OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אברהם קאופמן

אברהם קאופמן (22 בנובמבר 1885 - 25 במרץ 1971) היה רופא יהודי יליד אוקראינה שחי ופעל בסין בכלל ובחרבין בפרט והתיישב בסוף חייו בישראל. הוא היה פעיל ציוני, שתרם להתיישבות היהודית באימפריה היפנית, ועזר להגן על עשרות אלפי היהודים שחיפשו מקלט מהנאצים במזרח אסיה במהלך מלחמת העולם השנייה.

כתוצאה מקשריו עם הרשויות היפניות במהלך מלחמת העולם השנייה ומלחמת סין–יפן השנייה, הוא נחטף, נעצר ונאסר על ידי הרשויות הסובייטיות מיד לאחר המלחמה. הוא נכלא במחנה&nbsp;גולאג משנת 1945 עד 1956. רשויות ישראליות פעלו לזרוז עלייתו לישראל.

לאחר שחרורו של קאופמן מהגולאג בשנת 1956, הוא עבר לקרגנדה, קזחסטן, וב-25 במרץ 1961 עלה לישראל יחד עם בנו תיאודור (טדי). ד"ר קאופמן בילה את שארית חייו כרופא המתמחה ברפואת ילדים תחת ההסתדרות, ונפטר בתל אביב בשנת 1971.

== ראשית חייו ==
אברהם קאופמן למד רפואה ב[[אוניברסיטת ברן.]]

אברהם קאופמן נולד ליוסף סלמנוביץ קאופמן (Yosef Zalmonovich Kaufman) בשנת 1885 במגלין, כפר יהודי זעיר ליד&nbsp;צ'רניהיב&nbsp;שבאוקראינה (כיום אזור זה חלק של רוסיה). הוא היה נין של&nbsp;שניאור זלמן מלאדי, אשר ייסד את&nbsp;חסידות חב"ד. קאופמן סיים את לימודיו בגימנסיה מסורתית בפרם, רוסיה בשנת 1903, שם החל להתעניין בציונות. לאחר מכן הוא הכל ללמוד רפואה משנת 1904 באוניברסיטת ברן, שבשווייץ, סיים את לימודיו וחזר לרוסיה בשנת 1908 או 1909.

קאופמן הפך לציוני נלהב, ובמהלך עבודתו בפרם לאחר סיום לימודיו הרפואיים, הוא הקדיש את כל זמנו הפנוי לתמיכה בתנועה. הוא עבד תחת&nbsp;Dr. E. V. Chlenov באזור מוסקבה. הוא נסע לערים שונות כדי להרצות על ציונות, ופיקח על אגודת חובבי ציון שבראשה עמד אביו, יוסף.

== משפחתו ==
thumb
אשתו של קאופמן נרשמה גם היא ללימודי רפואה באוניברסיטת ברן. בנו של קאופמן, תאודור&nbsp;(Theodore) הפך לנשיא האיגוד של תושבים יהודי סין (Former Jewish Residents of China), ולאגודת הידידות של ישראל סין. אשתו של תאודור,&nbsp;Rasha Segerman, למדה בנעוריה בבית הספר היהודי בשאנגחאי.

==ביוגרפיות==
<div class="mw-content-ltr">
* Ben-Canaan, Dan. [http://www.shtetlinks.jewishgen.org/harbin/Nostalgia_vs._Historical_Reality.pdf Nostalgia vs. Historical Reality], Heilongjiang University, School of Western Studies, Harbin, Heilongjiang Province, P.R.C., 2007.
* Kaufman, Abraham, translation: Tzur, Benny. [http://www.jewsofchina.org/JewsOfChina08/SendFile.asp?DBID=1&LNGID=1&GID=556 Camp Doctor: 16 Years in the Soviet Union], JewsOfChina.org website.
* Tokayer, Marvin & Swartz, Mary. "The Fugu Plan: The Untold Story of the Japanese and the Jews During World War Two", Weatherhill Inc., New York, 1979.
* Eber, Irene. [http://books.google.ca/books?id=FqRtAAAAMAAJ Chinese and Jews: Encounters Between Cultures], Vallentine Mitchell, 2008, pg.14, , .
</div>

==ראו גם==
* האקו איצ'יו
* יהדות יפן
* גטו שאנגחאי

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160216155319/https://www.anumuseum.org.il/he/6149-2/ הקהילה היהודית בחרבין, סין] - ד"ר אירנה ולדימירסקי

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים סינים
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:מצילים יהודים בשואה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:רופאי ילדים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברן
קטגוריה:אסירי גולאג
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:פעילים ציונים ברוסיה
קטגוריה:פעילים ציונים בסין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
המבורג האופטבאנהוף

תחנת המבורג האופטבאנהוף עם אגם האלסטר ברקע
המבורג האופטבאנהוף (בגרמנית: Hamburg Hauptbahnhof) היא תחנת הרכבת המרכזית של המבורג, גרמניה. התחנה נחנכה בשנת 1906 והיא משרתת כ-450 אלף נוסעים מדי יום, מה שהופך אותה לתחנה העמוסה ביותר בגרמניה והשנייה העמוסה ביותר באירופה לאחר הגאר דו נור (תחנת הרכבת הצפונית) בפריז. התחנה ממוקמת במרכז העיר, ברובע המבורג-מיטה, ועוצרות בה רכבות ארוכות טווח מסוג אינטרסיטי אקספרס (ICE), רכבות פרבריות של דויטשה באן, וכן האס באן (רכבת עירונית מהירה) והרכבת התחתית של המבורג.

==היסטוריה==
שנות ה-70 של המאה ה-19: רכבת עירונית שחיברה בין ארבע תחנות הרכבת של העיר, עומדת בחזית "תחנת ברלין".
טרם פתיחת התחנה היו בהמבורג ארבע תחנות רכבת קטנות ממדים שהיו מפוזרות מסביב למרכז העיר: 
* תחנת ברלין (Berliner Bahnhof) שנחנכה בשנת 1846 על הגדה הימנית של נהר האלבה וממנה יצאו הרכבות לברלין.
* תחנת ליבק (Lübecker Bahnhof) משנת 1865 שממנה יצאו הרכבות לליבק.
* תחנת קלוסטרתור (1866) תחנה סופית עבור קו הרכבת לרובע אלטונה, אשר באותה ימים הייתה עיר נפרדת.
* תחנת פנלו (Venloer Bahnhof) ובהמשך תחנת הנובר (Hannoverscher Bahnhof) אשר ממנה יצאו רכבות להנובר ולפנלו סמוך לגבול הולנד.

בחלקה השני של המאה ה-19 הוקמה רשת רכבות עירוניות אשר נעו ברחובות העיר וחיברו בין כל ארבע תחנות הרכבת.

לאחר שהוחלט בסוף המאה ה-19 שיש צורך בתחנה אחודה וראשית לעיר, נערכה בשנת 1900 תחרות אדריכלים שבה זכו צמד האדריכלים היינריך ריינהארדט וגאורג זיסנגוט. התחנה נבנתה בין השנים 1902 ו-1906 והושפעה בסגנונה מבניין הגאלרי דה מאשין של התערוכה העולמית של פריז שנערכה מספר שנים קודם לכן.

במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע מבנה התחנה קשות מהפצצות בעלות הברית, ולאחר המלחמה שוקם.

==התחנה כיום==
בתחנה קיימות 8 מסילות במפלס העליון עבור הקו הראשי וכן 2 מסילות המשמשות את האס באן (S-Bahn), בנוסף קיימות 10 מסילות תת-קרקעיות, המחוברות לתחנה באמצעות מעבר תת-קרקעי. מתוך מסילות אלה שתי מסילות משמשות את האס באן והשאר את רשת הרכבת התחתית של העיר. 

שירות הרכבות ארוכות הטווח בתחנה כולל רכבות לברלין, רכבות לפרנקפורט ובהמשך לשטוטגרט ומינכן וכן רכבות לברמן הממשיכות לקלן וחבל הרוהר. בנוסף יוצאות מהתחנה רכבות לקופנהגן בדנמרק.

התחנה אינה תחנת מסוף והרכבות עוברות דרכה בשני הכיוונים. עבור רוב הרכבות הארוכות שמגיעות לעיר מכיוון דרום התחנה אינה משמשת כתחנה סופית, אלא הן ממשיכות לתחנת המבורג-אלטונה.

בשנת 1991 הורחב מבנה התחנה והוקם בו מרכז קניות.

בשנת 2019, לאור העומס הרב על התחנה, הוחלט להרחיבה באופן משמעותי במימון ממשלת גרמניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המבורג: מבנים
קטגוריה:גרמניה: תחנות רכבת
יונת הבית

יונים מקננות על מדף אבן של בית ב[[הודו]]
יונת הבית (שם מדעי: Columba livia domestica) היא תת-מין של יונת הסלע, אשר בוית לצורכי מאכל, ייצור דשן ודואר. כיום, אף שאינה מגודלת עוד כחיית משק, היא נפוצה בערים ואזורים הומי אדם באזורים רבים בעולם. במקרים רבים היונה היא גם חיית מחמד נוחה לגידול בכלוב או בשובך. במקומות רבים בעולם היונים אינן מפחדות כלל מהאדם ואף ניזונות מכף היד שלו, למשל בוונציה, שם חיות אלפי יונים.

לפי מקורות היסטוריים, היונה בויתה כנראה לפני יותר מ-3,000 שנה במסופוטמיה ובמצרים.

באזורים מסוימים היונים מהוות מטרד כבד עקב המחלות שהן מעבירות. כדי להילחם בהן משתמשים בדוקרני יונים, מכסים את הגגות ויורים בהן. בין הקניונים של ניו יורק בהם חיות מאות יונים, הגיעו בזים נודדים התופסים וטורפים אותן בקלות ומאזנים את התרבותן של היונים. טורפים נוספים שלהן הם נצים כמו נץ מצוי, ינשופים וחתולי בית.

==תיאור המין==
הצבע הנפוץ ביותר של יונת הבית אפור-כחלחל, כתם הצוואר בעל ברק ירוק וסגול. הבטן אפורה. הזנב כחול-אפור ובקצהו פס שחור רחב. סוככות הכנף התחתונות בהירות. צבעי הנקבה עמומים מעט מצבעי הזכר ולנוצותיה ברק מתכתי קל. קשתית העין כתומה, המקור אפור-שחור והדונגית לבנבנה. הרגליים אדומות.
אורך הגוף 30–35 ס"מ, מוטת כנפיים . קיימות גם יונים בצבעים חום שחור ולבן ובצבעים מעורבים. היונים הלבנות מסמלות במקרים רבים את השלום.

==בישראל==
יונת הבית היא אחת העופות הנפוצים ביותר בישראל. בספירת הציפורים בשנת 2020 הגיעה יונת הבית למקום השלישי במניין הפרטים שנצפו. היונים נפוצות בעיקר באזורים בנויים, שם הן מקננות בחללים של קירות בתים ומרפסות. יונת הבית שמרה על המקום השלישי גם בספירה שנערכה בינואר 2024, לאחר שהופיעה ב-52.6% מהדיווחים במסגרת ספירת הציפורים השנתית (אחרי העורב האפור, והמיינה)<ref></ref>.

==שימושים==
היונים משמשות לאדם למספר דברים:

#בראש ובראשונה היונים בויתו בשביל בשרם המשובח.
#את ביצי היונים ניתן לאכול.
#הנוצות שימשו לריפוד דברים כמו כרים
#שליחת דואר על ידי יונים.
#כיום אנשים מגדלים יונים למטרות נוי ומחמד.
#ביהדות הן כשרות להקרבה על המזבח, ונמנות כחלק ממצוות הקרבנות בספר ויקרא.

במהלך הזמן האדם פיתח זני יונים שונים בעלי מראה משונה אחד ממשנהו. סוגי יוני בית מיוחדים הם יונת יעקובין , יונת להור , יונת צווארון אנגלי ויונת הטווס .

==לקריאה נוספת==
*[https://www.yardbirds.org.il/show_bird/34 יונת הבית], באתר המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר ובגינה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:יוניים
קטגוריה:חיות מחמד
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בהולוקן
קטגוריה:מינים מבויתים
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
קטגוריה:מינים מתפראים
הוויוואריום של לוזאן

הוויוואריום של לוזאן
הוויוואריום של לוזאן הוא בניין בעיר לוזאן, שבשווייץ, שבו מוצגים לקהל בעלי חיים, בעיקר זוחלים, דו-חיים ועכבישנים. הוויוואריום מציג לקהל כמאתיים בעלי חיים, כשרובם חיים בטרריומים ורוב החיות מתוחזקות בתנאים דומים לסביבות הטבעיות שלהן. לחיות מסוימות, כמו לשלושת התנינים מותאם תא ייחודי בבניין. 

הוויוואריום נפתח לקהל, לראשונה, בשנת 1970 והוא התפתח מתצוגת זוחלים, שתחזק אספן חובב, מאז 1959. בשנת 1992 הוקמה קרן סיוע לתחזוקת המקום. הוויוואריום ממוקם על גבול היער, בצפון העיר, בשכונת סובבלן .

עקב קשיים כלכליים המתקן נסגר בשנת 2015. בשנת 2019 הבניין הנטוש נשרף.

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

וויוואריום
לוזאן
הארמייה הראשונה (ורמאכט)

הארמייה הראשונה (בגרמנית: 1. Armee) הייתה ארמייה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הארמייה הראשונה נוצרה ב-26 באוגוסט 1939 וכמפקדה מונה ארווין פון ויצלבן. כאשר גרמניה פלשה לפולין, הכריזו צרפת ובריטניה מלחמה על גרמניה. היטלר היה מודאג מאוד מהכרזת מלחמה זו כוחות צרפתיים מתוגברים בידי הבריטים יכלו להסב נזק רציני לאוצרות הטבע והמפעלים התעשייתיים בדרום גרמניה ואף לאלץ את גרמניה להחזיר כוחות מפולין, לפיכך נפרסה הארמייה הראשונה בגבול הצרפתי, אולם היא הייתה באותה תקופה בעלת ציוד גרוע וחימוש דל. הצרפתים אכן פתחו במתקפה מצומצמת שזכתה לכינוי "מתקפת הסאר", שאת עיקרה ספגה הארמייה הראשונה, אולם הרמטכ"ל הצרפתי גמלאן, שכנע את הממשלה הצרפתית שכדי להילחם כראוי בגרמנים יהיה צורך בגיוס כללי ובחיל משלוח בריטי גדול. לפיכך ההתקפה הייתה עלובה, ופרט לכמה כפרים קטנים שנכבשו הגרמנים ספגו אבדות קלות בלבד. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, נכללה הארמייה בתוך קבוצת ארמיות C. מטרתה הייתה למנוע אפשרות של מתקפה צרפתית צפונה באזור הריין העליון, שעלולה לסכן את האגף השמאלי של קבוצת ארמיות A, ולערוך מתקפות הסחה קטנות כנגד קו מאז'ינו, על מנת למנוע מהצבא הצרפתי להעביר חיילים משם לגזרת הלחימה העיקרית בארדנים. לאחר הכניעה הצרפתית, שימשה הארמייה הראשונה עד אמצע שנת 1944 כיחידת מגן שתפקידה למנוע מתקפה אפשרית על החוף האטלנטי של צרפת. בעקבות הפלישה לנורמנדי באותה שנה, הארמייה נסוגה מצרפת יחד עם שאר הצבא הגרמני, ואורגנה מחדש בריין העליון. במהלך הקרבות לאורך הגבול הגרמני, הארמייה הראשונה ניסתה למנוע מהארמייה השלישית של ארצות הברית, לעבור את נהר המוזל וללכוד את העיר מץ. בה בעת שניסתה להגן על הרי הווז' מול הארמייה השביעית של ארצות הברית.

בנובמבר 1944, שני קווי ההגנה נשברו, והארמייה הראשונה נסוגה לגבול הגרמני והגנה על חבל הסאר, אזור תעשייתי חשוב. כאשר הארמייה השלישית האמריקאית הועסקה בקרב על הבליטה, הארמייה הראשונה תקפה את הארמייה השביעית האמריקנית בתחילת שנת 1945. ההתקפה גרמה לאמריקנים לאבד שטחים שכבשו, והסבה להם אבדות בנפש. קווי ההגנה של הארמייה השביעית היו מתוחים מאוד בהתחשב באורך החזית שהם היו צריכים לכסות. אולם בסוף ינואר נהדפה המתקפה, והארמייה הראשונה נסוגה חזרה לקו זיגפריד ולאחר מכן אף נאלצה לסגת מעבר לנהר הריין, כאשר בעלות הברית חדרו את הביצורים הגרמניים. לאחר מכן, הארמייה הראשונה נסוגה לנהר הדנובה, ונכנעה יחד עם שאר הצבא הגרמני ב-8 במאי 1945.

==מפקדים==
* גנרל אוברסט ארווין פון ויצלבן (26 באוגוסט 1939 - 23 באוקטובר 1940)
* גנרל אוברסט יוהנס בלסקוביץ (23 באוקטובר 1940 - 2 במאי 1944)
* גנרל חיל השריון יואכים למלזן (2 במאי 1944 - 3 ביוני 1944)
* גנרל חיל הרגלים קורט פון דר שבאלרי (3 ביוני 1944 - 5 בספטמבר 1944)
* גנרל חיל השריון אוטו פון קנובלסדורף (5 בספטמבר 1944 - 29 בנובמבר 1944)
* גנרל חיל הרגלים הנס פון אובסטפלדר (29 בנובמבר 1944 - 2 בפברואר 1945)
* גנרל חיל הרגלים הרמן פוירטש (28 בפברואר 1945 - 4 במאי 1945)
* גנרל חיל הפרשים רודולף קוך-ארפאך (4 במאי 1945 - 8 במאי 1945)
==ראו גם==
* הארמייה הראשונה (האימפריה הגרמנית)
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/148-germany-heer/heer-armeen/2627-1-armee הארמייה הראשונה], באתר Axis History 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/148-germany-heer/heer-armeen/2627-1-armee הארמייה הראשונה], באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

1
1
הארמייה השמינית (ורמאכט)

הארמייה השמינית (בגרמנית: 8. Armee) הייתה ארמייה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הארמייה נוסדה ב-26 באוגוסט 1939, וכמפקדה מונה יוהנס בלסקוביץ. היא נכללה בקבוצת ארמיות דרום, ולחמה בקרב בזורה (Bzura), שהיה חלק מהמערכה בפולין.

ב-20 באוקטובר 1939 שונה שמה של הארמייה לארמייה השנייה.

===הקמה שנייה===
ב-15 באוגוסט 1943 מונה אוטו והלר למפקד פלגת הארמייה קמפף, וב-22 באוגוסט שונה שמה לארמייה השמינית.

הארמייה לחמה במהלך קרבות הנסיגה מדרום אוקראינה לרומניה במהלך 1943–1944. באוקטובר 1944 השמידו כוחותיה 3 קורפוסים סובייטיים בקרב דברצן, ועל כך קיבל והלר ב-28 בנובמבר 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, אולם היטלר סירב להעלותו לדרגת גנרל אוברסט, משום שלא אהד את המפלגה הנאצית. ב-28 בדצמבר 1944 הוחלף והלר בהנס קרייזינג. הארמייה לקחה חלק במהלך הקרבות בהונגריה, ולאחר מכן במהלך הקרבות בצ'כוסלובקיה ובפראג. ב-8 במאי 1945 נכנע קרייזינג בראש כוחות הארמייה לכוחות בעלות הברית, ונלקח בשבי האמריקני.

==מפקדים==
===הקמה ראשונה===
* גנרל יוהנס בלסקוביץ (26 באוגוסט 1939 - 20 באוקטובר 1939)

===הקמה שנייה===
* גנרל חיל הרגלים אוטו והלר (22 באוגוסט 1943 - 22 בדצמבר 1944)
* גנרל חיל השריון אולריך קלימן (22 בדצמבר 1944 - 28 בדצמבר 1944)
* גנרל הנס קרייזינג (28 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)

==ראו גם==
* הארמייה השמינית (האימפריה הגרמנית)
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/148-germany-heer/heer-armeen/2634-8-armee הארמייה השמינית], באתר Axis History 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Armeen/8Armee-R.htm הארמייה השמינית], באתר lexikon-der-wehrmacht 

8
8
הארמייה העשירית (ורמאכט)

ימין
הארמייה העשירית (בגרמנית: 10. Armee) הייתה ארמייה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הארמייה הוקמה לראשונה ב-6 באוגוסט 1939 וכמפקדה מונה ולטר פון רייכנאו. היא נכללה בתוך קבוצת ארמיות דרום ולקחה חלק במערכה בפולין.

ב-10 באוקטובר 1939 שונה שמה לארמייה השישית.
===הקמה שנייה===
ב-15 באוגוסט 1943, הוקמה הארמייה בשנית בפיקוד היינריך פון ויטינגהוף, במטרה להדוף את פלישת בעלות הברית לאיטליה. הארמייה הוקמה מאלמנטים שונים שנלקחו מקורפוס הפאנצר ה-14 שהיה מוצב בסלרנו, קורפוס הפאנצר ה-76 שנסוג מקלבריה, ודיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-3, שהגיעה מרומא, ובהוראת אלברט קסלרינג, נפרסה במהירות בסלרנו, במקום שבו הייתה אמורה להתבצע נחיתת הכוח העיקרי של בעלות הברית. ב-9 בספטמבר הארמייה העשירית הובילה מאבקי הגנה נגד פלישת בעלות הברית לסלרנו ("מבצע אוואלאנש") בעלות הברית ספגו אבדות כבדות, והארמייה העשירית הייתה קרובה להכריע את הנחיתה, וייתכן שהייתה עושה זאת אילולא קיבל היטלר את דעתו של רומל, מפקד קבוצת הארמיות בצפון איטליה, כי לדרום איטליה אין ערך אסטרטגי. כתוצאה מכך נאסר על קסלרינג להשתמש בעתודות שעמדו לרשותו, והארמייה העשירית נאלצה לסגת. ב-1 באוקטובר כבשו בעלות הברית את נאפולי והגיעו לנהר וולטורנו ב-6 באוקטובר. הנהר היה מכשול טבעי, שהבטיח מפני מתקפת נגד בכיוון נאפולי. מאחוריו היה קו מגננה חזק של הגרמנים, שלא איפשר התקדמות ללא היערכות וקבלת אספקה ראויה. הארמייה לחמה היטב בקרב מונטה קאסינו, ונסוגה יחד עם שאר הצבא הגרמני עד הרי האלפים. הארמייה נכנעה יחד עם כל קבוצת ארמיות C, ב-2 במאי 1945.

==מפקדים==
===הקמה ראשונה===
* גנרל-חיל התותחנים ולטר פון רייכנאו (6 באוגוסט 1939 - 10 באוקטובר 1939)
===הקמה שנייה===
* גנרל חיל השריון היינריך פון ויטינגהוף (15 באוגוסט 1943 - 4 בספטמבר 1943)
* גנרל חיל השריון יואכים למלזן (4 בספטמבר 1943 - 31 בדצמבר 1943)
* גנרל אוברסט היינריך פון ויטינגהוף (31 בדצמבר 1943 - 26 באוקטובר 1944)
* גנרל חיל השריון יואכים למלזן (26 באוקטובר 1944 - 16 בפברואר 1945)
* גנרל חיל השריון טראוגוט הר (16 בפברואר 1945 - 2 במאי 1945)
==ראו גם==
* הארמייה העשירית (האימפריה הגרמנית)
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.axishistory.com/books/148-germany-heer/heer-armeen/2637-10-armee הארמייה העשירית], באתר Axis History 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Armeen/10Armee-R.htm הארמייה העשירית], באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.diedeutschewehrmacht.de/10%20armee%20II.htm הארמייה העשירית] באתר Die Deutsche Wehrmacht 

10
10
לסלו בבאי

לאסלו "לצי" בבאי (בהונגרית: Babai László; נולד ב-20 ביולי 1950 בבודפשט, הונגריה) הוא פרופסור למתמטיקה ולמדעי המחשב באוניברסיטת שיקגו. מחקריו מתמקדים בתורת הסיבוכיות, אלגוריתמים, קומבינטוריקה וקבוצות סופיות, עם דגש על יחסי הגומלין בין תחומים אלה.

== הישגים ==
בשנת 2015 הוכיח שבעיית הכרעה של גרפים איזומורפיים ניתנת לחישוב בזמן קואזי-פולינומי, בהשוואה לפתרון נאיבי שרץ בזמן !n עבור קלט (גודל גרף) n. בשנת 2017 גילה הראלד הלפגוט טעות בהוכחה זו, ובבאי תיקן את הטעות.

==פרסים והוקרה==

* פרס המדינה (1988) - על הישגיו הבולטים ברמה הבינלאומית בתחום האלגברה והתיאוריה החישובית ועל ההוראה המצוינת ופעילויותיו ליצירת בית ספר.
* ב-1993 זכה בפרס גדל, לצד שפי גולדווסר, סילביו מיקאלי, שלמה מורן וצ'ארלס ראקוף, על פיתוח המושג של מערכת הוכחה אינטראקטיבית.
* בשנת 2015 נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, וזכה בפרס קנות'.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים הונגרים
קטגוריה:מדעני מחשב הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:זוכי פרס גדל
קטגוריה:חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:זוכי פרס קנות'
קטגוריה:יהודים זוכי פרס המדינה
קטגוריה:זוכי פרס דייקסטרה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
טיירון פאואר

טיירון פאואר (באנגלית: Tyrone Power; 15 במאי 1914 – 15 בנובמבר 1958) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.

==ביוגרפיה==

הוא נולד בסינסינטי למשפחת שחקנים מכמה דורות. הוריו היו שחקני קולנוע ותיאטרון. הוא ליווה אותם במסעותיהם והחליט לדבוק במקצועם. תחילה קיבל תפקידים קטנים בתיאטרון בניו יורק שם ראה אותו "צייד כישרונות" והציע לו להגיע להוליווד.

ב-1936 הגיע להוליווד ולאחר מבחן בד מוצלח הוחתם על חוזה בחברת פוקס המאה העשרים לשבע שנים. תוך זמן קצר קיבל תפקידים ראשיים בסרטים והפך לכוכב מוביל של חברה זו.

פאואר שיחק בתפקידים רומנטיים, היסטוריים, קומיים, במערבונים ובסרטי מלחמה בהצלחה רבה. בסרט "אות זורו" גילם את הגיבור זורו שגובר על יריביו בקרבות סיף ומשאיר במקום את סימנו - Z.

סרטו האחרון לפני גיוסו לצבא היה הברבור השחור לצידה של מורין או'הרה (1942).

===שירות צבאי===
פאואר התגייס באוגוסט 1942 לחיל הנחתים, עבר קורס קצינים וטיס, וב-1943 הוסמך להטיס מטוסי סיור בזירת המלחמה באוקיינוס השקט. השתתף כטייס משימות אספקה ופינוי פצועים באיוו ג'ימה ובאוקינווה. על שירותו זה עוטר במדליית הניצחון של מלחמת העולם השנייה. שוחרר משירות פעיל ב-ינואר 1945.

===לאחר המלחמה===
הסרט הראשון שלו לאחר שחרורו היה "חוד התער" לפי ספרו של סומרסט מוהם לצד ג'ין טירני. לאחר המלחמה הוסיף להופיע בסרטים, אבל זכה להצלחה פחותה. הוא החל להופיע בתפקידים בתיאטרון וגם החל להפיק סרטים.

ב-1957 שיחק בסרטו האחרון, "עד התביעה", לצידם של מרלן דיטריך וצ'ארלס לוטון. ב-1958 שיחק בסרט "שלמה ומלכת שבא" בספרד. בעת הצילומים, לאחר דו-קרב עם ג'ורג' סנדרס, לקה בהתקף לב קשה ומת בדרך לבית החולים. יול ברינר מילא את מקומו.

לפאואר יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. הוא דורג במקום ה-45 ברשימת מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים.

==משפחה==
ב-1939 נישא לכוכבת הצרפתייה אנבלה (1907–1996). הם נפרדו ב-1948.

ב-1949 נישא לשחקנית לינדה כריסטיאן (1913–2011) ונולדו להם שתי בנות. הבכורה בהן היא הזמרת, רומינה פאוור. בני הזוג נפרדו ב-1955.

ב-מאי 1958 נישא לדבורה אן מירנדוס (1931–2006) וחודשיים לאחר מותו נולד להם בן שנקרא על שמו.

==פילמוגרפיה חלקית==
* מרי אנטואנט (1938)
* ג'סי ג'יימס (1939)
* אות זורו (1940)
* דם וחול (1941)
* הברבור השחור (1942)
* חוד התער (1946)
* הוורד השחור (1950)
* סיפורו של אדי דוצ'ין (1956)
* עד התביעה (1957)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
המרכז לטניס בישראל - יקנעם

המרכז לטניס בישראל - יקנעם, הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.

==היסטוריה==
המרכז נפתח בנובמבר 2001 הודות לראש עיריית יקנעם עילית, סימון אלפסי. בטקס הפתיחה המרשים נכחו חברי ההנהלה הבינלאומית של המרכז לטניס בישראל והתקיים בו משחקי ראווה בין שחקני נבחרת ישראל לשעבר - שלמה גליקשטיין ושחר פרקיס. 
הקמת המרכז הביאה עמה בשורה חדשה לעיר, שמלבד מגרש רעוע אחד במתנ"ס, לא הייתה אפשרות לתושבים לשחק טניס. כבר בפתיחתו החלו מאות רבות של ילדים ומבוגרים לפקוד את המגרשים בתוכניות הטניס השונות. המנהל הראשון היה אבי עמרם ולאחר ארבע שנים, בשנת 2005, החליף אותו שרון האוזר ומשנת 2015 מנהל אותו מושיקו אליהו. שחקנים בולטים שגדלו במרכז: גבי סטרוסבצקי ואילנה ארוטיונוב (סגני אלופי ישראל לנוער), שיר הורנונג (אלופת ישראל לזוגות לבוגרות) ואלונה אלכין (סגנית אלופת ישראל לנוער).

==הפעילות במרכז==
במרכז שבעה מגרשי טניס, קיר אימון וחמישה מגרשי מיני טניס ובו מתקיימות תוכניות טניס מגוונות לכל הגילאים: תוכנית פיתוח מוטורי לגילאי 4-6, תוכנית מיני טניס לגילאי 6-8, תוכניות טניס לגילאי 8-18 ותוכנית תחרותית למצטיינים המשלבת אימוני כושר. לגילאי 18 ומעלה מתקיימים חוגי טניס למתחילים ומתקדמים. בנוסף מתקיימת במרכז תוכנית לחינוך לתנועה ולאורח חיים בריא המועברת בגני ילדים על ידי מורים לחינוך גופני עם התמחות לגיל הרך.

המרכז ביקנעם מקיים תוכניות רבות למען הקהילה ומגייס למטרה זו תרומות בישראל ומחוצה לה: לילדים עם צרכים ייחודיים, לילדים על רצף האוטיזם, לילדים ונוער בסיכון, לילדי עולים ותוכניות לדו קיום (חיים משותפים) ליהודים וערבים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20151122122838/http://www.tennis.org.il/tennisyokneam המרכז לטניס בישראל - יקנעם], באתר המרכז לטניס בישראל

קטגוריה:המרכז לטניס בישראל
קטגוריה:יקנעם עילית: מבנים
המוזיאון לעיצוב ואמנות שימושית בני זמננו

החזית הראשית של המוזיאון, כפי שהיא נראית דרך חלון הקתדרלה
המוזיאון לעיצוב ואמנות שימושית בני זמננו (צרפתית: Musée de design et d'arts appliqués contemporains, MUDAC) הוא מוזיאון, בעיר לוזאן, שבשווייץ, שמציג מיצגים מתחום העיצוב והאמנות השימושית של העת החדשה, בדגש על מיצגים מעשרות השנים האחרונות. 

שתיים מהתערוכות שבמוזיאון הן קבועות והשאר מתחלפות. אחת התערוכות הקבועות עוסקת בעיצובים חדישים של זכוכית והיא מוצגת בקומתו השנייה של המוזיאון. התערוכה הקבועה השנייה מוצגת במרתף והיא אוסף פריטים מצריים וסיניים שהיו שייכים לאגיפטולוג ג'ייקובס אדוארד ברגר. 

המוזיאון ממוקם במבנה לשימור, שנבנה בימי הביניים. הוא מצוי במרכז העיר וגובל בכיכר הקתדרלה של לוזאן. בראשית דרכו, שימש המבנה את פקידי השלטון ובמאה ה-14 הוסב לבניין בית ספר תיכון. בהמשך, הבניין הפך לרכושו של הקנטון. בשנת 1995 החל תהליך של הפיכת המבנה למוזיאון וביוני 2000 נפתח המוזיאון לקהל.

==ראו גם==
* אוסף האמנות המנודה והגולמית

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

עיצוב ואמנות שימושית בני זמננו
עיצוב ואמנות שימושית בני זמננו
אוסטנדה (כדורגל)

מועדון הכדורגל המלכותי אוסטנדה (בהולנדית: Koninklijke Voetbalclub Oostende), המכונה בקיצור אוסטנדה, הוא מועדון כדורגל מהעיר אוסטנדה שבבלגיה, המשחק בליגת המשנה הבלגית. אצטדיון הבית של הקבוצה הוא אצטדיון אלברטפארק, שמכיל כ-8,000 מקומות ישיבה.

המועדון החל לשחק תחת השם הנוכחי בשנת 1981, לאחר איחוד בין VG אוסטנדה ל-AS אוסטנדה.
== היסטוריה ==
אוסטנדה נוסדה בשנת 1981, כאיחוד של שני מועדונים שונים שפעלו בעיר. VG אוסטנדה היה המועדון הוותיק בעיר, שנוסד בשנת 1904, אך מעולם לא שיחק בליגה הבלגית. AS אוסטנדה הוקמה ב-1911, והפכה למועדון הבכיר בעיר בשנות ה-30. בתחילת שנות ה-70 שיחקה AS אוסטנדה בליגה הבכירה למשך ארבע עונות, אך מאז ירדה ולא שבה עוד לליגה הבכירה. המועדון המשותף שהוקם ב-1981 נשא את המספר הסידורי 31, מספרה של VG אוסטנדה, בעוד מספר המועדון של AS נמחק מהרישומים. שנה אחר כך, הקימו אוהדי VG מועדון אוהדים שהחל לפעול בליגות הנמוכות, אך פורק ב-2013.

המועדון המשותף החל את דרכו בליגה השלישית, והעפיל ממנה לראשונה לליגת המשנה בסיום עונת , בה סיימה הקבוצה במקום הראשון. עונה אחר כך הצליחה הקבוצה להשלים עלייה של שתי ליגות ברציפות, לאחר שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה ולהעפיל, דרך הפלייאוף, אל הליגה הבכירה. בעונת הבכורה שלה בליגה הבכירה, עונת , רשמה הקבוצה את הישג השיא שלה עד כה, כשסיימה במקום השביעי בטבלה. עונה אחר כך, חזרה הקבוצה לליגת המשנה.

בין 1995 ל-2013 שיחקה הקבוצה בעיקר בליגת המשנה, למעט שתי עונות בודדות בליגה הבכירה ( ו-) ושתי עונות רצופות (החל מ-2001) בליגה השלישית. בסיום עונת חזרה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר שזכתה באליפות ליגת המשנה, ומאז שברה את שיא העונות הרצופות שלה בליגה הבכירה, כשהחלה ב- את עונתה השלישית ברציפות בליגה הבכירה.

==סגל הקבוצה==
;נכון ל-17 באוגוסט 2022

 (בהשאלה מקארדיף)
 (בהשאלה מסלטיק)

 

 (בהשאלה מריימס)

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בלגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1904
קטגוריה:אוסטנדה: ספורט
חיים אהרן טורצ'ין

הרב חיים אהרן טורצ'ין (ה'תרע"ז, 1917 - י"ב בסיוון ה'תשל"א, 5 ביוני 1971) היה ראש ישיבה ממוצא ליטאי, מגדולי תלמידיו ומקורביו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק "הרב מבריסק", וראש "הישיבה למצוינים" בירושלים.

==ביוגרפיה==
נולד באמדור, ליטא, לרב יצחק יונה טורצ'ין ולפייגל בת חיה מינדל וחיים אהרן ויטקינד, ונקרא על שם סבו זה. למד בישיבת שער התורה בגרודנה אצל הרב שמעון שקופ. אמו ניהלה את עסקיו של אביה והייתה אחראית לפרנסת המשפחה, בשנות ה-30 של המאה ה-20 עלתה המשפחה לארץ ישראל יחד עם חיה מינדל, סבתו של חיים אהרן. בשנת 1944 נפטרה הסבתא, אביו שנשא הספד בהלווייתה התמוטט ונפטר במהלך ההספד ושניהם נקברו יחד בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. אמו האלמנה שלחה אותו ללמוד אצל אחיה הרב הלל ויטקינד בישיבתו, ישיבת "בית יוסף - נובהרדוק" בתל אביב. בהמשך למד בישיבת חברון כנסת ישראל.

נישא לשרה לאה בתו של הרב ישראל שלום לוריא (רוטמן), ר"מ ומשגיח בישיבת תורת חיים ומו"צ בעדה החרדית. בין גיסיו: הרב אברהם יעקב זלזניק, ראש ישיבת עץ חיים; הרב אברהם יעקב ויינר (מחבר ספרי "שארית יעקב"), הרב יוסף ליס והרב חיים שאול גריינימן. לאחר נישואיו התגורר בשכונת מקור ברוך בירושלים שבה התרכזו תלמידי חכמים רבים באותה תקופה, המשיך ללמוד בכולל האברכים של ישיבת חברון, והיה למקורבו ותלמידו של "הרב מבריסק", הרב יצחק זאב סולובייצ'יק. כתביו של הרב טורצ'ין שימשו להפצת תורתו של הרב מבריסק, בהם חידושים רבים בענייני חנוכה ופורים שמסר בשמו ב"קונטרס בענייני חנוכה ומגילה" שהדפיס בסטנסיל בשנת ה'תש"ל וזכה לתפוצה גדולה בעולם הישיבות.

בעידודו של הרב מבריסק, הקים בשנת ה'תשי"ט (1959) יחד עם תלמיד נוסף, הרב יצחק חיים קרסניצקי את "הישיבה למצוינים" בירושלים ועמד בראשה. הישיבה התפרסמה בשל סגנון לימודה בשיטת בריסק.

ביום שבת, י"ב בסיוון ה'תשל"א, 5 ביוני 1971, נפטר בבית חולים הדסה עין כרם בירושלים לאחר אשפוז קצר. הוא נקבר לאחר השבת בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

לאחר פטירתו נדפסו משיעוריו ומכתביו, ספרי מעשי חייא על התלמוד ובעניינים שונים.

==משפחתו==
אחיו הם: הרב יהושע חנן טורצ'ין רבה של שכונת הרצליה בחיפה, הרב ניסן טורצ'ין, רבה של יהוד והרב אלעזר צדוק טורצ'ין, מחבר-משותף של "שונה הלכות" עם הרב חיים קניבסקי.

* בנו הרב יהושע דוד טורצ'ין כיהן כממלא מקומו כראש ישיבת "ישיבה למצוינים" ובהמשך כיהן כראש ישיבת תולדות אהרן, כיום הוא נשיא קהילת "קהל פרושים".
*בנו הרב יצחק טורצ'ין נשוי להניה בת ר' רפאל משה יעקב הנפלינג מתלמידיו של רבי אלחנן וסרמן.
* בתו מינדל, נישאה לרב חזקיהו יוסף שרייבר.

==כתביו==
* 
* 
* 

==לקריאה נוספת==
* דוד זריצקי, אדם כשר, נדפס בשנית בתוך ספרו: זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה, עמ' 308–313

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי ישיבת שער התורה-גרודנה
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי שמעון שקופ
קטגוריה:תלמידי רבי יצחק זאב סולובייצ'יק
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים

==הערות שוליים==
צבי רייזמן

הרב צבי רייזמן הוא איש עסקים, נדבן ומחבר ספרי הלכה ומחשבה חרדי.

== ביוגרפיה ==
למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב, אצל רבי יהודה קולודצקי ולאחר מכן בישיבת חברון בירושלים.

בשנת 1971 הקים את חברת AII (ראשי תיבות של American International Industries) המשמשת כתאגיד של כ-40 מותגים שונים, בעיקר בתחום הקוסמטיקה. AII רוכשת מדי שנה-שנתיים חברה נוספת ומגדילה את סל המותגים שלה.

=== פעילות תורנית ===
פרסם ספרים תורניים, בהם הסדרה 'רץ כצבי' - העוסקת בבירורי הלכה ופרקי מחשבה. אחד הכרכים (פסח ויום טוב) זיכה אותו בפרס ירושלים לספרות תורנית לשנת ה'תשס"ז. ב-2017 זכה בפרס שר הבריאות למחברים בתחומי ההלכה והרפואה.

בשנת 2008 ייזם את הקמת ארגון 'עולמות', באמצעות הרב יעקב יהודה זילברליכט, במסגרתו הוקמו כ-200 שיעורים בעשרות יישובים בישראל ובעולם וכן בארגונים, כולל צה"ל והתעשייה האווירית לישראל. באתר הפרויקט 650 שיעורים בתוספת דפי מקורות ודפי עזר לסוגיות הלכתיות.

במרץ 2020 חלה בקורונה, אושפז במצב קשה, ולאחר מאבק של חודשיים החלים מהמחלה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://olamot.net/רץ%20כצבי שיעורי רץ כצבי], כ-250 שיעורים מתוך סדרת הספרים, באתר עולמות.
* 

====ספריו====
* , 
* 
* 
* , 
* , , 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2002

אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 2002 היא המהדורה ה-13 של אליפות אירופה לנבחרות צעירות שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בשווייץ בין ה-16 ל-28 במאי 2002.

נבחרת צ'כיה זכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין על צרפת. שוער האלופה, פטר צ'ך, היה לשחקן המצטיין בטורניר. מאסימו מקארונה האיטלקי זכה בתואר מלך השערים עם שלושה כיבושים במהלך הטורניר.

== מוקדמות ==
שלב המוקדמות החל בשנת 2000, כש-47 הנבחרות הצעירות שהשתתפו בטורניר חולקו לתשעה בתים בני ארבע, חמש או שש נבחרות. תשע הנבחרות שסיימו כראשי בתים, בנוסף לשבע הסגניות הטובות ביותר, העפילו לשלב פלייאוף בשיטת בית חוץ, ושמונה הנבחרות שניצחו בסיכום שני המפגשים העפילו לטורניר הגמר. שווייץ, שהדיחה בשלב זה את אוקראינה, נבחרה לאחר מכן להיות הנבחרת המארחת של טורניר הגמר.

נבחרת ישראל סיימה את שלב הבתים במקום השלישי מתוך חמש נבחרות בבית 7. היא סיימה את השלב עם 12 נקודות, מתחת לראש הבית צרפת וסגניתה ספרד.

== שלב הבתים ==
===בית א'===
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!width=205 rowspan="2"|נבחרת
!width=20 rowspan="2"|משחקים
!width=20 rowspan="2"|ניצחונות
!width=20 rowspan="2"|תיקו
!width=20 rowspan="2"|הפסדים
!width=60 colspan="3" |שערים
!width=20 rowspan="2"|נקודות
|- align=center bgcolor=#efefef
!width=20|זכות
!width=20|חובה
!width=20|הפרש
|- bgcolor="#ccffcc"
|align="right"|איטליה
|3||1||2||0||3||2||1+||5
|- bgcolor="#ccffcc"
|align="right"|שווייץ
|3||1||1||1||3||2||1+||4
|-
|align="right"|פורטוגל
|3||1||1||1||4||4||0||4
|-
|align="right"|אנגליה
|3||1||0||2||4||6||2-||3
|}

----

----

----

----

----

===בית ב'===
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!width=205 rowspan="2"|נבחרת
!width=20 rowspan="2"|משחקים
!width=20 rowspan="2"|ניצחונות
!width=20 rowspan="2"|תיקו
!width=20 rowspan="2"|הפסדים
!width=60 colspan="3" |שערים
!width=20 rowspan="2"|נקודות
|- align=center bgcolor=#efefef
!width=20|זכות
!width=20|חובה
!width=20|הפרש
|- bgcolor="#ccffcc"
|align="right"|צרפת
|3||3||0||0||7||1||6+||9
|- bgcolor="#ccffcc"
|align="right"|צ'כיה
|3||1||1||1||2||3||1-||4
|-
|align="right"|בלגיה
|3||1||0||2||2||4||2-||3
|-
|align="right"|יוון
|3||0||1||2||3||6||3-||1
|}

----

----

----

----

----

== שלבי הנוק-אאוט ==

=== חצי הגמר ===

----

=== הגמר ===

== פרסים ==
=== שחקן הזהב ===
בתואר שחקן הזהב, הניתן לשחקן המצטיין בטורניר, זכה פטר צ'ך, שוערה של הנבחרת הזוכה, צ'כיה.

=== מלך השערים ===
3 שערים
* מאסימו מקארונה

2 שערים
* מיכל פוספישיל
* פייר-אלן פראו
* אוליבייה סורלאן
* אלכסנדר פריי

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.uefa.com/under21/season=2002/index.html דף הטורניר] באתר הרשמי של אופ"א

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2002
קטגוריה:תחרויות כדורגל בשווייץ
קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל עד גיל 21
שלמה בלוך

קברו בהר הזיתים
הרב שלמה זלמן בלוך (ה'תרמ"ו, 1886 - י"א בסיוון ה'תשל"ו, 9 ביוני 1976) היה רב מקובל ליטאי, מהדמויות הבולטות בתנועת המוסר בדור שלאחר מלחמת העולם השנייה, תלמידו של החפץ חיים שהתפרסם כבעל מופת.

==ביוגרפיה==
נולד בברנוביץ', לאביו ר' אליעזר. בגיל חמש עשרה החל ללמוד בישיבת נובהרדוק אצל "הסבא", רבי יוסף יוזל הורוביץ. בתקופת לימודיו בנובהרדוק התקרב לרב העיר, רבי יחיאל מיכל אפשטיין. מאוחר יותר למד בישיבת ראדין, שם נעשה למקורבו ותלמידו של החפץ חיים ואף למד עמו בחברותא. הוא נמנה עם המניין שנשלח בידי החפץ חיים למשימות שונות שהצריכו "תפילת צדיקים".

לאחר נישואיו המשיך ללמוד זמן קצר בראדין, אחר כך עבר ללמוד בכולל הפרושים באיישישוק. באיישישוק נסמך לרבנות בידי רב העיר, הרב יוסף זונדל הוטנר. לאחר שנתיים עבר ללמוד בווילנה בה למד במשך חמש שנים ונסמך לרבנות בידי המו"צ הווילנאי ר' חיים סגלוביץ, מחבר "מקור חיים". ב-1917 שרר רעב בווילנה בשל מלחמת העולם הראשונה והוא עקר לקלם ולמד ב"תלמוד תורה" הנודע בעיר.

בשנת ה'תרפ"ה, 1925, עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. הוא סירב לקבל משרות תורניות והתמיד בלימודיו ותפילותיו. יצא לו שם של צדיק ובעל מופת ורבים נהגו לבקש שיעניק להם ברכה. לפי דוד זריצקי, כבר רבו ה"חפץ חיים" הפנה אליו אנשים לברכה, ובין המפנים אליו לתפילה וברכה עבור חולים היה מאוחר יותר גם החזון איש.

הוא נפטר בגיל 90 בי"א בסיוון ה'תשל"ו, 9 ביוני 1976, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. רעייתו חנה אסתר נפטרה שש שנים לפניו, לשניים לא היו ילדים.

==לקריאה נוספת==
* דוד זריצקי, אדם טהור, נדפס בשנית בתוך ספרו: זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה, עמ' 356–358

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי בלארוס
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:בוגרי תלמוד תורה (קלם)
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:תלמידי החפץ חיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
קתדרלת לוזאן

קתדרלת לוזאן בשנת 1873, בין בתי העיר
קתדרלת הגבירה הצפונית של לוזאן היא כנסייה גדולה, הממוקמת במרכז העיר של לוזאן, בירת קנטון וו, שבשווייץ. הקתדרלה של לוזאן היא המבנה הגותי המפורסם ביותר בשווייץ. בנייתה החלה ב-1275 וארכה יותר ממאה שנה (קשה לקבוע מתי הושלמה ויש הטוענים שהיא מעולם לא הושלמה).

אורך הקתדרלה הוא כמאה מטרים וגובה הצריח המחודד שלה הוא כ-80 מטרים. אדריכל-מהנדס של כנסייה, בתקופת הבנייה השלישית שלה, היה ז'אן כוטרל (Jean Cotereel). שמם של שני קודמיו בתפקיד לא נשמר. כוטרל השלים את בניית מרבית מבנה קתדרלת לוזאן, שקיים כיום, כולל רחבת הכניסה, מגדל הפעמון והמגדל השני. התוכניות כללו מגדל שלישי, שמעולם לא הושלם.

<gallery>
Lausanne-cathe7.JPG
Duomo di losanna, int., 07.JPG
Cathédrale de Lausanne - Vitrail - Charles Clément - Notre Dame de Lausanne.jpg
Duomo di losanna, int., 02.1.JPG
Lausanne Cathédrale Notre-Dame Innen Chor 4.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אירופה: כנסיות
קטגוריה:לוזאן: מבנים
לוזאן
לוזאן
קטגוריה:שווייץ: מבני דת
שוק משקאות האנרגיה בישראל

משקאות אנרגיה על מדף בסופרמרקט 

שוק משקאות האנרגיה בישראל החל להתפתח בשנת 1999 עם כניסתה של "רד בול". על פי נתונים משנת 2013 ישראל היא אחת המדינות המובילות בעולם בצריכה של משקאות אנרגיה. משקאות האנרגיה נמכרים בישראל ברשתות השיווק, פאבים ופיצוציות והם נצרכים הן כמוצר נלווה לשתייה חריפה והן כמוצר העומד בפני עצמו. השוק הקמעונאי של משקאות האנרגיה בישראל נאמד ב-2018 בכ-900 מיליון שקל ובישראל שותים כ-11.7 מיליון ליטר של משקאות אנרגיה בשנה.

==היסטוריה==
"רד בול" החלה לפעול בישראל בשנת 1999 ובשנת 2003 החזיקה בנתח שוק של כ-90%. בשנת 2004 החלה חברת "בני פאוזי שמשום" בשיווק המשקה XL בישראל. המחיר הגבוה של רד בול ותנאי הסחר הנוקשים שהכריחו את הספקים לקנות כמויות גדולות סייעו לחדירת המותג החדש, שנמכר במחיר זול משמעותית. הדבר הוביל לירידה במכירות רד בול ותוך שנה הצטמצם נתח השוק שלה לכ-70%.

במאי 2007 התגלע סכסוך בין רד בול ובין חברת "תימקו בירה", שהייתה חברת ההפצה של המשקה בישראל. כתוצאה מהסכסוך הופסקה האספקה של משקאות החברה לספקים למספר חודשים, דבר שסייע לצמיחה של מותגים אחרים, כאשר XL היה הגדול מביניהם. בקיץ 2007 חתמה רד בול על הסכם הפצה עם חברת "סידס", אך הוא בוטל לאחר זמן קצר ובמקומו הקימה רד בול חברה עצמאית לצורך שיווק המוצר. בשנת 2008 ביטלה חברת XL העולמית את הזיכיון שניתן ל"בני פאוזי שמשום" לשיווק המוצר בישראל והעבירה אותו לידי חברת "סידס". בתגובה החל ענאן שמשום, מנכ"ל החברה, לפעול על מנת לעכב את שחרור פחיות המשקה מהמכס וגרם לכך שבמשך מספר חודשים לא היה ניתן להשיג את פחיות המשקה בישראל. במקביל, החל בייבוא משקה חדש – "Blu". המעבר של XL לסידס סייע לרד בול להתאושש מעט כאשר נתח השוק הכספי של החברה צמח מכ-16.5% בספטמבר ל-20.5% באוקטובר, אך השינוי הגדול בשוק הגיע מצד Blu, המותג החדש. ברבעון הראשון של 2009 תפס המותג נתח כספי של כ-20.8% מהקטגוריה ועד אוגוסט המשיך לגדול עד ל-29.7%, דבר שהוביל להתבססותו במקום השני על חשבונה של רד בול שתפסה רק 8.1%.

בספטמבר 2009 העבירה חברת XL העולמית את הזיכיון לשיווק מוצרי החברה מ"סידס" לידי חברת "טמפו". בשנת 2012, עקב צמצום נפח הפעילות לכ-6% מנפח השוק, החליטה רד בול על הפסקת פעילות השיווק שלה בישראל ועברה לעבוד במודל של הפצה בלבד.

חברת יפאורה-תבורי ניסתה להיכנס לשוק משקאות האנרגיה מספר פעמים. בשנת 2009 השיקה החברה בישראל את המשקה "Red Rain" הבריטי, בהשקעה של 8 מיליון שקלים. שנתיים לאחר מכן, עמד נתח השוק של המשקה על 1% בלבד והחברה החליטה להפסיק את שיווקו. בשנת 2019 השיקה סדרת משקאות אנרגיה חדשה בשלושה טעמים.

החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, שהיא יצרנית מוצרי קוקה-קולה ושולטת בשוק המשקאות הקלים בישראל, מהווה שחקן שולי בשוק משקאות האנרגיה. בשנת 2013 השיקה החברה את משקה האנרגיה "קרנרג'י", שלא הצליח במכירות ושיווקו הופסק לאחר זמן קצר. בתחילת 2020 החלה החברה לשווק את משקה האנרגיה מונסטר, שעד אז יובא באופן פרטי בלבד.

נכון ל-2018 נמצא השוק בשליטה כמעט מוחלטת של שני מותגים: XL המחזיק בכ-63% מהשוק ו-BLU ב-34% נוספים. נפח השוק של רד בול עומד על כ-3%. לפי דוח נילסן שווי השוק של משקאות אנרגיה בישראל עמד על 181 מיליון שקלים. על פי הערכות, שווי השוק האמיתי עשוי להיות גדול פי חמישה (כ-900 מיליון שקלים) משום שבארים, מועדונים ופיצוציות, המהווים את מקור הצריכה של משקאות האנרגיה, אינם נכללים בנתונים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משקאות אנרגיה
קטגוריה:ישראל: מסחר
העיר החופשית פרנקפורט

העיר החופשית פרנקפורט (בגרמנית: Freie Stadt Frankfurt) הייתה עיר חופשית בתחומי האימפריה הרומית הקדושה ולאחר מכן בתחומי הקונפדרציה הגרמנית. העיר התקיימה כעיר חופשית מ-1372 עד 1866, שאז סופחה לממלכת פרוסיה, בעקבות תבוסת האימפריה האוסטרית ובעלות בריתה (שהעיר הייתה חלק מהם) במלחמת אוסטריה–פרוסיה.

==היסטוריה==
באזור קיימים רק מעט ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הפלאוליתית, וההתיישבות המשמעותית הראשונה באזור הייתה התיישבות רומית כבר במאה ה-1 לספירה. עם נסיגת האימפריה, תפסו את מקומה שבטים אלמניים וכחמש מאות שנה לאחר מכן - פרנקים. בשנת 794 הנהיג קרל הגדול את האספה הקיסרית בעיר פרנקפורט.

פרנקפורט הייתה אחת הערים החשובות באימפריה הרומית הקדושה. משנת 855 מלכים וקיסרים גרמנים נבחרו בעיר ולאחר מכן הוכתרו באאכן. החל משנת 1562 גם ההכתרה נערכה בפרנקפורט, והראשון במלכי גרמניה שהוכתרו בה היה מקסימיליאן השני. המסורת נפסקה ב-1792 בבחירת פרנץ השני. 

בשנת 1372 הוכרזה העיר כעיר קיסרית חופשית, הכפופה ישירות לקיסר, ונהנית מזכויות יתר נוספות. 

במאה ה-17, פרנקפורט הצליחה להישאר נייטרלית במהלך מלחמת שלושים השנים, אך סבלה ממגפות שהביאו פליטים לעיר.

בשלהי המאה ה-18, במהלך המלחמות הנפוליאוניות הפגיזו כוחות צרפתיים את העיר וכבשו אותה מספר פעמים. למרות זאת, היא הצליחה להישאר עיר חופשית גם לאחר התפרקותה של האימפריה הרומית הקדושה ב-1806. בשנת 1810 הוקמה הדוכסות הגדולה של פרנקפורט, שכללה את העיר פרנקפורט, נסיכות אשפנבורג, נסיכות נסאו-אורנז'-פולדה, רוזנות הנאו, ורוזנות וצלאר. לאחר הקרב האחרון של נפוליאון ותבוסתו, קונגרס וינה ב-1814 קבע שפרנקפורט תיכנס לקונפדרציה הגרמנית כעיר חופשית. בשנת 1816 הפכה פרנקפורט לבירת הקונפדרציה הגרמנית, ולמושב הבונדסטאג - הפרלמנט הקונפדרלי.

לאחר ניסיון מהפכה הכושל של אביב העמים, פרנקפורט הייתה המושב של הפרלמנט הראשון שנבחר בדרכים דמוקרטיות בגרמניה, האספה הלאומית של פרנקפורט, שהתכנסה ב-18 במאי 1848. האספה נכשלה כאשר מלך פרוסיה סירב לקבל עליו את תואר הקייזר ב-1849.

בשנת 1866 הצטרפה העיר לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, וב-16 ביולי נכבשה על ידי הצבא הפרוסי. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה העיר לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הסן-נסאו.

==קישורים חיצוניים==

פרנקפורט
פרנקפורט
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה של הריין
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הגרמנית
קטגוריה:פרנקפורט: היסטוריה
קטגוריה:ערים חופשיות
וריד הטחול

וריד שער הכבד והוורידים המתנקזים אליו. מימין מתנקז אליו וריד הטחול.
וְרִיד הַטְּחוֹל (TA: vena splenica, vena lienalis) הוא וריד המנקז דם מהטחול, מקרקעית הקיבה, מהלבלב ומקצהו המרוחק של המעי הגס אל וריד שער הכבד.

== אנטומיה ==
וריד הטחול נוצר מהתמזגותם של מספר כלי דם קטנים היוצאים מהטחול ומתמזגים עם צאתם. מהלכו מעל ללבלב, לאורך עורק הטחול. אל הווריד מתנקזים ורידי הקיבה הקצרים, וריד הקיבה והפדר השמאלי וורידי הלבלב, וכן וריד מתלה המעי התחתון, המנקז את המעי הגס והחלחולת ומתחבר אל וריד הטחול, מעט לפני שזה מתחבר אל וריד מתלה המעי העליון ליצירת וריד שער הכבד.

== היבטים קליניים ==
בווריד הטחול עלולה להיווצר פקקת ורידים, שלה מאפיינים קליניים דומים לשל פקקת וריד השער ויתר לחץ דם שערי. הביטויים של הפקקת כוללים דליות בדופן הקיבה וכאב בטן. הסיבה השכיחה ביותר לפקקת בווריד הטחול היא דלקת לבלב, הן חריפה והן כרונית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ורידים
וריד מתלה המעי התחתון

וריד מתלה המעי התחתון עולה בצד השמאלי (ימין בתמונה)
וְרִיד מִתְלֵה הַמְּעִי הַתַּחְתּוֹן (TA: vena mesenterica inferior) הוא וריד בבטן המנקז דם מהמעי הגס אל וריד הטחול.

ראשיתו של וריד מתלה המעי התחתון בתור וריד החלחולת העליון, אשר יוצא ממלקעת החלחולת. בצאת וריד החלחולת מהאגן הקטן, ולאחר חצותו את וריד הכסל המשותף ועורק הכסל המשותף, הוא נקרא וריד מתלה המעי התחתון. הווריד עולה מאחורי הצפק וקדמית לשריר הכסל והמותניים השמאלי, לצדו של עורק מתלה המעי התחתון. לאחר מכן הוא עולה מאחורי גוף הלבלב ונשפך לתוך וריד הטחול. לעיתים הווריד נשפך אל נקודת המפגש בין וריד הטחול לווריד מתלה המעי העליון. אל וריד מתלה המעי התחתון מתנקזים וריד המעי הגס השמאלי וורידי המעי העקול.

קטגוריה:ורידים
פביאניצה

פביאניצה (בפולנית: Pabianice, ביידיש: פאביאניץ) היא עיר מחוז בפרובינציית לודז' שבפולין, בסמוך ללודז' מדרום מערב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
ראשיתה של פביאניצה במאה ה-10, ובראשית המאה ה-14 הוענקו לה זכויות עיר. במאות ה-16 וה-17 התפתחה העיר, ומספר תושביה עלה, אך לאחר מכן ירד מעמדה. מהמאה ה-19 הפכה העיר למוקד תעשייה אזורי, תוך התמקדות בטקסטיל, ובכותנה בפרט.

==יהודי פביאניצה==
בית העלמין היהודי בפביאניצה]]
עד תחילת המאה ה-19 נאסרו מגורי יהודים בפביאניצה. עם ביטול הגבלות אלה, החלו יהודים להתיישב בעיר, ונטלו חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי. בשנת 1847, לאחר השתדלות ממושכת, הותר ליהודי העיר לבנות בה בית כנסת.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר קרוב ל-9,000 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. כמו כן, שימשה העיר כמרכז חסידי. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם, וניפוץ שמשות במוסדות יהודיים.

אחד מרבני העיר המפורסמים היה רבי מנחם מנדל אלתר, בנו של רבי יהודה לייב אלתר, ה"שפת אמת" מגור. רבי עמנואל וולטפרייד משושלת פשדבורז' כיהן בעיר באדמו"רות.

===בשואה===
ב-7 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך הרס בית הכנסת בה, והסבתו לאורוות סוסים. יודנראט שמונה בעיר בהמשך נצטווה לספק לגרמנים יהודים לעבודות כפייה, ולהכין רשימה של 500 יהודים לגירוש לקאלושין.

בפברואר 1940 רוכזו יהודי העיר בצפיפות רבה בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בסדנאות טקסטיל ובבתי חרושת. מעת לעת שולחו קבוצות של יהודים מהגטו שבעיר לגטו לודז'. בתחילת 1942 הועסקו רבים מיושבי הגטו שבעיר במיון חפציהם ובגדיהם של הנרצחים במחנה ההשמדה חלמנו, אשר הובאו למחסן בעיר.

בין ה-16 ל-20 במאי 1942 חוסל גטו פביאניצה. ביושביו נערכה סלקציה, במסגרתה על הכשירים לעבודה הוטבעה האות A, ועל כל היתר הוטבעה האות B. במהלך האקציה ערכו הגרמנים סריקה קפדנית בבתי הגטו, וירו במסתתרים. את החולים בבית החולים בגטו השליכו הגרמנים מהחלונות. לאחר מכן, הוחזקו יהודי הגטו כיומיים במגרש ספורט במרכז העיר, תוך ירי במתנגדים. משם הועברו כ-5,600 יהודים לגטו לודז', וכל היתר שולחו ישירות בקרונות משא למחנה ההשמדה חלמנו.

מכ-9,000 יהודי פביאניצה שרדו את השואה 148 איש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/109 פאביאניצה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
בית וואלה!

בית וואלה! שנודע בשנות ה-50 של המאה ה-20 כמלון קסטל הוא בניין משרדים בפינת הרחובות אבן גבירול ופנקס בתל אביב, המשמש את משרדי חברת וואלה! תקשורת שמפעילה את אתר האינטרנט וואלה! NEWS. הבניין כולל ארבע קומות של משרדים, ובקומת הקרקע שלו נעשה שימוש מסחרי.

==היסטוריה==
הבניין הוקם כבית מלון בשם קסטל, שנחנך בספטמבר 1953. המלון נבנה בהשקעה של 700 אלף לירות ישראליות (כ-11.8 מיליון שקלים חדשים בערכי 2015), וכלל 100 חדרים. הוא נסגר כעבור שנתיים בלבד, בשל סכסוך בין הבעלים. אף שפעל זמן קצר, שמו של המלון, קסטל, ניתן גם לשני בתי עסק שהוקמו מעברו השני של רחוב אבן גבירול, משרד כרטיסים ותחנת מוניות, הפועלים גם כיום. במבנה משרד הכרטיסים שוכן בית קפה המכונה גם הוא "קפה קסטל".

לאחר סגירת המלון ב-1955, רכשה אותו תנועת הפועל המזרחי תמורת חצי מיליון לירות, והעבירה לשם את משרדיה, ששכנו עד אז ברחוב אחד העם. לאחר איחודה עם תנועת המזרחי והקמת המפד"ל, שימש הבניין את משרדיה הראשיים של מפלגה זו. בשל עובדה זו, שינתה עיריית תל אביב-יפו את שם הרחוב שנקרא עד אז אהבת ציון לרחוב פנקס. ניסיונות של גורמים עסקיים לרכוש את הבניין ולהחזירו לשימושו המקורי, נכשלו.

בשנות ה-90 החליטה המפד"ל להעביר את משרדיה לירושלים ומכרה אותו. מאז 2001 משמש הבניין את משרדיה של חברת וואלה! תקשורת ואת מערכת אתר האינטרנט שלה. הבניין בבעלות חברת א.ר.ל השקעות.

בשנת 2012 דחתה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה תוכנית להקים במקום הבניין מגדל בן 40 קומות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: בנייני משרדים
קטגוריה:רחוב אבן גבירול
קטגוריה:הצפון החדש
קטגוריה:מפד"ל
קטגוריה:וואלה! תקשורת
קטגוריה:ישראל: מבני תקשורת
משה ישראל

הרב משה ישראל (ה'ת"ל, 1670 – ה'ת"ק, 1740) היה מחכמי צפת וירושלים במאה ה-18, שד"ר ומחבר שו"ת "משאת משה". תקופה מסוימת היה רבה של קהילת יהודי רודוס. אבי משפחת ישראל, שבניה כיהנו כרבנים ברודוס ובארץ ישראל במשך כמאתיים שנה, שנים עשר דורות דור אחר דור, עד ערב מלחמת העולם השנייה.

==קורותיו==
נולד בירושלים, בשנת ת"ל (1670) בקירוב. אשתו, חנה, הייתה בתו של ר' משה בן יצחק בן חביב, מרבני סלוניקי (יש שהחליפוהו בטעות עם המהר"ם בן חביב בעל "כפות תמרים")

למד אצל רבי אברהם יצחקי, מחבר שו"ת "זרע אברהם".

בשנת ה'ת"ע (1710) יצא למסע בצפון אפריקה כשד"ר בשליחות אנשי צפת. במפגשיו עם הקהילות המקומיות נזקק לענות לשאלותיהן בהלכה, ותשובותיו, שחלקן נושאות תאריך וציון המקום בו נכתבו, מאפשרות לשחזר את קורותיו. לאחר שלוש שנות מסע, בהן היה באלג'יר ומרוקו (שם פגש גם את רבי חיים בן עטר), עשה את דרכו בחזרה ארצה. אך כשחנה ברודוס התבקש על ידי יהודי המקום לכהן כרב הקהילה ושהה שם שלוש עשרה שנה ברציפות. מתקופה זו נשתמרו תשובות רבות שלו וגם מספר דרשות.

מסתבר שאנשי רודוס השביעו אותו שלא יעזוב אותם במשך תקופה מסוימת. בשנת ה'תפ"א התבקש על ידי מנהלי קופת ארץ ישראל בקושטא לצאת בשמם לשליחות נוספת באירופה, כדי לשכנע את מנהיגי הקהילות להטיל מס שבועי לטובת היישוב היהודי בארץ ישראל. רבי משה ישראל, שגם היה מאוכזב מהתנהגותם הדתית והמוסרית של אנשי רודוס, התייעץ עם חכמי קושטא האם הוא יכול להתיר את שבועתו, והללו תמכו בכך והתירו לו לצאת למסע נוסף. מסע זה נמשך ארבע שנים (ה'תפ"ז–ה'תצ"א), ובסיומו שהה מספר חודשים בפירארה, שם התמסר ללימוד תורה באכסנייתו של עשיר שהחזיק ספרייה גדולה אשר הייתה לעזר רב לרבי משה ישראל. לאחר מכן חזר לרודוס למספר שנים נוספות, עד ה'תצ"ו לפחות.

בשנת ה'תצ"ח כבר היה באלכסנדריה, ושם נפטר בשנת ה'ת"ק.

==ספריו==
*שו"ת משאת משה. שני כרכים ראשונים נדפסו על ידי המחבר בקושטא ה'תצ"ד וה'תצ"ה. את הכרך השלישי הוציא לאור בנו, רבי אברהם ישראל, בשנת ה'תק"ב.
*אפי משה, ספר דרשותיו, נספח לספרו של בנו אדרת אליהו, ליוורנו, ה'תקפ"ח

בתשובותיו התכתבויות עם חכמים בולטים בדורו, כגון בעל ההמשנה למלך ובעל המחנה אפרים. פסקי ההלכה שלו מצוטטים רבות אצל הבאים אחריו, כגון בתשובות החיד"א ורבי דוד פארדו, ועד לאזכורים רבים בכתבי הרב עובדיה יוסף.

==משפחתו ותלמידיו==
בנו הרב חיים אברהם ישראל שימש אף הוא כשד"ר באיטליה ובארצות אשכנז. וכיהן כרב באלכסנדריה וליוורנו, ובסוף ימיו רבה של אנקונה. מחבר ספר אמרות טהורות ובית אברהם (פירושים על הטור).

בנו רבי אליהו ישראל, שימש אף הוא כשד"ר ורבה של אלכסנדריה. חברו של החיד"א. מחבר שו"ת מחנה ישראל, עוגת אליהו וקול אליהו ואדרת אליהו. בנו רבי יצחק ישראל.

בתו נישאה לרב מרדכי קריספין, מחבר דברי מרדכי ומאמר מרדכי (חידושים על התלמוד).

אחד הידועים מתלמידיו הוא רבי שמואל ידידיה טאריקה, מחבר ספרי שו"ת ודרשות.

==לקריאה נוספת==
*אברהם יערי, ר' משה ישראל ושליחותו למען ארץ ישראל, סיני כה עמ' קמט–קסג.
*מרדכי בר חיים אנג'יל, ר' משה ישראל, רבה של רודוס, בתוך: שבט ועם חלק ז (תשל"ג) עמודים 103–107.
*איתמר מצגר, מבוא לספר כסא אליהו בהוצאת מכון טוב מצרים, עמ' 1–3.
*סימון מרכוס, תולדות הרבנים למשפחת ישראל מרודוס, הוצ' ראובן מס, ירושלים תרצ"ה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:רודוס: רבנים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:משפחת ישראל
קטגוריה:נפטרים ב-1740
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-17