OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האופרה הממלכתית של בוואריה

[[התיאטרון הלאומי של מינכן, אולם הבית של האופרה הממלכתית של בוואריה.]]
האופרה הממלכתית של בוואריה (בגרמנית: Bayerische Staatsoper) היא להקת אופרה במינכן, אחת מלהקות האופרה הראשונות במעלה בגרמניה ובעולם, הקיימת מאז 1653. התזמורת שלה היא התזמורת הממלכתית של בוואריה.

הלהקה מופיעה בפרינצרגנטנתיאטר, שנבנה בראשית המאה ה-20 ומזכיר את תיאטרון ביירוית, שנבנה לפי הנחיותיו המפורטות של וגנר ובתיאטרון קוויליה, שנבנה בשנות ה-30' של המאה ה-18 ומתואר על ידי Beauvert כ"פנינת רוקוקו", אך בית הקבע של להקת האופרה הבווארית הוא התיאטרון הלאומי, בכיכר מקס-יוזף.

התיאטרון הראשון, שנבנה בהזמנת המלך מקסימיליאן הראשון ונפתח ב-1818 בהצגת Die Weihe מאת פרדיננד פרנצל, עלה באש בשנת 1823. הוא שוחזר ונפתח מחדש בשנת 1825. בתיאטרון זה, השני, בעיצובו של קרל פון פישר, שולבו תווים אופייניים לסגנון היווני המחודש, כפי שאפשר לראות באכסדרת העמודים ובגמלון הגג.

בשנים הבאות הועלה בתיאטרון זה מספר רב של אופרות בהצגות בכורה, ביניהן רבות משל מלחינים גרמנים. עם אלה נמנו "טריסטן ואיזולדה" (1865); "המייסטרזינגר מנירנברג" (1868); זהב הריין (1869) והוולקירה (1870). אחרי הצגות אלה בחר ריכרד וגנר לבנות תיאטרון בביירוית ולהמשיך להציג שם.

בשלהי המאה ה-19 היה זה ריכרד שטראוס שטבע את חותמו על התיאטרון, בעיר שבה נולד בשנת 1864. אחרי שקיבל עליו משרת מנצח לזמן קצר, חזר שטראוס לתיאטרון, לכהן שם כמנצח ראשי משנת 1894 עד 1898. בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה הועלו האופרות שלו Friedenst (בשנת 1938) ו"קפריצ'יו"
בהצגות בכורה במינכן. התיאטרון שופץ אומנם וחודש במידת מה בשנת 1930, כדי ליצור שטח במה גדול יותר עם ציוד משוכלל, אבל הוא שרד עד שנהרס בהפצצה באוקטובר 1943.

האדריכל גרהארדט גראובנר שיחזר את התיאטרון הנאו-קלאסי המקורי, על 2100 מושביו, בהתבסס על התוכניות המקוריות של קרל פון פישר. בבניין גדול קצת יותר, שרק הפואיה וגרם המעלות הראשי שלו משמרים בו את צורתם המקורית, נפתח התיאטרון ב-22 בנובמבר 1963 בהצגת "המייסטרזינגר מנירנברג" של וגנר. בתקופה שאחרי המלחמה עלו על בימתו הרבה הופעות מרשימות והצגות בכורה עולמיות.

זובין מהטה היה המנהל המוזיקלי של האופרה והתזמורת הממלכתיות של בוואריה מ-1998 עד 2006, אז החליף אותו . קיריל פטרנקו נכנס לתפקיד בשנת 2013. היום ממלא את תפקיד המנהל המוזיקלי ולדימיר יורובסקי<ref></ref>

==מנהלים מוזיקליים ומנצחים ראשיים==
* פרנץ לכנר: 1836–1867
* הנס פון בילוב: 1867–1869
* פראנץ וילנר: 1870–1877
* הרמן לוי: 1872–1896
* ריכרד שטראוס: 1894–1896
* הרמן צומפה: 1901–1903
* פליקס מוטל: 1904–1911
* ברונו ולטר: 1913–1922
* הנס קנאפרטסבוש: 1922–1935
* קלמנס קראוס: 1937–1944
* גאורג שולטי: 1946–1952
* רודולף קמפה: 1952–1954
* פרנץ פריצ'אי: 1956–1958
* יוזף קיילברת: 1959–1968
* וולפגנג זאוואליש: 1971–1992
* זובין מהטה: 1998–2006
* : מ-2006
* קיריל פטרנקו: מ-2013 
* ולדמיר יורובסקי: מ-2021

==קישורים חיצוניים==
* 

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20061229233622/http://www.bayerische.staatsoper.de/c.php/index_bso.php?dom=dom1&l=en Bavarian State Opera website, where photo tours are available]
* [http://www.vioworld.de/start.asp?url=http%3A//www.vioworld.de/klassik/de/orchester_portraits.asp-mode%3Dzeige_portrait%26id%3D5010118225940.htm History (in German)]
* [http://www.bach-cantatas.com/Bio/Bayerisches-Staatsorchester.htm Short history]
</div>

==הערות שוליים==

בוואריה
קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:מינכן: תרבות
לירן נדל

לירן נדל (נולד ב-6 בספטמבר 1972) הוא זמר, פזמונאי, מלחין ומעבד רוק ישראלי.

==ביוגרפיה==
נדל גדל בפתח תקווה והיום גר ביישוב אורנית. בגיל 17 הצטרף לבית הספר למוזיקה "רימון" לאחר פעילות בלהקת הנוער "פיקוד מלאבס". במהלך שירותו הצבאי, תפקד נדל כמפיק המוזיקלי של להקת פיקוד צפון.

ב-2001, לצד העבודה על אלבום הבכורה שלו, הופיע נדל במועדוני הרוק בתל אביב. חברת התקליטים "הד ארצי" התרשמה מהחומרים של נדל והחתימה אותו על חוזה הקלטות.

"ועכשיו", אלבום הבכורה של נדל, יצא לחנויות ב-2003. שיר הנושא הפך ללהיט גדול והצליח מהאלבום.

==דיסקוגרפיה==
* ועכשיו - 2003
* קרוב יותר - 2007

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
מחלף רבין

מחלף רבין (הידוע גם בשמו הקודם, מחלף שמריהו) הוא מחלף בכביש 2 (כביש החוף) הנמצא בין הרצליה פיתוח לבין כפר שמריהו.

לפני הקמתו של המחלף נודע הצומת כאחת מנקודות התורפה של התחבורה בישראל, וכונה באירוניה "הפקק של המדינה" בגלל עומסי התנועה הכבדים שבו, שלעיתים התארכו עד לנתניה.

עוד בתחילת שנות ה-80 הועלו תוכניות למחלוף הצומת, ובתחילת שנות ה-90 הקצתה מע"צ תקציב לצורך העניין והחלה בעבודות. תושבי הסביבה התנגדו למחלף, ובפרט להצעת מע"צ להקימו כגשר עילי, שייפגע בערך דירותיהם. ההתנגדות עיכבה את הפרויקט במשך שנים רבות. לאחר בוררות מקצועית הגיעו הצדדים להסכמה.

הרעיון המקורי למחלוף היה באמצעות גשר-עילי, אולם התנגדות התושבים הובילה בסופו של דבר לבנייתו של כביש משוקע, שבו זורמת התנועה בכביש 2, ומעליו גשר, שבו זורמת התנועה מהרצליה פיתוח לכפר שמריהו ולהפך, ללא הגבהה של כביש זה. כדי למנוע בעיות של הצטברות מים במחלף, נבנתה, לראשונה בישראל, תעלת ניקוז המופעלת על ידי חמש משאבות המגובות בגנרטור חשמלי. כמו כן, לרווחת תושבי הסביבה, נסלל הכביש באספלט שקט, שמוריד את עוצמת הרעש מחיכוך המכוניות בכביש, והוקמו קירות אקוסטיים. את הפרויקט בנתה חברת סולל בונה שזכתה במכרז של מע"צ. עלות ההקמה הכוללת של הפרויקט הייתה 45 מיליון שקל.

המחלף נחנך בספטמבר 1995, בטקס חגיגי בנוכחות ראש הממשלה יצחק רבין ושר התשתיות בנימין בן-אליעזר. בדיעבד התברר כי לטקס הגיע גם יגאל עמיר, במטרה להתנקש בראש הממשלה, אך באותה הפעם החליט שלא לממש את תוכניתו (ומימש אותה כחודשיים לאחר מכן בכיכר מלכי ישראל).

ב-1996 התקבלה החלטת ממשלה לשנות את שמו של המחלף ממחלף שמריהו למחלף רבין, אולם ביצוע השינוי התעכב עד שנת 2003.

==הערות שוליים==

 

רבין, מחלף
קטגוריה:הנצחת יצחק רבין
קטגוריה:סולל בונה: כבישים ומחלפים
קטגוריה:הרצליה: תחבורה
קטגוריה:כפר שמריהו: תחבורה
ועכשיו

ועכשיו הוא שמו של אלבום הבכורה של הזמר הישראלי לירן נדל. האלבום יצא לחנויות ב-2003 בחברת התקליטים "הד ארצי". שיר הנושא הפך ללהיט גדול ואחריו יצאו לאור הסינגלים: "שיהיה לך טוב" ו"חצי חיים". לשיר "חצי חיים" צולם וידאו קליפ.

==רשימת השירים באלבום==
# שיהיה לך טוב (3:33)
# ועכשיו (4:03)
# איפה אנחנו (3:44)
# חצי חיים (4:49)
# כמה גדלנו (3:52)
# כל האנשים (4:03)
# תכתוב לי שיר (3:52)
# רחוב האהבה (3:30)
# בת 30 (3:24)
# בשקט (3:22)
# לכבודך (3:56)

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2003
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
השחר

עמוד השער של "השחר", מאי 1879]]
תערוכת רחוב בנושא [[תנועת ההשכלה היהודית על חומה בשדרות ההשכלה בתל אביב]]
הַשַּׁחַר היה ירחון עברי שהוציא לאור פרץ סמולנסקין בין השנים 1868–1884 (ה'תרכ"ט–ה'תרמ"ד) בווינה.

סמולנסקין יסד את הירחון כדי להפיץ את רעיונות ההשכלה בין יהודי מזרח אירופה. סמולנסקין, שהיה גם העורך, פרסם בו מאמרים שקראו להפצת העברית, ללאומיות ולשיבת ציון, ואף נתן במה לרעיונות רדיקליים וסוציאליים. הוא ביקר את הרבנים ואת היהדות הדתית, שהתאפיינה לתפיסתו בקיפאון ובבערות; מן העבר השני, ביקר גם את המשכילים שקראו להשתלבות באימפריה הרוסית. סמולנסקין פרסם בכתב העת את מאמרי הביקורת שלו על משה מנדלסון ותלמידיו, שחסרו לפי דעתו את הרוח הלאומית היהודית והביאו להתבוללות ולשמד.

הירחון הושפע מכתבי עת אירופיים – בעיקר גרמניים – בני התקופה, והכיל מלבד מאמרים גם חומר ספרותי, מאמרים מדעיים, ביוגרפיות וסקירות חדשותיות מן העולם היהודי. הוא הופץ בכל אירופה, והיה פופולרי במיוחד באימפריה הרוסית, חרף קשיי הצנזורה, וקראו בו בסתר גם חלק מתלמידי הישיבות הליטאיות. העיתון סבל מקשיים כספיים ניכרים ולעיתים אף נפסקה יציאתו הסדירה לאור. אברהם בר גוטלובר, שהתנגד לרעיונותיו של סמולנסקין, הקים את כתב העת "הבוקר אור" כמתחרה לעיתונו של סמולנסקין.

בין הכותבים בכתב העת היו מרדכי דוד ברנדשטטר, יהודה ליב גורדון, משה ליב ליליינבלום, דוד כהנא, שלמה רובין (שאף סייע לסמולנסקין בהקמת הירחון ובעריכתו), פרופ' דוד צבי מילר, יהודה ליב לוין (יהל"ל), הלל נח מגיד שטיינשניידר, שלמה מנדלקרן ומנחם מנדל דוליצקי.

בכתב העת פורסם ב-1879 גם מאמרו הראשון של אליעזר בן-יהודה, "שאלה נכבדה" (במקור "שאלה לוהטה", אך בעקבות הסתייגות של סמולנסקין שונתה הכותרת), שעסק בהתעוררות הלאומיות היהודית והזכיר בדרך אגב גם את תחיית הלשון העברית. כאן גם הופיע לראשונה שירו הידוע של יל"ג: "קוצו של יוד". השיר הארוך התפרסם בהמשכים בשנת 1876, ובגרסתו הסופית - בשנת 1878. 

בסך הכול יצאו 12 כרכים של "השחר", והוא הפסיק לצאת לאחר מותו של סמולנסקין ב-1885.

==הערות שוליים==

שחר
סונאטה לפסנתר מס' 14 של בטהובן

סונאטה לפסנתר מס' 14, אופוס 27 מס' 2, הידועה גם כסונאטת אור ירח (בגרמנית: Mondscheinsonate), אשר בטהובן כינה גם Quasi una fantasia ("כמעט פנטזיה" באיטלקית), היא יצירה לפסנתר מאת לודוויג ואן בטהובן. היא נכתבה בשנת 1801, והוקדשה לתלמידתו בת ה-17, הרוזנת ג'ולייטה גוויצ'ארדי (Giulietta Guicciardi). כחמש שנים לאחר פטירתו של בטהובן האזין המבקר המוזיקלי לודוויג רלסטאב (Ludwig Rellstab) ליצירה וציין שהיא מזכירה לו את זוהר הירח על פני אגם לוצרן<ref></ref>, ומכאן כינויה.

זוהי אחת מיצירותיו הידועות והפופולריות של בטהובן בפרט ובמוזיקה הקלאסית בכלל, ולעיתים תכופות מנגנים אותה ואף משמיעים אותה רבות בסרטים.

== מבנה ==

הסונאטה כתובה בשלושה פרקים:

#Adagio sostenuto
#Allegretto
#Presto agitato

מבנה הפרק הראשון שנוי במחלוקת. יש הגורסים כי מדובר בצורת סונאטה חריגה, ויש הטוענים כי מדובר פשוט בצורה חופשית. המנגינה מנוגנת בעיקר ביד ימין (אותה כינה הקטור ברליוז "קינה") כנגד מקצב טריולות איטי. חלק זה עשה רושם גדול על מאזינים רבים, והפרק מוכר מאוד ומזוהה עם המוזיקה של בטהובן, ולעיתים אף עם המוזיקה הקלאסית בכללה. לדוגמה, ברליוז כתב שזוהי "אחת מהפואמות שהשפה האנושית אינה יודעת להעריך." היצירה הייתה פופולרית מאוד בימיו של בטהובן, על אף ייאושו של המלחין ממנה, שכתב: "מן הסתם כתבתי דברים טובים יותר."

הפרק השני, מינואט וטריו שגרתיים יחסית, מהווה רגע של רוגע, כתוב ברה במול מז'ור. הסולם הזה אנהרמוני לדו דיאז מז'ור, ומהווה את הטוניקה המז'ורית ליצירה, הכתובה בדו דיאז מינור. הצליל המשונה מעט של שמונה התיבות הראשונות הוא התוצאה של המינואט שמתחיל בסולם ה"לא נכון", בלה במול מז'ור הוא הדומיננטה של רה במול. המוזיקה מתיישבת אל תוך רה במול רק במשפט השני, תיבות 5–8.

הפרק האחרון והסוער, Presto agitato, הכתוב בצורת הסונאטה, הוא בעל הכובד הגדול מבין השלושה, ומשקף את ההתנסות של בטהובן (המוצגת גם בסונאטה האחות לה, אופוס 27 מס' 1 ומאוחר יותר באופוס 101) בהצבתו של החלק החשוב ביותר של הסונאטה אחרון. הפרק כולל ארפג'ואים מהירים ותווים בדגשי ספורצנדו. ביצוע הפרק דורש נגינה מיומנת וראוותנית. על הפרק האחרון, כתב צ'ארלס רוזן: "[זהו] חסר הרֶסֶן ביותר בהצגת רגשות. אפילו כיום, מאתיים שנה מאוחר יותר, הפראיות שלו מדהימה". הדינמיקה המוזיקלית בפרק השלישי היא למעשה פיאנו. נראה שהשימוש המרובה של בטהובן בספורצנדו, יחד עם מספר מעברי פורטיסימו, יוצרים תחושה של צליל עוצמתי ביותר למרות הדינמיקה המוחלשת.

ישנה סאטירה על הפרק האחרון ועל כמה קשה לנגן אותו, הנמצאת בערוץ היוטיוב שוגר זאזא.

== ראו גם ==
* לודוויג ואן בטהובן
* 
== קישורים חיצוניים==

*[http://www.mutopiaproject.org/ftp/BeethovenLv/O27/moonlight/moonlight-a4.pdf הפרטיטורה של הסונאטה לאור ירח] מופצת על ידי כריס סוור כחלק מפרויקט מוטופיה.
*[http://imslp.org/wiki/Piano_Sonata_No.14,_Op.27_No.2_%28Beethoven,_Ludwig_van%29 כתב היד של בטהובן לסונאטה] יחד עם תווי היצירה וביצועים חופשיים [http://imslp.org/ בספריה הבינלאומית לתווים]
* 
* [http://de.pluspedia.org/wiki/Mondscheinsonate Mondscheinsonate]

== הערות שוליים ==

14
קטגוריה:יצירות לפסנתר
קטגוריה:יצירות קאמריות
פשוט וטוב

"פשוט וטוב" הוא שם אלבומה השישי של הזמרת מיקה קרני. האלבום יצא לחנויות ב-2006 בהוצאה עצמאית, והוא ממשיך את הקו האלקטרוני של "מגדלור", אלבומה החמישי של קרני.
שיר הנושא, "פשוט וטוב", זכה להצלחה. סינגלים נוספים מהאלבום: "שניים בעולם", "רומיאו". לשלושת השירים הנ"ל צולמו קליפים מושקעים. באלבום מחדשת קרני את "סוף המאה העשרים", משיריה הישנים.

==רשימת השירים באלבום==
# פשוט וטוב (3:41)
# לרדת מעץ (3:58)
# אבודים בטוקיו (2:43)
# אהובה (3:29)
# רומיאו (3:40)
# שניים בעולם (2:45)
# סוף המאה העשרים (3:37)
# בוא אליי (2:55)
# אח יקר (3:32)

==סינגלים==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=w2-GA2ySk3U שיר הנושא "פשוט וטוב" ביוטיוב]

קטגוריה:אלבומי מיקה קרני
מגדלור (אלבום)

"מגדלור" הוא שם האלבום החמישי של הזמרת מיקה קרני. האלבום יצא לחנויות ב-2004 בחברת התקליטים NMC. הקו האלקטרוני שלט באלבום, בניגוד לאלבומיה הקודמים של קרני, שהתאפיינו בביצועים אקוסטיים שקטים.

שיר הנושא, "מגדלור", המספר את סיפורה של אחותה הקטנה שהתמכרה לסמים, זכה להצלחה גדולה. סינגלים נוספים מהאלבום: "שיר מספר אחת", "מלחמות כאילו", "קח". לשירים "מגדלור" ו"מלחמות כאילו" צולמו קליפים מושקעים. באלבום מחדשת קרני את שירו של אריק איינשטיין, "סע לאט".

==רשימת השירים באלבום==
# שיר מספר אחת (3:08)
# מגדלור (4:00)
# מלחמות כאילו (3:08)
# קח (3:42)
# כמו פעם (3:28)
# אם אתה רוצה (3:08)
# בוא נשקוט (2:25)
# סע לאט (3:20)
# כוכבי (2:50)
# בונוס (רמיקס לשיר "קח")

==סינגלים==

קטגוריה:אלבומי מיקה קרני
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
אלישע גלזר

אלישע גלזר (22 באוקטובר 1912 - 22 ביולי 2004) היה סופר ישראלי, ספורטאי המכביה הראשונה ומראשוני רחובות.

==תולדות חייו==
נולד ברחובות כבן הזקונים למשפחה בת תשעה ילדים. בגיל שלוש למד בחדר ואחרי כן למד בבית הספר העממי (סמילנסקי) עד שנת 1927.
עקב המצב הכלכלי הקשה ששרר בבית נאלץ לצאת לעבודה בגיל 15. גלזר עבד אצל גיסו, אשר אבסיאן, שגם הדריך ולימד אותו את עבודת המכונאות - השניים עבדו בהתקנת משאבות מים בבארות. בעבודה זו נפצע גלזר - אצבע בידו השמאלית נכרתה לאחר שנפל עליה צינור מגובה 40 מטר אל תוך הבאר בה עבד.

אלישע היה ספורטאי מנעוריו, בתחומי אתלטיקה מגוונים: הדיפת כדור ברזל, זריקת דיסקוס, קפיצה במוט וריצות למרחקים קצרים (עד 400 מטר). אלישע השתתף במכביה הראשונה, בה ייצג את "מכבי רחובות".

מצעירותו אהב גלזר לכתוב סיפורים והוציא לאור ספרי ילדים ומבוגרים, ביניהם הסדרה "הרפתקאות רפי בצוללת" ו-"קפטן דייוויס הבוקניר היהודי".

בשנת 1935 ביום הולדתו נשא לאשה את יהודית - ספורטאית חלוצה שעלתה לארץ ב-1934 מפולין במסגרת עליית גורדוניה. נולדו להם בן ובת, עדה וארנון.
בתקופת שלטון הבריטים עבד במכונאות במחנות הצבא ואחר בתור מכבשן בכבישים. לאחר מכן עבד עד ליציאתו לגמלאות בתור עובד צה"ל כמומחה בהתקנת גנרטורים בבונקרים.
אלישע המשיך לכתוב ספרים - בין השאר באמצעות מחשב, בו למד להשתמש כשהיה מעל לגיל 85. אלישע כתב עד יום חייו האחרון.

==יצירותיו==
ספריו של אלישע גלזר - בעיקר ספרי המבוגרים ובמידה מסוימת גם ספרי הילדים - מתאפיינים בהתרחשות במקום ובזמן המובאים בפירוט רב בספרים - בעיקר לאורך המאה ה-20 וכן בימי בית ראשון ושני (זמנים בהיסטוריית העם היהודי בהם התעניין).

==מספריו==
===ספרי ילדים===
*הרפתקאות רפי בצוללת (הרפתקאות)
*הרפתקאות רפי בצוללת מנוע (הרפתקאות)
*הרפתקאות רפי באוקיינוס האטלנטי (הרפתקאות)
*הרפתקאות רפי באוקיינוס השקט (הרפתקאות)
*קפטן דייוויס הבוקניר היהודי (רומן היסטורי)
*מסע הפלאים בין הכוכבים (מדע בדיוני)
*דודו ודיקלה בשבי המיצרי (הרפתקאות)
*מריוס ובר-כוכבא (רומן היסטורי)

===ספרי מבוגרים===
*ימי אטלנטיס האחרונים (בדיוני)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160303192213/http://www.rishonim.org.il/rehovot/show_item.asp?levelId=42779&itemId=84095&itemType=5001 דף על אלישע גלזר באתר משפחות ותיקי רחובות]
* [http://kulmosnet.co.il/articles/eshed/bidioni/bidioni.htm היכל התהילה של המדע הבדיוני הישראלי] 
* [http://www.blipanika.co.il/?p=224 יהודים בחלל: מקורותיה של הספרות הספקולטיבית העברית המקורית] באתר בלי פאניקה
* [https://web.archive.org/web/20040823090559/http://www.e-mago.co.il/e-magazine/pirates.html פיראטים של מאלטה הקטנה / אורי קציר]
* [http://www.notes.co.il/eshed/7914.asp סקירה של אלי אשד על ספרות היסטורית בנושא פיראטים]
* 

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר סמילנסקי (רחובות)
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:אתלטים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
משאית גז

משאית גז במחנה [[חלמנו]]
משאיות גז (בגרמנית: Gaswagen) היו אחד מאמצעי ההשמדה של היהודים על ידי הנאצים במסגרת "הפתרון הסופי".

== היסטוריה ==
השמדת היהודים בשואה בוצעה במספר שלבים: תחילה, בהרג של בודדים (בתליה, בירי, בהכאה, בהרעבה ובדרכים נוספות); לאחר מכן בעיקר בבורות ירי; בהמשך בעיקר על ידי משאיות גז ותאי גזים המופעלים בפחמן חד-חמצני, ולבסוף, בעיקר על ידי תאי גזים (רצח בגז ציקלון בה).

הרציחות בבורות הירי התגלו כבעייתיות, בעיקר עקב ההשפעה על המבצעים והיותן אמצעי גלוי מדי. לכן, הגרמנים המציאו שיטת השמדה באמצעות משאיות גז.

בהתחלה, במהלך מבצע הרצח שלהם במזרח אירופה, האיינזצגרופן (עוצבות המבצע של האס דה), דחסו את היהודים לתאי מטען של משאיות. תאי המטען נאטמו ואליהם חובר צינור המפלט של המנוע. כאשר החלה המשאית לנסוע, הוזרם גז הפליטה של המנוע אל התא בו נכלאו היהודים והם מתו מהרעלת פחמן חד-חמצני. בתום הנסיעה נפתחו תאי המטען והגופות הושלכו לקברי המונים שהוכנו מראש.

בהמשך, הוקם המחנה הראשון בו נעשה שימוש המוני במשאיות גז הוא מחנה חלמנו שבמערב פולין. אלה שלא מתו במהלך הנסיעה (לרוב, תינוקות), נוֹרוּ בהגיעם לקבר ההמוני שהיה במרחק נסיעה משם באזור היערות.

לשיטה זו היו שתי מגבלות עיקריות מבחינת הגרמנים: למשאית אחת היה אפשר לדחוס כ-70 בני אדם - כמות מוגבלת יחסית לרצון ההשמדה, ולמפנים את הגופות היה קשה להתמודד עם המטלה. מגבלות אלו תרמו להקמת מחנות השמדה עם תאי גזים יעילים יותר לצורך רצח המוני.

משאיות גז שימשו גם במסגרת "המתת חסד" להריגת נכים וחולי נפש במסגרת תוכנית T4, ולהריגת שבויים סובייטים בזקסנהאוזן ב-1941.

ההערכה היא שברחבי שטחי הכיבוש של הנאצים נרצחו כ-700,000 יהודים באמצעות כ-120 משאיות גז.

==ראו גם==
* בור ירי
* הפתרון הסופי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www1.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201731.pdf משאיות גז], באתר יד ושם
* [http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/Holocaust/vans.html The Development of the Gas-Van in the Murdering of the Jews], באתר Jewish Virtual Library 
* Rob Arndt, [http://strangevehicles.greyfalcon.us/NAZI%20GAS%20VANS.htm Nazi Gas Vans] - כולל תמונות

*
קטגוריה:שיטות הוצאה להורג
קטגוריה:איינזצגרופן
קטגוריה:גרמניה הנאצית: פשעים, רדיפות והשמדה
הנס פון בילוב

הנס גואידו פון בילוב (בגרמנית: Hans Guido von Bülow; 8 בינואר 1830 – 12 בפברואר 1894) היה מנצח, פסנתרן וירטואוז ומלחין גרמני מן התקופה הרומנטית. הוא היה מן המנצחים המפורסמים ביותר במאה ה-19 ופעילותו הייתה חיונית לביסוס הצלחותיהם של כמה מלחינים גדולים בני זמנו, ביניהם ריכרד וגנר.

== ביוגרפיה ==
פון בילוב נולד בדרזדן, סקסוניה. מגיל 9 היה תלמידו של פרידריך ויק (אביה של קלרה שומאן), אבל הוריו עמדו על כך שילמד משפטים במקום מוזיקה ושלחו אותו ללייפציג.

בלייפציג פגש את פרנץ ליסט וכאשר שמע מוזיקה משל ריכרד וגנר - בייחוד הצגת הבכורה של "לוהנגרין" בשנת 1850 - החליט להתעלם מתכתיבי הוריו ולחתור לקריירה במוזיקה. הוא השיג את משרת הניצוח הראשונה שלו בציריך, בהמלצת וגנר, בשנת 1850.

פון בילוב נודע בחוסר הטקט שלו והרחיק מעליו מוזיקאים רבים שעמם עבד. מסיבה זו פוטר מעבודתו בציריך, אבל במועד זה כבר החל לעשות לו שם הודות ליכולתו לנצח על יצירות חדשות ומורכבות ללא פרטיטורה. בשנת 1851 נעשה תלמידו של פרנץ ליסט ובשנת 1857 נשא לאישה את בתו של ליסט, קוזימה. במהלך שנות ה-'50 וראשית ה-60' של המאה ה-19 היה פעיל כפסנתרן רסיטלים, מנצח וסופר, ושמו נודע לא רק ברחבי גרמניה אלא גם ברוסיה.

בשנת 1864 התמנה למנצח אופרת החצר של מינכן, ובמשרה זו השיג את פרסומו העיקרי. הוא ניצח על הצגות הבכורה של שתי אופרות של וגנר, "טריסטן ואיזולדה" ו"אמני השירה מנירנברג", בשנים 1865 ו-1868; שתי האופרות זכו בהצלחה עצומה. אלא שאז קמה אשתו קוזימה, שניהלה רומן עם ריכרד וגנר מזה זמן, עזבה אותו עם שתיים מארבע בנותיהם - השתיים שוגנר היה אביהן - ובשנת 1870 התגרשה מפון בילוב. אף על פי כן, פון בילוב נשאר חסיד של וגנר ומעולם לא ניכר בו שהוא נוטר לו טינה; אדרבא, הוא התאבל על מות וגנר והמשיך לנצח על יצירותיו.

נוסף לתמיכתו במוזיקה של וגנר, עודד פון בילוב את המוזיקה של ברהמס ושל צ'ייקובסקי. הוא ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניה הרביעית של ברהמס עם התזמורת שלו עצמו בשנת 1885 וניגן בביצוע בכורה עולמי את הקונצ'רטו הראשון לפסנתר של צ'ייקובסקי בבוסטון בשנת 1875, אירוע סוער, משובש שריקות בוז, קריאות ביניים ועלבונות. את ברהמס אף כלל בשלושת ה-B - שלושת המלחינים הגדולים בהיסטוריה לדעת רבים, במקום הקטור ברליוז.
התזמורת והתזמורת הצבאית של הנס פון בילוב
משנת 1878 עד 1880 היה הופקאפלמייסטר בהאנובר, אבל נאלץ לעזוב לאחר ריב עם הטנור, ששר את תפקיד "אביר הברבור" ב"לוהנגרין" (פון בילוב קרא לו "האביר המברבר"). בשנת 1880 עבר למיינינגן, שם קיבל משרה מקבילה לקודמתה ובנה את התזמורת לאחת המעולות בגרמניה; בין שאר תביעותיו, עמד על כך שהנגנים ילמדו לנגן את כל תפקידיהם בעל פה. כמה מחידושיו התזמורתיים כללו הוספת קונטרבס בן חמישה מיתרים וטימפני בעל דוושות; הטימפני עם הדוושות נעשה מאז לכלי תקני בתזמורת הסימפונית.

בסוף שנות ה-80' השתקע בהמבורג אבל המשיך לצאת לסיורי קונצרטים, הן בניצוח והן בנגינה בפסנתר. בראשית שנות ה-90' החלה בריאותו הנפשית והגופנית להתערער והוא חיפש אקלים חמים ויבש יותר להחלים בו; בסופו של
דבר, הלך לעולמו בבית מלון בקהיר, מצרים.

== לקריאה נוספת ==

<div style="direction: ltr;">
*
*
*
*
*
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:ריכרד וגנר
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1830
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1894
אגודת ניצן

אגודת ניצן היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 1964 על ידי הורים ומתנדבים, במטרה לאתר, לאבחן, לטפל ולשקם בילדים ובוגרים עם ליקוי למידה קשיי הסתגלות ותפקוד.

האגודה מנוהלת על ידי יו"ר וחברי וועד, הכולל נציגי סניפים ואנשי ציבור מתנדבים. לכל סניף ועד מנהל, הפועל בהתנדבות, ובראשו יו"ר וכן מנהל/ת סניף ואנשי מקצוע מתחום לקויות הלמידה, האבחון, הטיפול והסיוע להורים.

==רקע==
הרקע להקמת האגודה היה חוסר מודעות של החברה לנושא לקויות הלמידה. מערכת החינוך, באותה עת, לא הכירה בצורכיהם המיוחדים של תלמידים עם ליקויי למידה ולא הקצתה משאבים מתאימים לסייע להם. צוות בית הספר גם הוא לא היה ערוך להעניק סיוע מותאם בתחומי הלמידה, ולרבים מהילדים יוחסו בטעות 'עצלות' ולעיתים אף 'פיגור'. כדי לענות על צרכים אלה, פיתחה אגודת ניצן את כלי האבחון הראשוניים בארץ לאיתור לקויות למידה וכן שיטות להוראה מתקנת, ובכלל זה, גם הכשרת מורים למקצועות האבחון והטיפול בכל הארץ, ושילובם במערכת החינוך.

==סניפים==

לאגודה 38 סניפים בישראל.

אגודת ניצן פועלת באמצעות 38 סניפים בכל רחבי הארץ, בהם מטופלים מדי שנה אלפי ילדים ובוגרים עם ליקויי למידה, קשיי הסתגלות ותפקוד. הם זוכים למענה לצורכיהם הייחודיים בכל שלבי החיים באמצעות שירותים שונים: אבחונים דידקטיים ופסיכולוגיים, טיפולים פסיכולוגיים, טיפולים פרא-רפואיים, שיקום לקראת חיים עצמאיים בתחום החברה והתעסוקה ועוד.

סניפי האגודה: אונים, אופקים, אילת, אשדוד, אשקלון, באר-שבע, בית שאן, דימונה, הרצליה, ניצן הורים הרצליה, חדרה, חיפה, טבריה, יהוד, ירוחם, כפר-סבא, ניצן הורים כרמיאל, מגדל העמק, מודיעין, דיור מודיעין, משגב, נהריה, נס-ציונה, נצרת עילית, נתניה, עומר, עפולה, ערד, פתח-תקווה, קריות, ראש העין, ראשון לציון, ניצן הורים ראשון לציון, רחובות, רמת גן, רעננה, תל אביב והמרכז הארצי.

נכון ל-2017, יושבת ראש העמותה היא עפרה אלול ובתפקיד המנהלת הכללית משמשת ד"ר מלי דנינו. בשנת 2008 היה מחזור הפעילות של האגודה 21 מיליון שקל, מתוכם גויסו כתרומות, הקצבות ותמיכות 11 מיליון שקל.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: עמותות
קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
תרגיל עוקץ

תרגיל עוקץ הוא ניסיון מכוון להוליך שולל אדם או קבוצת אנשים (הקורבן או היעד), לרוב על מנת לגזול את כספם בדרך של יצירת אשליה לפיה הם עשויים להרוויח אם יבחר בדרך שמתווים לו מבצעי העוקץ. 

הנוכל או הרמאי עובדים לעיתים עם משתפי פעולה המנסים לעודד את יעד ההונאה להאמין במבצעי התרגיל. בחלק מתרגילי העוקץ, הקורבן מאמין שהוא ירוויח כסף על ידי ניסיון לרמות צד שלישי, ונדהם לגלות שהניסיון להפיל בפח את הצד השלישי נכשל, והוא עצמו הפסיד את הכסף. 

רוב תרגילי העוקץ מנצלים את היות הקורבנות תאבי בצע וחסרי הגינות. פעמים רבות הקורבן מנסה לרמות בעצמו את הנוכל, רק כדי לגלות שזאת הייתה מטרת הנוכל מלכתחילה. עובדה זו היא בסיסית כל כך בתרגילי עוקץ שצמח לו הביטוי בין הנוכלים ש"אי אפשר לרמות אדם ישר".

==תרגילי עוקץ מפורסמים==
* טריק שלושת הקלפים בו הרמאי מראה לקורבן שלושה קלפים, אחד מהם הוא המלכה. לאחר מכן הוא מערבב את שלושת הקלפים והקורבן צריך להצביע על המלכה. תחילה הקהל סקפטי, אך שותפו של הרמאי משחק מספר פעמים ו"זוכה" וכך גורם לאדם מהקהל לשחק ולהפסיד את כספו.
* העוקץ הספרדי והגרסה המודרנית שלו, העוקץ הניגרי, אשר מנצלים את תאוות הבצע של הקורבן.
* תרמית זכייה בפרס

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20120710145445/http://akutzim.co.il/ עקוצים] – שמים קץ לעקיצות הפיננסיות באמצעות שיתוף במידע
* עו"ד יוסף ויצמן, [http://www.kikar.co.il/171272.html איך תזהו נורות אזהרה לפני עוקץ פיננסי] מתאריך 19 במאי 2015 באתר כיכר השבת

קטגוריה:תרמיות
קטגוריה:פשעים כלכליים

fi:Huuhaa
צבי ישראל שביד

צבי ישראל שְבַיְד (גם: שבייד, שוייד, שווייד) (3 בנובמבר 1901, קובילה-גורצקה, גליציה – מאי 1954, ירושלים) היה סופר עברי, מתרגם, משורר, ועיתונאי; אביו של הוגה הדעות אליעזר שביד.

==ביוגרפיה==
שביד נולד בקובילה-גורצקה שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. סיים את לימודיו בעיר נובי סונץ', ובשנת 1920 יצא ללמוד באוניברסיטת ברלין. בשנת 1924 הופסקו לימודיו בשל היעדר אזרחות גרמנית, הוא הוכרח לצאת מגרמניה, החליט לעלות לארץ ישראל והתיישב בירושלים.

בשנותיו הראשונות בארץ עסק שביד, שהיה פוליגלוט, במלאכות מזדמנות, ובעיקר בתרגום, בעריכה ובהבאה לדפוס. לאחר כמה שנות ישיבה בארץ התקבל לעבודה כפקיד בבית המשפט, והתמיד בעבודה זו שנים רבות. בד בבד עם היקלטותו החל גם לפרסם מיצירתו הספרותית בכמה תחומים: שירים, סיפורים, תרגומי שירה, תרגומי סיפורת, ורשימות עיתונאיות.

שביד התפרסם בעיקר בשל סדרת סיפוריו על גרמניה באמצע שנות ה-20, עם עליית התנועה הנאצית. לימים כונסה סדרה זו, בשם "הקאברט הגדול", בספרו "נתיב אל האור". תרגומו הידוע הוא ל"פרומתאוס הכבול" מאת אייסכילוס.

== ספרו ==
*צבי ישראל (שביד), נתיב אל האור: דברי שיר סיפור ותרגום (מבוא מאת דב סדן), תל אביב: אל"ף, תשי"ח 1958.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משפחת רוזנבלום-שביד
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1954
מיכאל כספי

מיכאל כספי (1914 - 13 ביוני 2006) היה עורך דין ישראלי, מייסד משרד עורכי הדין כספי ושות'.

==ביוגרפיה==
כספי נולד בירושלים לרבקה ומרדכי כספי ולמד משפטים בלונדון. הוא התמחה בעריכת דין במשרדו של דב יוסף. פעמים רבות הופיע במשפטים בעלי פרופיל ציבורי גבוה: הוא ייצג את עמוס בן-גוריון בתביעת הדיבה שהגיש כנגד שורת המתנדבים, כמו גם את אביו, דוד בן-גוריון ב"משפט החברים" שנערך לו במפא"י. כמו כן ייצג את ישראל קסטנר.

כספי לא היה רק עורך דינו של בן-גוריון, אלא גם שותפו לדרך הפוליטית. ב-1965 פרש יחד עמו לרפ"י ובשנים שלאחר מכן כיהן מטעם רפ"י כסגן ראש עיריית תל אביב, אולם נאלץ לפרוש מהתפקיד בינואר 1969, בעקבות הנחיה של לשכת עורכי הדין, שעורכי דין לא יוכלו לייצג מוסדות ציבור אם הם ממלאים תפקיד ציבורי.

בשנת 1973 עמד בראש ועדת חקירה, מטעם ההתאחדות לכדורגל, שבדקה חשד לשוחד במשחק בין הקבוצות בני-יהודה והפועל חדרה.

==חיים אישיים==
מיכאל היה אב לשלושה ילדים עורך הדין רם כספי, עורך הדין אסף כספי ועורכת הדין רנה איזמן כספי. מיכאל כספי ייצג את בנו בפרשת הפגישה הלילית, בה הורשע על ידי בית משפט בהטרדת עד בנסיבות מחמירות, ונגזרו עליו שמונה חודשי מאסר על תנאי.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
גרייס קולידג'

דיוקן רשמי
גרייס אן גודיו קולידג (באנגלית: Grace Anna Goodhue Coolidge; 3 בינואר 1879 – 8 ביולי 1957) הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1923–1929. היא הייתה רעייתו של נשיא ארצות הברית קלווין קולידג'.

==ביוגרפיה==
גרייס אן גודיו נולדה בברלינגטון שבמדינת ורמונט לאנדרו א. גודיו (Andrew I. Goodhue) ולמירה (Lemira B. Goodhue) כבתם היחידה. עוד בהיותה ילדה שמעה על בית הספר לחירשים ששכן בנורת'האמפטון שבמסצ'וסטס והחליטה שייעודה בחיים הוא לסייע לילדים חירשים. לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת ורמונט בשנת 1902 החלה ללמד בבית הספר לחירשים על שם קלארק (Clarke School for the Deaf) שבנורת'האמפטון. בעת מגוריה בנורת'האמפטון פגשה את קלווין קולידג', והם נישאו באוקטובר 1905 בבית הוריה.

קולידג', שהיה עורך דין בעיירה קטנה, התקשה להתפרנס, והמשפחה חיה בצמצום. זמן קצר לאחר נישואיהם נולד בנם הראשון ג'ון קולידג'.

גרייס הייתה פעילה חברתית בעיירה הקטנה, יזמה פעילויות כנסייתיות, ובזכות פתיחותה והיכולת שלה להתחבר לאנשים בני הזוג התגברו על הביישנות הטבעית של קולידג', ולמעשה הייתה זו גרייס שהביאה אותו לעסוק בפוליטיקה.

לאחר הולדת בנם השני, קלווין הבן, בשנת 1908, גידלה גרייס את הילדים, בעת שבעלה הפך פוליטיקאי ונבחר למושל.

בשנת 1921 עם בחירתו של קלווין קולידג' לסגן נשיא ארצות הברית עברה המשפחה לוושינגטון, וגרייס הפכה לאחת מנשות החברה הפופולריות ביותר בעיר.

לאחר מותו של וורן הרדינג הפך קולידג' לנשיא ארצות הברית, וגרייס החלה בפעילותה של הגברת הראשונה, ונחשבה אחת המארחות הפופולריות ביותר שהתגוררו בבית הלבן. בעקבות פעילותה היא קיבלה בשנת 1929 מדליית זהב מהמכון הלאומי למדעי החברה, ובשנת 1931, בסקר שנערך, היא נבחרה כאחת מ-12 הנשים הגדולות של האומה החיות באותה עת.

בתום כהונתו עברה המשפחה לבית פרטי בנורת'האמפטון שנקרא "החופים", שם נפטר קולידג' בשנת 1933. לאחר מותו מכרה גרייס את ביתם ועברה להתגורר בבית מגורים קטן באזור, ואף שנסעה לטייל באירופה לראשונה בחייה, המשיכה לעבוד בבית הספר לחירשים שבו עבדה בצעירותה. בשנת 1957 נפטרה גרייס בגיל 78.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.whitehouse.gov/about-the-white-house/first-ladies/grace-anna-goodhue-coolidge/ ביוגרפיה] באתר הבית הלבן.
* [http://www.firstladies.org/biographies/firstladies.aspx?biography=31 ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות]
* 
* [http://www.davidpietrusza.com/coolidge-grace.html גרייס קולידג' - הגברת הראשונה של הבייסבול]
* 

קטגוריה:חברות המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:בני זוגם של סגני נשיא ארצות הברית
קטגוריה:קלווין קולידג'
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1879
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1879
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957
קטגוריה:בני זוג של מושלי מדינות ארצות הברית
אורהוס

אוֹרהוס (בדנית: Århus ) היא העיר השנייה בגודלה בדנמרק ונמלה הראשי. בעיר נמצא מושב עיריית אורהוס ומחוז מיטיולן. היא נקראת באופן לא רשמי "בירת יוטלנד".

== גאוגרפיה ==
העיר נמצאת במזרח חצי האי יוטלנד, על שפת מפרץ אורהוס , ומרוחקת כ-175 קילומטר מהבירה קופנהגן. אוכלוסייתה מונה כ-269,022 תושבים (נכון ל-2017). העיר משמשת מרכז תעשייתי ומסחרי, ומייצאת תוצרת חקלאית. מרכז חברת ארלה פודס, אחת החברות הגדולות בדנמרק, נמצא בעיר.

בעיר ישנה קתדרלה שהוקמה בראשית המאה ה-13, ואוניברסיטת אורהוס שהוקמה ב-1928.

עמנואל, אוניית הצי העברי הראשונה שהפליגה תחת דגל עברי בעת החדשה, יצאה מנמל אורהוס בחודש ספטמבר 1933.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070313203057/http://www.visitaarhus.com/show.asp?id=13%7Cאתר אתר התיירות של אורהוס] 
* 

קטגוריה:דנמרק: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:דנמרק: ערי נמל
קטגוריה:יוטלנד: ערים
*
1862 במדע

==אסטרונומיה==
* 31 בינואר – אלבן קלרק גילה את סיריוס B, ננס לבן.
* 16 ביולי – גילוי כוכב שביט 109P/Swift–Tuttle

==ביולוגיה==
* 15 במאי – צ'ארלס דרווין פרסם עבודה נוספת בהקשר לאבולוציה.
* הנרי בייטס פרסם את מחקרו על פרוקי רגליי באזור האמזונאס.

==כימיה==
* אלכסנדר בורודין פרסם את מחקרו על התמרה נוקלאופילית.

==טכנולוגיה==
* חברת Brown & Sharpe הפעילה כרסמת ראשונה.
* פרסום שיטה ראשונה להשוואת חוזק מתכות.
* 5 בספטמבר – צוות בכדור פורח מגיע לגובה של 9,000 מ'.

==רפואה==
* הרמן שלן הציע טבלה אחידה לבדיקת עיניים. הטבלה בשימוש עד היום.

==נולדו==
* 23 בינואר – דוד גילברט, מתמטיקאי גרמני (נפטר ב-1943)
* 2 ביולי – ויליאם הנרי בראג, פיזיקאי וכימאי אנגלי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1942)
* 12 באוקטובר – תאודור בוברי, ביולוג גרמני (נפטר ב-1915)
* 19 באוקטובר – אוגוסט לומייר, ממציא צרפתי, מחלוצי הקולנוע (נפטר ב-1954)

==נפטרו==
* 1 בינואר – מיכאיל אוסטרוגרדסקי, מתמטיקאי רוסי (נולד ב-1801)
* 10 בינואר – סמואל קולט, ממציא אמריקאי (נולד ב-1814)
* 3 בפברואר – ז'אן-בטיסט ביו, פיזיקאי צרפתי (נולד ב-1774)
* 7 בפברואר – פרוספר מנייה, רופא צרפתי (נולד ב-1799)
* 1 במרץ – פיטר ברלואו, פיזיקאי אנגלי (נולד ב-1776)
* 3 באפריל – ג'יימס קלארק רוס, מגלה ארצות בריטי (נולד ב-1800)
* 21 באוקטובר – בנז'מן ברודי, פיזיולוג אנגלי (נולד ב-1783)

==קישורים חיצוניים==
1887 במדע

==אסטרונומיה==
* תאודור פון טופולצר פרסם מועדים של 8000 ליקויי חמה ו-5200 ליקויי ירח שהתרחשו החל מ-1200 לפנה"ס.

==ביולוגיה==
* סרגיי וינוגרדסקי לראשונה גילה יצורים חיים שמתבססים על תהליכים לא-אורגניים.

==בלשנות==
* 26 ביולי – אליעזר לודוויג זמנהוף פרסם את ספרו Lingvo internacia תחת שם עט "דוקטור אספרנטו"

==טכנולוגיה==
* 8 ביוני – הרמן הולרית' קיבל פטנט על כרטיס מנוקב.
* 19 ביולי – הוצאת פטנט על קומפטומטר.

==פיזיקה==
* ביצוע ניסוי מייקלסון-מורלי
* גילוי האפקט הפוטואלקטרי על ידי היינריך הרץ.

==רפואה==
* 11 בינואר – לואי פסטר הציג את החיסון נגד כלבת.

==נולדו==
* 22 ביוני – ג'וליאן האקסלי, ביולוג בריטי (נפטר ב-1975)
* 12 באוגוסט – ארווין שרדינגר, פיזיקאי אוסטרי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1961)
* 26 בספטמבר – ברנס ואלס, ממציא אנגלי (נפטר ב-1979)
* 19 בנובמבר – ג'יימס סאמנר, כימאי אמריקאי חתן פרס נובל לכימיה (נפטר ב-1955)
* 23 בנובמבר – הנרי מוזלי, פיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1915)
* 13 בדצמבר – ג'ורג' פוליה, מתמטיקאי הונגרי (נפטר ב-1985)
* 22 בדצמבר – סריניוואסה רמנוג'אן, מתמטיקאי הודי (נפטר ב-1920)

==נפטרו==
* 22 בינואר – ג'וזף ויטוורט, ממציא אנגלי (נולד ב-1803)
* 11 במאי – ז'אן בטיסט בוסנגו, כימאי צרפתי (נולד ב-1802)
* 19 באוגוסט – ספנסר באיירד, זואולוג אמריקאי (נולד ב-1823)
* 17 באוקטובר – גוסטב קירכהוף, ממציא גרמני (נולד ב-1824)
* 18 בנובמבר – גוסטב פכנר, פסיכולוג גרמני (נולד ב-1801)

==קישורים חיצוניים==

*
2003 במדע

[[אילן רמון, בתמונה מימין לצד עמיתיו למשימה STS-107 על סיפונה של מעבורת החלל קולומביה, הוא האסטרונאוט הישראלי הראשון בחלל]]
==ביולוגיה==
* 14 באפריל – פרסום תוצאות ראשונות של פרויקט גנום האדם.

== חקר החלל ==
* 1 בפברואר – אסון הקולומביה
* 2 ביוני – שיגור מארס אקספרס - חללית של סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל האיטלקית.
* 27 בספטמבר – שיגור סמארט-1 - חללית של סוכנות החלל האירופית.
* 15 באוקטובר – שיגור שנג'ואו 5 - החללית הסינית המאוישת הראשונה בחלל.
* 14 בנובמבר – גילוי סדנה - עצם טבעי הרחוק ביותר במערכת השמש.

==כימיה==
* אוגוסט - גילוי ניהוניום, יסוד כימי 113.

== טכנולוגיה ==
* 24 באוקטובר – טיסה אחרונה של קונקורד.
* 30 בנובמבר – הפסקת ייצור של מכונית מדגם חיפושית במפעל במקסיקו.

== מתמטיקה ==
* גריגורי פרלמן מציג הוכחה של השערת פואנקרה

== פרסים ==
* פרס נובל:
**פרס נובל לפיזיקה – אלכסיי אבריקוסוב רוסיה, ויטאלי גינזבורג רוסיה, אנטוני לגט, ארצות הברית - על תרומה חלוצית לתאוריה של מוליכי על ונוזלי על.
** פרס נובל לכימיה – פיטר אגרה, רודריק מק'קינון ארצות הברית, על תגליות בעניין תעלות בקרומי תאים.
** פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה – פול לוטרבור ארצות הברית, סר פיטר מנספילד בריטניה, על תגליותיהם ביחס ל-MRI.

* פרס אבל מוענק לראשונה לז'אן-פייר סר מצרפת עבור תפקיד המפתח שמילא בעיצובם המודרני של תחומים רבים במתמטיקה, לרבות טופולוגיה, גאומטריה אלגברית ותורת המספרים

*פרס ישראל
**בחקר התלמוד – ישראל תא-שמע
**בחקר ההיסטוריה היהודית – אברהם גרוסמן
**בחקר ההיסטוריה הכללית – שולמית שחר
**בחקר הביולוגיה – אהרן צ'חנובר
**בחקר ההנדסה – אבינועם ליבאי
**בחקר מדעי כדור הארץ – צבי בן אברהם

== נפטרו ==
* 15 בינואר – רוברט ג'ון בריידווד, ארכאולוג אמריקאי.
* 28 במאי – איליה פריגוז'ין, פיזיקאי בלגי/רוסי, חתן פרס נובל.
* 9 בספטמבר – אדוארד טלר, פיזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי, שעסק בפיזיקה גרעינית (נולד ב-1908).
* 13 באוקטובר – ברטרם ברוקהאוז, פיזיקאי קנדי, חתן פרס נובל, (נולד ב-1918).

==קישורים חיצוניים==

*
באד הופגאסטיין

באד הופגאסטיין (בגרמנית: Bad Hofgastein) היא עיירת נופש ומרפא במדינת הפדרלית זלצבורג שבאוסטריה. העיירה ממוקמת במרכז עמק גשטיין, בהרי הוהה טאורן, במרחק של כ-100 ק"מ דרומית לזלצבורג. באד הופגאסטיין היא אחת העיירות העתיקות בחבל זלצבורג.

== גורמי המשיכה לעיירה ==
באד הופגאסטיין מגוונת בתענוגות נופש יוקרתיות, העיקריים ביניהם: שמונה עשר מעיינות מים חמים הנובעים במקום, אתר סקי נרחב, נוף עוצר נשימה בכל עונות השנה, קרבה לעמק המרפא גאסטיין, פעילויות הספורט, פעילויות תרבות רבות: תאטרוני רחוב, קונצרטים, ואירועים מוזיקליים רבים; והקזינו שבעיירה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gastein.com/en-index.htm האתר של עמק גאסטיין] (בגרמנית, אנגלית ואיטלקית)

קטגוריה:זלצבורג (מדינה): יישובים
קטגוריה:אתרי סקי באוסטריה
גרהם קלארק

ג'ון גרהם דאגלס קלארק (באנגלית: Sir John Grahame Douglas Clark; 28 ביולי 1907 – 12 בספטמבר 1995) היה ארכאולוג בריטי ומומחה לפרהיסטוריה, הידוע על עבודתו בנושא התקופה המזוליתית.

==ביוגרפיה==
הוא נולד בברומלי שבמחוז קנט (כיום חלק מלונדון), אנגליה, והתחנך במרלבורו ובקיימברידג'. מונה לפרופסור לארכאולוגיה על שם דיסני בשנת 1950 ולאחר שנתיים נוספות נהיה לראש מחלקת הארכאולוגיה והאנתרופולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'.

לאורך הקריירה שלו, הוא התפרסם בעיקר על עבודתו בנושא התקופה המזוליתית בצפון אירופה. הוא ערך חפירות בסטאר קאר בין השנים 1949-1951. עבודתו נשארה כעבודה המשמעותית ביותר על תקופה זו. הוא כתב גם עבודות כלליות על הפרהיסטוריה של העולם, שיועדו לקהל הרחב, ובשביל לעודד ארכאולוגים לבחון את המרכיבים הכלכליים הרלוונטיים של החברה בעבר. הם קובצו לספר בשם: "אירופה הפרהיסטורית: הבסיס הכלכלי" (1952).

הוא גם היה עורך ה-Proceedings של האגודה לפרהיסטוריה, והנשיא של האגודה בין השנים 1958-1962. בשנת 1951 הוא נעשה חבר באקדמיה הבריטית. בשנת 1971 קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית (CBE), ובשנת 1992 הוא קיבל תואר אבירות.

בשנים 1952-1974 היה פרופסור דיסני לארכאולוגיה (בשנת 1974 גלין דניאל מונה במקומו).

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Fagan, Brian. Grahame Clark: An Intellectual Biography of an Archaeologist. Boulder, CO: Westview Press, 2001 (hardcover, ); 2003 (paperback, ).
* Arkadiusz Marciniak and John Coles (eds.): Grahame Clark and his legacy. Cambridge: Cambridge Scholars Publishing 2010 (hardcover, ).
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110514232036/http://www.arch.cam.ac.uk/~pjs1011/grahame-clark+fenland-research-committee.pdf Grahame Clark, the Fenland Research Committee and prehistory at Cambridge]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארכאולוגים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס ארסמוס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1907
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1995
The Singles 81-85

The Singles 81-85 הוא אלבום אוסף של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד. האלבום יצא ב-1985 והכיל את כל הסינגלים של הלהקה עד אז, וסדר הופעתם באלבום זהה לסדר יציאתם.

האלבום גם הכיל 2 שירים חדשים שיצאו כסינגלים: Shake The Disease ו-It's Called A Heart.

האלבום לא יצא בארצות הברית, ובמקומו יצא שם אלבום האוסף Catching Up With Depeche Mode.

== רשימת השירים ==
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
#Dreaming Of Me (3:46) 
#New Life (3:45) 
#Just Can't Get Enough (3:44) 
#See You (3:57) 
#The Meaning Of Love (3:05) 
#Leave In Silence (4:02) 
#Get The Balance Right (3:15) 
#Everything Counts (3:59) 
#Love, In Itself (4:00) 
#People Are People (3:46) 
#Master And Servant (3:47) 
#Blasphemous Rumours (5:09) 
#Somebody (4:22) 
#Shake The Disease (4:49) 
#It's Called A Heart (3:51) 
|}
</div>

*כל השירים נכתבו על ידי מרטין גור, למעט שירים 1-3 שנכתבו על ידי וינס קלארק.
*כל השירים מבוצעים על ידי דייב גהאן, מלבד Somebody שמבוצע על ידי מרטין גור.

== הוצאה מחודשת ==
עטיפת האלבום בגרסה החדשה
ב-26 באוקטובר 1998 יצאה גרסה חדשה לאלבום. ההוצאה המחודשת הייתה כדי להתאים עם הוצאת אוסף סינגלים חדש בשם The Singles 86>98. כמו כן, שם האלבום שונה בהתאמה לאוסף החדש, ונקרא The Singles 81>85. 

הגרסה החדשה הכילה 2 שירים נוספים (15 השירים שהיו קיימים בגרסה המקורית נשארו זהים):

<div style="direction: ltr;">
16. Photographic (Some Bizzare Version) (3:13) <br />
17. Just Can't Get Enough (Schizo Mix) (6:46)
</div>

*(Photographic (Some Bizzare Version היא הגרסה המקורית לשיר Photographic מהאלבום Speak & Spell (שיצא ב-1981) אך הוא מעולם לא יצא כסינגל. גרסה זו הופיעה לראשונה באלבום אוסף בשם Some Bizzare Album (ומכאן שם הגרסה). שיר זה נכתב על ידי וינס קלארק.
*(Just Can't Get Enough (Schizo Mix הוא גרסת מיקס לשיר Just Can't Get Enough, ונכלל כביסייד בסינגל שלו (שיצא גם הוא ב-1981), ובחלק מהגרסאות של Speak & Spell.

גרסה זו של האלבום יצאה גם בארצות הברית (בניגוד לגרסה המקורית שלא יצאה שם) והגיעה למקום 114 במצעד האלבומים בארצות הברית.

== סינגלים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי דפש מוד
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
סטאר קאר

סטאר קאר (Star Carr) הוא אתר ארכאולוגי ידוע מהתקופה המזוליתית ביורקשייר, הממלכה המאוחדת. הוא נמצא 4 מיל דרומית לסקרבורו. המקום יושב בסביבות 8700 לפנה"ס למשך 300 שנה. האתר נתגלה בשנת 1947, כשטיהרו חורשה ששימשה ביוב.
בשנים 1949-1951 נעשו בו חפירות על ידי הארכאולוג גרהם קלארק.

אחד הממצאים הראשיים שנמצאו בסטאר קאר הוא מצע ענפים, שעמד בקצה אגם קדום ומשערים ששימש כמזח המאפשר גישה למים בלי לבוסס בבוץ. חוקרים שחפרו באתר גילו שרידי מדורות במרחק מה מהאגם, דבר המציין התיישבות זמנית במקום. ציידים מזוליתיים באו לשם באופן עונתי, כדי לצוד אייל אציל, אייל הכרמל, אייל קורא, שור הבר וחזיר בר. ניתוח ארכאוזואולוגי מראה שהאתר היה מיושב בין הסתיו לאביב. 

הבוץ של האגם שימר בתוכו כמה פריטים שנזרקו לתוכו, כמו כלים של ציידים (מבין אלו שנמצאו שם - קרן ומגרד צור, ששימש בניקיון עור החיה). אחד מהממצאים המרשימים, הוא 54 נקודות עוקץ שנבנו מקרן של אייל אציל. חתיכה של משוט עץ שנמצאה, מרמזת לנו שהאנשים שהתיישבו שם לפני אלפי שנים בנו סירות, כנראה סירות קאנו.

הצור הנמצא באתר בא מהאזור הכפרי של יורקשייר הנמצא דרומה משם. המתיישבים במקום, בנו מהצור סוג של גרזנים, שלא היה ידוע עד אז בבריטניה. 

הגילוי המפורסם ביותר באתר הוא גולגולת אייל עם הקרניים שלה. בגולגולת יש שני חורים, שחוררו בשביל תחפושת ציד, או בשביל פולחן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20081004191852/http://www.arch.cam.ac.uk/projects/starrcarr.html מחלקת הארכאולוגיה, אוניברסיטת קיימברידג']
* [https://web.archive.org/web/20070814061819/http://www.stephen.j.murray.btinternet.co.uk/migrate.htm סטאר קאר - בהתחלה]
* [http://www.thebritishmuseum.ac.uk/compass/ixbin/goto?id=OBJ1436ממצא מסטאר קאר]

קטגוריה:התקופה המזוליתית
קטגוריה:אנגליה: אתרים ארכאולוגיים
פיטס ספשל

S1S
S1-11a Pitts Special
פיטס ספשל (אנגלית: Pitts Special) הוא שמו של מטוס אירובטיקה דו-כנפי חד מנועי מונע מדחף, בעל יכולות וביצועים אווירודינמיים גבוהים תחת תאוצת כובד גבוהה. משמש לספורט אווירי ולאימונים ותחרויות ספורט אווירי, בארצות ספורות משמש גם לשימושים צבאיים.

כיום מיוצר המטוס על ידי חברת Aviat מאפטון, ויומינג בדגם S1 חד מושבי עם מנוע בוקסר לייקומינג 4-צילינדרי בן 200 כוחות סוס, או דגם S2 דו מושבי עם מנוע בוקסר 6-צילינדרי (260 כ"ס) וכנף מוגדלת.

==היסטוריה==
המטוס נבנה ותוכנן על ידי פועל רכבות בשם קרטיס פיטס. משנת בנייתו ב-1944 זכה המטוס בתחרויות אירובטיקה יותר מכל מטוס אחר, בשנות ה-60 הוכרז המטוס כמטוס ראוי מבחינה טכנית לתחרויות בינלאומיות. גם לאחר 62 שנות וותק אווירי (נכון לשנת 2006), המטוס נחשב ל"שועל קרבות" אווירובטיים ולקנה המידה לפיו נמדדים מטוסים אווירובטיים בביצועיהם. מספר אלופי אירובטיקה משתמשים במטוס זה, המפורסם מביניהם הוא שון טאקר.

==המטוס בישראל==
בעבר היה מספר מועט ביותר של מטוסים מסוג זה בישראל. מתוך המטוסים שפעלו בעשור האחרון מטוס 
אחד התרסק במהלך מופע אווירי והשני נמכר ונשלח לחו"ל. כיום אין מטוסים פעילים מסוג זה בארץ.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטוסי אווירובטיקה
טימבוקטו

טימבוקטו (בצרפתית: Tombouctou) היא עיר במרכז מאלי שבצפון-מערב אפריקה, ובירת מחוז טימבוקטו. העיר נמצאת בקצה הדרומי של מדבר סהרה, באזור של ביצות ומדבריות, כ-15 ק"מ צפונית לנהר ניז'ר. בשנת 2009 הוערכה אוכלוסיית העיר בכ-54,453 תושבים.

טימבוקטו נחשבה תמיד לעיר נידחת ואפופת מסתורין, והייתה יעד מבוקש על ידי נוסעים מערביים. רבים מהנוסעים לא הצליחו להגיע לעיר ונהרגו על ידי השבטים הנוודים שבאזור. המושג טימבוקטו משמש עד היום לתיאור מקום נידח בסוף העולם.

טימבוקטו נוסדה במאה ה-11 והייתה נקודת מסחר חשובה על נתיב המסחר שחצה את הסהרה מצפון לדרום, ועל נתיב הסחר לאורך נהר ניז'ר ממזרח למערב. היא נודעה באוניברסיטת סנקור ובמדרסות ששכנו בה כבר במאה ה-15, והיא הייתה מרכז לימודי חשוב להפצת האסלאם במערב אפריקה. בשנת 1591 הצבא בראשות אחמד אל-מנסור, מלך מרוקו כבש ובזז את העיר. העיר עברה לשליטה של מרוקו ונכנסה לתקופה ארוכה של דעיכה.

בעיר שוכנים שלושה מסגדים ידועים - ג'ינגרבר, סנקור וסידי יאהיה.

מסגד ג'ינגרייבר
בשנת 1990 הכריז אונסק"ו על העיר כאתר מורשת עולמית והכין תוכניות לשימורה. ב-2007 העיר הייתה מועמדת לשבעת פלאי תבל החדשים אך לבסוף לא נכללה ברשימה. לבקשת ממשלת מאלי בשנת 2012, נכללה העיר ברשימת אתרי המורשת העולמית הנמצאים בסיכון בשל המאבק המזוין בצפון המדינה. במהלך החודשים מאי-יוני 2012 כבשו פעילים בארגון אסלאמי את העיר , והרסו חלק מהקברים באתר המורשת העולמית. בינואר 2013 שוחררה העיר על ידי כוחות הצבא הצרפתי במבצע סרוואל.
מפת טימבוקטו מתוך מאמרו של [[היינריך בארת מ-1855]]

== היסטוריה ==
העיר נוסדה ב-1087 על ידי סוחרים מוסלמים. במאה ה-14 הייתה העיר גדולה ומפוארת, והתפרסמה כשוק של מלח, זהב, ועבדים, וכמרכז מוסלמי-דתי. במאה ה-15 הייתה טימבוקטו עיר מרכזית באימפריית סונגהאי. במאה ה-17 החלה דעיכה בחשיבות העיר, הן כמרכז מסחרי והן כמרכז דתי.
כשכבשו הצרפתים את העיר ב-1893 הם מצאו אותה הרוסה וריקה למחצה. בידי הצרפתים הפכה העיר למרכז צבאי ורפואי, ושבה להיות מרכז מוסלמי-דתי.

==קישורים חיצוניים==

* 
*גילי חסקין, [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/55/ART2/205/903.html עיר אגדה: מסע לטימבוקטו], באתר nrg, 30 בינואר 2011
* 
* 
* 
* 
*[http://www.the153club.org/shabeni.html Shabeni's Description of Timbuktu]
*[http://www.pbs.org/wonders/Episodes/Epi5/5_wondr6.htm הדרך לטימבוקטו]
*[https://archive.today/20121220114548/http://www.aluka.org/action/showCompilationPage?doi=10.5555/AL.CH.COMPILATION.HERITAGE-SITE.Timbucktu טימבוקטו באתר אלוקה]

== הערות שוליים ==

טימבוקטו בציור מספרו של [[רנה קאייה, 1830]]
טימבוקטו בספרו של [[היינריך בארת, 1858; ציור של יוהאן מרטין ברנאץ לפי רישום שהכין בארת במסעו]]

קטגוריה:מאלי: ערים
קטגוריה:מאלי: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
נבחרת גואם בכדורגל

נבחרת גואם בכדורגל (באנגלית: Guam national football team) היא נבחרת הכדורגל של טריטוריית גואם, שבשליטת ארצות הברית.

הנבחרת הוקמה ב-1975 אך צורפה לפיפ"א רק ב-1996. 

==כל גביעי העולם==
* 1930 עד 1998 - לא נכנסה
* 2002 - לא העפילה
* 2006 - פרשה
* 2010 עד 2014 - לא נכנסה
* 2018 עד 2026 - לא העפילה

==כל גביעי אסיה==
* 1956 עד 1992 - לא נכנסה
* 1996 עד 2004 - לא העפילה
* 2007 - לא נכנסה
* 2011 עד 2015 - לא העפילה
* 2019 - פרשה במהלך המוקדמות
* 2023 עד 2027 - לא העפילה

==כל גביעי האתגר של ה-AFC==
* 2006 - סיבוב ראשון
* 2008 עד 2014 - לא העפילה

==כל גביעי פדרציית הכדורגל של מזרח אסיה==
* 2003 עד 2015 - לא העפילה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גואם: כדורגל
גואם
הרמן לוי

הרמן לוי
הרמן לוי (7 בנובמבר 1839, גיסן – 13 במאי 1900, גרמיש-פרטנקירשן) היה מנצח תזמורת יהודי-גרמני.

לוי היה בנו של הרב ד"ר בנדיקט לוי (Benedikt Levi, 1806–1899), ונכדו של הרב שמואל וולף לוי (1751–1813). הוא קיבל את חינוכו בגיסן ובמנהיים, ומשך אליו את תשומת לבו של וינצנץ לאכנר. משנת 1855 עד 1858 למד בקונסרבטוריון של לייפציג. יצירותיו בסגנון שומאן התקבלו תחילה ברצון, אך בשנת 1864 שוכנע, בין היתר על ידי ברהמס, עמו קשר ידידות קרובה, לוותר על הלחנה ולהתרכז בניצוח. אחרי שורת מסעות, שהביאוהו עד פריז, התמנה למשרתו הראשונה כמנהל מוזיקלי בזארבריקן, שאותה החליף במשרה דומה במנהיים בשנת 1861. משנת 1862 עד 1864 היה מנצח ראשי של האופרה הגרמנית ברוטרדם, ובהמשך, עד 1872, בקרלסרוהה, משם עבר למינכן. במשרה זו נשאר עד 1896, כאשר בריאותו המעורערת אילצה אותו להתפטר.

בשנת 1870 סירב לוי לנצח על ביצוע בלתי מורשה של הוולקירה במינכן, עובדה שהרשימה את וגנר. פולין גארסיה-ויארדו ופרידריך ניטשה המליצו על לוי לפני וגנר ובשנת 1871 נפגשו השניים. וגנר שיבח את לוי על סירובו לשנות את שמו, היהודי בעליל, ולוי, שנשבה לא רק למוזיקה של וגנר אלא גם למסר האמנותי שלו, הרחיק לכת עד להגנה על האסתטיקה שביסוד ספרו האנטישמי בגלוי של וגנר, "היהודים במוזיקה". התקרבותו של לוי אל וגנר חתרה תחת ידידותו עם ברהמס, על אף מאמציו הנואשים לקיים אותה.

שמו של לוי קשור לאין הפרד בהערכה הציבורית הגדלה והולכת למוזיקה של וגנר. כידידו הוותיק של וגנר, ניצח על ההצגה הראשונה של "פרסיפל" בפסטיבל ביירוית בשנת 1882 ולקח חלק בחיי המוזיקה של ביירוית במשך שארית הקריירה שלו. על אף האנטישמיות המוצהרת של וגנר, הוא התיידד עם קארל טאוסיג, היינריך פורגז, יוזף רובינשטיין ואנגלו נוימן, כולם יהודים. בין הרמן לווגנר נוצרו יחסי עבודה הדוקים, והערכתו של וגנר לכישרונו המוזיקלי של לוי מיתנה קמעה את האנטישמיות שלו. עם זאת, וגנר לא חש בנוח להניח את הניצוח על פרסיפל, עם הסימבוליזם הנוצרי שבה, בידי יהודי והוא ערך כמה ניסיונות מגושמים, שלא צלחו, לשכנע את לוי להמיר את דתו. לוי הוא שניצח, בהצלחה רבה, על ביצוע הבכורה של "פרסיפל" בשנת 1882 וביצועיו רבי-ההשראה על האופרה עד 1894 מציבים אותו, יחד עם הנס ריכטר, פליקס מוטל ואנטון זיידל, בשורה הראשונה של מנצחי ביירוית מן הדור הראשון. הרמן לוי היה זה שניצח על המוזיקה בהלווייתו של וגנר. הוא ביקר בלונדון בשנת 1895.

במהלך השנים הבאות ניצח לוי על בכורות גרמניות לאופרות צרפתיות מאת גונו, מסאז'ה, שברייה וברליוז. הוא הבטיח את הצלחתו של ברוקנר במינכן כאשר הציג את האדג'ו מן הסימפוניה השביעית שלו לאחר ביצוע של "הוולקירה". לוי ראה בברוקנר, ולא בברהמס, את ממשיכו הסימפוניסט של בטהובן, וברוקנר מצדו העריץ את לוי וראה בו, אף כי היה צעיר ממנו ב-15 שנים, "אב אמנותי". מכתב של לוי משנת 1887, שביקר את הגרסה הראשונה של הסימפוניה השמינית של ברוקנר, ערער את ביטחונו העצמי של ברוקנר למשך שנים אחדות. לוי עודד גם את ריכרד שטראוס הצעיר.

הרמן לוי נפטר בהיותו במינכן ב-13 במאי 1900 והוא בן 61.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים יהודים גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1839
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1900
פראנץ וילנר

פראנץ וילנר (גרמנית: Franz Wüllner; 28 בינואר 1832, מינסטר – 7 בספטמבר 1902, בראונפלס) היה מלחין ומנצח גרמני. הוא ניצח על הצגות הבכורה של האופרות של וגנר "זהב הריין" ו"הוולקירה".

==יצירותיו==
===יצירות אינסטרומנטליות===
* סונאטה לכינור במי מינור, אופוס 30
* וריאציות על שיר עם גרמני עתיק, אופוס 24
* וריאציות על נושא של פרנץ שוברט, אופוס 39

===יצירות מקהלתיות===
* מיזררה אופוס 26 למקהלה מעורבת בת 8 קולות (ברלין 2002)
* סטאבאט מאטר אופוס 45 למקהלה מעורבת בת 8 קולות (ברלין 2003)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1832
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1902
הרמן צומפה

הרמן צומפה (גרמנית: Hermann Zumpe; 9 באפריל 1850, אופאך – 4 בספטמבר 1903, מינכן) היה מנצח גרמני.
 
צומפה עבד כמנצח בין השנים 1891 ל 1895 בשטוטגרט. לאחר מכן התמנה למנצח תזמורת קאים (כיום הפילהרמונית של מינכן). בשנת 1897 עבר לשוורין, בירת מקלנבורג-מערב פומרניה שם ניצח על התזמורת המקומית וקידם אותה למודעות בינלאומית. תחת הנהגתו יצאה התזמורת להופעות בברלין, לונדון, מדריד וסנקט פטרבורג. בשנת 1901 חזר למינכן לקבל עליו את ניהול האופרה הממלכתית של בוואריה. בתפקידו זה ניצח על הופעות רבות של אופרות מאת וגנר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1903