OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סימאון פס

סימאון דוויסון פס (באנגלית: Simeon Davison Fess; 11 בדצמבר 1861 – 23 בדצמבר 1936) היה מורה ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. ייצג את מדינתו, אוהיו, בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-1913 עד 1923, ובסנאט של ארצות הברית מ-1923 עד 1935.

==ביוגרפיה==
פס נולד בחווה ליד , אוהיו, ארצות הברית להנרי וברברה (הרינג) פס. הוא למד בבתי הספר שבמדינתו וסיים את לימודיו ב ב-1889, ושנה לאחר מכן נישא לאווה ס. תומאס. לאחר שסיים את לימודיו לימד היסטוריה ומשפטים באוניברסיטה וכן עבד בהנהלתה מ-1889 עד 1896. ב-1894 סיים פס את לימודיו במחלקה למשפטים של אוניברסיטת אוהיו הצפונית ושימש כדקאן המחלקה מ-1896 עד 1900. בשנים 1900–1902 היה סגן נשיא האוניברסיטה. פס עזב לאילינוי ללימודי תואר שני אך גם כדי להיות מרצה באוניברסיטת שיקגו מ-1902 עד 1907. לאחר מכן שב לאוהיו והיה נשיא מ-1907 עד 1917.

עוד בעת כהונתו כנשיא אנטיוכיה קולג', ב-1912, היה פס נציג בוועידה החוקתית של המדינה וכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית מ-4 במרץ 1913 עד 3 במרץ 1923. הוא כיהן כיו"ר ועדת החינוך והעבודה של בית הנבחרים במהלך הקונגרסים ה-66–67. ב-1922 הודיע כי לא יתמודד מחדש על מקומו בבית הנבחרים, אלא בבחירות לסנאט של ארצות הברית, ניצח בהן, וכיהן כסנאטור מטעם אוהיו מ-4 במרץ 1923 עד 3 בינואר 1935. הוא כיהן כיו"ר במהלך הקונגרסים ה-69–72, וכמצליף הרוב בין 1929 עד 1933. פס פעל למען בחירתו מחדש של הנשיא המכהן דאז הרברט הובר בטענה שהוא "המנהיג הגדול ביותר של ארצות הברית בזמן השלום", אולם לבסוף הובר הפסיד לפרנקלין דלאנו רוזוולט בבחירות לנשיאות שהתקיימו ב-1932. הוא ניסה להיבחר לכהונה שלישית בסנאט ב-1934, אך נכשל.

פס היה מתודיסט, עורך, סופר וחבר תנועת הבונים החופשיים ו. הוא מת בוושינגטון די. סי. בגיל 75 ונקבר בבית הקברות גלן פורסט שב, אוהיו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1861
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1936
מושבת העונשין מספר 3 בימאלו־ננץ

העיר חארפ, בתחומיה ממוקמת מושבת העונשין מספר 3.
מושבת העונשין מספר 3 במחוז האוטונומי ימאלו-ננץ (ברוסית: ФКУ ИК-3 УФСИН России по Ямало-Ненецкому автономному округу, הידועה גם בכינוי "זאב הקוטב") היא מתקן כליאה של שירות בתי הסוהר הפדרלי ברוסיה בכפר חארפּ שבימאלו-ננץ.

בקרבת המתקן ישנו כלא נוסף שמוחזקים בו אסירים מסוכנים כולל מחבל צ'צ'ני שהיה מעורב במשבר בני הערובה בבסלאן. הכלא מכונה "עורב הקוטב" והוא מושבת תיקון מספר 18 של שירות בתי הסוהר הפדרלי בימאלו-ננץ.

מושבת העונשין מספר 3 בימאלו־ננץ היא אחד מבתי הכלא הצפוניים ביותר ברוסיה, שממוקם ב בתנאי כפור מתמידים. בכלא מקום ל-1,085 אסירים. הכלא ידוע כמקום כליאתו ומותו של אלכסיי נבלני.
==היסטוריה==
המושבה נוסדה ב-21 באוגוסט 1961 כמושבת תיקון על בסיס יחידת המחנה לשעבר של אתר הגולאג 501. בשנת 1964 נבנו מבני המגורים הראשונים לאסירים, יחידה רפואית, חדר דוודים, בית מרחץ, מכבסה ובניין מחסום מרכזי. בשנים 1966 עד 1970, הועבדו אסירי הכלא בעבודת פרך במחצבות עבור מסילות הברזל. בשנת 1966 נבנה מזנון ומבנים נוספים ובהם בניין מפקדה ותחנת כיבוי אש.

בשנת 1998, בהתאם לצו של בוריס ילצין, נשיא רוסיה דאז, החלה רפורמה במערכת הכליאה, והמתקן הועבר מאחריות משרד הפנים למשרד המשפטים.

ב-11 ביולי 2006 הפך המתקן לכלא בעל אבטחה מוגברת, וב-8 באוקטובר 2010 נשלחו לשם אסירים מסוכנים.

בדצמבר 2023 הועבר לשם אלכסיי נבלני, שסבל קשות מהתעללות הסוהרים. בפברואר 2024 מצא שם את מותו בנסיבות חשודות.

==אסירים נודעים==
*פלטון לבדב, איש עסקים ומקורבו של מיכאיל חודורקובסקי.
*אלכסיי נבלני, פעיל חברתי וחושף שחיתויות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
קטגוריה:רוסיה: בתי סוהר
קטגוריה:ימאלו-ננץ
קסאוורי מאשוק

קסאוורי מאשוק (בפולנית: Ksawery Masiuk; נולד ב-17 בדצמבר 2004) הוא שחיין פולני, זוכה מדליית ארד באליפות עולם (בודפשט 2022) במשחה ל-50 מטר גב.

== ביוגרפיה ==
=== 2021 ===
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי סיים במקום 13 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.25 שניות, במקום 28 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.80 דקות ובמקום 31 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.02 שניות.

==== אלוף אירופה לנוער ====
באליפות אירופה לנוער שנערכה ברומא, איטליה ביולי זכה ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב, במשחה ל-200 מטר גב ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, מדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב ובמדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי.

=== 2022 ===
==== מדליית ארד באליפות העולם ====
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני זכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.49	שניות, אחרי ג'סטין רס (24.12 שניות) והאנטר ארמסטרונג (24.14 שניות), שניהם מארצות הברית. בשלב המוקדמות של המשחה קבע שיא פולין חדש של 24.64 שניות, ובשלב חצי הגמר קבע שיא פולין נוסף של 24.48 שניות. נוסף לכך, סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.75 שניות. בשלב המוקדמות של המשחה קבע שיא פולין חדש של 53.33 שניות ובשלב חצי הגמר קבע שיא פולין נוסף של 52.58 שניות.

באליפות אירופה לנוער שנערכה באוטופן, רומניה ביולי זכה ב-6 מדליות, 3 זהב ו-3 ארד. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר גב, במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה ל-200 מטר גב ומדליות ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב.

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט ברומא, איטליה סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.05 שניות ובמקום 13 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.27 שניות. בנוסף, סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.16 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:15.97 דקות.

==== אלוף עולם לנוער ====
באליפות העולם לנוער שנערכה בלימה, פרו באוגוסט-ספטמבר זכה ב-6 מדליות, 4 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר גב, במשחה ל-100 מטר גב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב, ומדליות ארד במשחה ל-200 מטר גב ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. במשחה ל-50 מטר גב (24.44 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב (52.91 שניות) קבע שיאי אליפות.

=== 2023 ===
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.57 שניות ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.92 שניות. בנוסף, סיים במקום 12 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.66 דקות, במקום 12 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:46.29 דקות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:15.55 דקות.

=== 2024 ===
באליפות העולם שנערכה בפברואר בדוחה שבקטר סיים במקום עשירי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.48 דקות ובמקום 17 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.33 שניות. בנוסף, סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:46.04 דקות.

== שיאים אישיים ==
=== בריכה אולימפית ===
* 50 מטר גב: 24.44 שניות (2022), שיא פולין
* 100 מטר גב: 52.58 שניות (2022), שיא פולין
* 200 מטר גב: 1:56.48 דקות (2023)

===בריכת 25 מטר ===
* 50 מטר גב: 23.29 שניות (2022)
* 100 מטר גב: 50.84 שניות (2022)
* 200 מטר גב: 1:52.86 דקות (2021)

== ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייני גב
קטגוריה:שחיינים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-2004
הנרי פיספנן

הנרי פיספנן (בפינית: Henri Piispanen; נולד ב-1994) הוא זמר-יוצר, מדובב ומגיש טלוויזיה פיני. הוא זכה בקדם הפיני לאירוויזיון 2024, Uuden Musiikin Kilpailu 2024, ביחד עם הדי ג'יי Windows95man. שירם היה "", והוא נבחר לייצג את פינלנד באירוויזיון 2024.<ref></ref><ref></ref>

== קריירה ==
פיספנן היה הסולן של להקת פאסה, והסולן והקלידן של להקת קונטיו פולאריס. כמו כן, במרוצת השנים דיבב כמה דמויות מתוכניות טלוויזיה ומסרטי קולנוע, דוגמת לואיס מ-Meet the Robinsons, הירו המדה מ-Big Hero 6, אדריאן אגרסט מ-Miraculous: Tales of Ladybug & Cat Noir, צ'ייס מ-PAW Patrol ולויד גארמדון מ-Ninjago. בשנת 2012 הגיש את התוכנית Summeri.<ref name="HS"></ref><ref></ref><ref></ref>

פיספנן היה הכותב הראשי של "", שהיה אמור להיות מבוצע בקדם הפיני לאירוויזיון 2024 על ידי טמו קייסטרי, הידוע בשם הבמה שלו Windows95man, ללא זמר נוסף. עם זאת, קייסטרי הצהיר בריאיון כי הוא תר אחר זמר נוסף שיוכל לשיר את פזמון השיר, שמבחינה ווקאלית נחשב לקשה ולגבוה. לטענתו, רק פיספנן היה מסוגל לעשות זאת, בשל מנעדו הקולי הרחב.<ref></ref> הצמד זכה באירוע, על-אף שהגיע למקום האחרון בהצבעות השופטים,<ref></ref> ונבחר לייצג את פינלנד באירוויזיון 2024, שיתקיים במאלמה שבשוודיה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים פינים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה פינים
קטגוריה:פזמונאים
קטגוריה:מדבבים
קטגוריה:נציגי פינלנד באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2024
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1994
אוניות הקו מסדרת קאנופוס

אוניות הקו מסדרת קאנופוס היו סדרה של תשע אוניות קו מדרגה שנייה דו-סיפוניות עם 84 תותחים של הצי המלכותי. עיצובם התבסס על גרסה מוגדלת של הקווים של האונייה הצרפתית שנתפסה "פרנקלין", מאז נכנסה לשירות בצי המלכותי כאה"מ קאנופוס, למרות שאונייה זו עצמה לא נכללה כחברה בסדרה. האוניות הראשונות הוזמנו בתחילה כאוניות מדרגה שלישית של 80 תותחים, אך סיווג זה השתנה על ידי שינויים במערכת הדירוג בפברואר 1817. סדרה זו של ספינות מכונה לפעמים סדרת פורמידבל.

== אוניות הסדרה ==

* אה"מ פורמידבל
:המספנה: מספנת צ'טם
:הוזמנה: 8 במאי 1815
:הושקה: 19 במאי 1825
:גורל: נמכרה, 1906

* אה"מ גנג'ס
:המספנה: מספנת בומביי
:הוזמנה: 4 ביוני 1816
:הושקה: 10 בנובמבר 1821
:גורל: נמכרה, 1929

* אה"מ אסיה
:המספנה: מספנת בומביי
:הוזמנה: 22 באפריל 1819
:הושקה: 19 בינואר 1824
:גורל: נמכרה, 1908

* אה"מ ונג'נס
:המספנה: מספנת פמברוק
:הוזמנה: 23 בינואר 1817
:הושקה: 27 ביולי 1824
:גורל: נמכרה, 1897

* אה"מ פאוורפול
:המספנה: מספנת צ'טם
:הוזמנה: 23 בינואר 1817
:הושקה: 21 ביוני 1826
:גורל: נגרטה, 1864

* אה"מ קלארנס
:המספנה: מספנת פמברוק
:הוזמנה: 27 במאי 1819
:הושקה: 25 ביולי 1827
:גורל: נשרפה, 1884

* אה"מ בומביי
:המספנה: מספנת בומביי
:הוזמנה: 26 בינואר 1825
:הושקה: 17 בפברואר 1828
:גורל: נשרפה, 1864

* אה"מ ת'אנדרר
:המספנה: מספנת ווליץ'
:הוזמנה: 23 בינואר 1817
:הושקה: 22 בספטמבר 1831
:גורל: נמכרה, 1901

* אה"מ מונרך
:המספנה: מספנת צ'טם
:הוזמנה: 23 ביולי 1817
:הושקה: 18 בדצמבר 1832
:גורל: נגרטה, 1866

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות
קטגוריה:אוניות קו של הצי המלכותי הבריטי
סילבסטר בלט

סילבסטראס בלטה (בליטאית: Silvestras Beltė; נולד ב-26 בנובמבר 1997), המוכר בכינויו סילבסטר בלט (Silvester Belt), הוא זמר-יוצר ליטאי. בלטה ייצג את ליטא באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Luktelk".

== ראשית חייו ==
בלט נולד בקובנה, ליטא. הוא סיים תואר ראשון במוזיקה מסחרית באוניברסיטת וסטמינסטר שבלונדון. לאחר מכן שב לליטא כדי ליצור חומרים חדשים.<ref name=":0"></ref><ref></ref> בלט מתאר את סגנונו המוזיקלי כפופ בעיקר, עם מעט השפעות של מוזיקה אלקטרונית ורייב. הוא מציין כי טרוי סיון הוא השפעתו המוזיקלית הגדולה ביותר "מכל הזמנים".<ref name=":0" />

== קריירה ==
בשנת 2017 התחרה בלט בתוכנית המציאות הליטאית Aš – superhitas ("אני סופר-להיט"), והגיע למקום הראשון. עם זכייתו עבר להתגורר בעיר וילנה, שם הוציא בהמשך את סינגל הבכורה שלו "Noise".<ref></ref><ref></ref> בהמשך אותה שנה, הוא עבד מאחורי הקלעים של תוכנית הריאליטי , המבוססת על פורמט שוודי.<ref></ref>

בשנת 2018 התחרה בלט בעונתה השישית של תוכנית המציאות המוזיקלית X Faktorius, הגרסה הליטאית של הפורמט The X Factor. הוא הודח בשבוע הרביעי לתוכנית.<ref></ref>

ב-19 בדצמבר 2023 נחשף כי בלט עתיד להשתתף בקדם הלאומי של ליטא לאירוויזיון 2024, Eurovizija.LT, עם השיר "Luktelk".<ref></ref> הוא שובץ בחצי הגמר הראשון, והעפיל לגמר.<ref></ref><ref></ref> בגמר הגיע למקום הראשון, ונבחר לייצג את המדינה בתחרות.<ref></ref> ב-7 במאי עלה על בימת חצי הגמר הראשון של האירוויזיון וביצע את שירו "Luktelk". בסוף הערב הוכרז כאחד מעשרת המתמודדים שהעפילו לגמר.

== דיסקוגרפיה ==
=== סינגלים ===
==== כאמן מוביל ====
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
|-
! rowspan="2" scope="col" | שם
! rowspan="2" scope="col" | שנה
! colspan="1" scope="col" | מיקומי שיא
! rowspan="2" scope="col" | אלבום
|-
! scope="col" style="width:3em;font-size:85%;" | ליטא<br /><ref></ref>
|-
! scope="row" | "Noise"
| rowspan="2" | 2017
| —
| rowspan="6" |לא מתוך אלבום
|-
! scope="row" | ""
| —
|-
! scope="row" | "Enough 4 U"
| 2020
| —
|-
! scope="row" | ""
| 2022
| —
|-
! scope="row" | ""
| 2023
| —
|-
! scope="row" | ""
| 2024
| 1
|-
| colspan="4" style="font-size:85%" | "—" מציין שהסינגל לא יצא לאור או לא זכה להיכנס למצעד במדינה זו.
|}

==== כאמן משתתף ====
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
|-
! rowspan="2" scope="col" | Title
! rowspan="2" scope="col" | Year
! colspan="1" scope="col" | מיקומי שיא
! rowspan="2" scope="col" | אלבום
|-
! scope="col" style="width:3em;font-size:85%;" | ליטא<br /><ref></ref>
|-
! scope="row" | "My Drug"
| 2018
| —
|לא מתוך אלבום
|-
! scope="row" | ""
| 2022
| 73
| Apkabinti Prisiminimus
|-
| colspan="4" style="font-size:85%" | "—" מציין שהסינגל לא יצא לאור או לא זכה להיכנס למצעד במדינה זו.
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים ליטאים
קטגוריה:ביסקסואלים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2024
קטגוריה:נציגי ליטא באירוויזיון
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1997
Luktelk

"Luktelk" (<small>הגייה בליטאית:</small> ; בעברית: "חַכֵּה") הוא סינגל מאת הזמר-יוצר הליטאי סילבסטר בלט, שיצא לאור ב-11 בינואר 2024 באופן עצמאי. השיר ייצג את ליטא באירוויזיון 2024 שהתקיים במאלמה שבשוודיה.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
"Luktelk" נכתב על ידי בלטה, יחד עם ואלנה יורגייטיטה.<ref></ref> בריאיון לאתר חדשות האירוויזיון ESCBubble, בלטה סיפר כי השיר מספר על מצב של "להיות תקוע בלופ של המטריקס", וציין כי "כשאנחנו נתקעים במשימות היומיות שחוזרות על עצמן מדי יום, אנחנו כבר לא יכולים להבחין אם אנחנו בחלום, או בממד אחר. זה עניין של לא להיות מאושר באופן כללי ולהתקיים רק למראית עין, וזה לא עובד יותר... [אבל] בסופו של דבר, אנחנו נתעורר מחר ועדיין נצטרך לרקוד".<ref></ref>

== תחרות הזמר של האירוויזיון ==
=== Eurovizija.LT ===
התחרות Eurovizija.LT הייתה פורמט הקדם הלאומי של ליטא לבחירת הנציג הליטאי לאירוויזיון 2024, בהפקת גוף השידור LRT. באותה שנה התמודדו בתחרות 40 אמנים, בחמישה חצאי גמר שהתקיימו בין 13 בינואר ל-10 בפברואר 2024, ולבסוף בגמר שהתקיים ב-17 בפברואר 2024.<ref></ref><ref></ref> בחצאי הגמר דורגו השירים על פי הצבעותיהם של חבר השופטים (50%) ושל הציבור (50%), כאשר מכל חצי גמר העפילו לגמר שני השירים המובילים. בגמר, שלושת השירים המובילים בדירוג יתחרו ביניהם פעם נוספת בסיבוב מכריע של הצבעה טלפונית בלבד, שתקבע את השיר הזוכה.<ref></ref><ref></ref>

ב-19 בדצמבר 2023 נחשף כי בלטה עתיד להשתתף בקדם הלאומי של ליטא לאירוויזיון 2024, Eurovizija.LT, עם השיר.<ref></ref> השיר שובץ בחצי הגמר הראשון, בו סיים במקום הראשון בין שמונת השירים והעפיל לגמר.<ref></ref> בגמר, השיר עבר לשלב הסופי יחד עם שני שירים נוספים, "Impossible" מאת Shower ו-"Simple Joy" מאת דה רופ. לבסוף הגיע השיר למקום הראשון, ונבחר לייצג את המדינה בתחרות.<ref></ref>

=== באירוויזיון ===
ליטא שובצה לחציו הראשון של חצי הגמר הראשון.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. ליטא הופיעה שלישית, אחרי סרביה ולפני אירלנד. ב-7 במאי עלה בלט על בימת חצי הגמר הראשון של האירוויזיון וביצע את שירו "Luktelk". בסוף הערב הוכרז כאחד מעשרת המתמודדים שהעפילו לגמר. בגמר, שנערך ב-11 במאי, הופיעה ליטא כשיר מספר 7, אחרי ישראל ולפני ספרד. ליטא סיימה את התחרות במקום ה-14 עם 90 נקודות.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:סינגלים מ-2024
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2024
קטגוריה:שירי ליטא באירוויזיון
זימון בוכר

זימון בוכר (בגרמנית: Simon Bucher; נולד ב-23 במאי 2000) הוא שחיין אוסטרי, סגן אלוף העולם (דוחה 2024) במשחה ל-100 מטר פרפר.

== ביוגרפיה ==
===2021===
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר פרפרפר בתוצאה של 51.80 שניות ובמקום 30 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.93 שניות.

באולימפיאדת טוקיו הוא סיים במקום 37 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.52 שניות.

=== 2022 ===
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף יוני הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.28 שניות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 51.18 שניות ועלה רביעי לשלב חצי הגמר שבו קבע תוצאה של 51.22 שניות ועלה חמישי למשחה הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 23.18 שניות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 23.51 שניות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:32.80 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 51.04 שניות.

====מדליית ארד באליפות אירופה====
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:33.28 דקות, אחרי איטליה (3:28.46 דקות) וצרפת (3:32.50 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 50.97 שניות. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי במשחה -50 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 23.12 שניות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.44 שניות.

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 49.39 שניות, במקום 11 במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 22.35 שניות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 22.44 שניות. נוסף לכך, הוא סיים מבקום 19 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 23.55 שניות.

=== 2023 ===
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.26 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 23.05 שניות וסיים במקום שמיני ביחד עם דילן קרטר מטרינידד וטובגו. השניים התחרו ב-Swim off ובוכר ניצח בתוצאה של 23.10 שניות לעומת 23.26 שניות לקרטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 26 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.27 שניות ובמקום 11 במשחה שליחם 4x100 מרט מערוב בתוצאה של 3:34.58 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 51.87 שניות.

=== 2024 ===
==== סגן אלוף עולם ====
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.28 שניות, אחרי דייגו ריביירו מפורטוגל (51.17 שניות) ולפני יקוב מיירסקי מפולין (51.32 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 17 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.54 שניות, לאחר שבשלב המוקדמות סיים במקום 16 ביחד עם עוד שני שחיינים בתוצרה של 23.53 שניות. השלושה ניגשו למשחה Swim off והוא סיים במקום שני ולא עלה שלב.

== שיאים אישיים ==
=== בריכה אולימפית ===
* 50 מטר גב: 25.37 שניות (2022)
* 100 מטר גב: 55.71 שניות (2023)
* 50 מטר פרפר: 23.05 שניות (2023), שיא אוסטריה
* 100 מטר פרפר: 51.18 שניות (2022), שיא אוסטריה

=== בריכת 25 מטר ===
* 50 מטר גב: 23.49 שניות (2021), שיא אוסטריה
* 100 מטר גב: 51.09 שניות (2023)
* 50 מטר פרפר: 22.35 שניות (2022), שיא אוסטריה
* 100 מטר פרפר: 49.39 שניות (2022), שיא אוסטריה

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:שחיינים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 2000
בסיס הצי המלכותי דבונפורט

בסיס הצי המלכותי דבונפורט (באנגלית: His Majesty's Naval Base Devonport או בר"ת: HMNB Devonport) הוא אחד משלושת בסיסי הצי המלחמתי הבריטי בבריטניה (השניים האחרים נמצאים בפורטסמות' ובקלייד). 

בסיס דבונפורט נוסד בשנת 1691 בתור מספנת הצי המלכותי פלימות אשר שימשה במשך השנים מרכז חשוב של הצי המלכותי, בו נבנו בין היתר כ-300 ספינות ששימשו את הצי, האחרונה בהם הושקה ב-1968. כיום רבונפורט הוא הבסיס צי הגדול ביותר במערב אירופה, הוא נמל הבית של שייטת דבונפורט הכוללת כ-15 אוניות מלחמה, סיור וסיוע מסוגים שונים, וכולל את מרכז הטיפולים והלוגיסטיקה של צי הצוללות הגרעיניות של הצי המלכותי. בנוסף שוכן בבסיס כוח הנחיתה האמפיבי הכולל שתי נחתות וכוח משימה של חיל הנחתים המלכותי.

==יחידות מוצבות בבסיס==
* שייטת דבונפורט
** הפריגטות מסדרה 23 - 7 פריגטות
** הנחתות מסדרת אלביון - 2 נחתות (אה"מ אלביון ואה"מ בולוורק)
** ספינות הסקר והמיפוי אה"מ סקוט (H131) ואה"מ מגפאי (H130)
** ספינת הסיור הארקטית אה"מ פרוטקטור (A173)
** ספינת הסיוע האווירית (צי העזר המלכותי) צע"מ ארגוס (A135)
** ספינות התדלוק המהירות (צי העזר המלכותי) צע"מ וייב רולר (A390) וצע"מ וייב נייט (A389)
* יחידות נוספות
** מרכז ההכשרה המבצעית של הצי (FOST)
** קבוצת ההכשרה המטרולוגית, הידרוגרפית ואוקיינוגרפית
** מפקדת קבוצת המשימות האמפיבית
** בסיס המילואים של הצי אה"מ ויויד
** בסיס התקיפה תמר של חיל הנחתים המלכותי, כולל את גדוד הקומנדו 47
** מרכז טיפול ושיקום של הצי הסלר
* מספנת דבונפורט המלכותית - מרכז טיפול לכלי השיט של הצי והמרכז היחיד לטיפול בצוללות הגרעיניות של שירות הצוללות של הצי המלכותי

==תמונות==
<gallery>
Babcock Marine, Devonport - geograph.org.uk - 5148959.jpg|מספנת דבונפורט
HMS Ocean and Albion in Weston Mill lake.jpg|אה"מ אושן ואה"מ אלביון
Devonport Dockyard - the old fire station (geograph 3073478).jpg|תחנת הכיבוי ההיסטורית
HMS Portland.JPG|אה"מ פורטלנד
Aerial Image of HMS Drake, Devonport, Plymouth MOD 45158439.jpg|המרכז ההיסטורי של הבסיס
</gallery>

==ראו גם==
* בסיס הצי המלכותי בפורטסמות'
* בסיס הצי המלכותי קלייד

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:מספנות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בסיסים ומתקנים צבאיים
קטגוריה:בסיסי צבא בבריטניה
קטגוריה:בסיסי חילות ים
קטגוריה:פלימות'
ציפי לנדאו

ציפי לנדאו (נולדה ב-1963) היא אמנית ואשת חינוך ישראלית.

== ביוגרפיה ==
לנדאו סיימה תואר ראשון בתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ותואר השני באמנות ב בניו-יורק. בשנת 2010 סיימה דוקטורט בתחום החינוך באנגליה.

לנדאו ניהלה את בית הספר בלפור בתל אביב ואת תיכון אלון ברמת גן.

היא מכהנת כיו"ר הוועד המנהל של מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, חברת מועצת קרן וולף למצוינות, חברת הנהלה בשנקר וחברה ב.

== תערוכות ==
===== תערוכות יחיד =====
*2012 - גלריה נלי אמן, גורדון, תל אביב.
*2012 - בית גבריאל, טבריה.
*2006 - גלריית קסטרא, מרכז אמנויות קסטרא, חיפה.
*2004 - המשכן לאמנויות הבמה תל אביב.
*1999 - אגודת הציירים והפסלים בתל אביב.
*1999 - המוזיאון העירוני בנהריה.
*1998 - גלריית הספרייה, אוניברסיטת בר-אילן
*1997 - גלריה נלי אמן, גורדון, תל אביב
*1993 - המשכן לאמנות בית מאירוב בחולון
*1992 - היכל התרבות בנתניה
*1992 - בית יד לבנים, טבריה
*1990 - גלריית האוניברסיטה, [https://www.pratt.edu/ Pratt Institute], ניו-יורק, ארצות הברית

==== תערוכות קבוצתיות ====
*2024 - תערוכה האמנות הישראלית ה-23, בית בנק הפועלים
*2023 - תערוכה קבוצתית, בית תרבות סביון
*2012 - [ GALLERY THE BRICK LANA LONDON]
*2004–2012 - תערוכת תרומה לקרן למלחמה באיידס, בית בנק הפועלים, ת"א.
*2004 - המשכן לאמנות בית מאירוב - חולון.
*2003 - מוזיאון השפלה, כפר מנחם.
*1999–2003 - תערוכות תרומה לקרן למלחמה באיידס, בית הילה ורני רהב, סביון
*1991 - אגודת הציירים והפסלים, ישראל
*1988 - גלריה שולמית, רח' גורדון, תל אביב
*1987 - תערוכת ציורי מיניאטורה בינלאומית, טורונטו, קנדה
*1986 - גלריה ½-13, יפו
*1985 - תערוכת ציור ע"ש קוסונוגי, גלריית אגודת הציירים בתל אביב

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://wolffund.org.il/דר-ציפי-לנדאו/ ד"ר ציפי לנדאו, קרו וולף]
*[http://www.canartmagazine.com/Heb/Images/Articles/PDF/153549519567564.pdf כאן מגזין]
*[https://museum.imj.org.il/artcenter/newsite/he/?artist=%D7%9C%D7%A0%D7%93%D7%90%D7%95,%20%D7%A6%D7%99%D7%A4%D7%99&list=%D7%9C מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים (imj.org.il)]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי מכון פראט
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:מנהלות בתי ספר ישראליות
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
סכין יאקוטית

סכין יאקוטית מודרנית עם ידית מעץ שדר ונדן עור.
הסכין היאקוטית (בסאחה: саха быһаҕа; ברוסית: якутский нож), המכונה לפעמים גם סכין יאקוט, היא סכין מסורתית של היקוטים (קבוצה אתנית מרפובליקת סאחה-יקוטיה, באזור סיביר), המשמשת לעבודה עם עצים, עורות, פרוות, דגים ובשר או ללחימה. הסכין נמצאת בשימוש ביקוטיה במשך מאות שנים ללא שינויים משמעותיים בעיצובה.<ref>Arctic Pastoralist Sakha: Ethnography of Evolution and Microadaptation in Siberia</ref>

== מאפיינים ==
לסכינים יאקוטיות טיפוסיות יש אורך להב של 10–18 ס"מ, ו-2.5–3.8 רוחב. תכונה יוצאת דופן של סכין זו היא שהלהב הוא א-סימטרי. בצד אחד של הלהב יש חריץ מלא, כלומר חריץ בו יש סוג של אזמל, בעוד שבצד השני אין חריץ והוא בעצם קצה של קמרון (כלומר הוא מתעגל כלפי מטה לקצה, ולא בעל שיפוע ישר).<ref>[https://warriorpublications.wordpress.com/2015/01/14/knives-of-the-yakut/ Knives of the Yakut]</ref> הלהב מחושל באופן מסורתי<ref>[http://terraoko.com/?p=88440 How do Yakut knives]</ref><ref>[http://www.thetruthaboutknives.com/2015/12/forging-a-siberian-yakutian-knife/ Know your Knives: The Yakut knife of Russia]</ref><ref>[http://siberiantimes.com/other/others/features/f0197-forging-knives-like-our-ancestors-secrets-of-the-yakutian-blades/ Forging knives like our ancestors, secrets of the Yakutian blades]</ref> מעפרות ברזל ממקור מקומי שהותך על ידי נפחים יאקוטים. החריץ בלהב הופך אותו לקל יותר ומאפשר לנפח להפחית את כמות המתכת הדרושה לייצור סכינים גדולים יותר. ידית הסכין עשויה באופן היסטורי מעץ שדר והיא עבה ובצורת אובל בחתך רוחב. זה מתאים ליד וניתן להשתמש בו גם עם כפפות. השדר גם מגן על היד מפני השפעות הקור של פלדת הסכין בקור קיצוני, מצב שכיח בסיביר בחודשי החורף. נדן הסכין הוא מזנב פרה ומשלים את ההרכב.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Yakutian_knife_and_sheath.jpg|סכין יאקוטית מודרנית ונדן העור שלה
קובץ:Yakutian_knife_left_side.jpg|סכין יאקוטית עם ידית שדר. צד שמאלי
קובץ:Yakutian_knife_right_side.jpg|צד ימין (חריץ) של סכין יאקוטית מודרנית
קובץ:Stroganina_whittling.jpg|קילוף דג לסטרוגנינה עם סכין יאקוטית
</gallery>

== ראו גם ==
* סטרוגנינה, מאכל סיבירי

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

יאקוט
ליזימטר

תחנת ליזימטרים בגרמניה
ליזימטר (lysimeter, מיוונית: לוּסִיס (שחרור) והסיומת -מֶטֶר) הוא מכל גלילי מלא באדמה שמשמש לחקר תנועת מים וחומרים באדמה.
* ליזימטר יכול להיות מצויד בבדיקות מדידה שונות בעומקים שונים (לדוגמה, טמפרטורת אדמה, מַנּוֹמֶטֶר למדידת לחות באדמה).
* ניתן לחלץ את האדמה שבליזימטר כיחידה אחת (מונולית) או לשחזר אותה מהשכבות השונות שנמצאות באתר הדגימה.
* לרוב לליזימטרים יש פתח בתחתית המאפשר איסוף וניתוח מחלחלים לאורך זמן.

==סוגי ליזימטרים==

ליזימטר שוקל: מודד את משקל המיכל לאורך זמן, וכך ניתן לחשב את כמות המים שאבדה דרך האדמה או לאטמוספירה.

ליזימטר לא שוקל: מודד את כמות המים שמתנקזת דרך פתח בתחתית המיכל.

==עקרונות בנייה==

ליזימטרים מסווגים לפי עקרונות הבנייה, הם משלושה סוגים עיקריים: (i) מונומוליטי, או גוש קרקע ללא הפרעה; (ii) אֵבֶּרמַיֵר, ו-(iii) מילוי פנימי.

בסוג הראשון, בונים ארגז סביב צידי גוש אדמה כפי שהוא נמצא בשדה, מחברים תחתית פתוחה חלקית, והנוזלים מחלחלים למיכלי איסוף (ראה איור)
ליזימטר מונומוליטי
בסוג אברמאייר, האדמה נשארת במקומה ומוצב מתחתיה משפך לאיסוף הנוזלים המחלחלים, אך אין דפנות צד שמפרידות גוש אדמה מוגדר מהאדמה הסמוכה. צינור המחובר למשפך מעביר את הנוזלים המחלחלים לכלי קיבול.

סוג המילוי הפנימי מורכב ממיכל בעל דפנות אנכיות, פתח עליון ותחתית המאפשרת חלחול, והוא מלא באדמה שהוסרה מהמיקום המקורי שלה ושעברה בדרך כלל סינון וערבוב כדי להפוך אותה אחידה. סוג מיוחד של מילוי פנימי ניתן לכנות "ליזימטר מעבדתי", שהוא בדרך כלל קטן בגודלו ומסופק באופן מלאכותי במים או בתמיסה. הוא משמש לחקר בעיות ספציפיות; והניסויים בו מוגבלים בדרך כלל לתקופות קצרות.

==שימושים עיקריים==

מדידת כמות האידוי-דיות בפועל: ליזימטר יכול למדוד את כמות האֵוַפּוֹטְרַנְסְפִּירַצְיָה, כלומר את כמות אדי המים משתחררים לאטמוספירה מהאדמה, העלים ומשטחים אחרים.

התקנה בגידולי שדה: כשמגדלים צמחייה במיכל אדמה גדול המאפשר לחשב בקלות את כמות המשקעים שנכנסת ואת כמות המים שאבדה דרך האדמה, ליזימטר הוא המדויק ביותר.

פנוטיפיזציה פיזיולוגית של צמחים: ליזימטר משמש גם במערכות פנוטיפיזציה פיזיולוגיות בעלות תפוקה גבוהה (המכונות גם מערכות פנוטיפיזציה תפקודית של צמחים). מערכות אלה, בשילוב עם מדידות רצף קרקע-צמח-אווירה (SPAC) ותיאום מודלים של תגובות צמחים לתנאי סביבה משתנים, יכולות לשמש ככלי פנוטיפיזציה להבנה טובה יותר של תגובת הצמחים למצבי עקה, כגון יובש.

כימות תגובות צמחיות לעקות: באמצעות ליזימטרים מעבדתיים ניתן לחשב את התגובה הצמחית בין השאר גם לעקות ביוטיות כגון מלות צמחים ולהבין את חומרת המחלה או את רגישות הצמחים למחלות שונות.

==היסטוריה==

בשנת 1875 בנה אדוארד לואיס סטרטוונט, בוטנאי ממסצ'וסטס, את הליזימטר הראשון בארצות הברית.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Kohnke H, Dreibelbis FR, Davidson JM. A survey and discussion of lysimeters and a bibliography on their construction and performance. US Department of Agriculture; 1940.
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:פיזיולוגיה של הצמח
קומיסברוט

קומיסברוט, לשעבר קוממיסברוט (בגרמנית: Kommissbrot בעבר: Kommißbrot),<ref name="Museum"></ref> הוא סוג כהה של לחם גרמני, שנאפה משיפון ומקמחים אחרים, ששימש באופן היסטורי לצורכי הצבא.<ref name="GermanFood"></ref>

== תיאור ==
קוממיסברוט הוא לחם כהה העשוי מקמחי שיפון וחיטה כמחמצת. יש לו קרום יציב אך לא קשה, ומכיוון שהוא בדרך כלל נאפה בתבנית כיכר, הוא מפתח קרום רק בחלק העליון. הלחם ידוע בחיי המדף הארוכים שלו.<ref></ref>

== היסטוריה ==
מאז המאה ה-16, קומיס שימש כמילה לגַייס צבאי, ולכן שימש קומיסברוט בפירוש הלחם שסופק לצבא, שכן ברוט היא המילה הגרמנית ללחם, והיא באה לשמש לציון הסוג של לחם (לחם צבאי).

הערך התזונתי של קומיסברוט נחקר על ידי פראוזניץ בשנת 1893 ועל ידי ונצלאוס פלאגה וגיאורג לבין בשנת 1897.<ref></ref><ref name="AlteArmee"></ref>

הלחם שימש כאספקה צבאית במלחמת העולם הראשונה, כאשר לעיתים נוספה נסורת כדי לפצות על מחסור בקמח,<ref></ref> וכך גם במלחמת העולם השנייה.<ref></ref><ref></ref> מחקר בשנת 1941 הגיע למסקנה שקומיסברוט מכסה את הדרישות היומיות של ויטמין B <sub>1</sub>.<ref></ref>

לאחר מלחמת העולם הראשונה, הלחם הפך זמין במאפיות אזרחיות, והמתכון שונה כדי לייצר לחם רך יותר.

== בתרבות נפוצה ==
בשנות ה-20, המכונית הקומפקטית של הנומג PS 2/10 קיבלה את הכינוי קומיסברוט מכיוון שצורתה דמתה לכיכר הלחם.<ref></ref><ref></ref>

בסרט התיעודי האוסטרי Cooking History בבימויו של פטר קרקס, קומיסברוט משמש כהמחשה לכמות המרכיבים הנדרשת כדי לספק מזון למספר רב של חיילים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== ראו גם ==
* לחם בורודינסקי

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הגרמני
עד שתחזרי אליי

"עד שתחזרי אליי" הוא שיר של הפרויקט של עידן רייכל, מתוך אלבום האולפן החמישי של הפרויקט, "מגדל של אור", שיצא לאור ב-6 בפברואר 2024. השיר נשלח לתחנות הרדיו בסמוך לצאתו של האלבום, כסינגל השלישי מתוכו, באמצעות חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק.

== רקע והוצאה ==
ב-6 בפברואר 2024, הוציא הפרויקט של עידן רייכל את אלבומו הראשון מאז צאתו של רבע לשש בשנת 2013, מגדל של אור. "עד שתחזרי אליי" הוא אחד משלושת השירים באלבום אשר בוצעו על ידי רייכל עצמו, לצד "תמיד זה געגוע" ו"ילדים של קיץ". את השיר כתב והלחין רייכל, שגם הפיק אותו לצד מתן דרור, שהפיק גם את "תמיד זה געגוע" שביצע רייכל. את השיר תיאר רייכל כ"שיר אהבה שמחזיר אותי לכתיבה של פעם, אבל עם צליל מעודכן יותר".

== הצלחה מסחרית ==
בשבוע של 11 בפברואר 2024, נכנס השיר למצעד מדיה פורסט והגיע למקום ה-14, עם 60 השמעות בתחנות הרדיו הישראליות. שבוע לאחר מכן, השיר קבע את שיאו במקום השלישי, עם 111 השמעות.

== מיקומי שיא ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:סינגלים מ-2024
קטגוריה:שירי הפרויקט של עידן רייכל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מתן דרור
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון ארומה מיוזיק
אנדריי מורדביצ'ב

אנדריי ניקולייביץ' מורדביצ'ב (ברוסית: Андрей Николаевич Мордвичев; נולד ב־14 בינואר 1976) הוא איש צבא רוסי בדרגת גנרל-קולונל, מפקד פיקוד המרכז הצבאי מ-16 בפברואר 2023. ב-2024 קיבל את אות גיבור הפדרציה הרוסית

החל מאפריל 2023, מפקד קבוצת הכוחות "מרכז" של הקבוצה המשותפת של הכוחות הרוסיים באוקראינה. במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, הוביל יחידות צבא בקרבות על מריופול ובקרבות על אבדייבקה<ref></ref>.

ביוני 2023, בשל תמיכה בפעולות המערערות ומאיימות על שלמותה הטריטוריאלית, הריבונות והעצמאות של אוקראינה, הוטלו על אנדריי מורדביצ'ב סנקציות מצד האיחוד האירופי ושווייץ. יצוין כי תחת פיקודו, כוחות מזוינים רוסים, כולל כוחות פיקוד המרכז הצבאי, משתתפים במתקפה על אוקראינה. ב-23 בנובמבר 2023 נכלל ברשימת הסנקציות של אוקראינה<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה: יחידות, ארגונים ואישים
קטגוריה:הפלישה הרוסית לאוקראינה: אישים
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1976
היכל התהילה הלאומי לכדורגל

חזית ההיכל מאז 2018
היכל התהילה הלאומי לכדורגל הוא ארגון ומוזיאון הממוקם באצטדיון טויוטה שבפריסקו, טקסס בארצות הברית ובו מונצחים כדורגלנים, מאמנים ואישים אחרים שתרמו לכדורגל האמריקאי. היכל התהילה נוסד ב-1950 על ידי אגודת "הזקנים" של פילדלפיה - קבוצה של שחקני כדורגל מקצוענים וחובבים לשעבר שרצו להכיר בהישגי הכדורגל בארצות הברית.

המוזיאון נפתח ב-12 ביוני 1999 באונאונטה, ניו יורק, וכלל את היכל התהילה, ספרייה ואזור משחקי כדורגל אינטראקטיבי. בספטמבר 2015, הוכרז כי מוזיאון היכל התהילה החדש ייבנה באצטדיון טויוטה בפריסקו, טקסס - ביתו של מועדון הכדורגל דאלאס מה-MLS. המוזיאון החדש נחנך ב-20 באוקטובר 2018, ומכיל מזכרות ותערוכות מתחלפות.

נכון לשנת 2023, זכו להיכלל בהיכל התהילה 322 חברים בסך הכול: 169 שחקנים ושחקניות ו-153 בונים. לאורך רוב שנות פעילותו של היכל התהילה, הייתה התעלמות מכדורגלנים ששיחקו בתחילת ואמצע המאה ה-20. ב-2005 הוחלט לשנות זאת, והוקם פאנל היסטוריונים מיוחד שסקר את הכדורגלנים שפעלו לפני הקמת ליגת ה-NASL. מתוך 150 שחקנים שעמדו בקריטריונים לזכאות, הפאנל המליץ פה אחד על חמישה שחקנים שכונו "חמשת המופלאים", ולאחר אישור הדירקטוריון הם נכנסו להיכל התהילה.

==הליך הבחירה==
===שחקנים===
כדי להיות זכאי לבחירה בקטגוריה זו, אדם חייב לעמוד בקריטריון מספר 1, ובאחד מקריטריונים 2 או 3:
# פרש לפני שלוש שנים לפחות, אך לא יותר מ-10 שנים.
# שיחק לפחות 20 משחקים בינלאומיים עבור נבחרת ארצות הברית (גברים או נשים). דרישה זו מצטמצמת ל-10 משחקים אם המשחקים היו לפני 1990.
# שיחק לפחות חמש עונות בליגה אמריקאית מהדרגה הראשונה (MLS או NWSL כיום), וזכה באליפות הליגה, או בגביע ארצות הברית הפתוח, או נבחר למשחק האולסטאר לפחות פעם אחת.

===ותיקים===
שחקנים שעמדו בקריטריונים 2 או 3 ופרשו לפני יותר מ-10 שנים מוכנסים אוטומטית לרשימת הזכאות לשחקנים ותיקים.

===בונים===
כדי להיות זכאי בקטגוריה זו, לאדם חייבת להיות השפעה גדולה, מתמשכת וחיובית על הכדורגל בארצות הברית ברמה הלאומית או בליגה הראשונה. בשל האופי הרחב והכללי של הקריטריונים, ניתן לשקול מועמדות לקטגוריה זו. המועמדויות נבדקות על ידי היסטוריון וחוקר היכל התהילה אשר מגישים להיכל התהילה את המלצותיהם באשר לנאותות של המועמד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
כדורגל
קטגוריה:ארצות הברית: כדורגל
קטגוריה:טקסס: ספורט
פאולה בריינר

פאולה בריינר (איינטר) (בלועזית: Paula Einetter Breiner; ביולי 1910 - 28 באוגוסט 2000), הייתה חסידת אומות העולם מהונגריה, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
פאולה איינטר נולדה בלוצ'נץ בשנת 1910, אביה יוסף היה מסגר. ד"ר דוד ריינפלד היה רופא המשפחה ונוצרו קשרי ידידות בין שתי המשפחות. לאחר שהצבא הגרמני כבש את הונגריה במרץ 1944, נחקקו חוקים שאילצו את היהודים למסור את רכושם. שלושת ידידי משפחת איינטר היהודים - ד"ר שנק, ד"ר ריינפלד ואשתו, פנו לפאולה בבקשה שתשמור על חפצי הערך שלהם. פאולה הציעה להסתיר את בני הזוג.<ref></ref> תחילה הם סירבו, אולם באפריל 1944 בני הזוג ריינפלד נענו להצעתה של פאולה והתחבאו במזווה של ביתה. בתחילת יוני 1944 פשטה המשטרה על ביתה של פאולה, ככל הנראה בעקבות הלשנה. השוטרים גילו את הרכוש היהודי אך לא את בני הזוג ריינפלד. פאולה נעצרה והוחזקה בלוצ'נץ, בודפשט ובמחנה המעצר בצ'ורגו לצורך חקירה בעינויים. ב-27 ביולי 1944 היא שוחררה ושבה לביתה תחת פיקוח משטרתי כבד עד כדי מעצר בית. כחלק מתנאי מעצרה, הוטל עליה עוצר בשעות הלילה ובאופן כללי פאולה נדרשה לקבל אישור עבור כל יציאה מביתה.<ref>החלטת המשטרה הממלכתית של הונגריה, 27 ביולי 1944, תיק M31.4639, ארכיון יד ושם</ref> כשחזרה לביתה, בני הזוג ריינפלד לא היו שם. באוקטובר שבה פאולה לפעילות הצלה, והחביאה את דוד בריינר, שהכיר את פאולה מהתקופה בה למד מסגרות במסגרייה של אביה. דוד נשאר אצל פאולה עד לשחרור העיר בינואר 1945 והתפתחו ביניהם קשרי אהבה.<ref name=":0"></ref>

== לאחר המלחמה ==
ב-1946 התחתנו פאולה ודוד בריינר, וב-1949 עלו ארצה והתיישבו בחדרה ושם הקימו משפחה. ב-28 באוגוסט 2000 הלכה פאולה בריינר לעולמה בגיל 90. היא נקברה בבית העלמין החדש בחדרה.<ref name=":0" />

== הכרה והנצחה ==
ב-20 ביוני 1990 הכיר יד ושם בפאולה בריינר (לבית איינטר) כחסידת אומות העולם.<ref name=":0" /> שמה מונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) אותר קברה של פאולה והוספה לוחית זיכרון לקברה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.yadvashem.org/he/education/educational-materials/learning-environment/memory-righteous/stories/paula.html# יד ושם, פאולה (איינטר) בריינר מתוך חסד אחרון]

== לקריאה נוספת ==
* פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יש ושם, 2023, עמ' 71.
* Dan Michman, “Hiding, Sheltering, And Borrowing Indentities: Avenues Of Rescue During The Holocaust, ירושלים: יד ושם, 2017, עמ’ 100-102
* מרדכי, פלדיאל. "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 261.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הונגריות חסידות אומות העולם
קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
משפחת אבדיינקו

סרגיי אבדיינקו (Sergey Avdeyenko; 18 בדצמבר 1891 – 10 בפברואר 1945), טטיאנה אבדיינקו (Tatyana Avdeyenko; 1893 – 19 באוגוסט 1978) ובניהם ולנטין אבדיינקו (Valentin Avdeyenko; 12 בפברואר 1922 – 16 באוקטובר 2009) ואיגור אבדיינקו (Igor Sergey Avdeyenko; 1928 – 30 בדצמבר 1991) הם זוג ושני בניהם מאודסה באוקראינה, שהוכרו כחסידי אומות העולם על הצלת שתי משפחות יהודיות בתקופת השואה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
אבי המשפחה סרגיי אבדיינקו, עבד כמהנדס בניין באודסה ובמהלך עבודתו התיידד עם מינה ירמולינסקיה היהודיה.

ב-16 באוקטובר 1941 כבשו הרומנים, בעלי בריתם של הנאצים, את אודסה. סרגיי מסר למינה את תעודת הזהות של עוזרת הבית לשעבר שלו, ונתן לה לשהות בדירתו. כאשר החל להיות מסוכן מדי ליהודים לשהות במרכז העיר, סרגיי מצא דירה בפרברים עבור מינה ובעלה<ref></ref>.

באוגוסט 1942 גורשה משפחת ירמולינסקי למחנה הריכוז דומנייבסקי לאחר שהוסגרו לידי השלטונות. בעת שהיית המשפחה במחנה, הבנים ולנטין ואיגור הבריחו להם מזון. במקביל, סייע סרגיי גם לשכנות היהודיות ציליה ואנסטסיה אשכנזי. הוא סיפק להן תעודות לידה של אחיותיו, שנפטרו עוד לפני המלחמה, ושכר להן חדר באזור שבו אף אחד לא הכיר אותן. למרות זאת, זהותן היהודית נחשפה והן נעצרו. בשלושת החודשים בהן שהו בכלא וגם לאחר שנשלחו למחנה העבודה סליבינו, בני משפחת אבדיינקו דאגו להן לבגדים חמים ולמזון.<ref name=":0"></ref>

במשך מספר שבועות, לפני ששוחררה אודסה בידי הצבא האדום, ב-10 באפריל 1944, העיר עברה לשליטה גרמנית. בפרק זמן זה משפחת אבדיינקו החביאה את ציליה ואנסטסיה בביתם. לאחר שחרורה של אודסה סרגיי עזר ליהודי העיר ששבו אליה להשתקם ולמצוא עבודה ומגורים. המשפחה גם אירחה את מינה ומשפחתה בעליית הגג שלהם.<ref name=":0" />

== לאחר המלחמה ==
הרומנים התייחסו באכזריות קשה כלפי סרגיי במהלך המלחמה, ובריאותו נפגעה. כתוצאה מכך הוא הלך לעולמו בגיל 51 ב-10 בפברואר 1945<ref>מכתב מאת ולנטין אבדיינקו לקטיה גוסארוב, 15 ביולי 1994, ארכיון יד ושם, תיק 7034</ref>. הבן ולנטין עלה לאחר המלחמה לישראל והתגורר בבת ים והלך לעולמו ב-16 באוקטובר 2009 בגיל 87. הוא הובא למנוחות בבית העלמין בקריית שאול<ref></ref>.

== הכרה והנצחה ==
במאי 1994 המליצה מינה ירמולינסקי, אחת הניצולות שמשפחת אבדיינקו הצילה, להכיר בולנטין כחסיד אומות העולם<ref>מכתב מאת מינה ירמולינסקי לולנטין אבדיינקו, 4 במאי 1994, ארכיון יד ושם, תיק 7034</ref>. ב-24 במרץ 1996 הוכרו סרגיי וטטיאנה אבדיינקו כחסידי אומות העולם, בניהם וולנטין ואיגור הוכרו ב-18 באפריל 1996. שמות בני משפחת אבדיינקו נחקקו בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים<ref name=":0" />. בני המשפחה קיבלו גם מדליה על פעילותם כחסידי אומות עולם.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) אותר קברו של ולנטין אבדיינקו בחלקת חסידי אומות העולם בקרית שאול ולקברו הוספה לוחית זיכרון.

== לקריאה נוספת ==
* פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יש ושם, 2023 עמ' 19.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוקראינים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:מצילים בשואה: אוקראינה
מריה דוברוביץ'

מריה דוברוביץ (בהונגרית: Dobrovics Mária; 4 במאי 1912 - 29 בנובמבר 1997) הייתה חייטת הונגרייה, מחסידי אומות העולם, שהצילה יהודים בבודפשט בתקופת השואה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
מריה דוברוביץ' נולדה בבודפשט, בירת הונגריה. שני הוריה נפטרו בצעירותה. מריה למדה עיצוב תפאורה בבית הספר הגבוה לאומנות שימושית בבודפשט. היא התגוררה בסמוך למשפחה יהודיה בשם קונדור, והתיידדה עם ליאופולד ורוזה קונדור ובתם יהודית ולמדה בביתם לנגן בפסנתר.<ref name=":0"></ref>

ביוני 1944, החל המשטר ההונגרי לרכז את יהודי בודפשט ב"בתי כוכב צהוב" שהוקצו להם. מריה, שהייתה ידידה של משפחת קונדור היהודית, נכנסה לדירתם לאחר שזו סומנה כ"בית כוכב צהוב" על מנת לגור איתם, ומסרה את מסמכי הזהות שלה לרוזה קונדור כדי שלא תזוהה כיהודייה.<ref name=":0" />

עם עליית מפלגת צלב החץ לשלטון באוקטובר 1944, יהודי בודפשט נשלחו לעבודות כפייה, ובנובמבר החלו ההונגרים בצעדות המוות לצורך העברתם לידי הגרמנים. יהודית קונדור, שהייתה בת 15,ניסתה למצוא להוריה דירת מסתור אך נלכדה והוכנסה לצעדת המוות יחד עם אביה מבודפשט לעבר הגבול האוסטרי, ליאופולד. מריה ניסתה לאתר אותם בזכות גלויה שנשלחה על ידי יהודית ואביה, אך לא הצליחה להגיע אליהם בזמן, והוכתה בידי ההונגרים בעקבות ניסיונותיה להציל יהודים.<ref name=":0" /><ref name=":1"></ref>

כשהגיעה שיירת היהודים המגורשים לעיר ג'ור, הסמוכה לגבול עם אוסטריה, נכלאו יהודית קונדור ואביה במחנה ריק מאדם ששימש לפני כן כגטו היהודי. מריה הגיעה למחנה בו הוחזקו והמתינו לגירושם לגרמניה. מריה שיחדה את השומרים והצליחה למסור את בגדיה ואת מסמכי הזהות שלה ליהודית, ואת מסמכי הזהות של אביה, שכבר נפטר, לליאופולד, ובכך הצילה את חייהם.<ref name=":0" /><ref name=":1" /><ref></ref>

== לאחר המלחמה ==
יהודית עלתה לישראל יחד עם בעלה ובנה ב-1956. מריה עברה לגור בישראל בשנת 1965, ביחד עם ליאופולד ורוזה קונדור, הוריה של יהודית. היא חיה אצל משפחת קונדור באשדוד. מריה התגיירה במהלך שהותה בישראל, והמשיכה לעבוד כחייטת ראשית בחברת גוטקס עד לפרישתה לגמלאות בשנת 1994, בגיל 82.<ref name=":1" /> מריה נפטרה ב-29 בנובמבר 1997, בגיל 85.<ref name=":0" />

== הכרה והנצחה ==
ב-15 באוקטובר 1968, הכיר מוסד יד ושם במריה דוברוביץ' כחסידת אומות העולם, וב-16 במאי 1985 קיבלה תעודת כבוד מיד ושם כהוקרה לפעילותה להצלת יהודים בתקופת השואה.<ref name=":1" /> במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) נחקר גם סיפורה ואותר קברה בבית העלמין באשדוד.

== לקריאה נוספת ==
* גרשון, פינצבסקי. חסד אחרון - סיפורם של חסידי אומות העולם הישראל, יד ושם, 2022.
* מרדכי, פלדיאל. "מצילים בעקבות הניצולים: על חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת כרך מ"א, 1986, עמ' 28–29.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרות ב-1997
קטגוריה:ילידות 1912
קטגוריה:הונגריות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
מרים טננבאום

מריה (מרים) טננבאום דור (בלועזית: Maria (Miriam) Tenenbaum Dor) הייתה חסידת אומות העולם מפולין שהצילה יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
ערב מלחמת העולם השנייה עבדו מריה דור ובעלה בשמירה על הבית וחצר העצים של משפחה יהודית בוורשה. עם פרוץ המלחמה מריה התאלמנה מבעלה הראשון ועברה לגור ביחד עם בנה בן העשר בבית חמותה אנטונינה דור ברובע מרימונט בוורשה<ref name=":0"></ref>.

בחורף שנת 1943 נסעה מריה למחנה העבודה אוקיינצ'ה, בשביל לפגוש את חברה משה טננבאום שהועסק בעבודת כפייה, ולהביא לו אוכל. בזמן ההמתנה למשה, מריה הבחינה באנה גוטמר, יהודיה שברחה מגטו ורשה כמה ימים קודם לכן. מריה שוחחה עם מכר שהודיע לה כי אנה היא יהודיה, וכי הוא מבקש ממנה להסתיר את אנה מכיוון שאין ביכולתו לעשות זאת. מריה הסכימה ללא היסוס לקחת ולהסתיר את אנה גוטמר בביתה.

מריה הסתירה את אנה בביתה לתקופה בת חודשיים. מריה רכשה עבור אנה מסמכים על שם סטניסלבה וישניבסקה, כך שאנה הייתה יכולה למצוא עבודה ולשכור חדר. בזמן זה אנה חיכתה למשפחתה; בעלה משה גוטמר שהועסק במחנה הכפייה אוקיינצ'ה, ואחיה אדוארד שרון.<ref>תיק ארכיון יד ושם מספר M.31.2/3621 של מרים טננבאום</ref>

באפריל 1943 משה גוטמר, אדוארד שרון ומשה טננבאום הצליחו לברוח ממחנה אוקיינצ'ה, ומריה מצאה עבור שלושתם מקומות מסתור. מריה הסתירה את משה טננבאום במרתף ביתה, והפצירה בבנה בן העשר מריאן להרחיק את חבריו מהאזור, בשביל שלא יתגלה דבר הסתרתו של משה.

בהמשך המלחמה סייעה מריה לליליאן שטרן, בת למשפחה היהודית אשר על ביתם היא שמרה ערב המלחמה. מריה הסתירה את ליליאן בחלק הארי של ורשה, באכסניית סטודנטים מרוחקת מביתה ולמרות המרחק נהגה לבקרה כמעט כל יום, להביא לה מזון ולתמוך בה נפשית, זאת למרות הסכנה שהייתה כרוכה בכך. לילאן שטרן נעזרה גם בסיוע של חסידת אומות העולם נוספת, זופיה מרתה אבני. באחד הימים בהם ביקרה מריה אצל ליליאן הגיעו שני מלשינים, אך היא שמרה על קור רוח והצליחה לגרש אותם מהמקום. בחג הפסחא שלחה מריה את בנה עם מאכלי חג עבור ליליאן, כדי שיטייל עם לילאן כאילו מדובר בדודתו.<ref name=":0" />

בשנת 1944 נהרג מריאן בנה של מריה במהלך מרד ורשה הפולני.

== לאחר המלחמה ==
לאחר המלחמה מריה נישאה למשה טננבאום, היהודי אשר הסתירה במרתף ביתה. מריה שינתה את שמה הפרטי למרים, ועלתה לישראל יחד עם משה. בני הזוג גרו בתל אביב, ולא הותירו אחריהם צאצאים.<ref></ref>

== הכרה והנצחה ==
ב-19 במרץ 1987 החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם ביד ושם להכיר במרים טננבאום (מריה דור) כחסידת אומות העולם, ולהעניק לה את אות ההוקרה. כמו כן ניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם בגן חסידי אומות העולם בירושלים ושמה נחקק בקיר הכבוד.<ref></ref>

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ולשב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של מרים טננבאום, אך לא אותר קברה.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 99.
* פלדיאל מרדכי, "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 119.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
מריה צ'יזמדיה

מריה צ'יזמדיה (בהונגרית: Maria csizmadia; נולדה ב-7 בינואר 1910-יוני 1983) הייתה תופרת הונגרייה, שהוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים יחד עם בנותיה בתקופת השואה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
צ'יזמדיה הייתה אלמנה ותופרת במקצועה, שחיה עם שלוש בנותיה אולגה שרה פישר (צ'יזמדיה), מלבינה צ'יזמדיה ואורנה שורני (אירן צ'יזמדיה) ביישוב ולקה בארה בצפון הונגריה על גבול סלובקיה. סמוך לביתה הוקם מחנה צבאי לעבודות כפייה, שם שוכנו 210 גברים יהודים בין מאי לאוקטובר 1944.

מריה ובנותיה יצרו קשר עם עובדי הכפייה היהודים והחלו לסייע להם. הן דאגו להם לאוכל, בישלו עבורם למרות מצבן הכלכלי הקשה והעבירו להם מידע. מריה סיכנה את עצמה ואת בנותיה בכך שאפשרה להם להיפגש בביתה עם קרובי משפחתם שהגיעו לבקרם. בנוסף, מריה מסרה את כתובת ביתה על מנת לאפשר להם לקבל חבילות בדואר.<ref name=":2"></ref>

כאשר התברר שהגרמנים מתכוונים להעביר את עובדי הכפייה למקום אחר, לנוכח התקרבות הצבא האדום, מריה ובנותיה התחילו לפעול על מנת להצילם. מריה הסתירה כמה מעובדי הכפייה בביתה, וסיפקה להם שמלות נשים אשר איפשרו להם להתחזות ולהימלט. הם חולקו לקבוצות כך שכל בת משפחה הייתה אחראית להוביל קבוצה אחרת למקום מסתור חדש אצל קרובי משפחה של מריה או בבתים נטושים כשמריה ובנותיה המשיכו לספק להם מזון.<ref name=":0"></ref>

== לאחר המלחמה ==
ב-1945 נישאה אולגה, בתה של מריה, לקרול פישר, יהודי שניצל על ידי בנות המשפחה. השניים עברו לגור בהיינצ׳קה יחד עם מריה ומלבינה. ביתם היה קרוב מאוד לגבול בין הונגריה לצ׳כוסלובקיה ולכן שימש כתחנת מעבר בנתיב ״הבריחה״. מריה ושאר בני המשפחה סייעו לבורחים ואיפשרו להם ללון, לאכול ולנוח בביתם. בהמשך דאגו להעביר אותם לברטיסלאבה לידי אליעזר שוימר, ראש המדור הארץ-ישראלי באזור. בפעילותן הצליחו מריה ובנותיה להציל 29 יהודים.<ref name=":2" />

בשנת 1949 עלתה מריה לישראל ועברתה את שמה למרים. היא התגוררה בנהריה בביתה של בתה אורנה שורני (אירן) ועבדה כתופרת. מרים פתחה את ביתה בפני עולים חדשים וסייעה להם באוכל, הלבשה ובכל מה שנדרש. מריה מרים ציזמדיה הלכה לעולמה ב-1983, בגיל 73.<ref name=":0" />

== הכרה והנצחה ==
במשך השנים הוכרו מריה ושלושת בנותיה, מלבינה צ'יזמדיה, אורנה שורני ואולגה (שרה) פישר כחסידות אומות העולם. הניצול קרול פישר מסר עדות ליד ושם על מעשי ההצלה של מריה.<ref>עדותו של קרול פישר ליד ושם, תיק מספר 3619, ארכיון יד ושם.</ref>ב-14 בספטמבר 1995 הוכרה מריה מרים ציזמדיה באופן רשמי ושמה ושמות בנותיה נחקקו בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של מריה, וקברה אותר בבית הקברות הלטיני בחיפה.

בשנת 1998 הופק הסרט Rescuers-Stories of a Courage: Two Families שמבוסס על סיפור משפחת צ'יזמדיה.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023 עמ 18.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הונגריות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה