OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סימפוניה מס' 53 (L'Impériale) של היידן

הסימפוניה מס' 53 ברה מז'ור "האימפריאלית" של יוזף היידן נכתבה בין השנים 1775 ל-1777 וממוספרת כ-53 בכרך הראשון ברשימת היצירות של היידן על פי הובוקן (Hob. I\53). היא מן הסימפוניות הראשונות שנכתבו אחרי הסימפוניות שכמשוער הושפעו מתנועת "הסער והפרץ" ואופיה קליל ופשוט יותר מהן.

==רקע==
הסימפוניה מס' 53 נכתבה באמצע תקופת שירותו הממושכת של היידן בחצר הנסיך אסטרהאזיאך זמן חיבורה אינו ידוע במדויק. גרסתה הראשונה מתוארכת לשנים 1775–1777. עד לזמן זה הספיק לחבר עשרות סימפוניות על פי דרישת הנסיך אבל אז החל אסטרהאזי לדרוש מהיידן להתמקד בכתיבת אופרות. ייתכן שדרישה זו נבעה, בין השאר, מהיותן של הסימפוניות האחרונות של היידן, אלו המשויכות אל "הסער והפרץ", "כבדות" ומורכבות מדי בשביל אירועי החצר להם נועדו.
הסימפוניות שהיידן כתב בהמשך היו על כן קלילות ובעלות מבנה תמטי פשוט יותר. דבר זה לא מנע מהסימפוניה הזו להיות אחת המוצלחות והפופולריות של היידן באותה עת, כאשר עותקים שלה נמכרו בכל אירופה.

==הרכב ופרקים==
הסימפוניה כתובה להרכב תזמורתי תקני המונה חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, טימפני וכלי קשת. מבנה הפרקים וסדרם תואמים למבנה הטיפוסי של סימפוניות מן התקופה המאוחרת של היידן. פרקי הסימפוניה הם:

*לארגו מאסטוזו – ויואצ'ה
*אנדנטה
*מינואט-טריו
*פינאלה: קפריצ'יו – אלגרטו (או פרסטו)

הפרק הראשון נפתח במבוא איטי ולאחריו חלק מהיר הכתוב כרגיל בצורת סונטה, נמרץ ועשיר באפקטים הרמוניים וריתמיים, האופייניים מאוד לסגנונו הבוגר של היידן.

הפרק השני הוא בצורת ווריאציות כפולות. הנושא לווריאציות הוא קליט ביותר, והפך במהרה לאחת המנגינות הפופולריות של היידן באותו הזמן. 

המינואט של הסימפוניה הזו הוא נמרץ ועשיר, ומתחלף בטריו בעל אופי נינוח יותר עם סולו לחליל.

פרק הפינאלה של הסימפוניה קיים בשלוש גרסאות לפחות, כאשר ייתכן שאף אחת מהן אינה מקורית לחלוטין. הגרסה הראשונה, שכותרתה "אלגרטו" היא הגרסה הנחשבת למקורית. היא נכתבה יחד עם הסימפוניה עצמה והוכנה לדפוס על פי כתב היד של התפקידים שנמצאו בארכיב באסטרהאזי. ישנה אפשרות שגרסה זו נכתבה על ידי אחד מתלמידיו של היידן ובפיקוחו. תתכנה שתי סיבות לחיבור הגרסה השנייה; היידן לא היה מרוצה מהגרסה הקודמת, והחליט להחליפה בפתיחה של אופרה אלמונית שנוגנה אז בחצר של אסטרהאזי (לא ידוע אם האופרה עצמה היא של היידן) משנת 1777. לגרסה זו הכותרת "פרסטו". יכול להיות שהיידן השתמש במוזיקה זו משום שהאופרה האמורה הייתה אז פופולרית מאוד בחצר. לגרסה זו לא נמצאו תפקידי החליל והטימפני, והם הושלמו אחר כך. הגרסאות השלישית והרביעית של הפרק הרביעי הופיעו בהוצאות שונות באירופה, וידוע בבטחה כי אינן של היידן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=8LSmO8LW2Kc ביצוע של הסימפוניה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סימפוניות מאת היידן
מוטקה אלון

מרדכי (מוטק'ה) אלון (23 בדצמבר 1923 - 30 ביולי 1993) היה איש ההגנה, דיפלומט, ממייסדי נצרת עילית וראש העיר הראשון שלה.

==חייו==
אלון נולד בשכונת נוה צדק בתל אביב ולמד בגימנסיה הרצליה ובבית הספר מונטיפיורי. בנעוריו הצטרף להגנה והחל לפעול במסגרת ש"י. במקביל, למד באוניברסיטה העברית. במהלך לימודיו הכיר את אשתו לעתיד, שושנה לבית מזור. החל מ-1944 נשלח מטעם ש"י לבריטניה ולארצות הברית, ופעל בהן עם טדי קולק. 

עם קום המדינה, הצטרף אלון לחיל המודיעין, וקיבל דרגת רב-סרן. ב-1951 השתחרר, והחל לעבוד במחלקת המחקר של משרד החוץ, ובהמשך במשרד הביטחון. בשנת 1956 מינה אותו מנכ"ל המשרד, שמעון פרס, לעמוד בראש ועדה בין-משרדית, שמטרתה לפעול לשם הקמתה של עיר יהודית באזור העיר נצרת. הוועדה עסקה בתכנונה של העיר, ברכישת קרקעות או הפקעתן, ובהקמת המבנים הראשונים - יחידות דיור קטנות ומבני ציבור. בנוסף, פעלה הוועדה לשם מציאת מקורות תעסוקה, ובין היתר הוקם במקום מפעל עלית. באותה תקופה נקבע האופי של העיר שעיר קולטת עלייה. כבר באותה שנה הוחל בבנייתה של העיר, שנקראה בתחילה "קריית נצרת", ובסופה עברו להתגורר בה 13 המשפחות הראשונות, ובהן משפחתו של אלון. אלון ניצח על הפעילות בעיר וקלט באופן אישי את העולים שהגיעו לעיר. בדבר נכתב שהוא זכה לתשבחות רבות מתושבי המקום על מסירותו.

ב-1963 הוכרזה נצרת עילית כמועצה מקומית ואלון היה לראש המועצה. ב-1974 קיבלה מעמד של עיר, ותוארו של אלון השתנה בהתאם. 

בשנת 1973 הגיע להסכם עם מנחם אריאב שהלה ימונה לסגנו ובהמשך תמצא המפלגה תפקיד במישור הארצי לאחד מהם והשני יכהן כראש העיר. בספטמבר 1976 החליטה מועצת הסניף של מפלגת העבודה בנצרת עילית שאריאב יהיה מועמד המפלגה בבחירות הקרובות לראשות העיר, במה שאלון ראה כהדחה. בתגובה, אלון הדיח את אריאב מתפקיד סגן ראש העיר והודיע על כוונתו לרוץ באופן עצמאי לראשות העיר, מה שאילץ אותו לפרוש מהמפלגה. אריאב בתגובה ארגן קואליציה של חברי מפלגת העבודה שהיו נאמנים לו עם הליכוד בכוונה להדיח את אלון, שהקדים להתפטר במקום להיות מודח. 

לאחר שעזב את תפקידו בנצרת עילית, שב לעבודה במשרד החוץ. עד 1982 מילא תפקיד במזרח הרחוק, ולאחר מכן התגורר בירושלים ועבד במטה המשרד. 
מרדכי אלון נפטר ב-1993 ונטמן בבית העלמין בנצרת עילית. הותיר אחריו את אשתו ושתי בנות.

על שמו של אלון נקראה מכללה שנפתחה בנצרת עילית בשנת 2008, וכיכר באחת מיציאות העיר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nazareth-illit.muni.il/City/Pages/history.aspx מרדכי אלון] באתר עיריית נצרת עילית

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אנשי הש"י
קטגוריה:ראשי עיריית נוף הגליל
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון מונטיפיורי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
מערכת הכסות

מערכת הכסות היא מערכת האיברים אשר עוטפת את הגוף החי ומהווה שכבת בידוד והגנה בין הסביבה הפנימית של הגוף לבין סביבתו החיצונית. מערכת הכסות מוכללת משכבות העור וכל האיברים המהוים והמשמשים אותן. מערכת הכסות גם משמשת להגנה על הגוף מפני גורמים חיצוניים, וכן לוויסות הטמפרטורה (כחלק ממנגנון השמירה על הומיאוסטזיס), והיא מקנה לגוף יכולת חישה של גירויים מהסביבה (מגע וטמפרטורה) וכן לוקחת חלק בחילוף החומרים וביצור ואחסון של ויטמין D. 
מערכת הכסות היא מערכת האיברים הגדולה והרחבה ביותר בגוף האדם.

במספר יצורים זעירים ממשפחת חסרי החוליות, החיים בסביבה מימית או לחה באופן תמידי, משמש העור גם בתהליך הנשימה (integumentary exchange) בשיטה הדומה לשיטת הדיאליזה, שכן בדרך זו נקלט החמצן בתהליך פעפוע פשוט.

== מרכיבי המערכת ==

המערכת מורכבת משתי קבוצות איברים עיקריות:

* העור אשר בנוי משלוש שכבות: עילית העור (אפידרמיס), העור (דרמיס) ותת-העור (היפודרמיס).

* האיברים הקשורים והמשרתים לעור, וביניהם: בלוטות הזיעה, בלוטות חלב, שיער והשרירים המניעים אותו (arrector pilli), וציפורניים.

== התפתחות מערכת הכסות ==
מערכת הכסות מתפתחת עם ההתפתחות הגופנית. ביונקים, במהלך שלבי ההריון הראשוניים מתפתחת מערכת הכסות ממקורות שונים במהלך תהליך הקרוי התמיינות תאים.
שתי שכבות מבין שלוש שכבות הנבט לוקחות חלק בהתפתחות מערכת הכסות:
#אקטודרם (Ectoderm) - משכבה זו מתפתח האפידרמיס של העור וכן השיער והציפורניים.
#מזודרם (Mesoderm) - משכבה זו מתפתח העור עצמו (הדרמיס).

ההתפתחות האבולוציונית של מערכת הכסות דומה להתפתחות הגופנית של מערכת הכסות.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
כסות
ליטאים

ליטאים (ליטאית: lietuviai) הם אומה וקבוצה אתנית שמקורן במדינות הבלטיות, בעיקר במולדתם ליטא שם הם מונים מעט יותר מ-3 מיליון איש. כמיליון ומעלה נוספים מתגוררים בפזורה, במדינות כארצות הברית, ברזיל, קנדה, קולומביה, רוסיה, אנגליה ואירלנד. שפת האם שלהם היא ליטאית.

==היסטוריה==

שטחן של המדינות הבלטיות כיום, לרבות ליטא המודרנית, היה מיושב על ידי מספר שבטים בלטיים. במשך מאות שנים, ובמיוחד תחת דוכסות ליטא, אוחד חלק מן השבטים הבלטים לתוך אומה אחת שנקראה "האומה הליטאית", איחוד שבוצע בעיקר כהגנה נגד השבטים הסלאבים מהמזרח. השטח שהיה פעם מיושב על ידי הליטאים היה הרבה יותר גדול מליטא של היום, וכלל גם את צפון-מערב בלארוס, קלינינגרד וחלקים מלטביה ופולין. בשנת 1387 קיבלו עליהם הליטאים את הנצרות.

בסוף המאה ה-19 החלה תחייה של הלשון הליטאית, שחיזקה את התנועה הלאומית.

===לאחר קבלת העצמאות===
האומה הליטאית נמצאת ברובה בארצה ליטא, ובמספר כפרים באזור הצפוני של פולין, כמו גם בלטביה הדרומית ובתפוצות של הפזורה, שם הם מהגרים. יש שעדיין נותרו בבלארוס ובמחוז קלינינגרד הרוסי, אך במספר קטן לעומת פעם. ליטא קיבלה שוב את עצמאותה מברית המועצות ב-1990, וב-1991 הוכרה על ידי רוב המדינות. היא הצטרפה לאיחוד האירופי ב-1 במאי 2004.

בין המדינות הבלטיות, ליטא כוללת את האוכלוסייה ההומוגנית ביותר. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2001, 83.45% מכלל האוכלוסייה זיהו עצמם בקבוצה האתנית הליטאית, 6.74% זיהו עצמם כפולנים, כרוסים 6.31%, כבלארוסים 1.23%, ו-2.27% כחברים בקבוצות אתניות אחרות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ליטא: דמוגרפיה
שיא אולימפי

שיא אולימפי (באנגלית: Olympic record) הוא ההישג או התוצאה הטובים ביותר באירוע מסוים בכל ההיסטוריה של האירוע, במשחקי הקיץ האולימפיים או במשחקי החורף האולימפיים. ברוב האולימפיאדות, הנערכות אחת לארבע שנים, השיאים האולימפיים אינם מקבילים לשיאי עולם.

הוועד האולימפי הבין-לאומי מכיר בשיאים הללו אך ורק לאלה שהושגו במסגרת האירועים הנערכים באחד מהענפים הבאים, שבהם יש תחרויות בתנאים סטנדרטיים הניתנים להשוואה:
* קשתות
* אתלטיקה
* אופניים (מרוצי מסלול)
* קליעה
* החלקה מהירה
* שחייה
* הרמת משקולות

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.olympic.org/olympic-results רשימת השיאים האולימפיים עד לונדון 2012] באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* [https://www.rio2016.com/en/records שיאים אולימפיים ושיאי עולם שנשברו בריו 2016] באתר המשחקים האולימפיים הרשמי

קטגוריה:אולימפיאדה
קטגוריה:שיאים בספורט
איגרת פטרוס הראשונה

איגרת פטרוס הראשונה היא איגרת מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות. על פי המסורת הנוצרית נכתבה האיגרת על ידי השליח פטרוס הקדוש בעת כהונתו כבישוף רומא. האיגרת ממוענת לקהילות הנוצריות השונות באסיה הקטנה שסבלו באותה עת מרדיפות דתיות.

==מחבר האיגרת ותיארוכה==
על פי משפט הפתיחה של האיגרת, היא נכתבה על ידי "פטרוס, שליחו של ישו". מספר מאבות הכנסייה, ובהם אירנאיוס, טרטוליאן, קלמנס מאלכסנדריה ואוריגנס מאלכסנדריה כתבו כי המדובר בפטרוס הקדוש. 

פוליקרפוס ופאפיאס כתבו כי האיגרת נכתבה לפני תקופתם (היינו לפני אמצע המאה השנייה), לעומת זאת בקנון מוראטוריאן משנת 170 לערך לא נכללת איגרת זו כחלק מספרי הברית החדשה.

בניגוד לאיגרת פטרוס השנייה, שזהות מחברה הייתה שנויה במחלוקת כבר בעת העתיקה - עד המאה ה-18 לא הייתה מחלוקת כי איגרת זו נכתבה על ידי פטרוס, ורק לאחר תחילת המחקר המדעי המודרני הועלו הספקות הראשונות בדבר זהות המחבר. אם פטרוס כתב את האיגרת, הרי שזו נכתבה בין השנים 60–64 (שנת מותו של פטרוס).

ישנה סברה לפי האיגרת נכתבה על ידי סילוונוס, המזכיר (האמנואנסיס) של פטרוס, המוזכר בסיום האיגרת (כמקובל באיגרות יווניות): "נכתב על ידי סילוואנוס, האח הנאמן, כפי שהכתבתי לו" (פרק ה' 12). 

החוקרים המודרניים אינם מסכימים עם ההנחה שפטרוס, דייג מאזור הכנרת, כתב את האיגרת - בשל סגנון השפה היוונית שבה, האופייני לעירוני משכיל. כמו כן אין באיגרת כל התייחסות להיכרות אישית עם ישו (היכרות שהייתה לפטרוס). באיגרת 35 אזכורים לתנ"ך - כולם מבוססים על תרגום השבעים ולא על המקור העברי. החוקרים סבורים כי פטרוס הכיר את התנ"ך העברי ולא יכול היה להכיר את תרגום השבעים. המחקרים המודרניים מתארכים את האיגרת לשנים 70–90 לספירה.

==קהל יעד==
קהל היעד של האיגרת הם הקהילות בפונטוס, גלטיה, קפדוקיה, אסיה וביתיניה - חמש פרובינקיות רומיות באסיה הקטנה. האיגרת פונה למעשה לגויים שקיבלו את האמונה בישו ולא ליהודים שקיבלו את האמונה.

==תוכן האיגרת==
האיגרת מייעצת לנוצרים לעמוד בסבלנות מפני הרדיפות, ולהתמיד בעמידתם זו (א' 1 - ב' 10); עוד מציינת האיגרת כיצד לנהל אורח חיים נוצרי קדוש (ב' 11 - ג' 13); וכן מראה כיצד ישו והשליחים הטיפו לסבלנות ולקדושה. בסיום האיגרת מיעצת האיגרת לכמרים ולאנשי הקהילה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kirjasilta.net/hadash/1Pet.html תרגום האיגרת לעברית]
* [https://web.archive.org/web/20071007130035/http://net.bible.org/bible.php?book=1Pe&chapter=1&tab=grkheb האיגרת במקור היווני] 

קטגוריה:הברית החדשה
פטרוס 1
טכנורטי

טכנורטי (באנגלית: Technorati) הוא מנוע חיפוש ייעודי לבלוגים, המתחרה בנישת הבלוגים במנועי החיפוש גוגל ויאהו!. טכנורטי מנטר עדכונים ותגיות בבלוגים, ומנהל מעקב אחר כמות הקישורים הנכנסים לכל בלוג. 

טכנורטי עוקב אחרי מיליוני בלוגים ומדרג אותם על פי קריטריון ה"סמכות" אשר מבוסס על קישורים נכנסים ייחודיים אשר זוהו בפרק זמן קבוע. הכוונה היא לקישורים אשר מופיעים בתוך פוסטים, ולא לקישורים כלליים כגון אלה הנספרים על ידי גוגל.

בלוגרים מוזמנים להרשם באתר ולקשר למשתמש שלהם את הבלוגים שהם כותבים.

אתר טכנורטי מבוסס על קוד פתוח.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מנועי חיפוש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2002
יום המאבק הבין-לאומי למניעת אלימות נגד נשים

נשיא המדינה ראובן ריבלין מציין את היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים, נובמבר 2017. מימין: עינת אגסי מנהלת ארגון "תאיר" – מרכז סיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, נשיא המדינה ראובן (רובי) ריבלין, השרה לשוויון חברתי גילה גמליאל, מייסד הוועד למלחמה באלימות המינית והסחר בבני אדם אלכס לוין, מייסדת ומנהלת ארגון "תהל" – מרכז סיוע לנשים וילדים דתיים דבי גרוס]]
יום המאבק הבין-לאומי למניעת אלימות נגד נשים חל ב-25 בנובמבר מאז הוכרז על ידי האו"ם ב-17 בדצמבר 1999 כיום המיועד למאבק באלימות נגד האישה.

בתאריך זה ציינו פעילות פמיניסטיות עוד משנת 1981 את יום המאבק באלימות. במסגרת ההכרזה על יום המאבק, קרא האו"ם בהחלטה 54/134 לממשלות העולם לארגן פעילויות להעלאת המודעות הציבורית לסוגיית האלימות נגד הנשים בחברה. זאת כל עוד נשים בכל רחבי העולם הן קורבנות לאונס, לאלימות במשפחה, להטרדה מינית ולעוד סוגים של אלימות נגד נשים. הצורך ביום להעלאת המודעות נובע מכך שלרוב הנתונים האמיתיים אודות היקף האלימות נגד הנשים אינם גלויים לציבור, וחלקם אף אינם מדווחים לרשויות.

בישראל בעשור האחרון מתרחשות סביב יום זה צעדות אותן מובילים מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית.

התאריך נקבע ל-25 בנובמבר לציון רצח האחיות מיראבל, שלוש פעילות פוליטיות ברפובליקה הדומיניקנית שנרצחו בשנת 1960 בהוראת הדיקטטור רפאל טרוחיו.

תאריך זה מציין גם את התחלתם של "16 ימים של אקטיביזם" כשאחריו מצוין "יום זכויות האדם" ב-10 בדצמבר.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלימות נגד נשים
אלימות נגד נשים, יום המאבק הבין-לאומי למניעת
קטגוריה:אירועים בחודש נובמבר
פגיעת ראש דו-צדדית

הראש נחבט, בשלב הראשון אנרגיית המכה פוגעת בחלקו הקדמי של המוח, בשלב השני המוח נדחף לאחור וסופג מכה גם בחלקו השני

פגיעת ראש דו-צדדית (באנגלית: Coup contrecoup injury, פירוש: פגיעה קדמית-אחורית של המוח), היא סוג של פגיעת ראש, בה הראש נחבט בעצם כלשהו (למשל קיר), ובעקבות זאת המוח סופג את האנרגיה של המכה בחלקו הקדמי (שנקרא coup), וכתוצאה מכך נדחף לאחור, בתוך הנוזל שבחלל הגולגולת, מתנגש בצידה האחורי-פנימי של הגולגולת, ובכך נפגע גם בחלקו האחורי (שנקרא countercoup).
כך עלולה להיווצר פגיעה פיזית מוחית משני צדדיו של המוח, דבר העלול להוביל לזעזוע מוח קשה.

==הסיבות לתופעה==
בין הגולגולת למוח יש חלל קטן בו עוברים כלי דם, כדוגמת ורידים ונימים, ורידים אלו נקרעים בקלות באזור מעברם בחלל הסובדורלי אם הם נמתחים, והתוצאה היא דימום תוך-גולגולתי. המכניזם המשוער לדימום זה הוא יכולת התנועה של המוח בחלל הצמיגי המאפשר תזוזה מה של המוח בתוך הגולגולת, בעוד שהסינוסים הוורידיים הם מבנים מקובעים ולכן במקרה של חבלה, תזוזת המוח תגרום לקרע של הוורידים.

==השפעה כתוצאה מפגיעה דו-צדדית==
ההשפעה של הפגיעה הדו-צדדית גדולה יותר מפגיעת ראש רגילה, זאת מכיוון שהמוח נפגע בשלל מקומות, ועל כן הטיפול המניעתי קשה יותר. פגיעה זו, מכיוון שזוהי פגיעה פיזית ודאית של המוח עצמו, עלולה לגרור שיתוק זמני, התקפי אפילפסיה ועליית לחץ תוך-גולגולתי.

==פגיעה דו-צדדית בילדים==
בילדים, הגולגולת רכה יותר וגמישה, ולכן אינה מחדירה את האנרגיה של המכה אל המוח בזמן פגיעת ראש, אלא סופגת אותו.
רכות הגולגולת עשויה אומנם למנוע פגיעה דו-צדדית של המוח, אך מכיוון שעיקר האנרגיה לא מפוזרת בכמה מקומות במוח, כמו בפגיעה הדו-צדדית, אלא במקום אחד, ילד עלול להיחבל קשה אף יותר.

==ראו גם==
* פגיעת ראש
* זעזוע מוח

קטגוריה:פציעות ראש
ויקטור הס

פרופסור ויקטור פרנסיס הס (24 ביוני 1883 - 17 בדצמבר 1964) היה פיזיקאי ממוצא אוסטרי שזכה בפרס נובל לפיזיקה על גילוי הקרינה הקוסמית.

הס נולד באוסטריה ואת כל לימודיו השלים בגראץ. את התואר השלישי סיים בשנת 1910. בין השנים 1921 ל-1923 עשה בתר-דוקטורט בניו ג'רזי שבארצות הברית וחזר לאוניברסיטת גראץ שם מונה לפרופסור בשנת 1925. ב-1938 נמלט מאוסטריה לארצות הברית משום שאשתו הייתה יהודייה. ב-1944 קיבל אזרחות אמריקנית ומונה להיות פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פורדהאם.
אשתו נפטרה מסרטן בשנת 1955. הוא נפטר בשנת 1964 ממחלת פרקינסון.

==קרינה קוסמית==
בין השנים 1911 ל 1913, הס עבד על מה שלימים יזכה אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1936.

במשך שנים רבות הקהילה המדעית תהתה על רמות הקרינה המייננת באטמוספירה.
ההנחה הייתה שהקרינה תדעך ככל שמתרחקים מכדור הארץ, מקור הקרינה. אולם באמצעות אלקטרוסקופים נערכו מדידות מקורבות על רמת הקרינה שהראו שככל שאתה גבוה יותר באטמוספירה רמת הקרינה עולה והיא גבוהה יותר מזאת שעל פני הקרקע.

הס ניגש לתעלומה והתחיל בהגדלת דיוק ציוד המדידה, ולאחר מכן לקח באופן אישי את הציוד על כדור פורח. הוא מדד את רמות הקרינה באופן שיטתי בגבהים של עד 5.3 קילומטר ביום ובלילה תוך לקיחת סיכון אישי.
התוצאה של עבודתו הקפדנית של הס פורסמה באקדמיה למדעים של וינה והראתה שרמת הקרינה יורדת עד גובה של 1 קילומטר ומעל הגובה הזה עולה באופן ניכר, כך רמת הקרינה בגובה 5 קילומטר הייתה פי 2 יותר מזאת שבגובה פני הים.

מסקנתו הייתה שהקרינה חודרת לאטמוספירה דרך החלל החיצון, מסקנה זאת אושרה על ידי רוברט מיליקן בשנת 1925, והוא זה שנתן לקרינה את השם קרינה קוסמית. התגלית של הס פתחה שער לתגליות חדשות בייחוד בפיזיקה גרעינית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים אוסטרים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אינסברוק
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1883
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1964
נאגסי קראסטוס

נאגסי קראסטוס ("נגאסי השני") היה הנסיך ששלט בשוואה, היה אציל אמהרי חשוב באתיופיה ונחשב למייסדו של הענף השוואני של השושלת הסולומונית. 

למרות שבאופן רשמי אביו לסאבה קאל (אדון אגאנצ'ה, מאנז) היה נינו של הנסיך יעקב שהיה בנו של הקיסר לבנה דנגל בקו זכרי ועקב כך השתייך לשושלת הסולומונית (גרסה זו, סיפר סרטה וולד, שהיה חבר מועצה של סהלה סלאסי. מנגד יש הטוענים שזה בעצם זיוף יוחסין מאוחר של יורשיו, על מנת לקבל הכשר לטענתם לתואר קיסר אתיופיה מאתיים שנה מאוחר יותר תחת מנליק). 

גרסאות אחרות שנאספו בידי מרדכי אביר הם: שאמו, סנביט, הייתה אישה שהשתייכה לשושלת הסולומונית ואביו היה בעל קרקעות עשיר ממאנז. לפי גרסה אחרת הייתה אמו סנביט בתו של ראס פאריס, "אשר יחד עם תומכים אחרים רבים של הקיסר סוסוניוס נמלטו לתוך מאנז."

לאחר שנילחם נגד הוואלו והיג'ו (תתי שבט של האורומו) מצפון למאנז, הוא הכניע את האורומו שבמחוז יפאט, אשר שימשה מאוחר יותר כמרכז האצילות השאוונית לאחר מאנז. כיבושים נוספים שלו כללו את המחוזות של דיבדבו, מנגיסט, מקפוד, דוקאקיט, אסונדאבה. ממחוזות אלו בסוף המאה ה-17 הוא הצליח להקים אוטונומיה בשוואה. ריצ'רד פאנקהארסט זוקף לזכות נאגאסי קראסטוס את החלפת הבירה של שוואה מטגולאט לדברה ברהן.

בתחילת המאה ה -18 הלך נגאסי לגונדר כדי לחלוק כבוד לקיסר אתיופיה ייאסו הראשון, ונפטר שם ממחלת האבעבועות השחורות. הוא לא הצליח לקבל את התואר מארידאזמץ', אשר אומץ מאוחר יותר באופן חד צדדי על ידי בנו ויורשו סבסטיאנוס. מותו גרר תקופה של אי סדר בתחום שוואה, והשטחים שכבש חזרו לשליטיהם המקוריים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתיופיה: אצולה
קטגוריה:השושלת השאוונית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1703
לסתה

לסתה (געז: ላስታ) מחוז היסטורי בצפון מרכז האימפריה האתיופית לשעבר וכיום נפה במדינת אמהרה. הנפה גובלת בנפת מקת מדרומה, נפת בוגנה במערבה, נפת דהנה בצפון-מערבה, נפת גזה גיבלה בצפונה ונפת גידן במזרחה.

זה האזור שבו ממוקמת לליבלה, לשעבר בירת אתיופיה בתקופת שושלת זאגווה, ואשר מפורסמת בזכות הכנסיות החצובות בסלע הגעשי שנבנו בה, ואשר 11 מהן הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 1978.

== היסטוריה ==
במהלך המאה ה-18 הפרנציסקני הצ'כי רמדיוס פרוטקי (Remedius Prutky) מנה את לסתה ברשימה של 22 מחוזות אתיופיה שעדיין היו נתונים למרות הקיסר, וכאחד מששת המחוזות שהוא החשיב "גדול באמת וראוי לתואר ממלכה".

== סטטיסטיקה ==
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 האוכלוסייה מנתה 118,185 נפשות שרק 14.69% מהם חיים בערים.

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אתיופיה: תת-מחוזות
קטגוריה:אמהרה
מתקן בקבוקים

"מתקן בקבוקים" או "מייבש בקבוקים" או "קיפוד" (בצרפתית: Egouttoir או Porte-bouteilles או Hérisson; באנגלית: Bottle Rack או Bottle Dryer או Hedgehog) הוא פסל רדי מייד משנת 1914 מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן.

== היצירה ==
דושאן טען כי רכש את המתקן בבזאר בקרבת בית העירייה בפריז. היה זה מתקן מסחרי, עשוי ברזל מגלוון, ששימש לייבוש של בקבוקים לאחר שטיפה. המתקן שרכש דושאן הכיל מקום לייבושם של 50 בקבוקים. המחקר גילה, על פי קטלוג משנת 1912, כי בחנות שנקראה "Bazar de l'Hotel de Ville", ששכנה בקרבת בית העירייה, אכן נמכרו באותה עת מתקנים דומים לזה שרכש דושאן. בדומה ל"מזרקה" (1917), הכיל מתקן הבקבוקים כתובת אותה כתב דושאן בצדה של היצירה. כיום לא ידוע מה היא אותה כתובת כיוון שהמתקן המקורי אבד ואילו דושאן עצמו טען כי שכח את הכתובת. היצירה אבדה לאחר שדושאן היגר לניו יורק בשנת 1915 ואחותו ניקתה את הסטודיו שלו וזרקה את היצירה ביחד עם פריטים אחרים.

בין השנים 1921 ל-1964 יצר דושאן 7 מהדורות חדשות של "מתקן הבקבוקים". בשנת 1921 נוצר ההעתק הראשון בפריז, בגובה של 50 ס"מ. ההעתק השני, בגובה של 59 ס"מ, נקנה על ידי דושאן ומאן ריי בשנת 1936 עבור תערוכה של חפצים סוריאליסטים בפריז. ארבעה העתקים נוספים ושונים זה מזה נוצרו בין השנים 1960-1963. אחת המהדורות (1960) נרכשה על ידי האמן האמריקאי רוברט ראושנברג. בשנת 1964 נוצרה מהדורה של 8 מתקנים, בגובה של 64.2 ס"מ, על ידי ארטורו שוורץ (Arturo Schwarz) ובפיקוחו של דושאן. עיצוב המהדורה נעשה על פי תצלום של מאן ריי משנת 1936. בנוסף לשמונת העותקים נוצרו עוד שני עותקים לא רשמיים שנועדו עבור דושאן ושוורץ וכן שני עותקים נוספים שנועדו לתצוגות מוזיאליות.

רבים מעותקי "מתקן בקבוקים" מוצגים כיום במוזיאונים שונים בעולם ובהם המוזיאון לאמנות מודרנית בסטוקהולם, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, מוזיאון ישראל ואחרים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצירות משנת 1914
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:פסלים (יצירות)
אוסקר איצ'אסו

אוסקר איצ'אסו (Oscar Ichazo 24 ביולי 1931 – 26 במרץ 2020) היה הוגה דעות יליד בוליביה, מייסד בית הספר "Arica School" אשר הוקם בשנת 1968. איצ'אסו נחשב על ידי רבים כאביה המודרני של תאוריית האניאגרם של האישיות.

איצ'אסו טען שבשנת 1954, קיבל תובנה כיצד דפוסי התנהגות מסוימים יכולים להיות מובנים במסגרת האניאגרם. הוא טען שזיהה תשע דרכים, המפורטות בתאוריה, בהן אגו של אדם פועל - אגו שמוטבע בנפש בשלב מוקדם מאוד של החיים.

נפטר ב-26 במרץ 2020.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הוגי דעות
קטגוריה:ילידי 1931
קטגוריה:נפטרים ב-2020
איגרת פטרוס השנייה

איגרת פטרוס השנייה היא איגרת המהווה אחת מספרי הברית החדשה - מספרי הקודש של הנצרות. על פי המסורת הנוצרית נכתבה האיגרת על ידי פטרוס הקדוש. מרבית המומחים לא מקבלים ייחוס זה.

== מחבר האיגרת וזמנה ==
כמקובל באיגרות התקופה ההלניסטית בראש האיגרת מצוין שם מחברה: "שמעון פטרוס, משרת ושליח של ישו הנוצרי" (א' 1). בהמשך האיגרת מצוין שוב שמחברה הוא פטרוס (א' 14), וכי כתב קודם לכן איגרת נוספת (ג' 1) כאשר הכוונה לאיגרת פטרוס הראשונה. האיגרת מזכירה גם את השליח פאולוס (שאול התרסי) וקוראת לו "אחינו האהוב" (ג' 15). מרבית החוקרים המודרניים דוחים ייחוס זה - בין היתר בשל ההבדלים הלשוניים הרבים בינה ובין האיגרת הראשונה, אזכורים של איגרת יהודה המאוחרת, וכן אזכורים לתורות גנוסטיות שנפוצו רק באמצע המאה השנייה. עצם האזכור של איגרות פאולוס, והתייחסות אליהם כאל איגרות הידועות לשומעי איגרת זו, מהווה רמז נוסף לכך שמדובר באיגרת מאוחרת - שכן עבר זמן מה מאז שנכתבו איגרות פאולוס ועד שהפכו נפוצות בקהילות השונות. מומחים אחרים טוענים כי האיגרת אינה תואמת מאפיינים של פסאודואפיגרפיה - כגון שימוש בגוף ראשון - האופייני לכתבים פסאודואפיגרפים, אך לא לאיגרת. מרבית החוקרים מעריכים שהאיגרת נכתבה בין שנת 100 ל-150 לספירה.

== חלק מהברית החדשה ==
קבלת האיגרת כחלק מהברית החדשה לא עברה בלא מחלוקות. אוריגנס הביע את ספקנותו בדבר זהות מחבר האיגרת ובדבר היותה חלק מכתבי הקודש כבר בשלהי המאה השנייה. גם אוסביוס הביע את ספקותיו בדבר זהות מחבר האיגרת, אולם בתקופתו גדלה תמיכת התאולוגים באותנטיות האיגרת ובתקופת הירונימוס כבר לא היו מחלוקות בדבר היותה חלק מהברית החדשה.

== תוכן ==
על פי האמור באיגרת, היא נכתבה זמן קצר לפני מותו של פטרוס (א' 14) (כאשר הייתה מחלוקת אם משפט זה מהווה חלק מהטקסט המקורי - ופטרוס ידע את מועד מותו כנבואה, לבין הטוענים כי מדובר בתוספת מאוחרת). מספר פסקאות של האיגרת מצויות גם באיגרת יהודה. האיגרת אינה ממוענת לקהילה נוצרית מסוימת, ומזהירה את הקהילות מפני מורי שקר שיופיעו לאחר מותו של פטרוס.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.biblegateway.com/passage/?search=2%20Peter%201%20;&version=51; תרגומים של האיגרת]
* [http://www.gospelhall.org/bible/bible.php?passage=2Peter+1 נוסח האיגרת באנגלית]
* [http://www.bible.org/page.asp?page_id=708 דיון באותנטיות האיגרת]

קטגוריה:הברית החדשה
פטרוס 2
דופלו (שוקולד)

סמל המוצר
דופלו (בגרמנית: duplo) הוא מותג של חברת פררו, אשר כולל מספר חטיפי שוקולד. החטיף המקורי החל להימכר בגרמניה בשנת 1964, והוא אחד מהחטיפים הפופולריים במדינה. בשנת 1984 החלה פררו למכור גרסה מעט שונה של החטיף, אשר כוללת אגוזי לוז, במדינות נוספות מחוץ לגרמניה.

== ראו גם ==
* קינדר בואנו
* נוטלה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חטיפי שוקולד
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:מותגי פררו
ארטורו שוורץ

ארטורו אומברטו סמואלה שוורץ (בערבית: ارتورو شوارتز;בגרמנית ואיטלקית: Arturo Umberto Samuele Schwartz 3 בפברואר 1924 – 23 ביוני 2021) היה היסטוריון, מבקר אמנות, משורר, סוחר אמנות ואספן אמנות יהודי-איטלקי.

==ביוגרפיה==
שוורץ נולד בשנת 1924 בעיר אלכסנדריה שבמצרים למשפחה יהודית. בשנת 1949 גורש שוורץ ממצרים בעקבות פעילות פוליטית ציונית. הוא היגר לאיטליה והתיישב בעיר מילאנו. שם, פתח חנות ספרים ואחר כך גלריה לאמנות הנושאת את שמו. הוא היה קשור אל קבוצת האמנים הסוריאליסטים ובייחוד אל מאן ריי, אנדרה ברטון ומרסל דושאן.

בשנת 1967 פרסם שוורץ את ספרו "The Complete Works of Marcel Duchamp" על מרסל דושאן. הספר עב הכרס משמש גם כקטלוג של עבודותיו של האמן ומכיל פרשנות ביוגרפית לעבודתו. שוורץ, שהיה בקשרי ידידות ועסקים עם דושאן, טען כי האמן, שנפטר בשנת 1968, קרא את הטקסט ואישר אותו. 

במשך השנים נוצרו קשרים הדוקים בין שוורץ לבין מוזיאון ישראל בירושלים. בשנת 1972 תרם שוורץ סט של העתקים מיצירות הרדי מייד של מרסל דושאן למוזיאון. בשנת 1991 תרם שוורץ למוזיאון ספרייה המכילה ספרים, ספרי אמן, מכתבים וחומר תיעודי על תנועות הדאדא והסוריאליזם. אוסף אמנות גדול בן כ-700 יצירות אמנות הקשורות לתנועת אלו נתרם על ידו בשנת 1998. כ-250 מתוכן הוצגו בשנת 2000 בתערוכה "לחלום בעיניים עצומות". תצוגה מקיפה נוספת של העבודות נערכה בשנת 2007 בתערוכה "סוריאליזם ומה שמעבר במוזיאון ישראל". בשנת 2001 תרם שוורץ אוסף נוסף ובו יצירות אמנות של אמנים ישראלים.

נפטר במילאנו ב-23 ביוני 2021.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.imj.org.il/Imagine/dada_surrealism/index.asp The Vera and Arturo Schwarz Collection of Dada and Surrealist Art], באתר מוזיאון ישראל, 
* Jeffrey Hogrefe, [http://www.observer.com/node/40932 Duchamp Scholars Face Off in Art in America Hate Mail], The New York Observer, January 10, 1999.
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוקרי תולדות האמנות יהודים
קטגוריה:מבקרי אמנות
קטגוריה:אספני אמנות איטלקים
קטגוריה:סוחרי אמנות
קטגוריה:משוררים יהודים איטלקים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים איטלקים
קטגוריה:נדבנים יהודים איטלקים
קטגוריה:פעילים ציונים במצרים
קטגוריה:אלכסנדריה: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1924
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2021
הבוז למי שיהגה בו רעה

סמל [[מסדר הבירית ועליו המוטו]]
הבוז למי שיהגה בו רעה או ארור החושב אוון (מצרפתית: Honi soit qui mal y pense), הוא המוטו של מסדר הבירית.

מקורו של המוטו מיוחס לפי שמועות<ref></ref> לאגדה על ריקוד של המלך אדוארד השלישי עם הרוזנת מסולסברי, אשר במהלכו החליקה הבירית של הרוזנת עד לקרסולה, דבר שגרם לסובבים אותה לצחקק על מבוכתה הגדולה. בצעד של אבירות הלביש אדוארד את הבירית על רגלו שלו והצהיר בקול גדול "Honi soit qui mal y pense", ומאז הפך המשפט למוטו של המסדר.

המוטו מופיע על בירית כחולה המקיפה את המגן בסמל הממלכה המאוחדת לצד "אלוהים וזכותי שלי", המוטו של מלכי בריטניה, החקוק על קלף לבן בתחתית השלט.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
קטגוריה:אנגליה: סמלים לאומיים
קטגוריה:מסדר הבירית
ג'ודי פלד קאר

ג'ודית (ג'ודי) פלד קאר (נולדה ב-26 בדצמבר 1938) היא מוזיקאית ופעילת זכויות אדם יהודית קנדית שהתפרסמה במיוחד בהברחתם של יהודי סוריה מחוץ למדינה.

פלד קאר נולדה במונטריאול וגרה כיום בטורונטו. היא בעלת תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת טורונטו והייתה מורה למוזיקה במשך שנים רבות.

==עזרה ליהודי סוריה==
לאחר מות בעלה הראשון, ד"ר רונלד פלד, הוקמה ב-1973 קרן לזכרו. אלמנתו ג'ודי השתמשה בכספי התרומות לקרן על מנת לשלוח ספרי קודש ליהודי סוריה ובהמשך גם לשלם כופר לשלטונות סוריה, על מנת שיאפשרו את יציאתם מן המדינה. פעילות זו נמשכה בסתר לאורך יותר מ-25 שנה. לפי ההערכה, עזרה פלד קאר בחילוצם של למעלה מ-3,000 יהודים מסוריה.

מעשיה מתוארים בספרו של הרולד טרופר - The Ransomed of God: The Remarkable Story Of One Woman's Role in the Rescue of Syrian Jews (כופר האלוהים: סיפורה המדהים של אישה אחת בחילוצם של יהודי סוריה).

ג'ודי פלד קאר זכתה באותות ועיטורים רבים, ביניהם אות מסדר קנדה, פרס מרכז שמעון ויזנטל, אות כבוד מאוניברסיטת חיפה ותואר כבוד מאוניברסיטת לאורנטיאן באונטריו. ב-2012 זכתה בעיטור נשיא מדינת ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* הרולד טרופר, 
* [https://web.archive.org/web/20110703070632/http://www.mrsjudyssecret.org/ "סודה של גברת ג'ודי"], אתר על סרט המופק על פי סיפורה של ג'ודי פלד קאר
* [https://youtu.be/r8_LD0iXGS0 מיס ג'ודי], כתבה של מבט שני 
* [https://youtu.be/xLOkVxIGwyE סיפורם של כתרי דמשק - חלק 2], ריאיון עם ג׳ודי פלד קאר במסגרת אירוע שנערך בספריה הלאומית
* [https://kotar.cet.ac.il/KotarApp/Index/Page.aspx?nBookID=94842928&nTocEntryID=94843904&nPageID=94843808 ג׳ודי פלד קאר], מתוך מבט מל״מ באתר כותר

קטגוריה:יהודיות קנדיות
קטגוריה:מקבלי עיטור הנשיא
קטגוריה:חברי מסדר קנדה
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1938
ציון ציפורה

ציון ציפורה (במקורות אתיופים: ציון מוגסה) הייתה קיסרית אתיופיה ואשתו של הקיסר האתיופי זרע יעקב. נולדה ב-1437 ונרצחה ב-1462. 

== ביוגרפיה ==
ציפורה הייתה נסיכה מהממלכה היהודית של ביתא ישראל וככל הנראה השתייכה לשושלת הגדעונים, אשר נישאה לקיסר האתיופי ב-1445 לאחר שזה התאהב בה בשל יופייה, הקיסר דרש מציפורה שתתנצר ואכן היא התנצרה אך רק למראית עין ואימצה את השם "וולטה קדיסן". למרות שלזרע יעקב היו מספר נשים כדוגמת הקיסרית הלני וציפורה הייתה רק אשתו השלישית, בכל זאת היא זו שהייתה האישה החזקה והקיסרית בפועל וכן גם זכתה לכינוי "האם הקיסרית". ציפורה ילדה לקיסר שלושה בנים: אסקל ("צאגה אמלק"), באדה מריאם הקיסר לעתיד ומאדאם. ציפורה הקיסרית המשיכה לנהוג כיהודיה בסתר ותקשרה באופן סמוי עם ביתא ישראל ושימשה למעשה כמרגלת.

במהלך תקופת מלוכתה, קרובי משפחתה היהודים ובראשם המלך גדעון החמישי, השתמשו במידע שהובא להם מציפורה על מנת לפלוש לאתיופיה ולהדיח את הקיסר שהיה נוצרי קנאי. בשנת 1462 הלחימה החלה במה שנודע כמרד ציפורה. תוכניתו של המלך גדעון הייתה לכבוש את האימפריה האתיופית ולהכתיר את בנה של ציפורה, אסקל. המועד שבחרו ביתא ישראל לפלוש לאימפריה הנוצרית היה כאשר הקיסר היה עסוק בלחימה בסולטונות אדאל. המידע על עזיבתו של הקיסר את עיר הבירה לעבר אזורי הקרבות בדרום המוסלמי הודלף על ידי ציפורה, והיהודים החלו לנוע עם כוחות רבים מסאמיאן מזרחה, ללב האימפריה הנוצרית. 

המידע על הפלישה היהודית הגיעה לבסוף אל הקיסר והוא עזב מידית את אזורי הקרבות בדרום. זרע יעקב גייס את צבאו ונלחם כנגד היהודים מלחמה חסרת רחמים שבה לבסוף ניצח צבא אתיופיה את היהודים. סופה של ציפורה היה קשה ואכזרי: היא נרצחה בידי בעלה -הקיסר מול עיני ילדיהם המשותפים. ציון ציפורה נקברה בסתר על ידי בנה באדה מריאם בכנסיית מקדס מריאם שליד העיר דברה ברהן.

== ראו גם ==
*יהודית המלכה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים אתיופים
קטגוריה:שושלת הגדעונים
קטגוריה:תולדות עם ישראל: אישים
קטגוריה:קיסריות רעיות אתיופיות
אקליפטוס בהיר קליפה

אקליפטוס בהיר קליפה (שם מדעי: Eucalyptus leucoxylon) הוא עץ ממשפחת ההדסיים בגודל קטן עד בינוני בעל קליפה מחוספסת בעיקר בחלקו התחתון של הגזע, וככל שמתקרבים יותר לראש העץ הגזע נעשה בעל משטח חלק יותר ובגווני לבן, צהוב ו/או בגוון כחול אפרפר.
העלים הבוגרים הם בעלי גבעול, הדמויים לרומח (צרים וחדים בקצה) עד לדמויי רומח רחב, בגודלי 13 x 2.5 ס"מ, כל העלה בצבע ירוק אחיד, צבעי הפרחים הוא לבן, ורוד או אדום המופיעים רק במשך החורף.

האקליפטוס בהיר הקליפה נפוץ בהיקף נרחב במישורים, בקרבת הרים ובחופי דרום אוסטרליה (ששם הוא ידוע בשם Blue Gum) ומשתרע לתוך חצי מזרח ויקטוריה (ששם הוא ידוע בשם Yellow Gum).
המין (אקליפטוס בהיר קליפה) מחולק להרבה זנים ותת זנים. הזן המרהיב והמרשים ביותר הוא של הפרחים האדומים בעל מקור לא בטוח של אקליפטוס בהיר קליפה ‘Rosea’ השטול בהיקף נרחב כמו צמח "קישוטי", שפרחיו פורחים בשפע בחורף.

העלים מזוקקים לייצור צינאול (אקליפטול, C<sub>10</sub>H<sub>18</sub>O) המבוסס על שמן האקליפטוס.

פרחי ה-‘Rosea’

==קישורים חיצוניים==

בהיר קליפה
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1855
הבטה גיורגיס

הבטה גיורגיס
פיטאוורארי הבתה גיורגיס דינאגדה המכונה גם "אבא מלא" היה בן לעם האורומו שעלה לגדולה בחצר מנליק וכיהן כמושל קאפה. משהרכיב מנליק ממשלה ב-1907 מונה לשר המלחמה והמשיך להחזיק במשרה זו גם בתקופת זאודיתו ליג' אייאסו והיילה סלאסי (כמעט 30 שנה).

לאחר מותו של מנליק פעל הן נגד הניסיונות של טאיתו בטול והן נגד שלטונו של ליג' ייאסו ובכך סייע לעלייתו של היילה סלאסי, ואולם לאחר מכן התייצב נגדו בתביעה שלא לעשות רפורמות של ממש.

מותו ב-1926 סלל את הדרך לקיסרותו האבסולוטית של היילה סלאסי.

קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
קטגוריה:ילידי 1851

קטגוריה:נפטרים ב-1926
איגרת יוחנן הראשונה

איגרת יוחנן הראשונה היא איגרת המהווה חלק מספרי הברית החדשה - ספרי הקודש של הנצרות.
האיגרת נכתבה בין השנים 85–90 לערך, באפסוס, ועל פי המסורת הנוצרית משויכת ליוחנן כותב הבשורה, כותב הבשורה על-פי יוחנן ושתי איגרות יוחנן האחרות (איגרת יוחנן השנייה ואיגרת יוחנן השלישית). האיגרת נועדה לתקוף כפירות שנפוצו באותה עת וטענו כי ישו הופיע רק ברוחו ולא בגופו.

==מחבר האיגרת==
על פי המסורת הנוצרית נכתבה האיגרת על ידי יוחנן כותב הבשורה בהיותו באפסוס, זמן קצר לפני מותו. לא ברור אם יוחנן כתב את האיגרת והבשורות בעצמו או אחר כתב אותן בשמו, אולם הן האיגרות והן הבשורה קרובות בשפתן וברעיונותיהן ואין ספק שנכתבו על ידי אותו אדם (שלא בהכרח היה יוחנן עצמו).

==מטרת כתיבת האיגרת==
מטרת כתיבת האיגרת היא מאבק בתורות שהחלו להתפשט בקהילות הנוצריות בזמן כתיבתה, ואשר מחבר האיגרת ראה בהן כפירות. בין תורות אלה - התורה שישו היה רוח בלבד בלי גוף. 

האיגרת נועדה לאחד את הקהילות השונות סביב תורה אחת של ישו והקשר בין האב לבין הבן (ישו).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gospelhall.org/bible/bible.php?passage=1John+1 נוסח האיגרת]

קטגוריה:הברית החדשה
יוחנן 1
איגרת יוחנן השנייה

איגרת יוחנן השנייה, המכונה גם יוחנן II, היא איגרת המהווה אחד מספרי הברית החדשה - ספרי הקודש של הנצרות. האיגרת משויכת ליוחנן כותב הבשורה לו משויכת גם הבשורה על-פי יוחנן ושתי האיגרות האחרות (איגרת יוחנן הראשונה ואיגרת יוחנן השלישית).

האיגרת היא הספר הקצר ביותר בברית החדשה ובתנ"ך הנוצרי כולו, וכוללת 13 פסוקים בלבד.

==תוכן==
האיגרת ממוענת אל "הגברת הנבחרה" ומסתיימת במילים "ילדי הגברת הנבחרה מברכים אותה", אולם בחלק מהתרגומים הושארה המילה "גברת" במקור, ולכן האיגרת ממוענת אל "קיריה הנבחרה".

האיגרת מבקשת מנמענתה להיות רחומה, ומזהירה אותה מפני מורי השקר.

יש פרשנים המקשרים בין גברת זו לבין חזון יוחנן בו מסופר על אשת קץ הימים והדרקון הזומם נגדה ונגד ילדיה, אולם היא מגינה עליהם מפניו.

==זהות מחבר האיגרת ומטרתה==
לשון האיגרת דומה מאוד לאיגרת יוחנן השלישית, ולכן מרבית החוקרים סבורים שאותו מחבר כתב את שתי האיגרות. עם זאת, קיים ספק אם אותו מחבר כתב גם את האיגרת הראשונה ואת הבשורה על-פי יוחנן וספר ההתגלות.

האזהרה מפני אלו המאמינים כי לישו לא היה גוף מסייעת בתיארוך האיגרת לתקופה בה עלו טענות אלה (המאה השנייה או ראשית המאה השלישית).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gospelhall.org/bible/bible.php?passage=2John+1 תרגומי האיגרת]
*[http://www.blueletterbible.org/kjv/2Jo/2Jo001.html נוסח המלך גיימס של האיגרת]

קטגוריה:הברית החדשה
יוחנן 2
לימפומה של העור

לימפומה של העור היא גידול סרטני של מערכת הלימפה אשר מקורו בעור. לימפומה של העור מתחילה בעור ולעיתים קרובות נשארת שם מבלי להתפשט לאיברים פנימיים. כ -5% מכלל סרטני הלימפה מתחילים בעור. לפעמים לימפומה שמתחילה להתפתח בבלוטת לימפה תתפשט ממנה לעור. במקרים אלה היא לא תוגדר כלימפומת העור אלא כלימפומה.

== סוגי לימפומה ==
קיימים 2 סוגים עיקריים של לימפומות:
#הודג'קין (המוכרת גם בשם לימפומה על שם הודג'קין או מחלת הודג'קין) על שמו של ד"ר תומאס הודג'קין, אשר תיאר אותה לראשונה בשנת 1832
#לימפומה שאינה הודג'קין - השם הכללי לכל יתר סוגי הלימפומות

== סיווג לימפומת העור ==
על פי ארגון הבריאות העולמי (WHO) והארגון האירופי לחקר וטיפול הסרטן (EORTC), מסווגות לימפומת העור בשתי דרכים. דרך אחת היא על פי אופן ההופעה שלהן תחת מיקרוסקופ, והשנייה, על ידי איתור של חומרים מסוימים המופרשים על ידי תאי הלימפה המעורבים.

=== לימפומות עור של תאי T ===
#מיקוזיס פונגוידס (Mycosis fungoides)- מדובר בלימפומה שאינה הודג'קין. מקורה בתאי T. גיל האבחנה האופייני הוא 60, והמחלה שכיחה פי שניים בגברים בהשוואה לנשים
# לימפומה עורית ראשונית אנאפלסטית מסוג תא גדול (Primary cutaneous anaplastic large cell lymphoma)- אף על פי שבדרך כלל מאובחנת בגילי 50–60 דווחו גם מקרים בבני 10. מתחילה כחטט קטן ולעיתים מתפתחת למספר חטטים בעור. המחלה שכיחה פי שניים בגברים בהשוואה לנשים
# לימפומטויד פפולריס (Lymphomatoid papulosis)- שכיח בצעירים וגם בילדים ויותר בקרב גברים. מתחיל כמספר פצעים דמויי-חטטים על החזה והגפיים. בהמשך מתפתח כיב במרכז הפצע. המחלה היא כרונית, אינה קטלנית ולעיתים הריפוי הוא ספונטני.
# לימפומה תת-עורית דמוית פניקוליטיס (Subcutaneous panniculitis-like T-cell lymphoma)- תוקפת את השכבות העמוקות של העור, בדרך כלל באזור הרגליים. השכיחות זהה בין שני המינים
# לימפומת עור ראשונית של תאי T פריפריאליים (Primary cutaneous peripheral T-cell lymphoma)- סוג נדיר מאוד אשר נבדל לכמה קבוצות על פי סוג תאי ה-T המעורבים בו

=== לימפומות עור של תאי B ===
# לימפומת עור ראשונית של שולי בלוטות הלימפה (Primary cutaneous marginal-zone B-cell lymphoma)- סוג המתפתח באופן איטי מאוד ומגיב היטב לטיפול. המחלה יכולה להתפרץ בכל גיל ולעיתים נקשרה הופעתה לזיהום בקטריאלי מבורליה (borelia)
# לימפומת עור ראשונית של מרכז הבלוטה (Primary cutaneous follicle-center lymphoma) - סוג זה מאופיין בקצב גידול מהיר ומפוזר בעיקר באזור התחתון של הרגליים. זהו סוג שכיח יחסית מבין לימפומות העור, בעיקר בקרב אוכלוסייה מבוגרת ויותר אופייני לנשים
# לימפומת עור ראשונית מתפזרת (Primary cutaneous diffuse large B-cell lymphoma)-לימפומה נדירה יחסית אשר יכולה להתפתח גם בכלי דם תת-עוריים. מופיעה באזורי גוף שונים למעט ברגליים

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:גידולים ממאירים ראשוניים במערכת הלימפה וברקמות יוצרות דם
קופיף ננסי

קופיף ננסי, הידוע גם כקופיף הרים, (שם מדעי: Tarsius pumilus) הוא מין בסוג קופיף החי במרכז סולאווסי שבאינדונזיה. 

== מאפיינים ==
הקופיף הננסי הוא פרימט הפעיל בלילה. עד שנת 2000 שוער שהמין נכחד, אולם אז התגלה המין מחדש לאחר שמדענים אינדונזים הרגו בטעות קופיף ננסי כאשר צדו חולדות. מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 לא נצפה פרט חי מהמין, עד אוגוסט 2008, אז תפסה קבוצת חוקרים מאוניברסיטת טקסס A&M שני זכרים ונקבה בפארק הלאומי לור לינדו.

אורך ראשו של הקופיף הננסי 95 עד 105 מ"מ, ומשקלו פחות מ-57 גרם. לקופיף הננסי תכונות פיזיות ייחודיות: אורך גופו הוא הקטן שבקופיפים ומשקלו קטן. אוזניו קטנות מאלו של שאר המינים בסוגו, ופרוותו חומה צהבהבה, עם אזורים בעלי גוון אפור או חום אדמדם בולט. זנבו השעיר מגיע באורכו ל-135 עד 275 מ"מ. עיניו של הקופיף הננסי גדולות, וקוטרן כ-16 מ"מ. בכל חמש אצבעותיו יש טופרים, וכן על שתי האצבעות ברגליו.

הקופיף הננסי ניזון מחרקים.

הן חיים בזוגות יציבים, הנשארים יחדיו עד 15 חודשים. למין שתי תקופות רבייה, האחת בתחילת עונת הגשמים, והשנייה בסוף העונה, וביניהן כ-6 חודשים. ההיריון נמשך בממוצע 178 יום, והצאצאים מומלטים במאי או בין נובמבר לדצמבר. הגורים מתפתחים במהירות, בדומה למינים אחרים בסוגו. בגלי 42 יום מסוגלים הגורים לתפוס את טרפם בעצמם, ונעים בקבוצה בגיל 23 יום בלבד. הנקבות נשארות עם הוריהן עד הגיען לבגרות, בעוד הזכרים נוטשים את ההורים עוד בצעירותם.

הקופיף הננסי הוא פעיל לילה. את רוב יומו הוא מעביר בשינה על עצים. בניגוד למינים אחרים, הקופיף הננסי לא משתמש בבלוטות ריח כדי לסמן את הטריטוריה שלו. תפקיד חשוב בתקשורת בין פרטים תופס המישוש, בדומה למינים אחרים בסוגו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/21490/summ קופיף ננסי] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גריט סמית מילר
קטגוריה:טרסיוסיים
קטגוריה:אינדונזיה: יונקים
קטגוריה:סולאווסי: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1921
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
איגרת יוחנן השלישית

איגרת יוחנן השלישית היא השלישית מבין האיגרות המהוות ספרים מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.

האיגרת היא הספר השני הקצר ביותר מבין הספרים מבחינת מספר הפסוקים, והקצר ביותר מבחינת מספר המילים. 

האיגרת ממוענת לאדם המכונה גאיוס (או קאיוס), אולם לא ברור אם הוא ממוען לגאיוס ממקדוניה (המוזכר במעשי השליחים י"ט 29) או לגיאוס מקורינתוס (המוזכר באיגרת אל הרומאים ט"ז 23), או לגאיוס מדרבה (המוזכר במעשי השליחים כ' 4).
 
ככל הנראה, מדובר במכתב פרטי ולא באיגרת ציבורית, הנועד להזהיר את גאיוס, הנמצא בדרכו להטיף לקהילה הנוצרית, מפני קבוצה שבראשה עומד אדם בשם דיוטפס, המסרב לשתף פעולה עם כותב האיגרת.

==מחבר האיגרת==
בשל הדמיון הרב בין אוצר המילים והביטויים של איגרת זו לבין אוצר המילים והביטויים של איגרת יוחנן השנייה, סבורים המלומדים כי אותו אדם כתב שתי איגרות אלה (וכנראה שלא כתב את איגרת יוחנן הראשונה, הבשורה על-פי יוחנן וחזון יוחנן, אותם כתבו אנשים שונים).
כבר בעת העתיקה נטען כי יוחנן כותב הבשורה לא היה אותו יוחנן אשר כתב את האיגרות - קביעה אשר אושרה על ידי מועצת רומא אשר קבעה שכותב הבשורה יקרא "יוחנן האוונגליסט", ואילו כותב האיגרת השנייה והשלישית יקרא "יוחנן הפרסביטר" (יוחנן כהן הדת).

==תיארוך האיגרת ומקום חיבורה==
על פי המסורת, ובהנחה שהאיגרת נכתבה על ידי יוחנן - היא נכתבה באמצע המאה הראשונה בעת שנכתבה הבשורה על-פי יוחנן. האיגרת הראשונה והשנייה נוגעות לאותו נושא ונכתבו יחד. האיגרת השלישית נכתבה בנפרד מהן, ולא ברור אם אחריהן או לפניהן. 

דה יונג סבור כי האיגרת נכתבה בין השנים 100–110, ואילו מארשל סבור כי נכתבה בין שנות ה-60 לשנות ה-90 של המאה הראשונה. 

בכתביו של טרטוליאנוס ובכתבי אוריגנס מאלכסנדריה מצויים ציטוטים מהאיגרת, אולם אזכורה הראשונה הוא בכתבי אוסביוס מהמאה השלישית. אוסביוס מסביר שאוריגנס הכיר את האיגרות השנייה והשלישית אולם היה סבור כי אינן מקוריות. הירונימוס לעומתו האמין שהאיגרות מקוריות, וקידם אמונה זו במועצות הכנסייה - ואכן בסינוד היפו ובמועצת קרתגו נקבע שהאיגרות מקוריות.

על פי המסורת הנוצרית, נכתבה האיגרת באפסוס - מקום מושבו של יוחנן, אולם אין כל עדות בתוכן האיגרת כי אכן נכתבה שם, אף כי עולה מהדימויים המצויים בה כי נכתבה על ידי תושב אסיה הקטנה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.biblegateway.com/cgi-bin/bible?language=english&version=NIV&passage=3John תרגומים של האיגרת]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הברית החדשה
יוחנן 3
חיים מרדכי לבטון

הרב חיים מרדכי לבטון (ה'תק"ם, 1780 - ה'תרכ"ט, 1869) היה דרשן, פייטן, אב בית הדין ורבה הראשי של חלב.

== תולדות חייו ==
נולד בשנת 1780 (ה'תק"ם) לערך בחלב שבסוריה לרב חלפון לבטון, בן למשפחה מצאצאי מגורשי ספרד. כשבגר התפרנס ממסחר בשותפות עם הגביר חביב מצרי. בשנת 1858 (תרי"ח) כשנפטר הרב אברהם ענתיבי, התמנה לרבה הראשי של חלב, וכיהן במשרה זו עד לפטירתו.

התפרסם בחכמתו ויושר דינו בקרב כל תושבי עירו, יהודים וערבים כאחד, ואף זכה לאות כבוד מהממשל הטורקי על פעילותו הציבורית. מופתים רבים נקשרו בדמותו, ובזמנו פרחה עירו מבחינה רוחנית. בית דינו התפרסם בכל האזור, ורבים הכתירוהו כגדול רבני ארם צובא (חלב). עסק גם בכתיבה, וחלק מפיוטיו מושרים על ידי בני קהילתו בשירת הבקשות.

לאחר פטירתו, הוציא נינו הרב יום טוב ידיד הלוי ספר הכולל את תולדותיו ומופתיו בשם שבחי מהר"ם. כן נכתבו תולדותיו על יד הרב עזרא בצרי ונדפסו בספריו בן יאיר ונכח השולחן. הרב עובדיה יוסף מזכיר רבות מדברי תורתו בשיעוריו.

לרב לבטון נולדו שלושה בנים מאשתו הראשונה, ולאחר פטירתה, כשהיה כבן 70, כתב בספרו תשובה הלכתית לפיה אדם שאין לו בנות (או שיש לו בנות ואין לו בנים), וכוחו עדיין במותניו, כל זמן שאשתו חיה הוא לא מחויב להביא בנות לעולם מתוקף מצוות פרו ורבו, אך אם אשתו מתה הוא מחויב להינשא שוב כדי להביא בנות לעולם. וכן עשה והתחתן עם אישה צעירה. לפני נישואיו בשנית, התחייב לאשתו לעתיד כי ישיא את הבת שתוולד להם. ואכן נולדה להם בת אחת בלבד, והוא חיתן אותה עם הרב עזרא בן הרב משה סוויד, מרבני חלב

=== פטירתו ===
בכ' בסיוון תרכ"ט, 30 במאי 1869, נפטר רבי חיים מרדכי ונקבר במערת הצדיקים בחלב המכונה "מלכבי" סמוך למערת אליהו הנביא. נינו רבי יום טוב ידיד הלוי מתאר בקונטרס "שבחי מהר"ם" את פטירת סבו

משלושת בניו ומבתו זכה להעמיד צאצאים רבים שהמשיכו את מורשתו למשפחות: הדאיה, הלוי, לבטון, סוויד, עטיה ושוויכה. מצאצאיו הידועים: נכדו, הדיין הרב יצחק לבטון, הרב שלום הדאיה, הרב עובדיה הדאיה והמקובל הרב מרדכי עטיה.

נינו הוא הרב יעקב שוויכה מרבני קריית מלאכי ומראשי ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד.

את מקומו ברבנות מילא הרב שלום כאסכי, אחריו הרב שאול עזרא דוויק, הרב מנשה סתהון, הרב משה כהן, והרב אהרן שוויכה יחד עם הרב משה סוויד.

== ספריו ==
*[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=1395&pgnum=1 נכח השלחן] - שו"ת וחידושים על ארבעת חלקי השו"ע, נדפס לראשונה בשנת תרכ"ח, 1868 באיזמיר, שבטורקיה, יצא לאור במהדורה מחודשת בשנת תשס"א, 2001 בירושלים, וכן מופיע בפרויקט השו"ת של בר-אילן.
*בן יאיר - דרושים על התורה, נדפס בירושלים לראשונה בשנת תרפ"ה, 1925, ויצא לאור במהדורה מחודשת בשנת תשנ"א, 1991.

== ספרי מופתיו ==
*שבחי מהר"ם.
*דבש וחלב תחת לשונך.
*חכמי ארם צובה בערכו.

ספרים נוספים נמצאים בכתבי יד.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/song/pages/song.aspx?SongID=610#15,61,1949,531 פיוט שנכתב על ידי רבי מרדכי], אתר [http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/song אתר הפיוט והתפילה]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:משפחת שויקה
קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:נפטרים ב-1869
באבסק

באבסק (בפולנית: Babsk) הוא כפר קטן במרכז פולין.

הכפר שוכן באזור מישורי שגובהו מעל פני הים כ-150 מטר, במרחק של כ-11 קילומטרים צפונית-מערבית לעיר ביאלה ראווסקה, כ-11 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר ראווה מאזובייצקה וכ-62 קילומטרים מזרחית לעיר הבירה המחוזית לודז'.

הכפר נוסד ככל הנראה במאה ה-14. האזכור הראשון שלו בכתובים הוא מ-1411. כיום אוכלוסייתו מונה 690 תושבים. שמו של הכפר נגזר משמה של משפחת האצולה ששלטה בו.

בשכנות לכפר יש פארק ובו מפרץ מלאכותי שנבנה על ידי תושבי הכפר לגדת הנחל ביאלקה ועליו מזח קטן.

הכפר יושב על צירי תחבורה מרכזיים ויש אליו וממנו קווי אוטובוס בתדירות גבוהה.

ב-2003 נבחן אזור באבסק כאחת משבע החלופות האפשריות להקמת נמל תעופה בינלאומי נוסף שיקל את העומס על נמל התעופה הבינלאומי של ורשה. חלופה זו נדחתה, אך כל עוד לא נבחרה אחרת עדיין ולאחר שהממשלה הספרדית הקצתה 550,000 אירו לבחינה מחודשת של מיקום נמל התעופה, מנסים פוליטיקאים מקומיים להפיח רוח חיים ברעיון. השטח שנבחן הוא אדמות מצפון לכפר, המשמשות כיום לשימושים חקלאיים וצבאיים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20061006024023/http://www.ziemialodzka.pl/05_babsk.htm Babsk] 
* [http://mapa.szukacz.pl/?n=51.839444&e=20.351111&z=3&t=Babsk_%28wojew%C3%B3dztwo_%C5%82%C3%B3dzkie%29&m=Babsk_%28wojew%C3%B3dztwo_%C5%82%C3%B3dzkie%29 מפה של הכפר]

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
הרצון לעוצמה (ספר)

הרצון לעוצמה (בגרמנית: Der Wille zur Macht) הוא ספר המבוסס על קטעים מתוך פנקסיו של הפילוסוף פרידריך ניטשה שמת ב-1900. ספר זה פורסם ב-1901 על ידי אחותו, אליזבת פרסטר-ניטשה שלטענת מבקרים רבים סילפה את רעיונותיו של אחיה למטרותיה.

ב-1886 ניטשה הודיע כי יש בדעתו לפרסם ספר בשם "הרצון לעוצמה, מסה בדבר שינוי כל הערכים". אך ב-1888 זנח את פרסום הספר והשתמש בחומר כדי לכתוב את ספריו "שקיעת האלילים" ו-"אנטיכריסט". למרות שניטשה עצמו לא פרסם ספר בשם "הרצון לעוצמה", מושג זה מהווה את אחד הרעיונות הבסיסיים של הפילוסופיה שלו. הפילוסוף מרטין היידגר חשב כי מושג "הרצון לעוצמה" מהווה את הבסיס לפילוסופיה של ניטשה ביחד עם רעיון "השיבה הנצחית".

ב-1950 הפילוסוף ולטר קאופמן פרסם את ספרו "ניטשה, פילוסוף, פסיכולוג, אנטיכריסט". בספר זה הוא מתריע על כך שהספר "הרצון לעוצמה" שפורסם על ידי אליזבט פרסטר-ניטשה מהווה סילוף של רעיונותיו של אחיה כדי שיתאימו למטרותיה הפוליטיות. היא החזיקה בעמדות רדיקליות והייתה אנטישמית.

ב-1960 הפילולוגים מאצינו מונטינארי וג'ורג'יו קולי התחקו אחר כתב היד המקורי של "הרצון לעוצמה" כפי שהוא מופיע בפנקסיו של ניטשה, ומצאו כי אחותו התאימה את רעיונותיו לצרכיה האנטישמיים באמצעות השמטה, הדבקה וערבוב של קטעים שלמים מתוך כתב היד של אחיה, שהוא עצמו התנגד לאנטישמיות.

אם כי אין בנמצא ספר בשם "הרצון לעוצמה" שנכתב ופורסם על ידי פרידריך ניטשה, ישנם קטעים רבים מכתב היד המקורי שתורגמו מגרמנית לאנגלית, לצרפתית, לאיטלקית ולשפות אחרות ומהווים את הבסיס לידע שיש לנו על מושג "הרצון לעוצמה" כפי שהגה אותו ניטשה עצמו. בין תרגומים אלה בולט התרגום לאנגלית של ולטר קאופמן (1968).

תרגום לעברית על ידי ישראל אלדד הופיע ב-1978 בהוצאת שוקן.

==משמעותו של מושג "הרצון לעוצמה"==

מושג זה תופס מקום מרכזי בתורתו של ניטשה. הוא איננו מהסס להציבו בלבה של הגדרת המציאות כנקודה הסופית של מה שהוא מכנה "האונטולוגיה" שלו, של מה שהוא מגדיר באחדים מכתביו כ"עיקרון החשוב ביותר של המציאות".

אין לפרש את הרצון לעוצמה כרצון לשלוט או לשאיפה להגיע למעמד כוחני כלשהו. הרצון לעוצמה הוא הרצון להשתחרר בכל מחיר מן הקרע הפנימי שבקרבנו, המציין מצב שבו כוחות החיים מכלים זה את זה, מצב הגורם לחיינו להפוך לנרפים וחלושים. אין המדובר ברצון לכבוש או להתעשר, אלא ברצון להגיע למצב של חיים אינטנסיביים ככל האפשר, חיים משוחררים מניגודים פנימיים, מרפיון ומחולשה.

הרצון לעוצמה איננו הרצון לכוחניות אלא, כפי שניטשה אומר, הרצון להחשיב את עצמנו למסוגלים להגיע למה שבכוחנו להיות, כלומר למצות את הפוטנציאל שלנו, מצב שאיננו כרוך בחולשה הנובעת מניגודים פנימיים, מהאשמה עצמית ומניגודים שאינם באים על פתרונם.

הרצון לעוצמה מתגשם בצורת סגנון החיים של ה"על-אדם", במודל של חיים המאפשר לנו להשתחרר מן הפחדים, מייסורי המצפון, מן החרטה ומכל צורות הניגודים הפנימיים המכבידים על חיינו ומרוקנים אותם מתוכנם.

==ראו גם==
* סובלימציה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:ספרי 1901