OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דוד לפלר

דוד לפלר (28 ביוני 1958 – 21 בדצמבר 2023) היה מנהל במגזר הציבורי הישראלי. כיהן כמנכ"ל במשרד הכלכלה והתעשייה, במשרד להגנת הסביבה ובמשרד המדע והטכנולוגיה, מייסד תנועת OneVoice ישראל ופעיל לדו-קיום יהודי-ערבי.

==ביוגרפיה==
לפלר נולד בחיפה, סיים ב-1984 תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1986 סיים תואר שני במדע המדינה באוניברסיטה העברית. ב-1994 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטה העברית.

בתקופת לימודי התואר הראשון שימש עוזרו הפרלמנטרי של יצחק רבין. לאחר כניסתו של שמעון פרס לתפקיד ראש הממשלה, מונה לפלר לעוזרו של נמרוד נוביק, יועצו המדיני של פרס. בשנים 1987 עד 1989 עבד במחלקת המחקר של בית ברל ולאחר מכן שימש עוזרו של יו"ר ועדת הכספים אברהם שוחט עד 1991.

ב-1992 מונה למנהל שירות התעסוקה וכיהן בתפקיד עד 1994. שימש דירקטור ויו"ר ועדת המכרזים בחברת החשמל, יו"ר המועצה הציבורית החדשה לבתי ספר לאמנויות, ויועץ לראש עיריית הוד השרון, חי אדיב.

במרץ 2002 מונה למנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה תחת השר מתן וילנאי וכיהן בתפקיד במשך מספר חודשים, עד שהוחלף עם כינונה של הממשלה החדשה. בספטמבר 2005 עם מינויו המחודש של וילנאי לשר המדע, תרבות והספורט מונה לפלר למנכ"ל המשרד. גם בקדנציה זו כיהן מספר חודשים בלבד בעקבות פרישתה של מפלגת העבודה מהקואליציה והתפטרותו של וילנאי.

בשנים 2007 עד 2013 שימש מנכ"ל חברת אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ.

בספטמבר 2013 מונה למנכ"ל המשרד להגנת הסביבה. ביולי 2015, בעקבות חילופי השרים, התפטר מהתפקיד.

ב-2016, מונה לפלר כיושב-ראש הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה של מחוז הדרום.

במאי 2020 אישרה הממשלה את מינויו למנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.

בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.

היה חבר ופעיל במפלגת העבודה, מייסד ארגון OneVoice ישראל, היו"ר ומנהלו הראשון ופעל רבות לקידום סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני בדרכי שלום ודו-קיום ערבי-יהודי בתוך מדינת ישראל.

התגורר בהוד-השרון והיה נשוי לתמי ואב לשניים. נפטר ב-21 בדצמבר 2023.

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.today/20150819170557/http://www.sviva.gov.il/AboutOffice/Pages/DirectorGeneral2.aspx קורות חיים], באתר המשרד להגנת הסביבה <small>(כיום, בארכיון האינטרנט "archive.is")</small>
* [https://www.labor.org.il/history/24479-david-leffler.html על דוד לפלר ולזכרו], באתר הבמה הרעיונית - על פועלו והספדי חברים.ות שליווי אותו בדרכו.
* [https://www.youtube.com/watch?v=2W7KmPiaFzU עמיר פרץ בהספד לדוד לפלר] (יו"ר, חכ ושר לשעבר מטעם מפלגת העבודה ויו"ר התעשייה האווירית.
* "[https://www.labor.org.il/articles/24289-peace-process-havoda-shabat.html חידוש תהליך השלום - השבת של מפלגת העבודה]", מאמר שהתפרסם בידיעות אחרונות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה
קטגוריה:מנכ"לי המשרד להגנת הסביבה
קטגוריה:מנכ"לי משרד המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (חיפה)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
אבא חסיד

רבי אַבְרָהָם אַבָּא חָסִיד (נפטר בשנת ה'תקל"א, 1771), ובפי העם אַבָּא קְרוּפְּנִיק או אַבָּא אֲרִיכָא, היה צדיק נסתר ולמדן מופלג, ידידו של הגאון מווילנה ודמות נערצת בקרב יהודי ליטא.

רבי אבא נדד בראשית חייו בין עיירותיה של ליטא, עד שקבע את מגוריו בעיירה קרוז' (קראז) שבפלך קובנה, שבה התפרנס כטוחן, באמצעות מטחנה ידנית שרכש. בשל גובהו כונה "אבא דער הויכער" (אבא הגבוה) או בלשון נמלצת "אבא אריכא", על שמו של האמורא הנודע רב שנשא שם זה. יש שכינוהו "אבא קְרוּפְּנִיק", על שם פרנסתו כטוחן שעורים, והיו מעטים שכינוהו "אבא חסיד", בדרך היתול, משום שנהג להתבודד ולהימנע ממגע עם אנשים, בדרך חסידות (נזירות).

לאחר שהתגלה כי הגאון מווילנה מתכתב עמו בסתר, החל ללמד תורה לתלמידים וביניהם גדולי תורה כמו רבי רפאל הכהן כ"ץ, אב"ד אה"ו.

בשנים שלאחר פטירתו היה קברו למוקד עלייה לרגל, ובקרב יהודי ליטא נפוצו סיפורים על נסים שקרו בעטיה של תפילה על קברו. נכדו הקרוי על שמו, רבי אברהם אבלי (אבא'לי) רוזאניש, היה מגיד מישרים במינסק.

==קישורים חיצוניים==
* 'ר' אבא חסיד („ר' אבא אריכא”)', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 23 (, תמונה 1221).
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
אביגדור בן שמואל

רבי אביגדור בן שמואל, המכונה ר' אביגדור חריף (נפטר בט"ו באדר ה'תקל"א, 1 במרץ 1771) היה רב ליטאי שפעל ברחבי ליטא במאה ה-18. רבן של פרוז'ני, רוז'ינוי, וולקוביסק ופודזלווה.

בזקנותו עבר להתגורר בווילנה בבית בנו, רבה של וילנה, רבי שמואל בן אביגדור "האב"ד האחרון". הוא נפטר ונקבר בווילנה בשנת ה'תקל"א, 1771.

על מצבתו נחרת:

כתביו בהלכה לא נדפסו, אך כמה מהם משוקעים בספרי שו"ת של בני דורו, כמו "מקום שמואל" (אלטונה תצ"ח) ו"גבעת שאול" (זולקווא תקל"ד).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 'ר' אביגדור ב"ר שמואל („חריף”)', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 23 (, תמונה 1221).
* 

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:וולקוביסק: רבנים
בודזנטין

בודזנטין () היא עיירה במחוז קיילצה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
בודזנטין נוסדה בשנת 1355, וקיבלה זכויות עיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בהמשך המאה ה-14 בוצרה העיירה, ונבנתה בה טירה. בשנת 1410 שהה במקום ולדיסלב השני יגיילו בדרכו לקרב גרונוולד.

בשנת 1450 הוקמה במקום כנסייה גותית, והחל מהמאה ה-16 פעלו בעיירה ירידים שנתיים. בעקבות השתתפות תושבי המקום במרד ינואר בשנת 1869, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, וזה הושב לו רק בשנת 1994.

==יהודי בודזנטין==
שרידי בית העלמין היהודי בבודזנטין
יהודים החלו להתיישב בעיירה בראשית המאה ה-19, והשתייכו תחילה לקהילת קיילצה. בשנת 1921 נמנו בעיירה קרוב ל-1,800 יהודים, כמחצית מסך תושביה.

בין מלחמות העולם פעלו בעיירה מפלגות ציוניות, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן השומר הדתי, צעירי המזרחי ובית"ר. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-700 יהודים.

בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו העבירו אליה יהודים שגורשו מלודז', מפלוצק וממקומות נוספים. כמו כן, מונה בעיירה יודנרט, והוקם בה גטו.

עד אוגוסט 1940 הגיע מספר יהודי העיירה לכ-1,400, ואלו חויבו בביצוע עבודות כפייה בסביבת היישוב.

בספטמבר 1942 הועברו יהודי העיירה, יחד עם יהודי דלשיצ'ה הסמוכה ויישובים נוספים באזור, למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נספו כולם.

קורות יהודי העיירה תחת הכיבוש הגרמני מתוארים בספר "יומנו של דוד רובינוביץ'" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1964), המביא מכתביו של נער יהודי בן העיירה שנספה בטרבלינקה עם כל משפחתו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/219 בודזנטין] באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: עיירות יהודיות
שמורת יער סינהראג'ה

שמורת יער סינהראג'ה (בסינהלית: සිංහරාජ වනාන්තරය; מילולית: "ממלכת האריות) היא פארק לאומי המגן על יער גשם טרופי בדרום סרי לנקה. הפארק הוכרז ב-1978, ובאותה שנה הוכרז כשמורה ביוספרית. ב-1988 הוכרז כאתר מורשת עולמית. הפארק משתרע על פני שטח של 88.64 קמ"ר.

==החי==
בין היונקים המצויים בפארק שלושה מיני איילים: אייל סמבר, מונטיאק מצוי ואייל חזירוני. הטורף העיקרי בפארק הוא הנמר הסרי לנקי, וטורפים קטנים יותר כוללים את הנמייה מפוספסת-הצוואר וגחן הדקלים האסייתי. כן מצויים ביער קופי לנגור סגול פנים. בעבר נמצאו ביער גם פילים.

אחת התופעות הייחודיות בפארק עניינה העופות המאכלסים אותו, ושרבים מהם נעים ביחד בקבוצות בהם מינים שונים. כמה מהמינים המצויים בפארק הם עופות נדירים האנדמיים ליערות הגשם של סרי לנקה, ובהן קוקייה אדומת פנים (Phaenicophaeus pyrrhocephalus), עקעק כחול סרי לנקי (Urocissa ornata), זרזיר כתום-פנים (Turdoides rufescens) וקוקל ירוק-מקור (Centropus chlororhynchos). 

הזוחלים הנפוצים בפארק הם מיני חרדוניים, הצב המימי צב הודי שחור (Melanochelys trijuga) ונחשי גומצן אסייתי וצפעון מדובש-אף (Hypnale). כן זוהו בפארק תשעה מיני דו-חיים אנדמיים.

==הצומח==
הצמחייה ביער אופיינית ליער גשם טרופי. צפיפות הצמחייה נאמדת בכ-24 אלף פרטים לדונם, 95% מהם צמחים צמודי אדמה (עד גובה של מטר אחד). גובה העצים מגיע ל-35 עד 40 מטרים, וכמה מהם אף מתנשאים לגובה של 50 מטרים. 211 מיני עצים זוהו ביער, מהם 139 אנדמיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אסיה: פארקים לאומיים
סינהארג'ה
קטגוריה:יערות גשם בתת-היבשת ההודית
פריץ פון בלו

פריץ פון בֶּלוֹ (בגרמנית: Fritz von Below; 23 בספטמבר 1853 – 23 בנובמבר 1918), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ועל ארמיות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון בלו נולד בדנציג למשפחה עם רקע צבאי. בשנת 1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ושירת בחיל המשמר. פון בלו מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1908 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-1, ובשנת 1912 מונה למפקד הקורפוס ה-21.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון בלו מפקד הקורפוס ה-21 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחם עימה במרוץ אל הים. בתחילת 1915 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה העשירית בחזית המזרחית, ולחם עימה בקרב השני על האגמים המזוריים. על הצלחתו בקרב קיבל את העיטור פור לה מריט.

ב-4 באפריל 1915 מונה פון בלו למפקד הארמייה השנייה. ב-1 ביולי 1916 הותקפה הארמייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת הקרב על הסום. ב-19 ביולי במהלך הקרב, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פון בלו, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ. על הצלחתו בבלימת הכוחות הבריטיים, קיבל פון בלו תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט.

ב-9 ביוני 1918 מונה פון בלו למפקד הארמייה התשיעית, אך עקב דלקת ריאות חריפה פרש מהפיקוד על הארמייה ב-6 באוגוסט 1918. פון בלו נפטר בויימאר ב-23 בנובמבר 1918 זמן קצר לאחר סיום המלחמה.

פריץ פון בלו היה בן דודו של הגנרל אוטו פון בלו, שלחם אף הוא בצבא הגרמני, עניין שגרם לבלבול רב בקרב גורמי המודיעין של מדינות ההסכמה ונטע תחושה שפון בלו מצוי במספר חזיתות בו זמנית.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1853
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1918
לוקאס סילבה

לוקאס סילבה בורז'ס (בפורטוגזית: Lucas Silva Borges; נולד ב-16 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בקבוצת קרוזיירו.

==היסטוריית מועדונים==
סילבה נולד בבום ז'זוס דה גויאס שבגויאס. ב-2007 סילבה הצטרף לקבוצה הצעירה של קרוזיירו בגיל 14 לאחר שהתחיל את הקריירה בקבוצה עירונית קטנה "אובל". תחילה כמעט יצא מקבוצת הנוער של אובל אך לאחר מכן התחיל להשתפר.

ב-2012 הושאל סילבה לנאסיונל אספורטה קלוב עד לסיום אליפות מינאס ז'ראיס של אותה השנה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-10 במרץ בהפסד 2–4 לאתלטיקו מיניירו.

ב-26 באפריל 2012 לאחר שחזר מההשאלה הועלה סילבה לקבוצה הבוגרת בה ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה ובליגה הברזילאית בכדורגל ב-18 ביולי בניצחון 2–0 בחוץ כאשר נכנס בחילוף במחצית השנייה נגד פורטוגזה ובאותה העונה הופיע 8 פעמים בלבד.

ב-2014 סילבה היה דומיננטי יותר לאחר הגעתו של מרסלו אוליביירה. הוא כבש את שערו הראשון ב-1 בספטמבר בניצחון 5–3 ביתי נגד ואסקו דה גאמה והופיע 23 פעמים נוספות ובסופו של דבר זכתה קבוצתו באליפות ברזיל. ב-2014 סילבה היה שחקן הרכב בקרוזיירו ומדי פעם היה משחק בעמדת הקשר האחורי. בסוף העונה זכו פעם נוספת באליפות.

ב-22 בינואר 2015 הקבוצה הספרדית ריאל מדריד רכשה אותו תמורת סכום לא ידוע. ישנן שמועות שמחיר העברתו הוא 14 מיליון יורו, למחרת הוציא המועדון הודעה רשמית על העברתו. הוא חתם על חוזה למשך 5 וחצי שנים. סילבה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-14 בפברואר 2015 כאשר נכנס במחצית השנייה במקום אסייר אייארמנדי בניצחון 2–0 נגד דפורטיבו לה קורוניה.

ב-26 באוגוסט 2015 הושאל למרסיי. במהלך עונת ההשאלה במרסיי ערך סילבה 22 הופעות ליגה בהן לא כבש שערים. בקיץ 2016 סיכם סילבה את תנאיו בספורטינג ליסבון אך לא עבר את הבדיקות הרפואיות במועדון כיוון שהתגלתה בעיה בלבו. ב-10 ביולי 2016, החליט סילבה להקשיב לעצת הרופאים ולאחר ארבע שנות משחק בלבד פרש ממשחק פעיל, אולם בהמשך חזר בו.

ב-31 בינואר 2017 הושאל לקרוזיירו לעונה וחצי.

ב-1 בינואר 2020 חתם בגרמיו לחמש שנים.

ב-10 ביולי 2023 חזר לאחר שלוש וחצי שנים לקרוזיירו.

==תארים==
===קבוצתיים===
;קרוזיירו
* אליפות סרייה א' הברזילאית (2): 2012, 2013
* אליפות מינאס ז'ראיס בכדורגל (1): 2014

===בינלאומיים===
;נבחרת ברזיל בכדורגל עד גיל 21
* גביע טולון (1): 2014

===אישיים===
* הקשר ההגנתי הטוב ביותר בליגה הברזילאית: 2014

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.realmadrid.com/en/football/squad/lucas-silva-borges פרופיל השחקן] באתר הרשמי של ריאל מדריד

==הערות שוליים==

קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1993
כריסטיאן לקרואה

כריסטיאן לקרואה בתצוגת אופנה, 2008
חנות בוטיק של לקרואה ב[[פריז]]
כריסטיאן לקרואה (בצרפתית: Christian Lacroix; נולד ב-16 במאי 1951) הוא מעצב אופנה צרפתי, שיסד חברת אופנה ידועה הנקראת על שמו.

==ביוגרפיה==
כריסטיאן מארי מארק לקרואה נולד בארל שבדרום צרפת. מגיל צעיר החל לשרטט תלבושות היסטוריות. סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ב-1965 ועבר למונפלייה, שם למד היסטוריה של האמנות באוניברסיטת מונפלייה. ב-1971 החל ללמוד בסורבון שבפריז. במהלך עבודתו על הדיסרטציה שלו בתחום הלבוש בציורים צרפתיים מהמאה ה-18, למד לקרואה גם בבית הספר של מוזיאון הלובר, ושאף להיות אוצר במוזיאונים. 

== קריירה מקצועית ==
במהלך שנות ה-70 עבד כפרילנסר בתחום עיצוב נעליים, עוזר מעצב בבית האופנה הרמס, ועוזר מעצב עבור גאי פולי. 

ב-1981 עבד עם ז'אן פטו, בתקופה בה זכתה החברה שלו להצלחה. 

ב-1987 נפרד לקרואה מ"פטו" ופתח בית אופנה משלו, ובכך היה לבית האופנה להוט קוטור הראשון מזה שני עשורים שנפתח בפריז. הבגדים שייצר כללו השפעות ממגוון תרבויות, ומבקריו טענו שהוא לא מייצר בגדים מתאימים עבור צרכיהן של נשים עובדות. 

ב-1989 הוסיף לקרואה גם אביזרי לבוש בעיצובו - תכשיטים, תיקי יד, נעליים, משקפיים, צעיפים ועניבות. 

ב-1990 שיווק את הבושם הראשון בקולקציה שלו, "C'est La Vie". 

ב-1995 יצא הליין שלו "Bazar", בסגנון צעיר ויומיומי יותר, שזכה להצלחה. באותה שנה יצא גם ליין הרהיטים ואביזרי הבית שלו. 

ב-1996 החל לייצר גם קולקציית ג'ינס. 

ב-2001 הוציא קולקציה לילדים. 

ב-2002 יצא הבושם "Bazar". 

ב-2004 יצא ליין הלבשה תחתונה לנשים ולגברים. באותה שנה עיצב גם עבור חברת התעופה אייר פראנס את המדים החדשים של אנשי הצוות שלה.

בשנים 2002–2005 עבד גם כמנהל האמנותי של בית האופנה האיטלקי של אמיליו פוצ'י.

ב-2007 שיתף פעולה עם חברת מוצרי הטיפוח Avon ויצר בושם על שמו, "Christian Lacroix Rouge" לנשים ו-"Christian Lacroix Noir" לגברים. ליין הבשמים הורחב בשנים הבאות, עם המותגים "Absynthe" (2009), "Nuit" (2011) ו-"Ambre" (2014).

ב-2009 פשט רגל<ref name=":0"></ref>

ב-2013 ולמשך עונה אחת בלבד היה המנהל האומנותי של סקיאפרלי<ref></ref> .

לקרואה עסק גם בעיצוב פנים של בתי מלון בפריז, בהם "Petit Moulin" (2005), "Bellechasse" (2007) ו-"Notre Dame" (2010).

לאורך השנים הציג את עבודותיו בתצוגות אופנה רבות, והלביש דוגמניות ושחקניות רבות<ref name=":0" />.

כיום מחזיקה החברה שבבעלותו בכ-1,000 נקודות מכירה ברחבי העולם (כולל בתוך חנויות כלבו), מתוכן כ-60 בצרפת.

==פרסים והוקרה==

* ב-1986 זכה לקרואה בפרס "De d'or" על קולקציה של אופנה עילית שיצר.
* ב-2006 תערוכת היחיד "דיאלוגים" (אוצר: איב סאבורן) שהוקדשה לכבודו בתחנת הכוח רידינג בתל אביב. 
* ב-2009 הוצגה תערוכה של התלבושות שיצר לאורך השנים עבור מופעי אופרה, תיאטרון, מחול ומוזיקה, במוזיאון הלאומי של סינגפור. 
* ב-2022 נערכו חגיגות ה-35 שנה לבית האופנה ,שממשיך לפעול עם קו אביזרי אופנה וטקסטיל לבית, ונערכה לכבודו תצוגת אופנה הוט קוטור לסתיו-חורף 2022-23 של סקיאפרלי<ref name=":0" />

== חיים אישיים ==
ב-1974 נישא לפרנסואז רוזנתייה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://christian-lacroix.com/ כריסטיאן לקרואה - אתר החברה]
* [http://www.fashionmodeldirectory.com/designers/christian-lacroix/ Christian Lacroix], The Fashion Model Directory
* [http://www.harpersbazaar.com.au/news/celebrity-tracker/2009/4/christian-lacroix/ Christian Lacroix] , 2009, Harper's Bazaar
==הערות שוליים==

קטגוריה:מעצבי אופנה צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1951
שלמה זלמן אבל

רבי שְׁלֹמֹה זַלְמָן הלוי אָבֶּל (בכתיב יידי: אָבּעֶל; בראשי תיבות: שז"א; ט"ו באדר ה'תרי"ז, 11 במרץ 1857 – י"ג בתשרי ה'תרמ"ז, 12 באוקטובר 1886) היה רב וראש ישיבה ליטאי. סופר, משורר ומתרגם.

==ביוגרפיה==
נולד לרב קלמן דוד הלוי אבל בנוישטט טאורגה. סבו ר' משה מסוגינד היה נינו של רבי אברהם אחי הגר"א. בהיותו בן 12 חלה ובימי מחלתו כתב פירוש לספר איוב. שנתיים לאחר מכן כתב מחזה בשם "חזיון חיי דוד" המגולל את תולדות דוד המלך בחרוזים.

בבגרותו חי בעיר טלז, פרסם מחידושי תורתו בכתבי עת, ומאמר על תולדות חיי הצמחים ב"הלבנון". הוא יזם יחד עם רבי מאיר אטלס ורבי צבי יעקב אופנהיים את הבאתו של רבי אליעזר גורדון לכהן כרב העיר וכראש הישיבה בה, ועמד לצדו בהתנדבות בראשות ישיבת טלז עד לפטירתו בטלז בראשית שנת תרמ"ז.

לאחר פטירתו בגיל צעיר (פחות מ-30), הדפיס אביו את ספרו "בית שלמה" (וילנה תרנ"ג) הכולל הלכות מקח וממכר ודברי מוסר בעניינים שבין אדם לחברו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 'אבל ר' שלמה–זלמן ב"ר קלונימוס הלוי', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 23 (, תמונה 1221).
* 
* 
* 
;ספרו
* 
;סדרת מאמרי "ידיעות הטבע - חיי הצמחים" בתרגומו
* 
; ; ; ; ; ; ; ; .

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה
קטגוריה:ראשי ישיבת טלז
קטגוריה:ילידי 1857
קטגוריה:נפטרים ב-1886
מוחמד עלאן

מוחמד נצר אלדין עלאן (בערבית: محمد نصر الدين علان, נולד ב-1984) הוא עורך דין וטרוריסט פלסטיני, פעיל הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. לאחר שהושם במעצר מנהלי פתח בשביתת רעב ממושכת.

== ביוגרפיה ==
עלאן, תושב הכפר עינאבוס שמדרום לשכם, ריצה בין השנים 2006 ל-2009 עונש מאסר לאחר שגייס מחבל לביצוע פיגוע התאבדות, כמו כן נעצר בחשד למעורבות בפעילות המזוהה עם הג'יהאד העולמי.
ב-6 בנובמבר 2014 נעצר עלאן בצו מעצר מנהלי לשישה חודשים, שהוארך עד 4 בנובמבר 2015. ב-18 ביוני 2015 פתח עלאן בשביתת רעב בבית סוהר אשל, במחאה על מעצרו בלא משפט. לפי הודעת המדינה הצו המנהלי ניתן נוכח המידע המודיעיני שהצטבר בעניינו, ומשנמצא כי אין אפשרות להעמידו לדין נוכח חסיונו של המידע.

עלאן אושפז בבית החולים סורוקה בטיפול נמרץ. בתחילת חודש אוגוסט 2015, 50 ימים אחרי שהחל עלאן את שביתת הרעב, פרסם הצלב האדום הודעה לעיתונות לפיה עלאן נתון בסכנת חיים, וקרא לאפשר ביקורים של משפחתו של עלאן אצלו. באותו זמן עלאן היה אזוק 16 ימים למיטתו. ב-10 באוגוסט הועבר עלאן לבית החולים ברזילי באשקלון. דרישה להאכילו בכפייה נדחתה על ידי ההסתדרות הרפואית, שטענה שפעולה כזו היא בגדר עינויים. בעת אשפוזו באשקלון התקיימו בעיר עימותים אלימים בין מפגינים יהודים, בהם פעילי להב"ה, שבאו למחות על אשפוזו, ומפגינים, רובם ערבים, שתבעו לשחררו.

עלאן עתר לבית המשפט הצבאי ולבית המשפט הצבאי לערעורים נגד צו המעצר, ולאחר שבתי משפט אלה אישרו את הצו, הגיש עתירה לבג"ץ, שקבע כי אין מקום להתערב בהחלטותיהן של הערכאות הצבאיות ודחה את עתירתו.

עלאן הגיש עתירה לבג"ץ שיורה על שחרורו עקב מצבו הרפואי. המדינה ביקשה לדחות את העתירה, והדגישה כי אם בג"ץ יורה על שחרורו של עלאן לנוכח מצבו הרפואי, הדבר "עלול לתמרץ אסירים ועצורים לפתוח בשביתות רעב, כדי לחייב את הרשויות לשחרורם, וזאת בניגוד מוחלט לאינטרס הציבורי". המדינה הדגישה בתגובתה לעתירה כי "להערכת גורמי הביטחון, שחרורו של עלאן יש בו גם בעת הנוכחית כדי לסכן את ביטחון האזור והציבור". עם זאת, לפנים משורת הדין, המדינה הודיעה כי היא מוכנה "לשקול את שחרורו אם יסכים לצאת לחו"ל לתקופה בת 4 שנים ויתחייב שלא לחזור לאזור". עלאן דחה הצעה זו.

לאחר שעלאן איבד את הכרתו והיה חשש לחייו ננקטו בבית החולים פעולות לשיפור מצבו הבריאותי, ועלה חשש שנגרם נזק למוחו כתוצאה משביתת הרעב. בג"ץ קבע שהמעצר המנהלי מוצדק, אך הורה להקפיא את צו המעצר המנהלי, משום שהעותר אינו מהווה סיכון עקב מצבו הרפואי, ובעקבות זאת הסכים עלאן, ששב להכרה, לחזור לאכול.

ארגון הג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה איים בנקמה אם עלאן ייפגע או ימות. בעקבות איום זה ומידע מודיעיני פרס צה"ל סוללות של "כיפת ברזל" באשדוד ובבאר שבע. לאחר שהחל להתאושש פרסם עלאן סרטון שבו הודה לאלה שתמכו בו, ובפרט לתומכים מקרב ערביי ישראל, להם אמר: "זה מוכיח שאנחנו עם אחד, ושום מרחק או גבול לא יפריד בינינו".

ב-16 בספטמבר, עם שחרורו מבית החולים, נעצר מחדש בצו מנהלי. הוא החל שוב בשביתת רעב אך הפסיק אותה כעבור יומיים בשל מגעים לשחרורו. ב-4 בנובמבר שוחרר מכלא עופר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
קטגוריה:שובתי רעב
קטגוריה:עצירים מנהליים בישראל
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
אברהם אבלי קרניץ

רבי אברהם אבלי ב"ר בנציון קְרֶנִיץ (ה'תקפ"ט, 1829 - כ"א בכסלו ה'תרמ"ט, 25 בנובמבר 1888) היה רב ליטאי.

==ביוגרפיה==
נולד לרב בנציון בעיירה ז'ז'מיר, ונקרא על שם סבו-זקנו הרב אברהם אבלי, מגיד מישרים במינסק ונכדו של רבי אבא חסיד. נישא לפרומא רחל.

הוא כיהן כרבן של טירקשלה, ורזאן, לידוביאן וברזניק שבסובאלקיה. חיבר את הספר "אהבת איתן" על המשנה ומדרש רבה, שכלל גם חידושים על גפ"ת. חלק מהספר נדפס בווילנה בשנת תרע"ג, וחידושיו מכתב ידו הודפסו במשניות שבדפוס וילנא תרס"ח, ומאז בכל המהדורות המבוססות על מהדורת וילנא.

נפטר בכ"א בכסלו ה'תרמ"ט, 25 בנובמבר 1888, בעיר ברזניק ונקבר בה.

==משפחתו==
;בניו
* רבי ישראל בנדט - רבן של לודוונובה (לודוואנאווע) וליגום
* רבי בנציון זאב וולף - רבה של שווקשנה
* רבי משה אהרן דוידוביץ - רב בריטובה (נפטר כ"ה בשבט תרנ"ז), בתו רות נישאה לרב משה שורין.
;חתניו
* רבי יהודה ליב גרוסברד - רבה של גאוורי, בסוף ימיו בטבריג, בניו הם הרבנים אברהם אבא ואהרן זאב גרוסברד.
* רבי ישראל יצחק פיינברג - רבה של לייפון

==לקריאה נוספת==
*יחיאל מיכל שטרן, גדולי הדורות, כרך ג', עמ' 1101

==קישורים חיצוניים==
* 
* 'ר' (אברהם) אבלי ב"ר בנציון', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 23 (, תמונה 1221).
;ספרו
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:פרשני המשנה
קטגוריה:ילידי 1829
קטגוריה:נפטרים ב-1888
אביגיל בת ישי

אביגיל בת ישי או אביגיל בת נחש היא דמות מקראית המופיעה בספר שמואל ובספר דברי הימים. 

אביגיל (או אֲבִיגַל) הייתה בתו החורגת של ישי, ואחות מאם של דוד המלך. נישאה ליתר הישמעאלי, ובנם היה עמשא, שר צבא אבשלום בעת המרד, ולאחר מכן שר צבא דוד. 

ב מזהים את נחש אבי אביגיל עם ישי אבי דוד. לפי רבא כונה בעלה ישמעאלי משום שחגר חרבו כישמעאל. לפי רבי שמואל בר נחמן, היה יתר ישמעאלי שהתגייר בבית דינו של ישי, והאחרון בחר בו כחתן לבתו אביגיל לאור היכרותו עמו.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:נשים בספרי נביאים
קטגוריה:משפחת ישי
רועי שטרית

רועי שטרית (נולד בשנת 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש ראש מטה פיקוד המרכז. קודם לכן שימש מפקד בית הספר להגנת הגבולות, ראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה, מפקד חטיבת אפרים, מפקד בא"ח נח"ל, סגן מפקד חטיבת הנח"ל ומפקד גדוד 932.

== ביוגרפיה ==
שטרית התגייס לצה"ל באוגוסט 1996, ושובץ בגדוד 931 בחטיבת הנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 931 ומונה למפקד מחלקה, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד פלוגת החוד בגדוד 931 בין השנים 2000–2002, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בין היתר במבצע חומת מגן. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 931. לאחר לימודים, מונה לקצין אג"ם של חטיבת הנח"ל. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.

ביולי 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 932, ושימש בתפקיד עד אפריל 2012. בהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת הנח"ל בין השנים 2012–2013. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח נח"ל בין השנים 2013–2015. ב-19 באוגוסט 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים, ושימש בתפקיד עד 16 באוגוסט 2017. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ה (2017–2018). בשנת 2018 מונה לראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2020. ב-27 באוקטובר 2020 מונה למפקד בית הספר להגנת הגבולות, בתפקיד זה שירת עד 4 ביולי 2022. ב-20 ביולי 2022 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מטה פיקוד המרכז.

== חיים אישיים ==
שטרית מתגורר בבית קמה, נשוי ואב לילדים. בעל תואר ראשון במשפטים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הנח"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת אפרים
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד המרכז
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בית קמה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
אהרן תאומים

רבי אהרן תאומים (~1630, ה'ש"צ בערך – 8 ביולי 1690, ב' באב ה'ת"ן) היה רב ומחבר ספרים אשכנזי. רבן של וורמס וקרקוב.

==ביוגרפיה==
נולד כנראה בפראג לאביו ר' משה אב"ד במוראביה, לאחר שאביו נפטר בעודו ילד קטן בז' בניסן ה'שצ"ט, גדל כיתום בבית סבו, ר' שמעון תאומים מווינה. 

לפני ניסן ה'ת"י (1650) נישא לבת אברהם ניישטטל, מפראג.

בשנת ה'תי"ט (1659) התמנה כדרשן בקהילת פראג, משרה אותה נשא במשך אחת עשרה שנים.

בשנת ה'ת"ל-1670 נפטר בוורמס "רב המדינה" הרב משה שמשון בן שמואל בכרך, והקהילה המקומית בחרה ברב אהרן תאומים למלא את מקומו, ונעשה לאב"ד וורמס והמדינות.

כך מתאר יוזפא שמש את פקודת הרב מוורמייזא:

לרב בכרך המנוח היה בן צעיר, הרב יאיר חיים בכרך, שלימים התפרסם כאחד מגדולי האחרונים באשכנז, אבל לפי הנוהג המקובל בקהילות אשכנז, לא למנות רב שיש לו קירבה אל בני הקהילה. והקהילה העדיפה את הרב תאומים על פניו. מאוחר יותר כתב הרב בכרך השגות על ספריו של הרב תאומים והתגלעה ביניהם מריבה. בהקדמה לאחד מספריו גולל הרב בכרך את סיפור המריבה, אך לא הדפיסו ואף אסר לפרסמו, חלקים מהמאמר התפרסמו רק במאה ה-19 במאסף "ביכורים" של אהרן ילינק.

לאחר 17 שנות רבנות בוורמס, פרצה מלחמת תשע השנים והוא נאלץ לעזוב את וורמס שעמדה תחת מצור, הוא קיבל הצעת רבנות בקרקוב, נענה לה בחיוב, אך הצליח להגיע אל העיר רק לאחר שלוש שנות נדודים. בחודש ניסן ה'ת"ן (1690) הגיע לקרקוב והתמנה כרב העיר. כבר בתמוז של אותה שנה, נסע לחמלניק לכינוס של ועד ארבע ארצות, ובעת שהותו שם התנפלו עליו אנשיו של אציל פולני בשם סטראוניק באשמה כלשהי, כנראה למטרת סחיטה מן הקהילה, והוא נאסר. במהלך המעצר הוא נפצע אנושות ונפטר בדרכו לחקירה.

==מקום קבורתו==
הביאו את גופתו לעיר הסמוכה פינטשוב ושם נקבר.

בשנת ה'תצ"ג (1733) הודפס ההבראיסט יוהאן כריסטוף וולף , את ספרו "Bibliotheca Hebræa" ובכרך רביעי, עמ' 1203, כתב בכותרת "מצבה של ר' אהרון משה תאומים, רבה של קרקוב", ואחר זה העתיק את נוסח מצבתו.

ור' יחיאל מתתיהו צונץ, ב"הערות והוספות ותיקונים" לספרו "עיר הצדק", לבוב 1874, עמ' 63-64, העיר שלא נמצא המצבה בעיר קראקא.

תפילת אל מלא רחמים מיוחדת עליו נכתבה בפנקס הזכרת נשמות של קהילת קרקוב.

== משפחתו ==
* בנו - ר' אריה יהודה לייב תאומים-פרנקל (ר' לייב שנאפיר), אב"ד טריר וברייזאך. ודיין בפרנקפורט. נפטר ג' באייר ה'תע"ז.
* בנו - ר' יעקב יאקב. נפטר בחיי אביו ג' באדר ה'תמ"ו.
* בתו - מרת צפורה הענדלה. אשת הרופא שמחה מנחם מלבוב (נפטר כ"ח באדר ה'תס"ב). ונישאה שנית לאהרן סג"ל פרנקל, בן ר' דוד יצחק זעקל בן ר' יעקב קופיל סג"ל פרנקל.
* בתו - מרת מרים, הנקראת "הרבנית ממנהיים". נפטרה כ"ב בטבת ה'תק"ד.

== לקריאה נוספת ==
* בנימין שלמה המבורגר, מבוא לבגדי אהרן, תשמ"ז, עמ' 14, הערה 24.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
;ספריו
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפחת תאומים-פרנקל
קטגוריה:קרקוב: רבנים
קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:וורמס: רבנים
קטגוריה:ילידי 1630
קטגוריה:נפטרים ב-1690
יוזיאס פון הרינגן

יוזיאס פון הרינגן (בגרמנית Josias von Heeringen; 9 במרץ 1850, קאסל, נסיכות הבוחר מהסן – 9 באוקטובר 1926, שרלוטנבורג, רפובליקת ויימאר), היה גנרל גרמני, שפיקד על ארמייה בחזית המערבית.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון הרינגן נולד בקאסל שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהסן. ב-1867 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה. פון הרינגן התקדם בסולם הפיקוד, ב-1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-22, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-2, וב-1909 מונה לשר המלחמה של פרוסיה. ב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי השני.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון הרינגן מפקד הארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הארמייה בפיקודו הדפה את הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז, לאחר מכן בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914 בלמו הארמייה והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש. על הצלחתו בקרבות קיבל את העיטור פור לה מריט.

לאחר הכישלון בקרב על המארן הועברה הארמייה צפונה, והגיעה בדיוק בזמן לבלום את כוחות מדינות ההסכמה בקרב על האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.

ב-28 באוגוסט 1916 מונה פון הרינגן למפקד מפקדת הגנת החופים ופיקד עליה עד סוף המלחמה, ולאחר מכן פרש משירות צבאי.

פון הרינגן היה נשיא ארגון קיפהאוזרבונד - ארגון של חיילים משוחררים עד למותו. פון הרינגן נפטר בשרלוטנבורג ב-9 באוקטובר 1926 והוא בן 76 שנים.

==עיטורים==
* פור לה מריט עם עלי אלון
* צלב הברזל דרגה שנייה
* צלב הברזל דרגה ראשונה

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1926
הרמן פון אייכהורן

הרמן פון אייכהורן (בגרמנית: Hermann von Eichhorn; 13 בפברואר 1848 – 30 ביולי 1918) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון אייכהורן נולד בברסלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1866 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמה האוסטרו-פרוסית ובמלחמת צרפת–פרוסיה. פון אייכהורן התקדם בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-9, ב-1904 מונה למפקד הקורפוס ה-18, וב-1912 מונה למפקד האזור הצבאי השביעי.

=== מלחמת העולם הראשונה ===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה אמור פון אייכהורן לפקד על הארמייה החמישית, אך עקב תאונת רכיבה שבה נפצע קשה לא היה יכול לקבל את הפיקוד. בסוף 1914 הוחלט בפיקוד הגרמני לרכז את המאמץ העיקרי בחזית המזרחית, ואילו בחזית המערבית להישאר בהגנה. לצורך כך הקימו ב-26 בינואר 1915 את הארמייה העשירית בפיקוד פון אייכהורן.

הארמייה שכללה את הקורפוס ה-21 ואת קורפוסי המילואים ה-38 וה-39, השתתפה בפברואר בקרב השני על האגמים המזוריים. באוגוסט 1915 השתתפה הארמייה במתקפה הגדולה של מעצמות המרכז שהביאה לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין, וכבשה את וילנה. במרץ 1916 הדפה הארמייה את מתקפת אגם נארוץ' הרוסית.

ב-18 בדצמבר 1917 הועלה פון אייכהורן לדרגת גנרלפלדמרשל.

לאחר שנחתם חוזה ברסט-ליטובסק, הועברו רוב יחידות הארמייה לחזית המערבית, ורק 6 דיוויזיות נשארו בארמייה ושימשו כחיל כיבוש בבלארוס.

ב-5 במרץ 1918 מונה גנרל פון אייכהורן למפקד קבוצת הארמיות אייכהורן ולמושל הצבאי של אוקראינה. ב-30 ביולי 1918 נרצח פון אייכהורן על ידי בוריס מיכאילוביץ דונסקוי, שהיה מהפכן שמאלני סוציאליסטי. פון אייכהורן נקבר באינווליד בפרידהוף בברלין.

==עיטורים==
* הצלב הגדול של מסדר העיט האדום עם עלי אלון
* פור לה מריט עם עלי אלון

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1848
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1918
רוני ונוצ'י ג'וניור

רונלד "רוני" ונוצ'י ג'וניור (באנגלית: Ronald "Ronnie" Vannucci, Jr.; נולד ב-15 בפברואר 1976) הוא מוזיקאי אמריקאי, הידוע בעיקר בשל היותו המתופף של להקת הרוק האמריקאית, הקילרס. ונוצ'י הוא גם סולן הלהקה ביג טוק.

== קריירה ==
=== 2002–הווה: הקילרס ===

לפני הצטרפותו ללהקה, ונוצ'י למד נגינה קלאסית על כלי הקשה באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס ועבד כצלם בכנסייה וכנהג של תלת-אופן בקניון שבתוך מלון אלאדין. ונוצ'י הופיע עם להקה מקומית בשם Romance Fantasy לפני שפגש את דייב קיונינג וברנדון פלאוורס, ובאוגוסט 2002 הצטרף ללהקתם הקילרס. הלהקה השתמשה במוסך שבביתו של ונוצ'י לצורך חזרות. ב-14 במאי 2011, כשהייתה הלהקה בהפסקה, סיים ונוצ'י את התואר "בוגר באמנות" באוניברסיטת נבדה. במהלך שנות פעילותה הוציאה הלהקה ארבעה אלבומים שהגיעו לפסגת מצעד האלבומים של בריטניה ונמכרו במעל ל-25 מיליון עותקים, והועמדה לשבעה פרסי גראמי.

=== 2011–הווה: ביג טוק ===
בין השנים 2010-2011, בזמן שהייתה להקת הקילרס בהפסקה, הקליט ונוצ'י אלבום עם להקה שהקים באותה תקופה בשם ביג טוק. אלבום הבכורה של הלהקה, Big Talk, יצא לאור ב-19 ביולי 2011 ומוקם במקום ה-24 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של שנת 2011 של מגזין NME. בשנת 2015 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השני שלה, Straight In No Kissin.

== דיסקוגרפיה ==
=== עם הקילרס ===

* 2004: Hot Fuss
* 2006: Sam's Town
* 2008: Day & Age
* 2012: Battle Born

=== עם ביג טוק ===
* 2011: Big Talk
* 2015: Straight In No Kissin

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.thekillersmusic.com/ האתר הרשמי] של הקילרס
* [https://web.archive.org/web/20110708001547/http://www.bigtalkmusic.com/ האתר הרשמי] של ביג טוק

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:הקילרס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
Metropolis Software

Metropolis Software הייתה חברת פיתוח משחקי וידאו פולנית שהוקמה בשנת 1992 על ידי אדריאן חמיילז' וגז'גוז' מייחובסקי. הסטודיו נקנה על ידי CD Projekt ב-2008 ונסגר ב-2009. ב-2010, מפתחי CD Projekt ומפתחי Metropolis Software הכריזו על הקמת חברת 11 bit studios, חברת פיתוח משחקי וידאו שהמנכ"ל שלה הוא גז'גוז' מייחובסקי.

== משחקים שפותחו על ידי החברה ==
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! כותר !! פלטפורמה (ות) !! ז'אנר !! הערות
|-
| 1993 || טאיימניצה סטטואטקי || DOS || הרפתקה מגוף ראשון || rowspan="6" |
|-
| 1994 || Teenagent || DOS, Amiga || הרפתקה
|-
| 1997 || Katharsis || DOS || ארקייד, יריות
|-
| ! rowspan=2 | 1998 || The Prince and the Coward || rowspan="8" | Microsoft Windows || הרפתקה
|-
| Reflux || אסטרטגיה בזמן אמת
|-
| 1999 || Gorky 17 || אסטרטגיה בתורים עם אלמנטים של משחק תפקידים 
|-
| 2000 || Two Worlds || תפקידים || הכותר בוטל
|-
| 2002 || Archangel || פעולה עם אלמנטים של משחק תפקידים || rowspan="5" |
|-
| 2003 || Gorky Zero: Beyond Honor || rowspan="2" | פעולה
|-
| 2004 || Gorky Zero 2: Aurora Watching
|-
| 2005 || Skoki narciarskie 2006 || ספורט
|-
| 2007 || Infernal || Microsoft Windows, Xbox 360 || פעולה מגוף שלישי
|-
| N/A || They ||Microsoft Windows, Xbox 360, פלייסטיישן 3 || יריות בגוף ראשון || הכותר בוטל
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות משחקי וידאו פולניות
כלימי

כלימי (בפרסית: کلیمی) הוא כינוי ליהודי פרס. 

פירושו המילולי מגיע מהשורש הערבי "דבר" או "שיח" ומתייחס ל"דבר האל" שמשה קיבל מה', כפי שמוזכר בקוראן. האזכור הראשון למילה "כלימי" (ובצורתו ברבים: כלימיאן) מופיע ב"ארדשיר-נאמה" של שאהין, בקטע בו מתוארים בני ישראל כנלחמים באויביהם. 

רבים מיהודי פרס העדיפו להשתמש בכינוי "כלימי" לתיאור דתם. שכן תיאור זה עורר פחות קונוטציות שלילות מאלו שגרמו הכינויים "יהוד" או "ג'הוד" בעבר. בנוסף לכך שרבים מיהודי פרס מתארים עצמם כ"ישראל".

לאחר הקמת הלשכה הכללית לרישום באיראן, בשנת 1924, נדרשו יהודי איראן לציין את השתייכותם הדתית בתעודת הזהות כ"כלימי".
משפחות מועטות בישראל נקראות ״קלימי״ או ״קלימיאן״. חלק מהמשפחות ממוצא פרסי, וחלקן האחר ממוצא כורדי פרסי.

== ראו גם ==

* יהדות איראן
* ד'ימי
* יהדות ארצות האסלאם

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יהדות איראן ופרס
ברונו פון מודרה

ברונו פון מודרה (בגרמנית: Bruno von Mudra; 1 באפריל 1851 – 21 בנובמבר 1931), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ועל ארמיות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון מודרה נולד בבאד מוסקאו למשפחה עם רקע צבאי. בשנת 1870 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ולחם במלחמת פרוסיה צרפת. פון מודרה מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1907 מונה למפקד הדיוויזיה ה-39, בשנת 1910 מונה למושל העיר מץ, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-16.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון מודרה מפקד הקורפוס ה-16 שהיה חלק מהארמייה החמישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב הארדנים. בתחילת 1915 השתתף בקרבות ביער ארגון, ועל הצלחתו בקרב קיבל ב-13 בינואר את העיטור פור לה מריט. ב-17 באוקטובר 1916 קיבל פון מודרה תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט.

ב-22 באוקטובר 1916 מונה פון מודרה למפקד הארמייה השמינית בחזית המזרחית. ב-4 בינואר 1917 חזר פון מודרה לחזית המערבית ומונה למפקד פלגת הארמייה A. ב-9 ביוני 1918 מונה פון מודרה למפקד הארמייה הראשונה, וב-12 באוקטובר 1918 מונה פון מודרה למפקד הארמייה ה-17 ופיקד עליה עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה התגורר פון מודרה בויסבאדן, ב-21 במרץ 1923 נעצר פון מודרה על ידי חיל הכיבוש הצרפתי, ולאחר כמה ימים גורש מהעיר. פון מודרה עבר לעיר שוורין, שם התגורר עד מותו ב-21 בנובמבר 1931.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

* [http://home.comcast.net/~jcviser/aok/mudra.htm Biography on "The Prussian Machine"]

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1851
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1931
They (משחק וידאו)

They (מסוגנן כ-THEY, בתרגום חופשי לעברית: הם) הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון שבעבר פותח על ידי Metropolis Software. לאחר שהסטודיו נרכש על ידי CD Projekt, צוות הפיתוח רוכז בפיתוח המשחק The Witcher 2: Assassins of Kings. על פי אחד מהמייסדים, מרצ'ין איווינסקי, המשחק לא בוטל באופן סופי והוא הכריז כי . אף על פי כן, ב-21 ביוני 2015, CD Projekt RED ציינה כי הפרויקט .

== משחקיות ==
[[צילום מסך מהמשחק בכנס המשחקים 2007]]
אורכו של קמפיין השחקן היחיד הוא עד 12 שעות משחק. מצב המרובה משתתפים כולל שני מצבי משחק: כולם על כולם וקבוצות.

אחד מהאלמנטים הייחודים במשחק הוא האפשרות לשנות את הנשק של השחקן על ידי חלקים שהוא אוסף. אפשרות זו, המכונה "מערכת כוונון נשק" מאפשרת לשחקנים להתאים את נשקם לתפקיד שהם יעמדו בפניו בעתיד.

סרטון ההדגמה חושף שחלק מהמכונות נשלטות על ידי חייזרים המכונים "פאנטומים" שנותנים להם רמה גבוהה של יוזמה ואינטליגנציה. את מכונות ה-"פנטום" ניתן להבדיל בקלות מהמכונות הרגילות בכך שצבעם אדום.

== עלילה ==
המשחק מתרחש בשנת 2012. השחקנים מגלמים חייל באנגליה שעובד עבור המפקד שלו, טייס. הטרור הפך להיות בעיה מרכזית; אף על פי כן, הכל משתנה כאשר רובוטים מסתוריים תוקפים. כוונות המכונות אינן ידועות, אך השחקן זמן קצר לאחר מכן מגלה כי הם נשלטים על ידי חייזרים בשם "פאנטומים".

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
המעבר (ספר)

המעבר (באנגלית: The Passage) הוא רומן מאת הסופר ג'סטין קרונין אשר יצא לאור בשנת 2010 על ידי רנדום האוס. הספר הופיע במקום השלישי ברשימת הניו יורק טיימס בקטגוריית הספרים הבדיוניים הנמכרים ביותר, הספר נשאר ברשימה למשך שבעה שבועות. המעבר הוא הספר הראשון בסדרת הטרילוגיה, שנקראת "המעבר" גם היא. הספר השני "התריסר", יצא לאור ב-2012, הספר השלישי "עיר המראות", יצא לאור בשנת 2016 והופץ בעברית בינואר 2019.

== רקע ==
הספר מתחיל בעתיד הקרוב ומתאר אפוקליפסה, ובהמשך עולם בפוסט-אפוקליפסה אשר השתלטו עליו יצורים דמויי ערפדים, שבמקור היו בני אדם שנדבקו בווירוס מדבק מאוד.

האפוקליפסה החלה לאחר שפרויקט צבאי המתבסס על וירוס מזן לא מזוהה של עטלף בדרום אמריקה, יצא מכלל שליטה, ואנשים שנדבקו בווירוס משמידים את המתקן, בורחים ממנו, ומתחילים להדביק אנשים אחרים.

הרומן מתחיל בשנת 2016 ולאחר מכן קופץ 90 שנה קדימה, כאשר מושבות של בני אדם מנסות לחיות בעולם המלא ביצורים אשר נמצאים במרדף תמידי אחר דם חדש.

== ביקורות ==
הספר זכה להשוואה ל"העמדה", וקרונין זכה להשוואה לסטיבן קינג. ב-"Booklist" ציינו כי הספר כל כך דומה להעמדה ש"נדרש לבדוק את העובדות ולוודא כי הספר לא נכתב תחת שם עט של סטיבן קינג". ב-"USA Today" נכתב כי "המעבר" "יכול להיות הספר הטוב ביותר של הקיץ". ב"ניו יורק טיימס" נכתב כי הספר "שובר קופות". ה"סן פרנסיסקו כרוניקל" בחר בספר כאחד מספר המדע בדיוני הטובים ביותר של 2010. סטיבן קינג עצמו אמר כי הספר "מרתק".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי אימה
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ספרי ספרי בלנטיין
קטגוריה:ספרי הוצאת מטר
קטגוריה:ספרי אפוקליפסה ופוסט-אפוקליפסה
קטגוריה:ספרי דיסטופיה
קטגוריה:ספרי רנדום האוס
סיפור פשוט (סרט)

סיפור פשוט (באנגלית: The Straight Story) הוא סרט דרמה ביוגרפי, שבוים על ידי דייוויד לינץ', ויצא לאקרנים בשנת 1999. הסרט הופק ונערך על ידי מארי סוויני, שותפתו מכבר שנים של לינץ'. את התסריט היא כתבה בשותפות עם ג'ון אי. ראוץ'. הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של אלווין סטרייט שרכב, בשנת 1994, לרוחבן של המדינות איווה וויסקונסין, על מכסחת דשא.

הסרט היה הצלחה מבחינה ביקורתית, זאת למרות שההכנסות היו מתחת למה שהיה מצופה. המבקרים היללו את עוצמת ההופעות של הדמויות, במיוחד את הדיאלוג המציאותי, שאותו השווה רוג'ר איברט ליצירותיו של ארנסט המינגוויי. הסרט קיבל מועמדות לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 1999 ופרנסוורת' היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית השחקן הראשי.

==תקציר העלילה==
אלווין (ריצ'רד פרנסוורת') הוא אדם קשיש שלחם בעברו במלחמת העולם השנייה וגר עם בתו, רוז (סיסי ספייסק), אשה אדיבה עם מגבלה נפשית. כשהוא שומע שאחיו לייל (הארי דין סטנטון), שאותו לא ראה שנים, עבר שבץ, אלווין מחליט לבקר אותו בתקווה ללבן את היחסים ביניהם לפני שימות. עקב העובדה שכושר רגליו וראייתו של אלווין אינו מאפשר לו לקבל רישיון נהיגה, הוא רותם קרון למכסחת דשא בת שלושים, שלה יכולת להגיע למהירות מקסימלית של 8 קמ"ש. ויוצא למסע בן 390 קילומטר מהעיירה לורנס במדינת איווה עד לעיירה מאונט זאיון (הר ציון) במדינת ויסקונסין.

== הדמויות הראשיות ==

==הפקה==
הסרט צולם באופן עצמאי לאורך המסלול האמיתי שעליו נסע אלווין סטרייט וכל הסצינות צולמו באופן כרונולוגי. מאוחר יותר אמר לינץ' שזהו הסרט "הניסיוני ביותר של חיי".

בניגוד לסרטיו הקודמים או כאלה שיבואו אחריו, "סיפור פשוט" הופץ על ידי אולפני וולט דיסני זאת לאחר שזכה לדירוג מסוג G (מתאים לילדים) על ידי איגוד הסרטים האמריקאי (MPAA) בהקרנת בכורה מוצלחת בפסטיבל קאן בשנת 1999 (הסרט היחידי של לינץ' שקיבל דירוג שכזה וגם הסרט היחידי שבו ללינץ' לא הייתה יד בכתיבת התסריט שנכתב על ידי שותפתו מארי סוויני)<ref></ref>. בדומה להרבה סרטים של לינץ', לא קיימים סימניות פרקים על ה-DVD מכיוון שלינץ' מעוניין שבסרט יצפו בשלמותו.

ריצ'רד פרנסוורת' היה חולה סופני בסרטן העצם בזמן צילומי הסרט, דבר הגרם לשיתוק ברגליו כפי שניתן לראות בסרט. שנה לאחר מכן, התאבד פרנסוורת', עקב כאבי המחלה, בגיל 80.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1999
קטגוריה:סרטי 1999
קטגוריה:סרטי דייוויד לינץ'
לוטרה צפון-אמריקנית

לוטרה צפון-אמריקנית (שם מדעי: Lontra canadensis) היא מין של לוטרה גדולה החיה באמריקה הצפונית לאורך נהרות ואגמים ואף בחופים. הלוטרה היא בין החיות הנפוצות ביותר באמריקה הצפונית ונמצאת גם באזורים יבשתיים, מהאזור הארקטי ועד לחופי פלורידה.

== תת-מינים ==
*L. c. canadensis
*L. c. kodiacensis
*L. c. lataxina
*L. c. mira
*L. c. pacifica
*L. c. periclyzomae
*L. c. sonora

== מאפיינים ==
משקלן נע בין 5 ל-14 קילוגרם ואורכן 66–107 ס"מ. הן מצויות רוב הזמן במים, אך הן גם יוצאות ליבשה, בעיקר כדי לנוח. הן חיות בלהקות גדולות שיכולות להגיע עד 17 פרטים.

הלוטרות טורפות וצדות יצורים מימיים קטנים כמו דגים, סרטנים, צפרדעים, מכרסמים ועופות מים (בעיקר ברווזים). הן צדות את הטרף ממארב שכולל גיחה מהירה כשהן יכולות להגיע למהירות של 11 קמ"ש מתחת למים ולצלול עד 4 דקות. את הטרף הן אוכלות בדרך כלל ביבשה אלא אם כן הטרף קטן מאוד. הן נמנעות מאכילת נבלות.

לעיתים נדירות הלוטרות מתאחדות כדי לתפוס חיות גדולות יותר כמו צב נשכן או גורי בונים וגם דגים גדולים.

בעונת הרבייה הנקבות נמצאות במחילותיהן וממליטות 1–6 גורים המתבגרים במהירות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן דניאל פון שרבר
קטגוריה:לוטרות
קטגוריה:קנדה: יונקים
קטגוריה:ארצות הברית: יונקים
קטגוריה:פלורידה: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1777
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אמריקה הצפונית
ולצ'אני

ולצ'אני (בסלובקית: Vlčany, בהונגרית: Vágfarkasd) הוא כפר בדרום מערב סלובקיה, במחוז ניטרה, השוכן על גדות נהר ואה.

==תולדות היישוב==
התיעוד הראשון לכפר הוא משנת 1113. שמו המקורי של היישוב, ואגפרקשד, בא מהמילה ההונגרית לזאב ("פרקש") בצירוף נהר ואה ("ואג" בהונגרית), ובמשך השנים היה בשליטת משפחות אצולה הונגריות.

בסוף המאה ה-16 הוקמה ביישוב כנסייה פרוטסטנטית, ובהמשך הוקמו בו גם כנסיות קתוליות. במהלך המאה ה-17 סבל היישוב מפלישות הטורקים לאזור.

בשנת 1919 נכלל היישוב בתחומי צ'כוסלובקיה, ובשנת 1938 הועבר במסגרת בוררות וינה הראשונה לתחומי הונגריה, וזאת עד תום מלחמת העולם השנייה.

רוב האוכלוסייה בכפר היא הונגרית (מעל ל-70%), ומיעוטה סלובקית. מקור הפרנסה המסורתי של היישוב הוא גידול תוצרת חקלאית.

==יהודי היישוב==
בכפר התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה, בת מאות בודדות של אנשים, ובמקום פעלו בית כנסת ובית ספר יהודי.

במאי 1944, לאחר כניסת הגרמניה להונגריה, גורשו יהודי הכפר, ושולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://collections1.yadvashem.org/notebook_ext.asp?item=7615259 בית הכנסת בואגפרקשד] באתר יד ושם
* [http://collections1.yadvashem.org/notebook_ext.asp?item=7615570 כיתה בבית הספר היהודי בואגפרקשד] באתר יד ושם
* [http://db.yadvashem.org/names/nameResults.html?placeBirth=Vagfarkasd&placeBirthType=LITERAL&language=iw רשימת נספים מואגפרקשד] באתר יד ושם
* 

קטגוריה:סלובקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בסלובקיה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
אברהם יואל אבלסון

רבי אברהם יואל אבלסון (ה'תר"א, 1841 - ה'תרס"ג, 1903) היה רב ליטאי, מחובבי ציון, עורך הירחון "כנסת חכמי ישראל".

==ביוגרפיה==
נולד במריאמפולה שבליטא ולמד תורה בעיר הזו, כיהן כרב בערים: סוקולוב, סטוויסקי, טורוב ובעשר שנותיו האחרונות כמו"צ באודסה.

הוא הצטרף לתנועת חובבי ציון והיה מהמטיפים להצטרפות רבנים לתנועה הציונית, ערך את כתב העת התורני "כנסת חכמי ישראל" שיצא לאור באודסה. כתב מאמרים רבים בהלבנון, המליץ והצפירה.

פרסם קונטרס בשם "תקנות עגונות" ובו אוסף תשובות מפוסקי דורו, כדי לפרסם את היתרה של אשה שלפי דעתו הייתה פטורה מחליצה בשל העובדה שאחיו של בעלה השתמד. נותרו ממנו כתבי יד רבים, ביניהם הספר "שרשרות החושן".

בנו, הרב יצחק, מילא את מקומו באודסה. בן נוסף, הרב יהודה שרגא (תרכ"ו-תרצ"ו), כיהן ברבנות בפיוטרקוב, ויסוצק ופלוטניצא.

==קישורים חיצוניים==
* 
* דוד הורביץ, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HMZ%2F1903%2F12%2F04&id=Ar00403&sk=E9B5AAF4 יקרא דשכבי], המליץ, 4 בדצמבר 1903, עמ' 4
* 'אבלסון ר' אברהם־יואל', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 23 (, תמונה 1221).
;כתביו
* 
* 
* 

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:אודסה: רבנים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:עורכי כתבי עת תורניים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:ליטאים שנפטרו ב-1903
הר בירד (האי רוס)

הר בירד (באנגלית: Mount Bird) הוא הר געש בקצה הצפוני של האי רוס, סמוך לארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,765 מטרים מעל גובה פני הים; ההר מתנשא לגובה של 899 מטרים מעל סביבתו.

ההר ממוקם כ-11 קילומטרים דרומית לכף בירד.

קרחון של וקרחון ההדום אנדוור נמצאים על מורדותיו של ההר.

ההר מהווה חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד מספר 116, בשל אוכלוסיות הציפורים שבסביבתו, המוגן מכוח האמנה האנטארקטית.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

מיפוי ההר נעשה בידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.

=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי סקוט.

ההר נקרא בשם זה בשל מיקומו – בשל קרבתו לכף בירד.

כף בירד (וההר) נקראו על שם לוטננט אדוארד ג'וזף בירד (Edward Joseph Bird), אשר שירת עם משלחתו של רוס (אשר גילתה את האי רוס) על הספינה "ארבוס" בין השנים 1839–1841.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• 
• [http://volcano.oregonstate.edu/vwdocs/volc_images/antarctica/bird.html Mount Bird], Volcano World
</div>

<div class="mw-content-ltr">• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, [https://books.google.co.il/books?id=XS0ibKr4FU0C&pg=PA247&lpg=PA247&dq=%22Mount+Bird%22+Antarctica&source=bl&ots=6ULiMFKm7K&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjgj8LJjPHsAhVSDuwKHVKRALw4UBDoATAFegQIBBAC#v=onepage&q=%22Mount%20Bird%22%20Antarctica&f=false Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°], P 247</div>

<div class="mw-content-ltr">• Horgan, H.; Naish, T.; Bannister, S.; Balfour, N.; Wilson, G.; Finnemore, F., [https://ui.adsabs.harvard.edu/abs/2003EAEJA.....8221H/abstract Seismic Stratigraphy Of The Ross Island Flexural Moat Under Western Mcmurdo-Ross Ice Shelf, Antarctica], EGS - AGU - EUG Joint Assembly, Abstracts from the meeting held in Nice, France, 6 - 11 April 2003, abstract id. 8221</div>

<div class="mw-content-ltr">• Donata Monien, [https://d-nb.info/1007324902/34 Rapid environmental changes in the Ross Sea Embayment using a geochemical approach], P 36</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:1397 הר בירד] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/21208 הר בירד] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=1355&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR הר בירד] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [http://volcano.oregonstate.edu/vwdocs/volc_images/antarctica/bird.html תצלום הר בירד] באתר אוניברסיטת מדינת אורגון
* [https://www.peakbagger.com/peak.aspx?pid=12198 הר בירד] באתר peakbagger
* [https://latitude.to/satellite-map/aq/antarctica/120886/mount-bird תצלום לוויין של אזור הר בירד]

== הערות שוליים ==

בירד
בירד
רונן פלוט

רונן פּלוט (נולד ב-27 בינואר 1955) הוא ראש עיריית נוף הגליל (נצרת עילית לשעבר) החל מיוני 2016 וסגן יו"ר הנהלת יד ושם. בעבר כיהן כראש מועצת מגדל תפן, כמנכ"ל המשרד לקליטת עלייה, כמנכ"ל משרד ההסברה והתפוצות, וכמנכ"ל הכנסת.

==ביוגרפיה==
רונן פלוט נולד בשנת 1955 בעיר בלץ במולדובה (שבפועל הייתה בזמנו חלק מברית המועצות), בוגר מכללה לחינוך מוזיקלי בבלץ. ב-1974 עלה לישראל. שירת שירות סדיר בחיל התותחנים ונפצע במלחמת לבנון הראשונה במסגרת שירות מילואים.

שימש מזכיר תנועת הנוער העובד והלומד, מזכיר מועצת הפועלים במרחב העמקים, ויו"ר האיגוד המקצועי של מפעלי המתכת בצפון. היה חבר במפלגת העבודה והוצב במקום ה-46 ברשימתה בבחירות לכנסת הארבע עשרה ב-1996.

פלוט עבד בתור ראש פרויקט בתעשייה של מפעל "ישקר", שבתפן, ובהמשך כיהן כראש המועצה המקומית התעשייתית מגדל תפן, עד 10 ביולי 2001. פלוט עבר למפלגת "ישראל בעלייה", ובאוקטובר 2001 מונה למנכ"ל המשרד לקליטת עלייה תחת סגן השר יולי אדלשטיין. לאחר מיזוג "ישראל בעלייה" עם "הליכוד" כיהן כיו"ר סניף "הליכוד" בנצרת עילית. הוא התמודד מטעם המפלגה על ראשות העיר בבחירות ב-2003 וב-2008. כיהן כחבר מועצת העיר, סגן וממלא מקום ראש העיר, ויו"ר החברה הכלכלית לפיתוח נצרת עילית.

ב-2009 מונה למנכ"ל משרד ההסברה והתפוצות תחת השר אדלשטיין. במאי 2013, לאחר שאדלשטיין מונה ליושב ראש הכנסת, מונה פלוט למנכ"ל הכנסת. במאי 2016 הודיע על התמודדותו לראשות עיריית נצרת עילית ויצא עקב כך לחופשה מתפקידו כמנכ"ל הכנסת. ב-7 ביוני 2016 נבחר לראשות העיר נצרת עילית. כראש העיר הוביל מהלך לשינוי שם העיר מ"נצרת עילית" ל"נוף הגליל".

בדצמבר 2020 נבחר לכהן כיושב ראש הזמני של יד ושם, ולאחר כניסתו של דני דיין לתפקיד היושב ראש הקבוע, מונה לסגנו.

היה נשוי לשלומית, שנפטרה בשנת 2008, והוא אב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://main.knesset.gov.il/About/Departments/Pages/KnAdminDirector.aspx רונן פלוט] באתר הכנסת
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי הכנסת
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לקליטת עלייה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:ראשי עיריית נוף הגליל
קטגוריה:ראשי מועצת מגדל תפן
קטגוריה:פעילי ישראל בעליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955