OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טוני סופרנו

אנתוני ג'ון סופרנו (22 באוגוסט 1959-?) הוא דמות של ראש משפחת פשע, דון מאפיה מניו ג'רזי, בסדרה הסופרנוס. הדמות גולמה על ידי ג'יימס גנדולפיני.

== ביוגרפיה דמיונית: ילדותו של טוני ונעוריו ==
טוני נולד ב-1959 לג'וני "בוי" סופרנו ולליביה. לטוני יש שתי אחיות, ג'ניס וברברה. הייתה לו אחות נוספת שמתה בלידתה.

===חשיפה מוקדמת לפשע===

לדבריו, בסביבות השנה 1967 הוא גילה לראשונה שאבא שלו חבר במאפיה, כשאביו התקוטט עם אדם שלא שילם לו כסף.

טוני נזכר גם, שבסביבות אותה שנה אביו התחיל לקחת את אחותו לפארק השעשועים לצורך הסוואת הפעילות האלימה שלו. טוני הצעיר עוד לא הבין זאת, ולכן הוא הרגיש שהוא הילד הפחות אהוב. יום אחד הוא החליט להתפלח לרכב של אביו כדי להגיע איתם לפארק השעשועים וגילה שם שאחותו משמשת את אביו לצורך הסוואה. הגילוי שיפר את הרגשתו לגבי מעמדו בעיני אביו.

בתחילת שנות ה-70 ראה טוני את אביו חותך אצבע לאדם. התקף החרדה הראשון של טוני היה כשהתעלף, כמה שעות אחרי המקרה הזה.

===תקופת בית-הספר תיכון של טוני===
במהלך לימודיו בתיכון, הכיר טוני את אשתו לעתיד, כרמלה דיאנג'לו, בחניון של "פיצה וורלד", במהלך תגרה עם חברו דומיניק טדסקו. בתיכון גם הכיר את דייוויד סקטינו וארטי בוקו. הוא היה חבר בארגון קתולי ושם הכיר את יוג'ין, חברו לעתיד במאפיה. כמו כן הוא התנסה בסמים.

== החבירה של טוני למאפיה ==
כשטוני היה ילד הוא הקים כנופיה צעירה ביחד עם ג'קי אפריל האב, ראלף סיפראטו וסילביו. הם בעיקר מכרו חשיש וסיגריות.

בסוף שנות ה-70 טוני והחבורה תכננו לשדוד את משחק הפוקר של פיץ' למאנה. הם תכננו את המעשה ימים רבים. בסופו של דבר, הם עשו זאת בלי ראלף, שהיה חולה. השוד המוצלח הניב להם הרבה כסף, אבל הפשע נודע לפיץ' ולג'וני, אביו של טוני. עקב ההתערבות של ג'וני, טוני וג'קי לא נענשו על המעשה ואף התקבלו למאפיה בזכותו.

ב-1982 טוני עשה את עבודתו הראשונה במאפיה, שכללה חיסול של סוכן ההימורים וולי אוברול.

== החיים האישיים של טוני ==
טוני גר בניו ג'רזי. הוא נשוי לכרמלה ולזוג שני ילדים: מדו, הבת הבכורה, ואנתוני ג'וניור (שמכונה גם AJ).

== התחביבים של טוני ==
טוני ידוע בחיבתו לברווזים. הוא דואג להם וקונה ספרים כדי לשפר את הידע שלו לגביהם. בנוסף, הוא חובב סיגרים ומעשן קבוע של סיגרים מסוג CAO Maduro L’Anniversaire Robusto.

== בסיום הסדרה ==
בסצנה האחרונה בסדרה, טוני, כרמלה ואיי.ג'י נפגשים בדיינר מקומי, כשברקע מתנגן השיר "Don't Stop Believin" של להקת "Journey" והמצלמה נעה ברחבי המסעדה. במקביל, מדו, שהתקשתה בהתחלה במציאת מקום חנייה, נראית מתקרבת לפתח המסעדה. המצלמה מתמקדת באדם שנראה קודם יושב בבר המסעדה ומביט בטוני, נכנס לחדר השירותים. מדו מתקרבת לדלת הכניסה וטוני מביט לעבר הדלת לאחר שרעש פעמון הכניסה נשמע. מיד לאחר מכן, מוחשך המסך וכעבור מספר שניות עולות כתוביות הסיום.

החלטתו של יוצר התוכנית צ'ייס לסיים את הפרק והסדרה בהחשכת המסך וביצירת חוסר ודאות לגבי גורלו של טוני עוררה הדים והעלתה ספקולציות וסימני שאלה רבים, כמו גם גילויי אכזבה מצד מעריצי הסדרה, ששאלת גורלו של טוני המשיכה להעסיק רבים מהם זמן רב לאחר ירידתה מהמסך. כשנשאל לגבי סצנת הסיום, סיפר צ'ייס כי:

==הערות שוליים==

קטגוריה:הסופרנוס
קטגוריה:פושעים בדיוניים
קטגוריה:דמויות טלוויזיוניות
גרסון גולדהבר

גרשון גולדהבר (באנגלית:Gerson Goldhaber; 20 בפברואר 1924 – 19 ביולי 2010) היה פיזיקאי יהודי-אמריקאי ואחד ממגלי המזון מסוג D, שהוכיח את קיומו של הקווארק קסום.

==קורות חיים==
גולדהבר נולד בקמניץ, גרמניה. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, משפחתו עקרה לקהיר. ב-1942 עבר לירושלים כדי ללמוד פיזיקה באוניברסיטה העברית. שם פגש את שולמית לאו, שהייתה סטודנטית לכימיה, והם נישאו ב-1947. בסוף אותה שנה הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית עם תואר שני בפיזיקה, ואשתו, שולמית גולדהבר, לימים פיזיקאית דגולה, זכתה בתואר שני בכימיה.

לאחר סיום לימודיהם הוא היגר לארצות הברית עם אשתו, ושניהם פנו ללימודי דוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.

עם קבלת התואר ב-1950, קיבל משרת מרצה באוניברסיטת קולומביה. מאז 1953 הוא עבד במעבדה הלאומית לורנס ברקלי.

אשתו, שולה, נפטרה ב-1965. להם נולד בן. ב-1969 גרשון נישא בשנית, ליהודית, סופרת ומשוררת. להם שתי בנות.

ב-1974 היה בצוות של ברטון ריכטר, שגילה את המזון עם הקוורק הקסום. ב-1976 ריכטר קיבל על כך את פרס נובל, וגולדהבר קיבל על כך את פרס פאנופסקי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
מאס ותד

מאס ותד
מאס ותד (בערבית: ماس وتد; נולדה ב-1980 בכפר ג'ת שבמשולש) היא דיאטנית קלינית ישראלית, מנכ"לית ובעלים של רשת מרפאות לתזונה קלינית ודיאטה הפונה לציבור של ערביי ישראל.

מאס ותד, בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים, סיימה בנוסף קורס ניהול עסקים בבית הספר לניהול מייסודו של סטף ורטהיימר. החל משנת 2003 עוסקת ותד בתחום התזונה והדיאטה ומתמקדת בערביי ישראל. המרפאה הראשונה ברשת המרפאות נפתחה בכפר ג'ת שבמשולש, ונכון לשנת 2008 כוללת הרשת כ-20 מרפאות.

ותד הגתה שיטת תזונה המיועדת לסקטור הערבי בפרט ולאוכלי האוכל המזרחי בכלל. שיטת הטיפול המרכזית שלה בשם "דאוסאת" (دوسات), אשר פירושה בעברית "לעיסות". יתר על כן, ותד פועלת למען הגברת המודעות לנושא ההשמנה והמחלות הנגרמות כתוצאה מהשמנה בקרב הציבור הערבי בישראל. מדי שנה מקיימת ותד כנס מקצועי בנושא בריאות ותזונה. בשיעוריה משלבת ותד גם נושאים הקשורים לדת האסלאם.

לוותד טור שבועי בעיתונים "כל אל-ערב" ו"א-סינארה", מהנפוצים בשפה הערבית בארץ. כמו כן, היא מוציאה לאור כתב עת מקצועי בשם "דאוסאת", העוסק בתזונה נכונה ובריאות.

==קישורים חיצוניים==
* 
*[https://jasmine.org.il/%D7%94%D7%A7%D7%94%D7%99%D7%9C%D7%94-%D7%94%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%9C%D7%90%D7%95%D7%9E%D7%99%D7%AA-%D7%9E%D7%92%D7%99%D7%A2%D7%94-%D7%9C%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C-%D7%91%D7%9E%D7%98%D7%A8%D7%94/ תיאור פעילות]

קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:דיאטות
קטגוריה:תזונאים ישראלים
קטגוריה:ישראל: תזונה
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:ערביות ישראליות
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
איזומלטולוז

איזומלטולוז
איזומלטולוז (באנגלית: Isomaltulose) (שם כימי: 6-0-α-D-glucopyranosyl-D-fructose) (ידוע גם בשם המסחרי פלטינוז [Palatinose]) הוא דו-סוכר המורכב מפרוקטוז וגלוקוז, בעל קשר יציב יותר מהקשר הנמצא בסוכרוז ולכן קשה יותר לפירוק אנזימטי.

איזומלטולוז מופק מסלק סוכר ובעל מתיקות טבעית. בדומה לסוכרוז, איזומלטולוז עובר פירוק מלא במערכת העיכול ומספק ערך קלורי זהה של 4 קק"ל/גרם. עקב התפרקותו האטית (פי 5 יותר לאט) הוא מעניק אנרגיה זמינה ומתמשכת ברמת מתונה המספקת את הצרכים האנרגטיים והפיזיולוגים של גוף האדם, ובשל כך דוחה תחושת רעב.
איזומלטולוז ידידותי לשיניים, הודות לעמידותו בפני פירוק אנזימטי, אינו מתפרק על ידי החיידקים המצויים בחלל הפה, ולכן אינו גורם להתפתחות עששת.

אספקת אנרגיה אופטימלית היא נושא חשוב במחקר ובפיתוח מוצרים בהקשר הבריאותי- מניעת השמנה וביצועים גופניים וקוגניטיביים.
איזומלטולוז משמש כרכיב עיקרי במזון ובמשקאות פונקציונליים בעולם במשקאות חלב, מים פונקציונלים, חטיפי אנרגיה וכדומה.
פלטינוז זכה בפרס החדשנות בתערוכת מזון בינלאומית בשנת 2007.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.beneo-palatinit.com/en/Food_Ingredients/Palatinose/ פלטינוז]

קטגוריה:ממתיקים
לינקס (קבוצת כוכבים)

לינקס היא קבוצת כוכבים שנמצאת בחלק הצפוני של השמים ומורכבת מכוכבים חלשים במיוחד. הקבוצה הוגדרה במאה ה-17 על ידי האסטרונום הפולני יוהנס הווליוס על אזור ללא כוכבים בהירים שלא היה שייך לאף קבוצת כוכבים אחרת. שם הקבוצה נובע מכך שרק מי שיש לו ראיית לילה של לינקס יכול להבחין בכוכבי הקבוצה. שינויים בהגדרת הגבולות של הקבוצה יצרו חוסר אחידות במתן השמות לכוכבים וכך למשל הכוכב 41 בלינקס נמצא למעשה בתחום של קבוצת הדובה הגדולה.

==כוכבים מעניינים==
α בלינקס הוא הכוכב היחיד בקבוצה עם בהירות נראית קרובה לדרגה 3. זהו ענק אדום במרחק של כ-170 שנות אור.

38 בלינקס הוא כוכב כפול במרחק של כ-90 שנות אור, המורכב מזוג כוכבים קרובים בבהירות מדרגות 4 ו-6 הניתנים להפרדה בטלסקופ קטן.
 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:7 קבוצות הכוכבים של יוהנס הווליוס
אנטנת דיפול

FM, במרכז מחובר לאנטנה קו הזנה קואקסיאלי המתחבר למקלט]]
אנטנת דיפול מתכווננת לתדר של 1 עד 4 ג'יגה הרץ
אנטנת דיפול (באנגלית: Dipole antenna, דו־קוטבית) היא אנטנה לקליטה ושידור של גלי רדיו המורכבת משני כבלים או מוטות מתכת הנמצאים על ציר אחד. אנטנת הדיפול פותחה לראשונה על ידי הפיזיקאי היינריך רודולף הרץ שהיה הראשון שהדגים והראה את קיומה של הקרינה האלקטרומגנטית על ידי המצאת המכשירים הראשונים לשידור וקליטה של גלי רדיו, בשנת 1886.

קו ההזנה מחובר למרכז האנטנה (בין שני המוטות או הכבלים) ומשמש למצב קליטה ולמצב שידור. במישור הניצב לאנטנה, עקום הקרינה של האנטנה הוא כלל כיווני. כשאנטנת דיפול יחידה משמשת גם לקליטה וגם לשידור יש משמעות לתיאום העכבות בין האנטנה לקו ההזנה (הכבל המחבר בין האנטנה למשדר/ מקלט). במקרה שהם אינם מתואמים, במצב קליטה יהיו הפסדים בקליטה ובמצב שידור יהיו הפסדים בעוצמה וכמו כן פליטה של קרינה מקו ההזנה היכולה לפגוע במכשירים אלקטרונים שנמצאים בקרבת מקום.

== אנטנת חצי אורך גל ==
אנטנה זו היא אנטנה בסיסית, ויש סוגי אנטנות נוספים המבוססים על עקרון הדו-קוטביות (Dipole). שבח (gain) הדיפול במקרה זה הוא 2.2 dBi.
אנטנת דיפול טיפוסית מורכבת משני מוליכים שאורכם רבע אורך גל היוצרים שניהם יחד אורך של חצי אורך גל. אורכם הכולל של המוליכים במטרים באנטנת חצי אורך גל מחושב כ-142.65 חלקי התדירות במגה־הרץ. לדוגמה אנטנת חצי אורך גל לקליטת שידורי FM (כמו בתמונה למעלה) לתדר 100 מגה־הרץ אורכה הכולל הוא 1.4265 מטר (142.65 סנטימטרים). ברוב המקרים בהנדסת רדיו המונח "דיפול" פירושו דיפול של חצי אורך גל.

== ראו גם ==
* אנטנת מונופול

==קישורים חיצוניים==

דיפול
זיגפריד הנדלוזר

זיגפריד אדולף הנדלוזר (בגרמנית: Siegfried Adolf Handloser; 25 במרץ 1885, קונסטנץ – 3 ביולי 1954, מינכן) היה דוקטור לרפואה, גנרל ומי שעמד בראש שירותי הרפואה של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הועמד לדין במשפט הרופאים בגרמניה והורשע כפושע מלחמה בשני סעיפים.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1938 הועלה הנדלוזר בדרגתו והיה לרופא צבאי. ב-1939 קיבל דרגת פרופסור לשם כבוד שהייתה הדרגה הגבוהה ביותר של שירותי הרפואה הצבאיים בגרמניה ובואפן אס אס.

למרות הידע הרב שהיה ברשותו, לא עשה דבר על מנת למנוע את הניסויים בבני-אדם במחנות הריכוז. 

לאחר המלחמה הואשם בניסויים בבני-אדם והוא הועמד לדין במשפט הרופאים בגרמניה.

הוא נמצא אשם בבית הדין הצבאי האמריקני וב-1947 נידון למאסר עולם. הוחלט כי מאסרו יקוצר ל-20 שנה, אך לבסוף הוא שוחרר מהכלא בשנת 1954 מטעמי בריאות ומת זמן קצר לאחר מכן ממחלת הסרטן.

== ראו גם ==
* ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: פושעים
קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:רופאים נאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
ג'ון ירמות'

ג'ון ירמות (באנגלית: John Yarmuth; נולד ב-4 בנובמבר 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית המייצג את המחוז ה-3 של קנטקי בשנים 2023-2007. ג'ון ירמות' הוא מוציא לאור לשעבר של עיתון עצמאי ונכנס לתפקידו בקונגרס עם המהפך של הדמוקרטים בקונגרס, בבחירות אמצע הקדנציה של שנת 2006. הוא חבר הקונגרס היהודי הראשון מקנטקי.

==ביוגרפיה==
ירמות' הוא יליד לואיוויל בקנטקי, אשר סיים את תיכון את'רטון המקומי ב-1965. הוא סיים את אוניברסיטת ייל בהתמחות בלימודי תרבות אמריקה ואחרי שעבד עבור הסנאטור מארלו קוק בין השנים 1971–1975, הוא שב ללואיוויל והחל בקריירה שלו כמוציא לאור, כשהוא מייסד את המגזין "לואיוויל היום" (1976-1982). מאוחר יותר, הוא עבד בתחום קשרי האוניברסיטה של אוניברסיטת לואיוויל.

בשנת 1990 ייסד ירמות' את השבועון "לואיוויל אקסנטריק אובזרבר" (LEO), בו כתב טור פוליטי שבועי עם נטייה פרוגרסיבית-ליבראלית, שהתפרסמה בדרך כלל בעמוד הראשי של השבועון. ירמות' מכר את השבועון ב-2003 לחברה בבעלותם של המוציאים לאור מגזין טיימס בפנסילבניה, הבעלים של "איר טיימס ניוז", אך המשיך לכתוב את הטור שלו עד לשנת 2006, כשהכריז על מועמדותו לקונגרס והטור שלו הוקפא. בשנים 2003–2005 הופיע ירמות' בתוכניות טלוויזיה פוליטיות בהם ניהל ויכוחים עם עמית בעל דעות שמרניות.

ירמות' הגיש את בקשתו הרשמית למועמדות עבור המחוז ה-3 של קנטקי ב-31 בינואר 2006. לאחר ניצחונו בפריימריס הדמוקרטים ב-16 במאי, הוא הצליח, כחלק מהגל הדמוקרטי בבחירות לקונגרס שהחזיר את הרוב למפלגה הדמוקרטית, להביס בבחירות הכלליות בנובמבר את הנציגה הרפובליקנית המכהנת של מחוז זה, אן נורת'אפ. הוא זכה ב-122,139 (51%) מהקולות לעומת 116,157 (48%) קולות של נורת'אפ. מועמדים עצמאיים זכו כל אחד ב-2,896 (1%) מהקולות. ירמות' נבחר שוב בבחירות של 2008 מול נורת'אפ, ושרד גם את הגל הרפובליקני בבחירות לקונגרס ב 2010.

במהלך שנתו הראשונה בקונגרס, ירמות' תרם את המשכורת שלו, לאחר ניכויי מס, בסך של מעט מעל 120,000 דולר לארגוני צדקה שונים בעיר לואיוויל שבקנטקי. ב-8 בפברואר 2008, ירמות' הודיע על תמיכה בברק אובמה למועמדות המפלגה הדמוקרטית לבחירות הכלליות לנשיאות. במהלך כהונתו היה חבר בוועדת החינוך והעבודה ובוועדת הפיקוח והרפורמה. 

ב-12 באוקטובר 2021 הכריז ירמות' על פרישתו מהחיים הפוליטיים, וכהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:יהודים חברי בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקנטקי
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
סרחיו בטיסטה

סרחיו דניאל בטיסטה (בספרדית: Sergio Daniel Batista; נולד ב-9 בנובמבר 1962 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ארגנטינאי. בטיסטה היה מהקשרים האחורים הבולטים של ארגנטינה בשנות ה-90 והיה שותף לזכייה במונדיאל ב-1986. בטיסטה מכונה בארגנטינה צ'צ'ו (Checho).

== קריירה ==
=== כשחקן ===
בטיסטה החל לשחק בקבוצת ארחנטינוס ג'וניורס ב-1981. הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות ובגביע ליברטדורס בטרם עבר לשחק ב-1988 בריבר פלייט, מועדון הפאר של ארגנטינה, איתה זכה באליפות. אחרי שלוש שנים במועדון חזר בטיסטה לעונה אחת בארחנטינוס. את שנותיו האחרונות כשחקן בילה בטיסטה בקבוצות כגון נואבה צ'יקגו, טוסו פיוצ'רס היפנית ואול בויס. הוא פרש סופית ב-1999.

במדי הנבחרת הופיע בטיסטה 39 פעמים. הוא היה שותף לזכייה במונדיאל 1986 ולסגנות במונדיאל 1990.

=== כמאמן ===
קבוצתו הראשונה כמאמן הייתה בז'ה ויסטה מאורוגוואי אותה אימן לעונה אחת. ב-2001 מונה כמאמנה של קבוצת האם שלו ארחנטינוס ג'וניורס אותה אימן עד שנת 2004 כשבתווך אימן לעונה אחת את טאז'רס דה קורדובה. ב-2004 מונה כמאמנה של נואבו צ'יקגו אך עזב את תפקידו ב-2005, אז מונה כעוזרו של אוסקר רוג'רי, חברו לנבחרת בשנות ה-80 שאימן באותם ימים את סן לורנסו. ב-2007 מונה כמאמנה של גודוי קרוס ואימן אותה עונה אחת.

בקיץ 2007 מונה בטיסטה כמאמן נבחרת ארגנטינה הצעירה עם עזיבתו של הוגו טוקאלי את התפקיד.

בטיסטה הוביל את הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לזכייה במדליית הזהב במשחקי אולימפיאדת בייג'ינג 2008.

בקיץ 2010 מונה בטיסטה כמאמן נבחרת ארגנטינה במקומו של דייגו ארמנדו מראדונה. לאחר כישלון הנבחרת בקופה אמריקה 2011 שאותו אירחה, פוטר בטיסטה מתפקידו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.bdfa.com.ar/jugadores-SERGIO-DANIEL-BATISTA-754.html פרופיל] באתר BDFA

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:בואנוס איירס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ארחנטינוס ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:מאמני ארחנטינוס ג'וניורס
קטגוריה:מאמני טאז'רס (קורדובה)
קטגוריה:מאמני נואבה צ'יקגו
קטגוריה:מאמני גודוי קרוס
קטגוריה:מאמני נבחרת ארגנטינה בכדורגל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1987
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1989
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1962
אנטיליה

מיצג של אנטיליה השואבת מים מבאר ל[[אמת מים, העוברת באלכסון בכיכר רבין בקצה רחוב קק״ל בבאר שבע. המיצג נבנה בשנות ה-90 של המאה ה-20, ונהרס בשנת 2021]]
100px
אַנְטִילְיָה היא מערכת לשאיבת מים מבאר, באמצעות מסילות עולות ויורדות מעומק הבאר, אשר צמודים להן כלי קיבול למים. כאשר הכלי מגיע למעלה המסילה, הוא מתהפך, והמים נשפכים לתעלה בנויה. ממנה הם זורמים לבריכה, המשמשת מקור מים להשקיה למטעים.

מערכות מעין אלה פעלו בפרדסים מאז סוף המאה ה-19. פיתוח המשאבות החדשות גרם להפסקת השימוש בשיטה.

היום ניתן לראות שחזורים של אנטיליות ליד המוזיאון המקומי במזכרת בתיה, בבאר שבע, בחוות עמק השלום הפועלת על ידי עמותת לטם ובשרונה. בפארק נאות קדומים קיימים שני מתקני אנטיליה השואבים מים משתי בריכות השקיה וגם באחוזת דוברובין - יסוד המעלה. באמצעות מערכת הגלגלים והכדים ניתן להעלות מים מן הבריכה לצורכי השקיית אזור גבוה ממנה.

אתר נאות קדומים מציין כי במקורותינו שימשה הבאר האנטילית גם כסמל "הגלגל החוזר בעולם":

במאי 2010 נחנכה באר אנטיליה משוחזרת בנס ציונה. הבאר ממוקמת בחצר בית המייסד ראובן לרר בנחלת ראובן.

==שלבים בהפעלת האנטיליה במזכרת בתיה==

<gallery widths="200px" heights="180px" perrow="3">
תמונה:Anatilia_mazkert_batia.jpg|מבט על הבאר
תמונה:Visit Mazkeret Batya 2008 118.jpg|המים עולים אל ראש הבאר
תמונה:Visit Mazkeret Batya 2008 109.jpg|הברכה אליה נשפכים המים
</gallery>

==ראו גם==
* גלגל מים
* נוריה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
קטגוריה:בארות
קטגוריה:טיפוסי מבנים
JAR

קובץ JAR (Java ARchive) משמש בתחום המחשוב לאריזת Bytecode של Java.

בדרך כלל קובץ JAR מכיל את קובצי המחלקות וקובצי משאבים (resources) כגון קובצי תמונה וקול.
קובצי JAR מבוססים על דחיסת zip. ניתן לטפל בקובץ JAR באמצעות כל תוכנה המסוגלת לטפל בקובצי zip.

קובץ JAR מכיל קובץ מניפסט (Manifest File), המתאר את מאפייני הארכיב.
קובץ המניפסט נקרא MANIFEST.MF והוא ממוקם בתת-ספרייה של קובץ ה-JAR.

== ארכוב ליישום ==

המכונה הווירטואלית של ג'אווה יכולה להריץ קובץ JAR בתור היישום הראשי, או לטעון אותו כספריית מחלקות ומשאבים עבור יישום אחר.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://java.sun.com/docs/books/tutorial/deployment/jar/ Lesson: Packaging Programs in JAR Files] מתוך האתר "The Java Tutorials" של חברת אורקל
* [http://java.sun.com/j2se/1.5.0/docs/guide/jar/jarGuide.html Jar File Overview] מתוך האתר "The Java Tutorials" של חברת אורקל

קטגוריה:פורמטי קבצים
קטגוריה:Java
מאיר קפלן

(אברהם) מאיר "מייק" קפלן (1923 - 23 באפריל 2004, י"ד בטבת ה'תרפ"ד - ב' באייר ה'תשס"ד) היה ראש המחלקה לזיהוי פלילי של משטרת ישראל בשנים 1965–1987, שזכה ב-1976 לעיטור השירות על עבודתו זו.

==ביוגרפיה==
מאיר קפלן נולד בניו יורק ב-1923, לרב ד"ר יחיאל קפלן וללאה קפלן. לאחר סיום לימודיו לתואר MA בפילוסופיה באוניברסיטת קולומביה עם מלגת פוליצר, ב-1947, התנדבו קפלן ואשתו סילביה ללמד עברית לילדים יתומים, ניצולי השואה, במסגרת עליית הנוער בצרפת. הילדים הועברו למרסיי כדי להכין אותם לעלייה הבלתי ליגאלית לארץ ישראל של המנדט הבריטי. לאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל, מאיר קפלן ואשתו ליוו 120 ילדים לישראל באונייה "פאן יורק" (קיבוץ גלויות).

לאחר שהות של שישה חודשים בקיבוץ יבנה, קפלן עבר לירושלים, שם החליט להתגייס למשטרת ישראל, ולבטל את תוכניתו המקורית ללמוד לתואר דוקטור. הוא רצה לפתח את השימוש בזיהוי פלילי בישראל והוסכם עם המפכ"ל שילמד , בארצות הברית ולאחר מכן יחזור לישראל. קפלן למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, תוך הקפדה על רכישת ניסיון מעשי בתחום מעבר ללימודים העיוניים. משטרת לוס אנג'לס נענתה לבקשתה של הקונסוליה הישראלית והסכימה שקפלן יעבוד במעבדותיה מספר חודשים, כדי לקבל הכשרה מעשית במעבדות לזיהוי פלילי.

===שירות במשטרה===
ב-1952 חזר קפלן לישראל והחל קריירה של 35 שנים במשטרת ישראל, תחילה בתל אביב ולאחר מכן בירושלים. שם עמד בראש המדור המדעי של אגף החקירות. ב-1965 מונה לראש המחלקה לזיהוי פלילי (מז"פ), תפקיד אותו מילא במשך 19 שנה. נוסף על תפקידו, במשך עשר שנים ייצג את משטרת ישראל בישיבות העצרת הכללית של האינטרפול.

במסגרת עבודתו עשה שתי פעולות מיוחדות ברמה הלאומית. הוא סייע ל"מוסד" בזיהויו לקראת חטיפתו והעמדתו לדין של אדולף אייכמן ב-1960, פעילות שעליה קיבל בשנת 2007 תעודת הוקרה של ממשלת ישראל ללוכדי אייכמן 1960 במשכן הכנסת במעמד נשיא המדינה וראש הממשלה עבור פעילותו בלכידתו והבאתו לדין בישראל של הצורר אדולף אייכמן. לאחר מלחמת יום הכיפורים, יזם הבאת כלבים מאנגליה כדי לאתר גופות של חללי צה"ל, מבצע שהוכתר בהצלחה רבה.

קפלן גייס למשטרה מדענים בעלי תארים מתקדמים ושיתף אוניברסיטאות בישראל בפיתוח שיטות ומכשור. כך הוא הצעיד את מז"פ למעמד מכובד בקהילת המעבדות לזיהוי פלילי בעולם. מעבר לעשייה השוטפת, הדגיש את חשיבות המחקר לקידום העבודה המעשית.

הוא הקים מערך טכנאי זיהוי ארצי במסגרתו הוכשרו טכנאי זיהוי, שתפקידם העיקרי לאסוף ראיות בזירת הפשע, ולהעבירן למעבדות לבדיקה. עבודה זו נעשתה מתוך תפיסה שהמפתח העיקרי להצלחה במדע הפורנסי הוא הדייקנות והאיסוף של ראיות פיזיות והבסיס לכך הוא עבודת שטח יסודית.

בשנת 1976 זכה לקבל ממשטרת ישראל את עיטור השירות.בתעודת ההערכה נכתב: תת-ניצב מאיר קפלן פיתח במשך שירותו במשטרה את השירותים לזיהוי פלילי.תכנן ושיכלל שיטות עבודה בתחום זה ויצר קשרים מקצועיים עם מוסדות מדע ומחקר בארץ ומחוצה לה.בעבודתו היסודית,בחריצותו ובבקיאותו הרבה הרים את קרנה של משטרת ישראל.

קפלן זכה בפרס "American Express של International Association of Chiefs of Police" עבור פיתוח מכשור לגילוי חומרי נפץ.

מאיר קפלן נפטר בירושלים ב-23 באפריל 2004 והותיר אחריו שני ילדים, שמונה נכדים וארבעה נינים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור השירות
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ראשי המחלקה לזיהוי פלילי
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
תקלה היימנות השני, קיסר אתיופיה

תקלה היימנות השני (געז: ተክለ ሃይማኖት, עברית: צמח האמונה) הוכתר בשם "אדמס סגד השלישי" (געז: አድማስ ሰገድ, עברית: לו האופק סוגד) היה קיסר אתיופיה מ-18 באוקטובר 1769 ועד יוני 1770, ובין 23 בדצמבר 1770 - 13 באפריל 1777. תקלה היימנות היה בנו של הקיסר הקודם יוהנס השני מאשתו וויזרו סנצ'אויר, נולד בבית הכלא הקיסרי שבהר וואחני.

תקלה היימנות הוכתר לקיסר בגיל 15 לאחר שאביו הורעל על ידי ראס מיכאל סהול. תקלה איבד את הכתר למשך כחצי שנה כאשר מספר מצביאים מקומיים שהתנגדו לראס סהול הכתירו את סוסוניוס השני לקיסר, המרד דוכא על ידי ראס סהול ושלטונו של תקלה הוחזר ב-23 בדצמבר אותה השנה.

לאחר שדוכא המרד נכנס ראס סהול עם חייליו לגונדר ואסר כל מי שהתנגד לו, ביניהם גם ראש הכנסייה האורתודוקסית האתיופית האבונא סאלמה השלישי ולאחר משפט ראווה לכל המורדים הוצאו כולם להורג. החוקר הסקוטי ג'יימס ברוס כותב: 

ב-1771 הפסיד ראס סהול בשלושת הקרבות בסרבקוסה, קרב שהתרחש במאי אותה שנה ליד העיר טאדה ליריביו. כוחותיו של סהול נסוגו באותו הקרב לגונדר וסהול נכנע לוונד באוווסאן ב-4 ביוני 1771 שכלא אותו למשך שנה ולאחר מכן שחרר אותו לביתו ומינה אותו למושל מחוז תיגראי. בעקבות הדחתו של סהול הפך ראס גאשו לשליט החזק ביותר באימפריה. הקיסר תקלה שנכלא יחד עם ראס סהול בדאגולה וונד באוווסאן דרש ממנו להתפטר וב-13 באפריל 1777 הוא וויתר על הכתר.

למרות כל הסכסוכים והמאבקים פרחו האמנות והתרבות בגונדר בתקופת היימנות. ההיסטוריון ריצ'רד פאנקהארסט זוקף לזכות היימנות את בנייתן של שבע כנסיות שהחשובה ביניהן הייתה ביתא מריאם שנבנתה ב-1775. המבנים האחרים שבנה היו: קדוס קירקוס ("הקדוש קיריאקוס"), קדוס פטרוס ווא פאולוס ("הקדושים פטרוס ופאולוס"), פארטה לידאטה ("לידת מרי") בפרטה, יוהנס וולדה נגודגווד ("הקדוש ג'ון האוונגליסט"), אבגאלה תקלה היימנות ("תקלה היימנות הקדוש") ודברה טיבב ("הר הידע").

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:אתיופיה: תקופת השופטים
קטגוריה:השושלת הגונדרית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1754
קטגוריה:נפטרים ב-1777
מנדאית

[[קערת השבעה כתובה במנדאית]]
מנדאית היא דיאלקט של הארמית, המשמש את המנדאים, דת גנוסטית שמאמיניה נמצאים בעיקר בתחומי עיראק ואיראן. הניב משתייך לענף המזרחי של הארמית המאוחרת, שזמנה הוא מהמאה הרביעית עד המאה השביעית לספירה, ושלב מודרני שלו קיים גם היום.

מאפייני המנדאית דומים לניבים האחרים של הארמית המאוחרת המזרחית, ארמית בבלית וסורית. היא שימשה כלשון ליטורגית ומצויים בידינו היום טקסטים בניב זה מן המאות הראשונות לספירה הכוללים לחשי השבעה, תפילות ופרקי הגות. הניב המודרני של המנדאית הוא ניב מדובר ויש בו קבוצה קטנה של דוברים, רובם בעיר אהוואז במחוז ח'וזסתאן באיראן ובסביבתה ומיעוטם בתפוצות. הניב המודרני מושפע רבות מן הפרסית.

למנדאית יש גם אלפבית מיוחד, הנקרא . חוקר השפה הבולט ביותר במאה ה-19 היה תאודור נלדקה, ובמאה ה-20 היה רודולף מצוך .

==לקריאה נוספת==
* אוהד אבודרהם, דקדוק המנדאית הקדומה, הוצאת האקדמיה ללשון העברית, 2022

<div style="direction: ltr;">
* Ethel S. Drower and Rudolf Macuch, A Mandaic Dictionary, Oxford 1963
* Theodor Nöldeke, Mandäische Grammatik, Halle 1875
* Rudolf Macuch, Handbook of classical and modern Mandaic, Berlin 1965
* Rudolf Macuch, Zur Sprache und Literatur der Mandäer, Berlin 1976
* Rudolf Macuch, Neumandäische Chrestomathie: mit grammatischer Skizze, kommentierter Übersetzung und Glossar, Wiesbaden 1989

</div>

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.ethnologue.com/show_language.asp?code=myz מנדאית קלאסית] ו[http://www.ethnologue.com/show_language.asp?code=mid מנדעית מודרנית] באתר אתנולוג
*הקלטות של [http://semarch.uni-hd.de/dokumentgruppen.php4?ST_ID=5&DT_ID=27&lang=de מנדאית קלאסית] ו[http://semarch.uni-hd.de/dokumentgruppen.php4?ST_ID=5&DT_ID=117&lang=de מנדעית מודרנית] באתר של אוניברסיטת היידלברג
*[http://khazarzar.skeptik.net/books/mandaean/index.htm מבחר כתבים מנדאיים], באתר של רוסלאן חזרזר
;מאמרים
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארמית
ריוונדל

ריוונדל, או ריבנדל (המכונה גם ימלדריס) הוא מקום משכנו של חצי-העלף אלרונד בספריו של ג'.ר.ר. טולקין דוגמת שר הטבעות. 

המקום נבנה באמצע העידן השני והיה אחד מהמעוזים העיקריים של המלחמה בסאורון בסוף העידן השני. ממקום זה יצאה בנוסף אחוות הטבעת במסע להשמדת הטבעת.

==היסטוריה של ריוונדל==

מייסדה של ריוונדל היה אלרונד שבנה אותה בתחילת העידן השני לאחר נסיגתו מארגיון.

ריוונדל הייתה אחד מארבעת המעוזות הראשיים של האלפים נגד סאורון.
שלושת המעוזות האחרים היו לינדון, שהייתה ממלכה של עלפים.
ארנור, שהייתה בברית עם הממלכה השלישית גונדור. שתי האחרונות היו ממלכות של בני אדם שהיגרו מנומנור.
במהלך הקרבות הוטל על ריוונדל מצור על ידי צבאות מורדור שתקפו מדרום ארידור, אך ריוונדל הצליחה לשבור אותו ולתקוף חזרה את צבא מורדור.
בקרב הברית האחרונה שהיה הקרב האחרון נגד מורדור ריוונדל שלחה כוחות גדולים שהיו חיוניים לצבא הברית האחרונה, מה שגרם לסאורון להפסיד בקרב ובמלחמה.

אחרי מות איסילדור בקרב בשדות הסיפנים עבדו הביא את שברי החרב של איסילדור ששמה היה נארסיל אל ריוונדל, ושם היא נשארה עד
שאראגורן לקחה אחר יותר מאלפיים שנה אחר כך.
בספר אחוות הטבעת ריוונדל שמשה את פרודו בגינס וחבריו למסתור בעת שברחו מהנזגול, ואחרי כן התכנסה שם המועצה שהחליטה לשלוח את פרודו כדי להשמיד את הטבעת בארץ מורדור, וכדי ללוותו לשלוח אחווה שהורכבה מנציגי העמים החופשיים של הארץ התיכונה.

כמה שנים לאחר סיום מלחמת הטבעת עזב אלרונד את ריוונדל והפליג אל ולינור. ובזה הסתיים העידן השלישי.
בעידן הרביעי הלכה ונעזבה ריוונדל וכלתה כיוון שהאלפים עזבו בקצב הולך וגובר לוולינור. 

=== תושבי ריוונדל ===
תושביה של ריוונדל הם האלפים אך בעידן השלישי שכנו בה גם הנוטרים (שמהם היה אראגורן). ובנוסף שכן בה בילבו בגינס למשך תקופה של בערך חצי יובל.
תושבי ריוונדל המוכרים ביותר הם:
*אלרונד שהקים את ריוונדל.
*קלבריאן אשתו, עזבה לולינור באמצע העידן השלישי.
*ארוון, בתו של אלרונד.
*אלדן ואלרוהיר, בני אלרונד, הם תאומים ואחיה הגדולים של ארוון.
*גלורפינדל, שר אלפים.
*בילבו בגינס, הוביט שויתר מרצונו על הטבעת האחת והשתכן בה תקופה קצרה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שר הטבעות: מקומות
קטגוריה:ממלכות הארץ התיכונה
קטגוריה:ערים ויישובים בארץ התיכונה
ריוונדל

de:Regionen und Orte in Tolkiens Welt#Bruchtal
lb:Länner a Stied aus Middle-earth#Rivendell
צלולואיד

[[בובה העשויה מצלולואיד]]
צלולואיד (בעברית: ציבית) הוא חומר תרמופלסטי דליק מאוד המיוצר מניטרט התאית ומקמפור. צלולואיד הוא חומר קרני, גמיש ומבריק המעובד מצלולוזה (תאית).

זהו הפלסטיק הראשון שיוצר באורח מסחרי, כבר בסוף המאה ה-19.

על אף שבשימושים רבים החליפו אותו חומרים פלסטיים פחות דליקים, לשימושים ייחודים רבים הוא עדיין החומר המתאים ביותר בזכות עמידותו בפני מים, שמנים וחומצות בריכוז נמוך.

צלולואיד משמש לייצור מפרטי גיטרה, כדורי פינג-פונג, סרטי צילום וקולנוע, לוחות לצילום ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סוכרים
קטגוריה:פולימרים
קטגוריה:המצאות במאה ה-19
אמה סזר

אֶמֶה סֶזֵר (בצרפתית: Aimé Césaire; 26 ביוני 1913 – 17 באפריל 2008) היה סופר, משורר, סוציולוג ופוליטיקאי צרפתי יליד מרטיניק, בן למשפחה אפרו-קריבית.

==ביוגרפיה==
סזר נולד בבאס פואנט במושבה הצרפתית מרטיניק. בגיל 18 קיבל מלגת לימודים לבית הספר היוקרתי תיכון לואי הגדול ועבר לפריז. בשנת 1935 התקבל למוסד להשכלה הגבוהה אקול נורמל סופרייר. אחת המסות הראשונות שפרסם באותו זמן, במשותף עם הסופר לאופולד סדאר סנגור הייתה החיבור L'Étudiant Noir (הסטודנט השחור), בו טבע לראשונה את המונח "Négritude" , שפירושו "שחוֹרוּת" במשמעות של "זהות שחורה". מונח השחורות הפך בהמשך למונח שגור בפוליטיקה הצרפתית ולאבן יסוד בחיבורים הדנים בסוציאליזציה (חיברות) של האדם השחור במערב, ושל שורשי זהותו הפנימית, מעבר לצבע עורו.
בהמשך נודע כמשורר אנטי-קולוניאליסטי, וכפוליטיקאי מוערך.

הפואמה "מחברת על השיבה אל המולדת" שכתב נחשבת אחת היצירות הגדולות של השירה הצרפתית במאה העשרים.

סזר שימש במשך 56 שנים (1945–2001) כראש העיר של פור דה פראנס, בירת מרטיניק. בשנים 1945–1993 היה חבר האספה הלאומית הצרפתית. בהתחלה היה פעיל מטעם המפלגה הקומוניסטית אותה עזב בשנת 1956 מתוך תדהמתו ומחאתו מול הגינוי של הסטליניזם. הצטרף אז למפלגת הליכוד האפריקני ושל הפדרליסטים PRAF, כדי ליצור כעבור שנתיים תנועה פוליטית חדשה - המפלגה המתקדמת המרטיניקנית (Le Parti Progressiste Martiniquais) שדוגלת באוטונומיה של האי.
בפרלמנט הצרפתי היה חבר ללא רישום מפלגתי בשנים 1958–1978, ובשנים 1978–1993 כיהן בו כבן ברית למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית.
היה ידוע בעמדותיו האנטי קולוניאליסטיות ובדרישותיו לשוויון.

ב-15 בינואר 2007 נקרא שדה התעופה של מרטיניק בפור דה פראנס - לה למנטן בשם "שדה התעופה אמה סזר - מרטיניק", כאות כבוד לאמֶה סזר.

ב-17 באפריל 2008 נפטר אמה סזר בבית חולים בפור דה פראנס עקב מחלת לב. בהלווייתו נכח גם נשיא צרפת, ניקולה סרקוזי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-1379.htm ראובן מירן, "אחרית דבר: השְׁחוֹרוּת משחררת"] - e-mago.co.il
* [http://www.english.emory.edu/Bahri/Cesaire.html Brooke Ritz, Aime Cesaire] מתוך www.english.emory.edu 
* 
* 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:סוציולוגים צרפתים
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:ראשי עיריות בצרפת
קטגוריה:מרטיניק
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של צרפת
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1913
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2008
כלב קטן

כלב קטן היא קבוצת כוכבים קטנה באזור קו המשווה השמימי, אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המודרניות, והיא נכללה ב-48 קבוצות הכוכבים שהגדיר תלמי. הקבוצה מייצגת את הכלב הקטן מבין שני הכלבים של אוריון.

==כוכבי הקבוצה==
פרוקיון (α בכלב קטן) הוא הכוכב השמיני בבהירותו ואחד הקרובים ביותר למערכת השמש. זהו כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-11.5 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 0.4. למעשה זהו כוכב זוגי, אך בן הזוג הוא ננס לבן עם בהירות מדרגה 10.5 כך שניתן להבחין בו רק באמצעות טלסקופים גדולים. מקור השם פרוקיון הוא מיוונית - "לפני הכלב" שכן הכוכב זורח מעט לפני סיריוס - כוכב הכלב ומבשר את בואו.

גומייסה (β בכלב קטן) הוא כוכב כחול במרחק של כ-170 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.9. בהירות הכוכב משתנה מעט באופן בלתי סדיר.

==מיתולוגיה==
הקבוצה מזוהה עם הכלב הקטן מבין שני הכלבים של אוריון, אך בימי יוון העתיקה הקבוצה זוהתה דווקא עם שועל ולאוריון היה אז כלב אחד בלבד.

==ראו גם==
* כלב גדול
* כלבי ציד

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבוצות כוכבים
*
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
קטגוריה:כלבים בתרבות
שוהם (אבן חן)

שֹׁהַם (אוניקס) היא אבן חן שהיא סוג של כלקדון - קוורץ בעל גבישים זעירים ("קריפטוקריסטלים" – גבישים מוצפנים). קיימת סברה כי האבן שוהם המופיעה באבני החושן היא סוג של אוניקס. האבן מתאפיינת במבנה בצורת רצועות בעלות צבעים מגוונים, החל בלבן וכלה בכמעט כל צבע (למעט כמה גוונים, כמו סגול או כחול). רוב דגימות האוניקס הנפוצות מכילות פסים מתחלפים של לבן, חום, ושחמחם. סרדוניקס הוא אחד מסוגי האוניקס שבו הרצועות הצבעוניות הם בגוונים של אבן החן "סרד" (גוונים של אדום) במקום שחור. אוניקס שחור לחלוטין נפוץ למדי וייתכן כי הוא הסוג המפורסם ביותר, אך אינו נפוץ כמו אוניקס בעל פסים צבעוניים.

את האוניקס נוהגים לחתוך כקבושון, או כחרוזים, והוא משמש גם להכנת תכשיטים כקמאו (חריתה המשאירה דמות בולטת מפני האבן) וכאינטגליו (יצירת הדמות בנגטיב, ההפך מקמאו), כאשר הפסים מבליטים את הדמות יחסית לרקע.

בכינוי אוניקס נוהגים גם לכנות סוגי אבנים נוספות שאותם נוהגים אומני אבני חן לחתוך, ללטש ולמכור, כדוגמת הקלציט המפוספס המצוי במקסיקו, בפקיסטן, ובמקומות אחרים. זוהי הטעיה. בהשוואה לאוניקס אמיתי, חומר זה רך ומכיוון שהוא נפוץ הרבה יותר, הוא גם זול ממנו. רוב חפצי הערך המכילים אבן "אוניקס" מלוטשת הנמכרים כיום מכילים למעשה חומר קרבונטי זה.

סרדוניקס דמוי [[אגט מפוספס. רוחב דוגמית זו 2.5 ס"מ]]
{| class="wikitable"
|+פרטים טכניים
|-
| הרכב כימי ושם
| SiO<SUB>2</SUB> - צורן דו-חמצני
|-
| קשיות (על פי סולם מוס)
| 7
|-
| משקל סגולי
| 2.65 - 2.667
|-
| מקדם שבירה (R.I.)
| 1.543 - 1.552 עד 1.545 - 1.554
|-
| שבירה כפולה
| 0.009
|-
| סימן אופטי
| חיובי
|-
| מאפיין אופטי
| חד-צירי
|}

== אוניקס בתרבות ==
גֶמָה אוגוסטיאה, יצירת אמנות מאבן שוהם שנעשתה כנראה בהזמנתו של הקיסר אוגוסטוס. גובהה כ-19 ס"מ, רוחבה כ-23 ס"מ, ועוביה הממוצע 1.3 ס"מ.]]
מקור המילה אוניקס מיוונית ופירושה "ציפורן". הקשר לאבן אינו ברור. הסבר אחד מנסה לקשור בין ציפורן צבועה באדום שבה רואים לעיתים פסים לבנים, והסבר אחר קושר את השם לאגדה על פיה גזר ארוס את ציפורני אפרודיטה הישנה וטמן אותם בחול והם הפכו לאוניקס. באוניקס נעשה שימוש במצרים העתיקה כבר בשושלת השנייה על מנת לייצר קערות וחפצי קדרות. שימוש בסרדוניקס מופיע באמנות של התרבות המינואית של כרתים, בייחוד מהחפירות הארכאולוגיות שנעשו בקנוסוס. אוניקס היה מוכר ליוונים ולרומאים הקדמונים

באמונה העממית נעשה לעיתים שימוש באוניקס כאמצעי בקללות מכל הסוגים, בייחוד בעלי אופי מיני.

בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד אוניקס היא אבן ההולדת התחליפית של חודש פברואר, וסרדוניקס היא אבן ההולדת החלופית של חודש אוגוסט.

אגדה אורבנית טוענת שהמתכננים של בניין ספריית כתבי היד והספרים הנדירים על שם ביינקה באוניברסיטת ייל התכוונו לחפות אותו באוניקס ירוק, אבל מכיוון שלא הצליחו לאתר בעולם כמות כזו של אוניקס ירוק נעשה שימוש בשיש כתחליף.
== השם אוניקס ככינוי לשיש ==
פריטי אבן שוהם, [[טורקיה|267x267 פיקסלים]]
ישנו שימוש נרחב בשם "אוניקס" ככינוי לשיש קריפטוקריסטלי שמשמש כחומר חיפוי מעוצב בבניית מטבחים וכן לריצוף וחפוי קירות נוספים בבית. מלכתחילה כינו את השיש הצבעוני הזה בשם marble onyx, אבל כיום מכנים אותו onyx בלי לדעת שכלל לא מדובר בחומר סיליקטי אלא בגיר מטמורפי.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קוורץ
קטגוריה:אבני חן
טיטוס אוטקיליוס קראסוס

טיטוס אוטקיליוס קראסוס (Titus Otacilius Crassus) היה מצביא רומאי, שנטל חלק במלחמה הפונית השנייה. הוא היה, ככל הנראה, בנו של טיטוס אוטקיליוס קראסוס, קונסול שנת 261 לפנה"ס.

אוטקיליוס נזכר אצל ליוויוס ללא הקוגנומן, אך מתוך שתי פסקאות בחיבורו אנו למדים כי שם משפחתו היה קראסוס. הוא נבחר לפראיטור בשנת 217 לפנה"ס, ובאותה שנה אף ניהל את טקס הנדרים להקמת מקדש לאל מנס (Mens). שנה אחר כך, ב-216 לפנה"ס, הוא מוזכר כפרו-פראיטור אשר הביא אל הסנאט איגרת מאת היירון טיראן סירקוסאי, המבקש את עזרת הרומאים נגד הצי הקרתגי. ב-215 לפנה"ס נבחר לדואומוויר, ולאחר שחנך את מקדש מנס הוענק לו אימפריום, והוא נשלח אל סיקיליה (סיציליה) לפקד על הצי המלחמתי. אוטקיליוס הפליג בראש אוניותיו מליליבאום אל אפריקה, השם את החוף הקרתגי, ובעודו עושה דרכו אל סרדיניה, נתקל בשייטת פונית ולכד כמה מאוניותיה.

בשובו לרומא הוצגה מועמדותו לקונסולאט של שנת 214 לפנה"ס, ובחירתו נראתה מובטחת בשל קשרי משפחתו עם קווינטוס פאביוס מאקסימוס. נציגי מעמד הפרשים באספת הקנטוריות (המצביעים ראשונים) כבר העניקו את קולותיהם לאוטקיליוס, כאשר שכנע פאביוס את שאר הנאספים לבל ימנוהו לקונסול, משום שחסר את הכישורים הצבאיים הנדרשים להתמודדות עם חניבעל. פאביוס מאקסימוס ומרקוס קלאודיוס מרקלוס נבחרו אפוא לקונסולים, וכפיצוי-מה נבחר אוטקיליוס לפראיטור בפעם השנייה, ונמסר לו הפיקוד על הצי בראשו עמד בשנה שחלפה. כהונתו זו הוארכה גם בשלוש השנים הבאות. ב-212 לפנה"ס נחל אוטקיליוס הצלחה, עת פשט על חופי קרתגו סמוך לאוטיקה ולכד בנמלה כמה אוניות דגן. אותה שעה סבלו הכוחות הרומיים הצרים על סירקוסאי ממחסור באספקה, והדגן שנתפס על ידי אוטקיליוס ונשלח אליהם איפשר להם להמשיך במשימתם. מועמדותו לקונסול הוצגה פעם נוספת, לקונסולאט של שנת 210 לפנה"ס, אך חרף תמיכת נציגי הפרשים שוב נחל אוטקיליוס כישלון, כפי הנראה בשל התערבותו של טיטוס מאנליוס טורקוואטוס. ברם, דבר ההפסד לא הגיע לאוזניו, שכן זמן קצר לאחר סיום הבחירות נודע ברומא דבר מותו של אוטקיליוס בסיציליה (211 לפנה"ס). 

==מקורות==
* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהחיבור [https://web.archive.org/web/20091031002528/http://www.ancientlibrary.com/smith-bio/2397.html William Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867], הנמצא כיום ברשות הציבור
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
תוספת יוקר

"בתל אביב נפתחה תערוכת רודן", קריקטורה מאת [[אדר דריאן, מעריב, 13.2.1967]]
תוספת יוקר היא תוספת שכר שנועדה להעלות את השכר האפקטיבי של שכירים, כתוצאה מאינפלציה, הגורמת לירידת כח הקניה של שכרם. ישנם שני סוגים של הסכמי תוספת יוקר:

הסכם חד פעמי לתוספת יוקר, הכולל את המרכיבים הבאים:
* שיעור תוספת היוקר
* רכיבי השכר שעליהם מקבל העובד תוספת
* תקרת שכר לפיו תחושב התוספת
הסכם מסגרת לתקופה ארוכה (שנה או שנתיים), שבו נקבעים הגורמים הבאים:
* המדד לפיו מתבצעת ההצמדה של השכר
* תנאים שהפרתם גורמים לתשלום תוספת היוקר
* שינוי שיעור תוספת היוקר כתוצאה משינוי ערך הכסף בשנים שקדמו להסכם (השינויים באים לידי ביטוי בעליה במדד)

במקרים רבים נחתם הסכם תוספת היוקר במסגרת "עסקת חבילה", הכוללת שינוי מועד תשלום התוספת ולעיתים אף הקטנה של שיעור התוספת.

=== תוספת יוקר בישראל ===

בישראל נחתם, בעת הצורך, הסכם תוספת יוקר בין ההסתדרות הכללית ובין לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים. להסכם מוצא צו הרחבה המחיל אותו על כל המעסיקים וכל השכירים במשק.

צו הרחבה על כלל המועסקים במשק לעניין תוספת יוקר הוצא בשנת 2003, בעקבות האינפלציה הגבוהה יחסית בשנת 2002 (6.5%).
בהסכם שנחתם נקבע, שתוספת יוקר נוספת תשולם אם שיעור האינפלציה השנתית יגדל ביותר מ-8 אחוזים.; בעבר, בשנות ה-80 וה- 90, תוספות יוקר ניתנו כדבר שבשגרה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תגמול עובדים
קטגוריה:תגמול עובדים בישראל
קטגוריה:מקרו-כלכלה
חברת מפרץ הדסון

הדגל ההיסטורי של החברה
אדמות בבעלותה של חברת הדסון בשיא התפשטותה
חברת מפרץ הדסון (באנגלית: Hudson's Bay Company או HBC) היא החברה המסחרית הוותיקה ביותר בצפון אמריקה ובין הוותיקות ביותר בעולם. נוסדה בלונדון ב-2 במאי 1670, כדי לחפש מעבר צפוני מערבי לאוקיינוס השקט, לכבוש את האדמות הסמוכות למפרץ הדסון, ולהמשיך בכל מסחר עם אותן אדמות שעלולות להתגלות כמשתלמות. בטרם ייסודן של מושבות אירופאיות בצפון אמריקה, פעלה החברה כממשלה בפועל בצפון אמריקה והייתה בעל האדמות הגדול בעולם.

כיום זו חברת מניות עסקית ולה הכנסות של כ-7 מיליארד דולר קנדי בשנה והיא מעסיקה כ-70,000 עובדים. משרדיה הראשיים שוכנים במגדל סימפסון בטורונטו שבקנדה.

מאז סוף המאה ה-19 עוסקת החברה במסחר. מניות החברה נרכשו על ידי חברת לורד אנד טיילור המייצגת את החברה בארצות הברית והיא עוסקת באספקת מוצרים עסקיים כדוגמת כרטיסי אשראי, פוליסות ביטוח פרטיות ושיתוף פעולה מסחרי עם חברות שיווק וחנויות.

==היסטוריה==

שישים שנה לאחר שהנרי הדסון חקר את מפרץ הדסון בשנת 1610 על ספינתו "תגלית" (Discovery), הגיעה הספינה "נונסאץ'" אל המפרץ וסחרה בעורות בונים עם שבט הקרי. מסחר זה הביא להקמת חברת מפרץ הדסון, לה העניקה הממשלה הבריטית מונופול על המסחר באזור שכונה ארץ רופרט. צרפת התנגדה למונופול מסחרי זה ושלחה מספר משלחות צבאיות לאזור, אולם לבסוף ויתרה על תביעתה בהסכם אוטרכט מאפריל 1713.

חברת מפרץ הדסון בנתה מספר מוצבים ועמדות מסחר לאורך החוף (בהם פורט סוורן שבאונטריו ויורק פקטורי וצ'רצ'יל שבמניטובה).

מוצבים אלה אפשרו לחקור את השטחים שבמרכז קנדה ולהרחיב את המסחר. עם ביטול הזיכיון למונופול המסחרי נמסרו השטחים שבאזור, כ-3.9 מיליון קמ"ר, בשנת 1870 לקנדה במסגרת הסכם רופרט והפכו לחלק מהטריטוריות הצפון מערביות.

במאה העשרים נותרה חברת מפרץ ההדסון אחת מסוכנויות השיווק הגדולות בעולם אך פנתה יותר ויותר לסחורה קמעונאית. בשנות השבעים היא השלימה את רשת חנויות המסחר והאספנות הוותיקה בצפון קנדה, עם רשתות מחלקות וחנויות מוזלות גדולות ברחבי קנדה. החברה עסקה גם במיזמי נפט וגז טבעי, נותרה מעורבת בנדל"ן והתגלגלה לשירותים פיננסיים. בשנת 1979 נקנתה חברת מפרץ ההדסון על ידי חברות בבעלות משפחתו של רוי הרברט תומסון, הברון הראשון תומסון. עומס החוב הכבד שנגרם בעקבות כך הכניס את חברת מפרץ ההדסון למצוקה כספית בשנות השמונים, והיא מכרה את חנויות צפון קנדה ומיזמיה בגז ובנפט. למרות שהפסיקה את מסחר הפרוות שלה בשנת 1991, בתחילת המאה ה-21 היא נותרה אחת החברות העסקיות הגדולות של קנדה והמשיכה להחזיק בבעלותה חנויות כלבו רבות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריה כלכלית
קטגוריה:חברות קנדיות
ולנטיניזם

ולנטיניזם היה זרם נוצרי גנוסטי שנוסד על ידי ולנטינוס ונקרא על שמו.

הוולנטיניזם נוסד במאה השנייה והיה אחד הזרמים הגנוסטיים הנפוצים ביותר ברחבי האימפריה הרומית, ובעיקר במצרים, באסיה הקטנה, בסוריה ובצפון אפריקה. הוולנטיניזם התפצל בהמשך לשתי אסכולות, המערבית והמזרחית והמשיך לפעול באימפריה הרומית גם לאחר שזו הוכרזה כ"אימפריה נוצרית". הכנסייה הנוצרית ראתה בוולנטיניזם איום ורדפה את חסידיו. בין אבות הכנסייה הנוצרית שיצאו נגד הוולנטיניזם נמנו אירנאיוס מליון והיפוליטוס מרומא ובין חסידיו הידועים היו הראקלאון, תלמי (שני ראשי האסכולה המערבית), אקסיוניקוס ותאודוטוס.

== האמונה ==
עיקרי אמונת הוולנטיניזם ידועים מהכתבים שנותרו מהפולמוס עם הכנסייה הנוצרית, אך לא ברור אם מדובר בעיקרי האמונה מתקופת ולנטינוס או מהתפתחות מאוחרת יותר, אחרי פילוג האסכולות.

על פי אמונת הוולנטיניזם בראשית הייתה השלמות האלוהית, המכונה גם פלרומה ובמרכזה האב שייצר שלושים טיפוסים שמימיים והאחרון שבהם סופיה, החוכמה, שמזוהה גם עם רוח הקודש. בשלוש התנסויות רגשיות של סופיה הביאה זו לעולם שלושה סוגי אנשים: אנשי הגוף, אנשי הנפש ואנשי הרוח. הראשונים קשורים לשטן, הסוג השני שואפים אל הנשמה, אך קשורים חלקית לשטן והסוג השלישי הוא שיכול לשוב אל הפלרומה.

חדירת הלוגוס לתוך מרים, אם ישו היה ניסיון להשיב את סופיה (המיוצגת על ידי מרים) אל הפלרומה. לפי הוולנטיניזם ישו היה אדם בשר ודם ששכן בתוכו הלוגוס, כך שהם מבדילים בין האדם שנצלב ומת ובין הייצור האלוהי ששכן בתוכו ותפיסה זו העמידה אותם במחלוקת קשה עם הכנסייה הנוצרית. התעקשות חסידי הוולנטיניזם להציג עצמם כנוצרים, הפכה אותם, בעיני הכנסייה הנוצרית, למשהו גרוע מכופרים סתם, למינים.

==ראו גם==
*נצרות קדומה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נצרות: זרמים שסומנו כמינות
קטגוריה:גנוסטיקה
גנאיוס סרוויליוס גמינוס

גנאיוס סרוויליוס גמינוס (Gnaeus Servilius Geminus) היה קונסול ומצביא רומאי, שפיקד על כוחות צבא וצי במלחמה הפונית השנייה.

גנאיוס סרוויליוס, בנו של פובליוס סרוויליוס גמינוס, נבחר לקונסולאט בראשית שנת 217 לפנה"ס ועמד בראש הצבא שהמתין לחניבעל ליד ארימינום (רימיני). לאחר מות הקונסול גאיוס פלאמיניוס בקרב טראסימנה (אפריל 217) ובחירת קווינטוס פאביוס מאקסימוס לדיקטטור (יוני 217), שוחרר גמינוס מפיקודו היבשתי. תוך כדי כך הגיעו ידיעות לרומא, כי אוניות קרתגיות משייטות סמוך לעיר ואף הצליחו ללכוד בחופי אטרוריה ספינות משא שהובילו אספקה אל הצבא הרומי הנלחם בהיספניה. פאביוס מאקסימוס מינה את גמינוס לפיקוד על הצי, והטיל עליו להגן על חופי איטליה ולרדוף אחר השייטת הקרתגית. הלה הכשיר את אוניות המלחמה שנשארו ברומא, מאה ועשרים במספר, וגייס חיילים רבים בעיר ובהם גם עבדים משוחררים לשירות באוניות כחיילי-צי ולהגנה על העיר מפני התקפה מן הים. כשנודע למפקד השייטת הקרתגית כי הרומאים דולקים אחריו, נמנע מהתמודדות ושב דרך סרדיניה אל קרתגו. גמינוס, שטרפו חמק ממנו, הפליג אל ליליבאיום שבסיציליה ומשם אל אפריקה, השם את האי מנינקס (ג'רבה) הסמוך לקרתגו, חס על אדמת האי קרקנה הסמוך לו בתמורה לדמי כופר וחזר אל ליליבאיום. עם שובו לסיקיליה מסר את הפיקוד על הצי לידי הפראיטור טיטוס אוטקיליוס קראסוס. הוא עצמו שב אל רומא, כדי לקבל יחד עם עמיתו לקונסולאט את הפיקוד על הצבא מידי הדיקטטור פאביוס מאקסימוס שכהונתו נסתיימה. עד סוף הקונסולאט שלהם ניהלו גמינוס ועמיתו אסטרטגיה פביאנית, ונמנעו מלהיכנס לקרב הכרעה עם חניבעל.

בתחילת שנת 216 לפנה"ס, עם סיום הקונסולאט שלו, התמנה גמינוס לפרוקונסול. כאשר חככו הרומאים בדעתם לפני קרב קאנאי מה עליהם לעשות, היה גמינוס היחיד שתמך בדעתו של הקונסול לוקיוס אמיליוס פאולוס כי יש להימנע מהתמודדות, אך דעתם לא התקבלה. בקרב פיקד גמינוס על מרכז המערך הרומאי ובו אף נהרג (2 באוגוסט 216). 

==מקורות==
* פוליביוס. היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991. 
* טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
<div class="mw-content-ltr">
* s.v. "Geminus, Servilius" (2) in: Smith, W. (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867. Digitized copy in: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.04.0104%3Aentry%3Dgeminus-servilius-bio-2 Perseus].
</div>
==הערות שוליים==

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
מרק שכטמן

מרק שכטמן (1928 – 2019) היה צייר וסופר ישראלי באר שבעי יליד ברית המועצות. בנו של הצייר מנואיל שכטמן.

== ביוגרפיה ==
נולד בקייב, אוקראינה. למד באוניברסיטה טכנית במוסקבה ופקולטה לאסתטיקה טכנית בקייב והשלים תואר שני בהנדסת מכונות. את יסודות הציור למד אצל אביו - הצייר היהודי הנודע מנואיל שכטמן ובהמשך למד באופן עצמאי. בשנת 1980 עלה לישראל.

שכטמן חבר אגודת הציירים והפסלים בישראל.

==עבודתו==
ציוריו של מרק שכטמן כוללים ציורי נוף, דיוקן, בעלי חיים, טבע דומם והווי חיים שונים. הוא משתמש בטכניקות ציור של צבעי מים, פסטל, שמן, גרפיקה ותחריט.

תערוכות יחיד: מתנ"ס שדרות, ספרייה עירונית באר שבע, עיריית לנגסונד (נורווגיה), בסיס חיל האוויר - נבטים, חברת UPS, [https://web.archive.org/web/20080210023648/http://switch5.castup.net/cuplayer.asp?customer=darom_tv_480x360&source=default&clip.bb=1272390%26ak%3Dnull&clip.nb=&Player.StretchVideo=1 מכללה אקדמית ע"ש סמי שמעון] ועוד. 

תערוכות קבוצתיות: תיאטרון לאומי "הבימה", תערוכה "3000 שנה לירושלים"- בודפשט (הונגריה), מכון לאונקולוגיה - באר-שבע, בית האמנים ע"ש שאגאל, בית אומנים - באר-שבע, בית ציוני אמריקה - תל אביב, תיאטרון ירושלים, ספרייה עירונית - באר-שבע, יד לבנים - באר-שבע, עיריית באר שבע, מכללה אקדמית - באר-שבע ועוד.

מספר יצירות של מרק נמצאות באוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה. אחדות מתמונותיו אצל מלך נורווגיה, אצל הרב הראשי של בירת נורווגיה - אוסלו וכן בלשכת יושב ראש הפרלמנט הנורווגי.

במסגרת הפרויקט של משרד החינוך "יום אומן" צייר ביחד עם התלמידים ציורי קיר בכ-40 בתי ספר ברחבי הנגב ולימד רישום וציור. לימד רישום וציור בקרב ילדים ומבוגרים במספר מרכזים קהילתיים כגון: מתנ"ס לווין, עמותת "עמך", בסיס צבאי מחנה נתן ועוד. יזם והשתתף בפרויקטים אמנותיים אחדים: אחרי הפיגוע בדולפינריום תל אביב ביצע ציורי קיר בבית הספר "שבח מופת" ביחד עם תלמידי בית הספר, וכן ציורי קיר בבית הספר במחנה נתן. 

מרק שכטמן פרסם מספר סיפורים, מאמרים וזיכרונות בעיתונים, כתבי עת בישראל, רוסיה וארצות הברית וכן באינטרנט.

== גלריה == 
<gallery>
Camel-mark.JPG|גמל
Galilean spring.jpg|אביב בגליל
Apprentice.jpg|מתחנך
Beduins girl.jpg|נערה בדואית
ELLA.jpg|אלה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.beer7.net/modules.php?name=Pages&go=page&pid=20 תמונות של מרק שכטמן]
* [https://web.archive.org/web/20080210023648/http://switch5.castup.net/cuplayer.asp?customer=darom_tv_480x360&source=default&clip.bb=1272390%26ak%3Dnull&clip.nb=&Player.StretchVideo=1 תערוכת מרק שכטמן במכללה אקדמית ע"ש סמי שמעון] 
* [http://aleksjl.googlepages.com/main סיפורים מאת מרק שכטמן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הטכנית של מוסקבה לתקשורת ואינפורמטיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
מאזניים (קבוצת כוכבים)

מאזניים (♎︎) היא קבוצת כוכבים על גלגל המזלות ששוכנת בין בתולה במערב ועקרב במזרח. השמש נמצאת בקבוצה זו במהלך נובמבר. בעבר הייתה קבוצה זו חלק מקבוצת עקרב וכוכביה הבהירים היו הצבתות שלו.

==כוכבים מעניינים==
α במאזניים (זובנאלג'נובי – בערבית, הצבת הדרומי של העקרב) הוא כוכב כפול במרחק של 77 שנות אור. במשקפת קל להבחין שלכוכב העיקרי בבהירות נראית מדרגה 2.8 יש בן זוג עם בהירות מדרגה 5. α במאזניים נמצא כמעט על קו המילקה ולכן מדי פעם חולפים על פניו הירח וכוכבי הלכת.

β במאזניים (זובנאשמאלי – בערבית, הצבת הצפוני של העקרב) הוא כוכב כחול – ירקרק במרחק של כ-160 שנות אור. זהו הכוכב הירקרק היחידי שניתן לראות בעין ללא ציוד עזר.

==מיתולוגיה==
הקבוצה נחשבה בעבר לחלק מקבוצת עקרב והיוותה את הצבתות שלו. רק מאוחר יותר הופרדה הקבוצה וצורפה לגלגל המזלות כמזל האחרון מבין ה-12. זהו המזל היחידי שאינו מייצג יצור חי (דלי מייצג איש נושא דלי). במיתולוגיה היוונית זוהתה הקבוצה כמאזני הצדק אותם אוחזת אלת הצדק אסטראה, בתם של זאוס ותמיס, המיוצגת על ידי קבוצת בתולה הסמוכה.

==ראו גם==
*מזל מאזניים

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
הסכם מוסקבה (1921)

הסכם מוסקבה או הסכם האחווה (ברוסית: Московский договор, בטורקית: Moskova Antlaşması) היה הסכם ידידות בין האספה הלאומית הגדולה של טורקיה בהנהגתו של אטאטורק לבין רוסיה הסובייטית בהנהגתו של לנין. ההסכם נחתם ב-16 במארס 1921 והתבסס על חוזה ברסט-ליטובסק שנחתם עם האימפריה העות'מאנית במרץ 1918. בהקדמה להסכם נקבע העיקרון של "אחוות אומות בין החותמים" וכי לכל מדינה יש את הזכות לקבוע בחופשיות את עתידה שלה. במסגרת ההסכם נקבע קו הגבול בין רוסיה לבין טורקיה, וכן מוסדו יחסי הידידות בין המדינות. בעת החתימה על הסכם מוסקבה, טרם הוקמו הרפובליקה הטורקית והוא נחתם על ידי נציגי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה. הגבול הטורקי באזור לא השתנה עד היום.

ב-23 באוקטובר 1921 ההסכם אוחד עם הסכם אלכסנדרופול ואף הורחב במסגרת הסכם קארס.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070928000013/http://www.amsi.ge/istoria/sab/moskovi.html הסכם מוסקבה], הטקסט המקורי ברוסית
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת העצמאות של טורקיה
מוסקבה
מוסקבה
מוקבה
קטגוריה:1921
קטגוריה:1921 ברוסיה