OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סומפולנו

סומפולנו (בפולנית: Sompolno; ביידיש: סאמפאלנע) היא עיירה במחוז קונין שבפרובינציית פולין גדול בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1242, ובשנת 1477 הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית.

בשנת 1870 נטלו הרוסים את מעמדו העירוני של היישוב, וזה הושב לו בשנת 1973.

==יהודי סומפולנו==
יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-18. בין השנים 1823 ו-1862 הגבילו הרוסים את התיישבות היהודים בעיירה.

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,200 יהודים, כשליש מתושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד.

בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, החרמת רכוש, חובת ענידת טלאי צהוב וגיוס לעבודות כפייה. 

בשנת 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם בה, ממנו נשלחו גברים יהודים למחנות עבודה באזור פוזנן. ב-2 בפברואר 1942 שולחו כל יושבי הגטו שבעיירה למחנה ההשמדה חלמנו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/1307 סומפולנו] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פולין גדול: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
רבי יוסטא בר שונם

רבי יוסטא בר שונם היה אמורא בדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל, הנזכר בתלמוד הירושלמי ובמדרשים.

מקום מוצאו של רבי יוסטא לפי שמו הוא העיר שונם שלמרגלות גבעת המורה (מאז המאה ה-18 - הכפר סולם). רבי יוסטא מסר הלכות בשם רבי יהושע דסכנין, והיה תלמידו של רבי מנא, אשר מספר פעמים שאלו בהלכה ומסר הלכות גם בשמו.

בהקשר לדיון חכמים בעניין מצוות התלויות בארץ, בשאלה האם גבול הארץ עובר באכזיב או שמא הרבה מצפון לה, בהרי אמנה, תמך רבי יוסטא בר שונם בגישה השנייה: .

==לקריאה נוספת==
אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יהושע צ'צ'יק, תל אביב, כרך שני, עמ' 521.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל
הפרשת נתרן יחסית

הפרשת נתרן יחסית (באנגלית: Fractional excretion of sodium או FE<sub>Na</sub>) היא נוסחה ברפואה המשמשת לחישוב אחוז הנתרן, שהופרש בשתן, ביחס לכמות הנתרן שסוננה על ידי הכליה. הנוסחה משמשת לבירור הגורמים לאי ספיקת כליות חריפה.

==הבסיס התאורטי==
שיווי המשקל (הומאוסטזיס) של הנוזלים בגוף תלוי ביכולת של הכליה לקבוע איזה מומס יופרש בכליה. 
כמות המומס המופרש היא תלוי שלשה משתנים.
#קצב הסינון, המתרחש בפקעית, כפי שהיא הנגזרת של קצב הסינון הכלייתי - GFR והריכוז של אותו מומס בפלזמה. 
#קצב הספיגה של אותו מומס באבובית הכליה.
#קצב ההפרשה של אותו מומס באבובית הכליה
במקרה זה המומס הוא נתרן אך החישוב רלוונטי לכל אלקטרוליט ומומס אחר הקיים בגוף האדם. 
החישוב הבסיסי של כמות המומס הוא 
(כמות המומס שסונן בפקעית + כמות המומס שהופרש באבובית) - כמות המומס שנספג באבובית = לכמות החומר שהופרש. 
בפועל החישוב הזה ישתנה בין כל מומס שכן לכל מומס יש את הדינמיקה שלו בתוך הכליה. 

על כן כאשר מחשבים את הדרך בה הכליה מתנהלת עם מומס מסוים יש להתחשב ביחס בין כמות המומס שעברה סינון לכמות המומס שהופיע בפועל בשתן.

== הנוסחה במקרה בו המומס הוא נתרן - FeNa ==
FeNa = (כמות הנתרן בשתן X כמות הקריאטינין בדם) / (כמות הנתרן בדם X כמות הקראטנין בשתן) 
את כל הערכים יש לחשב במ"ג/ד"ל ולהכפיל ב 100 על מנת לקבל אחוז. 

הסיבה שהקראטנין נכנס למשוואה היא שהיחס בין כמות הקראטנין בדם לכמות הקראטנין בשתן מביאה אותנו לחישוב קצב הסינון הכלייתי או ה GFR

==השימוש במשוואה והבנת התוצאה ==
ניתן לחלק את הסיבות לאי ספיקת כליות חריפה לשלוש
1. סיבות פרה-רנאליות. קרי המחלה הבסיסית איננה בכליה, אך ירידה בנפח התוך כלי ופגיעה באספקת הדם לכליה גורמת לפגיעה בתפקוד הכלייתי בשל. 
2. סיבות רנאליות - מחלה שמקורה בכליה עצמה שכעת באה לידי ביטוי באי ספיקת כליות חריפה. 
3. סיבה פוסט-רנאלית - לרוב חסימה מכנית של דרכי השתן. 
במקרים בהם רוצים להבדיל בין סיבה פרה-רנאלית לרנאלית נוכל להשתמש בנוסחה. 

ערך קטן מ 1% מדגים שני דברים, ראשית שהיכולת של הכליה לספוג מחדש את הנתרן שמורה, ושנית שלגוף יש חוסר בנוזלים ולכן ישנה ספיגה מוגברת של נתרן חזרה לגוף על מנת להגדיל את כמות הנוזלים. ועל כן במקרה כזה מדובר באי ספיקת כליות ממקור פרה-רנאלי או PRE RENAL AZOTEMIA דוגמת אי ספיקת לב, התייבשות, והלם תת-נפחי. 
ערך גדול מ 1% מדגים את שני הצדדים ההפוכים של אותו המטבע. ייתכן ויכולת הספיגה של נתרן נפגעה - כמו בעת מתן סוגים מסוימים של תרופות משתנות ושלא קיים חוסר בכמות הנוזל התוך כלית, ועל כן המקור לאי ספיקת הכליות הוא כליית או RENAL AZOTEMIA.

קטגוריה:אורולוגיה
קטגוריה:נתרן
קטגוריה:כליה
רבי יקים איש חדיד

רבי יקים איש חדיד היה תנא בדור השני, אשר נזכר פעם אחת במשנה. מוצאו של רבי יקים, על פי שמו, הוא העיר חדיד שבשפלה.

רבי יקים העיד על ההלכה הבאה ביבנה, ביחד עם רבי יהושע בן חנניה: 

== לקריאה נוספת ==
אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יהושע צ'צ'יק תל אביב, כרך שני, עמ' 593.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לתנאים
אבא יוסי חליקופרי איש טבעון

אַבָּא יוֹסֵי חֲלֵי קוּפְרִי אִישׁ טִבְעוֹן היה תנא שחי כנראה בדור החורבן. מקום מוצאו, על פי שמו, הוא היישוב הקדום טבעון שבגליל התחתון.

אבא יוסי חליקופרי נזכר במשנה פעם אחת בלבד, בקשר להלכה בעניין טומאה שרבי יהושע מסר בשמו:
.

==לקריאה נוספת==
* מרדכי מרגליות (עורך), "אבא יוסי חליקופרי איש טבעון", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א', עמ' 8

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לתנאים
סופוצ'קיניה

סופוצ'קיניה (בבלארוסית: Сапоцкін, ספוצקין; בפולנית: Sopoćkinie; ברוסית: Сопоцкин, סופוצקין) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
לסופוצ'קיניה הוענקו זכויות עיר בשנת 1560. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי סופוצ'קיניה==
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-900 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. עם כיבוש האזור בידי הצבא האדום בספטמבר 1939 נאסרה פעילות זו, ובתים של יהודים ביישוב הוחרמו, תוך גירוש יהודים אמידים לסיביר. בתקופה הסובייטית הסבו השלטונות את בית המדרש בעיירה למקום בילוי.

ב-22 ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים לאחר הפצצות כבדות, בהן נהרגו יהודים רבים. בימים הראשונים לכיבוש רצחו הגרמנים את רב הקהילה, מרדכי אליהו רבינוביץ', ובכירים נוספים בקהילה, וגייסו את יהודי היישוב לעבודות כפייה. בדצמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו בן בניין אחד שהוקם בה, בו הצפיפות הייתה רבה.

ב-1 בנובמבר 1942 הועברו כל יהודי העיירה למחנה קלבסין הסמוך לגרודנו, אשר ב-19 בדצמבר 1942 נרצחו אחרוני יושביו. כמה חודשים לאחר האקציה בעיירה נתגלה בה ילד יהודי כבן שבע, אשר הסתתר בין הריסות הגטו. ילד זה נכפת בידי הגרמנים בחוטי תיל, והושלך למדורה בעודו חי לעיני קהל מקומי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/1313 סופוצ'קיניה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז גרודנו: עיירות יהודיות
מגדל אל-חמרא

מגדל אל-חמרא (בערבית: برج الحمراء, תעתיק מדויק: בֻּרְג' אלחַמְרַאא) הוא גורד שחקים ברחוב ג'אבר אל-מובארכ 13085 בכווית סיטי, כווית. גובהו 412 מטרים והוא בעל 80 קומות. הוא תוכנן בידי משרד האדריכלים "סקידמור, אווינגס ומריל" (SOM) ונכון לשנת 2022 הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בכווית וה-31 בגובהו בעולם.

בנייתו החלה בשנת 2005 והסתיימה בשנת 2011. המגדל נבחר על ידי ה"טיים מגזין" לאחת מבין 25 ההמצאות הטובות ביותר לשנת 2011.

==ראו גם==
* מגדל השחרור

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כווית: גורדי שחקים
קטגוריה:כווית סיטי: מבנים
Mycoplasma genitalium

Mycoplasma genitalium (בתעתיק לעברית: מיקופלזמה גניטליום) הוא חיידק קטן שחי על תאי האפיתל הריסי של דרכי השתן והמין בבני האדם. חיידק זה התגלה לראשונה ב-1981. מיקופלזמה ממין זה עלולה לגרום לדלקת בדרכי השתן אצל נשים וגברים, אם כי לרוב להימצאות החיידק אין כל תסמונת קלינית. ישנם חילוקי דעות בקרב הקהילה הרפואית אם חיידקים אלו שייכים למחוללים שעוברים בהדבקה מינית, שכן חיידקים אלה הם חלק מ"אוכלוסיית החיידקים הטבעית" של נשים רבות.

חיידקי המיקופלזמה הם היצורים החיים הקטנים ביותר הקיימים ובשל כך קשה לאבחנם. הם חסרי דופן תא ובשל כך אנטיביוטיקות נפוצות כגון פניצילין אינן משפיעות עליהם.

הם נפוצים למדי, ואם הם גורמים לדלקות ניתן לטפל בהם באמצעות אנטיביוטיקות כגון אזיתרומייצין.

בשנת 1995 מופה הגנום של המיקופלזה בשלמותו.

==מאפיינים==
לרוב, חיידק המיקופלזמה לא גורם לתסמינים. במידה ומתפתחים תסמינים (למשל בתקופות של היחלשות המערכת החיסונית, או אם החיידק מתרבה יתר על המידה), הם כוללים דלקת בדרכי השתן בנשים וגברים. בנשים, עלולה להתפתח דלקת צוואר הרחם ומחלה דלקתית של האגן. בשונה ממיקופלזמות אחרות, החיידק לא מתבטא בוגינוזיס חיידקי.

==טיפול==
במידה ומתפתחים תסמינים הטיפול המומלץ הוא באזיתרומייצין כטיפול ראשוני ובדוקסיציקלין כטיפול שניוני.

מחקרים הראו שלטיפול בן 5 ימים באזיתרומייצין יש אחוזי ריפוי גבוהים יותר ממנה חד פעמית (יותר מ-95% לעומת 80%). בנוסף, מנה חד פעמית עלולה להוביל לפיתוח עמידות של החיידק לאנטיביוטיקה. בהתחשב בממצאים הללו, רופאים עוברים לטיפול בן 5 ימים באזיתרומייצין. דוקסיציקלין עדיין בשימוש אבל מוקסיפלוקסצין מסתמן כטיפול עדיף, במידה והטיפול באזיתרומייצין לא צלח. דוקסיציקלין היא יחסית לא אפקטיבית עם שיעורי ריפוי של 48% לנשים ו-38% לגברים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיידקים אמיתיים
קטגוריה:Firmicutes
דוד טפרסון

דוד (דייוויד) טפרסון (אוקטובר 1926 – 27 באוקטובר 2015) היה אלוף-משנה בצה"ל. עד מותו, נחשב לוותיק חיילי המילואים בישראל. אחד משלושת החיילים היחידים שהשתתפו בכל מלחמות ישראל ואשר זכאים לענוד את כל שבעת אותות המערכה (הראשונים) של צה"ל. אביה של השחקנית עידית טפרסון.

== ביוגרפיה ==
טפרסון נולד בשנת 1926 בקייפטאון, דרום אפריקה, כבן השלישי למשפחה של יוצאי ליטא שהיגרו לדרום אפריקה בעקבות הפוגרומים במדינה. הוריו, אייב ואדית, עסקו בניהול בתי מלון בדרום אפריקה. בשנת 1932, בהיותו בן 6, נשלח להתגורר בחווה של דודו בכפר גאריס (בקרבת הגבול עם נמיביה). בצעירותו סבל טפרסון מקשיים בלימודים בשל בעיית דיסלקסיה והוא עבר מספר בתי ספר, אך לא סיים את לימודיו התיכוניים.

ב-15 במאי 1948, יום לאחר הכרזת העצמאות, עלה טפרסון לישראל על גבי האונייה 'טטי', שעל סיפונה היו כ-300 צעירים, בהם ניצולי שואה ומתנדבים מדרום אפריקה, מפינלנד ועוד, שהגיעו על מנת להתגייס לעזרת המדינה העוברית. טפרסון היה אחד מכ-3,500 מתנדבי חוץ לארץ שהגיעו לארץ בתקופת מלחמת העצמאות.

באותו יום החל השלב השני של מלחמת העצמאות, עם פלישת צבאות ערב לישראל וטפרסון גויס למחרת הגעתו. תחילה שובץ כלוחם בגדוד 34 של חטיבת אלכסנדרוני והשתתף בקרבות סביב טנטורה, ראש העין וכפר סבא. בהמשך יצא לקורס המ"כים והסמלים הראשון בצה"ל. כשיצחק מודעי, מפקד הפלוגה שלו (ולימים ח"כ ושר בממשלות ישראל) סירב לבקשתו להתגייס לפלמ"ח, ערק טפרסון מהחטיבה ועבר לשרת בגדוד התשיעי הממונע של חטיבת הנגב בפלמ"ח, במסגרתו נטל חלק במבצע יואב לכיבוש באר שבע ובמבצע עובדה לכיבוש אילת.

בשנת 1949 פגש טפרסון את אשתו לעתיד שושנה, צברית מתל אביב. יחד היו ממקימי מושב הבונים במועצה אזורית חוף הכרמל. בהמשך עברו להתגורר ברמת גן, שם עבד טפרסון כפועל בניין ואף עסק בשיפוצים. לאחר מלחמת העצמאות, התנדב טפרסון לשירות מילואים ובשנת 1954 השלים את קורס קציני המילואים.

בשנת 1961 עברו הזוג להתגורר בכפר שמריהו, שם הקים טפרסון את חברת הבנייה "דויד טפרסון". בהמשך, פעל להקמתה של יחידה 605 - יחידת המתנדבים של כפר שמריהו.

לצד עבודתו, התמסר טפרסון להנצחת מורשת מח"ל. הוא הקים מוזיאון וארכיון בביתו, כתב ספרים, הקים אתר אינטרנט והיה ממקימי אנדרטת מח"ל בדרך בורמה והאנדרטה לחללי חטיבת המילואים של חיל השריון ("אגרוף ורומח") בסמוך לרנטיס. לאחר מותו, נתרם הארכיון על מח"ל שהקים בביתו למוזיאון לתולדות השריון בלטרון.

בשנת 1997 העניק הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק לטפרסון דרגת אלוף-משנה. הוא המשיך לשרת כקצין במילואים עד יום פטירתו (למעלה מ-67 שנות שירות). עד למותו, נחשב לאיש המילואים הוותיק והמבוגר בצה"ל.

טפרסון הותיר אחריו את שלושה ילדים, ביניהם שחקנית התיאטרון והקולנוע עידית טפרסון, וכן נכדים. אשתו שושנה נפטרה בשנת 2010.

בשל מבנהו הפיזי וגובהו (1.96) זכה לכינוי "מגדל".

== לקריאה נוספת ==
* דוד טפרסון, המתנדב. מאנגלית: ברוך קורות. הוצאה עצמית, 1999.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* .
* שאול נגר, [https://web.archive.org/web/20151127131419/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=63829&itemId=8060 איש מיוחד שהוא 'מגדל וחומה' ושמו דוד "מגדל" טפרסון ז"ל], באתר יד לשריון, 1 בנובמבר 2015
* 

קטגוריה:חיילי חיל השריון
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:מתנדבי חוץ לארץ (מח"ל)
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
הפארק הלאומי טג'יק

הפארק הלאומי טג'יק (ידוע גם כפמרסקי, פמירסקי או הפארק הלאומי פמיר) הוא פארק לאומי ושמורת טבע במזרח טג'יקיסטן. הפארק הוקם ב-1992. בין 1989 ל-1992 אנבר ג'. בוזורוקוב (ראש מחלקת שמורות הטבע במשרד לאיכות הסביבה של טג'יקיסטן) יזם, תכנן והוביל מחקרי סטטיסטיקה מדעיים ואת המחנה המדעי הבינלאומי "פמיר-90" לקראת הקמת הפארק הלאומי הראשון ופארקים טבעיים אחרים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית (שהפכה לטג'יקיסטן במהלך שנים אלו), שהפך לפארק ההרים הגדול ביותר בברית המועצות.

על הקמת הפארק נקבעה החלטה מספר 267 של ממשלת טג'יקיסטן ב-20 ביולי 1992. שמו של הפארק, הכולל חלקים מהרי פמיר<ref></ref>, הפך בהמשך ל"הפארק הלאומי טג'יק". ב-2001 גודל אזור הפארק הורחב ל-2.6 מיליון הקטאר, שהם 18% מהגודל הכולל של טג'יקיסטן, בהוראה של הממשלה הטג'יקית.

== אקולוגיה וחיות בר ==
הפארק הלאומי מציג שילוב של אזורים בהם שוררים אקלים ערבתי, מדברי ואלפיני. בפארק חורפים ארוכים וקרים וקיץ קריר, וממוצע משקעים שנתי של 127 מ"מ.

מינים שידוע שחיים בפארק הלאומי כוללים את הדוב החום, נמר השלג, זאבים, כבשי מרקו-פולו (תת-מין של כבש ארגאלי), עז מבריגה, שחפים חומי ראש ואווזים.<ref></ref>

== סטטוס מורשת עולמית ==
ב-2008, הפארק הלאומי הגיש בקשה לאונסק"ו בבקשה להפוך להיות אתר מורשת עולמית. ב-2013, הפארק אושר כאתר מורשת עולמית.
<gallery>
File:Pamir Mountains, Tajikistan, 06-04-2008.jpg|
File:Pamir protected area map-fr.svg|
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[http://whc.unesco.org/en/list/1252 הפארק באתר אונסק"ו] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טג'יקיסטן: אתרי מורשת עולמית
טראנג אן

טראנג אן הוא אזור נוף ליד נין בין, וייטנאם, הידוע בשל סיורי המערות בשיט המתקיימים בו. ב-23 ביוני 2014, במפגש ה-38 של ועדת המורשת העולמית בדוחה, נקבע טראנג אן כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

== מיקום ==
טראנג אן ממוקמת 3 ק"מ דרומית לבירה העתיקה של אואה לו, 7 ק"מ מערבית לנין בין ו-16 ק"מ צפונית לטאם דיפ. שטח אזור הנוף גדול מ-6,172 דונם. טראנג אן כולל את "אואה לו" (Hoa Lư), את "טאם קוק-ביץ' דינג" (Tam Cốc-Bích Động), ואת מקדש באי דין (Bai Dinh Temple). שלושת האזורים הללו קשורים זה לזה ביער, הרי גיר, נהרות, אגמים וביצות.

== אקולוגיה ==
באזור טראנג אן מתקיימות שתי מערכות אקולוגיות עיקריות - בהרי הגיר ובמים. המגוון הביולוגי באזור הוא הגורם להימצאותם של שתי המערכות האקולוגיות הללו. האזור מגוון ומכיל בעלי חיים רבים החיים בהרמוניה.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Caudong.jpg|
קובץ:Codohoalu2010k4.jpg|
קובץ:Lehoidendinh.jpg|
קובץ:Festival of Dinh and Le kings at Hoa Lu.JPG|.
קובץ:Bich Dong1 tango7174.JPG|
קובץ:Tam Coc from above.jpg|
קובץ:Tam Coc Sailing.jpg|
קובץ:Tam Cốc01.jpg|
קובץ:Đường vào Tam Cốc - Ninh Bình.JPG|
קובץ:Tam Coc taken by Harmony Hiro.jpg|
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:וייטנאם: אתרי מורשת עולמית
קרלוס גרוזמן

קרלוס גרוזמן הוא רופא ישראלי מומחה בטיפול נמרץ ובהרדמה. כיהן בעבר כמנהל בית חולים השרון, מנהל המרכז רפואי קפלן והמרכז הרפואי הגריאטרי הרצפלד.

==ביוגרפיה==
גרוזמן סיים לימודי רפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בואנוס איירס. הוא בעל תואר שני במינהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

עלה לישראל ב-1977 ועבד כסטאז'ר במרכז רפואי מאיר. שימש ראש מדור החייאה בבית הספר לרפואה צבאית וראש מדור החייאה במפקדת קצין רפואה ראשי בצה"ל, רופא ביחידה לטיפול נמרץ כללי "שיבא", תל השומר, מנהל היחידה לטיפול נמרץ כללי במרכז רפואי רבין, קמפוס גולדה ומנהל לשעת חירום. בהמשך שימש סגן מנהל המרכז הרפואי קפלן, מנהל המחלקה לשירותי אשפוז באגף הרפואה של חטיבת בתי חולים, שירותי בריאות כללית, בשנת 2011 מונה למנהל בית החולים השרון וסגן מנהל המרכז הרפואי רבין.

בשנת 2015 מונה למנהל המרכז הרפואי קפלן ובית החולים הגריאטרי שיקומי הרצפלד. הוא כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2018. 

גרוזמן השתתף, במסגרת פעילותו הניהולית במשלחות רפואיות רבות מחוץ לישראל. ביניהן, כמנהל רפואי של מוקד חירום בפנמה, ראש משלחת מד"א לוועידה ה-28 של הצלב האדום הבינלאומי בז'נבה, מנהל בית חולים שדה לאחר רעש האדמה באדאפזרי שבטורקיה, ראש המשלחת לאריתראה לבניית יחידה לטיפול נמרץ באריתראה וחבר משלחת ההצלה הרפואית הישראלית לקמרון. בנוסף, שימש יועץ לממשלת פנמה בנושא היערכות בתי חולים לשעת חירום.

==קישורים חיצוניים==
*אופיר לוי, [http://hospitals.clalit.co.il/hospitals/Kaplan/he-il/CustomerInfo/KaplanNews/News2015/Pages/DrGruzman.aspx מנהל חדש למרכז הרפואי קפלן ובית חולים הרצפלד], אתר מרכז רפואי קפלן
*[http://hospitals.clalit.co.il/Hospitals/Rabin/he-il/In-The-Media/In-The-Media-2011/Pages/Media-058.aspx ד"ר קרלוס גרוזמן מונה למנהל בי"ח השרון במרכז רפואי רבין], אתר מרכז רפואי רבין

קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:רופאי שירותי בריאות כללית
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מנהלי בית חולים השרון
קטגוריה:מנהלי מרכז רפואי קפלן
בני דוידזון

בני דוידזון הוא רופא ישראלי מומחה בכירורגיה כללית, כירורגיה אונקולוגית, טראומה, רפואה תעופתית ורפואת צלילה. ניהל את מרכז רפואי אסף הרופא בשנים 2017-2002.

==ביוגרפיה==
דוידזון סיים לימודי רפואה ב-1975 באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית והוא בעל תואר שני במנהל מערכות בריאות מאוניברסיטת תל אביב.

שירת כרופא בחיל האוויר במשך 24 שנים, בין השאר כהיחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669). השתלם ברפואת תעופה וחלל וב-ATLS, בוגר הקורס לרפואה תעופתית של צי ארצות הברית. שימש רופא בכיר במחלקה לכירורגיה כללית ג' במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר. משמש יועץ רפואי ורופא תעופתי, בין השאר לחברת אל על.

בין השנים 2017-2002 ניהל את מרכז רפואי אסף הרופא.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20151114223359/http://www.assafh.org/Personnel/Pages/DavidsonBeni.aspx ד"ר דוידזון בני], אתר מרכז רפואי אסף הרופא

קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:מנהלי המרכז הרפואי שמיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
סונבונג

סונבונג היא נפה בעיר המיוחדת ראסון שבקוריאה הצפונית. סונבונג שוכנת בפינה הצפון-מזרחית של קוריאה הצפונית, כשממזרח לה - נהר הטומן וגבול קוריאה הצפונית-סין-רוסיה, מדרום לה - ים יפן, ממערב לה - נפת רג'ין שבעיר המיוחדת ראסון, ומצפון לה - נפת אונדוק שבמחוז צפון המגיונג. בסונבונג מתגוררים 27,331 תושבים, והיא העיר ה-34 בגודלה בקוריאה הצפונית.

היישובים בסונבונג הם סונבונג וטומנגנג.

בסונבונג ישנו מכרה אורניום ותחנת כוח הפועלת באמצעות נפט בהספק של 200 מגהוואט.

בשל מיקומה האסטרטגי של סונבונג כנפה עם נמל, על גדות נהר הטומן, וסמיכותה למשולש הגבולות קוריאה הצפונית - סין - רוסיה, בסונבונג עוברת רכבת, המקשרת את העיירה טומנגנג הצפון קוריאנית, עם הכפר חסן ברוסיה, על ידי מעבר גשר על נהר הטומן. בשנת 2005 נסעו בקו הרכבת של סונבונג כ-10000 נוסעים. הרכבת של סונבונג מקשרת את קוריאה הצפונית לרכבת הטרנס סיבירית, שהכפר הרוסי חסן הוא תחנתה האחרונה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.geoba.se/location.php?query=2040674&geoid=Y מידע כללי על סונבונג] 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קוריאה הצפונית: חלוקה מנהלית
ג'ומליקיזיק

ג'ומליקיזיק או ג'ומלקזק (בטורקית: Cumalıkızık) הוא כפר במחוז ילדרים, במרחק 10 ק"מ מזרחה מהעיר בורסה, למרגלות ההר אולודג (Uludağ). ההיסטוריה של הכפר מגיעה עד לזמן האימפריה העות'מאנית. כיום, הכפר נחשב לשכונה במחוז ילדרים. הטקסטורה ההיסטורית של הכפר נשמרה היטב והמבנים הארכיטקטוניים הכפריים מהתקופה העותמאנית המוקדמת עדיין בשלמותם. לכן הפך ג'ומליקיזיק למרכז פופולרי לתיירים.

קבוצה של כפרים דומים הממוקמים קרוב זה לזה ולמרגלות ההר "אולודג" והעמקים שקרובים אליו נקראו קיזיק בטורקית. משמעות השם היא "אנשי הכפרים" שנקראו קיזיק בעבר. כפרים דומים, שפחות שומרו, הם דג'ירמנליקיזיק, דרקיזיק, המאמליקזיק. המאמליקזיק היה כפר ובו חמאם, וג'ומליקיזיק נקרא כך מפני שהאנשים שם נאספו בימי שישי (ג'ומה, בטורקית) לפולחן.

מוזיאון ג'ומליקיזיק לאתנוגרפיה בכיכר הכפר מציג אובייקטים היסטוריים מהכפר. כל חודש יוני מתקיים פסטיבל פטל. בתי ג'ומלקזק המפורסמים עשויים מעץ, טיט, ואבן. רובם בתי טריפלקס. החלונות בקומה העליונה, בדרך כלל, מסורגים ועם חלון מפרץ. הידיות ומקושים על דלתות הכניסה העיקריות עשויות ברזל יצוק. רחובות מרוצפים מאוד צרים וללא מדרכות, אבל יש מערכות ביוב טיפוסיות של ימי הביניים במרכז להובלת מי גשם ושפכים.

בכפר יש מסגד, מזרקת "זקיה האטון" (Zekiye Hatun) שלצידו ואמבטיה עם כיפה אחת הם מקוריים מתקופת האימפריה העות'מאנית. בנוסף לכך, יש גם שאריות מחורבן כנסייה שנבנתה על ידי הביזנטים.

בג'ומליקיזיק כ-270 בתים היסטוריים. חלק מהבתים הללו הם בתהליכי שחזור ותחזוקה, ו-180 מהם עדיין משמשים למגורים.

בשנת 1969 נחשפו שרידיה של כנסייה ביזנטית מדרום-מזרח לכפר בגבעות של הר אולודג. כמה עבודות אדריכליות מוצגות במוזיאון הארכאולוגי של בורסה. תוכניות טלוויזיה וסרטים היסטוריים צולמו לעיתים קרובות בג'ומליקיזיק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טורקיה: אתרי מורשת עולמית
בית הכנסת שימלאו סילבאניי

ממוזער
בית הכנסת שימלאו סילבאניי (ברומנית: Sinagoga din Şimleu Silvaniei) הוא בית הכנסת הגדול של יהודי העיר שימלאו סילבאניי, במחוז סלאז' טרנסילבניה, ברומניה, המשמש החל משנת 2005 כ"מוזיאון לזכר השואה בצפון טרנסילבניה" (ברומנית: Muzeul memorial al Holocaustului din Nordul Transilvaniei). הוא שוכן ברחוב 1 במאי 6 בעיר, בפינה בין שני רחובות.
בית הכנסת נבנה בשנת 1876 בימי השלטון האוסטרו-הונגרי.
הבניין מוכר משנת 2004 כמונומנט היסטורי של מחוז סלאז'.

==היסטוריה==
בית הכנסת הוקם בשנת 1876 על ידי יהודי העיר.
למשך שזמן מה שימש גם קהילות שכנות כמו גיורטלקו שימלאולוי, נושפלאו ואחרות.

בימי מלחמת העולם השנייה, העיר סופחה בחזרה להונגריה לפי תכתיב וינה משנת 1940.
בעקבות הכיבוש ללא התנגדות של הונגריה על ידי בת בריתה, גרמניה (מרץ 1944), שכפתה על העוצר מיקלוש הורטי את הממשלה הפרו-נאצית הקיצונית בראשות הגנרל דמה סטויאי שואת היהודים בהונגריה ובשטחים שהסתפחו אליה נכנסה לשלב מזורז של "הפתרון הסופי".
בחודשים מאי ויוני 1944 היהודים באזור שימלאו אולצו לעזוב את בתיהם והובלו בכוח לגטו צ'היי, ומשם הועלו על קרונות להובלת בקר עד לאושוויץ-בירקנאו. שם נרצחו 160,000 יהודי צפון טרנסילבניה. ניצלו יהודים ספורים וששבו לאזור הולדתם. המשפחה היהודית האחרונה היגרה מכאן באמצע שנות ה-1960 בימי השלטון הקומוניסטי. בעקבות הגירת היהודים האחרונים בית הכנסת הפסיק להיות פעיל, ננטש ומצב תחזוקתו התחיל להידרדר.

==הבניין==
בית הכנסת נבנה כבניין גדול בעל סגנון נאו-רומנסקי. יש לה מפרצים (טראביאות) אחידים
מוגדרים על ידי פילסטרים. נראים גם כמה סימנים של סגנון "התחייה המורית" כגון צורת תלתן בקצה העליון של החלונות והכיפות הקטנות על הצריחונים הצדדיים בחזית הבניין.
הגג הוא דו שיפועי עם טימפנון משולש בחזית שעל קצהו סמל לוחות הברית.

===השיפוץ והקמת המוזיאון===
איגוד הזיכרון "הבראיקה" של יהודי נושפלאו בחו"ל וקרן המורשת האדריכלית היהודית באמריקה קיבלו את בית הכנסת לניהולם מפדרציית הקהילות היהודיות של רומניה. עבודות השיפוץ התחילו בשנת 2004 על ידי החלפת הגג וחיזוק הבניין. הן נגעו בעיקר למעטפה החיצונית. לא שוחזרו חזיתות הבניין בדיוק כפי שהיו אלא רק פושטו ונצבעו מחדש. ומשום כך הבניין איבד מחנו. יוזמי המיזם מתכוונים לשפץ בעתיד גם את פנים בית הכנסת. ב-11 בספטמבר 2005 נחנך במקום המוזיאון לזכר שואת יהודי צפון טרנסילבניה. כעת המוזיאון משמש כמרכז חינוך ונערכים בו סיורים מודרכים, במיוחד לתלמידים ולסטודנטים. באביב 2008 נחנך במוזיאון מרכז רב-תרבותי להוראת וחקר השואה.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Simleu Museum Original Project Team.jpg|צוות מיזם המוזיאון על יד בית הכנסת לפני השיפוץ 
קובץ:Simleu museum student lecture.jpg|מורה עם תלמידים בביקור במויזאון
קובץ:Sinagoga Simleu - interior3.jpg|המוזיאון- פנים בית הכנסת (2016)
קובץ:Sinagoga Simleu.jpg|פנים בית הכנסת (2016)
קובץ:Sinagoga Simleu, interior2.jpg|פנים בית הכנסת (2016)
קובץ:Sinagoga Simleu, interior1.jpg|פנים בית הכנסת (2016)
</gallery>

==לקריאה נוספת==
===מקורות===
<div class="mw-content-ltr">
* 2009 Aristide Streja, Lucian Schwarz Sinagoga în România, Hasefer, București
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.welcometoromania.ro/DN1h/DN1h_Simleu_Silvaniei_Sinagoga_e.htm בית הכנסת בשימלאו סילבאניי באתר תיירות]

==הערות שוליים==

שימלאו סילבאניי
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים להנצחת השואה
שימלאו סילבאניי
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי רומניה
ארמון הפרלמנט

ארמון הפרלמנט הידוע גם כ"בית הרפובליקה" או "בית העם" (ברומנית: Palatul Parlamentului) הוא מבנה ענק השוכן על גבעת ספירי, בבוקרשט, רומניה ומשמש כמשכן הפרלמנט הרומני. ארמון הפרלמנט הוא אתר תיירותי חשוב בבוקרשט ומפורסם בעולם.

בשנת 1935 תכנן קרול השני, מלך רומניה בנייה של בית נבחרים על גבעת ספירי וליתר דיוק על חלק מגבעת ספירי המכונה "גבעת הארסנל". ב-1938 התחילו עבודות פינוי השטח, אך האירועים, שהתרחשו באותה תקופה ומלחמת העולם השנייה מנעו את המשך העבודות.

לאחר רעידת האדמה ברומניה (1977), שגרמה נזקים גדולים בבוקרשט, החליט שליט רומניה באותה תקופה, ניקולאה צ'אושסקו, לחדש את היוזמה וב-25 ביוני 1983 החלו עבודות ההקמה, שהסתיימו ב-1997, 8 שנים לאחר מותו של צ'אושסקו.

התכנון והפיקוח על הביצוע הוטלו על אנקה פטרסקו, שזכתה בתחרות בגיל 28 והנהיגה צוות של 700 אדריכלים. על ביצוע הבנייה שקדו עשרים אלף עובדים, מחציתם אזרחים ומחציתם אנשי צבא, במשך חמש שנים.

הבניין מחזיק בשלושה שיאים עולמיים, הוא הבניין האדמיניסטרטיבי הגדול ביותר, היקר ביותר והכבד ביותר. ארמון הפרלמנט בעל שטח של 330,000 מטרים רבועים. לצורך בניית המקום נעשה שימוש ב-700 טונות של פלדה וארד, מיליון מטר קוב של שיש, 3,5 טונות זכוכית ו-900,000 מטר קוב של עץ. הבנייה נעשתה רק מחומרי גלם רומניים ועלותה מוערכת נכון לשנת 2006 בארבעה מיליארד דולרים של ארצות הברית.ארמון הפרלמנט על [[גבעת ספירי]]לארמון הפרלמנט יש 12 מפלסים ועד המהפכה הרומנית מידותיו היו 270 מטרים אורך, 240 מטרים רוחב, 86 מטרים גובה ועומק בקרקע 92 מטרים. בספר השיאים של גינס המבנה מצוין כשני בעולם מבחינת השטח ושלישי בעולם מבחינת הנפח (2,550,000 מטרים קוב).

== סיכום חומרי הגלם ==
לבניית ארמון הפרלמנט נעשה שימוש ב:
* 1,000,000 מטרים קוב של שיש.
* 5,500 טונות של מלט.
* 7,000 טונות של פלדה.
* 20,000 טונות של חול.
* 1,000 טונות של בזלת.
* 900,000 מטרים קוב של עץ.
* 3,500 טונות גביש.
* 200,000 מטרים קוב של זכוכית.
* 2,800 נברשות.
* 220,000 מטרים רבועים של שטיחים.
* 3,500 מטרים רבועים של עור.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://cic.cdep.ro/ גלריית תמונות של ארמון הפרלמנט] 

==הערות שוליים==

פרלמנט
אלברט גטרסון

אלברט לאבג'וי גטרסון (באנגלית: Albert Lovejoy Gutterson; 23 באוגוסט 1887 – 7 באפריל 1965) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) בקפיצה לרוחק.

== ביוגרפיה ==
גטרסון נולד באנדובר, ורמונט. הוא בעל תואר מהנדס מאוניברסיטת ורמונט.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה גטרסון במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אולימפי ושיא אמריקה חדש של 7.60 מטר, ס"מ פחות משיא העולם של פיטר אוקונור מאירלנד, לפני קלווין בריקר מקנדה (7.21 מטר) ויאורג אברג משוודיה (7.18 מטר).

לאחר שפרש מספורט תחרותי, עבד גטרסון לראשונה כמהנדס בחברת ג'ונס ולמסון מכונות, ואחר כך עבד בתעשיית הנפט בשנים 1950-1925. בשנים 1963-1950 שימש כנשיא חברת כלי עבודה לאבג'וי, שהוקמה על ידי הדוד שלו.

== שיאים אישיים ==
* קפיצה לרוחק: 7.60 מטר (1912)

== ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה לרוחק (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
ארנסט בקר

ארנסט בקר (באנגלית: Ernest Becker; 27 בספטמבר 1924 – 6 במרץ 1974) היה אנתרופולוג תרבותי וסופר יהודי-אמריקאי. בקר ידוע בזכות ספרו זוכה פרס פוליצר לשנת 1974 הכחשת המוות.

== ביוגרפיה ==
בקר קיבל דוקטורט באוניברסיטת סירקיוז בניו יורק בשנת 1960. לאחר מכן, קיבל משרת פרופסור באוניברסיטת סיימון פרייזר בברנבי, קנדה. בקר היה מנודה בעשור האחרון שלו באקדמיה וקיבל הכרה בעיקר לאחר זכייתו בפרס פוליצר על ספרו משנת 1973 הכחשת המוות.

בקר פיתח רעיון כי אופיו של האינדיבידואל נבנה ביסודו על התהליך של התכחשות האדם לעובדת מותו, וכי התכחשות זו היא מרכיב הכרחי ביכולת לתפקד בעולם. כמו כן, בניית האופי על הבסיס של הכחשת המוות גורם להסתרה וערפול של הכרות עצמית אותנטית. בקר האמין כי הרבה מן הרוע במציאות הוא כתוצאה מן הצורך בהכחשת המוות.

רעיונותיו של בקר השפיעו רבות על תחומי הפסיכולוגיה החברתית ופסיכולוגיה של הדת. בפסיכולוגיה חברתית התפתחה תאוריית ניהול האימה שהולידה למעלה ממאתיים מחקרים בנושא ועזרה להבין מגוון של התנהגויות אנושיות כגון הערכה עצמית, דעות קדומות ודת.

בקר נפטר מסרטן המעי הגס בשנת 1974 ואחר מותו הוקמה קרן לזכרו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אנתרופולוגים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: ספרות עיונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
אלמה ריצ'רדס

אלמה וילפורד ריצ'רדס (באנגלית: Alma Wilford Richards; 20 בפברואר 1890 – 3 באפריל 1963) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) ואלוף ארצות הברית (1913) בקפיצה לגובה ואלוף ארצות הברית בהדיפת כדור ברזל (1918) ובקרב עשר (1915).

== ביוגרפיה ==
ריצ'רדס נולד בפארוואן, יוטה. הוא בוגר אוניברסיטת קורנל בשנת 1917.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 1.93 מטר, לפני האנס לישה מגרמניה (1.91 מטר) ובן ארצו שיאן העולם הטרי ג'ורג' הורין (1.89 מטר).

===אלוף ארצות הברית===
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1913 זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.87 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1915 הוא זכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא ארצות הברית חדש של 6858.81 נקודות, לפני אוורי ברנדג' (6459.34 נקודות). נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי בקפיצה לגובה ובזריקת דיסקוס. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1916 הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.38 מטר ובאליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1918 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.90 מטר ומדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.52 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.65 מטר.

ריצ'רדס עבד כמורה למדעים בתיכון בלוס אנג'לס במשך 32 שנים עד לפרישה.

== שיאים אישיים ==
* קפיצה לגובה: 1.956 מטר (1915)
* הדיפת כדור ברזל: 13.38 מטר (1916)
* זריקת דיסקוס: 39.52 מטר (1918)
* קרב עשר: 5,719 נקודות (1912)

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם בקפיצה לגובה (ויקיפדיה באנגלית)

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:קופצים לגובה אמריקאים
קטגוריה:הודפי כדור ברזל אמריקאים
קטגוריה:זורקי דיסקוס אמריקאים
קטגוריה:מתחרים אמריקאים בקרב עשר
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה לגובה (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בריגהאם יאנג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1963
מולהוזן

מולהוזן (בצרפתית: Mulhausen, באלזסית: Mielhüse, בגרמנית: Mühlhausen) היא קומונה הנמצאת במחוז ריין תחתון, בחבל גראנד אסט שבמזרח צרפת.

== טופונומיה ==
שמה של העיירה מורכב מהמילים הגרמניים "Mühle" (טחנת הרוח) ו-"Husen", צורת הרבים של "Haus" (בית) בגרמנית עתיקה. תרגום מלולי של מולהוזן יהיה "הבתים של טחנת הרוח".

== היסטוריה ==
היישוב מופיע לראשונה ב-884 תחת השם של Munilhuson במסמך של מלך פרנקיה המזרחית קרל השמן.

מולהוזן שוחררה על ידי האמריקאים ב-15 במרץ 1945. כ-45% מהכפר נהרס בהפצצות מהצדדים השונים וכתוצאה מהקרבות האכזריים על קו מודר.

== קהילה יהודית ==
בית כנסת ראשון נבנה במולהוזן בשנת 1745. 

ב-1870, הקהילה התרחבה והגיעה לכ-40% מכלל האוכלוסייה של הכפר. נבנה בית כנסת חדש.

עם הזמן, הקהילה היהודית עזבה את הכפר לטובת עיירות גדולות יותר כמו שטרסבורג, סאברן, ננסי ועוד. 

במהלך מלחמת העולם השנייה הכפר התרוקן לגמרי מיהודים. עם הכיבוש הגרמני, משפחות גרמניות באו להתיישב בבתים הנטושים. 

בית הכנסת שרד עד 1979, כשבנק קנה את השטח. ארון הקודש נמסר לבית הכנסת של עיירה קרובה, פְּפַפְנהופֶן.
הבניין שבנו במקום בית הכנסת. שימו לב לתבליט שנשמר. 
ראש העיר וועד הקומונה מחליטים להנציח את זכר הקהילה היהודית ומחזירים בבניין החדש את התבליט שהיה מעל כניסת בית הכנסת. על התבליט כתוב: "זה השער לה' צדיקים יבואו בו". 

בעשור השני של המאה ה-21, תושב חדש שקנה בית במולהוזן מצא בה מה שנראה לו כסוג של מרתף סתום. אחרי בירורים הסתבר שמדובר במקווה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ריין תחתון: קומונות
הארי בבקוק

הנרי סטודרד "הארי" בבקוק (באנגלית: Henry Stoddard "Harry" Babcock; 15 בדצמבר 1890 – 5 ביוני 1965) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) ופעמיים אלוף ארצות הברית (1910 ו-1912) בקפיצה במוט.

== ביוגרפיה ==
בבקוק נולד בפלהאם מנור, ניו יורק. הוא בוגר הנדסה מאוניברסיטת קולומביה, בשנת 1912.

===אלוף ארצות הברית===
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו אורלינס, לואיזיאנה בשנת 1910 זכה בבקוק במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 3.68 מטר. שנתיים לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בפיטסבורג, פנסילבניה הוא זכה שוב במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 3.66 מטר.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה בבקוק במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 3.95 מטר, לפני בני ארצו פרנק נלסון ושיאן העולם הטרי מארק רייט (3.85 מטר) שזכו בצוותא במדליית הכסף וויליאם הולפני מקנדה, בן ארצו פרנק מרפי וברטיל אוגלה משוודיה (3.80 מטר) שזכו בצוותא במדליית הארד.

לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד בבקוק כאיש מכירות בחברת עץ באירווינגטון, ניו יורק.

== שיאים אישיים ==
* קפיצה במוט: 3.95 מטר (1912)

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם בקפיצה במוט (ויקיפדיה באנגלית)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה במוט (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
Nach dir, Herr, verlanget mich, רי"ב 150

Nach dir, Herr, verlanget mich (בעברית: אליך ה' נפשי אשא), רי"ב 150, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. היא בוצעה במועד לא ידוע, בניגוד לרוב הקנטטות שלו שנכתבו לאירועים או מועדים ידועים. הקנטטה בולטת בתזמור המועט שלה, בשימוש הרב יחסית במקהלה ולא בזמרי סולו ובקטע לשלישייה.

==היסטוריה ומילים==
כתב היד של היצירה לא שרד לימינו והוא נמצא בכתביו של תלמידו של באך, כריסטיאן פרידריך פנצל. לכן, לא ידוע במדויק תאריך ההלחנה. עם זאת, מקובל להניח שזו אחת הקנטטות המוקדמות שלו, כאשר טווח השנים המשוער ליצירתה הוא 1704-1707 בהיותו בארנשטאדט. קטלוג זוואנג, שסידר את יצירות באך לפי סדר כרונולוגי, קבע את תאריך היצירה מאוחר יותר, ב-1708 או 1709. המוזיקאי הגרמני הנס-יואכים שולץ (Hans-Joachim Schulze), טוען שנפלו טעויות בהעתקת הטקסט של הקנטטה, וכי בגרסה המתוקנת קיים אקרוסטיכון של השם "דוקטור קונרד מקבאך" (DOKTOR CONRAD MECKBACH). מקבאך היה ראש העיר של מילהאוזן ויום הולדתו ה-70 נחגג ב-1707, בעת שחי שם באך. לכן, משער שולץ שהקנטטה נכתבה לכבוד אירוע זה. אחרים משערים על סמך אופי הטקסט שהקנטטה נכתבה עבור טקס חזרה בתשובה.

הטקסט משלב פסוקים ממזמור כ"ה בספר תהלים וקטעי שירה של מחבר לא ידוע, שילוב שמאפיין את הקנטטות המוקדמות של באך.

הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1884 על ידי "חברת באך" שהוציאה לאור את כל יצירותיו. המלחין יוהנס ברהמס אימץ את המוטיב מקטע המקהלה האחרון והשתמש בו בסימפוניה הרביעית שלו שיצאה בשנה שלאחר מכן.

==מבנה והרכב מבצע==
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי ארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם שני כינורות, בסון אובליגטו ובאסו קונטינואו. בקנטטה שבעה חלקים: 

# סינפוניה
# מקהלה: Nach dir, Herr, verlanget mich (אליך ה' נפשי אשא)
# אריה לסופרן: Doch bin und bleibe ich vergnügt (כי הנני אף אשאר מדושן-עונג)
# מקהלה: Leite mich in deiner Wahrheit (הדריכני באמיתך)
# אריה לאלט, טנור ובס: Zedern müssen von den Winden (עצי ארז חייבים בטרם סערה)
# מקהלה: Meine Augen sehen stets zu dem Herrn (עיני תמיד אל ה')
# מקהלה: Meine Tage in dem Leide (כל ימי סבלותי)

==הקלטות==
היצירה בוצעה והוקלטה למעלה מ-30 פעמים, בהם על ידי מנצחים ידועים כגון גוסטב ליאונהארדט (ב-1984), טון קופמן (ב-1994) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/BWV150.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV150-Heb1.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
משה מנחמי

מצבתו של מנחמי בבית הקברות בעפולה
משה (מוישה) מנחמי (30 בינואר 1936 - 23 ביוני 2014) היה ממובילי התעופה האזרחית בישראל. בין הישגיו: הקמת חברת התעופה ישראייר, ייסוד מועדון הדאייה במגידו, הקמת בית הספר לנהיגה "הוד", והחייאת המנחת הנמצא מחוץ לעפולה הנקרא "מנחת מגידו" וניהולו עד יומו האחרון (כיום נקרא המנחת "מנחת מגידו מנחמי", על שמו).

== ביוגרפיה ==
משה (מוישה) מנחמי נולד לאהובה מליקובסקי מנחמי וצבי מנחמי בשנת 1936 (ב-ו' בשבט התרצ"ו). מנחמי נולד בעפולה והתגורר בה כל חייו, עד לפטירתו.

את שירותו הצבאי עשה בגדנ"ע אוויר. בזמן שירותו רישיון טיס אזרחי. בגיל 17 זכה באליפות הארץ בהטסת טיסני מנוע חופשיים ואף הצליח, ביחד עם ברוך גינדין, לשכנע את מפקד חייל האוויר אז, הרצל בודינגר, להחזיר את הדאייה לגדנ"ע אוויר.

משה מנחמי נשא לאישה את אורה (שפייזמן) מנחמי בשנת 1962.

=== פעולותיו בישראייר ===
בשנת 1989 ייסד חברת תעופה בשם "כנפי העמק", עם השנים הכניס את הורן את ליבוביץ' כשותפים לחברה. לאחר הזכייה במכרז להפעלת קו טיסות ממגידו לאילת, בשנת 1996, שם החברה שונה רשמית ל"ישראייר" ועם הזמן היא הייתה לחברת התעופה השלישית בישראל. מנחמי עזב את החברה משום שלא היו לו כספים להשקעה בחברה ולכן מכר את חלקו בחברה לאלכס אכטמן.

=== החייאת מנחת מגידו ===
מנחת מגידו הוקם על ידי הבריטים וכלל שני מסלולים נטושים ומגדל ועד לשנת 1965 עמד המנחת נטוש. מנחמי הצליח להשיג אישור להעברת מיקום מועדון הדאייה מבסיס חייל האוויר ברמת דוד למנחת מגידו. משה וד"ר דוד גור הנקרא גם "דדי" היו הראשונים לחזור להשתמש במנחת. כיום (נכון לשנת 2016) משמש המנחת לפעילות ענפה של מועדון הדאייה, לפעילות חברת מגידו תעופה וכן לפעילות גופים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.megido-air.co.il/ מידע נוסף על מגידו תעופה- אתר רשמי של החברה]

קטגוריה:טייסים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
בן דב אחזקות

בן דב אחזקות בע"מ היא חברה פרטית המוחזקת במלואה על ידי אילן בן דב ועוסקת בהשקעה באיגרות חוב קונצרניות בישראל ובשליטת החברה הציבורית יוזר טרנד שנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

בשנת 2013 רכשה בן דב איגרות חוב של חברת חג'ג' נדל"ן בהיקף של 700 אלף ש"ח. בספטמבר 2014 רכשה את השליטה בחברת יוזר טרנד מחברת סאני אלקטרוניקה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות החזקות ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1995
סוקולוב פודלסקי

סוקולוב פודלסקי (בפולנית: Sokołów Podlaski) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית מזוביה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
סוקולוב הייתה מיושבת מהמאה ה-6 לספירה. בשנת 1424 הוענקו ליישוב זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נפגעה העיר בעת פלישת האימפריה השוודית לפולין.

בחלוקת פולין השלישית נכללה העיר בשטח אוסטריה, ובשנת 1809 הועברה לדוכסות ורשה. בשנת 1845 נוסד בעיר מפעל גדול לסוכר, אשר העסיק מאות עובדים, והיווה זרז להתפתחותה של העיר.

בשנת 1865 הוצא להורג בכיכר העיר הכומר סטניסלב ברזוסקה, ממנהיגי מרד ינואר נגד רוסים.

==יהודי סוקולוב פודלסקי==

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-5,000 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד. כמו כן, פעלו בעיר בתי ספר מרשתות יבנה ובית יעקב. בשנת 1920 רצחו חיילים פולנים שישה יהודים בעיר, ובשנת 1937 נערכו ביהודי העיר פרעות בידי האוכלוסייה המקומית.

בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב עברה העיר בסוף ספטמבר 1939 לשליטה גרמנית, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן גיוס לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה, וחובת תשלום סכומי כופר.

בשנת 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו קטן שהוקם סביב בית הכנסת הגדול בה, אשר ב-28 בספטמבר 1941 ננעלו שעריו, והוא הוקף בחומה ובגדר תיל. לגטו זה הובאו בהמשך יהודים נוספים, ובקיץ 1942 הגיע מספר יושביו לכ-5,800 איש. בשל הצפיפות והמגפות שפרצו בגטו, מתו רבים מיושביו.

ב-22 בספטמבר 1942, יום כיפור תש"ג, פשטו על הגטו שבעיר אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים ופולנים, ושילחו את כל יושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך ירי במתנגדים.

==לקריאה נוספת==
* מ. צאנין, סוקולוב בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 138–142 (תיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: ערים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
פרד קלי

פרדריק וורן "פרד" קלי (באנגלית: Frederick Warren "Fred" Kelly; 12 בספטמבר 1891 – 7 במאי 1974) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) ואלוף ארצות הברית (1913) בריצת 110 מטר משוכות.

== ביוגרפיה ==
קלי נולד בבומונט, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה קלי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.1 שניות, לפני חבריו לנבחרת ג'יימס וונדל (15.2 שניות) ומרטין הוקינס (15.3 שניות).

===אלוף ארצות הברית===
באליפות ארצות הברית שנערכה בשיקגו, אילינוי בשנת 1913 זכה קלי במדליית זהב בריצת 120 יארד משוכות בתוצאה של 16.4 שניות. באליפות ארצות הברית שנערכה בניוארק, ניו ג'רזי בשנת 1916 הוא זכה במדליית כסף בריצת 120 יארד משוכות, אחרי רוברט סימפסון שקבע שיא עולם חדש שלה 14.8 שניות ובאליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה בשנת 1919 הוא זכה שוב במדליית כסף בריצת 120 יארד משוכות, אחרי רוברט סימפסון שקבע תוצאה של 15.2 שניות.

== שיאים אישיים ==
* ריצת 110 מטר משוכות: 14.6 שניות (1916)

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם בריצת 110 מטר משוכות (ויקיפדיה באנגלית)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://trackfield.brinkster.net/Profile.asp?ID=3274&Gender=M&Page=Back&Tour=N&Year=1919&TF=T פרד קלי] באתר Track and Field Statistics 

קטגוריה:רצי משוכות אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 110 מטרים משוכות (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1891
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
הרמות המרכזיות בסרי לנקה

הרמות המרכזיות של סרי לנקה הן אתר מורשת עולמית בסרי לנקה, הכולל את שמורת הטבע פיק ויילדרנס, הפארק הלאומי הורטון פליינס ורכס הרי נקלס. 

האתר כולל יערות גשם, שגובהם מגיע עד 2,500 מטרים מעל פני הים. האזור מכיל מגוון רחב של מיני יונקים, כמו לנגור סגול-פנים ולוריס שלוח אדום, שנמצאים בסכנת הכחדה.

האתר הוכרז על ידי ועדת המורשת העולמית ב-31 ביולי 2010, במפגשה ה-34 בברזיליה. זהו אתר המורשת העולמית הראשון של סרי לנקה שהוכרז לאחר שמורת יער סינהראג'ה, שהוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1988. במקור הוא הוגש כאתר מורשת עולמית תרבותי וטבעי, אבל הוועדה ראתה בו רק כאתר מורשת טבעי.

== אתרים ==
יערות הגשם ההרריים בסרי לנקה שוכנים על הרים שבהם הלחות גבוהה, גובהם מעל ל-1,000 מטרים, והם נמצאים באזור ההררי המרכזי וברכס הרי נקלס. חצי מהפרחים האנדמיים ו-51% מבעלי החוליות האנדמיים שבסרי לנקה מוגבלים לאזור אקולוגי זה. אזור אקולוגי זה מאוכלס על ידי חמישה יונקים אנדמיים ושמונה כמעט אנדמיים. אזור אקולוגי זה מכיל גם חמישה זנים של ציפורים אנדמיות, ועשרים כמעט אנדמיות. 

האתר מכיל שלושה אזורים מוגנים:
* שמורת הטבע פיק ויילדרנס - שמורת טבע שגודלה 22,380 דונמים, ונוסדה ב-25 באוקטובר 1940. 
* הפארק הלאומי הורטון פליינס - צמוד לגבולן המזרחי של הרמות המרכזיות של סרי לנקה. הפארק יועד במקור להיות שמורת טבע ב-5 בדצמבר 1969, אך ב-16 במרץ 1988 שונה לפארק לאומי.
* רכס הרי נקלס - ממוקם בצפון-מזרח הרמות המרכזיות של סרי לנקה, והחי והצומח האנדמיים שלו שונים מאלו של יערות הרריים אחרים של הרכס המרכזי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרי לנקה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:סרי לנקה: גאוגרפיה
רק אלוהים ישפוט אותי

"רק אלוהים ישפוט אותי" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת קרן פלס. השיר נכתב והולחן על ידי פלס, ויצא ב-14 ביוני 2015.

השיר היה בראש המצעדים השבועיים של מדיה פורסט במשך ארבעה שבועות.

בשיר מתארת פלס שינוי שעברה בשנתיים שחלפו מאז האלבום הקודם, על ילדיה, הירידה במשקל ועוד. השיר מדבר גם על פמיניזם ועל כך שנשים לא צריכות להתבייש במה שהן. כמו כן, השיר עוסק גם בהטרדות מיניות, זהות מינית ובעיות משקל.

ב-20 ביולי 2015 פרסמה פלס בעמוד היוטיוב שלה רמיקס לשיר שעיבד נדב שפילמן.

מיציאת הסינגל הוא נכנס לסיבוב ההופעות של פלס איך שהשמש תזרח. הוא הופיע גם בסיבוב ההופעות המשותף שלה עם רמי קלינשטיין וכן בסיבוב הופעות מצומצם של המופע "לבד על הפסנתר" שהחל בנובמבר 2016.

==וידאו קליפ==
לסינגל יצא גם קליפ בבימויה של שירי שחר, שצבר כ-1.1 מיליון צפיות ביוטיוב עד כה.

בקליפ משתתפות גם אהובה עוזרי שניגנה בשיר על בולבול טרנג, וקרן טפרברג המתופפת שלקחה חלק באלבום הקודם של פלס, "איך שהשמש תזרח", וכן הופיעה לצדה בשנתיים האחרונות.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=4314&wrkid=40238 מילות השיר] באתר "שירונט"
* [https://web.archive.org/web/20151119143754/http://www.linkton.co.il/linkton.php?lt_id=Vm0xMFlXSXlVWGhUYmxKV1YwZFNVRlp0ZUdGaU1WSlZWR3RPVmxKc1dubFdiWGhoVlVaV1ZVMUVhejA9Kw==&br_id=1479 LINKTONE קרן פלס - רק אלוהים ישפוט אותי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2015
קטגוריה:סינגלים מ-2015
קטגוריה:שירי קרן פלס
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קרן פלס
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קרן פלס
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פילוני
קטגוריה:שירים על אלוהים
קטגוריה:שירים על הפרעות אכילה
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט
סטוצ'ק

אנדרטה לזכר קורבנות השואה בסטוצ'ק.
סטוצ'ק (בפולנית: Stoczek; ביידיש: סטאק) הוא כפר במחוז ונגרוב שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
== היסטוריה ==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1547 ככפר כנסייתי שמגורי יהודים נאסרו בו. עם ביטול הגבלות אלה במאה ה-19 החלו יהודים להתיישב בכפר, ובתחילת המאה ה-20 התיישבו בו חסידים רבים.

בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-3,000 יהודים, כשלושה רבעים מתושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד. בשנת 1937 נערך בכפר פוגרום, בו נפצעו 42 יהודים.

באמצע בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו העלו בו באש בתי יהודים, וחטפו חלק מיהודי המקום לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. לאחר זמן קצר חויבו יהודי היישוב בענידת טלאי צהוב, והם רוכזו בגטו שהוקם ביישוב, בו מתו רבים מהם ממגפות עקב הצפיפות הרבה. בנובמבר 1941 הועברו לגטו זה כמה מאות יהודים נוספים מכפרי הסביבה.

ב-22 בספטמבר 1942 שולחו כל יושבי הגטו שביישוב למחנה ההשמדה טרבלינקה ביחד עם היהודי בצ'קי הסמוכה. מספר יהודים שהצליחו להימלט מקרונות המשא הוסגרו לגרמנים בידי איכרים פולנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/1345 סטוצ'ק] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
אדריאן בולאנד

אדריאן בולאנד (בצרפתית: Adrienne Bolland; 25 בנובמבר 1895 – 18 במרץ 1975) הייתה טייסת צרפתייה, מחלוצות התעופה. הראשונה לחצות את הרי האנדים בטיסה.

== קורות חייה ==
בולאנד נולדה בארקואיל, בת למשפחת מהגרים מבלגיה, הצעירה מבין שבעה אחים.

לאחר קבלת רישיון הטיס, החלה לעבוד אצל רנה קודרון. קודרון הבטיח לה מטוס משלה אם תצליח לבצע לולאה באוויר. בולאנד נעתרה לאתגר, השלימה לולאה באוויר ובכך השיגה מטוס משלה.

ב־25 אוגוסט 1920 חצתה את תעלת למאנש. ב־1 באפריל 1921, המריאה ממנדוסה בארגנטינה ונחתה בסנטיאגו דה צ'ילה כעבור 40 שעות טיסה, בחולפה מעל הרי האנדים. בכך הייתה לאדם הראשון שחוצה את האנדים בטיסה.

בשנת 1924 עוטרה באות לגיון הכבוד.

היא ובעלה פעלו למטרות פוליטיות לאורך כל העשור. הם תמכו בסופרת בלואיז וייס, ובהמשך ברפובליקנים במהלך מלחמת האזרחים בספרד.<ref></ref> בזמן מלחמת העולם השנייה נשארה בצרפת ולקחה חלק בתנועת ההתנגדות הצרפתית.

בולאנד הלכה לעולמה בפריז בשנת 1975, בגיל 79.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלוצי התעופה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:טייסות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1895
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1895
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-1975
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1975
סוכי משונן-מקור

"בימת החיזור" של זכר סוכי משונן-מקור
סוכי משונן-מקור (שם מדעי: Scenopoeetes dentirostris) הוא מין יחיד בסוג של סוכי.

== מאפיינים ==
אורכם של הפרטים ממין זה בינוני ביחס למינים האחרים במשפחה, ועומד על כ-27 ס"מ בממוצע. רוב גופו של הסוכי בצבע חום-זית; בטנו וחזהו חומים בהירים, ומפוספסים בחום. הקשתית חומה; מבנה המקור ייחודי, והעניק למין זה את שמו. הזכר והנקבה דומים במראם, אך הנקבה קטנה מעט מהזכר.

הסוכי משונן-המקור אנדמי לאוסטרליה, ומצוי ביערות ההרריים של צפון-מזרח קווינסלנד. הוא ניזון בעיקר מפירות ומעלים צעירים של עצי יער.

הזכר פוליגמי. כשאר מיני הסוכיים, הסוכי מבצע את תצוגת החיזור בשטח שנקרא "סוכה" (Bower באנגלית). אצל הסוכי משונן-המקור, שטח זה מפונה מאדמה; לאחר מכן, הסוכי מניח עליו עלים, כשפניהם כלפי מטה. במידה ואדם הופך אחד מהעלים, הסוכי הופך אותו חזרה; אם עלה מתייבש, הסוכי מוציא אותו מרחבת החיזור ומחליף אותו בעלה חדש. שטח התצוגה כולל תמיד ענף אחד לפחות, עליו הסוכי יכול לעמוד. כשבאה נקבה לסוכה, הזכר מתחיל לבצע את תצוגת החיזור.

הסוכי משונן-המקור מצוי בתחום תפוצתו המוגבל, ולכן נרשם ברשימה האדום של ארגון IUCN במצב "ללא חשש".

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד פירסון רמזי
קטגוריה:סוכיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:אוסטרליה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
סטרדין

סטרדין (בפולנית: Sterdyń) הוא כפר במחוז סוקולוב שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1425, ועד סוף המאה ה-19 היה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.

==יהודי סטרדין==
[[אנדרטה לזכר יהודי סטרדין שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
יהודים ישבו ביישוב מראשית המאה ה-19, ומהמחצית השנייה של מאה זו התקיימה בו קהילה עצמאית. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-700 יהודים, כ-90% מתושביו. בין רבני העיירה הרב אליעזר אייבשיץ (תרס"ח - תרפ"ה) ומתרצ"ב הרב בנימין פלטיאל מורגנשטרן, בנו של האדמו"ר מסוקולוב וחתנו של רבי יוסף קאליש מאמשינוב.

ב-22 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו גייסו את יהודיו לעבודות כפייה, והביאו לשטחו יהודים שגורשו מיישובי הסביבה. בסוף 1940 רוכזו כ-900 יהודי היישוב בגטו קטן שהוקם בו.

בסוף ספטמבר 1942 שולחו כל יושבי הגטו שבכפר למחנה ההשמדה טרבלינקה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/1353 סטרדין] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה