OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניר מטרסו

ניר מטרסו (נולד ב-1972 ומתגורר בעיר תל אביב) הוא קומיקסאי, אנימטור ומוזיקאי ישראלי. היה חבר להקת המהפכה המיותרת בגלגולה הראשוני, אך התפרסם בעיקר בזכות פרסומי הקומיקס שלו. את המוזיקה שלו לא פרסם בשמו האמיתי עד שנת 2014, אז פרסם את אלבום הסולו הראשון שלו, זרע לוויתן. בשנת 2020 הוציא את הרומן הגרפי הראשון שלו, "הקסטה השחורה".

== קריירה ==
=== קריירה מוזיקלית ===
מטרסו התחיל את דרכו כגיטריסט להקת הפאנק הישראלית נ"מ בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר מכן הצטרף כגיטריסט ללהקה הישראלית המהפכה המיותרת בשנת 1991. יחד איתם הוציא את אלבומם הראשון, "המהפכה המיותרת". אחרי הופעתם הראשונה עזב, אך חזר תוך זמן קצר מחוסר מעש. במשך השנים פרסם שירים שונים ללא שמו האמיתי, ואף הוציא מיני-אלבום בשם "צ'רלי קצ'רלי" בשנת 2004 בשם הבדוי צ'רלי קצ'רלי.

רק בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 החל מטרסו ליצור מוזיקה כמפיק מוזיקלי. בנוסף, הוא יצר מספר משחקי קופסה מוזיקליים בהם משחקים על תיבות נגינה. בשנת 2014 פרסם את אלבום הסולו הראשון שלו, "זרע לוויתן", תחת שמו האמיתי. האלבום מורכב אך ורק משירים שאותם הוא כתב ושר לבדו. כשנשאל בראיון למגזין "Time Out תל אביב" למה פרסם את האלבום עם שמו האמיתי, ענה כי "לא רציתי שזה יהיה אלבום של צ'רלי קצ'רלי, כי הוא יותר אוונגרדי ופחות טקסטואלי, ופה מופיעים שירים בעברית".

בשנת 2022 השתתף בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.

=== אנימציה ===
מטרסו התפרסם בעיקר בעבור האנימציה שלו. בסרטים הכוכב הכחול, משהו טוטאלי ו"סינדרום בנטביץ'" של גור בנטביץ' הוא יצר את קטעי האנימציה המשולבים בין הקטעים. מטרסו נחשב גם לאחד מחלוצי אמנות המדיה החדשה בישראל, ועובד גם כיוצר קליפים מונפשים.

=== קריירת קומיקס ===
את קריירת הקומיקס שלו התחיל בשנת 1997, כאשר יצר את אנתולוגית הקומיקס "ביצים וקציצות: חלליות", שם כתב את כל הסיפורים (להוציא שניים של אתגר קרת ורואי לינד עם ג'ק דניאלס) בחלק הראשון, כולל הסיפור הפותח והסיפור החותם. בתור מאייר עיצב את הלוגו של אתר ההאקרים המחתרתי Y2HACK, והעמיד מיצגים שונים בבית ביאליק ומוזיאון הילדים חולון.

בשנת 2020 פרסם את הרומן הגרפי הראשון שלו, "הקסטה השחורה", וזכה לתשומת לב תקשורתית רחבת היקף. במגזין ספרים של הארץ הוקדשה לספר כתבה שלמה, בה תואר כ"ספר בלשים מרהיב", ו"ביוגרפיה של אחד האמנים האלטרנטיביים המעניינים בארץ, וגם הרהור על איך המרדף אחר משהו מספק יותר מהשגתו". רבקה מיכאלי כתבה בעיתון כלכליסט על הספר בין היתר כי "ספרו של ניר מטרסו "הקסטה השחורה" (הקיבוץ המאוחד) מפתיע, מלא הומור ועניין. זה ספר חכם של מחבר מחונן".

בבלוג "הספרים ואני" נכתב על הספר כי "העיצוב של הספר לא פחות מנפלא בעיני, מהאיורים המגוונים והמסוגננים, עד הטיפוגרפיה, בחירת סוג הנייר ואפילו הפורמט של הכריכה הקשה בצבע שחור שמזכיר בצורה מסוימת את צורת הקסטה, כל דבר כאן עוצב בקפידה ומייצר אריזה שלמה ומסוגננת".

הספר סוקר ומטרסו אף רואיין לפודקאסט 'מה שכרוך' מבית תאגיד השידור הישראלי כאן.

== עבודות ==
=== אלבומים ===
* המהפכה המיותרת – 1997
* אסטרומנטלי – 1998
* צ'רלי קצ'רלי – 2004 (מיני אלבום)
* זרע לוויתן – 2014

=== ספרים ===
* ביצים וקציצות: חלליות – 1997 (אנתולוגיה)
* הקסטה השחורה – 2020

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קומיקסאים ישראלים
קטגוריה:אנימטורים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
היינריך ריזו

היינריך ריזו (בגרמנית: Heinrich Riso; 30 ביוני 1882 – אוגוסט 1952) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הבלם. הוא שיחק באליפות גרמניה הראשונה שהתקיימה ב-1903.

==ביוגרפיה==
ריזו נולד ב-30 ביוני 1882 בלייפציג שבגרמניה. אחיו הקטן, האנס ריזו, היה גם כן כדורגלן ששיחק בעמדת השוער.

במהלך הקריירה שיחק בוו.פ.ב. לייפציג משנת 1900, וזכה עימה בשבעה תוארי אליפות גאום שבצפון מערב סקסוניה. ריזו השתתף וזכה גם באליפות גרמניה הראשונה ב-1903 כשהוא מסיים ככובש המצטיין עם 6 שערים. במשחק הגמר שנערך ב-31 במאי אותה שנה כבש שלושער בניצחון 2–7 על ד.פ.צ. פראג. שלוש שנים אחר כך זכה פעם נוספת בתואר, כשהוא כובש את שער הניצחון במשחק הגמר נגד פ.צ. פפורצהיים שנגמר בתוצאה 1–2.

במדי נבחרת גרמניה ריזו ערך את הופעת הבכורה ב-7 ביוני 1908 בהפסד 3–2 לאוסטריה בווינה. הופעה אחר כך הייתה האחרונה שלו והיא נעשתה נגד הונגריה ב-4 באפריל 1909 בתיקו 3–3.

==תארים==
;וו.פ.ב. לייפציג
*אליפות גרמניה (2): 1903, 1906
*אליפות מרכז גרמניה (4): 1903, 1907, 1910, 1911
*אליפות גאום שבצפון מערב סקסוניה (7): 1903, 1904, 1906, 1907, 1909, 1910, 1911
;אישיים
*מלך השערים באליפות גרמניה: 1903 (6 שערים)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1952
חיים מארוביץ' קראסנוקוטסקי

חיים (חוטיה) מארוביץ' קראסנוקוטסקי או יפים מארקוביץ' קראסנוקוטסקי (1 במאי 1904 – 15 באוגוסט 1982) היה יהודי סובייטי שעוטר בעיטור גיבור ברית המועצות, השתחרר בדרגת מייג'ור גנרל.

== ביוגרפיה ==
נולד במשפחת פקיד.

ב-1920 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ושנתיים במכללה לרפואה. בהמשך עבד כמדריך חינוך גופני.

ב-1926 גויס לצבא האדום. ב-1930 סיים קורסי קייב להכשרת מפקדי חי"ר. השתתף בפלישת הכוחות הסובייטים למערב אוקראינה ב-1939. השתתף במלחמת החורף בדרגת קפטן. ידוע דיוקנו בעיפרון משנת 1940 שצויר על ידי אלכסנדר לאקטיונוב. חבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מאז 1941.

פיקד על הגדוד בקרבות המלחמה הפטריוטית הגדולה מאז יום תחילתה, 22 ביוני 1941. על הצלחות לחימה בתבוסת קבוצת ורמאכט באוריול, מונה לסגן מפקד רגימנט סיור. הצטיין בקרבות ליד העיר פושקין. היה ראש מחלקת אימוני הלוחמים של הצבא.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוא היה ראש המחלקה הצבאית של מכון המורים הממלכתי בנובגורוד (מספטמבר עד נובמבר 1946). מאז 1953 השתחרר לאזרחות. התגורר בקייב.

נפטר ב-15 באוגוסט 1982 ונקבר בבית העלמין הצבאי לוקיאנובסקויה בקייב.

== משפחתו ==
בנו מיכאיל שירת בספינות חיל הים הסובייטי ועוקב בקידום עקב לאומו ונכדו סרגיי בדרגת קפטן מדרגה שלישית שירת בצוללות חיל הים הסובייטי והרוסי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1904
קטגוריה:נפטרים ב-1982
פיליפ פרנק (צייר)

יוהאן היינריך פיליפ פרנק (בגרמנית: Philipp Franck; 9 באפריל 1860 – 13 במרץ 1944) היה צייר אימפרסיוניסט, גרפיקאי ומאייר גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.

==קורות חיים==
בתמיכת אביו והתעקשותו החל בלימודי אדריכלות במכללה העסקית בפרנקפורט. כשאביו נפטר, הוא החליט להמשיך אחר ההתעניינות האמנותית האמיתית שלו. לפיכך, בגיל שבע עשרה הוא נרשם לסטדלשולה, שם למד אצל היינריך הסלהורסט ואדוארד ג'ייקוב פון שטיינל. הוא התמקד בנופים אך בהנחייתו של שטיינל יצר גם איורים לסיפורי אגדות.

בשנת 1879 עבר לקרונברג אים טאונוס, שם הצטרף למושבת האמנים המקומית. בעודו שם התיידד עם אנטון בורגר ולקח אצלו שיעורים עד 1881. עם זאת, פרנק היה בעל דעות מוצקות משלו על תיאור הטבע ופנה לאגודת האמנים הגרמנית, שם הומלץ לו ללמוד אצל ג'ייקוב דילמן. הוא היה שם עד 1886.

לאחר מכן החל לנסוע, ובסופו של דבר התיישב בוירצבורג. לאחר שמצא במקום מעט הצלחה, עבר לברלין בשנת 1892 והפך למורה בבית הספר המלכותי לאמנות. בשנת 1898 הוענק לו התואר פרופסור. באותה שנה הוא הצטרף ללוביס קורינת ומקס ליברמן כדי לסייע ביצירת הזצסיון הברלינאי. בשנת 1902 נפטרה אשתו הראשונה וכעבור שנתיים התחתן עם אחת מתלמידותיו.

בשנת 1906, פרנק ומשפחתו עברו להלנסי שבוונזה, שם ניסה להקים מושבת אמנים על פי הדגם של קרונברג, אך לא הצליח. הוא חזר לברלין והפך למנהל בית הספר המלכותי לאמנות בשנת 1915. בשנת 1928 השתתף בתערוכה הבינלאומית במכון קרנגי. ספר זיכרונותיו, חיים ואמנות, ראה אור זמן קצר לאחר מותו.

== משפחה ==
פיליפ פרנק התחתן, עם קתרינה ארנסט (1866-1902).<ref name=":2"></ref> היא מתה באוגוסט 1902 ובשנת 1904 הוא נישא לתלמידתו מרתה קוהלו. לפיליפ פרנק היו ארבעה ילדים משני הנישואים שלו. מאז 1906 התגורר פרנק עם משפחתו בברלין-ואנזה. בן מנישואיו הראשונים היה המדען הנס היינריך פרנק (1888-1961). <ref></ref> בנו מנישואיו השניים, קרל לודוויג פרנק (1904-1985), הפך לאדריכל ידוע.<ref name=":1"></ref>

הפסלת, אינגבורג הונגינגר (1915-2009) הייתה נכדתו<ref name=":2" /> והסופרת ג'וליה פרנק היא נכדה נוספת.<ref name=":1" />

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Philipp Franck - Bildnis zweier Damen - 14555 - Bavarian State Painting Collections.jpg | שתי נשים
File:Philipp Franck - Blick auf Potsdam - BG-M 11959-11 - Berlinische Galerie.jpg | מבט על פוסטדם
File:Philipp Franck - Der Wannsee, 1914.jpg | הוואנזה
File:Philipp Franck - Alt-Frankfurt-1929.jpg | פרנקפורט הישנה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1860
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
אובודוואר

אובודוואר (בהונגרית: Óbudavár) הוא כפר זעיר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם באובודוואר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 62 תושבים, ובשנת 2020 45 תושבים.

האזכור הראשון של הכפר קיים משנת 1413.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
לאה פוטש

לאה פוטש (נולדה בי"ז בשבט תשמ"ה, 8 בפברואר 1985) היא סופרת חרדית ישראלית, הכותבת ספרי ילדים ונוער למגזר החרדי והכללי. את חלק מספריה היא פרסמה בשם העט "ל. שרייבר".

== ביוגרפיה ==
נולדה בירושלים למשפחה ותיקה מחסידות קרלין. אביה הרב יוחנן הכהן שבדרון הוא דור חמישי לגאון רבי שלום מרדכי הכהן שבדרון המהרשם מברז'אן ועורך המאסף התורני "בית אהרן וישראל".

עוסקת בתחום הכתיבה, מפרסמת חומרים שונים בעיתונים: מרווה לצמא, המודיע, המבשר, יתד נאמן בקהילה זרקור ועוד. עובדת בשכתוב ועריכה ספרותית עבור ספרי עמותת "מנוף לבית היהודי" בהנהלת הרבנית אסתר טולידאנו.

סיפרה "חכמים בלילה" נבחר על ידי צוות שופטים של "בנק הפועלים" והוצאה לאור "אור החיים" במבצע חנוכה והודפס ב-5000 עותקים.

סיפרה "שני ילדים ואבא מתקשרים" נבחר על ידי משרד התרבות מתוך מאות ספרים וזכה במענק תמיכה מהמדינה.

בשנת 2017 הקימה חברה בשם "פוטש הפקות", במסגרתה היא מספקת מגוון שירותים ספרותיים לציבור החרדי. בין השאר היא מפיקה תוכניות למסיבות סידור ובת מצווה.

ב-2018 השיקה את המיזם "שנת סיפור", קו תוכן שבו היא מעבירה תכנים חינוכיים ותרגילי הרפיה לקראת שינה שעברו ביקורת על ידי אנשי חינוך בציבור החרדי.
במסגרת המיזם הוציאה לאור את הדיסק "זאבי מרגיש" ביידיש ובעברית.

בשנת 2020 בעוד תקופת הקורונה בעיצומה, הקימה בית ספר וירטואלי ללמידה מרחוק, קו תוכן בשם "טלמידים" בו העבירה תכנים מובחרים ומעצימים לאור התמודדויות התקופה.
בשל חיוניתו הקו נבחר על ידי חברת התקשורת סלקום להקצאת מספרו חינם בתקופת הקורונה.

בשנת 2020 הקימה בית ספר לכתיבה יוצרת "פוטש סקול", ללימודי כתיבה יוצרת, דרכו היא חושפת את סודותיה לבנות במגזר החרדי.

וכן היא מפרסמת יצירות מובחרות פרי עטם של תלמידותיה במגזין "השראה".

בנוסף לעבודתה הספרותית, היא מעבירה קורסים לכתיבה יוצרת לבנות בבתי הספר "בית יעקב", "חסדי אבות" ו"בית ברכה", וכן מעבירה חוגי דרמה לילדות בבתי הספר.

== מספריה ==
;לילדים
*קופסת הקסם
*חכמים בלילה
*שני ילדים ואבא מתקשרים
*מרק סוכריות
*צוללים
*אנשים קטנים גדולים
*אורחים על הגג
*יידיש שלי
;למבוגרים
*כך נפתחה הדלת
*שיישאר בינינו
*שישים שניות בדקה

=== ספרים שערכה ===
*ניגודים משלימים
*המדריך למדריכה
*שבילי השלום 
*בואי כלה

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קיד רוק

רוברט ג'יימס ריצ'י (באנגלית: Robert James Ritchie; נולד ב-17 בינואר 1971 באריזונה, ארצות הברית) הוא זמר רוק וקאנטרי אמריקאי, המוכר בשם הבמה קיד רוק.

ריצ'י ידוע גם בשם הבמה בובי שאזאם. הוא מרבה לבטא את עמדותיו הפוליטיות, והוא אחד מעשרה ידוענים שאינם מתאבקים שזכו להכרה ב"היכל התהילה של WWE".

בין השנים 2006–2007, היה נשוי לדוגמנית פמלה אנדרסון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרי רוק אמריקאים
קטגוריה:זמרי קאנטרי
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:זמרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
ארוונייש

ארוונייש (בהונגרית: Örvényes) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בארוונייש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 185 תושבים, ובשנת 2020 132 תושבים.

==יהודי ארוונייש==
בארוונייש חיו יהודים בתקופות זמן שונות. 
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|1
|219
|-
|1930
|3
|
|-
|1941
|1
|211
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
מלך הצפון

מלך הצפון (באנגלית: The Northman) הוא סרט מותחן נקמה היסטורי אפי אמריקאי בבימויו של רוברט אגרס, שכתב את התסריט יחד עם המשורר והסופר האיסלנדי סיון . עלילת הסרט מתרחשת בתחילת המאה העשירית באיסלנד ומככבים בה השחקן אלכסנדר סקושגורד בדמותו של הנסיך הנורדי אמלת', ולצדו ניקול קידמן, וילם דפו, אניה טיילור-ג'וי, אית'ן הוק וביורק.

הסרט עלה לאקרנים בישראל ב-21 באפריל 2022, ובארצות הברית ב-22 באפריל 2022.

== תקציר העלילה ==
עלילת הסרט מגוללת אפוס העוסק בנסיך הנורדי אמלת', המבקש לנקום את מות אביו.

==צוות השחקנים והדמויות==
* אלכסנדר סקושגורד – הנסיך אמלת
* ניקול קידמן – המלכה גודרון
* אית'ן הוק - המלך הורבנדיל
* וילם דפו – היימיר השוטה
* אניה טיילור-ג'וי – אולגה מיער ליבנה, המכשפה.
* קלייס באנג – פוליניר, דודו של אמלת' ואחיו של הורבנדיל.
* ביורק – החוזה
* מאריי מקארתור – האקון זקן-ברזל
* איאן ג'ררד וייט – ת'ורוואלדר
* קייט דיקי – הלדורה הפיקטית
* ראלף אינסון – קפטן וולודימיר
* גוסטב לינד – תוריר הגאה
* קייטי פטינסון – בתולת המגן
* הפתור יוליוס ביורנסון – תורפינר
* דואה בארני – מלקורקה
* אולבן פוירה – אשילדור הופגית'ה

==הפקה==
===פיתוח וליהוק===
באוקטובר 2019, הוכרז כי הבמאי רוברט אגרס יביים סאגת נקמה אפית ויקינגית, אותה הוא גם יכתוב יחד עם התסריטאי סיון. השחקנים ניקול קידמן, אלכסנדר סקושגורד, אניה טיילור-ג'וי, ווילם דפו ניהלו משא ומתן על הצטרפות לצוות השחקנים של הסרט. בדצמבר, אושר שכל השחקנים לוהקו לסרט, יחד עם אישור על ליהוקו של קלייס באנג לצוות השחקנים. הסרט החל רשמית את תהליך ההפקה בדצמבר 2019 והתעתד להתחיל את צילומיו בבלפסט במהלך שנת 2020.

באוגוסט 2020, ביורק, קייט דיקי ואית'ן הוק לוהקו לצוות השחקנים של הסרט, כשמקביל נודע שחברת ההפצה "Focus Features" תהיה אמונה על הפצת הסרט בצפון אמריקה, בזמן שסרטי יוניברסל תהיה אמונה על הפצת הסרט ברחבי העולם. בספטמבר 2020, ביל סקושגורד הודיע שהוא החליט לפרוש מהפקת הסרט בעקבות בעיות בלוח הזמנים שלו. הוא הוחלף מאוחר יותר בגוסטב לינץ'.<ref></ref>
===צילומים===
צילומי הסרט התעתדו להתחיל במרץ 2020, אך נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. הצילומים החלו באוגוסט 2020 בטור הד, מחוז אנטרים ובבאליגלי שליד לרן שבצפון אירלנד. בספטמבר 2020, צילומי הסרט עברו למאלין, מקום בחצי האי אינישובן שבמחוז דניגול. הצילומים תמו בתחילת דצמבר 2020.
===מוזיקה===
את המוזיקה לסרט הלחינו רובין קרולן וסבסטיאן גיינסבור.

==הפצה==
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-22 באפריל 2022.
=== שיווק ===
הקדימון הראשון של הסרט הוקרן לראשונה במהלך כנס ה-CinemaCon, שהתקיים בשלהי אוגוסט 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על נקמה
קטגוריה:ויקינגים
מגה אור החזקות

מגה אור החזקות בע"מ היא חברה ציבורית, שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ועוסקת בייזום והשכרה של מרכזים מסחריים ולוגיסטיים, ומחזיקה בחברת "אפי נכסים". החברה כלולה במדד תל אביב 125.

==היסטוריה==
החברה הוקמה ביולי 2002 כחברה פרטית, בשם "צחי נחמיאס החזקות בע"מ" ובמאי 2006 שונה שמה לשמה הנוכחי. ביוני 2007 הפכה החברה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

החברה הוקמה על בסיס נדל"ן שהחזיק צחי נחמיאס, יחד עם אביו פיני נחמיאס, באזור התעשייה של מושב שילת. פיני נחמיאס הפעיל בית מלאכה ומחרטה במקום, בשנת 1997 חיפשה רשת הום סנטר אתר לפתיחת חנות באזור מודיעין ופנתה אליו, השכירות שהיא הציעה סיפקה הכנסה גבוהה יותר מההכנסות בית המלאכה, לכן החליט לסגור אותו ולהשכיר להם את המבנה. משפחת נחמיאס ביצעה בהמשך עסקות עם חברי מושב אחרים, רכשו מהם את הקרקע או בנו עבורם על הקרקע בניני מסחר ומשרדים, השכירו את השטח וקיבלו אחוזים מההכנסות. בשנת 2006 היו לחברה הכנסות משכירות של כ-2 מיליון שקל בשנה, הוחלט להנפיק אותה בבורסה ולגייס כספים לרכישות נוספות. באותה עת היו שותפים עם נחמיאס בחברה האחים גיל ורון נוי. את הנפקת החברה הובילה חברת ההשקעות "ברגר שוקי הון", שבבעלות איש העסקים עמית ברגר. החברה הצליחה לגייס 70 מיליון שקל בהנפקת מניות ואיגרות חוב, אף על פי שהנכסים שהחזיקה במושב שילת, היו בנויים על קרקע חקלאית, ללא היתר לשימוש מסחרי ואף ללא היתר לשימוש חורג.

לאחר ההנפקה החברה החלה לרכוש ולפתח שטחי נדל”ן מניב, בתחום המרכזים המסחריים והלוגיסטיים בכל רחבי הארץ, חלקם בשותפות עם חברת ביג מרכזי קניות של האחים נפתלי, וחלקם בשותפות עם איש העסקים רמי לוי.

בדצמבר 2013, מכרו האחים גיל ורון נוי את החזקותיהם בחברה.

במהלך שנת 2019 רכשה "מגה אור החזקות" את השליטה בחברת הנדל"ן אפי נכסים (לשעבר "אפריקה ישראל נכסים") בשיתוף עם חברת "ביג מרכזי קניות".

ב-21 בנובמבר 2020, אישר בית המשפט המחוזי בתל אביב, את מכירת השליטה בחברת השקעות דיסקונט (דסק"ש) לקבוצת משקיעים בראשות חברת מגה אור. זאת, לאחר שמחזיקי איגרות החוב של חברת האם אי די בי חברה לפיתוח העדיפו את ההצעה שלהם על פני זו של אדוארדו אלשטיין, בעל השליטה בדסק"ש, שאיבד בספטמבר 2020 את השליטה באי.די.בי פיתוח.
==בעלי עניין==
צחי נחמיאס מחזיק ב-38% מהמניות (נכון לנובמבר 2020). שאר מניות החברה מוחזקת על ידי משקיעים מוסדיים. ביניהם קופות גמל ותעודות סל בניהולם של: הראל השקעות, כלל ביטוח, מיטב דש והציבור בכ-26%.

==תחומי פעילות==
* עוסקת בייזום והשכרה של מרכזים מסחריים ולוגיסטיים
* מחזיקה בחברת "אפי נכסים"

==נכסי החברה==
בין הנכסים שבבעלות (חלקית או מלאה) של החברה:
* אזור התעשייה במושב שילת
* שרונה מרקט בתל אביב
* 8 מרכזיות קניות בשותפות עם חברת ביג מרכזי קניות
* 5 סניפים של רמי לוי שיווק השקמה
* סניף איקאה באר שבע
* סניף איקאה אשתאול
* קניון מגה אור רמי לוי אריאל
==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חברות נדל"ן ובנייה ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2006
ספינת המתים

ספינת המתים (באנגלית: The Ship of the Dead) הוא הספר השלישי והאחרון בסדרת מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד, הבא בתור אחרי פטיש הרעם. הספר נכתב על ידי ריק ריירדן ויצא לאור באנגלית ב-3 באוקטובר 2017 ובעברית ב-1 ינואר 2018. הסיפור מתרחש בימינו ומבוסס על המיתולוגיה הנורדית.

== תקציר העלילה ==
מגנס צ'ייס וחבריו נאלצים לעצור את לוקי אל הרמאויות, הלשון החלקה והשקרים בעודו מכין את נגלפאר, ספינה העשויה ציפורני המתים (המכונה גם ספינת המתים). במהלך הספר פוגשים מגנס וחבריו עוד מפלצות, ידידים ואלים ומשלימים דברים לא סגורים. חצי נולד גונדרסון נאלץ לחזור לעיר הולדתו ולעיר פטירתו. טי.ג'יי פוגש את אביו טיר. מלורי קיין מוצאת את אימה (שמתגלה כפריג). הארת' מתמודד פעם אחרונה עם אביו (שנהפך לדרקון בגלל טבעת), ומגנס היה צריך לאכול את הלב של אבא של הארת' כדי לזכות בכל הזכרונות שלו וחוכמת החיים שלו. מגנס וחבריו נקלעים לסופת שלג וקופאים מקור. אלכס פיירו מנשקת את מגנס.

לבסוף, מגנס נלחם נגד לוקי בתחרות עלבונות. בתחילה לוקי הוביל כי מגנס לא יודע כיצד להעליבו אך בסוף, בשביל לנצח, הוא החמיא ושיבח את כל חבריו ואת כל מי שחשוב לו, ולאט לאט לוקי הוקטן, עד שהיה בגודל מתאים להיכנס לתוך קליפת אגוז, ושם מגנס כלא את לוקי. אחרי שהכל נגמר מגנס ואלכס פיירו משתמשים באחוזה של הדוד רנדולף של מגנס ופותחים בית מחסה לנוער חסר בית.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:ספרי 2017
קטגוריה:מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד
קטגוריה:ספרי ריק ריירדן
משה עסיס (כדורגלן)

משה עסיס (נולד ב-9 באוקטובר 1943) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר במכבי תל אביב בשנות ה-60 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.

עסיס שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב והופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת הייתה לפני גיל 18, ב-15 במאי 1961
במשחק הדרבי נגד הפועל תל אביב במסגרת הליגה הראשונה. ב-1968 עמנואל שפר ניפה את עסיס מסגל נבחרת ישראל לקראת אולימפיאדת מקסיקו סיטי, ובעקבות כך החליט עסיס לפרוש מכדורגל, אך לאחר בקשות של ג'רי בית הלוי המשיך לשחק עד סוף העונה. ב-1969 עבר לגור בניו יורק שבארצות הברית, ובסוף 1971 חזר לישראל והצטרף שוב למכבי תל אביב, עד שפרש סופית מכדורגל ב-1973.

במדי הקבוצה זכה ב-3 אליפויות, 4 גביעי מדינה, פעמיים באלוף האלופים ופעמיים בליגת האלופות האסיאתית.

לעסיס 15 הופעות במדי נבחרת ישראל. הופעתו הראשונה הייתה ב-8 במאי 1966 במשחק ידידות נגד נבחרת פינלנד. את שערו היחידי במדי הנבחרת, כבש ב-26 באוקטובר 1966 במשחק ידידות נגד נבחרת דנמרק. הוא השתתף בשני משחקים במסגרת גביע אסיה בכדורגל 1968.

לאחר שפרש מכדורגל, הקים את מסעדת דרבי בר בתל אביב-יפו.

==תארים==
;מכבי תל אביב
* אליפות (3): 1966/1968, 1969/1970, 1971/1972
* גביע המדינה (4): 1963/1964, 1964/1965, 1966/1967, 1969/1970
* אלוף האלופים (2): 1964, 1967
* ליגת האלופות האסיאתית (2): 1968/1969, 1970/1971

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
סימן שקל חדש

סמל [[כביש אגרה בישראל הנושא את סימן השקל.]]
סימן השקל (₪) הוא סימן כתב המשמש לשקל חדש, שהוא המטבע של מדינת ישראל.

== שקל ישראלי חדש (1986–הווה) ==
שקל חדש מסומן בסימן ₪ או בראשי התיבות 'ש"ח'. הסמל הוכרז רשמית ב-22 בספטמבר 1985, כאשר הוצגו שטרות ומטבעות השקל החדש. הוא בנוי על ידי שילוב של שתי האותיות העבריות המהוות את ראשי התיבות: ש' ו-ח'. הסימן "₪" וגם ראשי התיבות ש"ח נמצאים בשימוש רווח.

== כתיב ==
על פי המלצת האקדמיה ללשון העברית לכיתוב מספרים בעברית, יש לכתוב את הסימן משמאל למספר וללא רווח ביניהם.

== שימושים ==
תמרור הכביש שמכריז על כניסה לכביש אגרה בישראל, כמו כביש 6 או מנהרות הכרמל, הוא סימן שקל חדש בתוך עיגול וברקע כביש.

== יוניקוד וקלט ==
סמל היוניקוד של הסימן הוא [https://util.unicode.org/UnicodeJsps/character.jsp?a=20AA U+20AA]. הוא נמצא ביוניקוד מאז יוני 1993, גרסה 1.1.0.

תחת אלגוריתם הדו-כיווניות של יוניקוד, הקלדת הסימן ₪ לאחר המספר, תביא להצגתו מימין למספר בכל כיווניות. הדבר סותר את המלצת האקדמיה ללשון העברית למיקום הסימון משמאל למספר בכיתוב בעברית.

ב-Windows 8 ואילך ובמערכות לינוקס, המבוססות על ת"י 1492 הנוכחי, יש להקליד להזנת הסימן. אותו התקן מלפני אוקטובר 2013, הגדיר .
במערכת אובונטו ניתן גם להזינו בלחיצה ממושכת על , שחרור (u עם קו תחתון מופיעה) והקלדת קוד יוניקוד 20AA. 
ב-Mac OS X ניתן להזינו על ידי צירוף המקשים כאשר המערכת מוגדרת לפריסת מקלדת עברית.

סימן השקל אינו מצויר על רוב המקלדות הנמכרות בישראל, ולעיתים נדירות משתמשים בסימן בהקלדה יומיומית.

== שקל ישראלי ישן (1980–1985) ==
השקל הישראלי הישן, שהופץ בין 1980 ל-1985, סומן בסימן "20x20 פיקסלים", שהוכרז רשמית ב־18 במרץ 1980. הוא עוצב כאות ש' בצורת עריסה (כלומר מעוגלת ופתוחה מעלה). לפני כניסתו של השקל הישן בשנת 1980, לא היה שום סמל מיוחד למטבע הישראלי. סמל זה הופיע בהמחאות שהונפקו על ידי בנקים ישראלים בין 1980 ל-1985. פרסום מחירים בשקלים חדשים החלה באופן רשמי ב-1 בינואר 1986, וההמחאות השקליות הישנות שנותרו ללא שימוש היו צריכות להיות מוטבעות בסמל השקל החדש מעל הסמל הישן.

== ראו גם ==
* שקל חדש
* אגורה
* סימן מטבע

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שקל חדש
קטגוריה:סימני כתב
האיחוד הלאומי של יוון

האיחוד הלאומי של יוון (ביוונית: Εθνική Ένωσις Ελλάδος) הייתה מפלגה פשיסיטית ואנטישמית שפעלה ביוון בשנים 1927 עד 1944.

== היסטוריה ==
האיחוד הלאומי (EEE), שנרשם כחברה לעזרה הדדית, הוקם על ידי סוחרים פליטים מאסיה הקטנה, בעיר סלוניקי שביוון. על פי חוקת הארגון, רק נוצרים יכלו להצטרף. חבריה התנגדו לאוכלוסייה היהודית המהותית בסלוניקי.

הוא הובל על ידי גאורגיוס קוסמידיס (Γιώργος Κοσμίδης), פקיד בנק.

מנהיגי המפלגה היו הנאשמים העיקריים במשפט שנערך לאחר "מהומת קמפבל" ב-29 ביוני 1931, בו תקפו אספסוף לאומנים יוונים את היישוב היהודי קמפבל בעיר. (נאשם משותף היה ניקולאוס ניקוס פרדיס (Νίκος Φαρδής), העורך הראשי של עיתון "מקדוניה").

ההערכות העמידו את כוח המפלגה בכ-7,000 חברים בשנת 1932; בשנת 1933 היו בו 3,000 חברים שצעדו לאתונה, בחיקוי לכאורה של צעדתו של בניטו מוסוליני ברומא בשנת 1922<ref></ref>. עם זאת, המפלגה כשלה בבחירות בסלוניקי בשנת 1934, ובשנת 1935 המפלגה עמדה על סף פירוק כתוצאה מאי הסכמות פנימיות. המפלגה הושבה לתחייה על ידי שלטונות הכיבוש הגרמניים בשנת 1942, במהלך כיבוש יוון בידי מדינות הציר; רבים מחברי ה-EEE הפכו למשתפי פעולה בולטים של הנאצים, ורבים נוספים הצטרפו לגדודי הביטחון וסייעו בזיהוי יהודי יוון. בשל המדים והארגון הצבאי שלה, המפלגה כונתה בדרך כלל "שלושת האפסילונים" (τα Τρία Εψιλον) או "הסטילהמטס" (οι Χαλυβδόκραν), ברמיזה לארגון הצבאי הגרמני "Der Stahlhelm" (קסדת הפלדה).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפלגות נאציות
קטגוריה:מפלגות אנטישמיות
קטגוריה:יוון: מפלגות
קטגוריה:ארגונים משתפי פעולה עם הנאצים
יחסי הודו–קוסובו

יחסי הודו–קוסובו הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של הודו לקוסובו. לשתי המדינות אין יחסים רשמיים, והודו לא מכירה בקוסובו כמדינה עצמאית.

== רקע ==
הודו וסרביה מקיימות יחסים קרובים משנות החמישים של המאה העשרים, כאשר שתי המדינות היו מהחברות הדומיננטיות ב, מסגרת שזוהתה בין היתר עם נשיא יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו וראש ממשלת הודו הראשון ג'ווהרלל נהרו.

היחסים ההדדיים בין ניו דלהי ובלגרד נותרו חמים גם לאחר התפרקות יוגוסלביה במהלך שנות התשעים.

סיבה נוספת העומדת ברקע התנגדותה של הודו להכרה בקוסובו היא הסכסוך על חבל קשמיר והתנועות הבדלניות בו ובחבל פנג'אב הסיקי.

== התפרקות יוגוסלביה ==
במהלך מלחמת קוסובו, ביקרה הודו את מתקפות נאט"ו על הכוחות הסרבים בקוסובו,<ref name="http"></ref> והודיעה על תמיכתה בהשבת החבל לשלטון הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.<ref name="news.bbc.co.uk"></ref>

== בעקבות הכרזת העצמאות של קוסובו ==
כאשר קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה בשנת 2008, הודו הייתה אחת המדינות שלא הכירו בעצמאות קוסובו. בינואר 2009 הצהיר אג'אי סוורופ, שגריר הודו בסרביה, כי "הודו תתמוך בסרביה בנושא ההגנה על ריבונותה בכל הפורומים הבינלאומיים".<ref>[http://www.b92.net/eng/news/politics-article.php?yyyy=2009&mm=01&dd=24&nav_id=56642 Ambassador: India continues to back Serbia], B92, 2009-01-24</ref>

בשנת 2018 סירבה ממשלת הודו להעניק ויזה למתאגרפת הקוסוברית ומאמניה כדי להתמודד בתחרות אגרוף בינלאומית לנשים למרות שזכתה לגיבוי מלא של התאחדות האיגרוף בהודו וההתאחדות האולימפית ההודית. הוועד האולימפי הבינלאומי איים בתגובה לבטל את הצעותיה של הודו לאירוח משחקי אסיה 2030 ואולימפיאדת הקיץ 2032.

בנובמבר 2022 הודיע דובר משרד החוץ ההודי כי לא חל שינוי בעמדת הודו כלפי קוסובו, בעקבות דיווחים על פתיחה אפשרית של נציגות כלכלית קוסוברית בניו דלהי.

== הערות שוליים ==
El Toro Relajo

El Toro Relajo הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה Dreaming of You.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref> השיר יצא לאור ב-24 בדצמבר 1995, על ידי חברת התקליטים EMI רקורדס, כסינגל החמישי מתוך האלבום.<ref name=":0" /><ref name=":1" /> השיר הוקלט כשיר הנושא של הסרט "דון חואן דה מרקו", בשנת 1994.<ref></ref>

השיר הגיע למקום השביעי במצעד השירים מתחת להוט 100.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב והולחן על ידי פליפה ברמחו והופק על ידי חוסה הרננדס.<ref></ref><ref name=":2"></ref> הקולות של סלינה בשיר הוקלטו באולפני קיו-זון שנמצאים בקורפוס כריסטי, טקסס.<ref name=":2" /> הזמרת האמריקאית לינדה רונסטאדט, הקליטה את השיר בשנת 1990 וכללה אותו באלבום Mas Canciones, שיצא לאור בשנת 1991.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2 מיליון השמעות.<ref></ref>

== ביקורת ==
אנריקה לופטג'י מלוס אנג'לס טיימס כתב כי "שני השירים הספרדיים החדשים של סלינה ["El Toro Relajo" ו-"Tú Sólo Tú"], הם שירים המגובים על ידי מריאצ'י והם שירים מסוגת הראנצ'רה . בנוסף לכך, יש לציין שקולה של סלינה בהם לא נשמע טוב במיוחד, היות שהיא הייתה חולה בעת הקלטתם".

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|24 בדצמבר 1995
|תקליט • תקליטור
|EMI
|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1995
קטגוריה:סינגלים מ-1995
קטגוריה:שירי סלינה
קטגוריה:שירי לינדה רונסטאדט
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
רודולף גרוסמן

רודולף גרוסמן (בגרמנית: Rudolf Großmann; 25 בינואר 1882 – 28 בנובמבר 1941) היה צייר וגרפיקאי גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי. ידוע במיוחד בזכות רישומי הדיוקן שצייר של אישים מפורסמים.

==קורות חיים==
נולד בסביבה אמנותית. סבו, וילהלם דורר, היה צייר החצר בבאדן ואמו מארי (1852–1889) הייתה ציירת פורטרטים. אביו, ויקטור, היה רופא, ולכן רודולף למד בתחילה רפואה ופילוסופיה במינכן, בין השנים 1902 ל-1904, ואז שהה חמש שנים בפריז, שם היה תלמידו של לוסיאן סימון. בעודו שם, הוא התמסר בעיקר לציור נוף, בהשפעתו של פול סזאן.

עם חברו, ז'ול פסקין, נסע לבלגיה והולנד. מאוחר יותר נסעו לצפון ודרום צרפת, ולווינה, בודפשט וסטוקהולם. בשנת 1910 שהה זמן קצר בברלין ואז המשיך בנסיעותיו. הפעם למינכן, ואיטליה, שם התגורר עם חברו, הנס פורמן.

כשחזר לגרמניה, הוא גר בברלין; אייר ספרים וצייר דיוקנאות של ידוענים, שרבים מהם הוצגו במגזין הסאטירי Simplicissimus. בשנת 1928 הוא מונה לפרופסור בבית הספר המלכותי לאמנות. הוא היה גם חבר בזצסיון הברלינאי ובאגודת האמנים הגרמנים ( Deutscher Künstlerbund).

לאחר עלייתו של היטלר לשלטון, בשנת 1934, פוטר מתפקידו ופרש לעיר הולדתו.

תחת הממשלה הנאצית, הוכרזו יצירותיו כ"אמנות מנוונת" ו-206 מהן הוחרמו. שלוש מהן הוצגו בתערוכת האמנות המנוונת התעמולתית ב-1937.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">

File:OswaldSpengler1922.jpg|אוסוולד ספנגלר
File:RudolfGroßmannMusikanten.jpg|מוזיקאים
File:Rudolf Großmann - Benedetto Croce, Radierung.jpg|בנדוטו גרוסו
File:RudolfGroßmannStraßenbau.jpg|סוללים כביש
File:Greta Garbo by Rudolf Großmann, 1929 .jpg|גרטה גרבו
File:Kerstin Strindberg by Rudolf Grossmann, c. 1925.jpg | קריסטין שטיינברג
File:Rudof Großmann - Im Münchner Hofgarten, um 1920.jpg | גן במינכן
File:RudolfGroßmannCafekonzert.jpg | הופעה בבית קפה
File:TanzlokalvonRudolfGroßmann.jpg | אולם ריקודים
File:RudolfGroßmannDamenporträt.jpg | דיוקן של אשה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1941
יחסי הודו–סלובניה

[[ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג (מימין) עם מקבילו הסלובני בורוט פאחור בניו דלהי, 2011]]
יחסי הודו–סלובניה הם יחסי החוץ בין הודו לסלובניה.

== היסטוריה ==
הודו הכירה בסלובניה ב-11 במאי 1992.<ref name="SloEmb"></ref> היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-18 במאי 1992 כאשר שר החוץ הסלובני דימיטרי רופל ביקר בהודו. סלובניה ביקשה וקיבלה תמיכה של הודו לחברות באו"ם (UN), כמו גם לחברות בתנועת המדינות הבלתי-מזדהות. סלובניה התקבלה לאו"ם ב-23 במאי 1992.<ref name="MEA"></ref><ref name="pharmexcil"></ref><ref name="IndEmb"></ref>

סלובניה פתחה את שגרירותה בניו דלהי ב-1 באוגוסט 2002. הודו פתחה את שגרירותה בליובליאנה בפברואר 2007.

הנשיא הסלובני, יאנז דרנובשק, ביקר בבנגלור בפברואר 2006 והשתתף בטקס חנוכת הוועידה הבינלאומית לערכים אנושיים שאורגנה על ידי קרן אמנות החיים. דרנובשק ביקר בניו דלהי בינואר 2007 והשתתף בוועידת המאה סטיאגרהא. הוא נפגש גם עם ראש הממשלה ושר החוץ של הודו. נשיא סלובניה דנילו טרק ביקר בניו דלהי בפברואר 2010 ונפגש עם ראש הממשלה. הוא גם השתתף בפסגה לפיתוח בר-קיימא העשירית בדלהי שאורגן על ידי TERI.

סלובניה פתחה ארבע קונסוליות בראשות קונסולי כבוד בקולקטה, מומבאי, צ'נאי ובנגלור בשנת 2011. ראש ממשלת סלובניה, בורוט פאחור ביקר ביוני 2011 בניו דלהי, מומבאי ובנגלור. הוא נפגש עם הנשיא, סגן הנשיא, ראש הממשלה, שר החוץ ומנהיג האופוזיציה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
משה עסיס (חוקר תלמוד)

משה עסיס (נולד בדצמבר 1942, כ"ח בכסלו ה'תש"ג) הוא פרופסור אמריטוס לתלמוד באוניברסיטת תל אביב. עוסק בחקר התלמוד הירושלמי, התלמוד הבבלי, מסכתות קטנות, ספרות הגאונים, ארמית גלילית וארמית בבלית. עסק גם בתולדות הלוח העברי.

==ביוגרפיה==
משה עסיס נולד בשנת 1942 בחלב שבסוריה, בן לשלמה עסיס. 

בהיותו בחלב למד בבית המדרש ״בית נשיא״ אצל חכמי העיר הרב סלים (שלמה) זעפראני והרב משה טוויל. בשנת 1962 עלה לישראל. בשנים 1963–1969 שירת בצה"ל.

בשנת 1966 קיבל תואר ראשון במקרא ותלמוד, בשנת 1971 קיבל תואר שני בתלמוד ובשנת 1977 קיבל תואר דוקטור לתלמוד, שלושתם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המוסמך שלו היא מהדורה מדעית של מסכת ערכין שבמשנה, ועבודת הדוקטור היא "סוגיות מקבילות בירושלמי (במסכתות: ביכורים, שבת, סוטה, מכות ונידה)", שתיהן בהנחייתו של פרופ' אפרים אלימלך אורבך.

בשנים 1970–1975 היה אסיסטנט ומדריך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובשנים 1971–1976 היה במקביל אסיסטנט ומדריך באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1976–1979 היה מרצה אורח ומרצה בכיר בהיברו יוניון קולג' בארצות הברית. בשנים 1979–2010 נמנה עם הסגל האקדמי של אוניברסיטת תל אביב והגיע לדרגת פרופסור חבר, ובשנים 2002–2004 היה ראש החוג לתלמוד. בשנים 1991–1992 היה פרופסור בבית המדרש ללימודי היהדות בירושלים.

בשנת תשמ"ג הוענק לו פרס במחקר התלמוד ע"ש אליעזר שמשון רוזנטל.

בשנת תש"ן נבחר לחבר־יועץ באקדמיה ללשון העברית.

בשנת 2010 יצא לאור בהוצאת בית המדרש לרבנים באמריקה ספרו (בשלושה כרכים) "אוצר לשונות ירושלמיים: מונחים, ביטויים ולשונות בפיהם של האמוראים בתלמוד הירושלמי", שהוא קונקורדנציה של מונחי התלמוד הירושלמי, בצירוף עשרה פרקי מבוא.

==ממאמריו==
פרסם כשלושים מאמרים מדעיים, ובהם:
* "להגהות הגר"א על מסכת שקלים", תרביץ נג/א, תשמ"ד. 
* "לבעיית עריכתה של מסכת נזיקין ירושלי", תרביץ נ"ו/ב, תשע"ג. 
* "עוד לבעיית עריכתה של מסכת נזיקין ירושלי", תרביץ פ"א, תשע"ג. 
* "לפירושו של מונח מוקשה בירושלמי", סידרא תשס"ו. 
* "הגהות ר' יעקב אשכנזי על המשנה סדר נזיקין", סידרא תשס"ח. 
* "תלמוד ירושלמי", בספר: דוד רוזנטל, ורד נעם, מנחם קיסטר ומנחם כהנא (עורכים), ספרות חז"ל הארץ ישראלית - מבואות ומחקרים, כרך ראשון - מבואות לחיבורי ספרות חז"ל, יד יצחק בן-צבי, 2018. 

בנוסף לכך, כתב את הערך "תלמוד ירושלמי" באנציקלופדיה העברית, כרך ל"ב, תשמ"א.
ויחד עם משה בר-אשר ויהודה ליבס ערך את ספר זיכרון להרב פרופ' מאיר בניהו, שני כרכים (כרך א - מחקרים בתלמוד, בהלכה, במנהג ובתולדות עם ישראל; כרך ב - מחקרים בקבלה ובמחשבת ישראל, בספרות, בשירה בפיוט ובתפילה מוקדשים לזכרו של הרב פרופ' מאיר בניהו מנוחתו כבוד), ירושלים: אוניברסיטת תל אביב, המרכז לחקר התפוצות, הוצאת כרמל ויד הרב נסים, תשע"ט.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.tau.ac.il/profile/massis פרופ' משה עסיס], באתר של אוניברסיטת תל אביב
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חוקרי תלמוד
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מקרא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
דובון הקורים

דובון הקורים (שם מדעי: ocnogyna loewii) הוא מין של עש ממשפחת הדובוניים. דובון הקורים הוא הנציג היחיד של סוגו בישראל. שם המין נקרא על שם חוקר החרקים הגרמני . למין תפוצה פליארקטית רחבה בעיקר ביבשת אסיה הכוללת שלושה תת-מינים.

== מקור השם ==
המין נקרא דובון בשל הפלומה השעירה שמכסה את גופו של הזחל. גם השם מדעי של המשפחה הנגזר מיוונית משמעותו דוב והקורים נקראים על שם הקורים אותם טווה העש מעל העשבים בהם הוא מתפתח.

== מאפיינים ==
אורכו של העש מגיע ל-2 סנטימטרים ומוטת הכנפיים מגיעה ל־3.5 סנטימטרים. הזכרים מעופפים ואילו הנקבות חסרות יכולת תעופה. צבע הגוף חום והזכר בעל מחושים מנוצים רחבים מאוד ועל עורפו אדרת שיער פלומתית.

== רבייה ==
הנקבה מטילה מאות ביצים בצבע ירוק ומצמידה אותן לאבנים ועלים. הזחל בוקע מהביצה בחודש דצמבר. שערותיו של הזחל בתחילה הן בצבע שחור ועם ההתבגרות צבען הוא אדום-חום ואורכו עד 3.5 סנטימטרים. הזחלים חים יחד תחת יריעת קורים לבנים הנמצאת בין העשבים. הזחלים ניזונים מצמחים ממשפחות המצליבים, המורכבים והפרפרניים. הזחל מתגלם מתחת לאדמה או תחת אבנים ובסתיו העש הבוגר בוקע מהגולם.

== לקריאה נוספת ==
* פנחס אמתי, מדריך החרקים בישראל לילדים ולנוער. עמודים 56–57. מודן הוצאה לאור, 2006 .

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:דובוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
תרמיל (תחמושת)

מבנה הכדור {{ש}}
המודרני: 1. [[קליע 2. תרמיל 3. אבק שרפה 4. כרכוב 5. פיקה]]
תרמיל ריק נפלט מכלי נשק ([[רובה M4)]]
מעצור בכלי נשק בעקבות תרמיל שלא נפלט]]
תרמיל הוא חלק מתכתי גלילי (העשוי לרוב סגסוגת של נחושת) שחובק את הקליע. בתוך התרמיל יש כמות מדודה של חומר נפץ הודף. קצהו תחתון של התרמיל מחורץ ליצירת "כרכוב". חריץ הכרכוב מאפשר חליצה מהירה של התרמיל הריק מבית הבליעה, לאחר הירי.

לחיצה על ההדק מטילה פטיש אשר מכה בנוקר שרוקע שקע בפיקה ומפוצץ כמות קטנה של חומר נפץ רגיש שבתוכה. פיצוץ החומר שבפיקה מצית את חומר הנפץ ההודף שבתרמיל. בעירת חומר הנפץ שבתרמיל יוצרת תגובת שרשרת כימית שגורמת לשחרור גזים בחלל התרמיל. לחץ הגזים עולה עד אשר הם הודפים את הקליע מקצה התרמיל ולתוך הקנה ומשם דרך הקנה עד שהקליע יוצא מקצה הקנה ובעקבותיו הגזים ושיירי בעירת חומר הנפץ ההודף.

בכלי נשק מודרניים אוטומטיים וחצי-אוטומטיים חלק קטן מאנרגיית ההדף או חלק קטן מגזי הבעירה משמשים בתהליך הירי להחזרת המכלול לאחור כדי לפלוט את התרמיל הריק מבית הבליעה, לדרוך לאחור שוב את הפטיש ולגרוף לבית הבליעה כדור חדש ממחסנית או משרשרת כדורים. חלק מהמעצורים בכלי הנשק נגרמים בעקבות תרמיל שלא נפלט. תרמיל הוא גם מונח במשחקי מחשב, המייצג את כמות התחמושת או הנשק שנשארה לשחקן.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:תחמושת
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
פרובינציית מרילנד

פרובינציית מרילנד הייתה משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה אשר התנתקו מן ממלכת בריטניה הגדולה ב-1776 בית הכרזת העצמאות של ארצות הברית.

== היסטוריה ==
אזור מפרץ צ'סאפיק נחקר לראשונה על ידי קפטן ג'ון סמית', מייסד היישוב הראשון בארצות הברית ג'יימסטאון, כבר במאה ה-16 ונכלל בשטח שקיבל סר ג'ון קלברט, לורד בולטימור, מהמלך צ'ארלס הראשון. לורד בולטימור, שהיה קתולי, משך אליו גם פוריטנים שנרדפו גם הם באנגליה. ב-1621 הקים מושבה קתולית בניופאונדלנד, אך האקלים הקשה, האדמה הדלה והטרדות מצד הצרפתים גירשו אותו משם. הוא עבר לווירג'יניה, שנוסדה עוד במאה ה-16, אך נתקל בעוינות על רקע דתי. תחום המושבה שלו נקבע ממקורות מפרץ צ'סאפיק עד לקו רוחב 40, בו נמצאת היום העיר פילדלפיה.

מרילנד הייתה מושבת הכתר הראשונה שהזיכיון שלה הבטיח חופש דת, זכויות אזרחיות וחקיקה מקומית נפרדת. המושבה נוסדה ב-1634 על ידי 200 מהגרים, רובם קתוליים, שנכנסו לנהר הפוטומק וקנו מהאינדיאנים כפר על נהר סנט מרי, עשרה מייל במעלה מקום מפגשו עם הפוטומק. מדיניות התשלום לאינדיאנים והיחס ההוגן כלפיהם, יצרו בתחילה יחסים שלווים. החוזה שכרת לורד בלטימור עם האינדיאנים הניח את היסודות לחוזה דומה שכרת ויליאם פן שנים רבות אחר כך.

הזיכיון של מרילנד היה החוזה המדיני הראשון בעולם הנוצרי שהבטיח סובלנות דתית לבני כל הדתות (הנוצריות) וחופש פולחן. הסובלנות עוגנה בחקיקה של אספת מרילנד ב-1649 כשחקיקה דומה ברוד איילנד מקדימה אותה במעט. חופש הדת יוצא הדופן משך למרילנד פוריטנים מווירג'יניה, קווייקרים ואף לותרנים, מהמושבות ההולנדיות בקאריביים.

בשנת 1681 העניק צ'ארלס השני את האדמות שמצפון למרילנד לוויליאם פן (לימים מדינת פנסילבניה). כעבור שנה העניק צ'ארלס השני לפן גם את חציו המזרחי של חצי האי דלמרווה (מדרום-מזרח לפנסילבניה, כיום חלק ממדינות דלאוור, מרילנד ווירג'יניה). בשל כך (בגלל חפיפה בשטחים שהוענקו לשתי המשפחות) נוצר בלבול גדול בשאלת מקומו של הגבול בין שתי המושבות.

משפחות קלברט ופן העבירו את הסוגיה לפסיקתו של בית המשפט האנגלי וראש בית המשפט העליון באנגליה החליט שהגבול שבין חלקה הדרומי של פנסילבניה לחלקה הצפוני של מרילנד יהיה 24 קילומטר מדרום לפילדלפיה. לאחר כעשור הסכימו המשפחות על הפשרה והחלו במדידת הגבול, אשר הסתיימה בשנת 1767. קו הגבול נקרא קו מייסון-דיקסון, ומהווה את הגבול בין צפון-מזרח ארצות הברית לדרומה.

מרילנד הייתה אחת משלוש עשרה המושבות אשר מרדו בבריטניה ופתחו במלחמת העצמאות של ארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.publicbookshelf.com/public_html/Our_Country_Vol_1/colonialh_ig.html היסטוריה של המושבה]
* 
* 

מרילנד
קטגוריה:מרילנד: היסטוריה
הוורוניקס

הורוניקס (באנגלית: The Veronicas) הן הרכב מוזיקלי בתחום הפופ בו חברות שתי אחיות אוסטרליות.

הצמד ידוע בשירים הפופולריים: "4ever" אשר הגיע למקום השני במצעד האוסטרלי, ואף הגיע למקום ה-17 בבריטניה<ref name=":0"></ref> והשיר "Untouched" אשר הפך ללהיט בינלאומי והגיע אף הוא למקום השני במצעד האוסטרלי, מקום שמיני במצעד הבריטי<ref name=":0" /> ולמקום ה-17 במצעד האמריקאי מעבר לסינגלים אלו, הצמד הוציא שלושה אלבומים שהצליחו באוסטרליה ושירים נוספים שהצליחו בה.

== ביוגרפיה ==
צמד התאומות ליסה וג'סיקה אוליגרסו (נולדו ב-25 בדצמבר 1984) נולדו באלבני קריק, אשר בקווינסלנד, אוסטרליה לזוג הורים ממוצא איטלקי ששמם ג'וזף וקולין.<ref></ref><ref></ref> אחיהן הגדול, ג'וליאן, משמש כמנהלן המוזיקלי של האחיות עוד בצעירותן, האחיות הוציאו שלושה אלבומים תחת השם "ליסה וג'סיקה" ובעקבות הצלחתן, הן קיבלו תפקיד בסדרת הטלוויזיה סייברגירל.<ref name=":1"></ref><ref name=":2"></ref>

בהגיען לגיל 18, השתיים שינו את שם ההרכב ל-Teal תוך ניסיון לשנות את סגנונן המוזיקלי לרוק אלטרנטיבי והוציאו את הסינגל Baby it's Over.<ref name=":2" /><ref name=":1" />

בראיון ל-MTV, הן הסבירו על הרעיון לשנות את שם ההרכב ל"ורוניקס":

ליסה אף הוסיפה באותו ראיון שמקור ההשראה לשם הגיע מהסרט "מלכות הכיתה", לפי הציטוט המפורסם בו דמותו של כריסטיאן סלייטר, ג'ייסון דין, שואל את ורוניקה (בגילומה של וינונה ריידר) את השאלה "האם את הת'ר?", כשבתגובה היא עונה "לא, אני ורוניקה", שכן הציטוט ודמותה של ורוניקה היוו מודל עבור הצמד.

== חיים אישיים ==
ליסה התארסה לשחקן לוגן הופמן בשנת 2016. הזוג נישא שנתיים מאוחר יותר בנובמבר 2018.<ref name=":3"></ref>

ג'סיקה הייתה זוגיות עם השחקנית רובי רוז בין אוקטובר 2016 לאפריל 2018 וכן יצאו בעבר ב-2008.<ref name=":3" /> כמו כן, ג'סיקה הייתה בזוגיות עם בילי קורגן, חבר בלהקת The Smashing Pumpkins בין השנים 2010–2012, ושניהם נשארו חברים טובים גם לאחר הפרידה. לאחר מכן יצאה עם גיטריסט להקת בדפלאואר, ג'וש כץ בין השנים 2014–2016 ולאחר מכן, חזרה לזוגיות עם רוז, שכאמור נפרדה ממנה שנתיים לאחר מכן. ב-31 באוקטובר 2019, התארסה לקאי קרלטון. הזוג ביטל את האירוסים באוקטובר 2020. ג'סיקה מגדירה עצמה כפאנסקסואלית

== דיסקוגרפיה ==
===אלבומי אולפן===
* 2005: The Secret Life of...
* 2007: Hook Me Up
* 2014: The Veronicas
* 2021: Godzilla
* 2021: Human

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:להקות אוסטרליות
קטגוריה:צמדים מוזיקליים נשיים
I'm Getting Used to You

I'm Getting Used to You הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה Dreaming of You.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref> השיר יצא לאור ב-2 במרץ 1996, על ידי חברת התקליטים EMI רקורדס, כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום.<ref name=":0" /><ref name=":1" />

השיר הגיע למקום השביעי במצעד השירים מתחת להוט 100.<ref name=":2"></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב והולחן על ידי דיאן וורן,<ref name=":3"></ref> שידועה ככותבת הלהיטים "Un-Break My Heart" של טוני ברקסטון,<ref></ref> ו-"Could I Have This Kiss Forever" של ויטני יוסטון ואנריקה איגלסיאס.<ref></ref> הוא נכתב בסולם של פה מינור.<ref name=":3" /> השיר זכה להצלחה מתונה במצעדי הבילבורד, כאשר נכנס לשלושה בסך הכול.<ref name=":2" />

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2.4 מיליון השמעות.<ref></ref>

== אלבומים שבהם מופיע השיר ==
השיר נכלל במספר אלבומים שהוציאה סלינה במהלך הקריירה שלה, והם:
* Anthology משנת 1998.<ref></ref>
* All My Hits Vol. 1 משנת 1999.<ref></ref>
* Greatest Hits משנת 2003.<ref></ref>
* Momentos Intimos משנת 2004.<ref></ref>
* La Leyenda משנת 2010.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|26 בנובמבר 1995
|תקליט • תקליטור
|EMI
|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1995
קטגוריה:סינגלים מ-1996
קטגוריה:שירי סלינה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דיאן וורן
קטגוריה:שירים שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
מתנת חג המולד

ערימת מתנות חג מולד

מתנה לחג המולד היא מתנה הניתנת בחגיגות חג המולד. מתנות לחג המולד ניתנות לעיתים קרובות ביום חג המולד עצמו (ב-25 בדצמבר), אך לעיתים ניתן גם ביום האחרון של עונת חג המולד (תאריך שיוצא ב-5 בינואר). הנוהג של מתנת מתנה במהלך חג המולד, על פי המסורת הנוצרית, מסמל את הצגת המתנות על ידי שלושת האמגושים בפני ישו התינוק.

== היסטוריה ==
ככל שהנצרות הפכה נפוצה יותר ויותר בארצות האימפריה הרומית, התרחב והתקבע המנהג של מתנת לקראת השנה החדשה<ref name="Collins2"></ref>. כבר בסביבות שנת 336 לספירה, נראה כי התאריך 25 בדצמבר התבסס כיום הולדתו של ישו, ומסורת הענקת המתנות נקשרה לסיפור שלושת האמגושים שהעניקו מתנות לישו התינוק<ref></ref><ref></ref>, עוד סיפור שמסביר את מקור המנהג הוא סיפורו של הבישוף הנוצרי, ניקולאוס הקדוש, שנודע בכך שהיה ממלא ארנקים בכסף עבור שלוש בנות עניות ואף היה מחלק מתנות לאנשים עניים וחסרי כל, עם זאת במרבית המסורות וקהילות מסיומות לאור הקשר לניקולאוס הקדוש המתנות היו ניתנות ביום ניקולאוס הקדוש ולא בהכרח בחג המולד עצמו<ref name="Collins2" />.

עם השנים המנהג הפך ליותר ויותר נפוץ והחל להפוך לאחד מסמלי החג, המנהג התפשט לארצות הברית רק במאה ה-19<ref></ref><ref name=":1"></ref>.

עד לא מזמן מתנת חג המולד, חרף שמה הייתה ניתנת בעיקר ביום ניקולאס הקדוש או לעיתים גם בערב קבלת השנה החדשה, אך עם חלוף הזמן הלכה וגברה התופעה להעניק מתנות בערב חג המולד (ככל הנראה התופעה קיבלה תאוצה לאור השפעות תרבותיות מיצירות כמו "מזמור חג המולד").

בתחילת שנות האלפיים הוערך כי הקונים בארצות הברית לבדה מוציאים מעל כ-4 מיליארד דולר בכל יום בעונת הקניות לחג המולד, כאשר אדם ממוצע מוציא מעל כ-1,000 דולר על מתנות לחג המולד<ref name="Collins"></ref>.
מתנת חג מולד וברקע [[עץ חג המולד]]
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלת חג המולד
קטגוריה:מסורות חג המולד
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:מתנה
Siempre hace frío

Siempre hace frío (באנגלית It's Always Cold, ובעברית: זה תמיד קר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה, מתוך אלבומה, Siempre Selena.<ref name=":1"></ref><ref name=":3"></ref> השיר יצא לאור ב-27 בינואר 1996, על ידי חברת התקליטים EMI רקורדס, כסינגל הראשון מתוך האלבום.<ref name=":3" /><ref name=":1" />

השיר הגיע למקום השני במצעד השירים הלטיניים.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב במקור על ידי קוקו סאנצ'ס והופק על ידי א.ב. קינטנייה.<ref></ref> השיר הוקלט על ידי סלינה בסוף 1994, עבור פסקול הסרט "דון חואן דה מרקו".<ref></ref> לאחר מכן, הוחלט שלא לעשות בו שימוש לפסקול, מה שהוביל את קינטנייה, המפיק המוזיקלי שלו, לצרף אותו לאלבומה של סלינה Siempre Selena, שיצא לאחר מותה בשנת 1995.<ref name=":1" />

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-4 מיליון השמעות.<ref></ref>

== גרסאות נוספות ==
את השיר הקליטו אמנים נוספים כדוגמת:
* הזמר קוקו סאנצ'ס, שהוציא את השיר בשנת 1956 בשם "Siempre hace frío".<ref></ref>
* הזמרת האמריקאית לינדה רונסטאדט, הקליטה את השיר בשנת 1991 וכללה אותו באלבום Mas Canciones, שיצא לאור בשנת 1991.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|27 בינואר 1996
|תקליט • תקליטור
|EMI
|<ref name=":1" /><ref name=":3" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1956
קטגוריה:סינגלים מ-1956
קטגוריה:סינגלים מ-1996
קטגוריה:שירי סלינה
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:שירים שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
טחינת הר ברכה

מפעל טחינת הר ברכה ב[[קריית לוזה]]
טחינת הר ברכה היא טחינה המיוצרת במפעל ביישוב השומרוני קריית לוזה, בראש הר גריזים ובקרבת היישוב הר ברכה, על ידי חברת "טחינת הר ברכה". מרבית התוצרת נמכרת בישראל וחלקה הקטן מיוצא ונמכר בארצות הברית, וכן באוסטרליה ובאירופה.

הטחינה מיוצרת במפעל החל משנת 2002, כאשר החברה קיימת משנת 2009 ורשומה ברשם החברות מאז נובמבר 2011. החברה בבעלות משפחת כהן השומרונית, ובהם יעקב, ואצף, יאיר ולובנה כהן.

המפעל, המייצר את הטחינה בשיטות מיושנות באמצעות אבני ריחיים, משתמש בשומשום מיובא מאתיופיה מאזור חומרה .

המפעל מעסיק, נכון לשנת 2020, כ-30 עובדים, בני העדה השומרונית, יהודים ופלסטינים. בראשית ימי המפעל היקף הייצור היומי עמד על 400 ק"ג, בהמשך עמד ב-2014 על 2.5 טון, אך לאחר שעבר המפעל למיקום חדש בקצה היישוב, עומדת כיום כמות הייצור היומית על 1.5 טון.

בשנת 2018 נכלל שמה של חברת הר ברכה בתובענה ייצוגית שהוגשה נגד מספר יצרני טחינה ששיווקו את המוצר כעשוי מ-"100% שומשום", כשלמעשה כלל גם רכיב של מלח. כמו כן, בשנת 2013 תחקיר כלבוטק מצא נוכחות צבע מאכל בטחינה.

בשנת 2015 פרסמו רותם מימון ורוני קשמין כתבה בהארץ על קינוחי טחינה במסעדות ברחבי הארץ, ובה תיעדו שימוש בטחינת הר ברכה בקינוחים במספר מסעדות מובילות, ובהן "שילה" בתל אביב, "הרברט סמואל" של השף יונתן רושפלד בהרצליה ו"עזבה" בראמה. כמו כן, נעשה בה שימוש במנות ראשונות במסעדות כמו "יפו תל אביב" של השף חיים כהן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://forbes.co.il/lists/2020smallgiants/har-bracha-tahini/ טחינה הר ברכה - Small Giants 2020], באתר פורבס
* [https://shomronim.co.il/טחינה-שומרונית/ טחינת "הר ברכה" הטחינה השומרונית], באתר shomronim.co.il
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות מזון ישראליות
הר ברכה
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2009
קטגוריה:הר ברכה
קטגוריה:קריית לוזה
יחסי דרום סודאן – הפיליפינים

יחסי דרום סודאן–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין הפיליפינים לדרום סודאן. הפיליפינים הכירה בדרום סודאן כמדינה ריבונית בערך חודש לאחר שהכריזה על עצמאותה ב-9 ביולי 2011.<ref name="inq7"></ref> הפיליפינים מיוצגת בדרום סודאן באמצעות שגרירותה בניירובי, קניה מאז מרץ 2013. בעבר יוצגה הפיליפינים על ידי שגרירותה בקהיר, מצרים.<ref name="phnairobi"></ref>

== היסטוריה ==
הפיליפינים הכירה באופן רשמי בדרום סודאן כמדינה ריבונית ועצמאית זמן קצר לאחר שדרום סודאן הכריזה על עצמאותה ב-9 ביולי 2011.<ref name="phgov1"></ref> הפיליפינים ודרום סודאן כוננו יחסים דיפלומטיים באמצעות הסכם משותף עליו חתמו שגרירי הפיליפינים ודרום סודאן בקניה, דומינגו לוסנריו ג'וניור ומג'וק גואנדונג ת'יף, במשרד האו"ם ב-13 במרץ 2013. בהצהרה אמר לוסנריו כי כינון רשמי של היחסים בין הפיליפינים לדרום סודאן יועיל הדדית "מכיוון ששתי המדינות יוכלו כעת להדק את היחסים בתחומים משותפים שונים." שני השגרירים דנו גם בצורך להקים ועדה משותפת לשיתוף פעולה דו-צדדי לטובת עמי הפיליפינים ודרום סודאן.

== יחסים כלכליים ==
בדרום סודאן עובדים יותר מ-300 פיליפינים.<ref></ref> ב-13 בינואר 2012, מנהלת התעסוקה הפיליפינית אסרה על שליחת עובדים פיליפינים לדרום סודאן עקב הסלמת האלימות הבין-עדתית במחוז ג'ונגלי במדינה. האיסור בוטל כעבור חודשיים (ב-22 במרץ 2012) עם שיפור המצב הפוליטי והביטחוני בדרום סודאן.<ref></ref>

ב-24 בדצמבר 2013, מנהל התעסוקה הפיליפיני החזיר את האיסור על שליחת עובדים פיליפינים לדרום סודאן עם פרוץ מלחמת האזרחים בדרום סודאן. ב-21 באוקטובר 2015, מנהל התעסוקה הפיליפיני ביטל חלקית את איסור הפריסה על פי המלצות משרד החוץ, על מנת לאפשר לאזרחים פיליפינים בארגונים בינלאומיים לחזור לדרום סודאן בתנאי שמעסיקים ייקחו על עצמם את האחריות לפינוי עובדים פיליפינים. האישור הוענק באופן ספציפי לחברת Dai Nippon Construction לפרויקט גשר נהר הנילוס, הממומן על ידי הסוכנות היפנית הבינלאומית לשיתוף פעולה (JICA) ויישום מערכת אספקת המים.<ref></ref> ב-24 בינואר 2016, האישור ניתן גם לאדריכלים ומהנדסים באוקיינוס השקט על פי חוזה עם משרד החוץ האמריקני בדרום סודאן לתוכנית התמיכה שלה ב-Flight Ops.<ref></ref>

ב-30 ביוני 2016, לנוכח הקמת ממשלת המעבר לאחדות לאומית ושיפור המצב, מינהלת התעסוקה הפיליפינית התירה שליחה מחודשת של עובדים פיליפינים לדרום סודאן, בכפוף להוכחת העסקה קיימת.<ref></ref>

== ראו גם ==
* יחסי החוץ של דרום סודאן

== הערות שוליים ==