OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חנתילי השני

חַֿנְתִילִי או חַֿנְתִילִיש<ref>שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא , או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו .</ref> השני היה ככל הנראה בנו של אלוומנה ומלך החתים בתקופת הממלכה החתית התיכונה באמצע המאה ה-15 לפנה"ס.

חנתילי השני היה המלך הראשון זה תקופה ארוכה, אשר המלכות עברה אליו בירושה. זאת אנו יודעים כיום מתוך מסמכי המלכות, שבהם יש התייחסות מפורשת להעברת השלטון מאלוומנה לבנו חנתילי יחד עם האדמות השייכות לממלכה.

חנתילי השני נודע בתור מלך חלש יחסית, שלא יכול היה לתרום הרבה במישור המדיני, ונאלץ לשמור על הסטטוס קוו המדיני עם ממלכת כִיזוּוַתְנָה (אנטוליה של היום), סטטוס קוו שנוצר עוד בתקופת מלכותו של תלפינו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the Ancient Near East, 1991.
</div>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.hittites.info/history.aspx?text=history%2fMiddle+Empire.htm#hantili2 חנתיליש השני], באתר על מלכי החתים
*[http://www.hittites.info/translations.aspx?text=translations/festivalsCults%2fOfferingLists.html מסמכי המלכות החתיים], באתר על מלכי החתים
*[https://web.archive.org/web/20120422094002/http://history-world.org/hittites.htm החתים], באתר היסטוריית העולם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:מלכי החתים
ריסט (להקה)

ריסט (באנגלית: Reset) היא להקת פופ פאנק שהוקמה ב-1993, בעיר מונטריאול שבקנדה.

רבים מחבריה עזבו בהמשך את הלהקה על מנת להקים את הלהקה סימפל פלאן.

==היסטוריה==
Reset הוקמה ב-1995. חברי הלהקה המקוריים היו: פייר בובייה, פיליפ ג'וליכור, צ'ארלס אנדרה קומאו וג'ין סבסטיאן בויל. השם הראשון לריסט היה Roach, אך הייתה להקה נוספת בקנדה שגם לה קראו Roach, כך שחברי הלהקה שינו את שמם ל Reset.

Reset הקליטה קלטת דמו ב-1995, הנקראה Concorned. אז בא האלבום הראשון המלא שלהם, No Worries, ב-1997, שהוקלט ב־Le Studio Morin-Heights. הלהקה צילמה קליפ לסינגל Why? ב-1998, לריסט נהיה הרכב שונה. בובייה כבר לא היה הזמר והבסיסט, וחבר חדש, אדריאן וויט מוונקובר, החליף את קומואו בתופים.
ב-2000, הלהקה הוציאה לאור את No Limits, אשר נכתב על ידי אדריאן וויט. אלבום זה הוקלט בוונקובר, קולומביה הבריטית, והופק על ידי גרג רלי.

שלושה קליפים צולמו בשביל האלבום No Limits, והם: Pollution, Pressure, and My Dream And I. דייוויד דרוזיה החליף את בובייה ב-2001, אך נשאר עם הלהקה רק 6 חודשים לפני עזיבתו להצטרף שוב לבובייה בלהקתו החדשה, סימפל פלאן.

ב-2004, ריסט הוציאה לאור את האלבום השלישי שלה, Redioactive. אלבום זה הופק, הוצג, עורבב ונערך מקצועית על ידי פיליפ ג'וליכור. כיום, לריסט יש הרכב חדש הכולל את: פיליפ ג'וליכור (גיטרה ושירה),מרטין גנדרו (תופים),וקלוד פלאמונדו (בס ושירה). Choke הוא הסינגל והווידאו החדש לאלבום זה.

במשך השנים, ריסט השתתפה בחמישה סיבובי הופעות קנדיים, וסיבוב הופעות אמריקאי אחד, The 2000 Vans Warped Tour in North America. ריסט ניגנה עם להקות כמו: גרין דיי, NOFX, Pennywise, Lagwagon, MxPx, Millencolin, Strung Out, face to face, פאפא רוץ' ו־Ten Foot Pole.

==חברים לשעבר בלהקה==
*פייר בובייה - סולן\באס (1995-1999)
*צ'אק קומאו - תופים (1995-1999)
*ג'ין-סבסטיאן בויל - באס (1995-1999)
*דייוויד דרוזיה - סולן\באס (2001)
*אדריאן וויט - תופים, קולות רקע, גיטרה, קלידים (1999-2001)

==דיסקוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:להקות קנדיות
קטגוריה:להקות פופ פאנק
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1993
אל ורדוגו

אֶל וֶרדוּגוֹ (El Verdugo, "התליין") הוא סיפור מאת אונורה דה בלזק שהופיע בשנת 1831. לדברי הסופר, יסודו במקרה שאירע במציאות. 

==עלילה==
בימי מלחמת נפוליאון בספרד הוטל על פלוגתו של מפקד צעיר, ויקטור מרשאן (Victor Marchand), להשגיח בכפר עוין בשם מנדה. ימים אחדים לאחר מכן התרחשה התקוממות קשה כנגד הכובשים, וחייו של מרשאן ניצלו בזכות עזרתה של קלרה דה לאגנז (Clara de Léganès), בתו של האציל המקומי. לאחר שסוכלה המרידה הוציא הגנרל השולט במחוז, פסק דין מוות כנגד כל בני אותה משפחת אצולה. מרשאן ניסה להשיג חנינה לקלרה בתנאי שתינשא לו, אך היא סירבה לו ובחרה למות בגאווה. 

הנידונים למוות ביקשו כי יושאר בחיים שריד יחיד ממשפחתם המיוחסת, לבל תיעקר זו כליל מן השורש ותיפסק השושלת. הוסכם כי כך יהיה. התנאי היה כולם לתלייה פרט לשאיר אחד. קרא המרקיז דה לאגנז לבנו בכורו, חואניטו, וציווה עליו להמית בזה אחר זה את הוריו, אחיו ואחיותיו. בלית ברירה נשמע הבן והרג בעל כורחו את כל האהובים עליו, פרט לאמו, שהפילה עצמה מעל צוק סלע כדי להקל מעט על ייסורי בנה. לאחר המעשה המחריד בחר לו הבן אישה ונישא לה, אך התאבד ביום שבו נולד לו צאצא.

==בתרגום עברי==
* הונורה דה באלזאק, אל ורדוגו; הגיוס; מצרפתית: ח' אבראביה, מרחביה: ספרית פועלים ('דורון'), 1948.
* הופיע שוב בתוך: סִפּוּרי באלזאק; תרגמו: יצחק שנהר, מ. א. ז'ק, חיים אברבאיה; רישומי-הצפורן ... מעשה-ידי נפתלי בזם, ירושלים: ספרי תרשיש, תש"ך 1960. (התוכן: "קולונל שָאבֶּר", "האכסניה האדומה", "אהבה במדבר", "פאצ'ינו קאני", "אל ורדוגו", "הגיוס")
* 

קטגוריה:ספרי אונורה דה בלזק
קטגוריה:ספרות צרפתית
קטגוריה:ספרי 1831
הרטמן פון אואה

הרטמן פון אואה (גרמנית: Hartmann von Aue; נולד בסביבות 1160) היה מגדולי המשוררים הגרמנים בימי הביניים.

== חייו ==
הרטמן נולד בשוואביה ואת חינוכו קיבל במנזר. לאחר שהוכר כמשכיל נעשה למשורר החצר בבית אצילים מקומי בשם אואה. כן השתתף במסע הצלב השלישי בשלהי המאה ה-12. מועד פטירתו אינו ידוע. בשנת 1210 מוזכר הוא עדיין חי בכתביו של גוטפריד פון שטרסבורג. כפי הנראה, הלך לעולמו מעט מאוחר יותר. 

יצירותיו של הרטמן מעמיקות, קפדניות וחינניות בלשונן, ומיוצג בהן האידיאל האבירי של זמנו. משתקפים מהן ניגודים בין חובה ותשוקה, ובין כבוד האביר ואהבת הבעל לרעייתו. פרט לשירי אהבה ולשירים על מסעי הצלב, חיבר הרטמן שתי פואמות על קורותיהם של אבירי המלך ארתור: ארק (Erec) ואיוון (Iwein), כפי שהן מסופרות ביצירותיו של כרטיאן מטרואה. חיבר גם פואמה מקורית אודות "היינריך המסכן" (Der arme Heinrich), על אביר שנרפא ממחלת הצרעת הודות לעלמה צעירה שביקשה להקריב את חייה למענו, כך שדמה ישמש לו כתרופה וימרח כולו על גופו. בגלל אהבתה הגדולה היא נותרת בחיים בדרך נס. האפוס הקצר פרי עטו, "גרגוריוס או החוטא הטוב" (Gregorius oder Der gute Sünder), מבוסס על מעשייה נוצרית קדומה בשם גרגוריוס על האבן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.litencyc.com/php/speople.php?rec=true&UID=5510 ערך באנציקלופדיה לספרות]
* [http://www.newadvent.org/cathen/07146c.htm ערך באנציקלופדיה הקתולית]
* [http://www.1911encyclopedia.org/Hartmann_Von_Aue ערך באנציקלופדיה בריטניקה 1911]
* 

קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1160
קטגוריה:נפטרים ב-1210
ריסטו רייטי

ריסטו רייטי (Risto Heikki Ryti; 3 בפברואר 1889 – 25 באוקטובר 1956) היה פוליטיקאי פיני, ראש ממשלת פינלנד מ-1939 עד 1940 ולאחר מכן נשיא פינלנד משנת 1940 עד 1944.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1919 נבחר לפרלמנט הפיני. מאוחר יותר משנת 1921 עד 1924 שימש כשר האוצר ונגיד הבנק של פינלנד עד 1944.

למרות השפל הכלכלי וחובותיה הצליח רייטי לשפר את האשראי של פינלנד ובזכות הצלחתו נבחר לראשות הממשלה. רייטי כיהן בתפקידו במהלך מלחמת החורף בין רוסיה לפינלנד (1939–1940).

ב-19 בדצמבר 1940 נבחר רייטי כנשיא פינלנד. הוא פעל לצד מקורבו יוהאן וילהלם רנגל, שקודם לתפקיד ראש הממשלה במקומו. רייטי נהפך לבעל בריתו של אדולף היטלר, בשל הרצון להחזיר את השטחים הפיניים שנכבשו על ידי ברית המועצות. פינלנד הייתה לבעלת הברית היחידה של גרמניה הנאצית באירופה ששמרה על מדיניות עצמאית ופעלה רק למען האינטרסים שלה.

ב-1944, לאחר תבוסתה של פינלנד, נאלץ להתפטר, ובלחצה של ברית המועצות נשפט ונמצא אשם בפשעי מלחמה. רייטי נידון ל-10 שנות מאסר, אך ב-1949 קיבל חנינה עקב בריאותו הרופפת.

===המדיניות כלפי היהודים===
רייטי שיתף פעולה עם הנאצים באופן מלא בכל הנושאים הצבאיים. כיוון שהיה בעל הברית היחידי של היטלר שפעל באופן עצמאי, הרי לא הייתה למדיניות הנאצית כלפי היהודים כל השפעה בפינלנד.

ב-1939 היו בפינלנד 1,700 יהודים. במלחמת החורף של פינלנד נגד ברית המועצות באותה השנה שירתו בצבא 260 חיילים יהודים, ומהם 200 חיילים יהודים בחזית.

למערכה ב-1941 של גרמניה נגד ברית המועצות, היו שותפות רומניה ופינלנד. כך יצא שגם במלחמה זו לחמו חיילים יהודים במסגרת הצבא הפיני, כאשר הם לוחמים כתף אל כתף לצד הגרמנים.

מ-1938 החלו פליטים להגיע לפינלנד. למדינה הגיעו 500 יהודים רובם מגרמניה ופולין. 150 פליטים מהם נשארו בפינלנד. הממשל הפיני מצידו לא הגיש להם כל עזרה והנטל נפל על הקהילה היהודית. ב-1941 השתנה יחסו של הממשל ופליטים אלה הושמו ב"מעצר" ביישובים האוהו ולאמי. אמתלת הממשל הוא הרצון להגן עליהם מפני הגרמנים שהסתובבו אז בפינלנד. לאחר מכן הועברו יהודים אלה למחנות עבודה.

ב-27 באוקטובר 1942 הועברו תשעה יהודים לידי הגסטפו באסטוניה יחד עם עוד 20 זרים אחרים. סוגיה זו עוררה סערה בקרב הממשל הפיני והתנגדות עזה מצד כמה שרים. השר לעניינים חברתיים פאגרהולם איים בהתפטרות, והנשיא ריסטו רייטי נתן את הבטחתו שהפליטים שנשארו בפינלנד לא יגורשו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי פינלנד
קטגוריה:ראשי ממשלת פינלנד
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שרי האוצר של פינלנד

קטגוריה:פינים שנולדו ב-1889
קטגוריה:נפטרים ב-1956
גוטפריד פון שטרסבורג

גוטפריד פון שטרסבורג (גרמנית: Gottfried von Strassburg) מגדולי המשוררים הגרמניים בימי הביניים.

== חייו ==
על חייו ידוע מידע מועט. הוא נולד במאה ה-12. בפי בני דורו נודע בכינוי Meister G, ומכך מסיקים שהיה בן למשפחה עירונית מיוחסת. קרוב לוודאי כי היה בעל השכלה נרחבת. בשירתו מוזכרת אשה אותה אהב בלהט, אך היא לא נעתרה לו. 

יצירתו העיקרית היא האפוס "טריסטן ואיזולט", שחיבר בשנים 1200 - 1210, ולא הספיק להשלים. אפשר כי עבודתו נקטעה בגלל מותו. שירה זו, בת כעשרים אלף חרוזים, מבוססת על האגדה הקלטית, המצויה בעיבודו של תומה מבריטן (1170?), וכתובה אצלו אנגלו-נורמנית (כ-3,000 שורות) וטבועה כולה בחותמה של שירת הטרובדורים.

בעבודתו של גוטפריד גם מוצאים קווים דומים לעיבודו של אלהרט פון אוברג, אשר התבסס על יצירתו של ברול, הכתובה בניב נורמני (כ-4,500 שורות), והיא קדם-חצרנית במידה רבה, ומתובלת בביטויים נוצריים. האפוס של גוטפריד הושלם בידי אולריך פון טירהיים (1235?) והיינריך פון פרייברג (1300?).

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1180
קטגוריה:נפטרים ב-1215
תנועת היצירה

סמל תנועת היצירה
תנועת היצירה ידועה גם כ"יצירה" או "כנסיית היוצר" היא תנועה גזענית נונתאיסטית אמריקאית.

המאמינים ב"יצירה" סוגדים לישות המכונה "היוצר" שמסמלת למעשה את חברי התנועה בעצמה. תנועת היצירה דוגלת בטוהר הגזע הלבן, בהכחשת השואה וביצירת מדינה ללא יהודים וללא "לא לבנים".
פרסומה של תנועת היצירה, בא לה בעיקר בגלל מעורבות חבריה בפעולות אלימות כולל מספר מעשי רצח. התנועה הוקמה בשנת 1973 תחת השם כנסיית היוצר. שם זה היה כינוי של ארגון נוצרי אמריקאי שכלל לא היה קשור לפעילות "היצירה" ולאחר שנתיים של דיונים משפטיים, נאלצה התנועה בשנת 2002 להחליף את שמה ל"תנועת היצירה".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:דתות חדשות
קטגוריה:ארצות הברית: גזענות
קטגוריה:ארגונים נאו-נאצים בארצות הברית
סטוקו

סטוקו מודרני
סטוקו (Stucco, כיוּר בעברית) הוא טיח העשוי מתערובת של חומר מליטה מגבש, כגון סיד או צמנט פורטלנד, ומים, המשמש לשם יציקה, חיפוי, עיטור ועיצוב של קירות. ההבדלים בין סטוקו, גבס ומלט קטנים ומתבטאים בעיקר בשימוש ופחות בהרכב התערובות השונות.

השימוש המסורתי בסטוקו היה ביצירת עיטורים אמנותיים של ממש וכיום משמש לרוב כטיח דקורטיבי המעניק לקיר מרקם מיוחד ולאו דווקא עיטורים פיסוליים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חומרי בניין
קטגוריה:אמנות חזותית
אנטנת הרדיו של ורשה

שרידי האנטנה לאחר הקריסה
אנטנת הרדיו של ורשה הייתה מגדל תקשורת בגובה של 646.38 מטר, דבר שהקנה לה את תואר המבנה הגבוה בעולם (עד אז זה היה מגדל תורן KVLY-TV), עד שקרסה בשנת 1991.

האנטנה, שתוכננה על ידי יאן פולאק והוקמה בין השנים 1970–1974, החלה לשדר ב-22 ביולי 1974. היא שכנה בקונסטנטינוב (80 ק"מ צפון מערב מורשה), ושימשה את הרדיו והטלוויזיה של פולין (Polskie Radio i Telewizja) לשם שידור רשת "ורשה 1". אפשר היה לקלוט את המַשדר הזה בכל אירופה, בצפון אפריקה ואף באמריקה הצפונית.

למשדר היה הספק של 2,000 קילוואט, והשידור היה בתדר 227 קילוהרץ, אורך גל 1321 מטר, בתחום הגלים הארוכים (LW). גובה האנטנה הוא כמחצית אורך הגל המשודר (1321 מטר). הספק תחנת השידור היה כ-6,000 קילוואט. לצורך אספקת חשמל תקינה נבנתה תחנת משנה כדי לספק חשמל לאתר שידור זה.

==מבנה==
בסיס האנטנה היה משולש שווה-צלעות שבו כל צלע באורך של 4.8 מטרים. צינורות המתכת מהם הייתה בנויה היו בקוטר של 245 מילימטר, ובעובי משתנה בין 34 מ"מ בתחתית לבין ל-8 מ"מ בקצה העליון. לצורך עלייה לראש האנטנה השתמשו במעלית שנעה במהירות של לכל היותר 0.35 מטר בשנייה, ועל מנת לעלות לראש האנטנה מתחתיתה במעלית זאת נדרשה כחצי שעה.

==הקריסה==
ב-8 באוגוסט 1991 בשעה ארבע אחר הצהריים קרסה האנטנה עקב עבודות שיקום שבוצעו בה ברשלנות. לא היו נפגעים בנפש בעקבות הקריסה. תחנת המשנה שסיפקה חשמל לאנטנה לא נפגעה.

לאחר חקירת המשטרה הפולנית, הורשעו מנכ"ל חברת "מוסטוסטל" הפולנית ומנהל הבנייה של החברה, שהייתה אחראית לתחזוקת המגדל, בקריסתו ובאחריות לאסון. הם נשפטו לשנתיים וחצי מאסר בפועל, שקוצרו בהמשך לשנתיים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ורשה
ורשה
קטגוריה:מגדלי תקשורת
קטגוריה:אירופה: מגדלים
קטגוריה:פולין: תקשורת
קטגוריה:מבנים שנהרסו
קטגוריה:מזוביה: מבנים
אילן פיבקו

אילן פיבקו (נולד ב-7 בספטמבר 1947) הוא אדריכל ישראלי.

==ביוגרפיה==
פיבקו נולד בצרפת לאב אורתופד (לימים, מנהל המחלקה האורתופדית בבית החולים הדסה) ולאם עקרת בית. בהיותו בן שנתיים עלתה משפחתו לארץ, והתגוררה בתל אביב. פיבקו למד בבית הספר היסודי תל נורדאו ולאחר מכן בבית הספר גאולה. כאשר התקבל ללימודי אדריכלות בטכניון, עבר לחיפה ועם סיום לימודיו בשנת 1975 שב לתל אביב שם התמחה במשרד יסקי.

לאחר תום התמחותו פתח עסק לרהיטי במבוק וקש בשם "גזיבו", ובשנת 1981 פתח משרד עצמאי, בשם אילן פיבקו אדריכלים המעסיק כ־40 אדריכלים. המשרד עוסק במגוון רחב של תחומים: תב"ע, תכנון מתחמים ומגדלים למגורים, תכנון בתי מלון ומבני ציבור, תכנון וילות ומשרדים. המשרד עוסק גם ביזמות נדל"ן, בעיצוב פנים ובעיצוב מוצר.

==גלריית תמונות==
<gallery>
BLUEILANPIVKO.JPG|שניים ממגדלי המגורים בפרויקט blue בסמוך למחלף גלילות
The Garden Tower, Ramat Gan.jpg|מגדל הגן
ILANPIVKOYAVNE01.JPG|פרט בבית הקהילה האתיופית בעיר יבנה
4FLORNTIN.jpg|פרויקט "רביעיית פלורנטין" בדרך סלמה (בבנייה)
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* גיא לרר, [https://archive.today/20030728051520/http://www.tam.co.il/7_3_2003/magazin2.htm כתבה על פיבקו], באתר עיתון תל אביב, 7 במרץ 2003
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* יורם יובל, [https://www.youtube.com/watch?v=VoEmTJYzVDs שיחת נפש עם אילן פיבקו], בטלוויזיה החינוכית, 24 ביולי 2016
* 
* 
מכתביו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:בוגרי בית הספר תל נורדאו
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
ביחאץ'

ביחאץ (בבוסנית: Bihać) היא עיר ורשות מקומית השוכנת בצפון-מזרח בוסניה והרצגובינה, על גבול קרואטיה בשטח קנטון אונה-סאנה.

==היסטוריה==
האזור היה מיושב עוד בתקופת האימפריה הרומית. אזכור בכתובים ליישוב במקום קיים החל מ-1260 עת נשלט המקום על ידי ממלכת הונגריה.

ב-1592 נכבש היישוב על ידי צבאותיו של מוראט השלישי, סולטאן האימפריה העות'מאנית. שמה המודרני של העיר נגזר מהמילה Haç בטורקית שמשמעו צלב (חאג'). העות'מאנים העניקו את הכינוי לעיר אשר בשעתו לא נותרו בה סממנים נוצריים (צלבים וכנסיות). לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) סיפחה האימפריה האוסטרו-הונגרית את אזור בוסניה דה פקטו, ומ-1908 דה יורה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה ביחאץ' בשטחי ממלכת יוגוסלביה.

באפריל 1941 נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ואזור ביחאץ' סופח למדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. ב-1942 נערכה בעיר ביחאץ' הוועידה הראשונה של "המועצה האנטי-פאשיסטית לשחרור יוגוסלביה" (ארגון גג של הפרטיזנים של טיטו), ועידה שבמהלכה נקבעו עקרונות המשטר העתידי ביוגוסלביה: דמוקרטיה, מתן זכויות לקבוצות האתניות השונות, כיבוד הרכוש הפרטי והזכות ליזמות כלכלית. לאחר המלחמה נכללה ביחאץ' בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.

ברשאית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה ובמהלכו פרצו מלחמת בוסניה ומלחמת העצמאות של קרואטיה. במהלך המלחמות התחוללו קרבות כבדים באזור ביחאץ' והעיר הייתה נתונה במצור. במהלך שנות הלחימה נפגעו כ-5,000 חיילים ואזרחים. לאחר תום הלחימה נכללה העיר בשטחי בוסניה והרצגובינה ועברה תהליכי שיקום ופיתוח מדורגים.

==הקהילה היהודית==
קהילה יהודית ספרדית קטנה נוסדה במקום ככל הנראה בשלהי המאה ה-18. במקום הוקם בית עלמין אשר המצבה הקדומה ביותר בו מתוארכת ל-1800. ב-1906 הוקם בית הכנסת. בני הקהילה עסקו במסחר וחלקם היו אומנים. בשלהי המאה ה-19, לאחר סיפוח בוסניה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית הגיעו לביחאץ' גם יהודים אשכנזים אשר חלקם בעלי איתנות כלכלית ועסקו במקצועות חופשיים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת ממלכת יוגוסלביה השתלבו היהודים גם בחיים הפוליטיים המקומיים לצד פעילות ציונית ענפה. ב-1928 נבחר בן הקהילה יעקב קביסון לחבר מועצת העיר ביחאץ'. ב-1931 התגוררו בביחאץ' 149 יהודים.

בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 156 נפשות. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. בהמשך, נמסר האזור לחזקת מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון ממשלת הבובות של האוסטאשה. בשלהי יוני 1941 נערכה בעיר אקציה בה נעצרו מרבית בני הקהילה. בהמשך נספו רובם במחנה ההשמדה יאסנובאץ. 25 מבני הקהילה ניצלו ועברו להתגורר בבלגרד וסרייבו. בית הכנסת ובית העלמין חרבו במהלך המלחמה. בראשית המאה ה-21 נותרו עדיין בשטח העיר שרידים מבית העלמין היהודי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://db.yadvashem.org/names/nameResults.html?placeDuringTheWar=Bihac&placeDuringTheWarType=THESAURUS&Murdered=Murdered&language=en רשימת נרצחים בשואה מהעיר ביחאץ'], במאגר המידע של יד ושם
* [http://elmundosefarad.wikidot.com/bihac הקהילה היהודית בביחאץ'], באתר elmundosefarad 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: ערים
ביחאץ'
השושלת הקרולינגית

השושלת הקרולינגית (ידועה גם בשם "הקרלובינגים" או "הקרלינגים") הייתה משפחת מלוכה פרנקית שמוצאה בשבטי פפין וארנולף. השם "קרולינגים" בא מהשם של קרל מרטל. המשפחה גיבשה את כוחה בסוף המאה ה-7 והפכה למחזיקת התפקיד מאיור דומוס, התפקיד החשוב ביותר בחצר המלך שתחת הנהגת המשפחה הפך מתפקיד ממונה לתפקיד העובר בירושה לבני המשפחה, ובכך לשליטים למעשה של הפרנקים. בשנת 751 השושלת המרובינגית, ששלטה עד אז בפרנקים מתוקף זכות, נושלה מזכות זו עם הסכמת האפיפיור והאצולה, ופפין הגוץ, המלך הראשון מהשושלת הקרולינגית, הוכתר למלך הפרנקים.

היסטוריוגרפיה מסורתית ראתה בתפיסת המלוכה הזו של הקרולינגים תוצר של צבירת כוח ארוכה שהודגשה עם הניסיון הנמהר לתפוס את הכתר דרך כילדברט המאומץ. אולם כיום תפיסה זו מקובלת פחות, וההכתרה בשנת 751 נתפסת כתוצר שאיפותיו של אדם אחד, פפין עצמו, ושל הכנסייה, שתמיד חיפשה אחר מגינים חילוניים חזקים ואחר חיזוק השפעתה בעולם החילוני.

השליט הקרולינגי החשוב ביותר היה קרל הגדול, שהוכתר בשנת 800 כקיסר הרומאים על ידי האפיפיור. באופן מסורתי הצעד נראה על ידי היסטוריונים כניסיון להחיות מחדש את האימפריה הרומית המערבית, אולם לאחרונה יש המפקפקים בכך ומצביעים על העובדה שהכתרתו של קרל לא שינתה דבר מהותי בסדרי ממלכתו והתארים הקיסריים שניתנו לו היו לשם הגדלת כבודו ויוקרתו והכרת תודה מצד האפיפיור לאו השלישי על שהחזיר אותו לכס האפיפיורות. בהיסטוריוגרפיה מתייחסים לאימפריה שלו כאימפריה הקרולינגית. המנהג הפרנקי (והמרובינגי) המסורתי של חלוקת הירושה בין היורשים נשאר גם בימי הקיסרים הקרולינגים, אולם הרעיון של אי-התחלקות האימפריה גם הוא היה מקובל. המסורת של הקרולינגים הייתה להפוך את בניהם למשנים למלך באזורי האימפריה השונים, אותם הם ירשו עם מות אביהם. לאחר מותו של לואי החסיד, בנו של קרל הגדול, בניו נאבקו על הירושה במלחמת אזרחים שנמשכה שלוש שנים והסתיימה בהסכם ורדן, שחילק את האימפריה לשלוש ממלכות קטנות יותר ובאותו זמן העניק סטטוס אימפריאלי ללותאר הראשון. 

הקרולינגים היו שונים מהמרובינגים בכך שהם אסרו על העברה בירושה לילדים בלתי חוקיים, במטרה למנוע מריבות בין היורשים ולהבטיח גבול לחלוקת הממלכה. אולם בסוף המאה ה-9 המחסור ביורשים חוקיים מבין הקרולינגים הצריך את עלייתו לשלטון של ארנולף מקרינתיה, ילד בלתי חוקי של מלך קרולינגי.

הקרולינגים נושלו מרוב ממלכותיהם עד שנת 888. הם המשיכו לשלוט בפרנקיה המזרחית עד שנת 911 ובפרנקיה המערבית לסירוגין עד 987. ענפים זוטרים של השושלת המשיכו לשלוט בורמנדואה ולורן התחתונה אך לא ניסו להחזיר לעצמם את הממלכות והנסיכויות האחרות.

==לקריאה נוספת==
* Pierre Riché, [https://books.google.co.il/books?id=Tcjy7bCmFL0C&dq=&pg=PA&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false The Carolingians: A Family Who Forged Europe, University of Pennsylvania Press, 1993]

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [http://deremilitari.org/2014/02/carolingian-arms-and-armor-in-the-ninth-century/ Carolingian Arms and Armor in the Ninth Century]
</div>

*
קטגוריה:פרנקים
קטגוריה:בתי מלוכה
גוניו

שרידי בית-המרחץ במבצר גוניו
מצודת גוֹניוֹ (גאורגית: გონიოს ციხე, גוֹניוֹס ציחֶה) או אפסרוס הוא מבצר רומאי באג'ריה גאורגיה, לחוף הים השחור, דרומית לעיר בתומי, בנקודה בה נשפך נהר הצ'ורוחי לים השחור.

מיקומו הקודם של המבצר שייך לפליניוס סקונדוס (המאה הראשונה). במאה השנייה היה גוניו עיר מבצר רומאי מבוצר היטב. מאוחר יותר היה תחת שליטה ביזנטית. בשנת 1547 נכבשה גוניו על ידי העות'מאנים, שהחזיקו בה עד לשנת 1878, כאשר על פי הסכם סן-סטפנו, הפכה אג'ריה לחלק מהאימפריה הרוסית.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://caucasus-pictures.blogspot.com/2008/09/gonio-castle.html תמונות מצודת גוניו]

קטגוריה:אג'ריה
קטגוריה:גאורגיה: מצודות
קטגוריה:בתומי
נאום (עיר)

נאום (Neum) היא עיר נמל בבוסניה והרצגובינה על חוף הים האדריאטי.

נאום היא עיר החוף היחידה על פני 21 קילומטרים של חוף שיש לבוסניה והרצגובינה. קטע החוף, שנלקח מהאזור הקרואטי, צורף לבוסניה והרצגובינה במסגרת הסכם דייטון כדי לאפשר לה יציאה לים.

בנאום יש פחות מחמשת אלפים תושבים, כמעט כולם קרואטים ועוד כחמשת אלפים מיטות לאירוח תיירים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:הים האדריאטי: ערי נמל
חצוצרן שחור-מקור

חצוצרנים שחורי-מקור ב[[בית שאן]]
ביצי חצוצרן שחור-מקור, אוסף [[מוזיאון טולוז]]
חצוצרן שחור-מקור (שם מדעי: Rhodospiza obsoleta) היא ציפור שיר ממשפחת הפרושיים והיא יחידה בסוגה.

==מקור השם==
===מקור השם העברי===
למין ישנו קול מזכיר במקצת את תרועת החצוצרה ומכאן שמו. מספר מינים נוספים ממשפחת הפרושיים נקראו אף הם "חצוצרנים" (Rhodopechys) בשל הדמיון הוויזואלי לחצוצרן המדבר. למרות שמו, קולו של החצוצרן שחור-המקור אינו מזכיר כלל את תרועת החצוצרה.שם המין (שחור המקור) נקרא בשל צבע מקורו.

===מקור השם הלטיני (המדעי)===
מקור שם הסוג המדעי הוא בשילובן של שתי מילים ביונית: rhodon, שפירושו - אדום ו-spiza - פרוש. מקור שם המין הוא במילה הלטינית obsoletus שפירושה בלוי, מרופט, דהוי. פירוש השם המדעי הוא אפוא "פרוש אדום דהוי".

==תיאור חיצוני==
ציפור זו בעלת מקור עבה ושחור, לנקבה מקור בהיר יותר, לעיתים אף חום בהיר. רוב נוצות גופה בצבע חום-חוֹלי בהיר, עם דגמי כנף וזנב בולטים בעלי גוני שחור, לבן וורוד בתעופה נראים הכנפיים והזנב לבנים ברובם. מלבד מקורו השחור, לזכר יש גם מסיכת קדמת עין שחורה שלא קיימת אצל הנקבה. כרוב הציפורים, לזכר יש צבעים בולטים ועזים יותר ולנקבה דהויים יותר.החצוצרנים הצעירים, דומים לנקבות.

==לקריאה נוספת==
* קיליאן מולארני, הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, בהוצאת מפה והוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם החברה להגנת הטבע, 2003
* עזי פז ויוסי אשבול, מדריך מצולם לציפורים בישראל, בהוצאת כתר, הדפסה שביעית, 1997

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.birdsbase.com/bbis_test/heb/spec.jsp?id=533 חצוצרן שחור-מקור] בתוך [http://www.birdsbase.com מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל ע"ש ]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1823
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מרטין ליכטנשטיין
קטגוריה:פרושיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:ארץ ישראל: פרושיים
פרדריקה מנדלבאום

פרדריקה "מארם" מנדלבאום (Fredericka Mandelbaum; 25 במרץ 1825 – 26 בפברואר 1894) הייתה פושעת אמריקאית ממוצא יהודי-גרמני, מראשי הפשע של ניו יורק במחצית השנייה של המאה ה-19. סחרה ברכוש גנוב עם רוב כנופיות הרחוב של ניו יורק. בין השנים 1862–1884 עמד מחזור המכירות שלה על 1–5 מיליון דולר בשנה. הייתה בין האנשים, ובפרט מהנשים הראשונות שעסקו בפשע מאורגן בצורה שתועדה .

==ביוגרפיה==
נולדה כפרדריקה וייזנר (Weisner) בעיר קאסל שבהסן. בשנת 1848 נישאה לוולפה מנדלבאום. השניים עסקו בגרמניה ברוכלות. באותה שנה היגרו בני הזוג לניו יורק. השניים רכשו חנות מכולת ברחוב לינקולן, ששימשה בהמשך כיסוי חוקי לעסקיה הפליליים של מנדלבאום. בשלב מסוים היה מחזור הסחורות הגנובות שמכרה מנדלבאום כה גדול, עד אשר נאלצה לקנות שני מחסנים נוספים בניו יורק. אולם, במקום להמתין שהפושעים יביאו אליה את שללם, מנדלבאום החלה להנהיג גנבי רחוב ופורצים, והייתה מעורבת בתכנון הפריצות הגדולות ביותר בהיסטוריה של ניו יורק.
סילבר סיטי"]]
בהמשך הרחיבה מנדלבאום את תחום עסקיה. היא העסיקה קבוצות של סחטנים, ארגנה תרגילי עוקץ מתוחכמים וייסדה בית ספר שאסף אליו ילדי רחוב ולימד אותם כיצד להיות כייסים מקצועיים. עד שנות השבעים של המאה ה-19 השתלטה מנדלבאום לגמרי על העולם התחתון ב-לוואר איסט סייד של ניו יורק. היא הפכה לאחת מראשי הפשע הגדולים ביותר של ניו יורק ושל ארצות הברית כולה, מה שגרם לה ליריבות גדולה עם ג'ון גריידי, מנהיג כנופיית גריידי שפעלה באזור ברודוויי.

במהלך הזמן הזה, היא הפכה לאחת המארחות הבולטות ביותר בחברה הגבוהה של ניו יורק ובעולם התחתון. בין אורחיה הקבועים ניתן היה למצוא את הפושעים הידועים ביותר לשמצה באותם הימים, כדוגמת קווין ליז, ביג מארי, לנה קליינשמידט וסופי ליונס, ואת מכובדיה הגדולים ביותר של ניו יורק, כדוגמת שוטרים, קציני משטרה ופוליטיקאים.

ב-1884, התובע המחוזי של ניו יורק, פיטר ב. אולניי, שכר את סוכנות הבילוש "פינקרטון" לחדור אל ארגונה של מנדלבאום. סוכן, שהתחזה לגנב מתלמד, דאג להביא לגנבתם של רדידי משי מסומנים מחנות. רדידי המשי נמצאו בידי המשטרה במהלך פשיטה על ביתה של מנדלבאום בבוקר למחרת. מנדלבאום, שנעצרה יחד עם בנה יוליוס, מוכר בשם הרמן שטראודה, שוחררה בערבות ועזבה את ארצות הברית עם הון משוער של מיליון דולר. היא התיישבה בעיר המילטון, אונטריו, בקנדה. שם הצטרפה לקהילה היהודית "אנשי שלום" ותרמה לצדקה.

פרדריקה מנדלבאום מתה בקנדה בשנת 1894.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בארצות הברית
קטגוריה:פשע בניו יורק
קטגוריה:יהודיות גרמניות
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורשעות בדין
קטגוריה:ילידות 1827
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1894
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1894
אלי האנה

אליהו (אלי) האנה (נולד ב-17 באוקטובר 1968) הוא מפתח גוף אוקראיני-ישראלי. הוא שמר 10 שנים בלעדיות על תואר מר עולם מישראל עד שב-2013 ניצח אחיו, יוני האנה, באליפות מר עולם באיטליה. אלי הוא הישראלי היחיד שזכה באליפות העולם של NABBA ("World Championships"). הוא זכה בתחרות שלוש פעמים, בקטגוריית "Tall", אבל מעולם לא זכה בקטגוריית ה-Overall Winner. בנוסף זכה שבע פעמים בתחרות מר ישראל.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בכפר שלם שבתל אביב. החל להתאמן בפיתוח גוף בגיל ארבע עשרה, וכבר בגיל שבע עשרה זכה בתחרות מר ישראל הצעיר של איגוד IFBB. בשנת 1987 זכה האנה בתחרות מר ישראל. באותה שנה התגייס לצבא ושירת בחיל האוויר.
אלי האנה ומשתתפת בתחרות כושר מארצות הברית
בשנת 1989 זכה האנה בתחרות מר ישראל של איגוד NABBA, הישג עליו שמר שש שנים ברציפות. הוא נסע לארצות הברית, בה התגורר במשך שמונה שנים והתאמן בפיתוח גוף באופן מקצועי. במהלך שהותו בארצות הברית האנה שב כל שנה לישראל על מנת להשתתף בתחרות מר ישראל.

ב-1996 השתתף האנה באליפות העולם של NABBA והגיע למקום השביעי. בשנת 1997 הוא זכה במקום השני באליפות אירופה, ולאחר מכן הגיע למקום השני באליפות העולם, בקטגוריית "Tall".

ב-1998 זכה האנה בתחרות מר אירופה בליטא ובאותה שנה גם זכה בספרד לראשונה באליפות העולם, ובמקום השני באליפות העולם למקצוענים. בשנת 2000 הגיע למקום השני בקטגוריה שלו בתחרות "Mr Universe", ובשנת 2002 הגיע בתחרות זו למקום השלישי. בשנת 2001 זכה האנה בפעם השנייה באליפות העולם שהתקיימה באוסטריה, ובשנת 2003 זכה בתחרות זו בפעם השלישית.

==חיים אישיים==
האנה היה נשוי פעמיים, ולו שתי בנות מאשתו הראשונה והשנייה.

בשנת 2008 נעצר האנה בחשד לסחר בסטרואידים ולעבירות מס הכרוכות בכך, ושוחרר בערבות. בשנת 2009 הוגש נגדו כתב האישום, בו מואשם האנה בהעלמת מס של 13 מיליון ש"ח במהלך השנים 2001–2008.
ביוני 2012 עזב לאוקראינה, חודש לפני פתיחת משפטו. האנה קיבל אזרחות אוקראינית וויתר על אזרחותו הישראלית.
בקיץ 2013 נעצר האנה באיטליה על ידי האינטרפול לבקשת אגף המיסים, אך הצליח להימלט ולשוב לאוקראינה, שם הוא מתגורר בעיר דניפרו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.musclememory.com/show.php?a=Hanna,+Eli פירוט זכיותיו של אלי האנה בתחרויות פיתוח גוף] 
* [http://news.walla.co.il/?w=//625997 הורשע רופא שאישר לאלי האנה סטרואידים], באתר וואלה!, 15 בנובמבר 2004
* שרית מקובר-בליקוב, [http://nrg.co.il/online/12/ART/830/455.html הלב הכי גדול בעולם], באתר nrg מעריב, 3 בדצמבר 2004
* גיא שלמון, [https://archive.today/20070630004749/http://www.nabba.co.il/guy1.htm אלי האנה האמת שמאחורי השמועות]
* רשות המסים בישראל, [https://taxes.gov.il/About/SpokesmanAnnouncements/Pages/ConvertAnnPage_335.aspx הודעה לעיתונות]
* 
* [http://gossipbuilder.co.il/בניגוד-לטענת-רשות-המיסים-מר-עולם-לשעבר אלי האנה לא ויתר על האזרחות הישראלית שלו], באתר גוסיפ בילדר, 24 ביולי 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפתחי גוף ישראלים
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
בורגתיאטר

בניין הבורגתיאטר במרכז [[וינה]]
בורגתיאטר (בגרמנית: Burgtheater), לשעבר תיאטרון החצר הקיסרי (עד 1920), הוא התיאטרון האוסטרי הלאומי בווינה ואחד התיאטראות דוברי הגרמנית החשובים ביותר בעולם. הבורגתיאטר נוצר בשנת 1741 ונודע בשם "די בורג", בפי תושבי וינה. להקת שחקניו, הקבועים פחות או יותר, יצרה עם השנים מסורת של סגנון ואורח דיבור טיפוסיים למופעי הבורגתיאטר.

==היסטוריה==
הבורגתיאטר הישן (לפני 1888)
את הבורגתיאטר הקימה ב-14 במרץ 1741 קיסרית אוסטריה מבית הבסבורג, מריה תרזה, כתיאטרון לצד ארמונה. בנה, הקיסר יוזף השני, כינה אותו בשנת 1776 "תיאטרון גרמני לאומי". שלוש אופרות של מוצרט עלו שם בהצגות בכורה: "החטיפה מן ההרמון" (1782), "נישואי פיגארו" (1786), ו"כך עושות כולן" (1790). החל ב-1794 נקרא שמו "תיאטרון החצר ליד הבורג". בשנים 1849–1853 בין כוכבי התיאטרון היה בוגומיל דויזון.

ב-14 באוקטובר 1888 עבר התיאטרון לבניין חדש ברינגשטראסה, בתכנון גוטפריד זמפר וקרל פרייהר פון האזנאואר. הסגנון הקלאסי והשפה הגרמנית של הבורגתיאטר היוו דוגמה לתיאטראות דוברי גרמנית.

מיטב המחזאים של וינה, ואף תאודור הרצל, הציגו את מחזותיהם בבניין התיאטרון.

ב-12 במרץ 1945, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, נפגע הבניין בהפצצה של בעלות הברית ונהרס בחלקו הגדול. כעבור חודש בדיוק, ב-12 באפריל 1945, ניזוק עוד בשריפה ממקור לא ידוע. אחרי המלחמה שוקם התיאטרון בשנים 1953–1955. הפתיחה המחודשת שלו נערכה ב-14 באוקטובר וב-16 באוקטובר. ביום זה הוצגה אופרה על הימים הראשונים של כהונת שושלת הבסבורג. באופרה זו נכללו מילים של אוטוקאר מגאל לשיבחו של אוסטריה וזה היה בין סמלי חידוש המדינה לאחר מלחמת העולם השנייה.

בורגתיאטר (מבט מן הצד)

==מנהלי הבורגתיאטר==
* יוזף שרייפוגל (1814–1832)
* היינריך לאובה (1849–1867)
* הרמן רבלינג (1932–1938)
* מירקו ילוזיך (1938)
* לותאר מותל (1939–1945)
* ראול אסלאן (1945–1948)
* יוזף גילן (1948–1954)
* אדולף רוט (1954–1959)
* ארנסט האוסרמן (1959–1968)
* פאול הופמן (1968–1971)
* גרהארד קלינגנברג (1971–1976)
* אכים בנינג (1976–1986)
* קלאוס פיימן (1986–1999)
* קלאוס באכלר (1999–2009)
*מתיאס הארטמן ( מאז 2009 )

הודות להצגות בכורה של מחזות משל תומאס ברנהרד, אלפרידה ילינק, פטר הנדקה, פטר טוריני וג'ורג' טבורי הצליח קלאוס פיימן להבטיח את המוניטין של הבורגתיאטר כאחת הבימות הראשונות במעלה באירופה, המשתבחת בשחקנים ידועי שם. כמה משחקני העבר הנודעים קיבלו תואר חברים של כבוד ושמותיהם חקוקים בשיש ליד הקצה התחתון של המדרגות בצד התיאטרון הפונה אל ה"פולקסגארטן". נושאי תואר זה הם אנמריה דירינגר, וולפגנג גסר, היינריך שווייגר, גוסטי וולף ומיכאל הלטאו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
^ a b c d "Burgtheater" (history), Encyclopedia of Austria, Aeiou Project, 1999, webpage: aeiou-Burgtheater.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.burgtheater.at Burgtheater homepage]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטריה: תיאטראות
תרבות
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:אינרה שטאדט
קטגוריה:תיאטראות לאומיים
אדישות

אדישות
אֲדִישׁוּת או אִדָּשׁוֹן (בלעז: אַפַּתְיָה) היא מצב רגשי של חוסר אכפתיות ואי הבעת עניין במתרחש סביב האדם. המונח יכול לבטא רגש חולף, ומשמש גם לתיאור פסיכולוגי למצב פתולוגי שבו הפרט אינו מגיב לכל ההיבטים הרגשיים, החברתיים והפיזיים השזורים בחייו. אדישות קלינית היא דרגה גבוהה של אפתיה. דרגה בינונית של אדישות עשויה להיות התגלמות של דיכאון, דרגה קיצונית של אדישות עשויה להיות מאובחנת כמוגבלות דיסוציאטיבית. ההיבט הפיזי של האדישות, אשר כרוך בהתדרדרות פיזית, אובדן מסת שריר וחוסר אנרגיה, מכונה עייפות.

אדישות עשויה להיות מכוונת אדם, פעילות או סביבה. לעיתים היא מלווה בעוינות. היא מהווה תגובה שכיחה לדחק פסיכולוגי ובמקרה זה היא מגולמת כ"חוסר אונים נרכש" אשר קשור לרוב בדיכאון קליני.

האדישות עשויה לשקף חוסר עניין, שאינו פתולוגי, בעניינים בהם הפרט אינו מוצא חשיבות.

==היסטוריה==

אטימולוגית המילה אפתיה מקורה ביוונית (απάθεια (apatheia, מושג ששימש את הסטואים להגדיר את חוסר העניין בדברים שלפרט אין שליטה עליהם (דברים אלו, על פי הפילוסופיה שלהם, הם כל אותם דברים חיצוניים. הפרט יכול להיות אחראי רק לשיקוליו ולמעשיו). מושג האפתיה קיבל תפנית על ידי הנצרות, אשר השתמשה במושג על מנת להביע חוסר שביעות רצון בשל כל הדאגות הארציות. קלמנס אלכסנדריוס, הפך את המושג לשגור על מנת למשוך את הפילוסופים לנצרות.

מושג האדישות הפך למקובל בתרבות הפופולרית במהלך מלחמת העולם הראשונה, אז התנאים המזוויעים בחזית המערבית הובילו לאדישות ולהלם קרב בקרב מיליוני חיילים.

בהשאלה, המושג משמש כאשר מתכוונים לחומר כימי שבקושי או אינו מגיב לחומרים אחרים, למשל זהב, או גזים אצילים.
==ראו גם==
* אבוליה
* נונשלנטיות

==קישורים חיצוניים==

* [http://digicoll.library.wisc.edu/cgi-bin/HistSciTech/HistSciTech-idx?type=turn&entity=HistSciTech000900250154&isize=L תולדות המדע והטכנולוגיה] 
* [https://web.archive.org/web/20081201033826/http://www.rem1.org/local_voices/summer2000/education/apathy.htm/ שורשי האפתיה] 

קטגוריה:רגשות
ג'ון גריידי

ג'ון "מייק המטייל" גריידי (באנגלית: John D. "Traveling Mike" Grady; כנראה יליד 1828 - 30 בספטמבר 1880) היה פושע אמריקאי שפעל בניו יורק במחצית השנייה של המאה ה-19. הוא נולד באירלנד בסביבות 1828, והחל את חייו בניו יורק כצייר, לאחר שהיגר בגיל צעיר לארצות הברית (לא ברור עם מי או אם לבד) . 

על אף שהיה סוחר יהלומים במקצועו, גריידי נודע בניו יורק ובארצות הברית כולה כדמות חשובה בעולם התחתון במחצית השנייה של המאה ה-19. ג'ון גריידי שוטט לעיתים קרובות ברחובות במעיל מלא חפצי ערך, כשבהמשך הבין שהוא יכול להרוויח כסף על ידי הנפקת הלוואות לפושעי עילית ומכירת דברי הערך שהביאו לו.<ref></ref> הוא הנהיג את כנופיית גריידי, ששלטה בעולם הפשע של אזור ברודוויי, וגם מימן וארגן רבות מהפריצות הגדולות ביותר במאה ה-19. היה מגדולי הסוחרים בסחורה גנובה בתקופתו, מה שהביא אותו ליריבות עם פרדריקה מנדלבאום, מנהיגת פשע ממוצא יהודי-גרמני ששלטה בעולם הפשע של ה-לוואר איסט סייד.

גופתו נמצאה במשרדו שבשדרה השישית בניו יורק. על אף שקרובי משפחתו האמינו שנרצח בידי משפחת פשע יריבה, הבדיקה שלאחר המוות העלתה שהוא מת מאי ספיקת לב, שנגרמה בעקבות דלקת הריאות ממנה סבל בחודשים שלפני מותו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פושעים פליליים אמריקאים
קטגוריה:פשע בניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1880
פונקציה מחזורית

דוגמה לפונקציה מחזורית עם מחזור יסודי P
במתמטיקה, פונקציה מחזורית היא פונקציה אשר הערכים שהיא מקבלת חוזרים על עצמם כאשר מוסיפים למשתנה הבלתי תלוי שלה גורם קבוע, כלומר, <math>\ f(x+T)=f(x)</math> לכל <math>\ x</math>, עבור קבוע <math>\ T</math> (שונה מאפס) מתאים. גורם קבוע זה קרוי מחזור. המחזור החיובי הקטן ביותר של הפונקציה, אם קיים, נקרא המחזור היסודי.

בין הדוגמאות הבולטות: הפונקציות הטריגונומטריות סינוס וקוסינוס (בעלות מחזור <math>\ 2\pi</math>), ופונקציית הטנגנס, שמחזורה פאי. בפונקציות מחזוריות, ממשיות בעיקר, עוסקת אנליזת פורייה.

==הגדרה==
פונקציה ממשית או מרוכבת <math>\ f</math> היא מחזורית, אם קיים קבוע <math>\ T\neq 0</math> כך שלכל <math>\ x</math> (ממשי או מרוכב, בהתאמה), מתקיים <math>\,f(x) = f(x+T)</math>. כל קבוע <math>\ T</math> כזה נקרא מחזור של הפונקציה. אוסף המחזורים הוא תת חבורה של השדה (הממשי או המרוכב, בהתאמה). המקרה שבו חבורת המחזורים אינה דיסקרטית הוא מקרה פתולוגי, המתאפשר רק כאשר הפונקציה קבועה, או אינה אנליטית.

במקרה הממשי, אם חבורת המחזורים דיסקרטית אז היא ציקלית, בעלת יוצר יחיד, שהוא המחזור בעל הערך המוחלט החיובי הקטן ביותר. מספר זה הוא המחזור של הפונקציה, וכל מחזור אחר מהווה כפולה שלמה שלו. גם במקרה המרוכב ייתכן שחבורת המחזורים ציקלית, ואז משתמשים באותה טרמינולוגיה.

במקרה המרוכב יכולה חבורת המחזורים להיות בעלת שני יוצרים (למשל, כאשר הפונקציה מקיימת את הזהות <math>\ f(z+1)=f(z+i)=f(z)</math>). פונקציות מרוכבות בעלות שני מחזורים נקראות פונקציות אליפטיות.

באופן כללי יותר, פונקציה <math>\ f : G \rightarrow X</math> מחבורה G לקבוצה X היא מחזורית מימין, אם קיים <math>\ 1 \neq a\in G</math> כך ש- <math>\ f(ga)=f(g)</math>. האוסף A של מחזורים-מימין (כלומר, האיברים <math>\ a\in G</math> המקיימים את התנאי <math>\ f(ga)=f(g)</math> לכל g) הוא תת חבורה של G, והפונקציה <math>\ f</math> מוגדרת על מרחב הקוסטים <math>\ G/A</math> (לפי הנוסחה <math>\ f(gA) = f(g)</math>). פונקציה כזו נקראת בדרך-כלל אינווריאנטית תחת פעולת A (או A-אינווריאנטית). פונקציה שהיא אינווריאנטית גם מימין וגם משמאל נקראת דו-אינווריאנטית. בתנאים מסוימים, אוסף הפונקציות האלה מהווה אלגברת הקה.

==דוגמאות==
* הדוגמאות המוכרות ביותר, ובמובן מסוים הטבעיות ביותר הן הפונקציות הטריגונומטריות: <math>\ \sin(x),\cos(x),\tan(x)</math>, כאשר ל-<math>\ \sin(x),\cos(x)</math> מחזור של <math>\ 2\pi</math>, ול-<math>\ \tan(x)</math> מחזור של <math>\ \pi</math>.
* פונקציית האקספוננט <math>\,f(z) = e^z</math> היא פונקציה מרוכבת בעלת מחזור <math>\,2\pi i</math>. כפונקציה ממשית, פונקציית האקספוננט אינה מחזורית (היא מונוטונית עולה).
* פונקציית דיריכלה היא מחזורית, משום שלכל מספר רציונלי <math>\ q</math> ולכל מספר ממשי <math>\ x</math> מתקיים ש-<math>\ x+q</math> הוא רציונלי אם ורק אם <math>\ x</math> הוא רציונלי, ולפיכך <math>\,D(x+q)=D(x)</math>. מכיוון שכל רציונלי <math>\ q</math> הוא מחזור של הפונקציה, הרי שאין לפונקציית דיריכלה מחזור מינימלי.
* פונקציה קבועה היא מחזורית, וכל מספר מהווה מחזור שלה.
* הגל שן מסור <math>\ f(x)=x-[x]</math> כאשר <math>\ [x]</math> מייצג את הערך השלם של המספר היא בעלת מחזור של 1.
* פונקציה מחזורית ורציפה על הישר היא רציפה במידה שווה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מחזורית
מחזורית
סיטרואן קסארה

סיטרואן קסארה (צרפתית: Citroën Xsara) היא מכונית משפחתית מתוצרת חברת סיטרואן הצרפתית. הקסארה היא ממשיכת הדגם סיטרואן ZX ותכנון השילדה שלה מבוסס באופן חלקי על השלדה של ה-ZX. בדומה ל-ZX הקסארה חולקת רכיבים מכניים רבים עם הדגם המקביל של השותפה פיג'ו, ה-306.

לקסארה מספר תצורות: הדגם הבסיסי בתצורת האצ'בק חמש דלתות, דגם שלוש דלתות "קופה" ודגם סטיישן (ברייק). בשנת 1999 הוצגה הקסארה פיקאסו. זהו דגם בתצורת מיניוואן בעל צורה מעוגלת ומרחב פנימי מוגדל. הפיקאסו הייתה התשובה של סיטרואן למתחרה הצרפתית רנו שהציגה ב-1996 את גרסת המגאן סניק.

הקסארה יוצרה מ-1997 ונמכרה ב-1.5 מיליון יחידות עד החלפתה בדגם ה-C4 בשנת 2004. גרסת הפיקאסו המשיכה להימכר תחת השם קסארה פיקאסו על להצגת המחליפה ב-2006, הC4 גראנד פיקאסו, דגם מוגדל בעל שבעה מושבים, בהמשך הוצגה גם גרסת חמישה מושבים. יצור ושווק הקסארה ממשיך בסין, ברישיון של סיטרואן. 

בשנת 2000 עברה הקסארה מתיחת פנים ונקראה קסארה-II. מתיחת הפנים כללה הקשחת מתלים לשיפור הניהוג והאחיזה על חשבון הרכות, גרסאות מנועים חזקות, עיצוב החזית מחדש (מגן קדמי ופנסים), ומספר שינויי פנים. ב-2001 נוסף מוט לצד ההגה המאפשר שליטה במערכת השמע מבלי להסיר את הידיים מההגה.

הקסארה משמשת את משטרת יוון בתור ניידת סיור.
קסארה פיקאסו
קסארה [[ניידת משטרה במשטרת יון]]

==ראו גם==
* סיטרואן קסארה WRC

== קישורים חיצוניים ==
 

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קסארה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1997
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באורוגוואי
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במצרים
יום השבת

[[שמואל הירשנברג, "מנוחת השבת", 1894]]
המילה "שבת" בארצות אירופה
יוֹם הַשַׁבָּת הוא היום השביעי בשבוע לפי סיפור בריאת העולם התנ"כי. בחלק ממדינות אירופה ובתקן ISO-8601 זהו היום השישי בשבוע (שספירת הימים בו מתחילה ביום שני).

==יום השבת בתרבות ישראל==

בעברית, שמם של כל שאר ימות השבוע מבוסס על מספרם הסידורי בשבוע (יום ראשון, יום שני וכו'). יוצא מן הכלל היום השביעי, שאינו קרוי "יום שביעי" אלא שבת. לפי התורה, ביום זה הסתיימה בריאת העולם, ואלוהים שָׁבַת מכל מלאכתו, ומכאן שמו של היום - שַׁבָּת. בהתאם לכך, ביהדות זהו יום המנוחה השבועי.

בלוח השנה במגילות קומראן החגים מנועים מלחול ביום זה.

==יום השבת ברחבי העולם==
בכל ארצות אירופה ואמריקה זהו יום מנוחה, הנוסף על יום ראשון. בחלק מהארצות המוסלמיות זהו יום העבודה הראשון בשבוע, ובחלק אחר זהו יום מנוחה הנוסף על יום שישי.

בארצות סקנדינביה יום שבת נקרא lördag, ולפי מסורת עממית ילדים אינם רשאים לאכול ממתקים במהלך השבוע, ורק ביום זה הוריהם יכולים להרשות להם לזלול ממתקים. הממתק הנאכל ביותר הוא ממתק דגים העשוי ממח עצם של הדג, ג'לטין.

בחלק מלשונות אירופה נקרא יום שבת בשמות שנגזרו מהמילה העברית "שבת", ובחלק אחר הוא נקרא על-שם כוכב הלכת שבתאי (בלועזית: Saturn, סטורן). בערבית, שגם בה מקובל לכנות את רוב ימי השבוע על-פי מספרם הסידורי, נקראים ימי שישי ושבת בשמות מיוחדים. יום שבת מכונה "א-סבת" בדומה לשמו בעברית, אך בחלק ממדינות המגרב נהוג לכנותו "סוף השבוע". כמו כן בטורקית הוא נקרא 'היום שאחרי "יום ההתכנסות"' הלא הוא יום שישי<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שבת
קטגוריה:ימות השבוע
מחלת הלגיונרים

מחלת הלגיונרים (Legionellosis) היא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי החיידק ליגיונלה פנאומופילה. התגלתה לראשונה ב-1976 כאשר אנשים רבים לקו במחלה בכינוס של הלגיון האמריקאי בבית מלון בפילדלפיה. בין 8,000 ל-18,000 בני אדם לוקים במחלה מדי שנה בארצות הברית. לחיידק יש יכולת לזהם מערכות מיזוג אוויר ובכך לגרום להדבקה. 

== אודות החיידק ==
חיידק הלגיונלה מצוי בסביבה הטבעית בעיקר במים חמים (בחום של ג'קוזי או מעיינות חמים), מגדלי קירור, מערכות צנרת גדולות או במערכות מיזוג אוויר של בניינים גבוהים. החיידק אינו מצוי במערכות מיזוג אוויר של כלי-רכב. המקומות השכיחים ביותר להימצאות החיידק כוללים בתי מלון, אוניות, סאונה, מי ברז ומגדלי קירור.
החיידק מומת תוך שתי דקות בטמפרטורת מים של 66° צלזיוס, בטווח 70°-80° צלזיוס החיידק מת מידית.

מותו של החיידק בטמפרטורה זו מובטח רק בתנאי מעבדה. במערכת צנרת המים גם ב80° נרשמה אוכלוסיית חיידקים משמעותית, בשל הימצאותו של החידק ברובד הביופילם – מושבות חיידקים וחד-תאיים המשולבות במשקעי גיר וחלודה – הנצמדות אל פנים הצינורות. הביופילם מסייע לחיידקים בוויסות הטמפ' ובהישרדות גם בתנאים קיצוניים. 

חיידק זה גם גורם בשיעורים גבוהים יותר למחלה דמוית שפעת בשם קדחת פונטיאק. מחלה זו מופיעה בעיקר בקיץ בניגוד לשפעת. למחלה זו אין חיסון יעיל מאחר שהיא עלולה להיגרם על ידי כ-70 וריאנטים שונים של החיידק.

החיידק פוגע בבני אדם דרך הנשימה – כאשר טיפות מים מזוהמים בגודל עד 5 מיקרון חודרות לגוף. על כן מקלחות ואמבטי זרמים (ג'קוזי) הם מקום מועד להדבקות. מה גם שטמפרטורת הריבוי המיטבית של החיידק זה היא 38° – כמו הטמפרטורה המרבית המותרת בג'קוזי (מאחר שב40° הסיכון להתקפי לב גדל פי שלושה).

המחלה ידועה כמחלת תיירים, גם בגלל הימצאות החיידקים במידה מרובה בצנרת בתי מלון, אבל בעיקר מפני שבצנרת הבית של התייר עומדים מים ללא זרימה – מה שמאפשר התפתחות מרובה של מושבות חיידקים, וכאשר פותחים את זרם המים לראשונה לאחר מספר ימים – כמות גדולה של רובד חיידקי מתוספת לזרם המים הראשוני ובכך מגדילה בצורה משמעותית את הסיכון לחלות. הפתרון לכך הוא לפתוח את זרם המים במקלחת במשך דקה וחצי מבלי לנשום את הטיפות, ולאוורר את המקום.

== סימפטומים ==
חום גבוה, שיעול, ליחה, כאבי ראש, כאבי שרירים, עייפות, חוסר תיאבון, שלשול והקאות, בלבול ואיבוד הזיכרון. כמו כן, מערכת הכליות והכבד עלולים להיפגע וגם התפתחות דלקת ריאות. כיוון שהסמפטומים דומים לדלקת ריאות, הדבר גורם לאבחון מוטעה. סימפטומים בדרך כלל מתחילים בין יומיים ל-14 יום מרגע החשיפה לחיידק.

== דיאגנוזה ==
רוב האנשים הנחשפים לחיידק לא מפתחים את המחלה. החיידק מסוגל להדביק בכל גיל, אך מרבית הלוקים במחלה הם מבוגרים, מעשנים, ולעיתים כבר חולים בדלקת ריאות כלשהי. החיידק לא מסוגל לעבור מאדם לאדם. ניתן למצוא את החיידק בגוף על ידי צילומי רנטגן של בית החזה, בדיקת שתן, בדיקת דם או בדיקה של הליחה. ניתן לטפל במחלה בעזרת אנטיביוטיקה אם היא מתגלה בזמן. חמישה עד שלושים אחוזים מהחולים מתים מהמחלה.

== ראו גם ==
* דלקת ריאות

== קישורים חיצוניים ==

* 
*[http://www.israelhayom.co.il/article/540471 סכנה בבית: חיידק מסוכן במכשיר האדים], באתר ישראל היום
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחלות חיידקיות
המחסל (דמות בדיונית)

המחסל בגילומו של [[ארנולד שוורצנגר בכרזת הסרט "שליחות קטלנית"]]
המחסל (באנגלית: Terminator) הוא דמות עתידנית בדיונית שהגה ג'יימס קמרון וגולמה על ידי ארנולד שוורצנגר בשלושת הסרטים הראשונים ובשני הסרטים האחרונים בסדרת "שליחות קטלנית". המחסל הוא סייבורג בעל מראה אנושי הניתן לתכנות ומשמש כיחידת חיסול והשמדה עצמאית. המחסל הופיע לראשונה בשנת 1984 בסרט הנושא את שם הדמות ותורגם לעברית כ"שליחות קטלנית". בסרט הראשון הופיע רק מחסל אחד מדגם T-800 שגולם על ידי שוורצנגר. בסרטי ההמשך מגלם שוורצנגר מחסל T-800 הנאבק במחסלים מדגמים מתקדמים יותר. 

בשני הסרטים הראשונים מגלם שוורצנגר מחסל שונה, אך זהה מבחינה חיצונית. בעולם שנוצר על ידי קמרון מחסלים מאותו הדגם חולקים את אותן התכונות, דבר המאפשר לשוורצנגר לגלם מספר מחסלים. בשלושת הסרטים הראשונים בסדרה המחסל מושמד או משמיד את עצמו בסוף הסרט, בסרט הרביעי - שליחות קטלנית: התעוררות המחסל מופיע לדקות בודדות בלבד, בסופן הוא מושמד ובסרט החמישי, שליחות קטלנית: ג'נסיס מופיעים שני מחסלים, אשר אחד מהם משמיד את השני ונותר פעיל בעצמו בסיום הסרט.

==מבנה==
המחסל בנוי מרקמת תאים חיה על־גבי שלד מתכתי, כאשר מטרת רקמת התאים היא להסוות את המחסל כבן־אנוש (וגם לאפשר לו לערוך מסע בזמן). המחסל אינו חש כאב בעת פגיעה ברקמת התאים, ולמעשה הוא חסר רגשות לחלוטין. מוחו של המחסל הוא מחשב עם בינה מלאכותית המסוגל ללמוד, וזאת כדי להיות מכונת הרג משוכללת יותר, בעלת יכולת הסתגלות למצבים משתנים. בסופו של הסרט השני בסדרה, מחשב זה מצליח ללמוד אף מהם רגשות. המחסל אמנם מסוגל ללמוד ואף להבין רגשות, אך אינו מסוגל להרגיש. כך למשל, בסופו של הסרט השני אומר המחסל: "אני מבין למה אתה בוכה, אך זה משהו שלעולם לא אצליח לעשות".

==הצלחה מסחרית==
עם ההצלחה של הסרט הראשון ובמיוחד של סרט ההמשך, הפכה דמות המחסל לדמות מוכרת ונערצת על ידי רבים. ההצלחה הייתה כה גדולה עד ששוורצנגר הפך לשחקן המזוהה כמעט בלעדית עם דמות המחסל וזאת למרות העובדה שגילם דמויות רבות אחרות.

את הפרסום הרב לה זכתה דמות המחסל ניתן אולי לזקוף לזכות העובדה שבשנות ה־80 ובתחילת שנות ה־90, השנים בהן יצאו שני הסרטים הראשונים בסדרה, המחשבים החלו לצבור פופולריות. עם החדירה המהירה של המחשב האישי לבתים הפרטיים, רבים החלו לחשוש שמא המחשבים יתפתחו בצורה מהירה מדי ויפנו נגד המין האנושי. חששות אלה, יחד עם הפחד ממלחמה בעולם הדו-קוטבי של תקופת יציאת הסרט הראשון תרמו ללא ספק לפופולריות הרבה של הסרט יחד עם גיבוריו.

הפופולריות הרבה של דמות המחסל באה לידי ביטוי בהכללתו ברשימת 100 הגיבורים והנבלים החשובים ביותר בהיסטוריה של הקולנוע. רשימה זו נוצרה בשנת 2003 על ידי מכון הסרטים האמריקאי (AFI), ודמות המחסל היא הדמות היחידה המופיעה הן ברשימת הנבלים והן ברשימת הגיבורים. שתי ההופעות הן של המחסל מהסרט הראשון שנבחר למקום ה-22 ברשימת הנבלים ושל המחסל המתוכנת מחדש מהסרט השני שנבחר למקום ה-48 ברשימת הגיבורים.

==ראו גם==
* אנדרואיד - רובוט דמוי אדם
* בינה מלאכותית
* סייברפאנק ומדע בדיוני אפוקליפטי/דיסטופי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דמויות משליחות קטלנית
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:אנדרואידים
קטגוריה:טכנולוגיות מדע בדיוני
גרג אודן

גרגורי ויין אודן הבן (באנגלית: .Gregory Wayne Oden, Jr; נולד ב-22 בינואר 1988 בבאפלו, ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בתפקיד הסנטר. אודן נבחר בדראפט 2007 בבחירה הראשונה. הקריירה של אודן ב-NBA נגדעה בשל פציעות חמורות מהן סבל.

==נעורים==
אודן גדל בטרה הוט, אינדיאנה ושיחק לצדו של חברו הטוב מייק קונלי בתיכון לורנס נורת'. בשנת 2006 נבחר אודן בן ה-18 לתואר היוקרתי "מר כדורסל" של מדינת אינדיאנה, ולתארים נוספים ויוקרתיים.

עוד בהיותו בתיכון סומן אודן כמי שישיב רוח רעננה בליגת ה-NBA והכדורסל האמריקאי, בפרט בעמדת הסנטר בה דובר עליו כשחקן הדומיננטי ביותר מאז שאקיל אוניל, על פי ההערכות יכול היה להיבחר כבר בדראפט של 2006 בבחירה הראשונה, אך מגבלת הגיל שהעבירה מנהלת ה-NBA קבעה כי שחקן יוכל להיכנס לליגה רק מעל גיל 19 או שנה מסיום התיכון ואודן נאלץ לשחק שנה בליגת המכללות.

==מכללות==
בעונת 2006-07 הודיעו אודן וקונלי לציבור כי ישחקו בשורות אוניברסיטת המדינה של אוהיו, אותה מאמן אביו של קונלי, מייק קונלי האב. את פתיחת העונה של ליגת המכללות החסיר אודן עקב ניתוח שעבר בכתף בחודש יוני, 2006. משחקו הראשון היה מול אוניברסיטת ולפראיסו. אודן הוליך את קבוצתו לגמר טורניר המכללות, שם נוצחה בידי אוניברסיטת פלורידה, למרות 25 נקודות, 12 ריבאונדים ו-4 חסימות של אודן. ב-32 משחקיו בשנתו הראשונה והיחידה באוניברסיטת המדינה של אוהיו קלע אודן 15.7 נקודות ואסף 9.6 ריבאונדים בממוצע, להם צירף גם 3.3 חסימות.

==קריירה מקצועית==
ב-28 ביוני 2007 נבחר גרג אודן ראשון בדראפט ה-NBA 2007 על ידי הפורטלנד טרייל בלייזרס, אשר התקשו בהחלטה לבחור בין אודן לבין קווין דוראנט, אשר זכה בתואר שחקן העונה במכללות. לפני פתיחת העונה הסדירה עבר אודן ניתוח בברכו הימנית שגרם להשבתתו ממשחק למשך כל העונה. במשחק הבכורה שלו ב-NBA, בקיץ 2008, נפצע אודן ברגלו לאחר מספר דקות ונעדר במשך שבועיים בטרם שב לשחק.

בתחילתה של עונת , הציג אודן יכולת מאכזבת והעמיד ממוצעים הנמוכים ביחס לשחקן הנבחר במקום הראשון בדראפט. בדצמבר 2009 נפצע אודן בפיקת הברך וסיים את העונה. בנובמבר 2010 התברר שאודן לא יוכל לחזור לשחק לפחות עד תחילת עונת . לאחר שלא שיחק כארבע שנים חזר אודן לשחק במיאמי בינואר 2014. בהופעת הבכורה מאז הפציעה קלע אודן 6 נקודות בשמונה דקות. הוא שותף במהלך העונה הסדירה ב-23 משחקים. בפלייאוף זכה לדקות בודדות בלבד ב-20 משחקי הקבוצה. 

באוגוסט 2015 הצטרף לקבוצת ג'יאנגסו דרגונס מהליגה הסינית, ובפברואר 2016 עזב את הקבוצה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני ג'יאנגסו דרגונס
קטגוריה:בחירות דראפט של פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-BIG3
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
לילא ומג'נון

איור המבוסס על סצנה מהפואמה של נזאמי אודות קייס ולילא
לילא ומג'נון הוא שמו של סיפור אהבה נודע בארצות המזרח, המבוסס על מאורע טרגי שנתרחש במאה ה-7. בשנת 1192 חיבר המשורר הפרסי נזאמי פואמה ארוכה אודות סיפור האהבה, הכלולה בקובץ ה"ח'מסה" שלו. 

==עלילה==
גיבורי הפרשייה הם קייס אל-עמארי ואהובתו לילא, מאחד משבטי הבדואים בחצי האי ערב. ידועים שני נוסחים השונים זה מזה בפתיחתם. בגרסה אחת מבלה קייס את עלומיו עם לילא בזמן רעיית הצאן. בגרסה שנייה הוא מתאהב בה כשנפגש עמה לראשונה. 

קייס הביע את אהבתו ללילא בשירים שחיבר למענה, וכל כך השתגע אחריה עד שהחלו מכנים אותו בשחוק "לילא ומג'נון". כשביקש את ידה מאת אביה, סירב לו זה ודחה אותו מעליו. הוא אף השיא אותה במפגיע לגבר זר שלקח אותה עמו הרחק לעיראק. בתגובה לכך נמלט קייס אל המדבר, ושם יצא מדעתו וסירב לשוב עוד אל משפחתו. בני ביתו, היו מביאים אליו את מזונו, ואילו הוא המשיך לחבר שירים לאהובתו וכתב אותם על החול באמצעות מקל נדודיו. הוא לא ידע שלילא חלתה בארצה החדשה וכבר מתה. קייס עצמו נמצא מת בשנת 688 בסמוך לקברה של אשה אלמונית. בקרבת מקום חרת על סלע את אחד משיריו. 

==השפעות==
לעיבודו המפורסם של נזאמי הייתה השפעה רבה על סופרים ומשוררים מאוחרים יותר. 
במאה ה-16 חיבר הסופר האזרבייג'ני פוזולי עיבוד ליצירה, תחת הכותרת סיפורם של לילא ומג'נון (דסתאן-י לילא ומג'נון).
אחמד שאוקי עיבד את סיפור אהבתם של לילא ומג'נון למחזה.
בחיבורו המיסטי של בהאא אללה, שבעת הגיאיות (1856), מוזכר סיפורם של לילא ומג'נון.

הזמר אריק קלפטון כתב וביצע את השיר "Layla" בהשראת הפואמה. השיר נכתב על אהבתו הנכזבת (באותה תקופה) לפאטי בויד, אשת חברו ג'ורג' האריסון, בה היה מאוהב באובססיביות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות ערבית
קטגוריה:ספרות פרסית