OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קלריתיים

הקלריתיים (יוספיתיים) (שם מדעי: Cleridae) הם משפחה בסדרת החיפושיות. ידועים בערך 3,600 מינים ברחבי העולם. בישראל נמצאים כ-20.

אורך גופם נע מ-6 עד 18 מ"מ, הם שעירים, ובעלי הופעה צבעונית. הקלריתיים מתהדרים לעיתים בצבעים מתכתיים. המחושים מסתיימים באלה, או שהם משוננים. הם מיטיבים לרוץ ולעוף.

הקלריתיים הם אחת המשפחות המגוונות בקרב החיפושיות, והם מצויים בבתי גידול שונים.

== תזונה ==
הבוגרים והזחלים טורפים חרקים, בעיקר זחלים שלהם.

בני המשפחה מצויים לרוב על פרחים, אך ניתן גם למצוא אותם על עצים נגועים בפרוקי-רגליים, הניזונים ממוהל הצמחים, אותם הבוגרים והזחלים טורפים. המשפחה הזאת ידועה כבעלת ערך רב בוויסות אוכלוסיות של פרוקי רגליים כאלה.

ישנם מינים שהתמחו בטריפת זחלי דבורים.

מינים רבים מהסוגים Phyllobaenus ו-Isonhydnocera מצויים על צמחים עשבוניים. הזחלים ניזונים בעיקר מצרעפציות. הבוגרים טורפים חרקים שונים המצויים על הצמח.

זחלים מהסוג טריכודית הם טורפים ו/או טפילים של צרעות, דבורים וחרגוליים.

מינים מהסוג Necrobia טורפים וגם ניזונים מחומר אורגני מת. הם מצויים על עצמות, עור מת ופגרים של דגים וחיות שונות.

== רשימת מינים בישראל (רשימה חלקית) ==
*הסוג טריכודית Trichodes (יוספית)
**טריכודית סורית Trichodes syriacus
**טריכודית אצילית Trichodes nobilis
**טריכודית הפסים Trichodes affinis
**טריכודית 4 הנקודות Trichodes quadriguttatus

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nature-of-oz.com/cleridae.htm הקלריתיים של ישראל] באתר של עוז ריטנר.
* קלריתיים מישראל [https://web.archive.org/web/20130901010756/http://insects.net46.net/gallery/main.php/Coleoptera/Polyphaga_Cucujiformia_Cleroidea_Cleridae/ אלבום תמונות] באתר החרקים של ישראל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:חיפושיות
פרנסס אלן

פרנסס אליזבט אלן (באנגלית: Frances Elizabeth Allen; 4 באוגוסט 1932 – 4 באוגוסט 2020) הייתה מדענית מחשב אמריקאית, מעובדי חברת IBM. אלן הייתה האישה הראשונה שמונתה כעמיתת IBM וכן האישה הראשונה שזכתה בפרס טיורינג. עבודתה הייתה רבת השפעה בנושאי מהדרים, אופטימיזציה של תוכנה ועיבוד מקבילי.

== ביוגרפיה ==
אלן נולדה וגדלה בחוה בעיירה פרו שבצפון מדינת ניו יורק. היא סיימה תואר ראשון במתמטיקה ב-SUNY (אוניברסיטת אולבני <small>(אנ')</small>) בשנת 1954 והחלה לעבוד כמורה בעיירת הולדתה. כעבור שנתיים החלה ללמוד לתואר שני במתמטיקה באוניברסיטת מישיגן, וקיבלה תואר זה בשנת 1957. באותה שנה החלה לעבוד בחטיבת המחקר של חברת IBM בפוקיפסי. היא הכשירה עובדים חדשים בשפת התכנות Fortran. היא תכננה לחזור להוראת המתמטיקה לאחר שתסיים לפרוע את ההלוואה שלקחה לשם מימון לימודיה, אך נשארה לעבוד ב-IBM למשך 45 השנים הבאות.

היא הוצבה בפרויקט המחשב IBM 7950 ששימש את ה-NSA לקריפטואנליזה. היא ניהלה את צוות האופטימיזציה למהדר של מחשב זה ושל המחשב IBM 7030 Stretch . בשנות ה-60 השתתפה בפרויקט ACS-1 לפיתוח מחשב-על, ובשנות ה-70 תרמה לשפת PL/I. בשנים 1970–1971 הייתה בשבתון באוניברסיטת ניו יורק, ובמשך שנים אחדות המשיכה ללמד שם כמורה מן החוץ. בשנת 1977 הייתה בשבתון באוניברסיטת סטנפורד.

בשנת 1989 נבחרה לעמיתת IBM, והייתה לאישה הראשונה שזכתה לכך. בשנת 2002 פרשה מ-IBM אך המשיכה בקשר עם החברה.

בשנת 1994 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 2010 נבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים. הייתה עמיתת IEEE ועמיתת ACM.

בשנת 2006 זכתה בפרס טיורינג על תרומתה בתחום המהדרים ומיטוב הקוד שהם יוצרים. היא האישה הראשונה שזכתה בפרס זה, לאחר 40 שנים שבהן זכו בו רק גברים.

בשנת 2009 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מקגיל.

פרנסס אלן נישאה בשנת 1972 לג'ק שוורץ, פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק, והתגרשה ממנו לאחר עשר שנים.

נפטרה ב-4 באוגוסט 2020, ביום הולדתה ה-88.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www-03.ibm.com/ibm/history/witexhibit/wit_hall_allen.html ביוגרפיה], באתר IBM 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעניות מחשב אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג
קטגוריה:עמיתי IBM
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:עובדות IBM
קטגוריה:חברות היכל התהילה של הארגון הבין-לאומי של נשים בטכנולוגיה
קטגוריה:חוקרי שפות תכנות
קטגוריה:זוכות פרס טיורינג
קטגוריה:עמיתי IEEE
קטגוריה:עמיתי ACM
קטגוריה:חברות האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברות האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אולבני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אולבני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
נא"פ

נא"פ (НЭП — ראשי תיבות ברוסית של Новая Экономическая Политика) — "המדיניות הכלכלית החדשה".
==היסטוריה==
בשנת 1920 הסתיימה מלחמת האזרחים ברוסיה וקומוניסטים החלו לבסס את שלטונם ברוסיה. הקצאת המזון קוצצה על ידי השלטונות. הרעב הקיף את הכפר והעיר ושנאת האיכרים לשלטון הקומוניסטי הלכה וגברה כיוון שלא קיבל את מה שהובטח להם. העוינות כלפי השלטון הייתה מצד אותם חוגים שאותם הוא התכוון לייצג (פועלים ואיכרים). השלטון בראשות לנין החליט בשנת 1921 לפייס את האוכלוסייה ולהנהיג את הנא"פ - הנהגת שוק חופשי מבוקר ומתן אפשרות לאיכרים למכור את תוצרתם בשוק החופשי על פי כללים של ביקוש והיצע. כך בוצע גם לגבי מסחר זעיר ומלאכה. המשטר שמר על בעלותו על התעשייה הכבדה, הקרקעות ואוצרות הטבע, התחבורה והתקשורת. הנא"פ הגביר את הייצור (בעיקר בכפר), כיוון שהיה כדאי לאיכרים לייצר ולשווק סחורה במחירי שוק, וצמצם את המחסור והרעב. הייתה זו הצלה למשטר הקומוניסטי, שתוארה כ-"צעד אחד אחורה כדי לצעוד שניים קדימה".

מדיניות הנא"פ הייתה 

1. תחום החקלאות: עיבוד חופשי של האדמות ומכירה חופשית של התוצרת רק לאחר תשלום מס קבוע. הממשלה ביטלה את חובות האיכרים למדינה, אך מצד שני כל הקרקעות היו שייכות למדינה.

2. בתחום התעשייה: המפעלים הגדולים יישארו בידי המדינה והקטנים יהיו לפרטיים

3. בתחום הפיננסי: לנין יסד מטבע חדש ובנקים מבוססים, וכך שבה רוסיה לשלם במזומנים 

4. בתחום המסחרי: סחר הפנים חופשי וסחר החוץ נוהל בידי המדינה בלבד 

5. תחום קשרי החוץ: לנין ניסה לעודד משקיעים זרים להשקיע ברוסיה כדי להרוויח מטבע זר 

תוצאות תוכנית הנא"פ:

1. הכלכלה ברוסיה החלה להתייצב

2. התוכנית עזרה לשלטון לפייס את העם

3. התוכנית אכזבה את הקומוניסטים המקוריים 

4. היו אנשים שהצליחו להתעשר בזכות התוכנית, כינו אותם ה'נאפמנים', ובכפר הם היו נקראים הקולאקים 

לנין תכנן את התוכנית למשך 7 שנים, אולם בשנת 1924 הוא מת והתוכנית הופסקה. 

בעקבות התוכנית הופסקה חלוקת התלושים וחזר השימוש בכסף מזומן.

מדיניות זו הופסקה בשנת 1928 באופן מעשי ובשנת 1931 הוכרז על כך באופן רשמי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
קטגוריה:שנות ה-1920 בברית המועצות
בלדאסארה גאלופי

פסל לזכרו של בלדאסארה גאלופי
בלדאסארה גאלופי (איטלקית: Baldassarre Galuppi; 18 באוקטובר 1706 - 3 בינואר 1785) היה מלחין איטלקי מוונציה, נודע באופרות שלו, בעיקר אופרה בופה.

==ביוגרפיה==
גאלופי נולד באי בוראנו בלאגונה של ונציה, ומשום כך הוצמד לו הכינוי איל בוראנלו. ניסיונו הראשון בכתיבת אופרה, La fede nell'incostanza ossia gli amici rivali (1722) נחל כישלון חרוץ והורד מן הבמה בשריקות בוז. לאחר זאת למד מוזיקה אצל אנטוניו לוטי ואחרי תקופה קצרה בפירנצה, שם עבד כצ'מבליסט, חזר לוונציה לנסות שוב את כוחו באופרה. הפעם זכתה האופרה סריה שלו, "דורינדה" (1729) להצלחה וחנכה את קריירת התיאטרון שלו.

בשנת 1740 התמנה למנהל מוזיקלי של ה-Ospedale dei Mendicanti, עבד בכנסיית סן מרקו משנת 1748 והתמנה למאסטרו די קאפלה, משרה שנחשבה בוונציה לרמה ביותר בעולם המוזיקה המקומי, בשנת 1762. הוא חי ועבד רוב ימיו בוונציה, אף כי בין 1741 ל-1743 עבד בלונדון ומשנת 1765 עד 1768 עבד בחצר הצארינה קתרינה הגדולה בסנקט פטרבורג. לאחר מותו, בשנת 1785, תפס את מקומו ג'ובאני בטיסטה גראציולי כנגן העוגב בסן מרקו. 

האופרה בופה הראשונה של גאלופי הייתה "ל'ארקדיה אין ברנטה" (1749). היה זה גם מפעלו המשותף, הראשון עם הליבריתן קרלו גולדוני, שעמו יצר מספר ניכר של אופרות. היצירות הללו היו פופולריות מאוד, בייחוד "חכם הכפר" מ-1754, שזכתה להצלחה רבה. הליברית של גולדוני "עולם הירח", שגאלופי היה הראשון לכתוב לה מוזיקה, שימשה אחר כך כמה מלחינים אחרים, ביניהם יוזף היידן וג'ובאני פאיזיילו. בין האופרות הבאות שלו L'amante di tutte מ-1760 ו-I tre amanti ridicoli מ-1761 לליברית שכתב בנו של המלחין, אנטוניו גאלופי, בשם העט "א. ליטאו".

בשנים הבאות פחתה משהו תפוקת האופרות של גאלופי. בין יצירותיו הלא-אופראיות מספר רב של יצירות לצ'מבלו ואורטוריות אחדות. בעת מותו בוונציה, היה גאלופי בין הדמויות הנודעות והמכובדות ביותר בממסד המוזיקלי הוונציאני. מיסת רקויאם נוהלה לזכרו בכנסיית סן מארקו. 

לפחות שתי יצירות קודש למקהלה של אנטוניו ויולדי יוחסו לגאלופי, Beatus Vir אחד ו- Nisi Dominus
אחד. 

הפואמה של רוברט בראונינג, "טוקטה של גאלופי" מתייחסת למלחין וליצירתו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* H. Cunningham, [https://web.archive.org/web/20051126160453/http://www.gramophone.co.uk/newsMainTemplate.asp?storyID=2423&newssectionID=1 'New' Vivaldi work receives first modern-day performance], The Gramophone, August 9, 2005
</div>

קטגוריה:נגני צ'מבלו איטלקים
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים מן התקופה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1706
קטגוריה:נפטרים ב-1785
יואן גאורגה קאראג'ה

יואן גאורגה קאראג'ה
יואן גאורגה קאראג'ה (ברומנית: Ioan Gheorghe Caragea; ביוונית 
Ιωάννης Καρατζάς - יואניס קאראדזאס , 
1754, איסטנבול - 1844) היה שליט ולאכיה בין השנים 1812–1818, מנציגי הפנריוטים. 
== חייו ==
על פי דיווחי השגריר הצרפתי בקונסטנטינופול יואן גאורגה קאראג'ה קנה מהשער הנשגב את השלטון בוולאכיה תמורת 8,000 צרורות של מטבעות זהב (כ-4 מיליון לאי זהב). עם בואו לבוקרשט, בלילה הראשון לשהותו בארמון המלכותי פרצה שרפה חזקה שכילתה את הארמון. לאחר זמן לא רב, בשנת 1813, אחד מבני לווייתו חלה בדבר והמחלה התפשטה והייתה למגפה שבגללה מתו בוולאכיה 70,000 בני אדם, 40,000 מביניהם בבוקרשט. קאראג'ה עצמו שהה בתקופת המגפה במנזר קוטרוצ'ן, אך המגפה נקראה על שמו - "הדבר של קאראג'ה". קאראג'ה התפרסם גם בקובץ החוקים שפרסם בשנת 1818, תקנון הקרוי על שמו. על פי תקנון זה הוטלו מיסים פאודליים על האיכרים והנשים נודו מהחיים הפוליטיים.

ביום 26 במרץ 1814 קאראג'ה העניק במתנה לבנו קוסטאקה את העיר פלוישט, מעשה שגרר שביתת מסחר בעיר. קאראג'ה הגיב בתקיפות וכלא את ראשי המרידה, אך שינה את החלטתו לאחר שנודע לו שאחד מהם היה נתין רוסי.

בשנת 1816 נקשר קשר להפלתו, קשר שמנהיגיו נתפסו והוצאו להורג, כולל שני נתינים אוסטרים. כמה בויארים כולל הלוגופט הגדול גריגורה גיקה והוורניק קונסטנטין בלצ'אנו הוגלו לאחוזותיהם. קאראג'ה התעשר מאוד מהכנסות שהפיק בגביית מיסים, הענקת זיכיונות לגביית מכס ובמכירת 4,762 תוארי בויאר שרק עבורם קיבל כ-20 מיליון מטבעות טורקיים (פיאסטר).

בשנת 1818, בחששו מכך שהרוסים בתמיכת הבויארים עומדים להפילו, ברח מוולאכיה בחסותם של 300 שכירי חרב אלבנים. לפני בריחתו העביר סכומי כסף עצומים לשווייץ ובריטניה הגדולה. הוא קבע את מושבו בפיזה, איטליה וחי שם בעושר גדול. הוא תרם סכומי כסף לארגון היווני פיליקי אטריה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שליטי ולאכיה
קטגוריה:דרגומנים
קטגוריה:רומנים ממוצא יווני
קטגוריה:ילידי 1754
קטגוריה:נפטרים ב-1844
לודוויג סקוטי

לודוויג דראנגאדאגה סקוטי (באנגלית: Ludwig Derangadage Scotty; נולד ב-20 ביוני 1948) היה נשיא נאורו פעמיים, בשנת 2003 ובין השנים 2004 ו-2007.

== חייו ==
סקוטי למד משפטים באוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט בפיג'י. הוא נבחר לראשונה לפרלמנט ב-1983, ובמקביל לכהונתו שימש גם כיושב ראש הבנק של נאורו וכחבר במועצת המנהלים של חברת התעופה "אייר נאורו". 

במהלך שנות ה-90 וראשית שנות האלפיים שימש סקוטי כיושב ראש הפרלמנט, כשר הבריאות וכשר המשפטים.

הוא נבחר לראשונה לנשיא ב-29 במאי 2003, אך ממשלתו נפלה בהצעת אי אמון כבר ב-8 באוגוסט אותה שנה. עריקה של אחד מ-18 חברי הפרלמנט אפשרה את חזרתו לשלטון ב-2004.

המשימות העיקריות שנטל על עצמו סקוטי עם היבחרו היו חיזוק הכלכלה, לאחר שהמדינה כבר הייתה על סף פשיטת רגל, תשלום משכורותיהם של עובדי המדינה, שהוקפאו בשל המצב הכלכלי וחיזוק היחסים עם ארצות הברית. בתוך פחות מחודשיים הכריז על מצב חירום במדינה עקב המצב הכלכלי הקשה ופיזר את הפרלמנט. לאחר שבבחירות שהתקיימו ב-23 באוקטובר 2004 התחזקה מפלגתו הליברלית, הוא נהנה מאז מרוב מוצק יותר בפרלמנט, שאפשר לו לבצע מספר שינויים פרסונליים בממשלתו.

ב-19 בדצמבר 2007, סקוטי הודח שנית בהצעת אי אמון. הוא המשיך לכהן בפרלמנט, ונבחר לכהונה נוספת כחבר הפרלמנט בשנת 2008.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נשיאי נאורו
קטגוריה:שרי בריאות
קטגוריה:שרי משפטים
קטגוריה:ילידי 1948
מדרשה

המונח מִדְרָשָׁה משמש בישראל לתיאור מגוון רחב של מוסדות חינוך העוסקים, בדרך כלל, בחינוך בלתי פורמלי ומתמחים בתחום מסוים.

מקור המילה במילה מִדְרָשׁ, שפרושה: עיון, לימוד ומחקר, ובמונח "בית מדרש".מקבילה דומה קיימת בערבית, המילה مَدْرَسَة (מֵדְרַסַה) שמשמעותה בית ספר. 

בין השאר משמשת המילה לתיאור:
* מדרשות תורניות לנשים - מוסדות ללימוד תורה לנשים, לרוב כמקבילה נשית לישיבות.
* מדרשות להכרת הארץ - ארגונים העוסקים בהעברת ימי עיון לקבוצות או הדרכות טיולים ברחבי ארץ ישראל. רבות ממדרשות אלו מאוגדות יחד באשכולות – פורום מרכזי סיור ותודעה ישראלית.
* מדרשה לאמנות – מוסדות להכשרת אמנים.

==קישורים חיצוניים==

*
אבן הולדת

[[תכשיט דמוי סל עשוי זהב, עם אבני ההולדת של אם, אב וילדיהם, עטורות ביהלומים]]
אבן הולדת (מאנגלית: birthstone) היא אבן חן או אבני חן המסמלות את חודש הלידה בלוח הגרגוריאני הניתנות כמתנה כשהן משובצות בתכשיט. מנהג זה מקובל בעיקר בארצות הברית ואומץ גם באוסטרליה ובתאילנד. גם בישראל ניתן לפגוש אותו בחנויות תכשיטים.

המנהג לענוד אבני חן כאמצעי מיסטי שנועד להעניק מזל ובריאות הוא כנראה עתיק. כך למשל נטען כי באירופה נהגו לענוד אבני חן על פי חודש הלידה החל מהמאה ה-15, אם כי לצורפים שונים היו רשימות שונות של אבני חן על פי החודש, וכי קיימות גם רשימות אחרות עתיקות יותר, מטיבט או ממסורת האיור ודה ההודית. חלק מהטענות בדבר המזל שמביאות 12 אבני החן משתמשות בסיפור המקראי על 12 אבני החושן.

המנהג צבר תאוצה בשל תכסיס שיווקי של איגוד התכשיטנים הלאומי של ארצות הברית (American national association of jewelers). האיגוד ניצל את המסורת וקבע ב-1912 טבלה שתשמש כתקן מודרני בנושא אבני ההולדת. טבלה מודרנית זו מצויה בשימוש נרחב בארצות הברית. לכל חודש נקבעה אבן החן המתאימה לו (בדרך כלל אבני החן היקרות ביותר). למעט חודש יוני, שנקבע כי אבן ההולדת שלו היא פנינה, שאר אבני החן הן מינרלים. על מנת להרחיב את שוק הקונים נקבעה לכל חודש בנוסף לאבן הראשית גם אבן או אבנים אלטרנטיביות זולות יותר.

== אבני ההולדת לפי חודשים ==
{| border=1 class=wikitable
! חודש || אבן הולדת || תחליף
|-
| ינואר || גארנט || רוז קוורץ
|-
| פברואר || אמטיסט || אוניקס
|-
| מרץ || אקוומרין || ישפה או גם אבן־דם
|-
| אפריל || יהלום || קוורץ
|-
| מאי || אזמרגד || כריזופראס
|-
| יוני || פנינה (היחידה שאינה מינרל) || אלכסנדריט או אבן ירח
|-
| יולי || אודם || ירקן או קרנליאן
|-
| אוגוסט || פרידוט || ספיר, סרדוניקס או אוונטורין
|-
| ספטמבר || ספיר || לפיס לזולי
|-
| אוקטובר || אופאל || טורמלין (ורוד)
|-
| נובמבר || טופז (צהוב) || טורקיז או סיטרין
|-
| דצמבר || זירקון (כחול) || טורקיז לפיס לזולי או טנזניט
|}

==קישורים חיצוניים==
התייחסות לאבני ההולדת קיימת באתרי תכשיטנות רבים בארצות הברית המוכרים את האבנים. להלן מדגם מייצג המוסיף מידע על הכתוב בערך:
*[http://www.jewelrycentral.com/BirthstonesChartInfo.html טבלה המכילה גם רשימות נוספות ביניהם של אבני החושן ששובצו לחודשים של השנה האזרחית]
*[http://www.galleries.com/Birthstones רשימות נוספות ומידע נוסף]
*[http://www.americangemsociety.org/birthstones.htm טבלת אבני ההולדת בצירוף תצלומים של האבנים] 
*[https://web.archive.org/web/20070528103836/http://www.jewellers-online.org/pages/tips.php?id=2&idnew=2 אבני ההולדת לפי חודשים, וצבעיהם]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גמולוגיה
קטגוריה:יום הולדת
אנג'לה יואיט

אנג'לה יואיט (באנגלית: Angela Hewitt; נולדה ב-26 ביולי 1958) היא פסנתרנית קלאסית קנדית.

==ביוגרפיה==
יואיט היא בת למשפחה מוזיקלית. אביה, גודפרי, היה נגן העוגב של קתדרלת אוטווה. היא החלה ללמוד נגינה על פסנתר בגיל 3 והופיעה בציבור לראשונה כשהייתה בת 4. בגיל 5 זכתה במלגה ראשונה. נוסף על לימודי פסנתר, למדה יואיט לנגן בכינור, חלילית וכן למדה בלט. הרסיטל הראשון שלה נערך בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה כשהייתה בת תשע. שם למדה בשנים 1964–1973. אז נסעה ללמוד אצל הפסנתרן הצרפתי ז'אן-פול סוויליה (Jean-Paul Sevilla) באוניברסיטת אוטווה. היא זכתה במקום הראשון בתחרות ג'יאן בטיסטה ויוטי בשנת 1978 ובשנת 1985 זכתה בתחרות באך לפסנתר הבינלאומית בטורונטו.

יואיט הופיעה ברחבי העולם, הן לבדה והן יחד עם תזמורות ידועות והקליטה יצירות רבות. בשנת 1994 הוחתמה בחברת התקליטים Hyperion להקליט את כל יצירותיו של באך לכלי מקלדת - פרויקט שנמשך זמן רב והניב ארבעה-עשר תקליטורים. יואיט גם הקליטה יצירות של מלחינים אחרים, בהם פרנסואה קופרן, עמנואל שברייה, מוריס ראוול, אוליבייה מסייאן ופרדריק שופן.

יואיט היא המייסדת והמנהלת האומנותית של פסטיבל המוזיקה טרסימנו, אשר נערך מדי שנה, מאז שנת 2005, במג'יונה שבאיטליה.

מאז שנת 1985 היא מתגוררת בלונדון, אך יש לה גם בתים בקנדה ובאומבריה שבאיטליה. בשנת 2000 צורפה למסדר קנדה, וב-17 ביוני 2006 צורפה למסדר האימפריה הבריטית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.trasimenomusicfestival.com/ פסטיבל טרסימנו למוזיקה]

קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:פסנתרנים קנדים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה
ברלאד

בֶּרלָאד (ברומנית: Bârlad), עיר במחוז וסלוי, הנמצאת בחבל מולדובה שברומניה.

העיר ברלאד שוכנת ליד הנחל ברלאד ומספר תושביה עומד על כ-80 אלף, נכון ל-2011.

בעבר שגשגה בעיר קהילה יהודית בת 5,000 נפשות, שהיוותה כרבע מתושבי העיר. בשנים 1940-1943 בעיר פעל גטו.
לאחר מלחמת העולם השנייה רובה המכריע של הקהילה עזב, בעיקר לישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:רומניה: ערים
ג'ובאני בטיסטה לוקטלי

ג'ובאני בטיסטה לוקטלי (באיטלקית: Giovanni Battista Locatelli; 7 בינואר 1713 – 25 באפריל 1770) היה במאי אופרה איטלקי ובעליה של להקת אופרה פרטית.

בשנת 1757 הוזמן עם להקתו לסנקט פטרבורג, רוסיה. הם העלו אופרה מדי שבוע, ופעמיים או שלוש בשבוע הורשו להופיע לפני הקהל הרחב. הרפרטואר הורכב ברובו מאופרות בופה. במשך שלוש השנים הראשונות הציגה הלהקה שבע אופרות של בלדאסארה גאלופי:

* "עולם הירח" (ברוסית: Лунный мир), הוצגה לראשונה בוונציה ב-1750.
* "חכם הכפר" (ברוסית: Деревенский философ) הוצגה בוונציה ב-1754.
* "ארקדיה בברנטה" (ברוסית: Аркадия в Бренте), הוצגה בוונציה ב-1749.
* "מרחצאות אבאנו" (ברוסית: Купанье в Абано), נכתבה יחד עם ברטוני, 1753, ונציה
* "הרוזן קאראמלה" (ברוסית: Граф Карамелла), הוצגה לראשונה ב-1749, כנראה בוורונה.
* "פורענות של הלב" (ברוסית: Сердечное бедствие) הוצגה ב-1752 בוונציה.
* "עולמות הפוכים, או שלטון הנשים" (ברוסית: Мир наизнанку, или Женщины командуют) הוצגה ב-1750 בוונציה.

בהמשך הוא פתח תיאטרון במוסקבה אך התיאטרון לא שרד ונסגר. לוקטלי חזר לסנקט פטרבורג והעלה מספר הצגות נוספות. בימיו האחרונים התפרנס משיעורי שפות. נפטר בסנקט פטרבורג.

==ראו גם==
*אופרה רוסית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאים איטלקים
קטגוריה:במאי אופרה
קטגוריה:מוזיקאים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1713
קטגוריה:נפטרים ב-1785
פייטרו לוקטלי

פייטרו אנטוניו לוקטלי (איטלקית: Pietro Antonio Locatelli; 3 בספטמבר 1695 - 30 במרץ 1764) היה מלחין וכנר איטלקי.

==חייו==
לוקטלי נולד בברגמו שבאיטליה. כילד פלא בנגינת כינור נשלח לרומא ללמוד אצל ארכאנג'לו קורלי. לא הרבה ידוע על פעילותו בשנים הבאות, פרט לכך שהשתקע לבסוף באמסטרדם בשנת 1729, ושם נפטר.

לוקטלי היה וירטואוז בכינור. נאמר עליו שמעולם לא ניגן צליל שגוי – פרט לפעם אחת, כשהזרת שלו החליקה ונתקעה בגשר של כינורו.
חידושיו בטכניקת הנגינה הביאו עליו ביקורת מצד בני דורו בכל הנוגע ליפי הצליל. מבקרי מוזיקה בני זמנו השוו אותו שלא לטובתו עם כנרים אחרים, שנפלו ממנו ללא ספק בחדשנות ובהשפעה. הטכניקה של לוקטלי עודנה מהווה אתגר לכנרים עד ימינו אלה.

יצירותיו של לוקטלי נכתבו בעיקר לכינור. יצירתו החשובה ביותר היא כנראה "אמנות הכינור", אופוס 3, קובץ של שנים-עשר קונצ'רטי לכלי זה, הכוללים עשרים וארבעה קפריצ'י קשים לביצוע מבחינה טכנית - הם יכולים לשמש כקדנצות מורחבות, אבל כיום נהוג לנגן אותם בנפרד מן הקונצ'רטי.

לוקטלי כתב גם סונאטות לכינור ולבסו קונטינואו, (אופוס 6, וחלק מאופוס 8), טריו סונאטות, (אופוס 5 וחלק מאופוס 8), קונצ'רטי גרוסי (אופוס 1 ו-7) וקובץ סונאטות לחליל ולבאסו קונטינואו (אופוס 2), שבמבנה שלהן מופיעים מאפיינים, שיתרמו בשנים הבאות לגיבוש צורת הסונאטה. כן ניכרת בהם תזוזה לעבר סגנון הגאלאנט בשפע הקישוטים, הסינקופות והמקצבים המשתנים במלודיה. גם סדרת דואטים לשני חלילים יוחסה לו בטעות. מקובל היום לנגן סונאטה שלו לצ'לו (שהיא עיבוד מהמאה ה-19 לפרקים מסונאטות שונות שלו לכינור ולבאסו קונטינואו עבור צ'לו ופסנתר). ביצירותיו המוקדמות ניכרת השפעת קורלי, ואילו היצירות המאוחרות קרובות יותר לויולדי בסגנונן. בקונצ'רטי גרוסי אופוס 1 בולט הקונטרפונקט בחיוניותו ומרחיק מעבר לדגם של קורלי אל מסורת הקונטרפונקט הרומאית. החומרה המייחדת קונצ'רטי אלה נעלמת ברבים מן הקונצ'רטי אופוס 4 ו-7, שבהם ניכרת נטייה ברורה לקונצ'רטו סולו. בסונאטות לכינור אופוס 6 ו-8 מגיע לוקטלי אל פסגת יצירתו, במיזוג בעל אופי אישי ביותר של כשרונותיו הווירטואוזיים ככנר עם יכולותיו כמלחין, שהציג את המגמות המתקדמות ביותר בסגנון התקופה. 

לוקטלי מוכר אולי לקהל המאזינים של ימינו הודות ליצירה שאיננה קיימת למעשה. הרומן הראשון בסדרת "אוברי-מטורין" של פטריק אובראיין מתחיל בשורה המפורסמת: "חדר המוזיקה בבית המושל בפורט מאהון, מתומן גבוה ונאה, שתקרתו נתמכת בעמודים, היה מלא בפרק הראשון החוגג של הרביעייה בדו מז'ור של לוקטלי." למעשה, לא ידוע שלוקטלי חיבר איזה שהן רביעיות. היצירה הקאמרית ששימשה לתמונה זו בעיבוד לסרט "אדון ומפקד" הייתה, לאמיתו של דבר, חמישייה בדו מז'ור של לואיג'י בוקריני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנרים איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:ילידי 1695
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1764
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
דרמטופיברומה

דרמטופיברומה ידועה גם כהיסטיוציטומה (באנגלית: Dermatofibroma, Histiocytoma) היא התעבות שפירה של העור<ref></ref>. צורתה של הדרמטופיברומה בדרך כלל דמוית מעגל בקוטר של 5 - 10 מילימטר והיא מופיעה בדרך כלל ברגליים. צבעה משתנה והוא לרוב בגווני חום. הדרמטופיברומה מופיעה בדרך כלל אצל נשים. יחס גברים נשים בהם נצפתה דרמטופיברומה הוא 1:4.
דרמטופיברומה אינה נרפאת מעצמה וללא הסרתה היא תלווה את האדם עד מותו. מרבית בני האדם שיש להם דרמטופיברומה יבחרו שלא להסירה מאחר שאין לה כל השפעה פונקציונלית וגם הביטוי החיצוני שלה בדרך כלל אינו בולט ויזואלית. במקרים מעטים בהם הדרמטופיברומה בולטת פיזית מעל פני העור שסביבה ומהווה פגם אסתטי - יוסר באמצעות ניתוח עור פשוט בהרדמה מקומית.
הסיבה הגורמת לדרמטופיברומה אינה ידועה אולם קיימת סברה לפיה היא מתרחשת באזור בו היה פצע קטן או גירוי בעור לרבות עקיצות יתוש.
הדרמטופיברומה עלולה להיות דומה בצורתה הפיזית להתעבות ממאירה הנקראת דרמטופיברומה פרוטרוברנס.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גידולים שפירים
פארק ולנטינו

מבט על נהר הפו
פארק ולנטינו (באיטלקית: Parco del Valentino) הוא פארק ציבורי מפורסם בעיר טורינו, לאורך נהר הפו. שטחו של הפארק הוא 500 דונם והוא השני בגודלו בעיר. בפארק מצויים, בין השאר, גן בוטני, ארמון קסטלו די ולנטינו ובורגו מדיאוולה - כפר קטן ומצודה ששוחזרו מימי הביניים.

==תולדות הפארק==
הפארק העירוני מוכר לתושבי פיימונטה כסמל העיר בדומה למולה אנטונליאנה. מקורו של שם הפארק אינו ידוע בוודאות. אחדים סבורים כי במקור "ולנטינו" היה שם רומאי עתיק. אחרים סבורים כי המקור הוא מימי הביניים, יש גם כנסייה, הנושאת שם זה.

יסודו של הגן הוא במרחב של ארמון "קסטלו דה ולנטינו", שהוקם במאה ה-16. רק במאה ה-19 הפך הגן בתור פארק ציבורי. היה זה הודות לאדריכל הנוף הצרפתי בארילה דשאן (Barrilet-Dechamps) שראה בו פרויקט בעל סגנון רומנטי.

כאשר נערכה בטורינו התערוכה האיטלקית הגדולה (Esposizione Generale Italiana) בשנת 1884 הפך הגן לעיירה מימי הביניים, שכללה את כל המאפיינים לעיר מאותה תקופה תוך דגש לאלמנטים של בנייה מהמחוזות פיימונטה ומוואלה ד'אאוסטה, כולל מספר רב של מצודות משוחזרות.
בפארק התקיימו תערוכות נוספות לצמחים ולפרחים "פלור 1961" (Flor 1961). תערוכה נוספת התקיימה בו לרגל 100 שנים לאיחוד איטליה.

==תיאור הגן==
בגן מצויות ערוגות פרחים. יש גן סלעי וגן הררי עם מפלים, מזרקות ופלגי מים. המזרקה המפורסמת בגן היא של האדריכל קרלו צ'פי, (la fontana del Ceppi ) שהוקמה בשנת 1898 בסגנון הרוקוקו. היא הוקדשה לחודשי השנה וכך הבריכה המקיפה את המזרקה מחולקת לפי חודשי השנה. בשנים האחרונות הפארק הפך למוקד לריצת ג'וגינג ולרכיבת אופניים. בלילה הוא אינו נחשב למקום בטוח.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טורינו
ולנטינו
אנסיקלופדיה אספאסה

האנסיקלופדיה אֵסְפַּאסַה, או בשמה הרשמי, Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (או Enciclopedia Espasa-Calpe, על שם בית ההוצאה לאור) היא אנציקלופדיה ספרדית הכוללת 72 כרכים (ממוספרים 1–70, כרכים מספר 18 ו-28 הם כרכים כפולים), שיצאה לאור בין השנים 1908 ו-1930, בנוסף לעשרה כרכי מילואים שיצאו לאור בין השנים 1930 ו-1933. בין שנת 1935 לשנת 2003, 33 כרכים משלימים יצאו, וגם מפתח-עניינים, כרך מילואים אלפביתי ואטלס, כולם מונים בסך-הכל 118 כרכים. כל אחד מהם שונה באורכו. זוהי האנציקלופדיה המודפסת הגדולה בעולם, בת 105,000 עמודים ו-165,200,000 מילים, נכון לשנת 1986.

הספר Encyclopaedias: Their History Throughout The Ages מחשיב את האספאסה לאחת משלוש האנציקלופדיות הגדולות בכל הזמנים, לצד המהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה והאנצ'יקלופדיה איטליאנה: "חיבור זה ראוי לציון בשל הפרטים: מפות ותוכניות של מקומות נידחים ומשניים אפילו; שחזורים ותיאורים של יצירות אמנות תחת שמן; רשימות ביבליוגרפיות ארכניות, המכסות את המחקר הבינלאומי; טיפול מילונאי מלא למילים בודדות וגם, במקרים רבים, ציון מילים זרות השקולות להן; לרוב, נושאים חשובים זוכים לטיפול ארכני, רחב-טווח במלואו." (עמוד 147) כותבי הספר, כדוגמה לרוחב ההיקף של האנסיקלופדיה, הזכירו בפתח-הדבר (עמוד vii) את העובדה שכל הסוגים הביולוגיים שהיו ידועים באותו הזמן זכו לכיסוי נרחב באנסיקלופדיה. מילים נפוצות (לא שמות נכונים) תורגמו לאנגלית, צרפתית, גרמנית, אספרנטו ולשפות אחרות.

מטרת המוציאים-לאור הייתה להביא לדפוס אנציקלופדיה בשפה הספרדית, כזו שתכסה את כל הידע המדעי והטכנולוגי שהיה ידוע באותה התקופה, כמו גם את תחומי ההיסטוריה, הביוגרפיות, גאוגרפיה, אמנויות וספרות ספרד ואמריקה הלטינית.

על-פי חישובי ההוצאה לאור, האנסיקלופדיה כוללת למעלה מ-165,000 עמודים ו-200 מיליון מילים. הגרסה בת 82 הכרכים גם מוערכת כבעלת למעלה מ-1,000,000 ערכים (Kister, עמוד 450).

עדכונים קלים בלבד נעשו לכרכים המקוריים, כמו למשל שכתובו של ערך ה-"bicicleta" (אופניים) משנת 1910 שמנה "אקדח רגיל (אז בעל קליע אחד - המתרגם) או אקדח תופי" ברשימת החפצים שמומלץ לקחת לטיול על אופניים.

בשנת 2003 יצאה גרסה ב-90 כרכים ובכריכה חדשה, שכללה את 82 הכרכים המקוריים יחד עם 8 כרכים מילואים חדשים בשם ה-"Complemento Enciclopédico 1934-2002" המספקים מידע חדש ומעודכן בסדר אלפביתי. כרכי המילואים הישנים אינם מודפסים עוד.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Robert Collison, Encyclopaedias: Their History Throughout The Ages, London, Hafner Publishing, 1966 (Second Edition).
</div>
<div style="direction: ltr;">
* Libro de los récords Guinness, page 110, 1986 Spanish edition, Ediciones Maeva, . (The Chinese Great General Encyclopedia of Yung-lo ta tien (1403-1408) conserves only 370 of its 22,937 chapters and the 15th edition Britannica is listed as "the most ample current encyclopedia" with 43,000,000 words.)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060222064548/http://www.espasa.com/nuevaweb/frames_enciclopedia.htm espasa.com] - אתר האינטרנט של האנסיקלופדיה אספאסה 
* [http://home.comcast.net/~richmaxw/projects/espasa/espasa.htm עמודים סרוקים מתוך האנסיקלופדיה אספאסה]
* 

קטגוריה:אנציקלופדיות
קטגוריה:שיאי גינס
סובארו אימפרזה

סובארו אימפרזה (Subaru Impreza) היא מכונית משפחתית מתוצרת סובארו היפנית. סובארו היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני ""פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社).

==היסטוריה==
המכונית מיוצרת משנת 1993 ועד היום. האימפרזה היא מחליפתה של סובארו ליאונה, שזכתה להצלחה רבה בישראל בשנות ה-80 של המאה ה-20. בראשית שיווקה בישראל אף כונתה האימפרזה "גרנד ליאונה" במטרה להיבנות על המוניטין של קודמתה, אך היא סבלה מהיקף מכירות נמוך בגלל מחירה הגבוה והמנוע החלש יחסית שלה.

האימפרזה שווקה בישראל בתחילה רק עם מנוע 1600 סמ"ק, הנעה קדמית ותיבת הילוכים ידנית או אוטומטית. את מירב פרסומה בעולם קנתה המכונית בשל הגרסאות החזקות והספורטיביות שלה, GT, STi ו-WRX, אשר מצטיינות במבנה דומה למכוניות הראלי של סובארו שזכו במרוצי ראלי רבים והן בעלות הנעה כפולה (בדגמים מאוחרים כולל מערכת DCCD - דיפרנציאל מרכזי הנשלט על ידי נהג), מנוע מוגדש טורבו ומבנה מחוזק. האימפרזות הספורטיביות זכו בעולם להצלחה רבה בשל התמורה הרבה למחירן ואילו בישראל מוצבה המכונית כמכונית משפחתית. בשנת 2005 החלה שיווקה של גרסת עם מנוע 2 ליטר.

בסוף 2003 השיקה חברת סאאב השוודית את ה-9-2X, רכב שהיה מבוסס על סובארו אימפרזה ושווק בארצות הברית בלבד עד שנת 2006.

עד שנת 2007 מבנה האימפרזה הבסיסי לא השתנה כמעט במהלך ייצורה פרט למתיחות פנים קוסמטיות והצעתה עם מנועי 2000 ו-1500 סמ"ק חדישים יותר. באותה שנה הוצג דגם חדש לחלוטין של האימפרזה שכלל לראשונה גרסת האצ'בק. בשנתו הראשונה הוצע הדגם באירופה בגרסת ההצ'בק בלבד. גם גרסת ה-STi הוצעה בתצורת האצ'בק בלבד בכל בעולם. בשנת 2010 הוצגה שוב גרסת סדאן של ה-STi.

בישראל כונו הגרסאות הבסיסיות של האימפרזה מ-2007 עד 2013 בשם B3. בשנת 2010 החל גם שיווקה של גרסת סטיישן של ה-B3 בישראל.

בשנת 2012 הוצג דור רביעי לאימפרזה, ובשנת 2013 החלו שיווקו בישראל.

בשנת 2017 הוצג הדור החמישי של האימפרזה, עם עיצוב חדש לחלוטין, שהוכתרה כ"מכונית השנה" ביפן.

ביוני 2021 הוצגה גרסה חדשה של דגם הספורט WRX.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

אימפרזה
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1992
קטגוריה:כלי רכב יפניים
מית'וטין

מיתוטין (Mithotyn) היא להקת פאוור מטאל ופולק מטאל משוודיה.

==היסטוריה==
מית'וטין הוקמה בשנת 1992 על ידי כריסטיאן שוץ וסטפן וויינרהל בשם Cerberus (קרברוס, כשם הכלב התלת-ראשי השומר על שער השאול) כשבשנת 1993 שינתה הלהקה את שמה למית'וטין
.
מית'וטין מבססת את המוזיקה שלה על בלאק מטאל יחד עם השפעות מלודיות של מוזיקה עממית ויקינגית. השירה היא שירה בלאק מטאל אופיינית באופן יחסי, והקצב המוזיקלי נע בין קצב בינוני לבין ריפים מהירים עם דגש על אווירה הרואית.

בשנת 1993 הלהקה שחררה שני דמואים In the Dead of Night ו-Behold the shields of gold. עד שנת 1997 הלהקה לא הוציאה אלבום מלא אך שחררה עוד 3 דמואים העוסקים במיתולוגיה הוויקינגית.

בשנת 1997 הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה In The Sign Of The Ravens ובאותה שנה יצא אלבומה השני של הלהקה King Of The Distant Forest שקיבל ביקורות חיוביות בעולם המטאל.

אלבומה השלישי של הלהקה, Gathered Around The Oaken Table, יצא בשנת 1999. באותה שנה אף התפרקה הלהקה באופן רשמי. שניים מחברי הלהקה מנגנים בלהקת הפאוור מטאל פאלקונר.

==חברי ההרכב==
=== ההרכב האחרון לפני הפירוק ===
* ריכארד מרטינסון (Rickard Martinsson) - שירה ובאס
* סטפן וויינרהל (Stefan Weinerhall) - גיטרה
* קרל בקמן (Karl Beckmann) - גיטרה וקלידים
* קרסטן לארסון (Karsten Larsson) - תופים

===חברי הרכב לשעבר===
* כריסטיאן שוץ (Christian Schütz) - שירה ובאס
* הלנה בלאד (Helene Blad) - שירה

==דיסקוגרפיה==
אלבומים מלאים
* In the Sign of the Ravens - 1997
* King of the Distant Forest - 1997
* Gathered Around the Oaken Table - 1999

דמואים
* In the Dead of Night - 1993
* Behold the Shields of Gold - 1993
* Meadow in Silence - 1994
* Nidhogg - 1995
* Promo 96 - 1996

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:להקות פולק מטאל
קטגוריה:להקות פאוור מטאל
אבנר פרץ

אבנר פרץ (נולד ב־1942) הוא חוקר של ספרות הלאדינו ותולדותיה, משורר ומתרגם. ייסד ומנהל את מכון מעלה אדומים לתיעוד שפת הלאדינו ותרבותה. עמית קרייטמן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים וגדל בשכונת מקור ברוך. בן למשפחה ענפה ששורשיה בסלוניקי. אחיו יואל פרץ עוסק בפן הסיפורי של תרבות הלאדינו. אבנר שירת בחיל התותחנים וכאיש מילואים נטל חלק בקרבות מלחמת יום הכיפורים.

בשנים 1961 עד 1964 למד מתמטיקה פיזיקה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1989 זכה בפרס ראשון ובמדליית זהב בתחרות שירה לירית בינלאומית שנערכה באיים הקנריים. הפרס ניתן לו על שירו הספניולי "לחש". שיריו מתפרסמים בפורומים נרחבים בעולם דובר הספרדית.

על מחקרו בתחום הלאדינו קיבל את פרס סדן לשנת תשנ"ח מטעם קרן לבון באוניברסיטת ת"א.
בשנת 1999 אצר עבור הרשות ללאדינו את תערוכת "לשון מאספמיא – חמש מאות שנות הספר בלאדינו" שהוצגה ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים. התערוכה יצאה אחר כך לסבב בן שנתיים ברחבי ספרד. ד"ר אבנר פרץ עוסק בחישופם, פענוחם ופרסומם של כתבי יד בלאדינו (רובם בסוליטריאו – כתב חצי קולמוס) באופן המעשיר את הידע וההכרות עם המגוון שבספרות לאדינו. חומר זה מתפרסם בעשרות מאמרים מפרי עטו. ערך והוציא לאור בשנת 1999 ספר לימוד ללאדינו מאת משה שאול.
פרץ כתב את המילון לאדינו-עברי המקיף ביותר, המונה כ-50,000 ערכים. המילון יצא לאור בשנת 2007.
אבנר מכהן כיועץ מדעי לוועד המנהל של הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו.

==פרסומים==
* המילון המקיף לאדינו עברי : לשון מאספמיא / אבנר פרץ, גלדיס פימיינטה, 2007

פרסם ספרים אחדים מאוצרות הספרות בלאדינו הכוללים מחקר ותרגום אמנותי של היצירות:
* "פרח צחור", אנתולוגיה מוערת של רומנסות. 1989
* "זר שירים מפי יהודי ספרד" בשיתוף עם ד"ר שושנה וייך-שחק. 1992
* "אין קאמפוס די לה מואירטי" (במחנות המוות) מאת משה העליון. 2000
* "אין טייראס די מואב אי פלשת" (בשדות מואב ופלשת) מחזה ואפוס מקראיים מאת משה העליון. 2003
* "לה ב'ינייה די נבות" (כרם נבות) מחזה מקראי קלסיציסטי מאת יוסף אברהם פאפו (בולגריה 1899) 2003
* "פואיזיאס", שירתו של משה דוד גאון, תרגם לעברית, ערך והקדים מבוא אבנר פרץ. 2004
* "הקופלאס של יוסף הצדיק לאברהם טולידו" - עיון השוואתי ביקורתי ורב תחומי במהדורות היצירה ובחינת מיקומה על רצף הספרות היפה בלאדינו (מלווה בתרגום אמנותי של היצירה במלואה). 2005
* "קלסתר קול וטרוף" מאת קלאריס ניקואידסקי, תרגם לעברית. 2007

==ספרי שירה פרי עטו==
* סיניזה אי פ'ומו ("עשן ואפר") (1986)
* ב'ירג'יל די מאנסאנאס ("חקל תפוחין") (1996)

==קישורים חיצוניים==

* [http://folkmasa.org/av.htm מכון מעלה אדומים לתיעוד השפה הספניולית ותרבותה]
* [https://web.archive.org/web/20040524021448/http://www.bgu.ac.il/elyachar/conferences/2003/literature/album/first_day/Image04.html בין ספרות עברית לספרות לאדינו כולל תמונתו של אבנר פרץ]
* ד"ר יצחק (איציק) לוי, [http://www.youtube.com/watch?v=QSvjQJHGDz0&list=PLlW9lqqoWboprEhyb2_n-w3jjMPt3B5fA אבנר פרץ], באתר יוטיוב

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:חוקרי לאדינו
קטגוריה:מתרגמים ללאדינו
קטגוריה:מילונאים ישראלים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:מעלה אדומים: אישים
קנוניית אמבואז

קנוניית אמבואז (מרץ 1560) הייתה ניסיון כושל של ההוגנוטים ושל בית בורבון לתפוס את השלטון בצרפת.

ב-10 ביולי 1559 מת אנרי השני, מלך צרפת ובנו פרנסואה השני עלה על כס המלוכה. מאורע זה היה ניצחון גדול עבור בית גיז הקתולי משום שמרי מלכת הסקוטים, אחייניתם של פרנסואה הדוכס מגיז ושל שארל, קרדינל לורן, שהיו מנהיגי הקתולים, הייתה אשתו של המלך הצעיר. בהשפעת בית גיז, אמו של המלך, קטרינה דה מדיצ'י, ששימשה כעוצרת בשם בנה, המשיכה במדיניות בעלה אנרי השני, רדפה את ההוגנוטים שרבים מהם נידונו למיתה ואחדים מהם אף הועלו על המוקד.

ההוגנוטים התכוננו לתפוס את השלטון באמצעות חטיפתו של המלך פרנסואה השני ומעצרם של פרנסואה הדוכס מגיז ושל אחיו שארל, קרדינל לורן. הקשר תוכנן על ידי לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה, ועל הקושרים נמנו, בין היתר, אנשי אצולה הוגנוטים מן הערים אורליאן, טור וליון. גאספאר דה קוליני השני, שהיה מנהיג ההוגנוטים, הביע את התנגדותו ואף מנע את השתתפות אצילי נורמנדי בקנוניה זו.

בגלל תכנון כושל, שמועות על הקשר הגיעו בעוד מועד לאוזניו של שארל הקרדינל מלורן, שקרא לעזרתו את הצבא. המלך הצעיר הועבר מארמון בלואה אל ארמון אמבואז, שהיה מבוצר טוב יותר. ב-16 במרץ 1560 ניסו הקושרים לתקוף את ארמון אמבואז, אך הובסו עד מהרה. החל ב-17 במרץ כ-1200 קושרים נרצחו אחרי שנתפסו, הוצאו להורג בתלייה בחזית הארמון או הושלכו אל הנהר לואר כשהם כבולים.

פרנסואה הדוכס מגיז ואחיו שארל הקרדינל מלורן חשדו בלואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה כמעורב בקשר. הוא נעצר, הופיע בפני בית הדין המלכותי, אך שוחרר מחוסר הוכחות. מאורע זה הגביר את המתח בין הקתולים לבין ההוגנוטים שהגיע לשיאו במלחמות הדת בצרפת שהחלו ב-1562 ונמשכו עד 1598.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הוגנוטים
קטגוריה:ממלכת צרפת
סרגיי איוואנוב

סרגיי איוואנוב סוקר מסדר צבאי ב[[מוסקבה לכבוד שישים שנה לסיום מלחמת העולם השנייה.]]
גנרל-קולונל במיל' סרגיי איוואנוב (ברוסית: Серге́й Бори́сович Ивано́в. נולד ב-31 בינואר 1953, בלנינגרד) הוא מדינאי רוסי בכיר, אחד ממקורביו של הנשיא ולדימיר פוטין. איוואנוב כיהן כראש סגל הקרמלין מ-22 בדצמבר 2011 עד 12 באוגוסט 2016, כשקודם כיהן כסגן ראשון של ראש ממשלת רוסיה. שימש כממלא מקום ראש הממשלה בשנים 2005–2007 וכשר ההגנה הרוסי בשנים 2001–2007.

היה חבר קבוע במועצת הביטחון של רוסיה. מעוטר במדליה "על שירות למולדת" (За заслуги перед Отечеством) דרגה 2. הוא שולט היטב בשפות אנגלית ושוודית ודובר צרפתית ונורווגית ברמה נמוכה יותר. נשוי לאירנה (נולדה ב־1953), תושבת מוסקבה ובעלת השכלה גבוהה בכלכלה. אב לשני בנים. באוגוסט 2016 מונה כנציג הנשיא המיוחד לענייני הגנת הטבע, איכות הסביבה ותחבורה.

==קריירה מוקדמת==
איוואנוב למד בחוג לתרגום בפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת לנינגרד. לאחר סיום התואר בשנת 1975 התגייס לק.ג.ב. ועבר הכשרה בארגון במינסק. לאחר מכן היה מוצב בלונדון בין 1981 ל־1983. יש האומרים שנשלח משם חזרה בגלל אישום בריגול, אך משרד הפנים הבריטי הכחיש זאת. לאחר מכן היה נציג ארגון הביון של ברית המועצות בפינלנד ואחר כך בקניה.

מ־1991 עד 1998 שירת בשירות ריגול החוץ של רוסיה. ב־1998 הועבר על ידי ראש שירות הביטחון הפדרלי דאז, ולדימיר פוטין, לתפקיד ממלא המקום שלו בתחומי האנליזה והתכנון אסטרטגי. ב־15 בנובמבר 1999 מונה על ידי בוריס ילצין לתפקיד מזכיר מועצת הביטחון של רוסיה. בתפקיד הזה עלתה השפעתו הפוליטית לאחר שפוטין הפך לראש המדינה.

==כשר ההגנה ולאחר מכן==

ב־28 במרץ 2001 מונה איוואנוב לתפקיד שר ההגנה של רוסיה. על ראשית כהונתו העיב ענן כבד - התרסקות מטוס סיביר אייר בים השחור, שנורה תוך כדי תרגיל צבאי משותף לרוסיה ולאוקראינה. 78 בני אדם נהרגו באירוע, רובם עולים מרוסיה שנסעו לבקר את קרובי משפחתם בישראל. איוואנוב ניסה להסתיר את מעורבותה של רוסיה באירוע, כמו גם את העובדה שהטיל האוקראיני שהפיל את המטוס נורה מבסיס רוסי.

כשר ההגנה, הוביל איוואנוב קו ניצי ביותר, בעיקר בכל הקשור להתמודדות מול איום הטרור העולמי בכלל והצ'צ'ני בפרט. בתקופת כהונתו הוא הוביל שדרוג נרחב של צבא רוסיה, ונהנה מיד חופשית שהותיר לו הנשיא פוטין בתחומי אחריותו. איוואנוב היה מהסוברים שיש לתמוך, אפילו צבאית, ברודן סרביה לשעבר סלובודן מילושביץ'. ב־14 בנובמבר 2005 מונה איוואנוב כסגן ראש ממשלת הממשלה, במקביל לתפקידו כשר ההגנה. ב־15 בפברואר 2007 שוחרר מתפקיד שר ההגנה ומונה לתפקיד סגן ראשון לראש הממשלה, עם אחריות על תעשיות ההגנה, אווירו-חלל, ננוטכנולוגיה ותחבורה.

במאי 2005 בנו נהג במכונית שהייתה מעורבת בתאונת דרכים במהלכה נהרגה הולכת רגל. התיק הפלילי נסגר ללא אישום. קיימת הערכה שפרשה זו גרמה לכך שסיכוייו לרשת את פוטין כנשיא אפסו.

בדצמבר 2011 מונה לעמוד בראש סגל הקרמלין. באוגוסט 2016 פוטר מתפקידו ומונה לתפקיד נציג הנשיא המיוחד לענייני הגנת הטבע, איכות הסביבה ותחבורה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:שרי ההגנה של רוסיה
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור האומץ האישי
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:ראשי הסגל של הקרמלין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1953
כדרלעומר

[[אברהם מביס את ארבעת המלכים, איור מאת אנטוניו טמפסטה משנת 1613]]
כְּדָרְלָעֹמֶר מלך עילם נזכר בתנ"ך בספר בראשית, כאחד ממלכי קואליציית ארבעת המלכים שהוקמה יחד עם אמרפל מלך שנער, אריוך מלך אלסר ותדעל מלך גוים, למטרת דיכוי מרד של חמשת מלכי כיכר הירדן, שכרתו ביניהם ברית על מנת למרוד במלכי מסופוטמיה שכדרלעומר עומד בראשה.

== במקרא ==

כדרלעומר שלט בחמשת מלכי כיכר הירדן במשך שתים עשרה שנה, אולם לאחר מכן מרדו החמישה בשלטונו, והוא מיהר לארגן כנגדם מסע מלחמה. הוא ושלושה מלכים אחרים ממסופוטמיה יצאו לכיוון כיכר הירדן, כאשר הם מכים בדרכם עמים רבים המתוארים כיושבי עבר הירדן המזרחי אשר קדמו לממלכות המאוחרות יותר של בני עמון, מואב ואדום, כמו הרפאים, החורים יושבי הר שעיר, האמורים ועוד. במלחמתם כנגד חמשת מלכי כיכר הירדן הכניעו ארבעת המלכים את המורדים, שבו מהם שבי רב ובזזו את כל רכושם.

כאשר היו כדרלעומר ושלושת המלכים שעמו בדרכם צפונה אל ארצותיהם, רדף אחריהם אברהם והשיגם באזור דמשק. הוא הביס אותם ואת צבאם, והשיב את השבויים והרכוש למלכי כיכר הירדן.

==שמו ומוצאו==
לאחר גילוי ספריית אשורבניפל ולימוד השפה העילמית, התברר כי משמעות שמו היא: "כֻּדֻר" - עובד, מאמין; לעוֹמר - אלה בפנתיאון העילמי. עם זאת, לא נמצא תיעוד למלך או אדם שנשא שם זה. יש חוקרים המזהים את כדרלעומר עם כודור-מבוכ (Kudur-Mabuk), אביו של וארד-סין (המזוהה עם אריוך), ואילו אחרים מזהים אותו עם Kutir-Naẖunte, אחד ממלכי עילם שהביא את פסלי בבל לארצו.

יוסף בן מתתיהו, בספרו קדמוניות היהודים, גורס כי כדרלעומר היה אחד משרי הצבא של האשורים. בן מתתיהו מתאר כיצד בזזו ארבעה שרי צבא אלה את סוריה והגיעו לאזור סדום כדי להילחם עם מלכי כיכר הירדן אשר מרדו באשור.

== בפרשנות ==
הרמב"ן בפירושו לספר בראשית מביא מדרש, לפיו כל אחד מארבעת המלכים רומז לאחת מהאימפריות הגדולות שיקומו בעולם: לפי מדרש זה, רומזת "עילם" ליוון העתיקה.

==ראו גם==
* אמרפל
* אריוך
* תדעל

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בפרשת לך לך
קטגוריה:כנען: אישים בתנ"ך
קטגוריה:מלחמת ארבעת המלכים את החמישה
מעון הציד של סטופיניג'י

מעון הציד של סטוּפּינִיגִ'י (באיטלקית: Palazzina di caccia di Stupinigi) הוא אחד המעונות המלכותיים של בית סבויה האיטלקי, ונכלל ברשימת אתרי מורשת עולמיים של אונסק"ו. המעון נבנה בתחילת המאה ה-18 על ידי האדריכל פיליפּוֹ יובָארָה בהזמנת ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה. מעון הציד נמצא בסטופיניג'י, פרבר של העיר ניקלינו, כעשרה קילומטרים מדרום-מערב לטורינו. הפארק הסובב את מעון הציד הוכרז כפארק לאומי בשנת 1992. שטחו של הפארק הוא 16,110 דונם, ויש בו יערות טבעיים ושטחים חקלאיים.

==תיאור המעון==
הדרך המובילה מטורינו למעון הציד עוברת ביער הטבעי של הפארק. בצידי הדרך, ניתן להבחין בבתי האחוזה הכפרית ובאורוות הסוסים. הגרעין המרכזי של המעון מורכב מאולמות גדולים, המהווים את מרכז המבנה האליפטי שממנו יוצאות ארבע זרועות מלוכסנות, (כמו הצלב של אנדרו הקדוש). ב"זרועות" המעון מצויות הדירות של בני משפחת המלוכה ושל אורחיהם. המבנה פונה כלפי חוץ, אל מרחבים מתומנים, בהם מצויים מבני השירות של מעון הציד.

מעון הציד בנוי בסגנון בארוקי-איטלקי: מפואר, מבריק וממורק. הוא כולל מרכיבים יקרים כגון מראות, כלי חרסינה ומקטרות מצופות זהב. הרהיטים המצויים במעון גולפו על ידי אמנים מפורסמים; למשל שלושת יוצרי הארונות המלכותיים המפורסמים של טורינו: ג'וזפה מריה בונזאניגו, פייטרו פיפטי ולואיג'י פרינוטי. בנוסף, רהיטים אלו מזכירים את התמשיחים של האמנים ויטוריו אמדאו צ'ינארולי, ג'אן קרוסאטו באטיסטה וקרלו אנדראה ואן לו.

מעון הציד הגדול כולל 137 חדרים, 17 אולמות בשטח כולל של 31,000 מ"ר, כאשר 14,000 מ"ר מהם במרחבים רצופים. הפארק הוא בשטח של 16,110 דונם וגינות הפרחים, המעוצבות במבנה גאומטרי, בשטח של 3,800 מ"ר.

מבט בפנים הארמון
למרות פסל האייל באולם המרכזי, כבר מאה שנה אין בסביבה איילים אך נכון ל-2007, ניתן למצוא ביער שועלים, סנאים, סמורים, מרמיטות וציפורים שונות.

==תולדות המקום ==
עד לשנת 1418, הייתה במקום מצודה בבעלות בית אקיה, ענף משנה לבית סבויה. בשנת 1493 המצודה נמכרה למרקיז רולנדו. בשנת 1563, כאשר בירת דוכסות בית סבויה עברה משאמברי שבצרפת לטורינו, נרכש הארמון על ידי אמנואלה פילבר, דוכס סבויה. דוכס סבויה החליט להוריש את מעון הציד למסדר מוריס ולזרוס הקדושים. בשנת 1729 הארמון עוצב מחדש ותוך שנתיים הפך למעון הציד הגדול. העיצוב מחדש נעשה על ידי האדריכל פיליפו יוברה עבור מלך סרדיניה, ויטוריו אמדאו השני, אשר הזמין צוות מעטרים, רובם מוונציה, במטרה לקשט את מעון הציד מבפנים. בשנת 1832 חזר המעון לבעלות משפחת המלוכה. בימיהם של קרלו אמנואלה השלישי וויטוריו אמנואלה השלישי המשיכו בבניית הארמון והרחיבו את הפארק.

מעון הציד הגדול נחשב למקום המועדף לאירועים של בית סבויה: טקסים וחתונות ממלכתיות. בשנת 1773 נישאו במעון הנסיכה מריה תרזה מסבויה ושארל העשירי מלך צרפת, רוזן מחוז ארטואה דאז.

כיום, נכון ל-2007, נמצא בארמון "מוזיאון לאמנות הריהוט," הכולל אוסף רהיטים פיימונטנים. חלק מהריהוט הוא מקומי וחלק הועבר ממעונות מלכותיים אחרים של בית סבויה כמו הארמון במונקאליירי ורג'ה די ונריה ריאלה.

==ראו גם==
*בית סבויה
*המעונות המלכותיים של בית סבויה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.parks.it/parco.stupinigi/index.html הפארק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורינו: מבנים
קטגוריה:טורינו: מוזיאונים
קטגוריה:מבנים שתכנן פיליפו יוברה
בוב ומרגרט

בוב ומרגרט היא סדרת אנימציה בהפקה קנדית/בריטית, המבוססת על סרטון אנימציה בשם "יום ההולדת של בוב" אשר זכה בפרס האוסקר לסרט האנימציה הקצר. יוצרי הסדרה הם דייוויד פיין ואליסון סנודין. הסדרה מאופיינת בהומור ציני שנון ובשלל דמיות נירוטיות.

התוכנית מספרת אודות זוג בריטי העונה לשם בוב ומרגרט פיש, בני מעמד הביניים בגילאי הארבעים המגדלים שני כלבים. בוב הוא רופא שיניים ומרגרט היא מומחית לטיפול בכף הרגל.
בשתי העונות הראשונות הם חיו באנגליה, בעונות השלישית והרביעית של הסדרה עברו להתגורר בטורונטו שבקנדה.

בישראל שודרה הסדרה במסגרת ערוץ הילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
שריר העכוז הגדול

שריר העכוז הגדול (TA: Musculus gluteus maximus) נמצא בחלקו האחורי של העכוז והוא השטחי מבין שלושת שרירי העכוז (לצד שריר העכוז האמצעי ושריר העכוז הקטן). העכוז הגדול הוא אחד השרירים הגדולים והחזקים ביותר שבגוף.

מסת השריר מעניקה לעכוז את צורתו המוכרת. פעולתו מייצבת את מפרק הירך ומניעה את הירך לכיוון פשיטה וסיבוב חיצוני, כגון בפעולת קימה מכריעה.

== תיאור ==
לשריר העכוז הגדול צורה מרובעת, המכסה את גבששת השת ("עצם הישיבה") בזמן עמידה ומגלה אותה בזמן ישיבה.

תחילתו של השריר בפן החיצוני של כנף הכסל ורכס הכסל; בפן האחורי של עצם העצה ועצם העוקץ; וברצועת העצה והגבשוש (Ligamentum sacrotuberale, ראו מפרק העצה והכסל).

בחלקו המרוחק של השריר נאחזים מרבית סיבי השריר בשביל הכסל והשוקה (Tractus iliotibialis), המתחבר לעלי הצידי של השוקה. הסיבים העמוקים של השריר נאחזים בחלק העליון של רכס הירך.

=== אמתחות ===
בסביבת שריר העכוז הגדול ממוקמות שלוש אמתחות (בורסות):
*אמתחת תל הירך (Bursa trochanterica musculi glutei maximi) - מפרידה את השריר מתל הירך התיכון לו
*אמתחת העכוז והירך (Intermuscular gluteal bursae) - מפרידה בין השריר לגיד השריר הנרחב הצידי
*אמתחת השת (Bursa ischiadica musculi glutei maximi) - מפרידה את השריר מגבששת השת

== עצבוב ==
שריר העכוז הגדול מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי (L5) ועל ידי שורשי העצב של העצה הראשון והשני (S1, S2) דרך עצב העכוז התחתון (Nervus gluteus inferior).

== תמונות נוספות ==
<gallery>
 תמונה:Posterior Hip Muscles 3.heb.PNG|שריר העכוז הגדול ושריר העכוז האמצעי במבט אחורי
 תמונה:Gray434.heb.PNG|שרירי העכוז והירך במבט אחורי, רובו של שריר העכוז הגדול הוסר
 תמונה:Gray1211.heb.PNG|ציון השרירים הנראים במבט אחורי על הגו
 </gallery>

== ראו גם ==
*אנטומיה - מונחים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
רולנד היל

סר רולנד היל (אנגלית: Rowland Hill; 3 בדצמבר 1795 - 27 באוגוסט 1879) היה ממציא בול הדואר.

==ביוגרפיה==
היל נולד בשנת 1795 בקידרמינסטר, שבמחוז ווסטרשייר אנגליה.

הוא התחיל את לימודיו בגיל 11. כאשר סיים את לימודיו עבד במכון לבדיקת עפרות ומתכות.

בשנת 1827 נישא לקרוליין פירסון ונולדו להם 3 בנות ובן.

==חקר פעילות הדואר בבריטניה==
בשנת 1837, בתום תקופה ארוכה בה עקב אחר שירותי הדואר הבריטי וחקר את אופן פעולתם, סיכם רולנד היל את עבודתו במסמך אותו הגיש להנהלת הדואר. הוא הצביע על שורה של כשלים מהותיים בשיטה שהייתה נהוגה באותה עת, בדגש על ארבעה נושאים עיקריים:

===ביסוס שיטת חישוב תעריפי הדואר על מרחק ההובלה===

===גובה התשלום הבסיסי שנגבה עבור משלוח מכתב===
===גביית התשלום מן הנמען ולא מן השולח===
===ריבוי הגורמים שהיו זכאים לפטור מחובת תשלום===
==ההצעה לרפורמה בשירותי הדואר==
במקום שיטה זו המציא רולנד היל את בול הדואר הראשון שנקרא "הפני השחור" (בגלל שעלה פני אחד) עליו היה דיוקן הנסיכה ויקטוריה (שהייתה לימים מלכה). הוא הציע שיטה זו לפרלמנט הבריטי ובתאריך ה-1 במאי 1837 יצא הבול הראשון בבריטניה, הבול אושר לשימוש החל ב-6 במאי.

רעיון נוסף שהיל חשף ב-13 בפברואר 1837 בפורום ממשלתי הייתה הוצאה לאור של גיליון נפרד אשר התקפל כדי ליצור מעטפה שבתוכה יוטמן המכתב. עד אותה תקופה המחיר עבור דואר היה לפי מספר הניירות ולפי המרחק הנדרש לשילוח. לפי הצעתו של היל עלות השילוח של מכתב לכל מקום בבריטניה הייתה קבועה.
היל קיבל לרשותו חוזה בן שנתיים להריץ את המערכת החדשה. הוא והנרי קול החליטו ליזום תחרות שבה יועלו רעיונות לשיטה הטובה ביותר לתשלום מוקדם עבור מכתבים. אף אחד מבין 2,600 הרעיונות לא היה טוב מספיק. זו העילה לכך שהיל השיק את השירות ב-1840. במסגרת השירות החדש נעשה שימוש במעטפה הנושאת סמל אשר הגה האמן ויליאם מולרדי ובול שנשא שיחזור של הפרופיל של המונרכית הבריטית המלכה ויקטוריה. כל הבולים הבריטיים נושאים את הפרופיל של המונרך השולט במקום כלשהו על הבול עד עצם היום הזה. בריטניה היא המדינה היחידה שלא מציינת על גבי הבול את שם המדינה מפורשות. על המצאת הבול קיבל רולנד היל את תואר האבירות.

==פטירתו==
הייל נפטר ב-27 באוגוסט 1879 בלונדון.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*Rowland Hill & George Birkbeck Norman Hill, The Life of Sir Rowland Hill and the History of the Penny Postage, Thomas de la Rue, London, 1880. 
([https://archive.org/details/lifesirrowlandh02hillgoog volume 1], [https://archive.org/details/lifesirrowlandh00hillgoog volume 2])
</div>

==קישורים חיצוניים==

רולנד היל
* 
* 
* 

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:דואר
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:בולאות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בולאות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1795
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1879
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
אמתחת

אמתחת (בורסה בלעז) היא מבנה דמוי שק סגור ושטוח המכיל חומר סיכה, שתפקידו להקטין חיכוך במפגשים שונים בגוף של רקמות נעות (שרירים או גידים) ורקמות קבועות (עצמות).

האמתחת מצופה בחלקה הפנימי ברקמה דומה לקרום סינוביאלי המפרישה נוזל סינוביאלי. ישנן מאות אמתחות ברחבי הגוף בנקודות לחץ שונות.

אמתחת מודלקת (הנגועה בדלקת האמתחת, בורסיטיס) מגורה בקלות על ידי כל תנועה בקרבתה. התנועה מחריפה את הדלקת ומעוררת כאב רב.

==ראו גם==
* דלקת אמתחת רגל האווז
* דלקת באמתחת המרפק

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת השריר-שלד