OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חגי הוברמן

חגי הוברמן (נולד בכ"ד בניסן ה'תשי"ט, 2 במאי 1959 בחיפה) הוא עיתונאי ישראלי.

== קורות חייו ==

חגי הוברמן גדל בחיפה. אמו הייתה בתו של הרב גרשון כהן, רב שכונת "נחלת שמעון" בירושלים. היה חניך תנועת בני עקיבא בעיר, ובוגר בית הספר התיכון "יבנה" בעיר. שירת בגרעין נח"ל בכפר עציון, לאחר שירותו הצבאי נשאר להתגורר ביישוב.

היה ממקימי קיבוץ נצרים בגוש קטיף וחבר המועצה האזורית חוף עזה בשנים 1986–1987. לאחר נישואיו התגורר מספר שנים במושב בני דרום. לאחר מספר שנים של עבודה בקיבוץ, עבד במושב בני-דרום לאחר חתונתו ולאחר מכן החל לעבוד כעיתונאי, בתור כתב בעיתון "הצופה". לאחר 18 שנות עבודה בעיתון, התאחד הצופה עם מקבילו השבועי "מקור ראשון". עם איחודם הסופי של העיתונים, מונה הוברמן לכתב הצבאי של העיתון.

הוברמן שימש שנים רבות ככתב לענייני יש"ע בעיתון "הצופה". בין ינואר 2009 למאי 2010 שימש הוברמן ככתב הצבאי של עיתון "המבשר", תחת שם העט ח. בן אפרים. הוא פוטר לאחר שמתח ביקורת קשה בשבועון הדתי מצב הרוח על חבר הכנסת יעקב ליצמן בשל מאבקו על קברים בשטח בית החולים ברזילי מאשקלון. לדעתו ליצמן היה צריך להאבק באותה מידה על בתי קברות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות.

מאז 2009 משמש כעורך השבועון הדתי "מצב הרוח". כמו כן שימש מ־2010 ככתב המדיני והצבאי בשבועון החרדי "בקהילה". הוברמן הושעה זמנית מהעיתון ב־2013 לאחר שפרסם סטטוס לאחר מינויו של אריה דרעי ליו"ר מפלגת ש"ס בו התבטא נגד הרב עובדיה יוסף.

ב-2010 זכה הוברמן בפרס עמינח לחקר תולדות ההתיישבות הציונית דתית, על ספריו "שורשים בחולות" ו"כנגד כל הסיכויים".

הוברמן תקף במאמר שכתב את דבריה של אלמנתו של סא"ל דולב קידר במהלך עצרת בחירות במהלך הבחירות לכנסת העשרים.

בשנים 2018–2019 שימש ככתב הצבאי בשבועון החרדי "יום ליום".

ב-2021 היה בין העיתונאים בציונות הדתית ומהימין, שהביעו תמיכה בממשלת בנט-לפיד<ref></ref>.

הוברמן נשוי ואב לחמישה. מתגורר כיום באלקנה. דודו היה העיתונאי יונה כהן, ובת דודו היא הבמאית והמחזאית צביה הוברמן.

== פרסומים ==
* ארץ-מורשת - טיולים בארץ-ישראל בעקבות עברה, הוצאת ספריית בית אל, 1994 
* ייחודו של כפר - סיפורו של מושב כפר הרואה, 2003 
* שורשים בחולות - גוש קטיף מהקמתו ועד סופו, 2005 
* כנגד כל הסיכויים - 40 שנות התיישבות ביש"ע, הוצאת ספריית נצרים, 2008 
* חנן פורת - סיפור חייו, ידיעות ספרים, 2013 
* קהילה יהודית בעזה - הקהילה היהודית מתקופת החשמונאים ועד פרעות תרפ"ט, 2020 
* גוש קטיף - אהבה עזה - סיפורו של צבי הנדל וההתיישבות בקטיף, 2020 
* רב, אלוף - סיפור חייו של אלוף במיל' מרדכי פירון 2021 
* יהודים בעזה, נצרים: מרכז למורשת יהודי עזה, תשנ"ב 

כמו כן ערך מספר ספרים ("סמבטיון", "גוש-אמונים - הסיפור שמאחרי הקלעים" ואחרים).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.inn.co.il/Articles/Author.aspx/551 חגי הוברמן], באתר ערוץ 7

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל בקהילה
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:סגל המבשר
קטגוריה:סגל יום ליום
קטגוריה:זוכי פרס עמינח
קטגוריה:פרשנים צבאיים ישראלים
קטגוריה:אלקנה: אישים
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון יבנה (חיפה)
קטגוריה:נצרים: אישים
קטגוריה:בני דרום: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
סורת אל-פלק

اَلْفَلَق
סורת אל-פַלַק (בערבית: سورة الفلق), או סורת השחר הבוקע, היא סורה מספר 113, בקוראן. סורה קצרה זו מונה חמישה פסוקים (אַיַא֫ת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְִּריל (<big>جبريل</big>) במכה. לפי ספרו של אבּן א-צֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אל-חֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-פיל ולפני סורת א-נאס. הסורה מבקשת את הגנתו של אללה מפני רשעותו של השטן.

==תוכן==
סורה זו מבקשת את הגנתו של אללה מפני רעות של יצורים שונים, כגון זו של "האופל" או מפני קנאתו של הקנאי. הפסוק הרביעי מתייחס לרעתן של "נושפות בקשרים" – מונח המתייחס לנשים שנשפו או ירקו על קשרים לצרכים מאגיים. יש הרואים ב"רעתו של הקנאי בקנאתו", המוזכרת בפסוק החמישי, התייחסות לעין הרע, אולם ניתן גם להבין פסוק זה כפשוטו.

סורת א-נאס, הסורה העוקבת לסורת אל-פלק, עוסקת גם היא באותו הנושא, ועל כן לעיתים מתייחסים לשתיים כצמד בשם "השומרות" (מפני השטן) (<big>المعوذتين</big> אל-מֻעַוַדַ'תַין). קיימת סונה (מנהג) הגורסת כי יש לקרוא סורות אלו מעל למיטתו של חולה בטרם ישכב לישון. מנהג אחר הוא קריאת "השומרות", יחד עם סורת אל-פאתחה (סורת הפתיחה) שבע פעמים ביום שישי כסגולה להגנה שתוקפה יפה לשבוע ימים, עד ליום השישי הבא.

הטקסט עם תעתיק ותרגום לעברית הוא כדלקמן:

بِسْمِ ٱللَّهِ ٱلرَّحْمَـٰنِ ٱلرَّحِيم
: בִּסְםִ (אל)לַּהִ (אל)רַּחְמַאןִ (אל)רַּחִים
: בשם האל הרחמן והרחום

113:1 قُلْ أَعُوذُ بِرَبِّ ٱلْفَلَقِ
: קֻל אַעוּדֻ' בִּרַבִּ (א)לְפַלַק
: אמור: אשים מבטחי בריבון השחר

113:2 مِنْ شَرِّ مَا خَلَقَ
: מִן שַׁרִּ מַא חַ'לַק
: מפני הרוע של מה שברא

113:3 وَمِنْ شَرِّ غَاسِقٍ إِذَا وَقَبَ
: וַמִן שַׁרִּ עַ'אסִקִן אִדַ'א וַקַבּ
: ומהרוע של האפילה כאשר נעלם (הירח)

113:4 وَمِنْ شَرِّ ٱلنَّفَّـٰثَـٰتِ فِي ٱلْعُقَدِ
: וַמִן שַׁרִּ (אל)נַּפַّאתַ'אתִ פִי (א)לְעֻקַד
: ומהרוע של המכשפות בחבלים

113:5 وَمِنْ شَرِّ حَاسِدٍ إِذَا حَسَدَ
: וַמִן שַׁרִּ חַאסִדִן אִדַ'א חַסַד
: ומהרוע של קנאי כאשר הוא מקנא

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

פלק
שוד

גבר נשדד באיומי [[אקדח]]
שוד הוא לקיחת חפץ מבעליו בניגוד לרצונו ולא על פי חוק תוך שימוש באלימות או באיומים, לעיתים תוך שימוש בכלי נשק. בניגוד לגנבה שנעשית בסתר וללא ידיעת בעל הרכוש בזמן ביצוע הדבר, בשוד הבעלים מודע ללקיחת רכושו, אך איננו יכול להתנגד בשל החשש לנזק גופני שלו או הקרובים אליו. השוד נחשב לעבירה פלילית בכל מדינות העולם.

במאות הקודמות כנופיות של שודדים בארץ ישראל היו חולשות על הדרכים בעיקר בנקודות מפתח, ו"גובות" "מיסי מעבר" מהעוברים ושבים. בין הכפרים הידועים שעסקו בכך היו כפר סילוואד הסמוך לרמאללה וכפר אבו גוש בדרך לירושלים. בעולם הרחב התפתח במאה העשרים שוד ימי בעיקר במזרח הרחוק.

לעיתים משמשת המילה "שוד" לתיאור מעשים של גנבה רבת רושם, שלא לוו באלימות או באיום באלימות, כך שמבחינה משפטית אינם שוד אלא גנבה בלבד. כך, למשל, "שוד הכספות הגדול" שבוצע בישראל ב-1985 או "שוד הרכבות הגדול", שבוצע בבריטניה ב-1855. "שוד עתיקות" אף הוא בדרך כלל גנבה ולא שוד.

==השוד כעבירה פלילית בישראל==

בישראל, קובע כי "הגונב דבר, ובשעת מעשה או בתכוף לפניו או לאחריו מבצע או מאיים לבצע מעשה אלימות באדם או בנכס כדי להשיג את הדבר הנגנב או לעכבו אצלו או כדי למנוע התנגדות לגניבת הדבר או להתגבר עליה, הרי זה שוד, ודינו של השודד - מאסר ארבע-עשרה שנים". האלימות או האיום באלימות מהווה נסיבה מחמירה לגנבה רגילה, שדינה, לפי , 3 שנות מאסר בלבד.
החמרה נוספת קבועה , מבדילה בין שוד רגיל לשוד מזוין ולפיה "היה השודד מזוין בנשק או במכשיר שיש בהם כדי לסכן או לפגוע, או שהיה בחבורה, או שבשעת השוד או בתכוף לפניו או לאחריו הוא פצע אדם, הכהו או השתמש באלימות אחרת כלפי גופו, דינו - מאסר עשרים שנים".

 קובע עונש של 7 שנות מאסר על מי שניסה לבצע שוד. מדובר במחצית מעונשו של מי שהצליח לבצע את השוד. לעומת זאת, כשמדובר בניסיון של שוד בנסיבות המחמירות המתוארות (שוד מזוין, שוד בחבורה, או שוד שבמהלכו נפצע אדם), נותר העונש קבוע על 20 שנות מאסר.

==שודדים ומעשי שוד מפורסמים==
* קיד וקסידי (סאנדנס קיד ובוץ' קסידי) היו שני שודדים שפעלו בארצות הברית בתקופת המערב הפרוע, ונתפסו לבסוף בבוליביה. בהשראת סיפורם יצא בשנת 1969 סרט הקולנוע קיד וקסידי, בכיכובם של רוברט רדפורד ופול ניומן.
* בוני וקלייד היו שני שודדים שפעלו בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20.
* אחד השודדים המפורסמים בישראל הוא רוני ליבוביץ, ששדד 22 בנקים בשנים 1990-1989, ונתפס בעת שניסה לבצע את השוד ה-23. הוא זכה לכינוי "האופנובנק" משום שנהג להגיע לזירת הפשע כשהוא חובש קסדת אופנוע. ליבוביץ נידון ל-14 שנות מאסר, והשתחרר בשנת 1998, לאחר שקיבל חנינה.

==ביטויים==
* שוד לאור היום - ביטוי מטאפורי למאורע שבו נלקח רכושו של אדם באופן גלוי ביותר.

==ראו גם==
* שוד ימי
* גנבה
* פשע

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.antiquities.org.il/about_heb.asp?Modul_id=19 אתר] היחידה למניעת שוד עתיקות ברשות העתיקות
* 
* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:פשעים כלכליים
קטגוריה:חוק העונשין
רימנוב

רימנוב (בפולנית: Rymanów; ביידיש: רימאנאוו) היא עיירה בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, בה התקיימה אחת הקהילות היהודיות העתיקות בדרום פולין. נכון ל-2006 חיים בעיירה כ-3,500 תושבים.

==תולדות היישוב==
לרימנוב הוענקו זכויות עיר בשנת 1376, ובשל ישיבתה על נתיבי סחר מרכזיים, הואץ פיתוחה. במהלך השנים סבלו תושבי העיירה מפלישות הרוסים, הקוזקים, השוודים והטורקים.

משנת 1794 ועד ראשית המאה ה-20 הייתה העיירה בבעלות משפחת פוטוצקי הפולנית. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית.

==יהודי רימנוב==

התיעוד הראשון לישיבת יהודים ברימנוב הוא מהמחצית השנייה של המאה ה-16, ובשנת 1593 כבר התקיימו בעיירה בית כנסת ובית עלמין. אחד ממפיציה הראשיים של תנועת החסידות בפולין, רבי מנחם מנדל מרימנוב, כיהן כאדמו"ר ורב בעיירה. ממלא מקומו של רבי מנחם מנדל היה תלמידו רבי צבי הירש מרימנוב. שניהם טמונים בבית העלמין ברימנוב. בשנת 1890 נמנו בעיירה 1,751 יהודים.

כרב בעיר כיהן הרב ישכר בעריש פרעגר מחבר הספר 'מוצל מאש'.

בזמן הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיירה רבים מיהודיה, ובנובמבר 1918 פרץ פוגרום ביהודים ששבו לעיירה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,500 יהודים, קרוב למחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

במאה ה-21 שופץ בית הכנסת העתיק בעיר.

===בשואה===
רימנוב נכבשה בידי הגרמנים ב-8 בספטמבר 1939, ואלו גירשו כעבור 10 ימים את מרבית יהודיה אל מעבר לנהר סן, התחום שהיה בשליטת הסובייטים. רוב המגורשים חזרו כעבור זמן מה לעיירה, ונלקחו בידי הגרמנים לעבודות כפייה. אלו שנותרו בצד הסובייטי גורשו לסיביר עקב אי אזרחות רוסית. בתקופה זו הוחרב בית הכנסת העתיק שבעיירה. קברי רבי מנחם מנדל ורבי צבי הירש וסביבותיהם נהרסו. שאר בית העלמין במורד ההר נותר כמעט בשלמותו, קבריהם שוחזרו בסביבות שנות השמונים.

עם הבאת מגורשים יהודים לעיירה בשנת 1940, הגיע מספר יהודיה באותה שנה לכ-3,000 איש, ובד בבד, הוחרם רכוש יהודיה. בשנת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה.

ב-13 באוגוסט 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, בה נרצחו כמה עשרות יהודים במקום, וצעירים שעברו סלקציה הועברו למחנה פלאשוב ולמחנה ברווינק. יתר היהודים שולחו במועד זה למחנה ההשמדה בלז'ץ, לאחר שהוצעדו כ-5 ק"מ עד לתחנת הרכבת האזורית. באפריל 1943 הוקם בעיירה מחנה עבודה לכ-150 יהודים מאזור טרנוב. מחנה זה חוסל ביולי 1943.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20151223040346/http://moreshet.pl/he/node/552 רימאנוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:גטאות בפולין
צ'ורצ'חלה

חטיפי צ'ורצ'חלה תלויים לייבוש
צ'וּרְצְ'חֵלָה (בגאורגית: ჩურჩხელა) הוא ממתק מסורתי שנאכל כקינוח. מקורו של הממתק הוא בקווקז הגאורגי, והוא מצוי גם בטורקיה וברוסיה.

צ'ורצ'חלה עשוי מאגוזי מלך (ולעיתים מאגוזים אחרים, שקדים או צימוקים), השזורים אחד לשני בחוט (בעזרת חוט ומחט), שנטבלים בדבש ענבים, ונתלים לייבוש בשמש. מראה הצ'ורצ'חלה שנוצר דומה לנקניקייה, ומכאן שמו בטורקית Cevizli Sucuk, שמשמעותו "נקניק אגוז". המקבילה הארמנית נקראת "סוג׳וך". ממתק הצ'ורצ'חלה קיים בגאורגיה מאות שנים ונמכר כמעט בכל מקום במדינה.

== ראו גם==
* דבש ענבים
* המטבח הגאורגי
* פלמושי

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.kulina.ru/testo/other153.htm אופן ההכנה] 
* [https://web.archive.org/web/20040319133346/http://public.fotki.com/mader/life/crop0010.html תמונה של צ'ורצ'חלה]

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:המטבח הגאורגי
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:מאכלי שקדים
Suspended Animation

Suspended Animation הוא אלבום הבכורה של הגיטריסט האמריקאי וחבר להקת דרים ת'יאטר, ג'ון פטרוצ'י. האלבום יצא ב-1 במרץ 2005, והוא אינסטרומנטלי במלואו. ברוב מהדורות ה-CD שיצאו, השיר Curve באלבום מחולק לשני חלקים, סיבת החלוקה אינה ידועה, אך החלק השני מיוחד בדיסק כ- Interlude, מה שהופך את השירים Lost Without You ו Animate-Inanimate לשמיני והתשיעי בסדר כרונולוגי. ג'ון פטרוצי העיד שהרעיון ליצור אלבום סולו נבע מההשפעה של מג'ו סטריאני וסטיב ואי בזמן שניגן איתם במסע ההופעות של G3. 

לאחר יציאת האלבום המשיך לנגן פטרוצ'י יחד עם ואי וסטריאני בהופעה החיה G3: Live in Tokyo.

== רשימת שירים ==

== משתתפים ==
* ג'ון פטרוצ'י - גיטרות
* דייב לארו - גיטרה באס
* דייב דיסנסו - תופים וכלי הקשה
* טום לפאבר - באס בשיר Tunnel Vision
* טוני ורדרוסה - תופים אלקטרוניים ואקוסטיים בשיר Tunnel Vision

== ראו גם ==
* דרים ת'יאטר
* רוק אינסטרומנטלי

== קישורים חיצוניים ==

[http://www.johnpetrucci.com/ האתר הרשמי של ג'ון פטרוצי]

קטגוריה:אלבומי 2005
קטגוריה:אלבומי מטאל
תעודת לוחם

תעודת לוחם
תעודת לוחם חוד

תעודת לוחם היא תעודה המוענקת לחיילים לוחמים בצה"ל לאחר שירות בן פרק זמן מסוים, ומטרתה לייחד את הלוחמים מכלל החיילים הרגילים על ידי הענקת הטבות ייחודיות להם. התעודה נחשבת סמל סטטוס ללוחמים, היות שרבים מהסמלים האחרים האמורים לייחד את הלוחמים ניתנים להשגה קלה גם על ידי חיילים שאינם לוחמים. התעודה מחולקת ללוחמים החל מיום העצמאות ה-51 למדינת ישראל (21 באפריל 1999).

תעודת לוחם ניתנת לכל חייל שסיים בהצלחה הכשרה קרבית של 16 שבועות וששירת 17 חודשים לפחות בשירות חובה, בשירות קרבי (שבמהלכם קיבל "תוספת לחימה" – תוספת המוענקת החל מתחילת האימון המתקדם). חיילים במסלולים מיוחדים מקבלים את התעודה לאחר פרקי זמן קצרים יותר, כגון בני ישיבות הסדר המקבלים אותה לאחר שנה וארבעה חודשים (בתום פרק השירות הצבאי), וחיילות גרעיני נח"ל המקבלות אותה לאחר שנה וחצי. כמו כן ניתן לקבל אישור חריג לקבלת התעודה במידה וקיימת סיבה מיוחדת לעזיבת מסלול הלוחם בפרק זמן קצר מהדרוש (לדוגמה: פציעה).

תעודת לוחם חוד מחולקת ללוחמי החוד לאחר 18 חודשי שירות, מתוכן 14 חודשים בשירות קרבי, ומופיעה במראה שונה מהתעודה הרגילה, בצבע חאקי מנומר.
תעודה זו נוצרה בעקבות החלטת הרמטכ"ל גדי איזנקוט לערוך רפורמה בסטטוס הלוחם וליצור הגדרה חדשה ללוחמים המשרתים ביחידות הנלחמות בחזית. התעודה מחולקת ללוחמי החוד החל ממרץ 2018.

מעבר לזכויות המנויות בחוק קיימות זכויות שונות במסגרת פקודות הצבא, המאפשרות ללוחמים להשלים תעודת בגרות, ולעבור קורס הכנה לבחינה הפסיכומטרית על חשבון הצבא ובמסגרת השירות הצבאי הסדיר. בנוסף, קיימות עמותות שונות כגון קרן IMPACT אשר מעניקות מלגות לימודים נדיבות לחיילים משוחררים ששירתו כלוחמים בצבא.
התעודה מעניקה הטבות שונות, כגון הנחות בכניסה לאתרים שונים ובבתי קולנוע, וזכאויות למלגות שונות במוסדות אקדמיים ונסיעה חינם בתחבורה ציבורית, ללא צורך בלבישת מדים.

בשל היותה סמל סטטוס נחשק, עולות מדי פעם הצעות להעניק אותה גם לקבוצות שונות של תומכי לחימה כגון חובשי מפקדה, וחיילים שאינם לוחמים שבמקרה הצורך פועלים תחת אש.

בתחילת 2007, כל חיילי חיל הטנ"א אשר משתייכים לחוליות טכניות במסגרת פלוגות לוחמות (חט"פ), הוכרו כלוחמים והוענקו להם התעודות. ובנוסף החלו לקבל תוספת לחימה בשכר החודשי, גם במקרה שהכשרתם הצבאית היא של תומכי לחימה (רטרואקטיבי).

בתחילת 2012 הוחלט כי כל חייל במשטרה הצבאית, אשר משרת בתפקיד לוחם מעברים והשלים 20 חודשי שירות, יקבל תעודת לוחם.

ב-13 ביוני 2021 הושקה אפליקציית "הארנק הצה"לי", אשר נועדה להוות תחליף לתעודות פיזיות רבות המונפקות בצבא, בהן תעודת הלוחם. בעקבות הפעלת הארנק הדיגיטלי, הופסקה ההנפקה הכללית של תעודות הלוחם ולוחם החוד הפיזיות ב-7 ביולי 2021, והיא נמשכת באופן מצומצם רק לאוכלוסיות שאין ברשותם טלפונים חכמים.

== ראו גם==
*הטבות למשרתים בצה"ל

==הערות שוליים==

לוחם
לוחם
בלארוס (טרקטור)

בלארוס - 1522
Video: Belarus MTZ-82-L
בֵּלָארוּס הוא שמה של סדרת טרקטורים שאותם מייצר מפעל לטרקטורים שבמינסק משנת 1950.

הדגמים המפורסמים ביותר הם 50 ו-80. טרקטורים "בלארוס" מאוד נפוצים בחבר המדינות ובמדינות שבמזרח אירופה.

המפעל הוקם חמש שנים אחרי מלחמת העולם השנייה, והתפתח לאחרונה לאחד המפעלים הגדולים בעולם בתעשיית הטרקטורים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציוד חקלאי
קטגוריה:טרקטורים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1950
מנעול צירופים

מבט על הדיסקים המסתובבים. החריצים על גבי הדיסק מצביעים על המספרים בצירוף הנכון. במקרה זה, הצירוף הוא 9-2-4.
מנעול צירופים, או מנעול קוד, הוא סוג של מנעול המוזן ברצף של מספרים או תווים על מנת לאפשר את פתיחתו. הרצף עשוי להיות מוזן באמצעות חוגה מסתובבת המחוברת למספר דיסקים. ג'ירולמו קרדאנו נחשב כממציאו של מנעול הצירופים.

מנעול צירופים הוא למעשה מנעול תמורות. דרוש רצף נכון של ספרות על מנת לאפשר פתיחה.

== סוגי מנעולים ==
הדיסקים מקובצים בצד אחד של המנעול, אשר יכול להיות מחובר לקצה של כבל או שרשרת. הצד השני של המנעול, או הכבל, מכיל זיז משונן.
כאשר הזיז מוכנס והדיסקים מסובבים לצירוף שגוי, הצד הפנימי של הדיסקים אינו מאפשר לשלוף את הזיז החוצה.

=== מנעולים בעלי שתי חוגות ===
אחד הסוגים הפשוטים ביותר של מנעול הצירופים, אשר נפוץ במנעולי אופניים, עושה שימוש במספר דיסקים מחורצים ומסתובבים. המנעול מאפשר הכנסת זיז משונן אשר שיניו מתאימות לדיסקים המסתובבים. כאשר החריצים בדיסקים מתאימים לשיניים של הזיז, המנעול נפתח.

מנעול זה הוא אחד המנעולים הפחות בטיחותיים. ניתן לפתוח מנעולים אלה במהירות ללא ידע של הצירוף הנכון. הפתיחה נעשית קלה בשל חוסר אחידות קלה בבניית החלקים של המנעול. אם המנעול אינו בנוי כהלכה, אזי כאשר יימשך הזיז החוצה, אחת השיניים תמשוך חזק יותר מהאחרות המתאימות לדיסק נתון. הדיסק יסתובב עד אשר יישמע צליל נקישה מעומעם, אשר יצביע על כך שהשן הוכנסה לתוך החריץ. באמצעות חזרה על התהליך עבור יתר הדיסקים ניתן למצוא צירוף נכון לפתיחת המנעול בזמן קצר ביותר.

=== מנעולים בעלי חוגה בודדת ===
מנעולי צירופיים המצויים בכספות משתמשים לרוב בחוגה אחת אשר מבצעת אינטראקציה עם מספר דיסקים מקבילים. מנעול מסוג זה ייפתח על ידי סיבוב החוגה בכיוון השעון למספר הראשון, נגד כיוון השעון למספר השני, וכך הלאה לסירוגין עד למספר האחרון. לדיסקים לרוב יש חריץ. כך, כאשר מוכנס הצירוף הנכון, מתלכדים החריצים ומאפשרים לבריח להיכנס לתוכם ולפתוח את המנעול. כתלות באיכות היצור של המנעול, ניתן להביס חלק ממנעולי החוגה הבודדת באופן פשוט.

=== סוגים אחרים ===
בדלתות רבות נעשה שימוש במנעולי צירופים שדורשים הקלדת צירוף ספרות על גבי לוח לחצנים כדי לאפשר כניסה. מנעולים כאלה דורשים בדרך כלל שימוש במעגלים חשמליים. היתרון הראשי של מערכת כזו הוא שאם משתמשים בה לדלת של משרד גדול, כל עובד יכול לקבל מספר שונה. אולם, אם קוד הכניסה מתגלה על ידי גורם זר, או אם הקוד לא משתנה על בסיס קבוע, גורם זר יכול לפתוח את המנעול.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנעולים
זטואיצ'י

זטואיצ'י (באנגלית: Zatoichi, ביפנית: 座頭市) הוא דמות בדיונית העומדת במרכזה של סדרת סרטי קולנוע וטלוויזיה יפניים הקרויים על שמה. 

עלילת הסדרה וכן של הסרטים סובבת סביב מעסה עיוור ומומחה באמנויות לחימה בשם זטואיצ'י בזמן תקופת האדו ביפן אשר מרוויח את לחמו בעיקר מהימורים. זאטואיצ'י משתמש בחרב מסוג שיקומיצו אשר מוסווית בתוך מקל ההליכה שלו ובעזרתה הוא עוזר לחפים מפשע ומגן עליהם בעיקר מפני איומי כנופיות היאקוזה. זאטואיצ'י משתמש בסגנון לוחמה מיוחד שנקרא איאיידו, וכן מחזיק את החרב בצורה מהופכת - דבר שהופך את סגנון הלוחמה של זאטואיצ'י לייחודי עוד יותר. 

==סרטי הקולנוע==
סדרת הסרטים של זטואיצ'י היא אחת מסדרות הסרטים שרצו הכי הרבה זמן ביפן - 25 סרטים שנעשו בין השנים 1962–1973, בנוסף לסרט משנת 1989 וסרט משנת 2003 בבימויו ובכיכובו של טקאשי קיטאנו. השחקן המזוהה ביותר עם הדמות הוא שינטארו קטסו ששיחק את זטואיצ'י בסדרת הטלוויזיה וברוב הסרטים במשך פרק זמן של לא פחות מ-15 שנים. בזכות שינטארו קטסו הפך זטואיצ'י למעין ג'יימס בונד של יפן.

הסרט משנת 2003 הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה וזכה לתשבחות רבות ופרסים ברחבי העולם בקטגוריות הפסקול, הצילום האומנותי, הבימוי והכוריאוגרפיה.

==סדרת הטלוויזיה==
סדרת הטלוויזיה שודרה למשך ארבע עונות בין השנים 1974–1979 וכללה מאה פרקים.
בפרק החותם את הסדרה, מאור עיניו של זטואיצ'י חוזר אליו אולם ידיו נותרו פגועות והוא אינו יכול להילחם יותר. בניגוד גמור לפרק זה, בסרט ששודר בשנת 1989 לאחר תום הסדרה, זטואיצ'י עדיין עיוור אך ידיו בריאות ושלמות.

==סרטי פרודיה על הדמות==
*בסרטם של חבורת מונטי פייתון משנת 1983 "צהוב הזקן", אחת הדמויות, בגילומו של ג'ון קליז הוא הארווי "העיוור" פיו, מחווה לדמותו של זטואיצ'י העיוור.ּ
*בשנת 1995 יצא סרט פרודיה בשם ?Getting Any, שאותו ביים טקאשי קיטאנו. הסרט עצמו נשען על סרטי פרודיה אמריקאים דוגמת "טיסה נעימה" של דייוויד צוקר, כאשר בין הסרטים אשר מקבלים התייחסות בסרט נכלל זטואיצ'י. במהלך סצנה מרכזית בסרט, זטואיצ'י מתבלבל ובמקום להרים את חרבו הוא לוקח בטעות כף מרק גדולה ומתחיל להילחם.

==מחוות נוספות לדמות==
*הסרט ה-17 במספר בסרטי הקולנוע, "Zatoichi Challenged", עובד לסרט פעולה אמריקאי בשם "נקמה עיוורת", שיצא בשנת 1990 בכיכובם של רוטגר האוור וטרי אוקווין. בסרט זה גילם האוור ותיק מלחמת וייטנאם שנותר עיוור בעקבות המלחמה ואומן בשימוש בחרב החבויה במקל עיוורים.

* סרט האנימה "ג'וביי - סיפורי נינג'ת הרוח" של יושיאקי קוואג'ירי מביא מחווה לדמותו של זטואיצ'י. אחת הדמויות בסרט, אוטסוטסו מוז'ורו, הוא סמוראי עיוור ואחד משמונה השדים של קימון, אשר היה היחיד מביניהם שרחש כבוד בעת קרב.

* בסרט "חסין מוות" של קוונטין טרנטינו משנת 2007, שדרנית הרדיו לוסי קוראת לפעלולן מייק בשם "זטואיצ'י" משום שפספס שלט חוצות בזמן נהיגתו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קולנוע ביפן
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:סרטים על עיוורים
קטגוריה:סרטי פולחן
מאה (תקופה)

מאה היא מושג המציין 100 שנים עוקבות. 

ברוב מערכות התאריכים, מאות ממוספרות באופן עוקב. אולם, המאה הראשונה של מסגרת זמן היא "המאה הראשונה" ולא "מאה 0".

מערכות התאריך העתיקות ביותר עשו שימוש בתאריך סידורי ולא יסודי. במערכות כאלו, ניתן לדבר על השנה הראשונה למלכותו של המלך ג'ון למשל. מאוחר יותר צצו מערכות תאריך שהחלו לתת תאריכים החל מיסודה של שושלת, עיר, או דת. מערכות אלה המשיכו להיות סידוריות. אב אורבה קונדיטה סופרת את השנה 1 כשנת היווסדה של רומא. ספירת הנוצרים רואה בשנת אחד כשנת חייו הראשונה של ישו, אם כי מבחינה היסטורית נראה שישו נולד לפחות ארבע שנים קודם לכן. הלוח המוסלמי רואה בשנת אחד כשנת ההג'רה. הלוח העברי רואה בשנה 1 את בריאת העולם.

בלוח השנה הגרגוריאני, לוח השנה הנפוץ ביותר בעולם, השנה הראשונה היא שנת הולדתו של ישו על פי האמונה הנוצרית. לפי הלוח לא קיימת "שנת אפס". לפיכך, המאה הראשונה מכילה את השנים 1–100 לספירת הנוצרים, האלף הראשון את השנים 1–1000 לספירת הנוצרים וכך הלאה.

מערכות תארוך מודרניות יותר כמו מספור שנים אסטרונומי המשמשת אסטרונומים, מתחילות את הספירה מהשנה אפס. במערכות כאלה נעשה שימוש ב-0 עד 99 לציון המאה הראשונה.

השימוש בקו זמן כרונולוגי המבוסס על ספירת הנוצרים הצליח ליצור אחידות בדיווח על האירועים שונים מההיסטוריה האנושית. שימוש בשנים, עשורים, מאות ואף אלפים להגדרת תקופות היסטוריות מהווה קנה מידה למיקום האירועים מסוימים על ציר הזמן.

השימוש בשנים ובעשורים מתאר אירועים נקודתיים ומגמות לאורך מספר שנים. תקופות היסטוריה ארוכות יותר דוגמת מאות, נפוצו בתקופה המודרנית, תרומת בכך שהשימוש במאות מאפשר לתאר מהלכים היסטוריים ארוכי טווח דוגמת שלטונן של אימפריות שונות לאורך ההיסטוריה האנושית, מי שלט באילו שטחים לאורך ההיסטוריה האנושית ולאורך אילו תקופות היסטוריות ועוד. שימוש ביחידות זמן של אלפים שנים אינו נפוץ בקרב הקהל הרחב, אלא בעיקר בקרב היסטוריונים החוקרים בין השאר תנועת אוכלוסיות, שינויי אקלים, התפתחות והכחדת מינים וכדומה.

== רשימת מאות לפני הספירה ==
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; margin:auto;"
! אלפים
!colspan="10"| מאות
|-
! האלף ה-3 לפנה"ס
| המאה ה-30
| המאה ה-29
| המאה ה-28
| המאה ה-27
| המאה ה-26
| המאה ה-25
| המאה ה-24
| המאה ה-23
| המאה ה-22
| המאה ה-21
|-
! האלף ה-2 לפנה"ס
| המאה ה-20
| המאה ה-19
| המאה ה-18
| המאה ה-17
| המאה ה-16
| המאה ה-15
| המאה ה-14
| המאה ה-13
| המאה ה-12
| המאה ה-11
|-
! האלף ה-1 לפנה"ס
| המאה ה-10
| המאה ה-9
| המאה ה-8
| המאה ה-7
| המאה ה-6
| המאה ה-5
| המאה ה-4
| המאה ה-3
| המאה ה-2
| המאה ה-1
|}

== רשימת מאות לספירה ==

{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; margin:auto;"
! אלפים
!colspan="10"| מאות
|-
! האלף ה-1
| המאה ה-1
| המאה ה-2
| המאה ה-3
| המאה ה-4
| המאה ה-5
| המאה ה-6
| המאה ה-7
| המאה ה-8
| המאה ה-9
| המאה ה-10
|-
! האלף ה-2
| המאה ה-11
| המאה ה-12
| המאה ה-13
| המאה ה-14
| המאה ה-15
| המאה ה-16
| המאה ה-17
| המאה ה-18
| המאה ה-19
| המאה ה-20
|-
! האלף ה-3
| המאה ה-21
| המאה ה-22
| המאה ה-23
| המאה ה-24
| המאה ה-25
| המאה ה-26
| המאה ה-27
| המאה ה-28
| המאה ה-29
| המאה ה-30
|}

==מקורות==
<div dir=ltr align=left>
* "The Battle of the Centuries", Ruth Freitag, U.S. Government Printing Office. Available from the Superintendent of Documents, PO Box 371954, Pittsburgh, PA 15250- 7954. Cite stock no. 030-001-00153-9.
</div>

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:יחידות זמן
תיכון הימלפרב

בית-הספר התיכון התורני על-שם פ' הימלפרב הוא תיכון ציוני-דתי לבנים בירושלים.
בית-הספר נוסד בשנת 1920 בתור "תיכון מזרחי", ופעל ברחוב הלל שבמרכז העיר ירושלים. בשנת 1968 עבר בית-הספר למשכנו הנוכחי בשכונת בית וגן.

בית הספר מוגדר תיכון תורני ולא ישיבה תיכונית, הבדל שמתבטא בגישתו הפתוחה. בית הספר נוהג לקיים את הטקס השנתי לציון יום הזיכרון לרצח יצחק רבין במשותף עם בית הספר הכללי השכן, תיכון בויאר.<ref></ref>

בית-הספר בולט באחוז זכאות לתעודת בגרות מהגבוהים בארץ, ובאחוז גבוה של תלמידים המתגייסים לשירות קרבי ולתפקידי קצונה בצה"ל.

כיום מנהל את בית הספר הרב שלומי דנינו.

==מבנה בית הספר==
אבן הפינה לבית הספר הונחה בנובמבר 1963, במעמד שר החינוך אבא אבן.

את מבנה בית הספר תכננו האדריכלים שולמית נדלר, מיכאל נדלר ושמואל ביקסון. עם המעבר למבנה החדש בשנת 1968, הוסב שמו של המוסד על-שם פאול הימלפרב, נדבן אמריקני שתרם להקמת המבנה החדש. בשנת הלימודים תשע"ח נחנך מבנה נוסף לבית הספר עקב הגידול במספר התלמידים. ביוני 2023 הוכר מבנה בית הספר כמבנה לשימור על ידי עיריית ירושלים.

===ספרייה===
'קיר יהדות': ספרי הקודש בספריית בית הספר
ספריית בית הספר נחנכה באמצע שנות התשעים במעמד ראש העירייה, אהוד אולמרט. בשנת תשע"ז עברה ספריית בית הספר שיפוץ, וכן הוחל בפרויקט קטלוג דיגיטלי של כל ספרי הספרייה (באמצעות חברת אגרון).
בצמוד לספרייה נמצא "חדר נועם" לזכרו של בוגר בית הספר, סרן , והוא משמש כחדר מחשבים בנוסף לחדר המחשבים הראשי של בית הספר.

=== קפיטריה ===
בתיכון פועלת קפיטריה שמנוהלת על ידי שרון אהרון ומוכרת לתלמידים מאכלים חלביים ובשריים, חטיפים ושתייה.

== החינוך הגופני בבית הספר ==
בית הספר זכה להישגים רבים בענפי ספורט רבים. נבחרת הכדורסל העפילה ארבע שנים ברציפות לגמר המחוזי (2013–2016) וזכתה פעם אחת בגמר המחוז. בשנת 2018 הנבחרת העפילה שוב לגמר המחוז. פעמיים נבחרת הכדורסל הצליחה להגיע לרבע גמר באליפות הארצית. בשנת 2018 התשע"ח זכה בית הספר באליפות חמ"ד של הישיבות והתיכונים הדתיים כשגברו על ישיבת שדה יעקב. בשנת 2019 זכתה הנבחרת בתואר שנה שנייה ברציפות, לאחר ניצחון 55:60 על קבוצת ישיבת בני עקיבא גבעת שמואל.

נבחרות מרוצי שדה של בית הספר זכו מספר פעמים במקומות ראשונים באליפות הארצית.

בית הספר משתתף באופן קבוע מדי שנה במרתון ירושלים לזכר בוגר בית הספר מתן שביט.

==הימלפרב וצה"ל==
תיכון הימלפרב מאופיין באחוז גבוה יחסית של בוגרי בית הספר שמתגייסים לתפקידי לחימה ומגיעים לקצונה בשירות החובה שלהם בצה"ל. במלחמת חרבות ברזל נפלו שישה לוחמים בוגרי התיכון. רס"ל במיל' בן זוסמן בוגר בית הספר, שנפל במלחמת חרבות ברזל, כתב צוואה ברוח דבריו של טרומפלדור: "אני כותב לכם את ההודעה הזו בדרך לבסיס. אם אתם קוראים את זה כנראה שקרה לי משהו. כמו שאתם מכירים אותי, כנראה אין מאושר ממני כרגע... אני שמח ומודה על הזכות שתהיה לי להגן על הארץ היפה שלנו ועל עם ישראל".

==פרסים ואותות==
*פרס החינוך הדתי לשנת תשס"ז
*אות הנשיא לחינוך לשותפות תשע"ז

==סגל==
===מנהלי בית-הספר===
* 1968-1953: ד"ר אליעזר פינצ'ובר
* 1992-1968: אברהם גולדברג
* 1997-1992: הרב ד"ר יהודה ברנדס
* 1997- 2020: הרב ירמיהו (ירמי) סטביסקי
* 2020- : הרב שלומי דנינו

== ראו גם ==
* רשימת בוגרי התיכון

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.instagram.com/himmelfarb.high?igsh=MThxeGFzejlqZmMzcQ== תיכון הימלפרב ברשת החברתית אינסטגרם]

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
קטגוריה:בית וגן: מוסדות חינוך
הימלפרב
קטגוריה:ירושלים: מבנים לשימור
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכננו שולמית ומיכאל נדלר ושמואל ביקסון
*
אמה איימס

אמה איימס (אנגלית: Emma Eames; 13 באוגוסט 1865 - 13 ביוני 1952) הייתה זמרת סופרן אופראית.

== חייה ==
איימס, בתו של פרקליט טוען בבתי משפט בינלאומיים, נולדה בשאנגחאי שבסין. את הכשרתה בשירה קיבלה בבוסטון, אצל המורה המפורסמת מתילדה מרקזי, אם כי בהמשך ניסתה להמעיט בערך השפעתה של מרקזי על קולה. לאחר זמן הוזמנה לשיר בתפקיד הראשי ב"רומיאו ויוליה" של שארל גונו באופרה של פריז. לאחר הופעת הבכורה שלה בשנת 1889, המשיכה להופיע בתפקיד זה עוד פעמים רבות בשנתיים הבאות, עד שחדלה ממנו לבסוף ב-1891 מסיבות אישיות.

באותה שנה הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שוב בתפקיד יוליה. בניו יורק זכתה לתהילה הרבה ביותר, ושם המשיכה להופיע באופרות עד לפרישתה בשנת 1909. כמו כן, הופיעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. כשהתפנתה אחרי שפרשה מן המטרופוליטן אופרה, יצאה למסעות קונצרטים ברחבי ארצות הברית, עד שלבסוף הסתלקה מעסקי השירה מכול וכול בשנת 1916.

בשנת 1929 כתבה איימס אוטוביוגרפיה, "זכרונות והרהורים".

אומרים שאיימס לא הייתה מרוצה מקולה כפי שנשמע בהקלטות, אם כי ב-1939 הופיעה בתוכנית רדיו, השמיעה כמה מתקליטיה המפורסמים ביותר ודיברה עליהם שלא בצניעות יתירה. אפשר לשמוע את איימס גם ב"גלילי מייפלסון".

הרפרטואר של איימס היה רחב יריעה וכלל את אאידה של ורדי, לוהנגרין של וגנר, טוסקה של פוצ'יני, אבירות כפרית של מסקאני, נישואי פיגארו ודון ג'ובאני של מוצרט ופאוסט של גונו.

==חייה האישיים==
איימס נישאה פעמיים, תחילה לצייר ג'וליאן סטורי ואחר לבריטון המפורסם אמיליו די ג'יגורזה, שעמו הקליטה כמה תקליטים. בשני המקרים הסתיימו הנישואין בגירושין ובמרירות רבה. לא נולדו לה ילדים, אבל באוטוביוגרפיה שלה הודתה כי נכפה עליה "הליך רפואי". 

איימס עקרה את מושבה לניו יורק בשנת 1936, שם עשתה לה שֵם כמורה לפיתוח קול. בניו יורק נהנתה ללכת להצגות בתיאטראות ברודוויי. אמה איימס מתה בשנת 1952, בגיל 86.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זמרות סופרן אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרות אופרה אמריקאיות
קטגוריה:מורים למוזיקה באמריקה
קטגוריה:מורות למוזיקה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1865
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1865
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1952
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1952
קטגוריה:זמרות סופרן
אסון נאות הכיכר

שמות הנספים מופיעים על האנדרטה לזכר אסון נאות הכיכר
תמונת הצריף באנדרטת נאות הכיכר
אסון נאות הכיכר, שהתרחש ב-30 בדצמבר 1970, הוא אסון הטבע החמור ביותר שהתרחש במדינת ישראל עד השרפה בכרמל ב-2010. גושי סלע שניתקו מצוק מחצו מבנה ששימש כחדר אוכל בבסיס צבאי. 

באסון נספו 20 ישראלים (19 חיילים ואזרח אחד), ועשרה חיילים נפצעו (שלושה מהם קשה).

==רקע== 
בשנת 1968 התפרקה קבוצת נאות הכיכר, שהוקמה בסוף שנות החמישים, ונטשה תמורת פיצויים את הצריפים ששימשו אותה באזור המוצא של נחל אמציה למלחת סדום. מחנה הצריפים עבר לידי צה"ל, שהקים במקום, הסמוך לגבול עם ירדן, נקודת משמר.

==האירוע ופעולות ההצלה==
ביום רביעי, 30 בדצמבר 1970, בשעה 12:15 בצהריים, התמוטט לפתע חלק מצוק בגובה 12 מטר ופגע בצריף ששימש מטבח ושק"ם של היחידה. מיד לאחר מכן התמוטט כל הצוק, שהיה מורכב מסלעי חוואר הלשון, ונפל על חדר האוכל בשעה שחיילי הבסיס אכלו ארוחת צהריים. 

חיילים ששהו מחוץ לחדר האוכל הזעיקו עזרה, וכעבור פחות משעה כבר נחת במקום מסוק ראשון של חיל האוויר עם צוות רפואי. 

פינוי הסלעים שמחצו את הצריף (בגובה של כשלושה מטרים ורוחב של ארבעה עד חמישה מטרים) חייב שימוש בציוד מכני כבד. תחילה הגיע למקום ציוד מכני ממפעלי ים המלח הנמצאים בסמוך, ובהמשך הגיעו גם כלים של חיל ההנדסה.

העבודות נמשכו ברציפות והתנהלו בלילה לאור זרקורים ולפידים. עד חצות הוצאו כל הפצועים וההרוגים שהיו קבורים מתחת ל-1,500 טונות של סלעים ועפר.

במהלך פעולות ההצלה ביקרו במקום שר הביטחון משה דיין, הרמטכ"ל חיים בר-לב, אלוף פיקוד הדרום אריאל שרון והרב הצבאי הראשי שלמה גורן. 

אלוף פיקוד הדרום מינה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות האירוע.

==מסקנות החקירה==
ועדת החקירה, שכללה גם גאולוגים ומהנדסים, הגיעה למסקנה כי האסון נבע מתופעה מוכרת באזור: גשמים שירדו באזור בימים שלפני ההתמוטטות, ערערו את יציבות המצוק.
בדיווחים עיתונאיים צוין כי עשר שנים לפני כן התמוטט סלע והרס צריף באכסניית הנוער בסדום (באירוע זה נפצעה אישה אחת). בעקבות זאת נאבק הממונה על מחוז הדרום במשרד הפנים כדי לפנות את כל המבנים שנמצאו בסמוך למצוקים שבאזור. ואכן, בסופו של דבר פונו כל המבנים האזרחיים מאזורי הסכנה.

אמצעי התקשורת טענו שצה"ל היה חייב להיות מודע לסכנה ולפנות את המבנים מבעוד מועד, פעולה שהייתה מונעת את האסון.

הבסיס הצבאי עמד במקומו עד 1997. במקום האסון תחת הסלעים שהתמוטטו הוקמה אנדרטה לזכר הנופלים. תושבי היישובים נאות הכיכר ועין תמר עורכים מדי שנה את טקס יום הזיכרון לחללי צה"ל במקום.

בראשית שנות ה-70 הוקם מושב נאות הכיכר במקומו הנוכחי, ליד מוצא נחל הערבה. 

האסון בנאות הכיכר היה אסון רב-נפגעים שני שהתרחש באותה שנה בפיקוד הדרום. קדם לו אסון משאית התחמושת באילת (24 בינואר 1970).

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.izkor.gov.il/en_5f5940de4a448c4f52173c425098b057 אנדרטה לניספים בהתמוטטות הסלע] באתר יזכור
*
* 
* 
* 

קטגוריה:צה"ל: היסטוריה
נאות הכיכר
קטגוריה:1970 בישראל
קטגוריה:אסונות ב-1970
המנון זימבבואה

ברוכה תהיה אדמת זימבבואה (באנגלית: Blessed be the Land of Zimbabwe, בשונה: Simudzai Mureza wedu WeZimbabwe) הוא ההמנון הלאומי של זימבבואה. ההמנון נכתב בשנת 1994 על ידי סולומון מוצוואיירו והולחן על ידי פרד צ'נגונדגה במסגרת תחרות שמטרתה הייתה לכתוב המנון, שיחליף את ההמנון הקודם הכלל־אפריקאי בהמנון לאומי. ההמנון אומץ רשמית באותה שנה.

ההמנון מושר בשתי שפות הרשמיות בזימבבואה, אנגלית ושונה, וכמו כן הוא תורגם גם לשפת הנדבלה, שמעמדה הוא שפה אזורית מוכרת.

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! שונה !! אנגלית
|-
| <poem>הו, הרימו את הנס, דגלה של זימבבואה, 
סמל החופש המכריז ניצחון.
אנו מהללים את קורבן גיבורינו,
ונודרים לשמור את מולדתינו מאויביה;
ומי ייתן והאל ישמור ויברך את אדמתנו.

הו, זימבבואה הנהדרת, כה נערצת בפלא
עם הררייך ונהרותייך השוצפים.
מי ייתן והגשם ישפע ויפרה שדות
מי ייתן ונוזן, ועבודתנו תהא ברוכה;
ומי ייתן והאל ישמור ויברך את אדמתנו.

הו אלוהים, אנו מתחננים לפניך שתברך מולדתנו;
ארץ אבותינו שניתנה לכולנו;
מזמבזי ועד לימפופו
מי ייתן ומנהיגים יהיו מופתיים
ומי ייתן והאל ישמור ויברך את אדמתנו.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Simudzai mureza wedu weZimbabwe
Yakazvarwa nomoto wechimurenga;
Neropa zhinji ramagamba
Tiidzivirire kumhandu dzose;
Ngaikomborerwe nyika yeZimbabwe.

Tarisai Zimbabwe nyika yakashongedzwa
Namakomo, nehova, zvinoyevedza
Mvura ngainaye, minda ipe mbesa
Vashandi vatuswe, ruzhinji rugutswe;
Ngaikomborerwe nyika yeZimbabwe.

Mwari ropafadzai nyika yeZimbabwe
Nyika yamadzitateguru edu tose;
Kubva Zambezi kusvika Limpopo,
Navatungamiri vave nenduramo;
Ngaikomborerwe nyika yeZimbabwe.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Oh lift high the banner, the flag of Zimbabwe
The symbol of freedom proclaiming victory;
We praise our heroes' sacrifice,
And vow to keep our land from foes;
And may the Almighty protect and bless our land.

Oh lovely Zimbabwe, so wondrously adorned
With mountains, and rivers cascading, flowing free;
May rain abound, and fertile fields;
May we be fed, our labour blessed;
And may the Almighty protect and bless our land.

Oh God, we beseech Thee to bless our native land;
The land of our fathers bestowed upon us all;
From Zambezi to Limpopo
May leaders be exemplary;
And may the Almighty protect and bless our land.</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זימבבואה: סמלים לאומיים
זימבבואה
זלאגרסגי ט.א.

זלאגרסגי ט.א. (בהונגרית: Zalaegerszegi TE) הוא מועדון כדורגל מהוותיקים ביותר בהונגריה מהעיר זאלאגרסג, בירת מחוז זאלה שבמערב הונגריה. המועדון הוקם בשנת 1912 וזכה בשני תארים מקומיים בתולדותיו – האליפות ההונגרית בעונת 2001/02, וכן בגביע ההונגרי בעונת 2022/2023. כמו כן המועדון הגיע לגמר הגביע ההונגרי בשנת 2010 והפסיד. המועדון ירד מליגת העל ההונגרית לליגה השנייה בסוף עונת 2011/2012 לאחר 18 שנה בליגת העל ההונגרית. בסיום עונת 2018/2019 חזרה לליגת העל ההונגרית.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה כבר בשנת 1912, עוד בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית. תחילה הקבוצה לא כללה כדורגלנים מקצוענים אלא שימשה כקבוצה של סופרים ואנשי רוח. הקבוצה הייתה מצויה בפריחה מתמדת בתחילת המאה ה-20 אך הפריחה נקטעה על ידי מלחמת העולם הראשונה בה הייתה מעורבת האימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1920 זלאגרסגי TE, או "מועדון האתלטיקה של זלאגרסג", הוקם באופן רשמי.

ההיסטוריה של הקבוצה בסבב הליגות של הונגריה, החלה בשנת 1924, אז נרשמה הקבוצה לליגה השנייה בהונגריה. המועדון זכה עשר שנים לאחר מכן, בשנת 1934 בתואר "אלופת ליגת המשנה" והקבוצה עלתה לראשונה בתולדותיה לליגה הבחירה בהונגריה. במהלך מלחמת העולם השנייה, וההרס הרב שהיא גרמה בהונגריה, הקבוצה נפגעה קשות, מבחינת ציוד ומתקנים בעיקר, ולכן השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה היו עונות שפל יחסית בשביל הקבוצה. בשנת 1957 התאחדה הקבוצה עם עוד שני מועדונים מקומיים ובכך בעצם סימלה את נקודת המפנה בהתנהלותה מקבוצה קטנה וחלשה לקבוצה משמעותית יותר בהונגריה.

למרות ההתחזקות הקבוצה עדיין לא התרוממה מבחינת הישגים ממשיים שכן הליגה נשלטה בעיקר על ידי קבוצות פרנצווארוש, MTK הונגריה, אויפשט ובודפשט הונבד ולכן עד שנת 1994 לערך לא נחשבה זלאגרסג לקבוצה צמרת משמעותית בליגה ההונגרית. הקבוצה זכתה באליפות היסטורית בעונת 2001/02 כאשר הקבוצה עוקפת לקראת סיום הליגה את פרנצווארוש הגדולה בדרך לתואר הראשון הממשי שלה בהונגריה. מאז הקבוצה התאזנה מעט והפכה לקבוצת מרכז טבלה רגילה בהונגריה עם נטייה למעלה הטבלה.

==הופעות באירופה==
הקבוצה החלה את הופעותיה באירופה בעונת 2002/03 במוקדמות ליגת האלופות, אז הוגרלה בסיבוב השני המוקדם מול קבוצת NK זאגרב מקרואטיה ועברה אותה אך בסיבוב השלישי המוקדם הוגרלה מול קבוצת מנצ'סטר יונייטד מאנגליה ולמרות ניצחון ביתי 0–1 הקבוצה הפסידה באנגליה 5-0 ועברה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א במקום. בסיבוב הראשון של גביע אופ"א הוגרלה הקבוצה מול קבוצת דינמו זאגרב מקרואטיה והפסידה לה הפסד ביתי 1–3 והפסד חוץ 0–6 והודחה מהמפעל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל הונגריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1912
סמדר קילצ'ינסקי

סמדר קילצ'ינסקי (נולדה ב-8 ביוני 1963) היא שחקנית, דוגמנית, ציירת ומרצה ישראלית.

==שנותיה הראשונות==
קילצ'ינסקי נולדה בשכונת שייח' מוניס שבתל אביב-יפו. היא בתם של הצייר יליד-פולין אנדריי קילצ'ינסקי, שנודע בדעותיו הלאומיות על אף שאביו (סבה של סמדר) היה קתולי שלימים הוכר כחסיד אומות העולם, ופנינה עדן (אחותה של הזמרת נתנאלה). בגיל שלוש נפרדו הוריה, ואביה קיבל עליה את האפוטרופסות. ב-1976 בגיל 13 בלבד פתחה ברומן עם יעקב אלפרון (ראש משפחת אלפרון), ובגיל 15 עברה לגור איתו למשך שנתיים. באותה עת אלפרון היה אסיר משוחרר בן 24.

== משחק ==
בשנות השמונים והתשעים כיכבה בסרטי קולנוע המובילים של אותה תקופה - "הפנימייה" (1983) לצד אלון אבוטבול, "בר 51" (1985) של עמוס גוטמן, סרטיו של אסי דיין - "פוטו רומן" (1987) ו"החיים על פי אגפא" (1992) לצד שמיל בן-ארי וגילה אלמגור, "דשאים סגולים" (1998) של דינה צבי-ריקליס ו"כרוניקה של אהבה" ו"שקרים לבנים" (1999).

בשנות ה-2000 השתתפה בסרטיו של חיים בוזגלו – "פגישה עיוורת" (2003) ו"דיסטורשן" (2005), לצד עמוס לביא. במקביל, ביססה קריירה טלוויזיונית בדרמות הטלוויזיוניות "בן-גוריון" לצד רונית אלקבץ, "לילה ללא לולה" (2001) של שי כנות, לצד איילת זורר, "1000 קלוריות" (2001) ו"ביי ביי לאהבה" (2006), לצד אביטל דיקר, ובסדרות הטלוויזיה "האישה האחרת" (2000) של שמי זרחין, לצד יונה אליאן, "צימרים" (2003), לצד גלית גוטמן, "אהבה מעבר לפינה" (2004), לצד יהודה לוי ו"כתב פלילי" (2005) של חיים בוזגלו, לצד אורי גבריאל. ב-2007 כיכבה ב"כבוד" של חיים בוזגלו.

בשנת 2016 שיחקה בסרטו של דורון ערן "סנאפשוט", והשתתפה בסדרה "עקרון ההחלפה", דרמת מתח של ערוץ HOT3.

ב-2018 כיכבה בסרט הקצר "מז'ינקע", בבימויה של רחל אליצור, בתפקיד האם יחד עם דניאל גל ומלך זילברשלג.

בקולנוע החרדי השתתפה בסרט "על קרח דק" לצד עדי הימלבלוי ומרים זוהר. בנוסף, שיחקה בסרטו של אריאל כהן "מי את", לצידה של נטשה מנור.

== דוגמנות ==
קילצ'ינסקי התפרסמה לראשונה בגיל 14 כשהופיעה כנערת שער בשבועון "העולם הזה".

לאורך השנים פיתחה קריירת דוגמנות מצליחה, הובילה את מסעות הפרסום של "סופט טאץ'" ו"דופלו", כיכבה על שערי מגזינים בארץ ובעולם ובשנים האחרונות הרצתה בנושאי קוסמטיקה, ניתוחים אסתטיים, מכשירי חיטוב וכושר ואופנה.

==חיים אישיים==
היא נישאה לאסי דיין, והתגרשה ממנו לאחר כשנה. כמו כן הייתה נשואה לשחקן שרון אלכסנדר, עמו הביאה לעולם בת וזוג תאומים. בתקופת נישואיהם ניהלו השניים בית ספר למשחק. לאחר גירושיה מאלכסנדר ניהלה מערכת יחסים עם הסופר גדי טאוב.

בסוף 2012 הגישה בקשה לבית המשפט להכריז עליה כפושטת רגל, לאחר ששקעה בחובות.

היא עוסקת גם בציור, ובשנת 2005 ערכה תערוכה מציוריה. ב-2008 הופיעה בתוכנית הדוקו של קשת "למה כולם מתגרשים", העוסקת בתופעת הגירושים.

מ-2022 החלה לתת ב"מרכז המרצים לישראל" - הרצאה בשם - "אני כאן, למרות הכל".

==קישורים חיצוניים==

* [https://yofi.info/סמדר-קילצינסקי/ סמדר קילצ'ינסקי] באתר [http://www.yofi.info מגזין יופי]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:משפחת דיין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
קטגוריה:שחקניות קולנוע חרדי
אורי כהן-מינץ

אוּרי יוסף כהן-מינץ (נולד ב-1 באוגוסט 1973) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד. בנו של הכדורסלן תנחום כהן-מינץ.

==קריירה==
כהן-מינץ גדל בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. הוא שיחק עונה אחת בקבוצה הבוגרת, בעונת , העונה בה הפסידה את אליפות המדינה, ועזב בסיום העונה.

אחרי עונה אחת בהפועל גבת, עבר לליגת המכללות האמריקאית ושיחק עונה אחת (1995) במדי נבחרת הכדורסל של אוניברסיטת קונטיקט, לצדם של דורון שפר וריי אלן. הקבוצה זכתה באותה עונה באליפות ליגת הביג איסט. לאחר מכן חזר לישראל, והחליף קבוצה מדי עונה. בין השנים 2003–1996 שיחק במכבי ירושלים, בעירוני רמת גן, בבני הרצליה, שוב בעירוני רמת גן, בהפועל ירושלים, ובאליצור אשקלון. בעונת הגיע להפועל תל אביב, ששיחקה בליגה הלאומית. כהן-מינץ מונה לקפטן הקבוצה, שעלתה לליגת העל בסיום העונה. בשנת 2003 עבר לצרפת, בה שיחק בקבוצת אלאן שאלון במשך שלוש עונות. ב-2006 חזר לישראל והצטרף לקבוצת הפועל עפולה, ובעונת שיחק בשורותיה של עירוני קריית אתא מהליגה הלאומית איתה העפיל לליגת העל.

בעונת החל לשחק בקבוצת הפועל עפולה מהליגה הלאומית, עימה העפיל לליגת העל והמשיך עונה נוספת.

כהן-מינץ שיחק בנבחרות הנוער והעתודה של ישראל. הוא גם שותף ב-67 משחקים של הנבחרת הבוגרת בין השנים 1997–2005, וקלע במדיה 192 נקודות.

במקביל להיותו שחקן כדורסל, סיים בשנת 2000 לימודי צילום בקמרה אובסקורה ואף זכה בפרס ע"ש שרת מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.basket.co.il/player.asp?PlayerId=8937 פרופיל שחקן], אתר המנהלת

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קונטיקט
קטגוריה:כדורסלני עירוני קריית אתא
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני הפועל גבת
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורסלני אליצור יבנה
קטגוריה:כדורסלני אלאן שאלון
קטגוריה:כדורסלני מכבי ירושלים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בצרפת
קטגוריה:בוגרי תיכון ליידי דייוויס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-לטבי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
ששת

"ששת" היה הרכב רוק מתקדם ישראלי, אשר פעל במשך תקופה קצרה ב-1977. עם חבריו נמנו, בין השאר, שם-טוב לוי ויהודית רביץ, אז בתחילת דרכה.

"ששת" היה גם שם אלבומו היחיד של ההרכב, אשר למרות כישלונו המסחרי עם צאתו, זכה עם השנים להכרה ולהערכה על איכותו ומקוריותו. משירי האלבום היותר ידועים, נמנים: "ענבלים" ו"בלילות הסתיו".

== ההרכב ==
הרכב "ששת" הוקם בתל אביב, בסוף 1976, על ידי שם-טוב לוי. לוי כבר היה אז מוזיקאי בעל שם, אך פרט לשמוליק ארוך, נגן בס מנוסה אף הוא, היו שאר חברי ההרכב צעירים בני 20–21, משוחררים טריים מלהקות צבאיות. ההרכב במלואו כלל את יהודית רביץ (שירה וגיטרות), שם-טוב לוי (שירה, חליל צד וחליליות), עדי רנרט (קלידים), שמוליק בודגוב (גיטרה), שמוליק ארוך (בס), ואיקי לוי (תופים).

מיד עם הקמתו השתתף ההרכב בהקלטת הפסקול לסרטו של ג'אד נאמן, "מסע אלונקות" (באותו שם: מסע אלונקות), אשר הולחן ועובד כולו על ידי שם-טוב לוי והיווה למעשה את הקלטת הבכורה שלהם. באלבום הפסקול שולבו גם קטעים בעיבוד יתר חברי ההרכב, אליהם הצטרפו בין השאר מתי כספי בכלי הקשה וגידי גוב כסולן שיר הנושא.

לאחר שישה חודשי עבודה גיבשו חברי "ששת" תוכנית מופע, אך נתקלו בקושי שיווקי עקב טענת האמרגנים כי החומר המוזיקלי אינו מסחרי, בהכירם את קהל המאזינים באותה תקופה אשר לא היה פתוח לחידושים. היחיד שעמד לרשותם ונתן בהם אמון היה שאול גרוסברג, מפיק ההופעות במועדון הרוק האלטרנטיבי בבית ליסין, אשר איפשר להם להופיע במקום. 

הרכב "ששת" הופיע פעמים ספורות בלבד לפני שהתפרק עוד באותה שנה וחבריו פנו איש לדרכו המוזיקלית העצמאית.

ב-2007 אלבום ההרכב יצא בהוצאה מחודשת, בסדרת "סימני דרך", של חברת NMC.
== דיסקוגרפיה ==

* ששת (1977)

== חברי ההרכב ==
*יהודית רביץ (גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, קולות ושירה)
*שם טוב לוי (חליל, חליליות, קולות ושירה)
*שמוליק בודגוב (גיטרה חשמלית ואקוסטית, קולות)
*עדי רנרט (פסנתר, פנדר רודס, האמונד, סינתיסייזר, קולות)
*שמוליק ארוך (בס, כלי הקשה, קולות)
*איקי לוי (תופים וכלי הקשה)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mitkadem.co.il/files/sheshet/sheshet.html "ששת" באתר הרוק המתקדם העברי]
* [http://www.nrg.co.il/online/47/ART/981/483.html "ששת" במדור התרבות של אתר מעריב]
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:להקות רוק מתקדם ישראליות
ים הרוגע

מפה של ים הרוגע. החצים הצבעוניים מסמנים את מקום הנחיתה של [[לונה 21, אפולו 15 ואפולו 17.]]
ים הרוגע (בלטינית: Mare Serenitatis; באנגלית: Sea of Serenity) הוא ים ירחי הנמצא מזרחית לים הגשמים, המכתש השני בגודלו בירח. הקואורדינטות הסֶלֶנוֹגרפיות של ים הרוגע הן &lrm;28° 00'&lrm; צפון, &lrm;17° 30'&lrm; מזרח, וקוטרו 707 קילומטרים.

ים הרוגע הוא חלק מאגן הרוגע שהתהווה בעידן הנקטריאני. חומר המכתש הוא בן עידן האמבריאני העליון, והחומר המקיף אותו הוא בן עידן האמבריאני התחתון. הבזלת המכסה את רובו של ים הרוגע גולשת אל אגם החלומות הנמצא מצפון-מזרח לו. התוואי הבולט ביותר בים הרוגע הוא מכתש פוסידון הנמצא בשוליו הצפון-מזרחיים. התצורה הטבעתית ממערב לים הרוגע אינה מצטיינת במאפיינים מיוחדים מלבד הרי הימוס. ים הרוגע מתחבר אל ים השלווה מדרום מזרח וגובל בים האדים מדרום מערב. ים הרוגע הוא דוגמה של ריכוז מסה , אזור בעל חריגוּת כבידתית על הירח.

החלליות לונה 21 ואפולו 17 נחתו שתיהן בקרבת הגבול המזרחי של ים הרוגע באזור הרכס הרי טאורוס.

ים הרוגע מוזכר בסיפור "הזקיף", מאת סופר המדע הבדיוני ארתור סי. קלארק.

הגשושית הישראלית בראשית של SpaceIL, תוכננה לנחות ב-11 באפריל 2019 בים הרוגע אך לבסוף, עקב תקלה, התרסקה.
תצלום של ים הרוגע

==ראו גם==
*הגאולוגיה של הירח
*סלנוגרפיה

==קישורים חיצוניים==

רוגע
וימייל

מעטפת וימייל אפריל 1945
מכתב וימייל שעליו חותמות הצנזורה
וימייל הייתה שיטה להעברת דואר מהחיילים האמריקנים בחזית אל העורף במהלך מלחמת העולם השנייה. שיטת ההתכתבות בווימייל כללה צילום כמויות גדולות של דואר מצונזר, הקטנת כל התמונות לגודל מזערי ואז הכנסתן לתוך סלילים של מיקרופילם, אשר משקלו היה זניח לעומת משקלו המקורי של הדואר. סלילי הפילם הועברו לארצות הברית שם הם נשלחו ליעדים מוגדרים מראש לצורך פיתוח והדפסה. הדפסת המכתבים בוצעה על גבי נייר צילום קל משקל. השחזור של המכתבים היה לגודל של בערך רבע מהגודל המקורי. הדואר המוקטן נשלח אל הנמען.

הווימייל היה מכתב שהתקפל לכדי מעטפה. כותב המכתב היה כותב את הודעתו באזור מוקצה מראש, לאחר מכן היה מקפל את המכתב וממען אותו.

לטענת מוזיאון הדואר הלאומי של ארצות הברית לא זו בלבד ששיטת הווימייל הפחיתה משקל וחסכה נפח מטען אלא שהשיטה גם הפחיתה את הסיכון שמרגלים ישלחו דוחות באמצעות מיקרו נקודות או דיו נעלם. אילו היה נעשה שימוש במיקרו נקודה הצילום לא היה מתעד אותה בשל מגבלות רזולוציה.

אף על פי ששיטת הווימייל הבטיחה העברת כמות גדולה יותר של דואר, חיילים רבים לא מצאו די מקום לכתוב את אשר על לבם באזור המצומצם שהוקצה.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Smithsonian Magazine, March, 1994, Around the Mall, vol 24:12 pg 16
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20110607191158/http://www.postalmuseum.si.edu/exhibits/2d2a_vmail.html וימייל]
* [https://web.archive.org/web/20110324133635/http://www.postalmuseum.si.edu/museum/1d_V-Mail.html וימייל במוזיאון הדואר]
*[https://web.archive.org/web/20090412055950/http://remuseum.org.uk/specialism/rem_spec_pcsww2.htm#airgraph מוזיאון המהנדסים המלכותיים] המקורות של האירגרף הבריטי

קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: לוגיסטיקה
קטגוריה:ארצות הברית: דואר
משה מרק

משה מרק 1996
משה מרק (1904, מוסקבה - 1998, קבוצת כנרת) עלה לארץ בשנת 1922 והיה מאז חבר קבוצת כנרת. היה מפקדה של ספינת המעפילים יגור. הוא התמנה לתפקיד על ידי שאול אביגור, ראש המוסד לעלייה ב'.

בחודש יולי 1946 יצאה הספינה ממרסיי שבצרפת לכיוון ארץ ישראל ועליה כ־750 מעפילים, רובם ככולם ניצולי מחנות ההשמדה. לא רחוק מחופי הארץ נעצרה הספינה על ידי הבריטים ואנשיה הוגלו לאחר מאבק לקפריסין.
משה מרק הוברח מהמחנה על ידי אנשי ההגנה והגיע עם עוד אחדים בסירה קטנה לחופי נהריה.

דגם של הספינה "יגור" הובא ב-2006 לארץ והוצב בעתלית.

בשנים 55–1954 היה נספח בשגרירות ישראל במוסקבה ועסק ביצירת ושמירת קשר עם היהודים שם. עקב פעילות זו, נדרש על ידי השלטונות הסובייטיים לעזוב את מוסקבה באיום שיוכרז "אישיות לא רצויה".

משה מרק היה ממייסדי ענף המדגה בארץ, הקים את חוות הניסיונות לגידול דגים על יד גנוסר והדריך דורות של מגדלי דגים.

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:קבוצת כנרת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
איוואן שישמן, קיסר בולגריה

איוואן שישמן (בבולגרית Иван Шишман; 1350 – 3 ביוני 1395) היה קיסר האימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1371 ל-1395, בן לאם יהודיה שהתנצרה.

== חייו ==
איוואן שישמן היה בנם הבכור של איוואן אלכסנדר קיסר בולגריה ואשתו השנייה שרה תאודורה, קיסרית בולגריה, אשר הייתה יהודייה שהתנצרה. אף שכבר היה לאביו בן קודם, מנישואיו הראשונים, איוואן סרצימיר, הוא מינה את איוואן שישמן כיורש רשמי והצהיר עליו כקיסר משותף בשנת 1355. המינוי הביא לפילוג המלכות הבולגרית בין בניו של איוואן אלכסנדר לאחר מותו.

איוואן שישמן ירש את האזורים המרכזיים של בולגריה, כולל עיר הבירה וליקו טרנובו ואילו אחיו למחצה קיבל את דוברוג'ה במזרח ווידין בצפון בולגריה. 

בשנת 1386 הביס איוואן שישמן והרג את דן הראשון מלך ולאכיה, שהייתה בעבר חלק מבולגריה, אך גם לאחר מלחמה זו הוא לא הצליח להחזיר את דוברוג'ה.

==מלחמתו בעות'מאנים==
בשנת 1371, שנת עלייתו של שישמן לשלטון, אצילי סרביה ובולגריה הובסו בקרב מריצה בידי העות'מאנים. איוואן שישמן נאלץ עם עלייתו להיות וסאל של האימפריה העות'מאנית, כאשר הסולטאנים מורט הראשון ובאיזיט הראשון ממשיכים לכבוש את ערי ממלכת בולגריה. 

ניצחון של הסרבים והבוסנים על העות'מאנים בקרב פלוצ'ניק ב-1387 גרם לו להחליט למרוד בהם. הסולטאן מורט הראשון הגיב מיד למרד ושלח צבא ענק כדי להכניע את הקיסר הבוגד. שישמן נאלץ להסכים לקבל שוב את תואר וסאל הסולטאן. זה מצדו החזיר לו את כל האזורים שאיבד, חוץ מהעיר סיליסטרה. שישמן ניסה למרוד שוב נגד הסולטאן, אך גם הפעם נכשל וכתוצאה מכך, חיל מצב עות'מאני הוצב דרך קבע, בכל הערים והמצודות בבולגריה.

לאחר הניצחון בקרב קוסובו הסולטאן באיזיט הראשון, החל להתכונן לכיבוש סופי של בולגריה. בשנת 1393 הוא פלש וצר במשך שלושה חודשים, על עיר הבירה וזו נפלה לאחר קרב קשה ועקוב מדם. שישמן ברח לניקופול (בולגריה) ושלט בעיר בתקווה שמסע הצלב נגד האימפריה העות'מאנית יחזיר לו את ממלכתו שאבדה לו, אבל אחרי ההפסד בוולאכיה, באיזיט הראשון ציווה לערוף את ראשו של שישמן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:ילידי 1350
קטגוריה:נפטרים ב-1395