OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
M-75

M-75 היא רקטת ארוכת טווח מייצור עצמי של ארגון החמאס. הרקטה מגיעה לטווח של 70–75 קילומטר, ובעת שיגור מרצועת עזה מסוגלת לפגוע בין היתר בתל אביב ובירושלים. ראש הנפץ של הרקטה נושא מקסימום 10 קילוגרם חומר נפץ.

הרקטה נכנסה לשימוש לראשונה בנובמבר 2012 במהלך מבצע עמוד ענן, עת שוגרה לעבר ירושלים ותל אביב. ב-16 בנובמבר 2012, במהלך מבצע עמוד ענן, שוגרה רקטה שכזו לעבר ירושלים ונפלה במזרח גוש עציון.
לפי עלי ברכה, נציג חמאס בלבנון, הרקטה היא גרסה מקומית של פג'ר 5, אשר מיוצרת בעזה עם
טכנולוגיה שמקורה באיראן.
שם הרקטה מייצג את טווח ההגעה שלה בצירוף ראשי תיבות שם משפחתו של איבראהים מקאדמה, מראשי הזרוע הצבאית של החמאס שנהרג בסיכול ממוקד על ידי צה"ל בשנת 2003.

כמו יתר הרקטות שבשימוש החמאס, בהן הפג'ר 5 המגיעה לטווח של עד 75 קילומטר וה-M-302, גם ה-M-75 אינה מצוידת במערכת הנחיה ולכן דיוק הפגיעה שלה במטרות מוגבל, אך הטווח המוגדל שלה הופך אותה לאפקטיבית יותר מיתר הקסאמים שברשות הארגון. הרקטה הפכה לסמל לניצחון עבור החמאס, ובעת חגיגות ה-25 שנה להקמתו הציג הארגון דגם קרטון ענק של הרקטה, וכן הושקו בושם שנושא את שם הרקטה וכיכר בעזה על שמה.

במהלך מלחמת חרבות ברזל חשף החמאס רקטה חדשה מדגם M-90, שהיא ככל הנראה שיפור של ה-M-75 בה הוגדל טווח הירי ל-90 קילומטרים. רקטות מסוג זה שוגרו לראשונה לאזור המרכז ב-8 בדצמבר בשעות הערב. בליל השנה החדשה 2024 בדיוק בחצות, שיגר החמאס מטח של רקטות M-90 לכיוון המרכז, שיורטו על ידי מערכת קלע דוד.

==ראו גם==
* קסאם
* פג'ר (רקטה)
* כיפת ברזל

==קישורים חיצוניים==
*
==הערות שוליים==

M-75
קטגוריה:חמאס: אמצעי לחימה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: המצאות
אביעזר פילץ

הרב אביעזר פילץ (נולד בכ"ב באב ה'ת"ש, 26 באוגוסט 1940) הוא ראש ישיבת תושיה במושב תפרח ("ישיבת תפרח") וחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בכפר אברהם, לרב יצחק מרדכי, ראש ישיבת "תורה ומלאכה" במקום, וגולדה-דבורה פילץ. למד בישיבת אור ישראל לצעירים ובישיבת חברון בירושלים. בתחילת שנות ה-60 נישא לאפרת, בתו של הדיין הרב יצחק מאיר בן מנחם-פצ'ינר, חתנו של הרב איסר זלמן מלצר. באירוסיו שנערכו בפתח תקווה נכח דוד הכלה הרב אהרן קוטלר, ששהה באותה עת בביקור בישראל. בתקופת אירוסיו למד בישיבת לייקווד במשך כשנה אצל הרב קוטלר. לאחר נישואיו התגורר בביתו של סב אשתו הרב איסר זלמן מלצר בשכונת בתי ברוידא בירושלים ולמד בכולל של בוגרי ישיבת חברון בשכונת גבעת שאול בירושלים.

בשנות ה-70 הצטרף לצוות הרבנים של ישיבת תושיה במושב תפרח בראשות הרב יעקב פרידמן, וכעבור זמן התמנה לעמוד בראשות הישיבה. בהשראתו מתאפיינת הישיבה בהקפדה בענייני הלכה, באווירה של הסתפקות במועט ובהתמדה ושקיעות בלימוד התורה. לישיבה תקנות רבות אשר מטרתן לשמר את הצביון הייחודי של הישיבה. עם השנים צירף לצוות הישיבה את גיסו הרב מנחם בן-מנחם ואת תלמידיו הרב יעקב שיינברג והרב דניאל ארנפרוינד. במהלך השנים הקים הרב פילץ מוסדות נוספים בתפרח ובהם ישיבה קטנה בראשות תלמידו הרב בצלאל גנצרסקי.

בשנת ה'תשע"ג פתח הרב פילץ סניף בעיר בית שמש בשם "נתיבות התורה", בראשות הרב יוסף רובינשטיין. הרב פילץ הוא נשיא הסניף ובתחילת דרכו מסר בו אחת לשבועיים שיעור כללי.

הרב פילץ דוגל בקו ההשקפתי השמרני של הרב שך, שהיה קרוב משפחתו. הוא בעל השפעה על קהילות ומוסדות תורה, בעיקר בדרום הארץ. הוא סייע רבות בהקמת ישיבת רכסים, בראשות הרב אליהו ציון סופר.

במבצעי צה"ל, "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן", הורה על המשך לימודים סדירים של הישיבה, בניגוד לישיבות אחרות בדרום שהעתיקו את פעילותן לאזור המרכז.

לקראת ההתנתקות התבטא בשיחה שהעביר לבני ישיבתו כי אילולא צער המשפחות היה ראוי שהמפונים יחגגו "יום טוב" על כך "שנגאלו מן העבודה הזרה של הציונות".

הרב פילץ נאם בעצרת רבבות של "דגל התורה" לקראת הבחירות לכנסת העשרים ודיבר בחריפות בגנות מדינת ישראל והציונות.

בשבועות הראשונים של התפרצות הקורונה בישראל, הורה להמשיך את הלימודים בישיבה כרגיל, למרות הוראת משרד הבריאות לסגור את הישיבה. 

בי"ח בכסלו תשפ"א צורף כחבר למועצת גדולי התורה של דגל התורה<ref></ref>.

בין תלמידיו: הרב פנחס אבוחצירא והרב אליעזר יהודה פינקל ראש ישיבת מיר.

==משפחתו==
נשוי לאפרת פילץ, מחנכת במכללת אופקים. הם הורים לשני בנים. בנם הבכור, הרב מאיר, מחבר ספרי "אורי וישעי" על התלמוד, וראש כולל "בית ישראל" בירושלים. בנם השני, איסר זלמן, חתנו של הרב בנימין קרליבך, ר"מ בישיבת מיר.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור ישראל לצעירים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:משפחת מלצר
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של דגל התורה
קטגוריה:רבני ישיבת תושיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
פרנץ קאהן

פרנץ קאהן
פרנץ קאהן (או כהן, בגרמנית: Franz Kahn; 13 ביוני 1895 – אוקטובר 1944) היה מנהיג ציוני בצ'כוסלובקיה בין שתי מלחמות העולם.

==קורות חיים==
קאהן נולד בפלזן שבבוהמיה, אז בתחומי אוסטרו-הונגריה. אביו היגר בצעירותו עם אחיו לארצות הברית וחזר לעיר, שם התחתן ונולדו לו שני ילדים, פרנץ וסטלה. ההורים נפטרו והותירו את ילדיהם יתומים. פרנץ הצעיר הצטרף, בזמן לימודיו בבית הספר התיכון, לתנועת הנוער היהודית "תכלת לבן". לאחר שהחל את לימודי המשפטים גויס, בזמן מלחמת העולם הראשונה, לצבא האוסטרי ושרת כקצין בחזית המזרח, שם נפצע ואבד את זרועו. לאחר שהות בבית חולים לשבויי מלחמה בנורווגיה חזר לפלזן, והשלים את לימודי המשפטים. בשנת 1921 מונה למזכיר הכללי של הפדרציה הציונית בצ'כוסלובקיה וכחבר הנהלתה. הוא היה אחראי על ארגון רוב הקונגרסים הציוניים בתקופה שבין מלחמות העולם. כמו כן עבד במשרדי תנועת 'החלוץ' ופעל בשיתוף פעולה הדוק עם יעקב אדלשטיין לקידום עליית צעירים יהודים לפלסתינה.

עם סיפוח צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית ב-1938 היה קאהן פסימי באשר לגורל היהודים במדינה, ובפרט לא חשב שתצמח תועלת ליהודים משיתוף פעולה עם הכובש הנאצי. עם זאת, החליט קאהן להישאר במדינה, מתוך מחשבה שיוכל לקדם את האינטרסים הציוניים בצורה טובה יותר בגולה. יחד עם אשתו אולגה (לבית פרידלר), היגר בסוף שנת 1938 מהעיר אוסטרובה לכיוון העיר פראג, בעוד את שני ילדיו, שושנה ורפאל, שלח ארצה במסגרת עליית הנוער. קאהן ואדלשטיין היו אנשי הקשר הרשמיים של המוסדות הציוניים, כמו גם של האס-דה (שרות הביטחון הנאצי) ומוסדות המדינה הצ'כוסלובקית.

קאהן לקח חלק חלק בקונגרס הציוני ה-21 שהתקיים בסוף אוגוסט 1939 בז'נבה. הוא סירב להצעת חבריו לקונגרס להעתיק את מקום מגוריו לשווייץ.

לאחר גירוש אדלשטיין לגטו טרזינשטט בדצמבר 1941 המשיכו קאהן ואשתו לעבוד שנה נוספת במשרד התרבות היהודית בפראג. בסוף ינואר 1943 נעצר קאהן יחד עם אשתו ופעילים ציונים נוספים והוגלה לגטו טרזינשטט. קאהן לא הביע רצון למלא תפקיד משמעותי במועצת הזקנים של הגטו, בין היתר משום שהוטלה עליה מלאכת הכנת רשימת הנידונים לגירוש באקציות. אף על פי כן, לקח על עצמו את תפקיד מנהל מערך ההרצאות במחלקת התרבות, תוך שימת דגש על עבודה עם נוער, ציונות ויהדות. מאמצים רבים שנעשו על ידי גורמים מחוץ לארץ להביא לשחרורו, העלו חרס. בחגיגת הרצל בגטו בשנת 1944 נשא ד"ר קאהן את נאומו האחרון, וסיימו במילים "עם ישראל חי".

בתאריך 4 לאוקטובר 1944 הוגלה קאהן יחד עם מרבית מנהיגי הגטו ומשפחותיהם למחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו, שם, בסמוך להגעתו, נרצח בתאי הגזים.

== לקריאה נוספת ==
* ישראל גוטמן, האנציקלופדיה של השואה, Piper, 1998

==קישורים חיצוניים==
* חיים יחיל, 
* [http://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201325.pdf פרנץ קאן (כהן)], באתר יד ושם
* 
* [http://yvng.yadvashem.org/nameDetails.html?itemId=1498275&language=he פרנץ כהן] באתר המאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה של יד ושם
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים צ'כים
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:פעילים ציונים בצ'כיה
קטגוריה:פעילים פוליטיים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:נפטרים ב-1944
נועה וולמן

נועה וולמן (נולדה ב-12 בדצמבר 1986) היא שחקנית, דוגמנית וקומיקאית ישראלית.

==ביוגרפיה==
וולמן נולדה בתל אביב, לדפנה, אמנית, ויגאל, רופא נשים. כשהייתה בת 12 הוריה התגרשו והיא עברה עם אמה ואחיה ואחותה הקטנים לרמת השרון.

בוגרת תיכון אלון ברמת השרון במגמת תיאטרון. 

בוגרת הסטודיו למשחק "אימפרו".

==קריירה==
===בטלוויזיה ובקולנוע===
ב-2008 הייתה הופעתה הטלוויזיונית הראשונה של וולמן בתוכנית הסאטירה "דבר עם הסוכן שלי" עם אסי עזר, בה שימשה ככתבת שטח. בשנת 2009 שיחקה וולמן בסדרה "אלכס בעד ונגד" ששודרה בערוץ הילדים, בתפקיד זואי. בשנת 2010, שיחקה וולמן בסדרות "חצויה" ששודרה ב-HOT ו"תיכון השיר שלנו" ששודרה ב-Yes. כמו כן, שיחקה וולמן בסרט הטלוויזיה "חצי טון ברונזה". 

הייתה חברת פאנל בתוכנית "מועדון לילה" בעונתה הרביעית בערוץ 2 של קשת. בין השנים 2010-2012 שיחקה בשתי העונות של הסדרה הקומית "המשרד" ששודרה ב-yes בתפקיד שירי. 

בשנת 2012, השתתפה וולמן בתפקיד אורח בסדרה ״כאן גרים בכיף״, שם גילמה את תמרה חברתו הדתייה של דניאל אותו גילם דניאל מורשת.

בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה קטמנדו. בשנים 2012 ו-2015 השתתפה וולמן בשתי עונות של קומדיית המצבים "נשואים פלוס" בערוץ 2, לצד ליאור אשכנזי, דורית בר אור ועוד.
בשנת 2013, שיחקה בתפקיד אורח את חברתו של אדם, ענבל, בסדרה "סברי מרנן", ששודרה בשידורי קשת של ערוץ 2. באותה שנה, גם התארחה בתוכנית הקומית "מצב האומה". 

בשנת 2015 שיחקה בסרט הישראלי "איביזה" בתור ג'ניפר.

ב-2016 היא גלמה את מיל בסדרה הקומית "שותפים" בהוט קומדי סנטרל בפרק 12.

במהלך 2016 פרשה מהתחום זמנית.

===דוגמנות===
היא השתתפה בפרסומות ל"חומוס אחלה", "מקדונלד'ס", "יופלה" ו"קוקה-קולה". 

בשנת 2008 נבחרה להיות פרזנטורית של רשת אופנת "פנקייר". באותה שנה הצטלמה יחד עם ירדן הראל לקמפיין קיץ של רשת "אינטימה". 

כמו כן, דגמנה עבור "ג'ינס Lee" ו"פוקס" במסעות פרסום לצדם של יעל בר זוהר ויהודה לוי.

==חיים אישיים==
בספטמבר 2013 התחתנה עם תום לביא, וביולי 2015 נולד בנם הבכור ובאוקטובר 2018 ילדה את בתה השנייה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
יצחק מאיר בן-מנחם

הרב יצחק מאיר בן מנחם (פצ'ינר) (תרנ"ח, 1898 – ז' בסיוון תש"ך, 2 ביוני 1960<ref name=":0"></ref>) היה חבר בית הדין הרבני הגדול, כמו כן עסק בההדרת ספרי הראשונים.

==תולדותיו==
נולד בפולין בשם יצחק מאיר פצ'ינר, בנו של מנחם מנדל פצ'ינר, שהשתייך לחסידות גור. למד בישיבת ראדין והיה מתלמידיו של הרב נפתלי טרופ. באמצע שנות ה-20 עלה לארץ ישראל. למד בישיבת חברון ונחשב לבכיר התלמידים בה. לאחר מכן למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה.

בשנת תרפ"ט, זמן קצר לפני פרוץ המאורעות, נישא לשרה, בתו של הרב איסר זלמן מלצר.

בשנת תרצ"ח (1938) פרסם את ספרו "פרשת המלך" על הלכות אישות בספר משנה תורה לרמב"ם. כמו כן עסק בההדרת ספרי ראשונים ובאותה תקופה הוציא את חידושי הרשב"א על מסכת נידה עם הגהות ומראי מקומות. בשנת תש"ב פרסם את פירוש רבנו חננאל למסכת זבחים, עם הערות, הגהות ומראי מקומות.

בשמת תרצ"ג (1933) התמנה כדיין בבית הדין בפתח תקווה. בין הרבנים שכיהן לצדם לאורך השנים: הרב עובדיה הדאיה, הרב ישראל אריה ספיר, הרב עובדיה יוסף, הרב שמעון יוז'וק והרב צבי ברוידא.<ref>, עמ' 53</ref> לאחר מלחמת העולם השנייה עברת את שמו ל"בן מנחם", שבו הנציח את שם אביו שנהרג בשואה.

בשנת תשט"ז (1956) מונה כדיין בבית הדין הרבני הגדול וכיהן בתפקידו עד לפטירתו בשנת תש"ך (1960).

בן מנחם נפטר ב-2 ביוני 1960 ונקבר בהר המנוחות בירושלים<ref name=":0" />.

לאחר פטירתו יצאו שני כרכים נוספים בסדרת ספריו "פרשת המלך", הכוללים באורים וחידושים בסוגיות בסדר מועד, וכן חידושים ובאורים על ספרי מדע, אהבה וזמנים של הספר "משנה תורה" לרמב"ם.

==משפחתו==
בנו, הרב מנחם אליהו בן מנחם, הוא ר"מ בישיבת תושיה בתפרח.

חתנו, הרב אביעזר פילץ, הוא ראש ישיבת תושיה.

נכדו, הרב דוד בן-מנחם מכהן בתפקיד 'נושא-ונותן' בישיבת חברון בירושלים.

==ספריו==
* פרשת המלך - על ספר משנה תורה לרמב"ם, תרצ"ח, תשנ"ה ותשנ"ו (3 כרכים)
* חדושי הרשב"א על מסכת נדה - עם הגהות ומראי מקומות, תרצ"ח
* פירוש רבנו חננאל למסכת זבחים - עם הערות, הגהות ומראי מקומות, תש"ב

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי ישיבת לומז'ה-פתח תקווה
קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:משפחת מלצר
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:פתח תקווה: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
מספרי בל

תת-קבוצות בעלות איבר יחיד. האזורים הצבועים מייצגים תת-קבוצות שלה.]]
בקומבינטוריקה, מספרי בל (על שם המתמטיקאי האמריקאי אריק טמפל בל) ניתנים על ידי נוסחת הנסיגה הבאה:
:<math>B_0=1,\quad B_n=\sum_{k\,=\,0}^{n\,-\,1}\binom{n-1}{k}B_k</math>
עבור מספר החלוקות הזרות של קבוצה לא-ריקה <math>A</math>, כאשר איחוד הקבוצות מכסה את <math>A</math>.

==דוגמה==
לקבוצה בת 3 איברים ישנן 5 חלוקות זרות שונות:
:<math>\begin{align}&\bigl\{\{1\},\{2\},\{3\}\bigr\}\\&\bigl\{\{1\},\{2,3\}\bigr\}\\&\bigl\{\{2\},\{1,3\}\bigr\}\\&\bigl\{\{3\},\{1,2\}\bigr\}\\&\bigl\{\{1,2,3\}\bigr\}\end{align}</math>

==הסבר==
תהי קבוצה בת <math>n</math> איברים. ללא הגבלת הכלליות, נבחר איבר כלשהו ונוסיפו לקבוצה בת <math>0\le k\le n-1</math> איברים שאותם נבחר ב-<math>\tbinom{n-1}{k}</math> אפשרויות.
על כל אפשרות כזו ישנן <math>B_{n-k-1}</math> אפשרויות לחלוקת <math>n-k-1</math> האיברים הנותרים לקבוצות לא-ריקות. על פי זהות פסקל נקבל:
:<math>B_n=\sum_{k\,=\,0}^{n\,-\,1}\binom{n-1}{k}B_{n-k-1}=\sum_{k\,=\,0}^{n\,-\,1}\binom{n-1}{n-k-1}B_{n-k-1}=\sum_{k\,=\,0}^{n\,-\,1}\binom{n-1}{k}B_k</math>

==משולש בל==
מציאת מספר בל
משולש בל (נקרא גם משולש פרס או משולש ), הדומה למשולש פסקל, מספק את ערכי הסדרה:
:<math>\begin{matrix}&\color{red}1\\&1&\color{red}2\\&2&3&\color{red}5\\&5&7&10&\color{red}15\\&15&20&27&37&\color{red}52\\&52&67&87&114&151&\color{red}203\\&203&255&322&409&523&674&\color{red}877\end{matrix}</math>
#האיבר הראשון הוא 1.
#בשמאל השורה הבאה נכתוב את האיבר הימני ביותר בשורה הקודמת.
#כל איבר (החל מהשני משמאל) הוא סכום האיבר השמאלי לו והאיבר מעל השמאלי לו. כלומר:
::<math>C(m,n)=C(m-1,n-1)+C(m,n-1)</math>

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:קומבינטוריקה
קטגוריה:משפטים בקומבינטוריקה
ז'אן-פרנסואה קופה

ז'אן-פרנסואה קופה (בצרפתית: Jean-François Copé; נולד ב-5 במאי 1964), הוא פוליטיקאי יהודי צרפתי ששימש כשר אוצר בשנים 2005–2007, ובין התאריכים 19 בנובמבר 2012 - 15 ביוני 2014 כיהן כנשיא מפלגת האיחוד למען תנועה עממית, מפלגת האופוזיציה העיקרית בצרפת. מכהן כראש העיירה מו.

==קורות חיים==
ז'אן-פרנסואה קופה נולד במשפחה של מהגרים יהודים לצרפת; משפחת האב היגרה מרומניה ומשפחת האם מאלג'יריה. הוא מגדיר את עצמו כיהודי חילוני.

קופה היה ממובילי המסע הציבורי, שהביא לחקיקה נגד לבישת בורקה בציבור בצרפת.

קופה אב לארבעה ילדים, שלושה מנישואיו הראשונים לולרי דוקינג (Valérie Ducuing), ואחת מזוגיות שנייה. את חברתו ממוצא אלג'ירי, נדיה חממה (Nadia Hamama), נשא לאישה בדצמבר 2011.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.globalpost.com/dispatch/news/regions/europe/france/121119/jean-francois-cope-wins-conservative-party-election-ump Jean-François Copé wins conservative party election] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי המכון למדע המדינה פריז 
קטגוריה:שרי האוצר של צרפת
קטגוריה:חברי האיחוד למען תנועה עממית
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של צרפת
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הצרפתי
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1964
Pink Moon

Pink Moon (ירח ורוד) הוא האלבום השלישי והאחרון של זמר הפולק הבריטי, ניק דרייק. האלבום הוקלט באוקטובר 1971, ויצא לאור ב-25 בפברואר 1972 על ידי איילנד רקורדס. שירי האלבום כוללים את שירתו של דרייק ונגינתו על גיטרה בלבד, פרט לשיר הנושא שכולל גם ליווי פסנתר. האלבום מכיל 11 שירים ונמשך כ-28 דקות, והוא האלבום הקצר ביותר של דרייק. עטיפת האלבום הסוריאליסטית, צוירה על ידי מכרה של אחותו של דרייק, גבריאיל דרייק, מייקל טרוויוויק.

תחילה לא זכה האלבום לתשומת לב משמעותית, אך לאחר מותו של דרייק, זכה האלבום להכרה ציבורית. אף ששירי האלבום פשוטים יחסית ביחס לשני אלבומיו הקודמים של דרייק, נחשב אלבום בעיני רבים ממעריציו של דרייק לטוב ביותר מבין באלבומיו.

ב-1999 זכה שיר הנושא של האלבום להיות מושמע בפרסומת למכונית פולקסווגן גולף. בשנת 2003 דורג האלבום במקום ה-320 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.

בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג מחדש את האלבום במקום ה-236 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים.

== רשימת שירים ==
כל השירים נכתבו, הולחנו ובוצעו על ידי ניק דרייק.
#Pink Moon - 2:06
#Place to Be - 2:43
#Road - 2:02
#Which Will - 2:58
#Horn - 1:23
#Things Behind the Sun - 3:57
#Know - 2:26
#Parasite - 3:36
#Free Ride - 3:06
#Harvest Breed - 1:37
#From the Morning - 2:30

== משתתפים ==
* ביצוע: ניק דרייק - גיטרה אקוסטית, שירה, פסנתר (בשיר הנושא)
* הפקה: ג'ון ווד - מפיק מוזיקלי, טכנאי קול
* עיצוב: עטיפת האלבום: מייקל טרוויוויק
* צילום: קית' מוריס
* טיפוגרפיה - C.C.S. Associates
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
דן מינסטר

דן מינסטר (נולד בירושלים בשנת 1951) הוא פזמונאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
בשנות התיכון למד מינסטר עם המוזיקאי לעתיד יוני רכטר והשניים נהגו לכתוב יחד שירים, כשמינסטר מחבר את המילים ורכטר מלחין אותן. הידוע משירים אלו הוא "דמעות של מלאכים", אותו כתבו כשהיו בני 16.

מינסטר למד מספר שנים קולנוע באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן פנה לעיסוק במסחר.

== קריירה בכתיבה ==
בשנת 1973 התפרסם שירו "בלילות הקיץ החמים", אותו הלחין מתי כספי וביצעו צוות הווי תותחנים.

בשנת 1975 הופיע שירו "בלוז שקט מהדרך" באלבום ארבע-עשרה אוקטבות של רכטר ואבנר קנר, בו נכלל גם השיר "דמעות של מלאכים".

בשנת 1978 כתב חמישה שירים לאלבום הבכורה של גידי גוב, "תקליט ראשון", ביניהם "בלעדייך", "כבו האורות" ו"שלוש בלילה בעיר".

בשנת 1986 כתב שני שירים לאלבום "לוקח את הזמן לאט" של זמר הרגאיי אבי מטוס.

== פרסים ==
* פרס לוריא<ref></ref> על ספרו "תמורת ערב"

== חיים אישיים ==
מתגורר בתל אביב.

==ספרי שירה==
* תמורת ערב: שירים (1968-1978), עם עובד, 1980
* רוח קטנה: שירים, הקיבוץ המאוחד, 1985

== לקריאה נוספת ==
* עדה ברקאי, שירי דן מינסטר, על המשמר (15 במאי 1981)<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=works&lang=1&prfid=304 דן מינסטר] באתר שירונט
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
תיאטרון דימונה

תיאטרון דימונה ע"ש לאון אדרי הוא תיאטרון ישראלי רפרטוארי שהוקם ב-2009 בדימונה במסגרת פרוייקט "מעבדותרבות". 

== עבר והווה ==

ההצגה "גרסת הבמאי" בתיאטרון דימונה, 2012
תיאטרון דימונה הוקם תחילה כחלק מפרויקט של חמש מעבדות פיס לתרבות, מיזם תרבותי חברתי ברחבי הארץ שנוסד ביוזמת מועצת הפיס לתרבות ולאמנות כדי לעודד את היצירה התרבותית בפריפריה (האחרות הן חממת מחול בעכו, תיאטרון פרינג' בנצרת, קבוצת אמנים בינתחומית בנתיב הל"ה, ותיאטרון פרינג' "הידית" בפרדס חנה-כרכור). 

תחילה שכן התיאטרון זמנית באולם ספורט במבנה ששימש בעבר בית ספר בדימונה. ב-2011 עבר למבנה חדש, בשכונת כובשי אילת, שהוקם במימון מפעל הפיס. אולם המופעים נבנה כתיאטרון בלאק בוקס והוא השני מסוגו בישראל<ref></ref>. תיאטרון דימונה זוכה למימון גם מטעם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, משרד התרבות והספורט ועיריית דימונה.

במסגרת הפרויקט עברו מספר שחקנים ובמאים להתגורר בדימונה, והחלו להקים את התיאטרון ולהציג בו מספר הצגות מקוריות מדי שנה, בשיתוף עם הקהילה המקומית. בין מקימי התיאטרון נמנים המנכ"לית מיקה יזרעלוביץ', הבמאית נועה רבן, ששימשה במשך מספר שנים גם כמנהלת האמנותית שלו, ובעלה דאז השחקן אוהד קנולר.

החל מפברואר 2016, המנהל האומנותי הוא איש התיאטרון הישראלי אורי וידיסלבסקי ועד שנת 2021 שימשה כמנכ"לית התיאטרון דקלה קצוני<ref></ref>. לתיאטרון אנסמבל של מספר שחקנים קבועים המתגוררים בעיר ומשחקים בהצגות התיאטרון.

ב-2010 עלתה ההצגה הראשונה של התיאטרון, "צירי דגים", בהשראת "החתונה" מאת ברכט, בבימוי נועה רבן. הצגות נוספות שעלו בהמשך הן "גרסת הבמאי" (בבימוי רבן, על זוג בדרנים כושל בהוליווד בשנות ה-20), "ילד הכרובית" (בבימוי רבן, מבוסס על ספרו של יהונתן גפן, הוצג בבכורה בפסטיבל ישראל 2011), "אפאחדבשומקום" (בבימוי אופיר נהרי, על ליצן לבן שמגלה כי עולמו הוא פרי דמיונו), "שלג ביער" (בבימוי מאור זגורי, מבוסס על "הקבר ביער" מאת אורי צבי גרינברג), ו"האומר כן האומר לא" (בבימוי רבן, על מסע בעקבות מגפה המתפרצת בכפר בימי הביניים).

התיאטרון משתף פעולה עם פרויקטים קהילתיים מקומיים, כגון חוגי תיאטרון ופסטיבל המחול "דימוננה".

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://dimonatheater.com/ אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון דימונה]
* מרב יודילוביץ', [https://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=1&ArticleId=34122 כי מדרום תצא הבשורה], באתר הבימה, 28 במרץ 2022
* 
* 
* ננו שבתאי, "[https://www.haaretz.co.il/gallery/theater/theater-review/2019-10-30/ty-article/.premium/0000017f-ef68-dc28-a17f-ff7fc4830000 דינה": חבל שהתיאטראות הגדולים לא רצו את ההצגה], באתר הארץ, 30 באוקטובר 2019
* 
* דויד פרץ, [https://www.israelhayom.co.il/magazine/hashavua/article/6996543 תרבות בימי חול], באתר ישראל היום, 13 בינואר 2022
* אסף קוגלר, [https://www.makorrishon.co.il/culture/168537/ דינה דמלכותא: הסיפור המקראי מגיע לבמה], 4 בספטמבר 2019
* 
* 
* 
* 
* צבי גורן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=1&ArticleId=18891 גרסת הבמאי – לא כולם מתים בסוף], באתר הבמה, 23 בדצמבר 2012
* [http://www.tapuz.co.il/blog/net/ViewEntry.aspx?EntryId=2490561 קרקס של איש אחד:"אַפאֶחָדבְּשׁוּמָקוֹם", מעבדת תרבות דימונה], בבלוג התיאטרון "מבקר בתיאטרון", 9 בפברואר 2013

== הערות שוליים ==

דימונה
קטגוריה:דימונה: מבנים
קטגוריה:דימונה: תרבות
קטגוריה:ישראל: תיאטרות רפרטוארים
Stone Cold Crazy

Stone Cold Crazy הוא השיר השביעי באלבומם השלישי של להקת קווין, Sheer Heart Attack שיצא ב-1974. השיר מעולם לא יצא כסינגל, אך זכה להצלחה גדולה ומסחררת. השיר בוצע בהופעות הלהקה בין 78–1974. השיר נמצא גם באלבום האוסף של הלהקה, Classic Queen. הקרדיט של השיר ניתן לכל חברי הלהקה אף על פי שפרדי מרקיורי הסולן, ביצע את השיר עם הלהקה שלו Ibex לפני שהגיע לקווין.

זהו השיר הראשון של הלהקה שבוצע בהופעות הלהקה בשנות ה-70, כשהלהקה ביצעה את השיר מדי פעם המילים והמוזיקה השתנו.

גרסאות מוקדמות של השיר כגון: דמואים ובוטלגים לא נמצאים. השיר מאופיין בסגנון ת'ראש מטאל.

המגזין Q תיאר את השיר כשיר הת'ראש מטאל לפני שהז'אנר הומצא.

בערוץ VH1, השיר דורג במקום ה-38 ברשימת שירי ההארד רוק הטובים ביותר של כל הזמנים.

לשיר הייתה גרסת כיסוי של להקת מטאליקה באלבום Garage Inc. גרסת הכיסוי נמצאת גם במשחק הווידאו, Guitar Hero: Metallica. השיר נוגן על ידי הלהקה עם טומי איומי מבלאק סבאת' בהופעה לזכר הסולן פרדי מרקיורי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי קווין
קטגוריה:שירי 1974
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הוליווד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
יוס שירן

יוסף (יוס) שירן (נולד בשנת 1962) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת "אבן קיסר", ובעבר ייסד וניהל מגוון חברות אחרות.

== ביוגרפיה ==
שירן נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר, והתחנך בבית הספר התיכון הסביבתי במדרשת שדה בוקר. 

בשנת 1980 התגייס לסיירת מטכ"ל בה שירת כלוחם וקצין והמשיך לשרת במילואים בתפקידים פיקודיים עד לשחרורו בדרגת סגן אלוף. 

לאחר שחרורו מצה"ל סיים תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובהמשך קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.<ref></ref>

== קריירה ==
במקביל ללימודיו פעל שירן כאנליסט פיננסי בחברת הייעוץ שירן-ליבר עד לשנת 1989, בה החל לעבוד כמנהל פרויקטים ותכנון מוצר בחברת אלקו תעשיות בע"מ, אשר עסקה בייצור של שנאי רשת למתח גבוה.

בשנים 1991–1995 עסק בהקמתו וניהולו של מפעל ייעודי לייצור שלדי בניינים בנתיבות, כחלק ממאמץ המדינה לספק פתרונות מגורים לעלייה הגדולה מברית המועצות באותה תקופה. המפעל ייצר עמודים, קורות ותקרות מבטון דרוך באמצעות טכנולוגיה צרפתית המיועדת לבניית מבנים של עד ארבע קומות. יכולת הייצור של המפעל עמדה על 2000 דירות לשנה.

בשנים 1995–2000 כיהן כמנכ"ל חברת טכנופלסט תעשיות בע"מ, שעסקה בהזרקה, כבישה ועיצוב מוצרי פלסטיק. בשנת 1997 הוביל את החברה להיות החברה הישראלית הראשונה המונפקת ברשימה הראשית בבורסה לניירות ערך בלונדון (LSE).

שירן סיים את תפקידו בטכנופלסט בכדי להתמנות למנכ"ל תפרון בע"מ, שהתמחתה בייצור הלבשה תחתונה וביגוד ספורט, תפקיד בו כיהן עד שנת 2008.<ref></ref> במהלך כהונתו, תפרון שהייתה מונפקת ב-בורסה לניירות ערך בניו יורק גייסה הון בישראל ונרשמה כחברה דואלית בבורסה לניירות ערך בתל אביב. במסגרת תפקידו היה אחראי על פיתוח והטמעת טכנולוגיות מתקדמות לתפירה ללא תפר וטכנולוגיות ביגוד נוספות לשיפור ביצועים.

במקביל כיהן כיו"ר הדירקטוריון של חברת הבת "אלבה-רפואה", שהתמחתה בפיתוח מוצרי טקסטיל ייעודיים לענף הבריאות בארצות הברית, עד למכירתה לחברת Encompass, בעסקה אשר מומנה על ידי General Electric Capital. 

מיוני 2007 ועד דצמבר 2008 היה שירן יושב-ראש איגוד יצרני הטקסטיל והאופנה בהתאחדות התעשיינים.

בשנים 2009–2016 כיהן כמנכ"ל "אבן קיסר".<ref></ref><ref></ref> באותה תקופה חוותה החברה צמיחה משמעותית, הפכה לחברה גלובאלית לרבות באמצעות רכישת מפיצים ברחבי העולם, והשלימה הנפקה בנאסד"ק, שאחריה הגיעה לשווי שיא של 2.4 מיליארד דולר.

בשנת 2016 ייסד שירן בשותפות את חברת SENSEQ המפתחת, מייצרת ומוכרת מערכות IoT לניטור בתיהם של בני הגיל השלישי המתגוררים בגפם. שירן כיהן גם כמנכ"ל החברה.

בשנת 2020 ייסד וניהל את חברת Elight בע"מ העוסקת בסחר דיגיטלי, וכשנה לאחר מכן ייסד ושימש כיו"ר בחברת Inflow בע"מ,  פלטפורמה לאיתור עסקאות נדל"ן ואנרגיה מתחדשת באמצעות מערכת לימוד מכונה.

במהלך שנים אלו העניק שירותי ייעוץ וניהול לחברות טכנולוגיות ותעשייתיות. 

במרץ 2023 חזר לנהל את חברת "אבן קיסר".

== משפחה ==
שירן נשוי ואב לארבעה ילדים ומתגורר ברמות השבים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
סבונייה

מגוון סבוניות מודרניות
[[כיור עם סבונייה מובנית, הכוללת חריץ לניקוז המים אל הכיור]]
סבונייה היא כלי לאחסון והחזקת סבון מוצק בין השימושים, כך שיישמר יבש ומתאים לרחצה או רחצת ידיים, ולא ילכלך את סביבתו. הסבונייה מוצבת ליד כיור או בתוך מקלחת או אמבטיה. יש סבוניות המובנות בכלים הסניטריים, למשל בכיור או באריחי החרסינה או הקרמיקה של חדר הרחצה, בקיר המקלחת או האמבטיה.

סבוניות מיוצרות מחומרים עמידים בפני מים כגון פלסטיק, מתכת או קרמיקה. חלקן מיועדות להצבה על משטח ואחרות לתלייה על הקיר. עיצוב הסבונייה מונע את החלקת הסבון בתוכה או ממנה, למשל על ידי פסים או זיזים מובלטים בתחתיתה, או שוליים מורמים. יש סבוניות המונעות הצטברות מי סבון בתוכן, אם על ידי חרירים בתחתיתן, או על ידי עיצוב רשת, המאפשרים למים להתנקז החוצה.

עבור סבון נוזלי קיימים מכלים עם משאבה, המחליפים את הסבונייה.

<gallery>
קובץ:Curd Soap - Kernseife 03.jpg|סבונית אמייל תלויה, עם סבון, גרמניה 1948
קובץ:Hotel nikko kansai airport R03.JPG|סבוניות מובנות באריחי האמבטיה
קובץ:German shower tap.JPG|סבוניות רשת תלויות בפינת מקלחת
קובץ:V und B Drina res.jpg| מערכת כלי רחצה מקרמיקה: כד, קערה וסבונייה, תוצרת וילרוי & בוש, גרמניה, תחילת המאה ה-20
</gallery>

==ראו גם==
* מתקן לסבון נוזלי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלים ומכשירים (היגיינה)
בוכריס

בוכריס או לחלופין במספר וריאציות שונות כמו: בוכריץ – הוא שם משפחה יהודי-תוניסאי ויהודי-לובי (או פיהם: טרבלסי) שמקורו מערבית. "אבו כריס" - בעל העגיל, כינוי ליורדי ים באותה תקופה אשר נהגו לענוד עגיל באוזנם.

שם המשפחה נפוץ בין יהודי טריפולי והאי ג'רבה - יהדות ג'רבה נחשבת לאחת מן הקהילות היהודיות העתיקות בעולם.
לפי מסורת מקומית, יהודים כהנים הגיעו לאי בימי שלמה המלך יחד עם יורדי ים פיניקים, וכן לאחר חורבן בית ראשון (586 לפנה"ס). לכן ג'רבה נקראת עיר הכהנים. 

יש האומרים שיורדי הים אשר חיו בלוב ובתוניסיה בתקופת היווצרותו של שם משפחה זה, הם נצר לשושלת העם הפיניקי (אשר היו סוחרים ויורדי ים) או יהודים אשר היו שותפים למסעות הפיניקים. בירת העם הפיניקי הייתה קרתגו הממוקמת בתוניסיה.<ref></ref>

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות תוניסיה
הבית של יעל

הבית של יעל הוא ספר ילדים עברי שנכתב על ידי מרים רות ואויר על ידי אורה אייל. הספר ראה אור בספרית פועלים בשנת 1977, ונחשב לאחד מספרי הילדים הפופולריים ביותר לגיל הרך.

==עלילה==
לילדה בשם יעל יש רצון עז לבית משלה. יצאה לחפש מקום שיוכל לשמש לה למגורים. 

תחילה היא ניסתה את סל הכבסים של אמא. הסל היה יפה בעיניה, אך לא התאים לתפקיד, מכיוון שהיה צר מדי, ובסופו של דבר התהפך.

במקרה השני היא ניסתה להתגורר תחת שולחן אשר פרושה עליו מפה. השולחן התאים לתפקיד עד שהוסרה ממנו המפה. 

יעל הייתה נחושה להמשיך ולחפש מקום מגורים, והפעם יצאה אל מחוץ לביתה. בחוץ היא מצאה ארגז שהתאים לדרישות שלה. אולם בהיותה בתוך הארגז הגיעו שני בחורים והעמיסו את הארגז על טרקטור, מכיוון שלא ידעו שיש ילדה קטנה בתוכו. הטרקטור נסע והגיע ליעד יחד עם יעל שקולה לא נשמע. 

בסופו של דבר אמה של יעל מצאה אותה ויעל קיבלה את הארגז במתנה מהבחורים. הם העמיסו אותו שוב על הטרקטור והובילו אותו לחצר ביתה, שם שימש לה הארגז כבית משלה.

== על הספר ==
הסיפור הפשוט לכאורה על ילדה שמחפשת בעצמה בית משלה, שנכתב בחרוזים על ידי מרים רות, שאף כתבה את הספר הפופולרי "מעשה בחמישה בלונים", כבש את לב הילדים. הספר זוכה להצלחה רבה, ונמצא כמעט בכל בית בישראל שיש בו פעוטות. במהלך השנים הוא הופיע בעשרות מהדורות וקיבל מעמד קלאסי בספרות הילדים הישראלית. הסיפור נלמד בגנים ובפעוטונים, הופק כסרטונים, וזכה לעיבודים בימתיים.

"הבית של יעל" מבטא את עצמאותה ואישיותה של ילדה קטנה, שמחליטה לבחור לה בית משלה ולעצב אותו כרצונה. הוא מאפשר לפתח את דמיונו של הילד ומעודד בחירות אישיות. האיורים של אורה איל תורמים רבות להצלחת הספר והמחשת העלילה.

== עיבודים אמנותיים ==
הספר זכה למספר עיבודים של הקראת הסיפור על ידי מיטב האמנים. לדוגמה:
*[https://www.youtube.com/watch?v=_7BBkbQWGFg&t=279s ירון לונדון מספר]
* [https://www.youtube.com/watch?v=Eg6yfXJQuwM ליה קניג מספרת]
* [https://www.youtube.com/watch?v=gIuiAdKwV3g&t=63s יונה אליאן מספרת]

בנוסף זכה הספר לעיבודים לתיאטרון, לדוגמה:
* [https://kupatbravo.co.il/announce/%D7%94%D7%AA%D7%99%D7%90%D7%98%D7%A8%D7%95%D7%9F-%D7%94%D7%99%D7%9C%D7%93%D7%99%D7%9D-%D7%94%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C%D7%99-%D7%94%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%A9%D7%9C-%D7%99%D7%A2%D7%9C תיאטרון הילדים הישראלי - הבית של יעל]
* תיאטרון חני - הבית של יעל
* [http://www.hakartis.co.il/EventPage.aspx?id=6727 מיכל הקטנה - הבית של יעל]
* התיאטרון הקלאסי - הבית של יעל
* [https://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=6&Area=1&EventID=241 מיקי - הבית של יעל]

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990023618020205171/NLI הבית של יעל], באתר הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי מרים רות
קטגוריה:ספרי 1977
קטגוריה:ספריית פועלים: ספרי ילדים
קפה פילץ

מבנה בית הקפה ב-1941
קולנוע", 1941]]
קפה פּילְץ היה בית קפה היסטורי על שפת ימה של תל אביב ב"כיכר לונדון", שנוסד ב-1938 על ידי הקבלן אריה פילץ. ב-1951 נמכר למפא"י, ושימש אותה כמועדון חברים בשם "יחדיו". ב-1982 נפתח מחדש כבית קפה ואולם אירועים. ב-2009 נרכש על ידי זכיין מקדונלד'ס בישראל עמרי פדן. 

מבנה בית הקפה הוא בעל כניסה מרחוב הירקון ומרפסת מעוגלת גדולה הפונה לים ומעליו בניין לבן בן שלוש קומות בסגנון בינלאומי. 

בית הקפה נפתח בשלהי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט על ידי בעליו של בית הקפה "תרשיש" ששכן מול "קזינו גלי אביב", אריה פילץ, כבית קפה מהודר שהצטיין בתזמורת, במלצרים לובשי פראק ובמטבח משובח בסגנון צרפתי שפנה אל עולי העלייה החמישית. שם המקום הוצע לפילץ על ידי אורי קיסרי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפך בית הקפה למועדון קצינים של הצבא הבריטי וכן של קציני אוסטרליה וניו זילנד, קנדה, ארצות הברית וצבא אנדרס הפולני, כאשר בפתחו ניצב שומר סף שהבטיח שחיילים פשוטים לא ייכנסו. כמו כן היה המקום חביב על סוכני הבולשת הארץ-ישראלית (ה-CID). יחד עם הקצינים בילו במקום אנשי תל אביב, מגויסי הבריגדה היהודית ואף אנשי אצ"ל ולח"י. 

פילץ, שהיה חבר "ההגנה", שכר למקום כמלצרים אנשי הגנה וש"י, שרקמו קשרי ידידות עם השוהים, שתו איתם ומחלו להם על תשלום בתמורה לשיחה ידידותית שבמהלכה שאבו ידיעות נחוצות. בדירתו של פילץ שמעל בית הקפה נפגשו בכירי הארגון, יגאל אלון, משה שרת, משה סנה, נחום זיו-אב ומיכאל בן-גל. סמוך למחסן בית הקפה שכן סליק מרכזי לנשק עבור ההגנה. הנשק פוזר בעיר בארגזי משקאות ריקים שהובלו בטנדר של בית הקפה.

ב-1947 אירח ראש העיר ישראל רוקח בבית הקפה את חברי ועדת האו"ם שהחליטו על תוכנית החלוקה. 

בית הקפה נפתח מחדש כבית קפה ואולם אירועים ב-1982 והיה בית הקפה הגדול הראשון שנפתח על טיילת תל אביב-יפו המחודשת.

== קישורים חיצוניים ==
* , 
* 
* [https://web.archive.org/web/20131016062556/http://www.realestatetoday.co.il/%d7%a2%d7%9e%d7%a8%d7%99-%d7%a4%d7%93%d7%9f-%d7%94%d7%a4%d7%9a-%d7%9e%d7%91%d7%a2%d7%9c%d7%99-%d7%94%d7%96%d7%99%d7%9b%d7%99%d7%95%d7%9f-%d7%a9%d7%9c-%d7%a8%d7%a9%d7%aa-%d7%9e%d7%a7%d7%93%d7%95%d7%a0-2718/ עמרי פדן הפך מבעלי הזיכיון של רשת מקדונלד'ס לכריש נדל"ן], נדל"ן היום, 29 ביולי 2009
* [https://www.nli.org.il/he/maps/NNL_ALEPH997012737640205171/NLI#$FL217367418 מפת 'תל אביב יפו'] מאת קלאוזנר בהוצאת סטימצקי, 1952 בערך, עם סימון בר פילץ. באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור

קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:רחוב הירקון
תאונת הרכבת בבית יהושע (1963)

תאונת הרכבת בבית יהושע בשנת 1963 היא התאונה הראשונה בתולדות רכבת ישראל בה התנגשו חזיתית שתי רכבות נוסעים. התאונה אירעה מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע ונפצעו בה 51 נוסעים. כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. 

ב-26 בדצמבר 1963, סמוך לשעה 17:30, התנגשו שתי רכבות נוסעים מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע לאחר שהרכבת מתל אביב לחיפה לא עצרה בתחנה למפגש רכבות עם הרכבת מחיפה לתל אביב, כשהיא חוצה סימנור אדום. אחד הקטרים טיפס על הקטר השני ונדרש זמן לחלץ את הצוות שנתקע בתוכו. בתאונה לא היו הרוגים, אך 51 נוסעים נפצעו ושני הקטרים שמספריהם היו 105 ו-118 נהרסו לחלוטין. קטר 118 היה קטר חדש ושימש ברכבת ישראל פחות משנה עד לתאונה. התאונה השביתה שניים מתוך 20 הקטרים של רכבת ישראל וגרמה להשבתת חלק מפעילות הרכבת בישראל.

מיד לאחר התאונה מונתה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות התאונה, בראשות ש. בר זאב המשנה למנכ"ל משרד התחבורה, י. מינץ היועץ המשפטי של משרד התחבורה, פרופ' קורט לוי מהטכניון וש. קלוסקי מהנדס התנועה של עיריית תל אביב. הנהלת הרכבת מצידה טענה מיד לאחר התאונה שמדובר בטעות של נהג הרכבת שלא עצר וכי כל הציוד היה תקין. לעומת זאת, עדי ראייה טענו שנהג הקטר נראה כמסמן שהבלמים אינם פועלים וכי הוא אינו יכול לבלום. הוועדה הטילה את האשמה לתאונה על נהג הקטר של הרכבת מתל אביב, אך נזפה בהנהלת הרכבת על שלא דאגה לסידורי בטיחות נאותים. הנהלת הרכבת מצידה דחתה את מסקנות הוועדה. 

כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. סבידור טען שלא היה מקום לנזוף בהנהלת הרכבת ולחלופין שהנזיפה הייתה צריכה להיות בהנהלת החטיבה הטכנית.

== ראו גם ==

* תאונת הרכבת בבית יהושע
* תאונת רכבת
* בית יהושע

== הערות שוליים ==

בית יהושע
קטגוריה:1963 בישראל
קטגוריה:בית יהושע
צבי שילר

צבי (צביקה) שילֶר (25 באוגוסט 1937 – 17 בינואר 2008) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין מודיעין ראשי.

== ביוגרפיה ==
שילר נולד ב-1937 בבוקרשט שברומניה. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה, אמו נישאה בשנית והמשפחה עלתה לישראל ב-1949. המשפחה נקלטה במעברה טירת כרמל ושילר נשלח לקיבוץ חמדיה, למד בבסמ"ת.

ב-1955 התגייס לצה"ל, שירת כלוחם בחטיבת גולני, סיים בהצטיינות קורס קציני חי"ר ושירת כקצין בגולני. ב-1959 עבר לשרת בתפקידי מודיעין, שירת כקצין מחקר בענף ירדן ומדריך בקורס קציני מודיעין. עבר למערך השדה ושירת כקצין המודיעין של חטיבת הצנחנים, עוזר קמ"ן אוגדה ובמלחמת ששת הימים שירת כעוזר קצין המודיעין של פיקוד הדרום. במלחמת ההתשה שירת כקצין המודיעין של עוצבת סיני. לאחר מלחמת יום הכיפורים מונה לקצין המודיעין של פיקוד הדרום ובהמשך לראש הזירה המערבית בחטיבת המחקר וסגן ראש החטיבה. ב-1978 השתחרר משירות הקבע, כיהן כמנכ"ל מפעל "הדיקן" מקבוצת כור.

בספטמבר 1979 חזר לשירות קבע, קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין מודיעין ראשי. בתפקיד זה קידם יחד עם חיים אשד את נושא שילוב המזל"טים לצורכי איסוף מודיעין. ב-1982 מונה לנספח צבאי לענייני מודיעין בארצות הברית, שירת בתפקיד עד 1984.

לאחר שחרורו מונה בינואר 1985 למנכ"ל חברת "מזל"ט בע"מ". חברת שיווק משותפת של תדיראן והתעשייה האווירית לישראל, שהוקמה עקב התחרות העזה בין החברות בתחום כלי הטיס הבלתי מאוישים, שפגעה במאמצי השיווק שלהם בישראל ובעולם. בין השאר הוביל ב-1986 עסקה למכירת מזל"טים מסוג פיוניר לצי האמריקאי. בשנת 1988 חשף ה-FBI פרשת שוחד בה היה מעורב מלווין פייזלי, תת-מזכיר הימייה בממשל האמריקאי. מלווין פייזלי הודה בקבלת שוחד, ואדם נוסף, ויליאם גלבין, לוביסט ויועץ פרטי בעסקאות נשק, הודה במתן השוחד. שניהם חתמו על עסקאות טיעון עם התביעה האמריקנית, והפלילו את שילר, יחד עם אורי שמחוני (ששימש אז יועץ לחברת מזל"ט). בנוסף טען ה-FBI שבידיו הקלטה בה דנים שמחוני, שילר, פייזלי וגלבין בחלוקת 2 מיליון דולר דמי תיווך כביכול בעסקה למכירת תחנת בקרה קרקעית עבור המזל"טים (עסקה שלא יצאה לפועל לבסוף). שילר הכחיש שניתן שוחד בעסקה.

ב-1991 פתחה משטרת ישראל גם בחקירת הפרשה. במאי 1993 הוגש נגד שילר ושמחוני כתב אישום בארצות הברית, שביקשה את הסגרתו. לאחר עסקת טיעון מול משרד המשפטים האמריקאי, אשר כללה את כל המעורבים האחרים, למעט שמחוני שסירב לחתום, הפרשה נסגרה בלא שהוגשו כתבי אישום.

ב-1989 חברת תדיראן עברה משבר שבעקבותיו היא נטשה את תחום הכטב"מים ומכרה את חלקה בחברת מזל״ט לתעשייה האווירית, ושילר עזב את תפקיד המנכ"ל. 

ב-1999 מונה על ידו מפקדו בעבר, יהושע שגיא, למנכ"ל עיריית בת ים וכיהן בתפקיד עד 2003.

נפטר ב-2008 ממחלה, בן 70 במותו. הותיר את אשתו, שני ילדיו ונכדים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/73-383-1975-TzviShiller.pdf עדות סא"ל צבי שילר - ראש ענף 1 אמ"ן מחקר], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:קציני מודיעין ראשיים
קטגוריה:נספחי אגף המודיעין בארצות הברית
קטגוריה:קציני מודיעין של פיקוד הדרום
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי כור תעשיות ובנותיה
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי רשויות מקומיות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
חנוך רון

חנוך רון (1936 – 21 באוגוסט 2024) היה מבקר מוזיקה ומורה ישראלי.

==ביוגרפיה==
חנוך רון נולד בשנת 1936 בתל אביב, בן לציפורה ואריה רון (רוזנצוייג). למד בבית הספר "בלפור" ובגימנסיה "גאולה" בעירו. את הכשרתו המוזיקלית קיבל במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב, והמשיך לתואר שני בחינוך ובספרות באוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך דרכו, בשנת 1978, קיבל תואר דוקטור בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב, על מחקר על הכשרים המוזיקליים אצל ילדים טעוני טיפוח בנים להורים בני עדות המזרח בישראל, שעשה בהנחיית הרצל שמואלי.

לאחר סיום לימודיו עבד רון כמורה למוזיקה בבית הספר היסודי "חביב" בראשון לציון, והעלה את איכות לימודי המוזיקה וחשיבותם בבית הספר לרמה גבוהה. אשתו, עדנה לבית אוסטשינסקי, הייתה מבוגרי בית הספר, ובהמשך לימדה בו גם היא. בהמשך יצא עם אשתו בשליחות ללונדון, שם לימדו יחד בבית הספר "ראש פינה" ויצרו שיטת הוראה חדשנית לעברית בעזרת אמצעים אורקוליים ודרמה.

לאחר שובו לישראל התמנה למפקח על לימודי המוזיקה במשרד החינוך. במשך שנים שימש כמבקר מוזיקה בעיתונים "דבר" ו"ידיעות אחרונות". כמו כן היה מרצה למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת לוינסקי לחינוך.

היה נשוי לעדנה ואב לשתי בנות. נפטר ב-21 באוגוסט 2024.

==כתביו==
* כשרים מוסיקליים אצל ילדים טעוני טיפוח בני עדות המזרח בישראל, עבודת דוקטור, אוניברסיטת תל אביב, תשל"ט 1978.
* הכול ביקורת: מבחר ביקורות המוסיקה מהשנים 1971–2009, [ח.מ]: ח. רון, 2009
* שנברג מת: האוונגרד במוסיקה – עלייתו ונפילתו, תל אביב: ח. רון, 2009.
* מוסיקה יחפה: שיחות עם מוסיקאים, תל אביב: ח. רון, 2010
* מחיקת הזיוף: התלוש, הבינוני והמבריק במוסיקה הישראלית, תל אביב: ח. רון, 2010
* רקויאם לבינוניות, תל אביב: ח. רון, 2010
* הילד שומע: פרקים בתפיסה המוסיקאלית, תל אביב: ח. רון, 2011
* קונצ'רטו לביקורת, תל אביב: ח. רון, 2011
* מחכים לריגוש: הברק מול הכישלון באולמות הקונצרטים, תל אביב: ח. רון, 2012
* מגהצים את המוסיקה: הקונצרטים בישראל: מבחר ביקורות, תל אביב: ח. רון, 2012
* להדליק את המוסיקה: מנצחים, מלחינים וסולנים בחיפוש אחר הפרשנות האישית, תל אביב: ח. רון, 2013
* הם נוגעים במוסיקה: מנצחים, סולנים, תזמורות וזמרים בראי הביקורת המוסיקאלית, תל אביב: ח. רון, 2013

מאמרים:
* '50 שנות חינוך מוזיקלי בגן-הילדים בישראל', הד הגן סג, א (ספטמבר 1998), 56–73

==לקריאה נוספת==
* דליה כהן-גרוס, 'חנוך על-פי דרכו: ארבעה סוגלים סגנוניים בכתיבתו של מבקר המוזיקה חנוך רון', חלקת לשון 36 (תשס"ה–תשס"ו), 91–110

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-n81-27711 חנוך רון], באתר WorldCat Identities
* 
* 
* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=4198 חנוך רון] באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=oUpCF2v_PjE "זמן תרבות", חנוך רון מארח את שמואל אלבז, יוטיוב, 2004]
* 

מפרי עטו:
* 
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20100420103125/http://klassi.net/new_reviews/opus22/index.htm "מאהלר והרי הדולומיטים", ידיעות אחרונות]
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:סגל מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:בוגרי בית הספר בלפור (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:בוגרי המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
משפט האי-גדירות של טרסקי

בלוגיקה מתמטית, משפט האי-גדירות של טרסקי הוא משפט הטוען שאין דרך להגדיר בתוך תורה נתונה, מספיק עשירה, את אוסף המשפטים שנכונים בה. באופן לא פורמלי, המשפט אומר כי אם ניתן לנסח במסגרת תורה מסוימת חלק מספיק גדול מתוך האריתמטיקה של המספרים הטבעיים, ובפרט ניתן לקודד כל נוסחה באמצעות מספר טבעי, אז לא קיימת נוסחה עם משתנה חופשי <math>x</math> שמשמעותה "המשפט המיוצג על ידי המספר <math>x</math> הוא נכון". 

משפט זה התגלה באופן בלתי תלוי על ידי קורט גדל, במסגרת עבודתו על משפטי האי-שלמות ועל ידי טרסקי בשנת 1936.

==ניסוח מדויק==
תהי <math>T</math> תורה שלמה בשפה מסדר ראשון <math>L</math>, שניתן להגדיר בתוכה חלק גדול מספיק מהאריתמטיקה של הטבעיים, כך שניתן לתאר בתוכה את מספרי גדל.

אזי אין נוסחה True בשפה <math>L</math> כך שלכל משפט <math>A</math> מתקיים: <math>\text{True}[g(A)]\iff A</math> (כאשר <math>g(A)</math> הוא מספר גדל המתאים לנוסחה <math>A</math>).

==הוכחה==
ההוכחה בדרך השלילה, ומכילה רעיונות דומים לרעיונות של הוכחת משפטי האי-שלמות. 

נגדיר את פונקציית הלכסון:
:<math>d(g(\varphi))=g(\varphi[g(\varphi)])</math>
הפונקציה שמקבלת מספר גדל של נוסחה ומחזירה את מספר גדל של הנוסחה המתקבלת מהצבת מספר גדל של הנוסחה המקורית במשתנה הראשון של הנוסחה המקורית (במידה והנוסחה המקורית היא חסרת משתנים נוסיף לה משתנה דמה). 
כיוון ש-<math>d</math> ניתנת להגדרה בתוך <math>L</math> ניתן גם להגדיר את הנוסחה הבאה במסגרת <math>L</math>:
:<math>\psi[g(A)]=\neg\text{True}[d(g(A))]</math>
כעת נברר את ערך האמת של <math>\psi[g(\psi)]</math>:
:<math>\psi[g(\psi)]\iff\neg\text{True}[d(g(\psi)]\iff\neg\text{True}[g(\psi[g(\psi)])]</math>
כלומר נוסחה זו נכונה אם ורק אם True תטען כי היא שגויה ולהפך, בסתירה להגדרת הנוסחה True.

נעיר כי מתוך ההוכחה ניתן לראות כי אין צורך להשתמש במלוא הכוח של מספרי גדל (ההוכחה אינה מתייחסת לשאלות של רקוסיביות), וניתן להחיל אותה במקרים רחבים יותר.

==הערות==
משפט האי-גדירות יכול לשמש כשלב בהוכחת משפטי האי-שלמות של גדל – אם כל משפט נכון היה ניתן להוכחה, אז כיוון שקיום הוכחה עבור משפט נתון ניתן להגדרה בשפות המכילות את האריתמטיקה, היינו מקבלים הגדרת אמת. 

האי-יכולת להגדיר את האמת עבור תורה מסוימת לא מונע את האפשרות שתהיה לה הגדרת אמת בתורה חזקה יותר. למשל בתורת הקבוצות יש הגדרת אמת עבור האריתמטיקה של הטבעיים, ולמעשה על כל מבנה המוגדר על קבוצה. בנוסף, ניתן לספק הגדרת אמת עבור השפה של תורת הקבוצות כולה בתנאי שאנחנו מגבילים את הסיבוך של הנוסחאות (במובן של מספר הכמתים המופיעים בנוסחאות).

אי-גדירות של טרסקי
קטגוריה:משפטי אי היתכנות
מדד תל אביב SME60

מדד תל אביב SME60 הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של 60 המניות בעלות שווי השוק הגבוה ביותר בבורסה מבין המניות שאינן נכללות במדד תל אביב 125, ואשר עומדות בתנאי הסף של המדד. הוא החליף את "מדד תל אביב יתר 50" ב-2017.

המדד התפרסם לראשונה כמדד יתר-30 על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-2 בינואר 2005 בשווי של 538.59 נקודות. המדד הורחב למדד יתר-50 ב-1 ביולי 2007 לפי שווי בסיס של 735.55 נקודות (זהה למדד יתר-30 בסוף יום ה-28 ביוני 2007). משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות. ב-9 בפברואר 2017 הוחלף מדד תל אביב יתר 50 למדד תל אביב SME60, המכיל את 60 המניות של החברות הגדולות ביותר שאינן כלולות במדד תל אביב 125, עם מגבלת משקל של 3% למניה.

הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה: ב-15 ביוני וב-15 בדצמבר.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.tase.co.il/he/market_data/index/147/major_data מדד תל אביב SME60], באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב

== הערות שוליים ==

SME60
עוצבת מרכבות האש

חטיבת מרכבות האש (חטיבה 263) הייתה חטיבת שריון במילואים של צה"ל, חלק מעוצבת געש השייכת לפיקוד הצפון.

החטיבה הוקמה ב-5 ביוני 1983 כחלק מהצורך בחטיבת שריון נוספת לאור לקחי מלחמת לבנון הראשונה, היא הוקמה על בסיס טנקי המרכבה סימן 1 שנכנסו לשירות בתקופה. החטיבה פורקה ב-2014.

=== מפקדי החטיבה ===
{| class="wikitable"
!שם
!תקופת כהונה
!הערות
|-
|אמי פלנט
|יוני 1983 - 1986
|מפקד החטיבה הראשון
|-
|דוביק טל
|1987 - 1988
|
|-
|יצחק הראל
|1988 - 1991
|לימים מנכ"ל רכבת ישראל 
|-
|אודי אדם
|1991 - 1993
|לימים מנכ"ל משרד הביטחון
|-
|סמי תורג'מן
|1996 - 1997
|לימים מפקד פיקוד הדרום
|-
|גיורא סגל
|
|
|-
|נדב שחר
|
|
|-
|עודד בסיוק
|
|לימים ראש חטיבת התכנון באגף התכנון
|-
|עינב שלו
|
|לימים ראש חטיבת היבשה במפקדת זרוע היבשה
|-
|דן נוימן
|2010 - 2013
|לימים מפקד עוצבת געש
|}

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20140102060918/http://mazi.idf.il/5551-6439-he/IGF.aspx מרכבה 1; אנשים 10], אתר זרוע היבשה

מרכבות האש
מרכבות האש
נתן שפירא הירושלמי

רבי נתן שפירא הירושלמי (נקרא גם: נתן בן ראובן דוד (טעביל) שפירא, החיד"א מזכיר אותו בשם "הרב הנשי"א" - ה'רב נ'תן ש'פירא י'שמרהו א'להים; נולד בקרקוב, ונפטר ברגיו שבאיטליה בסביבות שנת תכ"ז, 1667), היה רב, דיין ומקובל ושד"ר בירושלים. בשנת תט"ו (1655) הוא נשלח על ידי עדת האשכנזים בירושלים לאיטליה, הולנד ואשכנז והשתמש באמצעי תעמולה רבים לאיסוף כספים, ולא נמנע מלקבל תרומות מנוצרים. נמצא חתום על תעודה בירושלים בשנת תי"ז (1657). הוא חי באיטליה כעשר שנים עד פטירתו.

בספר "גינת ורדים" מאת ר' אברהם הלוי מסופר שרבני ירושלים התירו לו לקחת אשה נוספת פרט לאשתו הראשונה בחתימת היתר מאה רבנים, והוא גר עם שתי נשיו בחצר בית הכנסת הספרדים.

כאשר יצא לשליחות מארץ ישראל לאירופה, הוא נפגש בוונציה עם ר' משה זכות אשר אחר שנפטר כתב את נוסח מצבתו. שם הוא חיבר את ספרו טוב הארץ, והדפיס אותו בוונציה בשנת 1655. חלקו הראשון של הספר עוסק בבירור מעלתה של הארץ ומעלת המגורים בה. בהקדמת הספר הוא כותב כי דבריו מיוסדים על תורת האר"י ותלמידו רבי חיים ויטאל וגם על תורת רבי משה קורדובירו ורבי אברהם אזולאי.

ערך את כתבי האר"י שנכתבו על ידי ר' חיים ויטאל, במקביל לעריכה הנפוצה של בן דורו, ר' מאיר פאפרוש. חלק ראשון בשם מאורות נתן נדפס בספר "פרי עץ חיים", בקוריץ בשנת תקמ"ב. החלק השני של ספר "מאורות נתן" נקרא בשם מחברת הקודש ונדפס גם הוא בקוריץ בשנת תקמ"ג. נקרא גם בשם "ספר הכוונות".

== משפחתו ==
אביו הרב ראובן דוד טעביל שפירא זצ"ל היה דיין מצוין בקראקא, דודו, גם הרב נתן נטע שפירא, היה מפורסם ונקרא בשם "המגלה עמוקות". 
שתי בנותיו נישאו לר' יחיאל ור' נתנאל פואה שהיו רבנים בריגיו.

==חיבוריו==
* . מהדורות נוספות, ירושלים,תשס"א (2001) ותשס"ו, (2006)
* [https://www.hebrewbooks.org/20113 יין המשומר], על שתיית "סתם יינם" והשחתת הזקן בקבלה, נדפס בוויניציאה בשנת ת"כ (1659).
* [https://hebrewbooks.org/3962 מצת שמורים], ביאור סוד מצוות מזוזה, תפילין וברכת השחר על פי קבלת האר"י, נדפס בוויניציאה בשנת ת"כ (1659).
* הגהות על ספר אוצרות חיים ופרי עץ חיים.
* הגהות על כוונת האר"י נדפס בשם פרי עץ חיים בקארעץ בשנת תקמ"ב (1781).
* [https://hebrewbooks.org/2727 תורת נתן] - נדפס לראשונה בשנת תרנ"ד (1893)
* פירוש על ההגדה, בכתב יד אוקספורד, בו הוא חותם: נתן המכונה נטע בן ראובן טעבל הדיין המצוין מק"ק קראקא, השוכן לעת עתה בירושלים.
* דרשות, בכתבי יד, דרשה אחת במעלת הכוונה בקריאת שמע ובנפילת אפים נדפסה - מן הגנזים, מודיעין עילית תשע"ד הוצאת קהילות ישראל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-17
קטגוריה:נפטרים ב-1662
NetBus

נטבאס (אנגלית: NetBus) היא תוכנת מחשב המאפשרת שליטה מרחוק. תוכנה זו תומכת במערכות הפעלה חלונות 95, חלונות 98, חלונות ME וחלונות NT 4.0. למרות מטרתה העיקרית של התוכנה לשליטה מרחוק, תכונות נוספות כלולות בה. 

נטבאס פותחה על ידי קרל פרדריק נייקטר (Carl-Fredrik Neikter) והופצה לראשונה במרץ, 1998. התוכנה פותחה כחלק ממעשה קונדס אך במהרה הפכה לתוכנה פגיעה המשמשת דלת אחורית במערכות ההפעלה השונות.

==מבנה התוכנה==
ישנם שני מרכיבים לתצורת שרת-לקוח, קובץ הלקוח (netbus.exe) וקובץ השרת (patch.exe, בגודל 500 קילו בייט).

קובץ השרת חייב להיות מותקן במחשב המרוחק בו רוצים לשלוט. לאחר שקובץ השרת מופעל לראשונה, הוא מתקין את עצמו באופן אוטומטי ומבצע שינויים ב-Registry של מערכת ההפעלה. קובץ הלקוח מכיל ממשק הפעלה פשוט המאפשר לבצע פעולות שונות:

* רישום הקשות
* לכידת מסך כקובץ תמונה
* כיבוי המערכת
* מנהור
* פתיחה / סגירה של כונן התקליטורים
* הפעלת קבצים מקומיים
* שליטה בתזוזות העכבר
* העלאה והורדת קבצים
רוב מערכות האנטי-וירוס מזהות את התוכנה ומסירות אותה מהמחשב באופן אוטומטי.

==ראו גם==
* Teamviewer
* פרוטוקול VNC לשליטה מרחוק
* פרוטוקול תקשורת
* DarkComet
* Back Orifice
* Bomgar

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.symantec.com/avcenter/warn/backorifice.html מידע אודות נטבאס] - באתר סימנטק 

קטגוריה:תוכנות זדוניות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1998
מלי קמפנר

מלכה קמפנר רנד (נולדה ב-13 ביוני 1962) היא עיתונאית ודוקומנטריסטית ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה וגדלה בפתח תקווה, בתם של יהודה וצפירה קמפנר.

בסוף שנות ה-80 החלה לכתוב בידיעות אחרונות. כעבור זמן הצטרפה לצוות תחקירני העיתון, בראשות מרדכי גילת. בתחילת שנות ה-90 הייתה שותפה לגילת בסדרת התחקירים על אריה דרעי שהובילה למשפטו ולמאסרו. בשנת 1991 חשפה יחד עם גילת את סיפורו של הפסיכולוג "אלי פלח" שנחשד בביצוע עבירות מין בלקוחותיו. בשנת 1997 פרסמה תחקיר על שרה נתניהו.

בעשור הראשון של המאה ה-20 עסקה בעיקר בנושאי משפחה ובריאות, וכתבות רבות שלה פורסמו במוספים "7 ימים" ו"זמנים מודרניים" של ידיעות אחרונות וכן באתר ynet. בהמשך הייתה מספר שנים עיתונאית ב"גלובס".

במרץ 2012 הוקרן ברשת 13 
במסגרת תוכנית "הסיפור", סרטה "ילדים תחת חוזה" שעסק בתופעה של בני זוג שמביאים ילד לעולם במסגרת חוזה הורות משותפת.

כיום חברה קמפנר בצוות התוכנית זמן אמת של כאן 11, במסגרתו היא יוצרת סרטים דוקומנטריים ומשמשת כתחקירנית.

==חיים אישיים==
בשנת 2005, בעת שערכה כתבת תחקיר בנושא החזנות, הכירה את החזן ישראל רנד, וכעבור זמן נישאה לו. בעקבות נישואיהם חזרה בתשובה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://13tv.co.il/item/news/hasipur/season-01/episodes/se01-ep04-110960/ ילדים תחת חוזה: הפרק המלא], באתר רשת 13 16 במרץ 2012
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:תחקירניות ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות שחזרו בתשובה
קטגוריה:עיתונאים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1962
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962