OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רב אחא (אמורא)

רב אחא היה אחד מן האמוראים המפורסמים ביותר בין אמוראי ארץ ישראל בדור הרביעי. ברחבי התלמוד הירושלמי נמצאים מאות מאמרים בנושאי הלכה ואגדה שנאמרו מפיו, אך בתלמוד הבבלי רב אחא כמעט אינו מוזכר.

רב אחא נולד וגדל בעיר לוד והיה חבר טוב של בן עירו, רבי יהודה בן פזי. בתלמוד הירושלמי מוזכר כי רב אחא היה כהן.

רב אחא אמר כי: . יש הטוענים שדבריו אלו מרמזים על ההיתר שנתן בתקופתו יוליאנוס הכופר לבניית בית המקדש.

== לקריאה נוספת ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:אמוראים כהנים
קטגוריה:לוד: רבנים
קטגוריה:תלמידי רבי יוסי ברבי חנינא
אורי רום

אורי רום (יוני 1926 – מרץ 2009) היה תת-אלוף בצה"ל, מפקד גדוד במבצע סיני, מפקד עוצבת ראם במלחמת ששת הימים וראש הג"א במלחמת יום הכיפורים.

==ביוגרפיה==
רום, בנם של אהרן ומלכה רוזנבלום, נולד בכפר גלעדי. בגיל 4 עבר עם משפחתו לבאר טוביה. כנער היה פעיל כקשר בארגון ההגנה, בוגר קורס מכ"ים וקורס מפקדי מחלקות (י"ט) של הארגון. במלחמת העצמאות לחם בקרבות במע'אר, משטרת עיראק סווידאן והמערכה על נגבה. שימש קצין מבצעים במחוז הנגב ומפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. ב-1950 השתחרר מהצבא אך חזר כעבור זמן מה לשירות. שירת כמ"פ וסמג"ד בגדוד 9, מראשוני יחידות חיל השריון. בוגר המחזור הראשון של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ב-1954 ולאחריו מונה למפקד גדוד 9. במסגרת ההכנות לקראת מבצע קדש השתתף הגדוד בפיקודו במבצע יונה, מבצע חשאי לפריקת תחמושת שהובאה מצרפת. פלוגה ג' מהגדוד זכתה על חלקה במבצע בצל"ש יחידתי.

באוקטובר 1956 מונה למפקד גדוד 52, גדוד חרמ"ש שעבר מחטיבת גבעתי לחטיבה 7 ועל רום הוטל להסב את לוחמיו לחיילי חרמ"ש. הגדוד בפיקודו לחם בקרב על מתחם אום כתף-אום שיחאן, במהלכו נאלץ לסגת לאחר שנתקל בהתנגדות חזקה ובאש מדויקת של תותחים נגד-טנקים, הגדוד המשיך בלחימה, כבש את ביר גפגפה והתקדם בציר המרכזי של סיני עד קרבת תעלת סואץ.

רום יצא לקורס שריון מתקדם של צבא ארצות הברית, והוא בוגר המחזור הראשון של המכללה לביטחון לאומי. ב-1964 מונה למפקד בית הספר לשריון ובמינוי חירום שימש מפקד חטיבה 37. בפרוץ מלחמת ששת הימים פקד לארגן מקורסי בית הספר שני גדודים לוחמים שהצטרפו לכוחות בחזית המצרית. רום עצמו פיקד על חטיבה 37, חטיבת מילואים שהורכבה מגדוד טנקי סופר שרמן, גדוד טנקים AMX-13, גדוד חרמ"ש, פלוגת סיור ויחידות חטיבתיות. החטיבה התייצבה בחזית הסורית כחלק מאוגדה 36. היא הצטוותה לתקוף את צפון השומרון באיגוף מכיוון צפון מזרח וכבשה את העיר שכם. בהמשך המלחמה צורף אליה גדוד 13 מחטיבת גולני והחטיבה השתתפה במערכה לכיבוש רמת הגולן.

לאחר המלחמה נשלח לסינגפור כראש המשלחת הצבאית הישראלית שסייעה בהקמה והסדרת הצבא המקומי. בשובו התמנה לעוזרו של ישראל טל בפרויקט פיתוח טנק המרכבה. ביוני 1972 קודם לדרגת תא"ל ומונה לראש הג"א, תפקיד בו כיהן במהלך מלחמת יום הכיפורים ועד מאי 1974.

לאחר שחרורו ניהל חברה בתחום הבנייה. אורי רום נפטר במרץ 2009.

==קישורים חיצוניים==

* [https://yomkipurwar.mod.gov.il/Persons/Pages/UriRom.aspx?query=%D7%90%D7%95%D7%A8%D7%99+%D7%A8%D7%95%D7%9D אורי רום] באתר [https://yomkipurwar.mod.gov.il/Pages/default.aspx "50 שנה למלחמת יום הכיפורים"] של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, יוני 2024
* [https://web.archive.org/web/20160303211216/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=64920&itemId=1022 נפטר תא"ל במיל' אורי רום (רוזנבלום)], אתר יד לשריון, מרץ 2009
* [https://web.archive.org/web/20160303181644/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=64920&itemId=1246 עוד פרטים על תא"ל (במיל') אורי רום ז"ל], אתר יד לשריון, 30 ביוני 2009
* [http://www.yadlashiryon.com/Info/hi_show.aspx?id=51085&t=3 הכנת החטיבה למלחמת סיני]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי עוצבת ראם
קטגוריה:מפקדי עוצבת בני חיל
קטגוריה:ראשי הג"א
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת סיני
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 7
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:באר טוביה: אישים
קטגוריה:כפר גלעדי: אישים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חטיבת גבעתי (תש"ח)
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת סיני
רבי יוסי בר זבידא

רבי יוסי בר זבידא היה אמורא בארץ ישראל בדור החמישי. הוא מופיע רבות בתלמוד הבבלי במחלוקות עם חברו רבי יוסי בר בון. אמורא זה, שהיה אמורא ארץ ישראלי, לא מופיע בתלמוד הירושלמי בכלל, ועל כן הועלתה ההשערה כי כל מקום בתלמוד הירושלמי שכתוב "רבי יוסי" סתם וכן "רבי יסא" הכוונה לרבי יוסי בר זבידא.

==ייחוסו ככהן==
לפי גרסת התלמוד ירושלמי (מסכת שביעית דף טז עמוד ב), עולה כי רבי יוסי בר זבידא נמנה ככהן, ואילו יש שינוי נוסח שהשם הוא רבי יסא.
== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:אמוראים כהנים
סוכנות ADD

סוכנות ADD (לשעבר לוק) היא סוכנות שחקנים ישראלית המייצגת שחקנים, מגישים, כותבים, במאים ויצרני תוכן בישראל בעולם. בנוסף, משמשת הסוכנות כיצרנית תוכן בעצמה, בהשראת המודל העסקי של סוכנות "William Morris Endeavor" האמריקאית.

הסוכנות נמצאת בבעלותם של בני הזוג ירון ליכטנשטיין (מנכ"ל) והדס מוזס-ליכטנשטיין.

== היסטוריה ==
סמליל סוכנות לוק, על בסיסה הוקמה סוכנות ADD
לוק (LOOK) הייתה סוכנות דוגמנות ישראלית, שנוסדה בשנת 1988.

בשנת 2010 הוקמה סוכנות ADD על ידי הדס מוזס וירון ליכטנשטיין, אשר שימש קודם לכן כמנכ"ל סוכנות "לוק" של ידיעות אחרונות, אשר על בסיסה הוקמה הסוכנות.

הסוכנות נבנתה לפי המודל של סוכנות השחקנים האמריקאית "William Morris Endeavor" אשר מעניקה מענה רוחבי וכולל להפקות טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע – החל משלב פיתוח היצירה ועד לשלב הסופי של שיווק ומכירת התוכן בישראל ומחוצה לה.

בפברואר 2012, דווח כי המפיק ההוליוודי ארנון מילצ'ן הקים עם הסוכנות "חממת תוכן" המיועדת לקידום תכנים ישראליים בארצות הברית. במסגרת ההסכם בין הצדדים, נקבע כי חברת "ניו ריג'נסי הפקות", השייכת למילצ'ן, תשקיע בפיתוח רעיונות שיוצרים ישראלים יציעו לסוכנות. בהסכם נקבע גם שהסוכנות תהפוך לנציגה הבלעדית של מילצ'ן בישראל.

רובן המכריע של הפקות הסוכנות מגיע מחברת HOT, בה היה ארנון מוזס, אביה של הדס מוזס-ליכטנשטיין, שותף בעבר, אך הסוכנות מפיקה תכנים גם לחברת yes. במקביל, עוסקת הסוכנות גם בפיתוח פורמטים ובהפצתם בחו״ל.

בין הסדרות שהופקו על ידי הסוכנות ניתן למצוא את השעשועון "מי יפיל את המאסטר" ששודר בערוץ 2 בשנת 2012, סדרת הדוקו-ריאליטי "גולסטאר", אשר שודרה בהוט באותה השנה, והסדרה העלילתית "פצועים בראש", בכיכובם של גיא עמיר וחנן סביון, שמשמשים גם כשותפים במחלקת התוכן של הסוכנות.

במסגרת כתבה של העיתונאי אורן פרסיקו על הסוכנות באתר "העין השביעית", נטען כי קיימת מגמה של חדירה מסיבית של מיוצגי הסוכנות לתכנים המערכתיים בכלי תקשורת בבעלות משפחת מוזס, בהם "פנאי פלוס", "לאישה", מוספי "ידיעות אחרונות" וכו'. לשם ביסוס טענתו מציין פריסקו, בין היתר, כי בשנת 2015, מתוך 84 תצלומים שהופיעו בדף הפייסבוק הרשמי של הסוכנות, 56 מהם הופיעו בשערי מגזינים ובכתבות בכיכוב טאלנטים שהסוכנות מייצגת, ומבין אותם 56 צילומי שערים וכתבות, 46 הופיעו בכלי תקשורת השייכים לקבוצת "ידיעות אחרונות". טענה דומה הועלתה בכתבה נוספת באתר "העין השביעית" מספטמבר 2016, בה נטען כי כתבת שער במוסף "7 לילות" אשר עסקה בריאיון עם השחקן ליאור אשכנזי, נועדה לקדם את הסדרה "עקרון ההחלפה" בה הוא מככב ושני שחקנים נוספים שמיוצגים על ידי הסוכנות ומשחקים בה.

באוגוסט 2015, רכשה חברת "יונייטד קינג", שבבעלות משה ולאון אדרי 25% ממניות הסוכנות בסכום של 10 מיליון שקלים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:סוכני אמנים
קטגוריה:קבוצת ידיעות אחרונות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
בית גנזיא

בֵּית גִנְזַיָּא (עברית: בית גנזים) הוא שמה הארמי של רשות לאגירת אוצרות ומסמכים של ממלכות, כגון ממלכת פרס בעת העתיקה. 
בית גנזיא הכיל את אוצרות הממלכה שהיו שייכים על פי החוק למלך; והרשות הייתה כפופה ישירות למלך או למדינאי אשר עמד בראשן. בתי גנזים כללו, בדרך כלל, חפצים סחירים, בצעי מתכת יקרה: זהב, כסף ונחושת, שחלקם הותכו ליחידות משקל נהוגות, אבני חן בעלות ערך, וכן תעודות חשובות. 

במגילת אסתר מסופר על הצעתו של המן להביא לגנזי המלך כיכרות כסף (כִּכַּר הייתה יחידת משקל נהוגה באזור הסהר הפורה בעת העתיקה), בתמורה להסכמתו להכחדת היהודים מהממלכה:

בספר עזרא מסופר על "בית גנזיא" בעיר אחמתא, שבו הופקדו תעודות הרישיון שניתן ליהודי שבי ציון לחזור לארץ ישראל ולהקים את בית המקדש השני, והתוכניות והכללים לבנייתו.

==ראו גם==

*הכרזת כורש

==לקריאה נוספת==

*הערך: בית גנזיא, בית גנזים, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 153.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תנ"ך
רב שילא

רב שילא חי בתקופת המעבר בין התנאים לאמוראים ונחשב לאמורא. כנראה שאת רוב תורתו למד בארץ ישראל ולאחר מכן עבר לבבל, בבבל עמד בראש ישיבת סידרא (שנקראה בהמשך ישיבת נהרדעא). 

רב חסדא מביא בגמרא מאמר בשם רב שילא ומכנה אותו "גברא רבה" ב.

מסופר בגמרא שפעם טעה רב שילא בפסק הלכה, ובעקבות זאת רב רצה לנדותו אך שמואל מנע זאת ובירר עם רב שילא את העניין. רב שילא הודה בטעותו ולא נודה.

לדעת הרב אהרן היימן יש להבחין בין האמורא רב שילא לבין התנא רבי שילא, שעליו מסופר ב שקיבל מהמלכות רשות לדון ולהעניש, ולבסוף הרג אדם שהיה לו דין רודף.
== לקריאה נוספת==

* 
==קישורים חיצוניים==
*
*[https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=43958&st=&pgnum=279 רב שילא], בספר תולדות תנאים ואמוראים, באתר היברובוקס

== הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הראשון לאמוראי בבל
קטגוריה:דור המעבר לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור החמישי לתנאים
קטגוריה:תנאי בבל
Glade

Glade הוא בונה ממשק המשתמש הגרפי של GTK+{{D}}, עם רכיבים נוספים עבור GNOME. בגרסתו השלישית, גלייד הוא שפת תכנות עצמאית אשר אינה מייצרת קוד לאירועים אלא קובץ XML בלבד, המפורש עם הספרייה המתאימה (כגון GTK+ עבור שפת התכנות C).

גלייד הוא תוכנה חופשית המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU LGPL), אך חלקו עדיין מופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו (GNU GPL).

== היסטוריה והתפתחות ==
הגרסה הראשונה של גלייד, גרסה 0.1, שוחררה ב־18 באפריל 1998.

גלייד גרסה 3 שוחררה ב־12 באוגוסט 2006. ההבדלים הבולטים ביותר עבור משתמשי הקצה הם:
* תמיכה בביטול וביצוע חוזר של פועלות
* תמיכה עבור מיזמים פתוחים רבים
* שימוש ב־Devhelp.

עיקר ההבדלים הם פנימיים. גלייד־3 שוכתב מחדש, על מנת לנצל את תכונותיה החדשות של GTK+ ומערכת GObject. לכן גלייד־3 קטן יותר ומאפשר דברים מעניינין חדשים:
* ספריות חיצוניות יכולות לספק סדרה של יישומונים בזמן ריצה, וגלייד יזהה אותם. למעשה, גלייד־3 תומך רק ביישומוני GTK+; יישומוני GNOME UI ו־DB ניתנים בנפרד.
* כלי גלייד שונים (צבעים, עורך וכו') מיושמים באמצעות יישומונים. דבר זה מאפשר שילוב קל יותר בסביבת פיתוח משולבת כגון Anjuta, ומקל על שינוי ממשק המשתמש של גלייד.

== ראו גם ==
* GTK+{{D}}
* GNOME

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://glade.gnome.org דף הבית]
* [http://developer.gnome.org/gladeui/3.6/ תיעוד Glade]
* [https://sourceforge.net/projects/gtk-mingw/ קבצים בינאריים לחלונות]

קטגוריה:GNOME
קטגוריה:GTK+
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1998
רפרם (אמורא בדור השישי)

רפרם היה אמורא בדור השישי בבל. עמד בראש ישיבת פומבדיתא בשנים: 388–395. היה חברו של רב אשי.

== לקריאה נוספת ==
* 

קטגוריה:הדור השישי לאמוראי בבל
סומליה הצרפתית

סומליה הצרפתית (בצרפתית - Côte française des Somalis), הייתה מושבה צרפתית שהתקיימה באזור בו שוכנת כיום מדינת ג'יבוטי בין 1896 ל-1977. ב-1967 שונה שמה של המושבה והיא נקראה "הטריטוריה הצרפתית של העפרים והעיסאים".

==היסטוריה==

באמצע המאה ה-19 החל המרוץ לאפריקה בו ניסו מעצמות המערב להשתלט על שטחים נרחבים באפריקה. החל משנות החמישים של המאה ה-19 החלה צרפת להשתלט על שטח בצפון סומליה ובמרכזו עיר הנמל ג'יבוטי. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 השתלטה צרפת על השטח והקימה בו מושבה. ב-1888 חתמה בריטניה על הסכם עם צרפת שתיחם את שטחי המושבות של שתי המעצמות, והקימה פרוטקטורט בשם סומליה הבריטית או "סומלילנד הבריטית". סומליה הצרפתית קמה באופן רשמי ב-1896.

בסוף המאה ה-19 הייתה סומליה מחולקת למעשה לשטח סומלילנד הבריטית, לשטח סומליה הצרפתית, ולשטח סומליה האיטלקית שהפך לחלק ממזרח אפריקה האיטלקית שכללה את שטחי סומליה האיטלקית, אתיופיה ואריתריאה.

===במלחמת העולם השנייה===
לאחר תבוסת צרפת במסגרת המערכה על צרפת החליט מפקד הצבא הצרפתי במושבה פול לואי לז'נטיום להמשיך בלחימה לצד צרפת החופשית, אך השלטונות האזרחים החליטו לעמוד לצד צרפת של וישי ולא להפר את התנאים שסוכמו בהסכם הכניעה הצרפתי. במהלך המערכה במזרח אפריקה היה מצבה של סומליה הצרפתית רגיש במיוחד. ג'יבוטי נתפסה כנמל אסטרטגי במאבק שבין האימפריה הבריטית ואיטליה הפאשיסטית על השליטה באזור סומליה, אתיופיה ואריתריאה. במהלך המערכה הטילה בריטניה מצור ימי על סומליה הצרפתית. על אף ניסיונותיו החוזרים והנשנים של לז'נטיום לשכנע את אנשי המושבה כי יעברו לצד צרפת של וישי, נותרה המושבה בסירובה. מושל המושבה דיכא ביד רמה כל ניסיון להצטרף לכוחותיו של לז'נטיום, והטיל עונש מוות על אלו שהטיפו לכך.

רק בדצמבר 1942 לאחר מבצע לפיד בו כבשו בעלות הברית את מושבות צרפת בצפון אפריקה, והשתלטות גרמניה הנאצית על "האזור החופשי" בצרפת, הודיעו מנהיגי סומליה הצרפתית על תמיכתם בצרפת החופשית.

עד לסיום מלחמת העולם השנייה נותרה סומליה הצרפתית תחת שליטה צבאית בריטית וממשל אזרחי צרפתי. ב-1946 קיבלה המושבה מעמד של "טריטוריה שמעבר לים".

===לאחר מלחמת העולם השנייה===
ב-1958 בעקבות קבלת חוקת הרפובליקה הצרפתית החמישית נערך משאל עם בו הביעו תושבי סומליה הצרפתית את רצונם להמשיך במעמד מושבה צרפתית. בשנת 1960 היו בה כ-67,000 תושבים, 40% סומלים, 40% עפרים והשאר אירופאים וערבים. במושבה היו מתחים אתניים בין העפרים והסומלים. צרפת חששה מהשתלטות סומליה (שהוקמה ב-1960 מאיחוד שתי המושבות סומלילנד הבריטית וסומליה האיטלקית) או אתיופיה על המושבה אם זו תקבל עצמאות.

ב-1967 נערך משאל עם נוסף, ובו הביע רוב של 60% את רצונו בהמשך השליטה הצרפתית במושבה. בעקבות משאל העם שונה שמה של המושבה והיא נקראה "הטריטוריה הצרפתית של העפרים והעיסאים". במשאל עם שלישי שהתקיים ב-1977 הביע רוב סוחף את רצונו בעצמאות, והוקמה המדינה ג'יבוטי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפריקה: מושבות צרפתיות לשעבר
קטגוריה:מדינות לשעבר באפריקה
קטגוריה:ג'יבוטי: היסטוריה

de:Geschichte Dschibutis#Kolonialzeit
רב יימר

רב יימר היה אמורא בבלי בדור השישי. חברו היה רב אשי, איתו נשא ונתן רבות בהלכה, ושניהם למדו תורה אצל רב כהנא מפום נהרא. על פי אגרת רב שרירא גאון רב יימר היה ממלא מקומו של רב אשי במשך 5 שנים (427–432) כראש ישיבת סורא. בסדר תנאים ואמוראים מסופר כי בעת מותו נראה עמוד אש בשמים שעמד שלושים יום.

== לקריאה נוספת ==
* 
==קישורים חיצוניים==

* 
* משה יהודה בלוי (עורך), "[https://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=16272&st=&pgnum=132 רב יימר סתם]", ערכי תנאים ואמוראים, ברוקלין תשנ"ד, עמודים תקי"ד-תקי"ז, באתר HebrewBooks

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הדור השישי לאמוראי בבל
רב חנניה

רב חנניה (או חנינא), הידוע גם בכינויו- רבי חנניה דציפורין היה אמורא בארץ ישראל בדור החמישי. החברות הרבה בין רב חנניה לרבי מנא מתבטאת בעיקר במחלוקותיהם הרבות. 
לאחר מספר שנים ששימש כראש ישיבת ציפורי העביר את התפקיד לרבי מנא ורב חנניה עצמו היה יושב ולומד לפניו. בגלל זה נאמר עליו שהוא אחד מאלה- "שהניחו כתרן בעולם הזה וירשו חיי העולם הבא" 

כעבור מספר שנים הלך רב חנניה לבבל ושהה שם ביחד עם רב אשי ולמד עמו ולכן בתלמוד הבבלי מוזכרות מספר מחלוקות בין רב אשי לבין רב חנניה.

== לקריאה נוספת ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל
תחנת הרכבת כרמיאל

תחנת הרכבת כרמיאל היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את העיר כרמיאל וסביבתה, ואשר הוקמה על מסילת עכו–כרמיאל.

תחנת הרכבת כרמיאל היא תחנת הקצה בקו כרמיאל – באר שבע – מרכז ובקו כרמיאל – חיפה – חוף הכרמל. בעתיד מתוכננת הרחבת המסילה מכרמיאל עד ראש פינה וקרית שמונה, כולל תחנת מטען באזור התעשייה בכרמיאל ותחנה בצומת חנניה שתשרת את אזור מירון.

התחנה ממוקמת בסמוך לצומת כרמיאל, וכן בקרבת תחנה מרכזית כרמיאל, המייצר מעבר תחבורתי שוטף, התחנה ממוקמת בשדרות נשיאי ישראל ורח' החרושת. התחנה נפתחה ב-20 בספטמבר 2017, יחד עם תחנת הרכבת אחיהוד.

==מבנה התחנה==
תרשים התחנה

בשטח התחנה חניון רכבים דו קומתי הכולל כ-700 מקומות חניה.

==שרות רכבות בתחנה==
אל התחנה מגיעות 19 רכבות בקו כרמיאל – חיפה לאורך היום פעם בשעה בכל כיוון, ובנוסף 8 רכבות אל באר שבע, דרך תחנות חיפה, חדרה ותל אביב.

== קווי אוטובוס היוצאים ממסוף התחנה ==
בצמוד לתחנה נמצא מסוף התחבורה של כרמיאל שריכז בעבר את קווי התחבורה הציבורית לעיר ולאזור עד שרוב קווי האוטובוס הועברו למסוף תחנת הרכבת, במסוף ישנם רציפים בהם עוצרים קווים לשכונות העיר, אזור התעשייה וליישובי האזור שחלקם מתואמים עם הרכבת כחלק מפרויקט "קו רציף". בתחנה המרכזית הקודמת עוצרים קווים שאינם מתואמים עם זמני הרכבת, כמו קווים לעכו ולחיפה, קו לתל אביב, קו לירושלים וקווי תלמידים.

==תוכניות לעתיד==
בעתיד צפויות לצאת מהתחנה רכבות צפונה להר מירון, חצור הגלילית וקריית שמונה. התחנות יהיו על קו הרכבת לקריית שמונה אשר צפוי להיבנות בעתיד מתחנת הרכבת כרמיאל ולהסתיים בקריית שמונה.

עם התקדמות פרויקט החשמול מתוכנן קו רכבת המתחיל בתחנה זו ומסתיים בתחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון.

תחנת רכבת כרמיאל

==קישורים חיצוניים==

* [https://rail.co.il/?page=stationinfo&stationname=1840 תחנת הרכבת כרמיאל] באתר רכבת ישראל
* [https://web.archive.org/web/20160430101419/http://www.iroads.co.il/content/מסילת-עכו-כרמיאל באתר נתיבי ישראל1]
* [https://web.archive.org/web/20150512123608/http://www.iroads.co.il/content/מסילות-רכבת-מבנה-עליון-איתות-ותקשורת באתר נתיבי ישראל2]
* [https://web.archive.org/web/20160303195758/http://www.iroads.co.il/content/מסילת-עכו-כרמיאל-תחנת-כרמיאל החברה הלאומית לדרכים – מסילת עכו-כרמיאל: תחנת כרמיאל]
* גיל דובריש, [https://web.archive.org/web/20170314152441/http://www.zhk.co.il/news/karmiel-news/יש-תאריך-לרכבת-הראשונה-לכרמיאל-14-במאי-2017/ יש תאריך לרכבת הראשונה לכרמיאל], זהר הצפון, 14 במאי 2017.
* 
* 
* [https://www.hidabroot.org/article/211010 חדש: רכבת ישראל תגיע לקריית שמונה ולמירון] באתר הידברות.
* [https://www.yediot.co.il/articles/0,7340,L-4830121,00.html התחנה הבאה, קריית שמונה] באתר ynet.
* [https://web.archive.org/web/20150822013032/http://www.iroads.co.il/content/מסילת-כרמיאל-קרית-שמונה מסילת כרמיאל – קריית שמונה] באתר נתיבי ישראל.

== הערות שוליים ==

כרמיאל
קטגוריה:כרמיאל: תחבורה
קטגוריה:כרמיאל: מבנים
תפארת ירושלים

חברת תפארת ירושלים הוא ארגון שהוקם בירושלים בראשית שנת 1873. הארגון היה משותף לספרדים ולאשכנזים כאחד, ובין מטרותיו היו סיוע לעניים מקופחי ה"חלוקה" של הפרושים, בני היישוב הישן, וקידום והפצת ההשכלה בקרב בני ירושלים.

החברה הוקמה בכ"ד בכסלו תרל"ה, וחודש לאחר מכן פורסם דבר קיומה, וכן מטרת ותקנות החברה, מעל גבי עיתון החבצלת.. מקימי החברה היו ישראל דב פרומקין (עורך החבצלת), חיים פרס, אברהם זוסמן, מיכל הכהן, בן ציון שלעז, אליעזר מוולאזין ואחרים. סקירה של פעולות החברה הופיעה דרך קבע מעל דפי עיתון החבצלת.

כחלק מפעילות החברה לקידום ההשכלה והתרבות בקרב בני ירושלים, הקימה החברה בשנת 1875 ספרייה בירושלים, עם החזון לעשותה ספריית העם היהודי. הספרייה נקראה בשם "בית אוסף ספרים אשר למונטיפיורי", והיא הנציחה את דמותו של משה מונטיפיורי שסייע ליושבי ירושלים היהודים, ואף תרם לספרייה. הספרייה לא האריכה ימים, זאת משום שבני היישוב הישן עד מהרה פעלו לסגירתה, בתואנה כי היא מחזיקה "ספרי מינות", והספרייה נסגרה. 

==לקריאה נוספת==
* [http://jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?parm=31FXR03Z4o1Vsi7H2%2BnVfy%2BPFKt3F%2F%2FFuDZiiZ9Axkt4Oevey14Nm32uyngzbKaLYw%3D%3D&mode=image&href=HZT%2F1873%2F01%2F17&page=3&rtl=true הודעה על פתיחת החברה, מטרותיה, ותקנות החברה], פורסם בהחבצלת, שנה 3, גיליון 13, 17 בינואר 1873.
* תקנות החברה, ירושלים, תרל"ג (1873). ([http://aleph.nli.org.il:80/F/?func=direct&doc_number=001749901&local_base=NNLALL פרטים] בקטלוג הספרייה הלאומית)
* ישעיהו פרס, מאה שנה בירושלים; מזכרונות איש ירושלים, הוצאת ראובן מס, ירושלים, 1964. עמודים 67-69.
* ישראל חנני, תנועת ההשכלה בארץ ישראל, עמודים 76-83.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:החלוקה
קטגוריה:ירושלים: היסטוריה
קטגוריה:ירושלים: ארגונים
ג'רלדין ג'יימס

ג'רלדין ג'יימס (באנגלית: Geraldine James; נולדה ב-6 ביולי 1950) היא שחקנית אנגלייה.

==ביוגרפיה==
ג'יימס נולדה בעיר מיידנהד שבברקשייר, אנגליה. אביה היה קרדיולוג. היא למדה בבית ספר לבנות "דאון האוס" (Downe House) שבניוברי, ובבית הספר למשחק "דרמה סנטר לונדון". 

בין תפקידיה בטלוויזיה בלטה בסדרה זוכת הפרסים "היהלום שבכתר" על פי "רביעיית הראג'" של פול סקוט, בה גילמה את דמותה של שרה לייטון. ב-1989 שיחקה בסרט הטלוויזיה "היא הייתה שם" של סטיבן פוליאקוף בכיכובה של פגי אשקרופט; על משחקה זכתה בפרס בפסטיבל הסרטים של ונציה. עוד השתתפה בסדרות "רבקה", "מול פלנדרס", "The Amazing Mrs Pritchard" ו"שם המשחק". היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "המפקח מורס", "בריטניה הקטנה" ו"פוארו".

בקולנוע השתתפה בתפקידי משנה בסרטים "גנדי", "נערות לוח השנה", "שרלוק הולמס", "איזה מין שוויון" ו"נערה עם קעקוע דרקון".

ב-1989/90 הופיעה ג'יימס בתיאטרון בהפקה של "הסוחר מוונציה" בתפקיד פורשיה, לצידו של דסטין הופמן, בהצגות בלונדון ובברודוויי.

ב-2003 קיבלה ג'יימס אות אביר האימפריה הבריטית OBE.

ב-2010 השתתפה בסרט "איזה מין שוויון" העוסק במאבק נשים משנת 1968 שעבדו במפעל פורד אנגליה על שכר שווה עבור עבודה שווה.

==פילמוגרפיה==
* (1979) Bloody Kids 
* (1979) Shoestring
* גנדי (1982) Gandhi 
* היהלום שבכתר (1984) The Jewel In The Crown
* היא הייתה שם (1989) She's Been Away 
* ארוך ומשגע (1989) The Tall Guy
* חופשת ריגול (1991) 
* מול פלנדרס (1996) Moll Flanders
* רבקה (1997) Rebecca 
* מהלך מנצח (2000) Luzhin Defence
*הכל נשכח (2001) Lover's Prayer
* החטא ועונשו (2002) Crime And Punishment 
* כלבם של בני בסקרוויל (2002) The Hound Of The Baskervilles 
* נערות לוח השנה (2003) Calendar Girls
* (2004) The Fever 
* הוא ידע שהוא צודק (2004) He Knew He Was Right
* (2007) The Last Enemy
* נורת'אנגר אבי (2007) Northanger Abbey 
* (2007) The Time of Your Life
* עד עצם היום הזה: עונה 1 (2008) Fairy Tales
* שרלוק הולמס (2009) Sherlock Holmes 
* איזה מין שוויון (2010) Made In Dagenham
* אליס בארץ הפלאות (2010) Alice In Wonderland 
* נערה עם קעקוע דרקון (2011) Girl With The Dragon Tattoo
* ארתור (2011) Arthur
* שרלוק הולמס: משחק הצללים (2011) Sherlock Holmes: A Game of Shadows
* אוטופיה (2013) Utopia
* החמישייה (2015) The Five
* מייגן לוי (2017)
* אן עם הצמות (2020-2017) Anne With An E
* בחזרה לחיים (2019-הווה) - סדרת טלוויזיה
* אחוזת דאונטון (2019) Downton Abbey
*Benediction - 2021
* הוא חייב למות (2021) The Beast Must Die
* סילו <small>(אנ')</small> (2023) - סדרת טלוויזיה
* This Town (TBA)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי גביע וולפי
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1950
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1950
רחוב בונד

רחוב בונד הישן
"רחוב בונד", [[קריקטורה משנת 1796 מעשה ידי ג'יימס גילריי המתארת את האופנה הגבוהה ואת חוסר הנימוס של חבריה.]]
רחוב בונד (באנגלית: Bond Street) הוא רחוב קניות ראשי באזור הווסט אנד של העיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. הרחוב מקשר בין רחוב אוקספורד ורחוב פיקדילי, בשכונת מייפייר שבמרכז לונדון.

מאז המאה ה-18 הרחוב מהווה רחוב קניות אופנתי. חלקו הדרומי של הרחוב נקרא "רחוב בונד הישן" (Old Bond Street) וחלקו הצפוני מכונה "רחוב בונד החדש" (New Bond Street).

==היסטוריה==

רחוב בונד נקרא על שם סר תומאס בונד, אשר עמד בראש סינדיקט של יזמים אשר רכשו את בית קלרנדון מידי כריסטופר מונק, דוכס אלבמארל בשנת 1683, הרסו את המבנה ויזמו את פיתוח האזור. במסגרת הפיתוח נבנו רחוב בונד, רחוב דובר (Dover Street) ורחוב אלבמארל (Albemarle Street). פיתוח האזור התקדם מדרומו לצפונו, ולכן דרומו של הרחוב מכונה "רחוב בונד הישן" וצפונו "רחוב בונד החדש". במפה של ג'ון רוק משנת 1746 ניתן לראות כי בעת ציור המפה בניית מלא אורכו של הרחוב הושלמה.

בשנת 1876 עברה לרחוב אגודת האמנות היפה (Fine Art Society), וכן בתקופה זו התמקמו ברחוב משרדי בית המכירות הפומביות סותבי'ס, ובעקבותיהם הפך הרחוב למרכז של סוחרי אמנות וסוחרי עתיקות. במהלך המאה ה-20 התמקמו ברחוב חנויות אופנה גבוהה רבות, וחנויות תכשיטים.

ברחוב ממוקם פסלו של לורנס הולופסנר "בעלי ברית" המציג את וינסטון צ'רצ'יל ואת פרנקלין דלאנו רוזוולט כשהם מתוארים יישובים על ספסל ומשוחחים.

==אזכורים תרבותיים==
הרחוב מוזכר בספרים רבים, ובהם הרומן של ג'יין אוסטין "תבונה ורגישות", וכן ספרה של וירג'יניה וולף "גברת דאלווי".

כמו כן הרחוב מופיע על לוח משחק ה"מונופול" בגרסתו הבריטית, לצד רחובות ריג'נט ואוקספורד, כאשר רחוב בונד הוא היקר מבין שלושת הרחובות (והיקר ברחובות העיר לונדון).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לונדון: רחובות
בונד
סוריה במשחקים הפאראלימפיים

סוריה השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992), עם משלחת של שני ספורטאים. מאז משתתפת סוריה במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה סוריה חלק מעולם.

כל המשלחות הפאראלימפיות אותן שלחה סוריה היו משלחות קטנות, ומעולם לא עלו על חמישה ספורטאים. הישג השיא של סוריה הגיע ב, עם מדליית הארד של ראשה אלשייח בהרמת כוח לנשים עד 67.5 ק"ג.

==ראו גם==
* סוריה במשחקים האולימפיים
* סוריה במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:סוריה: ספורט
The Tel Aviv Session

The Tel Aviv Session הוא שמו של אלבום מוזיקה משותף מאת הפסנתרן הישראלי עידן רייכל והגיטריסט המאלי ויו פארקה טורה, שפעלו יחד כצמד תחת השם טורה-רייכל קולקטיב. האלבום הוקלט כג'אם סשן בנובמבר 2010 ויצא לאור בפברואר 2012.

==הפקת האלבום==
רייכל וטורה נפגשו לראשונה בשנת 2008, כאשר רייכל הציע לטורה שהוא (רייכל) יתלווה להופעותיו כנגן קלידים. כאשר רייכל נבחר בשנת 2010 לשמש כמנהל האמנותי של סדרת מוזיקת עולם באופרה הישראלית, הוא הזמין את טורה להופיע בקונצרט הראשון. במסגרת זו גם הקליטו השניים סינגל משותף, בשם "Say God".

יום למחרת נפגשו רייכל וטורה באולפן הקלטות בתל אביב, להקלטת ג'אם סשן. הם לוו בבסיסט הישראלי יוסי פיין, שכבר עבד בעבר עם טורה ואף הפיק את אחד מאלבומיו, ובנגן כלי ההקשה סולימאן קיין, המנגן בלהקתו של טורה. במשך כשלוש שעות הקליטו הארבעה מוזיקה מאולתרת, ללא תכנון מראש. ברוב הרצועות ניתן קרדיט הלחנה משותף לרייכל ולטורה. בעצתו של מנהלו של טורה אריק הרמן, ובעקבות תגובות חיוביות שקיבל רייכל לאחר שהשמיע את ההקלטות לאנשים אחרים, הוחלט לאגד את ההקלטות לכדי אלבום שלם.

רייכל החל בעריכת ההקלטות, תוך קיצוץ חלקים מהן ושילוב הקלטות של נגנים נוספים במקרים אחדים. הזמרת כברה קסאי, שהשתתפה באחד מאלבומי הפרויקט של עידן רייכל ונוטלת חלק בהופעותיו באופן קבוע, הוזמנה לכתוב מילים ולהקליט את שירתה לאחת הרצועות, "Ane Nahatka". את השיר היא מבצעת בשפה התיגרינית. שני מוזיקאים נוספים שעמם שיתף רייכל פעולה באלבומי "הפרויקט של עידן רייכל", הגיטריסט יענקל'ה סגל ונגן הקמנצ'ה מארק אליהו, הקליטו גם הם מנגינות ששולבו באלבום. סגל ניגן בטאר בשיר "Kfar" ואליהו בקמנצ'ה בשיר "Alem". שיר נוסף שהוקלטה עבורו שירה הוא "Alkataou", שאותו כתב ושר טורה בשפת סונגהאי. בשיר זה מתארח נגן הבס מבנין פטריק רופינו.

האלבום יצא לאור בפברואר 2012, בהוצאת חברת קומבנצ'ה. תחילה הוא נמכר בישראל, ובהמשך גם בארצות נוספות.

==שירי האלבום==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.toureraichel.com/ אתר ההרכב]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2012
קטגוריה:אלבומי עידן רייכל
מוצי אביב

מוצי אביב (נולד בשם משה יעקובוביץ ב-21 באוקטובר 1946) הוא זמר ושחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
אביב נולד בחיפה, סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון הדתי "יבנה" בחיפה בשנת 1965. שירת בלהקת פיקוד צפון והשתתף בתוכניותיה מה-13 ועד ה-15 "שמח בצפון", "כל הכבוד" ו"על הרמה", שהועלו לאחר מלחמת ששת הימים. הוא התפרסם כסולן הלהקה עם השיר "מלכות החרמון", להיט גדול שהוביל במשך שבועות רבים את מצעדי הפזמונים, ונבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל.

לאחר שחרורו הקליט שירים אחדים והשתתף בהצגות ילדים.
בשנת 1971 הקליט את השיר "אני מרגיש כמו אריה", שכתבו יורם טהרלב ובעז שרעבי. השיר זכה להצלחה במצעדים ונכלל באוסף מצעדי הצמרת השני. בשנת 1978 הוציא את האלבום "המפוזר מכפר אזר".

אביב השתתף במחזמר "הלו דולי" עם חנה מרון (1968), ובהצגה "חכם וכלה" (1977). כן שיחק בסרטים "קזבלן" (1973) ו"הלהקה" (1978).

בשנת 1980 השתתף במחזמר "אלוף בצלות ואלוף שום" שצולם לטלוויזיה, וכן יצא לאור בדפוס בהוצאת דביר ובתקליט בהד ארצי.

אביב גילם את בקטוס בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס" משנת 1982 ועד 2006 לצד דובי גל, הצגה המבוססת על ספרו של תורביורן אגנר העוסקת בהיגיינת הפה.

אביב דיבב כמה סדרות וסרטים, ובהם את דמויותיהם של דרדסאבא וקונדסון ב"הדרדסים" (1984) ואת הדמות טאבאקי ב"סימבה מלך הג'ונגל" (1996).

אביב היה נשוי לזמרת עליזה אביב. ב-9 באוקטובר 1974 נולדה בתם הזמרת דין דין אביב. בשנת 1980 כשהייתה בתו בת שש, שרו שלושתם את השיר "מבולבלי", שכתב יואל ריפל והלחין עוזי חיטמן, במסגרת תחרות שירי הילדים שירוויזיון 2 שזכה במקום השני. ב-1984 נולד בנם השני. ב-1994 התגרשו מוצי ועליזה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.army-bands.co.il/info.asp?id=455 מוצי אביב] באתר "שרים במדים"
* 
* 
* 
* יעקב בר-און, [http://m.maariv.co.il/HomePage/FrontPage/Article.aspx?id=457939 מפיו של דרדסבא: מוצי אביב מספר לאן נעלם מאז שהיה מלך החרמון], באתר מעריב השבוע, 27 בדצמבר 2014

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון יבנה (חיפה)
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
יוהאן קזימיר ארנרוט

יוהאן קזימיר ארנרוט (בפינית: Johann Casimir Ernrot, בבולגרית: Йохан Казимир Ернрот; 26 בנובמבר 1833 – 5 בפברואר 1913) היה גנרל פיני בצבא האימפריה הרוסית, אשר כיהן כשר המלחמה ולתקופה קצרה גם כראש הממשלה ושר הפנים של נסיכות בולגריה.

== היסטוריה ==
יוהאן קזימיר ארנרוט נולד ב-26 בנובמבר 1833 בנסטולה אשר ב, וב-1856 סיים את האקדמיה הצבאית הרוסית בסנקט פטרבורג והצטרף לצבא האימפריה. הוא הצטיין במהלך דיכוי מרד האימאם שאמיל בקווקז ובהמשך הוצב בחיל הדנובה של צבא האימפריה הרוסית ולחם כמפקד חטיבת רגלים, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). עם תום המלחמה שוחרר זמנית מהצבא הרוסי בדרגת גנרל-לויטננט, ובהמשך הצטרף לצבא הנסיכות הבולגרית בדרגה זהה. במסגרת תפקידו הצבאי התמנה ליועצו של אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה. בראשית כהונתו של אלכסנדר בטנברג, רצו הרוסים לחזק את מעמדו מתוך הנחה שבולגריה תישאר מדינה גרורה של רוסיה ופעלו למינויו של ארנרוט לשר המלחמה הבולגרי. בנוסף, נועד מינוי זה של קצין הצבא הרוסי להוביל לפיקוח רוסי על השלטון הבולגרי, תוך זרימת מידע רציף לסנקט פטרבורג.

ב-17 באפריל 1880 מינה ראש הממשלה דראגן צאנקוב את ארנרוט לשר המלחמה, ובהמשך ב-9 במאי 1881, מונה לראש הממשלה ושר הפנים של הנסיכות. בתקופה זו, כשהוא זוכה לגיבוי רוסי מלא, פעל ארנרוט לסייע לבטנברג לבסס את מעמדו כשליטה של הנסיכות הבולגרית הצעירה. לאחר יצובו המסוים של השלטון וכינון האספה הלאומית השנייה של הנסיכות הבולגרית, התפטר ארנרוט מתפקידו ועזב את בולגריה.

עם תום כהונתו, שב ארנרוט לסנקט פטרסבורג ומונה למזכיר המדינה לענייני פינלנד. ב-1891 פרש ארנרוט מתפקידו. יוהאן קזימיר ארנרוט הלך לעולמו ב-5 בפברואר 1913 בהלסינקי לאחר שלקה בשבץ מוחי והוא בן 80 שנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hs.fi/english/article/Finnish+officer+Casimir+Ehrnrooth+crushed+19th+century+Chechen+rebellion/1135218286496 יוהאן קזימיר - ביוגרפיה], באתר Helsingin Sanomat 

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:ילידי 1833
קטגוריה:נפטרים ב-1913
IBM 3270

מסוף 3279
IBM 3270 (קראו: "שלושים-ושתיים שבעים") הוא תקן של מסופי מחשב למחשבים מרכזיים מתוצרת IBM ומהווה תקן דה פקטו לתקשורת מול מחשבים מרכזיים. גם כאשר אין עושים שימוש במסוף פיזי, משמשות אמולציות של 3270 לתקשורת מול מחשבים מרכזיים, על גבי תשתית TCP/IP.

המסוף, שהושק לראשונה ב-1972 עבור סדרת המחשבים IBM System/370, מימש שני עקרונות תקשורת מול מחשב מרכזי: מזעור המידע העובר בתקשורת ומינימום הפרעות (פסיקות) לעבודת המחשב. לפיכך, בלוק המידע המועבר הוא מסך מלא והוא מכיל רק את הערכים שהשתנו מאז ההתקשרות הקודמת.

המסוף היה בנוי כיחידה אחת ובה מקלדת וצג (מסך) בתצורה הטיפוסית היה המסך מונוכרומטי עם תווים בצבע ירוק, בגודל של 24 שורות עם 80 תווים בשורה. המודל הראשון, "3277 מודל 1", היה בעל 14 שורות בלבד, תצורת 3279 כללה ארבעה צבעי טקסט ותצורת 3278 כללה אפשרות שינוי גודל המסך עד ל-132X72 תווים, באמצעות מתג חומרה במסוף. אחד החידושים שהציג המסוף היה שימוש במקשים פונקציונליים במקלדת, שלא היו חלק מסט האותיות ואליהם ניתן היה לקשור בתוכנה פונקציות הפעלה שונות. המסוף התחבר על ידי כבל קואקסיאלי, מהירות העברת הנתונים הייתה בתחילה 1Mbit לשנייה והועלתה לאחר מכן עד ל-2.3Mbit לשנייה. המסופים לא התחברו ישירות למחשב אלא ליחידת בקרה (Control Unit, CU) בעלת CPU, במקור מדגם 3274 ומאוחר יותר מדגם 3174, שיכלה לטפל בכמה עשרות מסופים ולהוריד את עומס תעבורת המידע מהמחשב המרכזי. בשנת 1983 הוציאה IBM את מחשב 3270 IBM PC, שהיה מחשב אישי שכלל אמולציה בתוכנה למסופי 3270.

פרוטוקול TN3270 הוא פרוטוקול תקשורת, המרחיב את Telnet, להעברת מידע למחשב מרכזי באמצעות רשת TCP/IP, מכל מחשב למעשה. 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20120216195850/http://www.hob-techtalk.com/2008/09/12/3270-a-brief-history היסטוריה קצרה של 3270] באתר HOB Techtalk 
* 

קטגוריה:התקני קלט-פלט
3270
שביל סובב באר שבע

[[אנדרטת חטיבת הנגב היא נקודת ההתחלה של הקטע הראשון בשביל]]
גשר הצינורות בטיילת באר שבע
פארק נחל באר שבע
רוכבי אופני הרים בקטע 2 של השביל
סימון שבילים בקטע 1 של השביל
שביל סובב באר שבע הוא שביל טיול מסומן באורך של כ-42 ק"מ, המקיף את העיר באר שבע.

==היסטוריה==
ההצעה לסימון השביל הועלתה בשנת 2008 על ידי יוני ויעקב מידבידובסקי, תלמידי תיכון מבאר שבע וחניכים בחוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע. בזמן שביתת התיכונים שהתקיימה באותה שנה יזמו השניים יזמו טיול מסביב לעיר באר שבע. שחזרו מהטיול והיו נרגשים מיופיו של המסלול הועלה רעיון כי לשביל כזה יכול להיות ערך בשמירה על שטחים פתוחים ובמאבקים סביבתיים עתידיים. השביל נחנך בסוף חודש מרץ 2012, לאחר שבהקמתו נטלו חלק קרן קיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור, רשות העתיקות ועיריית באר שבע.

באוקטובר 2012 זכה "שביל סובב באר-שבע" במקום השלישי בפרס הסביבתי של איגוד המטיילים האירופי לשנת 2012, בזכות המודל החברתי שהוביל להקמתו: פיתוח עירוני מוצלח בשיתוף נוער, גופי סביבה ועירייה - הזכייה התבססה על חוברת שביל טיול ככלי תכנוני שנכתבה על ידי אדר' גל הרט.

==מהלך השביל==
השביל מבוסס ברובו על שבילים קיימים, ואלה מסומנים בסימון השבילים המקורי המשנה את צבעו מקטע לקטע. השביל חולק לחמישה קטעים באורך של 5 עד 10 ק"מ כל אחד, והוא מתחיל באנדרטת חטיבת הנגב מצפון-מזרח לעיר, ומתקדם נגד כיוון השעון:
* קטע 1 (10 ק"מ) (סמ"ש שחור, נכון ל-2023) - אנדרטת חטיבת הנגב - נחל כתף - כתף באר שבע - גבעת המאגורות - תחנת הדלק בכניסה הצפונית לעיר.
* קטע 2 (7 ק"מ) (סמ"ש שחור/לא מסומן ברובו) - תחנת הדלק בכניסה הצפונית לעיר - נחל כובשים - כביש 25.
* קטע 3 (5 ק"מ) (סמ"ש אדום) - כביש 25 - פארק באר שבע - גישה ל"שביל האתרים הטורקיים" ואל הגן הזואולוגי של באר שבע - כביש 2357.
* קטע 4 (8 ק"מ) (לא מסומן) - כביש 2357 - נחל באר שבע - באר לאה - טיילת באר שבע - גשר הצינורות - באר אברהם.
* קטע 5 (9 ק"מ) (סמ"ש ירוק) - באר אברהם - פארק נחל באר שבע וגשר הרכבת הטורקי - גישה למצפה בית אשל - פניה צפונה למרגלות תל באר שבע, אנדרטת חטיבת הנגב.

לאורך השביל מספר נקודות תצפית אל העיר וסביבתה, והוא מעניק הזדמנות טובה לצפות בצומח האופייני לנגב הצפוני, ובכלל זה באירוס השחום הנדיר. שיא הגובה של השביל הוא 413 מטר מעל גובה פני הים, והנקודה הנמוכה ביותר בגובה 210 מטר.

עם המראות הנגלים לאורך השביל בית ארבעת המרחבים, מאגורות, סכרים, שרידי טרסות וחווה חקלאית ביזנטיים, נופי בתרונות, לימנים ושיחים.

==לקריאה נוספת==
*שביל סובב באר שבע, אשכול הוצאה לאור (2009). דאנאקוד 800-32013
*המדריך האדום לשבילים ארוכים בישראל, יעקב סער ויגיל הנקין, אשכול הוצאה לאור (2012). דאנאקוד 101–1141
*[https://web.archive.org/web/20121127065010/http://www.teva.org.il/?CategoryID=903&ArticleID=6449&Page=1 שביל טיול ומרחבו ככלי תכנוני], אדר' גל הרט, החברה להגנת הטבע (2011)

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

באר שבע
קטגוריה:באר שבע: גאוגרפיה
יבלעם

200px

יִבְלְעָם הייתה עיר שהתקיימה באזור צפון השומרון בתקופת המקרא, בתקופת בית שני ובתקופת התלמוד, אשר מזוהה כיום עם חורבה בשם "ח'רבת בלעמה" מדרום לג'נין.

ברשימת תחותימס השלישי, אשר פעל בשנים 1490 - 1426 לפנה"ס, הוזכרה העיר כסמוכה לתענך. בעיר הוקם בתקופה הכנענית מפעל מים, שכלל מנהרה חצובה דרכה היו הולכים לשאוב מים ממעין (עין סִנְגַ'אר) שנבע ממזרח לתל. 

בחפירות ארכאולוגיות בסביבות העיר, נמצאו ממצאים מהתקופה הישראלית. על פי המסופר בתנ"ך, בתקופת ההתנחלות, עם כיבוש הארץ על ידי שבטי ישראל חולקו נחלות לשבטים באמצעות גורל שהוטל. יבלעם נכללה בנחלת שבט יששכר, אף כי העיר עצמה נועדה לחצי שבט המנשה. העיר הכנענית נועדה להעזב מתושביה, לפי תפיסתם של שבטי ישראל. אך על פי המסופר בספר יהושע לא עלה בידם של בני שבט מנשה להוציא את הכנענים מיבלעם ומערים נוספות, אף כי גבו מהם מס על ישיבתם בה:

מצב עניינים זה המשיך גם בתקופת השופטים ביבלעם ובערים השכנות לה:

בראשית תקופת המלוכה הייתה יבלעם לאחת מערי הלויים, והיא נזכרת בצורה המקוצרת "בלעם": .

בסמוך ליבלעם הרג יהוא את אחזיה מלך יהודה ואת יהורם מלך ישראל, כחלק מההפיכה שביצע בברכתו של הנביא אלישע על פי המסופר בספר מלכים:

בספר מלכים ב, מסופר כי שלום בן יבש קשר על זכריהו בן ירבעם ותפס את כס המלוכה בממלכת ישראל: "וַיַּכֵּהוּ קָבָלְ־עָם וַיְמִיתֵהוּ". הביטוי "קָבָלְ־עָם" הוא יחידאי במקרא. בתרגום השבעים, לעומת זאת, כתוב "יבלעם", כלומר שם של מקום, וחוקרים רבים סבורים כי גרסה זו עדיפה.

היישוב נזכר גם בספר יהודית, שם מצוין כי הולפרנס הקים את מחנותיו בין דותן ובין "בלעמה".

בתקופת התלמוד העיר הוזכרה בפסיפס כתובת רחוב, בצורה בלעם עלייתה, כאחת העיירות היהודיות ב"תחום סבסטיה" לעניין פטור ממצוות התלויות בארץ. העיירה נזכרת בכתובת לצד עיירות סמוכות אליה, ובהן דותן (תל דות'אן), מזחרו (ח'רבת מחרון), איקבין (הכפר עקאבה), שפירין (ח'רבת ספירין), עננין (הכפר עאנין), כפר כסדיה (ח'רבת כשדה), כפר יהודית (ח'רבת יהודא), פנטקמוותה (הכפר פנדקומיה), שילתה (הכפר סילת א-ט'אהר) וציר (הכפר ציר).

בתקופה הצלבנית בארץ ישראל בנו הצלבנים מבצר באתר יבלעם בשם: Castellum Beleismum קסטלום בליסימום.

==לקריאה נוספת==
* הערך: יבלעם, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 330.

==קישורים חיצוניים==

* [http://books.google.co.il/books?id=cYqPFgH_j58C&pg=PA44&lpg=PA44&dq=%D7%97%D7%A4%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%AA+%D7%90%D7%A8%D7%9B%D7%99%D7%90%D7%95%D7%9C%D7%95%D7%92%D7%99%D7%95%D7%AA+%D7%99%D7%91%D7%9C%D7%A2%D7%9D&source=bl&ots=n6zVxYH_SB&sig=GFZiYwS7-TK00ILRQ2yvrYtw_Ts&hl=iw&sa=X&ei=DuyBT_3PLKSA0AWo7sCIBw&ved=0CC8Q6AEwAQ#v=onepage&q=%D7%99%D7%91%D7%9C%D7%A2%D7%9D&f=false מבוא לארכאולוגיה של ארץ-ישראל בתקופת המקרא (יבלעם)], 9-8, האוניברסיטה הפתוחה, באתר books.google
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנען
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט מנשה
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:צפון השומרון
קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
רוקדים

רוקדים (במקור: Take the lead) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2006 בבימויה של ליז פרידלנדר. בסרט מככבים אנטוניו בנדרס, אלפרי וודארד ורוב בראון בתפקידים ראשיים.

==תקציר העלילה==
פייר דוליין (אנטוניו בנדרס) הוא רקדן ידוע ומורה לריקודים סלוניים. הוא מחליט ללמד בהתנדבות שיעורי ריקודים סלוניים בבית ספר תיכון הנמצא באחד האזורים העניים והמפוקפקים בניו יורק. הוא מתחיל להעביר את השיעורים לקבוצת ילדים אשר נמצאים באופן קבוע בריתוק ואמורים לשהות שעות נוספות בבית הספר לאחר שעות הלימודים. התלמידים באים מרקע של פשע ואלימות, ומעדיפים את סגנון ההיפ-הופ הנפוץ בסביבתם, או סגנון עכשווי ומודרני יותר, ולכן אינם משתפים פעולה ולא מתעניינים בשיעורים.

באחד השיעורים הראה להם המורה ביצוע מקצועי שלו לריקוד טנגו, והם מבינים שעומד בפניהם אדם שהוא מומחה גדול בתחומו. כתוצאה מכך הם מתעניינים ונרשמים לתוכנית הלימודים שלו. במקביל פייר מתחבר ומתקשר עם התלמידים יותר משיעור לשיעור, ומתחיל להבין את עולמם. לאחר שהם נהנים מהסגנון ומרגישים יותר בטוחים, הם מעיזים לשלב בין ההיפ-הופ לבין הריקודים הסלוניים ויוצרים סגנון חדש משל עצמם. בנוסף, פייר לוקח אותם לתחרות שנתית לריקודים סלוניים, שבה זוג אחד מבצע ריקוד של שלושה אנשים לטנגו ומנצח בקטגוריית הטנגו, כאשר מולם עמדה הרקדנית מורגן, נערה שחצנית ולא חביבה במיוחד שרוקדת באופן קבוע בשיעורים המקצועיים של פייר.

==רקע==
הסרט מבוסס על סיפור חייו של המורה לריקוד פייר דוליין, אשר האמין ביכולת ובכישרון של הנערים מאזורי המצוקה אותם לימד. בעקבות ההצלחה של אותם שיעורים, העביר דוליין מאות סדנאות למחול בניו יורק וברחבי העולם, בהם רקדו לאורך השנים אלפי רקדנים צעירים.

==צוות השחקנים==
* אנטוניו בנדרס - פייר דוליין
* אלפרי וודארד - המנהלת אוגוסטין ג'יימס
* רוב בראון - רוק
* ג'ון אורטיז - מר טמפל
* דנטה בסקו - רמוס
* אלייז'ה קלי - דנג'ו
* מרקוס פולק - אדי
* ג'נה דוואן - סשה
* לורן קולינס - קייטלין
* קטיה וירשילס - מורגן
* יאיה ד'קוסטה - לה רטי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
מאונו קויביסטו

מאונו הנריק קויביסטו (פינית: Mauno Henrik Koivisto; 25 בנובמבר 1923 – 12 במאי 2017) היה פוליטיקאי פיני שכיהן כראש ממשלת פינלנד ולאחר מכן כנשיאה. 
== ביוגרפיה ==
קויביסטו החל כשר האוצר בשנת 1966 בממשלתו של רפאל פאסיו, קודמו בתפקיד. הוא נבחר לראש ממשלת פינלנד בבחירות בשנת 1968 וכיהן עד שנת 1970. בשנת 1979 נבחר שוב לראש הממשלה עד שנת 1982.

במקביל לשתי הקדנציות שלו כראש ממשלה הוא שימש גם כיושב ראש מועצת המנהלים של הבנק המרכזי של פינלנד בשנים 1968–1982. בשנת 1982 הוא נבחר לכהן כנשיאה התשיעי של פינלנד בשתי קדנציות רצופות עד 1994. לקדנציה הראשונה קויוויסטו נבחר בסיבוב הראשון, ובבחירות לנשיאות ב-1998 התגברה התמיכה בו בכל מחוזות ההצבעה. הוא היה לנשיא הראשון במדינה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד.

כאשר התפרקה ברית המועצות בסתיו 1991, חל שינוי גדול בהנהגתו של קויוויסטו. בספטמבר 1991 נעשתה פינלנד משוחררת מאמנת הידידות, שיתוף הפעולה והסיוע ההדדי (הסכם YYA) בין פינלנד לברית המועצות, והכינה את עצמה לחברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי פינלנד
קטגוריה:ראשי ממשלת פינלנד
קטגוריה:שרי האוצר של פינלנד
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1923
קטגוריה:פינים שנפטרו ב-2017
ברוך ברוכין

שמאל
ברוך בָּרוּכִין (גֶלֶרשטֶיין) (27 בנובמבר 1921 – 18 במאי 1984) היה תת-אלוף בצה"ל, כיהן כקצין תותחנים ראשי במלחמת ההתשה.

==קורות חיים==
ברוכין נולד בשם ברוך גלרשטיין (Gelerstejn) בשנת 1921 בעיר ברסט ליטובסק שבפולין (כיום בבלארוס), בנם של סוניה ויעקב גלרשטיין. בתקופת מלחמת העולם השנייה שהה זמן קצר בגטו לודז', ולבסוף הצליח להגיע לשטח ברית המועצות. הוגלה יחד עם יהודים נוספים לצפון, ועם הקמת צבא אנדרס, הנאמן לממשלה הפולנית הגולה בלונדון, שהוקם בברית המועצות ב-1941 לאחר הפלישה הגרמנית, התנדב לשרת בו. הוא שירת בצבא כתותחן, ובשנת 1943 הגיע עמו דרך פרס לארץ ישראל, וכמו יהודים רבים, ערק ממנו ונשאר בארץ. בעקבות זאת שינה את שמו, ואימץ את שם משפחתה של אמו.

בארץ התגייס לארגון "ההגנה" ומילא תפקידי הדרכה. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת גבעתי ובחטיבת קרייתי. בתפקידי פיקוד והדרכה.

ב-1951 הצטרף לחיל התותחנים ושירת כסמג"ד בגדוד 404. ב-1956 מונה לסגן מפקד תותחנים פיקודי. במלחמת סיני פיקד על גדוד 835 שלחם במתחם אבו עגילה ושימש מפקד סיוע חטיבתי. אחרי המלחמה מונה למפקד גדוד 404, גדוד תותחנים מתנייעים הראשון בחיל. ב-1959 יצא ללימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. פיקד על בית הספר לתותחנות שדה.

במלחמת ששת הימים שימש מפקד אגד ארטילרי 212 וקצין הסיוע הארטילרי של אוגדה 36 שלחמה בקרבות בצפון השומרון וברמת הגולן. לאחר המלחמה מונה לקצין תותחנים ראשי. בתקופתו נקלטו תותחי ה-M-109 בקוטר 155 מ"מ וה-M-107 בקוטר 175 מ"מ, שהיוו במשך שנים רבות את עמוד השדרה של החיל. חיל התותחנים התמודד בתקופה זו במלחמת ההתשה בגזרת תעלת סואץ וסדר הכוחות הסדיר שלו גדל משמעותית. ב-1970 קודם לדרגת תת-אלוף ובספטמבר 1971 הוחלף על ידי אריה לוי, והשתחרר מצה"ל.

היה נשוי ואב לשני בנים ובת.

נפטר בשנת 1984.

==ספרו==
* פעם תותחן תמיד תותחן: סיפורים של ראשונים / אסף וכתב: ברוך ברוכין; הביא לדפוס: אברהם זהר, תל אביב: איגוד התותחנים בישראל, תשמ"ז 1987.

==לקריאה נוספת==
* זאב שיף ואיתן הבר, לקסיקון לביטחון ישראל, הוצאת זמורה-ביתן, 1976, עמ' 97.
<div class="mw-content-ltr">
* "Baruchin, Baruch", in: Who's who in Israel and in the work for Israel abroad, Bronfman & Cohen Publications, 1976, p. 43.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170507074118/http://www.beithatothan.org.il/node/555 תא"ל ברוך ברוכין (1967-1971)] באתר בית התותחן
* [https://web.archive.org/web/20160304194613/http://www.jwmww2.org/show_item.asp?levelId=48103&itemId=396&itemType=0&army=100003 ברוך ברוכין] באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* [http://collections1.yadvashem.org/notebook_ext.asp?item=5089778 תצלום של ברוך ברוכין גלרשטיין במדי צה"ל] באתר יד ושם
* [https://www.youtube.com/watch?v=YxogQoIl9kg&list=UUZT-dcVM0XYnXShFLiI82gw תא"ל ברוך ברוכין בחפ"ק של יאנוש עם רפול במהלך מלחמת יום הכיפורים], ערוץ היו טיוב של ארכיון צה"ל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי צבא אנדרס
קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:מפקדי בית הספר לתותחנות שדה
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 212
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת סיני
העין של GNOME

העין של GNOME (באנגלית: Eye of GNOME) הוא מציג התמונות הרשמי של סביבת שולחן העבודה GNOME. שלא כמו מציגים אחרים, העין של GNOME מציג רק תמונות. לעומת זאת, התוכנה מספקת אפקטים בסיסיים עבור צפייה משופרת כגון התקרבות, סיבוב התמונה, צפייה בתמונה במסך מלא ושליטה בשקיפות הרקע של התמונה.

== תבניות קובץ נתמכות ==
העין של GNOME תומך בתבניות הקובץ הבאות:

* ANI - הנפשה
* BMP - תמונת מפת סיביות
* GIF
* ICO
* JPEG
* PCX
* PNG
* PNM

* RAS
* SVG
* TGA
* TIFF
* WBMP
* XBM
* XPM

מציג התמונות תומך בפורמטים הבאים עבור שמירה כברירת מחדל:
* BMP - תמונת מפת סיביות
* ICO
* JPEG
* PNG

== ראו גם ==
* GNOME

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:GNOME
קטגוריה:GTK+
קטגוריה:תוכנה חופשית
שיח (שיטת השקיה)

נוף בנגב הצפוני – שיחים בתחתית התמונה, ומשמאלם לימן גדול יותר
שׁיחְ הוא סוללת עפר מלאכותית בגובה של עד חצי מטר, המוקמת באזורים חצי-מדבריים לאורך מדרון, בדומה לטרסה. מטרת השיח היא לעכב את זרימת מי הנגר העילי במורד המדרון ולאפשר את חלחול המים לאדמה. כך מאפשר השיח חקלאות בסיסית, בעיקר למטרות מרעה, או צמיחת עצים.

השיח נבדל מהטרסה בממדיו ובכך שהוא עשוי מהאדמה המקומית בלבד ואינו נתמך בקירות אבן. הוא נבדל מהלימן בכך שסוללת הלימן מוקמת בתחתית ערוצי נחלי אכזב ולרוחבם, והיא נועדה לעצור את מי הנגר העילי ואף ליצור מקווה מים זמני. בנוסף, בדרך כלל מוקם לימן בודד או בריחוק מה מלימנים אחרים. לעומתו, השיח אינו יוצר מקווה מים עילי, ופעמים רבות נסללים מספר שיחים זה מעל זה.

==ראו גם==
* לימן

קטגוריה:השקיה
זהות במלכודת

זהות במלכודת (אנגלית: The Bourne Supremacy) הוא סרט פעולה-מתח-ריגול אמריקאי משנת 2004, המבוסס באופן רופף על רומן מאת רוברט לדלום. את הסרט ביים פול גרינגראס ובו מככבים מאט דיימון, בריאן קוקס, ג'וליה סטיילס, ג'ואן אלן וקארל אורבן.

זהו הסרט השני בסדרת סרטי ג'ייסון בורן.

==תקציר העלילה==
ג'ייסון בורן אשר עדיין סובל מאמנזיה, חי עם חברתו מארי בעילום שם בגואה שבהודו. בהמשך מתגלה כי מתנקש נשלח לחסלו וכי ה-CIA סבורים כי הוא רצח שניים מהסוכנים שלהם בברלין לאחר שטביעות אצבעותיו נמצאו בזירת הרצח, המכונית של מארי ובורן נופלת למים ובעקבות זה המתנקש בטוח שגם בורן מת כי הוא לא עלה בחזרה מעל המים. בעקבות כך, בורן מחליט לצאת ולנסות ולטהר את שמו.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|מאט דיימון
|ג'ייסון בורן
|
|-
|בריאן קוקס
|וורד אבוט
|
|-
|ג'וליה סטיילס
|ניקי פרסונס
|
|-
|ג'ואן אלן
|פאמלה לנדי
|
|-
|קארל אורבן
|קיריל
|
|-
|אוקסנה אקינשינה
|אירנה נסקי
|
|-
|מישל מונאהן
|קים
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט הכניס $290,633,422 בקופות, וקיבל ביקורות חיוביות ולציון 81% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 188 ביקורות.

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
{| width="70%" class="wikitable"
|-
! width="7%"| שנה
! width="30%"| פרס
! width="33%"| קטגוריה
! width="10%"| תוצאה
|-
| rowspan="2" align="center" | 2005
| rowspan="2" align="center" | פרס סטורן
| align="center" | סרט הפעולה/הרפתקאות/מתח הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | מאט דיימון - השחקן הטוב ביותר
| 
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:שירות הביטחון הפדרלי הרוסי בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים שעלילתם מתרחשת ברוסיה
קטגוריה:מוסקבה בקולנוע
זהות אבודה

זהות אבודה (במקור: The Bourne Ultimatum) הוא סרט פעולה-מתח-ריגול אמריקאי משנת 2007, המבוסס באופן רופף על רומן באותו השם מאת רוברט לדלום, ואשר אותו ביים פול גרינגראס ובו מככבים מאט דיימון, ג'וליה סטיילס, דייוויד סטראתיירן, סקוט גלן, פאדי קונסידיין אדגר רמירס, אלברט פיני, ג'ואן אלן, ג'ואי אנסה וקולין סטינטון.

סרט זה הוא השלישי בסדרת סרטי ג'ייסון בורן.

==תקציר העלילה==
הסוכן החשאי ג'ייסון בורן (מגולם על ידי מאט דיימון), אשר עדיין סובל מאמנזיה, נחוש ללמוד סוף סוף מה היא זהותו האמיתית על מנת למצוא שלווה פנימית. עיתונאי לונדוני בשם סיימון רוס (מגולם על ידי פאדי קונסידיין) עולה על אינפורמציה לגבי תיק בורן, ולאחר מעקב משטרתי מחוסל על ידי צלף משטרתי בתחנת הרכבת. טרדסטון ובלאקברייר במבצע מרדף אחר בורן, ואיש סוד בשם דניאלס, שנרדף על ידי המשטרה וסוכני סי.אי. איי שאינם מעוניינים שהאינפורמציה תיחשף, גם בורן במרדף אחר דניאלס, שלדעתו היה אחראי למצב אובדן זכרונו בתחילת דרכו כסוכן חשאי. דניאלס מחוסל בטנגיר (מרוקו) על ידי סייען מקומי בשם דש שאף מנסה לחסל את בורן וסוכנת משטרתית שערקה ומסייעת לו, סגנית המבצע פאם לאנדי מתנגדת לפגוע בו, ואף מסייעת לבורן ומגלה לו דברים מעברו שלא ידע, בשל מעשה הגבורה שביצע, ויוצאת נגד מפקד המבצע הפועל לחסלו. בורן מצליח להגיע למשרדו של מפקד המבצע נח וואסן, ולקחת את תיקי המבצע נגדו הכוללים את עברו כסוכן, ואף טרם היותו סוכן, וכל מה שנמחק מזכרונו.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|מאט דיימון
|ג'ייסון בורן
|
|-
|ג'וליה סטיילס
|ניקי פרסונס
|
|-
|דייוויד סטראתיירן
|נח ווסן
|סגן מנהל הסי. איי. איי. הנבל הראשי של הסרט
|-
|סקוט גלן
|עזרא קרמר
|מנהל הסי. איי. איי.
|-
|פאדי קונסידיין
|סיימון רוס
|
|-
|אדגר רמירס
|פז
|
|-
|אלברט פיני
|ד"ר אלברט הירש
|ההוגה של תוכנית בלאקבראייר
|-
|ג'ואן אלן
|פאם לאנדי
|בכירה בסי. איי. איי.
|-
|ג'ואי אנסה
|
|
|-
|קולין סטינטון
|
|
|-
|סקוט אדקינס
|הסוכן קיילי
|
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 93% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 258 ביקורות.

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
{| width="70%" class="wikitable"
|-
! width="7%"| שנה
! width="30%"| פרס
! width="33%"| קטגוריה
! width="10%"| תוצאה
|-
| rowspan="3" align="center" | 2008
| rowspan="3" align="center" | פרס אוסקר
| align="center" | פרס העריכה הטובה ביותר
| 
|-
| align="center" | פרס הקול הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | פרס עריכת הקול הטובה ביותר
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:זוכי אוסקר: עריכת הקול הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: מיקס הסאונד הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: העריכה הטובה
קטגוריה:לונדון בקולנוע
קטגוריה:קהילת המודיעין האמריקאית בתרבות ובאמנות