OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מחוזות סרביה

מבחינה מנהלית סרביה מחולקת ל-29 מחוזות (округ, אוקרוג) ועיר בעל מעמד עצמאי – בלגרד. כל מחוז מחולק לנפות. חלוקה זו בתוקף משנת 1991.
בנוסף לכך, סרביה מחולקת למרכז סרביה, וויבודינה וקוסובו, ולחמישה אזורים סטטיסטיים .

275px
275px

==מחוזות במרכז סרביה==

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מס'|| שם || בירה || שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2011 ||שטח
|-
|מחוז בלגרד||בלגרד || Grad Beograd|| 1,659,440||3,223
|-
|מחוז בור||בור || Borski okrug|| 123,848||3,507
|-
|מחוז בראניצ'בו||פוז'ארוואץ || Braničevski okrug|| 180,480||3,865
|-
|מחוז יאבלניצה||לסקובאץ || Jablanički okrug|| 215,463||2,769
|-
|מחוז קולובארה||ולייבו || Kolubarski okrug|| 174,228||2,474
|-
|מחוז מאצ'בה||שאבאץ || Mačvanski okrug|| 297,778||3,268
|-
|מחוז מוראביצה||צ'אצ'אק || Moravički okrug|| 212,149||3,016
|-
|מחוז נישאבה||ניש || Nišavski okrug|| 373,404||2,729
|-
|מחוז פצ'יניה||וראניה || Pčinjski okrug|| 158,717||3,520
|-
|מחוז פירוט||פירוט || Pirotski okrug|| 92,277||2,761
|-
|מחוז פודונאביה||סמדרבו || Podunavski okrug|| 198,184||1,248
|-
|מחוז פומוראביה||יאגודינה|| Pomoravski okrug|| 212,839||2,614
|-
|מחוז ראסינה||קרושבאץ || Rasinski okrug || 240,463||2,667
|-
|מחוז ראשקה||קרליובו || Raški okrug|| 300,102||3,918
|-
|מחוז שומאדיה||קרגוייבץ || Šumadijski okrug|| 290,900||2,387
|-
|מחוז טופליצה||פרוקופליה || Toplički okrug|| 90,600||2,231
|-
|מחוז זאייצ'אר||זאייצ'אר|| Zaječarski okrug|| 118,295||3,623
|-
|מחוז זלטיבור||אוז'יצה|| Zlatiborski okrug|| 284,729||6,140
|-
|}

==מחוזות וויבודינה==

275px

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מס'|| שם || בירה || שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2011 ||שטח
|-
|מחוז באנאט המרכזי||זרניאנין || Srednje-banatski okrug|| 186,851||3,256
|-
|מחוז באצ'קה הצפוני||סובוטיצה || Severnobački okrug|| 185,552||1,784
|-
|מחוז באנאט הצפוני||קיקינדה || Severno-banatski okrug || 146,690||2,329
|-
|מחוז באצ'קה הדרומי||נובי סד || Južnobački okrug || 607,835||4,016
|-
|מחוז באנאט הדרומי||פנצ'בו || Južno-banatski okrug|| 291,327||4,245
|-
|מחוז סרם||סרמסקה מיטרוביצה || Sremski okrug|| 311,053||3,486
|-
|מחוז באצ'קה המערבי||סומבור || Zapadno-bački okrug|| 187,581||2,420
|-
|}

==מחוזות קוסובו==

בהתאם לעמדת ממשלת סרביה, קוסובו מהווה חלק בלתי נפרד של המדינה. זאת למרות שהרפובליקה האוטונומית הכריזה באופן חד-צדדי על עצמאותה וקיבלה הכרה מחלק מדינות. להלן החלוקה המנהלית של קוסובו כחלק של סרביה. 
275px

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מס'|| שם || בירה || שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2002 ||שטח
|-
|מחוז קוסובו||פרישטינה || Kosovski okrug|| 672,300||3,117
|-
|מחוז קוסובו-פומוראבייה||גנילנה|| Kosovsko-Pomoravski okrug|| 217,700||1,412
|-
|מחוז קוסובסקה-מיטרוביצה||קוסובסקה מיטרוביצה || Kosovsko - Mitrovački okrug|| 275,900||2,050
|-
|מחוז פץ'||פץ' || Pećki okrug|| 414,200||2,450
|-
|מחוז פריזרן||פריזרן || Prizrenski okrug|| 376,100||1,910
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
מחוזות
סרביה
פלאסה דה סיבלס

כיכר סיבלס ומבנה העירייה
מזרקת סיבלס במרכז הכיכר
פלאסה דה סיבלס (בספרדית Plaza de Cibeles) היא כיכר מפורסמת ומרכזית במדריד, בירת ספרד, שהפכה במרוצת השנים לאחד מסמלי העיר.

קבוצות הכדורגל והכדורסל של ריאל מדריד נוהגות לחגוג בכיכר זכייה בתארים.

==מיקום הכיכר==
כיכר סיבלס ממוקמת על הציר החוצה את מדריד מצפון לדרום. בדרומה יוצאת שדרת פראדו הנמשכת עד תחנת הרכבת אטוצ'ה ובצפונה יוצאת שדרת רקולטוס הנמשכת עד פלאסה דה קולון. ממזרח וממערב לכיכר מתפרש רחוב אלקלה, היוצא מפוארטה דל סול במערב ונמשך עד שער אלקלה במזרח.

==מבנים מסביב לכיכר==
בפינה הדרום-מזרחית של הכיכר ממוקם בניין 'ארמון התקשורת', שאכלס בעבר את מטה שרות הדואר הספרדי ומשמש כיום כבית העירייה של מדריד. בפינה הדרום-מערבית ממוקם מבנה בנק ספרד ומולו מטה הצבא הספרדי. בפינה הצפון-מזרחית של הכיכר נמצא 'בית אמריקה' (Casa de América), המשמש בעיקר לאירועי תרבות הקשורים לדרום אמריקה.

==מזרקת סיבלס==
מזרקת סיבלס הממוקמת במרכז הכיכר, מציגה את סיבלס (קיבלה), האלה האם בדת הפריגית, יושבת במרכבה הרתומה לשני אריות. המזרקה, שתוכננה על ידי ונטורה רודריגז, נבנתה בימיו של המלך קרלוס השלישי במשך חמש שנים, מ-1777 עד 1782. פסלה של האלה במרכבה עוצב על ידי פרנסיסקו גוטיירז והאריות הם פרי יצירתו של רוברטו מישל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדריד: כיכרות
הוצאת טובי

[[סמליל ההוצאה]]
הוצאת הספרים "טובי" (באנגלית: The Toby Press) מוציאה לאור סיפורת בשפה האנגלית משנת 1999, והוציאה לאור סיפורת וספרי עיון בשפה העברית בין השנים 2007 ל-2010. בראש ההוצאה עומד בעליה, מת'יו מילר, בעליה של הוצאת קורן ירושלים.

==ספרות באנגלית==
בין הסופרים שיצירותיהם ראו אור באנגלית בהוצאת "טובי", במקור או בתרגום: עמוס עוז, ס. יזהר, אהרן אפלפלד, אהרן מגד, אמיר גוטפרוינד, חיים סבתו, אתגר קרת, אלונה קמחי, יורם יובל, יעל לוטן, נעמי רגן, רבקה מרים, דניאל רוגוב, אמונה אלון, משה מאיר וחיים לפיד. נוסף על כך עומדת הוצאת הספרים להוציא לאור סדרת קלאסיקות עבריות בתרגום לאנגלית, בכללן יצירותיהם של מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, חיים נחמן ביאליק, יוסף חיים ברנר, מרדכי זאב פיארברג, אורי ניסן גנסין, לאה גולדברג, חיים הזז, אברהם מאפו ודוד פוגל, וכן אנתולוגיות ומגזינים.

בשנים 2005–2008 בחרה ענקית הספרים האמריקנית "בארנס אנד נובל" ארבע פעמים ביצירות שפורסמו על ידי ההוצאה לקטגוריית "תגליות", בהן: אהרן מגד (על יצירותיו, שתורגמו לאנגלית לראשונה על ידי "טובי"), אמיר גוטפרוינד ואחרים. במהלך השנים האחרונות, קיבלו מרבית הכותרים החדשים של "טובי" ביקורות של חמישה כוכבים על ידי מיטב מבקרי הספרות האמריקאים, כגון Publishers' Weekly, Library Journal, Kirkus Reviews ואחרים. בשנת 2008 שניים מתוך חמשת הכותרים המועמדים לפרס היוקרתי רוהר לכתיבה יהודית יצאו בחסותה: "שואה שלנו" מאת אמיר גוטפרוינד ו"הגניזה לבית שפר" מאת תמר ילין. ספרה של ילין קטף את הפרס הראשון וזיכה את הסופרת בסכום של 100,000 דולר. ספרו של גוטפרוינד זכה בפרס השני.

==ספרות בעברית==
בשנת 2007 התפרסם בישראל ספרה הראשון של הוצאת "טובי" בעברית, "הארכיטקטורה בחבל האוזרק בארקנסו" של הסופר האמריקני דונלד הרינגטון בתרגומו של אסף גברון. במהלך שנת 2008 השתלבה ההוצאה גם בתחום ספרות העיון, ובספטמבר בשנה זו ראו אור ספרו של יונתן זקס "לכבוד השוני" וספרו של מתיאס קונצל "ג'יהאד ושנאת יהודים", שניהם בתרגומו של צור ארליך. בשנה זו הופיעו בהוצאה כותרים נוספים בתחום הספרות היפה המתורגמת, וכן אנתולוגיית שירה ישראלית בעריכת המשורר משה דור, "וקראתי לכך אהבה". בשנת 2009 יצאו לאור ספרי המקור הראשונים של ההוצאה בעברית, "צייר המלחמות" מאת אור גראור ו"חדר משלו" מאת מתן יאיר. בשנה זו יצאו בהוצאת טובי גם הספר "אבי אבי" של ד"ר משה מאיר ו"העכבר ששאג" מאת חוקר הקולנוע יובל ריבלין.

==סיום פעילות==
בחודש יוני 2010 התמזגה הוצאת טובי עם הוצאת קורן ירושלים שבבעלות מת'יו מילר וחדלה למעשה מפעילות מו"לית בתחומי הפרוזה והעיון בעברית.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

טובי
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1999
אילן שיף

בית הדין הצבאי לערעורים]]
אילן שיף (נולד בשנת 1945) כיהן כסגן נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה, קודם לכן היה הפרקליט הצבאי הראשי בדרגת תת-אלוף ונשיא בית הדין הצבאי לערעורים בדרגת אלוף.

==ביוגרפיה==
שיף נולד בנתניה בן להורים ילידי פולין. הוא למד בבית הספר ע"ש טשרניחובסקי בנתניה. בשל בעיה בריאותית נדחה שירותו הצבאי ובשנות ה-60 סיים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית, התמחה והורשה לעסוק בעריכת דין. בשנות ה-70 מילא תפקידים שונים בפרקליטות הצבאית ביניהם תובע, סגן תובע צבאי ראשי ופרקליט פיקודי של פיקוד המרכז. משנת 1980 כיהן כתובע צבאי ראשי

ב-1982 מונה לסניגור הצבאי הראשי, ובין השאר כיהן כסנגורו של הרמטכ"ל רפאל איתן בפני ועדת כהן. בשנת 1984 היה היועץ המשפטי של ועדת זורע.

בהמשך היה סגן הפצ"ר ובשנת 1988 יצא ללימודי תואר שני במשפטים באקדמיה למשפט צבאי של ארצות הברית. כשחזר, בשנת 1989, המשיך בתפקידו כסגן הפרקליט הצבאי הראשי ובשנת 1991 מונה לפרקליט הצבאי הראשי. בשנת 1996 הוא מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים אותו מילא עד שנת 2001.
במהלך מספר שנים לימד משפט צבאי באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב.
בינואר 2002 מונה שיף לשופט בבית המשפט המחוזי בחיפה ובאפריל 2008 מונה לסגן נשיא בית המשפט. ב-1 ביולי 2014 פרש לגמלאות. שיף נשוי ואב לשני בנים.

==פרשיות בהן היה מעורב==
בשנות ה-80 כתובע צבאי ראשי תבע את תת-אלוף ברוך ארבל, קצין המשטרה הצבאית הראשי בעוון קבלת שוחד. בהמשך קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לפצ"ר. עם הכוונה לקדמו לדרגת אלוף ומינויו לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, קמה מחאה מצד משפחות שכולות נגד המינוי עקב משקעים שהותירו החלטות שלו בעבר בעניין פרשת הכבל ואסון צאלים ב'.טענות המשפחות השכולות הובאו בפני הוועדה לבחירת שופטים צבאיים, ואלו נדחו על ידה. מאוחר יותר בדק מבקר המדינה את הטיפול בתיק "צאלים ב" ובמסגרת זו נדחו כל הטענות באשר לטיפול המשפטי בתיק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-1132-00.html?tag=20-53-12 אילן שיף], news1

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בחיפה
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:פרקליטים צבאיים ראשיים
קטגוריה:נשיאי בית הדין הצבאי לערעורים
קטגוריה:בוגרי תיכון טשרניחובסקי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
אלי ברקוביץ'

דר' אלי ברקוביץ (ברומנית: Elly Berkowitz , 1864 - 1932) היה בנקאי, נדבן, פוליטיקאי, מנהל ועיתונאי יהודי-רומני.

== קורות חיים ==
אלי ברקוביץ' החל את לימודיו בבוקרשט והשלים דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטאות של ברלין ופריז. לאחר מות אביו ניהל, יחד עם אחיו, אדולף ומקס, את העסק הבנקאי המשפחתי, שנחשב בין המוסדות הפיננסיים הגדולים והיציבים ביותר ברומניה. עד כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה (1916) היה המנהל הכללי של חברת "דנוביאן פרס" (Danubien Press) ולאחר מכן מנהל L'Independence Roumaaine וכתב חוץ של Le Temps הפריזאי.

ברקוביץ' היה אחד ממייסדי איחוד הקהילות היהודיות ברגאט ואחד ממייסדי הקהילה היהודית של בוקרשט וסגן נשיא הוועד המנהל של היכל קורל של בוקרשט. הוא הקים בית יתומים שנשא את שמות הוריו, לבל ושרה ברקוביץ' ותמך במוסדות החברה התרבותי "Instrucţiunea" (ההדרכה). היה חבר הוועד המרכזי של המפלגה הלאומית ליברלית של רומניה וכיהן בשנים 1927 - 1928 כחבר הסנאט הרומני.

ביוני 1931 בנק ברקוביץ' פשט את הרגל והאחים ברקוביץ' ערבו לחובות. תהליך פשיטת הרגל נמשך שנים, אך האחים לא הצליחו לאושש את הבנק.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.cotidianul.ro/bancherii-berkowitz-si-city-ul-financiar-banci-afaceri-comert/ Bancherii Berkowitz şi city-ul financiar: bănci, afaceri, comerţ] 

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:בנקאים יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרומני
קטגוריה:חברי הסנאט של רומניה
תחנת אטוצ'ה

חזית המבנה של תחנת אטוצ'ה הישנה
תחנת אטוצ'ה (בספרדית: Estación de Atocha) היא תחנת הרכבת הגדולה ביותר במדריד, בירת ספרד. התחנה משרתת את רשתות הרכבת הפרברית והרכבת התחתית של מדריד וכן רכבות בין-עירוניות ומחוזיות מדרום, בנוסף לרכבות AVE המהירות מברצלונה ומסביליה.

אטוצ'ה הייתה תחנת הרכבת הראשונה של מדריד כאשר נחנכה ב-9 בפברואר 1851 בשם Estación de Mediodía - 'תחנת הדרום'. התחנה ממוקמת בקצה הדרומי של שדרת פראדו והציר החוצה את העיר מצפון לדרום. לאחר שמבנה התחנה נפגע ברובו משריפה, הוא נבנה ונפתח מחדש ב-1892. את המבנה החדש, המבוסס על קונסטרוקציית ברזל יצוק, תכנן האדריכל אלברטו פלאסיו בסיועו של גוסטב אייפל.

בשנת 1992 הוסב המבנה הישן למרכז מסחרי שמכיל חנויות, בתי קפה, מועדון לילה וגן טרופי. מסוף רכבות חדיש שהחליף את המבנה הישן, תוכנן על ידי האדריכל רפאל מונאו. קווי הרכבות הבין-עירוניות והרכבות המהירות מגיעים למסוף החדש, בעוד הרכבות הפרבריות מסיימות את דרכן ברציפים תת-קרקעיים. בסמוך לתחנה ממוקמות שתי תחנות של הרכבת התחתית, אחת מהן מקושרת ישירות למרכז המסחרי של אטוצ'ה.

בסדרת הפיגועים ב-11 במרץ 2004, אירע אחד הפיגועים ברכבת בתחנת אטוצ'ה ופיגוע נוסף אירע ברכבת כ-500 מטרים מדרום לה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מדריד: מבנים
אטוצ'ה, תחנת
קטגוריה:מדריד: תחבורה
אטוצ'ה
כתובת העמוד המלכותית המואבית

כתובת העמוד המלכותית המואבית הוא כינויה של כתובת מואבית, בה מספר מלך מואב על כיבוש בני עמון, שבייתם של אסירים רבים, בניית שער, ארמון מלך ומכרה בעזרת האסירים העמונים. הכתובת היא ככל הנראה כתובת ניצחון, ודומה בסגנונה לכתובת אזתוד. הכתובת חקוקה על עמוד בזלת מתומן שבור. מן הכתובת שרדו רק שבע שורות, החקוקות על שלוש מתוך שמונה הצלעות. הכתובת לא נמצאה בחפירה מסודרת ומקורה לא ידוע, אך לפי תוכנה היא ממואב. הכתובת מוצגת כיום בתערוכת הקבע של מוזיאון ישראל.<ref name=":0"></ref>

החוקר שמואל אחיטוב פענח ופירש את הכתובת, והוא סבור כי אינה זיוף. על פי ניתוח הכתב הוא תיארך את הכתובת לאמצע או לסוף המאה השמינית לפנה"ס. הוא משער כי הכתובת נכתבה בתקופה שבין סוף שלטונו של ירבעם השני, מלך ישראל, אשר השתלט מחדש על עבר הירדן, למסע תגלת-פלאסר השלישי, מלך אשור. מניתוח זה עולה כי הכתובת מאוחרת לכתובת מישע.<ref name=":0" />

== הכתובת ==
תעתיק הכתובת והניקוד מובא לפי שמואל אחיטוב.<ref></ref> הניקוד נועד להקל את הקריאה על הקורא הרגיל לניקוד המקרא, ולא לשקף את ההגיה המקורית.

==ראו גם==
* רשימת כתובות כנעניות וארמיות

== קישורים חיצוניים ==

*שמואל אחיטוב, [http://mikranet.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12652 כתובת מלכותית חדשה ממואב], באתר מקרא-נט
* [https://www.imj.org.il/he/exhibitions/כתובת-מלכותית-מואבית-המאה-ה-8-לפני-הספירה הכתובת] בתצוגת הקבע של מוזיאון ישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתובות במואבית
קטגוריה:ירדן: עתיקות
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מאבן
סיל ביץ'

סיל ביץ היא עיר בצפון מחוז אורנג' במדינת קליפורניה. העיר היא חלק מהמטרופולין של לוס אנג'לס וחיים בה כ-25,000 תושבים. בעיר נמצאים מחסנים של חיל הים האמריקאי.

== היסטוריה ==

בסוף המאה ה-19, הקימו מתיישבים קהילה קטנה מצפון לשטח המוניציפלי של אנהיים וקראו לה רציף עגינה אנהיים.

בתחילת המאה ה-20 הוחלף שמה של הקהילה לביי סיטי, אך מכיוון שכבר הייתה עיירה בשם זה בצפון קליפורניה, הוחלט בסופו של דבר לקרוא לה סיל ביץ (חוף כלבי הים). הקהילה הוכרזה רשמית כעיר ב-25 באוקטובר 1915, באותו יום שניתן לה שמה.

תוך זמן קצר הפכה העיר למרכז הבילויים של האזור ומשכה תיירות רבה. לצד חוף הים נפתח פארק שעשועים גדול, הרבה לפני דיסנילנד. 

מרכז הנשק ובסיס חיל הים האמריקאי סיל ביץ' נבנה במהלך מלחמת העולם השנייה על מנת שישמש כמרכז הגדול ביותר של הצי הפאסיפי לאחסון ציוד לחימה.

== גאוגרפיה ==

סיל ביץ' נמצאת במטרופולין של לוס אנג'לס, מעט דרומית לה, בגבול בין מחוז לוס אנג'לס למחוז אורנג'. גבולה המוניציפלי של סיל ביץ' הוא גם גבולו של מחוז אורנג'. חלקו המערבי של נהר סן גבריאל מהווה את הגבול בין שני המחוזות.

העיר גובלת בלונג ביץ' שבמחוז לוס אנג'לס בצפון, הנטינגטון ביץ' בדרום, וסטמיניסטר במזרח והאוקיינוס השקט במערב. 

העיר משתרעת על שטח של 34.2 ק"מ רבועים, מתוכם 29.2 ק"מ רבועים אדמה ו-4.5 ק"מ רבועים מים (13.4%).

== אטרקציות ==

מזח העץ של סיל ביץ' הוא השני באורכו בחוף המערבי, אחרי אושנסייד. 

כמו כל דרום קליפורניה, גם סיל ביץ' מושכת אליה גולשים מכל רחבי העולם. האתר הפופולרי בעיר לגלישה הוא באזור שפך נהר סן גבריאל. 

=== אירועים ===

פסטיבל פנקייקים בחודש אפריל ופסטיבל דגים בחודש יולי הם אירועים שנערכים מדי שנה על ידי ארגון ליונס והם שני האירועים החשובים בעיר. 
בנוסף, מדי חודש אפריל נערכת תצוגת מכוניות עתיקות, מצעד חג המולד בדצמבר ופסטיבל עפיפונים בחודש ספטמבר.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:מחוז אורנג' (קליפורניה): ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1915
ג'ון סיבן

ג'ונתן "ג'ון" סקוט סיבֵּן, מדליה (OAM) (באנגלית: Jonathan "Jon" Scott Sieben, OAM; נולד ב-24 באוגוסט 1966) הוא שחיין עבר אוסטרלי. הוא אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר פרפר. בשנת 1984 זכה בתואר 'איש השנה הצעיר של אוסטרליה' , ובשנת 1985 זכה במדליית מסדר אוסטרליה על תרומתו לענף השחייה.

== ביוגרפיה ==
סיבן התאמן תחת הדרכתו של לורי לורנס בבריזביין, קווינסלנד. הוא נודע בכינויו ה"שרימפ" עקב קומתו הנמוכה: 1.73 מטר. זאת בניגוד למתחרהו השחיין המוביל בעולם בתחום שלו מיכאל גרוס שכונה האלבטרוס בגלל קומתו הגבוהה במיוחד.

לראשונה השתתף סיבן במשחקי חבר העמים שנערכו בעיר מגוריו, בריזביין בשנת 1982 בהיותו בן 15 וחצי בלבד, שם זכה במדליית ארד במשחה ל-200 פרפר. בנוסף, הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.

=== ההישג המטאורי ===
ההכנות לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נמשכו במרץ. במשחקים עצמם במשחה ל-200 מטר פרפר סיבן שחה במסלול השישי לצדם של רפאל וידאל מוונצואלה, גרוס, ופאבלו מוראלס האמריקאי שיאן העולם ב-100 מטר פרפר. במהלך 150 המטרים הראשונים הוא שמר על שלושת השחיינים המפורסמים. ב-50 המטרים האחרונים ובפיגור קל אחריהם, החל סיבן ל"פתוח מבערים", להגביר מהירות, לסיים ראשון ולזכות במדליית זהב בשיא עולם חדש של 1:57.04 דקות, שיפור של מאית אחת בלבד. הוא סיים לפני גרוס הגרמני 1:57.40 דקות ווידאל 1:57.51 דקות. סיבן שיפר את שיאו האישי ביותר מ-4 שניות. בנוסף, הוא זכה במדליית ארד כששחה במוקדמות 4x100 מטר מעורב (האוסטרלים סיימו במקום השלישי בגמר).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1985 זכה סיבן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.78 שניות.

באוניברסיאדה שנערכה בקובה, יפן בשנת 1985 זכה סיבן במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.97 שניות, לפני ביונדי (54.03 שנמיות) וגרוס (54.16 שניות).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין בשנת 1987 זכה סיבן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.21 שניות.

באולימפיאדת סיאול (1988) סיים סיבן במקום הרביעי המאכזב עבורו במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.33 שניות. המנצח במשחה היה אנתוני נסטי הסורינאמי 53.00 שניות שהפתיע את מאט ביונדי האמריקאי במאית אחת מהר יותר. שלישי סיים אנדי ג'יימסון הבריטי 53.30 שניות. בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.85 דקות. סיבן לא ניבחר להשתתף במשחה ל-200 מטר פרפר ובכך לא יכול היה להגן על תוארו.

סיבן השתתף גם באולימפיאדת ברצלונה (1992) במשחה ל-100 מטר פרפר. הוא לא הצליח להתברג לגמר כשקבע במוקדמות זמן של 54.67 שניות. בגמר ב' הוא סיים במקום השני (עשירי כללי) בתוצאה של 54.73 שניות. בנוסף, השתתף סיבן במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב וסיים במקום השביעי בתוצאה של 3:42.65 דקות.

== ראו גם ==
*התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר (ויקיפדיה האנגלית)

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה בשחייה
קטגוריה:אלופים אולימפיים אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מקבלי מדליה
קטגוריה:זוכי פרס איש השנה של אוסטרליה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1966
חריג חשוד טעות

גרפים עם דוגמאות לערכים חריגים החשודים כשגויים
בסטטיסטיקה, חריג חשוד טעות (באנגלית: Outlier) הוא ערך של מדידה השונה באופן קיצוני מהרוב הגדול של הערכים וחשוד כערך שהתקבל עקב שגיאת מדידה או שגיאה בהבנת התופעה הנמדדת.

== מדדי חריגות ==
על מנת להחליט בצורה מבוססת מידע אילו תוצאות הן חריגות, פותחו עם השנים מדדים שונים. 

למשל נהוג להסתכל עד כמה תצפית חריגה במונחים של השפעה על מודל. דוגמה למדד שכזה הוא הנפה.

אפשרות אחרת היא מדידה פשוטה של מרחק ערכי משתנה של תצפית מממוצע הערכים של כלל התצפיות באותו המשתנה. מרחק זה נהוג לחשב ביחידות מתוקננות, ולהסיר תצפיות העוברות מרחק קבוע מראש כמו שתיים וחצי או שלוש סטיות תקן.

לאופן ההגדרה של תצפית חורגת יש השפעה על המסקנות המוסקות מן המידע, ולחוקרים יש שיקול דעת רחב יחסית בנושא. לפיכך, כיום בתחומים מסוימים נהוג להצהיר לפני ביצוע מחקרים על השיטה בה מוגדרים תצפיות כחריגות על מנת להימנע ממצב של פשפוש בנתונים. דרישה זו הפכה נפוצה כחלק מתגובה למשבר השחזור.

== דוגמאות ==
דוגמה לערך חריג שלא ברור אם הוא שגוי: לפי הערכות תוחלת החיים של ה־CIA לקראת שנת 2010 למדינות וישויות מדיניות (ישויות כמו "העולם", "האיחוד האירופי" ו"רצועת עזה"), תוחלת החיים המולדת במונקו היא 89.78 שנים. דהיינו ה־CIA מעריך שמי שייוולד במדינה זו ובשנה זו ימות בממוצע, חודשיים וחצי לפני שיגיע לגיל תשעים. הערכה זו נראית שגויה משום ש:
* מחיי היום יום אנו רגילים לחשוב על מוות בגיל תשעים כתופעה חריגה ולא ממוצעת
* ערך זה גבוה באופן לא שגרתי מהערך הבא אחריו. הערך הבא בטבלה נמוך מערך זה בחמש שנים בניגוד להבדלים המקובלים בין ערכים עוקבים בטבלה זו שהם כמספר חודשים.

מאידך, הערכה זו נראית נכונה משום ש:
* מרבית הערכים הגבוהים בטבלה הם ממדינות מערב אירופאיות כמו מונקו
* שלושת הערכים הבאים אחרי ערך זה הם ממדינות קטנות מאוד ועשירות מאוד כמו מונקו
* הערך הזה הוא במרחק של פחות משתי סטיות תקן מממוצע הערכים בטבלה. דהיינו, אם יש התפלגות נורמלית לתוחלת חיים בין מדינות, אזי אחד מכל עשרים ערכים אמור להיות קיצוני יותר מערך זה.

דוגמה לערך חריג שברור שהוא שגוי: דיווח על תוצאה של 1000 במבחן בגרות. דיווח כזה חייב להיות שגוי משום שהציון המקסימלי במבחני הבגרות הוא 100. ניתוח תוצאות מבחן הבגרות של שלושים נדגמים, שאחד מהם דיווח על ציון 1000, עשוי להיות מעוות מאוד. אם ממוצע הציונים של שאר 29 התלמידים הוא 70, הרי שהממוצע של כל השלושים יחדיו הוא 30/(70*29 +1000)= 101.

כאשר נתקלים בערך חריג חשוד שגיאה בעת מחקר, יש לדווח עליו ולנמק את המשך ניתוח המידע בלעדיו. הנימוק חייב לכלול הן את הסיבה לחשד שהנתון לא יכול להיות אמיתי והן את תוצאת המדד לעיוות תוצאות המחקר על ידו. מדד כזה מבוסס על חישוב ממוצע התוצאות עם ובלי הקיצון השקרי.

יש לזכור שלא כל תוצאה חריגה היא שגויה. אם 29 איש מדווחים שיש להם בארנק 70 שקלים בממוצע ואדם נוסף מדווח שיש לו 1000 שקלים בארנק, אזי הדיווח שלו אינו בהכרח שקרי. במקרה כזה, טיפול בתוצאות בלא עיוותן יכול לכלול מעבר משימוש בממוצע לשימוש בחציון או חלוקת טווח התוצאות לתת־טווחים ומציאת שכיחותם של תת־טווחים אלה. לדוגמה: החציון עשוי להיות 65 שקלים ושכיחות תת־הטווחים עשויה להיות 20 איש עם פחות מ־66 שקלים, שמונה עם 66 עד 96 שקלים ו־3 עם 97 שקלים ומעלה.

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סטטיסטיקה
הסתדרות ההנדסאים בישראל

הסתדרות ההנדסאים בישראל (או בשמה הקודם הסתדרות הטכנאים וההנדסאים) היא האיגוד המקצועי שמאגד, במסגרת הסתדרות העובדים הכללית החדשה את הלבורנטים, השרטטים, הטכנאים וההנדסאים בישראל וכפופה ארגונית ליו"ר האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות החדשה. 

בין השנים 1939 ל-1949 הייתה הסתדרות המהנדסים גם האיגוד היציג של העובדים ההנדסיים ובהם הטכנאים (באותן שנים המושג הנדסאי לא היה עדיין מוכר)

בוועידה השנייה של הסתדרות המהנדסים שהתקיימה ב-1950 התקבלה החלטה לצרף את הטכנאים, (כמו גם את האגרונומים, המודדים, הכימאים, ומנהלי העבודה) באופן רשמי להסתדרות המהנדסים. עם הגידול במספר הטכנאים וניגוד אינטרסים שנוצר בין הטכנאים למהנדסים בין היתר הודות לכך שהמהנדסים הצליחו לקבל תוספת אקדמאית ותוספת ותק אקדמי, הוחלט להקים ועדה. הוועדה המליצה להקים שתי חטיבות מקבילות, האחת של מהנדסים והשנייה של עובדי הנדסה.

חטיבת עובדי ההנדסה התחלקה לשלוש:
* מודדים, טכנאי בניין, מפקחים, מנהלי עבודה ושרטטי בנין.
*טכנאי תעשייה וייצור, טכנאי מכונות, טכנאי חשמל ושרטטים במקצועות אלו
*טכנאי רדיו וטלגרף, טכנאי ספנות, טכנאי רכבות וטכנאי תעופה.

כחלק ממאבק כוחות בין המפלגות צירפה מפא"י אנשים בעלי מקצועות טכניים הנאמנים לה להסתדרות המהנדסים כעובדי הנדסה. המהנדסים שהקימו גוף על-מפלגתי בשם "קידום" שנועד להילחם על הטבת תנאיהם המקצועיים רצו לפצל כוחות ולמקד את מאבק בעלי התארים האקדמיים.

ב-1957 התפצלה הסתדרות הטכנאים מהסתדרות המהנדסים ובשנת 1965, כאשר התחילו בלימודי הנדסאות בישראל, הגדירה עצמה כ"הסתדרות ההנדסאים והטכנאים המוסמכים"

הסתדרות ההנדסאים מנהלת את פנקס רישום תעודת הסיווג מקצועיות לטכנאים והנדסאים בישראל.

בשנת 1996 הארגון הקים הוט מועדון צרכנות.

==ראשי הארגון==
{| class="wikitable"
!מניין
!שם
!שנות כהונה
|-
|1
|זלמן שנקמן
|1957 - 1990
|-
|2
|שלמה שני
|1990 - 2008
|-
|3
|יצחק שטיינר
|2008 - 2016
|-
|4
|דני הורנשטיין
|2016 - מכהן
|}

==ראו גם==
*אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל 

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.handesaim.org.il אתר הסתדרות ההנדסאים]

קטגוריה:ארגוני עובדים בישראל
פורום נהלל

פורום נהלל הוא חוג רעיוני של אנשי ההתיישבות העובדת, בעיקר בעמק יזרעאל והסביבה, התומך ללא סייג בזכות עם ישראל על ארצו (בדומה לרעיון "ארץ ישראל השלמה"). החוג אינו פעיל מאז פטירתו של היו"ר הקודם.

שמו של הפורום נובע מכך שכינוסו הראשון היה בנהלל. נציגים רשמיים של המושב מחו על השימוש בשמו ופנו בעבר בדרישה שהשם ישונה. 

== בסיס רעיוני==
הפורום רואה עצמו שותף מלא למאבק על ההתיישבות הציונית בכל ארץ ישראל, ונגד כל נסיגה.

אנשי הפורום נולדו וגדלו על ברכי תנועת העבודה האקטיביסטית, ורואים עצמם כהמשך הקו, שבוטא בעבר על ידי יצחק טבנקין, יגאל אלון וישראל גלילי (הקיבוץ המאוחד) ומאוחר יותר על ידי אנשי מפלגת צומת בראשותו של רפאל איתן שחלקם תמכו בה או אף היו פעילים בה. הם ראו במפח נפש את המשא ומתן לויתור על רמת הגולן, הסכמי אוסלו ותוכנית ההתנתקות ולכן החליטו להתאגד. הם ארגנו כנס ("כנס נהלל") וכאשר החליטו למסד את פעילותם קראו לעצמם "פורום נהלל". 

בראש הפורום עמד עד סוף 2008 צפריר רונן, ובין החברים בו אהוביה טבנקין (בנו של יצחק טבנקין, ממנהיגי תנועת העבודה) מעין חרוד, מאיר הר-ציון ועזרה זהר. הפורום לקח חלק בפעילויות נגד תוכנית ההתנתקות, ותמך בעליות לחומש שבוצעו על ידי מטה חומש תחילה.

== פעילויות הפורום ==

=== כנס בחברון תשס"ו ===
בב' שבט תשס"ו ארגן צפריר רונן כנס תמיכה ביישוב היהודי בחברון בהשתתפות עשרות חברי קיבוצים ומושבים, בליווי מוזיקלי של הזמר אריאל זילבר. במשתתפים: פרופ' עזרה זהר (לשעבר ממשמר העמק), אריה זריצקי (מאונ' באר שבע), מנשה הראל (חתן פרס ישראל), והמשוררת אסתר שניאורסון גרי.

===אוהל כפר יהושע===
אוהל זה הוקם בעמק בצידי הכביש לא רחוק מהמושב. נערכו בו כינוסים שונים ונשמרה נוכחות כ"הפגנה מתמשכת" בעד יישובי יש"ע ובמיוחד כנגד תוכנית ההתנתקות של ממשלת אריק שרון.

== מאנשי פורום נהלל ==
* בועז דרומי (אלוני אבא)
* רחל סבוראי
* רבקה רביב (חמדיה)
* מנחם גולדברג (הושעיה)
* אל"ם (מיל) גדי דור (שדה אליהו)
* גדעון ישראלי (עין הנציב)
* דוד כנעני (כפר יהושע)
* אליעזר פארן (רמת יוחנן)
* תנא ואדי להבי (כנרת)
* יפתח לפידות (תל יוסף)
* אשר גיתאי (מושב מגדים)
* חוה ואהוביה טבנקין (עין חרוד)
* מאיר הר-ציון (כוכב הירדן -אחוזת שושנה)
* יואב טוביה (חמדיה)
* גדי אשל (נופית)
* עו"ד דב אבן-אור
* עזרה זהר

== ראו גם ==
* התנועה למען ארץ ישראל השלמה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.notes.co.il/moshik/9879.asp דיווח של מושיק קוברסקי מכנס נהלל.]
* [https://web.archive.org/web/20100424005050/http://www.agenda.co.il/37/articles/2725/ ניסוח המסמך של כנס נהלל הראשון.]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:מפעל ההתנחלות
קטגוריה:אנשי ההתיישבות העובדת
קטגוריה:תנועת העבודה
מיזולוגיה

מִיזוֹלוֹגְיָה (מיוונית: "מיסוס" = שנאה, "לוגי" = לימוד, מדע; בעברית: שנאת דעת או שנאת היגיון) היא פחד או חוסר אמון בדעת או בהיגיון. בשל כך זו השנאה לטיעונים, דיונים ואף נאומים. לעיתים היא מוגדרת גם כאנטי-אינטלקטואליזם.

בדיאלוג 'פידון' לאפלטון, מזכיר סוקרטס את המיזולוגיה, ומשווה אותה שם למיזנתרופיה. כשם שמישהו עשוי לאהוב ולבטוח בכל הבריות אבל אדם אחד שיוליך אותו שולל עשוי לגרום אצלו להתפתחות חוסר אהדה לכלל בני האדם, כך גם פלוני שסמך על ההגיון או הדעת עשוי לפתח חוסר אהדה אליהם כשיראה שניתן להשתמש בהם שלא כהלכה כדי לשרת השקפה או עמדה. בטקסט, סוקרטס מזהיר את פידון מסכנות המיזולוגיה. על פי אפלטון, הדרך להישמר מפני המיזולוגיה היא לבחור תחילה בטיעונים או תזות בתבונה ובשיקול דעת, לאחר הרבה מחקרים ולימוד, כך שהם לא יתגלו כשגויים מאוחר יותר.

המונח "מיזולוג" נטבע לראשונה בשנת 1870, והפך פופולרי באמצעות תרגומיו המפורסמים של בנג'מין ג'ווט לדיאלוג האפלטוני. "כשם שיש מיזנתרופים או שונאי אדם, יש גם מיזולוגים או שונאי דעת" (ד"ר וויליאם לונג).

בספרו 'הנחות יסוד למטאפיזיקה של המידות' כותב קאנט כי "המיזולוגיה היא השנאה לדעת".

==ראו גם==
* בורות
* מיזנתרופיה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קטגוריה:קצרמר פילוסופיה
קטגוריה:שנאה
Abaqus

Abaqus היא תוכנה מסחרית עבור פתרון בעיות הנדסיות בשיטת אלמנטים סופיים, שפותחה על ידי סמוליה - SIMULIA, ענף בחברת Dassault System. המוצר פופולרי בתעשייה (חברות ענק כמו בואינג משתמשות בו) ובאקדמיה לצורכי מחקר בתחומים שונים, התוכנה נמכרת על ידי חברת [https://www.adcomsim.co.il/ ADCOM] ישראל.

Abaqus מכילה 3 מוצרי ליבה:

* Abaqus/Standard - מערכת המיועדת לפתור בעיות כלליות על ידי אלמנטים סופיים בצורת סכימת אינטגרציה סתומה.
* Abaqus/Explicit - מערכת המיועדת לפתור בעיות דינמיות לא ליניאריות וקווזי ליניאריות על ידי סכימת אינטגרציה מפורשת.
* Abaqus/CAE - מספקת עיבוד מקדים (בניית מודל, רישות, תכונות חומר וכו') והדמיה של המודל והתוצאות וממשק גרפי.

Abaqus משתמשת בשפת פייתון כשפת סקריפט עבור כתיבת סקריפטים פנימיים.

== ראו גם ==
* LabVIEW

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.3ds.com Dassault Systemes S.A.]

קטגוריה:תוכנות מדעיות
אנסטסיה פריחודקו

אנסטסיה פריחודקו (באוקראינית: Анастасія Константинівна Приходько, ברוסית: Анастасия Приходько; נולדה ב-21 באפריל 1987 בקייב, אוקראינה) היא זמרת אוקראינית, שייצגה את רוסיה בתחרות השירים הבינלאומית אירוויזיון 2009 במוסקבה.

==קריירה==
סיימה את האוניברסיטה לתרבות ואומנויות בקייב. התפרסמה ברוסיה לאחר זכייתה בתוכנית הטלוויזיה "מפעל הכוכבים 7" (ברוסית: Фабрика звёзд-7), שמשודרת בערוץ הראשון של רוסיה.
ב-7 במרץ 2009 נבחרה לייצג את רוסיה בתחרות האירוויזיון השנתית. בתחרות, שהתקיימה במאי 2009 במוסקבה, היא ביצעה את השיר "מאמו" (באוקראינית: Мамо). אנסטסיה הגיעה למקום ה-11 עם 91 נקודות. בשנת 2010 היא התמודדה למועמדות להיות נציגת אוקראינה באירוויזיון 2011 אך לא נבחרה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרות אוקראיניות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2009
קטגוריה:נציגי רוסיה באירוויזיון
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:זמרות-יוצרות אוקראיניות
קטגוריה:ילידות 1987
סטריפטיז (סרט)

סטריפטיז (באנגלית: Striptease) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1996, המבוסס על ספר בעל אותו שם.

הסרט, המשלב קומדיה ואירוטיקה, עוסק בחשפנית גרושה הנאבקת לקבל משמורת על בתה הצעירה. הסרט, בו מככבת דמי מור בתפקיד הראשי, גרף כ-113 מיליון דולר בהקרנות ברחבי העולם, אך נחל כישלון מוחלט בביקורות.

==תקציר העלילה==
ארין, שהתגרשה זה מכבר מבעלה, מגלה כי הוענקה לו משמורת על בתם המשותפת. כדי לממן את המאבק המשפטי הדרוש להשבת בתה לחזקתה, מתחילה ארין לעסוק בחשפנות. עד מהרה היא מגלה כי אחד מלקוחותיה הקבועים הוא חבר קונגרס שמתאהב בה ואף מבקש להינשא לה. בעוד ארין מצליחה להחזיר לחזקתה את בתה, הרי שיחסיה המתהדקים עם חבר הקונגרס מעלים בה חשדות כי הלה רוצח יריבים פוליטיים. לאחר שהיא מצליחה להקליט אותו מתוודה על מעורבות ברציחות, חבר הקונגרס נעצר וארין יכולה לחזור לחייה הרגילים עם בתה.

==ביקורות ומחלוקות אודות הסרט==
בעוד חלק מהעניין נבע מליהוקה של מור כשחקנית הראשית, ועוד בעבור שכר שיא לשחקנית באותה תקופה – 12.5 מיליון דולר, הרי שרוב העניין בסרט התמקד בעירום המופגן בו ושאר מחלוקות שעורר. מלבד מור וברט ריינולדס, אשר גילם את חבר הקונגרס, רוב השחקנים הראשיים האחרים בסרט לא היו כוכבים באותה תקופה. לעומת זאת, העניין הציבורי התעורר כאשר נודע שאת דמות בתה של ארין גילמה בתה האמיתית של מור, רומר וויליס, אשר באחת הסצנות צפתה באמה רוקדת בעירום. מור פטרה את השאלה המוסרית ואמרה כי "אנו לא מביישים את הגוף, אלא מעודדים אותו כמשהו טבעי ויפה, ואני רוחצת עם ילדיי ומסתובבת לידם ערומה".

הסרט עורר מחלוקות נוספות עקב נושאו, שרבים ראו כמבזה נשים, והעירום שבו. גם הפוסטר שליווה את הסרט, בו הוצגה מור עירומה לחלוטין עורר התנגדות מצד ה-MPAA – האחראים על דירוג הסרטים בארצות הברית על פי מגבלות גיל וכדומה.

מעבר למחלוקות שהסרט עורר, הוא נחל כישלון חרוץ בביקורות. באתר Rotten Tomatoes, המרכז ביקורות קולנוע ממבקרים שונים, רק 12% מהביקורות היו חיוביות. הסרט זכה במספר פרסי ראזי, בהם הסרט הגרוע ביותר. מבחינה קופתית הסרט כשל בארצות הברית, עם הכנסות בסך 33 מיליון דולר בלבד, על אף שפיצה על כך מעט בהפצתו העולמית בה גרף למעלה מ-80 מיליון דולר נוספים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטים ארוטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים על חשפנות
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: סרטים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
דגל הדואליות הקנדית

דגל הדואליות הקנדית (הידוע גם כדגל האחדות הקנדית או הדגל הקנדי המחודש) הוא דגל לא רשמי של שוללי פרישת מחוז קוובק מהאיחוד, אשר הונף במקור על מנת לציין את האחדות הקנדית במהלך משאל העם של קוויבק (1995). 

הדגל מורכב מדגל קנדה, דגל עלה המייפל הלאומי, שלפסים האדומים שלו נוספו שני פסים כחולים, צבעו המרכזי של דגל קוויבק, ביחס המייצג את כמות דוברי הצרפתית לעומת דוברי האנגלית בקנדה.

סמליותם של הפסים הכחולים עודפת לדעת רבים, שכן הצבע הלבן בדגל הקנדי מסמל את צבעם של מלכי צרפת ושובץ בדגל לשם ייצוגה של האוכלוסייה הצרפתית הקנדית. יתרה מכך, סמל עלה עץ האדר שימש לראשונה כסמלם של אגודת יוחנן המטביל.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.crwflags.com/fotw/flags/ca_misc.html#trcf דגל הדואליות הקנדית] באתר דגלי העולם 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קנדה: דגלים

קטגוריה:קנדה: פוליטיקה
קטגוריה:דגלים בצבע אדום-כחול-לבן
ארדואינה

ארדואינה (בלטינית: Arduinna או Arduinnae או Arduinne; בקלטית: "הגבוהה") היא אלת היערות והציד במיתולוגיה הקלטית. פולחנה היה נפוץ באזור הארדנים (בלגיה ולוקסמבורג של ימינו).

האלה תוארה כציידת, הרוכבת על חזיר בר, שעל גבה אשפת חצים, ובידה סכין. במקרים אחדים סימל חזיר הבר עצמו את האלה.

עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהתה ארדואינה עם האלה דיאנה מהמיתולוגיה הרומית.

שני כתובות המוקדשות לאלה התגלו מחוץ לאזור הארדנים; האחת ברומא שבאיטליה והשנייה בדירן שבגרמניה.

==אזכורים תרבותיים==
על שמה של האלה נקרא האסטרואיד 394 ארדואינה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Green, Miranda, The Gods of the Celts, Stroud, Sutton Publishing, 1986
* John T. Koch, Celtic Culture: A Historical Encyclopedia, ABC-CLIO, 2006
* Green, Miranda (1986) Symbol and Image in Celtic Religious Art, Routledge, 1992.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080325020639/http://www.les-ardennes.net/decouverte/arduina.php פסל האלה רוכבת על חזיר בר]

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלות טבע

pt:Arduina
מוזיאון תיסן בורנמיסה

מבנה האגף החדש וחצר המוזיאון
מוזיאון תיסן בורנמיסה (בספרדית: Museo Thyssen-Bornemisza) הוא גלריית אמנות חשובה במדריד, בירת ספרד. המוזיאון נכלל במשולש הזהב של האמנות, יחד עם מוזיאון הפראדו ומוזיאון ריינה סופיה הסמוכים אליו.

האוסף המוצג במוזיאון תיסן בורנמיסה משלים במידת מה את האוספים בשני המוזיאונים האחרים: אל מול מוזיאון הפראדו, מציג האוסף יצירות מוקדמות מאיטליה וכן עבודות מהאסכולות האנגלית, ההולנדית והגרמנית ואל מול מוזיאון ריינה סופיה מציג יצירות מזרמי האימפרסיוניזם והאקספרסיוניזם, לצד יצירות מאירופה ומאמריקה מחלקה השני של המאה ה-20.

==היסטוריה==
תחילתו של האוסף בשנת 1920, כאוסף האמנות הפרטי של הברון היינריך תיסן-בורנמיסה, אספן אמנות ויזם הונגרי-גרמני, ולאחר מכן של בנו, הברון האנס היינריך תיסן-בורנמיסה, שאסף יצירות אמנות מקרובי משפחתו והמשיך לרכוש יצירות רבות, שהפכו את האוסף לאחד האוספים הפרטיים המרשימים בעולם. ב-1985 התחתן הברון עם כרמן סרברה והציג בפניה את עולם האספנות. השפעתה של כרמן על האוסף הייתה ניכרת, והיא זו שפעלה להצגתו במוזיאון.

המוזיאון נפתח בשנת 1992 לאחר שהושג הסכם בין הברון לבין ממשלת ספרד, וב-1993 האוסף נרכש במלואו. השפעתה של הברונית נמשכה גם לאחר העברת האוסף למוזיאון, והיה לה חלק בעיצוב הפנים של המוזיאון. ב-2006 יצאה הברונית בפומבי נגד ראש עיריית מדריד שהחליט לבצע תהליך פיתוח מחדש של שדרת פראדו, בטענה שהעבודות יפגעו באוסף ובמראה המוזיאון.

==האוסף==
מרבית היצירות הישנות נרכשו על ידי הברון האב, כאשר בנו התמקד ביצירות מהמאות ה-19 וה-20, ובכך נוצר אוסף המתפרש על-פני שמונה מאות של ציור אירופאי, המתמקד בעיקר בנקודות ציון חשובות ואינו מתיימר להציג את האמנות האירופית על כל היבטיה.

אחד המוקדים של המוזיאון הוא יצירות אירופאיות מוקדמות, ובכלל זה אוסף ציורים איטלקיים של דוצ'ו ובני זמנו מהמאות ה-14 וה-15, לצד עבודות של אמנים הולנדים ופלמים מוקדמים בהם יאן ואן אייק, אלברכט דירר והנס הולביין. מוקד נוסף הוא יצירותיהם של אמני הרנסאנס והבארוק המפורסמים - טיציאן, סבסטיאנו דל פיומבו, פרנצ'סקו דל קוסה, קאראווג'ו, רובנס, ואן דייק, רמברנדט, פרנס הלס, גירלנדיו וקרפצ'יו. המוזיאון מכיל גם אוסף חשוב של אמנות אימפריוניסטית ופוסט-אימפרסיוניסטית ובו יצירותיהם של קלוד מונה, פייר-אוגוסט רנואר, אדגר דגה ווינסנט ואן גוך, וכן יצירות מופת מהמאה ה-20, כגון ציור קוביסטי של פבלו פיקאסו ועבודות מאוחרות של פיט מונדריאן ואדוארד הופר.

אוסף מיצירות המוזיאון מוצג במוזיאון הלאומי לאמנות של קטלוניה בברצלונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20090303082058/http://www.museothyssen.org/thyssen_ing/home.html אתר המוזיאון הרשמי (אנגלית)]
* [http://www.educathyssen.org/ אתר המחלקה לחינוך ולמחקר של המוזיאון (ספרדית)]

תיסן בורנמיסה
תיסן בורנמיסה
וינדונוס

וינדונוס (בלטינית: Vindonnus, מקלטית: "אור בהיר") היה אל במיתולוגיה הקלטית שמקדש לו היה ממוקם באסארויי (בסמוך לשאטיון-סיר-סן בבורגונדי שבצרפת של ימינו).

עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהה וינדונוס עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית.

באתר מקדש האל שהתגלה התגלו מנחות שהובאו לאל - חלקן עשויים עץ אלון וחלקן אבן. המנחות היו בצורת ידיים המביאות פירות או עוגה. מנחות אחרות שהתגלו היו בצורת חלקי גוף נגועים במחלה, בבקשה מהאל שירפא נגעים אלה. מרבית המנחות היו בצורת עיניים - דבר המעיד על האמונה ביכולת האל לרפא נגעי עיניים (ומסביר את שמו של האל).

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Miranda Green, Dictionary of Celtic Myth and Legend, Thames and Hudson Ltd., London, 1997
* Miranda Green, Celtic Myths,University of Texas Press, 1995
* Miranda Green, The Celtic world, Routledge, 1996
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20081203234139/http://www.celtnet.org.uk/gods_v/vindonnus.html וינדונוס באתר celtnet]

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי בריאות

en:Belenus#Epithets
מקדש דבוד

מקדש דבוד
מקדש דבוד (ספרדית: Templo de Debod) הוא מקדש מצרי עתיק שהועתק למדריד, בירת ספרד.

==אודות המבנה==

המקדש נבנה במקור כ-15 קילומטרים דרומה מאסואן, בדרום מצרים, סמוך לאשד הראשון של הנילוס ולמרכז הדתי הגדול בפילה המוקדש לאלה איזיס. בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס החל אדיקלאמאני, המלך הכושי של מרואה, בבניית חדר תפילה קטן המוקדש לאל אמון. מאוחר יותר, בימי שושלת תלמי, הורחב חדר התפילה בכל צדדיו לכדי מקדש בגודל 12X15 מטרים, שהוקדש לאלה איזיס. הקיסרים הרומאים אוגוסטוס וטיבריוס השלימו את קישוט המקדש.
מקדש דבוד
ההגעה למקדש התבצעה באמצעות דרך גישה ארוכה עד לקיר האבן החיצוני ודרך שלושה פילוני אבן, עד למקדש עצמו. היכל הכניסה למקדש שכלל ארבעה עמודים, התמוטט ב-1868 וגורלו אינו ידוע. מאחורי היכל הכניסה נמצאו אולם הקודש עצמו, חדר העלאת קורבנות ואולם קודש נוסף שהכיל מספר חדרים צדדיים ומדרגות שהובילו לגג המקדש.

ב-1960, בעקבות תחילת בנייתו של סכר אסואן והסכנה שנשקפה לאתרים ארכאולוגיים באזור, ביקש ארגון אונסק"ו עזרה בינלאומית בהצלת המורשת ההיסטורית העשירה. כהכרת תודה לספרד על סיועה בהצלת מקדשי אבו סימבל, תרמה מצרים את מקדש דבוד לספרד ב-1968.

המקדש נבנה מחדש בפארק ציבורי במדריד, בסמוך לארמון המלכותי, ונפתח לציבור ב-1972.
בהשוואה לתמונה של האתר המקורי, השער שבראשו שמש עם נחש לא היה השער הקרוב ביותר למקדש עצמו.
<ref></ref>

מקדש דבוד הוא אחד מדוגמאות ספורות של אדריכלות מצרים העתיקה שמוצגות מחוץ למצרים והוא יחיד מסוגו בספרד.

בעקבות התבטאויות של מספר אגיפטולוגים שביקרו את העובדה שבניגוד למקדשים אחרים שנתרמו, ממשיך המבנה להיות חשוף לפגעי מזג האוויר,
<ref></ref>
לכן, בפברואר 2020, קיבלה מועצת העיר החלטה להאיץ את התוכניות לבנות מחסה למקדש.
<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090217211515/http://guiaturisticamadrid.com/debod.htm תיאור המקדש ותמונות (ספרדית)]
* [https://web.archive.org/web/20080925163311/http://ascendingpassage.com/N-01-The-Temple-of-Dabod.htm תיאור ושרטוטי המקדש על ידי מטיילים מהמאה ה-19]

== הערות שוליים ==

דבוד, מקדש
דבוד, מקדש
קטגוריה:ספרד: מבני דת
וראודונוס

כתובת המוקדשת לאל וראודונוס שהתגלתה בלוקסמבורג.
וראודונוס (בלטינית: Veraudunus) הוא אל מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ באזור לוקסמבורג של ימינו.

עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית, זוהה וראודנוס עם האל המקומי לנוס מרס (זיהויו המקומי של האל מרס מהמיתולוגיה הרומית).

בשתי הכתובות המוקדשות לאל וראודונוס שהתגלו בלוקסמבורג, מצוינת אינקיונה כזוגתו של וראודונוס.

לא ברור כיום אם וראודונוס היה אל רפואה או אל מלחמה.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Miranda Green, Dictionary of Celtic Myth and Legend, . Thames and Hudson Ltd., London, 1997
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20091116021221/http://www.celtnet.org.uk/gods_v/veradunus.html וראודונוס באתר celtnet]

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי בריאות
קטגוריה:אלי מלחמה
דגל אקדיה

דגל אקדיה אומץ ב-15 באוגוסט 1884 בעיצומה של האספה האקדית הלאומית השנייה אשר נערכה במיסקוצ'ה, אי הנסיך אדוארד בהשתתפות של 5,000 אקדים מרחבי הפרובינציות הקנדיות: אי הנסיך אדוארד, ניו ברנזוויק ונובה סקוטיה.

הדגל עוצב בידי מרסל-פרנסואה רישאר, כומר מסן לואי דה קנט והוא כולל את דגל צרפת - מולדתם של האקדיים וכוכב זהוב - סימלה של סטלה מאריס - אחד האספקטים של הבתולה הקדושה המשמשת כפטרוניתם של תושבי האזור.

==קישורים חיצוניים==

* 

<div style="direction: ltr;">

*[http://www.cbc.ca/acadian/feature_acadian_flag.html Canadian Broadcasting Corporation On-line]
*[http://www.acadian.org/acadflag.html Acadian.org website article about the flag]
</div>

אקדיה

אקדיה
אקדיה
מ.כ. אילת (כדוריד)

סמל הקבוצה בעבר
הפועל חבל אילות (בעבר נקרא מועדון כדוריד אילת) הוא מועדון כדוריד ממועצה אזורית חבל אילות, המשחק כיום בליגה הארצית בכדוריד.

==היסטוריה==
המועדון הוקם בשנת 2007 בתמיכה ובהובלה של משפחת קוגן: האב סילביו הוא היו"ר ומאמן, בניו אנדי וחוליאן הם שחקני הקבוצה, והאם גבריאלה וייסמן קוגן היא חברת הנהלת איגוד הכדוריד, ולצידם שוקי כץ הוא מנהל הקבוצה. במועדון תשע קבוצות תחרותיות. קבוצת בוגרים, קבוצת הנוער, וכן קבוצת הילדים. וכן בי"ס לכדוריד בשיתוף מתנ"ס אילת.

המועדון סבל במשך תקופה של 10 שנים מהעדר אולם ספורט גדול לאימון ואירוח משחקי הבית, עד שבחודש אוקטובר 2020 נחנך האולם החדש בבי"ס נוף אדום בקיבוץ אילות המכיל 450 מקומות ישיבה. לאחר מכן נבנה אולם חדש בקיבוץ יטבתה, ולאחר שכבר חנכה הקבוצה, פעולה של עובד ניקיון, ששטף את הפרקט - הובילה לנזק בלתי הפיך באולם, ובמועדון נאלצו לארח את משחקי הבית בעונת 2020/2021 בערד (6 משחקים בסה"כ). כיום הנזק תוקן והקבוצה מארחת את משחקיה באולם החדש בקיבוץ יטבתה. 

בסיום עונת 2020/2021 עלתה לראשונה בתולדותיה לליגת העל בכדוריד, לאחר שסרדג'ן רונדיץ' שמאמן את הבוגרים מאז שנת 2016 צירף איתו שני שחקנים זרים – השוער מלאדן הנקוביץ' והמרכז דרקו טודורוביץ', ויחד עם הישראלים הקפטן אייל מימון, גל קדם, יונתן רום, טל קדמי, דין סויפרמן, אלון סופר, ים שוובר, ענבר קורטי, דב ברטיסלב והשוער אדיר כהן הצליחו להעלות את הקבוצה לליגה הבכירה.

== קבוצת הנשים ==
קבוצת הנשים, שהוקמה בעונת 1999/00, שיחקה בליגה הלאומית. בעונת 2007/08 סיימה קבוצת הנשים במקום השמיני מתוך 14 קבוצות.

קבוצת הנשים הייתה קבוצה שהתבססה בעיקר על שחקניות מקומיות שגדלו במועדון והמשיכו לשחק בהתנדבות.
שחקנית שהייתה בקבוצה היא חן סבג, ממכבי דימונה לשעבר.
בנוסף, לקבוצה הייתה בשנות ה-2000 שחקנית ידועה סיגל גליל שהייתה אז שחקנית/שוערת ומאמנת הקבוצה עד שבגיל 17 נפצעה וקרעה רצועה ופרשה מכדוריד.

==הערות שוליים==

אילת
קטגוריה:אילת: ספורט
אילת
הגדרה אופרציונלית

הגדרה אופרציונלית, הגדרה אופרטיבית או הגדרה ביצועית היא הגדרה של מושג כך שזו תשקף אותו במידה המרבית, כביכול. הגדרה אופרציונלית תכלול הסבר על השיטה שיש לבצע (האופרציה) כדי למדוד את אותו משתנה תאורטי במציאות, במחקר מדעי. הגדרה אופרציונלית חייבת להיות ברורה, ותוערך יותר אם תהיה קלה למדידה.

מושגים הזוכים להגדרה אופרציונלית עשויים להיות מושגים שמשמעותם המקורית אינה חד משמעית (כמו חוכמה), או תלויה בדעה (כמו איכות חיים או מידת הסימטריה הגופנית של אדם). אולם, גם מושגים חד משמעיים זוכים להגדרות אופרציונליות שקשה למדוד אותם. לדוגמה, תוצאת מדידת משקל במאזניים היא הגדרה אופרציונלית למסה, המושגים משקל ומסה אינם חופפים, אלא רק בעלי מתאם טוב בסביבה בה חיים רוב בני האדם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פילוסופיה של המדע
קטגוריה:מדע וטכנולוגיה
ווסגוס

ווסגוס (בלטינית: Vosegus) או ווסאגוס (Vosagus) או ווסאקיוס (Vosacius) הוא אל הציד והיערות במיתולוגיה הקלטית, וכן האל של אזור ווז' (בצרפת של ימינו) - הקרוי על שם האל.

בפסל של האל שהתגלה באזור שטרסבורג, ובחפצים שהתגלו מתוארת דמותו של ווסגוס כמחזיק קשת ומגן, ולצידו הולך כלב. 

מרכזו הפולחני היה על הר דונון.

שלוש כתובות המוקדשות לאל התגלו במערב גרמניה ושנים נוספות במזרחה של צרפת. באחת הכתובות מכונה האל בכינוי "סילווסטריס" - "של היערות" (Silvestris)

עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהה האל עם האל מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.celtnet.org.uk/gods_v/vosegus.html ווסגוס באתר celtnet]

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
בית החולים אל-מקאסד

בית החולים אל-מקאסד או בשמו המלא בית חולים אל-מקאסד אל-ח'ירייה אל-אסלאמיה (בערבית: مستشفى جمعية المقاصد الخيرية الإسلامية, בעברית: בית החולים של אגודת הצדקה האסלאמית אל-מקאצד) הוא בית חולים כללי בשכונת א-טור בהר הזיתים בצפון מזרח ירושלים, המשרת את האוכלוסייה הפלסטינית.

בית החולים נוסד על ידי אגודת הצדקה האסלאמית אל-מקאסד. אבן הפינה למבנה בית החולים הונחה בשנת 1964 בזמן שמזרח ירושלים הייתה בשליטה ירדנית. המבנה מומן, בין השאר, מתרומות של נסיכות הנפט כווית. הבנייה הושלמה בשנת 1967 ולאחר מלחמת ששת הימים עבר המבנה לשלטון ישראלי. בית החולים פתח את שעריו לקהל בשנת 1968 ומאז הוא משרת את האוכלוסייה הערבית – פלסטינית הן בירושלים והן ביהודה ושומרון, כחלק ממערך בתי חולים במזרח ירושלים הכולל גם את בית החולים שבמתחם אוגוסטה ויקטוריה, בית היולדות "הסהר האדום", ובית החולים אל-אמירה בסמה השוכנים על הר הצופים הסמוך.

לבית החולים תקן ל-250 מיטות אשפוז. בית החולים מתמחה בעיקר באורתופדיה, ניתוחי לב פתוח, רפואת ילדים ורפואת עור. רוב שירותי בית החולים ניתנים בחינם. אל בית החולים מופנים פלסטינים מעזה ועד צפון יהודה ושומרון, במיוחד חולים קשים.

בבית החולים פועל גם בית ספר לאחיות.

== ראו גם ==
* הר הזיתים

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

אל-מקאסד
קטגוריה:רפואה פלסטינית
אינקיונה

כתובת המוקדשת לאלה שהתגלתה באזור לוקסמבורג.
אינקיונה (בלטינית: Inciona) היא אלה מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה נפוץ באזור מגורי שבט טרוורי הקלטי (באזור לוקסמבורג של ימינו).

שמה של האלה מוזכר בשתי כתובות שהתגלו באזור לוקסמבורג.

באחת הכתובות מוזכרת האלה כזוגתו של האל וראודונוס, בשנייה היא מוזכר כזוגתו של לנוס מרס וראודונוס.

ממשמעות שמה, בקלטית: "זו המפיחה חיים באש", ניתן להסיק כי היא הייתה אלת הנפחים.

==ראו גם==
* אנקאמנה

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Miranda Green, Dictionary of Celtic Myth and Legend, Thames and Hudson Ltd., London, 1997
* Miranda Green, Symbol and Image in Celtic Religious Art, Routledge, 1992
</div>
==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20081119063317/http://www.celtnet.org.uk/gods_i/inciona.html אינקיונה באתר celtnet]

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
ריטונה

ריטונה (בלטינית: Ritona) או פריטונה (Pritona) היא אלה מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה נפוץ באזור שבתו של שבט הטרוורים הקלטי (במערב גרמניה של ימינו ובצפון מזרחה של צרפת של ימינו).

לריטונה היה מרכזים פולחניים בפאכטן ובטריר. בפאכטן היה מוקדש תיאטרון לאלה, בו הועלו הצגות כחלק מהטקסים הדתיים (בהשפעת התרבות הרומית).

כתובת המוקדשת לאלה התגלתה גם באוזס (Uzès) שבדרום צרפת.

ככל הנראה ריטונה הייתה אלה אם (הנחה זו מתבססת על פסל שהתגלה בפכטן בו מתוארת האלה כדמות ישובה - תנוחה האופיינית לאלות בית או אלות משפחה), או אלת מרפא ומעיינות חמים. משמעות שמה "שער" - מרמז על תפקידה כאלת מרפא (או, במקרה של מוות - כאלה המובילה את המתים אל ארץ המתים). לפי סברה אחרת, משמעות שמה הוא "עמק" - וריטונה הייתה אלת העמקים.

==לקריאה נוספת==

<div style="direction: ltr;">
* Yves Bonnefoy, Wendy Doniger, Gerald Honigsblum, American, African, and Old European Mythologies, University of Chicago Press, 1993
* Miranda Green, Symbol and Image in Celtic Religious Art, Routledge, 1992
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20071030123203/http://www.celtnet.org.uk/gods_p/pritona.html ריטונה באתר celtnet]

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלות ים ונהר
קטגוריה:אלות בריאות
קטגוריה:אלות מוות
אסון הכבל

אסון הכבל הוא תאונת אימונים שהתרחשה בליל 10 באוגוסט 1992: בזמן אימון חילוץ מוסק של יחידה 669 ליד ערד נקרע הכבל שקשר את שני לוחמי היחידה, אסף רוזנברג וגיל צוריאנו, בזמן שהועלו למסוק יסעור. השניים נפלו מגובה 15 מטרים ונהרגו.

==תיאור האירוע==
בליל 10 באוגוסט 1992 נערך אימון שנועד לתרגל עליית לוחמים וירידתם, כמחלץ ומחולץ, במנוף הצלה של מסוק יסעור, בזמן שהמסוק מרחף מעל שטח האימון. בעת שרוזנברג וצוריאנו היו מול פתח המסוק, נקרע לפתע כבל המנוף ושניהם נפלו מגובה של כ-15 מטר. צוריאנו נמצא ללא סימני הכרה. רוזנברג התלונן על כאבים בגבו ודקות ספורות לאחר מכן איבד את הכרתו. קברניט המסוק, רס"ן רפי פרץ, הזעיק מסוק חילוץ רפואי ונחת בסמוך למקום האסון. הבקר הקרקעי שהיה במקום הנפילה החל מיד בטיפול רפואי בלוחמים, ואליו הצטרף הבקר האווירי שהיה במסוק. שני הבקרים, שהיו חובשים מוסמכים, טיפלו בפצועים עד להגעת מסוק עם צוות רפואי. לאחר ניסיונות מספר של החייאה וייצוב שנעשו בשטח על ידי הצוותים הרפואיים, הוטסו השניים לבית החולים סורוקה בבאר שבע, שם נקבע מותם.

==חקירת האירוע==
מפקד חיל האוויר, האלוף הרצל בודינגר, מינה ועדת-חקירה פנימית בראשותו של אל"ם שמעון בן נר, וזו קבעה שהאסון קרה עקב כשל טכני. בעקבות המלצותיה של הוועדה קבע האלוף בודינגר 31 מטלות ליישום בחיל האוויר. במקביל מונתה ועדה נוספת לחקירת התאונה בראשותו של תא"ל (מיל.) גיורא זורע. הוועדה מנתה שש סיבות אפשריות שייתכן וגרמו לכשל, מבלי לקבוע איזו מהן בעלת הקשר הסיבתי הדומיננטי ומהי מידת תרומתה לאירוע, אם בכלל. פרקליטות חיל האוויר החליטה שאין יסוד להעמיד לדין או לנקוט בהליך משמעתי כלשהו נגד מי מהמעורבים באירוע בשל העדר תשתית ראייתית לכך. החלטה זו אושרה על ידי הפרקליט הצבאי הראשי.

מאבק ממושך של ההורים השכולים שהסתיים בעתירה לבג"ץ, הוביל להקמת ועדת חקירה לפי חוק השיפוט הצבאי בראשותו של השופט אליהו וינוגרד, בה היה חבר גם תא"ל (מיל.) נחמיה דגן. מסקנות הוועדה, שהוגשו ביוני 1997, קבעו שהפעלה לקויה של מנוף החילוץ בידי המכונאי המוטס וכשלי בטיחות נוספים הם שהובילו לתאונה, והמליצה להעמיד לדין את מפקד הטייסת, את מפקד היחידה ואת המכונאי המוטס. לאחר שלא יושמו החלטות הוועדה עתרו ההורים לבג"ץ בשנית, ובעקבות כך הועמדו לדין הקצינים האמורים, חמש שנים לאחר האירוע.

בין השאר המליצה הוועדה למפקד חיל האוויר להעיר לטייס המסוק רפי פרץ על הימנעותו משיגור הנווט אל הנפגעים. בעקבות ההודעה על מינויו לרב הצבאי הראשי בתחילת 2010, עתרו הורי הנספים לבג"ץ בדרישה לבטל את המינוי. העתירה נדחתה במרץ 2011, ופרץ מונה לתפקיד.

המסוק שהיה מעורב באירוע, יסעור 066, התרסק ב-31 במרץ 1996 בתאונה במדבר יהודה מערבית לים המלח, כ-5 ק"מ ממצפה שלם. בהתרסקות נהרגו 7 חיילים ובהם שני הטייסים והמכונאי המוטס. 2 חיילים נוספים נפצעו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

הכבל
הכבל
קטגוריה:צה"ל: תאונות אימונים
קטגוריה:1992 בישראל
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1992
תב"ן

תב"ן (ראשי תיבות: תקופה בלתי נמנית) הוא פרק זמן בתוך שירות בצה"ל, אשר אינו נספר כחלק מתקופת השירות (בסלנג צה"לי מקובל: "הפז"ם לא דופק"). במהלך תקופה זו אין החייל זכאי לשכר, ואורך השירות שלו מתארך בהתאם.
 
תב"ן שלילי (בסלנג: דָּפוּק) הוא תב"ן על רקע של עבירות משמעת – פרק זמן שבו חייל עורק או נפקד מהשירות הצבאי, או פרק זמן שבו נמצא חייל במאסר או במחבוש ממושך. במקרים מסוימים תאושר בקשתו של חייל לקצר את התב"ן, ולשחררו מוקדם יותר.

תב"ן חיובי הוא תקופה בלתי נמנית עקב סיבות אחרות, כגון דחיית שירות (תקופת הלימודים במסגרת העתודה האקדמית, דחייה עקב קשיים כלכליים, דחייה למטרת יציאה לחו"ל ועוד).

ימי התב"ן מוזנים במערכת השלישות, ונקבעים על פי תהליכים הקשורים לתב"ן- תב"ן חיובי נקבע לפי הזנת דחיית השירות, תב"ן עקב כלא נקבע על פי הזנת הכליאה ותב"ן עקב נפקדות נקבע על פי הזנת תלונה. אם היו טעויות בהזנת התהליכים ממילא תהיה טעות במספר ימי התב"ן המוזנים. ימי התב"ן גורמים לעדכון של תאריך השחרור המוזן במערכת.

קטגוריה:שירות בצה"ל
קטגוריה:צה"ל: חוק ומשפט
קטגוריה:ראשי תיבות וקיצורים