OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחיאל היילפרין (רב)

הרב יחיאל בן שלמה הַיְילְפְּרִין (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: היילפערין; כנראה ה'ת"כ, 1660 – ה'תק"ו, 1746) היה רב, ראש ישיבה והיסטוריון של תולדות ישראל. נודע בספרו "סדר הדורות".

== תולדות חייו ומשפחתו ==
יחיאל היילפרין היה בנו של רבי שלמה היילפרין, שהיה רבן הראשי של הערים סוקולוב ולברטוב. מצד אמו או אביו היה מצאצאי המהרש"ל, וב"סדר הדורות" טוען המחבר כי בידו ספר יוחסין המונה את אבותיו דרך רש"י, עבור ביוחנן הסנדלר ורבן גמליאל ועד דוד המלך.

היה רב בהְלוּסְק שבמחוז בּוֹבּרוּיְסְק ואף כתב את תקנות החברה קדישא המקומית, שנשמרו בכתב ידו.

מאז 1711 ועד יום מותו היה רבה של מינסק וראש הישיבה שם. התפרסם בזכות ספרו "סדר הדורות", ספר היסטורי המבוסס על מקורות מסורתיים בלבד, אם כי היה ידוע גם כתלמיד חכם וכמקובל.

נקלע לחיכוכים עם רבי אריה ליב גינצבורג (ה'שאגת אריה'), מייסד הישיבה במינסק; המחלוקת פשתה בין התלמידים והשלום הושב על כנו רק עם עזיבתו של האחרון.

בהתאם לצוואתו עברה רבנות מינסק לבנו משה, אב"ד דאלהינוב. (שהיה נשוי גם לשרה, בתו של הרב אריה לייב שפירא).

בן אחר היה הרב יצחק אייזיק רבה של קאיידנוב הסמוכה למינסק. בנו של הרב יצחק אייזיק, היה הרב יהודה לייב, שהוציא לאור את ספרו של סבו, סדר הדורות. נינו היה הרב אברהם רוכלציק, מחבר חידושי בית אברהם, על המהרש"א.<ref></ref>

חתניו היו, רבי יצחק רפפורט אב"ד לבוב ורוז'נאי, רבי משה אב"ד דובראוונא, רבי הלל ניימארק אב"ד סטרבין, ועוד.

== דרכו בלימוד והשקפותיו ==
* שיטתו הלימודית הייתה פשטנית, מנוגדת לפלפול. על רקע זה נתגלעו סכסוכים בינו לבין השאגת אריה שכיהן כראש ישיבה במקביל אליו, ושעזב את מינסק לאחר המחלוקת.
* האמין כי חשיבות רבה בקביעת ההלכה נודעת לידיעת תולדות התנאים והאמוראים, שכן לצורך זה יש לדעת מי היה הרב ומי התלמיד.
* נמנע באופן עקרוני מלתת הסכמות על ספרים וחרג ממנהגו זה שלוש פעמים בלבד, לטובת הספרים עיר חומה, בית שער, ומגן האלף.

== אגדת המצבה ==
רנמ"ל סיפר שמצבתו שקעה באדמה והייתה מוזנחת כל כך, עד כי לא ניתן לקרוא את הכיתוב בבירור, עד שחודשה על ידי נדיב.

האגדה מספרת שמצבתו שרדה למרות הריסת בית הקברות היהודי של מינסק בידי הממשלה הקומוניסטית, וכל הנוגעים בדבר ההריסה מתו מיתה חטופה, עד כי הוחלט לחדש את המצבה ולכתוב על גביה "ההיסטוריון המפורסם הלפרין", לאחר מכן הנאצים השמידו את בית הקברות עד היסוד.

== ספריו ==
* סדר הדורות – חיבור המקיף את תולדות העולם מבריאתו עד לימי המחבר.
* ערכי הכינויים – רשימת שמות ופעלים לתנ"ך ולתלמוד.
* הגהות על סדר הש"ס, נדפסו בש"ס וילנא, בדפוס האלמנה והאחים ראָם. [הגהות אלו הן בעצם חלק מספרו 'סדר הדורות'].
* ספר הליקוטים - הקדמות לדרושים, נדפס לראשונה מכת"י על ידי חברת אהבת שלום, בירושלים תשס"ו.
* ספר הכללים - אסופת כללים, נדפס לראשונה מכת"י על ידי חברת אהבת שלום, בירושלים תשס"ו.
מספריו שלא נדפסו, אבן הטועים, ספר דרוש, הגהות שולחן ערוך, הערות במסורת המקרא, חיבור על שולחן ערוך, ספר טעמים, ספר כללים בקבלה, ספר לקוטים גדול, ספר המספרים, מפתח לחושן משפט, פירוש על פרקי אבות, ושו"ת.

== לקריאה נוספת ==
* הקדמה לספר סדר הדורות מהדורת אור החיים.
* הקדמה ל"ספר הליקוטים" מהדורת חברת אהבת שלום, 23-45, ירושלים תשס"ו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* איסידור זינגר ומ' זליגסון, 
;כתביו
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ישיבות בתפוצות
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:מינסק: רבנים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מחברים שפירושיהם נדפסו בש"ס וילנא
קטגוריה:ילידי 1660
קטגוריה:נפטרים ב-1746
פופלקס

פופלקס הייתה להקת פופ ישראלית, שפעלה בשנים 1986–1987.

== היסטוריה ==
הלהקה נוסדה ב-1986, ביוזמת חברת התקליטים "הליקון", שהייתה אז בראשית דרכה. ארבעת חברי הלהקה היו: בני בלק (סולן), שחר בן-ברק (גיטרות), אייל לינור (בס) ודובדיב (תופים). שלושה מחברי הלהקה (בלק, בן-ברק ולינור) היו חיילים בשירות סדיר.

באותה שנה הוציאה הלהקה את אלבומה היחידי, "לפני השינה". עטיפת האלבום עוצבה בצורת קומיקס, והייתה חתוכה בפינה בצורת ידית נשיאה. רוב שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי חבר הלהקה אייל לינור, אחיה של עירית לינור. המעבד והמפיק המוזיקלי היה דומיניק דיין, אחיהם הצעיר של נאור דיין ואיגי דיין. בהקלטת האלבום השתתפו גם רמי קלינשטיין (ניגן על קלידים בשיר "סיפורים"), מיקי שביב (גיטרה בס בשיר "היא שאלה") ואופירה יוספי, שתרמה קולות רקע בשלושה שירים.

הסינגל הראשון מתוך האלבום, "איציק", היה לשירה המצליח והמוכר ביותר של הלהקה. הוא זכה להשמעות רבות ברדיו, הוידאו קליפ שלו הוקרן רבות בטלוויזיה, והוא דורג במקום ה-40 במצעד השנתי של רשת ג' בשנת תשמ"ו. ב-2005 הוציא אסף אמדורסקי גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומו "קדימה אחורה", אלבום כפול בו העניק אמדורסקי פרשנות עדכנית לשירים ישראלים שאהב משנות ה-80. שירים נוספים מהאלבום שיצאו כסינגלים היו: "אמהות", "אש קטנה" ו"שיר עם פולני". הווידאו קליפים לשירי הלהקה נחשבו לחלוציים, בעידן שבו הפקת קליפים לשירים הייתה עדיין בראשיתה בישראל.

על אף ההצלחה היחסית לה זכה אלבום הבכורה, הלהקה התפרקה ב-1987, כמה חודשים בלבד אחרי יציאת האלבום.

בשנות ה-90 הקים שחר בן-ברק, ביחד עם שרון מולדאבי, את להקת "גן חיות", ואייל לינור הקים את להקת "טרנזיסטור".

בשנת 2011 חברו שוב חברי הלהקה, להקליט מספר שירים חדשים. היות שאייל לינור חי בישראל, שחר בן ברק חי בוושינגטון ובני בלק בפלורידה, הקלטת השירים התבצעה באמצעות תוכנות ביתיות והעברת הערוצים באינטרנט. השיר הראשון שיצא נקרא "להרוג אותם", והוא מתאר הזיות של אדם עצבני היושב מול הטלוויזיה ומשלח את זעמו בעולם.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=works&lang=1&prfid=2712 מילים לשירים של פופלקס] באתר שירונט
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות פופ ישראליות
בונדיבוגיו

מחוז בונדיבוגיו (באנגלית, בסוואהילי: Bundibugyo) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המערבי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, בונדיבוגיו.

== מיקום ==
המחוז גובל באגם אלברט מצפון, במחוז נטרוקו מצפון מזרח, במחוז קיבלה ממזרח, במחוז קאבארול מדרום וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא בונדיבוגיו.

המחוז ייחודי באוגנדה ובמזרח אפריקה כולה, בכך שהוא היחיד השייך מבחינה ביוגאוגרפית לאזור אגן הקונגו המאופיין ביער גשם טרופי. עם זאת, המחוז שייך לאגן הניקוז של נהר הנילוס, כאשר נהר סמליקי – בחלקו נהר הגבול בין קונגו ואוגנדה – נמנה מבין אחד מיובליו החשובים של הנילוס הלבן. היחוד הגאוגרפי נוצר מבידודו של המחוז משאר המדינה על ידי הרי הרוונזורי הגבוהים. 

במחוז ממוקם הגן הלאומי סמליקי, שבתוכו גם נמצאים מעיינות חמים הקשורים מבחינה גאולוגית לשבר הסורי-אפריקאי. בגלל בידודו היחסי מבחינה גאוגרפית ותחבורתית של המחוז משאר המדינה, התיירות אינה מפותחת. כן פעילות של מורדים בעבר והתפרצות מחלת האבולה בבונדיבוגיו בשנת 2007 עדיין נקשרת למחוז למרות היותו בטוח יחסית.

==קישורים חיצוניים==

בונדיבוגיו
מישק

צמנטי]]
מישקים (המכונים גם "פוגה") הם הרווחים בין אריחים, לבנים, מרצפות או חלוקים במשטחים מרוצפים או מחופים או בקירות בנויים. לרוחב המישקים, לעומקם ולטיפול בהם חשיבות רבה בעבודות הגמר ועבודות השלד בבנייה.

== מישקים בהיסטוריה ==
בבניית אבן עתיקה היו מותירים את המישקים ריקים מה שמכונה בנייה יבשה. במקומות מסוימים היו ממלאים את המישקים האלו בתערובת של אדמה ומים. עם פיתוח חומרי המליטה בתקופת האימפריה הרומית, החלו למלא את המישקים בין האבנים בתערובת של סיד ושל חול, ושיטה זו הייתה מקובלת עד לתחילת המאה ה-20.

== מישקים בקירות בנויים מלבנים או בלוקים==
קירות בנויים מלבנים ומבלוקים מסוגלים להחזיק את משקלם ללא חיזוקים נוספים. מילוי המישקים בין הלבנים או הבלוקים מבוצע מטיט המורכב ממלט ומחול. מילוי המישקים בקירות בנייה ממלא שלושה תפקידים עיקריים:
# סגירת פערים שמקורם בסטייה במידות של הלבנים או הבלוקים.
# מניעת מעבר חום או רטיבות.
# הגדלת התנגדות הקיר לכוחות אופקיים.

== מישקים בריצוף ==
למישקים בריצוף תפקיד נכבד בשמירה על שלמות הריצוף, יציבתו ותפקודו, לכן ניתן לביצועם משקל רב בתקנים השונים ובספרות המקצועית.

=== מישקים בריצוף אבן משתלבת===
בריצוף באבנים משתלבות מקובל למלא את המישקים בחול תיקני ונקי ואז להדק אותן באמצעות מהדקת מכנית. שיטה זו רלוונטית רק כאשר המישקים קטנים מאוד יחסית לעובי הריצוף. מישקים בעובי גדול מחצי סנטימטר יש למלא בתערובת של צמנט פורטלנד וחול תיקני.

=== מישקים בריצוף טרצו===
בדרך כלל בריצוף טראצו לא מבצעים טיפול מיוחד במישקים, אלא מנסים להצמיד את המרצפות זו לזו באופן כזה שלא יהיו רווחים בריצוף, מה שמכונה בשם "פוגה אפס". 

=== מישקים בריצוף קרמיקה===
אריחי קרמיקה, בייחוד אלו המכונים גרניט פורצלן, הם אריחי ריצוף נפוצים מאוד בדירות המגורים החדשות. בריצוף באריחים אלו המישקים מאוד חשובים כיוון שהאריחים הללו מאוד דקים ושבירים וחשוב מאוד שהכוחות ביניהם יעברו צורה אחידה ומפורסת. מסיבה זו משתמשים לצורך מילוי המישקים בקרמיקה בתערובות מינרליות תעשייתיות מיוחדות, המכונות "רובה". תערובות אלו צריכות לפתח תכונות של קשיחות ומניעת התכווצות, כדי למלא את תפקידן המילוי המישקים בקרמיקה. ניתן למצוא היום אצל ספקי החומרים לבנייה רובות בצבעים שונים מתוצרות שונות.

=== מישקים בריצוף אבן טבעית===
מישקים בריצוף אבן טבעית או שיש מבוצעים בדרך כלל מתערובת של מלט וחול. לעיתים משתמשים ליצירת התערובת הזו במלט לבן המקנה לתערובת צבע צהבהב שדומה, לעיתים, לצבע האריחים.

== מישקים בחיפוי קירות==
תכנון ועיצוב המישקים בחיפויי קירות, תלויים בראש ובראשונה בחומר החיפוי. מישקים בחיפוי אריחי קרמיקה או חרסינה, מתוכננים ומבוצעים באותו אופן כמו מישקים בריצוף קרמיקה. <br />כשמדובר בחיפוי אבן מבדילים בין חיפוי בסגנון מסורתי שמכונה בארץ "השיטה הרטובה" ובין חיפוי מודרני באמצעות עוגני מתכת שמכונה "השיטה היבשה".בשיטה מסורתית ממלאים את המישקים בתערובת של מלט וחול (כוחלה), או אפילו בתערובת של סיד וחול. שיטה מסורתית זו של מילוי מישקים, אינה מתאימה לשיטות החיפוי המודרנית ולכן, בהן בדרך כלל משאירים את המישקים ריקים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנדסה אזרחית

קטגוריה:אדריכלות
מס מכירה

מס מכירה היה מס שנגבה על ידי רשות המסים בישראל בעת מכירת מקרקעין (למעט דירת מגורים) ושיעורו 2.5% משווי הנכס. 

על המס נמתחה ביקורת משום שהכנסות המדינה ממנו היו נמוכות והוא יצר עיוות בכך שגם מי שהפסיד ממכירת נכס שילם את המס.
 
המס בוטל בהדרגה: בשנת 2001 נקבע שרק נכסים שנרכשו לפני שנה זו יחויבו במס, ולאחר מכן הוא בוטל לחלוטין במסגרת חוק ההסדרים שנלווה לתקציב המדינה לשנת 2008. ביטול המס חל רטרואקטיבית מיום 1 באוגוסט 2007.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100224033740/http://www.lawtax.co.il/pr61mmhv.htm מס מכירה]

קטגוריה:ישראל: מיסוי
קטגוריה:ישראל: מקרקעין
קטגוריה:ישראל: היסטוריה כלכלית
קטיפה

פיסת קטיפה שחורה, עשויה ממשי
קטיפה היא סוג של בד ארוג, המתאפיין באריגה בעלת צפיפות אחידה ובפלומת אניצים רכה המסגלת לו מגע רך וייחודי<ref></ref>.

==ייצור הבד==
ניתן לייצר קטיפה מסוגים שונים של חוטים. חומר הגלם האידיאלי לייצור קטיפה הוא חוטי משי. קטיפה מיוצרת רבות גם מסיבי כותנה, אך אופן ייצור זה מניב בד יוקרתי פחות. בשנים האחרונות מיוצרים גם בדי קטיפה סינתטיים, בעיקר מפוליאסטר, ניילון, ויסקוזה, אצטט ואף משילובים בין חומרים סינתטיים לחומרים טבעיים (כגון ויסקוזה ומשי). קטיפה מיוצרת לעיתים גם מפשתן או מצמר. לעיתים נהוג להוסיף לחומר הגלם גם מעט לייקרה, על מנת לשפר את גמישותו של המוצר הסופי<ref></ref>.

בד הקטיפה נארג באמצעות נול מיוחד אשר אורג שתי פיסות אריג בעת ובעונה אחת. קטיפה נחשבה באופן מסורתי כבד יקר אשר שימש למוצרי מותרות. קטיפה היא בד קשה לניקוי, וכיום נהוג לנקותו באמצעות ניקוי יבש.

==היסטוריה==
מקור אמנות אריגת הקטיפה הוא כנראה בקשמיר העתיקה, ומתוארך לתחילת המאה ה-14.

ריצ'רד השני, מלך אנגליה, הורה בצוואתו משנת 1399 שגופתו תיעטף בבד אותו כינה "Velveto", ככל הנראה סוג של קטיפה (באנגלית: Velvet).

המקורות האירופיים המוקדמים ביותר של אריגת קטיפה אמנותית הם לוקה, ג'נובה, פירנצה וונציה האיטלקיות. גנואה משמשת גם כיום כמקור מרכזי לייצוא קטיפה. מאוחר יותר הפכה אמנות אריגת הקטיפה פופולרית בקרב אורגים פלמים, ובמאה ה-16 נחשבה העיר ברוז' כיצרנית קטיפה איכותית לא פחות מזו האיטלקית.

==ראו גם==
* קורדורוי

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בדים
ז'אק פרסר

ז'אק פְּרֵסֵר (בהולנדית: Jacob (Jacques) Presser; 24 בפברואר 1899 – 30 באפריל 1970) היה היסטוריון וסופר יהודי-הולנדי, מחבר הספר "ליל הז'ירונדינים".

פרסר מונה מטעם ממשלת הולנד לחקור את השמדת יהודי הולנד; זאת לאור היקף ויעילות ההשמדה היחסיים (כ-72% אחוזים מתוך 140,000 יהודי הולנד הושמדו על ידי הנאצים) וחרף הממצאים המראים היום כי נוכחות הצבא הגרמני (הוורמאכט) בהולנד הייתה מעטה יחסית. לאור זאת, הועלו חשדות והשערות שהיקף שיתוף הפעולה מצד האזרחים עם הנאצים היה גדול מששיערו בתחילה. מסקנות מחקרו של פרסר עוררו רושם קשה בהולנד, לאחר שגילה שאכן היה שיתוף פעולה רב עם הנאצים.

בעקבות מחקרו חיבר פרסר נובלה בשם "ליל הז'ירונדינים" (De nacht der Girondijnen), המתארת את קורותיו של שוטר יהודי במחנה המעבר ההולנדי וסטרבורק, שבו הוא משתף פעולה עם השלטונות הנאציים לצורך ארגון משלוחי המוות לפולין, מתוך אמונה שהדבר יביא להצלתו.

==ספרו שתורגם לעברית==
* ליל הז’ירונדינים / ז’אק פרסר; עם אחרית דבר מאת פרימו לוי; תרגום מהולנדית והקדמה: אירית ורסנו-לנדמן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2004.

==קישורים חיצוניים==

* – סקירת הספר

קטגוריה:היסטוריונים הולנדים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים הולנדים
קטגוריה:סופרים יהודים הולנדים
קטגוריה:חוקרי השואה
קטגוריה:סופרים הולנדים
קטגוריה:שואת יהודי הולנד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1899
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1970
אילדוולף, מלך סאסקס

אילדוולף (באנגלית: Ealdwulf) היה מלך או דוכס ממלכת סאסקס במחצית השנייה של המאה השמינית. ככל הנראה שלט לצידם של אאלפוולד ואוסלאק.

פרטים מועטים ידועים על מלכותו. ייתכן שהיה אחד מחברי מועצת הזקנים (אלדרמן) אשר שלטה בממלכה, ומכוח זה נשא את התואר "מלך". שמו מוזכר בצו מלכותי שהוצא על ידיו, ככל הנראה משנת 765, בו הוא נושא את התואר "אלדוולף רקס" ("Alduulf rex", "המלך אלדוולף").

בצו מאוחר יותר, משנת 791 לערך (הצו נושא, בטעות, את השנה 711) מכונה אילדוולף בתואר "אלדוולפוס דוקס סאת'סאקסונום" (Aldwlfus dux Suthsaxonum - אילדוולף, דוכס הסקסונים), ובהמשך מופיעה החתימה "אלדוולף דוקס" (Aldwlf dux - "הדוכס אילדוולף"), דבר המעיד על כך שממלכת סאסקס באותה עת הייתה כפופה לממלכת מרסיה, וכי מלכי הממלכה הפכו לדוכסים אשר משלו בה מכוחו של אופה, מלך מרסיה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי סאסקס
קטגוריה:מלכי אנגליה
הרי סן ברנרדינו

הרי סן ברנרדינו (באנגלית: San Bernardino Mountains; בשפת המוהאבי: Huwaaly Kwasakyav) הם רכס הרים קצר המשתרע מצפון וממזרח לעיר סן ברנרדינו בדרום קליפורניה, ארצות הברית.
== גאוגרפיה ==
רכס סן ברנרדינו נמשך לאורך כ-100 קילומטרים וכיוונו הכללי מזרח-מערב, בגבולו הדרומי של מדבר מוהאבי, בחלקו הדרום-מערבי של מחוז סן ברנרדינו. בין רכס סן ברנרדינו לבין הרי סן גבריאל שלמערבם עובר מעבר קייהון. בין רכס סן ברנרדינו להרי סן יקינטו שלדרומם ודרום-מזרחם, משתרע מעבר בנינג. חלקו הדרומי של הרכס תחום על ידי העתק סן אנדראס.

הפסגה הגבוהה ברכס היא הר סן ג'ורג'יו (3,505 מטר) הגבוה בין הרי דרום קליפורניה. הרי סן ברנרדינו הקטנים הוא רכס הנפרש דרום-מזרחה מן הרכס העיקרי.

רובו של רכס סן ברנרדינו נמצא בתחומי שמורת היער הלאומי סן ברנרדינו. בתחום הרכס נמצאים אף ארבעה אתרי נופש פופולריים באזור.

==קישורים חיצוניים==

* 

סן ברנרדינו
ניתוב אנוכי

בחקר ביצועים, ניתוב אנוכי הוא אופן ניתוב שבו מזרימים כל יחידה בגרף בדרך היעילה ביותר עבורה, בלי להתחשב בהשלכות שיש לכך על יחידות זורמות אחרות. ניתוב אנוכי גורר רמת ביצועים ממוצעת קטנה או שווה לביצועים בניתוב מתוכנן.

==אינטואיציה==
בעת בחירת נתיב נסיעה אחד השיקולים המרכזיים הוא רמת העומס בנתיבים השונים. הנטייה הטבעית היא לבחור את הנתיב הפחות עמוס ללא התייחסות להשפעת הבחירה על העומס שיכול להיווצר. בחירה כזו נקראת אנוכית שכן כל אחד מהפרטים במערכת בוחר את הנתיב על פי רווח אישי וללא שיקולים מערכתיים. תכנון מערכתי של הנתיבים בהם כל נוסע ייסע הייתה מקטינה את זמן הנסיעה הכולל של הנוסעים.

באופן אינטואיטיבי ניתן לצפות שהוספת נתיב נסיעה משפרת את הביצועים הממוצעים. אולם פרדוקס ברס קובע כי כאשר התנועה של הפרטים במערכת נעשית בניתוב אנוכי, הוספת נתיב יכולה דווקא לפגוע ברמת הביצועים הממוצעת.

==הגדרה פורמלית של המודל==
יהי <math>G=(V,E)</math> גרף מכוון עם זוגות מקור ויעד <math>(s_i,t_i)</math>. נסמן ב <math>P_{i}</math> את קבוצת המסלולים מ-<math>s_i</math> ל-<math>t_i</math>, וב-<math>P=\bigcup P_{i}</math> את קבוצת כל המסלולים בגרף. תהי <math>f:V\times V \rightarrow \mathbb{R}</math> פונקציית הזרימה.

עבור f זרימה נתונה נסמן <math>f_P=\sum_{P:e \in P}{f_e}</math>.

נסמן ב <math>r_{i}</math> את כמות הזרימה במסלול מ-<math>s_i</math> ל-<math>t_i</math>.

זרימה f היא פיזבילית אם לכל i מתקים <math>\sum_{p\in P_{i}}{f(p)}=r_{i}</math>

ולבסוף לכל <math>e\in E</math> נתונה פונקציית עלות <math>\,l_{e}()</math>
ונניח שהיא איננה שלילית, דיפרנציאבילית ולא יורדת.

f מוגדרת כסכום העלויות של צלעות המסלול ונסמן <math>\,l_{p}(f)= \sum_{e \in P}{l_{e}(f_{e})}</math>

נגדיר עלות <math>C(f)</math> של זרימה f בגרף G כסך העלויות ב f כלומר:

<math>C(f)= \sum_{p \in P}{l_{P}(f)f_{P}}</math>

על ידי סכימה על צלעות במסלול P נוכל גם לכתוב <math>C(f)= \sum_{e \in E}{l_{e}(f_{e})f_{e}}</math>.

==מחיר האנרכיה==

נרצה לדבר על מחיר האנרכיה במשחק מסוג זה ולהבין מה החסמים על חוסר ההתחשבות מסוג זה. <br />
נבחן מקרה ספציפי בו <math>C_{e}(x)=x</math> כאשר יחידת התעבורה היא אטומית כלומר לא ניתנת לחלוקה וננסה לחסות את מחיר האנרכיה עבור מקרה זה.
יהי s שיוויי משקל נאש נתון ו-<math>p_{i}</math> מסלול של שחקן i ב-S נגדיר <math>s^*</math> להיות פתרון אופטימלי
לשם כך נגדיר פונקציית מטרה במקרה זה טבעי להגדיר את הפונקציה כסכום כלל העלויות ועל כן נרצה להביא למינימום את
<math>\sum_{i}{ \sum_{e \in P_{i}}{C_{e}(x)r_{i}}}</math>
<br />
בהסתמך על העובדה שs הוא שיוויי משקל נאש ומניפולציה אלגברית מתקבל חסם והוא: <math>PoA \leq \frac{3+ \sqrt(5)}{2}</math>
<br />
החסם כלל לא תלוי במספר השחקנים. למעשה הוא מספר קבוע.
על מנת להראות שהחסם הדוק, מספיק להביא דוגמה למשחק בו PoA הוא בדיוק כנ"ל.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Algorithmic Game Theory, Edited by Noam Nisan, Tim Roughgarden, Eva Tardos, Vijay V. Vazirani, Cambridge University Press
* Selfish Routing and the Price of Anarchy - Tim Roughgarden
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:תורת המשחקים
קטגוריה:חישוביות
הלמה של יאו

בתורת הסיבוכיות החישובית, הלמה של יאו (או עקרון המינימקס של יאו) קובעת כי זמן הריצה הממוצע של האלגוריתם הדטרמיניסטי הטוב ביותר על התפלגות הקלטים הגרועה ביותר שווה לזמן הריצה הממוצע של האלגוריתם ההסתברותי הטוב ביותר על הקלט הגרוע ביותר. לפיכך, כדי למצוא חסם תחתון על זמן הריצה של אלגוריתם הסתברותי, מספיק יהיה למצוא התפלגות קלטים קשה ולהראות כי אין אלגוריתם דטרמיניסטי שתוחלת זמן הריצה שלו עבורה תהיה נמוכה מן החסם. העיקרון נקרא על שמו של אנדרו יאו, אשר הציג אותו לראשונה במאמר בשנת 1977.

עיקרון זה יכול להתפרש במונחי תורת המשחקים דרך משחק שני שחקנים סכום אפס, בו שחקן אחד בוחר אלגוריתם דטרמיניסטי והשחקן השני בוחר קלט, כאשר התשלום של שחקן האלגוריתמים לשחקן הקלטים הוא עלות ריצת האלגוריתם על הקלט. כל אלגוריתם הסתברותי ניתן לפרש כהתפלגות על אלגוריתמים דטרמיניסטיים, ולכן כאסטרטגיה מעורבת של שחקן האלגוריתמים. כעת, משפט המינימקס קובע כי האסטרטגיה המעורבת שממזערת עבור שחקן האלגוריתמים את התשלום המקסימלי שישלם עבור בחירת קלט מצד השחקן השני תשיג בדיוק מה שישיג שחקן הקלטים בבוחרו התפלגות על הקלטים שתמקסם את התשלום שיקבל עבור בחירת האלגוריתם הטוב ביותר על ידי השחקן השני. במילים אחרות, זמן הריצה הממוצע של אלגוריתם הסתברותי הטוב ביותר על הקלט הגרוע ביותר שווה לזמן הריצה של האלגוריתם הדטרמיניסטי הטוב ביותר על התפלגות הקלטים הגרועה ביותר.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*
</div>

==קישורים חיצוניים==
<div style="text-align: right;">
* [http://weblog.fortnow.com/2006/10/favorite-theorems-yao-principle.html Favorite Theorems: The Yao Principle], Lance Fortnow, October 16, 2006.
</div>

קטגוריה:סיבוכיות חישובית
קטגוריה:תורת המשחקים

יאו
יאו
אאלפוולד, מלך סאסקס

אאלפוולד (באנגלית: Ælfwald) היה מלך או דוכס ממלכת סאסקס בשלהי המאה השמינית.

==מלכותו==

אאלפוולד מלך לצידם של אילדוולף, אוסלאק, מלך סאסקס, וייתכן שגם מלך לצידם של אוסוולד ואוסמונד. ייתכן שאאלפוולד היה אחד מחברי מועצת זקני הממלכה (אלדרמן) אשר שלטו בה יחדיו, ולכן נשא את התואר "מלך".

פרטים מועטים בלבד ידועים אודות מלכותו. אאלפוולד חתום כעד על צו מלכותי שהוציא אילדוולף משנת 765 בו מופיע התואר "אאלהוולד רקס" (Ælhuuald rex - המלך אלהוולד).

אאלפוולד חתום כעד על צו מלכותי שהוציא אופה, מלך ממלכת מרסיה משנת 772, לאחר שהשתלט על ממלכת סאסקס. בצו זה נושא אלפוולד את התואר "אאלבוולד דוקס" (Ælbuuald dux - הדוכס אלבוולד) דבר המעיד על הירידה במעמדו ובמעמד מועצת הזקנים ממעמד מלך שליט למעמד של דוכס. בצו זה מופיע אאלפוולד לאחר אוסוולד ואוסמונד, אולם לפני אוסלאק, דבר שייתכן שיש בו כדי לציין את מעמדו במועצת הדוכסים.

לא נותרו עד ימינו צווים שהוצאו על ידי אאלפוולד, ולא ידוע אם הוציא צווים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.germantribes.org/tribes/AngloSaxons/Sussex%20Kings/kingsline.htm קורות חיים של מלכי סאסקס]
* [http://www.bbc.co.uk/dna/h2g2/A23671127 מלכי סאסקס] באתר ה־BBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי סאסקס
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8
מערות לוזית

הכוונה למערות לוזית
מערות לוזית הן סדרה של מערות פעמון, השוכנות על גבעה שטוחה בגובה של 210 מטרים מעל פני הים, כקילומטר דרומית-מזרחית ליישוב לוזית שבשפלת יהודה. רוב המערות מחוברות ביניהן ויוצרות אולמות וחללי ענק. הן אינן מוסדרות לביקור בדומה למערות בית גוברין, אך הגישה אליהן נוחה. 

לפי ההערכות, המערות נחצבו והיו בשימוש החל בתקופה ההלניסטית ולפחות עד התקופה הערבית. בחלק מהן נחצבו קולומבריה, תאים מרובעים ומשולשים בקירות המערה, אשר נועדו, ככל הנראה, לגידול יונים. עוד השתמרו במקום כתובות וסימני צלב שנחרטו על קירות המערות בידי החוצבים, וכן כתובת של חייל רומי מימי מרד בר כוכבא. הירידה אל המערות אפשרית ברגל או באמצעות סנפלינג. עוד נמצאים בסמוך למקום רשת של מערות זחילה ושל מעברים תת-קרקעיים, ושרידי באר אנטיליה בעומק של 30 מטרים, בריכת אגירה ומספר מבנים הרוסים. 

על הגבעה בה שוכנות המערות שכן עד 1948 היישוב הערבי דיר דבאן ("מנזר הזבובים") והתגוררו בו כחמש מאות איש. הועלתה סברה שאין לה תימוכין, כי הכפר שימר בשמו את שמה של העיר המקראית "דיבון" שנזכרה בספר נחמיה.

קק"ל הכריזה על האתר כלא בטוח וסגור למבקרים.

== גלריה ==
<gallery>
Luzit061.jpg
Luzit051.jpg
Luzit Columbarium.JPG
Eyes.to.the.past(8087247038).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.teva.org.il/?CategoryID=215&ArticleID=384 המערות באתר החברה להגנת הטבע]
* [http://www.masa.co.il/vid/358/%D7%9E%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%9C%D7%95%D7%96%D7%99%D7%AA/ כתבה וסרטון אודות המערות באתר מסע אחר] 
* 
* [http://www.teva.org.il/?CategoryID=1698&ArticleID=19017 זהירות, סכנה: בפעם השלישית גידרה רשות מקרקעי ישראל את מערות לוזית בהן פועלות חברות סנפלינג בניגוד לחוק ומסכנות את חיי הציבור]

לוזית
לוזית
קטגוריה:שפלת יהודה: אתרים ארכאולוגיים
לוזית
קטגוריה:לוזית
שלח (צמח)

שֶׁלַח (שם מדעי: Erucaria) הוא סוג קטן במשפחת המצליבים, המאופיין בפרחים ורודים. בארץ ישראל גדלים בר ארבעה מינים מסוג זה.

==תיאור הסוג==
זהו סוג קטן, הכולל עשבים חד-שנתיים זקופים, בעלי פרח ורוד. פריחתם הבולטת חלה בעונת האביב, ולעיתים יוצרת מרבדים צפופים. תכונה זו בולטת במיוחד במין שלח הערבות, הנוטה ליצור מרבדי פריחה מרהיבים בחבל הספר- המעבר בין החבל הים-תיכוני לחבל המדברי בארץ ישראל.

השם העברי של הסוג רומז על צורת הפרי; 'שלח' הוא מילה נרדפת לחרב קצרה, ואכן צורת הפרי האופיינית לסוג דומה במקצת לצורת חרב. כמו כן 'סליח' הוא אחד השמות הערביים לצמח זה ולקרוביו. השם הלטיני, Erucaria, נגזר משם סוג קרוב במשפחה, Eruca, שבעברית נקרא 'בן-חרדל'.

===השקפות סיסטמטיות שונות===
קיימות השקפות סיסטמטיות מנוגדות באשר להגדרת הסוג, ונדמה שנדרשת חקירה נוספת של מיני סוג זה והקרובים לו, כדי להביא לאבחנה חדה ביניהם. על-פי השקפה אחת, מדובר בסוג שכולל 16 מינים, שתפוצתם באזור הסהרו-ערבי ובאירנו-טורני. על פי השקפה שונה, הסוג כולל 6 מינים בלבד ותפוצתו באזור הים-תיכוני.

סוגים אשר מגלים קרבה לסוג שלח הם 'בן-שלח' (Reboudia) שכולל שני מינים, אחד מהם- 'בן-שלח מנוצה'- נחשב כיום כשייך לסוג שלח, אך שמו העברי נשאר זהה לשם הקודם. סוג קרוב נוסף הוא Bunias, שנבדל ממנו בפרחיו הצהובים. יש לציין בהקשר זה, שקיימים סוגים במשפחה בעלי שם דומה, כדוגמת 'שלחלח' (pseuderucaria), ו-Eruca בן-חרדל. שמות אלה מעידים על דמיון חיצוני בלבד, וצמחים אלו אינם קרובים פילוגנטית לסוג שלח.

==תיאור מורפולוגי==
על סוג זה נמנים עשבים חד-שנתיים חסרי שיערות, שלרוב גדלים בצורה זקופה. עלי הצמח מנוצים- כלומר, מחולקים לעלעלים בצורה המזכירה סידור נוצה. הפרח אופייני למשפחה ובולט- עלי הכותרת כפול מאורך עלי הגביע. צבע הכותרת לרוב ורוד, ולעיתים רחוקות סגול או לבן. הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס אשכול.

לשלח פרי אופייני. הפרי הוא מטיפוס תרמיל, ונחלק לשני חלקים: החלק הקרוב לגבעול מחולק לשני מגורות, ומכיל 2–8 זרעים. חלק זה נפתח עם ההבשלה. החלק השני מרוחק מן הגבעול, הוא מכונה 'מקור' בשל דמיונו למקור הציפור. הוא מכיל 1–3 זרעים. לרוב, הפרי תפוח ורחב במקומות בהם יש זרעים, וצר יותר במקומות בהם אין זרעים; מראה זה נקרא ' פרי משונץ'.

==מיני הסוג==
*בן-שלח מנוצה (Erucaria microcarpa) – צמח נפוץ מאוד בחבלים המדבריים ובחבלי הספר של ארץ ישראל. צבע הפרח בהיר בהשוואה לשאר מיני הסוג. בעבר שויך לסוג 'בן-שלח' (Reboudia)
*שלח מאונקל (Erucaria pinnata) – גדל בארץ בקרקעות חוליות באזורים מדבריים, כדוגמת הנגב. הפרי מאונקל או דמוי קרס בצורה אופיינית, ובכך נבדל משאר מיני הסוג.
*שלח ספרדי (Erucaria hispanica) – גדל בבתי גידול עשבוניים, לרוב מופרעים כדוגמת צידי דרכים, בכל החבלים הים-תיכוניים של הארץ. גבוה יחסית לשאר מיני הסוג, ופריחתו מאוחרת יותר.
*שלח הערבות (Erucaria rostata) – גדל בבתי גידול יובשניים יותר מהמין הקודם, ונמוך ממנו. פעמים רבות גדלים פרטים רבים בשטח קטן, ויוצרים מרבד פריחה שובה-עין.

==לקריאה נוספת==
* נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמ' 264–265. 
* אבי שמידע, החי והצומח של ארץ ישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמ' 117–118.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=5&taxon_id=112129 שלח], באתר הצומח של פקיסטן 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1791
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוזף גרטנר
קטגוריה:מצליבים
סן ברנרדינו

סן ברנרדינו (באנגלית: San Bernardino) היא עיר גדולה באזור המטרופוליני אינלנד אמפייר (באנגלית: Inland Empire) בדרום מדינת קליפורניה בארצות הברית. סן ברנרדינו משמשת גם כעיר המחוז של מחוז סן ברנרדינו. בעיר 205,010 תושבים על פי הערכה משנת 2006. זוהי העיר ה-18 בגודלה במדינת קליפורניה, ובמקום ה-101 בארצות הברית.

==היסטוריה==
העיר סן ברנרדינו משתרעת על חלק ניכר משטח עמק סן ברנרדינו. בעמק נמצאו מעיינות מים חמים וקרים.

ההתיישבות הראשונה באזור הייתה על ידי מסיונרים ספרדים (מקסיקו הייתה אז בשלטון ספרד). על פי המסורת האב פרנססקו דומז הקים מסיון ב-20 במאי 1810 ועל כן נקרא המקום על שם הקדוש הנוצרי שזה יומו, ברנרדינו מסיינה. מאוחר יותר הם הקימו חווה.

לאחר כיבושה של קליפורניה מידי מקסיקו והצטרפותה לאיחוד, התיישבו באזור מורמונים ורכשו את אזור החווה והקימו מתחם מבוצר ב-1851. מיקומה הנוכחי של העיר זכה להתיישבות רק אחרי 1851 כאשר קליפורניה הצטרפה לאיחוד ארצות הברית. ב-1854 הוכרזה סן ברננדינו כעיר. בשנת 1857 נענו רבים מהמורמונים לקריאתו של בריגהם יאנג לשוב ליוטה עקב הסכסוך שנודע כמלחמת יוטה ואחרים נשארו. סן ברנרדינו הייתה לנקודת מסחר חשובה בדרום קליפורניה. במחצית השנייה של המאה ה-19 יצא למרחוק שמה של העיר כמרכז מעיינות בעלי תכונות מרפא ורבים הגיעו למלונות העיר כדי לטבול במעיינות.

בשנת 1883 סללה חברת הרכבות של דרום קליפורניה מסילה העוברת בעיר ונמתחת מלוס אנג'לס למזרח ארצות הברית. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוקם במקום בסיס חיל האוויר נורטון. בשנת 1940 הוקמה בעיר מסעדת מקדונלד'ס הראשונה. בשנת 1980 הכתה בעיר שרפה שבה הושמדו 284 בתים. בשנת 1994 נסגר בסיס חיל האוויר נורטון והפך לשדה התעופה הבינלאומי בסן ברנרדינו.

בשנת 2012 הגישה העיר בקשה להגנה מפני פשיטת רגל (על פי סעיף 9 של החוק הפדרלי).

===פיגוע הירי בסן ברנרדינו===

ב-2 בדצמבר 2015 התרחש אירוע ירי המוני במרכז כנסים בפאתי העיר. בעל ואישה מוסלמים, תושבי העיר, התפרצו למסיבה לרגל חג המולד שהתקיימה במקום ופתחו באש מכלי נשק אוטומטיים על החוגגים, תוך השלכת מטעני צינור מאולתרים. כתוצאה מהירי נהרגו כ-14 בני אדם ורבים נוספים נפצעו. השניים נמלטו מהזירה ולאחר מרדף קצר נהרגו בחילופי אש עם כוחות משטרה מקומיים.

==כלכלה==
משרדי ממשלה, ומגזר השירותים הם הגורמים הדומיננטיים בכלכלתה של העיר. בין השנים 1998–2004 נוספו 26,217 משרות בתחום העיר, גידול של 37% לסך של 91,139 משרות. משרות ממשלתיות הן עיקר המשרות בעיר ואף התחום בו הגידול במספר המשרות הוא הגבוה ביותר, קרוב ל-20,000 משרות בשנת 2004. כ-16,000 איש עובדים במסחר קמעונאי וכ-13,200 מועסקים בתחום החינוך.

מיקומה של העיר, סמוך למעברי ההרים קייהון וסן גורגוניו, וסמוך להצטלבות של הכבישים הלאומיים I-10 ו- I-215 והכביש המהיר SR-210 הפכו את העיר למרכז לוגיסטי בעל חשיבות לאומית. בעיר חצר עיתוקים גדולה לרכבות מכולות של חברת הרכבת BNSF וכן מרכזים לוגיסטיים של חברות משאיות גדולות.

סגירת בסיס חיל האוויר נורטון, בשנת 1994, גרמה לאובדן של כ-10,000 משרות ושכונות שלמות בעיר התרוקנו מתושביהן. שיעור האבטלה בעיר נסק מעל 12% מיד לאחר סגירת הבסיס והנזקים הכלכליים לעיר כתוצאה מכך ניכרו אף שנים לאחר האירוע.

== ערים תאומות ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:קליפורניה: מושבי מחוזות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1854
אוסמונד, מלך סאסקס

אוסמונד (באנגלית: Osmund) היה מלך ממלכת סאסקס באמצע המחצית השנייה של המאה השמינית. 

פרטים מועטים בלבד ידועים אודות מלכותו, אולם ידוע שבשנים 760–772 מלך בממלכה, ככל הנראה לצד אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק. ייתכן שמלך קודם לשנת 760 וייתכן שמלך לאחר שנת 772. ייתכן שאוסמונד, אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק היו מועצת זקנים ששלטה בממלכה (כל אחד היה אלדרמן - חבר מועצה, אשר נשא את התואר "מלך").

על פי דברי הימים האנגלו סאקסים אוסמונד כבר כיהן כמלך סאסקס בעת מותו של הארכיבישוף קת'ברט, בשנת 760 (וככל הנראה מלך קודם לשנה זו).

צו אשר הוציא אוסמונד בשנת 762 (ככל הנראה מדובר בטעות והצו יצא בשנת 765) שרד עד ימינו, ובו נקרא אוסמונד בשם "אוסמונדוס" (Osmundus).

בצו נוסף שהוציא אוסמונד בשנת 770 מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונדוס רקס" (Osmundus rex - המלך אוסמונד).

אוסמונד חתום כעד על צו משנת 772 אשר הוציא אופה, מלך ממלכת מרסיה. בצו זה מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונד דוקס" (Osmund dux - הדוכס אוסמונד), דבר המעיד על ירידת כוחה של מועצת הזקנים בעקבות כיבוש ממלכת סאסקס על ידי אופה, אולם מעיד על כך שנותרה אוטונומיה מסוימת בממלכה, וכי אוסמונד, כמו גם חברים אחרים במועצת הזקנים, עדיין שלטו בממלכה בשנה זו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.germantribes.org/tribes/AngloSaxons/Sussex%20Kings/kingsline.htm קורות חיים של מלכי סאסקס]
* [http://www.bbc.co.uk/dna/h2g2/A23671127 מלכי סאסקס] באתר הBBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי סאסקס
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8
אחרי הגשם

אחרי הגשם הוא אלבומה השני והאחרון של להקת שפיות זמנית, שהופק על ידי עובד אפרת ויצא לאור בחודש מרץ 1994 על גבי דיסק וקלטת אודיו.

== הפקה ==
בדומה לאלבום הראשון, גם באלבום זה ישנם ביצועי סולו שבוצעו על ידי בסיסט הלהקה וכותב המילים מקס גת-מור. השירים בו עוסקים בין השאר בהתבגרות, אהבה ושנאה, מין וחיפוש עצמי. בהרכב המשתתף באלבום זה, הגיטריסט המקורי, אלון מן, הוחלף על עדי רוני הלפרין.

שיר הנושא של האלבום (שהוא גם הרצועה האחרונה בו), "אחרי הגשם", מתכתב עם השיר "הקיץ האחרון", שהיה להיטה הגדול של הלהקה והיה שיר הנושא באלבומה הראשון. בשיר "תלכי" נכללו שתי שורות שגת מור (הסולן בשיר) קילל בהן (דבר שלא היה אופייני ללהקה) ושלא הודפסו בחוברת המילים - "תעופי מפה, מזדיינת אחת שרמוטה" ו"תלכי כבר יא זונה". השיר "אהבה", על אף כותרתו, עסק דווקא בשנאה ובדמות האלוהים כאישה. הכותרת של השיר "אלתי" (נהגה "אַלְתִי"), שבוצע בסגנון הקברט, מבוססת על שורת הפזמון במילותיו - "אל תיקח אותי".

בתקופה שאחרי צאת האלבום הראשון וקדמה לצאת אלבום זה הקליטה הלהקה ארבעה שירים נוספים שלא נכללו בו - שיר מקורי בשם "פרחים לבנים" עבור שירותרום 1992, גרסאות כיסוי לשירים "הנסיך הקטן" של להקת קצת אחרת (איתה הופיעה בתוכנית ליום הזיכרון ששודרה ב באותה שנה) ו"כל האמת" של הקליק (שראתה אור על גבי סינגל בלבד, גם בשנת 1992) וגרסת כיסוי רוקיסטית לשיר הילדים "דני גיבור" של מרים ילן שטקליס, שבוצעה בשנת 1994 בתוכנית "אל החרוזים והמנגינות" ששודרה ב.

בניגוד לאלבומם הראשון "הקיץ האחרון", שזכה לתואר "אלבום זהב", "אחרי הגשם" זכה להצלחה מסחרית פחותה יותר. השיר הבולט ביותר בו היה "מתחיל להיות קר", שגם היה הסינגל הראשון שנשלח מתוכו לרדיו, אך בדומה לשאר השירים שהופיעו באלבום הראשון (פרט לשיר הנושא) וארבעת השירים שהוזכרו לעיל, גם שיר זה נשכח מהתודעה בחלוף הזמן, והלהקה נשארה מקובעת לתדמית הלהקה של להיט אחד. לאחר צאת האלבום הלהקה הקפיאה את פעילותה ללא הכרזה רשמית על פירוק.

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי 1994
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
נאוטיקה

נאוטיקה (באנגלית: Nautica) היא חברת אופנה אמריקאית שהוקמה ב-1983 על ידי המעצב האמריקאי יליד-טאיוואן דייוויד צ'ו.
== פעילות ==
המותג מוכר ביגוד לגברים, נשים וילדים, אביזרי אופנה, כלי בית ובשמים. ב-2003 נרכשה החברה על ידי קבוצת האופנה האמריקאית VF, יצרנית ג'ינס לי (Lee) וביגוד לפעילות בטבע נורת פייס (North Face) ומותגים נוספים.

נאוטיקה משתמשת בלוגו הספינקר (סוג מיוחד של מפרש) כ"סמל של הרפתקה, פעולה וקלאסיקה" במטרה לשקף את אחד ההישגים הראשונים של האנושות: חקירת העולם בעזרת הים. משמעות השם נאוטיקה הוא "של הים" מלטינית.

החברה מאות סניפים ברחבי העולם. 
==פעילות בישראל==
בשנת 2003 זכתה קבוצת סקאל בזיכיון לשיווק מותג "נאוטיקה" בישראל, ביוני 2003 פתחה חנות ראשונה של המותג בקניון ארנה הרצליה. 
בשנת 2007 נרכשו הזכויות על המותג בישראל על ידי חברת SBN, מיזם משותף של סקאל ספורט בע"מ ובריל תעשיות נעליים בע"מ בחלקים שווים, תמורת 8.5 מיליון שקל. עם הקמת המיזם המשותף הוכרז על הקמת 5 סניפים של המותג בישראל, בהשקעה של 5 מיליון שקל, זאת בנוסף לסניף היחיד שפעל כבר קודם קניון ארנה הרצליה.

נכון ל-2021 פועלות בישראל 22 חנויות של המותג. בנוסף, נמכר המותג ברשת החנויות "אמפוריום".

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות אופנה אמריקאיות
קטגוריה:מותגים
קטגוריה:יצרני שעונים אמריקאים
קרב מילוז

קרב מילוז (בצרפתית: Battaille de Mulhouse), או קרב אלזס (בצרפתית: Bataille d'Alsace), היה אחד הקרבות הראשונים במלחמת העולם הראשונה בכלל, ובחזית המערבית בפרט, והיוזמה הצבאית הראשונה של צרפת נגד גרמניה. הקרב נערך בין 7 ל-10 באוגוסט 1914, ומטרתו עבור צרפת הייתה כיבוש מחוז אלזס מחדש בעקבות ההפסד במלחמת צרפת–פרוסיה. על אף כיבוש צרפתי מהיר של העיר מילוז, נאלצו הכוחות הצרפתיים לסגת בעקבות מתקפת-נגד מוצלחת של הגרמנים.

==רקע==
בשנת 1871 הפסידה צרפת את חבלי אלזס ולורן לקיסרות הגרמנית המתהווה במלחמת צרפת–פרוסיה. מאז הפסד זה, שמה לה צרפת למטרה להחזיר לשליטתה את שני חבלי הארץ הללו. הדבר אף נוסח בתוכנית הלחימה הצרפתית למלחמה בגרמניה, תוכנית 17.

==כוחות==
הכוח הצרפתי בפיקודו של גנרל לואי בונו היה משלוח של תגבורת מהארמייה הראשונה בלורן, הקורפוס ה-7 (שהורכב מהדיוויזיות ה-14 וה-41 של חיל הרגלים הצרפתי ומדיוויזיית המילואים ה-57 מבלפור) ודיוויזיית הפרשים ה-8. כח זה היה חלק מהכוח הכולל של תוכנית 17 שיועד למתקפה הצרפתית באלזס-לורן.

בצד המגן עמדו הקורפוסים הגרמניים ה-14 וה-15 מהארמייה השביעית תחת פיקוד גנרל יוזיאס פון הרינגן.

==מהלך הקרב==
צרפת פתחה במתקפה בשעת בוקר מוקדמת מאוד ב-7 באוגוסט 1914. המטרה שעמדה לנגד עיני המפקדים הייתה יישום תוכנית 17. עיקרה היה כיבוש מחוז אלזס ולאחריו לורן שהיו בידי הגרמנים מאז שנת 1870. 

בבוקר היום הראשון לקרבות השתלטו הצרפתים על העיר אלטקירך, ששכנה בסמוך לגבול, בהסתערות כידונים. בונו הופתע והביע חשש מההגנות החלשות בצד הגרמני. הוא פחד להמשיך ולהתקדם בגלל החשש שייפול לתוך מארב גרמני מתוכנן היטב. אף על פי כן הוא קיבל הוראה להמשיך לעבר חבל הריין והשתלט על העיר מילוז בקלות, זמן קצר אחרי שרוב הכוחות הגרמניים יצאו מהעיר. לכוחות הצרפתים היו 100 נפגעים בקרב על מילוז. הכיבוש, כמעט ללא התנגדות, גרם לתחושת אופוריה אצל הצרפתים שציפו למלחמת התשה (מה שבסופו של דבר התקיים).

יומיים לאחר מכן, ב-9 באוגוסט, הגיעו כוחות גרמניים משטרסבורג ופתחו במתקפת נגד מקרבת העיר סרנה שבדרום מחוז אלזס על הכוחות הצרפתיים ששהו בעיר מילוז. הצרפתים השיבו אש אך ידה של גרמניה הייתה על העליונה ומתקפת הנגד הייתה מוצלחת. הגנרל בונו, ללא תגבורת משלו, נאלץ להתחיל בנסיגה איטית באותו יום.

מאוחר יותר, אחרי כמה היסוסים, החליט הרמטכ"ל הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, לשלוח תגבורת לכח של בונו. אך התגבורת הגיעה באיחור ולא הצליחה לסייע בהגנה. בונו, שפחד ליפול לתוך כיתור של כוחות גרמניים, נמלט עם כוחותיו לעיר בלפור.

בתגובה לנסיגה האשים ז'ופר את בונו בחוסר אגרסיביות, או במונחים של היום באי חתירה למגע, ושחרר אותו מתפקידו באופן מיידי.

==תוצאות==
בעקבות ההפסד הצרפתי בקרב המשיכה גרמניה לשלוט במחוז אלזס. הגנרל לואי בונו הודח מתפקידו. בעקבות החשיבות הרבה של הפסד זה להמשך המערכה הוסיף ז'ופר ארבע דיוויזיות ליחידה זו, לה הוא קרא ארמיית אלזס. בעקבות ההדחה והכישלון ליישם את האסטרטגיה של תוכנית 17, מינה הגנרל ז'וזף ז'ופר את הגנרל פול פו, אותו ביקש להחזיר מפרישה, לתפקיד שנקרא מפקד ארמיית אלזס. מאוחר יותר באותו חודש ניסו כוחות אלה תחת פיקודו של הגנרל פו להתקדם במחוז לורן ללא הצלחה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:המערכה על הגבולות
קטגוריה:קרבות צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות גרמניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אלזס
אידווין, מלך סאסקס

אידווין (באנגלית: Eadwine; נפטר בשנת 982) היה אחרון מלכי או דוכסי ממלכת סאסקס. אידווין היה חבר מועצת הזקנים אשר שלטה בממלכה (אלדרמן) ומכוח תפקיד זה נשא בתואר "מלך".

==מלכותו==

פרטים מועטים ידועים על שלטונו. ככל הנראה היה שליט בובה שכן בעת שלטונו ממלכת סאסקס נשלטה על ידי ממלכת וסקס.

בשנת 982 נכח אידווין בהוצאת צו מלכותי של המלך את'לרד. על צו זה נושא אידווין את התואר "דוכס" (Eaduuine dux).

שמו של אדווין (Eaduuine dux) מוזכר גם על צו משנת 956 אולם ככל הנראה מדובר בטעות בצו ובשנת 976, וכן יש הסוברים כי מדובר בצו מזויף.

==מותו וצוואתו==

במותו נקבר במנזר אבינגדון בו נכתבו דברי הימים האנגלו סקסים המציינים מאורע זה. על פי מסמכים שהיו בעבר במנזר (ולא שרדו עד ימינו) אדווין נשא את התואר "נסיך הסקסונים" (princeps Australium Saxonum, Eadwinus nomine) והוריש למנזר אדמות בצוואתו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.germantribes.org/tribes/AngloSaxons/Sussex%20Kings/kingsline.htm קורות חיים של מלכי סאסקס]
* [http://www.bbc.co.uk/dna/h2g2/A23671127 מלכי סאסקס] באתר הBBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי סאסקס
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:נפטרים ב-982
שליו מהודר

שליו מהודר (שם מדעי: Callipepla douglasii; מוכר גם בשמות: שליו בנסון, שליו מצויץ, שליו דאגלס ושליו יאקי) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, בעל מזג לוחמני ביותר, ממשפחת השלווים האמריקניים, (סוג: שליו מצויץ), הנפוץ במיוחד בצפון מערב מקסיקו, מדרום סונורה ועד נאיאריט.

השליו המהודר חי בערבות צחיחות. צבעו העיקרי הוא צהוב זהבהב, ראשו של הזכר כהה מנומר בכתמים שחורים אפורים הנמשכים לעבר הגרון, החזה והבטן אפורים עם כתמים לבנים גדולים, הרגליים והמקור בצבע אפור כהה עד שחור. הנקבה דומה לזכר, אך צבעה עמום יותר, מגיעה לבגרות כבר בשנה הראשונה לחייה, ודוגרת בתקופת אפריל - יוני, משך הדגירה 22-23 יום.

בניגוד לשלווי מדבר אחרים, השליו המהודר אינו נפוץ כל כך בשבי, ועל כן מחירו יקר.

==ראו גם==
* שלווים

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20080421054416/http://www.gbwf.org/quail/elegantquail.html Elegant Quail], gbwf
* [http://www.birdlife.org/datazone/species/index.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=317&m=0 Elegant Quail Callipepla douglasii], Birdlife international
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולס אילוורד ויגורס
קטגוריה:שלווים אמריקניים
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:מקסיקו: מינים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1829
אתלברט, מלך סאסקס

אתלברט או את'לברט (באנגלית: Aethelbert או Æðelberht) היה מלך ממלכת סאסקס במהלך המחצית הראשונה של המאה השמינית.

ישנה סברה כי אתלברט היה בנם של אתלסטאן אשר מלך לפניו, ושל רעייתו של אתלבטאן, אדלדרית'.

פרטים מועטים ידועים על מלכותו, אולם נשתמרו מספר צווים מלכותיים שהוציא. כמו כן ידוע כי תקופת מלכותו חפפה עם תקופת כהונתו של סיגפרת' מסיסלי כהגמון, שכן סיגפרת' חתום על צו מלכותי שאינו נושא תאריך, אשר הוציא אתלברט. בצו זה מכונה אתלברט בכינוי "מלך הסאסקסונים" (Ethelbertus rex Sussaxonum). סיגפרת' החל את כהונתו כבישוף השלישי של סיסלי בשנת 733 וכיהן בתפקיד זה בשנת 747 עד נכח בסינוד קלופשו. מועד פטירתו של סיגפרת' אינו ידוע.

צו נוסף הנושא את שמו של אתלברט ואת הכינוי "מלך הסאקסונים הדרומיים" (Adelbertus rex Australium Saxonum) נותר עד ימינו אולם היסטוריונים סבורים כי צו זה הוא זיוף מאוחר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.germantribes.org/tribes/AngloSaxons/Sussex%20Kings/kingsline.htm קורות חיים של מלכי סאסקס]
* [http://www.bbc.co.uk/dna/h2g2/A23671127 מלכי סאסקס] באתר הBBC
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי סאסקס
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8
ג'ימי קליף

ג'ימי קליף (באנגלית: Jimmy Cliff; נולד ב-1 באפריל 1948) הוא זמר סקא ורגאיי, מוזיקאי ושחקן מג'מייקה. הוא המוזיקאי היחיד בחיים שהוא בעל אות הכבוד הג'מייקני הגבוה ביותר (באנגלית: Jamaican Order of Merit) אשר הוענק לו על ידי ממשלת ג'מייקה לאות הוקרה על הישגיו. הוא ידוע בקהל הרחב בזכות שיריו "Sitting in Limbo", "You Can Get It If You Really Want", ו-"Many Rivers to Cross", מתוך פסקול הסרט "The Harder They Come" ובזכות להיטו "Wonderful World, Beautiful People". כמו כן הקליט גרסאות כיסוי לשירו של קט סטיבנס "Wild World", ולשירו של ג'וני נאש "I Can See Clearly Now". קליף נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול בשנת 2010.

==תולדות חייו==
קליף נולד ברובע סומרטון שבסנט ג'יימס, ג'מייקה. הוא החל בכתיבת שירים עוד בעודו בבית הספר היסודי. בשנת 1962 לקח אותו אביו לקינגסטון כדי שיתחיל בלימודיו בבית ספר טכני, שם חלק חדר יחד עם בן דודו. עוד כתלמיד פנה למפיקי מוזיקה רבים בניסיון להקליט את שיריו, אולם כשל. הוא אף ניסה מזלו בתחרויות לכישרונות צעירים. "ערב אחד בעודי חולף על פני חנות תקליטים ומסעדה אשר היו לקראת סיום יום העבודה, נכנסתי פנימה ושכנעתי את אחד מהבעלים, לסלי קונג, לפתוח עסק להקלטת מוזיקה ולהקליט אותי ראשון." כך כותב קליף בביוגרפיה שפרסם באתרו באינטרנט. לאחר ששני סינגלים שהקליט לא הצליחו, הוא נחל הצלחה עם שירו Hurricane Hattie, שהפך ללהיט כאשר קליף היה בן 14. את התקליט הפיק לסלי קונג שעימו המשיך קליף לעבוד עד למותו של הראשון מהתקף לב בשנת 1971. אחרי שיר זה הקליט קליף שורה של שירים נוספים שהפכו ללהיטים בג'מייקה. בשנת 1964 נבחר קליף להיות אחד מנציגי ג'מייקה לתערוכה העולמית שנערכה בניו יורק. עד מהירה הוחתם על חוזה בחברת התקליטים איילנד ועקר לבריטניה. בתחילה החליטה חברת התקליטים לנסות ולשווק את קליף לקהל הרוק אנד רול. הצלחתו הגדולה באה בשלהי שנות ה-60. אלבום הבכורה שלו היה Hard Road to Travel, שזכה לביקורות מהללות.

בשנת 1972 כיכב קליף בסרט הרגאיי The Harder They Come, המספר על צעיר בשם איבן מרטין המגיע מן הכפר אל העיר קינגסטון כשהוא חסר-כל, מנסה מזלו בתעשיית התקליטים, אולם פונה לחיי פשע ולבסוף מוצא את מותו על החוף בקרב יריות עם שוטרים. פסקול הסרט זכה להצלחת ענק ונמכר היטב ברחבי תבל, כשהוא מביא את בשורת הרגאיי לראשונה לקהל רב. סרט זה נותר הסרט הג'מייקני המצליח ביותר עד היום. לאחר סדרת אלבומים נוספים, קליף נטל הפסקה מחיי המוזיקאי ונסע לאפריקה כדי להתוודע לאסלאם (מאוחר יותר הכריז כי אינו מחזיק באמונה דתית כלשהי). הוא חזר למוזיקה ובמשך מספר שנים שהה במסעי הופעות.

בשנת 1981 החל ברוס ספרינגסטין לבצע בהופעותיו את שירו של קליף Trapped. השיר זכה להכרה רבה לאחר שנכלל באלבום הצדקה We Are the World, בשנת 1985. בשנת 1985 זכה אלבומו של קליף, Cliff Hanger בפרס גראמי לאלבום הרגאיי הטוב ביותר. בשנת 1991 זכה קליף להצלחה רבה לאחר שהקליט את שירו של ג'וני נאש I Can See Clearly Now. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בצרפת. בשנת 1994 זכה שירו של קליף "האקונה מטטה" להצלחה רבה לאחר שהיה בפסקול הסרט מלך האריות.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:זמרי רגאיי
קטגוריה:מוזיקאים ג'מייקנים
קטגוריה:זמרים ג'מייקנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מתאסלמים
קטגוריה:ג'מייקנים שנולדו ב-1948
נפתלי פיינגולד

נפתלי פיינגולד (1901 - 7 בספטמבר 1989) היה מנכ"ל בנק המזרחי.

==ביוגרפיה==
פיינגולד נולד בוורשה בשנת 1901 לרב יעקב פיינגולד, ולאימו ביילא בת צבי יוסף הלוי פרום, בן מאיר זאב הלוי פרום חסידי גור. יעקב אביו היה סוחר עשיר ומעשירי ורשה. למד בסמינר הממלכתי למורים בוורשה והיה פעיל בהנהגה הראשית של תנועת "תורה ועבודה". לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט מפולין ועלה לארץ ישראל. הוא החל לעבוד בבנק המזרחי, קודם לתפקיד מנהל סניף ואחר כך במשך 20 שנה היה מנכ"ל הבנק. לאחר פרישתו מתפקיד המנכ"ל היה סגן יו"ר מועצת המנהלים של הבנק, ועם פטירתו של השר משה חיים שפירא היה ליו"ר מועצת המנהלים של הבנק. משנת 1955 כיהן כחבר הועדה המייעצת של בנק ישראל. בבחירות לכנסת השישית הוצב במקום ה-107 של רשימת המפד"ל. בשנת תשל"ח קיבל תעודת יקיר העיר תל אביב-יפו.

נפטר בז' באלול תשמ"ט, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

==משפחתו==
נפתלי היה נשוי ליהודית סירקיס בת שרה ודניאל סירקיס, ממייסדי המזרחי בפולין, בנו של שלמה סירקיס חסיד של האדמור מגור "השפת אמת" וחברו הטוב של בנו, האדמור 'האמרי אמת' מגור. משפחת סירקיס הם צאצאים ישירים של ר' יואל סירקיס הב"ח.

==לקריאה נוספת==
*תורה ועבודה בחזון ובמעש, הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, תשמ"ה, עמ' 349.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנקאים ישראלים
קטגוריה:חברי המועצה המייעצת של בנק ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מנהלי בנק מזרחי טפחות
קטגוריה:יושבי ראש בנק מזרחי טפחות
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1978
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
מטלוק באת'

מטלוק באת (אנגלית: Matlock Bath) הוא כפר השוכן דרומית לעיירת המחוז מטלוק שבדרבישייר, אנגליה. הכפר נבנה לאורך נהר דרוונט, ובמאה ה-19 התפתח כאתר ספא וכאתר תיירות. בכפר יש חנויות רבות לממכר פיש אנד צ'יפס, וכן מספר ארקדות שעשועים, ובשל כך הוא מכונה "עיירת חוף ללא הים.

ב-1698 התגלו באזור מעיינות חמים ונבנה בית מרחץ. עם העלייה בפופולריות של האתר הוחלט לשפר את הגישה אליו באמצעות בניית גשר המוביל לתוך החלק העתיק של הכפר, וב-1783 נפתחה כניסה חדשה בדרום העמק. ביקורה המלכותי של הנסיכה ויקטוריה ב-1831 הקנה למקום יוקרה באותה תקופה, והוא היה הראשון בשורה של ביקורים במקום של אנשי מלוכה ואצולה כגון אדלייד מסקסה-מיינינגן (אלמנתו של המלך ויליאם הרביעי), ומרי מטק (אשתו של המלך ג'ורג' החמישי). ג'ון ראסקין ולורד ביירון שיבחו את הכפר בכתביהם, וביירון אף השווה אותו לשווייץ האלפינית. ארסמוס דרווין המליץ על המקום לג'וזיה ודג'ווד הראשון בגלל היופי והמים, ובני המשפחות החלו לנפוש ולהתגורר במקום. אדוארד ליבט דרווין (דודנו למחצה של צ'ארלס דרווין) התגורר בבית דייל בכפר, ועבד משם כעורך דין.

ב-1840 נפתחה מסילת הרכבת מידלנד צפון, ובעקבות כך חל גידול בנפח תנועת הכרכרות מתחנת אמברגייט. חברת צומת הרכבות של ברמינגהאם ודרבי הפעילה באזור מספר טיולים מאורגנים, ולקחה את הנוסעים מאברגייט דרך תעלת קרומפורד. מטלוק באת' מוכרז כיום כאזור שימור מיועד לפי החוק הבריטי.

אחת האטרקציות בכפר היא פארק הייטס אוף אברהם (Heights of Abraham), הנמצא בראש גבעה הנושאת את אותו שם. בשטח הפארק נמצא מכרה לא פעיל שפתוח לביקורים, ובית קפה הנמצא על מורדות הגבעה. בקצה הנגדי של נהר דרוונט ניצב הצוק היי טור (High Tor), המשמש מטפסי צוקים וגם כאלה שמעפילים לראשו ברגל. למרגלות הצוק נמצא בסיס הרכבל, המשמש גם את הפארק. כמו כן, במטלוק באת' ניתן למצוא את פארק השעשועים הנושאי "ממלכת גוליבר", מוזיאון הכרייה פיק דיסטריקט, מוזיאון לצילום ולהיסטוריה שנפתח בשנת 2001, באר מים שגורמת לאשליה של הפיכת חפצים לאבן, ואקווריום. המוזיאונים ומתקני השעשועים הם האטרקציה התיירותית הבולטת של הכפר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20091213083602/http://www.derbyshireholidaycottage.com/MatlockBath/Matlockbath.html מטלוק באת'] באתר Derbyshire Holiday Cottage
* [https://web.archive.org/web/20091021063941/http://www.pd65.dial.pipex.com/matlock/index.htm מטלוק ומטלוק באת'] באתר של אן אנדרוז

קטגוריה:אנגליה: כפרים
קטגוריה:דרבישייר: יישובים
קרומפורד

מפעל קרומפורד
קרומפורד (אנגלית: Cromford) הוא כפר באזור דרבישייר שבאנגליה.

הכפר הוא אחד האתרים החשובים בהתפתחות של המהפכה התעשייתית. במקום זה בנה ריצ'רד ארקרייט את מפעל הכותנה שלו (מפעל קרומפורד) על מנת להשתמש במכונת טוויה המבוססת על מים. בנייני בית החרושת ומגורי הפועלים הם חלק ממפעלי עמק דרוונט, שהוא אתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו.

תעלת קרומפורד - שנבנתה על מנת לשרת את המפעלים - איננה בשימוש יותר אך היא מוכרת כאתר בעל עניין מדעי מיוחד. התעלה מחברת בין מזח קרומפורד לצומת הרכבות היי פיק, ומשם ליישובים ווטסטנדוול ואמברגייט. מסילת קרומפורד והיי פיק, שהושלמה ב-1831, חיברה בין צומת היי פיק לתעלת פיק פורסט שבכפר וואליי ברידג'. כיום נתיב המסילה הוא חלק משביל היי פיק, שהוא נתיב הליכה ושביל אופניים המתחבר לשביל טיסינגטון באזור תחנת הרכבת פארסלי היי שליד הכפר הרטינגטון.

תחנת הרכבת של קרומפורד נמצאת על הקטע מטלוק-דרבי של קו הרכבת עמק דרוונט, והיא הופיעה על עטיפת הסינגל "Some Might Say" של להקת אואזיס.

בשלהי 2006 צולמו בכפר סצנות אחדות מהסרט And When Did You Last See Your Father? של הבמאי אנאנד טאקר. הסרט מבוסס על ספר הזיכרונות של המשורר בלייק מוריסון, ומככבים בו קולין פירת' וג'ים ברודבנט.

אחד מרובעי העיירה הגרמנית רטינגן קרוי על שם הכפר, כיוון שהיה זה המקום הראשון מחוץ לאנגליה שבו הקים התעשיין יוהאן גוטפריד בריגלמן מפעל כותנה לפי הדגם של ארקרייט. מפעל זה הוא חלק ממוזיאון התעשייה של חבל הריין.

==תמונות==
<gallery perrow="3">
Cromford workers cottages.jpg|מגורי העובדים בקרומפורד
Cromford greyhound.jpg|מלון גרייהאונד שנבנה עבור ריצ'רד ארקרייט ב-1778
Cromford Pond 1.jpg|בריכת קרומפורד שנבנתה ב-1785 עבור המפעל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנגליה: כפרים
קטגוריה:דרבישייר: יישובים
מילפורד

מילפורד (אנגלית: Milford) הוא כפר בדרבישייר שבאנגליה, השוכן על גדות נהר דרוונט בין דאפילד לבלפר.
== היסטוריה ==
עד המאה ה-18 היה הכפר אוסף של בתי מגורים, ששכנו במרחק רבע מייל מדרך רומית שהתחילה במכרות העופרת של וירקסוורת' וחצתה את הנהר. הדרך עדיין קיימת, והיא עוברת לאורך גבעת צ'בין ויורדת לתוך הכפר דרך האזור המכונה גבעת סאני. ייתכן גם כי הדרך הגיעה גם עד מבצר רומי הנמצא באזור שבו שוכנת כיום העיר דרבי.

במהלך המאה ה-16 התפתחה כלכלת הכפר. ב-1554 הקים ברצ'ארד קרניך מפעל למיצוי ברזל מעפרות, וב-1581 הקים סר ג'ון זוך מטירת קודנור מפעל לייצור תיל. לאחר מכן הוקמו מפעלים נוספים מסוג זה בכפר הסמוך האת'רסייג', בו המציא הגרמני כריסטופר שוץ תהליך לייצור תיל, ובעקבות כך הוא הפך למרכז ייצור תיל והכנת מחטים.

ב-1568 רכשה המטבעה המלכותית את הזכויות על מפעליו של שוץ, והגבילה את שימושו לחברה למינרלים ולריקוע מתכות. המפעלים המשיכו לשווק את תוצרתם ליצרני המסמרים של בלפר עד שנרכשו על ידי ג'דדיה סטרוט, והם כללו שתי נפחיות וטחנת חיתוך מסתובבת, שנבנו על שתי גדות הנהר.

ב-1781 קנה סטרוט חלק מאדמות הכפר, והחל בתהליך הקמה של מפעלי כותנה ומסגרות המים לפי המודל שפותח על ידי ריצ'רד ארקרייט, עמו שיתף פעולה בבניית מפעל קרומפורד. במקביל לבניית המפעל הוקם גשר בעל שתי קשתות מקוטעות, שהורחב ב-1906. רוב הבתים מסודרים בשורות בגלל הטופוגרפיה של האזור, וחלקם היו בעבר בתי חווה שנרכשו על ידי סטרוט והפכו לבתים המיועדים לכמה משפחות. כחלק מדאגתה לרווחת הפועלים הקימה משפחת סטרוט מספר מבני ציבור ובהם בתי ספר, פאבים וכנסיית השילוש הקדוש ב-1848.

בעקבות סגירת המפעל נסגרו מספר חנויות, והאוכלוסייה הצעירה של הכפר היגרה ממנו. סטרוט המשיך להתגורר במילפורד האוס, המשמש כיום כבית אבות. רוב המבנים נהרסו בשנות ה-60 של המאה ה-20, אך רוב בתי המגורים של הפועלים עדיין קיימים. 

סמואל סלייטר, אחד מתושבי הכפר, עבד אצל סטרוט ולאחר מכן הקים ברוד איילנד שבארצות הברית מפעל לפי הדגם הזה, ובכך היה לאחד מהראשונים שייבאו את שיטת ארקרייט לאמריקה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ukvillages.co.uk/village/Milford-Derbyshire&logid= מילפורד] באתר UKVillages
* [https://web.archive.org/web/20100504183204/http://www.andrewspages.dial.pipex.com/dby/kelly/milford.htm מילפורד] באתר The Andrews Pages
* [http://www.derbyshireuk.net/milford.html מילפורד] באתר Derbyshire UK

קטגוריה:דרבישייר: יישובים
קטגוריה:אנגליה: כפרים