OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הדיוויזיה החמישית (הודו)

המערכה במזרח אפריקה חזית צפונית: התקדמות בעלות הברית בשנת 1941.
הדיוויזיה ההודית החמישית הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא ההודי במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה במספר זירות מלחמה וכונתה "כדור אש". זו הייתה אחת מדיוויזיות בעלות הברית המעטות שנלחמו נגד שלושה צבאות שונים – צבאות איטליה, גרמניה ויפן.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1939 בסיקינדראבאד עם שתי חטיבות תחת פיקודה. בשנת 1940 עברה הדיוויזיה לסודאן ותפסה פיקוד על שלושה גדודי חי"ר בריטיים שהוצבו שם והוסדרה מחדש לדיוויזיה עם שלוש חטיבות של שלושה גדודים כל אחת. הדיוויזיה נלחמה במערכה המזרח-אפריקאית באריתריאה ובאתיופיה במהלך 1940 ו-1941, ומשם עברה למצרים, קפריסין ועיראק. בשנת 1942 עסקה הדיוויזיה בלחימה במהלך המערכה במדבר המערבי ובקרב אל-עלמיין הראשון. מסוף שנת 1943 ועד הכניעה היפנית באוגוסט 1945, היא לחמה ברציפות מהודו לאורך בורמה. לאחר תום המלחמה, זו הייתה היחידה הראשונה שנכנסה לסינגפור ולאחר מכן לחמה בכוחות תומכי העצמאות במזרח ג'אווה.

== מפקדים ==
* מייג'ור גנרל לואיס הית' (יולי 1940–אפריל 1941)
* מייג'ור גנרל מוסלי מיין (אפריל 1941–מאי 1942)
* בריגדיר קלוד מ' ולנטין (מאי 1942)
* מייג'ור גנרל הרולד רואודון בריג'ס (מאי 1942–יולי 1944)
* מייג'ור גנרל ג'פרי אוונס (יולי–ספטמבר 1944)
* בריגדיר רוברט מנזרג (ספטמבר 1944)
* מייג'ור גנרל קמרון ניקולסון (ספטמבר 1944)
* מייג'ור גנרל דרמוט וורן (ספטמבר 1944–פברואר 1945)
* בריגדיר ג'וזף א. סלומונס (פברואר 1945)
* מייג'ור גנרל רוברט מנזרג (פברואר–אוגוסט 1945)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הודו: צבא וביטחון
ההודיות ה-5
ההודיות ה-5
קטגוריה:הודו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחידות בצבא הודו הבריטית
תחנת רחוב ליברפול

תחנת רחוב ליברפול הידועה גם בשם לונדון רחוב ליברפול (באנגלית: London Liverpool Street) היא תחנת רכבת מרכזית ברחוב ליברפול שבצפון-מערב הסיטי של לונדון בלונדון. מתחם התחנה כולל תחנת רכבת, תחנת רכבת תחתית, תחנת רכבת עילית וחיבור לקרוסרייל, והוא מרכז תחבורה מרכזי בעיר לונדון, כאשר תחנת הרכבת היא השלישית בגודלה מבחינת תנועת נוסעים ב אחרי תחנת ווטרלו וויקטוריה (שניהם גם בלונדון) עם 65.9 מיליון נוסעים נכון ל-2020.

תחנת הרכבת משמשת תחנה סופית למספר קווי רכבת במזרחה של אנגליה, בהם "הקו המרכזי מזרח אנגליה" המגיע לניופורט וקיימברידג' (משם מתחבר לקו הפן שממשיך לכיוון איפסוויץ'), "הקו המזרחי הגדול" העובר לאורך החוף המזרחי ועובר דרך צ'למספורד, קולצ'סטר, איפסוויץ' ועד לנורוויץ', בנוסף למספר קווים אזוריים נוספים וקו אקספרס לנמל התעופה סטנסטד.

== היסטוריה ==
תחנת רחוב ליברפול הוקמה בשנת 1874 בתור התחנה הסופית החדשה של מסילת הרכבת המזרחית הגדולה (Great Eastern Railway, בר"ת GER) בלונדון. חברת הרכבת המזרחית הגדולה רצתה להקים תחנה במרכז העיר לונדון במקום תחנת בישופסגייט ששימשה אותה, בישופסגייט הייתה ממוקמת באזור מרוחק מהמרכז ובשכונה פחות מבוססת. רשויות העיר לונדון לא אישרו הקמה של תחנה חדשה במרכז העיר ובמקום נבחר רחוב ליברפול המרוחק מספר רחובות מהמרכז ההיסטורי.

== תחנת הרכבת ==
מזרח אנגליה]]
תחנת הרכבת כוללת 18 רציפים ומשרתת את כל אזור מזרח אנגליה.

== תחנת הרכבת התחתית ==
תחנת הרכבת התחתית רחוב ליברפול (באנגלית: Liverpool Street Underground Station) היא חלק ממתחם תחנת הרכבת, עם כ-67 מיליון נוסעים שנכנסו ויצאו מהתחנה ב-2019 היא נחשבת לתחנה השישית הכי עמוסה ברשת הרכבת התחתית של לונדון. התחנה משרתת קווי הרכבת התחתית קו סנטרל, האמרסמית' וסיטי, סירקל ומטרופוליטן ומשמשת תחנת החלפה בין הקווים השונים וחיבור לתחנת הרכבת, ומכך לנתיבי הרכבת לאזור מזרח אנגליה. התחנה כוללת ארבעה רציפים בשני מפלסים שונים והיא נמצאת באזור 1.

התחנה נפתחה לציבור בשנת 1875 בתור תחנה סופית חדשה של חברת מסילת הרכבת המטרופולין (כיום קו מטרופולין) בשם תחנת בישופסגייט, ב-1909 שונה שמה לתחנת הרכבת התחתית רחוב ליברפול. בשנת 1912 חברת מסילת הרכבת סנטרל לונדון (כיום קו סנטרל) חיברה אף היא את המסילה שלה לתחנה אשר שימשה תחנה סופית במזרח הקו שלה.

== תמונות ==
<gallery>
Liverpool Street – 20180308 152347 (40650187682).jpg|פנים אולם הנוסעים המרכזי של התחנה
Liverpool Street Underground concourse entr.JPG|הכניסה לתחנת הרכבת התחתית
Estació busos Liverpool st.jpg|מסוף האוטובוסים של התחנה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

רחוב ליברפול
רחוב ליברפול
קטגוריה:הסיטי של לונדון
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה II
קטגוריה:תחנות רכבת בניהול נטוורק רייל
טסלה מגה-פק

טסלה מגה-פק (באנגלית: Tesla Megapack) הוא מוצר אחסון אנרגיה המבוסס סוללות ליתיום-יון בקנה מידה גדול, המיוצר ומותקן על ידי טסלה.

המגה-פק הושק בשנת 2019, כאשר כל מגה-פק יכול לאחסן חשמל של עד 3 מגה-ואט שעה (MWh). מגה-פק תוכנן עם יכולת פריסה על ידי חברות אנרגיה, כך שניתן להשתמש במגה-פק לאחסון אנרגיה הנוצרת על ידי מקורות כוח מתחדשים לסירוגין, כגון שמש ורוח. האנרגיה המאוחסנת יכולה לשמש את הרשת כנדרש, למשל בתקופות של ביקוש שיא לחשמל.

בפברואר 2020 קיבלה חברת פסיפיק גז וחשמל אישור לפרוס 449 מגה-פק בתחנת הרכבת התחתית מוס לנדינג שבמחוז מונטריי, קליפורניה, כדי לספק 182.5 מגה-ואט הספק וקיבולת אחסון אנרגיה 730 מגה-ואט-שעה, אשר תהיה אחסון הסוללות הגדול ביותר בעולם (בפער משמעותי).<ref></ref>

== היסטוריה ==

== מפרט טכני ==
{| class="wikitable"
|+
!דגם
! טכנולוגיה
! קיבולת (MWh)
! כוח (MVA)
! ממיר מתח
! מידות (מטרים)
! משקל
|-
| מגאפאק
| ליתיום-יון
| עד 3
| עד 1.54<ref name=":0"></ref>
| דו כיווני, קיבולת של 1.5 מגה-ואט<ref name=":4"></ref>
| 7.14 X 1.6<ref name=":1"></ref> (אורך X רוחב)
| 23.1 טון<ref name=":2"></ref>
|}
מערכות מגה-פק מיוצרות במפעל גיגה נבדה. טסלה הצהירה כי היא משקיעה בהרחבת המפעל במטרה להגדיל את יעילות התפוקה של מגה-פק, מודל 3 ו-מודל Y.

מערכת הניהול התרמית של מגה-פק ממוקמת בחלק העליון של כל יחידה.<ref name=":8"></ref> היא משתמשת בנוזל קירור, העשוי מתערובת שוות חלקים של אתילן גליקול ומים, כדי לשמור על הסוללה בטמפרטורת הפעלה רצויה.

יש לבצע תחזוקה על כל מגה-פק פעם בחמש שנים, כדי לבצע פעילויות כמו החלפת המשאבה המפעילה את מערכת הניהול התרמית ומילוי נוזל הקירור. התחזוקה צפויה להימשך כשעה לכל מגה-פק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
מגה
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2019
קטגוריה:סוללות
משה גלילי

משה גלילי "קריבושה" קריבושיין היה איש בית"ר, שעסק בארגון עלייה בלתי לגאלית רוויזיונסטית מאירופה לפני קום מדינת ישראל. נאסר ברומא בעקבות פיצוץ השגרירות הבריטית. עבד במנהלת הצנע וב. בזמן מלחמת העצמאות של אלג'יריה הבריח יהודים לארץ ישראל.

== חייו ==
נולד בדנייפרופטרובסק שבאוקראינה אביו אלכסנדר קריבושיין נפטר כשהיה תינוק. האם ומשה התינוק ברחו מפוגרום אחד למשנהו עד שעלו לארץ ישראל. למד בגימנסיה הרצליה ולאחר מכן נסע ללמוד רפואה באיטליה. בקיץ 1936, באחד מביקוריו בפריז ביקר במחנה פליטים של יהודים שנסו מפני הנאצים והבין כי רק העפלה לארץ ישראל תפתור את בעיית היהודים ערב המלחמה. גלילי פנה למנהיגים יהודים תחת הסיסמה "אף על פי" וניסה לגייס תמיכה אצל ראשי "מכבי" בפריז והרוויזיוניסטים בווינה. במסגרת פועלו הרצה לפניהם על תוכניתו לרכז את הפליטים באחד מאיי יוון ומשם להעלותם באניות ארצה (מהלך שלא צלח). מפריז יצא ליוון לברר אפשרויות של רכישת אניות, ובדרכו חזרה התעכב בווינה. כאן התקשר עם ראשי התנועה הרוויזיוניסטית שעודדוהו ואף העמידו לרשותו את הכספים הדרושים למבצע, שנקרא על ידי גלילי עליית "אף על פי".

גלילי הבין כי עד שלא יוכיח כי ביכולתו לשגר ספינה לארץ ישראל לא יתייחסו אליו ברצינות. הוא אסף 16 בחורים ונסע לנמל פיראוס, שם קנה ספינה רעועה ושכר צוות תמורת הבטחה שבתום ההפלגה הם יקבלו את הספינה כתשלום עבור העבודה.

בראשית מארס 1937 יצאה הספינה לדרך. מפעם לפעם הפסיק מנועה לפעול והיא נעה בעזרת מפרשים. תוך ניצול החוק הבינלאומי המתיר לספינה במצוקה לשהות בנמל שלושה ימים, היא עגנה ליד שובר הגלים בחיפה. גלילי ירד לחוף ובעזרת אברהם וינשל דאג לכך שיונה-קופ תמיר, אחיינו של ז'בוטינסקי ומהנדס בחברת החשמל, יכבה את האור באזור הנמל, ובמסווה החשיכה הורדו המעפילים. אבא חושי, לימים ראש העיר, הזדמן למקום עם אנשי פלוגת "הפועל" ולא אהב את העובדה שהמעפילים לא עברו במכס. "בפעם הבאה שתביא כך יהודים, אמסור אותך למשטרה", איים על גלילי.

בדרכונו של משה לא צוין כי נכנס לארץ ישראל. בשל כך נסע למשמר הירדן, הבריח את הגבול לסוריה ועם אוטובוס ערבי חצה בחזרה דרך תחנת הגבול. עם שחר, כשראה את פלוגת בית"ר של ראש פינה יוצאת לעבודה בשדות הטבק, התפעם מהמראה והחליט לשנות את שמו לגלילי. הוא חזר לווינה והחל לשתף פעולה עם בית"ר, התנועה קיבלה עליה לגייס מעפילים ואילו גלילי התחייב לארגן את הספינות. ערי ז'בוטינסקי, נציב בית"ר בארץ ישראל, התרשם בפגישתו עמו מהמיזוג בין מדינאי ההולך בגדולות ל"תגרן בשוק של אתונה". גלילי סיפק את הסחורה: בטירת קוטינגברון שמחוץ לווינה הוא ארגן מעין מחנה קיץ לסטודנטים יהודים, הסיעם לנמל פיומה ומשם שוב בספינה רעועה לארץ ישראל. כשהוריד אותם בחוף טנטורה, אמר לו אחד המעפילים: "גלילי, אתה עוד תשמע ממני". זה היה שלמה בן-יוסף, עולה הגרדום הראשון.

גלילי הספיק להביא לחופי ארץ ישראל אונייה נוספת ואז אירע האנשלוס והנאצים נכנסו לווינה. ביוני 1938 התקרב גלילי לחופי הארץ עם "צי" של שלוש ספינות, שעל סיפונן 381 מעפילים. במהלך ההפלגה נשא לאשה את פאולה ראץ. אף שבלבו נטה לרוויזיוניסטים, מאס גלילי ההרפתקן והעצמאי בסיעתיות ובתככים ופרש ממבצע ההעפלה.

אחרי מלחמת העולם השנייה שוב נקרא גלילי לדגל, אך ביום שהופיע ברומא, באוקטובר 1946, פוצץ האצ"ל את השגרירות הבריטית בעיר והוא נאסר.

אחרי הקמת המדינה שירת במינהלת הצנע, עבד בסוכנות היהודית ובזמן מלחמת אלג'יריה נשלח להבריח משם יהודים לארץ ישראל. במיתון של 1966 פוטר, ומאז התמסר לציור.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בית"ר
קטגוריה:ציונות רוויזיוניסטית
קטגוריה:עליית אף על פי
הפארק הלאומי בוקורנין

הפארק הלאומי בוקורנין (בערבית: الحديقة الوطنية ببوقرنين) הוא פארק לאומי, המשתרע על שטח של 19.39 קילומטר רבוע בסמוך לעיר תוניס שבתוניסיה.

הפארק, המהווה יער גדול והררי לחופי מפרץ תוניס, הוא לא פארק טבעי אלא מלאכותי, קרי מעשה ידי אדם. הפארק נשטל בשנות ה-80 ונפתח רשמית כפארק לאומי ב-12 בפברואר 1987. הפארק ממוקם על רכס הררי קטן בצמוד לכפר חמאם-ליף ובמרחק של 18 ק"מ מתוניס, בירת המדינה. הוא מוגדר כפארק עירוני בנוסף להיותו לאומי, והבעלות עליו שייכת לעיריית תוניס. למעשה, הרכס הוא האחרון בשורה של רכסים המהווים את הקצה המזרחי של הרי האטלס. הגובה המרבי בפארק בוקורנין הוא 576 מטר, הנמצא בפסגת ההר בורג' קדריה.

ברחבי הפארק שוכנים מינים רבים של צמחים (על פי מנהלת הפארק למעלה מ-525), חלקם נדירים ביותר בתוניסיה, בהם רקפות, סחלביים וצבעוני ההרים. מבין 25 מיני היונקים הקיימים בפארק הנפוצים ביותר הם חזירי בר, תנים, חתולי בר ודורבנים. הפארק הוא גם ביתם של מספר רב של עופות דורסים ועופות נודדים המקננים באזור במהלך החורף, בעיקר על צוקי ההרים. בפארק ניתן למצוא גם כמה מיני זוחלים, כגון זיקית, צב היבשה ונחשים שונים.

האזור בו נמצא הפארק מכיל מספר אזכורים להיסטוריה העתיקה של המקום. למשל, בפארק נמצאו מאובנים רבים של יצורים ימיים המעידים על כך שלפני 150 מיליון שנה האזור כולו היה מתחת לים. גם הקרתגים והרומאים ששלטו באזור הותירו עקבות לנוכחותם באזור בצורת מקדשי אבן עתיקים ופסיפסים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="140">
קובץ:Lac de Tunis Sud 19.jpg|מבט על הרי הפארק ממפרץ תוניס.
קובץ:Parc national de Boukornine 48.JPG
קובץ:Parc national de Boukornine 58.JPG
קובץ:BOUKORNINE (4).JPG|שקיעה בפארק
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

ב
קטגוריה:תוניסיה: גאוגרפיה
זיכרון אהבה

זיכרון אהבה (באנגלית: Remembrance of Love) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי מ-1982, אשר צולם בישראל.

==עלילה==
ג'ו רבין, ניצול שואה אלמן המגיע לישראל על מנת להתאחד עם ניצולי שואה נוספים וכמו כן גם על מנת למצוא את חברתו לאה אשר לא ראה את אותה מאז המלחמה והייתה בהריון עם ילדו.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|+
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
|-
| קירק דאגלס || ג'ו רבין
|-
| || ג'ו רבין הצעיר
|-
| חנה עדן || לאה
|-
| עירית פרנק || לאה הצעירה
|-
| יהודה אפרוני ||
|-
| יורם גל ||
|-
|}
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על ניצולי השואה
קטגוריה:סרטים וסדרות טלוויזיה בין-לאומיים שצולמו בישראל
תהני, ואסיה!

תהני, ואסיה! (ברוסית: Гуля́й, Вася!) הוא סרט קומדיה רוסי בבימויו של רומן קרימוב. את התפקידים הראשיים גלימו יפים פטרונין וליובוב אקסיונובה. הסרט הוקרן בבכורה ב-14 בפברואר 2017 בבתי הקולנוע ברוסיה. ב-29 באוגוסט 2017 הסרט שודר בערוץ STS<ref>[http://tricolortvmag.ru/article/movies/komediya-gulya-vasya-na-sts/ Большая премьера: смотрите комедию «Гуляй, Вася!» на СТС] // Tricolor TV Magazine, 29 августа 2017</ref>. בפברואר 2021 ייצא לאקרנים ברוסיה סרט המשך בשם " תהני ואסיה! דייט בבאלי" (Гуляй, Вася! Свидание на Бали).

== עלילה ==
מיטיה מציע בטעות נישואין לנערה ואביה קובע מיד את תאריך החתונה. המצב מסתבך כאשר מיטיה עדיין לא התגרש מוואסיליסה ומטבע הדברים לא רוצה לספר על כך לכלה ולאביה. ואסיה מוכנה להתגרש רק לאחר שבעלה החוקי ימלא אחר מספר תנאים. כך, למשל, עליו להכיר בפניה את כלתו.

מיטיה מוצא נערה בשם נסטיה, המסכימה להופיע בפני ואסיה ככלתו. החבר של נסטיה, מקס, זועם לאחר שנודע לו על כך, אך גם מסכים להשתתף בהונאה תמורת תשלום משמעותי ממיטיה. האירועים מתגלגלים בצורה כזו שמיטיה ונסטיה מתאהבים זה בזה. ואסיה "נמשכת" לפאשה, חברו הנשוי של מיטיה, מחליטה לפתות אותו, ולאחר שהתגרשה ממיטיה מתחתנת איתו.

== שחקנים ודמויות ==

== הפקה ==
העלילה מבוססת על ניסיונו האישי של רומן קרימוב, שעבר הליך גירושין מכוער<ref>[http://ufa.mk.ru/articles/2017/02/15/roman-karimov-moy-zabavnyy-razvod-stal-syuzhetom-dlya-novogo-filma.html Роман Каримов: «Мой забавный развод стал сюжетом для нового фильма»] // Московский Комсомолец в Башкортостане, 15 февраля 2017</ref>. לדברי קרימוב, במהלך עריכת הסרט הוסרו רבות מהסצנות המצולמות, שהשפיעו לטובה על איכות היצירה<ref name="film.ru">[https://www.film.ru/articles/banya-vodka-mini-pigi-i-karp Рецензия на фильм Гуляй, Вася!] Film.ru, 03.02.2017</ref><ref>[https://www.kinoafisha.info/movies/8328882/ Гуляй, Вася!]</ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://ybw-group.ru/#section-full-project?url=%2Fproject%2Fgulyay-vasya עמוד הסרט], באתר חברת ההפקה Yellow, Black and White

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערוץ CTC: סרטים
קטגוריה:סרטי קומדיה רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי 2016
פריץ שטולטנברג

פריץ שטולטנברג (בגרמנית: Fritz Stoltenberg; 7 באפריל 1855 – 13 בנובמבר 1921) היה צייר נוף וים גרמני.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת 1855 כבן של קפטן ים בעיירה קיל בצפון גרמניה, בגיל 17 כבר הראה שטולטנברג את כישרונותיו האמנותיים באמצעות סקיצות של עיר הולדתו וסביבתה. הודות ללימודיו באקדמיות של ויימאר, מינכן וקאסל, הוא הפך לצייר מיומן וצייר נוף, והוסיפו לכך גם מסעותיו הנרחבים לאיטליה, אלג'יריה, צרפת, נורווגיה, בלגיה והולנד.

משנת 1882 בילה שטולטנברג את חודשי הקיץ באקנסונד על פיורד פלנסבורג, שם השתייך לקבוצת אמנים שהתמסרה לציור באוויר הפתוח. בקיץ 1884 נסע לסקיין (צפון יוטלנד) והצטרף לחוג ציירי סקיין שנוצר סביב פדר סוורין קרויה, מייקל אנגה ואוסקר ביורק.

בשנת 1889 התחתן עם אנה שרנברג, בת למשפחה אמידה בהמבורג, והתיישב בקיל. כעת, משוחרר מאילוצים כספיים, הצייר הצעיר יכול לעבוד ללא דאגות. הוא השתמש בנמל קיל, בתצפיות על העיר קיל, כפר הדייגים אלרבק, תעלת קייזר וילהלם או רשומי הפיורד כמוטיבים, אותם המיר לציורים, חיתוכי עץ, רישומים ואיורים.

עם גאורג בורמסטר (גר') יוליוס פירסט אחרים, הוא ייסד את קואופרטיב האמנות שלזוויג-הולשטיין בשנת 1894. בשנת 1896 פרסם את הספר על האזור - כרך בפורמט גדול שהכיל ייצוג מקיף של תרבות המדינה. שטולטנברג תרם איורים רבים לכרך המפואר.

בשנת 1900 העביר את ראשות הקואופרטיב לאמנות לגאורג בורמסטר, איתו ייסד את "בית הספר לציור וציור אקדמי" בקיל בשנת 1905.

בשנת 1914 עבר לשנברג (הולשטיין) שעל הים הבלטי, שם המשיך להתמסר לציור בחוץ.

לאחר מותו בשנת 1921, נקבר בבית העלמין באולסדורף.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="150px">
File:Kreuzerkorvette Carola 01.jpg
File:Kiel Hafeneinfahrt 01.jpg
File:Levensauer Hochbrücke 02.jpg
File:Kiel Howaldswerke 01.jpg
File:Marienkirche Hardersleben 01.jpg
File:Nord-Ostsee-Kanal Schleuse 01.jpg
File:Husum 01.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1921
לריסה ברנצביץ'

לריסה ברנצביץ (בפולנית: Larisa Barańcewicz; תאריכי לידה ופטירה אינם ידועים) הייתה קתולית מפולין, שהוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים במלחמת העולם השנייה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
עם פלישת הגרמנים לעיירה קאמין-קושירסקי בסוף יוני 1941 היו פוגרומים אנטישמיים נרחבים. יהודים רבים נספו; אחרים הושפלו, הוכו ונפצעו. כשנדמה היה כי כל התקווה אבדה, הופיעה אישה פולניה מקומית, לריסה ברנצביץ' ברובע היהודי הצפוף. היא העניקה את עזרתה ליעקב גולדשטיין, שהיה מכר ותיק שלה, למשפחתו ולשתי משפחות יהודיות אחרות. למרות הסכנה הרבה, לריסה הסתירה בביתה חמישה מבני משפחת גולדשטיין. בנוסף סייעה גם ליוסף ויסמן ושלושה מבני משפחתו; לאברהם לרמן ואשתו. בסך הכל הסתירה 11 נפשות. היא שמרה וסייעה להם כמיטב יכולתה עד נובמבר 1942, אז נערך מצוד, שאילץ את היהודים שהסתירה לעזוב את ביתה. הם מצאו מקלט בכפר סמוך, בביתו של חקלאי עני, שהיה חבר בקהילת הסובוטניקים. למרות הרצון הטוב לעזור, הוא לא הצליח לתמוך בקבוצה כה גדולה. בשל דאגתה ואהבתה לחבריה, ומבלי לקבל תמורה, לריסה שוב נחלצה לעזרתם, ועד השחרור בקיץ 1944, הביאה להם מזון ותרופות לבית האיכר אחת לשבועיים.<ref name=":0"></ref>

== לאחר המלחמה ==
עם סיום המלחמה נשארה לריסה לגור בפולין ורוב הניצולים עלו לישראל. בשנת 1965 הם הזמינו את לריסה לישראל ואירחו אותה בבתיהם.<ref name=":0" />

שמאי גולשטיין, אחד הניצולים, פנה במכתב ליד ושם בבקשה להכיר בה כחסידת אומות העולם. במכתבו כינה אותה "אישה אצילה".<ref>מכתב מאת שמאי גולדשטיין ליד ושם, תיק מספר M.31.2/122, ארכיון יד ושם</ref>

== הכרה והנצחה ==
ב-22 במרץ 1965 הכיר יד ושם בברנצביץ' לריסה כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים ביד ושם וניטע עץ לזכרה בגן חסידי אומות העולם.<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:נוצרים קתולים
הפארק הלאומי אל-פייג'ה

הפארק הלאומי אל-פייג'ה (בערבית: المحمية الوطنية بالفايجة) הוא פארק לאומי בתוניסיה, הממוקם במחוז ג'נדואובה, למעלה מ-200 ק"מ מערבית לבירה תוניס. הפארק נמצא בקצה הצפון-מערבי של תוניסיה, והוא הפארק המערבי במדינה. מקומו על רכס הררי של הרי האטלס תרם לעובדת היותו האזור הגשום ביותר בתוניסיה כולה. הפארק גובל בצידו המערבי באלג'יריה.

הפארק משתרע על שטח כולל של 2,632 דונם, בהם 417 דונם שהם שמורת טבע מוחלטת שבה גם כניסה לבני אדם היא אסורה לחלוטין, והיא מוקדשת למחייתם של האיילים הברבארים; עם זאת, מבקרים רבים מגיעים לצפות באיילים הענקיים מרחוק, בעיקר בחודשי אוגוסט עד ספטמבר אז מגיעה עונת הרבייה והזכרים נלחמים זה בזה עבור הנקבות.

ב-28 במאי 2008 ממשלת תוניסיה הציעה את הפארק למועמדות עבור תואר אתר מורשת עולמית של אונסקו; נכון להיום (ינואר 2021) הוא עודנו מוצב ברשימת ההמתנה.

== היסטוריה ==
ממצאים ארכאולוגים של אבני צור מגולפות ואובסידיאנים חתוכים מעידים על התיישבות אנושית פרה-היסטורית עוד לפני 10,000 שנה<ref name=":0"></ref>. עוד נמצאו ציורי קיר במערת ק'ף נגצ'ה, שמעיד אולי על מקום פולחן עתיק של ילידים ברברים. מבצרים עתיקים שנמצאו ברחבי הפארק מגלים התיישבות עתיקה באזור של ממלכות קדומות מלפני 2,000 שנה ויותר, בהם מבצרים המשויכים אל ממלכת נומידיה.

במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה בנו המורדים האלג'יראים מאהלים וביצורים בין עצי היער, והשתמשו באזור זה כמקלט סודי מפני הכוחות הצרפתים. הבונקר הידוע ביותר מתקופה זו הוא המקלט של קולונל הווארי בומדיין ששכן בין רכסי ההרים של האזור<ref name=":0" />.

== החי בפארק ==
בעלי החיים בפארק מגוונים מאוד, וקיימים בו למעלה מ-20 מינים של יונקים, 70 מינים של עופות ו-20 מינים של זוחלים. בין היונקים הנפוצים בפארק נמצאים אייל ברבארי, חזיר בר, זאב זהוב אפריקאי, שועל, גחן מצוי, סמור אירופי, קיפוד, חתול בר אפריקני, נמייה, ארנבת, דורבן, עטלף, חדף ויערון קטן. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו ניסיונות הנמשכים עד היום להחדרת אוכלוסיית סרוואלים אל שטח הפארק.

בעבר היו בפארק, כמו במקומות נוספים בהרי האטלס התוניסאים, גם יונקים גדולים כדוגמת אריה ברברי ונמר ברבארי. הכחדתם של יונקים אלו מיוחסת לקולוניאליזם הצרפתי, כאשר השלטונות הצרפתים צדו כמויות גדולות של יונקים מקומיים בארצות שאותם כבשו, ובהן גם תוניסיה, וגרמו להכחדה כמעט מוחלטת של מינים רבים.

== תארים ==
הפארק הוכרז כפארק לאומי בשנת 1990, הוכרז על ידי IUCN כגן לאומי ונכנס לרשימת ההמתנה של אונסק"ו בדרך לתואר אתר מורשת עולמית (כשהוא עונה על קריטריונים vii ,viii ו-x בקטגוריית טבע).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

א
קטגוריה:תוניסיה: גאוגרפיה
אוסקר ביורק

אוסקר גוסטף ביורק (שוודית: Oscar Gustaf Björck; 15 בינואר 1860 – 5 בדצמבר 1929) היה צייר שוודי ופרופסור באקדמיה השוודית המלכותית לאמנויות.

== ביוגרפיה ==
נולד בסטוקהולם. בין השנים 1877–1882, ביורק היה תלמידו של אדוורד פרסאס , שם הציורים שלו כללו את "שיבת הבן האובד" (1882) שזכה במדליית המלוכה. בשנת 1883 הוענקה לביורק מלגת נסיעות.

ביורק בילה את חורף 1883–1884 בפריז. בחורף שלאחר מכן הוא נסע למינכן שם צייר כמה פורטרטים, כולל ציור באורך מלא של אשתו. באביב 1885 עבר לוונציה ובסתיו לרומא שם צייר את הדיוקן הגדול "נפחים רומאים".

בשנת 1887 השלים מספר ציורים, כולל "האולם הוונציאני", ו"מיסת שבת בכנסיית סן מרקו".

בקיץ הוא שהה בסקיין שבדנמרק ב־1882, 1883 וב־1884. הוא מיד נקשר לקהילת האמנים שם. לא רק נוף סקיין משך אותו אלא באותה מידה גם החמימות והאירוח של האמנים עצמם.

ביורק בילה שם כמה קיצים, והשלים כמה מציוריו הטובים ביותר בהשפעת פדר סוורין קרוייה ותנועת הנטורליזם הצרפתי.

התיישב לבסוף בסטוקהולם בשנת 1888, שם התרכז בפורטרטים. אלה כוללים כמה של המלך אוסקר. בנוסף הוא השלים כמה נופים, כמה ציורי ז'אנר וציורים דקורטיביים שונים.

משנת 1889 הוא היה חבר באקדמיה ובצוות ההוראה שלה ובשנת 1898 הוא הפך לפרופסור. ביורק היה מנהל אמנותי בתערוכת סטוקהולם בשנת 1897, בתערוכה הבלטית בשנת 1914 ובתערוכה השוודית בלונדון בשנת 1924.

הדיוקנאות המוקדמים ביותר של ביורק הושפעו מגאורג פון רוזן ותמונותיו מסקיין שיקפו את השפעתם של אמנים דנים, ובמיוחד פדר סוורין קרויה. ברבים מיצירותיו האופייניות הוא תיאר את מעמד הביניים השוודי של תקופתו.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="90px">
קובץ:Björck Et Nødskud.jpg|סימן אזהרה
קובץ:Oscar Björck - Kvinnoporträtt.jpg|דיוקן אישה
קובץ:Oscar Björck - Parklandskap.jpg|נוף בפארק
קובץ:Bjørck Båden sættes i søen.jpg|מעלים סירה לחוף
קובץ:Bjorck-oscar-gustav-1860-1929-sydlandskt-hamnmotiv.jpg|נמל דרומי
קובץ:Oscar Björck - Boat at Skagen's South Beach - Google Art Project.jpg|סירה בחוף סקיין
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים שוודים
קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:נפטרים ב-1929
פמונד

מפת פמונד
פמונד (בנורווגית: Femund) הוא האגם השלישי בגודלו והאגם הטבעי השני בגודלו בנורווגיה. הוא ממוקם במחוזות ינלנה וטרנדלג שבנורווגיה. האגם מרוחק מהגבול של נורווגיה עם שוודיה בכ-13 קילומטרים.<ref name="snl"></ref>
שטחו של האגם הוא 203.52 קמ"ר ויש בו 6 קילומטרים מעוקבים של מים. עומקו המרבי של האגם הוא כ-130 מטר. גובה פני המים הם כ-662 מטר מעל פני הים.

== שם ==
שמו של האגם הוא הלחם של שתי מילים. פירושה של תחילית המילה (Fe או Fem) אינו ידוע ואילו חלקה השני (mund או und) הוא סיומת נפוצה בנורווגיה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.miljodirektoratet.no/globalassets/dokumenter/publikasjoner/brosjyrer/femundsmarka_np_e_nett-181011.pdf חוברת הפארק הלאומי משנת 2011] 
* [http://www.dirnat.no/content/500039961/Kart-og-verneforskrift מפת פמונד והפארק הלאומי פמונדסמרקה] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מזרח נורווגיה: ימות ואגמים
קטגוריה:טרנדלג: ימות ואגמים
מחנה הפליטים דיר אל-בלח

מחנה הפליטים דיר אל-בלח (בערבית: مخيّم دير البلح) הוא מחנה פליטים פלסטיני השוכן כקילומטר צפון-מערבית לעיר הפלסטינית דיר אל-בלח ולמעשה מהווה חלק מהעיר עצמה.

המחנה מורכב ממספר מבני בטון, כ-8 בתי ספר וכן שירותים עירוניים אחרים. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, במחנה היו כ-12,004 נפשות נכון לאמצע 2006. זהו מחנה הפליטים הקטן ביותר ברצועת עזה, בהיותו בנוי על שטח שמשתרע על כ-0.16 קמ"ר בלבד<ref name="UNRWA"></ref>.

התושבים המקוריים של המחנה, כמו רוב הפליטים הפלסטינים האחרים שיושבים ברצועת עזה, הגיעו מכפרים ועיירות בכל קצוות ארץ ישראל המנדטורית. בנוסף לכך רוב תושבי המחנה עבדו כפועלים בישראל לפני תחילת האינתיפאדה השנייה<ref name="Shahin"></ref>.

== היסטוריה ==
המחנה נבנה לאחר מלחמת העצמאות.

במקור אכלסו את המחנה כ-9,000 פליטים שישבו באוהלים ומבני בוץ. אותם אוהלים הוחלפו בבתים ממלט בשנות ה-60 של המאה ה-20.

בסוף 1998 הרסו רשויות מטעם הרשות הפלסטינית מספר מבנים מהמחנה וזאת על מנת להאריך את דרך החוף הראשית המחברת בין דיר אל-בלח לחופי ים התיכון. כמה מהמשפחות שפונו קיבלו פיצוי כספי זעום על מנת שיוכלו לבנות בתים חדשים מחוץ למחנה. עוד באותה שנה הקימה אונר"א באמצעות מימון כספי מיפן מערכת ביוב למחנה.

בפברואר 2002 נערכה פשיטה ישראלית על המחנה. כ-6 טנקים ישראלים נכנסו לחלקו המזרחי של המקום, ובזמן העימות נהרג שוטר פלסטיני תושב המקום, שאדי מוסטפא אל-חסנת. מלבד אל-חסנת נהרגו כשני שוטרים נוספים, גם הם מאש צה"ל<ref></ref>.

לצד אירועים שבהם צה"ל נכנס למחנה היו אירועים שבהם תושבי המחנה היו מעורבים בניסיונות פיגועים בהתנחלויות הישראליות בגוש קטיף הסמוכה למחנה. בנובמבר 2003 תושב המחנה מוחמד סולימאן ח'ליל סרסור חוסל על ידי כוחות הביטחון הישראליים לאחר שניסה לחדור להתנחלות הישראלית נצרים. שנה לאחר מכן, באוקטובר 2004, כשני צעירים מהמחנה, עלי ח'אלד אל-ג'ארו ואיאד פאיז יוסף אבו אל-עטא, חוסלו גם הם על ידי כוחות הביטחון הישראליים לאחר שניסו לתקוף את ההתנחלות כפר דרום.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפת דיר אל-בלח
דיר אל-בלח
ליליאן, דוכסית האלאנד

ליליאן, דוכסית האלאנד (Princess Lilian, Duchess of Halland; 30 באוגוסט 1915 - 10 במרץ 2013) הייתה דוגמנית ורעייתו של הנסיך השוודי ברטיל, דוכס האלאנד.

==ביוגרפיה==
ליליאן מאי דייוויס נולדה בסוונסי, הוריה נפרדו בשנות העשרים אך התגרשו ב-1939, היא עסקה בדוגמנות והופיעה במספר מגזיני אופנה וביניהם ווג.

ב-1940 נישאה לשחקן הסקוטי איוואן קרייג, זמן קצר לאחר נישואיהם התגייס קרייג לצבא הבריטי והלך לשרת באפריקה במהלך מלחמת העולם השנייה, בזמן היעדרו מהבית היא עבדה במפעל שייצר מכשירי רדיו עבור הצי המלכותי הבריטי וגם בית חולים. ב-1943 הכירה את הנסיך השוודי ברטיל במסיבת קוקטייל בלונדון ומיד לאחר מכן החל להתנהל ביניהם קשר, וזאת על אף שהייתה נשואה באותו זמן, לאחר שבעלה חזר מן המלחמה הוא הביע בפניה את רצונו להינשא לאישה אחרת והם התגרשו.

אחיו הגדול של ברטיל הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן היה השני בסדר הירושה לכתר השוודי אך ב-1947 הוא נהרג בתאונת מטוס, בנו של גוסטאב אדולף, קארל אדולף היה אז תינוק בן פחות משנה, בעקבות זאת היה נראה כי ברטיל משמש כיורש העצר ועומד לרשת את המלוכה, מסיבה זו ברטיל העדיף שלא להינשא לליליאן, וזאת על מנת שהוא לא יוצא מסדר הירושה בעקבות נישואים לפשוטת עם שלא מגיעה מרקע מלכותי. אך הם חיו יחדיו וב-1946 הנסיך קנה בית בפרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור שבצרפת וזה שימש כביתם האישי.

לבסוף ברטיל לא הגיע לכס המלוכה וב-1976 אחיינו קרל גוסטב הוכתר כמלך, ואף הוא כמלך נישא לפשוטת עם, דבר שהוביל נישואים של ברטיל וליליאן בטקס שנערך בארמון דרוטנינגהולם.

לאחר לכתו של ברטיל היא המשיכה לייצג את משפחת המלוכה באירועים רשמיים, ב-2000 היא פרסמה את הביוגרפיה של אודות חייה עם הנסיך.

היא זכתה למספר אותות עיטור מטעם שוודיה וכן גם ממספר מדינות שונות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוגמניות ולשיות
קטגוריה:דוגמנים בני מלוכה ואצולה
קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:מהגרים לשוודיה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1915
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1915
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2013
אגם סנוסה

אגם סנוסה הוא האגם השישי בגודלו בנורווגיה .<ref name="autogenerated6"></ref> האגם ממוקם בנפות סטיינקייר וסנאסה שבמחוז טרנדלג. כביש, שחוצה את שוודיה ונורווגיה עובר לאורך חופו הצפוני של האגם וקו נורדלנד, החוצה את המחוזות טרנדלג ונורדלנד עובר לאורך חופו הדרומי של האגם.

אורכו הממוצע של האגם הוא כ-40 קילומטרים אורך ורוחבו הממוצע הוא כ-3 קילומטרים. גובה פני האגם הם 24 מטרים מעל פני הים, והוא מגיעה לעומק מקסימלי של 186 מטרים. האגם נוצר על ידי שחיקה של קרחונים. במפה נראה שהאגם הוא הרחבה של פיורד טרונדהיים. האגם נשפך אל נהר בייאלווה, הנשפך אל פיורד טרונדהיים.<ref name="snl"></ref>

== קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

סנוסה
ראפולט

ראפולט (בהונגרית: Rápolt) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה גם בקוצ'ורד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 182 ובשנת 2020 רק 137 תושבים.

==יהודי ראפולט==
בראפולט חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובקצה בית העלמין הציבורי ניתן למצוא שתי מצבות של יהודי המקום. יהודים מהכפר נרצחו בשואה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|20
|
|-
|1880
|11
|312
|-
|1910
|2
|
|-
|1920
|6
|
|-
|1930
|9
|
|-
|1941
|5
|349
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
איציק אידלס

הרב יצחק (איציק) משה אידלס (ה'תשי"א – י"ט באב ה'תש"ף, 9 באוגוסט 2020) היה רב דתי לאומי וראש ישיבת הר שלום באשתמוע. מתלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק.

==ביוגרפיה==
נולד בכפר סבא בשנת תשי"א. למד במחזור הראשון של ישיבת ירושלים לצעירים, ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק, לאחר נישואיו התגורר בקריית ארבע והיה ממקימי ישיבת ניר.

בתש"מ, לקראת פינוי חבל ימית, עבר עם משפחתו ליישוב עצמונה. לאחר פינוי חבל ימית, עבר עם היישוב להקים את היישוב בני עצמון בגוש קטיף. בתקופת מגוריו בעצמונה שבגוש קטיף, שימש כר"מ במכינת עוצם, ולאחר מכן בישיבת אפיקי דעת. בהמשך עבר עם משפחתו (יחד עם עוד משפחות) ליישוב מורג, על מנת לחזק את היישוב שסבל ממציאות ביטחונית קשה.

לאחר פינוי היישוב מורג במסגרת תוכנית ההתנתקות, הוביל קבוצת משפחות ממורג במעבר ליישוב טנא עומרים שסבל מקשיי פיתוח, ושימש שם כרב קהילה.
בתקופה זו היה ר"מ ובהמשך ראש ישיבה בישיבת הר שלום שעברה מחומש למצפה אשתמוע.

בשנת ה'תש"ף חלה בסרטן, בי"ט באב נפטר ונקבר בהר הזיתים.

==משפחתו==
אידלס היה נשוי ללאה (אחותם של דן ועלי מרצבך), ולהם 10 ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=pZ2fm2V6chs&feature=emb_logo גוונים | הרב יצחק אידלס | ערוץ מאיר החדש]
* 
* [https://youtu.be/T4WvNuAtcgQ?t=320 הרב איציק אידלס - הספד על הרב דן מרצבך]
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_יצחק_אידלס/ כל הכתבות על הרב איציק אידלס], באתר ערוץ 7

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:גוש קטיף: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבות הסדר
קטגוריה:מתנחלים
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:משפחת מרצבך
קטגוריה:בני עצמון: אישים
קטגוריה:הר חברון: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
אגם פירס

אגם פירס (בנורווגית: Fyresvatn) הוא האגם החמישי בעומקו בנורווגיה, עומקו הוא 377 מטרים.<ref name=":0"></ref>

הוא ממוקם בנפת פירסדל, שבמחוז וסטפול וטלמרק בנורווגיה.<ref name=":0" /><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://mapcarta.com/18658168 אגם פירס] באתר [https://mapcarta.com/ mapcarta]

==הערות שוליים==

פירס
מחנה הפליטים ח'אן יונס

מחנה הפליטים ח'אן יונס (בערבית: مخيم خان يونس) הוא מחנה פליטים פלסטיני הנמצא מערבית לעיר ח'אן יונס וכ-2 קילומטרים מזרחית לחופי הים התיכון הדרומיים של רצועת עזה.

קיימת מחלוקת לגבי מספר הפליטים המתגוררים במחנה, אונר"א טוענת כי ב-2010 היו במחנה כ-72,000 פליטים פלסטיניים<ref name="UNRWA">[https://www.unrwa.org/where-we-work/gaza-strip/khan-younis-camp Khan Younis Refugee Camp Profile]. UNRWA. 2010.</ref> אך הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה טוענת כי כ-3 שנים לפני כן היא רשמה אוכולסייה של כ-37,705 פליטים בלבד.<ref>[https://web.archive.org/web/20101114002607/http://www.pcbs.gov.ps/Portals/_pcbs/census2007/ind_loca_09.pdf 2007 PCBS Census]. Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). 2009. p. 63.</ref> נכון ל-2017, אוכלוסייתם מונה כ-41,182 פליטים. 

== היסטוריה ==
מסיומה של מלחמת העצמאות הייתה העיר ח'אן יונס תחת שליטה מצרית עד שנת 1956. בזמן הכיבוש המצרי ברצועת עזה הקימו הרשויות המצריות מחנה פליטים ממערב ליישוב והושיבו את רוב הפליטים שם.

בנובמבר 1956 נכבש המחנה ויחד איתו גם העיר ח'אן יונס עצמה על ידי צה"ל כחלק ממלחמת סיני. במהלך הקרבות באזור התרחשו אירועי ח'אן יונס בו לפי דו"ח של אונר"א נהרגו כ-275 פלסטינים, מהם כ-140 פליטים מהמחנה.

בתחילת שנות ה-2000 החלה סוכנות הסיוע הפלסטיני, אונר"א לשקם את המחנה לאחר שניזוק מספר פעמים מתקיפות ישראליות כחלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני. עם זאת במהרה פורסם בתקשורת כי העבודות להקמת המחנה הופסקו לאור הסגר שהטילה ישראל על רצועת עזה, לאחר שארגון החמאס השתלט על השטח עם ניצחונו בעימות עם פת"ח שהתרחש ברצועה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפת ח'אן יונס
ח'אן יונס
מפרץ באיה בלנקה

מפרץ באיה בלנקה (בספרדית: Bahía Blanca) הוא מפרץ בפרוביניציית בואנוס איירס שבארגנטינה, בין אזור הפמפס ולבין אזור פטגוניה. פירוש השם "באיה בלנקה" בספרדית הוא "מפרץ לבן", ושמו ניתן לו בגלל המלח המכסה את הקרקע שמסביב לחופי המפרץ. לחופי המפרץ שוכנת עיר בעלת שם זהה, באיה בלנקה.

המפרץ שוכן בים ארגנטינה, בסמוך לאוקיינוס האטלנטי, ולתוכו נשפכים נחל נפוסטה ונהר סאוסה צ'יקו . מלבד באיה בלנקה, שוכנות לחופי המפרץ גם הערים פונטה אלטה , חנרל דניאל סרי ואינחניירו וייט .

השם "באיה בלנקה" ניתן למקום על ידי פרדיננד מגלן, שביקר במקום בשנת 1520 במהלך מסע בשליחותו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (שהיה גם מלך ספרד בשם קרלוס הראשון). במקום גם שוכן בסיס של הצי הארגנטינאי בשם פוארטו בלגראנו.

==ראו גם==

*באיה בלנקה

באיה בלנקה
פטמה בואושח'

פטמה בואושח (בערבית: فاطمة بوساحة; 22 בינואר 1942 – 27 באוקטובר 2015) הייתה זמרת ונגנית מזוד תוניסאית.

== ביוגרפיה ==
קברה של פטמה בואושח' בבית העלמין בג'לז
פטמה בואושח' ביצעה מספר שירים כמו "Ya ami echiffour" (היי דודי הנהג) ו-Ya" karhebt Kamel" (היי המכונית של קאמל). היא נודעה בזכות השיר "Achchibani wassa (Laisse passer le Vieuxard)" אשר יצא לאור בשנת 1999. השיר האחרון שלה, "Trabek ghali ya Touness", (אבקך יקר, תוניס) הוא משנת 2012. בשלב מסוים נאסר לשדר להופיע בטלוויזיה התוניסאית כמו גם אמני מזוד אחרים. <ref></ref> בואושח' נפטרה ביום שלישי ב-27 באוקטובר 2015 בביתה. <ref></ref>

בסוף חייה, חולה בסרטן, היא מצאה עצמה לבדה מול מאבקה, והובילה את משרד התרבות לקחת על עצמו את הטיפול במסגרת תוכנית הסיוע שלה לאמנים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1942
קטגוריה:נפטרים ב-2015
What If (שיר של ג'ייסון דירולו)

"What If" (בעברית: "מה אם") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי, ג'ייסון דירולו, מתוך אלבום הבכורה שלו, Jason Derulo. השיר יצא לאור ב-26 ביולי 2010 על ידי חברות התקליטים בלוגה הייטסט, אסילום וורנר. השיר נכתב על ידי דירולו וג'יי. אר. רותם והופק על ידי רותם גם כן. הסינגל הגיע למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי.

== וידאו קליפ ==
הקליפ יצא לאור ב-12 ביולי 2010, בשידור חי בתוכנית הטלוויזיה, "The Official UK Top 40". הקליפ בוים על ידי איתן לדר.<ref>[http://blog.thenext2shine.com/2010/music-video-jason-derulo-what-if "Music Video: Jason Derulo – What If"] . TheNext2Shine. Retrieved 2010-07-12.</ref> בקליפ, ניתן לראות את דירולו ובת זוגו, השחקנית לאורה אלכסנדרה גראו, עוברים לגור יחד. דירולו מתכנן להציע נישואין לחברתו באותו לילה. מאוחר יותר באותו הערב, חברתו של דירולו עוזבת לביולי לילי. במהלך הנסיעה, גראו התנגשה במכונית שמלפנים. דירולו, שהיה אז בביתו, שמע את ההתנגשות ורץ להציל את חברתו שלכודה במכונית. כאשר דירולו מגיע אל זירת התאונה, הסרטון קופא והזמן חוזר לאחור. הפעם, דירולו רואה את הפעם הראשונה בה השניים נפגשו. על מנת להציל את חייה של גראו בהווה, דירולו חולף על פניה של גראו ולא ניגש לדבר איתה. לאחר מכן, הקליפ חוזר להווה, וגראו ניצלת.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2010
קטגוריה:סינגלים מ-2010
קטגוריה:שירי ג'ייסון דירולו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'יי. אר. רותם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'יי. אר. רותם
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
התוכנית התוניסאית התשיעית

יחסי מסחר החוץ של תוניסיה בשנת 2006 (כתוצאה מהמדיניות)
התוכנית התוניסאית התשיעית הייתה מדיניות כלכלית שהופעלה על ידי ממשלת תוניסיה בין השנים 1996–2001 ומטרתה הייתה להגביל את יחסי סחר החוץ עם מדינות ערב והרחבת יחסים אלו עם מעצמות אירופאיות.

לשם יישום המדיניות נשיא תוניסיה, זין אל-עאבדין בן עלי, הקים את המשרד לשיתוף פעולה והשקעות בינלאומי ביוני 1992, ומינה את מוחמד גנוצ'י לשר בתפקיד זה. הממשלה החלה במשא ומתן עם בלגיה על מנת להגיע להסכם סחר חופשי בין המדינות, דבר שהושג רק שלוש שנים מאוחר יותר בשנת 1995. כחלק מהמדיניות החדשה, תוניסיה החלה להשתמש בשדה הגז הטבעי מיסקר שבין חופיה שלה לבין חופיה של איטליה, תוך הסכם שיתוף פעולה בין תוניסיה לאיטליה, צרפת ובריטניה. בשנת 1996, עם תאריך יישום התוכנית, 73% מסחר החוץ התוניסאי עבר להתקיים עם מדינות אירופה ורק 27% נותר בינה לבין מדינות צפון אפריקה. התוכנית הייתה למעשה חלק ממספר תוכניות שנועדו לקרב את תוניסיה אל המערב בזמן שלטונו של בן עלי.

התוצאות של המהלך היו חיוביות בראי הטווח הקצר: בשנת 1999, שלוש שנים לאחר החלת המדיניות על המשק, ירדה האינפלציה ב-2.7%. גם אחוז האבטלה הלך והתגמד: בשנת 1987, כאשר בן עלי תפס את השלטון בהפיכה צבאית, שיעור האבטלה עמד על 12%. עם זאת, מרגע החלת התוכנית הוא צנח ובשנת 2001 התקצץ במחצית. למהלך היו גם השפעות חברתיות. יותר הורים נהנו מרווחה גבוהה ועל כן אחוזי ההרשמה לבתי הספר צמחה ב-9%, מ-90% בשנת 1988 ל-99% מהאוכלוסייה בשנת 2001. גם תוחלת החיים גדלה משישים ושבע שנים בשנת 1988 לשבעים ושלוש שנים בשנת 2000. עם זאת, המהלך לא הוביל את תוניסיה לצאת מהחור החיצוני שפקד אותה. בשנת 1999 הייתה תוניסיה חייבת 11 מיליארד דולר לבנק המרכזי האירופי, זאת על אף שהוציאה בין 45% ל -50% מהתמ"ג ו-20% מרווחי הייצוא על תשלום חובות בלבד.

לבסוף הוחלט להפסיק עם מדיניות זו עקב לחצים ציבוריים על גדילת החוב וחידוש יחסים עם מדינות המזרח התיכון וצפון אפריקה.

== ראו גם ==
* כלכלת תוניסיה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוניסיה: כלכלה
פראגן

פראגן (בנורווגית: Feragen) הוא אגם בנפה ררוס שבמחוז טרנדלג בנורווגיה.

שטחו של האגם הוא 15.78 קילומטרים, והוא ממוקם במרחק של כ-25 קילומטרים ממזרח לנפה ררוס. האגם נשפך אל האגם הושן ונהר האלאווה. ישנה תעלה המחברת בין פראגן לפמונדן.<ref name="snl"></ref>

הכפר פראגן הוא כפר קטן מאוד הממוקם בקצה הצפוני של האגם, כ-11 קילומטרים דרומית לבירקן.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טרנדלג: ימות ואגמים
הושן

הושן (בנורווגית: Håsjøen) הוא אגם בנפה ררוס שבמחוז טרנדלג בנורווגיה. האגם ממוקם בין האגמים פראגן ו- Rambergssjøen לאורך נהר האלאווה.

שטחו של האגם הוא 2.61 קילומטרים רבועים והוא ממוקם במרחק של כ-20 קילומטר דרום-מזרחית לררוס. <ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טרנדלג: ימות ואגמים
ריאסטן

ריאסטן (בנורווגית: Riasten) הוא אגם בנפה הולטילן שבמחוז טרנדלג בנורווגיה.

שטחו של האגם הוא 5.14 קמ"ר והוא ממוקם סמוך לגבול המוניציפלי של הנפות טיידל וררוס, לאורך 25 קילומטרים ממזרח לכפר רנביאגדה. האגם שוכן כ-15 קילומטרים ממערב לגבול עם שוודיה.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טרנדלג: ימות ואגמים
הפארק הלאומי שעאנבי

הפארק הלאומי שעאנבי (בערבית: الحديقة الوطنية بالشعانبي; קרוי גם לפעמים הפארק הלאומי הר שעאנבי או הפארק הלאומי ג'בל שעאנבי) הוא פארק לאומי במחוז קסרין בתוניסיה. הוא מגן על החי והצומח שמסביב להר שעאנבי, פסגת ההר הגבוהה ביותר (1,544 מטרים מעל פני הים) בתוניסיה.

הפארק הוא חלק ממקשת היער מונט דה טבסה המשתרעת על האזור מקסרין לגבול אלג'יריה.<ref name="UNESCO">[http://www.unesco.org/mabdb/br/brdir/directory/biores.asp?mode=gen&code=TUN+02 Djebel Chambi Biosphere Reserve Information], UNESCO MAP Biosphere Reserves Directory</ref> בפארקים אין נהרות או נחלים, אבל הוא אחד המקלטים האחרונים המגנים מפני הכחדת צבי הקיווייה וביתם של עבדקן הרעמה. הפארק הוא גם אתר של צמחים בולטים (אלון גלעין, אורן ירושלים, וסטיפה טנקסימה) ועופות (בין היתר צלוב-מקור, רחם, עיט ניצי ובז נודד).

בשנת 1977 הוגדר הפארק וסביבתו כשמורת ביוספרה של אונסק"ו. האתר הוכרז כפארק לאומי בשנת 1980.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוניסיה: גאוגרפיה
קטגוריה:תוניסיה: שמורות ביוספריות
קטגוריה:תוניסיה: פארקים לאומיים
אגם ריאן

ריאן (בנורווגית: Rien) הוא אגם בנפה ררוס שבמחוז טרנדלג בנורווגיה.

שטחו של האגם הוא 14.87 קמ"ר והוא ממוקם בסמוך לנהר גלומה, כ-10 קילומטרים ממזרח לגבול עם שוודיה. מימיו של האגם זורמים דרך נהר גלומה ופונים מעט דרומה, אל האגם אהושונד.

הכפר בריקן נמצא 6 קילומטרים מדרום לאגם והנפה ררוס שוכנת כ-40 קילומטרים מדרום-מערב.<ref name="snl"></ref>

== הערות שוליים ==

ריאן
רוזטה (סרט)

רוזטה (בצרפתית: Rosetta) הוא סרט בלגי-צרפתי משנת 1999 שנכתב ובוים על ידי האחים דארדן. הסרט מגולל את סיפורה הסיזיפי והמדכא של נערה בשם רוזטה (אמילי דקן) שחלומה הגדול הוא להשיג עבודה. היא מתגוררת בפארק קרוואנים עם אמה האלכוהוליסטית. בניסיון לשרוד ולהימלט ממצבה, היא עושה ניסיונות רבים להשיג עבודה, שיאפשרו לה להתרחק מהקראוון ומאמה הלא מתפקדת ולקיים חיים יציבים.

בניגוד לדעה הרווחת, הסרט לא היווה השראה לחקיקת החוק הבלגי שכונה בעקבותיו "חוק רוזטה", האוסר על מעסיקים לשלם לעובדי בני נוער פחות משכר המינימום ורפורמות אחרות של נוער עובד. בראיון להגרדיאן עם האחים הסביר ז'אן פייר דארדן את התפיסה המוטעית; "לא, החוק הזה כבר היה קיים [...] האמת תמיד פחות מעניינת מהסיפור."<ref name="truegrit"></ref>

הסרט זכה בפרסים רבים, כולל פרס דקל הזהב ופרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן שהתקיים בשנת 1999, ולשבחי הביקורת.<ref name="metacritic"></ref>

== שחקנים ==
* אמילי דקן – רוזטה
* פבריציו רונגיונה – ריקט
* אן ירנו – אמה של רוזה
* אוליבייה גורמה – הבוס
* ברנרד מארבאיקס – מנהל אזור הקמפינג
* תומאס גולאס – חבר של האם

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.criterion.com/films/28056-rosetta?q=autocomplete רוזטה], באוסף קריטון
* [http://artsandfaith.com/t100/2005/entry.php?film=256 רוזטה] , [https://web.archive.org/web/20060720142105/http://artsandfaith.com/top100/ באמנויות ואמונה 100 רשימת הסרטים המשמעותיים מבחינה רוחנית]
;ביקורות
* [https://www.criterion.com/current/posts/2415-rosetta-radical-economy רוזטה: כלכלה רדיקלית]. חיבור מאת קנט ג'ונס באוסף קריטון 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס דקל הזהב
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים בלגיים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1999
אהושונד

אהושונד (בנורווגית: Aursund) הוא אגם בנפה ררוס במחוז טרנדלג שבנורווגיה. הכפר בריקן שוכן לאורך חופו המזרחי והכפר גלאמוס שוכן לאורך חופו המערבי.

יש מספרא גמים הזורמים לאגם, ביניהם ריאן, ריאסטן ובולגן.

הזרימה מוסדרת על ידי אנרגיה מימית דרכה עוברים מים לנהר גלומה.

אורכו של האגם הוא כ-22 קילומטרים ורוחבו כ-5 קילומטרים. עומקו המקסימלי של האגם הוא 52 מטרים.

מקור מימיו של האגם נמצא ליד אורסונדן סמוך לתחילת עמק גלומדל. תושבי המקום טוענים כי מקור מימיו של נהר גלומה הוא מוסטונינה, אגם זעיר המרוחק כ-30 קילומטרים צפונית לאורסונדן.<ref name="snl"></ref>

== קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טרנדלג: ימות ואגמים
דורו תוניסאי

הדורו התוניסאי הוא כינוי של מטבע כסף קטן, אשר מהווה חלק מהכסף התוניסאי.<ref></ref> ערך המטבע הוא חמש מילימיות או 0.005 של דינר תוניסאי, והוא המטבע הקטן ביותר המוטבע כיום (מטבעות קטנים יותר של 1 ו-2 מילימיות אינם מונפקים עוד). מטבעות אלו צבועים בצבע כסף, ובצידן האחורי מופיעה חריטה של עץ.
==הערות שוליים==

קטגוריה:תוניסיה: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אפריקה
אגם רוגן

אגם רוֹגֶּן (בנורווגית ובשוודית: Rogen, בסאמי דרומית: Rovje) הוא אגם הממוקם בגבול של שוודיה ונורווגיה.

האגם ממוקם ליד קומין הריידלן בימטלנד, מחוז בשוודיה, וחלק קטן ממנו חוצה את הגבול הנורווגי בררוס (במחוז טרנדלג) ואנגרדל (במחוז ינלנה).

שטחו של האגם הוא 35.12 קמ"ר.

בצד השוודי של הגבול, נמצאת סביב האגם שמורת טבע רוגן.

האגמים נדרה רוסט ופמונד שוכנים ממערב לאגם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של נורווגיה
קטגוריה:שוודיה: ימות ואגמים
רוגן
רוגן
אגם בנדק

אגם בנדק (בנורווגית: Bandak) הוא אגם בנפות קוויטסד וטוקה במחוז וסטפול וטלמרק שבנורווגיה. נהר טוקה זורם לאגם, והאגם נשפך אל נהר סטראומני.<ref name="snl"></ref> עומקו הממוצע של האגם הוא 121 מטר וגובה פני האגם הוא 50 מטר מתחת לפני הים.

תחנת הכוח ההידרואלקטרית של טוקה מנצלת את עומד הידראולי מאגם וינג'ה לאגם בנדק של כ-394 מטר לייצור חשמל. זוהי אחת מתחנות הכוח הגדולות בצפון אירופה עם ייצור של כ-440,000 קילוואט.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20050913161250/http://www.telelaget.com/Telemark%20HTML/tokke2.html סקירה כללית של עיריית טוקה בה נמצא בנדק חלקית].

== הערות שוליים ==

בנדק
הילד (סרט, 2005)

הילד (בצרפתית: L'Enfant) הוא סרט בלגי משנת 2005 של האחים דארדן, בכיכובם של ז'רמי רנייה ודבורה פרנסואה. 

הסרט זכה לשבחי המבקרים ובפרסים רבים, בהם בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 2005. בשנת 2017 נבחר הסרט על ידי הניו יורק טיימס כ"סרט הטוב ביותר של המאה ה-21 עד כה".<ref></ref>

== תקציר ==
ברונו, 20, וסוניה, 18, הם זוג צעיר, השורד בקושי מקצבת הרווחה של סוניה ומפשעים הקטנים של ברונו. כדי להרוויח כסף מהיר, בזמן שסוניה נעדרת, ברונו מוכר את תינוקם לאימוץ בשוק השחור.

== שחקנים ==

* ז'רמי רנייה בתפקיד ברונו
* דבורה פרנסואה בתפקיד סוניה
* ז'רמי סגרד בתפקיד סטיב
* פבריציו רונגיונה
* אוליבייה גורמה

== קישורים חיצוניים ==
* 

;ביקורות
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:זוכי פרס דקל הזהב
קטגוריה:סרטים בלגיים
קטגוריה:סרטי 2005
הפארק הלאומי בו-הדמה

הפארק הלאומי בו-הדמה (בערבית: الحديقة الوطنية جبل بوهدمة) הוא פארק הממוקם במחוז גפסה ובמחוז סידי בוזיד בתוניסיה. הפארק הוקם ב-18 בדצמבר 1980, והוגדר על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית מאז 28 במאי 2008.<ref>[https://whc.unesco.org/en/tentativelists/5384/ Bou-Hedma National Park in UNESCO]</ref>

הפארק הלאומי חשוב בעיקר בשל החי והצומח שלו. מינים שנמצאים בסכנת הכחדה שמצאו במקום מקלט הם אנטילופת אדקס (Addax nasomaculatus), יען דרום אפריקנית וצבי יחמורי.

בו-הדמה נחשב לאתר ארכאולוגי חשוב בשל שרידים של יישובים רומיים עתיקים שהיו במקום, כגון שרידי כפרים רומאיים, הגשר הרומי של ואדי בוטיסטה, הבריכות הרומיות העתיקות, ושאר האמה הרומית.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוניסיה: שמורות ביוספריות
קטגוריה:תוניסיה: פארקים לאומיים
פיקוד מערכות החלל

פיקוד מערכות החלל (באנגלית: Space Systems Command, בראשי תיבות: SSC) הוא פיקוד עתידי של כוח החלל של ארצות הברית, שנועד להיות אחראי לפיתוח, רכישה והפעלת יכולות החלל הצבאיות, כמו גם על השיגור ותחזוקה של מערכות חלל. פיקוד מערכות החלל נועד גם להפעיל פיקוח על כלל פעילויות המדע והטכנולוגיה של כוח החלל.

== היסטוריה ==
הפיקוד הוכרז כחלק מהמבנה של כוח החלל האמריקני ב-30 ביוני 2020, פיקוד מערכות החלל נועד לרכז את המחקר הצבאי, פיתוח, רכישות והשקת פעילויות בפקודה אחת. הפיקוד מיועד להביא תחתיו גם פעילויות של רכש ציוד חלל בצבא ובצי.

הרעיון זכה לשבחים רבים על ידי קציני חלל צבאיים בדימוס, כמו גם אנשי תעשיית החלל האמריקאית.

לוטננט גנרל ג'ון תומפסון, מפקד מרכז מערכות החלל והטילים, מתוכנן להתמנות למפקד הפיקוד.

== מבנה עתידי ==
פיקוד מערכות החלל נועד לאחד את כל האלמנטים של מחקר, פיתוח ורכישה בחלל, כאשר מרכז מערכות החלל והטילים הוא הליבה.

ארגונים המיועדים לפעול תחתיו:
* מרכז מערכות חלל וטילים
* משרד תקשורת לוויין מסחרי, (בסיס: וושינגטון די. סי.)
* מנהלת מעבדת מחר של כלי רכב בחלל, בחיל האוויר
* הסוכנות לפיתוח חלל
* משרד יכולות מהירות בחלל
* כנף החלל ה-30
* כנף החלל ה-45

דיונים מתנהלים על העברת אלמנטים לרכישת חלל בצבא ובצי, כולל רכיבי רכישת החלל של פיקוד החלל והגנה מפני טילים ומשרד התקשורת הלווינית של חיל הים לידי SSC. עם זאת, "[זה] נותר לטווח ארוך... מכיוון שאף אחד מהשירותים לא סימן שהוא מוכן למסור נכסים כלשהם."

== ראו גם ==
* כוח החלל של ארצות הברית (USSF)
* פיקוד מבצעי החלל (SpOC)
* פיקוד הכשרה ומוכנות לחלל (STARCOM)

==קישורים חיצוניים==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית
קטגוריה:גופי לוחמת חלל
קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
אגם סלבו

Selbusjøen (אגם סלבו)
אגם סלבו (בנורווגית: Selbusjø או Selbusjøen) הוא האגם ה-17 בגודלו בנורווגיה.

הוא ממוקם במחוז טרנדלג, בעיקר בנפת סלבו, אולם הקצה המערבי שלו נמצא בנפה הסמוכה טרונדהיים.

אורכו של האגם הוא 58.26 קמ"ר, והוא האגם הגדול ביותר בחלקו הדרומי של מחוז טרנדלג. הוא מהווה מקור המיים לנהר נידלבה.

עומקו המקסימלי של האגם הוא 206 מטרים מתחת פני הים.

הכפרים סלבאסטרנד, פוסאן, טומרה, טרואה, אינבייגדה, מבונדן ויקוורווט, וסג'ובדה נמצאים סביב האגם.<ref name="snl"></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

סלבו
שלושת הצבעים: אדום

שלושת הצבעים: אדום (בצרפתית: Trois couleurs: Rouge) הוא סרט רומנטי מ-1994, בבימויו של הבמאי הפולני קשישטוף קישלובסקי. זהו הסרט השלישי ב.

הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר כולל פרס הבימוי.

== עלילת הסרט ==
ולנטיין דוסו היא סטודנטית באוניברסיטת ז'נבה העובדת כדוגמנית. בנוסף היא גם לומדת בלט. היא מתקשרת לחברה הקנאי בלונדון ומתכננת להיפגש עימו. במסגרת הדוגמנות היא מצטלמת עבור פרסומת למסטיק. בזמן שהיא נוסעת לביתה השכן שלה מפיל את ספר הלימוד שלו, בעקבות זאת דעתה מוסחת והיא דורסת כלבה מסוג רועה בלגי. היא עוקבת אחר הבעלים של הכלבה, ג'וזף קרן, שופט לשעבר שיצא לגמלאות. היא לוקחת אותה לוטרינר, שם היא מגלה שהיא בהריון. מאוחר יותר מועבר לדירתה כסף על ידי שולח אנונימי.

ביום שלאחר מכן הכלבה מובילה אותה חזרה לבית של קרן. כשהם נפגשים הוא אומר לה שעליה להחזיק את הכלבה אצלה והוא מאשר שהוא זה ששלח את הכסף על מנת לממן את הוצאות הטיפול בכלבה. לאחר ששילמה את הטיפול הווטרינרי היא מחזירה לו את הכסף שנותר. ולנטיין שומעת שקרן מצוטט לשיחת טלפון רומנטית של שכן שלו המדבר ביחד עם מאהב. היא מנסה להעביר את דעתה אודות כיבוד הפרטיות של השכן. הוא מציב בפניה את האתגר של חשיפת הפעולה של האזנת הסתר בפני השכן, היא באה לעשות זאת ולספר לשכן על כך אך נחרדת לראות את בתו של השכן מאזינה לאותה שיחה. כשהיא חוזרת קרן אומר לה שבין אם היא תספר ובין אם לא וגם בין אם הוא ירגל ובין אם לא בכל מקרה חייהם של אנשים אחרים לא ישתנו, במהלך שיחתם היא מספרת לו שאחיה נולד מאב ביולוגי אחר והוא אחיה למחצה.

בסוף הסרט ולנטיין ושכנה אוגוסט עולים ביחד על מעבורת לאנגליה. השופט קרן הולך לבחור גור כלבים אשר ייתן לוולנטיין כשתחזור, באותו זמן הוא שומע בחדשות על אסון בו סופה התחוללה בתעלת למאנש בה המעבורת שקעה והיו עליה שבעה ניצולים וביניהם ולנטיין. הסרט מסתיים בשכפול פרסום הדוגמנות בו הופיעה ולנטיין עם אותה תנוחה מקורית אך הפעם עם רגש אמיתי.

== ראו גם ==

* שלושת הצבעים: כחול
* שלושת הצבעים: לבן

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים פולניים
קטגוריה:סרטים על דוגמנות
קטגוריה:קשישטוף קישלובסקי
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
אוכף קוסטנץ

מפת האי סמית'. אוכף קוסטנץ מצוי בשמאל {{ש}}הרביע הראשון מימין, בשורה העליונה של רביעי המפה
אוכף קוסטנץ (באנגלית: Kostenets Saddle; בבולגרית: Костенечка седловина) הוא אוכף ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.

גובהו של האוכף 1,520 מטרים מעל פני הים.

האוכף מחבר בין הר פסגה שמצפון לאוכף, לבין השלוחה המזרחית של פסגת דרינוב, שמדרום לאוכף.

האוכף מתנשא מעל קרחון וטרינו שממערב לו.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הפסגה ===

האוכף מופה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009, ובשנת 2010.

=== מקור השם ===

האוכף נקרא על שם העיירה קוסטנץ שבדרום-מערב בולגריה.

== לקריאה נוספת ==


* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

מבט על חופו הדרומי של האי סמית', מ[[מצר אוסמר]]

== קישורים חיצוניים ==

* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=136844 אוכף קוסטנץ] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=18511&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR אוכף קוסטנץ] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://copernix.io/#?where=-62.46861100000001,-62.946944,14&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור האוכף, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix
* [https://www.timeanddate.com/astronomy/@8521220 נתוני זריחת/שקיעת שמש/ירח עדכניים באוכף קוסטנץ]
* [https://www.timeanddate.com/weather/@8521220 מזג אוויר נוכחי מעודכן באוכף קוסטנץ]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@8521220/ext תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור אוכף קוסטנץ]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@8521220/historic נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור אוכף קוסטנץ]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@8521220/climate סטטיסטיקות מזג אוויר עבור אוכף קוסטנץ]

== הערות שוליים ==

קוסטנץ
קוסטנץ