OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דונבאס ארנה

חזית האצטדיון. מאי [[2015.]]
דונבאס ארנה (באוקראינית: Донба́с Аре́на) הוא אצטדיון כדורגל במרכז העיר דונצק שבאוקראינה. בניית האצטדיון, המכיל כ-50,000 מקומות ישיבה, החלה בשנת 2005 והסתיימה בשנת 2009 בעלות 400 מיליון דולר. החל מעונת ועד , שימש האצטדיון כמגרשה הביתי של קבוצת שחטאר דונצק. האצטדיון אירח מספר משחקים במסגרת טורניר יורו 2012.

בעקבות משבר אוקראינה האצטדיון הופקע על ידי שלטונות הרפובליקה העממית של דונצק.

==תכנון ובנייה==
האצטדיון, שנבנה בשטח פארק לנין קומסומול במרכז העיר, מזכיר במראהו צלחת מעופפת בשל צורתו האליפטית ומבנהו המזוגג. גג האצטדיון משופע מכיוון צפון לדרום ותכנונו תורם לתאורה ולאוורור הטבעיים, בנוסף להתמזגותו החזותית של האצטדיון עם הסביבה.

===הפארק===
מחוץ לאצטדיון הוקם פארק חדש, בו נשתלו עצים חדשים במקומם של עצי הפארק הישן באתר. הפארק תוכנן להתאים לצבעי קבוצת שחטיור דונצק, ועלי העצים שנשתלו נצבעים כתום בהיר ואדום במהלך הסתיו. בנוסף כולל הפארק מיני שיחים ופרחים רבים, מזרקות ומרכז קניות. עלות בניית הפארק ומתקניו נאמדת בכ-40 מיליון דולר.

===היציעים===
במרבית היציעים באצטדיון מותקנים כיסאות פלסטיק בצבע כתום, פרט לשכבה התחתונה בה הורכב הכיתוב "שחטאר דונצק" באנגלית באמצעות כיסאות בצבע לבן שהותקנו בין כיסאות בצבע שחור. פרט ליציעים הרגילים כולל האצטדיון 170 מושבים מיוחדים לבעלי מוגבלויות, 76 תאי שדרנים, תא עיתונאים ותא אח"מים.

===פתיחת האצטדיון===
האצטדיון נפתח בטקס רב רושם שנערך ב-29 באוגוסט 2009, בו חלים באוקראינה אירועי יום דונצק. חלקו הראשון של הטקס כלל מופעי ריקוד וכוראוגרפיה, הופעות של אמני פופ רוסים ואוקראינים, נאומים של פוליטיקאים ואנשי מפתח והצגת סגל השחקנים של שחטאר דונצק. חלקו השני של הטקס התמקד בהופעתה של הזמרת האמריקאית ביונסה נואלס ובמופע זיקוקים. בטקס נכחו אישים רבים מצמרת הפוליטיקה המקומית ובהם הנשיא ויקטור יושצ'נקו, ראש הממשלה יוליה טימושנקו ומנהיג מפלגת האופוזיציה, ויקטור ינוקוביץ'.

===בעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה===
כחלק ממשבר אוקראינה נפגע האצטדיון מהפגזה ארטילרית כחלק מקרב בין בדלנים פרו-רוסים לבין הכוחות המזוינים האוקראינים. האצטדיון נהרס והוצא מכלל שימוש למספר שנים.

בקיץ 2014 האצטדיון הופקע על ידי הרשויות הבדלניות של הרפובליקה העממית של דונצק. ב־31 במאי 2018 שוקם הדשא באצטדיון וחזר לשמש בעיקר לאירוח משחקי ידידות שונים. באפריל 2021 נודע שהאצטדיון עודנו במצב טוב, אך הדשא אינו מתוחזק והמושבים הכתומים הבוהקים ביציעים נראים מוכתמים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל באוקראינה
קטגוריה:שחטאר דונצק
קטגוריה:דונצק: ספורט
פאיזה רושדי

פאיזה רושדי או פאיזה רוג'די (בערבית: فايزة رشدي; 1921 – 29 בינואר 2003) הייתה זמרת יהודייה מצרייה-ישראלית שנודעה, בין השאר, בהופעותיה עם תזמורת קול ישראל בערבית בניצוחו של זוזו מוסא.

==קורות חיים==
רושדי נולדה לרחל ודוד באלכסנדריה, מצרים בשם מרים בונן למשפחה בת שלושה ילדים. כשהייתה בת 7 נפטר אביה.
בגיל שמונה זכתה בתחרות כישרונות ארצית. פאטמה רושדי, זמרת ושחקנית מצרית מצליחה באותה עת החליטה לאמץ את מרים ללהקתה. מרים החליטה לנצל את כישרונה בתחום הזמרה לטובת פרנסת המשפחה ואימצה את שם הבמה "פאיזה רושדי" ("אל פאיזה" היא "הזוכה" בערבית). בעקבות ההצלחה עברה המשפחה לקהיר.
היא פיתחה קריירה של זמרת ושחקנית קולנוע בקהיר ובאלכסנדריה והושמעה ברדיו במצרים.
הגיעה לראשונה להופעות בארץ ישראל ב-1946.

בשנת 1951, בעקבות מות האם, עלתה עם שני אחיה לישראל. כשהחל הרדיו הישראלי להשמיע אותה, הפסיקו להשמיע אותה בארצות ערב.
זמן קצר לאחר עלייתה נשאה לראשונה. בעלה היה מהמר כפייתי ובזבז את רוב הכסף שהביאה עמה ממצרים. בני הזוג התגרשו לאחר כארבע שנים.
ב-1954 נכנסה לרשות השידור כזמרת מובילה בתזמורת קול ישראל בערבית בניצוחו של זוזו מוסא. נכתבו לה כ-250 שירים, ביניהם שירים הכוללים בתים ופזמון, וכן מוושאחאת אנדלוסיים, מאוואלים, שירים עממיים מצרים, סורים ועיראקים שנכתבו במיוחד בשבילה. היא הושמעה ברדיו והופיעה בשנות השבעים בתוכניות של הטלוויזיה בערבית עם משה אליהו. בין הכותבים והמלחינים שעבדו איתה: פלפל ג'ורג'י, האחים סלאח ודאוד אל-כוויתי, זוזו מוסא, נעים רג'ואן, אלברט אליאס, זכי סורור ועוד.

ב-1967, במלחמת ששת הימים, נמצא תקליט שלה ברדיו רמאללה, שהובא ממצרים עם שיר שהוקלט במצרים שנקרא 'רחו אל חבאאיב וון'. 

בתחילת שנות השישים נישאה בשנית ליצחק תוסיה כהן וילדה את בתה היחידה, יפה תוסיה כהן, לימים שחקנית וזמרת. בעקבות נישואיה הפסיקה להופיע. בשנת 1965 נפרדו בני הזוג ורושדי שבה להופיע.
פאיזה רושדי הופיעה במשך השנים בארץ ובעולם.
היא נפטרה בכ"ו בשבט תשס"ג (29 בינואר 2003) ונטמנה בבית העלמין ירקון. 

הסרט התיעודי "אמא פאיזה", שתיאר את מערכת היחסים בין פאיזה לבתה, בבימויה של סיגלית בנאי, הוצג בערוץ 1 במסגרת "הסיפור האמיתי".

בשנת 2011 הוציא המוזיקאי דודו טסה את אלבומו "דודו טסה והכוויתים", המורכב כולו מחומרים של סבו ואחיו, דאוד וסאלח אל כוויתי. בתקליט זה משולבים שניים משיריה של רושדי, כולל דגימות מקולה.
רושדי עדיין מושמעת ברדיו בערוץ הישראלי בערבית ונראית מדי פעם בערוץ הראשון ובערוץ 33 של הטלוויזיה הישראלית בקטעי ארכיון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 	
* [http://www.youtube.com/watch?v=zeoxm-xJp7I פאיזה רוג'די ותזמורת רשות השידור] מיוטיוב
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות יהודיות מצריות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות מצריות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים מצרים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:משפחת תוסיה כהן
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
הזמנה לארכיאולוגיה

הזמנה לארכיאולוגיה - "פרקים בארכיאולוגיה עיונית" הוא ספרו של פרופסור רוני רייך בהוצאת דביר הוצאה לאור, 1995. הספר עוסק במהותו של תחום מדע הארכאולוגיה, דרך המחשבה והפעולה של הארכאולוג, כיצד הוא אוסף נתונים בחפירה ארכאולוגית, כיצד הוא מפרש את הנתונים האלה, ועל אלו קשיים עליו להתגבר בכל תהליך החפירה מרגע ייזום החפירה ועד פרסומה. הספר מופיע ברשימה הביבליוגרפית של סטודנטים לארכאולוגיה באוניברסיטאות.

==הנושאים בהם עוסק הספר==
* ארכאולוגיה: חקר האדם באמצעות חקר תרבותו החומרית.
* תל העתיקות, סטראטיגרפיה, כרונולוגיה יחסית, השבר מייצג את השלם, ההצטברות הרצופה וההצטברות הבדידה.
* הנתון הארכאולוגי
* תעודות כתובות מול ממצא ארכאולוגי, כתובות
* חפצים מעשי ידי אדם, כלי חרס
* תיארוך הממצאים הארכאולוגיים, כרונולוגיה של מצרים, הכרונולוגיה של אשור ובבל, הכרונולוגיה של מלכי ישראל ויהודה, הכרונולוגיה של העולם היווני-הלניסטי, תיארוך באמצעים פיזיקליים.
* ממצאים ארכאולוגיים כעזר לתיארוך כלי חרס, טיפולוגיה, מטבעות.
* דרכי המחקר והפרשנות של הממצא הארכאולוגי, חקירה ארכאולוגית וחקירה משטרתית, כלל ופרט, אינדוקציה ודדוקציה, הקבלה, פרשנות הממצא הארכאולוגי, בעיות פתוחות.
* ארכאולוגיה, אנתרופולוגיה והיסטוריה, הארכאולוגיה החדשה.
* העבודה הארכאולוגית בשדה, היכן לחפור, קצב החפירה, יחסים סטרטיגרפיים, כמה לחפור, הצורך בתעוד, בתי קברות, תיארוך מוחלט, הסקר הארכאולוגי, חפירות פרהיסטוריות וחפירות תת-ימיות.
* תרבות חומרית
* אתיקה ארכאולוגית, שמירת אתרי עתיקות, סחר בעתיקות, ארכאולוגיה ברשות המדינה, שימור אדריכלי, ארכאולוגיה מטעם.

בנוסף, כדי להקל על הארכאולוג המתחיל מספק הספר, לוח תקופות בארץ ישראל מהתקופה הפלאוליתית התחתונה ועד המנדט הבריטי, מילון למונחי ארכאולוגיה, וכן רשימת ביבליוגרפית נבחרת.

קטגוריה:ספרי ארכאולוגיה
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:ספרי 1995
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
האש בראונס

האש בראונס בארוחת בוקר, לצד ביצים ובייקון
האש בראונס (באנגלית: Hash browns) היא צורת הכנה פשוטה של תפוחי אדמה חתוכים מטוגנים, מהמטבח הבריטי והאמריקאי. תפוחי האדמה יכולים להיות קצוצים, מגוררים, חתוכים לרצועות או לקוביות. בחלק מהתרבויות, השם מתייחס לכל אחד מחיתוכים אלו ובחלק מהתרבויות רק לחיתוך ספציפי.

האש בראונס פופולרים בדיינרים בצפון אמריקה. בדרך כלל מלווים המבורגר (כשהם בחיתוך הום פרייס), או ארוחת בוקר. בחלקים מסוימים של בריטניה האש בראונס הם שאריות מחית תפוחי אדמה מטוגנות.

השם האש בראון הוא קיצור ל-hashed brown potatoes, כלומר, תפוחי אדמה קצוצים מושחמים.

==ראו גם==
* לביבה
* רושטי
* טוגנים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:מאכלי חנוכה
אבנים גדולות מן השמים

אבנים גדולות מן השמים הוא ספרם של הארכאולוג פרופסור רוני רייך, דובי טל ומוני הרמתי, טייסים לשעבר של חיל האוויר הישראלי המתמחים בצילום אווירי.
הספר יצא בהוצאת רשות העתיקות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, בפורמט אלבומי, בסדרת קו האופק. אורך הספר 239 עמודים. הספר כולל מידע על האתרים הארכאולוגיים החשובים בארץ ישראל, הסבר קצר ותמונות של האתרים ממעוף המסוק.

==מקור שם הספר==
הביטוי "אבנים גדולות מן השמים" מופיע בספר יהושע בסיפור מלחמתו של יהושע בן נון בחמשת מלכי האמורי (פרק י, ה) "מֶלֶךְ יְרוּשָׁלִַם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן מֶלֶךְ יַרְמוּת מֶלֶךְ לָכִישׁ מֶלֶךְ עֶגְלוֹן". ה' מרגיע את יהושע ואומר לו שיסייע לו במלחמתו, ובעת מנוסת האמורים השליך עליהם אבנים גדולות מן השמים, (פרק י, ח-יא) "ח וַיֹּאמֶר ה' אֶל יְהוֹשֻׁעַ אַל תִּירָא מֵהֶם כִּי בְיָדְךָ נְתַתִּים: לֹא יַעֲמֹד אִישׁ מֵהֶם בְּפָנֶיךָ. ט וַיָּבֹא אֲלֵיהֶם יְהוֹשֻׁעַ פִּתְאֹם: כָּל-הַלַּיְלָה עָלָה מִן הַגִּלְגָּל. י וַיְהֻמֵּם ה' לִפְנֵי יִשְׂרָאֵל, וַיַּכֵּם מַכָּה גְדוֹלָה בְּגִבְעוֹן; וַיִּרְדְּפֵם דֶּרֶךְ מַעֲלֵה בֵית-חוֹרֹן וַיַּכֵּם עַד-עֲזֵקָה וְעַד-מַקֵּדָה. יא וַיְהִי בְּנֻסָם מִפְּנֵי יִשְׂרָאֵל, הֵם בְּמוֹרַד בֵּית-חוֹרֹן וַה' הִשְׁלִיךְ עֲלֵיהֶם אֲבָנִים גְּדֹלוֹת מִן הַשָּׁמַיִם עַד עֲזֵקָה וַיָּמֻתוּ, רַבִּים אֲשֶׁר מֵתוּ בְּאַבְנֵי הַבָּרָד מֵאֲשֶׁר הָרְגוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל בֶּחָרֶב."

==שימוש בצילום אווירי בארכאולוגיה==
הצילום האווירי הוא כלי עבודה שימושי מאוד בארכאולוגיה. לעיתים קרובות ניתן לראות בצילום אווירי פרטים שלא ניתן להבחין בהם מהקרקע. מהצילום האווירי ניתן להבחין בתבנית, כאשר מהקרקע רואים רק אבנים או סלעים מבלי להבחין בצורת המבנה הכולל. דוגמה טובה לכך היא צילום נמל קיסריה: במבט מהאוויר מתגלה בבירור מבנה הנמל, השקוע במים בגלל עליית מפלס המים מאז שהנמל נבנה. יתרונו של הספר הוא צילום כל האתרים במבט אווירי, המאפשר הבנה יותר טובה של האתרים.

==פרקי הספר==
כל פרק כולל הסבר על התקופה הארכאולוגית, ולאחריו על גבי עמוד אחד או שניים, הסבר על האתר שנכתב על יד רוני רייך, וצילומים ממעוף הציפור הכוללים תצלום גדול ומספר תצלומים קטנים.
* פרק 1 - העידן הפרהיסטורי ותקופת הברונזה.
* פרק 2 – תקופת ההתנחלות והבית הראשון, התקופה הישראלית
* פרק 3 - תקופת הבית השני (התקופה הפרסית-הלניסטית).
* פרק 4 – שלטון רומי
* פרק 5 – התקופה הביזנטית
* פרק 6 - התקופה המוסלמית הקדומה
* פרק 7 - שלטון הצלבנים
* פרק 8 – התקופה המוסלמית המאוחרת

בנוסף, מספק הספר לוח תקופות בארץ ישראל מהתקופה הפלאוליתית התחתונה ועד סוף התקופה העות'מאנית בארץ ישראל.

קטגוריה:ספרי 1994
קטגוריה:חיבורים בארכאולוגיה של ארץ ישראל
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור
פילה

פילה בקר
פילה (ירוק בהיר)
פִילֵה (מצרפתית: filet de bœuf פילה בקר) או מותנית הוא כינויו של נתח בשר, בדרך כלל בקר אך גם חזיר, המצוי בחלק האחורי של גוף הבהמה. הפילה הוא שריר שאינו מאומץ, ולכן כנתח מאכל הוא רך מאוד ונחשב ליוקרתי ויקר. הפילה הוא נתח דל בשומן - פחות מ 5% ממשקלו.

הפילה דורש טיפול קצר מאוד על מנת להכינו למאכל, ויש אף האוכלים אותו כמעט ללא כל עיבוד (סטייק טרטר). הפילה משמש בעיקר להכנת אומצות למשל אומצה מפולפלת, אך יש העושים בו שימוש להכנת צלי ואף לתבשילים. הפילה נחשב נתח בעל טעם עדין יחסית לרוב נתחי הבקר, ולכן שפים רבים עושים בו שימוש להפגנת היכולת שלהם בהכנת רטבים, כאשר הפילה אינו מאפיל בטעמו על טעם הרוטב. הפילה מהווה אחד משני חלקי אומצת טי-בון הפופולרית, אומצה שכוללת נתח פילה ונתח סינטה, עם העצם המפרידה ביניהם.

פילה הוא הנתח היקר ביותר מבין נתחי הבקר. הגורמים למחיר הגבוה הם הביקוש לנתחי פילה, בצירוף היותו שריר קטן יחסית - פילה מפר בוגר אינו עולה במשקלו על 2 ק"ג.

בהשאלה, נהוג לכנות בשם פילה גם נתחי בשר עוף או דגים, כאשר הכוונה היא לנתח נקי לחלוטין מעור או מעצמות (נקרא על פי החלטת האקדמיה: מגורם).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נתחי בשר
מרקו אורליו סוטו

מרקו אורליו סוטו
תמונתו של סוטו על שטר של 2 למפירה
מרקו אורליו סוטו (בספרדית: Marco Aurelio Soto; 13 בנובמבר 1846 - 25 בפברואר 1908) היה נשיא הונדורס מ-1876 ועד ל-19 באוקטובר 1883. במשך תקופת כהונתו השפיע רבות על התפתחותה של מדינתו.

סוטו נולד בטגוסיגלפה, בירת הונדורס, ב-1846. את לימודיו סיים באוניברסיטת גואטמלה ב-1866 ועסק בעריכת דין. במהרה מונה למזכיר לענייני חוץ בממשלתו של נשיא גואטמלה, חוסה רופינו בריוס. בעקבות מתיחות בין הונדורס לגואטמלה נשלח סוטו לארץ מולדתו כשליח מטעם גואטמלה. ב-1877 נבחר לנשיא הונדורס.

סוטו פעל רבות למען מדינתו. עיקר פעולותיו היו: עידוד ענף המכרות, יצוא בקר, בניית קווי טלגרף ועידוד הקמת קו מסילת רכבת של הקריביים.

ב-1881 נבחר סוטו לכהונה שנייה, אך בעקבות משבר עם נשיא גואטמלה, חוסה בריוס, התפטר ממשרתו ועזב לארצות הברית. בתחילה שהה בסן פרנסיסקו ולאחר מכן בניו יורק.

דיוקנו של מרקו אורליו סוטו מתנוסס על פני שטר בערך נקוב של 2 למפירה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי הונדורס
קטגוריה:ילידי 1846

קטגוריה:נפטרים ב-1908
גירוי

גירוי (לטינית: Stimulus, ברבים Stimuli) הוא כל שינוי שניתן לחִישה או לזיהוי בסביבה הפיזיולוגית של האורגניזם.

רוב הגירויים באים מהסביבה, אך יש גם גירויים אשר מופיעים בתוך האורגניזם. כלומר, מקורם של הגירויים יכול להיות חיצוני או פנימי.

==היבטים פסיכולוגיים וקוגניטיביים==
בפסיכולוגיה, גירוי הוא כל כוח אשר ממריץ את האורגניזם, או חלק ממנו, לפעול.
לגירויים שונים יש השפעות שונות. לדוגמה, לגירוי חזותי יש יכולת גבוהה יותר למשוך את הקשב של האדם בהשוואה לגירוי שמיעתי.

הייצוג של הגירויים הרלוונטיים בסביבתו של האדם הוא השלב הראשון בתהליכי השליטה הקוגניטיביים של התפקודים הניהוליים.

על פי הביהביוריזם, גירוי הוא חלק במערכת הגומלין של גירוי – תגובה, בתאוריות הלמידה השונות. במסגרת התניה קלאסית, גירוי בלתי מותנה הוא כל גירוי המעורר את התנהגות הרפלקס באופן טבעי ללא צורך בתהליך למידה. לעומתו גירוי מותנה הוא גירוי שנקשר לגירוי הבלתי מותנה באופן אסוציאטיבי, כך שבכוחותיו לעורר תגובה מותנה. התגובה המותנה לגירוי המותנה היא תגובה נלמדת.

זמן תגובה הוא מושג המתייחס למהירות שבה נצפה שינוי התנהגותי בעקבות הופעתו של גירוי כלשהו.
*מניעת גירויים חושיים יכולה לגרום להזיות.

==מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים==
קולטני החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם ומספקים כמויות עצומות של מידע אודות הסביבה. גירויים בולטים וגירוים רלוונטיים להתנהגות מעוררים תאי עצב דופמינרגים בקליפת המוח הקדם-מצחית, אשר מעלים את רמת המוליך העצבי דופמין באזור זה.

היכולת של איבר או אורגניזם להגיב לגירויים הבאים מבחוץ נקראת "רגישות". כשגירוי מופעל על קולטן, הרכיב הקולט מעבד אותו לאותות, בתהליך שנקרא "התמרה", והתוצאה ידועה בשם "רפלקס". כל אחד מחמשת החושים של האדם מתאים עצמו לגירוי ייחודי ונפרד.

איברים או חלקים בתוך האורגניזם, יכולים לעורר איברים וחלקים אחרים שנמצאים בתוכו.
למשל, גירוי עצבי הוא התגובה שמתעוררת כששני תאי עצב מעבירים מידע ביניהם. במצב האיזון המתרחש בטבע (הומאוסטזיס), גירוי הוא לרוב המרכיב הראשון שלוקח חלק; בביולוגיה, הגירוי הוא "סוכן" שפועל על רקמות (כשריר, עצב) פעולה (סטימוּלציה) שגורמת לצורה זו או אחרת של פעילות בתא.

==מובנים נוספים==
הפירוש המילולי של המילה "סטימולוס" הוא דרבן או מקל מחודד אשר ממריץ בהמת-עבודה לפעולה.
באופן מטפורי, משמש המונח גם לתיאור חוויה שמניעה פעילות קוגניטיבית, רגשית, מינית, או חברתית, ללא קשר לאפקט העצבי-הגופני.

== ראו גם ==
* חושים
* גירוי סביבתי
* עוררות
** עוררות מינית
* גירוד
* קלט (קוגניציה)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:נוירולוגיה
קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:ביהביוריזם
הארייט שו ויבר

הארייט שו ויבר (באנגלית: Harriet Shaw Weaver; 1 בספטמבר 1876 – 14 באוקטובר 1961), הייתה פעילה פוליטית בריטית, פמיניסטית, עורכת ופטרוניתו של הסופר האירי ג'יימס ג'ויס.

== חייה ==
ויבר נולדה בפרודשאם, צ'שייר ב-1876 לפרדריק, רופא, ולמארי רייט, יורשת עשירה. היא קיבלה חינוך פרטי בבית המשפחה. לאחר שהוריה סירבו לכך שתלמד באוניברסיטה, החליטה להתמקד בעבודה סוציאלית ונרשמה לקורס בבית הספר לכלכלה של לונדון שעסק בכלכלה של יחסים חברתיים. מאוחר יותר נעשתה פעילה בתחום של זכות בחירה לנשים, והצטרפה ל"איגוד החברתי והפוליטי של הנשים" ("Women's Social and Political Union"). 

ב-1913 חברה ויבר לדורה מרסדן, העורכת של כתב העת הפמיניסטי "The Freewoman" ("האישה החופשית"), שנסגר ב-1912, והשתיים הקימו את "The New Freewoman", שלמרות שמו היה ירחון ספרותי. בינואר 1914 הציע עזרא פאונד, שהיה הרוח החיה בכתב העת, לשנות את שמו להאגואיסט, וכך היה.
וויבר מימנה את פעילות כתב העת, שמספר קוראיו היה מצומצם ביותר, ובאמצע 1914 החליפה את מרסדן בתפקיד העורכת.

פאונד, שבנוסף להיותו משורר פעל גם כמגלה כישרונות ספרותיים, שמע על ג'יימס ג'ויס והציע לו לכתוב מאמר בכתב העת. ג'ויס נענה, ובעידודה של ויבר החל לפרסם בהמשכים את הרומן דיוקן האמן כאיש צעיר. הרומן פורסם בשנים 1914-1915. מ-1916 החלה ויבר לממן את ג'ויס באופן סדיר, ושלחה לו סכומי כסף לא מבוטלים. לאחר הוצאת "דיוקן האמן" לאור, החל ג'ויס, שוב בעידודה הפעיל של וויבר, לכתוב את יוליסס. היא נתקלה בסירוב של בתי דפוס להדפיס פרקים מיוליסס, בתואנה שאינם ראויים לדפוס, ונאלצה לסגור את "האגואיסט" בדצמבר 1919. ב-1922 הוצא "יוליסס" לאור בפריז על ידי סילביה ביץ'. ב-1923 עשתה ויבר ניסיון לפרסמו בבריטניה ובארצות הברית, אך העותקים שהודפסו על ידה ונשלחו לשתי המדינות הושמדו על ידי שלטונות המכס.

ויבר הוסיפה לתמוך בג'ויס שנים רבות. הסכומים בהם מימנה את ג'ויס מוערכים בכ-23,000 לי"ש, סכום עתק באותן שנים. עם מותו ב-1941 מימנה את לווייתו, ואף שלחה סכום כסף לא מבוטל לאלמנתו נורה. 

ב-1931 הצטרפה למפלגת הלייבור, וב-1938 למפלגה הקומוניסטית. היא מתה בביתה בסאפרון ולדן שבאסקס ב-1961, ובמותה תרמה את האוסף הספרותי שלה לספרייה הבריטית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ג'יימס ג'ויס
קטגוריה:פמיניסטיות בריטיות
קטגוריה:פעילות פוליטיות בריטיות
קטגוריה:עורכי עיתונים בריטים
קטגוריה:יוליסס
קטגוריה:חברות מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:חברי מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:קומוניסטים בריטים
קטגוריה:עורכות עיתונים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1876
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1961
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1961
דן צ'וי

דניאל (דן) צ'וי (באנגלית: Daniel Choi, נולד ב-1981) הוא יוצא חיל הרגלים של צבא ארצות הברית אשר שירת כקצין לוחם במלחמת עיראק. צ'וי, בנו של כומר בפטיסטי קוריאני-אמריקאי, התפרסם לאחר שקרא תיגר על מדיניות "אל תשאל, אל תספר" של הכוחות המזוינים של ארצות הברית כלפי הומוסקסואלים ולסביות המשרתים בצבא כאשר יצא מהארון במרץ 2009 בריאיון לתוכנית טלוויזיה אמריקאית. מאז עוסק צ'וי בפעילות ציבורית למען זכויות להט"ב.

ביולי 2010 הוחלט להדיח אותו מהצבא עקב יציאתו מהארון, ולאחר שהשתתף בהפגנה שערכה הקומיקאית והפעילה למען זכויות להט"ב קאת'י גריפין מול הבית הלבן.

==השכלה וקריירה צבאית==
דניאל צ'וי הוא בוגר האקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית (וסט פוינט) משנת 2003, עם תואר בערבית ובהנדסת הסביבה.
הוא היה אחד מהמייסדים והדובר של קבוצת הלהט"ב "Knights Out". צ'וי שירת כקצין חיל רגלים בעיראק בשנים 2006–2007. ביוני 2008 הוא הועבר למשמר הלאומי בניו יורק (NYANG).

==יציאתו מהארון ופעילותו הציבורית==
בעקבות יציאתו מהארון במרץ 2009, קיבל דניאל צ'וי מהצבא מכתב שחרור והודח מהצבא. בתגובה, כתב צ'וי מכתב גלוי לקונגרס ארצות הברית ולנשיא ארצות הברית ברק אובמה. במכתב ביקר צ'וי את מדיניות "אל תשאל, אל תספר" של צבא ארצות הברית בטענתו שהיא איננה מוסרית, וכתב: "זו סטירת לחי עבורי, עבור החיילים שלי ועבור עמיתי".

יציאתו מהארון של צ'וי במהלך שירותו הצבאי הביאה עשרות לפעול כמותו, ובהמשך - להקמתה של "Knights Out" - ארגון של בוגרי האקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית אשר שימש כדוברו וכאחד ממייסדיו. הארגון שם לו למטרה "לתמוך בהומואים ולסביות אשר לומדים באקדמיה ולהילחם למען זכותם לשרת בצבא ללא צורך להסתיר את נטיותיהם המיניות, וכן לסייע לבוגרי האקדמיה ללמד את הדור הבא של מפקדי הצבא אודות הקושי וההקרבות שנאלצים לעשות חיילים הומוסקסואלים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים".

צ'וי הוא נואם קבוע באירועי להט"ב רבים, כמו באירועי חודש הגאווה בניו יורק ובקליפורניה. הוא היה הנואם המרכזי בצעדה שנערכה בקליפורניה לאחר שבית המשפט העליון במדינה אישר את "הצעה 8" (תיקון לחוקת המדינה הפוסל נישואים חד-מיניים). ב-27 במאי הוא נשא דברים בהפגנה שהתקיימה מחוץ למלון בברלי הילטון שבבוורלי הילס בעת שהנשיא ברק אובמה נאם באירוע התרמה לוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC).

==ראו גם==

* פרנק קמני
* בהלת הלבנדר

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.democracynow.org/2009/10/13/love_is_worth_it_iraq_war Iraq War Vet Facing Discharge Helps Lead Massive Rally for Gay Rights], "Democracy Now!" </div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
קטגוריה:אנשי צבא להט"בים
כרוב ממולא

כרוב ממולא
כרוב ממולא או יאברק או קאפוסטו או קרוט הוא מאכל ממוצא מזרח אירופי, צפון אפריקאי ובמספר מטבחים נוספים ברחבי העולם במקביל. הוא מורכב מעלי כרוב ממולאים בתערובות שונות. בעבר מאכל זה היה נפוץ בעיקר בקהילות כפריות, בשל הזמינות ועלותו הנמוכה של הכרוב.

==המילוי==
המילוי משתנה ממקום למקום, אך בעיקר מבוסס על אורז ו/או בשר טחון. בשר בקר, כבש או חזיר הם הנפוצים ביותר למילוי. לרוב, התערובת מורכבת גם מבצל, ירקות, ביצים, פטריות ואורז.

==ההכנה==
על מנת להכין כרוב ממולא, יש להשתמש בעלי כרוב גדולים ושלמים. לאחר ריכוך של העלים (על ידי יציקה של מים רותחים או הקפאתם במקפיא), ממלאים אותם בתערובת המילוי, סוגרים את הקצוות, מגלגלים ומניחים בסיר לבישול נוסף. בדרך כלל הבישול הוא ברוטב עגבניות. לצד התבשיל מגישים לעיתים שמנת חמוצה, יוגורט או מיונז. לעמים רבים יש וריאציות שונות של תבשיל זה, שמכינים ומגישים אותו בדרכים שונות.

==ראו גם==
* סרמאלה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090923231344/http://www.yummyfoodies.com/he/posts/76 מתכון לכרוב ממולא] מאתר [https://web.archive.org/web/20090922053333/http://www.yummyfoodies.com/ yummyfoodies]
* 
* [http://www.cooks.org.il/ממולאים/כרוב_ממולא/article-112.html המתכון של סבתא רינה לכרוב ממולא], מאתר Cooks

קטגוריה:ממולאים
ממולא
קטגוריה:המטבח האלבני
נומבט

נומבט
נוּמְבָּט (שם מדעי: Myrmecobius fasciatus) הוא חיית כיס החיה באוסטרליה המערבית. הנומבט הוא מין יחיד בסוגו השייך למשפחת הנומבטיים (Myrmecobiidae). הנומבט ניזון כמעט אך ורק מטרמיטים. בעבר היה הנומבט נפוץ בדרום אוסטרליה, אולם כיום הוא חי רק במספר מושבות ומוגדר כמין בסכנת הכחדה. הנומבט הוא סמל של אוסטרליה המערבית ונעשים מאמצי שימור כדי למנוע את הכחדתו.

הנומבט מכונה גם ולפורטי (Walpurti) או אוכל נמלים מפוספס (Banded Anteater). הוא התגלה לראשונה לאירופאים ב-1831, כאשר משלחת בראשותו של רוברט דייל (Robert Dale) חקרה את עמק אייבון. המין מוין לראשונה על ידי ג'ורג' רוברט וטרהאוס שתיאר את המין בשנת 1836, ואת המשפחה ב-1841.

הסוג נומבט (Myrmecobius) הוא המין היחיד במשפחת הנומבטיים (Myrmecobiidae); אחת משלוש המשפחות בסדרת טורפי הכיס.

הנומבט הוא חיה קטנה וצבעונית, שאורכה 35 עד 45 ס"מ. לנומבט אף מחודד בקצהו וזנב בולט ועבה שאורכו כאורך גופו. צבע פרוותו של הנומבט משתנה ועשוי לנוע מאפור לחום-אדמדם, ולו קו שחור בולט הנמתח מקצה החרטום, דרך העיניים ועד לבסיס אוזניו הקטנות והעגולות. בגבו שישה או שבעה פסים לבנים. על בטנו פרווה בצבע קרם או אפור בהיר. משקלו נע בין 280 ל-550 גרם.

בדומה לחיות אחרות הניזונות מנמלים וטרמיטים לנומבט לסת מנוונת, ללא תפקוד של השיניים והוא איננו מסוגל ללעוס. למרות זאת לנומבט נוסחת שיניים דומה לזו של חיות כיס אחרות. לנומבט לשון דביקה וארוכה היכולה להגיע למרחק של 100 מ"מ מפיו.

בשונה ממרבית חיות הכיס הנומבט פעיל במהלך היום. הנומבט ניזון כמעט אך ורק מטרמיטים, ונומבט בוגר ניזון מעד 20,000 טרמיטים ביום.

הנקבות נכנסות לתקופת ייחום קצרה בינואר. משך ההיריון כ-14 יום, ובסופו מומלטים ארבעה עד שישה גורים. הגורים נשארים צמודים לפטמת אמם עד יולי, אז משאירה אותם האם במאורה, ושבה אליהם מדי לילה כדי להניקם. לקראת תחילת ספטמבר מתחילים הגורים לצאת ממאורתם לתקופות קצרות מדי יום. הם יוצאים בהדרגה מהמאורה, נגמלים מיניקה באוקטובר ומתחילים לאכול טרמיטים בעצמם. בדצמבר הם נפרדים מהאם כדי להקים טריטוריה משל עצמם.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.numbat.org.au/thenumbat/ אתר 1]
* [http://www.numbat.org.au/thenumbat/ אתר 2]

* 

==הערות שוליים==

<div style="direction:ltr;">
* Ellis, E. 2003. "[http://animaldiversity.ummz.umich.edu/site/accounts/information/Myrmecobius_fasciatus.html Myrmecobius fasciatus]" (On-line), Animal Diversity Web. Accessed October 17, 2009
</div>

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' רוברט וטרהאוס
קטגוריה:טורפי כיס
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1836
עצם הכברה

חתך חיצי בגולגולת, עצם הכברה צבועה לבן
עצם הַכְּבָרָה (Ethmoid bone ,TA: Os ethmoidale) היא עצם אי-זוגית, אחת מעצמות הגולגולת. משמעות המילה כברה הוא נפה (כלי מחורר), שזהו התרגום של המקור הלטיני של השם (Ethmoid)<ref></ref>. העצם נמצאת בחלק העליון של חלל האף, בין שתי ארובות העיניים ומפרידה בין חלל האף למוח. חשיבותה נובעת בעיקר מלוח הכברה (cribriform plate), אזור מחורר בעצם אשר דרכו עוברים מהמוח סעיפים של עצב הריח ומגיעים לחלל האף<ref></ref>. עצם הכברה היא עצם ספוגית העשויה משכבות דקות (lamellae) מה שהופך אותה לעצם הכי שבירה בגוף האדם. בשיעורי אנטומיה כשבוחנים גולגולות לרוב במקום של העצם ימצא חלל, משום שהיא נהרסת ומתפרקת בקלות<ref name=":0"></ref>.

העצם בנויה ממשטח עליון ושתי רגליים שאינן צמודות (עם חלל ביניהן). ברגליים ישנם חללי אוויר, שהם הסינוסים האתמואידליים.

עצם הכברה מופרקת עם 13 עצמות גולגולת<ref name=":0" />. עם עצם המצח ועצם היתד (לגוף העצם ולקונכיות שלה), וכן עם עצם האף, הלסת העליונה, עצם הדמעות, עצם החך, קונכיות האף התחתונות ועם המחרשה.

==תפקיד==
עצם הכברה כמו כל עצם מהווה מבנה אנטומי מובחן המיועד לעיגון שרירים והגנה על רקמות. ישנה השערה היא כי גם משמשת חוצץ בין האוויר הנשאף לסינוסים. בעופות נודדים ובבעלי חיים נודדים אחרים קיים בעצם הכברה משקע ביולוגי של מגנטיט. מינרל זה מאפשר לעופות ולבעלי החיים לחוש את כיוונו של השדה המגנטי של כדור הארץ ועוזר להם לנווט באופן דומה לפעולתו של מצפן. מחקרים מראים שבדגים העצם אינה תורמת לניווט<ref></ref>. לבני האדם קיים משקע מגנטיט דומה שתפקידו טרם הובהר, אך ייתכן והוא שריד של תכונה שהייתה לאבותינו ונעלמה במשך השנים. ישנם מחקרים שהראו שיש אנשים שיכולים לכוון את עצמם בכיסוי עיניים לכיוון הקוטב הצפוני, בדיוק מסוים<ref></ref>.

==גלריית תמונות==
<gallery>
תמונה:Gray149.png|עצם הכברה במבט על
תמונה:Gray151.png|עצם הכברה במבט אחורי
תמונה:Gray193.png|חלקו התחתון של חלל המוח במבט על. עצם הכברה צבועה לבן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
כברה
סיוון מלכיאור

סיוון מלכיאור (נולד Sven Purumark) (1951–1991) היה פעיל לזכויות ההומוסקסואלים בישראל, יושב ראש האגודה לשמירת זכויות הפרט ופעיל של הקהילה הגאה בישראל במחצית השנייה של שנות ה-70.
==ביוגרפיה==
מלכיאור נולד בשוודיה כסוון פורומרק (Furumark). הוא היה בנו של הארכאולוג פרופ' ארנֶה פורומארק מנישואיו השניים. מלכיאור עלה לישראל כנער בשנות ה-60, ולאחר עלייתו בחר לעצמו את השם סיוון מלכיאור.

עם הקמת האגודה ל"שמירה על זכויות הפרט" (שלימים הפכה לאגודת הלהט"ב) בשנת 1975 הצטרף לאגודה והיה חבר בוועד האגודה מראשיתו. באספה הכללית הראשונה שנערכה ב-29 בפברואר 1976 נבחר מלכיאור לתפקיד יו"ר האגודה, תפקיד אותו מילא עד פבר' 1977. בפבר' 1977 מלכיאור נבחר שוב כיו"ר הארגון, אך זמן קצר אחר כך הוא התפטר מתפקידו כיו"ר וכחבר וועד האגודה.<ref>ריש גלי 10, מרץ 1977; ריש גלי 11, מאי 1977.</ref> הוא חזר לכהן בוועד האגודה בין ינואר ליולי 1979.<ref>עלון מס' 5 של האגודה לשמירת זכויות הפרט, פבר' 1976; פרוטוקולים של ישיבות ועד האגודה לשמירת זכויות הפרט.</ref>

בנובמבר 1975 היה שותף למפגש בין חברי הוועד לח"כ שולמית אלוני ולמפגש עם היועץ המשפטי לממשלה פרופ' אהרן ברק. מטרת הפגישות הייתה לקדם את ביטול האיסור הפלילי על יחסי מין "שלא כדרך הטבע", לבטיח את הלגיטימיות של האגודה עצמה ולשפר את היחס של משטרת ישראל להומואים באזורי שיטוט (קרוזינג).<ref>פרוטוקולים של ישיבות ועד האגודה לשמירת זכויות הפרט, נובמבר 1975-פברואר 1983.</ref> מלכיאור גם היה שותף לארגון תוכנית מיוחדת של "השעה השלישית" בהנחיית פרופ' ירמיהו יובל שעסקה באופן ראשוני בבעיות בהן הומואים נתקלים בחברה ואשר שודרה ב-2.2.1976<ref>עלון האגודה לשמירת זכויות הפרט מס' 5, פבר' 1976.</ref>.

יש טענות שכבר ב-1974 מלכיאור ארגן את מצעד המסיכות בכיכר מלכי ישראל. כעשרים הומוסקסואלים חבשו מסכות ודרשו מהמדינה שוויון זכויות, אך רובם חבשו מסכות בשל חשש מחשיפה שתגרום לפיטוריהם. מלכיאור היה בין הבודדים שצעדו ללא מסכה. כיום אפשר לתאר פעילות זו כמצעד הגאווה הראשון בישראל. הוא היה היחיד שהעז להתראיין לאחר ההפגנה בפנים חשופות לערוץ הראשון. קיום אירוע כזה טרם הקמת האגודה דורש אימות, וגם הטענה שהוא רואיין בטלוויזיה דורשת בדיקה.

ביולי 1979 התקיימה ההפגנה הלהט"בית הראשונה בישראל על רקע הניסיון להכשיל את קיום הכנס ההעולמי הרביעי של הומואים יהודיים. משתתפי הכנס שהגיעו ממדינות רבות והפעילים הישראליים התארגנו להפגנה שנערכה בכיכר רבין (מלכי ישראל דאז), כשבין המארגנים הישראלים היה גםסיוון מלכיאור. הה<ref>שיחות שיובל יונאי והילה לביא ערכו את משתתפי הכנס;.</ref>וא ארגן הפגנה של הומוסקסואלים שסוקרה בהרחבה במבט לחדשות, כאשר היה בישראל רק ערוץ טלוויזיה אחד. אולם, ניסיונו זה לא עלה יפה והמושג לא הפך לשמיש. סיוון היה פעיל בעיקר למען זכויות ההומוסקסואלים והכרותו עם נשים לסביות החלה רק שהחל להיות פעיל באגודה לשמירה על זכויות הפרט.

בשנת 1982 חזר לשוודיה, וחי עם בן זוג יהודי דתי, שהתאבד כשגילה שנדבקו שניהם באיידס. סיון מלכיאור נפטר בשנת 1991 ממחלת האיידס.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.glbt.org.il/contentItems.php?sectionID=670&itemID=802 סיוון מלכיאור באתר האגודה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:יו"ר אגודת הלהט"ב
קטגוריה:ישראלים ילידי שוודיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מאיידס
אלכסנדר ירמילוב

אלכסנדר (סשה) ירמילוב (נולד ב-12 בנובמבר 1960 בחרקוב, אוקראינה). הוא חותר קיאקים שהתאמן והתחרה בנבחרת הקיאקים של ברית המועצות. ירמילוב זכה ב-3 מדליות זהב ואחת מכסף בקיאק רביעייה. מדליית הזהב הראשונה למרחק של 10,000 מטרים באליפות העולם שנערכה בנוטינגהאם בשנת 1981 (סרגיי קולוקולוב היה בין חברי הצוות) וכן במדליית כסף זכה למרחק 1000 מטר. מדליית זהב שנייה גם היא ל-10,000 מטר באליפות העולם 1982 שנערכה בבלגרד והשלישית ב-10,000 מטר באליפות העולם 1983 שנערכה בטמפרה שבפינלנד.

בשנות ה-90 עלה ירמילוב לישראל ובשנת 2001 החל לאמן את חותר הקיאקים מיכאל קולגנוב בהפועל עמק הירדן.

בשנת 2005 החל לאמן ירמילוב במרכז הימי בטבריה חותרים צעירים והביא אותם להצלחות והשגים רבים, חותרים אלו מהווים כיום חלק מנבחרת הנוער של ישראל בקיאקים.

בשנת 2007 עבר ירמילוב לקנדה, שם חי עם משפחתו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.canoeresults.eu/medals?year=&name=ermilov תוצאות של ירמילוב באליפויות העולם]

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:קיאקיסטים ישראלים
קטגוריה:מאמני ספורט ישראלים
ירון ברוק

ירון ברוק (נולד ב-23 במאי 1961) הוא כלכלן והוגה דעות יהודי אמריקאי-ישראלי. מכהן כנשיא מכון איין ראנד האמריקאי, המקדם את תפיסת העולם הפילוסופית-חברתית של איין ראנד, אובייקטיביזם. היה מרצה בכיר למימון באוניברסיטת סנטה-קלרה בקליפורניה.

== ביוגרפיה ==
ברוק נולד בישראל להורים שעלו אליה מדרום אפריקה. בגיל 16 קרא לראשונה את ספרה של איין ראנד, מרד הנפילים, אשר ממנו הושפע לאמץ את קו המחשבה האובייקטיביסטי. הוא שירת בצה"ל בחיל המודיעין, ולמד בטכניון לתואר ראשון בהנדסה אזרחית, אותו קיבל בשנת 1986.

ברוק המשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת טקסס וקיבל את התואר ב-1989. ב-1994 השלים דוקטורט במימון והחל ללמד באוניברסיטת סנטה קלרה שבקליפורניה, בדרגת מרצה בכיר. ב-2000 מונה ברוק לנשיא מכון איין ראנד ועזב את משרת ההוראה. ב-2003 קיבל אזרחות אמריקנית.

ברוק מעביר פודקסט העוסק באובייקטיביזם וקפיטליזם ברשת TheBlaze האמריקאית. הוא גם מופיע ומתראיין ברשתות אחרות במגוון נושאים, בראשם כלכלה, בערוצי תקשורת מובילים, ביניהם ערוץ פוקס ניוז, שם הוא מופיע מדי שבוע בערוץ הכלכלה וערוץ CNBC. הוא פרסם שורה של מאמרים במגזינים פורבס, וול סטריט ג'ורנל ו-USA Today.

== עמדותיו ==
* כלכלה: בנושאים כלכליים, ברוק מקדם גישה של קפיטליזם בסגנון לסה פר. הוא כותב מאמרים ונואם בנושא באמצעי התקשורת השונים.
* ישראל: באופן כללי דעותיו על ישראל חיוביות בזכות סגנון שלטון מערבי ושמירה על זכויות אדם. עם זאת הוא יוצא נגד מגמות שונות בציונות שהוא רואה כבעייתיות, כמו השפעות חזקות של רעיונות קולקטיביסטים ודתיים.
* המלחמה נגד האסלאם הטוטליטרי: ברוק גורס כי הטרור האסלאמי כנגד המערב נובע משנאה שלהם לתרבות המערב לערכים כמו חופש וערך החיים. זאת בניגוד לטענות אחרות לפיהן הטרור נובע ממגמות סוציו-אקונומיות בעולם הערבי. עוד הוא טוען כי מאחורי הטרור האסלאמי עומדת אידאולוגיה טוטליטרית, ששואפת לא רק לבצע כיבוש של אדמות אלא אף כיבוש של נשמות בכל היבט של החיים, ובסופו של דבר היא רוצה שליטה לא רק על המדינות האסלאמיות ועל שכנותיהן אלא על כל העולם כולו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20091010192854/http://search.forbes.com/search/colArchiveSearch?aname=Yaron+Brook&author=yaron+and+brook&boxes=custom מאמרים של ברוק] במגזין פורבס
* 

קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:איין ראנד
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
נשקיית הקרמלין

נשקיית הקרמלין (ברוסית: Оружейная палата) הוא אחד המוזיאונים הראשונים שהוקמו ברוסיה. המוזיאון, הממוקם בפינה הדרום מערבית של הקרמלין, במוסקבה, בירת רוסיה, הוקם בשנת 1808.
==היסטוריה==
מקורה של נשקיית הקרמלין במחסן הנשק הצארי שהוקם בשנת 1508. הנשקייה שימשה לייצור, תיקון ואחזקה של כלי נשק ושריון. השריונות המפוארים שנוצרו בנשקיה ואיכות העבודה הגבוהה הביא לך שהנשקייה ייצרה גם תכשיטים עבור הצאר.

בנשקייה עבדו יוצרי הנשק האחים ויאקטין, התכשיטן גאברילה אובדוקימוב והצייר סימון אושאקוב.

בשנת 1640 החלה הנשקייה לייצר איקונות ופתחה בית ספר לציור.

בשנת 1711, בעת העברת בירת רוסיה לסנקט פטרבורג, נותרה הנשקייה בקרמלין והמשיכה לייצר כלי נשק ותכשיטים, אולם מרבית האמנים עברו לבירה החדשה, והנשקייה הפכה לבית אוצר עבור האוצרות של בית המלוכה במוסקבה. כמו כן אוחדה הנשקייה עם בית אחסון המרכבות המלכותי, ועם ארון הבגדים המלכותי, ונשמרו בה הכרכרות ובגדי השרד המלכותיים.

בשנת 1806 הורה הצאר אלכסנדר הראשון על הפיכת הנשקייה למוזיאון (הראשון שנפתח במוסקבה). המוזיאון נפתח שבע שנים לאחר מכן.

מבנה המוזיאון הנוכחי הוקם בין השנים 1844–1851 בתכנונו של האדריכל הקיסרי קונסטנטין טון.

לאחר המהפכה הבולשביקית הועברו לאוספי הנשקייה אוצרות שנלקחו ממנזרים ואוספים פרטיים ברחבי רוסיה. חלק מהאוספים נמכרו ברחבי העולם ביוזמת סטלין בשנות ה-30 של המאה ה-20.

בשנת 1960 הפכה הנשקייה למוזיאון הרשמי של הקרמלין.

==מוצגי המוזיאון==
במוזיאון ממוקמת קרן היהלומים של הקרמלין וכן מוצגים במוזיאון אוספים של חפצי אמנות מרחבי אירופה מהמאה החמישית ועד המאה ה-20. בין המוצגים הכתר הקיסרי של רוסיה, כתר מונומכוס, כס השנהב של איוואן האיום, יהלום אורלוב, קסדתו של יארוסלב השני, חרבם של קוזמה מינין ושל דימיטרי פוז'ארסקי, חרבות, שריונות, וכלי שולחן עשויים זהב, כסף, חרסינה ואבנים יקרות.

כמו כן מוצגים במוזיאון אוסף הכרכרות והמזחלות הצארי, ועשר ביצי פברז'ה: מזכרת אזוב, שעון זר השושן הצחור, הרכבת הטרנס-סיבירית, עלה תלתן, הקרמלין, ארמון אלכסנדר, היאכטה המלכותית, יובל השלוש מאות לשושלת רומנוב, אלכסנדר השלישי רכוב על סוס וצבא הפלדה.

<gallery>
Kremlin Armoury.jpg|חזית המבנה
Russian regalia.jpg|תכשיטי הכתר הקיסריים של רוסיה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים
קטגוריה:הקרמלין
קטגוריה:מוסקבה: מבנים
קטגוריה:רוסיה: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:מוזיאונים לתכשיטים
משמר הקרמלין

משמר הקרמלין (ברוסית: Кремлëвский полк - "קרמליובסקי פולק") רשמית ידוע בתור המשמר הנשיאותי (ברוסית: Президентский полк - "פרזידנטסקי פולק") הוא רגימנט המהווה חלק משירות האבטחה הפדרלי של רוסיה ותפקידו לאבטח את מבני הקרמלין ואת ראשי המדינה בעת טקסים ואירועים רשמיים במתחם הקרמלין.

בהתאם לחוק פדרלי מה-8 בדצמבר 1997 המשמר מופקד גם על אש התמיד בקבר החייל האלמוני שבחומת הקרמלין. המשמר הוקם לראשונה ב-7 במאי 1936.

מפקדת המשמר ממוקמת בבניין ארסנל הקרמלין.
==היסטוריה==
עם ההחלטה להעביר את בירת רוסיה מפטרוגרד למוסקבה בראשית 1918 ולמקם את מבני השלטון מחדש בקרמלין, הופקדה האחריות לשמור על מבני הממשלה וראשי השלטון בידי גדוד רובאי לטביה האדום (Latviešu strēlnieki).

בספטמבר 1918 הועבר גדוד הרובאים להילחם בכוחות הלבנים במלחמת האזרחים, ותלמידי בית הספר הגבוה לפיקוד צבאי של מוסקבה הופקדו על משמר מבני הקרמלין. לצורך כך הועברו כיתות בית הספר ומגורי התלמידים לתוך הקרמלין.

באוקטובר 1935 הועבר בית הספר מהקרמלין, וגדוד מיוחד הוקם ב-8 באפריל 1936 להחליף את התלמידים בשמירה על המבנים. ב-28 בינואר 1936 הועבר הפיקוד על המשמר ממשרד ההגנה של ברית המועצות למשרד לענייני פנים (ה־NKVD). ב-8 במאי 1936 שונה שם המשמר מ"פלוגה למטרה המיוחדת" ל"רגימנט למטרה מיוחדת".

בראשית הלוחמה בין ברית המועצות לגרמניה הנאצית בשנת 1941 הוגברה השמירה על מבני השלטון והצבא בקרמלין, אולם יחידות צלפים של המשמר נשלחו בין השנים 1942–1943 להילחם בחזית, והרגו למעלה מ-1,200 חיילים גרמנים. מבין לוחמי הגדוד נפלו בלוחמה 97 לוחמים. ב-23 בפברואר 1944 הועטר הגדוד בעיטור הדגל האדום.

בשנת 1952 אורגן הגדוד מחדש וסופח לק.ג.ב. ב-8 במאי 1967 נכח הגדוד בטקס החנוכה של קבר החייל האלמוני שבגן אלכסנדר.

בשנת 1993 שולב הגדוד בשירות האבטחה הפדרלי של רוסיה. ב-7 במאי 2006 שונה סמל הגדוד והוענקו לגדוד מדים רשמיים חדשים (כולל אימוץ השאקו ההיסטורי) הדומים למדי המשמר הקיסרי אשר היה אחראי לשמירה על הצאר עד שנת 1914.

חלק מהיחידות שוכנות בצריפי לפורטובו בקרבת הקרמלין.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Changing the Guard.jpg|החלפת משמר בקבר החייל האלמוני בגן אלכסנדר שבסמוך לחומת הקרמלין.
קובץ:Victory Day parade on Red Square (2490-10).jpg|משמר הקרמלין בעת מצעד יום הניצחון בכיכר האדומה במוסקבה, 9 במאי 2010.
קובץ:Kremlin regiment 1.jpg|חיילי המשמר במדי טקס.
קובץ:2018 inauguration of Vladimir Putin 13.jpg|חיילי המשמר בטקס השבעת נשיא רוסיה 2018
קובץ:Vladimir Putin inauguration 7 May 2012-1.jpeg|חיילי משמר הקרמלין בטקס ההשבעה של ולדימיר פוטין 2012
קובץ:Russian Honour guards.jpg|משמר כבוד של משמר הקרמלין בטקס ההשבעה של הנשיא דימטרי מדבדב 2008
</gallery>

== קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:הקרמלין
קטגוריה:נשיאות רוסיה
קטגוריה:ארגוני אבטחת אישים
קטגוריה:שירות האבטחה הפדרלי הרוסי
קתדרלת המלאך מיכאל

מבט מ[[כיכר הקתדרלות]]
קתדרלת המלאך מיכאל (ברוסית: Архангельский собор - "ארכאנגלסקי סובור" - קתדרלת המלאך הראשי) הוא שמה של קתדרלה הממוקמת בכיכר הקתדרלות שבמרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה.

==היסטוריה==
הכנסייה הראשונה במקום נבנתה ככל הנראה בשנים 1247–1248. בשנת 1333 במשך הקיץ איוואן הראשון, נסיך מוסקבה בנה קתדרלה חדשה מאבן. בהתאם למסורת זה היה לאות ציון סיום הרעב בנסיכות. ב-20 בספטמבר 1333 הקתדרלה נפתחה לקהל. הקתדרלה הנוכחית הוקמה בין השנים 1505–1508 על פי תכנונו ותחת פיקוחו של האדריכל האיטלקי אָלוֹיזִיוֹ נוּאוֹבוֹ (Aloisio Nuovo) באתר בו הייתה ממוקמת קתדרלה קדומה יותר שנבנתה בשנת 1333.

הקתדרלה בנויה בסגנון הרנסאנס האיטלקי, והיא מעוטרת בתמשיחים (פרסקאות) בסגנון רוסי אורתודוקסי שמקורם מהמאה ה-16 והמאה ה-17 מעדה ידי יאקוב מקזן, סטפן מריאזאן ויוסף ולדימירוב.

הקתדרלה נבנתה ב-5 ראשים וכוללת בתוכה חדר נפרד בחלק המערבי. היא נבנתה מלבנים ומעוטרת באבן לבנה. בכנסייה איקונוסטאזיס עשוי עץ ומצופה זהב שגובהו 13 מטרים, והוא מועטר באיקונות מהמאות ה-17 - ה-19.

נברשות הכנסייה הוצבו במהלך המאה ה-17.

הכנסייה שימשה לטקסים שנערכו לציון הניצחונות הרוסיים, החל מ-1340 ועד המאה ה-17 נהגו נסיכי מוסקבה והצארים של רוסיה להיקבר בכנסייה. בין 54 הקברים בכנסייה ניתן למנות את קברי הנסיכים איוואן הראשון, דמיטרי דונסקוי, איוואן השלישי ואיוואן הרביעי, וכן הקיסר פיוטר השני (היחיד מבין הצארים שמלכו לאחר פטר הגדול, שכן השאר נקברו בקתדרלת פטרופבלובסקיה שבסנקט פטרבורג).

== ראו גם ==
* קתדרלה הקתולית של מוסקבה
* קתדרלת ישו המושיע

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.kreml.ru/en/main/kremlin/buildings/Arhangelyskiy/ מידע רשמי] באתר Kremlin.ru

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הקרמלין
המלאך
קטגוריה:קתדרלות אורתודוקסיות
תותח הצאר

תותח הצאר.

תותח הצאר (ברוסית: Царь-пушка - "צאר פושקה") הוא תותח-על אשר הוזמן בשנת 1586 ביוזמת הצאר פיודור הראשון וניצוק על ידי אנדרי צ'וחוב. התותח ניצב כיום במרכז הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה.

התותח שוקל 38 טונות, אורכו , קוטר קנהו וקוטרו החיצוני 1,200 מ"מ. תותח זה הוא תותח הבומברד הגדול ביותר שניצוק אי פעם.

בסמוך לתותח ניצבים כדורי תותח במשקל 2 טונות. כדורים אלה הוצבו לקישוט בלבד בשנת 1835 וקוטרם גדול מקוטרו של התותח (כך שלא ניתן לעשות בהם שימוש).

התותח מעוטר בתגליפים המתארים את הצאר פיודור הראשון כרוכב על סוסו.

כן התותח, שנוצר בראשית המאה ה-19, היה עשוי עץ ונשרף בשנת 1812 בזמן כיבוש העיר מוסקבה על ידי נפוליאון בונפרטה. כן המתכת הנוכחי הוצב לאחר תבוסת נפוליאון.

התותח ממוקם בסמוך לפעמון הצאר - הפעמון הגדול בעולם.

לא ידוע על שימוש מבצעי בתותח זה והוא משמש כמיצג אומנותי, אך בדיקה שנערכה בשנת 1980 באקדמיה הצבאית דז'רז'ינסקי מצאה שרידי אבק שרפה בלוע התותח, דבר המלמד על כך שירו בו לפחות פעם אחת.

==ראו גם==
* פעמון הצאר
* פצצת הצאר

== קישורים חיצוניים==

* [http://www.popmech.ru/article/3770-tsar-pushka-vovse-ne-pushka/ תיאור התותח] 
* [http://www.kreml.ru/ru/kremlin/tsar_gun/ תיאור התותח באתר מוזיאון הקרמלין] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הצאר
קטגוריה:הקרמלין
קטגוריה:תותחי-על
דגל צבא בריטניה

דגל צבא בריטניה הוא דגלו הרשמי הלא טקסי של הצבא הבריטי. הדגל הוא דגל אדום המוטען בציצה של שלט האצולה המלכותי: אריה מוכתר העומד על כתר אדוארד הקדוש. מאחורי הציצה מוצלבות שתי חרבות.

001000}} [[דגל הממלכה המאוחדת בגרסתו ביחס של 3:5 לשימוש הצבא הבריטי]] 
שלא כמו לצי המלכותי וחיל האוויר המלכותי המניפים גרסאות לדגל הלאומי (הנס הלבן ונס חיל האוויר המלכותי בהתאמה) לצבא הבריטי אין גרסה משלו של הדגל הלאומי. תחת זאת, בעצרות ואירועים שבהם יש צורך להניף דגל בשם הצבא, מונף הדגל הלא-רשמי האדום ובטקסים רשמיים, כטקסי אזכרה או מצעדים, יונף דגל הממלכה המאוחדת בגרסה מעט שונה - יחס אורך/גובה של 3:5 (במקום 1:2).

==קישורים חיצוניים==
*

צבא בריטניה

בריטניה
קטגוריה:הצבא הבריטי
ארסנל הקרמלין

ארסנל הקרמלין (ברוסית: Арсенал Московского Кремля) הוא מבנה טרפזואידי דו קומתי הממוקם בפינתו הצפונית של הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה. כיום משמש המבנה את משמר הקרמלין המופקד על הגנת המבצר.

==היסטוריה==
בימי הביניים שימש האתר בו ממוקם כיום המבנה כמחסני המזון של מבצר הקרמלין. המחסנים נהרסו בשלהי המאה ה-17 והצאר פיוטר הגדול הורה בשנת 1702 על הקמת המבנה הנוכחי באתר. אדריכלים גרמניים תכננו את מבנה הנשקייה והקמתו הושלמה בשנת 1736. מבנה זה היה הגדול במבני הקרמלין באותה עת.

בשנת 1737 נפגע המבנה בשריפה הגדולה שפגעה בעיר - וחלקיו הפנימיים של המבנה, העשויים עץ, קרסו. המבנה ניצב בהריסותיו שנים רבות ושוקם בין השנים 1786–1796 תחת פיקוחם של קאזאקוב (M. Kazakov) וג'ררד (A. Gerard).

לאחר כיבוש מוסקבה על ידי נפוליאון בונפרטה השתלטו חייליו על המבנה, וכאשר נסוגו מהעיר פוצצו את חלקו הצפון מזרחי של המבנה. בין השנים 1816–1828 שוקם המבנה בסגנון נאו-קלאסי במטרה להקים במקום מוזיאון המוקדש להנצחת הניצחון הרוסי על נפוליאון.
לאור מטרה זו הוצבו סביב המבנה 875 תותחים של צבא נפוליאון שנתפסו על ידי הצבא הרוסי. בשנת 1960 הוצבו בחזיתו הדרומית של המבנה תותחים רוסיים מהמאות ה-16 וה-17.

על שם המגדל נקרא אחד מרכבי הליווי של נשיא רוסיה, אאורוס ארסנל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kreml.ru/en/main/kremlin/buildings/Arsenal/ מידע רשמי] באתר Kremlin.ru

קטגוריה:ארמונות הקרמלין
קטגוריה:מוסקבה: מבנים
שבירת סימטריית CP

סימטריית CP היא סימטריה מקורבת בין חלקיקים לאנטי-חלקיקים. בעבר חשבו שהסימטריה מדויקת ושעולם שמורכב מחומר יהיה שיקוף מלא בתכונותיו לעולם של אנטי-חומר, אך בשנות ה-60 נתגלתה שבירת הסימטריה הזו בניסוי התפרקות של קאונים. על גילוי זה זכו ג'יימס קרונין וואל פיץ' בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1980.

CP באנגלית מייצג מטען וזוגיות (Charge Parity) שהן שתי תכונות של חלקיקים. אנטי-חלקיק הוא אותו חלקיק עם מטען וזוגיות הפוכים (הזוגיות היא תכונה הקובעת איך מתנהג חלקיק בהיפוך המרחב).

שבירת סימטריית CP פירושה שכוחות בטבע פועלים באופן שונה על חלקיקים מאשר על אנטי-חלקיקים. התופעה נתגלתה מאוחר יחסית, כי הסימטריה נשמרת תחת מרבית הכוחות: הכח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החזק, כוח הכבידה. רק הכוח הגרעיני החלש שובר את סימטריית CP. 

כיום כאמור ידוע ש-CP היא סימטריה לא מדויקת (אם כי עדיין משמשת קירוב טוב לתהליכים רבים) והסימטריה השלמה יותר היא סימטריית CPT, שכל הכוחות בטבע משמרים, עובדה שאושרה בכל הניסויים עד כה.

==משמעות==
עולם בעל סימטריית CP יכיל כמויות שוות של חומר ואנטי חומר. כפי שידוע לנו מתצפיות אסטרונומיות בכל היקום הנראה, היקום מכיל כמות גדולה בהרבה של חומר מאשר של אנטי-חומר, ולכן אינו סימטרי תחת CP. שבירת הסימטריה נמדדת גם באופן ישיר במאיצי חלקיקים. נכון להיום, השבירה של סימטריית CP במודל הסטנדרטי, שתואמת לתוצאות במאיצים, קטנה מכדי להסביר את כמות החומר ביקום. זו אחת מהבעיות התאורטיות העיקריות של המודל הסטנדרטי, הנקראת גם בעיית הבאריוגנזה (יצירת חומר באריוני).

==ראו גם==
* אנטי-חומר
* בעיות פתוחות בפיזיקה#קוסמולוגיה ויחסות כללית

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
קטגוריה:תורת השדות הקוונטית
קטגוריה:הכוח החלש
קטגוריה:בעיות פתוחות בפיזיקה
פואנלברדה

פואנלברדה (ספרדית: Fuenlabrada) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד, במרחק של כ-25 ק"מ מן העיר מדריד. בקצה החיצוני של המטרופולין. העיר היא הרביעית בגודלה באוטונומיה, אחרי הבירה מדריד, מוסטולס ואלקלה דה אנארס. אוכלוסיית העיר מונה 204,838 תושבים (אומדן 2011). העיר היא מרכז תעשייה ושירותים לאזור.

==היסטוריה==
מקור שמה של העיר הוא מזרקה בשם "לה-בראדה" שנבנתה במקום בסביבות המאה ה-12. בהמשך התקיים במקום כפר קטן שתושביו התעסקו בחקלאות. כיום כלכלת התושבים עברה ברובה מחקלאות לתעשייה. וכך הפכה העיר הזאת להיות המנוע הכלכלי של אוטונומיית מדריד, ובה ממוקמת רבע מתעשיית האוטונומיה.

==דמוגרפיה==
זוהי אחת הערים עם האוכלוסייה הצעירה ביותר ברחבי המדינה. זאת בשל תהליך ההגירה שהתרחש בתחילת שנות ה-80 עם הגעתם של זוגות צעירים רבים המחפשים דיור. ובתוך זמן קצר יחסית, העיר גדלה מ 18,442 תושבים בשנת 1975, ל-204,838 תושבים בשנת 2011.

==חינוך ותרבות==
בעיר קיימות מספר מכללות וקמפוס אוניברסיטאי. מאז שנת 2000, הקמפוס של הפקולטה למדעים בבית הספר לתקשורת של התיירות, המשתייך ל"אוניברסיטת המלך חואן קרלוס". ומאז 2005, קיימת בעיר המכללה להנדסת תקשורת (ETSIT).

===אולמות מופעים===
* התיאטרון העירוני "נוריה אספרט" בשכונת לורנסה.
* מרכז התרבות "תומאס וליאנטה".
* אולם התיאטרון "חוזה קארראס דל בריו מראנו" בפארק השלום.

==ספורט==
בעיר קיימת קבוצת כדורסל מקצוענית, בלונססטו פואנלברדה. המשחקת בליגה ACB וקבוצת כדורגל מליגת המשנה הספרדית.
<center>
תמונות מהעיר
<gallery>
תמונה:Fuenlabrada Central.jpg|תחנת הרכבת במרכז העיר
תמונה:Fuenlabrada - Aerial photograph.jpg|תצלום אווירי של העיר
תמונה:Iglesia en Fuenlabrada.jpg|כנסייה בעיר
תמונה:Parque en Fuenlabrada.jpg|הפארק העירוני
</gallery>
</center>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
חוק וסדר: משפט וצדק

חוק וסדר: משפט וצדק (באנגלית: Law & Order: Trial by Jury - "משפט של מושבעים" או בקיצור "TBJ") היא סדרת דרמה משפטית שהופקה עבור הרשת האמריקנית NBC. הסדרה עלתה לשידור ב-3 במרץ 2005 בתור סדרת הבת השלישית של "חוק וסדר". בניגוד לסדרות האחרות, "משפט וצדק" מתמקדת בבית משפט, היא הסדרה היחידה שאינה מעורבת בחקירות משטרתיות ואף לא מציגה את האירוע של החשוד. הסדרה הייתה אכזבה בין הצופים וקבלה אחוזי צפייה מאוד נמוכים וירדה לאחר העונה הראשונה ב-21 בינואר 2006. היא הסדרה הראשונה מסדרת "חוק וסדר" שירדה מהמסכים. זו גם הייתה הופעתו האחרונה של השחקן ג'רי אורבך בתור לני בריסקו, לפני שנפטר ממחלת הסרטן.

בישראל היא שודרה בערוץ yes Weekend לזמן קצר לפני סגירתו ב-2007.

== תקציר העלילה ==

עלילת הסדרה מתמקדת בקבוצת פרקליטים בבית משפט, שמנסים לגלות מי החשוד במקרים החמורים לאוזניה של השופטת.

== סקירת הסדרה ==

== דמויות וצוות השחקנים ==
*ביבי ניווירט - עוזרת לתובע המחוזי טרייסי קיבר (2005–2006 / עונה 1)
*אמי קרלסון - עוזרת לתובע המחוזי קלי גאפני (2005–2006 / עונה 1)
*קירק אקבדו - חוקר לתובע המחוזי הקטור סלאזר (2005–2006 / עונה 1)
*ג'רי אורבך - חוקר לתובע המחוזי לני בריסקו (2005 / 2 פרקים לעונה 1, נפטר במהלך הצילומים)
*סקוט כהן - חוקר לתובע המחוזי כריס ראוול, מחליף את לני בריסקו (2005–2006 / 11 פרקים לעונה 1)
*פרד תומפסון - התובע המחוזי ארתור בראנץ (2005–2006 / עונה 1)

==ראו גם==
*חוק וסדר
*חוק וסדר: מדור מיוחד
*חוק וסדר: כוונה פלילית

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חוק וסדר
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:סדרות ספין-אוף אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
איוואן הראשון, נסיך מוסקבה

איוואן הראשון (1288–1340) (רוסית: Иван I Данилович Калита) היה נסיך ולדימיר ונסיך מוסקבה ונחשב לראשון בין נסיכי מוסקבה שהיו לשליטי רוסיה.

בשנים 1296-1297 היה נציגו של אביו, דניאל, נסיך מוסקבה, ברפובליקת נובגורוד. בשנת 1304 עמד בראש הכוחות שהגנו על העיר פריאסלאבל מפני כוחות נסיכות טבר. בשנת 1319, אחיו יורי ממוסקבה מונה כשליט נובגורוד ואיוואן קיבל את השליטה המלאה על מוסקבה.

אחד מיתרונותיו של איוואן הייתה היכולת שלו להגיע להבנות טובות עם שליטי אורדת הזהב. בשנת 1320 הוא קיבל מהחאן מינוי כשליט נסיכות מוסקבה אולם נכשל בניסיונותיו לקבל שליטה על נסיכות ולדימיר לאחר הריגת אחיו יורי. בהיותו שליט נסיכות מוסקבה הוא הצליח להעביר את מקום מושבו של ראש הכנסייה הרוסית מוולדימיר למוסקבה. זה היה אחד מהגורמים החשובים לעליית חשיבותה של האחרונה. לאור יחסיו הטובים עם חאן אורדת הזהב שטחי נסיכות מוסקבה היו מוגנים מפלישות כוחות החאן. בתקופתו נבנתה חומת מגן מעץ סביב מרכז העיר ונבנו בתים ראשונים מאבן בתוך החומות. אנשי אצולה רבים עברו למוסקבה מערים אחרות.

לאחר התקוממות עממית בטבר נגד אורדת הזהב בשנת 1327 הוא מיהר להגיע לחצר החאן ובתמיכתו ותוך שימוש בכוחות של החאן הוא הצליח לדכא את ההתקוממות. במהלך זה הוא כבש מספר ערים בנסיכות טבר והנסיך הקודם ברח לפסקוב.

==כשליט ולדימיר==
בשנת 1331 הוא קיבל מהחאן מינוי כנסיך ולדימיר. הוא היה שליט אכזרי וערמומי. בהיותו הנסיך שאסף מיסים מנסיכויות רוסיות לאורדת הזהב הוא התקרב מאוד לחצר החאן. הוא דיכא באכזריות כל ניסיון להתקוממות נגד המיסים הגבוהים. בשנת 1333 הוא החל במערכה צבאית נגד נובגורוד. במקביל הוא התחיל בבנייה רחבת היקף במוסקבה שכללה בניית מספר כנסיות בתוך הקרמלין. בשנת 1337 מיכאל מטבר חזר לנסיכות שלו. לאחר שנתיים איוואן נסע לאורדת הזהב עם תלונות נגד מיכאל וכתוצאה מכך הנסיך מיכאל ובנו הוצאו להורג בחצר החאן. מעשית, נסיכות טבר סופחה לנסיכות מוסקבה. הוא גם רכש אדמות רבות בנסיכויות ירוסלבל, קוסטרומה ורוסטוב. כתוצאה מכך הוא הרחיב באופן משמעותי ביותר את נסיכות מוסקבה.

לדעת ההיסטוריונים הרוסים לעליית נסיכות מוסקבה בתקופת איוואן הראשון היו מספר סיבות: הימצאות הנסיכות בלב האדמות הרוסיות תוך הגנתה מפלישות ממערב וממזרח, נהירת אנשי מקצוע לאור שקט יחסי בנסיכות, הימצאות בדרך מסחר חשובה בין נובגורוד לבין נהר וולגה. אישיותו של הנסיך ויחסים מצוינים שהוא פיתח עם החאן תרמו גם הם לחיזוק והרחבת הנסיכות.

ברשותו היו כספים רבים וזה היה המקור לכינויו "קליטה" - שק של כסף.

==משפחתו==
אשתו הראשונה ילנה נפטרה בשנת 1331 והוא נישא בשנית לנסיכה אוליינה. היו לו 9 ילדים:

* סימאון
* דניאל
* פפיניה
* איוואן
* אנדרי, נסיך נובגורוד
* מריה, התחתנה עם נסיך רוסטוב
* יבדוקיה, התחתנה עם נסיך ירוסלבל
* פדוסיה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hrono.ru/biograf/ivan1.html קורות חיים] 
* 

קטגוריה:נסיכי ולדימיר
קטגוריה:נסיכי מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1288
קטגוריה:נפטרים ב-1340