תלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם

החלת האמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם ברצועת עזה (דרום אפריקה נ' ישראל) (באנגלית: Application of the Convention on the Prevention and Punishment of the Crime of Genocide in the Gaza Strip (South Africa v. Israel)) הוא הליך משפטי שפתחה דרום אפריקה בבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) ובו טענה להפרות של האמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם על ידי ישראל כלפי הפלסטינים ברצועת עזה במסגרת מלחמת חרבות ברזל.

נציגי דרום אפריקה הגישו בקשה לפתיחת ההליך ב־29 בדצמבר 2023, הדיונים הפומביים התקיימו בארמון השלום בהאג, הולנד, ב־11 וב־12 בינואר 2024. ישראל יוצגה על ידי מלקולם שו כפרקליט ואהרן ברק במותב השופטים. הצוות המשפטי של דרום אפריקה כולל את ג'ון דוגארד , ווהאן לואו וטמבקה נגקוקאיטובי כעורכי דין ואת דיקגאנג מוסנקה כשופט אד הוק.

ב־26 בינואר 2024 הוציא בית הדין שישה צווים זמניים בהם הורה לישראל לנקוט בכל האמצעים כדי למנוע מעשה שעלול להיחשב כרצח עם, להגן על הפלסטינים, להעביר סיוע הומניטרי ולדווח על כך בתוך חודש. עם זאת, בית המשפט לא הורה על הפסקת אש.

ב־24 במאי 2024 הוציא בית הדין צווי מניעה חדשים נגד ישראל בעקבות הכניסה הקרקעית למזרח העיר רפיח.

ב-5 ביוני 2024 התפטר אהרן ברק ממותב השופטים מטעמים אישיים-משפחתיים. ב-1 ביולי 2024 מונה רון שפירא למחליפו של אהרן ברק במותב השופטים מטעמה של מדינת ישראל.

== האמנה בדבר רצח עם ==

בשנת 1948 אימצה העצרת הכללית של האומות המאוחדות את האמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, פה אחד. האמנה מגדירה רצח עם בשני מרכיבים הכרחיים:

# כוונה: "מעשים שנעשו בכוונה להשמיד, באופן מלא או חלקי, קבוצה לאומית, אתנית, גזעית או דתית כמות שהיא".
# מעשה: ביצוע אחד מהמעשים המפורטים באמנה. "הריגת אנשים הנמנים עם הקבוצה; גרימת נזק חמור, בגוף או בנפש, לאנשים הנמנים עם הקבוצה; העמדת הקבוצה בכוונה תחילה בתנאי חיים שיש בהם כדי להביא לידי השמדתם הגופנית, כולה או מקצתה; קביעת אמצעים שכוונתם למנוע את הילודה בקבוצה; העברת ילדי הקבוצה לקבוצה אחרת בדרך כפייה".

על האמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם חתומות הן ישראל והן דרום אפריקה.הדיונים הפומביים והמתוקשרים ברחבי העולם התקיימו ב[[ארמון השלום בהאג שבהולנד]]

== עמדת התביעה ==
התלונה הוגשה על ידי דרום אפריקה, אך בהמשך ביקשו להצטרף לתביעה מדינות נוספות החתומות על אמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, בהן ספרד וצ'ילה.

התביעה הציגה את ההאשמות במה שהיא מכנה "הקשר רחב יותר של התנהלותה של ישראל כלפי הפלסטינים במהלך האפרטהייד שלה בן 75 השנים, הכיבוש הלוחמני בן 56 השנים של השטחים הפלסטיניים והסגר בן 16 השנים על עזה". נשיא דרום אפריקה סיריל רמפוזה אף השווה את פעולותיה של ישראל לאפרטהייד.

=== בקשת סעד זמני===
התביעה ביקשה מבית הדין, כנקודת התחלה, לנקוט אמצעי הגנה זמני ולהוציא צו ביניים המחייב את ישראל "להשהות לאלתר את פעולותיה הצבאיות בתוך וכנגד עזה".

בעוד שמתן פסק דין לגופו של עניין עשוי להימשך שנים, צו הביניים יכול להינתן בתוך שבועות, משום שדיון בצו ביניים זוכה לעדיפות עליונה על פני דיונים אחרים (לפי סעיף 74 לחוקי בית הדין), ומשום שכדי להוציא צו ביניים "לא נדרש לקבוע אם אכן בוצעה הפרה של אמנת רצח העם, אלא רק לקבוע האם הנסיבות מחייבות צו ביניים כדי להגן על הזכויות שנובעות מהאמנה". הפנייה מסתמכת על צו ביניים שהוציא בית המשפט ב-2019 נגד מיאנמר בעקבות הטבח שביצע השלטון ברוהינגיה.

=== טענות התביעה ===
טענת התביעה מתבססת על שני מרכיבי רצח עם:

==== טענות לכוונה ====
בפנייה בת 84 העמודים טענה התביעה כי "מעשיה של ישראל... הם רצח עם באופיים, שכן הם מחויבים בכוונה ספציפית... להשמיד פלסטינים בעזה כחלק מהקבוצה הלאומית, הגזעית והאתנית הפלסטינית".

כראיות לכוונתה של ישראל לבצע השמדת עם, הוצגו על ידי התביעה התבטאויות רבות מצד פוליטיקאים, אנשי צבא ואנשי תקשורת במדיה הישראלית וברשתות החברתיות, לצד סרטונים שצילמו חיילים והתבטאויות של קצינים. בין השאר, מצטטת התביעה את ההתבטאויות הבאות:
* נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג, שטען כי "זו אומה שלמה שם שאחראית. השיח על אזרחים לא מודעים ולא מעורבים הוא לא נכון".
* ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, שתיאר את המלחמה כ"מלחמת בני אור ובני חושך" והשתמש בביטוי "זכור את אשר עשה לך עמלק".
* שר הביטחון יואב גלנט, שאמר כי "עזה לא תחזור למה שהייתה. נחסל הכל […] שחררתי את כל המעצורים".
* השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר, שאמר: "כשאנחנו אומרים שאנחנו רוצים להשמיד את חמאס, אנחנו מתכוונים גם לאלו שחגגו, תמכו וחילקו ממתקים - הם כולם טרוריסטים וגם אותם צריך להשמיד".
* שר החקלאות אבי דיכטר, שהכריז "זו נכבת עזה 2023".
* שר המורשת עמיחי אליהו, בדבריו לגבי הטלת פצצת אטום על עזה.
*חבר הכנסת משה סעדה, בדבריו כי הוא שומע בכל מקום שאומרים לו ש"ברור שצריך להשמיד את כל העזתים".
*שרת ההסברה לשעבר, גלית דיסטל-אטבריאן, שצייצה לאחר הצפייה ב"סרטון הזוועות" מ-7 באוקטובר: "תשקיעו את האנרגיה הזאת בדבר אחד; מחיקת כל עזה מעל פני האדמה. שהמפלצות העזתיות יטוסו אל הגדר הדרומית וינוסו לתוך שטח מצרים. או שימותו. ושימותו ברע. עזה צריכה להמחק. ואש ותמרות עשן על ראשם של הנאצים ביהודה ושומרון. חרון אף יהודי שירעיד את אדמת העולם. דרוש כאן צה"ל נוקם ואכזר. כל דבר פחות מזה הוא לא מוסרי".
* האמירה שהושמעה על ידי מספר פוליטיקאים נוספים לפיה ברצועת עזה "אין בלתי מעורבים".
בנוסף, בין הסרטונים של חיילי צה"ל שהוצגו כראייה כנגד ישראל היה סרטון בטוויטר ששותף גם על ידי חבר הכנסת לשעבר ינון מגל, בו נראים חבורות חיילים על מדים שרים וצוהלים: "ובמצווה אחת דבק / למחות את זרע עמלק" ו"את הססמה שלנו מכירים / אין בלתי מעורבים".

====טענות למעשה====
לטענת התביעה, ישראל מבצעת פעולות העונות לרף הנדרש לביסוס העובדתי בעבירת רצח העם. טיעון זה מתבסס על מספר האזרחים ההרוגים בעזה, המשבר ההומניטרי והפגיעה בתשתיות העיר עזה, ההופכת את המגורים בה לבלתי אפשריים. לטענתם הפעולות כללו הרג המוני של פלסטינים בעזה, הרס בתיהם, גירושם ועקירתם, וכן חסימת הגישה שלהם למזון, מים וסיוע רפואי. בנוסף טענה דרום אפריקה שישראל הטילה אמצעים למניעת לידות פלסטינים באמצעות הרס שירותי בריאות חיוניים להישרדותן של נשים הרות ותינוקותיהן. בתביעה נטען כי כל הפעולות הללו "נועדו להביא להשמדתם של הפלסטינים כקבוצה".

== עמדת ישראל ==
=== תגובת ישראל והחלטה להשתתף בדיון ===
דובר משרד החוץ הישראלי ליאור חייט הכריז כי "ישראל דוחה בשאט נפש את עלילת הדם של דרום אפריקה", והצהיר כי טענתה "משוללת יסוד עובדתי ומשפטי". חייט אף טען כי "דרום אפריקה משתפת פעולה עם ארגון טרור הקורא להשמדת מדינת ישראל", והאשים את חמאס בפשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות ואף ניסיון לביצוע רצח עם במתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר. משרד החוץ מסר בערוצים דיפלומטיים כי לפסיקה נגד ישראל "יכולות להיות השלכות פוטנציאליות משמעותיות שאינן רק בעולם המשפט אלא בעלות השלכות מעשיות דו-צדדיות, רב-צדדיות, כלכליות וביטחוניות".

ב־2 בינואר 2024 החליטה ישראל להופיע בפני בית הדין בהאג, אף על פי שבעבר כפרה בסמכותו בדיונים על גדר ההפרדה ב־2004 ועל התמשכות השלטון הישראלי ביהודה ושומרון ב־2022.

היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה המליצה למנות את נשיא בית המשפט העליון בדימוס אהרן ברק כשופט מטעם ישראל, וראש הממשלה נתניהו קיבל את המלצתה.

ישראל בחרה במלקולם שו, מומחה יהודי-בריטי למשפט בין-לאומי וזכויות אדם, לייצג אותה כפרקליט מטעמה. חברים נוספים בצוות ההגנה הם טל בקר, גלית רג'ואן, עמרי סנדר, המשנה ליועצת המשפטית לממשלה למשפט בין-לאומי גיל-עד נועם, איל בנבנישתי וכריסטופר סטייקר.

=== טענות הנגד של ישראל ===
כנגד טענותיה של דרום אפריקה הציגה ישראל טיעונים הנוגעים לשני המרכיבים של רצח עם:

יסוד הכוונה: ישראל טענה כי האמירות שהובאו בתביעה הוצאו מהקשרן, והטענה העיקרית היא שמי שאמרו את הדברים אינם ממקבלי ההחלטות (קבינט המלחמה, הרמטכ"ל ומפקדים בכירים אחרים בצה"ל) אשר מקפידים לומר בכל הזדמנות כי ישראל נלחמת בחמאס בלבד, ואינה מבקשת לפגוע באזרחים.

יסוד עובדתי: ישראל טענה כי היא פועלת על פי הדין הבין-לאומי, וכל המלחמה נועדה להגנה עצמית, הן ההכרזה על המלחמה והן הלחימה עצמה.

כמו כן ציינו נציגי ישראל את ההקשר בו מתחוללת המלחמה: מתקפת הפתע בה פתחו חמאס וארגוני הטרור הפלסטינים בעזה, במסגרתה נרצחו ישראלים ונחטפו . ההגנה ציינה גם את השימוש במגן אנושי בידי חמאס.

== פסק הדין==
===בקשת הסעד הזמני ===
ב-26 בינואר הוציא בית הדין שישה צווים זמניים:

# ישראל תנקוט בכל האמצעים שבכוחה למנוע ביצוע של כל המעשים המפורטים בסעיף II לאמנת רצח העם (רוב של 15 מול 2, השופטים ג'וליה סבוטינדה מאוגנדה ואהרן ברק מישראל התנגדו).
# ישראל תבטיח שצבאה לא יבצע את המעשים המתוארים בסעיף II (רוב של 15 מול 2, סבוטינדה וברק התנגדו).
# ישראל תנקוט בכל האמצעים שבכוחה למנוע ולהעניש את ההסתה הישירה והפומבית לביצוע רצח עם בחברי הקבוצה הפלסטינית ברצועת עזה (רוב של 16 מול 1, סבוטינדה התנגדה).
# ישראל תנקוט באמצעים מיידיים ויעילים כדי לאפשר מתן שירותים בסיסיים הדרושים בדחיפות וסיוע הומניטרי להתמודדות עם תנאי החיים הקשים של הפלסטינים ברצועת עזה (רוב של 16 מול 1, סבוטינדה התנגדה).
# ישראל תנקוט באמצעים יעילים למניעת השמדת ראיות הקשורות להפרת סעיפים II או III לאמנת רצח העם ותבטיח שמירת ראיות כאלו (רוב של 15 מול 2, סבוטינדה וברק התנגדו).
# ישראל תגיש דו"ח לבית הדין על כל האמצעים שננקטו לביצוע צו זה תוך חודש ממתן הצו (רוב של 15 מול 2, סבוטינדה וברק התנגדו).

ב-16 בפברואר 2024 דחה בית הדין בקשה מצד דרום אפריקה להחמיר את הצווים נגד ישראל בשל פעולה צבאית אפשרית ברפיח, אך ב-28 במרץ אושרה בקשתה להוצאת צו המורה לישראל לאפשר ללא הפרעה אספקת סיוע הומניטרי לרצועה.

ב-24 במאי 2024 הוציא בית הדין צו ביניים, אותו ביקשה דרום אפריקה בעקבות פתיחת הפעולה הישראלית ברפיח, הקובע כי "על ישראל לעצור את המבצע הצבאי וכל פעולה באזור רפיח שעלולה להשפיע על האוכלוסייה האזרחית ברפיח", "לנקוט בצעדים על מנת למנוע הרס וראיות בנוגע לאמנת רצח העם" ו"להבטיח גישה מיידית לעזה של כל ועדת חקירה, ועדה למציאת עובדות וגופי חקירה שימונו על ידי האו"ם לחקור טענות על רצח עם".

=== לוח זמנים ===
בית הדין קבע לוחות זמנים להמשך הדיון בנושא המהותי, סביב טענת דרום אפריקה לרצח עם בעזה. נקבע כי דרום אפריקה צריכה להגיש כתב טענות עד 25 באוקטובר השנה, וישראל תידרש להשיב תשעה חודשים לאחר מכן – עד יולי 2025.

== תגובות בין-לאומיות ==
[[ישראל}}]]
חברות [[הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי בירוק כהה, ומדינות משקיפות בירוק בהיר. כל מדינות הליגה הערבית חברות בארגון, ושני הגופים תמכו בתביעתה של דרום אפריקה.]]
מדינות וגופים רבים הביעו עמדה בעד ונגד התביעה.

=== תומכי התביעה ===
תביעת דרום אפריקה זכתה לתמיכה בקרב מדינות רבות בעולם (בעיקר מדינות העולם השני והשלישי, אך גם מדינות אירופיות כמו ספרד,<ref></ref> אירלנד<ref></ref> וסלובניה<ref></ref>), בהן אינדונזיה, אלבניה, איראן, בוליביה, בוסניה והרצגובינה, בלארוס, בנגלדש, ברזיל, ג'יבוטי, האיים המלדיביים, ונצואלה, זימבבואה, טורקיה, ירדן, לבנון, מלזיה, מרוקו, מקסיקו, לוב, ניקרגואה, נמיביה, סוריה, סנט וינסנט והגרנדינים, עיראק, ערב הסעודית, פקיסטן, צ'ילה, קוריאה הצפונית, קובה, קולומביה, קומורו ורוסיה; ולתמיכת מדינות שההכרה בהן מוגבלת כמו הרשות הפלסטינית, קוסובו וצפון קפריסין. בנוסף תמכו בתביעה ארגונים בין-מדיניים ובינלאומיים כגון הליגה הערבית, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי וארגון המדינות הבלתי-מזדהות.

מעל ל-1,400 תנועות ברחבי העולם, מפלגות, ארגונים א-פוליטיות, איגודים וחברות, אקטיביסטים ופמיניסטיות הצטרפו לעצומה המביעה תמיכה בתביעה נגד מדינת ישראל, ביניהן; קוד ורוד: נשים למען שלום, קול יהודי לשלום, הפדרציה הפלסטינית הכללית של האיגודים המקצועיים (PGTFU), וליגת נשים בין-לאומית לשלום וחירות (WILPF).

חבר הכנסת עופר כסיף ממפלגת חד"ש חתם על עצומה שתומכת בטענות התביעה נגד מדינת ישראל, ובעקבות זאת נפתח תהליך להדחתו מהכנסת, ללא הצלחה.

=== מתנגדי התביעה ===
המתאם לתקשורת אסטרטגית של המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, ג'ון קירבי, אמר כי ארצות הברית, מוצאת את בקשתה של דרום אפריקה "חסרת ערך, חסרת תועלת וללא כל בסיס עובדתי". דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית מת'יו מילר אמר ש"אין ראיות המוכיחות את הטענות". מזכיר המדינה האמריקאי, אנתוני בלינקן אמר ש"העתירה של דרום אפריקה מסיחה את דעת העולם ממאמצים חשובים להשגת שלום וביטחון".

דובר ממשלת בריטניה אמר כי "הקייס (התביעה) של דרום אפריקה מוטעה לחלוטין" והוסיף כי "בריטניה עומדת מאחורי זכותה של ישראל להגן על עצמה בכפוף לחוק הבינלאומי". שר החוץ הבריטי, דייוויד קמרון אמר "אני לא חושב שהעתירה עוזרת, אני לא מסכים עמה, ואיני חושב שהיא צודקת".

שרת החוץ הגרמנית אנאלנה ברבוק מתחה גם היא ביקורת על העתירה, ואמרה שהיא "לא מוצאת אף כוונה [לרצח עם] מצד ישראל בהגנתה העצמית נגד ארגון הטרור חמאס". ב-12 בינואר הודיעה גרמניה שתצטרף לדיון כצד שלישי, וכן תתמוך בעמדת ישראל.

שר החוץ של צרפת סטפן סז'ורנה הצהיר כי "להאשים את המדינה היהודית ברצח עם זה לחצות סף מוסרי. אסור לנצל את הרעיון של רצח עם למטרות ניגוח פוליטיות/מדיניות".

לצדם גם מדינות מפותחות שונות כאוסטרליה, קנדה, איטליה, אוסטריה, הונגריה, צ'כיה, אוקראינה, קוריאה הדרומית, יפן, טאיוואן והונג קונג; ואף מדינות וטריטוריות מתפתחות כדוגמת פוארטו ריקו, סמואה האמריקאית, איי מרשל, גואם, איי מריאנה הצפוניים, איי הבתולה של ארצות הברית, הפיליפינים, תאילנד, גואטמלה, פרגוואי והודו הביעו גם הן ביקורת על התביעה, ותמכו בצד הישראלי, אם כי במידות שונות ומסויגות.

== ראו גם ==
* אמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם
* תגובות בין-לאומיות למלחמת חרבות ברזל
* יחסי דרום אפריקה–ישראל
* בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ)
* תלונת משפחות החטופים נגד חמאס
* מעורבות עובדי אונר"א במתקפת הפתע על ישראל

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.icj-cij.org/case/192 סקירה כללית של התיק] באתר בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ)
* [https://www.icj-cij.org/sites/default/files/case-related/192/192-20231228-app-01-00-en.pdf הטקסט המלא של בקשת דרום אפריקה], באתר בית הדין הבין-לאומי
* [https://www.icj-cij.org/sites/default/files/case-related/192/192-20240126-pre-01-00-en.pdf צווי הביניים שהוציא בית הדין], באתר בית הדין הבין-לאומי
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תגובות למלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:יחסי דרום אפריקה – ישראל
קטגוריה:בית הדין הבין-לאומי לצדק
קטגוריה:משפט בין-לאומי פומבי
קטגוריה:דעת הקהל במלחמת חרבות ברזל