OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אנטולי טימושצ'וק

אנטולי אלכסנדרוביץ' טימושצ'וק (באוקראינית: Анатолій Олександрович Тимощук; נולד ב-30 במרץ 1979) הוא כדורגלן עבר ומאמן אוקראיני. טימושצ'וק הוא שיאן ההופעות של נבחרת אוקראינה עם 144 הופעות.
== קריירה ==
===כשחקן===
אנטולי טימושצ'וק נולד בעיר לוצק למשפחה ספורטיבית. אביו שיחק כדורגל כחובבן ואחותו הגדולה שיחקה בקבוצה בקייב ואף שימשה כקפטן נבחרת הנערות, עד שנאלצה לפרוש בשל פציעה.

בגיל 6 החל טימושצ'וק ללכת לאימונים. מאמנו הראשון היה ולדימיר באיסרוביץ', והוא התאמן תחתיו במשך שמונה שנים. בקבוצת הילדים שיחק בין היתר בטורנירים אזוריים. בהמשך עבר לבית ספר רגיל ושם למד עד סיום לימודיו. בהמשך טימושצ'וק למד לתואר ראשון ב"ספורט אולימפי ומקצועי" באוניברסיטה.

לאחר שסיים את הלימודים בפנימייה בקייב, טימושצ'וק שיחק בקבוצת ווהלין לוצק בשל הקרבה לבית. במשחקו הראשון נכנס כמחליף כאשר קבוצתו הייתה בפיגור 1:0, כבש את שער השוויון ובישל את שער הניצחון במשחק. לאחר מכן, קיבל מספר הצעות מצ'רנומורץ אודסה ומטירול מאוסטריה. בטירול לא הושגה הסכמה כספית והוא חזר לאוקראינה. טימושצ'וק הגיע לשחק בקבוצת שחטאר דונצק, שם שיחק כחלוץ וכקשר ועם השנים אף התמנה לקפטן שלה ועמה זכה בשלוש אליפויות אוקראיניות ושלושה גביעים.

בשנת 2007 עבר טימושצ'וק לרוסיה לקבוצת זניט סנקט פטרבורג, עמה זכה באליפות ובגביע אופ"א.

ב-20 במאי 2009 חתם טימושצ'וק בקבוצת באיירן מינכן הגרמנית, במדיה זכה בשתי אליפויות, שני גביעים ובליגת האלופות. בתום עונת חזר לקבוצת זניט סנקט פטרבורג.

ב-5 ביולי 2015 חתם בקאיראט אלמטי הקזחית במדיה זכה בגביע הקזחי ב-2015 ובסופר הקזחי ב-2016.

===כמאמן===
ב-10 בפברואר 2017 פרש ממשחק פעיל וכחודש לאחר מכן מונה לעוזר המאמן הראשי של זניט סנקט פטרבורג.

ב-9 במרץ 2022, החליטה ההתאחדות לכדורגל באוקראינה לשלול מטימושצ'וק את תעודת המאמן שלו ואת תואר שיאן ההופעות של הנבחרת , בעקבות החלטתו להישאר לעבוד ברוסיה לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה.

== תארים ==
;שחטיור דונצק
* אליפות אוקראינה – 2002, 2005, 2006
* הגביע האוקראיני – 2001, 2002, 2004
* הסופר קאפ האוקראיני – 2005

;זניט סנקט פטרבורג
* אליפות רוסיה – 2007, 2014/2015
* הסופר קאפ הרוסי – 2008
* גביע אופ"א – 2008
* הסופר קאפ האירופי – 2008

;באיירן מינכן
* אליפות הבונדסליגה – 2010 ,2013
* הגביע הגרמני – 2010 ,2013
* ליגת האלופות – 2013

;קאיראט אלמטי
* הגביע הקזחי: 2015
* הסופר קאפ הקזחי: 2016

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:לוצק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ווהלין לוצק
קטגוריה:כדורגלני שחטאר דונצק
קטגוריה:כדורגלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני קאיראט אלמטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באוקראינה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:ספורטאים אוקראינים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים אוקראינים בקזחסטן
קטגוריה:נשללי פרסי המדינה של אוקראינה
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1979
שחמט לואיס

צריח, רגלילמטה: מבט מקרוב על המלכה]]
שחמט לואיס (באנגלית: Lewis chessmen) הוא אוסף כלי שחמט מימי הביניים.

==תיאור כלי המשחק==
המומחים סבורים כי כלי השח נוצרו בנורווגיה, ככל הנראה בטרונדהיים (מקום בו נמצאו כלי שח דומים), במהלך המאה ה-12. באותה תקופה היו איי ההברידים החיצוניים וחלק גדול מאיי סקוטלנד בשליטת נורווגיה. ההיסטוריונים סבורים כי מערכת כלי השחמט הוחבאה במהלך העברתם להתיישבות נורדית בחופה המזרחי של אירלנד.

מרבית כלי השחמט עשויים משנהב של ניבתן, ויתרתם עשויה משן לוויתן. 78 הכלים שנתגלו יוצרים יחד ארבע או חמש מערכות של כלי שחמט - שתי מערכות מהן מלאות. סה"כ ישנם שמונה מלכים, שמונה מלכות, 16 רצים, 15 פרשים, 12 צריחים ו-19 רגליים. כל כלי המשחק הם בדמות אנשים, למעט הרגליים. הפרשים מפוסלים כדמויות אדם הרכובות על סוסים קטנים ומחזיקות בידיים חניתות ומגינים.

על חלק מכלי המשחק נמצאו כתמים אדומים - דבר המעיד כנראה שבאמצעות צבעים אדומים הבדילו בין הצדדים המשחקים (בניגוד לכלי המשחק המודרניים הצבועים שחור ולבן).

כלי המשחק התגלו בשנת 1831 על חוף חולי במפרץ איג על האי לואיס, בהברידים החיצוניים שבסקוטלנד. אין תעוד מפורט באשר לאופן מציאת הכלים, אולם על פי עדויות שנשמרו הם נמצאו בתוך מבנה עשוי אבן שנקבר על ידי החולות.

כלי השחמט הוצגו בפגישה של האגודה לעתיקות של סקוטלנד ב-11 באפריל 1831. לאחר מכן נרכשו 10 מכלי המשחק על ידי קירקפטריק שארפ (Kirkpatrick Sharpe), והיתרה על ידי המוזיאון הבריטי. שארפ רכש כלי נוסף ומכר את כלי השח שברשותו ללורד לונסבורו, אשר מכר את הכלים בשנת 1888 לאגודת העתיקות של סקוטלנד. אגודת העתיקות תרמה את כלי השח למוזיאון המלכותי שבאדינבורו.

<gallery>
תמונה:UigChessmen SelectionOfKings.jpg|שני מלכים ושתי מלכות.
תמונה:UigChessmen SelectionOfPieces.jpg|פרשים ורצים.
תמונה:UigChessKing rightfront.jpg|העתק של אחד המלכים
תמונה:Chess01.jpg|כלי המשחק המצויים במוזיאון בסקוטלנד
תמונה:Lewis-chessmen08.jpg|כלי המשחק במוזיאון הבריטי
</gallery>

==השפעות תרבותיות==
הסגנון הייחודי של כלי המשחק היווה השראה לסדרת ההנפשה "Noggin the Nog".

כלי המשחק היוו השראה לכלי משחק שחמט הקוסמים בסרט הקולנוע הארי פוטר ואבן החכמים משנת 2001.

דאגי מקלין כתב שיר בשם Marching Mystery המתבסס על כלי המשחק.

== לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*N. Stratford, The Lewis chessmen and the enigma of the hoard (The British Museum Press, 1997)
* Michael Taylor, The Lewis Chessmen (British Museum Publications Limited)
* HJR Murray, A History of Chess (Oxford University Press)
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.thebritishmuseum.ac.uk/compass/ixbin/goto?id=OBJ566 תיאור המוצג באתר המוזיאון הבריטי]
* [http://history.chess.free.fr/lewis.htm שחמט לואיס באתר Chez.com]

קטגוריה:כלי שחמט
קטגוריה:אוספי המוזיאון הבריטי
קטגוריה:סקוטלנד: שחמט
קטגוריה:סקוטלנד: ארכאולוגיה
קטגוריה:נורווגיה: שחמט
ספנות

מנופי נמל פורקים מטען מאוניית מכולות בנמל ג'ווהרלאל נהרו בנאווי מומבאי, הודו.
סַפָּנוּת היא התהליך הפיזי הכרוך בהובלת אנשים או מטענים בדרך הים. ספנות כוללת את מכלול הפעולות הכרוכות בעיסוק בכלי שיט. עם השנים התרחב המונח לתיאור של מכלול הפעולות הכרוכות בתובלה ימית, בהן העיסוק בהובלה יבשתית כחלק מהתהליך. כיום, בשל המורכבות שבהובלת הסחורות, בים, באוויר וביבשה, התפתח תחום הספנות לחלק מענף הלוגיסטיקה.

==בישראל==
הספנות במדינת ישראל, היא בין המפותחות בעולם, בעיקר בזכות סמיכותה של הארץ לצירי מסחר גלובליים בין אירופה, מדינות המפרץ וארצות המזרח הרחוק. בנוסף, היות שישראל באופן היסטורי מוקפת אויבים מעבר לגבולותיה היבשתיים ולכן 99% מפעילות הסחר הוא באמצעות הספנות.

לשכת הספנות הישראלית, מייצגת כ-60 חברות ספנות הפועלות בישראל, באמצעות נציגים או סוכנים. הפעילות הספנותית בישראל מתרכזת בנמלי המסחר הנמצאים בשליטת הממשלה באשדוד, בחיפה ובאילת ובנמל המספנות בחיפה, שהוא נמל פרטי. נמלי חדרה ואשקלון, משמשים את הספנות לצורך אספקת דלק ופחם. במהלך שנת 2021 הסתיימה הקמתם של שני נמלים חדשים בישראל – נמל המפרץ בחיפה ונמל הדרום באשדוד.

==ראו גם==

* סחר בין-לאומי
* נמל
* אוניית מכולות
* השפעות סביבתיות של ספנות

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ימאות
קטגוריה:הובלה ימית
שוואץ (מחוז)

שוואץ הוא מחוז במזרח מדינת טירול שבאוסטריה. שכניו הם: בוואריה בצפון, המחוזות קופשטיין וקיצביהל ומדינת זלצבורג במזרח, איטליה בדרום ומחוז אינסברוק במערב.

המחוז משתרע על 1.843.18 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 85,187 תושבים נכון ל 2022. במחוז ישנן 39 עיירות ובירתו היא העיירה שוואץ.

במחוז נמצא חלק מעמק נהר אין וכל עמק צילרטל, ועוברים מספר רכסי הרים.

==ערים ועיירות==
{|
|
*שוואץ
*אכנקירכן
*אשאו אים צילרטל
*בראנדברג
*ברוק אם צילר
*בוך ביי ינבאך
*אבן אם אכנזה
*פינקנברג
*פיגן
*פיגנברג
*גאלציין
*גרלוס
*גרלוסברג
*היינצנברג
*הארט אים צילרטל
*היפאך
*ינבאך
*קלטנבאך
*מאיירהופן
*פיל
|
*ראמסאו אים צילרטל
*ריד אים צילרטאל
*רוהרברג
*שליטרס
*שוונדאו
*שטאנס
*שטיינברג אם רופאן
*שטראס אים צילרטל
*שטום
*שטומברג
*טרפנס
*טוקס
*אדרנס
*פומפ
*ויר
*וירברג
*ויזינג
*צל אם צילר
*צלברג
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טירול: מחוזות
שריר הגב הרחיב

שריר הגב הרחיב (TA: Musculus latissimus dorsi) הוא שריר גדול ושטוח המכסה את החלק האחורי-צידי של הגב. הגב הרחיב הוא מניע ראשי של הזרוע כאשר הוא פושט, מקרב ומסובב פנימה את הזרוע. השריר גם מרים את הגוף אל הזרועות, בזמן פעולות כמו טיפוס או עליות מתח.

== תיאור ==

שריר הגב הרחיב מכסה את האזור המותני וכן את המחצית התחתונה של האזור החזי. צורתו מזכירה משולש שקודקודו העליון בנקודת חיבורו לעצם הזרוע.

תחילת השריר בסיבים גידיים המחוברים לזיזים הקוציים של שש החוליות החזיות התחתונות (T6 עד T12) ולחיתולית המותניים והגב (Fascia thoracolumbalis), דרכה הוא מחובר לזיזים של חוליות המותניים והעצה, לרצועה הרום קוצית (Ligamentum supraspinale) ולרכס הכסל. מספר סיבים שריריים, מחוברים ישירות לרכס הכסל הצידי ולשלוש או ארבע הצלעות התחתונות.

השריר מסתיים בגיד, כשבעה סנטימטרים אורכו, הנאחז בחלקו התחתון של החריץ שבין הגבשושיות של עצם הזרוע.

=== משולשים ===
*בין הגבול הצידי של חיבור הגב הרחיב לרכס הכסל, לגבול התיכון של חיבור שריר הבטן המלוכסן החיצוני לרכס הכסל נוצר משולש בשם משולש המותניים (lumbar triangle of Petit). בסיס המשולש הוא רכס הכסל וקרקעיתו הוא שריר הבטן המלוכסן הפנימי.
*משולש נוסף בסמוך לעצם השכם, מוגדר על ידי צידו התיכון של הגב הרחיב (גבול תחתון למשולש), שריר הטרפז (גבול עליון) והגבול השידרתי של עצם השכם (גבול צידי). חלק מקרקעית המשולש, מהווה השריר המעוין הגדול. כאשר עצם השכם נעה קדימה על ידי שילוב ידיים ובנוסף מכופפים מעט את הגב הופכות צלעות שש ושבע והמרווח ביניהן לתת עוריים ומאפשרים האזנה (בעזרת מסכת). מכאן שמו של המשולש - משולש ההאזנה (triangle of ausculation).

== עצבוב ==

שריר הגב הרחיב מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי, השביעי והשמיני דרך עצב החזה והגב (Nervus thoracodorsalis).

== ראו גם ==
* אנטומיה טופוגרפית (גו במבט אחורי, בית חזה במבט צידי)
*אנטומיה - מונחים

==קישורים חיצוניים==

* 

גב הרחיב
דגל אוקלהומה

דגל אוקלהומה (באנגלית: Flag of Oklahoma) מבוסס על סמלו של שבט אוסייג' האינדיאני אשר התגורר במחוז אוסייג' שבאוקלהומה. הדגל מכיל מגן מעור ביזון אמריקאי עם שבע נוצות עיט על רקע של כחול השמים. מתחת למגן מופיע הכיתוב "אוקלהומה" באנגלית. על המגן מופיעים שני סמלי שלום: מקטרת שלום, המייצגת את האינדיאנים וענף של זית המייצגת את האדם הלבן. על המגן נמצאים גם שישה צלבים המסמלים את הכוכבים אצל האינדיאנים. במקור הצלבים היו לבנים, אולם בשנות ה-80 של המאה ה-20 הם שונו לצבע אדום-חום. הצבע הכחול של הרקע נלקח מהדגל של שבט הצ'וקטאוו, הדגל האינדיאני הראשון. 

במקור, אימצה אוקלהומה בשנת 1911 דגל עם רקע אדום וכוכב כחול-לבן באמצע עם המספר 46, שסימל את היותה של אוקלהומה המדינה ה-46 של ארצות הברית. הצבעים של הדגל היו צבעי ארצות הברית. תחרות לעיצוב דגל חדש נפתחה בשנת 1924 בגלל הדמיון בין הדגל של אוקלהומה לדגל הקומוניסטי. ב-2 באפריל 1925 אימצה אוקלהומה את המקור לדגל הנוכחי. הכיתוב "אוקלהומה" הוסף לדגל בשנת 1941. 

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

אוקלהומה
קטגוריה:אוקלהומה: סמלים
דגל אורגון

דגל מדינת אורגון (באנגלית: Flag of Oregon) הוא בעל רקע כחול ועליו סמל מדינת אורגון הנתמך על 33 כוכבים המייצגים את היותה של אורגון המדינה ה-33 של ארצות הברית. מעל לסמל כתוב באנגלית "מדינת אורגון" ומתחת לסמל מצוינת שנת ההצטרפות של אורגון לארצות הברית – "1859". בצד האחורי של הדגל מצויר בונה. יחס אורך לגובה של הדגל הוא 3:5.

דגל אורגון הוא בין הבודדים בעולם שיש להם תמונות שונות משני עבריהם, דבר שמייקר מאוד את ייצור הדגל. דגל נוסף כזה הוא זה של פרגוואי.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

אורגון
אורגון
קטגוריה:אורגון: סמלים
קטגוריה:בונה בתרבות
קטגוריה:עיט בתרבות
פרנץ להאר

פֶרֶנץ להאר (בהונגרית: Lehár Ferenc; 30 באפריל 1870 – 24 באוקטובר 1948) היה מלחין הונגרי.

== ביוגרפיה ==
להאר היה בנו הבכור של מנצח תזמורת בצבא האוסטרו-הונגרי, ממנו ספג את האהבה למוזיקה. בגיל 15 התקבל לקונסרבטוריון למוזיקה של פראג, שם למד כינור וקומפוזיציה. אחד ממוריו היה אנטונין דבוז'ק, שאמר לו: "תלה את כינורך, ילדי, וכתוב מוזיקה".

לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא והיה, בשנים 1902-1890, מנצח תזמורות צבאיות. בשנת 1896 הוצגה האופרה שלו "קוקושקה" בלייפציג ובבודפשט בהצלחה מועטה.

בשנת 1902 עזב את הצבא, התיישב בווינה והחל לחבר אופרטות. האופרטה הראשונה שלו הייתה "נשות וינה". הפריצה שלו הייתה בשנת 1905 עם האופרטה "האלמנה העליזה". אופרטה זו זכתה להצלחה עצומה והוצגה ברחבי העולם. עד היום, במשך יותר ממאה שנים, מועלות הפקות חדשות של אופרטה זו. במהרה התפרסם להאר כמלחין של "אופרטות וינאיות" וכיורשו האמנותי של יוהאן שטראוס. אופרטות נוספות שחיבר עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה היו: "הרוזן של לוקסמבורג" (1909), "אהבת הצוענים" (1910) ו"אווה" (1911).

להאר חיבר גם מחולות ושירי לכת סימפוניים. לאחר מלחמת העולם הראשונה ופירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית דעך העניין באופרטות, אך התחדש כעבור מספר שנים. להאר פגש בזמר הטנור ריכרד טאובר וחיבר אופרטות המתאימות לקולו: "פאגאניני" (1925), "פרדריקה" (1928), "ארץ החיוכים" (1929) ו"ג'ודיטה" (1934).

הנאצים ובמיוחד היטלר אהבו את האופרות של להאר. היטלר העניק לו את מדליית גתה ולהאר לא סירב לקבלה. בשל כך הוחרם להאר בישראל ויצירותיו נאסרו להשמעה, אולם העובדה שלהאר היה פסיבי ולא נאצי או אנטישמי מוצהר (אשתו הייתה יהודייה שהמירה את דתה לקתוליות טרם נישואיה) הביאה לביטול החרם עליו בראשית שנות השבעים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים הונגרים
קטגוריה:מלחיני אופרטה
קטגוריה:אמנות והגות במפנה המאה העשרים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1870
קטגוריה:נפטרים ב-1948
רוקסנה

רוקסנה (ביוונית: Ῥωξάνη) הייתה אשתו הבאקטרית של אלכסנדר הגדול, ובתו של אציל מקומי, אוקסיארטס מבאקטריה (כיום באלך באפגניסטן). רוקסנה נולדה לפני שנת 341 לפנה"ס, אך התאריך המדויק אינו ידוע

==מקור השם==
מקור השם רוקסנה הוא מהשפה הפרסית (בפרסית: روشنک - רושנכּ), והוא שם פופולרי לנשים פרסיות עד היום. לשם מספר פירושים, בהם "להבה אהובה", "כוכב קטן" או "יופי מסנוור".

==נישואיה לאלכסנדר==
בשנת 327 לפנה"ס נישאה רוקסנה לאלכסנדר מוקדון. רוקסנה נלקחה בשבי לאחר שמבצר סוגדיאנה נפל בידי אלכסנדר, במסגרת נפילתה של בלך - העיר הפרסית האחרונה שנכבשה על ידי צבאו. הנישואין הוגדרו למטרת התפייסות עם הנציבים הבאקטרים באזור. למרות המטרה הפוליטית המוצהרת, קיימים מקורות היסטוריים הטוענים כי אלכסנדר אכן אהב את אשתו. רוקסנה התלוותה לאלכסנדר בכיבושיו בהודו ב-326 לפנה"ס.

==רוקסנה ומותו של אלכסנדר==
לאחר מותו של אלכסנדר מוקדון, ילדה רוקסנה את בנו אלכסנדר הרביעי. היא ובנה סבלו רבות מיריביו הפוליטיים הרבים של אלכסנדר שהלכו והתחזקו לאחר מותו - מה שהוביל בסופו של דבר לנפילת האימפריה המקדונית. כתוצאה מכך דאגה רוקסנה לרצוח את אשתו השנייה של אלכסנדר, סטטירה, ואת אחותה דריפטיס. עם חזרתם למוקדון זכו להגנה מצד אמו של אלכסנדר, אולימפיאס. ההתנקשות באולימפיאס ב-316 לפנה"ס גרמה לקסנדרוס להתחיל ולחפש את המלוכה. מכיוון שאלכסנדר הרביעי היה היורש הלגיטימי של אלכסנדר הגדול, קסנדרוס ציווה לרצוח אותו ואת רוקסנה.

האסטרואיד 317 רוקסנה נקרא על שמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אלכסנדר הגדול
קטגוריה:כורש הגדול
קטגוריה:נשים במאה ה-4 לפנה"ס
עלומים (אגודה)

עלומים - אגודה ישראלית של ילדים שהוסתרו בצרפת בימי השואה, היא עמותה שהוקמה בשנת 1993.
האגודה נולדה מהצורך שלא לשכוח את העבר ולהבטיח שזיכרון השואה שחברי האגודה ניצלו ממנה ייכון לעד.

האגודה זוכה להכרה של השלטונות הישראליים והצרפתיים. היא פועלת בזכות התנדבותם של החברים. מספר חברי העמותה, נכון ליוני 2006 כ-900 חברים.

קריטריון הקבלה לאגודת עלומים הוא אדם שהוסתר בצרפת (עם או בלי הוריו) בשנים 1944–1941 (כולן או חלקן), חי בישראל, נולד אחרי 1 בינואר 1925. יו"ר האגודה הוא ד"ר ישראל ליכטנשטיין.

==פעילות האגודה==
שני התחומים העיקריים בהם פועלת האגודה הזיכרון והתמיכה:
===הזיכרון=== 
*איסוף עדויות בקלטות, בעיקר קלטות שמע: קבלת העדות נעשית בידי אנשים שהוכשרו לכך, ומתברר שהדבר משפיע השפעה משחררת על נותן העדות ומאפשר לו להמשיך ולנהל את חייו ברוגע יחסי. לאחר מכן העדות משוכתבת ומופקדת ביד ושם בירושלים וכן במרכז הדוקומנטציה היהודית העכשווית CDJC בפריז לצורך עבודות מחקר בהיסטוריה. [https://web.archive.org/web/20070705104556/http://www.memorialdelashoah.org/getHomeAction.do?langage=fr]
*הפקת העלון Mémoire Vive שבו מתפרסמים סיפורים אוטוביוגרפיים, מודעות של חיפוש קרובים, מאמרים ועוד. העלון הוא דו לשוני (צרפתי-עברי) וכך גם הדור הצעיר מסוגל לקוראו.
*פעילויות חברתיות, כגון "בית הספר בזמן המלחמה", "המעבר לשווייץ", "קו ההפרדה", "בתי הילדים", "המחבוא בסביבה קתולית או אצל איכרים".
*מתן עדויות בבתי ספר, לפני אנשי צה"ל ולפני סטודנטים ישראליים וקבוצות הבאות מצרפת.
*טקסי זיכרון ביד ושם וביער רוֹגלִית, מול האנדרטה שהוקמה לזכר קורבנות השואה אשר נשלחו למחנות המוות מצרפת; הטקס מתקיים, בעברית ובצרפתית, ביום הזיכרון לשואה בנוכחותם של חברי האגודה וצאצאיהם ושל תלמידי בתי הספר. 
*פרויקט חינוכי, בראשותה של הגב' דורה וינברגר, בנושא תולדות יהודי צרפת בתקופת השואה על היבטיהן הייחודיים, לעידוד מערכת החינוך להעמיק ולחקור בנושא הזה: הפרויקט, הנושא פרסים, בתמיכה של הקרן לזיכרון השואה בפריז ובית הספר המרכזי להוראת השואה ביד ושם, מיועד לתלמידים בחטיבות הביניים ובחטיבות העליונות בכל רחבי הארץ.

===תמיכה וסיוע הדדי===
*ההיבט הפסיכולוגי: קבוצות תמיכה (שיחות) ובהן כל משתתף יכול להביע את עצמו ולחלוק את הרהוריו עם חברים אחרים בקבוצה. תמיכה מידי פסיכולוגים של עמך (עמותה המרכזת תמיכה נפשית וחברתית לניצולי השואה ולדור השני).
*ההיבט האדמיניסטרטיבי: עזרה בהכנה ובהגשה של תיקים לצורך השבת רכוש שנגזל ובמילוי טופסי בקשה לקבלת פיצויי יתומים שהוריהם נספו בשואה, למוסדות שונים כמו Claims conférence.
*ההיבט הסוציו-אקונומי: סיוע לאנשים במצוקה כלכלית, מקרים ההולכים נעשים שכיחים יותר ויותר במרוצת השנים. פעולה זו נעשית על ידי תמיכה כספית של הקרן לזיכרון השואה בפריז ( Fondation pour la Mémoire de la Shoah).

==קישורים חיצוניים==
 בארכיון האינטרנט
*[https://web.archive.org/web/20070705104556/http://www.memorialdelashoah.org/getHomeAction.do?langage=fr Mémorial de la Shoah]
*[http://www.yadvashem.org/he/articles/interviews/alumim "המשימה שלי היא להקשיב לסיפורים שלהם": ריאיון עם דורה וינברגר ושלמה בלזם, חברי 'עלומים'], באתר יד ושם
* 

קטגוריה:זיכרון שואת יהודי צרפת
קטגוריה:זיכרון השואה בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
*
קטגוריה:תמיכה בניצולי השואה ושיקומם
אנטוניו בציני

אנטוניו בציני (באיטלקית: Antonio Bazzini; 11 במרץ 1818 - 10 בפברואר 1897) היה כנר ומלחין איטלקי.

== חיו ==
בציני נפגש בצעירותו עם פאגאניני שעודד אותו לקריירת כנר. הוא ערך מסעות קונצרטים בכל רחבי אירופה וזכה להערצתם של שומאן ומנדלסון. לבסוף התיישב במילאנו והיה מורה בקונסרבטוריון. בין תלמידיו היו מסקאני ופוצ'יני.

בציני חיבר אופרות, יצירות קאמריות וסימפוניות אבל כמו הרבה מלחינים הוא זכור בגלל יצירה אחת. זה קטע וירטואוזי לכינור ופסנתר בשם "מחול השדונים" (La ronde des lutins) שכל כנר שרוצה להפגין את שליטתו בכינור מנגן אותו ברסיטלים או כהדרן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1818
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1897
גנובפה מברבנט

"גנובפה ביער הבדידות"; ציור של אדריאן לודוויג ריכטר
גנובפה מברבנט (בגרמנית: Genoveva von Brabant) הוא סיפור עם גרמני על גיבורה אגדית בשם גנובפה, בתו של הדוכס מברבנט, שהייתה נשואה לרוזן זיגפריד (Siegfried of Treves). כשבעלה יצא להילחם בכופרים, הוא הפקיד את האביר גולו לשמור עליה מפני צרה. גולו חשק בגנובפה וניסה לפתותה, אך היא דחתה אותו ונותרה נאמנה לבעלה. כששב הרוזן לארמונו, מצא את אשתו עם תינוק. היא סיפרה לו שזהו פרי אהבתם מן הלילה האחרון שבילו יחדיו. הרוזן לא ידע עצמו מרוב אושר, אך גולו, שחש רגשות נקם, סיפר לו שהילד אינו של הרוזן, אלא פרי אהבה אסורה. מששמע על כך הרוזן, ציווה מיד להרוג את גנובפה ואת בנה באשמת בגידה. האביר גולו פקד על שני משרתים לבצע את העונש, אולם נכמרו רחמיהם והם הניחו אותם ביער הארדנים. שם, מסתתרים בתוך מערה, חיו גנובפה והילד כשש שנים, כאשר את החלב הנדרש לילד סיפקה איילה. הרוזן שיצא לרדוף באחד הימים אחר האיילה גילה את אשתו ובנו, והשיבם לארמון. הוא גילה את דבר העלילה וביקש להתפייס עימה, אחר הסבל והייסורים שעברה. את האביר הרשע העניש על חטאו בכך שקשר את גופו לארבעה פרים שקרעו את איבריו. 

הבסיס ההיסטורי לסיפור אינו ידוע וגם לא זהותם האמיתית של זיגפריד וגנובפה. נזיר כרמליטי בשם Matthias Emichius, שהיה עוזרו של בישוף Mainz, הזכיר את קיום האגדה בשנת 1472. היא סופרה אחר כך, בשנת 1638, על ידי הישועי הצרפתי סריזיה (René de Cerisiers) בספרו L'Innocence reconnue ou Vie de Sainte Geneviève de Brabant. הגרסה האנגלית יצאה בשנת 1654 בשם The Triumphant Lady, or the Crowned Innocence. המלחין רוברט שומאן חיבר את אחת האופרות שלו לפי האגדה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מעשיות ואגדות
יוסף מוקיר שבת

יוסף מוקיר שבי (יוסף מכבד שבתות), על פי התלמוד הבבלי, היה יהודי שחי בתקופת חז"ל, וזמנו המדויק אינו נודע. הוא מוזכר בתלמוד פעם אחת בלבד, כשהתלמוד מספר עליו את הסיפור המפורסם, הידוע בשם יוסף מוקיר שבת. המסר העיקרי העולה מן הסיפור הוא השכר המגיע מהשמים לאלו המכבדים את השבת בכל מאודם ואף מעבר ליכולתם.

סיפור זה עבר במשך השנים עיבודים רבים, שימש כדוגמה וכסמל לכיבוד השבת והשכר המובטח למתענגים בה, וכן שימש השראה למשוררים רבים שהזכירוהו בזמירות ובפיוטים שכתבו, כך למשל בפיוט "יום שבת קודש הוא" מזמירות לליל שבת, נאמר המשפט "יוסף חצה דג ומצא מרגלית בבשרו".

== המעשה בתלמוד ==

בעיירה אחת גר יהודי ושמו יוסף שהיה ידוע בכך שמכבד ומענג את השבת, משום כך כינו אותו הבריות יוסף מוקיר שבת.

בשכנותו גר נכרי עשיר. יום אחד אמרו לנוכרי החוזים בכוכבים: כל נכסיך עתידים ליפול, לידי יוסף שכנך היהודי. נבהל הנוכרי, הלך ומכר את כל נכסיו וקנה בהם מרגלית ואת המרגלית תפר לכובעו. כך היה בטוח שיהא בידו לשמור על רכושו תחת ידו. אך יום אחד בעת שעבר בגשר, העיפה הרוח את הכובע והטילה אותו לנהר, שם בלע את הכובע דג גדול.

כעבור ימים אחדים נצוד הדג, והובא לשוק ביום שישי. מפאת השעה המאוחרת לא נמצאו קונים בשוק, אמרו לדייגים: לכו והביאוהו אצל יוסף מוקיר שבת, כי רגיל לקנות דג לכבוד שבת, וודאי ישמח בדג גדול ויפה. ואכן הביאו את הדג אל יוסף ששמח על שביכולתו לענג את השבת כראוי וקנה את הדג. והנה חותך יוסף את בשרו ומצא בתוכו מרגלית. לאחר השבת מכר יוסף את המרגלית בסכום גבוה והפך לעשיר מופלג. פגשו זקן אחד ואמר לו: מי שלווה בשביל השבת, השבת תפרע לו חובותיו.

== פרשנויות==
במקור המופיע בתלמוד בבלי (הגמרא) מופיע שערכו של היהלום היה שווה ל-13 עליות (מחסנים) מלאים דינרי זהב.

בפירוש עובדה זו נחלקו פרשני הגמרא והראשונים:

רש"י סובר, כי ודאי ערכו של היהלום היה רב מאוד, אך הגמרא נוקטת לשון גוזמא כדרכה לפעמים על מנת לסבר את האוזן, כראיה לדבריו הוא מביא את המספר 13 שמופיע מספר פעמים בגמרא כמספר כללי וללא כוונה לערכו הנקוב.

ראשונים אחרים חולקים על דבריו ומביאים אסמכתאות מן הגמרא לדבריהם שעליות הן אכן מידה שמודדים בה דינרים בכמות רבה מאד.

בפירוש התוספות המופיע גם הוא על דף הגמרא מוסבר ש'עליות' הן שם כלי ואין הכוונה לחדר מלא דינרי זהב.

==בתרבות==
הסיפור נחשב לקלאסיקה שבסיפורי היהדות לנוער, והוא זכה לעיבודים רבים בספרים, קלטות, שירים, וסרטים.

בעיבודים השונים נוספו לסיפור פרטים רבים, ביניהם תיאורו של יוסף כאדם עני, שחוסך במשך כל השבוע כסף ומאכלים משובחים לכבוד שבת, ותיאורו של הנכרי העשיר כשונא יהודים, קמצן ורשע. בחלק מהעיבודים מתואר שמי שמצא את היהלום בתוך הדג לא היה יוסף בעצמו אלא אשתו שהכינה את הדג. מירי ברוך החליפה את החוזים בכוכבים במלאך שהתגלה לגוי בחלומו, והוסיפה שיוסף עבד אצל העשיר וקיבל ממנו משכורת זעומה, וכשהוא מצא את היהלום הוא רצה להחזיר אותו לעשיר, אך העשיר חזר בתשובה ואמר, שכל כספו בא לו בזכות עבודתו של יוסף, ולכן הוא צריך להישאר בידיו.

בשנות ה-2000 יצא סרט קולנוע חרדי של האחים יהודה ואברהם גרובייס בשם 'אין לאן לברוח' העוסק בסיפורו של יוסף.

==ראו גם==
* טבעת פוליקרטס
* שלמה המלך ואשמדאי
* פרה שומרת שבת
* יום שבת (פיוט)

==לקריאה נוספת==
* יוסף מוקיר שבת; עִבֵּד אוריאל אופק, תל אביב: עופר, תש"ם.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שבת
קטגוריה:אגדות יהודיות
מרק האבן

מרק האבן הוא סיפור עממי המוכר במספר גרסאות. האגדה שייכת לטיפוס סיפורי 1548 בסיווג ארנה-תומפסון.

הסיפור מספר על נווד עני המבקש מחסה אצל מארחים המסרבים לתת לו אוכל. הנווד מציע להכין בעצמו את הארוחה, כשהוא מבטיח שביכולתו להכין מרק טעים ומשביע על בסיס אבן פשוטה בלבד. הוא מכניס את האבן לסיר מלא מים ומתחיל להרתיח אותה, אבל במהלך ההכנה מבקש ממארחיו להוסיף למרק עוד ועוד תבלינים ורכיבים שונים לשיפור הטעם, והם נעתרים לבקשותיו, עד שלבסוף מתקבל מרק מאיכות טובה, להנאת הנווד והמארחים, שמתפלאים לגלות שמאבן פשוטה ניתן להכין מרק כה מוצלח. הנווד מתגאה שלא בלבד שהוא מסוגל להכין מרק כה טוב מאבן, אלא גם שהאבן עצמה עדיין זמינה לשימוש חוזר, ויהיה ניתן להשתמש בה להכנת מרקים נוספים.

בגרסאות השונות של הסיפור מדובר לעיתים על "מרק מפתח", "מרק פטיש" "מרק כפתור" או "מרק מסמר" במקום מרק אבן.

בפולקלור היהודי מסופר הסיפור על הרשלה מאוסטרופולי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משלים
קטגוריה:מעשיות ואגדות
ג'וזף ארלנגר

ג'וזף ארלנגר (באנגלית: Joseph Erlanger; 5 בינואר 1874 – 5 בדצמבר 1965) היה רופא ופיזיולוג יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל בפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1944 על תגליתו כי סיבים שונים הנמצאים בתוך עצב אחד הם בעלי תפקודים שונים. ארלנגר הוא מאבות תחום האלקטרופיזיולוגיה.

==קורות חיים==
ארלנגר נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה להרמן ושרה ארלנגר. הוא סיים לימודי תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ולימודי רפואה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור מרילנד בשנת 1899. לאחר שהשלים שנת השתלמות בעבודה בבית חולים החל לעבוד כעוזר מחקר במחלקה לפיזיולוגיה של בית הספר לרפואה בג'ונס הופקינס. בשנת 1906 התחתן עם איימי הירשטל ולזוג נולדו שלושה ילדים. אשתו נפטרה בשנת 1959.

בשנת 1906 קיבל משרת פרופסור לפיזיולוגיה בבית ספר חדש לרפואה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שם החל מחקרו על תפקוד סיבי העצב. עד לשנת 1910, חקר ארלנגר בוויסקונסין יחד עם תלמידו גסר (Gasser), עמו המשיך לעבוד בשיתוף פעולה משך עשרות השנים הבאות. בשנת 1910 קיבל משרת פרופסור לפיזיולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ושם ניסה דרכים ליישום פיתוחים בתחום האלקטרוניקה (תחום חדש באותם הימים) למחקר בתחום הפיזיולוגיה.

בשנת 1922 הצליח ארלנגר להגביר את האות החשמלי מסיב עצב בודד, כך ניתן היה לנתח את האות בעזרת אוסצילוסקופ. זו הייתה הפעם הראשונה בה ניתן היה לנתח את האות החשמלי של תגובה עצבית על גבי מסך מכשיר הניטור. בשנת 1932 ארלנגר וגסר גילו כי עצבים מוליכים אותות חשמליים במידה שונה בהתאם לעוביים, סיבים שונים בתוך אותו עצב מובילים אותות חשמליים שונים ולכל סיב יש רמת גירוי שונה הגורמת לו להוביל אות חשמלי. על תגליותיהם אלה חלקו ארלנגר והרברט ספנסר גסר את פרס נובל לרפואה בשנת 1944.

בשנת 1946 פרש ארלנגר לגמלאות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://nobel.anumuseum.org.il/persona/ארלנגר-גוזף/ ג'וזף ארלנגר], אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר [https://www.anumuseum.org.il/he/ בית התפוצות].
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדעני מוח יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
קטגוריה:בוגרי הקולג' לכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
שבעת המופלאים

שבעת המופלאים (באנגלית: The Magnificent Seven) הוא מערבון משנת 1960 בבימויו של ג'ון סטורגס ובכיכובו של יול ברינר. הסרט הוא למעשה גרסה אמריקאית לשבעת הסמוראים בבימויו של אקירה קורוסאווה (1954). ב-2013 הסרט הוכרז בידי ספריית הקונגרס כסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.

בתקופה שבה נוצר הסרט המערבונים האמריקאים שעסקו בכיבוש הדרום מיצו את עצמם, ובמערבון זה, שעלילתו פשוטה מאוד, בחר הבמאי להתמקד בדמויות, בניגודי האופי ובתלכיד הניגודים לגיבוש כללי כשהם משלימים האחד את מגרעות השני.

==תקציר העלילה==
רכושם ויבולם של תושבי כפר חקלאים במקסיקו נבזז שוב ושוב על ידי חבורת פורעי חוק בהנהגתו של קלוורה (אלי וולך). תושבי הכפר פונים לאקדוחן אמריקאי - כריס אדמס (יול ברינר) - שנרתם לעזרתם ומגייס לצידו שישה אקדוחנים נוספים: וין טאנר (סטיב מקווין), צ'יקו (הורסט בוכהולץ), ברנרדו או'ריילי (צ'ארלס ברונסון), לי (רוברט ווהן), הארי לאק () ובריט (ג'יימס קובורן).

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
! שם השחקן/ית !! !! אודות הדמות
|-
| יול ברינר || כריס אדמס || אקדוחן מוצא קייג'וני. מנהיג השביעיה.
|-
| סטיב מקווין || וין טאנר || נווד.
|-
| הורסט בוכהולץ || צ'יקו || אקדוחן צעיר וחמום-מוח.
|-
| צ'ארלס ברונסון || ברנרדו או'ריילי || 
|-
| רוברט ווהן || לי || 
|-
| || הארי לאק || 
|-
| ג'יימס קובורן || בריט || אשף סכינים.
|-
|}

==רימייק==

הבמאי אנטואן פוקואה אחראי על הפקת רימייק באותו השם בכיכובם של דנזל וושינגטון, כריס פראט, אית'ן הוק, וינסנט ד'אונופוריו, לי ביונג-האן, לוק גרימס, וגנר מורה, היילי בנט, מאט בומר ופיטר סרסגארד. צילומי הסרט החלו ב-18 במאי 2015 בצפון באטון רוז' שבלואיזיאנה, כאשר אתרי צילום נוספים כוללים גם את סנט פרנציסוויל וזכארי שבמדינת לואיזיאנה. הסרט ייצא לאקרנים ב-23 בספטמבר 2016 בהפצת סרטי קולומביה ובהפקת מטרו גולדווין מאייר.

פיתוח הסרט החל עוד בשנת 2012 כאשר היילי בנט לוהקה לתפקיד אישה שהתאלמנה לאחר שבעלה נרצח והיא שוכרת שבעה ציידי ראשים כדי לנקום את מות בעלה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* גידי אורשר, "[https://web.archive.org/web/20161019142155/http://sulamorshercom.ipage.com/?p=1227#comment-205 שבעת המופלאים" - בספירה האחרונה זה כבר 21,], [https://web.archive.org/web/20151226115246/http://sulamorshercom.ipage.com/ סולם אורשר] (וידאו), 26 בספטמבר 2016

קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי סטיב מקווין
קטגוריה:סרטי צ'ארלס ברונסון
טיויאמוניט

טיויאמוניט הוא מינרל רדיואקטיבי נדיר המכיל סידן, ונדיום ואורניום. צבע הטיויאמוניט צהוב ירקרק, והוא המצוי בעיקר באבן חול ובסלעי פוספטים. הטיויאמוניט קרוי על שם המקום בו זוהה לראשונה, טיויה מויון (Tyuya Muyun) באוזבקיסטן. הטיויאמוניט דומה מאוד למינרל קרנוטיט. המבנה הכימי של שני המינרלים זהה כאשר בקרנוטיט מחליף אשלגן את הסידן ויש בו מעט פחות מים. שני המינרלים נוצרים מהתפרקות של מינרלי אורניום בסביבה צחיחה והתגבשות בסלעי משקע, כשהם מתפזרים באבן החול או מתרכזים סביב לגזעי עצים מאובנים. מלבד אוזבקיסטן ניתן למצוא טיויאמוניט במדינות ויומינג, קולורדו, אריזונה, נבדה, יוטה, ניו מקסיקו וטקסס בארצות הברית. השימוש העיקרי בטיויאמוניט הוא לשם הפקת אורניום.

==קישורים חיצוניים==
*[http://webmineral.com/data/Tyuyamunite.shtml טיויאמוניט באתר webmineral]

קטגוריה:מינרלים

en:Tyuyamunite
תומאס דה טורקמדה

תומאס דה טורקמדה (בספרדית: Tomás de Torquemada; 1420 – 16 בספטמבר 1498) היה נזיר דומיניקני שכיהן כאינקוויזיטור הראשי של האינקוויזיציה הספרדית בסוף המאה ה-15. שמו הפך לשם נרדף בכלל, ובמורשת היהודית בפרט, לאכזריות וקנאות בשירותה של הכנסייה הקתולית.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד בכפר טורקמדה, הסמוך לוואיאדוליד. ייתכן שחלק ממשפחתו הייתה ממוצא יהודי מרוחק. על דודו, החשמן והאינקוויזיטור הבכיר חואן דה טורקמדה, כתב המזכיר המלכותי הרננדו דל פולגאר שהיה "נצר לשושלת יהודים מומרים מבורגוס", אם כי יש המערערים על הזיהוי. הדוד גם הגן על המומרים היהודים הרבים בספרד וכתב בתוקף שאין לחשוד בהם קטגורית ככופרים בסתר – האשמה שהייתה נפוצה אז, ואנשי כנסייה בכירים שעברו מיהדות לנצרות נאבקו להדוף אותה – אף כי הצהרות כשלו היו טריוויאליות למדי ורבים הסכימו עמן.

בגיל 14 הצטרף תומאס למסדר הדומיניקני, וכבר בגיל 32 נשלח להיות אב המנזר סנטה קרוז בסגוביה, שם הכיר את הנסיכה איזבלה, יורשת העצר של קסטיליה, והפך למוודה האישי שלה. איזבלה הוכתרה למלכה ב-1474, ועשור לאחר מכן, לאחר שהקים את האינקוויזיציה בספרד באישור האפיפיור סיקסטוס הרביעי בשנת 1478, מינתה איזבלה את טורקמדה לאינקוויזיטור הראשי הראשון של האינקוויזציה הספרדית. השפעתו גברה לאחר הכיבוש מחדש (רקונקיסטה) של גרנדה מידי הערבים, כיבוש שהוא עודד אותו. ב-1492 היה מראשי התומכים והפועלים לגירוש יהודי ספרד.

מעט מאוד ידוע על חייו הפרטיים של טורקמדה, נושא שמאז ומעולם עורר הרבה ספקולציות. אין ספק כי היה קתולי אדוק ודוגמטי. בנוסף לכך היה מנהלן יעיל, והארגון שבראשו עמד במשך 15 שנים צמח מבית דין מקומי בסביליה לרשת של 24 "משרדים קדושים". כדי למנוע את התפשטות הכפירה בנצרות (ולא בהכרח מצד מומרים יהודים), קידם טורקמדה את שריפתם של ספרים לא-קתוליים ובייחוד ספרי תלמוד, ולאחר כיבוש גרנדה ב-1492 גם ספרים בערבית. טורקמדה נחשב גם לאחראי הראשי להובלת האינקוויזציה הספרדית לשימוש בעינויים, הלשנות אנונימיות והוצאות להורג בטקס ה"אוטו דה פה" ("מעשה האמונה"). עוד בחייו הפך לאגדה ונעשה סמל לקיצוניות דתית ולדיכוי אלים של נפש האדם. ראיה לקנאותו היוקדת ניתן לקבל מדבריו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי בראשית 1482 על האינקוויזיטורים בסביליה:

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כמרים ספרדים
קטגוריה:נזירים רומים-קתולים ספרדים
קטגוריה:דומיניקנים
קטגוריה:הוגי דעות ומנהיגים אנטישמים
קטגוריה:ילידי 1420
קטגוריה:נפטרים ב-1498
אנרי טורס

אנרי טורס (בצרפתית: Henri Torrès; 17 באוקטובר 1891, לֵז אַנְדֵלִי – 4 בינואר 1966, צרפת) היה עורך דין ופוליטיקאי יהודי-צרפתי. סוציאליסט, חבר המפלגה הקומוניסטית בשנים 1921–1923, ואחר כך במפלגה הסוציאליסטית (SFIO) בשנים 1927–1929. רץ בקריירה פוליטית עצמאית עד שנת 1958 והיה חבר בלשכת עורכי הדין של פריז עד 1956.

נולד בעיירה לֵז אַנְדֵלִי (Les Andelys) שבנורמנדי.

טורס התפרסם בעיקר כסנגורו של שלום שוורצבארד, שהתנקש במדינאי האוקראיני סימון פטליורה. טורס הציג את הזוועות שבוצעו ביהודים בפוגרומים באוקראינה בימי שלטון פטליורה והביא לזיכויו של שווארצבארד.

בעת הכיבוש הנאצי נמלט טורס לארצות הברית, שם פרסם מאמרים נגד ממשלת וישי של אנרי פטן. לאחר המלחמה חזר לצרפת ובמשך עשר שנים כיהן כסנטור בסיין, והיה גם סגן נשיא בית המשפט העליון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:עורכי דין יהודים צרפתים
קטגוריה:פרשת דרייפוס: אישים
קטגוריה:חברי הסנאט (צרפת)
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הצרפתי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1891
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1966
אוסף וולאס

אוסף וולאס (באנגלית: The Wallace Collection) הוא מוזיאון אמנות הנמצא בלונדון שבאנגליה.

== היסטוריה ==
מקור האוסף באוספו הפרטי של סר ריצ'רד וולאס אשר הוענק לממשלת בריטניה על ידי אלמנתו בשנת 1897. המוזיאון נפתח לציבור בשנת 1900 וממוקם בבית הרטפורד (Hertford House) שבכיכר מנצ'סטר. הכניסה למוזיאון היא בלא תשלום.
המוזיאון מציג אמנות אירופאית, כלי חרסינה מתוצרת סוורס וחרסינת מייסן וכן כלי נשק ושריון מסוגים שונים וריהוט צרפתי. בשנת 2015 אירח המוזיאון תערוכה "גידיי המלחמה" (The sinews of war) שהקודשה לציון 600 שנים של ניצחון ממלכת אנגליה על צרפת בקרב אז'נקור בשנת 1415.

להקת העבר הבלגית "אוסף וולאס" קרויה על שם המוזיאון.

== גלריה ==
<gallery mode=packed widths=200 heights=200>
Wallace Collection across Manchester Square.jpg|מבנה אוסף וולאס - מבט מכיוון גני כיכר מנצ'סטר.
File:Wallace CollectionDSCF7461.JPG|אוסף השריונות של המוזיאון, הכולל שריון לוחות גותי מלא לפרש ולסוס
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לונדון: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:לונדון: מוזיאונים ביוגרפיים
האגורה

שרידי מבנים של האגורה שנבנתה באתונה בתקופה הרומית (מזרחית לאגורה הקדומה).

האגורה שבאתונה העתיקה היא הידועה באגורות שהיו קיימות בעולם העתיק. 

אזור האגורה אורגן לראשונה על ידי פייסיסטראטוס במאה השישית לפנה"ס. באותה עת היו באגורה מבני מגורים, וככל הנראה פיסיסטרטוס התגורר בעצמו באגורה. פיסיסטרטוס פינה את בתי המגורים, בנה מערכת ביוב, מערכת מי שתייה, ויצר רחבה שנועדה עבור הממשל של אתונה. כמו כן נבנו במקום מקדשים לאלי הפנתאון היווני. קימון הקים באגורה מבנים נוספים ושתל בה עצי נוי. במאה החמישית לפנה"ס הוקמו באגורה מקדשים להפייסטוס, זאוס ואפולון.

באגורה נערכו מפגשים ציבוריים (אף שהאראופגוס התכנס במקום אחר). עם הקמת הדמוקרטיה האתונאית (אחרי שנת 509 לפנה"ס) התכנסו באגורה הבולה (מועצת העיר) והפריטניס (נשיאי המועצה). כמו כן הארכונים (השופטים) נפגשו באגורה, והיוו למעשה את מערכת בתי המשפט של אתונה. כל אזרח שעבר באגורה יכול היה להפוך לחלק מחבר המושבעים ששפט במשפטים שנערכו בה.

סביב האגורה היו חמש סטואיי שהידועה והמפוארת שביניהן הייתה הסטואה של אטאלוס שנבנתה בתקופה ההלניסטית.

בתקופת האימפריה הרומית הפך אזור האגורה לאזור מגורים ואיבד את חשיבותו הציבורית.
שרידי השער המערבי של האגורה בתקופה הרומית.

==חפירות ארכאולוגיות==
החפירות הארכאולוגיות באגורה החלו בשנת 1931 תחת פיקוחו של הארכאולוג ט. לזלי שיר, האב, וטרם הסתיימו. כיום מנוהלות החפירות מטעם בית הספר האמריקאי ללימודים קלאסיים באתונה תחת פיקוחו של ג'ון מקמפ.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.agathe.gr חפירות שנערכו באגורה] - פרויקט החפירות הארכאולוגיות של בית הספר האמריקאי ללימודיים קלאסיים.
* [http://plato-dialogues.org/tools/agora.htm מפת האגורה בתקופת סוקרטס]
* [https://www.flickr.com/search/?text=Ancient%20Agora%20of%20Athens&view_all=1 תצלומים של האגורה]
* 

==הערות שוליים==

אגורה
אגורה
אגורה
דגל אריזונה

דגל מדינת אריזונה (באנגלית: flag of arizona) מורכב מ-13 פסים של אדום וצהוב (צבעי דגל ספרד) בחלק העליון, אשר מייצגים את 13 המושבות המקוריות, וכמו כן את השקיעות האגדיות של אריזונה. באמצע הדגל ישנו כוכב נחושת גדול, אשר מציין את תעשיית כריית הנחושת באריזונה. צבעו של החלק התחתון כחול כדגל ארצות הברית. 

הדגל אומץ ב־17 בפברואר 1917. הוא עוצב על ידי קולונל צ'ארלס וו. האריס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.netstate.com/states/symb/flags/az_flag.htm ההיסטוריה של דגל מדינת אריזונה]

אריזונה

קטגוריה:אריזונה: סמלים
קאלימאכוס (פסל)

מקור ההשראה של כותרת העמוד הקורינתי המצויר בידי [[קלוד פרו]]
קאלימאכוס היה פסל ואדריכל יווני שפעל במחצית השנייה של המאה ה-5 לפנה"ס. הוא נודע באתונה ובקורינתוס וככל הנראה גם נולד באחת משתי הערים.
== חייו ==
קאלימאכוס נודע באתונה כבעל כישרון אסתטי בלתי רגיל ואף זכה לכינוי "katatêxitechnos" שפירושו פרפקציוניסט. חלק גדול מעבודותיו נהרסו ואבדו עם השנים אך נעשו מהם העתקים במאה השנייה על ידי פסלים רומיים. בין העתקים אלו פסלי ונוס, פסלי רקדנים לאקוניים ומאֶנדות. מבין יצירותיו שהשתמרו ניתן למנות את האפריז של ניקה במקדש אתנה שבאקרופוליס של אתונה.

היצירה הידועה ביותר, המיוחסת לו על פי האדריכל והסופר הרומי מרקוס ויטרוביוס פוליו היא עיצוב כותרת העמוד הקורינתי אשר אומץ כחלק מהסדרים הקלאסיים. הכותרת הקורינתית כוללת תבליטי עלים מסוג אקנתוס העוטפים את העמוד ונראים כתומכים את האבקוס. על פי ויטרוביוס, האגדה מספרת כי מקור השראתו של קאלימאכוס לכותרת היה סלסלת קש שהונחה על יד קברה של ילדה מעל שיח קטן של אקנתוס. בסלסלה היו כמה מצעצועיה והם כוסו בלבנה מלבנית על מנת להגן עליהם מפני הגשם. אילוסטרציה של מקור ההשראה צוירה על ידי הצרפתי קלוד פרו (כפי שנראה בתמונה משמאל).

הכותרת הקורינתית בעיצובו של קאלימאכוס שוכפלה והפכה לאידיאל עיצובי ששימש אדריכלים רבים. היא משמשת ככותרת עמודים ברבבות מבנים קלאסיים מתקופתו של קאלימאכוס ועד סגנונות אדריכליים מאוחרים עד כדי המאה ה-20.

עבודה נוספת המיוחסת לקאלימאוס היא בניית מנורת זהב אשר הייתה תלויה בתקרת האולם המרכזי של הארכתיאון. על פי הגאוגרף היווני מן המאה השנייה, פאוסניאס, שראה ותיאר בספרו יצירות רבות של קאלימאכוס, גאוניותה של מנורה זו הייתה הצורך למלאה מחדש רק פעם אחת בשנה.

== גלריה ==
<gallery>
Stele of Hegeso.jpg|מצבת הגסו ממקרמיקוס מאת קאלימאכוס במוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה
Dancing Maenad (Musei Capitolini).jpg|מאֶנדה רוקדת העתק רומי של תבליט שיש שמיוחס לקאלימאכוס במוזיאונים הקפיטולינים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פסלים יוונים
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
יום שני השחור (1987)

יום שני השחור הוא יום שני, 19 באוקטובר 1987, שבו קרסו המדדים בבורסות העולם בשיעורים גבוהים, שהיו חסרי תקדים מאז 1914, פתיחת מלחמת העולם הראשונה. בארצות הברית צנח מדד דאו ג'ונס ב-22.6%, ואילו בהונג קונג ובאוסטרליה התקרבה הירידה ל-50%.

בניגוד ליום שלישי השחור ב-1929, לא בישר יום שני השחור על תקופת שפל מתמשכת, אלא היווה תיקון קצר-טווח למחירי מניות מוגזמים בתקופה שקדמה לו. בעוד שבשפל הגדול נדרשו 25 שנה עד שמדד המניות חזר לרמתו הקודמת, במשבר ב-1987 נדרשו לכך פחות משנתיים.

עד היום לא התבהרה הסיבה לנפילה הגדולה. יש המעריכים שיד הגורל האקראי הצמידה מספר רב של פקודות מכירה זו לזו. התוצאה הייתה ירידה במדדים שיצרה אפקט דומינו, כאשר ברוקרים אשר חזו בירידה, הזדרזו אף הם למכור.
לירידה סייע השימוש הנרחב בתוכנות ניהול מסחר, אשר אסטרטגיות המכירה האוטומטית שלהן החריפו את המצב.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוק ההון האמריקאי
קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:1987 בארצות הברית
קטגוריה:בועות כלכליות
קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה כלכלית
דגל איווה

דגל מדינת איווה (באנגלית: Flag of Iowa) מורכב משלושה פסים אנכיים בצבעים כחול, לבן ואדום, כאשר הפס הלבן האמצעי רחב יותר מהפסים האחרים, כמו בפס קנדי. בתוך הפס הלבן נראה תמונה מתוך סמל המדינה בה מוצג עיטם לבן-ראש המחזיק במקורו סרט ארוך עליו כתוב באנגלית: "את חירותינו אנו שומרים ועל זכויותינו נגן". שם המדינה מופיע באדום מתחת לעיטם.

צבעי הפסים האנכיים משקפים את היותה של איווה חלק מהטריטוריה הצרפתית של לואיזיאנה.
הדגל תוכנן על ידי דיקסי גבהרדט בשנת 1917 ואומץ רשמית ב-29 במרץ 1921.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

איווה

קטגוריה:איווה: סמלים
איווה
איווה
איווה
איווה
קטגוריה:עיט בתרבות
גרעינון

גרעין התא ובתוכו הגרעינון (2)
גרעינון הוא אברון משני (או "תת-אברון") המצוי בתוך גרעין התא של רוב התאים האיקריוטיים.

תפקידו העיקרי של הגרעינון הוא ייצור הריבוזומים. הגרעינון מורכב מכמה קומפלקסים של חלבונים והוא שוכן בצמוד לכרומוזומים, באזור שבו ה-DNA מכיל גנים המקודדים ל-rRNA. באזור זה, המכונה NOR (ראשי תיבות באנגלית של Nucleolar Organizer Region, "אזור ארגון הגרעינון"), שוכנים רוב הגנים המקודדים ל-rRNA. הגרעינון אינו מוקף בממברנה כלשהי, והוא חשוף לנוקלאופלזמה (הנוזל הממלא את גרעין התא). בתאי האדם, למשל, מפוזרים הגנים ל-rRNA על גבי חמישה כרומוזומים, וגרעינון נפרד נבנה בצמוד לכל אחד מהם.

בגרעינון מתבצע עיבוד ה-pre-rRNA, התעתיק הראשוני של ה-rRNA. הלה נחתך לגדילים המתאימים ליחידות הריבוזום, וכן מתבצע בו שינוי כימי של מספר נוקלאוטידים. את מרבית השינויים בגרעינון מבצעת חומצת גרעין הקרויה sno-RNA, ("RNA גרעינוני קטן"). אל הגרעינון מגיעים חלבונים המהווים חלק מהריבוזום, ושם הם מוצמדים ל-rRNA.

ב-2018 הועלתה ההשערה שהגרעינון משתתף בקביעת משך חיי התא.

==קישורים חיצוניים==

*[http://lifefaculty.biu.ac.il/shav-tal/files/papers/Galileo_2009.pdf הארכיטקטורה של גרעין התא] באתר אוניברסיטת בר-אילן

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אברוני התא
דויד טורשווילי

דויד טוּרַשווילי (בגאורגית: დათო ტურაშვილი; נולד ב-10 במאי 1966 בטביליסי) הוא סופר גאורגי. 

בשנת 1989 הוא היה מנהיג מחאת סטודנטים, שהתרחשה במנזרי דויד גרדג'ה, שבמזרח גאורגיה. הנובלה הראשונה שלו, פורסמה בשנת 1988, והייתה מבוססת אירועי המהומות מאותה מחאת סטודנטים. הצגת הבכורה של המחזה שלו "דור הג'ינס" הייתה במאי 2001. פרסומים אחרים שלו היו: ספר המסעות "קטמנדו" משנת 1988, "אמריקה הידועה והלא ידועה" משנת 1993, "טיבט לא רחוקה" בשנת 2001, ושני אוספים של תסריטים בדיוניים קצרים, כאשר האוסף הראשון שלו נקרא "מראני" משנת 1991 (מראני - בגאורגיה: מקום לשמירת היין בתוך קנקנים גדולים), והשני הוא תסריט על אירוע חטיפה טרגי של טיסת 6833 של אירופלוט בטביליסי. כמו כן פרסם את הנובלה "גוּרג'י חאתוּן" על סיפור נכדתה של תמר מלכת גאורגיה, גורג'י חאתון.

==קישורים חיצוניים==

 

קטגוריה:סופרים גאורגים
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1966
גורג'י חאתון

גוּרג'י חאתוּן (בגאורגית: გურჯი-ხათუნი, טורקית: Gürcü Hatun; 1237 לערך - 1286 לערך) הייתה נסיכה גאורגית מלכותית משושלת בגרטיוני ובת זוגו הבכירה של כּאי חוּסרווה השני , הסולטאן הסלג'וקי של סולטנות רום (1237-1246). היא נישאה לכּאי חוּסרווה לאחר מותו של מוחמד השני מח'וארזם ב-1237.

== חייה ==
נולדה כנסיכה תמר, בת למלכה רוסודן בגרטיוני, ונכדתה של תמר המלכה. אביה, ע'יאז אד-דין , היה בנו של הסולטאן טוגרול השני . רוסודאן השיאה את בתה לכאי חוסרווה השני, כדי להבטיח שלום וביטחון עם הסלג'וקים של אנטוליה.

בתחילה תמר נשארה נוצרייה, אבל לאחר מכן התאסלמה, וקיבלה את השם המוסלמי, גוּרג'י חאתוּן, שפירושו "אישה גאורגית" . היא ילדה לסולטאן את קאיכּוּבּאד השני .

דמותה של חאתון הופיעה על מטבעות של הסולטנות מאותה תקופה. המטבעות כללו את השמש שסימלה את חאתון, כאשר האריה ייצג את הסולטאן עצמו. הסמל הזה ידוע כ"שיר-יהוּרשיד", סמל האריה והשמש, שלימים יהפוך לשכיח בעולם האיסלמי (למרות שהמקור לסמל מתוארך לזמן מוקדם יותר).

לאחר מותו של הסולטאן, בשנת 1246, תפס הווזיר, מועין א-דין פרוואנה , את השליטה על הסולטנות ונשא את חאתון לאישה.

היא ידועה כפטרונית של המדע והאומנות, והייתה במערכת יחסים ידידותית עם הסופרים הסופיים, ובמיוחד עם ג'לאל א-דין רומי. כמו כן, היא הייתה נותנת החסות של מבנה בית הקבורה בקוניה (כיום בטורקיה).

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070312150201/http://mehmeteti.150m.com/thamara/ What is behind the sun and lion figure ?], מאמר באנגלית על משמעות הסמל השמש ואריה
* [http://www.gamarcoba.somee.com/Forum.asp?forum=oku&msgid=67 ANADOLUDA BİRARADA YAŞAMA TECRÜBESİ], בטורקית, מאמר באתר של גאורגים על תקופתה

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
קטגוריה:סלג'וקים
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:נסיכות המאה ה-13
הר חרת

מראה מהר חרת לכיוון שכונת הר נוף. בעמק נראים הבונקרים
עצי זית בהר חרת
הר חרת הוא גן לאומי בניהול ובטיפול של הקרן הקיימת לישראל.

הר חרת נמצא לא רחוק ממחלף הראל בכביש ירושלים תל אביב, ליד מבשרת ציון ובית זית והוא חלק מהממכלול הכולל את תל צובה - הר חרת - סטף. הר חרת ממוקם ליד פיתול של נחל שורק.

ההר בעל ערכי טבע ונשקפים ממנו נופים מרהיבים. עין חרת הוא מעיין נקבה עם בריכת איגום שמימיו שימשו להשקיית הטרסות החקלאיות שמתחתיו. חורבת חרת היא שרידים של בית חווה שמשמה הערבי ח`רבת אל חורית נגזר שמו של ההר "חרת". הר חרת מתנשא לגובה של 780 מ' מעל פני הים. נחל חרת הוא נחל תלול בעל צמחייה רבה היורד לאורך המורד המזרחי של ההר. במקום בוסתני פרי וכרם זיתים עתיק ומטופח מהגדולים שבכרמי הזיתים שבהרי ירושלים. אחרי הכרם יער של הקק"ל. בין הצמחים במקום נרקיסים, רקפות ואזוב מצוי.

למרגלות הר חרת ממוקמים בונקרים שהיו חלק מהבסיס של חטיבת ירושלים בבית זית. הבונקרים הוסוו עד למלחמת ששת הימים ובהם היו טנקים ונשק כבד שהיו אסורים באחזקה על פי הסכמי שביתת הנשק שנחתמו ברודוס בשנת 1949. לפי תוכנית הפיתוח של מערב ירושלים, המכונה "תוכנית ספדי", עשויים להיבנות בהר חרת כ-7000 יחידות דיור ומבני תעסוקה ומתוכננת הקמת גשר באורך של 700 מטרים עליו מתוכנן לעבור כביש הטבעת המערבי של ירושלים. הכביש מתוכנן להמשיך במנהרה מתחת לשלוחת בית החולים הדסה עין כרם.

מקום בשם חרת שמיקומו אינו ידוע מוזכר בספר שמואל א` כב: ה "וַיֹּאמֶר גָּד הַנָּבִיא אֶל-דָּוִד, לֹא תֵשֵׁב בַּמְּצוּדָה - לֵךְ וּבָאתָ-לְּךָ, אֶרֶץ יְהוּדָה; וַיֵּלֶךְ דָּוִד, וַיָּבֹא יַעַר חָרֶת"; החוקרים הבריטים בני המאה ה-19 קיצ'ר וקונדר הציעו לזהותו בכפר הפלסטיני ח'ראס.<ref name=":0">Conder and Kitchener, 1881, SWP III, p. [https://archive.org/details/surveyofwesternp03conduoft/page/305/mode/1up?view=theater 305]</ref>

==מחצבה==
מחצבת גיר הוקמה במקום ב-1860.

ב-1920 נמכרו 3 דונם להסתדרות ממוכתר הקסטל להקמת מחצבה. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 נמסרה המחצבה לחברת אבן וסיד, והאבנים שנחצבו בה שימשו בין היתר להקמת מבנים של האוניברסיטה העברית, בית החולים הדסה הר הצופים. 

ב-1974 הוצא צו הפסקה מינהלי למחצבה לזמן קצר. ב-1980 הוצא סגירה למחצבה מטעם ראש מועצת מבשרת ציון אלי מויאל, והמחצבה ננטשה במהלך שנות השמונים.

באתר שלולית חורף גדולה ובה נמצא מין בסכנת הכחדה של קרפדה ירוקה.

== לקריאה נוספת ==
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1986, עמוד 2529.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mechon-mamre.org/i/t/t08a22.htm יער חרת. שמואל א פרק כב]
* 
* [https://web.archive.org/web/20070927145944/http://new-spirit.org.il/node/783 מטיילים ומוסקים בהר חרת]
* [http://www.haaretz.co.il/hasite/pages/ShArtSR.jhtml?itemNo=677914&objNo=59467&returnParam=Y לצלם ולשמור (הדחפורים בדרך) טיול שטח: הר חרת]
* [https://web.archive.org/web/20070927190855/http://212.199.160.128/kkl/images/1261_1660_6.pdf מפת מסלולי טיול]
* [http://inature.info/wiki/גן_לאומי_הר_חרת גן לאומי הר חרת] - באתר הטיולים "טבע ונופים בישראל".
* [https://web.archive.org/web/20130331084927/http://www.nelech.co.il/Track/TrackInfo/67 מסלול סובב הר חרת]
* 
* [http://greenmap.org.il/data/upl/ufck/139.pdf סקר טבע עירוני - מחצבת הר חרת]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודה: גנים לאומיים
קטגוריה:הרי ירושלים: הרים
זכות בחירה

זכות בחירה או זכות הצבעה (בלטינית: suffragium) היא הזכות של אדם להשתתף בהצבעה על מנת להשפיע על מדיניות של ארגון או מדינה.
הנשיא [[חיים ויצמן ממתין בעוד אשתו ורה מצביעה בבחירות הכלליות הראשונות בישראל]]

== בארגונים ==
בארגונים, כמו מפלגות, עמותות, ארגוני עובדים ובתי כנסת, מתקיימות הצבעות בעניינים שונים ובהם בחירת נציגים לתפקידים שונים.

נהוג לקבוע תנאים הקובעים למי מותר להצביע בבחירות אלו. תנאים אלו יכולים לכלול אחד או יותר מ:
* תשלום דמי חבר או תרומה אחרת לארגון
* הצהרה על הזדהות עם הארגון
* ותק בארגון.

תנאים אלו נדרשים בטענה שיש למנוע מאנשים אשר אינם מעוניינים בטובת הארגון להטות את תוצאות הבחירות מתוך רצון לקדם אינטרסים אשר אינם קשורים לטובת הארגון או אף נוגדים את טובת הארגון.

== בבחירות למוסדות המדינה ==
בחירות לכנסת העשרים וארבע בישראל]]
במדינה דמוקרטית מודרנית מוענקת זכות הבחירה לכלל האזרחים הבוגרים, ללא הבדל דת, לאום, מגדר, שפה, השכלה או מעמד חברתי, זאת כפועל יוצא מערך השוויון. נתינים שאינם אזרחים אמנם כפופים לשלטון אך אינם בעלי זכות בחירה בדרך כלל. עם זאת ישנם מקרים יוצאי דופן, ובעבר, חלק ממדינות ארצות הברית אפשרו לשוהים שאינם אזרחים להצביע בבחירות למשרת המושל. הדבר התאפשר מכיוון שחוקת ארצות הברית אינה אוסרת על חסרי אזרחות להצביע בבחירות שאינן פדרליות. כיום הדבר אינו נהוג באף מדינה בארצות הברית אך ישנן מספר רשויות מקומיות במרילנד המאפשרות ללא אזרחים להצביע לבחירות מוניציפליות.

לרוב, גיל המינימום לזכות הבחירה נע בין 15, הנהוג באיראן, ל-21 בלבנון<ref></ref>.

בחלק מהמדינות נאסר על אסירים להצביע, או שקיימות מגבלות טכניות המונעות את הצבעתם.

בעבר התקיימו תנאים נוספים, ששללו את זכות הבחירה מקבוצות אוכלוסייה גדולות. עד סוף המאה ה-19 ניתנה זכות הבחירה למוסדות המדינה בכל המדינות שבהן התקיימו בחירות לגברים בלבד. זכות בחירה לנשים הוענקה לראשונה בניו זילנד ב-1893, ובמהלך המאה ה-20, לאחר מאבקים ממושכים, הוכרה זכותן להצביע בהדרגה בכל המדינות הדמוקרטיות. במדינות מסוימות שררו הגבלות על דתם של הזכאים לבחור: בבריטניה נשללה הזכות לבחור מן המיעוט הקתולי עד 1793. תנאי נוסף שהתקיים בעבר הוא מעמד כלכלי. בבריטניה ובמדינות אחרות ניתנה זכות הבחירה רק לבעלי הכנסות או נכסים מעל רף מסוים. במדינות אחרות נשללה זכות הבחירה מחסרי השכלה, ובפרט מאנאלפביתים. הנימוק שניתן לכך הוא שאדם חסר השכלה מינימלית אינו יכול לשקול נכון את הסוגיות העומדות על הפרק ועל כן הוא עלול להיות מוטה בקלות אחר שיקולים פופוליסטיים או אחרים, אך שלילת זכות הבחירה מחסרי השכלה שירתה גם את הרצון של המעמדות השולטים להגביל את כוחן של אוכלוסיות חלשות, דוגמת השחורים במדינות הדרום של ארצות הברית, בין השנים 1865–1960.

=== חובת הצבעה ===

ברוב המדינות, ובכללן ישראל, הבחירות הן בגדר רשות, אך ישנן 21 מדינות, בהן אוסטרליה, ארגנטינה ולוקסמבורג, בהן קיימת חובת הצבעה. במדינות אלה בעלי זכות הבחירה חייבים להצביע, ומוטל עליהם קנס אם אינם ממלאים חובה זו.

== ראו גם ==
* סופרג'יזם
* זכות הבחירה לכנסת

==קישורים חיצוניים==

* דנה בלאנדר ואביטל פרידמן, [https://www.idi.org.il/articles/26341?ct=t(EMAIL_CAMPAIGN_4_3_2019_10_18) כיצד התפתחה הזכות לבחור בישראל ומה קורה במדינות דמוקרטיות אחרות], באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 3 באפריל 2019
* 
* שאול שארף, [https://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=3368223 זכות הבחירה לפרלמנט במדינה דמוקרטית או בשבח הכרעת הרוב], תיקון – ספרים רב-תחומיים לטיפול ולשינוי חברתי, כרך ב (2020)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הצבעה בבחירות