OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איזק ריינדרס

אִיזַק הרמן ריינדרס (בהולנדית: Izaak Herman Reijnders; 27 במרץ 1879 – 31 בדצמבר 1966) היה גנרל הולנדי אשר שימש כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הולנד בתחילת מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
ריינדרס נולד באונסטוודה ב-27 במרץ 1879. אביו היה ראש העיר. הוא התחנך באסן ולאחר מכן נרשם לאקדמיה הצבאית המלכותית בברדה. ב-1896 התגייס לצבא הולנד. בין 1899–1912 שרת ברגימנט ה-1. בין 1912–1915 למד בבית הספר הגבוה (Hoogere Krijgsschool) של הצבא ההולנדי. ב-1 בספטמבר 1913 הוא הועלה לדרגת קפטן והוצב ברגימנט ה-18. ב-1918 הוא הוצב במטה הכללי ושרת שם עד 1 בדצמבר 1925 אז הועלה לדרגת מאיור והוצב ברגימנט ה-19. לאחר מכן מונה לראש מטה הבריגדה ה-1. ב-1 באוגוסט 1928 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1 בנובמבר 1931 מונה למפקח על זרוע החי"ר. ב-1 בנובמבר 1933 הוא הועלה לדרגת גנרל מאיור, וב-1 במאי 1934 מונה לראש המטה הכללי. ב-28 באוגוסט 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל. יומיים לאחר מכן, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא מונה למפקד העליון של כל הכוחות המזוינים של הולנד כדי להכין את הארץ למלחמה.

ריינדרס חשש שגרמניה הנאצית תפלוש להולנד. הוא גילה שהכוחות המזוינים של הולנד במצב מוזנח מאוד, והגיש תוכנית שאפתנית ויקרה מאוד להכנסת שיפורים בצבא. כמו כן הוא דרש לשנות ולהגדיל את מערך הגיוס. עמדותיו התקיפות גרמו לכך שהוא הסתכסך עם הקבינט הביטחוני של הולנד. המצב החמיר כאשר היה צורך לתכנן את תוכנית הקרב של הולנד. ריינדרס דרש שהצבא ההולנדי יתגונן לאורך זמן בצפון בראבנט וימתין לתגבורת מבעלי בריתו. הדרג הפוליטי לעומת זאת, סבר שהתגוננות כזו תהיה מיותרת, והציע שהצבא יסוג לברדה וייצב שם את קווי ההגנה שלו. בישיבת הקבינט שנערכה ב-2 בינואר 1940 נכשל ריינדרס בניסיונו לשכנע את חברי הקבינט בעמדתו. ב-5 בפברואר הוא התפטר מתפקידו ועזב את הצבא. אנרי וינקלמן החליף אותו בתפקיד.

לאחר פרישתו מהצבא ניהל ריינדרס חיים מנותקים ומסוגרים. במאי 1940 כבשו הגרמנים את הולנד לאחר קרב קצר. בסתיו 1944 הוא התבקש לעמוד בראש המחתרת ההולנדית. הוא סירב ודרש שהמלכה וילהלמינה עצמה תבקש זאת ממנו. לאחר שהולנד שוחררה מהכיבוש הגרמני, ריינדרס לא זכה בשום עיטור על חלקו במהלך המלחמה. הוא היה פגוע מאוד מכך, ופרסם חוברת בשם De wisseling in het Opperbevel van Land- en Zeemacht in Februari 1940. Hare oorzaken en hare gevolgen (השינוי בפיקוד העליון של כוחות היבשה והים בפברואר 1940. סיבותיו והשלכותיו), אשר בה הציג את תוכניתו ערב המלחמה ותקף את מתנגדיו, ובמיוחד את שר ההגנה אדריאן דייקסהורן. דייקסהורן פרסם חוברת תגובה, וריינדרס פרסם חוברת נוספת שבה ענה לטענותיו של דייקסהורן. ריינדרס נפטר בהאג ב-31 בדצמבר 1966.

ב-14 ביולי 1908 הוא נישא למריה וילמינה נייסינג. נולדה להם בת אחת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://resources.huygens.knaw.nl/bwn1880-2000/lemmata/bwn3/reijnders איזק ריינדרס] באתר המילון הביוגרפי ההולנדי
* [https://www.unithistories.com/officers/persons_dutch_army.html הגנרלים של הצבא ההולנדי במלחמת העולם השנייה]

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:ראש ההגנה (הולנד)
קטגוריה:הולנדים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1879
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1966
ארן יגאר

ארן יגאר (באנגלית: Eren Yeager או Eren Jaeger<ref>בתרגום מיפנית לאנגלית במנגה שמו נכתב כ"Eren Yeager", ובאנימה כ"Eren Jaeger".</ref>; ביפנית: エレン・イェーガー. "ארן" בטורקית: "קדוש"; "יגר" בגרמנית: "צייד") הוא דמות הפרוטגוניסט בסדרות המאנגה והאנימה "מתקפת הטיטאנים".

== ביוגרפיה בדיונית ==
ארן נולד בעיירה בתוך מחוז שיגאנשינה, עיירה קטנה בת מאות שנים שמוקפת חומות גדולות, וגדל בה עד שנהרסה על ידי הטיטאנים. חלומו של ארן היה להשמיד את הטיטאנים ולחקור את העולם שמחוץ לחומות. בגיל 9 הרג שניים מהחוטפים שרצחו את משפחתה של מיקאסה, ושכנע אותה להילחם בהם חזרה - ובכך להרוג את החוטף השלישי בזמן שהוא תפס את ארן וחנק אותו. מאותו היום מיקאסה נצמדה לארן ולדרכו להשיב מלחמה ולהיות חזקה. אימו של ארן עצמו מתה בפרק הראשון של הסדרה, כאשר הטיטאן הענק בגובה 60 המטרים פרץ את החומה ואיפשר לטיטאנים לפלוש אל העיר. היא נמחצה תחת ביתה ולא יכלה לברוח, ועקב כך נטרפה על ידי טיטאן לנגד עיניו של ארן-מה שמביא אותו לרצות להשמיד את כל הטיטאנים. בהמשך הסדרה מתגלה שארן מסוגל להפוך לטיטאן ההתקפה משום שלאחר שאביו, גרישה, גילה על מות אימו של ארן, קלרה, הוא הזריק לו חומר מעמוד השידרה של אדם המסוגל להפוך לטיטאן מרצונו (כמו דמויות נוספות בסדרה- ריינר, אנני, ברטולדט ועוד).בשביל להפוך לטיטאן לאחר שאביו הזריק לו את הנוזל ארן היה צריך לאכול בן אדם שמסוגל להפוך לטיטאן ובכך לרשת את הכוחות שלו ולחזור לצורתו האנושית. האדם שארן אכל היה אביו, גרישה, ובעקבות אכילתו הוא קיבל את כוחות שני הטיטאנים שהיו לגרישה: טיטאן ההתקפה (שעל שמו נקראת הסדרה) והטיטאן המייסד (שהוא הטיטאן שהיה ברשותה של משפחת המלוכה רייס).<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== אישיות ==
ארן מתואר כאידיאליסט, חמום מוח, אגרסיבי, נחוש ואימפולסיבי. פעמים רבות, בעקבות אישיות השלכות רבות נגרמות, הן לטובה והן לרעה.<ref></ref> כדוגמה, בפרק השלישי של הסדרה, כאשר נאלץ לפעול ולהתאמן על התמרון התלת-ממדי, לא הצליח, אך עם נחישותו הרבה, הצליח, על אף שהתגלה בסוף כי המתקן היה חלוד ושבור ולכן לא הצליח לפעול אותו קודם.
אומנם ארן מתואר כאימפולסיבי אך בסוף הסדרה בחלק האחרון אנו מגלים שיש לטיטאן שלו את היכולת לראות את העבר,הווה והעתיד. ולכן ארן ידע לאורך הסדרה (או יותר נכון החל מהעונה השלישית כשהוא נישק את ידה של כריסטה, מה צופה לו העתיד), מה הגורל הצפוי לעם שלו ובכללי לעולם בו הוא חי ולכן התיאור שלו וההצגה שלו בתור אימפולסיבי, או חמום מוח הן לא הכי מדויקות אלא יותר שקול וחותר להגנה על העם שלו והאנשים שלו. יש לציין כי על פי רז, ארן הצליח לשכתב את העבר/העתיד שלו על ידי החבירה שלו לזיק, אחיו למחצה מצד אביו, שכן הוא טיטאן בעל דם מלכותי. רז סברה כי ארן שני בכוחותיו לג'אן שהוא דמותה האמיתית. כך קיבלנו למעשה דמות עגולה, מסובכת, שבסוף הסדרה הבינה שהמוצא האחרון שלה הוא להקריב את עצמה, בשביל להבטיח עתיד לחבריה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמויות מאנימה
אוסקר מיכילס

פרנסואה פידל אוסקר מיכילס (בצרפתית: François-Fidèle-Oscar Michiels; 24 ביולי 1881 – 14 ביוני 1946) היה גנרל בלגי אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא בלגיה במהלך הקרב על בלגיה במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
מיכילס נולד בבריסל ב-24 ביולי 1881. בגיל 11 הוא נרשם לבית ספר צבאי, ושלוש שנים לאחר מכן התגייס לבית הספר לצוערים בנאמור. ב-1897 הוא סיים את לימודיו והתגייס לצבא בדרגת קורופורל. ב-1901 הועלה לדרגת סרג'נט ועבר ללמוד בבית הספר לקצינים. ב-1903 סיים את בית הספר בדרגת לוטננט. ב-1913 הוצב מיכילס במבצר לייז'. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב במטה הדיוויזיה ה-3. בשל אומץ הלב שגילה במהלך הקרב על האיסר הועלה לדרגת קפטן. הוא המשיך להילחם עם הדיוויזיה ה-3 עד סוף המלחמה, ועוטר בדרגת מפקד בלגיון הכבוד.

במרץ 1919 הוא מונה למרצה במכללת המלחמה. בתפקידו זה הוא שימש כמדריכו האישי של נסיך הכתר לאופולד. ביוני 1931 עזב את המכללה בדרגת לוטננט קולונל ומונה לראש מטה הקורפוס ה-1. במרץ של השנה הבאה הועלה לדרגת קולונל. ב-1934 מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-1. ביוני 1937 הועלה לדרגת גנרל מאיור ומונה לראש מחלקת כוח האדם של משרד ההגנה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, מונה מיכילס למפקד הדיוויזיה ה-7. הוטל עליו לחזק את ההגנות על גבול בלגיה למקרה שגרמניה הנאצית תחליט לפלוש לארץ. ב-2 בפברואר 1940 עם התקדמות המלחמה, מונה מיכילס לראש המטה הכללי של הצבא הבלגי. הוא פיקד על הצבא הבלגי במהלך הקרב על בלגיה. ב-27 במאי הציע מיכילס למלך לאופולד לשלוח נציג למשא ומתן עם הגרמנים. המלך הסכים, ולמחרת בבוקר נכנע בפני הגרמנים. ב-30 במאי כינס את מיכילס את קציני הצבא הבלגי, הודה להם על שירותם, וביקש מהם להישאר בארץ ולא להימלט. הגרמנים לקחו אותו למחנה שבויים בגרמניה. ב-1943 הם הציעו לו לחזור לבלגיה ולסייע בניהול הארץ תחת הכיבוש הגרמני, אולם הוא סרב. ב-7 במאי 1945 הוא שוחרר בידי הצבא האדום.

מיכילס חזר לבלגיה וסייע בשיקומו של הצבא הבלגי לאחר המלחמה. בסוף 1945 הוא פרש מהצבא והחל לכתוב ספר על הקרב על בלגיה. הוא לא הספיק לסיים את הספר ונפטר ב-14 ביוני 1946.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.google.com/search?q=Oscar+Michiels&rlz=1C1GCEA_enIL910IL946&sourceid=chrome&ie=UTF-8 אוסקר מיכילס] באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים בלגים
קטגוריה:בלגים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא בלגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1946
כביש 717

כביש 717 הוא כביש רוחב אזורי העובר ברמת יששכר, בתחומי מועצה אזורית הגלבוע. אורכו 3.8 קילומטרים והוא משמש כדרך גישה למושבים רמת צבי ומולדת ואל הכפר הערבי טייבה.

== צמתים לאורך הכביש ==
{| ]wikitable"
|+
!קילומטרים
!שם
!סוג
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" |כביש 717 ממערב למזרח
|-
| align="center" |0
| align="center" |צומת מולדת
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |רמת יששכר
| align="center" |
|-
| align="center" |1.7
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |רמת צבי
| align="center" |כניסה לרמת צבי
|-
| align="center" |3.8
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |מולדת
| align="center" |כניסה למולדת ולטייבה
|}

== מעלה אלישע ==
חלקו המזרחי של כביש 717 נקרא "מעלה אלישע". זהו כביש תלול במזרח הגליל התחתון בגבול בקעת הירדן. הכביש מסתעף מכביש 90, בין קיבוץ גשר לנווה אור, לכיוון מערב, ועולה אל מרומי רמת יששכר ואל מבצר כוכב הירדן. המעלה נקרא על-שם אלישע סולץ, חבר קיבוץ מעוז חיים, אשר כיהן כראש המועצה האזורית בקעת בית שאן בין השנים 1956–1969 ונפטר בעודו מכהן. אורך המעלה הוא כ-6 ק"מ והוא עולה כ-500 מטרים לגובה. הכביש נחנך בשנת 1970.

== ראו גם ==
* כבישי ישראל
* כביש 716

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:עמק יזרעאל
ז'וזף לואי פרוסט

ז'וזף לואי פרוסט (26 בספטמבר 1754 - 5 ביולי 1826) היה כימאי צרפתי. הוא נודע בעיקר בזכות גילויו של חוק ההרכב המוגדר בשנת 1794, שקבע שתרכובות כימיות תמיד מתחברות בפרופורציות קבועות.

== ביוגרפיה ==
ז'וזף לואי פרוסט נולד ב-26 בספטמבר 1754 באנז'ה שבצרפת. אביו שימש כרוקח. ז'וזף למד כימיה בחנות של אביו ומאוחר יותר נסע ללימודים בפריז.

בהשפעתו של קרלוס הרביעי, מלך ספרד נסע פרוסט לספרד. שם לימד בבית הספר לכימיה בסגוביה ובאוניברסיטת סלמנקה. כשנפוליאון פלש לספרד, הספרדים שרפו את המעבדה של פרוסט ואילצו אותו לחזור לצרפת. ב-5 ביולי 1826, הוא מת באנג'ר שבצרפת. המינרל פרוסטיט נקרא על שמו.

== לימודי כימיה ==
ההישג הגדול ביותר של פרוסט בתחום המדע היה חוק ההרכב המוגדר, המכונה גם חוק פרוסט. פרוסט פרסם מאמר בנושא בשנת 1794, אך החוק לא התקבל עד 1812, כאשר הכימאי השוודי ינס יאקוב ברצליוס נתן לו את הקרדיט על החוק.

פרוסט התעניין גם בסוכרים הקיימים בירקות ובפירות מתוקים. בשנת 1799, פרוסט הדגים בפני כיתתו במדריד כיצד הסוכר בעינב זהה לזה המצוי בדבש.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://nautilus.fis.uc.pt/st2.5/scenes-e/biog/b0059.html ג'וזף לואי פרוסט (1754–1826)]
* [https://chemcenter.weizmann.ac.il/?CategoryID=364&ArticleID=4248 נולד ז'וזף לואי פרוסט, Joseph-Louis Proust], מכון ויצמן למדע
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:ילידי 1754
קטגוריה:נפטרים ב-1826
דיוויזיית הסקי הראשונה (ורמאכט)

דיוויזיית הסקי הראשונה (בגרמנית: 1. Skijäger-Division) הייתה יחידת חי"ר הררי של הוואפן אס אס / כוחות היבשה של הוורמאכט הגרמני שאומנה להשתמש במגלשיים לתנועה במהלך החורף.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה בחזית המזרחית בסתיו 1943 כהכנה למבצעי החורף הקרובים, והייתה בסדר גודל של חטיבה. היא הורחבה לדיוויזיה מלאה בקיץ 1944. הדיוויזיה לחמה אך ורק בחזית המזרחית כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, כולל בנסיגה לנהר הוויסלה ובמהלך הנסיגה לסלובקיה, דרום פולין וצ'כיה, שם נכנעה לצבא האדום במאי 1945.

== מפקדים ==

* גינטר פון מנטויפל, 1 באפריל 1943 - ספטמבר 1943
* מרטין ברג, 13 במאי 1944 - 2 באוגוסט 1944
* גוסטב הונדט, 3 באוקטובר 1944 - 15 בנובמבר 1944
* עמנואל פון קיליאני, 15 בנובמבר - 7 בדצמבר 1944
* גוסטב הונדט, 8 בדצמבר 1944 - ינואר 1945
* הנס שטיטס, ינואר - פברואר 1945
* גוסטב הונדט, פברואר - אפריל 1945
* ברונו ויילר, אפריל - מאי 1945

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Skidivisionen/SkiDiv1.htm דיוויזיית הסקי ה-1] באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

1
1
הדיוויזיה ה-129 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-129 (בגרמנית: 129. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
דיוויזיית הרגלים ה-129 הוקמה בהנאו, במחוז הצבאי ה-11 ב-20 באוקטובר 1940 ושולבו בה אנשי הסן ותורינגיה.<ref name="Mitchamp181">Mitcham, p. 181</ref> אלמנטים של הדיוויזיות ה-9, ה-33 וה-251 היוו כ-30% מהדיוויזיה.<ref name="Mitchamp181" />

לאחר סיום הכשרת הדיוויזיה באפריל 1941, היא נשלחה לפרוסיה המזרחית ולאחר מכן השתתפה במבצע ברברוסה. במסגרת קבוצת ארמיות מרכז לחמה הדיוויזיה במספר קרבות בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, ובכלל זה בקרבות בביאליסטוק, סמולנסק וויאזמה.<ref name="Mitchamp181" /> באוקטובר-נובמבר 1941 ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות בהגנה על ראש הגשר של קלינין וב-25 בדצמבר היא קלטה את הרגימנטים ה-326 וה-369 של דיוויזיית הרגלים ה-162 ההרוסה. רגימנט הארטילריה ה-236 של דיוויזיית הרגלים ה-162 שולב גם הוא ברגימנט הארטילריה ה-129 של הדיוויזיה. בשנה שלאחר מכן היא השתתפה בקרבות הקשים ליד רז'ב, שם היא נשארה מנובמבר 1941 עד תחילת מרץ 1943.<ref name="ebook"></ref>

לאחר הנסיגה מרז'ב, לחמה הדיוויזיה בבריאנסק, מוגילב וויטבסק, תוך שהיא תוגברה ברגימנט הגרנדירים ה-566 של דיוויזיית ההכשרה ה-390. בשל האבדות הרבות שספגv במרכז בלארוס, בקרבות בבוברויסק ובברנוביץ', היא אורגנה מחדש ביולי 1944.<ref name="ebook" /> בינואר 1944, הדיוויזיה עדיין נלחמה ליד נארב, ברוז'אן, אך עד מהרה נאלצה לסגת.<ref name="Mitchamp181" /> דיוויזיית הרגלים ה-129 הושמדה בסופו של דבר במזרח פרוסיה והתפרקה בסביבות פברואר. הגורמים ששרדו הועברו לארמייה הרביעית ונלחמו בקרבות האחרונים בפרוסיה המזרחית. המטה של הדיוויזיה שימש כמטה הפיקוד של פרישס האף.<ref name="Mitchamp182">Mitcham, p. 182</ref>

== מפקדים ==
* שטפן ריטאו (1 באוקטובר 1940 - 22 באוגוסט 1942)
* אלברט פראון (22 באוגוסט 1942 - 25 בספטמבר 1943)
* קרל פביאונקה (25 בספטמבר 1943 - 31 בינואר 1944)
* הריברט פון לאריש (31 בינואר 1944 - 11 בפברואר 1945)
* ברנהרד אוברשר (11 בפברואר - 8 במאי 1945)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/129ID.htm הדיוויזיה ה-129] באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

129
אז'ן דה חרף

אז'ן דה חרף (בהולנדית: Eugène De Greef; 31 באוגוסט 1900 – 14 בנובמבר 1995) היה גנרל בלגי אשר שימש כשר ההגנה של בלגיה בין 1950–1954.

==ביוגרפיה==
דה חרף נולד בהאלה ב-31 באוגוסט 1900 למשפחה ולונית. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית ולאחר מכן התגייס לחיל ההנדסה הקרבית. באוגוסט 1939 הוא מונה למפקד גדוד התובלה ה-4. הוא השתתף בקרב על בלגיה, ולאחר כניעת הצבא הבלגי במאי 1940 נלקח בשבי לגרמניה. באוקטובר של אותה שנה הוא שוחרר, חזר לבלגיה והצטרף למחתרת הבלגית. בשנים שלאחר המלחמה שרת במשרד ההגנה ובאקדמיה הצבאית המלכותית. ב-1950 נבחר לתפקיד שר ההגנה. הוא היה איש הצבא האחרון שמילא תפקיד זה. מאז ועד ימינו התפקיד הוא פוליטי.

בתקופת כהונתו כשר ההגנה, הייתה בלגיה מעורבת במלחמת קוריאה. גם בנו של חרף התנדב לשרת בחיל המתנדבים בקוריאה. כמו כן, חרף ייצג את בלגיה במהלך המשא ומתן להקמת נאט"ו. ב-1954 הוא סיים את תפקידו כשר ההגנה וחזר לצבא בדרגת גנרל מאיור. מאוחר יותר הועלה לדרגת לוטננט גנרל. ב-1961 הוא פרש מהצבא. לרגל פרישתו העניק לו בודואן, מלך הבלגים תואר אצולה של ברון.

==קישורים חיצוניים==

* [https://gw.geneanet.org/pierfit?lang=fr&n=de+greef&oc=0&p=eugene אז'ן דה חרף], באתר généalogie

קטגוריה:גנרלים בלגים
קטגוריה:אנשי צבא בלגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שרי הגנה
קטגוריה:שבויים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1900
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-1995
נזרית ארוכת קוצים

נזרית ארוכת קוצים (שם מדעי: Diadema setosum) הוא מין של קיפוד ים.

== מאפיינים ==
אורכו הממוצע של מין זה הוא 70 סנטימטרים. משקלו של קיפוד הים הוא 35 עד 80 גרמים. ניתן להבחין בין מין זה למינים אחרים מהסוג נזרית (Diadema) לפי חמישה כתמים בצבע לבן. האוכלוסייה במפרץ הפרסי מתרבה בין אפריל למאי. כמו קיפודי ים ארסיים אחרים הארס כלל לא קטלני לבני אדם והוא גורם לנפיחות וכאב. מין זה אוכל אצות והוא בעל תפקיד חשוב בשמירה על השונית מפני צמיחת יתר של אצות. בהיעדר אוכלוסייה בריאה של מין זה השונית עלולה להיפגע. הנזרית היא קיפוד ים בצבע שחור בעל קוצים ארוכים ודקים.<ref name=":0">
* דפני, י. מפרץ אילת, מים סוף ועד סופו.
*</ref>

== בית גידול ==
מין זה נפוץ באזור האינדו-פסיפי כולל מפרץ אילת, אוסטרליה, יפן והחוף של אפריקה המזרחית בשוניות אלמוגים, קרקע חולית ואזורים עם עשב ים ואצות. מין זה פלש לים התיכון דרך תעלת סואץ.<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קיפודי ים
קטגוריה:החי במפרץ אילת
מטיף

[[ישו היה מטיף נודד ביהודה במאה הראשונה לספירה. (ציור מאת קרל היינריך בלוך, המאה ה-19.)]]
מטיף רחוב ב[[סאו פאולו, ברזיל]]
מטיף הוא אדם הנושא דרשות בנושאים דתיים בפני אספת אנשים. ישנם גם מטיפים לא־דתיים, שעושים נפשות לרעיונות פוליטיים, מוסריים, חברתיים, וכו'.

== לאורך ההיסטוריה ==
מטיפים נפוצים ברוב התרבויות. למשל, כומר נוצרי בבוקר יום ראשון עשוי להטיף בכנסייה, ביהדות מטיפים נקראים מגידים או דרשנים, ואילו אימאם מוסלמי מטיף במסגד. באסלאם, תפקיד המטיף נקרא כללית דאעי, ומטיף שנושא דרשות ביום שישי אחר הצהריים נקרא ח'טיב.

בנצרות מימיה הקדומים הייתה הדרשה חלק חשוב מטקסי הדת. דרשות עודן מרכזיות גם בנצרות הקתולית וגם בפרוטסטנטית. בדרך כלל מטיפים נוצרים באים משורות הכמורה, אך במסורות מסוימות, כגון בזרם המתודיסטי, ישנם גם מטיפים עמאים. שמו הרשמי של המסדר הדומיניקני הוא "מסדר המטיפים" (בלטינית: "Ordo Praedicatorum"); נזירים ממסדר זה הוכשרו להטיף בפומבי בשפות המקומיות (להבדיל מלטינית), ודומיניק הקדוש ייסד את המסדר כדי להטיף לקתרים של דרום צרפת בתחילת המאה ה-13. אף הפרנציסקנים הם מסדר הטפה בולט; מטיפים נודדים, בדרך כלל נזירים, היו מאפיין חשוב של הקתוליות של סוף ימי הביניים.

ברוב זרמי הנצרות בראשית המאה ה-21, משך דרשות המטיף לא חורג מ־40 דקות, אבל היסטורית מטיפים דרשו גם שעתיים ושלוש<ref>Francis, 10</ref>, ועשו שימוש בטכניקות רטוריקה ותיאטרון לשמירה על קשב קהלם. טכניקות כאלה כבר אינן מקובלות בזרמים המרכזיים בנצרות. בשל חשיבות הדרשה בנצרות הפרוטסטנטית וההתנגדות למעמד כהונה נפרד, בכנסיות פרוטסטנטיות רבות התואר "מטיף" נרדף ל"כומר".

במסורת היהודית, מגיד המישרים או הדרשן מילא תפקיד זהה, ונשא בפני הקהל דברי שפר שונים.

== ראו גם ==
* דעוה
* מגיד

== לקריאה נוספת ==
* פרנסיס, קית א., גיבסון, ויליאם, ואח', The Oxford Handbook of the British Sermon 1689–1901, 2012 OUP, , [https://books.google.co.uk/books?id=G8EgmQCCyvQC&pg=PA14 גוגל ספרים]

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תארים ותפקידים דתיים
קטגוריה:רטוריקה
קטגוריה:מונחים ומושגים דתיים
דיוויזיית ההכשרה ה-390 (ורמאכט)

דיוויזיית ההכשרה ה-390, שהפכה ב-1944 לדיוויזיית האבטחה ה-390 (בגרמנית: 390. Feldausbildungs-Division או 390. Sicherungs-Division) הייתה דיוויזיית הכשרה של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-4 בספטמבר 1942 כדיוויזיית הכשרה עבור קבוצת ארמיות מרכז ברוסיה. ליבת הדיוויזיה הגיעה מהמחוזות הצבאיים VI, IX ו-XI, והדיוויזיה תוגברה על ידי אנשי שירות העבודה של הרייך. ב-15 בפברואר 1944, רגימנטים הגרנדירים (אימוני שדה) הוקצו לרגימנטים הגרנדירים בארמייה התשיעית.

ב-19 ביולי 1944, הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית האבטחה ה-390. הדיוויזיה לחמה בליטא ובקורלנד. ב-10 בנובמבר 1944 פורקה הדיוויזיה ושרידיה שימשו להקמת דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79.

== מפקדים ==
* ולטר הרטמן (10 בספטמבר 1942 - 1 בפברואר 1943)
* אוגוסט ויטמן (1 בפברואר - 3 במאי 1943)
* הנס ברגן (3 במאי 1943 - 30 בדצמבר 1944)

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/SichDiv/390SichDiv-R.htm דיוויזיית האבטחה ה-390] באתר Lexikon der Wehrmacht 
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/FeldAusbDiv/390FeldAusbDiv-R.htm דיוויזיית ההכשרה ה-390] באתר Lexikon der Wehrmacht 

390
אמיר גרומן

אמיר גרומן הוא ראש אגף המבצעים של השב"כ לשעבר וקודם לכן מפקד היחידה המבצעית של הארגון. 

==ביוגרפיה==
גרומן גדל והתחנך בכפר ביאליק. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה. 

לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשב"כ ולקח חלק בפעילות מבצעית במהלך האינתיפאדה הראשונה. בהמשך מילא שורה של תפקידי פיקוד ומטה ומונה למפקד היחידה המבצעית, אותה הוביל בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כראש חטיבת האבטחה מעבר לים וכראש אגף המבצעים בשירות. 

לאחר פרישתו מהשירות הצטרף לחברה הביטחונית "USS Security VIP".

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי אגף המבצעים בשב"כ
קטגוריה:חיילי חטיבת גולני
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20

קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית זבולון: אישים
קינדליין

קינדליין הוא מגזין שבועי היוצא בניו יורק בשפת היידיש. הוא נוסד ב-16 בדצמבר 2014 על ידי העורך הראשי מנדל פנט.

קינדליין מיועד לילדים ונערים,<ref></ref> אך נקרא על ידי כל הגילים ומופץ בכל רחבי העולם. היקף ההפצה הוא בעיקר באזורים שבהם מתגוררים קוראי יידיש, כולל ארצות הברית, קנדה, בריטניה, בלגיה, שווייץ, אוסטריה וישראל.<ref name="kindline-jdn"></ref>

במגזין נכתבים מאמרים על פרשת השבוע, היסטוריה עולמית, היסטוריה של עם ישראל, חיות בר, טיולים, קומיקס, מלאכות יד, פאזלים, משלים וסיפורים.

== סופרים ומאיירים ==
ילד ב[[קנדה קורא את מגזין קינדליין]]
קינדליין הוא מגזין ייחודי מבין העיתונים החרדיים בכך שסופרים ומאיירים חייבים לייחס את מאמריהם לשמם האמיתי, ולא משתמשים בשם עט כפי שמקובל בציבור החרדי.

כותבי ועורכי קינדליין הם מחנכים ומורים ידועים בקהילה החרדית. המערכת כוללת את המחבר והמרצה, הרב פישל שכטר,<ref></ref> העורך הראשי מנדל פאנט ודוד ובר.<ref name="dw"></ref> בין הכותבים נמצאים ארי אברמוביץ<ref></ref> וההיסטוריון יוסף קוואדראט.<ref></ref>

האיורים וציורי הקומיקס בקינדליין הם יצירותיהם של בת שבע הבלין,<ref></ref> אברהם זמורה,<ref></ref> מוטי הלר ועוד. עם זאת, מובאים במגזין גם איורים וסדרות קומיקס של אמנים ישראלים מוערכים, כמו יואל וקסברגר (מלכות וקסברגר), גדי פולק,<ref></ref> ג'קי ירחי ודבורה קוטובסקי.<ref></ref>

== ספרים ==
בשיתוף עם מאיירים, כותבים וחברת ההוצאה לאור קינדר שפיל, קינדליין מוציאה באופן קבוע חוברות קומיקס בכריכה קשה של סדרות קומיקס וטורים שבועיים שהודפסו בעבר במגזין.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://independent.academia.edu/ykwadrat געשיכטעליין] : מאמרי מחקר היסטורי על חיי העם היהודי מאת יוסף קוואדראט (חוקר עצמאי של ההיסטוריה של עם ישראל) שפורסמו בקינדליין

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתבי עת ביידיש
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:מגזינים שהוקמו בשנת 2014
קאיה (עיר)

קאיה (בצרפתית: Kaya) היא העיר החמישית בגודלה בבורקינה פאסו. היא נמצאת במחוז מרכז-צפון ומשמשת כעיר הבירה שלו.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת כ-90 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר הבירה ואגאדוגו וכ-150 קילומטרים דרומית-מזרחית לוואיגויה.

== אקלים ==
סוג האקלים בעיר הוא צחיח למחצה. הטמפרטורות בה גבוהות במשך מרבית ימות השנה ורוב הגשמים יורדים בחודשים יוני–ספטמבר. כמות המשקעים הממוצעת היא כ-430 מילימטרים.

== תחבורה ==
בעיר קיים מסלול טיסה לא סלול. היא מחוברת לעיר הבירה ואגאדוגו במסילת רכבת, אך היא אינה פעילה. העיר נמצאת על צומת דרכים ולכן עוברים בה כבישים המחברים אותה עם מספר ערים כמו ואגאדוגו, ואיגויה ופאדה נגורמה.

== חינוך ==
בעיר קיימים בית ספר ומכללה לבנות.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בורקינה פאסו: ערים
שביט פניני

שביט פניני (שם מדעי: Fromia monilis) הוא מין של כוכב ים.

== מאפיינים ==
כוכב ים זה מגיע לאורך של עד 30 סנטימטרים (האורך הממוצע הוא 7.5 עד 10 סנטימטרים) והוא בעל צבע אדום. מין זה חי בהאוקיינוס ההודי ומערב האוקיינוס השקט כולל איי אנדמן וניקובר, אוסטרליה, מפרץ אילת, החוף של אפריקה המזרחית ויפן בקרקע חולית וקרקע סלעית עד עומק של 40 מטרים. כמו רוב המינים במשפחתו כוכב ים זה ניזון רק מזואופלנקטון ופיטופלנקטון. כוכב ים זה נפוץ גם באקווריומים שם הוא זקוק לאצות שבהן נמצא הטרף שלו. אם שמים את כוכב הים באקווריום בלי אצות הוא מת מרעב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* [http://www.picture-worl.org/echinoderme-nouvelle-caledonie-fromia-monilis-perrier-18693.html FROMIA MONILIS - (PERRIER, 1869) - New Caledonia]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1869
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון פרייה
קטגוריה:כוכבי ים
קטגוריה:בעלי חיים באוקיינוס השקט
כריס פטרובסקי

כריס פטרובסקי (באנגלית: Chris Petrovski נולד ב-7 באפריל 1991) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא מקדוני, הידוע בתפקידו בתור דמיטרי פטרוב בסדרת הטלוויזיה מזכירת המדינה.

== ביוגרפיה ==
פרובסקי נולד בביטולה, מקדוניה הצפונית. כשהיה בן שנה עברה המשפחה לניו זילנד. עוד בתיכון בניו זילנד, פטרובסקי השיג סוכן והתקבל לעבודה כניצב בהפקה של סדרת הטלוויזיה ספרטקוס. הוא למד בתיכון One Tree Hill College בניו זילנד, שם שיחק בהפקה של בית הספר של המחזה המלט . פטרובסקי סיים את לימודיו בתוכנית המשחק של המכון הטכנולוגי של יוניטק בניו זילנד. לאחר מכן הוא קיבל מלגה ועבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, כדי ללמוד באקדמיה למשחק של סטלה אדלר, אותה סיים.<ref name="Stuff"></ref>

== קריירה ==
ב-2013 גילם את ג'ורג' שאנק במותחן האימה Al"l Cheerleaders Die". <ref></ref> שנה לאחר מכן 2014, הוא כיכב בסרט "Coldwater".<ref name="Ebert"></ref>

בשנת 2014 לוהק פטרובסקי לתפקיד בסדרת הטלוויזיה מזכירת המדינה. פטרובסקי גילם את דמיטרי פטרוב (עונות 2 ו-4; עונה 3, עונה 5- תפקיד אורח), קפטן של הצבא הרוסי בן 24 שלמד במכללה הלאומית ללוחמה. <ref></ref> דמותו גויסה על ידי פרופסור הנרי מק'קורד (טים דיילי) בעלה של מזכירת המדינה, מרצה שעובד ב-CIA להפוך למרגל אמריקאי בתמורה לקבלת טיפול רפואי לאחותו החולה בסטוקהולם, שוודיה. דמיטרי נתפס על ידי הרוסים ובסופו של דבר הוחזר תמורת החזרתו של מרגל אחר במדינה. בעקבות לכידתו דמיטרי מרגיש נטוש על ידי הנרי והוא כועס ומר מאוד כלפיו. הוא הוכנס לתוכנית להגנת עדים תחת השם אלכסנדר (אלכס) מהראנוב. בעונה 4, הוא מגויס על ידי ה-CIA כאנליסט.

בשנת 2019 שיחק בסרט הקולנוע "Paradise City". בשנה לאחר מכן שיחק בסרט הקולנוע "The Drummer", לצד דני גלובר וסאם אנדרווד.

בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "בוליבר". באותה שנה לוהק לתפקיד ראשי בסרטו של הבמאי הישראלי, עמרי בצלאל, "listen".

==פילמוגרפיה==
===טלוויזיה וקולנוע===
{| class="wikitable"
|+ טקסט הכותרת
|-
! שנה !! כותרת !! תפקיד !! הערות
|-
| 2010 || ספרטקוס || עבד || ללא קרדיט, 8 פרקים
|-
| 2012 || Pushing Eternity || ג'וני || סרט קצר
|-
| 2012 || Live to Tell || ברנדון || סרט קצר
|-
| 2012 || Finding Dad || כריס || סרט קצר
|-
| 2013 || An Easter Bunny Puppy || ג'ספר || סרט קולנוע
|-
| 2013 || Coldwater || גבריאל נונז || סרט קולנוע
|-
| 2013 || All Cheerleaders Die || ג'ורג שאנק || סרט קולנוע
|-
|2013
|Loss of Life
|ג'ואי
|סרט קולנוע
|-
|2014
|Soledad
|ג'ורדן
|סרט קולנוע
|-
|2015
|H8RZ
|ריקי
|סרט קולנוע
|-
|2019-2016
|מזכירת המדינה
|דימיטרי פטרוב
|29 פרקים
|-
|2016
|Tourbillon
|מרקוס
|סרט קולנוע
|-
|2016
|Barrio
|באריו
|סרט קצר
|-
|2018-2016
|In the Moment
|קורי
|30 פרקים
|-
|2017
|Sable
|קולטון
|סרט קולנוע
|-
|2017
|The Body Tree
|ברנדון
|סרט קולנוע
|-
|2018
|Breaking Brooklyn
|קורי
|סרט קולנוע
|-
|2019
|הרשימה השחורה
|אולג גרומוב
|פרק אחד
|-
|2019
|The Shed
|מארבל
|סרט קולנוע
|-
|2019
|Catching Up
|זק טומלינסון
|סרט קולנוע
|-
|2019
|Paradise City
|אליסטר
|סרט קולנוע
|-
|2020
|How to Say I Love You at Night
|פול
|סרט קצר
|-
|2020
|The Drummer
|מנואל
|סרט קולנוע
|-
|2021
|בוליבר
|ג'ייק
|סרט קולנוע
|-
|2022
|ריי דונובן: הסרט
|שון ווקר הצעיר
|סרט טלוויזיה
|-
|2022
|Listen
|זיו
|סרט קולנוע
|-
|TBA
|Chief of Station
|
|סרט קולנוע עתידי
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
דיוויזיית המילואים ה-141 (ורמאכט)

דיוויזיית המילואים ה-141 (בגרמנית: 141. Reserve-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, בתור Kommandeur der Ersatztruppen I (מפקדת כוחות התחלופה I) באינסטרבורג. ב-13 בנובמבר 1939 שונה שמה באופן זמני לדיוויזיה ה-151 ולאחר מכן לדיוויזיה מס'. 141, ב-8 בדצמבר 1939. בספטמבר 1940 היא הועברה לפראג, הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. כשהחלה המערכה הגרמנית במזרח, ב-15 ביולי 1941, הוחזרה הדיוויזיה לאינסטרבורג, גרמניה, למחוז הצבאי I. בשנת 1942, דיוויזיה מס. 141 אורגנה מחדש כדיוויזיית המילואים ה-141 והיא שמרה על השם הזה עד 19 בפברואר 1944, אז פורקה. חלק מאנשיה הועברו לתגבור דיוויזיית הרגלים ה-68.

== מפקדים ==
* אולריך פון ולדוב (1 בדצמבר 1939 - 1 באפריל 1942)
* היינץ הלמיך (1 באפריל 1942 - 10 בדצמבר 1942)
* אוטו שנהר (10 בדצמבר 1942 - 19 בפברואר 1944)

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/DivisionNr/DivisionNr141-R.htm הדיוויזיה ה-151] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/ResDiv/141ResDiv.htm דיוויזיית המילואים ה-141] באתר lexikon-der-wehrmacht 

141
הדיוויזיה ה-197 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-197 (בגרמנית: 197. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בדצמבר 1939 במחוז הצבאי ה-21 בוורתגאו ליד פוזן. במרץ 1940 עברה הדיוויזיה לאזור טריר. במאי 1940 עברה הדיוויזיה לאזור הסאר. מ-17 ביוני 1940 התקדמה הדיוויזיה על פני סייל ותעלת ריין-מארן ופרצה לקו מז'ינו מדרום-מערב לזארבריקן ליד שאטו-סאלין. הדיוויזיה השתתפה אז בקרב המוזל והווז'. לאחר שביתת הנשק, הדיוויזיה אבטחה את קו התיחום ושימשה ככוח כיבוש בצרפת ביולי 1940. באמצע יולי 1940 עברה הדיוויזיה לאזור דרום הולנד (צפון בראבנט וזילנד) לצורך אבטחה והגנה על החוף. כאן התכוננה הדיוויזיה לנחיתה באנגליה. בסוף פברואר 1941 הועברה הדיוויזיה לאזור מנהיים - לנדאו על מנת לסיים שם אימון יחידה. ב-21 ביוני 1941 הועמסה הדיוויזיה על מסילת הברזל והועברה מזרחה. הדיוויזיה נפרקה ב-Lohow והועמדה לרשותה בקו התיחום. מה-26 ביוני צעדה הדיוויזיה על פני הבוג אל הברזינה. הדיוויזיה השתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב רוסלאבל. ב-2 באוקטובר 1941 החל מבצע טייפון, שבו הדיוויזיה השתתפה בקרב ויאזמה, ולאחר מכן בקרבות סביב מוסקבה. עד ה-24 בינואר 1942 נסוגה הדיוויזיה לאזור העורף, שם שהתה עד מאי 1942. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות השונים בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, ובכלל זה קרבות רז'ב. הדיוויזיה הושמדה ליד ויטבסק במהלך מתקפת ויטבסק-אורשה הסובייטית, שהייתה חלק ממבצע בגרטיון בקיץ 1944.

== פשעי מלחמה ==
על פי עדותו של שבוי מלחמה גרמני, מש"ק בפלוגה ה-10 של רגימנט הרגלים ה-332 של הדיוויזיה ה-197, קרל ביירליין, הגדוד היה מעורב בעינויים ובמותה של זויה קוסמודמיאנסקיה. סטלין הורה שלא לקחת את חיילי וקציני הדיוויזיה, שהשתתפו בהוצאה להורג, בשבי.

== מפקדים ==
* הרמן מאייר-רבינגן, 1 בדצמבר 1939 – 1 באפריל 1942
* אהרנפריד בגה, 1 באפריל 1942 – 5 בנובמבר 1943
* אויגן ווסנר, 5 בנובמבר 1943 – 14 במרץ 1944
* הנס האן, 14 במרץ 1944 – 24 ביוני 1944

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/197ID-R.htm הדיוויזיה ה-197] באתר lexikon-der-wehrmacht 

197
יהודה בנבנישתי

רבי יהודה (יאודה) בנבנישתי (בנבנשת או אבן בנבנשת) היה רב ודרשן באזמיר, ורבה של מגדלים (דרנדל) במאה ה-19. מחבר ספר תושע יאודה.

== תולדותיו ==
נולד לרבי כלב באזמיר, ממנו למד תורה. גדל בבית סבו, רבי ראובן אברהם חורארה: , עד שעלו סבו וסבתו לירושלים. למד אצל הרב רפאל יוסף חזן ואצל רבי רפאל אשכנזי.<ref>ראה למשל זכר דבר, או"ח אות ע'</ref> נישא למרת צונא, בתו של הרב דוד אמאדו.

באזמיר נהיה לרב, ודרש בק"ק שלום בשנת התקצ"ה<ref>תושע יאודה, דרוש א' לשבת זכור</ref> ובק"ק בקור חולים בשנת התקצ"ז,<ref>תושע יהודה, דרוש ו' להספד</ref> אז גם היה חבר בבית דין צדק באזמיר יחד עם הרב יהושע שלמה ארדיט. התמנה לאב בית דין במגדלים (דרדנל), על כך מכנהו החבי"ף: . מעיד על מנהג מגדלים שהיה כמנהג אזמיר שלא לאכול קטניות בפסח.<ref>זכר דבר, דף ג' עמוד א</ref> היה עמיתו בתורה של הרב בכור יעקב יעבץ, מחבר ספר צור יעקב.<ref>צור יעקב, דף קמ"ט עמוד א'</ref> הספידוהו הרב חיים פאלאג'י,<ref>ברכת מועדיך לחיים, חלק ב' דרוש ו' לשבת הגדול</ref> והרב נסים חיים משה מודעי<ref>דרישה מחיים, דרוש ה'</ref> ותלמידו היה הרב יאודה רבי.<ref>לכבודו נשא רבי יהודה דרשה לרגל נישואיו, המופיעה בספר תושע יאודה</ref>
נפטר במגדלים בסביבות שנת הת"ר.

=== משפחתו ===
נכדו של הרב חיים יהודה אליעזר, בעל ספר שמחת יאודה. היה בן דודו של הרב חיים יהודה אברהם, מחבר ספר אחי וראש. בניו היו רבי בן ציון, ששימש כאב בית דין אחריו בעיר מגדלים, רבי יצחק ורבי יוסף. בניו של הרב בן ציון היו שמואל ושלמה.

== חיבוריו ==
שער ספר תושע יאודה
* תושע יאודה (אזמיר תרי"ט) - דרושים: שישה דרושים לשבת תשובה, ארבעה דרושים לשבת הלבשה, חמישה דרושים לשבת זכור, ארבעה לשבת הגדול, חמישה דרושים לשבת כלה שלפני חג השבועות, חמישה דרושים לנישואין, וביניהם לאחיינו ולתלמידו, וכן שישה דרושים להספד, ביניהם לאביו, לסבו, לסבתו. לספר הקדמה מאת בן המחבר, הרב בן ציון.
* זכר דבר (שאלוניקי תרכ"ג) - לקט דינים לפי חלקי ארבעת הטורים, על סדר הא' ב'. .<ref>זכר דבר, הקדמה</ref>
* כרך גדול ובו שו"ת, וחיבור על הרמב"ם ועל ארבעה טורים (לא נדפס)<ref>זכר דבר, שער</ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:ילידי 1770
קטגוריה:נפטרים ב-1840
ארנסט הקל (גנרל)

ארנסט הקל (בגרמנית: Ernst Häckel; 5 באפריל 1890 – 26 בספטמבר 1967) היה גנרל גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

== ביוגרפיה ==
=== קריירה מוקדמת ===
הקל נולד ב-5 באפריל 1890 בגמינדן אם מיין, שהשתייכה ל. בשנת 1909 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-17, עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. לאחר תום המלחמה הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באוקטובר אותה שנה הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-19, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-61. ב-1 באוקטובר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-107.

=== מלחמת העולם השנייה ===
עם פרוץ המלחמה פיקד הקל על רגימנט הרגלים ה-107, עמו לחם במהלך המערכה על צרפת. ב-1 באוקטובר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-14 בנובמבר 1940 הוא מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-263. הקל הוביל את הדיוויזיה במהלך מבצע ברברוסה ולחם עמה בקרב ביאליסטוק-מינסק, קרב סמולנסק וקרב מוסקבה, וב-19 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 במאי 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-158, עליה פיקד עד לפירוקה במאי 1943, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. על דיוויזיה זו הוא התלונן כי חברי הדיוויזיה היו רק 50% גרמנים מהרייך וקרא לחלוקה שווה בין הדיוויזיות המחליפות כדי להקל על "תהליך הגרמניזציה". ב-5 באוגוסט 1944 הוא מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-16 שהוקמה על בסיס דיוויזיית המילואים ה-158 ואשר הפכה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-16 ב-9 באוקטובר, וב-28 באוקטובר 1944 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. הוא הוביל את הדיוויזיה ממפרץ ביסקאיה לדיז'ון כדי להילחם נגד הכוחות האמריקניים המתקדמים. ב-9 בפברואר 1945, זמן קצר לפני תום המלחמה קיבל לידיו את הפיקוד על דיוויזיית המילואים ה-471 מידי אריך דנקה, וב-8 במאי הוא נפל בשבי צבא ארצות הברית.

=== לאחר המלחמה ===
לאחר המלחמה הוא הכין חומרי לימוד צבאיים עבור האמריקאים, וב-27 בספטמבר 1947 שוחרר מהשבי. ב-26 בספטמבר 1967 מת הקל במהלך חופשה ב.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.tracesofwar.com/persons/5756/Haeckel-Ernst.htm?c=aw ארנסט הקל] באתר tracesofwar
* [https://www.oocities.org/~orion47/WEHRMACHT/HEER/Generalleutnant/HAECKEL_ERNST.html ארנסט הקל] באתר oocities

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1967
ג'ראלדין, מלכת אלבניה

ג'ראלדין מרגיט וירג'יניה אולגה מריה אפוני דה נג'אפוני (בהונגרית: Géraldine Margit Virginia Olga Mária Apponyi de Nagy-Appony; 6 באוגוסט 1915 – 22 באוקטובר 2002) הייתה רוזנת הונגרייה שנישאה לזוגו הראשון, המלך היחיד של ממלכת אלבניה ובכך נהייתה למלכה היחידה של אלבניה.

==ביוגרפיה==
ג'ראלדין נולדה בבודפשט ב-6 באוגוסט 1915. היא הייתה בתו של דיולה אפוני דה נג'אפוני (1873–1924) – רוזן הונגרי ממשפחת אפוני – משפחת אצולה עתיקה שהשתקעה בהונגריה מאז המאה ה-13. אמה הייתה גלדיס וירג'יניה סטיוארט (1891–1924) – בתו של ג'ון הנרי סטיוארט - דיפלומט ששימש כקונסול ארצות הברית בבריסל.

כשהייתה ג'ראלדין בת שלוש, קרסה האימפריה האוסטרו-הונגרית ובני האצולה האוסטרים וההונגרים איבדו את זכויות היתר שלהם. משפחת אפוני נמלטה לשווייץ. ב-1921 תפס מיקלוש הורטי את השלטון בהונגריה, הפך אותה שוב לממלכה ומינה את עצמו כעוצר (אף על פי שהוא מנע את חזרתו של המלך קרל להונגריה). ב-1924 נפטר אביה של ג'ראלדין ואמה החליטה לנסוע עם שתי בנותיה לדרום-צרפת. כעבור זמן קצר נישאה אמה מחדש לקצין צבא צרפתי. קרובי משפחתו של אביה דרשו שהאם תשלח את הבנות להשלים את חינוכן יותר קרוב לאחוזות המשפחתיות. ג'ראלדין התחנכה בווינה, ולאחר מכן התגוררה בטירת אפוני בסלובקיה.

ב-1937 ראה זוגו הראשון, מלך אלבניה תמונה של ג'ראלדין, והחליט להזמין אותה לבקר בממלכת אלבניה. כעבור זמן קצר כבר היו השניים מאורסים, וב-27 באפריל 1938 הם נישאו בטירנה. אחד מעדיהם בחתונה היה גליאצו צ'אנו – שליחו וחתנו של בניטו מוסוליני. לירח הדבש שלהם הם נסעו במרצדס בנץ 540K – מתנה אישית מאדולף היטלר. זוגו הזמין עבורה כתר מיוחד והכתיר אותה כמלכת אלבניה.

ב-5 באפריל 1939 נולד בנם היחיד של זוגו וג'ראלדין – נסיך הכתר לקה. יומיים לאחר מכן פלשו האיטלקים לאלבניה וכבשו אותה תוך כמה ימים. ג'ראלדין וזוגו נמלטו מאלבניה דרך יוון וטורקיה והתיישבו בצרפת ולאחר מכן בבריטניה. ב-29 בספטמבר 1944 שוחררה אלבניה מהכיבוש, אולם הקומוניסטים של אנוור הוג'ה תפסו את השלטון וסירבו לאפשר למשפחת המלוכה לחזור לארץ. ב-1946 עזבה המשפחה למצרים, וב-1952 חזרה לצרפת. ב-1961 מת זוגו בסירן, והנסיך לקה הוכרז בידי המלוכנים האלבנים כ"לקה הראשון, מלך אלבניה". ג'ראלדין כינתה את עצמה מאז "המלכה האם של אלבניה". המשפחה נדדה בשנים הבאות בין ספרד, רודזיה ודרום אפריקה. ביוני 2002 הותר לג'ראלדין לחזור לאלבניה. היא נפטרה בטירנה ב-22 באוקטובר 2002.

==קישורים חיצוניים==

* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/europe/2352963.stm BBC news report of her death]
* [http://www.economist.com/people/displayStory.cfm?story_id=1429252 The Economist – obituary]
* [https://web.archive.org/web/20070731080410/http://www.muzeum.sk/defaulte.php?obj=muzeum&ix=amoe muzem.sk]
* [http://albania.dyndns.org/ Maison royale d'Albanie, site officiel en langue française]
* [http://albanianroyalcourt.al Famille royale d'Albanie, site officiel en langue anglaise]
* 

קטגוריה:מלכות רעיות
קטגוריה:ילידות 1915
קטגוריה:ילידי 1915
קטגוריה:נפטרות ב-2002
קטגוריה:נפטרים ב-2002
וולטר וייט (שובר שורות)

וולטר וייט (באנגלית: Walter White), הידוע גם בשם הבדוי שלו הייזנברג (באנגלית: Heisenberg), הוא אנטי-גיבור בדיוני והפרוטגוניסט בסדרה "שובר שורות". הוא גולם על ידי בריאן קראנסטון. על גילומו של וולטר וייט זכה קראנסטון בארבעה פרסי אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.

== ביוגרפיה בדיונית ==
אביו של וולטר מת ממחלת הנטינגטון כאשר היה בן שש. הוא למד כימיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה ולאחר לימודי התואר השלישי עבד כחוקר במעבדה הלאומית של לוס אלמוס. שם הוא ערך מחקר על רדיוגרפיה פרוטונים, שעזר לצוות לזכות בפרס נובל בכימיה ב-1985. לאחר מכן הקים וולט את החברה Gray Matter Technologies עם אליוט שוורץ, חברו הקרוב ביותר. בערך בזמן הזה, וולט יצא עם עוזרת המעבדה שלו, גרטשן שוורץ (שמה לאחר נישואיה עם אליוט, שם הנעורים שלה לא ידוע). וולטר עזב גם את גרטשן וגם את החברה, ומכר את חלקו בחברה תמורת 5,000 דולר (חלק שמספר שנים לאחר מכן הוערך במיליארדי דולרים). גרטשן ואליוט נישאו מאוחר יותר והרוויחו הון, חלק ניכר מהמחקר של וולטר. למרות שהם נשארים ידידותיים, וולטר זועם בסתר על גרטשן ואליוט על שהרוויחו מעבודתו. בעונה הראשונה בסדרה, גילה וולטר, ביום הולדתו ה-50, את הפשיעה וכמות הסחר בסמים הנרחבות בעיר אלבקרקי בה הוא גר בעזרת גיסו, עובד במנהל לאכיפת הסמים בשם האנק שריידר. בעקבות כך, החל לנצל את מומחיותו בכימיה ולחבור לתלמידו לשעבר, ג'סי פינקמן, על מנת ליצור סם מתאמפטמין.

== מורשת ==

=== אתר ===
בשנת 2009, יצרה רשת AMC את האתר SaveWalterWhite.com אשר מבוסס על האתר שהכין בנו של וולטר בסדרה על מנת לגייס למענו תרומות לטיפולים רפואיים לאחר שגילה כי הוא סובל מסרטן הריאה.<ref></ref> 

=== הלוויה ===
באוקטובר 2013, מעריצי הסדרה, ערכו הלוויה בתשלום לדמותו של וולטר וייט לאחר תום הסדרה שבו מת בעיר אלבקרקי, העיר בה וולטר וייט גר. להלוויה הכינו המעריצים העתקים מדויקים למוצרים שבסדרה, כגון עגלה מלאה במתאמפטמין כחול. האירוע השיג מעל 30,000 דולר שנתרמו לארגון צדקה מקומי בשם Albuquerque Healthcare for theless home.<ref></ref><ref></ref>

=== פיצה על הגג ===
בשנת 2015, ביקש יוצר הסדרה, וינס גיליגאן, ממעריצי הסדרה, להפסיק לזרוק פיצה על הגג של ביתו של וולטר מהסדרה; במטרה לשחזר את הסצנה המוכרת מהסדרה בה סקיילר לא נותנת לוולטר להיכנס לבית, זאת לאחר שבעל הבית בעצמו התלונן לגיליגאן.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שובר שורות
קטגוריה:דמויות טלוויזיוניות
קטגוריה:פושעים בדיוניים
תמרון ולסלבה

תמרון ולסלבה הוא פעולה נשימתית בה אדם מנסה להוציא אוויר מהריאות בזמן שדרכי האוויר שלו סגורות, למשל בשל סגירה של מיתרי הקול. לפעולה שימוש בפעולות יומיומיות, כגון שיעול, וכמו כן יש לו שימוש בבדיקות רפואיות. התמרון נקרא על שם הרופא בן המאה ה-17 אנטוניו מריה ולסלבה. התמרון ההפוך נקרא תמרון מאלר.

== מהלך התמרון ושימושיו ==
בתחילת תמרון ולסלבה, הריאות מתמלאות באוויר. לאחר מכן מיתרי הקול נסגרים וכנגדם מופעל לחץ שנובע מכיווץ הסרעפת ושרירי הבטן. התמרון גורם להעלאת הלחץ בבית החזה, ובכך לירידה בהחזר הוורידי ללב ולהפחתת נפח הפעימה. בנוסף, התמרון מעלה את הטונוס הפאראסימפתטי על ידי גירוי העצב התועה. שני תהליכים אלה גורמים לירידה בלחץ הדם.

בתמרון ולסלבה נעשים שימושים יומיומיים עבור שיעול וצאייה. בנוסף, תמרון ולסלבה משמש גם עבור השוואת לחצים לאורך חצוצרת השמע בזמן טיסה או צלילה. התמרון משמש גם מתאמנים בזמן פעולות של הרמת משאות כבדים או סקוואט.

לתמרון ולסלבה גם שימושים רפואיים. בזמן האזנה ללב התמרון יכול לעזור להבחין בין סוגים שונים של מחלות לב מסתמיות ומבניות על ידי שינוי במאפיינים של אוושות. בנוסף, בשל גירוי העצב התועה, תמרון ולסלבה יכול להפסיק מצבים מסוימים של טכיקרדיה על-חדרית ולהצביע על אבחנה מסוימת, כגון AVNRT או AVRT.<ref></ref> שימוש רפואי נוסף לתמרון ולסלבה מתקיים בבדיקת אוזניים.

== סיבוכים רפואיים ==
תמרון ולסלבה עלול לגרום לבקע. התמרון קשור ב, תופעה שכמעט בלעדית לגברים מבוגרים. קיימים סיבוכים נוספים, כגון דימומים ברשתית או דום לב, אך אלה נדירים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טיפולים רפואיים
לקה הראשון, נסיך הכתר של אלבניה

לקה סקנדר זוגו (באלבנית: Leka Skënder Zogu; 5 באפריל 1939 – 30 בנובמבר 2011) היה בנו היחיד של זוגו הראשון, מלך אלבניה. שימש כנסיך הכתר של אלבניה בפועל במשך יומיים בלבד לפני שמשפחתו הודחה מהשלטון. לאחר מותו של אביו 1961 היה תובע לכתר אלבניה תחת השם לקה הראשון, מלך אלבניה.

==ביוגרפיה==
לקה נולד בטירנה ב-5 באפריל 1939. אביו היה זוגו הראשון, מלך אלבניה ואמו הייתה הרוזנת ההונגרייה ג'ראלדין אפוני. הוא היה בנם היחיד. יומיים לאחר לידתו פלשו האיטלקים לאלבניה וכבשו אותה תוך כמה ימים. המשפחה המלכותית נמלטה מאלבניה דרך יוון וטורקיה והתיישבה בצרפת ולאחר מכן בבריטניה. ב-29 בספטמבר 1944 שוחררה אלבניה מהכיבוש, אולם הקומוניסטים של אנוור הודג'ה תפסו את השלטון וסירבו לאפשר למשפחת המלוכה לחזור לארץ. ב-1946 עזבה המשפחה למצרים, וב-1952 חזרה לצרפת. ב-1961 מת המלך זוגו בסירן, והנסיך לקה הוכרז בידי המלוכנים האלבנים כ"לקה הראשון, מלך אלבניה" במלון בריסטול בפריז.

לקה התחנך בבתי ספר בבריטניה, במצרים ובשווייץ. בנדודיו הרבים הוא למד שפות רבות. הוא למד כלכלה בסורבון ולאחר מכן למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והתגייס לצבא בריטניה בדרגת לוטננט שני. הוא פרש מהצבא כעבור זמן קצר והפך לאיש עסקים מצליח. ב-1975 נישא לקה לסוזן קאלן-וורד מורה אוסטרלית. החתונה נערכה בביאריץ ולאחריה עזבו בני הזוג למדריד. לקה התיידד עם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, אולם כעבור זמן קצר הם נאלצו לעזוב את ספרד לאחר שמשטרת ספרד מצאה בביתם מצבור נשק לא חוקי. לקה וסוזן עקרו לרודזיה, אולם עזבו אותה לאחר שרוברט מוגאבה תפס את השלטון ועקרו ליוהנסבורג. ב-1982 נולד בנם היחיד הנסיך לקה השני. הייתה להם עוד בת שנולדה מתה בזמן ששהו ברודזיה.

ב-1993, זמן קצר לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, הותר ללקה לחזור לאלבניה לביקור קצר. הוא נשא עמו דרכון שהנפיק בעצמו כ"שליט בגלות", ובו נכתב כי מקצועו הוא "מלך". ב-1997, בעקבות מלחמת האזרחים האלבנית שב לקה בשנית לאלבניה. באותה שנה נערך משאל עם בשאלה האם להחזיר את המשטר המלוכני למדינה. ההצעה נדחתה ברוב של שני שלישים מהבוחרים. לקה טען כי התוצאות זויפו, מה שגרר הפגנות ברחבי המדינה שבמהלכן נהרג אדם אחד. לקה עזב את הארץ, ונידון שלא בפניו לשלוש שנות מאר בגין המרדה. ב-2002 הוא קיבל חנינה ושב לאלבניה לבקשת 72 חברי פרלמנט. הוא המשיך לטעון לכתר אלבניה, ונתמך בטענתו זו בידי מפלגת תנועת החוקיות. הוא עצמו מעולם לא הצביע בבחירות בטענה ש"אני מעל כל המפלגות הפוליטיות, אפילו שלי". ב-2006 הוא הודיע כי הוא מוותר על כל שאיפותיו הפוליטיות ופורש מהחיים הציבוריים. הוא נפטר בטירנה ב-30 בנובמבר 2011.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20110514204047/http://www.albanians-in-exile.org/ Court of King Zog Research Society]
*[http://www.albanianroyalcourt.al Official website of the Albanian Royal Court]
*[http://albania.dyndns.org/ Maison Royale d'Albanie]
*[http://albania.dyndns.org/najbor.htm Histoire de l'Albanie et de sa Maison Royale 1443-2007]
*[https://web.archive.org/web/20060526202149/http://imageperfection.ca/albania/pic50.jpg Leka in military uniform with his wife]

קטגוריה:אלבנים
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:המלוכה האלבנית
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אלבנים שנפטרו ב-2011
אלו מאטר

אלו מאטר (באנגלית: Aloo Mattar) הוא מאכל צמחוני הנחשב לפופולרי בחבל פנג'אבי ובמדינות תת היבשת ההודית<ref name="ts09"></ref>.

המאכל מורכב מתפוחי אדמה, אפונה, שום, ג'ינג'ר, בצל, עגבניות, כוסברה, וזרעי כמון שאותם מערבבים ומבשלים<ref name="mw07"></ref>.

שם המאכל נגזר משמות המרכיבים העיקריים שלו תפוח אדמה (Aloo) ואפונה (Mattar)<ref name="td07"></ref>.

נהוג להגיש את המאכל בארוחת הצהריים כשהוא חם ובליווי דוסה, ניתן לרכוש את המאכל במארזים מוכנה לאכילה<ref name="tt03"></ref><ref name="th10"></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.indianhealthyrecipes.com/aloo-matar-recipe-aloo-mutter-recipe/ מתכון להכנת אלו מאטר], באתר Indianhealthyrecipes
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:המטבח הצמחוני
סוזן, נסיכת אלבניה

סוזן ברברה קאלן-וורד (באנגלית: Susan Barbara Cullen-Ward, באלבנית: Suzana Zogu, Mbretëreshë e Shqiptarëve; 28 ביולי 1941 – 17 ביולי 2004) הייתה אוסטרלית אשר נישאה ללקה הראשון, נסיך הכתר של אלבניה.

==ביוגרפיה==
סוזן נולדה בסידני ב-28 ביולי 1941 כבתם של אלן רוברט קאלן-וורד ופאיליס דורותיאה מורי-פריור. היא נינה של הפוליטיקאי תומאס לודג' מורי-פריור. היא למדה במכללת הנשים הפרסביטריאנית באורנג' ולאחר מכן בקולג' הטכני של סידני. ב-1965 נישאה לריצ'רד ויליאמס והתגרשה ממנו ב-1970. ב-1975 היא פגשה במהלך מסיבה בסידני את הנסיך לקה בנם של זוגו הראשון, מלך אלבניה והרוזנת ג'ראלדין מאפוני. באוקטובר של אותה שנה הם נישאו בטקס אזרחי בביאריץ שבצרפת, ומאוחר יותר נישאו בטקס דתי במדריד.

סוזן דרשה מהרשויות האוסטרליות להכיר בה כמלכה, אולם סורבה. בסופו של דבר הצליחה להשיג פשרה על פיה הונפק עבורה דרכון מיוחד שבו נכתב "סוזן קאלן-וורד, הידועה בשם המלכה סוזן". הזוג התגורר במדריד. לקה התיידד עם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, אולם כעבור זמן קצר הם נאלצו לעזוב את ספרד לאחר שמשטרת ספרד מצאה בביתם מצבור נשק לא חוקי. לקה וסוזן עקרו לרודזיה, אולם עזבו אותה לאחר שרוברט מוגאבה תפס את השלטון ועקרו ליוהנסבורג. ב-1982 נולד בנם היחיד הנסיך לקה השני. הייתה להם עוד בת שנולדה מתה בזמן ששהו ברודזיה.

ב-2002 הם חזרו לגור באלבניה. סוזן נפטרה בטירנה ב-17 ביולי 2004.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.albanianroyalcourt.al Official website of the Albanian Royal Court]
* [http://albania.dyndns.org/ Site Officiel de la Maison Royale d'Albanie]

קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:אוסטרלים
קטגוריה:המלוכה האלבנית
קטגוריה:נשים אוסטרליות
קטגוריה:ילידות 1941
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:נפטרות ב-2004
קטגוריה:נפטרים ב-2004
אמציה כהן בית אל

אמציה כהן בית אל הוא דמות מקראית של איש פולחן שפעל בימי ירבעם בן יואש. דמותו מוכרת מחילופי הדברים הקשים בינו לבין הנביא עמוס.

== רקע ==
ירבעם בן נבט, המלך הראשון של ממלכת ישראל, הציב בבית אל פולחן המרוכז סביב עגל זהב, על מנת ליצור תחליף לעליה לרגל לבית המקדש שבירושלים, בירת ממלכת יהודה השכנה. אף על פי שירבעם ושושלתו חלפו מן העולם, מלכי ישראל הבאים אחריו המשיכו לקיים פולחן זה ככלי פוליטי ליציבות שלטונם. פולחן זה היה חטא חמור, הן מפני שנעשה בו שימוש בעגל כדי להמחיש את א-לוהים, והן מפני שהיה מדובר בתחליף לריכוז הפולחני עליו ציוותה התורה.

== העימות עם עמוס ==
אמציה כיהן בבית אל במשרת 'כהן', היינו מתווך פולחן. תקופת כהונתו הייתה בימי ירבעם בן יואש מלך ישראל. בתקופה זו נהנתה ממלכת ישראל מעוצמה מדינית, אך כפי שמתואר בעמוס, בתקופה זו פשתה השחיתות בקרב העשירים ובעלי השררה: . עמוס האשים את ישראל בכך שהם הולכים לפולחן בבית אל: , ואף ניבא את חורבנו של המקום: .

אמציה כעס על תעוזתו של עמוס לנבא נבואות כה רעות על המקום בו הוא גר, ודיווח לירבעם על כך שעמוס ממריד נגדו:

אמציה לא הסתפק בדיווח למלך, והלך בעצמו לקרוא לעמוס להסתלק למקום בו דבריו ימצאו אזניים קשובות:

עמוס לא נרתע מדבריו של אמציה. ראשית, השיב כלפי הנחתו של אמציה שהוא מתנבא לפרנסתו, שהוא כלל לא יזם בעצמו למלא את התפקיד: . שנית, השיב לו עמוס בנבואת פורענות אישית כלפי משפחתו, כחלק מנבואת הפורענות על כל ישראל:

לפי התלמוד, ירבעם סירב להאמין לדברים שאמר אמציה על עמוס, כיוון שהתנגד לקבלת לשון הרע. על פי זה מובן מדוע פנה אמציה עצמו לעמוס בדרישה שיברח, כיוון שראה שלא יקבל סיוע מהמלוכה.

== זיהוי ==
בתלמוד הירושלמי מובאת דעתו של רב שמואל בר רב יצחק, המזהה את דמותו של אמציה עם דמותו של הנביא מבית אל. זאת על אף שיש פער של כמאתיים שנה במקרא בין הדמויות.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* חיים נחמן ביאליק, "[https://benyehuda.org/read/2101 חוזה לך ברח]", אתר בן-יהודה
* יענקל'ה רוטבליט, [https://simania.co.il/forum.php?showNoteId=91560 "חוזה לך ברח"], באתר סימניה

==הערות שוליים==

קטגוריה:נביאי שקר בתנ"ך
קטגוריה:בית אל: אישים
לקה השני, נסיך הכתר של אלבניה

לקה אנוור זוגו רזה בודואן (באלבנית: Leka Anwar Zog Reza Baudouin Msiziwe Zogu; נולד ב-26 במרץ 1982) הוא נכדו היחיד של זוגו הראשון, מלך אלבניה. ככזה, הוא משמש כראש בית זוגו וכתובע לכתר אלבניה.

==ביוגרפיה==
לקה נולד ביוהנסבורג ב-26 במרץ 1982. הוא בנם היחיד של לקה הראשון, נסיך הכתר של אלבניה וסוזן קאלן-וורד. הוא נקרא "לקה אנואר זוגו רזה באודווין" על שם אביו, אנואר סאדאת, זוגו הראשון, מלך אלבניה, מוחמד רזא שאה פהלווי ובודואן, מלך הבלגים. הוא התחנך ביוהנסבורג, ובדצמבר 2005 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. לאחר מכן למד איטלקית באוניברסיטת פרוג'ה לזרים ויחסים בינלאומיים באקדמיה הצבאית האלבנית סקנדנברג.

ב-21 באוגוסט 2007 הוא מונה לתפקיד במשרד המשפטים של אלבניה. כעבור שלוש שנים הוא עבר למשרד הפנים. מאז מות אביו ב-2011, לקה משמש כראש בית זוגו וכתובע לכתר אלבניה. הוא מנהל את נכסי המשפחה ומעורב בפעולות ציבוריות שונות. הוא עומד בראש קרן ג'ראלדין המסייעת למשפחות במצוקה באלבניה. ב-2012 הוא מונה ליועצו הפוליטי של הנשיא בויאר נישני.

במאי 2010 התארס לקה עם השחקנית האלבנית אליה זהריה. הם התחתנו ב-8 באוקטובר 2016 בארמון המלכותי בטירנה. יש להם בת אחת בשם ג'ראלדין שנולדה ב-22 באוקטובר 2020 ב-15 בינואר 2024 הודיעו בני הזוג כי התגרשו.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.albanianroyalcourt.al Official website of the Albanian Royal Court]
*[http://albania.dyndns.org/ Site Officiel de la Maison Royale d'Albanie]
*[http://albania.dyndns.org/najbor.htm Histoire de l'Albanie et de sa Maison Royale 1443-2007]
*[http://albania.dyndns.org/najbor_albanie_juifs.htm L'Albanie et le sauvetage des Juifs]

קטגוריה:פוליטיקאים אלבנים
קטגוריה:המלוכה האלבנית
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1982