OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מרחק לוינשטיין

מרחק לוינשטיין (ברוסית: Левенштейн; מכונה גם מרחק עריכה) הוא מונח במדעי המחשב ובתורת האינפורמציה שמתאר את מידת השונות בין שתי מחרוזות תווים. את המונח טבע ולדימיר לוינשטיין ב-1965.

מרחק לוינשטיין בין שתי מחרוזות מוגדר כמספר המינימלי של פעולות עריכה שיש לבצע על מחרוזת אחת כדי להגיע למחרוזת השנייה, כאשר פעולות העריכה המותרות הן: הוספת אות, מחיקת אות או שינוי אות לאות אחרת.

==דוגמה==
מרחק לוינשטיין בין "חיפנים" ל"חיפאיות" הוא 3. <br />
חיפנים -> חיפאים (החלפה של 'נ' ו'א')<br />
חיפאים -> חיפאית (החלפה של 'ם' ו'ת')<br />
חיפאית -> חיפאיות (הוספה של 'ו')<br />

==יישומים==
השוואה בין מחרוזות נדרשת, למשל, בחיפושים במילונים מתוך קלט שגוי "במקצת" לצורך בדיקת איות. לדוגמה אם מוגדר במילון המילה "חיפאיות", קלט המשתמש יהיה "חיפנים" והמרחק המרבי המוגדר הוא 3 אזי תוצאות החיפוש יראו גם את המילה "חיפאיות". יישומים נוספים שמשתמשים בווריאציות שונות של מרחק לוינשטיין הם זיהוי תווים אופטי, ועיבוד שפות טבעיות.

==מימוש==
מימוש יעיל של מציאת מרחק לוינשטיין דורש שימוש בטכניקת תכנות דינמי. סיבוכיות המקום וסיבוכיות הזמן במימוש הטרויאלי הוא (NM).

<div style="direction: ltr;">
 int LevenshteinDistance(char s[1..m], char t[1..n])
 {
 // d is a table with m+1 rows and n+1 columns
 declare int d[0..m, 0..n]
 
 for i from 0 to m
 d[i, 0] := i // deletion
 for j from 0 to n
 d[0, j] := j // insertion
 
 for j from 1 to n
 {
 for i from 1 to m
 {
 if s[i] = t[j] then 
 d[i, j] := d[i-1, j-1]
 else
 d[i, j] := minimum
 (
 d[i-1, j] + 1, // deletion
 d[i, j-1] + 1, // insertion
 d[i-1, j-1] + 1 // substitution
 )
 }
 }
 
 return d[m,n]
 }

</div>

==דוגמת הרצה==
<div style="text-align: center;">
<div style="direction: ltr;">
{|class="wikitable"
| 
| 
!ח 
!י
!פ
!א 
!י 
!ם
|-
| ||0 ||1 ||2 ||3 ||4 ||5 ||6
|-
!ח
|1 ||0 ||1 ||2 ||3 ||4 ||5
|-
!י
|2 ||1 ||0 ||1 ||2 ||3 ||4
|-
!פ
|3 ||2 ||1 ||0 ||1 ||2 ||3
|-
!נ
|4 ||3 ||2 ||1 ||1 ||2 ||3 
|-
!י
|5 ||4 ||3 ||2 ||2 ||1 ||2
|-
!ו
|6 ||5 ||4 ||3 ||3 ||2 ||2
|-
!ת
|7 ||6 ||5 ||4 ||4 ||3 ||3
|}

</div>
</div>

==ראו גם==
מרחק המינג

==קישורים חיצוניים==
* [http://planetcalc.com/1721/ מחשבון מרחק לוינשטיין]

קטגוריה:תורת האינפורמציה
משה בר-תקווה

משה בר-תקווה (מונדק פסטרנק; 1905 - דצמבר 1994) היה מבכירי ההגנה, מראשי פעיליה באירופה, ממקימי צה"ל וקצין שריון ראשי.

משה (מונדק) בר-תקווה נולד בגליציה בשנת 1905, בשם משה פסטרנק.
הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון דובר פולנית וגרמנית.

כחניך השומר הצעיר עלה בשנת 1923 לארץ ישראל.

לאחר מכן נסע לאיטליה לשם לימוד מסחר בינלאומי וב-1929, לאחר שגמר את לימודיו, חזר לפולין כדי ללמוד שם בבית הספר לקצינים, ואף שירת בצבא הפולני כקצין.

בראשית שנות השלושים של המאה העשרים חזר לארץ ישראל והחל לפעול במערכת ההדרכה של ארגון ההגנה כמדריך ראשי. בהגנה קיבל את הכינוי המחתרתי קונרד. בשנים 1935 עד 1936 היה מדריך שדאות וטקטיקה במחוז הדרום. בשנות המרד הערבי הגדול היה בר תקווה מראשוני הפו"ש ומונה למפקד אזור נס ציונה ובית חנן. 

בשנות הארבעים של המאה העשרים הוא התקדם במערך ההדרכה של ההגנה ושימש כמדריך ואחר כך כמפקד קורסי המ"מים של ההגנה שהתקיימו בג'וערה. במסגרת זו עיצב בר תקווה את סיכת המ"מ (חרב שזורה בענף זית) שהפכה לסמל ההגנה ושולבה לבסוף בסמל צבא הגנה לישראל. אחרי הקמת הפלמ"ח מונה למדריך ראשי של הפלמ"ח. ב-1941 היה אמור לעמוד בראש כ"ג יורדי הסירה, אך ברגע האחרון לא הסכים מהסיבה של היעדר מודיעין ובמקומו מונה צבי ספקטור.

בשנת 1943 התגייס בר תקווה, בניגוד לרצון מפקדת ההגנה, לצבא הבריטי ושירת בבריגדה היהודית כקורפורל.
עם תום המלחמה למד איטלקית והפך לאחד מן הפעילים הבולטים של עלייה ב' באיטליה. 
יהודה ארזי שריכז בידיו את ההכנות לארגון עלייה ב', נתקל בקשיים בפעולותיו ובר-תקווה, ששלט בשפה האיטלקית, מונה לעוזרו והשכיל לפתח קשרים עם גורמים שונים באיטליה ולסייע רבות ביישור ההדורים שנוצרו עקב הפעולה המחתרתית בתוך ארץ זו. מאוחר יותר עסק בארגון קבוצות פליטים יהודים והכנתם לקראת העלייה לארץ. בתחילת שנת 1947 הוא חזר לארץ ובמהלך אותה שנה שימש כראש לשכת ההדרכה של ההגנה ופיקד על קורס המ"מים האחרון של ארגון ההגנה.

במלחמת העצמאות שימש בר תקווה, לצד סגן-אלוף ישראל בר, כעוזרו של ראש אג"מ והרמטכ"ל בפועל, יגאל ידין והיה אחראי על חזיתות המרכז והדרום.

עם תום המלחמה, בשנת 1950, עבר בר תקווה קורס שריון בצרפת, ובשנת 1951 התמנה לקצין שריון ראשי בצה"ל, הוא הרחיב את החיל וביסס אותו.

בשנת 1955 סיים את בית הספר הצבאי "אקול סופריר דה גר" בצרפת והתמנה לראש מחלקת התכנון במטכ"ל ולאחר מכן לנספח צה"ל באיטליה. הוא פרש מצה"ל בשנת 1959 בדרגת אל"ם. בהמשך היה מראשי רפא"ל.

בר תקווה נפטר ב-1994.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303182432/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?itemId=68&levelId=63853&itemType=0 משה בר תקוה באתר חיל השריון]

קטגוריה:חברי קבוצות הנוקמים
קטגוריה:קציני שריון ראשיים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים באיטליה
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
אני קוואפיאן

אני קוואפיאן (באנגלית: Ani Kavafian 10 במאי 1948) היא כנרת אמריקאית ממוצא ארמני.

==ביוגרפיה==
קוואפיאן נולדה באיסטנבול, טורקיה להורים ממוצא ארמני. בשנת 1956 היגרה עם משפחתה לארצות הברית, שם השתקעו בדטרויט. היא התחילה ללמוד נגינה בפסנתר עוד בטורקיה, ובגיל תשע החלה לנגן בכינור. מוריה היו ארא זרוניאן ומישה מישאקוב. היא למדה בבית הספר ג'וליארד משנת 1966, אצל איוון גלאמיאן וסאלי תומאס. הופעת הבכורה שלה הייתה בקרנגי הול ב-1969 ובפריז ב-1973, בשנה שבה גם זכתה בתחרות האודיציות הבינלאומית לאמני קונצרט צעירים. גם אחותה, אידה קאוואפיאן, למדה בג'וליארד והשתיים הרבו לנגן יחדיו בקונצרטים במהלך הקריירות המקבילות שלהן. אני יצאה לסיורי הופעות בשנות ה-70 ולימדה בבית הספר מנהטן למוזיקה ובבית ספר מאנס למוזיקה בשנות ה-80. היא הייתה לחברה באגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן ב-1978 ונישאה לצייר ברנרד מינדיץ'. עוד לימדה והופיעה בפסטיבל המוזיקה של סאראסוטה.

הרפרטואר של אני קאוואפיאן מסתמך בעיקר על הקונצ'רטי של מוצרט, ברהמס ומנדלסון, אבל היא עשתה לה שם גם בביצועי יצירות המאה ה-20 משל המלחינים בארבר, בארטוק, שוסטקוביץ', קורנגולד, חאצ'טוריאן ועוד. היא מנגנת בכינור סטרדיוואריוס משנת 1736.

לאני ובעלה בן בשם מתיו, המתגורר בקליפורניה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.virtuosobelcanto.com/en/ani-kavafia/ אתר וירטואוזובלקנטו, ביוגרפיה של אני קוואפיאן] 

קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:מוזיקאים ארמנים
קטגוריה:כנריות אמריקאיות
ביקור בית (תוכנית רדיו)

ביקור בית היא תוכנית רדיו ששודרה בשנות ה-80 ב"קול ישראל", בהגשתה של רבקה מיכאלי.
מימין: [[ריקה זראי, רחל הרמתי ורבקה מיכאלי באולפן "ביקור בית", מאי 1984]]
בתחילת שנות ה-80 החליטה הנהלת "קול ישראל" לחדש את התוכנית "לעקרת הבית". רבקה מיכאלי נבחרה לערוך ולהגיש ורחל הרמתי להפיקה. התוכנית נקראה "ביקור בית" כדי שלא תדבק בה תווית "לנשים בלבד" וכדי להרחיב את קהל המאזינים והנושאים. התוכנית שודרה במשך חמש שנים, בימים א' – ה' בין 09.00 ל-10.00 ברשת ב'.

התוכנית כללה פינות קבועות והנושאים התאימו לקהל יעד רחב:
* בריאות: בהשתתפות רופאים, קו הטלפון נפתח לשאלות המאזינים.
* אוכל: מתכוני שף שהתאימו לתקופות השנה (פירות וירקות בעונתם, ארוחות חג ושבת). בין המשתתפים הקבועים: רות סירקיס, ישראל אהרוני, צחי בוקששתר, רותי קינן, אלינוער רבין, זאב קרן, שאול אברון. כל שף הביא את המתכון לאולפן ומשתתפי התוכנית באותו יום חגגו במעדנים.
* ספרות ילדים: ד"ר מירי ברוך המליצה על ספרי-ילדים שיצאו לאור.
* "יד ביד": עם שלי חושן, סיפורים על בעיות קשות במשפחה ומתן עזרה באמצעות המאזינים המתנדבים (נמצא מחסה לנערה שנזרקה מהבית על ידי הוריה, נאסף כסף לפני חג הפסח למשפחת עולים שאיש לא עזר לה).

בנוסף לפינות הקבועות, המיקרופון והטלפונים היו פתוחים לכל נושא (למעט פוליטיקה) והמאזינים יכלו לצלצל לאולפן בנושאי חיסכון, השקעות ועסקים (פרופ' יצחק אדיג'ס, יוסי ניצני), זמרים עם תקליט חדש, סופרים עם ספרם החדש, שחקנים והצגות חדשות, להקות זמר מחו"ל והתוכנית הייתה לכל אלה "ביקור בית".

==לקריאה נוספת==
* מרי אוסקובסקי, "רוחל וריבקל", עולם האשה, אוגוסט 1984.

קטגוריה:תוכניות רדיו בקול ישראל
מחלף חולון

מבנה תחנת האוטובוס במחלף חולון על [[כביש 44. תוכננה על ידי אדריכל מוטי בודק]]

מחלף חולון הוא מחלף בנתיבי איילון הממוקם בין חולון ותל אביב-יפו. במחלף מצטלבים נתיבי איילון (כביש 20), קצהו הצפוני של כביש 44, שדרות לוי אשכול בחולון ודרך בן צבי בתל אביב. השדרה היוצאת מהמחלף לתוך חולון מהווה את הכניסה הראשית לעיר מכיוון תל אביב. המחלף בנוי בתצורת מחלף יהלום. במחלף זוג גשרים, עליהם עובר התוואי של נתיבי איילון, וביניהם גשר רכבת המשמש את מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום, שהחלה לפעול בספטמבר 2011.

המחלף בתצורתו המקורית נפתח לתנועה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, במסגרת פיתוח נתיבי איילון לכיוון דרום. המחלף כלל גשר יחיד בעל שני נתיבי נסיעה לכל כיוון. עד בניית המחלף כונה המקום בשם צומת חולון (כינוי השגור בפי רבים עד היום), ופעל בו צומת בתצורת צלב שהיווה עורק תחבורה חשוב במשך שנים רבות, עת עברה בו הדרך הראשית בין תל אביב-יפו לירושלים ודרום הארץ, לפני חנוכת כביש 1.

בשנת 2007 החלו העבודות להרחבת המחלף במסגרת פרויקט בניית מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום. העבודות כללו הקמה של שני גשרים נוספים, עבור המסלול הדרומי של נתיבי איילון ועבור תוואי מסילת הרכבת, וכמו כן בניית תחנת הרכבת צומת חולון. המחלף המורחב נפתח לתנועה בשנת 2009. תחנת הרכבת החלה לפעול בספטמבר 2011, עם חנוכת הקו החדש.

בעתיד צפוי לעבור במחלף הקו הירוק של הרכבת הקלה בתל אביב. הקו יחצה את המחלף דרך מנהרה ייעודית שהוקמה במסגרת עבודות ההרחבה.

==היסטוריה==
במקום בו נמצא המחלף עמדו בתקופת המנדט הבריטי שני בתי חרושת בבעלות יהודית, משני צידי הכביש הישן לירושלים. הצפוני היה בית חרושת "היוצק" ליציקות מתכת, והדרומי בית חרושת לספירט. במלחמת העצמאות הוקמו בשטח בתי החרושת עמדות של ההגנה כדי לאפשר מעבר של שיירות בדרך לירושלים. בתי החרושת נהרסו במהלך המלחמה על ידי כוחות ערביים בגיבוי הבריטים, בתקרית שבה נרצחו עשרה לוחמים מארגון ההגנה. בשנת 2010 הציבה עיריית תל אביב-יפו שלט המנציח את שני בתי החרושת, ואת האירועים שהביאו להריסתם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נתיבי איילון: מחלפים
קטגוריה:תל אביב-יפו: צמתים ומחלפים
קטגוריה:חולון: צמתים ומחלפים
קטגוריה:מחלפי יהלום
כריסי ולינגטון

כריסי ולינגטון באיש הברזל פרנקפורט 2008
כריסטין אן ולינגטון (באנגלית: Christine Ann Wellington; נולדה ב-18 בפברואר 1977), ידועה ככריסי ולינגטון (באנגלית: Chrissie Wellington) היא טריאתלטית אנגליה שמחזיקה גם בשיא באליפות העולם באיש הברזל בהוואי וגם בזמן שיא בכלל מרוצי איש הברזל. תוך שנתיים היא הורידה את שיא העולם באיש הברזל ביותר מ-26 דקות ל-8:19:13 שעות, זמן מהיר יותר מהשיא הקודם שהחזיק מעמד מ-1994 ל-2008. שיא העולם של פולה ניובי-פרייזר נשמר במשך 17 שנים עד שוולינגטון שברה אותו במרוץ 2009. ולינגטון היא אחת משלוש הנשים שאי-פעם השיגו שלושה ניצחונות ברציפות (2009-2007) באליפויות העולם באיש הברזל, השתיים האחרות הן נטשה בדמן ופולה ניובי-פרייזר.

היא זכתה באליפות העולם פחות משנה לאחר שנהפכה למקצוענית, הישג שהתאחדות הטריאתלון הבריטית תיארה כ"הישג עילאי, הנדמה כמשימה בלתי אפשרית לכל אתלט שהוא המתחרה כטירון באליפות העולם הראשונה שלו."
לאחר ששברה את שיא העולם באליפות אירופה באיש הברזל ברות', מאמנה לשעבר, ברט סוטון, תיאר את ולינגטון כ"אישיות בעלת מצוינות ספורטיבית בינלאומית שאף אחד באף ספורט אחר אינו מאפיל עליה."
היא האתלטית הבריטית הראשונה שניצחה באליפות העולם באיש הברזל, והיא טרם נוצחה בתחרות זו.

בנוסף לתאריה באיש הברזל, היא גם אלופת העולם בטריאתלון 2006 לקבוצת הגיל שלה ואלופת העולם בטריאתלון 2008.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טריאתלטיות בריטיות
קטגוריה:אלופות עולם בטריאתלון
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1977
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1977
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ברמינגהאם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברמינגהאם
פסח יפהר

פסח יפהר (23 במרץ 1904 – 4 ביולי 1985) היה פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש מועצת הרצליה וראש העיר הראשון של הרצליה בשנים 1959–1966.

== ביוגרפיה ==
נולד בשם פסח קרסנוגורסקי לאברהם וטובה לבית חנקין בז' בניסן, תרס"ד בניז'ין שבאוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. היה פעיל בתנועת החלוץ ונעצר על פעילותו בידי השלטונות הסובייטים. בשנת 1926, בעת ישיבתו בבית הסוהר במוסקבה, פגש את אלכסנדר פן והתרשם מאוד ממראהו ומאומץ ליבו. השניים נותרו חברים גם מאוחר יותר, בישראל. אחיו הבכור הגיע לארץ ישראל בשנת 1925 והצטרף לקבוצת צעירים שעזרו בהקמת הרצליה.

פסח עלה ארצה בשנת 1927 עם חבריו והצטרף לקבוצת משמר ולאחיו בהרצליה. עבד תחילה בעיקר בפרדס רש"ל ונבחר לוועד הפועלים. זמן קצר לאחר הגיעו להרצליה, התקבל להגנה. אחר כך הצטרף לתנועת הפועל הצעיר ונבחר לתפקיד מזכיר מועצת הפועלים במושבה.

מאוחר יותר הוא עבד במשרד העבודה של הסוכנות היהודית תחת יצחק גרינבוים. לאחר הקמת המדינה, עם מינויו של גרינבוים לתפקיד שר הפנים, הוא מינה את יפהר למנהל הרשויות המקומיות במשרד הפנים.

שימש כמזכיר סניף מפא"י בהרצליה, וביולי 1959 נבחר ברוב קולות כנציג מפא"י לראשות המועצה המקומית הרצליה, לאחר שראש המועצה הקודם, בן ציון מיכאלי, התפטר מתפקידו. בעקבות הכרזתה של הרצליה כעיר באפריל 1960 הפך יפהר לראש העיר.

הישגיו הבולטים בתקופת כהונתו:
* הרחבת בית הספר המקצועי אורט ופתיחת שתי מגמות לימוד חדשות בו
* הקמת בית ספר ע"ש פתחיה לב-טוב בשיכון דרום
* פתיחת גני ילדים לגילאי 4 בעיר
* הקמת המוזיאון העירוני 
* הקמת שני מועדוני נוער בשכונות נוה-ישראל ושביב
* הקמת שכונת "הרצליה הצעירה" עבור זוגות צעירים
* הרחבה ושיפור רשת הביוב והקמת מגדל מים נוסף
* שיפור התשיות והנגישות לחוף הים וסלילת כביש נוסף מנוף ים למלון השרון
* נטיעת הגן הציבורי בנוה ישראל על שטח של 15 דונם ושיפוץ והרחבת גן וריזלנד

בעקבות ביקורת ציבורית על ניהול כושל של העירייה (יצירת גירעון תקציבי גדול) ופרישת נציגי מפ"ם והליברלים העצמאים מן הקואליציה התפטר יפהר בספטמבר 1966 מתפקיד ראש העיר וגם מחברותו במועצה. ב-25 באוקטובר קיבלה מועצת העיר את התפטרותו של יפהר ובמקומו נבחר נתן רוזנטל מן המערך לתפקיד ראש העיר.

==משפחתו==
בשנת 1935 נשא את יהודית לבית מרשוב לאישה ונולדו להם שלושה ילדים.

עיריית הרצליה קראה רחוב בשכונת "גני הרצליה" על שמו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:ראשי מועצת הרצליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
קולובוס אדום

קולובוס אדום (שם מדעי: Piliocolobus) הוא סוג של קופים ממשפחת קופים בעלי זנב.
סוג זה של קופים נפוץ במערב, מרכז ומזרח אפריקה. מיני הקופים בסוג זה מעדיפים לחיות ביער טרופי מלבד קולובוס אדום זנזיברי שמעדיף לחיות בסבך שיחים ליד חוף הים. מיני קוף זה, רגיש מאוד להרס אזור חיותו ולכן כל המינים (מלבד קולובוס אדום מרכז אפריקאי) נמצאים בסכנת הכחדה (EN) או בסכנת הכחדה חמורה (CR) לפי דירוג ה-IUCN.

תזונת הקולובוס האדום מורכבת מעלים צעירים, פרחים ופירות לא בשלים. בנוסף, הם אוכלים פחם על מנת לנטרל רעלנים שיכולים להימצא בעלים שהם אוכלים. כמו כן, הקיבה שלהם יכולה לעכל צמחים רעילים שפרימטים אחרים לא מסוגלים לעכל.

==מיון מדעי==
עד שנת 2005 מקובל היה שמדובר על תת-סוג בסוג Procolobus. אולם בשנת 2005 גרובס (Groves) סיווג את הקולומבוס האדום בסוג Piliocolobus והשאיר בסוג Procolobus את המין קולובוס ירוק (Procolobus verus). זו גם החלוקה המקובלת היום.
===מינים===
בסוג תשעה מינים:
* קולובוס אדום זנזיברי (Piliocolobus kirkii) - נפוץ באי זנזיבר.
* קולובוס אדום מערבי (Piliocolobus badius) - נפוץ ביערות מערב אפריקה מסנגל ועד גאנה.
* קולובוס אדום פנטי (Piliocolobus pennant) - נפוץ באי ביוקו בגינאה המשוונית ובדלתת נהר ניז'ר.
* קולובוס אדום פראוסי (Piliocolobus preussi) - נפוץ בקמרון.
* קולובוס אדום טולוני (Piliocolobus tholloni) - נפוץ בקונגו.
* קולובוס אדום מרכז אפריקאי (Piliocolobus foai) - נפוץ בקונגו.
* קולובוס אדום אוגנדי (Piliocolobus tephrosceles) - נפוץ באוגנדה, רואנדה, בורונדי וטנזניה.
* קולובוס אדום אודזונגואה (Piliocolobus gordonorum) - מין אנדי להרי אודזונגואה שבטנזניה.
* קולובוס אדום מזרחי (Piliocolobus rufomitratus nah) - נפוץ בנהר טאנה שבקניה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1887
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלפונס טרמו דה רושברון
קטגוריה:קולובים
דייוויד מרטין

דיוקנו של [[בנג'מין פרנקלין מעשה ידי מרטין משנת 1767. הדיוקן מוצג כיום בבית הלבן.]]
דייוויד מרטין (באנגלית: David Martin; 1 באפריל 1737 – 30 בדצמבר 1797) היה אמן סקוטי. מרטין נולד בפיף שבסקוטלנד, למד אמנות בלונדון ובאיטליה וזכה להצלחה רבה כאמן דיוקנאות.

==קורות חיים==
דייוויד מרטין נולד באנסטרותר, בפיף שבסקוטלנד, והיה הבכור מבין חמשת ילדיהם של ג'ון מרטין (1700 - 1772), מורה העיירה ושל מרי בוייבק (1702 - 1783), אשתו השנייה של ג'ון.

מרטין למד אמנות למד תחת אמן הדיוקנאות אלן רמזי ואף התלווה אליו בעת שרמזי ביקר באיטליה בשנים 1756–1757. לאחר שובו לאנגליה מרטין למד באקדמיית סנט מרטינז ליין (St Martin's Lane Academy) שבלונדון בה קיבל מלגת לימודים בין השנים 1759–1761. לאחר לימודיו מרטין הצטרף לסטודיו של רמזי וסייע לו בציור דיוקני ההכתרה של המלך ג'ורג' השלישי ורעייתו שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ.

מרטין פתח סטודיו משלו בשנת 1767, ובאותה שנה צייר את הדיוקן העצמי שלו, המוצג כיום בגלריה הלאומית של סקוטלנד.

מרטין צייר למעלה מ-300 דיוקנאות, בין הידועים שבהם הוא דיוקנו של בנג'מין פרנקלין שצויר בשנת 1767 המוצג כיום בבית הלבן שבוושינגטון די. סי.. דיוקנות ידועים נוספים שצייר הם דיוקנותיהם של הכימאי ג'וזף בלק (משנת 1787, מוצג כיום בגלריית הדיוקנאות הלאומית של סקוטלנד), של הפילוסוף דייוויד יום (משנת 1770) ושל ברברה גריי (משנת 1787).

ב-20 ביולי 1771 נשא מרטין לאישה את אן היל (1743 - 1775). שלושת ילדיהם נפטרו בינקותם.

מרטין הציג מספר תערוכות של יצירותיו בין השנים 1765–1777 וכן בתערוכות של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנים 1779 ו-1790.

מרטין היה הגזבר של אגודת האמנים ועמד בראשה בין השנים 1772–1777.

בשנת 1780 שב מרטין לאדינבורו, ובשנת 1785 מונה לצייר הדיוקנאות הראשית של ג'ורג' הרביעי אשר היה באותה עת הנסיך מוויילס.

מרטין נפטר ב-30 בדצמבר 1797 בביתו שבאדינבורו, ונקבר בחצר כנסיית ליית' סאות' (Leith South) ב-3 בינואר 1798.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.npg.org.uk/live/search/person.asp?LinkID=mp51158&role=art יצירותיו] בגלריית הדיוקנאות הלאומית שבלונדון
* [http://www.nationalgalleries.org/collection/online_az/4:322/?initial=M&artistId=5786&artistName=David%20Martin&submit=1 יצירותיו המוצגות בגלריה הלאומית של סקוטלנד]
* [http://schwellerfineart.com/wordpress/david-martin קורות חיים]
* [http://www.invaluable.com/artist/martin-david-uazn8e6q22 קורות חיים]

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1737
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1797
הגלריה הלאומית של סקוטלנד

מבט על הגלריה הלאומית של סקוטלנד מכיוון דרום.
הגלריה הלאומית של סקוטלנד, מבט מכיוון צפון.
הגלריה הלאומית של סקוטלנד () היא מוזיאון לאמנות הממוקם באדינבורו שבסקוטלנד.

== היסטוריה ==
הגלריה ממוקמת במבנה נאו קלאסי הניצב בראש גבעה שבין שני חלקי גני רחוב הנסיכים. המבנה תוכנן על ידי ויליאם הנרי פלייפייר, אבן הפינה של המבנה הונחה על ידי הנסיך אלברט ב-30 באוגוסט 1850, והמבנה נפתח לציבור בשנת 1859.

בסמוך ניצב מבנה האקדמיה הסקוטית המלכותית לאמנות. שני המבנים שופצו בשנת 1912 על ידי ויליאם תומאס אולדריב.

אוספי המוזיאון כוללים למעלה מ-30,000 ציורים והדפסים, החל מתקופת ראשית הרנסאנס ועד שלהי המאה ה-19. כמו כן במוזיאון ספריית עיון העוסקת באמנות החל משנת 1300 ועד שנת 1900 ובה למעלה מ-50,000 ספרים וכתבי עת.

במסגרת פרויקט פלייפייר נוסף למוזאון בשנת 2004 אגף חדש המחבר את שני הבניינים, אשר כולל אולם תיאטרון להרצאות, חנות, ומרכז מידע.

==אוספי המוזיאון==
מקורו של אוסף המוזיאון באוסף של ציורים שהועברו אליו מבניין האקדמיה הסקוטית לאמנות אשר כלל יצירות של יאקופו באסאנו, אנתוני ון דייק וג'ובני באטיסטה טייפולו. הגלריה החלה לרכוש תמונות רק בשנת 1903. בשנת 1945 השאיל דוכס סאות'רלד את אוספיו למוזיאון הכוללים יצירות מופת רבות.

בין היצירות העיקריות המוצגות במוזיאון ניתן למנות את יצירותיהם של ג'ובאני לורנצו ברניני: "קארלו אנטוניו דל פוצו"; סנדרו בוטיצ'לי: "הבתולה עם ישו הילד ישן"; אנטוניו קנובה "שלוש הגרציות"; פול סזאן: "העצים הגדולים" ו"נוף הר סנט-ויקטואר"; ז'אן-בטיסט סימאון שארדן: "אגרטל עם פרחים"; ג'ון קונסטבל: "עמק דדהאם"; חרארד דויד: "שלוש אגדות ניקולס הקדוש"; אדגר דגה: "דיוקנו של דייג מרטלי"; ג'יימס דראמונד: "האספסוף" ו"גברת הקמה מכיסאה"; אנתוני ון דייק: "משפחת לומליני"; תומאס גיינסבורו: "גברת גרהאם המכובדת"; פול גוגן: "חיזיון לאחר הדרשה: יעקב נאבק עם המלאך"; הוגו ון דר חוס: "מזבח השילוש הקדוש"; פרנסיסקו דה גויה: "אל מדיקו"; אל גרקו: "ז'רום הקדוש מביע חרטה", "ילד מדליק נר בחברת קוף ושוטה", "ישו מציל העולם"; קלוד מונה: "ערימות השחת"; ניקולא פוסן: "שבעה הסקרמנטים"; אלן רמזי: "מרגרט לידנזי"; רפאל: "מדונת ברידג'ווטר"; רמברנדט ון ריין: "אישה במיטה" ו"דיוקן עצמי"; סר ג'שואה ריינודלס: "העלמות וולדגרייב"; ז'ורז' סרה: "לה לוצרן, סנט דני"; טיציאן: "ונוס אנדיומנה", "דיאנה וקליסטו", "דיאנה ואקטיון", "המדונה והילד עם יוחנן המטביל" ו"שלושת גילי האדם"; דייגו ולסקס: "אישה זקנה מבשלת ביצים"; יאן ורמיר: "ישו בבית מרתה ומרים" וכן יצירות של אנטואן ואטו, דייוויד אלן, פרנסיס בייקון, ויליאם בלייק, דייוויד יאנג קמרון, גוסטב קורבה, אז'ן דלקרואה, אלברכט דירר, וינסנט ואן גוך, פרנס האלס, האנס הולביין הבן, רוברט סקוט לאודר, לורנצו מונקו, קאמי פיסארו, פטר פאול רובנס, טינטורטו ולאונרדו דה וינצ'י.

== גלריה ==
<gallery>
Entrance Plazza, National Galleries of Scotland.jpg|הכניסה לגלריה
Sir Henry Raeburn 004.jpg|"הגברת רוברט סקוט מונקריף" מעשה ידי סר הנרי רייברן (1756–1823)
Anthony van Dyck - The Lomellini Family.jpg|ש"משפחת לומליני" מעשה ידי אנתוני ון דייק (1599–1641)
</gallery>

==ראו גם==
*גלריית הדיוקנאות הלאומית של סקוטלנד

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.nationalgalleries.org/collections אוספי הגלריה הלאומית של סקוטלנד]

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים לאמנות
גלריה לאומית
קטגוריה:סקוטלנד: מבנים רשומים דרגה A
עזריה פיגו

רבי עזריה פיג'ו (ה'של"ט, 1579 – א' באדר א' ה'ת"ז, 1647) היה מחכמי איטליה במאה ה-17, רב, פוסק ודרשן. מחבר הספרים גידולי תרומה ובינה לעיתים.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת של"ט (1579) לאביו רבי אפרים בוונציה, שם למד תורה ורכש גם השכלה כללית באוניברסיטה המקומית כדרכה של יהדות איטליה. לדבריו, כאשר עמד על דעתו עזב את "הלימודים החיצוניים" והתרכז בלימוד "הגמרא וכל הסמוך לה".

למד בישיבתו של רבי אברהם אבוהב וכן אצל רבי יששכר בר איילנבורג. בשנת שס"ז (1607) החל לשמש כרב קהילת פיזה, תפקיד אותו מילא במשך כ-20 שנה. בשנים אלו עסק בכתיבת פירושו לספר התרומות של רבי שמואל הסרדי העוסק בדיני ממונות. את חיבורו זה כתב כמעט ללא ספרים בעקבות גזירת האפיפיור על שריפת ספרי התלמוד בשנת שי"ד (1554), גזירה שתוצאותיה ניכרו גם שנים רבות אחר כך במיוחד בקהילות הקטנות. בהקדמת הספר מציין רבי עזריה כי בזמן כתיבת חיבורו לא היו בידו כי אם שלוש מסכתות מהתלמוד: בבא קמא, שבועות ונזיר. בספרו הוא מברר את דברי ספר התרומות ואת מקורותיו, ומשווה אותם לדברי פוסקים אחרים. פירושו, גידולי תרומה, זכה להערכה רבה בקרב האחרונים, והש"ך מרבה להביאו בפירושו לשולחן ערוך.

בשנת שפ"ז (1627) שב לוונציה ושימש בה כדרשן בבתי הכנסת. דרשותיו נדפסו בספרו בינה לעיתים הכולל כ-75 דרשות, ואשר יצא לראשונה בשנת ת"ח (1648), ומאז נדפס עשרות פעמים וזכה לפופולריות רבה בקרב הדרשנים והמון העם.

הרב ברוך ישר, שליקט והוציא לאור את דרשותיו של רבי עזריה פיגו מסודרות על פי סדר הפרשיות, כותב על סגנונו: "הוא משתדל לא להיכנס בעיונים מופשטים ורעיונות פילוסופיים שאין להם אחיזה בעולם המעשה, כדרכם של דרשני איטליה בימים ההם, אלא חודר לתוך עומקם של הדברים ומפתיע אותנו בהברקותיו למצוא פשט הדברים. אחרי שאנו מתעמקים בדבריו אנו מתפלאים על עצמנו איך נעלמו דברים כה גלויים מעינינו".

חיבר גם ספר שו"ת, אך הוא לא הגיע לידינו. חלק מתשובותיו נדפסו בספר "באר שבע" מאת הרב יששכר בער איילנברג (ונציה שע"ד).

היה גם סופר סת"ם מומחה, וספר תורה שכתב נמצא עד היום בבית כנסת בגיברלטר. החיד"א מביא שספר התורה יצא מתחת ידי רבי עזריה ללא שגיאה אחת בחסירות ויתרות.

רבי עזריה פיגו נפטר בא' באדר א' ה'ת"ז (1647) ברוויגו, כנראה בעת שהיה בשליחות בעניין פולמוס המקווה שפרץ בעיר, ונקבר שם.

מצאצאיו ידוע לנו על שני בניו, רבי אליעזר ורבי אפרים שהחל לחבר ביאור על הספר "תולדות אדם וחוה" לרבנו ירוחם. שניהם נפטרו עוד בחייו של רבי עזריה במגפה שפרצה באיטליה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

עזריה
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה: ראשוני האחרונים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:ונציה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1579
קטגוריה:נפטרים ב-1647
נכסים שוטפים

בתחום החשבונאות, נכסים שוטפים הם ערכים כספיים המוצגים במאזן של החברה והכוללים את כל אותם משאבים אשר ניתן להמירם למזומן בתקופה הקרובה (לרוב עד שנה). לפיכך, סך הנכסים השוטפים לעומת סך ההתחייבויות השוטפות מאפשר להבין עד כמה החברה נזילה (יחס ההון החוזר או יחס שוטף).

מבין הנכסים השוטפים ניתן למנות: מזומנים ושווי מזומנים, ניירות ערך המוחזקים לזמן קצר, פיקדונות בבנקים (עם אפשרות יציאה בתוך השנה הקרובה), חובות של לקוחות, חייבים שוטפים, מלאי וכן רכוש קבוע המיועד למכירה בטווח הזמן הקרוב.

==ראו גם==
* התחייבויות שוטפות
* נכסים בלתי שוטפים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוחות פיננסיים
הוגו ירדן

הוגו ירדן (נולד בשם הוגו ז'רדנובסקי ב-6 במרץ 1936) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי. חבר קיבוץ "ברור חיל".

==ביוגרפיה==
ב-1958, כשהיה בן 22, עלה לישראל מברזיל. בשנת 1963 סיים שלוש שנות לימודי משחק במחזור הראשון של בית הספר "בית צבי", לצד זאב רווח ויוסף שילוח.

===תיאטרון===
החל את דרכו בתיאטרון "האהל". שיחק בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון הקאמרי.

בין ההצגות בהן השתתף:
בשנת 1982 השתתף בהצגה "יונו והטווס" מאת שון או'קייסי לצד זהרירה חריפאי ומרק חסמן, וב-2002 גילם את ג'וקסר בהעלאה המחודשת של ההצגה, הפעם לצד לאורה ריבלין ומוטי כץ. "רופא בעל כורחו", "סיפור גן החיות", "הלילה השנים עשר", "יונו והטווס", "השטן במוסקבה", "כותרת ראשית", "חלום ליל קיץ", "אותו ואת בנו", "הספר מסביליה", "אילוף הסוררת", "רק ביום ראשון", "דודתו של צ`ארלי", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "מפיסטו", "מהומה רבה על לא דבר", "מירנדולינה", "הנסיכה והרועה", "אנה פרנק", "סיפור סתיו", "זינגר", "אם הבית", "כסף קל", "אשת האופה", "פילדלפיה אני בא", "המלאך הכחול", "פרלוד לנשיקה" ו"חשבון פתוח" (בשיתוף עם תיאטרון יובל). ב-2010 השתתף בהצגה מאת מולייר "החולה המדומה" בבימויו של מיטקו בוזקוב.

בתיאטרון בית ליסין: ב-1998 גילם את גונקל בהצגה "מלאכת החיים" מאת חנוך לוין. שיחק בהצגות "פילומנה", "התאומים מוונציה" ו"על עכברים ואנשים".

ב-1988 גילם אחד משלושת האלים בהצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" שהייתה שיתוף פעולה בין הבימה לתיאטרון באר שבע.

ב-2002 ביים ושיחק בהצגה "סיפור סתיו" לצד תקוה עזיז ושמואל שילה.

ב-2008 גילם סבא בהצגה שהייתה שיתוף בין תיאטרון הבימה והתיאטרון הקאמרי "החגיגה" מאת תומאס וינטרברג, מוגנס רוקוב ובו הר הנסן בבימויו של חנן שניר.

===טלוויזיה וקולנוע===
ב-1987 השתתף בסרטו של נדב לויתן "ילדי סטלין" לצד שמואל שילה, עזרא דגן ודודיק סמדר. ב-1999 גילם את סרג'יו בסרטו של דרור שאול "מבצע סבתא". ב-2004 גילם מזכיר קיבוץ בסרטו של איתן פוקס "ללכת על המים". בין השנים 2000–2004 גילם את אביו של ישראל (דב נבון) בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים" שביים איתן צור. ב-2005 גילם את אפרים בסדרת הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ". ב-2007 גילם את אהרל'ה פוזננסקי בסדרת הטלוויזיה "האלופה" שביים שי קפון. ב-2007 גילם את רזניק בסרטו של יונתן פז "אסקימוסים בגליל". ב-2008 גילם את צ'רסקי בסדרת הטלוויזיה "רמזור" שביים רני סער, וגילם את דוד רפאל בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות". ב-2010 החל לגלם את משה ירחמיאל בסדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" לצד עודד קוטלר. ב-2011 גילם את נחצ'ה בסדרת הטלוויזיה "השנים הכי יפות" שביים עופר ויצמן, גילם את יוליוס בסדרת הטלוויזיה "החולמים", וגילם את מר אביגדור בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב". ב-2016 גילם את המורה יאנוש וילדמן בעונה החמישית של הקומדיה "הקלמרים". ב-2017 גילם את משה בסרט "המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה".

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ברור חיל: אישים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
אלן רמזי (אמן)

אלן רמזי (באנגלית: Allan Ramsay; 13 באוקטובר 1713 – 10 באוגוסט 1784) היה צייר דיוקנאות סקוטי.

==קורות חיים==
אלן רמזי נולד באדינבורו שבסקוטלנד והיה בנו הבכור של המשורר אלן רמזי.

בהיותו בן 20 עבר רמזי ללונדון ולמד בה אמנות תחת הצייר השוודי האנס הייסינג, בהמשך למד באקדמיית סמטת סנט מרטין (St. Martin's Lane Academy). בשנת 1736 נסע לרומא ונאפולי שם למד במשך שלוש שנים תחת פרנצ'סקו סולימנה ופרנצ'סקו פרננדי. בשנת 1738 שב לאדינבורו וצייר את דיוקנו של אריצ'יבלד קמפבל, דוכס ארגייל - דיוקן אשר לימים צויר על שטרות הבנק המלכותי של סקוטלנד.

בשנת 1739 שב ללונדון והועסק על ידי פרנסיס אגרטון, דוכס ברידג'ווטר. באותה שנה נישא לאן ביין (Anne Bayne). שלושת ילדיהם מתו בינקותם. אן נפטרה ב-4 בפברואר 1743 במהלך לידת ילדם השלישי.

ב-1 במרץ 1752 ברח לאדינבורו עם אחת מתלמידותיו - מרגרט לינדזי, ונשא אותה לאישה, בלא הסכמת משפחתה. שלושת ילדיהם הגיעו לבגרות: אמיליה (1755 - 1813), שארלוט (1758 - 1818) וג'ון (1768 - 1845)

רמזי ואשתו שהו באיטליה בין השנים 1754 -1757 וביקרו ברומא, פירנצה, נאפולי וטיבולי. בשנת 1761 שב לאנגליה ומונה לצייר ראשי (Principal Painter in Ordinary) של המלך ג'ורג' השלישי. במהלך עבודה זו נאלץ לצייר דיוקנאות כה רבים של המלך (אותם הגישו כמתנה לשגרירים ומושלי מושבות) עד שרמזי נאלץ להעסיק עוזרים רבים, בהם דייוויד מרטין ופיליפ ריינאגל.

בשנת 1773 הפסיק לצייר במטרה לעסוק בכתיבה. הוא שב וביקר באיטליה בשנים 1775–1777. בשנת 1782 נפטרה אשתו השנייה. לאחר פטירתה שב לאיטליה בשנים 1782–1784. פטירתה וכן תאונה בה נפגעה ידו הביאו לפגיעה בבריאותו. בשל בריאותו הלקויה התגורר בדרומה של אנגליה, והוא נפטר בדובר ב-10 באוגוסט 1784.

== גלריה ==
<gallery>
David Hume.jpg|דיוקנו של דיוויד יום מעשי ידי אלן רמזי, 1766.
תמונה:George III of the United Kingdom-e.jpg|דיוקנו של המלך ג'ורג' השלישי מעשה ידי רמזי, שנת 1762 לערך.
תמונה:Allan Ramsay 001.jpg|מרגרט לינדזי, רעייתו השנייה של רמזי, דיוקן מעשה ידי רמזי.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nationalgalleries.org/collection/online_az/4:322/?initial=R&artistId=6240&artistName=Allan%20Ramsay&submit=1 אוספיו של רמזי בגלריות הלאומיות של סקוטלנד]
* [https://web.archive.org/web/20070615053956/http://www.open.ac.uk/Arts/philos/warburton.pdf נייג'ל וורברטון, על דיוקנותיהם של יום ורוסו]
* [http://arts.jrank.org/pages/16524/Allan-Ramsay.html קורות חיים]
* 
* 

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:ילידי 1713
קטגוריה:נפטרים ב-1784
Tha Crossroads

"Tha Crossroads" הוא שיר הקדשה מאת הלהקה בון ת'אגס אן הרמוני לראפר Eazy-E ששוחרר לאחר שמת ב-1995. הסינגל זכה בפרס גראמי והוא בין השירים המפורסמים ביותר של הלהקה. הרמיקס הרשמי, "(Tha Crossroads (Tha Flesh Flip Remix", כולל את החבר החמישי פלאש אן בון ובתים חדשים וישנים של חברי הלהקה.

== רקע ==
במקור הוקדש השיר לחבריהם המתים של הלהקה ונקרא "Crossroads", אך לאחר מותו של איזי אי הם החליטו לשנות את שם השיר ל-"Tha Crossroads". השיר מבוצע על ידי חברי להקת בון ת'אגס אן הרמוני (קרייזי בון, לייזי בון, ביזי בון ווויש בון). השורות המהירות המאופיינות לחברי הלהקה, מוחלפות בשירה איטית יותר מבדרך כלל, ללא בוטות והרגשה של עצבות. לאחר שקיבלו חברי הלהקה שבחים רבים על השיר, החליטו להוסיף אותו לאלבום E 1999 Eternal. השיר היה להצלחה עולמית והיה בראש המצעדים במספר מדינות, כולל את המצעדים של בילבורד ומצעדיה של בריטניה.

השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1995
קטגוריה:סינגלים מ-1996
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2002
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי הנצחה
קטגוריה:שירים בהשראת המוות
קטגוריה:שירים על מוות
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
ברוך ישר

הרב ברוך ישר (שליכטר; ז' באדר תרנ"ו, 21 בפברואר 1896 - ג' בשבט תשמ"ט, 9 בינואר 1989) היה רבה הראשון של עכו לאחר הקמת המדינה.

== חייו ==
נולד בעיירה קומרנא שבגליציה המזרחית לדוד והנה שליכטר. בעל השכלה תורנית. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. לאחר קום המדינה התמנה לרבה האשכנזי של עכו.

פרסם ספרים תורניים רבים במגוון נושאים, בנוסף למאמריו שפורסמו בכתבי עת ובקבצים תורניים שונים. כן פרסם ספר המתעד את העיירה קומרנא ואת אנשיה שנספו בשואה, וספר הסוקר את ההיסטוריה היהודית של העיר עכו. ערך והוציא לאור את ספרי "בינה לעיתים" מאת רבי עזריה פיגו, על התורה, על ספר תהילים וחמש מגילות.

בהגיעו לגמלאות פרש מן הרבנות, ועבר להתגורר בשכונת בית וגן בירושלים.

בשנת 2009 קראה עיריית עכו על שמו רחוב במרכז העיר.

==מחיבוריו==
* בירורים: בהלכות מדינה, תשי"ג (1953)
* בין השיטין של תורה: שיחות, הגיגים וגילויים בכל הפרשיות שבתורה, תשכ"ז (1967) - על ספר זה הוא זכה בפרס הרב בר שאול.
* בית קומרנא, ירושלים: תשכ"ה (1965)
* דרך ארץ ונימוסים: לכל אדם מישראל, לפי חז"ל, פוסקים וגדולי מאורינו, תשל"א (1971)
* האבלות והניחומים: דינים והנהגות אצל הנפטר, תשט"ז (1956)
* האדמו"ר רבי יצחק אייזיק יהודה יחיאל מקומרנא, תשכ"ג (1963)
* חקרים: מאמרים עמומים שבמשנה ותלמוד; תשובות בהלכה לבעיות אקטואליות, תשל"ה (1975)
* לבת ישראל בגיל הנשואין: מורה דרך לטוהר, בריאות ואושר, תשל"א (1971)
* לבת ישראל בהגיעה למצוות, תשכ"ג (1963)
* לרפואה שלמה: דיני רפואה לחולה לרופא ולמטפלים, תשל"ג (1973)
* לשעה ולדורות: דברי הגות ומסות, תש"ך (1960)
* מאור היהדות: מורה דרך לבאים להסתפח לעם השם, תשל"ב (1972) 
* נתיב לגר: יסודי האמונה היהודית והמעשים אשר צוה ה’ בתורתו לעשותם, תשכ"ג (1963)
* מסורת ועקרונות במסכת האבות - ביאור מסכת אבות, רקעה, תקופתה ובעיותיה, תשט"ז (1956). מהדורה חדשה: ירושלים: תשס"ז (2007)
* עכו היהודית, הוצאת עיריית עכו, תשי"ג (1953) 
* פניני בינה לעיתים (על התורה), תל אביב: סיני, תשנ"א (1991)
* קיצורי דינים והלכות במצוות התלויות בארץ, תשמ"ב (1982)
* תורת הכהן והלוי, ירושלים: תשכ"ו (1966) 
* תורת השבת, תשט"ו (1955)
* תורת חיים (דיני ישראל ומנהגיו): לאב ולבן, תש"ך (1960)
* תורת חיים (דיני ישראל ומנהגיו): לאם ולבת, תש"ז (1947)
* תורת חיים (דיני ישראל ומנהגיו): לבתי הספר ולכל בית ישראל, תשי"ב (1952) 
* תורת חיים (דיני ישראל ומנהגיו): למגינים למסיירים, בהוצאת סיעת העובד הדתי בהסתדרות, תש"ח (1948)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עכו: רבנים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
אלן רמזי (משורר)

אלן רמזי (באנגלית: Allan Ramsay; 15 באוקטובר 1686 – 7 בינואר 1758) היה משורר ומחזאי סקוטי.
פסל אלן רמזי מאת [[ג'ון סטיל באדינבורו]]

==קורות חיים==
אלן רמזי נולד בלידהילס שבלאנארקשייר, והיה בנם של ג'ון רמזי (John Ramsay) ושל רעייתו אלי סאוור (Alice Bower). רמזי למד בבית הספר הקהילתי של קרופורד עד שאימו נפטרה בשנת 1700. בשל פטירתה, בשנת 1701 החל לעבוד כשוליה אצל יצרן פאות באדינבורו. בשנת 1712 נשא לאישה את כריסטיאן רוס (Christian Ross), והחל לעבוד כיצרן פאות. לבני הזוג נולדו שישה ילדים. בכור ילדיהם אלן רמזי היה לצייר דיוקנאות ידוע.

בשנת 1707 היה אחד ממקימי מועדון איזי (the Easy Club), והחל לכתוב שירה. בשנת 1715 הפך למשורר המועדון. מועדון זה הוקם לאחר האיחוד עם בריטניה וחבריו היו יעקובנים שהתנגדו לאיחוד זה. חברי המועדון השתמשו בשמות בדויים ספרותיים. רמזי השתמש בתחילה בשם איזאק ביקרסטאף (Isaac Bickerstaff) על פי דמות מספרו של ריצ'רד סטיל. בהמשך בחרו חברי המועדון בשמות בדויים סקוטיים ורמזי בחר בשמו של הסופר הסקוטי גאבין דגלס (Gavin Douglas)

בשנת 1716 פרסם את היצירה Christ's Kirk on the Green שמקורה בכתב ידי באנאטיין, עם הערות ותוספות משלו, ובשנת 1718 החל לפרסם את שיריו, ושנה לאחר מכן פרסם את אוסף "השירים הסקוטיים" (Scots Songs). הצלחת השירים הביא לפרסומם של שירים נוספים בשנת 1722.

בין השנים 1724–1727 פרסם שני אוספים של שירים סקוטיים - חלקם פרי עטו של רמזי, חלקם מאת חבריו וחלקם בלדות ידועות. שירים אלה פורסמו תחת השם "אוסף שולחן התה" (The Tea-Table Miscellany). אוסף שירים סקוטיים שנכתבו לפני שנת 1600 פורסם על ידי רמזי תחת השם "ירוק העד" (The Ever Green).

בשנת 1725 פרסם רמזי את יצירתו "הרועה העדין" (The Gentle Shepherd) - הידועה ביצירותיו. יצירה זו זכתה להצלחה רבה, והוצגה כאופרה בשנת 1729.

בשנת 1726 פרסם בעילום שם את האוסף "שירים באנגלית ובלטינית על קשתים וחברת הקשתים המלכותית" (Poems in English and Latin, on the Archers and Royal Company of Archers, by several Hands).

אוסף שיריו השלם של רמזי פורסם בלונדון בשנת 1731 ובדבלין בשנת 1733.

אשתו של רמזי נפטרה בשנת 1743. 

בשנת 1755 עזב את חנותו ועבר להתגורר על מדרון קאסל רוק (Castle Rock), במבנה אשר נקרא עד היום "בקתת רמזי". 

רמזי נפטר ב-7 בינואר 1758 ונקבר בחצר כנסיית גרייפריירז (Greyfriars Kirkyard) באדינבורו.

==קישורים חיצוניים==

* יצירתו של רמזי "[https://web.archive.org/web/20080228010110/http://www.library.unt.edu/music/assets/vrbr/Ramsay_1796.pdf הרועה העדין]"
* [http://www.robertburns.org/encyclopedia/RamsayAllan1686-1758.728.shtml קורות חיים באתר רוברט ברנס]
* [http://www.bbc.co.uk/scotland/arts/writingscotland/learning_journeys/scotlands_languages/allan_ramsay/ קורות חיים] באתר ה-BBC
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים סקוטים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:ילידי 1684
קטגוריה:נפטרים ב-1758
ארגז חול (מחשבים)

ארגז חול (באנגלית: Sandbox) הוא מושג בתחום המחשוב. ארגז חול הוא במקור מקום משחק לילדים. בהשאלה משמש המושג לתיאור סביבה שבה מאפשרים למשתמשים לעשות ככל העולה על רוחם, ללא חשש מנזק למערכת ההפעלה.

==משמעויות==
המושג "ארגז החול" משמש בכמה משמעויות בתחום המחשוב:
===אתר ניסיונות והתנסות===
אתר אינטרנט או מסך תוכנה, המאפשר למשתמשים להתנסות, מבלי שהשינויים שעשו ישפיעו על שאר האתר. בדרך כלל המידע באתר זה נמחק אחת לפרק זמן. לדוגמה בוויקיפדיה דף זה הוא ויקיפדיה:ארגז חול.

===משחקי מחשב===
במשחקי מחשב מקובל המונח "" כדי לתאר משחקים בהם לרוב השחקן נמצא בעולם המציג ממשק פתוח, לא מוגדר וחסר מטרה ברורה בו אמור השחקן לחקור את העולם במשחק כרצונו, כאשר אין אפשרות "לנצח" במשחק או לסיימו.
דוגמאות נפוצות למשחקי Sandbox מפורסמים: The Sims, Minecraft, Grand Theft Auto, Terraria The Elder Scrolls V: Skyrim ועוד.

משחקי מחשב מסוגת "ארגז חול" הם משחקים בהם השחקן יכול ליצור, לשנות וכן להרוס את סביבת המשחק. הדוגמה המצליחה ביותר למשחק בסוגה זו היא המשחק מיינקראפט.

==שימוש בארגז חול במחשב אישי==
קיימות מספר גישות למימוש ארגז חול במחשב אישי. ניתן להתקין מכונה וירטואלית, שמהווה סימולציה של מחשב, ועליה ניתן לבחון תוכנות ללא נזק למערכת ההפעלה האמיתי של המחשב. קיימות תוכנות שמאפשרות פעולה דומה אך ברמה עמוקה פחות, ויוצרות סביבה בטוחה לניסיונות. לבסוף, ניתן להתקין מערכת הפעלה נוספת על אותו מחשב ללא גישה למשאבי מערכת ההפעלה המקורית. פתרון זה דורש יותר ידע טכני. קיימות גרסאות של מערכות הפעלה שעולות במלואן דרך DOK או DVD וכברירת מחדל אינן מאפשרות גישה למשאבי הדיסק של המחשב.

===אזור חסין - לצורך אבטחת מידע===
סביבת מחשוב המגבילה, לצורך אבטחת מידע, את הגישה לקבצים ולמשאבי מחשוב אחרים. באופן זה, תוכניות המופעלות בתחום 'ארגז החול' אינן יכולות לפגוע בשאר תוכניות המחשב ובמידע המאוחסן בו. תוכניות המורצות על ידי סביבת Java או דוט נט מופעלות בתוך 'ארגז חול' מסוג זה. ניתן בדרכים שונות לאפשר לתוכנית הפועלת 'לצאת מארגז החול'. במקרה זה התוכנית נחשבת "לא מאובטחת" ובדרך כלל מערכת ההפעלה מתוכננת להודיע על כך.

בשנות ה-2000 עם התפתחות המכשירים הניידים נוצר צורך להפקיד את המחשוב המטפל בעיקר תפקוד המכשיר, כמו מערכת ההפעלה, החיוג, התקשורת והחיוב הכספי - בעוד המכשיר פתוח להתקנת תוכניות על ידי המשתמשים. במצב זה, כל התוכניות ה"פתוחות" נמצאות ב"ארגז חול" המונע מהם פגיעה ברכיבים המרכזיים והחשובים.

מכונה וירטואלית יכולה לעזור ליצור ארגז חול: גם מי שיש לו שליטה מלאה על המכונה הווירטואלית, לא יכול לצאת ממנה למכונה המארחת. לכן מכונה וירטואלית יכולה לאפשר הדמיית מערכת הפעלה או מכשיר אחד, בתוך מכשיר אחר, בלי האפשרות לפגוע במכשיר האחר.

להגדלת רמת האבטחה של המערכת הפעלה Midori תוכנן להעביר אפליקציות מופעלות לארגז חול.
===ניהול תצורה וסביבת פיתוח תכנה===
כמו בארגז החול לצורך אבטחת מידע, ישנן סביבות מחשוב ובייחוד מערכות ניהול גרסאות המאפשרות ניסיונות פיתוח תוכנה, בלי שתהיינה השלכות הפוגעות במהלך הפיתוח הרגיל של התוכנה. ניתן לחזור ולקבל את הסביבה המקורית, טרם ההפעלה הניסיונית בתוך ארגז החול. בפיתוח תכנות מרושתות, נהוג להשתמש ב"שרת ראי" - על מנת שלא לפגוע בנתונים שבשרת ה"אמיתי" החשוף ללקוחות.

==ראו גם==
* Sandboxie

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבטחת מידע
קטגוריה:אבטחת מחשבים
מחנה יצחק

מראה במחנה יצחק במלחמת יום הכיפורים
מחנה יצחק הוא בסיס של צה"ל במרכז רמת הגולן. הבסיס, המוכר גם בכינויו מחנה נפח, משמש כמפקדת אוגדה 210, אוגדת הבט"ש המוצבת ברמת הגולן. עד ינואר 2014 שימש המחנה כמפקדת עוצבת געש.

==המחנה==
המחנה נמצא כשלושה קילומטרים מדרום מערב להר שיפון, בקרבת חורבת נפח – כפר שתושביו, מוסלמים טורקמנים, נטשו אותו במלחמת ששת הימים. המחנה ניצב בהצטלבות של שני כבישים מרכזיים ברמת הגולן – כביש 91 (הכביש המוביל מגשר בנות יעקב אל קוניטרה) וכביש הנפט.

לאחר מלחמת ששת הימים שימש המחנה את חטיבה 3 (אלכסנדרוני), שהייתה אחראית למרחב רמת הגולן. הוא נקרא על שמו של סגן־אלוף , מפקד גדוד בחטיבה, שנפל בקרב ברמת הגולן במלחמת ששת הימים.

מספר קילומטרים מזרחה מהבסיס למרגלות תל שיפון ניצבת אנדרטה לחללי חטיבה 679.

==הקרבות על המחנה==

ביום הראשון למלחמת יום הכיפורים נמצאה במחנה מפקדת אוגדה 36 (אז בפיקודו של תת־אלוף רפאל איתן) והתמקמה בו חבורת הפיקוד הקדמית של פיקוד הצפון.

עם פרוץ המלחמה תקפו מטוסים סורים את המחנה. בשל מיקומו האסטרטגי כיוונו הכוחות הסורים שפרצו לרמה את התקפתם העיקרית לעברו. ביום השני למלחמה, 7 באוקטובר, פונה המחנה, לאחר שטנקים סורים התקרבו אליו מדרום. הטנקים רמסו את גדרות המחנה וירו לתוכו, אך נבלמו ונהדפו משם באותו יום על ידי חיילי צה"ל, ובהם אפי איתם שזכה על כך לעיטור המופת, שירו לעברם פצצות בזוקה מתוך המחנה ולאחר מכן על ידי טנקים ישראלים שחשו למקום.

ב־8 וב־9 באוקטובר ערכו הסורים התקפות נוספות בניסיון לכבוש את המחנה, אך ההתקפות נבלמו על ידי צה"ל במרחב שמדרום לו. ב־9 באוקטובר הוקפץ כוח מסיירת מטכ"ל, בפיקוד יוני נתניהו, אשר שימש כפלוגת סיור מובחרת באוגדה 36, למחנה נפח בעקבות הודעה על חדירת מסוקים המנחיתים לוחמי קומנדו סורים בקרבת הבסיס. במהלך הקרב בין סיירת מטכ"ל לבין הקומנדו הסורי נהרגו 40 לוחמים סורים. על אופן פיקודו על הקרב, כמו גם על פעולות אחרות שביצע במלחמה, הוענק לנתניהו עיטור המופת.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בסיסי צה"ל ומוצביו ברמת הגולן
קטגוריה:בסיסי צה"ל על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:אוגדת הבשן
דרימקאסט

דרימקאסט (באנגלית: Dreamcast) היא קונסולת משחקים של חברת סגה שיצאה ב-1998. היא הייתה הראשונה מקונסולות הדור השישי, לפני פלייסטיישן 2 של סוני, Xbox של מיקרוסופט ונינטנדו גיימקיוב של נינטנדו.

על אף היתרון התקדימי, הקונסולה לא זכתה להצלחה רבה לעומת מתחרותיה ובשנת 2001, 3 שנים לאחר יציאתה, הפסיקה סגה את שיווקה של הקונסולה בשווקים הגדולים, והפסיקה לפתח קונסולות משחקים.

== אביזרים ==
VMU
מקלדת
עכבר
הדרימקאסט כוללת את מערכת ההפעלה Windows CE ומכילה, בין השאר, גם מודם מובנה, מקלדת, עכבר, ושלט ארקייד.

הקונסולה כוללת גם VMU, מכשיר קטן שניתן להכניס לתוך בקר הקונסולה שאחראי על אחסון קובצי השמירה של המשחקים. חלק מהמשחקים כללו משחקונים פשוטים שהופיעו על ה-VMU, נשלטו על ידי הכפתורים על המכשיר והוצגו בשחור לבן. משחקים אחרים השתמשו ב-VMU לחלקי משחק אחרים, כמו הצגת מידע שקשור למשחק בצג.

== Sega Dreamcast Collection ==
ב-2011 יצא לקונסולות אקס בוקס 360, פלייסטיישן 3 ולמחשב האישי אוסף משחקים בשם Dreamcast Collection, שכלל רק ארבעה משחקי דרימקאסט: Crazy Taxi, Space Channel 5: Part 2, SEGA Bass Fishing ו-Sonic Adventure DX. בהמשך נוספו גם המשחקים Sonic Adventure 2, Jet Set Ratio ו-NiGHTS Into Dreams.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.segabits.com/?p=4038 כיצד הדרימקאסט שינתה את עולם משחקי הווידאו] באתר Segabits 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קונסולות משחקים
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1998
בואה קשת (סוג)

בואה קשת (שם מדעי: Epicrates) הוא סוג של נחשים לא ארסיים ממשפחת החנקיים. תפוצתם בדרום אמריקה, מרכז אמריקה ובקריביים. עד היום הוגדרו 10 מינים בסוג זה.

==מינים==
* בואה קובני (Epicrates angulifer) - תפוצתו בקובה ובאיי בהאמה.
* בואה קשת (Epicrates cenchria) - תפוצתו מקוסטה ריקה בצפון ועד למרכז דרום אמריקה.
* בואה טרקס וקייקוס (Epicrates chrysogaster) - נפוץ בקריביים.
* בואה אי אבקו (Epicrates exsul) - נפוץ באי אבקו (Abaco island) שבצפון איי בהאמה.
* בואה הקרקע האיטי (Epicrates fordii) - נפוץ באי היספניולה.
* בואה העצים האיטי (Epicrates gracilis) - נפוץ באי היספניולה.
* בואה פורטו-ריקני (Epicrates inornatus) - נפוץ בפוארטו ריקו.
* בואה מונה (Epicrates monensis) - נפוץ באי מונה שבפוארטו ריקו ובאיי הבתולה הבריטיים.
* בואה היספניולה (Epicrates striatus) - נפוץ באי היספניולה ובאיי בהאמה.
* בואה ג'מייקני (Epicrates subflavus) - נפוץ בג'מייקה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גאורג ווגלר
קטגוריה:חנקיים
דרורה בן אב"י

דרורה בן אב"י (22 באוקטובר 1922 – 31 בדצמבר 1981) הייתה מוותיקות עובדי קול ישראל, מנהלת חטיבת התוכניות הקלות במשך שנים רבות.

==קורות חיים==

נולדה בירושלים לאיתמר בן-אב"י וללאה אבושדיד. בלידתה נקראה דרור, על שם אחותה הגדולה שנפטרה בגיל ארבע, ובבגרותה שינתה את שמה לדרורה. בהיותה בת חודשיים נפטר סבה אליעזר בן-יהודה.

בשנות ה-50 נמנתה על צוות העובדים בתקליטיית קול ישראל. בשנת 1957 ערכה את מצעד הפזמונים "ראשון ראשון חביב" ביחד עם יורם רונן. בשנת 1963 ערכה תוכנית בוקר של "שירי עצלות" ששודרה בין 6:00 ל-6:30. החל מאוקטובר 1963 ערכה ביחד עם מרדכי פרימן המגיש, את תוכנית חידון הידע "טובים השניים".

בשנות ה-60 וה-70 הייתה מנהלת הגל הקל בקול ישראל ובתפקידה זה הקפידה על הגייה ושפה נכונה בעברית. במסגרת תפקידה הייתה אחראית על תוכניות הבידור והמוזיקה, והטביעה עליהן את חותמה האישי. בין השאר, חידשה את התוכנית "מחפשים את המטמון", והביאה את מרדכי נאור וזאב ענר לערוך ולהגיש אותה.

עוד תוכנית רדיו מקורית שיזמה הייתה "בירה ומצב רוח", תוכנית בידור בהנחיית יעקב אגמון, שהוקלטה לפני קהל במועדון התיאטרון וכללה ראיונות, הומור ומוזיקה. בנוסף לתפקידה הניהולי ערכה תוכניות שונות, ובהן: "שאלה של טעם".

ב-1976 הייתה בין היוזמים לפתיחת רשת ג', ואחראית על שיבוצם של עורכי התוכניות ומגישיהן.

==חיים אישיים==
בן אב"י נישאה שלוש פעמים. תחילה, ב-1942, למונרו פולארד, נוצרי תושב איסט אורנג', העיירה בניו ג'רזי שבה התגוררה משפחת בן אב"י באותה עת; לאחר שובה של המשפחה לארץ, בתום מלחמת העולם השנייה, היא נישאה לארכאולוג צרפתי ידוע של המזרח, אז תושב ירושלים, ז'אן פרו, גם הוא נוצרי. לאחר גירושיה ממנו היא נישאה לקריין קול ישראל משה חובב. לשניים נולדו שני בנים: איתמר (על שם הסב) וגיל חובב. הראשון מנהל חברת הפקות, והשני הוא עיתונאי, סופר ובשלן.

דרורה בן אב"י נפטרה ממחלת הסרטן בסוף שנת 1981, בהיותה בת 59. לאחר פטירתה נישא משה חובב בשנית, ולילדו קרא דרור אדם, על שמה.

==הנצחתה==
בין הפקותיה המרכזיות היה "פסטיבל הזמר המזרחי", ובשמו הרשמי "למנצח שיר מזמור", שנערך מדי שנה על ידי רשות השידור, בין השנים 1971–1982. בשנת 1982, לאחר פטירתה של דרורה בן אב"י, שונה שמו ל"דרור – למנצח שיר מזמור" כמחווה לזכרה, אולם הייתה זו גם שנתו האחרונה של הפסטיבל. השיר שזכה בו באותה שנה היה "הפרח בגני" של זוהר ארגוב.

אהוד מנור, עמיתה לעבודה בקול ישראל, כתב לזכרה את השיר "דרור", שהולחן על ידי שלמה ארצי ובוצע על ידי אילנית בהופעת אורח בפסטיבל הזמר המזרחי האחרון בשנת 1982. השיר הפך ברבות השנים לאחד השירים המזוהים עם העיר ירושלים.

==עץ משפחה==

==קישורים חיצוניים==
* גיל חובב, [http://www.iba.org.il/gimmel/?entity=448712&type=2&page=248 ימי הרדיו של דרורה בן אב"י], באתר של רשות השידור
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל קול ישראל
דרורה
קטגוריה:משפחת חובב
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
מכילתא דרשב"י

מכילתא דרשב"י הוא כינויו של מדרש ההלכה על חומש שמות. על פי המחקר מקורו של חיבור זה באסכולת דבי רבי עקיבא. חיבור זה לא שרד בשלמותו ובשנת 1905 (התרס"ה) שיחזר הרב דוד צבי הופמן את החיבור על פי מובאות מ"מדרש הגדול", וכן על פי קטעי כתבי יד מהגניזה הקהירית.

בשנת 1955 (תשט"ו) ההדירו יעקב נחום אפשטיין ותלמידו עזרא ציון מלמד את החיבור על פי כתבי יד חדשים שנתגלו בינתיים. חוקר מדרשי ההלכה מנחם כהנא מצא קטעי כתבי יד נוספים של חיבור זה. חלקם פורסמו בחיבורו, המכילתות לפרשת עמלק.
== שם החיבור ==
לוי גינצבורג סבר שהמדרש נקרא כך משום שהוא יצא מבית מדרשו של רבי שמעון בר יוחאי. חוקרים אחרים סוברים שחלקים בספר אינם מתאימים לבית מדרש זה, ומקור השם, כמו בכמה מדרשים אחרים, נובע מכך שרשב"י הוא החכם הראשון המוזכר במדרש.

בשנת 2017 יצא הספר לאור במהדורה חדשה על ידי מכון זיכרון אהרן, על פי מהדורת אפשטיין בתוספת הקטעים של כהנא, בנוסף לפירוש, ציונים והערות.

== לקריאה נוספת ==
* 
* ליאורה אליאס בר-לבב, מנחם כהנא (עורך), [https://www.academia.edu/25890581/מכילתא_דרשב_י_פרשת_נזיקין_נוסח_מונחים_מקורות_ועריכה מכילתא דרשב"י פרשת נזיקין - נוסח, מונחים, מקורות ועריכה], מאגנס, 2013

=== מפרשים ===
* מנחם כהנא, המכילתות לפרשת עמלק, ירושלים, תשנ"ט
* 

== קישורים חיצוניים ==

* , על פי מהדורת רד"צ הופמן.
* 
* 
* [https://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?mishibbur=32000&page=1/ מכילתא דרשב"י] על פי כתבי היד בלבד, באתר מאגרים.
* 
* ענת רייזל, [https://www.mayim.org.il/?midrashim=%d7%9e%d7%9b%d7%99%d7%9c%d7%aa%d7%90-%d7%93%d7%a8%d7%91%d7%99-%d7%a9%d7%9e%d7%a2%d7%95%d7%9f-%d7%91%d7%a8-%d7%99%d7%95%d7%97%d7%90%d7%99#gsc.tab=0 מכילתא דרשב"י], באתר "[https://www.mayim.org.il/ מחלקי המים]".
* 

קטגוריה:מדרשי הלכה
קטגוריה:ספרי מדרשים ארץ-ישראליים
קטגוריה:רבי שמעון בר יוחאי
קטגוריה:יצירות שנתגלו
קטגוריה:מדרשים על התורה