אידליון

אידליון (ביוונית: באלפבית יווני – Ιδάλιον, בכתב קיפרי הברתי – 𐠁𐠭𐠑𐠃𐠚 (e-ta-li-o-ne), כלומר Ἐδάλιον<ref></ref> או Ἐδαλίōν<ref>KAI 39 – הכתובת הדו-לשונית מאידליון</ref>) או אדיל (בפיניקית: 𐤀𐤃𐤉𐤋, באכדית: Ed-di-al) הייתה עיר ממלכה בקפריסין, באזור העיירה המודרנית דאלי. הן תרבויות מזרח הים התיכון והן תרבויות הים האגאי ניכרות, לסירוגין ובמיזוג, בתולדות העיר.<ref name=":7"></ref>

חפירות ארכאולוגיות באתר חשפו מבנים מרכזיים באתר הפתוחים למבקרים. בכניסה לאתר הארכאולוגי נמצא מוזיאון.

== היסטוריה ==
=== התקופות הקפריסאיות ===
שרידים (מכוסים בחלקם) על פסגת האקרופוליס המערבי, משמאל העיירה דאלי וברקע הרי קירניה
העיר אידליון נוסדה בין סוף המאה ה־13 לתחילת המאה ה־12 לפנה"ס,<ref name=":13"></ref> על ידי ילידי האי הטרום־הודו־אירופיים , הידועים כ"אטאו־קיפריים"; אלה המשיכו לחיות בה לפחות עד התקופה ההלניסטית (כפי שמעידה כתובת בשפתם שנמצאה באתר) ואולי גם בתקופה הרומית.<ref name=":6"></ref> העיר שכנה בעמק הפורה שעל הגדה הדרומית של נהר גיאליאס (שמאז הטה את מסלולו<ref></ref>), וכללה שני אקרופוליסים: מערבי (כיום Ampileri או Ambelleri) ומזרחי (כיום Mouti tou Arvili או Moutti tou Arvili), עיר תחתית מצפון להם, ובתי קברות בצפונה, מערבה וצפון־מזרחה. שגשוג העיר נבע מקרבתה למכרות הנחושת במרגלות המזרחיים של הרי טרודוס ולערים ונמלים בחוף הדרומי והמערבי (במיוחד כתיון ו).<ref name=":3"></ref> כמו ערים עתיקות אחרות בקפריסין, גם לאידליון היה אתר אב קרוב מתקופת הברונזה: המרכז העירוני הגדול בקקוסקלין שליד אגיוס סוזומנוס .<ref>כך לסלמיס הייתה , לכתיון הייתה ולפאפוס הייתה קוקליה, ראו </ref> חרסים מהתקופות המוקדמות של העיר (סוף התקופה הקיפרית המאוחרת) מעידים על מגעים מתקדמים עם החוף (במיוחד כתיון ואנקומי) והעולם המיקני ביחס לשאר מרכז האי, ואולי אף מתיישבים אגאים בה.<ref></ref>200x200px

בעיר התחתית נמצאו בתים, וכן מתקנים תעשייתיים נרחבים בקנה מידה קטן שהיו בשימוש החל מהמאה ה־13 לפנה"ס (בתקופה הקיפרית המאוחרת), באזור האקרופוליס המערבי; אלה העדויות הראשונות ליישוב באתר אידליון עצמו.<ref name=":10"></ref> המתקנים כללו עיבוד קרניים, הפקת שמן זית והכנת חומר לקרמיקה, והמשיכו להיות בשימוש לפחות עד המאה ה־1 לספירה.<ref name=":11"></ref> בנוסף, בדרום העיר התחתית בקרבת האקרופוליס המערבי, נמצא מקדש לזוג אלוהויות זכר ונקבה. רצפת המקדש מתוארכת למאה ה־8 לפנה"ס (התקופה הקיפרו־גאומטרית). מאפייני המקדש גילו קרבה רבה הרבה יותר לפולחן הישראלי והכנעני מאשר לעולם האגאי: מצבות האבן העומדות, שהיו מושא הפולחן במקדש, דומות ביותר למצבות המקדש שנמצאו בערד; זוג המזבחות (אחד עתיק מהשני) ולידם כלי טרקוטה לאיסוף אפר, כמו שנמצא במקדש הקטן בדן; ובמתחם הפנימי נמצא בית אל (אבן קדושה), במתקן זהה לזה שנמצא בשכבות הכנעניות בבית שאן. מעבר לכך שהתקיימו במקדש טקסי פולחן לזוג האלוהי המקבילים לטקסים בלבנט, לא ידוע הרבה על אופי הפולחן בו, אף לא זהות האלוהויות. חלק מפסליו מתוארכים לתקופה הקיפרו־ארכאית, שבהמשך, בהיותם פסלי קודש אך גם אבני בנייה איכותיות, שולבו בקירות המקדש שנבנו מחדש במאה ה־1 לפנה"ס (סוף התקופה ההלניסטית ותחילת התקופה הרומית); אמנם, הפסלים לא נגנזו ב הרומי שבעיר התחתית, אך הם שולבו רק בקירות המקדש (הבותרוס שימש וודאי גם את המקדש הזה, שכן שני שברי נמצאו אחד במקדש ושני בבותרוס).
Paragnathide}} (מגן לחיים המורכב על [[קסדה) מברונזה עם גריפון ולוטוסים והקדשה פיניקית לענת]]
ישנן עדויות מהתקופה הקיפרית המאוחרת III (1200–1050 לפנה"ס) בפסגת האקרופוליס המערבי, הכוללות יישוב מבוצר ומקדש.<ref name=":6" /> מהתקופות העוקבות, התקופה הקיפרו־גאומטרית I ו־II (1050–850 לפנה"ס) התגלו שם בעיקר חרסים לא רבים.<ref name=":6" /> בתקופה הקיפרו־גאומטרית III בוצר האתר מחדש ונבנה מקדש חדש עם חצר ומזבח, המוקדש לאלה ענת־אתנה, ואלה המשיכו להתקיים עד התקופה הקיפרו־קלאסית המוקדמת (בערך 475 לפנה"ס).<ref name=":6" />

בסוף התקופה הקיפרו־גאומטרית או תחילת התקופה הקיפרו־ארכאית (כלומר, סביבות המאה ה־8 לפנה"ס) נבנה על האקרופוליס המזרחי מקדש (הידוע כ"מקדש אפולו"), שהוקדש אז ל"ואנאקס" (שמשמעות שמו "אדון", והוא היה בן הזוג של וַנַסַּה, ה"גבירה") מהפנתאון האטאו־קיפרי, שנחשב (לפחות במסאוריה) לאדון החיות, וזוהה עם אדוניס, כנראה בתקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית, ומדובר במקדש הקדום ביותר לאדוניס.<ref name=":2"></ref> הטמנוס המשיך לפעול עד התקופה הרומית.

העיר מוזכרת לראשונה במקורות נאו־אשוריים, אולם ברור שהייתה קיימת כממלכה זמן רב לפני כן, אף שלא ידוע מה היה המבנה הארגוני בה או איך הוכפפה לעול האשורים.<ref name=":3" /><ref name=":14"></ref>

=== התקופה האשורית ===
מפת ערי הממלכה בקפריסין

אידליון שגשגה בתקופה האשורית, ותחת המלך E-ki-iš-tu-ra (משוחזר ליוונית כ־Ἀκέστωρ, "מושיע")<ref name=":3" /><ref></ref> הראשונה מבין עשר ערי־הממלכה הקפריסאיות המוזכרות כמגישות מנחה לבניית הארמון בנינוה על המנסרה של המלך האשורי אסרחדון (680–669 לפנה"ס);<ref name=":22"></ref><ref></ref> גם בכתובת אשורבניפל על מסעו הראשון נגד מצרים, בו עשרים ושניים מלכי הלבנט וקפריסין באו אליו להגיש לו מנחות ולנשק את רגליו, מוזכרת אידליון תחת אותו מלך כראשונה בין עשר ערי־הממלכה הקפריסאיות המוזכרות; אשורבניפל הכריחם ללוות עם כוחותיהם ואניותיהם את חייליו בים וביבשה.<ref>. יש לציין שחלק זה מהמסע הראשון של אשורבניפל לא מופיע בתיאורי המסע המוקדמים, והוא נוסף לאחר שהמלך ערך מחדש את הספרי שנותיו, בסביבות 648 לפנה"ס (על כך ראו בעמ' 107).</ref>Phoenician metal bowls}} בסגנון מצרי עם סצנות מיתולוגיות, בין השאר [[הרקלס־מלקרת נלחם באריה, אידליון, המאות ה־8–7 לפנה"ס,<ref></ref> מהייבוא הפיניקי באידליון]]בניית מבנים בעלי אופי מונומנטלי באקרופוליס המערבי מתוארכת למאה ה־7 לפנה"ס, והיא כללה מומחיות בחציבת אבנים ממקומות רחוקים, סחיבתן וסיתותן.<ref></ref>

העדות הראשונה לייבוא לאדליון מיוון מתוארכת למאה ה־8 לפנה"ס; הקשר עם יוון הפך לסחר אינטנסיבי במאה ה־6 והמשיך למאות ה־5 וה־4 לפנה"ס, דבר המעיד על תפקידה של אידליון כמתווכת בין המכרות לנמלים ומעורבותה בפוליטיקה במזרח הים התיכון.
=== בין התקופה האשורית לפרסית ===
Idalion Tablet}}, מוצגת ב[[פריז|ימין]]לאחר התקופה האשורית הייתה העיר, כנראה, תחת מרות הבבלים.<ref name=":3" /> בסביבות 500 לפנה"ס הוקפו המקדשים באקרופוליס והעיר התחתית בחומת ביצור, יחד עם ביצור למרכז המנהלי באקרופוליס המערבי. כמה ממלכי אידליון הקודמים לכיבוש הכִּתי היו יווניים, כפי שמעידות כתובות על מטבעות (שנטבעו מסוף המאה ה־6 עד המאה ה־5 לפנה"ס עם קיצור שם המלך בכתב קיפרי הברתי, ספינקס ולוטוס, עד המלך האחרון סטאסיקיפרוס הידוע מלוחית אידליון)<ref name=":8"></ref> ועל לוחית אידליון (לוח ביוונית בכתב קיפרי הברתי שנמצא בעיר). הלוחית מראה שהמלך האחרון, סטאסיקיפרוס, פעל בהענקת אדמות לצד מועצה אזרחית כלשהי המכונה בלוחית "העיר". היא מספרת שכתגמול על עזרתם של הרופא אונסילוס בן אונסיקיפרוס ואחיו במהלך מצור כושל של המדים (אחמנים) והכתים (פיניקים), הם קיבלו חלקה מאדמות המלך באלמפריה הקרובה לאידליון ואת הנטוע בה, וחלקה נוספת לאונסילוס לבדו. בתיאור החלקות הוזכרו ותוארו כמה מהחלקות הסמוכות להן. הלוחית הוגשה, לפי הכתוב בה, לאתנה מגינת העיר, ובהגשתה נשבעו מגישיה (המלך והעיר) לא להפר אותה.<ref name=":8" /><ref></ref> עם זאת, נוכחות פיניקית ידועה לפחות מהמאה ה־7 לפנה"ס,<ref>, פסקה 1</ref> כפי שעולה משמות פיניקיים של בעלי אדמות על לוחות ברונזה קיפריים אחרים מאידליון (כמו בטמסוס ו), וכן מחפצים מיובאים, בעיקר קטנים ויקרים, מהלבנט, מהמאות ה־8–6 לפנה"ס, ביניהם כדים, מסכות, שנהבים, חרוזי זהב וזכוכית ודגמי מקדשים מטרקוטה.<ref></ref>

=== התקופה הפרסית־פיניקית ===
בסביבות 450 לפנה"ס נכבשה על־ידי כתיון הפיניקית בהנהגת המלך עזבעל בן בעלמלך ובתמיכת הפרסים (ששלטו בכל קפריסין).<ref name=":3" /> הטבעה של אחד ממלכי אידליון היוונים שהוטבעה על מטבע של בעלמלך הראשון מלך כתיון (שעלה למלוכה אחרי 480 לפנה"ס), מראה שמאחר שסטאסיקיפרוס היה הדור השלישי אחריו (לפחות) ושמלכי אידליון הטביעו סדרות מטבעות משמעותיות (סימן לשלטון ארוך), ולכן מקובל לתארך את כיבוש אידליון לאמצע המאה ה־5 לפנה"ס (ייתכן שהדבר קשור לקריסת המצור של קימון על כתיון ב־449/450 לפנה"ס).<ref></ref> העניין של כתיון באידליון נבע מרצונה לשלוט בכל הליך הסחר בנחושת, מהכרייה במכרות (השופעים בתחום אידליון, כמו גם בתחום טמסוס שנכבשה בעקבותיה) ועד הסחר בנמלים (שבכתיון עצמה).<ref name=":0"></ref> בעקבות הכיבוש, הרחיב עזבעל את תוארו "מלך כתי" (מלך כתיון) ל"מלך כתי ואדיל" (מלך כתיון ואידליון).<ref name=":8" /> הכיבוש ככל הנראה הפיל את ביצורי העיר, אך לא פגע כהוא־זה בעיר התחתית ובתעשיותיה.<ref name=":1"></ref> בכתובות פיניקיות מכתיון<ref name=":02">KAI 32, 33, 288, 289</ref> ומאידליון עצמה<ref name=":12">KAI 39</ref> נזכרים כמה ממלכי העיר הפיניקיים: פמייתן (361–312 לפנה"ס) מלך כתי, אדיל ותמש בן מלכיתן (392–361 לפנה"ס) מלך כתי ואדיל בן בעלרם האדון , ועזבעל מלך כתי ואדיל בן בעלמלך (הראשון) מלך כתי.<ref></ref>
אוסטרקונים פיניקיים (וכמה יווניים) מהארכיון הפיניקי שנמצא בארמון אידליון
בתקופה הפיניקית, הארמון הפך למרכז המנהלי של ממלכת כתי ואדיל (כתיון ואידליון) הפיניקית.<ref>ראו גם </ref> בחפירה שחשפה רק חלק מהארמון התגלו חדרי אחסון, בתי בד, מגדלים, חצרות פנימיות גדולות, מתחמי עיבוד מתכות וחדרים נוספים.<ref></ref><ref name=":4"></ref> בכל שטחי החפירה, בריכוזים משתנים, התגלו חרסים המשתייכים לארכיון המנהלי הפיניקי הגדול של הארמון; עד 2016 התגלו 733 חרסים: 702 בפיניקית ו־31 ביוונית בכתב קיפרי הברתי .<ref>, פסקה 5</ref> החרסים השונים מתוארכים בין התקופה הפרסית לממלכות הדיאדוכים ההלניסטיות (החרסים האחרונים הם מימי תלמי הראשון ואנטיגונוס מונופתלמוס<ref>, פסקה 19</ref>).<ref name=":4" /> פענוח החרסים מעיד על מעורבות של אנשי חצר המלכות של כתי ואדיל בפעילות הכלכלית,<ref name=":5"></ref> וחלקם בוודאות הגיעו במקור מכתי.<ref>, פסקה 9</ref> עיקר החרסים הם תיעודים כלכליים, ומיעוטם דתיים, ומוזכרים בהם בעל כתיון ו"כל אלי כתיון", רשף והאפיתט הידוע שלו "מכל", וטקס המרזח הקשור לעשתרת ולמלקרת.<ref name=":5" /> ניתן להשוות את הארכיון לכתבי אוגרית העשירים, חרסי שומרון, חלק מחרסי ערד, חרסים מבאר שבע ותל גמה, והארכיון הארמי מחורבת אל כום (מקדה).<ref>, פסקה 12</ref>

תחת כתיון הפכה העיר למרכז פולחן עשתרת (אפרודיטה) ורשף־אפולון.<ref></ref>

אוסטרקון אחד ביוונית מהעיר מסביבות 300 לפנה"ס מפרט את שעריה:<ref name=":16">Frank Moore Cross, [https://brill.com/display/book/9789004369887/BP000043.xml "An Ostracon in Greek Bearing the Names of the Gates of Idalion"], in: [https://brill.com/display/title/38285 Leaves from an Epigrapher's Notebook: Collected Papers in Hebrew and West Semitic Palaeography and Epigraphy], Brill, 2003, pp. 278–281</ref>

השער הטמסי הוא שער טמסוס, עיר פיניקית נוספת שמילאה יחד עם כתיון ואידליון תפקיד חשוב בתעשיית הנחושת. "שער ארון הצבאות" (מופיעה בפיניקית בתעתיק יווני) מתייחס, כנראה, ל צבאי כלשהו – בדומה לארון הברית שהובא לקרב מול הפלשתים לעזור במלחמה, ולאחר שנשבה הוחזר על עגלת פרות (–), וכן אוהל קודש ולידו מזבח במרכז מחנה צבאי קרתחדשתי במלחמתם נגד ,<ref name=":03">דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 20.65.1 (ראו במקור היווני וב[https://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Diodorus_Siculus/20C*.html תרגום לאנגלית])</ref> או מבנה קודש קטן המוסע על־ידי שוורים, כפי שמתאר סכניתן.<ref>אוסביוס מקיסריה (לפי תרגום פילון לסכניתן), הכנה לבשורה, 1.10 (ראו במקור היווני וב[https://www.tertullian.org/fathers/eusebius_pe_01_book1.htm תרגום לאנגלית])</ref> שער השקים (גם הוא בפיניקית בתעתיק יווני) מתייחס לשקים המשמשים להעברת סחורות. שער כתיון הוא השער הפונה לכתיון, עיר הנמל החשובה והעיר הראשית בממלכת כתיון.<ref name=":16">Frank Moore Cross, [https://brill.com/display/book/9789004369887/BP000043.xml "An Ostracon in Greek Bearing the Names of the Gates of Idalion"], in: [https://brill.com/display/title/38285 Leaves from an Epigrapher's Notebook: Collected Papers in Hebrew and West Semitic Palaeography and Epigraphy], Brill, 2003, pp. 278–281</ref>

=== התקופה ההלניסטית ===
בסביבות 300 לפנה"ס, בהשתלטות היוונית על העיר, ניטשו הארמון והאקרופוליס המערבי והעיר התרכזה באקרופוליס המזרחי, וליד מקדש אדוניס (אדון) נבנה מרכז אדמיניסטרטיבי מונומנטלי חדש; בהמשך נבנו על שרידי הארמון באקרופוליס המערבי מתקני תעשייה הלניסטיים.<ref name=":0" /> כתובת 5 ממקדש אידליון, המתוארכת לסביבות 252 לפנה"ס, מונה את תאריך הצבתה לפי שנות מלכותו של תלמי השני ושל "אש כתי" (אנשי כתיון, כינוי לאוליגרכיה שהושלטה על כתיון לאחר שתלמי הראשון הרג את פמייתן מלך כתיון בשנת 311 לפנה"ס<ref name=":052"></ref>), דבר המעיד שגם עשורים לאחר הריגת המלך וביטול מלכות כתיון ואידליון האחרון, אידליון נותרה קשורה לכתיון ותלויה בה.<ref name=":72"></ref> השימוש בפיניקית בעיר פחת משמעותית בסוף המאה ה־3 לפנה"ס, ובתקופה זאת התרחש עיקר המעבר מכתב קיפרי־הברתי לאלפבית יווני.<ref name=":15">, פסקה 2</ref>

בהמשך, בעוד לדרה שמצפון גדלה והפכה למרכז מנהלי, העיר אידליון הידלדלה.

=== התקופה הרומית ===
באמצע המאה ה־1 לפנה"ס השתלטו הרומאים על האזור, ושיפרו את תעשיית הנחושת בעיר. תעשיות העיר התחתית המשיכו להתקיים עד התקופה הרומית; מהתקופה הרומית התגלו גם וילה ודרך רומית. אידליון מופיעה בשירת פרופרטיוס, כמקום בו ונוס (אפרודיטה הרומית) פגשה את אדוניס (מ'אדון' בשפות שמיות).<ref>פרופרטיוס, אלגיה [http://www.thelatinlibrary.com/prop2.html#13b 2.13b]</ref> היא מופיעה גם בשירת תיאוקריטוס בהקשר של מקדש אפרודיטה.<ref>תיאוקריטוס, Συρακούσιαι ή Αδωνιάζουσαι, שורה 100</ref> ליד אידליון הייתה חורשה מקודשת לאפרודיטה, שלעיתים כונתה "אידליה" (האידליונית).<ref>"Idalium", in The New International Encyclopædia, 1905, p. 444</ref>

במאה ה־1 לפנה"ס הפך הגדול בין בורות עיבוד החומר, שנבנו במאה ה־13 לפנה"ס והמשיכו להיות בשימוש רציף, ל – מאגר כלי קודש שאינם בשימוש עוד. קוטר הבור הסגלגל הוא 4–4.5 מטרים ועומקו 3 מטרים, הוא היה מלא בכלים וחפצים מחרס, ובחלקו העליון נמצא מזבח אבן (כאשר בקצה נמצאה מחת שוק טלה). חלק מכלי הקודש נוצרו בתקופה הקיפרו־גאומטרית, אך רובם נוצרו בתקופה הקיפרו־ארכאית; מיקום הבור בצפון העיר התחתית (הרחק משני האקרופוליסים) גודל הגניזה רומז בסבירות גבוהה על מתחם קודש בקרבת מקום.

בהמשך, בסוף העת העתיקה ובימי הביניים, הצטמקה אידליון לכפר חקלאי על גדות נהר הגיאליאס.

== ארכאולוגיה ==
צעיר מאידליון, התקופה הקיפרו־ארכאית II (אמצע המאה ה־6), [[מוזיאון הלובר]]
במאה ה־19 הגיע לאתר לואיג'י פלמה די צ'סנולה, קונסול ארצות הברית, וטען שפתח כ־15,000 קברים על ממצאים. אותה כמות אדירה של עתיקות ייסדה כמעט לבדה את מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. אנשי האזור סיפרו לו שהם מצאו גם ממצאי ברונזה מרובים, כגון שברי שריונות, קסדות, חרבות, ראשי חניתות וכיוצא באלה.<ref name=":9"></ref>

בין 1868–1869, רוברט המילטון לאנג , הקונסול הבריטי, מצא באקרופוליס המזרחי (הוא Mouti tou Arvili כיום) מתחם מקודש פתוח שאותו כינה "מקדש אפולו" המכיל 142 פסלי אבן גיר, כיום במוזיאון הבריטי. במקדש זה נמצאו גם כתובות מקדש אידליון, שש כתובות נדר פיניקיות מפורטות המוקדשות לרשף מכל/אפולון אמוכלי, ועל פיהן זוהתה אלוהות המקדש.<ref name=":9" /><ref>הפרסום המקורי: ; ראו גם </ref> במקדש אדוניס (מקדש אפולון) נמצאו פסלים וחפצים רבים שנמצאים כעת במוזיאונים.

הכתב הקיפרי ההברתי (המאה ה־11 עד ה־2 לפנה"ס) פוענח על סמך הכתובת הדו־לשונית הפיניקית־קפריסאית מאידליון (הקדשה לאל רשף מכל – המזוהה כאפולון אמיקלוי – המאה הרביעית לפנה"ס) שנמצאת כעת באוסף המוזיאון הבריטי.<ref>[https://www.britishmuseum.org/collection/object/W_1872-0816-84 British Museum collection]</ref> החל מאותה כתובת ביצע ג'ורג' סמית' ניסיון ראשון לפרשנות ב־1871, שמאוחר יותר פותח ושופר, הודות גם ללוחית אידליון, על־ידי האגיפטולוג סמואל בירץ' (1872), הנומיסמטיסט יוהנס ברנדיס (1873), הפילולוגים מוריץ שמידט, וילהלם דיקה, יוסטוס זיגיסמונד (1874) והדיאלקטולוג ה. ל. אהרנס (1876).<ref>[http://lila.sns.it/mnamon/index.php?page=Scrittura&id=4&lang=en Cypro-Syllabic script] Scuola Normale Superiore di Pisa</ref>

הניסיון הראשון לעצב היסטוריה קוהרנטית לאידליון נעשה בידי מקס אוהנפאלש־ריכטר שהגיע לאתר לראשונה ב־1883, ועוד פעמים רבות בהמשך.<ref name=":9" /> הוא איתר כמה מקדשים, ביניהם מקדש שזיהה כמקדש לאפרודיטה בקצה הדרומי של האקרופוליס המזרחי.<ref name=":6" />

משנת 1927, המשלחת השוודית לקפריסין החלה את עבודתה באי וחפרה רבות באידליון. הם חפרו באקרופוליס המערבי (הוא Ambelleri כיום), וחשפו ממצאים משמעותיים בפסגתו, וכן קברים מחוץ לביצורי העיר התחתית מהתקופה הקיפרו־ארכאית עד התקופה ההלניסטית.<ref name=":6" />

ב־1969 הגיעו לאתר לורנס סטייגר ואניטה ווקר (ביוזמת המורה שלהם, ארנסט רייט ) והמשיכו את המחקר בו לכמה שנים.<ref name=":6" /> בהמשך חפרו כמה משלחות נוספות בראשות פמלה גייבר, ומשלחת של רשות העתיקות הקפריסאית בראשות מריה האדג'יקוסטי, שחשפו בעיקר חלק גדול מהארמון.<ref></ref>

צפונית לאידליון נמצא הנימפאום של קפיזין, עם כתובות בכתב קיפרי הברתי המתוארכות ל־225–218 לפנה"ס.<ref>Mitford, T. B. The Nymphaeum of Kafizin. The Inscribed Pottery. Kadmos Supplement 2. Berlin: de Gruyter, 1980</ref>
== גלריה ==
=== מהאתר ===
<gallery>
קובץ:Idalion lower city, sction A (1).jpg|חלקה א' בעיר התחתית, הכוללת בתים פרטיים ומתקני תעשייה, המאות ה־13 לפנה"ס עד ה־1 לספירה
קובץ:Idalion lower city, sction B.jpg|חלקה ב' בעיר התחתית, הכוללת את המקדש לזוג האלוהי, המאה ה־8 לפנה"ס עד התקופה הרומית
קובץ:Anat-Athena temple, top of the west acropolis of Idalion 12.jpg|שרידים (מכוסים בחלקם) על פסגת האקרופוליס המערבי, עליו עמד מקדש ענת־אתנה
קובץ:Akropolen från öster. Idalion. utgrävning - SMVK - C01709.tif|אחד האקרופוליסים של אידליון לפני החפירות המשמעותיות
</gallery>

==== הארמון ====
<gallery>
קובץ:Idalion palace - Courtyeard A (3).jpg|מבט לכיוון דרום־מערב על חצר פנימית א' בארמון. ניתן לראות את הבאר שבחצר (מכוסה בקרשים) וחלק ממכלול המבנים שהקיף את החצר ושימש לאחסון
קובץ:Idalion palace - Courtyeard A comlex - 02. north.jpg|חדר אחסון מצפון לחצר פנימית א', עם כדי ענק באתרם
קובץ:Idalion palace - Courtyeard A comlex - 07. west-south.jpg|חדרים מדרום לחצר פנימית א'; הקירות הגבוהים הנראים מאחור השתמרו עד לגובה הקומה השנייה
קובץ:Idalion palace - Courtyeard B comlex - 09. tower and guard's building.jpg|מבנה השמירה שליד חצר פנימית ב' בארמון, משמאל ניתן לראות את שרידי המגדל ששמר על הדרך הראשית שהתגלתה בארמון
קובץ:Idalion palace - Courtyeard B comlex - 13. copper workshops.jpg|אזור עיבוד הנחושת שליד חצר פנימית ב' בארמון, ברקע ניתן לראות את החצר, ומאחוריה את החומה המערבית של הארמון
קובץ:Idalion palace - west - 05. gate.jpg|מבט מבחוץ על השער המערבי בארמון
קובץ:Idalion palace - west - 09. wall.jpg|מבט מחוץ לארמון על החומה המערבית המבוצרת של הארמון
קובץ:Idalion palace, maps - 01. general map.jpg|מפת האזורים החפורים מהארמון
</gallery><gallery caption="בית הבד בארמון">
קובץ:Idalion palace - oil mill - 01. crushing room.jpg|חדר כתישת הזיתים ושרידי הרחיים
קובץ:Idalion palace - oil mill - 03. crushing room (explanation).jpg|לוחית הסבר על הרחיים
קובץ:Idalion palace - oil mill - 04. pressing room.jpg|חדר כבישת הזיתים: שרידי המכבש עם שני בסיסי הכבישה (השלישי הועתק ממקומו) והמשקולות, וכן הבאר (מכוסה באבן עגולה)
קובץ:Idalion palace - oil mill - 14. pressing room.jpg|חדר כבישת הזיתים
קובץ:Idalion palace - oil mill - 07. pressing room.jpg|חדר כבישת הזיתים
קובץ:Idalion palace - oil mill - 17. pressing room (explanation).jpg|לוחית הסבר על חדר כבישת הזיתים ושחזורו
</gallery>

=== ממצאים ===
<gallery>
קובץ:Column capital Idalion.jpg|כותרת פרוטו־איולית שנמצאה בדרך הראשית בארמון, וכנראה עיטרה אותה
קובץ:22.10b Capital Idalion.tif|alt=כותרת פרוטו איולית מהאקרופוליס[44]|כותרת פרוטו איולית מהאקרופוליס<ref></ref>
קובץ:Cup Idalion Louvre N3454.jpg|alt=קערה מתכת פיניקית בסגנון מצרי עם סצנות מיתולוגיות, המאות ה־8–7 לפנה"ס,[45] מהייבוא הפיניקי באידליון[46]|קערה מתכת פיניקית בסגנון מצרי עם סצנות מיתולוגיות, המאות ה־8–7 לפנה"ס,<ref></ref> מהייבוא הפיניקי באידליון
קובץ:Cypriot Statue (212047309).jpeg|alt='הקדשת המלך' מאבן גיר ממקדש רשף (רשף מכל, הוא אפולון אמוקלוס)[38]|'הקדשת המלך' מאבן גיר ממקדש רשף (רשף מכל, הוא אפולון אמוקלוס)<ref name=":9" />
קובץ:Bronze figure of a male worshipper.jpg|פסלון ברונזה של מתפלל עם שנדית (בגד מצרי) ממקדש רשף
קובץ:Neues Museum - Kopf einer männlichen Statue mit Kegelhelm.jpg|פסל טרקוטה מאידליון, המאה ה־7 או ה-6 לפנה"ס, המציגה אדם בעל חזות שמית
קובץ:Idalion Antiquities at the British Museum 089.jpg|הכתובת הדו־לשונית מאידליון, כתובת פיניקית־יוונית (בכתב קיפרי הברתי ) שהקדיש בעלרם האדון לרשף־אפולון
קובץ:Idalion Phoenician archive 02.jpg|אוסטרקונים פיניקיים מהארכיון הפיניקי שנמצא בארמון
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:קפריסין: היסטוריה
קטגוריה:קפריסין: אתרים ארכאולוגיים