OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בתי ברוידא

מראה כללי של החצר בבית ברוידא
בתי ברוידא, 2008
בתי ברוידא היא שכונה חרדית ברחוב התבור בירושלים, בשולי שכונת נחלאות. שמה הרשמי הוא "אהלי יעקב", על שם יעקב ברוידא, התורם לבניינה. השכונה נוסדה בשנת 1902, ומצויה בסמוך לשכונת כנסת ישראל.

בחודש סיוון תרס"ג (1903) תיאר דוד ילין בעיתון המליץ את הקמת בית הכנסת המרכזי בשכונה:

השכונה בנויה בקומפלקס בניינים אחד עם שכונת כנסת ישראל ב, וכוללת בניין אחד ארוך בעל שלוש קומות עם קשת במרכזו, וגרמי מדרגות בצדו האחורי.

שלט ההנצחה בשער בתי ברוידא
בשער הכניסה לשכונה חקוק באבן:

הפסוק "ונתתי להם בביתי ובחומותיי יד ושם, טוב מבנים ומבנות" מעיד כי מכיוון שלמקים השכונה לא היו ילדים, על ידי בניית השכונה הוא הנציח את שמו.

הכיתוב מנציח גם את שרגא פייבל יעקבזון השותף ליוזמת הקמת השכונה.

שכונת בתי ברוידא נבנתה בצמוד לשכונות כנסת ישראל, וכמוהן נועדה לאוכלוסייה חרדית "פרושית" (כלומר ליטאית) של אנשי היישוב הישן, בניגוד לשכונת בתי ראנד הסמוכה שנועדה לאוכלוסייה חסידית. כיום, בית הכנסת הוא בין היחידים שעדיין מתנהל עם אופי פרושי-ירושלמי מובהק, שהמתפללים מתלבשים עם שטריימל ומדברים יידיש, אך מתפללים נוסח אשכנז, דברים שאי פעם היו הנורמה אצל חרדים בירושלים.
 
תושבי השכונה נבחרו בקפידה ומנו רק תלמידי חכמים שעסקו בתורה ובהוראה בישיבת "עץ חיים". תושבי השכונה נאלצו לחתום על חוזה "חובת הדר", שבה התחייבו לא לבצע שינויים במבנה, לשמור על הניקיון ולהתפלל בבית כנסת של השכונה.

ביום שושן-פורים תרצ"ב (23.3.1932) התקיים ברחבה שלפני בית הכנסת של בתי ברוידא 'פורים שפיל' (מחזה פורימי היתולי), שבו כביכול הועמד למשפט הרב קוק. בסופו של המחזה הורשע הרב קוק והוצא להורג ביריית אקדח. הייתה זו יוזמה של קנאי ירושלים, שתיעבו את הרב קוק. היורה היה מנחם פרוש הצעיר, שלימים טען כי הובל אל הבמה ברגע האחרון מבלי שהיה מודע להקשר. ביזויו של הרב הראשי לארץ ישראל עורר סערה ביישוב, וגם אישים חרדיים מתונים גינו את המעשה. הרב איסר זלמן מלצר, שהתגורר אותה עת בשכונה, עבר מאותו יום להתפלל בבית הכנסת של בתי ראנד השכנה.

בתי השכונה אינם רכוש התושבים אלא שייכים ל"הקדש ברוידא" והם מתגוררים בהם בשכירות מוגנת (דמי מפתח), דבר המאפשר למנהלי ההקדש לשמור על אופי וצביון אוכלוסיית השכונה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jerusalem.muni.il/jer_sys/picture/atarim/site_form_atar.asp?site_id=10204&pic_cat=1&icon_cat=5&york_cat=8 בתי ברוידא מתוך עיריית ירושלים] 
* [https://www.jerusalem-love.co.il/?page_id=6772 בתי ברוידא] באתר אהבת ירושלים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נחלאות
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
קטגוריה:נחלאות: בתי כנסת
קטגוריה:שכונות חרדיות בירושלים
משה דוד ואלי

המצבה על קברו של רבי משה דוד וואלי
רבי משה דוד ואלי (1697 – 17 בדצמבר 1776, ז' בטבת ה'תקל"ז) היה פרשן מקרא, רופא, מלומד, ומקובל יהודי מאיטליה. תלמיד חבר של הרמח"ל, ולפי החוקר יוסף אלמנצי, היה הרמ"ד ואלי רבו של הרמח"ל בקבלה בתחילת לימודו.

== ביוגרפיה ==
נולד לרבי שמואל. למד אצל רבני פדובה יחד עם הרמח"ל, ושניהם הוסמכו לרבנות בערב חג הסוכות ה'תפ"ו. כאשר הקים הרמח"ל את חבורתו בשנת ה'תפ"ז, היה הרמ"ד ואלי מראשי החבורה, ולמנהיג החבורה בהמשך. הרב ואלי היה איש אשכולות, בעל ידיעות נרחבות במקרא, פילוסופיה, רפואה ועוד. למד רפואה באוניברסיטת פדובה. בגיל 25 כתב פולמוס באיטלקית על הנצרות בשם "I Sette Giorni della Verit", כמו כן חיבר עשרות חיבורים על כל התנ"ך המתפרשים על כ-15,000 עמודים, שחלקם מצויים בכתבי יד.

בחיבוריו הוא אסוציאטיבי ומזכיר כמה פעמים דברים ששמע מהרמח"ל. כמו כן ניכרת בחיבורו השפעה של קבלת רבי אברהם אבולעפיה.

לשיטתו, החכמות של הימים הקדמונים רובן אמת לעומת החכמות החדשות בתקופתו שרובן שקר. לפיכך, קיבל את תיאורית ארבע הליחות ואת שיטת הרפואה של גלינוס, היפוקרטוס ואבן סינא ש'מועילה בעצם ומזיקה במקרה לעומת רפואת הכימיקה שמזיקה, מועילה לפעמים ולא בעצם'.

הרב משה דוד וואלי נפטר בז' בטבת תקל"ז ונטמן בבית הקברות ברחוב ויה דומניקו קמפניולה 24, בפאדובה. על מצבתו כתוב: .

==חיים אישיים==
לפי המובא בכתביו נולד לו בן וקרא את שמו שמואל חיים על שם אביו.

==חיבוריו==
* פירוש על כל התורה והנ"ך בדרך הקבלה. החיבור ושאר חיבוריו הודפסו על ידי הרב יוסף ספינר.
* ספר הליקוטים על נושאים שונים, מהם בסגולות ורפואה. (, בהיברו-בוקס).
* קיימים חלקים מיומן "חזיונות" שכתב. יצא לאור על ידי ישעיהו תשבי, נמצא בתוך ספר היובל לשלמה פינס ב (תש"ן), עמודים 441–472.
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* [https://open.spotify.com/episode/48fvwBVHjwHtU1uvnXS8jY?si=eEAkWMxUSzSsa_lnyFs5Uw&nd=1&dlsi=5f2de81be1ee456e פרויקט יארצייט - צבי לובושיץ משוחח על רבי משה דוד ואלי]
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מקובלי איטליה
קטגוריה:רופאים יהודים איטלקים
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:רופאים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:רופאים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:תלמידי רמח"ל
קטגוריה:ילידי 1696
קטגוריה:נפטרים ב-1776
טאהר אל-גמאל

טאהר אל-גאמל (בערבית: طاهر الجمل, נולד ב-18 באוגוסט 1955) הוא קריפטוגרף מצרי אמריקאי. ב-1985 פרסם אל-גמאל מאמר בו הציע דרך ליצור את צופן אל-גמאל ואת חתימת אל-גמאל על בסיס בעיית הלוגריתם הבדיד. חתימת אל-גמאל עצמה לא נפוצה בשימוש מעשי אך היוותה מאוחר יותר בסיס לאלגוריתם החתימה הדיגיטלית DSA, שאומץ כתקן חתימה דיגיטלית DSS בארצות הברית ובמדינות נוספות.

אל-גמאל קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת קהיר, ואת התואר השני והדוקטורט שלו בתחום מדעי המחשב קיבל מאוניברסיטת סטנפורד. אל-גמאל שימש כמדען ראשי של חברת נטסקייפ בין השנים 1995 ל-1998, שם היה בין הדוחפים לפיתוח SSL. אל-גמאל גם היה אחראי הנדסה בחברת RSA.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קריפטוגרפים אמריקאים
קטגוריה:מדענים מצרים
קטגוריה:מתמטיקאים ערבים
קטגוריה:מדענים מוסלמים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
פורת

פּוֹרָת הוא מושב בעל צביון דתי בלב השרון, הממוקם בין מושב עין ורד לכפר יעבץ. נמנה עם מושבי הפועל המזרחי ומשתייך למועצה אזורית לב השרון.

== היסטוריה ==
המושב הוקם בשנת 1950. שמו סמלי ופירושו הוא שגשוג ופוריות, כפי שמילה זו מוצגת בברכת יעקב: .

מייסדי המושב הם 315 עולים מחבל גריאן אשר בלוב, דרומית לבירה טריפולי. במחוז הולדתם, התגוררו במערות החצובות באדמת הטין. נשות המושב הצטיינו באריגת שטיחים.

המושב ידוע בענף גידול הפרחים. בעבר התפרנסו רוב התושבים מענף זה בצד מטעים ולולים, ומאז שנות ה-2000 יותר ויותר מתושבי היישוב עוסקים במקצועות חופשיים.

מושב פורת מוגדר כמושב דתי אך גרים בו גם חילונים ומסורתיים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lev-hasharon.com/58/ פורת] באתר מועצה אזורית לב השרון
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:יהדות לוב
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
יהודה קן-דרור

מצבת קבורתו בחלקת מערכת סיני ב[[הר הרצל]]
יהודה קן-דרור (8 בפברואר 1935 – 3 בינואר 1957) היה חייל צה"ל, שנפצע במבצע קדש, בקרב המיתלה, עת נהג בג'יפ לאורך המיצר כדי למשוך אליו את אש החיילים המצרים על מנת שייחשף מסתורם. הוא נפטר מפצעיו כעבור כחודשיים. על מעשה זה זכה לאחר מותו בשני צל"שים: עיטור הגבורה, העיטור הגבוה ביותר שניתן בצה"ל, וצל"ש הרמטכ"ל.

== ביוגרפיה ==
יהודה קן-דרור נולד בירושלים, בן לשמחה ושלמה קן-דרור, ילידי ישראל שמקור משפחתם ביהדות עיראק. יהודה היה אחד מעשרה ילדים במשפחה. אחיו, , נהרג בקרב הקסטל במלחמת העצמאות.

בדצמבר 1953, כ-5 שנים לאחר נפילת אחיו, יהודה התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים. במבצע קדש לחם, כחייל מילואים, בתור נהג הג'יפ של סא"ל אהרן דוידי, מפקד גדוד מילואים, ונמנה עם הכוחות שלחמו במעבר המיתלה.

ב-31 באוקטובר 1956, הסכים לנהוג בג'יפ אל תוך מעבר המתלה, בפעולה שהסיכויים לצאת ממנה חי היו קלושים ביותר, על מנת למשוך אליו את אש הלוחמים המצרים שהסתתרו במעבר, ובכך לסייע לאתר את עמדותיהם. קן-דרור נסע לאורך 500 מטרים, ובמהלך נסיעתו נורתה עליו אש עזה. במהלך נסיעתו ספג קן-דרור פגיעות רבות מאש המצרים, ונפצע באורח אנוש. חבריו ליחידה חשבו שנהרג, אך לאחר שעות אחדות הצליח לזחול אליהם. כעבור חודשיים, ב-3 בינואר 1957, מת מפצעיו ונקבר בבית העלמין הצבאי בהר הרצל.

ישנו ויכוח לגבי השאלה האם פעולתו של קן-דרור תרמה לניצחון בקרב, או להצלת חיי אדם. כך או כך, על פעולה זו זכה לאחר מותו בצל"ש הרמטכ"ל שהומר לעיטור הגבורה, העיטור הגבוה ביותר שניתן בצה"ל, על "מעשה גבורה עילאית שנעשה נוכח פני האויב, תוך חירוף נפש".

על פי גרסתם של שני לוחמים ביחידה, שפורסמה בשנת 2007, לא התנדב קן-דרור למשימה, אלא הסכים לבצעה לאחר שמפקד הגדוד אהרן דוידי פקד עליו כן. על טענה זו הגיב לוחם אחר ביחידה: . תת-אלוף (בדימוס) יצחק יעקב (יצה) הגיב אף הוא בעניין זה: .

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* צבי גילת, [https://web.archive.org/web/20070928011138/http://www.zanhanim.org.il/Info/n_resume.aspx?id=24265 "חייו ומותו של יהודה קן דרור"], ב[https://web.archive.org/web/20040519143009/http://zanhanim.org.il/ אתר עוצבת הצנחנים] – פורסם לראשונה בעיתון "חדשות" ב-17 באוקטובר 1986
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת סיני
קטגוריה:מעוטרי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים שהקריבו את עצמם
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
שיכון וייסנהוף

תצלום אוויר של השיכון (2004)
בית דירות שתכנן מיס ואן-דר-רוהה
בניין הדופלקס בתכנון ז'נרה ולה קורבוזייה
שיכון וייסנהוף (בגרמנית: Weißenhofsiedlung) הוא שיכון לעובדים שנבנה בשטוטגרט ב-1927. שיכון זה נועד להציג לראווה את הסגנון שמאוחר יותר נקרא הסגנון הבינלאומי באדריכלות. השיכון הוא למעשה פרויקט הדיור הגדול ביותר שנבנה בתקופתו, כחלק מהדיון שהתקיים בתנועה המודרניסטית באדריכלות סביב שיכונם היעיל של מיליוני העובדים שזרמו לערים בתהליך העיור המואץ של התקופה, דיון אשר עמד גם במרכז פעילותו של CIAM.

ב-2016 השיכון הוכרז ביחד עם 16 מבנים אחרים ברחבי העולם כחלק מאתר המורשת העולמית העבודה האדריכלית של לה קורבוזיה.

== היסטוריה ==
השיכון נבנה לרגל תערוכת דויטשר ורקבונד (Deutscher Werkbund), וכלל עשרים ואחד בניינים שבהם שישים ושלוש יחידות דיור, בתכנונם של שישה-עשר אדריכלים אירופיים, רובם מהמרחב דובר-הגרמנית. בראש הפרויקט, מטעם העירייה, עמד האדריכל הגרמני לודוויג מיס ואן-דר-רוהה, והוא שבחר את האדריכלים האחרים, תקצב ותיאם את תוכניותיהם, הכין את אתר הבנייה ופיקח על ההקמה. לה קורבוזיה קיבל את התקציב הגדול ביותר, ושתי חלקות טובות המשקיפות אל העיר.

עשרים ואחד הבניינים דומים זה לזה בצורתם, וכוללים בנייני דירות ובתים פרטיים; גם בסגנון ניכרת אחידות רבה. המשותף לכולם הוא עיצוב מפושט של החזית, גגות שטוחים המשמשים כטראסות, חלונות סרט, תכנון פנימי פשוט הממעיט בקירות ובמסדרונות ושימוש רב בבנייה טרומית, מה שאפשר הקמת המבנים תוך חמישה חודשים בלבד. כל המבנים למעט אחד היו לבנים (הבניין של ברונו טאוט, שהיה הקטן ביותר, נצבע אדום).

על פי התכנון נועד השיכון להיבנות בשיתוף עם הדיירים, בשיטת בנייה מתועשת, והוא פורסם כאבטיפוס של מעונות עובדים בעתיד. בפועל עוצב ואובזר כל בית בנפרד בתקציב גבוה, הרחק מהישג ידו של הפועל הממוצע. התערוכה נפתחה לקהל ב-1927, באיחור של שנה, ומשכה קהל רב.

בזמן השלטון הנאצי כונה השיכון בזלזול "כפר ערבי" ונקנה על ידי הממשלה במטרה להרוס אותו; תוכנית זו לא יצאה לפועל בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה, אך השיכון הוא עדיין רכושה של ממשלת גרמניה. בעת המלחמה הייתה בשטח השיכון עמדת נ"מ, ולפיכך היווה השיכון מטרה להפצצות בעלות הברית וחלקים ממנו נהרסו, כולל שני הבניינים שבנה ולטר גרופיוס. אחרי המלחמה נהרסו חלק מהבניינים הניזוקים ואחרים שונו לבלי הכר, בין השאר באמצעות גגות רעפים, הזרים לסגנון המקורי.

כיום נותרו 11 מהבניינים המקוריים על עומדם. בשנת 2002 עבר בניין דופלקס שבנו לה קורבוזיה ופייר ז'נרה לבעלות העירייה, ששיקמה אותו ופתחה בו את מוזיאון וייסנהוף.

==האדריכלים המשתתפים==
* פטר בהרנס
* ויקטור בורז'ואה
* לה קורבוזיה ופייר ז'נרה (בן דודו)
* ריכרד דקר
* יוזף פרנק
* ולטר גרופיוס
* לודוויג הילברזיימר
* לודוויג מיס ואן-דר-רוהה
* יאקובוס יוהנס פיטר אאוד
* האנס פלציג
* אדולף רדינג
* האנס שארון
* אדולף גוסטב שנק
* מקס שטאם
* ברונו טאוט
* מקס טאוט
* פרדיננד קראמר

== ראו גם ==
* מעונות עובדים - פרויקט שיכון של האדריכל אריה שרון ואדריכלים ישראלים נוספים בתל אביב.
* שיכוני המגורים המודרניסטיים בברלין

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070928125707/http://weissenhof.ckom.de/00_startseite/index.php?flash=6 שיכון וייסנהוף]

קטגוריה:אדריכלות מודרנית
קטגוריה:גרמניה: בתי מגורים
קטגוריה:מבנים שתכנן לודוויג מיס ון דר רוהה
קטגוריה:מבנים שתכנן לה קורבוזיה
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי
קטגוריה:גרמניה: אדריכלות
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
קטגוריה:שטוטגרט: מבנים
הסומש הקטן

הסומש הקטן (רומנית: Someşul Mic; הונגרית: Kis-Szamos) הוא נהר בצפון מערב רומניה הזורם במחוז קלוז' ומהווה אחד ממקורותיו של נהר הסומש. הוא נוצר מהתמזגותם של שני נהרות: הסומש החם (רומנית: Someşul Cald) והסומש הקר (רומנית: Someşul Rece), אשר נובעים ברכס ההרים האפוסניים (רומנית: Munţii Apuseni; הונגרית: Erdélyi-Szigethegység).

מאזור ההתמזגות של הסומש החם והקר, הסומש הקטן זורם מזרחה וצפונה דרך העיר קלוז'-נאפוקה ודרך יישובים קטנים נוספים, עד להתמזגותו עם הסומש הגדול (רומנית: Someşul Mare; הונגרית: Nagy-Szamos) באזור העיר דז'. משם נקרא הנהר "סומש".

==קישורים חיצוניים==

סומש הקטן
Yesterday

"Yesterday" (בעברית: "אתמול") היא בלדת רוק של להקת הביטלס שנכתבה על ידי פול מקרטני (תחת הקרדיט הקבוע לנון/מקרטני), ויצאה גם כסינגל באלבום Help!&lrm; שיצא ב-1965 ומאוחר יותר באלבום Yesterday and Today.

השיר יצא כסינגל ב-1965 בארצות הברית וב-1976 באנגליה. מפיק השיר הוא ג'ורג' מרטין, אורך השיר הוא 2:05. השיר הוכתר בספר השיאים של גינס כשיר הפופ בעל המספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי ("קאברים") אי פעם. השיר הושמע ברדיו יותר מ-7 מיליון פעמים. השיר נשאר פופולרי גם היום ויצאו לו יותר מ-3000 עטיפות לסינגל. הבי-סייד של הסינגל הם השירים I Should Have Known Better בבריטניה והשיר Act Naturally בארצות הברית. לשיר יצאה גרסה ישראלית בשם "רק אתמול", למילים של חיים חפר ובביצוע דואט של יפה ירקוני ואריק איינשטיין.

השיר היה יוצא דופן יחסית לעולם הרוק'נרול של שנת 1965, אם כי השיר עצמו אינו בסגנון רוק'נרול כלל. הכלים המשתתפים בשיר הם גיטרה אקוסטית ורביעיית כלי מיתר - דבר יוצא דופן בהתייחס לשירי רוק ופופ עד אז. את השיר שר פול מקרטני.

==הקלטת השיר==
בהקלטת השיר מקרטני ניגן בגיטרה האקוסטית. הוא רצה לנגן השיר בסולם סול מז'ור, משום שכך היה לו נוח לנגן אותו בגיטרה, אך לשיר אותו בסולם פה מז'ור, שבו העדיף לשיר. לכן, מקרטני כיוון את הגיטרה שלו טון למטה, כך שינגן בסולם סול מז'ור והגיטרה תישמע בסולם פה מז'ור.

== חוסר שביעות רצונו של מקרטני ==

מקרטני הביע פעמים רבות את חוסר שביעות רצונו מסידור הקרדיט לכותבים. במקום "לנון-מקרטני" שאף מקרטני להשיב את הסידור שהתקיים בתקליט הראשון של הלהקה: "מקרטני ולנון". באלבום ההופעה Back in the U.S (משנת 2002), בניגוד לאלבומי הופעה ולקט קודמים, שינה מקרטני את סדר הקרדיט על דעתו, והדבר עורר מחאה מצד אלמנתו של לנון, יוקו אונו. בעקבות המחאה הגיעו אונו ומקרטני להסכמה כי מקרטני לא ישוב לעשות זאת בעתיד.

== סקרים ודירוגים ==
* "Yesterday" נבחר כשיר הטוב ביותר של המאה ה-20 בסקר ה-BBC Radio 2 בשנת 1999.
* "Yesterday" נבחר כשיר הפופ הטוב ביותר של כל הזמנים על ידי MTV והמגזין רולינג סטון.
* "Yesterday" הוכתר כשיר הפופ בעל המספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי ("קאברים") אי פעם על ידי ספר השיאים של גינס.
* מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-13 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר של כל הזמנים.
* במצעד שירי הביטלס של כאן 88 דורג השיר במקום השביעי.<ref></ref>
=== אלבומים שבהם הופיע השיר Yesterday ===
* Help! - 1965
* Yesterday and Today - 1966
* A Collection of Beatles Oldies - 1966
* The Beatles 1962-1966 - 1973
* Love Songs - 1977
* The Beatles' Ballads - 1980
* 20 Greatest Hits - 1982
* Anthology 2 - 1996
* 2000 - 1
* LOVE - 2006

=== רשימות כל הזמנים ===
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="margin-left: auto; margin-right: auto; border: none;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|בילבורד
|500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים
|95
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1965
קטגוריה:סינגלים מ-1965
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:שירים על כאב לב
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1960
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:שירי בארוק פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
דיופסיד

דיופסיד הוא מינרל השייך לקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת. הדיופסיד שייך לשורת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) הכוללת את ההדנברגיט ( FeCaSi<sub>2</sub>O<sub>6</sub>) והאוגיט. לגבישים יש גוונים שונים, אך לרוב מופיע הדיופסיד כגבישים ירוקים עמומים.

דיופסיד מצוי בסלעי יסוד אולטרא-מאפייים כדוגמת קימברליט ופרידוטיט. אוגיט עשיר בדיופסיד נפוץ בסלעים מאפיים כדוגמת בזלת אוליבינית ואנדזיט. דיופסיד מצוי גם במגוון של סלעים מותמרים, כמו בסקארן שהתפתח מסלעי דולומיט עשירים בסיליקה בהתמרה של לחץ. הדיופסיד הוא מינרל חשוב במעטפת כדור הארץ והוא נפוץ בקסנוליתים של פרידוטיט שהתפרצו בקימברליט ובבזלת אלקלית. כמו כן מצוי דיופסיד במטאוריטים.

בטמפרטורות גבוהות יחסית יכול הדיופסיד להתערבב עם פיג'וניט ובטמפרטורות נמוכות עם אורתופירוקסנים. היחס בין כמות הסידן לסך כל כמות הסידן, המגנזיום והברזל בדיופסיד שנוצר יחד עם אחד משני סוגי הפירוקסן הנ"ל מושפע במיוחד מטמפרטורות מעל 900°C, ולהרכב הדיופסיד בקסנוליתים של פרידוטיט יש חשיבות בהשערה לגבי הטמפרטורות במעטפת כדור הארץ.

דיופסיד באיכות של אבן חן קיים בכמה צורות:
*ויולן - סוג כחלחל נדיר של דיופסיד המצוי בכמה אתרים באיטליה.
*דיופסיד "הכוכב השחור" – סוג כהה המכיל מחטים של רוטיל המסודרים בצורה של כוב בעל 4 קצוות.
*דיופסיד כרום – סוג דיופסיד הכולל כרום המעניק לו צבע ירוק עשיר. משום שדיופסיד כרום ניחן בקשיות של 6.5-5.5 בסולם מוס, האבן נשרטת בקלות. דיופסיד כרום (Ca,Na,Mg,Fe,Cr)<sub>2</sub>(Si,Al)<sub>2</sub>O<sub>6</sub>)) הוא מרכיב נפוץ בקסנוליתים של פרידוטיט, וגרגירים מפוזרים של המינרל שנמצאו בקרבת צינורות קימברליט מהווים מציין לאפשרות קיומם של יהלומים. מקומות בהם מצאו דיופסיד כרום כוללים את קנדה, דרום אפריקה, רוסיה ומקומות נוספים.

הדיופסיד תואר לראשונה בתחילת המאה ה-19 ומקור שמו מיוונית "דיס"- "שני סוגים" או "כפול" ו"אופסיס" – "דעה" או "מופע".

==לקריאה נוספת==
* Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., Wiley, pp 403-404, 
*[http://www.mindat.org/min-1294.html דיופסיד באתר Mindat]
*[http://www.mindat.org/min-1033.html דיופסיד כרום באתר Mindat, כולל אתרים בהם יש דיופסיד כרום]
*[http://www.webmineral.com/data/Diopside.shtml דיופסיד באתר Webmineral]
*[https://web.archive.org/web/20081222193305/http://mineral.galleries.com/minerals/silicate/diopside/diopside.htm דיופסיד באתר Mineral galleries]
* Handbook of Mineralogy, Mineral Data Publishing, 2001, [https://web.archive.org/web/20070927212601/http://www.minsocam.org/msa/Handbook/Diopside.PDF דיופסיד בגרסת ה-PDF של הספר]

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצת הפירוקסן
קטגוריה:אינוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלי מגנזיום
קטגוריה:מינרלים
Agrobacterium

Agrobacterium (אגרובקטריום) הוא סוג חיידק הגורם לגידולים בצמחים. המין Agrobacterium tumefaciens הוא המין הנחקר ביותר בסוג זה. ל-Agrobacterium יש יכולת להעביר DNA אל תאי הצמח; זוהי אחת הדוגמאות הבודדות בטבע להעברת DNA בין יצורים המשתייכים לממלכות שונות. תכונה זו מנוצלת במחקר הביולוגי ובנוסף משמשת ככלי להשבחת צמחים באמצעות הנדסה גנטית.

הערה טקסונומית: הסוג Agrobacterium הוא הטרוגני למדי. מחקרים טקסונומיים עדכניים מסווגים את מיני ה-Agrobacterium לסוגים חדשים, בהם Ruegeria, Pseudorhodobacter ו-Stappia, אך מרבית המינים סווגו מחדש כמינים בסוג ריזוביום (Rhizobium).

==Agrobacterium כפתוגן של צמחים==
המין A. tumefaciens (פירוש שם המין בלטינית: "גורם לגידולים") גורם למחלת עפץ הכתר בצמחים. המחלה מתאפיינת בצמיחתם של גידולים או עפצים על הצמח החולה. הגידולים מתעוררים בעקבות העברה של מקטע DNA הקרוי T-DNA (קיצור של Transfer DNA) מפלסמיד המצוי בתאי החיידק והמכונה Ti (קיצור של Tumor-inducing, "מחולל גידולים"). מין אחר בסוג, A. rhizogenes הגורם לגידולים בשורש הצמח, נושא פלסמיד אחר, פלסמיד Ri (Root-inducing).

מקטע ה-T-DNA משולב בגנום של התא המארח במיקום חצי-אקראי, והגנים האלימים שב-T-DNA באים לידי ביטוי וגורמים ליצירת עפצים. ה-T-DNA נושא גנים לאנזימים ביוסינתטיים לייצורן של חומצות אמינו לא סטנדרטיות, כגון אוקטופין ונופלין. נוסף אל אלו, נישאים ב-T-DNA גם גנים לביוסינתזה של ההורמונים הצמחיים אוקסין וציטוקינין. עקב שינוי מאזן ההורמונים בתא הצמח משתבשת הבקרה על חלוקתם של תאים אלו ונוצרים גידולים. היחס בין ייצור האוקסין לציטוקינין קובע את אופיו של הגידול.

==Agrobacterium בביוטכנולוגיה==
יכולתו של Agrobacterium להעביר גנים לצמחים מנוצלת בשירות ההנדסה הגנטית, הביולוגיה המולקולרית והשבחת הצמחים. לצרכים אלו נעשה שימוש בפלסמיד Ti או Ri שעבר שינוי. מן הפלסמיד מוסרים הגנים הגורמים לגידול (VIR); החלקים החיוניים היחידים ב-T-DNA הם שני אזורי גבול קטנים (באורך של 25 נוקלאוטידים), שלפחות אחד מהם דרוש לטרנספורמציה בצמח. מרק ואן מונטגו ויוזף של מאוניברסיטת גנט שבבלגיה גילו את מנגנון העברת הגנים בין Agrobacterium ובין צמחים, ובעקבות הגילוי הוחל לפתח שיטות לשינוי החיידק כך שיוכל לשמש כמערכת העברה יעילה להנדסת גנים בצמחים. קבוצת חוקרים בראשותה של מרי-דל צ'ילטון הייתה הראשונה שהוכיחה כי הגנים האלימים ניתנים להסרה בלי להזיק ליכולתו של החיידק להחדיר את ה-T-DNA אל גנום הצמח (1983).

הגנים המיועדים להכנסה לצמח מועברים לאזור ה-T-DNA של הפלסמיד שממנו הוסרו גנים לא רצויים, יחד עם סמן ברירה (כדוגמת עמידות לאנטיביוטיקה) כדי לאפשר ברירה (סלקציה) של תאי צמח שעברו טרנספורמציה בהצלחה. צאצאיהם של הצמחים מגודלים לאחר הטרנספורמציה על מצע גידול הכולל אנטיביוטיקה; צמחים שאליהם לא חדר ה-T-DNA אינם מפתחים עמידות לאנטיביוטיקה ואינם שורדים.

== ראו גם ==
* מערכת T-DNA בינארית
* הנדסה גנטית#פלסמיד Ti – אגרובקטריום

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיידקים אמיתיים
קטגוריה:חיידקים ארגמניים
מדעי החלום

מדעי החלום (בצרפתית: La Science des rêves) הוא סרט קולנוע מסוגת הדרמה הקומית, שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט נכתב ובוים על ידי הבמאי מישל גונדרי.

מדעי החלום חוקר באופן קומי, הזוי ומפתיע, את עולם החלומות, ובוחן את מושג הסובייקטיביות ואת הגבול המטושטש שבין עולם הדמיון לבין המציאות. הסרט מלא באלמנטים חזותיים שהתגבשו במהלך הקריירה של גונדרי כבמאי קליפים.

== סיפור העלילה ==
סטפן (השחקן גאל גרסיה ברנאל) הוא אמן צעיר ביישן וחסר ביטחון עצמי, שחוזר להתגורר בדירה נעוריו בפריז ועובד כמעצב גרפי. לדירה ממול עוברת שכנה חדשה: סטפאני (השחקנית שרלוט גינסבורג) וסטפאן מתאהב בה.

בעוד שבעולם המציאות אין לסטפן האומץ להתמודד עם רגשותיו, בעולם החלומות דמיונו עובד שעות נוספות. במהלך הזמן, ובאמצעות אימון עצמי הוא מתחיל לשלוט באירועים המתרחשים בתוך החלום. העניין הולך ומסתבך כאשר הדמויות מתוך החלום הולכות ומשתלטות גם על המציאות היומיומית.

במהלך הסרט מתפתחת מערכת יחסים מורכבת בין סטאן לסטפאני. ההיכרות הראשונה ביניהם נערכת במהלך סיטואציה מוזרה שבה סבלים מובילים פסנתר לביתה של סטפאני, וסטפן, שכנה החדש, עוזר להם להעלות אותו לקומה הנכונה. היא חושבת שהוא אחד הסבלים, והוא משתף פעולה עם השקר הזה, ואף משקר עוד ועוד כדי למנוע מהאמת להתגלות, אלא שמתוך אחד מחלומותיו ההזויים הוא הולך מתוך שינה ומשאיר לה פתק בו הוא מתוודה שהוא השכן מהדלת ממול ומבקש את הטלפון של זואי, שותפתה לדירה. מיד אחר כך סטפן מתעורר בבהלה, מגלה מה הוא עשה ולוקח בחזרה את הפתק שכתב, מבלי לדעת שסטפאני כבר קראה בו, וכך מתפתחת מערכת יחסים, בה היא יודעת את הסוד, אך הוא לא מבין שהיא יודעת אותו. כשהם מתקרבים הוא חושף בפניה את אהבתו אליה, אך נענה בשלילה.

סבלו של סטאן גדל כשהוא לא מצליח להפריד בין חלומותיו היפים עליה, לבין המציאות, בה הוא אינו אוזר די אומץ להיחשף בפניה. תסכולו מאהבתו שאיננה נענית משתלבת בחוסר שביעות רצונו מחייו המקצועיים והאינטנסיביות הרגשית הזו מאוירת היטב בנקודת הקליימקס של הסרט אשר בה החלום והמציאות משתלבים זה בזה עד לאין-הפרד והאהבה, שלא הספיקה עוד להתקיים, נעלמת. כאשר סטפן מתכנן לעזוב את העיר בשל אכזבותיו החלומיות מהקשר איתה, מהעבודה ומחייו, נראה שאין עוד סיכוי לקשר ביניהם, אך אימו משכנעת אותו ללכת להיפרד ממנה בפעם האחרונה. בפגישתם זו כל הגנותיו של סטפן נשברות בפניה והוא נחשף אל סטפאני באופן המשחרר גם מעט מהגנותיה שלה. הסרט מסתיים במחווה אופטימית כאשר סטאפני שלאורך כל הסרט נמנעה ממגע פיזי משמעותי עם סטפאן מלטפת את שערותיו על פי בקשתו אף על פי שלפני כן היא טענה שאיננה יכולה לעשות זאת.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי פולחן
סלונצוקור

סַלוֹנְצוּקוֹר (בהונגרית: Szaloncukor; מילולית, סוכריות סלון), הוא שמן של סוכריות בהן מקשטים ההונגרים את עצי חג המולד.

לקראת כל חג מולד, נוהגים ההונגרים הנוצרים לקנות כקילו וחצי של סוכריות (מדי חג מולד נקנים לפחות 6,500 טון סוכריות), המשמשות לקישוט עצי האשוח כעצי חג המולד.

הסוכריות הן כדוריות שוקולד הממולאות במגוון טעמים, ובהם מרציפן, קוקוס, ג'לי פירות, ערמונים וקקאו. הסוכריות עטופות בעטיפות נוצצות וצבעוניות המאוירות במלאכים, ונתלות על העצים בעזרת ווי מתכת קטנים.

==היסטוריה==
מקורו של מנהג תליית סוכריות הסלון הוא בראשית המאה ה-19, עת נשות החברה הגבוהה באימפריה האוסטרו-הונגרית הכינו את סוכריות הסלון מקרמל, עטפו אותן בעטיפות משי וקישטו בהן את עץ חג המולד, שהוצב בסלון (ומכאן בא שמן של הסוכריות).

לאורך השנים התפשט המנהג, והחל משנות ה-60 של המאה ה-20 החלו לצפות את הסוכריות בשוקולד.

כיום, מרבית המקיימים מנהג זה אינם מכינים את סוכריות הסלון בעצמם, אלא קונים אותן בחנויות.

מנהג זה משמש כבסיס למשחקי חג מסורתיים, בהם מנסים ילדי המשפחה "לגנוב" את הסוכריות מן העצים בלי שיבחינו בכך המבוגרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הונגריה: תרבות
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:סוכריות
קטגוריה:תפאורות חג המולד
Activision

Activision היא חברת משחקי וידאו אמריקאית. החברה ידועה בעיקר בזכות סדרת משחקי היריות בגוף ראשון Call of Duty.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה ב-1 באוקטובר 1979 לאחר פרישתם של דייוויד קריין, לארי קפלן, אלן מילר ובוב וייטהד מחברת המשחקים אטארי וחבירתם לג'ים לוי, שהיה בכיר בתעשיית המוזיקה בימים אלה.

החברה שמה לה למטרה לפתח משחקים הן לקונסולת האטארי והן לקונסולות האחרות שהיו בשוק בימים ההם – פיירצ'יילד צ'אנל אף ואודיסי 2, אך אטארי, שראתה בה מתחרה, ניסתה להכשיל אותה בכך שמנעה ממנה למכור משחקים לקונסולת המשחקים אטארי 2600, שהייתה המובילה בשוק. ניסיונה של אטארי כשל, והמתחרה הצעירה הוציאה בשנתה הראשונה ארבעה כותרים חדשים שזכו לפופולריות רבה והניבו רווחים מרשימים של שבעים מיליון דולר.

השנים שלאחר מכן לא היטיבו עם אקטיוויז'ן. היא אמנם קנתה את חברת אינפוקום הצעירה שפיתחה משחקי הרפתקאות מבוססי טקסט, אך לא הצליחה לשחזר את הצלחת הימים הראשונים. החברה שינתה את שמה למדיג'ניק וניסתה להרחיב את תחומי פעילותה, אך הניסיון לא עלה יפה ובשנת 1992 פשטה אקטיוויז'ן את הרגל. החברה קמה מחדש בסוף אותה שנה והחליטה להתמקד רק בפיתוח והפצה של משחקי מחשב ומשחקי קונסולות.

בשלהי שנת 2007 נחתמה עסקת ענק למיזוגה של אקטיוויז'ן עם חטיבת משחקי המחשב של חברת ויוונדי (שבליזארד היא חברה נכדה שלה) ליצירת חברת משחקי המחשב הגדולה בעולם. החברה הממוזגת תיקרא אקטיוויז'ן בליזארד. בשנת 2015 קנתה את חברת King (המפתחת של Candy Crash Saga) בעסקה תמורת 8 מיליארד דולר. King ממשיכה לעבוד תחת אותו שם רק בתור חטיבה בתוך Activision.

== הצלחת החברה בתקופה האחרונה ==
אקטיוויז'ן הייתה אחראית לכמה להיטים. שלוש סדרות משחקים אותן הפיצה הפכו לשם דבר בעולם המשחקים:
* קווייק של חברת ID נחשב לפורץ דרך בתחום משחקי הפעולה מגוף ראשון
* Tony Hawk's Pro Skateboarding נחשב לכותר הספורט האתגרי הנמכר ביותר בעולם
* סדרת הפעולה Call Of Duty נחשבת לסדרת משחקי יריות הטובה בעולם.
משחקים פופולריים אחרים של החברה, כוללים את Battlezone, Dark Reign, Call to Power, Star Trek: Elite Force,Vampire: The Masquerade ו Return to Castle Wolfenstein.

בשנת 2005 עוררה החברה תרעומת מצד האינדיאנים בארצות הברית כאשר שיווקה את משחק הפעולה GUN, הכולל הרג רב באינדיאנים. החברה התנצלה על הפרשה.

בשנת 2008 התאחדה Activison עם החברה המצליחה Blizzard ובכך הפכה לחברה הגדולה בתחום כאשר היא מכניסה כ-18.9 מיליארד דולר, בעוד EA הנמצאת במקום השני מכניסה 14.1 מיליארד דולר.

== כותרים ותאריך הפצתם ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות משחקי וידאו אמריקאיות
פיסול גותי

"[[המלאך המחייך", קתדרלת ריימס]]
הפיסול הגותי הוא אמנות פיסול שהתפתחה במערב אירופה בימי הביניים, בחצי השני של המאה ה-12. במקור שימש סגנון זה בקישוט הקתדרלות הגותיות שנבנו באותה תקופה.

הפיסול הגותי מהווה התפתחות ניכרת בפיסול של ימי הביניים, והוא שונה מאוד מפיסול הרומנסק. בניגוד לפיסול הרומנסק המפורט, הרגשני והאינדיוודואלי, הפיסול הגותי הוא חלק מתוכנית כוללת בה כל פרט הוא חלק מאחדות אורגאנית שמטרה העברת מסר דתי בצורה תמציתית, מנומקת ורציונלית ללא רגשנות, קישוטים ופירוט יתר. הפיסול הגותי נועד לקריאה הן על ידי פשוטי העם שמתמקדים רק בדימויים המרכזיים והן על ידי המלומדים שיודעים לקרוא את פיסול השוליים כהנמקה וחיזוק למסר המרכזי. בפיסול הגותי יש גם מחוות לפטרוני הכנסייה והקתדרלות, בייחוד בתבליטים ובפסלי העמוד (שבניגוד לרומנסק הם כמעט תלת-ממדיים ולא כבולים באופן אנאורגני לעמוד עליו הם נשענים). הפיסול הגותי החל בחזית המערבית של קתדרלת שארטר ב-1145 ומשם התפשט ברחבי צרפת ואחר כך באירופה המערבית.
החזית המערבית של [[קתדרלת שארטר ובה פיסול גותי מוקדם ואוונגרדי לתקופתו]]

הפיסול הגותי בשיאו התפתח במאות ה-12 וה-13 בקתדרלת שארטר, בקתדרלת נוטרדאם דה פארי, בקתדרלת ריימס וקתדרלת אמיין. בפיסול זה יש דגש רב יותר על הבעות פנים, מרקם ותיאור החומר בצורה מדויקת ואמיתית, לצד תיאורים מדויקים של עולם הטבע, המופיעים ככותרות וכקישוטים לעמודים. העיר ריימס הייתה מרכז גאלו-רומי חשוב וכשכזה נותרו בה שרידים רבים לאדריכלות הרומית ולפיסול הקלאסי. הפסלים בקתדרלת ריימס הושפעו מאוד מפיסול זה והתכתבו עמו במהלך עבודתם, בה יצרו סוג חדש של פיסול השואב מהקלאסי והגותי גם יחד. פיסול זה היה נושא למחקר והערצה בכל רחבי אירופה והציב קנון חדש לפיסול הגותי בשיאו.

לצד הפיסול הרשמי התפתח פיסול שוליים שכלל פסלי ראשים עם הבעות שונים, גרגוילים: מרזבים בצורת מפלצות, וגרוטסקים: פסלי מפלצות, דרקונים ויצורי כלאיים.

== לקריאה נוספת ==

* נורית כנען-קדר, האמנות הגותית - מקתדרלה לעיר, האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון.
<div style="direction: ltr;">
* Paul Binski, Gothic Sculpture, The Paul Mellon Centre for Studies in British Art, 2019. 
* Jacqueline E. Jung, Eloquent Bodies: Movement, Expression, and the Human Figure in Gothic Sculpture, Yale University Press, 2020. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פיסול
קטגוריה:אמנות גותית
קטגוריה:ימי הביניים
דולי סיטי (מחזה)

המחזה דולי סיטי הוא עיבוד בימתי לספרה של אורלי קסטל-בלום "דולי סיטי".

==קבוצת התיאטרון של הזירה הבינתחומית בירושלים==
ריימונד אמסלם, דולי סיטי
בדצמבר 2006 הועלתה ההצגה "דולי סיטי" בתיאטרון הקאמרי על ידי קבוצת התיאטרון של הזירה הבין-תחומית בירושלים.

=== יוצרים ===
* עיבוד ובימוי: טובי דיקמן
* עיצוב תפאורה ותלבושות: יהודית אהרון
* מוזיקה מקורית: יונתן נעים
* תנועה: אופיר דגן
* תאורה: מרטין עדין
* סאונד ועריכה דיגיטלית: תומר רן
* עריכת קליפים: נדב לזר

=== שחקנים ===
* דולי: ריימונד אמסלם
* האם (ודמויות נוספות): אורה מאירסון
* בן (ודמויות נוספות): יונתן שוורץ
* דמויות שונות: בני אלדר
* דמויות שונות: רחל אביה זינדר
* דמויות שונות: עזר קלמוביץ'
* שירה וקריינות: דורון תבורי

==תיאטרון האוניברסיטה==
בינואר 2013 הועלה עיבוד נוסף של "דולי סיטי" בתיאטרון האוניברסיטה של אוניברסיטת תל אביב, בעיבוד של עדי ברק ובבימוי של נתי בן-חנן, תלמידה לתואר שני במסלול שחקן יוצר-חוקר בחוג לאמנות התיאטרון. הטקסט של המחזה נאמן מאוד לזה של הרומן המקורי. 

=== שחקנים - יוצרים ===
* דולי: נטע נדב
* האם: מילנה סנדלר
* בן הילד (ומקהלה): רינת קידר-אברהם
* בן הנער (ומקהלה): תומר יעקובצ'ק
* גורדון: אייל זוסמן
* דמויות שונות ומקהלה: אביב לוי, מיכל בובילסקי, גד נבו, מיכל בובילסקי, מתן פרמינגר, אוולין קצ'ולין, יעל הוד, עינת גור, נטע בר רפאל, נבו פלזן. 
* קריינות: שמעון לוי וגד קינר.

הבמאית נתי בן חנן סיפרה על יחסה לרומן "דולי סיטי":
:אני קוראת את המעשים של דולי כהקצנה של החרדה שנטועה בלב של כל אמא, הקצנה של האזורים שאנחנו לא שולטות בהם, וההקצנה הזו מעוררת אצלי המון אמפתיה. אני אוהבת את הדרך שבה קסטל-בלום מתארת את עוצמת הרגשות שבהורות, את זה שהיא בוחרת לשים על השולחן דברים שלא תמיד לגיטימי להגיד בקול - האימהות כחוויה מעוררת אימה, כשק של חרדות.

על עיבוד הספר למחזה כתב/ה עדי ברק: 
:קשה לעבד את דולי סיטי למחזה. קשה, כי הספר כתוב כמונולוג אחד ארוך, ואין כמעט דו-שיח, אלא אם כן בין דולי לבין עצמה, ולעיתים, פה ושם, בין דולי לבין דמויות המצייתות לחוקי הסיוט, מופיעות ונעלמות זמן קצר אחרי שהופיעו. ... הספר, כאמור, מסופר בקולה של דולי, בגוף ראשון, ואילו הבמה מבקשת את הריבוי שבאותו מונולוג, את הצפיפות שבו. דולי סיטי אינה מונודרמה. היא מבקשת להיות בלגן, עומס. כדי לפתור את הקושי הזה הענקתי חלקים מהטקסט של דולי לדמויות שעליהן היא מספרת. וכך הגוף הראשון של דולי הופך לגוף שלישי. המונולוג הופך לדיאלוג עם הדמויות שמתפצלות ממנה - האם, האחות, המאהב, עובר האורח, העיר כולה. הקהילה. המקהלה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20130114153136/http://arts.tau.ac.il/departments/index.php/lang-he/theatre/home/778 דולי סיטי], באתר של החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות ישראליים
וקשה

וֶקְשֶה (נהגה וקכה, בשוודית: Växjö) היא עיר בת כ־70,000 תושבים בסמולנד שבדרום שוודיה, עיר-המושב של מחוז קרונוברי.

וקשה הפכה לעיר בשנת 1342, אולם הייתה מרכז מסחרי חשוב במשך אלף השנים שקדמו לכך. במאה ה-12 הוחל בבניית הקתדרלה, מה שגרם לגידול באוכלוסיית העיירה ולהפיכתה לעיר המרכזית בבישופות של וקשה. סמל העיר מציג את הקדוש זיגפריד, המחזיק בשמאלו דגם של הקתדרלה. לפי המסורת, זיגפריד גר בווקשה והוא קבור בה בקתדרלה.

העיר היא משכנו של "מכון ההגירה השוודית", מוזיאון ומוסד מחקר שמטרתם קידום השימור של חומרים הנוגעים לעזיבה הגדולה של שוודים בין אמצע המאה ה-19 לשנות השלושים של המאה ה-20 (בעיקר לאמריקה), וחיזוק הקשר עם צאצאיהם.

וקשה הוכרזה בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 כ"עיר הירוקה ביותר באירופה".

== ערים תאומות ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שוודיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
Paint Shop Pro

Paint Shop Pro, המכונה גם בקיצור Paint Shop, היא תוכנה מתקדמת לעריכה גרפית מתוצרת תאגיד Corel. 
במקור, פותחה ושווקה התוכנה על ידי חברת Jasc, עד אשר Corel רכשה אותה בשנת 2004.
התוכנה, על גרסאותיה השונות, פועלת על מערכות הפעלה מסוג Windows.

הגרסה הראשונה, 1.0, יצאה לאור בתחילת שנת 1992, בהתחלה כתוכנה חינמית ולאחר מכן בתשלום.

התוכנה צברה פופולריות, בין השאר, הודות לקלות השימוש ולמחירים הנמוכים משמעותית ממחירי התוכנה המתחרה, אדובי פוטושופ.
היצרן ספג בעבר ביקורת על פערי המחירים של המוצר הנמכר בחו"ל לעומת מחירו בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תוכנות לעיבוד תמונת מפת סיביות
קטגוריה:תוכנות לעיבוד תמונה וקטורית
קטגוריה:תוכנות גרפיות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1990
בלוטת הדמעות

בלוטת הדמעות (באנגלית: Lacrimal gland) היא בלוטה אקסוקרינית אשר מפרישה את נוזל הדמעות.

בלוטת הדמעות ממוקמת בחלק הפנימי של העפעף העליון. נוזל הדמעות הנוצר בבלוטת הדמעות מופרש באמצעות צינור הממוקם בשוליים הפנימיים של העפעף העליון. נוזל הדמעות "נמרח" באמצעות תנועה מכנית של עפעוף על גבי הקרנית ומשאיר אותה עם שכבה דקה של נוזל הדמעות. נוזל הדמעות מכיל מים, נוגדנים השומרים על העין מפני חיידקים ומרכיבים שומניים החיוניים לשמירת הקרנית. נוזל הדמעות מנוקז מהעין דרך פתח הממוקם בצידו הפנימי של העפעף התחתון אל ומשם בצינור אל האף.

קיימים שני סוגי הפרשות של דמעות: "דמעת בסיסית" הפרשה קבועה של נוזל הדמעות המספיקה לשטיפה מכנית קבועה של הקרנית "דמעת רפלקס" מתרחשת כתגובה לגירוי פיזי (גוף זר, גירוד וכולי) או רגשי.

כאשר שטף של נוזל הדמעות גדול מקצב ניקוזן הטבעי, עודף של נוזל מצטבר על הקרנית ולאחר מכן מופרש אל מחוץ לעין.

אי הפרשה מספקת של נוזל הדמעות יגרום ליובש בקרנית העין אשר עלולה לאבד את שקיפותה במקרים קיצוניים עד עוורון.

== ראו גם ==
* בכי
==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20070311125811/http://www.health-pages.co.il/article.php?article_id=270 מבנה העין ובלוטת הדמעות]
*[http://www.clalit.org.il/HE-IL/General/eys+health/oculoplastics/articles/tears.htm איך הדמעות זולגות]

דמעות
קטגוריה:עין
חיים פרמונט

חיים פרמונט (נולד ב-11 בספטמבר 1950) הוא מלחין ישראלי ופרופסור מן המניין באקדמיה למוסיקה ומחול על שם רובין בירושלים.

==ביוגרפיה==
פרמונט נולד בווילנה אשר בליטא, עלה לישראל עם הוריו בגיל שש והתיישב בקיבוץ כפר גלעדי. ב-1985 סיים את לימודי הדוקטורט בקומפוזיציה באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית, ובאותה שנה גם הצטרף לסגל המורים באקדמיה למוסיקה בירושלים, בה, נכון ל-2016, הוא פרופסור וממשיך ללמד. בעבר כיהן באקדמיה כראש החוג לתורת המוזיקה, קומפוזיציה וניצוח, כדיקן הסטודנטים, וכדיקן הפקולטה לתורת המוזיקה, קומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי.

פרמונט היה בעבר מלחין הבית של התזמורת הסימפונית חיפה ומלחין הבית של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. הוא מרבה לכתוב מוזיקה לתזמורות, למקהלות ולהרכבים קאמריים ויצירותיו מבוצעות בארץ וברחבי העולם. הוא הלחין גם מוזיקה להצגות ולקולנוע ולקבוצת זיק.

בין הפרסים בהם זכה נמנים פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים, פרס מרגלית למוזיקה לתיאטרון, פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה ושלושה פרסים של אקו"ם.

בשנת 2015 העלתה האופרה הישראלית החדשה את הלחנתו לסיפור "האדונית והרוכל" מאת ש"י עגנון. כותבת הליברית היא צרויה להב, הבמאי עידו ריקלין והזמרים-שחקנים היו עידית זמיר וגיא מנהיים.

==מיצירותיו==
* "שמי עופרת" – מוזיקה לשירים מאת ילדים מגטו טרזינשטט, למקהלה, אלט סולו ותזמורת
* "ישמעאל, ישמעאל" - מוזיקה לשירו של ש. שלום, למקהלה מעורבת ותזמורת כלי קשת
* "שירה לישראל" - מחזור שישה שירי משוררים (רוני סומק, יהודה עמיחי, דליה רביקוביץ, אצ"ג, אריה סיון ואמיר גלבע) למקהלה, סופרן סולו ותזמורת.
* "נבוכדנצר בלוז" - מוזיקה למילים של רוני סומק לבס ותזמורת
* "אלגיה לפסנתר ולתזמורת"
* "ניגון I" לחליל ולתזמורת מיתרים
* "ניגון II" לנבל ולתזמורת
* "החלילן מהמלין" - אופרה לילדים. ליברית: תלמה אליגון-רוז
* "רפסודיה" לתזמורת
* "אותו הים" - מחזור שירים למקהלה ולתזמורת. מילים: עמוס עוז - מתוך הספר "אותו הים"
* "קונצ'רטו קפריצ'יוזו" - לקונטרבס ולתזמורת
* "סימפוניה קונצ'רטנטה" - לכינור, ויולה, פסנתר ותזמורת
* "סימפונט" - לתזמורת. היצירה נכתבה במיוחד עבור תזמורת סימפונט רעננה
* "רוחות" - לרביעיית חלילים
* קונצ'רטו לאבוב ולתזמורת
* "חולין" - לתזמורת
* "אפילוג" - לתזמורת
* "תרועת פרידה" - לתזמורת
* "אפיטאף" - לצ'לו סולו
* "הבן יקיר לי" - אופרה קאמרית. ליברית: תלמה אליגון-רוז
*"האדונית והרוכל" - אופרה. ליברית: צרויה להב. על פי עגנון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.habama.co.il/Pages/ArtPerson.aspx?Subj=0&Area=0&PeopleID=1341 חיים פרמונט], באתר "הבמה"
*
* יוסי שיפמן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=5&Area=1&ArticleId=21577 ריאיון - פרמונט וסומק מגישים: נבוכדנצר בלוז], באתר הבמה, 29 בינואר 2014
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:מלחינים יהודים ליטאים
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:מלחיני אופרה ישראלים
קטגוריה:כפר גלעדי: אישים
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קול המון כקול שדי

קוֹל הָמוֹן כְּקוֹל שַׁדַּי (כלומר: "קולם של הרבים - הוא כמו קולו של האלוהים"; "אל שדי" הוא אחד משמות האל) הוא הנוסח העברי של האמרה הלטינית VOX POPULI, VOX DEI - אמרה המורה שיש לייחס משקל רב לדעת הציבור ואין לזלזל בה.

==האמרה הלטינית==

האמרה הלטינית הופיעה לראשונה בכתב באיגרת ששלח המלומד והמחנך האנגלי אלקווין אל קרל הגדול, מלך הפרנקים, בשנת 798. באיגרת זו, הידועה בשם "תוכחת מוסר לקרל", כתב אלקווין: , ובתרגומו של גדליה אלקושי: .
יש לתת את הדעת אפוא על כך שאין מדובר במתן כבוד לקול ההמון, כי אם להפך, בביקורת על הליכה אחר קול העם.

מתן כבוד לקולו של העם מופיע בחיבורו של סנקה "ויכוחים", שבו נאמר: .

==הנוסח העברי==

האמרה "קול המון כקול שדי" איננה אמרה שמקורה יהודי. התרגום העברי הראשון ניתן בשירו של שמאול הנגיד אלוה עוז: 'וְקוֹל הָמוֹן – כְּקוֹל שַׁדַּי, כְּקוֹל יָם / וּמִשְׁבָּרָיו, בְּעֵת יִסְעַר סְעִירָה'.<ref>[https://benyehuda.org/read/6877# אלוה עוז, שורה 58]</ref> נוסח עברי אחר מופיע במכתב של רבי מאיר עראמה, בן המאה ה-15. בנוסח מעט שונה: , מופיעה האמרה בספר "נחלת אבות", פירושו של רבי יצחק אברבנאל למסכת אבות, כחלק מפירושו לאמרתו של רבי חנינא בן דוסא, . אמרה זו היא למעשה מקור קדום של התפיסה "קול המון כקול שדי". וכביאורו של המהר"ל:

האמרה מורכבת משני חלקים, ששניהם מבוססים על לשון המקרא. במעשה מרכבה מתוארות החיות שבמרכבה: , ובספר דניאל מתואר המלאך שפוגש דניאל: . פסוק נוסף שיכול להיות מקור לביטוי הוא בישעיהו: .

==מימוש הכלל==

הכלל "קול המון כקול שדי" בא לידי ביטוי בולט במנהג שנוצר על ידי העם או נתקבל על ידי העם ומשמש כמקור מחייב במשפט ובהלכה. הרמב"ם מביא כנימוק לתקפות התלמוד את הטעם . לעיתים פוסקי הלכה מביאים ראיה לחיזוק תקפות של הלכה מכך ש"פשט המנהג" בציבור. הדמוקרטיה מבוססת אף היא על הכרעת הרוב, שהיא קול ההמון. יחד עם זאת, להסתייגותו של אלקווין, המופיעה לעיל, קדמה ההסתייגות המקראית .

לזיהוי קול ההמון מקובלות בימינו דרכים אחדות, ובהן:
* בחירות דמוקרטיות, שבהן השלטון ניתן למי שההמון בחר בו.
* משאל עם שבו בוחנים את דעת הציבור בקשר להכרעה בסוגיות אקטואליות שעומדות על הפרק.
* סקר דעת קהל, המציג את דעת ההמון בנושא מסוים, החל מהמועמד הראוי לראשות הממשלה וכלה באבקת הכביסה המועדפת.
* רייטינג של תוכניות טלוויזיה ודירוג של שירים ופזמונים.

==ראו גם==
* חוכמת ההמונים
* פוק חזי מאי עמא דבר

==לקריאה נוספת==
* הערך Vox populi, vox Dei, בתוך: גדליה אלקושי, אוצר פתגמים וניבים לאטיניים: מתורגמים לעברית בליווי ביאורים הסברים ומקבילות עבריות וארמיות, מהדורה ב מתוקנת ומורחבת, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ב 1981.

==קישורים חיצוניים==
* שולמית אלוני, [https://web.archive.org/web/20070927014807/http://ofakim.org.il/zope/home/he/issue11/1098353055 לשתוק מתוך נוחות או חשש - אצלנו שוללים זכויות אדם בשם הדמוקרטיה, משום שכך רוצה הרוב], באתר "אופקים חדשים"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמרות כנף בלטינית
אפרים הרצנו

אפרים הרצנו
אפרים הרצנו (1912 - ספטמבר 1987) היה מפתח משחקי שולחן ישראלי. המשחק המפורסם ביותר של הרצנו הוא רמיקוב, המשחק הפופולרי השלישי בתפוצתו בעולם.

== אודות ==
הרצנו נולד ברומניה. הוא התפרנס במקור ממכירת מברשות שיניים ודברי קוסמטיקה.
הרצנו התחיל לפתח את רמיקוב בשנות הארבעים ברומניה, כאשר חל איסור גורף על משחקי קלפים תחת המשטר הקומוניסטי במדינה.

הרצנו עלה לישראל בשנות הארבעים לאחר מלחמת העולם השנייה, והמשיך בפיתוח הרמיקוב בחצר ביתו בבת-ים ולבסוף יצא המשחק לשוק הישראלי והצליח, וב-1977 יוצא לארצות הברית ומשם לרחבי העולם. הרמיקוב היה משחק השולחן הנמכר ביותר בארצות הברית ב-1977.

בשנת 1978 הקים הרצנו את חברת "למדע תעשיות קלות בע"מ" אשר מתמחה בפיתוח וייצור של משחקי העשרה חינוכיים ומשחקי קופסה עבור ילדים ומבוגרים. מפעל החברה ממוקם בערד ומעסיק כ-60 עובדים, המייצרים יותר מ-6 מיליון משחקים בשנה, בעיקר לייצוא. בשוק הישראלי המקומי מוצרי החברה נמכרים תחת שם המותג "קודקוד". החברה נמצאת בבעלות ילדיו של הרצנו, מריאנה ומיכה.

נפטר בספטמבר 1987.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.kodkod.com קודקוד]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ממציאים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
קלאנתס

קְלֵאַנְתֶס (Κλέανθης; 301 – 232 או 252 לפנה"ס) היה פילוסוף סטואי יווני.

נולד בעיר אסוס בצפון-מערב אסיה הקטנה, שם עסק באיגרוף. הגיע לאתונה כשבכיסו ארבע דרכמות בלבד, שם שמע את הרצאותיו של הפילוסוף קראטס מן האסכולה של הציניקנים. אחר כך למד במשך תשע עשרה שנה אצל זנון מקיטיון, מייסד האסכולה הסטואית. הוא סירב לקבל תמיכה ציבורית והתפרנס מעבודת לילה כסבל של כדי מים בשירותו של גנן. היה חזק בגופו ולמוד-סבל. הוא זכה להערכה רבה הודות למוסריותו. בשנת 263 לפנה"ס, עם מותו של זנון, הפך ליורשו כראש האסכולה הסטואית, אך המשיך להתפרנס מעבודת כפיים.

קלאנתס כתב כחמישים חיבורים, שמהם נשתמרו קטעים בלבד. חיבורו "שיר הלל לזאוס" (ראש האלים ואל השמים במיתולוגיה היוונית) נשתמר אצל סטובאוס, מלקט כתבי יד יווניים עתיקים בן המאה החמישית לספירה. קלאנתס חשב על השמש כמקום משכנו של אלוהים, שהוא התבונה העילאית שבטבע, או האש האלוהית שביקום (על פי התורה הסטואית אלוהים לא ברא את היקום, אלא הוא היקום עצמו).

לדעת קלאנתס המידות הטובות מהוות הסכמה מרצון עם התבונה שבטבע, ולפיכך, לחיות בהתאם למידות הטובות פירושו לחיות בהתאם לטבע. הוא פיתח תורה חדשה בדבר נפש האדם, וחשב כי הישארות הנפש לאחר המוות תלויה בדרך חייה בעולם הזה. הקטעים העיקריים של חיבוריו נמצאים בלקט של סטובאוס ובספרו של דיוגנס לארטיוס, סופר בן המאה השלישית לספירה שחיבר סקירה על חיי הפילוסופים היווניים ודעותיהם. קטעים אחרים מופיעים בכתביהם של מרקוס טוליוס קיקרו ושל סנקה.

קלאנתס מצא את מותו בהימנעות מכל מזון. הוא לקה בכיב בחניכיו שהתנפחו ונרקבו. הרופאים ציוו עליו להימנע מאכילה לזמן מה. מצבו השתפר עד כדי כך שהרופאים הכריזו עליו כאדם שנרפא, והרשו לו לשוב לשיגרת חייו. אך משום שהיה כבר במחצית הדרך אל מותו, הוא אמר שהחליט לא לחזור לאחור, להמשיך בצום ולעבור את השלב שבו התקדם כל כך.

אחרי מותו, תלמידו כריסיפוס מסולי הפך לראש האסכולה הסטואית.

==ראו גם==
* דיאלוגים על הדת הטבעית - ספר של דייוויד יום בו מוזכר קלאנתס

==קישורים חיצוניים==

* 

קלאנתס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:סטואיזם
וולוטה

[[הסדר האיוני]]
כותרת עמוד נפוצה בסגנון פרוטו-איולי מ[[תקופת בית ראשון על גב מטבע של 5 שקלים חדשים]]
סיומת קישוטית של [[כינורות]]
ווֹלוּטה (יש המתרגמים לעברית "לוליין") היא מוטיב קישוטי דמוי ספירלה הנפוץ באדריכלות קלאסית ובסגנונות אדריכלות ועיצוב שונים. המונח עצמו קשור לכותרת העמוד האיוני אך וולוטה הייתה אלמנט קישוטי בעמודים עתיקים יותר ומאפיינת עיצובים שונים נוספים.

מקור השם הוא במילה הלטינית "voluta" שפירושו "מגילה" וזאת משום צורתו ה"מגולגלת" של הקישוט. העיצוב שמקורו בכותרות עמודים, תוכנן לתת תחושה של עמוד המחזיק בעדינות את העומס מעליו ומתגלגל נוכח המשקל. יש גם הרואים בו דמיון לקרניים של טלה. כותרות בעלות וולוטות היו קיימות בארמונות ומקדשים חיתים והיו נפוצים בסגנונות בנייה קדומים של הסהר הפורה. אדריכלות יוון העתיקה זיקקה את סגנון הכותרת והגדירה את מידותיה ויחסי הרכיבים בה מעובי התבליט ועד רדיוס הספירלה. הסדר האיוני, שמקורו באיוניה, השתמש בזוג וולוטות בכותרות ומאוחר יותר הסדר המשולב כלל ארבע וולוטות המשולבות בתבליטי עלים בסגנון קורינתי.

מלבד מופע בכותרות עמודים, וולוטות בסדרי גודל אחרים קיימים גם במבנים רבים כאלמנטים קישוטיים בגג ובסיומת של מעקות או פתחים. האלמנט נפוץ בעיקר באדריכלות הבארוק ובאופן כמעט מוגזם בסגנון הרוקוקו שאת שמו קיבל על שם צורות דמויות הקונכיות המאפיינות אותו.

הוולוטות סיפקו השראה גם לעיצובים של רהיטים שונים ואף כלי נגינה כסיומת אסתטית של חלקים שונים באובייקט. בעיצוב המונח אינו נקרא וולוטה אלא קיימים שמות אחרים (כגון "צמרת" לכלי מיתר) אך מקורו הוא בוולוטות האדריכליות. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:אדריכלות קלאסית
תריסר החוליות

תריסר החוליות או תריסר הנידאנות, הן חלק ממחזור החיים (סמסרה) על פי האמונה הבודהיסטית.

שתים עשרה החוליות של מעגל החיים הן הבסיס לפראטיטיה-סמוטפאדה, והן מהוות את היישום השני של תהליך התלות הדדית ושל ההתהוות המותנית. כל חוליה בתורה באה לביטוי רק אחרי שהחוליה הקודמת מתעוררת לפעולה, בגלגל מתמיד, וכולן יחד מותנות בבורות.

מתוך רעיון הנידאנה (נידאנה בפאלי יכולה להיות מוצא, מקור, גורם, יסוד, בסיס, סיבה, תכלית, מטרה) ניתן להסיק כי אי אפשר להתנער מהעבר ואי אפשר לצפות לעתיד מושלם ונצחי. הגלגל ממשיך להסתובב ולכן לעד יסבול האדם מדוקהה.

==הדמויות שמייצגות את החוליות==
החוליות מיוצגות על ידי תריסר דמויות מסורתיות וממוקמות על צידו החיצוני של גלגל החיים:
# עיוור – ייצוג האוידיה (בורות או בערות), הסיבה העיקרית לדוקהה. זהו הבסיס להבנת ארבע האמיתות האצילות, שלושת סימני הקיום, חמשת המצרפים סקנדה, קארמה ופראטיטיה-סמוטפאדה.
# קדר – ייצוג הסנקהארה, הפעולות הנעשות במצב הבורות.
# ויגנאנה, מודעות, הכרה
# נמהרופה, שם (נמה) וצורה (רופה)
# סדאיטאנה, ששת החושים, ראיה, שמיעה, ריח, טעם, מישוש וכתוספת לחמשת החושים המוכרים הבודהיזם כולל גם את החשיבה כחוש.
# פאסה או ספרסה, הקשר בין החוש לבין יוצר הגירוי (בין בושם לחוש הריח, בין מנגינת החליל לחוש השמיעה, בין שקיעה לחוש הראיה).
# ודאנה, איכות התחושה, האם נעים, לא נעים או תחושה נייטרלית. (שתיית כוס מים צוננים בקיץ - תחושה נעימה, אותה כוס מים שנשפכת על האדם - תחושה לא נעימה, לשבת ליד אגם מים - נייטרלי.
# טנהא או טרסנה, תשוקה, תאוה. הסיבה לסבל.
# אופדנה, התקשרות מכל סוג, לאדם, לחפץ, לחיית מחמד, לתחושה, לחיים עצמם, לאמונה, לאידיאל, לרעיון.
# בהוה, תהליך של שינוי, הצעדים הננקטים על מנת ליצור מחדש תשוקה (טנהא).
# ג'אטי, לידה.
# ג'אמהראנה, הזדקנות ומוות, כל אשר נברא סופו למות.

אדם שמגיע לנירוואנה מצליח לצאת מגלגל החיים וזאת על ידי מעבר דרך תריסר חוליות חיוביות:
#סבל
#אמונה
#תענוג
#התרוממות הנפש
#שקט נפשי
#אושר
#התמקדות
#מודעות (היכולת להבין את הדברים כפי שהם)
#פרישות
#שוויון נפש (קור רוח)
#חופש (חירות)

== ראו גם ==

* אבהידהמה
* שלושת סימני הקיום

קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
קטגוריה:מונחים בבודהיזם
טרק (נהר)

נהר טרק (ברוסית: Те́рек, באווארית: Терек, בגאורגית: თერგი, תֶרגי) הוא אחד הנהרות הגדולים בצפון הקווקז.
== גאוגרפיה ==
הנהר זורם מגאורגיה לרוסיה עד לים הכספי. מוצא הנהר הוא מקרחון על הר קזבק בגובה 5,037 מטר מעל פני הים, שזורם במדרונות ההר צפונה למעבר דריאל שבגבול עם רוסיה. הוא עובר בדרכו את צפון אוסטיה, העיר ולדיקווקז והעיר מוזדוק (Моздо́к). לאחר מכן הוא פונה מזרחה ועובר בצ'צ'ניה ובדאגסטן לפני שהוא מתפצל לשניים הנשפכים לים הכספי. מתחת לעיר קיזליאר (Кизля́р) הוא יוצר דלתה ביצתית ברוחב של כ-100 ק"מ (62 מייל).

הנהרות העיקריים הנשפכים אליו הם: נהר ארדון (Ардон), נהר פיגדון (Фиагдон), נהר מלקה (Малка) ונהר סונז'ה (Сунжа).

הנהר מהווה נכס טבעי חשוב של האזור, והוא משמש להשקיה ולהפעלת תחנת כוח הידרואלקטרית.

המשרד לאיכות הסביבה של צפון אוסטיה השיק יוזמה לכלול את הפרויקט הפדרלי "שיפור של אגן נהר טרק" בפרויקט הלאומי "אקולוגיה".

היוזמה של משרד משאבי הטבע נתמך באופן פעיל על ידי משרד הפדרציה הרוסית עבור צפון הקווקז, משרד משאבי טבע ואקולוגיה של הפדרציה הרוסית, והמינהל של הסוכנות הפדרלית לדיג.
==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של גאורגיה
טרק
טרק
טרק
טרק
טרק
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:צפון אוסטיה - אלניה: גאוגרפיה
טרק
קטגוריה:צפון הקווקז
קטגוריה:חבל מנהלי סטברופול
שמורת הר אביטל

[[הר אביטל]]
שְׁמוּרַת הַר אֲבִיטַל נמצאת דרומית־מזרחית לקיבוץ מרום גולן.

מקור שם השמורה הוא בהר אביטל הסמוך אליה ועקב כמות הטל הגדולה המתעבה לטיפות מים על הקרקע והצמחים – כ־60 מילימטרים בשנה.

בשמורה שריד של הר געש מעל בקעת קוניטרה, בגובה של כ־240 מטרים מעל פני הקרקע. מגובה זה ניתן לצפות לכל הכיוונים. במרכז ההר לוע בקוטר של 1,300 מטרים, ובתחתיתו שני הרי געש קטנים בגובה של כ־7 מטרים מעל לסביבה.

==צמחייה==
על מורדות ההר חורש טבעי כולל אגס סורי, קבוצות סבוכות של אוג הבורסקאים, אלה אטלנטית, אלון התבור, אלון התולע, אלון מצוי, אשחר ארצישראלי, לבנה רפואי, עוזרר חד-גלעיני, שזיף הדב, שקד קטן-עלים.

בתת החורש ניתן לראות את גביעונית הלבנון ובנוסף ישנם שיחים כגון ורד הכלב, פטל לביד ומיני עשבוניים כגון סחלבן החורש, צבעוני ההרים ורקפת יוונית.

==לקריאה נוספת==
* עמנואל הראובני, קום התהלך בארץ.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.inature.info/wiki/שמורת_הר_אביטל שמורת הר אביטל] - מתוך אתר הטיולים "טבע ונופים בישראל".

הר אביטל, שמורת
קטגוריה:קו התלים הישראלי