אמנות אינטרנט

תרשים המדגים באופן פשוט את התווך האינטרנטי בו מתרחשת אמנות אינטרנט. רשת האינטרנט מסומנת על ידי [[הברק 𐓏 האדום אליה מתקשרים שני המחשבים לצפייה באמנות אינטרנט. אחד משדר והשני קולט/צופה. החיבור יכול להיות פיזי או אלחוטי. האמנות מתבטאת באינטראקציה בין הצופה למשדר. תרשים משנת 1997 שרשמו Michael Sarff ו־Tim Whidden]]
אמנות אינטרנט (המכונה גם אמנות רשת) היא סוג של אמנות מדיה חדשה המופצת באמצעות האינטרנט. צורת אמנות זו עוקפת את הדומיננטיות המסורתית של מערכות הגלריות והמוזיאונים הפיזיות. במקרים רבים, הצופה נמשך לסוג של אינטראקציה כלשהי עם יצירת האמנות. אמנים הפועלים בצורה זו מכונים לפעמים אמני רשת.

אמני רשת עשויים להשתמש ברשתות אינטרנט חברתיות או תרבותיות ספציפיות כדי לייצר את האמנות שלהם. אמנות האינטרנט היא לרוב, אך לא תמיד, אינטראקטיבית, משתפת ומבוססת מולטימדיה. ניתן להשתמש באמנות האינטרנט כדי להפיץ מסר, פוליטי או חברתי, תוך שימוש באינטראקציות אנושיות.

המונח אמנות אינטרנט, בדרך כלל אינו מתייחס לאמנות שפשוט עברה דיגיטציה והועלתה לאינטרנט כדי שניתן יהיה לצפות בה באמצעות האינטרנט, כגון בגלריה מקוונת. במקום זאת, ז'אנר זה מסתמך באופן מהותי על האינטרנט כדי להתקיים, תוך ניצול היבטים כגון ממשקים אינטראקטיביים וקישוריות (כגון חכמת המונים) למספר רב של רשתות חברתיות וכלכליות ומיקרו-תרבויות, המיועדות לא רק ליצירות מבוססות אינטרנט.

בשנת 2002, התאורטיקן והאוצר של המדיה החדשה ג'ון איפוליטו הגדיר את "עשרת המיתוסים של אמנות האינטרנט".<ref name=":0"></ref> הוא מצטט את המיתוסים הנ"ל, כמו גם מגדיר אותם כמובדלים מעיצוב אתרים מסחרי, ונוגע בנושאים של קביעות, יכולת לארכב ואיסוף במדיום זורם ומשתנה לאורך זמן.

== היסטוריה ==
אמנות האינטרנט, נטועה במסורות ובתנועות אמנותיות שונות, החל מדאדא ועד לסיטואציוניזם, אמנות מושגית, Fluxus, וידאו ארט, אמנות קינטית, אמנות מיצג, אמנות טלמטית והפנינג . <ref></ref>

בשנת 1974, האמנית הקנדית ורה פרנקל עבדה באולפני חברת הטלפונים בל, קנדה כדי להפיק את היצירה String Games: Improvisations for Inter-City Video, היצירה הראשונה בקנדה שהשתמשה בטכנולוגיות טלקומוניקציה. <ref></ref>

יצירת האמנות הטלמטית, המוקדמת, הייתה עבודתו של רוי אסקוט , La Plissure du Texte, שבוצעה עבור התערוכה במוזיאון לאמנות מודרנית של פריז ב-1983.

בשנת 1985, אדוארדו קאק יצר את שיר הווידאו המצויר Reabracadabra עבור שירותי מיניטל הצרפתים. <ref></ref>

מוסדות אמנות המדיה כגון פסטיבל Ars Electronica בלינץ, אוסטריה, או IRCAM (מרכז המחקר למוזיקה אלקטרונית) שבסיסו בפריז, תמכו וייצגו אמנות אינטרנטית ברשת. בשנת 1996, הלן ת'ורינגטון הקימה את הפלטפורמה New Radio and Performing Arts , שהיא פלטפורמה מקוונת להזמנה והצגת אמנות אינטרנט, ואירוח הופעות ברשת האינטרנט. ב-1991 ייסד וולפגנג שטהל את פלטפורמת הניסוי החשובה כמו [https://thing.net/ The Thing]. ב-1994 היזם ג'ון בורת'וויק והאוצר בנג'מין וייל הפיקו יצירות אמנות מקוונות מאת דאג אייטקן, ג'ני הולצר ואחרים ב- [http://www.adaweb.com/ Adaweb] וב-1997 מרכז האמנות החזותית של MIT אירח את "PORT: Navigating Digital Culture", שכלל אמנות אינטרנט בחלל גלריה ו "פרויקטים אינטרנטיים מבוססי זמן". <ref></ref> האמנים שנכללו בפרויקט היו קארי פפרמינט, פרמה מרתי, ריקרדו דומינגז, הלן ת'ורינגטון ואדריאן וורצל .

בשנת 1997 הוצגה אמנות אינטרנט במופע documenta X (בבימויה של קתרין דייוויד), עם האוצר סיימון למונייר. עשרת הפרויקטים שהוצגו בו-זמנית בעיר קאסל, גרמניה ובאינטרנט היו של מאט מוליקן, אנטוני מונטאדאס, הולגר פריזה, הית' באנטינג, פליקס סטפן הובר ופיליפ פוקוק, הרווה גראומן, ג'ודי, מרטין קיפנברגר וקרסטן הלר בין היתר.

בשנת 2000, מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, כלל אמנות אינטרנט בתערוכה הדו-שנתית שלו. <ref>[https://whitney.org/exhibitions/biennial-2000 The Whitney Biennial 2000]. See also [http://movies2.nytimes.com/2000/03/23/technology/23artsatlarge.html "Now Anyone Can Be in the Whitney Biennial"] in The New York Times (March 23, 2000), and [https://www.wired.com/2000/03/whitney-speaks-it-is-art/ "The Whitney Speaks: It Is Art"] in Wired Magazine (March 23, 2000).</ref> זו הייתה הפעם הראשונה שאמנות אינטרנט נכללה כקטגוריה מיוחדת בביאנלה. היא סימנה את אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר להכללה של אמנות אינטרנט בתוך סביבה מוזיאונית. אמני האינטרנט שנכללו בתערוכה היו מארק אמריקה, Ken Goldberg, etoy.

עם עלייתם של מנועי החיפוש כשער גישה לאינטרנט בסוף שנות ה-90, אמני רשת רבים הפנו את תשומת לבם לנושאים קשורים. הם השתמשו בשאילתות חיפוש כחומר גלם. "המיטה הנצחית" של מרי פלנגן קיבלה תשומת לב בזכות השימוש שלה במרחב סיפורי לא ליניארי תלת־ממדי, או מה שהיא כינתה "נרטיבים הניתנים לניווט". <ref></ref> <ref></ref> היצירה שלה משנת 2001 בשם 'אוסף' שהוצגה בביאנלה של וויטני הציגה פריטים שנאספו מדיסקים קשיחים ברחבי העולם בתת--מודע קולוקטיבי חישובי. <ref></ref> 'החיים הסודיים של המספרים' של גולן לוין (2000) הציג את ה"פופולריות" של המספרים 1 עד 1,000,000 כפי שנמדדה על ידי תוצאות החיפוש במנוע החיפוש Alta Vista. עבודות כאלה הצביעו על ממשקים חלופיים והטילו ספק בתפקיד הדומיננטי של מנועי החיפוש בשליטה בגישה לרשת.

מלבד יישומי unicast (נקודה לנקודה), המצביעים על קיומן של נקודות התייחסות, קיים גם אינטרנט רב-ערוצי (רב נקודות ולא מרוכז) שהוצג על ידי מעט מאוד יצירות אמנותיות, כמו המחולל הפואטי . לפי ג'וליף וקוקס, האינטרנט אינו שם נרדף למשתמש ספציפי ולממשק ספציפי, אלא מבנה דינמי שכולל את הקידוד ואת כוונת האמן. <ref></ref>

אמנים עכשוויים כמו פיטר קוגלר, היימו זוברניג, נדקו סולקוב או רובין רימבו, הידוע גם כסקנר, מימשו יצירות באינטרנט שניתן לראות במוזיאוני אמנות באופן ספציפי כמייצבים ולא רק. על מסך מחשב המציג אמנות אינטרנט. בעבודתו של סולקוב, למשל, אפשר היה לקיים אינטראקציה מקוונת עם אובייקטים שהיו בחלל התצוגה של מרכז האמנות העכשווית בז'נבה. בעבודתו של היימו זוברניג, אפשר היה להזיז קיר פיזית כדי לחשוף חלל במוזיאון MAMCO לאמנות מודרנית ועכשווית, שבז'נבה המכיל עיבוד מקוון תלת־ממדי של אותו חלל.

הופעתן של פלטפורמות הרשתות החברתיות באמצע שנות ה-2000 יצר שינוי בדרך הפצת אמנות האינטרנט. קהילות מקוונות התארגנו סביב "היררכיות אקטואליות" ספציפיות.<ref name="Boyd"></ref> קהילות אמנותיות באינטרנט עשו מעבר דומה באמצע שנות ה-2000, הן עברו ממועדוני גלישה, של קבוצות של 15 עד 30 אנשים שחבריהן תרמו לשיחה חזותית-קונספטואלית מתמשכת באמצעות שימוש במדיה דיגיטלית<ref name="fournineone"></ref> כשהחברות בהן הייתה מוגבלת לקבוצה נבחרת של אנשים, לפלטפורמות רשתות חברתיות מבוססות תמונה, כמו Flickr, המאפשרות גישה לכל אדם עם כתובת דואר אלקטרוני. אמני אינטרנט עושים שימוש נרחב ביכולות הרשתות החברתיות, ובארגון שלהם, בכך ש"ייצור המשמעות מותנה מתוכן של אמנים אחרים".<ref name="fournineone" />

=== פוסט אינטרנט ===
פוסט-אינטרנט היא תנועת<ref name="amarca16"></ref> אמנות שהחלה לפעול במאה ה-21, של אמנים היוצרים יצירות אמנות שנגזרות מהאינטרנט וכן להשפעותיו על אסתטיקה, פסיכולוגיה אנושית, תרבות וחברה. <ref></ref> זהו מונח רחב הזוכה לביקורת חריפה.<ref name="amarca16" /> אמנות פוסט-אינטרנט (Post-Internet) משמשת לתיאור סגנון אמנות שצמח בעידן הדיגיטלי. זוהי תנועה המוגדרת על ידי האופן שבו היא משתמשת בטכנולוגיה ובאינטרנט כאמצעי ליצירת אמנות, והייתה לה השפעה עמוקה על הדרך בה אנו תופסים את תפקידה של הטכנולוגיה בחיינו.

המונח פוסט-אינטרנט, הופיע החל מאמצע שנות ה-2000 ונטבע על ידי אמנית האינטרנט מריסה אולסון ב-2008. <ref></ref> דיונים על אמנות אינטרנט מאת מריסה אולסון, ג'ין מקיו וארטי וירקאנט, הביאו את המונח לתודעת הציבור.<ref name="rhizome2013"></ref> בין השנים ה-2000 ל-2010, אמני פוסט-אינטרנט היו ברובם בני דור המילניום שפעלו בפלטפורמות אינטרנטיות כגון: Tumblr ו- MySpace או עבדו בווידאו, במדיה חברתית ובפורמטים פוסט-נרטיביים כמו YouTube, Vevo או ממים .

במאמר מ-2015 ב- The New Yorker, המונח פוסט-אינטרנט מתואר "הפרקטיקות של אמנים ש... בניגוד לאלו של הדורות הקודמים, כמו ציור או פיסול. יצירות האמנות שלהם נעות בצורה זורמת בין חללים, לפעמים מופיעים על מסך, לפעמים בגלריה." בתחילת שנת 2010, הפוסט-האינטרנט היה מקושר באופן פופולרי עם המוזיקאית גריימס, אמנים חזותיים כמו קורי ארקאנג'ל, ארטי וירקאנט, פטרה קורטרג'ט, ריאן טרקרטין ליזי פיץ'. <ref></ref>

== כלים ==
היסטוריונית האמנות רייצ'ל גרין זיהתה שש צורות של אמנות אינטרנט שהתקיימו מ-1993 עד 1996: דואר אלקטרוני, אודיו, וידאו, גרפיקה, אנימציה ואתרי אינטרנט. <ref></5-Arts Net>

In the 1990s, email based mailing lists provided net artists with a community for online discourse that broke boundaries between critical and generative dialogues. The email format allowed instant expression, however limited to text and simple graphic based communication, with an international scope.<5-arts net></ref>

מאז אמצע שנות ה-2000, אמנים רבים השתמשו במנוע החיפוש של גוגל ובשירותים אחרים להשראה וחומרים. שירותי Google חדשים מולידים אפשרויות אמנותיות חדשות.<ref name=":1"></ref> החל משנת 2008, ג'ון רפמן אסף תמונות מ- Google Street View עבור הפרויקט שלו בשם The Nine Eyes of Google Street View .<ref name="5-arts"></ref><ref name=":1" /> עוד פרויקט אמנות אינטרנט מתמשך הוא I'm Google מאת דינה קלברמן שמארגנת תמונות וסרטונים מגוגל ויוטיוב סביב נושא בצורת רשת שמתרחבת תוך כדי גלילה.<ref name=":1" />

== דוגמאות ==
האמנית הישראלי יונה לוי גרוסמן מציגה באתרה הפרטי מספר דוגמאות לאומנות אשר מוצגת במציאות רבודה, אשר ניתנים לגישה דרך אתרה, אחרי התקנת אפליקציה ייעודית.

== ראו גם ==
* אמנות דיגיטלית
* גרפיקה ממוחשבת
* אמנות מדיה חדשה
* אומנות בינה מלאכותית
* מיצב וידאו
* אינטרנט

== לקריאה נוספת ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://netartnet.net/ netartnet.net] רישום ומדריך של גלריה מקוונת של אמנות אינטרנט
* [http://netart.org.uy/latino/index.html > ¿netart או notart?] [http://netart.org.uy/latino/index.html <] מסד נתונים של netart latino
* [https://metropolism.com/en/feature/23573_post_internet_materialism/ ראיון עם Martijn Hendriks & Katja Novitzkova באתר metropolism.com]
* [http://booktwo.org/notebook/new-aesthetic-politics/ "האסתטיקה החדשה והפוליטיקה שלה"]
* [https://artfcity-com.translate.goog/2014/10/14/finally-a-semi-definitive-definition-of-post-internet-art/?_x_tr_sch=http&_x_tr_sl=en&_x_tr_tl=iw&_x_tr_hl=iw&_x_tr_pto=sc הגדרה חצי-סופית של אמנות פוסט-אינטרנט]
* [https://www.spikeartmagazine.com/articles/essay-whats-after-post-internet-art whats-after-post-internet-art]

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:זרמים בפילוסופיה
קטגוריה:פוסטמודרניזם
קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:טכניקות דיגיטליות
קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:מדעי המחשב