טארגה פלוריו

טארגה פלוריו (באיטלקית: La Targa Florio) היה מרוץ סיבולת למרחק ארוך למכוניות ספורט אשר נערך בין השנים 1906–1977.

הטארגה פלוריו היה לחלק מרכזי באליפות העולם למכוניות ספורט בין השנים 1955–1973, ועל כן נחשב לאחד מן המרוצים היוקרתיים ביותר. המרוץ התקיים בכבישים ציבוריים בהרי סיציליה כאשר בשנותיו הראשונות קוים במסלול המלא דרך כל האי סיציליה, ואילו בעשורים האחרונים לקיומו קוצר המסלול לאורך של 72 קילומטר ונערך מסביב לרכס הרי מדוניה בלבד אשר הוקפו 11 פעמים. בשנת 1977 בוטל המרוץ מסיבות בטיחותיות.

==היסטוריה==
מרוץ הטארגה פלוריו נוסד בשנת 1906 על ידי התעשיין האיטלקי האמיד וינצ'נצו פלוריו. המרוץ נחשב לאחד הקשים ביותר באירופה כאשר בגרסתו המקורית כלל 3 הקפות באורך 148 ק"מ כל אחת ומרחק כולל באורך 446 ק"מ של מסלול המורכב מכבישים הרריים תלולים הכוללים עליות רבות ועקומות חדות, ובגבהים בהם נעשו לעיתים קרובות שינויים קיצוניים באקלים. את המרוץ הראשון אשר נערך בשנת 1906 ניצח הנהג אלסנדרו קניו במהלך מרוץ שארך 9 שעות ומהירות ממוצעת של 50 קמ"ש.

עד לשנות ה-20 הפך מרוץ הטארגה פלוריו לאחד מן מרוצי המכוניות החשובים ביותר באירופה, כאשר בשנים אלו עדיין לא נוסד מרוץ 24 השעות של לה מאן.

בשנת 1953 נוסדה תחרות אליפות העולם למכוניות ספורט של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) כאשר החל משנת 1955 ועד לשנת 1973 היווה מרוץ הטארגה פלוריו חלק מרכזי באליפות העולם. את מרוץ 1955 ניצחה קבוצת מרצדס בנץ לאחר שזכתה בשני המקומות הראשונים, הצוות הראשון כלל את הנהגים סטירלינג מוס ופיטר קולינס, והצוות השני כלל את הנהגים חואן מנואל פנג'יו וקרל קלינג.

==גרסאות המסלול==
במהלך שנות קיומו של המרוץ נעשה שימוש במספר גרסאות של מסלולים. מסלול הגרנדה (Grande) המקורי כלל הקפה אחת באורך 148 ק"מ, בגרסה זו נעשה שימוש בין השנים 1906-1911 ועוד פעם אחת נוספת בשנת 1931. בין השנים 1912-1914 המרוץ נערך על פני הקפה אחת במסלול באורך 975 ק"מ מסביב לסיציליה, אשר התארך ל-1,080 ק"מ בשנים 1948-1950. מסלול הגרנדה המקורי בן 148 הק"מ קוצר פעמיים: פעם אחת ל-108 ק"מ תחת השם מדיו (Medio) כאשר בגרסה זו נעשה שימוש בין השנים 1919-1930, ופעם נוספת קוצר למסלול בן 72 ק"מ תחת השם פיקולו (Piccolo) כאשר בגרסה זו נעשה שימוש בין השנים 1932-1936 ובין השנים 1951-1958.

נקודת הזינוק והסיום של המרוץ הייתה בקומונה צ'רדה. הקפת המסלול נערכה נגד כיוון השעון וכללה שינויי גובה של החל מ-600 מטרים ועד לירידה לגובה פני הים מהעיירה קלטבוטורו לעיירה קולסאנו.

נהגים רבים העידו כי רמת הקושי של מסלול מרוץ הטארגה פלוריו הייתה חסרת תקדים וחוויית הנהיגה האתגרית לא דמתה לאף מסלול אחר בעולם מלבד הנורבורגרינג, מסלול המרוצים הארוך ביותר בעולם (22.8 ק"מ) אשר תוכנן ונבנה לשם כך במיוחד. לשם השוואה רוב מסלולי המרוצים שנבנו מכילים עד כ-20 פניות כאשר הנורבורגרינג בתצורתו המלאה מורכב מ-174 פניות ואילו מסלול הטארגה פלוריו מורכב מ-2000 פניות בתצורת הגרנדה, 1300 פניות בתצורת מסלול מדיאו ו-800 פניות בתצורת פיקולו.

==מנצחי המרוץ==
אלסנדרו קניו מנצח המרוץ הראשון שנערך בשנת 1906
פיאט טארגה פלוריו
[[פורשה 911 מנצחת מרוץ 1973]]
[[אלפא רומיאו RL]]
[[פורשה 904 מנצחת מרוץ 1964]]
מרצדס-בנץ 300 SLR מנצחת מרוץ 1955
מזראטי 6CM מנצחת מרוץ 1937
פרארי 275
לנצ'יה סטראטוס
פורשה 908
הכרזה המקורית משנת 1906

{| class="wikitable"
|- style="color:white"
! style="background:#324AB2;" " | שנה
! style="background:#324AB2;" " | נהגים
! style="background:#324AB2;" " | מכונית
|-
|1977 || רפאל רסטיבואלפונסו מרנדינו || שברון B36-ב.מ.וו
|- 
|1976 || אוג'ניו רנהארמנדו פלורידיה || אוסלה PA4-ב.מ.וו
|-
|1975 || נינו ואקרלהארתורו מרצריו || אלפא רומיאו T33
|-
|1974 || ז'ראר לרוסאמילקרה בלסטריירי || לנצ'יה סטראטוס
|-
|1973 || הרברט מולרחיס ואן לנפ || פורשה 911
|-
|1972 || ארתורו מרצריוסנדרו מונארי || פרארי 312PB
|- 
|1971 || נינו וקארלהטוינה הזמנס || אלפא רומיאו T33
|-
|1970 || יוזף סיפרטבריאן רדמן || פורשה 908
|-
|1969 || גרהרד מיטראודו שוץ || פורשה 908
|-
|1968 || ויק אלפורדאומברטו מליולי || פורשה 907
|-
|1967 || פול הוקינסרולף שטומלן || פורשה 910
|-
|1966 || ווילי מירסהרברט מולר || פורשה 906
|-
|1965 || נינו וקארלהלורנצו בנדיני|| פרארי 275P2
|-
|1964 || קולין דייוויסאנטוניו פוצ'י || פורשה 904
|-
|1963 || יואקים בונייהקרלו מריה אבטה || פורשה 718
|-
|1962 || ווילי מירסריקרדו רודריגסאוליבייה ז'נדבייה || פרארי דינו
|-
|1961 || וולפגנג פון טריפסאוליבייה ז'נדבייה|| פרארי דינו
|-
|1960 || יואקים בונייההנס הרמן || פורשה 718
|-
|1959 || אדגר בארטוולפגנג זיידל || פורשה 718
|-
|1958 || לואיג'י מוסואוליבייה ז'נדבייה || פרארי 250
|-
|1957 || פביו קולונה || פיאט 600
|-
|1956 || אומברטו מליוליפריץ הושקה פון הנסטיין || פורשה 550
|-
|1955 || סטירלינג מוספיטר קולינס || מרצדס-בנץ 300 SLR
|-
|1954 || פיירו טרופיי || לנצ'יה D24
|-
|1953 || אומברטו מליולי || לנצ'יה D20
|-
|1952 || פליצ'ה בונטו || לנצ'יה אוארלייה
|-
|1951 || פרנקו קורטזה || פרייזר נאש
|-
|1950 || מריו בורניג'יהג'יאנקרלו בורניג'יה|| אלפא רומיאו 6C
|-
|1949 || קלמנטה ביונדטיאלדו בנדטי || פרארי 166 
|-
|1948 || קלמנטה ביונדטיאיגור טראובצקוי || פרארי 166
|-
|1940 || לואיג'י וילורזי || מזראטי 4CL
|-
|1939 || לואיג'י וילורזי || מזראטי 6CM
|-
|1938 || ג'יובאני רוקו || מזראטי 6CM
|-
|1937 || ג'וליו סברי || מזראטי 6CM
|-
|1936 || קונסטנטינו מג'יסטרי || לנצ'יה אוגוסטה
|-
|1935 || אנטוניו בריביו || אלפא רומיאו P3
|-
|1934 || אקילה ורצי || אלפא רומיאו P3
|-
|1933 || אנטוניו בריביו || אלפא רומיאו 8C
|-
|1932 || טציו נובולארי || אלפא רומיאו 8C
|-
|1931 || טציו נובולארי || אלפא רומיאו 8C
|-
|1930 || אקילה ורצי || אלפא רומיאו P2
|-
|1929 || אלברט דיבו || בוגאטי טייפ 35
|-
|1928 || אלברט דיבו || בוגאטי טייפ 35
|-
|1927 || אמיליו מאטרסי || בוגאטי טייפ 35
|-
|1926 || ברטולומאו קוסטנטיני || בוגאטי טייפ 35
|-
|1925 || ברטולומאו קוסטנטיני || בוגאטי טייפ 35
|-
|1924 || כריסטיאן ורנר || מרצדס אינדי 2.0
|-
|1923 || אוגו סיבוצ'י || אלפא רומיאו RL
|-
|1922 || ג'וליו מזטי || מרצדס GP\14
|-
|1921 || ג'וליו מזטי || פיאט 451
|-
|1920 || ג'וליו מזטי || נאצארו GP
|-
|1919 || אנדרה בוילו || פיג'ו EXS
|-
|1914 || ג'יובאני צ'ייראנו || SCAT
|-
|1913 || פליצ'ה נאצארו || נאצארו טיפו 2
|-
|1912 || סיריל סנייפ || SCAT
|-
|1911 || ג'יובאני צ'ייראנו || SCAT
|-
|1910 || פרנקו טוליו קריולאטו || פרנקו אטומובילי
|-
|1909 || פרנצ'סקו צ'ופה || S.P.A
|-
|1908 || וינצ'נצו טרוקו || איזוטה פרסקיני 
|-
|1907 || פליצ'ה נאצארו || פיאט
|-
|1906 || אלסנדרו קניו || איטלה
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי
קטגוריה:תחרויות ספורט באיטליה