OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יוהאן אולריך שטייגלדר

יוהאן אולריך שטייגלדר (בגרמנית: Johann Ulrich Steigleder; 22 במרץ 1593 – 10 באוקטובר 1635) היה מלחין ונגן עוגב גרמני מתקופת הבארוק. שטייגלדר היה המפורסם ביותר בבני משפחתו, שכללה גם את אדם שטייגלדר (1561 - 1633), אביו, ואת אוץ שטייגלדר (שמת ב-1581), סבו.

== ביוגרפיה ==
שטייגלדר נולד בשוואביש האל. מורו הראשון למוזיקה היה אביו אדם. בשנת 1613 התמנה לנגן עוגב בכנסיית שטפאן בלינדאו שעל ימת קונסטנץ; בשנת 1617 עזב את לינדאו ועבר לשטוטגרט, שם התמנה בה בשנה לנגן העוגב בכנסיית המנזר. בשנת 1627 התמנה שטייגלדר לנגן העוגב הדוכסי בחצר וירטמברג. בתקופת שהותו בשטוטגרט אפשר שלימד, בין השאר, את יוהאן יאקוב פרוברגר. שטייגלדר מת ממחלת הדבר ב-1635 בעיצומה של מלחמת שלושים השנים.

יצירותיו החשובות ביותר של שטייגלדר הן שני קבצים של יצירות עוגב שיצאו לאור. בקובץ הראשון, "ריצ'רקאר טבולטורה" משנת 1624 (יצא בשטוטגרט) היו כמה חידושים חשובים. היה זה קובץ המוזיקה הגרמנית הראשון שבהדפסתו נעשה שימוש בלוחות נחושת חרוטים (בעמוד השער מצוין, שהמלחין עשה את החריטה בעצמו). כמו כן היה זה, יחד "טבולטורה נובה" של שיידט, אחד הקבצים הגרמניים הראשונים בדפוס, שאימצו כתב תווים על חמשה במקום תיווי האותיות. לבסוף, שטייגלדר היה בין הראשונים לעבור מסימונים מודאליים כמו "פרימי טוני", "סקונדי טוני" וכן הלאה לסולמות במוזיקה לכלי מקלדת. "ריצ'רקר טבולטורה" כולל 12 ריצ'רקארי, הבוחנים קשת רחבה של טכניקות ומודלים, החל ביצירות פשוטות בנושא יחיד (מונותמאטיות) ועד יצירות בעלות שני נושאים, חלקים אחדים, וכו'; בכמה מהם ניכרת השפעתו של סוולינק במבנה ו/או בשימוש בצמצום והרחבה (דימינוציה ואוגמנטציה). אחד הריצ'קארי מכיל אינטרלוד ארוך, הבנוי על חיקוי של קריאת הקוקייה, בדומה לקפריצ'י "סופרה קוקו" של פרסקובלדי ויוהאן קספר קרל.

"טבלטורבוך" ("ספר הטבלטורה") של שטייגלדר (שטרסבורג 1627) מכיל 40 וריאציות על הכוראל Vater unser im Himmelreich. הקובץ הזה נועד לנגן עוגב כנסייתי, ושטייגלדר קובע בפירוש שהמבצע רשאי לבחור כמה וריאציות לנגן, אילו מהן ובאיזה סדר. וריאציות מסוימות דורשות תמיכה של כלי נגינה או זמר לחיזוק מלודיית הכוראל. שטייגלדר עושה שימוש במגוון עצום של טכניקות, מיצירה פשוטה בשני קולות ועד לקונטרפונקט כפול, פנטזיות מרובות-פרקים וטוקטות, קאנונים שונים, הוקט ועוד רבים.

השפעתו של שטייגלדר על התפתחות המוזיקה לכלי מקלדת באירופה הייתה מועטה יחסית, אולי בשל מותו המוקדם. עם זאת, קשרים תמאטיים עם יצירתו נמצאו במוזיקה של יוהאן יאקוב פרוברגר.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* G.B. Sharp, Dorothea Schröder. "Steigleder.", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy, [http://www.grovemusic.com/ grovemusic.com].
* Willi Apel. "The History of Keyboard Music to 1700", Indiana University Press (November 1997). pp. 398-406.
</div>
* דורותיאה שרדר. "שטייגלדר", "מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים/מילון גרוב המקוון" בעריכת ל. מייסי
* וילי אפל, "תולדות המוזיקה לכלי מקלדת עד 1700", הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה (נובמבר 1997) עמ' 398–406

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:ילידי 1593
קטגוריה:נפטרים ב-1635
ביצ'נטה ליזארזו

ביצ'נטה ליזארזו (בצרפתית: Bixente Lizarazu; נולד כ-ויסנטה ליזארזו ב-9 בדצמבר 1969 בסן-ז'אן-דה-לוז שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי, ששיחק בעמדת המגן שמאלי. ליזארזו שיחק ברוב הקריירה שלו בז'ירונדן דה בורדו ובבאיירן מינכן. לזכותו של ליזארזו 97 הופעות במדי נבחרת צרפת.

==קריירת מועדונים==
ליזארזו החל את קריירת המשחק המקצוענית שלו במדי ז'ירונדן דה בורדו, עימה העפיל לגמר גביע אופ"א 1996 נגד באיירן מינכן הגרמנית, בו הפסידו. לאחר 8 עונות בבורדו, עבר לשחק במועדון הבסקי-ספרדי אתלטיק בילבאו ב-1996. בבילבאו, נחשב ליזארזו לשחקן הצרפתי הראשון שמשחק עבור המועדון. אחרי עונה אחת בספרד, עבר ליזארזו ב-1997 למועדון הכדורגל באיירן מינכן, בו שיחק 7 עונות רצופות. בסוף עונת 2004, חתם ליזארזו במועדון הצרפתי אולימפיק מרסיי. למרות זאת, חצי שנה בלבד לאחר שחתם בצרפת, חזר ליזארזו לקדנציה נוספת בבאיירן מינכן בינואר 2005.

במהלך הקריירה שלו ככדורגלן, זכה ליזארזו בשישה תוארי אליפות הבונדסליגה הגרמנית עם באיירן מינכן, ובנוסף זכה 5 פעמים בגביע הגרמני, ובגביע הביניבשתי. כאשר שיחק בבאיירן מינכן בין 2005-2006, ליזארזו לבש את החולצה מספר 69, כסמל למספר צירופי מקרים, שנת לידתו (1969), גובהו (1.69 מטר) ומשקלו (69 ק"ג).

ליזארזו הכריז על פרישתו ממשחק פעיל ב-30 באפריל 2006, ארבעה ימים לאחר שעמיתו לנבחרת, זינדין זידאן הכריז על פרישה. הוא סיים את הקריירה שלו, כשלזכותו התואר "השחקן הצרפתי המעוטר ביותר בהיסטוריה".

==קריירה בינלאומית==

הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצרפתית הייתה ב-14 בנובמבר 1992, במשחק נגד נבחרת פינלנד. מאז הוא שיחק במדי הנבחרת 97 משחקים, בהם כבש 2 שערים. הוא זכה עם נבחרתו במונדיאל 1998 וביורו 2000.

==חיים אישיים==
אמו של ליזארזו היא ממוצא בסקי. ארגון הטרור הבסקי, אט"א, איים על חייו של ליזארזו כיוון שלא תרם לו כסף, שהארגון החשיב ל"מס המהפכה". על שמו של ליזארזו קרוי אצטדיון, בחבל הבסקים הצרפתי, אצטדיון ביצ'נטה ליזארזו (בעבר נקרא "אצטדיון בלצ'ניה"). הוא מאורס לזמרת והשחקנית הצרפתייה אלסה לונג'יני. לליזארזו בן מאשתו הקודמת.

==תארים==
* מועדונים

** הליגה הצרפתית השנייה: אליפות, 1992
** גביע אופ"א: סגנות, 1996
** גביע הליגה הגרמנית: 1997, 1998, 1999, 2000
** הגביע הגרמני: 1998, 2000, 2003, 2005, 2006
** הבונדסליגה: אליפות, 1999, 2000, 2001, 2003, 2005, 2006
** ליגת האלופות: 2001
** הגביע הביניבשתי: 2001

* נבחרת

** מונדיאל 1998: 1998
** יורו 2000: 2000
** גביע הקונפדרציות: 2001, 2003

==קישורים חיצוניים==

* [http://fcb-erlebniswelt.de/en/history/hall-of-fame/bixente-lizarazu/index.php ביצ'נטה ליזארזו] בהיכל התהילה של באיירן מינכן

קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מגני כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:צרפתים ממוצא בסקי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1969
Sound Asleep

Sound Asleep (בעברית: נשמע ישן, מוכר כ-Whisper) הוא המיני-אלבום השני של להקת הרוק האמריקאית אוונסנס. המיני-אלבום הוקלט על ידי חברת התקליטים ביג וויג אנטרפריזס, ויצא לאור באוגוסט 1999. הלהקה החליטה כי היא תייצר 50 עותקים בלבד ממנו. המיני אלבום נמכר בליטל רוק, ארקנסו בדומה למיני אלבום הראשון של הלהקה, Evanescence.

לשיר "Whisper", הוקלטו מספר גרסאות שונות בשלבים מאוחר יותר.

== רשימת רצועות ==
#(Give Unto Me (2:00
#(Whisper (4:06
#Understanding (4:55 (גרסה מחודשת)
#(Forgive Me (3:01
#(Understanding (7:21 (גרסה ישנה)
#(Ascension of the Spirit (11:48

== משתתפים ==
*איימי לי - שירה, פסנתר, קלידים, כתיבה.
*בן מודי - קולות רקע, גיטרות, תופים, קלידים, תכנות, כתיבה.

== קישורים חיצוניים ==

[https://rateyourmusic.com/release/ep/evanescence/whisper-sound-asleep/ Whisper / Sound Asleep by Evanescence], באתר Rate Your Music

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-1999
קטגוריה:אלבומי אוונסנס
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קריפ ווק

"הליכת הקריפ" (באנגלית: Crip Walk) הוא ריקוד רחוב. הריקוד הופיע לראשונה ב-1970 בקומפטון שבלוס אנג'לס על ידי חברי כנופיית הקריפס. חברי הכנופיה היו רוקדים את Crip walk כשהיו מקבלים חבר חדש או כסימן אזהרה.

ה-Crip walk התחיל כהליכה ולאחר מספר שנים התפתח לסגנון ריקוד. במהלך השנים עלתה הפופולריות שלו, וגם אנשים שאינם קשורים לקריפס החלו לרקוד אותו, אך בסגנון שונה במקצת, שנקרא Clown walk (ריקוד הליצן).

זמרים ושחקני טלוויזיה החלו גם הם לרקוד בסגנון ה-Cwalk. עם זאת, ערוץ MTV סירב לשדר וידאו קליפים שכללו סגנון ריקוד זה.

==סגנונות ריקוד==
הריקוד Cwalk מתחלק לשלושה סגנונות שונים והם:

*Crip Walk - זהו הסגנון הראשון שממנו התפתחו שני סגנונות אחרים (שמצוינים כאן למטה) למעשה, רק כנופיית הקריפס רוקדת אותו.

*Crown Walk - זהו הסגנון המחודש, הריקוד מאופיין בגיוון גדול יותר של צעדים, אך בדיוק רב וישיבה נכונה על הביטים של השיר, את הריקוד הזה רקדו אנשים אשר אהבו את הריקוד אבל לא השתייכו לקריפס ולכן הומצא סגנון זה

*Clown Walk - זהו הריקוד הכי נפוץ בקרב רקדני ה-Cwalk. הריקוד מאופיין במהירות גבוהה, ומגוון רב של תנועות. למעשה, ב-Clown Walk הרקדנים ממציאים צעדים ותנועות משלהם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחול
הרי סנטה ריטה

הרי סנטה ריטה (באנגלית: Santa Rita) הם רכס הרים הנמצא כ-65 קילומטר דרומית לעיר טוסון שבמדינת אריזונה, ארצות הברית. 
בצד המערבי של הרי סנטה ריטה יש מצוק גדול עשוי שיש לבן הבולט לעין על פני העמק הירוק. השטח הלבן הזה הזכיר למיסיונרים הספרדים את ריטה הקדושה, נזירה איטלקייה שדמותה צוירה לרוב עם פצע קטן או צלקת לבנה על מצחה, ולכן קראו לאזור על שמה.

הנקודה הגבוהה ברכס היא הר רייטסון (Mount Wrightson) שפסגתו היא 2,881 מטרים מעל פני הים וזאת הפיסגה הגבוהה ביותר בכל אזור דרום אריזונה. היער לאומי קורונדו ששטחו 7,200 קמ"ר משתרע על הרכס. ההר נקרא על שמו של ויליאם רייטסון שהיה כורה וקבלן באזור ונהרג על ידי לוחמים משבט האפאצ'י בשנות ה-60 של המאה ה-19. ההר מפורסם בזכות התצפית מפסגתו על אזור העיר טוסון בצפון ומקסיקו בדרום.

החלק התחתון של ההר מדברי, ככל שעולים בגובה משתנה הצומח. מעט גבוה יותר ישנם יערות קקטוסים ולאחר מכן צמחייה כגון עצי אלון, קטלבים ועוד.

עם בעלי החיים החיים על ההר נמנים ארנבים, איילים, דובים ופומות.

הרכס הוא חלק מאיי השמיים המדרייניים, איי שמיים בצפון-מערב מקסיקו ודרום-מערב ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

==ביאורים==

==הערות שוליים==

סנטה ריטה
סנטה ריטה
אדרה

{| align="left"
|

|-
|

|}

אָדָרָה או ε בכלב גדול הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים כלב גדול והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. למרות בהירותו הכוכב קיבל ציון באייר ε בלבד, ייתכן בשל מיקומו הדרומי שמקשה על הצפייה בו מאירופה, שם קרבתו אל האופק מעמעמת את בהירותו.

פרוש שמו של אדרה הוא "הבתולות" בערבית (عذارى).

==תכונות==
אדרה הוא ענק כחול מסיווג ספקטרלי B2 II, בעל 10-12 מסות שמש ובמרחק של כ-430 שנות אור ממערכת השמש. לכוכב עוצמת הארה של פי 3,700 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה, אבל פי 21,000 מהשמש אם כוללים גם את הקרינה שנפלטת ממנו בתחום העל-סגול. זהו אחד הכוכבים הקורנים ביותר בתחום העל סגול, ולמעשה לו היה התחום העל סגול נראה לעין, היה אדרה הכוכב השלישי בבהירותו בשמים. הסיבה לקרינה העל סגולה החזקה היא הטמפרטורה הגבוהה במיוחד של אדרה - כ-24,000 קלווין ורדיוסו הגדול פי 11 מהשמש. אדרה נמצא בשלבי התפתחות מתקדמים, לאחר שסיים את שלב התכת המימן שבליבתו להליום. בשל מסתו הגבוהה ייתכן שיתפוצץ בסופו של דבר כסופרנובה.

לאדרה מהירות רדיאלית גבוהה והוא מתרחק מהשמש במהירות של 27 ק"מ בשנייה. לפני כ-4.7 מיליון שנים היה אדרה במרחק של כ-34 שנות אור ובהירותו הנראית הייתה 4-, דומה לבהירותו של נוגה והוא היה הכוכב הבהיר ביותר. מאז ועד לפחות עוד 5 מיליוני שנים, לא צפוי להיות כוכב בהיר כל כך.

לאדרה יש כוכב נלווה עמום בהרבה - בהירות נראיתו הנראית היא 7.5, המקיף אותו במרחק של כ-1000 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-7500 שנים. בשל הבדלי הבהירות הגדולים קשה להבחין בכוכב אפילו באמצעות טלסקופ גדול. ככל הנראה מדובר בכוכב הסדרה הראשית מסיווג ספקטרלי A, הגדול במעט מהשמש ברדיוסו ובמסתו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/adhara.html אדרה באתר של ג'ים קלר]
* [http://jumk.de/astronomie/big-stars/adhara.shtml אדרה בכוכבים גדולים]
* 

קטגוריה:ענקים מסוג B
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג A
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים כלב גדול
קטגוריה:כוכבים בהירים
Gee

Gee הוא המיני-אלבום הראשון של להקת הבנות הקוריאנית Girls' Generation. הוא יצא לאור ב-7 בינואר 2009. יומיים לפני כן יצא השיר "Gee" מתוך האלבום, כסינגל דיגיטלי.

== מקור השם ==
"Gee" הוא שיר הנושא של האלבום. זהו שיר קצבי שמספר על ילדה המתאהבת בפעם הראשונה. משמעות השם היא קריאת הפתעה, בדומה לביטוי: "어머나!-Eo-meo-nah!" הדומה במשמעותו לביטוי "Oh, my goodness!" ("הו אלוהיי") המקוצר באנגלית ל-"Oh Gee".

== קידום המכירות ==
לאחר שלא הופיעה במשך תשעה חודשים, הייתה אמורה הלהקה להופיע ב-9 בינואר 2009 ב-KBS's Music Bank, אך בשל נסיבות לא ידועות, נדחתה ההופעה ל-10 בינואר ובוצעה ב-(MBC's 쇼! 음악 중심 (Show! Music Core. במסגרת קידום המכירות נתלו ברחבי סיאול שלטי חוצות שהציגו את חברות הלהקה וכללו קדימון באורך 25 שניות לשיר "Gee".

== שיר הנושא ==
השיר "Gee" הגיע למקום הראשון במצעד של Cyworld בתוך מספר שעות לאחר יציאתו. כמו כן הגיע בתוך יומיים למקומות הראשונים בשש מצעדי מוזיקה נוספים באינטרנט. חברת Hanteo דיווחה כי נמכרו כ-30,000 עותקים של הסינגל.

הקליפ המלא לשיר "Gee" יצא ב-7 בינואר 2009, ובו מוצגות חברות הלהקה כבובות ראווה בחנות. בנוסף מופיע בקליפ בתפקיד אורח מינהו, חבר להקת שייני. הקליפ זכה למעל למיליון צפיות.

== רשימת השירים ==

== קישורים חיצוניים ==

[http://www.yesasia.com/us/girls-generation-mini-album-gee/1014015747-0-0-0-en/info.html Girls' Generation Mini Album - Gee]

קטגוריה:מיני-אלבומים בקוריאנית
קדמה (סרט)

"קדמה" הוא סרט קולנוע ישראלי, דרמה היסטורית, בבימויו של עמוס גיתאי, שיצא לאקרנים בשנת 2002 והשתתף בפסטיבל קאן.

==עלילה==
אנקה, מנדל ואלכס הם ניצולי שואה ממזרח אירופה שנפגשים באניית המעפילים "קדמה", שהגיעה לחופי ארץ ישראל בשנת 1948. יחידת פלמ"ח נאבקת בשלטונות הבריטים, שמנסים לגרש את האנייה, ומספר ניצולים מצליחים להגיע לחוף. הקבוצה עוברת מסע אל המחנה שממנו יצאו לאחד הקרבות, במהלכו הם עוברים דרך כפר ערבי שתושביו ברחו. אנשי הפלמ"ח לומדים להכיר, באמצעות אנקה, מנדל ואלכס שמצטרפים אליהם למסע, את התלאות שעברו המעפילים, למרות שאינם דוברים את שפתם. במהלך המסע הקשה נוצרת קרבה ביניהם, וביחד הם מגיעים אל קרב קטלני בדרך לירושלים.

==ביקורות ופרסים==
בסרט מוצגת מלחמת העצמאות באופן ביקורתי, וגיתאי מספר בו מחדש את המיתוסים הסובבים את הקמתה של מדינת ישראל. מתואר מסעם הקשה של פליטי השואה, שמגיעים לישראל ומוכנסים מיד לתוך הקרבות להקמת המדינה. הסרט התקבל יחסית בקרירות בישראל, אך השתתף בהצלחה בפסטיבלים ברחבי העולם, ביניהם פסטיבל סאו פאולו בברזיל, ופסטיבל קאן בצרפת.

הסרט היה מועמד למספר פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע לשנת 2002: מועמדות לשחקן המשנה הטוב ביותר ליוסוף אבו ורדה; העיצוב האמנותי לאיתן לוי; הפסקול לאלכס קלוד וישראל דוד; ועיצוב התלבושות ללאורה שיים-דינולסקו, שגם זכתה בפרס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.festival-cannes.com/en/archives/ficheFilm/id/3169465/year/2002.html "קדמה"] באתר פסטיבל קאן
* [http://www.filmfund.org.il/page.aspx?section=625&mode=movie&itemid=1686 "קדמה"] באתר קרן הקולנוע הישראלי
* ליאת שטייר-לבני, שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, ירושלים: הוצאת מאגנס – אשכולות, 2009, עמ' 171-174.
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי עמוס גיתאי
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2002
אלכסיי השני

אלכסיי השני (ברוסית: Алексий II; נולד כאלכסיי רידיגר, ברוסית Алексей Михайлович Ридигер; 23 בפברואר 1929 – 5 בדצמבר 2008) היה פטריארך מוסקבה ורוס כולה, וראש הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית בין השנים 1990–2008.

== חייו ==
נולד בטאלין בירת אסטוניה העצמאית. אביו היה כומר ממוצא גרמני בלטי שברח מרוסיה אחרי מהפכת אוקטובר 1917. בילדותו ביקר עם הוריו מספר פעמים במנזר באי ואלאם שאז היה בשטח שבשליטת פינלנד מה שהשפיע על החלטתו להיות כומר.

בשנת 1947 התחיל את לימודיו בסמינר הכמרים בלנינגרד. הסמינר נפתח לראשונה שנה קודם לכן, כאשר כל המנזרים ומוסדות החינוך של הכנסייה והכנסיות נסגרו על ידי השלטונות בשל רדיפת כל הדתות בברית המועצות.

ב-1949 סיים בהצלחה את הלימודים בסמינר והתחיל ללמוד באקדמיה של הכנסייה. ב-15 באפריל 1950 מונה לדיאקון. ב-17 באפריל התחיל לשרת את הכנסייה בעיר ייחווי שבאסטוניה ובו בעת המשיך את לימודיו באקדמיה.

ב-1953 סיים את לימודיו, וב-1957 הועבר לעיר טרטו, שם שירת בקתדרלת אוספנסקי. ב-1958 מונה לכומר הבכיר וקיבל על עצמו ניהול של כנסיות במחוז טרטו. לאחר מות אמו בשנת 1959 הקדיש את עצמו לאל והיה לנזיר. ב-1961 מונה לארכימנדריט והפך לאחראי על הכנסיות הפרבוסלביות באסטוניה ובאופן זמני - על כנסיות לטביה. כמו כן מונה באותה שנה לבישוף של טאלין, וב-25 בפברואר 1968 הפך למטרופוליט של טאלין ואסטוניה. פורמלית היה אחראי על כנסיות אסטוניה גם אחרי שהפך לפטריארך ועד שנת 1992.

אלכסיי השני דיבר רוסית, אסטונית, גרמנית ואנגלית.

ב-14 בנובמבר מונה לסגן ראש מחלקת קשרי חוץ של הכנסייה הרוסית וב-22 בדצמבר 1964 מונה למנהל האדמיניסטרטיבי של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. תפקיד שמילא עד 1986 במקביל לכהונתו העיקרית כראש הכנסייה הפרבוסלבית הרוסית באסטוניה.

ב-29 ביולי 1986 מונה למטרופוליט של מחוזות לנינגרד ונובגורוד. ב-7 ביוני 1990 בישיבת מועצת הבישופים של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית בהצבעה חשאית נבחר לפטריארך מוסקבה וכעבור 3 ימים, ב-10 ביוני, נכנס לתפקיד.

== כהונתו כפטריארך ==
אלכסיי השני נכנס לתפקיד הפטריארך בתקופה בה השלטון הסובייטי החל להתיר מחדש את הפולחן הדתי. הוא הצליח להביא לסיומה של המחלוקת הקשה בין הכנסייה הרוסית ברוסיה לבין הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה וגם איחד את שתי הכנסיות. יזם את בנייתה מחדש של קתדרלת ישו המושיע במוסקבה אשר נהרסה כליל בשנת 1931 בפקודת סטלין. כן לחם בדרישות הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית לעצמאות מפטריארכיית מוסקבה.

בשנת 1999 הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש - העיטור הגבוה ביותר ברוסיה.
הפטריארך אלכסיי השני

== מותו וקבורתו ==
ב-1992 עבר שבץ מוחי. אלכסיי השני מת ב-5 בדצמבר 2008 מאי ספיקת לב בעת שהותו במשכנו בפרדלקינו שבמחוז מוסקבה. ארונו הוצב בקתדרלת ישו המושיע במשך 3 ימים ואלפי המאמינים פקדו אותו. נקבר בקתדרלת ילוחוב במוסקבה ב-9 בדצמבר 2008. ירש אותו בתפקיד קיריל הראשון של מוסקבה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אנשי דת נוצרים
קטגוריה:הפטריארכים של מוסקבה
קטגוריה:גרמנים-בלטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:רוסיה: נצרות
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אזרחי כבוד של מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1929
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2008
פרדוקס עלי התה

הדגמת פרדוקס עלי התה
הזרם המשני (מסומן בקו מקוטע כחול) הנוצר בעת בחישה סיבובית בכוס תה והמסביר את הפרדוקס
פרדוקס עלי התה הוא תיאור תופעה פיזיקלית בה עלי תה בכוס תה מתרכזים במרכז תחתית הכוס לאחר שהתה נבחש ולא נודדים לשולי תחתית הכוס, כפי שניתן היה לצפות על פי עקרון הכוח הצנטריפוגלי.

את הפתרון לפרדוקס עלי התה ניסח אלברט איינשטיין במאמר שפרסם בשנת 1926 באופן המסביר אף את הסחיפה בגדות נהרות (חוק באר, באנגלית: Baer's law).

==הסבר==
בחישת המשקה בכוס התה בתנועות סיבוביות גורמת לנוזל להסתובב סביב שולי הכוס, הגורמת לכוח צנטריפוגלי כלפי השוליים. אולם, סמוך לשוליים ובתחתית הכוס תנועת הנוזל מואטת עקב חיכוך עם דופן הכוס. באזורי מגע אלה הכוח הצנטריפוגלי נחלש והבדל הלחצים הנוצר בנוזל הופך לגורם משמעותי יותר בכיוון תנועת הנוזל. אזור זה מכונה באופן כללי שכבת גבול בתחום מכניקת הזורמים, ובאופן ספציפי שכבת אקמן (באנגלית: Ekman layer).

עקב הכוח הצנטריפוגלי, לחץ הנוזל סמוך לשוליים גבוה יותר מאשר במרכז הכוס. אם כל הנוזל מסתובב כגוף מוצק, הכוח כלפי המרכז משתווה לכוח כלפי חוץ ולכן לא תהיה כל תנועה כלפי פנים או כלפי חוץ. בכוס תה, שבה הנוזל בתחתית הכוס נע במהירות איטית יותר מן הנוזל בשכבה שמעליו, שיפוע הלחץ גובר על הכוח הצנטריפוגלי וגורם לזרימת נוזל כלפי מרכז הכוס סמוך לתחתית. בשכבה גבוהה יותר של הנוזל הזרימה היא כלפי חוץ. זרימת נוזל משנית זו נעה למרכז הכוס סמוך לתחתית, עולה במרכז הכוס, נעה כלפי השוליים בשכבת הנוזל העליונה, ויורדת לתחתית הכוס סמוך לשוליים, וחוזר חלילה.

כיוון שעלי התה כבדים מכדי לעלות במרכז הכוס עם הזרם המשני, הם נותרים במרכז תחתית הכוס. בהשפעת הזרימה הסיבובית, העלים ינועו אף הם בתנועה סיבובית על תחתית הכוס.

דרך נוספת לפתרון הבעיה היא בעזרת מעבר אל מערכת הנוזל המסתובבת. במערכת זו המים אינם זזים כלל אך עלי התה אכן מסתובבים (עקב החיכוך עם תחתית הכוס מהירותם איטית יותר מהמים). כאשר כותבים את משוואת הכוחות על עלי התה ומוסיפים את הכוחות המדומים בבעיה (הכוח הצנטריפוגאלי וכוח קוריוליס) מתקבל כי שקול הכוחות הכולל על עלי התה הוא למרכז המעגל ולכן עלי התה ינועו אל פנים הכוס. באופן אינטואיטיבי התופעה מתרחשת מהסיבה שעלי התה נעים במהירות שונה מהמים שבסביבתם. אם עובדים בצורה זהירה גם בעזרת הכוח הצנטריפוגלי ניתן לקבל את האפקט כאשר שמים לב כי המהירויות שונות (של המים ושל עלי התה).
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרדוקסים פיזיקליים
קטגוריה:אלברט איינשטיין
מזרח אזרבייג'ן

מזרח אזרבייג'ן (בפרסית: استان آذربایجان شرقی, באזרית: Şərqi Azərbaycan ostanı) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר תבריז.

== גאוגרפיה ==
שטחה 45,650 קמ"ר, בערך 2.77% משטחה של איראן, והיא נמצאת בצפון מערב המדינה. ב-2006 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 3,603,456 תושבים עם צפיפות של 79 נפשות לקילומטר מרובע. הפרובינציה גובלת עם פרובינציית זנג'אן, פרובינציית מערב אזרבייג'ן ופרובינציית ארדביל ועם המדינות ארמניה ואזרבייג'ן. השפות המדוברות באזור הן בעיקר השפה הפרסית והשפה האזרית.

בירת הפרובינציה היא העיר תבריז עם אוכלוסייה של כ-1.6 מיליון תושבים.

האזור הוא הררי ברובו. ההר הגבוה ביותר באזור מגיע לגובה של 3,707 מטר. על הר מישודאגי ממוקם אתר סקי.

האזור היה מיושב עוד בתקופה עתיקה כאשר היה בשליטת מדי. חלק מהאתרים הארכאולוגיים באזור נתגלו כתוצאה מרעידות אדמה, למשל באזור עין אלדין.

בתקופת אלכסנדר הגדול התקיים באזור מרד נגד שלטונו. לפי חוקרי אסלאם, האזור היה מקום הולדתו של זרתוסטרה.

החל מהמאה ה-17 האזור היה במחלוקת בין האימפריה הרוסית לבין האימפריה הפרסית. במהלך מלחמת העולם השנייה הצבא האדום כבש את השטח ואף הקים בו מדינת חסות שהתפרקה תוך זמן קצר בלחץ השלטון המרכזי אחרי עזיבת הצבא האדום.

== מורשת ותרבות ==
מנזר על־שם סטפנוס הקדוש מהמאה התשיעית של הכנסייה הקתולית הארמנית. המנזר ממוקם בערוץ נהר אראס, כ־15 ק"מ מצפון־מערב לעיר ג'ולפה. במקום הייתה כנסייה קדומה יותר שנוסדה בידי ברתולומאוס הקדוש בסביבות שנת 62]]

=== אתרי מורשת ===
כנסייה קתולית ארמנית על־שם יוחנן בן זבדי בכפר סהרל <small>(פר')</small> שבמחוז צופיאן <small>(פר')</small>, אזור שבסתר <small>(פר')</small>. ינואר 2019.|ימין]]
הארגון למורשת תרבותית באיראן ציין 936 נקודות עניין היסטוריות באזור. אתרי המורשת העיקריים כוללים את הבאזאר בתבריז – הבאזאר העתיק הגדול באיראן ומהעתיקים במזרח התיכון כולו המוכר גם כאתר מורשת עולמית, המסגד הכחול בתבריז, שנבנה במאה ה־15, מנזר סטפנוס הקדוש באזור העיר ג'ולפה והכפר התת־קרקעי כנדואן <small>(פר')</small>.

=== אוכלוסייה ===
האזרים האיראניים <small>(פר', אז')</small> – עם ממוצא קווקזי, איראני וטורקי, ששפתו, אזרית, משתייכת למשפחה הטורקית – הם 16% מתושבי איראן ורוב התושבים במזרח אזרבייג'ן. לצידם מתקיימת באזור קבוצה קטנה של ארמנים איראניים <small>(אר', פר')</small>.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:איראן: פרובינציות
יוהנס מריו זימל

יוהנס מריו זימל (גרמנית: Johannes Mario Simmel, 7 באפריל 1924 – 1 בינואר 2009) היה סופר יהודי-אוסטרי.

== ביוגרפיה ==
זימל נולד בווינה, בירת אוסטריה להורים שהיגרו לעיר מהמבורג שבגרמניה. אביו, ולטר, היה כימאי; אימו, ליסה (לבית שניידר) עבדה בחברת הפקות הקולנוע "וין פילם". לאחר שהנאצים סיפחו את אוסטריה לרייך השלישי נמלט אביו היהודי ללונדון (כמעט כל קרוביו האחרים מצד אביו נרצחו בשואה). זימל נותר עם אמו באוסטריה ולמד הנדסה כימית. בזמן מלחמת העולם השנייה הועבד במחלקת מחקר של קונצרן האלקטרוניקה קפש.

לאחר תום המלחמה עבד כעיתונאי, מתרגם ומתורגמן לשלטונות הכיבוש האמריקאים. בנוסף, היה עורך תרבות בעיתון הוינאי "וולט אם אבנד". ב-1947 פרסם קובץ נובלות בשם "מפגש בערפל" ("Begegnung im Nebel") וב-1950 עבר למינכן והחל לעבוד בכתב העת "קוויק" (ונסע באירופה וברחבי העולם ככתב חוץ של כתב העת). הוא גם פרסם, תחת שם עט, כתבות וסיפורים בהמשכים. בין 1950 ו-1962 הוא כתב 22 תסריטים (לעיתים בשיתוף פעולה עם אחרים). ב-1960 פרסם את הרומן המצליח "אפשר גם בלי קביאר" ("Es muß nicht immer Kaviar sein"). הצלחת ספר זה הובילה לחיבור מספר רב של ספרים העוסקים בסוגיות חברתיות (כמו אלימות כלפי זרים, סחר בסמים או הנדסה גנטית. בחיבור ספרים אלה, התבססה העלילה הבדיונית על תחקיר עיתונאי מעמיק במקומות ובסביבות החברתיות/תרבותיות בהן היא אמורה להתרחש.

העיסוק הקליל בסוגיות אלו הוביל חלק ממבקריו להכתירו כ"סופר קליל" שכותב ספרות נוסחתית ו"מייצר" רבי מכר. זימל פרסם סך הכל 36 רומנים ויותר מ-73 מיליון עותקים נמכרו מהם. ספריו תורגמו ליותר מ-30 שפות (ובכלל זאת עברית) והוא היה במשך שנים אחד הסופרים הנקראים ביותר בין קוראי הספרות בשפה הגרמנית. חלק מספריו, כמו "אפשר גם בלי קוויאר" עובדו גם לגרסה קולנועית. עם זאת, גם מבקריו החריפים ביותר העריכו ספרים כמו "Doch mit den Clowns kamen die Tränen" ("עם הליצנים באות הדמעות", 1987).

המאפיין העיקרי של עבודותיו הוא האופן היחסי בו נתפסים ה"רע" וה"טוב", כמו גם מחויבות עמוקה לערכי הפציפיזם.

זימל היה נשוי שלוש פעמים וחי טרם מותו בעיירה צוג שבשווייצריה. נפטר בבית חולים פרטי בלוצרן ב-1 בינואר 2009.

== מספריו ==
* עם הליצנים באות הדמעות
* אפשר גם בלי קביאר (תורגם לעברית עם שם הסופר כ"ג'. מ. סימל")
* אוטובוס גדול כמו כל העולם
* שאמא לא תדע
* בעקבות הנוכל
* אפשר גם בלי אהבה
* הבגידה הכפולה
* המלכוד המשולש
* סיטונאי המוות
* הקשר הברלינאי
* התשובה נישאת ברוח
* אהבה היא רק מילה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.news1.co.il/Archive/001-D-185587-00.html?tag=03-57-32 משה ריינפלד, מת הסופר יוהנס מאריו זימל], nfc
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2009
תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"

תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" היא תחרות לכתיבת סיפור קצר שמקיים מדי שנה מוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ".

== היסטוריה ==
בצורתה הנוכחית מתקיימת התחרות משנת 1989, לאחר שבנימין תמוז, העורך היוצא של "תרבות וספרות", הציע לבני ציפר, העורך הנכנס, "לחדש מסורת ישנה שהחלה בימים עברו ונקטעה בזמנו, של תחרות סיפורים קצרים לכותבים צעירים".

ההכרזה על פתיחת התחרות נעשית סמוך לחנוכה, ותוצאותיה - שמות הזוכים בשלושת המקומות הראשונים, הסיפורים הזוכים ונימוקי חבר השופטים - מתפרסמים בגיליון ערב פסח של "הארץ". סיפורים נוספים מהתחרות מתפרסמים בגיליון של שביעי של פסח תחת הכותרת "סיפור מומלץ". התחרות מיועדת לכותבים שטרם פרסמו ספר פרוזה. על משתתף בתחרות לשלוח אליה סיפור קצר אחד, שאורכו אינו עולה על 2,500 מילים, שטרם פורסם. לתחרות נשלחים מדי שנה מאות סיפורים, ובשנת 2003 הגיע מספרם לשיא של אלפיים סיפורים. בשנת 2008 נערכה במקום תחרות הסיפור הקצר תחרות לכתיבת מסה. לכל תחרות שנתית ממונה צוות בן שלושה שופטים הבוחר את הזוכים בתחרות.

בין הזוכים בתחרות (לא רק במקום הראשון) במהלך השנים: יואב כ"ץ (פעמיים ברציפות), עדי עסיס, אלמוג בהר, סמי ברדוגו, דרור משעני, אפרת מישורי, אריה אקשטיין, אורי אלון, תמר גלבץ, איימן סיכסק, עמיחי חסון, שולמית אפפל, רועי חסן, יאיר אגמון, עילי ראונר, אסתי ג. חיים, גלעד מאירי, ענת לוין, תמר ורטה-זהבי, פניה עוז-זלצברגר, אבישי חורי, תמי לוי נחום, עינת יקיר.

סיפור של אריה אקשטיין, "הדודה אסתר", שזכה במקום הראשון ב-1991, עובד אחר לספר שהיה לרב-מכר בינלאומי.

בין הסיפורים המומלצים לשנת תשפ״ג, צ׳י, צ׳י, צ׳י מאת רות ז.בהונקר ופעם בחמש שנים מאת שרון מימון.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.haaretz.co.il/binge/shortstory תחרות הסיפור הקצר], "הארץ"
* [https://www.haaretz.co.il/shortstory/25-years שנים לתחרות הסיפור הקצר], באתר "הארץ"
* - הכרזה על תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" לשנת תשס"ו
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:הארץ
קטגוריה:פרסי ספרות ישראליים
מערב אזרבייג'ן

מערב אזרבייג'ן (בפרסית: استان آذربایجان غربی, באזרית: Qərbi Azərbaycan ostanı) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר אורמיה.

שטחה 37,437 קמ"ר, בערך 2.29% משטחה של איראן, והיא נמצאת בצפון המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-2,949,426 תושבים עם צפיפות של 78.8. הפרובינציה גובלת בפרובינציית זנג'אן, בפרובינציית מזרח אזרבייג'ן ובפרובינציית כורדסתאן ובמדינות טורקיה ואזרבייג'ן. השפות המדוברות באזור הן בעיקר השפה הפרסית והשפה האזרית.

בשטח הפרובינציה ממוקם מתחם תחת-א סוליימאן שהוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2003.

==קישורים חיצוניים==

*
מערב אזרבייג'ן
קטגוריה:כורדיסטן האיראנית
קטגוריה:גבול איראן–עיראק
מטבעות עות'מאניים

אקצ'ה (פני המטבע), הסולטאן [[מוראט השני ,
1430-1431]]
מטבעות עות'מאניים שימשו בכל רחבי האימפריה העות'מאנית, לעיתים לצד מטבעות אירופאים אחרים. רוב המטבעות העות'מאניים מקושטים בדימוי הטורה, חתימתו של הסולטאן העות'מאני.

המטבעות העות'מאניים היו המטבעות העיקריים בשימוש בארץ ישראל במאה ה-19. מטבעות נוספים הוכנסו לשימוש על ידי נתינים וקונסוליות של מדינות אחרות, כגון רוסיה ובריטניה, וזאת כחלק ממשטר הקפיטולציות באימפריה העות'מאנית.

להלן פירוט של המטבעות העיקריים וערכם היחסי:
*אקצ'ה
*פארה = 3 אקצ'ה
*מטליק = 20 פארה
*גורוש (גרוש, קורוש, פיאסטר) = 40 פארה
*בישליק = 5 קורוש
*מג'ידי = 20 קורוש
*לירה טורקית = 100 קורוש
==לקריאה נוספת==
* גד פרומקין, דרך שופט בירושלים, תל אביב: הוצאת דביר, תשט"ו-1955, עמ' 35.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20080704114157/http://www.ottomancoins.com/ אתר המוקדש למטבעות עות'מאניים] - רשימת מטבעות עם תיאור בטורקית ובאנגלית מופיעה תחת הסעיף "Terimler/Glossary"; הסעיף "Madeni Para/Coins" מכיל צילומים של מטבעות עות'מאניים מתקופות שונות
*אליהו הכהן, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=8130&kwd=1638 ארץ חמדת אבות] - פירוט על מטבעות עות'מאניים ואחרים שנעשה בהם שימוש בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית

*
ח'דיג'ה

ח'דיג'ה בנת ח'וויילד (בערבית: خديجة بنت خويلد) היא אשתו הראשונה של הנביא מוחמד. מכונה באסלאם "אם המאמינים" (בערבית: أم المؤمنين).

ח'דיג'ה בת ח'וויילד הייתה סוחרת עשירה – עיסוק בעל חשיבות גבוהה באותם הימים. היא העסיקה את מוחמד שיעביר למענה סחורות בדרכו לסוריה. ח'דיג'ה, בת לשבט אסד, הייתה אלמנה משני בעלים והיו לה כמה ילדים מהם. 

על פי האסלאם, כשמוחמד היה בן ארבעים, חווה התגלות שבעקבותיה האמין כי אחז בו שד ושהוא השתגע, ולכן רצה להתאבד. ח'דיג'ה הייתה הראשונה שהאמינה שמדובר בהתגלות של אללה ושכנעה את מוחמד שהוא למעשה הופך לנביא ולשליח האל. היא הסבירה למוחמד שמי שנגלה אליו הוא המלאך גבריאל, בדיוק כפי שנגלה למשה, ובכך הפכה ח'דיג'ה למאמינה הראשונה בנבואת מוחמד ובאסלאם.

על פי המסורת המוסלמית, כאשר הייתה בת ארבעים, הציעה ח'דיג'ה למוחמד נישואין (זאת כשהוא היה כבן 25 ועני); אך לפי סברת החוקרים כיום, ח'דיג'ה אמרה למוחמד כי ילך לאביה, ח'וילד בן אסד ח'וילד, ויבקש את ידה ממנו, וכך עשה. אבן אסחאק אומר כי ח'דיג'ה הייתה אישה אצילה, נבונה החלטית ונחושה. 

ח'דיג'ה ילדה למוחמד שישה ילדים: שני בנים (אל-קאסם ועבדאללה, שמתו בילדותם), וארבע בנות: זינב, רוקיה, אום כולת'ום ופאטמה (על שם אמה של ח'דיג'ה). פאטמה, בתו של מוחמד, נחשבת קדושה באסלאם, ומוחמד השיא אותה לבן דודו עלי בן אבי טאלב. שתיים מבנותיו של מוחמד התחתנו עם עֻת'מאן, שהיה הח'ליף השלישי. עם מות שני בניו, כמתנה ליום הנישואין, נתנה לו ח'דיג'ה נער-עבד, בשם זיד בן חארת'ה, בן לשבט הערבי כלבּ. הנער נקשר למוחמד ואף ויתר על חזרה למשפחתו כשזו מצאה אותו, ובתמורה שחרר אותו מוחמד והפך אותו לבנו החורג.

מוחמד לא נשא אישה אחרת כל עוד ח'דיג'ה הייתה בחיים. היא נפטרה שלוש שנים לפני ההגירה של מוחמד לית'רב (אל-מדינה), בגיל 65. קברה נמצא במכה.

==משפחתה==
* שם מלא: ח'דיגה בנת ח'וויילד בן אסד בן עבד אל-עוזא בן קוסאי בן כלאב
* תאריך הלידה: 68 לפני ההג'רה / 556–557 לספירה הנוצרית
* מקום לידה: מכה
* תאריך המוות: 3 לפני ההג'רה / 620 לספירה הנוצרית
* מקום מוות: מכה
* בן זוג: מוחמד בן עבדאללה
* צאצאים: עבדאללה בן מוחמד, אל-קאסם בן מוחמד, זינב בת מוחמד, רוקיה בת מוחמד, אום כולתום בת מוחמד, פאטמה א-זהראא, וגם בנים מבעליה הקודמים.
* אב: ח'וויילד בן אסד ח'וויילד 
* אם: פאטמה בנת זאידה בן אל-אצם
* תאריך ההתאסלמות: 609 לספירה הנוצרית (הראשונה שהתאסלמה והאמינה בנביא מוחמד)

==אילן יוחסין==

==לקריאה נוספת==
* קארן ארמסטרונג, מוחמד - ביוגרפיה של הנביא, הוצאת כתר, 2004.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשות מוחמד
קטגוריה:מתאסלמים
קטגוריה:נשים במאה ה-6
קטגוריה:נשים במאה ה-7
קטגוריה:ילידי 556
קטגוריה:נפטרים ב-619
האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין-לאומיות

האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין־לאומיות (באנגלית: General Association of International Sports Federations או בקיצור: GAISF; בצרפתית: Association Générale des Fédérations Internationales des Sports) נוצרה כדי לקדם שיתוף פעולה בין פדרציות ספורט בין־לאומית. עשרים ושש אגודות ספורט בין־לאומיות עזרו בהקמתה בשנת 1967. האגודה שמשה כארגון גג לכלל פדרציות הספורט הבין־לאומיות (האולמפיות ואלו שאינן אולימפיות), כמו כן האגודה ארגנה אירועי ספורט רבי ענפים. האגודה כללה כ־97 חברות רשמיות (כמו FIBA וה־ITF), וכ־20 חברות שותפות, פדרציות אלה לא ייצגו ענף ספורט אלא ארגונים העוסקים בפעילות הקשורה בקשר הדוק לפדרציות הספורט הבין־לאומיות (כמו הוועד הפאראלימפי הבין־לאומי והאגודה הבין־לאומית למשחקים העולמיים). באספה הכללית של שנת 2022, החברים מאשרים את פירוק ה־GAISF.

==נשיאי האגודה==
{| class="wikitable"
! שנים
! נשיא
! חבר פדרציה
|-
| 1967–1969
| וו ברדג' פיליפס
| FINA
|-
| 1969–1986
| תומאס קלר
| FISA
|-
| 1986–2004
| אן יאנג קים
| WTF
|-
| 2004–2013
| יין וורברוגן
| UCI
|-
|2013–2015
| מאריוס ויזר
|IJF
|-
|2015–2016 (בפועל)
| גיאן-פרנקו קספר
|FIS
|-
|2016–2018
| פטריק בוומן
|FIBA
|-
|2018–2021
| רפאלה צ'ולי
|UIM
|-
|2021–2023
| איבו פריאני
|IBSF
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.olympic.org/uk/organisation/if/index_uk.asp על הקשר בין GAISF ל-IOC]

קטגוריה:ארגוני ספורט בין-לאומיים
קטגוריה:פדרציות ספורט
משפט ודרברן-ארטין

באלגברה, משפט ודרברן-ארטין הוא משפט מרכזי בתורת המבנה של חוגים ארטיניים, ובפרט של אלגברות מממד סופי. המשפט קרוי על שם ג'וזף ודרברן, שהוכיח אותו לאלגברות מממד סופי, ואמיל ארטין שהראה שהוא תקף גם בממד אינסופי אם מתקיים תנאי השרשרת היורדת. 

כל חוג מטריצות <math>\ \operatorname{M}_n(D)</math> מעל חוג עם חילוק D הוא פשוט וארטיני (כמודול שמאלי מעל עצמו). משפט ודרברן-ארטין קובע שגם ההפך נכון: כל חוג פשוט ארטיני, איזומורפי לחוג מטריצות מעל חוג עם חילוק D. יתרה מזו, החוג D וממד המטריצות נקבעים באופן יחיד על ידי החוג הנתון. למעשה, כל חוג ראשוני ארטיני איזומורפי למטריצות מעל חוג עם חילוק.

הטענה מתבססת על משפט הצפיפות של ג'ייקובסון. אומרים כי מודול מעל חוג הוא פריק לחלוטין אם לכל תת-מודול נתון שלו יש משלים (תת מודול נוסף, שחיתוכו עם תת-המודול הנתון הוא אפס וסכומם שווה למודול המקורי). אם M מודול שמאלי מעל חוג R, אז אפשר לראות את M כמודול ימני מעל חוג האנדומורפיזמים <math>D = \operatorname{End}({}_RM)</math>, ויש הומומורפיזם מ-R אל חוג האנדומורפיזמים המתקבל, <math>\ \hat{R} = \operatorname{End}(M_D)</math>. 
משפט הצפיפות קובע שאם M מודול פריק לחלוטין, אז תמונה זו של R בתוך <math>\ \hat{R}</math> היא צפופה: לכל מספר סופי של איברים במודול ולכל אנדומורפיזם, קיים אנדומורפיזם מתוך התמונה שפועל באותו אופן על אותם האיברים.

הרעיון העומד מאחורי משפט ודרברן-ארטין הוא שלחוג ארטיני יש אידיאל מינימלי, כלומר מודול (שמאלי) פשוט של החוג. מן הראשוניות אפשר להוכיח שמודול זה הוא גם נאמן, ולכן החוג הוא למעשה פרימיטיבי. חוג האנדומורפיזמים של האידיאל המינימלי הוא חוג עם חילוק (לפי הלמה של שור), והחוג המקורי אינו אלא מטריצות מעליו, דבר שנובע ממשפט הצפיפות בשילוב עם תכונת הארטיניות.

קטגוריה:משפטי מיון
קטגוריה:תורת החוגים
ודרברן-ארטין
פדרציית השחייה הבין-לאומית

פדרציית השחייה הבין־לאומית (בצרפתית: Fédération Internationale de Natation, בראשי תיבות: FINA) היא פדרציית ספורט בין-לאומית שמוכרת על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי לפיקוח על תחרויות ספורט המים הבין־לאומיות. זוהי אחת מבין הפדרציות הבין־לאומיות שניתנה להם הזכות לפקח על ענף ספורט מהוועד האולימפי או מהקהילה הבין־לאומית. המשרד הראשי של הפדרציה נמצא בלוזאן, שווייץ.

כיום הפדרציה מפקחת על חמישה ענפי ספורט מים: שחייה, קפיצה למים, כדורמים, שחייה אמנותית ושחייה במים פתוחים.

==היסטוריה==
הפדרציה נוסדה ב-19 ביולי 1908 במלון מנצ'סטר בלונדון, בריטניה בסוף אולימפיאדת לונדון על ידי פדרציות השחייה הבלגית, הבריטית, הדנית, הצרפתית, הגרמנית, ההונגרית, הפינית והשוודית.

מספר פדרציות שחייה לאומיות לפי שנה:

== אגודות יבשתיות ==
שמאל
סמלה הישן של FINA (לפני 2008)
סמל ישן
הפדרציות מקובצות לפי יבשות, וישנן 5 אגודות יבשתיות שבהן הן יכולות להיות חברות:
* 
* 
* 
* 
* 

==ראו גם==
* אליפות העולם בשחייה
==קישורים חיצוניים==

* 

 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פדרציות ספורט
קטגוריה:שחייה
לסטריגונים

ספינותיו של אודיסאוס מותקפות על ידי הלסטריגונים, ציור קיר מהמאה הראשונה, Casa di via Graziosa, רומא

הלייסטריגונים (ביוונית עתיקה: Λαιστρυγόνες) הם שבט של נפילים אוכלי אדם המוזכרים במיתולוגיה היוונית.

על פי האודיסיאה, נקלע אודיסאוס לארץ הלייסטריגונים במהלך מסעו בחזרה לאיתקה. לאחר ביקורו באיולה, האי של איולוס, מקבל אודיסאוס מאיולוס במתנה שק עור ובו נכלאו רוחות השמיים, למעט רוח המערב שהייתה אמורה להביאם לאיתקה בשלום. מלחיו רודפי הבצע של אודיסאוס, שחושבים כי השק מכיל זהב, פותחים את השק כאשר אודיסאוס ישן, ומשחררים את הרוחות. מזג האוויר משתנה לרעה, ולאחר שישה ימים ולילות של ים סוער מגיעות 12 הספינות לארץ הלייסטריגונים.

רוב הספינות עוגנות בנמל צר, שמשני צדדיו עומדים צוקים נישאים. אודיסאוס הזהיר בוחר להשאיר את ספינתו מחוץ לנמל. הוא שולח שלושה אנשים לתור את הארץ. אלה פוגשים ילדה שמובילה אותם לבית הוריה, ענקים אוכלי אדם. האב, אנטיפטס, לוכד אחד מהסיירים ואוכלו. שני הנותרים נמלטים, אך עד הגיעם לספינות מתקבצים המוני לייסטריגונים על הצוקים שמעל הנמל, כשהם מיידים סלעי ענק בספינות, לוכדים את אנשי אודיסאוס ואוכלים אותם. ספינתו של אודיסאוס עצמו שעוגנת מחוץ להישג ידם, לא נפגעת ואנשי צוותה ניצלים. אודיסאוס מבתק בסכין את חבל העוגן, ובשיט מהיר מצליחים הוא ואנשיו להימלט מאימת השבט, וממשיכים ליעדם הבא - האי של קירקה.

בספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס, הערוך במתכונת האודיסיאה, נקרא הפרק השמיני בשם לייסטריגונים. המוטיב המוביל בפרק הוא אוכל ורעב.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:דמויות באודיסאה
גוסטב באואר

גוסטב אדולף באואר בגרמנית: (Gustav Adolf Bauer; 6 בינואר 1870 – 16 בספטמבר 1944) היה מדינאי גרמני ששימש בתפקיד קנצלר גרמניה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר בין השנים 1919–1920.

==ביוגרפיה==
באואר נולד בדרקהמן שליד קניגסברג בפרוסיה המזרחית, וצבר כוח פוליטי בהנהגת ארגוני עובדי הצווארון הלבן. כפקיד משרדי בקניגסברג (כיום קלינינגרד, רוסיה), הקים באואר בשנת 1895 את איגוד עובדי המשרד, ועמד בראשו עד 1908. הוא הנהיג את מזכירות העובדים המרכזית של איגודי הסחר החופשי בברלין (1903). שימש בין 1908 ל-1918 כיושב ראש הוועדה המרכזית של האיגודים המקצועיים של גרמניה כולה.<ref></ref>

בשנת 1912 נבחר לפרלמנט מטעם מחוז ברסלאו והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. באואר התמנה לשר העבודה בממשלתו של מקס פון באדן באוקטובר 1918, והמשיך להחזיק בתפקיד זה גם בממשלתו של פיליפ שיידמן, איש מפלגתו, לאחר הקמת הרפובליקה. במהלך כהונתו נתן באואר זכות בחירה לכל האזרחים מגיל 20 ומעלה בכל סוגי הבחירות, פיתח ביטוח בריאות ממלכתי ומוסדות רווחה מקומיים, סיפק תקנות המגנות מפני פיטורים שרירותיים, קבע יום עבודה בן 8 שעות ועשה רפורמות בחקלאות.

כאשר שיידמן התפטר ביוני 1919 במחאה על הסכם ורסאי, החליף אותו באואר, ושימש בתפקיד עד מרץ 1920, עד התפטרותו שבאה זמן קצר לאחר כישלון הפוטש של קאפ. לאחר מכן שימש כשר בממשלותיהם של הרמן מילר ויוזף וירט. שימש כשר התחבורה וכסגן הנשיא. בשנים 1924 -1925 נחשפו שחיתויות לכאורה במפלגה, ובאואר עזב את הפרלמנט בפברואר 1925. הוא חזר לכהן בפרלמנט שוב בשנים 1926-1928 ואז פרש באופן סופי מהעולם הפוליטי.

נפטר בברלין בשנת 1944.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנצלרי גרמניה
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: פוליטיקאים
קטגוריה:שרי העבודה של גרמניה
קטגוריה:פעילים למען זכויות עובדים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1870
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
אלמנה טרייה

"אלמנה טרייה" או "אלמנה רעננה" הוא פסל מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן. העבודה, שנוצרה בשנת 1920 הייתה הראשונה עליה הופיע חתימתה של "רוז סלאווי" - דמות פְּסֵידונית שיצר דושאן.

שמה של העבודה "Fresh Widow" נשמע דומה לביטוי "French window" שמשמעותו היא "חלון צרפתי". העבודה מורכבת ממסגרת של חלון כחולה (או ירוקה בעותקים מסוימים), הניצבת על גבי לוח עץ הצבוע בצבע זהה. שמונה הזגוגיות שבחלון כוסו בעזרת עור שחור. על גבי לוח העץ מופיע הכיתוב: "FRESH WIDOW COPYRIGHT ROSE Selavy 1920" ("אלמנה טרייה כל הזכויות שמורות רוז סלאווי 1920").

החלונות השחורים רומזים על אבל, אולם העובדה כי כיסוי זה עשוי מעור מעלה על הדעת משמעויות אירוטיות. בעוד החלון נתפש בתולדות האמנות כצורת התבוננות נכונה במציאות, דרך אמצעים כגון פרספקטיבה, מציע העבודה של דושאן להתבונן במציאות בעיניים "רעננות". 

בשנת 1961 נוצר העתק של העבודה אשר נמצא כיום במוזיאון לאמנות מודרנית בסטוקהולם. בשנת 1964 נוצרה מהדורה בת שמונה העתקים של היצירה. שני העתקים נוספים, שנוצרו ביחד עם מהדורה זו, נותרו ברשות האמן וסוחר האמנות ארטורו שוורץ ושניים נוספים נועדו לתצוגה מוזיאלית.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.tate.org.uk/servlet/ViewWork?workid=22019&tabview=work אלמנה טרייה] באתר גלריית טייט <small>(באנגלית)</small>
*[https://web.archive.org/web/20080310224609/http://arthist.binghamton.edu/duchamp/core.readymades.html אלמנה טרייה] מאמר על היצירה <small>(באנגלית)</small>
*[http://www.imj.org.il/imagine/galleries/viewItemH.asp?case=18&srm=%D7%93%D7%90%D7%93%D7%90&itemNum=193773 אלמנה טרייה] באתר מוזיאון ישראל

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:נשים בפיסול
קטגוריה:יצירות משנת 1920
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
יוהאן ברוינל

יוהאן ברוינל (בפלמית: Johan Bruyneel, נולד ב-23 באוגוסט 1964) היה המנהל הספורטיבי של קבוצת האופניים רדיושק, ורוכב עבר בלגי.
ברוינל, לשעבר מנהלה הספורטיבי של קבוצת רשות הדואר האמריקאית, פרש ממרוצים ב-1998, מונה לתפקיד המנהל הספורטיבי, ולזכותו נזקפים תשעה ניצחונות בטור דה פראנס עם לאנס ארמסטרונג ואלברטו קונטאדור כרוכביו העיקריים. באוקטובר 2012 פרש מתפקידו כמנהל הספורטיבי של רדיושק-ניסאן-טרק בשל מעורבותו, לכאורה, בפרשת הסמים בה הואשם לאנס ארמסטרונג על ידי הרשות האמריקאית למלחמה בסמים. ב-2012 הורחק מהספורט על ידי הרשות למלחמה בסמים למשך 10 שנים. באוקטובר 2018 קבע בית הדין לבוררות בספורט כי הרחקתו מהספורט היא לצמיתות.

נולד באיזגם שבפלנדריה המערבית. הצלחתו הגדולה ביותר כרוכב היא ניצחונו בשלב 7 של הטור דה פראנס בשנת 1995 אשר הסתיים בארץ הולדתו, בלגיה. ברוינל זכה גם בפרס החולצה הצהובה לאחר שהצליח להצמד למיגל אינדוראין (זוכה המרוץ הכללי בסיום) שיצא לבריחה מפתיעה מהדבוקה באמצע השלב. אינדוראין רכב בבריחה כאילו מדובר במרוץ נגד השעון, בניסיון לצבור פער זמן על יריביו העיקריים. ברוינל, שבקושי עמד בקצב שהכתיב אינדוראין, ניצח אותו בספרינט הסיום. ברוינל אמר כי חש אי נוחות ביחס לאופן שבו ניצח. בעקבות הניצחון בשלב, זכה ברוינל לפגישה עם מלך בלגיה. באותה שנה, סיים ברוינל שלישי בוואלטה אספניה.

בטור דה פראנס של 1996 שגה ברוינל בבחירת נתיב רכיבה והחליק מעבר לסיבוב בעת ירידה בקטע הררי, טיפס משפת הגיא, עלה על אופניו והמשיך לרכוב.

ספרו של ברוינל "We Might As Well Win", ראה אור ביוני 2008 ויצא לאור בעברית בשם "אולי אפילו ננצח", בהוצאת מודן, ב-2011.

ברוינל מונה בשנת 2007 למנהל הספורטיבי של קבוצת אסטנה והביא עמו את הרוכבים אלברטו קונטדור ולוי ליפהיימר. לאחר שובו של לאנס ארמסטרונג לרכיבה ב-2009, נטען על ידי רבים כי בטור דה פראנס של 2009 העדיף ברוינל את לאנס ארמסטרונג על פני רוכב הקבוצה, אלברטו קונטדור, שהיה בעל סיכויים טובים יותר לניצחון. ברוינל ענה לטענות אלו במשך המרוץ כי מטרת הקבוצה היא לנצח במרוץ; מטרה שאמנם הושגה כשקונטדור ניצח וארמסטרונג סיים שלישי. לקראת סיום עונת 2009 עזבו ברוינל וארמסטרונג את אסטנה והקימו קבוצה חדשה, קבוצת רדיושק, אליה גם עברו רוב הרוכבים הבכירים של אסטנה, למעט אלברטו קונטדור ואלכסנדר וינוקורוב.

ניסיונה של קבוצת רדיושק להריץ את ארמסטרונג כמועמד לניצחון בטור דה פראנס 2010 נכשל והוא סיים במקום ה-23. כמו כן, נתקלה הקבוצה בהתייחסות עוינת של מארגני הג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה ולא הוזמנה למרוצים אלו למרות הרכב הרוכבים החזק שהבטיחה להעמיד למרוצים.

ברוינל דובר שש שפות באופן שוטף: הולנדית, אנגלית, ספרדית, צרפתית, איטלקית וגרמנית.

==לקריאה נוספת==
* יוהאן וביל סטריקלנד, אולי אפילו ננצח, מודן, 2011.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחי קטעים בטור דה פראנס
קטגוריה:רוכבי אופניים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1964
שנקלה

שנקלה (געז: ሻንቅላ) כינוי אתיופי שמשמעותו "עבד שחור" עם סטיגמה של עובדי אלילים. עמי צפון אתיופיה, לרבות החבשים, אינם מחשיבים עצמם בעלי צבע עור שחור (אמהרית: ጥቑር - טקור) או לבן, אלא כבעלי צבע עור חום-אדמדם (ቀይ - קיי). בקרב אוכלוסיות אלו הצבע שחור מזוהה עם עבדות.

הכינוי ניתן לקבוצות אתניות בעלות צבע עור שחור והיושבות בשפלה המצויה באתיופיה ואריתריאה לאורך הגבול עם סודאן ודרום סודאן אשר רובם הגדול שייכים לקבוצות הדוברות שפות נילו-סהריות ומיעוט של קבוצות דוברי שפות אומוטיות. קבוצות אלו שכונו "שנקלה" היו מקור לעבדים לאתיופים שחיו ברמה.

הסברה היא שישנו קשר אטימולוגי לשם האזור בני שנגול שהיה אחד מהאזורים ששימשו כמקור לעבדים. בשפה הערבית סודאנית קיים הכינוי שנקול שהוא בעל משמעות זהה לכינוי שנקלה. בקרב האורומו הכינוי מתייחס בין היתר גם לבנטו סומלים ובקניה קיים הכינוי "שנגילה" לדסנץ'.

פעמים רבות המונח שנקלה מתורגם כמקביל לכינויים ולמונח הגזעי Negroid , כיום הכינויי נחשב לכינוי גנאי.

== ראו גם ==
*ברייה
*טוקריר
*צלים בת
*כושי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:אתיופיה: קבוצות אתניות
קטגוריה:אריתריאה: חברה
קטגוריה:כינויי גנאי
קטגוריה:עבדות
איגוד האתלטים החובבים

לוגו AAU, ארצות הברית
איגוד האתלטים החובבים (באנגלית: Amateur Athletic Union או בקיצור: AAU) הוא אחד ארגוני הספורט הגדולים בארצות הברית שמנוהלים בהתנדבות ללא מטרת רווח. הארגון לקח על עצמו באופן בלעדי לקדם ולפתח ספורט חובבנים ותוכניות כושר גופני.

הארגון הוקם בשנת 1888 במטרה להשיג אחידות וסטנדרטים בספורט החובבני. בתחילת שנותיו היה הארגון מוביל בספורט הבינלאומי וייצג את ארצות הברית בפדרציות הספורט הבינלאומיות. הארגון פעל באופן הדוק עם התנועה האולימפית כדי להכין ספורטאים למשחקים האולימפיים.

הארגון ספג ביקורת, בעיקר מכיוון אצן המסלול סטיב פריפונטיין על החיים של אתלטים חובבנים בארגון כמו גם על החוקים הנוקשים כמו האיסור על השתתפות הנשים בתחרויות ריצה, בתגובה לביקורות מסוג זה חוקק הקונגרס האמריקאי את חוק "ספורט החובבנים" ובכך למעשה שחררה את הארגון מכל חוק ממשלתי. נכון להיום הארגון ממשיך כארגון התנדבותי המקדם בעיקר ספורטאים צעירים.

בשנת 1996 הארגון אחד כוחות עם דיסניוורלד. מאוחר יותר באותה שנה העביר הארגון את המשרד הראשי שלו לאורלנדו, פלורידה. מתחם עולם הספורט של דיסני ערך יותר מ-40 אירועים לאומיים של הארגון.

מאז שנת 1930 מעניק הארגון מדי שנה בחודש אפריל את פרס ג'יימס סאליבן, לאתלט החובב המצטיין בארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

* [http://www.aaubaseball.org/ אתר הבייסבול הרשמי של הארגון]
* [http://www.aauboysbasketball.org האתר הרשמי לכדורסל בנים של AUU]
* [http://www.aaugirlsbasketball.org/ האתר הרשמי לכדורסל בנות של AUU]

קטגוריה:ארגוני ספורט
קטגוריה:ארצות הברית: אתלטיקה
קטגוריה:ספורט חובבים
הרמן מילר

הרמן מילר (בגרמנית: Hermann Müller; 18 במאי 1876 – 20 במרץ 1931) היה מדינאי גרמני איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה ששימש כשר החוץ של גרמניה וכקנצלר גרמניה בשתי תקופות כהונה שונות בתקופת רפובליקת ויימאר.

==ביוגרפיה==
מילר נולד במנהיים, ואביו היה יצרן יין. ב-1902 נישא לפרידה טוקוס, ומנישואים אלו נולדה לו בת בשם אנמרי ב-1905. לאחר לידת הבת מתה אשתו של מילר מסיבוכים הקשורים בלידה. בשנת 1909 נישא בשנית ומנישואים אלו נולדה לו בת בשם אריקה.

מילר עסק במסחר, ולאחר מכן שימש כעורך עיתון מקומי. משנת 1896 היה פעיל בשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, ושימש כמנהל מחלקת העיתונות של המפלגה משנת 1906. בתפקידו זה הקים את סוכנות הידיעות העצמאית של המפלגה. ב-1916 נבחר לראשונה כחבר הרייכסטאג מטעם המפלגה.

ב-21 ביוני 1919 התמנה לשר החוץ של גרמניה, ובתפקיד זה היה בין הנושאים ונותנים על הסכם ורסאי. ב-27 במרץ 1920 החליף את גוסטב באואר בתפקיד קנצלר גרמניה, ושימש בתפקיד זה עד 6 ביוני 1920.

ב-28 ביוני 1928 התמנה שוב לקנצלר גרמניה, והיה אחרון הקנצלרים ברפובליקת ויימאר שנהנו מרוב ברייכסטאג. אך הקואליציה שהקים נפלגה כתוצאה מחילוקי דעות בין הסוציאל-דמוקרטים ומפלגת העם הגרמנית על נושאי התקציב, על רקע השפל הגדול. מילר ניסה למנוע ממפלגתו לפרוש מהקואליציה, אך כשל בכך. ב-27 במרץ 1930 סיים את תפקידו, והוחלף בקנצלר היינריך ברינינג. בשנה שלאחר מכן מת לאחר ניתוח כושל בשלפוחית השתן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קנצלרי גרמניה
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: פוליטיקאים
קטגוריה:שרי החוץ של רפובליקת ויימאר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרידריכספלדה
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1876
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1931
מקדם מתאם

מקדם מתאם הוא ערך מספרי המכמת את המתאם, כלומר את הקשר הסטטיסטי, בין שני משתנים או יותר.

סוגים שונים של מקדמי מתאם כוללים בין היתר:

* מקדם המתאם של פירסון, הידוע גם כ-r, R, או ה-r של פירסון, המודד את עוצמת הקשר הליניארי בין שני משתנים.
* מתאם תוך קבוצתי 
* מקדמי מתאם שבודקים קשר אורדינאלי :
** מקדם המתאם של ספירמן 
** מקדם המתאם של קנדל 
** מקדם המתאם של גודמן וקרוסקל 

קטגוריה:סטטיסטיקה
קטגוריה:מושגים במתמטיקה
מאיר מוהר

[[דניאל פרסקי (מימין) ומאיר מוהר. תצלום זה נעשה בעת שהגיע פרסקי לביקור בפולין מארצות הברית, בקיץ 1928]]
מאיר מוהר (1888, רוזוודוב, גליציה – 30 באוקטובר 1967, תל אביב) היה סופר, מתרגם ומשורר עברי ישראלי. היה גם איש חינוך בגרמניה.

==חייו==
מוהר נולד בעיירה רוזוודוב שבגליציה המערבית (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה), דור רביעי למשפחת סופרי סת"ם. כדי להימלט משירות החובה בצבא האוסטרו-הונגרי, היגר מוהר לארצות הברית והתפרנס כחייט, אך בעיקר ישב בספריית העיר ניו יורק וקרא. עם חזרתו לאירופה פרצה מלחמת העולם הראשונה והוא גויס נגד רצונו לצבא האימפריה. במהלך הקרבות נפצע, ועם החלמתו וסיום המלחמה עבר לברלין בירת גרמניה, שם שימש כמחנך וכמורה לעברית.

נשא לאישה את חיה (חייצ'ה), ולזוג נולדו שלושה בנים: המשורר יחיאל מוהר, הצייר אברהם מוהר והמוזיקאי ישעיהו מוהר. יחיאל מוהר היה הראשון שעלה לארץ ישראל, ובעקבותיו עלו הזוג בשנת 1939. בנו ישעיהו הצטרף אליו ב-1942. בנו אברהם נותר מאחור ועקבותיו אבדו ברוסיה במלחמת העולם השנייה בלוחמו בגרמניה הנאצית. ב-3 במאי 1948 נפטר בנו , במהלך מלחמת העצמאות.

בארץ ישראל התיישב מוהר בתחילה בירושלים ואחר כך בתל אביב, והתפרנס כמתרגם, משורר וסופר. ספריו "עין בעין" ו"בחרט אנוש" זכו להערכה רבה בישראל. על הראשון זכה בשנת 1951 בפרס רופין. מוהר פרסם את שיריו וסיפוריו בעיתוני הארץ גם על הווי העיירה הגליציאנית. לאחר שאבד בנו השני הסתגר והפסיק לכתוב לתקופה, אך זמן קצר לפני פטירתו חזר לכתוב.

ב-1964 נפטרה אשתו. מוהר נקבר בבית העלמין בחולון בסמוך לקבר אשתו. בנו המשורר יחיאל מוהר ואשתו עדינה וכן נכדו עלי מוהר קבורים אף הם בבית הקברות בחולון.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית<ref></ref>. 

==כתביו==
* "עין בעין שירים", הוצאת דביר, 1950
* "בחרט אנוש", הוצאת דביר, אוקטובר 1959
* "מלקוש: סיפורים", ספריית תרמיל, 1972

===תרגום===
* שטפן צווייג, "תמונתו העצמית של טולסטוי", הוצאת עופר
* לודוויג מרכוזה, "היינריך הינה", הוצאת גזית, 1945
* פרנץ ורפל, "שירת ברנאדט", הוצאת גזית, 1946
* מרים זינגר, "דן וין והחסידות", ספרייה "לנער", הוצאת עם עובד, תל אביב, 1947
* אוסקר באום, "עם נסוך תרדמה: סיפור היסטורי מימי הכוזרים", הוצאת עם עובד, 1949
* מכס איזידור בודנהיימר, "דרכי לציון: זכרונות יהודי גרמני", הוצאת הסוכנות היהודית לארץ-ישראל, 1952
* תומאס מאן, "הראשים המוחלפים", הוצאת גזית, 1954
* מ. בר יהודה, "פעמי המבשר", הוצאת ניב, 1960 (תורגם יחד עם שמואל שגיב)
* תומאס מאן, "טריסטאן", ספריית תרמיל, 1977 (תורגם יחד עם יצחק הירשברג)
* גוטפריד קלר, "שני סיפורים": מתוך "אנשי זלדווילה", ספריית תרמיל, 1983
* תומאס מאן, "הראשים המוחלפים : אגדה הודית", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* נעם קורב, [https://www.makorrishon.co.il/judaism/430475/ כאפר על פני שדות: הגירוש שהקדים את השואה, מקור ראשון], 12 בדצמבר 2021

מפרי עטו:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית לעברית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1888
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967