OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בקארדי בריזר

בקארדי בריזר (או בריזר בקיצור; במקור: Bacardi Breezer) הוא משקה מבוסס רום עם אחוז אלכוהול נמוך של כ-4%. המשקה מיוצר על ידי חברת העולמית במבחר טעמים מתוקים כגון: לימונדה, לימון, אננס, אפרסק, תפוח, אשכולית, ליים, תפוז, אבטיח, מנגו וחמוציות.

המשקה הושק בשנת 1990 והיה מיועד בעיקר לקהל הצעיר. תחילה הושק בארצות הברית אחר כך ב, שם צבר פופולריות רבה, בהמשך בשאר אירופה, דרום אפריקה, קנדה, ואוסטרליה. המשקה גם היה מוביל בשוק המשקאות האלכוהוליים הקלים בהודו. בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, הוא היה בין הגורמים לעלייה בצריכת משקאות חריפים על ידי צעירים, ואף הוטל עליו מס נוסף בבריטניה.

ב סבל מירידה חדה בפופולריות ושיווקו נפסק ברוב המדינות. בשנת 2023 הושק המותג בעיצוב מחודש בממלכה המאוחדת ובמספר מדינות נוספות.
==שיווק בישראל==
הכדורגלן אייל ברקוביץ' טען שהוא יזם את יבוא המשקה לישראל, יחד עם איש העסקים אילן טריגר, בעת ששיחק בקבוצת הכדורגל סאות'המפטון. בשנת 2001 יצר קשר עם משרדי חברת בקארדי באנגליה ובמקביל פנה לחברת טמפו משקאות שתשמש כמפיץ. עם זאת, באותה עת החלו כבר מספר יבואנים וסיטונאים קטנים לייבא אותו לישראל. ביולי 2002 קיבלה טמפו את הזיכיון הבלעדי לשיווק המשקה. המשקה נמכר בישראל בבקבוקי זכוכית של 275 מיליליטר ובמארזים של שישה בקבוקים, וקודם במסע פרסום שהפיקה חברת מקאן תל אביב.

ביולי 2004 תבע ברקוביץ' 6 מיליון שקל מטמפו, בטענה כי הפרה את החוזה שעל פיו היה זכאי יחד עם שותפו לקבל 10% מהרווחים ממכירות בקארדי בריזר. בינואר 2012 בית המשפט המחוזי בתל אביב קבע כי יקבל 400 אלף שקל פיצוי מטפמו. בנובמבר 2013 הסתיים בפשרה בבית המשפט העליון ערעור נוסף, על פיו קיבל ברקוביץ' ושותפו 200 אלף שקל נוספים.

==ערך תזונתי==
הרכיבים העיקריים של המשקה, כפי שמצוין על הבקבוקים הם: מים מוגזים, רום בקארדי, סוכר וחומצת לימון. כמו כן, צבעי מאכל שונים נוספים למשקה, על מנת להעניק לו את הצבע הפרותי.

המשקה מכיל 60 קלוריות ל 100 גרם (כ-165 קלוריות לבקבוק 275 מיליליטר).

בחלק מהמשקאות נעשה שימוש בצבע המאכל E102 (טרטרזין) שהשפעותיו הבריאותיות שנויות במחלוקת בישראל, מדינות אירופה וארצות הברית. משרד הבריאות הישראלי כופה את ציון נוכחות החומר במשקה ברשימת המרכיבים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:רום
קטגוריה:טמפו תעשיות בירה
ריאל ספורטיב

ריאל ספורטיב היא קבוצת כדורגל מהעיר טמה שבגאנה. הקבוצה הייתה במשך רוב שנותיה קבוצת מרכז טבלה.

== שחקנים מפורסמים ושחקנים ששיחקו בישראל ==
* אימורו לוקמן
* עבאס אינוסה

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאנאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1997
אוססונה

קלוב אתלטיקו אוססונה (בספרדית: Club Atlético Osasuna), הידועה גם כאוססונה, היא קבוצת כדורגל, אשר מקום מושבה בעיר פמפלונה בקהילה האוטונומית נווארה שבספרד. הקבוצה הוקמה בשנת 1920. השם "אוססונה" מקורו בשפה הבסקית, השפה המדוברת באזור חבל הבסקים ונווארה, ומשמעו "בריאות". אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אל סדאר.

== היסטוריה ==
בעונות 1934/1935, 1935/1936 הגיעה לחצי גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצות סביליה וברצלונה בהתאמה.

בעונת 1985/1986 השתתפה הקבוצה לראשונה במפעל אירופי כלשהו, גביע אופ"א, כאשר גברה בסיבוב הראשון על קבוצת גלאזגו ריינג'רס מסקוטלנד, אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת זולטה ורכם מבלגיה והודחה מהמפעל. לאחר מספר עונות עם המאמן פדרו מריה סבלסה, בעונת , שיחקה הקבוצה פעם נוספת בגביע אופ"א, ובו גברה בסיבוב הראשון על קבוצת סלביה סופיה מבולגריה ועל קבוצת שטוטגרט הגרמנית בסיבוב השני, אך הפסידה לבסוף לאייאקס אמסטרדם מהולנד בסיבוב השלישי והודחה מהמפעל.

בעונות 1987/1988, 2002/2003 הגיעה לחצי גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצות ברצלונה ורקראטיבו ולבה בהתאמה.

בעונת 2004/2005 הגיעה לגמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת ריאל בטיס.

ב-27 בנובמבר 2005 שיחקה אוססונה את משחקה ה-1,000 בלה ליגה. אחרי עונה מדהימה והיסטורית סיימה הקבוצה במקום הרביעי בסיום עונת 2005/2006. במיקום זה עשתה הקבוצה היסטוריה כשהשוותה את המיקום הטוב ביותר אי פעם והגיעה לשלב מוקדמות ליגת האלופות. עם זאת, הקבוצה לא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של התחרות, כשהודחה על ידי המבורג הגרמנית, ולפיכך, "ירדה" הקבוצה לגביע אופ"א. הקבוצה הגיעה עד לחצי הגמר, בו הודחה על ידי הקבוצה שעתידה לזכות בטורניר, סביליה.

בשתי העונות הבאות אוססונה נאבקה קשות במאבקי הירידה. בעונת 2008/2009 ניצלה מירידה במשחק האחרון של העונה לאחר ניצחון 1–2 על ריאל מדריד.

בסיום עונת ירדה הקבוצה לליגה הספרדית השנייה. שנתיים מאוחר יותר שבה הקבוצה לליגה הספרדית הראשונה. בסיום עונת 2016/2017 ירדה לליגה השנייה בספרד. בעונת 2018/2019 הקבוצה זכתה בליגה השנייה והעפילה ללה ליגה. בעונת 2019/2020 הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-10. בעונת 2020/2021 סיימה במקום ה-11 ובעונת 2021/2022 סיימה שוב עשירית. בעונת 2023/24 סיימה במקום שביעי.

==סגל שחקנים==
נכון ל-21 בספטמבר 2023

 (קפטן)

 

 

 
 
 

 
(בהשאלה מויאריאל) 

== תארים ==
;אליפות הליגה הספרדית השנייה: 1952/1953, 1955/1956, 1960/1961, 2018/2019

==ראו גם==
*הדרבי הבסקי

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1920
קטגוריה:פמפלונה: ספורט
בית החולים הקליני המרכזי של נשיא רוסיה

מינהל הרפואה הראשי של המינהל לענייני נשיא רוסיה - המנהל את בית חולים הקליני המרכזי ואחראי להענקת שירותי רפואה לנשיא המדינה
בית החולים הקליני המרכזי (רוסית: Центральная клиническая больница c поликлиникой Управления делами Президента Российской Федерации) (נקרא גם "בית החולים של הקרמלין" ו"קרמליובקה") שוכן בנפת קונצבו שבמערב מוסקבה.

בית החולים נחשב לאחד הטובים והמתקדמים בעולם. בית החולים נוסד ב-15 באוגוסט 1937 כדי לשרת את האליטה של ברית המועצות. מאז ועד היום הוא משרת אנשי מפתח ובכירים במדינה כמו נשיא רוסיה, שרים בממשלת רוסיה, פקידים בכירים, אנשי צבא ושירותי ביטחון בכירים, מדענים, קוסמונאוטים ועוד. בנוסף באים להתאשפז בבית החולים בכירי ממשל ממדינות רבות בעולם. באופן אירוני, בתקופה הסובייטית הרופאים שעבדו בו היו מושחתים ונבחרו לא רק על פי כישוריהם אבל גם לפי נאמנותם למפלגה והקשרים שלהם. היה נהוג גם לשלם שוחד לרופאים. במשך שנים היה הרופא הראשי יבגני צ'זוב, שגם היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה. לאורך שנות ה-80 וה-90 הדרדרה רמתו של בית החולים, עד שנוצר מצב שב-1996 נשיא רוסיה דאז בוריס ילצין לא היה יכול לעבור בבית החולים ניתוח מעקפים. כיוון שגם היה מסוכן מידי להוציא אותו אל מחוץ למדינה, ארצות הברית שלחה משלחת חירום שתחדש ותשדרג את בית החולים.

מאז בית החולים נמצא בתחזוקה שוטפת. מתחם בית החולים מוקף בחומות גבוהות ומאובטח על ידי שירות האבטחה הפדרלי. בית החולים זוכה גם לביקורת על היחס המיוחד שהוא זוכה אליו, על ה"אליטיסטיות" שלו ועל העובדה שמעטים האנשים במדינה שיכולים לקבל בו טיפול. בית החולים מנוהל על ידי המינהל לענייני נשיא רוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוסקבה: בתי חולים
קטגוריה:רוסיה: בריאות ורפואה
קטגוריה:ברית המועצות: בריאות ורפואה
שבוע החלל העולמי

סמל שבוע החלל העולמי
שבוע החלל העולמי (באנגלית: World Space Week, בראשי תיבות: WSW) הוא מיזם חינוכי בינלאומי בחסות האו"ם. מטרת שבוע החלל היא העלאת המודעות לחקר החלל באמצעות קיום פעילויות רבות במועד קבוע מדי שנה, שייצרו התעניינות מצד הציבור והתקשורת. שבוע החלל העולמי מצוין מדי שנה בין ה-4 באוקטובר לבין ה-10 באוקטובר. שבוע החלל העולמי קיבל את חסות האו"ם לאחר ועידת החלל הגדולה שנערכה בשנת 1999 - UNISPACE III. החלטת העצרת הכללית של האומות המאוחדות קבעה את מועדי שבוע החלל, והחליטה כי משרד האו"ם לענייני החלל החיצון יפקח על הפעילויות ויפיק את הדו"חות השנתיים.

==משמעות המועדים של שבוע החלל העולמי==
שבוע החלל העולמי נקבע בתאריכים רבי חשיבות להיסטוריה של חקר החלל - ה-4 באוקטובר (1957) מציין את מועד שיגורו לחלל של הלוויין הראשון, הספוטניק 1, וה-10 באוקטובר (1967) מציין את יום חתימתה של אמנת החלל החיצון, באו"ם, המסדירה את הפעילות האנושית והמחקרית בחלל.

==סוגי פעילויות בשבוע החלל העולמי==
במסגרת שבוע החלל העולמי מתקיימות מגוון פעילויות, הכוללות הרצאות, הקרנת סרטים, תצפיות כוכבים, שיגור רקטות, תחרויות וחידונים בנושאי חלל, ימי עיון, שעורים מיוחדים באקדמיה, סיור במפעלי ומתקני חלל, ועוד. הפעילויות מאורגנות בכל מדינה על ידי מתאם לאומי, והוא מספק חומרים ורעיונות לפעילות. באחריותו לכתוב את סיכום הפעילויות שנערכו במדינתו. מדי שנה מפרסם האו"ם דו"ח שנתי המסכם את שבוע החלל העולמי.

בשנת 2007 אורגנה תחרות בין תלמידים מרחבי העולם, והזוכה טס במטוס המדמה את תנאי חוסר הכבידה השוררים בחלל.

==נושא מרכזי==
פוסטר שבוע החלל העולמי - 2007
מדי שנה נבחר נושא מרכזי לפעילויות שבוע החלל העולמי. נושאי שבוע החלל העולמי בשנים האחרונות:
* 2000 - מילניום החלל מתחיל
* 2001 - השראה מהחלל
* 2002 - חלל וחיי היום יום
* 2003 - חלל: האופק שמעבר לכדור הארץ
* 2004 - חלל לפיתוח בר קיימא
* 2005 - תגלית ודמיון
* 2006 - חלל לשימור החיים
* 2007 - 50 שנה בחלל
* 2008 - חקירת היקום
* 2009 - חלל בשביל חינוך
* 2010 - מסתורי היקום
* 2012 - חלל למען בטיחות וביטחון האדם
* 2013 - חוקרים את מאדים - ומגלים את כדור הארץ
* 2014 - ניווט באמצעות החלל
* 2015 - תגליות
* 2016 - חישה מרחוק
* 2017 - חקר עולמות חדשים בחלל
* 2018 - החלל מאחד את העולם
* 2019 - הירח: השער לכוכבים
* 2020 - לוויינים משפרים את החיים
* 2021 - נשים בחלל

==מספר המדינות הנוטלות חלק בשבוע החלל העולמי==
בשבוע החלל העולמי משתתפות כמאה שלושים ושתיים מדינות מרחבי העולם. ישראל שותפה למיזם החל משנת 2003.

== שותפים ==
שותפים גלובליים: יום האסטרואיד, אסטרונומים ללא גבולות (AWB), האגודה האסטרונומית של האוקיינוס השקט, Explore Mars, הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה, המצפה הבינלאומי להתבוננות בליל הירח, אגודת כפר הירח (MVA), התאחדות תעשיית הלוויינים (SIA), קרן החלל, המועצה המייעצת לדור החלל, SpaceRef, החלל לאנושות (S4H), חלל באפריקה, SSPI, SpaceWatch.Global, האגודה הפלנטרית, משרד האו"ם לענייני החלל החיצון, מודעות ליקום (UNAWE), WIA-Europe, הלילה של יורי.

שותפים אזוריים: בית הספר לאסטרונאוטים בצ'ילה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spaceweek.org/ אתר שבוע החלל העולמי]
* [http://www.space.gov.il/world-space-week אירועי שבוע החלל העולמי] בישראל, באתר סוכנות החלל הישראלית
* 

קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:אירועים בחודש אוקטובר
אבות המזון

אֲבוֹת הַמָּזוֹן הם חמש קבוצות של רכיבי תזונה הנחוצים לתפקודו התקין של גוף האדם, ואלה הם: פחמימות, שומנים, חלבונים, ויטמינים ומינרלים. לאבות המזון תפקידים מגוונים בשמירה על התפקוד התקין של הגוף. תפקיד מרכזי הוא בהיותם מקור אנרגיה, אשר נמדדת בקלוריות, ואבן בניין למולקולות מורכבות. תזונה בריאה כוללת צריכה מאוזנת של כל אחד מאבות המזון.<ref></ref><ref></ref>

==פחמימות==

הפחמימות הן מקור האנרגיה הראשוני של הגוף ואבן הבניין לסוגים שונים של מולקולות. בתהליך הפקת האנרגיה, גלוקוז, שהוא חד-סוכר, מפורק בתהליך הגליקוליזה למולקולות פשוטות יותר תוך כדי יצירת ATP, מולקולות אספקת האנרגיה של תאי הגוף. גם החד-סוכרים פרוקטוז וגלקטוז יכולים לשמש את הגוף להפקת אנרגיה. מלבד הפקת אנרגיה, הסוכרים משמשים לבניית סוגי מולקולות מורכבות שונים, כגון גליקופרוטאינים ופפטידוגליקנים.

במזון הסוכרים, אשר מבחינה כימית גרידא זהים לפחמימות, יכולים לבוא בצורת חד-סוכרים, וכן בצורת דו-סוכרים או רב-סוכרים, אשר מפורקים במערכת העיכול לחד-סוכרים. אלה נספגים במעי הדק ומועברים אל הדם.

==שומנים==

שומנים, או ליפידים, מורכבים מחומצות שומן המחוברות לגליצרול וקבוצות כימיות שונות. השומנים משמשים מקור אנרגיה וחומרי תשמורת, וכן משמשים לבניית הגוף, למשל בקרומי התאים. כאשר מלאי הסוכרים בגוף מידלדל, יכול הגוף לפרק בתהליך הליפוליזה חומצות שומן על מנת להפיק אנרגיה.

השומנים מפורקים לחומצות שומן במערכת העיכול באמצעות אנזימים המופרשים בלבלב, כגון ליפאז, ונספגים בסיוע מלחי מרה.

==חלבונים==

החלבונים, על אבני הבניין שמרכיבות אותם, חומצות האמינו, משמשים חומר גלם לבניית תאי הגוף, ויכולים אף להוות מקור אנרגיה בהיעדר פחמימות ושומנים. בנוסף, חומצות האמינו הנצרכות בתזונה הן אבני הבניין לחלבונים שלהם תפקידים שונים במערכות הגוף, למשל אנזימים המאיצים תהליכים ביולוגיים ומיוזין המאפשר תנועת שרירים. חלק מחומצות האמינו גוף האדם אינו יכול לייצר בעצמו, ועל כן הוא נדרש לקבלן בתזונה. הן נקראות חומצות אמינו חיוניות.

החלבונים מפורקים לפפטידים ולחומצות אמינו, בין היתר באמצעות אנזימים פרוטאוליטיים, כגון פפסין וטריפסין. אנזימים אלה פועלים היטב בסביבה החומצית של הקיבה.

==ויטמינים==

ויטמינים הם מולקולות שהגוף אינו יכול לייצר בעצמו, והוא זקוק להן לצורך תפקודו התקין. תפקידם העיקרי של הוויטמינים הוא לשמש קואנזימים בזירוז תגובות של חילוף חומרים. נהוג לחלק את הוויטמינים לכאלה המסיסים במים – הוויטמינים מקבוצת B וויטמין C – ולוויטמינים מסיסים בשומן – ויטמין A, ויטמין D, ויטמין E וויטמין K.

==מינרלים==

המינרלים הם תרכובות אי-אורגניות הנחוצות לשמירת ההומאוסטאזיס, וחלקן משמשות קופקטורים בתגובות ביוכימיות שונות. נהוג לחלק את המינרלים למאקרומינרלים, הנמצאים בכמויות גבוהות מ-50 מ"ג לכל ק"ג גוף, וליסודות קורט, הנמצאים בכמויות קטנות מכך.

==ראו גם==
* פירמידת המזון
* חומרי מזון
* רכיבי תזונה חיוניים

==קישורים חיצוניים==

* [https://mabat.tau.ac.il/wp-content/uploads/2019/05/כיתות-א-רקע-אבות-המזון-מונגש.pdf רכיבי המזון (אבות המזון)], במבט חדש, אוניברסיטת תל אביב, המרכז לחינוך מדעי וטכנולוגי
* [https://lib.cet.ac.il/pages/sub.asp?kwd=1836 אבות המזון], הספרייה הווירטואלית של מט"ח

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:תזונה
רומן וידנפלר

רומן וידנפלר (בגרמנית: Roman Weidenfeller; נולד ב-6 באוגוסט 1980 בדייץ שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער בעיקר בבורוסיה דורטמונד. וידנפלר ערך חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה, וזכה עמה במונדיאל 2014, בו שימש שוער משנה למנואל נוייר.

בתקופתו בנוער, שיחק וידנפלר בקבוצת "Eisbachtaler Sportfreunde", ואף היה חבר בנבחרת הנוער של גרמניה, איתה השתתף בגביע העולם עד גיל 17 בשנת 1997. בשנת 1998 הוא עבר לשחק בקבוצת הנוער של פ.צ. קייזרסלאוטרן, במדיה ערך 40 הופעות במשך שנתיים.

בשנת 2000 התקדם וידנפלר לקבוצה הבוגרת של קייזרסלאוטרן, אך בשתי עונותיו בקבוצה הוא מיעט לקבל דקות משחק.

בשנת 2002 עזב וידנפלר את קייזרסלאוטרן וחתם בקבוצת בורוסיה דורטמונד בהעברה חופשית, על מנת להחליף את שוער הקבוצה ינס להמן שעזב לטובת ארסנל ב-2003. על פי דיווחים, וידנפלר כעס על כך שבתחילת דרכו בקבוצה ישב רבות על ספסל המחליפים ושימש בעיקר כמחליפו של השוער הראשון גאורג קוך. את הופעת הבכורה במועדון הוא ערך רק ב-23 בדצמבר 2003 בהפסד 1:0 לקבוצתו הקודמת, קייזרסלאוטרן.

בשנת 2005 עבר וידנפלר ניתוח, עקב פציעה במיניסקוס במהלך אימון. בתחילת עונת הוא הושעה ואף נאלץ לשלם קנס, לאחר קריאות גזעניות לעבר חלוץ שאלקה ג'רלד אסמואה. על פי דיווחים, פלט וידנפלר את הקריאות לעבר אסמואה לאחר המשחק בין הקבוצות, מאחר שהשניים התעמתו בדקה ה-51 של המשחק. וידנפלר הגיש התנצלות לאסמואה, אך הכחיש את הדיווחים.

==תארים==
;בורוסיה דורטמונד
*אליפות גרמניה (2): 2010/11, 2011/12
*הגביע הגרמני (2): 2011/12, 2016/17
*הסופר קאפ הגרמני: 2013
*סגנית ליגת האלופות: 2012/13
;נבחרת גרמניה
*גביע העולם: 2014

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1980
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:שוערי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
דדה

לאונרדו דה דאוס סנטוס (פורטוגזית: Leonardo de Deus Santos; נולד ב-18 באפריל 1978), המכונה דדה, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

== קריירה ==
דדה נולד בבלו הוריזונטה, וכבר בהיותו ילד שיחק כדורגל עם ששת אחיו. את קריירת המועדונים שלו הוא החל בקבוצת הנוער של המועדון המקומי, אתלטיקו מיניירו. בסיום תקופת הנוער צורף לסגל הבוגר של הקבוצה. ב-1997 נבחר לשחקן העונה בליגת העל הברזילאית על ידי המגזין Placer. 

ביולי 1998 חתם בבורוסיה דורטמונד, הפך לאחד השחקנים המרכזיים בקבוצה והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הבונדסליגה בעונת . בשנת 2002 צורף לקבוצה אחיו של דדה, לאנדרו, והשניים שיתפו פעולה לסירוגין עד 2004. באותה שנה (2002) העפיל עם דורטמונד לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה הקבוצה לפיינורד ההולנדית בתוצאה 2:3. לאחר תקופה קצרה בסגל הנבחרת האולימפית, שנקטעה בשל פציעה בברך, הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ברזיל בניצחון 1:4 על נבחרת הונגריה באפריל 2004. 

ב-18 באוגוסט 2007 הפך דדה לשחקן הדרום אמריקני עם הכי הרבה הופעות בבונדסליגה, לאחר שעבר את בן ארצו ג'ובאני אלבר. הוא גם השחקן הוותיק ביותר בדורטמונד, ומאז ה-23 באוקטובר 2007 הוא מחזיק באזרחות גרמנית.

במשחק הפתיחה של עונת , שהסתיים בניצחון 2:3 על באייר לברקוזן, נפצע דדה ברצועה הצולבת הקדמית. פציעה זו התבררה כקשה, והוא חזר לשחק רק בהפסד 2:1 לשטוטגרט ב-7 במרץ 2009.

בשנת 2011 עבר דדה לקבוצת אסקישהירספור הטורקית שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2014, ומונה לעוזר מאמן הקבוצה.

אחיו, לוקאס ולאנדרו גם הם כדורגלנים מקצועיים.

==תארים==
* גביע אופ"א: סגנות (2002)
* בונדסליגה: אליפות (2002, 2011)
* הגביע הגרמני: סגנות (2008)
* גביע הליגה הגרמני: סגנות (2003)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:בלו הוריזונטה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1978
דונגגוואן

דוֹנְגְגְוַואן (בסינית מפושטת: 东莞; בסינית מסורתית: 東莞; בפין-יין: Dōngguǎn) היא נציבות עירונית במחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין. העיר היא מרכז תעשייה חשוב השוכן באזור דלתת נהר הפנינה. בעיר אף נמצא מרכז הקניות הגדול בעולם - . על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-10.466 מיליון תושבים.

==היסטוריה==
לדונגגוואן היסטוריה ארוכה. כבר בתקופת האבן החדשה חיו בה בני אדם פרימיטיביים. בתקופת האביב והסתיו היא הייתה חלק מאדמתם של שבט הבָּאיְוֵ'ה. בשנת 214 לפנה"ס, כשקיסר סין הראשון צ'ין שה חואנג איחד את סין, הייתה דונגגוואן לחבל בשם בּוֹיוּ'שְׂיַאן. בתקופת שלטון שושלת האן המזרחית, הקים הקיסר את חבל דְזְנגצֶ'נְג פַאנְיוּ' ודונגגוואן נכנסה תחת שלטונו. בשנת 331 הייתה דונגגוואן רשות שלטת על כל אזור באו'אן. ובשנת 757 נקראה בשם דונגגוואן.

==גאוגרפיה ואקלים==
דונגגוואן משתרעת על פני 2,465 קמ"ר במרכז מחוז גואנגדונג וגובלת בבירת המחוז גואנגג'ואו מצפון-מערב, בשנג'ן מדרום-מזרח, בנציבות העירונית מצפון-מזרח ובים סין הדרומי מדרום-מערב. העיר דונגגוואן נמצאת במרחק של 47 מיל ימי מהונג קונג, ו-48 מיל ימי ממקאו.

האקלים השולט באזור הוא אקלים סובטרופי. ממוצע הטמפרטורות הוא 22.8 צלזיוס, וכמות המשקעים השנתית היא 1,756.8 מילימטרים.

27% משטח החבל הוא מים, 25% יער, 13% אדמה מעובדת ו-35% של אדמה מיושבת. החבל עשיר במקורות מים שונים, 150 קמ"ר מתוכו הם ים, ו-116 קמ"ר מתוכו שוכנים על חוף הים. כמו כן, שוכנים בו 4 נהרות 5 אגמים ו-6 הרים. עקב המצאות החבל על דלתת נהר הפנינה, האדמה הלחה והחום, עשירה דונגגוואן בגידולי קרקע רבים, בין היתר נודע החבל בזכות גדולי האורז, הבננה, הליצ'י, תעשיות מים שונות והזיקוקים המיוצרים בו.

==אזורי מנהל==
בדוגגוואן 32 אזורים (או כמו שהם מכונים על ידי הממשל - רחובות).
*ערים
**גְוַואנְצֶ'נְג, שִׁילוֹנְג, חוּמֶן, דוֹנְגְצֶ'נְג, חבל 10000, העיר הדרומית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070311123534/http://www.thatsdongguan.com/index.html אודות דונגגוואן - מגזין מקומי באנגלית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:גואנגדונג: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערי חוף
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
דולפינס

דולפינס היא קבוצת כדורגל מהעיר פורט הרקורט, שבניגריה. התואר היחיד של הקבוצה הוא בהגעה לגמר גביע הקונפדרציה האפריקאי וההפסד בגמר לFAR רבאט ממרוקו. הקבוצה נקראה קודם לכן בשם "איגל סמנט".

==הופעות באפריקה==
בעונת 1998 השתתפה הקבוצה לראשונה בליגת האלופות האפריקאית, אז בשם "איגל סמנט" כאשר בשלב הראשון הקבוצה גברה על קבוצת ויטה קלאב מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובסיבוב השני גברה על קבוצת פטרו אתלטיקו מאנגולה אך בשלב הבתים, בו הוגרלה עם קבוצות איטואיל דו סאהל מתוניסיה, הארטס אוף אוק מגאנה ודינמוס מזימבבואה הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית זה עם מאזן של שני ניצחונות, ארבעה הפסדים ואפס תוצאות תיקו והודחה מהמפעל.

בעונת 2005 הקבוצה החלה את העונה בליגת האלופות האפריקאית, כאשר היא עוברת בשלב המוקדם את קבוצת ראנאסימיאנטו מגינאה המשוונית ועברה לסיבוב הראשון, בו גברה על קבוצת הארטס אוף אוק מגאנה. בסיבוב השני הוגרלה הקבוצה מול קבוצת איי.אס.אי.סי. אבידג'ן לה היא הפסידה בדו-קרב פנדלים ועברה לשחק בגביע הקונפדרציה האפריקאי באותה עונה. בגביע הקונפדרציה הקבוצה התחילה בשלב הבתים של המפעל, בו הוגרלה עם קבוצות אל-איסמאעילי המצרית, אל-מוקעולון אל-ערב, המצרית גם כן ו־105 ליברוויל מגבון והעפילה לשלב הגמר לאחר שסיימה באותו הבית במקום הראשון עם ארבעה ניצחונות, שתי תוצאות תיקו ואף הפסד, אך בשלב הגמר הפסידה לקבוצת FAR רבאט המרוקאית. זהו ההישג הממשי הראשון והיחיד עד כה של הקבוצה בזירה הבינלאומית אי פעם.

בעונת 2007 הקבוצה שיחקה בגביע הפדרציה האפריקאי, אז עברה בסיבוב הראשון את קבוצת הוקס מגמביה והעפילה לסיבוב הראשון של 16 הגדולות, בו עברה את קבוצת חסאניה אגדיר ממרוקו. בסיבוב השני של 16 הגדולות הוגרלה הקבוצה נגד קבוצת מראנאטה מטוגו שהורדה אל המפעל מליגת האלופות והמשחקים ייערכו בחודש מאי, 2007.

== שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה==
* כריסטופר קאנו
* צ'ידי אודיה
* אנדורנס אידהור
* איגו אוטגרי

==תארים והישגים==
===בניגריה===
*אליפות הפרמייר ליג הניגרי (3): 1997, 2004, 2010/2011
*הגביע הניגרי (4): 2001, 2004, 2006, 2007

===באפריקה===
*סגנית אלופת גביע הקונפדרציה האפריקאי (1): 2005 (השני בחשיבותו באפריקה)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ניגריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1988
החבורה הליניארית הכללית

בתורת החבורות, החבורה הליניארית הכללית ממעלה <math>n</math> מעל השדה <math>F</math> היא אוסף המטריצות ההפיכות בעלות <math>n</math> שורות ועמודות שאיבריהן שייכים לשדה <math>F</math>, ביחס לפעולת הכפל של מטריצות. זוהי חבורה שהאיבר הנייטרלי שלה הוא מטריצת היחידה. זוהי אחת מהחבורות הבסיסיות הנחקרות בתורת החבורות. תת חבורה של החבורה הליניארית הכללית נקראת חבורה ליניארית או בפשטות חבורת מטריצות. שיכון של חבורה מסוימת בתוך החבורה הליניארית הכללית נקרא הצגה ליניארית של החבורה.

את החבורה הליניארית הכללית ניתן להגדיר באופן שקול כאוסף ההעתקות הליניאריות ההפיכות מעל מרחב וקטורי <math>V</math> מממד <math>n</math> מעל השדה <math>F</math> היות שכל המרחבים הווקטוריים בעלי ממד סופי שווה הם איזומורפיים, ברור שמבנה החבורה אינו תלוי במרחב הווקטורי שלפיו היא הוגדרה. למעשה, באופן הזה מגדירים את החבורה הליניארית הכללית כחבורת האוטומורפיזמים של <math>V</math> בקטגוריה של מרחבים וקטוריים. כאשר משתמשים בהגדרה הראשונה מסמנים את החבורה בדרך כלל <math>\mathbf{GL}_n (F)</math> או <math>\mathbf{GL}(n,F)</math>, וכאשר משתמשים בהגדרה השנייה - <math>\mathbf{GL}(V)</math>.

המאפיינים האלגבריים של אלגברת המטריצות, או לחלופין אלגברת ההעתקות הליניאריות, כגון קיום הדטרמיננטה, מאפשרים להגדיר מספר תתי חבורות באופן טבעי. לדוגמה החבורה הליניארית המיוחדת, <math>\mathbf{SL}_n (F)</math>, היא תת-החבורה של החבורה הליניארית הכללית שמכילה את כל המטריצות בעלות דטרמיננטה 1. <math>\mathbf{SL}_n (F)</math> היא תת חבורת הקומוטטורים של <math>\mathbf{GL}_n (F)</math>, והיא בעצמה חבורה מושלמת אלא אם כן <math>n=2</math> והשדה <math>F</math> הוא בגודל 2 או 3.

החבורה הליניארית הכללית אינה אבלית, כל עוד <math>n</math> איננו 1. כאשר <math>n=1</math>, החבורה הליניארית הכללית היא פשוט החבורה הכפלית של השדה <math>F</math>.

כאשר השדה <math>F</math> מעליו החבורה מוגדרת הוא שדה המספרים הממשיים או המרוכבים <math>\mathbf{GL}(n,F)</math> היא חבורת לי מממד <math>n^2</math>. כאשר השדה <math>F</math> מעליו החבורה מוגדרת הוא שדה סגור אלגברית אזי <math>\mathbf{GL}(n,F)</math> היא חבורה אלגברית (חבורה שהיא גם יריעה אלגברית).

==קישורים חיצוניים==
* 
==ראו גם==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלגברה
קטגוריה:חבורות לי
קטגוריה:סדרות של מבנים אלגבריים
קטגוריה:חבורות של מטריצות
דן יוהס

דן יוהס (נולד ב-16 באוגוסט 1947 בהונגריה) הוא מלחין ישראלי, המייסד של אנסמבל המאה ה-21 ומנהלו האמנותי.

==ביוגרפיה==
דן יוהס נולד סיים לימודי פסנתר וקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה בתל אביב בשנת 1968 בהדרכתם של מרדכי סתר, אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' ועדן פרטוש. 

בשנים 1973 - 1974 למד מוזיקה אלקטרונית וקומפוזיציה בבית הספר למוזיקה 'גילדהול' בלונדון. 

בעברו היה נגן טובה בתזמורת הסימפונית ירושלים.

מאז שנות ה-70 מבוצעות יצירותיו הקאמריות והתזמורתיות ע"י מיטב הגופים המבצעים בארץ ובעולם, ביניהם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, הרביעייה הישראלית, רביעיית ארדיטי, סולני שטוטגרט, אנסמבל מודרן, וכן אנסמבלים והרכבים רבים באירופה, אסיה (יפן, קוריאה, סין) קנדה וארה"ב. 

יוהס זכה פעמיים בפרס אקו"ם ליצירה המוגשת בעילום שם (1987, 2001). ב-1988 קיבל את פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. ב-1998 הוענק לו פרס ליברסון (בתחרות בעילום שם) עבור יצירתו אלגיה לתזמורת. בשנת 2007 זכה בפרס אקו"ם על מפעל חיים וכן בפרס רוזנבלום לאמנות מטעם עיריית תל אביב-יפו. 

בשנת 2008 זכה בפרס היוקרתי למלחינים מטעם קרן קוסביצקי וספריית הקונגרס בוושינגטון, אחד הפרסים הבינלאומיים החשובים ביותר לקומפוזיציה. 

בשנת 2009 קיבל את פרס לנדאו מטעם מפעל הפיס ובאותה שנה זכה גם בפעם השנייה בפרס ראש הממשלה. בשנת 1991 הקים יוהס את אנסמבל המאה ה-21. ב- 2001 הקים ביפו את 'התיבה' – המרכז למוזיקה ואמנות עכשווית.

דן יוהס היה בעבר יושב ראש איגוד הקומפוזיטורים בישראל.

==יצירותיו==

* "אפיזודות" לטרומבון סולו, ייצגה את ישראל בפסטיבל "החברה הבינלאומית למוזיקה בת זמננו" (ISCM) בבריסל, בלגיה, בשנת 1981, בנגינת בנימין סלוחין.
* "פרלוד לתזמורת" בסגנון א-טונאלי חופשי, ביצוע בכורה התזמורת הפילהרמונית הישראלית, 1983.
* "ישויות" לשנים-עשר סולנים, אף היא בסגנון א-טונאלי חופשי אך יש בה מרכזים טונאליים. בוצעה בנגינת התזמורת הקאמרית הישראלית, 1986.
* "ארבעה שירי פוגל", לאלט ולהרכב קאמרי. ביצוע בכורה באנסמבל מוזיקה נובה, עם הזמרת מירה זכאי, 1988.
* "האש וההרים", קנטטה לתזמורת סימפונית, סולנים, מקהלה מעורבת ומקהלת ילדים.
* רביעיית מיתרים, 1988
* "פנטזיה לקלרינט", 1988, ביצוע בכורה בינואר 1989, גרשון דמבינסקי, קלרינט ושרה ינובסקי-טל, פסנתר במסגרת "מוזיקה עכשיו" במוזיאון תל אביב לאמנות.
* רביעייה לפסנתר, קלרינט, כינור וצ'לו, ביצוע בכורה מיועד ל-13 ביוני 2007.
* דואט לויולה וצ'לו.
* אלגיה לתזמורת סימפונית בביצוע התזמורת הסימפונית ירושלים זכתה בפרס ליברסון, 1998
*

==פרסים==

* פרס אקו"ם 1987 ליצירה "ארבעה שירי פוגל".

*פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים 1988

*פרס ליברסון 1998

* פרס אקו"ם למפעל חיים למלחינים לשנת 2007.

* פרס עיריית תל אביב-יפו 2007

* פרס קוסביצקי וספריית הקונגרס 2008

* פרס מפעל הפיס 2009

* פרס ראש הממשלה 2009
* פרס אקו"ם למוזיקה קונצרטית וספרות לשנת 2015. פרס ע"ש מנחם אבידום על הישג השנה על יצירתו "Repercussions". גובה הפרס 15,000 ₪
* פרס אריק איינשטיין 2018
* פרס אנגל 2019

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.ensemble21.org.il/ אתר אנסמבל המאה ה-21]
* 

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-21
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:סגל התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:זוכי פרס אריק איינשטיין: מוזיקה אמנותית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קלמר

קלמר [[בד עם רוכסן]]
קלמר הוא תיק להחזקת כלי כתיבה המשמש בעיקר תלמידים.

מקור המילה במילה היוונית καλαμαριον (kalamarion), שפירושה כלי לעטים או קסת דיו. בלשון חז"ל השתמשו במילה "קלמרין"

קלמרים עשויים מגוון חומרים – עץ, מתכת, פלסטיק, בד, קרטון וכדומה – המשמשים לאחסון חפצים במגוון צבעים ובעיצובים שונים, באמצעות הדפסים, אפליקציות ורקמה.

בימינו קלמרים משמשים פעמים רבות כאמצעי שיווקי ופרסומי, כאשר מודפסות עליהם דמויות המוכרות לילדים מסרטי קולנוע ומתוכניות טלוויזיה. בחברת הילדים עשוי סוג הקלמר ועיצובו, כמו פרטי ציוד אחרים של התלמיד, להוות סמל סטטוס.

=== קלמר מורה ===
קלמר מורה הוא בדרך כלל גדול יותר מקלמר רגיל ומשמש את המורה לאחסון כלי כתיבה שונים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמצעי כתיבה
קטגוריה:תיקים
בית גיז

בית גיז היה כינוייה של משפחת דוכסים צרפתיים שאחדים מהם היו אחראים למלחמות הדת בצרפת (1562- 1598).

==היסטוריה==
מארי דה גיז וג'יימס החמישי
מייסד בית גיז היה קלוד מלורן (1496–1550) שכאיש צבא עמד לשירותו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת. ב-1528, כאות הוקרה על שירותיו, קיבל מן המלך את התואר "הדוכס מגיז" (על שם העיר גיז בחבל פיקרדי שבצפון צרפת).

בתו של קלוד הדוכס מגיז, מארי דה גיז (1515–1560), נישאה לג'יימס החמישי מלך סקוטלנד, ונכדתו הייתה מרי, מלכת הסקוטים. בנו בכורו, פרנסואה, דוכס גיז (1519–1563), היה איש צבא שכבש את העיר קאלה שלחופי התעלה מידי האנגלים (7 בינואר 1558). באותה שנה מרי, מלכת הסקוטים נישאה לפרנסואה, יורש העצר של ממלכת צרפת.

ב-10 ביולי 1559 מת אנרי השני, מלך צרפת, ובנו פרנסואה עלה על כס המלוכה בשם פרנסואה השני, מלך צרפת. מאורע זה היה ניצחון גדול עבור בית גיז שנודעה לו השפעה רבה בחצר המלוכה. פרנסואה, דוכס גיז, ואחיו, שארל, קרדינל לורן (1524–1574), הפכו למנהיגי מועצת המדינה שעל פיהם יישק דבר.

השפעתו של בית גיז הקתולי עוררה את חמתם של ההוגנוטים שרבים מהם נידונו למיתה. במרץ 1560 הם קשרו קשר לנשל את בית גיז ממעמדו, אך ללא הצלחה (קנוניית אמבואז). ב-5 בדצמבר של אותה שנה נפטר המלך כשהוא בן 16 בלבד, ואמו העוצרת, קטרינה דה מדיצ'י, ניסתה לפייס את ההוגנוטים. פרנסואה הדוכס מגיז, ואחיו, שארל הקרדינל מלורן, התנגדו לכל ניסיונות הפיוס, מה שגרם למלחמות הדת בצרפת.

פרנסואה, דוכס גיז ניצח את ההוגנוטים בקרב דרה (19 בדצמבר 1562), אך כשניסה לכבוש מידיהם את העיר אורליאן, נורה בידי מתנקש (18 בפברואר 1563), ומת מפצעיו שישה ימים אחרי כן. בנו, אנרי הראשון, דוכס גיז (1550–1588), תכנן את רצח גאספאר דה קוליני השני, מנהיג ההוגנוטים וצאצא לבית מונמורנסי היריב, שבו ראה את האחראי לרצח אביו. מאורע זה (24 באוגוסט 1572), סימן את תחילת טבח ליל ברתולומאוס הקדוש שבו נרצחו אלפי הוגנוטים. ב- 1576 ארגן את הליגה הקתולית כדי לחדש את המלחמה בהוגנוטים, וב- 1582 כרת ברית עם פליפה השני, מלך ספרד שמימן את פעולותיה של ליגה זו.

אנרי הראשון הדוכס מגיז טען לכתר צרפת כנצר של שושלת הקרולינגים. ב-1584 נפטר יורש העצר פרנסואה, דוכס אנז'ו, אחיו של אנרי השלישי, מלך צרפת, מה שהותיר כיורש העצר את אנרי, מלך נווארה, מנהיג ההוגנוטים, (לימים אנרי הרביעי, מלך צרפת), כצאצא של לואי התשיעי, מלך צרפת. מאורע זה הוביל ל"מלחמת שלושה ההנרים" (אנרי השלישי, מלך צרפת, אנרי, מלך נווארה, ואנרי הראשון, דוכס גיז), כשלב של מלחמות הדת על השלטון בצרפת.

ב-12 במאי 1588 נמלט המלך אנרי השלישי מפריז, אחרי שאנרי הראשון הדוכס מגיז השתלט על העיר. המלך נאלץ למנותו למפקד העליון של הצבא המלכותי, וקרא לאספת המעמדות הצרפתית להתכנס בארמונו שבעיר בלואה (על גדות הנהר לואר). משהגיע הדוכס מגיז, הוא נרצח מיד בידי אנשי משמרו של המלך (23 בדצמבר 1588). לואי מלורן, הקרדינל מגיז, אחיו של הדוכס מגיז, הוצא להורג ביום המחרת.

מנהיגות בית גיז עברה לאחיו של הדוכס מגיז, שארל מלורן, דוכס מיין שפיקד על כוחות הליגה הקתולית. באוקטובר 1595, אנרי הרביעי, מלך צרפת חתם על הסכם שלום עם שארל מלורן, דוכס מיין, ובכך הגיעה לקיצה הליגה הקתולית, מה שהביא לסיומן של מלחמות הדת בצרפת ב-1598.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:דוכסים צרפתים
גיז
קטגוריה:מלחמות הדת בצרפת
ויכוח ואיאדוליד (1335–1336)

ויכוח ואיאדוליד היה ויכוח שהתנהל בעיר ואיאדוליד, בספרד במאה ה-14 בין מומר בשם אבנר מבורגוס, שלאחר הטבילה נקרא אלפונסו, ובין היהודים.

== היסטוריה ==
לאחר התנצרותו החליט אבנר, שבעברו שימש כראש ישיבה, לרדת לחיי היהודים; הוא פרסם התקפות קשות בשפה העברית והספרדית על היהודים. בוויכוח שהתקיים בוואיאדוליד ביוזמתו, בסוף 1335 או בתחילת 1336, האשים אבנר את היהודים, כי בתפילת "שמונה עשרה" באומרם את "ברכת המינים" (הברכה "ולמלשינים לא תהיה תקווה וכל המינים כרגע יאבדו..."), הם מתכוונים לנוצרים. הרבנים היהודים הסבירו שוב ושוב כי כונתם היא לאפיקורסים ולמוסרים מישראל, אך לשווא. המלך אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, האמין לדברי המומר אבנר, ואסר את אמירת "ברכת המינים".

ואיאדוליד
קטגוריה:יהדות ספרד
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:ספרד: דת
צורניות

צוֹרָנִיּוֹת (שם מדעי: Bacillariophyceae או Diatomaceae) היא מחלקה של אצות הידועה גם כדיאטומאות (או דיאטומיאות).

הצורניות הן קבוצה מרכזית של יצורים חד-תאיים בעלי גרעין (אאוקריוטים) המרכיבה את אחד הסוגים הנפוצים ביותר של פלנקטון, הפיטופלנקטון. מרבית הצורניות הן יצורים חד-תאיים, אם כי יש מינים היוצרים שרשראות או מושבות פשוטות. אחד מהמאפיינים הייחודיים של הצורניות הוא מעטפת התא המורכבת ברובה מסיליקה (תחמוצת צורן, מכאן השם העברי). הצורניות מופיעות במגוון רחב של צורות והן מבוססות בדרך כלל על שני צדדים בלתי סימטריים עם פיצול ביניהם, ומכאן גם שם הקבוצה – דיאטומאות, שמקורו ביוונית ומשמעותו "בנוי משנַיים".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:על-קבוצת SAR
קטגוריה:אצות
קטגוריה:איקריוטים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברתאלמי שארל ז'וזף דומורטייה
אסכולת תל אביב

אסכולת תל אביב לחקר הספרות התפתחה באוניברסיטת תל אביב בשנות ה-60, במסגרת החוג לתורת הספרות שייסד בנימין הרשב (הרושובסקי). בין האישים המרכזיים בה, מלבדו, אפשר למנות את מנחם פרי, מאיר שטרנברג ויעל רנן.

==בסיס ועקרונות==
אסכולת תל אביב נבנתה על יסודות הפורמליזם הרוסי, והיא שואבת רבות מתורתם של ויקטור שקלובסקי ורומן יאקובסון, כמו גם מרעיונות של גשטאלט. בין המאמרים המכוננים שנכתבו על ידי אנשי אסכולת תל אביב: "המלך במבט אירוני", מאת פרי ושטרנברג, המציעים קריאה בסיפור דוד ובת שבע; ו"לשמוע את רחש הגלים", מאת רנן, החוקרת בפירוט רב את רעיון ההזרה. 

נאמנים לפורמליזם הרוסי, חוקרי אסכולת תל אביב ביקשו "למצות את הטקסט הספרותי". הם טענו כי הטקסט בנוי קומות-קומות, וכי קורא שנצמד בקריאתו לטקסט, יכול ליצור קריאה מקיפה ולעיתים חדשנית וחתרנית. יש המוצאים בטענה זו דמיון רב לרעיון הנאת הטקסט של רולאן בארת.

==מונחי יסוד==
אסכולת תל אביב דנה ב"מילוי פערים" בטקסט. במספר מאמרים מזכירים פרי ושטרנברג דוגמה קלאסית למילוי פערים על ידי הקורא: בשיר "יונתן הקטן", לא מציין הטקסט כי מכנסיו של יונתן נקרעו בשל הטיפוס על העץ; אך הקורא, המבקש לקשור כמה שיותר פרטים זה לזה, מסיק זאת בעצמו – ובכך ממלא פער בטקסט. אסכולת תל אביב מכנה קריאות כאלה בשם "היפותזות", ומכלילה מספר היפותזות תחת ההגדרה "מסגרת". כל קורא ניגש לטקסט כשהוא מצויד במסגרות – תמונות שלמות של "התנהגות" של העולם. קיימת אצל כל קורא מסגרת של מסעדה, למשל (מסגרת זו כוללת מלצר, שולחנות, מפות, טבח וכו'). כשהקורא נתקל בפרט מידע, הוא מנסה להכפיף אותו אל מסגרת מוכרת לו, במסגרת היפותזת הקריאה שלו. לשיטתה של אסכולת תל אביב, ומנחם פרי בפרט, הטקסט הספרותי מערער על המסגרות ועל ההיפותזות. הטקסט טורף את היפותזות הקריאה של הקורא, ומחייב אותו לבנות היפותזות חדשות תוך כדי קריאה.

עוד דנה האסכולה ברעיונות כגון אופוזיציות בינאריות – מעין קטגוריות אד הוק שאלמנטים של הטקסט מתארגנים לפיהן (למשל: יש מול אין, מינוס מול פלוס). פעמים רבות, עם התקדמות הטקסט, נטרפות האופוזיציות הבינאריות, ומשמעות הטקסט מתגלה כשאלמנטים הופכים זהים זה לזה בעולם הסיפורי. כך, במסגרת טריפת האופוזיציות הבינאריות, יכול שקט להיות שווה לצבע, ורעש להיות שווה לאור (למשל). כמו כן, דבר עשוי להיות ההפך מעצמו: מוזיקה אינה שווה למוזיקה, שקט אינו שווה לשקט. כשהשיוך הקטגוריאלי של האלמנטים נטרף, לרוב בעקבות רגע הקליימקס בטקסט, מגלה הקורא הממצה את הטקסט את משמעותו האמיתית.

רעיונות חשובים נוספים שאסכולת תל אביב דנה בהם בהרחבה הם מבע משולב, מספר, מספר מובלע, אלמנטים של סלקציה וקומפוזיציה, נקודת תצפית משולבת, ועוד.

==לקריאה נוספת==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב
מלוכיה נאכלת

מַלּוּכְיָה נֶאֱכֶלֶת (שם מדעי: Corchorus olitorius) היא מין צמח בסוג מלוכיה ממשפחת החלמיתיים. מלוכיה נאכלת צומחת באקלים טרופי כולל דרום-מזרח אסיה ואפריקה הטרופית. בישראל היא צומחת, כעשב שוטה, בשטחים מעובדים ומושקים.

גבעוליה הקירחים צומחים לגובה של עשרים עד שמונים סנטימטרים. עליה ארוכי פטוטרת, מסורגים ומשוננים או מסוריים. מלוכיה נאכלת פורחת בחודשים מאי עד אוגוסט ופרחיה צהובים ומסודרים בתפרחת או כבודדים. הפרי דמוי תרמיל באורך חמישה עד עשרה סנטימטר הנפתח לחמש קשוות.

==שימושים==
עלים צעירים של מלוכיה נאכלת משמשים בישראל להתקנת מרק בשם מלוח'יה הפופולרי בקרב תושבים פלסטינים המגדלים אותה כצמח תרבות ובקרב יהודים יוצאי מספר מדינות מזרח תיכוניות, בעיקר יהודים ממוצא מצרי. ברחבי העולם היא משמשת לא רק לאכילה, אלא גם כמקור חשוב לייצור הסיבים מהם עשוי בד היוטה. בחלקים נרחבים מהדלתה של הגאנגס מגדלים אותה לשם כך.

== אזכורים מוקדמים ==
מקור שמה של המלוכיה בימינו מהערבית (ملوخي: "מלוח'י"; ראו עוד על שמה בערך "מלוכיה") אך היא מוכרת לאבותינו עוד מימים ימימה. היא הוזכרה כבר בספר איוב תחת השם תָּפֵל עם ציון חוסר התוחלת באכילתה ללא תבלינים, שכן אז חסרה היא טעם: , ואולי היא גם החָצִיר ממצרים שהתגעגעו אליו בני ישראל מעת שיצאו ממצרים .

הצמח היה מוכר גם לרמב"ם שמנה אותו כאחד מתשעת ותיאר את שימושיו הרפואיים .

== מקורות ==
* נסים קריספיל, ילקוט הצמחים, יערה, עמ' 660-667, 1988
* נסים קריספיל, צמחי המרפא של הרמב"ם, יריד הספרים-כח ספרים, עמ' 152, 1989
* מלוכיה נאכלת באתר צמח השדה http://www.wildflowers.co.il

==תמונות נוספות==
<gallery>
תמונה:Jute plant.PNG|מלוכיה נאכלת
תמונה:Corchorus olitorius L.jpg|צמחי מלוכיה נאכלת שנקטפו ונאגדו
File:Corchorus olitorius MHNT.BOT.2009.7.8.jpg|Corchorus olitorius - Museum specimen
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: חלמיתאים
קטגוריה:חלמיתיים
קלטי פאייאודבר

קלטי פאייאודבר (הונגרית Keleti pályaudvar, "תחנת הרכבת המזרחית") היא תחנת הרכבת הגדולה והחשובה מבין שלוש תחנות הרכבת העיקריות בבודפשט. שתי האחרות הן דלי פאייאודבר (Déli pályaudvar, "תחנת הרכבת הדרומית") וניוגטי פאייאודבר (Nyugati pályaudvar, "תחנת הרכבת המערבית"). התחנה נמצאת בפשט בצדו המזרחי של מרכז העיר, בכיכר בארוש (Baross tér) שברובע השמיני, המכונה גם יוז'פווארוש (Józsefváros).

מבנה התחנה נבנה בסגנון הנאו-רנסאנס בין השנים 1881 ו-1884 והיה לאחת מתחנות הרכבת המודרניות באירופה באותה עת, היות שכלל תאורה חשמלית ומגדל איתות מרכזי. התחנה תוכננה על ידי דיולה רוכליץ ויאנוש פקטהאזי, ואורכה 93 מטר. בחזיתה שני פסלים: של ממציא מנוע הקיטור ג'יימס ואט, ושל ממציא קטר הקיטור ג'ורג' סטיבנסון. זוהי תחנה סופית, ואורך רציפיה 80 מטר. בשנת 1998 שופץ המבנה וחודש.

מן התחנה יוצאים קווים בתוך הונגריה לכיוון מזרח ודרום-מזרח, וקווי רכבת בינלאומיים, בין היתר לווינה-מערב (למעלה מעשר רכבות ביום), בוקרשט-צפון, זאגרב, מינכן, ונציה, ציריך, קושיצה, פראג, ברטיסלאבה ועוד.

תחנת הרכבת קלטי פאייאודבר היא גם תחנה בקווי הרכבת התחתית M2 ו-M4 בבודפשט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mav-start.hu/utazas/mentejegyirodak.php?xquery=Budapest-Keleti+pu. דף התחנה באתר הרכבת ההונגרית] 
* 
התחנה ממזרח

קטגוריה:בודפשט: תחנות רכבת
פקאיה

פקאיה (בספרדית: Pacaya) הוא הר געש פעיל בגואטמלה הנמצא כ-30 ק"מ דרומית מערבית לבירה גואטמלה סיטי וסמוך לאנטיגואה. 

ההר התפרץ לראשונה לפני 23,000 שנה בערך והתפרץ לפחות 23 פעמים מאז הכיבוש הספרדי של גואטמלה. תקופה ארוכה היה ההר כבוי ולא פעיל עד שהתפרץ שוב בשנת 1961, ומאז שנת 1965 הוא פעיל ברציפות במידה זו או אחרת. ההר נמצא כשלושים קילומטר מגואטמלה סיטי וסמוך לאנטיגואה, היא הבירה ההיסטורית. ההר משמש נקודת משיכה לתיירים ולמטיילים. בשנת 2006 רבו המטיילים והתיירים שבאו לפנות ערב כדי לחזות בלבה הרותחת והצבעונית הזורמת מהר הגעש. ההר התפרץ לאחרונה בשנת 2014.

== תיאור ==
הר הפקאיה מתנשא לגובה 2,552 מטר מעל פני הים, והוא חלק מהקשת הגעשית של אמריקה המרכזית, הנמתחת לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי בגואטמלה ונוצרה כתוצאה מהפחתה של לוח קוקוס מתחת ללוח הקריבי בקצב של 9 ס"מ בשנה. הפקאיה נמצא בקצה קלדרה רחבת ממדים שנותרה מתקופת הפליסטוקן, הכוללת גם את אגם אטיטלן הסמוך. קלדרה זו נוצרה בפיצוצים געשיים גדולים בשלוש מאות אלף השנים האחרונות. כמות המגמה שנפלטה אז מוערכת בשבעים קילומטרים מעוקבים. 

הפקאיה הוא הר הגעש הגדול שלאחר היווצרות הקלדרה לפני 23,000 שנה בערך והוא אחד הפעילים במרכז אמריקה בחמש מאות השנים האחרונות. לפני 1100 בערך קרס מבנה הר הגעש ובקריסתו נוצר סחף קרקע למרחק של 25 קילומטר. בקריסה הזו נוצר לוע גדול של הר הגעש ומבנה ההר נותר בלתי יציב עם אפשרויות נוספות למפולות ולסחיפת קרקע. הפקאיה היה כבוי בין השנים 1860 לבין 1961. ההר התפרץ בשנת 1961 והוא פעיל ברציפות משנת 1965.

== תיירות ==
קרבת הפקאיה לגואטמלה סיטי ולאנטיגואה הפכה אותו מקום מבוקש על ידי תיירים. סביבת ההר היא פארק לאומי פקאיה. מלחמת האזרחים שהתרחשה בגואטמלה עד שנת 1996 הביאה עמה מעשי שוד באזור ההר. מקרים אלה התמעטו מאוד עם התייצבות השלטון והימצאות משטרת התיירות בסביבה. הפעילות הגעשית המוגברת של הפקאיה בשנת 2006 יצרה נחלי לבה הזורמים לאיטם במורד שיפוע ההר ומספר המבקרים במקום גדל מאד.

==גלריית תמונות==
<gallery widths="150px" heights="150px">
תמונה:Pacaya-12.JPEG|התפרצות הפקאיה
תמונה:Volcan-de-pacaya.jpg|מבט נוסף על הפקאיה
תמונה:Pacaya01.jpg|הפקאיה בשנת 2007
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
* Reif S., Matias O., Rose W.I., Bluth G.J., Flynn L.P., Harris A.J. (2001) Volcanism at Pacaya, Guatemala 1985-2001: Potential of TM Images in Assessing Strombolian Activity, American Geophysical Union, Fall Meeting 2001
</div>

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20200616094349/https://volcano.si.edu/ פקאיה]
*[http://www.rutahsa.com/pacaya.html התפרצות הפקאיה במשך השנים]
* 
*[https://web.archive.org/web/20070930153727/http://www.world66.com/centralamericathecaribbean/guatemala/pacaya_volcano מדריך סיורים - פקאיה]
*[http://www.aboutguatemala.com/archives/parque-nacional-volcn-de-pacaya.php פארק לאומי וולקאני פקאיה]
*[http://aventurasnaturales.tripod.com/id23.html פארק לאומי וולקאני פקאיה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:גואטמלה: הרי געש
קטגוריה:אמריקה המרכזית: הרים
אליהו כץ

הרב אליהו כץ
הרב אליהו כ"ץ (ט"ו בשבט תרע"ו, 20 בינואר 1916 – ח' בכסלו תשס"ה, נובמבר 2004) היה רב בסלובקיה ובישראל, שכיהן כרבן הראשי של הערים ברטיסלאבה ובאר שבע וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל.

==קורות חייו==

נולד בצ'כוסלובקיה, לרב אברהם אהרן כ"ץ, רבה של ניטרה ולפראדל. 

מילא את מקום אביו כרב העיר ניטרה. במלחמת העולם השנייה ברח להונגריה מאימת הנאצים.

לאחר מלחמת העולם השנייה כיהן כרב ואב"ד של קהילת ברטיסלאבה בשנים 1948–1968. לימד בישיבת בודפשט והקים את ישיבת דומונקוס. בשנת 1968 עלה לישראל. כיהן כרבה של באר שבע במשך כ-35 שנים. היה חבר במועצת הרבנות הראשית לישראל.

בשנת 1972 היה מעורב בפסק דין האח והאחות, ועל כך קיבל מכתב איומים בדואר המכנה אותו ואת הרב שלמה גורן 'כמרים נאציים'.<ref></ref>

הרב כ"ץ נודע בדרשותיו המקוריות ובגימטריה שאותה שילב בדבריו. כמו כן, כתב שירים המבוססים בחלקם על אקרוסטיכון. ערך את מחזור ליפסיא שיצא בשנת תשכ"ד והשתתף בכתיבת מספר ערכים באנציקלופדיה יודאיקה באנגלית. פרסם ספרי שו"ת, קונטרסים בעניינים שונים ומאמרים בבמות שונות, בעיקר בביטאון האשל של המועצה הדתית באר שבע.

בשנת 1995 הוענק לו אות יקיר באר שבע.

על שמו רחוב בשכונת נווה נוי בבאר שבע. נקבר בחלקת הרבנים בבית הקברות הישן בבאר שבע.

בנו, הרב אהרון כ"ץ כיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. בנו, פרופ' מנחם כ"ץ היה מנהל אקדמי של פרויקט פרידברג לחקר הגניזה.

==ספריו==
* [https://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?61285 שו"ת באר אליהו חלק א]
* [https://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?61287 שו"ת באר אליהו חלק ב]
* [https://www.otzar.org/wotzar/Book.aspx?61286& שו"ת באר אליהו חלק ג]
*[https://www.otzar.org/wotzar/Book.aspx?63316& קונטרסים בעניינים שונים]

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים סלובקים
קטגוריה:קושיצה: רבנים
קטגוריה:פרשבורג: רבנים
קטגוריה:תלמידי הרב עקיבא סופר
קטגוריה:באר שבע: רבנים ראשיים
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:משוררים חרדים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:יקירי באר שבע
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
מילאנו צ'נטראלה

תחנת מילאנו צ'נטראלה (איטלקית Milano Centrale) היא תחנת הרכבת הראשית של מילאנו ואחת מתחנות הרכבת הראשיות באיטליה ובאירופה כולה.

==היסטוריה==
הצורך בהחלפתה של תחנת הרכבת המרכזית של מילאנו שנבנתה ב-1864, הורגש עם פתיחתה של מנהרת סימפלון (Traforo del Sempione) בהרי האלפים ב-1906. המלך ויטוריו אמנואלה ה-3 הניח את אבן הפינה למבנה התחנה בכיכר דוקה ד'אאוסטה (Piazza Duca d'Aosta) ביום 28 באפריל 1906 אף שעדיין לא נערכו תוכניות לבנין. ב-1912 נבחרה הצעתו של האדריכל אוליסה סטקיני, ועבודות הבניה החלו בשנת 1913 ונמשכו בעצלתיים בשל המשבר הכלכלי שפקד את איטליה בזמן מלחמת העולם הראשונה. תוך כדי הבניה, ובמיוחד לאחר שבניטו מוסוליני היה לראש ממשלת איטליה, נערכו שינויים בתוכניות המבנה במטרה להופכו לחלון ראווה של הישגי המשטר הפשיסטי במדינה (ראו להלן). בין היתר נוספה כיפת פלדה ענקית באורך של 341 מטר ובשטח של 66,500 מ"ר. רוחבה של חזית המבנה הוא 200 מטר ובה שלושה שערים לאולם הכניסה והקופות המכונה "גלריה דלה קרוצה" (Galleria delle Carrozze, "אולם הקרונות"). שלוש הקשתות המחפות על אולם זה הן בגובה של 72 מטר, ומבנה התחנה כולו מצופה שיש בגוונים שונים. התחנה נחנכה לבסוף ב-1 ביולי 1931.

בתחנה הוקם אתר זיכרון ל-605 יהודי מילאנו, אשר נשלחו בשנת 1944 מרציף 21 להשמדה. שמותיהם מופיעים על קיר הזיכרון במנהרה העולה לרציף זה. האתר משתרע על שטח של 7 מ"ר, והיוזמה להקמתו באה מהממשל האיטלקי והנהלת חברת הרכבות.

==תוכנית השיפוץ==
ב-2006 הוחלט על שיפוץ המבנה בעלות של 100 מיליון אירו תוך שימור סגנונו המקורי וערכו האדריכלי והאומנותי. הכוונה היא לחדש כל חלק במבנה בחומרים זהים לאלה מהם הוא עשוי, וכשהדבר אינו אפשרי, בחומרים הקרובים ככל הניתן לחומרים המקוריים. מיזם השיפוץ כולל את החלפת התאורה, שיפוץ הקשתות וחידוש האולם המלכותי (Sala Reale) הנגיש ישירות מכיכר דוקה ד'אאוסטה ואשר שימש כחדר המתנה לבני משפחת המלוכה.

==שירות הרכבות==
בתחנת הרכבת 24 מסילות רכבת ובכל יום עוברים דרכה כ-320,000 נוסעים וכ-500 רכבות (סך כולל של כ-117 מיליון נוסעים בשנה). התחנה היא תחנת הרכבת היחידה באיטליה בה אמורים להצטלב מספר קווים של הרכבת המהירה האיטלקית (TAV): קו טורינו-מילאנו-ונציה, קו מילאנו-ג'נובה וקו מילאנו-רומא-נאפולי. מתחת לתחנת הרכבת נפגשים קווים 2 ו-3 של הרכבת התחתית של מילאנו.

== גלריה ==
<gallery>
Milano-stazione01.jpg|חזית התחנה
Milan statione centrale.JPG|רציפים בתחנה
Milanstation1.jpg|אולם הכניסה – "גלריה דלה קרוצה"
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110924041558/http://www.grandistazioni.it/cms/v/index.jsp?vgnextoid=b0b0f42b3e09a110VgnVCM1000003f16f90aRCRD התחנה באתר הרשמי של חברת Grandi Stazioni האחראית על תפעולן של תחנות הרכבת הגדולות באיטליה]
* [http://maps.google.com/maps?f=q&hl=en&q=milano&ie=UTF8&ll=45.486869,9.204504&spn=0.007221,0.01369&t=k&z=16&om=1 צילום אוויר של התחנה באתר Google maps]

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: תחנות רכבת
קטגוריה:מילאנו: מבנים
קטגוריה:מילאנו: תחבורה
הנס פון אוילר-שלפין

הנס קארל אוגוסט סימון פון אוילר-שלפין (בגרמנית: Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin; 15 בפברואר 1873, אאוגסבורג – 6 בנובמבר 1964, סטוקהולם) היה ביוכימאי שוודי (יליד גרמניה), חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1929 בו זכה במשותף עם ארתור הרדן "על מחקריהם בתחום תסיסת הסוכר ואנזימי תסיסה".
== ביוגרפיה ==
לאחר סיום לימודי התיכון שלו, ב-1891, למד פון אוילר-שלפין אמנות באקדמית מינכן לציור. בעקבות התעניינותו בבעיות צבע וצבעי הספקטרום, בחר להתחיל בלימודי מדע ב-1893. הוא החל בלימודיו באוניברסיטת ברלין, שם למד כימיה אצל הרמן אמיל פישר וא. רוזנהיים, ופיזיקה אצל אמיל ורבורג ומקס פלאנק; ב-1895 קיבל תואר דוקטור.

אז המשיך לאוניברסיטת גטינגן, שם עבד בין השנים 1896 ל-1897 אצל ולטר נרנסט. בקיץ 1897 עבד במעבדתו של סוונטה ארהניוס, והתמנה לעוזר מחקר שם. ב-1898 הוסמך למרצה (Privatdozent) בכימיה פיזיקלית באוניברסיטה המלכותית של סטוקהולם, וב-1899 התמנה לתפקיד שם. בין 1899 ל-1900 ביקר במעבדתו של ואן 'ט הוף. ב-1906 התמנה לתפקיד פרופסור לכימיה כללית ואורגנית באוניברסיטה המלכותית. ב-1929 התמנה למנהל מכון הוויטמינים ומכון הביוכימיה, שהוקם זה לא מכבר. ב-1941 פרש מהוראה, אך המשיך לעסוק במחקר.

עבודתו הביוכימית הראשונה פורסמה ב-1904, ועסקה בפעולתם של אנזימים, בהשוואה לעבודתו המוקדמת על קטליזה, שבחנה הידרוליזה קטליטית של מצעים על ידי היווצרות מלח עם הזרז.

חלק נכבד מעבודתו עסק באנזימים אינוורטאז (saccharase) וקטלאז, וזאת בשיתוף עם ק. יוזפסון. עבודתו בתחום התסיסה התקדמה לעיסוק בפוספורילציה, קו-אנזימים, והשלבים הראשונים של התסיסה והקטליזה שלהם. ב-1924 החל בחקר ויטמינים, בשיתוף ב. פון אוילר, פול קארר, ומרגרטה רידבום, איתה ביצע מחקר נוסף, ב-1928, בעניין ויטמין A וקרוטן.

ב-1914 פרסם ספר אודות הכימיה של שמרים ותסיסה אלכוהולית. בין 1925 ל-1934 איגד את תוצאות מחקרו המעמיק בתחום האנזימולוגיה במונוגרפיה בשם "Chemie der Enzyme", המונוגרפיה הראשונה בנושא. ב-1957 פרסם ספר עם ב. איסטרט על הכימיה וביוכימיה של רדוקטונים. ב-1958 ביקר ביפן ופרסם מונוגרפיה אודות רדוקטונים בשיתוף פרופסור ק. ימאפוג'י, ד"ר נאמורה וד"ר אדאצ'י.

פון אוילר-שלפין חקר גם את הביוכימיה של גידולים, ובמיוחד את חומצות הגרעין בהם, בטכניקה של סמנים שפיתח עם ג'ורג' דה הוושי. בתחום זה פרסם שתי מונוגרפיות, "Biochemistry of Tumours" (עם Boleslaw Skarzynski מקרקוב), ו-"The Chemotherapy and Prophylaxis of Cancer".

פון אוילר-שלפין היה חבר האקדמיות למדעים של מדינות וערים רבות, וזכה בתוארי דוקטור לשם כבוד ממספר אוניברסיטאות מובילות. הוא נישא פעמיים; ראשית לכימאית אסטריד קלב, ולזוג נולדו 5 ילדים. בשנית, ב-1913, לאליזבת', ברונית אף אוגלס, שגם עבדה איתו במחקריו. לזוג נולדו 4 ילדים. בנו מנישואיו הראשונים, אולף פון אוילר, היה לרופא ופרמקולוג, וזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה לשנת 1970.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nndb.com/people/380/000100080/ פרטים אודותיו] באתר NNDB
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:ביוכימאים שוודים
קטגוריה:זוכי פרס נובל שוודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטוקהולם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1873
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1873
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1964
תחנת הרכבת של הלסינקי

תחנת הרכבת של הלסינקי (בפינית: Helsingin rautatieasema) שוכנת במרכז הלסינקי בירת פינלנד, ונחשבת כאחד מסימני ההיכר של העיר. התחנה היא המרכז התחבורתי של העיר ונקודת המוצא של כל רכבות הפרוורים והרכבות הבינעירוניות שמפעילה חברת הרכבות הפינית (VR - Valtionrautatiet). בכל יום עוברים כ-200,000 נוסעים דרך התחנה ומתחתיה ממוקמת תחנת הרכבת התחתית של הלסינקי ראוטטיאנטורי (Rautatientori - "כיכר המסילה") שהיא העמוסה ביותר מבין 12 התחנות של המטרו העירוני. המבנה מצופה ברובו באבן גרניט פינית, ובצידו המזרחי ניצב מגדל שעון. שני זוגות של דמויות מפוסלות האוחזות בידיהן מנורות ניצבים משני צדיה של הכניסה הראשית, המקומרת.

==היסטוריה==
תחנת הרכבת הראשונה בעיר נבנתה בשנת 1860 במקביל לסלילתו של קו הרכבת הראשון במדינה, בין הלסינקי והעיר המנלינה. כשתחנה זו לא התאימה עוד לצורכי העיר, נערכה, בשנת 1904, תחרות לתכנונה של תחנה גדולה יותר ובה זכה האדריכל אליאל סארינן (Eliel Saarinen, אביו של אירו סארינן). הצעתו של סארינן למבנה בסגנון הרומנטי עוררה פולמוס ציבורי, ובשנת 1909 השלים סארינן תוכנית חדשה לחלוטין למבנה מודרני ופונקציונלי. התחנה נחנכה בשנת 1919, ומאז שופצה מספר פעמים. בין היתר נוספה מנהרה תת-קרקעית מתחת לרציפים בשנת 1960, התחנה הותאמה לרכבות חשמליות בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ותחנת הרכבת התחתית "כיכר המסילה" הושלמה ב-1982. בשנת 2000 הוסף למבנה גג זכוכית שהופיע גם בתוכנית המקורית, ובשנת 2003 נבנו אגף קניות ובית מלון.

==ראו גם==
* רייל בלטיקה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070402014359/http://www.vr.fi/heo/eng/lahi/fasemat.htm האתר הרשמי של הרכבת הפינית עם קישור לדף אודות התחנה ומפות]
הרציפים

קטגוריה:הלסינקי: מבנים
הלסינקי, תחנת הרכבת
קטגוריה:פינלנד: תחבורה
קטגוריה:אדריכלות מודרנית