OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חלון החזית

חלון החזית (באיטלקית: finestra di fronte) הוא סרט איטלקי מאת פרזן אוזפטק משנת 2003, שנע מההווה של רומא, שבו ניצתת אהבה בין אישה נשואה ולבין השכן שלה בחזרה אל העבר של מלחמת העולם השנייה עם אהבה הומוסקסואלית אסורה.

== עלילה ==
ג'ובאנה ופיליפו נשואים עם שני ילדים, גרים בבניין דירות, עם יחסים טובים עם השכנים. הם בדיוק חוזרים מהקניות ומתווכחים, כרגיל, על עבודה, סקס, ילדים, אוכל. פתאום הם מוצאים את עצמם עוזרים לזקן שכנראה איבד לחלוטין את הזיכרון ולא יודע איך קוראים לו ואיפה הוא גר. ג'ובאנה מתנגדת, אך פיליפו לא יכול שלא לעזור לו, וכך הוא אפילו נשאר אצלם כמה ימים. בתוך כל זה נמשכת ג'ובאנה יותר ויותר אל השכן, שגר מול חלון המטבח שלה. גם הוא צעיר, אך רווק, כנראה, וביניהם גם מתפתח רומן. 

לאורך הסרט נחשפת זהותו של הזקן וסיפור האהבה האסור בתקופת מלחמת העולם השנייה. מסתבר שהוא, דוידה, יהודי, והאהוב שלו, סימונה, היה יהודי גם, אך סימונה וכל משפחתו של דוידה נלקחו למחנה ריכוז, ודודיה ניצל, והוא לא מצליח, גם אחרי 60 שנה, להשלים עם זה.

== מוזיקה ==
שיר הנושא של הסרט Gocce di memoria ("טיפות של זיכרון") מדבר על הזיכרון ועל כך, שהגוף והזיכרון בלתי ניתנים להפרדה, והוא מתייחס לשתי האהבות הלא ממומשות בסרט.

== שואת יהודי איטליה בקולנוע האיטלקי ==
הסרט מצטרף לקבוצה קטנה של סרטים איטלקים שעוסקים בנושא שואת יהודי איטליה, כמו "החיים יפים" משנת 1997 של רוברטו בניני ו"שומר הלילה" משנת 1974 של ליליאנה קוואני, שניהם סרטים שנויים מאוד במחלוקת.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי דרמה איטלקיים
קטגוריה:סרטי להט"ב
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי איטליה
קטגוריה:זוכי גלובוס הבדולח: גרנד פרי
שירת הכלות

שירת הכלות (בצרפתית: Le Chant des mariées) או שיר החתונה הוא סרט צרפתי-תוניסאי מאת קארין אלבו משנת 2008 על חברות של שתי נערות, אחת יהודיה והשנייה מוסלמית, בתוניס של מלחמת העולם השנייה.

== עלילה ==
מרים ונור הן חברות עוד מילדות. מרים היהודיה מובטחת לראול, רופא מבוגר ממנה בהרבה. היא לא אוהבת אותו, והיא לא מבינה, למה היא צריכה להסכים לחתונה. נור המוסלמית אוהבת את ח'אלד, אך הוא מובטל, ואביה דורש שהוא יימצא קודם עבודה. 
ואז כובשים הגרמנים את תוניסיה, בנובמבר 1942, חאלד מוצא עבודה, אך גם מושפע אידאולוגית מהגרמנים ודבריו האנטישמיים מרעילים גם את נור.

== חברות יהודית-מוסלמית ==
הבמאית יהודייה ממוצא אלג'יראי, אומרת:
"חברות מסוג זה, של שתי בנות בגיל ההתבגרות שכמעט נהפכות לאחיות, היא חיבור מאוד מיוחד, מעבר לעובדה שהאחת יהודייה והשנייה מוסלמית. גם לי היו חברות מוסלמיות כשגרתי בתוניסיה. יותר קל לפתח חברות כזו בארץ ערבית מאשר בארץ השרויה במלחמה כמו ישראל".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ybz.org.il/?CategoryID=470&ArticleID=196 הקרנה פומבית בירושלים בהשתתפות הבמאית]
* [http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/shirat_saadoun.pdf מאמר על הסרט מאת ד"ר חיים סעדון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים היסטוריים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים בערבית
תחת פצצות

תחת פצצות (تحت القصف) הוא סרט לבנוני של פיליפ ארקטינג'י. הוא צולם בימים הראשונים אחרי הפסקת האש שסיימה את מלחמת לבנון השנייה.

== עלילה ==
זיינה היא לבנונית אמידה החיה עם בעלה האדריכל ובנה בדובאי. הזוגיות שלהם על סף פירוק, ואת הקיץ הזה, בשנת 2006, היא שולחת את בנה קרים לאחותה מהא ללבנון. אבל אז מתחילה המלחמה. זיינה מחליטה לנסוע ללבנון כדי לקחת את בנה משם, אך היא מצליחה להגיע רק אחרי שהמלחמה מסתיימת. הסרט מתחיל עם כניסתה של זיינה ללבנון, בנמל בביירות. היא מיד מחפשת מונית שייקח אותה לדרום לבנון, אבל אף אחד לא מוכן להסתכן. לבסוף היא מוצאת את טוני, שמוכן לעשות את זה בעבור תשלום גדול מאוד. השניים שיבלו יחד את שארית הסרט, הם הפכים גמורים. היא אמידה, הוא עני, היא מוסלמית, הוא נוצרי, היא אישה, הוא גבר. בכל זאת השניים מתקרבים במהלך הסרט ונפתחים אחד לשני. הם חווים יחד את ההרס הנורא שהשאירו ההפצצות הישראליות.

אחרי חיפושים רבים מקבלת זיינה את בשורה המרה, שאחותה מהא נהרגה. אבל מישהו ראה שמישהו לקח את הילד הקטן לאיזה מנזר. החיפושים ממשיכים. טוני מספר לזיינה, שאחיו היה בצבא דרום לבנון, ומאז הנסיגה של צה"ל בשנת 2000 הוא חי בישראל. זיינה מצליחה ליצור קשר טלפוני עם הילד, ובסוף היא מגיעה בכוחות אחרונים למנזר. הילד שמקבל את פניה, באמת לובש את הז'קט של בנה קרים, אבל זה לא הוא.

== פרסים ==
<div class="mw-content-ltr">
* Venice Days – Giornate degli Autori -- Arca Cinema Giovani Award: Best Film “Other Visions” and the Eiuc Human Rights Film Award
*Jury Junior Prize at Festival International du Film Francophone de Namur
*Critics Prize and NETPAC Prize NETPAC at International Antalya Golden Orange Film Festival
*Gold Muhr and the Best Actress Award (Nada Abou Farhat) at the Dubai Film Festival
*Prix Coup de Coeur, Best Music Award and Audience Award at Luchon International Film and TV Festival.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.lebarmy.gov.lb/article.asp?ln=ar&id=18082 על הסרט]

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:מלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:סרטים לבנוניים
קטגוריה:סרטים בערבית
עמיאל אלקלעי

עמיאל אלקלעי (נולד בשנת 1956 בבוסטון) הוא משורר, מתרגם, מרצה וסופר אמריקאי מיהדות ספרד.
== חייו ==
הוריו של עמיאל היגרו לארצות הברית מסאו טומה ופרינסיפה. לפרסומו הראשון זכה בעת מלחמת בוסניה, בשל תרגומים שביצע לספרים מבוסניה, אך עיקר עיסוקו הוא בספרות של יהדות ספרד, בעברית ובשפות אחרות.

אלקלעי מתרכז בדרך בה אנחנו רואים את עצמנו ובדרך שהאמריקאים רואים את המזרח התיכון. ספרו [http://books.google.co.uk/books?id=3KGG1vyGgHgC&printsec=frontcover&hl=iw#v=onepage&q&f=false After Jews and Arabs: Remaking Levantine Culture] נבחר לאחד הספרים החשובים ביותר של שנת 1993 על ידי ה- The Village Voice ועל ידי ה- The Independent בלונדון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.aljadid.com/content/towards-glorious-levantine-impurity-interview-ammiel-alcalay ריאיון עם אלקלעי]
* [http://bombsite.com/issues/1000/articles/4759 ריאיון עם אלקלעי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פעילים חברתיים מזרחים
קטגוריה:מתרגמים מעברית לאנגלית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
סן לואיס פוטוסי (מדינה)

סן לואיס פוטוסי (בספרדית: San Luis Potosí; שם רשמי: המדינה החופשית והריבונית של סן לואיס פוטוסי (Estado Libre y Soberano de San Luis Potosí)) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. המדינה משתרעת על שטח של 60,983 קמ"ר. בירת המדינה והעיר הגדולה ביותר בה היא סן לואיס פוטוסי.

סן לואיס פוטוסי ממוקמת בחלקה הצפוני של מרכז מקסיקו. היא גובלת באידלגו, קרטרו וגואנחואטו בדרום, בסקטקס בצפון-מערב וקואווילה בצפון, בנואבו לאון וטמאוליפס בצפון-מזרח, ובוראקרוס במזרח.

נכון לשנת 2011, אוכלוסייתה של סן לואיס פוטוסי נאמדה בכ-2.6 מיליון תושבים.

בסן לואיס פוטוסי נמצאת מערת הסנוניות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מקסיקו: מדינות
אדוארדו גומס

אדוארדו גומס (בפורטוגזית: Eduardo Gomes; 20 בספטמבר 1896 – 13 ביוני 1981) היה איש צבא ופוליטיקאי ברזילאי.

==ביוגרפיה==
נולד בפטרופוליס שבמדינת ריו דה ז'ניירו. למד במכללה צבאית, התגייס לצבא בשנת 1918 והצטרף לחיל האוויר הברזילאי בשנת 1921. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 השתתף בספר מרד נגד המשטר, ובילה תקופה מסוימת במאסר. לאחר ההפיכה של שנת 1930 בה השתתף, חזר לקריירה בחיל האוויר הברזילאי, בו הגיע ברבות הימים לדרגת מרשל. כמו כן, הקים את שירות הדואר האווירי הצבאי.

במקביל לפיקוד על חיל האוויר, היה ראש מפלגת הלאומיים בברזיל, אחת משלוש המפלגות העיקריות בברזיל. בדצמבר 1945 התמודד על נשיאות ברזיל מול גספאר דוטרה, שזכה בבחירות. ב-1950 התמודד שוב בבחירות לנשיאות ברזיל ושוב הפסיד. בשנת 1954, בעקבות ירי על עיתונאי בידי אנשי משמר הנשיא, טען שמאחורי הירי עומד הנשיא עצמו ודרש חקירה שהביאה להתאבדות נשיא ברזיל, ז'טוליו ורגאס. בעקבות מינוי הנשיא החדש, קפה פיליו, מונה לשר האווירייה (ministro da Aeronáutica) בממשלת ברזיל. הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1955 ושב לתפקיד בשנים 1965–1967. נפטר בשנת 1981 בריו דה ז'ניירו ולאחר מותו קיבל את התואר "פטרון חיל האוויר הברזילאי" (Patrono da Força Aérea Brasileira).

נמל התעופה של העיר מנאוס נקרא על שמו.

הממתק הברזילאי בריגדיירו ככל הנראה קרוי על שמו של גומס. ממתקים כאלו חולקו במהלך הקמפיין שלו לנשיאות ברזיל. באותה תקופה היה גומס בדרגת בריגדיר (בריגדיירו, Brigadeiro בפורטוגזית) ומכאן שם הממתק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rudnei.cunha.nom.br/FAB/en/patrono.html ביוגרפיה של גומס באתר היסטוריה של חיל האוויר הברזילאי] (באנגלית).

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר פוליטיקאים
קטגוריה:פוליטיקאים ברזילאים
קטגוריה:מרשלים ברזילאים
קטגוריה:שרי ממשלת ברזיל
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-1981
חסדי לב

חסדי לב היא עמותה הפועלת בצפת ובישובי הגליל העליון ומסייעת לתושבי הסביבה. חסדי לב היא אחת מגורמי המגזר השלישי המרכזיים העוסקים בחינוך פיננסי בישראל.

העמותה הוקמה ב-2003 לזכרו של הרב לוי ביסטריצקי (1949–2002), שהיה הרב הראשי של צפת. מנכ"ל העמותה הוא בנו, הרב זלמן (זלמי) ביסטריצקי. הארגון מעסיק שישה עובדים בשכר ומפעיל כ-300 מתנדבים, בהם בני נוער ואנשי מקצוע. לדברי הארגון, כ-4,000 משפחות נעזרות בשירותיו.

==פעילות==
חסדי לב פועלת בכל המגזרים, ומאתרת משפחות במצוקה באמצעות מורים ומנהלים בבתי ספר דתיים וחילוניים. היא מחלקת חבילות מזון, בפרט לחגים, וציוד לבתי הספר לקראת פתיחת שנת הלימודים. העמותה מפעילה חנות ביגוד זולה בשם "בזאר החסד", ובה פריטי לבוש המתקבלים מתורמים בארצות הברית. ביוני 2012 השתתפה בארגון מפגש מיצוי זכויות במכללה האקדמית צפת. ביולי 2012 השתתפה, עם חברת יוניליוור ישראל ועמותת מפתח, בארגון יריד תעסוקה למגזר החרדי בצפת.

=== פרויקטים ===
העמותה מקיימת מספר פרויקטים שנועדו להוציא משפחות במצוקה ממעגלי האבטלה והעוני. עיקרם מתן כלים לניהול יעיל וחסכוני של כלכלת הבית, וחינוך פיננסי לילדים.
* פותחים דרך להצלחה: מאה משפחות משתתפות מדי שנה בתוכנית ליווי וחונכות אישית, וניתנות להן יותר מ-5,000 שעות ייעוץ בכלכלה, תעסוקה, אימון אישי ובריאות.
* מכללה לצמיחה כלכלית: המכללה מקיימת קורסים וסדנאות בניהול כלכלת המשפחה, הכשרה לעבודה מהבית, ניהול עסקים ביתיים ושיווקם. כמו כן, ניתן בה ייעוץ אישי בנושאי משכנתאות, ביטוח, פנסיה וכלכלת המשפחה.
* שקל: העמותה מעבירה בבתי ספר תוכנית בת 12 שיעורים לחינוך פיננסי. התוכנית מלווה בערכה ובה משחקים ואביזרים המסייעים להעברת המסר בצורה חווייתית. המטרה היא לחנך את דור העתיד לאחריות ומודעות עצמית בתחום כלכלת המשפחה, ולהשפיע באמצעות התלמידים על התנהלותן של משפחותיהם.
* מגזין לחיות נכון: העמותה מפיצה מגזין בשם "לחיות נכון" העוסק בנושאי העצמה אישית, כלכלת הבית והמשפחה, זכויות עובדים, צרכנות וחיסכון.
* מועדון buy גליל: העמותה מפעילה מועדון צרכנים המעניק הנחות בעשרות עסקים באזור, ומקיים ימי מכירות. המטרה היא לחזק עסקים מקומיים ולהביא לחיסכון משמעותי בהוצאות השוטפות של חברי המועדון. דמי החבר מהווים כ-15% מתקציב העמותה.

==הערכה==
בספטמבר 2007 נבחר מנכ"ל העמותה ל"איש השנה בקהילה" בצפת לשנת תשס"ז.

בדצמבר 2011 ניתן לעמותה תו האפקטיביות של ארגון "מידות" העוסק בדרוג והערכה של ארגונים חברתיים. חסדי לב היא הארגון הדתי הראשון שהתו מוענק לו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.chasdeilev.com אתר האינטרנט של עמותת חסדי לב]
* [http://www.midot.org.il/חסדי-לב חסדי לב] באתר "מידות" להערכת האפקטיביות של ארגונים חברתיים
* 
* [http://www.chasdeilev.com/contentManagment/uploadedFiles/ELA/111020111181.pdf "סל מזון למשפחה יכול לעזור אבל לא זה מה שיוציא אותה ממעגל העוני"], מאת יורם עומר, "חדש בגליל", 9 בספטמבר 2011
* [http://www.col.org.il/חדשות_חבד_עשרו_לארגון_ששינה_את_מפת_הכלכלה_בצפת_מהו_הסוד_הגדול_69390.html עשור לארגון ששינה את מפת הכלכלה בצפת: מהו הסוד הגדול?] באתר חב"ד און-ליין, כ"ד בסיון תשע"ב

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני סיוע כלכלי בישראל
קטגוריה:צפת: כלכלה
קטגוריה:ישראל: עמותות
רחל גיל

רחל גיל (נולדה ב-1951) היא סופרת ומשוררת ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה בתל אביב בשנת 1951, ולמדה בבית הספר התיכון עירוני ט'. בוגרת הטכניון בחיפה בהנדסת בניין. גיל עבדה במקצוע זה וכן הרצתה בתחום.

החלה לפרסם את שיריה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בכתבי עת ספרותיים. למדה עריכה וספרות השוואתית והחלה לעבוד כעורכת. ב-1990 זכתה בפרס לשירה על שם רון אדלר. המחזה "פועלת זרה" פרי עטה זכה בפרס בתחרות של תיאטרון בית ליסין והועלה על בימת התיאטרון בשנת 2010.

גיל נשואה לחוקר הספרות פרופסור אברהם בלבן, והיא אם לבת ולבן. מתגוררת בתל אביב.

==יצירתה==
=== ספרים ===
* "כלום לא קרה", תל אביב: ספרי עיתון 77: צ'ריקובר, 1991 (סיפורים)
* "תנים של מורא", תל אביב: ספרית הפועלים, תשנ"א 1991 (שירים; זכה בפרס הארצי לשירה לשנת תש"ן מטעם הקרן על שם רון אדלר)
* "אישה יושבת", תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד: ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 1997 (רומן)
* "כברת דרך", תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003 (רומן)
* "עכשיו תורי למות", רעננה: אבן חושן, 2003 (שירים)
* 
* "אתה כותב שירים", תל אביב, כברת דרך, 2011 (שירים)
* "כך רציתי אותך", זמורה ביתן, 2014

=== מחזות ===
* "פועלת זרה", תיאטרון בית ליסין, 2010.
* "שתוכל לבד" תיאטרון תמונע, הקאמרי, 2015.

==לקריאה נוספת==
* מרים סנפיר, "פרידות", חיים בכבוד, חוב' 17 (2004) עמ' 21–22. עיון ברומן ובספר שירים שכתבה גיל על מות הוריה: "כברת דרך" ו"עכשיו תורי למות".

;על "כלום לא קרה"
* בתיה גור, "שבוע של ספרים" הארץ, 1 במרץ 1991, עמ' ב-9.
* דן דאור, "יוצא מהתיק, חוזר לתיק" דבר, 15 בפברואר 1991, עמ' 20.
* רחל דנה פרוכטר, "כלום לא קרה". אפיריון. גל' 24–25. (1993) עמ' 69.
* שרית זמיר, "את כל שהצטבר לה בפנים", עתון 77 גל' 135–136 (1991) עמ' 14.
* שרה כ"ץ, "חוסר סיפוק מתמשך", על המשמר, כ"א באדר תשנ"א, 8 במרץ 1991 עמ,19.
* קובי נסים, "ובכל זאת", מאזנים, כרך ס"ה, גל' 7–8, 1991 עמ' 83–84. 

;על "תנים של מורא"
* יערה בן-דוד, "הדומיה שבחוץ ואיזה קיום בתוכה" עתון 77, גל' 141 1991 עמ' 15.
* קובי נסים, "מורא קיומי" על המשמר, י"ז בחשוון תשנ"ב, 25 באוקטובר 1991, עמ' 20.

;על "אישה יושבת"
* חיה הופמן, "היושבת והנוטשת", ידיעות אחרונות, המוסף לשבת-תרבות, ספרות, אמנות, ו' בתמוז תשנ"ז, 11 ביולי 1997, עמ' 26.
* רות לאופר, "שימוש יתר", עתון 77, גל' 215, 1998, עמ' 10 .
* דבורה רפלר-זילברשטיין, "אשה על צומת האושר", הארץ, מוסף ספרים, גל' 232 (ג' באב, תשנ"ז, 6 באוגוסט 1997) עמ' 6.

;על "כברת דרך"
* נועה מנהיים, "רקוויאם לחלום", ידיעות אחרונות, המוסף לשבת-ספרות, א' בטבת תשס"ד, 26 בדצמבר 2003, עמ' 27–28.

;על "נוף עם אישה גבוהה"
* שושנה ויג, "נוף עם אישה גבוהה", מאזנים, גל' 5–6 כרך פ"א תשס"ח, 2008. 
* שולמית דוידוף, זרה בארץ נוכרייה. 2008.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://heksherimlexicon.bgu.ac.il/lexicon-entry/גיל-רחל/ גיל, רחל], לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית
*
* 
* מלכה נתנזון, [http://www.ani.org.il/?CategoryID=327&ArticleID=587&Page=1 תנים של מורא], באתר אנ"י - איגוד נשים יוצרות ישראל
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מהנדסי בניין
קטגוריה:מהנדסות ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
בלוטת ברטולין

בלוטות ברטולין (Bartholin, נקראות גם בלוטות על שם קספר ברטולין הצעיר ובלוטות פרוזדור הגדולות) הן זוג בלוטות בגודל 1.5 - 2 ס"מ הממוקמות ברקמת שומן של השפתיים הגדולות של נקבת האדם, בשליש התחתון שלהן, משני צדי פתח הנרתיק. פתח הבלוטות נמצא על שטח פנימי של השפתיים הקטנות.

עם לחיצה עליהן וכן בזמן עוררות מינית והזדווגות בלוטות ברטולין מפרישות נוזל אפור-שקוף צמיגי ועתיר חלבון השומר על לחות פתח הנרתיק ומשמש כחומר סיכה עבור מהלך הזדווגות שפיר.

הבלוטה ההומולוגית בגוף הזכר לבלוטת ברטולין היא בלוטת קאופר.

==ראו גם==
* ציסטת ברטולין
* בלוטת סקנה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ברטולין
קטגוריה:פות
מאמעלע

מאַמעלע (פולנית: Mateczka) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1938. היה זה סרטו האחרון של ג'וזף גרין מתוך הארבעה בשפת היידיש שהוא יצר בין השנים 1936–1938.

בעת ההכנות לסרט "א בריוועלע דער מאמען" הגיע גרין למסקנה כי יחסוך בהוצאות אם יצלם עוד סרט בו-זמנית. גרין השתמש באותו צוות שחקנים ואותו צוות טכני שכבר הועסק ב"א בריוועלע דער מאמען". כדי להגיע ליצירת סרט זה היה על גרין להשתמש בחומר מוכן. גרין התייעץ עם בעלה של מולי פיקון, יענקל קאליך, והשניים סיכמו כי יש להסריט את אחת ההצלחות הבימתיות הגדולות של פיקון: "מאמעלע".

== לקריאה נוספת ==
* נתן גרוס, תולדות הקולנוע היהודי בפולין, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ'72–73, 132-131.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 1938
קטגוריה:סרטים פולניים ביידיש
גשר עכברה

גשר עכברה הוא גשר החוצה את נחל עכברה, יובלו הימני של נחל עמוד, מצפון לכפר עכברה ומדרום לעיר צפת, והוא נושא עליו את כביש 89. הגשר מתנשא לגובה של 80 מטרים מעל ערוץ הנחל, ועד להשלמת גשר הרכבת מעל עמק הארזים היה הגבוה בגשרי ישראל. אורכו 420 מטרים, רוחבו 14 מטרים והוא נישא על-גבי ארבעה עמודי בטון. הגשר נבנה בשיטת מקטעים והוא מסוגל לשאת תנועת טנקים ולספוג רעידות אדמה בעוצמה של עד 8.9 בסולם ריכטר. בעקבות ריבוי קפיצות ההתאבדות מהגשר, קיבל הגשר את הכינוי "גשר המתאבדים".

==היסטוריה==
הקמת הגשר וסלילת קטע כביש 89 העוקף את העיר צפת מדרום, הועלו לראשונה במסגרת מסקנות שהוסקו לאחר מלחמת יום הכיפורים. הכביש העוקף נועד להקל על תנועת כוחות צה"ל ממחסני החירום ברחבי צפון הארץ לעבר רמת הגולן, ולאפשר כניסה נוחה אל בית החולים רבקה זיו שבצפת, אשר היווה את בית החולים הקרוב ביותר אל החזית. הפרויקט נידון שוב ושוב לאורך השנים, אך בשל התנגדות הגופים הירוקים לפגיעה בנופו של נחל עכברה, הוא לא יצא אל הפועל. ההתנגדות נבעה בעיקר מכך שהגופים המתכננים העדיפו לצקת סוללה לרוחב הנחל.

הקמת הגשר החלה בשנת 1997, והוא נבנה בשיטת המקטעים בדחיקה על ידי חברת שפיר הנדסה ותעשייה. במהלך עבודות ההקמה נהרגו שני פועלי בניין. הפועלים עמדו על פיגום שקרס ונהרגו במקום. הכביש נפתח לתנועה ב-24 בדצמבר 2002. בחודשים שלפני פתיחת הגשר לתנועת כלי רכב, חובבי אתגרים ערכו מהגשר את קפיצת הבנג'י (נדב כספי, עדו הדר ורוברט לוין) ואת קפיצת הבייס (אבנר צחורי) הראשונות בישראל מגשר.

=="גשר המתאבדים"==
בדומה לגשרים נוספים בעולם (ה"סאנשיין סקייויי" בפלורידה, אל-ויאדוקטו במדריד), עקב מעשי התאבדות רבים, זכה הגשר לכינוי "גשר המתאבדים". כעשור לאחר בנייתו, כבר נמנו 11 מתאבדים מן הגשר, לא כולל שני פועלים רומנים שנפלו מהגשר אל מותם עוד בזמן בנייתו. בנובמבר 2013, בניסיון למנוע מעשי התאבדות נוספים, השלימו עובדי נתיבי ישראל, הקמת מעקה בטיחות בצידי הגשר, כדי למנוע מקרים של קפיצה מהגשר לתהום.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=461835 גשר עכברה: 420 מטר ביציקת מקטעים]
* 

==הערות שוליים==

עכברה
קטגוריה:צפת: מבנים
קטגוריה:צפת: גאוגרפיה
קטגוריה:צפת: תחבורה
מותק, הילד השתגע 2

מותק, הילד השתגע 2 (באנגלית: Problem Child 2) הוא סרט קומדיה משנת 1991, בו מככבים ג'ון ריטר, אמי יסבק, ג'ק וורדן ומייקל אוליבר. זהו סרט המשך ללהיט מותק, הילד השתגע. בסרט זה אמי יסבק (שגילמה את פלו בסרט הקודם) גילמה את אנני יאנג.

== תקציר העלילה ==
בן הילי ובנו ג'וניור עוזבים את "קולד ריבר" ועוברים לעיירה חדשה ושלווה בשם "מורטוויל", שם ג'וניור מתמודד מול יריבים ותיקים כגון פיבודי (גילברט גוטפריד) ויריבים חדשים כגון מרף, אשר נשאר כיתה מאז 1970 וכמובן טריקסי (אייביאן שאן), הבת המרדנית של השכונה. כאשר בן הלך לקחת את ג'וניור הביתה, הוא נפגע מצלחת הלוויין שהפיל עליו מרף כמטרה לנקום בג'וניור. בן טופל על ידי אחות בית הספר הנחמדה וטובת הלב אנני יאנג (אמי יסבק). כמו כן, בן יוצא לדייטים על מנת להתחתן ולמצוא אמא לג'וניור.

בהמשך מתגלה כי האישה העשירה והמרשעת לואנדה (לריין ניומן) עברה לגור בביתם וביג בן הסבא מאלץ את בן להתאהב בה על מנת להשיג כסף מפשיטת הרגל, ג'וניור ידע שלואנדה שונאת אותו כי היא שמעה עליו ולכן הוא עושה הכל כדי להפטר ממנה כגון: להביא נמלים לאוכל שלה, אולם אביו לא מאמין לו ולואנדה איימה על ג'וניור שלא יעז להתעסק איתה. כאשר הם הלכו ליום הפתוח בבית הספר, צפה בן בתיאטרון הבובות וכאשר דברים נוראים יצאו מפי הבובות, בן חשב שזה ג'וניור והוריד את הבובות, אולם זו הייתה טריקסי ושאנני רצה אליה בן וג'וניור גילו שטריקסי היא הבת של האחות אנני יאנג.

מאוחר יותר בן וג'וניור הלכו לפיצרייה ופגשו שם את אנני וטריקסי, בן ואנני דיברו ביניהם וג'וניור וטריקסי התיידדו ביניהם והתעללו בפיבודי כך שזרקו עליו זיתים, בן, אנני, ג'וניור וטריקסי החלו להשתתף בקרב פיצות וסולקו מהפיצריה. ג'וניור הציע לטריקסי שבן יצטרך להתחתן עם אנני וטריקסי הסכימה. ג'וניור וטריקסי ברחו מביתיהם על מנת למצוא את סלע האהבה הגדול וכאשר בן ואנני חפשו אותם הם מצאו אותם ישנים ליד הסלע והחזירו אותם הביתה.

בחתונה, בן עמד להתחתן עם לואנדה המרשעת, למרות התעלול של ג'וניור להאריך לה את האף שלא ממש הצליח, למרבה המזל טריקסי הגיעה עם הדחפור ועליו סלע האהבה הגדול והצליחה לדרוס את לואנדה באמצעות הסלע. אנני הגיעה והתנצלה בפני בן, אולם בן אמר שאנני היא הבחורה שהוא רוצה וגם שכנע את ביג בן להתחתן עם לואנדה. הסרט מסתיים כאשר בן, ג'וניור, אנני וטריקסי מטיילים יד ביד בעודם מאושרים.

== צוות השחקנים ==
*ג'וניור - מייקל אוליבר
*בן - ג'ון ריטר
*ביג בן - ג'ק וורדן
*אנני יאנג - אמי יסבק
*טריקסי - אייביאן שאן
*לואנדה - לריין ניומן
*מר פיבודי - גילברט גוטפריד

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:אימוץ בתרבות ובאמנות
צורת הארץ

שער הספר "צורת הארץ" במהדורה השנייה
כריכת הספר "צורת הארץ" במהדורה האחרונה
צורת הארץ, הוא ספר אסטרונומיה בעברית מאת רבי אברהם בר חייא העוסק בנושאים הבאים: מהלך הירח, ליקויי חמה ולבנה, מהלך כוכבי הנבוכה, תיאור אופן המזלות, חלוקת כוכב ארץ לאזורי אקלים, מידת כוכב ארץ והוויכוח סביב מהלך כוכבי שבת.

== המחבר ותקופתו ==
מחבר הספר הוא רבנו אברהם ב"ר חייא הנשיא.
בשל הכבוד שרחשו לו הכל, כונה "הנשיא" (בערבית: צאחב אל שארטה), כינוי הניתן לבעלי משרה חשובה בחצר המלכות.
היה מגדולי ספרד. מושבו היה בעיר סוריה שבספרד, ובברצלונה.
תאריך לידתו ופטירתו אינם ידועים בדיוק. החוקרים משערים שנולד בסביבות שנת 1065 ונפטר בסביבות השנים 1135–1145.
עסק גם במתמטיקה, בהנדסה, בפיזיקה, באסטרולוגיה ובענייני מוסר ופילוסופיה. כמו כן ציפה לישועה ועסק בחישוב הקץ ובביאת המשיח.
רבנו אברהם חי בתחילת תקופת הראשונים - המאה ה-11.
ראשונים נוספים שחיו בזמנו: ר' אברהם אבן עזרא, הרמב"ם.

== החיבור ==
בנוסף לשמו "צורת הארץ", מוכר גם בשמו הלטיני "סבסורדה" (Savasorda), שם שהוא בעצם כינוי למחבר אשר היה מכונה "הנשיא", ובערבית – "צאחב אל שארטה", שבשיבוש ללטינית הפך ל"סבסורדה".
החיבור הוא אחד מהחיבורים הראשונים העוסקים באסטרונומיה, חכמת התכונה, בלשון הקודש.
החיבור הוא פרי התקופה בה שלט בכיפה - 'כיפת השמים' - מאז המאה ה-2, האסטרונום היווני הנודע תלמי, הנקרא בשמו בטלמיוס, בחיבורו "אלמגסט", בו טען למודל הגיאוצנטרי. 'צורת הארץ' ראה אור כ-300 שנה (בשנת 1133) לפני שתורות התכונה החדשות של קופרניקוס, קפלר וגלילאו, הגיעו לעולם באיחור של כ-13 מאות, אחרי תלמי.
עקב היותו החיבור הראשון בתחומו שנכתב בלשון הקודש, זכה 'צורת הארץ' לתפוצה רחבה. אף בקרב העמים לא נטמנה ידו בצלחת וזכה להצלחה גדולה, בשל היותו מאגד אסכולות החלוקות ביניהן בנושאים רבים ושונים בחכמת התכונה. בין המוזכרים בספרו נמצא מן המפורסמים שבעולם מדע התכונה, כגון: בטלמיוס, בן רש"ד, אל מאמון, אברכש ועוד.

== המהדורות ==

הספר יצא לאור בשלוש מהדורות.
המהדורה הראשונה יצאה לאור בשנת ש"ו (1546) בבזל על ידי ההבראיסט והבלשן סבסטיאן מינסטר. במהדורה זו הוסיף מינסטר הערות שוליים בלטינית ושרטוטים נוספים שהופיעו בכתבי היד. ותלמידו אוסוואלד שרקנפוכס תרגם את הספר ללטינית.

המהדורה השנייה, יצאה לאור באופיבאך בשנת ת"פ (1720) על ידי ר' יהונתן ב"ר יוסף מרוז'ינוי, מחבר הספר "ישועה בישראל" על הלכות קידוש החודש להרמב"ם. במהדורה זו נדפסו הגהות וביאורים של הלבוש לצורת הארץ, והגהות ממספר רבנים נוספים.

בשנת 1956 תשט"ז, תורגם הספר גם לספרדית על ידי מיליאס ואליקרוסה, ברצלונה.

המהדורה האחרונה יצאה לאור בשנת תשס"ט על ידי המהדיר ר' רפאל לסרי, בוגר ישיבת חברון. ההדרה בוצעה ע"פ שלושה כתבי יד, המוקדמים ביותר מבין כתבי היד המצויים היום; כ"י לונדון, הספרייה הבריטית, קטלוג מרגליות 1006 (מס' 6432 במכון לתצלומי כתבי יד עבריים בירושלים); כ"י לונדון, הספרייה הבריטית 12277 OR (מס' 8821 במכון לתצלומי כתבי יד עבריים); כ"י האוניברסיטה העברית בירושלים מס' 927 B. במהדורה זו נוספו קטעים רבים שהושמטו מהמהדורות הקודמות וחודשו ושופצו כל השרטוטים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ספרי המאה ה-12
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:היסטוריה של האסטרונומיה
פלמינגו האנדים

פלמינגו במים בצ'ילה
פלמינגו האנדים (שם מדעי: Phoenicopterus andinus) הוא מין של פלמינגו שחי באמריקה. הוא מין הפלמינגו הנדיר ביותר ואחד הגדולים ביותר בעולם - אורכו מטר אחד עד מטר וארבעים. חי בהרי האנדים, ומכאן שמו.

== מאפיינים ==
צבע גופו ורוד חיוור, וחלקו העליון בהיר יותר. צווארו בצבע ורוד כהה יותר. החלק העליון של המקור הוא בצבע צהוב, וחלקו התחתון הוא בצבע שחור. רגליו צהובות.

הפלמינגו ניזון מאצות מיקרוסקופיות כגון צורניות, ואצה אחת שממנה הוא ניזון מעניקה לו את צבע הורוד. מקורו של פלמינגו האנדים מוטה הצידה, שמבנהו מסייע לפלמינגו לסנן את האצות המיקרוסקופיות שמהן הוא ניזון ממי המלח שבאגמים בהם נמצאות האצות. פלמינגו האנדים נודד, ויכול לעבור עד כ-1000 ק"מ ביום אחד. בקיץ, הפלמינגואים נמצאים בבריכות מלח, ובחורף הם נודדים לביצות נמוכות יותר. הסיבה לנדידה היא כנראה הצחיחות הקיצונית של אגמי המלח בחורף. המקום שאליו הפלמינגואים נודדים עדיין אינו ידוע, אך משוער שהוא בין אדמות הרבייה בצ'ילה לבין הביצות שבמרכז ובמערב ארגנטינה. 

הפלמינגו חי בבוליביה, ארגנטינה, צ'ילה ופרו.

הם מקננים בחודשי הקיץ, ובונים קינים בצורת חרוט מבוץ על שפת אגמי המלח, שעשירים בדרך כלל בסודיום, גבס ומימן גופרתי. ככל שאר מיני הפלמינגואים, הנקבה מטילה ביצה לבנה אחת.

ישנם כ-60,000 פרטים של פלמינגו האנדים כיום.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1854
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רודולפו אמנדו פיליפי
קטגוריה:פלמינגואים
קטגוריה:בעלי חיים במדבר אטקמה
קטגוריה:צ'ילה: עופות
קטגוריה:פרו: עופות
כ"ג יורדי הסירה (אוניית מעפילים)

"כ"ג יורדי הסירה"
מסלול ההפלגה של "כ"ג יורדי הסירה"
כ"ג יורדי הסירה הייתה אוניית מעפילים. נקראת על שם 23 מתנדבים יהודים ארץ-ישראליים שיצאו, בליוויו של קצין בריטי, ב–18 במאי 1941 לפעולת חבלה בלבנון בשלטון ממשלת וישי, ועקבותיהם נעלמו.

הפליגה ב-2 באוגוסט 1946 מבוקה דה מגרה באיטליה כשעל סיפונה 790 מעפילים. התוכנית הייתה להעביר אליה בקרבת הארץ מעפילים נוספים מהאוניה ”כתריאל יפה". התוכנית נכשלה בשל תקלות טכניות. הספינה נתפסה באזור קפריסין, הובלה לנמל חיפה והמעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין לאחר מאבק אלים<ref></ref>. חלק מהמעפילים החולים הועברו לבית החולים במחנה עתלית<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==
* הערך כ"ג יורדי הסירה בוויקיפדיה
*[http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=305&ArticleID=475&SearchParam=כ%22ג+יורדי+הסירה "כ"ג יורדי הסירה"], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים
* [http://www.archives.gov.il/search/?q=יורדי+הסירה+S%2FS&search_type=all מאגר מסמכי זיהוי ותצלומים] של מעפילים בלתי לגאלים באניה כ"ג יורדי הסירה. גנזך המדינה, דצמבר 1946 – ינואר 1947

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצרמר המנדט הבריטי
קטגוריה:אוניות מעפילים אחרי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שנקראו על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1946
ירושלים הנצורה (אוניית מעפילים)

ירושלים הנצורה הייתה אוניית מעפילים. זו הייתה אוניית משא דו-תרנית עשויה עץ, בעלת מבנה רחב המגיעה לעומק של עד 4 מטרים. במקור, נקראה האונייה Ambrosiana אך שמה שונה בעקבות המצור על ירושלים במלחמת העצמאות.

האונייה נרכשה על ידי עדה סרני והמוסד לעלייה ב' באיטליה, באמצעות איש קשר מקומי במילאנו. היא הוכנה על ידי מפקד המשימה, יהודה צפתי, אנשי המוסד לעלייה ב' אנשי פלי"ם וגדעונים והצוות המקומי שכלל מכונאי אוסטרי, רב מלחים ושלושה מלחים. כחלק מארגונה לשייט סודרו מקומות לעולים, נבנה מטבח בצריף עץ, נבנו סליקים בחרטום. בספינה היו שתי סירות הצלה ל-20 איש כל אחת. כן הוטען מזון שאמור היה להספיק ל-5–10 ימים ו-5 טון מים.

מבחינת התקשורת, הגדעוני הכין את האונייה שבועיים לפני ההפלגה. היה בה משדר קריסטל ונמתחה אנטנה מראש התורן האחורי אל הגשר. נבנה סליק למכשיר בחדר המכונות, בין טנק הדלק לדופן התא ובו היו ארבעה מכשירי שידור והקלטה תוצרת ארצות הברית. כמו כן לא היה מכשיר SOS על האונייה.

ב-3 בפברואר 1948 בשעה 03:00 יצא מנמל הפליגה מפשיה רומנה באיטליה, כשעל סיפונה 670 מעפילים אוניית ירושלים הנצורה והצטרפה לצי הצללים. ב-10 בפברואר בשעה 10:00 הגיח מטוס ליברייטור בריטי וחג מספר פעמים מעל הספינה, אשר הייתה במרחק 80 מיל מחופי הארץ. כעבור מספר שעות הגיע מטוס נוסף. כדי להקשות בזיהוי הספינה, האנשים הסתתרו בבטן האנייה ומבני השירותים והמטבח הושלכו לים. לפנות ערב, הופיעה משחתת בריטית אשר ליוותה את הספינה במשך כל הלילה. למחרת, 11 בפברואר, הופיעו שתי משחתות נוספות אשר חסמו את נתיב השיט לתל אביב. מפקד האונייה הורה למעפילים שלא להתנגד בכוח לפינוי. גם מפקד המשחתת הודיע שלא יעשה שימוש בנשק אם לא יתנגדו. בשעות לפנות בוקר של 12 בפברואר הגיעה הספינה לפתח נמל חיפה וניסתה להיכנס בכוחות עצמה. בהיותה במרחק 600 מטר מהחוף ניסו הבריטים להשתלט עליה ולהכניסה לנמל. כדי למנוע מהם להשתלט על האונייה, חיבלו המעפילים במכונות. לבסוף נאלצו הבריטים לגרור את הספינה למעגן צדדי בנמל חיפה. בנמל חיפה הורדו העולים והועברו באמצעות ספינת משמר בריטית לספינת הגירוש אושן ויגור.

אחראי הספינה משה דפני העיד כי לא היה טעם להתנגד והמעפילים אף הגישו מים ומזון לחיילים ועזרו להם לעלות לגשר. רב החובל והצוות הונחו להיטמע בין המעפילים והמלווים הסתתרו בסליק ואחר כך הצליחו להתחמק. מפקד האונייה סגן יהודה צפתי עבר עם המעפילים לספינת הגירוש.

לאחר שסיימה את שירותה נמכרה האונייה לגריטה.

<gallery mode="packed" heights="200">
קובץ:אוניית המעפילים ירושלים הנצורה - מסלול.jpg|מסלול ההפלגה של "ירושלים הנצורה"
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=305&ArticleID=474&SearchParam=ירושלים+הנצורה "ירושלים הנצורה"], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים
*[https://www.google.co.il/url?sa=t&rct=j&q=&esrc=s&source=web&cd=1&cad=rja&uact=8&ved=0ahUKEwiw96nmyYfXAhVCAcAKHe79CkgQFggkMAA&url=http%3A%2F%2Fwww.amutayam.org.il%2F_Uploads%2FdbsAttachedFiles%2F135YERUSHALAIM.doc&usg=AOvVaw17QEYtEkiPhkEYQMk_PgXq ירושלים הנצורה], עמותת חיל הים
*[http://www.palyam.org/Hahapala/Teur_haflagot/hf_Jerusalem.php סיפור הפלגת 'ירושלים הנצורה'], ב[http://www.palyam.org/ אתר הפלי"ם ההעפלה והרכש]
קטגוריה:אוניות מעפילים אחרי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1948
קטגוריה:הנצחת מערכות ישראל

== הערות שוליים ==
כביש 316

כביש 316 הוא כביש אורך אזורי בישראל, באזור חבל יתיר ודרום הר חברון, ואורכו כ־26 ק"מ. קצהו הצפוני של הכביש עובר בשטחי יהודה ושומרון. הכביש מתחיל בצפון הנגב, במחלף יתיר שעל כביש 31, ליד היישוב הבדואי חורה, לכיוון צפון־מערב, ממשיך לדרום הר חברון דרך יער יתיר, חולף על־פני היישוב ליבנה, חוצה את קו הירוק במעבר מצודת יהודה ולאחר היישוב בית יתיר הכביש מסתיים בצומת סוסיה שעל כביש 317. בכביש פגמים רבים בצורת שקעים וסדקים, ובמספר חלקים רוחבו כרוחב נתיב אחד בלבד, דברים המקשים על הנהיגה ואף מסכני חיים בחושך ובמזג אוויר סוער.

==צמתים לאורך הכביש==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!ק"מ
!שם
!סוג
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 316 מדרום לצפון
|-
| align="center" | 0
| align="center" | מחלף יתיר
| align="center" align="center" | חורה
| align="center" | 
|-
| align="center" | 3
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" align="center" | חורה
| align="center" | רחוב אלסלאם
|-
| align="center" | 16
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" align="center" | לב יתיר
| align="center" | כניסה ללב יתיר
|-
| align="center" | 16.5
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" align="center" | ליבנה
| align="center" | 
|-
| align="center" | 17
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" align="center" | ליבנה
| align="center" | כניסה לליבנה
|-
| align="center" | 22
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" align="center" | בית יתיר
| align="center" | 
|-
| align="center" | 24
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" align="center" | בית יתיר
| align="center" | כניסה לבית יתיר
|-
| colspan="1" align="center" bgcolor="#9A CD 32" | 24.5
| colspan="1" align="center" bgcolor="#9A CD 32" | מעבר מצודת יהודה
| colspan="1" align="center" bgcolor="#9A CD 32" | מחסום
| colspan="1" align="center" bgcolor="#9A CD 32" | בית יתיר
| colspan="1" align="center" bgcolor="#9A CD 32" | מעבר ליהודה ושומרון
|-
| align="center" | 26
| align="center" | צומת סוסיה
| align="center" align="center" | סוסיא
| align="center" | 
|}

==ראו גם==
*חורה
*יער יתיר
*חבל יתיר
*הר חברון
*מועצה אזורית הר חברון
*יהודה ושומרון
*כבישי ישראל

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הנגב: כבישים
קטגוריה:יהודה: תחבורה
קטגוריה:חורה: תחבורה
קטגוריה:מדבר יהודה: כבישים
שוקי שחרור

שוקי שחרור (נולד ב-1956) הוא איש צבא ישראלי בדרגת תת-אלוף, לשעבר ראש מטה פיקוד הצפון.

==ביוגרפיה==
שחרור גדל והתחנך בירושלים, דור 12 בארץ. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר בעיר מגוריו (במחזור שיצאו ממנו "חמשת הגנרלים": אלעזר שטרן, ישי בר, יאיר נוה, שוקי שחרור ורפי פרץ).

===שירותו הצבאי===
בשנת 1975 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני וממנה לסיירת. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לגולני ושימש במספר תפקידי פיקוד ובהם מפקד מחלקה, מפקד פלוגה וכמפקד פלחה"ן גולני. במלחמת לבנון שימש כסגן מפקד גדוד 51 ומיד עם תחילת הלחימה, עקב פציעת המג"ד - הוא קיבל פיקוד על הגדוד להמשך הלחימה. בהמשך שימש קצין אג"מ גולני, כמפקד גדוד 51 בין השנים 1984–1986 וסמח"ט גולני, משם נסע למכללה לפיקוד ומטה של המרינס האמריקאי. כשחזר שימש כמפקד עוצבת ברעם בין השנים 1989–1991 וכסגן ומפקד אוגדת עזה בשנים 1992–1994. במבצע ענבי זעם שימש כקצין אג"ם של פיקוד הצפון. ב-1978, בעת שהיה מפקד פלוגה, היה שחרור מעורב בתאונת דרכים קטלנית והורשע בארבע עברות: בגרימת מוות, בהתנהגות שאינה הולמת קצין, בנהיגה ללא רישיון ובעקיפה בדרך שאינה פנויה. בשנת 1998 מונה לראש מטה פיקוד הצפון. שחרור מונה לתפקיד זה ובשנת 2002 יצא לשליחות בסינגפור. ב-2005 השתחרר מצה"ל. במלחמת לבנון השנייה שימש במילואים כסגן מפקד פיקוד הצפון. 

לאחר שחרורו מונה כאחראי על האפיון המבצעי של חברת אלביט מערכות. במילואים משמש שחרור כסגן מפקד פיקוד צפון. כמו כן הוא משמש כיושב ראש מרחב מרכז (27 סניפים) של האגודה למען החייל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bogrim.netivmeir.co.il/home/P102.jsp?arc=253032 תא"ל (מיל.) שוקי שחרור], מתוך אתר ישיבת נתיב מאיר.
* [https://web.archive.org/web/20140821144820/http://www.aka.idf.il/edim/yoman/yoman.asp?catID=59109 דבר מפקד המשלחת תא"ל (מיל') שוקי שחרור], מתוך אתר עדים במדים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:מפקדי עוצבת ברעם
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הצפון
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הצפון
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:עובדי אלביט מערכות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
כ"ט בנובמבר (אוניית מעפילים)

"כ"ט בנובמבר"
מסלול ההפלגה של "כ"ט בנובמבר"
כ"ט בנובמבר הייתה אוניית מעפילים, נקראה על שם החלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר על הקמת מדינה ליהודים בארץ ישראל.

== קורותיה ==
הפלגת הספינה 'כ"ט בנובמבר' לארץ החלה ממפרץ ג'ירולטה שבקורסיקה ב-14 בדצמבר 1947. הספינה, שכינויה במוסד לעלייה ב' היה 'החלוץ', הגיעה למפרץ כ-3 שבועות קודם לכן, לאחר השתבשות מבצע ההעפלה קודם שלה בחוף סמוך לאלג'יר ובריחה ממעצר קצר בידי הצי האיטלקי בנמל לה-מדלנה בסרדיניה (מהמבצע שהשתבש בצפון אפריקה נותרו על סיפונה 44 ילדים ובני נוער, שבעת שהותה במפרץ נאספו ממנה על ידי ספינת המעפילים 'הפורצים' שהייתה בדרכה מצרפת לארץ). למפקד הספינה מונה איש הפלי"ם מרדכי לימון ("מוקה"), שהגיע מצרפת לקורסיקה כ-10 ימים קודם הפלגתה והצטרף למלווים הנוספים איש הפלי"ם נמרוד אשל וה'גדעוני' שלמה רוזן ("הנסי"). צוות הספינה היה איטלקי. יום לפני הפלגתה לארץ קלטה הספינה את 680 מעפיליה מספינת המעפילים שכינויה במוסד לעלייה ב' היה 'הזיבלה' - ספינה שבהפלגת מעפילים מאוחרת יותר שלה, שאינה קשורה להפלגת הכ"ט בנובמבר, נקראה 'לקוממיות'. ה'זיבלה' הביאה את המעפילים למפרץ ג'ירולטה במסע קצר מחוף בנדול הסמוך למרסיי. 

בגלל רוחות נגדיות לא יכלה הספינה לעבור במיצרי בוניפציו ועקפה את סרדיניה במעבר מדרום לסיציליה, ובכך האריכה את דרכה. כשעברו את סרדיניה, הודיעו המלווים לבסיסים בצרפת ואיטליה כי הדלק והמים לא יספיקו למסע עד הארץ ותדרש עזרה מיוחדת. אך כשהגיעו לדרום סיציליה התחלף כיוון הרוח, הספינה הצליחה להגביר מהירות והמלווים החליטו להמשיך עד לארץ ללא עזרה. במהלך ההפלגה התמוטטו הקונסטרוקציות שנבנו, והיה צורך בתיקונים. 

ב- 23 בדצמבר, ממערב לאי כרתים, החלה ללוות את הספינה משחתת בריטית. עם הגילוי, התבקשו המעפילים לרדת אל מתחת לסיפון. ההוראות היו להתנגד, באופן סביל בלבד, להעברה לארץ, אך באופן פעיל יותר להעברה למקום אחר, או לגירוש. בקרבת חופי הארץ יצא מנוע אחד מכלל פעולה, וניתן היה להתקדם במהירות 1.5 קשר בלבד.

ב-28 בדצמבר, בשעות הלילה, נתפסה הספינה על ידי ארבע משחתות. ב-21:45 עלו על סיפונה מלחים בריטים. לפני כן קיבלו המלווים הצעה מהבריטים לגרור את הספינה בגלל הקלקול במנוע. הבריטים התנו את הגרירה בחתימת הצוות כי הדבר נעשה מרצונו, אך המלווים סירבו והספינה המשיכה לנוע בכוחות עצמה לנמל חיפה. בשעה 00:30, אור ליום 29 בדצמבר, נכנסה הספינה לנמל. על פי דו"ח בריטי, רק קבוצה קטנה ניסתה להתנגד בשירה, וההתנגדות הייתה מתונה. 683 איש הועלו על אניית הגירוש 'אושן ויגור' שהפליגה לקפריסין. בשעה 03:00, ב-29 בדצמבר, הסתיימה ההעברה. 331 גברים, 212 נשים, 124 ילדים, גורשו למחנות המעצר בקפריסין. חמישה מעפילים חולים נשארו בארץ.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=305&ArticleID=476&SearchParam=%D7%9B%22%D7%98+%D7%91%D7%A0%D7%95%D7%91%D7%9E%D7%91%D7%A8 "כ"ט בנובמבר"], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים
*[http://www.palyam.org/Hahapala/Teur_haflagot/hf_KT_November.php סיפור הפלגת 'כ"ט בנובמבר'], ב[http://www.palyam.org/ אתר הפלי"ם ההעפלה והרכש]

קטגוריה:אוניות מעפילים אחרי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1947
ואיון

ואיון (באנגלית: Weyoun) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". דמותו מגולמת על ידי השחקן ג'פרי קומבס.

ואיון, חייזר המשתייך לגזע הוורטה, משמש כדיפלומט וכיועץ עבור ארגון הדומיניון האכזרי והמיליטריסטי מרביע גמא. כמו כל וורטה, ואיון הוא להוט, מתרפס, תמיד חולק כבוד למייסדים, ויחד עם זאת - אכזרי בהתמודדות שלו עם אויביו ועם פקודיו. ואיון היה יד ימינה של המשתנה הנקבה, ובפרק סיום הסדרה, "What You Leave Behind, היא מספרת לו שהוא היצור היחיד שאינו משתנה שרכש את אמונה.

קומבס, שגם שיחק את הדמות החוזרת של בראנט ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הצהיר שהוא מעדיף לשחק את ואיון.

==ביוגרפיה של הדמות==
למעשה, היו מספר דמויות בשם ואיון, כולם שיבוטים.
===ואיון 4===
הפרק הראשונה שבה נראה שיבוט של ואיון ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" היא בפרק "To the Death". היה זה ואיון 4, אשר נהרג על ידי מפקד צוות הג'מהדאר הכפוף לו, לאחר שוואיון הטיל ספק בנאמנותם של אנשיו.

===ואיון 5===
ואיון 5 מופיע לראשונה בפרק "Ties of Blood and Water", בו הוא מתלווה לדוקאט אל חלל עמוק 9, בניסיון לשכנע עריק קרדאסי גוסס, המאושפז במרפאתו של ד"ר באשיר, כי ישוב לקרדאסיה לקבלת טיפול, ולהביע תמיכה במשטר (האיחוד הקרדאסי כחבר בדומיניון). ואיון 5 היה הראשון לשמש כמפקד כוחות הדומיניון ברביע אלפא. כשנתיים לאחר הופעתו הראשונה, ואיון 5 נהרג בתאונת שיגור, שייתכן שאורגנה על ידי "לגאט" דמאר - ראש המשטר הקרדאסי באותה העת (התאונה התרחשה בשלב מסוים בין סיום הפרק "Shadows and Symbols" לבין תחילת הפרק "Treachery, Faith, and the Great River").

===ואיון 6===
ואיון 6 ניסה לערוק לפדרציה, אך בטרם הספיק לעשות כן - הקריב את חייו, על מנת למנוע את מותו של אודו.

===ואיון 7===
ואיון 7 הופעל לאחר שנתגלה לדומיניון הניסיון של ואיון 6 לערוק. בנסיבות רגילות, יש רק שיבוט אחד (של כל וורטה פעיל נתון), הפועל בכל פעם, אולם לאחר שוואיון 6 ערק - ואיון 7 הופעל באופן מיידי. ואיון 7 נהרג על ידי לוטננט-קומנדר וורף (בפרק "Strange Bedfellows"). מאוחר יותר, וורף לועג לכך, שכן הוא הרג שיבוט בלבד, במקום אויב שהוא פחות בר-החלפה.

===ואיון 8===
אילם גארק הרג את ואיון 8, במהלך המתקפה של המחתרת הקרדאסית על מטה הדומיניון, במהלך הקרב על קרדאסיה (בחלקו השני של פרק סיום הסדרה הכפול "What You Leave Behind"). עם מותו, מציינת המשתנה הנקבה כי ואיון 8 היה השיבוט האחרון של ואיון, עובדה שגארק, אשר תיעב את ואיון, מוצא מספקת ביותר, ומוסיף: "קיוויתי שתגידי את זה". זה היה השיבוט האחרון של ואיון, כתוצאה מהריסת מתקן השיבוט על כוכב הלכת רונדאק 3 (בפרק "The Changing Face of Evil").

==קישורים חיצוניים==
* [http://en.memory-alpha.org/wiki/Weyoun Weyoun] באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)
* [http://www.startrek.com/database_article/weyoun Weyoun] באתר StarTrek.com
==הערות שוליים==

קטגוריה:מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 - דמויות
י"ד חללי גשר הזיו (אוניית מעפילים)

"י"ד חללי גשר הזיו"
מסלול ההפלגה של "י"ד חללי גשר הזיו"
י"ד חללי גשר הזיו הייתה אוניית מעפילים. נקראה על שם 14 לוחמי הפלמ"ח שנהרגו בליל הגשרים. הפליגה ב-16 ביולי 1947 ממיליארינו באיטליה, כשעל סיפונה 690 מעפילים יוצאי פולין. ארבע משחתות בריטיות השתתפו בלכידתה, המעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=305&ArticleID=468&SearchParam=י%22ד+חללי+גשר+הזיו י"ד חללי גשר הזיו], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים
* [http://www.palyam.org/Hahapala/Teur_haflagot/hf_YD_Ziv סיפור הפלגת - י"ד חללי גשר א-זיב], באתר הפלי"ם וההעפלה.

קטגוריה:קצרמר ימאות
קטגוריה:אוניות מעפילים אחרי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שנקראו על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1947
פורטל ארגוני

פורטל ארגוני הוא אתר אינטרנט או אינטראנט, המשמש כשער כניסה למקורות אחרים ברשת עבור כלל עובדי ארגון או חברה, ומתמקד בנושאי תקשורת פנים-ארגונית, משאבי אנוש, רווחה ומאגד בתוכו מידע שימושי לעובד. הפורטל מאפשר לעובדי הארגון לשתף תכנים הקשורים בארגון ולקשר בין החלקים השונים של הארגון גם כאשר אלה פרוסים במיקומים שונים ברחבי העולם.

לצד הפורטל הארגוני (ולעיתים משולב בתוכו), פועל בדרך כלל פורטל מקצועי, שער למידע מקצועי המשותף לבעלי עניין בתוך הארגון. הפורטל המקצועי מאפשר למשתמש גישה ושיתוף של מסמכים מקצועיים, דעות, תובנות, טיפים ודיונים בתחום המקצועי וביצוע פעולות בצורה התומכת בקבלת החלטות עסקיות.

בתהליך הקמת פורטל נדרש למפות את צורכי הארגון, ולאפיין את הפורטל בהתאם לכך .
לרוב הגישה לפורטל הארגוני מותרת למשתמשים בתוך הארגון, אך במיקרים מסוימים ניתנת הרשאה לעובד להתחבר לפורטל גם מחוץ לשטח העבודה באמצעות חיבור מרחוק.

==סיבות עיקריות להקמת פורטל ארגוני==

# שיתוף ידע – כיום בעידן שבו ישנם יותר ויותר ארגונים גלובליים המתמודדים עם תהליכי עבודה זהים המתבצעים במקומות שונים, שיתוף ידע בין המרכזים הוא קריטי להצלחת הארגון. מערכת המידע הפנים-ארגונית יכולה להכיל: טפסים, הוראות עבודה, קישורים לאתרים רלוונטיים, מידע על המחלקות השונות (טלפונים, תמונות, כתובות מייל).
# שימור ידע – בגלל תחלופה גבוהה של מקומות עבודה (בהודו למשל) יש צורך לשמר את הידע בתוך הארגון בצורה מסודרת לצורך שימוש עתידי.
# חיסכון בעלויות – מערכת המידע הפנים-ארגונית יכולה לחסוך בעלויות על יד כך שתאפשר שיתוף בפתרון בעיות זהות. סביר להניח שמשהו במקום כלשהו בארגון ניתקל באותה בעיה שאיתה מתמודד עובד אחר בארגון. במידה ואופן פתרון הבעיה יופיע בפורטל הארגוני, תקצר בצורה משמעותית את זמן פתרון הבעיה.
# שמירה על קשר רציף עם העובדים – ההנהלה יכולה לשמור על קשר רציף עם העובדים על ידי כך שתפרסם הודעות שונות הקשורות במצב החברה דרך הפורטל הארגוני.
# יצירת קהילה – עובדי הארגון יכולים להשתמש בפורטל הארגוני להעלות נושאים הקשורים בארגון ולקבל מענה מהיר מעובדים אחרים, ואף לקדם רעיונות חדשים.

==יתרונות==
* כלי לתקשורת בין הנהלת הארגון והעובדים, ליצירת שפה ארגונית משותפת ולהעברת מסרים מההנהלה לארגון כולו
* מעודד שקיפות ותקשורת ובכך תורם לתחושת השייכות של העובדים לארגון
* ממשק נוח שבו ניתן לקבל מידע אינטגרטיבי, נגיש ועדכני
* מאפשר ייעול תהליכי עבודה ושיפור ביצועים באמצעות הצגה אינטגרטיבית של נתונים, מידע וידע.

==חסרונות==
* עלות הקמה ותחזוקה גבוהה נדרשים משאבים רבים בשני השלבים
* תיתכן חשיפה למידע מסווג למשתמשים שאינם מורשים לצפות בתכנים
* ייתכן מצב שבו יהיה עומס מידע וקושי לאיתור מידע רלוונטי
* פרויקט חוצה ארגון וכרוך בהשקעת משאבים רבים, הצלחתו תלויה בשיתוף הפעולה של כלל עובדי הארגון ולכן יש להשקיע משאבים בהטמעתו

==רכיבים אופייניים לפורטל==
* עץ ניווט
* תפריט קישורים מהירים
* יישומים
* טפסים
* תבניות
* מאגר חוזרים
* פורומים לדיונים
* מנוע חיפוש
* יישומים חברתיים

==תכנים אופייניים לפורטל ארגוני==
* ספר טלפונים ארגוני ובעלי תפקידים
* חזון הארגון
* זכויות וחובות עובדים
* הודעות ארגוניות
* לוח אירועים
* טופסי הארגון
* נהלים וחוזרים
* מילון מונחים ארגוני

==תכנים אופייניים לפורטל מקצועי==
* הפקת לקחים ותובנות
* פורומים לדיונים
* יישומים
* מידע מקצועי
* נהלים וחוזרים
* מילון מונחים מקצועי

קטגוריה:ניהול מידע
דפנה איכילוב

דפנה איכילוב (נולדה ב-18 באוקטובר 1964) היא צלמת, אוצרת ואמנית ישראלית ילידת רמת השרון. מכהנת כראש המחלקה לצילום במוסררה בית הספר לאמנות ע"ש נגר.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1992 הקימה איכילוב את גלריית "לימבוס מקום לצילום" בשיתוף עם יהודית גואטה, גליה גור זאב, יעל ביבר ואיל בן-דב. כל החמישה היו בוגרי המחלקה לצילום במחזור 1988 ב"בצלאל" ובסיום לימודיהם ביקשו להחיות מחדש את האווירה הדיאלוגית ואת שיתוף הפעולה הפורה ביניהם במהלך הלימודים. אופני הפעולה של גלריה לימבוס כרכו זה בזה את הדיון על שפת הצילום עם מבט ביקורתי על מרכזי כוח ודומיננטיות, תוך יצירת קשר בין שולי השיח האמנותי לבין שולי ההירארכיה החברתית.

== השכלה ==
* 1984-1988 תואר ראשון (B.F.A), המחלקה לצילום, בצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
* 1998-1999 - תואר שני (Central Saint Martins College of Art and Design, London (M.A Fine Art

== פרסים ==
1994: פרס ז'רר לוי לצלם צעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים (כחלק מקבוצת לימבוס)

== הוראה ==
משנת 1990 מרצה לצילום בבתי ספר שונים.
מרכזת ומנחת תוכנית לימודי ההמשך בצילום, וידאו ואמנות פלסטית במוסררה, מסלול לימודי המשך, ירושלים.
שותפה בהנחיית התוכנית "אמנות לשינוי חברתי" ו"חממת אמנים לשינוי חברתי" בבי"ס מוסררה, ירושלים.
בשנת 2022 החלה לכהן כראש המחלקה לצילום במוסררה בית הספר לאמנות ע"ש נגר.
מרצה לצילום במכון האקדמי-טכנולוגי חולון.
בעבר מרצה לצילום בקמרה אובסקורה, המכללה לצילום קריית אונו, מנחת סטודנטים במכללת הדסה ירושלים.

== תערוכות יחיד ==
* 2001: "אחת אחרי השנייה", גלריית המחלקה לצילום, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.
* 1999: תערוכת גמר (Central Saint Martins College of Art and Design, London (M.A Fine Art
* 1996: "אִשָ", גלריה לימבוס, תל אביב.
* 1995: "ילד על גג חממה", 'תערוכת - ספר' (הוצאת עקד). דיאלוג בין צילומים לתרגומי שירת תיאודור רות'קה.
* 1993: "פרח אבן", גלריה לימבוס, תל אביב.

== פרסומים נבחרים ==
* ילד על גג חממה, הוצאת עקד, 1995
* אמהות ובנות – אנתולוגיה של סופרות, משוררות ואמניות, הוצאת מודן, 1997
* מאמר: The Limbus gallery Tel Aviv by Dafna Ichilov במגזין אמנות everything Magazine, גיליון 3.1, 1999, לונדון.
* צלמי הארץ, מראשית ימי הצילום ועד היום (עורך: גיא רז), הוצאת מפה, 2002
* לימבוס. מקום. צילום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009, (אוצרת, עורכת ומשתתפת)

== קישורים חיצוניים ==
* האוצרת טלי תמיר על 
* האמנית גליה גור זאב על 

קטגוריה:אוצרות ישראליות
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ז'ראר לוי
קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:אמנים פלסטיים להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קנגוריל המושק

קנגוריל המושק (שם מדעי: Hypsiprymnodon moschatus; קרוי גם קנגורו חולדתי מושק) הוא מין של כיסאי קטנטן דמוי חולדה האנדמי לאזור מוגבל בצפון יבשת אוסטרליה, ומהווה מין יחיד בסוגו ובמשפחת הקנגוריים המושקים. קנגוריל המושק הוא הכיסאי הקטן ביותר בתת-סדרת דמויי קנגורו הכוללת את המשפחות קנגוריים, קנגוריים חולדתיים וקנגוריים מושקים.
== מאפיינים ==
לקנגוריל המושק מספר תכונות המשותפות לו ולקנגורים אחרים. לרגליו שלוש אצבעות, כשהבוהן של הרגליים האחוריות ארוכה מעט, הזנב כהה ארוך ונטול שיער. האוזניים דקות, עגולות וחסרות שיער, והגפיים הקדמיים ארוכים יותר בהשוואה למינים האחרים. הפרווה קצרה, וצבעה חום ערמוני כהה או אדום חלוד. הפנים, הידיים והרגליים שחורים, והחלק התחתון בהיר מעט. אורך ראשו וגופו של קנגוריל המושק: 21–34 סנטימטרים, אורך זנבו: 12–16 סנטימטר, ומשקלו: 340–680 גרם. שמו ניתן לו עקב ניחוח המושק הנודף מפרוותו.
"קנגוריל המושק" בחיפוש אחר מזון
קנגוריל המושק חי ביערות גשם טרופיים לאורך החוף הצפוני של מדינת קווינסלנד האוסטרלית. הקנגוריל נוטה להישאר בקרבת מקורות מים דוגמת נהרות או אגמים. הקנגורילים פעילים בשעות היום, והם בעלי חיים ביישנים ובודדים. אף על פי שהם יכולים לקפוץ היטב, הם יעדיפו ללכת על ארבעת הרגליים, כשהקדמיות מתקדמות לפני האחוריות. לעיתים הם נעזרים בזנבם הארוך כדי לאסוף עלים וענפים לקן. הקנגורילים חיים בבדידות, אם כי לפעמים ניתן לצפות בזוגות ובשלשות המחפשים ביחד אחר מזון.

הקנגוריל נבדל מהקנגוריים החולדתיים, בכך שהוא ניזון כמעט אך ורק מחרקים. מדי פעם הוא מגוון את תזונתו בתולעים, פטריות, ופירות יער שונים. לעיתים קרובות הוא רובץ על זנבו ומחטט עם גפיים הקדמיות באדמה במטרה למצוא רמשים. 

לנקבות יש כיס מפותח עם ארבע פטמות. הוולדות (בדרך כלל שניים) נולדים בעונה הגשומה (פברואר עד יולי). הוולד עוזב את הכיס לאחר חמישה חודשים, אך יישאר עדיין עם אימו. בגיל שנה הם מגיעים לבגרות.

לקנגוריל המושק תפוצה רחבה יחסית, ומצב שימורו מסווג על ידי IUCN כללא חשש (LC). מרבית האזורים שבהם הוא חי מוגדרים כשמורות טבע ופארקים לאומיים, כך שבית הגידול שלו יציב.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד פירסון רמזי
קטגוריה:קנגוריים מושקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אוקיאניה