OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קפלת הגולגולות

מבט חיצוני על קפלת הגולגולות
החלק הפנימי הכולל עצמות ושרידי אדם על הקירות והתקרה
קפלת הגולגולות (בפולנית: Kaplica Czaszek), או כנסיית ברתולומיאו הקדוש, היא קפלת גלוסקמאות ברובע צ'רמנה בקודובה, עיירה במחוז קלודזקו, שלזיה תחתית, פולין. המקדש נבנה ברבע האחרון של המאה ה-18 על גבול מחוז גלאץ הפרוסי, ומשמש כקבר אחים ובו אלפי גולגולות ושרידי שלד ה"מעטרים" את קירותיו הפנימיים, וכן את הרצפה, התקרה והיסודות. קפלת הגולגולת היא האנדרטה היחידה כזו בפולין, ואחת מתוך שישה בכלל אירופה.

== היסטוריה ==
הקפלה נבנתה בשנת 1776 על ידי כומר הקהילה הבוהמיינית המקומית ואצלב טומאשק. זהו קבר אחים של אנשים שמתו במהלך מלחמת שלושים השנים (1618–1648), המלחמות השלזיות (1740–1763), ושל אנשים שמתו בגלל מגפות כולרה, עגבת ורעב.<ref></ref><ref></ref>

יחד עם "הסקריסטאן" י' שמידט וחופר הקברים י' לנגר, האב טומאשק, בעקבות השראה שקיבל מבית הקברות בקפוצ'ין בעת עלייה לרגל לרומא,<ref></ref> אסף את עצמות הנפגעים, ניקה והכניס אותן לקפלה במשך 18 שנה (החל מ-1776 עד 1794). קירות הכנסייה מלאים בשלושת אלפי גולגולות, ויש גם עצמות של עוד 21 אלף איש שנקברו במרתף. גולגולותיהם של אנשים שבנו את הקפלה, כולל טומאשק, הוצבו במרכז הבניין ועל המזבח בשנת 1804. בפנים יש צלב ושני מלאכים מגולפים עם כתובות לטיניות "קומו מן המתים" ו"בואו לדין".<ref></ref> הקלטה בתוך הכנסייה הזמינה בשלוש שפות (פולנית, צ'כית וגרמנית) מסבירה את ההיסטוריה של הקפלה.<ref name="autogenerated1"></ref>

במהלך מלחמת העולם השנייה, המערה של הגולגולת סבלה מהזנחה כתוצאה מכיבוש גרמני של פולין. אך לאחר שהמלחמה נגמרה בשנת 1945, קבוצה של מתנדבים התמקדה בשיפוץ המערה כדי להחזיר אותה לתהילתה הקודמת. המאמצים שלהם השתלמו, והמערה של הגולגולת הוחזרה בהצלחה בקרוב.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שלזיה תחתית: מבנים
קטגוריה:קפלות
קטגוריה:פולין: כנסיות
עמותת רקפת

רקפת – נוער מתמודד עם חרדה חברתית וביישנות היא עמותה שהוקמה בשנת 2013.<ref name=":0"></ref> העמותה מפעילה קבוצות חברתיות רגשיות לילדים, נוער ובוגרים המתמודדים עם קשיים חברתיים על רקע של חרדה חברתית ומופנמות.

מקור שם העמותה מגיע מצמח הרקפת. לעיתים קרובות, הרקפת צומחת בין סלעים, ומסיבה זו מואנשת לעיתים קרובות ומוצגת כצנועה וביישנית.

== היסטוריה ==
עמותת רקפת הוקמה בשנת 2013 במטרה לאפשר למתמודדים עם קשיים חברתיים, בדידות והימנעות, מרחב מוגן בו יחושו ביטחון ללמוד ולתרגל יכולות חברתיות, ומעגל תמיכה ושייכות. בעמותת רקפת מגדירים את החרדה החברתית כתופעה חברתית כואבת אך "שקופה".

אדם חשין הוא מייסד ומנכ"ל לשעבר של עמותת רקפת. חשין התמודד בעצמו עם חרדה חברתית. נכון ל-2021, המנכ"ל הוא אבנר דפני. כמו אדם, גם אבנר סבל בצעירותו מחרדה חברתית, והיה נחשב לילד לא מקובל אשר לא מצא את מקומו במארג החברתי.<ref name=":0" />

החל ממרץ 2020 כל קבוצות "מים שקטים" למתמודדים עם חרדה חברתית בקרב בוגרים, התמזגו לתוך פעילות עם עמותת רקפת, ופועלות מאז כחלק מקבוצות הבוגרים של רקפת.<ref></ref>

== הקבוצות ברקפת ==
הקבוצות ברקפת מותאמות לילדים, נוער ובוגרים ומתקיימות בחלוקה גילאית ותת חלוקות בהתאם לצורך.<ref></ref>

מופעלות קבוצות נפרדות לילדים ובני נוער בגילי יסודי (9–10), חטיבה (12–14) ותיכון (15–18), וכן קבוצות בוגרים בחלוקה לגילי 18–24, 25–32, 33–44, ו-44+.

לבני נוער מופעלות גם קבוצות אונליין, המתאימות לאלו שלא מצאו קבוצה מתאימה במקום מגוריהם או שאינם מרגישים בנוח להצטרף אליה. לבוגרים מופעלות גם קבוצות לקהילה הגאה, המתאימות לאנשים אשר חשים כי זהותם המינית גורמת להם להרגיש ריחוק וחוסר שייכות.

==ראו גם==
* חרדה חברתית
*בדידות

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

==הערות שוליים==

רקפת
קטגוריה:הפרעות חרדה
דב בער יפה

רבי דב בער יפה (לעיתים: קארליטשער; 1797, תקנ"ז – 1829, ט"ו בשבט תקפ"ט) כיהן כרבה של אוטיאן, ואחד מתלמידיו המובחרים של רבי חיים מוולוז'ין.

== חיים אישים ==
נולד לרבי יעקב אב"ד קרליץ, משפחתו מגזע רבי מרדכי יפה בעל ה'לבושים'. בצעירותו למד בישיבת וולוז'ין אצל רבי חיים מוולוז'ין, ונחשב מתלמידיו הקרובים. מפי רבו זה למד רבי דוב בער ש"ס ופוסקים, ואף קיבל ממנו את עיקרי תורת הנסתר.

נשא לאישה את בתו של הרב נחום הכהן קוק (אחותו של הרב שלמה זלמן קוק, אבי הרב קוק). בהמשך התמנה כרב העיירה אוטיאן. מתלמידיו הרבים, נודע רבי ישראל מיכל ממינסק, שהדפיס את חידושיו לסדר מועד.

הוא חיבר ספרים רבים ומגוונים בהם ספר ביאורים וחידושים על הש"ס, וכן שו"ת בהלכה, ספר הכולל ביאורים על התורה על דרך הפשט והמחשבה, וכן חיבורים בקבלה. אך רק חידושיו על סדר מועד נדפסו וכל שאר תורתו – למעט כמה חידושים שהובאו בספרים אחרים בשמו – לא נשתמרה במשך השנים.

רבי דב בער נפטר בשנת ה'תקפ"ט, בהיותו בן שלושים ושתים בלבד, כשבנו מרדכי גימפל היה בן תשע. הוא נקבר בבית קברות של העיר וילנה ונטמן בסמוך לקברו של הגאון מווילנא.

לאחר פטירתו אמרו שנפטר מרוב צער על גזרת הקנטוניסטים (ילדים שנלקחו על ידי הרשויות ברוסיה של המאה ה-19, חונכו במסגרת צבאית עד שהגיעו לבגרות וגויסו לצבא).

== צאצאיו ==
* בנו, רבי יעקב
* בנו, רבי חיים זלמן
* בנו, רבי יוסף יהושע
* בנו, רבי מרדכי גימפל יפה, רבה של העיירה רוז'ינוי.
* בתו מרים נישאה לרבי יהונתן לוריא, בנו של רבי משה מישל לוריא.
* בתו, פרידה בתיה, שנישאה לרב נחום קוק היא סבתו של הרב אברהם יצחק קוק.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפחת יפה
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:תלמידי רבי חיים מוולוז'ין
קטגוריה:ילידי 1797
קטגוריה:נפטרים ב-1829
ארנסט ובר (מהנדס)

ארנסט ובר (בגרמנית: Ernst Weber; 6 בספטמבר 1901 – 16 בפברואר 1996) היה מהנדס חשמל אמריקאי יליד אוסטריה.

==ביוגרפיה==
ובר נולד בווינה שבאוסטריה. בשנת 1924 סיים את לימודיו, והחל לעבוד כמהנדס חשמל בחברת "סימנס-שוקרט" שבעיר. במקביל, הוא קיבל שני תוארי דוקטור נוספים, מאוניברסיטת וינה ומהאוניברסיטה הטכנית של וינה. בשנת 1929 עבר לעבוד בסניף החברה שבברלין, והחל ללמד באוניברסיטה הטכנית של ברלין.

==פעילות==
ובר נחשב כחלוץ במחקר גלי המיקרו, ובשנת 1945 הקים באוניברסיטת ניו יורק את "המכון לחקר גלי המיקרו" , בראשו עמד עד שנת 1956.

ובר אף היה הנשיא הראשון של ה-IEEE וממייסדי האקדמיה הלאומית להנדסה .

==פרסים והוקרה==
ובר זכה בפרסים רבים, ביניהם המדליה הלאומית למדעים בשנת 1987,<ref></ref> תעודת הצטיינות מנשיא ארצות הברית הארי טרומן, מדליית החינוך של ה-IEEE,<ref></ref> מדליית המייסדים של ה-IEEE<ref></ref> ועוד.

בשנת 1985 שונה שם "המכון לחקר גלי המיקרו" שייסד באוניברסיטת ניו יורק ל"מכון המחקר ובר", כאות הוקרה לפועלו.

בשנת 1996 שינתה ה-IEEE את שמו של "פרס ההכרה במנהיגות הנדסית של ה-IEEE" ל"פרס ארנסט ובר להכרה במנהיגות הנדסית של ה-IEEE".

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מהנדסים אוסטרים
קטגוריה:מהנדסים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1996
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
סקנדל בסורנטו

סקנדל בסורנטו (באיטלקית: ...Pane, amore e - לחם, אהבה ו...) הוא סרט קולנוע איטלקי משנת 1955 בבימויו של דינו ריזי עם ויטוריו דה סיקה וסופיה לורן בתפקידים הראשיים.

זה סרט המשך ל"לחם, אהבה ופנטסיה" (1953) ו"לחם, אהבה וקנאה" (1954). הפעם הוא צולם בצבע ובסורנטו.

הסרט זכה בהערת כבוד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין כסרט המצחיק ביותר.

ויטוריו דה סיקה זכה בפרס דוד די דונטלו כשחקן הטוב ביותר.

==תקציר העלילה==
המרשל אנטוניו קארוטנוטו (ויטוריו דה סיקה) מסיים את שירותו בקרביניירי ונפרד מתושבי העיירה סליינה. הוא נוסע לסורנטו שם גר אחיו הכומר דון מתיאו (מריו קארוטנוטו) ושם קיבל תפקיד של מפקד המשטרה העירונית. הוא לוקח אתו את העוזרת הנאמנה שלו כרמלה (טינה פיקה).

בהגיעו לסורנטו מקבל אותו אחיו ומודיע לו כי האישה ששכרה את דירתו בסורנטו, מסרבת להתפנות משם.

האישה היא דונה סופיה (סופיה לורן), אלמנה צעירה ויפה שמתפרנסת כמוכרת דגים צעקנית. יש לה מחזר צעיר בשם ניקולו (אנטוניו צ'יפריאלו). סופיה נפגשת עם אנטוניו. הוא מתרשם מיופייה והיא מבקשת ממנו דחייה בפינוי. דון מתיאו מוצא לאנטוניו וכרמלה מקום מגורים זמני בארמון של יורשת צעירה ומתוסבכת בשם דונה ויולנטה (לאה פדובני). שמסכימה לבקשתו לארח אותם זמנית מתוך כבוד למתיאו שעזר לה בשעה קשה.

אנטוניו מתמנה לתפקיד בטקס מרשים ונושא נאום חוצב להבות על חשיבותה של המשטרה העירונית.

בינתיים מנסה סופיה לפתות אותו כדי שיבטל את צו הפינוי שלה. הוא נשבה בקסמה ומתאהב בה למרות הפרש הגילים הגדול. הוא גם נענה לבקשתה לקבל את ניקולו המובטל לשירות במשטרה אף על פי שאין לו שום כישורים לכך.

הם מגיעים לנשף גדול בו נמצאים ראש העיר ועוזריו הבכירים. סופיה מזמינה את אנטוניו לרקוד "ממבו איטליאנו" והוא מסכים ונראה די מגוחך בעיני ראש העיר ושאר הנכבדים.

ניקולו המיואש מתפטר מהמשטרה ועומד להגר לוונצואלה. אנטוניו חש שהוא די פתטי, עוזב את סופיה ונוקט פעולה להתחברות מחודשת של סופיה עם ניקולו. בינתיים הוא חוזר לארמון, שם לובשת ויולנטה בעצתה של כרמלה, שמלה חושפנית יותר ואנטוניו מבין שהיא יותר לרוחו. הם מנגנים ביחד דואט בפסנתר ומתחבקים.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|סופיה לורן
|דונה סופיה
|מוכרת דגים
|-
|ויטוריו דה סיקה
|אנטוניו קארוטנוטו
|
|-
|טינה פיקה
|כרמלה
|משרתת
|-
|לאה פדובני
|דונה ויולנטה
|
|-
|מריו קרוטנוטו
|דון מתיאו
|כומר
|-
|אנטוניו צ'יפריאלו
|ניקולו
|מאהב של סופיה
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=NVg4DxAf1uA סופיה לורן וויטוריה דה סיקה רוקדים ממבו איטליאנו], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=9UgGiiVSitY&t=6s סופיה לורן מוכרת דגים בשוק ונפגשת לראשונה עם ויטוריו דה סיקה], באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1955
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטים באיטלקית
קטגוריה:סרטי סופיה לורן
ארנסט ובר (כדורגלן)

ארנסט ובר (בגרמנית: Ernst Weber; 5 באוקטובר 1948 – 6 באפריל 2011) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אוסטרי.

==קריירה==
ובר שיחק ככדורגלן במספר מועדונים מהליגות הנמוכות, אך לא הצליח להעפיל לליגות הבכירות.

הוא החל את קריירת האימון שלו בשנת 1981, ובשנת 1985 מונה למאמנה של אייזנשטאדט מהבונדסליגה האוסטרית. לאחר מכן אימן בעוד מספר קבוצות מהליגה הבכירה ומליגת המשנה, כגון ס.ק. קרמסר, אדמירה ואקר מדלינג ול.א.ס.ק. לינץ, אך לא הגיע עימן להישגים משמעותיים, מלבד זכייה בגביע האוסטרי עם ס.ק. קרמסר בעודה בליגת המשנה האוסטרית.

בשנים 1996–1999 אימן את נבחרת אוסטריה עד גיל 21.

בשנת 1999 מונה למאמן נבחרת הנשים האוסטרית, ובמקביל שימש גם כמאמן חלק מנבחרות הגברים והנשים הצעירות.

==חיים אישיים==
בשנת 2002 התמודד עם מחלת הסרטן בבלוטת הלימפה.<ref></ref>

ב-6 באפריל 2011, יום לאחר סיום מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19, ובר מת בפתאומיות, כשההשערה בתקשורת היא כי הוא התאבד.<ref></ref>

לוובר היה בן אחד, שנהרג ביולי 2018 בתאונת אופנוע.<ref></ref>

==תארים==
;ס.ק. קרמסר
* הגביע האוסטרי (1): 1987/1988

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:מאמני כדורגל אוסטרים
קטגוריה:מאמני נבחרת אוסטריה בכדורגל נשים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2011
אויגן גרימינגר

פרנץ איוגן גרימינגר (בגרמנית:Franz Eugen Grimminger; 29 ביולי 1892 – 10 באפריל 1986) היה חבר בקבוצת ההתנגדות של הוורד הלבן נגד גרמניה הנאצית.

== ביוגרפיה ==
איוגן גרימינגר, בנו של נהג רכבת, התנדב במלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן הועסק כעובד מדינה בקריילהיים. לאחר המלחמה הוא הפך לפציפיסט.<ref name="Otnad2007"></ref> הוא קרא ספרים על מהטמה גנדי ובודהיזם ועזב את הכנסייה הפרוטסטנטית. לדברי גרימינגר, הוא דבק באמונות בודהיסטיות.<ref name="Otnad2007" />

בשנת 1922 נישא לג'ני שטרן בשטוטגרט. הנישואין עם יהודייה לא התקבלו בסביבתו הקרובה. הזוג הצעיר התיישב בשטוטגרט, שם הועסק גרימינגר כמבקר עבודה באיגוד הקואופרטיבים החקלאיים. בשנת 1925 הפך למפקח ענף החלב של העמותה וב-1930 היה מבקר ראשי וראש המחלקה.

== פעילותו בתנועת הוורד הלבן ==
בשנת 1935 איבד גרימינגר את עבודתו בגלל היותו נשוי ליהודייה. שנתיים לאחר מכן עסק בהנהלת חשבונות כעצמאי.<ref>[https://www.gdw-berlin.de/en/recess/biographies/index_of_persons/biographie/view-bio/eugen-grimminger/?no_cache=1 Eugen Grimminger], Gedenkstätte Deutscher Widerstand</ref> הוא עזר לאנשים לברוח לשווייץ, לשם כך היה צורך במסמכים מזויפים. בשנת 1942 השתלט גרימינגר על משרד הנהלת החשבונות של חברו רוברט שול, שהועמד לדין בגין "הצהרות נגד המדינה" ונאלץ לרצות עונש מאסר של ארבעה חודשים. משרד זה היה ממוקם בבניין המגורים של משפחת שול. כתוצאה מכך פגש גרימינגר את אינגה, הנס וסופי שול ובא במגע עם תנועת ההתנגדות הוורד הלבן. הקבוצה נתמכה על ידי גרימינגר בעיקר על ידי תרומות כסף, שאסף גם ממכריו.<ref></ref> הוא תרם לקבוצת ההתנגדות סכום נכבד, כאלף רייכסמארק וסיפק להם נייר להדפסת העלונים ומעטפות. בהמשך תרם גרימינגר מאות מארקים מעת לעת. גרימינגר לא חשף מעולם את מכריו שעזרו בתרומות ואלו לא ידעו לאיזו מטרה מיועדים כספי התרומה. הוא נעזר במזכירתו טילי האן ובכך עזרו להגדיל את תפוצתם של העלונים.

ב-18 בפברואר 1943 עצר הגסטפו את הנס וסופי שול על הפצת עלוני תעמולה אנטי נאציים. במהלך החקירות, הוזכר שמו של גרימינגר. ב-2 במרץ 1943 הוא נעצר וב-19 באפריל 1943, במשפט השני נגד חברי הוורד הלבן, הוא נידון לעשר שנות מאסר.<ref name="NewbornDumbach2006"></ref> התובע הציבורי דרש להטיל על גרימינגר עונש מוות, אולם בסופו של דבר יכול היה להוכיח רק העברת כסף, לא את אופן השימוש בכסף. אשתו היהודייה, שעד אז הייתה מוגנת מרדיפות, נעצרה ב-10 באפריל 1943, ואז גורשה ונרצחה באושוויץ. גרימינגר נכלא בכלא לודוויגסבורג עד אפריל 1945.

== אחרי המלחמה ==
לאחר המלחמה הפך לנשיא ההתאחדות האזורית של קואופרטיבים חקלאיים בשטוטגרט,<ref>[https://www.deutsche-biographie.de/sfz115640.html#indexcontent Deutsche Biographie: Eugen Grimminger]</ref> ובשנת 1947 נישא לטילי האן. בשנת 1958 פרש לגמלאות. הוא היה מעורב בארגונים למען בעלי חיים והיה יושב ראש האגודה למען בעלי חיים בשטוטגרט במשך שנים רבות. הוא הקים את קרן גרימינגר לחקר האנתרופוזונוזיס למחקר ובקרה של מחלות בעלי חיים שהן ניתנות להעברה לבני אדם. לימים שונה שם הקרן לקרן גרימינגר למחקר מחלות זואונותיות.

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורשעים בדין בגרמניה הנאצית
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:הוורד הלבן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1986
זיזף פירות גנומי

זיזף פירות גנומי (שם מדעי: Artibeus gnomus) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים החי באמריקה הדרומית במדינות: קולומביה, מזרח אקוודור, צפון פרו, בוליביה, דרום ומזרח ונצואלה, גיאנה, גיאנה הצרפתית, סורינאם, וצפון, מזרח ומערב ברזיל באזור יערות גשם טרופיים.

== מאפיינים ==
זיזף זה הוא עטלף קטן יחסית למשפחתו, אורכו 4.6 עד 5.4 סנטימטרים, אורך הזרועות 3.4 עד 4 סנטימטרים, אורך הרגליים 0.7 עד 1.2 סנטימטרים, אורך האוזניים 1.5 עד 1.7 סנטימטרים ומשקלו 13 גרמים. צבע הפרווה שחור למעט פסים בצבע לבן ואוזניים בצבע צהוב. עטלף זה חסר זנב והוא בעל 2 שיניים טוחנות בלסת העליונה ו3 שיניים טוחנות בלסת תחתונה. עטלף זה חי במגוון בתי גידול כמו יער גשם טרופי, סוואנה טרופית, שדות ומטעים עד לגובה 530 מטרים וניזון בעיקר מפירות הפיקוס וגם מחרקים. עונת הרבייה משתנה ונעה בין ינואר לאפריל בוונצואלה, גיאנה הצרפתית וברזיל לאוקטובר ונובמבר בוונצואלה ופרו. מצב השימור של מין זה הוא ללא חשש עקב טווח תפוצה רחב ונוכחותו בכמה אזורים מוגנים.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1987
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס א. הנדלי
קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:ברזיל: יונקים
שרילין איפיל

שרילין איפיל (באנגלית: Sherrilyn Ifill; נולדה ב-17 בדצמבר 1962) היא עורכת דין אמריקאית. היא פרופסור למשפטים, נשיאה ויועצת-מנהלת של קרן ההגנה והחינוך המשפטית של NAACP.<ref name=":0"></ref> היא הנשיאה השביעית של קרן ההגנה המשפטית מאז הקים ת'ורגוד מרשל את הארגון בשנת 1940. איפיל היא גם מומחית לאומית לזכויות הצבעה ובחירה שיפוטית.<ref name=":1"></ref> היא בת דודה של העיתונאית גוון איפיל.

== שנותיה המוקדמות והשכלה ==
שרילין איפיל נולדה ב-17 בדצמבר 1962 בג'מייקה, קווינס, ניו יורק<ref name=":2"></ref> ללסטר (עובד סוציאלי בהארלם) ומירטל. היא הצעירה מבין 10 ילדים.<ref name=":3"></ref> אמה נפטרה כאשר איפיל הייתה בת 6.<ref name=":3" /> היא סיימה את לימודיה בתיכון הילקרסט.<ref></ref> לאיפיל יש תואר ראשון מואסאר קולג' ותואר J.D מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק.<ref name=":0" />

משפחתם היגרה לארצות הברית מברבדוס.<ref></ref>

== קריירה ==
במהלך לימודי המשפטים שלה, התמחה איפיל אצל השופט איי. ליאון היגגינבות'אם ג'וניור בקיץ הראשון ובמרכז האו"ם לזכויות אדם בקיץ השני.<ref name=":1" /> עבודתה הראשונה עם סיום לימודיה הייתה מענק מחקר לשנה עם ה-ACLU בניו יורק.<ref name="The Grio"></ref> לאחר מכן שימשה כעוזרת בקרן ההגנה המשפטית, תוך עבודה בתיקי חוק זכויות הצבעה.<ref name="The Grio" /> בשנת 1993 הצטרפה לפקולטה של בית הספר למשפט של אוניברסיטת מרילנד, שם לימדה במשך שני עשורים.<ref></ref><ref>"[https://blogs.law.nyu.edu/magazine/2013/closing-statements/ Closing Statements]" (interview with Sherrilyn Ifill). NYU Law Magazine. 2013. Retrieved April 11, 2020.</ref>

איפיל מופיעה באופן קבוע בתקשורת בשל מומחיותה בנושאים כמו העדפה מתקנת,<ref></ref><ref></ref> שיטור, <ref></ref> מועמדים לשופטים, <ref></ref> ובית המשפט העליון.<ref></ref>

בשנת 2021 נבחרה להופיע ברשימת טיים 100.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
איפיל נשוי לאיבו קנובלוך.<ref name=":3" /> לזוג לשלושה ילדים.<ref name=":2" />

== הוקרה ופרסים ==
בשנת 2016 זכה איפיל בפרס המורה הגדול של אגודת המורים האמריקאים למשפטים.<ref>Society of American Law Teachers (May 16, 2016). "[http://www.americanbar.org/content/dam/aba/administrative/legal_education_and_admissions_to_the_bar/council_reports_and_resolutions/June2016CouncilOpenSession/2016_june_salt_report.authcheckdam.pdf Update on SALT Activities]." Retrieved February 19, 2017.</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכות דין אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי מכללת ואסר
קטגוריה:בוגרות מכללת ואסר
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אפרו-אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
שומוג'סיל

שומוג'סיל (בהונגרית: Somogyszil) הוא כפר במחוז שומוג', בנפת קאפושוואר.

== מיקום ==
הכפר בן כ-750 תושבים ממוקם 22 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר קאפושוואר ליד הכפר איגאל כ-5 ק"מ ממנו, לאורך כביש 6507 מקוצ'ולה.

== היסטוריה ==
בימי הביניים הכפר היה חלק ממחוז טולנה ולא שכן במיקומו הנוכחי, אלא בכרם בשם סיקאלו. שמו מוזכר לראשונה בשנת 1138, במכתב אישור של בלה השני, מלך הונגריה (העיוור) שהוציא עבור הפרובוסט (תפקיד בכיר במספר כנסיות נוצריות) של דמש. שמו מופיע מאוחר יותר, בשנים 1332–1337, בפנקס המעשרות של האפיפיורות. לפי פנקס מס האוצר הטורקי משנת 1563 היו בכפר 10 בתים, ובשנת 1580 17 בתים.

שם היישוב היה סיל בסוף המאה ה-19. באותה תקופה היה זה כבר יישוב במחוז שומוג'. בשנת 1891 היו בו 2,672 תושבים הונגרים וגרמנים.

== אתרים בעלי חשיבות ==
הכנסייה הרומית-קתולית שנמצאת תחת הגנת שימור היא מימי הביניים. היא נבנתה בסגנון גותי, אך בשנת 1726 שופץ בסגנון הבארוק.

== ילידי המקום ==
* מור סגפי, עיתונאי יהודי-הונגרי ומזכיר שר (1825–1896).
* דיולה היידו, עד 1904 הירשפלד (בהונגרית: Hajdu Gyula; שומוג'סיל, 8 במאי 1886 – בודפשט, 21 באוגוסט 1973) היה משפטן בינלאומי עורך דין יהודי-הונגרי, פרופסור, דוקטור למדע המדינה ודוקטור במשפטים (1957), זוכה פרס המדינה (1970).

== לקריאה נוספת ==
* מרתה פילפ: עבר, הווה ועתיד מתחת לגבעת יוז'ף: מונוגרפיה של שומוג'סיל. 
* שמו בורובסקי: מחוז שומוג'
* [http://www.heraldika.hu/cimer.php?azon=1381 שומוג'סיל (היסטוריה ותיאור הסמל)]
* ז'וז'אנה פילפ: שומוג'סיל. קאירוס, 2017 (ארצות מולדת שדואגים לגביהם)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:מחוז שומוג'
סאו שהווא תהאיק

סָאוֹ שֶׁהֱוֵוא תֶּהָאִיק (בבורמזית: စဝ်ရွှေသိုက်; 16 באוקטובר 1895 – 21 בנובמבר 1962) היה פוליטיקאי ואריסטוקרט בורמזי יליד מדינת שהאן. נשיא בורמה הראשון בין 1948, עת השיגה המדינה עצמאות מהאימפריה הבריטית, ל-1952, עת הוחלף בידי בא או.

== ביוגרפיה ==
סאו שהווא תהאיק, הידוע במלוא שם האצולה שלו קמבווסארהטה ת'רי פאוואראמאוואונטה תודמארזה, נולד ב-16 באוקטובר 1896. בצעירותו למד בבית הספר שאן צ'יפס, שלימים נקרא מכללת קמבאוזה, בטאונגג'י שבבורמה, באותה העת חלק מן הראג' הבריטי. הוא נכנס לשירות צבא הודו הבריטית במהלך מלחמת העולם הראשונה, וגם שירת בשירות הגבול הצפון-מזרחי בשנים 1920–1923, לגבולות הרפובליקה הסינית וטיבט. הוא הפך לסאופה (השליט האריסטוקרטי של מדינת שהאן) לאחר מותו של אביו, סאו מאונג, בשנת 1929. הוא שב לשירות הצבאי ב-1939 ושירת עד 1942. הוא התחתן ארבע פעמים, והביא לעולם 11 ילדים.

לאחר העצמאות מהבריטים ב-4 בינואר 1948, הוא הפך לנשיא הראשון של איחוד בורמה ושימש כראש המדינה הטקסי – נשיא בורמה, בין 1948 ל-1952. נוסף על כך כיהן בתפקיד יו"ר לשכת הלאומים עד 1962. נאומו הראשון מטעם נשיאות האומה ביום העצמאות, 4 בינואר 1948, תיאר את מעלת האחדות, כשאמר: "היום הוא עבורנו לא רק יום של חופש, אלא גם יום של איחוד מחדש. במשך זמן רב, הגזעים העיקריים של בורמה, הקאצ'ינים והצ'ין נטו להסתכל על עצמם כיחידות לאומיות נפרדות. מאוחר יותר, החזון האצילי, החזון של איחוד בורמה, ריגש את ליבנו, ואנו עומדים מאוחדים היום כאומה אחת הנחושה לפעול באחדות ולהסכים לקידום האינטרסים של בורמה ולהשגתם המהירה. העמדה הראויה כאחת האומות הגדולות בעולם. האחדות היא שהביאה את מאבקנו לעצמאות למימוש מוקדם זה ואולי האחדות תמשיך להיות מילת המפתח של כל חבר ברפובליקה העצמאית הריבונית המכונה מעתה איחוד בורמה."

ב-4 בינואר 1949 התקיימה העצרת ההמונית מחוץ לעירייה לציון יום השנה הראשון ליום העצמאות, שהווא תהאיק נשא נאום אזהרה על אלימות שהרסה את החופש, החירות והדמוקרטיה. הוא אמר לקהל: "שיתוף פעולה והבנה לא יכולים להיווצר כל עוד יסוד האלימות או האיום באלימות קיים, שכן לאלימות אין מקבילה בחופש, והחירות מסתיימת במקום בו מתחילה האלימות. הנסיגה הנערכת של הדמוקרטיה בעולם כיום נובעת בעיקר מסגידה של מדינות לפולחן הכוח הפיזי. ההידרדרות בכיוון זה הייתה כזו שהיום כמעט ואין להבדיל בין המדינות הדמוקרטיות הנודדות למדינות טוטליטריות."

על פי הביוגרפיה של אשתו סאו נאנג הארן הקם, הוא פנה בנאומיו בדקירה ישירה בחסרונות של מדינתו שלו, הציג את הדרגתיות התהליך הפוליטי המתדרדר עקב התקוממות וסכסוכים מזוינים. במרץ 1962 הצבא ביצע הפיכה, בתואנה שהמדינה מתפוררת בגלל הצעת התיקון הפדרלית בראשות מדינת שהאן. עם ההפיכה סאו שהווא תהאיק נעצר על ידי מועצת המהפכה בראשות הגנרל נה וין ומת בכלא בנובמבר 1962. אחד מבניו, בן 17, נהרג בהפיכה הצבאית במרץ 1962, ככל הידוע היה הנפגע היחיד ביום ההפיכה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20100720114314/http://www.irrawaddy.org/ind/01.php נאום הנשיא סאו שהווא תהאיק – 1 בינואר 1948] 
* [https://www.irrawaddy.com/specials/on-this-day/day-myanmars-first-president-prime-minister-elected.html היום שבו ראש ממשלת ונשיא מיאנמר הראשונים נבחרו], "האירוודאי", 25 בספטמבר 2019 

קטגוריה:פוליטיקאים בורמזים
קטגוריה:נשיאי מיאנמר
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:נפטרים ב-1962
אבי פרסטנפלד

אבי פרסטנפלד הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר בעבר פיקד על עוצבת ראם.

== ביוגרפיה ==
פרסטנפלד התגייס לצה"ל בנובמבר 1987 ושובץ בחיל השריון. הוא עבר הכשרה כלוחם, השתתף בקורס מפקדי טנקים ולאחר מכן השתתף בקורס קציני שריון. לאחר הקורס שימש כמפקד מחלקה בקורס מפקדי טנקים.

בשנת 1992 השתתף בקורס מפקדי פלוגות, ומונה למפקד פלוגה בחטיבה 500, בגדוד 433. בהמשך מונה למפקד פלוגה בקורס מפקדי טנקים ולסגן מפקד גדוד 195 בחטיבה 500. בתום תפקידו כסמג"ד יצא לחל"ת, ויצא ללימודי משפטים ומנהל עסקים בשנים 1996–2000.

עם תחילת האינתיפדה השנייה, חזר פרסטנפלד מלימודיו ומונה למפקד גדוד 433 של חטיבה 500, ובתפקיד זה שימש בשנים 2000–2002 במהלך הוביל את לחימת הגדוד ביהודה ושומרון ומבצע ״ חומת מגן״. בשנים 2002–2004 מונה לקצין אג"מ של עוצבת הגליל. בשנים 2004–2006 ובמהלך מלחמת לבנון השנייה שימש כסגן מפקד חטיבת ברק. בתום המלחמה הועלה לדרגת אלוף-משנה ופיקד על עוצבת ראם בשנים 2006–2010. במקביל לתפקידו, היה מפקד בקורס המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה "ברק".

פרסטנפלד נשוי להדס ואב לארבעה.

קטגוריה:מפקדי עוצבת ראם
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 500
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הצפון
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
גזיפור

גזיפור (בבנגלית: গাজীপুর; נקראת גם גזיפור) היא עיר במרכז בנגלדש, הממוקמת במחוז גזיפור, כ-25 קילומטרים צפונית לעיר הבירה דאקה. בעיר מתגוררים כ-1,199,215 תושבים, נכון ל-2011.

==היסטוריה==
העיר הוקמה בשנת 1984, ובשנת 2013 הפכה למטרופולין גדול, לאחר שמוזגו אליה עיריות ואזורים כפריים נוספים. בשנת 2020 נאמדה אוכלוסיית המטרופולין בכ-4 מיליון תושבים.

==חינוך==
בעיר נמצאים מספר גדול של מוסדות חינוך יסודיים, על-יסודיים ואקדמיים, כגון האוניברסיטה הלאומית של בנגלדש, מכון המחקר החקלאי של בנגלדש, ועוד.

==תעשייה==
העיר נחשבת כמרכז תעשיית הטקסטיל של בנגלדש.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנגלדש: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1984
יעקב פליאר

כרזה על רסיטל של הפסנתרן יעקב פליאר בהיכל התרבות בתל אביב, מתנוססת בחזית [[פסז' הוד (אז משכן התיאטרון הקאמרי והיום תיאטרון בית ליסין). בחזית התמונה: זמרת הג'אז האמריקאית הייזל סקוט עם בעלה, חבר הקונגרס אדם קלייטון פאוול ג'וניור . דצמבר 1962]]

יעקב ולדימירוביץ' פליאר (נהגה: פלִיאֶר או פלִיֶיר; ברוסית: Я́ков Влади́мирович Флие́р; 21 באוקטובר 1912 – 18 בדצמבר 1977) היה פסנתרן ומורה למוזיקה יהודי רוסי סובייטי. נחשב כאחד הפסנתרנים החשובים בברית המועצות אך התחיל להופיע ברחבי העולם רק ב-1962 ולכן פרסומו הבינלאומי היה מועט יחסית לעמיתיו אמיל גיללס וסביאטוסלב ריכטר.

==ביוגרפיה==
נולד באורחובו-זויבו, הצעיר בן שבעת ילדיו של שען יהודי. למד מוזיקה ב אצל קונסטנטין איגומנוב .

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הפך לאחד מפסנתרני הקונצרטים הבולטים ברוסיה הסובייטית. בהופעותיו ביצע בעיקר מוזיקה רומנטית אף על פי שניגן גם כמה יצירות של מלחינים רוסיים בני זמנו כמו קבלבסקי, שוסטקוביץ', פרוקופייב, גלינין ורודיון שצ'דרין.

במשך שנים רבות לימד בעצמו בקונסרבטוריון של מוסקבה. בין תלמידיו הבולטים: רודיון שצ'דרין, ויקטוריה פוסטניקובה , מיכאיל פלטנב , לב ולסנקו , נטשה ולסנקו , טטיאנה ריומינה, יבגני רזאנוב , בלה דוידוביץ , מרק זלצר , סרגיי מוסליאן , ולדימיר פלטסמן , מוזה רובאקיטה הליטאית, אילזה גראובינה הלטבית ורבים אחרים.

בתקופת מלחמת העולם השנייה הרבה להופיע בפני חיילי הצבא האדום ואף שהה כחודש בלנינגרד הנצורה אליה הוטס בידי חיל האוויר הסובייטי.

בשנות הששים והשבעים של המאה העשרים החל פליאר להופיע ברחבי העולם, הוא הופיע בנובמבר 1962 בישראל (פעמיים בהיכל התרבות בתל אביב, פעם בבנייני האומה בירושלים ופעם באולם "ארמון" בחיפה) ובין הופעותיו הקדיש ערב לקונצרט הדגמה לתלמידי האקדמיה הישראלית למוזיקה. בפברואר 1967 הופיע פליאר בישראל בשנית, אך זכה לביקורות מסויגות יותר.

במהלך סיבוב הופעותיו בארצות הברית ביצע את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 מאת רחמנינוב עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של לאונרד ברנשטיין.

יעקב פליאר נפטר בשנת 1977 במוסקבה בגיל 65. הוא נקבר בבית העלמין קונצבסקויה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1912
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1977
תור מריוס גרומסטאד

תור מריוס גרומסטאד (בנורווגית: Tor Marius Gromstad; 8 ביולי 1989 – 12 במאי 2012) היה כדורגלן נורווגי ששיחק בעמדת הבלם.

== קריירת מועדונים ==
בשנת 2007 עבר גרומסטאד מארנדל אל סטאבק מליגת העל הנורווגית. ב-21 ביולי 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-1 על פרדריקסטאד במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת . בסך הכל הוא ערך 36 הופעות ליגה במועדון, ושבע הופעות נוספות בגביע הנורווגי.

== היעלמותו ומותו ==
גרומסטאד נראה לאחרונה ב-12 במאי 2012 בשעה 07:26 בבוקר, לאחר שלילה לפני כן דווח כי נעלם. הוא לא נשא עמו את מכשיר הטלפון שלו ואת הארנק שלו בעת היעלמותו. ב-14 במאי בבוקר נמצאה גופתו, לאחר שנעדר כ-36 שעות. לפי פרסום באתר הרשמי של קבוצתו, גרומסטאד נהרג כתוצאה מתאונת נפילה באתר בנייה סמוך.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים נורווגים
קטגוריה:בלמי כדורגל נורווגים
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1989
קטגוריה:נורווגים שנפטרו ב-2012
קהילת יהודי בילה צרקווה

בית הכנסת הגדול בבילה צרקווה
בית הקברות היהודי הישן בבילה צרקווה
הקהילה היהודית בעיר בילה צרקווה (עיר שנקראה בעברית "שדה לבן" וביידיש - "שווארצע טומאה") נוסדה בסוף המאה ה-16. בשנת 1646 ישבו יהודים ב־100 מתוך 800 בתיה. בגזרות ת"ח נחרבה הקהילה. באמצע המאה ה-18 פגעו בה ההיידמקים, אך היא שבה והתחדשה. בשנת 1765 נמנו בסביבתה 1,876 יהודים משלמי מס גולגולת, וב-1847 - 6,650 יהודים.

כמו כן, בעל המרפא לנפש, הרב רפאל בן הרב זכריה מענדיל, העיד על עצמו שהתגורר למשך פרק זמן מסוים בחייו בשדה לבן.

שושלת אדמו"רי לויעב הנהיגו עדתם בעיר, בין השנים תרס"ו-תרס"ז גר בעיר האדמו"ר מרדכי טברסקי מלויעב, ובין השנים תרס"ז-תש"א הנהיג שם בנו רבי שלום יוסף טברסקי מלויעב שדה לבן.

רבים מיהודי בילה צרקווה תרמו במאבק גם נגד הבריטים בתקופת קום המדינה למשל כמו ישראל פריצקר.

בשנת 1823 נפתח בעיר בית דפוס עברי, אשר נודעו ממנו שני ספרים חסידיים. מאוחר יותר נדפסו בעיר עוד שני ספרים עבריים, בשני בתי דפוס שונים.

עם התפתחות המסחר הפכה העיירה לעיר. בשנת 1897 חיו בה 18,720 יהודים (54% מהתושבים), ובשנת 1926 15,624 יהודים (36.4% מהתושבים). עם כינון השלטון הסובייטי באוקראינה ב-1918, וחרף פוגרומים בהם נרצחו כ-300 יהודים בעיר, השתלבה הקהילה היהודית היטב בכל תחומי החיים והפעילות בעיר.

בעת מלחמת העולם השנייה נטלו יהודי המקום חלק פעיל ביותר בקרבות להדיפת הפלישה הגרמנית. באוגוסט ובספטמבר 1941 רצחו הנאצים כ-3,600 מיהודי העיר שנותרו בה, לאחר שרוכזו במחנה שבויים.

בילה צרקווה היא עיר הולדתם של הסופר והמשורר יעקב שטיינברג, ושל החזן הנודע יוסף (יוסל'ה) רוזנבלט והחזן פנחס מינקובסקי, וכן נולד בה משורר היידיש והבמאי משה ליפשיץ.

בשנת 2003 חודשה פעילות הקהילה היהודית, וכרב העיר מכהן הרב מאיר הולצברג, נציג חב"ד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

בילה צרקווה
בילה צרקווה
הר בופורט (קנדה)

הר בופורט (באנגלית: Mount Beaufort) הוא הר הממוקם באי אלסמיר, בטריטוריית נונאוט, שבקנדה.

ההר הוא חלק מהקורדילרה הארקטית.

גובהו של ההר 400 מטרים מעל פני הים.

הר בופורט הוא ההר ה-590 בגובהו בנונאווט; וההר ה-15,806 בגובהו בקנדה.

== היסטוריה ==
=== גילוי ההר ===

ההר התגלה על ידי מגלה הארצות אלישע קנט קיין (Elisha Kent Kane) בשנת 1845.

=== מקור השם ===

קיין נתן להר את שמו.

קיין קרא להר "הר פרנסיס בופורט" (Mount Francis Beaufort) על שמו של פרנסיס בופורט.

שם ההר אומץ רשמית ב-10 במרץ 1966.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www4.rncan.gc.ca/search-place-names/unique/OABVV הר בופורט] באתר השמות הרשמי של ממשלת קנדה
* [https://peakvisor.com/peak/mountbeaufort.html תרשים הנוף הנשקף מהר בופורט] באתר peakvisor
* [https://peakery.com/mount-beaufort-nunavut/ הר בופורט] באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* [https://www.timeanddate.com/weather/@6079883 תחזית מזג אוויר עדכנית עבור הר בופורט]
** [https://www.timeanddate.com/astronomy/@6079883 נתוני זריחת/שקיעת שמש/ירח עדכניים עבור הר בופורט]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@6079883/ext תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר בופורט]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@6079883/historic נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור הר בופורט]
** [https://www.timeanddate.com/weather/@6079883/climate סטטיסטיקות מזג אוויר עבור הר בופורט]

== הערות שוליים ==

בופורט
בופורט
בופורט
ג'אנפרנקו אספחו

ג'אנפרנקו רנאטו אספחו רייס (בספרדית: Gianfranco Renato Espejo Reyes; 4 במרץ 1988 – 4 ביוני 2011) היה כדורגלן פרואני ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת פרו ובמועדונים מליגת העל הפרואנית.

== קריירת מועדונים ==
בשנת 2006 החל אספחו לשחק בקבוצה הבוגרת של ספורטינג קריסטל מליגת העל הפרואנית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 24 הופעות ליגה והבקיע שני שערים. לקראת עונת עבר אספחו לחואן אאוריץ', גם היא מליגת העל הפרואנית, וערך במועדון 57 הופעות ליגה בשתי עונות.

בחודש ינואר 2011 חזר אספחו לספורטינג קריסטל, ועד למותו ערך שש הופעות ליגה במועדון.

== קריירה בינלאומית ==
ב-22 באוגוסט 2007 ערך אספחו את הופעתו היחידה בנבחרת פרו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות.

== מותו ==
ב-4 ביוני 2011 נהרג אספחו בתאונת דרכים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פרואנים
קטגוריה:קשרי כדורגל פרואנים
קטגוריה:לימה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג קריסטל
קטגוריה:כדורגלני חואן אאוריץ'
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פרו
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:פרואנים שנולדו ב-1988
קטגוריה:נפטרים ב-2011
רוי פיליפה

רוי פיליפה טבארש דה בסטוש (בפורטוגזית: Rui Filipe Tavares de Bastos; 8 במרץ 1968 – 28 באוגוסט 1994) היה כדורגלן פורטוגזי ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת פורטוגל ובמועדונים מליגת העל הפורטוגלית.

== קריירת מועדונים ==
פיליפה החל את הקריירה המקצוענית שלו בז'יל ויסנטה מהליגה הפורטוגלית השנייה. בגיל 20 עבר לאספיניו, במדיה שיחק במשך שתי עונות, כאשר אחת מהן הייתה בליגת העל הפורטוגלית. בשנת 1990 חזר לז'יל ויסנטה, שבינתיים חזרה לליגת העל הפורטוגלית, ועזר לקבוצה להישאר בליגה, לאחר שסיימה במקום ה-13 בליגה לעונת .

כתוצאה מכך, נרכש פיליפה על-ידי פורטו, והבקיע ארבעה שערים ב-25 משחקים בעונתו הראשונה במועדון, בה זכתה פורטו באליפות פורטוגל.

בעונת 1993/1994 בליגת האלופות עזר פיליפה לקבוצתו להגיע לשלב חצי הגמר, ואף הבקיע שער בניצחון 5-0 על ורדר ברמן במסגרת שלב הבתים.

פיליפה המשיך להוות שחקן מרכז שדה חשוב עבור פורטו גם בשנים הבאות. בתחילת עונת , זמן קצר לפני מותו הבקיע פיליפה במחזור הפתיחה של הליגה, ועזר לקבוצתו לזכות בסופר קאפ הפורטוגלי לאחר ניצחון על בנפיקה ליסבון.

== קריירה בינלאומית ==
ב-31 במאי 1992 ערך פיליפה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בתיקו 0-0 נגד נבחרת איטליה בגביע ארצות הברית 1992. בסך הכל ערך שש הופעות בנבחרת פורטוגל.

== מותו ==
ב-28 באוגוסט 1994, בגיל 26, נהרג פיליפה בתאונת דרכים בפורטו שבפורטוגל.

== תארים ==
;פורטו
* אליפות פורטוגל (3): 1991/1992, 1992/1993, 1994/1995
* הגביע הפורטוגלי (1): 1993/1994
* הסופר קאפ הפורטוגלי (3): 1992, 1993, 1994

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני ז'יל ויסנטה
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1968
קטגוריה:נפטרים ב-1994
קטגוריה:פורטוגזים שנפטרו במאה ה-20
אינטואיט דום

אינטואיט דום (באנגלית: Intuit Dome) הוא אולם ספורט הנמצא בבנייה באינגלווד, קליפורניה. האולם צפוי להכיל 18,000 מקומות ולשמש כאולם הביתי של קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA החל משנת 2024. הקמתו של האולם לוותה במאבק משפטי מול בעלי אולם "הפורום" הנמצא בסמוך.

==המתקנים באולם==
האולם בן 18,000 המושבים תוכנן על ידי חברת AECOM. בנוסף לאולם הכדורסל המקום יכלול גם מתקן אימון, מרפאת רפואת ספורט, משרדים, שטחי קמעונאות ורחבה חיצונית גדולה עם מגרשי כדורסל חיצוניים שיהיו פתוחים לקהל. מתקן האימון יתפרש על שטח של 7,900 מ"ר ואזור המרפאה על פני 2,300 מ"ר. 3,700 מ"ר נוספים מיועדים לקמעונאות ו-24,000 מ"ר יוקדשו למגרש החיצוני.

==המאבק מול "הפורום"==
התוכנית להקמת האולם החדש עוררה חשש בקרב בעלי "הפורום". באולם החדש ניתן לקיים אירועים והופעות, דבר שיכול להוביל לתחרות ולפגיעה בפעילות האולם הוותיק. חברת מדיסון סקוור גארדן, הבעלים של "הפורום" הגיעה מספר תביעות משפטיות במטרה למנוע את הקמת האולם. בדצמבר 2018 הגישה קבוצת לוס אנג'לס קליפרס תביעה נגדית נגד חברת מדיסון סקוור גארדן בטענה שניסו למנוע תחרות מול הפורום.

בדצמבר 2019 אישרה מועצת משאבי האוויר בקליפורניה (CARB) את הקמת האולם, לאחר שהעריכה את ההשפעה הסביבתית של הבנייה.

במרץ 2020 הודיע סטיב באלמר, הבעלים של קבוצת הקליפרס, על כוונתו לרכוש את הפורום תמורת 400 מיליון דולר, ובכך סיים את התביעה. בהתאם להסכם, הפורום ימשיך לארח קונצרטים, ולכל עובדי המקום שהחזיקו בעבודות בחברת מדיסון סקוור גארדן הוצעו משרות על ידי באלמר. האולם החדש שייבנה ישמש כביתה של הקליפרס, כמתוכנן.

==בניית האולם==
ביולי 2019 הוצגה הדמיה של האולם המתוכנן. ב-17 בספטמבר 2021 חתמה חברת התוכנה האמריקאית אינטואיט על חוזה ל-23 שנים, במהלכן יקרא האולם "אינטואיט דום", על שם החברה. באותו היום החלו עבודות הבנייה באתר.

החוזה נחתם ל-23 בין הקליפרס לאינטואיט והם ישלמו 500 מיליון דולר, עלות הבנייה של האולם מוערכת ב-1.2 מיליארד דולר.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אולמות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:לוס אנג'לס: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:לוס אנג'לס קליפרס
מנואל סאואנה

מנואל סאואנה (בספרדית: Manuel Seoane; 19 במרץ 1902 – 21 באוגוסט 1975), כונה "לה צ'נצ'ה", היה כדורגלן ומאמן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת החלוץ.

סאואנה נחשב לאחד הכדורגלנים הטובים בהיסטוריה לא רק באינדפנדיינטה, אלא גם בכדורגל הארגנטינאי . הוא קיבל הכרה מצד המדיה והאוהדים על היותו שחקן אסטרטגי וקבוצתי, ביחד עם טכניקה גבוהה עם הכדור. בנוסף לכך, סאואנה היה חלוץ מצוין, סגן מלך השערים של אינדפנדיינטה בכל הזמנים אחרי ארסניו אריקו ומקום חמישי בליגה הארגנטינאית.

==קריירה==
סאואנה משחק עבור [[אינדפנדיינטה, היכן שהעביר את רוב הקריירה]]

סאואנה התחיל לשחק בגיל 15 בקבוצה פרוגרסיסטה. לאחר שכבש צמד במשחק הכנה, הצטרף לאינדפנדיינטה, שם ערך את הופעת הבכורה הרשמית ב-6 במרץ 1921 נגד סן לורנסו. הוא זכה עמה באליפות הראשונה שלה ב-1922, עוד בעידן החובבני, עם השפעה רבה מצד התקשורת שכינתה את הקבוצה "לוס דיאבלוס רוחוס" (השדים האדומים). השחקנים הבולטים היו סאואנה בעצמו, ריימונדו אורסי, זואילו קנאברי, אלברטו לאלין ולואיס רוואשינו, שנחשבים לפורצי הדרך של המועדון עד היום.

סאואנה כבש במדיה 241 שערים ב-264 הופעות בסך הכל. הוא סיים כמלך שערי הליגה הארגנטינאית שלוש פעמים במהלך הקריירה, וזכה עם אינדפנדיינטה באליפות חובבנית שנייה ב-1926. סאואנה המשיך לשחק בה עד פרישתו בגיל 31 בעקבות עודף משקל. אינדפנדיינטה ארגנה לכבודו משחק ב-22 באוגוסט 1934, וערכה גביה כדי לקנות לו בית.

לאחר הפרישה סאואנה המשיך לקריירת אימון מצליחה כשהיה מאמן נבחרת ארגנטינה בין השנים 1935–1937. הוא הוביל אותה לזכייה בקופה אמריקה 1937. מאוחר יותר עבד בתעשיית טקסטיל ובשנותיו האחרונות היה אחראי על מחנאות של אינדפנדיינטה הממוקם בקילמס, בואנוס איירס.

===נבחרת ארגנטינה===
בזמן ששיחק באל פורבניר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה, שם שיתף פעולה בהתקפה לצד צ'זרו אונזרי. הייתה הופעה זו נגד פרגוואי בשנת 1921 כאשר הנבחרת נסעה לשם לסדרת משחקי ידידות.

סאואנה זכה עמה בקופה אמריקה 1925 בו כבש בכל משחקי הנבחרת כולל שלושער בניצחון 1–4 על ברזיל. מבחינה אישית זכה בתואר הכובש המצטיין עם שישה שערים ונבחר לשחקן המצטיין בטורניר. על אף היכולת הטובה שהציג, סאואנה ספג ביקורת מצד המגזין הארגנטינאי המפורסם "אל גראפיקו" על היותו לא בכושר בשל עודף משקל. הוא כבש צמד בניצחון 1–7 על בוליביה במסגרת קופה אמריקה 1927 (טורניר שבו נבחר פעם נוספת לשחקן המצטיין), והשלים זכייה שלישית שלו איתה ב-1929.

נבחרת ארגנטינה בקופה אמריקה 1925]]

==תארים==
===כשחקן===
;אינדפנדיינטה
*אליפות ארגנטינה (2): 1922, 1926
;נבחרת ארגנטינה
*קופה אמריקה (3): 1925, 1927, 1929
;אישיים
*השחקן המצטיין של הקופה אמריקה (2): 1925, 1927
*מלך השערים של הקופה אמריקה: 1925 (6 שערים)
*מלך השערים בליגה הארגנטינאית (3): 1922, 1926, 1929
===כמאמן===
;נבחרת ארגנטינה
*קופה אמריקה: 1937

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני בוקה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:נפטרים ב-1975
פאבאו

פרננדו פסקואל נבש (בפורטוגזית: Fernando Pascoal Neves; 12 באוגוסט 1947 – 16 בדצמבר 1973), הידוע בקיצור כפאבאו (Pavão), היה כדורגלן פורטוגזי ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת פורטוגל ובקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית.

== קריירת מועדונים ומותו ==
פאבאו החל לשחק במחלקת הנוער של שאבס, ובשנת 1964 עבר למחלקת הנוער של פורטו מליגת העל הפורטוגלית. לאחר עונה אחת בלבד במחלקת הנוער של המועדון, התקדם לקבוצה הבוגרת של המועדון, בה שיחק במשך כל הקריירה שלו, כשהוא עורך 179 הופעות ליגה ומבקיע 16 שערים. הוא זכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגלי בעונת .

ב-16 בדצמבר 1973 התמוטט פאבאו בדקה ה-13 של משחק הליגה נגד ויטוריה סטובל בשל התקף לב, ובסופו של דבר מת. הוא היה בן 26 במותו.

== קריירה בינלאומית ==
ב-30 ביוני 1968 ערך פיליפה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בהפסד 2-0 לנבחרת ברזיל. בסך הכל ערך שש הופעות בנבחרת פורטוגל.

== תארים ==
;פורטו
* הגביע הפורטוגלי (1): 1967/1968

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלנים שמתו בזמן פעילות
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1947
קטגוריה:נפטרים ב-1973
מתיו ברבר

מתיו ברבר (באנגלית: Matthew Barber יליד לוס אנג'לס) הוא מחזאי ותסריטאי אמריקאי, החי בלוס אנג'לס.
נודע בעיקר בעיבוד חדש לתיאטרון (2000) של הרומן "אפריל הקסום" מאת הסופרת אליזבת פון ארנים משנות ה-1920. קומדיה רומנטית זו הפכה לאחד המחזות המצליחים ביותר על במות התיאטרון בעולם בעשור הראשון של המאה ה-21 (מעל 500 הפקות בינלאומיות).

===פרטים ביוגרפיים===
ברבר נולד בלוס אנג'לס במשפחה ששורשיה במדינת נברסקה. גדל מדרום ללוס אנג'לס ולמד בתיכון וסט טוראנס שבעיירה טוראנס במחוז לוס אנג'לס. בימי התיכון כתב מחזות קצרים, הקים חוג לתיאטרון וצפה בהצגות בדאונטואן לוס אנג'לס.
בהמשך למד ספרות אנגלית, תיאטרון וקולנוע באוניברסיטת UCLA ואחרי סיום לימודיו ב-1985 התיישב בסן פרנסיסקו בה עבד כעורך במדור לאמנויות של העיתון "San Francisco Independent" הופיע שלוש פעמים בשבוע. עבד גם כאיש שיווק עבור התיאטרון הלהט"בי "Rhinoceros". בשנת 1994 חזר לגור בלוס אנג'לס ועבד בשנים 1994–2003 כחברה לפרסומות Nationwide Advertising.
===פעילותו הספרותית===
בשנת 2000 קיבל מאחד מידידיו לקריאה את הרומן של אליזבט ארנים, "אפריל הקסום" ששימש כבר בעבר להפקת סרטים סרט טלוויזיה מחזות. ברבר שרותק על ידי הספר כתב עיבוד חדש לבמה שבו שם דגש בעיקר על האינטראקציות בין הגבורות. המחזה החדש הוצג לראשונה בשנת 2000 על במת Hartford Theatre במדינת קונטיקט ואחר כך בברודוויי (2003) כשהוא עורר בהתחלה תגובות מעורבות. בסופו של דבר הפך ללהיט, היה מועמד לפרס טוני למחזה הטוב ביותר וזכה בפרס ג'ון גסנר למחזה אמריקאי חדש יוצא דופן. בהמשך הופק גם סרט מצליח לפי עיבוד זה של ברבר.
בשנת 2016 כתב ברבר תסריט לדרמה היסטורית קולנועית המוקדשת לתקופת פריצת מוזיקת הבי בופ בקנזס סיטי
ב-2017 כתב מחזה שני "Fireflies" לפי הרומן Elizabeth & Abel מאת הסופרת הטקסנית אנט סנפורד.

==מחזות==
*2000 - Enchanted April (אפריל הקסום)
*2010 - המחזמר Enchanted April לברית מאת צ'ארלס ליפארט ומוזיקה מאת ריצ'רד אוונס
*2017 - Fireflies

==תסריטים==
*2009 Enchanted April - תסריט לסרט בריטי בבימוי מייק ניואל ובכיכובן של מירנדה ריצ'רדסון, ג'ואן פלורייט, אלפרד מולינה.
*2016 - Independence

==בתרגום לעברית==
*2009 - המחזה אפריל הקדום הוצג בתיאטרון באר שבע בתרגומה של רבקה משולח ובבימוי רועי הורביץ

*2016 - הוצג גם בבית צבי ברמת גן באותו תרגום, בבימויו של מיטקו בוזקוב

==פרסים ואותות הוקרה==
*2003 - פרס ג'ון גסנר של מבקרי החוץ של ניו יורק למחזה אמריקאי חדש יוצא דופן - עבור Enchanted April
*2017 - פרס למחזה חדש של קרן אדג'רטון - עבור "Fireflies"

==קישורים חיצוניים==
*
*[https://www.latimes.com/archives/la-xpm-2004-apr-18-ca-shirley18-story.html כתבה מאת Don Shirley בעיתון לוס אנג'לס טיימס ב-=18 באפריל 2004]
*[https://web.archive.org/web/20210923203505/https://longwharf.org/drama-notes-matthew-barber/ כתבה של Christine Scarfuto באתר התיאטרון Long Wharf בניו הייבן]
==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
לאדה קלינה

לאדה קלינה (ברוסית: Ла́да Кали́на) היא מכונית סופרמיני המיוצרת על ידי יצרנית הרכב הרוסית לאדה (AvtoVAZ). הרכב יוצר מ-18 בנובמבר 2004 עד יולי 2018.<ref></ref> השם "קלינה" בא מהשם הרוסי לסוג של ויבורנום. הרכב שווק גם בשם Lada 117/119 בפינלנד.

העבודות על ייצור לאדה קלינה החלו בשנת 1993. בשנת 1998 נקרא הרכב "לאדה-קלינה". אב טיפוס הוצג כבר בשנת 1999 (בגרסת האצ'בק), בשנת 2000 הוצג בגרסת סדאן וב-2001 כמכונית סטיישן.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Lada_Kalina_rear_20081218.jpg|לאדה קלינה האצ'בק (2006–2013)
קובץ:Lada_Kalina_front_20081218.jpg|לאדה קלינה האצ'בק (2006–2013)
קובץ:Lada Kalina 1118 Cranberry Heck.JPG|לאדה קלינה סדאן (2005–2009)
קובץ:Lada_Kalina_1118_Cranberry.JPG|לאדה קלינה סדאן (2005–2009)
קובץ:Lada Kalina 1117 – Frontansicht, 29. Oktober 2011, Hilden.jpg|לאדה קאלינה סטיישן (2007–2013)
קובץ:Lada Kalina Estate - Flickr - SergeyRod.jpg|לאדה קאלינה סטיישן (2007–2013)
קובץ:Lada_Kalina_(1119)_Super_1600.jpg|לאדה קלינה סופר 1600
קובץ:Lada_Kalina_(1119)_Super_1600_rear.jpg|לאדה קלינה סופר 1600
קובץ:Łada_Kalina_Sport.jpg|לאדה קלינה ספורט (2008–2013)
קובץ:Lada Kalina II (VAZ-2194) front.jpg|לאדה קלינה II סטיישן
קובץ:Lada Kalina II (VAZ-2194) side.jpg|לאדה קלינה II סטיישן
קובץ:2016 Lada Kalina Cross, front right (Halmstad).jpg|לאדה קלינה קרוס
קובץ:2016 Lada Kalina Cross, rear right (Halmstad).jpg|לאדה קלינה קרוס
קובץ:Budapest, Hungexpo, AMTS 2017, 52.jpg|פנים לאדה קלינה
קובץ:Bragin Trek Champ 2017.jpg|לאדה קלינה NFR
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי רכב המיוצרים ברוסיה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2004
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:לאדה
קטגוריה:2004 ברוסיה
דימי מינט אבבא

דימי מינט אבבא (בערבית: ديمي منت آبا; 25 בדצמבר 1958 – 4 ביוני 2011) הייתה אחת המוזיקאיות המפורסמות ביותר של מאוריטניה.

היא נולדה בשם Loula Bint Siddaty Ould Abba בעיר Tidikdja במאוריטניה בשנת 1958, להוריה Siday Ould Abba ואמהּ Fire Mounina Mint Eida. המשפחה הייתה ממעמד נמוך אשר התמחתה במסורת הגריוט (סיפורי המסורת השבטית).

== ביוגרפיה ==
הוריה של דימי היו מוזיקאים (אביה התבקש לחבר את ההמנון הלאומי של מאוריטניה), ואימהּ התמחתה בניגון על ארדין, כלי נגינה מאוריטני הדומה לנבל. דימי החלה לנגן כבר בגיל שבע. הקריירה המקצועית שלה החלה בשנת 1976, אז שרה ברדיו ושנה לאחר מכן, השתתפה בתחרות על-שם אום כולתום בתוניס. בפזמון של השיר המנצח שלה "Sawt Elfan" ("פלומה של אמנות") נאמר: "פלומה של אמנות היא ניחוח, כלי נשק ומדריך המאיר את רוח הגברים", זאת בעצם אמירה ברורה, כי האמנים בחברה ממלאים תפקיד חשוב יותר מהלוחמים.

התקליט הבינלאומי הראשון שיצא לאור בשנת 1990 והוקדש למוזיקה מורית ממאוריטניה, בחברת התקליטים World Circuit, לאחר המלצה של המוזיקאי והזמר האפריקאי עלי פארקה טורה. באלבום זה ליוו אותה בעלה, ח'ליפה אולד איד (Khalifa Ould Eide) ובתה פיירוז. מאוחר יותר הלחינה שירים מפורסמים ופופולריים במאוריטניה כמו "Hailala" ו-"Koumba bay bay". דימי סיירה רבות במדינות אפריקה, באירופה, בארצות הברית ובאוסטרליה.

במולדתה מאוריטניה, דימי מינט אבבא הייתה "כוכב על", ואחד האמנים הבודדים ממדינה זו, שהוציא אלבום בינלאומי. דימי נחשבת לדמות הנשית האהובה ביותר על תושבי מאוריטניה.

בערב 19 במרץ 2011 בעיר בית אל שאמסי, היא עלתה לבמה עם הארדין שלה, כלי הקשה וזמרת ליווי והופיעה יחד עם הפסנתרן אמינו בליאמאני במסגרת תוכנית 'הביאנלה הסהארנית'. הופעה שהוכתרה כבלתי נשכחת.

היא מתה מדימום מוחי ב-4 ביוני 2011, בקזבלנקה מרוקו, בעקבות תאונת דרכים בעיר אל עיון. עשרה ימים קודם לכן שרה לפני קהל סהארווי, תושבי רפובליקת סהרה.

דימי מינט אבא כונתה "הדיווה של המדבר". מותה תואר, על ידי מוחמד ולד עבד אל-עזיז, נשיא מאוריטניה לשעבר כ"אבידה לאומית".

== דיסקוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
* Khalifa Ould Eide & Dimi Mint Abba, Moorish Music from Mauritania. World Circuit WCD 019, 1990.
* Dimi Mint Abba, Music and Songs of Mauritania, Auvidis Ethnic 1992.
</div>

== פילמוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
* Travelling for Beauty
* Wer schön sein will muss reisen
* Sound of the Soul
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://music.apple.com/us/artist/dimi-mint-abba/159619036 דימי מינט אבבא-] המוזיקה ב-Apple
* [https://worldcircuit.co.uk/artists/dimi-mint-abba/ מינט אבבא-ביוגרפיה]
*[https://www.encyclopedia.com/international/encyclopedias-almanacs-transcripts-and-maps/abba-dimi-mint-benaissi-1958 מינט אבבא], באתר encyclopedia.com

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרות-יוצרות
קטגוריה:מאוריטנים
קטגוריה:ילידות 1958
קטגוריה:ילידי 1958
קטגוריה:נפטרות ב-2011
קטגוריה:נפטרים ב-2011
הלמונד ספורט

הלמונד ספורט (בהולנדית: Helmond Sport) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר הלמונד המשחק בליגת המשנה ההולנדית.

==היסטוריה==
המועדון הוקם ב-1967 בליגה השלישית לאחר שרכש את רישיון הליגה של קבוצת "הלמונדיה 55" שפשטה את הרגל באותה העונה. לאחר עונה אחת בלבד הצליחה הקבוצה להעפיל לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השני בליגה ה-3. הקבוצה שיחקה 14 עונות בליגת המשנה כאשר ברובן הייתה לקבוצת תחתית. 

בעונת 1981/1982 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל ההולנדית. בעונתה הראשונה בליגה הבכירה סיימה הקבוצה במקום ה-15 מרחק נקודה בודדת מירדת ליגה. בעונתה השנייה בליגה סיימה במקום ה-16 במרחק 10 נקודות מהמקום 15 ונשרה לליגת המשנה כאשר היא מסיימת עם 92 שערי חובה כהגנה הגרועה ביותר בליגה באותה עונה. בעונת 1984/1985 חוללה הקבוצה סנסציה כאשר העפילה לגמר הגביע ההולנדי כאשר היא ממוקמת בתחתית הליגה השנייה. בגמר הפסידה הקבוצה לאוטרכט משער של ג'ון ואן לואן בדקה ה-90. 

הקבוצה התקשתה לשחזר את הישג השיא ודישדשה בתחתית הליגה עד עונת 1998/1998 אז סיימה במקום הרביעי והעפילה לפלייאוף העלייה בו סיימה אחרונה ונשארה בליגת המשנה. בעונת 2002/2003 העפילה פעם נוספת לפלייאוף העלייה לאחר שסיימה במקום ה-3, אך סיימה במקום השני ונשארה פעם נוספת בליגה. גם בשלוש העונות הבאות העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אך כשלה. בעונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום ה-3 ואף העפילה לשלב הגמר כנגד אקסלסיור רוטרדם אך הובסה 9–3. בעונה הבאה שחזרה הקבוצה את הישגה והעפילה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה לפנלו 4–3. גם עונה לאחר מכן הצליחה להעפיל לשלב הפלייאוף אך הודחה בשלב חצי הגמר. מעונת 2013/2014 לא הצליחה לשחזר את הישגה בצמרת הליגה השנייה והתמקמה בתחתית הליגה.

==הישגים==
*הגביע ההולנדי
** סגנית (1) 1984/1985
*אליפות ליגת המשנה ההולנדית
**אלופה (1): 1981/1982

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1967
קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:צפון בראבנט
לוסיאנו פרננדש

לוסיאנו ז'ורז'ה פרננדש (בפורטוגזית: Luciano Jorge Fernandes; 6 באוגוסט 1940 – 5 בדצמבר 1966) היה כדורגלן פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם באולהאננסה ובבנפיקה ליסבון.

== קריירת מועדונים ==
לוסיאנו נולד באולהו שבפורטוגל והחל את הקריירה המקצוענית שלו באולהאננסה המקומית בגיל 19. בשנת 1963 עבר פרננדש לבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית, ותופקד על-ידי מאמנו כמגן ימני, עד שנפצע בברכו ונזקק לניתוח. עם חזרתו מהפציעה סבל פרננדש מבעיות בקרסולו, והוא חזר לכשירות מלאה רק בעונת . בסך הכל הוא ערך 33 הופעות ליגה במדי בנפיקה ליסבון.

== מותו ==
ב-5 בדצמבר 1966 התרחש קצר חשמלי באמבטיית העיסוי החדשה של בנפיקה ליסבון כאשר שבעה משחקני המועדון היו בתוכה, כאשר לוסיאנו היה השחקן היחיד שטבל במים. אאוזביו, ז'אימה גראסה וסנטנה ברחו עם כוויות, בעוד שז'וזה קרמו פאיס, דומיסיאנו קאבם ומלטה דה סילבה איבדו את הכרתם עד שגראסה הספיק לצאת מהאמבטיה ולנתק את אספקת החשמל. לוסיאנו מת מיד, בגיל 26. קבוצתו שיחקה את משחקי המשך העונה במדים שחורים, וזכתה באליפות פורטוגל.

== תארים ==
;בנפיקה ליסבון
* אליפות פורטוגל (3): 1963/1964, 1964/1965, 1966/1967
* הגביע הפורטוגלי (1): 1963/1964

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:בלמי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני אולהאננסה
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1940
קטגוריה:נפטרים ב-1966