OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בריאן לאודרופ

בריאן לאודרופ (בדנית: Brian Laudrup; נולד ב-22 בפברואר 1969 בווינה שבאוסטריה) הוא אחד משחקני הכדורגל הבולטים בהיסטוריה של דנמרק.
== קריירה ==
לאודרופ היה שותף לזכייתה ההיסטורית של נבחרת דנמרק ביורו 1992, וכמו כן היה לו חלק ארי בשליטתה של קבוצת גלאזגו ריינג'רס בליגה הסקוטית במהלך שנות ה-90.

ב-4 במרץ 2004, בעת חגיגות ה-100 לפיפ"א, קיבל בריאן לאודרופ מקום של כבוד בין 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. חבר נוסף ברשימה מכובדת זו הוא אחיו, המפורסם לא פחות, מיכאל לאודרופ.

בספטמבר 2010 אובחן לאודרופ כחולה במחלת הסרטן עקב גידול בבלוטת הלימפה. כעבור שלושה חודשים דווח כי החלים מהמחלה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dbu.dk/landshold/landsholdsdatabasen/LBasePlayerInfo.aspx?playerid=1235 פרופיל]

קטגוריה:כדורגלנים דנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל דנים
קטגוריה:כדורגלני ברונדבי
קטגוריה:כדורגלני אורדינגן 05
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני גלאזגו ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קופנהגן
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דנמרק
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1995
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1969
ג'יימס פנימור קופר

ג'יימס פנימור קופר (באנגלית: James Fenimore Cooper; 15 בספטמבר 1789 - 14 בספטמבר 1851) סופר אמריקאי, אבי סיפורי ההרפתקאות האינדיאניים, מחבר "המוהיקני האחרון", שהוא המפורסם מבין סיפורי "פוזמק העור".

== חייו ==
נולד בברלינגטון, בניו ג'רזי. אביו היה שופט, ובמלאת לג'יימס שנה אחת עקרה המשפחה לעיירה קופרסטאון, שיסד האב לחוף אגם במדינת ניו יורק וקרא לה בשמו. הייתה זו תקופת החלוציות בתולדות ארצות הברית, ומילדותו ספג הבן את מראות נופי הערבה הפראיים ושמע סיפורי הרפתקאות על ההתנגשויות בין המתיישבים הלבנים לבין שבטי האינדיאנים. סיפורים אלה העלה על הכתב.

בגיל 16 הצטרף לצי ושירת כקצין על סיפון ספינה בימת אונטריו. לאחר מות אביו השתקע באחוזת המשפחה ושלח ידו בכתיבה. סיפוריו זכו מיד בהצלחה והתפרסמו ברחבי העולם. הוא היה הסופר האמריקאי הראשון שזכה בהצלחה בינלאומית. שבע שנים שירת קופר כקונסול כבוד של ארצות הברית בפריז, ובשובו לארצו כתב את הספר "הבית כפי שמצאתיו" אשר עורר ביקורת וגרר את מחברו למאבקים עם העיתונות.

אולם הספרים שבזכותם התחבב קופר על דורות של קוראים צעירים בעולם הם אלה העוסקים בהווי של ארצות הברית בראשית תקופת ההתיישבות. במיוחד זכו בפרסום חמשת ספרי "פוזמק העור", הוא כינויו של נתנאל במפו - צייד ישר לב וידיד האינדיאנים (הקרוי גם "עין הנץ"), שנקלע לסדרה של הרפתקאות מרתקות. הנודע שבספרי הסדרה הוא "המוהיקני האחרון", סיפור מלא חיבה לאינדיאנים ולאורחות חייהם, המתאר את מסעו של "עין הנץ" אל מצודה נצורה כדי להחזיר למפקדה את שתי בנותיו. סיפורו האחרון, "מבואות האלון", עוסק בכומר המגלה לשבט אינדיאני שבניו הם מצאצאי עשרת השבטים וכי עליהם לנסוע לארץ ישראל. 

רבים מספריו תורגמו לעברית. 

ספריו של קופר, כגון "אחרון המוהיקנים", "הגשש" ו"פוזמק העור", עסקו בתיאור מציאותי של התפשטות האדם הלבן למערב ארצות הברית ודחיקתם של האינדיאנים. נושא נוסף שבו עסקו ספריו היה ספנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1789
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1851
מנדלסון

מנדלסון הוא שם משפחה שמקורו ביהודי אשכנז. פירושו ביידיש הוא בנו של מנדל, או בן-מנחם. מבין נושאי שם משפחה זה, יש כאלה ששם משפחתם כתוב ומבטא בגרמנית: מנדלסזון (Mendelssohn) ומשפחות אחרות עם שמות כתובים ומבטאים מנדלזון (Mendelsohn או Mendelson).

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם מנחם
נחום איש גמזו

נחום איש גמזו היה תנא בן הדור השני לתנאים ואחד מרבותיו של רבי עקיבא. התפרסם בעיקר בזכות הסיפור על מנהגו לומר על כל דבר "גם-זו לטובה".

==תורת הגמול==
מצבת הקבר המיוחסת לרבי נחום איש גמזו, הניצבת ברחוב גמזו בעיר צפת. 2007]]
מראה מבנה הקבר מבחוץ. 2013
באגדה נעשה קישור ברור בין נחום איש גמזו לשאלת ההשגחה הפרטית, ולעניין השכר ועונש, אשר מבטא את היחס בין האל לברואיו (המודגש בי"ג עיקרים לרמב"ם). כך חייו של נחום איש גמזו, מתוארים בצורה הבאה ():

לעומת תיאור טרגי זה, מתייחס התלמוד אף לכך שנחום איש גמזו היה צדיק גמור (מה שמעלה את השאלה הידועה של "צדיק ורע לו"):

תשובתו של נחום איש גמזו עונה על שאלת "צדיק ורע לו" בצורה אופיינית לחז"ל:

מתשובתו זו עולה תפיסה (הנמצאת גם במקומות נוספים אצל חז"ל) המאמינה שהרעות המגיעות לצדיקים מקורן בחטאים שחטאו, אף אם היו זעירים לכאורה. זאת, ככל הנראה בשילוב עם התפיסה ש"הקב"ה מדקדק עם הצדיקים כחוט השערה".
צילום הקבר מצידו 2024

==שמו==
===מקור השם "גמזו"===
בתלמוד הבבלי () מבואר מדוע נקרא שמו "נחום איש גמזו":
.

כדוגמה לאירוע שעליו אמר "גם זו לטובה" מובא המקרה הבא (בתרגום מארמית):

לעומת זאת, כבר רבנו חננאל וכן רבי נתן מרומי כתבו שנקרא בשם זה על שם עיר מגוריו - "גמזו". מקום זה נזכר גם בתנ"ך, בספר דברי הימים ב': , ושמו השתמר בשם "תל ג'מזו".

==דרכו בהלכה==
ממגוון המקומות בהם מופיע נחום איש גמזו, ניתן לצייר את דרכו בהלכה. אולם לצורך בירור תפיסותיו מרכזית ביותר היא הידיעה שדרכו של רבי עקיבא נלמדה במישרין מנחום איש גמזו, והוא היה רבו במדרש ההלכה; כך מובא בתוספתא (שבועות, פרק א', הלכה ד'):

==זיהויים נוספים==
יש המזהים את נחום איש גם זו עם נחמיה העמסוני. לעומת זאת יש החולקים, וסוברים שנחמיה העמסוני לא היה רבו של רבי עקיבא, אלא תלמידו.

מספר חוקרים (כגון שמואל ספראי) מזהים את נחום איש גמזו כ"נחום המדי", המופיע בספרות התנאים כמה פעמים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://pshita.cet.ac.il/sheet.aspx?SheetID=1351= נחום איש גמזו באתר פשיטא]
* [http://www.machonmeir.org.il/hebrew/main_id.asp?id=6808 נחום איש גמזו ולקיחת אחריות-יוני לביא]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לתנאים
קטגוריה:נכים יהודים
קטגוריה:קברי צדיקים בגליל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
A Broken Frame

A Broken Frame (מסגרת שבורה) הוא אלבום האולפן השני של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד, שיצא ב-1982.

זהו האלבום הראשון עם מרטין גור ככותב השירים הראשי של הלהקה (במקרה זה הוא כתב את כל האלבום). זאת בזכות עזיבתו של כותב השירים הראשי הקודם, וינס קלארק, מעט אחרי יציאת האלבום הקודם Speak & Spell.

לכבוד השקת הסינגל See You בינואר 1982, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי בן 39 הופעות, שנמשך עד מאי.

ב-4 באוקטובר 1982, כשבוע לאחר יציאת האלבום, שוב יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי. הפעם הסיבוב כלל 47 הופעות והוא הסתיים במאי 1983.

למרות שבכתיבת האלבום ובהקלטתו הוא לא השתתף, אלן ויילדר, שבעתיד יהיה חבר בלהקה, השתתף בסיבובי ההופעות הנ"ל. כמו כן, הוא הופיע בוידאו-קליפים של שלושת הסינגלים.

האלבום הגיע למקומות 8 ו-177 במצעדי האלבומים בבריטניה ובארצות הברית (בהתאמה).

זהו האלבום היחיד ששום שיר ממנו לא נכלל באלבום ההופעה מ-1989, 101, ובאלבום הרמיקסים מ-2004, Remixes 81-04.

== רשימת השירים ==

* Shouldn't Have Done That הוא דואט של דייב גהאן ומרטין גור. גהאן שר את כל השירים מלבד האינסטרומנטליים.

== סינגלים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1982
קטגוריה:אלבומי דפש מוד
קטגוריה:אלבומים באנגלית
דוד ורהפטיג

דוד ורהפטיג
דוד ורהפטיג (14 ביוני 1910 – 12 בפברואר 1987) היה איש בית"ר, נציבה האחרון של התנועה בלטביה, אסטוניה ופינלנד, אחיו הבכור של לוחם הלח"י, הרצל עמיקם וקרובו של הצייר אבל פן.

== חייו ==
דוד ורהפטיג נולד לזלמן ובלה ורהפטיג, בעיירה לודזה שבאימפריה הרוסית (כיום לטביה). בגיל 13 שמע לראשונה את רעיונות הציונות הרוויזיוניסטית בהרצאה של זאב ז'בוטינסקי בלודזה, ובעקבות כך הצטרף לאחר שנתיים לתנועת הנוער בית"ר ושימש שם כמדריך בקן המקומי.

ב-1927, עם סיום לימודיו בבית הספר העברי העירוני בעיירת הולדתו, עזב ורהפטיג את לוזדה ונרשם לאוניברסיטת לטביה בריגה. שם למד ורהפטיג בפקולטה להנדסה, ובמקביל המשיך בפעילותיו בתנועת הנוער ובתנועה הרוויזיוניסטית. במסגרת פעילות ציונית זו עבד ב-1933 כחבר מערכת העיתון הרוויזיוניסטי "אוונט פוסט".

בזמן זה החליט ורהפטיג לעלות לארץ ישראל, אך חש כי עליו למלא ראשית את שירות החובה בצבא הלטבי. ב-1934 התגייס לצבא המקומי והוצב כקשר בגדוד חי"ר. ב-1935, עם תום שירותו הצבאי, נתמנה לנציב בית"ר בלטביה, אסטוניה ופינלנד על ידי ראש בית"ר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשאר בריגה.

== אסיר ציון ==
ב-6 באוגוסט 1940 נעצר ורהפטיג בריגה על ידי שלטונות הכיבוש הסובייטי באשמת "פעילות ציונית חתרנית". ב-26 במרץ 1941, לאחר חקירה ממושכת, נשלח לשמונה שנים ב"מחנה עבודה לתיקון המידות", שהיה בפועל גולאג וורקוטקה המפורסם בצפון-מערב רוסיה. עם שחרורו בספטמבר 1948 מוורקוטקה הוגלה ורהפטיג לקרסנויארסק שבסיביר. בדצמבר 1955, לאחר כמעט שמונה שנים נוספות, טוהר מכל האשמות על ידי בית המשפט העליון של לטביה. כחצי שנה לאחר מכן, חזר ורהפטיג לריגה.

ב-19 בינואר 1966, בעקבות מאמצים כבירים מצד אחיו הרצל, קיבל היתר מיוחד מברית המועצות לעלות לישראל. ב-8 במאי, לאחר מספר חודשים, עלה ארצה. לאחר עלייתו פעל ורהפטיג רבות למען יהדות ברית המועצות ולעליית אסירי ציון, ובהם יעקב קדמי, גרישה פייגין וסילבה זלמנסון.

דוד ורהפטיג נפטר חסר אישה וילדים ב-12 בפברואר 1987. במלאת שנה למותו, ספד לו מנחם בגין:

== ראו גם ==
* יהדות ברית המועצות
* העלייה מברית המועצות בשנות ה-70
* העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90

==לקריאה נוספת==
* דוד ורהפטיג, נקמת האסיר. תרגם מרוסית בנימין צוקרמן, הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 1989

קטגוריה:אסירי ציון בברית המועצות
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:פעילים ציונים בלטביה
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:נציבי בית"ר
קטגוריה:אסירי גולאג
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי לטביה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
יהדות קולומביה

יהדות קולומביה הייתה בעבר מהקהילות היהודית הגדולות בדרום אמריקה ומקום מושבה הוא באזור קולומביה של היום, אך יהודים רבים עזבו אותה מאז המאה העשרים.

היהודים הראשונים שהגיעו לקולומביה היו אנוסים מספרד שהגיעו אליה במהלך המאה ה-16 עם התיישבות הספרדים הראשונים באזור. בשנת 1618 הוקם בקולומביה, בעיר ברנקיה בית דין של האינקוויזיציה, כאשר קולומביה עוד נקראה "גרנדה החדשה" והיו בה רק קהילות של אנוסים בברנקיה וקרטחנה. 

בשנת 1811 בוטלה לכאורה האינקוויזיציה בקולומביה אך היא עוד המשיכה לפעול וחוסלה סופית רק עם עצמאותה של קולומביה.

הקהילה הראשונה שהוקמה בקולומביה היא הקהילה היהודית בברנקיה שהוקמה בשנת 1874 אך כל היהודים בה התנצרו לאחר זמן מה.

בשנת 1935 היו בקולומביה כ-2,000 יהודים, רובם יהודים שהגיעו אליה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בעיקר ממזרח אירופה. לפני מלחמת העולם השנייה וגילויי האנטישמיות באירופה הגיעו לקולומביה יהודים רבים מגרמניה לקראת סוף שנות ה-30.

בשנת 1974 היו בקולומביה כ-12,000 יהודים מהם כ-7,500 בעיר הבירה בוגוטה.

נכון לתחילת המאה ה-21 מתגוררים בקולומביה כ-3400 יהודים, והירידה הדרסטית במספרם היא בעיקר בגלל עליית יהודים רבים מקולומביה למדינת ישראל במשך השנים.

הרבנים הראשיים של קולומביה בעבר היו הרב דוד שרבני, והרב אלפרדו גולדשמיט, כיום משמש בתפקיד הרב דוד משען.

==קישורים חיצוניים==

*
קולומביה
קולומביה
קטגוריה:קולומביה: דמוגרפיה
מונגאסקית

השפה המונגאסקית (במונגאסקית: Munegascu, בצרפתית: Monégasque) היא שפה המדוברת בנסיכות מונקו, אך איננה שפתה הרשמית של מדינה זו (השפה הרשמית בה היא צרפתית).

מונגאסקית היא אחד הניבים הליגוריים המדוברים גם באיטליה ובצרפת. היא מדוברת כשפת אם על ידי מיעוט התושבים במונקו. במאה ה־20 השפה כמעט יצאה מכלל שימוש בחיי היומיום, אך מאז 1970 נעשו מאמצים להחיות אותה, ובהם לימוד חובה בבתי הספר במדינה. היא נכתבת על-פי כללים המבוססים על איטלקית, עם כמה הבדלים, כגון:
*האות ü נשמעת כמו ü בגרמנית או u בצרפתית;
*האות œ נשמעת כמו é בצרפתית;
*האות ç, שאיננה קיימת באיטלקית, נשמעת כמו ç בצרפתית, כלומר, כ-ס'.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מונקו: תרבות
קטגוריה:שפות ליגוריות
פסטיבל גליינדבורן

התיאטרון החדש, 31 ביולי 2007
פסטיבל האופרה השנתי של גליינדבורן, אחד הפסטיבלים החשובים ביותר בעולם<ref name=":0"></ref>, מתקיים מאז 1934 בגליינדבורן, במזרח אסקס, אנגליה. הפסטיבל עובד בצמוד עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון (מאז 1964) ועם תזמורת עידן הנאורות<ref></ref><ref></ref>. מדי שנה הוא מציג מופע אופרה בלונדון כחלק מהפרומס. 

== היסטוריה ==
ג'ון כריסטי רכש בית כפרי בגליינדבורן בשנת 1920. הוא היה בעליה של חברת היל, נורמן וברד בע"מ לבניית עוגבים, והחל להתאים את אולם המוזיקה של גליינדבורן, שאורכו 24 מטרים, לחדר עוגב, כך שיתאים לאחד העוגבים הגדולים ביותר באנגליה, שאיננו בקתדרלה.

אהבת המוזיקה של כריסטי הביאה אותו לקיום ערבי אופרה לחובבים בחדר זה. באחד הערבים האלה פגש את אשתו לעתיד, אודרי מילדמיי, הייתה זמרת מקצועית, והוזמנה לשוות נופך של מקצועיות למופע. במהלך ירח הדבש שלהם, שכלל ביקורים בפסטיבל זלצבורג ובפסטיבל ביירוית, עלה בדעתם של כריסטי ואשתו הרעיון להביא אופרה מקצועית אל גליינדבורן.

הם בנו תיאטרון עם אולם בן 300 מושבים ובור תזמורת גדול.

=== הפקה ראשונה ===
כריסטי הזמין את המנצח פריץ בוש ואת הבמאי קרל אברט, שניהם גולים מגרמניה הנאצית, והעלה את ההפקה הראשונה ב-28 במאי 1934.

=== התפתחות ===
התיאטרון המקורי של ג'ון כריסטי, שנבנה לצד הבית, הורחב ושופר פעמים רבות מאז הקמת המבנה המקורי, ובראשית שנות ה-90' הוקף מכלול מבני-עזר - מסעדות, חדרי הלבשה, מחסן ושאר מתקנים.

בשנת 1992 אירח התיאטרון הישן את הפסטיבל האחרון שלו.

=== בית אופרה חדש ===
בשנת 1994 הושלמה בגליינדבורן בנייתו של תיאטרון חדש וחדיש, שבו אולם בן 1200 מושבים, בעלות של כ-34 מיליון לירות שטרלינג, שנאספו בתרומות מן הציבור.

== מנהלים מוזיקליים של הפסטיבל ==
* פריץ בוש (1934 – 1951)
* ויטוריו גואי (1952 – 1963)
* ג'ון פריצ'רד (1964 – 1977)
* ברנרד הייטינק (1978 – 1988)
* אנדרו דייוויס (1989 – 2000)
* ולדימיר יורובסקי (2001 – 2013)
* רובין טיקיאטי (2014 – ממשיך)

== ניהול הפקות אופרה בפסטיבל ==
מנהל ההפקות בפסטיבל בין השנים 1994 ל-2000 היה במאי האופרה סר גרהם ויק, אשר הלך לעולמו בגיל 67 לאחר שחלה בקורונה<ref name=":0" />.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גליינדבורן
גליינדבורן
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אופרה
לחץ טורגור

צמחים בסביבות חיצוניות שונות
לחץ טורגור (באנגלית: Turgor pressure) הוא הלחץ של קרום התא כנגד דופן התא הקשיח<ref>מינה הדקדוקי של המילה 'דופן' הוא זכר ונקבה. לצורך האחידות נבחר נקבה.</ref>. לחץ טורגור הוא מקרה פרטי של לחץ אוסמוטי (לחץ זה מוכר בעיקר בפיוניות הנמצאות בצמח) ומופעל על ידי תמיסה בחלל המוגבל על ידי קרום חדיר למחצה.

כאשר תא נמצא בסביבה היפוטונית, כלומר התא מכיל ריכוז מלחים גבוה יותר מן הסביבה, מים זורמים אל התא וגורמים לו להתנפח. דופן התא בתאי צמח מגבילה את ההתפשטות וכך נוצר לחץ תוך-תאי הוא לחץ טורגור.

לחץ זה מונע ממים נוספים להיכנס לתא וכך נוצר שיווי משקל בין הלחץ להשוואת מפל הריכוזים לבין הלחץ הפיזיקלי המופעל על ידי הקרום או הדופן. שיווי המשקל מונע מהתא להפוך לאיזוטוני ביחס לסביבתו.

תאים שאינם מותאמים לעמוד בסביבות היפוטונית, כמו רוב התאים ביונקים, אינם יכולים לעמוד בלחצי טורגור חזקים ולכן מתפוצצים כאשר הם נחשפים לתמיסה היפוטונית.

בתאים צמחיים החלולית מתמלאת בנוזלים (במצב הנקרא דהפלסמוליזה), וכך מפעילה החלולית לחץ טורגור תוך-תאי. לחץ זה מקנה לצמחים גבעוליים (חסרי גזע) את יציבותם המבנית. 
==ראו גם==
נקודת כמישה

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיזיולוגיה של הצמח
ימים של אהבה (אלבום)

ימים של אהבה הוא אלבומה השני של הזמרת מאיה בוסקילה.<ref></ref>

האלבום ממשיך את הקו אותו יצרה באלבומה הראשון, סיפור מכור.
האלבום יצא במרץ 2006 ויצאו ממנו הסינגלים "ימים של אהבה" (כשם הסרט "ימים של אהבה", בכיכובה), "חופים", "רק אל תגיד", "רק אותך רוצה" ו"בלעדיך".

בדיסק חידשה בוסקילה את השיר "חופים", במקור של צוות הווי הנח"ל, בביצוע שהוקלט לכבוד מצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' בשנת 2004. כבונוסים צורפו לאלבום שלושה שירים שמבצעת בוסקילה בשפה האנגלית וגרסת רמיקס לשיר "רק אל תגיד".

==רשימת רצועות==
# "ימים של אהבה"
# "רק אל תגיד"
# "רוצה לחזור לנעוריי"
# "רק אותך רוצה"
# "בלעדיך"
# "מי קורא לך"
# "ציפור אל הרוח"
# "תאהב תמיד לנצח"
# "היה לי מקום"
# "סוקרטס"
# "חופים"
בונוסים:
# "I'll Be Alright"
# "Say That You Will"
# "The Only One For me"
# "רק אל תגיד" <small>(גרסת רמיקס)</small>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2006
קטגוריה:אלבומי מאיה בוסקילה
קטגוריה:אלבומים בעברית
יומטוב

לוגו "יומטוב"
יומטוב היה אירוע התרמה טלוויזיוני לילדים ונוער ביוזמת "שידורי קשת" ו"ציונות 2000", אשר שודר בשנים 2002–2008 בערוץ 2. את האירוע מנחים כוכבי טלוויזיה ישראלים, שביניהם היו רפי רשף, אלי יצפאן, אסי כהן וגדי סוקניק.

== היסטוריה ==
האירוע הראשון של יומטוב התקיים ב-19 בדצמבר 2002 והשיר לאירוע היה חידוש לשיר "היום היום" שביצעה שרית חדד.

את האירוע ב-2003 הנחה איל קיציס.

את האירוע ב-2004 הנחו אושרת קוטלר וריטה והשיר לאירוע היה השיר "כמו כולם" בביצוע אלי פיניש ונינט טייב.

באירוע "יומטוב" שהתקיים ב-27 באפריל 2006 נאספו כ-19,000,000 ש"ח.

ב-2008 "יומטוב" התקיים ב-8 באפריל. השיר שליווה את המשדר היה "עד שתגיע", שנכתב על ידי ברק פלדמן והולחן על ידי יוני בלוך. שרה אותו נינט טייב, שביצעה בשיתוף עם אלי פיניש גם את שיר הנושא ליומטוב 2004 – "כמו כולם".

אחד המופעים הזכורים מאירוע זה היה "לא נפסיק לצחוק" אשר כלל קטעי סטנדאפ ומערכונים על במה של אומנים, שחלקם היו בתחילת דרכם וחלקם מוכרים, כגון שחר חסון, אורי חזקיה, רועי לוי, שגיב פרידמן, שלישיית מה קשור, אסי וגורי, אייל קיציס וטל פרידמן.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20060421192145/http://yomtov.nana.co.il/ יומטוב 2004]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זוכי פרס מסך הזהב: תוכניות וסדרות
קטגוריה:אירועים בישראל
אברהם שכטרמן

אברהם (אַבּרָשָה) שכטרמן (3 בדצמבר 1910 – 17 בדצמבר 1986, ט"ו בכסלו תשמ"ז) היה פעיל בית"ר והאצ"ל, מחלוצי התעופה העברית בארץ ישראל, סגן ראש עיריית תל אביב (1957–1959) וחבר הכנסת מטעם גח"ל והליכוד בין השנים 1969–1977.

==קורות חייו==
שכטרמן נולד באודסה ב-1910, בנם של מרים לבית פרידמן וצבי שכטרמן, עסקן ציבור, מראשי תנועת המזרחי וגואל קרקעות בארץ.
למד בגימנסיה העברית בקישינב, ועם עלייתו ארצה כנער, במאי 1924, למד בהגימנסיה העברית "הרצליה". היה מחברי סניף בית"ר בארץ ישראל מיום הקמתו בשנת 1927 ומפעילי מפלגת הצה"ר. למד הנדסה אזרחית באוניברסיטת גנט בבלגיה. בעת לימודיו היה מדריך בסניף בית"ר באנטוורפן ויושב ראש ארגון הסטודנטים היהודים בגנט.

לאחר חזרתו לארץ היה פעיל התיישבות בכפר יעבץ, בין השנים 1932–1934. בשנת 1936 הצטרף להגנה בפלג המקורב לבית"ר, ובשנת 1938 עבר לאצ"ל. בשנת 1938 נתמנה לעורך המדיני של עיתון "המשקיף". שכטרמן פעל להקמת בית הספר לטיסה של האצ"ל בשנת 1939 והיה מפקד הקורס הראשון בו. היה גם יושב ראש ארגון הטייסים של תל אביב בין השנים 1939–1945. בין השנים 1943–1946 ניהל את מפעל האשלג בים המלח. בזמן מלחמת העצמאות יצא לצ'כוסלובקיה לרכוש נשק ואמצעי לחימה.

כיהן כחבר מועצת עיריית תל אביב בין השנים 1955–1965, וכסגן ראש עיריית תל אביב בשנים 1957–1959. במסגרת תפקידו פעל לפיתוח ושיקום יפו העתיקה, הפיכתה למרכז תיירות והקמת רובע האמנים שבה. תרם להקמת מתקני ספורט, בריאות ורווחה. מיום הקמת תנועת החרות היה מפעיליה, והיה ליו"ר הנהלתה ומרכז התנועה. היה חבר הכנסת בכנסת ה-7 ובכנסת ה-8 מטעם גח"ל והליכוד. יצר קשרים בין הכנסת למועצת אירופה לפני שכונן הסכם כלכלי בין ישראל לבין מדינות השוק האירופי המשותף. כיהן כיו"ר ועדת הכלכלה בכנסת השביעית, יו"ר ועדת החינוך בכנסת השמינית וחבר ועדת הכנסת.
שימש בתפקידים ציבוריים נוספים, בהם חבר נשיאות הוועד הפועל הציוני וציר לקונגרסים ציוניים, חבר חבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, חבר הנהלת בית התפוצות ומועצת יד יצחק בן-צבי. התפקיד האחרון שמילא היה יו"ר חברת הים התיכון – ים המלח (תעלת הימים).

שכטרמן נפטר בדצמבר 1986, בגיל 76. נקבר בבית העלמין קריית שאול. הניח את אשתו השנייה וילדיו.
על שמו נקרא גן הפסגה (המכונה גם "גן אברשה") שביפו העתיקה. ובית הספר הממ"ד "שכטרמן" בכפר יעבץ.

באמצע שנות ה-30 נישא לשרה לבית דובובסקי (ילידת 1912). השניים היו הורים ליצחק שכטרמן (מהנדס ימי), אלינוער רבין (כותבת ספרי בישול), תמי שכטרמן-גור (אשת תיאטרון).
ב-1948 נהרגה אשתו בהתרסקות מטוס.
ב-1962 נישא בשנית, ליהודית (ג'ודי) זיו, בתו של ישראל משה זיו.

אחיו הצעיר של שכטרמן, הרצל שפיר, היה אלוף בצה"ל ומפכ"ל המשטרה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* (נקרולוג)

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:פעילים ציונים בבלגיה
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:טייסים ישראלים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:סגל המשקיף
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:פעילי תנועת החרות
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גח"ל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
אברהם שכטרמן
קטגוריה:סגני ראש עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:בוגרי בית"ר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גנט
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכלכלה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:כפר יעבץ: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
ליהו

ליהו (Lihou) הוא המערבי שבאיי התעלה. הוא נמצא ממערב לאי גרנזי ומחובר אליו בשעת השפל במעבר בנוי מאבנים, המתכסה במים בשעת הגאות.

על האי שוכנים שרידי מנזר סנט מרי שהוקם במקום על ידי נזירים בנדיקטינים במאה ה-12. עד שנת 1415 היה האי בשליטת מון סאן מישל ולאחר מכן עבר לשליטת מכללת איטון עד הרפומציה, עת נסגר המנזר בהוראת מלך אנגליה הנרי השמיני. מרבית המבנים באי נהרסו בעת הכיבוש נאצי במלחמת העולם השנייה, מאחר שהחיילים הגרמניים השתמשו בהם כמטרות לאימוני ירי.
האי נקנה על ידי ממשלת גרנזי בשנת 1995. 

באי נהגו לקצור וליבש אצות ים. בשנת 1927 הוקם בו מפעל להפקת יוד מהאצות, שנהרס במהלך הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה.

כיום משמש האי לסיורים לימודיים בשל אתרי הקינון הרבים שבו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.bbc.co.uk/guernsey/content/articles/2004/12/01/lihou_history_feature.shtml ההיסטוריה של ליהו] באתר BBC

קטגוריה:איי התעלה
קטגוריה:איים באוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:גרנזי
ג'ייסון לי

ג'ייסון לי (באנגלית: Jason Lee; נולד ב-25 באפריל 1970) הוא קומיקאי ושחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אשר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב. בנוסף הוא גולש סקייטבורד מקצועי.

==ביוגרפיה==
לי נולד באורנג', קליפורניה. הוא למד בתיכון "Ocean View", אך לא סיים את לימודיו.
בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 היה לו סקייטר מקצועי בולט.

לי החל את קריירת המשחק שלו בתפקידים קטנים כמו בסרט "Mi Vida Loca". לאחר מכן, עזב לי את קריירת ההחלקה על סקייטבורד כדי לקדם את קריירת המשחק שלו.
התפקיד הראשי הראשון שלו היה בסרט של קווין סמית', "עכברי הקניון". לי הפך לחבר טוב של סמית' והופיע בסרטים נוספים שלו כמו: "דוגמה", "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", "ג'רזי גירל" וכו'.

בשנים 2009-2005, שיחק לי במשך 4 עונות את התפקיד הראשי בקומדיית המצבים של רשת NBC, "קוראים לי ארל". לי היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שחקן הטלוויזיה של השנה" על משחקו בסדרה. לאחר מכן הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הבלשית "ממפיס ביט" ברשת הכבלים TNT. הסדרה בוטלה בשנת 2011 לאחר 2 עונות. בסתיו 2011 הצטרף לי לסדרה הקומית "ערים כל הלילה" ברשת NBC. בשנת 2014 שיחק בקומדיה "משתוללת" בכיכובה של סלינה גומז.

==חיים אישיים==
לי היה נשוי לשחקנית והצלמת כרמן ליוולין מ-1995 עד 2001.
בשנים 2001–2007 היה בן זוגה וארוסה של בט רייסגרף. לשניים נולד בן ב-28 בספטמבר 2003.

ביולי 2008 נישא לקרן אלקאק בקליפורניה, וחודש לאחר מכן נולדה בתם הראשונה, קספר. ביוני 2012 נולד בנם סוני. בשנת 2017 נולד ילדם השלישי, בת ושמה אלברטה "בירדי". 

ג'ייסון לי הוא הסנדק של בתו של קווין סמית', הארלי. עד שנת 2016, לי היה סיינטולוג. לי הוא בעלים-שותף למסעדה "Barley and Board".

==פילמוגרפיה==
===קולנוע===
*חיי המטורפים (1993) 
*עכברי הקניון (1995) 
*לשרטט זבובים (1996)
*לרדוף אחרי איימי (1997)
*מקום טוב יותר (1997)
*כלי נשק של הסחת דעת המונית (1997) - סרט של HBO
*נשיקה בין חברים (1998)
*מטבח אמריקאי (1998)
*אויב המדינה (1998)
*דוגמה (1999)
*החברים של ממפורד (1999)
*כמעט מפורסמים (2000)
*שוברות הלבבות (2001)
*ג'יי ובוב השקט מכים שנית (2001) 
*ונילה סקיי (2001)
*צרה גדולה (2002) 
*לימודים גנובים (2002)
*קטע של בנים (2003)
*לוכד החלומות (2003)
*צרות של עשירים (2003) 
*ג'רזי גירל (2004)
*משפחת סופר-על (2004) - דיבוב 
*המתקפה של ג'ק ג'ק (2005) - דיבוב
*מוכרים בלבד 2 (2006) 
*מפלצת של בית (2006) - דיבוב 
*אנדרדוג (2007)
* אלווין והצ'יפמאנקס (2007)
*אלווין והצ'יפמאנקס 2 (2009)
*קופ אאוט (2010)
*אלווין והצ'יפמאנקס 3 (2011)
*כיכר קולומבוס (2012)
* משתוללת (2014)
* לספר (2014)
*הרחק ובחזרה (2015) - סרט טלוויזיה 
*אלווין והצ'יפמאנקס 4 (2015)
*Growing Up Smith (2017)
*ג'יי ובוב השקט מכים שנית 2 (2019)
*Twilight of the Mallrats (TBA)

===טלוויזיה===
* קוראים לי ארל (2009-2005) 
*אבא אמריקאי (2006) - דיבוב 
*ממפיס ביט (2011-2010)
*לגדל את הופ (2013-2010)
* ערים כל הלילה (2011)
*גברים בעבודה (2013) 
*בא בדוב (2015-הווה) - דיבוב
*The Harper House (2021-הווה) - דיבוב
*The Residence (TBA)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:סיינטולוגים
קטגוריה:גולשי סקייטבורד אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
יהדות אורוגוואי

שמאל
יהדות אורוגוואי היא אחת מקהילות היהודים בדרום אמריקה ומקום מושבה הוא באזור אורוגוואי של היום.

==תולדות הקהילה==
היהודים הראשונים שהגיעו לאורוגוואי היו אנוסים שהגיעו אליה במאה ה-16 והקימו קהילה בסתר במונטווידאו. בשנת 1813 בוטלה האינקוויזיציה באורוגוואי אך היא חזרה לפעול וחוסלה רק עם עצמאותה של אורוגוואי.

עם תחילת המאה ה-20 החלה הגירה משמעותית של יהודים לאורוגוואי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו פליטים יהודים רבים מאירופה וכן לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה, אז הגיעו יהודים רבים ממרכז אירופה לאורוגוואי.

החל משנות ה-70 חלה ירידה במספר היהודים בקהילה כתוצאה מעליה לישראל, הגירה למדינות אחרות (בעיקר פנמה וקנדה) והתבוללות.

כיום מונה הקהילה כ-15,000 איש. רוב היהודים מתגוררים בעיר הבירה, מונטווידאו, אך יש מספר משפחות המתגוררות גם בפונטה דל אסטה, פייסנדו ורוצ'ה.

קהילת יהדות אורוגוואי היא הרביעית בגודלה בדרום אמריקה אחרי יהדות ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה בהתאם.

===גודל הקהילה לאורך השנים===
{| class="wikitable"
! שנה !! מספר יהודים
|-
| 1910 || 150
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1925 || 6,000
|-
| 1938 || 25,000
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|1952 || 40,000
|-
| 1971 || 54,000
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1992 || 23,800
|-
| 2007 || 15,000
|}

==מוסדות הקהילה==
Comunidad Israelita Sefaradí}} (נוסד 1956). כיום סגור פרט לימי פעילויות קהילתיות מיוחדות
היישוב היהודי באורוגוואי מחולק לארבע קהילות: "קהילה" (אשכנזים), ספרדים, הונגרים ו-NCI (גרמנים, קונסרבטיבים).
קיים גוף נוסף, "יבנה", להם יש רב נפרד ובית כנסת נפרד אך הם אינם נחשבים באופן רשמי לקהילה כיוון שאין להם בית קברות.

בשנת 1916 נוסדה ה-"Kehila" כדי לספק את הצרכים של היהודים באורוגוואי.

ב-1917 נוסד בית הקברות היהודי היחיד באורוגוואי, בעיירה לה פאס (La Pas) . והוא מחולק למספר מתחמים על פי המוצא של היהודים: אשכנזי, ספרדי, גרמני, הונגרי ועוד.

באורוגוואי שני בתי ספר יהודיים: "יבנה" (דתי) ו"אינטגרל".

באורוגוואי פעילות שמונה תנועות נוער יהודיות: השומר הצעיר, הבונים דרור, הנוער הציוני, חזית הנוער, מכבי, בית"ר, בני עקיבא וישראל הצעירה.

כמו כן קיים ארגון אוניברסיטאי, "הלל", המיועד ליהודים בני 18–30.

ב-2017 הוקמה במונטווידאו קהילת "אור ישראל" (Or Israel) המפעילה מקווה טהרה, בית כנסת, שיעורי תורה, שחיטה כשרה, ומסעדה כשרה.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 יצא לאור העיתון היידי "היינט" שהוא גם הראשון שבו הוכנס מדור בשפה העברית. כך חוזק הקשר עם השפה העברית ועם ישראל.

==הקשר לישראל==
הקהילה באורוגוואי נחשבת לאחת הקהילות הציוניות ביותר בעולם והדבר מתבטא בשיעור עליה גבוהה, בהשתתפות של מרבית בני הנוער בתנועות הנוער ובהשתתפות בתוכניות שונות של הסוכנות היהודית כגון תגלית ומסע.

כמו כן הקהילה מציינת מדי שנה את יום הזיכרון לשואה ולגבורה, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות של ישראל.

==ראו גם==
* Holocaust Memorial אנדרטת מונטווידאו לשואה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אורוגוואי: דמוגרפיה
אורוגוואי
אורוגוואי
יהדות קירגיזסטן

יהדות קירגיזסטן היא אחת הקהילות היהודיות במרכז אסיה ומקום מושבה הוא באזור קירגיזסטן של היום.

יהודים ראשונים ישבו באזור קירגיזסטן במהלך המאה ה-4 והיו אלו יהודים כוזריםאו יהודים מאוזבקיסטן השכנה ומאיראן. יהודים סוחרים ישבו בקירגיזסטן משום שדרכה עבר אחד מנתיבי המסחר בין איראן ואוזבקיסטן למזרח אסיה ומרקו פולו אף מספר על קהילות יהודיות באזור זה.

היהודים הראשונים היו יהודים מבוכרה אשר נקראו בפי המתיישבים המקומיים "האנשים בעלי העיניים הצבעוניות". לאחר חקירה של מספר חוקרים עולה כי בתקופת המאה ה-10 היו ברוב אזורי קירגיזסטן יותר יהודים מאשר נוצרים. היהודים היו באותה התקופה פרסיים ולא היו באזור זה יהודים אשכנזים או ספרדים.

בסוף המאה ה-18 הורשו יהודים מהאימפריה הרוסית לשבת באזורי קירגיזסטן, שהייתה תחת שליטת רוסיה. לאחר כיבוש מרכז אסיה על ידי רוסיה במאה ה-19 הגיעו יהודים אשכנזים לשטחים אלו, גם לקירגיזסטן בעיקר בגלל המחסור במקצועות רבים בהם עבדו יהודים רבים.

בקירגיזסטן לא התערבבו קהילות האשכנזים והמזרחים ובעת שהמזרחים גרו ברובעי העיר הישנים והעניים גרו האשכנזים ברובעי העיר ה"אירופיים" ביחד עם הרוסים והטטרים. בשנת 1898 חיו רוב יהודי קירגיזסטן באוש שכן הרוסים הטילו צו על כל היהודים שגרו בכפרים בקרבת העיר לעבור אליה.

בשנת 1905 הרשו הרוסים ללא-נוצרים לשבת בכמה אזורים משטחי רוסיה, ביניהם גם בקירגיזסטן, ולכן יהודים רבים מליטא, פולין, איראן ועיראק היגרו לאזור זה. הקהילה גדלה עם השנים וכן גדלה הקהילה היהודית בבישקק שעתידה להיות גדולה עוד יותר מקהילת אוש.

בשנת 1910 מנה הנציב הראשי על אזור קירגיזסטן כ-800 יהודים באוש וכ-250 בבישקק, בכך כמעט ומתמצה ישיבת היהודים במדינה, למעט מספרים מועטים בעיירות קטנות וכפרים.

בזמן מלחמת העולם הראשונה החלו גלי הגירה גדולים מאירופה לקירגיזסטן ואז היה מספר האשכנזים בקהילה גדול ממספר המזרחים. יהודים רבים, שחששו מפני הפגיעה בהם על ידי הרוסים במהלך המלחמה נמלטו לאפגניסטן השכנה. באותה התקופה גם נשלחו יהודים רבים משטחי האימפריה הרוסית לאזורי קירגיזסטן לעבודות כפייה לשירות הממשל.

הקהילות היהודית לאחר מלחמת העולם הראשונה התרכזו בעיקר באוש, בישקק וג'לאל-אבאד. בתקופת מלחמת העולם השנייה ישבו בקירגיזסטן כ-20,000 יהודים שנמלטו מאזורי הכיבוש של גרמניה הנאצית.

הקהילה היהודית בבישקק קיבלה הכרה אך ורק בשנת 1945. בבישקק פעל בעיקר בעיקרון רק בית כנסת אחד, אשכנזי, אך בשנות ה-90 החל לשרת גם את יושבי בישקק המזרחים.

לאחר התפרקות ברית המועצות היגרו יהודים רבים מקירגיזסטן וכיום יש בה כ-950 יהודים בלבד, רובם בבישקק הבירה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.ynet.co.il/judaism/discourse/article/hjssoldsq המוסלמים מקירגיזסטן שהצילו רבבות יהודים בשואה]

קירגיזסטן
קירגיזסטן
קירגיזסטן
קטגוריה:קירגיזסטן: דמוגרפיה
אשכולית

אשכוליות על העץ
האשכולית (שם מדעי: Citrus × paradisi) היא אחת מפירות ההדר.

עץ האשכולית הוא סובטרופי, ירוק עד ומגיע לרוב לגובה של 5–6 מטרים, למרות שהוא יכול להגיע לגובה של 13–15 מטרים. עץ זה הוא בעל נוף מעוגל ממשפחת הפיגמיים. גדל בארץ בפרדסים ובגינות. העלים דמויי אזמל, ובחיקם קוצים קטנים וחדים. הפרחים לבנים, ערוכים רוב הפעמים באשכולות. הפרי גדול, כדורי או פחוס, וקליפתו צהובה. האשכולית פורחת בקיץ, בחודשים יולי-ספטמבר, והפרי מבשיל בחורף, בחודשים פברואר-מאי.

==מקור הפרי==
עץ האשכולית הוא הכלאה של תפוז מג'מייקה ופומלה אינדונזי. ההכלאה נעשתה לראשונה במאה ה-18 באי ברבדוס. התיעוד הראשון של הפרי הוא מ-1750. האגדה מספרת כי מלח אנגלי בשם "קפטן שדוק" הביא לג'מייקה זרעי פומלה וגידל את העץ לראשונה (הפומלה נקרא באנגלית שדוק על שם מלח זה). ב-1823 הביאו מהפרי לפלורידה.

בארץ ישראל גידלו אשכולית לראשונה בתחילת המאה ה-20 בפרדס וייס-קרמנסקי בפתח תקווה. הפרי הפך פופולרי יותר כשהובא מפלורידה ב-1913 הזן "מארש" על ידי האגרונום אברהם בריל. השם העברי "אשכולית" ניתן לפרי בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי חבר הנהלת אגודת "פרדס" ד"ר ישראל ויינברג.

==תגובות עם תרופות==
בבשר האשכולית ובקליפתה נמצא חומר המשפיע מאוד על פעולתן של תרופות רבות וכן על תופעות הלוואי שלהן. הוא מעכב אנזים הקשור לפירוק תרופות. כתוצאה מכך, רמותיהן בדם עלולות להיות גבוהות מדי. ישנן גם תרופות שעליהן להתפרק חלקית על מנת שייהפכו פעילות. במקרים אלו, אשכולית תעכב את הפירוק, כלומר רמת התרופה הפעילה בגוף תהיה נמוכה מהמתוכנן. אכילת אשכולית ושתיית מיץ אשכוליות יכולים גם לעכב ספיגת תרופות במעי.

אפילו אשכולית אחת בלבד או כוס מיץ אשכוליות יכולים לגרום להרעלת תרופות.

==ראו גם==
* נרינגנין

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

אשכולית אדומה מכונה גם "אשכולית דם"

קטגוריה:הדרים
קטגוריה:צמחי כלאיים
השושלת הטימורית

השושלת הטימורית מיסודו של טימור לנג שלטה על אימפריה גדולה אשר התקיימה בין 1370 לבין 1506. האימפריה הטימורית שכנה בחלק מרכזי הדרום-מערבי של יבשת אסיה והשתרעה מהודו ועד גאורגיה. האימפריה נוסדה על ידי הכובש המונגולו-טורקי הגדול טימור לנג יליד העיר שאחריסאבז אשר כבש את מרבית שטחי מרכז ודרום-מערב אסיה ושלט באימפריה מ-1370 ועד מותו בפברואר 1405.

==עלייתו של טימור==

האימפריה החלה לקרום עור וגידים לאחר שטימור החל לנצח את נסיכי האזור בו גדל ועבר להילחם בשבטים השכנים. כושר ההנהגה הצבאי שלו החל לבלוט יותר ויותר ושאיפותיו משכו אותו להילחם מעבר למולדתו וההתרחבות הטריטוריאלית שלו לא פסקה. טימור, הכובש הגדול, הרחיב את כיבושיו לכל עבר בצפון הוא הגיע עד מוסקבה, בדרום כבש את שטחי אפגניסטן ופקיסטן של ימינו, ובמערב הוא כבש את איראן, בגדאד, כורדיסטן, סוריה ואנטוליה תוך ניצחון על באיזיט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. את מותו מצא הכובש הגדול בפברואר 1405 בשנות השישים לחייו במהלך מסע המלחמה נגד סין, כאשר בדרך לשם הוא חלה בשפעת ומת.

האימפריה שלו התפרשה מנהר הוולגה, והמפרץ הפרסי ועד נהר האינדוס התחלקה בשנת 1406 ואולם לפני מותו הוא מינה את נכדו פיר מוחמד כיורש העצר שלו, אבל זה נפטר זמן קצר לאחר סבו ב-1406. את מושכות השלטון לקח בנו של טימור מיראן שאה אבל גם הוא נפטר ב-1407. בנו הצעיר ביותר של טימור והיחיד שנשאר בחיים שאה רוח' לקח את השלטון ושלט באימפריה עד מותו ב-1447.

בתקופת עלייתה של האימפריה הגיעה לשיאה טכניקת שימוש בצבע בארכיטקטורה. הטימורים בנו בתקופה זו מבנים מפוארים רבים, בעיקר למטרות הנצחה ודת, במגוון ערים, ובעיקר סמרקנד והראת<ref></ref>.

מפת הח'אנויות המונגוליות השונות. בסגול גבולות האימפריה הטימורית בשנת [[1405]]

==שאה רוח'==
כאשר תפס שאה רוח' את השלטון, הוא העביר את העיר הבירה מסמרקנד להראת. בנו הבכור אולוג בג מונה למושל סמרקנד ואילו בנו הצעיר בייסונקור שירת כווזיר בבירה החדשה. בשנת 1449 נרצח אולוג בג על ידי בנו עבד א-לטיף וזה מת בשנת 1450.

אבו סעיד נכדו של מיראן שאה שלט בטראנסאוקסאניה, אפגניסטן וצפון פרס. השליט החשוב האחרון של האימפריה הטימורית היה חוסיין באיקרא (מת ב-1506).

==נפילתה של השושלת הטימורית==
כוחה של השושלת הטימורית במרכז אסיה הגיעה לסופה עם הופעתם של האוזבקים, השבטים הטורקים מהצפון. האוזבקים בראשותו של מוחמד שייבני כבשו את סמרקנד מידי באבור (צאצא של טימור) בשנת 1500 ושוב בשנת 1505. בשנת 1507 נכבשה הראת. בשנת 1527 ייסד באבור את הבסיס עליו תקום האימפריה המוגולית.

==שליטי השושלת הטימורית==
# טימור לנג - 1370–1405
# פיר מוחמד בן ג'האנגיר - 1405–1407 
# ח'ליל סולטאן - 1405–1409 
# שאהרוח' - 1405–1447 
# אולוג בג - 1447–1449
# עבדול לטיף מירזא - 1449–1450 (טרנסאוקסניה)
# עבדאללה מירזא - 1450–1451 (טרנסאוקסניה)
# סולטאן מוחמד בן בייסונקור - 1447–1451 (הראת)
# אבו אל-קאסם באבור מירזא - 1451–1457 (הראת)
# סולטאן אחמד מירזא - 1469–1494 (בוח'ארה)
# סולטאן מחמוד מירזא - 1469–1495 (בלח')
# מירזא שאה מחמוד - 1457
# אבראהים מירזא - 1457–1459
# אבו סעיד מירזא - 1451–1469
# סולטאן חוסיין באיקרא - 1469; 1470–1506
# יאדגאר מוחמד מירזא - 1470 (6 שבועות)
# בדיע א-זמאן מירזא - 1506–1507

==ראו גם==
*הפלישות הטימוריות לגאורגיה
*בוכרה
*אק קויונלו

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
טימור
קטגוריה:מדינות טורקיות לשעבר
קטגוריה:אוזבקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:אפגניסטן: היסטוריה
קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:איראן: היסטוריה
טימורית
טימורית
קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
טימורית
דקת קשת

דקת קשת או דקת מעלה (Minute Of Arc-MOA) היא החלק ה-1/60 של מעלה. במעגל 21,600 דקות קשת. הדקה מסומנת בתו ' (בעברית תג). לדוגמה, זווית בת ארבע מעלות ושלוש דקות תסומן '4°3.

הואיל ודקת קשת היא גודל זוויתי קטן, היא משמשת במדידת זוויות מדויקות, כמו מדידת זווית סטיה זעירה מקו ישר שתבוא לידי ביטוי רק לאחר מרחק רב מתחילת הסטיה. מדידת סטיה זעירה שכזו נפוצה, למשל, לצורך מתן מידה לדיוק ירי רובה (אז היא ידועה יותר בראשי התיבות האנגליים MOA), למדידת סטייה של חלליות, מכשור אסטרונומי וכדומה.

לצורך דיוק רב יותר, מחולקת דקת קשת ל-60, וכל חלק 1/60 של דקת קשת נקרא שניית קשת ומסומן בתגיים ″ . לדוגמה, 0.5 דקת קשת היא 30 שניות קשת, או '0.5 = "30.

== דוגמאות ==

דוגמה לשימוש בדקת קשת לציון מידת הדיוק של כלי ירייה היא רובה צלפים שהדיוק שלו מוגדר כ-0.5 דקת קשת. משמעות הנתון היא שהסטייה המרבית של הקליעים מנקודת הפגיעה המשוערת תהיה החלק ה-0.5/60, כלומר 1/120, של זווית בת מעלה אחת. במרחק 100 מטר שקול פיזור זוויתי כזה לפיזור של 1.454 ס"מ סביב נקודת הפגיעה. במערכת היחידות הבריטית קל יותר לתרגם את דיוק הרובה מדקות קשת לגודל : ברובה בעל דיוק של דקת קשת אחת (1 MOA), תהיה הסטייה המרבית של הקליעים מנקודת הפגיעה המשוערת כ-1 אינץ' במרחק של 100 יארד.

באסטרונומיה משתמשים בדקת קשת לציון הגודל הזוויתי של גרמי שמיים שונים ושל המרחק הנצפה בין גרמי שמיים סמוכים. כך למשל, לירח ולשמש קוטר זוויתי של כ-30 דקות קשת (חצי מעלה), לגלקסיית הסומבררו אורך זוויתי של כ-9 דקות קשת ולנוגה קוטר זוויתי שמגיע למעט יותר מדקת קשת כשהוא בקרבה מרבית לכדור הארץ. המרחק הזוויתי בין הכוכבים הסמוכים מיזר ואלקור הוא כ-12 דקות קשת, המרחק הזוויתי בין בני הזוג α<sup>2</sup> במאזניים ו-α<sup>1</sup> במאזניים הוא כ-4 דקות קשת והמרחק הזוויתי בין גלקסיית אנדרומדה ובין גלקסיית הלוויין שלה M32 הוא כ-22 דקות קשת.

==קישורים חיצוניים==

* 

==ביאורים==

קטגוריה:יחידות מידה: זווית
קטגוריה:60 (מספר)
ג'רלד מור

ג'רלד מור (באנגלית: Gerald Moore) (30 ביולי 1899 - 13 במרץ 1987) היה פסנתרן אנגלי, שנודע ביותר כמלווה לזמרים מפורסמים רבים בביצוע ובהקלטה של לידר.

==ביוגרפיה==
מור נולד בווטפורד, אבל חלק מהשכלתו המוזיקלית רכש בטורונטו, קנדה. הוא ליווה נגנים ידועי שם, כמו פבלו קזאלס, אבל בעיקר נודע בעבודתו עם זמרים, ביניהם אליזבת שומאן, מגי טייט וקתלין פרייר. מייחסים לו תרומה נכבדה להעלאת קרנו של המלווה מתפקיד כנוע של נותן שירות לזה של שותף שווה ערך למעשה אמנות.

מור גם הרצה וכתב על מוזיקה. הוא פרסם ספר זכרונות, שזכה להתפעלות רבה: Am I Too Loud?: Memoirs of An Accompanist בשנת 1962. הוא פרסם עוד שתי אוטוביוגרפיות: בשנת 1978 Farewell Recital: Further Memoirs ו-Further NMoore (בשנת 1983). עיסוקו בכתיבה נמשך גם לאחר קונצרט הפרידה שלו בשנת 1967, שבו ליווה כמה מן הזמרים ששמו נקשר בשמם במשך שנים רבות: דיטריך פישר-דיסקאו, ויקטוריה דה לוס אנחלס ואליזבת שוורצקופף. מור פרש מהופעות פומביות ב-1967 ומהקלטות ב-1975.

בזכרונותיו כתב מור, ששירותיו לא נדרשו בפסטיבל אלדבורו של בנג'מין בריטן, "כיון שהגאון המכהן שם בכיפה הוא המלווה הדגול בעולם." מור היה שמח איפוא לשמוע, שכאשר מגזין "גראמופון" הזמין בשנת 2006 מלווים נכבדים בני זמננו לנקוב בשם "מקצוען המקצוענים" שלהם, הזוכים במקום ראשון במשותף היו בריטן ומור עצמו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פסנתרנים בריטים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1987
דיונאה

דיוניאה (שם מדעי: Dionaea) היא סוג צמח טורף ממשפחת הטלליתיים (Droseracea) שבו מין יחיד, דיונאת הזבובים.

== מאפיינים ==
הדיוניאה צומחת בקרקעות בעלות רמת חומציות גבוהה, שבהן זמינות המינרלים (ובמיוחד הזרחות) נמוכה. ומכיוון שאיננה מסוגלת להשיג את המלחים הדרושים לה מן הקרקע הפכה במהלך האבולוציה לטורף שמסוגל להשיג מזון מן החי. הדיוניאה משלימה את אספקת המזון שלה על ידי עיכול חלבוני הגוף של חרקים ובעלי חיים קטנים אחרים.

הדיוניאה מצויה בביצות של צפון קרוליינה, בחלקה המזרחי של ארצות הברית. טרפה הרגיל כולל חרקים ופרוקי רגליים אחרים, אם כי היא עשויה ללכוד גם יצורים אחרים, כמו חשופיות.

עלי הדיוניאה כוללים שתי אונות בצורת כליה שציר העלה מחבר ביניהן. העלה משמש כמלכודת שמסוגלת להיסגר על בעלי חיים על ידי הצמדת האונות זו לזו. פני השטח הפנימים של כל אונה מכוסים בבלוטות עיכול, שצבען לעיתים אדום - דבר המקנה לאונות את צבען האדום. לאורך השוליים הפנימיים הירוקים של המלכודת ישנה שורה של בלוטות נוספות, שמפרישות צוף רירי המשמש לשם משיכת חרקים ולאטימת המלכודת לאחר סגירתה.
על שטחה הפנימי של כל אונה נמצאות שלוש שערות-חישה המשמשות להפעלת מנגנון הסגירה של המלכודת. כאשר נוגע חרק בשניים או בשלושה מהזיפים הללו בזה אחר זה, הם מחוללים פוטנציאל פעולה חשמלי. האות החשמלי הזה עובר מהשערות לכל חלקי המלכודת וגורם לסגירה מהירה של המלכודת על בעל החיים שבתוכה. שולי כל אונה מצוידים בשיניים ארוכות המשתלבות זו בזו בעת סגירת המלכודת ועל ידי כך נמנעת בריחת הטרף. גירויים מכנים מפרפוריו של הטרף המנסה להימלט גורמים לתנועה נוספת של אונות המלכודת, שבסופה נצמדים בחוזקה שולי האונות זו לזו באזור שמכוסה בבלוטות השוליים, ובכך נאטמת המלכודת הסגורה. בעקבות קבלת גירויים כימיים מהטרף מתחילה הפרשת מיץ עיכול לתוך חלל המלכודת, שבו כלוא הטרף. מיץ העיכול החומצי, שמופרש מבלוטות העיכול, כולל אנזימים שונים שמפרקים את חלקיו הרכים של גוף החרק. תוצרי העיכול נספגים על ידי בלוטות העיכול ומועברים באמצעות מערכת ההובלה לקודקודי הצמיחה של הצמח.

המלכודת נפתחת כשהעיכול וספיגת תוצריו הסתיימו. עיכול טרף גדול, שמספק לצמח שפע של מזון, מביא להזדקנות המלכודת ומאפשר פיתוח מלכודות חדשות בקודקוד הצמיחה של הצמח. מלכודות צעירות אלה יחליפו את המלכודת שהזדקנה. לעומת זאת, לאחר עיכול טרף קטן המלכודת יכולה להמשיך להיות פעילה וללכוד טרף נוסף. בעלי חיים קטנים, כמו נמלים קטנות, שאינם מסוגלים להזיז את שערות החישה - אינם נלכדים כלל.

==לקריאה נוספת==
* 
* Juniper, Robbins and Joel (1989) The Carnivorous Plants. Academic Press, London
* קארל זימר, פיתוי גורלי, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010

==קישורים חיצוניים==

* 

דיונאה שטרפה זבוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אליס
קטגוריה:טלליתיים
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1768
באנאט

חבל באנאט ברומניה
מפת באנאט עם הערים הגדולות שלו
באנאט או הבאנאט (באנות) של טימיש (בלטינית: Banatus Timisiensis ;רומנית: Banat או Banatul timișean ; סרבית: Банат או Banat; הונגרית: Bánság או Bánát או Temesi Bánság) הוא חבל היסטורי המשתרע בחלקו המזרחי של מרכז אירופה. חלקו המזרחי והגדול ביותר הוא במערב רומניה, חלקו המערבי בצפון סרביה, וחלק קטן בשטחו הצפוני נמצא במזרח הונגריה.

השם באנאט מוזכר בחוזה פאסארוביץ משנת 1718 ומשמעותו היא - מקום שנשלט על ידי באן. למרות השם, מעולם לא שלט באן בבאנאט. בהתאם להסכם זה שסיים מלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית האזור סופח לאימפריה ההבסבורגית. בעקבות כך לשטח הגיעו מתיישבים גרמנים שפיתחו תעשיית פלדה בפרדינדסברג.

הגבולות הטבעיים של באנאט הם הנהרות דנובה, טיסה, מורש והרי הבאנאט. בירת החבל הרומני, ולמעשה הבירה ההיסטורית של כל החבל היא העיר טימישוארה.

החבל השתייך לאימפריה האוסטרו-הונגרית עד סוף מלחמת העולם הראשונה. לאחריה הוקמה בו הרפובליקה של באנאט שהתקיימה עד לחתימת חוזה טריאנון ביוני 1920, שבו חולק החבל בין רומניה, סרביה והונגריה.

== חלוקה אדמיניסטרטיבית ==
* רומניה:
**מחוז טימיש
**מחוז קאראש סברין
**מחוז ארד (רק החלק הדרומי)
* הונגריה:
**מחוז צ'ונגראד-צ'נאד
* סרביה:
**וויבודינה חלק מזרחי

== גלריה ==
<gallery>
|הקתדרלה האורתודוקסית של טימישוארה

תמונה:Vrsac.gif|העיר ורשאץ שבסרביה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:רומניה: חבלי ארץ
קטגוריה:סרביה: גאוגרפיה
קטגוריה:הונגריה: גאוגרפיה
קטגוריה:טריטוריות היסטוריות
קטגוריה:טימישוארה
ופל (מאפה)

ופל בלגי
דפוס אפיפיות בצורת לבבות
וָפֶל או אֲפִיפִית הוא מאפה העשוי מבלילה הדומה לבלילת חביתית, העשויה מקמח, ביצים, סוכר, אבקת אפיה, שמן או חמאה. בהשוואה לחביתית, בלילת הוופל מחוממת במכשיר הטבעה הקרוי דפוס אפיפיות (Waffle iron) הדומה ברעיון לטוסטר. לוופל צורת חריצה ייחודית של שתי וערב, הנוצרת בשל מבנה המכשיר.

בישראל המאכל לא צבר פופולריות כמו בארצות אחרות בעולם, אף שהמאכל מוצע כקינוח בבתי קפה רבים ובגלידריות. צורת ההגשה המקובלת של הוופל היא בצירוף של רטבים שונים (כדוגמת שוקולד, חמאת בוטנים ואף טחינה) ותוספות מתוקות של סוכריות, שוקולדים ופירות.

ישנם ישראלים שאינם מכירים עדיין את המאכל ונוטים להתבלבל ולחשוב כי מדובר בחטיף אשר מכונה בישראל "ופל", "ופלה" או "בפלה". בישראל מכשירים ביתיים להכנת ופלים אינם נפוצים כשלעצמם, אך רבים ממכשירי קליית הכריכים (בהם הכריך נקלה בין שני משטחי מתכת בעלי תבנית פסים) נמכרים עם משטחים נוספים, בתבנית שתי וערב, המיועדים להכנת אפיפיות.

==סוגי ופלים==
*ופל לייז (גוֹפְרְ דה לייז) - סוג ופל שמקורו באזור ולוניה שבדרום בלגיה. הוא עשוי מבצק בריוש שהוטמעו לתוכו 'פניני' סוכר השומרות על גבישיותן גם לאחר צליית הוופל. זהו סוג הוופל הנפוץ ביותר בבלגיה.
*ופל בריסל (גוֹפְרְ דה בריסל) - סוג ופל שמקורו בבלגיה במאה ה-18. עשוי בלילה נוזלית, וגורם ההתפחה המסורתי בו הוא שמרי בירה. הוא אוורירי יותר מופל לייז' וצורתו מלבנית.
* ופל בלגי - מוגש בדרך כלל כקינוח, בתוספת גלידה, פירות או קצפת. גרסה פשוטה ל'ופל בריסל' בה גורם ההתפחה הוא אבקת אפייה והוא אוורירי לעומת הגרסה מלייז'. מונח שהתקבע בצפון אמריקה.
*באנגליה הוופל הוא אוכל קפוא מסורתי, אלא שבניגוד לארצות אחרות, נהוג להכין אותו מתפוחי אדמה ושמן. את הוופלים ניתן לטגן, לצלות או לבשל, והם משמשים כתוספת לארוחה.
* ופל אמריקאי - אל ארצות הברית הגיע הוופל דרך החלוצים ב-1620, מהולנד. כיום הוא בדרך כלל מוגש כחלק מארוחת בוקר מתוקה בתוספת חמאה או סירופ. הוופל האמריקאי נחשב דחוס יותר ודק יותר מהמקביל הבלגי.

==מקורות==
הוופל המודרני התפתח ככל הנראה מימי הביניים. יש אגדה המספרת על כך שהוופל הראשון נוצר כאשר אביר עוטה שריון קשקשים התיישב במקרה על התערובת החמה, וכך הוטבע בה הדגם של שתי-וערב. דפוסי האפיפיות הראשונים הורכבו משתי צלחות מתכת המחוברות בציר, ולהן ידית עץ. חלק מהמכשירים הוטבעו בחותמות או ציורי נוף. על פי השערות השימוש במכשיר היה באמצעות הנחתו מעל האש וסיבובו כל כמה שניות כדי לשמור על שני צידי הוופל חמים. בערים הוופל נמכר באמצעות עגלות, ולפי ציורים מהתקופה נראה שהוא היה בגודל של פיצה מודרנית.

== ראו גם ==
* דפוס אפיפיות
* חביתית

== קישורים חיצוניים ==

*
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:המטבח הבלגי
מכת בכורות

מכת בכורות; ציור של [[לורנס אלמה-טדמה, 1872]]
מַכַּת בְּכוֹרוֹת היא המכה האחרונה בסדרת עשר המכות שהובאו על מצרים, על פי המסופר בספר שמות. במכה זו מתו כל בכורי מצרים (מאב או מאם) - בנים ובנות, ילדים ומבוגרים, ובכורות בהמה. בעקבות מכת בכורות, שילח פרעה את העברים מארצו.

==תיאור המכה==
לאחר שפרעה לא הסכים לשלח את העברים מארצו, חרף עשר המכות שפקדו את ארצו, אמר משה לפרעה:

===תחילת המכה===
ה' אומר למשה שיביא עוד מכה אחת על מצרים, שלאחריה יגרש פרעה את בני ישראל ממצרים. בעקבות זאת, הוא מצווה את משה לומר לבני ישראל לשאול מהמצרים כלי כסף וכלי זהב.

על פי אזהרת משה, במכה זו ימותו כל בכורי מצרים, מכל סוגי המינים - כולל הבהמות. זמן המכה היה בחצות הלילה. על פי אחת הדעות בתלמוד הבבלי, משה אמר "כחצות", מכיוון שחשש שהאסטרולוגים המצריים יטענו שהמכה לא ארעה בחצות, ואלוהים לא קיים את דבריו.

על פי דרשות חז"ל, נהרגו במכת בכורות הן זכרים והן נקבות, הן בכור מאב והן בכור מאם. כך, היו בתים שהיה בהם יותר ממת אחד.

===בית פרעה במכה===
לפי חז"ל, בתיה בת פרעה, למרות היותה בכורה לאמה, הוחרגה מהמכה ונותרה בחיים, בשל הצלתה את משה רבנו.

לעומת בתיה, בנו הבכור של פרעה מת. בהיותו בכור בעצמו, פרעה עצמו גם חשש כי הוא עומד למות. הוא מיהר אל משה ואהרן וביקש מהם לצאת יחד עם כל משפחותיהם, מקניהם וטפם. בבוקר שלאחר מכת הבכורות, יצאו בני ישראל ממצרים.

==השפעת המכה על בני-ישראל==
ויליאם טרנר, 1802]]

===בזמן המכה===
בני ישראל נצטוו להקריב את קרבן הפסח בין הערביים של יום י"ד בניסן, ולאוכלו יחד עם מצות ומרורים בליל ט"ו בניסן, בו התרחשה מכת בכורות. על מנת שהקב"ה יפסח על בתי העברים בשעת מכת בכורות, נצטוו למשוח מדם הקורבן על משקוף ביתם ועל המזוזות. מכאן גם התקבל שם החג, חג הפסח. כמו כן, נצטוו העברים שלא לצאת מפתח ביתם עד הבוקר.

===מצוות לזכר המכה===
==== מצוות הקשורות לבכור ====
כמה מצוות בתורה, הנוגעות לקדושת הבכורה, ניתנו כזכר למכת בכורות:
#מצוות בכור אדם - פדיון הבן
#מצוות בכור בהמה טהורה
#מצוות פטר חמור
התורה אף מדריכה את יוצאי מצרים להשיב לבניהם, כשישאלו מדוע הם מקיימים מצוות אלה, שמצוות אלו הן זכר ליציאת מצרים ולמכת בכורות, בה הרג ה' את בכורי מצרים - "מבכור אדם עד בכור בהמה".

==== מצוות אכילת קרבן פסח ====
כזכר ליציאת עם ישראל ממצרים לאחר מאות שנות גלות בה, שכוללות שנות שעבוד וגזרות, שבאה בעקבות מכת בכורות, צוו עם ישראל לזבוח בכל שנה ביום י"ד בניסן אחר חצות היום את קרבן הפסח, ולאוכלו בלילה עם מצות ומרורים, כפי שעשו בליל יציאתם ממצרים:

==המכה במדרשים==
מדרשים רבים עוסקים במכה זו. בין המסופר בהם:
* מכיוון שנשות מצרים זנו תחת בעליהן, היה יותר מבכור אחד בכל בית, מה שגרם לכך שהיו מספר מתים. כתוצאה מכך, חששו המצרים שמא המכה החלה "להתפשט" ולהרוג גם כאלו שאינם בכורים.
* תיאורים אחרים מדברים על פרעה, נמוך הקומה, רץ ברחובות ארץ גושן (בה שכנו העברים) לחפש את משה. בתיאורים אלו עולה דמותו של פרעה כמגוחכת ונלעגת.
* סיפור אחר עוסק בהכנות למכה, כאשר בכורי מצרים שמעו על הצרה העתידה לבוא, באו להוריהם בתביעה לשחרר את בני ישראל ממצרים. כאשר לא הסכימו, החלה מלחמה ביניהם ונפלו קרבנות משני הצדדים. מדרש זה רמוז בפסוק "למכה מצרים בבכוריהם", ולזכרו חוגגים את שבת הגדול.

==ראו גם==
*יציאת מצרים

==קישורים חיצוניים==

* [http://yhb.org.il/?p=7109 אכילת המצה בליל מכת בכורות], באתר ישיבת הר ברכה

==הערות שוליים==

בכורות
קטגוריה:בכורה
קטגוריה:פרשת בא
בנציון רסקין

בנציון (בן ציון) רסקין (ראַסקין; 1890 – 1 בספטמבר 1930) היה סופר יידיש ועברית ומתרגם. כתב גם בשם העט "פֿעטער בן-ציון" ("הדוד בן-ציון").

==ביוגרפיה==
בנציון רסקין נולד בעיירה נזנה שליד מוהילב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית, באזור רוסיה הלבנה (בתחומי בלארוס של ימינו) בשנת 1890, למשפחת רבנים. למד במסלול מסורתי, ב'חדר', ואחר כך בישיבה; אך במקביל למד גם לימודי חוץ, סיים את הגימנסיה היהודית בקייב, אוקראינה, והשתלם במקצועות הבלשנות והמתמטיקה. עם סיום לימודיו התקבל לעבודה כעוזר למהנדס רכבות, ועבד בהנחת פסי מסילת ברזל.

בשנת 1905 עבר לוורשה, פולין הרוסית, היה מורה ופעיל מהפכני בתנועת "פועלי ציון", ונעצר בידי משטרת הצאר. לאחר שחרורו מהמעצר שב להוראה והתחייב שלא לעסוק עוד בפעילות מהפכנית. בעת מלחמת העולם הראשונה הגיע לעיר אודסה שבאוקראינה, ושם חינך ולימד בבית יתומים יהודי על שם יאנוש קורצ'אק שם גם הכיר את חנה, אשתו לעתיד שעבדה כגננת.

בשנת 1922 עלה רסקין לארץ ישראל, והשתלב במערכת ההוראה שבקיבוצים הצעירים. בין השאר היה מורה בעין חרוד, בתל יוסף ובקריית ענבים. בכל שנותיו בארץ כתב ערך והוציא לאור את ספרי הילדים שלו. אחדים מהם נכתבו ישירות בעברית, ואחדים הוא תרגם בעצמו מספרי היידיש המוקדמים שלו. יצירתו מצטיינת בלשונה העממית והפשוטה, והיא עשירה בהומור. הוא גם עיבד ללשון ימיו אגדות עתיקות וסיפורים ישנים. תרגומו הידוע ללשון יידיש הוא של "שירת היאותה" מאת הסופר האמריקאי הנרי וודסוורת' לונגפלו, שתורגם גם בידי המשורר יהואש.

בראש השנה 1930 טבע בנציון רסקין ומת בחוף הים של תל אביב, בן ארבעים במותו. השאיר אחריו אישה ובת ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

מבין שירי הילדים שכתב, מושרים עד היום: "היום יום הולדת" שכתב לכבוד יום הולדתה החמישי של בתו אסתר (לחן: ורדה גלבוע) ו"רק ביום הולדת" (לחן: מרק ורשבסקי).

את השיר שיר ערש לבובה הוא כתב למנגינה ידועה של שיר ערש גרמני מהמאה ה-18 Schlafe, mein Prinzchen, schlaf ein.

== ספריו ==
* דער בער: א מעשה’לע פון דער סעריע "קינדער-גאראטן" [מעשה בדוב, מהסדרה לילדי הגן], געצייכענט: אליעזר ליסיצקי. דערציילט: פעטער בן-ציון [פסעוודאנים], קייב: 1919
* דער מילנער די מילנערין או די מילשטיינער, דערציילט פון פעטער בן ציון, ורשה: 1922
* דב בן דבש, צייר חיים גולדברג, ורשה: תרבות, 1923
* התרנגול התרנגולת וגינת הירק, צייר ח’ הנפט, ורשה: תרבות, 1923
* הטוחן הטוחנת ואבני הריחיים, סיפר בנציון רסקין, צייר אליעזר ליסיצקי, ורשה: תרבות, 1923
* המלקוש..., ורשה: 1923
* אברהם יעקב, כתב בן ציון רסקין, צייר נ’ פאליי, תל אביב, 1930
* ניסן, כתב בנציון רסקין, צייר שמואל עובדיהו, תל אביב, ברלוי, 1930
* חתלתולה ששכחה איך תשאל אוכל, על פי פלמיר, צייר חיים הנפט, תל אביב: אמנות, 1931
* הגמל, מצויר על ידי נ’ פלי, תל אביב, 1933.
* אביב זיו, סיפר בנציון רסקין, צייר שמואל עובדיהו, תל אביב: ברלוי, 1941
* זוג תורים, תל אביב: 1961
* אפמינונדס הקטן : מעשיה עממית, תרגם בן ציון רסקין, צייר גיורא כרמי, מסדה, 1979

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים פולנים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:חברי פועלי ציון
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1930