פחותה הייתה גם לשפות : הספרדית והקטלאנית.

בשפת הסאסארזה נכתבו יצירות סִפְרוּת בעבר ובהווה ונערכים באופן שוטף אירועים תרבותיים, חברתיים ומופעי תיאטרון.

דוגמה למשפט מהצהרת זכויות האדם והאזרח מצוטט מהשפה הסאסארזית, לעומת איטלקית ועברית:<br />
באיטלקית: Tutti l'òmmini nàscini lìbbari e uguari in digniddai e diritti.<br />
בסאסארזית : Eddi so dutaddi di rasgioni e di cussènzia e dèbini agì l'uni cun l'althri cun ippìritu di fraterniddai.<br />
בעברית: כל בני האדם נולדו חופשיים, שווים בכבודם ובזכויותיהם.

==השימוש בשפה==

בדיקה של התפשטות השימוש בשפות המקומיות ובשפה הסאסארזית מעלה:

* שימוש פעיל בשפות מקומיות מקובל בקרב תושבי 70% מתושבי האי, 60% - מתושבי אזורים בהם נפוצה השפה הסאסארזית ו-55% בעיר סאסארי.
* השפה הסאסארזית זוכה לשימוש פעיל אצל 40% מתושבי האזור ו-30% מתושבי סאסארי.
* שפת הסרדו, השפה המקומית הנפוצה ביותר, נעשה בה שימוש פעיל ב-70% מסרדיניה, 25% באזור השפה הסאסארזית ובסאסארי עצמה מעט יותר מ-20%.
* התפלגות לפי אוכלוסייה מראה כי השימוש בשפה הסאסארזית הוא יותר אצל גברים מאשר נשים: 50% לעומת 35%, השכבות הפחות משכילות לעומת המשכילות: 60% לעומת 35%.
* בהערה לסקר נכתב כי הצהירו על השימוש בשפה המקומית יותר הצעירים מאשר המבוגרים.

== ראו גם ==
שפות סרדיניות אחרות:
*סרדו - השפה הנפוצה באי
*אלגרס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נפת סאסארי
קטגוריה:איטליה: שפות
בית מטוסיאן

קשתות מזרחיות במרפסת המבנה
בית מטוסיאן הוא בניין בשכונת טלביה בירושלים, ברחוב אלקלעי 10. הבית נחשב לאחד מהיפים בבתי השכונה.

==היסטוריה==
הבית נבנה בין השנים 1934–1936 על ידי וארטאן מטוסיאן, ארמני שעבד כמנהל חשבונות. מטוסיאן בנה את ביתו על מגרש שרכש בשנת 1932 מהפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים. המבנה כלל שלוש דירות מגורים ושני מוסכים למכוניות. משפחת מטוסיאן התגוררה בקומת המסד, ושתי הקומות העליונות הושכרו. הדירה בקומה הראשונה הושכרה למנהל בנק ברקליס, ושימשה את מנהל הסניף המרכזי בירושלים, והדירה בקומה השנייה הושכרה למחלקת הדיור של ממשלת המנדט הבריטי, והתגורר בה ראש המחלקה (אדווין סמואל, בנו של הנציב הבריטי הראשון הרברט סמואל). בשנת 1948, לאחר מלחמת העצמאות המשיך סמואל להתגורר בקומה העליונה על אף סיום עבודתו בממשלת המנדט.

משפחתו של מטוסיאן גורשה מביתה על ידי ארגון הלח"י במהלך מלחמת העצמאות. הארגון אחסן במבנה חומרי נפץ, ובמהלך תאונה מבצעית התפוצצו חומרי הנפץ וגרמו נזקים רבים למרתף ולקומה הראשונה. ב-24 באוקטובר 1948 הועבר הבית לידי צה"ל ובשנת 1950 הושב לידי סמואל, למרות מחאתו של מטוסיאן.

מטוסיאן, שלא עזב את הארץ, ניהל משפט כנגד האפוטרופוס על נכסי נפקדים ובשנת 1951 הושבה לו הבעלות בדירה בהוראת בית המשפט. המשפחה שבה להתגורר בקומת המסד, והדירה בקומה הראשונה הושכרה לאוניברסיטה העברית וזו שיכנה במבנה את הפרופסור דוד פלוסר.

בשנת 1994 נמכר הבניין לקבלן אלי אביטל, ולמבנה נוספו שתי קומות בתכנונה של האדריכלית אורנה אנג'ל.

==תיאור המבנה==
בעת בנייתו היה המבנה בניין דו קומתי. המבנה שילב מספר סגנונות בנייה: הסגנון האקלקטי (בקומה השנייה של צידו המזרחי של המבנה, ובקומה הראשונה של צידו המערבי), עם הסגנון הבינלאומי ואר דקו. לצד מאפיינים של הסגנון הבינלאומי (חלונות ארוכים המאירים את חדר המדרגות) ניתן לראות מרפסת מקושתת (סגנון מזרחי), ועמודים בסגנון אר דקו.

מטוסיאן בנה את המבנה בפאר רב, תוך בחירת אבנים מאיכות גבוהה, ושמירה על צבע המבנה באמצעות שימוש באבנים מאותו אתר.
<gallery>
Beit Matossian P4110062.JPG
Beit Matossian P4110059.JPG
Beit Matossian P4110064.JPG|דלת כניסה בסגנון אר דקו
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

מטוסיאן
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
טופיק (יישוב)

טופיק (ברוסית: Тупик) הוא יישוב במחוז זבאייקלסקי ומרכז אדמיניסטרטיבי של הנפה. היישוב הוקם בשנת 1911 כתחנת רכבת אך זו לא נבנתה לבסוף בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה. האוכלוסייה מונה מעט יותר מ-900 נפש.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:חבל מנהלי עבר הבאיקל: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1911
גן השושנים

שחזור של הפרגולה מתקופת המנדט
גן השושנים (באנגלית: Rose Garden - "גן הוורדים"), הוא גן ציבורי המצוי בשכונת טלביה בירושלים, בין הרחובות פינסקר ודובנוב.

==היסטוריה==
ישנה סברה לפיה השימוש הראשוני בשטח הגן החל כבר בשלהי התקופה העות'מאנית, וכי אירוע שתואר על ידי חמדה בן יהודה בעיתון "השקפה" בשנת 1906 אשר כלל קבלת פנים לכבוד יום עלותו לשלטון של הסולטאן עבדול חמיד השני התרחש בגן. חמדה בן יהודה מתארת: 

בראשית תקופת המנדט הבריטי הסדירה עיריית ירושלים את גן השושנים, שנקרא באותה עת "גן הוורדים" (Rose Garden) וערכה בו קבלות פנים רשמיות של העירייה.

לגן נבנו שתי כניסות בסגנון אר דקו, האחת מרחוב פינסקר, והשנייה מרחוב דובנוב, ובגן נבנתה פרגולה ובריכת נוי ובה דגי זהב.

תזמורת המשטרה הבריטית נהגה לנגן בגן מדי שבוע להנאת תושבי השכונות הסמוכות.

לאחר מלחמת העצמאות, ובשל קרבתו של גן דניאל לקו העירוני (הגבול בין ישראל וירדן), המשיכה עיריית ירושלים לקיים בגן את אירועיה הרשמיים, וכן קבלות פנים ביום העצמאות. 

בשנת 1992 שופץ הגן, ושוקמו הפרגולות. בריכת הנוי הוסרה ובמקומה הוצב גן משחקים. ב-2024 שופץ הגן בשנית, ובריכת הנוי הוקמה מחדש.

<gallery>
Jerusalem (997008136869405171).jpg|חגיגות יום העצמאות בגן בנוכחות דוד בן-גוריון ואישים נוספים, 1950. בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
Gan Hashoshanim P4110067.JPG|הנוף הנשקף מהגן, לכיוון המושבה הגרמנית
Gan Hashoshanim P4110068.JPG 
Gan Hashoshanim P4110069.JPG|שלט של עיריית ירושלים המתאר את ההיסטוריה של הגן
Gan Hashoshanim P4110066.JPG|הוורדים שמרכז הפרגולה
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

== קישורים חיצוניים ==
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2017/06/17/סיבוב-בגן-השושנים-בירושלים/ סיבוב בגן השושנים בירושלים], באתר 'חלון אחורי', 17 ביוני 2017
* 
* אופק אדריכלים, [https://www.ginothair.org.il/files/2022/02/shoshanim310122.pdf גן השושנים – סקירה היסטורית], ספטמבר 2021

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טלביה
שושנים, גן ה-
וילה שרובר

250px

וילה שרובר, היא וילה בשכונת טלביה בירושלים, בין הרחובות פינסקר ודובנוב, ברחוב פינסקר 2, ורחוב דובנוב 1.

==היסטוריה==
וילה שרובר נבנתה בין השנים 1954–1956 עבור התעשיין מיילס שרובר ורעייתו גיטה שרובר. הווילה תוכננה על ידי האדריכלים מוונצואלה קרלוס גיננד, מוזס בנאשראף ואמיליו וסטוטי בסגנון דרום אמריקאי. המבנה הוא בן שלוש קומות, כאשר לכיוון רחוב פינסקר ישנה קומה אחת, ושתי קומות נוספות פונות לעבר רחוב דובנוב, מתחת למפלס רחוב פינסקר. למבנה גג דמוי פירמידה הפוכה, המעוטר בפסיפסים צבעוניים. הבית עוטר גם בפסיפס פרי יצירתו של האמן צבי גלי. את עיצוב הפנים של הווילה ביצעו האדריכלים דורה גד ויחזקאל גד. ברוב הזמן נעדרו האדריכלים מוונצואלה מן האתר, ועל כן דורה גד מונתה גם כאחראית על הבנייה, תיאום העבודה והפיקוח עליה. שטחה של הווילה הוא כ-1,800 מ"ר והיא מוקפת גן ששטחו כשישה דונמים. בגן הווילה נבנתה בריכת שחייה.

ב-1971 נחנך מעבר לכביש האגף המרכזי של תיאטרון ירושלים שנבנה בתרומת משפחת שרובר.

בני הזוג שרובר אירחו בווילה ובגנים שסביבה את ראשי מדינת ישראל ואת החברה הגבוהה במדינה. בשנת 1976, לאחר מותו של מיילס, הציעה גיטה להעניק את הווילה במתנה למדינת ישראל כבית אירוח רשמי (בדומה לבלייר האוס שבוושינגטון בירת ארצות הברית). ממשלת ישראל סרבה להצעה בשל העלויות הגבוהות של החזקת הבית כבית אירוח.

בשנת 1983 מכרה גיטה שרובר את מבנה הווילה ומחצית משטח הגן, ובנתה בחלק הגן הקרוב לרחוב דובנוב וילה נוספת לה ולבנה גבריאל, בתכנונו של האדריכל דוד רזניק.

באוגוסט 2013 פורסם שהווילה מוצעת למכירה, במחיר של כ-120 מיליון ש"ח. הווילה נמכרה לבסוף בדצמבר 2014, במחיר של 70 מיליון ש"ח. בספטמבר 2020 נהרסה הוילה המאוחרת שתכנן רזניק. במקומה נבנה מבנה בן ארבע קומות הכולל 24 דירות. ב-2024 נמכרה דירה בבניין במחיר שיא של 113 אלף שקל למ"ר.

==גלריית תמונות==
<gallery>
vilasherover01.JPG|סלון הבית במהלך אירוע "שבוע העיצוב"
Vilasherover03.JPG| הוילה שתכנן אדריכל דוד רזניק
Vilasherover02.JPG|בית התה בחצר הבית
Villa Sherover P4110073.JPG|חלק משטח הסלון בעת שהיה נטוש
Vilasherover04.JPG|חזית הבית הדרומית
Vilasherover05.JPG|חדר השינה הראשי בבית
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/05/28/סיבוב-בוילה-שרובר-בירושלים/ סיבוב בוילה שרובר], באתר 'חלון אחורי', 28 במאי 2016
== הערות שוליים ==

שרובר
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
קטגוריה:משפחת שרובר
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן דוד רזניק
א-סייד

בית ספר יסודי חדש ביישוב, אוקטובר 2010
מבט מהאוויר. (ויקיאוויר)
אַ-סַּיִּד (בערבית: السيد) הוא כפר בדואי בנגב, שהוכר על ידי מדינת ישראל כיישוב ונמצא בתחומי מועצה אזורית אל קסום. בא-סייד חיים כ-6,500 תושבים (נכון ל-2022).

==היסטוריה==
מקורו של השבט במצרי שהגיע לאזור בתחילת המאה ה-18 ונישא לאישה מקומית. באותו הזמן הם התיישבו בנגב וכך נוסד הכפר.

מעמדם של בני משפחתו של המצרי, עובדי אדמה לא מקומיים, גרם לבני שבטי בדואים תושבי האזור להימנע מיצירת קשרי נישואים עימם. חלקם הצליחו להתחתן עם נשים מעזה ומהאזור, אך שיעור נישואי הקרובים בין בני השבט עלה - במחקר נמצא כי 27 אחוזים מהנישואים נערכים בין בני דודים ו-65 אחוזים מהנישואים נערכים בין קרובי משפחה מדרגה כלשהי.

===ייחודיות גנטית של התושבים===
המטען הגנטי של שניים מבניו של מייסד השבט, שהיו חירשים, מתבטא גם בקרב חלק מצאצאיהם, ושיעור החירשות בשבט מגיע לחמישה אחוזים, פי חמישים מהשיעור באוכלוסייה הכללית. מספרם הגדול של החרשים בשבט הוביל ליצירה ספונטנית של שפת סימנים.

===הקמת היישוב===
עד תחילת שנות ה-2000 היה א-סייד כפר בלתי מוכר. מסיבה זאת הוא לא קיבל שירותים מוניציפליים וציבוריים - לא הייתה לו אספקת חשמל ומים, חסרה מערכת ביוב וכו'.

הניכור החברתי בין שבט א-סייד לשכניהם עורר את התנגדותם של בני השבט לתוכנית לשייכם למועצה מקומית חורה, שכניהם הקרובים, ולהעברת היישוב למסגרת מועצה אזורית אבו בסמה.

הסטטוס של היישוב השתנה כשהוכר בהתאם להחלטת ממשלת ישראל מס' 881 מ-29 בספטמבר 2003, להקים שמונה יישובים לבדואים בנגב. שבעה מתוכם, לרבות א-סייד, נכללו בתחומי מועצה אזורית אבו בסמה, ועם פירוקה בנובמבר 2012, נכלל א-סייד במועצה אזורית אל קסום.

==א-סייד היום==
לאחר ההכרה ביישוב נבנו בו שני בתי-ספר חדשים, נפתח סניף של קופת חולים לאומית ועוד. מתוכננת הקמת אזור תעשייה. ב-2015 חובר לראשונה בית ספר יסודי בכפר לרשת החשמל הארצית, לאחר ארבעה עשורים של שימוש בגנרטורים.
בשנת 2019 חוברו בתי היישוב לרשת החשמל הארצית.

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="170px" heights="170px" perrow="4">
קובץ:מסגד-א-סייד.JPG|מסגד הכפר, 2009
קובץ:alSayyid clinic.jpg|קופת חולים בא-סייד, 2012
קובץ:alSayyid school3.jpg|בית הספר בא-סייד, 2012
קובץ:alSayyid school4.jpg|בית הספר בא-סייד, 2012
קובץ:alSayyid mosque.jpg|אחד המסגדים בא-סייד, 2012
קובץ:alSayyid view1.jpg|תצפית על א-סייד, 2012
קובץ:alSayyid private1.jpg|מבנה בא-סייד, 2012
קובץ:alSayyid private2.jpg|מבנה בא-סייד, 2012
קובץ:|alSayyid techschool.jpg|בית הספר אורט בא-סייד, 2012
</gallery>
|}

== ראו גם ==
* שפת הסימנים של שבט א-סייד

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.mmi.gov.il/static/HanhalaPirsumim/Beduin_information%20hebrew.pdf מינהל מקרקעי ישראל. בדואים, רקע]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית אל קסום
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2003
קטגוריה:כביש 31
מטה יעקב

איור מהמאה ה-17 המבאר את השימוש ב"מטה יעקב"
מטה יעקב הוא מכשיר מדידה המאפשר לקבוע את קו הרוחב הגאוגרפי בים.

המכשיר היה בשימושם של אסטרונומים, ימאים ושימש למדידת שטח. המצאתו של המכשיר, במאה ה-14, מיוחסת בדרך כלל לרלב"ג – רבנו לוי בן גרשום, אם כי יש המייחסים אותו ליעקב בן מכיר אבן תיבון, נכדו של שמואל בן יהודה אבן תיבון, שחי באותה תקופה. המכשיר שימש מגלי ארצות רבים, בהם ואסקו דה גאמה, פרדיננד מגלן וקולומבוס, והיה בשימוש כארבע מאות שנה עד להחלפתו במכשיר מודרני יותר – הסקסטנט.

==המכשיר ודרך פעולתו==
המכשיר מעוצב בצורת צלב, הבנוי משני סרגלים, קבוע ונייד. הסרגל הנייד נע לאורך הסרגל הקבוע. הנווט מתבונן בכיוון האופק, ממקם את הקצה התחתון של הסרגל הנייד על קו האופק, ואז מזיז את הסרגל עד שקצהו העליון מתלכד עם השמש. על הסרגל הקבוע ניתן לקרוא את זווית הרוּם של הגרם השמימי הנצפה, כלומר את גובהו במעלות מעל האופק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניווט
קטגוריה:היסטוריה של המדע
קטגוריה:היסטוריה של האסטרונומיה
קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:ימאות
טנטרה

ציור הודי המתאר ארוחה על פי יסודות הטנטרה,
 סוף המאה ה-18
טנטרה היא השקפת עולם ודרך חיים שהתפתחה בהודו. בסנסקריט פירושה הוא "הרחבה". משמעות המונח הזה הוא: "אוסף של טכניקות משדות שונים המביאות להארה". המושג הזה מתייחס גם לתפיסת העולם הטנטרית, לפיה "הכול קשור בהכול". ריבוי הקשרים בין התופעות הסובבות אותנו ומערכת יחסי הגומלין ביניהם, יוצרים קשר מורכב בהרבה מהנראה לעין. ומתוך כך, "מרחיב" את גבולות הפרט אל מעבר לסביבתו המיידית. הטנטרה שמה דגש על הקשר בין הגוף לבין הנפש.

==היסטוריה==
הטנטרה צמחה בתת-היבשת ההודית. קיים קשר הדוק בין הטנטרה, היוגה והאיורוודה, אשר עושות שימוש בכלים וטכניקות משותפות. קיימת סברה הטוענת ששלושתן צמחו ממקור קדום ראשוני אחד.

הטנטרה השפיעה רבות על ההינדואיזם, והבודהיזם שצמח בצפון הודו, אך עם הזמן התפשטה ונפוצה בדרום-מזרח אסיה, הודו וטיבט וקיבלה פיתוחים מקומיים אשר לעיתים נושאים השפעות זן, טאואיזם ובודהיזם טיבטי.

החל מהמאה ה-6 התפתחה הטנטרה במסגרת ההינדואיזם. בתחילה הוא היה זרם סודי הידוע למתי מעט, אך עם הזמן הלך ונודע לציבור רחב יותר ויותר.

==נאו-טנטרה==

נאו-טנטרה, נאוטנטרה, נווה-טנטרה (בסנסקריט: नव, נווה משמעותה 'חדשה') או מיניות טנטרית, היא הפרשנות השגויה המודרנית והמערבית של הטנטרה הקשורה לתנועות וכתות דתיות חדשות. זה כולל גם ניו אייג' וגם פרשנויות מערביות מודרניות למין טנטרי מסורתי הינדי ובודהיסטי. חלק מתומכיו מתייחסים לטקסטים ועקרונות עתיקים ומסורתיים ורבים אחרים משתמשים בטנטרה כביטוי תופס ל"מיניות מקודשת/מודעת", ועשויים לשלב פרקטיקות לא שגרתיות ושנויות במחלוקת. בנוסף, לא כל המרכיבים של שיטות הטנטרה ההודיות משמשים בניאוטנטרה, במיוחד ההסתמכות על גורו. 

=== ביקורת ===
ביקורת נמתחה על סדנאות הנאו-טנטרה המתקיימות בישראל. נטען כי בסדנאות אלה לא תמיד מתקיימת השגחה מספיקה מצד המורים על התנהגות המשתתפים, מה שהופך את הסדנה המערבת עירום ומיניות למרחב פרוץ בו יכולות להתקיים פגיעות מיניות. כמו כן, דווח על על לחץ חברתי להשתתף בפעילויות מיניות שונות אשר הביאו משתתפים לקחת חלק בסיטואציות מיניות מבלי שרצו בכך.

==ראו גם==
*קאמה סוטרה
*הינדואיזם

==קישורים חיצוניים==

* יעל רייף, סגנון ופנאי, 8 באוגוסט 2010
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דתות
קטגוריה:פילוסופיה של המיניות
אולריך ראמה

אולריך ראמה (בצרפתית: Ulrich Ramé; נולד ב-19 בספטמבר 1972 בנאנט שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק כשוער.

== קריירה ==
=== קריירת מועדונים ===

=== נבחרת ===
ראמה נעשה לשוער מחליף קבוע בסגלה של נבחרת צרפת לאחר פרישתו של קודמו בתפקיד ברנאר לאמה. יותר מאוחר הוא הודח מסגל הנבחרת עקב התחרות הרבה שנוצרה בינו לבין השוערים האחרים אותם העדיף מאמן הנבחרת ריימונד דומנק - פביאן בארטז, גרגורי קופה ומיקאל לאנדרו.

ראמה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-9 ביוני 1999 במשחק הניצחון 1-0 של צרפת על נבחרת אנדורה. הוא זכה יחד עם הנבחרת בטורניר יורו 2000, אך לא שיחק אפילו במשחק אחד במהלך הטורניר, בשנת 2001 זכה בגביע הקונפדרציות כחלק מנבחרת צרפת. ראמה היה חלק מסגל נבחרת צרפת שהשתתפה במונדיאל 2002. הוא הודח מן הנבחרת עקב טעות קשה שעשה במהלך משחק נגד נבחרת צ'כיה ב-12 בפברואר 2003.

ראמה זכה במהלך הקריירה שלו באליפות אחת במדי קבוצת בורדו בשנת 1999, ובשני גביעים, גם כן עם בורדו, ב-2002 וב-2007.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lfp.fr/joueur/ram%C3%A9-ulrich סטטיסטיקן קריירה]

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:שוערי כדורגל צרפתים
קטגוריה:נאנט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אנז'ה
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני סדאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1972
סבסטיאן פריי

סבסטיאן פריי (נולד ב-18 במרץ 1980 בת'ונון-לה-באן) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת השוער.

פריי החל את הקריירה שלו במועדון הצרפתי קאן בשנת 1997, בגיל 17. לאחר שתי עונות מרשימות ומבשרות טוב, הוא עבר לאיטליה לשחק בשורותיה של אינטר מילאן, ולאחר שנתיים במילאנו הוא עבר לשחק בפארמה בקיץ 2001, באותה עונה בה זכה עם קבוצתו החדשה בגביע האיטלקי.

הוא קיבל זימון ראשון לנבחרת הצרפתית למשחק מול פולין בנובמבר 2004, אך לא שותף במשחק עצמו. פריי הצטרף לפיורנטינה בהשאלה לעונת 2005-2006, וחתם רשמית בקבוצה בסופה של אותה העונה אחרי שהציג תצוגות שוער מרשימות והפך לאחד מעמודי התווך של הרכב פיורנטינה יחד עם חבריו לסגל כריסטיאן ברוקי, סטפנו פיורה ולוקה טוני.

פריי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בטורניר המוקדמות של יורו 2008 במשחק נגד אוקראינה ב-21 בנובמבר 2007, המשחק הסתיים בתיקו 2-2, לאחר שספג שער שוויון מאוחר מרגליו של אנדריי שבצ'נקו. ב-13 בדצמבר 2007 פריי סבל מפציעה במיניסקוס שקיבל במהלך אימון, ועבר ניתוח בברך יום למחרת. הוא חזר במשחק הניצחון של פיורנטינה 2-1 נגד פארמה ב-13 בינואר 2008, לאחר שהושבת לחודש.

בשנת 2011 חתם פריי בגנואה. ביולי 2013 חתם פריי בבורסאספור הטורקית. לאחר ששימש כשוער ראשון בעונתו הראשונה בקבוצה, לא זכה פריי לדקות משחק בעונת , ובסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.

סבו של פריי, אנדרה פריי, היה שחקן צרפתי בינלאומי, ואביו, ריימונד, היה גם שוער כדורגלן מקצוען. אחיו הצעיר ניקולה כדורגלן אף הוא.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fff.fr/servfff/historique/selec_joueurs.php?id=FREY%20S%E9bastien פרופיל בנבחרת צרפת] 

קטגוריה:שוערי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני קאן
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני בורסאספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1980
דוד תדמור

דוד (דודי) תדמור (נולד ב-9 באפריל 1960), הוא עורך דין ישראלי, אשר כיהן בתפקיד הממונה על ההגבלים העסקיים בשנים 1997–2001. בעל תואר דוקטור במשפטים.

== חייו ==
דוד תדמור נולד ב-ירושלים לאשורולוג חיים תדמור ולארכאולוגית מרים תדמור. סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים (1986); בתקופה זו שימש כעוזר הוראה לפרופסור אוריאל פרוקצ'יה בדיני חברות ומימון חברות. התמחה אצל השופט העליון מאיר שמגר וסיים תואר שני במשפטים (1988) ותואר דוקטור במשפטים (1992) בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק (NYU). נושא הדוקטורט שלו היה הפרטה ובעלות עובדים במניות מעסיקים. תדמור הוא חבר לשכת עורכי-הדין בישראל ולשכת עורכי הדין במדינת ניו-יורק שבארצות הברית.

בשנים 1988–1993 שימש כעורך דין בתחום דיני חברות במשרד עורכי הדין Wachtell, Lipton, Rosen & Katz בניו יורק.

בשנים 1996–1997 היה חבר בית הדין להגבלים עסקיים, ובשנים 1997–2001 כיהן כממונה על ההגבלים העסקיים. עם פרישתו מתפקיד זה הצטרף כשותף בכיר למשרד עורכי הדין כספי ושות' בראשות רם כספי. במסגרת זו מונה למנהל מורשה זמני של הבנק למסחר, בעקבות קריסתו עקב מעילת הענק של אתי אלון.

ב-1999 היה חבר בוועדת בן בסט לעניין שליטת הבנקים בקופות הגמל.

בשנת 2005 פרש ממשרד כספי ושות', והקים את משרד תדמור ושות' בתל אביב בו היה שותף מנהל. משרדו התמחה ברכישות ומיזוגים, הגבלים עסקיים ודיני תקשורת. במסגרת זו ייצג את בנק הפועלים, בנק לאומי, הבנק הבינלאומי ובנק דיסקונט בהסדר מחדש של החוב והמימון של חברות הכבלים, בהיקף של 4 מיליארד שקל. בשנת 2015, התמזג משרד תדמור ושות' התמזג עם משרד פרופ' יובל לוי ושות'. בעקבות מיזוג זה, שונה שם המשרד לתדמור ושות' פרופ' יובל לוי ושות'. בשנת 2018, כחלק מהליך מיתוג מחדש, שונה שם המשרד לתדמור לוי ושות'. בשנת 2023 התמזג המשרד עם משרד יגאל ארנון ושות', ונקרא כיום ארנון תדמור לוי.

שימש כמורה מן החוץ בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים (דיני הפרטה, 1993–1995); במרכז הבינתחומי הרצליה (חוק ההגבלים העסקיים, 1998); ובפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב (חוק התקשורת, חוק ההגבלים העסקיים ודיני חברות, 1996–2003). מכהן כיו"ר ועדת התאגידים של לשכת עורכי הדין. יושב בחבר הנאמנים של קרן אבי חי.

כתב את הספר "דיני הגבלים עסקיים".

מגיש את תוכנית הרדיו "חקירה נגדית", התוכנית המשפטית של גלי צה"ל.

מרבה לעסוק בצילום ואף הציג תערוכות מעבודותיו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://duns100.dundb.co.il/2007/managersh/570h.asp דוד תדמור], באתר Dun's 100
* אורה קורן, [https://web.archive.org/web/20200527082030/https://www.themarker.com/ עו"ד דוד תדמור ועו"ד טלי ירון-אלדר - עכשיו שותפים למשרד], באתר TheMarker
* [https://web.archive.org/web/20130521035135/http://negdit.co.il/ חקירה נגדית], התוכנית המשפטית של גלי-צה"ל בהגשת דוד תדמור
* [http://tadmor.smugmug.com/?preview=1 אתר התצלומים של דודי תדמור]
* [http://www.tadmor.com/ אתר הבית של משרד ארנון תדמור לוי]
* 
* 
* [http://www.caspilaw.co.il/ משרד כספי ושות']
* [http://www.tadmor.com/ משרד ארנון תדמור לוי ושות']

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד המסחר והתעשייה
קטגוריה:הממונים על ההגבלים העסקיים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
מרטי באלין

מרטי באלין (באנגלית: Marty Balin; נולד כמרטין ג'רל בוכוולד, 30 בינואר 1942 - 27 בספטמבר 2018) היה זמר אמריקאי. נודע כסולן ומקים ג'פרסון איירפליין, חלוצת הרוק פסיכדלי מסן פרנסיסקו.

==ביוגרפיה==
באלין נולד בסינסינטי, אוהיו שבארצות הברית. עוד כנער רצה להיות אמן ומוזיקאי. ב-1962, שינה את שמו למרטי באלין והחל להקליט עם חברת התקליטים צ'לנג' רקורדס, הקליט את הסינגלים "אין אחת מלבדייך" ו"אני מתמחה באהבה" שנכשלו ולכן החל לעבוד עם אביו והתחתן. במקביל, השתתף בשנים 1963-64 יחד עם לארי ווארגו, ג'אן אליקסון וביל קולינס ברביעייה בשם "The Town Criers" אשר ניגנה פולק רוק. 

באלין היה המקים והזמר המאופיין של ג'פרסון איירפליין, החל מ-1965 עד 1971. יחד עם הלהקה הופיע בפסטיבל מונטריי ב-1967 ובפסטיבל וודסטוק ב-1969. בנוסף לכך, הופיעו בפסטיבל אלטמונט, בו באלין נחבט עד אובדן הכרה בעקבות מריבה עם אחד מחברי הכנופיה, כפי שניתן לראות בסרט הדוקומנטרי על המופע, Gimme Shelter. בעקבות האירועים במהלך המופע שהגיעו לשיאם בתקיפת באלין, סירבו חברי הגרייטפול דד, שהיו אמורים להופיע לפני ההופעה החותמת של הפסטיבל, הופעת הרולינג סטונז, לעלות לבמה.

באלין עזב את הלהקה פעמיים. ב-1971, הוא נפרד מהלהקה לשלוש שנים, והחל להקליט אלבום תחת ההרכב "Bodacious D.F". ב-1973, כאשר הפיק אלבום להרכב "Grootna", תרם שיר אחד, "קרוליין", ל"Dragon Fly"' אלבומה של להקת ההמשך לג'פרסון איירפליין, ג'פרסון סטארשיפ. באלין הצטרף לג'פרסון סטארשיפ ב-1975. ב-1978, לאחר מספר להיטים עיקריים עם ג'פרסון סטארשיפ, עזב פעם נוספת.

ב-1979 הפיק אופרת רוק בשם "Rock Justice", על כוכב רוק אשר הושם בכלא לאחר שלא הצליח לספק לחברת התקליטים להיט ראוי. הקלטות אופרת הרוק פורסמו בEMI, שבאלין הפיק אך לא השתתף בה. לאחר מכן, הועלה הרעיון שיפיק אלבום סולו משלו בחסות EMI.

ב-1981, הוציא לאור אלבום סולו שנקרא "Balin"' שממנו יצאו צמד להיטים, "לבבות" ו"גברת אטלנטה". וב-1983 יצא עם אלבום נוסף שנקרא "Lucky"' יחד עם EP ששוחרר ביפן בלבד, ששמו "שום כתף איננה". האלבום לא היה ברמת אלבומו הקודם, ולא שיחזר את הצלחת הקודם במצעדים, ובעקבות כך חוזהו עם EMI הגיע לקיצו.

בשנת 1985 חבר לפול קנטנר וג'ק קאסאדי ויחדיו הקימו את הלהקה KBC Band. וב-1989 בוצע איחוד עם רוב חברי להקת המקור, ג'פרסון איירפליין, אך זה הוכח כלא מוצלח.

באלין הקליט את אלבום הסולו השלישי שלו "Better Generation", ב-1991.

איחוד נוסף בוצע ב-1993 עם "ג'פרסון איירשיפ" יחד עם פול קנטנר. ואת אלבום הסולו הרביעי שלו הקליט ב-1997, שנקרא "Freedom Flight".

נפטר ב-27 בספטמבר 2018.

==דיסקוגרפיה==
;אלבומי סולו
* 1981 Balin
* 1983 Lucky
* 1983 There's No Shoulder EP
* 1991 Better Generation
* 1997 Freedom Flight
* 1999 Marty Balin Greatest Hits
;אוספים
* 1990 Balince
;יחד עם ג'פרסון איירפליין
* 1966 Jefferson Airplane Takes Off
* 1967 Surrealistic Pillow
* 1967 After Bathing at Baxter's
* 1968 Crown of Creation
* 1968 Bless Its Pointed Little Head 
* 1969 Volunteers
* 1974 Early Flight
* 1989 Jefferson Airplane

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
QAM

QAM (Quadrature Amplitude Modulation) היא שיטת אפנון, שבה מידע מיוצג על ידי שינויים במשרעת ובמופע של הגל הנושא יחדיו. ניתן לתאר זאת באופן שקול
כאפנון משרעת של שני גלים נושאים, אשר הפרש הפאזה ביניהם 90°. רכיב אחד נקרא In-Phase (I), והשני Quadrature (Q):

<center><math>
 s(t) = I(t) \cos(2 \pi f t) - Q(t) \sin(2 \pi f t)
</math></center>

בשל היותם אורתוגונליים, ניתנים הרכיבים לקליטה בנפרד, אך על המקלט להיות מסונכרן עם המופע של הגל המשודר. תיאום זה מתבצע על ידי שידור גל מחווה, או גל תת-נושא.

QAM אנלוגי משמש לשידור שני רכיבי הצבע לטלוויזיה בשיטות PAL ו-NTSC. בתחילת כול שורה משודר אות סנכרון צבע (Colorburst). האנטי-מחיקון פעל לשחזור אות זה במופע הנכון.

==QAM דיגיטלי==
16-QAM}} ב[[קוד גריי]]
16-APSK}}. שימוש בשתי אמפליטודות לעומת שלוש לעיל
ב-QAM דיגיטלי האפננים I ו-Q מקבלים ערכים בדידים. הצירופים האפשריים נקבעים מראש, ומתוארים בתרשים קונסטלציה. כל נקודה בתרשים ממופה לסמל (Symbol), המעביר מספר ביטים בהתאם לגודל הקונסטלציה.

אפנוני PSK ו-APSK הם מקרים פרטיים של QAM עם קונסטלציה מעגלית. 

נפוץ השימוש בקונסטלציות בעלות 2<sup>k</sup> נקודות המסודרות כשריג ריבועי, או מלבני (כאשר k אי-זוגי), וזו הכוונה במונחים כמו ללא תיאור נוסף. סידור זה נוח מבחינה טכנית לשידור ופענוח כשני אותות PAM (אפנון משרעת הדופק), אך הוא אינו ממצה את קיבולת ערוץ התקשורת לפי חוק שאנון-הארטלי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אפנון
גאטנו ופייטרו זגאראבוטו

אב ובן, 1926
גאטנו זגאראבוטו (באיטלקית: Gaetano Sgarabotto; נולד ב-1878 בויצ'נצה, נפטר ב-1959) ובנו פייטרו זגאראבוטו (Pietro Sgarabotto; נולד ב-1903 במילאנו, נפטר ב-1990) עבדו כל חייהם באיטליה כבוני כינורות מן המעלה הראשונה.

==ביוגרפיה==
גאטנו החל את עבודתו בוויצ'נצה ובשנת 1901 עבר למילאנו לעבוד שם אצל ליאנדרו ביזיאק. ממילאנו עבר ב-1926 לפארמה ושם נשאר כמעט ללא הפסקות עד מותו בשנת 1959.

בנו, פייטרו, המשיך במשלח ידו של אביו והיה לבונה כינורות אמן בזכות עצמו. בחוגים של יודעי דבר מדברים בהוקרה ובהתפעלות על השושלת הקצרה אך רבת היוקרה של בוני הכינורות זגאראבוטי, שני אמנים בתחומם, שלצד יצירת כלי נגינה מעולים הקדישו חלק גדול מזמנם להנחלת הידע והניסיון שצברו לבוני כינורות צעירים. פייטרו פרש בשנת 1971, אך המשיך להפיק יצירות אמן עד 1979.

פעילותם של בוני הכינורות ממשפחת זגאראבוטו הטביעה חותמה באסכולת בניית הכינורות של פארמה, קרמונה ועוד. יש מקום להזכיר את השפעתם של השניים על המורשת התרבותית בעולם המוזיקלי של כלי הקשת ואת הכבוד וההוקרה שרחשו כל תלמידיהם והנגנים שהכירו אותם לרבי האמנים. עיקר העניין לעתיד מתמקד במפעל חייהם המשותף, באוסף הכינורות מלאכת מחשבת שיצאו מתחת ידיהם ונשארו לדורות הבאים, לנגן בהם ולהתפעל מצליליהם. 
גאטנו זגאראבוטו בסדנת העבודה שלו, 1929
את יצירותיהם של בני זגאראבוטו אפשר לזהות בנקל בבחירת החומרים הקפדנית, במיומנות הבאה לביטוי בעבודת-יד מופתית בכל שלב ביצירת כל אחד מן הכלים, שניכרים בה דיוק שאינו יודע פשרות ותשומת לב אוהבת לכל פרט.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*
* Gaetano e Pietro Sgarabotto-Liutai Violin Makers 1878-1990 Editrice TURRIS 1991 
* Jost Thoene, Italian & French Makers (2006)
* Marlin Brinser, Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers (1978)
* Carlo Vettori, I Maestri Del Novecento (1992)
* 
* 
* 
* Versari Artemio, Modern Violin Making in the Emilia-Romagna Region (2002)
* [https://web.archive.org/web/20121115044938/http://www.liuteria-parmense.com/eng/storia_900.htm Liuteria Parmense]
</div>

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
*[http://www.maestronet.com/m_library/world_strings/fall83.pdf Bisiach Family Heritage.] by Philip J. Kass
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצרני כלי נגינה
קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
כלי קשת
נתרן חנקתי

נתרן חנקתי (Sodium Nitrate) הידוע גם כ"מלחת צ'ילי" הוא מלח, שנוסחתו NaNO<sub>3</sub><ref></ref>. זהו מוצק לבן המסיס מאוד במים ומשמש להכנת דשנים וחומרי נפץ וכן בתעשיית הזכוכית. כתוסף מזון נתרן חנקתי משמש כמשמר ומסומן בקוד E251. החומר נמצא באופן טבעי בירקות עלים ירוקים.

כריית נתרן חנקתי הייתה בעבר כה רווחית שבין השנים 1879–1883 נלחמו צ'ילה, פרו ובוליביה על מחוזות עשירים במרבצי החומר. המלחמה הסתיימה בסיפוח המחוזות לצ'ילה.

ניתן להפיק את המלח מסתירה של חומצה חנקתית בנתרן הידרוקסידי <math>HNO_3 + NaOH \rightarrow NaNO_3 + H_2O</math>

בתעשייה מופק החומר בתגובה של חומצה חנקתית עם נתרן פחמתי

<math>Na_2 CO_3 +2HNO_3 \rightarrow 2NaNO_3 +H_2 O + CO_2 </math>

או עם נתרן ביקרבונט

<math>NaHCO_3 + HNO_3 \rightarrow NaNO_3 +H_2 O + CO_2 </math>

==ראו גם==
* מלחת

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חנקות
קטגוריה:תוספי מזון
קטגוריה:נתרן: תרכובות
אלכסנדר פופוב (מדען)

אלכסנדר סטפנוביץ' פופוב (רוסית: Александр Степанович Попов; 16 במרץ 1859 - 13 בינואר 1906) פיזיקאי רוסי שהדגים את השימוש המעשי של גלי רדיו, אך לא הוציא פטנט על המצאתו.

== חייו ==
אלכסנדר פופוב נולד במשפחת כומר בכפר באזור העיר פרם. לאחר סיום לימודי דת בבית הספר עבר לסנקט פטרבורג ובשנת 1877 החל את הלימודים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. לאור מצבו הכלכלי, במקביל ללימודים עבד כחשמלאי. לאחר סיום הלימודים וקבלת תואר פיזיקאי, המשיך בלימודי דוקטורט שסיים אותם בשנת 1882. הוא היה יכול להישאר באוניברסיטה אך העדיף לעסוק בעבודות פרקטיות בשטח ולכן עבר לבסיס הצי בקרונשטאדט. במסגרת עבודות בצי עסק בנושאים שונים ובין היתר בנושא תקשורת באמצעות גלים. 

ב-1894 פופוב בנה את מקלט הרדיו הראשון שלו. בגלל שעבד במסגרת צבאית הוא לא היה יכול לפרסם את דבר ההמצאה ולכן היא לא קיבלה פרסום מיידי. ב-1896 הציג אותו בתערוכה הכלל רוסית לתעשייה ומסחר בעיר ניז'ני נובגורוד.

בשנת 1901 הוא התמנה לפרופסור לפיזיקה במכון האלקטרוטכני בסנקט פטרבורג ובשנת 1904 התמנה למנהל המכון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פיזיקאים רוסים
קטגוריה:ממציאים רוסים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1859
קטגוריה:נפטרים ב-1905
קטגוריה:נפטרים ב-1906
ישראל לייבוב

הרב ישראל לייבוב נואם בכנס השמיני של צעירי אגודת חב"ד בישראל בשנת 1968
ישראל לייבוב (כ"ח בכסלו תרע"א, דצמבר 1910 - י"ט באדר תשנ"ד, מרץ 1994) היה סופר, יושב-ראש צעירי אגודת חב"ד בישראל, חבר ביד לאחים ובאגודת חסידי חב"ד בישראל.

==תולדותיו==
נולד בשנת 1910 בניקופול שבאוקראינה למנחם מנדל לייבוב. בשנת 1949 עלה לישראל. היה ממקימי ומראשוני מתיישבי כפר חב"ד וכיהן כיושב ראש היישוב בשנים תשי"ג - תשט"ו.

בשנים הראשונות לאחר הקמת המדינה, היה הרב לייבוב פעיל בארגון יד לאחים, וכיהן כמזכיר הארגון.

בשנת תשי"א בהוראת הרבי מליובאוויטש היה ממקימי צעירי אגודת חב"ד האחראית על השלוחים של חסידות חב"ד בישראל. כיהן כיושב ראש האגודה שלושים ושש שנה, עד פטירתו. בין פעולותיו: פרסומי הסברה בעניין הצורך לתיקון חוק השבות וכן הוצאת השבועון כפר חב"ד.

באותה שנה אף התמנה לחבר באגודת חסידי חב"ד בישראל. גם זה נעשה בהוראה ישירה מהרבי מליובאוויטש.

בשנת תשי"ב נמנה עם מייסדי בטאון חב"ד, ואף פרסם בו מספר כתבות מפרי עטו.

בשנת תשל"ח ארגן מבצע פורים ארצי לילדי ישראל ברחבי הארץ. בשנת ה'תש"ם ריכז את פרויקט תהלוכות ל"ג בעומר שהיה אז בראשית דרכו.

נפטר בי"ט באדר תשנ"ד (1994), כשהוא חשוך ילדים. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים. את מקומו כיו"ר צעירי אגודת חב"ד מילא יוסף יצחק אהרונוב.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://docs.google.com/Doc?id=ddw8kz7h_37f3zbj8cr תמונה שלו] עם רה"מ מנחם בגין (מחזיק בידו של בגין) 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת חב"ד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994