OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מאתוש ברו

מאתוש בֶּרוֹ (בסלובקית: Matúš Bero; נולד ב-6 בספטמבר 1995 באילאבה שבסלובקיה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בוכום ובנבחרת סלובקיה.

== קריירת מועדונים ==
=== א.ס. טרנצ'ין ===
ברו גדל במחלקת הנוער של א.ס. טרנצ'ין מליגת העל הסלובקית. ב-21 ביולי 2013 ערך ברו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 לספרטק טרנבה במסגרת המחזור השני בליגה. ב-17 במרץ 2014 הבקיע ברו את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-82 בניצחון 1–3 על דוקלה באנסקה ביסטריצה במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך ברו 26 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.

בעונת ערך ברו 18 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים, כשהוא עוזר לקבוצתו לזכות באליפות סלובקיה ובהגביע הסלובקי. בעונת זכתה א.ס. טרנצ'ין בדאבל בפעם השנייה ברציפות, כשברו, בעונת השיא שלו, מבקיע 15 שערים ב-30 הופעות ליגה, ביניהם שלושער ב-26 בספטמבר 2015 בניצחון 0–3 על סקליצה במסגרת המחזור ה-11. בתחילת עונת ערך ברו 3 הופעות ליגה במועדון.

=== טרבזונספור ===
ב-5 באוגוסט 2016 חתם ברו בטרבזונספור מליגת העל הטורקית. ב-20 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-82 בניצחון 0–2 על קסימפשה במסגרת המחזור הראשון בליגה.

ב-27 ביוני 2023 חתם בבוכום מהבונדסליגה.

== קריירה בינלאומית ==
ב-27 במאי 2016 ערך ברו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה, כששיחק 79 דקות בניצחון 1–3 על נבחרת גאורגיה במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת סלובקיה ליורו 2024.<ref></ref>

== תארים ==
;א.ס. טרנצ'ין
* אליפות סלובקיה (2): 2014/2015, 2015/2016
* הגביע הסלובקי (2): 2014/2015, 2015/2016

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל סלובקים
קטגוריה:כדורגלני א.ס. טרנצ'ין
קטגוריה:כדורגלני טרבזונספור
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובקיה
קטגוריה:סלובקים שנולדו ב-1995
קטגוריה:כדורגלני בוכום
הקלר וקוך MG4

ה-MG4 (ר"ת בגרמנית: Maschinengewehr 4; 'מקלע דגם 4') הוא מקלע קל אשר פותח בגרמניה על ידי חברת הקלר וקוך, ומשמש את כוחות הבונדסוור משנת 2005 ועד היום, לצד מספר צבאות אחרים בעולם. 

==פיתוח ומאפיינים==
המקלע הקל MG4 פותח במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 כדי לשמש חלופה קלה וגמישה למקלע ה-MG3, מתוך כך חברת הקלר וקוך שמה דגש על משקל נמוך ודיוק רב על פני טווח וקליבר גדול. המקלע כולל פעולת גז עם בריח מסתובב ויורה כדורי 5.56x45 מ"מ נאט"ו המוזנים באמצעות שרשיר מתכלה, בקצב אש של כ-800 כדורים לדקה. הטווח האפקטיבי של המקלע הוא עד ל-400 מטר למטרה מדויקת ו-800 מטרים למטרה גדולה (מטרת שטח), הטווח המקסימלי הוא סביב 1,000 מטרים.

בתצורה הבסיסית של ה-MG4 מותקנת כוונת ברזל בחלק האחורי של המכסה העליון של המקלע, בנוסף ניתן להתקין כוונות מסוגים שונים לאורך מסילת פיקטיני. בגרסת המקלע של הבונדסוור הגרמני, מותקנת כוונת טלסקופית (X3) המשולבת בידית נשיאה הדומה לזו המותקנת על ה-הקלר וקוך G36.

לצד ההקלר וקוך MG5 שפותח כמקלע לשימוש כללי, ה-MG4 אומץ על ידי הבודסוור החל משנת 2005 כחלק מתוכנית שדרוג כללית ברחבי הכוחות המזוינים של גרמניה בשם "חי"ר העתיד" (IDZ).

== מדינות משתמשות == 
המקלע בגרסת הצבא הגרמני, עם כוונת טלסקופית וידית נשיאה.
* - החל מ-2005 ה-MG4 משמש מקלע סיוע למחלקות החי"ר בבונדסוור, בנוסף הוא משמש כמקלע הרכוב של נגמ"ש הפומה.
* 
* - נקלט החל מ-2007 בתור המקלע הסדיר של הצבא הספרדי.
* 
* 
* - משמש החל מ-2006 את הכוחות המיוחדים ויחידות הנחתים של מלזיה.

==ראו גם==
* FN Minimi
* מקלע נגב
* MG3

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.heckler-koch.com/en/products/military/machine-guns/mg4/mg4mg4e/overview.html אודות המקלע] באתר חברת הקלר וקוך.
* [http://weaponsystems.net/weaponsystem/AA06%20-%20MG4.html אודות המקלע] באתר 'Weapon Systems'.

קטגוריה:מקלעים
קטגוריה:נשק קל גרמני
קטגוריה:כלי נשק של חברת הקלר וקוך
אגם הילייר

אגם הילייר הוא אגם מלח בקצה האי האמצעי, הגדול מבין מקבץ איים, ליד החוף הדרומי של אוסטרליה המערבית. האגם בולט במיוחד בשל צבעו הוורוד. רצועת חוף ארוכה וצרה מחלקת בינו לבין האוקיינוס הדרומי.

==תיאור האגם==
אורכו של אגם הילייר כ-600 מטרים, ורוחבו כ-250 מטרים. האגם מוקף בחול ועצי אקליפטוס עם רצועה צרה של דיונות חול מכוסות בצמחייה עבה. האגם ידוע בשל היותו בצבע ורוד. צבעו הוורוד קבוע, ואינו משתנה כאשר לוקחים את מי האגם במיכל. צבע האגם נוצר כתוצאה מאורגניזמים במים בשם Dunaliella salina , אשר יוצרים קרוטנואיד שצבעו ורוד.

==היסטוריה==
===גילוי אירופאי===
באגם הילייר ביקרה לראשונה משלחתו של מתיו פלינדרס ב-15 בינואר 1802. יומנו של פלינדרס נחשב לתיאור הכתוב הראשון של האגם. פלינדרס צפה באגם לאחר שעלה לנקודה הגבוהה ביותר באי ותיאר אותו כך:

פלינדרס ביקר באי האמצעי שוב במאי 1803. הוא התכוון "לעצור ליום או שניים במפרץ אי האווזים על מנת להביא אווזים לאנשים החולים, שמן כלבי-ים למנורות ומספר חביות של מלח מהאגם". מדווח כי פלינדרס קרא לאגם על שם ויליאם הילייר, איש סגל על ספינת ה-Investigator, אשר מת מדיזנטריה ב-20 במאי 1803 מעט לפני עזיבת המשלחת מהאי האמצעי.

=== הפקת מלח ===

ב-1889, אדוארד אנדרוס חקר את האפשרויות המסחריות של הפקת מלח מהאגם, ועבר לשם לזמן קצר יחד עם שני בניו. הם עזבו לאחר כריית מלח במשך כשנה אחת.

כריית מלח התבצעה באגם בסוף המאה ה-19. תאגיד כריית המלח מדווח ככישלון עקב מספר גורמים, ביניהם "הרעילות של המלח שנאסף לצריכה".

נכון לשנת 2012, האגם הוא חלק משמורת טבע, וחופיו מסומנים כמסלול הליכה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

הילייר
קטגוריה:אוסטרליה המערבית: גאוגרפיה
מתיאס קאיט

מתיאס קאיט (באסטונית: Mattias Käit; נולד ב-29 ביוני 1998 בטאלין שבאסטוניה) הוא כדורגלן אסטוני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת רפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית ובנבחרת אסטוניה.

== קריירת מועדונים ==
קאיט נולד בטאלין שבאסטוניה. בשנת 2006 החל לשחק באקדמית הנוער של לבדיה טאלין, ובשנת 2014 עבר לאקדמית הנוער של פולהאם.

== קריירה בינלאומית ==
ב-6 בינואר 2016 ערך קאיט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה, כששיחק במחצית הראשונה בתיקו 1-1 נגד נבחרת שוודיה במשחק ידידות. ב-7 באוקטובר 2016 הבקיע קאיט את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 4-0 על נבחרת גיברלטר במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים אסטונים
קטגוריה:קשרי כדורגל אסטונים
קטגוריה:כדורגלני לבדיה טאלין
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני דומז'אלה
קטגוריה:כדורגלני בודה/גלימט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אסטוניה
קטגוריה:אסטונים שנולדו ב-1998
מכון אברהמסון

מכון אברהמסון הוא שמה של רשת מכוני רפואה אלטרנטיבית בישראל, בבעלות אהוד אברהמסון, העוסקת בגמילה מעישון, סוכר, פחמימות ואלכוהול. החברה משתמשת בשיטה הנמצאת בבעלותה כקניין רוחני ונקראת "שיטת אברהמסון".

החברה הוקמה בשנת 1983 בידי אהוד אברהמסון. רשת המכונים פרוסה בכל מדינת ישראל ומחזיקה סניפים בארצות הברית, מרכז אמריקה וטורקיה. בינואר 2017 ציינה החברה בתקשורת את המטופל ה-100,000 שלה .

==שיטת הגמילה של המכון==
שיטת אברהמסון הומצאה ופותחה על ידי אהוד אברהמסון. השיטה נועדה לגמול אנשים מעישון, סוכר, פחמימות, סמים ואלכוהול ולעבור לאורח חיים בריא יותר. השיטה היא שיטת רפואה הוליסטית המשלבת, לצד ייעוץ, רעיונות מהרפואה הסינית כמו שימוש בנקודות לחיצה שברפלקסולוגיה, שיאצו, וביו-אנרגיה. במהלך הטיפול נעשה, לטענת המכון, ניקוי ואיזון המערך ה"ביו-אנרגטי" בגוף, המבוטא במרידיאניים ובמרכזי ה"ביו-אנרגיה" המכונים צ'קרות.

בנוסף לטיפול, מפעיל המכון מערך תמיכה המשלב מאמנות אישיות, דיאטניות, וקבוצות תמיכה.

במסגרת טיפול הגמילה מסוכר וגלוטן כתב המכון את "טעמים בריאים", ספר מתכונים המותאם לתפריט של הטיפול. במקביל המכון מפתח מוצרי מזון ללא תוספת סוכר וגלוטן.

===טיפול חד פעמי לעומת טיפול ממושך===
הטיפול במכון הוא טיפול חד פעמי. על פי המכון, מחקרים רבים הצליחו להוכיח כי גמילה בטיפול אחד יעילה ואפקטיבית יותר מניסיונות הפסקה בהדרגה או סדרת סדנאות. בין השאר, בנושא זה, מתבסס המכון על מספר מחקרים מאוניברסיטת אוקספורד ומחקר שפורסם בכתב העת הרפואי Annals of Internal Medicine. ארגון אמון הציבור טען כי טענות המכון אינן מבוססות והמכון לא הציג מחקרים מעין אלו, על אף פניה אליו בבקשה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גמילה מעישון
קטגוריה:מרפאים אלטרנטיביים
קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:ישראל: מוסדות גמילה מסמים ומאלכוהול
קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:עישון בישראל
קטגוריה:פסיכותרפיה פסאודו-מדעית
בוקסטי

בוקסטי הוא סוג של פנקייק אירי העשוי מתפוחי אדמה. המנה מתקשרת לרוב עם מחוזות מרכז-צפון אירלנד, קונכט ודרום אלסטר, ובמיוחד עם מחוז מאיו, מחוז סלייגו, מחוז דניגול, ומחוז ליטרים. יש מתכונים רבים למנה, אך כולם מכילים תפוחי אדמה מגורדים ובכולם המנה מוגשת מטוגנת. 

המתכון הפופולרי ביותר של המנה מכיל תפוחי אדמה לא-מבושלים מגורדים היטב, מחית תפוחי אדמה, קמח, סודה לשתייה, חובצה ולעיתים ביצים. ניתן לסנן את תפוחי האדמה המגורדים כדי להוריד את כמות העמילן והמים אך אין זה הכרחי. את התערובת מטגנים על כיריים במשך מספר דקות על כל צד, בדומה להכנה של פנקייק. לפי מתכון אחר של המנה, משתמשים אך ורק בתפוחי אדמה מגורדים ומבשלים אותם ככופתה או כמעין קציצה. המאפיין הבולט ביותר של הבוקסטי לעומת מנות אחרות המבוססות על תפוחי אדמה, הוא המרקם האחיד והחלק שלו. 

הבוקסטי נחשב לחלק מהתרבות באזורים בו הוא נצרך ונכתבו עליו מספר שירים מקומיים כגון השיר:

{| cellpadding="3" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! אנגלית 
|-
| <poem>
בוקסטי על הכיריים,
ובוקסטי על המחבת;
החתיכה באמצע היא בשביל מארי אן.

בוקסטי על הכיריים,
בוקסטי על המחבת,
אם אינך יכולה לבשל בוקסטי
בוודאי שלעולם לא תמצאי חתן.

בוקסטי על הכיריים,
בוקסטי על המחבת,
אם אינך אוכלת בוקסטי
לעולם לא תמצאי חתן.
</poem>
| dir="ltr" | <poem>
Boxty on the griddle,
And Boxty on the pan;
The wee one in the middle
Is for Mary Ann.

Boxty on the griddle,
boxty on the pan,
If you can't bake boxty
sure you'll never get a man.

Boxty on the griddle,
Boxty on the pan,
If you don't eat boxty,
You'll never get a man.
</poem>
|}

ככל שהמטבח האירי צבר יותר עניין, כך הבוקסטי נהפך למאכל פופולרי יותר. במסעדות רבות במרכז ובצפון אירלנד הבוקסטי מופיע בתפריטים רבים. ניתן לרכוש אותו בתור כופתה בסופרמרקטים ובחניות או בתור תערובת מוכנה לבישול או לטיגון כפנקייק. המתכונים המודרניים של המנה כוללים שום ותבלינים אחרים. לפעמים מגישים את הבוקסטי בתור מעטפת למאכלים אחרים, בדומה לקרפ צרפתי או לטורטיה. 

קטגוריה:המטבח האירי
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
יהודה פאוזנר

יהודה פאוזנר (1910 – 17 בנובמבר 1978) היה מנתח לב ישראלי, מייסד המחלקה הכירורגית של בית החזה והלב בבית החולים תל-השומר, ממייסדי הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

==חייו ופועלו==
יהודה בן משה פאוזנר נולד ב-1910 ברוסיה. הוא נישא לז'ניה (שיינה) לבית הורוביץ בלייז' שבבלגיה. ב-1936, לאחר שסיים שם את לימודי הרפואה, עלה לארץ ישראל.

עם עלייתו ארצה שימש כרופא ביישובי "חומה ומגדל" בדרומה של ארץ ישראל. במשך שנים עבד ככירורג בבית החולים בלינסון שם כיהן מאוחר יותר כמנהל המחלקה לכירורגית החזה והלב. ב-1948, בזמן שהותו בהשתלמות בארצות הברית, גויס על ידי פרופ' חיים שיבא ששכנעו לעבוד בתל השומר וכך נמנה עם מייסדי בית החולים שהוקם אז. בית החולים תל השומר שימש אז כבית חולים צבאי מרכזי, וכמנתח הראשי עמדה לפרופ' פאוזנר הזכות לטפל במאות ואלפי הפצועים שזרמו מזירות קרבות מלחמת השחרור של המדינה בהקמה.

בתל השומר שימש כמנהל המחלקה לכירורגיה הכללית ומאוחר יותר במקביל ייסד והקים את המחלקה הכירורגית של בית החזה הלב, שבראשותה עמד עד לפרישתו לגמלאות ב-1975. בשנות פעילותו הראשונות בבית החולים בלינסון טיפל בחולי שחפת ששרדו את השואה ונזקקו לניתוחי ריאות. בהמשך, לאחר השתלמויות בארצות הברית, בלונדון ובסטוקהולם התמקד בניתוחי לב שהיו אז בחיתוליהם. פרופ' פאוזנר היה ראש וראשון למנתחי הלב בישראל והיה חלוץ ניתוחי לב פתוח בימים בהם העולם הרפואי בישראל התייחס בחשדנות רבה לאפשרות של התערבות כירורגית בלב.

באותן שנים מרב זמנו נתון היה לתיקון כירורגי של מומים מולדים ונרכשים בהם הגיע להשגים רבים, כשגולת הכותרת הייתה ניסיונו הרב, והצלחותיו בקנה מידה עולמי בתיקון מומים מסתמיים לבביים. החולים שנותחו על ידו נהנו מתוצאות הניתוח עוד שנים רבות. בתחילת שנות השישים, עם התקדמות כירורגית הלב בעולם ותחילת עידן ניתוחי לב פתוח, מצא עצמו פרופ' פאוזנר בנסיעות השתלמות רבות, בעיקר בארצות הברית (השתלם גם אצל מייקל דבייקי ביוסטון), שם רכש מיומנות בשדה ניתוחי חדש זה. אז נכנס במלוא כוחו לניתוחים של החלפות מסתמים, תיקון כירורגי של מומים לבביים מולדים מורכבים וכו'. כל אותה עת ותמיד במקביל, המשיך לעסוק בכירורגיה טראומטית ואונקולוגית של בית החזה.

עם הקמת בית הספר לרפואה בתל אביב (תחילה כלימודים משנה רביעית לסטודנטים שהחלו ללמוד באירופה) הצטרף לצוות ההקמה בראשות פרופ' אנדרה דה-פריס, פרופ' שמואל שור ואחרים. פרופ' פאוזנר היה ממקימי הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, שימש כיו"ר ועדת ההוראה וכראש החוג לכירורגיה. בין תלמידיו נמנו רופאים רבים בעלי שם, ביניהם הפרופ' מוריס לוי, והד"ר יאיר ליברמן, שהתמנה למנהל מחלקת כירורגית חזה (ריאות) בשיבא (1978).

לזוג פאוזנר נולדו שלושה ילדים: יונתן (שנפטר כילד), דוד וחנה שהמשיכו בדרכו. ד"ר דוד פאוזנר, רופא נשים, לשעבר משנה למנהל אגף נשים ויולדות ומנהל מחלקת יולדות בבית החולים ליס. וד"ר חנה פאוזנר היא רופאה קרדיולוגית, לשעבר סגנית מנהל המערך הקרדיולוגי ואחראית היחידה לטיפול נמרץ לב בבית החולים מאיר.

פרופ' יהודה פאוזנר נפטר בנובמבר 1978.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20170803131352/https://medicine.ekmd.huji.ac.il/He/Home/alumni/Stories/Pages/senkarsalem.aspx פרק מתוך הספר "רופא נשים"], מאת פרופ׳ יוסף שנקר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנתחי לב-חזה ישראלים
קטגוריה:כירורגים ביישוב
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
משאל העם על הסכם השלום הקולומביאני

נגד}}מִשאל העם בקולומביה התקיים ב-2 באוקטובר 2016 ובו נשאלו אזרחי המדינה אם הם מקבלים את הסכם השלום שנחתם בין ממשלו של הנשיא חואן מנואל סנטוס לבין מנהיג מחתרת FARC רודריגו לונדוניו. ההסכם נדחה ברוב זעום כש-50.2% הצביעו "לא" ואילו 49.8% הצביעו "כן". אחוז ההצבעה היה נמוך ורק 37.44% מבעלי זכות הבחירה השתתפו במשאל. על מאמציו לקידום השלום ולסיום מלחמת האזרחים בקולומביה קיבל הנשיא סנטוס פרס נובל לשלום באותה שנה. הוא הבטיח לתרום את הפרס למען קורבנות הסכסוך.

== רקע ==
המשא ומתן בין הממשלה בבוגוטה לבין המורדים החל בהוואנה, בירת קובה, בנובמבר 2012, במטרה לסיים את המלחמה שהחלה ב-1964 וגבתה את חייהם של כ-220 אלף בני אדם. כעבור ארבע שנים, ב-24 באוגוסט 2016, חתמו הצדדים על הסכם השלום, שהעמדתו למשאל עם אושרה על ידי בית המשפט החוקתי של קולומביה ב-18 ביולי אותה שנה. עיקרי ההסכם כללו את פירוק לוחמי FARC מנשקם בפיקוח האו"ם, הפיכת המחתרת למפלגה פוליטית שתקבל שריון בפרלמנט, פיצויים לקורבנות, רפורמה חקלאית והקמת בתי דין מיוחדים. במשאל העם נשאלו האזרחים "האם הם תומכים בהסכם השלום?" והם נדרשו לבחור בין "כן" ו"לא".

== הקמפיין ==
=== תומכי ההסכם ===
הנשיא חואן מנואל סנטוס היה ממובילי מחנה ה"כן", שקיבל תמיכה נרחבת גם מצד מפלגות רבות בקולומביה, מכל קצוות הקשת הפוליטית, בהן המפלגה השמרנית, המפלגה הליברלית, מפלגת הירוקים, התנועה הילידית לשינוי חברתי ואחרות. על אף שרוב הדמויות הציבורית במדינה סירבו להכריז מפורשות אם הן בעד הסכם השלום עם המורדים או נגדה, רבים הצביעו על כך שהם תומכים בו באמצעות הודעות שונות. הזמרים המפורסמים ביותר במדינה כמו שאקירה, קרלוס ויווס, חואנס ופונסקה הביעו תקווה לשלום בחשבונות הטוויטר שלהם. הכדורגלן רדאמל פלקאו כתב מכתב לעיתון "אל טיימפו" ובו סיפר כי הוא מדמיין מדינה "עם היכולת לסלוח" ואילו כדורגלן העבר קרלוס ולדרמה היה נחרץ יותר, והופיע בעצרת של מחנה ה"כן" ובה הצהיר כי הוא רוצה עתיד טוב יותר לילדיו. 

=== מתנגדי ההסכם ===
הדמות הבולטת ביותר בקרב מחנה המתנגדים היה הנשיא לשעבר אלווארו אוריבה, ששימש סנאטור בזמן הקמפיין. אוריבה הבטיח להילחם עד חורמה ב-FARC במהלך שתי הקדנציות שלו והפך למבקר בולט של יורשו סנטוס, מאז החל במשא ומתן עם המחתרת. בכירים במפלגת "המרכז הדמוקרטי" הצטרפו אל אוריבה, בהם המועמד לנשיאות ב-2014 אוסקר איוואן סולואגה וסגנו המיועד קרלוס הולמס טרוחיו. הם התנגדו לחנינת המורדים, לשריון המקומות בקונגרס, טענו כי ההסכם יעניק לגיטימציה לסחר בסמים וכי הנשיא סנטוס חרג מסמכותו במהלך השיחות.

==תגובות לתוצאה==
הנשיא סנטוס הודיע כי ישאיר את הפסקת האש בתוקף למרות דחיית ההסכם. כמו כן הצהיר כי ימשיך לחתור לשלום עד לרגע האחרון של כהונתו, ואמר כי יתייעץ עם האופוזיציה ועם מנהיגי המורדים לגבי המשך פעולה.

גם מפקד FARC לונדוניו אמר כי הארגון ממשיך לרצות בשלום, והבטיח כי השלום ינצח.

ב-24 בנובמבר נחתם בבירה בוגוטה הסכם שלום מתוקן, הכולל שינויים שהציעו מתנגדי ההסכם הקודם. בניגוד לנוסח הקודם, הנוסח החדש לא הוצג להצבעה במשאל עם נוסף, אלא הועבר לאישור הקונגרס, וזכה לאישורו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קולומביה
קטגוריה:2016 בפוליטיקה
קטגוריה:קולומביה: פוליטיקה
קטגוריה:מלחמת האזרחים בקולומביה
Journal of Tort Law

Journal of Tort Law (כתב העת לדיני נזיקין) הוא כתב עת משפטי היוצא לאור על ידי הוצאת ולטר דה גרויטר (בעבר בהוצאת Berkeley Electronic Press). כתב העת נוסד בשנת 2006 ומפרסם מאמרים העוסקים בדיני נזיקין מזוויות שונות. העורך הראשי הראשון היה פרופ' ג'ולס קולמן מאוניברסיטת ייל, העורך הראשי השני היה פרופ' ג'ון גולדברג מאוניברסיטת הרווארד והעורך הראשי המכהן הוא כריסטופר רובינט מאוניברסיטת ווידנר. כתב העת מדורג ראשון בעולם בתחום. החוקר הישראלי רונן פרי נמנה עם מייסדי כתב העת ואחד מששת העורכים הבכירים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.degruyter.com/view/j/jtl דף הבית של כתב העת]

קטגוריה:כתבי עת משפטיים
וורנר רובינס

וורנר רובינס (באנגלית: Warner Robins) היא העיר הגדולה ביותר במחוז יוסטון (חלק משטח העיר שייך למחוז פיץ') שבמדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית.

==היסטוריה==
וורנר רובינס נוסדה בשנת 1942 על בסיס יישוב ששכן אז במקום ונקרא וולסטון. העיר נקראה על שמו של גנרל אוגוסטין וורנר רובינס, שהיה אבי המערך הלוגיסטי של חיל האוויר של ארצות הברית. היא התאגדה כיישוב ב-1943 וקיבלה מעמד של עיר ב-1956.

על פי המפקד הארצי של 1940 היה וולסטון יישוב שיושב בדלילות בעיקר על ידי חוואים ומשפחותיהם. נקודת הציון הבולטת ביותר ביישוב הייתה תחנת העצירה על מסילת הרכבת. בנוסף היו בוולסטון מנסרה קטנה וחנות מכולת. באדמות שסבבו את העיירה השתרעו מטעי אפרסקים.

מלחמת העולם השנייה שינתה את מצב העניינים באזור. מחלקת המלחמה (קודמתה של מחלקת ההגנה של ארצות הברית) הכינה תוכניות לבנות שדה תעופה באזור. בסיועו של חבר הקונגרס רב ההשפעה, קרל וינסון, פעל מנהיג הקהילה בוולסטון, צ'ארלס בוסטיק ווטסון, יחד עם פקידי ממשל במייקון להגיש הצעה למקם את שדה התעופה המיועד במחוז יוסטון. ביוני 1941 קיבלה ממשלת ארצות הברית את ההצעה להקים את השדה על שטח של 12 קמ"ר.

בסיס אווירי זה נקרא בסיס וולסטון והוא נפתח ב-1942. מפקדו הראשון היה קולונל צ'ארלס א. תומאס שרצה לקרוא לבסיס על שם המנטור שלו, אוגוסטין וורנר רובינס. תקנות הצבא אסרו זאת ועל פיהן לבסיס ניתן היה לקרוא על שם העיר הקרובה. קולונל תומאס לא נרתע מכך ושכנע את ווטסון ואת שאר מנהיגי הקהילה לשנות את שמה של וולסטון, כך שב-1 בספטמבר 1942 ניתן לעיירה שם חדש "וורנר רובינס". זמן קצר לאחר מכן, ב-14 באוקטובר אותה שנה, שונה שם הבסיס כפי שביקש ווטסון.

בסיס רובינס פעיל עד היום, אך הוא למעשה לא שוכן בתוך שטח השיפוט של העיר ורק כביש 129 מפריד בינו לבין העיר. ליד הבסיס שוכן המוזיאון השני בגודלו בארצות הברית לתולדות חיל האוויר.

באפריל 1953 פגעה בעיר ובחלקים מהבסיס סופת טורנדו בדרגה 4 עם רוחות במהירות של 320 קמ"ש. כתוצאה מכך נהרגו 18 איש ונפצעו 300.

ב-2009 דירג השבועון ביזנסוויק את וורנר רובינס כמקום הטוב ביותר בג'ורג'יה להקים בו משפחה. באותה שנה דורגה לשכת המסחר של העיר כאחת משלוש לשכות המסחר הטובות ביותר בארצות הברית על ידי אגודת לשכות המסחר הארצית. ב-2012 דירג אתר CNNMoney את וורנר רובינס במקום השביעי ברשימת המקומות הטובים ביותר להתגורר בהם מבין הערים הקטנות בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ג'ורג'יה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1942
עיר המראות (ספר)

עיר המראות (באנגלית: The City of Mirrors) הוא רומן אימה משנת 2016 של הסופר ג'סטין קרונין, והוא הספר האחרון בטרילוגיית המעבר, כאשר קדם לו הספר התריסר. עיר המראות יצא לאור ב-24 במאי 2016 על ידי ספרי בלנטיין.

== עלילה ==
עיר המראות ממשיך היכן שהתריסר הסתיים, עוקב אחר השמדתם של התריסר והנגועים בווירוס, וחוקר את הרקע של חולה אפס, האדם הראשון שהשתנה בתחילת המאה ה-21. כדי לעשות זאת הספר מציג פלשבק וגם קופץ 900 שנים קדימה על מנת לחשוף את גורל האנושות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 2016
קטגוריה:ספרי אימה
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ספרי ספרי בלנטיין
קטגוריה:ספרי הוצאת מטר
קטגוריה:ספרי דיסטופיה
קטגוריה:ספרי אפוקליפסה ופוסט-אפוקליפסה
אליקי וויוקלאקי

אליקי וויוקלאקי (ביוונית: Αλίκη Βουγιουκλάκη; 20 ביולי 1934 – 23 ביולי 1996) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע, זמרת ורקדנית יווניה, ששיחקה ב-42 סרטי קולנוע יווניים, מרביתם סרטים מוזיקליים.

== ביוגרפיה ==
אליקי נולדה בעיר מרוסי, כ-13 קילומטרים מאתונה. אביה היה מושל אזור בתקופת הכיבוש הנאצי והוצא להורג על ידי הפרטיזנים היוונים באשמת שיתוף פעולה עם הכובשים הנאצים. היו לה שני אחים, האחד מפיק סרטים והשני אדריכל. 

אליקי למדה תיאטרון ונבחנה בהצלחה עבור התיאטרון הלאומי היווני. היא סיימה את לימודיה בהצלחה גדולה (ציון אחד "טוב מאוד" וכל היתר "מצוין") והופיעה לראשונה בתיאטרון ב-1953, בעיבוד יווני של "החולה המדומה". 

ב-1954 הופיעה לראשונה בסרט קולנוע ובכך פתחה קריירה מפוארת בתחום הקולנוע היווני. בסרטים רבים היא הופיעה לצד דימיטריס פאפאמיכאיל, מי שעתיד להיות בעלה מ-1965, ולבסוף גרושה משנת 1975, ולשניהם בן.

בתקשורת היוונית התחילה לזכות מ-1959 בתואר "הכוכבת הלאומית של יוון". 

ב-1961 הקימה אליקי להקת תיאטרון משלה ואיתה הופיעה ברחבי יוון. 

ב-1962 כיכבה בסרט בשפה האנגלית "Aliki, My love", שהוצג לראשונה בלונדון ב-1963, אך לא זכה להצלחה לה קיוו. 

ב-1970 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "סגן משנה נאטאשה", ההצלחה הגדולה ביותר של הקולנוע היווני (היא כיכבה גם בשני הסרטים הבאים בתור). 

סרטה האחרון היה ב-1981 ולאחר מכן בתקופת השפל של הקולנוע היווני התמקדה במופעי תיאטרון.

הסרטים בכיכובה של אליקי זכו להצלחה גדולה בעולם ובמיוחד בישראל ומשום כך נענתה אליקי לבקשת מפיצי סרטיה בישראל והגיעה אליה פעמיים, להקרנות של סרטיה. לאחר ביקוריה בישראל היא סיפרה עליהם ושבחה את ישראל בראיונות בעיתונות ובתגובה נשלחו אליה מכתבי איום מטעם ניאו נאצים יוונים.

באפריל 1996 בעודה בסיבוב הופעות בסלוניקי עם המחזמר "צלילי המוסיקה" חלתה בסרטן הלבלב, ונפטרה מהמחלה ב-23 ביולי של אותה שנה, שלושה ימים לאחר יום הולדתה ה-62.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יווניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יווניות
קטגוריה:זמרות יווניות
קטגוריה:נפטרות מסרטן הלבלב
קטגוריה:יווניות שנולדו ב-1934
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1934
קטגוריה:נפטרות ב-1996
עונת 1979/1980 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1979/1980 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-25 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-29 באוגוסט 1979 ותחרות הסתיימה ב-28 במאי 1980.

בתחרות השתתפו 33 קבוצות.

משחק הגמר נערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, מדריד. התחרות הסתיימה בניצחון של נוטינגהאם פורסט בפעם השנייה רציפות. זו הייתה הפעם הרביעית ברציפות שקבוצה אנגלית זוכה בגביע.

נוטינגהאם פורסט היא הקבוצה היחידה שמספר זכיות שלה בגביע גבוה יותר ממספר זכיות שלה באליפות הליגה.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 33 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.

בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.

==השלבים המתקדמים==

==ראו גם==
* גמר גביע אירופה לאלופות 1980

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.uefa.com/uefachampionsleague/season=1979/index.html נתונים מאתר אופ"ה]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1979
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1980
קטגוריה:עונות בליגת האלופות
עונת 1980/1981 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1980/1981 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-26 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-16 באוגוסט 1980 ותחרות הסתיימה ב-27 במאי 1981. 

בתחרות השתתפו 33 קבוצות. 

משחק הגמר נערך בפארק דה פראנס, פריז, והסתיים בניצחון 0-1 של ליברפול על ריאל מדריד וזכייה בפעם השלישית בתולדות המועדון. זו הייתה הפעם החמישית ברציפות שקבוצה אנגלית זוכה בגביע. 

נוטינגהאם פורסט שזכתה פעמיים ברציפות בגביע בעונות הקודמות, הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי צסק"א סופיה תוך שהיא מפסידה פעמיים.

טרי מקדרמוט וגריים סונס מליברפול זכו בתואר מלך השערים, לאחר שכבשו 6 שערים בטורניר ושלישייה באותו משחק. לצידם זכה בתואר גם קרל היינץ רומניגה מבאיירן מינכן.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 33 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. 

בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.

==השלבים המתקדמים==

==ראו גם==
* גמר גביע אירופה לאלופות 1981
 
==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.uefa.com/uefachampionsleague/season=1980/index.html נתונים מאתר אופ"ה]
* 
* 

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1980
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1981
קטגוריה:עונות בליגת האלופות
אוליבר הארט

אוליבר סימון ד'ארסי הארט (באנגלית: Oliver Simon D'Arcy Hart; נולד ב-9 באוקטובר 1948) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי יליד בריטניה, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד וחתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2016.
== חייו ==
הארט נולד בבריטניה להורים יהודים, פיליפ ד'ארסי הארט, חוקר בתחום הרפואה, ורות מאייר, גינקולוגית. אביו היה ממשפחת אצולה, נינו של סמואל מונטגיו. 

הארט קיבל תואר ראשון במתמטיקה מקינגס קולג', קיימברידג', ב-1969. את התואר השני בכלכלה קיבל ב-1972 מאוניברסיטת וורוויק, ואת הדוקטורט עשה באוניברסיטת פרינסטון ב-1974. לאחר קבלת הדוקטורט חזר ללונדון, לימד בצ'רצ'יל קולג', קיימברידג', ולאחר מכן כיהן כפרופסור בבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1984 חזר לארצות הברית ולימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ומ-1993 כפרופסור באוניברסיטת הרווארד. בין 2000 ל-2003 כיהן כראש המחלקה לכלכלה באוניברסיטת הרווארד.

הארט הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, החברה האקונומטרית, האגודה האמריקאית למימון (American Finance Association), האקדמיה הבריטית, ושל האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.

את פרס נובל בכלכלה לשנת 2016 קיבל במשותף עם בנגט הולמסטרום בגין מחקריהם בתורת החוזים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
אוסף דן הדני

אבא וסוזי אבן, אפריל 1966 (תמונה מתוך אוסף דן הדני)]]אוסף דן הדני הוא אוסף של כמיליון תצלומי עיתונות, אשר צולמו בישראל בשנים 1965-2000 על ידי צלמי סוכנות הצילום י.פ.פ.א (IPPA; ראשי תיבות של Israel Press and Photo Agency). בשנת 2016 נמסר האוסף לספרייה הלאומית.

י.פ.פ.א הייתה סוכנות לצילומי עיתונות שנוסדה על ידי דן הדני (נולד ב-24 באוגוסט 1924), ניצול השואה יליד פולין וקצין בצבא הקבע, לאחר פרישתו מן השירות. הסוכנות מכרה צילומים של עובדיה לכלי תקשורת בישראל ומחוץ לה. בשיא פעילותה הועסקו בה 12 צלמים. במשך 35 שנים צילמו צלמי הסוכנות את אוסף הצילומים הגדול, שתיעד את מגוון פניהן של ההיסטוריה, החברה והתרבות במדינת ישראל.

אוסף התצלומים צולם על ידי כ-200 צלמים. 15% מהתצלומים הם שקופיות צבע, 25% תשלילים בצבע והיתר תשלילים בשחור-לבן. לאחר סגירת הסוכנות הוחזק האוסף בביתו של הדני ותוחזק על ידו.

בשנת 2016 הוסכם על העברת האוסף כולו לספרייה הלאומית, אשר הודיעה כי תנגיש אותו לציבור באמצעות אתר האינטרנט שלה. האוסף מעשיר את אוספי התמונות על ארץ ישראל של הספרייה הלאומית, אשר כלל עד כה בעיקר תמונות מהתקופה שלפני הקמת המדינה.

==דן הדני==
דן הדני, 1969
דן הדני נולד ב-24 באוגוסט 1924 בפולין, תחת השם דונק זלוצ'בסקי, לאב שהיה פעיל ציוני ואם עקרת בית. עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין ב-1939 הועברה משפחתו לגטו לודז'. אב המשפחה נפטר בגטו ב-1942 ויתר המשפחה גורשה לאושוויץ ב-1944, בו דן הדני לפי עדותו פגש את יוזף מנגלה. כל משפחתו נספתה במחנה ההשמדה. הוא עצמו הועבר למפעל טנקים בו עבד בכפייה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה עבד בפולין וגרמניה והצטרף לפעילים ציונים.

ב-1948 עלה לישראל תחת זהות בדויה, במסגרת עלייה ד' ומיד גויס לצה"ל, לשירות בחיל הים. הוא נפצע קל במהלך מלחמת העצמאות. לאחר המלחמה עבר קורס חובלים וקורס קציני מבצעים. השתתף בפיתוח טיל יריחו. בהמשך, הוצב ביחידת דובר צה"ל והיה לקצין עיתונות, שעסק בין היתר בצילומים ומגעים צלמים ותקשורת.

ב-1964 השתחרר בדרגת רב־סרן והקים את סוכנות IPPA. ריכז את הצילומים הרבים שהיו ברשותו משירותו הצבאי. היה עיתונאי פרילנס ועבד עם צלמים רבים בישראל ומחוצה לה. העסיק צלמים במשרה מלאה. הדני והסוכנות שלו סקרו וצילמו את אירועי הפיגוע במלון סבוי ב-1975. הצילומים נקנו על ידי דב יודקובסקי מידיעות אחרונות. במקביל לניהול הסוכנות, המשיך לצלם בעצמו ולכתוב כתבות לעיתונות ישראלית וזרה. ב-1977 הצטרף למשלחת ישראלית במצרים ותיעד את מנחם בגין, עזר ויצמן ומשה דיין בפגישתם עם סאדאת. בהמשך השתתף בסקירת מהלך חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים. הסוכנות נסגרה ב-2000, והדני החל לסרוק את אוסף צילומיו, שכולל מאות אלפי נגטיבים ולהעלות אותם לרשת. ב-2016 העביר את הצילומים לרשות הספרייה הלאומית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nli.org.il/he/discover/photos/collections/dan-hadani על אוסף דן הדני], באתר הספרייה הלאומית
* 
* 
* 
* 
* יריב פלג, [http://www.israelhayom.co.il/article/419063 היסטוריה בעין המצלמה], באתר ישראל היום, 11 באוקטובר 2016
* [https://visualinformationblog.wordpress.com/2015/08/25/סוכנות-הצילום-י-פ-פ-א-בעמ/ על סוכנות יפ.פ.א]
* [https://www.dan-hadani.com/ האתר הרשמי של דן הדני]
* [https://www.israelhayom.co.il/magazine/shishabat/article/15652022?amp=1 תמונת ניצחון: רגע לפני גיל 100, מסע עם דן הדני שצילם את ההיסטוריה של כולנו], באתר ישראל היום, 25 באפריל 2024 
* 
* מהאוסף:
** 
דן הדני
קטגוריה:תצלומים בישראל
קטגוריה:פריטים באוסף הספרייה הלאומית
עונת 1981/1982 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1981/1982 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-27 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-26 באוגוסט 1981 ותחרות הסתיימה ב-26 במאי 1982.

בתחרות השתתפו 33 קבוצות.

משחק הגמר נערך באצטדיון פיינורד, רוטרדם. התחרות הסתיימה בניצחון של אסטון וילה בפעם הראשונה בתולדות המועדון. זו הייתה הפעם השישית ברציפות שקבוצה אנגלית זוכה בגביע (ליברפול - 3, נוטינגהאם פורסט -2 אסטון וילה -1).

דיטר הנס ( באיירן מינכן) שזכה בתואר מלך השערים כבש שלושה שערים באחד המשחקים.
==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 33 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.

בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.

==השלבים המתקדמים==

==ראו גם==
* גמר גביע אירופה לאלופות 1982

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.uefa.com/uefachampionsleague/season=1981/index.html נתונים מאתר אופ"א]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1981
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1982
קטגוריה:עונות בליגת האלופות
Algorithms + Data Structures = Programs

Algorithms + Data Structures = Programs (בעברית: אלגוריתמים + מבני נתונים = תוכניות) הוא ספר שנכתב על ידי ניקלאוס וירת ב-1976. ספר זה מכסה את הבסיס לנושאים במדעי המחשב, באלגוריתמים ומבני נתונים.

הספר נחשב לאחד מספרי מדעי המחשב המשפיעים ביותר שפורסמו.

== תוכן עניינים ==
* פרק 1 - מבני נתונים בסיסיים
* פרק 2 - מיון
* פרק 3 - אלגוריתמים רקורסיביים
* פרק 4 - מבני מידע דינמיים
* פרק 5 - מבני שפה ומהדרים
* נספח א' - מערכת התווים ASCII
* נספח ב' - דיאגרמות תחביר של פסקל

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
*[https://web.archive.org/web/20130207170133/http://www.inf.ethz.ch/personal/wirth/books/AlgorithmE0/ ETH Zurich / N. Wirth / Books / Compilerbau: Algorithms + Data Structures = Programs] (archive.org link)
*[https://web.archive.org/web/20120913120131/http://www.ethoberon.ethz.ch/WirthPubl/AD.pdf N. Wirth, Algorithms and Data Structures (1985 edition, updated for Oberon in August 2004. Pdf at ETH Zurich)]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 1976
קטגוריה:היסטוריה של המחשוב
אליעזר (בן משה)

אֱלִיעֶזֶר הוא דמות מקראית, בנם של משה וציפורה. שמו מופיע פעמיים נוספות בדברי הימים א'.
מירכאות=כן}}צפורה מלה את בנה אליעזר. ציור מעשה ידי [[פייטרו פרוג'ינו משנת 1482. הקפלה הסיסטינית]]

== ביוגרפיה ==
אליעזר נולד לאחר חזרתו של משה למצרים. משה מבטא את שמחתו על ביטול עונש המוות שהטיל עליו פרעה: "וְשֵׁם הָאֶחָד, אֱלִיעֶזֶר-כִּי-אֱלֹהֵי אָבִי בְּעֶזְרִי, וַיַּצִּלֵנִי מֵחֶרֶב פַּרְעֹה"

אליעזר הוא שם תאופורי. המחבר המקראי מקביל את השורש ע-ז-ר שנגזר משמו ואת השורש נ-צ-ל. שורש זה הוא השורש המנחה בפסוקים, וזאת יש לגרוס על פי הפסוקים הבאים המסופרים בפגישת משה ויתרו: ח וַיְסַפֵּר מֹשֶׁה, לְחֹתְנוֹ, אֵת כָּל-אֲשֶׁר עָשָׂה ה' לְפַרְעֹה וּלְמִצְרַיִם, עַל אוֹדֹת יִשְׂרָאֵל: אֵת כָּל-הַתְּלָאָה אֲשֶׁר מְצָאָתַם בַּדֶּרֶךְ, וַיַּצִּלֵם ה'. ט וַיִּחַדְּ יִתְרוֹ--עַל כָּל-הַטּוֹבָה, אֲשֶׁר-עָשָׂה ה' לְיִשְׂרָאֵל: אֲשֶׁר הִצִּילוֹ, מִיַּד מִצְרָיִם. י וַיֹּאמֶר, יִתְרוֹ, בָּרוּךְ ה', אֲשֶׁר הִצִּיל אֶתְכֶם מִיַּד מִצְרַיִם וּמִיַּד פַּרְעֹה: אֲשֶׁר הִצִּיל אֶת-הָעָם, מִתַּחַת יַד-מִצְרָיִם."

אברבנאל מסביר מדוע קרא משה לבנו הראשון גרשום: "כי אמר גר הייתי בארץ נכריה" ושם הבן השני קרא אליעזר לאמר, כי "אלהי אבי בעזרי ויצילני מחרב פרעה" וידוע שהחסד הראשון שעשה ה' עמו היה שהצילו מחרב פרעה בברחו ממצרים ואחר כך היה במדין גר בארץ נכריה ולכן היה לו לקרא את שם הראשון "אליעזר... ולשני יקרא גרשם". והוא עונה: "והנה קרא משה את שם בנו הראשון, אשר ילדה לו צפורה, גרשם והיא מילה מורכבת אם שיהיה פירושו גר משומם, ר"ל שלא ידע אנה ילך ומה יעשה, או שם גר, רומז שהיה גר במקום ההוא, ואולי שרמז על ארץ כוש, אשר גר שם בראשונה, והראיה לדבר, באמרו "גר הייתי בארץ נכריה", ולא אמר גר אנכי יאמר שיהיה הבן הראשון הזה, זיכרון לגרותו אשר היה בארץ כוש... האמנם לא קרא הבן הנולד לו ראשון "אליעזר" – לפי שעדיין היה בורח מחמת מלך מלאכי מות פרעה, והוצדק מפחדו, ללכת מגוי אל גוי, מממלכה אל עם אחר, וגם שם לא היה בטח... אמנם כשהובטח ממנו יתברך, ואמר לו לך שוב מצרימה, כי מתו כל האנשים המבקשים את נפשך, אז קרא לבן הנולד לו בזמן ההוא אליעזר...".

לאליעזר נולד בן ושמו רחביה. שמו נזכר שוב ב וב. בפסוק י"ז נאמר על אליעזר אבי "רחביה הראש " עוד נאמר שלא היו לו "בנים אחרים". יש הסוברים כי בהערה זו חל שיבוש וסביר להניח שלאליעזר היות צאצאים נוספים.

לפי מדרש לקח טוב בני משה, גרשום ואליעזר נכנסו לארץ: 

מהנאמר באבות דרבי נתן נראה כי משה סבר כי בניו ירשו את מנהיגותו: בדרשה אחרת אף היא מופיעה באבות דרבי נתן נאמר כי משה הבין כי בניו לא ירשו אותו: 

==ראו גם==
* ציפורה במלון

==קישורים חיצוניים==

* [https://mikranet.cet.ac.il/pages/printitem.asp?item=11320 מדרש השמות "גרשם" ו"אליעזר", נגה רבקה] בית מקרא ניסן - סיון תש"ן, גיליון ג (קכ"ב)

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שמות
קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
קטגוריה:ילדים במקרא
קטגוריה:אישים בפרשת שמות
מסע צלב באירופה

מסע צלב באירופה (אנגלית: Crusade in Europe) הוא ספר זכרונותיו של דווייט אייזנהאואר מימי מלחמת העולם השנייה. אייזנהאואר, לימים הנשיא ה-34 של ארצות הברית, שימש במהלך המלחמה כמפקד חיל המשלוח של בעלות הברית לאירופה בחזית המערבית, ששחרר את ארצות צפון-מערב אירופה מן הכיבוש של גרמניה הנאצית.

הספר, שיצא לאור בשנת 1948, מתאר את המלחמה מנקודת מבטו של אייזנהאואר, מפיקודו על כוחות בעלות הברית שפלשו לצפון אפריקה ב-1942, וכלה במערכה לשחרור צפון-מערב אירופה שעליה פיקד, ובניצני המלחמה הקרה להם היה עד לאחר כניעת גרמניה. הספר עוסק גם בתקופת שירותו הצבאי לפני המלחמה, לרבות התקופה שבה שירת בפיליפינים, כיועץ צבאי.

הספר יצא לאור לראשונה בהוצאת דאבלדיי האמריקאית. מאז חזר ונדפס בהוצאות שונות. הוא יצא לאור בישראל לראשונה בשנת 1951 תחת השם "מסע שחרור אירופה" בתרגומם של י. נדבה וי. נאור.

חברת פוקס המאה ה-20 הפיקה על בסיס הספר סדרת טלוויזיה תיעודית אודות המלחמה, אשר שודרה ברשת ABC בשנת 1949. הסדרה זכתה ב-1950 בפרס פיבודי ובאחד מפרסי אמי הראשונים, בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר בשירות ציבורי, תרבותי וחינוכי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.org/details/in.ernet.dli.2015.208955/mode/2up הטקסט המלא של הספר], באתר ארכיון האינטרנט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ספרי 1948
קטגוריה:דווייט אייזנהאואר
קטגוריה:ספרי נשיאי ארצות הברית
חיים זוט

חיים זוט (7 באפריל 1935 – 12 במאי 2020) היה גראנד מאסטר סוקה (ראש שיטה) של קרב מגע הישראלי ובעל הדרגה הגבוהה בעולם דאן 10. זוט היה ממייסדי האגודה לקרב מגע ישראלי ונחשב לאחד מהאבות המייסדים של ענף קרב המגע.

==ביוגרפיה==
דאן 10 חיים זוט ודאן 6 מני מהבד (חגורה אדום לבן), כיום גראנד מאסטר דאן 10]]
חיים זוט נולד וגדל בפרדס חנה. בשנת 1952 התגייס לצה"ל. בצבא הכיר את מייסד שיטת קרב המגע, אימי שדאור ליכטנפלד, נחשף לראשונה לאמנות קרב המגע והתמסר אליה. בשנת 1955 השתחרר מהצבא אולם חזר לשרת כחייל מילואים במלחמת סיני. לאחר מכן, חזר לפרדס חנה ולימד בני נוער חקלאות. בשנת 1963, ליכטנפלד השתחרר מהשירות הצבאי והזמין את זוט להשתתף בקורס האזרחי הראשון בעולם לקרב מגע. זוט הצטרף והיה לאחד מארבעת התלמידים הראשונים של ליכטנפלד. ליכטנפלד היה למנטור של זוט, ועם הזמן זוט הפך לתלמיד המצטיין שלו. בשנת 1963 סיים קורס מדריכים לאמנויות לחימה במכון וינגייט. את הקורס הראשון שלו העביר בחדרה. לאחר מכן אימן תלמידים גם בפרדס חנה ובקיבוץ גן שמואל. בשנים המוקדמות של הקריירה שלו, תרם את זמנו, לשיקום חברי כנופיות רחוב על ידי לימוד אמנויות הלחימה.

בשנת 1980, השתתף זוט בקורס לקבלת תעודת מאמן אמנויות לחימה בכיר. בשנת 1993 עזב חיים את "האגודה לקרב מגע ישראלי" וייסד את "עמותת קרב מגע בינלאומי קפא"פ".

נפטר ב-12 במאי 2020.

==הוקרה==
* בשנת 2003 הוענקה לו דרגת דאן 10 (הדרגה הגבוהה ביותר בענף קרב המגע) על תרומתו לענף אמנויות הלחימה בכלל ואמנויות קרב המגע בפרט.
* בשנת 2006 הוענק לו התואר "גראנד מאסטר – סוקה" (ראש שיטה) על ידי היכל התהילה של אמנויות הלחימה בארצות הברית.
* בשנת 2012 זכה בפרס 'האגדה החיה' של ארגון WHFSC.

== ראו גם ==
* דניס הישרדות
* קרב מגע

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://urbankombat.com.au/who-started-krav-maga-famous-practitioners/ Who Started Krav Maga? Famous Practitioners]. Urban Kombat
* [https://web.archive.org/web/20170629075516/http://canadakravmaga.com/History_Of_Krav_Maga.html History Of Krav Maga], Krav Maga - Contact Combat

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמני לחימה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
ברטוש קפוסטקה

ברטוש קפוסטקה (בפולנית: Bartosz Kapustka; נולד ב-23 בדצמבר 1996 בטרנוב שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת לגיה ורשה. בעבר שיחק גם בנבחרת פולין.

== קריירת מועדונים ==
=== קרקוביה קרקוב ===
קפוסטקה נולד בטרנוב שבפולין, וגדל במחלקות הנוער של קבוצת מטרנוב ומקרקוב. בשנת 2012 הגיע קפוסטקה למחלקת הנוער של קרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית. ב-29 במרץ 2014 ערך קפוסטקה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בפתיחת המחצית השנייה בתיקו 1-1 נגד וידזב לודז' במסגרת המחזור ה-28 בליגה. לקראת סוף עונת ערך קפוסטקה את הופעת הליגה השנייה והאחרונה שלו בעונה.

ב-8 בנובמבר 2014 הבקיע קפוסטקה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-90 בתיקו 1-1 נגד בלחטוב במסגרת המחזור ה-15 בליגה. קפוסטקה ערך 23 הופעות ליגה בעונת , בהן הבקיע שני שערים. בעונת היה קפוסטקה שחקן מפתח בסגל של קרקוביה קרקוב, כשהוא עורך 33 הופעות ליגה, מתוכן 29 בהרכב הפותח, ומבקיע ארבעה שערים. את עונת החל קפוסטקה במועדון, וערך שתי הופעות ליגה.

=== לסטר סיטי ===
ב-3 באוגוסט 2016 חתם קפוסטקה בלסטר סיטי, אלופת הפרמייר ליג. ב-7 בינואר 2017 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2-1 על אברטון בגביע האנגלי קפוטסקה לא נמנה עם הסגל הבכיר ושותף רק בקבוצת הצעירה עד גיל 23.

=== פרייבורג ===
ב-14 ביולי 2017 הושאל לפרייבורג.

== קריירה בינלאומית ==
ב-7 בספטמבר 2015 ערך קפוסטקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, כשהחליף את יקוב בלשצ'יקובסקי בדקה ה-62 והבקיע את השער השמיני בניצחון 8-1 על נבחרת גיברלטר במסגרת מוקדמות יורו 2016. בעת ההכנה לטורניר יורו 2016 היה מעורב קפוסטקה בקטטה מחוץ למועדון לילה, שהובילה לפציעתו. לאור התקרית, התקשר קפוסטקה אישית למאמנו בנבחרת כדי להתנצל ולבקש שלא ינופה מסגל הנבחרת לטורניר. לבסוף נכלל קפוסטקה בסגל הנבחרת לטורניר, ושיחק בשלושת משחקי שלב הבתים ובהפסד לנבחרת פורטוגל בשלב רבע הגמר.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:קשרי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני קרקוביה קרקוב
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני לגיה ורשה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1996
דיאדייה סמאסקו

דיאדייה סמאסקו (בצרפתית: Diadie Samassékou; נולד ב-11 בינואר 1996 במאלי) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר באולימפיאקוס ובנבחרת מאלי.

== קריירת מועדונים ==
סמאסקו נולד במאלי, וגדל במחלקת הנוער של ריאל במקו, קבוצת מבירת המדינה, במקו. ב-17 באוגוסט 2015 עבר סמאסקו לליפרינג מהליגה האוסטרית הראשונה, הליגה השנייה בחשיבותה באוסטריה. הוא ערך במועדון 25 הופעות ליגה.

לקראת עונת חתם סמאסקו ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. ב-15 ביולי 2016 ערך סמאסקו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות והוחלף בניצחון 1–3 על פורברץ שטייר במסגרת הגביע האוסטרי. ב-30 ביולי 2016 ערך סמאסקו את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 65 דקות בתיקו 1-1 נגד וולפסברג במסגרת המחזור השני.

בקיץ 2019 חתם סמאסקו בהופנהיים מהבונדסליגה על חוזה לחמש שנים.

== קריירה בינלאומית ==
ב-29 ביוני 2014 ערך סמאסקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאלי, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בניצחון 1–3 על נבחרת סין במשחק ידידות. בקיץ 2019 השתתף סמאסקו בגביע אפריקה לאומות 2019 עם נבחרת מאלי, והבקיע שער בתיקו 1-1 מול תוניסיה בשלב הבתים. מאלי וסמאסקו הודחו בשמינית הגמר לאחר הפסד 0–1 לחוף השנהב.

נכלל בסגל נבחרת מאלי לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים מאלים
קטגוריה:קשרי כדורגל מאלים
קטגוריה:כדורגלני ליפרינג
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:כדורגלני הופנהיים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מאלי
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2023
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:מאלים שנולדו ב-1996
דיאוואנדו דיאן

דיאוואנדו דיאן ניאנג (בצרפתית: Diawandou Diagne Niang; נולד ב-8 בנובמבר 1994 בטייה שבסגנל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם באל-הילאל מליגת העל הסודאנית.

== קריירת מועדונים ==
דיאן נולד בסנגל וגדל במחלקת נוער מקומית. לקראת עונת חתם אויפן מהליגה הבלגית השלישית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 60 הופעות ליגה.

בחודש יולי 2014 חתם דיאן בברצלונה והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, מהליגה הספרדית השנייה. הוא ערך 27 הופעות ליגה בעונת .

בחודש יולי 2015 חזר דיאן לאויפן בהשאלה לעונה אחת. הוא ערך 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונת , בה עלתה אויפן לליגה הבלגית השנייה, והשאלתו הוארכה בעונה נוספת.

== קריירה בינלאומית ==
ב-31 במאי 2014 ערך דיאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד נבחרת קולומביה במשחק ידידות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים סנגלים
קטגוריה:בלמי כדורגל סנגלים
קטגוריה:כדורגלני אויפן
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סנגל
קטגוריה:סנגלים שנולדו ב-1994
TNT אקספרס

רכב של החברה
TNT אקספרס היא חברת שילוח העוסקת במשלוחי אקספרס בינלאומיים, שילוח בינלאומי, תובלה יבשתית ושירותים לוגיסטיים. מטה החברה נמצא בהופדורפ, הולנד והמרכז הלוגיסטי של החברה נמצא בלייז', בלגיה. לחברה פעילות מלאה ב 61 מדינות בעולם. בחלק ממדינות אירופה, חברת TNT אקספרס משמשת כחברת דואר רשמית. מחזור העסקים של החברה בשנת 2015 הסתכם ב 6.91 מיליארד אירו. המתחרות הגדולות של TNT אקספרס הן DHL וUPS.
ב-25 במאי 2016 נרכשה החברה על ידי חברת פדקס.

== היסטוריה ==
Thomas Nationwide Transport הוקמה על ידי קן תומאס האוסטרלי בשנת 1946 כאשר ברשותו משאית אחת בלבד. עם השנים החברה גדלה ובשנת 1967 רכשה את חברת השליחויות ההונגרית 'Alltrans'. החברה גדלה במהירות ובשנות ה-80 של המאה ה-20 כבר עשתה משלוחים לכ 180 מדינות ברחבי העולם. היא נחשבה לחברת שילוח השנייה בגודלה בעולם באותן שנים ועיקר פעילות החברה עבר לאירופה. TNT הייתה חברת השילוח הראשונה לרכוש מטוס משל עצמה. עד אז, הייתה הפרדה בין חברות שילוח לחברות תעופה. הדבר הפך את TNT לחברה הראשונה שיכלה לשלוח משלוחי אקספרס תוך פחות מ 24 שעות בתוך אירופה. החברה נכנסה לפעילות בישראל בשנת 1989. 
בשנת 1992 TNT הקימה חברת בת, GD Express והחזיקה ב 50% מהמניות בה, כאשר 50% הנותרים התחלקו בין חברת KPN, חברת טלקומוניקציה ודואר הולנדית וחברות דואר ממשלתיות של צרפת, שוודיה, מערב גרמניה וקנדה. בשנת 1994 החברה הונפקה בבורסת אמסטרדם ובשנת 1996 נרכשה על ידי חברת KPN במלואה. בשנת 1998 חברת KPN מיזגה את יחידת הדואר שלה עם חברת TNT והקימה את חברת TNT N.V אשר עסקה במשלוחי דואר, חבילות ולוגיסטיקה ברחבי העולם. בין השנים 2006-2011 היא הייתה חברת הדואר הלאומית של הולנד תחת השם TNT Post. באותה שנה הנהלת החברה החליטה לפצל את חברת TNT N.V לשתי חברות נפרדות: TNT אקספרס שתעסוק בתחום השילוח והלוגיסטיקה ו - PostNL שתהיה חברת הדואר הממשלתית של הולנד. כמו כן, החברה עסקה בשליחת דואר גם במדינות אירופאיות נוספות כגון בריטניה, גרמניה, איטליה ובלגיה, בחלקן היא אף עקפה את חברות הדואר הממשלתיות. 

בשנת 2015 הוכרז שחברת השליחויות האמריקאית פדקס תרכוש את TNT והמכירה יצאה לפועל ב-25 במאי 2016 תמורת 4.4 מיליארד אירו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דואר
קטגוריה:חברות לוגיסטיקה
קטגוריה:חברות הולנדיות
משבר בני הערובה בים השחור

האונייה שנחטפה בצילום משנת 1986
משבר בני הערובה בים השחור התרחש ב-16 עד 19 בינואר 1996. אוניית מעבורת ובה 232 איש שהפליגה מנמל טרבזון שבטורקיה נתפסה על ידי קבוצת חוטפים, שביקשו להביא לסיום המצור הרוסי על קבוצת חמושים צ'צ'נים, שהשתלטו על בני ערובה בכפר בגבול שבין צ'צ'ניה ודאגסטן. המשבר הסתיים כעבור שלושה ימים בשחרור כל בני הערובה שעל האונייה ללא אבדות בנפש.

==התקרית==
האונייה, אבראסיה (Avrasya), שהניפה את דגל פנמה, נשאה 177 נוסעים ו-55 אנשי צוות. היא עמדה להפליג מטרבזון לעיר הנמל הטורקית ארגלי (Ereğli) ומשם לסוצ'י שברוסיה. היא נחטפה על ידי קבוצה בת שבעה חוטפים, חמישה מהם טורקים ושני הנותרים צ'צ'נים. אחד מעובדי נמל טרבזון נפצע במהלך ההשתלטות על האונייה. התוקפים נשאו נשק רב וחגרו על גופם חגורות דינמיט.

החוטפים דרשו את שחרורם של כמאתיים מורדים צ'צ'נים, שתפסו ב-9 בינואר למעלה מאלפיים בני ערובה בעיירה פרמויאסקויה (Pervomayskoye), במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה. הם איימו כי יפרידו בין הנוסעים הטורקים לבין הנוסעים הרוסים וכי ירצחו את 114 הרוסים שנמצאו על האונייה. שלטונות טורקיה בהנהגת ראש הממשלה טנסו צ'ילר התעלמו מדרישת נשיא רוסיה בוריס ילצין לטפל במשבר בתקיפות והעדיפו לנהל משא ומתן ממושך עם החוטפים. 

במהלך השיט של האונייה החטופה נקהלו על חוף הים השחור הטורקי אלפי תומכים של המורדים הצ'צ'נים כשהם קוראים סיסמאות אנטי-רוסיות. במקביל התקיימו באיסטנבול הפגנות תמיכה במורדים הצ'צ'נים. ב-19 בינואר הגיעה האונייה לפתחו המזרחי של מצר הבוספורוס. באותו יום הבקיעו המורדים הצ'צנ'ים את דרכם אל מחוץ לטבעת המצור הרוסית על פרמויאסקויה. בשעה 17:00 באותו יום נכנעו חוטפי האונייה ושחררו את הנוסעים שעליה. כמה מהם ניסו להיטמע בין נוסעי האונייה ללא הצלחה. 13 מהנוסעים נזקקו לטיפול רפואי.

==לאחר התקרית==
שבעת החוטפים הועמדו לדין בטורקיה ונדונו לעונשי מאסר ממושכים. כמה מהם נמלטו מבתי הכלא שבהם הוחזקו. מנהיגם, מוחמד טוקאן, הנהיג פיגוע מיקוח נוסף באיסטנבול ב-22 באפריל 2001. הוא ואנשיו השתלטו על בית מלון בעיר על מנת להסב את תשומת הלב העולמית למלחמת צ'צ'ניה השנייה. באירוע זה נכנעו החוטפים לאחר 12 שעות ללא שפיכות דמים. 

חוטף אחר מהקבוצה שהשתלטה על האונייה אבראסיה הפך לפעיל בארגון IHH הטורקי והשתתף בשנת 2010 במשט לעזה על סיפונה של האונייה מאווי מרמרה. הוא נפצע במהלך השתלטות צה"ל על האונייה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">Phillip Null, Taking the Avrasya, CreateSpace Independent Publishing Platform, 2013. </div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nytimes.com/1996/01/20/world/pro-chechen-ferry-hijackers-surrender-to-turks.html?_r=0 ידיעה על חטיפת האונייה], באתר הניו יורק טיימס

קטגוריה:פיגועים נגד כלי שיט
קטגוריה:פיגועי מיקוח
קטגוריה:פיגועי טרור בטורקיה
קטגוריה:הים השחור: היסטוריה
קטגוריה:פעולות טרור ב-1996
קטגוריה:העימות הרוסי-צ'צ'ני
קטגוריה:בני ערובה
רק בימי חול

רק בימי חול (באנגלית: Never on Sunday, ביוונית: Ποτέ την Κυριακή, Pote tin Kyriaki) הוא סרט רומנטי יווני-אמריקאי משנת 1960 בבימויו ובהפקתו של ז'ול דאסן שגם כתב את התסריט והשתתף בו בתפקיד הראשי ביחד עם מלינה מרקורי.

עלילת הסרט היא וריאציה על פיגמליון - מלומד משכיל מארצות הברית מנסה "לחנך ולהחזיר למוטב" זונה יווניה שמאושרת בחייה הנוכחיים. הסרט מראה את הווי האנשים הפשוטים ביוון המבלים את זמנם החופשי בטברנות, שותים אוזו ורוקדים לצלילי הבוזוקי.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריות עיצוב תלבושות, תסריט ובימוי.

מלינה מרקורי זכתה עבור תפקידה בסרט זה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן.

מאנוס חג'ידאקיס חיבר את פסקול הסרט. לשיר הנושא "ילדי פיראוס" וכן את המילים. השיר מושר בסרט על ידי מלינה מרקורי. הוא התפרסם בכל העולם וישנם ביצועים שלו בשפות רבות על ידי טובי הזמרים והזמרות. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1960.

==תקציר העלילה==
ספינת תיירים מגיעה לנמל פיראוס. בין הנוסעים נמצא הומר טרייס (ז'ול דאסן), פילוסוף אינטלקטואלי ממידלטאון, קונטיקט. הוא מעריץ את תרבות יוון העתיקה מזמנם של אפלטון ואריסטו ומגיע לחקור מדוע היא הידרדרה.

לנמל מתפרצת איליה (מלינה מרקורי), קופצת לים ואחריה כל הימאים. הם שוחים בשמחה לעבר הספינה ומנופפים לתיירים.

איליה היא זונה עצמאית. היא אינה כפופה לסרסור המקומי הנקרא no face שגובה מהזונות המקומיות שכירות גבוהה עבור החדרים שהוא משכיר להן. היא מקבלת רק לקוחות שמוצאים חן בעיניה וקובעת את התשלום בסוף לפי שביעות רצונה. היא עובדת כל יום חוץ מיום ראשון שאז היא הולכת לים או מארגנת "בית פתוח" בו היא מארחת את לקוחותיה הקבועים.

הומר נכנס לטברנה ומתבונן ברוקדים. למקום מגיעה איליה והוא מספר לה על מטרת נסיעתו. היא עוזבת והוא שומע ויכוח בינה למלח אמריקאי, מסיק שהיא זונה ומתעצב על המצב אליו הידרדרה התרבות היוונית המפוארת.

הוא מבקש מאיליה לצאת לחופשה של שבועיים מעבודתה ובזמן הזה לחנך אותה על ידי קריאת ספרים ושמיעת מוזיקה קלאסית. היות שהוא מרושש הוא מסכים להצעתו של הסרסור לממן זאת.

גם איליה אוהבת טרגדיות יווניות אבל לשיטתה הן כולן נגמרות בטוב כשהגיבורים הולכים להתרחץ בשפת הים.

כשנודע לאיליה שאת לימודיה מממן הסרסור היא מתמלאת כעס, זורקת את הספרים ותקליטי המוזיקה הקלאסית שסיפק לה הומר ובמקום זה שמה את תקליט "ילדי פיראוס" ומתחילה לשיר ולרקוד לצליליו. ביחד עם חברותיה הזונות היא מארגנת הפגנה אלימה נגד הסרסור וכולן נאסרות. בכלא היא מנהלת משא ומתן עם בא כוחו של הסרסור ומצליחה להוריד את דמי השכירות באופן משמעותי.

לאחר ההצלחה מגיעה איליה לטברנה שם היא פוגשת את הומר עצוב וממורמר. לאחר שתיית כמה כוסות אוזו הוא מתעורר לחיים ומצטרף לריקוד סירטאקי עם כל השיכורים. הוא מבין כי שגה בקביעתו שהתרבות הקדומה חשובה יותר מהתרבות הנוכחית בה האנשים שמחים. הוא עוזב את נמל פיראוס כשאיליה והימאים שוחים ומנפנפים לו לשלום כפי שעשו בהגיעו לפיראוס.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=wQht_oEDKTc קדימון לסרט "רק בימי חול], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=28EAWlOXrYs מלינה מרקורי שרה בסרט "רק בימי חול"], באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטים ביוונית