OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בוני אם

בוני אם (באנגלית: Boney M) היא להקת פופ ודיסקו, שהורכבה בשנות ה-70 של המאה ה-20 מארבעה זמרים ורקדנים קריביים: בובי פארל, ליז מיטשל, מרשה בארט, מייזי ויליאמס ורג'י ציבו.

הלהקה, בראשות המפיק הגרמני פרנק פריאן, נחשבת לאחת מחלוצות הדיסקו והפופ של שנות ה-70 ולאחת הלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים. ההרכב והסגנון המיוחדים של הלהקה, הפכו אותה לאחת מהלהקות המוכרות בעולם בתחום הדיסקו עד היום.

== היסטוריה ==
הלהקה הוקמה ב-1975 על ידי המפיק המערב גרמני פרנק פריאן, שגם שר בהקלטות האולפן של הלהקה. שמה של הלהקה נבחר על ידי פריאן לאחר שהקליט את השיר "Baby Do You Wanna Bump" בדצמבר 1974, אולם לא רצה להוציאו לאור תחת שמו האמיתי. הסינגל יצא לאור בפברואר 1975 עם השם "Boney M" כשם האמן.

לאורך השנים הלהקה הוציאה להיטים רבים שהפכו לקלאסיקות דיסקו של שנות ה-70, ביניהם: Ma Baker, Sunny, Rivers of Babylon, Rasputin ועוד רבים אחרים. הלהיט המוכר ביותר של הלהקה הוא השיר Daddy Cool. במרוצת השנים, בוני אם הוציאו להיטים רבים וזכתה להצלחה בכל העולם, כולל באפריקה, באיראן, בדרום-מזרח אסיה ובברית המועצות.

== הצלחת הלהקה והשפעתה ==
כאמור, הלהקה הצליחה להשפיע רבות על הדיסקו בעולם, ולהיטיה הפכו לקלאסיקות בתחום. מכירות התקליטים של הלהקה נאמדות ביותר מ-150 מיליון עותקים, דבר שהפך אותה לאחת הלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים. שיריה של הלהקה מושמעים עד היום בתחנות הרדיו השונות ברחבי העולם ובמסיבות דיסקו רבות.

הרכבה וסגנונה המיוחד של הלהקה, בעיקר בהופעותיה, שהיו מורכבות מכוריאוגרפיה ייחודית שכללה תנועות וריקודים במהלך השירה, עיצבו את הדיסקו המיוחד של שנות ה-70. סולן הלהקה בובי פארל נודע בזכות תנועותיו המרובות במהלך הופעות הלהקה ברחבי העולם.

בין שיריה המוכרים ביותר של הלהקה:
* Daddy Cool
* Ma Baker
* Rivers of Babylon
* "Sunny"
* Gotta Go Home
* Rasputin
* Bahama Mama
* Hooray! Hooray! It's a Holi-Holiday
* El Lute
* Brown Girl in the Ring
* Children of Paradise
* Happy Song
* Mary's Boy Child
* Kalimba De Luna
* Belfast
* Still I'm Sad
* Painter Man
* Boonoonoonoos
* Ribbons of Blue
* Oh My Lord
* Going Back West
* Felicidad
* Nightflight To Venus

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=10057 "מא הקשר?"] - פרק על חייה של מא בארקר והקשר ללהיט "Ma Baker" של בוני אם בפודקאסט [https://www.kan.org.il/podcast/program.aspx/?progId=2019 ״מינהר הזמן״], תאגיד השידור הישראלי, כאן

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:להקות גרמניות
קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:דיסקו
קטגוריה:להקות יורופופ
קלוגס

קלוגס או קלוג'ס (באנגלית: Kellogg's) היא חברה רב לאומית אמריקאית, העוסקת בייצור דגני בוקר, חטיפים, עוגיות וכיוצא בזה. חלק מהמוצרים מיוצרים על ידי קלוגס עצמה, וחלק על ידי חברות שבבעלותה.

==היסטוריה==
בשנת 1890 הכינו ד"ר ג'ון הארווי קלוג, ואחיו ויל קית' מבאטל קריק שבמישיגן דייסה מקמח תירס. הדייסה נשכחה בתנור, ונתגלתה רק כעבור יומיים. הם שיטחו את הדייסה המיובשת במערוך, עד לקבלת פתיתים, אותם קלו. היו אלה הקורנפלקס הראשונים. להפתעתם, המוצר שהתקבל היה טעים, והפך למוצר מבוקש בקרב לקוחות בית ההבראה של ד"ר קלוג.

ויל קית' זיהה את הפוטנציאל העסקי הגלום בקורנפלקס, והחל לשווקם באמצעות הדואר. אחיו לא התעניין בכך, ואף טען כי פרסום המוצר נוגד את כללי האתיקה הרפואית.

בשנת 1906 הצליח ויל קית' למצוא משקיעים, וב-19 בפברואר אותה שנה הוקמה חברת Battle Creek Toasted Corn Flake Company. בימיה הראשונים ייצרה החברה 33 ארגזי קורנפלקס ביום, ובתוך שנה עלה הקצב על 3,000 ארגזים ביום. בשנת 1922 שונה שם החברה לקלוגס. במקביל לקורנפלקס, עסקה החברה בפיתוח מוצרים נוספים כמו דגני חיטה (1915), דגני אורז (1928) ובהמשך גם גרנולה, דגנים בטעמי שוקו ודבש, דגנים דיאטתיים ועוד.

קלוגס הייתה אחת מהחברות הראשונות שראו בילדים קהל יעד. על אריזות מוצריה הופיעו דמויות מצוירות, ובתוכן היו ספרונים וצעצועים, במטרה למשוך קהל יעד זה.

בשנת 2024, חברת קלנובה, הגיעה עם חברת מארס להסכמות בנוגע לרכישתה על ידי מארס בסכום של 29 מיליארד דולר.

==החברה כיום==
מוצריה של קלוגס נמכרים במדינות רבות בעולם. בשנת 2006 נאמדו רווחיה של החברה בקרוב ל-11 מיליארד דולרים. בישראל, משווקים המוצרים מאז 1932, והם מהווים כ-21% משוק דגני הבוקר.

מאז ה-24 בינואר 2005 עומד בראש החברה ג'יימס ג'נס. משרדיה הראשיים של החברה עדיין ממוקמים בעיירת הולדתם של האחים קלוג, באטל קריק.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.kellogghistory.com/ היסטוריה של קלוגס]
* 

קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:דגני בוקר
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:חברות שהוקמו בעשור הראשון של המאה ה-20
מיטת סדום

מיטת סדום נכללת בתיאור אכזריותם של אנשי סדום המקראית טרם חורבנה. היא אחד מסמלי הרשע בפולקלור העברי והעולמי. כמושג, "מיטת סדום" היא מטפורה לתיאור כללים המגבילים מאוד את חופש הפעולה של הכפוף להם. 

==האגדות==
פרק י"ח בספר בראשית מספר על החלטתו של אלוהים להשמיד את העיר סדום על תושביה בגלל רשעותם הרבה. האגדה העברית מתארת את אחד ממנהגיהם האכזריים: כשהגיע אורח לעיר, היו מלינים אותו על מיטה שנועדה לאורחים. אם המיטה הייתה קצרה על מידותיו של האורח היו מקצצים את רגליו, ואם מידות גופו היו קטנות מן המיטה, היו מותחים בכוח את איבריו עד שיתאימו אליה.

בתלמוד מובא סיפורו של אליעזר עבד אברהם שכאשר נאמר לו לישון על מיטה זו, התחמק באמרו שהוא אבל על אימו, ולכן הוא ישן על הרצפה.

המיתולוגיה היוונית מספרת על שודד אכזר במיוחד, פרוקרוסטס שמו, שהיה נוהג לקשור את קורבנותיו אל מיטת ברזל, והיה אם קומת האיש הייתה ארוכה מן המיטה, היה השודד מקצר את רגליו, ואם הייתה מידת הקורבן קצרה מן המיטה, היה מותח את גופו עד שהתאים לה. תסאוס, שהרגו לבסוף, עשה לפרוקרוסטס כפי שעשה הוא לקרבנותיו, ועינה אותו על מיטת הברזל שלו. סיפור זה הוא מקור הביטוי באנגלית "procrustean bed", המקביל לביטוי "מיטת סדום".

==השימוש המושאל==
בהשאלה, משמש הביטוי "מיטת סדום" לתיאור מצב דחוק המגביל חופש פעולה או תנועה, או להמחשת מצב בו מנסים להתאים בכוח רעיון או אידאולוגיה לתבנית או כותרת נתונה.

בפסק דין שילב שופט בית המשפט העליון יצחק אנגלרד, בין האגדה העברית לאגדה היוונית: 
: דומה כי הוראות החוק בעניין נייר ערך, שמושכן לטובת מוסד בנקאי, הן כעין מיטת סדום כלפי ה"אורחת" הבלתי צפויה שהגיעה בדמות מניית הבורסה. בפרשת אובזילר, סבר שופט בית משפט השלום וסברו שופטי בית המשפט המחוזי כי ניתן להתאים את גפיה של מניית הבורסה אל המיטה המוצעת על ידי סעיף 17(3) לחוק. לעומת זאת, שופטי בית המשפט המחוזי בפרשת חזן לא ראו אפשרות להחיל על מניית הבורסה את הוראת סעיף 17(3) לחוק ולכן העדיפו עליה את הוראת סעיף 17(4) לחוק. זו גם דעתו של חברי הנשיא א' ברק. אך, לטעמי - כפי שיתברר להלן - גם הוראה אחרונה זו אינה בבחינת מיטה נוחה יותר; ואם הוראת סעיף 17(3) לחוק נמשלת למיטה האגדתית שבעיר סדום עבור האורחת בדמותה של מניית הבורסה, הרי הוראת סעיף 17(4) לחוק היא עבורה המיטה הקטלנית עליה נהג להשכיב השודד המיתולוגי היווני פרוקרוסטוס את אורחיו שלו. 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:מיתולוגיה יהודית
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
סדום
קטגוריה:עינויים
כבד קצוץ

כבד קצוץ על [[חלה, לצד הרינג]]
כבד קצוץ
כבד קצוץ (ביידיש: געהאַקטע לעבער) הוא מאכל מהמטבח האשכנזי, עשוי מפטה כבד עוף, המוגש קר לרוב, כמנה ראשונה או כממרח לכריכים.

המתכון הבסיסי כולל טיגון הכבד בשמן או שמאלץ (שומן אווז) או שומן כבש, לרוב עם בצל. לאחר הטיגון מניחים לתבשיל להתקרר, מועכים את הכבד לדרגה הרצויה (ישנן גרסאות עם מרקם גושי ואחרות עם מרקם דמוי משחה), מוסיפים מלח, פלפל שחור, בצל מטוגן או טרי קצוץ דק ולעיתים גם ביצה קשה או תפוח אדמה. בעבר נהגו להגישו עם "אייערלאך" (ביידיש, מילולית "ביצים קטנות") ביצים שלא הוטלו, שנמצאו לעיתים בקרבי תרנגולת, ונראות כחלמונים.

כבד קצוץ נחשב כמעדן, מוגש בארוחות חג ופופולרי כממרח במעדניות יהודיות בארצות הברית ובקנדה ובתרבות הסלאבית במזרח אירופה.

כבד קצוץ רגיש מאוד לטמפרטורה ומתקלקל בקלות, לכן יש לצרוך אותו סמוך ככל האפשר להכנה ולאחסן אותו בקירור לימים בודדים.

כבד הוא מוצר עתיר שומן וכולסטרול, אך גם עתיר ברזל.

בתקופת הצנע בישראל, כאשר כבד לא היה בנמצא, הומצא תחליף מחצילים שכונה חצילים בטעם כבד. למרות שמו, טעמו אינו דומה לזה של כבד קצוץ, והדמיון הוא בעיקר בצבע ובמרקם. מאכל זה הוא ממתכוני הצנע היחידים שעדיין פופולריים במטבח הישראלי, ואף קיימות גרסאות מסחריות שלו.

ביידיש קיים הפתגם "געהאַקטע לעבער איז בעסער ווי געהאַקטע צרות" (משחק מילים: 'כבד קצוץ עדיף מצרות צרורות').

בלקסיקון היהודי-אמריקאי (וכן בתרבות האמריקנית הכללית) קיים הביטוי "מה אני, כבד קצוץ?!" , הנאמר בשעת תסכול הנגרם מכך שאדם חש שמתעלמים ממנו (מקביל לביטוי העברי "מה אני, עז?!"). ייתכן כי מקור הביטוי הוא בכך שכבד קצוץ נחשב כמאכל של טעם נרכש, שאינו אהוד על הכל; לחלופין, ייתכן כי מקור הביטוי בהיותו של המאכל מנה נלווית ולא עיקרית.

==ראו גם==
* פָּטֶה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלקי פנים
קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מאכלי עוף
האיים החיצוניים

האיים החיצוניים (בסינית 離島區) הם אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, ונחשבים לחלק מהטריטוריות החדשות. השטח הכולל של התחום 175.3 קמ"ר, ואוכלוסיית התחום הגיעה בשנת 2001 ל-86,667 איש. 

הונג קונג מיושבת על פני חצי אי אחד ו-236 איים. האיים החיצוניים הם עשרים האיים הגדולים (למעט האי הונג קונג עצמו), ושאר האיים הנמצאים בצדו הדרומי או הדרום מערבי של הונג קונג.

על אף שהשטחים תופסים 16% מכלל שטחי הונג קונג, אוכלוסיית המקום תופסת רק 2% מכלל האוכלוסייה. תחום זה, אם כן, הוא התחום הגדול ביותר בהונג קונג, והכי פחות מיושב. נתון זה הוא בעיקר משום שאיים אלו אינם ראויים למגורי אדם, לבד ממקומות בודדים (כמו האי לנטאו) בהם אזורי יישוב מפותחים. אנשים רבים מעדיפים להתגורר במקומות אלו, עקב השקט, הנוף והטבע החסרים להם בהונג קונג ובקאולון. הרכבת התחתית של הונג קונג מספקת שירות לאי לנטאו, ומעבורת סטאר לאיים נוספים זולת האי למה והאי צ'נג צ'או.

==אזורים==
*האי לנטאו 爛頭
*צ'ק לאפ קוק 赤鱲角
*האי צֶ'נְג צַ'או 长洲
*האי למה 南丫岛
*צַ'ה קְווֹ צַ'או 
*הִי לִינְג צַ'או 喜灵洲
*קַאי יֶק קוֹק 雞翼角
*קַאו יִי צַ'או 交椅洲
*פֶּנְג צַ'או 坪洲
*איי פּוֹ טוֹי 蒲苔群岛
*שֶׁק קְווּ צַ'או 石鼓洲
*איי סוֹקוֹ 索罟群島

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הונג קונג
קטגוריה:הטריטוריות החדשות
משארף

מָשָארֵף (בערבית: مشارف) הוא כתב עת לספרות ותרבות, היוצא לאור בישראל בשפה הערבית.
== היסטוריה ==
את כתב העת הקים הסופר והמחזאי אמיל חביבי בשנת 1995 עם המשוררת סיהאם דאוד כבמה לכותבים ערבים-ישראלים ולתרגומים לערבית מספרות העולם. לאחר מותו של חביבי ב-1996 נסגר כתב העת, אך בשנת 2002 חודשה פעילותו ביוזמת הוצאת ערבסק ועמותת הליקון. את כתב העת המחודש עורכת האמנית סיהאם דאוד, מנהלת עיזבונו של חביבי, וחברי המערכת הם אנטון שמאס, סלמאן מצאלחה, מוחמד חמזה ע'נאים, אנטון שלחת ורמזי סולימאן.

בכתב העת מתפרסמים שירים, סיפורים, מסות ותרגומים מספרות העולם, בין השאר מעברית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:תרבות ערבית בישראל
קוואי צינג

סמל המועצה
קֱוַואי צִינְג (בסינית: 葵青區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, והוא ממוקם בטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 21.82 קמ"ר. אוכלוסיית התחום היא 523,300, וצפיפותה היא כ-22,000 נפש לקמ"ר. הוא מיושב על גבי שני האזורים קוואי צ'ונג והאי צינג ומכאן שמו. 

עד 1985 היה התחום חלק מתחום צואן וואן, אז החליטו להפרידו והוא נקרא תחום קוואי צקונג וצינג יי. רק בשנת 1988 קיבל את שמו החדש קוואי צינג.

המקום נודע בעיקר בזכות גשר צינג מה, שהוא הגשר המחבר בין צינג יי ללנטאו, ולמעשה מחבר את הונג קונג עם שדה התעופה.

==אזורים==
250px
*קְוַואי צ'וֹנְג
**קוואי הינג
**טַאי ווֹ הַאו - חלק עליון
**טאי וו האו - חלק תחתון
**אחוזת קוואי צ'ונג
**שֶׁק יָם
**אוֹן יָם
**טַאי פַּק טִין
**קְוַואי פוֹנְג
**לַאי יוּ'
**לַאי וַוה
**צ'וֹ יוּ'
**הִינְג פוֹנְג
**לַאי קִינְג
**קְוַואי שִׁינג - אחוזה מערבית

*צִינְג יִי
**אוֹן הוֹ
**וַואי יִינְג
**אחוזת צינג יי
**גרין פילד (שדה ירוק)
**צ'וּ'אֶנְג צִ'ינְג
**צ'וּ'אֶנְג הוֹנְג
**שִׁינְג הוֹנְג
**דרום צינג יי
**צ'וּ'אֶנְג הַנְג
**צִ'ינְג פַאט
**צ'וּ'אֶנְג אוֹן

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הטריטוריות החדשות
בית דניאל (תל אביב)

בית דניאל הוא הקהילה המרכזית של היהדות הרפורמית בתל אביב. המרכז שוכן ברחוב בני דן בצפון הישן של תל אביב, סמוך לנחל הירקון. הוא מסונף לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל. בראש הקהילה עומדים הרב מאיר אזרי והרבה גליה סדן.

== היסטוריה ופעילות ==
בית דניאל הוקם בשנת 1991 והיה לבניין בית הכנסת הרפורמי הראשון בתל אביב. בבית הכנסת התאחדו שתי הקהילות הרפורמיות שהיו פעילות קודם לכן בעיר: קהילת קדם וקהילת רמת-אביב. קהילות אלה פעלו ללא מבנה קבוע. בניין בית-דניאל תוכנן על ידי האדריכל צ'ורני קפלן, ועוצב על ידי האמן פיליפ רנצר.

בבית דניאל פועל בית כנסת שבו מתקיימות תפילות בערבי שבת, שבתות וחגים, ואירועים מיוחדים בכל חגי ישראל. בנוסף מתקיימת במרכז פעילות תרבותית ופעילות העשרה. כמו כן מפעיל המרכז רשת גני ילדים ופעילות העשרה לבתי ספר. נערכים בו אירועי ספרות ותרבות, סמינרים וערבי עיון (שאינם קשורים בהכרח לקהילה הרפורמית). המרכז הוקם על בסיס תרומות של משפחת דניאל, משפחת נדבנים מארצות הברית, ונתמך בידי גופים ציבוריים ופרטיים שונים, בהם עיריית תל אביב-יפו והסוכנות היהודית.

מחלקת החינוך בבית דניאל מקיימת אירועים בדרך שוויונית וחגיגית. מחלקת החינוך יוצרת ומפתחת תוכניות אישיות וכלל כיתתיות לבני ובנות מצווה, טקסי קבלת ספר תורה, תוכניות העשרה בתחום המורשת ועוד.

בבית דניאל מתקיימים לאורך השנה שיעורים שבועיים ופעילויות לגיל הזהב, תפילות שבת משפחתיות וקהילתיות, קרנבל פורים, תיקון ליל שבועות, אירועי סליחות, הקפות בשמחת תורה ועוד.

בשנת 2006 נפתחו ביפו משכנות רות דניאל, המסונפים לבית דניאל. במקום פועלים אכסניה ומרכז חינוכי.

== טקסי מעגל החיים ==
=== בר מצווה ובת מצווה ===
פנים בית הכנסת
בית דניאל מזמין בני מצווה ובנות מצווה לעלות לתורה בטקס שוויוני, שבו בנות מוזמנות לעלות לתורה ולחגוג בת מצווה, כל המשפחה יושבת יחדיו והאמהות (כמו גם בנות המשפחה האחרות) עולות לתורה, מברכות ושותפות מלאות בתהליך ההכנה ובטקס עצמו. במהלך השנים אלפי בנים ובנות עלו לתורה בבית דניאל.

בנוסף לטקס, בית דניאל מזמין את בני ובנות המצווה ואת משפחותיהם לקחת חלק בחוג בני/בנות מצווה, אשר מלווה את תהליך העלייה לתורה כולו.

=== חתונות ===
בית דניאל מקיים טקס נישואים יהודי, שוויוני, שבו בני הזוג יכולים לנסח את הכתובה, לקדש זה את זו וזו את זה (בשונה ממעמד הקידושין היהודי המסורתי בו רק האיש נותן לאשה טבעת ובכך מקדש אותה), לשתף בני משפחה וחברים בטקס ולהוסיף לו מעולם התוכן הייחודי להם. נישואים אלה אינם מוכרים לצורך רישום נישואים בישראל.

=== גיור רפורמי===
בבית דניאל מתקיימים שיעורי גיור, בעלי אופי שוויוני. בית דניאל רואה בתהליך זה מסע משמעותי הכולל למידה והכרה של שורשי התרבות ומנהגיה, בניית זהות יהודית אישית המתבטאת בהצטרפות לעם ישראל מתוך קבלת עקרונות היהדות הרפורמית, וקיום אורח חיים יהודי מודרני ופתוח, כמקובל בתנועה ליהדות מתקדמת. הגיור נעשה בארבע שפות: עברית, אנגלית רוסית וספרדית. המתגיירים בדרך זו (המכונה "גיור רפורמי") מוכרים במדינת ישראל כיהודים לצורך רישום במרשם האוכלוסין, אך אינם מוכרים כיהודים על ידי הרבנות הראשית לישראל, ולכן אינם יכולים להינשא ולהירשם לנישואין באמצעות המועצות הדתיות.

== לקריאה נוספת ==
* עינת ליבל-הס, התפתחות היהדות הליברלית (הרפורמית/מתקדמת והקונסרבטיבית/מסורתית) בתל אביב: דפוסי ארגון וזהויות בקהילות בית דניאל ותפארת שלום (2015-1991), עבודה לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, 2015.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות רפורמית בישראל: מוסדות
קטגוריה:בתי כנסת רפורמיים
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי כנסת
קטגוריה:הצפון הישן
צפון הונג קונג

אזור צפון הונג קונג (בסינית: 北區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הנמצא בצפון הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 168 קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2001 ל-298,657 איש, וצפיפות האוכלוסין בו היא 2,055 איש לקמ"ר. זהו האזור השני הכי פחות מיושב בהונג קונג.

תחילה היה המחוז מאוחד יחד עם מחוז טאי פו עד שהופרד בשנת 1980 והפך מחוז עצמאי.

בתחום המחוז עובר נהר סאם צ'אן, המשמש גם כגבול בין הונג קונג לעיר שנג'ן שבסין העממית.

כ-70% מהאוכלוסייה גרה באחוזות החדשות שבעיר פַנְלִינְג-שֶׁאוּ'נְג שׁוֹי. לשם גם מגיעה רכבת ה-KCR העוצרת בשלוש תחנות באזור - פנלינג, שאו'נג שוי ולוֹ ווּ.

==אזורים==
אזור הצפון מחולק לארבעה תת-תחומים.
*שׁוּ'אֶנְג שׁוֹי 上水
*פַנְלִינְג 粉嶺
*שַׁה טַאו קוֹק 沙頭角
*טַה קְווּ לִינְג 打鼓嶺

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20030808100737/http://www.districtcouncils.gov.hk/north/english/welcome.htm אתר המועצה]

קטגוריה:הטריטוריות החדשות
דגני בוקר

דִגני בוקר (ולפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: מִדְגַּנִּים) הם מאכל תעשייתי המורכב מפתיתי דגנים אפויים ומיובשים המיועד להוות ארוחת בוקר פשוטה, מאכל המתוכנן ומיוצר במיוחד לשם כך. מקור המאכל בארצות הברית, אך כיום הוא נפוץ ואהוד בכל רחבי העולם המערבי.

דגני בוקר מיוצרים ממגוון דגנים: תירס (קורנפלקס), אורז, חיטה, שיבולת-שועל ועוד. הם נאכלים לרוב בתוספת חלב קר, ועל כן הגדרת מרק מתאימה לשילוב זה, כי החלב מקבל לרוב את טעמם של הדגנים, אם כי ניתן לאכלם גם יבשים, כחטיף. יש המוסיפים להם מוצר חלב אחר כגון יוגורט, רוויון וכדומה.

דגני בוקר שונים כוללים גם תוספות כגון מיני אגוזים ופירות וכן סיבים תזונתיים, ויטמינים ורכיבים תזונתיים אחרים. יש סועדים המוסיפים לקערת הדגנים פירות טריים או יבשים ואגוזים.

מגוון מותגי דגני הבוקר רחב מאוד ופרסומם אינטנסיבי. מותגים רבים מכוונים לפלח שוק הילדים וממותגים בהתאם, בליווי דמויות בדיוניות, חלקן מוכרות לילדים מעולמות תוכן אחרים (סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב). דורות של ילדים, בעיקר בארצות הברית, גדלו על דגני בוקר, לכן מבוגרים רבים צורכים דגני בוקר המיועדים לילדים, אם מתוך נוסטלגיה ואם כהרגל.

דגנים המשווקים לילדים הם לעיתים פחות מזינים, וחלקם אף חסרי ערך תזונתי וניתן לסווגם כמזון מהיר בשל ייצורם מדגנים מעובדים, והיותם בעלי תכולה גבוהה של סוכר, שומן וצבעי מאכל. חלקם מצופים בשוקולד או ממולאים בקרם שוקולד, וניל וכדומה.

חלק מדגני הבוקר משווקים כדגני פרימיום. ביניהם מוצרים העשויים מדגנים מלאים וממותגים כמזון בריאות, לרוב עם תוספים תזונתיים. ישנם גם דגנים המשווקים כמזון דיאטטי, דל קלוריות יחסית למוצרים אחרים מהסוג. אחרים מיועדים לספורטאים והם עתירי קלוריות ממקורות בעלי ערך תזונתי.

הדגנים נמכרים לרוב באריזות קרטון משפחתיות של 500, 750 גרם או קילוגרם אחד. לרוב, דגני פרימיום נמכרים באריזות קטנות יותר. ישנן גם אריזות אישיות, המכילות מנה יחידה, כדי לאפשר לקחת את ארוחת הבוקר לעבודה או ללימודים. אריזות כאלו ניתנות לעיתים גם בארוחת בוקר בטיסות. קופסאות הדגנים מציגות מידע תזונתי מפורט - פירוט כל המרכיבים וכל הערכים התזונתיים של המוצר, ולעיתים גם הסבר על חשיבותם של הוויטמינים והמינרלים המצויים בדגנים.

עקב המודעות הגוברת לסוגיות בריאותיות, יצרנים רבים משווקים כיום גרסאות מופחתות סוכר של מותגים פופולריים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:מזון מיובש
סאי קונג

סַאי קוּנְג (בסינית: 西貢區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג הנמצא בדרום מזרח הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 136.39קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2011 ל-436,627 איש, והצפיפות היא ביחס של 3,135 איש לקמ"ר.

קו צוּ'אֶנְג קְוַואן אוֹ של ה-MTR, מגיע לתחום, ועוצר בו בארבע תחנות.

==אזורים==
*סאי קונג - העיירה 西贡市中心
*הֶבֶּא הַבֶן 白沙湾
*איי סאי קונג 西贡离岛
*הַנְג הַאו טוֹנְג 坑口东
*מערב הנג האו 坑口西
*ירוק 环保
*צוּ'אֶנְג קְוַואן אוֹ 将军澳市中心
*צ'וֹי קִין 健彩
*צוֹי לַאם 翠林
*הוֹנְג קִינְג 康景
*פּוֹ לַאם 宝林
*יַאן יִנְג 欣英
*1323 运亨
*קִינְג לַאם 景林
*הִירְד 厚德
*וֶלְתִ'י 富裕
*דֶמִינְג 德明
*בַּאוהִינִיַה 宝康
*שֶׁאוּ'נְג טַאק 尚德
*קְווֹק מִינְג 广明

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090119184156/http://www.districtcouncils.gov.hk/sk/english/welcome.htm אתר המועצה]
* [http://www.exploresaikung.com פורטל: גלו את סאי קונג]

קטגוריה:הטריטוריות החדשות
סופי, נסיכת בוואריה

סופי פרידריקה דורותיאה וילהלמינה (בגרמנית: Sophie Friederike Dorothee Wilhelmine; ) הייתה נסיכה בווארית מבית ויטלסבאך, ואמם של קיסרי אוסטריה ומקסיקו.

== חייה ==
סופי נולדה ב-27 בינואר 1805, למקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ולאשתו השנייה, קרולינה מבאדן. יחד עמה נולדה תאומתה הזהה, מריה אנה, שנישאה לימים לפרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה.

ב-4 בנובמבר 1824 נישאה סופי לפרנץ קרל, בנו השני של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה. לזוג נולדו חמישה ילדים.

בעקבות הפצרותיה של סופי, ויתר בעלה על מקומו כיורש העצר האוסטרי לטובת בנם הבכור, פרנץ יוזף. אחיו הבכור של בעלה, הקיסר פרדיננד, ויתר על כסאו ב-1848 בעקבות אביב העמים. לאחר עליית בנה לשלטון, הפכה סופי לבעלת הכוח האמיתי מאחורי הקלעים, ובשל השפעתה הרבה כונתה לעיתים "הגבר היחיד החצר המלוכה". כמו כן, נודעה ביחסה העוין כלפי כלתה אליזבת ("סיסי"), רעייתו של פרנץ יוזף.

בשנת 1867 הוצא להורג במקסיקו בנה השני של סופי, מקסימיליאן. אירוע זה, ממנו לא התאוששה מעולם, גרם לפרישתה מן החיים הציבוריים. סופי עצמה נפטרה ב-28 במאי 1872 כתוצאה מגידול במוח, ובעלה, פרנץ קרל, נפטר שש שנים לאחר מכן.

==משפחתה==
בשנת 1824 התחתנה סופי עם פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* פרנץ יוזף (18 באוגוסט 1830 - 21 בנובמבר 1916), לימים קיסר אוסטריה.
* מקסימיליאן (6 ביולי 1832 - 19 ביוני 1867), לימים קיסר מקסיקו.
* קרל לודוויג (30 ביולי 1833 - 19 במאי 1896), אביו של פרנץ פרדיננד וסבו של קרל הראשון, הקיסר האוסטרי האחרון.
* מריה אנה (27 באוקטובר 1835 - 5 בפברואר 1840), נפטרה בגיל ארבע.
* לודוויג ויקטור (15 במאי 1842 - 18 בינואר 1919).

== אילן יוחסין ==

==ראו גם==
*פרנץ יוזף הראשון
*פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:נסיכות בוואריה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1805
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1805
קטגוריה:נפטרות ב-1872
ריצ'רד לסטר

ריצ'רד לסטר (באנגלית: Richard Lester; נולד ב-19 בינואר 1932) הוא במאי קולנוע יהודי-בריטי ממוצא אמריקאי, הידוע הודות לסרטי להקת הביטלס שביים בשנות ה-60.

==ביוגרפיה==
לסטר נולד בפילדלפיה, פנסילבניה למשפחה יהודית מסורתית. כילד מחונן, החל את לימודיו האקדמיים בגיל 15 באוניברסיטת פנסילבניה. בתקופה זו, החל להתעניין בקולנוע בריטי ובמיוחד בקומדיות. בשנת 1953 עזב לסטר את ארצות הברית ועבר להתגורר בלונדון, שם החל לפעול כבמאי בתוכניות טלוויזיה עצמאית. אחת מההפקות בהן השתתף, משכה את תשומת לבו של השחקן פיטר סלרס שסייע לו בהפקת תוכנית טלוויזיה שהפכה ללהיט וסללה את דרכו אל ההצלחה.

אחד מהסרטים שביים לסטר, סרט קצר בו השתתפו פיטר סלרס וספייק מיליגן בשנת 1959, היה הסרט האהוב על חברי להקת הביטלס ובמיוחד על ג'ון לנון. בשנת 1964 כשחברי הלהקה חתמו על חוזה ליצירת סרט בכיכובם, בחרו ארבעת המוזיקאים בלסטר כבמאי הסרט. 

הסרט שהופק בסופו של דבר ונקרא "A Hard Day's Night" ("לילה של יום מפרך"), מציג את כל אחד מחברי הלהקה עם מאפייניו ואישיותו המיוחדת. הסרט התגלה כמכשיר שיווקי מוצלח לפרסומה של הלהקה, וכמה מהטכניקות שבוצעו בסרט זה, מוכיחים את יעילותם עד היום, ובהם עצם הרעיון לייצר קליפים שילוו את השירים והשימוש במצלמה בעלת עדשה רחבה לצילום הופעות חיות.

בעקבות ההצלחה, נבחר לסטר לביים את סרטה השני של הלהקה "Help!" בשנת 1965. לאחר שני הסרטים המוזיקליים הללו המשיך לסטר לביים בעיקר קומדיות, ובאותה שנה אף זכה על אחת מהן בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.

בשנת 1967 חזר לסטר לשתף פעולה עם ג'ון לנון שלוהק לסרט האנטי-מלחמה "כיצד ניצחתי במלחמה", סרט שעל אף שעלילתו מתרחשת בזמן מלחמת העולם השנייה הרי שהתייחס למלחמת וייטנאם שהתחוללה באותה העת. 

בשנת 1968 יצר את הסרט "פטוליה", בכיכובו של ריצ'רד צ'מברלין. סרט מודרניסטי שזכה לשבחי הביקורות, אך לא להצלחה מסחרית .

בשנות ה-70 המשיך לסטר לביים סרטי קולנוע ובהם "ג'אגרנאוט" (1974), "רובין ומריאן" (1976) בכיכובם של שון קונרי ואודרי הפבורן, ו"שלושת המוסקטרים" משנת 1974 (שזכה גם סרט המשך שנה לאחר מכן).

בשנת 1978 שימש לסטר כעוזר במאי (ללא מתן קרדיט) לסרט "סופרמן: הסרט" וביים את "סופרמן 2" (לאחר שהחליף את הבמאי המפוטר ריצ'רד דונר). שני הסרטים הופקו במקביל. בשנת 1983 חזר לסטר וביים את הסרט "סופרמן 3".

בשנת 1988 ביים לסטר את הסרט השלישי בסדרת שלושת המוסקטרים, ועם השלמת הסרט בחר לפרוש מתעשיית הקולנוע. לדבריו הושפע קשות ממותו, בתאונת רכיבה, של ידידו הקרוב, השחקן הבריטי רוי קינאר, בעת צילומי הסרט.

בשנת 1991 בעקבות פנייתו האישית של פול מקרטני, חזר לסטר לביים באופן חד פעמי את הסרט "Get Back". הסרט בן 89 הדקות סוקר את מסע ההופעות של פול מקרטני לצד להקתו בחזית הבמה ומאחורי הקלעים.

בשנת 1993 הנחה סדרת טלוויזיה בהפקת BBC שעסקה בקולנוע הבריטי בשנות ה-60. בשנת 1999 הוציא במאי הקולנוע סטיבן סודרברג ספר הכולל ראיונות עם לסטר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sensesofcinema.com/2003/great-directors/lester/ ריצ'רד לסטר] באתר [http://www.sensesofcinema.com/ SensesofCinema.com] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים בריטים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:אתאיסטים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
מחזור חיים

מחזור חיים ביולוגי היא ההגדרה לתקופת היצירה של אורגניזם דרך רבייה מינית או א-מינית. ישנם שלושה סוגי מחזורים המסווגים על ידי הפלואידיות שלהם:

# מחזור הפלואידי (זיגוטי)
# מחזור דיפלואידי (גמטי)
# מחזור משולב - הפלואידי + דיפלואידי (ספורי/נבגי)

שלושת המחזורים מכילים שלב הפלואידי (n) ודיפלואידי (2n). ההגדרה מתייחסת לשלב הדומיננטי בחיי האורגניזם (כלומר הפלואידיות שלו במרבית חייו).
השלב שבו מתאחדים שני תאים הפלואידים נקרא- הפריה. חלוקת תא דיפלואידי לתאים הפלואידים נקראת מיוזה. במחזור הזיגוטי (n) המיוזה מתרחשת בזיגוטה עצמה לקבלת תאים הפלואידים שיעברו מיטוזה ויהפכו בסופו של דבר לאורגניזם הפלואידי, במחזור הגמטי (2n) המיוזה מתרחשת בגוף האורגניזם עצמו ליצירת גמטות הפלואידיות. במחזור המשולב (הספורי) המיוזה מתרחשת פעמיים הן בשלב הזיגוטה והן ליצירת גמטות.

== מחזור הפלואידי ==
מחזור זיגוטי

המיוזה במחזור הזיגוטי מתרחשת לאחר קריוגמי (איחוי של שני גרעיני תא מתאים שונים) ובכך מסיימת את השלב הדיפלואידי היחידי במחזור ההפלואידי. התאים ההפלואידים שנוצרו ממיוזה זו ממשיכים להתחלק על ידי מיטוזה ליצירת אורגניזם או ליצירת תאים הפלואידים נוספים. מיוזה נוספת תתרחש רק לאחר איחוי נוסף בין שני תאים שונים (למשל, נקבה וזכר).

לסיכום, במחזור ההפלואידי - זיגוטה היא התא הדיפלואידי היחיד ומיטוזה מתרחשת רק בתאים הפלואידים.

אורגניזמים הנוצרים מהמחזור הזיגוטי הם:
* רוב הפטריות
* חלק מירוקיות
* חלק ניכר מהפרוטאזות (אאוקריוטים חד תאיים)

== מחזור דיפלואידי ==
מחזור גמטי

במחזור הגמטי הזיגוטה מתחלקת מיטוזית ליצירת אורגניזם (בניגוד למחזור ההפלואידי בו הזיגוטה מתחלקת מיוזית). תאים באורגניזם הדיפלואידי עצמו מתחלקים מיוזית ליצירת תאים הפלואידים- גמטות. תאים הפלואידים יכולים להתחלק מיטוטית כמו בחלק מהשמרים, אך השלב העיקרי בחיי האורגניזם אינו הפלואידי. אך עדיין, ברוב האורגניזמים הדיפלואידים, המיטוזה מתרחשת בתאים דיפלואידים בלבד.

לסיכום, במחזור הדיפלואידי- גמטה היא בדרך כלל התא ההפלואידי היחידי ומיטוזה מתרחשת בדרך כלל רק בתאים דיפלואידים.

אורגניזמים הנוצרים מהמחזור הגמטי הם:
* בעלי חיים
* חלק מאצות חומיות
* חלק מהפטריות

== מחזור משולב ==
מחזור ספורי

במחזור הספורי, מיטוזה ומיוזה מתרחשות בשלב ההפלואידי ובשלב הדיפלואידי. במחזור הספורי נוצרים חילופי דורות- ישנו גם ספורופיט רב-תאי המייצר נבגים וגם גמטופיט רב-תאי המייצר גמטות.
תאים בספורופיט (הדיפלואידי) עוברים מיוזה והופכים לנבגים הפלואידים. נבגים אלו עוברים מיטוזה ליצירת גמטופיט רב-תאי (הפלואידי). תאים של גמטופיטים שונים עוברים הפריה ליצירת זיגוטה דיפלואידית העוברת מיטוזה ליצירת ספורופיט.

מחזור משולב מתרחש בצמחים ובהרבה מן האצות. באורגניזמים המחזיקים גם גמטופיטים וגם ספורופיטים באותו הגודל, קשה להבחין ביניהם אלא בבדיקה מיקרוסקופית. תופעה זו נקראת איזומורפיזם (למשל, אצות ים). בצמחים עילאיים לעומת זאת הגמטופיטים הם קטנים יותר וניזונים כטפילים מהספורופיטים- הטרומורפיזם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מעגל החיים
קטגוריה:רבייה
מאיר שיף

הרב מאיר בן יעקב הכהן שיף (נודע בכינוי מהר"ם שיף; ה'שס"ה, 1605 – כ"א באדר ה'ת"א, 2 במרץ 1641<ref> וישנן דעות נוספות.</ref>) היה רב, ראש ישיבה, ופרשן תלמוד בגרמניה. הוא התפרסם בחריפותו הרבה. כתב חיבורים בתלמוד, בהלכה, ובקבלה, אך רובם נשרפו או אבדו. חיבורו הידוע ביותר הוא "חידושי מהר"ם שיף" המודפסים בסוף כל מסכת מהתלמוד הבבלי בדפוס האלמנה והאחים ראם.

==ביוגרפיה==
נולד לרבי יעקב הכהן שיף, ראש ישיבה ואב בית הדין בפרנקפורט דמיין, ולגוטל. על תאריך לידתו יש מסורות חולקות, אך נראה שנולד בשנת 1608 בשנת 1622 התמנה לרב וראש ישיבה בפולדה, שם יצא שמו ברחבי אירופה ומאות תלמידים למדו בישיבתו. לפני מותו נתמנה לכהן כרבה של פראג, אך נפטר בפתאומיות בגיל צעיר, בכ' באדר ה'ת"א. הוא הותיר בן יחיד, שנפטר ללא צאצאים, ובת.

תמצית משיעוריו על כל התלמוד שמסר לבני תלמידי הישיבה כתב, ושרידיהם הם חידושיו שנדפסו על חלק מ-11 מסכתות בתלמוד בבלי בתוך מהדורות התלמוד הבבלי הנפוצות, בשם חידושי מהר"ם שיף. על הספר נכתב פירוש מאת הרב מרדכי מארדוש מפוריצק. רבים מחיבוריו נשמרו בכתב יד בפרנקפורט, ונשרפו בשרפה שפרצה שם בכ"ד בטבת ה'תע"א.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
;ספרו
* 
* 

== ביאורים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:ראשי ישיבה גרמנים
קטגוריה:פולדא: רבנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי העתיק בפרנקפורט
קטגוריה:ילידי 1608
קטגוריה:נפטרים ב-1644
ישיבת אפיקי דעת

[[שגריר ארצות הברית בישראל, דייוויד פרידמן בביקור בישיבה, אוקטובר 2017]]
אפיקי דעת היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה בעיר שדרות בראשות הרב דוד פנדל. נכון לשנת 2021 היא ישיבת ההסדר הגדולה ביותר בישראל<ref></ref>.

== פעילות ==
הישיבה הוקמה בשנת ה'תשנ"ה (1995), יחד עם הקמת הגרעין התורני בעיר. בישיבה לומדים כ-600 תלמידים, והיא ישיבת ההסדר הגדולה ביותר.

תלמידי הישיבה מתנדבים במרכז החסד המקומי, בעזרה לקשישים, לימוד עם ילדים, עזרה למשפחות במצוקה, הכנת נערים לשירותם הצבאי ועוד.

בישיבה פועל בית דין לממונות. הדיינים הם הרב פנדל, הרב אריאל בראלי הרב של היישוב בית אל והרב דרור טוויל הרב של העיר שדרות.

הישיבה מדגישה את חשיבות החזרות בלימוד.

פעם בשבועיים מתקיים בישיבה שיעור של הרב אשר וייס ופעם בשבוע שיעור של הרב אהרון בוטבול. בין הרבנים המלמדים אמונה: הרב ערן טמיר, הרב חגי לונדין, הרב שמחה שטטנר והרב קובי דביר.

==== מסלולים בישיבה ====
בישיבת קיים כולל לימוד לרבנות, בראשות הרב יצחק סופר, שבו לומדים כ-30 אברכים ובחורים. כמו כן קיים בה כולל דיינות, בראשות הרב אביעד תפוחי, ובו כ-10 אברכים. קיימת בישיבה גם אפשרות של לימודי הוראה במכללת יעקב הרצוג.

מבנה הישיבה

בית המדרש של הישיבה נקרא בית מדרש זכור לאברהם, ונתרם על ידי הנדיב היהודי-ברזילאי שלמה פיצ'וטו, לזכרו של בנו שנחטף בידי חברי כנופיה בברזיל ונרצח. ייחודו של מבנה הישיבה - כמו גם יתר מבני הישיבה (פנימיות ועוד), הוא בכך שהמבנה נבנה כולו מבטון מזוין, לצורך עמידות נגד שיגורי קסאמים - בשל מיקומה של הישיבה בעיר שדרות הסמוכה לעזה ממנה נורו בעשורים האחרונים רקטות רבות לכיוון העיר.

== שלוחות ==
לישיבה שלוחה נוספת בעיר, הנקראת לב לדעת. ישיבה זו הוקמה בשנת תש"ס, ובראשה עומד הרב שלמה בנימין. רבים מן התלמידים הבאים למוסד זה הם בוגרי תיכונים וישיבות תיכוניות. הלימודים מתקיימים בו בקבוצות של 7–10 תלמידים. במוסד זה כ-150 תלמידים.

בשנת ה'תשס"ו (2007) הקימה הישיבה שלוחה נוספת, ישיבת דרך חיים, בקריית גת, שאופייה דומה לזה של "לב לדעת". בשלוחה זו כ-100 תלמידים. בראש השלוחה עומד הרב אמיר ממן, בן המחזור המייסד של הישיבה בשדרות.

== תמונות מהישיבה ==
<gallery>
קובץ:Rav_asher_wais.jpg|הרב אשר וייס עם תלמידי הישיבה בחגיגת פורים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.levladaat.co.il אתר השלוחה "לב לדעת"]
* [http://www.hesder.org.il/institute/ישיבת-הסדר-אפיקי-דעת איגוד ישיבות ההסדר]
* ישי פרידמן, [https://web.archive.org/web/20071006182015/http://sderot.org/articlenav.php?id=116 שיח לוחמים], כתבה על תלמידים מהישיבה במלחמת לבנון
* אפיקי דעת - ביטאון ישיבת שדרות, [http://www.hebrewbooks.org/52180 מסכת בבא מציעא ושבת], [http://www.hebrewbooks.org/52179 בבא קמא ונדרים], [http://www.hebrewbooks.org/52183 סוכה], [http://www.hebrewbooks.org/52182 קידושין], [http://www.hebrewbooks.org/52181 מאמרים בנושא קדושת בית הכנסת ובית המדרש] באתר HebrewBooks.
* ישיבת 'אפיקי דעת' [https://www.youtube.com/channel/UC4jSWBYE-jIllmJmsZC5xRQ ביוטיוב]
* 
* 

==הערות שוליים==

שדרות
קטגוריה:שדרות: חינוך
קטגוריה:שדרות: מבנים
רחוב סולטאן סולימאן

רחוב שולטאן סולימאן, הקרוי על שמו של סולימאן המפואר, הוא אחד הרחובות הראשיים בירושלים. הרחוב משתרע מדרך יריחו בקודקוד הצפון-מזרחי של העיר העתיקה עד המנהרות שבין שער שכם לשער החדש.

==היסטוריה==
תוואי הרחוב נסלל בתקופת השלטון העות'מאני, כאשר מוסלמים החלו לצאת מחומות העיר העתיקה ולבנות את שכונת באב א-זהרה הסמוכה לגן הקבר ובקצהו נחנך ב-1937 מוזיאון רוקפלר לארכאולוגיה. הרחוב הפך למרכז העסקים של ערביי ירושלים בתקופת המנדט הבריטי, בעיקר סביב שער שכם והשתרע מבניין נוטר דאם דה ז'רוזלם, מערבית לשער שכם ועד המוזיאון. משנת 1948, בעקבות חלוקת העיר, נדד המרכז המסחרי הערבי לאורך הרחוב מזרחה, לכיוון שער הפרחים וההצטלבות עם רחוב צלאח א-דין.

לאחר איחוד העיר בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, נחנכה בקצהו המערבי של הרחוב כיכר צה"ל והקטע המערבי של הרחוב, מהכיכר עד שער שכם, שינה את שמו לרחוב חטיבת הצנחנים. בשנת 1968 נערך לאורך הרחוב מצעד צה"ל ביום העצמאות ה-20 למדינת ישראל. סיקור המצעד היה השידור הראשון של הטלוויזיה הישראלית.

כיום משמש הרחוב, יחד עם רחוב צלאח א-דין, מרכז העסקים של מזרח ירושלים, ובאינתיפאדה הראשונה בשנת 1987 אף אירעו ברחוב מספר הפרות סדר ונזרקו בו אבנים לעבר אוטובוסי אגד. מאידך, באינתיפאדה השנייה נשמר שקט ביטחוני יחסי ברחוב, בדומה לרוב חלקי מזרח ירושלים.

הרחוב הוא משכנם של מסעדות מזרחיות מפורסמות, כמו מסעדת פילדלפיה.

הרחוב משמש נתיב נסיעה ראשי למעוניינים לבקר בכותל המערבי ובהר הזיתים ונתיב ראשי לצעדה המסורתית ריקודגלים מדי יום ירושלים.

== בתים ואתרים ברחוב ==
* אכסניית סנט פאולוס (בית ספר שמידט)
* מסוף תחבורה ציבורית
* מלון Golden walls
* מוזיאון רוקפלר
== תמונות ==

<gallery>
In Jerusalem 24.jpg|רחוב סולטאן סולימאן במבט לכיוון מזרח
Behold- Views of Jerusalem (9068617613).jpg|מסעדות ובתי עסק ברחוב
Sultan Suleyman street, Jerusalem.JPG|מבט על הרחוב מחומות העיר העתיקה
2_Street_of_Prophets.jpg|בית הינדיה - רחוב סולטאן סולימאן פינת רחוב הנביאים
Sultan Suleiman Street, Jerusalem view from Old City Walls.jpg|מבט על הרחוב מחומות העיר העתיקה
</gallery>

קטגוריה:מזרח ירושלים: תחבורה
סולטאן סולימאן
קטגוריה:חומות ירושלים
קדיש (אלבום)

קדיש או Kaddish הוא אלבום האולפן המלא הראשון של להקת האקסטרים מטאל הישראלית Salem, אשר יצא בשנת 1994. זהו אלבום קונספט המוקדש לנושא השואה. ב-2011 הוציאה סיילם מחדש את האלבום בלייבל Raven Music, עם חוברת דיסק חדשה, קטע אינסטרומנטלי חדש וסדר שירים שונה.

==סקירה אמנותית==
"קדיש" הוא אלבום קודר וכבד מאוד, המעביר את מסר הכאב והסבל באמצעות צרחות ומוזיקה כבדה, אטית, רועשת ובלתי מלודית (דום מטאל). התמונות בחוברת המלים המצורפת לאלבום הן תמונות אשר צולמו בגטאות ובמחנות ההשמדה, חלקן תמונות זוועה.

האלבום נפתח בשיר "The Fading" ("הדהייה"), המעביר באמצעות הקצב האטי שלו, המוזיקה הכבדה והקודרת את מסר הדהייה - המוות האטי. הדובר בשיר הוא ניצול שואה שנזכר ברגעי האימה. The Fading שודר בתוכנית המטאל "הדבנגרז בול" של ערוץ MTV, ובעקבותיו דורגה הלהקה כאחת מעשר הלהקות המבטיחות בעולם המטאל על ידי MTV והמגזין "קראנג".

בדומה ל-The Fading, גם שיר הנושא, "Kaddish" ("קדיש"), הוא אטי וחסר מלודיה במיוחד, וגם בו הדובר הוא ניצול שואה, אלא שהפעם הוא מתאבל על קרוביו שנספו. בשיר, אשר נכתב כולו (בדומה לשאר שירי הלהקה) באנגלית, זועק הסולן זאב טננבוים משפט אחד בעברית: "אלוהים, איפה טעינו? מה חטאנו?".

שיר נוסף שיש לציין באלבום הוא "Eyes to Match a Soul" ("עיניים שיתאימו לנשמה"), והוא בולט בכך שהוא מלודי יחסית לשאר האלבום, ומכיל גם שירה נקייה במקביל לגראולינג.

השיר המפורסם ביותר מהאלבום הוא העיירה בוערת - שיר שמילותיו נכתבו בשנת 1938 על ידי המשורר מרדכי גבירטיג בעקבות פרעות פטישיק ועוסק בשריפתה של עיירה יהודית. זהו השיר העברי היחיד של סיילם. מבחינה מוזיקלית, העיירה בוערת שונה בתכלית משאר שירי האלבום: הוא נפתח בפתיחה אינסטרומנטלית מלודית עצובה, ממשיך בשירה נקייה ובסולו מלודי של גיטרה חשמלית, אשר בעצם חוזר על התווים של הזמר, ורק לקראת הסוף השיר עובר לסגנון האלבום - הקצב מואט והשירה הנקייה מתחלפת בצרחות הכאב של הסולן זאב טננבוים.

ל"העיירה בוערת" צורף וידאו קליפ המורכב מסרטונים שצולמו במחנות השמדה. פרסום השיר והקליפ עוררו מהומה בישראל על רקע הדרך הבלתי רגילה שבה בחרו חברי הלהקה להנציח את זכר השואה ואף נערך על כך דיון בכנסת.

==רשימת השירים (לפי ההוצאה המחודשת)==
#The Fading (4:31)
#Above the Ground (4:54)
#Eyes to Match a Soul (5:31)
#Kaddish (8:13)
#Fear of the Future (4:04)
#Dying Embers (5:47)
#Desert Prayer (1:06)
#The Edge of the Void (3:15)
#Ha'ayara Bo'eret (5:28)
#The One that No One Knows (5:00)

==מבצעים==
* זאב טננבוים - שירה
* מיכאל גולדשטיין - גיטרה בס
* ליאור מזרחי - גיטרה
* גיורא הירש - גיטרה
* אמיר נויבך - תופים, קלידים, שירה

== ראו גם ==
* אפר ואבק

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי 1994
קטגוריה:השואה במוזיקה
קטגוריה:אלבומי סיילם
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:קדיש
שביתה (סרט)

שביתה
שביתה (ברוסית: Стачка) הוא סרט אילם מאת סרגיי אייזנשטיין משנת 1925.

==עלילה==
הסרט מתאר מהלך שביתה בקרב פועלי מפעל ברוסיה בשנת 1917, טרם המהפכה הבולשביקית, ואת האקט האלים אשר נוקטים בעלי המפעל על מנת לדכא את התאחדות הפועלים. הסרט כולו מתרחש ללא כל גיבורים ראשיים (כביקורת על תעשיית הסרטים הקפיטליסטית של הוליווד).

סצנת השיא בסרט, בה הפועלים המאוחדים נטבחים בידי כוחות הצבא של ממשלת המעבר הרוסית אשר בראשה אלכסנדר קרנסקי, מפורסמת בעריכת המונטאז' הצולבת בה השתמש אייזנשטיין המתארת במקביל שחיטת פר ואת הטבח בפועלים. רצף קולנועי זה זכה לציטוטים קולנועיים רבים, המפורסם שבהם בסרט "אפוקליפסה עכשיו" שביים פרנסיס פורד קופולה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:הקומוניזם בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים סובייטיים משנת 1925
שמאלץ

שמאלץ הוא שומן בשר עוף או אווז המשמש לטיגון או כממרח על לחם, במטבח האשכנזי והגרמני. במטבח היהודי של יהודי צפון-מערב ומרכז אירופה שימש השמאלץ כתחליף כשר לחמאה במתכוני בשר וכן כתחליף לשומן חזיר, שומני הבישול הנפוצים בחלקים אלו של אירופה. באזורים אלו לא היה מקובל השימוש בשמנים צמחיים כגון שמן זית ושמן שומשום הנפוצים בארצות הים התיכון (כמו איטליה וספרד) ובמזרח התיכון.

הכנת השמאלץ כללה חיתוך שומן העוף לפיסות קטנות, התכת השומן במחבת על אש קטנה-בינונית יחד עם בצל, איסופו וסינונו דרך בד כותנה דק. פיסות העור הצלוי והבצל המקורמל הפריכות והמושחמות הנותרות מתהליך זה נקראות גריבען.

כיוון שתהליך ההכנה מסיר את המים והחלבון מהשומן, המוצר עמיד למדי. ניתן אף לשמר בו בשר מבושל, בדומה לקונפי הצרפתי.

בשל הארומה החזקה שלו שמאלץ משמש פעמים רבות במתכוני נזיד וצלי. בשימוש כממרח על לחם נהוג להמליחו. במקרים מסוימים נהוג לאכול שמאלץ מתובל בחומץ בן יין. 

==אטימולוגיה ומשמעויות נוספות==
"שמאלץ" ביידיש הוא שומן בעלי חיים נוזלי, בפרט שומן עוף. מקור המילה בגרמנית עתיקה. המילה חדרה לאנגלית באמצעות מהגרים יהודים אשכנזים בארצות הברית. בדומה לכך, נקלטה בעברית באמצעות עולים בני תרבות זו.

באנגלית-אמריקאית ובעברית המושג שמאלץ משמש בהשאלה לתיאור קיטש. דהיינו, סנטימנטליות מופרזת, בין השאר באמנות ובמוזיקה. שימוש זה תועד באנגלית לראשונה בסביבות 1950.
בסלנג של יהודי מונטריאול משתמשים במושג במשמעות של כסף.

==קישורים חיצוניים==

* , מאתר ynet

== הערות שוליים ==
<div dir=ltr align=left>

</div>

קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:מאכלי עוף
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:מילים וביטויים בגרמנית
קטגוריה:שומנים (מזון)
קטגוריה:ממרחים
שטייר AUG

השטייר AUG היא משפחה של כלי נשק שהוצגה ב-1977 על ידי החברה האוסטרית שטייר מאנליכר. פירוש ראשי התיבות AUG הוא Armee-Universal-Gewehr (רובה צבא אוניברסלי). לעיתים קרובות משתמשים בשם כדי לתאר את גרסת רובה הסער, עם מסגרת ירוקה וכוונת טלסקופית משולבת. מאז הוצגו כלי נשק רבים במשפחה כולל תת מקלע, רובה קלע סער ומכונת ירייה קלה. הרובה אומץ כרובה הסטנדרטי על ידי אוסטריה, אוסטרליה, ניו זילנד, לוקסמבורג, מלזיה ואירלנד.

==עיצוב==
השטייר AUG הוא בין הרובים הראשונים שנכנסו לשירות בתצורת בולפאפ. תצורה זו מאפשרת לרובה להיות קצר בכ-25% מרובים אחרים עם אורך קנה זהה, מבלי להתפשר על ביצועים בליסטיים. רוב הגרסאות באות עם כוונת טלסקופית בהגדלה של 1.5X שיכולה לשמש גם כידית נשיאה. מתייחסים בדרך כלל ל-AUG כעיצוב ארגונומי מודרני לרובה סער. מאפיינים אחרים הם שניתן להשתמש ברובה ביד אחת, ושהרובה משתמש במחסניות שקופות או שקופות למחצה, כדי לאפשר לראות כמה תחמושת נשארה. העיצוב המרכזי נוצר על ידי הורסט ווספ, קארל וואגנר וקארל מוזר [http://www.doppeladler.com/oebh/infanterie/stg77.htm]. 

הקנים של ה-AUG יכולים להשתנות בקלות יחסית לגרסאות שונות מקרבין לגרסאות עם קנה ארוך. יש אפילו ערכת התאמה שהופכת את ה-AUG לתת מקלע. כמה גרסאות, כמו מכונת הירייה הקלה וגרסת הקנה הכבד שונות באופן ניכר, כולל קבוצות הבריח ומכניקת ההדק. 

בניגוד לרוב הרובים עם אפשרות לאש סלקטיבית, אפשרות זו מופעלת בכמה גרסאות של ה-AUG דרך ההדק (ברוב הרובים אפשרות זו מופעלת על ידי מנגנון מיוחד). כשלוחצים על ההדק בחצי-הדרך, הרובה יורה אש חצי-אוטומטית, וכשלוחצים על ההדק עד הסוף הרובה יורה אש אוטומטית מלאה. לכמה גרסאות יש ALO או "מנעול אוטומטי" (באנגלית: Automatic Lockout), בליטה קטנה בבסיס ההדק. ה-ALO מונע מההדק להילחץ עד הסוף כדי שהרובה לא יוכל לירות אש אוטומטית. ניתן גם לדחוף את ה-ALO ולאפשר אש אוטומטית אם יש צורך. להדק יש משקל משיכה כבד יחסית של 4 ק"ג, אך ניתן להקטין אותו עם ערכות מיוחדות.

==גרסאות==
*שטייר AUG A1-הגרסה הסטנדרטית שהוצגה ב-1977. בתחילה הרובים היו ירוקים והיה להם קנה בגודל 20 אינץ'. 
*שטייר AUG A2-ה-A2 דומה מאוד ל-A1, רק שבמקום הכוונת הטלסקופית יש מקום למסילת פיקטיני או לציוד אחר. 
*שטייר AUG A3-ל-A3 שתי מסילות פיקטיני ומחסנית עם קליעים בקוטר 6.8 מ"מ. 
*שטייר AUG P-גרסה זו היא AUG A1 עם קנה קצר יותר. 
*שטייר AUG P ספיישל רסיבר-זהה ל-AUG P אבל עם מסילת פיקטיני במקום הכוונת הטלסקופית. 
*שטייר AUG 9mm-גרסה המשתמשת בקליע 9 מ"מ השונה מה-AUG גם בקנה, בריח והמחסנית. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רובי סער
קטגוריה:רובי בולפאפ
קטגוריה:נשק קל אוסטרי
.at

at. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של אוסטריה, קיימת מאז 1988.

==תתי סיומת==
*.gv.at סיומות ממשלתיות
*.ac.at אתרים של מוסדות אקדמיים
*.co.at אתרים מסחריים
*.or.at ארגונים ועמותות
*priv.at אנשים פרטיים
סיומת זו מבוקשת על ידי דוברי אנגלית כי צירוף מילים המכיל את המילה at מקבל משמעות עצמאית. למשל arrive.at ואחריו מילה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20141218001933/http://www.nic.at/ אתר הרישום הרשמי]
* [http://www.iana.org/root-whois/at.htm מידע על הסיומת .at באתר IANA]

קטגוריה:אוסטריה: מדע וטכנולוגיה

sv:Toppdomän#A
ביגוס

ביגוס
ביגוס (בפולנית: Bigos) הוא נזיד אופייני למטבח הפולני ולמטבח הליטאי המקובל על רבים כמאכל הלאומי של פולין.

ביגוס הוא נזיד מתובל של כרוב, כרוב כבוש ובשר. אין מתכון מקובל יחיד להכנת מאכל זה שכן המתכון משתנה מאוד בין אזור לאזור ואף בין משפחה למשפחה. המרכיבים הטיפוסיים כוללים: כרוב לבן טרי וכבוש (בפולנית: kapusta kiszona), נתחים שונים של בשר ונקניקים, לעיתים קרובות עגבניות שלמות או רסק עגבניות, דבש ופטריות. הבשרים כוללים בשר חזיר (לרוב מעושן), שינקן, בייקון, בשר בקר, בשר עגל, קילבסה (kielbasa - סוג של נקניק פולני), ומכיוון שביגוס נחשב כנזיד ציידים, בשר צבי או בשר ציד אחר, גם שיירי בשר מוצאים את דרכם לסיר. נוהגים לתבל את הנזיד בפלפל שחור, בקימל, בעלי דפנה, במיורן, בפימנטו (סוג של פלפל), בשזיפים מיובשים או מעושנים, ביין אדום ובמרכיבים נוספים.

נוהגים לאכול ביגוס יחד עם לחם שיפון ותפוחי אדמה, לרוב בלוויית וודקה או יין לבן יבש. כמו במרבית סוגי הנזיד ניתן לאחסן את הביגוס במקום קריר או מקורר ולחממו מחדש מאוחר יותר, לאמיתו של דבר טעמו מתחזק לאחר חימום מחדש. מנהג נפוץ הוא לשמור סיר ביגוס למשך שבוע ואף יותר, כשנוהגים להשלים מרכיבים לפי הצורך. הזמינות העונתית של הכרוב, ירק העשיר בוויטמין C, היא שעשתה את הביגוס לחלק מסורתי מהתזונה בחורף בפולין ובמקומות אחרים. בפולין הביגוס היה מנה מסורתית שהוגשה ביום השני של חג המולד.

==היסטוריה==
על פי מסורת פולנית, ולדיסלב השני יגיילו, נסיך ליטאי, הוא שהביא את הביגוס לפולין, כאשר הוכתר ב-1385 למלך פולין והגיש מנה זו לאורחי מסעות ציד שערך. עם זאת, בלשנים פולנים טוענים כי מקור המילה בגרמנית ולא בליטאית, על אף שלא קיימת כיום מילה דומה בגרמנית המודרנית. מילון המילים הזרות, PWN, משער כי מקור המילה בפועל הגרמני "begossen" – "להרטיב", "לטבול" שכן בתקופה הקדומה נהגו לטבול את הביגוס ביין. [https://web.archive.org/web/20080607201302/http://swo.pwn.pl/haslo.php?id=3112]

המילה "ביגוס" בפולנית היא בהשאלה מילה נרדפת לביטוי "בלבול" או "צרה".

משערים כי מקורה של המנה המקורית שעליה מתבססים הכרוב הכבוש, הביגוס ומנות דומות הוא באסיה (למשל הקימצ'י הקוריאני), וממנה הוא הגיע לאירופה יחד עם פלישת השבטים האסיאתיים.

קיים מגוון רב של גרסאות למתכון המקורי. יש המעדיפים שכמות הבשר תהיה זהה לכמות הכרוב. יש המעדיפים להשתמש בכרוב כבוש בלבד כמקובל ב"זאורקראוט" הגרמני.

==קישורים חיצוניים==

*[http://food.walla.co.il/?w=/903/594585 מתכון לתבשיל כרוב עם נקניקיות (ביגוס)] 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח הפולני
קטגוריה:המטבח הליטאי
קטגוריה:נזיד
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:מאכלים לאומיים
האקדמיה ללשון הערבית

האקדמיה ללשון הערבית בישראל (בערבית: مجمع اللغة العربية) היא המוסד העליון למדע ולחקר הלשון הערבית בישראל, שקם בדצמבר 2007.
סמכויותיה ותפקידיה הוסדרו ב[https://web.archive.org/web/20131015111709/http://www.knesset.gov.il/Laws/Data/law/2092/2092.pdf חוק המוסד העליון ללשון הערבית], שנחקק במרץ 2007, והם מקבילים במידה רבה לאלו של האקדמיה ללשון העברית.

לפי החוק, מטרות האקדמיה הן:
* חקר הלשון הערבית לתקופותיה ולענפיה;
* עיסוק בתחומי המינוח, הדקדוק, אוצר המילים, ההגייה, התעתיק והכתיב של הלשון הערבית, לרבות חידושי לשון והתאמה לעידן הטכנולוגיה והמחשוב המתקדם;
* עריכת מילונים כלליים ומיוחדים;
* חקר הלשון בתרבות הערבית, לרבות בתחומי הספרות והשירה;
* קיום קשרים וחילופי מידע עם האקדמיה ללשון העברית ועם מוסדות לחקר הלשון הערבית והעברית בארץ ובעולם;
* שיתוף פעולה עם משרד החינוך ועם מוסדות להשכלה גבוהה ומתן ייעוץ בתחומי פעילותה של האקדמיה;
* פרסום כתבים ומחקרים ועריכת כנסים בתחומי פעילותה של האקדמיה.

נשיאה הראשון של האקדמיה היה פרופ' מחמוד גנאים, ולאחר מותו מונה פרופ' מוסטפא כבהא לנשיא. האקדמיה שוכנת בברחוב פאולוס השישי שבנצרת, ישראל.

== ראו גם ==
* האקדמיה ללשון העברית
* האקדמיה ללשון הערבית בקהיר
* האקדמיה הירדנית ללשון הערבית

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://fs.knesset.gov.il/17/law/17_lsr_300122.pdf חוק המוסד העליון ללשון הערבית, התשס"ז-2007] באתר הכנסת

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תאגידים סטטוטוריים
קטגוריה:גופי פיקוח על הלשון הערבית
קטגוריה:תרבות ערבית בישראל
קרלו אירלודי

קרלו אֵירלודי (באיטלקית: Carlo Airoldi; 21 בספטמבר 1869 – 1929) היה רץ מרתון איטלקי שהתפרסם בכך שאת כל הדרך לאולימפיאדת אתונה (1896) עשה רגלית.

==חייו==
===נעוריו ותחילת הקריירה===
אירלודי נולד באוריג'ו (Origgio), עיירה בנפת וַרֶזֶה אשר במחוז לומברדיה כבן למשפחת איכרים. הוא החל להשתתף בתחרויות ספורט באזור וארזה (האירוע הראשון המתועד היה בגורלה (Gorla)) ואחר־כך בתחרויות לאומיות ובינלאומיות שבו ניצח את יריבו הגדול ביותר בתקופה זו לואי אורטג (Louis Ortègue) ממרסיי. ב-1892 הוא זכה במירוץ לקו (Lecco)-מילאנו ואחריו ניצחון במרוץ מילאנו-טורינו. הוא התפרסם במהירות והיה אחד מן הרצים למרחקים ארוכים המובילים בתקופתו. הצלחתו הגדולה ביותר הייתה הניצחון במירוץ מילאנו-ברצלונה (ספטמבר 1895), תחרות בת 12 קטעים שאורכם הכולל 1,050 קילומטרים. תמורת הניצחון זכה אירלודי ב-2,000 פזטות.

===האולימפיאדה===
אירלודי שאף להתחרות באולימפיאדת אתונה (1896) וסיכוייו לזכות בה היו טובים. עם זאת, על מנת להגיע לבירת יוון הוא היה זקוק לכסף. הוא פנה לעורך של כתב-עת ידוע בתקופה זו "לה ביצ'יקלטה" (La Bicicletta) והציע כי הוצאות הנסיעה שלו לאתונה יהיו זולות במיוחד. הוא ילך ברגל דרך אוסטריה, האימפריה העות'מאנית ויוון – מסע הרפתקאות שיאלץ אותו לכסות לפחות 70 קילומטרים בכל יום על מנת להגיע במועד לתחרות שלו באתונה. תפקיד העיתון היה לתעד את המסע ולספק לו את המידע הנדרש.

הביטאון הסכים להצעה ומסעו החל. הקטע ממילאנו לספליט, דרך טריאסטה ופיומה, עבר ללא בעיות. אירולדי תכנן לעבור לאורך החוף של קרואטיה ואז דרך העיירה קוטור שבמונטנגרו וקורפו. בטרם הגיע לדוברובניק הוא נפל ונפצע בידו ונאלץ לשהות יומיים באוהל. לאחר שהתרו בו לבל ייחצה את אלבניה ברגל הוא עלה על סיפונה של ספינה אוסטרית שהובילה אותו לפטראס שביוון. משום הוא המשיך ברגל לאורך מסילת הרכבת שכן לא היו אז כבישים.

ביום ה-28 למסע התייצב אירלודי בארמון המלכותי באתונה על מנת להירשם למירוץ המרתון. הוא נחקר על ידי יושב ראש הוועדה האולימפית ונפסל בטענה כי בעצם קבלת הכסף תמורת הזכייה במירוץ מילאנו – ברצלונה הפך אירולדי לאתלט מקצועי ולכן פסול לתחרות חובבים. בניסיון למנוע את רוע הגזירה נשלחו מברקים לאיטליה, אך דבר לא הועיל ואירולדי לא הורשה להשתתף בתחרות המרתון. באיטליה הייתה תחושה קשה שהמארגנים לא אפשרו למתחרה חזק להשתתף במירוץ שהיוונים רצו לזכות בו. אירלודי לא הסכין עם ההחלטה והציב לספירידון לואיס, הרץ היווני שזכה במרתון באולימפיאדה, אתגר, שמעולם לא הוגשם, להתחרות מולו.

===אחרי האולימפיאדה===
לאחר שחזר לביתו ניסה אירלודי פעמים רבות לשבור את השיא של ספירידון לואיס בלא הצלחה. הוא המשיך להתחרות, בעיקר בלומברדיה ובשווייץ, שם נישא ועבד בערים ברן ולוצרן. לבסוף הוא עקר לאמריקה הדרומית לנסות את מזלו שם.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070928005206/http://www.atleticanet.it/main/notizia.asp?id=1826 ההיסטוריה של קרלו אירלודי ומסעו לאתונה] 

קטגוריה:אתלטים איטלקים
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:אולימפיאדת אתונה (1896)

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1869
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1929
גינתר רפאל

גינתר רפאל (בגרמנית: Günter Raphael; 30 באפריל 1903, ברלין – 1960) היה מלחין גרמני.

== ביוגרפיה ==
הסימפוניה הראשונה של רפאל בוצעה לראשונה בניצוחו של וילהלם פורטוונגלר בשנת 1926 בלייפציג. משנת 1926 עד 1934 עסק בהוראה בלייפציג, אבל מחלתו ועליית הנאצים לשלטון - גינתר רפאל הוכרז יהודי למחצה - הקשו עליו להמשיך בעבודתו. בין תלמידיו קורט הסנברג.

יצירותיו כוללות חמש סימפוניות, קונצ'רטי לכינור ולעוגב, שש רביעיות מיתרים, יצירות סולו ודואו רבות לכלי קשת ולכלי נשיפה מעץ, עם פסנתר ובלעדיו, אחדות מיצירות אלה הוקלטו (הסונאטה לאבוב קיימת על גבי תקליטור). רפאל חיבר גם יצירות לעוגב, פסנתר ומקהלה. כן התקין לביצוע את הקונצ'רטו לצ'לו בלה מז'ור של דבוז'אק (1865), כשתווי היצירה, בגרסה לצ'לו ופסנתר, התגלו בשנות ה-20' של המאה ה-20. 

גינתר רפאל גם ערך פרטיטורות של יצירות מן התקופה הקלאסית ומתקופת הבארוק להוצאת ברייטקופף והרטל. בין השאר התקין מהדורות של הסונאטות לחליל של פרידריך הגדול ויצירות מאת ויוואלדי ויוהאן סבסטיאן באך (אחדות מהן אפשר למצוא בספרייה של אוניברסיטת קורנל האמריקאית.

בשנת 1948 קיבל את פרס פרנץ ליסט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1960
פרדיננד לייטנר

פרדיננד לייטנר (גרמנית: Ferdinand Leitner; 4 במרץ 1912, ברלין – 3 ביוני 1996, ציריך) היה מנצח גרמני.

==ביוגרפיה==
לייטנר למד אצל פרנץ שרקר, יוליוס פריוור, ארתור שנאבל וקרל מוק. את דרכו המוזיקלית החל כפסנתרן, אך בעזרת פריץ בוש היה למנצח בשנות ה-30' וניצח על תזמורת התיאטרון של כיכר נולנדורף בברלין בשנים 1943-1945. בעונת 1945-46 ניצח בהאנובר, בעונת 1946-47 במינכן והחל מ-1947 היה המנהל הכללי בשטוטגרט. מ-1976 עד 1980 כיהן כמנצח ראשי של Het Residentie Orkest בהאג, הולנד.

==אמנות==
ללייטנר יצא שם של מנצח אופרה, שהמלחינים החביבים עליו הם וגנר, ריכרד שטראוס, מוצרט והמלחינים מן המאה ה-20 קרל אורף וקרל אמדאוס הרטמן. הוא היה ממשיכו של אריך קלייבר בשנת 1956 ב"תיאטרון קולון" בבואנוס איירס, ארגנטינה.

בין למעלה מ-300 ההקלטות שלו יש גם סימפוניות רומנטיות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1996