OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צינור פיטו

תרשים של צינור פיטו־סטטי:{{ש}}P<sub>t</sub> – לחץ טוטלי (בלבן){{ש}}P<sub>s</sub> – לחץ סטטי (בצהוב)
צינורות פיטו במטוס [[F/A-18]]
צינור פיטו (באנגלית: Pitot tube) הוא מכשיר למדידת לחץ המשמש למדידת זרימת נוזל או גז. צינור הפיטו נקרא על שם ממציאו, המהנדס הצרפתי שנולד באיטליה, הנרי פיטו, והותאם לצורתו המודרנית על ידי המדען הצרפתי, אנרי דרסי. צינור פיטו משמש בעיקר למדידת מהירות כלי טיס ולמדידת מהירויות של אוויר וגז בהתקנים תעשייתיים.

==עקרון פעולה==
צינור פיטו פשוט הוא צינור דק וחד עם פתחים לכניסת האוויר אשר קצהו מופנה ישירות לכיוון מדידת הזורם (נוזל או גז) והוא מודד את הלחץ הטוטלי, אך הלחץ הטוטלי לבדו אינו מספיק כדי למדוד את מהירות האוויר, על פי עקרון ברנולי הקובע:

:<math>p_t = p_s + p_d</math>

כאשר:
* <math>p_t</math> – הלחץ הטוטלי
* <math>p_s</math> – הלחץ הסטטי
* <math>p_d</math> – הלחץ הדינמי

לפיכך, הלחץ הדינמי הוא ההפרש בין הלחץ הטוטלי ללחץ הסטטי. הלחץ הסטטי נמדד באמצעות פתח סטטי (Static ports) הממוקם בצידי גוף המטוס. הלחץ הסטטי נקבע באמצעות סעפת הממוקמת בתוך מכל סגור המקיף אותה. אם האוויר בצידה האחד של הסעפת נמצא בלחץ סטטי והאוויר בצידה השני נמצא בלחץ טוטלי, אז הסטייה של הסעפת תהיה יחסית ללחץ הדינמי באמצעותה ניתן לקבוע את מהירות האוויר של המטוס. מכלול הסעפת נמצא בתוך מד המהירות עצמו אשר ממיר את הלחץ הדינמי למערכת של מנופים מכניים באמצעותם ניתן לקרוא את מהירות המטוס.

במקום להשתמש בפתח סטטי ניתן להשתמש בצינור פיטו־סטטי הכולל צינור קואקסיאלי נוסף המקיף את צינור הפיטו ובצידיו חורים אשר אינם מופנים ישירות לכיוון זרימת האוויר ומודדים את הלחץ הסטטי.

צינור פיטו מותקן בדרך כלל בקצה הכנף או בחרטום המטוס, במקום בו אין הפרעות של זרימת אוויר (לרוב מתחת לחופת תא הטייס) על מנת לא לגרום כוח גרר מיותר. במקרים רבים צינורות פיטו בכלי טיס מצוידים בהתקן חימום כדי למנוע מהם להחסם על ידי קרח.

==מגבלות צינור פיטו==
* המדידה שלו מדויקת רק כאשר הוא נמצא בכיוון הטיסה, לכן כאשר המטוס טס בזווית יש סטיה בחישוב המהירות.
* יש להתקין את הצינור במקום בו זרימת האוויר על פני המטוס תאפשר מדידה מדויקת, לכן צינור פיטו הוא מין מוט דק וחד עם פתחים לכניסת האוויר.
* ככל שהמטוס עולה לגובה רב יותר והאוויר נהיה דליל יותר, פחות ופחות אוויר נכנס לצינור הפיטו והלחץ יורד, מה שיוצר מצב שצינור הפיטו משקף מהירות יותר נמוכה מזאת שהמטוס באמת טס בה. ברוב מדי המהירות במטוסים ישנו מתקן שמתקן זאת אוטומטית בהתחשב בגובה בו נמצא המטוס.

==ראו גם==
* מערכת פיטו־סטטית
* מד רוח

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:רכיבי כלי טיס
קטגוריה:צרפת: המצאות
קטגוריה:מכשירי מדידה
גוטליב שומאכר

שומכר בחפירות [[תל מגידו שנערכו בין השנים 1903–1905]]
סוסיתא כפי ששורטטה על ידי גוטליב שומאכר ב-1885]]
גוטליב שומאכר (בגרמנית: Gottlieb Schumacher; 21 בנובמבר 1857, זנסוויל, מדינת אוהיו – 26 בנובמבר 1925, חיפה) היה מבני המושבה הגרמנית (הטמפלרית) בחיפה. מהנדס וארכאולוג חובב.

==ביוגרפיה==
שומאכר נולד בארצות הברית להורים ממוצא גרמני. אביו יעקב שומאכר הצטרף לטמפלרים ובשנת 1869 היגר עם משפחתו לארץ ישראל והיה מבוני מושבת הטמפלרים בחיפה. גוטליב גדל שם, ובבגרותו נשלח לשטוטגרט בגרמניה שם למד ארכיטקטורה והנדסה. לאחר סיום לימודיו חזר לארץ.

שומאכר תכנן בתים רבים, ביניהם מבנה היקב בראשון לציון, בית החולים של המסיון בצפת ואכסניה גדולה לצליינים בנצרת. שומאכר עבד בשירות השלטון העות'מאני בתכנון תוואי המסילה דמשק - חיפה של מסילת הרכבת החיג'אזית. בנוסף שימש גם כמהנדס העיר עכו. מחבר המפה Karte des Ostjordanlandes ("מפת מזרח הירדן").

בשנת 1872 התמנה יעקוב שומאכר לתפקיד סגן הקונסול של ארצות הברית בחיפה ובצפון הארץ, וביתו הפך לבניין הקונסוליה של ארצות הברית. התפקיד עבר, לאחר מותו בשנת 1891, לבנו גוטליב שומאכר, והבית נשאר בניין הקונסוליה עד שנת 1904.

===פעילות ארכאולוגית===
בשנת 1885, לורנס אוליפנט שלח את שומאכר, שהיה חבר באגודה הגרמנית לחקר ארץ ישראל, לערוך סקר בגולן לשם בניית קו הרכבת שאותה רצתה משפחת סורסוק לסלול בגולן. במסגרת הסקר נסקרו גם אתרים ארכאולוגיים, הוא היה הראשון שערך סקר מדעי מקיף באזור זה. בין היתר סקר לראשונה את חורבת א-רפיד בשנת 1890.

שומאכר חפר בין השנים 1905-1903. בתל מגידו הוא היה הראשון שחפר בתל זה. עד היום קרויה התעלה שחפר בתל "תעלת שומאכר", הוא חפר גם בלגיו, שם איתר מצודה צבאית קטנה בראש שלוחה מעל לכפר, מצפון לנחל קיני, בשטח מורם מסביבתו בשיפולים הצפון-מזרחים של גבעת אל-מאנאך. כמו כן הוא חפר בחורבת מוצב.

שומאכר היה אחראי בין השאר על שרטוט תוואי רכבת העמק ותכנון העיר חיפה.

גוטליב שומכר היה זה שהציע לקרוא את שם העיר חיפה כפי הגייתה עד כה. עד אז נקראה העיר בהגיות שונות ובכתיב שונה.
נקבר בבית-הקברות של הטמפלרים בחיפה. על המצבה ציטוט בגרמנית מהברית החדשה "נאמן הוא הקורא אתכם" ().
המצבה של גוטליב שומאכר (משמאלו קבורה אשתו, מריה לבית לנגה)

בתו של גוטליב, נלי, נולדה במושבה הגרמנית בשנת 1896 והתגוררה בחיפה עד מותה בגיל 96. היא כתבה את הספר "גשם משמים בהירים" המהווה מקור היסטורי לתולדות המושבה הגרמנית ותולדות חיפה. הספר תורגם לעברית.

==ראו גם==
*בית שומאכר

==קישורים חיצוניים==

* – כתבה לזכרו בעיתון דבר
* יוסי בן-ארצי, [http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_73.3.pdf גוטליב שומאכר – מפות ותוכניות לפיתוח חיפה], קתדרה 73, 1994
* [http://www.pef.org.uk/profiles/gottlieb-schumacher גוטליב שומאכר] מתוך אתר הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:טמפלרים (תנועה)
קטגוריה:קונסולים בארץ ישראל
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים
קטגוריה:אדריכלים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ילידי 1857
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1925
קטגוריה:אישים הקבורים בחיפה
יהדות מלטה

משפחה יהודית ב[[ולטה בירת מלטה, בתחילת המאה ה-20.]]
יהדות מלטה היא קהילה יהודית קטנה במלטה שבים התיכון.

היהודים הראשונים שישבו במלטה התיישבו בה כבר במהלך שלטון האימפריה הרומית באי, ואפשר שעוד מימי הפיניקים. נוכחות יהודית רציפה התקיימה באי תחת שלטון הביזנטים, הערבים, וממלכת סיציליה ששלטה באי מהמאה ה-11, ותחת שלטונה פרחה הקהילה. כאשר אוחדה ממלכת סיציליה עם ממלכת אראגון, השתנה לרעה היחס ליהודים, והם גורשו במסגרת גירוש ספרד ב-1492.

יהודים מטורקיה וממקומות אחרים שנפלו בשבי האבירים ההוספיטלרים ששלטו באי מ-1530 עד 1798, ולא הצליחו לפדותם, הקימו במלטה קהילה יהודית חדשה. האי נפתח להתיישבות חופשית של יהודים לאחר כיבושו בידי נפוליאון וסילוק האבירים ב-1798. בתקופת השלטון הבריטי באי, שהחלה עם גירוש הצרפתים ב-1800, החלה הגירה מצומצמת של יהודים למלטה, אך הקהילה לא מנתה מעולם יותר מכמה עשרות אנשים ולא תמיד היה בה רב. במהלך מלחמת העולם השנייה יהודי מלטה לא נפגעו שכן הפלישה שתוכננה אליה על ידי מדינות הציר לא יצאה מעולם אל הפועל. כמה יהודים מגרמניה אף מצאו באי מקלט בשנות השלושים.

ב-1979 נהרס בית הכנסת הישן של הקהילה בבירה ולטה, ובינואר 2000 נחנך בית כנסת חדש בעיר תשביש. כיום יש במלטה כ-200 יהודים.

ב-2013 הוקם במלטה בית חב"ד על ידי הרב חיים שלום והרבנית חיה מושקא סגל. מרכז חב"ד מלטה מפעיל את "לחיים", מסעדה כשרה למהדרין היחידה בכל מלטה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.anumuseum.org.il/communities/Archive/Maltah.asp היהודים במלטה] סיפורה של משפחה יהודית ממלטה
* [http://www.jewishmalta.com מרכז חב"ד מלטה ] 
* [http://www.daat.ac.il/he-il/bibliography/index/raiskin-malta.htm ביבליוגרפיה - יהודי מלטה]
* 

מלטה
קטגוריה:מלטה: דמוגרפיה
קטגוריה:מלטה: דת
הומוריסטן

[[אפרים קישון, הומוריסטן]]
הוּמוֹרִיסְטָן או הומוריסט הוא מי שיוצר יצירות הומוריסטיות. יצירות אלה הן בצורות מגוונות:
* ספרים, כגון ספריו של שלום עליכם.
* הומורסקות קצרות, כגון אלה של אפרים קישון.
* קטעי הומור קצרצרים (משפט או שניים), כגון אלה של יחיאל ספרא.
* קומיקס, המשלבים טקסט וציור, כגון יצירותיו של דודו גבע.
* יצירות להצגה בתיאטרון, ברדיו, בטלוויזיה ובמופעי סטנד-אפ.

התמורה המשולמת להומוריסטן בעד יצירתו היא בדרך כלל שכר סופרים. ההומוריסטן מקבל גם תמורה לא חומרית בדמות אהבת הקהל, אהדת הקוראים והערצת הצופים. תמורה זו חשובה לכל האמנים, אך אצל ההומוריסטן נודעת לה משמעות מיוחדת, בשל הלגלוג העצמי המתלווה תדיר ליצירתו.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:מקצועות הבידור
אלפרד סיסלי

אלפרד סיסלי (; 30 באוקטובר 1839 – 29 בינואר 1899) היה צייר צרפתי.
== ביוגרפיה ==
סיסלי, יליד פריז, החל בשנת 1860 ללמוד בסטודיו של האמן שארל גלייר,
שם הכיר את עמיתיו ליצירה לעתיד קלוד מונה ופייר-אוגוסט רנואר. בשנת 1871, בעת טיול עם קלוד מונה, בלונדון, אנגליה, גילה אלפרד את יצירותיהם של ג'וזף טרנר וג'ון קונסטבל. יצירותיהם של אמנים אלה, וכן האמנות האנגלית בכלל, השפיעו על תחום יצירתו של סיסלי. באותה תקופה החל לעבוד סיסלי יחד עם האמנים האימפרסיוניסטים, ביניהם חבריו לעבודה מונה ורנואר, וכן אדגר דגה וקאמי פיסארו. במהלך חייו צייר סיסלי כ-900 ציורי שמן, ברובם תיאר נופים כפריים.

נפטר בשנת 1899 מסרטן. היה נשוי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070808194713/http://www.biography.com/search/article.do?id=9485226 אלפרד סיסלי], באתר Biography.com
* [https://web.archive.org/web/20160303172657/http://mushecht.haifa.ac.il/hecht/art/Artist-Collection.aspx?id=12 אלפרד סיסלי], באתר מוזיאון הכט
* 
* 

קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא אנגלי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1839
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1899
פרדריק באזיל

פרדריק באזיל, איחוד משפחתי, [[1868]]
ז'אן פרדריק באזיל (בצרפתית: Jean Frédéric Bazille; במקור, בצרפתית, שם המשפחה נהגה "באזי"; 6 בדצמבר 1841 – 28 בנובמבר 1870) היה צייר צרפתי.

==ביוגרפיה==

החל ללמוד רפואה ב-1862, ואז פגש באקראי את האמן פייר-אוגוסט רנואר ונמשך אל עולם האמנות. בין השנים 1862–1863 למד אמנות בסטודיו של שארל גלר. באזיל נהג ליצור יחד עם רנואר, קלוד מונה, אלפרד סיסלי ואדואר מאנה, ועקב מצבו הכלכלי הנוח, תמך בהם כלכלית, השתתף רבות בקניית חומרי הציור שלהם ואף נתן להם מקום בסטודיו הפרטי שלו.

באזיל נחשב ביצירתו אימפרסיוניסט. יצירתו המפורסמת ביותר היא "איחוד משפחתי", אותה צייר בשנת 1868. למרות הטענות החוזרות על היותו הומוסקסואל, עובדה זו לא הוכחה מעולם.

באזיל נפל בקרב במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870, כשהיה בן 29 בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.biography.com/search/article.do?id=9202944&page=print פרדריק באזיל] באתר [http://www.biography.com biography.com]
* 
* 

קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים צרפתים
קטגוריה:אוקסיטנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1841
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1870
מיירה הס

מיירה הס (באנגלית: Myra Hess; 25 בפברואר 1890 - 25 בנובמבר 1965), פסנתרנית יהודיה בריטית.

== חייה ==
מיירה הס נולדה בלונדון למשפחה יהודית ולמדה באקדמיה המלכותית למוזיקה אצל טוביאס מאהטאי. הופעת הבכורה שלה הייתה בשנת 1907, בנגינת הקונצרט הרביעי לפסנתר מאת בטהובן בניצוח סר תומאס ביצ'ם. לאחר זאת יצאה למסע הופעות בבריטניה ובאמריקה הצפונית.

פרסום רב יותר קנתה בשנות מלחמת העולם השנייה. כיוון שכל אולמות הקונצרטים נסגרו, ארגנה מיירה הס סדרת קונצרטים לשעת צהריים בגלריה הלאומית, וברבים מהם ניגנה בעצמה. לאות הוקרה על הקונצרטים האלה הוענק לה תואר הכבוד Dame בשנת 1941.

הס נודעה בעיקר במוצרט, בטהובן ושומאן, אבל היה לה רפרטואר רחב, החל בדומניקו סקרלטי וכלה ביצירות בנות זמנה. היא ניגנה בביצוע בכורה הן את הסונאטה לפסנתר והן את הקונצרטו לפסנתר של האוורד פרגוסון. כמו כן הרבתה לנגן מוזיקה קאמרית וניגנה בדואו פסנתר עם דודניתה, איירין שארר.

פרי עבודתה המפורסם הוא עיבוד לפסנתר של פרק המקהלה "Jesu, bleibet meine Freude" מתוך הקנטטה מס' 147 של יוהאן סבסטיאן באך, Herz und Mund und Tat und Leben.

==קישורים חיצוניים==

* רות רוזנפלדר, 
* 
* 

קטגוריה:פסנתרנים יהודים בריטים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:מוזיקאיות יהודיות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בריטים
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:גבירות מפקדות במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בוגרות בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:פסנתרניות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1890
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1965
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1965
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
נבל פה

נבל פה שהיה בשימוש במהלך [[מלחמת האזרחים האמריקנית]]
נבל פה מודרני
נגן נבל פה
נבל הפה או נבל הלסת הוא אחד מהכלים המוזיקליים העתיקים בעולם.
הכלי מורכב מלשונית מתכת גמישה המחוברת למסגרת ברזל או פלדה יצוקה כך שהיא נמצאת בין זרועות המסגרת. קצה לשונית זו מוחזק בפיו של האדם המנגן בכלי, והוא פורט על הלשונית עם אצבעותיו כדי להפיק תווים. לתווים המופקים יש גובה צליל קבוע, אף על פי שעל ידי שינוי כמות האוויר בפה המנגן ניתן ליצור צלילים עיליים שונים, וכך ליצור מלודיות פשוטות.

נבל פה מתחלק לשניים:
# נבל פה אשר מנגנים בו על ידי החזקה בשפתיים, כגון נבל הפה הווייטנאמי.
# נבל פה אשר מנגנים בו על ידי החזקה בשיניים, בדומה לנבל הפה ההונגרי המוצג בתמונה משמאל.
בשני הסוגים פורט המנגן על הלשונית הדקה בעזרת אצבעותיו. ניתן לשנות את גובה הצליל בעזרת שינוי מבנה חלל הפה.

על אף שבאנגלית נבל הפה נקרא Jew's harp (נבל יהודי), אין לכלי שום קשר מיוחד ליהודים, וסביר להניח שמקור השם הוא בשיבוש המילים Jaw harp (נבל לסת).

להקת הרד הוט צ'ילי פפרז השתמשה בנבל הפה בשירה "Give it Away".
הזמר לאונרד כהן מזכיר את נבל הפה בשירו "Last Year's Man", ומשתמש בו בשיר "Bird On The Wire" (אפשר לשמוע את הכלי בבירור בשנייה 0:06).

== כיצד מנגנים בנבל הפה ==
את נבל הפה מחזיקים בעדינות כך שהיד נוגעת רק במסגרת ולא בלשונית, מצמידים את המסגרת לשיניים הקדמיות כשהן מופרדות במקצת והשפתיים מונחות על החלק העליון והתחתון של המסגרת.

מנגנים על ידי פריטה לשני הכיוונים של הלשונית. ניתן להשיג צלילים שונים על ידי הזזת הלסת התחתונה והלשון לשינוי חלל הפה או נשיפה ושאיפה בזמן הפריטה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jewsharpguild.org/ http://www.jewsharpguild.org/]
* [https://web.archive.org/web/20091115081544/http://www.danmoi.de/shop/index.php?main_page=index&language=en The world's most complete Jew's Harp Collection]
* 

קטגוריה:כלי נגינה
קובץ הרצה

קובץ הרצה בינארי
קובץ הרצה (לפי האקדמיה ללשון: קובץ בציע<ref></ref>) במדעי המחשב הוא קובץ אשר מכיל נתונים המתורגמים לתוכנית על ידי המחשב. על פי רוב, הקובץ כולל ייצוג בינארי של פקודות מכונה בעבור מעבד מסוים. 

קיימות מוסכמות לסיומות של שמות קובצי הרצה, לדוגמה: exe, bin. לעיתים תציין מערכת הקבצים, אם קובץ הוא בר-הרצה.

באופן תאורטי כל קובץ, אשר קיימת תוכנית מחשב אחרת, למשל מערכת הפעלה, המסוגלת להריץ אותו, הוא קובץ הרצה. כך למשל, אם מותקנת במחשבך סביבת הריצה של ג'אווה תוכל להריץ קובצי JAR.

לעיתים כולל קובץ ההרצה מידע אשר אינו חלק מהתוכנית עצמה, כגון מידע על ניפוי שגיאות.

קובצי הרצה עשויים לכלול קריאות לשירותים שמספקת מערכת ההפעלה. מכאן אפשר להבין מדוע מרבית קובצי הרצה הם ספציפיים לסביבה בעבורה הם נכתבו. קובץ הרצה המיועד עבור מערכת ההפעלה חלונות (שהיא גם סוג של תוכנית מחשב), לא יוכל לרוץ על מערכת ההפעלה של UNIX.

קובץ הרצה הכולל פקודות טקסטואליות הדורשות הידור, ייקרא לרוב קובץ אצווה.

== פורמטים של קובצי הרצה ==
*COM, DOS Executable – במערכת ההפעלה DOS
*PE – במערכת ההפעלה חלונות
* Mach-O – מערכת ההפעלה של מקינטוש
* Hunk – מערכת ההפעלה AmigaOS

==ראו גם==
* מערכת הפעלה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מערכת הפעלה
צור יצחק

צוּר יִצְחָק הוא יישוב קהילתי השייך למועצה אזורית דרום השרון והיישוב הגדול במועצה. היישוב ממוקם על גבעת מעמר צפונית לכוכב יאיר צור יגאל, מערבית לצור נתן וסמוך לטייבה. היישוב שוכן מזרחית וצמוד לכביש 6 ונקרא על שמו של ראש ממשלת ישראל המנוח, יצחק רבין.

היישוב מאופיין באופי קהילתי עם בסיס של צעירים אשר מהווים את רוב אוכלוסיית היישוב.

==היסטוריה==
היישוב הוקם ביוזמת המושב הסמוך צור נתן בסוף שנות ה־90 של המאה ה־20 במסגרת יוזמה לבניית 2,300 יחידות דיור על הקרקעות החקלאיות של המושב. שינוי יעוד הקרקע נעשה על-פי החלטה של מינהל מקרקעי ישראל, לפיה המושב יקבל 49% מהקרקע המופשרת. בהמשך שונתה ההחלטה וחלקו של המושב פחת. רוב הקרקעות שווקו ישירות על ידי מינהל מקרקעי ישראל לקבלנים ולעמותות בין השנים 2002 ל-2004. טקס הנחת אבן הפינה ליישוב נערך ב-9 בספטמבר 2005. בשנת 2007 מכר מושב צור נתן לחברת מבני תעשייה 220 דונם ביישוב תמורת 51 מיליון שקל.

באוגוסט 2006, המליצה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה שהיישוב צור יצחק יאוחד עם היישובים כוכב יאיר וצור יגאל, ולא יוכרז כיישוב עצמאי במסגרת המועצה האזורית דרום השרון. המועצה הארצית נימקה את החלטתה בכך, שמדיניות התכנון מעדיפה חיזוק של יישובים קיימים על פני הקמת יישובים חדשים, ואיחוד רשויות על פני הקמת ישות מוניציפלית חדשה. לאחר מאמצים רבים שנמשכו שנים, וכללו דיונים במוסדות התכנון וועדת חקירת גבולות, החליטה ממשלת ישראל ב-9 באוגוסט 2012, על הכרה בצור יצחק כיישוב קהילתי חדש בתחום המועצה האזורית דרום השרון. משרד הפנים הקים ועדת חקירה לבחינת הפיכתה של צור יצחק למועצה מקומית או צירופה למועצה מקומית כוכב יאיר – צור יגאל. אולם ב-2017 הוקמה ועדת גבולות חדשה שהמליצה על איחוד היישובים. עם זאת, נכון לתחילת 2024 טרם בוצע שינוי במעמד היישוב.

==אופי היישוב==
היישוב מאופיין באוכלוסייה צעירה. כן מאפיינת אותו בנייה רוויה ברובו, אך קיימת בו גם שכונה של בתים צמודי קרקע אשר נחשבים כבתים ״דו משפחתיים״. ביישוב שני בתי ספר יסודיים, חטיבה אחת, 25 גני ילדים לגילאים 3–6 שני מעונות יום לגילאים 0–3, וחטיבה צומחת בבניה אשר תתחיל את פעילותה בשנת הלימודים 2022/2023. תלמידי התיכון מהישוב לומדים בחטיבה בצור יצחק.

היישוב תוכנן מיסודו כך שכלל תשתיותיו יהיו נסתרות לעין. תשתיות החשמל, התקשורת, המים, הביוב, פחי האשפה – כולן תת־קרקעיות.

<gallery>
קובץ:Zurytzhak13.jpg|מראה טיפוסי בין בתי היישוב
קובץ:zurytzhaktaybe.jpg|גן ילדים ביישוב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://tzur-yitzhak.co.il פורטל צור יצחק]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנצחת יצחק רבין
קטגוריה:יישובי הכוכבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2007
העתקה קונפורמית

תמונת שתי מסילות (ישרות) תחת ההעתקה <math>\ f(z) = i \cdot z^3</math>. ניתן לראות כי בנקודת המפגש הזווית בין המסילות המקוריות שווה לזווית בין תמונותיהן
באנליזה מרוכבת, העתקה קונפורמית היא פונקציה הולומורפית המוגדרת בתחום D, השומרת על הזווית בין עקומים בתחום. תכונה זו שקולה לכך שהנגזרת <math>\ f'(z)</math> לא מתאפסת בתחום D, ולכן גם לכך שהיא חד-חד-ערכית מקומית (סביב כל נקודה יש כדור שבו הפונקציה חד-חד-ערכית).

לפי משפט ההעתקה של רימן, כל שני תחומים ששפתם היא מסילה פשוטה (סגורה), קונפורמיים זה לזה; כלומר - קיימת העתקה קונפורמית וחד-חד-ערכית מאחד על השני. העתקה זו היא יחידה, עד-כדי בחירה של נקודה מן השפה שתעבור לנקודה מסוימת מן השפה, ונקודה מפנים התחום שתעבור לנקודה מסוימת מפנים התחום.

תכונת הקונפורמיות ניתנת לתיאור גם במונחי מטריצת יעקובי של נגזרות חלקיות של טרנספורמציית קואורדינטות. אם מטריצת יעקובי של ההעתקה היא בכל מקום כפל של סקלר במטריצת סיבוב, אז ההעתקה היא קונפורמית.

== דוגמאות ==
* כל פונקציה הולומורפית (לדוגמה: כל הפולינומים, האקספוננט, סינוס, קוסינוס וכו') היא קונפורמית בכל תחום שבו הנגזרת אינה מתאפסת.
* מקרה פרטי ומעניין הוא של פונקציית האקספוננט <math>\ w(z) = e^z </math>. העתקה זו מעתיקה את הישרים המקבילים לציר המדומה (ישרים מהצורה <math>\ Re(z)=C</math>) למעגלים ברדיוס <math>\ |w|=e^C</math>. את הישרים המקבילים לציר הממשי (מהצורה <math>\ Im(z)=C</math>) היא מעתיקה לישרים היוצאים מהראשית ויוצרים זווית c עם הציר הממשי<math>\ w=e^x (\cos C + i \sin C)</math>. אם כן, קיבלנו שההעתקה w מעתיקה "רשת" של ישרים ניצבים ממישור z לישרים ומעגלים ניצבים במישור w.
* טרנספורמצית מביוס היא ההעתקה <math>\ w(z)=\frac{az+b}{cz+d}</math>, כאשר <math>a,b,c,d \in \mathbb{C} </math>, וכן <math>\ ad-bc\ne0</math>. טרנספורמציית מביוס היא קונפורמית ובעלת תכונות מעניינות נוספות כגון שמירה על היחס הכפול ועל האינוורסיה.
* היטל מרקטור הוא דוגמה של שימוש בהעתקה קונפורמית ליצירת מפה קונפורמית.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:אנליזה מרוכבת
פאול קלצקי

פאול קלצקי (בפולנית: Paweł Klecki; 21 במרץ 1900 – 5 במרץ 1973) היה מנצח ומלחין יהודי-פולני.

== קורות חיים ==
פאול קלצקי נולד בלודז' והצטרף לתזמורת הפילהרמונית שלה בגיל חמש-עשרה. אחרי ששירת בצבא במלחמת העולם הראשונה למד פילוסופיה באוניברסיטה של ורשה ואחר עבר לברלין להמשיך שם בלימודיו. במהלך שנות ה-20 זכו חיבוריו המוזיקליים לעידוד מצד טוסקניני ווילהלם פורטוונגלר, שהרשו לקלצקי לנצח על התזמורת הפילהרמונית של ברלין בשנת 1925. מפאת יהדותו עזב את גרמניה הנאצית בשנת 1933 ועבר לאיטליה, אך האנטישמיות של המשטר הפשיסטי באיטליה דחפה אותו לעבור לברית המועצות בשנת 1936. שלטון הטרור של סטלין אילץ אותו לנוס גם משם והוא עבר לחיות בשווייץ.

יצירתו החשובה ביותר של קלצקי היא הסימפוניה השלישית, שהושלמה באוקטובר 1939 ונושאת את כותרת המשנה לזכר. זו יצירה אלגית, הנתפסת כמצבה נעה לקורבנות הנאצים. לאחר שנת 1942 לא הוסיף קלצקי להלחין עוד וטען, שהנאציזם הכחיד את רוחו ואת רצונו לחבר מוזיקה. במהלך השואה נרצחו רבים מבני משפחתו של קלצקי בידי הנאצים, ביניהם הוריו ואחותו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים יהודים פולנים
קטגוריה:מלחינים יהודים פולנים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית

קטגוריה:ילידי 1900
קטגוריה:נפטרים ב-1973
תוכנית מתאר מחוזית

במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל, מטרותיה של תוכנית מתאר מחוזית הן לקבוע את הפרטים הדרושים לביצוע תוכנית מתאר ארצית במחוז ולהנחות את הרשויות המקומיות בתחום המחוז בביצוע תוכנית מתאר מקומית. ועדה מחוזית לתכנון ובניה מנחה את הרשויות המקומיות:
*גבולות לפיתוח עירוני.
*שטחים חקלאיים.
*אזורי תעשייה.
*שטחי יעור ועתיקות.
*רשת מחוזית לבזק, תחבורה ודרכים.
*בתי קברות שישמשו יותר ממקום ישוב אחד.
*קביעת שטחים שיישארו בהקפאה מבלי לקבוע להם יעוד.
*שמירה על חופי הים.
*התנאים שדרושים להקלות בתוכנית.
הוועדה המחוזית רשאית להתייעץ עם הרשויות המקומיות בתחומה או עם מומחים על מנת לקבל את חוות דעתם.

==ראו גם==
* תוכנית בניין עיר
*תוכנית מתאר מקומית
*תוכנית מתאר ארצית

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.moin.gov.il/tichnun מנהל תכנון, משרד הפנים]
*[http://www.mmi.gov.il/iturTabot/tochMitarMechozi.asp תוכניות מתאר מחוזיות]
* [http://www.snunit.k12.il/www_teva/law/israel/h8.html חוק התכנון והבנייה], סעיפים נבחרים
* [http://www.architecture.org.il/info_hokim_takanot.php תקנות התכנון והבניה] - Architecture.org.il

קטגוריה:ישראל: תוכניות מתאר
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית ישראלית
איבר יחידה

איבר יחידה (גם: איבר נייטרלי או איבר אדיש) הוא איבר בקבוצה שכאשר מבוצעת עליו פעולה בינארית עם איבר אחר, היא איננה משנה את האיבר האחר.

כאשר נתונים קבוצה <math>\ S</math> ופעולה בינארית, שנסמנה <math>\ \star</math>, המוגדרת על איבריה, אזי:
* איבר <math>\ e\in S</math> ייקרא איבר יחידה שמאלי, אם לכל <math>\ x\in S</math> מתקיים <math>\ e\star x =x</math>.
* איבר <math>\ e\in S</math> ייקרא איבר יחידה ימני, אם לכל <math>\ x\in S</math> מתקיים <math>\ x\star e =x</math>.
אם <math>\ e</math> הוא איבר יחידה שמאלי וגם איבר יחידה ימני, הוא ייקרא בפשטות איבר היחידה.

נניח כי <math>\ e, e^\prime</math> איברי יחידה, אז <math>\ e = e\star e^\prime = e^\prime</math> ומכאן שאם ישנו איבר יחידה, אז הוא בהכרח יחיד.

נניח כי<math>e_R,e_L</math> איבר יחידה ימיני ואיבר יחידה שמאלי בהתאמה, אז <math>e_L = e_L \star e_R = e_R</math> ומכאן שאם קיימים הן איבר יחידה שמאלי והן איבר יחידה ימני, אז הם אותו איבר.

במבנים אלגבריים רבים, כגון חבורה, חוג ושדה, קיומו של איבר יחידה הוא אחד המאפיינים של המבנה האלגברי.

== דוגמאות ==
* בפעולת החיבור המקובלת, איבר היחידה הוא 0, משום שלכל מספר a מתקיים: <math>a+0 = 0+a = a</math>. איבר יחידה זה קרוי איבר האפס.
* בפעולת הכפל המקובלת, איבר היחידה הוא 1, משום שלכל מספר a מתקיים: <math>a \times 1 = 1 \times a = a</math>.
* בפעולת החזקה המקובלת, איבר היחידה הימני הוא 1, משום שלכל מספר a מתקיים: <math>a^1=a</math>. 1 אינו איבר היחידה השמאלי, <math>1^a=1</math>, לא קיים איבר יחידה שמאלי לחזקה.
* בכפל מטריצות איבר היחידה הוא מטריצת היחידה <math>\ I</math>, שהיא המטריצה שרכיבי האלכסון שלה הם 1 ושאר הרכיבים אפס, המקיימת: <math>\ A \cdot I = I \cdot A = A</math>.
* בפעולת איחוד בין קבוצות, איבר היחידה הוא הקבוצה הריקה.
* בהרכבת פונקציות, איבר היחידה הוא פונקציית הזהות.

==קישורים חיצוניים==
* 

*
קטגוריה:אלגברה
*1

fa:عمل دوتایی#عضو خنثی
מבצר מהראנגר

מבצר מהראנגר (באנגלית: Mehrangarh; בהינדית मेहरानगढ़, מ־मिहिर, שמש, ו־गढ़, מבצר) הוא מבצר הממוקם בג'ודפור שבראג'סטאן, הודו, והוא אחד מהמבצרים הגדולים ביותר בהודו.
== היסטוריה ==
המבצר נבנה על ידי ראו ג'ודהה, ממייסדי ג'ודפור בשנת 1459, מאז נהרס ונבנה מחדש מספר פעמים, המבנה כפי שהוא בימינו נבנה מחדש על ידי ג'סוואנט סינג, (1638–1678) מהראג'ה מראג'סטאן, ונמצא בבעלות המהראג'ה הנוכחי של ג'ודפור.

מבצר ענק זה ממוקם במרכז העיר ג'ודפור, על גבעה בגובה של כ-125 מטרים. חומתו, המגיעה לגובה של שלושים וששה מטרים ורוחב של 21 מטרים, מהווה את אחד מהמבנים המרהיבים והיפים שבראג'סטאן.

פנים המבצר עצמו, שבו גרו סולטאנים, אצילים ובני המעמד הגבוה מפואר ומלא הדר, ומלא בפסלים, ציורי קיר ויצירות אמנות.
במתחם המבצר נמצאים מספר ארמונות, סדרת חצרות ובתי תפילה.
בין הארמונות - "מוטי מאהל" (ארמון הפנינה), "סוק מאהל" (ארמון התענוגות), "פהול מאהל" (ארמון הפרחים), 
החצר הגדולה היא "הולי צ'וק" ששימשה לחגיגות חג ההולי, המקדש הגדול הוא "צ'מונדה דווי".

למבצר עצמו שבעה שערים, שליד אחד מהם ניתן לראות את טביעות כף היד של אלמנותיו של המהראג'ה מאן סינג, אשר השליכו עצמן כמנהג אותם זמנים אל מדורת הסאטי.

במתחם המבצר נמצא מוזיאון המסביר על תולדותיו ומציג חפצי יוקרה שהיו בו.
מול המבצר נמצא אתר ההנצחה ג'סוואנט טְהָדָה (Jaswant Thada), לזכרו של המהראג'ה ג'סוואנט סינג (השני).

<gallery>
Mehrangarh Fort.jpg|מבצר מאראנגרה
MEHERANGARH461.jpg|המוזיאון במבצר
Jodhpur-Mehrangarh Fort-16-2018-gje.jpg
Jodhpur-Mehrangarh Fort-18-2018-gje.jpg
Jodhpur-Mehrangarh Fort-42-2018-gje.jpg
Jodhpur-Mehrangarh Fort-50-2018-gje.jpg
Jodhpur-Mehrangarh Fort-60-Turban binden-2018-gje.jpg
Jodhpur-Mehrangarh Fort-70-Pfeifenraucher-2018-gje.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מהראנגר, מבצר
קטגוריה:ראג'סטאן
גביע מוריס "רוקט" רישאר

גביע מוריס "רוקט" רישאר הוא גביע המוענק מאז 1999 למבקיע השערים המצטיין בעונה הרגילה בליגת ה-NHL.

הגביע קרוי על שמו של שחקן ההוקי קרח הקנדי מוריס רישאר (ובכינויו "רוקט" = רקטה) שהיה מבקיע השערים המצטיין של ה-NHL חמש פעמים, והשחקן הראשון שכבש 50 שערים בעונה אחת של 50 משחקים. קבוצת מונטריאול קנדיאנס, שרישאר נחשב בעיני רבים לגדול כוכביה בכל הזמנים, תרמה את הגביע. פסלון של רישאר מופיע במרכזו.

==הזוכים==
{| class="wikitable sortable"
! עונה !! שחקן !! מועדון !! מספר שערים
|-
| 1998/1999 || טמו סלאנה || מייטי דאקס אוף אנהיים || 47
|-
| 1999/2000 || פאבל בורה || פלורידה פנתרס || 58
|-
| 2000/2001 || פאבל בורה || פלורידה פנתרס || 59
|-
| 2001/2002 || ג'רום איגינלה || קלגרי פליימס || 52
|-
| 2002/2003 || מילאן היידוק || קולורדו אוולאנש || 50
|-
| rowspan="3"|2003/2004
| ג'רום איגינלה || קלגרי פליימס || 41
|-
| איליה קובלצ'וק || אטלנטה ת'ראשרס || 41
|-
| ריק נאש || קולומבוס בלו ג'אקטס || 41
|-
| 2004/2005 || colspan="3"|אין זוכה - העונה בוטלה בשל שביתה בליגה
|-
| 2005/2006 || ג'ונתן צ'יצ'ו || סן חוזה שארקס || 51
|-
| 2006/2007 || ונסן לקבלייה || טמפה ביי לייטנינג || 52
|-
| 2007/2008 || אלכסנדר אובצ'קין || וושינגטון קפיטלס || 65
|-
| 2008/2009 || אלכסנדר אובצ'קין || וושינגטון קפיטלס || 56
|-
| rowspan="2"|2009/2010
| סידני קרוסבי || פיטסבורג פינגווינס || 51
|-
| סטיבן סטמקוס || טמפה ביי לייטנינג || 51
|-
| 2010/2011 || קורי פרי || אנהיים דאקס || 50
|-
| 2011/2012 || סטיבן סטמקוס || טמפה ביי לייטנינג || 60
|-
| 2012/2013 || אלכסנדר אובצ'קין || וושינגטון קפיטלס || 32*
|-
| 2013/2014 || אלכסנדר אובצ'קין || וושינגטון קפיטלס || 51
|-
| 2014/2015 || אלכסנדר אובצ'קין || וושינגטון קפיטלס || 53
|-
| 2015/2016 || אלכסנדר אובצ'קין || וושינגטון קפיטלס || 50
|-
| 2016/2017 || סידני קרוסבי || פיטסבורג פינגווינס || 44
|-
| 2017/2018 || אלכסנדר אובצ'קין || וושינגטון קפיטלס || 48
|-
| 2018/2019 || אלכסנדר אובצ'קין || וושינגטון קפיטלס || 51
|-
| 2019/2020 || אלכסנדר אובצ'קין דויד פסטרנק || וושינגטון קפיטלסבוסטון ברואינס || 48**
|-
| 2020/2021 || אוסטון מתיוס || טורונטו מייפל ליפס || 41***
|-
| 2021/2022 || אוסטון מתיוס || טורונטו מייפל ליפס || 60
|-
| 2022/2023 || קונור מקדייוויד || אדמונטון אוילרס || 64
|-
| 2023/2024 || אוסטון מתיוס || טורונטו מייפל ליפס || 69
|}

* עונה מקוצרת של 48 משחקים בלבד

** עונה מקוצרת בשל מגפת הקורונה

*** עונה מקוצרת של 56 משחקים בלבד

קטגוריה:ארצות הברית: הוקי קרח
קטגוריה:קנדה: הוקי קרח
קטגוריה:תחרויות הוקי קרח
קטגוריה:NHL
גביע קנדה

גביע קנדה (באנגלית: Canada Cup; בצרפתית: Coupe Canada) הוא טורניר הוקי קרח אשר נערך בין השנים 1976 ו־1991, בארגון משותף של ליגת ה-NHL וההתאחדות הבינלאומית להוקי קרח IIHF. שיחקו בו נבחרות ההוקי קרח הטובות בעולם בהרכבים שכללו את כוכבי ה-NHL.

הטורניר נערך ב-1976, 1981, 1984, 1987 ו־1991. הטורניר נערך בין קנדה, צ'כוסלובקיה, פינלנד, ברית המועצות, שוודיה, ארצות הברית ומערב גרמניה (רק ב־1984). בכל הטורנירים זכתה קנדה, מלבד הטורניר של 1981, בו זכתה ברית המועצות.

ב־1996 הוחלף גביע קנדה בגביע העולם בהוקי קרח.

==הזוכות==
{| class="wikitable"
! שנה !! זהב!! כסף !! ארד !! MVP !! מבקיע מצטיין (נקודות)
|-
| 1976 || קנדה || צ'כוסלובקיה || ארצות הברית || בובי אור || ויקטור ז'לוקטוב (9)
|-
| 1981 || ברית המועצות || קנדה || צ'כוסלובקיה || ולדיסלב טרטיאק || ויין גרצקי (12)
|-
| 1984 || קנדה || שוודיה || ברית המועצות || ג'ון טונלי || ויין גרצקי (12)
|-
| 1987 || קנדה || ברית המועצות || שוודיה || ויין גרצקי || ויין גרצקי (21)
|-
| 1991 || קנדה || ארצות הברית || פינלנד || ביל רנפורד || ויין גרצקי (12)
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תחרויות הוקי קרח
קפיץ

קפיצים
קפיץ מפותל וסלילי

קפיץ הוא עצם גמיש המשמש לאגירת אנרגיה מכנית באמצעות אנרגיה פוטנציאלית אלסטית. בפיזיקה, ובפרט במכניקה מקובל להשתמש במונח "קפיץ" כדי לציין פוטנציאל "אידיאלי" שמקיים את חוק הוק ביחס לכל העתק שהוא ממצב שיווי המשקל. בפועל, קפיצים אמיתיים מקיימים את חוק הוק רק בקירוב (עבור מתיחות קטנות). לקפיץ שימושים רבים בהנדסה ובפרט בהנדסת מכונות.

==סוגי קפיצים==
סוגי הקפיצים הנפוצים ביותר הם:
* קפיצים מפותלים המתנגדים לתנועה פיתולית. ביניהם, קפיץ סלילי לולייני (המיוצר על ידי ליפוף תיל מסביב לגליל) וקפיץ חרוטי, שכן התיל עצמו מתפתל כאשר הקפיץ נדחס או נמתח.
* קפיץ עלים (שכבות) – קבוצה של משטחים צרים וקפיציים האגודים יחד, כך שהקבוצה כולה יכולה להתכופף ולהתיישר בכיוון אחד, תוך שהמשטחים מחליקים מעט אחד על-גבי השני. החלקת המשטחים ממירה חלק מהאנרגיה ההרמונית לכדי חיכוך וכך מבנה "קפיץ העלים" משכך את התנועה ההרמונית של הכיפוף-ישור והתנועה נבלמת. "קפיץ עלים" משמש במתלי מכוניות, מתגים אלקטרוניים וקשתות.
* קפיץ ספירלי – תיל ישר המתנגד לתנועה סיבובית, כמו קפיץ מפותל. משמש בשעונים ובגלוונומטר (מכשיר למדידת זרמים חשמליים).
* קפיץ תומכה – קפיץ (לרוב משטח שטוח) המקובע בצידו האחד בלבד.

סוגים אחרים:
* גז לכוד דחוס.
* גומייה – האנרגיה נאגרת כאשר החומר נמתח.

==תאוריה==
תנועת התארכות ותנועת דחיסות קפיץ בזמן תאוצה
בפיזיקה הקלאסית, ניתן לראות בקפיץ מתקן האוגר אנרגיה פוטנציאלית באמצעות מתיחת הקשרים שבין אטומי החומר האלסטי.

חוק הוק העוסק באלסטיות קובע כי תוספת ההארכה של גוף אלסטי (האורך במצב מתוח פחות האורך במצב רפוי) יחסי באופן ליניארי למתיחות או לכוח המשמש למתיחת הגוף. באופן דומה, תוספת ההצטמצמות (תוספת ההארכה שלילית) יחסי לכוח הדחיסה (מתיחות שלילית).

חוק זה לא מתקיים תמיד, אלא רק כאשר התוספת (בין אם שלילית או חיובית) קטנה יחסית לאורך הכולל של הגוף. תוספות שאורכן גדול מגבול האלסטיות, שוברות את קשרי האטומים או מסדרות אותן מחדש, ויכולות לשבור את הקפיץ או לעוות אותו לצמיתות. לחומרים רבים אין גבול אלסטי מוגדר ולכן לא ניתן להשתמש בחוק הוק בצורה משמעותית בהתייחס לחומרים אלו.

למעשה, במונחים של אנרגיה חוק הוק הוא קירוב הרמוני של האנרגיה הפוטנציאלית של הקפיץ עבור הפרעות קטנות ("קירוב תנודות קטנות"). זהו קירוב בו מפתחים את האנרגיה הפוטנציאלית של הקפיץ סביב מצב שיווי המשקל שלו. כלומר: אם בנקודה <math>\ x_0</math> הקפיץ נמצא בשיווי משקל (אנרגיה פוטנציאלית מינימלית), אזי בקירוב חוק הוק, האנרגיה הפוטנציאלית שלו כתלות במרחק מנקודת שיווי המשקל יהיה
: <math>\ U = \frac{1}{2} k ( x - x_0 )^2</math>
כאשר k נקרא "קבוע הקפיץ" או ה"קשיחות" (stiffness) שלו.

==שימושים==
קפיצי עלים (מ[[גלגל לגלגל) בטרקטור מ-1956 (הקפיץ העליון מוסתר)]]
מכשיר לחיזוק שרירי הידיים המבוסס על קפיץ
* מכשיר לחיזוק שרירים (המכונה גם ״פצפצים״ או ״קפצול״)
* שעון
* צעצועים
* בובה מכנית
* תיבת נגינה
* בולם זעזועים

==ראו גם==
* סלינקי
* מודול האלסטיות
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מכניקה

fi:Vieteri
בשארה אל-ח'ורי

בשארה אל-ח'ורי (בערבית: بشارة الخوري; 1890 – 1 בינואר 1964) היה נשיאה הראשון של לבנון, לאחר קבלת עצמאותה מצרפת ב-1943.

==ביוגרפיה==
אל-ח'ורי היה יליד האזור הדרומי בהר הלבנון, שהיה דרוזי בעיקרו. הוא היה עורך דין אשר רכש את השכלתו בפריז. החל את דרכו בשנת 1912 כמתמחה במשרד עורכי הדין של אמיל אדה. כמו אדה היה גם אל-ח'ורי פטריוט מרוני ונאמן לרעיון "לבנון הגדולה". אלא שבכך התמצה הדמיון, וביריבותם האישית גילמו השניים את הגישות השונות אל מול פני הדילמה המרונית.

למרות שדיבר צרפתית, העדיף אל-ח'ורי את הערבית ואת תרבותה. הוא לא היה לאומן ערבי מודרני שכן נאמנותו העקרונית נשארה ללבנון, אולם את ביטחונה ואת קיומה של לבנון, כך סבר, לא ניתן יהיה לשמר מתוך הנצחת העימות עם האסלאם ועם הערביות.

הקו שהנחה את אל-ח'ורי היה פרגמטיסטי, ולפי הערכותיו מוטב היה למרונים להתפשר עם המוסלמים. הוא שאף להגברת הפעולה בין העדות במסגרת המוסדות המאוזנים של הרפובליקה הלבנונית, בתקווה שבתוך כך תושבי לבנון המוסלמים ילכו ויזדהו עם המדינה הלבנונית. על פי השקפתו, תפקידה ההיסטורי של צרפת באזור הסתיים. צרפת, לדידו, עשתה את שלה בעצם הקמתה של "לבנון הגדולה" ובכינונה של הרפובליקה. עתה הייתה נוכחותה בבחינת שלטון זר, שיש להיפטר ממנו. ההתנגדות להמשך המנדט הצרפתי הייתה עבורו גם הגשר הבטוח ביותר שעליו ניתן לפסוע לעבר הסולידריות הנוצרית-מוסלמית.

לאחר בחירתו של הנשיא שארל דבאס קיבלו המרונים את ראשות הממשלה ואל-ח'ורי מונה לשר המשפטים. עתה נעשתה היריבות בינו לבין אדה גלויה ועקרונית. השניים ביקשו הכרעה באמצעות התחרות על מוסד הנשיאות. אולם ההכרעה בין שתי המגמות שייצגו לא מיהרה להתממש. שנות תהפוכות ארוכות עברו עד שיירשם ניצחון חלקי וזמני בלבד למגמה שייצג אל-ח'ורי.

באוגוסט 1943 התמודד בראש הגוש הקונסטיטוציוני בבחירות לפרלמנט הלבנוני, אל מול "הגוש הלאומי" של אמיל אדה. לאחר הבחירות הצליח אל-ח'ורי להיבחר לנשיא לבנון והוביל להכרזה על עצמאות לבנון. בעקבות זאת, בנובמבר 1943, עצרו הצרפתים את אל-ח'ורי ואת חברי הממשלה ומינו את אמיל אדה באופן זמני לראש ממשלה כדי שיערוך בחירות חדשות. אולם לאחר מספר ימים שחרר הגנרל ז'ורז' קאטרו את אל-ח'ורי והוא שב לתפקידו. בתקופתו התקיימה מלחמת העצמאות הישראלית, בה לבנון נלחמה נגד ישראל ולבסוף הפסידה וחתמה על הסכם הפסקת אש כחלק מהסכמי רודוס.

בנו מישל היה פוליטיקאי וכיהן במספר תפקידי שר, בתו היא האמנית אוגט קלאנד.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת לבנון
קטגוריה:נשיאי לבנון
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:לבנון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1890
קטגוריה:נפטרים ב-1964
צ'ארלס ברונפמן

צ'ארלס רוזנר ברונפמן (באנגלית: Charles Rosner Bronfman; ) הוא איל הון ונדבן יהודי-קנדי, בן לשושלת אילי ההון ברונפמן, שהתעשרה מעסקי משקאות חריפים באמצעות חברת סיגראם שבבעלותה. ברונפמן ממשיך בעסקי המשפחה, ולפי Forbes הוא בעל הון של 2.2 מיליארד דולר, והאדם ה-18 בעושרו בקנדה.

==קורות חיים==

צ'ארלס ברונפמן נולד במונטריאול, קנדה לשמואל (סם) ברונפמן שהיגר מבסרביה במאה ה-19 לקנדה, ולסיידי. היה נשוי לאנדראה (אנדי) ברונפמן שנדרסה למוות ב-24 בינואר 2006. מאז 2008 נשוי לאשתו השלישית, בוני.

ברונפמן ידוע כנדבן גדול וכתורם לפרויקטים להמשכיות יהודית. בין השאר ייסד את קרן ברונפמן ותורם מרכזי לפרויקט תגלית המטיס סטודנטים ובני נוער יהודים ל"טיול שורשים" בישראל על מנת לעודד את הזהות היהודית שלהם בתפוצות ואת הזיקה שלהם לישראל. קרן ברונפמן ידועה בישראל כקרן קר"ב, על שם ראשי התיבות של שמו באנגלית - Charles R. Bronfman. בזמנו תרמה קרן קרב להפעלת תוכנית קרב למעורבות בחינוך.

שמו של ברונפמן נקשר בפרשת העמותות של אהוד ברק לאחר שנמצא כי עמותת "רובד" שברונפמן היה התורם העיקרי שלה שימשה לתמיכה במסע הבחירות של ברק. בתום חקירה שניהל רשם העמותות התקבלו דבריו של ברונפמן לפיהם לא ידע על הפעילות האסורה.

ברונפמן היה בעליה של קבוצת הבייסבול מונטריאול אקספוז עד שנת 1990.

בשנת 2005 השיא משואה בטקס יום העצמאות בהר הרצל.

היכל התרבות בתל אביב קרוי על שמו.

==לקריאה נוספת==
* צ'ארלס ברונפמן עם הווארד גרין, מזוקק: זיכרונות על משפחה, סיגראם, בייסבול ופילנתרופיה, הוצאת כתר, 2018

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים קנדים
צ'ארלס
קטגוריה:מיליארדרים יהודים
קטגוריה:נדבנים יהודים קנדים
קטגוריה:תורמי התחייבות הנתינה
קטגוריה:חברי מסדר קנדה
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2005
קטגוריה:קנדים ממוצא יהודי-רוסי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1931
אליזבת (ניו ג'רזי)

אליזבת (באנגלית: Elizabeth) היא העיר הרביעית בגודלה בניו ג'רזי. על פי מפקד האוכלוסין האמריקאי משנת 2020 מספר התושבים בעיר הוא 137,298. 

אליזבת הוקמה בשנת 1664 על שם אשתו של סר ג'ורג' קרטרט, ושמה המקורי היה "אליזבת-טאון". אדמותיה נרכשו אז מהאינדיאנים בדלאוור. היא הייתה ההתיישבות הראשונה בקולוניה החדשה בארצות הברית, ועיר הבירה הראשונה של ניו ג'רזי. במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הותקפה פעמים רבות על ידי הבריטים מכיוון מנהטן או סטטן איילנד. בשנת 1855 קיבלה אליזבת מעמד של עיר. עם בואן של מסילות הברזל ופיתוח נמל סטטן איילנד בשנות השלושים של המאה העשרים, הובטחה לעיר צמיחה קבועה. כלכלתה של אליזבת נשלטת עדיין על ידי ייצור, כולל מוצרי מזון, כימיקלים ומכונות. העיר היא גם מרכז קמעונאות וטיפול בריאותי חשוב באזור.<ref></ref> 

מאז מלחמת העולם השנייה צמחו שירותי התחבורה באליזבת. נמל אליזבת-ניוארק הוא אחד מהנמלים העמוסים ביותר בעולם, וכך גם נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי שחלקו נמצא בעיר אליזבת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו ג'רזי: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המזרחי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1665
אדמון רוסטאן

אדמון רוסטאן (בצרפתית: Edmond Eugène Alexis Rostand;
1 באפריל 1868 – 2 בדצמבר 1918) היה משורר ומחזאי צרפתי.

רוסטאן מקושר אל הנאו-רומנטיציזם, וידוע בעיקר בזכות מחזהו "סיראנו דה ברז'ראק" (Cyrano de Bergerac). מחזותיו הרומנטיים של רוסטאן סיפקו חלופה לתיאטרון הנטורליסטי שהיה פופולרי בסוף המאה ה-19.

== קורות חיים ==
רוסטאן נולד במרסיי שבצרפת למשפחה פרובאנסלית אמידה ותרבותית. אביו היה כלכלן ומשורר, וחבר באקדמיית מרסיי ובמכון הצרפתי. רוסטאן למד ספרות, היסטוריה ופילוסופיה בפריז. ב-1901 היה רוסטאן לסופר הצעיר ביותר שנבחר לאקדמיה הצרפתית.

בשנים הראשונות של המאה ה-20 עבר רוסטאן להתגורר באזור הבסקי של צרפת כשהוא מחפש מרפא לדלקת קרום הריאה שבה חלה. רוסטאן מת ב-1918 במגפת השפעת הספרדית. הבית שבו התגורר, "וילה ארנגה" (Aranga), הוא כיום מיצג של ארכיטקטורה בסקית, נבחר לאתר מורשת, ומשמש מוזיאון לחייו של רוסטאן.

== יצירתו המתורגמת לעברית ==
* סירנו דה ברז’רק, נוסח עברי - ט. כרמי, עם מבוא מאת סטפן מוזס והערות מאת המתרגם, תל אביב, זמורה ביתן, 1986.
* סירנו דה ברז’רק, מצרפתית - יונתן רטוש, תל אביב, הדר, 1965.
* הרומאנטים! התרגום - דן אלמגור, תל אביב (המחזה שעליו התבסס המחזמר "פנטסטיקס").

==קישורים חיצוניים==

* 
*
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1868
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1918
נוקטורן

נוקטורן (מלטינית: Nocturnus, לֵילי, של הלילה) הוא סוגה במוזיקה הקלאסית, שהתפתחה בתקופה הרומנטית (המאה ה-19) ונכתבה לרוב לפסנתר סולו. הנוקטורן מוגדר כ"מוזיקה לילית", כלומר יצירה המתארת את הלילה, התרחשות לילית או "תחושה לילית", ולכן נוקטורנים ניחנים לרוב בקצב איטי ואופי מנומנם או רגשני.

הנוקטורנים הראשונים לפסנתר נכתבו על ידי המלחין האירי ג'ון פילד. במהלך התקופה הרומנטית כתבו נוקטורנים כמה מהגדולים והחשובים שבמלחיני התקופה, בהם: פרדריק שופן (שהלחין 21 כאלה), פרנץ ליסט ואדוורד גריג.
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
ראדו לופו

עטיפת אלבום של ראדו לופו
ראדו לופו (ברומנית: Radu Lupu; 30 בנובמבר 1945 בגאלאץ, רומניה – 17 באפריל 2022) היה פסנתרן יהודי רומני שהתיישב בבריטניה ובשווייץ. הוכר כאחד מגדולי הפסנתרנים בדורו.

לופו הקליט אלבומים רבים. הוא היה מועמד לשני פרסי גראמי וזכה באחד, ב־1996, עבור אלבום שכלל שתי סונאטות לפסנתר של שוברט. בין אותות הכבוד שקיבל היה מפקד (CBE) במסדר האימפריה הבריטית.

== חייו ==
ראדו לופו נולד לעורך הדין מאיר ולמורה אנה לבית גאבור. בגיל שש החל ללמוד נגינה בפסנתר, ובגיל 12 הופיע לראשונה בתוכנית מלאה של יצירות שהלחין בעצמו. בגיל 14 זכה במלגה והחל ללמוד בקונסרבטוריון של בוקרשט, שם למד בין שאר אצל מורתו של דינו ליפאטי. בשנת 1961 זכה במלגה ללימודים בקונסרבטוריון של מוסקבה, שם למד אצל היינריך נויהאוס ובהמשך אצל בנו, סטניסלב נויהאוס, עד שנת 1969. הוא זכה בפרס ראשון בשלוש תחרויות: ואן קלייברן (Van Cliburn) בשנת 1966, תחרות אנסקו (Enescu) הבינלאומית בשנת 1967, והתחרות הבינלאומית של לידס בשנת 1969. בשנת 1989 זכה בפרס "אוויאטי" היוקרתי של אגודת המבקרים האיטלקית.

ראדו לופו הוזמן דרך קבע לנגן עם כל התזמורות הגדולות בעולם, ביניהן הפילהרמונית של ברלין (שאיתה פתח את פסטיבל זלצבורג 1986, בניצוח ריקרדו מוטי), תזמורת הקונצרטחבאו ההולנדית, כל התזמורות החשובות של לונדון, וכל התזמורות האמריקאיות הגדולות. הופעתו הראשונה החשובה בארצות הברית הייתה בשנת 1972, עם תזמורת קליבלנד ודניאל בארנבוים בניו יורק ועם התזמורת הסימפונית של שיקגו וקרלו מריה ג'וליני. לופו ניגן בכל פסטיבלי המוזיקה החשובים והיה אורח קבוע בפסטיבל זלצבורג ובפסטיבל לוצרן.

ביוני 2019 הצהיר על רצונו לסיים את הקריירה האמנותית שלו בתום אותה עונה.

לופו מיעט במתן ראיונות לכתבים מחשש לעיוות דבריו או לציטוטים מחוץ להקשרם.
היה נשוי פעמיים. נישא לראשונה לצ'לנית אליזבט וילסון ב-1971. התגורר בלוזאן עם רעייתו השנייה, דליה, ילידת רומניה, כנרת בתזמורת המקומית.

לופו נפטר בלוזאן לאחר מחלה ממושכת, בגיל 76.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסנתרנים יהודים רומנים
קטגוריה:גאלאץ: אישים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1945
קטגוריה:נפטרים ב-2022
Master of Magic

Master of Magic הוא משחק אסטרטגיה ממוחשב מבוסס תורים, שהופץ בידי חברת Microprose בשנת 1994 ופותח בידי חברת סימטקס, שפיתחה גם את משחק המחשב הדומה Master of Orion.

המשחק מזכיר מאוד בסגנונו את Civilization, אך ברקע של עולם פנטזיה, ותוך שימוש מסיבי בקסמים, בגיבורים, גזעים שונים בעלי יכולות שונות ושני עולמות שמחוברים זה לזה.

המשחק סבל מבאגים רבים (וגם בגרסתו החדשה ביותר עדיין סובל), אך למרות זאת הוא זכה להצלחה לא קטנה ולאורך חיים מרשים - גם בימינו ניתן למצוא רבים המשחקים בו.

המשחק יועד במקור למערכת ההפעלה DOS. למרות שניתן להריץ אותו גם על גרסאות חדשות של חלונות, הדרך הנוחה ביותר לשחק בו כיום היא באמצעות אמולציה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:משחקי אסטרטגיה ממוחשבים (תורים)
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1994
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי 4X
אורי (קנטון)

אורי (בגרמנית: Uri, ) הוא קנטון במרכז שווייץ, והוא אחד מעשרים ושישה הקנטונים של שווייץ. בשטח הקנטון נמצא נהר רויס שבין מעבר סנקט גוטהרד וימת ארבעת הקנטונים. האוכלוסייה בקנטון היא קתולית והשפה המדוברת בו היא גרמנית.

==גאוגרפיה==
הקנטון ממוקם במרכז המדינה. אדמות הקנטון הן עמק הנהר רויס וגדותיו העיקריות של הנהר. השטח הכולל של הקנטון הוא 1,077 ק"מ². יערות מכסים שטח ניכר מהקנטון, ויותר מעשרים אחוז מהשטח הלא יצרני באורי מכוסה קרחונים. הפסגה הגבוהה ביותר באורי היא הדאמסטוק (3,630 מ '), צפונית למעבר פורקה.

==היסטוריה==
אורי מוזכר לראשונה ב-732 כשייך לרייכנהאו. ב-853 הוא ניתן למנזר בציריך על ידי לואי הגרמני.

נהוג לחשוב שהשם "אורי" בא מהמילה הגרמנית העתיקה ל"שור בר" ("אורוקס" – Aurochs, Ur או Urus). השערה זו נתמכת על ידי העובדה שבסמל המסורתי של הקנטון מוצג ראש של שור.

ב-1243 למחוז הייתה חותמת ידועה. עד 1274, רודולף מבית הבסבורג הכיר בפריבילגיות האלו. אורי הוא אחד משלושת הקנטונים המקוריים בשווייץ, שראשיו חתמו על מכתב האיחוד ב-1291. ב-1386 אורי השתתף בניצחון על האוסטרים בסמפך. כתוצאה מכך סיפח אורי את שטחי "אורסרן" ב-1410.

הקנטון שרד את הרפורמציה ונשאר קתולי. בזמן הרפובליקה ההלבטית היה אורי חלק מארבעת חלקי הקנטון "ולדשטטן" (Waldstätten). לאחר מכן, ב-1803, קיבל אורי חזרה את עצמאותו. כל ניסיונות של שינוי דתי או חוקתי נדחו.

==פוליטיקה==
החוקה הנוכחית נוצרה ב-1888, ושונתה ב-1929 כשהקונגרס הפתוח נוסד. בירת הקנטון היא אלטדורף.

==כלכלה==
השדות המעובדים של הקנטון ממוקמים בבקעת נהר הרויס. ישנם שדות מרעה במדרונות התחתונים של ההרים. מכיוון שרוב השטח הוא הררי, הוא אינו טוב לעיבוד. באלטדורף יש מפעלים לייצור כבלים וגומי.

תיירות היא מקור הכנסה חשוב בקנטון אורי. רשת מצוינת של כבישים תיירותיים מצויה בהרים, המובילים למעברי הרים ומעניקים גישה לקנטונים סמוכים. הרכבת הראשית היא קו סנט גוטרד, וחלק ניכר מהכוח ההידרואלקטרי המיוצר על ידי מפעלים בנהר הרויס משרתים את תוואי הרכבת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.statistik.admin.ch/stat_ch/ber00/ekan_ur.htm הסטטיסטיקה הרשמית]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שווייץ: קנטונים
*
כלים שבורים

עטיפת הספר 'כלים שבורים'
הספר כלים שבורים: תורה וציונות דתית בסביבה פוסטמודרנית נכתב על ידי הרב שג"ר (שמעון גרשון רוזנברג), ונערך על ידי תלמידו הרב אודיה צוריאלי. יצא לאור לראשונה בתשרי תשס"ד (2003), בהוצאת ישיבת שיח יצחק. שמו של הספר בא מהמונח שבירת הכלים בקבלה הלוריאנית. 

== הספר ==
לספר שלושה חלקים: 

חלק א: יהדות ופוסט-מודרניזם, הוא ניסיון ראשון מסוגו לבחון את היחסים שבין פוסט-מודרניזם ויהדות. בניגוד לדחייה הרווחת ביהדות, מקבל הרב שג"ר חלק נכבד מהטיעונים הפוסט-מודרניים, ומזהה ביניהם רעיונות ומושגים בקבלה ובחסידות. הוא טוען כי דווקא הדה-קונסטרוקציה, אותה הוא מזהה עם שבירת הכלים הקבלית, פותחת פתח לאופציה דתית, בכך שהיא נותנת לאדם את היכולת ליצור בחופשיות את עולמו הדתי (ולמעשה לבחור באמונה מתוך חרות): "דווקא עם דחיית האמת האובייקטיבית טמון החופש המיסטי, החופש המאפשר אחר הכול להיות חלק מעולם דתי נוקב וחרותי". 

חלק ב: ציונות דתית במיצר בוחן את המעברים הרוחניים אותם עברה ועוברת הציונות הדתית. הרב שג"ר בוחן את יחסה לתרבות המערבית, מנתח מגמות בהיסטוריה של ישיבות ההסדר, ומציג את החסידות החדשה.

חלק ג: דרשות למועדי זמננו, מציע דרשות למועדים החדשים שנוספו מאז הקמת המדינה: יום השואה, יום הזיכרון, יום העצמאות ויום ירושלים (תוך התייחסות לפוסט ציונות ומגמות נוספות).

== ביקורת ==

עם צאתו לאור עורר הספר פולמוס חריף בחוגי המחשבה של הציונות הדתית. לצד הערכה והסכמה לה זכה הספר מצד החוגים הדתיים הליברליים, עורר הספר התנגדות רחבה מכיוון הפלג המסורתי-רבני, ומצד הרואים בפוסט-מודרניזם כפירה בשל עמדתו הספקנית. הרב שלמה אבינר אמר בין הדברים על שיטתו של הרב שג"ר: "הרב שג"ר טוען כי בטקסט התלמודי יש דקונסטרוקציה. הוא מקבל חלק מהפוסט-מודרניזם וחלק מדרידה [...], אולם במחילה מהרב שג"ר [...], הוא היה ירא שמיים גדול, אולם הדברים שאמר על הפוסטמודרניזם הפ כפירה. 'הכלים שבורים' של הרב שג"ר הם דברים שאינם מובנים. עמדתו שכל אדם בונה את עולמו הרוחני בכוחות עצמו הם כפירה"<ref></ref>.

==לקריאה נוספת==
* גילי זיוון, דת ללא אשליה (נוכח עולם פוסט-מודרני), מסדרת יהדות ישראלית בהוצאת מכון שלום הרטמן, 2005.
* גדי טאוב, המרד השפוף: על תרבות צעירה בישראל, הקיבוץ המאוחד, 1997. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* נדב שנרב, [https://woland.ph.biu.ac.il/?download=390 מעשה מחכם שנתייאש מהתבונה: על הספר 'כלים שבורים']

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חסידות חדשה
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ציונות דתית
קטגוריה:ספרי מחשבת ישראל
אנגרבודה

אנגרבודה (בנורדית עתיקה: Angrboða, פירוש השם הוא "מבשרת הנזק"), היא ענקית במיתולוגיה הנורדית. היא מוזכרת בשירים הנורדיים כאימו של פנריר, אשר אביו הוא לוקי. כמו כן, היא גם אמם של אחיו של פנריר, יורמנגנד הנחש הענק והל מלכת העולם התחתון (אשר גם הם צאצאיו של לוקי).

סנורי סטורלוסון בשירתו קורא לה "ענקית ביוטונהיים" ואמם של פנריר, של יורמנגנד ושל הל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
טניסאי

[[רוג'ר פדרר, הנחשב לאחד מבכירי הטניסאים בכל הזמנים]]
פסל ברונזה של טניסאי בגן הפסלים של אורסולה מלבין בחיפה.]]

טניסאי או שחקן טניס הוא ספורטאי המשחק טניס. ישנם טניסאים חובבים ואף מקצוענים.

כיום, כל הטניסאים המקצוענים משתייכים להתאחדויות טניס. הטניסאים הגברים משתייכים לסבב ה-ATP המנוהל על ידי התאחדות הטניסאים המקצוענים, והנשים משתייכות לסבב ה-WTA המנוהל על ידי התאחדות הטניס לנשים. במסגרת הסבבים, השחקנים נוסעים ברחבי העולם למשחקים בטורנירים שונים.

הטניסאים מרוויחים את משכורתם מהענף במידה רבה כתוצאה מהטורנירים בהם הם משתתפים, בהתאם לרמת ההצלחה שלהם בהם. עם זאת, טניסאים בכירים רבים מרוויחים כסף רב כתוצאה מהסכמי פרסום עם חברות מובילות. רובם אף נהנים מתמיכתו של ספונסר.

כל הטניסאים נמצאים בכפוף לפדרציה הבינלאומית לטניס (ITF) המנהלת את כלל הטניס ברחבי העולם. הם משתתפים לעיתים עם הנבחרת הלאומית בטניס של מדינתם, ומשחקים עבורה בגביע דייוויס (גברים), גביע הפדרציה (נשים) וטורניר הטניס במשחקים האולימפיים – שלושה טורנירים המאורגנים על ידי ה-ITF.

הטניסאים נמצאים בתוך מועדונים, המעניקים להם לעיתים חסות וכסף. מלבד בסבבים הבינלאומיים, הם משחקים לעיתים עבור מועדוניהם בגביע המדינה של ארצם המשוחק במתכונת קבוצתית, וכמו כן לוקחים חלק באליפות המדינה המנוהלת במתכונת יחידים.

השחקנים ממוקמים על פי מספר הנקודות שהם משיגים בדירוגים העולמיים של ה-ATP וה-WTA. על ידי רבים, נחשב רוג'ר פדרר כטניסאי הטוב בהיסטוריה, מאחר שהוא ניצב בפסגת הדירוג העולמי לגברים במשך ארבע שנים וחצי, ואף זכה למחמאות לא מעטות בתקשורת מטניסאי עבר מובילים, כדוגמת פיט סמפראס, ביורן בורג ובוריס בקר.

בסיום כל שנה מחולק פרס "טניסאי השנה" מטעם איגוד עיתונאי הספורט הבינלאומי. הזוכה בתואר (2009) הוא רוג'ר פדרר. בנוסף, סבב ה-ATP מחלק את תואר "שחקן החודש" לטניסאי היחידים ו"זוג החודש" לשחקני הזוגות המצטיינים בכל חודש מסוים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.atptour.com/en/players טניסאים] באתר ה-ATP
* [https://www.wtatennis.com/players טניסאיות] באתר ה-WTA

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מקצועות הספורט
קטגוריה:טניס