OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כלי

[[פטיש – דוגמה לכלי עבודה נפוץ]]
שימוש בכלים לעיבוד עץ.
אוסף כלי עבודה
כלי הוא כל חפץ, טבעי או מלאכותי, המופעל באופן רצוני ומשמש לתכלית כלשהי. כלים מורכבים, ובעיקר אלו המופעלים על ידי מנוע, נקראים מכונה. האדם אינו היצור היחידי בטבע שמשתמש בכלים, אולם התאמתו הטובה לשימוש בכלים (יכולתו להשתמש בכלים כדי לבנות כלים, יכולתו לשכלל את כליו וללמוד על אודותם) היא יחידאית.

== שימוש בכלים בקרב בעלי חיים ==

ישנם בעלי חיים שונים העושים שימוש בכלים – בעיקר יונקים, אך גם ציפורים (כמו העורב). ככל הידוע כיום, השימפנזה הוא בעל החיים העושה את השימוש הנרחב ביותר בכלים.

==התפתחות השימוש בכלים בבני אדם==

ילדים עובדים בנגרות עם כלי עבודה]]

==סוגי כלים נפוצים==
ניתן לחלק כלים לפי מספר מאפיינים:
=== מקור כוח ===
כלים שונים מופעלים באמצעות מקורות כוח שונים. מקורות הכוח העיקריים הם:
*אדם, המפעיל את הכלי באמצעות איבר אחד (למשל פטיש) או שילוב של כמה איברים (למשל אופניים).
*חיית משק כגון שור המושך מחרשה.
*תנאי סביבה כגון רוח, זרם מים ואנרגיה סולארית.
*מנוע.
*לחץ הידראולי מלאכותי.
*לחץ אוויר.

=== תכלית השימוש בכלי ===
* כלים המשמשים לחקלאות, כמו חרמש ומגל.
* כלים המשמשים לבנייה כגון פטיש, עגורן וציוד מכני הנדסי.
* כלים המשמשים לנגרות כגון גרזן, מסור, פטיש ומסמר.
* תעשייה
* כלי שולחן, כמו צלחת וכוס, ועזרי אכילה, כמו סכו"ם ומקלות אכילה
* כלי בישול ואפיה, כמו סיר בישול, תבנית אפייה, קדרת בישול.
* מכשירי מדידה, כמו סרגל, מד-זווית ומדחום.
* כלי נגינה, כמו גיטרה, כינור, חליל צד ועוגב.
* כלי נשק, כמו חרב, חץ וקשת, רובה ותותח.
* כלי כתיבה, כמו עט, עיפרון ונייר.
* כלי תחבורה, כגון קורקינט, מכונית ואפנוע.
* כלי תפירה ורקמה כמו מחט ומכונת תפירה.
* כלי סריגה כמו מסרגות, שיפודים צינורה ומכונת סריגה.

==ראו גם==
* היסטוריה של הטכנולוגיה
* מכונה
* מכונה חסרת תכלית

==קישורים חיצוניים==

* יהודה פרידמן, [http://mevakrim.hebrew-academy.org.il/wp-content/uploads/sites/2/2017/02/kley-avoda_05.pdf כְּלֵי עֲבוֹדָה] , הוצאת האקדמיה ללשון העברית, 1968
* 
* 

*
קטגוריה:טכנולוגיה
כלי כתיבה

עפרונות צבעוניים
שימוש בכלי כתיבה לצורך סיכום שיעור או הרצאה

כלי כתיבה הם כלים המשמשים לכתיבה או לשרטוט. יש להבחין בין שני סוגים של כלי כתיבה:
* אלה המשמשים לפעולת הכתיבה: עט, עיפרון, טוש, רייספדר וכו'.
* אלה המשמשים לאחסון הטקסט שנכתב (או הרישום שנוצר): נייר, פפירוס וכו'.
* לרוב, תלמידים נוהגים לאכסנם בקלמר

==היסטוריה==
מקור כלי הכתיבה הוא בתקופת האבן, כאשר האדם הקדמון צייר את הפטרוגליפים על קירות המערות.

עם הופעת הכתב בשומר ובמצרים העתיקה, הופיעו גם כלי הכתיבה היותר מתקדמים. בהתחלה כתבו רק את הדברים החשובים ביותר, כגון צווים מלכותיים או חוקי דת, על אבנים, ומאוחר יותר עברו לכתיבה על פפירוס. הפפירוס היה נפוץ בכל רחבי העולם העתיק במערב אירופה, אך במאה ה-2 לפנה"ס חל משבר ביחסי מצרים עם שאר המדינות, והם אסרו על יצוא צמח הגומא, שממנו עושים את הפפירוס. היות שמצרים הייתה המקור היחיד ליצור פפירוס, נאלצו לחפש חומר חדש לכתוב עליו. החומר החדש הומצא בפרגמון באסיה הקטנה, ונקרא לפיכך "פרגמנט". אף על פי שהפרגמנט עמיד יותר מהפפירוס, יצורו יקר יותר ולכן כעבור פרק זמן קצר, כאשר האמברגו הוסר, חזרו להשתמש בפפירוס, אם כי לפרגמנט עדיין היה שמור מקום של כבוד. עם הבאת הנייר מסין עברו בני אירופה להשתמש בו במקום בפפירוס.

==השפעה על מערכת הכתב==
קיימים יחסי גומלין בין כלי הכתיבה לבין התפתחות הכתב. עמים שכלי הכתיבה הזמינים להם היו כרוכים בסיתות (הכאה על חרט החורט במשטח הכתיבה) פיתחו כתב הנכתב מימין לשמאל, ואותיותיו מורכבות מקווים ישרים. זאת משום שנוח יותר לאדם ימני לסתת כאשר כלי הסיתות מונף ביד ימין ומסתיר את הטקסט הכתוב. דוגמה לכתב כזה הוא כתב היתדות.

עמים שכלי הכתיבה הזמינים להם היו כרוכים במריחת חומר על משטח הכתיבה פיתחו כתב הנכתב משמאל לימין, קוויו עשויים להיות מעוגלים, והוא נוטה להיכתב במחובר. זאת משום שהיד הנעה על משטח הכתיבה עלולה למרוח את הדיו אם תכתוב מימין לשמאל, כאשר הכותב הוא ימני. כמו כן, נוח שלא להרים את כלי הכתיבה מן המשטח. דוגמה לכתב כזה הוא הכתב הלטיני.

==ראו גם==
* מכונת כתיבה
* מעבד תמלילים
* משטח רישום דיגיטלי
* משחק עט ונייר
* קלמר

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיה
קטגוריה:כתיבה
מכשיר פיננסי

בתחום החשבונאות ושוק ההון, מכשיר פיננסי הוא כינוי כולל לחוזים כספיים שמטרתם השגת מימון למנפיק והשגת תשואה לרוכש. לדוגמה, מניה המונפקת על ידי חברה יוצרת תזרים מזומנים נכנס, ורוכש המניה זוכה לתשלומי דיבידנד.

המונח מוגדר בתקן חשבונאות בינלאומי 32 כחוזה היוצר נכס פיננסי בישות אחת והתחייבות פיננסית או מכשיר הוני בישות אחרת. כל מונח בפני עצמו, נכס פיננסי, התחייבות פיננסית ומכשיר הוני, מוגדרים אף הם בתקן.

==מאפיינים עיקרים==
* נזילות: היכולת למכור או לקנות את המכשיר במהירות ובקלות.
* תשואה: הרווח הפוטנציאלי מההשקעה.
* סיכון: מידת אי-הוודאות לגבי התשואה העתידית.
* מועד פירעון: הזמן עד שהמכשיר מגיע לבשלות או מסתיים.

==מכשירים פיננסיים נפוצים==
* איגרת חוב
* איגרת חוב להמרה
* מניה
* כתב אופציה
* שטר חוב
* קרן נאמנות
* תעודת סל 
* אופציה
* חוזה עתידי
* חוזה החלף (סוואפ)

תעודות סל, אופציות, וחוזים עתידיים עשויים להיות צמודים למדד פיננסי כגון מדד תל אביב 35.

בארץ מכשירים פיננסיים נסחרים בהבורסה לניירות ערך בתל אביב, ואופציות וחוזים עתידיים בשוק המעו"ף.

== מכשיר פיננסי מורכב ==
מכשיר פיננסי מורכב הוא מכשיר פיננסי הכולל שני מרכיבים: מרכיב הוני ומרכיב התחייבותי. דוגמה למכשיר מעין זה הוא אג"ח להמרה (איגרות חוב שניתן להמירה למניה של הישות המנפיקה), בתנאים מסוימים. אם התנאים מתקיימים, הישות המנפיקה נדרשת לחשב את מרכיב ההתחייבות על בסיס איגרת חוב דומה ללא מרכיב ההמרה. המרכיב ההוני (המייצג את אופציית ההמרה) הוא ערך שייר. חישוב זה יבוא לידי ביטוי בספרי החברה המנפיקה, ואילו בספרי החברה הרוכשת יוצג נכס אחד כרגיל.

==לקריאה נוספת==
* רפי אלדור, [http://www.rafieldor.co.il/book אופציות, חוזים עתידיים וניהול סיכונים, שוק מעו"ף] 

==קישורים חיצוניים==
[http://finansita.co.il/מדריך-לias-39-מכשירים-פיננסיים/ מדריך IAS 39: מכשירים פיננסיים] באתר [http://finansita.co.il פיננסיתא]
* 

קטגוריה:שוק ההון
קטגוריה:חשבונאות
נדלים

נְדָלִים (שם מדעי: Chilopoda) היא מחלקה של מרבי-רגל. המינים המשתייכים למחלקה זו מאופיינים בקוטיקולה דקה המסייעת להם בריצה מהירה, אך חושפת אותם לסכנת ההתייבשות (או לקליטת מים יתרה). בשל כך הם פעילים רק בעונה הלחה ובשעות החשכה. בתקופת הקיץ היבשה הם מתחבאים בשכבות קרקע נמוכות שם נשמרת לחות גבוהה יותר. עד היום, ידועים כ-2,800 מינים הנפוצים בכל העולם; רובם שוכנים באזורים החמים של כדור הארץ.

כעבור שנתיים-שלוש הם מגיעים לבגרות המינית. אורך חייהם הוא 5–6 שנים.

הנָדָל הארוך ביותר, הוא המין רבנדל אמזונאס ענק הנמצא באמריקה הדרומית ואורכו מגיע לכ-30 סנטימטרים. הנדל הקטן בעולם, מגיע לכ-3 סנטימטרים.

==אנטומיה==
לנדלים גוף מוארך ודק, הבנוי פרקים-פרקים, כמו גופם של כל פרוקי-הרגליים. בראשם יש להם שלושה זוגות של גפי פה וזוג אחד של מחושים ארוכים. בכל אחד מפרקי גופם, יש להם זוג רגליים, ובסך הכל מגיע מספר רגליו של הנדל מ-30 עד 340, לפי המין. זוג הרגליים האחרון ארוך יותר מן האחרים, ברוב המקרים, ומצויד בכעין טפרים או דורבנות. ואילו זוג הגפיים הראשון הוא יוצא-דופן: רגליים אלה, הנקראות "רגלסות" (רגלי-לסת), הן רגליים קשות, חדות וחלולות, שבבסיסיהן מצויות בלוטת ארס.

==הישרדות==
הנדלים מחדירים באמצעות הרגלסות את ארסם לגוף טרפם או תוקפיהם. לכמה מן הנדלים יש ארס רעיל, ונשיכתם מכאיבה לאדם, ואם יש אלרגיה, אף מסכנת את חייו. הנדלים חיים מתחת לאבנים, במחילות בקרקע ומתחת לקליפות עצים.

===תזונה===
רובם יוצאים ממחבואם בלילה ומשחרים לטרף: טרפם הוא חרקים, פרוקי-רגליים אחרים וחסרי חוליות נוספים. המינים הגדולים ביותר מגוונים גם בחולייתנים קטנים ואף בעטלפים.

==רבייה==
בעונת הרבייה, לאחר חיזור הנמשך שעות, מפריש זכר הנדל נרתיק של ספרמטופור על הקרקע וטווה סביבו רשת קורים. הנקבה קולטת את תאי הזרע בפתח המין שלה. לאחר ההפריה היא מטילה ביצים. יש מיני נדלים שנקבותיהם שומרות על הביצים ועל הצעירים הבוקעים מהן.

==נדלים הנפוצים בישראל==
בישראל מצויים ארבעה סוגי נדלים, שכל אחד מהם נמנה עם משפחה שונה:
*אצנדל (או "נדל ארוך-רגליים") - בעל מערכת הנשימה המפותחת ביותר, המאפשרת מהירות רבה. בעל 15 זוגות רגליים המתארכות לקראת הקצה האחורי של הגוף. האצנדל הוא נדל קטן, שאורכו עד 3 סנטימטרים, צבעו חום וארסו אינו מסוכן לאדם.
*קטנדל (או "נדל דק") - בעל פרקים ורגליים רבות, חסר עיניים ומרבה להתחפר. אורכו מגיע עד 3 סנטימטרים, צבעו חום וארסו אינו מסוכן לאדם.
*"נדל שונה-פרקים" (או "נדליל") - בעל פרק ארוך ואחריו קצר וכן הלאה. בעל עשרות עיניים מכל צד של ראשו. אורכו עד 15 סנטימטרים וארסו אינו מסוכן לאדם. צבעו צהוב בהיר.
*רבנדל ארסי (שם מדעי: Scolopendra) - בעל 26 פרקי גוף (האחרונים חבויים), אורכו מגיע עד ל-17 סנטימטרים. גופו הגדול עומד טוב יותר מפני התייבשות. בעל צבעי אזהרה - צהוב ושחור ורגליו בעל צבע אדום. מכונה גם ארבעים רגל וכונה בעבר רבנדל. הסוג רבנדל מצוי בכל הארץ, ארסו רעיל ונשיכתו מכאיבה מאוד ועלולה לעיתים לגרום לנפיחות, לחום ולהקאות אצל הרגישים לארס, או תינוקות. המין הנפוץ ביותר הוא Scolopendra cingulata.

== ראו גם ==
*רבי-הרגליים

== קישורים חיצוניים ==

* 
* , כולל תמונות ואיורים
* , כולל תמונות ואיורים
* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=3556 נדל ארסי] באתר מט"ח. כולל תמונה
* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בסילור
שמיעה

בדיקת שמיעה
האוזן היא איבר המשמש לשמיעה
השימוש ב[[אוזניות מאפשר לאדם לשמוע את הקולות המופקים דרכן מבלי להפריע לסביבה]]

שמיעה היא החוש המאפשר לקלוט גירויים של קולות וצלילים באמצעות מערכת השמיעה.

איבר הגוף המקושר לחוש השמיעה הוא האוזן. 

מערכת השמיעה שלנו מחולקת לשלושה חלקים מרכזיים: האוזן החיצונית שכוללת את האפרכסת, צינור השמע (העובד עם האפרכסת) תעלת האוזן, קרום התוף. האוזן התיכונה (האמצעית) הכוללת את הפטיש (מחובר לעור התוף), הסדן, ארכובה. והאוזן הפנימית שכוללת את החלון הסגלגל (קרום המחבר בין המשוורת ובין האוזן הפנימית), איבר שיווי המשקל, השבלול ועצב השמיעה.

==חשיבות==
השמיעה היא חלק חשוב מההתנהגות ההסתגלותית של בעלי חיים רבים.
היא מאפשרת קליטה של גירויים קוליים מהסביבה.
כמו כן, בדומה לחוש הראייה והמישוש היא מסוגלת לספק מידע מרחבי אודות מיקומם היחסי של עצמים במרחב. מידע זה מאפשר את התגבשותה של התפיסה המרחבית.

עבור בני אדם השמיעה משמשת גם לקליטה של צלילי הדיבור של השפה. על כן יש לה חשיבות לצורכי תקשורת ויצירת קשרים בין-אישיים.

==תדירות ועוצמה==
מערכת השמיעה האנושית יכולה לאתר שינויים מהירים בתדירות הקול ובעוצמתו.

תדירות הקול נמדדת ביחידות של הרץ Hz. טווח השמיעה אותו מסוגלת אוזן אדם אופייני לקלוט הוא 20 הרץ עד 20,000 הרץ. קולות שתדירותם נמוכה יותר או גבוהה יותר, אינם נשמעים.

עוצמת הקול נמדדת ביחידות של דציבל dB (דציבל = 0.1 בל). אוזן האדם מסוגלת לשמוע צלילים החל מ 10 דציבל. חשיפה לעוצמת רעש הגבוהה מ-110 דציבלים, (מוזיקה חזקה, שמיעה באוזניות במשך זמן רב, קידוחים, המראות ונחיתות של מטוסי סילון) במשך יותר מכמה דקות עלולה לפגוע בכושר השמיעה.

===הבדלי שמיעה בין שתי האוזניים===
במחקר שבוצע באיטליה ב-2009 נמצא כי שמיעה באוזן הימנית משפיעה על קליטת הצליל ושידורו אל המוח באופן יעיל יותר מאשר באוזן שמאל.

==שמיעה טובה במיוחד==
ישנם אנשים אשר יכולת עיבוד השמיעה שלהם טובה מהממוצע.
אלו הן מספר תופעות המאפיינות שמיעה טובה במיוחד:
* שמיעה אבסולוטית - היכולת לזהות צליל בודד בשמו.
* שמיעה רלטיווית - היכולת לזהות מרווחים מוזיקליים.

==לקויות שמיעה==

לקויות שמיעה נחלקות בדרך כלל על-פי הקריטריונים הבאים:
# שמיעה לקויה על פי מקום הפגיעה - פגיעה באוזן החיצונית, התיכונה או הפנימית, ברמה כזו או אחרת עד כדי חרשות.
# ליקוי שמיעה מולד
# ליקוי שמיעה נרכש כלומר השמיעה הייתה תקינה אבל נפגעה במהלך החיים.

==שמיעה ללא מקור קול חיצוני==

לעיתים האדם חווה שמיעה של צלילים גם בהיעדר מקור קול חיצוני. טיניטוס היא תופעה מסוג זה, אשר נגרמת מפגיעה במרכיב האינהיביציה של מערכת השמיעה.
גורם אפשרי נוסף הוא הזיה שמיעתית, אשר יכולה להיגרם ממצבים נפשיים או רפואיים שונים.

==ראו גם==
* ניתוח שתל שבלולי
* מערכת השמיעה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* 
* [http://www.ted.com/talks/neil_harbisson_i_listen_to_color.html אני מקשיב לצבעים] - כיצד הטכנולוגיה יכולה לאפשר לאדם לשמוע צבעים. 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:חושים
קטגוריה:אוזן
אורה הכפולה

אורה הכפולה (בגרמנית: Das doppelte Lottchen) הוא ספר ילדים מאת הסופר הגרמני אריך קסטנר. הספר נכתב במהלך מלחמת העולם השנייה ותוכנן כתסריט לסרט, אך לבסוף ראה אור כספר בשנת 1949. מאוחר יותר עובד הסיפור לתסריט פעמים רבות. הספר אויר על ידי המאייר ולטר טריר.

==עלילה==
שתי ילדות בנות תשע, אורה השקטה ולי השובבה, נפגשות בקייטנה בחופשת הקיץ. לאחת צמות ולשנייה לא, אך מלבד זאת הן דומות זו לזו כשתי טיפות מים. עד מהרה מתברר שהן תאומות, וכשהיו תינוקות, הוריהן התגרשו וחילקו ביניהם את המשמורת על הבנות. לי גדלה עם אביה המוזיקאי בווינה, ואילו אורה גדלה עם אמה העורכת הגרפית במינכן. הבנות כועסות על ההורים שלא גילו לכל אחת מהן שיש לה תאומה והורה נוסף בחיים. אורה ולי מצטלמות בכפר הסמוך, והצלם שולח העתק של התמונה לעיתון ילדים. עם תום הקייטנה אורה ולי מחליטות להתחלף ביניהן. לי נוסעת למינכן, לבית אמה, ואורה שמה פעמיה לווינה, לבית אביה. 

הבנות מצליחות להתל בכולם, פרט לכלב אחד שמריח שהילדה המתחזה ללי איננה לי. שתי הבנות צריכות להסתגל לא רק להורה החדש ולגעגועים לביתן הישן ולהורה המוכר והאהוב, אלא גם להרגלים חדשים, לאנשים חדשים ולבית ספר חדש. 

שאיפת הבנות לאחד את המשפחה נתקלת באתגר לא צפוי, כאשר אביהן מציע נישואין לחברתו החדשה. לשמע הבשורה אורה נופלת למשכב. בה בעת במינכן נתקלת האם בתמונת השתיים שהצלם שלח לעיתון, ומבינה מה מתרחש. היא מתקשרת לאביהן והוא מעדכן אותה על מצבה של אורה. לי ואמה נוסעות לווינה. בסופו של דבר מתגשמת משאלת הבנות והוריהן נישאים מחדש.

== תרגומים לעברית ==
הספר תורגם לעברית לראשונה על ידי אלישבע קפלן בשנת 1951. כיוון שבאותה תקופה, כל אזכור של גרמניה היה בעייתי, העלימה המתרגמת את כל הסממנים הגרמניים בסיפור. וכך, הקייטנה שהתקיימה במקור בדרום גרמניה, הפכה ל"רמות ים שעל ים-הרמות", ואורה ואמה אינן גרות במינכן, כפי שנכתב במקור, אלא בציריך שבשווייץ. התאמות נוספות כללו את עברות שמות הדמויות, הפיכת המאכל קותלי חזיר לצלעות עגל, והשמטה של איור בו נראה הקצב, מחשש שמא ניתן יהיה לאתר בציור בשר שאינו כשר.
הספר תורגם בשנית על ידי מיכאל דק בשנת 1999. בתרגום זה חזרה העלילה לגרמניה והדמויות חזרו לשמותיהן המקוריים. עם זאת, שם הקייטנה ושמות הבנות (לי ואורה) נותרו ללא שינוי.

== עיבודים קולנועיים ==
* אורה הכפולה (1950, גרמניה המערבית)
* שיר הערש של היבארי (1951, יפן)
* פעמיים היו (1953, הממלכה המאוחדת)
* אבא מתארס (1961, ארצות הברית), בכיכובה של היילי מילס
* צ'ארלי ואורה (1994, גרמניה)
* מותק, הילדות התחלפו (1995, ארצות הברית), בכיכובן של האחיות אולסן
* אבא מתארס (1998) (1998, ארצות הברית), בכיכובה של לינדזי לוהן
* טור ורטור (2003, שוודיה)

קטגוריה:ספרי אריך קסטנר
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1949
קטגוריה:תאומים באמנות
קטגוריה:ספרי הוצאת אחיאסף
משיק

משיק לעקומה
במתמטיקה, מַשִּׁיק לעקומה בנקודה כלשהי הוא ישר העובר דרך אותה נקודה, ושיפועו שווה לנגזרת העקומה באותה נקודה. המשיק עשוי לחתוך את העקומה, או להשיק לה, בנקודות אחרות, גם ליד נקודת ההשקה.

אם הפונקציה גזירה בנקודה <math>\ x_0</math>, משוואת המשיק בנקודה זו היא <math>y-f(x_0)=f'(x_0)(x-x_0)</math>.

דרך גרפית להעריך את שיפועו של משיק בנקודה כלשהי, היא לשרטט מיתרים מאותה נקודה לנקודות אחרות על העקומה. ככל שהנקודות יותר קרובות, ההערכה יותר מדויקת.

במרחב התלת-ממדי משיק למשטח בנקודה כלשהי, הוא ישר העובר דרך אותה נקודה, ושיפועו שווה לשיפוע גרדיאנט המשטח באותה נקודה.

==משיק למעגל==
העברת המשיקים למעגל דרך נקודה נתונה A (בשחור): העבר את המעגל דרך A שמרכזו באמצע הקטע המחבר את A עם אמצע המעגל הנתון. המשיקים עוברים דרך נקודות החיתוך של המעגל הזה עם המעגל הראשון.
# משיק למעגל מאונך לרדיוס העובר בנקודת ההשקה.
# הזווית הנוצרת בין המשיק למיתר העובר במרכז המעגל שווה לזווית ההיקפית הנשענת על מיתר זה מצדו השני.
# שני משיקים למעגל היוצאים מאותה נקודה שווים זה לזה.
# אם מנקודה מסוימת מחוץ למעגל יוצאים שני משיקים למעגל, הקטע המחבר את נקודה זו ואת מרכז המעגל חוצה את הזווית שבין המשיקים.
המשיקים המשותפים לשני מעגלים עוברים בנקודת הדמיון שלהם.
==משיק לפונקציה==
בפונקציה השימוש במשיק מאפשר לגלות נקודות קיצון, כאשר המשיק מאונך לציר ה-y, נקודות פיתול, כאשר המשיק חוצה את הפונקציה בנקודה, ותחומי קעירות כלפי מעלה וקעירות כלפי מטה, באמצעות התבוננות ביחס הגובה בין המשיק לפונקציה האזורית.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חשבון אינפיניטסימלי
קטגוריה:גאומטריה דיפרנציאלית
קטגוריה:בנייה בסרגל ובמחוגה
קטגוריה:גאומטריה
משפט פרמה (לנקודות קיצון)

בחשבון אינפיניטסימלי, משפט פרמה של פייר דה פרמה לפיו אם פונקציה גזירה, אז ערך הנגזרת בנקודת קיצון מקומית שווה לאפס. כלומר, שיפוע המשיק לפונקציה בנקודה זו הוא אפס. ההפך לא תמיד נכון – נגזרת יכולה להיות שווה לאפס גם בנקודה שאינה מקסימום או מינימום, אלא נקודת פיתול או אחרת. בנוסף, נקודת קיצון יכולה להתקיים גם במקרה בו הנגזרת לא מוגדרת. כלומר, בנקודה בה הפונקציה אינה גזירה.

==ניסוח המשפט==

==הוכחה==
דוגמה: נקודת המקסימום של הפונקציה <math>f(x)=-x^2+5</math> היא <math>(0,5)</math> המשיק לה הוא <math>g(x) = 5</math> כשהשיפוע שווה לערך הנגזרת הוא <math>0</math>
נוכיח במקרה שבו <math>\ x_0</math> היא נקודת מקסימום מקומי. ההוכחה לנקודות מינימום דומה.

מאחר ש-<math>\ x_0</math> נקודת מקסימום מקומי, הרי שקיימת סביבה <math>\ U=(x_0-\delta,x_0+\delta)</math> המוכלת כולה בקטע <math>\ (a,b)</math>, כך שלכל <math>x\isin U</math> מתקיים <math>f(x)\le f(x_0)</math>. מכאן כי עבור כל <math>\ \Delta x</math> שעבורו <math>x_0+\Delta x\isin U</math> מתקיים <math>f(x_0+\Delta x)\le f(x_0)</math>.

ולכן: <math>f(x_0+\Delta x) - f(x_0)\le 0</math>. נחלק ב־<math>\Delta x</math>:

עבור <math>0 < {\Delta x}</math>:

<math>\frac{f(x_0+\Delta x) - f(x_0)}{\Delta x} \le 0</math> ולכן גם <math>f'_+(x_0)=\lim_{\Delta x \to 0^+}\frac{f(x_0+\Delta x)-f(x_0)}{\Delta x}\le 0</math>.

ועבור <math>0 > {\Delta x}</math>:

<math>\frac{f(x_0+\Delta x)-f(x_0)}{\Delta x}\ge 0</math> ולכן גם <math>f'_-(x_0)=\lim_{\Delta x \to 0^-}\frac{f(x_0+\Delta x)-f(x_0)}{\Delta x}\ge 0</math>

מאחר שהפונקציה גזירה בנקודה <math>\ x_0</math> הרי שמתקיים <math>f'_-\left(x_0\right)=f'_+(x_0)</math> ולכן בהכרח <math>f'\left(x_0\right)=0</math>.

==הכללה למקרה מרובה המשתנים==
ניתן להכליל את המשפט למקרה של פונקציה סקלרית מרובת משתנים <math>\ f(x_1,\dots ,x_n):\mathbb{R}^n\rarr\mathbb{R}</math>. אם לפונקציה יש מקסימום בנקודה כלשהי, בפרט יהיה לה מקסימום כאשר נסתכל על הפונקציה כפונקציה של משתנה יחיד ונתייחס לשאר המשתנים בתור קבועים, ועל כן על פי משפט פרמה הנגזרת החלקית על פי משתנה זה תתאפס. ניתן לעשות זאת עבור כל המשתנים, ועל כן הנגזרת החלקית עבור כל אחד מהמשתנים מתאפסת בנקודה זו. פירוש הדבר הוא שהגרדיאנט של הפונקציה בנקודת הקיצון יהיה וקטור האפס.

== קישורים חיצוניים ==
* ד"ר .
* ד"ר .

פרמה
קטגוריה:פייר דה פרמה
יומן המלחמה

יומן המלחמה (בצרפתית: Le Feu) הוא שם ספרו של הסופר הצרפתי, אנרי ברביוס (1935-1873). ספר זה הוא למעשה אסופת מכתבים של הסופר לחברתו מהחפירות בחזית מלחמת העולם הראשונה. מכתבים אלו שימשו אחר כך חומר גם לרומאן המחאה שלו, ובהם מתוארות חוויותיו בחזית, והכרתו הגוברת של בארביס בזוועות המלחמה הגדולה.

הספר יצא לאור בעברית ב-1950 בספרית פועלים, ספרי משלט, ותורגם על ידי מרים ברנשטיין-כהן, איור העטיפה בוצע על ידי שרגא וייל.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה בתרבות
קטגוריה:ספרי שנות ה-1910
סקלר (פיזיקה)

בפיזיקה, סְקָלָר הוא גודל פיזיקלי חד־ממדי, כלומר כזה שניתן לתארו על ידי מספר ממשי יחיד. לסקלר אין כיוון, אלא גודל בלבד. דוגמאות לסקלרים הן למשל זמן, אנרגיה, מסה, נפח, צפיפות, טמפרטורה. 

סקלר (בניגוד לווקטור) אינו משתנה תחת סיבובים. לגדלים סקלריים יש חשיבות רבה בפיזיקה, כיוון שמדידה שלהם במערכות צירים שונות, תתן אותה תוצאה.

ניתן להתייחס לסקלרים כמקרה פרטי של טנזור שדרגתו 0 כיוון שלא נדרשים אינדקסים כדי לתארו. טנזורים מדרגות גבוהות יותר, כמו וקטור (דרגה 1), או תבנית ביליניארית (כלומר, מטריצה; דרגה 2), מושפעים מסיבוב הקואורדינטות ומסתובבים יחד איתן. למשל: מהירות (velocity) ותאוצה הן וקטורים, ואורכו של וקטור הוא סקלר. לעומת זאת, ההיטל של וקטור על אחד הצירים איננו סקלר, למרות היותו מספר בודד, כיוון שהוא משתנה עם סיבוב הקואורדינטות.

באופן כללי יותר, סקלר הוא גודל פיזיקלי שאינו משתנה תחת טרנספורציות מחבורת טרנספורמציות כלשהי.
לדוגמה:
* סקלר רגיל אינו משתנה תחת טרנספורמציות סיבוב (חבורת הסיבובים).
*באנליזה טנזורית, סקלר הוא גודל ממימד 1 שנשאר אותו הדבר כאשר משנים קואורדינטות. כך למשל, הגודל <math>r^2 = \vec{r} \cdot \vec{r}</math> הוא סקלר, כאשר <math>\vec{r}</math> הוא וקטור ההעתק, והנקודה מסמנת מכפלה סקלרית. עובדה זו נבעת מכך שהגודל r<sup>2</sup> הוא ריבוע אורכו של וקטור ההעתק, גודל שאינו תלוי במערכת הצירים.
* סקלר לורנץ הוא גודל שאינו משתנה תחת טרנספורמציית לורנץ (חבורת לורנץ/פואנקרה).
* סקלר כללי הוא גודל שאינו משתנה תחת טרנספורמציה כללית כלשהי (לדוגמה, מהירות האור או <math>dx^{\mu}dx_{\mu}</math>).

אנרגיה היא סקלר רגיל – היא אינה משתנה כאשר מסובבים את המערכת; אך היא אינה סקלר לורנץ – היא משתנה במעבר למערכת יחוס אחרת. לעומת זאת מסה, מטען חשמלי או ספין של חלקיק הם סקלר לורנץ.

==פסאודו סקלר==
פסאודו סקלר הוא גודל שאינו משתנה תחת טרנספורמציית סיבוב אבל מחליף סימן תחת שיקוף. לדוגמה, המכפלה <math>\vec{E}\cdot\vec{B}</math> בין השדה המגנטי לשדה החשמלי (משום שהשדה החשמלי הוא וקטור בעוד שהשדה המגנטי הוא פסאודו וקטור). דוגמה נוספת היא <math>\ \vec{S} \cdot \vec{L}</math> כאשר <math>\vec{L} = \vec{r} \times \vec{p}</math> הוא תנע זוויתי ו<math>\vec{S}</math> הוא ספין.

==ראו גם==
* , לפירושים נוספים של המושג בהקשרים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גדלים פיזיקליים
נרווה

מַרְקוּס קוֹקֶיוּס נֶרְוָוה (לטינית: Marcus Cocceius Nerva; 8 בנובמבר 30 – 27 בינואר 98) היה קיסר רומא משנת 96 ועד 98 לספירה.

== חייו ==
בתחילת דרכו היה סנאטור, וכאשר דומיטיאנוס נרצח, הוא נבחר מקרב חברי הסנאט לכהן כקיסר. הראשון מחמשת הקיסרים הטובים.

מפעלו של נרווה היה בעיקר בתחומי המדינה, וגם תיקונים מתקופת דומיטיאנוס. הוא שחרר גולים ממשפטים שנערכו בתקופת דומיטיאנוס, ביטל את משפטי ביזיון המלכות, החזיר את הרכוש שנלקח על ידי דומיטיאנוס לתושבים, והקל את המיסים לרומאים ולאיטלקים.

נרווה בנה מחסני תבואה כדי להקל את חלוקתה לתושבים, ושיקם את מערכת הספקת המים.

בניסיון למנוע את העוני באימפריה, הטיל על הסנאט לקנות קרקעות עבור מגורי עניים.

מפעלו העיקרי של נרווה היה הקמת מוסד ה"אלימנטה" אשר תמך באיכרים ובילדים. המפעל פעל כך שאיכרים יקבלו הלוואות בריבית נמוכה. הריבית עברה לשלטונות המוניקיפיות אשר שילמו את כל הריבית, עם תוספת מכספם, להורי ילדים כדי שבידיהם יהיה מספיק כסף לטפל בילדיהם.

בתקופת שלטונו אימץ נרווה את טראיאנוס נציב גרמניה העילית וקבע בכך שהוא יהיה יורשו.

נרווה מת ככל הנראה מסיבות טבעיות, וטראיאנוס ירש אותו כקיסר.

==יחסו ליהודים==
עם עליית נרווה לשלטון באה הקלה ביחסי היהודים עם האימפריה. הוא הקל את גביית המס היהודי
ואסר על רדיפתם של אנשים בשל "אימוץ אורח החיים היהודי".

==לקריאה נוספת==
* משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ע"מ: 443-437 
* הרב יצחק אייזיק הלוי, דורות הראשונים ח"א כרך ה ii [https://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=20125&st=&pgnum=357&hilite= פרק לו - קו אור בימי נערווא, והנסיעה לרומי.]

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קיסרי רומא
קטגוריה:השושלת הנרווה-אנטונינית
קטגוריה:ילידי 30
קטגוריה:נפטרים ב-98
אנכסגורס

אָנַכְּסָגוֹרָס (ביוונית Αναξαγόρας; 500 לפנה"ס - 428 לפנה"ס) היה פילוסוף ואסטרונום יווני.

==ביוגרפיה==
אנכסגורס נולד בקלזומנאי שליד סמירנה (איזמיר בימינו) שבאסיה הקטנה. בשנת 464 לפני הספירה לערך עבר לאתונה והחל ללמד בה פילוסופיה. עם תלמידיו נמנו המדינאי פריקלס והמחזאי אוריפידס, ונראה שגם על סוקרטס הייתה לו השפעה רבה. אנכסגורס היה הראשון שמצא את ההסבר המדעי לליקויי המאורות, כשהוא מבסס את קביעתו על כך שהמטאורים, השמש ושאר גרמי השמים הם מסות של ברזל לוהט. 

אנכסגורס הושפע מרעיונו של אמפדוקלס שאת כל השינויים והתהליכים בטבע וכן את טיב הדברים שבו יש להסביר באמצעות שינויים והבדלים בכמויות של היסודות המרכיבים אותם (ולכן הם משתייכים לזרם הפלורליסטי). אולם בעוד אמפדוקלס חשב כי ישנם ארבעה יסודות עיקריים בעולם (אדמה, מים, רוח, אש), טען אנכסגורס כי לא הגיוני הדבר שחומרים כמו זהב או בשר יוכלו להיווצר רק מארבעה יסודות אלו. לכן גרס שהטבע מורכב מאינסוף יסודות ראשוניים ובלתי משתנים, שעוברים שינויים בכמויותיהם בתוך עצמים כגון זהב או בשר, וכך יוצרים את כל שיש. 

אנכסגורס האמין שאין התהוות וכיליון מוחלטים ואין חלל ריק; לפיכך לא ניתן להגיע לחלק הקטן ביותר, אלא תמיד לקטן יותר ממנו, מה שיוצר רציפות בחומר.
מקור השינוי ביסודות האינסופיים נובע מן השכל עצמו, נוס (Νούς), המייצג גם את הראשית. השינוי הנראה לעין המתחולל בעצמים אינו אלא השינוי בריכוז היסודות והיחס בין כמויותיהם. כל עצם, חי צומח או דומם, מכיל בתוכו את כל אותם הזרעים הללו בכמויות שונות ומשתנות וכך הצליח אנכסגורס להסביר את ריבוי כל הדברים שבטבע. נוסף על כך, כל אימת שננסה לחלק עצם מסוים, תמיד תתקבל חתיכה, אומנם קטנה יותר, אך כזו המכילה את כל אותם יסודות, זרעים, הקיימים בטבע. 

אנכסגורס הואשם בכפירה באלים לאחר שהביע את הרעיון שהשמש היא כדור מתכת לוהט, ונידון לגלות.<ref></ref> ייתכן שההאשמות נגדו נבעו, לפחות בחלקן, מניסיון של אויביו הפוליטיים של פריקלס לפגוע בתדמיתו. לאחר שהוגלה מאתונה עבר לגור בלמפסקוס, ומת בה כעבור חמש שנים.

על שמו נקרא מכתש אנכסגורס על הירח.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:אסטרונומים יוונים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
פרוטגורס

פרוטגורס (ביוונית Πρωταγόρας; 490-420 לפנה"ס) היה הפילוסוף הסופיסטי החשוב ביותר בזמנו. 

פרוטגורס נולד בעיר אבדרה שהייתה בתראקיה (לחופו הצפוני של הים האגאי). הוא נחשב לפילוסוף קדם סוקרטי מרכזי, ומחשבתו הפילוסופית קרובה לזו של דמוקריטוס, שהיה בן עירו הצעיר. פרוטגורס היה דמות ידועה באתונה וחברו של פריקלס, שבאמצעותו עלה בידו להשפיע על המחשבה המדינית באתונה של תקופתו ואף זכה לדיאלוג אפלטוני הקרוי על שמו. בסביבות שנת 444 לפני הספירה הוטל עליו לכונן את חוקיה של המושבה היוונית שנוסדה בתוריי. נודע כמורה שלימד נושאים הקשורים במידות הטובות, ועסק במיוחד בשאלה אם ניתן ללמדן. ניסה לעמוד בקווים כלליים על תופעות אנושיות כגון חינוך ושפה. גילה עניין בשימוש נכון במילים (נושא הקשור יותר בשמו של חברו הסופיסט פרודיקוס). בשטח הרטוריקה גרס שעל התלמידים לעמוד משני הצדדים של המתרס ולטעון בעד וכנגד, כהכנה ללימוד המשפטים.

פרוטגורס נודע כבעל השקפה אגנוסטית. בספרו "על האלים" כתב: "ואשר לאלים, אין בידי כל אמצעי לדעת אם הם קיימים, בשל אי בהירותו של הנושא, ובשל חייהם הקצרים של בני אדם". על פי המסורת, אנשי אתונה נבהלו מדבריו אלה, גירשו אותו מן העיר, אספו את ספריו ושרפו אותם בכיכר השוק. פרוטגורס נמלט לסיציליה וטבע בים בדרכו לשם. אולם, חוקרים רבים הטילו ספק במסורת זו, לאור עדותו של אפלטון כי פרוטגורס זכה להערכה וכבוד באתונה בחייו ולאחר מותו.

מספריו של פרוטגורס: "על האלים" "על ההוויה" "על הניגודים" "על ההפרכה" ו- "על האמת", לא שרד דבר מלבד כמה קטעים (פרגמנטים) שמהם אנו למדים על תורתו. אפלטון מייחס לפרוטגורס דיאלוג שבו הוא מתאר שיחה דמיונית בינו לבין סוקרטס בדבר מקורה של האמת.

פרוטגורס מפורסם בשל אמרתו "האדם הוא מידת כל הדברים", ובכך התכוון שהכל נתון לפרשנות ואין אמת אחת (בעיקר לא בתחומי מדע המדינה והמוסר). המיתוס שמספר פרוטגורס גרס שזאוס שלח את הרמס לחלק לכל בני האדם צדק ובושה, על מנת שיארגנו את עצמם בצורת חברות ומדינות; כיוון שהאלים נטעו באדם את רגש הצדק ורגש הבושה יכול כל אדם להיות צדיק ומוסרי ואין זה משנה מה הוא משלח ידו ומעלותיו השכליות. לפיכך, כל אזרח מוכשר להביע את דעתו בענייני מדינה. למרות שצדק ומוסר הן תכונות מולדות באדם, יש לטפח אותן וללמוד אותן.

בנוסף הבחין פרוטגורס בין חוק (ביוונית νόμος - נוֹמוֹס) ובין טבע (ביוונית φύσις - פִיזִיס) וטען כי לכל בני האדם טבע אחד הדומה בכל מקום ומקום; לעומת זאת, חוקים הם דבר משתנה (וכאן התייחס פרוטגורס לחוקי מדינה) והראייה לכך הוא סוגי המשטרים השונים הקיימים. לפיכך, מדינה היא דבר מלאכותי.

מספר חוקרים כתבו כי פרוטגורס היה היחיד שניסח הצדקה אידאולוגית לדמוקרטיה, והיא מיוחסת אליו בדיאלוג של אפלטון.

==לקריאה נוספת==
* אלכסנדר יעקובסון, מה מבין נגר בפוליטיקה? הדמוקרטיה והצדקתה במשל פרוטגורס, בתוך: "זמנים: רבעון להיסטוריה" 64 (1998), עמ' 23-33.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופיסטים
קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
קטגוריה:תראקיה
קטגוריה:רטוריקה
קטגוריה:רטוריקנים ביוון העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
עקרון השלישי הנמנע

עקרון השלישי הנמנע (או כלל השלישי הנמנע, לטינית: tertium non datur) אומר כי כל טענה היא אמיתית או שהשלילה שלה אמיתית, ואין אפשרות שלישית. כלל זה שקול לחוק האי-סתירה.

לדוגמה, או שיורד גשם או שלא יורד גשם. בהתאם לכך, המשפט "יורד גשם או לא יורד גשם" נכון מעצם צורתו.

== פארמנידס ==
העיקרון נוסח לראשונה על ידי הפילוסוף היווני פארמנידס בפרגמנט 2 (תרגום: שמואל שקולניקוב):

"האחת – שהווה ואי-אפשר לא להיות,

היא נתיב השכנוע (כי מלווה הוא לאמת);

האחרת – שאיננו וחיוב הוא לא להיות.

וזאת אני מוֹרֶה לְךָ שבלתי-בת-הבחנה היא מכל-וכל."

== עיקרון השלישי הנמנע כמבסס את האפשרות להוכיח בדרך השלילה ==

עקרון השלישי הנמנע מאפשר להוכיח טענות בדרך השלילה: מבקשים להוכיח טענה P. מוכיחים ששלילת P מביאה לסתירה. לפי עקרון השלישי הנמנע, רק אחת משתי האפשרויות – P או שלילתה – נכונה. מכיוון שהשלילה מביאה לסתירה, אות הוא ש-P עצמה נכונה.

האינטואיציוניזם מתנגד לכך, וטוען שבכך נפסלת רק אי-נכונות. ויתור על העיקרון משמש להתמודדות עם הקשיים בתורת הקבוצות הנאיבית.

התנגדות נוספת לעקרון השלישי הנמנע מגיעה מבעיות רצף, כדוגמת פרדוקס הערימה או השאלה מתי גוון של כחול הופך לגוון של צבע אחר. הרעיון הוא כדלקמן: פרדוקס הערימה מורכב משלוש הנחות:

* מספר כלשהו של גרגרי חול מרכיב ערימה
*מעט מדי גרגרים אינם מהווים ערימה
* אם x גרגרי חול אינם ערימה, לא ייתכן ש־x+1 הם ערימה

לפי עקרון השלישי הנמנע, הדבר יביא לכאורה לכך שניתקל בסתירה. 

בדוגמת הצבעים, בקצה האחד ישנו צבע כחול, בקצה האחר ירוק - ובספקטרום ביניהם הגוונים הולכים ומתקרבים לצבע בצד השני. בדומה לפרדוקס הערימה, גם כן הוצע פתרון לראות בחלק מהגוונים כלא קבועים, לעניין השאלה האם הם כחולים או ירוקים.

התכונה הזו מהווה דוגמה נגדית לעקרון השלישי הנמנע, באשר לא ניתן לומר כי אותם גוונים הם כחולים אך גם שהם אינם כאלה.

== ראו גם ==
* לוגיקה עמומה
* אפילו לא שגוי
* דיכוטומיה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לוגיקה
קטגוריה:הוכחה
טריפ הופ

טריפ הופ הוא מונח המשמש לתיאור סגנון מוזיקלי שהתפתח בבריטניה לקראת אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 וצמח מתוך סצנת ההיפ הופ וההאוס הבריטית.

הטריפ הופ מאופיין בבסים גסים, צלילים עכורים ומלנכוליים ולעיתים קרובות דיבורים טונאליים במקום שירה של ממש. להבדיל ממוזיקת ההיפ הופ האנרגטית והמעוררת, הטריפ הופ הוא מוזיקה אלקטרונית רכה ואפלה.

המונח "טריפ הופ" נטבע על ידי מגזין הדאנס הבריטי מיקסמאג (MIxmag) והחליף את המינוח "הצליל של בריסטול". השם משלב שני מקורות: "טריפ" הוא מונח המתאר מצב של התודעה בהשפעת שימוש בסמים, "הופ" מצביע על הקשר למוזיקת ההיפ הופ ממנה הושפע הז'אנר.

הסגנון המוזיקלי התפתח בקולקטיב האמנות מבריסטול "The Wild Bunch" שכלל אמנים שונים, ביניהם מי שהפכו לאחר מכן לחברי להקת מאסיב אטאק וכן טריקי. הז'אנר פרח בעיקר בשנות התשעים של המאה ה-20, וממשיך להתפתח באופן משמעותי עד היום.

חלוצי הז'אנר היו מאסיב אטאק, טריקי (Tricky), פורטיסהד ודיג'יי שאדו. אמנים נוספים אשר מזוהים או הושפעו מהז'אנר בתחום הם לם (Lamb), גאס גאס (Gus Gus), מולוקו (Moloko), אייר, ורבים אחרים.

==קישורים חיצוניים==
* עומר לוגסי, [https://web.archive.org/web/20160305083823/http://www.hasharat.co.il/html/10uneed_23.php עשרה אלבומי טריפ הופ מומלצים] באתר "השרת העיוור"
* 

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
אמון

הנחה של נותן האמון היא כי האדם בו ניתן האמון מסוגל ליכולת מסוימת ויתנהג בצורה מסוימת בעתיד

אמון הוא תודעה, המבטאת יחס כלפי המציאות, בו מאמין נותן האמון כי הגורם בו ניתן האמון, יכיל תכונה מוגדרת אחת או יותר בעתיד. לדוגמה, לרוב בני אדם ויצורים חיים אחרים, נוטים להעניק אמון בכוח המשיכה, כלומר, מניחים כי תכונת החפצים ליפול באין משען, תתקיים בעתיד.

אמון בין בני אדם, הוא הנחה של נותן האמון כי האדם בו ניתן האמון מסוגל ליכולת מסוימת, יתנהג בצורה מסוימת בעתיד, או יחוש יחס מסוים כלפי המציאות. לדוגמה, אדם יכול לתת אמון ברעהו, כי הוא מסוגל לבצע מטלה מסוימת (יכולת), יסכים לבצעה (התנהגות מסוימת), וישמח לבצעה (יחוש יחס כלפי המציאות).

==סוגי אמון==
באופן כללי, מניחים את קיומם של שני סוגי אמון:

אמון נרכש הוא אמון, אותו מניח נותן האמון עקב צפייה במציאות שהוכיחה תכונה מסוימת על דרך האינדוקציה. לדוגמה, אדם עשוי לתת אמון נרכש בחברו, כי חבר זה יבוא לעזרתו בעת צרה, אילו חווה חוויות קודמות בהן נכון היה חברו לבוא לעזרתו. אמון נרכש ניתן לצמצום או לביטול אם המציאות תפעל על פי חוקיות שונה (לדוגמה, החבר יכזיב).

אמון מקדמי הוא אמון הנתון להחלטה של האדם, מודעת או לא-מודעת, בתכונות כלליות התקפות לגבי כל בני האדם. לדוגמה, אדם עשוי לתת אמון בכך שקיימת אהבה, כלומר, להאמין כי כל אדם מסוגל לאהבה, אם יתרחשו התנאים הנכונים.

עבור האמון המקדמי, יש הרואים באמון זה אמון נרכש, המוכל על כללים מקיפי כול, לדוגמה, האמונה כי אמון מקדמי באהבת בני אדם, מקורה באהבת אם לתינוק, שלא הכזיבה. על פי תפיסה זו, האמון המקדמי מושפע מאירועים מכוננים, כדוגמת יחס האם לתינוק בשנותיו הראשונות, או בגידה של בן זוג קרוב במיוחד.

מנגד, יש הרואים באמון המקדמי תוצר של הכרעה ערכית של האדם, כנובע אך ורק מיחסו לעצמו. בדוגמה הקודמת, האמון באהבה נובע מהערכת בן האדם כי אהבה היא ערך בו הוא מאמין, על מנת להגדיר את מצבו הנפשי כמצב הומני. על פי תפיסה זו, כל שינוי באמון כרוך בשינוי בערכיו של האדם, והם מחייבים זה את זה. התפיסות השונות כלפי אמון מקדמי אינן סותרות בהכרח, אך מייצגות זוויות בחינה שונות.

== ראו גם ==
* אמינות

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.ted.com/talks/onora_o_neill_what_we_don_t_understand_about_trust What we don't understand about trust] – הרצאה באנגלית של Onora O’Neill מאתר [http://www.ted.com/ TED] עם כתוביות בעברית 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רגשות
מארש רדצקי

מארש רדצקי
מארש רדצקי (בגרמנית: Radetzky-Marsch) היא יצירה מוזיקלית של יוהאן שטראוס האב. היצירה כתובה בצורת שיר לכת (מארש), ונקראת על שם המצביא האוסטרי יוזף רדצקי פון רדץ, יליד בוהמיה שחי בין השנים (1766-1858). היות שהיצירה היא מארש, עליה להיות בעלת משקל מרובע. ואכן, היצירה כתובה במשקל של ארבעה רבעים. היא נכתבה בסולם דו מז'ור שאינו כולל סימני היתק קבועים (בדומה למקבילו המינורי לה) הקל לקריאה ולנגינה. שני מאפיינים אלו והרקע ההיסטורי הלאומי של היצירה הם שהפכו אותה לקליטה ואהובה בכל העולם.

היצירה האהובה עובדה להרכבים, לפסנתרן בודד ואף לשש ידיים בפסנתר.

כבר בחייו היה רדצקי לאגדה, בזכות אומץ לבו והעובדה שתיקן את רושם התבוסות שצבא אוסטריה ספג מידי נפוליאון. יוהאן שטראוס האב הנציח את ניצחונו של רדצקי בקוסטוצה על המורדים מפיימונטה. מארש זה הוא מנגינה פופולרית ואהובה בכל העולם. תזמורות סימפוניות מנגנות אותו לעיתים קרובות כהדרנים – והקהל המתלהב מצטרף במחיאות קצביות למנגינה. מנצחים רבים אף נוהגים להסתובב לקהל ולנצח על מחיאות הכפיים כמו בקונצרט השנה החדשה בווינה.

היצירה נפתחת בקדמה שערכה זהה לרבע (המורכב משתי שמיניות). הנושא מאופיין ברצף שמיניות לגטו המסתיימות ברבע המודגש בסטקטו.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.youtube.com/watch?v=9Ll9bZXgj3A מארש רדצקי] בביצוע התזמורת הפילהרמונית של וינה בניצוחו של דניאל בארנבוים, קונצרט השנה החדשה בווינה, 2009

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
רדצקי
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:אוסטריה: היסטוריה
אירוס נצרתי

אִירוּס נַצְרָתִי או אִירִיס נַצְרָתִי (שם מדעי: Iris bismarckiana) הוא מין בסקציית אירוסי ההיכל (Oncocyclus), בתת-סוג אירוס בסוג אירוס. האירוס הנצרתי אנדמי לצפון ארץ ישראל, לבנון, ירדן וסוריה. המין גדל בארץ ישראל בהרי נצרת, גבעת המורה בהרי נפתלי ולרגלי החרמון. מן העבר המזרחי של הירדן, האירוס הנצרתי צומח בחבל הגלעד במדינת ירדן. מכיוון שהמוסלמים נוהגים לשתול אותו בבתי קברות, מניחים שאוכלוסיות מסוימות הובאו למקומן על ידי האדם. אוכלוסיות אחדות שגדלות בבר כנראה התפתחו מצמחים שנשתלו בבתי הקברות המוסלמיים.

== מאפיינים ==
עלה העטיף הפנימי הוא לבן עד תכלת בהיר, מרושת בעורקים דקים ומנוקד בנקודות קטנות בגוון כהה יותר. עלה העטיף החיצוני מנוקד בצפיפות בנקודות כהות על רקע לבן עד קרם בהיר, המתלכדות ליצירת כתם כהה במרכזו.
העלים רחבים, והם כפופים כמגל. פוריות הפרחים נמוכה, ונוצרים מעט מאוד זרעים. הצמח מתרבה בעיקר על ידי קני שורש, השולחים שלוחות ארוכות לצדדים, ויוצרות קבוצות של צמחים זהים על שטח של מספר מטרים.

האירוס הנצרתי גדל על מדרונות שטופי שמש, מנוקזים היטב, שאופיים סלעי ואבני. המין גדל בשולי חורשים ובתות ספר.

מועד הפריחה תלוי במזג האוויר – מהמחצית השנייה של פברואר ועד לתחילת אפריל. תקופת הפריחה העיקרית היא באמצע מרץ. במקרה של שנה שחונה, הפריחה תהיה מועטה אם בכלל.

ככל שאר אירוסי ההיכל, אירוס נצרתי הוא פרח מוגן.

הפרח מופיע בסמלה של העיר נוף הגליל, ובסמלו הקודם של מועדון הכדורגל של העיר.

== גלריה ==
<gallery heights="150" mode="packed">
קובץ:תמונה 850.jpg|אירוס נצרתי
קובץ:PikiWiki Israel 19779 Plants of Israel.jpg|מקבץ אירוסים נצרתים
קובץ:אירוס נצרתי על רקע הר תבור.jpg|אירוס נצרתי בשמורת אירוס נצרתי על רקע הר תבור
קובץ:PikiWiki Israel 38491 Nature and Colors.jpg
קובץ:Iris bismarckiana (7071447621).jpg
קובץ:PikiWiki Israel 38496 Nature and Colors.jpg
קובץ:PikiWiki Israel 16864 Iris.jpg|אירוסים נצרתיים ליד מפל התנור בגליל העליון
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אירוסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אירוסיים
קטגוריה:אירוסי ההיכל
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אנדמיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
כתב יד (כתב)

כתב יד על [[לוח.]]
כתב יד איסלנדי על דף שורות צהוב.
כתב יד הוא האופן שבו אדם כותב טקסט בידו, באמצעות עיפרון, עט, גיר וכדומה.

==כתב יד מול דפוס==
טבלת השוואה בין כתב היד היווני לצורת הדפוס שלו.

האבחנה בין טקסט מודפס לבין טקסט שנכתב בכתב יד חשובה בעיקר בתרבויות בהן קיים גם דפוס, למרות שגם בתרבויות לפני הגעת הדפוס היה הבדל בין כתיבה פורמלית ולא פורמלית.

לפני שהדפוס היה נגיש לכלל האוכלוסייה המונח כתב יד התייחס גם לעותק ידני של יצירה מקורית.

לעומת זאת, בעידן הדפוס נוספה משמעות הפוכה למונח כתב יד כאל מקור של יצירה כלשהי. במובן זה כתב יד יכול להיות גם מודפס.

==סוגי כתב יד==
כתב מחובר הוא כתב יד שבו האותיות מחוברות אחת לשנייה: הדבר נפוץ מאוד בשפות הנכתבות בכתב לטיני (למשל בגרמנית או אנגלית) או קירילי (למשל רוסית), ובערבית קיים חיבור בין האותיות גם בגרסאות מודפסות.

כתב עברי רהוט משמש כחלופה לכתב הארמי בכתיבה בכתב יד. ישנם המחברים אותיות מסוימות, אך הדבר אינו שגור ככלל.

==הבדלים בין אישיים==
לכתב ידם של אנשים שונים יש לעיתים קרובות צורה שונה, ויש הרואים קשר בין כתב היד ואישיותו של אדם. אמונה זו משמשת יסוד לתאוריות שונות, שהבולטת בהן היא זו העומדת ביסוד הגרפולוגיה.

כתבי היד של לאונרדו דה וינצ'י מונים 13,000 דפים של רישומים וטקסט בכתב ראי.

כתב ידו של אדם משתנה לעיתים במהלך השנים. גרשם שלום תיאר את התרשמותו מכתב ידו של ש"י עגנון:

==בעיות וקשיים בכתב יד==
כתב היד מחייב רכישה של מיומנות מוטורית לשם יצירתו.

מסיבה זו לאנשים בעלי בעיה גרפומוטורית או קושי בתיאום עין-יד יש בדרך כלל גם בעיה בכתב היד.

דיסגרפיה היא לקות למידה המאופיינת בפגיעה בכתב היד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ד"ר גיל לוריא, [https://web.archive.org/web/20140821104204/http://actv.haifa.ac.il/programs/Item.aspx?it=1590 ניתן לזהות אם אדם משקר על פי כתיבתו], באתר הערוץ האקדמי
* Claire Suddath, [http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,1912419,00.html Mourning the Death of Handwriting], Time, August 3, 2009
* 
* 

קטגוריה:כתב
קטגוריה:קליגרפיה
נעמי לוי

נעמי דה-מאיו (התפרסמה בשם נעוריה, נעמי לוי) היא זמרת ישראלית, שעיקר פרסומה בא מכיכובה בילדותה כסולנית מקהלת הילדים של צדיקוב שבה החלה להופיע כבר בגיל 12.

לוי השתתפה כסולנית באלבום הראשון של מקהלת ילדי צדיקוב, שיצא בשנת 1963. היא שרה את השירים "פעמונים" וכן את השיר מהמחזמר "צלילי המוסיקה", "שיעור בזמרה". ב-1964 השתתפה לוי בת ה–14 בפסטיבל הזמר תשכ"ד. היא ביצעה את השיר "דברים של לא כלום", מאת חיים קינן ושמעון כהן, שזכה במקום השני. התפרסמה בעיקר בזכות ביצועה לשיר "אחרי השקיעה בשדה", מאת נעמי שמר, עם מקהלת גברי השריון. חיה כיום בקצרין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:חברי מקהלת צדיקוב
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:משתתפות פסטיבל הזמר והפזמון

==הערות שוליים==
דוד וינקרנץ

דוד צבי וינקרנץ (נולד ב-1947) הוא מוזיקאי ומלחין ישראלי.

==ביוגרפיה==
בשנת 1964 זכה וינקרנץ, שהיה תושב זכרון יעקב בתואר חתן התנ"ך לנוער בשומרון, בחידון של תנועת הנוער העובד והלומד.

דוד וינקרנץ התפרסם בשירו "יברכך", שמילותיו הן מ, שזכה במקום ראשון בפסטיבל הזמר החסידי השני, בשנת 1970, בביצועה של אילנה רובינא.

וינקרנץ נהג ללוות את "הרב המרקד", שלמה קרליבך באקורדיון בהופעותיו בישראל. הוא מרבה לנצח על חבורות זמר וכן עורך אירועי שירה בציבור.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:אקורדיוניסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
ברקרולה

גונדולה על מימיה של העיר ונציה
ברקרולה היא שיר עם המושר על ידי משיטי גונדולות (barca - סירה באיטלקית) או יצירה מוזיקלית בסגנון זה. הברקרולות נכתבו במפעם מתון, במשקל של 6/8 הנועד לחקות את מקצב תנועת המשוטים. הברקרולה המפורסמת ביותר היא "Belle nuit, o nuit d'amour" מתוך האופרה סיפורי הופמן מאת המלחין ז'אק אופנבך. ברקרולות ידועות אחרות הן הברקרולה לפסנתר מאת פרדריק שופן או הברקרולה מאת איסק אלבניס.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מוזיקה איטלקית
קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:ונציה: תרבות
פריאון

{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0" style="width:235px;float:left;margin-right:1em;"
|- colspan=2 align=center
|-
!colspan="4" align=center bgcolor="pink"|
פריאון
|-
|align="center" colspan="2" -

!colspan="4" align=center bgcolor="pink"|
כללי
|-
|נוסחה כימית 
|CCl<sub>2</sub>F<sub>2</sub>
|-
|שמות אחרים
|די-כלורו-די-פלואורו-מתאן
|-
|מסה מולרית
|120.91 גרם למול
|-
|מראה
|גז שקוף
|-
|מספר CAS
|75-71-8
|-
!colspan="4" align=center bgcolor="pink"|
פיזי 
|-
|נקודת התכה
|157.7°C-
|-
|נקודת רתיחה
|29.8°C-
|-
|צפיפות
|
|-
|מסיסות
| 
|-
|נקודת הבזק
|
|-
|נקודת התלקחות
|
|}
פְֿרִיאוֹן הוא גז בעל הסימון הכימי CCl<sub>2</sub>F<sub>2,</sub> המוכר גם בשם דו-כלורו-דו-פלואורו-פחמן. בעבר עיקר השימוש בגז זה היה במערכות מיזוג אוויר (פריאון 12), תרסיסים ומקררים. עקב השפעתו המזיקה לשכבת האוזון, נאסר השימוש בגז הפריאון במדינות מפותחות והשימוש בו מופחת בהדרגה במדינות מתפתחות.

מולקולת הפריאון, המורכבת מאטום פחמן, שני אטומי כלור ושני אטומי פלואור, היא עמידה ביותר ומגיעה לכן עד לשכבת הסטרטוספירה. שכבה זו מצויה בגובה 10-50 ק"מ מעל פני כדור הארץ וכוללת את שכבת האוזון.

כאשר מולקולת הפריאון מגיעה לשכבת האוזון היא נחשפת לקרינת השמש בתחום העל-סגול. בגובה זה עצמת הקרינה חזקה ביותר מכיוון שהיא עדיין איננה נבלמת על ידי שכבות הגז האטמוספיריות. האינטראקציה בין הקרינה למולקולת הפריאון גורמת לשחרור אחד מאטומי הכלור, אשר נקשר למולקולת אוזון ומפרק אותה.

אטום כלור אחד יכול לגרום לפירוק מולקולות אוזון רבות, והשפעתו נמשכת עשרות שנים. משפחת גזי הפריאונים גם מהווה גז חממה, אף כי חלש יותר מהגז שמשתמשים כיום במערכות מיזוג: R410A או בשמו המסחרי "פיורון".

קרר R-410A נמצא בשימוש רחב במערכות קירור בייתיות.
==שימוש בפריאון כסם==

בתחילת שנות ה-2000 פשט בישראל השימוש בפריאון ("גז מזגנים") כסם הזייתי. שאיפת הגז בכמויות מתאימות מעוררת הזיות, אובדן שליטה על הגוף והרפיית שרירים, צחוק בלתי נשלט (בדומה לגז צחוק), אובדן תחושת המרחב ותופעות דומות. ההשפעה קצרה יחסית ונמשכת בין שניות בודדות לחצי דקה. השימוש בפריאון כסם נפוץ בעיקר בקרב בני נוער (משום קלות השגתו), ורבים מתו או נפצעו בעת השימוש בו, בדרך כלל כתוצאה מקפיצה או נפילה, אך לעיתים מדום לב או כוויות קור פנימיות. בנוסף לכך, שאיפת גז הפריאון עשויה לפגוע במיתרי הקול ואף להרוס אותם, בעקבות הקור הרב שנוצר בעת שחרור הגז ממכל לחץ.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קירור ומיזוג אוויר
קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
אוויר
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:סביבה
קטגוריה:גזים
קטגוריה:פלואור: תרכובות
קטגוריה:כלור: תרכובות
קטגוריה:פחמן: תרכובות
en:Halon 122
ja:フロン類
zh:氯氟烃
הספק

הספק בפיזיקה הוא כמות העבודה המושקעת או מתקבלת ביחידת זמן. היחידה הבינלאומית למדידת הספק היא ואט (Joule/sec = Watt).

הגדרה נוספת: הספק הוא קצב הפיכת אנרגיה מצורה לצורה.

ההספק מוגדר על ידי:
: <math>P\equiv\frac{dW}{dt} </math>

כלומר, הנגזרת של העבודה <math>\ W</math> לפי הזמן <math>\ t</math>.
העבודה נמדדת ביחידות של אנרגיה <math>\ E</math> - היכולת לבצע עבודה.

הגדרה מקורבת, פשוטה יותר להספק:

כמות האנרגיה המחליפה צורה מחולקת במשך הזמן הלוקח לאותה האנרגיה להחליף צורתה.

== יחידות למדידת הספק ==
הממדים של ההספק הם ממדי אנרגיה מחולקת בזמן. במערכת היחידות הבינלאומית, ההספק נמדד בוואט, שהוא ג'ול לשנייה.

יחידות מקובלות אחרות למדידת הספק הם ארג לשנייה וכוח סוס. כוח סוס אחד שווה לכ־746 ואט.

== דוגמאות ==
במכניקה, כוח שפועל על גוף מעביר לו הספק של <math> \ \vec F \cdot \vec v </math>, כאשר F הוא הכוח ו-v היא מהירות הגוף.

במעגלים חשמליים, ההספק שמועבר לרכיב מסוים שווה למכפלת המתח שעל הרכיב בזרם שעובר ברכיב: <math>\ P = V I</math>; V מציין מתח, I מציין זרם.

== הספק של כלי רכב ==

הספק משמש למדידת העוצמה של כלי רכב. ככל שהספק המנוע גדול יותר, כך כלי הרכב חזק יותר. הספק המנוע של כלי רכב נמדד בדרך כלל בכוח סוס, יחידה לא תקנית שלה מספר הגדרות שונות. בעשורים האחרונים מתחזק הנוהג להוסיף את ההספק גם ביחידות קילוואט אך כוחות סוס (כ"ס) הן עדיין היחידות הנפוצות ביותר בשימוש בתחום הרכב. 

הספק של מכונית משפחתית הוא בסביבות ה-100 כ"ס. הספק של אוטובוס עירוני הוא כ-300 כ"ס. הספק של משאית נע בין 300 ל-600 כ"ס. הספק של טנק מערכה מודרני הוא 1500 כ"ס.

== ראו גם ==
* הספק חשמלי
==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גדלים פיזיקליים
קטגוריה:אנרגיה
קולון

קוּלוֹן (Coulomb, C או אמפר-שנייה) הוא יחידת מידה במערכת היחידות הבין-לאומית שנקבעה למטען חשמלי.
יחידה זו קרויה על שם הפיזיקאי הצרפתי שארל-אוגוסטן דה קולון.
== הגדרה ==
החל מתאריך 20 במאי 2019 ההגדרה של הקולון היא יחידת מטען ששווה לזו של <math>\frac{1}{1.602176634\times10^{-19}}</math> יחידות מטען בסיסיות (מטען האלקטרון בסימן חיובי).

לפני כן ההגדרות הנפוצות היו:
* אשר עובר בתיל נושא זרם בן אמפר אחד במשך שנייה אחת.
* אשר יגרום לכוח דחייה בגודל <math>\ 9 \times 10^9N </math> בין שני חלקיקים הטעונים כל אחד במטען זהה (של 1 קולון), ומרוחקים מטר אחד זה מזה. ההגדרה המדויקת ניתנת על ידי חוק קולון: <math>\ F = \frac{1}{4 \pi \epsilon_0} \frac{q^2}{r^2}</math> כאשר <math>\epsilon_0</math> הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק, הידוע גם בשם קבוע הדיאלקטריות של הריק, וגודלו <math> 8.8541 \times 10^{-12} </math>.
* של כ-6242 קואדריליון (אמריקאי) אלקטרונים שהם <math>\ 6.242 \times 10^{18} \ </math> אלקטרונים. כלומר: מטען אלקטרון (מטען יסודי) מוגדר כ: <math>\ e = 1.602 \times 10^{-19} \ \mbox{Coul}</math>
(כל ההגדרות שקולות זו לזו)

מתקיים <math>\ e = 1.602 \times 10^{-19} \ \mbox{Coul} = 4.8 \times 10^{-10} \ \mbox{esu} </math> כאשר esu זו יחידת המטען ביחידות cgs.

מקובלת גם יחידת המידה אמפר-שעה. אמפר-שעה אחד שווה ל-3,600 קולון.

==ראו גם==
* יחידות מידה על שם אישים
* אמפר-שעה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יחידות מידה בחשמל
קטגוריה:מערכת היחידות הבין-לאומית
פלוריאנוס

מַרְקוּס אַנִיוּס פְלוֹרִיָאנוּס (בלטינית: Marcus Annius Florianus; חי 276 - ?) היה קיסר רומא במשך חודשים אחדים בשנת 276.

==קורות חייו==
===רקע===

טקיטוס נולד ופעל בתקופה הידוע בהיסטוריה בשם משבר המאה ה-3, שבה היו לפחות עשרים ושישה תובעים לתואר הקיסר, בעיקר גנרלים בולטים בצבא הרומי, שהצליחו להשתלט על תפקיד הקיסר. עשרים ושישה אנשים התקבלו באופן רשמי על ידי הסנאט הרומי כקיסרים במהלך תקופה זו, ובכך הפכו לקיסרים לגיטמיים.

הקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את הקיסרים הרומאיים לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים ושבטים ברברים אחרים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, מעימותים שנמשכו לאורך המאות עד לנפילת האימפריה הרומית המערבית.
המשבר הביא לשינויים עמוקים במוסדות האימפריה, בחברה, בחיים הכלכליים, ובסופו של דבר, בדת. תקופה זו נתפסת בעיני רוב ההיסטוריונים, כהגדרת המעבר בין התקופות ההיסטוריות של העת העתיקה הקלאסית לבין שלהי העת העתיקה.

===בטרם עלייתו לשלטון===
פלוריאנוס היה אחיו למחצה של הקיסר טקיטוס, בן לאם משותפת ואבא שונה. בתקופת שלטונו של טקיטוס הוא שימש כמפקד המשמר הפרטוריאני וליווה את טקיטוס בעת הקרבות מול הגותים.

בדרכו של טקיטוס חזרה לרומא כשהוא בשיא תהילתו ובראש גייסות מנצחים הוא פנה ללא דיחוי להתעמת עם פולשים פרנקים ואלמאנים שפלשו אל תוך הפרובינציה של גאליה על פי המקורות הרומאים בני התקופה הוא מת ממחלה בסמוך לעיר טיאנה שבקפדוקיה (טורקיה) בחודש יוני 276. על פי הסיפור הוא החל להתנהג באופן מוזר ובשגיון והצהיר כי הוא ישנה את שמות חודשי השנה ויקרא להם על שמו ואז התמוטט ומת. על פי ההיסטוריון הרומאי זוסימוס, הוא נרצח לאחר שמינה קרובי משפחתו לתפקידי מפתח בסוריה.

===תקופת שלטונו===
פלוריאנוס הכתיר עצמו לקיסר באוגוסט 276, בתמיכת הלגיונות שהיו תחת פיקוד אחיו הקיסר הקודם טקיטוס ובעיקרם הלגיונות שהיו מוצבים בחלק המערבי של האימפריה, אך לא ביקש ולא זכה לתמיכת הסנאט. הוא לא הספיק להגיע לרומא על מנת לבסס את תביעתו לכס הקיסרות בטרם הכריזו הלגיונות של החלק המזרחי של הקונסוליה על פרובוס כקיסר ופלוריאנוס נאלץ להצעיד את צבאו על מנת להכניע את המרידה. הצבאות נפגשו בסמוך לעיר טרסוס בטורקיה, צבאו של פלוריאנוס היה גדול יותר אך פרובוס היה מפקד מנוסה, נמנע מעימות ישיר והשתמש בטקטיקות התשה שבשילוב עם תנאי מזג האוויר הקייצי הקשים הביאו להתמרדות בצבאו של פלוריאנוס. לא ברור האם פלוריאנוס נרצח על ידי מורדים מתוך צבאו או שמצא את מותו בנסיבות אחרות.

==לקריאה נוספת==
* 
* אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיסרי רומא
קטגוריה:ילידי 232
קטגוריה:נפטרים ב-276