OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
זמנים (כתב עת)

זמנים הוא רבעון להיסטוריה הרואה אור מטעם בית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, המחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות של האוניברסיטה הפתוחה, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל והחברה ההיסטורית הישראלית.
== היסטוריה ==
כתב העת נוסד באוניברסיטת תל אביב בידי צבי יעבץ, שאול פרידלנדר וחיים שקד בשנת 1979, ויצא אור באמצעות הוצאת זמורה ביתן. החל מגיליון מספר 86 (2004) מתפרסם כתב העת במסגרת שותפות הגופים השונים הנוכחית, והוא יוצא לאור באמצעות האוניברסיטה הפתוחה. נכון ל-2018 העורכים הם פרופ' גדי אלגזי, פרופ' מירי שפר-מוסנזון (שניהם מאוניברסיטת תל אביב) ופרופ' ענבל עופר (מהאוניברסיטה הפתוחה). קודם לכן ערכו את כתב העת עדית זרטל, נעמה שפי, מרים אליאב-פלדון ואיריס רחמימוב מאוניברסיטת תל אביב, וגיא מירון מהאוניברסיטה הפתוחה.

כתב העת אינו מגביל את עצמו להיבט מסוים, נושאי, גאוגרפי, תקופתי או אחר, של חקר העבר, ואף על פי שעניינו הוא ההיסטוריה, לא רק היסטוריונים כותבים בו. "זמנים" מתאפיין בנגישות גבוהה לקהל רחב, המושגת באמצעות צירוף תמונות רבות וויתור על הערות שוליים. זאת, ללא פשרות אקדמיות, שכן מדובר בכתב עת מקצועי שמיטב החוקרים מהדיסציפלינות השונות משתמשים בו כאכסניה למאמריהם. .

בכתב העת מופיעים מאמרים, ביקורות ספרים וכן תעודות וניתוחן. לעיתים קרובות מוקדש גיליון לנושא מסוים, או לחלופין, מופיע בו מקבץ ערכים נושאי לצד מאמרים אחרים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: כתבי עת
קטגוריה:האוניברסיטה הפתוחה
וולטר ברנן

וולטר ברנן (אנגלית: Walter Brennan; 25 ביולי 1894 - 21 בספטמבר 1974) היה שחקן אמריקני. היחיד שזכה בשלושה פרסי אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. זכה במספר הרב ביותר של פרסי אוסקר כשחקן (יחד עם ג'ק ניקולסון ודניאל דיי-לואיס). זכור כאחד משחקני האופי הטובים ביותר אי פעם בקולנוע.

נולד כ'וולטר אנדרו ברנן' בסוומפסקוט, מסצ'וסטס. אביו היה מהנדס וממציא, לכן למד ברנן כנער הנדסה לפני שהפך לשחקן. בתיכון הוא גילה התעניינות במשחק והחל להופיע בהופעות רחוב (Vaudeville). לאחר ששירת במלחמת העולם הראשונה הוא עבר להתגורר בגואטמלה, שם נכנס לענף גידול האננס, לפני שהגיע ללוס אנג'לס. במהלך שנות העשרים עבד כסוחר ועשה כסף רב, אולם הפסיד את רובו כשהשוק שינה כיוון. הוא מצא עצמו מרושש והחל להופיע בתפקידים קטנים בכמה שיותר סרטי קולנוע כדי להרוויח כסף, ובמקביל עבד גם כפעלולן.

בתחילת שנות השלושים החל להופיע בסרטים איכותיים יותר וקיבל תפקידים גדולים יותר. ב-1936 שיחק בסרט "זעם" בבימויו של פריץ לאנג וב-1937 זכה בפרס האוסקר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, (בפעם הראשונה שהאקדמיה האמריקאית לקולנוע חילקה פרס בקטגוריה זו), על סרטו של הווארד הוקס "בוא וקח את זה". ב-1939 הופיע בסרט "תנו להם מוזיקה" לצידו של ישה חפץ, כמנהל בית ספר למוזיקה לילדי עניים שעומד בסכנת סגירה.

==שחקן אופי מצליח==
לעיתים קרובות לאורך הקריירה שלו, נקרא ברנן לגלם תפקידים של אנשים המבוגרים בהרבה מגילו האמיתי שלו. הוא הירבה לגלם את השותף של הגיבור הראשי או את "הזקן הרוטן". לעיתים רחוקות הוא גילם את הרשע. יוצא דופן היה תפקידו כזקן אכזר, בקלאסיקה משנת 1946, "קלמנטיין יקירתי", לצד הנרי פונדה.

משנות החמישים הוא כיכב בסדרות הטלוויזיה "The Real McCoys", "האקדח של וויל סונאט" ו"Alias Smith and Jones" והופיע בעוד כמה סרטים ופרויקטים טלוויזיוניים, ובעיקר זכור בשל תפקידיו בסרטי מערבונים, ובהם ב"הנהר האדום" וב"ריו בראבו", שניהם לצד ג'ון ויין. ב-1939 שיחק בסרט תנו להם מוזיקה. ב-1940 זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עברו משחקו בסרט איש המערב" לצדו של גרי קופר עמו שיחק גם בסרט "סרג'נט יורק" (1941) והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. באותה שנה שיחק שוב לצידו של גרי קופר בסרט פגוש את ג'ון דו. ב-1942 שיחק שוב לצידו של קופר בסרט גאוות היאנקים. כן שיחק בסרטים "להחזיק ולאבד" לצד המפרי בוגרט ו"בהלה בצוק השחור" לצד ספנסר טרייסי. ב-1946 שיחק במערבון "קלמנטיין יקירתי" לצידו של הנרי פונדה. ב-1957 שיחק ביחד עם דבי ריינולדס בסרט תמי והרווק. ב-1964 שיחק בסרט "משפחת קאלוויי" לצידו של בריאן קית'. ב-1967 שיחק בתפקיד כפול בסרט ברולס-רויס לקראת האושר.

הקריירה שלו מעולם לא הייתה בירידה, ולמעשה ככל שהזדקן כך נהייה מפורסם יותר. באמתחתו 230 הופעות בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה לאורך 50 שנים. מבקרי הקולנוע ואנשי התעשייה הגדירו אותו כאחד משחקני האופי הטובים ביותר בהוליווד ולראיה, הוא היחיד שזכה בשלושה פרסי אוסקר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. הוא קיבל כוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד, ונפטר מנפחת בספטמבר 1974, בגיל 80.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061029141131/http://www.dougmacaulay.com/kingspud/sel_by_actor_index_2.php?actor_first=Walter&actor_last=Brennan ביוגרפיה]
* [http://www.what-a-character.com/cgi-bin/display.cgi?id=BrennanW רשימת סרטיו]
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1894
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
חוצץ

במדעי המחשב חוצץ (באנגלית: Buffer) הוא מקטע זיכרון המאחסן מידע באופן זמני בעת העברתו ממקום למקום. העברה של מידע יכולה להתבצע מהתקן קלט ליישום מחשב במחשב, מיישום במחשב אל הפלט, בין שני תהליכים, בין שני התקני אחסון וכו'. חוצץ יכול להיות מיושם ברמת החומרה או התוכנה.

==שימושים==
חוצצים קשורים קשר הדוק עם התקני קלט/פלט. לרבים מהתקני החומרה יש חוצץ באמצעותו ניתן להעביר מהם או אליהם גושי מידע. בכונן קשיח למשל, ישנו חוצץ המקבל את המידע הנקרא על ידי הראש הקורא/כותב. לאחר שהחוצץ מתמלא, הכונן מסמן למערכת ההפעלה באמצעות פסיקה שיש לקרוא את תוכן החוצץ.

שימוש נוסף בחוצצים הוא על-מנת לסנכרן זרם של נתונים המתקבל בקצב בלתי ידוע או במהירות שלא ניתן לטפל בו בזמן אמת. בצורב דיסקים למשל, פעולת הצריבה חייבת להתבצע מהתחלה עד הסוף בשטף בלתי פוסק על-מנת למנוע את פגימת הדיסק (Data corruption). לכן, יש להכין את כל החומר המיועד לצריבה בטרם התחלת פעולת הצריבה. בדוגמה זו, החוצץ עוזר להתגבר גם על בעיית המהירות (פעולת הכתיבה למדיה היא פעולה איטית ביחס לגישה לקובץ בזיכרון ה-RAM), וגם על כך שהנתונים נדרשים באופן סדרתי בקצב מסוים.

===חוצץ בודד===
כאשר קיים חוצץ יחיד, המידע נכתב אל החוצץ. כאשר החוצץ מתמלא, הוא מאותת למערכת ההפעלה שיש לנקות אותו, המידע מועתק מהחוצץ ליעדו, תוכן החוצץ נמחק והחוצץ חוזר לשימוש. בשיטה זו, התהליך הכותב חייב להמתין עד שהחוצץ יתפנה לכתיבה.

===חוצץ כפול===
בשיטה זו קיימים שני חוצצים. המידע נכתב בכל פעם אל חוצץ אחד בלבד. כאשר חוצץ זה מתמלא, הוא מועבר לטיפול מערכת ההפעלה שמעבירה את תוכנו ליעד. בינתיים, ממשיך התהליך לכתוב לחוצץ השני. כאשר החוצץ השני מתמלא, התהליך חוזר לכתוב אל החוצץ הראשון (שהתרוקן בינתיים) ומעביר את הטיפול בחוצץ המלא למערכת ההפעלה. יתרונה של שיטה זו הוא שבכל זמן נתון קיים לפחות חוצץ אחד פנוי אליו אפשר לכתוב מידע ולכן אין צורך לחכות לריקון של החוצץ.

===חוצץ מעגלי===
חוצץ מעגלי הוא חוצץ שהתא האחרון בו מצביע חזרה לתא הראשון. בעת הכנסת איבר, מוסיפים את האיבר בתא הפנוי הבא ובעת קריאה קוראים את התו הראשון שהוכנס. היתרון בשיטה זו הוא שמאחר ומדובר בתאים שונים ניתן לבצע פעולות כתיבה וקריאה במקביל.

==בעיות עם חוצצים==
בדומה לכל מבנה נתונים, חוצצים סובלים מבעיות.

===חריגה מהמינימום (Underflow)===
חריגה מהמינימום נגרמת כאשר תהליך מרוקן חוצץ מהר יותר מאשר החוצץ מתמלא. כיוון שקצב עיבוד הנתונים גדול מקצב הכנסת הנתונים, על התהליך הקורא לעצור על מנת לאפשר לחוצץ להתמלא - דבר שעלול לגרום להשחתת מידע מכיוון שחוצצים מיושמים בדרך-כלל במקומות בהם סוג המידע אינו מאפשר עצירה כזאת. על-מנת להתגבר על הבעיה, נהוג להגדיר חוצצים גדולים מספיק ולכתוב אליהם מספיק מידע לפני תחילת הקריאה מהם.

===הצפה (Overflow)===

בניגוד לחריגה מהמינימום שהיא בעיה מובנית במודל, הצפה היא בעיה הקשורה ליישומים מעשיים. הצפה מתבצעת כאשר תהליך מנסה לגשת לקטע בזיכרון הנמצא אחרי המקום שהוגדר עבור החוצץ (בדרך-כלל כאשר החוצץ התמלא). המידע המוצף מהחוצץ עשוי לגרום נזק למידע המצוי בתאים הסמוכים בזיכרון. נזק זה עלול להתבטא בנתונים שגויים ואף בקריסה של המערכת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מבני נתונים
קטגוריה:זיכרון מחשב
קטגוריה:חומרה
סולה צפונית

סולה צפונית (שם מדעי: Morus bassanus, בעבר Sula bassana) היא מין עוף מים גדול-ממדים המשתייך לסוג סולת גנט שבמשפחת הסולתיים.

צבען של נוצותיהם של פרטים צעירים הוא חום כהה בשנתם הראשונה, ומשתנה בהדרגתיות ללבן בשנה שלאחר מכן עד שרוב הנוצות לבנות עם כתמים שחורים בקצה הכנפיים עם הגיעם לבגרות, בסביבות גיל 5 שנים, אך הצבעים משתנים בין פרט לפרט. אורכם של פרטים בוגרים בין 85 סנטימטרים למטר אחד, ומוטת כנפיהם נעה בין 165 ל-180 סנטימטרים. צבע העיניים תכלת והן מוקפות בעור שחור חסר-נוצות. בתקופת הרבייה, מקבלים הראש והצוואר צבע צהוב בהיר.

ההזדווגות והרבייה מתרחשת בצפון האוקיינוס האטלנטי. על פי רוב, מקננת הסולה הצפונית במושבות גדולות מאוד, על-גבי צוקים המתנשאים מעל האוקיינוס או על-גבי איים מסולעים קטנים. המושבה הגדולה ביותר של הסולה הצפונית, שמכילה כ-60,000 פרטים, ממוקמת באי הקטן בונאונטור שבקוויבק, אך 68% מכלל האוכלוסייה העולמית מתרבה לחופי בריטניה ואירלנד.

זוגות סולות צפוניות יכולים להישאר יחדיו למשך מספר שנים. קיים קשר חזק יחסית בין בני הזוג, והם מבצעים טקס "ברכת שלום" משוכלל בקן, הכולל את מתיחת החרטום והצוואר אל-על וטפיחה בעדינות זה על מקור זו. הסולה הצפונית היא מין נודד, ובחורף היא עפה לכיוון דרום.

הסולה הצפונית היא צוללת מוכשרת, והיא צוללת אל מי האוקיינוס במהירות גבוה כדי לצוד את מזונה - דגים; מזונה העיקרי הוא דגים קטנים המקובצים בלהקות קרוב אל פני המים. אף על פי שתעופתה של הסולה הצפונית קלילה ומלאת החן, על פני האדמה היא מגושמת מאוד ומדדה בכבדות בשל רגליה הקצרות וקרומי השחייה שעל גבי כפות הרגליים. הסולה הצפונית מסוגלת לשייט שעות רבות על גבי זרמי אוויר, כמעט בלי לנפנף בכנפיה, ובכך היא חוסכת אנרגיה.

אף על פי שהמין אינו קרוב לסכנת הכחדה ומונה כ-530,000 פרטים, מספרם כיום נמוך ממספריהם בימים עברו, זאת בשל אובדן אזורי מחיה, לקיחת ביצים והריגת פרטים בוגרים.

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="150px">
קובץ:Northern-Gannet-6.jpg
קובץ:Gannet (Morus bassana), Belmont - geograph.org.uk - 529175.jpg
קובץ:Gannets on the Bass Rock - geograph.org.uk - 953086.jpg
קובץ:Morus bassanus 31.jpg
קובץ:Helgoland - Basstölpel.jpg
קובץ:Morus bassanus MHNT.ZOO.2010.11.45.1.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* IUCN Red List, [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/49537/all Morus bassanus]
* Hinterland who's who, [https://web.archive.org/web/20061208114507/http://www.hww.ca/hww2.asp?id=58 Northern Gannet]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סולתיים
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:דנמרק: עופות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: עופות
קטגוריה:לטביה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים ימיים באירופה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:ארץ ישראל: סולתאים
טיטו גובי

טיטו גובי (באיטלקית: Tito Gobbi; 24 באוקטובר 1913 – 5 במרץ 1984) היה זמר בריטון איטלקי.

==תולדות חייו==

גובי נולד בבאסאנו דל גראפה ולמד משפטים באוניברסיטת פדובה לפני שהכשיר עצמו לקריירה של זמר. הופעתו הראשונה באופרה הייתה בשנת 1935 בתפקיד רודולפו ב"סונאמבולה" של בליני. בשנת 1942 הופיע לראשונה בלה סקאלה במילאנו ואחר כך בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1951, בשתי הפעמים בתפקיד בלקורה ב"שיקוי האהבה" של דוניצטי.

רומא הייתה לבסיס רבות מהפקותיו של גובי בשנות ה-50 וה-60, שבשבילן יצר תפקידים רבים בעצמו. הוא נודע בקולו הייחודי ובכישרונו להצגת תפקיד בסגנון וריזמו (מציאותי). בשנות ה-60 לקח חלק בבימוי, בין השאר בהפקתו משנת 1965 לאופרה "סימון בוקאנגרה" בבית האופרה המלכותית בלונדון.
כרזת הסרט "שיקוי אהבה" בכיכובו של גובי, [[1955]]
גובי הופיע ב-25 סרטי קולנוע, בתפקידי שירה ודיבור גם יחד. הוא שר את תפקידו של הברון סקארפיה בהפקה של פרנקו זפירלי ל"טוסקה" של פוצ'יני בקובנט גארדן, עם מריה קאלאס בתפקיד הראשי. המערכה השנייה של ההפקה הוצגה בטלוויזיה הבריטית ושמורה כיום על קלטות וידאו ו-DVD. גובי וקאלאס שרו קודם בתפקידים אלה בהקלטה הקלאסית של EMI משנת 1953 לאופרה זו, עם ג'וזפה די סטפנו בתפקיד מריו קאוואראדוסי ובניצוחו של ויקטור דה סאבאטה. אלבום זה הוצא למכירה הן בתקליטים והן בתקליטור, ורבים רואים בו את ההקלטה המעולה ביותר של אופרה שלמה בכל הזמנים. הקלטה מחודשת של קאלאס בתקליט סטריאו בשנת 1964 הוציאה לזמן מה את ההקלטה הקודמת מן המחזור, אך כעבור זמן קצר יצאה שוב הקלטת המונו של 1953 לשוק ועודנה קיימת עד היום ונחשבת לאחת העבודות המשותפות הטובות ביותר של גובי וקאלאס.

בשנים הבאות קבע טיטו גובי את בסיס הבית שלו בבית האופרה הלירית של שיקגו. הוא פרש מבימת האופרה בשנת 1979 והוציא לאור ביוגרפיה בשם "טיטו גובי: חיי" בשנת 1979 (שנכתבה בידי אידה קוק) ו"טיטו גובי ועולם האופרה האיטלקית שלו" (1984). גיסו היה זמר הבס הבולגרי בוריס כריסטוף.

לגובי נולדה בת אחת מאשתו טילדה, צ'צ'יליה שמה, המנהלת כיום את "האגודה המוזיקלית טיטו גובי", ארגון העוסק בניהולן ושימורן של רשומות תרומותיו של טיטו גובי לאופרה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרים איטלקים
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1913
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1984
קוצ'במבה

קוצ'במבה (Cochabamba) היא עיר במרכז בוליביה. היא שוכנת ברמות האלטיפלאנו, בגובה 2,558 מ' מעל פני הים. בשנת 2008 התגוררו בה למעלה מ-600 אלף תושבים, והיא הייתה העיר השלישית בגודלה במדינה, אחרי סנטה קרוס ולה פאס. הבוליביאנים מכנים אותה "עיר האביב הנצחי", הודות למזג האוויר הנוח שלה ולפארקים המטופחים שלה.

קוצ'במבה היא אחד המרכזים הכלכליים החשובים בבוליביה. במרכז העיר שטחי מסחר, עסקים וחיי לילה, אך השכונות שבשוליה נחשלות יותר, ובחלקן אף אין חשמל, מים זורמים או כבישים סלולים.

==היסטוריה==
קוצ'במבה נוסדה על ידי הספרדים ב-1571, בשם ויה ריאל דה אורופסה (Villa Real de Oropeza). היא הוקמה כמרכז לתוצרת חקלאית שישמש את ערי המכרות שבאלטיפלאנו. גילוי כסף באזור תרם אף הוא להתפתחותה של העיר, אך עם הידלדלותו של מחצב זה, דעכה העיר במהלך המאה ה-18. היא שבה והתחזקה בהדרגה, במהלך המאה ה-19, שוב כמרכז חקלאי.

ב-14 בספטמבר 1810 שוחררה קוצ'קבמבה מהשלטון הספרדי, כחלק מהמאבק של מדינות דרום אמריקה לעצמאות. בתאריך זה נחוג בעיר "יום קוצ'במבה" (Dia de Cochabamba), והוא מצוין בתהלוכות ובחגיגות.

בראשית שנת 2000 עלתה קוצ'במבה לכותרות, לאחר שהפגנות שנערכו בה (שכונו מלחמת המים של קוצ'במבה), במחאה על הפרטת מערכות אספקת המים והעלייה במחירי המים, יצאו מכלל שליטה. השלטונות בבוליביה הכריזו על ממשל צבאי, ורק לאחר 3 חודשים שככו המהומות. בסופו של דבר, מחאותיהם של המפגינים נשאו פרי, והממשלה ביטלה את הסכם ההפרטה.

==תיירות==
בקוצ'במבה מספר אתרים שיש בהם עניין לתיירים:
* שוק לה קאנצ'ה (La Cancha), שהוא השוק הגדול בדרום אמריקה.
* פסל של ישו מתנשא לגובה של 40.44 מטרים; דמות ישו בגובה 34.20 מטרים אשר עומדת על במה בגובה 6.24 מטרים. הפסל חולש על העיר מגבעת סן פדרו, אליו ניתן להגיע ברגל או ברכבל.
* ארמון פורטאלס (Palacio Portales), שנבנה עבור התעשיין העשיר בבוליביה, סימון פאטינו, הוא ארמון קולוניאלי שנבנה בהשפעת הרנסאנס וארמון אלהמברה בגרנדה.
* בשדרת אל פראדו (El Prado) מרוכזים מרבית המסעדות, בתי הקפה ומועדוני הלילה של העיר.
* כיכר 14 בספטמבר (Plaza de Catorce de Sptiembre) המוצלת שוכנת במרכז ההיסטורי של העיר, ובה נמצאים הקתדרלה ובית העירייה.
* מהעיר ניתן לצאת לפארק הלאומי טורוטורו.
== ערים תאומות ==
* 

== ראו גם==
* מלחמת המים של קוצ'במבה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cochabamba.bo/ האתר הרשמי של מחוז קוצ'במבה] 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:בוליביה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
סלט חצילים רומני

סלט חצילים
סלט חצילים רומני (ברומנית Salată de vinete) הוא סלט רומני שעשוי מחצילים קלויים. הקלייה מתבצעת בדרך כלל על אש גלויה - על גחלים בוערות או על כיריים דולקות - עד שהקליפה נשרפת ומתקשה. לאחר מכן מפרידים את בשר החציל מהקליפה, ואת הבשר קוצצים, באופן מסורתי בעזרת סכין עשוי עץ.

הסלט נפוץ ופשוט מאוד. הוא מכיל חצילים קלויים מתובלים במלח, בצל קצוץ דק ושמן תירס ולפעמים גם זיתים. לעיתים מוסיפים גם מעט פלפל חריף טרי קצוץ דק לשיפור הטעם ולהביא לו יותר "חיספוסיות".

==ראו גם==
* זקוסקה

==קישורים חיצוניים==

חצילים רומני, סלט
קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מאכלי חצילים
משה אישון

משה אישון (תרפ"ט, 1928 - ט"ו בסיוון תשע"ה, 2 ביוני 2015) היה עיתונאי ישראלי. אישון היה עורך "הצופה" בשנים 1981–1997 ולאחר מכן פובליציסט במקור ראשון.

==ביוגרפיה==
אישון (במקור: אויגאפעל) נולד בפולין לנחה ולשלמה שהשתייך לחסידות דינוב ובלז. בתקופת מלחמת העולם השנייה, בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, עברה המשפחה לרוסיה, שם הואשמו היהודים בריגול, ובעקבות זאת הוגלו לסיביר.

בשנת 1950 עלה עם משפחתו לישראל, ומיד לאחר מכן נפטר אביו. עבד במערכת "הצופה" בתפקידים שונים. ב-1981 מונה לעורך העיתון ושימש בתפקיד זה שש עשרה שנה. פרסם מאות מאמרים פובליציסטיים בענייני השעה, והיה ממעצבי דעת הקהל בציבור הציוני-דתי. לאחר איחוד "הצופה" עם מקור ראשון, החל לכתוב מאמרי פובליציסטיקה במקור ראשון.

נישא לחיה, והם גרו תקופה ממושכת בתל אביב. לזוג שלושה ילדים: בנו הרב שלמה הוא ראש מכון כת"ר.

בשנת 2001 קיבל את פרס יקיר העיר תל אביב-יפו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://jemcentral.org/wp-content/uploads/2022/08/377.-Shoftim-5782.pdf עיתונאות כשליחות], אישון מתראיין לדף השבועי של חברת jem - אלול תשפ"ב

קטגוריה:עורכי הצופה
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2001
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כפר נחמן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
אמיל פינו

אמיל פינו (בצרפתית: Emile Peynaud; 29 ביוני 1912 - 18 ביולי 2004) היה יועץ יין צרפתי.

==ביוגרפיה==
פרופסור לאונולוגיה באוניברסיטת בורדו, ומי שנחשב לגורו של עשיית היין החדישה של יינות בורדו. פינו היה האיש החשוב ביותר מאחורי השינוי שחל בעשיית היין בצרפת במאה העשרים, בעיקר בבורדו. הוא המציא את מה שנחשב לסגנון בינלאומי של יין, במיוחד ביין אדום: בשל, פירותי, עם טאנינים רכים וטעמו של עץ חדש, יינות שנטעמים מצוין בעודם צעירים, אך גם בעלי יכולת התיישנות. 

במהלך שנות השישים ושנות השבעים של המאה העשרים, התעקש פינו שענבים יקטפו רק כאשר יהיו בשלים לחלוטין. הוא טען שטאנינים בשלים הם אלו שיאפשרו ליינות להתבגר. בבורדו דאז, הייתה זו מחשבה מהפכנית. יצרנים לרוב קטפו מוקדם יותר כיוון שדאגו פן ייקחו סיכון גדול: אם יירד גשם הענבים יכולים להיתקף על ידי הריקבון, אם ירדו ממטרי ברד היבול כולו עלול להיהרס.

פינו שם כובד משקלו על מכלי תסיסה מבוקרי טמפרטורה על מנת לשמור על טריות ורעננות היינות. הוא הציע את הרעיון של בחירה קפדנית של הענבים: לקחת את החביות המובחרות ביותר עבור היין הראשון, Grand Vin הטוב יותר של השאטו, וטען בזכות הצורך לשמור את החביות הטובות פחות עבור היין השני. הוא אף הטיף לשימוש בחביות עץ אלון חדשות.

במהלך שנות השבעים שאטואים רבים, שלבסוף החלו לייצר ממון רב הודות לשוק האמריקני החלו להעסיק אותו כיועץ. לא רק על מנת להציל יין בצרה, אלא גם כדי לסייע כך שייצא טוב כבר מן ההתחלה. בשיאו ייעץ פינו לשבעים יקבים. הבציר של שנת 1982 שהעלה את רוברט פארקר למעלת האיש המשפיע ביותר בעולם היין, היה לבציר שבו לראשונה הופקה תועלת מרעיונותיו של פינו אשר באו לידי ביטוי דרך יינות בורדו. פינו, בדומה לפארקר, ראה בבציר זה את אחד המשובחים של המאה הן איכותית והן כמותית, כמו הבצירים של 1947, 1949, 1959 ו-1961.

אמיל פינו האמין שייננים אחראים לשינוי סגנונות על ידי עשיית יינות שמרצים אותם עצמם ועיצוב טעמו של הציבור לפי טעמם הם: "אם טעמים משתנים זה בגלל שהמוצר משתנה. הציבור לא יכול לדמיין טעם שאינו קיים". בדיוק כפי שבכל תקופה ישנו סגנון אחר במוזיקה, בבגדים ובסטנדרטים של התנהגות, כך גם ישנו סגנון אחר של יין. פינו אף הוסיף: "אבל, זוהי גם פחות שאלה של אופנה מאשר של תפישה, טכנולוגיה וארגון הייצור והשיווק".

פינו אף החל את המגמה שהונהגה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס (אותה פיתח פארקר) בספרו Le Gout de Vin עם רשימת הקטגוריות של ארומות היין.

תלמידו החשוב ביותר של פינו הוא מישל רולאנד, הנשחב בעיניי רבים כיינן המשפיע ביותר בעולם.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* "Peynaud Emil", in: Robinson Jancis (editor), The Oxford Companion to Wine, Third Edition. Oxford University Press, Oxford, 2006, pp. 516-517
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יין
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1912
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2004
מאלין ברגרן

מאלין סופיה קטרינה ברגרן (אנגלית: Malin Sofia Katarina Berggren; נולדה ב-31 באוקטובר 1970) היא זמרת שוודית שהקימה בשנת 1990 את להקת הפופ אייס אוף בייס עם אחיה יונאס, אחותה ייני וחברם אולף אקברג.

לין, ילידת גטבורג, שוודיה, החלה כסולנית הדומיננטית בלהקה, אך משנת 97' לערך פינתה את קדמת הבמה לאחותה הצעירה ג'ני. בשנת 2002 אושר כי לין עזבה את הלהקה באופן רשמי כמה שנים לפני. הודעה זו חתמה שורת ספקולציות באשר לתפקודה של לין כחלק מהלהקה, כשנראתה בהופעות לרוב בקצה הבמה מנגנת בסינתיסייזר, הופיעה בקליפים כשדמותה מטושטשת.

==קישורים חיצוניים==

* אור ברנע, [https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3115630,00.html, השוודית שלו], באתר ynet, 20 ביולי 2005

*

קטגוריה:אייס אוף בייס
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1970
האופרה הלירית של שיקגו

ארדיס קראיניק}} בבית האופרה של שיקגו
האופרה הלירית של שיקגו (באנגלית: Lyric Opera of Chicago) היא אחת מלהקות האופרה הראשונות במעלה בארצות הברית. היא נוסדה בשיקגו ב-1954.

מעונה הקבוע של הלהקה הוא בית האופרה העירוני, בניין משנת 1929 שפנימו מעוצב בסגנון אר דקו. קיבולתו בת 3,563 המושבים מציבה אותו במקום השני בגודלו בין אולמות האופרה בצפון אמריקה.

ויליאם מייסון היה המנהל הכללי של האופרה הלירית, משרה בה הוא כיהן מאז נובמבר 1997 ועד 2011. מייסון נמצא בלהקה זה למעלה מ-40 שנה. אנתוני פרויד נכנס לתפקידו באוקטובר 2011, וכהונתו הוארכה עד 2026. סר אנדרו דייוויס היה המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של הלהקה מאז ספטמבר 2000 עד לפרישתו ביוני 2021. הוא העביר את השרביט ל, המנהל המוזיקלי הנוכחי של האופרה הלירית והמנצח הראשי. דייוויס ניצח על שלושה מחזורים מלאים של טבעת הניבלונגים בעונת 2004–2005 לציון שנת היובל של הלהקה. 

נוסף לרפרטואר האופרה המקובל, האופרה הלירית מציגה יצירות בנות זמננו. בין ההפקות של הזמן האחרון "" של (2000–2001), "" של קורט וייל (2001–2002) ו"" של קרלייל פלויד ו"סוויני טוד" של סטיבן זונדהיים (2002–2003).

המלחין ויליאם בולקום כתב את האופרה האחרונה שלו עד כה, "", לאופרה הלירית. האופרה מבוססת על סרטו של במאי הקולנוע רוברט אלטמן, באותו שם, משנת 1978. הצגת הבכורה הייתה בעונת היובל של האופרה הלירית. בולקום עתיד היה לכתוב עוד אופרה ללהקה, שהצגת הבכורה שלה תוכננה לעונת 2009–2010.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הלירית של שיקגו
שיקגו
קטגוריה:שיקגו: תרבות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1954
עמיל מכס

עֲמִיל מֶכֶס הנקרא גם סוכן מכס (באנגלית: Customs broker), הוא איש מקצוע המוסמך לייצג בעלי עסקים מול רשויות המכס והוא בעל ניסיון בכל התהליכים הקשורים בסחר בינלאומי. המילה עָמִיל מקורה בערבית,عميل ומשמעה נציג סוכן או מתווך.

תפקידו הרשמי של עמיל המכס קשור בעיקר בפעילות מילוי הטפסים הקיימים בתהליכים השונים של יבוא ויצוא. הוא משמש שלוח ונאמן של יבואן או יצואן כלפי שלטונות המכס. עליו להכין את הניירת בהתאם לדרישות החוקיות, לגבות כסף עבור פעילותו ועבור המיסים שגובה המדינה, ולסווג את הסחורות בסיווג ממנו ייקבע המיסוי, באופן שיהיה קביל על השלטונות. בכל מסוף בו פועלות תחנות המכס, יש לעמילים עמדות וסניפים, באמצעותם הם פועלים להליכים השונים.

לרוב התקשרות עם עמיל מכס כוללת גם מרכיבים אחרים בשילוח הבינלאומי, ביניהם: הובלה ימית, הובלה יבשתית, ביטוח ימי, מחסני ערובה, ועוד. רוב החברות לעמילות מכס, עוסקות בעצמן בצדדים אחרים של הלוגיסטיקה הקשורה בשינוע סחורות ממדינה למדינה, או שהן קשורות עם חברות בארץ וכן עם גורמים ורשויות גם בחו"ל. 

בעלי עסקים בוחרים עמילי מכס בהתאם למספר קריטריונים:
* ביכולתם לבצע במהירות וביעילות את הפעילות הבירוקרטית הכרוכה בשחרור סחורות או במשלוחן ליצוא.
* בידע המקצועי שלהם. לעיתים יש מחלוקת בין נציג המכס לבין העמיל על סיווג הסחורה המיובאת. סיווג זה קריטי בקביעת גובה המס. המחלוקות נובעות מכך שבאופן היסטורי המדינה ניסתה ליצור מערכת מיסוי מורכבת בעלת עשרות אלפי סיווגים שונים. לכך נוספו הסכמים בינלאומיים שנחתמו בנפרד מול כל מדינה. יתר על כך, מדיניות הממשלה איננה עקבית והמוצרים הקיימים בשוק אינם בהכרח תואמים להגדרות המוצרים הישנות הקיימות בספרי המכס.
* ביכולתם להשיג ללקוחות שלהם חיסכון בעלויות שונות הכרוכות בשילוח, אולם החיסכון לרוב מתורגם לרווח אצל העמיל. למשל, הובלה ימית או הובלה יבשתית. עמילי מכס בעלי מוניטין, מקושרים בהסכמים מסחריים רבים ומקיפים עם חברות שונות בכל רחבי העולם. 

עמילות מכס היא מקצוע בו נדרשים מקצועיות ואמינות ברמה גבוהה. המקצוע נלמד בקורסים מיוחדים, אשר בסיומם נדרשים לעבור בחינות מיוחדות וכן תקופת התמחות, רק אחריהן מקבל העמיל רישיון "סוכן מכס" מטעם רשות המסים בישראל אגף המכס והמע"מ.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקצועות הכלכלה
קטגוריה:דיני מיסים
קטגוריה:מכס
פושקר

פּוּשְקָר (בהינדי: पुष्कर) היא עיירה במדינת ראג'סטאן שבהודו, המהווה עיירה קדושה להינדים ואחד ממקומות העלייה לרגל המרכזיים והעתיקים בהודו. בפושקר נמצא המקדש הידוע ביותר לאל בְּרָהמָה, שהוא האל הבורא באמונה ההינדית, ובשל כך נודעת העיירה כמקום הפולחן המרכזי ביותר לאל זה. בעת המודרנית הפכה גם למרכז תיירותי המושכת אליה תיירים רבים מכל העולם. עוד היא נודעת בשל יריד (Mela) הגמלים הגדול שנערך בה במהלך פסטיבל שנתי שבמהלכו נהוג לעלות אליה לרגל (Yatra) ולטבול באגם הקדוש שלה. 

פושקר נמצאת כ-11 קילומטר מהעיר אג'מר. שביניהן מפריד הר הנחש. היא מהווה נווה מדבר מוקף הרים, ושוכנת לצד אגם פושקר.

== אגם פושקר ==
אגם פושקר הוא למעשה אגם מלאכותי שנבנה במאה ה-12 על ידי בניית סכר במקורות נהר לוּנִי. על פי האמונה ההינדית, נוצר האגם במקום שבו שמט בראהמה מידו פרח לוטוס, במהלך קרב עם השד וג'ראנאבהה (Vajranabha). על פי אטימולוגיה זו שמה "פושקר", שפירושה המילולי הוא "לוטוס כחול". 

על פי האמונה, טבילה באגם באחת הגהאטות, מרפאת הן מחלות גופניות והן מחלות נפשיות, ואף יכולה לגאול אדם ממעגל גלגול הנשמות, סמסרה, והוא מכונה לעיתים בתואר טירטה-ראג' - "מלך המקומות הקדושים".

== יריד פושקר ==
פעם בשנה, במהלך לילות הירח המלא של חודש הקאריטה (מקביל בערך לחודש נובמבר), נערכת בפושקר מֱלָה, פסטיבל ויריד, של גמלים, בו לוקחים חלק כ-50 אלף גמלים ולמעלה מרבע מיליון אורחים. שיאה של החגיגה הוא ביום הרביעי בליל הירח המלא, שבו פוקדים עולי הרגל את מקדש ברהמה וטובלים באגם הקדוש.

== מרכז תיירותי ==
בשנות ה-70 של המאה ה-20 גילו ההיפים את פושקר והוקסמו מן המקום הקטן והשקט בעל הנוף היפה. מאז הפכה למרכז תיירותי, כך שבעונת התיירות (חודשי החורף) ניתן למצוא בה תיירים רבים. לישראלים, מהווה חלק משביל החומוס.
כמו כן בפושקר קיים בית חב"ד (המנוהל על ידי שליח הרבי מחב"ד הרב שימי גולדשטיין) למעלה מ-20 שנה עבור המטיילים הישראלים הפעיל בעונת התיירות - מחגי תשרי (ספטמבר-אוקטובר) ועד לאחר חג הפסח (אפריל).

==גלריית תמונות== 
<gallery>
קובץ:Pushkar-b.jpg|מקדש ברהמה
קובץ:Pushkar-l.jpg|שקיעה באגם פושקר
קובץ:Pushkar-h.jpg|חיות קדושות ליד האגם
קובץ:Pushkar.- Le marché aux chameaux (2).jpg|יריד הגמלים בפושקר (2009)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.lametayel.com/archive/categories.asp?app_id=13&dest_id=832&dest_type=3 באתר למטייל]
* [https://web.archive.org/web/20070928161134/http://www.metaylim.co.il/modules.php?name=News&file=article&sid=345 באתר מטיילים בעולם]
* [https://web.archive.org/web/20070312075241/http://www.megalim.co.il/inner.asp?category_code=2&object_id=13167 מתוך מגלים]
* יותם יעקובסון, [http://www.gotravel.co.il/travel/?p=1190 פושקאר וחגיגות מאלה, באתר GoTravel]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערים קדושות
קטגוריה:ראג'סטאן: ערים
קטגוריה:אתרי עלייה לרגל
קטגוריה:שביל החומוס בהודו
חוות מלאבס

[[סרקופג בשימוש משני]]
חוות מלאבס הוא אתר רומי-ביזנטי הכולל מכלול גתות ומתקני עיבוד חקלאים. האתר היה ממוקם בפתח תקווה באזור לב הסביונים ושכונת אם המושבות. ידוע גם כאתר יד לגיבורים.

בחפירת הצלה באתר נתגלתה גת מהתקופה הביזנטית והצלבנית (על ידי שלמה גודוביץ`), הגת כוסתה בעפר ונבנתה מעליה גינה לרווחת הציבור. כיום מתקיימת המשך חפירה על ידי ענאן עזב מצפונית לגת. את החפירה המורחבת המשיך אלי הדד.

גת עתיקה מחוות מלאבס

גת עתיקה מחוות מלאבס

באתר נתגלו שרידים רבים מהתקופות הביזנטית והצלבנית, ביניהם מבנה מסיבי הבנוי אבני גזית המכיל גתות נוספות. ומבנה הכולל מטבח עם תנור שלם ומבנה שכנראה שימש כמחסן או חדר תפילה.

ממצא מעניין באתר הוא חלק תחתון של סרקופג (ארון קבורה) עשוי אבן כורכר בשימוש משני כאגן איסוף נוזלים, בו נקדח חור לצורך איסוף הנוזלים.

ב-18 בפברואר 2007, עלו דחפורי העירייה על האתר והרסו אותו עד ליסוד, לצורך הקמת פארק במקום.

חלק מהגתות הועברו באדיבות רשות העתיקות לתצוגה פתוחה בפארק יד לבנים.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.hadashot-esi.org.il/report_detail.aspx?id=2321 החפירה באתר רשות העתיקות]
* [http://tour-de-israel.blogspot.com/2013/09/blog-post_5225.html חוות מלאבס]

קטגוריה:פתח תקווה: היסטוריה
מלאבס
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
אנטון גרף

אנטון גרף (גרמנית: Anton Graff; 18 בנובמבר 1736 – 22 ביוני 1813) היה צייר דיוקנאות שווייצרי בולט.

== ביוגרפיה ==
גרף נולד בעיר וינטרטור שבקנטון ציריך, שווייץ, בנו של פועל. בעירו ובעיר אאוגסבורג למד את מלאכת הציור, והקדיש עצמו לאמנות ציור הדיוקנאות. בשנת 1766 התקבל כמורה וכצייר-החצר באקדמיה לאמנות בדרזדן, והתמיד במשרה זו עד למותו. כך ויתר למשל על משרות שפרנסתן טובה יותר, למשל בברלין.

גרף צייר את דיוקנותיהם של רבים מהאישים הבולטים של זמנו, ביניהם גוטהולד אפרים לסינג, משה מנדלסון, יוהאן גוטפריד הרדר, פרידריך שילר, היינריך פון קלייסט, כריסטיאן פליקס וייסה (סופר ופדגוג גרמני) ודניאל ניקולאוס חודוויצקי (צייר וגרפיקאי). מקובל להחשיב את הדיוקן של פרידריך הגדול כיצירת המופת שלו. כצייר פורה ובולט במיוחד, הותיר גרף כאלפיים יצירות.

בשנותיו האחרונות החל לעסוק גם בציורי נוף, שהשפיעו בין השאר על הציירים פיליפ אוטו רונגה וקספר דויד פרידריך.

נפטר בדרזדן בשנת 1813.

== מבחר מיצירותיו ==
<gallery>
Image:Gotthold Ephraim Lessing Kunstsammlung Uni Leipzig.jpg|גוטהולד אפרים לסינג
Image:MosesMendelssohn-von-AntonGraff-Kupferstich.gif|משה מנדלסון
Image:GeorgJoachimZollikofer.jpg|גאורג יואכים צוליקופר
Image:C F Weiße.jpg|כריסטיאן פליקס וייסה
Image:Friedrich_Zweite_Alt.jpg|פרידריך הגדול, מלך פרוסיה
Image:Anton Graff 001.jpg| כריסטוף יוהאן פרידריך מדם
Image:Anton Graff 005.jpg|דיוקן גבר
קובץ:Self-portraits by Anton Graff-Gemäldegalerie Berlin.jpg|דיוקן עצמי בגיל 51
Image:Graff, Anton - Self-portrait at the age of 58.jpg|דיוקן עצמי בגיל 58
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ציירים שווייצרים
קטגוריה:ילידי 1736
קטגוריה:נפטרים ב-1813
נמל התעופה הבין-לאומי למברט-סנט לואיס

נמל התעופה הבין-לאומי למברט־סנט לואיס (באנגלית: Lambert-St. Louis International Airport) הוא נמל התעופה העיקרי של סנט לואיס שבמיזורי וסביבתה. הנמל ממוקם מחוץ לגבולות העיר, אך הוא נמצא בבעלותה ומופעל על־ידה. ב־2000 עברו בנמל יותר מ־30 מיליון נוסעים. ברם, מספר הנוסעים שעברו בנמל ב־2004 צנח ל־13 מיליון משום שהנמל הפסיק להיות מרכז הפעילות של TWA שנקנתה על ידי אמריקן איירליינס. ב־2006 עברו בשדה 15.2 מיליון נוסעים. סמוך לנמל שוכן מפעל של חברת בואינג (היה שייך בעבר למקדונל דאגלס) שבין מוצריו המפורסמים: ה־F-15 וה־F/A-18.

==היסטוריה==
הנמל היה במקור בסיס לשילוח בלונים שנקרא שדה קינלוך (Kinloch Field). האחים רייט ביקרו בשדה במהלך מסעם עם מטוסם, ותאודור רוזוולט טס במטוסם בעת ביקורם, מה שהפך אותו לנשיא ארצות הברית הראשון שטס.

ב-1920, מייג'ור אלברט בונד למברט רכש את השדה ופיתח אותו לכדי נמל תעופה בעל האנגרים וטרמינל. צ'ארלס לינדברג, שעבודתו הראשונה כטייס הייתה הטסת דואר בשירות רוברטסון איירליינס, יצא מהנמל בדרכו לפריז בטיסתו הטראנס-אטלנטית ההיסטורית ב-1927. מאוחר יותר אותה שנה, למברט מכר את הנמל, שכבר נודע בשם "שדה למברט", לעיר סנט לואיס. כך הפך למברט לנמל התעופה המוניציפלי הראשון בארצות הברית.

לפני מלחמת העולם השנייה, רוברטסון איירליינס, מרקוט איירליינס ואיסטרן איירליינס סיפקו שירותי נוסעים לנמל. במהלך המלחמה, הפך הנמל לבסיס הייצור של מקדונל איירקראפט וקרטיס רייט.

לאחר המלחמה, הוטל על מינרו ימאסאקי לתכנן טרמינל נוסעים חדש בנמל, שבנייתו הושלמה ב-1956. תכנון הטרמינל החדש בעל ארבע הכיפות היווה השראה לטרמינלים עתידיים בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי בניו יורק ובנמל התעופה שארל דה גול בפריז.

בשנות השבעים הציעה סנט לואיס להחליף את הנמל בנמל תעופה בפרבר של אילינוי. ברם, תושבי מיזורי התנגדו בחריפות ולמברט הורחב בהשקעה של 290 מיליון דולר. ההרחבה, שהגדילה את יכולתו התפעולית ב-50%, כללה את הארכת מסלולי ההמראה והגדלת קיבולת השערים ל-81. נמל התעופה מידאמריקה סנט לואיס המוצע נבנה לבסוף במסקואתה אשר באילינוי ונפתח ב-1997 ומשמש כיום כנמל חלופי ללמברט.

טראנס וורלד איירליינס העבירה את מרכז פעולתה מנמל התעופה הבינלאומי קנזס סיטי ב-1982 והפכה לחברת התעופה העיקרית של נמל למברט.

לאחר שאמריקן איירליינס רכשה את TWA ומיזגה את פעילות הטיסה שלה ב-2001, הפך למברט לנמל חלופי למרכזי הפעילות העיקריים של אמריקן איירליינס בשיקגו או'הייר ובנמל התעופה הבינלאומי פורט וורת' אשר בדאלאס. כיום משמש נמל למברט כמרכז הפעילות הרביעי בגודלו של אמריקן איירליינס, לאחר פורט וורת', שיקגו או'הייר ונמל התעופה הבינלאומי מיאמי.

סאות'ווסט איירליינס גם מחזיקה נציגות משמעותית בלמברט.

== קישורים חיצוניים ==

* 

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?placesearch=St.%20Louis%20-%20Lambert-St.%20Louis%20International%20(STL%20%2F%20KSTL%29&distinct_entry=true נמל התעופה הבינלאומי למברט-סנט לואיס] באתר Airliners.net

מראה ממערב של בית הנתיבות המרכזי ומגדל הפיקוח

למברט-סנט לואיס
קטגוריה:סנט לואיס
סנט לואיס, למברט
ארנולד רוטשטיין

ארנולד רוטשטיין (באנגלית: Arnold Rothstein; 17 בינואר 1882 - 4 בנובמבר 1928) היה עבריין, מהמר ואיש עסקים יהודי מניו יורק אשר כונה "המוח", נחשב לאבי הפשע המאורגן בארצות הברית<ref></ref>. רוטשטיין נחשד כי הטה את משחקי אליפות הבייסבול ב-1919 לטובת עסקי ההימורים שלו, במה שכונה "שערוריית בלאק סוקס" ().

==ביוגרפיה==
נולד לאברהם רוטשטיין, יהודי דתי ובעל קשרים רבים במערכת המשפט והפוליטיקה בניו יורק, שהחזיק ברשותו חנות טקסטיל ומפעל לעיבוד כותנה, בגיל 15 החל להתרחק מאורח החיים הדתי ושומר החוק של אביו והסתובב באזורי הפשע, כשהוא מתעסק בעיקר בהימורים. 

בהמשך דרכו התיידד עם טים סאליבן, מנהיג הארגון הפוליטי טמאני הול בלואר איסט סייד. חסותו של סאליבן העניקה לארנולד הגנה, הן משוטרים והן מגנגסטרים, והוא ניצל זאת כדי לפתוח קזינו עצמאי משלו. הקזינו הכניס לכיסו סכומי עתק ובכך הפך רוטשטיין לאיש הכספים של העולם התחתון, כשהוא מממן עסקאות פשע מכל הסוגים.

ב-1920 לאחר חקיקת חוקי היובש היה מהראשונים שזיהו את ההזדמנות העבריינית-מסחרית הטמונה באיסור זה, והקים מערכת להברחת משקאות אלכוהוליים מבריטניה לארצות הברית. במשך הזמן החלו עבריינים אחרים לשדוד את המבריחים, כשהם מנצלים את העובדה שהמבריחים אינם יכולים להתלונן במשטרה, מצב זה הוביל לכך שרוטשטיין הוכרח לגייס כנופיה משלו כדי להגן על שיירות ההברחה. חברי הכנופיה גויסו מצעירים בני מהגרים בניו יורק, איטלקים ויהודים, ועליהם נמנו מאיר לנסקי, באגסי סיגל, לאקי לוצ'יאנו, פרנק קוסטלו, לואיס "לפקה" בוכהלטר, ודאץ' שולץ. רבים מחברי כנופייתו הפכו במרוצת הזמן לשליטי הפשע המאורגן.

בשנת 1928 הפסיד במשחק קלפים סכום של כמה מאות אלפי דולרים, אך סירב לשלם את חובו בטענה שרומה במשחק. ב-4 בנובמבר קיבל שיחת טלפון בה הוזמן לסנטרל פארק כדי ליישב ויכוח מסוים, ושם נורה ונפצע באורח קשה. רוטשטיין סירב לענות לשאלות השוטרים לגבי זהות היורה ולבסוף מת מפצעיו.

==בתרבות==
דמותו היוותה השראה לדמות "מאייר וולפסהיים" בספרו של פ. סקוט פיצג'רלד "גטסבי הגדול", ולדמותו של ארמנד רוזנטל, המכונה "המוח", בסיפוריו של דיימון ראניון ("אחד שיש לו מילה", "המוח חוזר הביתה" וסיפורים אחרים). דמותו של רוטשטיין שולבה גם בסדרת הטלוויזיה "אימפריית הפשע" של רשת HBO, את דמותו גילם מייקל סטולברג. וכן בסרטו של ג'ון סיילס מ-1988, "הימור מכור", שם גולמה דמותו על ידי מייקל לרנר. בסדרת הטלוויזיה הישראלית נויורק שולבה דמות מושאלת של עבריין הימורים יהודי הנושא את השם ״ארתור רוטשטיין״.

==לקריאה נוספת==
* רוברט רוקאווי, מהגרים, פועלים וגנגסטרים - פרקים בתולדות היהודים בארצות הברית, תרגמה איטה ישראלי, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 1990.
* רוברט רוקאווי, הגנגסטר היהודי בארצות הברית - חייו ופשעיו בראשית המאה ה-20, תרגמה איטה ישראלי, הוצאת גפן, 1994.
* ריץ' כהן, יהודים קשוחים, תרגמה עפרה אביגד, הוצאת מודן, 1998.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:מאפיונרים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קורבנות רצח בניו יורק
קטגוריה:פשע בניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1882
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1928
אפפ

אפפ או אפופיס (במצרית עתיקה: עאפפ; "אפופיס" בשמו היווני) הוא אל מצרי שמיוצג כנחש אדום (במצרים העתיקה אדום נחשב סמל הרוע משום שהזכיר את צבע האדמה בעת בצורת) עצום ממדים השוכן במרומים החשוכים ומחכה לספינת רע (ושאר האלים) כדי לתקוף. הוא מייצג את טרום הבריאה, אי הקיום, הכלום הלא מוגדר, הרשע והתוהו ובוהו (הכאוס).

על פי המיתולוגיה המצרית, מדי ערב גברו עליו האלים כדי שרע, אל השמש יוכל לזרוח בבוקר (ח'פרי - אל השמש הזורחת). ואולם המצרים האמינו שהאלים לעולם לא יצליחו להכריע את אפופיס ולכן הם נאלצים כל לילה לגבור עליו מחדש.

על אפופיס ידוע מכתבים שנמצאו בין היתר בעיר תבאי (נא אמון), בהם עאפפ מוזכר כאויבו המושבע של רע והוא תוקף בשעה השביעית (ייתכן שהכוונה לשער השביעי). בגרסה אחרת של סיפור חצייתו של רע את השאול עאפפ נצפה בידי רע מעבר לשער השני מוכנע בידי שנים עשר אלי הדגן, ובשער החמישי רע עד לגופתו של עאפפ, ממנה צצים ראשי קורבנותיו, אותם מחייה רע. מאחורי השער התשיעי עקב רע בהכנות של אלת העקרב - סרקת, האל אוסיריס (אוסיר), גב האדמה ועוד עשרים אלים (ביניהם סת) להשמדתו של עאפפ. מעבר לשער העשירי נצפה עאפפ מלופף שלשלאות בידי האלים. בסיפורים אחרים, בהם מתוארת חציית הדואת (השאול המצרי, העולם התחתון) בידי רע והאלים שבספינתו מוזכר עאפפ, תמיד כאויבו של רע.

עאפפ מוזכר גם בכתבים מתקופת הביניים השנייה, בה הייתה יריבות פוליטית בין שליטים מצריים ושליטים ממוצא לא מצרי. עאפפ הוא שם אדון הכאוס, אשר נלחם נגד המאע'ת (סדר) בכל יום בשעה בה ספינתו של רע עושה את מסעה. לפני שרע עלה לשמים ופרש, הוא נתן לבסתת להילחם בעאפפ.

על שם אל זה נקרא האסטרואיד אפופיס, שמסלולו סמוך למסלולו של כדור הארץ, והוא עתיד להתקרב מאוד לכדור הארץ בשנים 2029 ו-2036.
==ראו גם==
* אלוהויות במצרים העתיקה

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.thekeep.org/~kunoichi/kunoichi/themestream/apep.html אודות האל אפפ]
* 
* 

קטגוריה:אלים מצריים
קטפרקט

שחזור של קטפרקט מתקופה [[האימפריה הסאסאנית. הפרש עטוי בשריון שרשראות וסוסו בשריון קשקשים.]]
פרתי]]
קָטַפְרָקְט (מיוונית: κατάφρακτος - מחופה שריון), הוא סוג של פרש כבד בצבאות המזרח התיכון בעת העתיקה ובימי הביניים. קטפרקט טיפוסי עטה שריון מכף רגל ועד ראש ואפילו סוסו היה מוגן בדרך כלל בשריון כבד.

הקטפרקטים היו החיל הראשי בצבא הפרתי ולאחר מכן בצבאות האימפריה הסאסאנית. בדומה לאבירים האירופאים, הם היו כוחות עלית, שנועדו למוטט את מערך האויב בהסתערות רבתי, אך בניגוד אליהם לא היו מעמד משל עצמם והיו חסרי כח פוליטי, שהיה מנת חלקם של האבירים האירופאים. בדומה לאבירים, נעלמו משדות הקרב עם התרחבות השימוש הנפוץ בנשק חם בראשית העת החדשה.

שימוש בקטפרקטים סייע לצבא הסלאוקי לנצח את התלמיים בקרב בניאס בשנת 198 לפנה"ס, בו השיגו את השלטון על ארץ ישראל.

==ראו גם==
*קרב חרן
*קרב בניאס

==קישורים חיצוניים==

==לקריאה נוספת==
* Norman Davis - "Europe, a history", ch V Middle Age, Pimlico, London 1997 p. 311 
(נורמן דייוויס ,"אירופה, סיפור" 1997)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיל הפרשים
קטגוריה:האימפריה הביזנטית: צבא וביטחון
אנשי התחנה

אנשי התחנה (באנגלית: The Station Agent) הוא סרט אמריקאי משנת 2003. זהו הסרט הראשון של הבמאי טום מקארתי שכתב גם את התסריט. הסרט זכה בקטגוריית בחירת הקהל לדרמה הטובה ביותר בפסטיבל סאנדנס 2003. כמו כן זכה בפרס ג'ון קסאווטס במסגרת פרס אינדפנדנט ספיריט. מקארתי זכה בפרס אינדפנדנט ספיריט לתסריט הראשון הטוב ביותר ובפרס באפט"א לקולנוע לתסריט הטוב ביותר.

במרכז העלילה דמותו של פינבר (פין) מקברייד (פיטר דינקלג'), גבר בן שלושים שגובהו לא עולה על מטר שלושים, שתחביבו העיקרי הוא רכבות. הסרט מתאר את המהפך שעובר פינבר כאשר הוא נאלץ לעבור לגור בתחנת רכבת זנוחה בפרברי ניו ג'רזי, ואת המפגש שלו עם דמויות בודדות נוספות: אוליביה האריס (פטרישה קלארקסון), אמנית מקומית המצויה במשבר ובחור בשם ג'ו אוראמס (בובי קנאבלי) שהמזנון שלו ממוקם בסמוך לתחנה הישנה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:גמדות
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:רכבות בקולנוע
קטגוריה:נכות באמנות
עיוות

עיוות (באנגלית: Distortion) הוא שינוי בצורה כלשהי של אות, אובייקט, תמונה, קול, צורת גל או כל סוג אחר של מידע. העיוות לרוב אינו רצוי. בתחומים מסוימים הוא יכול להיות רצוי, לדוגמה בניגון על גיטרה חשמלית, המגבר יכול להיכנס לעומס יתר מכוון (דיסטורשן) שיגרום לו להפיק את העיוות הרצוי בצליל הגיטרה.

== עיוות באותות אלקטרונים ==

סוגי עיוות גלים (הגל העליון הוא האות המקורי)

בתקשורת ובעיבוד אותות, מערכת ליניארית בלתי תלויה בזמן ונקייה מרעש מאופיינת על ידי פונקציית תמסורת <math>H(\omega)=A(\omega)e^{i \phi(\omega)}</math> כך שהמוצא של המערכת <math>\, y(t)</math> בתגובה לכניסה הרמונית <math>x(t)=\sin(\omega t)</math> יהיה גם הוא הרמוני, עם הגבר והסטת מופע התלויים אך ורק בתדר הכניסה:
:<math>y(t) = A(\omega) \sin(\omega t + \phi(\omega))</math>

ובנוסף, הכפלה ו/או הזזה של הכניסה גורמת להכפלה ו/או הזזה זהה של המוצא; והתגובה לסכום של מספר כניסות שווה לסכום התגובות לכל כניסה. במערכת המקיימת דרישות אלה, ניתן לנתח את התגובה לכל כניסה שהיא בעזרת אנליזת פורייה.

במציאות, כל מערכת פיזיקלית היא ליניארית רק בתחומי כניסה מוגדרים, ואף זאת רק בקירוב. לדוגמה, במעגלים אלקטרוניים טיפוסיים יש מגבלות על המשרעת ("עוצמה") בכניסה וביציאה; כאשר המשרעת מתקרבת למגבלות אלה נוצרות במוצא הרמוניות שלא היו באות הכניסה המקורי; כתוצאה מכך, כאשר הכניסה היא הרמוניה נקיה, היציאה איננה עוד הרמוניה נקייה וצורת הגל המתקבלת במוצא המערכת היא מעוותת (distorted).

האוזן האנושית רגישה למדי לעיוותים לא-ליניאריים ודוגמאות לכך ניתן למצוא בהתקני אפקטים לגיטרות חשמליות, רעשי מגברים, עיוותי קול במכשירי קשר ועוד.

במערכות תקשורת נתונים מתקדמות מתבצע עיבוד ספרתי של אותות, ובמקרים רבים נדרשת שמירה על ליניאריות כדי לאפשר פיענוח תקין של המידע המשודר. עיוות האותות, למשל כתוצאה משידור בעוצמה גבוהה מדי, עלול לגרום לקצב שגיאות גבוה או אף לניתוק התקשורת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלקטרוניקה
קטגוריה:עיבוד אותות
דיסטורשן (מוזיקה)

פדל לאפקט דיסטורשן בגיטרה

דיסטורשן (Distortion - באנגלית: עיוות) הוא אפקט נפוץ במוזיקה המודרנית המשמש לרוב גיטריסטים המנגנים על גיטרה חשמלית.

שימוש בגיטרות חשמליות עם דיסטורשן הופיע בתחילת שנות ה־50 של המאה ה־20, בעיקר בקרב נגני רוק אנד רול אמריקניים. בהקלטה של אייק טרנר מ־1951 מופיע אפקט דיסטורשן שנבע ממגבר שנפגע בהובלה. דוגמה אחרת הייתה בשיר Maybelline של צ'אק ברי מ־1955. במקרה זה נבע העיוות בצליל מעומס יתר על השפופרות במגבר המנורות של הגיטרה. ב־1958 התפרסם קטע אינסטרומנטלי בשם Rumble של לינק ריי, שבו את אפקט הדיסטורשן ליווה לראשונה אקורד כוח. ב־1962 פנתה להקת The Ventures למוזיקאי חובב אלקטרוניקה בשם אורוויל רודס, בבקשה שיסייע בשחזור צליל הפאז בשיר קאנטרי של מרטי רובינס שהוקלט שנה לפני כן. רודס יצר עבורם קופסה ייעודית שנקראה פאז־בוקס ותקליטם שיצא באותה שנה כלל שימוש בקופסה.

דיסטורשן זכה להכרה נרחבת מאוד ב־1964 כשהשיר "You Really Got Me" של להקת הקינקס הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי. הם עשו שימוש בדיסטורשן שנבע מקיצוץ חלק במגבר, שיצר עומס יתר מכוון. ג'ימי הנדריקס היה אחד מהמוזיקאים הראשונים שעשו שימוש נרחב באפקט זה, החל מאמצע שנות ה־60 של המאה ה־20. השיר (I Can't Get No) Satisfaction של הרולינג סטונז מ־1965 היה הלהיט הראשון שעשה שימוש בפאז־בוקס וגרם לביקוש ער למוצר, שעלה על ההיצע באותה שנה. מאז הפך הדיסטורשן לנפוץ במוזיקת הרוק, הבלוז ובסגנונות מוזיקה אחרים, אך התבלט במיוחד בסגנון ההבי מטאל.

כיום אפקט הדיסטורשן מובנה במגברי גיטרות רבים או קיים כפדאל אפקטים לגיטרות. באיור הכניסו למגבר אות סינוס באמפליטודה עולה עם הזמן, ניתן לראות כי החל מאמפליטודה מסוימת המגבר נכנס לרוויה ואות המוצא מתעוות

גם נגני גיטרה בס עושים שימוש בדיסטורשן. את השימוש בדיסטורשן לגיטרה בס ביססו קליף ברטון ממטאליקה ולמי קלימיסטר ממוטורהד, אף שהוא הופיע בהקלטה של מרטי רובינס מ־1961, וב־Think for Yourself של הביטלס מהאלבום Rubber Soul ב־1965.

==עקרון פעולה==

מגבר הוא מכשיר הלוקח צורת גל מסוימת ומגביר את אותה הצורה בעזרת מקור אנרגיה חיצוני המסופק אליו.

לכל מגבר יש תחום מסוים בו הוא ליניארי בקירוב כך שאפשר לתאר את הקשר בין הכניסה למוצא באופן הבא:

<math>P_{out} = A_v\cdot P_{in}</math>

כאשר <math>P</math> הוא ההספק ו-<math>A</math> הוא פקטור ההגברה.

המגבר אינו יכול להגביר עד אינסוף והוא מוגבל במתח המוזן אליו, לכן החל מהספק כניסה מסוים המגבר יכנס לרוויה והאות ייקטם בקצותיו ויתעוות.

עם זאת, מאנליזת פוריה ידוע כי כל אות מחזורי ניתן להציג בעזרת "בסיס" אורתונורמלי של פונקציות הרמוניות (טור פוריה) כאשר המשותף לכולם הוא שהתדרים הם כפולות שלמות של התדר היסודי של האות. מכאן נובע, שכאשר האות מתעוות נוספות לו הרמוניות שמהוות כפולות שלמות של ההרמוניה המקורית (העיוות הוא לא בתדר אלא רק באמפליטודה). המשמעות המוזיקלית היא, שכאשר מכניסים תו מסוים למגבר רווי במוצא נקבל את התו המקורי בתוספת תווים נוספים שהם אוקטבות שלמות ממנו. ולכן המשמעות המוזיקלית של התו תישמר.

יש לציין כי כאשר מכניסים שני תווים יחד, המוצא יכלול כפולות שלמות של התווים, אך בנוסף ייווצרו הרמוניות שהם צירוף ליניארי של ההרמוניות שנכנסו (אינטרמודולציות), ולכן נגינה של כמה תווים ביחד בדיסטורשן "לא נשמעת טוב" לאוזן.
==קישורים חיצוניים==

*[https://z.ynet.co.il/short/content/2018/distortion/#/?externalurl=true טונים צורמים], באתר ynet, 23 בפברואר 2018

קטגוריה:גיטרה
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
רומן פיקרסקי

רומן פִּיקָרֶסְקי (בספרדית: Novela picaresca) הוא סוגה (ז'אנר) ספרותית, אחת הצורות המוקדמות של הרומן. גיבור הרומן הפיקרסקי היה בדרך כלל נווד הרפתקן בן השכבות הנמוכות (בספרדית: pícaro). הגיבור נסחף ממקום למקום, ומסביבה חברתית אחת לאחרת, בקצב עלילה מהיר ורב תהפוכות. אופייני לסוגה שימוש בהומור ובכלים סאטיריים, כאשר הרפתקאותיו הרבות של הגיבור מספקות הזדמנות ללעוג למגוון תופעות חברתיות ואף אירועים פוליטיים. מאפיין שכיח נוסף הוא צירופי מקרים בלתי סבירים: דמויות שבות ומופיעות בעלילה, מכוח המקרה ובניגוד להסתברות.
מאפייני הסוגה קיימים גם בספרים שאינם תואמים לדפוסים המובהקים שלו, ושם התואר "פיקרסקי" יכול לתאר גם יצירות שאינן משתייכות לז'אנר הרומן הפיקרסקי בהגדרתו הצרה.

==התפתחות הרומן הפיקרסקי כסוגה==
שער הספר "חיי לסאריו דה טורמס" מ-1554, שיש הרואים בו את הרומן הפיקרסקי הראשון

ראשיתו של הרומן הפיקרסקי המובהק בספרד והוא שגשג בספרות האירופית במאות ה-17 וה-18.

"גוסמאן מאלפראצ'ה", Guzmán de Alfarache, מאת מתאו אלמן, שיצא לאור ב-1599, הוא הרומן הפיקרסקי הראשון, שאין מחלוקת לגבי שייכותו לסוגה. אלמנטים פיקרסקיים היו קיימים קודם לכן, ויש הטוענים שרומנים אחרים, כ"לסריו איש טורמס״, Lazarillo de Tormes, מ-1554, קדמו לאלמן. במאה ה-17 התפשט הרומן הפיקרסקי בארצות נוספות וזכה לחיקויים. רומן חשוב בז'אנר, שנכתב מחוץ לספרד, הוא "ההרפתקן זימפליציסימוס", Der abenteuerliche Simplicissimus, מאת הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן הגרמני, שנכתב ב-1668 ומתאר את ההרס ששרר בעקבות מלחמת שלושים השנים. 

בצרפת ובאנגליה התפרסמו יצירות שדמו לרומנים הפיקרסקיים, אך לא התאימו לכל דרישות הז'אנר כפי שהיה מקובל בספרד. הרומנים בצרפתית היו למעשה סיפורי הרפתקאות אריסטוקרטיים, בניגוד לדרישה שהגיבור יהיה טיפוס עממי. באנגליה, רומנים כמו מול פלנדרס של דניאל דפו (1722) או קורות טום ג'ונס מאת הנרי פילדינג (1749) חסרו את ממד הגאולה הדתית של הגיבור, שהיה מחייב ברומנים הפיקרסקיים הספרדיים והגרמניים: אלה לא הסתפקו בגלגוליו של הגיבור ובלעג חברתי אלא חתרו גם להנחיל לקח מוסרי. השינוי העובר על מול פלנדרס הוא במעמדה הכלכלי, ולא באופייה המוסרי והדתי.

==מאפיינים פיקרסקיים בספרות==
מלבד היותה שם של סוגה מובחנת, המילה "פיקרסקי" מתארת טכניקה ספרותית שבה אנטי-גיבור נודד חווה הרפתקאות רבות ובלתי סבירות בקצב התרחשויות מהיר. יצירות פיקרסקיות במובן זה היו שכיחות בספרות עד עליית הרומן הריאליסטי במאה ה-19, ובין הבולטות שבהן אפשר לציין את יצירותיו של הנרי פילדינג, את קנדיד של וולטר ואת הרפתקאות האקלברי פין של מארק טוויין. קווים פיקרסקיים אפשר למצוא גם בספרות המאה ה-19 ובספרות זמננו, למשל ב"נפשות מתות" של ניקולאי גוגול, או ב"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" של דאגלס אדמס. גם יצירות אמנות מתחומים אחרים אפשר לתאר כפיקרסקיות: סרג'יו לאונה מגדיר כך את ז'אנר מערבוני הספגטי. בספרות הישראלית בת זמננו נודע ספרו של חיים גורי "הספר המשוגע" כסיפור פיקרסקי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:סוגות ספרותיות
*
בקיה

מפרץ אדמירליטי 1966
פורט אליזבט, [[2005]]
בקיה (באנגלית: Bequia) הוא הגדול באיי הגרנדינים בסנט וינסנט והגרנדינים שבים הקריבי. האי מרוחק כ־15 ק"מ מבירת האיים קינגסטאון שבאי סנט וינסנט.

בירת האי היא פורט אליזבת) שמיקומה: 13°00′ צפון 61°16′ מערב. כפרים נוספים באי הם חוות פאג'ט (Paget Farm), לוור ביי (המפרץ התחתון – Lower Bay), לה פומפ (La Pompe), המילטון (Hamilton) ודריק (Derrick). באי מתגוררים כ־4,300 תושבים.
הנמל העיקרי של האי – מפרץ אדמירליטי (Admiralty Bay) ממוקם במפרץ טבעי גדול.

פירוש שמו של האי הוא "אי העננים" בארוואקית.

עיקר כלכלת האי מבוססת על תיירות, והוא מהווה יעד ליאכטות רבות. ניתן להגיע אל האי בטיסה ישירה מברבדוס או באמצעות מעבורת מסנט וינסנט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bequia-information.com/bequia/pages/bequia_beaches.asp חופי האי]

קטגוריה:איים בים הקריבי
קטגוריה:סנט וינסנט והגרנדינים: גאוגרפיה
קינגסטאון

קינגסטאון (באנגלית: Kingstown) היא בירת סנט וינסנט והגרנדינים. העיר ממוקמת באי סנט וינסנט, ומתגוררים בה כ-24,500 תושבים (נכון לשנת 2005).
העיר מהווה מרכז כלכלי, תעשייתי וחקלאי של האיים, וכן מרכז תחבורתי - מרבית התיירים המגיעים לאיים עוברים דרך העיר.
הצרפתים הקימו התיישבות באזור קצת לאחר 1722.

קינגסטאון ממוקמת ליד הפינה הדרום מערבית של האי, בתוך מחוז סנט' ג'ורג', אחד מחמשת המחוזות של האי. בשנת 1837 היא תוארה כנפרשת בחצי מעגל באורך של קילומטר וחצי לאורך חוף המפרץ, כשמדרומה סוללת הגנה ומצפונה מבצר שרלוט. קינגסטאון תוארה אז ככוללת שלושה רחובות אורך ושישה רחובות רוחב הכוללים כ-300 בתים גדולים שחלקם התחתון עשוי אבנים או לבנים וחלקם העליון מעץ.

כנסיית ענק, עם מקום ל-2,000 מתפללים נחנכה בשנת 1820, במקום כנסייה קודמת שנחרבה מהוריקן בשנת 1780.

== אקלים ==
האקלים בקינגסטון הוא אקלים משווני טרופי (Af לפי שיטת קפן).

== עיר תאומה ==

* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080424032131/http://svgancestry.com/index.php/st-vincent-history/ היסטוריה מקומית]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סנט וינסנט והגרנדינים: ערים
קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1722