OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יבגני סברדלוב

יבגני סברדלוב (ברוסית: Евгений Давидович Свердлов ; (נולד ב-16 בנובמבר 1938) הוא ביוכימאי סוביטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתחום ביולוגיה מולקולרית.
==קורות חיים==
יבגני סברדלוב נולד בשנת 1938 בדנייפרופטרובסק (אז בתחומי ברית המועצות כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו דוד היה פעיל המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ואמו הייתה מורה. לאחר תחילת מבצע ברברוסה האזור נכבש על הנאצים ורבים מחברי המשפחה נהרגו. אמו ויבגני שרדו.

בשנת 1955 סברדלוב סיים לימודי בית ספר ונסע למוסקבה. הוא לא התקבל ללימודי פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה והחל לעבוד כמסגר. בשנת 1956, מניסיון שני הוא הצליח להתקבל ללימודי כימיה. הוא סיים את הלימודים בהצלחה ובשנת 1965 סיים לימודי תואר שלישי.

בשנת 1965 סברדלוב החל לעבוד במכון לכימיה ביו-אורגנית של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. הוא עבד במכון עד לשנת 1988. על השתתפות בפיתוח אמצעים ללוחמה ביולוגית הוא קיבל פרס לנין בשנת 1984.

בשנת 1988 סברדלוב מונה למנהל מכון לגנטיקה מולקולרית וכיהן בתפקיד עד לשנת 2006.

סברדלוב סיים עבודת פוסט-דוקטורט בשנת 1980 ובשנת 1984 מונה לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 2007 הוא התקבל כחבר בפועל לאקדמיה הרוסית למדעים.

סברדלוב מתמחה בכימיה של חומצת גרעין. בשנת 1982 על עבודות בתחום הוא קיבל פרס ברית המועצות (לצד חוקרים נוספים לרבות רומן חסין-לוריה). בשנת 1984 הוא קיבל פרס לנין ובשנת 2015 פרס הפדרציה הרוסית. בשנת 2014 לסברדלוב הוענקה מדליית זהב על שם אנגלגרדט של האקדמיה. בנוסף לכך הוא קיבל מספר עיטורים.

סברדלוב בעל מדד הירש 41, אך לדעתו שיטה זו להערכת תרומת המעדן לקידום המדע אינה נכונה

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.cnshb.ru/AKDiL/akad/base/RS/000437.shtm ביוגרפיה] 
* [https://pcr.news/history/evgenij-sverdlov/ ריאיון עם סברדלוב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:ביוכימאים רוסים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קטגוריה:ילידי 1938
טיג'אן סאלון

טיג'אן סאלון (בצרפתית: Tidjane Salaün; נולד ב-10 באוגוסט 2005) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בשארלוט הורנטס מליגת ה-NBA.

== קריירה מקצועית ==
=== שולה באסקט (2021–2024) ===
סאלון נולד בפריז וב-2021, בגיל 16, עבר לשחק בקבוצת הנוער של שולה באסקט ב-LNB Espoirs, הליגה הצרפתית עד גיל 21. ב-2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, וב-2023 השתתף במחנה כדורסל ללא גבולות של ה-NBA. באותה שנה נבחר ל-MVP של טורניר Trophée du Futur (גביע העתיד) לאחר שהעמיד ממוצעים של 17.7 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק, ושיחק במדי שולה בטורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול.

ב-10 ביולי 2023 חתם סאלון על החוזה המקצועי הראשון שלו בשולה. בעונת שיחק במדי הקבוצה בליגת האלופות בכדורסל ונבחר לשחקן הצעיר המצטיין לאחר שהעמיד ממוצעים של 10.1 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק.

=== שארלוט הורנטס (2024–הווה) ===
ב-26 ביוני 2024 נבחר סאלון במקום השישי בדראפט ה-NBA {{כ}}2024 על ידי שארלוט הורנטס.

== קריירה בנבחרת הלאומית ==
סאלון שיחק במדי נבחרת הנוער צרפת באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 2023.

== חיים אישיים ==
שני הוריו של סאלון שיחקו כדורסל. אחותו ז'אנל משחקת גם היא בקבוצת כדורסל הנשים של וילרבאן ובנבחרת צרפת בכדורסל נשים.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.fiba.basketball/en/player/298589/Tidjane-Salaun פרופיל], באתר פיב"א

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים צרפתים
קטגוריה:כדורסלני שולה באסקט
קטגוריה:כדורסלני שארלוט הורנטס
קטגוריה:בחירות דראפט של שארלוט הורנטס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-2005
Airalo

Airalo הוא שוק eSIM. הוא מספק לנוסעים eSIM עבור 200+ מדינות ואזורים ברחבי העולם, ומעניק להם גישה מיידית לאינטרנט בחו"ל. נכון ל-31 במרץ 2024, לאפליקציית Airalo יש למעלה מ-10 מיליון משתמשים והיא זמינה ב-App Store וב-Google Play Store ב-53 שפות<ref name=":02"></ref><ref name=":12"></ref><ref></ref><ref></ref><ref name=":22"></ref><ref></ref>.

== היסטוריה ==
Airalo הוא סטארט-אפ שבסיסו בארצות הברית שנוסד ב-2019 על ידי אברהם בורק ובאדיר אוזדמיר. המטרה שלהם היא לתת לנוסעים גישה לחיבור גלובלי מיידי ובמחיר סביר באמצעות טכנולוגיית eSIM<ref name=":3"></ref><ref></ref>.

בורק ואוזדמיר הם יזמים דיגיטליים שחוו את המגבלות של החיבור במהלך נסיעות ממקור ראשון. טכנולוגיית eSIM הציגה הזדמנות לספק אלטרנטיבה זולה ונגישה יותר לנוסעים.

בשנת 2019, Airalo השיגה 1.9 מיליון דולר במימון ראשוני מקרן ה-Seed של Antler ו-Sequoia Capital India Surge<ref name=":4"></ref>. בשנת 2021 היא השיגה מימון של 5 מיליון דולר מסדרה A<ref name=":4" /><ref></ref>. ובשנת 2023, 60 מיליון דולר בסבב גיוס מסדרה B. e& Capital, זרוע הסיכון של e& (הידועה יותר בתור הספק Etisalat המבוססת באיחוד האמירויות הערביות), הובילה את הסבב בהשתתפות 'מחולל' הסטארט-אפים Antler Elevate, Liberty Global, Rakuten Capital, Singtel Innov8, Surge (הריצה הקרן בשלבים מוקדמים מאת Peak XV, שנודעה בעבר בשם Sequoia Capital India ו-SEA), Orange, T Capital (זרוע הסיכון של דויטשה טלקום), KPN Ventures, Telefónica Ventures ו-I2BF Global Ventures<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref name=":02" /><ref name=":12" /><ref name=":3" /><ref name=":22" />.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אפליקציות מובייל
רוב דילינגהאם

רוברט דיון פוטסי דילינגהאם (באנגלית: Robert Deon Potasi Dillingham; נולד ב-4 בינואר 2005) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע במינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA.

== ראשית חייו וקריירת מכללות ==
דילינגהאם נולד וגדל בהיקורי, קרוליינה הצפונית לאב אפרו-אמריקאי ואם מסמואה. הוא שיחק כדורסל באקדמיית Combine בלינקולנטון, ובעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 21.2 נקודות, 4.9 אסיסטים, 4.1 ריבאונדים ו-2.1 חטיפות למשחק, הוביל את קבוצתו למאזן 29–3 ולאליפות המדינה ונבחר לשחקן השנה של שארלוט אובזרבר. בשנתו השלישית עבר לאקדמיית דונדה שייסד קניה וסט בסימי ואלי, קליפורניה.

ב-3 בנובמבר 2022 עזב דילינגהאם את דונדה לאחר התבטאויות אנטישמיות של וסט וחתם ב-Overtime Elite, ליגת כדורסל מקצוענית לשחקנים בגיל תיכון. הוא הצטרף לקבוצת Cold Hearts וב-11 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה כשרשם שש נקודות, שלושה ריבאונדים ושלוש חטיפות בהפסד 84–92 ל-YNG Dreamerz.

דילינגהאם דורג במקום ה-15 על ידי ESPN בין כל מסיימי התיכון בארצות הברית וב-1 בדצמבר 2021 התחייב לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית למרות הצעות מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, אוניברסיטת קנזס ואוניברסיטת קנטקי. עם זאת, ב-19 במרץ 2022 הוא ביטל את התחייבותו וב-24 ביוני 2022 התחייב לקנטקי.

בעונת 2023/24 נבחר דילינגהאם לשחקן השישי של העונה באזור ה-SEC ולחמישיית הפרשמנים וחמישיית העונה השנייה באזור לאחר שהעמיד ממוצעים של 15.2 נקודות, 3.9 אסיסטים וחטיפה למשחק, כולל 44.4% מהשלוש. לאחר עונה אחת בלבד במכללה הוא נרשם לדראפט ה-NBA.

== קריירה מקצועית ==
=== מינסוטה טימברוולבס (2024–הווה) ===
ב-26 ביוני 2024 נבחר דילינגהאם במקום השמיני בדראפט ה-NBA {{כ}}2024 על ידי סן אנטוניו ספרס, אך כבר בליל הדראפט הועבר למינסוטה טימברוולבס תמורת בחירת סיבוב ראשון מוגנת ב-2030 ובחירת סיבוב ראשון לא מוגנת ב-2031.

== קריירה בנבחרת הלאומית ==
דילינגהאם הוביל את ארצות הברית לזכייה במדליית זהב באליפות האמריקות בכדורסל עד גיל 16 2021 ואף נבחר ל-MVP לאחר שהעמיד ממוצעים של 15.7 נקודות, 6.2 אסיסטים ו-3.2 חטיפות למשחק. הוא רשם 31 נקודות, 6 ריבאונדים, 4 אסיסטים ו-3 חטיפות בניצחון 90–75 על ארגנטינה בגמר.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.fiba.basketball/en/player/303118/Robert--Dillingham פרופיל], באתר פיב"א

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קנטקי
קטגוריה:בחירות דראפט של סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2005
ג'ארד מקיין

ג'ארד מקיין (באנגלית: Jared McCain; נולד ב-20 בפברואר 2004) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בפילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.

== קריירת תיכון ומכללות ==
מקיין למד בתיכון סנטניאל שבעיר קורונה, קליפורניה, ובשנתו השלישית בקבוצת הכדורסל של בית הספר נבחר לשחקן השנה במדינה של Gatorade לאחר שהעמיד ממוצעים של 16.9 נקודות, 4.7 ריבאונדים וארבעה אסיסטים למשחק. ב-2023 נבחר לשחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט וזכה שנית בפרס שחקן השנה בקליפורניה של Gatorade לאחר שרשם 17.7 נקודות, 7.1 ריבאונדים, ארבעה אסיסטים ו-1.5 חטיפות בממוצע למשחק. בנוסף זכה מקיין בפרס מר כדורסל של קליפורניה, המוענק לשחקן התיכונים המצטיין במדינה.

מקיין דורג במקום ה-10 מבין כל מסיימי התיכונים בארצות הברית על ידי ESPN וב-18 במרץ 2022 התחייב לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת דיוק, על אף הצעות מאוניברסיטת גונזגה, אוניברסיטת לואיוויל ואוניברסיטת יוסטון.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במכללות ב-6 בנובמבר 2023, וקלע 8 נקודות ב-15 דקות בניצחון 92–54 על דארטמות'. ב-29 בינואר 2024 זכה מקיין בתואר רוקי השבוע של אזור ה-ACC לאחר שכיכב בניצחונות על אוניברסיטת קלמסון ואוניברסיטת לואיוויל, וב-17 בפברואר זכה בתואר פעם נוספת לאחר שקלע שיא קריירה של 35 נקודות בניצחון 76–67 על אוניברסיטת המדינה של פלורידה והשווה את שיאו של זאיון ויליאמסון ל בדיוק. ב-31 במרץ הוא קלע 32 נקודות, מחצית מהנקודות של קבוצתו, בהפסד 64–76 לאוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית ברבע גמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל.

בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז ולנבחרת האקדמית של העונה באזור ה-ACC לאחר שהעמיד מממוצעים של 14.3 נקודות, 5 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק.

ב-13 באפריל 2024 הכריז מקיין על מועמדותו לדראפט ה-NBA לאחר שנה אחת בלבד במכללות.

== קריירה מקצועית ==
=== פילדלפיה 76' (2024–הווה) ===
ב-26 ביוני 2024 נבחר מקיין במקום ה-16 על ידי פילדלפיה 76' בדראפט ה-NBA {{כ}}2024.

== קריירה בנבחרת הלאומית ==
ב-2022 זכה מקיין עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 18 באליפות האמריקות לנוער ורשם 11.2 נקודות, 3 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.

== חיים אישיים ==
מקיין הוא אושיית רשת, ונכון ליוני 2024 יש לו 1.1 מיליון עוקבים באינסטגרם ו-2.8 מיליון עוקבים בטיקטוק. הוא צובע את ציפורניו בלק ציפורניים ומבצע טיפולי מניקור ופדיקור.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.fiba.basketball/en/player/318723/Jared-McCain פרופיל], באתר פיב"א
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:קליפורניה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:בחירות דראפט של פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2004
רב האי בן דוד גאון

רב האי בן דוד גאון היה גאון ישיבת פומבדיתא לקראת סוף תקופת הגאונים, במשך שבע שנים ומחצה, בשנים ד'תרמ"ט-ד'תרנ"ו (889–896), בין הגאונים רב צמח בן פלטוי ורב קימוי בן אחאי.

היה דיין בבגדד שנים רבות לפני שנעשה לגאון, והוא שהעביר את ישיבת פומבדיתא לבגדד. מתשובותיו לא נשאר מאומה, ואולי חלק מן התשובות המיוחסות לרב האי בן שרירא גאון הן למעשה שלו. יש מן החוקרים שייחסו לו את ספר השטרות, ויש שייחסו את ספר השטרות לרב האי בן שרירא גאון.

כמה מחכמי הקראים הקדמונים מייחסים ל"האי ראש הישיבה" ספר פולמוס נגד הקראים, שדן בעניין עיבור החודש וקביעת הלוח העברי. הדעות חלוקות אם הכוונה לרב האי בן דוד או לרב האי בן נחשון, ודוד סקליר הציע שמדובר בחכם ארץ־ישראלי שנטה לאחדות עם הקראים.

==לקריאה נוספת==
*מרדכי מרגליות, אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים חלק א עמ' 93.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאונים
רוח הצפון והשמש

רוח הצפון והשמש הוא אחד המשלים של איזופוס. מספר 46 בסיווג פרי ומספר 298 (רוח ושמש) בסיווג ארנה-תומפסון. הסיפור מלמד על עליונות השכנוע בדרכי נועם על פני השימוש בכוח ככלי להשגת מטרה.
רוח הצפון והשמש - הרוח מנסה לגרום לנוסע לפשוט את גלימתו, ציור של מילו וינטר
רוח הצפון והשמש - השמש גורמת לנוסע לפשוט את גלימתו, ציור של מילו וינטר

== המשל ומוסר ההשכל ==
הסיפור עוסק בתחרות בין רוח הצפון לשמש כדי להחליט מי החזקה מבין השתיים. האתגר היה לגרום לנוסע חולף להסיר את גלימתו. לא משנה כמה חזקה נשבה רוח הצפון, הנוסע רק עטף את גלימתו חזק יותר כדי להתחמם, אך כאשר השמש זרחה, הנוסע הוכרע בחום ועד מהרה הסיר את גלימתו. בעוד שלרוב המשלים יש לקח מוסרי עבור בני-האדם, מוסר ההשכל במקרה זה ניתן ליישום גם עבור יחסי מדינות, כאשר המסקנה היא שניתן להשיג יותר באמצעות מדיניות מתונה מאשר על-ידי שימוש באמצעים אלימים.

== היסטוריה ==
המשל היה ידוע היטב ביוון העתיקה; אתנאיוס מספר כי הירונימוס מרודוס, ברשימותיו ההיסטוריות, ציטט אפיגרמה של סופוקלס נגד אוריפידס שעשתה פרודיה על סיפורם של הליוס ובוראס. הגרסה הלטינית של המשל הופיעה לראשונה מאות שנים מאוחר יותר אצל אביאנוס, בשם De Vento et Sole (על הרוח והשמש, משל 4). גרסאות מוקדמות באנגלית והגרסה הפואטית של יוהאן גוטפריד הרדר בגרמנית (Wind und Sonne) השתמשו במונחים דומים. רק באמצע התקופה הוויקטוריאנית החלו להשתמש בכינוי "רוח הצפון והשמש". למעשה, הפואמה של אביאנוס מתייחסת לדמויות בוראס ופיבוס, האלוהויות של הרוח הצפונית והשמש, ובמשלי לה-פונטיין הוא הופיע תחת הכותרת Phébus et Borée (פבוס ובוריאס).

== שימוש בהדגמות פונטיות ==
המשל התפרסם בזכות השימוש בו בתיאורים פונטיים של השפה המדוברת. במדריך של האגודה הפונטית הבינלאומית ובכתב העת של האגודה הפונטית הבינלאומית, תרגום של המשל לכל שפה המתוארת מתועתק לאלפבית הפונטי הבינלאומי.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.phonetics.expert/north-wind-and-the-sun רוח הצפון והשמש], ככלי פונטי להשוואה בין שפות
* [https://circassianmuseum.com/משל-רוח-הצפון-והשמש/ רוח הצפון והשמש] באתר [https://circassianmuseum.com/ המוזיאון הצ'רקסי בכפר כמא]
* [http://mythfolklore.net/aesopica/perry/46.htm רוח הצפון והשמש] באתר [http://mythfolklore.net/aesopica/index.htm mythfolklore.net]

קטגוריה:משלים
קטגוריה:משלי איזופוס
טוני בורבקוביץ'

טוני בורבקוביץ (בקרואטית: Toni Borevković; נולד ב-18 ביוני 1997 בסלבונסקי ברוד שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית.

== קריירת מועדונים ==
בורבקוביץ' גדל במחלקות הנוער של מרסוניה, MV קרואטיה, מרסוניה 1909 ודינמו זאגרב.<ref></ref> הוא הושאל מדינמו זאגרב לנ.ק. רודש מליגת המשנה הקרואטית, ובהמשך חתם על חוזה קבוע במועדון ושיחק עמו גם בליגת העל הקרואטית.

ב-8 ביוני 2018 חתם בורבקוביץ' על חוזה לחמש שנים בריו אבה מליגת העל הפורטוגלית. הוא ערך 83 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-8 ביולי 2021 חתם על חוזה לחמש שנים בוויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית. ב-20 ביוני 2022 הושאל לעונה אחת להיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית,<ref></ref> ובתום העונה, בה ערך 15 הופעות ליגה, חזר לוויטוריה דה גימארייש.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:בלמי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני ריו אבה
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה דה גימארייש
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1997
Apples and Oranges

"Apples and Oranges" (בעברית: "תפוחים ותפוזים") הוא הסינגל השלישי של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד, האחרון שנכתב על ידי סיד בארט<ref></ref> ויצא לאור בשנת 1967. הבי-סייד היה "Paint Box" שנכתב על ידי ריצ'רד רייט. השיר עוסק בנערה שהמספר פוגש בסופרמרקט.

השיר הוקלט זמן קצר לפני סיבוב ההופעות של הלהקה בארצות הברית, ב-26 וב-27 באוקטובר.<ref></ref>

== הופעות טלוויזיוניות ==
פינק פלויד, יחד עם בארט, חיקו את השיר בהופעותיהם הטלוויזיוניות הראשונות בארצות הברית ב-The Pat Boone Show וב-American Bandstand. בארט שמר על שפתיים סגורות במהלך ההופעה הראשונה, אך חיקה במיומנות בהופעה האחרונה, שקטעים ממנה שרדו.<ref></ref> לאחר שבארט הוחלף על ידי דייוויד גילמור, הקליטה הלהקה סרט תדמית בבלגיה בשוק פירות עם ליפ סינק של רוג'ר ווטרס, שכן בשלב זה עזב בארט את הלהקה.<ref></ref>

== שחרור ==
זה היה הסינגל הראשון של הלהקה שלא הצליח לפרוץ למצעד הבריטי,<ref name=":0"></ref> והלייבל האמריקאי שלהם טאוור רקורדס הוציא סינגל בארצות הברית בלבד: "Flaming" עם "The Gnome". ווטרס האשים את נורמן סמית' בביצועי המכירות של הסינגל: "'Apples and Oranges' נהרס על ידי ההפקה. זה פאקינג שיר טוב".<ref name=":0" /><ref></ref> כאשר הסינגל לא הצליח להגיע למצעדים, תשובתו של בארט הייתה ש"לא אכפת לו".<ref name=":0" /><ref></ref>

== פרסום נוסף ==
שני הצדדים של הסינגל היו מופקים בסטריאו, אבל הסינגל יצא במונו, שהיה מאוד בוצי וכנראה תרם לחוסר ההצלחה שלו. מיקס הסטריאו של "Paint Box" הופיע לראשונה באוסף Relics, ושני השירים הופיעו בסטריאו Masters of Rock. ארבעת הסינגלים המוקדמים האחרים בבריטניה יצאו במקור במונו. "Arnold Layne", "See Emily Play", "It Would Be So Nice" ו-"Point Me at the Sky" קיימים רק בסטריאו מונו או מזויף, בעוד "Julia Dream" היה רמיקס לסטריאו בשלב מאוחר יותר, כדי להיכלל ב-Relics. מיקסים של מונו וסטריאו של "Apples and Oranges" ומיקס מונו של "Paint Box" כלולים במהדורת 40th Anniversary Deluxe Edition של The Piper at the Gates of Dawn.

== קבלה ==
"זה שיר שמח, ויש בו נגיעה של חג המולד. זה על בחורה שראיתי פשוט מסתובבת בעיר, בריצ'מונד." - סיד בארט<ref></ref>

NME היללו אותו כ"סינגל הפסיכדלי ביותר שפינק פלויד המציאו", עם זאת, "היה די קשה להשיג אותו".<ref name=":0" />

== משתתפים ==
* סיד בארט - גיטרה חשמלית, שירה
* ריצ'רד רייט - אורגן האמונד, פסנתר, פסנתר חשמלי, קולות רקע, פלסטו שירה מובילה (גשר)
* רוג'ר ווטרס - גיטרה בס, קולות רקע
* ניק מייסון - תופים, טמבורין

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1967
קטגוריה:סינגלים מ-1967
קטגוריה:שירי פינק פלויד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ פסיכדליים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
יוניטרי רובוטיקס

יוניטרי רובוטיקס (בסינית: 杭州宇树科技有限公司, פיניין: Hángzhōu yǔ shù kējì yǒuxiàn gōngsī, אנגלית: Unitree Robotics) רשמית Hangzhou Yushu Technology,<ref name=":1"></ref> היא חברת רובוטיקה סינית שבסיסה בהאנגג'ואו, סין. החברה נוסדה על ידי ואנג שינגשינג במאי 2016.<ref name=":0"></ref>

יוניטרי קיבלה מימון מחברות הון סיכון (VC) מובילות כמו הונגשאן, (נודעה בעבר כסקויה) China, Matrix Partners China ו-Shunwei Capital.

== היסטוריה ==
החל משנת 2013, פיתח ואנג שינגשינג רובוטים בעלי ארבע רגליים כבר במהלך לימודי התואר השני שלו באוניברסיטת שנגחאי. בשנת 2016, ואנג פיתח את המכשיר הראשון שלו, XDog, עבור עבודת המאסטר שלו. הכלב הפך לסנסציית אינטרנט שמשכה קונים ומשקיעים כאחד. בזמן שהוא התחיל לעבוד בחברת DJI הסינית, ואנג החליט להתפטר והקים חברה משלו, יוניטרי.
בשנת 2021, יוניטרי הוציאה את Go1, רובוט מרובע המזכיר את Spot של Boston Dynamic. הוא מצויד ב-12 מנועים. כל מנוע יכול לייצר מומנט מרבי של 23.7Nm ויכול להסתובב במהירויות סיבוביות של עד 30 רדיאן לשנייה.<ref></ref> לפי מאמר של הוול סטריט ג'ורנל, כלב הרובוט של יוניטרי יכול לנווט למשטחים שונים כולל חול, סלעים, אדמה ועוד.<ref></ref>

באפריל 2024, יוניטרי פרסמה סרטון המציג את הרובוט האנושי H1.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות טכנולוגיה סיניות
בנימין דוידוביץ'

בנימין (בני) דוידוביץ (18 בפברואר 1930 – 25 ביוני 2024) היה כדורגלן ישראלי אשר שיחק בעמדת השוער בקבוצת מכבי חיפה בשנות ה-60, וניצול השואה. לימים בנו, ניר דוידוביץ' היה לאחד השוערים הבולטים בתולדות מכבי חיפה ונבחרת ישראל.

== קריירה ==
בנימין דוידוביץ' נולד בזארבריקן שבגרמניה. בגיל 5, לאחר עליית הנאצים לשלטון ולאחר שהוריו התגרשו, לקח אותו אביו לפראג שבצ'כיה, ובגיל 6 הכניס אותו לבית יתומים. במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה עבר לגטו טרזיינשטט. ב-1944 נלקח לאושוויץ, שם עבר את שארית המלחמה. בתקופת עבודות הכפייה התאפשר לו גם לשחק כדורגל. לאחר סיום המלחמה ב-1945 חזר לבית היתומים בו היה בעבר, והחליט לעלות לארץ ישראל דרך צרפת באוניית מעפילים המעפיל האלמוני, אולם היא נתפסה, והוא הוגלה ביחד עם יושבי האוניה למחנה מעצר בקפריסין, ושם החל להתעניין בין היתר גם בכדורגל ובכדורעף. לאחר מכן ב-1947 הצליח לעלות לישראל והתגורר בראשון לציון, שם פגש את שוער נבחרת ישראל יעקב חודורוב. לאחר מכן הגיע לחיפה, והתגייס למשטרת ישראל בגיל 20.

בהמשך פנה אליו שמואל ביינהקר ממקימי מכבי חיפה לדורותיה, שביקש ממנו להצטרף לשורות המועדון בתור שוער, מאחר שלקבוצה היה חסר כדורגלן איכותי בעמדה זו. דוידוביץ', שאחד מהדמויות אותן העריץ בילדותו היה שוער נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורגל פרנטישק פלניצ'קה, גם רצה להיות שוער, והצטרף למועדון מכבי חיפה בשנת 1951, כאשר מי שעזר לו להתאמן היה המאמן דוד (דז`ה) פרקש. את הופעת הבכורה שלו רשם ב-6 באוקטובר 1951 במחזור הפתיחה של עונת 1951/1952, נגד הפועל רמת גן. בשנותיו הראשונות במועדון שימש בעיקר שוער שני, ולא צבר הופעות רבות, בהמשך השתלב יותר בקבוצה. ב-1957 נמצאה אימו של דוידוביץ' בגרמניה, לאחר שנים רבות בהן הוא חשב שהיא נרצחה במהלך השואה, ועל כן טס למולדתו על מנת להיפגש עמה. כשחזר ב-1961, עמדתו בשער הייתה תפוסה, ועל כן בחר לעזוב להפועל קריית חיים מליגת המשנה דאז, בשורותיה שיחק ביחד עם שחקן ומאמן העבר דוד שווייצר (לימים מאמן נבחרת ישראל). כעבור שנה שב למכבי חיפה לעונה פרישה נוספת, לאחריה שיחק עונה אחת במכבי זכרון יעקב, וסיים את הקריירה הספורטיבית בגיל 33.

לאחר פרישתו המשיך בנימין לשחק עם קבוצת הוותיקים של מכבי חיפה. בהמשך התמקד בקריירה של בנו ניר דוידוביץ', דור שני במכבי חיפה בעמדת השוער, שלימים הפך לשוער בולט בתולדות המועדון ובנבחרת ישראל. בנימין דוידוביץ' שיחק גם בנבחרת המשטרה ואף בענפי ספורט אחרים כמו כדורעף, טניס שולחן, ואתלטיקה, והיה ממקימי מחלקת הכדורעף של מכבי חיפה.

ב-25 ביוני 2024, בגיל 94, נפטר דוידוביץ' בביתו.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mhaifafc.com/players/1955 בנימין דוידוביץ'] בדף השחקן שלו באתר המועדון מכבי חיפה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ניצולי השואה: צ'כיה
קטגוריה:ילדים בשואה: צ'כיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:אישים הקבורים בעין כרמל
אלכסיי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

אלכסיי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית: Алексей Михайлович; 28 בדצמבר 1875 – 2 במרץ 1895) היה בנו השישי והילד הצעיר של מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ובן דודו הראשון של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה. הוא נועד לקריירה בצי הרוסי, אך הוא מת בצעירותו משחפת.<ref name="Alexander 151">Alexander, Once a Grand Duke, p. 151</ref>

== ביוגרפיה ==
הנסיך הגדול אלכסיי מיכאילוביץ' נולד בטיפליס ב-28 בדצמבר 1875, בנם השישי והילד האחרון מבין שבעת ילדיהם של הנסיך הגדול מיכאיל ניקולייביץ' ורעייתו הנסיכה הגדולה אולגה פיודורובנה. הוא היה חבר בענף מיכאילוביץ' של משפחת רומנוב והנסיך הגדול היחיד שנשא את שמו ושם אביו של הצאר אלכסיי מיכאילוביץ' הרוסי.<ref name="Chavchavadze 205">Chavchavadze, The Grand Dukes , p. 205</ref>

הנסיך הגדול אלכסיי מיכאילוביץ' בילה את ילדותו המוקדמת בגאורגיה בזמן שאביו היה המושל הכללי של המחוזות הרוסיים של עבר הקווקז. אלכסיי היה בן שבע בשנת 1882 כאשר אביו נבחר כנשיא מועצת האימפריה וכל המשפחה עברה לסנקט פטרבורג. בגיל שמונה הוא השתתף בטקס בארמון החורף והתעניין לראות את כל המדים הזרים, במיוחד את זה של שליחי המזרח. ככל הגברים של משפחת רומנוב, אלכסיי נועד לקריירה צבאית. הוא קיבל חינוך ספרטני שכלל שינה בדרגשי צבא ואמבטיות קרות והתחנך בבית על ידי מורים פרטיים. אביו, עסוק במאמצים צבאיים וממשלתיים, נותר דמות רחוקה. אמו השליטה משמעת קפדנית והייתה הכוח השולט במשפחה. אלכסיי חונך בקפדנות והוכנע על ידי אחיו הגדולים. הוא השתוקק לחברת ילדים בני גילו ושיחק לעיתים קרובות עם ילדיו הצעירים של הקיסר אלכסנדר השלישי, מיכאיל ואולגה.<ref name="Chavchavadze 205" />

כילד מבריק בעל לב ליברלי וכנות מוחלטת, לדברי אחיו אלכסנדר, אלכסיי היה אינטליגנטי ומלא חיים. בגיל שמונה עשרה הוא היה גבוה; צעיר רזה ונראה טוב, לבוש תמיד במדים שלו. הוא כמעט סיים את הכשרתו כקצין הצי כשחלה עם מה שנראה כמו צמרמורת אבל היה באמת שחפת.<ref name="Zeepvat 182">Zeepvat, The Camera and the Tsars, p. 182</ref> בריאותו מעולם לא הייתה טובה. בן דודו, קיריל, יאמר מאוחר יותר שאביו של אלכסיי סירב לתת לו להתאושש, והתעקש שחובתו לסיים את הכשרתו. מצבו של אלכסיי נעשה כה חמור שהוא נשלח לסן רמו, שם נפטר ב-2 במרץ 1895.<ref name="Zeepvat 182" /><ref name="Chavchavadze 206">Chavchavadze, The Grand Dukes, p. 206</ref> הוא היה בן תשע עשרה. "הפעם הראשונה שלבש את מדי המחלקה שלו", כתב קיריל, "הייתה בארון הקבורה שלו".<ref name="Zeepvat 182" /> אחיו אלכסנדר שכתב בספר הזיכרונות שלו שהוא מרגיש קרוב יותר לאלכסיי מאשר לכל אחד מבני משפחתו,<ref name="Alexander 24">Alexander, Once a Grand Duke, p. 24</ref> אמר שהוא לא מתחרט על פטירתו, כי אלכסיי סבל קשות באווירה המעיקה של הארמון ומותו המוקדם אולי חסכו ממנו גורל גרוע יותר.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1875
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1895
קטגוריה:איטלקים שנפטרו משחפת
קטגוריה:טביליסי: אישים
החקירה של ריי

החקירה של ריי (באנגלית: DI Ray) היא סדרת טלוויזיה משטרתית בריטית שנוצרה ונכתבה על ידי מאיה סונדי והופקה על ידי ג'ד מרקוריו. בסדרה מככבת פרמינדר נגרה בתפקיד הראשי בתור מפקחת בילוש במשטרה בעיר ברמינגהאם. צוות השחקנים כולל גם את ג'מה וילן וג'יימי באמבר.<ref></ref>

העונה הראשונה כללה ארבעה פרקים ושודרה החל מ-2 במאי 2022. העונה השנייה בת 6 פרקים עלתה לשידור ביוני 2024.<ref></ref>

הסדרה שודרה בישראל בסלקום TV וב-YES.

== דמויות ==
* פרמינדר נגרה בתור הבלשית רצ'יטה ריי
* ג'מה וילן בתור המפקחת קרי הנדרסון
* ג'יימי באמבר בתפקיד מרטין האנטר
* סם בייקר-ג'ונס בתפקיד ליאם פיין
* פיטר בנגול בתור קווסי אדמונד
* מאנוב תיארה בתור טוני חטרי
* ג'סיקה טמפל בתור קרלי לייק
* סטיב אורם בתור קלייב בוטומלי

== קישורים חיצוניים ==
* 
== הערות שוליים ==
אפל פודקאסטים

אפל פודקאסטים (או פודקאסטים במערכות ההפעלה של אפל; באנגלית: Apple Podcasts או Podcasts) הוא שירות הזרמת אודיו ונגן מדיה שפותח על ידי אפל להזרמת פודקאסטים.

== היסטוריה ==
אפל החלה לתמוך בהזרמת פודקאסטים ב־2005 דרך אייטונס 4.9, וב־2012 השיקה את היישומון הנפרד "פודקאסטים". מ־2014, היישומון הגיע עם מערכת ההפעלה IOS. אפל פודקאסטים זמינה במערכות ההפעלה:ios, IPadOS, MacOS, WatchOS, TvOS, CarPlay, Microsoft Windows, ברכבי טסלה ופורשה, ובמכשירי אמזון אלכסה.<ref></ref> ב־2021 השיקה אפל פיצ'ר המאפשר ליוצרים לשלב הרשמה בתשלום לערוצים שתעניק למנויים גישה לתוכן נוסף.<ref></ref>

=== נתח שוק ===
אפל פודקאסטים היא הפלטפורמה השנייה במבחן הפופולריות (לאחר ספוטיפיי) לשמיעת פודקאסטים בארצות הברית. נכון למאי 2024 היא מחזיקה ב־33.8% מהשוק העולמי. <ref></ref>

== פרס אפל פודקאסטים ==
כ-3 שנים לאחר שהשיקה את פרס המוזיקה שלה, הכריזה אפל באוגוסט 2022 על פרסים בתחום הפודקאסטים.<ref name=":0" />
{| class="wikitable sortable plainrowheaders"
! scope="col" |#
! scope="col" |שנה
! scope="col" |תוכנית השנה
! scope="col" class="unsortable" |הערות
|-
|1
|2022
|Slow Burn 
| style="text-align:center;" |<ref></ref><ref name=":0"></ref>
|-
|2
|2023
|Wiser Than Me 
| style="text-align:center;" |<ref></ref><ref></ref>
|}

== ראו גם ==
* אפל מיוזיק
* גוגל פודקאסט

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוצרי אפל
קטגוריה:פודקאסטים
קטגוריה:שירותי הזרמת מדיה
קטגוריה:תוכנות פודקאסטינג
רופא בלב ים

רופא בלב ים (באנגלית: Doctor at Sea) הוא סרט קומדיה בריטי משנת 1955 בבימויו של ראלף תומאס עם דירק בוגרד, בריז'יט בארדו, ברנדה דה בנזי וג'יימס רוברטסון ג'סטיס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "רופא בלב ים" (Doctor at Sea) של ריצ'רד גורדון שפורסם ב-1953 לאחר "רופא לעת צרה" ואחר כך היו לו מספר המשכים שחלקם עובדו לסרטי קולנוע וטלוויזיה כמו "רופא בגדול" ("Doctor at Large") (1957) ו"רופא במצוקה" ("Doctor in Distress") (1963).

גורדון עבד בזמנו כרופא כירורג ומרדים באוניה אם כי הסיפור כאן הוא פיקטיבי. בסרט משתתפת גם בריז'יט בארדו בתפקיד ראשון באנגלית.

הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לתסריט הבריטי הטוב ביותר. ריצ'רד תומאס היה מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים בוונציה.
==תקציר העלילה==
סימון ספארו (דירק בוגרד) הוא רופא צעיר שזה עתה סיים את לימודיו והוא עובד במרפאה של רופא שרוצה לשדך לו את בתו וונדי (ג'ואן סימס). סימון מנסה להתחמק ממנה אך ללא הואיל ולבסוף הוא מתייאש, בורח משם ומקבל משרה של רופא על אוניית המשא "לוטוס" שעליה יש רק גברים.

רב החובל הוא קפטן הוג (ג'יימס רוברטסון ג'סטיס), מכון לטיפה המרה, מתרגז בקלות והתנהגותו גסה כלפי הצוות כולל הרופא החדש.

לאחר שסימון מתגבר על מחלת ים הוא מתחיל לטפל באנשי הצוות. עוקר שן לקורבי (נואל פרסל) לאחר מאבק ממושך אתו בסיוע החובש איסטר (מוריס דנהאם). הם עוגנים באחד הנמלים בברזיל, מבלים ושותים בבר שם מציעה לו פרוצה (ג'יל אדמס) את שירותיה תמורה 200 קרוזרוס אבל הוא מסרב. בבר אחר הוא נתקל בזמרת יפהפייה בשם הלן (בריז'יט בארדו) ומתאהב בה.

הלן עולה לאוניה יחד עם ידידתה מיוריאל מאלט (ברנדה דה בנזי) שהיא בתו של בעל חברת האניות. היא מחזרת אחרי קפטן הוג ומבטיחה לו שאביה יקדם אותו לדרגת קומודור אם יסכים להתחתן אתה...

נגר הספינה לוקה בדלקת התוספתן והוג פוקד על ספארו לנתח על הספינה ולא מאשר שיט לנמל סמוך. סימון מבצע את הניתוח בהצלחה בעזרתן של מיוריאל והלן. אנשי הצוות נותנים לו במתנה כלוב עם קנרית.

באחת מהתקפות השתייה שלו הוא נפצע, מיוריאל מטפלת בו והוא מתרכך. הלן מקבלת עבודה בריו דה ז'ניירו וסימון מבטיח לבקר אותה שם ולהמשיך ביחיסיהם.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|דירק בוגרד
|סימון ספארו
|רופא
|-
|ג'ייס רוברטסון ג'סטיס
|קפטן הוג
|רב חובל
|-
|ברנדה דה בנזי
|מיוריאל מאלט
|
|-
|בריז'יט בארדו
|הלן קולבר
|זמרת
|-
|מוריס דנהאם
|איסטר
|חובש
|-
|יוברט גרג
|ארצ'ר
|קצין
|-
|ג'ואן סימס
|וונדי
|
|-
|נואל פרסל
|קורבי
|
|-
|ז'ורז' קולוריס
|
|נגר
|-
|ג'יל אדמס
|
|פרוצה
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=YIx61rEN-jU קדימון לרופא בלב ים], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=pfMTdzAKVWE רופא בלב ים], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=acQNAUfOwxA בריז'יט בארדו "אני לא יודעת" (מדובבת על ידי ג'יל דיי)], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=rxdr93tK-go קליפ - דירק בוגרד ובריז'יט בארדו], באתר יוטיוב
קטגוריה:סרטי 1955
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים על רפואה
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קיווי (כינוי)

קיווי מחזיק קיווי
"קיווי" הוא כינוי עצמי נפוץ בקרב ניו זילנדים, למרות שהוא משמש גם ככינוי בינלאומי. בשונה מתוויות דמוגרפיות רבות, השימוש בו אינו נחשב לפוגע; להפך, הוא נתפס בדרך כלל כסמל גאווה וחיבה עבור רוב תושבי ניו זילנד. מקור השם הוא הקיווי, עוף יליד חסר יכולת תעופה, שהוא הסמל הלאומי של ניו זילנד. עד למלחמת העולם הראשונה, הקיווי ייצג את המדינה ולא את האנשים; עם זאת, עד שנת 1917, כינו את הניו זילנדים גם "קיוויס", והכינוי החליף כינויים אחרים כגון "אנזדר".<ref></ref>

== היסטוריה ==
למשך זמן רב, לקיווי הייתה משמעות מיוחדת עבור העם הילידי המאורי, אשר השתמש בעורו כדי ליצור גלימות נוצות (kahu kiwi) עבור צ'יפים. הציפור נחשפה לראשונה לאירופאים בשנת 1811, כאשר עור שלה הגיע לידיו של זואולוג במוזיאון הבריטי, ג'ורג' שו, שסיווג אותה כסוג של פינגווין ותיאר אותה עומדת זקופה. לאחר תצפיות מוקדמות של אירופאים, הקיווי נחשבה כפריט מוזר; בשנת 1835, המיסיונר ויליאם ייט תיאר אותה כ"הציפור המדהימה והסקרנית ביותר בניו זילנד".<ref></ref><ref></ref>

=== ייצוג המדינה ===
בתחילת המאה ה-20, אמני קריקטורה החלו להשתמש בקיווי כייצוג של ניו זילנד. לדוגמה, בקריקטורה של "ניו זילנד פרי לנס" משנת 1904, מוצג קיווי אמיץ אשר גדל לממדי מואה לאחר ניצחון רוגבי בתוצאה 9–3 על הנבחרת הבריטית. בשנה שלאחר מכן, "The Westminster Gazette" הדפיסה קריקקטורה של קיווי וקנגורו (המייצג את אוסטרליה) היוצאים לוועידה קולוניאלית. טרבור לויד, שעבד עבור "ניו זילנד הראלד", השתמש גם בקיווי כדי לייצג את נבחרת הרוגבי "אול בלאקס", אך לעיתים קרובות יותר צייר מואה. סמלים נוספים של ניו זילנד בתקופה זו כללו את הכסף, ילד קטן וגור אריה צעיר. אולם, עד למלחמת העולם הראשונה, הקיווי שימש כסמל של המדינה ולא של תושבי ניו זילנד.<ref></ref>

=== ייצוג אנשי ניו זילנד ===
בתחילת המאה ה-20, כינו את הניו זילנדים, במיוחד חיילים ושחקני אול בלאקס, ברמה הבינלאומית כ-"En Zed(der)s" (נגזר מראשי התיבות של שם המדינה, N.Z.) או "מאורילנדים" (בהתייחס לעם המאורי ותרומתו ההיסטורית למדינה). מונחים אלו עדיין שימשו לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה 1914-18. עם זאת, למרות שחיילים ניו זילנדים תוארו לעיתים קרובות כ-"Diggers" או כ-"Pig Islanders", עד שנת 1917 כינו אותם גם "קיוויס".<ref></ref><ref></ref>

תמונת הקיווי הופיעה על תגי צבא מאז השתמש בה הגדוד קנטרברי הדרומי בשנת 1886, וכמה רגימנטים אימצו אותה במלחמת העולם הראשונה. "קיוויס" הפך כינוי לגברים מרגימנטים של ניו זילנד. לא מקובל לחשוב שהכינוי נוצר ככינוי לתכונות הפיזיות של חיילי ניו זילנד (כלומר, מרמז על כך שהם היו נמוכים ומוצקים או ליליים כמו הציפור). פשוטו כמשמעו, הקיווי ייחודי ומזוהה באופן ברור עם המדינה. השימוש הבולט שלו על סמלי הרגימנטים הניו זילנדים גם אפשר קישור קל. הכינוי הפך בסופו של דבר לשימוש נפוץ בכל תיאטראות המלחמה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שמות חיבה
קטגוריה:ניו זילנדים
אלכסנדר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

אלכסנדר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית : Великий Князь Александр Александрович Романов; 7 ביוני 1869 – 2 במאי 1870) היה בנו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה שנפטר בינקותו.

== ביוגרפיה ==
אלכסנדר נולד ב-7 ביוני 1869 ב, והיה בנם השני של הצסארביץ' והצסארבנה של רוסיה, ולימים אלכסנדר השלישיתוהקיסרית מריה. אביו של הנסיך הגדול אלכסנדר היה יורש העצר הרוסי כבנו הבכור של הקיסר אלכסנדר השני. הנסיך הגדול היה בנם השני של אלכסנדר ומריה, ואחיו הצעיר של הקיסר לעתיד ניקולאי השני.

אלכסנדר מת מדלקת קרום המוח חיידקית ב-2 במאי 1870, חודש לפני יום הולדתו הראשון. <ref>Igor Viktorovich Zimin. Doctors of the Court of His Imperial Majesty, or How the Royal Family Was Treated. – Moscow: Tsentrpoligraf, 2016. – S. 247–248. — 895 p. — .</ref> לאחר מותו, אמו כתבה לאמה, לואיז, מלכת דנמרק: "הרופאים טוענים שהוא לא סבל, אבל סבלנו נורא לראות ולשמוע אותו". <ref></ref> התמונה היחידה שצולמה של הדוכס הגדול צולמה לאחר מותו.

סרגיי ד' שרמטב, השליש של הצארביץ' אלכסנדר, ליווה את הגופה רכוב על סוס אל מבצר פטרופבלובסקיה. <ref>Memoirs of Count S. D. Sheremetyev. M.: Indrik, 2004. c.423–424</ref> הנסיך הגדול נקבר בספינה הצפונית של קתדרלת פטרופבלובסקיה בסרקופג שיש לבן. <ref>R. E. Krupova, L. Ya. Lurie . Peter and Paul Cathedral – the imperial tomb // Historical cemeteries of St. Petersburg / Alexander Kobak, Yuri Pirotko . – Moscow: Tsentrpoligraf, 2011. – P. 286. – .</ref>

== אילן יוחסין ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרים מדלקת קרום המוח
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1869
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1870
ביולוגיה של אוכלוסיות

המונח ביולוגיה של אוכלוסיות (Population biology) משמש במשמעויות שונות.

בשנת 1971 אדוארד א' וילסון השתמש במונח במובן של יישום מודלים מתמטיים על גנטיקה של אוכלוסיות, אקולוגיה קהילתית ודינמיקה של אוכלוסיות.<ref>Edward O. Wilson, N. A. Wilson, William H. Bossert, Willam A. Bossert. (1971). [https://books.google.com/books/about/A_primer_of_population_biology.html?id=ALYTAQAAIAAJ A Primer of Population Biology]. Sinauer.</ref> אלן הייסטינגס השתמש במונח בשנת 1997 ככותרת ספרו על המתמטיקה המשמשת בדינמיקה של אוכלוסיות. השם שימש גם עבור קורס שניתן באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס בסוף שנות ה-2010, שמתאר זאת כנושא בינתחומי המשלב את תחומי האקולוגיה והביולוגיה אבולוציונית. הקורס כלל מתמטיקה, סטטיסטיקה, אקולוגיה, גנטיקה וסיסטמטיקה. סוגים רבים של אורגניזמים נחקרים במסגרת הניסיון לגבש ממצאים, מסקנות ותובנות בנושא.<ref></ref>

כתב העת Theoretical Population Biology עוסק בביולוגיה של אוכלוסיות.

== ראו גם ==
* ברירה קבוצתית

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://press.princeton.edu/titles/10914.html The Theory of Ecological Communities]

קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:ביולוגיה אבולוציונית
הכיבוש הרוסי של תבריז

מגני העיר תבריז לפני נפילתה
הכיבוש הרוסי של תבריז נמשך מ-30 באפריל 1909 עד 28 בפברואר 1918, עם הפרעה קצרה בין 6 לבין 31 בינואר 1915. העיר תבריז הייתה העיר השנייה של באותה תקופה, בירת חבל הארץ אזרבייג'ן, ומעונו המסורתי של יורש עצר הקג'אר.

== רקע ==
במהלך המהפכה החוקתית של פרס, פרץ מרד בטבריז ב-23 ביוני 1908. בתחילת פברואר 1909 כיתרו את העיר כוחות הממשלה תחת הנסיך עין-אל-דאולה. ב-20 באפריל, בתגובה למצור, הסכימו בריטניה, צרפת ורוסיה כי יש לשלוח כוח רוסי לכיבוש העיר על מנת "להקל על הכניסה לעיירה של הציוד הנדרש, להגן על הקונסוליות והנתינים הזרים ולעזור למי שמבקש לעזוב את העיר".<ref></ref>

== הכיבוש ==
הכוח הרוסי בפיקודו של גנרל סנרסקי כבש את תבריז ב-30 באפריל 1909. משא ומתן על נסיגתו החל כמעט מיד אך נמשך לתוך 1911. ב-29 בנובמבר 1911, ממשלת רוסיה הציבה בפני הממשלה הפרסית אולטימטום. היו כמה דרישות, אבל החשובה ביותר הייתה לפטר את עורך הדין האמריקאי הטרי מורגן שוסטר. שוסטר נשכר על ידי "המג'לס" (הפרלמנט הפרסי) לארגן את ענייני הכספים של המדינה. עם סירובו של הפרלמנט הפרסי לפטר את שוסטר, פיזר השאה את הפרלמנט והסכים לאולטימטום הרוסי.

האולטימטום יצר אי שקט בתבריז. ב-21 בדצמבר, קבוצות של לוחמי גרילה פרסיים תקפו את הכוחות הרוסיים, וגרמו לו אבדות קשות. בתגובה, נשלחה חטיבה של הצבא הרוסי הקיסרי לתבריז בפיקודו של גנרל וורופנוב. מטרתו הייתה לכבוש שלוש ערים מרכזיות: תבריז, ורשת. הקרב הקשה ביותר של הפלישה הרוסית התרחש בתבריז, שם התנגדו המהפכנים. לאחר כשלושה ימים נפרצה ההגנה של תושבי העיר. הרוסים הפגיזו את תבריז בארטילריה ונכנסו לעיר ב-31 בדצמבר.
דגל רוסי בארג של תבריז
לאחר הכיבוש, הרוסים ערכו בתי משפט צבאיים כדי לשפוט את קבוצות הלוחמים. הרוסים הוציאו להורג את המהפכנים החוקתיים של תבריז וקרוביהם בהמוניהם ואזרחים רבים של תבריז. המספר הכולל של הוצאות להורג מוערך בכ-1,200. מנהיג הכת השיח'יה המקומית, היה ביניהם. הרוסים הרסו גם חלק על ידי הפגזתו. אש פרצה בארג בזמן שהוחזק על ידי חיילים רוסים.<ref></ref><ref></ref>
אש שפרצה בארג
בתקופת הכיבוש הרוסי התגורר יורש העצר מוחמד חסן מירזה בתבריז. החל משנת 1906 ובאמצעות זיכיון פרסי, בנתה חברה ממשלתית רוסית כביש מתחנת הרכבת הרוסית בג'ולפה לתבריז. לאחר מכן, הרוסים שדרגו את הכביש למסילת ברזל שנפתחה לתנועה במאי 1916 כמסילת הברזל הראשונה בפרס.

== לאחר הכיבוש ==
לאחר הכניסה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1914, התקדמו כוחות עות'מאנים לקווקז על מנת להילחם נגד רוסיה, צעד שאיים לנתק את הכוחות באזרבייג'ן. הרוסים הורו על פינוי. בין 17 בדצמבר 1914 ל-6 בינואר 1915, כל החיילים הרוסים עזבו את תבריז. נוצרים מקומיים רבים – אשורים, כלדים ואורתודוקסים – עזבו איתם. הכורדים העות'מאנים בפיקודו של חמד מוכתאר ביי שמחל כבשו את העיר ב-8 בינואר.

הכיבוש העות'מאני-כורדי לא נמשך זמן רב. העות'מאנים הובסו באופן מכריע בקרב סריקמיש והרוסים הצליחו לכבוש את העיר מחדש ב-31 בינואר 1915. העיר נשארה בשליטה רוסית עד שהמהפכה הרוסית של נובמבר 1917 יצרה אי סדר ובלבול בקרב החיילים. הפינוי החל בתחילת 1918 וב-28 בפברואר עזבו אחרוני החיילים הרוסים את תבריז. ב-18 ביוני החלו שוב העות'מאנים לכבוש את העיר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תבריז
קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: היסטוריה
אפיפוני

אפיפוני (באנגלית: Epiphony) הוא צמד מוזיקלי ישראלי, המורכב מהדי ג'יי איתי קלדרון והזמרת-יוצרת מיטל דה רזון.<ref></ref>

בשנת 2008 יצא הסינגל "Out of My Skin" ביחד עם הדי ג'יי עופר ניסים. החל מיציאתו בנובמבר 2008 ועד סוף שנת 2009 היה לאחד מלהיטי המועדונים המצליחים ביותר בישראל. ביוטיוב הוא צבר למעלה מ-4.5 מיליון צפיות בסך הכול והיה לשיר שתיפקד כחלק מבחירתו של עופר ניסים לרשימות של DJ Mag – מה שהוסיף לפרסום שלו גם מבחינה בין-לאומית.<ref></ref>

להיטים נוספים שיצאו הם "",<ref></ref> "Story Ending",<ref name=":0"></ref> ו-"Believe".<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
=== 2008–הווה: הקמת הצמד ===
בשנת 2008 חצי שנה בלבד לאחר יציאתו של Happy People, הוציא הדי ג'יי עופר ניסים מהדורה חדשה לאותו האלבום בשם, . האלבום היה שונה לחלוטין מגרסת הקיץ שלו, ולראשונה הציג בו עופר ניסים את ההרכב החדש שילווה אותו בהפקות המקור שלו בשנים הבאות, הצמד אפיפוני בו חברו הדי ג'יי איתי קלדרון והזמרת-יוצרת מיטל דה רזון. לאחר מכן, כתבו קלדרון ודה רזון את מילות השיר של "Out of My Skin" ללחן שיצרו ביחד עם ניסים.<ref name=":1"></ref> על ההפקה המוזיקלית היו אחראית ניסים וקלדרון בעוד שדה רזון מונתה על השירה.<ref name=":1" /> בשנת 2010 יצאה גרסה מחודשת לשיר בשם "" כחלק מאלבומו של ניסים, Pride All Over 2010.<ref></ref>

בהמשך לכך, יצא השיר "Story Ending" שזכה להצלחה במועדונים בהתאמה.<ref name=":0" /> "Million Stars" שיצא לאחר מכן, זכה לרמיקסים וגרסאות שונות.<ref></ref><ref></ref> שיר נוסף בשם "Believe" שנכלל ב- זכה גם הוא להצלחה רבה במועדונים ובמצעדי הדאנס השונים.<ref></ref><ref></ref> שני שירים בשם "Mr. Charming" ו-"Boxing Ring" מתוך Pride All Over 2010 זכו להצלחה גם כן.<ref></ref><ref></ref>

ב-30 בנובמבר 2023 חברו קלדרון ודה רזון מחדש והוציאו יחד את "Long Time".<ref></ref>

== חברי ההרכב ==
* איתי קלדרון – מפיק מוזיקלי ויוצר ישראלי.
* דנה ברגר – נולדה ב-31 בינואר 1985. היא זמרת, פזמונאית ומפיקה מוזיקלית ישראלית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
סרחיו אוריברי

סרחיו דניאל אוריברי (בספרדית: Sergio Daniel Urribarri; נולד ב-7 באוקטובר 1958) הוא פוליטיקאי ארגנטינאי מטעם המפלגה החוסטיסיאליסטית ומושל מחוז אנטרה ריוס לשעבר. שימש כשגריר ארגנטינה בישראל בין 2020 לאפריל 2022 אז התפטר מתפקידו לאחר שנידון לשמונה שנות מאסר ואיסור תמידי לכהן בתפקיד ציבורי בגין שחיתות ומעילה בכספי ציבור.

== ביוגרפיה ==
סרחיו נולד לאנטוניה מרטינס, מורה, ולארתורו אוריברי, מהנדס רכבת. הוא למד בבית ספר בקולון , ועבר לג'נרל קמפוס , שם הפך בגיל 20 למנהל הספרייה הציבורית. הוא היה כדורגלן מצליח במועדון של העיירה, ובשנת 1985 נבחר לראש עיריית ג'נרל קמפוס. הוא ואשתו אנאליה נישאו ב-1981 ולהם חמישה בנים; אחד מהם, ברונו אוריברי , משמש כמגן כדורגל במועדון אתלטיקו קולון.<ref></ref>

אוריברי כיהן כמנהל ליגת הכדורגל קונקורדיה. הוא כיהן כיו"ר CAFESG, הגוף המנהל של המפעל ההידרואלקטרי בסכר סלטו גראנדה משנת 2003, ולאחר מכן כשר המשפטים, החינוך והעבודות הציבוריות תחת המושל חורחה בוסטי , משנת 2004.<ref>[http://www.ellitoral.com/index.php/diarios/2007/03/18/tapa/TAPA-03.htmlEntre Ríos elige su gobernador], El Litoral, 18 March 2007.</ref>

אוריברי נבחר למושל מטעם מפלגת חזית הניצחון במרץ 2007. הוא ניצח את מועמד האיחוד אזרחי רדיקלי, גוסטבו קוסינאטו, עם 47% מהקולות מול 20% לקוסינאטו.<ref></ref> הוא נבחר מחדש ב-2011 עם 56% מהקולות.<ref></ref>

בשנת 2019 מינתה אותו ממשלת ארגנטינה לשגריר במדינת ישראל. ב-7 בינואר 2020 התקבל מינויו על ידי ממשלת ישראל.<ref></ref> באפריל 2022 הוא הורשע בשחיתות והתפטר מהתפקיד. שמעון אקסל ואחניש החליף אותו בתפקיד ב־2024.<ref name="Nación"></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* (in Spanish) [http://www.entrerios.gov.ar/ Entre Ríos Province]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי עיריות בארגנטינה
קטגוריה:שגרירי ארגנטינה בישראל
קטגוריה:ילידי 1958
מארק מקנזי

מארק אלכסנדר מקנזי (באנגלית: Mark Alexander McKenzie; נולד ב-25 בפברואר 1999) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בטולוז מליגת העל הצרפתית.

==קריירת מועדונים==
מקנזי נולד ברובע הברונקס שבעיר ניו יורק לאם מקומית ולאב ממוצא ג'מייקני, וגדל בעיר באר שבמדינת דלאוור. התחיל לשחק כדורגל בקבוצת ילדים מקומית ובגיל מתבגר עבר למחלקת הנוער של פילדלפיה יוניון. ביוני הצטרף לבית לחם סטיל מה-USL שבמקביל הפכה לקבוצת המילואים של פילדלפיה. במקביל בשנת הצטרף לקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ווייק פורסט.

ב-18 בינואר 2018 חתם על חוזה בפילדלפיה. באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק הליגה נגד די. סי. יונייטד. באותה עונה זכה עם המועדון במגן האוהדים ואף נכלל בהרכב העונה ב-MLS.

ב-7 בינואר 2021 חתם לארבע וחצי שנים בראסינג גנק מליגת העל הבלגית. ב-24 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לקלאב ברוז'. בסיום עונתו הראשונה זכה עם המועדון בגביע הבלגי.

ב-16 באוגוסט 2024 חתם בטולוז.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו, מקנזי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ארצות הברית. בשנת זכה עם נבחרת הנוער בגביע הזהב של CONCACAF עד גיל 20.

ב-20 בדצמבר 2018 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק הידידות נגד . ב-1 בפברואר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד .

==תארים==
; פילדלפיה יוניון
*מגן האוהדים: 

; גנק
*הגביע הבלגי: 

; נבחרת ארצות הברית
*גביע הזהב של ה-CONCACAF עד גיל 18: 
*ליגת האומות של CONCACAF: , 

; אישיים
*השחקן המצטיין בגביע הזהב של CONCACAF עד גיל 18: 
*הרכב טורניר החזרה של CONCACAF: 
*נבחרת העונה ב-MLS: 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:בלמי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:דלאוור: אישים
קטגוריה:כדורגלני פילדלפיה יוניון
קטגוריה:כדורגלני ראסינג גנק
קטגוריה:כדורגלני טולוז
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2024
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
רומן חסין-לוריה

רומן חסין-לוריה (ברוסית: Роман Бениаминович Хесин-Лурье ; (24 במרץ 1922, מוסקבה - 16 ביולי 1985) היה ביוכימאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתחום ביולוגיה מולקולרית.
==קורות חיים==
רומן חסין-לוריה נולד בשנת 1922 במוסקבה למשפחה יהודית. הוריו היו רופאים, אביו היה פרופסור באוניברסיטת מוסקבה. כבר בילדות רומן התעניין בביולוגיה והיה פעיל בחוגים בנושא. בשנת 1939 הוא התחיל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטת מוסקבה.

לאחר פלישת נאצים לברית המועצות רומן התנדב לשורות הצבא האדום כמו אחיו (נהרג במלחמה). חסין לחם בחזית ונפצע פעמיים. לאחר הפציעה הראשונה הוא חזר לחזית. הפציעה השנייה הייתה קשה והוא נותר לזמן ארוך בבית חולים צבאי בקרבת החזית. הודות למאמצי אשתו לעתיד הוא ביחד עם חבריו מיכאיל גפטר הועברו לבית חולים במוסקבה.

לאחר החלמה חסין שוחרר מצבא וחזר לספסל הלימודים. בשנת 1945 הוא סיים את לימודי אוניברסיטה. הוא המשיך ללימודי תואר שלישי. בשנת 1947 באוניברסיטה התקיים דיון פומבי על תאוריות של טרופים ליסנקו. חסין הצעיר היה בין הנועמים. חסין סיים עבודת דוקטורט בתחילת 1948. זמן קצר אחרי זה החלו רדיפות של תומכי הגנטיקה וחסין פוטר מעבודה באוניברסיטה.

באוקטובר 1949 חסין החל לעבוד במכון לחקר ביולוגיה וכימיה והחל מחקרים בתחום ביוכימיה. בתחילת 1953 עם תחילת המאבק נגד קוסמופוליטיות חסין כמו יהודים רבים פוטר מעבודתו. כאשר לאחר פטירת יוסיף סטלין רוב היהודים שפוטרו חזרו לעבודה, חסין לא נכלל ברשימה. מעל לשנה הוא היה ללא עבודה ובשנת 1954 קיבל הזמנה לעבוד לקובנו וללמד במכון לרפואה.

בשנת 1956 חסין חזר למוסקבה והחל לעבוד במכון לביופיזיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1959 הוא קיבל הזמנה לעבוד ב"מכון קורצ'טוב". במכון זה הוא הקים מעבדה לחקר יסודות של גנטיקה מולקולרית וניהל אותה עד לפטירתו. בשנת 1957 חסין סיים עבודת פוסט-דוקטורט ובשנת 1964 קודם לדרגת פרופסור.

בשנת 1965 באופן טרגי בנו נהרג. חסין עבר מספר התקפות לב אך המשיך בעבודתו.

חסין-לואיה נכלל בסגר של אוניברסיטת מוסקבה ובשנים 1981-1985 כיהן כפרופסור.

בתקופת ברית המועצות חסין יתקשה לקבל אישור לנסיעות עבודה מחוץ לגבולות המדינה. הרצאות על עבודתו בכנסים בוצעו על ידי אחרים.

בשנת 1974 חסין התקבל כחבר בהתקתבות לאקמדיה למדעים של ברית המועצות. 

בשנת 1982 לצד קבוצת חוקרים אחרים הוא קיבל פרס ברית המועצות. בשנת 1986 (אחרי מוטו) הוא קיבל פרס לנין לצד חוקרים אחרים לרבות יבגני סברדלוב..

בשנת 1984 חסין-לוריה חלה בסרטן. בתקופת מחלה הוא קיבל תמיכה גדולה מחברו גארי אבלב. הוא נפטר בשנת 1985 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש

חסין-לוריה פרסם מספר ספרים בתחום התמחותו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lechaim.ru/ARHIV/86/aspiz.htm ביוגרפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:ביוכימאים רוסים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:ילידי 1922
קטגוריה:נפטרים ב-1985
מיכאיל גפטר

מיכאיל גפטר (ברוסית: Михаил Яковлевич Гефтер ; (24 באוגוסט 1918 - 15 בפברואר 1995) היה היסטוריון, פילוסופ ופובליציסט סובייטי ממוצא יהודי. 
==קורות חיים==
מיכאיל גפטר נולד בשנת 1918 בסימפרופול שבחצי האי קרים למשפחה יהודית. הוריו היו מורים. הוא היה נצר של רב העיר חרסון פייטל בלומנפלד.

לאחר סיום בית ספר גפטר נסע למוסקבה בה התחיל ללמוד היסטוריה באוניברסיטת מוסקבה. הוא היה פעיל בקומסומול ובשנת 1940 התקבל לשורות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. הוא סיים את הלימודים בשנת 1941.

לאחר פלישת נאצים לברית המועצות גפטר התנדב לשורות הצבא האדום. גפטר לחם בחזית ונפצע פעמיים. לאחר הפציעה הראשונה הוא חזר לחזית. הפציעה השנייה הייתה קשה והוא נותר לזמן ארוך בבית חולים צבאי בקרבת החזית. הודות למאמצי אשתו לעתיד של רומן חסין-לוריה הם הועברו לבית חולים במוסקבה. הוריו וסבתה נהרגו על ידי הנאצים בסימפרופול.

לאחר סיום הקרבות גפטר החל ללמוד תואר שלישי במכון להיסטוריה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. במקביל הוא היה פעיל במנגנון הקומסומול ועבד במערכת ירחון "הקומוניסט הצעיר". בשנת 1953 גפטר סיים עבודת הדוקטורט.

גפטר עסק בהיסטוריה הכלכלית של האימפריה הרוסית ועד לשנות ה-70 של המאה ה-20 פרסם מעל ל-100 עבודות בנושא. הוא כתב מספר ערכים עבור האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה והיה פעיל בהכנת ספר "היסטוריה עולמית" ב-10 כרכים. בשנת 1969 הוא פרסם מאמר בו הציג את ולדימיר לנין כבן אדם מתלבט בנושאים שעל הפרק. צורה זו לא התקבלה במנגנון המפלגתי, גפטר פוטר מעבודתו ועבודות שלו הפסיקו להתפרסם. בשנת 1976 הוא הוצא לגמלאות. החל מתקופה זו גפטר החל להשתתף בתנועת הדיסידנטים. הוא היה בין מייסדים של ירחון "חיפושים" שפורסם בסמאיזדט. בשנת 1982 הוא עזב את המפלגה.

בשנת 1987, בתקופת פרסטרויקה של מיכאיל גורבצ'וב גפטר קיבל מחדש אפשרות להתפרסם. בשנת 1991 יצאה אוסף מאמרים שהוא כתב בעשור האחרון. ביחד עם אנדריי סחרוב ופעילים נוספים גפטר היה שותף להקמת מועדון ציבורי-פוליטי.

בשנת 1992 גפטר היה הנשיא הראשון של המרכז הרוסי לחינוך וחקר השואה.

גפטר נפטר בשנת 1995 במוסקבה ונטמן בבית העלמין הארמני. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.yabloko.ru/Themes/History/Gefter/index.html ביוגרפיה] 
* [https://www.rg.ru/2006/02/17/gefter.html ריאיון עם בנו של גפרט על אביו] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:היסטוריונים רוסים
קטגוריה:פילוסופים יהודים
קטגוריה:פילוסופים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור התהילה
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1918
קטגוריה:נפטרים ב-1995
אדוריים (יישוב)

אדורים, המכונה גם בית דרור, הוא מאחז בהר חברון, בסמיכות לדורא. שמו לקוח מהעיר המקראית אדורים, והוא שוכן בשטח בו היה בעבר בסיס אדוריים.

== היסטוריה ==
גרעין בסיס אדוריים הוקם בשנות המנדט הבריטי כמצודת טיגארט. במהלך השלטון הירדני בגדה המערבית שימש משכן לבית דין, ובשנות ה-70 היה למשכן בית הספר להנדסה צבאית של צה"ל. ב־1995 עבר בית הספר לבקעת עובדה, והבסיס ננטש ונהרס ברובו ב־2009.

בשנת 2010 הוקם במבנה מרכז חירום אזורי. בשנים הראשונות לפעולת המרכז ניהל אותו אלחנן קלמנזון, ואכלסו ושמרו עליו בוגרי ישיבת עתניאל. המרכז נקרא "בית דרור" לזכר אל"ם דרור וינברג, מפקד חטיבת יהודה, ששירת באזור ונהרג בפיגוע בציר המתפללים בחברון בשנת 2002.

בעקבות פיגוע ירי בצומת אדוריים ב־2016, בו נרצח מנהל ישיבת עתניאל מיכאל מרק, עלו לבסיס שלוש משפחות והקימו את המאחז אדוריים.

באפריל 2021 הוצבו במאחז מספר מבנים יבילים. ביולי 2021 פונו שבעה מבנים עם משפחות.

ב־28 ביוני 2024 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני את החלטת השר במשרד הביטחון בצלאל סמוטריץ' להסדיר את המאחז.

== קישורים חיצוניים ==
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2016
קטגוריה:מאחזים ביהודה ושומרון
AstroSat

AstroSat - טלסקופ ששוגר על ידי הודו בשנת 2015. הוא כולל מכשירים לביצוע תצפיות בתחומים שונים. החללית הייתה מתוכננת לפעילות של 5 שנים, נכון ליוני 2024 היא ממשיכה בפעילות.

==משימה==
החלטה על שיגור המשימה התקבלה בארגון ההודי לחקר החלל לאחר הצלחה של ניסוי שבוצע בשנת 1996. המועד המקורי לשיגור היה בשנת 2013 אך הוא נדחה.

השיגור בוצע ב-28 בספטמבר 2015 ממרכז החלל סאטיש דאוון בעזרת נשגר מדגם PSLV. הטלסקופ הוצב במסלול בגובה של כ-640 ק"מ כמתוכנן. לאחר מספר ימים החלו תצפיות.

על הלוויין הותקנו 5 מכשירים:
* Ultra Violet Imaging Telescope (UVIT) - טלסקופ בתחום אולטרה סגול. הוא פועל ב-3 ערוצים בתחום עולל של 130–530 ננומטר.
* Soft X-ray imaging Telescope (SXT) - טלסקופ בתחום קרני רנטגן. הוא רגיש בתחום 0.3–8 keV.
* Large Area X-ray Proportional Counter (LAXPC) - טלסקופ בתחום קרני רנטגן. הוא רגיש בתחום 3–80 keV.
* Cadmium Zinc Telluride Imager (CZTI) - טלסקופ בתחום קרני רנטגן. הוא רגיש בתחום 10–150 keV.
* Scanning Sky Monitor (SSM) - טלסקופ בתחום הנראה לעין.

לתמיכה בפעילות החללית הוקם מרכז בבנגלור. כל יום מועברים כ-420 גיגבייט של מידע.

בשנת 2018 שוחררו לציבור נתונים שהתקבלו מהתצפיות. עד סוף שנה פורסמו כ-100 מאמרים מדעיים על בסיס מידע שהתקבל ממכשירי החללית. בניתוח נתונים שמתקבלים משתתפים מדענים מ-43 מדינות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://astrosat.iucaa.in/ תיאור המשימה באתר ISRO]
* [https://web.archive.org/web/20190830213436/http://isro.gov.in/update/28-sep-2018/three-years-of-astrosat תיאור פעילות עד לשנת 2018]

==הערות שוליים==

קטגוריה:טלסקופי חלל בחלקים הבלתי נראים של הספקטרום
קטגוריה:תוכנית החלל ההודית