OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קיבעון

בפסיכולוגיה, קיבעון (בלועזית: פִיקְסַצְיָה) הוא מצב בו אדם הופך אובססיבי כלפי אדם או חפץ.

לפי זיגמונד פרויד, עשוי אדם לפתח קיבעון פסיכולוגי עקב פתרון לא הולם של הקונפליקט המרכזי במהלך אחד משלבי המודל הפסיכוסקסואלי, כגון חוסר סיפוק או סיפוק יתר על המידה של הצרכים הדומיננטיים בשלב זה; בעקבות זאת, בזמן מאוחר יותר במשך חייו הבוגרים, תשקף האישיות של האדם שלב מסוים משלבים אלה. לדוגמה, אדם שצרכיו לא סופקו באופן מותאם בשלב האוראלי, בו האנרגיה המינית מרוכזת סביב אזור הפה, עשוי לפתח בבגרותו קיבעון המתבטא ב"התנהגות אוראלית" – לעיסת מסטיק, עישון, כסיסת ציפורניים וכדומה. במצבים חמורים יותר עלול להתפתח קושי לעבור לשלב ההתפתחותי הבא, או נסיגה להתנהגויות המאפיינות את השלב בו התרחש הקיבעון עד לרמה של הפרעת אישיות (למשל במקרה של קיבעון אוראלי – נסיגה לדפוס התנהגות תלותי מאוד בסובבים אותו כפי שהיה בינקותו, מצב שבעוצמות גבוהות עלול להתפתח להפרעת אישיות תלותית).

הגדרת ההיקשרות האובססיבית כקיבעון או כהתבטאות הגנתית של אהבה נתונה לוויכוח. עשוי להתקיים גם קיבעון לדברים שאינם מוחשיים (כגון: רעיונות והשקפות עולם). הגורם האובססיבי נמצא גם בסימפטומים המשתייכים להפרעה טורדנית-כפייתית.

רעיון הקיבעון הוא רעיון מרכזי במודל הפסיכוסקסואלי של פרויד ובתאוריה הפסיכואנליטית. למרות שתאוריה זו מוכרת בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיה ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית,<ref name=":42"></ref> ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע.<ref></ref> קיימת גם ביקורת על האפקטיביות הנמוכה של הטיפול הפסיכואנליטי.<ref></ref><ref></ref>

==ראו גם==
*התמכרות
*המודל הפסיכוסקסואלי
*הרגל

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.betipulnet.co.il/lexicon/%D7%A4%D7%99%D7%A7%D7%A1%D7%A6%D7%99%D7%94_%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%A2%D7%95%D7%9F/ פיקסציה / קיבעון], בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הפרעות נפשיות והתנהגותיות
קטגוריה:פסיכואנליזה
קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
קטגוריה:פסיכולוגיה פופולרית
בדיקת RAST

בדיקת RAST (קיצור ל-radioallergosorbent test)<ref></ref> היא בדיקת דם המשמשת לקביעת מצב של אלרגיה על פי רמת ה-IgE הספציפי לאלרגן בלתי ידוע בדם הנבדק. בדיקה זו כוללת לקיחת דם מהמטופל, ותהליך קביעת ה-IgE נעשה מחוץ לגוף המטופל (in vitro). המבחן רגיש ומדויק. קיים מבחן עור (skin test), שבו מוחדרים האלרגנים ישירות לעורו של המטופל (in vivo), ועל מידת הנפיחות בעור נקבע מצב האלרגיה. כיום ישנו מכשור המסוגל לבצע עבור כל מטופל עשרות בדיקות לאיתור האלרגן הרלוונטי.<ref></ref>

== השיטה ==
הבדיקה מסתמכת על הימצאותו של IgE, נוגדנים כנגד אלרגנים, ברמה הגבוהה מן הרגיל בדם המטופל. נוגדנים אלו נשארים בדם זמן רב ואף שנים לאחר החשיפה לאלרגן ולכן הם מופיעים בדם המטופל גם לאחר תקופה ארוכה.

בדיקת RAST כוללת חשיפת דם המטופל לנוגדנים שיש ביכולתם לגלות IgE; הנוגדן מזהה IgE לאלרגנים שונים: בכל מבחנה ישנו אלרגן ספציפי הקשור לחומר שאינו מסיס. סרום המטופל מוסף למבחנות שונות רבות. אם הסרום מכיל נוגדנים כנגד האלרגן, נוגדנים אלו יקשרו אל האלרגן. בשלב הבא מוסף נוגדן מסומן(רדיואקטיבי) כנגד הנוגדנים של המטופל, וכך נוצרת שרשרת אלרגן-נוגדן-נוגדן מסומן. לבסוף המבחנות עוברות שטיפה לניקוי שיירים שלא נקשרו. כמות ה-רדיואקטיביות, שמקורה בנוגדן המסומן, פרופורציונלית לכמות הנוגדנים הקיימים בדם המטופל, ולפיכך מעידה על רמת התגובה האלרגית כנגד אותו אלרגן.

בדיקת RAST מבוצעת לעיתים קרובות במקום הבדיקה העורית במצבים הבאים:
* מטופל הנוטל תרופות היכולות לפגום בתוצאות הבדיקה העורית
* מטופל הסובל ממחלת עור חמורה, למשל אקזמה או פסוריאזיס
* מטופל המפגין תגובה אלרגית חמורה ביותר בעת מגע עם האלרגן

== סולם ערכים ==

תוצאות בדיקת RAST מצוינות בערכים מספריים מ-0 עד 6. לעיתים, סולם הערכים עשוי להשתנות בין מדינות או בין מעבדות.
{| class="wikitable"
! ערך RAST!! רמת IgE (נמדד ב-KU/L)!! הערה
|-
| 0 || רמה < 0.35 || אין כלל או קיימים במידה שאינה ניתנת לזיהוי נוגדנים כנגד אלרגן זה
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1 || 0.35 ≤ רמה < 0.70 || רמה נמוכה של נוגדנים כנגד אלרגן זה
|-
| 2 || 0.70 ≤ רמה < 3.50 || רמה בינונית של נוגדנים כנגד אלרגן זה
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 3 לרז יצא 4.9 || 3.50 ≤ רמה < 17.50 || רמה בינונית-גבוהה של נוגדנים כנגד אלרגן זה
|-
| 4 || 17.50 ≤ רמה < 50.00|| רמה גבוהה של נוגדנים כנגד אלרגן זה
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 5 || 50.00 ≤ רמה < 100.00|| רמה גבוהה מאוד של נוגדנים כנגד אלרגן זה
|-
| 6 || רמה ≥ 100.00|| רמה גבוהה באופן קיצוני של נוגדנים כנגד אלרגן זה
|}

== הערות שוליים ==

rast
H&M

Hennes & Mauritz AB, המוכרת בעיקר בראשי התיבות H&M (אייץ' אנד אם), היא רשת אופנה שוודית רב-לאומית, המוכרת בגדים לגברים, לנשים ולילדים. הרשת גם מציעה מגוון רחב של נעליים, תכשיטים, תיקים, אקססוריז למיניהם ומוצרי איפור וטיפוח. החברה היא חברה הממוצבת כזולה. לחברה כ-3,500 חנויות ב-57 מדינות ברחבי אירופה, צפון אמריקה, המזרח התיכון, אפריקה ואסיה. החברה מעסיקה מעל ל-132,000 עובדים ברחבי העולם.

==היסטוריה==
החברה נוסדה בשנת 1947 בעיר וסטרוס שבשוודיה, על ידי ארלינג פרסון. באותה העת החברה מכרה רק בגדי נשים ונקראה "Hennes" (פירוש המילה בשוודית הוא "שלה"). בשנת 1968 רכש פרסון את המלאי של חנות ציוד ציד בסטוקהולם בשם "Mauritz Widforss". המלאי של החנות כלל גם בגדי גברים, ובשל כך החליט פרסון שתחת המותג יימכרו גם בגדי גברים, ושמה של החנות שונה ל-"Hennes & Mauritz", מאוחר יותר השם קוצר ל-"H&M". בנו של ארלינג, סטפן פרסון, הפך למנכ"ל החברה בשנת 1990 וליו"ר מועצת המנהלים של החברה בשנת 1998. כיום רוב הסחורה של הרשת מיוצרת באסיה ובאירופה.

=== בישראל ===
זכיינית H&M בישראל היא חברת "מאצ' ריטייל בע"מ", חברה מקבוצת יוניון שבשליטת ג'ורג' חורש.
במרץ 2010 נפתחו שלוש החנויות הראשונות של הרשת בישראל, בתל אביב בירושלים ובחיפה, במרץ 2011 נפתחו עוד חנויות בנתניה, כפר סבא ופתח תקווה ובאוגוסט 2011 נפתחו עוד חנויות ברחובות ובהרצליה. שנה לאחר מכן, באוגוסט 2012, נפתחה חנות נוספת בקניון העיר בת ים. במאי 2013 נפתח סניף בבאר שבע ובאוגוסט של אותה שנה נפתח סניף חדרה בקניון "לב חדרה".

במרץ 2015 נפתח סניף אשדוד במרכז הקניות ביג FASHION אשדוד ובאוגוסט של אותה שנה נפתח סניף רמלה בקניון עזריאלי. במרץ 2017 נפתח סניף ראשון לציון בקניון עזריאלי ראשונים הממוקם על מחלף ראשונים במזרח העיר. באפריל 2019 נסגר סניף טבריה וביולי 2019 נפתח סניף אילת בקניון אייס מול. בסה"כ 22 סניפים בארץ.

זכיינית H&M חברת מאצ' ריטייל מייבאת לישראל גם מותגים הנוספים של H&M בהם H&M Home ו-COS.

==מותג==
המותג H&M מוצב במקום ה-21 בעולם, בין המותגים הגלובליים. שוויו מוערך בכ-15 מיליארד דולר . במקום שמה המלא של החברה, Hennes & Mauritz, נעשה שימוש בראשי התיבות H&M מטעמי פשטות.

בנובמבר 2018 הודיע על סגירת מותג הבגדים השוודי צ'יפ מאנדיי

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות ביגוד
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:רשתות אופנה
קטגוריה:חברות שוודיות
קטגוריה:חברות אופנה שוודיות
דמיטרי סניאבין

דמיטרי סניאבין (ברוסית: Дмитрий Николаевич Сенявин; 17 באוגוסט 1763 - 17 באפריל 1831) היה אדמירל רוסי, שלחם במלחמות של רוסיה עם האימפריה העות'מאנית וצרפת.

==ביוגרפיה==
סניאבין נולד בכפר במחוז קלוגה במשפחת אצילים שהיו קשורים עם הצי הרוסי. אביו היה מושל של קרונשטאדט. בשנת 1773 הוא נרשם לבית ספר לקציני הצי בסנקט פטרבורג. בשנת 1780 קיבל דרגות קצונה והחל לשרת בצי. בשנת 1780 השתתף במערכה צבאית בחופי פורטוגל. בשנת 1783 הועבר לצי של הים השחור. לקראת תחילת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) היה עוזר של מפקד הצי בים השחור. במהלך מצור אוצ'קוב תמך בכוחות היבשה ופיקד על מספר פעולות צבאיות. קיבל פיקוד על מספר ספינות ובלט בקרב כף קאליאקרה.

לקראת תחילת הלחימה עם צרפת פיקד על אוניית קו "הפטר הקדוש" והשתתף במערכה של הצי בים התיכון בפיקוד פיודור אושקוב. במערכה זו השתתף בכיבוש האיים היוניים. עם סיום המערכה, בשנת 1800 מונה למפקד נמל חרסון.

בשנת 1805 קיבל דרגת סגן-אדמירל. בשנת 1805 בראש כוח של 6 ספינות יצאה מים הבלטי לים התיכון. בהגעת לים התיכון קיבל פיקוד על כל הכוחות של הרוסים באזור. במערכה זו לחם נגד צרפת. עם תחילת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812) עבר עם הכוח של 9 ספינות לים האגאי והחל במצור על דרדנלים. במאי 1807 ניצח את הצי הטורקי באזור דרדנלים. ב-1 ביולי 1807 ניצח בקרב חשוב באזור הר אתוס. כתוצאה מניצחונות אלו, המצור הימי על קונסטנטינופול נמשך ולרוסים הייתה שליטה מלאה בים האגאי. בהתאם לחוזה טילזיט עזב את האזור והחל בהפלגה לים הבלטי. בעקבות תחילת המלחמה עם אנגליה ספינותיו נעצרו בליסבון והוא נאלץ להעביר אותם לבריטים. בהתאם לתנאי ההסכם, הספינות הועברו לנמלים בריטים לכל זמן המלחמה. באוגוסט 1809 קיבל רשות לעבור עם כל הספינות לריגה. עם חזרתו לרוסיה בספטמבר 1809 לא הסתדר עם אלכסנדר הראשון. בשנת 1811 הועבר לפיקוד על נמל טאלין.

במהלך מלחמת 1812 ביקש לחזור לפעילות צבאית אך לא קיבל תשובה חיובית. באפריל 1813 עזב את השרות.

בשנת 1825 הוחזר לשירות וקיבל פיקוד על הצי הבלטי. בשנת 1826 קודם לדרגת אדמירל.

בשנת 1830 חלה ונפטר באביב 1831. הוטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.

==הנצחה==
על שמו נקראו:
* אי בקבוצת איי קרולין
* כף בים ברינג
* כף על אי סחלין
* חצי אי וכף בחצי אי קמצ'טקה
* אנית מערכה חופית "אדמירל סניאבין" (1894)

==קישורים חיצוניים==

* [http://sevmb.com/about/smi/p_1_at211_id92/ תיאור מערכה בים התיכון]
* 

קטגוריה:אדמירלים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1763
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1831
אמא פולנייה

מערכון שלוש הפולניות בתוכנית [[זהו זה! במלחמת המפרץ, מימין לשמאל: גידי גוב, מוני מושונוב ואבי קושניר]]
אמא פולנייה (המונח ידוע בתרבויות אחרות כאמא יהודייה) היא דמות סטריאוטיפית, אשר השימוש בה נפוץ במיוחד בקרב קומיקאים וסופרים ממוצא יהודי כאשר הם נוהגים לתאר את מערכות היחסים שלהם עם אמהותיהם, בין אם הדמות המוקצנת אותה הם מתארים אמיתית ובין אם היא בדיונית. מדובר באחד מהסטריאוטיפים היהודיים המוכרים ביותר.

הסטריאוטיפ הוא בדרך כלל של אם מגוננת, דאגנית, מניפולטיבית, שתלטנית, אשר מתעקשת להתערב בחיי ילדיה גם זמן רב לאחר שהתבגרו.

התכונות המיוחסות בסטריאוטיפ העברי לאמא פולנייה מיוחסות באנגלית ובצרפתית לאם היהודייה, בלי קשר לעדתה.

== תכונות אופי עיקריות ==

תכונות אופי המיוחסות לדמות האמא הפולנייה הסטריאוטיפית:
* מודאגת באופן קבוע מגורל ילדיה ומעצימה את ה"סכנות" שבחייהם ("שלא תשתה לי שם חשיש" - אמא של בנצי בסרט "ספיחס")
* מודאגת שילדיה ייצאו החוצה ללא סוודר, מעיל, כובע וכו'.
* מודאגת שילדיה אינם אוכלים מספיק, וגם מקפידה שלא ישאירו פירור בצלחתם. ("אולי תאכלי פיצ'קלה של גרגלה?" סבתא של אלכס ללולה בסרט "אלכס חולה אהבה").
* גאווה מוגזמת בהישגי ילדיה.
* אף על פי כן, היא תמשיך להתלונן כאשר ילדיה לא קצרו הישגים בתחום האקדמי, הפיננסי, ובעיקר אם לא מצאו בן/בת זוג ראוי והקימו משפחה.
* נוהגת להתערב בחיי ילדיה, גם זמן רב לאחר שבגרו.
* משתמשת ברגש אשמה על מנת לתמרן את ילדיה. ("אני כבר אנוח בקבר" - אמרה עממית)
* מקטרת שילדיה אינם באים לבקר/ מתקשרים בתדירות מספקת.
* מבטלת לכאורה את צרכיה האישים מול צורכי ילדיה ("אני אשב לי לבד בחושך" - אמרה עממית)

== אזכורים בתרבות ==

* בחלק גדול מסרטי הקומדיה של וודי אלן נוהג אלן לשלב בסצנות שלמות או להזכיר את דמות "האם הפולנייה". בסרט "סיפורי ניו יורק", בו אלן מגלם את הדמות הראשית, מופיעה במהלך הסרט דמותה של אמו של הדמות הראשית מבין העננים כאשר היא ממשיכה למעשה לפקח ללא הרף על מעשיו של בנה.
* דמותה של שילה ברופלובסקי, אמו של קייל בסדרה המצוירת סאות' פארק, היא דוגמה לשימוש בדמות סטריאוטיפית מוקצנת של האמא הפולנייה.
* ממא, אמו של גיבור הקומיקס בבא משמשת כ"אמא הפולנייה" בתקופת בית המקדש השני.
* אסטל קוסטנזה אמא של ג'ורג' קוסטנזה מסדרת הסיטקום סיינפלד.
* גברת וולוויץ, אמו של הווארד וולוויץ מהמפץ הגדול.
* אמא של בנצי (דבורה קידר), מסדרת סרטי אסקימו לימון.
* קלרה קופרובסקי (חנה רוט), אמא של אלכס בסרט אלכס חולה אהבה.
* רוזה גרינברג (דפנה רכטר), אשתו של מנחם גרינברג בסרט מעבר לים.
* חווה ירקון, אמו של אפרים ירקון בסדרה ייסורי אפריים.
* ריקי רוזן (סנדרה שדה), אם המשפחה האשכנזית בסדרה סברי מרנן.

== ראו גם ==
* הומור בתרבות היהודית
* א יידישע מאמע

== לקריאה נוספת ==
* לימור שיפמן, הערס, הפרחה והאמא הפולנייה – שסעים חברתיים והומור טלוויזיוני בישראל, 1968 – 2000, הוצאת הספרים על־שם י״ל מאגנס, 2008
* י. פולני (יאיר גרבוז), תמיד פולני, הוצאת זמורה ביתן, תל אביב תשמ"ט-1989

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:ביטויים סטריאוטיפים ישראליים
קטגוריה:יהדות פולין
קטגוריה:מונחים לנשים
קטגוריה:נשים ביהדות
קטגוריה:הומור יהודי
יתרון מהלך ראשון בשחמט

יתרון מהלך ראשון בשחמט הוא היתרון שיש לשחקן (בכלים הלבנים) הפותח במהלך הראשון במשחק שחמט. שחקני שחמט ותאורטיקנים של המשחק מסכימים לכלל כי הפותח בכלים הלבנים נהנה מיתרון מסוים. ניתוחים סטטיסטיים של משחקי שחמט שנאספו מאז 1851 תומכים במסקנה זו, ומדגימים כי סיכויי הפותח בכלים הלבנים לנצח במשחק גבוהים במידת מה מאלה של הפותח בכלים השחורים. בין 52 ל-56 אחוז ממשחקי השחמט מסתיימים בניצחון השחקן בכלים הלבנים. אחוז הניצחונות דומה בכלים לבנים נמצא גם במשחקי טורניר בין בני אדם לבין מחשבים. אולם, נמצא כי היתרון לפתיחה בכלים לבנים הוא פחות במשחקי בליץ, ובמשחקים בין שחקנים שרמת משחקם נמוכה.

קיימת מחלוקת ארוכת שנים בקרב שחקני שחמט ותאורטיקנים של המשחק, האם בהינתן משחק מושלם על ידי שני הצדדים, המשחק יסתיים בניצחון השחקן בכלים הלבנים, או בתיקו. הדעה הרווחת היא - לפחות מאז שנת 1899, כאשר אלוף העולם בשחמט וילהלם שטייניץ התייחס לבעיה - כי משחק מושלם יסתיים בתיקו. אולם, מספר שחקני שחמט בולטים טענו כי די ביתרונו של הפותח בכלים הלבנים כדי להשיג ניצחון. כך, אלוף ארצות הברית בשחמט בשנת 1948, ויבר אדמס, ואמן השחמט וסיולוד ראוזר, טענו כי לבן מנצח לאחר הפתיחה ה2-ה4. אלוף העולם בשחמט בהתכתבות לשנים 1965-1968, הנס ברלינר, טען כי הפתיחה ד2-ד4 תניב ניצחון ללבן. קיימת אפשרות שתוכנות שחמט מתקדמות תפתורנה מחלוקת תאורטית זו כאשר תקבענה את תוצאתו של משחק מושלם בשחמט, כפי שנעשה כבר בדמקה.

כמה מן השחקנים הבולטים בהיסטוריה המודרנית של השחמט, כולל אלופי העולם חוסה ראול קפבלנקה, עמנואל לסקר, ובובי פישר, הביעו חשש מתוצאת תיקו שלא ניתן להימנע ממנו ככל שניתוחי המשחק הולכים ומעמיקים. קפבלנקה וגם פישר הציעו וריאציות של משחק השחמט על מנת להפחית סכנה זו ולהחדיר עניין מחודש במשחק, בעוד לסקר הציע ניקוד שונה לתוצאות תיקו ומצבי פט.

מאז שנת 1988, תאורטיקנים של המשחק קראו תיגר על הדעה המקובלת באשר ליתרונו של הפותח בכלים לבנים. רב-אמן אנדראס אדורג'ן פרסם סדרת ספרים שנושאם המשותף הוא "שחור זה בסדר!", כשהוא טוען כי הדעה המקובלת לפיה הפותח בלבן נהנה מיתרון, מבוססת יותר על פסיכולוגיה, מאשר על המציאות. רב-אמן מיחאי סובה ושחקנים בולטים אחרים טענו כי לעיתים היוזמה של הלבן נעלמת, ללא סיבה נראית לעין, ככל שהמשחק מתקדם. הסגנון המקובל היום למשחק בכלים שחורים הוא לנסות ולהשיג עמדות דינמיות, לא מאוזנות, עם משחק-נגד פעיל, תחת ניסיון להשיג שוויון בעמדות.

יש אף הטוענים כי לכלים השחורים יתרונות-נגד, המבטלים את יתרונות הפתיחה בלבן. הדעה הרווחת לפיה הלבן חייב לחתור לניצחון עשויה להוות נטל פסיכולוגי על השחקן בלבן, המפסיד לעיתים את המשחק לאחר שניסה יותר מדי לזכות בניצחון. לא רק זאת, אלא שעל פי תורת המשחקים, היות שחקן השני לפתוח במשחק עשויה להוות יתרון כיוון שהשחקן בכלים הלבנים היה חייב לגלות את מהלכו ראשון. לכן, פתיחות מסוימות נחשבות כטובות יותר לשחקן בכלים השחורים, מאשר לזה בכלים הלבנים. אף פתיחות סימטריות מסוימות עשויות להוביל למצבים שבהם פתיחה בלבן היא חיסרון, מסיבות פסיכולוגיות או אובייקטיביות.

==משחקים בין תוכנות מחשב חזקות==
מדי שנה מתקיימת תחרות בין תוכנות השחמט החזקות ביותר. בשלב הגמר בשנת 2016 בין התוכנות Stockfish 8 ו-5 Houdini 
בו התקיימו 100 משחקים, השחור לא זכה ולו במשחק אחד, הלבן זכה ב-25 משחקים ו-75 משחקים הסתיימו בתיקו.

==קישורים חיצוניים== 
* [https://web.archive.org/web/20150503193708/http://tcec.chessdom.com/archive.php ארכיב תחרויות tcec בין תוכנות שחמט]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאוריית שחמט
המפלגה הסוציאליסטית של אלבניה

המפלגה הסוציאליסטית של אלבניה (באלבנית: Partia Socialiste e Shqipërisë) היא מפלגת מרכז-שמאל סוציאל-דמוקרטית באלבניה; בעלת כוח רב בפרלמנט. המפלגה צברה כוח לאחר הבחירות לפרלמנט ב-2009, ולה 65 מושבים מתוך 140 בפרלמנט האלבני (תוצאות הבחירות הפרלמנטריות בשנת 2013). המפלגה עלתה לשלטון ב-1997 לאחר משבר פוליטי וחילופי גברי בממשלה. בבחירות הכלליות של שנת 2001 זכתה המפלגה לרוב פרלמנטרי של 73 מושבים, שאיפשר לה להרכיב את הממשלה. בבחירות הכלליות בשנת 2005 איבדה המפלגה את הרוב, והמפלגה הדמוקרטית של אלבניה הרכיבה את הממשלה החדשה.

המפלגה הסוציאליסטית של אלבניה היא היורשת של מפלגת העבודה של אלבניה (PLA), שהייתה למעשה המפלגה הקומוניסטית ששלטה באלבניה בין 1946 ל-1991 בראשות הרודן הקומוניסטי אנוור הוג'ה. המפלגה נוצרה לאחר פירוק מפלגת העבודה האלבנית ב-1991, והמעבר לדמוקרטיה. הרפורמיסט הקומוניסטי פאטוס נאנו נבחר לעמוד בראש המפלגה, ושלט בה ללא מצרים. נאנו התפטר ב-2005, לאחר שהמפלגה הובסה בבחירות. הוא הוחלף בידי אדי רמה.

המפלגה הסוציאליסטית של אלבניה היא חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי וכן בארגון הגג של המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות האירופאיות מפלגת הסוציאליסטים האירופאים. עיתונה של המפלגה נקרא "Zëri i Popullit" (קול העם).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סוציאליסטית
קטגוריה:אלבניה: מפלגות סוציאליסטיות
אלבניה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1991
אוניברסיטת אוסלו

אוניברסיטת אוסלו (בנורווגית: Universitetet i Oslo) היא האוניברסיטה העתיקה ביותר, הגדולה והיוקרתית מבין האוניברסיטאות בנורווגיה, השוכנת בעיר הבירה אוסלו. האוניברסיטה חברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר.

== היסטוריה ==
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1811 בכריסטיאניה (שנקראה כך עד 1925 אז הפכה לאוסלו) בשם "אוניברסיטת פרדריק המלכותית" (בנורווגית: Det Kongelige Frederiks Universitet). אופן ארגונה של האוניברסיטה חיקה את זה של אוניברסיטת הומבולדט בברלין, אשר נוסדה רק שנה לפניה, והיא נקראה במקורה על שם המלך פרדריק השישי מדנמרק. שמה שונה בשנת 1939.

באוניברסיטה פועלות פקולטות לתאולוגיה (לותרנית), משפטים, רפואה, מדעי הרוח, מתמטיקה ומדעי הטבע, רפואת שיניים, מדעי החברה, וחינוך. הפקולטה למשפטים עדיין פועלת בקמפוס הישן של האוניברסיטה בשער קרל יוהנס, רחובה הראשי של אוסלו, בעוד רוב הפעילות בשאר הפקולטות מתקיימת בקמפוס החדש אשר בנייתו החלה בשנות ה-30 של המאה ה-20. פעילות הפקולטה לרפואה מתקיימת במספר מרכזים רפואיים באזור אוסלו.

נכון לתחילת המאה ה-21 באוניברסיטה לומדים כ-27,000 תלמידים ועובדים בה כ-4,000 אנשי סגל. האוניברסיטה נחשבת לאחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה המובילים בסקנדינביה, ובעשור הראשון במאה ה-21 היא מדורגת באופן עקבי בין 100 המוסדות הראשונים בדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם. בשנת 2007 דורגה במקום ה-19 בין אוניברסיטאות אירופה. בשנת 2005 דורג סגל הפקולטה למדעי הרוח על ידי הירחון Times Higher Education כטוב ביותר בין אוניברסיטאות סקנדינביה, במקום ה-5 באירופה ובמקום ה-16 בעולם. עם תלמידי ומורי האוניברסיטה נמנים חמישה זוכים בפרס נובל.

החל משנת 2001 ליד האוניברסיטה פועל המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נורווגיה: אוניברסיטאות ומכללות 
קטגוריה:אוסלו: מבנים
קטגוריה:אוניברסיטת אוסלו

קטגוריה:גילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר
המפלגה הסוציאליסטית (פלמים)

קדימה (בהולנדית: Vooruit) היא מפלגת שמאל סוציאל-דמוקרטית בבלגיה המייצגת את הקהילה הפלמית. במדינה המפוצלת מבחינה אתנית, פועלת גם מפלגה סוציאל-דמוקרטית נוספת המייצגת את הקהילה הולונית, והיא המפלגה הסוציאליסטית (ולונים). 

המפלגה נודעה בעבר בשם "המפלגה הסוציאליסטית" (Socialistische Partij) ולאחר מכן בשם "המפלגה הסוציאליסטית – אחרת" (Socialistische Partij Anders). המפלגה חברה במפלגת הגג של המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות האירופאיות מפלגת הסוציאליסטים האירופאים. המפלגה חברה גם בממשלת פלנדריה וגם בממשלה הפדרלית של בלגיה. 

כמו מפלגות סוציאל-דמוקרטיות רבות, ה- SP בעד שוק חופשי מוסדר. יתר על כן, המפלגה מייצגת מדינת רווחה גדולה בה שוויון חברתי אפשרי לכל אזרחיה. זה צריך להיות ממומן על ידי מערכת מיסים פרוגרסיבית כדי להילחם באי-שוויון בהכנסות. המפלגה נלחמת גם נגד אפליה, דוגלת בחירויות הפרט ודוגלת בסולידריות עם בני החברה החלשים יותר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

סוציאליסטית, פלמים
בלגיה, פלמים
קטגוריה:פלנדריה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1978
המפלגה הסוציאליסטית (ולונים)

המפלגה הסוציאליסטית (בצרפתית - Parti Socialiste) היא מפלגת שמאל סוציאל-דמוקרטית המייצגת את הקהילה הוולונית בבלגיה, ופונה גם אל המיעוט דובר הגרמנית. לאחר הבחירות שנערכו בבלגיה בשנת 2007 הפכה המפלגה למפלגה הוולונית השנייה בגודלה בבית המחוקקים הבלגי. מנהיג המפלגה הוא אליו די רופו. המפלגה נמצאת לעיתים קרובות בקואליציה, ובשל האופי המפוצל של הפוליטיקה הבלגית, שולטת המפלגה במספר רב של רשויות מקומיות. בבלגיה פועלת לצד המפלגה מפלגה סוציאליסטית נוספת, המפלגה הסוציאליסטית - אחרת, המייצגת את בני הקהילה הפלמית. שתי המפלגות חברות במפלגת הגג של הסוציאל-דמוקרטים האירופאים מפלגת הסוציאליסטים האירופאים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.sp-dg.be/ האתר הרשמי של בני הקהילה הגרמנית תומכי המפלגה]

סוציאל-דמוקרטית
ולונים
קטגוריה:ולוניה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1978
וילה פויאנה

שער הכניסה לוילה בחזית פסלי [[זאוס ונפטון]]
וילה פויאנה (איטלקית: Villa Poiana) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, קילומטרים אחדים מדרום לוויצ'נזה. הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של בוניפאצ'ו פויאנה. הבנייה נמשכה בשלהי שנות הארבעים ובשנות החמישים של המאה השש עשרה.

==אדריכלות==
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות", והיא כמו גם חזיתו בעלי סימטריה דו-צדדית האופיינית לעבודותיו של פלאדיו.

במרכז מצוי בית האדון והוא בעל מתאר רבוע. כמקובל בווילות של פלאדיו גם כאן לבניין זה שלוש קומות הניכרות בחלונותיהן. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה גרם מדרגות קצר. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה צרים מאוד. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה הרבועים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית.

חזית הבניין פשוטה למדי. עיקרה קשת סרליאנית המונחת מעל פתח קשות ושני פתחים צדדיים צרים. קשת נוספת סוגרת על שלושת הפתחים מלמעלה. בין שתי הקשתות קרועים חמישה חלונות עגולים פשוטים שמעניקים לחזית את ייחודה. מעל הכל סוגרת על החזית גמלון משולש. לבניין גם חזית אחורית והיא זהה כמעט לקדמית.

לפי התוכנית בספרו של פלאדיו, תוכננו משני צידי הבניין המרכזי שני אגפים סימטרים עבור מבני המשק והשירותים, אך רק הימני נבנה. ספרו של פלאדיו מזכיר גם גן ובריכת דגים, אך כל אלה לא שרדו. את עיטור קירותיהם של החדרים הפקיד פלאדיו בידיהם של הציירים ברנרדינו אינדיה, אנסלמו קאנרה והמכייר ברתולמאו רידולפי. חלק מציורי הקיר מיוחסים גם לאליודורו פורביצ'יני ולג'ובאני בטיסטה זלוטי. ציורי הקיר מציגים נוף קלאסי, סצנות של אלים וקיסרים, מלחמה וניצחון.

וילה פויאנה היא חלק מאתר מורשת עולמית אשר הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו, ושמו: "המרכז ההיסטורי של ויצ'נצה, והווילות הפלדיאניות בוונטו".
==ראו גם==
* הווילות הפלדיאניות בוונטו

==לקריאה נוספת==
* אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 152.
<div style="direction: ltr;">
* Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 85-91.
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
מכון קרולינסקה

מכון קרולינסקה (בשוודית: Karolinska Institutet) הוא אחד ממכוני המחקר הרפואי הגדולים באירופה. המכון נוסד בשנת 1810 על האי קונגסהולם באגם מלארן, ממערב לסטוקהולם, שוודיה. הקמפוס המרכזי הועתק מאוחר יותר ליישוב סולנה במחוז סטוקהולם, וקמפוס נוסף בפלמינגסברג, מדרום לבירה.

ועדה מטעם מכון קרולינסקה היא שבוחרת מדי שנה את הזוכים בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.

בית החולים האוניברסיטאי קרולינסקה, הנמצא בסולנה, משמש כאתר להוראה ולמחקר במכון. במכון קרולינסקה מוכשרים כ-30 אחוז מכלל הרופאים בשוודיה, וכ-40 מכלל המחקר הרפואי במדינה מתקיים בין כותלי המוסד. בעוד שמרבית תוכניות לימודי הרפואה מתקיימות בשוודית, רוב הלימודים המחקריים, לקראת תואר דוקטור בפילוסופיה מתקיימים באנגלית. על פי הדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם, מכון קרולינסקה היא האוניברסיטה הטובה ביותר באירופה ללימודי רפואה ורוקחות, ומדורגת במקום האחד עשר בעולם בתחום זה. המכון חבר בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (LERU).

== מחקר ==
המחקר במכון קרולינסקה משתרע על כל התחום הרפואי, ממחקר ניסיוני בסיסי ועד מחקר מכוון מטופל וסיעוד.
=== תחומי המחקר ===
* סרטן והמטולוגיה
* ביולוגיה של תאים, מולקולרית ומבנית
* מחזור הדם והנשימה
* ביולוגיה התפתחותית, תאי גזע, רפואת רבייה, רגנרטיבית ורפתטיבית
* רפואה
* אנדוקרינולוגיה ומטבוליזם
* אפידמיולוגיה, ביוסטטיסטיקה ומדעי בריאות הציבור
* מדעי הבריאות והזדקנות
* אימונולוגיה, זיהום, דלקת ומיקרוביולוגיה
* מדעי המוח ובריאות הנפש

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://ki.se/ki/jsp/polopoly.jsp?d=130&l=en מכון קרולינסקה]

*

קטגוריה:שוודיה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:לימודי רפואה
קטגוריה:שוודיה: בריאות ורפואה
קטגוריה:הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר
מיכאל פישביין

מיכאל פישביין (מאנגלית: Michael A Fishbane; נולד ב-1943) הוא חוקר מקרא ויהדות יהודי-אמריקאי, שימש כפרופסור באוניברסיטת ברנדייס וכיום מלמד באוניברסיטת שיקגו.

== ביוגרפיה ==
פישביין נולד ב-18 בפברואר 1948 בקיימברידג' שבמסצ'וסטס.

פישביין סיים דוקטורט באוניברסיטת ברנדייס בשנת 1971. עבודתו הייתה בנושא "מחקרים בכשפים במקרא: מקורות, שימושים, שינויי מינוחים וצורות ספרותיות". מחקריו עוסקים במזרח הקרוב העתיק, טקסטים תנ"כיים וספרות רבנית, היסטוריה יהודית, מיסטיקה יהודית והגות יהודית מודרנית.

קיבל מענק גוגנהיים והיה פעמיים עמית במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית בירושלים.

נשוי למונה דהקובן, פרופסור לפסיכולוגיה ואב לאלישע ולאיתן.

== ספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Biblical Interpretation in Ancient Israel,, Oxford Clarendon Press, 1989.
* Garments of Torah: Essays in Biblical Hermeneutics,, Indiana University Press, 1989.
* The Kiss of God: Spiritual and Mystical Death in Judaism,, University of Washington Press, 1994.
* The Exegetical Imagination: On Jewish Thought and Theology,, Harvard University Press, 1998.
* Biblical Text and Texture: A Literary Reading of Selected Texts,, Oneworld Publications, 1998.
* The JPS Bible Commentary: Haftarot,, Jewish Publication Society, 2002.
* Biblical Myth and Rabbinic Mythmaking,, Oxford University Press, 2003.
* Sacred Attunement: A Jewish Theology, University of Chicago Press, 2007.

</div>

קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה המקראית
קטגוריה:בוגרי המכללה העברית של בוסטון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
התזמורת הסימפונית חיפה

האודיטוריום בחיפה, אולם הבית של התזמורת]]
התזמורת הסימפונית חיפה היא תזמורת סימפונית ישראלית, שמושבה בעיר חיפה.

== היסטוריה ==
התזמורת נוסדה בשנת 1950 על ידי המלחין והפסנתרן פרנק פלג והמורה לכינור צבי רוטנברג.

פרנק פלג שימש כמנהלה המוזיקלי של התזמורת במשך עשר שנים, ובמקביל שימש כמנצח קבוע גאורג זינגר. אחריו כיהנו כמנהלים מוזיקליים או מנצחים ראשיים סרג'ו קומיסיונה, אבי אוסטרובסקי, מנדי רודן, יובל צליוק, ליאור שמבדל, סטנלי ספרבר, כריסטיאן מנדיאל, רונלד זולמן, נעם שריף ושו צ'ונג. החל משנת 2021 מכהן יואל לוי כיועץ המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת.

באפריל 2004 התארגנה התזמורת מחדש ביזמתו של ראש עיריית חיפה דאז יונה יהב. צעד זה הביא להפיכתה של התזמורת הסימפונית מגוף פרטי לכזה השייך לחברה העירונית "אתוס".

אולם הבית של התזמורת הוא האודיטוריום במרכז רפפורט לתרבות, בשכונת מרכז הכרמל. 

במהלך שנותיה של התזמורת ניצחו עליה מנצחים ידועי שם כמו אריך ברגל, פול קפולונגו, גבריאל כמורה, סידני הארט, ג'ון נלסון, גילברט ורגה, ואוריאל סגל. עם התזמורת הופיעו סולנים כגון הנריק שרינג, אידה הנדל, עברי גיטליס, בוריס בלקין, דניאל בארנבוים, שירה רבין, אריה ליפסקי, מישה מייסקי, קלוד פרנק, ג'רמי מנוחין, גרהרד אופיץ ואריה ורדי.

התזמורת הסימפונית חיפה מופיעה בסדרות קונצרטים ומופעים מיוחדים בהיכלי תרבות ברחבי הארץ וכן מלווה בקביעות את תחרויות הפסנתר, הנבל, וכלי הנשיפה המתקיימים בארץ.

מנהל התזמורת, מאז אפריל 2023, הוא רן נחום.

במסגרת התזמורת הסימפונית חיפה פועלים האופרה חיפה, מקהלות בת שיר והביג בנד חיפה. התזמורת מפעילה תוכניות חינוכיות בגנים ובבתי הספר, וכן תוכנית למצטיינים HSO Young.

בתזמורת הסימפונית חיפה חברים 65 נגנים המהווים שילוב של נגנים צעירים ומנוסים, עולים חדשים, עולים ותיקים ומוזיקאים שגדלו והתחנכו בישראל.

התזמורת ערכה סיורים בצרפת, שווייץ, בלגיה, גרמניה, ואיטליה, והשתתפה בפסטיבלים בינלאומיים בקורסיקה, דיסלדורף, בזאנסון ולייז'. במהלך שנת 2014 יצאה הסימפונית לסיור קונצרטים בן 8 שבועות ברחבי ארצות הברית.

בנוסף לפעילותה השוטפת, עורכת התזמורת קונצרטים בבקרי יום שישי במסגרת הסדרה "קלאסי לשישי" וקונצרטים מוסברים לכל המשפחה במסגרת הסדרה לכל המשפחה. מלבד זה, התזמורת עורכת קונצרטים בבתי ספר, קונצרטים תחת כיפת השמיים וקונצרטים מיוחדים נוספים במסגרות שונות כגון ארגונים התנדבותיים, חגיגות ופסטיבלים ברחבי ישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

חיפה
חיפה
קטגוריה:חיפה: מוזיקה
קטגוריה:רובע כרמל
ירון זילברברג

ירון יצחק זילברברג (1951 – 22 באפריל 2019) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור במחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות במכון ויצמן למדע וחבר האקדמיה הישראלית למדעים.

==ביוגרפיה==

זילברברג נולד בגבעתיים ב-1951. את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה סיים ב-1972 באוניברסיטת תל אביב, המשיך ללימודי תואר שני בפיזיקה יישומית במכון ויצמן, אותם סיים ב-1975. את לימודיו לתואר דוקטור בפיזיקה יישומית, עשה גם כן במכון ויצמן, וסיים ב-1984. שירת משנת 1975 עד 1979 כפיזיקאי בצה"ל. ב-1984 שהה לרגל בתר-דוקטורט במעבדות בל בארצות הברית, ובשנת 1985 מונה לחוקר שם, מינוי בו שימש עד 1994. בשנת 1994 חזר לישראל, והצטרף לסגל המחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות במכון ויצמן למדע, בדרגת פרופסור חבר. בשנת 1999 מונה לפרופסור מן המניין, ומשנת 2002 ועד שנת 2008 שימש כדקאן הפקולטה לפיזיקה. בשנת 2008 מונה לראש מרכז קראון לפוטוניקה במכון.

מחקריו עסקו באינטראקציה בין אור לחומר, בתחומים של אופטיקה אולטרה-מהירה, אופטיקה קוונטית ואופטיקה לא ליניארית.

בשנת 2010 זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר בתחום אופטיקה לא ליניארית.
בשנת 2013 זכה בפרס מקס בורן על תרומתו לחקר האופטיקה הפיזיקלית מטעם האגודה האמריקאית לאופטיקה OSA. בשנה זו צורף כחבר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 2015 זכה בפרס ויצמן למדעים מדויקים. בשנת 2018 זכה בפרס רוטשילד.

נפטר באפריל 2019.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.weizmann.ac.il/complex/silberberg/ דף אישי] באתר מכון ויצמן
* [https://www.academy.ac.il/Index2/Entry.aspx?nodeId=754&entryId=18582 כרטיס אישי של ירון זילברברג], באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
* [http://www.weizmann.ac.il/complex/silberberg/sites/complex.silberberg/files/uploads/professor_yaron_silberberg_cv_web.pdf קורות חיים] באתר קבוצת המחקר באופטיקה אולטרה-מהירה במכון ויצמן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: פיזיקה
קטגוריה:סגל מעבדות בל
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו למדעים ולמחקר
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:זוכי פרס ויצמן
משפחת קאליקק (ספר)

משפחת קאליקק: מחקר בתורשה של רפות-שכל (אנגלית: The Kallikak Family: A Study in the Heredity of Feeble-Mindedness) הוא ספר שפורסם בשנת 1912 על ידי הפסיכולוג ואיש תנועת האאוגניקה הנרי ה. גודאר אודות משפחה אותה כינה "קאליקק". פירוש השם קאליקק ביוונית עתיקה משמעות 'קאלוס' היא טוב ומשמעות 'קאקוס' היא רע. הספר עוקב אחרי עץ המשפחה ומגלה שבשלב מסוים העץ מתפצל לצד "רפה-שכל" ולצד נורמטיבי. הספר מסיק שתכונות כמו יכולת למידה ורפות שכל תלויות לחלוטין בתורשה, ולכן על החברה לפקח על התרבותם של אינדיבידואלים "לא-מתאימים".

הספר ומסקנותיו הופרכו בשנים האחרונות והועלו בעיות רבות במתודולוגית המחקר שבו.

==קישורים חיצוניים==
ביטוח ישיר

ביטוח ישיר היא שיטה לתפעול חברת ביטוח שבה מתקיים קשר ישיר בין חברת הביטוח ובין הלקוח, הן בשלב מכירת הביטוח והן בשלב מימושו (הגשת תביעה על ידי הלקוח). שיטה זו חדשה יחסית, לעומת השיטה המסורתית שבה סוכן ביטוח מקשר בין חברת הביטוח ובין הלקוח. 

בתחילת קיומו של הביטוח הישיר נעשה הקשר בין הלקוח ובין החברה בעיקר בטלפון, ולווה במשלוח מסמכים בדואר ובפקס. עם התפתחות האינטרנט משמש גם כלי זה למכירה של ביטוח ישיר ולמתן שירות למבוטחים.

==בישראל==
במדינת ישראל מספר חברות ביטוח ישיר. פעילותן ספגה התנגדות עזה של סוכני הביטוח, שראו בהצלחתן איום על מקור פרנסתם. חלוצת הביטוח הישיר בישראל היא איי.די.איי. חברה לביטוח, שהחלה לפעול בנובמבר 1994, והיא הבעלים והמתפעלת של המותגים "ביטוח ישיר" ו"ביטוח 9".

במהלך השנים הוקמו חברות נוספות הפועלות בשיטת ביטוח ישיר, כגון המותג העולמי AIG הפועל בישראל משנת 1997, וגם חברות הפועלות בשיטה המסורתית הקימו יחידות לשיווק ביטוח ישיר. בשנת 2007 הייתה איי.די.איי חברת הביטוח הראשונה בישראל המאפשרת רכישה של ביטוח דרך האינרנט. קבוצת מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים הקימה את המותג "איחוד ישיר", והשקיעה רבות בקידומו, אולם בתחילת 2013, עם השתלטותו של שלמה אליהו על הקבוצה, ביטלה פעילות זו, והודיעה שתתבסס רק על מכירה באמצעות סוכנים. בשנת 2018 החלו לפעול חברות "ליברה" ו-"ווישור" הפועלות בשיטת ביטוח ישיר. 

החברות לביטוח ישיר עוסקות בביטוח רכוש (ביטוח דירה, ביטוח רכב), וגם בתחומי ביטוח אחרים, כגון ביטוח חיים וביטוח משכנתא.

==ראו גם==
* שוקה (פרסומת)
* ביטוח ישיר (מותג)

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביטוח
מחכה לו

מחכה לו הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2009 שיצרה הבמאית מיכל קסטן-קידר. הסרט מציג את מציאות חייהן של משפחותיהם של גברים אנשי קבע, הנעדרים לתקופות ארוכות מבתיהם במסגרת שירותם הצבאי. המשפחות המוצגות בסרט מתגוררות בעיר מודיעין, וקסטן-קידר מתמקדת בסרט במספר משפחות הגרות בשכנות לה, ב"שכונה הצבאית" בעיר.

הסרט הוקרן לראשונה בישראל במסגרת הפסטיבל הבינלאומי ה-6 לסרטי נשים ברחובות, שם זכה בפרס הפצה בפריפריה לסרטים ישראליים מטעם מועצת הפיס לתרבות ולאמנות ביחד עם עוד 3 סרטים אחרים. הסרט שודר בערוץ 8 של הטלוויזיה בכבלים.

במהלך מבצע צוק איתן נהרג סא"ל דולב קידר, בעלה של הבמאית ואחד הקצינים המוצגים בסרט.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=663744&TypeID=1&sid=126 כתבה על הסרט בערוץ 10]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2009
טרסה קארניו

מריה טרסה קארניו גרסיה דה סנה (בספרדית: María Teresa Carreño García de Sena; 22 בדצמבר 1853, קראקס, ונצואלה – 12 ביוני 1917, ניו יורק, ארצות הברית) הייתה פסנתרנית, זמרת, מלחינה ומנצחת ונצואלית.

== ביוגרפיה ==
קארניו נולדה בקראקס, ונצואלה למשפחה מוזיקלית. את הכשרתה הראשונית קיבלה מאביה וכשרונה המוזיקלי הוכר בגיל צעיר. ב-1862 היגרה משפחתה לארצות הברית והשתקעה בניו יורק. הופעת הבכורה שלה, בגיל שמונה, הייתה באותה שנה באירווינג הול. בשנת 1863 ניגנה לפני נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן בבית הלבן.

ב-1866, עברה קארניו לאירופה והחלה לערוך מסעות קונצרטים. הופעתה הראשונה כזמרת אופרה הייתה ב-1876. רק ב-1885 חזרה לוונצואלה, וגם אז רק לתקופה קצרה. ב-1889 חזרה לאירופה לעוד סיורי הופעות וקבעה את מקום מושבה בברלין. היא יצאה לשני מסעות קונצרטים חובקי עולם בראשית המאה ה-20.

טרסה קארניו נישאה ארבע פעמים: משנת 1873 עד 1875 הייתה נשואה לכנר אמיל סורה, לו ילדה בת, אמיליטה; בין 1876 ל-1891 הייתה בקשר מוכר ללא נישואים עם זמר האופרה האיטלקי ג'ובאני טליאפייטרה, ומקשר זה שרדו שני ילדים, ג'ובאני וטרזיטה, שהייתה לפסנתרנית ונודעה בשם טרזיטה טליאפייטרה-קארניו. בשנים 1892 עד 1895 הייתה טרסה קארניו נשואה לפסנתרן אז'ן ד'אלבר, גם הוא איש מרובה-נישואים. לשניהם נולדו עוד שתי בנות, יוג'ניה והרטה; משנת 1902 עד 1917 הייתה נשואה לארטורו טליאפייטרה, גיסה לשעבר.

טרסה קארניו הייתה גם מלחינה; היא חיברה לפחות 40 יצירות לפסנתר, שתי יצירות לקול ופסנתר, שתיים למקהלה ותזמורת ושתי יצירות נוספות של מוזיקה קאמרית. עוד הותירה אחריה יצירות רבות לא-גמורות.

ב-2 באפריל 1905 הקליטה 18 קטעי פסנתר ליצרני הפסנתר המכני, הפיאנולה, חברת "ולטה מיניון". גם בתה טרזיטה הקליטה לחברה זו בשנת 1906.

טרסה קארניו מתה בדירתה שבמנהטן, ניו יורק.

"קומפלקס התרבות טרסה קארניו" בקאראקס נקרא על שמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מוזיקאים ונצואלים
קטגוריה:פסנתרניות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מנצחות אמריקאיות
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות
קטגוריה:מהגרים מוונצואלה לארצות הברית
קטגוריה:מלחינות המאה ה-19
קטגוריה:מלחינות מן המאה ה-20
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1853
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1853
קטגוריה:ונצואלים שנפטרו במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1917
אנג'ינרה

אנג'ינרה במיץ עגבניות
אנג'ינרה ([[ארטישוק) ברוטב חמוץ מתוק]]
אָנְגִ'ינָרַה (בלאדינו: Anginara) הוא סוג של מתאבן ספרדי יהודי מתפוצות הבלקנים: יוון, בולגריה, מקדוניה וטורקיה, העשוי מקישואים ומוגש קר. נהוג להגיש את המתאבן לפני ארוחת חגי שלוש הרגלים.

==אטימולוגיה==
המילה אנג'ינרה היא שיבוש של המילה הטורקית אנגינר אשר משמעה ארטישוק, אך כאמור המאכל עשוי מקישואים והוא שאול ממתאבן שמקורו מהמטבח הטורקי עות'מאני והתבסס על הארטישוק. החל מראשית המאה ה-19 חלה הרעה משמעותית במצבם הכלכלי של יהודי הבלקן בכלל ואזור בולגריה בפרט, אשר חפף לתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית. היהודים חיו בעוני ודלות ולא עלה בידם לרכוש ארטישוק שהיה יקר מאוד מחד וקשה להשגה מאידך. כך נולד תחליף הקישואים הזול הרבה יותר, שמו של המתאבן נותר כשהיה ורק מרכיביו התחלפו. יש המספרים שלאחר תבוסת בולגריה במלחמת העולם הראשונה המצב הכלכלי היה כה גרוע, עד שמשפחות יהודיות נהגו להכין את המאכל מקליפות הקישואים ולא מהירק עצמו. חלק מבני קהילת יהודי טורקיה המשיכו להכין את המאכל גם בגרסת הארטישוק, אשר היה נגיש יותר.

==הכנת המאכל==
ההכנה מתבססת על אידוי פרוסות קישואים בתיבול מגוון המתאים לייעודה של המנה, אם בעשבי תיבול ומיץ לימון, או ברוטב עגבניות וצינונו במקרר טרם הגשתו כמתאבן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:מאכלי פסח
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:המטבח היהודי ספרדי
יריד הספרים הבין-לאומי של קהיר

קהל מבקרים ביריד הבינלאומי לספרים ה-41 בקהיר, 3 בפברואר 2009
יריד הספרים הבין-לאומי של קהיר (בערבית: معرض القاهرة الدولي للكتاب) הוא יריד ספרים עיקרי הנערך בקהיר במצרים כל שנה בשבוע האחרון של ינואר במגרשי היריד הבינלאומיים של קהיר במדינת נאסר, בסמוך לאוניברסיטת אל-אזהר. את היריד מארגן ארגון הספר המצרי הכללי.

==קנה מידה==
יריד הספרים הבינלאומי של קהיר הוא אחד מיריד הספרים הגדולים בעולם, המושך אליו מאות מוכרי ספרים מרחבי העולם וכ-2 מיליון מבקרים מדי שנה. זהו יריד הספרים הגדול ביותר בעולם הערבי, כמו גם הוותיק ביותר. ב-2006 הוא היה יריד הספרים השני בגודלו בעולם לאחר יריד הספרים של פרנקפורט.

היריד ראוי לציון משום שהוצאות הספרים השוכנות בקהיר מדפיסות כשלושה מתוך כל חמישה ספרים היוצאים לאור בערבית בעולם. וארגון הספר המצרי הכללי - גוף הממשלתי העוסק גם בארגון היריד - הוא המו"ל הגדול ביותר בעולם הערבי. ביריד מפוזרים ביתנים ונואמים של מוציאים לאור פרטיים או של סוכנויות ממשלתיות מרחבי העולם, כמו גם מוכרי ספרים, וידאו ואמצעי מדיה נוספים. הספרים המוצגים הם בערבית, אנגלית ושפות אחרות. במהלך שלושת השבועות שבהם נערך היריד מתקיימים הרצאות, הקראות, ואירועים ציבוריים אחרים. היריד מנסה למשוך אליו גם אזרחים מצרים רגילים, כשהוא כולל חומרים על נושאים מרכזיים, אירועי חוצות, ואפילו זיקוקים על מנת לבדר את קהל המבקרים הרב.

היריד נוסד ב-1969 על ידי ארגון הספר המצרי הכללי, קבוצת מוציאים לאור ממשלתיים ומוכרי ספרים, כחלק מחגיגות ה-1000 ליסודה של קהיר. היריד ה-41 נערך מ-21 בינואר עד 5 בפברואר 2009.

==מחלוקות==
בשנים האחרונות הועלו האשמות כי נאסר על ספרים שנכתבו על ידי אנשי שמאל ומיליטנטים מוסלמים, עבודות המבקרות את הממשלה, ועבודות הכוללים פסקאות או נושאים העוסקים הנחשבים כנתונים במחלוקת בשל אופיים המיני או התרבותי להיות מוצגים ביריד הספרים. במהלך היריד של שנת 2000 הפכו הפגנות מוסלמיות כנגד ספרים, שתוכנם נחשב פוגע, לאלימות. באותה שנה הפגינו מעל ל-2,000 חברים בקבוצות סטודנטים מוסלמיות מחוץ לאוניברסיטת אל-אזהר, שהובילו למחאות ציבוריות נדירות כנגד הממשלה המצרית, לאלימות, ולמאסרם של 75 מבין המפגינים ולכמה פצועים. הסטודנטים מחו על ההוצאה לאור של ספרו של הסופר הסורי חיידר חיידר "משתה לעשב הים" בידי הוצאה לאור של משרד התרבות המצרי, והצגת עותקים ממנו למכירה. בעקבות ההפגנות נאסרו שני עובדים של ההוצאה לאור הממשלתית בגין "השפלת האמונה" והוצאה לאור של עבודה "הפוגעת במוסר הציבורי".

בשנים אחר כך הוחרמו על ידי הרשויות המצריות כמה ספרים שהוצגו לפרסום על ידי מוציאים לאור זרים. אלו כללו עבודות של הסופר הצ'כי מילן קונדרה, המרוקני מוחמד שוקרי, הסעודי איברהים באדי, והלבנונים חנאן אל-שייח' ואליאס חורי. ב-2005 אסרה המשטרה המצרית כמה מוכרי ספרים ופעילים ביריד הספרים, והאשימה שני עיתונאים מצרים ב"הפצת תעמולה שקרית כנגד הממשלה" ואת האחרים בהצגת עבודה סוציאליסטית מוצהרת.

==קישורים חיצוניים==

* 
*אינגריד וסמן, [http://www.arabmediasociety.com/?article=676 צנזורה וריאליזם חברתי ביריד הספרים בקהיר] Arab Media & Society, גיליון 5, אביב 2008.
* מונה נגר, [http://www.qantara.de/webcom/show_article.php/_c-310/_nr-502/i.html יריד ספרים ה-40 של קהיר: תחרות בין המרכז לפריפריה] Neue Zürcher Zeitung, 13 בפברואר 2008.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קהיר
קהיר
ישראל גצלר

ישראל גצלר (באנגלית: Israel Getzler; 14 במאי 1920, בברלין – ינואר 2012) היה היסטוריון ישראלי שהתמחה בהיסטוריה רוסית והיה פרופסור אמריטוס בחוג ללימודים רוסיים ובחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו עוסקים בהיסטוריה של הסוציאליזם ברוסיה ובאירופה ובמהפכה הקומוניסטית ברוסיה ב-1917.

== ביוגרפיה ==
גצלר נולד בברלין ב-14 במאי 1920. אביו, חיים מרדכי גצלר, היגר לגרמניה מז'מיגרוד שבפולין ועסק בבדים, ואמו דבורה לבית שטרנשליכט הגיעה במקור מקרקוב. גצלר היה אח בכור ללאון ומאני. למד בבית הספר "עדת ישראל ריאלגמנזיום" (Adass Yisroel Realgymnasium) מגיל שש ועד סיום התיכון, והיה פעיל בשומר הצעיר, (שם היה חניכו של ריינהרד בנדיקס, לימים סוציולוג נודע).

עקב היותם בעלי אזרחות פולנית, גורש עם אביו ואחיו לאון באוקטובר 1938 מגרמניה לפולין. אמו ואחיו מאני הצטרפו אליהם אחרי ליל הבדולח. לאחר פרוץ המלחמה שלחו השלטונות הסובייטים את המשפחה לצפון סיביר, שם שהו במשך רוב המלחמה. לקראת סופה הגיעה המשפחה למחוז הסובייטי של הרפובליקה האוטונומית של הגרמנים של ולגה, שם התגוררה המשפחה במהלך המלחמה. גצלר עבד בתקופה זאת במגוון עבודות בהן כריית זהב ונהיגה בעבור קאופרטיב תחבורה. ניסה לרכוש השכלה בסראטוב לתקופה מסוימת אך ללא הצלחה.

לאחר המלחמה המשפחה חזרה לגרמניה, ומשם היגרה לאוסטרליה בשנת 1948, הקדים אותם אחיו לאון שהגיע אליה בעת המלחמה בעזרת מאמצי הקהילה היהודית האוסטרלית. באוסטרליה למד גצלר באוניברסיטת מלבורן. ספרו "Neither toleration nor favour: the Australian chapter of Jewish emancipation", נכתב על בסיס עבודת התזה לתואר שני שכתב באוניברסיטת מלבורן. סיים את הדוקטורט בבית הספר לכלכלה של לונדון בהנחיית הפרופסור לאונרד שפירא. הוא פרסם את הספר "מרטוב, ביוגרפיה פוליטית של סוציאל-דמוקרט" בהוצאת אוניברסיטת קיימברדיג' (שתורגם לאיטלקית וליפנית).

גצלר לימד במספר אוניברסיטאות באוסטרליה והיה ממייסדי אוניברסיטת לה טרוב (La Trobe) במלבורן. בשנת 1972 עלה לישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא היה חבר בחוג ללימודים רוסיים וסלאוויים ובחוג להיסטוריה, מונה לפרופסור מן המניין בשנת 1982, ולימד קורסים על היסטוריה של רוסית מודרנית בתקופת המהפכה הקומוניסטית ואודות הסוציאליזם באירופה, עד לפרישתו בשנת 1989. במהלך שהותו באוניברסיטה העברית פרסם את ספרו "קרונשטט 1917-1921: גורלה של הדמוקרטיה הסובייטית" (שתורגם לאיטלקית) ומאמרים בכתבי עת וספרי מאמרים שונים. בשנת 2002 פרסם את ספרו האחרון, "Nikolai Sukhanov,Chronicler of the Russian Revolution".
 
בשנת 1976 נישא לדבורה לבית זוסמן, עיתונאית, והתגורר עמה בירושלים. אב לבן ובת מנישואים קודמים.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Nikolai Sukhanov, Chronicler of the Russian Revolution, Palgrave Macmillan, February 2002
* Kronstadt 1917-1921: The Fate of a Soviet Democracy, Cambridge University Press, 1983
* Neither toleration nor favour: the Australian chapter of Jewish emancipation, Melbourne University Press, 1970
* Martov: a political biography of a Russian social democrat, Cambridge University Press, 1967
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לימודים רוסיים וסלאוויים
קטגוריה:היסטוריונים של רוסיה
קטגוריה:חוקרי הסוציאליזם
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
סימון שאהין

סימון שאהין (בערבית: سيمون شاهين; נולד ב-1955) הוא מלחין, נגן עוד וכינור ומלחין פלסטיני-אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
שאהין נולד בתרשיחא למשפחה ערבית קתולית. כשהיה בן שנתיים עברה משפחתו לחיפה. הוא למד במנזר הכרמליתי בעיר. אביו, חכמת שהין, היה נגן ומורה למוזיקה. שאהין החל לנגן בגיל 5 בעוד ואחר מכן למד לנגן גם בכינור. הוא למד באוניברסיטת תל אביב ספרות ערבית ומוזיקה. אחר כך המשיך ללימודי תואר ראשון באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, אותם סיים ב-1978. בשנת 1980 הוא היגר לארצות הברית ומאז חי ופועל משם.
הוא למד נגינה במכון מנהטן למוזיקה ומוזיקולוגיה וחינוך מוזיקלי באוניברסיטת קולומביה וכן קיבל אזרחות אמריקאית.

שאהין הלחין פסקולים למספר סרטים וייסד בניו יורק פסטיבל שנתי של מוזיקה ערבית בעיר. הוא הופיע יחד עם הצ’לן הישראלי, אוהד בר-דוד תחת הכותרת "דיאלוג מוזיקלי ישראלי-ערבי", הופעה המשלבת מלודיקה ערבית יחד עם מוזיקה יהודית עם השפעות ישראליות ומזרח אירופאיות. שאהין הופיע מספר פעמים בישראל. ב-2007 הופיע במרכז הקונגרסים עם להקתו "קנטרה" לרגל מאה שנה למנזר הכרמליתי בחיפה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:נגני עוד
קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:כנרים אמריקאים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פלסטיני
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
אפיו

אָפְּיוּ (בלאדינו: Apiu) הוא סוג של מתאבן מהמטבח היהודי ספרדי של תפוצות הבלקנים ואסיה הקטנה העשוי משורש סלרי וגזר ומוגש קר. נהוג להגיש את המתאבן לפני ארוחת חגי שלוש הרגלים.

==אטימולוגיה==
המילה אפיו היא שיבוש של המילה אפיום (Apium), שהיא המינוח הספרדי לסלרי. עם זאת סביר להניח שהמאכל שאול ממתאבן טורקי עות'מאני, שהכיל ירקות נוספים ובכלל זה לבבות ארטישוק. במהלך המאה ה-19 חלה נסיגה משמעותית במצבם הכלכלי של יהודי הבלקן בכלל ואזורי בולגריה ומקדוניה בפרט, אשר חפף לתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית. היהודים חיו בעוני ודלות וכפי שאירע בקהילות יהודיות רבות באירופה, רכשו את מוצרי המזון הזולים והנפוצים ביותר וכך התבסס המאכל על שורש הסלרי והגזר. יהודי הבלקן אשר שימרו דורות ארוכים את שפת הלאדינו כינו את המתאבן על שם המרכיב המרכזי שלו.

==הכנת המאכל==
ההכנה מתבססת על אידוי פרוסות של שורש סלרי וגזר בתיבול מגוון המתאים לייעודה של המנה, בדרך כלל עשבי תיבול ומיץ לימון או חומץ.

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:מאכלי פסח
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:המטבח היהודי ספרדי
קדורה פארס

קַדּוּרַה פָארס (בערבית: قدّورة فارس; נולד ב-13 ביוני 1962) הוא בכיר באש"ף, חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית ובעבר שר ב. מאז אוגוסט 2023 הוא מכהן כראש הוועדה לענייני אסירים במעמד שר<ref name=":0" />.

==השם האמיתי==
עבד אל-קאדר איבראהים פארס חאמד (عبد القادر إبراهيم فارس حامد) שלימים אימץ לעצמו את השם המחתרתי שלו, מימי היותו איש פת"ח: קַדּוּרַה פָארס (בערבית: قدّورة فارس)<ref name=":0"></ref>, נולד ב-13 ביוני 1962, בכפר סילוואד. 

== פח"ע ומאסר ==
בהיותו תלמיד תיכון, השתתף ביידוי אבנים נגד כוחות צה"ל וכשהיה בן שש עשרה התגייס לחזית העממית. בשל היעדר פעילות ממשית, הוא עזב והתגייס לחוליית פתח, שהשיגה נשק וביצעה כמה פיגועים. ב-1 באוגוסט 1981 נעצר קדורה ונשפט ל-15 שנות מאסר.<ref name=":1"></ref>

קדורה הפך למנהיג בולט בקרב האסירים ונבחר על ידם לשמש כנציגם, מול שלטונות הכלא. בשנת 1986, הוא מונה על ידי הפת"ח לשמש ראש אסירי הפתח בכל בתי הכלא. בשנת 1992 הוא יזם והנהיג שביתת רעב שנמשכה 16 יום והצליח להביא להישגים משמעותיים לכלל האסירים בבתי הכלא הישראליים.

קדורה שוחרר בשנת 1994, במסגרת הסכם קהיר (1994) בין אש"ף לישראל.<ref name=":1" />

== עשייה פוליטית ==
בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית בשנת 1996, נבחר קדורה לנציג מחוז רמאללה ואל-בירה ונטל על עצמו את ראשות הוועדה לענייני האסירים, החללים והפצועים במועצה.<ref name=":1" />

מנובמבר 2003 ועד פברואר 2005 כיהן כשר בלי תיק בממשלה הפלסטינית<ref></ref>. הוא היה חבר בצד הפלסטיני של יוזמת ז'נבה והשתתף בניסוח "מסמך ז'נבה" ב-2003, שעליו חתמו שתי המשלחות (הלא פורמליות): הפלסטינית והישראלית.<ref name=":1" />

מאז אוגוסט 2023 הוא מכהן כראש הוועדה לענייני אסירים במעמד שר<ref name=":0" />.
== חיים אישיים ==
קדורה נשוי ואב לשני בנים ושתי בנות<ref name=":1" />.

בשנת 1996 הוא השלים את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת אלקודס באבו דיס.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.webgaza.net/palestine/people_profiles/Fares_Qadura.htm ביוגרפיה]
* 
* [https://web.archive.org/web/20080212053112/http://www.heskem.org.il/video.asp?camp_id=3&video_id=20 הצהרת תמיכה], באתר יוזמת ז'נבה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1962
יוב כהן

מריוס יוב כהן (Marius Job Cohen; נולד ב-18 באוקטובר 1947) הוא איש ציבור יהודי-הולנדי ששימש שר בממשלת הולנד בשנים 1998–2001 וכראש עיריית אמסטרדם בשנים 2001–2010. שימש כיושב-ראש מפלגת העבודה ההולנדית וחבר הפרלמנט של הולנד בשנים 2010 - 2012.

== קורות חיים ==
כהן נולד בעיר הארלם שבהולנד למשפחה יהודית ליברלית ולהורים ניצולי שואה. סבו וסבתו נרצחו בברגן-בלזן. אחיו הוא הנדריק פלוריס כהן, פרופסור להיסטוריה של המדע. הוא הוסמך כעורך דין ב-1971, ושימש כפרופסור באוניברסיטת ליידן עד 1981, אז קיבל תואר דוקטור. הוא המשיך להרצות וב-1991 מונה כרקטור אוניברסיטת מאסטריכט.

ב-1993 מונה לסגן שר החינוך לקדנציה בת שנה, ולאחריה שב לתפקידו האקדמי, אך נותר חבר בסנאט ההולנדי. ב-1998, בעת שהיה בשנת שבתון, מונה לתפקיד שר המשפטים בממשלתו של וים קוק. ב-2001 החל לכהן בתפקיד ראש עיריית אמסטרדם, ובתפקיד זה חיתן זוגות חד-מיניים. ב-2007 החל קדנציה שנייה בתפקיד, אך במרץ 2010 התפטר מתפקידו והתמנה ליושב-ראש מפלגת העבודה ההולנדית ומועמדה לתפקיד ראש הממשלה בבחירות שנערכו ב-9 ביוני 2010, בהן הפסידה מפלגתו.

ב-20 בפברואר 2012 התפטר מתפקיד יושב-ראש המפלגה.

כהן אלמן ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים הולנדים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט ההולנדי
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בהולנד
קטגוריה:שרי המשפטים של הולנד
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חרונינגן
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1947