OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלבטרוס קמפבל

אלבטרוס קמפבל (שם מדעי: Thalassarche impavida) הוא עוף ימי בינוני בגודלו ממשפחת האלבטרוסיים. אתר הקינון היחידי שלו הוא האי קמפבל וקבוצת איים סמוכה. מיונו נתון במחלוקת, ויש שמגדירים אותו בתור תת-מין של האלבטרוס שחור הגבות.
== מאפיינים ==
אורכו כ-90 סנטימטרים. הוא צבוע בשחור ובלבן. עיניו צהובות - חיוורות. כנפיו שחורות מלעיל, ולבנות מלרע. מקורו צהוב ברובו, ובקצהו - כתמתם.

בשנות ה-70 וה-80 נצפתה ירידה חדה במספר הפרטים: במושבה אחת תועדה ירידה של 5.9% בכל שנה בין 1966 ל-1981, ושל 10.5% בכל שנה בין 1981 ל-1984. עם זאת, נראה שכיום האוכלוסיות התייצבו או אף גדלו במעט (במספר מושבות תועדה עלייה של 1.8 אחוזים בין 1992 ל-1997). כיום מוערך מספר הפרטים בכ-24,600 זוגות לערך, כלומר בכ-50,000 פרטים.

אלבטרוסי קמפבל ניזונים בעיקר מדגים, אך גם מדיונונים ומסרטנים. הצעירים מתרבים לראשונה בגיל 10 שנים בממוצע.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.birdlife.org/datazone/species/index.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=30007&m=0 אלבטרוס קמפבל] באתר BirdLife International

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1912
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גרגורי מטיוס
קמפבל

קטגוריה:ניו זילנד: עופות
מבואה

מבואה לבית בעיר [[בזל]]
מבואה ל[[טירה עתיקה בקרואטיה]]
באדריכלות, מבואה היא שם כללי לחלל כניסה למבנה או לחלק ממבנה כגון אגף, דירה, משרד וכדומה. השם "מבואה" נובע מתפקידו והקשרו של החלל, ויכול להתייחס למגוון חללים שונים בגודלם ובמראם, מאולם גדול ומפואר בכניסה למבנה ציבור ועד כוך קטן בכניסה לדירה. לעיתים מבנה המבואה הוא צר וארוך ומכנים אותו גם 'פרוזדור' או 'מסדרון'. 

==תפקידי המבואה==
תפקידה של המבואה הוא לשמש מעבר הדרגתי בין חוץ ופנים המבנה. למבואה הן תפקיד חזותי והן תפקיד פונקציונלי: היא נותנת את הרושם הראשוני של פנים המבנה בקרב הנכנסים אליו והיא מאפשרת מקום התארגנות לפני המשך הכניסה. במקרה של מבואה של בית או דירה, לדוגמה, המבואה עשויה לשמש מקום לחלוץ נעליים או לתלות מעילים או לחלופין להסתכל במראה מבט אחרון לפני היציאה החוצה. כמו כן, המבואה היא מקום נוח למארח לקבל את אורחיו לפני שאלו נכנסים אל סלון ביתו.

==במבני ציבור==
במקרה של מבני ציבור, המבואה היא לרוב בפרופורציה לגודל המבנה ונושאת עמה תפקידים נוספים. למבני ציבור מטיפוסים שונים שמות שונים ומאפיינים שונים למבואה שלהם:
* בבתי מלון ובבניינים רבי קומות חלל הכניסה נקרא לובי.
* במוסדות תרבות כגון תיאטרון, בית אופרה, אולם קונצרטים או קולנוע נקרא חלל הכניסה וחלל המעבר אל האולם הראשי פואייה וגם לו תפקידים נוספים הקשורים להכלת קהל גדול לקראת הופעה.
* לטיפוסים שונים של מבני דת קיים שם אחר למבואה וחלל הכניסה וההתכנסות. לדוגמה:
**פרונאוס – חלל הכניסה למקדש יווני
**נארטקס – חלל כניסה לכנסייה או קתדרלה
**צ'אטיה – מבואת סטופה
* אטריום – אלמנט שמקורו באדריכלות רומית, שם שימש כחצר פנימית פתוחה וסביבה גם היו מתכנסים אורחי הבית ודייריו. השימוש המודרני של המושג הוא עבור חללים פנימיים של בניינים הפתוחים לכל גובה הבניין ומקורים לרוב בזכוכית. לובים של בתי מלון רבים בנויים למעשה כאטריום.

==ראו גם==
* פורטיקו
* לוג'יה
* מבוי (הלכה)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:חדרים
לובי (אדריכלות)

לוֹבִּי (או מְבוֹאָה) הוא חלל גדול הנמצא באזור הכניסה לבניין, לרוב מדובר בבניין רב-קומות או בית מלון, והמושג משמש לעיתים גם לחללי כניסה קטנים וצנועים יותר בקומת הקרקע של בתי מגורים משותפים.

לובי משמש כמבואה גדולה ומכובדת לבניין בו הוא נמצא, ועשוי לתפקד כמקום שהייה קצרה עבור העוברים ושבים. בלובי של בניין ניתן לרוב למצוא את הקונסיירז' (שוער) ובמקרה של בתי מלון גם את דלפק הקבלה. כמו כן לובים שונים כוללים גם מקומות ישיבה לטובת המתנה ובשל כך מהווים נקודות מפגש נוחות לאנשים. בלובים גדולים, כמו בבתי מלון למשל, ניתן למצוא פונקציות נוספות כגון בית קפה ושירותים מסחריים שונים אחרים ומקומות הישיבה עשויים להיות רבים ולשמש כמעין סלון ציבורי גדול.

למקור המושג "לובי" במשמעות של שדלנות מספר פרשנויות. הרווחת בהן היא כי המושג נולד בתקופת כהונתו של יוליסס ס. גרנט כנשיא ארצות הברית אשר היה נוהג לשהות במלון ווילארד בוושינגטון הבירה. בתקופה זו היו פוליטיקאים זוטרים ועסקנים פוליטיים שונים פוקדים את לובי בית המלון תכופות כדי להתקרב אל הנשיא. פרשנות נוספת למקור המושג אותו נותן ה-BBC היא שגרת התכנסותם של פוליטיקאים בריטים במסדרונות (בלובים) ארמון וסטמינסטר לאחר דיונים פוליטיים.

קיימים מונחים אדריכליים דומים ומקבילים ללובי המאפיינים סיטואציות בעלות אפיונים מעט שונים:
* "סקיי-לובי" – לובי משני של גורד שחקים שנמצא בקומה גבוהה בבניין. סקיי-לובי משמש כלובי לכל דבר עבור קבוצת קומות של הבניין אשר הדרך אליו היא באמצעות מעלית מהירה המובילה ישירות מקומת הקרקע בלי לעצור בשום קומה בדרך, וזאת כדי לייעל בין השאר את התנועה הוורטיקלית של האנשים במגדל.
* פואייה – מתייחס לחלל דומה של מוסדות תרבות כגון תיאטרון, בית אופרה, אולם קונצרטים או קולנוע. בניגוד ללובי, הפואייה מתוכנן להכיל קהל גדול מאוד לפני תחילת הופעה באולם אשר אליו הוא מוביל.
* אטריום – אלמנט שמקורו באדריכלות רומית שם שימש כחצר פנימית פתוחה וסביבה היו מתכנסים אורחי הבית ודייריו. השימוש המודרני של המושג הוא עבור חללים פנימיים של בניינים הפתוחים לכל גובה הבניין ומקורים לרוב בזכוכית. לובים של בתי מלון רבים בנויים למעשה כאטריום.
* לטיפוסים שונים של מבני דת קיים שם אחר למבואה וחלל הכניסה וההתכנסות. לדוגמה:
**פרונאוס – חלל הכניסה למקדש יווני
**נרתקס – חלל כניסה לכנסייה או קתדרלה

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
KD Lobby 1930's.JPG|הלובי של מלון המלך דוד בשנות ה-30
Athenaeum-Lobby.jpg|לובי של מועדון "אתנאיאום" בלונדון בציור מ-1848
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:חדרים
תלמה סקונמייקר

תלמה סקונמייקר (באנגלית: Thelma Schoonmaker; נולדה ב-3 בינואר 1940) היא עורכת סרטים אמריקאית שזכתה שלוש פעמים בפרס האוסקר ועובדת עם מרטין סקורסזה מראשית שנות השבעים. היא ערכה רבים מסרטיו של סקורסזה, כגון: השור הזועם, צבע הכסף, הטייס, החבר'ה הטובים, הפיתוי האחרון של ישו, מלך הקומדיה, סיפורי ניו יורק, שגעון של לילה, עידן התמימות, קזינו, כנופיות ניו יורק, השתולים, האירי, ואת הסרט התיעודי המופע האחרון. סקונמייקר הייתה מועמדת לזכייה באוסקר על עריכתה בשישה סרטים וזכתה שלוש פעמים (השור הזועם, הטייס, והשתולים).

סקונמייקר נישאה לבמאי מייקל פאוול מ-19 במאי 1984 ועד למותו בשנת 1990. מאז מותו מקדישה עצמה סקונמייקר לשימור הסרטים והמסורת של בעלה המנוח, שביים סרטים קלאסיים, בכללם נעליים אדומות.
 

==רקע==
אביה של תלמה סקונמייקר, ברטרם, הועסק כפקיד בחברת סטנדרט אויל ושהה בחו"ל

היא נולדה באלג'יריה למשפחה אמריקאית שחיה בנכר וגדלה בארצות שונות, בכללן האי ההולנדי-קאריבי ארובה

סקונמייקר לא חיה בארצות הברית עד להיותה נערה ב-1955.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!פרויקט
!תוצאה
!מקור
|-
!2024
!פרס אוסקר
|עריכת הסרט הטוב ביותר
|רוצחי פרח הירח
|
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי אוסקר
קטגוריה:עורכי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - מפעל חיים
קטגוריה:זוכי פרס גות'הם
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
אתר הנצחה ממלכתי בישראל

[[האריה השואג בכפר גלעדי, אתר הנצחה ממלכתי]]
אתר הנצחה ממלכתי במדינת ישראל הוא אתר הנצחה לחללי מערכות ישראל שהמדינה אחראית להקמתו ולתחזוקתו. 

ברשימת אתרי ההנצחה הממלכתיים נכללים רק אתרים שהוכרזו על ידי שר הביטחון כאתרים ממלכתיים מתוקף חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, התשנ"ח-1998.

==הגדרת אתר ההנצחה==
חלק קטן מתוך מאות אתרי ההנצחה במדינת ישראל מוגדרים כאתרים "ממלכתיים" ולהכרזה כזאת ישנן השפעות תקציביות. 
החוק קובע במפורש את דרכי ההכרזה על אתר כזה:

על פי החוק, הקמת ותחזוקת אתר הנצחה ממלכתי מוטלת על מדינת ישראל ותקציב אחזקתו ישולם מתקציב המדינה.

===אתר הנצחה===
בניגוד לאתר ההנצחה הממלכתי שמוכרז על ידי שר הביטחון, סמכות ההכרזה על אתר הנצחה שאינו ממלכתי היא בידיו של שר הפנים.

מכיוון שתקציב אתר ההנצחה לא יגיע מקופת המדינה קובע החוק שהוצאות הקמתו ואחזקתו, כולן או חלקן, יחולו על היזם או על אדם אחר שנתנו הסכמתם להקמת אתר ההנצחה. ומגדיר ששר הפנים לא יכריז על אתר הנצחה .

==ראו גם==
*אתר הנצחה
*הנצחת חללי מערכות ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ישראל: אנדרטאות
קטגוריה:ישראל: הנצחה
קטגוריה:ישראל: אתרי הנצחה
כנסיית קולוניה גואל

קשתות הקריפטה, המעוצבות לפי עקרון קו השרשרת]]
כנסיית קולוניה גואל (קטלאנית cripta de la Colònia Güell), יצירתו הבלתי גמורה של אנטוני גאודי, היא כנסייה שנבנתה עבור אנשי הפרוור התעשייתי קולוניה גואל בעיירה סנטה קולומה דה סרביו (Santa Coloma de Cervelló), בקרבת העיר ברצלונה שבספרד.

==היסטוריה==
הכנסייה נבנתה על פי דרישתו של הרוזן אאוזבי גואל, פטרונו של גאודי, אשר ביקש להקים אתר תפילה לעובדי מפעלי הטקסטיל שלו בפרבר זה. בניית הכנסייה החלה בשנת 1908 והופסקה בשנת 1915, לאחר שגואל נחל הפסדים כספיים רבים בעסקיו וקטע את מימון הבנייה. בשל ההפסקה הבלתי מתוכננת, הושלמה רק בנייתה של הקריפטה (מרתף הכנסייה) - והחלק הבנוי משמש כיום ככנסייה פעילה. בשנת 2000 החלו אדריכלים מקומיים בשיפוץ האתר, וכך נפגע סגנונו הבלתי-גמור של המבנה. עם זאת, שיפוץ זה הפך את האתר לידידותי יותר לתיירים, וכיום המבקרים יכולים לעמוד על גגו של המבנה - שהיה אמור להיות, על פי התוכניות המקוריות, רצפת הכנסייה. בשנת 2005 הוכרה הכנסייה כאתר מורשת עולמית.

==טכניקת העיצוב==
חלונות בכנסייה
על מנת לעצב את הכנסייה, השתמש גאודי בטכניקה ייחודית. הוא תלה שקים ובהם קליעים קטנים על גבי שרשראות, ובהשפעת כוח הכבידה השקים נמשכו מטה ומתחו את השרשראות. הצורה הגאומטרית בה נמתחו השרשראות, בהתאם לעקרון קו השרשרת, היוותה עבור גאודי את המודל לתכנון הצורה והזוויות של קשתות התמיכה של המבנה. על מנת לראות את הקשתות בכיוון הנכון, הציב גאודי מראות מתחת למודל שבנה ובתמונת הראי השיג את מבוקשו. באמצעות טכניקה זו, בה השתמש גם בבניית קומת הקשתות בסגרדה פמיליה, הצליח גאודי לבצע מלאכת עיצוב שכיום מבוצעת רק באמצעות מחשבים וכלים אחרים שלא היו בנמצא בתקופתו. העתק מוקטן של המודל ששימש את גאודי נמצא כיום במוזיאון שבסגרדה פמיליה בברצלונה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.elbaixllobregat.net/coloniaguell/index.asp?v_id_departament=B אודות קולוניה גואל]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מבנים שתכנן אנטוני גאודי
קטגוריה:ספרד: כנסיות
קטגוריה:קטלוניה: מבנים
סנט לואיס קרדינלס

אצטדיון בוש החדש. ברקע ניתן לראות את [[קשת השער]]
סנט לואיס קרדינלס (באנגלית: St. Louis Cardinals) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר סנט לואיס, מיזורי. הקבוצה משחקת בבית המרכזי של הנשיונל ליג.

לאורך שנות קיומה של הקבוצה ועד ל-2021 היא הגיעה 19 פעמים לוורלד סיריס מתוכן זכתה באליפות ה-MLB 11 פעמים, שנייה בהישגים רק לקבוצת הניו יורק יאנקיז.

==היסטוריה==
הקבוצה נוסדה בשנת 1882 תחת השם הסנט לואיס בראון סטוקינג, והייתה אחת מחמש קבוצות שייסדו את ליגת ההתאחדות האמריקאית באותה השנה. בשנותיה הראשונות זכתה הקבוצה להצלחה גדולה כשהשיגה בארבע אליפויות רצופות בין השנים 1885 ל-1888. לאחר סגירת הליגה בשנת 1892 עברה הקבוצה לשחק בנשיונל ליג, וב-1900 שמה שונה לסנט לואיס קרדינלס.

בעשורים הראשונים הקבוצה לא זכתה להצלחה דומה בנשיונל ליג כפי שהשיגה בהתאחדות האמריקאית, המפנה חל ב-1920 לאחר שהקבוצה נרכשה על ידי בעלים חדש, סם ברדון. ברדון מכר את המגרש הביתי והעביר את הקבוצה לשחק באצטדיון של יריבתה העירונית הסנט לואיס בראונס. בכספים שהתפנו מהמכירה השתמש ברדון על מנת להקים קבוצות משנה ששימשו לטיפוח שחקנים עבור הקרדינלס. מודל זה אומץ מאוחר יותר על ידי שאר קבוצות הליגה. ב-1926 זכו הקרדינלס בוורלד סיריס הראשון בתולדות הקבוצה לאחר ניצחון 3–4 על הניו יורק יאנקיז. הקבוצה חזרה על ההישג עוד חמש פעמים עד 1946.

בשנת 1953 נמכרה הקבוצה לחברת ייצור הבירה אנהאוזר-בוש שבסיסה בסנט לואיס. רכישה זו הפיגה את החשש שהקבוצה תעזוב את העיר על אף המאמצים של בעלי הבראונס, היריבה העירונית. למעשה קרה תהליך הפוך, כספים רבים הוזרמו למועדון, האצטדיון בו שיחקה הקבוצה נרכש על ידי התאגיד, שופץ ושמו שונה לאצטדיון בוש, הבראונס נדחקו מחוץ לסנט לואיס מותירים בכך את הקרדינלס כקבוצת הבייסבול הבכירה היחידה בעיר. בשנות ה-60 זכו הקרדינלס להצלחה כאשר העפילו שלוש פעמים לוורלד סיריס, וזכו פעמיים באליפויות ב-1964 וב-1967.

בשנת 1996 מונה טוני לה רוסה למאמן הראשי של הקבוצה, שנה לאחר מכן צורף החובט המצטיין מארק מקגוויר שבעונת 1998 היה במוקד התעניינות הציבור והתקשורת בארצות הברית, מקגוויר וסמי סוסה מהשיקגו קאבס היו במירוץ לשבירת שיא חבטות ההום ראן בעונה, כאשר בסיומו היה זה מקגוויר שהעמיד את השיא על 70 חבטות.

ב-2004 זכו הקרדינלס באליפות הנשיונל ליג, אך הפסידו בוורלד סיריס לבוסטון רד סוקס 0-4. שנתיים מאוחר יותר עברה הקבוצה לאצטדיון בוש החדש שנבנה בהשקעה של 365 מיליון דולר, באותה שנה הגיעה שוב לסדרת הגמר והפעם זכתה באליפות ה-MLB לאחר ניצחון 1–4 על דטרויט טייגרס.

ב-2011 פיגרו הקרדינלס ב-10.5 משחקים במירוץ לכרטיס האחרון לפלייאוף, כשנותרו 32 משחקים בלבד לסיום העונה, אף על פי כן הצליחו להדביק את הפער במשחק האחרון של העונה. בפלייאוף זכו באליפות הנשיונל ליג והעפילו בפעם ה-18 בתולדותיהם לוורלד סיריס. בסדרת הגמר ניצחו 3–4 את טקסס ריינג'רס לאחר שכבר היו בפיגור 2–3 במאזן המשחקים, וזכו בפעם ה-11 בתולדותיהם באליפות ה-MLB.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http:///stlouis.cardinals.mlb.com אתר הבית של הסנט לואיס קרדינלס]

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:קבוצות MLB
קרדינלס
שמחה לוסטיג

שמחה לוסטיג (16 ביוני 1937 – 27 באפריל 2009) היה איש עסקים וספורטאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
לוסטיג נולד בתל אביב וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון עירוני א'. הוא היה חבר הגרעין המייסד של קיבוץ גונן ברמת הגולן מטעם תנועת הצופים. הוא שירת בגדוד 88 של הנח"ל המוצנח, תחת פיקודו של עוזי יאירי. במרץ 1957 נפצע קשה במהלך פעילות מבצעית בגבול מצרים ונותר משותק בגפיו התחתונות.

בתקופת השיקום החל לעסוק בספורט נכים. בתחום הספורט פיתח לוסטיג תחומי עניין שונים. הוא היה חבר בית הלוחם תל אביב, השתתף ב בשנים 1960 ו-1964, היה אלוף ישראל בטניס שולחן לנכים, ועסק גם בנהיגה בסירות מרוץ.

בשנת 1959 נפטר אביו של לוסטיג ועסק היהלומנות המשפחתי הועבר לידיו. לצד פיתוח העסק היה לוסטיג מעורב בפעילות ציבורית בתחום היהלומנות ושימש משנה לנשיא בורסת היהלומים הישראלית וחבר נשיאות התאחדות תעשייני היהלומים בישראל. בשנים 2003–2006 שימש בהתנדבות יו"ר מכון היהלומים בישראל ובשנת 2008 העניקה לו הבורסה תואר "יקיר תעשיית היהלומים".

לוסטיג לקח חלק גם בפעילות ציבורית להרחבת אפשרויות התעסוקה של נכים, בין היתר בתחום היהלומנות, והיה חבר הוועד המנהל של עמותת "נגישות ישראל". לאחר מלחמת לבנון השנייה, בשנת 2006, פרסם לוסטיג בעיתונות מודעת תמיכה ברמטכ"ל דן חלוץ.

== חיים אישיים ==
לוסטיג היה נשוי ואב לשתי בנות, בהן השדרנית דפנה לוסטיג. הובא לקבורה בכפר שמריהו, מקום מגוריו.

בן דודו של שחקן הכדורסל ארז לוסטיג.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.paralympic.org/simcha-lustig פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* [http://www.inz.org.il/article.php?id=315 ראיון בנושא נכותו] באתר ארגון נכי צה"ל, אפריל 2006.
* [https://web.archive.org/web/20141104053215/http://www.israelidiamond.co.il/news.aspx?boneid=985&objId=3721 ריאיון לרגל סיום תפקידו כיו"ר מכון היהלומים], 3 באוגוסט 2006.
* [https://web.archive.org/web/20141104012648/http://www.israelidiamond.co.il/News.aspx?boneID=985&objID=8182 שמחה לוסטיג, מעמודי התווך של תעשיית היהלומים הישראלית, הלך לעולמו], 28 באפריל 2009.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:יהלומנים ישראלים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן נכים ישראלים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:כדורסלנים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בכפר שמריהו
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:משפחת לוסטיג
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:נכי צה"ל שהוכרו לאחר מותם כחללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
מילווקי ברוארס

מילווקי ברוארס (באנגלית: Milwaukee Brewers) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר מילווקי, ויסקונסין. הקבוצה משחקת בבית המרכזי של הנשיונל ליג.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה ב-1969 תחת השם סיאטל פילוטס, והצטרפה לליגה יחד עם שלוש קבוצות נוספות. בתחילה שיחקו הפילוטס בעיר סיאטל, אך קשיים כלכליים של הבעלים הביאו למכירתה ימים ספורים לפני פתיחת עונת המשחקים של 1971. הקבוצה שנמכרה לבאד זליג (לימים הקומישינר של ה-MLB) הוטסה למילווקי ושמה שונה לברוארס, כינוי שניתן לכבוד מבשלות הבירה באזור, ולקבוצות בייסבול קודמות שפעלו בעיר בעבר תחת אותו שם.

עד 1997 שיחקה הקבוצה באמריקן ליג, ואף העפילה לוורלד סיריס היחיד בתולדותיה ב-1982 בו הפסידה 3–4 לאלופת הנשיונל ליג דאז, הסנט לואיס קרדינלס. לפני עונת 1998 עברו הברוארס לנשיונל ליג, ומאז הם משחקים בבית המרכזי. הקבוצה לא זכתה להצלחה גדולה בעשורים האחרונים ומאז הזכייה ב-1982 ועד 2007 לא הצליחה להעפיל פעם נוספת לפלייאוף. בעונת 2008 הביאו הברוארס את המגיש סי.סי. סבטיה בטרייד של אמצע העונה, ופיטרו את מאמנם 12 משחקים בלבד לפני סיומה. צעדים אלו הביאו לזכייה בכרטיס לפלייאוף, לאחר שסיימו במקום השני בבית המרכזי במאזן 72–90.

=== שחקנים שמספר חולצתם הוצא לגמלאות ===
{| class="wikitable sortable"
!מספר
!שחקן
!תפקיד
!שנים בקבוצה
!שנת הפרשה
|-
|1
|באד זליג
|בעלים
|1970–1998
|2015
|-
|4
|פול מוליטור
|בסיס שלישי
|1978–1992
|1999
|-
|19
|רובין יונט
|עוצר ביניים / מאמן
|1974–1993
|1994
|-
|34
|רולי פינגרס
|מגיש
|1981–1982, 1984–1985
|1992
|-
|42
|ג'קי רובינסון
|בסיס שני
|
|1997
|-
|44
|האנק ארון
|ימין השדה
|1975–1976
|1976
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קטגוריה:מילווקי: מועדוני ספורט
עיר ומלואה

עיר ומלואה הוא אסופת סיפורים של ש"י עגנון שהביאה לדפוס בתו, אמונה ירון, ב-1973, כשלוש שנים לאחר פטירתו. הסיפורים מתרחשים כולם בעיר הולדתו בוצ'אץ' ונכתבו אחרי השואה וחורבן הקהילה היהודית של העיר. וכך הוא כותב בהקדמה לספר, שהוא הארוך בספריו:

בסיפורים הכלולים בספר זה חזר עגנון לקרוא לעירו ביטשאטש במקום הכינוי "שִבּוּש" שבו כינה אותה ביצירות מוקדמות, כאשר חש כי השתבש משהו בחיי תושביה.

הסיפורים הכלולים בספר מספרים על העיר מראשיתה, על אנשיה בעיקר היהודים אך גם הגויים, על שקיעתה ועל חורבנה וכוללים קטעים אוטוביוגרפיים רבים.

את הכרך חותם הסיפור "הסימן", שראה אור כבר בשנת 1962, בכרך "האש והעצים". על מיקומו של הסיפור בסוף "עיר ומלואה" העירה ניצה בן-דב: "הבחירה העריכתית לחתום בסיפור זה קובץ, העוסק בעיר המולדת בוצ'אץ', מרמזת שזה סופו הנורא וזו חתימתו האחרונה של אותו עולם ומלואו תוסס וחיוני שעגנון תיעדו באהבה, במסירות ובביקורתיות בכרך זה וביצירות אחרות."

==תוכן הספר==
הספר מתחלק לארבעה ספרים.
===ספר ראשון: סיפורה של עיר===

===ספר שני: רבותינו הראשונים שבביטשאטש===

===ספר שלישי: דורות אחרונים===

===ספר רביעי: סיפורים של ביטשאטש===

==ראו גם==
* "בשעה אחת" - מסיפורי "עיר ומלואה"

==לקריאה נוספת==
* יעקב רבי, התורה, האמונה ומירמת הצדקה, על המשמר 12 באוקטובר 1973.
* שולמית אלמוג, עיר, משפט, סיפור : מקום המשפט בעיר ומלואה של ש"י עגנון, הוצאת שוקן, 2002.
* יהודה פרידלנדר מסכת שיבה ופרידה - מ "אורח נטה ללון" דרך "האש והעצים" ל "עיר ומלואה", הארץ, 1 ביוני 1973.
* שמואל ורסס, "בין אדם לבעלי חיים - מוטיבים וגלגוליהם ב'עיר ומלואה'", בספרו ש"י עגנון כפשוטו, מוסד ביאליק, 2000, עמ' 212-189.
* עמר ברטוב, Anatomy of a Genocide: The Life and Death of a Town Called Buczacz, Simon & Schuster, 2018
* 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.schocken.co.il/?CategoryID=162&ArticleID=197 עיר ומלואה], באתר של הוצאת שוקן
* שולמית אלמוג, [http://law.haifa.ac.il/faculty/lec_papers/almog/crit.doc כרוניקה של מקום, כרוניקה של תודעה], באתר של אוניברסיטת חיפה 
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
קטגוריה:ספרי 1973
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
__NOTOC__
וושינגטון נשיונאלס

[[נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש, לבוש במדי הקבוצה, זורק את הגשת הפתיחה במשחקם הביתי הראשון של הנשיונאלס בעיר וושינגטון]]
וושינגטון נשיונאלס (באנגלית: Washington Nationals) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר וושינגטון. הקבוצה משחקת בבית המזרחי של הנשיונל ליג.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1969 במונטריאול שבקוויבק. היא הצטרפה לליגה בשם "מונטריאול אקספוז" והייתה לקבוצת הבייסבול הראשונה ב-MLB שבסיסה בקנדה. בשנותיה הראשונות לא הצליחה הקבוצה להגיע להישגים משמעותיים וסיימה כל עונה במאזן שלילי. בשנת 1981 העפילו האקספוז לראשונה לפלייאוף, לאחר עונה שקוצרה בשל שביתת שחקנים, וחולקה לשני חלקים. האקספוז, שהשיגו לראשונה בתולדותיהם מאזן ניצחונות חיובי, זכו בראשות הבית המזרחי בחלק השני של העונה. בפלייאוף התמודדו מול אלופת החלק הראשון של העונה, פילדלפיה פיליז, וניצחו 2–3, אך בגמר הנשיונל ליג הפסידו ללוס אנג'לס דודג'רס 3-2 ולא הצליחו להעפיל לוורלד סיריס. בשנת 1994 היו האקספוז בעלי המאזן הטוב בליגה, אך העונה הופסקה בשל שביתת שחקנים נוספת ולא התקיימו משחקי פלייאוף.

בשנת 1977 עברה לשחק באצטדיון האולימפי, שנחנך שנה קודם לכן בעת אולימפיאדת מונטריאול. לאחר שהקבוצה נרכשה בסוף 1999 על ידי ג'פרי לוריה, ניסה בעלי הקבוצה הטרי לשכנע את פרנסי העיר מונטריאול לבנות לה אצטדיון חדש, אך מאמציו לא צלחו, ושיעור הצופים במשחקי האקפוז התדרדר מתחת ל-10,000 צופים בממוצע למשחק. בשנת 2002 רכש לוריה גם את קבוצת פלורידה מארלינס והעביר אליה את כל צוות הניהול והאימון של האקספוז. בעלי קבוצות הליגה החליטו פה אחד לרכוש מלוריה את האקספוז, ובמשך 3 עונות הייתה הקבוצה במצב ביניים, כשאת חלק ממשחקיה שיחקה בפוארטו ריקו. בשנת 2005 עברה הקבוצה לעיר וושינגטון, שמה שונה ל"וושינגטון נשיונאלס", וב-2006 נמכרה לאיש העסקים תיאודור לרנר. לאחר מחלוקת בסוגיית מימון אצטדיון חדש, נחנך במרץ 2008 אצטדיון נאשיונלס פארק, שנבנה בעלות של 611 מיליון דולר, ומכיל 41,888 מקומות. מאז המעבר לוושינגטון, הכנסות ורווחי הקבוצה זינקו בעשרות אחוזים, ועל פי מגזין "פורבס" שוויה מוערך בכ-1.8 מיליארד דולר נכון לאפריל 2019.
בעונת 2019 זכו לראשונה בוורלד סיריס לאחר ניצחון 3–4 בסדרה על יוסטון אסטרוס.

=== שחקנים שמספר חולצתם הוצא לגמלאות ===
{| class="wikitable sortable"
!מספר
!שחקן
!תפקיד
!שנים בקבוצה
!שנת הפרשה
|-
|42
|ג'קי רובינסון
|בסיס שני
|
|1997
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

*
נשיונאלס
קטגוריה:מונטריאול: ספורט
אלבטרוס שחור-גבות

Thalassarche melanophris

אלבטרוס שחור-גבות (שם מדעי: Thalassarche melanophrys) הוא עוף ימי גדול ממשפחת האלבטרוסיים. הוא נתון בסכנת הכחדה לפי איגוד השימור העולמי (IUCN), אף שמספריו הם הרבים ביותר מבין כל מיני האלבטרוסים. בעבר נחשבו אלבטרוסי קמפבל לחלק ממין זה, אולם הם הוכרו כמינים נפרדים.
== מאפיינים ==
זהו אלבטרוס בינוני בגודלו. אורכו נע בין 80 ל-95 ס"מ, מוטת כנפיו כ-220 ס"מ ומשקלו כ-3.7 ק"ג. הוא נבדל מחבריו לסוג בפסים השחורים סביב עיניו (שהעניקו לו את שמו), בשוליים השחורים של החלק התחתון של כנפיו, בראשו הלבן ובמקורו הכתום.

תפוצתם של אלבטרוסים אלו מקיפה את הקוטב הדרומי לאורכו ולרוחבו של האוקיינוס הדרומי. הם מקננים באזור כף הורן, באיי פוקלנד, באיי ג'ורג'יה הדרומית וכן באיים נוספים באוקיינוס ההודי, כמו איי קרוזה, איי קרגלן והאי הרד ואיי מקדונלד. אומדן האוכלוסייה העולמית של מין זה עומד על כ-1,200,000 פרטים (רובם הגדול באיי פוקלנד), מה שהופך אותו לעוף נפוץ למדי, ולאלבטרוס הנפוץ ביותר. מגמת האוכלוסייה המתועדת היא ירידה, ככל הנראה בשל לכידות תכופות מאוד כשלל לוואי של דייגים.

== גלריה ==
<gallery>
Schwarzbrauenalbatros.jpg
Thalassarche melanophrys subadult plumage - SE Tasmania.jpg
Thalassarche melanophris - In the colony.jpg
Black-browed Albatross and Rockhopper Penguin Chicks (5545380771).jpg
Courtship of Black-browed Albatrosses (5545357731).jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.birdlife.org/datazone/search/species_search.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=3959&m=0 אלבטרוס שחור-גבות], באתר BirdLife International
* [http://blx1.bto.org/birdfacts/results/bob140.htm אלבטרוס שחור-גבות], באתר BTO BirdFacts

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
שחור-גבות
קטגוריה:איי פוקלנד: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
מצור (סרט)

מצור הוא סרט משנת 1969 בבימויו של ג'ילברטו טופאנו. הסרט עוסק בשכול, וביחסה של הסביבה אליו. הסרט מספר על המועקה הגוברת של האדם השכול אל מול יחס החברה ויחסם של הסובבים אותו.

== עלילה ==
גילה אלמגור, בתפקיד הראשי, ממלאת תפקיד של אשה שכולה בשם תמר המנסה להתגבר על אובדן בעלה במלחמת ששת הימים, כאשר באותה עת, עליה לשחק את תפקיד "האלמנה הנצחית" אל מול חבריו וחברותיה. חייה בשכונת קציני צבא מובילים אותה להסתגר בבית עד לאותו הרגע בו היא יוצאת ו"מורדת": מסתפרת, קונה שמלה, ומתחילה להתראות עם גבר זר (דן בן אמוץ). לאט לאט מתגלים בתוך הסרט גם הצוות וגם המצלמה. בסוף הסרט, נשמע דיווח חדשותי ובו תיאור של היתקלות בגבול, שהובילה למותם של מספר חיילים. נראה שטופאנו התכוון ליצור הלם אצל הצופה, ולא להותיר אותו בתחושה אופטימית בצאתו מן הסרט.

== הפקת הסרט ==
הסרט צולם על ידי דוד גורפינקל, תוך שימוש בצבעי שחור-לבן חדים וניגודיים ותפיסה של תחושת האור הישראלי. בסרט משולבים קטעי ארכיון, וכמו כן נעשה שימוש לא מבוטל בפלאשבקים. שימוש בעדשות רחבות מקל על השילוב בין צילומי ארכיון ובין צילומים מבוימים. במספר קטעים מורגשת תנועה חופשית מאוד של מצלמה. טופאנו לא ידע עברית כלל, אך הוא הצליח בבימוי השחקנים, בקליטת האווירה הישראלית ובהעברתה אל המסך, על אף חיסרון זה. את המוזיקה לסרט הלחין יוחנן זראי ושיר הנושא היה "עם רדת יום" שזראי הלחין למילים של יעקב שבתאי. השיר בוצע בסרט על ידי אבי טולדנו וזכה להצלחה רבה.
הסרט זכה לביקורות נלהבות בישראל ואף זכה להצלחה מסחרית. היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://jfc.org.il/movie/54092-2/ הסרט המלא לצפייה בתשלום] ב[https://jfc.org.il/ אתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
* , בערוץ הטלוויזיה החינוכית
* 
* 

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:גילה אלמגור
קטגוריה:יהורם גאון
קטגוריה:סרטי שחור-לבן ישראליים
קטגוריה:סרטי יהורם גאון
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1969
קולוניה גואל

המבנה בו התגורר בעבר מנהל אחד המפעלים בקולוניה גואל
קולוניה גואל (בקטלאנית: Colònia Güell) היא פרוור של העיירה סנטה קולומה דה סרביו (Santa Coloma de Cervelló) שבקרבת העיר ברצלונה, ספרד. זהו אחד משני ריכוזי האוכלוסייה בעיירה, ונכון לשנת 2005 מונה הפרוור 743 תושבים, מתוך כ-7,500 תושבים בעיירה כולה.

==היסטוריה==
קולוניה גואל הוקמה כאזור תעשייה שהתמקד בטקסטיל. הקמתה החלה בשנת 1890, ביוזמתו של אאוזבי גואל, רוזן ואיש תעשייה קטלאני באותם הזמנים. גואל הפקיד בידיו של האדריכל אנטוני גאודי את בנייתה של כנסיית קולוניה גואל - מבנה דתי עבור העובדים במפעלי הטקסטיל שברשותו. עד היום מהווה אתר זה, שבנייתו לא הושלמה, את מוקד העניין המרכזי בפרוור ובעיירה כולה.

==שיוך מנהלי==
הפרוור שייך באופן רשמי לתחום השיפוט של העיירה סנטה קולומה דה סרביו, למרות שהוא נמצא באמצע הדרך בין מרכז העיירה לבין העיר הגדולה סן בוי דה ליוברגט (Sant Boi de Llobregat).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170627111756/http://www.coloniaguellbarcelona.com/web_ing/index.htm האתר הרשמי של קולוניה גואל] <small> (באנגלית ובספרדית) </small>
* [http://www.elbaixllobregat.net/coloniaguell/english/historia.asp פירוט אודות קולוניה גואל] <small> (באנגלית ובספרדית) </small>

קטגוריה:קטלוניה: ערים
הולוקה

מרכז הכפר מהאוויר
הולוקה (הונגרית: Hollókő) הוא כפר אתנוגרפי פאלוצי (Palóc) במחוז נוגראד בצפון הונגריה, השוכן במרחק של כ-90 ק"מ צפונית-מזרחית לבירה בודפשט. הכפר, שמשמעות שמו הוא "אבן העורב", הוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 1987 כאתר מורשת עולמית, בהיותו דוגמה יוצאת דופן להתיישבות אנושית מסורתית.

==היסטוריה==
טירת הולוקה
הריסות הכפר הישן והטירה שוכנים כחצי קילומטר דרומית-מערבית למרכז הכפר. הטירה נזכרה לראשונה בשנת 1310 אך הוקמה במאה ה-13 לאחר פלישת המונגולים. לטירה נודע תפקיד חשוב במאבקים שבין ההוסיטים והפאלוצים שהתגוררו בהולוקה, ואשר מצאו בה הגנה ומסתור. בסוף הכיבוש עות'מאני ב-1683, ננטשו הטירה והכפר הישן, והטירה חרבה בתחילת המאה ה-18.

הכפר הנוכחי החל להתפתח סביב רחובו הבודד, והדורות הבאים הקימו את בתיהם בעורף החלקות המשפחתיות ובצמוד לבתים הקיימים. כך נוצרו בתי המגורים הארוכים האופייניים לכפר. האסמים ומבני החווה האחרים נבנו מחוץ לאזור המגורים, בשולי השדות. לפי מסמך מ-1782 הכפר עדיין שמר על מבנהו המקורי, שכלל רחוב בודד באותה עת. מאוחר יותר התפתח רחוב נוסף ממזרח לראשון, ולקראת אמצע המאה ה-19 קיבל המקום את מראהו הנוכחי, וכל האדמה הניתנת לעיבוד נוצלה. ב-1960 החל הכפר להתפתח שוב באופן מוגבל, אך כיום הוא מתפתח באופן מבוקר לפי כללי השימור שהתקבלו לגביו. צעדי השימור הראשונים ננקטו בהולוקה ב-1972 והוחמרו ב-1977 וב-1981. הכפר נהרס מספר פעמים בשל שריפות, שכן בניית בתים שלא מעץ הייתה כפופה לאישור. השריפה האחרונה התחוללה ב-1909, ולאחריה נבנו בתי הכפר מחדש בהתאם למסורת, אך קירותיהם הוקמו מלבנים וגגותיהם מרעפים בלתי דליקים.

==הכפר==
הכפר מונה 126 בתים ומבני חווה, ובשנת 2001 התגוררו בו 470 איש בלבד. רק 67 מהבתים בכפר, הניצבים סביב הרחוב ההיסטורי, כלולים בתחומי האזור המוגן. הכפר מוקף בגפנים, מטעים, כרי מרעה וביערות המכסים שטח של 141 הקטאר. הבתים עשויים משילוב של אבן ועץ, וקירותיהם צבועים בלבן. בחזיתותיהם מרפסות מקורות שגגותיהן נתמכים בקורות עץ.

הכנסייה הקתולית, שלה מגדל פעמונים, ניצבת מאז 1889 במרכזו של הכפר, במקום בו הרחוב המקורי יוצר מעין כיכר סביבה, והיא דומה מבחינת מאפייניה לבתי המגורים. בטירה שוכן מוזיאון קטן המציג כלי נשק וכתובות שנמצאו בהולוקה, ושני מוזיאונים נוספים בכפר מוקדשים לתרבות המקומית ולהתפתחות הדואר. הכפר אינו מוזיאון או סקאנסן אלא מקום יישוב, וחלק מהבתים מציעים שירותי לינה והסעדה למבקרים. הוא נחשב לכפר היחיד שבו עדיין מתגוררים הפאלוצים בהתאם למסורתם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090426154750/http://www.vilagorokseg.hu/h2.html הולוקה באתר המורשת העולמית ההונגרית (הונגרית)]
* [http://www.civertan.hu/legifoto/legifoto.php?page_level=241 תמונות מהולוקה]
* [https://web.archive.org/web/20070509200728/http://www.varak3d.hu/html/holloko.htm תמונות תלת-ממד של הכפר (דרושים משקפי תלת-ממד)]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הונגריה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:הונגריה: כפרים
מרכז קזאלי לכימיה יישומית

מרכז (לשעבר מכון) קזאלי לכימיה יישומית הוא מרכז מחקר השייך לאוניברסיטה העברית בירושלים. חוקריו לומדים נושאים הקשורים באספקטים יישומיים של הכימיה ולומדים סטודנטים לתארים מתקדמים. המרכז ממוקם בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם.

==היסטוריה==
המרכז הוקם על ידי קתלין קזאלי, אשתו של אלברטו קזאלי, יהודי ממוצא אוסטרי, בשנת 1975. ייחודו של המרכז בכך שהוא עוסק בכימיה יישומית, ענף נדיר יחסית עבור מכוני מחקר באוניברסיטאות. בין מייסדיו היה אליעזר טל שימש גם כראש המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח ופרופ' אברהם בניאל.

בשנת 2003, הושלם פיתוחו ומסחורו של דבק ביולוגי על בסיס מחקר של פרופ' דניאל כהן, מנהל המכון.

בשנת 2006, נשרף המכון עקב תאונה באחת המעבדות, והמכון שופץ לאחר מכן.

== חוקרים ותחומי מחקר ==
תחומי המחקר בהם מתמקדים חברי סגל המכון:
* כימיה פורנזית – פרופ' יוסי אלמוג.
* כימיה גיאו-אורגנית – פרופ' זאב אייזנשטט.
* פולימרים ביורפואיים – פרופ' דניאל כהן (ראש החוג לכימיה באוניברסיטה העברית, 2008-9).
* מדע קולואידי, אמולסיות ומיקרואמולסיות – פרופ' נסים גרתי.
* כימיה סביבתית – פרופ' עובדיה לב.
* כימיה של פני שטח, יצירה וייצוב של חלקיקים ננומטרים ודיואות פונקציונליות – פרופ' שלמה מגדסי (ראש המכון לכימיה).
* פולימרים מרוכבים – פרופ' גד מרום (דיקן הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, 2008–2012).
* כימיה ירוקה – פרופ' יואל ששון (ראש המכון לכימיה, 2011).

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://chemistry.huji.ac.il/ אתר המכון לכימיה]

== הערות שוליים ==

קזאלי לכימיה יישומית
קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: יחידות אקדמיות
צ'רלי בוזגלו

שלום צ'רלי בוזגלו (נולד ב-16 במרץ 1963) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון, שדרן רדיו, מנחה טלוויזיה ועורך דין ישראלי.

==ביוגרפיה==
בשנת 1985 השתתף בפסטיבל עכו בהצגה "אכזר מכל המלך" מאת נסים אלוני.
בוזגלו החל ללמוד משחק בשנת 1986 בבית הספר לאמנויות הבמה בית צבי. שם גם הכיר את שלי עמרמי, לימים אשתו.
בין השנים 1991–2016 השתתף בהצגות "יוליוס קיסר" (אוקטביוס) ו"הבחורים בדלת ממול" (ג'ק המדריך).

בין השנים 1991–2005 הגיש מגוון תוכניות בקול ישראל, ברשת ב' הגיש יחד עם פרופ' רפי קרסו במשך חמש שנים את התוכנית "לגעת בלילה עם פרופ' רפי קרסו". וברשת ג' הגיש במשך 6 שנים את תוכנית הצהריים "רוח ים וצ'רלי גם", בתוכנית הופתעו מאזינים בשידור חי על ידי שליח עם זר פרחים. ברדיו ללא הפסקה הגיש תוכנית הכרויות.

שיחק בסרטי הקולנוע "בלוז לחופש הגדול", "שירת הסירנה", "444 יום" ו"המומיה" (1993) עם טוני קרטיס. בטלוויזיה השתתף בסדרות בערוץ 2 "רמת אביב גימל", ובעונה השנייה בסדרה "שמש" בתפקיד סטודנט איטלקי לפילוסופיה בשם מנו. בערוץ הראשון השתתף בתוכניות "קצר אל תוך הלילה", "שיר היובל" ו"זמן אמיתי". בערוץ 3 הנחה את התוכנית "ערוץ 3 בעיר" עם יעל בר זוהר, והשתתף בתפקיד אורח בסדרה "שבתות וחגים" (עונה 4, 2003). בערוץ הילדים השתתף בתוכנית "הנפילים". כמו כן השתתף בפרסומות לעלית, ג'ינס דיזל ועוד.

בשנת 2005 סיים ללמוד משפטים בהצטיינות במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן והתמחה אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, דוידה לחמן מסר. בשנת 2006 נכנס כשותף עצמאי במשרד עורכי הדין "אדם", בראשו עומד עו"ד יורי גיא-רון, ראש לשכת עורכי הדין לשעבר, ומנובמבר 2007 משמש כיו"ר ועדת משפט וספורט בלשכת עורכי הדין.

בוזגלו הרצה בקורסים לטלוויזיה ורדיו במכללה למנהל "ביתצפר" ובסדנת הופעה בפני קהל בלשכת עורכי הדין תל אביב, חיפה ואשקלון.

בוזגלו ידוע כקריין פרסומות ברדיו ובטלוויזיה בישראל.

בשנת 2017 ייסד את משרד "צ'רלי בוזגלו עורכי דין ונוטריון" הנמצא במגדל המוזיאון בתל אביב.

ביולי 2023 החל לשדר ב 103 fm רדיו ללא הפסקה עם פרופ' רפי קרסו את תוכניתם "קרסו ובוזגלו".

בחודש יולי 2023 הוציא את ספר שיריו ראשון "אהבה אינה זקוקה למילים".

== חיים אישיים ==
בוזגלו היה נשוי לעורכת הדין שלי עמרמי בוזגלו, עד התאבדותה ב-8 בדצמבר 2016, ולהם שני בנים, רז בוזגלו ודן בוזגלו.

בשנים 2017–2022 היה בן זוגה של הזמרת ריטה.

אחיו הוא הצלם יורם בוזגלו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.instagram.com/charlie_bouzaglo/ charlie_bouzaglo] באינסטגרם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
בעיית הטרמפיסט

בכלכלה ובמדע המדינה, בעיית הטרמפיסט היא כינוי למצב שבו קבוצה מסוימת נהנית משירות או ממוצר מסוים מבלי שהיא נושאת בעלויות שלו, או שהיא נושאת בהן באופי חלקי בלבד. מקור השם הוא בדוגמה נפוצה לבעיה: אדם המשתמש בתחבורה ציבורית בלי לשלם. אם אנשים רבים ינהגו כך, למערכת לא יהיה מספיק כסף כדי לפעול. בדוגמה בדיונית נוספת מתוארת עיר ובה מערכת תחבורה ציבורית, הפועלת באופן בו רק האדם הראשון בכל יום שנכנס לאוטובוס משלם 10,000 ש"ח עבור הנסיעה, ואילו שאר האנשים נוסעים בחינם. במצב זה, יש תמריץ לאנשים להימנע מלהיות ראשונים, ובכך להתחמק מתשלום עבור השירות.

בעיית הטרמפיסט מאפיינת מוצרים ציבוריים, ובדרך כלל הציפייה היא שהממשלה היא שתפתור אותה, באמצעות מיסוי או אסדרה. דוגמה אופיינית לכך היא הצבא. לו היה הצבא גובה תשלום מהאזרחים עבור שירותיו, גם מי שלא היה משלם היה נהנה מהגנתו. מאחר שניתן לקבל את המוצר גם מבלי לשלם עליו, איש לא היה מוכן לשלם עבור קבלת השירות, והשירות לא היה מסופק כלל. מסיבה זו ממשלות מתערבות ומממנות את פעילות הצבא באמצעות המיסים שהן גובות מהאזרחים. גם במקרה זה הבעיה עשויה להתעורר, שכן גם אזרחים המתחמקים מתשלום מיסים נהנים מהגנת הצבא. המדינה לא תקרוס אם מעטים יתחמקו מתשלום מיסים, אך אם התופעה תהפוך לנפוצה, המדינה לא תוכל להתקיים.

בעיית הטרמפיסט יכולה להיווצר גם במקרים בהם אין הממשלה מתערבת. לדוגמה, אם מפעיל זיקוקי די-נור יגבה תשלום עבור הפעלתם, הוא לא יוכל למנוע גם ממי שלא שילם לצפות בהם. דוגמה נוספת היא תוכנות לשיתוף קבצים, שמשתמשים רבים בהן מורידים קבצים, אך לא מעלים קבצים משלהם. רוב אתרי שיתוף הקבצים פותרים בעיה זו באמצעות מתן שירותים טובים יותר למעלי הקבצים (מהירות הורדה גבוהה יותר, גישה לקבצים מוגבלים וכו') או הגבלה של המשתמשים שאינם מעלים קבצים.

מס ארגון מהווה דוגמה להתמודדות עם בעיה זו ביחסי העבודה.

בחקר תנועות חברתיות, מהווה בעיית הטרמפיסט דילמה עימה מתמודדים מארגנים, פעילים ופעילות ותיקים בתנועות חברתיות: כיצד לשכנע פעילים ופעילות חדשים להגיע להפגנות ופעילויות הכרוכות בזמן, מאמץ וסיכון, כאשר אם ההפגנה או השביתה תצלח ויעשה שינוי לטובת כלל התושבים, גם אלו שלא הסתכנו במעצר, אלימות וטירחה יהנו מפירות המאבק? אחד הפתרונות שניתנו לבעיה זו היא הפיכת המחאה לאירוע מהנה חברתית או המאפשר רישות וקישוריות חברתית, וכך הפעילים יוכלו להרוויח גם אם המחאה בסופו של דבר תכשל. דוגמה לכך ניתן למצוא באירועי מחאת "יוקר המחיה" שנערכו בשנת 2011 בתל אביב, בהם נעשה שימוש רב בפתרון זה.

== ראו גם ==
* הטרגדיה של נחלת הכלל

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:תורת המשחקים

sv:Fripassagerare
מנהרת רוקי

מנהרת רוקי (בגאורגית: როკის გვირაბი, רוֹקיס גוויראבּי; ברוסית: Рокский туннель; באוסטית: Ручъы тъунел) היא המעבר היחיד שחוצה את רכס הקווקז הגדול הפתוח במשך כל ימות השנה ומחבר את גאורגיה ורוסיה. המעברים האחרים פתוחים בעונת הקיץ בלבד וחלקם משמשים הולכי רגל בלבד. המעבר, החוצה את שטח אוסטיה, מאפשר קשר ישיר ורציף מצפון הקווקז לטביליסי. המנהרה, שבנייתה הושלמה על ידי הסובייטים בשנת 1984, מהווה את הנכס הכלכלי החשוב ביותר של דרום אוסטיה: המכסים וההיטלים במנהרה מהווים כשליש מהתקציב האוסטי.

מנהרת רוקי היא מנהרה לתנועת כלי רכב בעלת שני מסלולים. היא נמצאת בגובה של כ-2,000 מטר מעל פני הים ואורכה 3,730 מטר.

בעקבות הסכסוך האוסטי-גאורגי ופרישת דרום אוסטיה בתקופת מלחמת האזרחים של גאורגיה, נמצאת המנהרה, המחברת למעשה בין שני חלקי החבל צפון אוסטיה ודרום אוסטיה, בשליטת הבדלנים האוסטים. הממשל הגאורגי, בגיבוי ארצות הברית, קרא להשבת ריבונותה של גאורגיה על הצד הדרומי של המנהרה. ב-2 במרץ 2006 קראה ארצות הברית להטלת פיקוח בינלאומי על המנהרה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.caucaz.com/home_eng/depeches.php?idp=836 ארצות הברית קוראת להטלת פיקוח בינלאומי על מנהרת רוקי (דרום אוסטיה)], "קווקז", 3.3.2006, 

קטגוריה:קצרמר תחבורה
קטגוריה:דרום אוסטיה
קטגוריה:גאורגיה: גאוגרפיה
קטגוריה:רוסיה: גאוגרפיה
קטגוריה:יחסי גאורגיה–רוסיה
קטגוריה:מנהרות כביש
קטגוריה:גבול גאורגיה–רוסיה
רוקי
קטגוריה:גאורגיה: מבני תחבורה
קטגוריה:צפון אוסטיה - אלניה
Maxis

Maxis Software היא חברה אמריקנית השוכנת באמרוויל, קליפורניה. החברה נוסדה ב-1987 על ידי ויל רייט וג'ף בראון כחברה לפיתוח משחקי וידאו, וכיום מוחזקת כחברת בת ומותג על ידי Electronic Arts. 

בשנת 1994 החברה החלה לשווק תוכנה "משחקליק".

החברה התפרסמה לראשונה בזכות הצלחתו של משחקה, סים סיטי, משחק אסטרטגיה ממוחשב המדמה פיתוח עיר. משחק הנחשב כיום לאחד מהמשחקים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
החברה היא גם היוצרת של משחק המחשב הנמכר ביותר אי פעם - הסימס
, והדורות הבאים בסדרה (הסימס 2, הסימס 3 והסימס 4)

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:Electronic Arts
קטגוריה:חברות משחקי וידאו אמריקאיות
האתרים הארכאולוגיים בבאת, אל ח'וטם ובאל-עין

האתרים הארכאולוגיים בבאת, אל ח'וטם ובאל-עין (בערבית: المواقع الأثرية في بات والخطم والعين) הם שלושה אתרים ארכאולוגיים מהאלף ה-3 לפנה"ס בהרי חאג'ר בצפון-מערבה של עומאן, הכוללים שרידי יישוב ונקרופוליס. האתרים נחשבים למקיפים ביותר בעולם מסוגם ומתקופתם, ועל כן הוכרזו בשנת 1988 כאתר מורשת עולמית. 

האתר הארכאולוגי בכפר באת ממוקם מצפון לכפר, השוכן כ-30 ק"מ מזרחית לעיירה עברי. הנקרופוליס שבמרכז האתר כולל כמאה קברים עשויים מאבן, הערוכים לפי תוכנית מצידו המזרחי של ואדי. הקברים בנויים בצורת בתי כוורת מסורתיים והעתיקים שבהם כוללים כניסה בודדת המובילה לחדר קבורה. בחלקו הדרומי של הנקרופוליס הופכים מבני הקבורה למונומנטאליים יותר; יש להם שתי כניסות והם מחולקים לשניים עד ארבעה חדרי קבורה. ממזרח וממערב לאתר הקבורה המרכזי התגלו בין 200 ל-300 קברים נוספים במרחק של עד שני ק"מ ממנו. 

מעבר לקברים התגלו באזור חמישה "מגדלים" עגולים גדולים שקוטרם עד 20 מטר, השוכנים דרומית-מזרחית לנקרופוליס. מבנים אלה מתוארכים לתקופה שבין 2595 ל-2465 לפנה"ס, והם כוללים שתי שורות חדרים מקבילות שביניהם משתרעת רחבת אבן ובמרכזה באר מים. ייעודם של המגדלים טרם הובהר, אך הועלו השערות כי שימשו כאסמים. 

אל-ח'וטם שוכנת כשני ק"מ מערבית לבאת, ובה מגדל נוסף; ואל-עין נמצאת במרחק של 22 ק"מ מזרחית לבאת ובה קבוצה של קברים בצורת מבני כוורת שהשתמרו בצורה הטובה ביותר מבין שלושת האתרים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עומאן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:חצי האי ערב: אתרים ארכאולוגיים
פר"ח

לוגו המיזם
הלוגו הקודם של הפרויקט - עד יולי 2017
פר"ח (ראשי תיבות של "פרויקט חונכות") היא תוכנית לאומית להשפעה חברתית במסגרתה פועלים סטודנטים מכל רחבי ישראל בחונכויות לילדים הזקוקים לעזרה חברתית רגשית ולימודית, בתמורה למלגה. החונכים מעניקים לילדים תשומת לב אישית ודגם חיובי לחיקוי ובכך מסייעים לילדים לממש את הפוטנציאל הגלום בהם, לפתח הערכה עצמית חיובית ולשגשג<ref></ref>.

בפר"ח פעילים מיזמים רבים ומגוונים של חונכות, ביניהם מיזמים של חונכות אישית ושל חונכות קבוצתית במגוון תחומים ובמגוון גילים, החל מתלמידי בית ספר יסודי ועד לסטודנטים.

בשנת 2016 פעלו בפר"ח כ-22,000 סטודנטים. למעלה מ-50,000 תלמידים קיבלו סיוע במסגרת פעילות פר"ח בשנה זו. בסך הכל השתתפו במיזם מאז הקמתו כמיליון ילדים וסטודנטים.

המיזם הוקם ב-1974 ותחילתו ברעיון של רוני עטר ומיכאל אבשלום לוי, אז דוקטורנט למתמטיקה במכון ויצמן למדע, אשר רתם לנושא את פרופ' חיים הררי, מסגל המכון. השניים גייסו קבוצה של מדענים וסטודנטים במכון, ואלה העניקו שירותי חניכה לתלמידי בית ספר באזור רחובות. ב-1975 העמיד משרד החינוך בראשותו של אהרון ידלין תקציב למאות מלגות לסטודנטים במסגרת המיזם, וקבוצה ראשונה של 100 סטודנטים מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית החלה בחניכה באזור יבנה ורחובות. לאחר מינויו של הררי ב-1979 ליו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב האוניברסיטאות הוא פעל לצירוף כלל המוסדות האקדמאיים לתוכנית, ב-1982 המליצה ועדת קצב לבחינת שכר הלימוד כי החונכים בפר"ח יקבלו מלגה בגובה מחצית משכר הלימוד.

המיזם זכה בפרס ישראל לשנת תשס"ח (2008) בתחום מפעל חיים על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
מנימוקי השופטים:
"פר"ח פרויקט החונכות הפך במרוצת שלושים וארבע שנותיו למפעל גדול וייחודי מסוגו, המשפיע על חייהם של למעלה ממיליון ישראלים (ילדים וחונכים). פר"ח יזם וטבע את העיקרון שמקבלי מלגות מהציבור חייבים בהענקת תמורה לקהילה. פר"ח מצטיין במקצועיות, בחסכנות ניהולית ובמוטיבציה גבוהה לתרום למען החברה בישראל".

==מלגת פר"ח==
מלגת פר"ח נכון לשנת 2017 עומדת על סך 5,200 ש"ח.
* המלגה מחושבת על פי דיווח תקופתי של מספר פגישות החונכות עליהן מדווח החונך מדי חודש. המלגה מועברת ישירות לחשבונות הבנק של החונכים בשלושה תשלומים במהלך שנת הפעילות<ref></ref>.
* מיזמים בפר"ח הפועלים בשיתוף פעולה עם מוסדות לימוד ורשויות מקומיות, מאפשרים קבלת מלגות מוגדלות.
* תוספת מלגה למשרתי מילואים בגובה 2,600 ש"ח ניתנת לחונכי פר"ח אשר ביצעו 10 ימי שירות מילואים פעיל. חישוב 10 ימי שירות פעיל נעשה על התקופה שבין ה-15 ביולי ועד 14 ביולי בשנה העוקבת<ref></ref>. התוספת למלגה מועברת לחשבון הבנק באופן אוטומטי במהלך החודשים אוגוסט/ספטמבר.

==רישום לפר"ח==
* ההרשמה לפר"ח מתבצעת באמצעות [http://www.perach.org.il אתר] פר"ח.

==קישורים חיצוניים==
* 

* פרופ' חיים הררי, [http://www.weizmann.ac.il/particle/harari/sites/particle.harari/files/uploads/harari_2008_perach_lecture-hebrew.pdf סיפורו של פרח יפהפה- הרצאה לרגל הענקת פרס ישראל לשנת תשס"ח לפרויקט החונכות פר"ח], מכון ויצמן למדע, 18.5.2008
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלגות
קטגוריה:סטודנטים בישראל
קטגוריה:ישראל: אקדמיה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 2008
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
*
צושימה (אי)

צושימה (ביפנית: 対馬) הוא אי בקצה הדרומי של ים יפן במרכז מצר קוריאה. זהו האי הגדול ביותר במחוז נגסאקי. באי היו בעבר שש עיירות אשר התאחדו ב-2004 ליצירת עיר אחת בשם צושימה. האי צושימה מחולק לחלק צפוני ודרומי ומשמש כנקודת מעבר חיונית בין יפן לקוריאה ולסין. השטח הכולל שלו הוא 697 קמ"ר, רובו מיוער ומעט ממנו ניתן לעיבוד חקלאי. רוב התעשייה באי, החל מהמאה ה-20, היא יערנות, דיג דיונונים ושליית פנינים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:יפן: איים
קטגוריה:קיושו
קטגוריה:מחוז נגסאקי: גאוגרפיה
ברכת משה

ברכת משה היא הברכה שבירך משה את שבטי ישראל טרם מותו. הברכה מופיעה בספר דברים פרק לג, בתחילת פרשת וזאת הברכה, שהיא הפרשה המסיימת את התורה. לפי הפסוק הפותח את הפרק, מפרשים אבן עזרא והכלי יקר שאין זו ברכתו האישית של משה, אלא ניתנה לו בנבואה. 

מרבית הברכות עוסקות בתיאור אופי השבט או אופי נחלתו.

"ברכת משה" - [[פרסקו בקפלה הסיסטינית, מעשה ידי לוקה סיניורלי]]

==סדר הברכות==

אחרי מבוא כללי מברך משה את השבטים לפי הסדר הבא: ראובן, יהודה, לוי, בנימין, יוסף (עם התייחסות ספציפית למנשה ואפרים), זבולון, יששכר, גד, דן, נפתלי, אשר ולאחר מכן סיכום כללי. מרבית הברכות קצרות - פסוק או שניים. הברכות לשבט לוי ולשבט יוסף ארוכות יותר, ושבט שמעון כלל אינו זוכה לברכה. אבן עזרא נימק את סדר השבטים בברכה:
:

==הברכות==

===פתיח===

===ראובן===

===יהודה===

===לוי===

===בנימין===
 

===יוסף, אפרים ומנשה===

===זבולון וליששכר===

הברכה מתייחסת, ככל הנראה, לפולחן בהר הכרמל, שם נעבד בעל הכנעני־פיניקי (עד לתקופה הרומית, אז כבר מוזג עם זאוס/יופיטר).<ref></ref>

===גד===

===דן===

===נפתלי===

===אשר===

===סיום===

==ברכת יעקב וברכת משה==
לברכת משה לשבטים קדמה ברכת יעקב לבניו, אבותיהם של השבטים. בעוד שבברכת יעקב יהודה ויוסף זוכים לברכות ארוכות ומפורטות, בברכת משה לוי ויוסף זוכים לברכות מפורטות וברכתו של יהודה מתקצרת מאוד. 

פרשני המקרא עסקו בהרחבה בזיקה שבין שתי ברכות מקבילות אלה. יאיר גנז מוצא בברכת משה מגמה של פיוס, המופנית אל שבטים שננזפו בברכתו של יעקב. 

==קישורים חיצוניים==

* - הטקסט המלא של הפרשה בצירוף פירושים רבים
* נחמה ליבוביץ, [http://www.nechama.org.il/pages/1182.html ברכת משה וברכת יעקב], באתר "גיליונות נחמה"
* [http://tora.us.fm/tnk1/tora/dvrim/dm-33-0623.html ברכות משה - חלוקת תפקידים לשבטים?], באתר הניווט בתנ"ך
* יואל בן-נון, [https://web.archive.org/web/20131004213448/http://www.ybn.co.il/mamrim/moseh.doc ברכת משה לישראל ולשבטים], באתר של יואל בן-נון
* יאיר גנז, [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/shmaatin/habracha.htm מגמת הפיוס בברכותיו של משה בפרשת "וזאת הברכה"], שמעתין 116-115, תשנ"ד, באתר "דעת"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרשת וזאת הברכה
קטגוריה:ברכות (מנהג דתי)
קטגוריה:משה
רבי זכריה בן אבקולס

רבי זכריה בן אבקולס (וגם אבקילוס ואולי אמפיקולאוס), היה מחכמי ישראל בתקופת חורבן בית שני.

==קמצא ובר קמצא==
בספרות חז"ל, הוא נזכר פעמים ספורות בלבד, ובין השאר במערכה המסיימת את המעשה המפורסם של קמצא ובר קמצא שעל פי המדרש הייתה בין הסיבות שהביאו לחורבן.

לאחר העלבון שפגע בו, החליט בר קמצא, להלשין על היהודים לקיסר הרומאי:

במדרש רבה מוזכר רבי זכריה בן אבקולס, כאחד החכמים שלא מחו בהתנהגותו של המארח כלפי בר קמצא:

גדליה אלון רואה בהתנגדותו של רבי זכריה בן אבקולס להקרבת קרבנו של הקיסר עמדה עקרונית דתית של התנגדות נחרצת לכל שיתוף פעולה ולגיטימציה לשלטון הרומאי, ואף רצון לעורר מרד כנגדם.

==אזכורים נוספים==
בנושאי הלכה, מוזכר שמו רק פעם אחת בנוגע להלכות מוקצה.

הרב שאול ליברמן בפירושו לתוספתא, רואה גם כאן קשר ישיר להתנהגותו המוזכרת במעשים לעיל. רבי זכריה בן אבקולס, מעדיף לא ליטול צד במחלוקת בין בית שמאי לבית הלל, ולהחמיר על עצמו; כך יוצא שמרוב חומרה וצדיקות יתר ("ענוותנות") הוא אינו לוקח אחריות ולא נוקט עמדה. כך עשה גם במקרה במקרה לעיל - מרוב רצונו להחמיר לא ראה את גודל הסכנה הנשקפת שהשלכותיה חמורות בהרבה מהשיקול ההלכתי הצר.

בין מנהיגי הקנאים המוזכרים בספרו של יוסף בן מתתיהו, "מלחמות היהודים", נזכר 'זכריה בן אמפיקלוס מן הכהנים'. רבים סוברים שזהו רבי זכריה בן אבקולס, שגרם להפסקת הקרבת קרבן הקיסר בבית המקדש, אך יש שסוברים שאין מדובר באותו אדם. זיהוי זה מתיישב עם הניתוח של גדליה אלון לעיל.
המקורות אינם מזכירים מה עלה בגורלו של זכריה בן אבקילוס, אחד המנהיגים העיקריים של הקנאים, ונראה שנהרג או מת לפני נפילתו הסופית של בית המקדש.

==לקריאה נוספת==
* דוד רוקח, זכריה בן אבקולס, ציון נג, ה'תשמ"ח, עמ' 56-54
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
*[http://www.biu.ac.il/JH/Parasha/devarim/ber.html ניתוח מעשה קמצא ובר קמצא ורבי זכריה בן אבקולס] - הדף השבועי של אוניברסיטת בר-אילן.
*[http://www.kipa.co.il/holidays/show.asp?id=13902 החורבן שבחוסר ההכרעה] - על מעשהו של רבי זכריה בן אבקולס, אתר כיפה.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:המרד הגדול
קטגוריה:הדור השני לתנאים
מוזיאון שרלוק הולמס

הכניסה למוזיאון שרלוק הולמס. מבנה המוזיאון בנוי בסגנון ג'ורג'יאני טיפוסי.

חדר העבודה של שרלוק הולמס במוזיאון.
מוזיאון שרלוק הולמס (באנגלית: Sherlock Holmes Museum) הוא המוזיאון הפרטי הפופולרי ביותר בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. המוזיאון משחזר את דירתו של הבלש האגדי שרלוק הולמס וכן ממחיש כמה מהסיפורים שנכתבו על ידי סר ארתור קונן דויל.

==היסטוריה ותצוגות==
המוזיאון ממוקם ברחוב בייקר מספר 239, בסמוך לריג'נטס פארק בלונדון. מבנה המוזיאון נבנה בשנת 1815 בסגנון ג'ורג'יאני, ושימש בין השנים 1860–1936 כאכסניה. תקופה זו "חופפת" את התקופה שבה לפיו ספריו של קונן דוייל התגוררו שרלוק הולמס וד"ר ווטסון ברחוב בייקר (1881–1904). 

המוזיאון נוסד ב-1990 על ידי האגודה הבינלאומית שרלוק הולמס (ארגון ללא מטרת רווח). במוזיאון קיימת תצוגה ה"משחזרת" את חדר מגוריו של הולמס, בהתאם לתיאורים המופיעים בספר. חדר המגורים נמצא בקומה השנייה במעלה 17 מדרגות, בצד הפונה אל החצר. המוזיאון מציג בחדרים את כל החפצים שאוזכרו בסיפוריו של דוייל (לרבות הכורסא הגדולה שליד האח, כלי הכימיה של הולמס ואוספי זכוכיות מגדלת, המקטרות והכובעים שלו). על קיר חדרו של הולמס מצויים חורי הירי המאייתים את ראשי תיבות שמה של המלכה ויקטוריה - שאותן ירה הולמס. 

בקומה השנייה של מבנה המוזיאון משוחזר חדרו של הד"ר ווטסון (החדר פונה לאחורי הבית), בעוד שחדרה של הגברת האדסון (בעלת הבית על פי הספרים) נמצא בחזית הבית בקומה זו. חדרו של ד"ר ווטסון מציג חפצים המוזכרים בסיפורי שרלוק הולמס כשייכים לווטסון וביניהם ספרי רפואה, תיק רופא, וכן יומן משוחזר - המציג את הערותיו בכתב יד של ווטסון בהתאם לעלילת הספר כלבם של בני בסקרוויל.

בקומה השלישית של המוזיאון בובות שעווה של הדמויות השונות המופיעות בסיפורים, וביניהן בובות שעווה המציגות את שרלוק הולמס, ווטסון, פרופסור מוריארטי, ודמויות אחרות.

בקומת הקרקע של המוזיאון מצויה חנות מזכרות.

עובדי המוזיאון לבושים בבגדי גברים אופייניים לתקופה הוויקטוריאנית, והעובדות במוזיאון לבושות במדי משרתות בתקופה הוויקטוריאנית.

==מחלוקת משפטית==

הכתובת 221 ב' הייתה שייכת, בעת הקמת המוזיאון, לסניף בנק אבי נשיונל, וכל דברי הדואר הממוענים לשרלוק הולמס (מאות מכתבים מדי שנה) הועברו לסניף הבנק שהעסיק פקיד במשרה מלאה כדי להשיב למכתבים. לאחר הקמת המוזיאון טען המוזיאון להיותו בעל הכתובת הבדיונית "221 ב'". מחלוקת זו התבטאה ב-1994 כאשר המוזיאון הגיש בקשה לשנות את מספר הבית שלו ל-221. 

כדי שהמוזיאון יוכל להציג את המספר "221 ב'" על דלת החזית שלו ללא עבירה על החוק, הנהלת המוזיאון נאלצה להקים חברת קש ששמה הוא "221 ב' בע"מ", והסיבה לכך היא שלפי החוק הבריטי חברות לא צריכות היתר מהרשויות כדי להציג את שמן על דלת הכניסה לבניין שבו הן שוכנות. אולם, גם צעד זה נתקל במספר קשיים מצד הרשויות האחראיות על מספור הבתים.

המוזיאון פנה לערכאות משפטיות, אולם פנייה זו לא צלחה, מאחר שבתי המשפט התייחסו לעובדה שהכתובת בפועל של המוזיאון היא מספר 239 ולא 221. רק לאחר סגירתו של סניף הבנק, התקבלה דרישת המוזיאון שכל הדואר הממוען אל שרלוק הולמס יועבר אליו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20161009185039/http://www.onthisveryspot.com/find/spot.php?spot_web_name=Sherlock_Holmes_Museum מיקום המוזיאון ותיאורו]

==הערות שוליים==

שרלוק הולמס, מוזיאון
קטגוריה:שרלוק הולמס
שרלוק הולמס
שרלוק הולמס, מוזיאון