OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מודן הוצאה לאור

סמליל הישן של מודן]]
דוכן הוצאת מודן ביריד שבוע הספר 2023 בירושלים
מודן הוצאה לאור היא הוצאת ספרים ישראלית, חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.

== היסטוריה ==
בשנת 1973 רכש עודד מודן, שהיה ראש מחלקת הכספים של ההוצאה, את הוצאת א. לוין אפשטיין והיסב את שמה להוצאת א. לוין אפשטיין - מודן. באותה שנה, חברו אשר ביתן, עודד מודן ואהד זמורה ויצרו את זמורה ביתן מודן - הוצאה לאור (זב"מ). להוצאת זב"מ היה עיקרון מרכזי שדרש שכל ספר המועמד לצאת תחת המותג זב"מ חייב להתקבל פה אחד על ידי שלושת השותפים. אם לא היה הדבר כך יכול מציע הספר להוציא לאור את הספר בעצמו בהוצאתו הפרטית, תחת שמו. כך למשל הביא עודד מודן להוצאה את ספר הבישול פורץ הדרך "מהמטבח באהבה" של רות סירקיס. עקב סירובם של השותפים להוציא את הספר בזב"מ, הוציא אותו מודן בעצמו ומכירות הספר הפכו לבסיס הכלכלי של מודן למשך שנים רבות. בשנת 1982 פרשה הוצאת מודן מהשותפות.

נכון ל-2010 מודן היא אחת משלוש הוצאות הספרים הגדולות בישראל, המחזיקה קטלוג ובו כ-10,000 כותרים. ההוצאה מוציאה לאור את כל סוגי הספרים: ספרות יפה, ספרות פופולרית, ספרות מקור, ספרי עיון, ספרי בישול, ספרי ילדים ונוער, אלבומי מתנה, ספרי מוזיקה, קומיקס וספרי לימוד.

בין היתר, יצאו בהוצאת ההוצאה ספרי בישול של בני סיידא וישראל אהרוני, סדרת ספרי הפסיכולוגיה "פסיכה" בעריכת שולה מודן, וספרי ילדים ונוער של גלילה רון-פדר-עמית, דתיה בן-דור, אלונה פרנקל, שלמה אבס, דליה קורח שגב וזוהר אביב. כמו כן יוצאות בהוצאה הסדרות "הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה" ו"הרפתקה ראשונה: קלאסיקה לראשית קריאה" בשיתוף פעולה עם הוצאת אוקיינוס.

במהלך השנים רכשה ההוצאה את קטלוג הוצאות הספרים מסדה, רשפים, אדם, תמוז, בוסתן ומפעלי תרבות וחינוך (מוזיקה). למודן הסכם שותפות עם הוצאות קרפד (בבעלותו של גיל חובב), עגור ואריה ניר הוצאה לאור.

ב-2010 זכתה ההוצאה במכרז להפקת ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור והפצתם.

מודן מחזיקה בשליש מהשותפות ברשת צומת ספרים. שותפים שווים נוספים הם מנכ"ל צומת ספרים, אבי שומר, והמנכ"לים המשותפים להוצאת הספרים כנרת זמורה-ביתן דביר, יורם רוז וערן זמורה. עודד מודן הוא גם הבעלים של רשת חנויות "באג מולטיסיסטם". במרץ 2016 רכשה "מודן" את הוצאת הספרים "כתר ספרים", והעסקה קיבלה את אישור רשות התחרות באוגוסט.<ref></ref>

ב-2014 בעקבות סכסוך עסקי בין מודן לסטימצקי, הוסרו ספריה ממדפי סטימצקי, והוחזרו כעבור כשנה.

ביולי 2022, בעקבות סכסוך נוסף בין מודן לסטימצקי, נשלחו משאיות אשר נשאו כ-300,000 ספרים ממחסני סטימצקי, ופרקו את תכולתן בפתח מחסני מודן.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://harpatka.net/ אתר סדרת הרפתקה]
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1970
קטגוריה:מודן
חיזיון לאחר הדרשה: יעקב נאבק עם המלאך

חיזיון לאחר הדרשה: יעקב נאבק עם המלאך (באנגלית: Vision after the Sermon: Jacob Wrestling with the Angel) היא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר הצרפתי פול גוגן משנת 1888. היצירה מוצגת כיום בגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו שבסקוטלנד. היצירה צוירה בפונט אוון שבחבל ברטאן בצרפת.

==תיאור היצירה==
היצירה מתארת נשים ברטאניות בלבוש אופייני לתקופה כאשר הנשים מצויות בתחתית היצירה ובשמאלה. בחלקה הימני העליון של היצירה מתואר חיזיון אותו חוזות הנשים אשר יצאו מהדרשה. החיזיון מופרד מהנשים באמצעות ענף של עץ. בחזיונן רואות הנשים את יעקב נאבק במלאך, בהתאם למסופר בספר בראשית: 

את חלק החיזיון של התמונה, המייצג את החיזיון המשותף של הנשים, צובע גוגן ברקע אדום, המדגיש כי זהו סופו של המאבק - מאחר שמדובר בעלות השחר.

יצירה זו, המושפעת מסגנון הציור היפני (ענף עץ המפריד בין חלקי התמונה הוא אלמנט בסגנון זה), וכן מושפעת מפגישתו של גוגן עם הצייר אמיל ברנאר (Bernardt) באותה שנה בה צייר את היצירה. בהיותם בפונט אוון פתחו השנים סגנון במסגרתו אלמנטים שונים ביצירה מפרידים בין חלקיה של היצירה ויצרו את זרם הסינתטיזם.

ביצירה זו חורג גוגן מסגנונו האימפרסיוניסטי - נטורליסטי הקודם. הוא משתמש בצבעים עזים ולא טבעיים (בעיקר הצבע האדום שבחיזיון), וכמעט ואינו משתמש בגווני צבע. חריגה נוספת מהסגנון הנטורליסטי היא העובדה שדמויות המשנה (הדמויות הריאליסטיות) גדולות במידה ניכרת מיעקב והמלאך, ובכך הדבר חורג מכללי הקומפוזיציה המקובלים.

==ראו גם==
* מאבק יעקב והמלאך

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.amalnet.k12.il/sites/art/show_item.asp?item=arty0222&type=creator פול גוגן - קורות חיים]
* [http://sunsite.icm.edu.pl/wm/paint/auth/gauguin/sermon/ תיאור היצירה]
* [http://www.artbible.info/art/large/603.html תיאור היצירה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פול גוגן
קטגוריה:אדינבורו: יצירות אמנות
קטגוריה:המקרא בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:מלאכים באמנות
צייר החמניות

צייר החמניות (בצרפתית: Le Peintre de Tournesols) הוא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר הצרפתי פול גוגן. יצירה זו היא דיוקן של חברו הטוב של גוגן, וינסנט ואן גוך, שצייר גוגן בדצמבר 1888 בעת שביקר אצל ואן גוך בארל. 

גוגן הוזמן לארל על ידי ואן גוך, אשר רצה להקים מושבת אמנים בארל. גוגן נשאר בארל חודשיים בלבד, ולאחר ריב עם חברו (לאחר שוואן גוך כרת לעצמו את האוזן), עזב את המקום. בעת שהותו בארל התארח גוגן בחדר ובו ציורי החמניות של ואן גוך. גוגן התרשם מהם והחליט להקדיש יצירה לוואן גוך, בה הוא מתואר כמצייר אותם. ביצירה מתואר ואן גוך בשלבי סיום אחד מציורי החמניות. ציור החמניות כמעט מושלם, וואן גוך ביצירה נראה מרוכז, אך מרוצה מהתוצאה.

ביצירה ניתן לראות את השינוי בסגנונו של גוגן. בשנה זו נפגש גוגן עם הצייר אמיל ברנאר (Bernardt) והושפע ממנו. ביצירה זו חורג גוגן מסגנונו האימפרסיוניסטי-נטורליסטי הקודם. הוא משתמש בצבעים עזים ולא טבעיים (בעיקר הצבע האדום של החמניות), וכמעט ואינו משתמש בגווני צבע. חלקי היצירה עברו אבסטרקטיזצייה מסוימת - כפי שניתן לראות בצורת החמניות, שביצירה זו הן עגולות. הנוף אף הוא מתואר בהפשטה, תוך הסרת פרטים תפלים על מנת למקד את הצופה בעיקר התמונה - היחס בין ואן גוך ליצירתו.

==ראו גם==
* החמניות

==קישורים חיצוניים==

* [http://davis.co.il/idc/art04.pdf ואן גוך מצייר חמניות]
* [http://www.art-reproductions.net/gauguin-paul/the-painter-of-sunflowers-1888 תיאור היצירה]

קטגוריה:פול גוגן
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:אוספי מוזיאון ואן גוך
קטגוריה:וינסנט ואן גוך
אנדרה גיו

אנדרה גיו (בצרפתית: André Guillot; 15 באוקטובר 1908 - 23 בפברואר 1993) היה שף צרפתי, השף של מסעדת "אוברז' די וייה מארלי" (l’Auberge du Vieux Marly) במארלי-לה-רואה.

==ביוגרפיה==
אנדרה גיו נולד ב-1908 בפארמוטייה, בהיותו בן 16 החל לעבוד בבישול, בתחילה כשוליית שף המאפה פרנאן ז'יטו, שף שגרירות צרפת ברומא.

חלקה הראשון של הקריירה שלו שימש כשף בבתים פרטיים, בכלל זה בשירותו של הסופר הסוריאליסטי רמון רוסל (Raymond Roussel), עשיר אנין טעם שלביתו הובאו פירות וירקות מקוט ד'אזור ברולס-רויס. במלחמת העולם השנייה נפל בשבי, אחריה עבד במספר מוסדות ואחר-כך התיישב בנורמנדי במארלי-לה-רואה ב-1952, שם היה שף המסעדה "אוברז' די וייה מארלי". המסעדה הצרפתית בעלת השם הגדול ביותר שמדריך מישלן האדום התעלם ממנה.
ב-1966 דירג מדריך ג'וליארד את המסעדה כ"מסעדה הטובה ביותר בשכנות לפריז" והיא קיבלה 17.5/20 נקודות במדריך גו מיו ותרנגול שחור מוכתר (הציון הגבוה ביותר) מידי מדריך קלבר.

גיו פרש ב-1972, לימד בישול. בין השפים אותם לימד נכללו ז'אן-מארי אמט, פייר בארדש, ז’אק קאניה, גי ז'דה, אמיל יונג, גי מארטן, מארק מנו, ז'אן-פייר רוברט, אנרי סגן (Henri Seguin) וז’ראר וייה.

אנדרה גיו מוכר כממציאו של הרטבים בלי קמח, על ידי סילוק הרביכה והקמח, הוא הסמיך את הרטבים באמצעות צמצום, ההצלחה נזקפת גם לזכות מתכון מגדנאות מיוחד.

כריסטיאן מיו תיאר אותו כ"הבלתי מובן ביותר מבין השפים הצרפתיים הגדולים ביותר", הוא נחשב כחלוץ המטבח הקל, הרבה לפני עידן הדיאטה.

הוא היה גלוי לב ולא היסס לתקוף מסורות מבוססות היטב, כך למשל תקף את הנוהג להבעיר את המנה לעיניו של הלקוח כהצגה גרידא וגרס שיש לעשות זאת במטבח בלבד.

הוא הלך לעולמו ב-1993 בסן-ז'רמן-אן-לה.

==ספריו==
<div style="direction: ltr;">
*	La grande cuisine bourgeoise (Flammarion)
*	La vraie cuisine légère (Flammarion)
</div>

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* .Larousse Gastronomique. president Gastronomic Comitee: Joel Robuchon, Calrkson Potter, random House, 2001, p. 587.
</div>

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1908
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1993
מרים מבית עניה

מרים מבית עניה (ביוונית: Μαρία - מריה) היא דמות המתוארת בברית החדשה, בבשורה על-פי יוחנן ובבשורה על פי לוקאס. על פי ספרים אלה מרים היא אחותם של לזרוס (אלעזר) ומרתא מבית עניה (הסמוכה לאלעיזריה של ימינו, יישוב בחבל יהודה בצפון הר הזיתים). על פי מסורת הכנסייה הקתולית מרים מבית עניה היא מרים המגדלית. מסורות הכנסייה הנוצרית אורתודוקסית והנצרות הפרוטסטנטית סוברות כי הן נשים שונות.

==אזכורים בברית החדשה==
על פי הבשורה על פי לוקאס, ישוע ביקר בבית האחיות מרתא ומרים. בעוד שמרתא עסקה בעניינים שונים מרים הקשיבה לתורתו של ישוע, ולכן זכתה לשבחי הברית החדשה.

פרשנים ראו בישיבתה של מרים לרגלי ישוע, היותה אחד מתלמידיו.

הבשורה על-פי יוחנן מזכירה את מרים בשני אירועים - האחד תחיית לזרוס:

וכן בתיאור משיכתו של ישוע על ידי מרים:

על פי תיאור זה מרים שפכה שמן ריחני על רגליו של ישו, ונגבה את רגליו בשערותיה.

==זיהויה עם מרים המגדלית==
הכנסייה הקתולית מזהה את מרים מבית עניה עם מרים המגדלית. אף שאין לזיהוי זה תימוכין בספרי הברית החדשה, המלומדים הקתולים סברו שלאור שבחיו הגבוהים של ישוע למרים, לא ייתכן כי לא הייתה באירוע צליבתו וקומו לתחייה ולכן היא מזוהה עם מרים המגדלית שהייתה בשני אירועים אלה.

הכנסיות המזרחיות אינן מקבלות פרשנות זו, וסבורות כי מרים מבית עניה ומרים המגדלית הן שתי קדושות נפרדות. הכנסיות המזרחיות סבורות כי אף מרים מבית עניה נכחה באירוע הצליבה, כמו גם אחותה מרתא, והן מתוארות כ"נשים נושאות המור" המוזכרות שנכחו באירוע. על פי המסורות האורתודוקסיות, בעקבות מותו של סטפנוס הקדוש נמלטו מרים, מרתא ואלעזר מירושלים והחלו להפיץ את בשורת ישוע בארצות שונות.

==קדושה נוצרית==
על פי הנצרות האורתודוקסית היום המקודש למרתא ומרים הוא ה-4 ביוני, וכן היום השלישי לאחר הפסחא.
על פי הכנסייה הלותרנית, הכנסייה האפיסקופלית והכנסייה האנגליקנית, היום המקודש של מרתא, מרים ואלעזר הוא ה-29 ביוני.

==ראו גם==
* מרים המגדלית

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170205044120/http://www.ccel.org/e/easton/ebd/ebd/T0002400.html#T0002428 מילון התנ"ך של איסטון]
* [http://www.newadvent.org/cathen/09761a.htm האנציקלופדיה הקתולית] - דיון בזהות בינה לבין מרים המגדלית
* [http://ocafs.oca.org/FeastSaintsViewer.asp?SID=4&ID=1&FSID=103798 היום המקודש למרים]

קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים במאה ה-1
ישו בבית מרתא ומרים

ישו בבית מרתא ומרים (בהולנדית: Christus in het huis van Martha en Maria) המכונה גם ישו בבית מרים ומרתא הוא ציור שמן על בד משנת 1654 או 1655, מעשה ידי הצייר ההולנדי יאן ורמיר. הציור מוצג בגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו.

== תיאור היצירה ==

יצירה זו היא אחד הציורים המוקדמים של ורמיר, וייחודה במכלול יצירתו של ורמיר בכך שהיא מתארת אירוע מהברית החדשה. יצירה זו היא היחידה מיצירות ורמיר העוסקת בסיפור מכתבי הקודש.

על פי הבשורה על פי לוקאס ביקר ישו בבית האחיות מרתא ומרים. מרתה עסקה בעניינים שונים אך מרים הקשיבה לתורתו של ישו, ולכן זכתה לשבחי הברית החדשה.

ביצירה נראית מרים יושבת למרגלותיו של ישו ומאזינה לדבריו, בעוד שאחותה עוסקת בהגשת מזון ומפניה ניכר כי אינה מקשיבה לדבריו.

ביצירה מוקדמת זו בולטים השימוש בצבעי אדום וחום עמוקים יותר משהופיעו ביצירותיו המאוחרות יותר של ורמיר, ומשיכות מכחול שוטפות, חופשיות וניכרות לעין, שאף הן אינן מופיעות ביצירתו הבשלה יותר. היצירה שייכת לקבוצה של יצירות מוקדמות, כמו "רחצת דיאנה" ו"היצאנית", בהן ניסה ורמיר לאמץ ביצירתו תמות מיתולוגיות או תמות "בתי מרזח" כנוהג התקופה.

גם ביצירה מוקדמת זו בולט המשחק הנועז באור ובצל של ורמיר, כולל השימוש הייחודי בצל צבעוני (כלומר, שאינו גוון חום מוכהה) על פני המצוירים. בציור מופיעים כמה אלמנטים החוזרים ביצירתו הבשלה יותר של ורמיר, כמו האור הזורם מצידו השמאלי של הבד, ומשחק על־פני האנשים, העצמים והבדים ושורת חפצים מוכרים, כמו השטיח שעל השולחן, מסעד הכיסא, סלסלת הלחם והשרפרף, השבים ומופיעים ביצירות מאוחרות רבות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.essentialvermeer.com/catalogue/christ_in_the_house_of_mary_and_martha.html תיאור היצירה]

קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
המועצה הארכיאולוגית

המועצה הארכיאולוגית היא גוף סטטוטורי הקיים מתוקף סעיפים 36-34 לחוק העתיקות. חברי המועצה ממונים על ידי שר החינוך והתרבות.

==תפקיד המועצה==
לייעץ לשר החינוך והתרבות, למנכ"ל רשות העתיקות ולמועצת רשות העתיקות בענייני ארכאולוגיה ועתיקות, שיובאו בפניה על ידיהם. כלומר, המועצה הארכאולוגית היא הגוף המקצועי העליון במדינת ישראל המייעץ לרשות העתיקות הממונה על אכיפת חוק העתיקות והסדרת כל הפעילות הנוגעת לעתיקות ולאתרי עתיקות בישראל.
==ועדות משנה==
המועצה רשאית לאצול מסמכויותיה לוועדות מבין חבריה. הוועדה העיקרית הקיימת מטעמה של המועצה הארכאולוגית היא הוועדה למתן רישיונות לחפירה ארכאולוגית, לפי סעיף 12 לחוק העתיקות. 

*ועדת הרישיונות - ועדה שחברים נציגים מן המחלקות לארכאולוגיה של האוניברסיטאות בישראל. הוועדה בודקת מצד אחד את הכשרתו המקצועית של מבקש הרישיון ואת ניסיונו המעשי (בשירותם של ארכאולוגים ותיקים ממנו), וכן את כשירותו של המוסד שמטעמו מבוקש רישיון החפירה להעניק שירותים מקצועיים לחפירה (כגון, מעבדות, מחסנים, ספרייה מקצועית, שירותים טכניים שונים). 

*ועדת שימור - ועדה לבירור סוגיות בעיתיות בשימור ובשחזור מבנים עתיקים ולייעוץ לתחום השימור שברשות העתיקות בדבר הפעולות שיש לנקוט, או להימנע מנקיטה, בסוגיות ספציפיות המובאות בפניה. 

*ועדת ערר - ועדה שחברים בה שני חברים שממנה המועצה שלא מבין חבריה הקבועים (אלה יהיו בדרך כלל ארכאולוגים מקצועיים מן המוסדות האקדמאים בארץ). בראש הוועדה עומד שופט, או מי שכשיר להיות שופט שממנה שר המשפטים. אל ועדת הערר יכולים לפנות מי שרואים עצמם נפגעים מהחלטות מנכ"ל רשות העתיקות. חוק העתיקות (סעיף 36) מונה את ההחלטות שניתן לערער עליהם, ובהן: קביעת גודלו של אתר עתיקות, סירוב לתת רישיון חפירה, סירוב לתת רישיון למסחר בעתיקות, ועוד. הגשת העררים לוועדת הערר נעשית באופן מקוון באתר ועדת הערר לפי חוק רשות העתיקות, התשל"ח-1978<ref></ref>.

==היסטוריה==
המועצה הארכאולוגית הראשונה הוקמה בידי פרופ' ג'ון גרסטנג שהקים את מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי והיה למנהלה הראשון. המועצה הוקמה מתוקף פקודת העתיקות הראשונה שנוסחה בשנת 1920. המועצה כונתה "המועצה הארכאולוגית המייעצת" (Archaeological Advisory Board). הישיבה הראשונה של המועצה הארכאולוגית התקיימה ביום 20 בספטמבר 1920, במעמד הנציב העליון, הרברט סמואל.

בישיבה הראשונה של המועצה השתתפו: ג'ון גרסטנג; ויליאם ג'ון פיתיאן-אדמס (W.J. Phythian-Adams) מבית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים; האדריכל אנטוניו ברלוצי; האב לגראנז' מבית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה בירושלים; הארכימנדריט קלאופס, הפטריארך האורתודוקסי של ירושלים; ד"ר ויליאם פוקסוול אולברייט, מנהל בית הספר האמריקאי לחקר המזרח בירושלים. הנציג היהודי היה ד"ר ארתור רופין. בעקבות התערבות הנציב העליון, הוחלף רופין לאחר מכן בד"ר נחום סלושץ מטעם החברה העברית לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה. 

עם סיום המנדט הבריטי והקמת מדינת ישראל הוקמה מחלקת העתיקות הישראלית, וגם מטעמה התמנתה מועצה ארכאולוגית שהמשיכה לפעול כל העת.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ארכאולוגיה של ארץ ישראל

== קישורים חיצוניים ==

* [https://antq-arar.org.il/ אתר ועדת הערר לפי חוק רשות העתיקות, התשל"ח-1978]
שמעון קיירא

רב שִׁמְעוֹן קַיְירָא, (חי בסביבות שנת 840) היה תלמיד חכם ופוסק שחי בתקופת הגאונים, ככל הנראה מן העיר בצרה שבבבל. לא ידוע עליו כמעט מאומה מלבד העובדה שכנראה חיבר את הספר הלכות גדולות.

רבי שמעון קיירא לא הוגדר כ"גאון", שכן לא תפס משרה רשמית של ראש ישיבה. יש המשערים שהוא הושפע מדרכה של ישיבת סורא ואף ששימש כאחד מחכמיה. לדעת חלק מהחוקרים, לספרו "הלכות גדולות" היה מעמד מיוחד בקרב גאוני סורא. ספרו, הלכות גדולות, מבוסס על החיבור הלכות פסוקות בשילוב השאילתות וקטעים נוספים מהתלמודים וממסורות על-פה שרווחו בישיבות הגאונים. הוא מראשוני הגאונים שהשתמשו בחומר ארץ-ישראלי בתר-משנאי, ויש המשערים שהחיבור לא חובר בבבל גופא.

== הלכות גדולות ==

רש"י ובעל הסמ"ג סוברים שחובר על ידי רב יהודאי גאון, אך לא פרשו באיזה יהודאי מדובר, רב יהודאי גאון או רב יהודאי הכהן גאון.

לפי המובא בספר הכרוניקה צמח דוד, יש סוברים כי רב יהודאי כהנא חיבר הספר, וזאת על פי דברי הסמ"ג שגאון בשם 'רב יהודאי' חיברו ואילו ההבנה שמדובר על רב יהודאי גאון בן נחמן לא ייתכן כי הוא מוזכר בספר השאילתות של רב אחאי משבחא, המוקדם לספר הלכות גדולות, ובכך מייצר אנכרוניזם בחשבון שנות פעילותם. 

אך הדעה הרווחת היא שהספר הלכות גדולות חובר על ידי רב שמעון קיירא. דעה זו נשענת בין השאר על כך שבספר נזכר רב צמח בר פלטוי<ref>ראו לדוגמה 'הלכות גדולות' מהד' ירושלים תשל"ב, עמ' 197.</ref> שנפטר בשנת ד'תר"ן (890), רב צמח מאוחר מהזיהויים האחרים כרב יהודאי גאון או כרב יהודאי הכהן גאון שפעלו כמאה שנה ויותר לפני רב צמח בר פלטוי.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תקופת הגאונים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי מניין המצוות
ישו הירוק

ישו הירוק (בצרפתית: Le Christ vert) או גולגותא של ברטאן הוא ציור שמן על בד שצויר בשנת 1889 על ידי הצייר הצרפתי פול גוגן בעת שהותו בפונט אוון בברטאן שבצרפת.

ציור זה, לצד היצירה "ישו הצהוב" של גוגן נחשבות יצירות מופת בתחום הסימבוליזם באמנות.

==תיאור היצירה==
היצירה מתארת פסל של ההורדה מהצלב של ישו, על ידי שלוש הנשים בשם מרים: מרים, אם ישו, מרים המגדלית ומרים, אשת קלופס. לרגלי הפסל אישה הלבושה כאישה צרפתית מאזור ברטאן, האוחזת שה שחור. פניה ירוקים. ברקע ניתן לראות נוף האופייני לברטאן, לחוף האוקיינוס האטלנטי. 

פסלים המתארים את ההורדה מהצלב היו נפוצים באזור ברטאן. ברקע התמונה ניתן לראות גבר בלבוש אופייני לאזור בדרכו לעבודה, ואישה כפרית נוספת הלבושה שחורים. תושבי הכפרים של ברטאן נהגו לעצור ולהתפלל ליד הפסלים, וגוגן ראה בכך את אדיקותם הרבה.

הצבע הירוק מקשר בין הנשים שלרגלי הצלב לבין ישו עצמו, ומבהיר שמדובר בחלק מהפסל. תנוחה האישה הברטאנית מהווה הד לתנוחת הנשים המהוות את הפסל, ובתנוחתה נראה האישה כמתאבלת עימן. בדומה לשימוש בצבע הצהוב בציור ישו הצהוב, גם כאן קורא הצייר תיגר על האמנות הנוצרית הקלאסית, בעזרת שימוש בצבע. הצבע הירוק האינטנסיבי, אינו מקושר בדרך-כלל לנושא צליבתו של ישו והורדתו מהצלב. צבע שונה זה משפיע על כלל היצירה, והופך את הסצנה למסתורית ולא טבעית.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Naomi E. Maurer, The pursuit of spiritual wisdom : the thought and art of Vincent van Gogh and Paul Gauguin, Madison: Fairleigh Dickinson University Press, 1998
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101026092750/http://blogs.princeton.edu/writingart16/archives/2005/01/other_relgioud.html תיאור היצירה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פול גוגן
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ההורדה מן הצלב
השערת האפס

השערת האפס (באנגלית: Null hypothesis) או בהסקה סטטיסטית, השערת H<sub>0</sub>,<ref></ref> היא הצהרה כללית או עמדת ברירת מחדל לפיה אין הבדל בין שתי תופעות מדודות או ששתי דגימות נגזרות מאותה אוכלוסייה כללית.<ref></ref><ref></ref><ref name=":0"></ref> בדיקה (שדוחה או לא דוחה) של השערת H<sub>0</sub> – ואז הסקה שיש (או אין) יסוד להניח כי קיים קשר בין שתי תופעות (למשל, כי לטיפול פוטנציאלי יש השפעה מדידה) היא משימה מרכזית בפרקטיקה מדעית מודרנית; תחום הסטטיסטיקה, וליתר דיוק בדיקת השערות, נותן קריטריונים מדויקים לדחייה או אי דחיית השערת H<sub>0</sub> ברמת סמך נדרשת.

השערת H<sub>0</sub> בדרך כלל נחשבת לנכונה עד שראיות מצביעות אחרת (בדומה למקרה שלפיו הנאשם במשפט מושבעים נחשב לחף מפשע עד להוכחת האשמה).

== ראו גם ==
* גורם בייס
*
* מבחן יחס הנראות
* חזקת חפות
* בדיקת השערות
* ערך P

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בדיקת השערות
המופע של אנדי גריפית'

המופע של אנדי גריפית (באנגלית: Andy Griffith Show) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית-דרמטית ששודרה במסגרת CBS בין אוקטובר 1960 לאפריל 1968. ב-2002, פרסם מגזין הטלוויזיה TV Guide רשימה של 50 תוכניות הטלוויזיה הגדולות של כל הזמנים, ודרג את "המופע של אנדי גריפית'" במקום התשיעי. הסדרה הניבה סדרת בת: "מייברי אר.אף.די.".

==פירוט כללי==
אנדי גריפית' משחק שריף אלמן בעיירה הקטנה מייבורי שבצפון קרוליינה, חייו מסתבכים עם סגנו חסר הכישרון אך בעל הכוונות הטובות ברני פייפ (דון נוטס), דודתו הרווקה ועקרת הבית דודה בי (פרנסס בוויאר), ובנו הצעיר אופי (רון הווארד). אליהם מצטרפים אנשי העיירה, מכרים, וחברות זמניות שמסבכות עוד יותר את חייו. 

הסדרה זכתה להצלחה רבה, ולעולם לא ירדו מתחת למקום השביעי במדד נילסן, כאשר העונה האחרונה סיימה במקום הראשון. אף שהסדרה וגריפית' לא זכו בפרסים, שחקני משנה זכו בשישה פרסי אמי. שידורים חוזרים עדיין נפוצים ברחבי ארצות הברית, והסרטים ניתנים לקניה בדי וי די.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1960
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:אולפני CBS: תוכניות וסדרות
קטגוריה:CBS: תוכניות וסדרות
מקומיות (תורת הקבוצות)

המקומיות של פונקציה או של יחס היא פונקציה <math> \sigma \colon \mathcal{F} \cup \mathcal{R} \rightarrow \mathbb {N} </math> המוגדרת באופן הבא: 
# לכל סימן פונקציה <math> f \in \mathcal{F} </math> הערך <math> \sigma (f) </math> הוא כמות הפרמטרים שהפונקציה מקבלת.
#לכל סימן יחס <math> R \in \mathcal{R} </math> הערך <math> \sigma (R) </math> הוא מספר האיברים עליהם חל היחס, כאשר כל איבר הוא או קבוע או משתנה.

המקומיות אינה משתנה תחת ייחוס.

קטגוריה:לוגיקה
קטגוריה:תורת הקבוצות
ספרי במדבר

ספרי במדבר הוא מדרש הלכה לספר במדבר, מדבי רבי ישמעאל. (לפרקים: ה-יב, טו, יח-יט, כה א-יג, כו נב-לא כד, לה ט-לד).

המדרש נקרא לעיתים מדרש "וישלחו", על שם הדרשה הראשונה שבו על פרשה ה פסוק ב: . הדרשות ממשיכות על פי סדר הכתובים, כך שחסרות דרשות על ארבע הפרשיות הראשונות. הקובץ כולל מדרשים על רוב חלקיו ההלכתיים של ספר במדבר ומעט מהחלקים הסיפוריים.

תכנים רבים ואף סגנון הכתיבה מורים שמקור הדרשות הוא מבית מדרשו של רבי ישמעאל. רוב הדרשות התלמודיות בשם "תנא דבי רבי ישמעאל" נמצאות בספרי שלנו, וישנם אף דרשות מקבילות לכאלה הנמצאות במכילתא דרבי ישמעאל על ספר שמות.

על פי שמות התנאים המוזכרים במדרש, נראה כי הוא קדום יחסית לשאר מדרשי ההלכה. נראה כי בספר יש גם רובד עריכה מאוחר מבית מדרשו של רבי יהודה הנשיא.

== מהדורות ==
בשנת תרע"ז הוציא חיים שאול הורוביץ מהדורת מדעית של הספרי בלייפציג, ביחד עם ספרי זוטא.

הרב שכנא קולדצקי הוציא לאור את הספרי ביחד עם פירוש רבינו הלל. בשנות תשע"א - תשע"ה הוציא מנחם כהנא מהדורה מדעית עם פירוש בחמשה כרכים.

==ראו גם==
* ספרי
* ספרי זוטא במדבר
* ספרי דברים

==לקריאה נוספת==
* מהדורה מדעית של ספרי במדבר עם פירוש מדעי נרחב יצאה לאור על ידי מנחם כהנא (חמישה כרכים, הוצאת מאגנס, תשע"א-תשע"ה).
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* ענת רייזל, [https://www.mayim.org.il/?midrashim=%d7%a1%d7%a4%d7%a8%d7%99-%d7%91%d7%9e%d7%93%d7%91%d7%a8#gsc.tab=0 ספרי במדבר], באתר מחלקי המים.
* 
* 
* 
* [https://hebrewbooks.org/20320 ספרי עם פירוש רבינו הלל], באתר היברובקס.
* [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=146 הספרי באתר "דעת"] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדרשי הלכה
קטגוריה:ספר במדבר
קטגוריה:ספרי
ספרי דברים

__ללא_תוכן__
ספרי דברים הוא מדרש הלכה מדבי רבי עקיבא על ספר דברים. הוא ייחודי בכך שחלק גדול יחסית שלו עוסק בדברי אגדה.

ניתן לחלק את הקובץ לשלושה חלקים עיקריים:
# פסקאות א-נב: דרשות לפרשיות דברים ואתחנן ועקב, רובם בענייני אגדה (יוצאת מן הכלל היא פרשיית שמע ישראל)
# פסקאות נג-שג: מדרשי הלכה לפרשיות ראה, שופטים, כי תצא, כי תבוא.
# פסקאות שד-שנז: מדרשי אגדה לפרשיות נצבים, וילך, האזינו, וזאת הברכה.

מתוכן הדרשות ומסגנונן ניכר כי הקובץ נכתב בשיטתו של רבי עקיבא. נמצאים בו דרשות של לשונות כפולים על פי שיטת רבי עקיבא. הלכות רבות שמובאות בו ללא מקור מצוינות במקום אחר בשם רבי עקיבא. ייתכן שספרי זה הוא חלק מהספרי הנזכר בתלמוד שאמר עליו רבי יוחנן . הייחוס לבית המדרש של רבי שמעון בר יוחאי עולה יפה עם הייחוס לשיטת רבי עקיבא, רבו של רשב"י.

עם זאת חדרו לספר מדרשים רבים מהמדרש המקביל של דבי רבי ישמעאל - מכילתא דברים, שרובה אבדה.

== מהדורות ==

פרופסור אליעזר אריה פינקלשטין הוציא בברלין מהדורה מדעית של הספרי ב-1939, חודש ימים אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה. עותקים אחדים נשלחו לא"י וגם לארצות אחרות. ברם רובם נשארו בגרמניה, וכנראה נאבדו בימי המלחמה ולא נשאר מהם זכר. בשנת התשכ"ט הוציא לאור בניו יורק מהדורת צילום. פינקלשטיין מסביר בהקדמה שם מדוע לא תיקן את הטעון תיקון במהדורה המקורית, אף על פי שהיה ער לצורך בתיקונים.

==ראו גם==

* ספרי
* ספרי במדבר
* מכילתא דברים

==לקריאה נוספת==
* 
* מנחם יצחק כהנא, דרש המזהיר : ותרומתו למחקר ספרי דברים ומכילתא דברים. ירושלים: מוסד ביאליק, ©תשפ"ג 2022.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www2.biu.ac.il/JS/tannaim/ מאגר הספרי], הקלדה של כתבי היד של הספרי, ב[https://www2.biu.ac.il/JS/tannaim/ אוצר עדי הנוסח התנאיים], של אוניברסיטת בר-אילן.
* [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=146 הספרי באתר "דעת"] 
* [https://hebrewbooks.org/34328 ספרי] באתר היברובקס
* 
* 

קטגוריה:מדרשי הלכה
קטגוריה:רבי שמעון בר יוחאי
קטגוריה:ספרי
אחרון פיראטי הרקיע

אחרון פיראטי הרקיע הוא הספר הראשון בסאגת רוק בארקוואטר, בסדרה קורות קצעולם.

==עלילה==
ספר זה מגולל את קורות הקצה לאחר סיום הספר חצות מעל סנקטפראקס.

לאחר שאמא סערה הגיעה לגאונהר, מחלה פקדה את הקצה-מחלתאבן, הגורמת לכל סלעי הטיסה להירקב, כולל סנקטפראקס החדשה. כעת קאולקייפ, הנשגב בבכירי האקדמיה, נכלא בצינוק. סנקטפראקס נחלקה לשניים-האבירים הספרנים החיים תחת לאדמה, ונוטרי הלילה, בהנהגת ווקס, יריבו של קאולקייפ. על מנת ליצור קשר עם העולם בנה ווקס דרך מעבר מעירתחתונה עד יערעבות, אך השרייק השתלטו על הדרך ובאופן כללי על כל עולמות הקצה.

רוק הוא אביר ספרן צעיר, שיחד עם חבריו יוצא למסע מחקר ביערעבות. הוא עוקב אחרי דובי בנדר עד לכינוסם השנתי, ושם פוגש דמות מיוחדת-טוויג האגדי. טוויג מספר לו שהוא וצוותו על הספינה "פושטתרקיע" יצאו לעבר גאונהר כדי לאסוף את מוג'ין, גום ודגיער שנשארו שם, אך בדרך הם לקו בקדחת-המים-השחורים, ואיש לא שרד מלבד טוויג. 16 שנה שייט טוויג ברקיע, עד שלבסוף עגן את ספינתו בארצותסוף-איפה שפגש את הגלואמלוזר הנורא-ומאז חי עם דובי הבנדר.

כאשר טוויג שומע כי ידידו קאולקייפ חי, הוא ורוק מתכננים תוכנית פשיטה על מגדל הלילה. ספינת הרקיע האחרונה, יחד עם צוות של דובי בנדר, מפליגה למסעה האחרון. אולם גם סלע הטיסה של פושטתרקיע לוקה במחלתאבן, וטוויג מחליט למות עם ספינתו. ציפורסעד מציל אותו ולוקח אותו לגאונהר. בסוף הספר מגלה רוק כי כשהיה ילד חי בקן של דובי בנדר ולכן הוא מבין את שפתם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קורות קצעולם
קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: פנטזיה
מיכאל שיחור

מיכאל שיחור
מיכאל שיחור (נולד ב-11 בספטמבר 1959 בתל אביב) הוא המפתח והעורך של מדריכי הטיולים 'שיחור', מייסד ומנכ"ל של הוצאת 'שיחור' המתמחה במדריכי טיולים לתייר הישראלי.

שירת בצה"ל בתפקיד קצין חינוך וידיעת הארץ.

התחיל בכתיבת סדרת הספרים לאחר טיול שעשה בגיל 17 ביבשת אמריקה. באותה עת החליט לוותר על רכישת מדריך הטיול למקסיקו כדי לחסוך 10$, ורק בדיעבד, כאשר שב לארצות הברית, הבין שהחמיץ את הפירמידות של המאיה בגלל שלא ידע על קיומן. אירוע זה עורר אצלו את המודעות לנחיצות מדריך מסודר ומפורט שישרת את התייר הישראלי בטיוליו. בגיל 23 ייסד את החברה ופרסם את מדריך הטיולים הראשון שלו.

ספרי הוצאת שיחור תורגמו ל-13 שפות ונמכרו במיליוני עותקים. הוציא לאור 45 מדריכים לערים ולארצות שונות בעולם.

בשנת 1994 יזם שיחור את אחת מתוכנות התיירות הדיגיטלית הראשונות בעולם, בצורת תקליטור שכלל מפות ומידע על יעדי נסיעות פופולריים. בשנת 2009 השיק שיחור תכנים דיגיטליים שכללו, בין היתר, אתר אינטרנט גדול ואפליקציית תיירות לטלפונים חכמים ולמכשירי אייפד.

בנוסף, עוסק שיחור בייעוץ כמומחה בנושאי תיירות לגופים גדולים בארץ ובעולם.

בשנת 2021 החל בפיתוח אפליקציה לתכנון חופשה מותאמת אישית על בסיס מאגר המידע של מדריכי שיחור, אך המיזם לא הצליח כלכלית, והחברות שבבעלותו שקעו בחובות, ששיחור ערב להם.

==קישורים חיצוניים==

 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:אנשי תיירות
יוביסופט

יוביסופט (באנגלית: Ubisoft Entertainment; בצרפתית ובשפות נוספות נהגה השם אוביסופט) היא חברה צרפתית לפיתוח והפצה של משחקי מחשב ומשחקי וידאו. יוביסופט היא מפיצת משחקי המחשב השלישית בגודלה באירופה והרביעית בגודלה בארצות הברית. החברה מעסיקה יותר מ-6,400 עובדים ברחבי העולם, 1,600 מתוכם בסטודיו הפיתוח הגדול ביותר של החברה במונטריאול, קנדה.

יוביסופט היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext.

בין משחקיה הבולטים של החברה: Tom Clancy's Ghost Recon (סדרת משחקים), ריימן, סדרת משחקי Assassin's Creed, Far Cry, המתיישבים 4, Driver, Heroes of Might and Magic, Howrse (מהמשחק החמישי), TrackMania וסדרת משחקי הנסיך הפרסי.

==היסטוריה==
החברה נוסדה על ידי חמישה אחים למשפחת גיימו, במרס 1986 בצרפת. איב גיימו ערך מספר עסקאות עם חברות כמו Electronic Arts, Sierra Entertainment, ו-MicroProse על מנת להפיץ את המשחקים שלהם בצרפת. עד שנת 1990, יוביסופט הרחיבה את קהל היעד והפיצה את משחקיה בין השאר בארצות הברית, בבריטניה ובגרמניה.

בשנות ה-90 המוקדמות, יוביסופט יזמה הפצה של משחקים בפיתוח ביתי שיצא לפועל בשנת 1994 בפתיחת הסטודיו שלה במונטריאול שבקנדה, תחת השם יוביסופט מונטריאול, שהפך מאוחר יותר למשרדה הראשי.

יוביסופט הפכה לחברה ציבורית לראשונה בשנת 1996, והמשיכה בהרחבת המשרדים שלה מסביב לגלובוס.

בשנת 2000, יוביסופט רכשה את Red Storm Entertainment.

לאורך השנים יוביסופט רכשה חברות רבות, עם הרכישות שלה היא השיגה את הזכיינות על כותרים רבים שלא היו שייכים לה. כך לדוגמה הם תמכו במטריקס אונליין, השיגו את הזכיינות לכותר מיסט, ואת הזכיינות לאחת הכותרים היותר מוצלחים שלה הנסיך הפרסי.

בשנת 2008, יוביסופט רכשה את Massive Entertainment, חברה שהייתה אחראית לפיתוחי משחקי אסטרטגיה ממיקרוסופט. החברה פיתחה כותרים מוצלחים כמו Far Cry 3, או הכותר החדש מבית יוביסופט - Tom Clancy's The Division. עם התפרקות THQ הם רכשו את הזכויות על South Park: The Stick of Truth.

== אולפנים ==
כחברה העצמאית לפיתוח משחקי מחשב הגדולה השלישית בעולם, יוביסופט היא בעלת משרדים ואולפנים רבים ברחבי העולם.

=== חברות בת===

=== חברות בת לשעבר ===
{| class="wikitable sortable"
! שם
! מיקום
! נוסדה
! נרכשה
! נסגרה
|-
| Game Studios
| לוס אנג'לס, ארצות הברית
| ינואר 2001
| מרץ 2001
| מרץ 2001
|-
| Microïds Canada
| מונטריאול, קנדה
|
| מרץ 2005
| מרץ 2005
|-
| Related Designs
| מיינץ, גרמניה
| 1995
| אפריל 2013
| יוני 2014
|-
| Sinister Games
| קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
| 1997
| מאי 2000
| 2003
|-
| Southlogic Studios
| פורטו אלגרה, ברזיל
| 1996
| ינואר 2009
| ינואר 2009
|-
| Sunflowers Interactive
| הויזנשטם, גרמניה
| 1993
| אפריל 2007
| אפריל 2007
|-
| THQ Montreal
| מונטריאול, קנדה
| אוקטובר 2010
| ינואר 2013
| ינואר 2013
|-
| Tiwak
| מונפלייה, צרפת
| אוגוסט 2000
| דצמבר 2003
| מרץ 2011
|-
| Ubi Studios
| אוקספורד, אנגליה
| 
| מאי 2000
| 
|-
| Ubisoft Casablanca
| קזבלנקה, מרוקו
| אפריל 1998
| 
| יוני 2016
|-
| Ubisoft London
| לונדון, אנגליה
| 2009
| אוקטובר 2013
| ספטמבר 2023
|-
| Ubisoft Sao Paulo
| סאו פאולו, ברזיל
| יולי 2008
| 
| 2010
|-
| Ubisoft Vancouver
| ונקובר, קנדה
| 2006
| פברואר 2009
| ינואר 2012
|-
| Ubisoft Zurich
| ציריך, שווייץ
| אוגוסט 2011
| 
| אוקטובר 2013
|-
| Wolfpack Studios
| ראונד רוק, טקסס, ארצות הברית
| 1999
| מרץ 2004
| מאי 2006
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:חברות משחקי וידאו
קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:חברות הנסחרות ביורונקסט
סבכי העולם החדש

Basileuterus rufifrons
סבכי העולם החדש (שם מדעי: Parulidae) היא משפחה של ציפורי שיר הנפוצה באמריקה. משפחה זו אינה קשורה למשפחת הסבכיים. המינים במשפחת סבכי העולם הישן שוכני עצים (מלבד שלושה מינים) וכולם אוכלי חרקים.

במשפחה 24 סוגים ו-120 מינים.

==רשימת הסוגים==
* Basileuterus - בו 23 מינים.
* Cardellina - בו סבכי אדום
* מין יחיד Catharopeza bishopi.
* Ergaticus - בו 2 מינים.
* מין יחיד Basileuterus lachrymosus.
* Geothlypis - בו 12 מינים.
* מין יחיד Helmitheros vermivorum.
* מין יחיד Leucopeza semperi.
* מין יחיד Limnothlypis swainsonii.
* מין יחיד Microligea palustris.
* מין יחיד Mniotilta varia.
* Myioborus - בו 12 מינים.
* מין יחיד Oporornis agilis.
* Oreothlypis - בו 8 מינים.
* Parkesia - בו 2 מינים.
* Parula - בו 2 מינים.
* Phaeothlypis - בו 2 מינים.
* מין יחיד Protonotaria citrea.
* מין יחיד Seiurus aurocapilla.
* Setophaga - בו 34 מינים, ביניהם סבכון צהוב-כתר.
* Teretistris - בו 2 מינים - ייתכן ששייכים למשפחה עצמאית
* Vermivora - בו 3 מינים - בו סבכון זהוב-כנף.
* Wilsonia - בו 3 מינים.
* מין יחיד Zeledonia coronata - ייתכן ששייך למשפחה עצמאית.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1947
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלכסנדר ווטמור
מחזיקי הדת (לונדון)

בית הכנסת הנוכחי של הקהילה בשכונת גולדרס גרין
קהילת מחזיקי הדת (Machzike Hadath) היא מהקהילות החרדיות העצמאיות הוותיקות בלונדון. התפרסמה ברבנים ידועי שם שעמדו בראשה.
== היסטוריה ==
הקהילה נוסדה בשנת 1891 באיסט אנד של לונדון, אנגליה. בשנת 1893 התמזגה עם "קהילת מחזיקי שומרי שבת". בשנת 1898 רכשה הקהילה מבנה ברחוב Brick Lane, ששימש קודם לכן ככנסייה. היה זה בעקבות גלי הגירה גדולים של יהודים ממזרח אירופה שהתגוררו באזור זה. במקום זה שהתה הקהילה במשך 70 שנים. עם הידלדלות האוכלוסייה היהודית באזור עבר בית הכנסת בשנת 1970 לשכונת גולדרס גרין. בשנת 1983 נחנך מבנה חדש של בית כנסת, המשמש את הקהילה עד היום. בית הכנסת הוותיק באיסט אנד משמש היום כמסגד לאוכלוסיית המהגרים מבנגלדש המתגוררת בשכונה. 

הקהילה הייתה מורכבת מיהודים אשכנזים ששמרו על הנוסח המקובל של יהודי ליטא. רב הקהילה הראשון היה הרב אברהם אבא ורנר (כיהן בין השנים 1891–1911). בהמשך שימשו בקהילה רבנים מפורסמים ובהם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, שהוזמן על ידי מנחם מנדל חייקין ובנימין דייכוסקי לכהן כרב הקהילה במהלךמלחמת העולם הראשונה, לאחר ש"נתקע" בשווייץ ולא יכול היה לשוב לארץ ישראל. הרב יחזקאל אברמסקי שימש כרב הקהילה ב-1932, לאחר יציאתו מברית המועצות. הרב הנוכחי הוא הרב אילן הלברשטט.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*[http://www.israel613.com/books/MACHZIKE_DAT_LONDON-E.pdf A Fortress in Anglo-Jewry - The Story of the Machzike Hadath], Homa Bernard, SHAPIRO VALLENTINE AND COMPANY, 1953
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.machzikehadath.com/ אתר בית הכנסת]

קטגוריה:יהדות בריטניה
קטגוריה:יהדות חרדית
קטגוריה:לונדון: בתי כנסת
קטגוריה:הראי"ה קוק
קטגוריה:לונדון: מבנים
קטגוריה:ברנט
התנגשות מטוס עיט ומטוס בז

התנגשות מטוס עיט ומטוס בז הייתה תאונת אימונים אווירית בחיל האוויר הישראלי, שהתרחשה ב-1 במאי 1983, ובסופה הונחת מטוס F-15D (בז דו-מושבי) מספר 957 "מרקיע שחקים" בשלום לאחר שנתלשה ממנו כנף.

==התאונה==
ב־1 במאי 1983 ערך זוג מטוסי F-15D מטייסת 106 אימון קרב-אוויר נגד ארבעה מטוסי A-4N סקייהוק ("עיט") מטייסת 116 שדימו תקיפת שדה תעופה באזור נחל צין בנגב. האימון נערך במסגרת תרגול ימי לחימה של בסיס תל נוף.

במהלך האימון נכנס טייס ה־F-15D (מטוס 957 "מרקיע שחקים") למצב של שיגור טיל אוויר-אוויר על מטוס מספר 3 ברביעיית התוקפים והתנגש עם שורש הכנף הימנית בתוקף מספר 4. מטוס הסקייהוק התפוצץ מייד והטייס (ר.ש.) ניסה לנטוש בעזרת ידית ההפלטה התחתונה, וכשפעולה זו לא הצליחה הצליח לנטוש בעזרת ידית ההפלטה העליונה. מטוס ה־F-15 נפגע גם הוא באופן קשה: כנפו הימנית נתלשה עד פתח כונס האוויר. המטוס החל להסתחרר כשהוא צולל מטה בזווית של כ־30 מעלות. כתוצאה מהקריעה, נפלט סילון של דלק מגוף המטוס, שמנע מהטייס, זיו נדיבי, ומהנווט, יהואר גל, את היכולת להבחין בכך שהכנף הימנית של המטוס חסרה.

בניסיון להשתלט על סחרור המטוס הפעיל הטייס את המבער האחורי והביא לעלייה מיידית במהירות המטוס, ובנוסף הפעיל את המנועים באופן א־סימטרי. גם מייצבי הכיוון עזרו להשלמת יציבות המטוס, וכך החל הטייס לייצב בהדרגה את המטוס, כשהכנף השמאלית מספקת את העילוי הנדרש (שהושג בזכות מהירות המטוס), והזנב והמנועים את שיווי המשקל. המטוס הופנה לנחיתה מידית בבסיס רמון. הטייס הוריד את וו העצירה והנחית את המטוס במהירות כפולה מאשר בנחיתה רגילה, כ־260 קשר, במטרה להתגבר על הנזק הפיזי שהביא להקטנת העילוי. בנוסף, קרא הטייס בקשר למגדל הפיקוח להרים את רשת עצירת החירום. בשל המהירות הגבוהה של המטוס נקרע וו העצירה של המטוס, והוא המשיך בנסיעה במהירות גבוהה על פני המסלול ונעצר כשישה מטרים בלבד מרשת העצירה.

רק לאחר הנחיתה גילה הטייס כי איבד חלק ניכר מהכנף. הסיבה האווירודינמית לכך שהמטוס שרד היא מכוח הזנב הכפול ובכך שהמטוס הוא דו־מנועי, ולא – היה מסתחרר ומתרסק.

==שיפוץ וחזרה לשירות מבצעי==
חברת מקדונל דאגלס, שלא האמינה תחילה ונדהמה למראה התמונות, החליטה להעניק לחיל האוויר כנף חלופית במתנה וכיסתה את עלות התיקונים. ה-F-15 שופץ תוך חודשים ספורים וחזר לטוס באופן מבצעי בטייסת. 

ב-19 בנובמבר 1985, במהלך משימת אבטחת טיסת צילום מעל לבנון שבה השתתף, התפתח קרב אוויר שבו הפיל בז "מרקיע שחקים" מטוס מיג 23 סורי ומטוס מיג 23 נוסף שהופל זיכה אותו ב"חצי הפלה" נוספת מאחר שלא ניתן היה לקבוע איזה מזוג הבזים שיגר את הטיל שגרם להפלתו. בסך הכל למטוס זה יש 4.5 הפלות של מטוסי אויב סורים.

==לקריאה נוספת==
* מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "נחיתה בכנף אחת", עמ' 297–302

==קישורים חיצוניים==
* [http://facebook.com/101hafakot/videos/966030203559254 סרטון של "101 הפקות", המשחזר את התאונה. פורסם לרגל יום העצמאות ה-70]
* [http://www.youtube.com/watch?v=LveSc8Lp0ZE סרטון המציג את התאונה]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה בישראל
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: תאונות אוויריות
קטגוריה:צה"ל: תאונות אימונים
קטגוריה:התנגשויות בין כלי טיס
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1983
קטגוריה:1983 בישראל
וילהלם ראבה

ביתו של ראבה ב[[בראונשווייג]]

וילהלם רַאבֶּה (גרמנית: Wilhelm Raabe; 8 בספטמבר 1831 – 15 בנובמבר 1910) היה סופר גרמני.

== ביוגרפיה ==
בנעוריו (1854-1849) עבד ראבה בחנות ספרים במגדבורג. ב-1854 התחיל ללמוד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת ברלין. באותה שנה כתב את הרומן האידילי הפופולרי שלו "כרוניקה של רחוב שפרלינג", שראה אור ב-1957 תחת שם העט יעקב קורווינוס (Jakob Corvinus).

ראבה ישב כשלוש שנים בוולפנביטל, ומ-1862 בשטוטגרט. שם, כשהוא מקדיש את כל עתותיו ליצירה, כתב את הרומנים שלו "אנשי היער" (1863), "כומר הרעב" (1864), "אבו טלפאן" (1867), וכן שני קובצי סיפורים בשם "קולות רחוקים" (1865) ו"הקשת" (1869). מ-1870 ישב בקביעות בבראונשווייג, שם פרסם כמה רומנים נוספים. ראבה עסק בציור להנאתו. כ-600 מציוריו נמצאים בבעלות פרטית של צאצאיו ובמוזיאון בראונשוויג.

==יצירתו==
בסיפוריו ניכרות השפעתם של ז'אן פול ודיקנס, ובמידה ידועה גם של גתה. אף על פי כן ידע לשמור על עצמיותו במחשבה ובסגנון. כיוון את נושאיו בעיקר לאדם הפשוט ולחיים הצנועים והבריאים. מצד אחר, ידע גם להתל, בהומור ובסאטירה, בבעלי היומרות. גם נימה גרמנית לאומית מובהקת מצויה בכתביו. עם זאת הצליף בשוט הסאטירה על הלאומיות הקיצונית. כאמן הצליח לעצב דמויות ברורות, אך הצליח פחות ברקמת העלילה. רבים מגיבוריו נושאים את חלומותיו אידיאליסטים של המספר. עולמו הפנימי של הגיבור תופס מקום ניכר בכתביו.

ב"כרוניקה של רחוב שפרלינג" תיאר, על רקע של רחוב ברלינאי, אנשים בדרכי חייהם, שהם אספקלריה לעולם רחב יותר. ב"משרדו של האל" (1862) פנה אל הרפורמציה הפרוטסטנטית. ב"כומר הרעב", ספרו החשוב ביותר, דן בשאלות חינוך והתפתחות. ב"אבו טלפאן" יש מביקורת התרבות החדשה. בספריו המאוחרים מורגשת השפעת הפסימיות של ארתור שופנהאואר. ראבה חזה את משברה המוסרי של אירופה, אך אף על פי כן נטה להאמין בניצחונם של הכוחות הבונים שבאדם. באמונה זו היה הרבה מן ההישענות על ערכים מסורתיים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:סופרים גרמנים הידועים בשם עט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1831
קטגוריה:נפטרים ב-1910
יוברט קלר

יוברט קלר (בצרפתית: Hubert Keller; נולד ב-1954) הוא שף צרפתי, שמפורסם בשל מסעדות הדגל שלו, הנושאות את השם "Fleur de Lys", ושוכנות בלאס וגאס ובסן פרנסיסקו.

==ביוגרפיה==
קלר נולד באלזס, צרפת, והוא בוגר בית ספר למלונאות בשטרסבורג. הוא החל כשף מגדנאות, במסעדות שונות כמו "אוברז' דה ל'איל", אניית התענוגות "מרמוז", "דומיין דה שטונף", ו"מולין דה מוז'ן" בצרפת ו"La Cuisine du Soleil" בסאו פאולו, ברזיל. הוא התלמד אצל פול האברלן, פול בוקיז, ורוז'ה ורז'ה לפני שהגיע לסן פרנסיסקו ב-1982 על מנת לשקם את מסעדת "Sutter 500" שאינה פועלת כיום.

ב-1986 הוא נעשה בעלים-שותף ושף של מסעדת "Fleur de Lys" המקורית בסן פרנסיסקו. בשלב מאוחר יותר הוא פתח בורגר בר לאניני טעם בלאס וגאס, נבדה, שבו הוא הגיש "בורגר רוסיני" ב-60 דולר, אותו הכין מבשר בקר קובה אמריקני, פואה גרא מוקפץ וכמהין מגורדות. מעט אחרי-כן הוא פתח סניף נוסף של מסעדת "Fleur de Lys", ב-Mandalay Bay. קלר גם פתח סטקייה בסגנון צרפתי במרכזה של סנט לואיס בשם "SLEEK". הוא שימש כשף המייעץ של "מועדון 19" במלון ב־Pebble Beach, California.

הוא מחברו של הספר "מטבחו של יוברט קלר" (The Cuisine of Hubert Keller) ומחבר-שותף ביחד עם ד"ר דין אורניש של הספר "אכול יותר, שקול פחות" ( Eat More, Weigh Less). קלר היה השף האורח הראשון ביחד עם Jean-Marc Fullsack שבישל ארוחת ערב לנשיא (ביל קלינטון) ולימד את שף הבית הלבן בישול בריא ביחד עם Jean-Marc Fullsack.

==פרסים ותוארי כבוד==
ב-1988 יוברט קלר דורג כאחד מ"10 השפים החדשים הטובים ביותר באמריקה" בידי כתב העת "Food & Wine".
ב-1997 הוא זכה בפרס מאת "איגוד ג'יימס בירד" כשף האמריקני הטוב ביותר בקליפורניה. קלר גם קיבל מאיגוד ג'יימס בירד אות כבוד על מפעל לחיים ב-2003.

ב-2006, קלר זכה בפרס הקולינריה מידי כתב העת "Men's Hair". מסעדת "Fleur de Lys" בסן פרנסיסקו דורגה כאחת מ-40 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית ב-2004, 2005 ו-2006 בידי מדריך המסעדות "גאיו",

והוענק לה כוכב ב"מדריך מישלן האדום" ב-2006.

"Fleur de Lys" גם דורגה כאחת מ-25 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית בידי כתב העת "Food & Wine".
מסעדת "Fleur de Lys" בסן פרנסיסקו נכללת במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".

==ספריו==
<div style="direction: ltr;">
* .Hubert Keller, John Harrisson, The Cuisine of Hubert Keller, Ten Speed Press, 1996
* Hubert Keller, Penelope Wisner (April 2009). Burger Bar: Build Your Own Ultimate Burgers.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1954
מייקל ונדן

מייקל "מייק" וינסנט ונדן (באנגלית: Michael "Mike" Vincent Wenden; נולד ב-17 בנובמבר 1949) הוא שחיין עבר מאוסטרליה. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 2 מזהב ושיאן העולם במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי.

== ביוגרפיה ==
ונדן נולד בסידני ניו סאות' ויילס.

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה ונדן ב-4 מדליות מהן 2 זהב. מדליות זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 52.2 שניות, לפני שיאן העולם היוצא קן וולש (52.8 שניות) ומארק ספיץ (53.0 שניות) שניהם מארצות הברית, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 1:55.2 דקות, לפני דון שולנדר שיאן העולם שלא נוצח במשך 5 שנים (1:55.8 דקות) וג'ון נלסון (1:58.1 דקות) שניהם מארצות הברית, מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:53.7 דקות, אחרי ארצות הברית (7:52.3 דקות) ולפני ברית המועצות (8:01.6 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:34.7 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:31.7 דקות וברית המועצות (3:34.2 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:00.8 דקות, את משחה החופשי הוא שחה בזינוק שליחים בתוצאה של 51.4 שניות.

באולימפיאדת מינכן (1972) לא הצליח ונדן להגן על תואריו, את מקומו תפס השחיין היהודי מארצות הברית ספיץ. הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.40 דקות, במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.41 שניות, במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי 7:48.66 דקות ובמקום 9 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.16 דקות.

באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 זכה ונדן בשתי מדליות. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:43.65 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:33.22 דקות ולפני מערב גרמניה 7:43.68 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.22 שניות, אחרי ג'ים מונטגומרי מארצות הברית (51.70 שניות) ומישל רוסו מצרפת 52.08 שניות.

ונדן זכה להיות אחד משמונת הספורטאים האוסטרלים שהובילו את הדגל האולימפי באצטדיון באולימפיאדת סידני (2000).

== הישגים ==
* בסך הכל שבר ונדן 6 שיאי עולם חדשים בשחייה.
* בשנת 1979 זכה ונדן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:ילידי 1949
השועלים

השועלים היא קומדיית מצבים ישראלית ששודרה ב-yes. הסדרה עלתה לשידור ב-12 בדצמבר 2010. באוקטובר 2011 הכריזה yes כי הסדרה בוטלה ולא ישודרו פרקים נוספים. בינואר 2012 נקנסה yes במאה אלף ש"ח, מפני ששיבצה את הסדרה המוגבלת מגיל 14 בערוץ ניקלודיאון המיועד לגילאי 7–13.

==עלילה==
הסדרה עוסקת בארבעה חברים בתחילת שנות העשרים לחייהם, העובדים בסניף קטן של רשת מזון מהיר בשם פנקייק. בשעות שאחרי העבודה עמלים הארבעה על יצירת סדרת סרטי אימה אינטרנטיים בעלות נמוכה. שלושה מהגיבורים הם חברים מילדות, המפצים על עליבות חייהם בצלילה אל עולם הדמיון של סרטי האימה. חייהם משתנים כאשר לעבודה בפאנקייק מצטרפת מלצרית חדשה בשם אלי, התובעת מהם לשתפה בסדרת סרטי האימה.

==הדמויות==
* אלי-אלישבע שרון (יעל גרובגלס) – מלצרית צעירה ועיקשת, מעט טומבוי. תמיד תשיג את מטרתה, ומופיעה לצד דן דן בסרטי האימה.
* דן דן- דן יוגב (מיכאל אלוני) – הנאה שבחבורת הצעירים וכוכבם הראשי של סרטיהם. מלצר במסעדה, בעל ביטחון עצמי גבוה, מעט גאה ורודף שמלות.
* גבע- גבע בר שישת (שלומי ברטונוב) – מנהל הארט בסרטי האימה והטבח במסעדה. מוזר ומצחיק. חלק מצוות "גבע ושמוקלר".
* שמוקלר- איתי שמוקלר (דוד שאול) – התסריטאי הנבון והמגושם שבחבורת הצעירים והטבח במסעדה, מפסידן ובתול נצחי. חלק מצוות "גבע ושמוקלר".
* מנחם (קובי מאור) – מנהל הסניף נטול חוש ההומור של Fאנקייק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:תוכניות גיורא חמיצר
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
ספרי זוטא במדבר

ספרֵי זוטא במדבר הוא מדרש הלכה על ספר במדבר, שרובו אבד, ושוחזר בעיקר מתוך ציטוטים במקורות משניים. זהו מדרש מקביל למדרש הנפוץ יותר, ספרי במדבר. בעוד שספרי במדבר הוא מדבי רבי ישמעאל, הרי שספרי זוטא הוא ענף מיוחד של דבי רבי עקיבא. בשנים האחרונות גילה מנחם כהנא שרידים של מדרש בעל מאפיינים דומים על ספר דברים, וכינה אותו ספרי זוטא דברים.

"זוטא" פירושו "קטן", אך כנראה הכינוי הזה למדרש בפי הראשונים אינו מתייחס לגודלו (כפי הנראה אורכו היה דומה לספרי במדבר), אלא לנדירות תפוצתו. המדרש שוחזר בעיקר מתוך מובאות בילקוט שמעוני (בשם "זוטי"), ובמדרש הגדול (באופן סתמי).

החוקרים זיהו בחיבור זה מאפיינים ייחודיים, שאינם זהים לרגיל במדרשים מדבי רבי עקיבא, שאליהם הוא שייך באופן כללי. כך לדוגמה, המשנה המצוטטת אצלו כמעט תמיד אינה זהה לנוסח משנתנו, בשונה מהרגיל אצל דבי רבי עקיבא. גם המינוחים אינם זהים תמיד לרגיל באותו בית מדרש. שאול ליברמן סבר שעורך המדרש היה ממתנגדי בית רבי יהודה הנשיא (רבי), ומסיבה זו רבי אינו מוזכר במדרש זה כלל, וגם משנת רבי אינה מצוטטת כפי שהיא. מלומדים מאוחרים יותר הטילו ספק במוצקות טענה זו, וסבורים שאין לדעת מעבר לכך שמדובר בסוג מסוים של בית מדרש בתוך "דבי רבי עקיבא".

==לקריאה נוספת==
* 
==קישורים חיצוניים==
*
* 
*
*ענת רייזל, [https://www.mayim.org.il/?midrashim=%d7%a1%d7%a4%d7%a8%d6%b5%d7%99-%d7%96%d7%95%d7%98%d7%90-%d7%91%d7%9e%d7%93%d7%91%d7%a8#gsc.tab=0 ספרי זוטא במדבר], באתר "[https://www.mayim.org.il/ מחלקי המים]".
 

קטגוריה:מדרשי הלכה
קטגוריה:יצירות אבודות
קטגוריה:מדרשים על התורה
הראת

הראת (בפרסית, פשטו ודארי: هرات) היא העיר השלישית בגודלה באפגניסטן (אחרי קאבול וקנדהאר) ובירת המחוז הקרוי על שמה במערב המדינה. לפי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 574,276 בני אדם.

==היסטוריה==
העיר נוסדה לפני המאה ה-6 לפנה"ס ונכבשה במאה ה-4 לפנה"ס על ידי אלכסנדר מוקדון ובמקורות ההלניסטיים נקראה בשם אלכסנדריה אריון. אחרי שנכבש האזור, צבא אלכסנדר המשיך במסעו לעיר סמרקנד, ובשל היותה רחוקה ממקדוניה ויוון לא התפתחה במהירות.

אחרי מות אלכסנדר מוקדון, האזור היה בשליטת בית סלאוקוס, ובאמצע המאה השנייה לפנה"ס נכבש האזור על ידי הפרתים, והם שינו את שמה ל"הראת".

אחרי נפילת הפרתים, אפגניסטן נשלטה על ידי האימפריה הסאסאנית, ותוך כדי כך הייתה גם השפעה מוסלמית באזור.
הראת נהרסה על ידי המונגולים במאה ה-13. היא נבנתה מחדש ונכבשה ב-1380 על ידי טימור לנג. לאחר מותו, ב-1405 הכתיר בנו שאח'רוח את הראת לבירת האימפריה הטימורית והעיר פרחה עד לשלהי המאה ה-15, שקיעתה של השושלת וכיבוש הראת בידי האוזבקים. מאתיים השנים הללו כבירה של אימפריה שהשתרעה על מישורי אוזבקיסטן ועד מרכז פרס, הייתה תקופת פריחה בבנייה ובאומנויות, וכן בהשכלה ומדעים.

העיר עברה מיד ליד וכבשוה נאדר שאה, אחמד שאה דוראני ואחרים, והיא נפלה קורבן גם למלחמות הבריטיות עם אפגניסטן, ושימשה כחלק מהמשחק הגדול - מאבק השליטה בין האימפריה הבריטית לרוסים. ב הייתה בעיר השפעה רוסית. בשנת 1863 עבר העיר לשליטת אפגניסטן.

במרץ 1979 התרחש בעיר מרד של הצבא האפגני נגד נוכחות סובייטית שאורגנה על ידי אסמאעיל חאן, קצין בצבא האפגני. גם לאחר דיכוי המרד הוא היה בין הלוחמים הבולטים באזור וקיבל את כינוי "האריה של הראת".

ב-12 באוגוסט 2021 כבשו כוחות הטליבאן את העיר מידי כוחות הצבא האפגני.

==גאוגרפיה וכלכלה==
הראת שוכנת על גובה 920 מעל פני הים, סמוך להרי פַּרוּפַּמיס, במערב אפגניסטן, ומרוחקת כ-640 ק"מ מערבית לבירה קאבול. העיר שוכנת ליד הנחל , יוצאים ממנה כבישים למקומות שונים ברחבי אפגניסטן וגם כביש אחד למשהד שבאיראן.

בעיר עוסקים במסחר, שירותים ומנהל והמחצבים העיקריים שיש בסביבתה הם פחם ועופרת.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 18 מעלות צלזיוס וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 300 מ"מ.
צפיפות האוכלוסין באזור היא 150 נפש לקמ"ר. המקור העיקרי להפקת חשמל בעיר (ובעצם במדינה כולה), הוא על ידי זרמי מים.
250px

==אישים מפורסמים==
* עבד אללה אנצארי - משורר ומיסטיקן (מת 1089)
* אלישר נבואי - פוליטיקאי ומשורר (נפטר ב-1501)
* כמאל א-דין בהזאד - מגדולי הציירים באסכולת הציור הפרסית (מת 1535)
* עבאס שאה הראשון - השאה הצפאווי החמישי (מת 1629)
* אחמד שאה דוראני - מייסד השושלת הדוראנית (מת 1772)
* אמינה אפזאלי - פוליטיקאית אפגנית (ילידת 1957)
* סוניתה עליזאדה - ראפרית ופעילה נגד נישואים בכפייה (ילידת 1997)

==יהדות העיר==

בהראת הייתה קהילה גדולה ומשגשגת. במשך תקופה ארוכה למדי נשאה בתואר של הקהילה הגדולה מכל קהילות אפגניסטן. היהודים בהראת היו קרובים מאוד לבני יהדות איראן בגלל קרבתם הגאוגרפית אליהם. בשנת 1840 הגיעו אליה כ-200 משפחות מהעיר משהד שבאיראן לאחר שנאנסו להתאסלם שם. מסיבות שונות עזבו יהודים רבים את הקהילה במהלך השנים ועד אמצע המאה ה-20 נעלמה הקהילה היהודית בעיר כמעט כליל. שרידי הקהילה היחידים שנשתמרו הם ארבעה בתי כנסת שנתגלו בשנת 1978, שביניהם בית הכנסת יואב, וארון הקודש של זה שנשתמר במצב הטוב ביותר הועלה ארצה לירושלים כזיכרון מקהילה גדולה זו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפגניסטן: ערים
קטגוריה:מחוזות אפגניסטן: ערי בירה
ספרי זוטא דברים

ספרי זוטא דברים הוא מדרש הלכה אבוד ששוחזר על ידי מנחם כהנא על פי מובאות בכתבי הקראי ישועה בן יהודה, ובמעט חיבורים אחרים. כהנא כינה את הספר "ספרי זוטא", מתוך הדמיון במאפייניו לספרי זוטא במדבר, כאסכולה מדרשית מיוחדת בתוך דבי רבי עקיבא. מדרש זה מקביל לספרי דברים ששייך ל"דבי רבי עקיבא" הרגיל, וכן למכילתא דברים השייכת לדבי רבי ישמעאל.

==לקריאה נוספת==
* 
*מנחם כהנא, ספרי זוטא דברים: מובאות ממדרש תנאי חדש, הוצאת מאגנס, ירושלים, תשס"ג.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מדרשי הלכה
קטגוריה:יצירות אבודות
קטגוריה:ספרי מדרשים
קטגוריה:ספרי מדרשים ארץ-ישראליים
קטגוריה:ספר דברים
קטגוריה:מדרשים על התורה