OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אליפות אוקיאניה בכדורסל 2007

אליפות אוקיאניה בכדורסל לגברים 2007 היא אליפות שהיוותה את טורניר ההעפלה לנבחרות מאזור פיב"א אוקיאניה לטורניר הכדורסל האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג (2008). אליפות זאת, קבעה בנוסף להעפלה למשחקים האולימפיים, גם את אלופת אוקיאניה שהוכרעה בסדרה של שלושה משחקים בין נבחרות אוסטרליה וניו זילנד, שהיו היחידות שהשתתפו בתחרות.

אוסטרליה ניצחה שתיים מתוך שלושת המשחקים והעפילה למשחקים האולימפיים באופן אוטומטי ואילו ניו זילנד תוצרך לשחק בטורניר ההעפלה למשחקים האולימפיים, יחד עם נבחרות משאר העולם.

== תוצאות האליפות ==
{|
|-
|
* משחק 1: אוסטרליה 67:79 ניו זילנד
* משחק 2: אוסטרליה 76:93 ניו זילנד
* משחק 3: ניו זילנד 58:67 אוסטרליה
|}

== נבחרות שלא השתתפו ==

{|
|-
|
* איי מריאנה
* איי מרשל
* איי פיג'י
* איי קוק
* איי שלמה
* גואם
* ונואטו
|
* טהיטי
* טובאלו
* טונגה
* מיקרונזיה
* נאורו
* נורפוק
|
* סמואה
* סמואה האמריקנית
* פלאו
* פפואה גיאנה החדשה
* קיריבטי
* קלדוניה החדשה
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.sportingpulse.com/assoc_page.cgi?client=1-3621-0-0-0&sID=34499&news_task=DETAIL&articleID=4243093&sectionID=34499 האתר הרשמי של האליפות]

קטגוריה:תחרויות כדורסל באוסטרליה
דיאנה קרול

דיאנה קרול בקונצרט ב[[טורונטו, 2007]]
דיאנה קרוֹל (באנגלית: Diana Jean Krall; נולדה ב-16 בנובמבר 1964) היא זמרת ופסנתרנית קנדית. לקרול, בעלת קול הקונטרה אלט, חמישה פרסי גראמי ושמונה פרסי ג'ונו (נכון ל-2015).

==קורות חיים וקריירה==
קרול נולדה בעיר נאנאימו שבקולומביה הבריטית. לאביה היה אוסף תקליטי ג'אז גדול שדרך האזנה לו הכירה קרול הצעירה את גדולי הג'אז. בגיל ארבע החלה לנגן בפסנתר ובגיל 15 כבר הופיעה במועדונים בעיר הולדתה. בגיל 17 זכתה במלגת לימודים במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. כשחזרה לקנדה והופיעה בוונקובר שמעו אותה נגן הקונטרבס ריי בראון והמתופף ג'ף המילטון שהפכו למוריה ומדריכיה הרוחניים והמקצועיים. ב-1990 עברה קרול להתגורר בניו יורק.

בשנת 1993 הקליטה עם המילטון את אלבומה הראשון Steppin' Out וב-1995 הוציאה את Only Trust Your Heart. פריצת הדרך המשמעותית חלה בתקליטה השלישי All for You: A Dedication to the Nat King Cole Trio שהוקלט ב-1996. התקליט הכיל פרשנות לסטנדרטים מ"ספר השירים" של שלישיית נט קינג קול. התקליט שהה 70 שבועות במצעד הבילבורד והיה מועמד לזכייה בפרס גראמי וזכה להצלחה מסחרית ואומנותית.

"באלבומיה כמו בהופעות, קרול נראית כנערה תמימה המשדרת פגיעות ועדינות. גם נגינת הפסנתר שלה עדינה ולא תוקפנית ונטייתה לקצבים איטיים ושירה לוחשנית אך מדויקת, עומדת בניגוד לשובבות שנובעת משירים מסוימים".

ב-1999 התארחה בתוכנית הטלוויזיה "אלביס קוסטלו מארח", כך נוצרה ההיכרות שתוביל לנישואיהם ב-2003. תקליטה מאותה שנה When I Look In Your Eyes, בו וויתרה לראשונה על ליווי רביעיית ג'אז לטובת ליווי תזמורתי, זכה בגראמי. ב-2001 יצאה למסע הופעות עולמי, במסגרתו הוקלט באולם האולימפיה בפריז התקליט Diana Krall - Live in Paris אשר זכה אף הוא בגראמי. בתקליט זה ובהופעותיה החלה קרול לשלב פרשנות לשירי מוזיקה פופולרית כ-And I Love Her של הביטלס, Just The Way You Are של בילי ג'ואל ו-A Case Of You של ג'וני מיטשל.

ב-6 בדצמבר 2003 התחתנה עם קוסטלו באחוזתו של אלטון ג'ון ליד לונדון. באוצה שנה השתתפה בסרטו של וודי אלן, "כל דבר אחר". ב-6 בדצמבר 2006 נולדו לזוג תאומים.

בנוסף להיותה מוזיקאית הצטלמה קרול כדוגמנית למספר מגזיני אופנה ופרסומות.

קרול זכתה למספר אותות הוקרה של קנדה לציון תרומתה התרבותית למדינה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות קנדיות
קטגוריה:זמרות ג'אז קנדיות
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה
קטגוריה:בוגרות מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1964
קליסטה פלוקהארט

קליסטה קיי פלוקהארט (באנגלית: Calista Kay Flockhart; נולדה ב-11 בנובמבר 1964) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות גילום הדמות הראשית בסדרת הטלוויזיה "אלי מקביל"; תפקיד אשר הקנה לה פרס גלובוס הזהב מתוך 5 מועמדויות ו-3 מועמדויות לפרס אמי.

==נעוריה==
פלוקהארט נולדה באילינוי שבארצות הברית. אחות לגארי ובתם של קיי ורונאלד פלוקהארט, מורה לאנגלית ומפקח בתאגיד המזון קראפט. בגלל עבודתו של אביה במפעל המזון נאלצה המשפחה לעבור מיקום פעמים רבות.
בילדותה כתבה מחזה בשם "ארץ הצעצועים" והופיעה לפני קהל קטן באירועים משפחתיים.

פלוקהארט למדה בתיכון מקומי בעיירה בניו ג'רזי. לאחר סיום לימודיה בשנת 1983 התקבלה לבית ספר לאמנויות ולמשחק בניו ג'רזי. המורה שלה למשחק זיהה את כישרון המשחק שלה ונתן לה תפקיד ראשי במחזה בשנתה השנייה באוניברסיטה, תפקיד ששמור בדרך כלל לבוגרי השנה האחרונה. פלוקהארט סיימה את לימודיה בשנת 1988 עם תואר בתיאטרון, אחת מתוך מעטים שסיימו את הקורס.

בשנת 1989 עברה להתגורר בניו יורק, שם גרה עד 1997 עם עוד שלוש שותפות ועבדה כמלצרית ומדריכת אירובי.

==קריירה==
===ראשית דרכה===
ההופעה הראשונה שלה על המסך הייתה הופעת אורח קטנה בסדרה "אור מנחה" בשנת 1989, ובסדרה "סיפורי חיים: משפחות במשבר". לאחר מכן שיחקה בסרטים "Naked in New York" ו"Getting In". לאחר מכן שיחקה בסרטו של רוברט רדפורד "חידון האשליות",

פלוקהארט הופיעה לראשונה בברודוויי בשנת 1994 בתפקיד לאורה במחזה "ביבר הזכוכית". פלוקהארט התחברה לשחקניות דיאן ויסט ופיי דאנאוויי במהלך עבודתה בסרטים "שתויים" ו"Jane Doe". בשנת 1996 הופיעה בסרט "כלוב הציפורים" והמשיכה להופיע ברודוויי במחזה "שלוש אחיות".

==="אלי מקביל"===
בשנת 1997 קיבלה הצעה לשחק בסדרה של דייוויד אי קלי, "אלי מקביל" כדמות הראשית. היא התקבלה לתפקיד ושנה לאחר מכן קיבלה את פרס גלובוס הזהב על התפקיד. ב-29 ביוני 1998 הופיעה על שער ה"טיים מגזין".

===המשך דרכה===
פלוקהארט שיחקה בתפקיד הלנה בגרסה של שנת 1999 של הסרט "חלום ליל קיץ". בשנת 2000 שיחקה בסרט "דברים שאפשר לדעת עליה". ובמחזה "מונולוגים מהווגינה".

בשנת 2004 הופיעה בסרט "הצילום האחרון" ולאחר מכן נסעה לספרד לצילומי הסרט "Frágiles" שיצא לאקרנים בשנת 2005. הציעו לה לגלם את דמותה של סוזן מאייר בסדרה "עקרות בית נואשות", אך היא סירבה.

מ-2006 עד 2011 שיחקה בסדרת הדרמה "אחים ואחיות". ב-2014 הופיעה פלוקהארט בעונה השנייה של הסדרה "Full Circle".

מ-2015 עד 2017 שיחקה בסדרה "סופרגירל" בתפקיד קאט גרנט. באותה שנה התארחה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "מעגל שלם" בתפקיד אלן קלי. 

בשנת 2024 גילמה את אשת החברה האמריקנית לי רדזיוויל בסדרת הדרמה האנתולוגית "אויבות: קפוטה נגד הנשים" שיצר ראיין מרפי עבור רשת FX Networks. 

==חיים אישיים==
החל משנת 2002 היא בת זוגו של השחקן האמריקאי-יהודי האריסון פורד ולשניים יש בן שאימצה פלוקהארט בשנת 2001 בשם ליאם. במרץ 2009 הודיעו השניים על אירוסיהם. ב-15 ביוני 2010 הם נישאו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית בתוכנית מוזיקלית או קומית
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן בתוכנית מוזיקלית או קומית
קטגוריה:זוכי פרס קלרנס דרוונט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1964
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
העולם הראשון

חלוקת העולם על פי [[המערב בתקופת המלחמה הקרה: בכחול העולם הראשון, באדום העולם השני, באפור העולם השלישי]]
המונח "העולם הראשון" נהגה בימי המלחמה הקרה והתייחס במקור למדינות שהשתייכו או תמכו בנאט"ו והתנגדו לברית המועצות במהלך המלחמה הקרה. מאז קריסתה של ברית המועצות ב-1991, ההגדרה השתנתה במידה רבה כאשר המונח החל להתייחס לכל מדינה דמוקרטית עם כלכלה קפיטליסטית, יציבות כלכלית ורמת חיים גבוהה. מדינות העולם הראשון נקבעות לרוב על פי התמ"ג, שיעורי האוריינות, תוחלת החיים ומדד הפיתוח האנושי. לפי מילון מריאם-ובסטר המונח "העולם הראשון" מתייחס כיום ל"מדינות המתועשות המפותחות שנחשבות לעיתים קרובות למדינות המערביות של העולם".

חוקרים רבים טענו כי שימוש במושג העולם הראשון, לצד השימוש במושגים העולם השני והעולם השלישי, הוא מיושן ולא נחוץ ושימוש במושגים מדינות מפותחות ומתפתחות יעיל יותר.

== ראו גם ==
* העולם השני
* העולם השלישי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:כלכלה
יאן פישר

יאן פישר (בצ'כית: Jan Fischer; נולד ב-2 בינואר 1951) הוא צ'כי ממוצא יהודי, שכיהן כראש ממשלת צ'כיה ממאי 2009 עד יוני 2010. פישר עבד רוב חייו כסטטיסטיקאי והיה נשיא משרד הסטטיסטיקה הצ'כי מאז אפריל 2003 וסגן נשיא הבנק האירופי לשיקום ופיתוח.

==קורות חייו האישיים==
פישר נולד בפראג, צ'כוסלובקיה למשפחת מתמטיקאים. אביו, יהודי ניצול השואה, היה מתמטיקאי שימושי שסיים את לימודיו באקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים. אמו הייתה סטטיסטיקאית ממשפחה קתולית. בילדותו נהג פישר ללכת לבית כנסת, אך גם לחגוג את חג המולד. מגדיר עצמו כיהודי.

פישר סיים לימודי תואר ראשון ב-1974 באוניברסיטת פראג לכלכלה בסטטיסטיקה וכלכלה ותואר השני ב-1985 בסטטיסטיקה כלכלית. הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית משנת 1980 ועד להתמוטטות המשטר בשנת 1989.

פישר נשוי בשנית למזכירתו לשעבר, והוא אב ל-3 ילדים. בנו יעקב הוא פרופסור וסגן הדקאן בפקולטה לסטטיסטיקה באוניברסיטת פראג לכלכלה.

==קריירה==
עם סיום לימודיו האקדמיים הצטרף פישר למשרד הסטטיסטיקה הפדרלי. בשנת 1990 התמנה לסגן יושב ראש המשרד, משרה שבה החזיק עד להתפרקות צ'כוסלובקיה, אז הפך לסגן נשיא משרד הסטטיסטיקה הצ'כי. מאז תחילת שנות ה-90 עמד בראש צוות מניין הקולות בבחירות ברפובליקה הצ'כית. אף שנראה כי דרכו לנשיאות משרד הסטטיסטיקה סלולה, באוגוסט 1999, עם פרישת הנשיא הקודם, החליטה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למנות לתפקיד אדם מן החוץ. הנשיאה החדשה פיטרה את פישר בספטמבר 2000, ואז החל לעבוד כמנהל תפעול בחברה עצמאית בינלאומית לסקרי שוק. בשנת 2001 השתתף במשלחת של קרן המטבע הבינלאומית למזרח טימור, במטרה לבחון אפשרות הקמת משרד סטטיסטיקה במדינה. בחודש מרץ 2002 החל לעבוד כראש מכון המחקר של הפקולטה למידע וסטטיסטיקה באוניברסיטה לכלכלה של פראג. לאחר שנשיאת משרד הסטטיסטיקה הצ'כי התפטרה מתפקידה, בעיצומה של שערורייה בחישוב מאזן סחר החוץ, נקרא פישר, באפריל 2003, ליטול את תפקיד הנשיא של משרד הסטטיסטיקה הצ'כי. פישר חבר בארגונים סטטיסטיים לאומיים ובינלאומיים.

==ראשות ממשלת צ'כיה==
אחרי ההתמוטטות של ממשלת מירק טופולנק בהצבעת אי אמון במרץ 2009, בעוד צ'כיה משמשת כנשיאה התורנית של האיחוד האירופי, הוצע כי פישר יעמוד באופן זמני בראשות ממשלת צ'כיה. ממשלתו, אשר בה תמכו שתי המפלגות הראשיות, הושבעה ב-8 במאי 2009, מתוך הבנה כי בחודש אוקטובר תערכנה בחירות מוקדמות במדינה. אולם, התפתחויות בלתי צפויות בבית הדין לחוקה ובבית הנבחרים, גרמו לדחיית הבחירות לחודש מאי 2010. פישר החליט להמשיך בתפקיד ראש הממשלה, תפקיד בו זכה לאהדה ציבורית, עד למועד הבחירות, אף שהמפלגות הציעו לו תפקיד במועצת אירופה. ב-28 ביוני החליף פטר נצ'אס את פישר בתפקיד ראש הממשלה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101124223759/http://www.vlada.cz/en/vlada/premier/zivotopis-57271/ ראש הממשלה יאן פישר] באתר ממשלת צ'כיה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת צ'כיה
קטגוריה:ראשי ממשלה יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים צ'כים
קטגוריה:נשיאי המועצה האירופית
קטגוריה:סטטיסטיקאים יהודים
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1951
אולימפיה (פריז)

הכניסה לאולם
אולם האולימפיה בפריז הוא אחד מאולמות הקונצרטים והמופעים המפורסמים בעולם. האולם, הממוקם בשדרות הקפוצ'ינים (Blvd. des Capucines) ברובע ה-9 של פריז, נוסד ב-1888 ופועל מאז באופן רצוף. מספר המושבים באולם הוא כ-2,000.
== היסטוריה ==
בשנת 1888 ייסד את האולם ג'וזף אולר, מי שהקים גם את מועדון המולן רוז', כאולם להופעות קרקס, אופרטה ובלט בשם "Montagnes Russes". בשנת 1893 שונה שמו ל"אולימפיה".

בין השנים 1929 ל-1944, עקב השפל הכלכלי הגדול ומלחמת העולם השנייה, שימש האולם כבית קולנוע. לאחר שחרור פריז שימש האולם כבמה להופעות מוזיקה ובידור ללא תשלום עבור חיילי בעלות הברית ששהו בעיר. כל מופע נפתח בנגינת ארבעה המנונים לאומיים והסתיים במופע קאן קאן.

בפברואר 1954 נפתח האולם מחדש לאחר שיפוץ, על ידי ברונו קוקטריקס (Bruno Coquatrix) והחלה תקופת פריחה בה הופיעו בו מיטב אמני השאנסון. הונהגו הקלטות חיות שנמכרו כתקליטים וחלק מההופעות שודרו ברדיו. בין המופיעים הקבועים שהופיעו והקליטו באולם נמנים איב מונטאן,ז'אק ברל, אדית פיאף, דלידה, שארל אזנבור, ז'ילבר בקו, ג'וני האלידיי, ז'וזפין בייקר, אנריקו מסיאס, מייק ברנט, סידני בשה ואחרים. מאמצע שנות השישים ובמשך שלושים שנה שימש הכוריאוגרף הישראלי יונתן כרמון כיועץ האמנותי של האולימפיה.

בשנות השישים שימש האולם כבמה המרכזית להופעות שהגיעו לפריז מחו"ל והופיעו בו אמנים כמרלן דיטריך, עמליה רודריגז, פיירוז, אום כולתום, ננה מושקורי ואמני ג'אז רבים כקווינסי ג'ונס, אוטיס רדינג, צ'ארלי מינגוס, אריק דולפי, צ'ארלי פארקר, מיילס דייוויס ואחרים. את במת האולימפיה פקדו גם אמני מוזיקת רוק (בהם הביטלס, ג'ימי הנדריקס, לד זפלין, גרייטפול דד, ניו אורדר, וולווט אנדרגראונד, לאונרד כהן ורבים אחרים) במהלך מסעי ההופעות שלהם באירופה בשנות השישים והשבעים. בין האמנים הישראלים שהופיעו באולם ניתן למנות את מאיה קזביאנקה, שלישיית גשר הירקון (1965), החלונות הגבוהים (1968), יפה ירקוני (1970), וזוהר ארגוב (1986).

ב-1993, לאחר תקופת נסיגה נוספת, שופץ האולם במשך שנתיים בחסות שר התרבות הצרפתי, ז'אק לאנג, ונפתח לקהל כאולם מודרני, תוך שיחזור מדויק של מראהו החיצוני בימי גדולתו ובצירוף שמו של ברונו קוקטריקס לשמו הרשמי של המועדון. בתקופה המודרנית הופיעו והקליטו באולם, בין היתר, סלין דיון, דיאנה קראל, קרן אן, ניק קייב, פטי סמית, ביורק, מדונה, ליידי גאגא, פט שופ בויז, מיוז ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:פריז: תרבות
קטגוריה:הרובע התשיעי של פריז
קטגוריה:מועדוני ג'אז ומוזיקה קלה
קטגוריה:צרפת: אולמות קונצרטים
משולש הירך

משולש הירך
משולשי הירך (ורוד)
משולש הירך (TA: Trigonum femorale; נקרא גם המשולש הפמורלי או המשולש על שם סקרפה) הוא אזור אנטומי בצורת משולש בירך של בני אדם.

==גבולות המשולש==
*גבול עליון: רצועת המפשעה (Ligamentum inguinale; Arcus inguinalis).
*גבול תיכון: השריר המתוויך הארוך
*גבול צידי: שריר החייטים.
*הרצפה (מהאמצעי הצידה): השריר המתוויך הארוך, שריר המסרק, שריר הכסל.
*הגג: המחתלת הרחבה.

==תכולת המשולש==
המבנים הבאים עוברים במשולש הירך (מהחלק התיכון לחלק הצידי):
* וריד הירך
* עורק הירך
* עצב הירך
גם שריר הכסל, שריר המסרק ובלוטות לימפה עמוקות נמצאות במשולש הירך.

==חשיבות קלינית==
מכיוון שמשולש הירך מאפשר גישה נוחה לעורק מרכזי, לעיתים קרובות מבצעים אנגיופלסטיה קורונרית (החזרת צנתר למערכת הדם) דרך עורק הירך מאזור המשולש. בעזרה ראשונה דימום מסיבי מהרגל ניתן לעצירה על ידי נקודת לחיצה במשולש הירך. מישוש דופק במשולש הירך מעיד על זרימת דם תקינה אל צד זה של פלג הגוף התחתון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גפיים תחתונות
מנהרת שורש כף היד

איור של חתך בשורש כף היד - עצב התווך מסומן בצהוב, סביבו ניתן לראות מנהרת שורש כף היד
מנהרת שורש כף היד (בלטינית: canalis carpi) היא מנהרה אנטומית צרה שרצפתה בעצמות שורש כף היד ותקרתה עשויה מרצועה של רקמת חיבור קשה. בתוך המנהרה מספר מבנים העוברים מהאמה לכף היד: הגידים של שני השרירים מכופפי האצבעות, השטחי והעמוק, ביניהם עצב התווך, וכן גיד שריר מכופף האגודל הארוך.

למנהרה חשיבות קלינית על שום תסמונת מנהרת שורש כף היד, בה עצב התווך נלחץ בתוך המנהרה וגורר כאבים בכף היד.

==ראו גם==
* מנהרת שורש כף הרגל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גפיים עליונות
ניקיטה מורגונוב

ניקיטה ליאונידוביץ' מורגונוב (בקירילית: Никита Леонидович Моргунов; נולד ב-29 ביוני 1975 בנובוקוזנצק, ברית המועצות) הוא כדורסלן רוסי המשחק בנבחרת רוסיה בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גובהו 2.11 סנטימטרים.

== קריירה ==
בעבר שיחק מורגונוב בצסק"א מוסקבה (1995-97, 2000-02), אטלטאס קובנה (1997-99), אבטודור סראטוב (2002), דינמו מוסקבה (2002-03), מקדוניקוס (2003-04), דינמו מוסקבה האזורית (2004-07) וחימקי מוסקבה (2007-08). בנוסף לכך, מורגונוב היה חתום בקבוצת ה-NBA, פורטלנד טרייל בלייזרס במשך שלוש תקופות שונות (26 בינואר - 24 באפריל 1999; 7 באוקטובר 1999 - 14 באפריל 2000; 11 באוקטובר - 28 באוקטובר 2000) אך לא שיחק באף משחק רשמי ב-NBA באותן תקופות. 

מורגונוב הוא גם חבר בסגל נבחרת רוסיה הבוגרת, עימה זכה במדליית הזהב ביורובאסקט 2007 ובמדליית הכסף במונדובאסקט 1998 ואף שיחק בקבוצה במשחקים האולימפיים 2000 ובאליפויות אירופה השונות ברציפות מאז אליפות 1997.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.euroleague.net/competition/players/showplayer?pcode=AYT&seasoncode=E2001 דף השחקן] באתר היורוליג
* [http://www.fiba.com/pages/eng/fe/08/olym/men/teamPlay/play/p/competitioncode//eventid/4004/langid/1/langlc/en/playernumber/17074/roundid/4004/season//teamnumber/381/fe_teamPlay_playStat.html דף השחקן] באתר פיב"א העולמי
*

קטגוריה:כדורסלנים רוסים
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורסלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורסלני אבטודור סראטוב
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני דינמו מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני טריומף ליוברצי
קטגוריה:כדורסלני חימקי
קטגוריה:כדורסלני לוקומוטיב קובאן
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1975
מילתא אגב אורחא

מילתא אגב אורחא (בארמית, ובעברית: לימוד כבדרך אגב) הוא מונח תלמודי המתאר מצב שבו המשנה, אגב דיון בהלכה מסוימת, מלמדת הלכה אחרת, גם אם אין לה קשר לנושא הנידון.

==זמן קריאת שמע של ערבית==
תחילת זמן קריאת שמע של ערבית, הוא משעת צאת הכוכבים.

המשנה מבארת את הזמן ביום, שבו מתחילים להגיד את קריאת שמע של ערבית, המשנה אינה מציינת את הזמן על פי הגדרתו הידועה (צאת הכוכבים), אלא מלמדת אותו אגב זמן אחר ("משעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם").

כהן שנטמא, אינו יכול לאכול תרומה, ועליו לחכות עד הערב לטבול, ואז, עם צאת הכוכבים, הוא יכול לאכול תרומה. שכתוב: "ובא השמש וטהר". זהו המקור היחיד בתורה לגבי הזמן - צאת הכוכבים.

ישנם דינים נוספים שזמנם הוא צאת הכוכבים, ובהם לא מזכירה המשנה את השעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם. אך ייתכן כי היות שבמשנתנו זוהי הפעם הראשונה בה נלמד הדין, מלמדת אותנו המשנה בדרך אגב, גם את המקור לדין "צאת הכוכבים" - "השעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם".

ד"ר יהודה ברנדס במאמר על הסוגיה<ref></ref> כותב כי "זהו עומק המושג של "מילתא אגב אורחיה קא משמע לן". אין זו רמיזה מקרית לתחום הלכה דומה, אלא הצבעה על זיקה מהותית שבין קריאת שמע לבין פעולות אחרות ומצוות אחרות של אותה העת.".

==גובהה של ארץ ישראל==
המשנה בתארה את ההגירה מבבל לארץ ישראל, בזמן עזרא ונחמיה, משתמשת בביטוי עשרה יוחסין עלו מבבל, ועל כך שואל התלמוד: מאי איריא דתני עלו מבבל, ניתני הלכו לארץ ישראל (מדוע שנתה המשנה עלו מבבל, היה עליה לשנות הלכו לארץ ישראל), מילתא אגב אורחא (דרך אגב, בא ללמדנו) ארץ ישראל גבוהה מכל הארצות.

משנה זאת היא גם המקור לכך שהגירה לארץ ישראל נקראת "עלייה", והגירה מארץ ישראל נקראת "ירידה".

==עבדו של רבן גמליאל==
מספרת המשנה: "מעשה בטבי עבדו של רבן גמליאל שהיה ישן תחת המיטה (בסוכה), אמר רבן גמליאל לזקנים, ראיתם טבי עבדי, שהוא תלמיד חכמים, ויודע שהעבדים פטורין מן הסוכה, ובא וישן לו תחת המיטה. לפי דרכנו למדנו, שהישן תחת המיטה, לא יצא ידי חובתו".

טבי ישן בסוכה תחת מיטת רבו כדי להקשיב לשיחות תלמידי החכמים וללמוד מהתנהגותם. המשנה אמנם רוצה ללמד אותנו דין הישן תחת המיטה בסוכה, אך הנה למדנו אגב אורחא, שעבד פטור ממצוות סוכה, שכן טבי שהיה תלמיד חכם, ידע שהוא פטור ממצוות סוכה, ולכן לא חשש לישון מתחת למיטה.

==מתנה על מנת להחזיר==
לא רק ממה שאמרו, אלא גם ממה שעשו חכמים, לומדים הלכה אגב אורחא.

תנו רבנן: "...אין אדם יוצא ידי חובתו ביום טוב הראשון של חג בלולבו של חבירו, אלא אם כן נתנו לו במתנה. ומעשה ברבן גמליאל ורבי יהושע ורבי אלעזר בן עזריה ורבי עקיבא, שהיו באין (מפליגים) בספינה, ולא היה לולב אלא לרבן גמליאל בלבד... נטלו רבן גמליאל ויצא בו, ונתנו לרבי יהושע במתנה... נטלו רבי עקיבא ויצא בו והחזירו לרבן גמליאל. למה לי למימר "החזירו"? מילתא אגב אורחיה קא משמע לן: מתנה על מנת להחזיר – שמה מתנה.

על פי ההגיון, היינו חושבים שאם הלולב ניתן כמתנה על מנת להחזיר, אז ברגע שהוא מוחזר, מסתבר שלא הייתה זאת מתנה מלכתחילה, ולא יצאו חובת נטילת לולב. מלמדת אותנו המשנה בדרך אגב, ממעשיו של רבי עקיבא, שמתנה על מנת להחזיר נחשבת מתנה לכל דבר, וכך גם פסק הרמב"ם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים תלמודיים
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
עקרון האנונימיות

בתורת המשחקים, במשחק מיקוח בו ישנם יותר משני שחקנים, פתרון מקיים את עקרון האנונימיות אם כאשר משנים את שמות השחקנים הפתרון המוצע על ידי בורר משתנה בהתאם לשינוי השמות. כלומר, הפתרון אינו מפלה שחקן בגלל שמו.

== ניסוח פורמלי ==
נסמן משחק מיקוח ב-<math>\left(S,d\right)</math> כאשר יש <math>\ n</math> שחקנים במשחק (יותר משניים).
פתרון היא פונקציה המתאימה לכל משחק מיקוח נקודה <math>\phi(S,d) \in S</math>.
נקודה זו היא תוצאת המשא ומתן רק כאשר כל השחקנים החליטו לשתף פעולה. לא נלקחת בחשבון האפשרות שקואליציה של שחקנים תשתף פעולה ותשיג לעצמה תוצאה שעדיפה לה על פני <math>\ d</math> - נקודת אי-הסכמה.

=== הגדרה ===
פתרון <math>\ \phi</math> מקיים את עקרון האנונימיות אם לכל משחק מיקוח <math>\left(S,d\right)</math> ולכל פרמוטציה
<math> \pi \,\!</math> על השחקנים, <math>\phi_i(S,d) \ = \phi_\pi (\pi(S),\pi(d)) </math>

==הערה==
כל פתרון המקיים את עקרון האנונימיות מקיים את עקרון הסימטריה. על עקרון הסימטריה מדברים כאשר במשחק מיקוח יש שני שחקנים.

== לקריאה נוספת ==
*

קטגוריה:תורת המשחקים
היינץ ברנרד

היינץ ברנרד (22 בדצמבר 1923 - 18 בדצמבר 1994) היה שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי-בריטי, הידוע בישראל בעיקר בשל תפקידיו בסדרות הטלוויזיה החינוכית להוראת אנגלית, "Here we are" ו-"Neighbours".

== ביוגרפיה ==
ברנרד נולד בשם היינץ מסינגר בנירנברג ואומץ בגיל שנתיים על ידי משפחת לווינשטיין. ב-1938 שלחה אותו אימו לבריטניה מתוך מטרה להצטרף אליו: פרוץ המלחמה שיבש את תוכניותיה והיא הגיעה בסופו של דבר לארצות הברית דרך מסע באסיה הסובייטית. ברנרד נותר לבדו בבריטניה והצטרף למעון נוער של הנוער הגרמני החופשי. לאחר המלחמה התאחד עם אימו - שהודיעה לו כי אימצה אותו, וכי למעשה יש לו אח ואחות המתגוררים בישראל.

ברנרד למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה וסיים את הלימודים ב-1957. בתקופה זו גם עזב את המפלגה הקומוניסטית בעקבות משפטי הרופאים ואירועים דומים. ב-1971 קיבל הצעה לביים בישראל. בארץ שיחק בעיקר בתפקידים משניים, למשל בסרטים "הצילו את המציל", "השועל בלול התרנגולות, "מבצע יונתן" ו"אבו אל בנאת", וכאמור גם בסדרות הטלוויזיה להוראת אנגלית, בהן הופיע כ"מר כהן"; רעייתו נטי כתבה את התסריטים לתוכניות האלו. ב-1981 שב לבריטניה ועבד שם בהפקות תיאטרון שונות, בייחוד בתחום תיאטרון שוליים והתיאטרון האלטרנטיבי.

== קישורים חיצוניים ==

* Arnold HInchcliffe, [https://books.google.co.il/books?id=7WwuK62LKVIC&pg=PA194&lpg=PA194&dq=heinz+bernard&source=bl&ots=tJ_7M5BalD&sig=Alzc2jV5BThM0r3kj-eafz9Rv-I&hl=en&ei=rQJwS8GQM9Wc_Aaj87TIBg&sa=X&oi=book_result&ct=result#v=onepage&q=heinz%20bernard&f=false הספד], 

קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:שחקני תיאטרון בריטים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
תכונת הפה-אחד

בתורת המשחקים, תכונת הפה-אחד (unanimity) היא תכונה שניתן לדרוש מפונקציית רווחה חברתית וכן מפונקציית בחירה חברתית.
תכונה זו אומרת שאם כל הפרטים בחברה מעדיפים את אפשרות a על פני אפשרות b, אזי הפונקציה תעדיף את a על b.
שם נוסף לתכונה זו הוא יעילות פארטו, שכן אם כל הפרטים מעדיפים את a על b אזי פונקציה שמעדיפה את b על a אינה יעילה פארטו.

==הגדרה פורמלית==
פונקציית רווחה חברתית F מקיימת את תכונת הפה-אחד אם לכל שתי אפשרויות <math>a,b\in A</math> ולכל פרופיל העדפות חזקות
<math>\ P^N </math> מתקיים: אם <math>\ a\succ_{P_{i}}b </math> לכל פרט <math>\forall i\in N </math>, אזי
<math>(a\succ_{F(P)} b) </math>.

פונקציית בחירה חברתית G מקיימת את תכונת הפה-אחד אם לכל שתי אפשרויות <math>a,b\in A</math> ולכל פרופיל העדפות
חזקות <math>\ P^N </math> מתקיים: אם <math>\ a\succ_{P_{i}}b </math> לכל פרט <math>\forall i\in N </math> אזי <math>\ G(P^N)\neq b </math>.

==דוגמאות==

תכונה זו "סבירה" לדרישה מפונקציית רווחה חברתית וכן מפונקציית בחירה חברתית מכיוון שכאשר כל פרט בחברה מעדיף את אפשרות a על b לא ייתכן שהחברה תעדיף את אפשרות b לפני a . המשמעות של תכונה זו היא שכאשר יש העדפה פה -אחד של כל פרט בחברה לגבי אפשרות מסוימת, פרט זה יועדף על ידי החברה כולה. ועל כן רוב חוקי הבחירות השימושיים מקיימים אותה.
*פונקציית רווחה חברתית וכן פונקציית בחירה חברתית דיקטטוריות מקיימות את תכונת הפה-אחד מכיוון שאם כל הפרטים מעדיפים את a על b אז בפרט הדיקטטור מעדיף את a על b.
*פונקציית רווחה חברתית וכן פונקציית בחירה חברתית, כאשר יש שני פרטים בחברה, הקובעות לפי כלל הרוב (האומר שתיבחר האפשרות שאותה בחרו הרוב) מקיימות את תכונת הפה אחד.

==משפטי אי יכולת==
*פונקציית רווחה חברתית אינה יכולה להיות לא דיקטטורית לקיים את תכונת האי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות ולקיים את תכונת הפה-אחד אם מספר הפרטים בחברה שווה או גדול משלוש לפי משפט ארו.
*פונקציית בחירה חברתית אינה יכולה להיות לא דיקטטורית לקיים את תכונת המונוטוניות ולקיים את תכונת הפה-אחד אם מספר הפרטים בחברה שווה או גדול משלוש לפי משפט מולר סטרסוויט.

== לקריאה נוספת ==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורת המשחקים
אצטילכולין אסטראז

אצטילכולין אסטראז (AChE) הוא אנזים המופרש מתאי עצב ותאי שריר אל הנוזל החוץ תאי ומפרק באמצעות הידרוליזה מוליך עצבי בשם אצטילכולין לחומצה אצטית ולכולין. בכך הוא מונע הצטברות יתר של אצטילכולין, שעלולה לגרום להפעלת יתר של קולטנים ניקוטיניים ומוסקריניים.

גז עצבים משבש את תפקודו של האנזים אצטילכולין אסטראז. כתוצאה מכך אצטילכולין יצטבר ובעיקר יגרום לפעילות יתרה של הרצפטורים המוסקריניים במערכת הנשימה (סכנה ממשית שעלולה לגרום לשיתוק מערכת הנשימה ולמוות). הפתרון המיידי הוא הזרקת אטרופין עד לחזרתו לתפקוד תקין של אצטילכולין אסטראז.

האנזים יכול להיות במבנה של כדורים, צורתו מסיסה. כדור בודד המסיס נמצא בנוזל המח ובעמוד השדרה. קיימת גם צורת קשירה לא מסיסה בסינפסות: חיבור עצב-שריר בגנגליונים. קשור לתאים על ידי חלבון דמוי קולגן-צורה הטרומרית. בתאי דם אדומים יש אצטיל כולין אסטראז הקשור אליהם. אצטיל כולין אסטראז הוא ספציפי לאצטיל כולין ולאסתרים דומים לו. RNA פולימראז של האצטיל כולין יכול לקבל צורות שונות בתהליך הספלייסינג, אך מדובר בגן 1.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:אנזימים
ויליאם אגלסטון

ויליאם אגלסטון (באנגלית: William Eggleston; נולד ב-27 ביולי 1939) הוא צלם אמריקאי. אחד הצלמים החשובים במחצית השנייה של המאה ה-20, נחשב כמי שהביא את צילום הצבע לעולם האמנות האמריקאי, בעקבות תערוכה שנויה במחלוקת שהעלה במוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק בשנת 1976. גוף עבודתו העיקרי עוסק בתיעוד הדרום, אזור הולדתו. ייחודו מתבטא בצבעוניות העזה של תמונותיו, אשר נראות כאילו יצאו מעולם הקולנוע והפרסום.

==ביוגרפיה==
ויליאם אגלסטון נולד בממפיס, טנסי, בשנת 1939. בגיל 15 נשלח לבית ספר פרטי בבל בקלי, טנסי. את לימודיו הגבוהים החל באוניברסיטת וונדרבילט, בנאשוויל, טנסי, שם למד כשנה. הוא למד סמסטר גם בדלתה קולג', קליבלנד, מיסיסיפי ובאוניברסיטת מיסיסיפי למד כחמש שנים. לימודים אלו לא הובילו אותו לתואר. בתקופה זו החל לגלות עניין בצילום, לאחר שנחשף לספר "הרגע המכריע" של הצלם אנרי קרטייה ברסון. צלם נוסף שהשפיע על גיבוש תפיסת הצילום שלו היה ווקר אוונס. בשנת 1957 רכש את מצלמתו הראשונה ושנה לאחר מכן רכש מצלמת לייקה.

לאחר שצילם תמונות בשחור-לבן החל אגלסטון בשנת 1965 לעשות ניסיונות בצבע על נגטיבים וכעבור שנה החל לצלם תצלומי צבע. תצלומי הצבע שלו ייחודיים בשימושו בצבעים עזים ומלאכותיים על גבול הפרסומת והקיטש. הצבעים נוצרים באמצעות הדפסת דיי טרנספר, ויוצרים חיבור רגשי עז לאובייקטים ולסצנות יום-יומיות.

בשנת 1976 המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, המומה, הציג תערוכת יחיד שלו, באצירתו של ג'ון זרקובסקי. התערוכה נקראה "המדריך של ויליאם אגלסטון" (William Eggleston's Guide), ובמקביל לה יצא לאור ספר תצלומים בשם דומה. אגלסטון היה הראשון שהציג תערוכת צבע במומה. התערוכה נחשבה בזמנה למהפכנית, ובדיעבד ניתן לראות באגלסטון את האמן שבישר את הגעת צילום הצבע לעולם האמנות, טכנולוגיה נתפסה שעד אז כשייכת לעולם הפרסום. צילום הצבע עורר התנגדות, אך בעקבות תערוכה זו התעוררה מאוחר יותר גם הערכה גדולה לתצלומיו ולחידוש אותו הוא הביא לעולם הצילום.

==עיסוקים נוספים==
הוא זכה לפרסים רבים וכן פרסם ספרים עם תצלומיו. בשל אופיים תצלומיו מככבים גם על עטיפות אלבומים כגון "ביג סטאר", "פריימל סקרים", "סילבר ג'וס" ועוד.

בשנים האחרונות אגלסטון פנה לעסוק גם בעבודות וידאו ארט. הווידאו, כמו צילומיו, הופכים את הבנאלי לעשיר, בעזרת ראייה ייחודית ובאמצעות יצירתיות טכנית. בנוסף על כך בשנת 2005 צולם סרט דוקומנטרי על הצלם בשם 'העולם האמיתי- ויליאם אגלסטון'. הסרט עוקב אחר טיולו דרך קנטקי, לוס אנג'לס וניו יורק, אך בעיקר מתרכז ב"זמן המנוחה" שלו בממפיס, ביתו.

==ביבליוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
* Aletti Vince, William Eggleston, Art Forum, September, 2001
* Leffingwell Edward, William Eggleston at Cheim & Read, Art in America, June-July, 2004
* Mora Gilles, The last photographic heroes, Abrams, New York, 2007
* Eggleston William, William Eggleston's guide, The Museum of Modern Art, New York, 2002
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 

קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיסיסיפי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
My Way (אלבום)

My Way הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, אשר יצא בשנת 1969. זהו אלבום האולפן ה-54 של סינטרה וה-27 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס.

האלבום הוא אוסף של שירי פופ עכשוויים, ביניהם שירם של סיימון וגרפונקל, "גברת רובינסון", השיר "Yesterday" של להקת הביטלס, וכן מספר שירים צרפתיים. אך את מלוא תשומת הלב תפס שיר הנושא, שמאוחר יותר הפך למזוהה ביותר עם סינטרה, "My Way". את המילים לשיר כתב פול אנקה כשהוא חושב על סינטרה כמבצע. המנגינה לקוחה מהשיר הצרפתי "Comme D'habitude".

בעזרתו של המעבד המוזיקלי דון קוסטה הצליח סינטרה למזג באלבום בין סגנון הפופ הקלאסי אותו אהב ובין הפופ/רוק העכשווי ששלט במצעדי הפזמונים של סוף שנות ה-60. בשירתו של סינטרה אין את אותה תחושת ה"מאצ'ו" בה התהדר בזמן שהנהיג את חבורת הראט פאק, אלא יותר את הכיוון אליו פנה עתה, זמר ההולך ומתבגר.

== משתתפים ==
* פרנק סינטרה - קולות
* דון קוסטה - מעבד מוזיקלי, מנצח

== רשימת שירים ==
# Watch What Happens
# Didn't We
# Hallelujah, I Love Her So
# Yesterday
# All My Tomorrows
# My Way
# A Day in the Life of a Fool
# For Once in My Life
# If You Go Away
# Mrs. Robinson

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קונקורד רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת רפרייז רקורדס
ברטראן טברנייה

ברטראן טברנייה (בצרפתית: Bertrand Tavernier; 25 באפריל 1941 – 25 במרץ 2021) היה במאי, תסריטאי, שחקן ומפיק צרפתי.

==ביוגרפיה==
טברנייה נולד בליון, הוא רצה להיות במאי מאז היותו בן 13 או 14. הוא טען שהשפעותיו הקולנועיות כללו את הבמאים ג'ון פורד, ויליאם ולמן, ז'אן ויגו וז'אק בקר (Jacques Becker). הבמאי הראשון איתו עבד בסרט היה ז'אן-פייר מלוויל. סרטו הראשון (The Clockmaker, 1973) זכה בפרס Prix Louis Delluc ובדוב הכסף בפסטיבל הסרטים בברלין. בתחילת הקריירה שלו כבמאי, סרטיו אופיינו במסתורין, אולם עבודתו בשנים שאחרי כן הפגינה פרשנות חברתית ביקורתית, הדגישה את הפציפיזם שלו (בסרטים Life and Nothing But, קפטן קונאן) והציגה קולנוע ביקורתי של החברה הצרפתית בת הזמן ההוא (הכל מתחיל היום, Histoires de vies brisées : les double-peine de Lyon). הוא זכה בפרס באפט"א ב-1990 עבור הסרט הטוב ביותר בשפה שאינה אנגלית וזכה בסך כולל של ארבעה פרסי סזאר.

בשנת 2009 ביים את סרט המסתורין "ערפל חשמלי", סרטו הראשון בשפה האנגלית המבוסס על ספרו באותו את מאת ג'יימס לי ברק מ-1993 ובכיכובם של טומי לי ג'ונס, ג'ון גודמן ופיטר סארסגארד. 

ברטראן טברנייה נפטר ב-25 במרץ 2021. היה נשוי לקולו אוהאגן (Colo O'Hagen) בשנים 1965–1980. בנו, ניל טברנייה (Nils Tavernier) הוא במאי ושחקן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090510205122/http://archive.sensesofcinema.com/contents/directors/03/tavernier.html Senses of Cinema: Great Directors Critical Database]
* [http://movies.walla.co.il/?w=///2159/@movies ברטראן טברנייה בוואלה סרטים]
* 
* 
* נסים דיין, [http://www.globes.co.il/news/home.aspx?fid=2&did=439985&nagish=1 מלאך מטפל בילדי הגן], גלובס, 14 באוגוסט 2001
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - מפעל חיים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1941
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2021
קייזר צ'יפס (להקה)

הלהקה בזמן הופעה
קייזר צ'יפס (באנגלית: Kaiser Chiefs) היא להקת אינדי-רוק בריטית מלידס שהוקמה בשנת 2000. מקור שם הלהקה הוא בקבוצת הכדורגל הדרום-אפריקאית קייזר צ'יפס. חברי הלהקה הם ריקי וילסון - זמר ראשי וכלי הקשה; ניק הודגסון - תופים וקולות רקע; אנדרו ווייט - גיטרה וקולות רקע; סימון ריקס - גיטרת באס וקולות רקע; ניק ביינס - קלידים.

== דיסקוגרפיה ==
אלבומה הראשון של הלהקה - "Employment" - יצא לאור בשנת 2005. האלבום זכה להצלחה בינלאומית ונמכר ביותר משלושה מיליון עותקים. חברי הלהקה הצהירו כי המוזיקה באלבום הושפעה בעיקר משירי פאנק-רוק של שנות ה-70 המאוחרות. אלבומה השני יצא בשנת 2007 ונקרא "Yours Truly, Angry Mob", מתוכו הסינגל "Ruby" זכה להצלחה באנגליה. בשנת 2008 הלהקה הוציאה אלבום שלישי שנקרא "Off with Their Heads". ומתוכו הסינגל "Never Miss a Beat".

== קישורים חיצוניים ==

*

*
*
*[https://www.radio69fm.com/kaiser-chiefs קייזר צ'יפס] במוסיכיפדיה של רדיו מוסיכיף 69FM.

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:להקות אינדי בריטיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2000
ימי הפופ

ימי הפופ הוא ספר שכתב עמיחי שלו ויצא לאור בישראל בהוצאת ידיעות ספרים. המהדורה הראשונה יצאה בשנת 2005. מהדורה חדשה יצאה לאור בשנת 2009.

עמיחי שלו מציג בספר את עולמו של נער בצל פטירתה של אימו. העלילה מתרחשת בעיר ראשון לציון של תחילת שנות השמונים וסביבתה כאשר האטרקציות המצויות הן פלאפל, כדורגל, בית קברות, חנות תקליטים, מחסן למכירת תפוזים וחנות גבינות. אלה היו השנים הגדולות של מוזיקת הפופ. הסיפורים מציגים פרקים בביוגרפיה האישית של עמיחי שלו בראשון לציון של שנות השמונים של המאה העשרים, העיר בה גדל. התיאורים מפורטים ועשירים בתחומים מגוונים ועם הומור בראיית החיים של המספר.

ימי הפופ מורכב מארבעה סיפורים, ארבע נובלות. ארבעת הסיפורים מצטרפים יחד לרומן אחד עקבי ושלם, קצבי עם סיפורי אהבה העולים מבעד לבדידות של הנער גיבור הסיפורים. בכל אחת מהנובלות מתוארת תחנה במהלך חייו וההתבגרות של גיבור הספר. בנובלה האחרונה, חוזר הספר לימים שלפני מות האם. כשהאם עדיין חיה והכול נראה בסדר ומבטיח. הנער גיבור הספר מתכנס לתוך עצמו וחי בשילוב של דמיונו העשיר והמציאות. שלו כותב בשפה עשירה עם ביטויים ומטבעות לשון מקוריים ושימוש רב במטפורות.

== הסיפורים בספר == 
* פופ 84: סיפור בצל מות האם. אבא מתקשה להתאושש. בדידות, חבר מבוגר, אהבה למוזיקה, עיתון פרטי למוזיקה, חברה ותשוקה מבולבלת.
* האקהויזים: סיפור בצל מות הסב. משחק דמיוני בכדורגל, ללא חברים אבל עם אהבה ותשוקה.
* זאדה: הבדידות המעיקה מובילה לקשר חם ומיוחד, אך קצר בזמן עם המורה מהשנים הקודמות.
* שיטת הדרוג האנגלית: סיפור חיים בתקופה שהאם עוד חיה ופותחת חנות גבינות עם הדודה מאנגליה. ניסיון למצוא חתן לדודה וליצור קשר עם אהובה ראשונה.

== מדבריו של המחבר על הספר == 
האייטיז לא חוזר, ימי הפופ לא חוזרים, אבל הרומן כן.הספר ימי הפופ קיבל מההוצאה צ'אנס נוסף ויצא במהדורה מחודשת.

== לקריאה נוספת ==
עמיחי שלו, ימי הפופ, ידיעות ספרים, 2009. 191 עמודים.
== קישורים חיצוניים ==
* [http://ybook.co.il/htmls/ימי_הפופ_מחודש.aspx?c0=20325&bsp=13484 דף הספר באתר ידיעות ספרים]
* 
*
* [http://www.text.org.il/index.php?book=09010513 ימי הפופ באתר טקסט]
* [http://ybook.co.il/htmls/page_5249.aspx?c0=20368&bsp=13003 יורם קניוק, עוד להיט]
* נדב מאור-דניאל, [http://atmag.co.il/תרבות-ופנאי/שלום-לבדידות שלום לבדידות]
* [http://www.ybook.co.il/htmls/%D7%99%D7%9E%D7%99_%D7%94%D7%A4%D7%95%D7%A4.aspx?c0=14564&bsp=13484 הפנייה לספר מהדורת 2004 בידיעות ספרים]
* [http://www.notes.co.il/amichai/index.asp הבלוג של עמיחי שלו ברשימות]
* [https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/00780.php עמיחי שלו] בלקסיקון הספרות העברית החדשה
* [http://www.notes.co.il/daphna/57463.asp דפנה לוי, מלטף את העולם במילים - ראיון עם עמיחי שלו]
* 
* 
*
* 

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
ג'וני האלידיי

ג'וני האלידיי ב-2003
ג'וני האלידיי (בצרפתית: Johnny Hallyday; 15 ביוני 1943 – 6 בדצמבר 2017) היה זמר ושחקן קולנוע צרפתי פופולרי, נודע כ"אלביס פרסלי הצרפתי". במשך 48 שנות קריירה קיים עשרות סיבובי הופעות ומכר למעלה מ-100 מיליון תקליטים, ביניהם 18 אלבומי פלטינה.

== ביוגרפיה ==
האלידיי נולד בשם ז'אן-פיליפ סמט (Jean-Philippe Smet) לאב בלגי ולאם צרפתייה והחל להתפרסם בשנות השישים, כאשר היה אחד הראשונים ששרו רוקנרול בצרפתית, תוך השפעה ברורה של אלביס פרסלי בסגנון ההופעה. כבר תקליטו הראשון Hello Johnny (1960) זכה להצלחה והפך אותו לכוכב בצרפת. ב-1 ביולי 1962 הופיע בתוכניתו של אד סליבן שהוקלטה במועדון המולן רוז' ושודרה בטלוויזיה בארצות הברית והפך לכוכב בקנה מידה עולמי. חלק משיריו היו מקוריים וחלקם תרגומים של להיטי רוק ידועים מארצות הברית ומבריטניה. הופעתה הראשונה של להקתו של ג'ימי הנדריקס הייתה כהופעת חימום להאלידיי על במת האולימפיה ב-1966.

האלידיי מעולם לא הפסיק להופיע ולהוציא תקליטים ושמר על פופולריות יציבה יחסית לאורך שנות הקריירה הארוכות שלו. הוא הוציא תקליט אולפן כמעט בכל שנה מ-1960 ועד 2008, ו-25 אלבומי הופעות חיות, ביניהן ארבע מהופעותיו באולם האולימפיה (62', 64', 67' ו-2000). מבקרי תרבות טוענים שהלך והשתבח עם השנים. בשנת 2000 הופיע ברחבת מגדל אייפל במופע שנשא את השם "100% ג'וני" (100% Johnny: Live à La Tour Eiffel), מול קהל של כחצי מיליון איש. במופע, שהועבר בשידור חי בטלוויזיה, צפו 9.5 מיליון צופים.

האלידיי הופיע במספר סרטים. הוא הופיע לראשונה בקולנוע בתפקיד קטן ללא קרדיט בסרטו של אנרי ז'ורז' קלוזו, "בנות השטן". הסרט הבולט ביותר בו השתתף הוא "בלש" (Détective ; 1985) בבימוי ז'אן-לוק גודאר. בשנת 2003 הוא בלט בתפקידו בקומדיית הפשע "שיקגו סיטי" (Crime Spree), בה כיכבו גם ז'ראר דפארדיה, הארווי קייטל, הזמר הצרפתי רנו, סעיד טמאורי, רישאר בורינג'ר ואייב ויגודה. בשנת 2005 השתתף בסרט "נהרות הארגמן 2: מלאכי אחרית הימים" לצידם של ז'אן רנו וכריסטופר לי. בשנת 2009 השתתף בסרט "הפנתר הוורוד 2" לצדו של סטיב מרטין. הוא המשיך להשתתף בסרטים עד שנתו האחרונה, בין היתר שיחק בסרטו של קלוד ללוש משנת 2017 "החיים שלנו". 

האלידיי זכה לעיטור אות לגיון הכבוד הצרפתי בדרגת "אביר" (Chevalier) בשנת 1997. ב-1998 נעל קונצרט שלו את גמר גביע העולם בכדורגל שהתקיים בפריז, ובו נחגג גם זכייתה של צרפת בגביע.

בריאיון עיתונאי מ-3 בדצמבר 2007, הצהיר שבכוונתו לפרוש מפעילות מוזיקלית עם תום סיבוב ההופעות העולמי האחרון שלו ב-2010.

ג'וני האלידיי היה נשוי לזמרת הצרפתייה סילבי ורטאן משנת 1965 עד 1980. בנם המשותף, דוד האלידיי, יליד 1966, הוא מוזיקאי מצליח.

נפטר ב-6 בדצמבר 2017, בגיל 74, מסרטן הריאה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:זמרי רוק
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בשם במה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1943
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2017
דיסטרביה

דיסטרביה (באנגלית: Disturbia) הוא סרט מתח אמריקאי, שביים די. ג'יי. קארוסו, בכיכובו של שיה לה-באף. הסרט שואב השראה, באופן חלקי, מסרטו של אלפרד היצ'קוק, "חלון אחורי". הסרט יצא לאקרנים ב-13 באפריל 2007. 

==תקציר העלילה==
לאחר שאביו של קייל (שיה לה-באף) נהרג בתאונת דרכים, הוא מידרדר עד כדי כך שהוא מכה את המורה שלו לספרדית. בעקבות זאת, הוא נשלח למעצר בית לשלושה חודשים. בשיעמומו, קייל עוקב אחרי השכנים שלו, ובייחוד אחרי השכנה החדשה, אשלי (שרה רומר). הוא עוקב גם אחרי שכן נוסף שלו, רוברט טרנר (דייוויד מורס), ומתחיל לחשוד שהוא רוצח סדרתי.

==צוות שחקנים==
* קייל ברכט - שיה לה-באף
* אשלי קלראסון - שרה רומר
* רוני - ארון יו
* רוברט טרנר - דייוויד מורס
* ג'ולי ברכט - קארי-אן מוס
* הבלשית פארקר - ויולה דייוויס

==בעקבות "חלון אחורי"?==
הרעיון של הסרט מזכיר בקווים כלליים את זה של סרטו של אלפרד היצ'קוק משנת 1954, "חלון אחורי", שהתסריט שלו נכתב על פי סיפור קצר מאת קורנל וולריץ'. בסרט "חלון אחורי", הגיבור, ג'ף, מרותק לביתו לאחר ששבר רגל, והוא מעביר את הזמן בצפייה בשכניו. הוא חושד שאחד השכנים, לארס ת'ורוואלד, רצח את אשתו ופועל להסתרת הפשע. דמיון זה בקווי העלילה הוביל את בעלי זכויות היוצרים בסיפורו של וולריץ' להגיש תביעה על הפרת זכויות יוצרים נגד יוצרי "דיסטרביה". התביעה נדחתה, בנימוק ש"דיסטרביה" מכיל עלילות משנה רבות שאינן בסיפור המקורי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי אימה מ-2007
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: סרטים
אורסו פרטיצ'יפאציו הראשון

שלט האצולה של אורסו פרטיצ'יפאציו הראשון
אורסו פרטיצ'יפאציו הראשון (באיטלקית: Orso I Participazio; מת בשנת 881) היה הדוכס ה-14 של העיר ונציה. אורסו כיהן כדוג'ה בין שנת 864 ועד פטירתו.

אורסו נבחר בבחירות לאחר הרצחו של קודמו פייטרו טראדוניקו. אורסו הורה על תפיסת הרוצחים, הרשיע אותם והוציא אותם להרוג בכריתת ראשם.

במהלך כהונתו המשיך אורסו בפעולותיו של טראדוניקו להגנה על הסחר של העיר - נאבק בשוד הימי, ובפושטים הסלאבים או המוסלמים אשר תקפו את ספינות הסוחר הוונציאניות.

אורסו העניק לקיסר האימפריה הביזנטית בסיליוס הראשון במתנה פעמון עבור בזיליקת האגיה סופיה.

אורסו מת בשיבה טובה. לאחר מותו עלה לשלטון בנו, ג'ובאני פרטיצ'יפאציו השני.

==קישורים חיצוניים==

פרטיצ'יפאציו, אורסו הראשון
קטגוריה:נפטרים ב-881
פייטרו קאנדיאנו הראשון

פייטרו קאנדיאנו הראשון (באיטלקית: Pietro I Candiano; 842 לערך – 18 בספטמבר 887) כיהן כדוכס ה-16 של ונציה. קאנדיאנו כיהן כדוג'ה כהונה קצרה בשנת 887.

== חייו ==
קאנדיאנו נבחר לתפקיד הדוג'ה בשל מחלתו של קודמו ג'ובאני פרטיצ'יפאציו השני באפריל 887. זמן קצר לאחר בחירתו יצא למסע מלחמה כנגד הסרבים מדלמטיה אשר תקפו את ונציה מאז שנת 886.

קאנדיאנו יצא בראש צי של 12 ספינות מלחמה לעבר נמל מקרסקה. בקרב שנערך בנמל הטביע קאנדיאנו חמש ספינות מלחמה פאגאניות. לאחר נחיתתו בחוף, נחל צבאו תבוסה ובמהלך הקרב שנערך ב-18 בספטמבר 887 נהרג קאנדיאנו, שהיה הדוג'ה הראשון שנהרג במהלך קרב למען "לה סרניסימה".

בתקופת המעבר הקצרה שלאחר מותו שלט ג'ובאני, קודמו, עד בחירת פייטרו טריבונו, אחיינו של קאנדיאנו, לתפקיד דוג'ה.

לימים גם בנו של קאנדיאנו, פייטרו קאנדיאנו השני, מונה לתפקיד.

==קישורים חיצוניים==

קאנדיאנו, פייטרו הראשון
קטגוריה:ילידי 842
קטגוריה:נפטרים ב-887
סצנת דפוס

סצנת דפוס היא סיפור או מוטיב חוזר ומוכר שמופיע לאורך סדרה של סיפורים, על רקע נקודות מפנה חשובות בחיי הגיבור. הדמיון והשוני בין הסצנה החדשה לבין הדפוס הידוע, מדגישים התפתחויות בעלילה ובדמויות.

את היסודות לניתוח סצנות כאלה הניח ולטר ארנד בספרו "סצנות הדפוס אצל הומרוס" ("Die typischen Scenen bei Homer") משנת 1933, שבו ניתח את סצנות הדפוס באיליאדה של הומרוס. ניתוח נוסף, לסצנות דפוס בתנ"ך, ערך אורי (רוברט) אלטר בספרו "אמנות הסיפור במקרא" ("The Art of Biblical Narrative") משנת 1981 (תורגם לעברית ב-1988).

==סצנות דפוס בתנ"ך==

בספרו, מביא אלטר דוגמאות לסצנות דפוס מהמקרא, כאשר הדוגמה המרכזית שעליה הוא מבסס את ספרו היא סצנת הדפוס של "הפגישה ליד הבאר". סצנות דפוס נוספות כוללות את הבשורה על הולדת בן גיבור לאישה עקרה, את מינוי השליח, את הברכה או הצוואה על ערש דווי ואת הסכנה במדבר ומציאת באר.

===הפגישה ליד הבאר===
סצנת דפוס זו מתרחשת בפגישות בין אליעזר עבד אברהם (כבא כוחו של יצחק) לרבקה (), בין יעקב לרחל (), בין משה לבנות יתרו (), בין רות לבין בעז () וכן, תוך עיוות מסוים לדברי אלטר, בחיפוש שאול אחר האתונות ומציאתו את המלוכה ().

המוטיבים המרכזיים המאפיינים סצנת דפוס זו הם: היציאה של הגבר לארץ נכר, פגישה בנערה (עם דגש על השימוש במילה זו דווקא) ליד באר, השקיית הצאן, חזרתה של הנערה לביתה לבשר למשפחתה תוך שימוש בפעלים המעידים על חיפזון, עריכת סעודה לכבוד הגבר ואירוסין או נישואין. דוגמה בולטת לחריגה ממאפיינים אלה היא בפגישה בין אליעזר עבד אברהם לבין רבקה, שבה אין זה הגבר שיתחתן עם הנערה אשר פוגש בה, אלא שליח מטעם אביו. דבר זה הוא נדבך נוסף בסיפורים אודות יצחק המתארים אותו כדמות פסיבית.

===הבשורה על לידת גיבור===
סצנת דפוס זו מתרחשת בבשורה לשרה על הולדת יצחק, לרבקה על הולדת יעקב ועשו, לחנה על הולדת שמואל ולאשת מנוח על הולדת שמשון.

המוטיבים המרכזיים המאפיינים סצנת דפוס זו הם: אישה עקרה הכמהה לבן (לעיתים לבעלה אישה אחרת, פורייה, אך העקרה היא זו האהובה עליו), בשורה מפי מלאך תוך שימוש בביטויי זמן כמו "כעת חיה", שבעקבותיה באה לידה, הנחשבת לנס, של דמות מרכזית בתולדות עם ישראל.

===העדפת הבן הצעיר על פני הבכור===
סצנת הדפוס של העדפת הבן הצעיר על-פני הבכור חוזרת פעמים רבות בתנ"ך בעיקר בספר בראשית, לדוגמה: קין והבל, ישמעאל ויצחק, יעקב ועשו, ראובן יהודה ויוסף, דוד המלך. אחת הפרשנויות לסצנת דפוס זו, היא שזו נובעת מהעדפת אלהים את העם היהודי (העם הנבחר), על-פני שאר העמים, אף על פי שהוא עם קטן.

===האישה הנשקפת בעד החלון===
סצנת האישה הנשקפת בעד החלון מרמזת על גורלה ואובדן ביתה. הדים לכך משתקפים בסיפורים אחדים במקרא.

* אם סיסרא - .
* מיכל - , .
* איזבל - .
* האישה הזרה - .
* אבימלך מלך פלשתים - .
* הדוד בשיר השירים - .

==לקריאה נוספת==
* אורי אלטר, אמנות הסיפור במקרא, תרגום: שושנה צינגל, תל אביב: אדם, תשמ"ח 1988.
* ג'ורג' ,סברן, ויפגע במקום- הסיפור התיאופוני במקרא,תל אביב: ספריית הילל בן חיים-הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010. <span style="color: ColorName;">פרק 1, <span style="color: ColorName;">תיאופוניה כסצנת דפוס עמ' 40-17</span>.</span>
* לורית רמון, בעד החלון נשקפה: השתקפות המוטיב במקרא ובספרות הבתר מקראית, תל אביב: ספרית הילל בן חיים- הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012.

==הערות שוליים==

קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:טכניקות ספרותיות בתנ"ך
עצם היתד

עצם היתד (TA: Os sphenoidale, sphenoid bone, os sphenoides) היא עצם לא רגולרית בבסיס הגולגולת קדימה לעצם הרקה ולחלק הבסיסי של עצם העורף. עצם היתד היא אחת משבע העצמות היוצרות את ארובת העין. צורת העצם דומה לפרפר או עטלף שכנפיו פרושות.

==חלקים==
* החלק האמצעי של העצם קרוי גוף עצם היתד (Corpus ossis sphenoidalis), והוא כולל את האוכף הטורקי, שעליו נחה בלוטת יותרת המוח.
* משני צידי גוף העצם יוצאות הצידה ולמעלה זוג כנפיים קטנות ותחתיהן הצידה ולמטה זוג כנפיים גדולות. 
* מהחלק התחתון של גוף העצם בולטים כלפי מטה זיזי הכנפה (Processus pterygoideus ossis sphenoidalis) הצידיים והאמצעיים וביניהם גומץ הכנפה (Fossa pterygoidea).

==קישורים חיצוניים==

עצם יתד מבודדת (מבט מלמעלה)
{| align="left" 
|-align="center"
|-
| 
|-
|<center>עצם היתד צבועה ורוד</center>
|}

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יתד
בית האלוהים

בית האלוהים (The House of God) הוא ספר מאת סמיואל שם (שם עט של הפסיכיאטר היהודי סטפן ברגמן), יצא לאור בשנת 1978 באנגלית.

הספר מתאר את הנזק הפסיכולוגי שנעשה למתמחים תוך כדי התמחותם ברפואה בשנות ה-70 המוקדמות בשל המפגש המתמיד עם מוות וכאב.
הספר מכניס את הקורא אל החוויה הזו של המתמחה שמנסה לעשות את הדברים לפי הספר ובצורה הכי מקצועית שניתן, ומגלה לבסוף פרקטיקה חדה וצינית שבבוא היום תהפוך אותו לרופא מקצועי.

בית האלוהים היווה השראה לסדרה הקומית סקראבס שמדגימה את ההתרחשות בספר - שילוב של סיפורים אנושיים עם הומור שחור של מתמחים ורופאים.

מושג מפתח בספר: GOMER = Get Out of My Emergency Room או בעברית עחמ"ש ("עוף מחדר המיון שלי"), משמש את הרופאים הצעירים לתיאור חולים במחלות שאינן ניתנות לריפוי המתאשפזים לעיתים קרובות בשל סיבוכים שכיחים.

מושג נוסף הוא ״שפץ והקפץ״ שמתאר את הטיפול המינימלי שמספיק להעביר חולה למחלקה אחרת.

ההתמודדות של המתמחים עם כל הכאב שנגלה לעיניהם וההבנה שרק הצעירים באמת מתים ואילו העחמ"שים תמיד נשארים בחיים כדי לקלל ולהאריך את המשמרות, גורמת להם לפתח אדישות כלפי הנושא ולברוח יותר ויותר אל עולם רווי יצרים ותשוקות שמחפה על הצורך הנואש לברוח ולמצוא נחמה רגעית.

הספר תורגם לעברית על ידי שרית פרקול ויצא בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1987.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי סאטירה
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:רפואה בתרבות
קטגוריה:קומדיות שחורות
סיגל שחמון

סיגל שחמון (נולדה ב-13 ביוני 1971), היא מנחת טלוויזיה, שחקנית וזמרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה בשם סיגל שהמון ליוסף ושולמית, משפחה ממוצא עיראקי כבת זקונים ולה שתי אחיות גדולות, וגדלה בפתח תקווה. 

ב-1989 הופיעה בקדם אירוויזיון כאחת מהמלוות של נסים גרמה בשירו "חולף לו עם הזמן".

בשנת 1995 התמודדה שחמון בטקס בחירת נערת "גלגל המזל", אולם הפסידה את התפקיד לרות גונזלס. ארז טל ראה את הפוטנציאל של שחמון ולקח אותה להנחות לצידו את תוכניתו "העולם המופלא". במקביל סיימה רות גונזלס את תפקידה כנערת "גלגל המזל" ושחמון החליפה אותה<ref></ref>.

בשנת 1997 שיחקה במחזמר "רובין הוד". בשנת 1998 התארחה בעונה הראשונה של הסדרה הקומית של ערוץ 2 ״שמש״ שיחקה בתפקיד עצמה. בין השנים 1998–1999 השתתפה כמנחה בשעשועון בערוץ 2 "המבצר" לצד אקי אבני, ובתוכנית ההיכרויות "החצי השני" לצד נתי רביץ. לאחר מכן הגישה את העונה השנייה של התוכנית "נוצץ", במקומה של עינת ארליך.

בשנת 1999 הנחתה את אירוויזיון 1999, שהתקיים בירושלים, יחד עם יגאל רביד ודפנה דקל.

לאחר האירוויזיון לקחה שחמון הפסקה מעולם הטלוויזיה כדי להגשים את חלומה להיות זמרת. במשך שנתיים וחצי עבדה על אלבומה, שיצא במאי 2002, בו כתבה והלחינה את כל השירים. האלבום, שקיבל את השם "חלומות" זכה לביקורות מעורבות והיה כישלון מסחרי, דבר שגרם לשחמון למעט בקריירה המוזיקלית לטובת ההנחיה בטלוויזיה.
באותה השנה הופיעה בתפקיד אורח במספר פרקים בודדים בעונה השלישית של סדרת הדרמה "החבר'ה הטובים" ששודרה בערוץ הילדים בתפקיד גאיה. 

בנובמבר 2003 החלה להנחות את תוכנית הבוקר "סיגליות", שעסקה בתרבות הפנאי. בנוסף הנחתה מספר תחרויות יופי, כגון "ניו מודלס" 2003 של הירחון "את" וטקס "נער ונערת השנה של מעריב לנוער" 2004. כמו כן הנחתה את משדר העצמאות 55 של הערוץ הראשון, לצד יהורם גאון.

בשנת 2004, במהלך הריונה הראשון, כיכבה בקמפיין האופנה של "רמי לי" לבגדי היריון.

בשנת 2005 נבחרה לככב בקמפיין הארצי הראשון של חברת האופנה "אריסטו שמט". כעבור חצי שנה החליפה אותה בתפקיד עדן הראל.

לאחר ירידתה מן המרקע של תוכניתה "סיגליות", עברה שחמון להנחות תוכנית בוקר בערוץ 10 בשם "משהו טוב", העוסקת בדרך חיים אלטרנטיבית.

ב-2007 השתתפה בהנחיית תוכנית הבוקר "העולם הבוקר" לצד אברי גלעד, אך עזבה לאחר שבועיים. בשנת 2008 הנחתה בתוכנית "לחיות טוב" לצד משה דץ במשך 10 חודשים, והמשיכה לדגמן.

ב-2009 הוציאה סינגל לרדיו בשם "תגלי לו", ובהמשך סינגל שני בשם "חלומות".

בשנת 2011 כיכבה בדוקו-ריאליטי "בקרוב אהבה" לצד אמירה בוזגלו, גאיה טראוב, גילי שם-טוב, מיכל שפירא וגלית לוי בערוץ 2 של קשת.

ב-2017 ו-2019 גילמה את נורית גבע, אמה המאמצת של קירקי (גילי איצקוביץ') ואמה הביולוגית של אביגיל (דנה לב) בסדרת הנוער "כדברא". בנוסף בשנת 2019 גילמה בסדרה "התחנה" את אליאן פרנק, אמו של פרנקו.

שחמון עוסקת בנוסף גם בעיצוב פנים.

==חיים אישיים==
באמצע שנות ה-90 ניהלה מערכת יחסים קצרה ומתוקשרת עם השחקן אקי אבני.

ב-2002 התחתנה עם איש העסקים עופר אמיר. ב-2004 נולד בנה הבכור, וב-2007 כשהייתה בחודש החמישי להריונה של בנה השני, נפרדה מאמיר, וכשנה לאחר מכן השניים התגרשו. 

מתגוררת בכפר שמריהו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מנחי האירוויזיון בישראל
קטגוריה:מתחרים בתוכניות רדיו וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סגל רשת
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
פעוטים היינו

פְּעוּטִים הָיִינוּ (אנגלית: When We Were Very Young) הוא ספר ילדים מאת אלן אלכסנדר מילן הנושא ארבעים-וארבע פואמות. הספר יצא לאור לראשונה ב-1924 ואויר בידי ארנסט שפארד. חלק מן השירים הולחנו בידי הארולד פרייזר-סימסון. הספר נפתח בהקדמה, בה הסופר מתאר לקורא מיהו המספר ומי הילד הקרוי כריסטופר רובין.

הפואמה השלושים-ושמונה בספר, "דב-דובון", הופיעה לראשונה במגזין פאנץ ב-1923 ובו הופיעה לראשונה דמותו של פו הדב. באחד מאיורי השיר "דב-דובון", פו מופיע כשהוא לבוש בחולצה, אשר מאוחר יותר נצבעה באדום במהדורה הצבעונית בעריכתו של סטפן סלסינגר. הופעתו זו של פו הדב הפכה להופעתו התמידית בסרטי חברת וולט דיסני על הדמות.

השיר Vespers הנועל את הספר, היה השיר הראשון שמילן כתב לילדים. השיר תורגם בידי יעקב אורלנד תחת השם "תפילת-ערבית" והולחן ובוצע בידי שלמה ארצי באלבומו הראשון שיצא ב-1970.

== תרגומים לעברית ==

* פעוטים היינו, תרגום יעקב אורלנד, מחברות לספרות, 1947
* כשהיינו קטנטנים, תרגום אורה מורג, מחברות לספרות, 1989
* כשהיינו קטנים, תרגום אסף ברקת, אוקיינוס ומודן, 2021

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פו הדב
קטגוריה:ספרי 1924