OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלי אלעזרא (שחקן פוקר)

אלי אלעזרא (נולד בירושלים ב-24 בנובמבר 1960) הוא שחקן פוקר מקצועני ואיש עסקים ישראלי-אמריקאי המתגורר בלאס וגאס שבארצות הברית. אלעזרא נמנה עם הצמרת העולמית של שחקני הפוקר ואף זכה בחמישה צמידים באליפות העולם בפוקר ובתואר אחד של ה-World Poker Tour. בשנת 2021 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.

צולם בתוכניות רבות המשדרות משחקי פוקר בטלוויזיה האמריקנית.

== ביוגרפיה ==
אלעזרא בזמן ההכרזה על הכניסה ל[[היכל התהילה של הפוקר]]
אלעזרא נולד וגדל בירושלים. בהגיעו לגיל גיוס עשה מאמצים מרובים להתגייס לשירות קרבי על אף שרצו לשבצו בתחילה לשירות טכני בחיל האוויר, סירב בתוקף וריצה בשל כך עונש מחבוש אך לבסוף שובץ בחטיבת גולני, בסיירת גולני ואף שימש שם כקצין. בסוף שירותו הצבאי נפצע במלחמת לבנון הראשונה. לאחר המלחמה ובעוד הוא מתאושש מהפציעה שמע על הזדמנות לעבודה בסירות דיג באלסקה ושם נחשף לעולם הפוקר. הוא היה נוסע ללאס ווגאס בסופי שבוע להתחכך בשחקני הפוקר הגדולים בעולם, ולדבריו בדרך כלל הפסיד להם אולם עם הזמן התמקצע ונכנס לחבורה מצומצמת של מומחי פוקר שלעיתים שיחקו על סכומים גדולים במיוחד.

על אף הצלחתו הרבה בטורנירים, אלעזרא מתמקד בעיקר במשחקי מזומן (Cash Games) בסכומים גבוהים. הוא שחקן קבוע ב"משחק הגדול" (The Big Game) במלון בלאג'יו בלאס וגאס, בו משחקים השחקנים על מאות אלפי דולרים ואף יותר מכך. בראיונות שנערכו עמו העיד אלעזרא כי פעם הפסיד מיליון ושלוש מאות אלף דולר בלילה אחד של פוקר במרתון משחקים שנמשך שלושים שעות. בראיון נוסף ב-2016 סיפר כי הרווח הגדול ביותר שעשה הוא כמיליון ושמונה מאות אלף דולר במרתון משחקים שנמשך שמונה שעות.

תרם כ-50,000 דולר מזכיותיו בפוקר לטובת הקמת חדר כושר ליחידה הצבאית שבה שירת.

נכון לשנת 2008, הסכום הכולל של זכיותיו בטורנירים חיים עולה על 1.8 מיליון דולר ובנוסף לכך זכה אלעזרא במיליוני דולרים נוספים במשחקי מזומן. הוא הופיע בתוכניות פוקר רבות בטלוויזיה האמריקאית ובהן High Stakes Poker של רשת GSN ו-National Heads-Up Poker Championship של רשת NBC.

ב-2017 יצא בהוצאת כנרת ספר אוטוביוגרפי על אלעזרא בעריכתם של מתן קרקוב ויואב רונאל; הספר נקרא "אגדת פוקר - סיפור חייו של אלוף עולם בפוקר".

ב-2021 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.

מלבד עיסוקיו כשחקן פוקר, אלעזרא מחזיק בבעלותו רשת חנויות בעיר לאס וגאס, והוא אב לחמישה ילדים.

== סטטיסטיקות ==
נכון ליולי 2022, אלעזרא זכה בסך של כ-5.3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-2.7 מיליון דולר בסבב אליפות העולם (WSOP) וכ-1.2 מיליון דולר ב-WPT.

===צמידי אליפות העולם בפוקר===
{| class="wikitable"
!שנה
!טורניר
!פרס
|-
|2007
| dir="ltr" |$3,000 World Championship Seven Card Stud Hi-Low
|$198,984
|-
|2013
| dir="ltr" |$2,500 2–7 Triple Draw Lowball (Limit)
|$173,236
|-
|2015
| dir="ltr" |$1,500 Seven Card Stud
|$112,591
|-
|2019
| dir="ltr" |$1,500 Seven Card Stud
|$93,766
|-
|2022
| dir="ltr" |$10,000 Pot Limit Omaha Hi-Lo 8 or Better Championship
|$611,362
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:שחקני פוקר ישראלים
קטגוריה:שחקני פוקר אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר מישראל
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר מארצות הברית
קטגוריה:זוכי סבב הפוקר העולמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
בסריון גוגושווילי

בֶּסָריוֹן גוּגוּשווילי (בגאורגית: ბესარიონ გუგუშვილი; נולד ב-1945) הוא פוליטיקאי גאורגי וראש ממשלת גאורגיה לשעבר. כמי שהיה מקורב לנשיא גאורגיה באותם ימים זוויאד גמסחורדיה הוא מונה לתפקיד ראש הממשלה לאחר התפטרותו של תנגיז סיגואה ב-23 באוגוסט 1991. וכיהן בתפקיד עד להדחתו של גמסחורדיה בהפיכת 1991–1992. הוא הלך בעקבותיו לגלות בצ'צ'ניה. הוא השתתף גם בניסיון ההפיכה של גמסחורדיה בספטמבר 1993, לאחר שגמסחורדיה ניצל את ההזדמנות של המאבק באבחזיה, חזר לזוגדידי והקים בה ממשלה גולה. אולם ההפיכה נכשלה ולאחר מותו של גמסחורדיה, קיבל גוגושווילי מקלט מדיני בפינלנד, שם הוא מתגורר עד היום.

== קישורים חיצוניים ==

* בסריון גוגושווילי, [https://web.archive.org/web/20010419064627/http://www.geocities.com/shavlego/sa/bg-sa0.html קורפורטיזם על פי מינוח על לאומי], 3.7.1993, באתר "שאוולגו" (ბესარიონ გუგუშვილი), פורסם ב"סובייטי אנליסט" כרך 22, עמ' 4–12, 
* [http://video.aol.com/video-detail/-tv-2006-/3037118490 בסריון גוגושווילי], ראיון באימדי, 2006, 
* [http://besarion.wordpress.com/2008/06/23/%E1%83%9B%E1%83%9D%E1%83%92%E1%83%9D%E1%83%9C%E1%83%94%E1%83%91%E1%83%94%E1%83%91%E1%83%98-%E1%83%9C%E1%83%90%E1%83%AC%E1%83%98%E1%83%9A%E1%83%98-9/ בסריון גוגושווילי], 

קטגוריה:ילידי 1945
קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:ראשי ממשלת גאורגיה
צמודה

[[צמודת גלופה של סדרת הבולים הראשונה של מדינת ישראל בשנת 1948]]
[[צמודת גלופה של נער העיתונים משנת 1952]]

בבולאות צמודה היא קבוצה של בולי דואר מחוברים. צמודות מעניינות משום שהן נדירות יותר מבולים בודדים. בנוסף, צמודה משמרת את המיקום היחסי של הבולים כפי שהודפסו במקור. מידע זה חיוני במטרה להבין כיצד יוצרו הבולים.

צמודות מקצה הגיליון המקורי מכילים בדרך כלל אזורים של שולי הגיליון, אשר בתוכם אצור מידע מגוון. למשל צמודות חץ משמרות את קווי העזר ששימשו על מנת לישר את הגליונות למטרות חירור או שלבי יצור אחרים. צמודות קו אמצע כוללים קווים מודפסים באמצע הדף. צמודות אחרות כוללות את שם המדפסת. בצמודות של בולי ארצות הברית, שכיח למצוא מידע לגבי מיקוד.

הצמודה החביבה על האספנים היא לרוב צמודת גלופה המכילה חלק משולי הגיליון שם ניתן למצוא את המספר הסידורי של הגלופת ההדפסה.
בישראל שכיח למצוא את מספר הגלופה ממנה הוכנו הגליונות בשורה ב' של שולי הגיליון.

למרות שצמודות של בולים נדירים הן בעלות שווי רב, הרי שערך הצמודה עשוי להיות כה גבוה שלא ניתן יהיה לאתר קונים. כך יוותר בעל הבולים עם תחושה מרה שעליו להפריד את הצמודה במטרה למכור את הבולים בנפרד. במספר מקרים, הסוחרים הכריזו בפומבי על כוונותיהם להפריד צמודה ידועה מתוך תקווה למצוא קונה ולהציל את הצמודה מהשמדה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בולאות
קטגוריה:דואר
חומרים גולמיים

עטיפת קטלוג היצירה
חומרים גולמיים (באנגלית: Raw Materials) הם יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל ברוס נאומן שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כחלק מ"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.

==תיאור היצירה==
היצירה הייתה יצירה קולית הבאה לבחון את דרכי התקשורת בין בני האדם ואת האופנים בהם בני האדם מתקשרים או נכשלים בניסיונות התקשורת שלהם. היצירה כללה 22 מקטעי שמע במטרה ליצור קולאז' של קטעי שמע באולם הטורבינה רחב הידיים של המוזיאון, ולדברי האמן:

המבקרים שומעים את מקטעי הטקסט בעוברם ברחבי אולם הטורבינה אולם פרט למקטעים הקוליים לא הוצג באולם דבר.

הצלילים הושמעו בעוצמות שונות, כאשר חלקם ברורים וחלקם עמומים, והמבקרים יכלו לשמוע בבירור את הצלילים רק בעומדם בחלקים שונים של אולם הטורבינה.

היצירה נועדה להוות מטפורה לעולם האנושי ולתרבות האנושית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20080910143537/http://tate.org.uk/tateetc/issue2/soundwaves.htm רוברט סטור, ריאיון עם ברוס נאומן, מגזין טייט אונליין, סתיו 2004]
* [http://rutidirektor.wordpress.com/2008/05/31/ברוס-נאומן-חומרי-גלם-אולם-הטורבינות-ט/ תיאור היצירה, כתבה של רותי דירקטור]

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:סדרת יוניליבר
ברוס נאומן

ברוס נאומן (באנגלית: Bruce Nauman; נולד ב-6 בדצמבר 1941) הוא פסל אמריקאי. עבודותיו כוללות יצירות פיסול מודרני ו-וידאו ארט ומיצגים שונים, תוך שימוש בחומרים יוצאי דופן כגון מנורות ניאון והקלטות קול.

==קורות חיים==
אחת מיצירותיו של ברוס נאומן
נאומן נולד בפורט ויין במדינת אינדיאנה שבארצות הברית, ולמד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ואמנות בקמפוס אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.

ברוס עבד כעוזרו של ויין תייבוד. בשנת 1966 החל ללמד במכון האמנות סן פרנסיסקו (San Francisco Art Institute). בראשית שנות ה-80 עבר להתגורר בניו מקסיקו.

עבודותיו של נאומן עוסקות בעיקר בחומרים יוצאי דופן כגון הקלטות ומנורות ניאון. עבודות אלה בוחנות את דרכי השימוש בשפה ככלי תקשורות ואת הבעיות המתעוררות כאשר השפה אינה מובנת.

בשנת 1993 זכה נאומן בפרס וולף בגין תרומתו יוצאת הדופן לאמנות המאה ה-20. בשנת 1999 זכה בפרס אריה הזהב בביאנלה של ונציה.

בשנת 2004 הוצגה עבודתו של נאומן "חומרים גולמיים" באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן כחלק מ"סדרת יוניליוור" במימונה של חברת יוניליוור.

נאומן דורג על ידי אתר Artfacts.net כאמן המוביל בעולם בשנת 2006.

בינואר 2008 הכריזה מחלקת התרבות והחינוך של ממשלת ארצות הברית כי נאומן ייצג את ארצות הברית בביאלה בוונציה בשנת 2009.

בשנת 1989, נאומן התחתן עם האמנית והציירת סוזן רוטנברג ומאז בני הזוג חיים ויוצרים יחדיו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.pbs.org/art21/artists/nauman/ ריאיון עם נאומן ברשת PBS]
* [https://web.archive.org/web/20090609215505/http://www.frieze.com/issue/article/hear_here/ ריאיון עם נאומן באתר frieze משנת 2004]
* [http://www.tate.org.uk/servlet/ArtistWorks?cgroupid=999999961&artistid=1691 קורות חיים באתר מוזיאון טייט]
* [http://www.vibrofiles.com/exhibition_nauman.php תיאור היצירה] "חומרים גולמיים" באתר מוזיאון טייט מודרן
* [http://rutidirektor.wordpress.com/2008/05/31/ברוס-נאומן-חומרי-גלם-אולם-הטורבינות-ט/ ברוס נאומן, כתבתה של רותי דירקטור באתר "הצופה"]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
מארק קארו

מארק קארו (בצרפתית: Marc Caro; נולד ב-2 באפריל 1956) הוא במאי סרטים צרפתי.
ידוע בזכות שיתוף הפעולה עם הבמאי ז'אן פייר ז'נה, שאותו פגש לראשונה בפסטיבל סרטים בשנת 1974. ביחד ביימו שלושה סרטים קצרים, ושני סרטים באורך מלא שזכו להצלחה יחסית, Delicatessen בשנת 1991, ו"עיר הילדים האבודים" בשנת 1995.

בשנת 2008 יצא סרטו הראשון כבמאי יחיד, "דנטה 01". באותה שנה הגיע לארץ כאורח כבוד בפסטיבל אייקון למדע בדיוני ופנטזיה.

== קישורים חיצוניים ==

* , ריאיון לרגל הגעתו לארץ
* [https://web.archive.org/web/20081123044607/http://www.icon.org.il/2008/he/marc_caro ביוגרפיה קצרה], באתר פסטיבל אייקון

קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1956
ג'ימי קינון

ג'יימס פטריק קינון (באנגלית: James Patrick Kinnon; 5 באפריל 1911 - 9 ביולי 1985) הידוע בכינוי ג'ימי קינון או "ג'ימי ק.", היה המייסד העיקרי של מכורים אנונימיים (NA), ארגון בעולמם של מכורים בתהליך החלמה (נרקוטי). במהלך חייו, הוא בדרך כלל כונה "ג'ימי ק." בשל העיקרון של NA של אנונימיות אישית ברמה הציבורית. הוא מעולם לא התייחס לעצמו כמייסד של NA, אם כי התיעוד מראה בבירור שהוא היה חוליה מייסדת של הארגון בתהליך ההקמה.

== חייו == 
קינון נולד ב-5 באפריל 1911 לג'יימס פטריק קינון ואליזבת קאריק בפייזלי, סקוטלנד. ב-8 באוגוסט 1923 הוא הגיע עם משפחתו מסקוטלנד לאליס איילנד, ניו יורק. במשך תקופה עבד בתור גנן ונאבק בהתמכרות לסמים, עד שהצליח להחלים באמצעות הימנעות מוחלטת מכל סוגי הסמים בעזרת מכורים אנונימיים ב-2 בפברואר 1950.

קינון ועוד כמה מכורים נקיים שנפגשו באלכוהוליסטים אנונימיים התחילו סדרה של מפגשים עצמאיים למכורים לסמים, מ-17 באוגוסט 1953. המפגש הראשון של "מכורים אנונימיים", כפי שהוא מוכר כיום, התקיים ב-5 באוקטובר 1953 בדרום קליפורניה. כיום, "מכורים אנונימיים" מקיים יותר מ-30,000 מפגשים שבועיים בלמעלה מ-100 מדינות ברחבי העולם. שלא כמו רבים אחרים שניסו ליצור קבוצות לעזרה עצמית עבור מכורים לסמים, "מכורים אנונימיים" התבסס כבר מהתחלה על תוכנית שנים עשר הצעדים ו-12 המסורות של אלכוהוליסטים אנונימיים.

קינון הוא דמות מפתח בהיסטוריה של "מכורים אנונימיים". הוא כתב מספר חלקים בחוברת הלבנה, אשר היוותה את הבסיס לספר "מכורים אנונימיים", שנקרא גם "הטקסט הבסיסי". הוא פורסם בשנת 1983 תחת הכותרת "Narcotics Anonymous" (). ספר זה מכיל גם את הביוגרפיה האנונימית, שכותרתה "אנחנו כן מחלימים". קינון גם תכנן ועיצב את הלוגו של מכורים אנונימיים וגם שימש מנהל של משרד השירות העולמי מזמן ההקמה ב-1983. הוא מעולם לא הציג את עצמו בתור מייסד "מכורים אנונימיים", אם כי הרשומות מוכיחות בבירור כי הוא מילא את תפקיד המייסד של "מכורים אנונימיים" כפי שהוא קיים כיום.

קינון מת מסרטן ריאות ב-9 ביולי 1985 בקליפורניה. לפני מותו הוא ביקש, שאם תהיה לו אי פעם מצבה, שיהיה רשום בכותרת המצבה: "כל מה שעשינו היה לזרוע זרעים ועבודה והיינו מחושלים לעשות את העבודה הזאת, כך שאנו ואחרים נוכל לחיות בשלום בחופש ובאהבה". הוא היה נקי במשך שלושים וחמש שנים בעת מותו.

== קישורים חיצוניים ==
* ג'ימי ק., [http://www.na12.org/index.php/history/86-jimmy-kinnon-founder/353-jimmy-kinnon-founder-of-na-hebrew-.html הרצאה של ג'ימי ק. ביום השנה ה-20 ליסוד מכורים אנונימיים], na12.org

קטגוריה:ארצות הברית: סמים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הריאה
אולאפור אליאסון

אולאפור אליאסון

אולאפור אליאסון (באיסלנדית: Olafur Eliasson; נולד בשנת 1967) הוא אמן דני-איסלנדי הידוע בשל יצירתו "פרויקט מזג האוויר" שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן כחלק מסדרת יוניליוור בשנת 2003. באותה שנה ייצג את דנמרק בביאנלה בוונציה. יצירתו מפלי העיר ניו יורק מוצגת כיום על גדות איסט ריבר. ב-2014 זכה בפרס וולף באמנויות.

==קורות חיים==
אליאסון נולד בקופנהגן, בירת דנמרק. אביו היה טבח וצייר חובב, ואימו תופרת. בצעירותו היה אליאסון אלוף ריקודי הברייקדנס של סקנדינביה.
בין השנים 1989–1995 למד אליאסון באקדמיה הדנית המלכותית לאמנות. לאחר תום לימודיו עבד בסטודיו של כריסטיאן אקהרט בויליאמסבורג בברוקלין שבניו יורק, ועבודותיו הוצגו בגלריות ובמוזיאונים בהם מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים, מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית ומוזיאון לוס אנג'לס לאמנות מודרנית.

כיום אליאסון מתגורר בברלין בירת גרמניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://moma.org/olafureliasson קורות חיים באתר המומה]
* [https://www.tate.org.uk/whats-on/tate-modern/exhibition/olafur-eliasson דף תערוכת 2019 באתר טייט מודרן]
* [http://www.newyorkcitywaterfalls.com היצירה] "מפלי העיר ניו יורק"
* 
* 
* 
* [http://www.wolffund.org.il/index.php?dir=site&page=winners&cs=801 הודעת קרן וולף] על הזכייה בשנת 2014
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר פסלים (מקצוע)
קטגוריה:פסלים איסלנדים
קטגוריה:פסלים דנים
קטגוריה:זוכי פרס וולף לאמנות
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1967
יואל מרקוס

יואל מרקוס (5 בפברואר 1932 – 23 בפברואר 2022) היה עיתונאי ופובליציסט ישראלי, חבר סגל "הארץ". זוכה פרס מפעל חיים מטעם העיתונות (2007) ופרס סוקולוב למפעל חיים (2017).

==ביוגרפיה==
מרקוס נולד ב-1932 באיסטנבול שבטורקיה ועלה לארץ ישראל בגפו במסגרת עליית הנוער ב-1943 כשהוא בן 11. למד בכפר הנוער הדתי שליד כפר חסידים ולחם במלחמת העצמאות.

== קריירה מקצועית ==
ב-1950 זכה בתחרות כתיבה שערך השבועון "העולם הזה", ובעקבות היכרות עם עורך "העולם הזה", אורי קיסרי, החל לכתוב ב"חרות", ביטאון תנועת החרות. בשנת 1953 עבר לכתוב בעיתון "הדור" של מפא"י. ב-1955 עבר לעיתון "דבר" ושימש בו כתב צבאי ופוליטי. הוא פרסם בעיתון טור בשם "בערבון מוגבל", ובו מקבץ של ידיעות קצרות, שכדברי מרקוס אין הקורא צריך לראותן כידיעות רשמיות ובדוקות, אלא לקבלן "בערבון מוגבל". בהמשך פרסם טור פובליציסטי בשם "דברים בגו". ב-1964 נשלח מטעם העיתון לצרפת, ב-1965 עבר לעיתון "הארץ" ועד 1968 שימש שליח "הארץ" במערב אירופה. הוא שב לישראל, ובשנים 1977–1980 היה שליח העיתון לארצות הברית. המשיך לכתוב חדשות ופובליציסטיקה בעיתון "הארץ", ונמנה עם חברי הנהלת המערכת.

=== ידיעות ומאמרים בולטים ===
שלושה שבועות לפני פרוץ מלחמת לבנון הראשונה פרסם מאמר בשם "פוקר הדמים", שבו הזהיר מפני המלחמה העומדת לפרוץ.
סקופ חשוב של מרקוס היה הידיעה שפרסם בספטמבר 1983 על הסתגרותו של ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין בביתו ופרישתו מהחיים הציבוריים. סקופ נוסף שלו פורסם כאשר גילה לו ראש הממשלה אריאל שרון בפברואר 2004 את כוונתו לפנות התנחלויות מרצועת עזה ומהשומרון במסגרת תוכנית ההתנתקות.

ב-2016 פרש מכתיבת מאמרי דעה ב"הארץ".

== פרסים ==
* בשנת 2007 זכה בפרס למפעל חיים במסגרת כנס אילת לעיתונות של אגודת העיתונאים בתל אביב.
* בשנת 2017 זכה בפרס סוקולוב למפעל חיים. בנימוקי הפרס נכתב כי מרקוס הוא "מגדולי הפובליציסטים בעיתונות העברית לדורותיה, שהצליח במהלך עשרות שנות עבודה, בעיקר בעיתון הארץ, לבסס רקורד של כתיבה דעתנית, משפיעה, עצמאית ואמיצה, תוך שהוא כובש לעצמו גישה חסרת תקדים למקבלי ההחלטות, אבל מצליח בו בזמן לשמור על מרחק עיתונאי ראוי".

== חיים אישיים ==
מרקוס היה נשוי ללאה<ref></ref> עד למותה ב-2012. נפטר ב-23 בפברואר 2022 בגיל 90.

==ספריו==
* ספר היין, הוצאת שקמונה (1972)
* קמפ דייוויד - הפתח לשלום, הוצאת שוקן (1979)

== לקריאה נוספת ==
* האוניברסיטה הפתוחה, פרקים בתולדות הלשון העברית<ref></ref>
* בן-גוריון והתלמוד, אוסף הספרייה הלאומית<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* חיים ביאור, [http://journalism.co.il/6846/ "ביבי פיספס בגדול"], באתר "עיתונות", 27 ביוני 2017
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי טורקיה
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער הדתי
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חרות
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:פרשנים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:שליחי כלי תקשורת ישראליים לאירופה
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
מפלי העיר ניו יורק

מפל המים שמתחת ל[[גשר ברוקלין. ברקע ניתן לראות את גשר מנהטן ואת מפל המים שתחתיו.]]
מפלי העיר ניו יורק או מפלי ניו יורק (באנגלית: New York City Waterfalls) היא יצירת אמנות פיסולית מעשה ידי הפסל אולאפור אליאסון. היצירה כוללת ארבעה מפלי מים הממוקמים לאורך גדות איסט ריבר בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. היצירה הוקמה בעלות של 15.5 מיליון דולרים ונחנכה ב-26 ביוני 2008.

==תיאור היצירה==
המפלים הוקמו בארבעה אתרים: רציף 35 לחוף האי מנהטן; מתחת לגשר ברוקלין; בין רציפים 4 ו-5 בברוקלין; בגברנרז איילנד. 
מפל המים שמתחת לגשר ברוקלין
המפל ברציף 35
עבודות הקמת התמוכות החלו במרץ 2008, כאשר בגברנרז איילנד נקדחו היסודות לעומק, אולם ביתר האתרים הוצמד המבנה למבנים קיימים (הוחלט שלא לקדוח במקומות בהם הוקמו המפלים יסודות בשל קווי הרכבת התחתית של ניו יורק העוברים בסמוך). משקל המבנים של המפלים הגיע ל-270 טונות. מבני המפלים נבנו בצורה בה ישתלבו בסביבתם אולם לא נעשה ניסיון להסתיר את המבנה מאחר שמדובר באמנות ולא במפל מים טבעי, והאמן רצה שהדבר יהיה ברור לצופים ביצירה.

עלות הפרויקט בגובה של למעלה מ-15.5 מיליון דולר נאספה באמצעות תרומות. חברת בלומברג בבעלותו של ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג תרמה 13.5 מיליון דולר. איגוד הפיתוח של מנהטן תחתית תרם שני מיליון דולר. 

המפלים מזרימים מי ים מלוחים הזורמים לתוך איסט ריבר. בשל הרוחות העזות באזור נגרמו נזקים לעצים באזור טיילת ברוקלין, אשר נפגעו מנתזי המים המלוחים. בשל פגיעה זו צומצמו שעות הפעילות של המפלים ל-50 שעות בשבוע במקום 101 השעות המתוכננות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://sjuonlinenews.wordpress.com/2008/10/01/stuff-were-loving-new-york-city-waterfalls/ תצלומי היצירה]
* [https://web.archive.org/web/20110928131808/http://weekendamerica.publicradio.org/display/web/2008/06/26/waterfall_nyc/ ריאיון עם האמן על היצירה]
* [http://www.npr.org/multimedia/2008/06/waterfall/gallery_waterfall/index.html מצגת של היצירה]
* [http://islandwoo.com/2008/07/04/nycs-hidden-waterfalls/ אתר המציג מפלים שונים ברחבי ניו יורק]

קטגוריה:ניו יורק: פסלים
ניו יורק
מארסיאס (פסל)

מארסיאס (באנגלית: Marsyas) היא שמה של יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל אניש קאפור שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כיצירה השלישית ב"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.

==תיאור היצירה==
היצירה הותאמה לממדיו הנרחבים של אולם הטורבינה, וכיצירות אחרות של קאפור גם יצירה זו מנסה לבחון את הקשר בין הקיום להיעדרות, ובין המוצק לבלתי מוחשי. היצירה מורכבת משלושה מעגלי פלדה המקושרים זה לזה בממברנה של PVC. שנים מהמעגלים ממוקמים בשני קצותיו של האולם, והשלישי מבין המעגלים תלוי מעל הגשר שבמרכז האולם. 

קאפור החל לעבוד על הפרויקט בינואר 2002. מטרתו של קאפור הייתה למלא את החלל הרחב של האולם ולכן היצירה משתרעת לכל אורכו. קאפור התייחס אל האולם כאל תיבה אותה יש למלא, תוך שעליו לעקוף את המכשול (הגשר) המצוי במרכזה. המהנדס ססיל בלמונד סייע לקאפור כיועץ הנדסי של הפרויקט.

צבעה של הממברנה נותן הרגשה שמדובר ב"עור שקולף מאדם" כדברי קאפור.

שמה של היצירה - "מארסיאס" מתייחס לשמו של סאטיר במיתולוגיה היוונית שהכעיס את האל אפולו עד שאפולו קילף את עורו מעליו בעודו בחיים.

בעוד שהצבע של היצירה "שייך לארצי, לגופני" כדברי קאפור, המיקום שלה - מרחף בחלל האולם שייך ל"רוחני". קאפור אמר כי היצירה נועדה "להפוך את הגופני לשמיימי".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.tate.org.uk/whats-on/tate-modern/exhibition/unilever-series/unilever-series-anish-kapoor-marsyas הפסל באתר מוזיאון טייט]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:סדרת יוניליבר
קטגוריה:אניש קאפור
איש: ברזל

איש: ברזל (באנגלית: Iron: Man) המכונה גם "איש הברזל" (The Iron Man) הוא פסל מעשה ידי הפסל אנטוני גורמלי המוצב בכיכר ויקטוריה שבמרכז ברמינגהאם, בסמוך לבניין עיריית ברמינגהאם. במקור נקרא הפסל 'ללא שם'.

==תיאור היצירה==
היצירה ניצוקה בבית היציקה של ברדלי ופוסטרז (Bradley and Fosters Castings) שבוילנהול, והוצבה במקומה בשנת 1993 כמתנה לעיר ברמינגהאם מאת בנק לוידס TSB (היצירה הוצבה למול הבניין ששימש בעבר את ההנהלה הראשי של הבנק).

הפסל, המתאר איש כבול בכבלי פלדה, שנוי במחלוקת מאז הקמתו. הפסל נועד לתאר את המהפכה התעשייתית ואת השפעתה על אזור ברמינגהאם, אולם הצופים בפסל נוטים לשייך להשפעה זו גוון שלילי ולא חיובי.

בפסל ניתן לראות את קצוות חלקי התבנית באמצעותם בוצעה היציקה. בעוד שלרוב נהוג להסיר שוליים בולטים אלה, גורמלי ביקש שלא להסירם במטרה שהן תהוונה חלק מהיצירה. כמו כן רגליה של הדמות מוסתרות מתחת לאדמה, כלומר בסך הכל גובהו של הפסל קרוב ל -7 מטרים.

יש גרסה גדולה יותר לפסל זה, העשויה מגרניט ארקטי שהוצבה בפיורד בנורווגיה. שמו של פסל זה הוא 'האמן', וגובהו 10 מטר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטוני גורמלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
פינגווין הומבולדט

פינגווין הומבולדט (שם מדעי: Spheniscus humboldti; ידוע גם בשם פינגווין פרוויאן, פטרנאקה) הוא מין פינגווין דרום אמריקאי, המתרבה בפרו ובצ'ילה. קרובי המשפחה שלו הם פינגווין שחור-רגל, פינגווין מגלן ופינגווין גלאפגוס. הפינגווין נקרא על שם אלכסנדר פון הומבולדט, חוקר הטבע שתיאר אותו לקהילה המדעית.

גודל הפינגווינים במין זה בינוני: גובהם 65–70 ס"מ, ומשקלם 3.6-5.9 קילוגרם. הם בעלי ראש שחור ופס לבן עובר מאחורי עיניהם, סביב האוזניים וסביב הסנטר. על החזה שלהם פס שחור שמגיע עד לרגל. בסיס החרטום שלהם ורוד. לפינגווינים צעירים ראש שחור ללא הפס השחור בחזה.

פינגוויני הומבולדט מקננים על איים ועל סלעים בחוף, ולפעמים אף במערות.

==שימור==
מצב השימור העכשווי של הפינגווין הוא "פגיע". אוכלוסיות המין במגמת ירידה מאמצע המאה ה-19, ב"אל ניניו" של 1982–1983 ירדו מספר הפרטים מ-21,000 פרטים ל-5,000-6,000 פרטים. המין השתקם ועמד על 12,000 פרטים ב-1995, אך כתוצאה מה"אל ניניו" של 1997–1998 ירדו מספר הפרטים ל-3,300 פרטים. מספר מושבות הקינון בפרו ירד מ-17 בשנת 1981 לשתיים ב-1996, אך השתקם לשש בשנת 1998. מלבד הסערות הקשות המאפיינות את ה"אל ניניו", חודרים מים חמים המכילים פחות נוטריינטים לזרם הומבולדט. בנוסף לזה, נמצאות המושבות באיום מתמיד מצד בני האדם. בצורה עקיפה, משפיעה דיג-היתר של מיני האזור (בעיקר אנשובי) המרכיבים את עיקר תזונתם של פינגוויני הומבולדט. בצורה ישירה, נאספים קיני העופות המכילים גואנו וכך חשופים הביצים והצעירים למזג האוויר ולאויבים טבעיים. מספר הפרטים הבוגרים עומד, נכון לאוגוסט 2018, על כ-32,000. סקר שנערך בשנת 1998 קבע כי המין צפוי להיכחד בתוך 100 שנים.

==תמונות==
<gallery mode=packed>
Parco Faunistico Le Cornelle (PINGUINO) - panoramio.jpg
Spheniscus humboldti, Islas Ballestas 11.jpg
Spheniscus humboldti, ZOO Praha 808.jpg
Spheniscus humboldti (6337848370).jpg
Schwimmender-Pinguin.jpg|פינגווין בשחייה
Spheniscus humboldti MHNT.ZOO.2010.11.43.14.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* מידע על [http://animaldiversity.ummz.umich.edu/site/accounts/information/Spheniscus_humboldti.html פינגווין הומבולדט], באתר המחלקה
A.D.W

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנץ מיין
המבולט
קטגוריה:פרו: עופות
קטגוריה:צ'ילה: עופות
קטגוריה:אמריקה הדרומית: בעלי חיים ימיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1834
תשעת הקדושים

תשעת הקדושים כפי שמצוירים ב[[כנסיית גבירתנו מרים מציון בעיר אקסום.]]

תשעת הקדושים הם קבוצה של מסיונרים שהיווה תפקיד חשוב בהפצת הנצרות בשטח האימפריה החבשית במהלך סוף המאה ה-5, שמותיהם היו: 

מוצאם של תשעת הקדושים הם מרחבי האימפריה הביזנטית מאזורים כמו סוריה, רומא, אנטוליה וקונסטנטינופול. על ידי היסטוריונים מסוימים הקדושים התפסים מובילי המגמה האנטי-מונופיזיטיזית ואנטי-מיפיסטיזית לאחר שועידת כלקדון אימצה את הדיאופיזיטים המסורת האתיופית מספרת שנשלחו לאחר בקשת קיסר אקסום מהביזנטים לשלוח מסיונרים לנצר את תושבי אקסום הפגנים. קדושם אלו הקימו ברחבי אתיופיה מנזרים וכנסיות, הקדושים חילקו את האימפריה ביניהם וכל אחד הפיץ את הנצרות במקום אחר ובו זמנית.

== לקריאה נוספת ==
* טדסה תמרת, כנסייה ומדינה באתיופיה: 1270 - 1527, <small>(אנגלית)</small>.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קדושים אתיופים
קטגוריה:האימפריה האקסומית
שעורה (סוג)

שעורה (שם מדעי: Hordeum) היא סוג במשפחת הדגניים.

בעולם מצויים 31 מיני בר של שעורה, ומהם מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל שישה מינים, שלושה נפוצים מאוד: שעורת התבור, שעורת הבולבוסין ושעורה מכחילה ושלושה פחות נפוצים: שעורת החוף, שעורה נימית ושעורה דמוית שיפון. שעורה תרבותית ושעורה דו-טורית הם מינים תרבותיים של שעורה המופיעים בישראל לעיתים גם כפליטי תרבות.

כשלושה רבעים ממיני השעורה הם צמחים חד שנתיים זקופים בעלי תפרחת המורכבת משיבוליות. השעורה ניכרת במלעניה הארוכים. המלענים הם זיפים בקצות הגרעינים.

==קישורים חיצוניים==

* מיני שעורה באתר "צמח השדה: [http://www.wildflowers.co.il/hebrew/plant.asp?ID=300 שעורת התבור], [http://www.wildflowers.co.il/hebrew/plant.asp?ID=407 שעורת הבולבוסין], [http://www.wildflowers.co.il/hebrew/plant.asp?ID=298 שעורה מכחילה], [http://www.wildflowers.co.il/hebrew/plant.asp?ID=1770 שעורת החוף], [http://www.wildflowers.co.il/hebrew/plant.asp?ID=1817 שעורה נימית], [http://www.wildflowers.co.il/hebrew/plant.asp?ID=510 שעורה תרבותית]

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:דגניים
בית קנר

"בית קנר" הוא בית משפחת יעקב ובתיה קנר, מוותיקי העיר ראשון לציון.

== היסטוריה ==
הבית, נבנה בשנת 1890 על ידי יעקב קנר, נפח שהיגר לארץ ישראל מרומניה. לאחר מותו של קנר, הועבר הבית לרשות הציבור ושימש בין השנים 1940 ועד 1985 כבית מגן דוד אדום. בימי מלחמת השחרור שימש הבית כמרכז של ארגון "ההגנה", מרכז הדרכה רפואי ובמרתפו פעל בית חולים וחדר ניתוח. בשנות ה-90 של המאה ה-20 שימש הבית גם כגלריה מסחרית אותה הפעילה עמליה ארבל, שניהלה במקביל גם גלריה נוספת בתל אביב-יפו. בשנים 2007–2015 פעלה במקום גלריה עירונית לאמנות. בשנת 2016 עבר הבית לשמש כחממה עירונית לחברות הזנק.

==לקריאה נוספת==
*רן אהרנסון, לכו ונלכה: סיורים במושבות העלייה הראשונה, הוצאת יד בן-צבי, תשס"ד-2004, עמ' 30
*מאיר בן-יעקב, "מרתף הופך לבית-חולים", בתוך: אברהם פלג (עורך), ראשונים בהגנה: סיפור ה"הגנה" במרחב ראשון-לציון, ארגון חברי ה"הגנה" בראשון-לציון, תשנ"א-1990, עמ' 92–93

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.hironit.co.il/Index.asp?CategoryID=788 בית קנר] באתר החברה העירונית ראשון לציון
*

קטגוריה:ישראל: גלריות לאמנות שנסגרו
קטגוריה:ראשון לציון: מבנים
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור
קטגוריה:ישראל: בתי מגורים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:ראשון לציון: תרבות
נמר אפריקאי

נמר אפריקאי (שם מדעי: Panthera pardus pardus) הוא תת-המין הנפוץ ביותר של הנמר המצוי כשמו לאורך אפריקה שמדרום לסהרה במגוון בתי גידול ולעיתים נדירות אף בצפון אפריקה. הנמר הוא אחד מחמשת הגדולים, בעלי החיים העיקריים הפופולרים לציד באפריקה.

==תיאור פיזי==
גודלו ומשקלו של הנמר האפריקאי הזכר רב יותר מאלו של הנקבה, אורך גופו בממוצע שני מטרים ומשקל גופו כ-90 ק"ג. גוני פרוותו נעים בין חום אדמומי ועד לצהוב כהה והוא משתנה לפי סביבת מחייתו אך מנומר בנקודות שחורות.

==תזונה==
תזונתו של הנמר האפריקאי מגוונת וכוללת מינים שונים של טרף בין חיפושיות זבל עד גודל של איילנד ענק, כשהוא ניזון בעיקר מפרסתנים כמו אנטילופות, צעירי זברות וחזיר יבלות, מכרסמים, שפניים, ארנבות, כמה זוחלים ועופות. נמרים כבדים יכולים לטרוף גם צעירי ג'ירף ותאו אפריקני. הנמר לעיתים מתבסס על מספר פרימטים והוא חזק מספיק לטרוף גורילה, מה שקורה במספר מקרים. כמו כן נמרים יטרפו טורפים קטנים יותר כמו תנים, שועלים ואף תניני יאור צעירים מחוץ למים.

הנמר פעיל בעיקר בזריחה והשקיעה או במשך הלילה, ולעיתים גם בשעות היום. הוא צד לבדו ממארב מוסווה, לרוב בין ענפים או שיחים והוא מסוגל לזנק למרחק של 6 מטרים ולגובה של 3 מטרים אחרי טרפו. לרוב הוא הורג את טרפו בכך שהוא תופס את גרונו של הטרף ונושך אותו בעזרת שיניו החדות, כאשר הוא מנצל את עוצמת נשיכתו החזקה. הנמר מקבלים נוזלים משתייה אך גם מהטרף אותו הוא צד. נמרים גם לעיתים אוכלים ירקות וסוקולנטים כדי לקבל נוזלים.

לאחר שנמר הורג את טרפו הוא מעלה אותו במעלה עץ לאכילתו בבטחה, הרחק מחומסנים כמו אריות וצבועים.

== תפוצה ==
תפוצתו של הנמר היא באפריקה שמדרום לסהרה, לרוב בסוואנות וערבות עשב, אך גם בין ההרים, במדבריות מסוימים וביערות גשם טרופיים כמו באגן הקונגו. נמרים יכולים גם להתאים עצמם לסביבות חדשות במהירות, אך יצטרכו מרחב מחיה גדול מספיק ובו מספיק טרף.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" widths="150" heights="150" perrow="4">
קובץ:Leopard (Panthera pardus) male walking on the road ... (33117781488).jpg
קובץ:Serengeti National Park 05 - Leopard - Panthera pardus.jpg|נמר בסרנגטי
קובץ:Leapord, South Africa (51694754722).jpg|נמר בדרום אפריקה
קובץ:Leopard, Masai Mara (52448117265).jpg
קובץ:Young Leopard walking.jpg|נמר צעיר
קובץ:Leopard, Kgalagadi Transfrontier Park 1M2A5692 (31036000687).jpg
קובץ:African Leopard Sabi Sands Fir0002 Oct18.jpg|נמר בדרום אפריקה
קובץ:Leopard standing in tree.jpg|נמר בטנזניה
קובץ:Leopard 005.jpg |נמר בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.
קובץ:Leopard (Panthera pardus) female (13901064692).jpg
קובץ:Panthera pardus -Ngala Game Reserve, Limpopo, South Africa -with kill in tree-8.jpg|נמר אוכל אימפלה
קובץ:Leopard Tree AdF.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.safarinow.com/cms/african-leopard/irie.aspx נמר אפריקאי], באתר הספארי 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:נמר
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:זמביה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם האפריקאים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
מערכת פיזיקלית

במדעי הטבע, ובפרט בפיזיקה ובכימיה, מערכת היא חלק משינוי פיזיקלי המשמש נושא למחקר או דיון. שאר היקום, מחוץ למערכת, מכונה הסביבה, או סביבת המערכת. מערכת פיזיקלית עשויה, אך לא חייבת, להיות מוגדרת על ידי גבולותיה והגדלים המתארים אותה (כגון הטמפרטורה, הלחץ וההרכב). מערכת פיזיקלית מוגדרת באופן שרירותי, על ידי החוקר\ת או מציג\ת הבעיה. אפיון זה של המערכת הוא מקור השימושיות שלה וחשיבותה, מאחר שהוא מאפשר הצגת בעיה אחת באופנים שונים, שחלקם עשויים להיות שימושיים מאחרים, על ידי הגדרת מערכות שונות. אם המערכת מתוארת היטב על ידי משתנים תרמודינמיים (כגון הגדלים לעיל ופונקציות מצב) היא עשויה להיות נושא לדיון או מחקר תרמודינמי, ואף מכונה לעיתים 'מערכת תרמודינמית' לרעיון המערכת הפיזיקלית יש גם שימושים בהנדסה.

מקובל לסווג את המערכות הפיזיקליות לשלוש, לפי גבולותיהן:
# מערכת פתוחה – מערכת שגבולותיה מאפשרים חילופי חומר ואנרגיה עם הסביבה. דוגמה למערכת שכזאת היא כוס תה מהביל, שמחליפה עם הסביבה אנרגיה (בצורת חום) כשהתה מתקרר וחומר, כשאדי המים נפלטים מכוס התה לסביבה. גבולות המערכת העשויים זכוכית מאפשרים רק מעבר חום, בעוד שגבולה העליון של המערכת (המישור הדמיוני שסוגר את שפת הכוס) מאפשר מעבר חום וחומר כאחד.
#מערכת סגורה – מערכת שגבולותיה מאפשרים רק החלפת אנרגיה עם הסביבה, אך לא החלפת חומר. אם מכסים את כוס התה מהדוגמה בסעיף הקודם (לדוגמה בצלחת) סוגרים את המערכת שהוצגה למעבר חומר, ומאפשרים רק לחום לעבור דרך גבולותיה. עיבוי האדים על הצלחת הקרה שהוספה בסעיף זה, מדגים שייתכן מעבר חומר (ותיתכן תנועה) בתוך מערכת סגורה מבלי לחצות את גבולותיה.
# מערכת מבודדת – מערכת שגבולותיה מונעים חילופי אנרגיה או חומר עם הסביבה. בשונה ממערכת פתוחה או סגורה, מערכת מבודדת לחלוטין היא תאורטית בלבד, מאחר שבלתי אפשרי למנוע מעבר אנרגיה בצורת חום למשך זמן אינסופי. דוגמה: תרמוס סגור ובו קפה חם. אם בוחנים את המערכת לזמן קצר בלבד (דקות ספורות), ניתן להניח שהקפה איננו מתקרר ואדים אינם בורחים מן הכלי. במילים אחרות, ניתן לומר שמעברי החום והחומר דרך גבולות המערכת זניחים לעומת אנתלפיית המערכת וכמות המסה שבה, או איטיים מאוד יחסית לזמן הבחינה. אם, לעומת זאת, בוחנים את המערכת לזמן ארוך (מספר שעות) חום עובר דרך גבולות המערכת (בעיקר ממכסה התרמוס) והקפה מתקרר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תרמודינמיקה
תחנה כוללת

TS בפעולה
תחנה כוללת (TS, Total Station) היא מכשיר מדידה שמודד כיוונים (אופקיים ואנכיים) ומגיע לרמת דיוק של חלקי שניות קשת. המכשיר חיוני בפרויקטים של בנייה ותשתית, משום שהוא מאפשר לזהות מיקום מדויק, עד כדי מילימטרים, של נקודות בשטח. ניתן לראות לעיתים קרובות מודדים המשתמשים במכשיר על גבי חצובה באתרי בנייה, כמו גם במדידת חלקות קרקע.

יתרונו הבולט של המכשיר על פני התאודוליט והמאזנת שאותם החליף, הוא מד טווח אלקטרוני למדידת מרחקים, אפשרות להזנת נתונים בלוח מקשים, וכן שניתן לשמור בו את המדידות ולהזינן לאחר-מכן ישירות למחשב ללא שגיאות בהעתקת הנתונים.

במינוח מקצועי, מכשיר המשמש את המודדים בשלבי התכנון והבקרה של פרויקטים הנדסיים וכמו כן, למדידת רשתות טריאנגולציה, מיפוי ומדידות קדסטרליות.

==היסטוריה==
טרם מהפכת המחשוב, נהוג היה להשתמש בשני מכשירים: התאודוליט והמאזנת. שניהם אפשרו למודד ולמהנדס לאתר, באמצעות טריאנגולציה, מיקום מדויק כדי סנטימטרים על גבי המפה, כמו גם את גובה המדידה ביחס למפלס פני הים.

שני המכשירים דמו במבנה הכללי. שניהם מוקמו על חצובה, עברו הליך פילוס (הצבת ציר החצובה בניצב לפני הים) ולעיתים הצפנה (קביעת הכיוון לצפון על שנתות במכשיר). בשניהם ניתן היה למדוד תזוזה בסיבוב (במונחים של מעלות, דקות קשת ושניות קשת) מהמיקום הראשוני.

==מבנה התחנה הכוללת==

==אופן השימוש בתחנה כוללת==
התחנה הכוללת מורכבת על-גבי חצובה על ידי מרכוז כפוי באמצעות הטריברך (פלס כדורי). המכשיר ממורכז כך שימוקם במדויק מעל נקודת המדידה ולאחר מכן, המכשיר מאוזן בעזרת 'פלס שפופרת' כך שצירו האנכי יתלכד עם כיוון כוח הכבידה. תהליך המירכוז והאיזון של מכשיר מבוצע בהתקרבויות עד שהמכשיר ממורכז ומאוזן מעל נקודת המדידה.

כדי למדוד כיוונים אנכיים או אופקיים במכשיר יש להציב בנקודת המטרה מוט (אשר גובהו ידוע מראש) ועליו ניצבת פריזמה.
באמצעות המשקפת מכוונים למרכז הפריזמה. לאחר התלכדות עם מרכז הפריזמה נותן המכשיר קריאה אשר כוללת בתוכה את הכיוון האופקי והאנכי וכן את המרחק מן המטרה שנבדקה.
לחישוב גובה ורום הנקודות אשר אותן אנו רוצים למדוד יש לבחור מטרה שאת רומה אנו יודעים (רום = גובה פני הקרקע בנקודה) ומכאן ניתן לערוך חישובים שונים, ולחשב את רום שאר הנקודות.

תחנה כוללת היא המכשיר המתקדם ביותר כיום לביצוע מדידות.

==ראו גם==

*רשת טריאנגולציה
*תאודוליט
*מאזנת

קטגוריה:מכשירי מדידה
מאזנת

מאזנת דייק
מאזנת היא מכשיר מדידה המשמש מודדים בשלבי התכנון והבקרה של פרויקטים הנדסיים וכמו כן, למדידת רשתות טריאנגולציה, מיפוי ומדידות קדסטרליות. המכשיר מודד הפרשי גבהים בין נקודות שונות שאת הפרש הגובה ביניהן יש למצוא. באמצעות חישובים פשוטים (הוספה והחסרה) ניתן גם להגיע לרום הנקודות השונות שאותן מעוניינים למדוד.

==מבנה המאזנת ואופן השימוש בה==
המכשיר הוא טלסקופ בעל ציר אופטי אופקי ויכולת של סיבוב מלא סביב הציר האנכי של המכשיר.
המאזנת מורכבת בדרך כלל על גבי חצובה על ידי מרכוז כפוי באמצעות הטריברך. המכשיר ממורכז כך שימוקם מעל נקודת המדידה ולאחר מכן, המכשיר מאוזן בעזרת הפלס המורכב על גבי המכשיר כך שצירו האנכי יתלכד עם כיוון כח הכבידה. תהליך המרכוז והאיזון של המאזנת מבוצע בהתקרבויות עד שהמכשיר ממורכז ומאוזן מעל נקודת המדידה.

בעת מדידה יש להביט מבעד לטלסקופ לעבר אמה (לטה - סרגל שנתות בסדר גודל של 4 מטרים) ולקרוא את ערך השנתה במקום בו הצלב שעל גבי העדשה מופיע על האמה. קריאה זו היא גובה הנקודה ביחס לאופק (קו ישר העובר דרך מרכז טלסקופ המאזנת ומאונך לכיוון כוח הכבידה בנקודה) אם ידוע לנו רום של נקודה, ניתן לחשב רום של נקודות רבות אחרות באמצעות החישוב הבא:

* רום הנקודה הידועה (הידועה גם כנקודת בנצ'מרק) + קריאת הגובה ביחס לאופק הנמדד על-גבי האמה המוצבת על הנקודה הידועה (נהוג לכנות מהלך זה כמבט אחורה או מ"א) = רום האופק.
* קריאת הגובה ביחס לאופק הנמדד על-גבי האמה המוצבת על הנקודה הרצויה (נהוג לכנות מהלך זה כמבט קדימה או מ"ק) - רום האופק = רום הנקודה הרצויה.

==ראו גם==
*רשת טריאנגולציה
*תחנה כוללת
*תאודוליט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:מכשירים אופטיים
דימיטריס דיאמנטידיס

דימיטריס דיאמנטידיס (ביוונית: Δημήτρης Διαμαντίδης; נולד ב-6 במאי 1980 בקסטוריה שביוון) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקומבו גארד (רכז וקלע) עבור פנאתינייקוס. גובהו 1.98 מטר. דיאמנטידיס נחשב לאחד השחקנים הטובים באירופה.

== קריירה ==
בקיץ 1999, בגיל 19, הוא החל את הקריירה המקצועית כשהחל לשחק בהיראקליס. במהרה דיאמנטידיס הפך לשחקן המוביל במועדון הקטן מסלוניקי, ועזר למועדון המשתייך לליגה היוונית הבכירה ושבעברו היה אחד המועדונים הטובים ביוון של שנות ה-30 וה-40 לשוב לתקופת הזוהר שלו, בכך שהוביל אותו לפלייאוף לראשונה אחר שנים רבות.

הישג זה הוביל אותו לצעד גדול בקריירה שלו כשעבר בקיץ 2004, למועדון הפאר פנאתינייקוס. בתחילת דרכו במועדון ישב רבות על ספסל המחליפים ושיחק דקות מועטות אך לאחר מספר משחקים החל דיאמנטידיס לצבור דקות משחק רבות משמעותיות והפך לשחקן חמישייה לגיטימי בליגה ביוון וביורוליג.

לאחר חודשים ספורים דיאמנטידיס הצעיר הפך לאחד השחקנים הטובים בליגה היוונית והוביל את המועדון לזכייה בדאבל - אליפות וגביע יוונים. יכולת זאת הביאה אותו לנבחרת יוון. דיאמנטידיס החל לאסוף תארים ביחד עם פנאתינייקוס כשזכה עד היום שש פעמים באליפות יוון, חמש פעמים בגביע היווני ושלוש פעמים ביורוליג.

דיאמנטידיס נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים באירופה כיום, וזכה בתואר שחקן ההגנה של היורוליג חמש שנים רצופות בין השנים 2005-2009, ופעם נוספת בעונת 2010-2011.

דיאמנטידיס שיחק בעברו בנבחרת הלאומית של יוון משנת 2001. במשך שנותיו בנבחרת זכה עם נבחרתו במדליית הכסף בטורניר אליפות העולם 2006 ולזכייה בטורניר אליפות אירופה 2005. בשנת 2010 פרש מהנבחרת לאחר ההפסד לנבחרת ספרד. בתום עונת 2015/2016 פרש דיאמנטידיס ממשחק פעיל. הנהלת פנאתינייקוס החליטה לתלות את הגופייה שלו בתקרת האולם, ושלא יעשה יותר שימוש בגופייה מספר 13 אותה לבש.

== תארים ==
===קבוצתיים===
;פאנתאניקוס
* אליפות יוון (9): 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014
* הגביע היווני (10): 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016
* אליפות היורוליג (3): 2007, 2009, 2011
*כתר משולש (2):2007, 2009

===אישיים===
*קבוצת העשור של היורוליג: 2010
*הספורטאי היווני של השנה: 2007
*מר אירופה (כדורסלן השנה באירופה): 2007
*MVP של פיינל פור היורוליג (2): 2007, 2011
*MVP של היורוליג: 2011
* MVP של הליגה היוונית (5): 2004, 2006, 2007, 2008, 2011
*MVP של הגביע היווני: 2009
*שחקן ההגנה של היורוליג (6): 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011
*שחקן ההגנה המצטיין בליגה היוונית: 2010-11
*חמישיית העונה ביורוליג (4): 2007, 2011, 2012, 2013
*חמישיית השנה בליגה היוונית (8): 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורסלנים יוונים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת יוון
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני הירקליס סלוניקי
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של היורוליג
קטגוריה:כדורסלנים שגופייתם הופרשה
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1980
צמודת גלופה

צמודת גלופה של נער העיתונים משנת 1952
צמודת גלופה היא צמודה של בולי דואר אשר מכילה את החלק של שולי הגיליון שעליו מודפס המספר הסידורי של הגלופה אשר שימשה להדפסת הבולים. צמודת גלופה מכונה לעיתים גם צמודת לוח (באנגלית: Plate block) ובקטלוגים בראשי תיבות PB.

המספור של הגלופות הוא חלק אינטגרלי מבקרת האיכות של תהליך ההדפסה. בחלק מהמקרים, כמו במקרה של הפני האדום של בריטניה מופיעים המספרים על גבי הבולים. ברם, ההליך המקובל הוא הדפסת המספר על גבי שולי הגיליון.

בולים שהודפסו במספר צבעים מכילים מספר מספרי גלופות בשולי הגיליון. מספר לכל צבע. בולים שהודפסו בכמויות גדולות עשויים להכיל מספרי גלופה רבים.

אספני בולים שאפתנים במיוחד ישאפו להשיג גיליונות שיציגו כל מספר גלופה אפשרי עבור הבול. קטלוגי בולים מיוחדים מנהלים רישום של מספרי הגלופות.

בין צמודות הגלופה היקרות בבולי ישראל מצויות צמודות הגלופה של בולי המטבע מסדרת "דואר עברי" שהודפסו בשנים 1948–1949. הגם שהסדרה מונה רק תשעה ערכים (3, 5,10, 15, 20, 50, 250, 500 ו-1,000 מיל) בקטלוגים ובספרות הבולאית נמנו יותר ממאתיים סוגים שונים של צמודות גלופה, למשל קטלוג Bale מאבחן בין 155 קבוצות עיקריות שונות (מקוטלגות במספרים 1–157 אך תוך דילוג על מספרים 17 ו-19 כך שבפועל ישנן רק 155 קבוצות עיקריות) וכן 70 קבוצות משנה, כך שלפי קטלוג זה אוסף מושלם של צמודות הגלופה של סדרת דואר עברי מונה לכל הפחות 225 פריטים שונים וזאת לפני שמוסיפים פריטים מיוחדים דוגמת צמודות הכוללות שגיאות בהדפסה, בחיתוך או בניקוב.

צמודות הגלופה של דואר עברי מזוהות בעזרת שלושה סימנים עיקריים, הראשון הוא מספר הגלופה מספר המודפס בתוך משולש בשוליים העליונים של הצמדה. מספרי הגלופה בדואר עברי הם 1,2 ו-3 בלבד. השני הוא סימן הספרן, כאשר קיימים בסדרות אלו ארבעה סימני ספרן והם כוכב לימין (SR) כוכב לשמאל (SL), ריבוע (SLUG) ו-.NO (סימן הקיים רק בערך של 15 מיל). הסימן השלישי הוא מספר הגיליון המסמן את כמות ההדפסה המסוימת. בנוסף קיימים הבדלים הנובעים מסוגים שונים של ניר ומסוגים שונים של ניקוב. איסופם של צמודות הגלופה של בולי דואר עברי הוא מרתק, יקר ואתגרי במיוחד.

שלושת הערכים הגבוהים של דואר עברי הודפסו בחודש מאי 1948 בלבד, כאשר מהערך של 250 מיל הודפסו 2,200 גיליונות, מהערך של 500 מיל הודפסו 2251 גיליונות ומהערך של 1,000 מיל הודפסו 2,150 גיליונות בלבד. בהתחשב בעובדה שבכל גיליון קיימת צמודת גלופה אחת בלבד, הרי שצמודות הגלופה הללו נדירות. בפרט בהתחשב בכך שבחלק מהצמודות נעשה שימוש בדואר וחלק מהן התכלו עם השנים, הערכה היא שקיימים רק כמה מאות עותקים מכל צמודה בערכים אלו שעודנה במצב MNH כלומר מצב מקורי ללא שימוש וללא כתמי חלודה ו/או סימני מדבק.

בבולי ישראל צמודת הגלופה כוללת בדרך כלל את ארבעת הבולים בפינה הימנית של הגיליון שני בולים מהשורה הראשונה ושניים מהשורה השנייה, אולם במקרים נדירים צמודת הגלופה היא בפינה השמאלית, לעיתים לפי מבנה הגיליון הצמודה כוללת שישה בולים ויש גם מקרים שהצמודה כוללת עשרה בולים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בולאות
קטגוריה:דואר
עיון מוסא

עיון מוסה (בערבית: عيون موسى מעיינות משה) הוא נווה מדבר במערב חצי האי סיני סמוך לקצהו הצפוני של מפרץ סואץ. זהו נווה המדבר הגדול והעשיר באזור הצפון מזרחי של מפרץ סואץ. מקורות המים במקום משמשים להשקית מטע תמרים, גינות של ירקות שונים וכמי שתייה. באזור נווה המדבר צומחים גם עצי אשל רבים. חום מי המעיינות הוא 48 מעלות צלזיוס.

במקום קיימים 12 מעיינות ומטעי תמרים ונתונים אלו הביאו חלק מחוקרי המקרא לזהות את המקום עם "אילים" המקראית עליה נאמר:

חוקרים אחרים אשר טענו כי חציית ים-סוף ביציאת מצרים התרחשה בקצהו הצפוני של מפרץ סואץ, זיהו את עיון מוסה כמקום החצייה.

במפקד אוכלוסין שנערך בסיני ב-1937 נפקדו בעיון מוסה ובאזור החוף הסמוך 325 תושבים.

בזמן מלחמת ההתשה הקים צה"ל בסמוך תעוז שכונה "מבדד" ובו נמצאה סוללת תותחי 155 מ"מ שנקראה "הנברון הדרומי" ושלטה באש על אזור העיר סואץ. במלחמת יום הכיפורים היה המקום הנקודה הדרומית ביותר אותה כבשה הארמייה השלישית של הצבא המצרי ונאחזה בה.

כיום נבנית במקום עיר חדשה בשם עיון מוסה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיני: גאוגרפיה
נווה המדבר עיון מוסא
משה עציוני

משה עציוני (קלַפּהולץ) (28 באוגוסט 1908 – 23 באוגוסט 1997) היה שופט בית המשפט העליון בישראל.

==ביוגרפיה==
משה עציוני נולד בז'אבנו שבגליציה באימפריה האוסטרו-הונגרית (לאחר המלחמה בפולין), לשיינדל לבית גרוסברד ויעקב קלפהולץ. בשנת 1932 סיים תואר מוסמך במשפטים באוניברסיטת קרקוב וב-1935 קיבל בה תואר דוקטור למשפטים.
בנעוריו החל לפעול בתנועת השומר הצעיר. בשנים 6–1932 ערך בקרקוב את "נאשה ואלקה" (Nasza Walka, 'מאבקנו').
ב-1936, בסיום לימודיו, עלה לארץ ישראל. תחילה עבד כפועל בתל אביב ולאחר מכן עבר לירושלים, שימש מזכיר ועד רחביה ולמד בבית הספר המנדטורי למשפטים. בשנת 1940 הוסמך כעורך דין ועבד כשנתיים במשרדו של עו"ד מרדכי עליאש. בשנים 1942–1945 עבד בעריכת דין והיה היועץ המשפטי של מחלקת התעשייה הכבדה והייצור המלחמתי בממשלת המנדט.

בשנת 1945 מונה לשופט שלום בתל אביב. עם קום המדינה בשנת 1948 התמנה לשופט ראשי בבית משפט השלום בחיפה. מאוחר יותר הוא שימש נשיא בית משפט השלום בחיפה, שופט ונשיא בבית המשפט המחוזי בחיפה ומשנת 1971 שופט בית המשפט העליון, עד פרישתו לגמלאות בהגיעו לגיל שבעים. בעת פרישתו עמד עציוני בראש ועדת הבחירות המרכזית.

עציוני עמד בראשותן של מספר ועדות ציבוריות:
* ועדת החקירה שפעלה באוגוסט 1958 לחקירת אירועי מרד האסירים בכלא שטה.
* ועדת החקירה הציבורית לעניין מאורעות 9 ביולי 1959 בוואדי סאליב (1959);
* ועדת החקירה הממלכתית בעניין השמועות בדבר מתן תשלומי כסף להטיית משחקים בליגה הלאומית בכדורגל (1971);
* ועדה לבדיקת חוק אימוץ ילדים (1979);
* ועדה ממלכתית לבדיקת מעמד המורה ומקצוע ההוראה (1978–1979).

לאחר פרישתו מכס השיפוט היה עציוני נשיא בית הדין הציוני העליון.

ביוני 1943 נשא את יהודית שפָּאן. היה אב לשניים: יעקב ועמוס.
בנו הצעיר הוא פרופ' עמוס עציוני, מנהל בית החולים מאייר לילדים שליד בית חולים רמב"ם בחיפה. אחד מנכדיו, עו"ד דוד עציוני, כיהן כסגן ראש עיריית חיפה. על שמו רחוב בחיפה.

עציוני נקבר בקבורה חילונית בקיבוץ מרחביה.

==לקריאה נוספת==
* אליקים רובינשטיין, [http://law.haifa.ac.il/images/lawGov/vol5-2/2-rubinstein.pdf לזכר השופט משה עציוני ע"ה: משפט, תבונה ואהבת אדם ועם], משפט וממשל 5 (2000), 401–407
<div class="mw-content-ltr">
* 'Etzioni, Moshe,' in: Harry Schneiderman, Itzhak J. Carmin, Who's who in world Jewry, 1978, p. 229.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פקידי ממשלת המנדט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרקוב
קטגוריה:בוגרי בית הספר המנדטורי למשפטים
קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון
קטגוריה:יושבי ראש ועדות חקירה ממלכתיות
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הבחירות המרכזית
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בחיפה
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בחיפה
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בחיפה
קטגוריה:סגני יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה
קטגוריה:אישים הקבורים במרחביה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
ז'ואן קורומינס

ז'ואן קורומינס אי ויניו (בקטלאנית: Joan Coromines i Vigneaux; בספרדית נכתב גם Corominas; 21 במרץ 1905 - 2 בינואר 1997) היה בלשן קטלאני.

==ביוגרפיה==
נולד בברצלונה בשנת 1905. אביו היה פרה קורומינס - סופר, כלכלן ופוליטיקאי. למד בפקולטה לפילוסופיה וספרות באוניברסיטת ברצלונה, לימודים אוניברסיטאיים קטלאניים (Estudis Universitaris Catalans), ובמוסד ברנאט מג'ה ללימודים קלאסיים והומניזם. המשיך את לימודיו במונפלייה, מדריד, ציריך ופריז. עבודת הדוקטורט שלו הייתה כתיבת מילון לשפה הארנית, הניב האוקסיטני שמדובר בעמק ארן בצפון-מערב קטלוניה.

בהזמנת פומפאו פברה הצטרף בשנת 1930 למחלקה הלקסיקוגרפית במכון ללימודים קטלאניים. כמו כן שימש פרופסור לפילולוגיה רומאנית באוניברסיטת ברצלונה. ב-1939 גלה מספרד עקב השתלטות הפרנקיסטים והיה פרופסור באוניברסיטה הלאומית בקוז'ו (Cuyo) בארגנטינה ולאחר מכן באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1952 חזר לקטלוניה והמשיך בעבודת מחקר במכון ללימודים קטלאניים.

היה בעל מומחיות מעמיקה בבלשנות של שפות רומאנית וכן של שפות הודו-אירופיות אחרות. בעבודתו התרכז בעיקר באטימולוגיה, מילונאות, בלשנות היסטורית ודיאלקטולוגיה. היצירות החשובות ביותר הן מילון אטימולוגי של קטלאנית (Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana, תשעה כרכים), מילון השמות הקטלאני (Onomasticon Cataloniae, שישה כרכים) ומילון אטימולוגי ביקורתי של הספרדית (Diccionario crítico etimológico de la lengua castellana). כמו כן ראוי לציון ספרו "מה צריך לדעת על הלשון הקטלאנית", שיצא בשנת 1954, תחילה באנגלית ואחר כך בקטלאנית, ובו קורומינס מציג בסגנון פופולרי את הלשון הקטלאנית, שסבלה באותה תקופה מדיכוי מצד השלטונות הפרנקיסטיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים קטלאנים
קטגוריה:מילונאים קטלאנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברצלונה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1997
אנטנאס וינוליס

אנטנאס וינאוליס (בליטאית: Antanas Vienuolis; 7 באפריל 1882 - 17 באוגוסט 1957) היה סופר ליטאי, אשר כתב בסגנון דרמה והיה ידוע כאחד הכותבים הריאליסטיים ביותר.

== חייו ==
וינוליס נולד בשם אנטנאס ז'וקאוסקאס, באוז'אוז'ריאי שהייתה אז תחת שלטון האימפריה הרוסית. הוריו, ז'וליונאס ז'וקאוקאס ורוזאליה בארנאוסקאיטה, היו איכרים אמידים שבבעלותם היה שטח של 25 אקר. אנטנאס היה ילדם הצעיר ביותר והבן היחיד במשפחה, ואח צעיר לחמש בנות.

בשנת 1894 עבר לגור באז'ופייצ'יאי , שם למד בבית הספר של אניקשט, בו כל החומר נלמד בשפה הרוסית. ז'וקאוקאס היה תלמיד מצטיין בבית ספרו. בשנת 1895 עבר לגור בליפאיה שבלטביה, שם למד בגימנסיה המקומית. במקום זה הכיר את הסופר הליטאי הנודע יונאס ביליונאס.

וינאוליס כתב בחייו הרבה אגדות, נובלות, ספרי זכרונות ודרמות.

נפטר כתוצאה מפקקת בחלקי המוח, ונקבר בחצר שעל יד ביתו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים ליטאים
קטגוריה:ילידי 1882

קטגוריה:נפטרים ב-1957
פיוטר פוטיומקין

פיוטר פוטיומקין (ברוסית: Пётр Потёмкин; 2 במאי 1886 – 21 באוקטובר 1926, בזל) היה שחמטאי רוסי.

== קריירה ==
פוטיומקין הגיע למקום השביעי בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1904 (ניצח: מיכאל צ'יגורין), הגיע למקום החמישי בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1907 (ניצח: אז'ן זנוסקו-בורובסקי) והגיע למקום השמיני בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1913 (ניצח: אנדרי סמורודסקי). בשנת 1912 שיחק עם אלכסנדר אלכין ועם ואסילי אוסיפוביץ' סמיסלוב (אביו של וסילי סמיסלוב) בסנקט פטרבורג. בשנת 1920 חלק את המקום 3-6 בתחרות מוסקבה (ניצח: אלכסנדר אלכין). בתחרות פראג 1923 הוא חלק את המקום 7-8 (ניצח: קארל סקליצ'קה). בתחרות פריז 1924 הוא חלק את המקום 4-7 (ניצח: אז'ן זנוסקו-בורובסקי).

באולימפיאדת השחמט 1924 יצג פוטיומקין את ברית המועצות למרות הגם שהיה גולה סובייטי שהתגורר בצרפת. בבית המוקדם סיים עם ניצחון בודד וארבעה הפסדים, ובבית התנחומים סיים עם ניצחון ושתי תוצאות תיקו.

בתחרות פריז 1925 חלק פוטיומקין את המקום 5-6 (ניצח: ויקטור קאהן) וחלק מקום ראשון עם ויטלי הלברשטט בתחרות פריז 1926.

בשנת 1926 נוסדה בפריז "אגודת פוטיומקין לשחמט".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20200616003224/https://sport-stat.ru/ משחקים של פוטיומקין]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:שחמטאים רוסים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט

קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1886
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1926