OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
העדות של ניירה

העדות של ניירה הייתה עדות שקר שניתנה בפני ועידת זכויות האדם של קונגרס ארצות הברית ב-10 באוקטובר 1990, על ידי נערה בת 15 שזוהתה בעתו בפומבי רק בשמה הפרטי, ניירה. העדות זכתה לפרסום רב, צוטטה פעמים רבות על ידי סנאטורים אמריקאיים והנשיא בזמנו, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, ושימשה כתמריץ עבורם לתמוך בכווית במלחמת המפרץ.

== העדות והשפעתה ==
בעדותה טענה ניירה כי לאחר הפלישה לכווית, היא ראתה חיילים של צבא עיראק מבצעים רצח המוני בתינוקות כוויתים כאשר הם היו מוציאים תינוקות ופגים מאינקובטורים בבית חולים כוויתי, לוקחים את האינקובטורים ומשאירים את התינוקות למות.<ref></ref>באותו לילה שחלקים מהעדות שודרו בתוכנית לייט נייט של ABC וב-NBC Nightly News משוער שבין 35 ל-53 מיליון אמריקאים צפו בתוכנית.<ref></ref> שבעה סנאטורים ציטטו את עדותה של ניירה בנאומיהם המגבים את השימוש בכוח נגד עיראק.<ref name=":0"></ref>הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש חזר על הסיפור לפחות עשר פעמים בשבועות הבאים.<ref name=":0" /> התיאור שלה על הזוועות עזר להטות את הדעה של הציבור האמריקני לטובת השתתפות במלחמת המפרץ.<ref></ref>

== חשיפה ==
הסיפור שלה אושר בהתחלה על ידי אמנסטי אינטרנשיונל, ארגון חוץ-ממשלתי בריטי, שפרסם כמה דיווחים עצמאיים על הרציחות<ref></ref> ועדויות נוספות של אנשים אחרים שהופנו מכווית כתוצאה מהמלחמה.

בדצמבר 1992 בתוכנית של CBC-TV בשם To Sell a War נחשף כי שם משפחתה של ניירה היה אל-סבאח (בערבית: نيّرة الصباح) וניירה התגלתה כבתו של סעוד אל-סבאח, שגריר כווית בארצות הברית. הסיפור שניירה נתנה נחשף כהמצאה כשלמעשה היא לא ראתה את "הזוועות" שהיא תיארה שהתרחשו. יתרה מכך, נחשף כי עדותה אורגנה כחלק מקמפיין של "אזרחים למען כווית חופשית", ארגון שהוקם על ידי ממשלת כווית כדי לשכנע את הציבור האמריקני להסתכל בחיוב על פעולה צבאית של ארצות הברית במפרץ הפרסי, שנוהל על ידי חברת יחסי הציבור האמריקאית היל אנד נולטון (Hill & Knowlton) עבור ממשלת כווית. בעקבות זאת, עדותה של אל-סבאח נחשבה כדוגמה קלאסית לתעמולת זוועה מודרנית, שהיא הפצת מידע על הפשעים שבוצעו על ידי אויב, שיכול להיות מסתמך על עובדות, אך לרוב כולל או מציג מידע פיקטיבי או הגזמות מכוונות..<ref></ref>

== תחקירים ואחרי החשיפה ==
אחר שחרור כווית, הורשתה לכתבים כניסה למדינה. דיווח של ABC מצא כי "חולים, כולל פגים, אכן מתו, כאשר רבים מהאחיות והרופאים של כווית... ברחו" אך חיילים עיראקים "כמעט ודאי לא גנבו חממיות של בתי חולים והותירו מאות תינוקות כוויתים למות."<ref></ref>

בשנת 1992 פרסם ארגון זכויות האדם Middle East Watch, חטיבה של Human Rights Watch, את תוצאות חקירתם על סיפור האינקובטורים. מנהלו, אנדרו וויטלי, הצהיר כי, "אמנם זה נכון שהעיראקים תקפו בתי חולים, אין אמת בהאשמה שהייתה מרכזית במאמץ התעמולה המלחמתית שהם גנבו אינקובטורים והוציאו תינוקות באכזריות ואפשרו להם למות על הרצפה. הסיפורים יוצרו מחיידקי אמת על ידי אנשים מחוץ למדינה שהיו צריכים לדעת טוב יותר. "חוקר אחד, עזיז אבו חמד, ראיין רופאים בבית החולים שבו ניירה טענה כי ראתה חיילים עיראקים מושכים 15 תינוקות מאינקובטורים ומשאירים אותם למות. ה"אינדיפנדנט" דיווח, "הרופאים אמרו לו שבמחלקת יולדות יש 25 עד 30 אינקובטורים. אף אחד לא נלקח על ידי העיראקים, ולא נלקחו מהם תינוקות."<ref></ref>

אמנסטי אינטרנשיונל הגיבה בהוצאת תיקון, כאשר המנכ"ל דאז, ג'ון היילי, האשים לאחר מכן את ממשל בוש ב"מניפולציה אופורטוניסטית של תנועת זכויות האדם הבינלאומית".<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:הקונגרס של ארצות הברית: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת המפרץ
קטגוריה:1990 בארצות הברית
קוונטין גריימס

קוונטין מרשל גריימס (באנגלית: Quentin Marshall Grimes; נולד ב-8 במאי 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA.

==קריירה==
===ניו יורק ניקס===
גריימס החל לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> במשחקו הראשון קלע 21 נקודות, מתוכן שש שלשות. בתום עונתו הראשונה בקולג'ים הכריז על מועמדות לדראפט 2019 ב-NBA, אך ויתר ועבר לאוניברסיטת יוסטון.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> ב-25 בפברואר 2021 קלע שיא קריירה של 33 נקודות, מתוכן שמונה שלשות.<ref></ref>

גריימס נבחר בבחירה ה-25 בדראפט 2021 ב-NBA<ref></ref> על ידי לוס אנג'לס קליפרס, ומיד הועבר בטרייד לניו יורק ניקס.<ref></ref> ב-6 באוגוסט 2021 חתם על חוזה בקבוצה.<ref></ref> במשחקו הראשון בחמישייה קלע 27 נקודות, מתוכן שבע שלשות, והוסיף שלושה ריבאונדים ושלושה אסיסטים.<ref></ref> בסך הכל רשם גריימס בעונת הבכורה שלו בליגה 46 משחקים, בהם רשם ממוצעים של 6 נקודות, אסיסט ושני ריבאונדים למשחק ב-17.1 דקות משחק.

בקיץ 2022 הוא הצטרף לסגל הקבוצה לקראת ליגת הקיץ של ה-NBA,<ref></ref> הוביל את הקבוצה בנקודות עד שהגיעו למשחק גמר הטורניר, בו הפסידו לפורטלנד טרייל בלייזרס,<ref></ref> ואף נבחר לחמישיית העונה של הטורניר.<ref></ref> בעונת 2022/2023 ב-NBA שיחק גריימס 71 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 11.3 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים ב-29.9 דקות למשחק.

===דטרויט פיסטונס===
ב-8 בפברואר 2024, גריימס הועבר בעסקת טרייד לדטרויט פיסטונס.

==סטטיסטיקות קריירה==		
===בעונה הסדירה של ה-NBA===		
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"		
! עונה !! קבוצה !! משחקים !! חמישייה !! דקות !! % מהשדה !! % משלוש !! % מהעונשין !! ריבאונדים !! אסיסטים !! חטיפות !! חסימות !! נקודות		
|-
| || ניו יורק || 46 || 6 || 17.1 || 0.404 || 0.381 || 0.684 || 2.0 || 1.0 || 0.7 || 0.2 || 6.0
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| || ניו יורק || 71 || 66 || 29.9 || 0.468 || 0.386 || 0.796 || 3.2 || 2.1 || 0.7 || 0.4 || 11.3
|-
| rowspan="2" | || ניו יורק || 45 || 18 || 20.2 || 0.395 || 0.363 || 0.706 || 2.0 || 1.2 || 0.7 || 0.1 || 7.3
|-
| דטרויט || 6 || 0 || 19.2 || 0.214 || 0.143 || 0.909 || 2.0 || 2.3 || 0.8 || 0.7 || 5.3
|- style="background-color:#80BFFF; font-weight:bold;"
| colspan="2" | קריירה ||168 || 90 || 23.4 || 0.428 || 0.371 || 0.772 || 2.5 || 1.5 || 0.7 ||0.3 || 8.5
|}

===בפלייאוף ה-NBA===		
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"		
! עונה !! קבוצה !! משחקים !! חמישייה !! דקות !! % מהשדה !! % משלוש !! % מהעונשין !! ריבאונדים !! אסיסטים !! חטיפות !! חסימות !! נקודות		
|-		
| 	|| ניו יורק	|| 9 || 6 || 26.9 || 0.304 || 0.243 || 0.818 || 2.8 || 1.4 || 1.0 || 0.6 || 5.1
|- style="background-color:#80BFFF; font-weight:bold;"		|| 
| colspan="2" | קריירה || 9 || 6 || 26.9 || 0.304 || 0.243 || 0.818 || 2.8 || 1.4 || 1.0 || 0.6 || 5.1
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קנזס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:בחירות דראפט של לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2000
אביבית שקד

אביבית שקד (נולדה ב-21 ביוני 1981) היא במאית תיאטרון ישראלית המתמחה בתיאטרון תיעודי להנצחת השואה בישראל בשילוב נוער, ניצולי שואה ובני הדור השני<ref></ref>.

== קורות חיים ==
שקד השלימה בשנת 2006 תואר ראשון בתיאטרון קהילתי בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב, ובמקביל סיימה לימודים לתעודת הוראה ורישיון הוראה, גם כן באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיה הנחתה קבוצות תיאטרון קהילתי לבני נוער יוצאי חבר העמים ואתיופיה בראשון לציון בשיטת מייקל צ'כוב, שיטת משחק פסיכופיזית.

בשנת 2008 סיימה שקד תואר שני בבימוי באוניברסיטת תל אביב, ובין השנים 2010–2013 הנחתה קבוצות במסגרת תיאטרון תיעודי בנושא השואה המשלב בני נוער וניצולי שואה בקריית אונו, כפר יונה וראשון לציון, וקבוצה לתיאטרון קהילתי לנערות במצוקה בנס ציונה.

בשנים 2012–2016 יזמה והייתה המנהלת האומנותית של Insted-Israel<ref></ref>, תוכנית ישראלית בה לקחו חלק במאי תיאטרון מרחבי העולם<ref></ref>.

בשנת 2015 סיימה לימודי ניהול תרבות ואומנות בבית הספר לניהול באוניברסיטת תל אביב. בנוסף למדה גם בבית הספר לתיאטרון בובות בחולון, לימודי תיאור קולי של אומנות לעיוורים בספרייה לעיוורים ולימודי גרונטולוגיה וטראומה במסגרת תוכנית הכשרה למנחי קבוצות.

נכון ל-2022, משמשת שקד חברת ועד מנהל באיגוד הבמאים הארצי (ב.ת.י.)

== הצגות ומופעים שביימה==
* פולילוגים - מחזה מקורי פרי עטה של שקד (פסטיבל Smallbama, 2006)
* אונס/עונש - (פסטיבל אישה, 2007)<ref></ref>
* כפיונת שטיינברג - מאת לי הול (צוותא, 2008 ופסטיבל תיאטרונטו, 2009)
* מר סליק ומחלת היבשה - מאת ליליאן אטלן (צוותא, 2010)<ref></ref><ref></ref>
* דרייפוס - מאת ז’אן קלוד גרומברג (אספקלריא - ירושלים 2011)
* חלום של גבר - מאת רותם ברוכין (פסטיבל תיאטרון קריאה צוותא - 2011)<ref></ref>
* כיפה עקומה - מחזה מקורי של שקד (בימת הנוער, 2012)
* שקופה - הצגת יחיד של השחקנית דנה עופר, במסגרת פסטיבל מונודרמות מעולם אחר (מרכז הבמה, 2013)<ref></ref>
* ז’אן לואי מתאבד - הפקה בימתית ראשונה למחזה של רמי ירושלמי, 35 שנים לאחר שנכתב (תיאטרון צוותא 2015, פסטיבל אביב 2015)<ref></ref>
* Build a wall/Cary Pepper - The Stage Festival, 2016
* ימצפאי - מופע אומנותי סביבתי רב תחומי, העוסק בהשפעת הפלסטיק על הים ועל העולם כולו (אינטימידבר 2018)<ref></ref>

== חיים אישיים ==
שקד נמצאת בזוגיות עם הצלם דני מכליס. השניים מתגוררים בבאר שבע והורים לבת. במקביל להריונה פרסמה שקד ב-2021 את ספרה הראשון, חרוז אחד חיפש לו בית<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://bety.co.il/directors/אביבית-שקד-במאית-תיאטרון/ אביבית שקד] באתר [https://bety.co.il/ איגוד במאי התיאטרון בישראל]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
חריסטוס ארדיזוגלו

חריסטוס ארדיזוגלו (ביוונית: Χρήστος Αρδίζογλου; נולד ב-25 במרץ 1953) הוא כדורגלן עבר יווני יליד ירושלים ששיחק בעמדת הקיצוני. שחקן נבחרת יוון לשעבר.

==קריירת מועדונים==
ארדיזגלו נולד בירושלים, למשפחת פליטים יוונית-נוצרית שנמלטה לישראל במהלך מלחמת יוון–טורקיה, וכשהיה בן 5 היגר בחזרה עם משפחתו ליוון. שם גדל בשכונות העוני של עיר הבירה אתונה, שיחק כדורגל עם חבריו לשכונה בשעות הפנאי, עד שיום אחד צד את עיניהם של אנשי מועדון הכדורגל אפולון אתונה.

בגיל 13 הצטרף לקבוצת הנערים של המועדון, ובגיל 18 הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונתו השנייה במועדון, ארדיזוגלו הפך לשחקן הרכבב במועדון והוסט מעמדת המגן השמאלי לעמדת הקיצוני. בעונה זו, היה מהמצטיינים בקבוצה וסייע לה לעלות לליגת העל.

ביולי ניהל משא ומתן עם פנאתינאיקוס, אך לבסוף חתם בא.א.ק. אתונה תמורת 5 מיליון דרכמה ושחקן שעשה את הדרך ההפוכה. ארידוזגלו שיחק במדי א.א.ק. 11 עונות וזכה עם הקבוצה בשני אליפויות ושני גביעים, כאשר בעונת זכה עם המועדון בדאבל. בקיץ חזר לעונה אחת באפולון אתונה ואחרי עבר לעונת פרישה באטרומיטוס.

=== קריירת אימון ===
בין לבין שימש כמאמן אפולון אתונה היוונית, בעונת וסיים את תפקידו בתחילת העונה שאחריה.

== נבחרת יוון ==
ב-24 בספטמבר 1975 ארדיזוגלו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון בתיקו 1–1 נגד . ב-29 באוקטובר 1978 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 4–1 נגד .

== חיים אישיים ==
אחרי פרישתו הצטרף למשטרת יוון בה שירת עד שנת 2017.

==תארים==
; א.א.ק אתונה
*ליגת העל היוונית: , 
*הגביע היווני: , 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים יוונים
קטגוריה:חלוצי כדורגל יוונים
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:אתונה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אפולון סמירניס
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. אתונה
קטגוריה:כדורגלני אטרומיטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יוון
קטגוריה:מאמני כדורגל יוונים
קטגוריה:כדורגלני יורו 1980
קטגוריה:ילידי 1953
מנשה טרם

מנשה טרם (נולד ב-4 בדצמבר 1950) הוא מנהל ויזם היי-טק ישראלי, כיהן כמשנה למנכ"ל אל על. שירת כקצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כראש מחלקת התקציבים של חיל האוויר.

==ביוגרפיה==
טרם עשה את שירותו הצבאי כטייס תובלה בחיל האוויר. בפרוץ מלחמת לבנון הראשונה פיקד על טייסת 192. בשנים 1983 עד 1985 פיקד על טייסת 120. בשנים 1991 עד 1993 פיקד על בסיס לוד. כמו כן שימש ראש מחלקת תכנון כח אדם וראש מחלקת תקציבים וכלכלה במטה החיל.

לאחר שחרורו היה וחבר הנהלת חברת ערוצי זהב. במרץ 1997 מונה למשנה למנכ"ל וסמנכ"ל המבצעים של חברת אל על. הוא סיים את תפקידו בתחילת 2001. ב-2009 עמד בראש הוועדה הציבורית לבחינת ענף הובלת המטענים האווירית בישראל.

טרם כיהן כמנכ"ל חברת המכשור הרפואי, קומון סנס, כמנכ"ל חברת טרילוג'יקל וב-2014 הקים את חברת BreatheVision בתחום הניטור הרפואי.

טרם בעל תואר ראשון במדעי המחשב ומתמטיקה שימושית, תואר שני במינהל ציבורי ובוגר המכללה לביטחון לאומי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס לוד
קטגוריה:עובדי אל על
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
אבריסטווית'

אבריסטווית (בוולשית: Aberystwyth) היא עיירה לחופי מפרץ קרדיגן ובירת מחוז קרדיגיון, מערב ויילס.

אבריסטווית' שוכנת על שפך נהר האסטווית' (Ystwyth) מה שמעניק לה את שמה (בצירוף Aber; "שפך נהר"). אבריסטווית' היא בירת המחוז המנהלי קדיגיון ומרכז האוכלוסין העיקרי והגדול ביותר במחוז, היא עיר אוניברסיטאית, משכנה של הספרייה הלאומית של ויילס ומרכז תרבות ולשית עם אחוז גבוה יחסית של דוברי וולשית. אוכלוסיית העיירה כוללת 13,040 תושבים, כאשר הסביבה האורבנית כוללת 18,093 תושבים.

==היסטוריה==
בצמוד לעיירה מדרום ניצבת גבעת פן דינאס, בה נמצאו עדויות למבצר גבעה קלטי מתקופת הברזל המצביע על התיישבות במקום מסביבות 700 לפנה"ס. בגבעה דרומית לפן דינאס נמצאו עדויות לטירת עץ מימי הביניים המזוהה עם נסט פרך ריס, ביתו של מלך דהייברת' ריס אפ טודור שמלך בסוף המאה ה-11.

בשנת 1109 הקים גילברט פיץ רישארד מבצר על גבעה דרומית לעיירה כיום, לאחר שקיבל את אדמות בקרדיגיון מהנרי הראשון, מלך אנגליה. מבצר טן אי קסטל (Tan-Y-Castell) שוכן מדרום לשפך נהר האסטווית' מה שהכנה לעיירה את שמה, לאורך המאה ה-12 וה-13 האזור כולו שכן על הגבול בין ממלכת דהייברת' וממלכת גוויניד', כך שהביצורים ראו מספר קרבות כחלק מהעימותים בין שתי הממלכות. ב-1208 ל'ואלין הגדול כבש את העיירה והקים טירה חדשה צפונית לביצורים ההיסטוריים, טירת אבירסטווית' שנבנתה על גבעה גבוהה יותר, הפכה למרכז החדש של העיירה סביבה כאשר הטירה הנוכחית הוקמה מחדש ב-1277 על ידי צבאו של אדוארד הראשון, מלך אנגליה בכיבושו הראשון של האזור.

למשך מספר שנים במאה ה-17 שימשה הטירה להטבעת כ-10,500 ליש"ט במטבעות מטעם המטבעה המלכותית. 

בשנות ה-60 של המאה ה-19 חוברה העיירה לרשת מסילות הברזל ונחנכה תחנת הרכבת אבריסטווית', לצד זאת נפתח מזח חדש לאורך החוף והחלה בעיירה פריחה של תיירות מכל רחבי בריטניה.

אבריסטווית' אירחה את פסטיבל האיסטד'ווד הלאומי של ויילס ארבע פעמים לאורך השנים; ב-1865, 1916, 1952 ו-1992.

==אתרים בעלי עניין==
<gallery>
Aber 87568 Pantycelyn.JPG|אוניברסיטת אבריסטווית'
National Library of Wales.jpg|הספרייה הלאומית של ויילס
Castle of Aberystwyth.jpg|טירת אבריסטווית'
Yr Hen Orsaf (JD Wetherspoon) (1).jpg|תחנת הרכבת אבריסטווית'
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרדיגיון
קטגוריה:ויילס: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
ג'וזף מ. פרוסקאואר

ג'וזף מאייר פרוסקאואר (באנגלית: Joseph Meyer Proskauer 6 באוגוסט 1877 - 10 בספטמבר 1971) היה עורך דין, שופט, פילנתרופ ופעיל פוליטי יהודי אמריקאי, שותף במשרד עורכי הדין פרוסקאואר רוז.<ref name="jta"></ref> <ref></ref>

==קורות חיים==
פרוסקאואר נולד במובייל, אלבמה למשפחה יהודית בשנת 1877. הוריו היו אלפרד ורבקה פרוסקאואר. בגיל 15, הוא הגיע למנהטן, ניו יורק, כדי ללמוד באוניברסיטת קולומביה וקיבל תואר ראשון מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה ב-1896 ותואר שני בשנת 1899. <ref></ref> הוא התקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה. מאוחר יותר הוענק לו תוארי כבוד מאוניברסיטאות היברו יוניון קולג', דארטמות', ברנדייס, ניו יורק ופורדהאם .

פרוסקאואר התחתן עם אליס נאומבורג ב-14 באוקטובר 1903, ונולדו להם שלושה ילדים: פרנסס, רות וריצ'רד.

לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין, פרוסקאואר וחבר הקימו משרד עורכי דין, שב-1902 התמזג עם "ג'יימס, של ואלקוס" כדי ליצור משרד שלימים הפך ל-"אלקוס, גליסון ופרוסקאואר".

בתחילת הקריירה שלו, פרוסקאואר הפך לידידו של מושל ניו יורק אל סמית' ושימש כיועץ הקמפיין שלו וככותב נאומים. ביוני 1923, סמית' מינה אותו לשופט בבית המשפט העליון בניו יורק כדי למלא את כהונתו שטרם פגה של שופט אחר. בנובמבר 1923 הוא נבחר לכהונה מלאה. ב-1927 הוא מונה לשופט בבית משפט לערעורים וכיהן בתפקיד זה עד שפרש מכס השיפוט ב-1930. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין והצטרף למשרד "Rose & Paskus", שלימים הפך ל- "פרוסקאואר רוז" , ועבד בו במשך 40 שנה עד לפרישתו לגמלאות.

מ-1951 עד 1953, הוא עמד בראש ועדת הפשע של מדינת ניו יורק שחקרה את הפשע המאורגן בעיר ניו יורק, והוא היה מעורב בהקמת ועדת ווטרפרונט .

פרוסקאואר נפטר בשנת 1971 בגיל 94. <ref></ref>

== אקטיביזם פוליטי ==
פרוסקאואר היה פעיל בארגונים אזרחיים וצדקה רבים. הוא עמד בראש מספר ארגוני תרבות וצדקה יהודים, כולל רחוב 92 Y, והיה נשיא הוועד היהודי האמריקאי (AJC) מ-1943 עד 1949. הוא המשיך לכהן כנשיא כבוד לאחר תום כהונתו. בשנת 1946 הוא העיד בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל מטעם ההוועד היהודי-האמריקאי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שופטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:עורכי דין יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
סמירה בינת מוחמד אל-מוסא

סמירה בינת מוחמד אל-מוסא (בערבית: سميرة بنت محمد الموسى). היא פוליטיקאית עומאנית, שגרירת עומאן לאונסק"ו.

== קריירה ==
בינת מוחמד אל מוסא היא בעלת דוקטורט בחינוך ילדים מאוניברסיטת דרום קליפורניה משנת 1994. במסגרת הדוקטורט שלה עסקה במחקרים בתחום הילדות המוקדמת.

עבדה מספר שנים באוניברסיטת סולטאן אל קאבוס (אנ') ושימשה כחברת קונסוליה בעומאן בין השנים 2003–2011. בשנת 2009 ייצגה את עומאן בויעידה ביפן.<ref></ref>

מובילה בתחום הטיפול בגיל הרך בעומאן ובעלת שם בינלאומי בתחום. הייתה שותפה בהובלת קוים מנחים בינלאומיים לטיפול וחינוך ילדים בגי הרך.

ניהלה את המרכז לחינוך הגיל הרך בקמפוס באוניברסיטת אל סולטאן, הייתה שותפה בחקיקת חוקים המגינים על זכויות ילדים בעומאן.

אל מוסא היא יו"ר הוועד של הספרייה המרכזית לילדים במסקט. בשנת 2007 החליטו 40 אזרחים בעומאן להקים את הספרייה הראשונה המיועדת לילדים. בראשות הארגון עמדה ד"ר מונה אלסעיד. אל-מוסא מונתה כיו"ר ועד הארגון, תפקיד בו משמשת גם כיום. הספרייה נפתחה לקהל הרחב בשנת 2011 במבנה שהתקבל כמתנה מסעיד אל חיתאם, שר התרבות, ומתרומות מהמגזר הפרטי. הספרייה יושבת במסקט, עיר הבירה של עומאן, ומיועדת עבור ילדים ומשפחות.<ref></ref><ref></ref>

=== פעילותה באונסאקו ===
סמירה בינת מוחמד אל-מוסא מונתה לשגרירת עומאן באונאסק"ו ב־29 בספטמבר 2011 והיא משמשת כצירה קבועה בארגון. בשנים 2015–2019 שמשה כנציגת עומאן מול הוועד הנבחר ושמשה ראשת שתי ועידות של אונסקו הוועדה המיוחדה 2015-2017<ref></ref> וועדת קשרי חוץ 2017–2019.

בשנת 2012 היא השתתפה בוועידה בפריס העוסקת בתרומת עומאן לספרות הבינלאומית מטעם אונסק"ו.

ניהלה את הועידה המרכזית של המועמדים בוועידה הכללית של אונסק"ו ב־2017.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים עומאנים
קטגוריה:נשים עומאניות
קטגוריה:נשים מוסלמיות
קטגוריה:שגרירות
קטגוריה:שגרירים באונסק"ו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דרום קליפורניה
אלכסיי סטפנוב

אלכסיי סטפנוב (ברוסית: Алексей Степанов; 6 במאי 1858 – 5 באוקטובר 1923) היה צייר ז'אנר, מאייר ומורה לאמנות רוסי. הוא היה חבר בנודדים ומייסד "איגוד האמנים הרוסים".<ref>Vladislav Artemov, Алексей Степанов (Masters of Painting series), Белый город, 2004</ref><ref>Olga Lavrova, Алексей Степанович Степанов: 1858 - 1923, Изд. Искусство, 1973</ref>

== ביוגרפיה ==
אביו, שהיה ממשפחת אצולה, שירת כקצין במלחמת קרים. אמו נפטרה זמן לא רב לאחר לידתו, ואביו טיפל בו עד-1863, אז הוא נלקח לבית יתומים במוסקבה שהיה מיועד לילדי משפחות צבאיות <ref></ref> שהיה ממוקם באחוזה שהייתה בעבר בבעלות הרוזן אלכסיי רזומובסקי.

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הממלכתי, סטפאנוב נכנס למכון המדידות של קונסטנטין וסיים את לימודיו כמודד רשמי בשנת 1879. בין השנים 1880 ל-1883, הוא לקח שיעורים שניתנו על ידי אילריון פריאנישניקוב ויבגרף סורוקין בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה.<ref></ref> בהיותו שם, הוא ערך היכרות עם ליאוניד סבנייב, שערך את כתב העת Природа и Охота ("טבע וציד"), שעבורו סיפק סטפנוב למעלה ממאה רישומים מ-1883 עד 1895.

בשנת 1888, הוא החל להציג עם הנודדים, ובשנה שלאחר מכן, ציורו "עדר איילים" נרכש על ידי פאבל טרטיאקוב. באותה תקופה הוא הפך למרצה ב"בית הספר לאמנויות יפות" שהופעל על ידי האדריכל אנטולי גונסט. זמן קצר לאחר מכן, ולנטין סרוב הזמין אותו ללמד בבית הספר לציור במוסקבה. מאוחר יותר הוא קיבל תואר פרופסור ונשאר שם עד 1918. בין תלמידיו הבולטים היו סרגיי גרסימוב, בוריס איוגנסון, פאבל קורין ולאונרד טורז'נסקי.

ב-1894 ליווה את אספן האמנות ניקולאי מדינצב (1841–1904) ואת משפחתו למסע באירופה, בביקור בגרמניה, בצפון איטליה ובצרפת, שם הושפע מהאימפרסיוניסטים. בשנה שלאחר מכן נשא לאישה את בתו של מדינצב, לודמילה. ב-1903 הוא היה חלק מהקבוצה שעזבה את הנודדים כדי ליצור את "איחוד האמנים הרוסים". שנתיים לאחר מכן קיבל את התואר "אקדמי" מהאקדמיה הקיסרית לאמנויות על ציורו "ברכות בוקר". מ-1906 עד 1914, הוא בילה את הקיץ שלו באחוזתו בנפת טבר.

לאחר 1920 חלה במחלה קשה, אך המשיך לעבוד.

אחד מציוריו האחרונים ״התנופה״ נרכש על ידי מוזיאון קרנגי של פיטסבורג.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
File:Алексей С. Степанов - Деревенские качели.jpg|הנדנדה
File:Stepanov 008.jpg|Moose Herd|עדר איילים
File:Stepanov 004.jpg|Morning Greetings|ברכות הבוקר
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1858
קטגוריה:נפטרים ב-1923
מנחם מקובר

הרב מנחם מקובר הוא רב מכללת אמונה, ראש המדרשה לידע המקדש, ראש ארגון והראנו בבניינו, חוקר המקדש, מרצה במכללת מורשת יעקב, ומחבר ספרים בנושא המשכן, בתי המקדש והר הבית.

== ביוגרפיה ==
הרב מנחם מקובר גדל ברמת גן, ולמד בתיכון עירוני ט' בתל אביב<ref></ref> בגיל 17 חזר בתשובה<ref></ref> ולאחר מכן החל ללמוד בישיבת מרכז הרב. מאוחר יותר למד בכולל בעיר העתיקה, דרכו התחבר למכון המקדש.

בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים החל הרב מקובר לעסוק בלימוד, הוראה וכתיבה בנושאי המקדש. במשך עשר שנים ניהל את מכון המקדש.<ref></ref> מעודד עלייה להר הבית, בנה את הדגם הגדול בעולם של בית המקדש השלישי<ref></ref> והציב דגם שלו במיני ישראל.

עוסק גם בתורת הנסתר, אותה למד בין היתר מהרב יצחק גינזבורג, הרב מאיר יהודה גץ והרב רפאל משה לוריא, מעביר שיעורים וכותב ספרים בנושא.

== חיים אישיים ==
הרב מקובר מתגורר בשילה.

== ספרים ==
* סדרת אוצר תורת המקדש<nowiki/>' - סדרת ספרים המתארת את המקדש וכליו. בין הספרים בסדרה: אוצר הבית הראשון - המקדש וכליו - מבנה תולדות ומדרש, אוצר הבית השני, אוצר הבית השלישי, אוצר תורת הקורבנות, אוצר המשכן.
* קל"ח פתחי חכמה לרמח"ל - ערוך והמבואר.
* אדיר במרום לרמח"ל - ערוך והמבואר.
* בסוד פרדס הרימונים - מבואות לתורת הסוד של הרמ"ק- שני חלקים.
* בסוד עץ החיים - תורת האריז<nowiki></nowiki>ל בהתבוננות פנימית, לאור משנת הרמח"ל, הפתחי שערים, הלשם והחסידות.
* לשם שבו ואחלמה - הקדמות ושערים הערוך והמבואר.
* בית הבחירה לרמב<nowiki></nowiki>ם מבואר - עם הרחבות ואיורים.
* בסוד תורת הלשם- מבואות לתורת הסוד של בעל הלשם, שבו ואחלמה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_מנחם_מקובר/ כל הכתבות על הרב מנחם_מקובר], באתר ערוץ 7

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:פעילי הר הבית ובית המקדש
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:תלמידי הרב יצחק גינזבורג
קטגוריה:שילה: אישים
קופה אמריקה נשים 1998

קופה אמריקה נשים 1998 (נקראה אז: אליפות דרום אמריקה בכדורגל נשים 1998, בספרדית: Campeonato Sudamericano de Fútbol Femenino 1998) הוא הטורניר השלישי של הקופה אמריקה לנשים שארגנה CONMEBOL. הטורניר נערך בארגנטינה והתקיים מ-1 במרץ עד ה-15 במרץ 1998. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 1999, שנערך שנה לאחר מכן בארצות הברית. 

שתי הנבחרות הראשונות מכל אחד משני הבתים עלו לשלב חצי הגמר, בו שיחקו בהצלבה, כלומר הקבוצה שסיימה במקום הראשון בבית שיחקה מול הקבוצה שסיימה שנייה בבית המקביל וההפך. במשחק הגמר נפגשו המארחת ארגנטינה וברזיל - האלופה המכהנת. בסיום המשחק, שנערך במאר דל פלאטה מול 2,500 צופים, ניצחה ברזיל 1-7 וזכתה בטורניר בפעם השלישית ברציפות. 

בעקבות הזכייה, העפילה ברזיל ישירות לגביע העולם כנציגת CONMEBOL, ואילו ארגנטינה שסיימה במקום השני נשלחה לשני משחקים בשיטת בית-חוץ נגד מקסיקו על הכרטיס הנוסף לטורניר. בסיום משחקים אלו, נוצחה ארגנטינה 6-3 והפסידה את המקום בגביע העולם.

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

==שלב הנוק-אאוט==

קטגוריה:קופה אמריקה נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1998
קטגוריה:תחרויות כדורגל בארגנטינה
אביטל דבורי

אביטל דבורי (נולדה ב-1974) היא במאית תיאטרון, ליצנית רפואית ובובנאית ישראלית.

==ביוגרפיה==
למדה בתל אביב, חיפה, ירושלים, לונדון, וברצלונה. בעלת תואר שני באומנות מטעם בית הספר המרכזי לדיבור ודרמה בלונדון עם התמחות בתיאטרון בובות ותיאטרון פיזי.

דבורי יוצרת בישראל מופעי במה רב תחומיים מאז 2001, ומשלבת ביצירותיה סגנונות שונים כמו קרקס, בובות וחפצים.

מאז 2002 דבורי היא ליצנית רפואית בפרויקט "רופאי חלום - ליצנות בשירות הרפואה" ועובדת באופן קבוע בבתי החולים העמק בעפולה ומאיר בכפר סבא<ref></ref>.

במסגרת עבודתה פיתחה שיטה ייחודית של עבודה עם צעצועים ובובות בבתי חולים<ref></ref>, ועבודת הגמר שלה לתואר שני באוניברסיטת חיפה ב-2015 הייתה בנושא "התפתחותה של ליצנות רפואית בישראל: המקרה של קבוצת "רופאי חלום"<ref></ref>.

בשנת 2018 זכתה בפרס על מחקרה עם פרופ' אריאל קורן "מבנים של אינטראקציות בין הליצנים, המטופלים והרופאים"<ref></ref>.

כיום מנחה דבורי סדנאות של תיאטרון בובות וליצנות רפואית ברחבי העולם ומלמדת בבית הספר לתיאטרון בובות בחולון.

== מבין עבודותיה ==
* איך בטעות - מופע של קבוצת "דדלוס" (אביטל דבורי, אלית ובר, שרון מייבסקי) זוכת פרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2001<ref></ref>
* טרנקילה - יצירה תיאטרונית למבוגרים המשלבת קרקס אווירי, בובות וליצנות. זוכת פרס יוצרים בפסטיבל עכו 2007 ופרס השפה הבימתית בקיפוד הזהב 2008<ref></ref>
* המעבדה של גברת סטראגה - תיאטרון בובות ברחוב בביצוע אורית לייבוביץ'-נוביץ' ורויטל גריך, בבימוי אביטל דבורי. ההצגה זכתה בפרס חביבת הקהל ב-פסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון ואומנות רחוב 2009<ref></ref>
* אמאל'ה - הצגת יחיד של תיאטרון בובות עכשווי למבוגרים, ללא מילים. עלתה במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות בחולון 2010<ref></ref>
* הריקוד של פלורה - תיאטרון בובות עכשווי למבוגרים בלבד, ללא מילים. ההצגה זכתה ב-4 פרסים בינלאומיים ב-2013 ו-2014<ref></ref>
* הרפתקה במחלקה - הצגה לכל המשפחה. תיאטרון בובות וחפצים. הופק במסגרת 'עידוד יצירה ישראלית מקורית' של מרכז תיאטרון בובות עבור הפסטיבל הבינלאומי ה-22 לתיאטרון בובות בחולון<ref></ref>
* חלומות באוויר - תיאטרון קרקס לילדים, 2015<ref></ref>
* המסע אל הצליל הקסום - הצגה לילדים בהשראת הסיפור ”תיבת הצלילים” מאת מירי פארי, 2016<ref></ref>

== חיים אישיים ==
דבורי היא אם לשניים<ref name=":0" />.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://eve.org.il/creators/אביטל-דבורי/ אביטל דבורי] באתר ארגון היוצרים העצמאיים [https://eve.org.il/ אי"ב]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בובנאיות ישראליות
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ליצנים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
צ'ט הולמגרן

צ'ט תומאס הולמגרן (באנגלית: Chet Thomas Holmgren; נולד ב-1 במאי 2002) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר באוקלהומה סיטי ת'אנדר. גובהו עומד על 2.16 מטרים, ומוטת זרועותיו מגיעה ל-2.29 מטרים.<ref></ref><ref></ref>

==קריירה==
הולמגרן נולד במיניאפוליס, מינסוטה,<ref></ref><ref></ref> והחל לשחק כדורסל בהדרכתו של אביו, דייב, ששיחק 57 משחקי כדורסל בקולג' עבור מינסוטה בשנים 1984–1988.<ref></ref> בכיתה ו' החל ללמוד בבית ספר פרטי נוצרי במיניאפוליס, ובאותו זמן כבר היה בגובה 1.88 מטרים. עד כיתה ט' צמח הולמגרן לגובה של 2.06 מטרים.<ref></ref>

בהגיעו לגיל האוניברסיטה, הוא קיבל כ-30 הצעות מקבוצות כדורסל של אוניברסיטאות רבות,<ref></ref> ובחר לשחק באוניברסיטת גונזגה בעקבות ג'יילן סאגס, איתו שיתף פעולה בתיכון.<ref></ref><ref></ref> בהופעת הבכורה שלו, הולמגרן קלע 14 נקודות, 13 ריבאונדים, 7 חסימות ו-6 אסיסטים בניצחון 97–63 על דיקסי סטייט,<ref></ref> והפך לשחקן הראשון מזה 25 שנים שרשם לפחות 10 נקודות, 10 ריבאונדים, 5 אסיסטים ו-5 חסימות בהופעת הבכורה שלו בטורניר המכללות. בשנתו הראשונה והיחידה באוניברסיטה העמיד ממוצעים של 14.1 נקודות, 9.9 ריבאונדים ו-3.7 חסימות למשחק.<ref></ref><ref></ref> ב-21 באפריל 2022 הכריז כי יתמודד בדראפט 2022 ב-NBA.<ref></ref>

בדראפט נבחר הולמגרן בבחירה השנייה על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר,<ref></ref> והפך לבחירת הדראפט הגבוהה ביותר שנבחרה אי פעם מאוניברסיטת גונזגה, ולבחירה הגבוהה ביותר ממדינת מינסוטה.<ref></ref> הוא הצטרף לסגל הקבוצה לקראת ליגת הקיץ של ה-NBA,<ref></ref> ובמשחק הבכורה שלו בטורניר קלע 23 נקודות והוסיף שבעה ריבאונדים, ארבעה אסיסטים וחטיפה בניצחון 98–77 על יוטה ג'אז.<ref></ref> הולמגרן הוסיף באותו משחק גם שש חסימות, ושבר את שיא החסימות במשחק בודד בליגת הקיץ.<ref></ref> ב-5 ביולי 2022 חתם על חוזה רוקי עם הת'אנדר.<ref></ref>

ב-25 באוגוסט 2022 הכריזה הקבוצה כי הולמגרן ייעדר לאורך כל משחקי עונת 2022/2023 בשל פציעה שספג בכף רגלו במהלך טורניר ראווה.<ref></ref>

==סטטיסטיקות קריירה==
===בעונה הסדירה של ה-NBA===
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"
! עונה
! קבוצה
! משחקים
! חמישייה
! דקות
! אחוזים מהשדה
! אחוזים משלוש
! אחוזים מהקו
! ריבאונדים
! אסיסטים
! חטיפות
! חסימות
! נקודות
|-
| 
| אוקלהומה סיטי
| 82 || 82 || 29.4 || 0.530 || 0.370 || 0.793 || 7.9 || 2.4 || 0.6 || 2.3 || 16.5
|- style="background-color:#80BFFF; " class="sortbottom"
| colspan="2"| 
| 82 || 82 || 29.4 || 0.530 || 0.370 || 0.793 || 7.9 || 2.4 || 0.6 || 2.3 || 16.5
|}

===בפלייאוף ה-NBA===
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"
! עונה !! קבוצה !! משחקים !! חמישייה !! דקות !! % מהשדה !! % משלוש !! % מהעונשין !! ריבאונדים !! אסיסטים !! חטיפות !! חסימות !! נקודות
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|-
| 
| אוקלהומה סיטי || 10 || 10 || 34.5 || 0.496 || 0.260 || 0.758 || 7.2 || 2.1 || 0.7 || 2.5 || 15.6 
|- style="background-color:#80BFFF; " class="sortbottom"
| colspan="2"| 
| 10 || 10 || 34.5 || 0.496 || 0.260 || 0.758 || 7.2 || 2.1 || 0.7 || 2.5 || 15.6 
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מינסוטה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת גונזגה
קטגוריה:כדורסלני אוקלהומה סיטי ת'אנדר
קטגוריה:בחירות דראפט של אוקלהומה סיטי ת'אנדר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2002
סרגיי סולומקו

סרגיי סולומקו (ברוסית: Сергей Соломко; 22 באוגוסט 1867 – 2 בפברואר 1928) היה צייר אקוורל ומאייר רוסי.

== ביוגרפיה ועבודה ==
הוא היה בנו של קולונל (לימים, מייג'ור-גנרל) סרגיי סולומקו (1835–1897) <ref></ref> שהועסק בשירותו של הדוכס הגדול קונסטנטין ניקולייביץ', והוא גדל בארמון קונסטנטינובסקי. מצד אביו, אבותיו היו קוזאקים בגדוד נז'ין. מצד אמו, הוא היה מהאצילים הרוסים ממשפחת זנודבורוב.

מ-1883 עד 1887, הוא למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה ולאחר מכן, במשך שנה, ביקר בשיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות.[2] בתקופה זו, הוא החל לעבוד כמאייר במגזינים. עבודתו הידועה הראשונה הייתה עבור Север ("צפון") כתב עת ספרותי שבועי שהחל לצאת לאור ב-1888. זמן קצר לאחר מכן, הוא הועסק ב-Нива ("גריינפילד"), <ref></ref> שהיה המגזין הפופולרי ביותר ברוסיה בסוף ה-19. הוא גם עבד עבור Мир искусства ("עולם האמנות" ) ובכתב עת סאטירי בשם Шут ("השוטה").
גלויה, האוהבים, 1928
בשנות ה-90 עבד עבור אלכסיי סובורין, וסיפק איורים ליצירות של פושקין, צ'כוב ולרמונטוב. ב-1901 הוא היה אחד מכמה אמנים שאיירו מהדורה מיוחדת של "נשמות מתות" מאת ניקולאי גוגול, בהוצאת אדולף מרקס. הוא גם עיצב כרזות תיאטרון וסדרה פופולרית של גלויות המתארות את רוסיה הישנה, בהוצאת Maison Lapine מפריז.

לאחר 1900, הפופולריות שלו הובילה אותו לנסות את כוחו במגוון רחב יותר של פרויקטי עיצוב. הוא יצר דגמים עבור מפעל הפורצלן הקיסרי ועבד עם בית פברז'ה. בשנת 1903, עבור הנשף המפורסם בארמון החורף, הוא התייעץ עם מומחים ויצר סקיצות לתלבושות היסטוריות. האורחים בנשף שילמו עבורם הון תועפות, שכן רבים מהם נעשו עם תכשיטים אמיתיים. מאוחר יותר יצא לאור אלבום מתנות במהדורה מוגבלת ובו צילומי המשתתפים, ובו "תרומות" לטובת החיילים הרוסיים במזרח הרחוק. חלק מהתלבושות המקוריות הוצגו במוזיאון הארמיטאז' בשנת 2003.<ref></ref>

ב-1910 עבר לפריז, אך המשיך להציג ברוסיה ולתרום למגזינים הרוסיים. במהלך מלחמת העולם הראשונה, בהנחיית "הוועדה לאיסוף ואחסון שלל המלחמה", הוא צייר דיוקנאות של קציני חיל המשלוח הרוסי בצרפת לצורך שימוש בסופו של דבר במוזיאון המלחמה.

לאחר המהפכה, הוא סבל מחוסר אהדה של הממשלה החדשה, הפך לגולה מרצון בצרפת, והחל לעבוד עם אלה שעזבו את רוסיה לאחר המהפיכה. בהסתמך על הניסיון הקודם שלו בעיצוב תלבושות, הוא יצר תלבושות עבור הרקדניות מתילדה קשסינסקה ואנה פבלובה. הוא גם יצר איורים לספרים של סופרים צרפתים, ביניהם אמיל גבהרט, ארנסט רנן ואלברט סמיין.

ב-1921 הוא השתתף בתערוכה שהעלו גולים מהאקדמיה הקיסרית לשעבר לאמנויות. ארבע שנים לאחר מכן, הוא עזר להקים את "המכון הרוסי לאמנות ותעשייה".

הוא חלה במחלה קשה זמן לא רב לאחר מכן, ומת בבית אבות עבור מהגרים רוסיים, מדרום לפריז.

במהלך התקופה הסובייטית, הוא ספג ביקורת על עבודותיו "כדקדנס" ו"וולגריות בורגנית".

בשנות ה-90 התחדש העניין ביצירתו.

הוא מוערך במיוחד בזכות התיאורים המדויקים והמפורטים של התרבות הרוסית הישנה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
File:Sergey Solomko 015.jpg|
File:Sergey Solomko 006.jpeg
File:Sergey Solomko 027.JPG|
File:Sergey Solomko 011.jpg|
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:מעצבים
קטגוריה:ילידי 1867
קטגוריה:נפטרים ב-1928
נבואת המספד בירושלים

המספד בירושלים הוא אירוע שעתיד להתרחש על פי נבואה בספר זכריה. לפי הנבואה, לאחר שה' יושיע את יהודה וירושלים מכל העמים שיצורו עליהם, בית דוד ויושבי ירושלים יספידו הספד גדול על דמות שנדקרה. ההספד מתואר כהספד עצוב ביותר שמשתווה לצער של הורים על שכילת בנם היחיד או הבכור, ויהיה גדול כמו . לפי עמדה מקובלת אצל חז"ל ופרשנים רבים, המספד בירושלים יהיה על מותו של משיח בן יוסף.

== הנבואה ==
בספר זכריה מתוארת נבואה לפיה מגיעים כל העמים לצור על ירושלים, וה' נותן ביושבי ירושלים גבורה להילחם באויביהם ויושיע אותם. לאחר הניצחון, בית דוד ואנשי ירושלים מספידים דמות חשובה שנדקרה:

הנביא זכריה משווה את העצב שבמספד לצערם הנורא של הורים ששכלו את בנם היחיד או הבכור. הנביא מוסיף ומשווה ל, מספד שכנראה היה מפורסם בגודלו בעבר, אך אינו מופיע במקום אחר במקרא. התלמוד מביא פסוק זה כדוגמה לפסוק שלא ניתן להבינו ללא עזרת תרגום.<ref></ref> 

תרגום יונתן בן עוזיאל זיהה את המספד אליו משווה זכריה כשני מספדים שנערכו למלכים שונים: המספד לאחאב בן עמרי מלך ישראל שנהרג בקרב על רמות גלעד מול מלך ארם בן הדד (הדדרימון בן טברימון), והמספד על יאשיהו בן אמון מלך יהודה שנהרג בקרב מול פרעה נכו בבקעת מגידו.<ref>תרגום יונתן, זכריה יב,יא</ref>

לעומת זאת, חוקרי מקרא סבורים כי האזכור של "מִסְפַּד הֲדַדְרִמּוֹן בְּבִקְעַת מְגִדּוֹן" מתייחס למסורת פולחנית אזורית של מספד על האל הדד-רמן, הלוא הוא בעל הכנעני (והשוו לנשים המבכות את התמוז ביחזקאל ח, יד; וכן לפולחן אדוניס).

המספד בירושלים ייערך בהפרדה בין משפחות שונות וכן בהפרדה בין גברים לנשים:

== זהות המוספד ==
המקרא עצמו לא מציין מי הדמות המוספדת. בתלמוד נחלקו רבי דוסא וחכמים מיהו המוספד: לפי עמדה אחת מדובר בהספד על משיח בן יוסף שנהרג. לפי העמדה השנייה, מדובר בהספד על יצר הרע.<ref></ref> העמדה השנייה מתבססת על אגדה תלמודית לפיה יצר הרע יתבטל בעתיד: .

פרשנים רבים אימצו את הזיהוי של המוספד כמשיח בן יוסף.<ref>רש"י, אבן עזרא, מצודות דוד, אברבנאל ועוד</ref> לפי פרשנות זו יש משמעות סמלית מיוחדת לכך שמי שמספיד את משיח בן יוסף הם דווקא בית דוד ויושבי ירושלים. בין בית יוסף ובית יהודה שרר מאבק שמקורו בתכונות הבולטות השונות של האחים יוסף ויהודה. מאבק זה היה אחד הגורמים לפילוג המלוכה במשך מאות שנים. המספד של בית דוד על משיח בן יוסף הוא ביטוי לכך .

עם פטירתו של בנימין זאב הרצל, נשא הרב קוק נאום בשם המספד בירושלים. בנאום זה מתאר הרב קוק את הרצל והציונות כ. הרב קוק יוצק תוכן רעיוני למספד המתואר בזכריה, ובתוך כך הוא מבחין ביחס בין משיח בן דוד המייצג את תנועת הבניין הרוחני של עם ישראל, לבין משיח בן יוסף המייצג את תנועת הבניין המעשי של האומה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תנ"ך
גו-סט

גו-סט (באנגלית: Go-Set) היה עיתון מוזיקת הפופ אוסטרלי, שפורסם מדי שבוע בין 2 בפברואר 1966 ל-24 באוגוסט 1974.<ref></ref> העיתון נוסד במלבורן על ידי פיליפ פרייזר, פיטר רפאל וטוני שאובל.<ref name="KentThesis2"> NOTE: This PDF is 282 pages.</ref><ref name="Jeff"></ref> העיתון, אשר תואר כ-"תנ"ך של מוזיקת הפופ",<ref name="David"></ref><ref name="PopArch"></ref> הציג את מצעדי המוזיקה הלאומיים הראשונים של שירי ואלבומי הפופ באוסטרליה.<ref name="KentThesis"> NOTE: This PDF is 282 pages.</ref>

ממרץ 1966, העיתון פרסם מדי שבוע את 40 הסינגלים המובילים של תחנת הרדיו 3UZ עבור מלבורן ואת King 40 של 2SM עבור סידני. טבלת 40 הסינגלים הלאומיים הופיעה לראשונה ב-5 באוקטובר 1966 לצד 15 המובילים מתחנות הרדיו 2SM, 3UZ ו-4BC בבריסביין, 5AD באדלייד ו-6KY בפרת'.<ref name="GoSetOct66"></ref> מאז פברואר 1967, מצעד המוזיקה הלאומי חובר על ידי אד נימרוול .<ref name="GoSetOct66" /> העיתון החל לפרסם את מצעד האלבומים השבועי הלאומי הראשון של אוסטרליה ב-23 במאי 1970.<ref></ref>

במאי 1974, פורסם לראשונה Kent Music Report על ידי ההיסטוריון דייוויד קנט , שנהיה למצעד הלאומי הרשמי באוסטרליה. העיתון המשיך לפרסם את מצעדי המוזיקה עד לפירוקו של העיתון ב-24 באוגוסט 1974.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצעדי מוזיקה אוסטרליים
קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:אוסטרליה: תרבות
קטגוריה:כתבי עת למוזיקה
אורית ליבוביץ נוביץ

אורית ליבוביץ' נוביץ (נולדה ב-29 ביוני 1959) היא בובנאית, מאיירת וצלמת ישראלית.

למדה בתיכון תלמה ילין, ובהמשך למדה צילום בבצלאל, ו-3 שנים בבית הספר לתיאטרון בובות בחולון.

מאז 2004 יוצרת בובות לתיאטרון ולהצגות רחוב. ב-2010 השתתפה בפסטיבל תיאטרון הבובות הבינלאומי בשרלוויל-מזייר.

ידועה בעיקר בזכות הבובה "אמיליה", בובת תיאטרון בגודל טבעי של אישה בת 86, שיצרה בשנת 2015 עבור ההצגה "התיאטרון של אמיליה" שהוצגה בפסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים, ומאז כיכבה בתערוכה ומתחזקת עמוד אינסטגרם<ref></ref>.

== קריירה מקצועית ==
* מיצב – תערוכת צילומים בגלריה ארטיפקט בתל אביב, 1987<ref></ref>
* נימוסים והליכות על פי חנה בבלי – איורים לספר בעריכתה של תמי לנצוט על פי רשימות בכתב יד של חנה בבלי. הוצאת ליתם מנרס, 1995<ref></ref>
* מגרב עד ערב – ספר ילדים בהוצאת תמוז, 1999<ref></ref>
* טרנקילה – עיצוב ובניית בובות להצגה זוכת פרס יוצרים בפסטיבל עכו 2007 ופרס השפה הבימתית בקיפוד הזהב 2008 בבימויה של אביטל דבורי<ref></ref>
* תופר החלומות – הצגת ילדים בהשראת "זולל החלומות הקטן", מאת מיכאל אנדה. תיאטרון חיפה, 2013<ref></ref>
* הריקוד של פלורה – משחק והפעלת בובות בהצגה של הבמאית אביטל דבורי. צוותא, 2013<ref></ref>
* גולמיות – הומאז' ללואיז בורז'ואה בבימויה של גליה פרדקין. תיאטרון תמונע, 2018<ref></ref>
* אמיליה, יומן מצולם – תערוכת צילומים במרכז תיאטרון בובות חולון, 2022
* סיפור מנייר – הצגה עם יהונתן רון בפסטיבל הבינלאומי ה-24 לתיאטרון בובות בחולון, 2022<ref></ref>

== חיים אישיים ==
נשואה למשה נוביץ, אם לשלושה וסבתא לנכדה. מתגוררת ברמת גן<ref name=":0" />.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בובנאים
קטגוריה:בובנאים ישראלים
קטגוריה:בובנאיות ישראליות
קטגוריה:בובנאים יהודים
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
חנניה (שיר של חנן בן ארי)

"חנניה" הוא סינגל של חנן בן ארי שכתב, הלחין ושר על סבו חנניה שנפטר ועל שמו הוא נקרא. השיר יצא לאור ב-26 ביוני 2022 כשאת השיר המקורי ביצע בהופעה חיה.

בנוסף להופעה בה ביצע את השיר המקורי הוא ביצע את השיר בעוד הופעות חיות לפני ואחרי הוצאת השיר.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

*
*
*
*[https://youtu.be/dqPk5qWDNy8 חנניה-ביצוע לייב]
*
*
*[https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL997011541341305171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי חנן בן ארי
קטגוריה:שירים בעברית
קרחון ויטל

קרחון ויטל (באנגלית: Whittle Glacier) הוא קרחון הזורם צפונית-מזרחית למפרץ קולבוקורסס. הקרחון הופך להיות קרחון לשון שאורכו 11 קילומטרים, צפונית-מערבית לקרחון ויליאמסון.

== היסטוריה ==
=== מיפוי הקרחון ===
הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה (Operation Highjump), שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1946–1947.

=== מקור השם ===
שמו של קרחון הלשון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית.

הקרחון קרוי על שם דוקטור ג'יי. אס. ויטל (J.S. Whittle), ששירת כעוזר מנתח על הסלופ ונסנס (Vincennes), במהלך מסעה במסגרת משלחת החקר מטעם ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס.

ויטל
רעידת האדמה בלוזון (2022)

רעידת האדמה באי לוזון התרחשה ב-27 ביולי 2022 בשעה 08:43:24 (זמן מקומי)<ref name=":1"></ref>. מוקד הרעידה היה בפרובינציית אברה במחוז קורדיליריה . על פי דיווחים רשמיים של ממשלת הפיליפינים מ-4 ומ-7 באוגוסט בבוקר, 9 ו-12 ימים בהתאם לאחר הרעידה, 11 איש נהרגו ו-574 נפצעו. לפחות 30,066 בתים, בתי ספר ומבנים אחרים ניזוקו או נהרסו, והתוצאה היא נזק של כ־24 מיליון דולר<ref name=":0"></ref><ref></ref>.
Philippine Mobile Belt}} כאשר המשולשים הקטנים מייצגים את כיוון ההפחתה.

== רקע טקטוני ==
הטקטוניקה של צפון הפיליפינים וסביב האי לוזון מורכבת. לוזון תחום במזרח ובמערב על ידי אזורי הפחתה. בחלק הדרומי של לוזון, אזור ההפחתה ממוקם מזרחית לאי לאורך תעלת הפיליפינים , שם הלוח הפיליפיני מתכווץ מערבה מתחת ללוח סונדה שצונח מזרחה ממערב לחופי ללוזון. בצפון לוזון, שם התרחשה רעידת האדמה ב-27 ביולי, מיקום וכיוון אזור ההפחתה משתנים, כאשר תעלה נוספת (תעלת מנילה ) ממוקמת ממערב ללוזון ולוח סונדה, ומתרחקת מזרחה מתחת ללוח הים הפיליפיני. דחיסה זו של החגורה הפיליפינית משני צידיהַּ, מביאה להתרוממותה ושבירתה. המורכבות של טקטוניקת הלוחות בלוזון וסביבתה מעידה על מגוון מנגנוני ההעתקים ברעידות אדמה גדולות. רעידות אדמה בגודל של 7 או יותר באזור זה מאז 1970, הראו שברים הפוכים, נורמליים ושברי תזוזה אופקית. גבולות לוחות פעילים אלה מובילים לפעילות סיסמית גבוהה<ref>David, Sevillo; Stephan, Jean-Francois; Delteil, Jean; Müller, Carla; Butterlin, Jacques; Bellon, Herve; Billedo, Elmer, 1997. Geology and Tectonic History of Southeastern Luzon, Philippines. Journal of Asian Earth Sciences. 15: pp. 435–452</ref>. מאז 1970, 11 רעידות אדמה אחרות בגדלים של 6.5 ומעלה התרחשו בטווח של 250 ק"מ ממוקד רעידת האדמה הנוכחית של 27 ביולי 2022. הגדולה מבין רעידות האדמה הללו הייתה רעידת אדמה במגניטודה של 7.7 ב-16 ביולי 1990, שנמצאה כ-215 ק"מ דרומית לרעידת האדמה הנוכחית. ברעידת האדמה של 1990 נהרגו לפחות 1,600 בני אדם ונפצעו יותר מ-3,000. רעידת האדמה של 1990 גרמה גם למפולות, התנזלות, שקיעות ורתיחות חול <ref></ref>.

== רעידת האדמה ==
רעידת האדמה היה בעוצמה של 7 בסולם מגניטודה לפי מומנט. המוקד היה בסמוך לרשות המקומית טאיום בפרובינציית אברה. עומק מוקד הרעידה היה 10 קילומטר<ref name=":1" />. עד 4 אוגוסט 2022 נרשמו 3,063 רעידות עוקבות בטווח מגניטודות של 1.4 עד 5.1. מתוכם 61 רעידות הורגשו על פני השטח<ref name=":0" />. העוצמה הסייסמית המקסימלית ברעידה העיקרית הייתה 8 בסולם המקומי<ref></ref> שמגיעה עד לעוצמה IX בסולמות המערביים. המשמעות בהכללה היא: מבנים רבים מאיכות בנייה טובה ניזוקו באופן חמור וחלק מהם אף נהרס כולו. מבנים באיכות ירודה - רובם נהרסו כליל<ref>Grunthal, G., Musson, R. M. W., Schwarz, J., Stucchi, M., (Eds.) 1998. European Macroseismic Scale 1998. Conseil de L’Europe, E.S.C., 99 p.</ref>. מכיוון שמדובר במוקד יבשתי, לא נרשמה אזהרת צונאמי<ref></ref>.

בנוסף ל-11 ההרוגים ו-574 הפצועים, נפגעו מרעידת האדמה כ־502,462 איש ואישה מנזקים שונים לרכושם וביתם, מהם 53,338 נעקרו מבתיהם. נפגעו ברמות שונות של נזק והרס כ-8,000 בתי ספר<ref></ref>, ו-177 מרפאות, תחנות עזרה ראשונה ובתי חולים נהרסו לגמרי<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

לוזון
לוזון (2022)
קטגוריה:הפיליפינים: היסטוריה
קטגוריה:לוזון
אקדמיסק בולקלוב

אקדמיסק בולקלוב גלדסקסה (בדנית: Akademisk Boldklub Gladsaxe בקיצור: AB, פירושו: מועדון הכדורגל האקדמי גלדסקסה) הוא מועדון ספורט דני וקבוצת כדורגל שבסיסה בעיר גלדסקסה, המייצגת את צפון קופנהגן. הקבוצה כיום משחקת בליגה הדנית השלישית אולם בעבר הייתה אחת הקבוצות הבולטות בכדורגל הדני כששיחקה בליגת העל הדנית וזכתה ב-9 תוארי אליפות הליגה הדנית (בהם זכתה משנת 1919 ועד 1967), בגביע דני אחד ובגביע סופרקאפ דני אחד, שניהם בשנת 1999.

==היסטוריה==
המועדון הוקם בשנת 1889 על ידי סטודנטים, כחלק מאיחוד של שני מועדוני ספורט: מועדון קריקט בשם "מועדון הקריקט לסטודנטים של פרדריקה" ומועדון ספורט לכדור בשם "מועדון הכדור הפוליטכני". הוא אחד המועדונים הוותיקים ביותר בדנמרק ובכדורגל האירופי מחוץ לאנגליה, וב-5 במרץ 1889 שיחק את המשחק הרשמי הראשון שלו נגד BK Ferm, אותה ניצחה אקדמיסק 0–2. מ-1890 ועד 1900 זכתה הקבוצה ב-8 אליפויות מחוז קופנהגן. ב-1902 עבר המועדון למגרש קבוע באוסטרברו כאשר שהיא בעיקר משחקת בטורנירי ליגה וגביעים מקומיים של אזור קופנהגן.

ב-1912 הוקמה ליגת העל הדנית כאשר אקדמיסק אחת מהקבוצות המייסדות. ב-1916 מסיימת אקדמיסק כסגנית הליגה בפעם הראשונה אחרי קופנהגן בולקלוב ששלטה בכדורגל הדני באותן שנים. בעונת 1918/1919 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות הדנית, ולאחר מכן ב-1919 עברה הקבוצה לאצטדיון בנורברו, אחד מעשרת האזורים של קופנהגן. שנתיים לאחר מכן בעונת 1920/1921 זכתה באליפות השנייה שלה.

בסיום שנות ה-30 החל תור הזהב של הקבוצה, שצברה המון אוהדי כדורגל שהחלו להתאסף בהמוניהם במשחקי הקבוצה, שבעצם היוו מפלט מחיי היומיום בזמן מלחמת העולם השנייה שהתחוללה באירופה, אולם בדנמרק המשיך ענף הכדורגל להתקיים. החברות במועדון גדלה בכ-1,000 צופים לאורך המלחמה, והקבוצה שהחלה את שנות ה-40 עם מממוצע צופים של כ-30 אלף למשחק, סיימה את המלחמה ב-1944, ב-43 אלף צופים למשחקי הגמר ב-3 אליפויות שלקחה הקבוצה בשנים 1943, 1945 ו-1947, כמויות שיא שלא נראו לפני כן. בשנים הללו הקבוצה נבנתה משחקני נבחרת דנמרק, והציגה כדורגל איכותי ויציב ביחס ליריבותיה בליגה. בשנות ה-50 זכתה הקבוצה עוד פעמיים באליפות הדנית ב-1951 ו-1952.

בשנת 1960 ירדה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת המשנה, אולם חזרה מיד לאחר מכן. ב-1958 הסתיימה חכירת השטח של אצטדיון הקבוצה על ידי המועדון והקבוצה נאלצה לנדוד לעיר גלדסקסה שמרוחקת מעט מקופנהגן. ב-1967 זכתה הקבוצה באליפות האחרונה שלה עד היום, ובעונה שלאחר מכן השתתפה בטורניר ליגת האלופות כנציגה הדנית הבכירה והעפילה לסיבוב השני ולשמינית הגמר של עונת 1968/1969, שם הודחה על ידי א.א.ק. אתונה.

בעשורים שלאחר מכן הקבוצה דעכה ובשנות ה-80 ירדה לליגת המשנה פעם נוספת. בשנות ה-90 הצליחה הקבוצה להתרומם מעט והעפילה חזרה לליגה הבכירה, אולם בשנת 1997 חוותה הקבוצה משבר כלכלי וכתוצאה מכך בשנות ה-2000 חזרה להתמודד בליגת המשנה, ואף התדרדרה לליגה השלישית ב-2015, מאז נמצאת הקבוצה שם.

==תארים==
* ליגת העל הדנית: 9 אליפויות
: 1918/1919, 1920/1921, 1936/1937, 1942/1943, 1944/1945, 1946/1947, 1950/1951, 1951/1952, 1967
* הגביע הדני: זכייה אחת
: 1999
* גביע הסופרקאפ הדני: זכייה אחת
: 1999

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל דניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1889
ריפקה לודייזן

ריפקה לודייזן (בהולנדית: Rifka Lodeizen; נולדה ב-16 באוקטובר 1972) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה הולנדית.

==ביוגרפיה==
ריפקה לודייזן נולדה באמסטרדם למשפחת צייר הולנדי פרנק לודייזן. מצד סבתה יש לה שורשים יהודים. היא למדה משחק בבית הספר De Trap באמסטרדם בשנים 1996–2000.

לודייזן שיחקה לראשונה בסרט The Province בשנת 1991.

בשנת 2009 היא זכתה בפרס עגל הזהב כשחקנית הטובה ביותר עבור משחקה בסרט Can Go Through Skin. באותה שנה הסרט זכה בפרס בפסטיבל לקולנוע בהולנד ובפרסים נוספים. על משחקה בסרט זה היא קיבלה פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בהונגריה. בשנת 2012 היא זכתה באותו "פרס עגל הזהב" על משחקה בסדרת טלוויזיה Overspel. הקרנה סדרה זו נמשכה שלוש עונות ולודייזן שיחקה בכל הפרקים. בשנת 2019 היא קיבלה את הפרס בפעם השלישית, הפעם עבור משחקה בסדרה Judas בה היא שיחקה בתפקיד סופרת ועורכת דין הולנדית אסטריד הולידרי. בנוסף לכך היא הייתה מועמדת לקבלת פרס זה בשנים 2016 עבור משחקה בסרט Tonio ו-2017 עובר משחקה ב-Disappearance.

בשנת 2016 היא כתבה תסריט לסרט קצר REMEMBER TO CHECK OUT שהיה מועמד לקבלת פרס בפסטיבל לקולנוע. בשנת 2017 לודייזן הייתה שותפה של פאולה ואן דר אסט לכתיבת תסריט לסדרה Kleine IJstijd.

בשנת 2020 הוקרנה סדרה "ארס" בהשתתפותה.

בשנת 2022 שיחקה בפרק של סדרת האנתולוגיה "אהבה מודרנית נוסח אמסטרדם" באמזון פריים וידאו; המבוססת על הסדרה האמריקאית "אהבה מודרנית". 

ריפקה לודייזן נשואה ויש לה 2 בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.features.agency/category/actresses/rifka-lodeizen ביוגרפיה]
* [https://thecultcorner.com/interviews/interview-rifka-lodeizen ראיון עיתונאי עם ריפקה לודזיין]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הולנדיות
קטגוריה:תסריטאיות
קטגוריה:זוכי פרס עגל הזהב
קטגוריה:ילידות 1972
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1972
יובל הראל (טייס)

יובל הראל (נולד ב-13 במאי 1977) הוא טייס קרב וקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המכהן כראש להק כוח האדם. שירת כמפקד בית הספר לטיסה.

==ביוגרפיה==
הראל סיים קורס טיס ב-1997 כחניך מצטיין במגמת קרב. הוא עבר הכשרה על מטוסי סקייהוק, על מטוסי F-16 "בז" ועל מטוסי F-15. שירת כמדריך טיסה ומפקד טייסת ראשוני קרב בבית הספר לטיסה.

ב-2013 מונה למפקד טייסת 101, טייסת מטוסי F-16C "ברק", ב-2015 מונה למפקד טייסת 119, טייסת מטוסי F-16I "סופה". ב-2017 מונה לראש מחלקת הגנה אווירית ואיסוף בלהק מבצעי אוויר. באוגוסט 2018 מונה למפקד בית הספר לטיסה וכיהן בתפקיד עד מאי 2021. במהלך כהונתו נהרגו בנובמבר 2020 מדריך וחניך מקורס טיס בהתרסקות מטוס סנונית.

בספטמבר 2022 מונה לראש להק כוח האדם וקודם לדרגת תת-אלוף.

הראל נשוי ואב לארבעה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בית הספר לטיסה של חיל האוויר
קטגוריה:ראשי להק כוח אדם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
קטגוריה:ראשי מחלקת הגנה אווירית ואיסוף