OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יעף

יְעָף הוא יישוב כפרי אחר באזור השרון, ליד תל מונד, השייך למועצה אזורית לב השרון.

היישוב הוקם בשנת 1968.

שמו של היישוב הוא ראשי תיבות של שמות שלושת המושבים המקיפים את היישוב כפר <big>י</big>עבץ, <big>ע</big>זריאל ו<big>פ</big>ורת, היות שהוקם כמרכז כפרי של האזור. עם זאת, כיום היישוב עצמאי ואינו משתייך לאף אחד מן היישובים האלה. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20100413030927/http://www.lev-hasharon.com/yeshuvim/Pages/yaaf.aspx יעף] באתר המועצה האזורית לב השרון

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:יישובים במחוז המרכז
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1968
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:מרכזים אזוריים
משמרת

מִשְׁמֶרֶת הוא מושב באזור השרון, ליד טירה וצפונית לכפר סבא, השייך למועצה אזורית לב השרון ומהווה את היישוב הדרומי ביותר בה.
== היסטוריה ==
היישוב הוקם בי"ח בתמוז ה'תש"ו (17 ביולי 1946) על ידי יוצאי הצבא הבריטי ששירתו בפלוגה הארץ-ישראלית של ועובדי הנמלים, כחלק מחיל ההנדסה המלכותי. עימם ייסדו את היישוב חברים מכפר ויתקין. המושב הוקם ב"פרדס רייסקי" שהיה שייך לסוכנות היהודית. מקור השם: סמל לעמידת הגבורה של חיילים משוחררי הצבא הבריטי ששמרו על המולדת/לזכר משמרות המקימים ששמרו על היישוב מפני הערבים.

בזמן מלחמת העצמאות הועבר היישוב למושב חרות, ובשנת 1948 הוקם במיקומו הנוכחי. בתי הקבע הראשונים הוקמו בשנת 1949. היישוב שוכן דרומית מזרחית למחלף דרור. גובל במזרח בעיר טירה ובכביש 554, במערב בכביש 4 ובצפון במושב חרות.

בתחילת שנות השישים התרחב המשק, עם קליטתם של בני חרות והמושבים האחרים בסביבה. מלחמת ששת הימים גרמה לשיפור נוסף במצב הכלכלי, עד לשנות השמונים אז חל משבר כלכלי ומשפחות ותיקות רבות עזבו את המושב.

ב-25 במרץ 2019 רקטה מסוג M-75 ששוגרה מרצועת עזה פגעה בבית משפחת וולף שמתגוררת במושב, וגרמה לשבעה פצועים. בנוסף לבית שנהרס מפגיעה ישירה, כשלושים בתים במושב נפגעו מההדף.

שטח המושב 3,800 דונם. ענפי המשק העיקריים הם לול וגידול פרחים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1946
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
עין ורד

ילדי הגן בעין ורד בעבודה חקלאית, 1946
עֵין וֶרֶד, מושב באזור השרון השייך למועצה אזורית לב השרון. את המושב חוצה כביש 553. עין ורד גובל במזרח בכפר עבודה, בדרום בכפר הס, במערב בתל מונד ובקדימה צורן ובצפון בעין שריד.
== היסטוריה ==
המושב הוקם בשנת 1930 על ידי אנשי העלייה הרביעית ממזרח אירופה שהתאגדו כבר ב-1926 ב"ארגון מתיישבי תל אביב" וחיפשו מקום התיישבות עד שנמצא להם המקום הנוכחי בו נחפרה באר הפעילה עד היום (2014). בשנת 1932 נרשם הארגון כאגודה שיתופית ובשנת 1935 החליטו חברי המושב להחליף את שמו מ"ארגון חקלאי תל אביב" ל"עין ורד" על שמו של מעיין סמוך בשפה הערבית - "עין אל-וורדת" (מעיין היורדות לשאוב מים). במהלך העלייה החמישית הצטרפו ליישוב עולים מיהדות גרמניה וזו הייתה התקופה בה ניטעו פרדסים והוקמו לולי תרנגולות. בשנת 1937 הוקם בית העם. אחרי סיום מלחמת העולם השנייה הגיעה למושב דרך עליית הנוער והסוכנות היהודית קבוצה של כ-50 ילדים ניצולי השואה מיוון. ילדים אלו נקלטו על ידי משפחות חברי המושב וגדלו בבתיהם.

במהלך מלחמת העצמאות עמד היישוב בקו החזית, ואף הותקף בסוף מאי 1948 בידי חיל המשלוח העיראקי, שנהדף לבסוף.

במהלך השנים שחלפו מאז קלט היישוב משפחות ובודדים נוספים, מספר הבתים הבנויים גדל ומספר העוסקים בחקלאות קטן. בתחילת שנות התשעים הוקמה הרחבה ראשונה של תושבים שאינם חקלאים ונוספו כ 24 משפחות. במהלך העשור הקודם הורחב המושב עוד בכ 120 בתים בשתי הרחבות, צפונית ודרומית וכתוצאה מכך המושב שינה פניו כשקיים רוב לתושבים שאינם בעלי נחלות ואינם חקלאים. את המושב מנהל ועד מקומי אשר עוסק בניהול השוטף של המושב ובכלל זאת בנושאי נוער, חינוך, ביטחון, נוי, פיתוח סביבתי תרבות ועוד. הוועד המנהל את המושב עושה זאת בהתנדבות. 
בני המושב מעורבים מאז הקמתו, טרם הקמת המדינה, בביטחון המדינה. במהלך השנים קיפחו חיים 19 מבני המושב.

ילדי המושב לומדים בבתי הספר השייכים למועצה אזורית לב השרון. ביהס יסודי בין ההדרים ובחטיבת ביניים ותיכון בקריית חינוך דרור.

==אתרים בסביבה==

*מוזיאון הטרקטור-מוזיאון המכיל אוסף טרקטורים וכלי חקלאות ישנים.
*פארק בריכת החורף לב השרון- פארק שהוקם כדי לתמוך במגוון ביולוגי מקומי באמצעות השבת בעלי חיים וצמחים לבריכה.
*עץ האלון-עץ אלון בודד ששרד מיער אלונים שנכחד בתקופת מלחמת העולם הראשונה כאשר העות'מאנים ששלטו אז בארץ השתמשו בעצי היער לטובת המלחמה מה שגרם להכחדת היער.

==חוג עין ורד==

בשנת 1976 התקיים במושב כינוס היסוד של "חוג נאמני ארץ ישראל השלמה של תנועת העבודה" שאימץ לעצמו שם מקוצר חוג עין ורד על שם מקום הכינוס.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
==הערות שוליים==

 

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1930
עין שריד

פנס הרחוב הראשון במושב עין שריד, תחילת שנות ה־50
עֵין שָׂרִיד הוא יישוב יהודי כפרי לא שיתופי באזור השרון בתחום מועצה אזורית לב השרון.
== היסטוריה ==
היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי הסוכנות היהודית כשכון בתחום מושב עין ורד ואוכלס בשנת 1950. ראשוני המתיישבים, כ־60 משפחות בנות גלויות שונות, נשלחו לעין שריד על ידי מרכז הקליטה של מפא"י. בשנים הראשונות סיווג היישוב לא היה חד־משמעי והוא הוגדר פעם כמושב עובדים ופעם כשיכון עולים. מקור השם עין שריד הוא על שם המתיישבים הראשונים, שריד מיהדות אירופה. היישוב השתייך למועצה אזורית הדר השרון. כאשר זו פוצלה, נשארה בחלק הכפרי של המועצה ולא סופחה לאזור השיכונים בתל מונד בגלל שלא היה רצף קרקעי בינה לבין תל מונד. בשנת 1958 ביקש היישוב להתנתק ממועצה אזורית הדר השרון ולחבור לתל מונד, אולם בקשתו לא נענתה.

בשנת 1989 הוגדל היישוב, בשנת 1994 הוקמה ההרחבה הראשונה המכונה "עין שריד החדשה", ובשנת 2009 הוקמה הרחבה נוספת במערב היישוב. עין שריד מונה כיום כ־1,620 איש. מסביב ליישוב פרדסים וחממות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20101015224401/http://www.lev-hasharon.com/yeshuvim/Pages/ein_sarid.aspx עין שריד] באתר המועצה האזורית לב השרון
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
תורת הטיפוסים

במתמטיקה, לוגיקה ומדעי המחשב, תורת הטיפוסים מתייחסת באופן כללי למחלקה של מערכות פורמליות, שבה לכל ערך יש טיפוס, המודד באופן מסוים את רמת המורכבות של האובייקט, והפעולות מוגבלות לערכים מטיפוס מסוים. שיטה זו אמנם מאפשרת פיתוח סביר של יסודות המתמטיקה, אבל החלוקה לטיפוסים קשיחה מדי, והגישה לא התקבלה על דעתם של רוב הלוגיקנים. תורת הטיפוסים באה לידי ביטוי גם בתחום מערכות הטיפוסים של שפות תכנות, ומשמשת במסגרת זו כבסיס מתמטי להוכחת תוכניות מחשב.

את תורת הטיפוסים הציג ברטרנד ראסל ב-1908, כמענה לפרדוקס שלו, שערער את יסודות תורת הקבוצות הנאיבית. לפי גישה זו, קבוצה הכוללת איברים מטיפוס מסוים, היא בהכרח בעלת טיפוס גבוה יותר - וכך נמנעת ההתייחסות העצמית העומדת ביסוד הפרדוקס. פיתוח מתמטי מסודר של תורת הטיפוסים ניתן לראשונה על ידי אלונזו צ'רץ' ב-1933.

שתי תורות טיפוסים ידועות שיכולות לשמש כבסיס למתמטיקה הן:
*תחשיב למדא של צ'רץ'.
*תורת הטיפוסים האינטואיציוניסטית של פר מרטין לוף.

== היסטוריה ==
כיום, לתורת הטיפוסים יש יישומים רבים והיא משמשת בהרבה דיסציפלינות שונות. אפילו בתוך הלוגיקה והמתמטיקה, ישנם כמה סוגים שונים של תורות טיפוסים. הם משרתים מספר מטרות, ומנוסחות בדרכים שונות. אבל, לפני 1903, כאשר ראסל הציג לראשונה את תורת הטיפוסים<ref></ref>, לא היו ניסוחים קודמים של שום תורת טיפוסים אחרת. רק מהמחצית השנייה של המאה העשרים ניתן לראות התפתחות של תיאוריות טיפוסים.

השימוש המפורש והפורמלי בטיפוסים (ולכן צורה מוקדמת של מה שמכונה כיום "תורת הטיפוסים") נועד במקור למנוע את הפרדוקסים שהתרחשו בלוגיקה ובמתמטיקה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. אבל זו לא הייתה השיטה היחידה שפותחה למטרה זו. כלי נוסף להתחמקות מהפרדוקס היה כוונון עדין של תורת הקבוצות של קנטור<ref></ref><ref></ref> מאת ארנסט זרמלו<ref></ref>, והתפיסה הלולאתית של קבוצה, שנבעה מאקסיומה הבסיסית של תורת הקבוצות של זרמלו-פראנקל.

הגישה של הימנעות מהפרדוקס בתורת הטיפוסים שונה לחלוטין מהגישה התאורטית של תורת הקבוצות. ראשית, בגישה הטיפוסית, השפה משתנה על מנת להימנע מהפרדוקס, ולא האקסיומות. יתרה מזאת, מאז שהורחבה התיזה של צ'רץ' עם טיפוסים פשוטים ב-1940, תורת הטיפוסים המשיכה להתמקד ברעיון הפונקציה בלוגיקה ובמתמטיקה. מאז 1940, פונקציות נותרו אחד ממושאי המחקר העיקריים של תורת טיפוסים<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוגיקה מתמטית
עולש (מושב)

עולש (עֹלֵש) הוא מושב באזור השרון השייך למועצה אזורית עמק חפר.

== היסטוריה ==
המושב הוקם בדצמבר 1949 על ידי עולים מרומניה כ"בארותיים ב'" בצמוד למושב בארותיים א', על אדמות שהיו שייכות עד מלחמת העצמאות לכפר הערבי קאקון שתושביו נמלטו ממנו בעת התקפת אנשי "ההגנה" במהלך המלחמה.

בשנת 1953 היישוב קלט עולים מארצות צפון אפריקה. בשנת 1954, שם המושב שונה ל"עולש" על שם צמח העולש הגדל בשטח היישוב.

בשנת 1965 היישוב קלט תושבים בעלי רקע חקלאי מעמק בית שאן.
במושב 100 משקים אשר מעובדים על ידי כ-15 חקלאים בעיקר מגדלי פרחים.

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 המושב הכפיל את אוכלוסייתו במסגרת הרחבת היישוב.
המושב מנוהל בנפרד על ידי אגודה חקלאית וועד קהילתי מקומי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.homee.co.il/%D7%A2%D7%95%D7%9C%D7%A9/ אתר מושב עולש]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
בית יצחק-שער חפר

בניית מושב נירה 1940
בֵּית-יִצְחָק שַׁעַר-חֵפֶר הוא מושב באזור השרון, ליד העיר נתניה, השייך למועצה אזורית עמק חפר.

==בית יצחק==
המשקים הראשונים של בית יצחק הוקמו בשנת 1939 על ידי חברת "רסקו" עבור קבוצה של עולים מגרמניה; הכפר נקרא על שם הבנקאי והמנהיג הציוני יצחק פויירינג. התושבים פיתחו משק חקלאי מגוון שכלל עצי פרי, גפנים, בננות, שטחי מספוא, צמחי שמן, בוטנים, לולים ורפת לחלב. כמו כן, מאז תחילת שנות ה-60 פועלת בכפר מחלבת בית יצחק בבעלות משפחת מאיר, מהמחלבות הפרטיות הגדולות בישראל. בשנות ה-50 הוקם במושב מפעל הריבות והקונפיטורות 778. הסמטה במושב שבה הוקם ופעל 778 נקראת על שמו "סמטת 778". כיום המבנה שבו פעל 778 משמש את מחלבות גד. 

אחרי מלחמת העצמאות סופחו ליישוב שטחים של הכפר אום חאלד, שתושביו עזבו במהלך המלחמה, ושטחיהם הוכרזו נכסי נפקדים לאחריה.

בפברואר 1950, בטקס חגיגי, נוסדה בבית יצחק, שמנתה אז כ-500 תושבים, מועצה מקומית.

==גן חפר==

גן חפר נוסד בשליש האחרון של 1939 על שטח של 680 דונם בדרום עמק חפר. ייסוד היישוב נתמך על ידי אגודת בני בנימין<ref></ref><ref></ref> (ובשם זה הופיע במפות התקופה<ref></ref>). הוא תוכנן ל-40 משפחות. 15 משפחות ראשונות היו מבני הארץ והשאר היו עולים בעלי הון מצ'כיה. שתי הקבוצות התארגנו בנפרד בוועדים שונים. בני הארץ התארגנו כמושב ושיווקו את תוצרתם דרך תנובה והעולים מצ'כיה כינו את יישובם "שער חפר" שיתפו פעולה עם בית יצחק בקואפרטיב משותף שהוקם בשנת 1943, ושיווקו את תוצרתם דרך טנא. במרץ 1941 יושב סכסוך עם בדואי הסביבה לגבי 600 דונם שהפרידו בין גן חפר לבית יצחק וחברת רסקו התכוונה ליישב במקום עולים חדשים מהמעמד הבינוני כדי לחבר את שני היישובים לנקודה אחת. ביולי 1945 נחנך בית העם ביישוב.

מושב נירה<ref></ref> הוקם ב-1940/41 על ידי יוצאי צ'כיה, כאגודה שיתופית לחקלאות ולטוויה. ביוני 1952 התמזגו גן חפר ונירה ליצור כפר שיתופי שכלל 90 משקים על 1900 דונם ו-300 נפשות. היישוב המאוחד נקרא "שער חפר".

==יישוב מאוחד – כיום==

עד שנת 1963 הייתה בית יצחק מועצה מקומית, ושער חפר הייתה מושב במועצה אזורית עמק חפר.

לקראת האיחוד שונה שם היישוב ל"מושב בית יצחק-שער חפר" והוא הפך כולו רשמית לחלק ממועצה אזורית עמק חפר וליישוב הכפרי בעל השטח הגדול בישראל.

בית החינוך האזורי היסודי "בית יצחק" נמצא ביישוב ומשרת את תושבי יישובי המועצה הסמוכים.

בשנת 1996 ביישוב הוקם יקב אלכסנדר המייצר יינות מכרמים שבגליל העליון. ב-2019 נבחרה סלע שרלין מהיישוב למלכת היופי.

בכפר פועל הסניף המייסד של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי והוא הסניף הראשון שהוקם בתנועת הנוער.
הסניף מהווה מוקד קהילתי בולט בקרב בני הנוער ביישוב.

בכפר פועלת פעילות תרבותית ענפה ומתקיימים בו מגוון פעילויות מסורתיות כגון תהלוכת העדלאידע השנתית בפורים, "חג המים", חגיגות יום העצמאות, אירועי חג השבועות (עם דגש על התוצרת החקלאית של תושבי המקום), טקסי זיכרון קהילתיים ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070210143614/http://www.beit-yitzhak.org.il/modules/tinycontent/index.php?id=7 תולדות היישוב] באתר היישוב
*
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1940
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות לשעבר
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
חבצלת השרון (מושב)

חֲבַצֶּלֶת הַשָּׁרוֹן הוא מושב באזור השרון ליד העיר נתניה, המושב שייך מהבחינה המוניציפלית למועצה אזורית עמק חפר, ומהבחינה הארגונית משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.

היישוב הוקם על ידי עולים מפולין בשנת 1935.

==שם==
בתחילה נקרא המושב "נחלת יהושע" על שם יהושע סופרסקי. 

היישוב נקרא בשם שנלקח מהפסוק "אני חבצלת השרון, שושנת העמקים" במגילת שיר השירים (היישוב שוכן סמוך לשושנת העמקים, ששמו לקוח גם כן מאותו פסוק), לכבודה של לילי פריימן נשיאת ההסתדרות הציונית הדסה בקנדה ('לילי' היא חבצלת באנגלית), שיחד עם בעלה, אהרון פריימן, שעמד בראש ההסתדרות הציונית בקנדה, סייעה ליהושע חנקין ברכישת אדמות האזור. המושב הסמוך, ביתן אהרון, נקרא על שמו.

==היסטוריה==
המושב הוקם על שטח אדמה של 1400 דונם מאדמות הקרן הקיימת בעמק חפר שנמסר לציונים הכלליים לצורך התיישבות המעמד הבינוני. האדמות כללו כ-800 דונם אדמה ראויה לעיבוד ועוד כ-600 דונם אדמות חול על חוף הים. השטח יועד ל-40 משפחות וכל אחת קיבלה 19 דונם, 12 דונם לנטיעה, 3 דונם למגרש הבית וגידול ירקות, 4 דונם למספוא ועוד 4 דונם כרם בחולות. באביב 1933 עלה למקום חיל חלוץ אשר הכשירו את הקרקע לשאר המתיישבים על ידי עקירת עצי חרוב יבשים ושתילת עצים חדשים, על טהרת העבודה העברית. בשלב מסוים השתמשו בעובדים ערבים לצורך הנחת הצינורות במקום, ולאחר שהדבר נודע העבודה הופסקה והוזמנו עובדים יהודים. בניגוד לעצת המומחים התעקשו המתיישבים לטעת פרדסים של עצי הדר, למרות רוחות הים, ולצורך כך נטעו שורות של ברושים שישמשו מגן נגד הרוחות. 

באוקטובר 1934 כבר היתה במקום באר שסיפקה 150 מ"ק לשעה, רשת צנורות ובית ראשון בו התגורר חיל החלוץ. ב-22 באפריל 1935 התקיימה במקום חגיגת נטיעות, ובאותה עת התגוררו במקום חמש משפחות, אחת מהן של שרגא לווינשטיין, אחיו של חיים לבנון. המקום התקשה לגייס מתיישבים נוספים ועד תחילת 1939 היו במקום רק 6 משפחות שהתגוררו בצריפים בנקודה זמנית. ב-18 בינואר 1939 הונחה אבן פינה לבתי הקבע שנבנו בסיוע הסוכנות. בסוף 1939 היו במקום 12 מתוך 27 חברים, שמונה מתוכם כבר גרו בבתים בנויים. במשך זמן רב לא היה כביש גישה למושב, עד שכביש נסלל בקיץ 1944.

==במושב וסביבתו==
במושב קיימת פנימייה טיפולית פוסט אשפוזית של משרד הרווחה הנקראת "נווה הדר". 
סמוך למושב נמצא גן לאומי אביחיל באתר דיונות חול, עצי חרוב מצוי ואלת המסטיק. אלו הדיונות הדרומיות ביותר במישור החוף בהן שרדה תצורת צומח זו.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1935
מישע

מַצֶּבֶת מֵישַׁע]]
מֵישַׁע היה מלך מואב אשר שלט במקביל למלכי שושלת בית עמרי. בימי עמרי ואחאב הוא היה כפוף לממלכת ישראל, ולאחר מות אחאב מרד.

מישע הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

בתחילת המרד זכה מישע לניצחונות גדולים ואף הקים את מצבת מישע, מצבת זיכרון לאלוהיו, כמוש, בעיר הבירה דיבון, בה הנציח את ניצחונותיו. בכתובת מספר מישע על התקופה בה מואב הייתה משועבדת לישראל, על ההשתחררות ממנה, על כיבושים שעשה מישע בישראל ועל מפעלי בנייה (ביצור ומים) בארצו.

בסופו של דבר, תקף צבא ישראל, בראשותו של המלך יורם, ובסיועם של ממלכת יהודה ואדום, את מואב, מצידה הדרומי, הרס והחריב ערים רבות ושם מצור על עיר הבירה קיר מואב. על פי המסופר בתנ"ך (), כשמישע ראה שהמצור עליו כבד מנשוא, יצא מהעיר הנצורה וניסה להבקיע עם יחידה קטנה מצבאו אל מלך אדום וכשלא הצליח לקח את בנו היורש (הפרשנים חלוקים בשאלה האם זה בנו שלו או בנו של מלך אדום) והקריב אותו כקורבן עולה על החומה. בעקבות המעשה היה "קצף גדול על ישראל" (מצד האל או מצד צבא אדום, תלוי בפירוש) והמלכים נסוגו ממואב ללא הכרעה. אירוע זה מכונה בפרשנות המקרא "עולת מישע".

== ראו גם ==
* מלחמת ישראל ויהודה במואב
==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:אישים ממואב
אלישמע

אֱלִישָׁמָע הוא מושב באזור השרון ליד הערים הוד השרון וכפר סבא ושייך למועצה אזורית דרום השרון. 

המושב נמצא באזור שהיה בנחלת שבט אפרים והוא נקרא על שם נשיא השבט אלישמע בן עמיהוד. <ref></ref> הוקם בשנת 1951 על ידי עולים מלוב מהעיר בנגאזי ומאזור קירנאיקה, שישבו קודם לכן במשך כשנתיים בבתי כפר סבא הערבית, וכונו ארגון "אל כרום" ו"כרמים". 

היישוב הוקם על אדמות הכפר הערבי ביאר עדס שהוקצו למושב כנכסי נפקדים, לאחר שתושביו ברחו ממנו במהלך מלחמת העצמאות.

בסמוך ולאחר ההקמה (5 מאי 1951), רצחו מסתננים מירדן את אחד מתושבי המקום, עת שהה במחסן הנשק שביישוב.

בעת הקמתו הוקצו למושב 2,400 דונם, בהם עסקו בפלחה. 

באוקטובר 1952 הושלמו בתי הקבע במושב, כולל חמישה מבני ציבור (גן ילדים, בית ספר, בית כנסת, מועדון נוער ומרפאה) ושמו של היישוב הוסב לאלישמע, על שמו של נשיא שבט אפרים, אלישמע בן עמיהוד<ref></ref>.

ילדי המושב לומדים בבית הספר היסודי אהרונוביץ ובחטיבת הנעורים והתיכון בבית חינוך ירקון, בקרית המועצה האזורית הסמוכה למושב.

נכון ל 2023 מתגוררים ביישוב כ-1,200 איש בכ-290 בתי אב. <ref></ref>

== גלריית תמונות ==
<gallery>
תמונה:Elishama synagoge.JPG|בית הכנסת
תמונה:Elishama Beit Yad Labanim.jpg|בית יד לבנים
תמונה:Elishama street.jpg|רחוב במושב
תמונה:Elishama memorial.jpg|מצבה לנופלים במלחמות ישראל
תמונה:Elishama Ficus boulevard.jpg|שדרת פיקוסים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
גבעת ח"ן

גבעת ח"ן (גִּבְעַת חֵן) הוא מושב באזור השרון, מדרום לעיר רעננה, השייך למועצה אזורית דרום השרון. שטחו כ-1,300 דונם.

==היסטוריה==
היישוב הקרוי על-שמו של חיים נחמן ביאליק, הוקם בחג הסוכות, ב-15 באוקטובר 1933, בידי 41 משפחות עולים ותיקים מליטא, פולין ורוסיה, וזאת כחלק מהתיישבות האלף. מאוחר יותר הגיעו גם עולים מגרמניה. היישוב נועד להגנה על רעננה מדרום מפני תושבי אבו כישכ, ובתי המתיישבים הוקמו מבטון מזוין. עוד הוקמו במקום בניין בן שתי קומות המשמש כמזכירות היישוב ומגדל מים ועליו זרקור איתות. בעת המאורעות שימש הזרקור כתחנת איתות בין רעננה ופתח תקווה. בשנים 1945–1947 היה מושב לבסיס לפעולות הפלמ"ח ולנקודות קליטה למעפילים אשר ספינותיהם נחתו בחופי השרון. ביישוב פעלה תחנת השידור של תנועת המרי העברי.

==כלכלה==
בשנותיו הראשונות של היישוב ענפי החקלאות העיקריים שלו היו רפתות לולים וירקות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החל להתפתח ביישוב ענף הפרדסנות במקביל להתפרקות הרפתות. כיום עדיין שומר המושב על צביונו החקלאי וענפי החקלאות העיקריים בו הם ירקות, תות שדה, לול, פרחים, פרדסים, כבשים ודבורים.

<gallery widths="200" heights="200" perrow="4">
קובץ:Givat Hen011.jpg|מגדל המים
קובץ:Givat Hen002.jpg|alt=בית העם|בית העם
קובץ:Givat Hen016.jpg|מפעל של חברת החקלאות "הגרעין"
קובץ:Givat Hen004.jpg|שלט הנצחה במרכז המושב
קובץ:Givat Hen018.jpg|מראה כללי מכיוון הרצליה
קובץ:Givat Hen012.jpg|שילוט הרחובות הייחודי במושב
קובץ:מושב גבעת חן 1939 גנזך המדינה.jpg|מושב גבעת חן 1939
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20061022202040/http://www.drom-hasharon.org.il/578/ דף היישוב] באתר המועצה האזורית דרום השרון
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1933
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:הנצחת חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:יישובי התיישבות האלף
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
גני יהודה

גַּנֵּי יְהוּדָה היה מושב עובדים בבקעת אונו ליד הערים יהוד, קריית אונו ואור יהודה.
== היסטוריה ==
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי חברת יכין חק"ל ומשתייך לאיחוד החקלאי. נקרא בתחילה "גנות יכין" ואחר כך נקרא גני יהודה על שם יהודה (בנו הרביעי של יעקב, ואבי שבט יהודה), שעל פי האגדה קברו נמצא ביהוד הסמוכה. יושב בתחילה בעולים מפולין ולאחר מכן הצטרפו אליו משפחות מתיישבים מן הארץ. את היישוב חוצה נחל אונו (שראשיתו ביישוב סביון).

בעבר השתייך היישוב למועצה אזורית מפעלות אפק ועם איחודה לתוך מועצה אזורית דרום השרון השתייכה גני יהודה למועצה זאת. בשנת 2003 אוחדו סביון וגני יהודה למועצה מקומית אחת.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים ישראליים לשעבר
קטגוריה:יישובים במחוז המרכז
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
גת רימון

גַּת רִימּוֹן הוא מושב בבקעת אונו, ששייך למועצה אזורית דרום השרון וממוקם בין שטח העיר גני תקווה והעיר פתח תקווה.

==שם היישוב==
בתחילה נקרא היישוב "התחייה"<ref></ref> ומאוחר יותר הוחלף שמו לשם התנ"כי "גת-רימון" - כשמה של עיר הלויים גת רימון.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם בשנת 1926 כמושב פועלים, על ידי פועלים בני המעמד הבינוני מפתח תקווה בתקופת העלייה הרביעית. לטענת התושבים, המתיישבים הראשונים שילמו כמחצית מעלות הקרקע במושב, אך הקרקעות נרשמו על שם הקרן הקיימת.

בעלייה הראשונה לקרקע עלו כשלושים משפחות שקיבלו כל אחת חלקה בת ארבעה-עשר דונמים במרכז היישוב ועוד חלקת-עיבוד בת כשמונה דונמים לצורך נטיעת פרדס. בשנים הראשונות גרו התושבים באוהלים ולא עמד לרשותם מקור מים. עם השנים נחפרה באר ונבנו בתי אבן ומספר התושבים גדל. כן ניטע יער אקליפטוס קטן שנעקר בשנת 1939 לצורך הסקה ועצים. חלק מתושבי המושב מכרו חלק מנחלתם באופן שפצלה אותו לשניים ונציג הקרן הקיימת הביע הסכמה לפיצול בשנת 1942. 

ליד המושב הוקם בשנת 1945 על אדמת הקרן הקיימת מחנה של גרעין משואות יצחק של הפועל המזרחי. לאחר עלייתם להתיישבות בגוש עציון התיישבו במחנה גרעין התחייה. 

בשנת 1960 צורפה גת רימון למועצה אזורית מפעלות אפק.

אופיו של המושב עצמו הלך והפך לעירוני יותר עם השנים בעקבות הקרבה לעיר, כאשר בתיו צמודים כמעט לשכונת כפר גנים. מינהל מקרקעי ישראל ראה בגת רימון יישוב של משקי עזר ולא מושב של נחלות חקלאיות. 

במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ניסתה עיריית פתח תקווה פעמים רבות להגיע להסדר פינוי עם התושבים, שנותרו בחלקו המזרחי של המושב, על מנת להשלים את סלילת כביש 471 אשר עד שנת 2007 לא הושלמה סלילתו, בגלל סירוב תושבי גת רימון להתפנות. התושבים התנגדו בתוקף להתפנות וטוענים שעיריית פתח תקווה מיררה את חייהם על מנת לגרום להם לעזוב. בשנת 2007 נפתח הכביש במסלול עוקף וללא מחלף בצומת גת רימון. הכביש מפריד בין בתיה של גת רימון ושכונת כפר גנים בפתח תקווה. בשנת 2010 פונו הדיירים מבתיהם ורוב הבתים הישנים בחלק זה של היישוב נהרסו, על מנת להקים במקום מחלף. בשנת 2015 הביעו תושבים במושב התנגדות לסלילת כביש חיבור לכביש מכבית, באופן שיפגע במשקיהם.

בשנות ה-2000 ניסו בגת רימון לקדם תוכנית לבניית 1,960 יחידות דיור בשטח המושב, אולם לא הצליחו להעביר את התוכנית בוועדות התכנון והבנייה.

== גלריית תמונות ==
{|
|<gallery>
תמונה:Gat Rimon street.jpg|הרחוב הראשי במושב
תמונה:Gat Rimon synagoge.jpg|בית הכנסת 
תמונה:Gat Rimon water pool 2.jpg|בריכת אגירה
תמונה:Gat Rimon secretariat.jpg|מזכירות המושב
</gallery>
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1926
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
ירחיב

יַרְחִיב הוא מושב באזור השרון השייך למועצה אזורית דרום השרון. ליד מושב זה, שוכנים היישובים נירית ומתן שנוסדו אחריו וליד הכפר ג'לג'וליה.

==היסטוריה==
שלט ב[[יהוד הקורא לשחרורה של לירי אלבג במהלך מלחמת חרבות ברזל]]

המושב הוקם בנובמבר 1949 על ידי מתנדבי מח"ל דוברי צרפתית מצרפת, בלגיה וצפון אפריקה, שהשתחררו מצה"ל. הם הקימו את המושב שנקרא בתחילת דרכו "ארגון שמחה". את ההכשרה, להקמת המושב, קיבלו בכפר ויתקין. המושב הוקם על אדמות הכפר הערבי חבלה, שבעקבות הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות מוקם מצידו השני של הקו הירוק, ושאדמותיו הוכרזו נכסי נפקדים ועברו לבעלות רשות הפיתוח. המתיישבים היו ממגוון עדות, רובם בוגרי גימנסיה ממשפחות אמידות מחוץ לישראל. המקום סבל מפגעי המסתננים, ועל כן חלק מהמתיישבים עברו לכפר סבא באופן זמני, בעוד הנותרים שומרים על המקום ומעבדים את שטחה החקלאי, 3000 דונם, בגידול אבטיחים ועגבניות. בסוף 1951 התנחל בסמיכות למושב קבוצה גדולה של בוגרי עליית הנוער מתימן מכפר הנוער מאיר שפיה, כדי לחזק את המושב. בינתיים "ארגון שמחה" התפרק ותושביו שניהלו במקום מושב שיתופי עזבו את המקום, וגם רוב יוצאי שפיה, עזבו. אז הוחלט על ידי הנותרים להסב את המקום למושב עובדים לא שיתופי. בספטמבר 1954 עברו למקום 42 משפחות תימניות מספסופה.

שם המושב שהיה "ארגון שמחה" עד לשנת 1953 שונה על פי הצעתו של זאב וילנאי והוסב ל"ירחיב" וזאת, בעקבות הפסוק ב: <ref></ref>.

בדצמבר 1964 ניטע במושב חורשת אורנים לכבוד חיילי משמר הגבול שהגנו על המושב ושכניו מפני המסתננים.

בשנת 1983 נידון רב המושב למאסר, לאחר שנחשף שבמשך מספר שנים גבה מהתושבים דמי קבורה ללא סמכות, שבמקביל שילשל לכיסו תשלומים של הביטוח הלאומי בעבור שירותי קבורה.

בדצמבר 1990, אושרה הקמת היישוב מתן ממזרח למושב במסגרת תוכנית "יישובי הכוכבים", שהציג משרד הבינוי והשיכון, לפיתוח רצף של יישובים קהילתיים וכפריים לאורך כביש 6 (שהיה אז בתכנון וסלילותו לא החלה עדיין). היישוב אוכלס החל משנת 1995. בתחילת שנות ה-2000 החלה הרחבת המושב לכיוון מתן, על ידי חברת שיכון ופיתוח שזכתה במכרז לבניית ההרחבה. בעקבות הרחבת המושב, אוחד השטח הבנוי שלו עם מתן. והיישובים חולקים רחובות משותפים. באותה עת גם פרץ סכסוך בין תושבי מתן לחבר מושב ירחיב שביקש להקים רפת חדשה, שלה התנגדו.

לירי אלבג, בת המושב, היא אחת מחמש התצפיתניות שנחטפה ממוצב נח״ל עוז ב[שביעי באוקטובר] 2023 במתקפת הפתע על ישראל (2023) ושהסרט המטלטל של התצפיתניות חשף את הרגעים האחרונים לפני חטיפתה.

==כלכלה==
מושב ירחיב התבסס לאורך השנים מאז הקמתו על חקלאות. עם השנים ענף זה דעך ונשארו במושב חקלאים פעילים בודדים. במושב פועלת רפת.

== גלריות ==
<gallery>
קובץ:Yarchiv Conference Hall.jpg|בית העם
קובץ:Yarchiv Mazkirut.jpg|מזכירות המושב
קובץ:Yarchiv Mishmar Hagvul Grove.jpg|חורשת משמר הגבול
קובץ:Yarchiv Syngoge.jpg|בית הכנסת
קובץ:Yarchiv street.jpg|רחוב במושב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100525081227/http://www.yarhiv.co.il/he/enter.asp ירחיב] - האתר הרשמי של מושב ירחיב (לא מעודכן)
* [https://www.dsharon.org.il/ירחיב-מושב/ ירחיב], באתר מועצה אזורית דרום השרון
* [https://www.homee.co.il/ירחיב/ ירחיב], באתר הבית

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:יישובי חורשים
ירקונה

יַרקוֹנָה הוא מושב באזור השרון ליד הוד השרון השייך למועצה אזורית דרום השרון.

בירקונה יש ענפי פרדס, אפרסמון, אבוקדו, דיר, משתלה ודבורים.

==שם==
בתחילה נקרא המקום ארגון ג'ידרו כשם הארגון שהתיישב במושב, ובתחילת 1933 ניתן לו השם ירקונה. שמו של היישוב הוא כשם נחל הירקון, הזורם כשלושה קילומטרים מדרום ליישוב.

==היסטוריה==
אבן זיכרון לתמר אורן במקום הירצחה בירקונה
מקימי היישוב כללו גרעין של מתיישבים שיועדו במקור להתיישב על אדמת ג'ידרו בעמק זבולון. אולם לאחר שהתברר שהאדמה בעמק זבולון אינה מתאימה לפרדסים הוחלט ליישבם בסמיכות לכפר מל"ל שסבל מהעדר פיתוח של קרקעותיו בגלל מיעוט משאבים, והועברה למודל של התיישבות אינטנסיבית. ביולי 1931 הוגרלו הקרקעות ובשנת 1932 עלו על הקרקע. 15 מחברי הארגון יושבו בכפר מל"ל עצמה, ועוד 35 משפחות קיבלו משקים בירקונה על 540 דונם אדמות שהופרשו להם מאדמות כפר מל"ל. בתחילת 1933 התושבים גרו בצריפים ומספר מתיישבים החלו בבניית בתים. הבאר במושב הפיק מים רבים מעבר לצורכי המושב והם בקשו למכור ממי הבאר כדי לממן את חפירתו ותפעולו. בשנת 1933 נבנתה מרפאה של קופת חולים כללית על גבול ירקונה ורמתיים.

במושב היו 24 ילדים בגיל בית הספר שרובם למדו בבתי ספר שונים במושבות השכנות ומקצתם למדו בבתי ספר בתל אביב. בספטמבר 1933 הוקם בית ספר משותף ליישובי הסביבה של תנועת העבודה בכפר מל"ל. כיום לומדים ילדי המושב בחטיבת הנעורים ובתיכון בבית חינוך ירקון.

ב-23 באוגוסט 1950 נרצחה בת המושב תמר אורן בפרדס במושב ירקונה בידי מסתננים ערביים מירדן. במקום הרצח הונחה אבן זיכרון לזכרה.

מושב ירקונה נכלל בין 65 היישובים בתוכנית המתאר הארצי 35 (תמ"א 35) להם רחוב משותף עם יישוב עירוני צמוד, במסגרת התוכנית יסופחו שטחים מירקונה להוד השרון.

== שוק איכרים שנתי במושב ירקונה ==
לתושבי מושב ירקונה מסורת ארוכת שנים בארגון שוק איכרים שנתי שנערך בעונת האביב. "באזאר ירקונה" הוא אירוע שמשלב תרבות, בילוי ותרומה לקהילה, והוא כולל עשרות דוכנים שונים ובהם גבינות, יין, ירקות אורגניים, פרחים, פירות טריים, חפצי אומנות, בתי קפה, פיצה, פעילויות כיף, מוזיקה ואטרקציות. האירוע כולו מאורגן בהתנדבות מלאה על ידי תושבי ירקונה וכל ההכנסות מועברים בתרומה לעמותת חיים שפועלת להצלת חיים של ילדים חולי סרטן.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1932
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
*
גוודיאנה

גוודיאנה (בספרדית: Guadiana)<ref>
https://www.collinsdictionary.com/dictionary/english/guadiana</ref> הוא אחד מהנהרות הגדולים בחצי האי האיברי.

נקודת ההתחלה של הנהר שנויה במחלוקת. לפי אחת הדעות, הנהר מתחיל בלגונות רוּידֵרָה (Lagunas de Ruidera) שבפרובינציית סיודד ריאל בספרד. מאוחר יותר הוא נעלם כתוצאה מחלחול ומהתאדות, ומופיע שוב רק אחרי סדרת המעיינות המכונים אוֹחוֹס דה גוודיאנה (Ojos de Guadiana), בגובה 608 מ'. 

הוא זורם בין כ-500 ל-578 ק"מ (תלוי בנקודת ההתחלה) בשטח ספרד, בקסטיליה-לה מנצ'ה ובאקסטרמדורה, בכיוון כללי מזרח-מערב. אז הוא משנה את כיוונו דרומה, מתווה לאורך כמה עשרות קילומטרים את הגבול עם פורטוגל, זורם 100 ק"מ נוספים בשטח פורטוגל, ואז חוזר להתוות את הגבול. הוא נשפך למפרץ קדיס (חלק מהאוקיינוס האטלנטי, בגבול בין מחוז ולבה שבאנדלוסיה לבין אזור פארו בפורטוגל).

ניתן לשוט בנהר לאורך 68 הקילומטרים האחרונים שלו.

שמו של הנהר בלטינית היה אנאס (Anas). הערבים כינו אותו ואדי אנאס, ומכאן התגלגל שמו לגוודיאנה.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרד: נהרות
קטגוריה:פורטוגל: נהרות
קטגוריה:קסטיליה-לה מנצ'ה
קטגוריה:אקסטרמדורה: גאוגרפיה
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:נהרות הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:אנדלוסיה: גאוגרפיה
כפר סירקין

כְּפַר סִירְקִין הוא מושב באזור השרון ליד פתח תקווה השייך למועצה אזורית דרום השרון.

== היסטוריה ==
אדמותיו נקנו באוגוסט של שנת 1934 מבעלי הקרקע הערבים - עומר אל ביתר. בעלי קרקעות סמוכות בקשו לבטל את המכירה ולרכוש בעצמם את הקרקעות בהתאם לדין זכות קדימה, אולם תביעתם נדחתה לאחר שלא הצליחו להפקיד בקופת בית המשפט את הסכום הנדרש לרכישת הקרקע ולא הביאו הוכחות שביכולתם לרוכשו.

תושבי הכפר הראשונים עלו לקרקע בשנת 1936. בשנים 1936–1939 הכפר שימש כמאחז יהודי במשך המרד הערבי הגדול, והוא סבל מהתקפות מערביי הסביבה. ההגנה השתמשה בו במאבקה בערבים בסביבתו, ולהסלקת כלי נשק בלתי חוקיים. בשנים הראשונות טרם נסלל כביש גישה לכפר במלואו.

היישוב נקרא על שמו של נחמן סירקין שהיה מראשי תנועת העבודה הציונית.

ילדי המושב לומדים בבית הספר היסודי בו, ובחטיבת הביניים והתיכון בבית חינוך ירקון.

סמוך למושב שכן מחנה סירקין של צה"ל, שכיום הרוס ועל חורבותיו צפויה לקום שכונה חדש השייכת לפתח תקווה.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
קובץ:הסליק בכפר סירקין.jpg|הסליק
קובץ:War Memorial in Kfar Sirkin, Israel.jpg|אנדרטה לנופלים במערכות ישראל
קובץ:בית הותיק סירקין.jpg|בית הוותיק
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://petah-tikva.rishonim.org.il/colonystory/sites/subcity/כפר-סירקין/ כפר סירקין] באתר של עירית פתח תקווה
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1936
זמרי בן סלוא

זִמְרִי בֶּן סָלוּא, לפי המסורת, הוא נשיא שבט שמעון במסע בני ישראל במדבר. לפי המסופר בתורה (), ערב כניסתם של בני ישראל לארץ ישראל, בעת חנייתם בשיטים, בשנה הארבעים ליצאת מצרים, חטאו בני ישראל במעשי זנות עם בנות מואב ועבודה זרה של פעור. זמרי ביקש לפני משה רבנו להתיר זנות בני ישראל עם בנות מואב על ידי כך שיבוא בעצמו על כזבי בת צור המדיינית בדרך של זנות, לידיעת כל ישראל. בסוף המעשה נהרג זמרי יחד עם כזבי בת צור על ידי פינחס. בשל מעשהו זה, הביא זמרי למגפה אשר קפחה את חייהם של 24,000 מאנשי שבטו, ומצד שני לבחירת פינחס וצאצאיו לכהונה. 

== מקור השם ==
לדעת חז"ל זמרי הוא אחד הכינויים של שלומיאל בן צורישדי, וכך מסופר בתלמוד: 

==הסיפור במדרשי חז"ל==
לאחר כישלונו של בלעם בן בעור לקלל את ישראל, חפשו מלכי מדיין דרך נוספת להכשיל או, לפחות, להחליש את ישראל טרם כניסתם לארץ המובטחת. עצתו של בלעם הייתה כך: "אמר להם [בלעם בן בעור למלכי מדיין] אלהיהם של אלו שונא זימה הוא". כל זמן שהם מונעים את עצמם מלחטוא ביחסים אסורים (עריות) אלוהיהם מגן עליהם. תוציאו את בנותיכם ושתפתינה את בני ישראל לחטוא איתן, הן בחטא הזנות והן בחטא עבודה זרה. וכך מספרת התורה את המעשה שהיה:

במדרשי חז"ל המובאים בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין יש הרחבה של סיפור מעשה זמרי:

בנות מואב היו משתכנות באוהלים לא הרחק ממחנה ישראל, כך שרבים מבני ישראל התפתו לזנות איתן, בדיוק כפי שחשב בלעם בן בעור שתכנן את המעשה. בנות מואב נענו לגבר המשדל רק בתנאי שיסכים לעבוד לבעל פעור, מה שאכן קרה עד כדי שהתורה מתארת - "ויצמד ישראל לבעל פעור". הגברים שנכשלו בעבירות אלו התחייבו מיתה ומשה ישב עם בית דינו לדון ולחייב מיתה את החוטאים. כיוון שרבים מהחוטאים היו משבט שמעון באו אנשי השבט אל זמרי שהיה מראשי השבט ודרשו ממנו שיעשה מעשה שיציל אותם. זמרי החליט לקבוע כי אין בזנות עם גויה עונש מוות, והביא ראיה לכך את נישואיו של משה רבנו עם בתו של יתרו, אף על פי שזו נתגיירה לפני נישואיה עמו. כדי לבסס את פסקו זה, הוא החליט לזנות עם כזבי בת צור שהייתה בת מלך מדין ולפרסם את מעשהו זה. הוא בא אליה וביקש ממנה לשתף איתו פעולה. היא אמרה לו שכיוון שהיא בת מלך ומורמת מעם, לא הרשה לה אביה לזנות עם כל אחד, אלא רק עם הגדול שבעם ישראל, הוא משה. אמר לה זמרי שהוא חשוב ממשה, שכן משה הוא המנהיג של השבט השלישי, שבט לוי, ואילו הוא עצמו מנהיג שבט שמעון, השבט השני.

כזבי הסכימה לשתף פעולה וזמרי אחז אותה בבלוריתה והביאה אל משה, שם התריס כנגדו ושאל האם כזבי מותרת לו, שכן היא בדיוק כאשתו של משה, צפורה, שגם היא הייתה מדיינית. כאשר ראה העם את מעשה ההתגרות של זמרי געו כולם בבכיה. פנחס ידע שההלכה היא ש"הבועל ארמית קנאים פוגעין בו", ודקר למוות את זמרי וכזבי.

==השפעה==
הניגוד שבין מעשהו הטמא והמתריס של זמרי לבין מעשה הקנאות של פנחס שהחזיר לעם ישראל את הקדושה יצר את הביטוי "עושה מעשה זמרי ומבקש שכר כפנחס" לתיאור אדם העושה מעשה נבלה ומצדיק את עצמו לאחר מכן, או מראה עצמו כאילו הוא טלית שכולה תכלת.

==בדתות אחרות==
באסלאם, זמרי מכונה סמירי (א-סמירי; لـسّٰامِرِي) ומוזכר בסורת ט.ה. שבקוראן בתור אחד מהאחראים לחטא העגל. הקוראן מייחס לא-סמירי רבים מהמעשים שיוחסו בתנ"ך לאהרן בקטע המקביל העוסק בחטא העגל.

בנצרות, זמרי מוזכר בכתבי המיסטיקנית הנוצרית בריגיטה משוודיה בתור חוטא שנידון להיצלות בגיהנום לנצח נצחים<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי שבטי ישראל
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אישים
קטגוריה:אישים בספר במדבר
קטגוריה:פרשת בלק
קטגוריה:פרשת פינחס
קטגוריה:קורבנות רצח בתנ"ך
יהוא בן חנני

יֵהוּא בֶן חֲנָנִי היה נביא שניבא מימי בעשא ועד לימי אחאב ויהושפט. בין השאר ניבא את חורבנו של בית בעשא:

וביקר את התיידדותו של יהושפט עם בית אחאב:

יש הסוברים כי יהוא בן חנני הוא בנו של חֲנָנִי הָרֹאֶה שניבא בזמנו של אסא מלך יהודה.

==ראו גם==
* יהוא (שם פרטי)

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20131214211150/http://www.vbm-torah.org/vtc/0039594.html יהודה אולמן, יהוא בן חנני החוזה ומקומו בהיסטוריוגרפיה המקראית], בתוך: ספר זר–כבוד, תשכ"ח-1968, עמ' 5–8.
* אלי אשד, [http://www.yekum.org/2011/09/יהוא-בן-חנני-נביא-בן-לאומי/יהוא בן חנני - נביא בינלאומי], באתר מגזין יקום תרבות

==הערות שוליים==

קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
מגשימים

מַגְשִׁימִים הוא מושב בדרום השרון, ליד העיר יהוד השייך למועצה אזורית דרום השרון. המושב הוא הדרומי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית.

היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי ארגון חיילים משוחררים מצה"ל, באמצעות חברת רסקו, על אדמות הכפר הערבי יהודייה (עבאסייה), שתושביו גורשו על ידי האצ"ל במלחמת העצמאות. בתחילה פעל כקומונה שיתופית שפורקה. אל היישוב הצטרפו עם הזמן תושבים מהארץ, יוצאי גרמניה מכפר סירקין ועולים מפולין ורומניה .

הסרט הישראלי "לילסדה" משנת 1995 צולם באחת מן הווילות שבמושב.סמל המושב

כיום כמעט ופסקה החקלאות במושב אך נשארו עדיין שטחים חקלאיים רבים שחלקם אף מעובדים על ידי מספר משפחות.

במושב פועל סניף של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי מאז שנות השמונים שעורכת מדי שבוע פעולות לילדי המושב מכיתה ד-יב וכן עוזרת בטקסי המושב ואחראית על אירועי החגים במושב לאורך השנים.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
קובץ:Magshimim Establishment Day.jpg|יום העלייה לקרקע
קובץ:Magshimim Conference Hall.jpg|בית העם
קובץ:Magshimim Synagoge.jpg|בית הכנסת
קובץ:Magshimim Square.jpg|הכיכר בכניסה למושב
קובץ:Magshimim memorial for soldiers killed in Israel's wars.jpg|אנדרטה לחללי מלחמת יום כיפור
קובץ:Magshimim memorial for soldiers killed in Israel's wars 2.jpg|שמות בני המושב שנפלו
קובץ:Magshimim Pomegranate's Orchard.jpg|מטע רימונים
קובץ:Magshimim Soccer field.jpg|מגרש כדורגל
קובץ:Magshimim street.jpg|רחוב דוד נבון במושב
קובץ:דגל האיחוד החקלאי.jpg|קישור=|דגלי המדינה והאיחוד החקלאי
קובץ:נוף המושב.jpg|קישור=|נוף המושב בעונת הקציר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130523111955/http://magshimim.org.il/ אתר המושב הרשמי]
* 
* [https://www.facebook.com/ourmagshimim/?locale=he_IL פייסבוק המושב]
* [https://www.instagram.com/snif_magshimim/ סניף מגשימים של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
נחשונים

נַחְשׁוֹנִים הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי באזור השרון, דרומית לראש העין, השייך למועצה אזורית דרום השרון.
שטח הקיבוץ משתרע על פני כ-3,000 דונם, דרומית ובסמוך לו שוכן יער נחשונים ודרכו זורם נחל מזור.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם בי"ט אלול תש"ט, 13 בספטמבר 1949 כיישוב ספר על ידי שני גרעינים - נחשונים ושלהבת במיקומו הנוכחי. השם נחשונים מסמל ראשוניות וחלוציות ומקורו בנחשון בן עמינדב, נשיא שבט יהודה שהיה, על פי דעת רבי יהודה, הראשון שקפץ לים סוף, בטרם נקרע הים לשניים. בתחילה עלו לאתר הקיבוץ רק חלק מחברי הקיבוץ והשאר נותרו בנקודה הזמנית ברמת השרון. בינואר 1951 נקנס הקיבוץ ומזכיר הקיבוץ נדון למאסר חודש על מכירת חיטה ושעורה במחיר מופקע. 

בקצה המזרחי של הקיבוץ הוקם בתחילת שנות ה-50 אתר זיכרון לזכרם של ארבעת חברי הגרעין הראשון של הקיבוץ שנפלו במלחמת העצמאות בקרב חוליקאת. באתר גם אנדרטה לחברי הקיבוץ שנפלו בשאר מערכות ישראל.
חדר האוכל של הקיבוץ תוכנן בידי האדריכל אברהם ארליק ונבנה בין השנים 1977–1980. הוא החליף את הצריף השוודי ששימש כחדר אוכל עד אז. בכניסה אליו יש תבליט של הפסל משה סעידי.

היישוב נמצא כ-100 מטר מעל פני הים.

== בימינו ==
הקיבוץ עוסק בחקלאות בתחומים גידולי שדה, מטעים ורפת. ענפי עיסוק נוספים של הקיבוץ מעבר לחקלאות הם מפעל לייצור רדיאטורים לרכב (בש"ן), אירוח כפרי, מרכז כנסים ופארק המים "נחשונים במים" הכולל בריכות מים. כמו כן, משנת 1994 פועלת בקיבוץ חוות סוסים לילדים ולמבוגרים המציעה גם רכיבה טיפולית.

כמו כן בקיבוץ אולם אירועים.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
תמונה:נחשונים01.JPG|מגדל המים
תמונה:נחשונים02.JPG|חדר האוכל של הקיבוץ, 7/09
תמונה:Nachshonim inside the Kibutz.jpg|מבט בתוך הקיבוץ
תמונה:Nachshonim inside the Kibutz 2.jpg|בקיבוץ
תמונה:Nachshonim cowshed.jpg|רפת חולבות
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
*נחשונים - 50 שנות קיבוץ, בעריכת שרה בן צבי, הוצאת קיבוץ נחשונים, תשס"א, 2001
*מיכאל יעקובסון, [http://michaelarch.wordpress.com/2013/07/07/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%A9%D7%A8%D7%99%D7%93%D7%99-%D7%9B%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%A2%D7%A8%D7%91%D7%99%D7%9D-%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A5-%D7%A0%D7%97%D7%A9%D7%95%D7%A0%D7%99/ סקירה אדריכלית על בניין חדר האוכל] באתר 'חלון אחורי', 7.7.13

==קישורים חיצוניים==

* 
*; 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
מונטניה

מונטניה (בצהוב) במפת רומניה
מונטניה (ברומנית: Muntenia) הוא חבל ארץ בדרום רומניה. ממערב למונטניה נמצא חבל אולטניה, חבל בעל היסטוריה משותפת רבת שנים עם מונטניה. יש הקוראים לטריטוריה של מונטניה יחד עם אולטניה בשם מונטניה.

במהלך ההיסטוריה, לפני איחוד הנסיכויות שיצר את רומניה המודרנית, מונטניה, יחד עם אולטניה, היוו נסיכות רומנית שכונתה על ידי הרומנים צארה רומנאסקה או נסיכות מונטניה, ומחוץ לרומניה הוכרה בשם ולאכיה. תושבי מונטניה הראשונים היו הגטים והדאקים שאכלסו את שטח זה מאז ימי קדם. במשך עשרות שנים זה היה שדה הקרב של מלחמות רבות בין דאצ'ינים שנשלטו על ידי בורביסטה לרומאים שנשלטו על ידי טריאן.

== גאוגרפיה ==
מונטניה גובלת בדרום עם בולגריה, בצפון עם חבל טרנסילבניה, במערב עם חבל אולטניה, בדרום-מזרח עם חבל דוברוג'ה ובצפון-מזרח עם חבל מולדובה.

חבל מונטניה מכיל את יחידות הניהול האדמיניסטרטיביות הבאות:
* מחוז ארג'ש שבירתו העיר פיטשט.
* מחוז בראילה שבירתו העיר בראילה.
* מחוז בוזאו שבירתו העיר בוזאו.
* מחוז קלראש שבירתו העיר קלראש.
* מחוז דמבוביצה שבירתו העיר טרגובישטה.
* מחוז ג'יורג'יו שבירתו העיר ג'יורג'יו.
* מחוז יאלומיצה שבירתו העיר סלובוזיה.
* מחוז אילפוב שבירתו העיר בופטאה.
* מחוז פרחובה שבירתו העיר פלוישט.
* מחוז טלאורמאן שבירתו העיר אלכסנדריה.
* חלק ממחוז אולט שבירתו העיר סלטינה.
* המרחב המוניציפלי של בוקרשט

== טופוגרפיה ==
גבולות מונטניה הם גבולות טבעיים, במזרח האולט, בדרום ובדרום מזרח הדנובה ובצפון רכס הרי הקרפטים. את חבל מונטניה חוצים הנחלים ארג'ש עם יובליו העיקריים: ולסאן Vâlsan, ראו דואמני Râu Doamnei, סאבאר Sabar, דמבוביצה Dâmboviţa ונאז'לוב Neajlov ויאלומיצה עם יובלה, פרחובה Prahova. שני הנחלים מובילים את מימיהם אל הדנובה.

מרבית שטחה של מונטניה הוא חלק מהמישור הרומני, ערבה המכונה קמפיה רומנה Câmpia Română המחולקת על ידי הנחלים. החלק הגדול ביותר, המושקה על ידי יאלומיצה, הוא הברגאן Bărăgan.

האקלים של מונטניה הוא ממוזג-יבשתי כמו ברומניה כולה, אך הטמפרטורה משתנה בהתאם לעונה והגובה. כאן הממוצע השנתי של הטמפרטורה הוא 10-11 מעלות צלזיוס, כאשר הקיצים חמים מאוד וחורף יותר מתון. באזור ההר הטמפרטורות נמוכות בהרבה והשלג קיים במשך חודשים רבים של השנה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומניה: חבלי ארץ
שבלול (סרט)

שבלול הוא סרט קולנוע משנת 1970 בכיכובם של חבורת לול, והאלבום שיצא בעקבותיו.

הסרט בנוי כסיפור מסגרת, שבו מספר אריק איינשטיין לאשתו, אלונה איינשטיין, על תהליך הפקת אלבום תוך כדי קליעה לסל במגרש נטוש. בסרט אלמנט פסיכדלי מוביל החוזר ומופיע, של בובת בד בגודל אדם, אשר צבי שיסל מטלטל ממקום למקום ומכה אותה. בקטעים מסוימים הבובה מכה חזרה. בסוף הסרט הבובה רצה באזור רדינג. הסרט מכיל סדרה של מערכונים ושירים, שרבים מהם הפכו לנכסי צאן ברזל של התרבות הישראלית. בין הקטעים, שיחזור מלא של טקס גירושין, מערכון שבו אורי זהר מלמד את צבי שיסל קרטה ביידיש, שיחה פילוסופית בין שלום חנוך לאריק איינשטיין ועוד.

בסרט מופיעים אריק איינשטיין, צבי שיסל, שלום חנוך, אורי זהר, ג'וזי כץ, זאב רווח, פופיק ארנון, ועוד כוכבים מהתקופה. הסרט צולם בשחור לבן.

== שחקנים ==
{| class="wikitable"
!שחקנים
!דמויות
|-
|אריק איינשטיין
|אריק
|-
|שלום חנוך
|שלום
|-
|צבי שיסל
|שיסל
|-
|ג'וזי כץ
|ג'וזי
|-
|אורי זוהר
|מורה לקארטה
|-
|ליהי חנוך
|ליהי
|-
|יהודית סולה
|יהודית
|-
|אלונה איינשטיין
|אלונה
|-
|זאב רווח
|שטקרמן (אמרגן)
|-
|מרדכי ארנון
|עיתונאי
|-
|ישראל סגל
|
|}

==ראו גם==
* שבלול (אלבום)

==קישורים חיצוניים==

* [https://jfc.org.il/movie/45085-2/ "שבלול" - הסרט המלא לצפייה בתשלום] באתר [https://jfc.org.il/ ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
* 
* 
* [http://arik220.tripod.com/albomim/sh.htm מאמר על האלבום]
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטי 1970
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי בועז דוידזון
קטגוריה:סרטים מוזיקליים ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן ישראליים
קטגוריה:אריק איינשטיין
קטגוריה:שלום חנוך
קטגוריה:סרטים ביידיש
קטגוריה:שבלולים בתרבות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1970
Plasmodium

Plasmodium (פלסמודיום) הוא סוג של פרוטוזואה טפילי. חמישה מינים בסוג זה הם הגורמים העיקריים למחלת המלריה באדם, אך קיימים לפחות עשרה מינים בסוג הפוגעים באדם. מינים אחרים תוקפים בעלי חיים אחרים, כגון עופות, זוחלים ומכרסמים. כיום מוכרים בסוג זה למעלה מ-200 מינים.

הפרופסור האיטלקי ג'ובני גרסי הוכיח שמלריה יכולה להיות מועברת לאדם רק על ידי יתושי אנופלס. ב-1897 רופא בריטי בשם רונלד רוס הוכיח את קיומו של פלסמודיום בבטנו של יתוש. על תגלית זו זכה בפרס נובל ב-1902.

חמשת המינים המהווים את הגורם העיקרי למחלת המלריה באדם הם:
* Plasmodium falciparum - אחראי עיקרי למלריה באפריקה ואסיה. קיים חיסון RTS,S היעיל רק ב-40%.
* Plasmodium vivax - אחראי עיקרי למלריה במרכז ודרום אמריקה.
* Plasmodium ovale - נפוץ באפריקה שמדרום לסהרה, תואר בשנת 1914
* Plasmodium malariae
* Plasmodium knowlesi - אחראי על מלריה בדרום-מזרח אסיה. תואר על ידי רוברט נולס וביראג' מוהאן דאס גופטה בשנת 1932

מחזור חייו של הפלסמודיום מורכב מאוד. חיי הפלסמודיום מתחילים בשלב הקריפטוזואיט, כשהוא חבוי בכבד האדם. אחר כך חודר הטפיל לתאי הדם האדומים ומגיע לשלב הטרופוזואיט. טפילים פעילים (מרוזואיטים) נוצרים, יוצאים מתאי הדם האדומים ומטיילים בדם במטרה לפלוש לתאי דם אדומים חדשים.

לאחר שהמרוזואיטים מדביקים תאי דם אדומים חדשים, נוצרים השלבים המיניים (גמטוציטים), אשר נכנסים לגוף נקבת יתוש האנופלס כשהיא מוצצת את דמו של אדם שנושא את הפלסמודיום. בגוף נקבת האנופלס מתרחשת ההפריה בין הגמטוציטים, ונוצרות זיגוטות שמתפצלות ליצירת מספר רב של ספורוזואיטים זעירים. הפלסמודיום משפר את יכולת נקבת האנופלס לשרוד רעב ממושך, ובכך מקנה לנקבות שנדבקו בו יתרון על אחרות.

הספורוזואיטים הם השלב הזיהומי של הפלסמודיום. הם נודדים לבלוטות הרוק של היתוש, שם הם מוזרקים לדם של האדם הנעקץ על ידי היתוש, עוברים לכבד שלו, וכך מתחיל המחזור הבא. הצמרמורת והחום של המלריה נגרמים מפעילות הטפילים בדם; הללו פורצים מתאי הדם האדומים ומפרישים אגב כך רעלנים.

==מינים==

רשימה חלקית של מיני פלסמודיום:
* Plasmodium berghei
* Plasmodium brasilianum
* Plasmodium chabaudi
* Plasmodium cynomolgi
* Plasmodium falciparum
* Plasmodium gallinaceum
* Plasmodium knowlesi
* Plasmodium lophurae
* Plasmodium malariae
* Plasmodium ovale
* Plasmodium relictum
* Plasmodium vivax
* Plasmodium yoelii

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרוטיסטה
קטגוריה:מלריה
ולאכיה

ולאכיה בסביבות שנת [[1390]]
וְלאכיה או ואלאכיה (ברומנית: Ţara Românească, "הארץ הרומנית"; בטורקית: Eflak; בהונגרית: Havasalföld; בגרמנית: Walachei) הוא אזור היסטורי וגאוגרפי בדרום רומניה. היא ממוקמת צפונית לנהר דנובה ודרומית לרכס הדרומי של הרי הקרפטים. במהלך ההיסטוריה, לפני איחוד הנסיכויות שיצר את רומניה המודרנית, היוו מונטניה ואולטניה יחד נסיכות רומנית, שכונתה בפי הרומנים "צארה רומנאסקה" או נסיכות "מונטניה", שמחוץ לרומניה הייתה מוכרת בשם ולאכיה.

==אטימולוגיה==
השם ולאכיה נגזר מהכינוי וְלאך, שניתן על ידי הגרמאנים לאוכלוסיות ממוצא זר להם (בעיקר קלטים ולאטינים).

==היסטוריה==

===נסיכות ולאכיה===
נסיכות ולאכיה נוצרה לאחר שקיעת קומניה, בחלק הדרום מערבי שלה, בחלק ממה שכונה קומניה השחורה. הנסיך המייסד היה בסאראב הראשון במחצית הראשונה של המאה ה-14 ולפי שמו נקראה לפעמים הארץ בסאראביה (לא מדובר בחבל בסרביה שבצפון מזרח נסיכות מולדובה) או ארצו של בסאראב. הוא הגיע לעצמאות לאחר שניצח את ההונגרים בקרב פוסאדה. הנסיכות הגיעה לשיא התפשטותה במחצית השנייה של המאה ה-14 בתקופתו של ולאדיסלב הראשון.

ולאכיה נשלטה על ידי נסיכים שעצמאותם גברה או פחתה תכופות. הימצאות הנסיכות בדרכם של העות'מאנים אל מרכז אירופה הפכה אותה לשדה קרבות בין המעצמה המוסלמית ובין המדינות הנוצריות של מרכז ומזרח אירופה. בירת ולאכיה נקבעה תחילה בקורטאה דה ארג'ש, לאחר מכן, באופן זמני בקמפולונג, לאחר מכן בטרגובישטה ולבסוף עברה הבירה לבוקרשט.

נסיכות ולאכיה חדלה להתקיים באופן רשמי בשנת 1859, כאשר התאחדה עם נסיכות מולדובה אחרי ששתי הנסיכויות בחרו את אלכסנדרו יואן קוזה כשליטן. הישות המדינית החדשה קיבלה את השם הנסיכויות הרומניות המאוחדות (השם הרשמי היה "הנסיכויות המאוחדות של ולאכיה ומולדובה") ובהמשך שונה השם לרומניה.

== ראו גם ==
* שליטי ולאכיה
* מונטניה
* אולטניה
* דוברוג'ה
* שליטי נסיכות מולדובה
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:רומניה: חבלי ארץ
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מדינות וסאליות ומדינות חסות
קטגוריה:מדינות חסות רוסית לשעבר
כפר הרי"ף

כְּפַר הָרִי"ף הוא מושב בגבול השפלה ומישור החוף הדרומי, סמוך לקריית מלאכי וצומת מסמיה. שייך למועצה אזורית יואב והגדול ביישוביה. היישוב מחולק למושב וותיק ולהרחבה, אשר נבנתה בשנת 1998 והכפילה את מספר התושבים.
ממזרח למושב זורם נחל הרי"ף. בסביבתו מספר בארות קדומות ויער חרובית.

אופיו של המושב הוא חילוני ומרבית תושביו עוסקים בעבודות חוץ ובודדים ממשיכים לנהל משק חקלאי. בין הענפים המרכזיים: מטעים, כרמים, פרדסים, שלחין, פרחים ולולים. שייך ארגונית לתנועת "האיחוד החקלאי". בשטחי הכפר נמצאת תחנת הרכבת קריית מלאכי – יואב.

== היסטוריה ==
כפר הרי"ף נוסד בשנת 1956 כמושב על אדמות הכפר הערבי מסמיה אלזע'ירה. המושב יועד לציונים אמידים ממרוקו, שרכשו את משקיהם וזכו בתנאי דיור משופרים. כפר הרי"ף קרוי על שמו של הרב יצחק אלפסי, מחשובי הפוסקים בימי הביניים. מרבית העולים המקוריים בחרו לבסוף שלא לבוא או שעזבו, ואת מקומם תפסו עולים מפולין ומרוסיה, ניצולי שואה ברובם. חלקם באו מבוגרים יחסית וללא ידע כלשהו בחקלאות. עם זאת, למרות הקושי והמחסור, טיפחו רובם משקים לתפארת בתוך שנים אחדות. המשברים של שנות ה-70 וה-80 אילצו את התושבים לתת מענה לירידה ברווחיות מגידולי השדה, לכן התאגדו באגודת רם, המאגדת כ-90% מהמשקים והופכת אותם ל"משק אחד גדול", וזאת כדי להתייעל ולחסוך באמצעי היצור כגון כלים חקלאיים ועובדים.

=== במאה ה-21===
מספר התושבים גדל, מכיוון שאופיו הקהילתי, מיקומו האטרקטיבי וחזותו הנאה של המושב מושך אליו משפחות צעירות. במושב ישנה חשיבות רבה בשמירה על הסביבה: כל הצמחייה הנשתלת בו חסכונית במים, השדות מושקים בקולחין, לתאורה הציבורית מערכת חיסכון בחשמל, וקיימים בו שני אזורי מחזור מרכזיים.

== מוסדות חינוכיים ותרבותיים ==
בכפר נמצאים מספר מוסדות חינוך שונים כמו: גני ילדים, צהרונים ומועדון לנוער (השייך לתנועת "האיחוד החקלאי"). בנוסף מצויים במושב גם מספר מוסדות לרווחת כלל התושבים כגון: בית עם, מרפאה, בית כנסת, צרכניה, ספריה, מגרשי ספורט וגני שעשועים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.yoav.org.il/objDoc.asp?PID=358245&OID=475654&DivID=1&docMode=settMap כפר הרי"ף], באתר מועצה אזורית יואב
* [https://www.homee.co.il/כפר-הריף/ כפר הרי"ף], באתר הבית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים