OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
תוכון אוסטרל

תוכון אוסטרל (שם מדעי: Enicognathus ferrugineus) הוא מין התוכי הדרומי ביותר בעולם. הוא שייך לסוג תוכון דק-מקור וחי בדרומה של אמריקה הדרומית בצ'ילה וארגנטינה מטמוקו בצפון עד ארץ האש בדרום. 
==אטימולוגיה==
משמעות המילה "אוסטרל", דרומי או ששייך לדרום (בלטינית: Australis)<ref></ref>, ממנו קיבלה יבשת אוסטרליה, היבשת הדרומית, את שמה.
== מאפיינים ==
תוכי זה מגיע לאורך 35 ס"מ ושוקל עד 160 גרם. הוא בעל נוצות ירוקות ומעט כהות ובעל אזור שת וזנב אדמוניים וראש קטן בעל מצח אדום ומקור מעוקל וארוך בצבע כהה. המקור מותאם לחילוץ זרעים מענפי מחטניים דרומיים כמו האראוקריה. במבנה מקורו הוא מזכיר מאוד את צלוב המקור מיערות המחט הצפוניים. תזונתו כוללת גם רימות של חרקים, זרעי עשב ובמבוק, פירות, פירות יער, בלוטים וניצני עלים.

כמו מרבית התוכים גם תוכי זה מעופף בלהקות שיכולות להגיע לעיתים ל-100 פרטים המעופפים ביערות המחטניים הדרומיים וכן בערבות ושיחיות ונפוצים עד לגובה 2,000 מטר. ואולם התוכי הוא עוף מונוגמי.

===תת-מינים===
* Enicognathus ferrugineus ferrugineus
* Enicognathus ferrugineus minor

==קישורים חיצוניים==

* [https://tukiyada.co.il/budgerigar/ תוכון אוסטרל], באתר תוכיאדה (בעברית)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ לודוויג סטטיוס מולר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1776
קטגוריה:תוכיים
קטגוריה:ארגנטינה: עופות
עונת 2018/2019 בבונדסליגה האוסטרית

עונת 2018/2019 היא העונה ה-45 של ליגת הבונדסליגה האוסטרית. קבוצת רד בול זלצבורג, שזכתה באליפות בחמש העונות הקודמות, תנסה להגן על התואר.

==קבוצות ואצטדיונים==
בעונה זאת גדל מספר הקבוצות בליגה מ-10 ל-12. ואקר אינסברוק והארטברג הצטרפו לליגה לאחר שסיימו את העונה הקודמת במקומות הראשון והשני בליגה האוסטרית הראשונה (בהתאמה).
{| class="wikitable sortable" style="text-align: right;"
! קבוצה
! עיר
! אצטדיון
! מושבים
|-
|אדמירה ואקר מדלינג
|מדלינג
|בונדסטדיון זודשטאט
| align="center" | 10,600
|-
|אוסטריה וינה
|וינה
|ג'נרלי ארנה
| align="center" | 17,500
|-
|הארטברג
|הארטברג
|אצטדיון הארטברג
| align="center" | 4,500
|-
|ואקר אינסברוק
|אינסברוק
|אצטדיון טיבולי נוי
| align="center" | 16,000 
|-
|וולפסברג
|וולפסברג
|לבנטל ארנה
| align="center" | 7,300
|-
|לינץ
|לינץ
|וולדסטדיון
| align="center" | 7,870
|-
|מטרסבורג
|מטרסבורג
|פאפלסטדיון
| align="center" | 17,100
|-
|סנט פלטן 
|סנט פלטן
|NV ארנה
| align="center" | 8,000 
|-
|ראפיד וינה
|וינה
|אצטדיון אליאנץ
| align="center" | 28,345
|-
|רד בול זלצבורג
|זלצבורג
|רד בול ארנה
| align="center" | 31,895
|-
|ריינדורף אלטאך
|אלטאך
|אצטדיון שנאבלהולץ
| align="center" | 8,500
|-
|שטורם גראץ
|גראץ
|UPC ארנה
| align="center" | 15,400
|}

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
! width="20" |שערי זכות
! width="20" |שערי חובה
! width="20" |הפרש שערים
! width="20" |נקודות
|-
!1
|רד בול זלצבורג
|22
|17
|4
|1
|51
|18
|33+
|55
|-
!2
|ל.א.ס.ק. לינץ
|22
|13
|7
|2
|40
|19
|21+
|46
|-
!3
|שטורם גראץ
|22
|7
|10
|5
|26
|23
|3+
|31
|-
!4
|וולפסברג
|22
|7
|9
|6
|32
|31
|1+
|30
|-
!5
|אוסטריה וינה
|22
|9
|3
|10
|29
|28
|1+
|30
|-
!6
|סנט פלטן
|22
|8
|6
|8
|26
|29
|3-
|30
|-
!7
|מטרסבורג
|22
|8
|5
|9
|28
|36
|8-
|29
|-
!8
|ראפיד וינה
|22
|7
|6
|9
|26
|29
|3-
|27
|-
!9
|הארטברג
|22
|7
|5
|10
|35
|45
|10-
|26
|-
!10
|אדמירה ואקר מדלינג
|22
|5
|6
|11
|26
|42
|16-
|21
|-
!11
|ריינדורף אלטאך
|22
|4
|6
|12
|30
|32
|2-
|18
|-
!12
|ואקר אינסברוק
|22
|4
|5
|13
|17
|34
|17-
|17
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תחרויות כדורגל באוסטריה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2018
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2019
אראוקריה

אראוקריה (שם מדעי: Araucaria) הוא סוג של עצים מחטניים ירוקי עד ממשפחת האראוקריים. עצים מסוג זה חיים רק באמריקה הדרומית (במדינות צ'ילה, ארגנטינה וברזיל) ובכמה אזורים במזרח אוסטרליה, קלדוניה החדשה, האי נורפוק וגינאה החדשה. חלקם הופצו ברחבי העולם כצמחי נוי, לרבות בישראל. המין הנפוץ בגינות נוי בישראל הוא אראוקריה רמה (Araucaria heterophylla) ולו זרועות אופקיות.

== מאפיינים ==
לעצים אלה מראה פרהיסטורי, גזע חזק ודמין לברושים. הם יכולים להגיע לגובה שבין 5 ל-80 מטרים. ענפיהם רחבים ומופנים לכיוונים שונים, כולל כלפי מטה. העלים לעיתים צרים ודמויי-קשקשים של זוחלים או מחטיים ולעיתים רחבים יותר ושטוחים. עצים אלה ברובם בעלי זוויגים נפרדים (כלומר עצים זכריים ועצים נקביים) אף על פי שכמה מינים יכולים להיעשות דו-מיניים. בעצים הנפרדים הנקבות בעלות אצטרובלים יותר גבוהים, עד גובה 25 ס"מ ומכילים מעל 200 זרעים.

עצים אלה עתיקים מאוד והם מאובנים חיים מראשית עידן המזוזואיקון ובעבר נמצאו גם בחצי הכדור הצפוני עד סוף הקרטיקון. כיום עצים אלה מצויים בעיקר ביערות קלדוניה החדשה, בה היה בידוד ממושך. כיום לאחר שהחלו לכרות את המתכות שבאדמה סביבם כמה מינים נמצאים בסכנת הכחדה.

==מיון==
*אראוקריה בגינת נוי ביישוב יקירתת-סוג Section Araucaria
**מין Araucaria angustifolia
**אראוקריה צ'יליאנית (Araucaria araucana)
**Araucaria nipponensis - נכחד
*Section Bunya
**Araucaria bidwillii
*Section Intermedia
**Araucaria hunsteinii
**אראוקריה האסטי (Araucaria haastii) - נכחד
*Section Eutacta
**Araucaria bernieri
**Araucaria biramulata
**Araucaria columnaris
**Araucaria cunninghamii
**Araucaria goroensis
**אראוקריה רמה (Araucaria heterophylla)
**אראוקריה המבולדטנסיס (Araucaria humboldtensis)
**Araucaria laubenfelsii
**אראוקריה לוקסוריאנס (Araucaria luxurians)
**Araucaria montana
**Araucaria muelleri
**Araucaria nemorosa
**Araucaria rulei
* Araucaria schmidii
**Araucaria scopulorum
**Araucaria subulata
**Araucaria lignitici - נכחד
**Araucaria famii - נכחד
*Section Yezonia - נכחד
**Araucaria vulgaris
*Section Perpendicula - נכחד
**Araucaria desmondii
*מינים ללא מקור
**Araucaria beipiaoensis - נכחד
**Araucaria fibrosa - נכחד
**Araucaria marensii - נכחד
**Araucaria nihongii - נכחד
**Araucaria taieriensis - נכחד
**Araucaria brownii - נכחד
**אראוקריה מירביליס (Araucaria mirabilis) - נכחד
**Araucaria sphaerocarpa - נכחד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:אראוקריים
קטגוריה:סוגי מחטניים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
גשר מוראנדי

גשר מוראנדי (באיטלקית: Ponte Morandi) היה חלק מ פולצ'ברה על הכביש המהיר A10 בג'נובה, איטליה, מהדרכים העיקריות המובילות מאיטליה לצרפת וחלק מדרך E80 החוצה את אירופה מפורטוגל לטורקיה. הגשר חצה את נהר פולצ'ברה, בין הרבעים סמפיירדארנה וקורניליאנו שבג'נובה. בניית הוויאדוקט החלה בשנת 1963 והוא נפתח לתנועה בספטמבר 1967. הגשר נקרא על שם מתכננו, ריקארדו מוראנדי. הוא שימש ככביש אגרה והופעל על ידי חברה איטלקית שבשליטת משפחת בנטון. באוגוסט 2018 התמוטט חלק מהגשר ובעקבות ההתמוטטות נהרגו 43 בני אדם. ביוני 2019 נהרסו שרידי הגשר. באפריל 2020 הושלמה בנייתו של גשר חדש.

==היסטוריה==
הגשר תוכנן על ידי ריקארדו מוראנדי, והוא דומה מאוד בתכן ההנדסי שלו לגשר גנרל רפאל אורדנטה, הנמצא בצפונו של אגם מרקאיבו במערב ונצואלה, אשר תוכנן גם הוא על ידי מוראנדי כמה שנים קודם לכן. בשנת 1964 התמוטט הגשר חלקית, לאחר שמכלית שחלפה בסמוך התנגשה בו. הגשרים מעוגני הכבלים שתכנן מוראנדי מאופיינים במיעוט עוגנים, לעיתים שניים לכל נקודת עיגון, כאשר העוגנים בדרך כלל בנויים מבטון דרוך, שלא כמו כבלי הפלדה הנפוצים יותר.

תושבים האזור כינו את הגשר בשם "גשר ברוקלין".

כביש האגרה שכלל את הגשר נוהל בידי חברה ממשלתית, Concessioni e Autostrade S.p.A (כיום שמה Atlantia SpA), שהופרטה בשנת 1999 והועברה לקבוצת חברות שהעיקרית שבהן בשליטת משפחת בנטון, בעלי חברת האופנה בנטון.

==בנייה ותחזוקה==

הוויאדוקט נבנה בין השנים 1963 ל-1967 על ידי חברת בנייה איטלקית. אורכו היה 1,182 מטרים, וגובהו 45 מטר בגובה פני הדרך, עם עמודים תומכים בגובה של 90 מטר עשויים בטון מזוין. הוא נפתח לתנועה ב-4 בספטמבר 1967 במעמד נשיא איטליה ג'וזפה סראגאט.

הגשר היה נתון לעבודת שיקום מתמשכת החל משנות ה-70 עקב הערכה שגויה של השפעת צמיגות הבטון בעת תכנון הגשר. גם בשנות ה-80 וה-90 נדרשו עבודות נוספות על מנת להתגבר על ליקויים בבנייתו.

באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 דרך A10 נעשתה פקוקה מאוד. מועצת העיר ג'נובה ביקשה הצעות לשיפור זרימת התנועה דרך העיר, ובשנת 2009 הועלתה הצעה להסיט את התנועה דרך מחלף חדש שיבנה מצפון לעיר. במסגרת מחקר ראשוני, החברה האמונה על בניית כבישים מצאה כי בגשר חולפים 25.5 מיליון כלי רכב בשנה, כאשר בשלושים השנים שקדמו, גדלה התנועה פי ארבעה, ובשלושים השנים הבאות היא צפויה לגדול ב-30% נוספים. על פי המחקר, נפח התנועה בגשר עם תנועה עומדת בשעות השיא מפעיל לחץ ניכר על הגשר, המביא לצורך בעבודות תחזוקה נרחבות. המחקר הראה כי מבחינה כלכלית עדיף לבנות גשר חדש צפונית למיקומו הנוכחי.

דו"ח שהוזמן בידי החברה המפעילה את כביש האגרה שעל הגשר בשנת 2017 הצביע על ליקויים בתחזוקתו.

בשנת 2016 קרא הפרופסור אנטוניו ברנצ'יץ מאונברסיטת ג'נובה להחליף את הגשר בגשר חדש, לאור כשלים בתכנונו, ועלויות התחזוקה הרבות שלו כתוצאה מכך.

==התמוטטות הגשר==
מבט על גשר מוראנדי, לאחר קריסתו באוגוסט 2018
הקטע שהתמוטט (מסומן באדום)
ב-14 באוגוסט 2018 סמוך לשעה 11:30, בעת סופת גשמים עזה, התמוטט קטע של כ-200 מטרים מן הגשר. הגשר קרס מעל נהר, אזור מגורים ואזור תעשייה. כ-35 מכוניות ומספר משאיות צללו מטה בעקבות הקריסה. בזמן שבו קרס הגשר בוצעו בו עבודות תחזוקה.

בעקבות התמוטטות הגשר נהרגו 43 בני אדם ו-14 נפצעו. רוב ההרוגים היו אזרחי איטליה, אך מספר תיירים נהרגו אף הם באסון.

ב-28 ביוני 2019 נהרסו שרידי הגשר בפיצוצים מבוקרים. שנה לאחר מכן נחנך באותו אתר גשר חדש בתכנון שונה, אשר נקרא גשר גנואה-ג'ורג' הקדוש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

מוראנדי
קטגוריה:אסונות ב-2018
קטגוריה:אסונות קריסת גשר
קטגוריה:מבנים שנהרסו
קטגוריה:ג'נובה: מבנים
הדיוויזיה ה-302 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-302 (בגרמנית: 302. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-12 בנובמבר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיות ה-75 וה-292, והועמדה תחת פיקוד קונרד האזה. הדיוויזיה הוצבה בדייפ בצרפת, ונטלה חלק חשוב בהדיפת הפשיטה על דייפ באוגוסט 1942. בינואר 1943 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במבצע סערת חורף, כחלק מקבוצת ארמיות דון. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב חרקוב השלישי ובקרבות השונים באוקראינה, ובכלל זה במהלך מבצע דנייפר-קרפטי, ובאוגוסט 1944 ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות במהלך מבצע יאשי-קישינב. ב-9 באוקטובר 1944 פורקה הדיוויזיה, ושרידיה צורפו לדיוויזיות ה-15 וה-76.

==מפקדים==
* קונרד האז (12 בנובמבר 1940 - 26 בנובמבר 1942)
* אוטו אלפלדט (26 בנובמבר 1942 - 12 בנובמבר 1943)
* קרל רידיגר (12 בנובמבר 1943 - 25 בינואר 1944)
* אריך פון בוגן (25 בינואר 1944 - יולי 1944)
* וילי פישר (יולי 1944 - 9 באוקטובר 1944)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/302ID-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht

302
הדיוויזיה ה-97 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-97 (בגרמנית: 97. leichte Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר הוסבה מאוחר יותר לדיוויזיית יגר.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-10 בדצמבר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-7 והדיוויזיה הממונעת ה-3, והועמדה תחת פיקוד ולטר וייס. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-52, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-4 וה-49 לסירוגין במסגרת הארמייה ה-17, והשתתפה בקרב אומן, ובקרב קייב. ב-6 ביולי 1942 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-97, ובמתקפת הקיץ הגרמנית לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרב על קווקז. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בחצי האי קרים ובאוקראינה, ובאוקטובר 1944 הועברה לסלובקיה, שם סייעה בדיכוי המרד הסלובקי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב על שלזיה ובקרבות בגרמניה, וב-8 במאי 1945 נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום.

==מפקדים==
* ולטר וייס (10 בדצמבר 1940 - ינואר 1941)
* זיגיסמונד פון פרסטר (ינואר 1942 - אפריל 1941)
* מקסימיליאן פרטר-פיקו (אפריל 1941 - ינואר 1942)
* ארנסט רופ (ינואר 1942 - מאי 1943)
* אלבין נאסקה (מאי 1943 - יוני 1943)
* לודוויג מילר (יוני 1943 - דצמבר 1943)
* פרידריך-קרל רובה פון פפנהיים (דצמבר 1943 - מרץ 1945)
* יוליוס ולפינגר (פברואר 1945 - מרץ 1945)
* רוברט באדר (אפריל 1945 - 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/leichteInfDivisionen/97leID.htm הדיוויזיה הקלה ה-97] באתר lexikon-der-wehrmacht
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Jagerdivision/97JagDiv.htm דיוויזיית היגר ה-97] באתר lexikon-der-wehrmacht

97
הדיוויזיה ה-101 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-101 (בגרמנית: 101. leichte Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר הוסבה מאוחר יותר לדיוויזיית יגר.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הדיוויזיה הוקמה ב-10 בדצמבר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-35, והועמדה תחת פיקוד אריך מרקס. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-52, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-11 וה-17 לסירוגין במסגרת הארמייה ה-17, והשתתפה בקרב אומן, ובקרב קייב. ב-6 ביולי 1942 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-101, ובמתקפת הקיץ הגרמנית לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרב על קווקז. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בחצי האי קרים ובאוקראינה, ובאוקטובר 1944 הועברה לסלובקיה, שם סייעה בדיכוי המרד הסלובקי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב על שלזיה ובקרבות בגרמניה, וב-8 במאי 1945 נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום.

==מפקדים==
* אריך מרקס (10 בדצמבר 1940 - 26 ביוני 1941)
* בראונר פון היידרינגן (26 ביוני 1941 - 11 באפריל 1942)
* אריך דיסטל (11 באפריל 1942 - 1 בספטמבר 1942)
* אריך פוגל (1 בספטמבר 1942 - 12 ביולי 1944)
* ולטר אסמן (12 ביולי 1944 - 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/leichteInfDivisionen/101leID.htm הדיוויזיה הקלה ה-101] באתר lexikon-der-wehrmacht
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Jagerdivision/101JD.htm דיוויזיית היגר ה-101] באתר lexikon-der-wehrmacht

101
הדיוויזיה ה-262 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-262 (בגרמנית: 262. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה, והוהעמדה תחת פיקודו של אדגר טייסן, ובמהלך המערכה בפולין היא הייתה בחזית המערבית כעתודת הארמייה השביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה הראשונה, ובמהלך מבצע ברברוסה היא לחמה במסגרת הארמייה ה-17 כחלק מהקורפוסים ה-4, ה-44 לסירוגין. לאחר מכן לחמה כחלק מוה-51 במסגרת הארמייה השישית. במהלך הקרב על מוסקבה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-35 במסגרת הארמייה השנייה, ובפברואר הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס ה-35 תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות במהלך מבצע קוטוזוב, שהחל לאחר המערכה סביב מבלט קורסק, וב-2 בנובמבר 1943 פורקה הדיוויזיה.

==מפקדים==
* אדגר טייסן (26 באוגוסט 1939–15 בספטמבר 1942)
* פרידריך קארסט (15 בספטמבר 1942–1 ביולי 1943)
* אויגן וסנר (1 ביולי 1943–15 באוקטובר 1943)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/262ID-R.htm הדיוויזיה ה-262] באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

262
דיוויזיה 262
ישראל באירוויזיון 1975

ישראל השתתפה באירוויזיון 1975 עם השיר את ואני בביצוע של שלמה ארצי. התחרות התקיימה בסטוקהולם, בירת שוודיה.

== לפני האירוויזיון ==
=== בחירה פנימית ===
ועדה ברשות השידור בחרה בשלמה ארצי לייצג את ישראל באירוויזיון 1975 עם השיר את ואני.

== באירוויזיון ==
ארצי היה ה-12 בסדר ההופעה בתחרות, אחרי בלגיה ולפני טורקיה. בתום ההצבעה קיבל השיר 40 נקודות, והשיר הגיע למקום ה-11 מתוך 19 מדינות שהתחרו. חבר השופטים הישראלי העניק את 12 הנקודות שלו להולנד. דובר ישראל, שחשף את תוצאות ההצבעה הישראלית בגמר, היה יצחק שמעוני.

===נקודות שהוענקו לישראל===

=== נקודות שישראל העניקה ===

==ראו גם==
* אירוויזיון 1975

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.esc-history.com/details.asp?key=348 Israel 1975], באתר esc history
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל באירוויזיון
קטגוריה:1975 בישראל
קטגוריה:מדינות באירוויזיון 1975
קטגוריה:שלמה ארצי
ישראל באירוויזיון 1977

ישראל השתתפה באירוויזיון 1977 עם השיר אהבה היא שיר לשניים שבוצע על ידי אילנית. התחרות התקיימה בלונדון, בירת בריטניה.

== לפני האירוויזיון ==
===בחירת המבצע===
ב-26 בנובמבר 1976 פורסם שוועדה מטעם רשות השידור בחרה בזמרת אילנית לייצג את ישראל באירוויזיון 1977.

===בחירת השיר===
ב-28 בינואר 1977 פורסם שנבחר השיר "אהבה היא שיר לשניים" לייצג את ישראל בתחרות, מתוך 5 שירים שהוקלטו על ידי אילנית והוגשו לוועדה מטעם רשות השידור. בין השירים שהוגשו היה השיר ולנטינו, שאותו ביצעה גלי עטרי בפסטיבל הזמר והפזמון 1978, הוועדה ברשות השידור החליטה שהשיר אינו מתאים לייצג את ישראל באירוויזיון.

== באירוויזיון ==
אילנית הופיעה ה-11 בסדר ההופעה בתחרות ב-Wembley Conference Centre בלונדון, אחרי יוון ולפני שווייץ. בסיום ההצבעה קיבל השיר 49 נקודות והגיע למקום ה-11 מתוך 18. חבר השופטים הישראלי העניק את 12 הנקודות שלו לאירלנד. בשל בעיות תקציביות נאלצה רשות השידור לבטל את זמרי הליווי מישראל, ולכן רשות השידור קיימה אודישנים לזמרי ליווי באנגליה. הדובר הישראלי, שחשף את תוצאות ההצבעה הישראלית בגמר, היה יצחק שמעוני.

===נקודות שהוענקו לישראל===

=== נקודות שישראל העניקה ===

==ראו גם==
* אירוויזיון 1977
* ישראל באירוויזיון
* אהבה היא שיר לשניים
* אילנית

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.esc-history.com/details.asp?key=384 Israel 1977], באתר esc history
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל באירוויזיון
קטגוריה:1977 בישראל
קטגוריה:מדינות באירוויזיון 1977
קטגוריה:אילנית
בית חינוך אופק

בית חינוך אופק הוא בית ספר על יסודי שש שנתי הממוקם בקיבוץ עברון.
== היסטוריה ==
בית הספר נוסד ב-1995 כאיחוד של בית חינוך "נעמן" בעין המפרץ ובית חינוך "אושרת" בעברון ומתחנכים בו בני שמונת הקיבוצים במועצה האזורית המשתייכים לשומר הצעיר (יסעור, עין המפרץ, כפר מסריק, שמרת, עברון, סער, געתון ויחיעם) וכן ילדי קיבוץ אפק אשר היה שייך לתק"מ. בית הספר ידוע באווירה הקיבוצית והפסטורלית שבו והוא מושך תלמידים מרחבי האזור.

כל אחת משש שכבות הלימוד בבית הספר ממוקמת במכלול בצבע שונה בבית הספר (כחול, כתום, סגול, ירוק, אדום, לבן), בסמוך לספריית בית הספר נמצא "בית חייקה גרוסמן", שהייתה חברת הקיבוץ.

ב-2008 נפתחה בבית הספר מגמת הלימוד "ביו-רפואה".

== מנהלי בית הספר ==
*לילך רחמים – מנכ"לית
*ג׳קי יוגב – מנהלת החטיבה העלינה
*שירן פרי – מנהלת חטיבת הביניים

==ראו גם==
רשימת בוגרי בית הספר

==קישורים חיצוניים==
* 
* (ארכיון)
* [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=4760 תלמידים ב"טיול שואה" הזמינו חשפנים למלון]

== הערות שוליים ==

אופק
קטגוריה:חינוך בקיבוץ
קטגוריה:מועצה אזורית מטה אשר: חינוך
קטגוריה:עברון
אדוארד אוספנסקי

אדוארד ניקולאיביץ' אוספנסקי (ברוסית: Эдуа́рд Никола́евич Успе́нский; 22 בדצמבר 1937 – 14 באוגוסט 2018) היה סופר ילדים רוסי. בין דמויותיו הספרותיות האהובות בולטת דמותו של ילד רציני אך הרפתקני, אותו כינה באופן ציני "דוֹד פיודור" (Дядя Фёдор), המופיע בספריו "דוד פיודור, כלבו וחתולו"; והצמד המואנש גנה התנין (Крокодил Гена), וצעצוע הפרווה צ'בורשקה (Чебурашка), אשר הופיעו בסיפור הילדים של אוספנסקי אודות הרפתקאותיהם של שני החברים.

== קורות חייו ==
אוספנסקי נולד ביגורייבסק, במחוז מוסקבה למשפחה רוסית. אביו ניקולאי מיכאילוביץ אוספנסקי הוא מן העיר יילץ, והיה קרוב משפחה רחוק של טיחון חרניקוב. הוא שימש כפקיד בכיר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. אמו של אדוארד, נטליה אלכסייבנה אוספנסקיה, הייתה מהנדסת מווישני וולצ'יוק, ומוצאה מבית אחוזה בתקופת האימפריה הרוסית. אבותיה היו פולנים אשר יושבו מחדש ברוסיה לאחר המרד הפולני.

בשנת 1941, עם התקרבות החזית במלחמת העולם השנייה, המשפחה פונתה לסיביר, שם שהו שנתיים ולאחר מכן חזרו למוסקבה. לאחר שסיים לימודי הנדסה התפרנס אוספנסקי מכתיבה והפקת אנימציות.

לצד עבודתו בכתיבה והפקה, אוספנסקי נהנה מקריירה ארוכה ברדיו ובטלוויזיה הרוסית. הוא היה בין מייסדיה של סדרת הטלוויזיה לילדים אשר הוקרנה לאורך תקופה ארוכה ביותר: "לילה טוב, קטנטנים!" ()  ותוכנית הרדיו הפופולרית "המטפלת" (Радионяня; Radionyanya) בהנחיית אלכסנדר ליפשיץ ואלכסנדר לבנבוק, המשלבת שירים ודיאלוגים הומוריסטיים כחלק מתוכנית רדיו חינוכית אשר נועדה ללמד ילדים מושגים בדקדוק, מתמטיקה, נושאים מדעיים, והתנהגות אדיבה. בשנותיו האחרונות עבד כמארח של תוכנית הטלוויזיה המוזיקלית: V Nashu Gavan' Zahodili Korabli, אשר בה שודרו שירים פופולריים מן העבר, בביצוע זמרים חובבים מוכשרים, לקהל מבוגר.

בנוסף לספרי ילדים, יצירתו של אוספנסקי כללה גם מחזות ושירה.

אוספנסקי נפטר ב-14 באוגוסט 2018 במוסקבה, לאחר מאבק בסרטן.

== תרומתו הספרותית של אוספנסקי ==
ספרו הראשון של אוספנסקי על דוד פיודור, "דוד פיודור, כלבו וחתולו", יצא לאור ברוסית ב-1974. הדמות הראשית בסיפור היא ילד בן שש המכונה "דוד פיודור" כי הופעתו רצינית, הוא עצמאי ואחראי. לאחר שהוריו אינם מתירים לו להמשיך ולהחזיק ב"מטרוסקין", חתול מדבר, דוד פיודור עוזב את הבית. בעזרת כלבו שאריק השלושה מקימים בית, בכפר בשם פרוסטוקוואשינו (Простоквашино, מן המילה הרוסית לחובצה, Простоквашa). לאחר שהם מוצאים אוצר, דוד פיודור יכול לקנות טרקטור הפועל על דלק של מרק ותפוחי אדמה, וכן שמש ניידת המחממת במהלך החורף. הספר עובד לסרט אנימציה, "שלושה מפרוסטוקוואשינו" (והיו לו שני סרטי המשך). אוספנסקי המשיך לכתוב על דמותו של דוד פיודור בספרים נוספים, אך אלה לא זכו להצלחה דומה.

ספרו "היה היה פילון אחד" תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2017.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער רוסים
קטגוריה:מחזאים רוסים
קטגוריה:מפיקי קולנוע רוסים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער סובייטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1937
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2018
ישראל באירוויזיון 2002

ישראל השתתפה באירוויזיון 2002 עם השיר Light a candle שבוצע על ידי שרית חדד והתקיימה בטאלין, בירת אסטוניה.

==לפני האירוויזיון==
===רקע===
לפני אירוויזיון 2001 נקבע ש-15 המדינות שידורגו ראשונות באירוויזיון 2001, ישתתפו באירוויזיון 2002 ואליהן יצטרפו 4 מדינות (גרמניה, הממלכה המאוחדת, ספרד, וצרפת) שלהן מקום מובטח בתחרות, ללא קשר לדירוג שלהן באירוויזיון 2001 ובנוסף נקבע ששבע המדינות שדורגו במקומות הנמוכים באירוויזיון 2000 ולא השתתפו באירוויזיון 2001, ישתתפו באירוויזיון 2002.

ישראל באירוויזיון 2001 סיימה במקום ה-16 ולא הייתה אמורה להשתתף באירוויזיון 2002, אך חודש לאחר אירוויזיון 2001 נקבע שישראל תשתתף בכל זאת באירוויזיון 2002.

===בחירת המבצע===
בנובמבר 2001 פורסם שהוועדה ברשות השידור בחרה בזמרת שרית חדד לייצג את ישראל באירוויזיון 2002.

===בחירת השיר===
בדצמבר 2001 פורסם שהוועדה ברשות השידור בחרה בשיר נדליק ביחד נר שכתב יואב גינאי והלחין צביקה פיק לייצג את ישראל באירוויזיון 2002. השיר נדליק ביחד נר נבחר מתוך ארבעה שירים שהוקלטו על ידי שרית חדד והועברו לבחירת הוועדה ברשות השידור.
{| class="wikitable"
!שם המבצע
!שם השיר
!מילים
!לחן
!ניקוד
!מקום
|- style="font-weight:bold; background:gold;"
| rowspan="4" |שרית חדד
|נדליק ביחד נר
| rowspan="2" |יואב גינאי
| rowspan="3" |צביקה פיק
|150
|1
|-
|מיסטר די.ג'יי
|144
|2
|-
|מלכת הדיסקו
|אהוד מנור
|90
|3
|-
|יאסו יאסו (רק אהבה תביא אהבה)
|דוד זיגמן
|דוד זיגמן ושרית חדד
|90
|3
|}

== באירוויזיון ==
שרית חדד הופיעה ה-10 בסדר ההופעה, אחרי מקדוניה ולפני שווייץ. בסיום ההצבעה קיבל השיר 37 נקודות והגיע למקום ה-12 מתוך 24.הצבעת הקהל הישראלי העניקה את 12 הנקודות שלה ללטביה.

===נקודות שהוענקו לישראל===

=== נקודות שישראל העניקה ===

==ראו גם==
* אירוויזיון 2002
* ישראל באירוויזיון
* שרית חדד
* נדליק ביחד נר

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.esc-history.com/details.asp?key=923 ישראל באירוויזיון 2002], באתר esc history
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל באירוויזיון
קטגוריה:2002 בישראל
קטגוריה:מדינות באירוויזיון 2002
קרל ברוקלמן

קרל פרידריך ברוקלמן (Carl Friedrich Brockelmann) (בספטמבר 1868 - 6 במאי 1956) היה מזרחן גרמני, מהבולטים בדורו. למד באוניברסיטאות רוסטוק ווורוצלב. הוא היה פרופסור באוניברסיטת ברלין, ומ- 1903, לימד באוניברסיטת קניגסברג.

מפעלו החשוב היה ספרו מרובה הכרכים - Geschichte der arabischen Litteratur (תולדות הספרות הערבית), שכלל את כל הסופרים בשפה הערבית עד שנת 1937. ספר זה מהווה עד היום ספר היסוד בתחום זה (למעט הטקסטים הנוצריים בערבית).

כמו כן פרסם ספרים בשפה ודקדוק של העברית, הערבית והסורית.

המילון שכתב לשפה הסורית (Lexicon Syriacum, האלה, 1928) תורגם לאנגלית הורחב ונערך מחדש על ידי מיכאל סוקולוף מאוניברסיטת בר-אילן.

==ספריו==
<div class="mw-content-ltr">
* Geschichte der arabischen Litteratur. Zweite den Supplementbänden angepasste Auflage. Brill, Leiden 1943. Supplementbände I-III. Brill, Leiden 1937–1942 (ursprünglich in Die Litteraturen des Ostens in Einzeldarstellungen)
* Geschichte der christlichen Literaturen des Orients, 2. Aufl. Leipzig 1909 (Die Litteraturen des Ostens in Einzeldarstellungen)
* Grundriss der vergleichenden Grammatik der semitischen Sprachen, Bd. 1–2, 1908/1913 
* Semitische Sprachwissenschaft, 2. Aufl. 1916 
* Lexicon Syriacum, 2. Aufl. Halle 1928 
* Syrische Grammatik, Leipzig 1938
* Geschichte der islamischen Völker und Staaten. R. Oldenbourg, München/ Berlin 1939 
* Osttürkische Grammatik der islamischen Literatur-Sprachen Mittelasiens, Leiden 1954
* Hebräische Syntax. 1956
* [http://www.archive.org/stream/asocinsarabisch00socigoog#page/n14/mode/2up Arabische Grammatik]. Berlin u. a. 1904, zahlreiche Neuauflagen, darunter Leipzig 1960. (Neubearbeitung der Grammatik von Albert Socin.)
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזרחנים גרמנים
קטגוריה:מילונאי ארמית
קטגוריה:בלשנים ולשונאים גרמנים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קניגסברג

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1956
ישראל באירוויזיון 2012

ישראל השתתפה באירוויזיון 2012 עם השיר Time שבוצע על ידי איזבו. השיר נבחר על ידי רשות השידור בבחירה פנימית לייצוג ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון, שהתקיימה בבאקו, בירת אזרבייג'ן.

השיר לא הצליח להעפיל לגמר והגיע למקום ה-13 עם 33 נקודות בחצי גמר ה-1.

==לפני האירוויזיון==
===האפשרות לאי-השתתפות בתחרות===
במאי 2011 פורסם שגמר תחרות האירוויזיון 2012 נקבע ל-26 במאי בערב חג השבועות.

באוגוסט 2011 אישרה רשות השידור את השתתפותה למרות הקשיים, בשל הגבול הפתוח של אזרבייג'ן עם איראן.

===בחירה פנימית===
רשות השידור תכננה פורמט חדש לתחרות הקדם-אירוויזיון שיתקיים בינואר או בפברואר 2012, אך תוכנית זו בוטלה בינואר 2012 בשל בעיות תזמון.

רשימה של שמונה אמנים הוזמנה על ידי רשות השידור להגשת שירים לתחרות השנה. האמנים הבאים דיווחו ששלחו שיר:
* מאיה בוסקילה
* צביקה פיק
* ולדי בלייברג
* חן אהרוני
* איזבו

האמנים הבאים הוזמנו על ידי רשות השידור, אך לא הגישו שיר:
* כברה קסאי
* קרולינה
* רד בנד

ב-7 בפברואר 2012 הודיעה רשות השידור כי הוועדה לבחירת השיר לתחרות החליטה שלהקת איזבו תייצג את ישראל באירוויזיון 2012 עם השיר Time.

== באירוויזיון ==
===חצי גמר===
ישראל הופיעה במחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, ההופעה ה-10 על הבמה ב-22 במאי 2012, אחרי פינלנד ולפני סן מרינו. ישראל קיבלה 33 נקודות והגיעה למקום ה-13 (הציבור העניק 16 נקודות והשיר הגיע למקום ה-16 והשופטים העניקו 72 נקודות והשיר הגיע למקום ה-9), ולכן לא הצליחה להעפיל לגמר ב-26 במאי.

==== נקודות שהוענקו לישראל ====

==== נקודות שישראל העניקה ====

=== גמר ===
==== נקודות שישראל העניקה ====

== ראו גם ==
* ישראל באירוויזיון
* אירוויזיון 2012

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.esc-history.com/semidetails.asp?key=5602 חצי גמר: ישראל 2012], באתר esc history
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל באירוויזיון
קטגוריה:2012 בישראל
קטגוריה:מדינות באירוויזיון 2012
מרקורי טרנפיק קרוזר

מרקורי טרנפיק קרוזר (באנגלית: Mercury Turnpike Cruiser) היא מכונית סלון בתצורות של 2 דלתות, ו-4 דלתות אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1957–1958.

דגמי "מרקורי טרנפיק קרוזר" השתתפו בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.

==תצורות==
* 2 דלתות - הרדטופ קופה.
* 4 דלתות - הרדטופ סדאן.
* 2 דלתות - קבריולה.

==מכירות==
* 16,681 יחידות (שנת 1957).
* 6,407 יחידות (שנת 1958).

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="110">
1957 Mercury Turnpike Cruiser (14516892319).jpg | "מרקורי טרנפיק קרוזר", 4 דלתות, שנת 1957 
1957 Mercury Turnpike Cruiser (35442133721).jpg | "מרקורי טרנפיק קרוזר", שנת 1957 
Mercury turnpike cruiser.jpg | "מרקורי טרנפיק קרוזר", 4 דלתות 
Mercury Turnpike Cruiser-2.jpg | "מרקורי טרנפיק קרוזר", 4 דלתות 
1957 Mercury Cruiser Convertible (21913272680).jpg | "מרקורי טרנפיק קרוזר", שנת 1957 - קבריולט 
'57 Mercury Turnpike Cruiser Convertible (Auto classique Laval '11).jpg | "מרקורי טרנפיק קרוזר", שנת 1957 - קבריולט 
1958 Mercury Turnpike Cruiser (34768023223).jpg | "מרקורי טרנפיק קרוזר", 2 דלתות, שנת 1958
58 Mercury Montclair Turnpike Cruiser (9139239260).jpg | "מרקורי טרנפיק קרוזר", 2 דלתות, שנת 1958 
</gallery>

==ראו גם==
* מרקורי
* פורד
* מרקורי מונטקלייר
* מרקורי וויאג'ר
* מרקורי פארק ליין 

==לקריאה נוספת==
* [https://www.google.co.il/search?q=Mercury+Turnpike+Cruiser&tbm=isch&source=iu&ictx=1&fir=4nUMnIl4_Q-bnM%253A%252Cq5tnBx3vAePRkM%252C_&usg=AFrqEzewspT12kUAyBzDGOZHboeatkgrpA&sa=X&ved=2ahUKEwjktPL65_PcAhWBsKQKHcXCAN0Q9QEwA3oECAMQCA#imgrc=4nUMnIl4_Q-bnM: "מרקורי טרנפיק קרוזר" - תמונות]

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mercuryvehicles.com אתר מרקורי הבינלאומי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1957
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
טרנפיק קרוזר
היכל המלך ארתור

פנים ההיכל
אחד הוויטראז'ים של ורוניקה והול
היכל המלך ארתור (באנגלית: King Arthur's Hall) הוא מבנה היסטורי (נפתח ב-1933) ברחוב פור (Fore Street) בטינטאג'ל במחוז קורנוול שבדרום-מערב אנגליה בבריטניה. הבניין נבנה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 ביוזמת פרדריק תומאס גלסקוק (Frederick Thomas Glasscock, מת ב-1934). גלסקוק, שותף בחברה שייצרה אבקת פודינג בלונדון, התיישב בטינטאג'ל לאחר שפרש לגמלאות. במקור הוא שימש כמטה לארגון חברתי המכונה "מסדר אחוות אבירי השולחן העגול" (Order of the Fellowship of the Knights of the Round Table). הוא מכיל כמה יצירות אמנות הקשורות לאגדות המלך ארתור, וכיום הוא אטרקציה תיירותית פופולרית לחובבי אגדות המלך ארתור.

==תיאור==
המבנה מכיל שלושה אולמות:
*אולם הכניסה, המכיל חנות ספרים המוקדשת לנושא המלך ארתור.
*אולם שבו תלויות תמונות שצייר ויליאם התרל (William Hatherell), ובהן סצנות מחייו של המלך ארתור. באולם זה יש מופע אור-קולי שבו מספרים את תולדות חייו של המלך ארתור, כאשר במקביל לכל סצנה מואר הציור המתאר סצנה זו.
*האולם הגדול, שבו יש שולחן עגול גדול שעליו חרותים שמותיהם של האבירים, ושני כיסאות מלכות גדולים משני צדי האולם. האור באולם זה מגיע מ-72 חלונות גדולים ובהם ויטראז'ים המתארים סצנות מחייו של המלך ארתור. האולם משמש מדי פעם לכנסים, חתונות וקבלות פנים.

==מסדר אחוות אבירי השולחן העגול==
גלסקוק הקים את מסדר אחוות אבירי השולחן העגול ב-1927 כדי לקדם אידיאלים נוצריים ומושגים ארתוריאניים של אבירות מימי הביניים. גלסקוק היה תושב של טינטאג'ל (בבית המכונה "איירניקון" (Eirenikon) שהוא בנה) והקים את היכל המלך ארתור כהרחבה של בית טרוונה (Trevena House), ביתו של העיתונאי ג'ון דאגלס קוק (John Douglas Cook). באתר בו שכנו בית העירייה ואולם המסחר. מגוון של אבני בניין מקורנוול (53 סוגים שונים של אבן) שימשו בבנייה. ההיכל משמש גם את מסדר אחוות אבירי השולחן העגול של המלך ארתור לארוחת ערב שנתית שלהם, הנערכת בשבת הראשונה של חודש יוני.

==היכל בונים חופשיים==
מאז 1952 הבניין משמש כהיכל בונים חופשיים והוא ביתה של הלשכה מספר 7134. ב-1962 יצרה הלשכה קבוצה של בונים ברמת "הקשת המלכותית הקדושה" ((Holy Royal Arch, והבניין משמש כמה לשכות אחרות על מנת לערוך את התכנסויותיהם. ההיכל משמש כביתם של ארבעה גופים של הבונים החופשיים:
*לשכת המלך ארתור מספר 7134 שאושרה ב-13 בנובמבר 1951
*לשכת סנט אנדוק (St Enodoc Lodge) מספר 9226 והוקדשה ב-30 במאי 1987
*סניף הקשת המלכותית של המלך ארתור (King Arthur Royal Arch Chapter) מספר 7134 שהוקדשה ב-31 במרץ 1962
*לשכת טירת טינטאג'ל של רבי הבונים (Tintagel Castle Lodge of Mark Master Masons) מספר 1899 שהוקדשה ב-23 באפריל 199.

==יצירות אמנות==
72 חלונות הוויטראז'ים המתארים את סיפורי המלך ארתור הם עבודות של ורוניקה והול . אלו מספרים את סיפורו של המלך ארתור ומציגים את שלטי האבירים והנשק של האבירים המעורבים. הם נחשבים לאוסף הגדול ביותר של ויטראז'ים על המלך ארתור שנעשו במאה ה-20 ודוגמה מעולה לטיב העבודה של תנועת האמנויות והאומנויות. בבניין יש כמה ציורים של סצנות מחייו של המלך ארתור מאת ויליאם התרל (William Hatherell).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגדות המלך ארתור
קטגוריה:קורנוול
אומרים שהיה פה

אומרים שהיה פה היא תוכנית דוקומנטריה היסטורית בהגשת יהונתן גפן ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 2014–2015. התוכנית זכתה בפרס "תוכנית התרבות הטובה ביותר" לשנת 2015 על ידי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.

ב-5 בנובמבר 2018 התוכנית החלה להיות משודרת בשידורים חוזרים בערוץ כאן 11.

== מבנה התוכנית ==
כל פרק סוקר שנתיים בתולדות מדינת ישראל, והוא מורכב מקטעים בהם מדבר יהונתן גפן, לרוב בחרוזים. כמו כן משודרים במהלך הפרק ראיונות שונים עם אישים שהיו מעורבים באירועים בהם עוסק הפרק. בנוסף, במהלך הפרק מוצגות כותרות עיתונים מהשנים המדוברות.

=== פינות בתוכנית ===
* דבר המפרסם - פינה בה מוצגות פרסומות מהשנים בהן עוסק הפרק.

== ראו גם ==
* השריקה של התנועה
* האוצר שלנו
* תריץ אחורה

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות תעודה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות לימודיות-חינוכיות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות תעודה
ברק יחזקאלי

ברק יחזקאלי (נולד ב-28 בדצמבר 1972) הוא שף, מסעדן, ומנחה טלוויזיה ישראלי, מגיש את התוכנית אנחנו על המפית בערוץ כאן 11.

== ביוגרפיה ==
יחזקאלי נולד וגדל בחיפה לאם יוצאת ליטא ולאב יוצא כורדיסטן.

לאחר שירותו הצבאי החל את דרכו הקולינרית בהודו, שם חי כשנה, ולאחריה עבר לעבוד במסעדה צרפתית בבוסטון שבארצות הברית.

=== מסעדות ===
בישראל, בישל במספר מסעדות, בהן מסעדת "בועז מבשל" במצפה הילה, שם עבד עם השף בועז קוינטר, ובהמשך ניהל את המקום בעצמו; ב"יועזר בר-יין", ב"פסטיס", ב"וינס ותמר" וב"רפאל". בשנת 2007 הקים ברחוב דיזנגוף בתל אביב, ביחד עם אוהד פלג, מסעדה ספרדית בשם פאייה.

בנוסף ניהל קייטרינג לאירועים ובית קפה בתל אביב.

בשנת 2018 הקים את "בורק", חלל סטודיו-מטבח בתל אביב אשר פתוח רק פעם בשבוע ונועד "ליצור חוויות קולינריות ייחודיות ובלתי מחייבות, בארוחות שף אינטימיות".

=== בטלוויזיה ===
מאז 2015 הגיש ברק יחזקאלי בערוץ 2 בזכיינית קשת את תוכניות הבישול "אוכל עם ברק", ו"במהירות הברק". הן משודרות גם בשידורים חוזרים בערוץ קשת 12.

ב-2018 עלתה תוכנית דוקו-טיולים בכיכובו בשם "אנחנו על המפית" בכאן 11, שבה הוא יוצא למסע קולינרי בחו"ל בעקבות שפים ישראלים שזכו להצלחה בינלאומית כדי להבין איך נראית ההצלחה ומה מחירה. בנוסף עלתה עמה תוכנית נלווית, "ליד המפית", שבה יחזקאלי עושה סיור מזורז במסעדות ובמאפיות בעיר מסוימת בחו"ל ומנסה להספיק כמה שיותר טעמים ביום אחד.

ביולי 2019 עלתה העונה השנייה של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים שעושים מטבח ישראלי בחו"ל.

בספטמבר 2020 עלתה העונה השלישית של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל.

ב-2020 מנחה את תוכנית הבישול "ארוחת ארבע" בכאן 11, בה הוא מארח שף ישראלי בכל פרק לשיחה עמוקה.
ב-2022 יחזקאלי שימש שופט אורח בתוכנית הבישול "המסעדה הבאה" לצד השפים יוסי שטרית, אסף גרניט ומושיק רוט.

במאי 2022 עלתה העונה הרביעית של "אנחנו על המפית", שבדומה לעונה השלישית, יחזקאלי נפגש עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל.

== חיים אישיים ==
נשוי ואב לשלושה ילדים. <ref>[https://youtu.be/9q_Z_u33fP0?t=1404 ], אנחנו על המפית, עונה 3 פרק 4</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מסעדנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (חיפה)
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
שרגא פייבוש הגר (זלישטשיק)

ישראל האדמו"ר מוויז'ניץ]]
הרב שרגא פייבוש הגר (ה'תרל"ה - י"ג בטבת ה'תרח"ץ, דצמבר 1937) כיהן כאדמו"ר בזלישטשיק ואחר כך בטשרנוביץ.

== תולדותיו ==
נולד ב-1875 בערך, לרבי ברוך הגר מויז'ניץ. בנערותו התפרסם כמתמיד, בשעה שלוש לפנות בוקר כבר היה יושב רכון על ספריו. ב-1892, עם פטירת אביו, הוכתר לאדמו"ר בזלישטשיק, והוא בן שמונה עשרה שנים בלבד.

התפרסם כפועל ישועות, ומאות היו מגיעים לשבות אצלו. בימים הנוראים היו בונים אוהל גדול לקליטת כל המתפללים.

היה מפורסם כ"בעל צדקה". היה שולח את בנו בעודו בן עשר לאסוף כספים לצדקה מתושבי הסביבה. גם חסידיו שהיגרו לאמריקה היו משגרים לו כספים ששימשו אותו לתמיכה במשפחות נצרכות.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגורר אצל חותנו רבי משה הגר האדמו"ר מקוסוב, בגרוסוורדיין. בתקופה זו הסתופף בצילו של אחיו הגדול רבי ישראל הגר מויז'ניץ, אותו החזיק לרבו. אחר המלחמה קבע את מושבו בטשרנוביץ, שם הקים מחדש את חצרו.

בתקופת מגוריו בטשרנוביץ היה מנהל דיני תורה, לעיתים היה מצרף אליו את אחיינו השארית מנחם מווישווא.

נפטר בתרח"ץ (1937) ונקבר באוהל של אביו וסבו בעיירה ויז'ניצא.

== יחסו לציונות ==
היה מתנגד חריף לתנועה הציונית. נהג לומר: "קיים חוק בינלאומי, כי מי שיש לו פטנט על איזה דבר, אסור לשני לחקותו - לעשות כמוהו, לו היה לי כח, הייתי תובע את התנועות הציוניות למשפט, על כי גונבים הם פטנט של אחרים - הם לקחו את המלה הקדושה "ציון" שלנו, וחיללוה בתור מושג חילוני שלהם".

== משפחתו ==
בזיווג ראשון היה חתנו של רבי חיים מנחם מזינקוב, בזיווג שני נישא לרחל, בת רבי משה הגר מקוסוב בעל לקט עני.
צאצאיו:
*בנו רבי אברהם יהושע העשיל הגר. כנצר יחיד לחסידות קוסוב הוכתר על ידי בן דודו רבי חיים מאיר הגר לממשיך אדמו"רי קוסוב. התגורר בבורו פארק וכונה האדמו"ר מקוסוב-זלישטשיק. אחר פטירתו הוכתר בנו רבי שרגא לאדמו"ר מקוסוב, ובנו השני רבי חיים יחזקאל, הוכתר לאדמו"ר מזלישטשיק.
*בנו חיים ברוך, נרצח בשואה.
*בתו מרים אשת הרב ברוך הגר, בן דודה רבי יחיאל מיכל מהורודנקה, בן רבי ברוך מויז'ניץ וחתן אחיו רבי חיים מאנטניא. בנם הרב משה הגר, כיהן כאדמו"ר מאנטניא בבני ברק.
*בתו רייזל אשת הרב דוד משה שפירא האדמו"ר מגוודזיץ, בן הרב יצחק מרדכי שפירא מגוואדזיץ.
*בתו חוה אשת הרב יעקב לאו מלבוב אחי הרב משה חיים לאו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://bukovina.org.il/גלריית-תמונות/גלריה-חסידות/הרהק-רבי-שרגא-פייביש-מזלישטשיק-זיעא/ מצגת תמונות מהרה"ק רבי שרגא פייביש מזלישטשיק זי"ע] באתר יהודי בוקובינה
*[http://bukovina.org.il/החסידות-בבוקובינה/זאלישטשיק/ תולדות חייו] באתר יהודי בוקובינה

==הערות שוליים==

שרגא פייבוש הגר
קטגוריה:יהודים מבוקובינה
קטגוריה:נפטרים ב-1937
רודולף פון בינאו

רודולף פון בינאו (בגרמנית: Rudolf von Bünau; 19 באוגוסט 1890 – 14 בינואר 1962), היה מפקד בכיר בצבא גרמניה הנאצית שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון בינאו נולד ב-19 באוגוסט 1890 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 - המלכה אולגה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה כמפקד פלוגה. ב-22 במרץ 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-22 במרץ 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון בינאו לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-13 (וירטמברג) באולם. ב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-35. ב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-133.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה פון בינאו מפקד רגימנט הרגלים ה-133, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-45, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת. ב-15 באוגוסט 1940 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בנובמבר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-177, וב-1 בנובמבר 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-73. ב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-23 בינואר 1943 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-25 בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-47 באוקראינה, וב-1 בפברואר 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-52. ב-1 באפריל 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11, וב-1 במאי 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-5 במרץ 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובתחילת אפריל 1945 הוא מונה למפקד ההגנה של וינה. מה-16 באפריל 1945 הוא הוביל את צוות הקרב "בינאו", כחלק מארמיית הפאנצר השישית בשטיריה, ועם כניעתו ב-8 במאי 1945 הוא נפל בשבי האמריקני.

===לאחר המלחמה===
ב-9 באפריל 1947 שוחרר פון בינאו מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר בקירכהיים, שם חי עד מותו בתאונת דרכים ב-14 בינואר 1962.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/B/BuenauRv-R.htm רודולף פון בינאו] באתר lexikon-der-wehrmacht ב

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
בסיס גצ'יטקאלה

בסיס גצ'יטקאלה (בטורקית: Geçitkale Havaalanı) או נמל התעופה לפקוניקו הוא שדה התעופה הצבאי של חיל האוויר הטורקי ליד העיר לפקוניקו שבצפון קפריסין.

== היסטוריה ==
בנייתו של נמל התעופה הושלמה בסביבות שנת 1990. במהלך השיפוץ של נמל התעופה הבינלאומי ארג'ן בין ספטמבר 2002 למאי 2004, שימש כנמל התעופה העיקרי של צפון קפריסין.

בקיץ 1998, על רקע המתיחות הגוברת בין יוון לטורקיה, טורקיה הציבה שישה מטוסי F-16 בבסיס, בתגובה להצבתם של ארבעה מטוסי F-16 ושני מטוסי "הרקולס" בפאפוס. הפעם האחרונה שבה ביקרו מטוסי קרב בבסיס הייתה בנובמבר 2000.

בפברואר 2008 נערך המשא ומתן הראשון על הפרטת שדה התעופה הצבאי. היקף ההשקעה המתוכננת היה 58 מיליון אירו.

בשנת 2016 נמכר נמל התעופה לאיש העסקים הטורקי-קפריסאי, אסיל נאדיר.

== מאפייני נמל התעופה ==
לנמל מסלול טיסה בודד באורך 2,850 מטרים וברוחב 45 מטרים. בנוסף, ישנו שטח עצירה (Stopway) באורך של 285 מטרים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אירופה: שדות תעופה
קטגוריה:קפריסין הצפונית
קטגוריה:קפריסין: שדות תעופה
גצ'יטקאלה
קטגוריה:חיל האוויר הטורקי
קבוצת מניה

סניף מעדני מניה בחדרה
קבוצת מניה היא חברה ישראלית המתמחה בייצור ושיווק מוצרי בשר שאינם כשרים. וכן רשת חנויות קמעונאיות המונה 23 סניפים.

==היסטוריה==
ראשיתה של הקבוצה בהרמן מניה, שעלה לישראל מרומניה. מניה היה קבלן בניין שנחשף לנושא גידול חזירים בעת שעבד ביישובים בגליל. בשנת 1964 פתח מניה חווה לגידול חזירים בצריפין, אך בעקבות חוק איסור גידול חזיר נאלץ הרמן להעתיק את חוות החזירים ליישוב אעבלין שבצפון הארץ, בו לא הייתה מניעה לגדל חזירים.

בניו של הרמן יעקב ומאיר פתחו בשנת 1995 מפעל לייצור נקניקים ובשרים מעושנים באזור התעשייה בראשון לציון. בשנת 1997 נפתחה חנות מפעל. בשנת 2000 נפתחה חנות נוספת לממכר מוצרי הקבוצה. נכון לשנת 2018 מונה הרשת 17 סניפים, הצפוני שבהם בקריית ים והדרומי בבאר שבע. בשנת 2007 נמנו 70% מלקוחות הרשת על קהל יוצאי מדינות ברית המועצות לשעבר. בשנה זו לרשת היו 6 סניפים ומחזור מכירות הקבוצה עמד על כ-300 מיליון שקלים.

בשנת 2001 החלה הקבוצה לייצר מוצרי בצק ומאפים ממולאים, בתחילה עם שותף אך כיום קו הייצור בבעלות מלאה של החברה.

בשנת 2011 החלה החברה בייבוא, שיווק והפצה של מוצרי מזון יבש, אלכוהול, ממתקים ומזון קפוא.

נכון לשנת 2020 קבוצת מניה היא בעלים של חוות החזירים הגדולה ביותר בישראל, והיא מספקת כ-40% מתצרוכת הבשר הלא כשר במדינה. הקבוצה מעסיקה כ-500 עובדים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.duns100.co.il/%D7%A7%D7%91%D7%95%D7%A6%D7%AA_%D7%9E%D7%A0%D7%99%D7%94 קבוצת מניה], באתר דן אנד ברדסטריט
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רשתות מרכולים בישראל
קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:תעשיית בשר בישראל
קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1996
סימון תמר

סימון תמר אלוש (בערבית: سيمون تمار, בצרפתית: Simone Tamar; 15 בינואר 1932 – 15 בינואר 1982) הקרויה גם "קול הזהב של קונסטנטין", הייתה זמרת יהודיה-אלג'יראית שלמרות שני אלבומיה היחידים וחייה הקצרים, התמקמה היטב כאחד הקולות היפים והבולטים של מוזיקת המאלוף מקונסטנטין.

==קורות חיים==
נולדה בסוק אהראס שבאלג'יריה למשפחה יהודית. כבר מגיל צעיר החלה לשיר בבתים באירועים משפחתיים. מיד לאחר הופעתה הראשונה בציבור ב-1976, נתפרסמה במהרה והפכה אהודה והחלה להופיע עם מיטב המעללמים של קונסטנטין, ובראשם שייח׳ ריימונד שהיה המורה שלה (חמו של אנריקו מסיאס שנחשב לסמל ענק של מוזיקת המאלוף האלג׳יראית-תוניסאית המיוחדת לקונסטנטין ואשר נרצח בידי קיצוניים ב-1961)

המשיכה להישאר בקשר עם העיר קונסטנטין גם לאחר עזיבת מרבית היהודים בין 1950–60 ועזבה את אלג'יריה הרבה אחרי שקיבלה את עצמאותה. ב-1981 הקליטה את שני אלבומיה היחידים ב-פריז.

נפטרה בפריז ב-15 בינואר 1982, כשהיא חוגגת את יום הולדתה החמישים.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות יהודיות צרפתיות
קטגוריה:זמרות אלג'יראיות
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:זמרות יהודיות אלג'יראיות
קטגוריה:אומנים יהודים שפעלו בארצות ערב
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:ילידות 1932
קטגוריה:נפטרות ב-1982
טופולב Tu-22M

טופולב Tu-22M (ברוסית: Туполев Ту-22М; קוד דיווח נאט"ו: בקפייר) הוא מטוס על-קולי, עם כנף בעלת משיכה משתנה, המשמש כמפציץ אסטרטגי ארוך טווח שפותח על ידי חברת טופולב ומשרת את פיקוד התעופה ארוכת הטווח של חיל האוויר הרוסי (בשפת המקור: Командование дальней авиации).

במהלך המלחמה הקרה, ה-Tu-22M הופעל על ידי חיל האוויר הסובייטי כחלק מפיקוד ההפצצה האסטרטגית ובתור סיוע לתעופה האווירית של הצי. מספרים משמעותיים של מטוסים מדגם זה עודנם בשירות חיל האוויר הרוסי. נכון ל-2018 יותר מששים מטוסי 22M בשימוש.

בקיץ 2018 המטוס עבר מודרניזציה מלאה במסגרתה המעטפת החיצונית שמרה על צורתה אך המבנה הפנימי והטכנולוגיה כולה נבנתה ועוצבה מחדש.
== מפעילות ==
* חיל האוויר הרוסי – נכון ל-2018, 63 מטוסים נמצאים בשירות החיל.
** בסיס המשמר האווירי ה-6950 – בסיס שייקובקה שבמחוז קלוגה 
*** גדוד תעופת המפציצים הכבדים ה-52 
** בסיס האוויר 6952 – בסיס בלאיה, מחוז אירקוטסק 
*** גדוד משמר תעופת המפציצים הכבדים ה-200

== קישורים חיצוניים ==

* [http://airwar.ru/enc/bomber/tu22m3.html Tu-22M3 באתר airwar.ru] 
* [http://www.globalsecurity.org/wmd/world/russia/tu-22m.htm Tu-22M באתר Globalsecurity.org]
* [http://www.bbc.co.uk/news/blogs-magazine-monitor-31537705 "כיצד לזהות מפציץ רוסי", כתבה באתר ה-BBC]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טופולב
קטגוריה:מפציצים מתוצרת רוסיה
קטגוריה:מפציצים מתוצרת ברית המועצות
קטגוריה:מטוסים בעלי כנף בעלת גאומטריה משתנה
אלפונסו פראבוסקו

אלפונסו פֶראבּוֹסְקוֹ (באיטלקית: Alfonso Ferrabosco (הוטבל ב-18 בינואר 1543 - 12 באוגוסט 1588) היה מלחין איטלקי. אף כי התפרסם בעיקר כמלחין המדריגל האיטלקי היחיד שעבד באנגליה, והאחראי העיקרי לצמיחת המדריגל שם, הוא הרבה להלחין גם מוזיקת קודש. ייתכן גם שריגל למען אליזבת הראשונה מלכת אנגליה כששהה באיטליה.

בנו, אלפונסו פראבוסקו הבן היה גם הוא מלחין.

== חייו ==
אלפונסו פראבוסקו היה בנו הבכור של דומניקו פראבוסקו, בן למשפחת אצולה בולונזית, שהוציאה מוזיקאים רבים משורותיה. אלפונסו נולד בבולוניה. אין הרבה ידיעות על ילדותו ונעוריו, אבל ידוע שעשה חלק משנותיו ברומא וחלק בלורן בשירות שארל מגוז. בשנת 1562 הגיע, כנראה עם דודו, בפעם הראשונה לאנגליה, שם התקבל לעבודה אצל אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. במהלך חייו יצא לעיתים מזומנות לאיטליה, ביקורים שלא היו נקיים ממחלוקת, כיוון שהן האפיפיור והן האינקוויזיציה לא ראו בעין יפה את שהותו באנגליה, שהייתה נתונה בשלהי המאה ה-16 במלחמה עם ארצות הכנסייה הקתולית. כששהה באנגליה, איבד את ירושתו האיטלקית, וכשיצא ממנה לאיטליה נאשם בפשעים מסוימים באנגליה (בהם שוד והריגת זר אחר). אומנם עלה בידו לנקות את שמו, אך הוא עזב את אנגליה בשנת 1578 שלא על מנת לשוב; הוא מת בבולוניה.

רבים אמרו עליו, ששימש סוכן חשאי לאליזבת, בתקופה שריגול מסוג זה היה דרוש נואשות; עם זאת, הראיות שניתנו לטענה זו היה נסיבתיות בעיקרן. הוא נהנה ללא ספק מתשלום נכבד שלא כמקובל למוזיקאי בחצר המלכות של אליזבת. ניסיונות מצד אליזבת להניעו לשוב לאנגליה אחרי 1580 עלו בתוהו.

== מוזיקה ==
פראבוסקו הביא את המדריגל לאנגליה. אף כי לא הוא התחיל את שגעון המדריגל בארץ זו - זה החל לאמיתו של דבר בשנת 1588, עם פרסום מוזיקה טרנסאלפינה של ניקולאס יונג, שזכה לפופולריות רבה כל כך, שמניה וביה היה לסוג היצירה הנפוץ ביותר באנגליה - פראבוסקו היה בפירוש זה שטמן את הזרעים, שהביאו להתפתחותו. סגנונו של פראבוסקו היה אולי נינוח ושמרני לפי אמות המידה של לוקה מרנציו או לוצאסקו לוצאסקי, אך הוא תאם את טעם הקהל האנגלי. רוב המדריגלים שלו נכתבו למישה או שישה קולות, היה קלילים בסגנונם והתעלמו במידה רבה מן ההתפתחויות המתקדמות באיטליה, כגון כרומטיות וציור מילים. מבחינה טכנית, היו תובעניים, וזו התכונה שהרשימה מעל לכל את הפרשנים האנגלים: "מיומנות עמוקה" היה הביטוי שבו נקט תומאס מורלי לתיאור המוזיקה של פראבוסקו כשפרסם כמה מיצירותיו בקובץ בשנת 1598, עשר שנים לאחר מותו. גם רוברט דאו כלל שתיים מיצירותיו בכתב היד שלו, הידוע כיום כ"ספר הקולות של דאו".

מלבד מדריגלים, כתב פראבוסקו מוזיקת קודש, שכללה מוטטים, קינות וכמה מזמורים, כולם לשירת א'קאפלה. עוד כתב מוזיקה אינסטרומנטלית: פנטזיות, מחולות פאוון וגאייארד, "אין נומינה" ו"פאסאמצו", להרכבים כליים שונים, לרבות לאוטה ווויול.

== קישורים חיצוניים ==

* 
<div class="mw-content-ltr">*
* .Ferrabosco Sr., Alfonso|Alfonso Ferrabosco Sr.
* [http://cudl.lib.cam.ac.uk/collections/music Music Collection] in Cambridge Digital Library which contains early copies/examples of Ferrabosco's compositions
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחיני מדריגלים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1543
קטגוריה:נפטרים ב-1588
ישראל (הלכה)

ישראל הוא אחד משלושה מעמדות בעם ישראל על פי ההלכה: כהן, לוי, וישראל. חלוקה זו נובעת ממצוות קידוש שבט לוי וקידוש זרעו של אהרן מתוך שבט הלוי, המעניקות ללויים ולכהנים חובות וזכויות המיוחדות להם. לפיכך כל המשתייכים לאחד מיתר שבטי ישראל נקראים "ישראלים" כדי להבדילם ממעמדם ההלכתי של בני שבט לוי.

חלוקה זו התבטאה בעבר במעמדות בית המקדש ונשמרת עד היום בסדר קריאת התורה בבתי הכנסת. כמו כן, מצוות פדיון הבן מיוחדת לישראל ומתקיימת רק כאשר האב והאם שניהם ישראלים, מכיוון שלא ניתן לפדות לוי או כהן מקדושתו.

==ראו גם==
* עשרת היוחסין

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעמדות ויוחסין ביהדות