OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כמו בלדה

"כמו בלדה" (ידוע גם במילותיו הראשונות: "אִם זֵר קוצים כואב") הוא שירו של המשורר הישראלי נתן יונתן. השיר הולחן על ידי המלחין והרופא גידי קורן, ובוצע לראשונה על ידי להקת "האחים והאחיות".

אף שהשיר נכתב זמן קצר לפני מלחמת יום הכיפורים, בתודעה הציבורית קושר השיר ושירים נוספים אל אבל השכול על בנו של יונתן, , שנהרג במלחמת יום הכיפורים בסתיו 1973. לדברי נתן יונתן, חודשים מספר לאחר מלחמת יום הכיפורים, פנה אליו העורך של מדור הספרות של "מעריב", הסופר משה שמיר, וסיפר לו כי מצא אצלו שיר של יונתן וביקש לפרסמו. כיוון שיונתן חש כבוד רב אל שמיר, שהיה הראשון שפרסם את שיריו, נאות לבקשתו. השיר ששמיר פרסם היה "כמו בלדה" ולמרות היותו שיר אהבה, בעקבות הנסיבות, הוא נצרב בתודעה הישראלית כשיר זיכרון.

על נסיבות הכתיבה סיפר נתן יונתן: "השיר נכתב בימים של מצוקת נפש שלא הרפתה ממני, הייתי מרבה באותם ימים לנסוע ברכבת לחיפה, בשעות ערב, והשיר הולך ומתחבר בתוכי, כמין דיאלוג מדומה, שרק האני בו מדַבּר; וכדי שלא להתפתות לביטוי פתטי, שהיה אולי הולם את מצב הרוח, לבשתי את מסכת הבלדה, שנועדה מטבע בריאתה למצבים פתטיים באמת, לרגעים הרי־גורל, ובה הכול אפשרי ואמין: הנכונות ללכת למדבר כדי ללמוד לכאוב, או לגור בין הכֵפים הקשים והבודדים – ובה גם אפשר לדבּר ללא פחד על מה ששואל הלב שיקרה לאחר שיידום: 'תגידי לי מלים יפות מבכי ואושר, הוא כנראה אהב אותי, האיש הזה'. ה'מסכה' הִכתיבה את התבנית הריתמית, התמטית, אפילו איזה לחן ליווה את הכּתיבה, כשהגעתי לכלל כתיבה. היו לשיר בתים נוספים שנמחקו, וטוב שנמחקו. בלדה קלאסית לא נוצרה כאן, וגם לא שאפתי לכך, אבל משהו מהבלדה יש".<ref></ref>

השיר בלחנו של קורן נעשה אהוב מאוד, במיוחד אצל צעירים, וזכה לעיבודים וביצועים רבים, בין השאר על ידי דודו זכאי, אייל גולן, שלומי שבת, נריה חובב, אמיר דדון, חברת ההרכב "האחים והאחיות" סוזי מילר ביחד עם הילה הררי ואחרים.

לחן נוסף נכתב על ידי שלמה גרוניך. השיר בלחנו של גרוניך ליווה את סרטם התיעודי של נתן יונתן וחיים שירן, "ליאור", ששודר בטלוויזיה הישראלית.

==קישורים חיצוניים==

* אורי הייטנר, [https://web.archive.org/web/20160303200450/http://israblog.nana10.co.il/blogread.asp?blog=272685&blogcode=10753629 מילים יפות מבכי ואושר], באתר israblog
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1973
קטגוריה:שירי האחים והאחיות
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי נתן יונתן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי גידי קורן
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: שירים
If I Had a Hammer

If I Had a Hammer (תורגם על ידי דרורה חבקין כפטיש לו היה לי) הוא שיר מחאה שנכתב על ידי פיט סיגר ולי הייז. השיר בוצע לראשונה על ידי להקת הוויברז ב-1949 וחודש על ידי פיטר, פול ומרי ב-1962. חידוש זה הגיע לעשרת הגדולים בבילבורד הוט 100. השלישייה אף ביצעה את השיר במסגרת החלק האמנותי במצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות ב-1963. הדובר בשיר מבקש לו פטיש, פעמון וזמר, עמם יוכל להעיר ולעורר את העולם לצדק, חירות ואהבה.

השיר נכתב עבור סעודה של המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ב-3 ביוני 1949, במחאה על משפטם של חברי המפלגה שנאשמו בהפרת חוקים שנחקקו על מנת להצר את פעילותם. השיר היה להמנון של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית, לצד We Shall Overcome ונבחר להיות "השיר של ויקיליקס". בין מבצעי השיר נמנים ארלו גאת'רי וסם קוק, וכמו כן ביצע קלוד פרנסואה גרסה צרפתית של השיר בשם Si j'avais un marteau. 

השיר תורגם לעברית על ידי דרורה חבקין ובוצע על ידי גאולה גיל והוא משולב בפזמון החוזר של השיר "אף אחד" של להקת הדג נחש, כמו כן בוצע השיר בגרסה שונה על ידי דורית ראובני ושדות ירוקים בזהו זה!.

במהלך עונתה השלישית של "קרובים קרובים" בוצעה גרסה פארודית קצרה לשיר בפרק "אין אהבות שמחות".

== הבית הראשון של השיר ==
{| class="wikitable" style="margin: auto; border-collapse: separate; border: 0; background-color: white;" cellspacing="5"
|-valign="top"
| style="padding: 10px;" |
=== תרגום לעברית ===
פטיש לו היה לי <br />
להלום בו מדי בוקר <br />
להלום בו מדי ערב <br />
על פני התבל <br />
להלום ולהתריע <br />
להלום ולהשמיע <br />
הלמות של אהבה <br />
בין איש ורעהו,<br />
על פני התבל 
| style="padding: 10px;" |
=== תרגום עדנה פלג===
פטיש לו היה לי <br />
לעמול בו כל הבוקר <br />
לעמול בו כל הערב <br />
בארץ כולה <br />
להכות סכנה בו <br />
בפטיש להתריע <br />
ולומר אהבת אחים <br />
ושלום עולם בינינו <br />
על הארץ כולה 

| style="padding: 10px;" |

=== אנגלית ===
<div style="direction: ltr;">

If I had a hammer<br />
I'd hammer in the morning<br />
I'd hammer in the evening<br />
All over this land<br />
I'd hammer out danger<br />
I'd hammer out a warning<br />
I'd hammer out love between my brothers and my sisters<br />
All over this land<br />
</div>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://folkmusic.about.com/od/folksongs/qt/IfIHadaHammer.htm על השיר] באתר about.com
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: התנועה לזכויות האזרח
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי 1949
קטגוריה:שירי 1962
קטגוריה:שירי פולק
קטגוריה:זוכי פרס גראמי להקלטת שיר הפולק או השיר האתני הטוב ביותר
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רפרייז רקורדס
פקודת היום לפלישה לצרפת

פקודת היום לפלישה לצרפת הייתה מסר לחיילי בעלות הברית מכל האומות מאת המפקד העליון של כוח המשלוח של בעלות הברית, הגנרל דווייט אייזנהאואר, לקראת הפלישה לנורמנדי. אייזנהאואר החל לנסח את הפקודה עוד בחודש פברואר 1944, זמן קצר לאחר כניסתו לתפקידו. היא חולקה ב-5 ביוני 1944 לאנשי חילות היבשה, הים והאוויר שיועדו להשתתף בפלישה, לפני צאתם לפעולה.

בפקודה פנה אייזנהאואר אל אנשי חיל המשלוח, שעמדו לצאת על פי ניסוחו למסע צלב (Crusade) גדול, שלקראתו התכוננו בעלות הברית זה זמן רב. הוא ציין כי עיני כל העולם היו נשואות אליהם והכריז כי אנשי חיל המשלוח יהרסו, בצוותא עם אחיהם לנשק בכל החזיתות, את מכונת המלחמה הגרמנית ויכחידו את הרודנות הנאצית המושלת על העמים המדוכאים של אירופה.

אייזנהאואר ציין כי משימתם לא תהיה קלה נוכח כוחו וניסיונו של אויבם, אך הטעים כי בעלות הברית כבר הנחילו לגרמנים לעת ההיא תבוסות כבדות בשדה הקרב, וכי העורף של הלוחמים העמיד לרשותם עדיפות מכרעת בנשק ועתודות גדולות של לוחמים. הוא הכריז כי האנשים החופשיים של העולם צועדים לניצחון, והדגיש כי יש לו אמון מלא ביכולת, באומץ הלב ובמחויבות של החיילים לתפקידם וכי כולם יחד לא ישלימו עם דבר זולת ניצחון מלא.

אייזנהאואר סיים את פקודתו בברכת הצלחה ללוחמים ובבקשה לברכת האלוהים למשימה הגדולה והנאצלת שלפניהם.

הנוסח המקורי של הפקודה נשמר כיום בספרייה הנשיאותית ע"ש אייזנהאואר בקנזס שבארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.army.mil/d-day/index.html?from=r_auto נוסח הפקודה והקלטתה] באתר צבא ארצות הברית
*[https://www.archives.gov/milestone-documents/general-eisenhowers-order-of-the-day צילום נוסח הפקודה המקורי] באתר ourdocuments.gov

קטגוריה:המערכה בנורמנדי
קטגוריה:מסמכים היסטוריים
קטגוריה:דווייט אייזנהאואר
באמת (שיר)

באמת הוא שירו של המשורר הישראלי מאיר ויזלטיר. התפרסם בשנות השישים, ואחר כך הוכלל באסופת שיריו: קיצור שנות השישים, שראתה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1984.

"באמת" מתאפיין במחאתיות ובבוטות מופגנת שמובעת גם בשיריו האחרים של ויזלטיר, והוא עוסק בחיפוש אחר האמת תוך כדי לבטים, אבל מבלי לוותר עליה. עבור ויזלטיר האמת יכולה להיות גם אי אפשרות; ויזלטיר עשוי לקבל את ההיגד שאין אמת כלל, אבל הוא אינו מכריז על כך כמסקנה סופית. הוא מלגלג על המתנגדים לאמונה באמת וגם על המאמינים באמת לא נכונה או בלתי מציאותית.

על פי המשורר, האמת, תהא אשר תהא, עלולה להיות מפחידה ואף מאיימת מאוד, להפוך לבלתי נשלטת, ולחדור לכל מקום, כלומר לתודעה האישית והציבורית, מבלי שניתן יהיה לעצור אותה; תכונות אופייניות אלו הופכות אותה, עבור חלק מבני האדם בחלק מהזמנים והמקומות, לבלתי נסבלת ולמזיקה. לכן, עבור החשים קושי מולה, היא מפחידה, מרגיזה, ואף ראויה להדברה כמו חרקים.

אם ישנה למשורר אמת משלו, המובעת בשיר זה, הרי היא הנחישות להישיר מבט אל האמת ולהִיצמד אליה בנחישות, כל כמה שתכאב; כי אין יקרה יותר מהאמת, תהא מהותה אשר תהא, גם כאשר היא מציקה או מכאיבה.
רעיונות אלו מנוסח במשפטים הפותחים של השיר:

וחוזרים ומנוסחים במהלך השיר בווריאציות שונות, המכוונות לשכנע את הקוראים באמיתות טענותו המהותית.

מאז שראה אור לראשונה בשנות השישים הוזכרו פסוקים מהשיר בתרבות העברית הישראלית, ונעשה אהוד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי שנות ה-1960
The Abbey Road E.P.

הוא מיני אלבום של להקת הרד הוט צ'ילי פפרז שיצא בשנת 1988. מתוך חמש הרצועות הכלולות ב-EP הזה, ארבע פורסמו בעבר באלבומי האולפן של הלהקה. הרצועה החדשה היחידה היא גרסת כיסוי לשירו של ג'ימי הנדריקס "Fire", שהופיעה בעבר בתור B-side לסינגל "Fight Like a Brave", ומאוחר יותר נכללה באלבום Mother's Milk בתור מחווה להלל סלובק, הגיטריסט המקורי של הלהקה, שמת ממנת יתר של הרואין. הלל מנגן בגיטרה ברצועה זו.

עטיפת האלבום ושמו הם מחווה לאלבום Abbey Road של הביטלס. בעטיפה נראים חברי הלהקה חוצים כביש באופן כמעט זהה לעטיפה של "Abbey Road", למעט העובדה שהם ערומים, ורק גרב מכסה את איבר המין שלהם. חברי הלהקה נהגו להופיע כך בהופעותיה הראשונות של הלהקה.

== רשימת השירים ==
* "Fire" (ג'ימי הנדריקס) - 2:02
* "BackWoods" (פלי, ג'ק איירונס, אנתוני קידיס, הלל סלובק) - 3:06
* "Catholic School Girls Rule" (פלי, קידיס, קליף מרטינז) - 1:57
* "Hollywood (Africa)" (המטרס) - 5:04
* "True Men Don't Kill Coyotes" (פלי, קידיס, מרטינז, ג'ק שרמן) - 3:38

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
ארנולד שרינג

ארנולד שרינג (בגרמנית: Arnold Schering; 2 באפריל 1877 - 7 במרץ 1941) היה מוזיקולוג גרמני.

שרינג נולד בברסלאו (אז בגרמניה, כיום ורוצלב בפולין), בנו של מו"ל של ספרי אמנות. הוא גדל בדרזדן ולמד כינור ב"אננגימנזיום", שאותו סיים בשנת 1896. בהמשך למד כינור בבית הספר למוזיקה בברלין אצל יוזף יואכים. משנת 1899 עד 1902 למד מוזיקה בברלין ובלייפציג וכתב את עבודת הדוקטורט שלו על הקונצ'רטי האינסטרומנטליים של ויוואלדי (בגרמנית 
Geschichte des Instrumentalkonzertes bei Antonio Vivaldi) ולעבודתו זו הייתה השפעה בהחייאת המוזיקה של ויוואלדי. ב-1907 החל תקופת השתלמות והכשרה וב-1915 מונה לפרופסור למוזיקה. ב-1920 אסף שרינג חומר ראיות לכך, שיוהאן סבסטיאן באך השתמש בדרך כלל ב-12 זמרים בקנטטות וביצירות ווקאליות אחרות שלו. גילוי זה התבטא עם הזמן בביצועים אותנטיים של מוזיקה עתיקה. משנת 1928 ואילך כיהן שרינג כפרופסור למוזיקולוגיה בברלין.

לאחר עליית הנאצים לשלטון, היה שרינג לחבר באיגוד המורים הנאצים ובמועצת המנהלים של לשכת המוזיקה של הרייך (Reichsmusikkammer). עד 1936 כיהן כנשיא האגודה הגרמנית למוזיקולוגיה (עד 1933 אגודת המוזיקה הגרמנית), ששינתה את פניה בהתאם לעקרונות הנאציים: "ניתן עידוד להעסקת נאצים צעירים, אבל אלפרד איינשטיין אולץ להתפטר מעריכת כתב העת למוזיקולוגיה, שבראשו עמד מאז הופעתו לראשונה בשנת 1918. "עקרון הפיהרר" נשמר, בייחוד בשנת 1936 או 1937 בהנהגת לודוויג שיידרמאייר (1876-1957), ממשיכו על כס הנשיאות." 

בינואר 1934 נשא שרינג הרצאה באגודה הגרמנית לחינוך בנושא "הגרמאני במוזיקה הגרמנית". באותה שנה הופיע ספרו "בטהובן בפרשנות חדשה", שבו הוא מביא הקבלות ביצירות בטהובן לסצינות ממחזות שקספיר ושילר ומעלה את הטענה הנועזת, כי התבנית הצורנית הזאת התואמת את סצינות שקספיר ושילר הייתה מכוונת. באותה שנה כתב גם מאמר בכתב העת למוזיקולוגיה, שבו הגדיר את הסימפוניה החמישית של בטהובן כ"סימפוניה של התקוממות לאומית", שאותה השווה לעליית המשטר הנאצי. לבסוף, בשנת 1936, כתב ב"בטהובן ושירה", כי "אם מוזיקה ברוטאלית, חושנית וכן, בעינינו, זרה מבחינה גזעית, מאיימת לנתק אותנו מן הקשר הלא-מובן בין מוזיקה נעלה לאמנות נעלה, הרי בבטהובן נוכל לחזור וליצור ברית אידיאלית חדשה." 

שרינג גילה עניין רב בחקר המוזיקה של תקופת הרנסאנס והבארוק ובעיקר יצירות באך. במסגרת מחקריו אלה חלק על הגרסה המקובלת, לפיה מוזיקת הקודש של המאה ה-16 בוצעה כולה בשירת א-קפלה.

באוגוסט 1940 פרש מעבודתו מחמת מחלה. הוא מת בשנה שלאחריה ונקבר בפרידהוף הרשטראסה. מקום קברו אינו ידוע.

== קישורים חיצוניים ==
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.bach-cantatas.com/Articles/ScheringFistulanten.pdf Arnold Schering on "Who Sang the Soprano and Alto Parts in Bach's Cantata's"]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקולוגים גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים בשירות הרייך השלישי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1877
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1941
יקבי ראשון לציון (שיר)

מכונות ה[[יקב בראשון לציון בשלהי המאה ה-19]]
חביות יין במרתף יקב ראשון לציון (צולם בין [[1920-1900)]]
יִקְבֵי רִאשׁוֹן לְצִיּוֹן ("כְּשֶׁנָּמוּת יִקְבְּרוּ אוֹתָנוּ ...") הוא פזמון עברי המתבסס על שיר השתייה הצרפתי הנודע "Chevaliers de la table ronde" ("אבירי השולחן העגול"), ולחנו הוא כלחן השיר המקורי. מחבריו אלמוניים, והוא חובר כנראה בשנות ה-40 של המאה ה-20.

==על השיר==
מילות השיר מכריזות בעליזות על היקב שנקרא "כרמל" במושבה ראשון לציון, המלא וגדוש בחביות ובקבוקי יין אדום, המוגש כביכול לעוברים ושבים על ידי עלמות ועלמים בכוסות ובגביעים; בשל זמינות היין הֶערב ומגישיו החינניים, כדאי להקבר ביקב בראשון לציון, באופן מטפורי, כלומר לשכון בו לתמיד.

חשיבותו הכלכלית של היקב בראשון לציון בחברה היישובית הקטנה (כחמישים אלף נפש בשנת 1900), והיותו מקור לפרנסתו של מגזר יצרני רחב, אשר כלל משפחות איכרים ופועלים רבים, תרמו לצירופו של השיר "יקבי ראשון לציון" אל מחרוזת השירים הנהוגה על המפעל הציוני בארץ ישראל. נהגו לשיר אותו במסיבות, תהלוכות וחגיגות ביישוב והוא זכה לביצועים רבים, בדרך כלל מקהלתיים. בתקופת מלחמת העצמאות חוברה גרסה מקברית למילות השיר ולחנו, שהתייחסה לאבדות הרבות שספגו שיירות האספקה לירושלים הנצורה, וכוחות "ההגנה" וחטיבת הראל של הפלמ"ח.

==מילות השיר==

בזכרונותיו ממלחמת העצמאות פרסם משה בן-שחר נוסח שונה של השיר:

==לקריאה נוספת==
* דוד אסף, שיר הוא לא רק מילים: פרקי מסע בזמר העברי, הוצאת עם עובד, 2019, הפרק "'כשנמות יקברו אותנו' - מנוחה נכונה עם כוס של יין", עמ' 157–171.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
קטגוריה:העלייה הראשונה
קטגוריה:תרבות ביישוב
ראשון לציון
קטגוריה:שירים עממיים
דרום טירול (נפה)

דרום טירול (בגרמנית: Südtirol; באיטלקית: Sudtirolo) היא נפה אוטונומית בצפון איטליה, המוכרת גם בשם אלטו אדיג'ה. יחד עם נפת טרנטו מרכיבה דרום טירול את האזור האוטונומי טרנטינו - אלטו אדיג'ה. שטח הנפה הוא כ-7,400 קמ"ר, ומתגוררים בה כ-520,000 תושבים (נכון ל-2015). בירת הנפה היא בולצנו.

רוב אוכלוסיית הנפה דוברת גרמנית. בערך כרבע מהתושבים דוברים איטלקית, ומיעוט מהם דוברים לדינית כשפת אם. לדרום טירול מוענקת מידה משמעותית של שלטון עצמי, שבמסגרתו כוח חקיקתי בלעדי, ומשטר כלכלי המאפשר לנפה להחזיק בכ-90% מכל המיסים שנגבים בנפה.

יחד עם מדינת טירול האוסטרית ונפת טרנטו, אשר שטחיהם חופפים כמעט לחלוטין לשטחי האזור ההיסטורי של טירול, היא מיוצגת באיחוד האירופי בשם האזור האירופאי טירול-דרום טירול-טרנטינו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטליה: נפות
קטגוריה:אזורים בעלי שלטון עצמי
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות גרמנית
חסן טהראני מוקדם

חסן טהראני מוקדם (בפרסית: حسن تهرانی مقدم; 1959 – 12 בנובמבר 2011) היה גנרל, בדרגה המקבילה לתת-אלוף, במשמרות המהפכה האסלאמית של איראן. היה דמות מפתח בתוכנית הטילים האיראנית.

השתתף במלחמת איראן–עיראק שם זכה לתהילה רבה, דבר שהקנה לו הערכה רבה כמפקד במשמרות המהפכה האסלאמית. הוא ייסד את חיל התותחנים והטילים ולאחר מכן עבר לתחום הבליסטיקה.

נהרג בפיצוץ שאירע בבסיס טילים איראני הממוקם מערבית לטהראן. באותו פיצוץ נהרגו מלבדו עוד 16 איש. הסיבה לפיצוץ לא פורסמה. בעיתונות הזרה ייחסו את הפיצוץ לחבלה, אולם גורמים בממשל האיראני הכחישו בתוקף שהפיצוץ נגרם בשל חבלה.

==לקריאה נוספת==
* רונן ברגמן, ארבע בום, מוסף 7 ימים ידיעות אחרונות, 9 בדצמבר 2011

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי משמרות המהפכה האסלאמית
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1959
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2011
סגיזאורוס

איור של שרידי הסגיזאורוס
סגיזאורוס (שם מדעי: Segisaurus; מילולית: "לטאת קניון סגי") הוא סוג דינוזאור תרופוד קדום, אשר חי באמריקה הצפונית לפני 183 מיליון שנים, בתחילת תקופת היורה. המאובנים שלו התגלו באריזונה ותואר ב-1936 בידי החוקר צ'ארלס לואיס קאמפ. הוא נקרא על שם הקניון בו התגלה (Tsegi Canyon) והוא הדינוזאור היחיד הידוע מהאזור.

דינוזאור זה השתייך למשפחת הצלופיזיים והיה קרוב של הצלופיזיס, מראשוני הדינוזאורים. משיירי העצמות שהתאבנו - לרוב עצמות גפיים, מעט חוליות ואגן הירכיים וחתיכות לא שלמות של הגולגולת, נלמד שהגיע לאורך מטר, היה בעל זנב באורך חצי מטר ומשקלו הגיע ל-4 עד 7 ק"ג. יצור זה היה דו-רגלי אוכל בשר או צייד חרקים עם שיניים חרוטיות דקות.

עצמותיו נראו כ"עצמות מוצקות" לדעת מדענים רבים, אך ב-2005 התברר שמרבית המפרקים היו "עצמות חלולות", בדומה לקרוביו הצלופיזיס והפרוקומפסוגנתוס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1936
קטגוריה:צלופיזיים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה תחתון באמריקה הצפונית
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס לוויס קאמפ
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1936
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו ביורה תחתון
סויוז 10

סויוז 10 (ברוסית: Союз 10, "ברית 10") הייתה משימה מאוישת של ברית המועצות בשנת 1971 אל תחנת החלל הראשונה סאליוט 1.
העגינה עם סאליוט 1 לא הצליחה ועל כן לאחר מספר ניסיונות כושלים המשימה בוטלה, והצוות חזר לכדור הארץ לאחר פחות מיומיים.

== המשימה בקצרה ==
ניסיון שיגור ראשון נערך ב-21 באפריל והופסק בתהלך ספירה לאחר בעקבות תקלה טכנית.

"סויוז 10" שוגרה ב-22 באפריל 1971 ב-23:54 UTC מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-OK.

התקרבות לתחנת חלל סאליוט 1 דרשה מספר תיקוני מסלול ועברה ללא בעיות. תהליך עגינה החל באופן תקין, אך לא הושלם. כתוצאה מכך חללית לא יכלה להתנתק מתחנת החלל, אך קומונסאוטים לא יכלו להיכנס לתחנת החלל. לאחר התייעצות עם צוותי קרקע נמצא פתרון שאיפשר לנתק את החללית מתחנת החלל.

ב-24 באפריל חללית נחתה בהצלחה באזור קזחסטן.

בעקבות תקלה שהתרחשה בוצעו שינויים במערכת בקרת תהליך עגינה ובהתקן עגינה.

== הצוות ==
==== צוות ראשי ====
*מפקד: ולדימיר שטאלוב
*מהנדס טיסה: אלכסיי יליסייב
*מהנדס חוקר: ניקולאי רוקאבישניקוב

==== צוות גיבויי ====
*מפקד: אלכסי לאונוב
*מהנדס טיסה: ואלרי קובסוב
*מהנדס חוקר: פיוטר קולודין

==== צוות רזרבי ====
*מפקד: גאורגי דוברובולסקי
*מהנדס טיסה: ולדיסלב וולקוב
*מהנדס חוקר: ויקטור פצאייב

צוות זה טס מאוחר יותר בסויוז 11.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-10.htm נתוני המשימה]
* [http://www.astronautix.com/s/soyuz10.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [https://www.russianspaceweb.com/soyuz10.html תיאור המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1971 בברית המועצות
הבגינאז'ים הפלמיים

בגינאז'ים (בצרפתית: Béguinage, בהולנדית: Begijnhof) הם אוסף של מבנים קטנים המשמשים את הבגיניות. הללו נוסדו במאה ה-13 בארצות השפלה על ידי נשים שביקשו לעבוד את אלוהים, בלי לפרוש מן העולם.

==תיאור==
הבגינאז'ים כוללים חצר פנימית המוקפת בדירות קטנות. פעמים רבות הם היו מוקפים גם בחומה בעלת שער אחד או שניים, המבודדת את המבנים מהעיר. בגיניות עניות וזקנות היו ממומנות על ידי תורמים.

הבגינאז'ים הראשונים הוקמו במאה ה-12, באזור שהפך מאוחר יותר לחלק הדובר צרפתית של בלגיה. הבגינאז'ים נמצאים באזור המקביל פחות או יותר לצפון וצפון-מזרח צרפת, בלגיה, הולנד ומערב וצפון-מערב של גרמניה של ימינו.

הבגינאז'ים היו תנועה דתית של נשים, שהצלחתן, על פי ההיסטוריון הבלגי אנרי פירן, נבעה כתוצאה ממחסור בגברים באותה תקופה, כתוצאה מאלימות ומלחמות, שגבו את חייהם של גברים רבים והותירו נשים בודדות רבות. כאמצעי הגנה, נשים אלה התאחדו והישגו את עזרתם ותמיכתם של נדיבים עשירים.

==ראו גם==
* בגיניות ובגהרדים

==קישורים חיצוניים==

*
לירי (נהר)

מפל לירי ב-Isola del Liri
נהר הלירי (באיטלקית: Liri) הוא אחד הנהרות המרכזיים באיטליה. אורכו כ-120 ק"מ, מקורו בהר קמיצ'ולה הנמצא בהרי האפנינים ליד אברוצו וסופו בים הטירני, כולם במרכז איטליה. 

במהלך הזרימה של הנהר נוצר מפל בקרבת העיר סורה, מפל לירי. המפל מגיע לאי קטן הנקרא Isola del Liri. המפל מתפצל לשני ענפים כשהגבוה מהשניים מגיע לגובה של 28 מטרים. זהו אחד המפלים הגבוהים באירופה.

סכר הלירי ידוע גם בשם "לירי גליאנו" עקב העובדה שהוא מקבל את מימיו לאגם ההיקוות משני נהרות: הלירי והגרי, הידוע גם כרפידו. אגן ההיקוות עולה בשטחו על 5,000 קמ"ר.

הנהר מוזכר במספר פיוטים ושירים, למשל ביצירותיהם של הורציוס וסיליוס, שמתארים אותו כנהר שקט, ובמקרה אחר תואר בידי התייר ג'ון אוסטייס כנהר רחב הזורם ויורד לאיטו לים הטירני.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איטליה: נהרות
שש כנפיים לאחד

שש כנפיים לאחד הוא רומן מאת הסופר הישראלי חנוך ברטוב.

ברטוב ואשתו התגוררו לאחר מלחמת העצמאות במושבה הגרמנית בירושלים. לידו שוכנו בבתים נטושים פליטי השואה מארצות שונות באירופה ועולים חדשים מארצות המזרח. כור ההיתוך הזה של אנשים שהגיעו לאחר תלאות רבות לשכונה ובקשו סוף סוף להקים להם מגורי קבע בתנאים קשים של חוסר עבודה, קשיי שפה והתעלמות המוסדות ממצוקותיהם, גרם למתחים בשכונה אבל גם ליכד לבסוף את כולם לצאת למאבק משותף מוצלח עבור משפחה אחת.

הרומן יצא לאור בשנת 1954 בספריית פועלים וזכה להצלחה רבה. הוא היה הראשון שהעמיד במרכזו את העולים החדשים ניצולי השואה, ותיאר את קשיי חייהם והתאקלמותם במדינת ישראל שזה עתה סיימה את מלחמת העצמאות שלה העקובה מדם.

גיבורי הרומן העיקריים הם:
*נח קלינגר - ניצול שואה בן 40 שמגיע לאחר תלאות ביערות רוסיה ובמחנה עקורים לבית מוזנח בשכונה עם אשתו הנרגנת גיטל, בנו בן ה-16 מנשה ושתי בנות קטנות. הוא מתחיל מכלום בתקווה שסוף-סוף יהיה לו בית קבוע. הוא מקים במקום סנדלריה וביחד עם מנשה הוא מוצא בקושי פרנסה. מנשה לא מוצא את מקומו בשכונה ועובר לגור בקיבוץ. הסוכנות היהודית כופה עליו לקבל דייר נוסף בביתו, את צירקין, אף הוא פליט השואה ופצוע קשה ממלחמת העצמאות שפותח בשכונה מספרה. קלינגר בכוחו הפיזי והמנהיגותי הופך עד מהרה למוכתר בלתי רשמי של השכונה.
*רקפת - מורה צעירה צברית שאהובה גבי נהרג בקרב על מנזר סן סימון והיא מתקשה להתגבר על האובדן. את כל מרצה היא משקיעה בתפקיד הקשה שנטלה על עצמה ללמד את הילדים הבאים ממשפחות קשות יום ומדברים בשפות שונות.
*גליק - ניצול השואה בן 60 שמגיע לשכונה עם בחורה צעירה בהיריון אותה מצא בתחנת רכבת לאחר שאבדה את משפחתה. הוא לוקח אותה תחת חסותו למרות פער הגילים הגדול ביניהם. הם מגיעים לשכונה חסרי כול, והוא מבקש לפתוח במקום קונדיטוריה אך ניסיונותיו לקבל רישיון נדחים.

כאן מתגייסת כל השכונה, ובראשה קלינגר ורקפת, והם פותחים בצעדת הפגנה לעבר עיריית ירושלים. לאחר שההפגנה מפוזרת והשניים נעצרים, מגיעה הבשורה שהבקשה לקונדיטוריה אושרה. בני הזוג גליק קוראים לבתם "רקפת".

שם הרומן לקוח מספר : "שש כנפיים שש כנפיים לאחד. בשתיים יכסה פניו ובשתיים יכסה רגליו ובשתיים יעופף". הפסוק נאמר כאלגוריה על מנשה: הוא אינו רוצה שהמציאות תכסה את עיניו ולא תשאיר מקום להזיה או לדמיון, הוא לא רוצה להיות מחובר ברגליו רק לאדמה אלא שואף גם לעוף, כי הרי יש לו שש כנפיים.

ב-1958 המחיז ברטוב את הרומן, וההצגה עלתה בתיאטרון הבימה עם שמואל רודנסקי בתפקיד קלינגר ועדה טל בתפקיד רקפת.

==לקריאה נוספת==
* נורית גרץ, מקהלה אחרת : ניצולי שואה, זרים ואחרים בקולנוע ובספרות הישראליים-שש כנפיים לאחד, עמ' 121-138 עם עובד, 2004. ()
* בתיה שמעוני, "המקום שאליו הלב כמה — הקיבוץ, השכונה והעיירה ב'שש כנפיים לאחד' לחנוך ברטוב", דפים למחקר בספרות 17/16, תשס"ח-תשס"ט, עמ' 310-294 

==קישורים חיצוניים==
*[http://archive.habima.co.il/showPage/?itemId=382 שש כנפיים לאחד], באתר הבימה.

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 1954
קטגוריה:ספרי חנוך ברטוב
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
קטגוריה:סיפורי ירושלים
קטגוריה:הגירה ועלייה בתרבות
מוסטפא פאשה אל-ח'ליל

מבנה החמאם אותו בנה אל-ח'ליל, מבט לכיוון צפון מרחוב שיבת ציון
מוסטפא פאשה אל-ח'ליל היה ראש העירייה הרביעי של חיפה, הוא כיהן בתפקיד בין השנים 1903-1885.

מוצאו ממשפחה ערבית מוסלמית שהתגוררה בכפר לאם שבמישור החוף הצפוני (מושב הבונים של היום). הוא היה סוחר תבואה וגבינה, אשר במסגרת עיסוקיו הגיע לחיפה ורכש שטחי אדמה גדולים באזור; ובהמשך הפך גם לחוכר מיסים של השלטון העות'מאני. בעקבות העלייה במעמדו קיבל מן השלטונות העות'מאניים את התואר פאשה. בשנים 1880, ו-1905 היה חבר במועצת המינהל של מחוז חיפה.

אל-ח'ליל בנה את ביתו בעיר העתיקה של חיפה בקרבת השכונה היהודית חארת אל-יאהוד. הבית קיים עד היום ונקרא על שמו: מתחם אל-פאשה. זהו בית מגורים גדול ומפואר ועל שמו נקרא הרחוב בו שוכן הבית 'חמאם אל-פאשה'.

במסגרת תפקידו כראש העירייה דאג לשיפורים רבים בחזות העיר: הוא בנה בקרבת ביתו את "חמאם אל-פאשה" שהיה בית מרחץ ציבורי לתושבי העיר, דאג לשיפור חזות מסגד אל-ג'רינה, המסגד הגדול של העיר, ובהמשך להוראתו של הסולטאן עבדול חמיד השני בנה במסגד את מגדל השעון בן שש הקומות.

בתקופת כהונתו כראש העירייה היה אהוד מאוד על הקהילה היהודית ששכנה בקרבת מקום מגוריו. חלקם התגורר בבתים בבעלותו, נהג לבקר אותם בימי חג ופעל כבורר בסכסוכים בין היהודים והמוסלמים. אל-ח'ליל תרם מגרש שעליו נבנו שני בתי כנסת לקהילה היהודית.

בזמן מלחמת העולם הראשונה נהג לחלק חיטה בחינם לבני כל העדות בחיפה.

בתו פאטמה הייתה נשואה לחסן שוכרי שכיהן פעמיים כראש עיריית חיפה, בנו, אברהים אל-ח'ליל, כיהן כראש העירייה בין השנים 1913-1911.

אל-ח'ליל נפטר בסוף מלחמת העולם הראשונה ונקבר בחלקת הקבורה של המשפחה הנמצאת מול כיכר פייסל בשכונת ואדי סאליב בעיר התחתית של חיפה.

==לקריאה נוספת==
*תמיר גורן, "ראשי העירייה לדורותיהם משלהי העת העות'מאנית עד סוף תקופת המנדט", ביטאון העמותה לתולדות חיפה, 2005, גיליון 2 עמ' 5–6
==קישורים חיצוניים==

קברים בחלקת הקבורה המשפחתית של משפחת אל-ח'ליל

קטגוריה:ראשי עיריית חיפה
חוק גודהארט

חוק גודהארט הוא חוק במיקרו-כלכלה. ניתן לנסח את חוק גודהארט בצורות רבות, אך בצורתו הכללית ביותר משמעותו שכל שינוי בפרמטר חברתי כלכלי כלשהו בניסיון להשיג תוצאה שנובעת בדרך כלל מהפרמטר החברתי כלכלי הזה, תאבד את ההשפעה המקורית שהייתה לשינוי בפרמטר זה אם היה קורה לא על ידי שינוי מדיניות. ניסוח אחר קובע כי העיקרון פותח על ידי צ'ארלס גודהארט, יועץ בנק אנגליה ופרופסור בדימוס בבית הספר לכלכלה של לונדון.

דוגמה לפרמטר כזה יכולה להיות שיעור זכאות לתעודת בגרות ברשות מקומית. מדד זה עשוי להיות קורלטיבי לאייכות מערכת החינוך ברשות. עם זאת, התמדקדות בעלייה בשיעור הזכאות עצמה כמטרה - למשל, על ידי הענקת תעודות בגרות ללא בחינה ברשות מקומית כלשהי - תהפוך את המדד לפחות קורלטיבי למטרה עצמה, מדידת אייכות מערכת החינוך ברשות המקומית. 

החוק נוסח לראשונה בשנת 1975 במאמר שכתב גודהארט, מאמר שצבר תהילה בבריטניה בהקשר להתנהלות המוניטארית של הממשלה של מרגרט תאצ'ר למרות שהרעיון ישן יותר. רעיונות דומים הם חוק קאמפבל והביקורת של לוקאס. החוק של גודהארט משמש גם בכלכלה, בכל הנוגע לציפיות רציונליות. למרות שבמקור החוק נהגה על תגובת השוק למדיניות, הוא מיושם בעוד ארגונים רבים.

יש הרואים את ההתייצבות הכלכלית שהייתה בבריטניה בתקופה בה ג'ון מייג'ור כיהן כראש ממשלה כיישום מהופך של חוק גודהארט – הממשלה פגעה באמינות של עצמה במידה כזו שהעסקים לא יכולים היו להתבסס על מדיניות ברורה של הממשלה ולהתאים את עצמם אליה, ולכן נאלצו להתעלם ממנה ולהתייחס למצב בשוק כמו שהוא.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיקרו-כלכלה
מונמות'

מונמות (באנגלית: Monmouth, בוולשית: Trefynwy) היא עיירה בדרום-מזרח ויילס שבבריטניה, בירת מחוז מונמות'שייר.

העיירה יושבת על מפגש הנהרות וואי ומונאו, כ-3.2 ק"מ מערבית מהגבול עם אנגליה, 58 ק"מ צפונית-מזרחית מעיר הבירה הוולשית קארדיף וכ-204 ק"מ מערבית ללונדון. העיירה היא מוקד תיירותי בעל אתרים היסטוריים ומוקדי משיכה שונים, היא שימשה לאורך ההיסטוריה בתור עיר שוק לכפרים ועיירות הסביבה.

==היסטוריה==

מונמות' נחשבת למוקד עשיר באתרים ארכאולוגים, המועצה הבריטית לארכאולוגיה אף מחשיבה את העיירה לאחת מעשרת מוקדי הארכאולוגיה הגדולים. ההתיישבות הראשונה המתועדת במקום הייתה בצורת מצודה רומית אשר ישבה על דרך חשובה באזור גבול הכיבוש הרומאי בבריטניה. בתקופה הרומית המאוחרת יותר סביב המאה ה-2 וה-4, האזור שימש ככל הנראה לתעשיית הברזל.

לאחר התקופה הרומית בבריטניה, מונמות' הייתה עיירה בקצה הדרומי של הממלכה הוולשית ארג'ינג (Ergyng) בין המאה ה-5 למאה ה-7. במהלך ימי הביניים מיקומה של מונמות' על הגבול הדרומי בין ויילס לאנגליה הפכה אותה לא פעם למוקד שנקלע לאש צולבת של כוח זה או אחר, במשך השנים שימשה מרכז אדונות ספר חשובה.

== שלטון ==

משרת ראש העיר של מונמות' קיימת כ-750 שנה, המשרה התחדשה במאה השלוש עשרה על ידי האנשים ששלטו בשוק העיר. ובאמצע המאה השלוש עשרה נרכש חותם מהמלך הנרי השלישי עם פריבילגיות מסוימות. ניתן לתארך את קיומה של משרת ראש העיר מרגע זה.

הגדרת התפקיד וסמכויותיו, אושרו בשנת 1447 כאשר הנרי השישי (אשר אביו נולד בעיירה זו) העניק צ'רטר לעיירה אשר התירה לנושאי המשרה להעלות מיסים כדי לשלם עבור העיירה וכן גם נתן מעט חופש ממסי המלך. אמנה זו אישרה את עמדת ראש העיר כמשרה שנבחרת כל שנה.

==אתרים חשובים==
* טירת מונמות': שימשה כטירה בין הפלישה הנורמנית לבריטניה (1066) להריסתה ונטישתה במלחמת האזרחים האנגלית. בשנת 1875 נבנה בין חומות הטירה "בית הטירה הגדול", אשר משמש מאז ועד היום כמפקדה ל"רגימנט ההנדסה המלכותי מונמות'שייר" (רגימנט מילואים) ומוזיאון היחידה. כיום הטירה ובית הטירה הגדול שבתוכה נחשבים מבני שימור מדרגה ראשונה.
* גשר מונאו: גשר מבוצר מימי הביניים, היחיד מסוגו שהשתמר ברחבי בריטניה. הוא נבנה ככל הנראה במאה ה-13 ונחשב כיום לבניין לשימור מדרגה ראשונה.

==מונמות'פדיה==
מונמות'פדיה (באנגלית: Monmouthpedia) הוא פרויקט ראשון מסוגו אשר מקשר את מיזם ויקיפדיה עם העיירה מונמות'. הפרויקט הושק באופן רשמי ב-19 במאי 2012, הוא שואף ליצור תשתית בעיירה אשר מקושרת לתשתית ויקיפדית, באופן שכל מקום בעל עניין, אתר, נקודה היסטורית, בניין או אף צמחייה מיוחדת; יהיו מקושרים לערכים הנוגעים להם ומסבירים עליהם.

ברחבי העיירה פזורים לוחות מחומר קרמי מסוגננות עם שם האתר (אשר זהה לשם הערך), ברקוד אשר מקשר לערך וסמל ויקיפדיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* עמוד הבית של מיזם 'מונמות'פדיה'.
* 

קטגוריה:ויילס: עיירות
קטגוריה:מונמות'שייר
המרכז הלאומי לירי

המרכז הלאומי לירי הוקם בשכונת דאודורו שבריו דה ז'ניירו לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בעיר ב-2007. מרכז הירי נבנה לצד מתקני ספורט נוספים כמו היפודרום עבור אותם משחקים ונכלל גם בתוכנית האירוח של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) והמשחקים הפאראלימפיים. המרכז החדש לא דרש שיפוץ נרחב אך דרש התאמות לשימוש לנכים שבוצעו לקראת המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016).

המרכז כולל מספר מטווחים לשימוש בסוגי נשק שונים ויציעים שמכילים בין 500 ל-2,000 מקומות בשישה מטווחים. מרכז האימונים משמש לאימון ספורטאים ברמה אולימפית לצד אימונים צבאיים מתקדמים המסייעים לממן את תפעול המרכז.

ליד המטווח הוקמו ב-2016 אצטדיון דאודורו ומתקנים נוספים שיארחו תחרויות במשחקים האולימפיים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:מתקני קליעה
רבקה כצנלסון

רבקה כצנלסון (1903 – 19 באפריל 1992) הייתה עיתונאית ומבקרת ספרות ואמנות ישראלית, אשת מפא"י, עורכת "דבר הפועלת" בשנים 1962—1970.

==ביוגרפיה==
כצנלסון נולדה בבוברויסק שברוסיה (רוסיה הלבנה). ב-1924 עלתה לארץ. למדה בבית הספר לכלכלה של לונדון ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
מ-1946 עד 1947 הייתה חברת מזכירת מערכת הדו-שבועון למדיניות וענייני חברה וביקורת "בטרם". בהמשך שהתה בדרום אמריקה בשליחות מטעם מפא"י עד 1951, ובשנים 1952–1954 הייתה חברת מערכת "הדואר". מ-1955 ועד 1962 הייתה עורכת כתב העת של סולל בונה, "כּוּר". משנת 1962 כיהנה כעורכת "דבר הפועלת" במשך כמעט עשור, עד שבינואר 1971 הוחלפה על ידי עורכת-המשנה שלה, שולמית אור.

פרסמה בעיתונות מאמרים והרצתה ב"קול ישראל" בנושאי ביקורת ספרות, תיאטרון ואמנות.

בשנת 1968 זכתה בפרס רבקה אלפר, המוענק על ידי מועצת הפועלות לנשים הפעילות בספרות ובעיתונאות.

לאחר מלחמת ששת הימים הצטרפה לתנועה למען ארץ ישראל השלמה.

כשהייתה בת 17 נישאה לבעלה הראשון, אהרון, שגילו היה כפול מגילה. לאחר גירושיה נישאה למשורר שמחה אייזן. הייתה אם לשני בנים. דודהּ היה נחמן סירקין וברל כצנלסון היה בן דוד של אביה.

בביוגרפיה של דוד בן-גוריון "מדינה בכל מחיר" מפרט תום שגב את פרשיית האהבה שהתנהלה בין כצנלסון לראש הממשלה הראשון.

==מפרסומיה==
* רבקה כצנלסון (עורכת), מספורי מתנדבות: מחצית יובל שנים לארגון אמהות עובדות ירושלים תרצ"ה–תש"ך, ירושלים: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בא"י – ארגון אמהות עובדות – מועצת הפועלות – מועצת פועלי ירושלים, תש"ך.
* קריית האמנים, צפת; כתבה רבקה כצנלסון, תל אביב: דפוס אחדות, 1966. ("רפרודוקציות עם ביוגרפיות קצרות בעברית ובאנגלית של ציירי צפת")
* רבקה כצנלסון (עורכת), העשׂרה: חייהם ומותם של עשרת חללי המסוק שנפלו בסיני ביום ט"ו בתמוז תשל"א, תל אביב: המשפחות, תשל"ג 1973. (ספר זיכרון)
* בפה ולא ביד, תל אביב: ציירי פה, חברי ארגון ציירי פה ורגל בישראל המסונף אל המרכז העולמי במדינת ליכטנשטיין, 1981. ("אודות ציירי פה בארץ ישראל")

על "דבר הפועלת":
* 'יבולו של יובל', נעמת (הירחון לאשה ולמשפחה) פברואר–מרץ 1984, 7–11.
* 'אשה כמו שהיא', נעמת מרץ 1990, 58–60.

תרגום:
* שיינה קורנגולד, זכרונות; התרגום לעברית רבקה כצנלסון, תל אביב: אידפרס, (הקד’ תשכ"ח). (זיכרונותיה של אחותה של גולדה מאיר, שיינע קורנגולד)

==לקריאה נוספת==
* צבי שילוח, 'רבקה כצנלסון', נתיב 26 (מאי 1992), 66.

<div class="mw-content-ltr">
* Who's who in Israel and in the work for Israel abroad, 1972, p. 183.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://gnazim.org/רבקה-כצנלסון-1903–1992 הצצה לארכיונה של רבקה כצנלסון] באתר מכון גנזים של אגודת הסופרים
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:מבקרות אמנות ישראליות
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
רבקה
קטגוריה:חברי התנועה למען ארץ ישראל השלמה
קטגוריה:עורכות עיתונים ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות סגולה
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
ריאליזם חדש

ריאליזם חדש (או נובו ריאליזם, מצרפתית: Nouveau Réalisme) הוא זרם אמנותי אשר נוסד בשנת 1960. 

הזרם נוסד על ידי מבקר האמנות פייר רסטאני והאמן איב קליין במהלך התצוגה הקולקטיבית הראשונה בגלריית אפולינר שבמילאנו. פייר רסטני כתב את המניפסט המקורי של הקבוצה. על המניפסט חתמו תשעה אנשים ב-27 באוקטובר 1960. חברי קבוצת הריאליזם החדש ראו את העולם כתמונה אשר מתוכה ניתן לקחת חלקים ולהוסיפם ליצירותיהם. במעשים אלו למעשה קירבו האמנים בין אמנות לחיים.
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמנות עכשווית
קטגוריה:ריאליזם
קטגוריה:אסכולות באמנות
התימניאדה

התימניאדה, או בשמה הרשמי פסטיבל ים סוף, היא פסטיבל הזמר הים תיכוני הגדול בישראל, המתקיים אחת לשנה בסוף אוגוסט באילת. במהלך ארבעה ימים מופיעים בה אמנים וזמרים של מוזיקה ים תיכונית עם שיריהם, כמו גם מוזיקה מקורית אותנטית.

לתימניאדה אורחים של קבע, עמודי תווך שמספקים לו את ההנמקה האתנית, השורשית והמסורתית. שני הבולטים בהם הם ציון גולן וברכה כהן, שניהם בין הזמרים התימנים הבולטים, נאמנים לשפה, לניגון ולתרבות של בית אבא, ועיקר תרומתם הוא בשימור השירה בלשון הערבית תימנית.

== היסטוריה ==
מופע התימניאדה הראשון התקיים בחול המועד סוכות תשמ"ז - אוקטובר 1986 במרכז הנופש וייסגל בעיר רחובות, בהפקתו של נריה עוזרי מבעלי חברת "דיוואן הפקות". בין הזמרים שהופיעו בו היו זוהר ארגוב, שימי תבורי, חיים משה, אבנר גדסי, ציון גולן, משה גיאת, ג'קי מקייטן, חופני כהן, אורי שבח ועוד. מלבד המוזיקה התימנית התאפיין המופע בביתנים המציעים אוכל תימני, הוויי ופולקלור לפי התרבות והמסורת התימנית. ביומו הראשון של המופע כיבדו את האירוע בנוכחותם שני ראשי ממשלת הרוטציה של הכנסת האחת עשרה בבחירות 1984 - שמעון פרס ויצחק שמיר.

מופע התימניאדה השני התקיים בחול המועד סוכות תשמ"ח - אוקטובר 1987 בפארק אפק. כמה ימים קודם הפסטיבל, יצאו כנגדו רבני העדה התימנית בחריפות, וקראו לבני העדה שלא להשתתף ב"מופע התועבה שמבזה את המסורת הקדושה של יהדות תימן". ואכן הפסטיבל באותה שנה היה דל ומאכזב. בשנים שלאחר מכן נראה שהתימניאדה התנהלה באופן מסורתי ותרבותי יחסית, והצלחתה גדלה משנה לשנה. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מוזיקה מזרחית
קטגוריה:יהדות תימן בארץ ישראל
קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:אילת: פסטיבלים
נעם ניסן

נעם ניסן (נולד ב-20 ביוני 1961) הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית אשר עוסק בתורת המשחקים האלגוריתמית. זוכה פרס גדל (2012), פרס קנות' (2016), ופרס רוטשילד (2018).
שימש כדיקן בית הספר להנדסה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית.

החל משנת 2022 חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

==קורות חיים==
נולד לרחל ומרדכי (מנתא) ניסן. אביו היה פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית. 

ניסן סיים בהצטיינות יתרה תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית, בשנת 1984. בשנת 1988 סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהנחייתו של ריצ'רד קארפ. הדוקטורט עסק בשימוש בבעיות קשות ליצירת מחוללים פסבדו-אקראיים, זכה בפרס התזה המצטיינת של ה-ACM, ויצא בגרסה מורחבת בהוצאת MIT. לאחר פוסט-דוקטורט ב-MIT, הצטרף בשנת 1990 לסגל האוניברסיטה העברית.

ניסן עוסק בתורת המשחקים האלגוריתמית, וערך יחד עם טים ראפגרדן, אווה טרדוש וויג'אי וזירני, את הספר [http://www.cambridge.org/journals/nisan/downloads/Nisan_Non-printable.pdf Algorithmic Game Theory], בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. 

בשנת 2012 הוענק לו פרס גדל יחד עם אליאס קוטסופיאס, כריסטוס פאפאדימיטריו, טים ראפגרדן, אווה טרדוש ואמיר רונן, על הנחת היסודות בתחום תורת המשחקים האלגוריתמית. הפרס ניתן בפרט על מאמר משנת 2001 שפרסם ניסן יחד עם אמיר רונן, ובו טבעו את המונח תכנון מנגנונים אלגוריתמי, והציגו מגוון שימושים לתאוריות של תכנון מנגנונים במדעי המחשב, כולל היבטים אלגוריתמיים וסיבוכיים. 

בשנת 2004 הוענק לניסן פרס מיכאל ברונו מטעם קרן יד הנדיב.

בשנת 2016 זכה בפרס קנות'.

בשנת 2019 זכה בפרס FOCS על תרומה משמעותית ומתמשכת בתחום מדעי המחשב התאורטיים.<ref></ref> 

תחום נוסף שבו עוסק ניסן הוא הוראת מדעי המחשב. יחד עם שמעון שוקן כתב ספר קורס בשם "[https://mitpress.mit.edu/books/elements-computing-systems The Elements of Computing Systems]", ובו מתנסה הסטודנט בבניית מחשב על כל שלביו, החל מהרכיבים הבסיסיים ביותר (שערים לוגיים) ועד לכתיבת מערכת הפעלה ותוכנות בשפה עילית.

נשוי למיכל (לבית שטייניץ) ואב לשלושה ילדים. שניים מאחיו מרצים גם הם באוניברסיטה העברית: איתי ניסן בחוג לפילוסופיה ואודי ניסן בבית הספר ע"ש פדרמן למדיניות ציבורית וממשל. גיסו הוא השר לשעבר יובל שטייניץ.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cs.huji.ac.il/~noam דף הבית] באתר האוניברסיטה העברית
* [https://campus.gov.il/course/huji-acd-huji-nand2tetris/ הקורס מנאנד לטטריס: בונים מחשב] שפיתח יחד עם פרופסור שמעון שוקן, בגרסה העברית שלו באתר קמפוס IL
* [http://agtb.wordpress.com היד הנעלמה של טיורינג] - בלוג בנושאי תורת המשחקים האלגוריתמית, שניסן הוא מייסדו ומהכותבים בו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון הימלפרב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי המחשב
קטגוריה:ישראלים זוכי פרס גדל
קטגוריה:זוכי פרס ברונו
קטגוריה:זוכי פרס קנות'
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
פלוגה ד'

"פלוגה ד", ספרו של רא"ל מרדכי גור, בעברו הרמטכ"ל העשירי של צה"ל ושר, מתאר את מסלול ההכשרה והפעילות המבצעית שחוו אנשי הפלוגה עליה פיקד, היא פלוגה ד' בגדוד הצנחנים 890, בעת תקופת פעולות התגמול ומבצע קדש. הספר יצא לאור בשנת 1977, ונכתב בעת שגור שימש כראש המטה הכללי. בספר נזכרים בין היתר מאיר הר-ציון, אפרים חירם, אריק שרון, צבי עופר, טוביה שפירא, לוי חופש, רפול, משה (סטמפל'ה) פלס ואהרן דוידי. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות.
==בספר==
בספר תיאר המחבר, גור, את מסלול שירותו הצבאי, החל מימיו כלוחם בפלמ"ח וכמפקד מחלקה בגדוד הפשיטה של חטיבת הנגב במלחמת העצמאות, עבור בימיו כמפקד פלוגה בנח"ל ועד ימיו כסטודנט באוניברסיטה העברית בירושלים. או אז מתאר גור את תהליך התנדבותו לצנחנים וקבלתו את הפיקוד על פלוגת מגויסים חדשה שאך סיימה טירונות וקורס צניחה תחת פיקודו מרסל טוביאס. עם הגעתו לגדוד 890 מבהיר לגור מפקד הגדוד, אריק שרון, כי הדגש באימונים ובהוויה הגדודית הוא על יכולת הביצוע והמשמעת המבצעית. גור תיאר את תהליך אימון וחישול הפלוגה בסדרת אימונים מפרכת, אשר כללה אימוני נחיתה מן הים, תרגילי צניחה, כיבוש יעדים מבוצרים פשיטות וניווטים. בספר מתוארות פרשיות שונות בתחום המשמעת ובהן "מסדר פאנפילוב.

בספר מתוארות פעולות התגמול בהן השתתפה הפלוגה ובהן מבצע חץ שחור, פעולת התגמול בחאן-יונס (1955) בה נפצעו גור ומפקד המחלקה משה פלס (סטמפל'ה) וזכו לציון לשבח מטעם הרמטכ"ל משה דיין, שהומר אחר כך לעיטור העוז, פעולת כנרת ומבצע לולב.

==קישורים חיצוניים==
* .
* [http://www.202.org.il/Pages/gdud_890/plugot/pluga_dvatikim.php גדוד חי"ר מוצנח 890 פלוגה ד'], מתוך אתר "הצנחנים בעשור הראשון".
* [http://www.mota.co.il/pd.htm פלוגה ד'], מתוך "האתר להנחלת מורשתו של מוטה גור".
* [https://www.maarachot.idf.il/1977/%D7%9E%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99%D7%9D/%D7%A1%D7%A4%D7%A8-%D7%A4%D7%9C%D7%95%D7%92%D7%94-%D7%93/ פלוגה ד] באתר מערכות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 1977
קטגוריה:אוטוביוגרפיות עבריות
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: צבא וביטחון
קטגוריה:צה"ל: היסטוריה
קטגוריה:ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור
קטגוריה:ספרים שנכתבו על ידי פוליטיקאים
בארוד בארוד

בָּארוּד בָּארוּד הוא שיר חלוצים בארץ ישראל שחובר כנראה בשנות העלייה השלישית והולחן בלחן עממי רוסי. השיר חובר על ידי אלמונים, תחילה בגרסתו הרוסית הארוכה בשם: Во кузнице, ואחר כך בגרסה עברית קצרה. הגרסה הרוסית מפרטת מגוון עבודות של חלוצים, ואילו הגרסה העברית מתארת את עבודת החציבה בארץ וצעקות "בארוד" שנלוו אליה.

המילה בארוד משמעה אבק שרפה או חומר נפץ: بارود בערבית. המילה שימשה כקריאת אזהרה לפני פיצוץ סלעים. הוזכרה בשירו של אברהם שלונסקי "תה ואורז" שחובר ב-1922.

השיר מתאר שלב חשוב בעבודות החציבה של חלוצים בתקופת העלייה השלישית ולאחריה, כאשר כריית האבן לבניין בתים וכבישים נעשתה באמצעות פיצוצים באתרים סלעיים מוגדרים. חומר הנפץ הוטמן בין הסלעים, וגרם לפיצוץ שהעיף אבנים למרחקים לא משוערים. על כן נהגו עובדי החציבה, יהודים וערבים, להשמיע כמה צעקות "בארוד בארוד" נמרצות לפני הדלקת חומר הנפץ, כדי להזהיר את העובדים ואת העוברים ושבים להתרחק במהירות או לתפוס מחסה.

==מילות השיר==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nostal.co.il/Site.asp?table=Terms&option=single&serial=2517&subject=%E1%F9%EB%E5%F0%E4&portal=%E3%E9%F8%E4%20%E5%E1%F0%E9%E9%EF על בארוד], באתר nostal

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:ציונות בתרבות
פרופסור קשת

פרופסור קשת (באנגלית: Iris, The Happy Professor) היא תוכנית טלוויזיה חינוכית לילדים בגילאי הגן ובית הספר היסודי בהנחיית בובות. התוכנית שודרה בישראל בערוץ הילדים באמצע שנות ה-90.

== סקירה כללית ==
הסדרה התמקדה בבית ספר משונה אשר פרופסור קשת הוא מורה דמוי ציפור מגלן, שלושת תלמידיו הם פסנתר, שלד ועציץ ואילו המנהלת היא ברווזה. בכל פרק פרופסור קשת מלמד את תלמידיו על נושאים שונים ומגוונים.

== דמויות הסדרה ושמות המדבבים בגרסה העברית==
* פרופסור קשת (יהויכין פרידלנדר) - מורה חכם, מצחיק ומאושר דמוי מגלן, הוא הדמות הראשית בסדרה.
* שלד (חנוך רעים) - תלמיד אשר דומה לפרופסור קשת רק עם עצם על הראש, הוא ידוע בתור הדמות הקומית ואוהב מאוד בננות. יש לו ארון שממנו הוא מוציא דברים. 
* פסנתרי (טלי גוטפריד) - תלמיד דמוי פסנתר בעל קול רך.
* פרח (אלי לולאי) - תלמיד דמוי עציץ. משתמש בזוג ידיים שיוצא מתוך התיק של פרופסור קשת, כתחליף לזה שאין לו ידיים כלל. 
* המנהלת (דבי בסרגליק) - מנהלת דמוית ברווז, אשר באה לפעמים לבדוק מה קורה בכיתה של פרופסור קשת.
* מר פודלון (יהויכין פרידלנדר/יואב בר-לב) - השרת בבית הספר, דמוי כלב.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בכיכובן של בובות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:חינוך לגיל הרך
אליאנס רויאל

אליאנס רויאל (בצרפתית: Alliance Royale – "הברית המלכותית"), היא מפלגה צרפתית המוקדשת לחידוש המלוכה בצרפת ולהגדלת הדיון על המלוכה בקרב הציבור הרחב. המפלגה נוסדה בשנת 2001 תוך שימוש בסמל בית המלוכה הצרפתי פלר דה ליס, אשר היה בשימוש בצרפת של לפני המהפכה הצרפתית. המפלגה מסומנת גם בגלל דעותיה המתוארות כ"יורוסקפטיסיזם" (ביקורת נוקבת נגד האיחוד האירופי), וגם כמבקשת להקים מחדש את המונרכיה החוקתית כמוסד המזהה את צרפת בתוך התרבות האירופית.

==הקמת המפלגה==
 
המפלגה הוקמה בשנת 2001 על ידי איב מארי אדלין כערוץ פופולרי המבקש ליצור קשר עם הציבור הרחב על מנת להרחיב את הדיון על המלוכה בצרפת, נושא אשר לא נמצא בדרך כלל בשיח הציבורי, וכדי לעודד אנשים לראות את היתרונות של המונרכיה החוקתית.

==אידאולוגיה ומדיניות==
 
המפלגה ביססה את עצמה במטרה "לעודד את צרפת להכין את עתידה בתוך מוסדותיה", עם הכוונה למוסד המלוכה. כמו כן, המפלגה מאמינה בהחזרת המלוכה כגוף חוקתי. 
 
האליאנס רויאל, כתנועה הדוגלת במלוכה חוקתית עשויה הייתה להיחשב לאורליאניסטית (הזרם האורליאניסטי, ממשיכיו של לואי פיליפ, הוא הזרם היותר דמוקרטי מבין הזרמים המלוכניים בצרפת) אולם בכל פרסומיה האליאנס רויאל אינה מציינת העדפה כלשהי לשושלת מלוכה כזו או אחרת.
 
המפלגה מביאה את הצד התרבותי בצרפת כחלק מהתרבות האירופאית כסיבה לחידוש מוסד המלוכה בצרפת, ומחזיקה ב"יורוסקפטיסיזם" המתאר את האיחוד האירופי כגוף של מדינות באירופה עם מטרות משותפות, ולא כאיחוד פוליטי או מעצמה מדינית.

==ארגון==
 
המפלגה מחולקת לקבוצות אזוריות, ויחד עם פעילי המפלגה בכל אזור מקדמת מפלגת האליאנס רויאל את מטרותיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
 
קטגוריה:צרפת: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2001
איב מארי אדלין

איב מארי אדלין (צרפתית: Yves-Marie Adeline; נולד ב-24 במרץ 1960) הוא סופר קתולי צרפתי, ומייסד מפלגת האליאנס רויאל המוקדשת לחידוש המלוכה בצרפת.
== חייו ==
אדלין, יליד פואטייה הוא בעל משפחה ואב לשמונה, והיה מורה באוניברסיטת פואטייה בין השנים 1986–1989. עם השנים לאחר פרישתו מההוראה, פנה לכתוב ספרים ובנוסף החל בשיתוף פעולה עם משרדים פוליטיים שונים, דבר שהביאו היום ללמד ולהרצות על רעיונות הפוליטיקה במוסדות שונים בצרפת.
 
אדלין היה נשיא מפלגת האליאנס רויאל, מפלגה מלוכנית צרפתית. מועמד לבחירות האירופאיות בשנת 2004, ומועמד לבחירות לנשיאות בשנת 2007, אך כאן לא הצליח להשיג את 500 הקולות של ראשי הערים. עם הזמן לאחר הבחירות המוניציפליות של מרס 2008 ברובע ה -7 של פריז, שם קיבל 0.96%, התפטר אדלין מהמיליטנטיות הפוליטית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1960
קרול קליין

קרול קליין (Karol Klein; 30 בינואר 1908, קרקוב – 17 באוגוסט 1983, תל אביב) היה פסנתרן ומורה לפסנתר פולני-ישראלי.

==קורות חיים==
קרול קליין, בן שמואל, נולד בינואר 1908 בקרקוב שבגליציה (בעת הולדתו בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ולאחר המלחמה בפולין).
למד בקונסרבטוריון בקרקוב אצל ויקטור לַבּוּנסקי (Łabuński) ובקונסרבטואר של פריז אצל איזידור פיליפ (Isidor Philipp), ובנוסף השתלם אצל הפסנתרן והמלחין איגנץ פרידמן.
קונצרטים שלו שודרו ברדיו.

בחודש יוני 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, מינה אותו זביגנייב דזֶ'וויֶיצקי (Drzewiecki) לפרופסור לפסנתר בבית הספר הממלכתי הגבוה למוזיקה בקרקוב שהוקם זמן קצר קודם לכן. כעבור שנה מונה לדקאן המחלקה לנגינה.
ב-30 בינואר 1951 התפטר ועלה לישראל. בארץ עבד כמורה באקדמיה למוזיקה בתל אביב.

בין תלמידיו: רון וידברג, שרה פוקסון, רמי בר-ניב וגבריאל כמורה.

קליין נפטר בקיץ 1983, בן 75 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול לצד אשתו, מריה קליין, בתו של עורך הדין וחבר הפרלמנט האוסטרי ד"ר אדולף גרוס, שנפטרה בפברואר 1973.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים פולנים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
סנאפדרגון

Qualcomm MSM8225 - Snapdragon S4
"סנאפדרגון" (באנגלית: Snapdragon, מילולית: לוע הארי) היא משפחה של מערכות על שבב (Soc - System on a Chip) של חברת "קוואלקום" המבוססות על ארכיטקטורת ARM. חלק מהמעבדים הכלולים בשבב ה-Snapdragon מבוססים על ליבה שתוכננה על ידי ARM, ואילו אחרים פותחו באופן עצמאי על ידי "קוואלקום", תוך התבססות על ארכיטקטורת ARM. 

לשבבי "סנאפדרגון" הראשונים הייתה ליבה מתכנון ARM וליבה מתכנון עצמאי של "קוואלקום" המכונה Scorpion (עקרב), ונמצאת בשימוש בדגמים רבים בשלוש הסדרות הראשונות במשפחה. בסדרה הרביעית הוחלפה ליבה זו בליבה המכונה Krait. השבבים כוללים מאיץ גרפי שתוכנן גם הוא על ידי "קוואלקום" ומכונה "אדרנו" (Adreno). ארבע סדרות המוצרים של "סנאפדרגון":
* S1 - חד-ליבתי עד 1GHz
* S2 - חד-ליבתי עד 1.4GHz 
* S3 - כפולי-ליבה עד 1.7GHz 
* S4 - כפולי ומרובעי ליבות (מרובעי הליבות מכונים: Snapdragon S4 Pro: עד 1.7GHz מרובעי או כפולי ליבות - מבוססי ליבת Krait), בחלקם מבוססי ליבת Krait
* 810,808 - מתומני-ליבה עד 2GHz, מבוססי ליבת Cortex™ A57 ובעלי תמיכה במסכים בעלי רזולוציית UHD (המכונה גם 4K) ותמיכה פי 10 בדור רביעי (LTE)

* 800 - מרובעי-ליבה עד 2.3GHz, מבוססי ליבת Krait 400 ובעלי תמיכה במסכים בעלי רזולוציית UHD (המכונה גם 4K)

* 600 - מרובעי-ליבה עד 1.9GHz, מבוססי ליבת Krait 300
* 400 - כפולי-ליבה מבוססי ליבת Krait עד 1.7GHz או מרובעי ליבה (מבוססי ליבת ARM Cortex™ A7) עד 1.4GHz
* 200 - מרובעי-ליבה (מבוססי ליבת ARM Cortex™ A5 או A7) עד 1.4GHz.

==שימוש==
שבבי "סנאפדרגון" (דגם MSM8255T מסדרה S2) היו בשימוש, בין השאר, במכשירי סמסונג גלקסי S פלוס.

שבבי ה-600 נמצאים בשימוש במכשירי הדגל שהוצעו באמצע 2013, ביניהם HTC One ו-סמסונג גלקסי S4 (בחלק מגרסאותיו).

שבבי סדרת ה-800 הוצעו במכשירים שיצאו בקיץ 2013, ביניהם Sony Xperia Z Ultra, LG G2, נקסוס 5 וסמסונג גלקסי S4 (בגרסת קוריאה הדרומית).

וכן בשנים הבאות, בשנת 2016 שווקו עם שבב 820: סמסונג גלקסי S7 (בחלק מהגרסאות), LG G5, mi5 של שיאומי ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכת על שבב
רודרנר רקורדס

Roadrunner Records היא חברת תקליטים אמריקאית מוערכת, המתרכזת בעיקר במטאל לסוגיו. החברה היא חברת-בת של ענקית ההקלטות Warner Music Group.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בשנת 1980 תחת השם 'Roadrunner Records' בהולנד. כוונתה העיקרית הייתה עידוד מוזיקאים צפון אמריקאים לבוא ולהקליט באירופה. בשנת 1986, החברה הקימה מטה נוסף בניו יורק, ולאחר מכן באנגליה, גרמניה, צרפת, יפן, אוסטרליה, דנמרק, ולבסוף גם בקנדה.
ההצלחות הראשונות הגיעו מהאלבומים של להקת המטאל הדנית King Diamond, להקת הת'ראש מטאל Annihilator, ואף מטאליקה.

בשנות ה-90, המשיכה הלהקה להחתים להקות דוגמת "Life of Agony" "Machine Head", "Suffocation" ועוד. במשך שנות ה-90, מספר להקות שהיו חתומות בלייבל הצליחו להגיע אל המיינסטרים, מה שהיווה פריצת דרך בחשיפה של הז'אנר, שלרוב הוגדר כמחתרתי. בשנת 1993, האלבום הראשון שהיה חתום בלייבל, "Chaos A.D" של להקת המטאל הברזילאית ספולטורה, רשם היסטוריה ונכנס למצעד 40 האלבומים הטובים של השנה במדרג הבילבורד היוקרתי. היסטוריה נוספת רשמה להקת "Type O Negative", כשאלבומה "Bloody Kisses" הוכר במעמד זהב על ידי ה-RIAA האמריקאי. בנוסף, זו הייתה הלהקה הראשונה שזכתה להשמעות ברדיו. בשנת 2000, סליפנוט הייתה הראשונה שזכתה במעמד פלטינום מאותו ארגון.

ב-18 בדצמבר 2006, Warner Music Group חתמה עם החברה על הסכם רכישה, לפיו רוב הרכוש הפרטי של (Roadrunner (73% ירכש. העסקה הושלמה ב-29 בינואר 2007, ו־Roadrunner הוכרזה רשמית כחברת בת של Warner Music Group. 

ב-11 ביוני 2008, זכתה Roadrunner בתואר "לייבל המטאל הטוב ביותר" על ידי המגזין "Metal Hammer", ומאז זכתה עוד ארבע פעמים רצופות בהמשך.

עם זאת, חברת Roadrunner הואשמה רבות בתור לייבל המקדם ז'אנרים מסוימים ו'אופנתיים', תוך רמיסת הלהקות האחרות שאינן כאלה, דוגמת Obituary, Deicide, Death, Gorguts, ו-Pestilence אשר עזבו או פוטרו מהלייבל לאחר שלא קודמו. אחת הלהקות הראשונות שחתמו בחברה, להקת King Diamond, עזבה את הלייבל בטענה שלכאורה אינה מקבלת מהחברה את התמיכה לה היא ראויה. להקת "Type O Negative" עזבה את הלייבל בשנת 2006 לאחר ויכוח על הפצת אחד האלבומים שלהם. בשנת 2008 ביקשה החברה מהזמרת אמנדה פאלמר לערוך את אחד הקליפים שלה על מנת שתיראה רזה יותר, מה שגרם לסערה גדולה בקרב מעריציה. בשנת 2010 הודיעה הזמרת בעמוד הטוויטר שלה שהיא פוטרה מהלייבל. התגובות האחרונות על היחס המזלזל של הלייבל מגיעות באופן תדיר מאחת מהלהקות הגדולות החתומות בלייבל, Megadeth.

חברת Roadrunner, יחד עם חברת-האם Warner Music Group בעיצומו של סכסוך משפטי עם בעלי אתר הסרטונים הגדול בעולם, YouTube, עד כדי ביטול ומחיקת החשבון שלהם באתר. עם זאת, מרבית הסרטונים עדיין ניתנים לצפייה באתר.

ב-11 בנובמבר 2010 הודיעה Warner Music Group שהאחוז הפרטי הנותר של חברת Roadrunner נרכש, אך עם זאת השם Roadrunner יישאר כמותג פרטי.

ב-26 באפריל, הודיעה החברה על קיצוצים נרחבים בפעילותה, תוך סגירת סניפיה בבריטניה וקנדה, וקיצוצים נרחבים בשאר סניפיה בעולם. עוד נודע שהסניף בהולנד קרוב לסגירה, ושמנכ"ל החברה, Cees Wessels מתפטר מתפקידו.

== להקות בולטות החתומות בחברה ==
* נייטוויש
* ניקלבק
* Killswitch Engage
* סליפנוט
* אופת'
* משין הד
* דרים ת'יאטר
* סאפאקיישן
* מגאדת'
* Within Temptation
* קורן
* דיליין

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:חברות תקליטים של וורנר
קטגוריה:אטלנטיק רקורדס