OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
KLM Cityhopper

אמבראר ERJ-175 של החברה]]
[[פוקר 70 ששירת בעבר בחברה]]
KLM Cityhopper היא חברת תעופה אזורית בהולנד המאוגדת כחברת בת של חברת התעופה ההולנדית KLM. בסיסה של החברה הוא בנמל התעופה סכיפהול והיא מפעילה טיסות ל-49 יעדים ברחבי אירופה.

==תולדות החברה==
החברה נוסדה באפריל 1991 והחלה לפעול באותה שנה. היא נוצרה ממיזוג שתי החברות "NLM Cityhopper" ו-"Netherlines". כחלק מתוכנית הארגון החדשה של KLM הוחלט ליצור חברת תעופה אזורית והחברה התאחדה עם KLM UK בנובמבר 2002 תחת השם KLM Cityhopper. החברה נשלטת במלואה על ידי KLM ומועסקים בה 910 עובדים (נכון למרץ 2007).

החברה החלה בחידוש צי המטוסים שלה, המורכב בעיקר ממטוסי פוקר, ונכון לנובמבר 2009 קלטה 9 מטוסים מדגם E-190 של חברת אמבראר הברזילאית.

==יעדים==
חלק מהיעדים הפנימיים באירופה של KLM מתופעלים גם על ידי KLM וגם על ידי KLM Cityhopper, תלוי ביום בשבוע ובמהלך השנה. לדוגמה (נכון לינואר 2009): טיסה KL1273 מסכיפהול ל-פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור בניס, צרפת מתופעלת על ידי KLM כשנהוג שעון קיץ, ו- KLM Cityhopper מתפעלת טיסה זו בשאר הימים בשנה. טיסות אחרות מתופעלות בלעדית על ידי KLM Cityhopper.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#1E90FF;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="4" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:150px;" | הערות
|- style="color:white;background:#1E90FF;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">C</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים פרימיום">W</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|align="center"|אמבראר E-175
|17
|—
|8
|20
|60
|88
|
|-
|אמבראר E-190
|32
|—
|8
|20
|72
|100
|
|-
!סה"כ
!49
!—
!colspan=5|
|}

== אירועים ותאונות ==
באפריל 1994 התרחשה תאונה קטלנית בטיסה 433, שהמריאה מסכיפהול, לאחר כ-20 דקות מההמראה צוות המטוס ביצע הקפה לנחיתה בשל כשל באחד מהמנועים, כמה רגעים לפני הנחיתה, הצוות החליט לבצע הקפה נוספת, אך אז מסיבה לא ידועה איבדו שליטה והתרסקו ליד המסלול.
אחד מ-3 אנשי הצוות ו-2 מ-21 הנוסעים נהרגו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תעופה הולנדיות
קטגוריה:אייר פראנס-KLM
דגל קלגרי

דגל קלגרי משמש את העיר קלגרי, העיר הגדולה ביותר במחוז אלברטה שבקנדה.

הדגל עוצב על ידי גווין קלארק ויוון פריץ לכבוד תחרות 100 שנה לכך שעיר. הדגל אומץ על ידי מועצת העיר בשנת 1983 כתוצאה של תחרות.

הדגל מכיל כובע בוקרים מסוג "סמית'בילט", את האות הלטינית "C" ורקע אדום. הכובע נמצא בין הקצוות של האות "C" אך לא נוגע באות. סמלים אלו מייצגים את אוכלוסיית העיר. 2 פסים דקים ולבנים ממוקמים בחלקו העליון ובחלקו התחתון של הדגל. הצבעים אדום ולבן, הצבעים הרשמיים של העיר, מזכירים את הלבוש המסורתי של המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה, ומסמלים את רוח הכנסת האורחים ואת תנופת פיתוח העיר.

==ראו גם==
* דגל אלברטה
* גלריית דגלי קנדה

==קישורים חיצוניים==
* 

קלגרי

קטגוריה:אלברטה: סמלים
קטגוריה:קלגרי
הנס המלכותי של סקוטלנד

הנס המלכותי של סקוטלנד מונף מעל [[ארמון הולירוד]]
הנס המלכותי של סקוטלנד מעל [[טירת בלמורל]]
הנס המלכותי של מלך הסקוטים הידוע גם כנס המלכותי של סקוטלנד או בשמו העממי האריה הפראי הוא דגלו ההיסטורי של מלך הסקוטים. הדגל הוא כרזה של שלט האצולה של ממלכת סקוטלנד. על פי המסורת, האריה אומץ במהלך המאה ה-12 בידי ויליאם הראשון (הידוע גם כ"ויליאם האריה") אך אין שום תיעוד לכך שהוא שימש כ"מגן הדומיניון של סקוטלנד" עד 1222 עת הוסף האריה לחותמו של בנו, אלכסנדר השני. תיעודים קדומים יותר של נס מלכותי מתארים דגל המציג דרקון אשר ידוע כי הוא שימש את דייוויד הראשון בקרב הדגלים בשנת 1138. גרסה נוספת טוענת כי סמל האצולה של סקוטלנד אומץ בידי מלקולם השלישי ב-1061.

== היסטוריה ==
על הדגל אריה אדום זקוף, עם לשון וציפורניים כחולים, מוקף במסגרת כפולה אדומה, ופרחי אירוס. בלאזון הדגל: אור, אריה זקוף גולס חימוש ולשון אזור בתוך מסגרת כפולה פרח מנוגד-פרח גולס.

לאחר איחוד הכתרים בשנת 1603, הדגל שולב לתוך הנס המלכותי לשימושו של המונרך הבריטי, כאשר הוא ממוקם ברביעים הראשון והרביעי בסקוטלנד, ובשני בלבד מחוצה לה.

כיום נעשה בדגל שימוש רשמי במעונות המלכותיים ארמון הולירוד וטירת בלמורל כאשר המלך אינו נוכח במקום. לנציגי הכתר, כגון השר הראשון של סקוטלנד, הלורד לוטננט וסגניהם, הלורד הגבוה של האספה של הכנסייה הסקוטית והלורד ליון יש אישור להשתמש בדגל לייצוגם. האריה הפראי משולב גם בסמל הרגימנט המלכותי הסקוטי ובסמל דוכס רות'סיי, תוארו של בנו של המונרך הסקוטי.

כדגלו האישי של המונרך השימוש בדגל מוגבל ומעוגן בחקיקה של הפרלמנט הסקוטי משנת 1672. אך כיום הדגל משמש גם כדגלה הלאומי השני, הלא רשמי של סקוטלנד (בעיקר באירועי ספורט), למרות שמדובר בשימוש בלתי חוקי, חצר הלורד ליון מעולם לא הגישה תלונה על הנפתו (אריה תוקפני אדום על מגן זהב מופיע גם על סמל התאחדות הכדורגל הסקוטית והנבחרת הלאומית הסקוטית בכדורגל)

==ראו גם==

* סמל סקוטלנד
* דגל סקוטלנד
* הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת
* חצר הלורד ליון

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סקוטלנד: סמלים לאומיים
קטגוריה:דגלי סקוטלנד
סקוטלנד
סקוטלנד
קארקה

אנטוניו דה אוליביירה פיליו (בפורטוגזית: Antônio de Oliveira Filho; נולד ב-5 באוקטובר 1960 בארראקוארה שבסאו פאולו, ברזיל), המוכר יותר כקארקה (Careca), הוא כדורגלן עבר ברזילאי שהתפרסם בעת ששיחק בנאפולי.

== קריירה ==
קארקה החל לשחק כחלוץ בקבוצת גוארני מהעיר קמפינס שבמדינת סאו פאולו. הוא שיחק בקבוצה בין השנים 1976 עד 1982 והצטיין. 46 השערים שכבש ב-77 הופעותיו עבור הקבוצה הביאו את סאו פאולו, מהקבוצות הבכירות של ברזיל, לרכוש את כרטיסו. הוא שיחק עבור ה"טריקולור פאוליסטה" (כינוי הקבוצה) עד 1982 וביסס את מעמדו כאחד החלוצים הטובים בברזיל. במדי סאו פאולו שיחק 68 משחקים וכבש עבורה 54 שערים.

ב-1987 הצטרף קארקה לנאפולי. בנאפולי שיתף קארקה פעולה עם דייגו מראדונה, שנחשב אז על ידי רבים כשחקן הטוב בעולם. שיתוף הפעולה בין השניים היה פורה והוביל את נאפולי לזכייה באליפות ובזכייה בגביע אופ"א ב-1989, כאשר הוא כובש גם במשחק הראשון וגם בגומלין בשלב הגמר מול שטוטגרט. השניים גם נהפכו לחברים קרובים וקארקה אף עקב מקרוב אחר מצב בריאותו של מראדונה כשזה אושפז בשל בעיות הסמים מהן סבל. לאחר עזיבתו של מראדונה את הקבוצה, שיתף קארקה פעולה עם ג'אנפרנקו זולה.

ב-1994 עזב קארקה את נאפולי ועבר לשחק ביפן בקבוצת קאשיווה רייסול. ב-1997 חזר לשחק בברזיל עד פרישתו בשנת 1999.

קארקה הופיע לראשונה במדי ברזיל ב-1982 אך החמיץ את מונדיאל 1982 בשל פציעה. הוא הצטיין במונדיאל 1986 עם 5 שערים, שני רק לגארי ליניקר שזכה בתואר מלך השערים. קארקה היה גם חלק מהסגל הברזילאי שהודח בשמינית הגמר במונדיאל 1990 על ידי ארגנטינה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני גוארני
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1983
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1987
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1960
דן בן-דוד

דן בן-דוד (נולד ב-1957 לערך) הוא פרופסור למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב, מנכ"ל מוסד שורש למחקר כלכלי-חברתי, ולשעבר מנכ"ל מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית.

==ביוגרפיה==
בן-דוד נולד בתל אביב וגדל בשכונת נחלת יצחק, לאב ממוצא ליטאי ולאם ילידת בגדד. כשהיה בן חמש עברה משפחתו לארצות הברית, שם למד אביו לדוקטורט. בן-דוד, בעל דוקטורט בכלכלה מאוניברסיטת שיקגו בהנחייתם של רוברט לוקאס ופול רומר, הוא חבר סגל החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב ועמית מחקר במרכז לחקר מדיניות כלכלית (לונדון). בעבר הוא היה עמית מחקר גם בסוכנות האמריקנית הלאומית לחקר הכלכלה. תחומי מחקריו נוגעים למקרו-כלכלה, סחר בינלאומי והשפעתן ההדדית של כלכלה ומדיניות ציבורית. נוסף לעבודתו במחקר הוא שימש יועץ לבנק העולמי ולארגון הסחר העולמי. בשנת 2004 זכה בן-דוד בפרס רקטור אוניברסיטת תל אביב על הצטיינותו כמרצה בפקולטה למדעי החברה.

בשנת 1999 החל בן-דוד לחקור את ההשלכות ארוכות הטווח של מדיניות ממשלת ישראל על טיב חייהם של הדורות הבאים בישראל. בתקופה זו הוא החל לקחת חלק בפורומים ממלכתיים וציבוריים, בהם הוועדה שקדמה לוועדת דוברת והגישה "הצעה לרפורמה מבנית במערכת החינוך של ישראל". בשנת 2000 מונה בן-דוד לצוות בראשות חיים בן שחר לתכנון עדיפויות לאומיות בתחום הכלכלי-חברתי עבור משרד ראש הממשלה. בשנת 2004 הוצגה על ידו "תוכנית המתאר לשיפור מצב התעסוקה בישראל".

בן-דוד היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים ציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') ואף חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.

בינואר 2006 נענה בן-דוד לבקשת ראש ממשלת ישראל אריאל שרון והצטרף למפלגת "קדימה". פרקי מצע המפלגה בנושאי חברה וכלכלה נכתבו על ידו והוא מוקם במקום ה-34 ברשימת המפלגה. בבחירות לכנסת השבע עשרה זכתה קדימה ב-29 מנדטים ובן-דוד לא נבחר לכנסת. בשנת 2008 מונה למנכ"ל מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל וכיהן בראשו עד תחילת 2015. לאחר מכן הקים את "מוסד שורש", שם הוא מתמקד ב"זיהוי מקורם, אפיונם והיקפם של אתגרי השורש הפנימיים המהווים איום קיומי לעתידה של מדינת ישראל"<ref></ref>.

==חיים אישיים==
בן-דוד נשוי ואב לשלושה. הוא מתגורר בכוכב יאיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.tau.ac.il/~danib/index.html דף הבית של בן-דוד] באתר אוניברסיטת תל אביב
* דן בן-דוד, באתר [https://shoresh.institute/about.html#SeniorStaff מוסד שורש]
* 
* 
* 
* 
* מזל מועלם, [https://www.al-monitor.com/pulse/iw/originals/2014/05/economist-ben-david-interview-israel-productivity-growth.html פרופ' בן דוד: "חלון ההזדמנויות להציל את המדינה מקריסה הולך ומצטמצם"], באתר אל-מוניטור, 21 במאי 2014
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: כלכלה
קטגוריה:פעילי מפלגת קדימה
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:כוכב יאיר צור יגאל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
ליהואה

ליהואה (באנגלית: Līhu'e או Lihue) הוא יישוב באי קאואיי שבמחוז קאואיי שבמדינת הוואי שבארצות הברית. העיר היא השנייה בגודלה באי קאואיי. לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 בעיר כ-5,674 איש. את העיר משרת "נמל התעופה הבינלאומי של ליהואה". בעיר גם ממוקם מרכז הקניות הגדול ביותר באי קאואיי. שטח העיר כ-18.4 קמ"ר והצפיפות בה היא כ-346.8 איש לקמ"ר. כמחצית מאנשי העיר הם ממוצא אסייתי. בעיר נמצא "הקולג' הקהילתי של קאואיי".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קצרמר יישובים באוקיאניה
קטגוריה:הוואי: יישובים
קטגוריה:ארצות הברית: יישובים לצורכי מפקד אוכלוסין
המטרו האחרון

המטרו האחרון (בצרפתית: Le Dernier Métro) הוא סרט מ-1980 אשר נכתב ובוים על ידי הבמאי הצרפתי פרנסואה טריפו והשחקנים הראשיים הם קתרין דנב וז'ראר דפארדיה.

ב-1981 הסרט זכה ב-10 פרסי סזאר בקטגוריות: הסרט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (דפארדיה), השחקנית הטובה ביותר (דנב), הצילום הטוב ביותר (נסטור אלמנדרוס), הבמאי הטוב ביותר (טריפו), העריכה הטובה ביותר, הפסקול הטוב ביותר, עיצוב ההפקה הטובה ביותר, המוזיקה הטובה ביותר והתסריט הטוב ביותר. בנוסף הסרט זכה למועמדויות לסרט הזר הטוב ביותר בפרס גלובוס הזהב ובפרס אוסקר.

שם הסרט נגזר מהתופעה שרווחה בזמן הכיבוש הגרמני בפריז, בה הוצגו הצגות התיאטרון בשעה מוקדמת יחסית על מנת שהצופים יספיקו לתפוס את "המטרו האחרון" לפני העוצר הלילי.

== עלילה ==
הסרט מספר על במאי תיאטרון יהודי ואשתו הקתולית אשר בזמן הכיבוש הגרמני בפריז במהלך מלחמת העולם השנייה מסתירה אותו מפני הנאצים במרתף, בזמן שהיא מבצעת במקומו את תפקיד מנהל התיאטרון. מריון שטיינר וצוות השחקנים הנם בהתאם לאמירה האמריקאית הידועה, "ההצגה חייבת להמשך". כמו בסרטו המוקדם יותר של טריפו, ז'יל וג'ים, יש משולש אהבים בין שלוש הדמויות הראשיות: מריון שטיינר (דנב), בעלה לוקה (היינץ בנט) וברנאר גראנז'ה (דפארדיה), שחקן בהפקה האחרונה של התיאטרון. 

== הפקה ==
במאי הסרט, פרנסואה טריפו, אמר כי שנים רבות לפני יצירת הסרט ידע כי יום אחד יצור סרט שיעסוק בתקופה בה פריז הייתה תחת השלטון הנאצי, תקופה אותה חווה כילד בפריז, אך רק בשנות ה-70 הציבוריות הצרפתית החלה לעסוק בנושאים אלו. הוא בחר למקם את העלילה בתחום התיאטרון בפריז מאחר שהכיר אותו היטב. טריפו ציין כי אמנם עלילתו המרכזית של הסרט היא בדיונית, אך סצינות מסוימות מבוססות על אירועים אמיתיים וזכרונותיהם של דמויות מתחום התיאטרון הצרפתי. לדוגמה, התגרה בין השחקן גראנז'ה (בגילומו של דפארדייה) למבקר התיאטרון הפרו-נאצי דאקסיה (בגילומו של ז'אן-לואי רישאר). סצנה זו מבוססת על עימות שהיה בין השחקן ז'אן מארה ובין מבקר התיאטרון אלן לוברו שעבד בעיתון "Je suis partout" .

== שחקנים ראשיים ==
* קתרין דנב - מריון שטיינר
* ז'ראר דפארדיה - ברנאר גראנז'ה
* ז'אן פוארה - ז'אן-לופ קוטאן
* אנדראה פרול - ארלט גיום
* מוריס ריש - ריימון ברוסייה
* היינץ בנט - לוקה שטיינר

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי פרנסואה טריפו
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פריז בקולנוע
המוזיאון להיסטוריה של אמסטרדם

המוזיאון להיסטוריה של אמסטרדם (בהולנדית: Amsterdams Historisch Museum) הוא מוזיאון הממוקם במרכז אמסטרדם והמתאר את ההיסטוריה של העיר אמסטרדם מאז הקמתה ועד ימינו. מאז שנת 1975 ממוקם המוזיאון בבית היתומים העירוני הישן בין רחוב קאלוור (Kalverstraat) וה-Nieuwezijds Voorburgwal.

==מבנה המוזיאון==
המוזיאון ממוקם בחדרי בית היתומים העירוני שנוסד בשנת 1520 ברחוב קאלוור. בשנת 1579 עבר המוסד למבנה מנזר שעמד במקום בו עומד המוזיאון הנוכחי. באמצע המאה ה-17 נבנה מתחם חדש עבור בית היתומים, שנותר עד ימינו.

חדרי הנהלה של בית היתומים בהם נפגש חבר הנאמנים של בית היתומים בין השנים 1634–1960 נותרו עד ימינו, ובעת הפיכת המבנה למוזיאון שומרו חדרים אלה ושוחזרה תיקרתם המצוירת מהמאה ה-17. ריהוט החדר והתמונות על קירותיו שוחזרו באופן מדויק למצב בו היו בשנת 1879.

==מוצגי המוזיאון==
בין אוספי המוזיאון מוצגים פרטי ריהוט היסטוריים, שלטי חנויות, דגמים של העיר של מבנים בעיר וכן תצלומים וציורים מתקופות שונות. בין המוצגים ניתן למנות "מכונית לבנה" - מכונית ידידותית לסביבה מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, שחזור של בית קפה משכונת יורדאן וכן גלריה המוקדשת לציורים של משמר העיר (מהם ניתן להבין מדוע "משמר הלילה" של רמברנדט המוצג ברייקסמוזיאום עורר תרעומת על ידי מזמיני התמונה שציפו ליצירות כגון אלה המוצגות במוזיאון).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
היסטוריה של אמסטרדם
היסטוריה של אמסטרדם
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
קרלי ראסל

קרלי ראסל (באנגלית: Curley Russell; 19 במרץ 1917 - 3 ביולי 1986) היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי אשר נודע בייחוד בשל נגינתו בתקופת הבי בופ וכן ההארד בופ. ראסל אמנם לא היה מוביל משמעותי במיוחד, אך הופיע כנגן הבס של עשרות מהאלבומים החשובים ביותר בתקופת הבי בופ. הוא היה מבוקש מאוד בתקופה הזו בין השאר בשל יכולתו לנגן במפעמים גבוהים מאד.

==חייו==
ראסל החל בנגינת הטרומבון אך במהרה החליפו בקונטרה בס. הוא החל לנגן באופן מקצועי בגיל 18. בשנת 1943 החל להקליט עם התזמורת של בני קרטר. בשנת 1944 הוא הצטרף ללהקה של דיזי גילספי והחל בתקופה זו היה בתנופה אדירה והקליט עם כל הנגנים הנחשבים ביותר של הבי בופ. בין המוזיקאים איתם ניגן ראסל ניתן למנות את: ארט בלייקי (באחד ההרכבים המקוריים שמהם צמחו שליחי הג'אז של בלייקי), קליפורד בראון, מיילס דייוויס, סטן גץ, טאד דמרון, ג'וני גריפין, צ'ארלי פארקר, ת'לוניוס מונק, באד פאוול, דיזי גילספי, קולמן הוקינס והוראס סילבר. 

ראסל עבר בהדרגה מהג'אז לבלוז ולרית'ם אנד בלוז עד שעזב את תעשיית המוזיקה בסוף שנות החמישים. על פי היסטוריון הג'אז פיל סצ'אפ סטנדרט הבופ "דונה לי", שהוא וריאציה על "Back Home Again in Indiana", נכתב למעשה לביתו של קרלי ראסל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1986
קויאוויה

250px
קוּיַאווֵֵה (בפולנית: Kujawy; בגרמנית: Kujawien) הוא מחוז היסטורי בפולין, השונה באופיו משאר פולין לאור השפעת הכובשים.

המחוז השתרע בין נהר הוויסלה ממזרח, נהר נוטק ממערב ומצפון ונהר קרובקה מדרום. המחוז שוכן מערבית למזוביה ומזרחית לפומרניה, ומהווה את חלקו הצפוני של גליל "פולין הגדולה". מיקומו האסטרטגי בין פולין לגרמניה הפך אותו לכר פורה לכיבושים צבאיים, שאירעו בו בתדירות גבוהה במיוחד. 
במאה ה-13 הפך קויאוויה לדוכסות עצמאית, לאחר שנים של החלפת ריבוניות בין שליטים זרים משני עברי הגבול, אך נכבש שוב במאה ה-14. 

במהלך המאה ה-17 החלו מתיישבים באזור קולוניסטים מאזור הולנד: הן הולנדים והן פריזים (אנשי פריזלנד). בחלוקת פולין ב-1772 חלקו הצפוני של המחוז סופח לממלכת פרוסיה, ויתרת השטח סופחה גם היא לפרוסיה לאחר 20 שנה. 

ב-1918 הפך קויאווה לחלק מהרפובליקה הפולנית השנייה, ובמלחמת העולם השנייה נכבש השטח על ידי גרמניה הנאצית, והוחזר לפולנים בסוף המלחמה. מאז 1999 הפך השטח לחלק ממחוז קויאוויה-פומרניה של פולין.
בירת המחוז ההיסטורי הייתה אינוורצלאב. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פולין: גאוגרפיה
פרל סיטי

פרל סיטי (באנגלית: Pearl City) היא עיר באי אוהאו שבמחוז הונולולו שבמדינת הוואי שבארצות הברית. 

במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמצא כי בעיר יש כ-30,976. העיר ממוקמת מצפון לפרל הארבור. שטחה הכולל של העיר הוא כ-15.0 קמ"ר. המיקוד של העיר הוא 96782. העיר נמצאת בממוצע בגובה של 27 מטר מעל פני הים והצפיפות בעיר כ-2,399.8 לקמ"ר. במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמצא גם כי בעיר יש 17.24% של לבנים, 2.71% אפרו אמריקאים, 53.42% אסיאתים והשאר מאוכלוסיות אחרות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קצרמר יישובים באוקיאניה
קטגוריה:הוואי: יישובים
קטגוריה:אואהו
קטגוריה:ארצות הברית: יישובים לצורכי מפקד אוכלוסין
מי הבוס?

"מי הבוס?" (באנגלית: ?Who's the Boss) הייתה קומדיית מצבים אמריקאית אשר שודרה ברשת ABC בין השנים 1984–1992. בסדרה כיכבו טוני דנזה, ג'ודית לייט, אליסה מילאנו, דני פינטאורו וקתרין הלמונד.

בישראל, שודרה הסדרה כל מוצאי שבת בערוץ הראשון, החל מאמצע שנות ה-80, וזכתה לפופולריות רבה. מאוחר יותר שודרה בערוץ 2 ובשידורים חוזרים בערוץ הילדים. כיום היא משודרת בערוץ הקומדיות הקלאסיות.

בשנת 2020 הוכרז כי מתוכננת סדרת המשך לסדרה המקורית.

== רקע והיסטוריה ==
בשנות ה-80 נשים רבות יצאו לעבוד והפכו ל"נשות קריירה" במקום עקרות בית וכך נוצרה, בעיקר בארצות הברית, מציאות חברתית חדשה. בתקופה זו, קומדיות מצבים חדשות המתבססות על נושא חדש ומקורי זה צצו כפטריות אחרי הגשם. אנשי רשת ABC שחיפשו רעיון חדש לסדרה, מצאו לנכון ליצור סיטואציה משפחתית יוצאת דופן שבמרכזה אשה מצליחה וגבר נאה המועסק כעובד משק הבית הדואג לתחזוקתו ולגידול הילדים.

== עלילת הסדרה ==
האלמן אנתוני מורטון "טוני" מיסלי (מגולם על ידי טוני דנזה) הוא שחקן כדור בסיס לשעבר של סנט לואיס קרדינלס אשר נאלץ לפרוש עקב פציעה בכתף. טוני מחליט לעזוב את ברוקלין על מנת למצוא סביבה טובה יותר עבור בתו הקטנה, סמנתה (מגולמת על ידי אליסה מילאנו). בסופו של דבר הוא מחליט לעבוד בעיירה היוקרתית פיירפילד שבקונטיקט כסוכן בית עבור אנג'לה באוור (מגולמת על ידי ג'ודית לייט), אשת קריירה גרושה ואמו של ג'ונתן (מגולם על ידי דני פינטאורו), ילד מפונק אותו גידלה לבדה. מיסלי עובר להתגורר בביתה של באוור יחד עם בתו. דמותה של מונה (מגולמת על ידי קתרין הלמונד), אמה של אנג'לה, הייתה יוצאת דופן בתוך המסגרת הזו אך הייתה דמות מפתח בעלילת הסדרה והוסיפה לה פיקנטריה רבה שכן הייתה פעלתנית, חצופה, דעתנית וחומדת גברים, החיה את הרגע והייתה ההפך הגמור מבתה אנג'לה. מונה יצאה באופן קבוע עם גברים שונים שבלט ביניהם מחזר עשיר במיוחד אותו גילם לזלי נילסן כתפקיד אורח במשך מספר פרקים. המצב המורכב בבית ומערכות היחסים הבלתי שגרתיות בין הדמויות היוו סיפור מסגרת אידיאלי לקומדיית המצבים אשר זכתה בתקופתה להצלחה רבה.

שם התוכנית התייחס להיפוך התפקידים הברור של שתי הדמויות הראשיות בתוכנית - האשה היא אשת קריירה מצליחה, בעוד שהגבר מועסק כעובד משק הבית הדואג לתחזוקתו ולגידול הילדים.

עיקר העלילה בסדרה סבבה סביב מערכת היחסים המורכבת בין אנג'לה וטוני שהתפתחה בהמשך גם למערכת יחסים רומנטית. הניגוד בין טוני הקליל והספונטני לבין אנג'לה המאופקת הוביל למשיכה ההדדית בין השניים. על אף שהייתה קיימת משיכה בין השניים עוד מן ההתחלה, לאורך רוב עונות הסדרה הם שמרו על יחסי ידידות בלבד ונהגו לצאת עם אחרים. לבסוף בתחילת העונה השמינית, טוני ואנג'לה מביעים את אהבתם זה לזה.

בנוסף, טוני הפך לאורך הסדרה לדמות האב שהייתה חסרה לג'ונתן, בעוד שאנג'לה (ואף מונה) הפכה לדמות האם שהייתה חסרה לסמנתה. כספורטאי לשעבר וגבר קשוח, השפיע טוני על הילד ג'ונתן שגדל עד הגעתו כילד מפונק למדי. במהלך עונות הסדרה, עם התבגרות שני הילדים שהיו בעצמם שני הפכים, נוסף רובד זה לעלילה ובעיקר התבגרותה של סמנתה הפכה נושא מרכזי בסדרה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120104231601/http://www.wtbr.com/ האתר הרשמי של הסדרה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
צ'חאלתה (רכס הרים)

רכס צ'חאלתָה (בגאורגית: ჩხალთის ქედი, צ'חאלתיס כֶּדי) או רכס אבחזיה (აფხაზეთის ქედი) הוא רכס הרים ברפובליקה הבדלנית של אבחזיה גאורגיה, בשיפוע הדרומי שרשרת הרי הקווקז הגדול. במדרונותיו הדרומיים זורם נהר צ'חאלתה.
== גאוגרפיה ==
בצמוד לרכס ממזרח נמצא רכס הבזיב המופרד ממנו על ידי עמק נהר הקלאסורי המגיע עד למעבר אמטקלי (ამტყელი) והוא נכלל בעמק קודורי. באזור בו נוצר נהר הקלאסורי נוצרים גם נהר הבזיב וצ'חאלתה. כל אחד מהם זורם בעמק הקרוי על שמו.

אורכו של הרכס הוא כ-60 ק"מ ופיסגתו הגבוהה ביותר היא הר צ'חאלתה בגובה 3,156 מטר מעל פני הים. הפיסגה היא בעלת מבנה תלול שאיננו ניכר כיום היות שהיא מוקפת בשלוש שכבות של קרחונים בעומק של מעל לק"מ. המדרונות הדרומיים בעלי נטייה עדינה ונחתכים בערוצי הנהר העמוקים: אמטקֶלִי גָ'אמגַלִי כּוּאבּצָ'רי ופלגיהן. באמצע ההר ישנם מספר אגמים אלפיניים הקשורים לנהר צ'חאלתה.

הרכס מורכב מסלעים מותמרים ופיריט יורי. מדרונות ההר מכוסים יערות אורן, אשוח ואשור (Fagaceae). תהליכים קארסטיים יוצרים מערות ונהרות תת-קרקעיים. 

== הרים נוספים ברכס ==

* שחָאפִּידזגָה (შხაფიძგა), 3,026 מטר
* שוֹאוּדִידִי (შოუდიდი), 2,756 מטר
* אצגַרָה (აწგარა), 2,735 מטר
* ז'וּרגִיאָה (ჟურგი), 2,295 מטר

== מקורות ==

* ניקולאי בונדרייב (1981), [http://www.abkhaziya.org/books/mountabkhazia.html בהרי אבחזיה], 
* [http://mapk37.narod.ru/map2/indext.html מפות טופוגרפיות], ו-
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירופה: רכסי הרים
קטגוריה:גאורגיה: הרים
קטגוריה:אבחזיה: הרים
קטגוריה:קווקז: הרים
קטגוריה:אסיה: רכסי הרים
גזירה לאחור

גזירה לאחור, תצורה לאחור, או בנייה לאחור (באנגלית: Back-formation) היא תהליך מורפולוגי של יצירת לקסמה חדשה ("מילה" חדשה) באמצעות סילוקן של מוספיות ממשיות או משוערות.

גזירה לאחור מכונה גם "דו-כיווניות", הואיל והלקסמה הנוצרת בתהליך זה נוצרת בדרך של קיצור מילה, ולא בדרך של הלחם בסיסים או הרכבת מוספיות על בסיס קיים.

גזירה לאחור עשויה להיות זהה לניתוח-מחדש של אטימולוגיה עממית, כאשר היא נשענת על הבנה מוטעית של מורפולוגיית המילה הארוכה. 

בשפה העברית תופעה זו נפוצה כאשר מנסים לשחזר את צורת היחיד על פי צורת הרבים. 

כך מצורת הרבים גרוטאות נולדה המילה גרוטאה ומהריבוי של נמוש–נמושות, נולדה המילה נמושה. 
גם שם הפרי פומלו עוות לפומלה, כתוצאה מגזירה לאחור.

"פרשייה" הוא גזירה לאחור מצורת הרבים "פרשיות"; ואולם זו בתורה אינה אלא צורת הרבים של "פרשה". כלומר, במקרה זה, שויכה בטעות האות י' שבמילה "פרשיות" לצורת הבסיס, בעוד שלמעשה הייתה זו חלק ממוספית הרבים.

==ראו גם==
*אטימולוגיה עממית
*תחדיש
*אנלוגיה

==קישורים חיצוניים==

* [http://shlomitouziel.wordpress.com/2011/08/16/%D7%9C%D7%90%D7%97%D7%95%D7%A8-%D7%92%D7%96%D7%95%D7%A8/ לאחור גזור!] מאמר על גזירה לאחור

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אטימולוגיה
קטגוריה:מורפולוגיה (בלשנות)
גולדמן זקס

קבוצת גולדמן זקס בע"מ (באנגלית: The Goldman Sachs Group, Inc) היא חברה רב לאומית המתמחה בבנקאות השקעות ושירותים פיננסיים.

משרדיה המרכזיים של החברה שוכנים בדרום מנהטן, והיא משמשת כיועצת פיננסית ומנהלת כספים עבור ממשלות ותאגידי-ענק ברחבי תבל.

== היסטוריה ==
החברה נוסדה בשנת 1869 על ידי מרקוס גולדמן (1821 בוואריה –1904), יהודי שהיגר מגרמניה לארצות הברית. היא צברה מוניטין בשל היותה חלוצה בתחום ניירות הערך, והתקבלה לבורסת ניו-יורק בשנת 1896. באותה עת חתנו של גולדמן, סמואל זקס (1851–1935), הצטרף לניהול החברה.

לתחום בנקאות ההשקעות נכנסה החברה בעקבות נפילת הבורסה בעת המשבר הכלכלי העולמי של 1929, בהתאם למדיניותו של השותף הבכיר סידני ויינברג. על האיזון שבין בנקאות ההשקעות ובין הסחר בניירות ערך היה אמון השותף גאס לוי, שהצטרף לחברה בשנות החמישים.

בעקבות משבר הסאבפריים מניית הבנק צנחה הבנק לשפל כל הזמנים, והבנק הפדרלי לגולדמן זקס להפוך לחברת החזקות של מוסדות בנקאיים, באופן שיאפשר לה נגישות להון מהבנק המרכזי, ויחייב אותה במגבלות פיקוח רגולציה בדומה לבנקים מסחריים.

בשנת 1999 הוקמה חברת הבת קרן גולדמן זקס שהיא קרן ללא מטרות רווח שמטרתה קידום רווחת האנושות בעולם, בעיקר בתחומי הבריאות והחינוך.

באוקטובר 2021 מניית החברה הגיעה לשיא כל הזמנים והחברה נסחרה בשווי שוק של 135 מיליארד דולר.

במאי 2023 לאחר יישוב תביעה יצוגית נקבע כי החברה תשלם 215 מיליון דולר לאור הטענות שעובדות בחברה קיבלו שכר נמוך מזה של עובדים גברים. סכום זה יחולק בין 2,800 נשים שתפקדו בתפקידים בכירים.

==ניהול==
מנכ"ל החברה הנוכחי החל מ-1 באוקטובר 2018 הוא דייוויד סולומון, ואסטרטגית ההשקעות הבכירה בה היא הכלכלנית אבי ג'וזף כהן.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בנקי השקעות
קטגוריה:ארצות הברית: בנקים
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
ג'וד (סרט)

ג'וד (באנגלית: Jude) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1996 על פי הרומן "ג'וד האלמוני" מאת תומאס הארדי. במאי הסרט מייקל וינטרבוטום ביים ב-2000 את הסרט "התמורה" (The Claim), המבוסס אף הוא על רומן מאת הארדי. "ג'וד" הוא סיפורו של חרש אבן המתאהב בדודניתו למרות ששניהם נשואים לאחרים. חוסיין אמיני כתב את התסריט ואדריאן ג'ונסטון הלחין את הפסקול המקורי.

==תקציר עלילה==
ג'וד פולי הוא צעיר כפרי באנגליה הוויקטוריאנית החולם להיות מלומד באוניברסיטה, אבל נסיבות חייו הקשות לא מאפשרות להגשים את שאיפותיו. הוא נאלץ לעבוד כחרש אבן ולהתחתן עם ארבלה, נערה כפרית בנישואים לא מוצלחים. כמה חודשים אחרי שאשתו נוטשת אותו, ג'וד מנסה להגשים את חלומו. הוא עובר לעיר בה הוא מאמין שכל אחד המוכן להשקיע בלימודיו יצליח לזכות בהשכלה נאותה. בעיר הוא פוגש בדודניתו היפה סו בריידהד, השותפה לדעותיו והבזה למוסכמות. השניים מתאהבים ומתפתח ביניהם קשר רומנטי. בני הזוג מנסים להסתיר את הקשר האסור ביניהם מהחברה השמרנית הסובבת אותם כדי להימנע מסקנדל ומהטרגדיה הבלתי נמנעת. 

==שחקנים ראשיים==
*כריסטופר אקלסטון - ג'וד פולי
*קייט וינסלט - סו בריידהד
* ליאם קנינגהם - פילוטסון
* רייצ'ל גריפית'ס - ארבלה
* ג'וּן ויטפילד - דודה דרוסילה
* פול קופלי - מר ויליס
* דייוויד טננט - סטודנט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים לפי ספרי תומאס הרדי
קטגוריה:סרטי 1996
תומאס בורגנטל

תומאס בורגנטל (באנגלית: Thomas Buergenthal; 11 במאי 1934 – 29 במאי 2023) היה עורך דין ומשפטן יהודי-אמריקאי, אשר שימש כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג.

==ביוגרפיה==
בורגנטל נולד למשפחה יהודית-גרמנית שנמלטה מגרמניה לצ'כוסלובקיה אחרי עליית הנאצים לשלטון. שרד את השואה במחנות אושוויץ וזקסנהאוזן. אחרי השחרור התגורר עם אמו זמן מה בגטינגן, ובשנת 1951 היגר לארצות הברית.

בשנת 1960 קיבל תואר במשפטים (J.D) מאוניברסיטת ניו יורק, וכן היה בעל תואר שני ודוקטורט במשפטים (S.J.D) עם התמחות במשפט בינלאומי מאוניברסיטת הרווארד. בורגנטל נחשב למומחה בתחומי המשפט הבינלאומי וזכויות אדם, בהם כתב חיבורים רבים, כיהן כעמית תוכנית פולברייט וכפרופסור למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין בין 1975 ל-1980 ובאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בין 1980 ל-1985 ובשנים 1989–2000, וכשופט במספר טריבונלים. בשנת 2000 מונה לכהונה כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג. בשנת 2008 זכה בפרס גרובר לצדק.

בפרשת גדר ההפרדה של ישראל שנידונה בבית הדין בהאג היה בורגנטל השופט היחיד שהתנגד לפסק הדין שנתן בית הדין לפיו "חומת ההפרדה" מנוגדת למשפט הבינלאומי, וכי על ישראל לעצור את בניית "החומה בשטחים הפלסטיניים הכבושים כולל מזרח ירושלים וסביבתה", לפרק את חלקיה שנבנו על שטחים שמעבר לקו הירוק, ולשלם פיצויים לפלסטינים שנפגעו מהקמתה. בורגנטל הביע אף הוא ביקורת כלפי מעשי ישראל, אך טען שבפני בית הדין לא עמד בסיס עובדתי מספיק בשביל ממצאיו הגורפים, וכי היה עדיף שהוא היה נמנע מדיון בנושא.

בורגנטל נפטר ב-29 במאי 2023.

==ראו גם==
* A Lucky Child

קטגוריה:שופטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:חוקרי משפט אמריקאים
קטגוריה:חוקרי משפט יהודים
קטגוריה:שופטי בית הדין הבין-לאומי לצדק
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:חוקרי המשפט הבין-לאומי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
ארמיטאז' אמסטרדם

הארמיטאז' אמסטרדם (בהולנדית: Hermitage Amsterdam) הוא סניף של מוזיאון הארמיטאז' הנמצא על גדת נהר האמסטל ברובע פלאנטז' באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון הראשי ממוקם בסנקט פטרבורג שברוסיה.

מבנה המוזיאון, שנוסד בשנת 2004 ממוקם בבניין האמסטלהוף, שנבנה בשנת 1681.

==היסטוריה==
===מבנה המוזיאון===
בניין האמסטלהוף (Amstelhof) נבנה בין השנים 1681–1683 בסגנון ניאו קלאסי מונומנטלי כבית אבות. במקור שימש המבנה כבית אבות לנשים בלבד, והחל משנת 1719 גם כבית אבות לגברים. המבנה נותר בשימוש עד שנות ה-90 של המאה ה-20. המבנה נבנה על קרקע של העירייה, על גדת נהר האמסטל והתעלות ניווה הרנחראכט (Nieuwe Herengracht), ניווה קייזרחראכט (Nieuwe Keizersgracht) ורחוב ויספרסטראט (Weesperstraat).

המבנה תוכנן, ככל הנראה, על ידי אדריכל העיר האנס פטרסום (Hans Petersom) וכלל מרתף, שתי קומות ועליית גג. המבנה בנוי סביב שתי חצרות רבועות וצרות. החצרות כוסו בשלהי המאה ה-19, והמבנה שופץ בשנות ה-70 של המאה ה-20. במסגרת השיפוץ שומר ושוקם המטבח המקורי מהמאה ה-19 במרתף המבנה, אשר שימש להכנת ארוחות לכ-700 המתגוררים בבית האבות.

במסגרת השיפוצים שנעשו במאה ה-19 והמאה ה-20 שונה פנים המבנה. בעוד שבמבנה המקורי התגוררו במבנה באולמות מגורים ארוכים, בראשית המאה ה-20 נבנו חדרים בהם התגוררו ארבעה אנשים בלבד - דבר יוצא דופן באותה עת.

===ייסוד המוזיאון===
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 הציע פרופסור מיכאיל פיוטרובסקי, מנהל מוזיאון הארמיטאז' להקים סניף של המוזיאון במערב אירופה, כהמשך לפרויקטים של המוזיאון שהציג תערוכות ברחבי אירופה וארצות הברית. ארנסט וין (Ernst Veen), מנהל הניווה רק (Nieuwe Kerk) הציע להקים את הסניף באמסטרדם - לאור הקשר והדמיון בין העיר אמסטרדם לבין סנקט פטרבורג.

באותה עת הוחלט להוציא את בית האבות מבניין האמסטלהוף שכבר לא התאים למטרתו, וכן הוחלט לעשות שימוש במבנה למטרות חינוכיות. בשנת 1988 זכה וין בפרס איי לתרומתו לפיתוח הכלכלי של העיר אמסטרדם, והשתמש בכספי הפרסלמימון מחקר בדבר האפשרות להקמת סניף של הארמיטאז' בעיר. בעקבות המחקר הוקם ה"ארמיטאז' על האמסטל" (Hermitage aan de Amstel) - תצוגה זמנית עד להקמת מבנה הקבע של המוזיאון. עלות הקמת המוזיאון צפויה להגיע ל-39 מיליון אירו.

הפתיחה הרשמית של המוזיאון התקיימה ב-19 ביוני 2009.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:ארמיטאז'
קטגוריה:2004 בהולנד
מחוז הוואי

מחוז הוואי (באנגלית: Hawaii County) הוא מחוז שבמדינת הוואי שבארצות הברית. במחוז רק אי אחד שנקרא הוואי ועל שמו נקרא המחוז. במחוז 148,677 איש לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000. העיר הגדולה ביותר במחוז היא הילו שהיא גם בירת המחוז. במחוז יש את מועצת המחוז ראש המועצה נבחר אחת ל-4 שנים. ראש המועצה הנוכחי של המחוז הוא הארי קים. במחוז 2 נמלי תעופה בינלאומיים האחד נקרא "נמל התעופה הבינלאומי של הילו" שמשרת את אזור הילו והשני הוא "נמל התעופה הבינלאומי קונה" שמשרת את הצד המערבי של המחוז.

==קישורים חיצוניים==

* 

הוואי
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1905
ירוק-העד

ירוק-העד הוא כינויו של משחק שחמט מפורסם בין אדולף אנדרסן לבין ז'אן דיפרן. על המשחק הזה נאמר שכל חובב שחמט צריך להכירו בעל פה, ואכן הוא מופיע באנתולוגיות שחמט רבות.

אדולף אנדרסן היה אמן שחמט גרמני, ומן הבולטים שבשחקנים בתקופה הקלאסית של השחמט במאה התשע עשרה. במהלך הקריירה הארוכה שלו נחשב בין השנים 1861–1870 לשחקן הטוב בעולם, למעט בשלוש השנים בהן זרח כוכבו של פול מורפי. ז'אן דיפרן היה שחמטאי יהודי-גרמני שהיה מדורג במקום השישי בעולם בשנים 1855–1856 ואשר התפרסם בעיקר בזכות ספרו Kleines Lehrbuch des Schachspiels שדורות של שחמטאים גדלו עליו.

המשחק מצטיין בסדרת מסעים כפויים, החל במסע ה-20, והקרבות מרהיבות של הצריח והמלכה הלבנים.

לבן: אדולף אנדרסן. שחור: ז'אן דיפרן, המשחק התקיים בברלין בשנת 1852, גמביט אבנס.

==הצגת המשחק==

==ניתוח המשחק==
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ב4 ר:ב4 5. ג3 רא5 (היום נחשב המסע 5...רה7 עדיף) 6. ד4 ה:ד4 7. 0-0 ד3 (היום נחשבים המסעים פו6 או פזה7 עדיפים, אך ד3 היה פיתוח של דיפרן, והוא נקט בו בכל הזדמנות)

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|

|} העמדה לאחר 7...ד3

8. מהב3 מהו6 9. ה5 מהז6 10. צה1

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|

|} העמדה לאחר 10. צה1

פזה7 11. רא3 ב5 (עמדת השחור עדיפה, והוא יכול להגביר את יתרונו על ידי ד5 12. ה:ד6 ג:ד6 13. צה3 0-0) 12. מה:ב5 צב8 13. מהא4 רב6 14. פבד2 רב7 (המסע לא טוב, מטעמי זהירות עדיף להצריח בשלב זה) 15. פה4 מהו5 (זה המסע השלישי של השחור במלכה, בניגוד לעקרון הפתיחה שאומר שאין להניע את אותו כלי פעמיים) 16. ר:ד3 מהח5 17. פו6+ תוכנת המחשב "מציעה" ללבן מסעים סולידיים כגון פז3 או צאד1) ז:ו6 18. ה:ו6 צז8 19. צאד1 (כאן ממליצה התוכנה רה4. ייתכן כי אנדרסן היה משוכנע שיריבו לא יעמוד בפיתוי ויכה את הפרש, אך מתברר שלשחור עשויה להיות הצלה על ידי המסע רד4 או מהח3; גארי קספרוב בספרו "My Great Predecessors Part I ,2003, Everyman Chess" (עמוד 28) מציע את המסע צז4 לשחור). מה:ו3 לאחר מסע זה ההמשך כפוי.

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|

|} העמדה לאחר 19... מה:ו3 (19...מהח3 שומר על שוויון)

20. צ:ה7 פ:ה7 (20...מד8 21. צ:ד7+ מג8 (אם 21...מה8 22. צה7+ מד8 23. רה2+ וזוכה במלכה, ואם 21...מ:ד7 22. רו5++ מה8 23. רד7+ מד8 24. ר:ג6+) 22. צד8+ מ:ד8 (אם 22...פ:ד8 23. מהד7+ מ:ד7 24. רו5+ מה8 25. רד7 מט אם 22...צ:ד8 23. ז:ו3) 23. רה2+ וזוכה במלכה) 21. מה:ד7+ מ:ד7 (אם 21...מה8 22. ר:ה7 מט) 22. רו5+ (שח כפול)

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|

|} העמדה לאחר 22. רו5

מה8 (אם 22...מג6 23. רד7 מט) 23. רד7+ מו8 ( אם 23...מד8 24. ו:ה7 מט) 24. ר:ה7 מט.

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|

|} העמדה בסיום המשחק

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1018961 משחק ירוק העד באתר chessgames]

קטגוריה:משחקי שחמט מפורסמים
קטגוריה:גרמניה: שחמט
קטגוריה:1852
עיבוד עץ

ציור מצרי עתיק המתאר עיבוד עץ
עיבוד עץ הוא תהליך בניית, גילוף או יצירת חפץ עשוי עץ. 

חלק מן המוצרים המעובדים הם מוצרים מוגמרים, בעוד שאחרים מיועדים להפוך לחלק מסחורה מוגמרת לאחר הרכבה. עיבוד היא אחת מטכניקות הגימור. עבודה בעץ מסייעת בשימור העץ, סוגי עץ שונים דורשים סוגים אחרים של עיבוד. ענפי תעשייה ומלאכה שונים עושים שימוש בעיבוד עץ, כך למשל בייצור תכשיטים, כלי עבודה, ותבניות; וכן תחומים כמו הנדסת רכב, הנדסת מכונות, הנדסת אניות ובנייתן במספנה, בניית גשרים ומתקנים אחרים בתחום ההנדסה האזרחית.

לצד אבן, בוץ וחלקי בעלי חיים, עץ היה אחד החומרים הראשונים שעובדו על ידי המין האנושי, כבר מתקופות מוקדמות ביותר. ניתוח כלי אבן של ניאנדרטלים מן התרבות המוסטרית העלה כי חלק ניכר מהם שימשו לעיבוד עץ. התפתחות הציוויליזציה הייתה קשורה להתפתחות כישורים גבוהים יותר בעיבוד חומרים אלה. בתקופות מאוחרות יותר, נעשה שימוש בעיבוד עץ לייצור חפצים אשר כיום כמעט שלא מיוצרים, או לא מיוצרים מעץ: בוני כרכרות, חרשי אופן, או יצרני נעלי עץ (שאמנם מיוצרות כיום, אך לא באופן נפוץ כפי שהיה לפני תחילת השימוש במוצרים סינתטיים לייצור הסוליות).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נגרות
קטגוריה:העץ בשירות האדם
אמיר שלח

אמיר שלח (נולד ב-11 ביולי 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם וכיום עוזר מאמן נבחרת ישראל בכדורגל. במרבית הקריירה שיחק שלח במכבי תל אביב, עימה זכה ב-3 אליפויות, 3 גביעי מדינה וגביע טוטו אחד. כמו כן שיחק שלח בנבחרת ישראל ואף החזיק בעבר בתואר שיאן ההופעות של הנבחרת.

==קריירה==
שלח החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בעונת 1989/1990 שיחק במכבי הרצליה ששיחקה אז בליגה השלישית, ובעונה שלאחר מכן חזר למכבי תל אביב, שם שיחק עד סוף עונת 1997/1998. באותן שנים היה שלח חלק מחוליית הגנה שכללה את גדי ברומר, אלכסנדר פולוקארוב ואבי כהן "הירושלמי". בעונת עונת 1991/1992 זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה לאחר 13 שנים בהן לא זכתה הקבוצה בתואר. שלח שיחק כמעט לאורך כל עונת 1993/1994, בה זכתה קבוצתו בגביע המדינה, אך לא שותף בניצחון 2–0 בדרבי מול הפועל תל אביב במשחק הגמר בעקבות פציעה שהשביתה אותו בחודש האחרון של העונה.

בעונת 1994/1995 זכה שלח באליפות השנייה שלו עם הקבוצה.

בעונת 1995/1996 זכה שלח עם מכבי תל אביב בדאבל. כמות השערים הנמוכה שספגה הקבוצה באותה עונה הייתה חסרת תקדים: 16 שערים בלבד ב-30 משחקים. שלח, שהחמיץ משחק אחד בלבד בליגה, הציג כושר שיא תחת המאמן דרור קשטן, ובמחזור השישי של העונה גם כבש שער נדיר מבחינתו, בניצחון 0-3 על מכבי פתח תקווה.

ב-1998 עזב את מכבי תל אביב ושיחק עונה אחת בבית"ר ירושלים ועונה אחת בהפועל חיפה לפני שחזר למכבי תל אביב בעונת 2000/2001 וזכה עמה בגביע נוסף. בסוף הקריירה שלו שיחק שלח שנתיים במכבי נתניה ובשנת 2004 פרש ממשחק פעיל.

===נבחרת ישראל===
את הופעת הבכורה בנבחרת ישראל ערך שלח ב-12 בפברואר 1992 במשחק ידידות נגד נבחרת חבר המדינות העצמאיות, בו הפסידה ישראל 1–2. בהמשך הקריירה שלו שיחק שלח משחקים רבים בנבחרת וב-15 באוגוסט 2001, בהתמודדות מול נבחרת ליטא, שבר את שיא ההופעות בנבחרת שהיה שייך עד אז למוטל'ה שפיגלר ולניר קלינגר. לאחר מכן שיחק שלח רק עוד משחק אחד בנבחרת, מול נבחרת בוסניה והרצגובינה במסגרת מוקדמות הגביע העולמי 2002. בסך הכל צבר שלח 85 הופעות במדי נבחרת ישראל המציבות אותו כיום במקום הרביעי, אחרי אריק בנדו, יוסי בניון ואלון חרזי.

===קריירת האימון===
בינואר 2007 מונה שלח לעוזרו של מאמן מכבי נתניה דאז, ראובן עטר, אולם לאחר כ-4 חודשים בלבד, במאי 2007, פוטר מתפקידו. בעונת 2012/13 מונה למאמן קבוצת נערים א' של בית"ר טוברוק, בה שיחק באותה עת בנו טום.
ב-2 ביוני 2024 מונה לעוזר מאמן נבחרת ישראל.

==חיים אישיים==
שלח הוא בנו של הכדורסלן והמאמן שמעון שלח. הוא היה נשוי לעדי שום, בתו של שחקן העבר והמאמן יצחק שום. אשתו הנוכחית היא הדוגמנית ויקי מקריאניס. בנו הוא הכדורגלן טום שלח.

לאחר פרישתו מכדורגל החל שלח לעסוק באדריכלות פנים.

==תארים==
* אליפויות (3): 1991/1992, 1994/1995, 1995/1996
* גביעי מדינה (3): 1993/1994, 1995/1996, 2000/2001
* גביעי טוטו (1): 1992/1993

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.maccabi-tlv.co.il/past-players/1080/%D7%90%D7%9E%D7%99%D7%A8-%D7%A9%D7%9C%D7%97/#content עמוד השחקן] באתר הרשמי של מכבי תל אביב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
המנון איי מרשל

פוראבר מרשל איילנדס או בעברית איי מרשל לעד הוא ההמנון הרשמי של מדינת איי מרשל. ההמנון נכתב על ידי הנשיא לשעבר של המדינה אמטה קבואה.

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! מרשלית !! אנגלית
|-
|<poem>האי (הלב) שלי שוכן מעבר לאוקיינוס;
כמו זר פרחים על פני הים;
עם (ה)אור של "מֵקַר" מהרחק למעלה;
הזורח עם הבוהק של קרני החיים;
הבריאה הנפלאה של אבינו;
הורישה לנו את מולדתנו;
לעולם לא אעזוב את ביתי היקר והמתוק;
אלוהי אבותינו, הגן על איי מרשל וברך אותם לעד.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Aelon eo ao ion lometo;
Einwot wut ko loti ion dren elae;
Kin meram in Mekar jen ijo ilan;
Erreo an romak ioir kin meram in mour;
Eltan pein Anij eweleo im woj;
Kejolit kij kin ijin jikir emol;
Ijjamin Ilok jen in ao lemoran;
Anij an ro jemem wonakke im kejrammon Aelin kein am.</poem>
| dir="ltr" | <poem>My island (heart) lies o'er the ocean;
Like a wreath of flowers upon the sea;
With a (the) light of Mekar from far above;
Shining with the brilliance of rays of life;
Our Father's wondrous creation;
Bequeathed to us, our Motherland;
I'll never leave my dear home sweet home;
God of our forefathers protect and bless forever Marshall Islands.</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

איי מרשל
קטגוריה:איי מרשל: סמלים לאומיים
הגווארדיה השחורה

הגווארדיה השחורה - כל מה שאסור לדעת על שוד הקופה הציבורית הוא ספר מאת ירון זליכה, שהיה החשב הכללי במשרד האוצר בשנים 2003 עד 2007. הספר יצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 2008.

==רקע==
זליכה מונה על ידי שר האוצר, בנימין נתניהו. זליכה מתאר את נתניהו באורח חיובי ביותר, כמי שניצב לצידו ללא סייג, ותמך בו ללא היסוס במאבק בשחיתות.

הספר מוקדש למתקפה חריפה על השחיתויות שגילה זליכה, לפי דבריו, בניהול כספי המדינה. זליכה מצביע על מי שהיה שר האוצר ומאוחר יותר ראש הממשלה, אהוד אולמרט, כמי שפעל נחרצות למען חבריו בעלי ההון, בניגוד לכללי המינהל התקין. במיוחד בא הדבר לידי ביטוי בפרשת המכרז להפרטת בנק לאומי, שבה, לפי זליכה, התנהג אולמרט כעושה דברה של קבוצת פרנק לואי, ופעל לשנות את כללי המכרז כך שיתאימו במיוחד עבורה, ובצורה שהייתה עלולה לעלות בהפסד מאות מיליוני שקלים לקופה הציבורית בישראל. אולמרט היה בקשרים חברתיים הדוקים עם פרנק לואי ועם אנשיו. זליכה מתאר כיצד תעתע באולמרט בניסיון למנוע ממנו להכשיל את המכרז. האשמותיו של זליכה הובילו לפתיחת חקירה פלילית נגד אולמרט, שתרמה בסופו של דבר, לצד פרשות אחרות, להחלטתו להתפטר מראשות הממשלה. נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר סתר כמה מהאשמותיו העובדתיות של זליכה ועל כן הוא מואשם על ידיו כאילו שיקר בחקירת משטרה. גם את היועץ המשפטי מני מזוז, ובפרט את אחותו, ימימה מזוז, היועצת המשפטית של משרד האוצר, מאשים זליכה ברפיון ידיים מול השחיתות ובניגוד אינטרסים.

האשמה חמורה במיוחד מפנה זליכה לשר בנימין בן אליעזר, שאמר לזליכה, בעקבות האשמותיו נגד אולמרט: "אם תעז להפליל את ראש הממשלה, אתה עלול לגמור עם עשרה כדורים בגב. אני מזהיר אותך. שלא תעז להפליל את ראש הממשלה" (עמ' 300).

זליכה מתאר שחיתות ובזבזנות ששררו במגזר הציבורי, בין השאר נמנעה המדינה מלחייב במס הכנסה הטבות שכר גדולות לעובדים במגזר הציבורי, כך שהעובדים קיבלו סכום גדול מהמגיע להם, עד שהדבר תוקן בידי זליכה. המדינה דחתה תשלום חובות לספקים, עד כדי העמדתם בסכנה של פשיטת רגל. זליכה מספר שביטל נוהג זה.

זליכה פעל לשינוי אופן הדיווח החשבונאי של המדינה, כך שיעמוד בתקנים בינלאומיים. החשב הכללי הקודם, ניר גלעד, יעץ לו שלא להתעסק בעניינים שעלותם קטנה מ-20 מיליון ש"ח מפאת חוסר זמן, המלצה שמוצגת בידי זליכה כסמל להשלמה עם בזבזנות של כספי ציבור. ניר גלעד מותקף גם על פרשת מכירת בתי הזיקוק, שבה גילה יחס נדיב במידה בלתי סבירה כלפי סמי עופר ואחיו יולי עופר, מכירה שזמן מה לאחריה מונה גלעד למנכ"ל החברה לישראל של האחים עופר.

זליכה מציין שספג ביקורת ולעג בעיתון "גלובס", ומייחס זאת להתעקשותו שבעלי "גלובס", אליעזר פישמן, לא ייהנה מתנאים בלתי שוויוניים בעניין חובות חברות הכבלים.

==קישורים חיצוניים==

* בועז ארד, [http://www.anochi.com/index.php?option=com_content&task=view&id=649&Itemid=2 ספרו של ד"ר ירון זליכה "הגווארדיה השחורה"], באתר "אנכי"
* 
* 
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ישראל: שחיתות
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:כלכלת ישראל בתרבות
חוויית היינקן

תצוגה במוזיאון
חוויית היינקן (Heineken Experience) הוא מוזיאון המוקדש להיסטוריה של מבשלת הבירה היינקן. המוזיאון ממוקם באמסטרדם שבהולנד, בבניין אשר שימש את מבשלת הבירה בין השנים 1867–1988, והיה המבשלה הראשונה של החברה.

המוזיאון הוקם בשנת 1991 ומציג את ההיסטוריה של המבשלה, את דרכי הבשלת הבירה, וכן פועלים במקום שני ברים. המוזיאון מהווה חלק מהמסלול האירופי למורשת תעשייתית.

בשנת 2009 שופץ המוזיאון, ועודכנו רוב תכניו ותחנותיו. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים
קטגוריה:אתרי מורשת תעשייתית באירופה
היינקן
אני וסימון ומואיז הקטן

אני וסימון ומואיז הקטן הוא פזמון שחיבר יוסי בנאי והלחין חנן יובל ב-1979, המתאר את זיכרונותיו של בנאי מילדותו בשכונת מחנה יהודה בירושלים.

== תוכן השיר ==
בשיר מתואר, לעיתים בעגה ירושלמית, הווי ילדותו של בנאי עם שני חבריו הטובים: סימון ומואיז הקטן. השניים הם האחים שמעון (נפטר ב-3 ינואר 2023) ומשה יאיר, בני יעקב יאיר וריינה לבית מזרחי "לוס פלאטרוס" - הצורפים מירושלים. השניים הכירו את בנאי מנחלאות: הוא גר במחנה יהודה והם בזיכרון טוביה, והם הפכו לחברים קרובים, אף על פי שלא למדו יחד בבית הספר. השניים למדו באותה כיתה בתלמוד תורה "מזרחי", בעוד שבנאי למד באליאנס. בן כיתתם יוסף בן ניסן (בתמונה: יושב שלישי משמאל) סיפר כי סימון היה מבוגר ממואיז בשנה וחודשיים, והם נשלחו ללמוד יחד באותה כיתה, כדי לחסוך ולקנות תיק אחד, קלמר אחד, ספר ומחברת ולחלוק את הציוד. אמם אמרה על כך בלדינו: "דוֹס קוּלוֹס אן אוּן פנטלון", כלומר "שני ישבנים במכנס אחד".

בשיר מתוארים המשחקים "סמל" וסוס ארוך. ניכרת בו גם השפעת הקולנוע של אותם ימים על משחקי הילדות: . בנוסף מתוארות הצגות יומיות בקולנוע רקס, ששכן בפינת רחוב פרינסס מרי (לאחר מלחמת העצמאות שונה השם לרחוב שלומציון המלכה) ורחוב הלל, ובו הוצגו סרטי חברת "נייל פילם" המצריים, וכן סרטים אמריקאים. הקולנוע חדל לפעול בעקבות הצתתו בידי אנשי האצ"ל ב"פעולת תגמול" ב-4 בדצמבר 1947. הוא ננטש ולאחר מכן נהרס. עץ התות המוזכר בשיר () הוא כנראה זה המצוי בגינה ברחוב כרמל בשכונת אוהל משה, הנקראת בשם "גן התות".

== גרסאות כיסוי לשיר ==
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי של קרח תשע (בהופעות בלבד), חנן יובל (מלחין השיר) וארנון פרידמן.

== בעקבות החברים ==
בסרט התעודה "מכתבים ברוח" (המבוסס על יצירתו באותו שם) הציג בנאי את חברי הילדות שלו, האחים שמעון ומשה יאיר.

== המופע בעקבות השיר ==
השיר נחשב לאחד השירים המזוהים ביותר עם בנאי. הפופולריות של השיר, בעל הנופך הנוסטלגי, אף הובילה ליצירת מופע בשם זה באותה שנה, בכיכוב בנאי (המופע כלל שירים ומערכונים). בתוכנית נכללו גם שירים נודעים אחרים שלו (כמו "על כל אלה" שחיברה נעמי שמר לתוכנית, כמו גם מערכונים). בנאי הופיע עם התוכנית ב-1980–1981.

ב-2002 הוציאה "הד ארצי" את המופע "אני וסימון ומואיז הקטן" כחלק מסדרת "מבראשית".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=V-1-d6YkvNI המופע 'אני וסימון ומואיז הקטן'] בתיאטרון ירושלים 1981, בערוץ של רשות השידור ביוטיוב.
* 
* דויד פרץ, [http://www.tarbut.cet.ac.il/ShowItem.aspx?ItemID=4ba295d8-b457-4ccb-8372-d0046575ad76&lang=HEB ניתוח השיר אני וסימון ומואיז הקטן], באתר תרבות.il
* עופר גביש, [https://www.gavisho.com/אני-וסימון-ומואיז-הקטן סימון, מואיז, יוסי בנאי], באתר של גביש
* זה הסוד שלי, [http://www.iba.org.il/program.aspx?scode=2180904 תוכנית 10 לעונה], בהגשת אבי נוסבאום, מאיר עוזיאל, סלוצקי ודומינגז עם סימון ומואיז הקטן, דצמבר 2016, באתר רשות השידור, החל מדקה 18.
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי יוסי בנאי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על ירושלים
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:שירים על ילדות
קטגוריה:שירי 1980
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי חנן יובל
קטגוריה:מחנה יהודה
קטגוריה:שירים המבוססים על אנשים אמיתיים
מוסקיטו (כטב"ם)

מוסקיטו הוא מיקרו-כטב"ם מתוצרת מפעל "מלט" של התעשייה האווירית לישראל המאפשר לאסוף מודיעין חוזי בזמן אמת באזורים מוגבלים ובשטח בנוי. פותחו שתי גרסאות של ה"מוסקיטו": "מוסקיטו 1" ו"מוסקיטו 1.5".

ה"מוסקיטו" נושא מצלמת וידאו זעירה ויכול לשדר את המידע בזמן אמת. הוא מסוגל לטוס באופן אוטונומי בעזרת GPS על-פי נתיב טיסה שהוגדר לו לפני המשימה, עם אפשרות התערבות של המפעיל במהלכה. קשר דו-כיווני בין ה"מוסקיטו" למפעילו נעשה באמצעות תקשורת רדיו בקו ראייה. ה"מוסקיטו" משוגר מהיד או בעזרת בנג'י ונוחת על גחונו. הוא מונע על ידי מנוע חשמלי קטן עם מדחף דו להבי מדגם B-013 מתוצרת בנטל אינדוסטריז.

פיתוח ה"מוסקיטו" החל ב-2001. טיסת הבכורה של ה"מוסקיטו 1" נערכה ב-1 בינואר 2003. משקל ההמראה המרבי של ה"מוסקיטו 1" הוא 250 גרם וזמן השהות שלו באוויר הוא עד 40 דקות. משקל ההמראה המרבי של הגרסה המתקדמת יותר של הכטב"ם, ה"מוסקיטו 1.5", הוכפל ל-500 גרם וזמן השהות שלו באוויר הוארך ל-60 דקות.

הכטב"ם הוכנס לשימוש בזרוע היבשה של צה"ל.

== מאפיינים (מוסקיטו 1.5) ==
=== מאפיינים כלליים ===
* מוטת כנפיים: 34 ס"מ
* אורך: 30 ס"מ
* משקל המראה מרבי: 500 גרם

=== ביצועים ===
*שהות באוויר: עד 60 דקות 
*טווח: 1.5 ק"מ
*סייג רום: 300 רגל

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.iai.co.il/Default.aspx?docID=36275&FolderID=33848&lang=he מוסקיטו], באתר התעשייה האווירית לישראל

קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים ישראליים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: כלי טיס בלתי מאוישים
חברה שקופה

חברה שקופה הוא הסדר עתידי בדיני המס בישראל מכוח תיקון 132 לפקודת מס הכנסה (סעיף 64א1). ההסדר דומה באופיו להסדר אמריקאי המכונה S-corp (מוסדר בפסקת משנה S לקוד מס ההכנסה האמריקאי). משמעות ההסדר היא כי ההכנסות וההוצאות של החברה תיוחסנה לבעלי המניות של החברה בהתאם לחלקיהם בזכות לרווחים בחברה.

הערה: ערך זה מתייחס לחברה שקופה לפי הדין הישראלי בלבד. קיימים הסדרים דומים בדיני המס של מדינות אחרות.

==התנאים לחברה שקופה== 
לפי סעיף 64א1(א) בפקודת מס הכנסה, חברה שקופה היא חברה תושבת ישראל שעומדת בתנאים הבאים:
# החברה אינה חברה ציבורית כהגדרתה בחוק החברות ולפי תקנונה לא ניתן לשנות את סיווגה לחברה כזאת.
# מספר בעל המניות של החברה אינו עולה על 50 או על מספר גבוה יותר אם נקבע בחקיקת משנה.
# כל בעלי המניות הם יחידים תושבי ישראל.
# המניות הן מאותו סוג, למעט מניות המקנות זכויות הצבעה.
# הזכות לרווחי החברה מוקנית מכוח המניות בלבד.
# זכותו של בעל מניות לרווחים זהה לזכותו לנכסי החברה בעת פירוק החברה.
# החברה אינה "מוסד כספי" כהגדרתו בחוק מס ערך מוסף.
# החברה ביקשה להיחשב כחברה שקופה בהודעה שנמסרה לפקיד השומה בתוך 60 יום מיום התאגדותה.

==מיסוי חברה שקופה==
לצורך חישוב המס, שיעור המס, קיזוז הפסדים ופטורים ממס תיחשב הכנסתה החייבת והפסדיה של החברה השקופה כהכנסתם או הפסדם של בעלי מניותיה, בהתאם לחלקיהם בזכויות לרווחים בחברה. סיווג ההכנסה או ההפסד לא משתנה אצל בעל המניות (למעט במקרים מסוימים). כך, למשל, על-פי חוק המיסוי, המוכר רשאי לפרוס את הרווחים החייבים במס שבח על-פני תקופה של 4 שנים טרם המכירה, וכך להקטין את גובה מדרגות המס שהוא חייב בהן ולהפחית את שיעור המס שישלם. הרציונל הוא שהשבח לא נוצר בשנת המכירה בלבד, אלא נצבר במהלך תקופה ממושכת. ואולם, הזכות לפרוס את השבח נתונה רק לנישום יחיד ולא לחברה. חריג לעניין זה הוא חברה משפחתית וחברה שקופה, כהגדרתה בפקודת מס ההכנסה. 

==ההסדר החקיקתי==
ההסדר היה אמור להיכנס לתוקף ב-2003 ויש שיאמרו טרם לכן. הוא אינו תקף עדיין משום שלא נחקקה לצידו חקיקת משנה כנדרש. 
הסדר החברה השקופה נועד להחליף את ההסדרים הקיימים כיום באמצעות חברות הצינור הישראליות: חברה משפחתית וחברת בית. נקבע כי מרגע שיכנס ההסדר לתוקפו תהפוכנה כל חברות הצינור לחברות שקופות, אלא אם תודענה אחרת לפקיד השומה.

קטגוריה:דיני מיסים