הליכה לקיסריה

קיבוץ שדות ים, הסמוך לקיסריה, בו נכתב השיר.]]
"הליכה לקיסריה" (מוכר גם במילות הפתיחה שלו, "אֵלִי, אֵלִי") הוא שיר עברי שכתבה חנה סנש ב-24 בנובמבר 1942. השיר הולחן ב-1945 בידי דוד זהבי.

== היסטוריה ==
השיר "הליכה לקיסריה" נכתב בקיבוץ שדות ים שמדרום לקיסריה העתיקה, שם התגוררה סנש באותה תקופה.

לאחר מותה, נמצאו בעזבונה של סנש נוסחים שונים לשיר, והחל ויכוח סביב האותנטיות שלהם. במהלך הוויכוח היו אפילו שהציעו כי לא סנש היא שכתבה את השיר אלא רק העתיקה ושינתה. אך כיום ברור שהיא הכותבת והגרסאות השונות לשיר הם פשוט נוסחים ששמרה מתהליך הכתיבה.

הנוסח שפורסם ראשון, באוגוסט 1945, היה:

נוסח זה נמצא ביומן של סנש, אך איננו האחרון שכתבה. בטרם יציאתה לשליחות, העתיקה סנש שירים שונים למחברת בשם "ללא שפה", את המחברת העבירה לחברה ושם מופיע השיר בגרסה הידועה לנו (זו המופיעה משמאל בראש הדף).

השיר הולחן ב-1945 על ידי דוד זהבי, שהפיץ אותו כשלימד אותו בהתיישבות העובדת ובכינוסים של "הנוער העובד". השיר המולחן הושר על ידי מבצעים רבים, והוא מבוצע באופן תדיר באירועים ממלכתיים, כדוגמת טקסי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום הזיכרון לשואה ולגבורה. הביצוע של נתנאלה לשיר זכה להיכלל בפסקול הסרט "רשימת שינדלר" של סטיבן ספילברג (1993) כפי שהופץ בישראל ובחלק ממדינות אירופה.<ref>במקור, השיר החותם את הסרט הוא "ירושלים של זהב", אך ספילברג זכה לביקורת על כך שהשיר אינו קשור לשואה.</ref>

בשנת 1954 שיר זה והשיר "אשרי הגפרור" נכללו במחזה "הסנה הבוער" מאת אהרן מגד.

בשנת 2023 ביססה הזמרת-יוצרת הישראלית אסתר שמיר את "חזרה הביתה" על "הליכה לקיסריה".<ref name=":0"></ref> את הגרסה הוציאה למען הישראלים שנחטפו בידי חמאס. קליפ נלווה שיצא, כלל את תמונותיהם של החטופים.<ref name=":0" />

== מאפייני השיר ==
השיר מאופיין ומקושר לזהותה של הכותבת, חנה סנש. סנש מייצגת דמותה של אישה לוחמת, מנציגי היישוב היהודי, שלמרות הסיכון הרב העזה להסתכן ביציאה לאירופה הכבושה על ידי הנאצים, והוּצְאה להורג על ידי שלטונות הונגריה לאחר שנחקרה ועונתה, כלוחמת יהודייה.

מאפיין נוסף בשיר "הליכה לקיסריה", המייחד אותו משירים אחרים שנכתבו ביישוב היהודי לפני קום המדינה, הוא תוכנו. השיר אינו מדבר על לאומיות, על הזכות היהודית על ארץ ישראל, או על קריאה לעם להתאחד, ואינו מזכיר את עם ישראל ואת סוגיית הלאומיות העברית.

השיר מכיל 14 מילים ואורכו 6 שורות בלבד. הוא כתוב כתפילה לאל, שבה מבקשת ממנו המשוררת לשמור על "החול והים", "רשרוש של המים", "ברק השמים" ועל "תפילת האדם". לפי גרסה אחרת, המרכיב הרביעי אינו "תפילת האדם" אלא "האמון באדם". לכל אלה מקדימה המשוררת תקווה תמימה, בקשה מהאל כי רגע זה "לא ייגמר לעולם". פשטותו של השיר, התמימות שבו, האופן שבו הוא מנציח רגע אחד של אושר, של תקווה אוניברסלית, הם אולי הבסיס להישרדותו, למעלה מ-80 שנה לאחר כתיבתו.
בראייה אחרת של השיר ניתן לומר כי המשוררת מנסה לומר כי הדבר החשוב והנעלה ביותר הוא "תפילת האדם" זאת אם בוחנים את השיר על פי חתך סכמטי של הים.
בתחתית נמצא החול, מעליו הים, מעליו רשרוש של המים, מעליו ברק השמיים, ומעל לכל "תפילת האדם" היא הדבר הנעלה ביותר.

במחקר שנערך בשנת 2009, עלה כי זהו השיר המושמע ביותר ביום השואה.

==לקריאה נוספת==
* אהרן קומם, "חנה סנש – "אלי, אלי": לדרך היווצרותו של שיר-עם", שלשלת שירה: על שירה ומשוררים, באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ד, עמ' 323–328. (פורסם במקור ב"ידיעות אחרונות", 28.4.89)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1942
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירי עפרה חזה
קטגוריה:שירי נתנאלה
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אסתר שמיר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דוד זהבי
קטגוריה:שירי מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:חנה סנש
קטגוריה:שדות ים
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן