OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בסמטי בלוז

בסמטי בלוז הוא סרט מוזיקלי קומי-רומנטי אמריקאי, משנת 2017, בבימויו של דן בארון<ref></ref>. זהו סרט הביכורים של הבמאי והוא מבוסס על תסריט מאת ברון וג'ף דורכן. בסרט מככבים ברי לארסון ואוטקרש אמבודקר בתפקידים הראשיים וכן סקוט באקולה, דונלד סאת'רלנד וטיין דיילי.

על פי דרישה מאולפני Shout!, הסרט יצא במהדורה מוגבלת.

== עלילה ==
מדענית בשם לינדה (ברי לארסון) יוצרת עם אביה (סקוט באקולה) אורז שעבר שינוי גנטי. הבוס של השניים (דונלד סאת'רלנד) שולח אותה להודו בכדי למכור אותו לחקלאים הכפריים. בהתחלה היא מפגינה בורות וחוסר ידע ביחס למדינה, אולם בהמשך היא לומדת בזכות ההודים המוכשרים ומסבירי הפנים. היא פוגשת בחקלאי משכיל, ראג'יט (אוטקרש אמבודקר), הנאבק למען זכויותיהם של חקלאי האורז המקומיים. כאשר לינדה מגלה שהעסקה המוצעת של החברה בה היא מועסקת תהרוס את אורח חייהם של החקלאים, היא מבינה שעליה ועל ראג'יט לעבוד בשיתוף פעולה בכדי לעצור זאת.
== דמיות ==
* ברי לארסון כלינדה, מדענית מזון
* סקוט בקולה כאריק, אביה של לינדה
* דונלד סאת'רלנד כגורגון, הבוס של אריק ולינדה
* טיין דיילי כאוולין
* אוטקרש אמבודקר כראג'יט
* באגים בהרגאבה קרישנה כבאפוג'י
* סאהיל סגל כוויליאם
* סוהסיני מולאי כגברת פאטל
* לקשמי מנצ'ו כסיטה

== הפקה ==
בינואר 2013 הצטרפה ברי לארסון לצוות הסרט, עם דן ברון כבמאי, ודן ברון וג'ף דורכן כתסריטאי. הצילומים התרחשו לראשונה בשנת 2013 בקרלה. במקור הם היו אמורים להתקיים בטמיל נאדו, אך מזג אוויר יבש הפך את המקומות המתוכננים לבלתי מתאימים ולכן ההפקה נאלצה לעבור מקום שבועות לפני תחילתו.לא צולמו מספיק סצינות בשנת 2013 מכיוון שהשבועות האחרונים של ההפקה חופפים לעונת המונסון והתפאורות נפגעו. ההפקה הסתיימה במאי 2017.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2017
בסמטי בלוז
קבוצת קדם

שמשון בלוך על הסוס. התמונה צולמה ב-[[1918 בבקעת הירדן סמוך ליריחו עם גדוד 39 של קלעי המלך]]
קבוצת קדם הייתה מסגרת הגנתית, אשר הוקמה בשנת 1920 והיוותה את אחד מגרעיניו הראשונים של ארגון ההגנה בתל אביב.

== רקע ==
קבוצת קדם הייתה אחת מכמה קבוצות דומות, אשר טרם הצטרפותן לארגון ההגנה פעלו על בסיס מקומי וללא תאום או פיקוד אזורי. מסגרת זו התבססה בעיקרה על יוצאי הגדודים העבריים לשעבר<ref></ref>, ופעלה להגן על האוכלוסייה היהודית באזור יפו וסביבתה<ref name=":0"></ref>.

יוזם הקמתה ומפקדה הראשון היה שמשון בלוך, בעברו חייל בגדוד נהגי הפרדות, אשר נטל חלק במערכה בגליפולי בשנת 1915, ולאחר מכן חייל בגדוד 39 של קלעי המלך, אשר נטל חלק בקרבות השחרור האחרונים של הצבא הבריטי בעמק הירדן בשנת 1918<ref name=":1"></ref><ref></ref>.

קבוצת זו, אשר מנתה בשיאה ככל הנראה כ-50 איש, השתכנה ופעלה במבנה בו שכן בעבר מלון הפאר "בלה ויסטה" (כיום אזור גן צ'ארלס קלור). מבנה זה נרכש מאחר יותר על ידי חברת הבניה "קדם", אשר הפכה אותו למשכן למשרדיה ולמגורים עבור עובדיה, ומכאן נגזר גם שמה של הקבוצה.

במאורעות תרפ"א (מאי 1921) בלטה הקבוצה בפעילותה להגנת יהודי האזור מפני הפורעים הערבים<ref name=":0" /> . זאת, היות שהייתה היחידה אשר החזיקה בנשק מבין מסגרות ההגנה שפעלו באזור<ref></ref>. בין 47 היהודים שנפלו חלל במאורעות אלה היה גם חבר קבוצת קדם, משה סטרלצין, אשר נהרג כאשר ניסה להציל משפחה יהודית בשכונת נווה שלום<ref></ref>. עם תום המאורעות השתלבה קבוצה זו עם ארגון ההגנה הארצי ופעלה במסגרתו. גם בשנים שלאחר מכן, היוותה קבוצת קדם כוח מגן מרכזי בעיר<ref></ref>.
קבוצת הקומנדו של קדם משנת 1921 בתל אביב
לדברי אחד ממפקדיה, ראובן גולדברג, מתוך קבוצת קדם יצאו בשנים שלאחר מכן רבים ממפקדיה של "ההגנה" בתל אביב<ref name=":1" />.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hahagana.org.il/lexicon/?searchInput=קבוצת+קדם&selectSubject=0 אתר האינטרנט של ארגון ההגנה]
* תומר דרור, [https://www.maarachot.idf.il/2020/%D7%92%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%95%D7%A0%D7%95%D7%AA/%D7%9E%D7%A2%D7%A8%D7%9B%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%92%D7%A0%D7%94/%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%99%D7%AA%D7%94-%D7%A9%D7%9C-%D7%A7%D7%91%D7%95%D7%A6%D7%AA-%D7%A7%D7%93%D7%9D-%D7%95%D7%A9%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%91%D7%94-%D7%91%D7%90%D7%A8%D7%92%D7%95%D7%9F-%D7%94%D7%94%D7%92%D7%A0%D7%94-%D7%91%D7%AA%D7%9C-%D7%90%D7%91%D7%99%D7%91/ ראשיתה של קבוצת קדם ושילובה בארגון ההגנה בתל אביב], אתר מערכות, 31 בדצמבר 2020.
*אילן שחורי, [https://www.mytelaviv.co.il/YearZeroTlv שנת האפס של תל אביב - מאמרים ומחקרים בתולדות ת"א], אתר תל אביב שלי, מאי 2021.
*תומר דרור, [https://fliphtml5.com/vmkhr/hfbk/basic/153-183 ראשיתה של קבוצת קדם ושילובה בארגון ההגנה בתל אביב], מערכות, עמ' 153-160, דצמבר 2020 טבת תשפ"א
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:מחתרות בארץ ישראל
קטגוריה:ההגנה
קטגוריה:ההגנה: היסטוריה
בלארף

בלארף (באנגלית: Blarf) הוא פרויקט מוזיקלי של הקומיקאי האמריקאי אריק אנדרה. בלארף הייתה במקור להקה שהורכבה מאנדרה וחבריו, אך היא התפרקה במהירות. בשנת 2019 חידש אנדרה את הפרויקט, והוציא את האלבום "Cease & Desist" דרך Stones Throw Records.

== היסטוריה ==
לאחר שאריק אנדרה נרשם למכללת ברקלי למוזיקה בוסטון, מסצ'וסטס, הוא הקים להקה בשם "בלארף". מטרת הלהקה הייתה לחקות את הסגנונות של פרנק זאפה והביסטי בויז. הלהקה התפרקה אחרי זמן קצר מכיוון שמתופף הלהקה התחתן בגיל 18 עם אישה הנמצאת בתנועה נגד הפלות, ואנדרה בתגובה כתב שיר בשם "I Love Abortions" (בעברית: "אני אוהב הפלות").<ref></ref>

ב-25 בדצמבר 2014, אנדרה הוציא באופן עצמאי מיני-אלבום בהשתתפות מפיק התקליטים הקנדי The First Seed, תחת הכותרת "BLARF".<ref></ref>

ב-6 ביוני 2019, נחשף כי אמן חדש נחתם לסטונס ת'רואו רקורדס תחת השם "Blarf" וכי אלבום האולפן הבכורה שלו "Cease & Desist" אמור לצאת ב-26 ביוני. עד מהרה התחוללה שמועה ש"בלארף" הוא כינוי של אנדרה, אולם דמותו של בלארף הכחישה זאת. להופעותיו הפומביות הנדירות מאוד של בלארף הוא נראה בדרך כלל לובש תחפושת של רונלד מקדונלד.

הסינגל המוביל באלבום, "Badass Bullshit Benjamin Buttons Butthole Assassin", יצא ב-18 ביוני עם קליפ נלווה.<ref></ref> Cease & Desist יצא כמתוכנן ב-26 ביוני 2019.<ref></ref> האלבום מבוסס מאוד על סמפלים והוא מכיל אלמנטים של פלנדרפוניקה ומוזיקת נויז. קליפים לסינגלים "Banana" ו-"Boom Ba" יצאו ב-31 ביולי וב-12 באוגוסט 2019, בהתאמה.

אנדרה הופיע בשידור חי כ"בלארף" לראשונה ב-6 ביולי 2019, בלוס אנג'לס עם עמיתיו הנגנים ת'אנדרקאט, דומי וג'יי. די. בק.<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* Cease & Desist - 2019

=== תקליטים ===
* 2014 - (BLARF) 

=== סינגלים ===
* 2019 - "Badass Bullshit Benjamin Buttons Butthole Assassin"
* Banana" - 2019"
* Boom Ba" - 2019"

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות אמריקאיות
דורון בר אדון

דורון בר-אדון (נולד בשנת 1940) הוא צייר ופסל ישראלי.

==ביוגרפיה==
בר-אדון נולד בירושלים ב-1940 לארכאולוג ואיש ארגון ההגנה פסח בר אדון והעיתונאית דורותי בר אדון. בהיותו בן שלוש עברה המשפחה למושב מרחביה שם הוא גדל ובגר במקביל לשהותו בקיבוץ מרחביה. 

בנערותו למד ציור אצל דן אמיתי, חבר קיבוץ שריד. בגיל 26 המשיך בלימודי אמנות במכללת אורנים אצל מרסל ינקו, בבצלאל אצל אברהם אופק ובאופן פרטי בגבעתיים אצל רודי להמן. בתקופת לימודיו בבצלאל הכיר את רעיה, אותה נשא לאשה, ויחד שיתפו השניים פעולה. 

החל מ-1976 לימד אמנות במוסדות כמו בית הספר התיכון תלמה ילין, אוניברסיטת חיפה, מכללת רופין, מכללת הגליל המערבי ובמכון אבני. לאורך השנים הציג עשרות תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות וכן יצר עבודות באתרים ציבוריים ובמבנים כמו בניין המועצה האזורית אשכול ומגדל המים בחדרה. 

מאז 1964 מתגורר עם משפחתו בחופית.

<gallery>
baradonhedera01.JPG|קיר אמנות בחדרה, אריחים ולבנים מקרמיקה, 1972–1973
doronbaradonhedera02.JPG|פרט בקיר האמנות בחדרה, 1972–1973
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* דורון בר-אדון: הבגד של ההורים, הוצאה עצמית, 2005
* דורון בר-אדון: דימויים וימים, כנרת זמורה-ביתן, 2007
* דורון בר-אדון: [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1974%2F01%2F25&id=Ar02902&sk=DB29B0BD מורנו רודי להמן, במלאת לאמן 70 שנה], מעריב, 25 בינואר 1974
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1978%2F02%2F24&id=Ar03804&sk=A51F3844 תבליטים חדשים בנוף הנגב], מעריב, 24 בפברואר 1974
* אראלה הראל: [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1972%2F05%2F18&id=Ar01705&sk=0D99DE1D פסל דרך], משא לספרות אמנות ועיון, 18 במאי 1972
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1968%2F03%2F07&id=Ar00605&sk=5BDB6459 עבודה זוגית- רעיה ודורון בר-אדון מציגים קרמיקה וחיתוכי עץ], דבר 7 במרץ 1968
* דורון בר-אדון: קין בעיני עצמו – יוצר לוחם בזירה הפתוחה, סטודיו 115, יולי 2000, עמוד 36.

==קישורים חיצוניים==
*[https://museum.imj.org.il/artcenter/newsite/he/?artist=%D7%91%D7%A8%20%D7%90%D7%93%D7%95%D7%9F,%20%D7%93%D7%95%D7%A8%D7%95%D7%9F&list=%D7%91 דורון בר-אדון] במרכז מידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל.
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2020/07/26/%d7%a1%d7%99%d7%91%d7%95%d7%91-%d7%91%d7%a7%d7%99%d7%a8-%d7%90%d7%9e%d7%a0%d7%95%d7%aa-%d7%91%d7%97%d7%93%d7%a8%d7%94-%d7%a9%d7%99%d7%a6%d7%a8-%d7%93%d7%95%d7%a8%d7%95%d7%9f-%d7%91%d7%a8-%d7%90%d7%93/ סיבוב בקיר אמנות בחדרה שיצר דורון בר-אדון], באתר 'חלון אחורי', 26 ביולי 2020

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:מרחביה (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
מרדכי וולנוב

הרב מרדכי וולנוב (נולד בשנת ה'תש"ם, 1980) הוא רב היישוב אלון מורה, ר"מ בישיבת ברכת יוסף ומחבר סדרת הספרים "ויורנו מדרכיו". הרב וולנוב מכהן גם כדיין בבית הדין לממונות של המועצה האזורית שומרון.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת 1980 (התש"ם) בבני ברק, למד בישיבת ברכת יוסף אצל הרב אליקים לבנון והפך לאחד מתלמידיו המובהקים.

שימש כר"מ בישיבת ברכת יוסף בה למד, לאחר מכן היה לרבה של שכונת נווה עופרה ביישוב אלון מורה. וולנוב הוא דרשן שמוסר שיעורים בכל רחבי הארץ והוא מרבני ארגון כושרות.

בשנת 2018 (התשע"ח) פרסם את סדרת הספרים "ויורנו מדרכיו" – מאמרי מוסר לפי פרשיות השבוע. בשנת 2020 (התש"פ) נבחר למלא את מקומו של הרב אליקים לבנון כרב היישוב אלון מורה.

הרב וולנוב נשוי לתהילה לבית גרנביץ' ולו תשעה ילדים.

גיסו הוא הזמר מרדכי גרנביץ'.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.yeshiva.org.il/midrash/rabbi/795 שיעוריו] באתר ישיבה
* [http://www.meirtv.co.il/site/rabbis.asp?rabbi=4071 שיעוריו] בערוץ מאיר
* [https://www.youtube.com/playlist?list=PL0A1scLk6_SkeoByrhVvGdxeDNMgpgfjD סדרת השיעורים "ויורנו מדרכיו] ביוטיוב
* מחקרים תורניים באתר כושרות<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני יישובים
קטגוריה:יהודה ושומרון: רבנים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
קטגוריה:אלון מורה: אישים
בית החולים בית בלב

בית החולים בית בלב הוא בית חולים שיקומי הממוקם במערב ראשון לציון.

== מבנה בית החולים ==
את בית החולים מפעילה רשת בתי האבות "בית בלב" שהיא חלק מקבוצת מכבי שירותי בריאות, בית החולים מכיל מעל ל-420 מיטות אשפוז, כולל כ-13 מחלקות ואף מכון אשפוז יום ובריכה טיפולית. עלות הקמת בית החולים הייתה כ-200 מיליון דולר שאומנם אינם מכספי משרד הבריאות אבל באישורו של המשרד. מלבד זאת מכיל גם מערכות אלקטרו-מכניות, חניון מכוניות ומכון אמבולטורי לבאים לבית החולים. סך שטח בית החולים הוא כ-25,000 מ"ר.

אדריכל בית החולים הוא דב קורן, בית החולים ממוקם ברחוב משה שרת, שבמערב ראשון לציון.

בית החולים משמש בעיקר חולים הנמצאים בתהליך אשפוז המשכי.

== היסטוריה ==
במרץ 2019 פורסם כי חברה בשם אפקון בניה אשר מתפקדת כחברת בת של החברה אפקון החזקות חתמה על הסכם עם רשת בתי האבות בית בלב על ההסכם להקמת בית החולים.

בתחילת אפריל 2019 התקיימו דיונים בוועדה של משרד הבריאות, את הוועדה הקים מנכ"ל משרד הבריאות, משה בר סימן טוב ובה נידון על המשבר והעומס שקיים במחלקות הפנימיות, פתרונה של בעיית העומס תהיה הקמת בית החולים אשר תקל משמעותית על תפקוד המחלקות הקיימות.

באפריל 2019, הונחה אבן הפינה והחלה בניית בית החולים.

ביוני 2022 נפתח בית החולים.

== ראו גם ==
* בית החולים עדי נגב
* בית החולים בית רבקה
* מכבי שירותי בריאות

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.e-shraga.com/בית-חולים-גריאטרי-בית-בלב-ראשון-לציו/ בית חולים גריאטרי בית בלב – ראשון לציון], באתר חברת ערן שרגא – ניהול ופיתוח נדל"ן
* [https://www.sponser.co.il/Article.aspx?ArticleId=96054 אפקון תקים מרכז רפואי גריאטרי יחד עם "בית בלב"], באתר חדשות ספונסר

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי חולים שיקומיים
קטגוריה:ראשון לציון: בתי חולים
אלכסנדר מרשל

אלכסנדר מרשל (ברוסית: Александр Маршал; נולד ב-7 ביוני 1957) הוא זמר וגיטריסט רוסי.

אלכסנדר מינקוב נולד בכפר במחוז קרסנודר למשפחת טייס קרב. הוא התחיל לנגן בגיטרה בגיל שבע. בשנת 1974 אלכסנדר החל ללמוד בבית הספר לטייסים והקים בה להקה. תוך זמן קצר הוא הבין שקריירה צבאית לא מתאימה לו, אך לא הצליח להשתחרר מהצבא והמשיך את השרות כחייל. בהיותו לומד בבית הספר צבאי הוא זכה לכינוי "מרשל".

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 אלכסנדר מרשל הגיע למוסקבה וניגן במסעדות. באותה תקופה הוא קיבל הזמנה להשתתף בלהקה פארק גורקוגו. לאחר חזרות של מספר שנים הלהקה נסעה לסיבוב הופעות בארצות הברית. התכנון היה לחזור לרוסיה] תוך מספר חודשים, אך הלהקה שהה בארצות הברית במשך חמש שנים. בשנת 1988 הם עשו חוזה עם חברת Polygram.

פרנק זאפה סידר ללהקה מספר הופעות. בשנת 1989 הוצאה אלבום Gorky Park ששירים ממנו נכללו במצעד הפזמונים של בילבורד. אלבום נוסף של הלהקה חיזק את הפופולריות שלה והם אף הקים סטודיו להקלטות בלוס אנג'לס.

בשנת 1998 אלכסנדר מרשל נפרד מהלהקה והחל להופיע באופן עצמאי. באותה תקופה הוא חזר לרוסיה ומאז הוא מתגורר במוסקבה.

אלכסנדר מרשל הוציא 13 אלבומים. הוא זכה 6 פעמים בפרס גרמופון הזהב. בשנת 1998 הוא זכה בפרס "אובציה".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים רוסים
קטגוריה:זמרי פופ רוסים
קטגוריה:גיטריסטים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:זמרי שאנסון רוסים
קטגוריה:בארדים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1957
זינסהיים

מבנים היסטוריים ברחוב הראשיזינסהיים (בגרמנית: Sinsheim,ˈzɪnshaɪ̯m) היא עיר בדרום מערב גרמניה, העיר היא חלק ממדינת באדן-וירטמברג וממוקמת כ-22 ק"מ דרומית-מזרחית להיידלברג וכ-28 ק"מ צפונה מהיילברון אשר במחוז ריין-נקאר.

== היסטוריה ==
האזור סביב זינסהיים יושב כבר כ-700,000 לפני הספירה, כפי שמוצג על ידי מציאת המאובן הומו היידלברגנסיס בכפר מאואר, כ-12 ק"מ צפונית לזינשהיים. הרומאים שלטו באזור בין 90 לספירה עד 260 לספירה. העיר הוקמה ככל הנראה בשנת 550 לספירה על ידי האציל הפרנקי, סנו. דבר זה מוזכר לראשונה באופן היסטורי בשנת 770 לספירה בקודקס של קלוזר קלורש. מאז 1192 קיבלה העיירה זכויות עירוניות, פריווילגיה שניתנה לראשונה על ידי היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

החל משנת 1910 הוכנסו חשמל וצינורות מים ציבוריים לעיר. מלחמות העולם והשפל הגדול מנעו בתחילת המאה הקודמת מהעיר להתפתח, ורק בשנת 1968 התחברה העיר לאוטובאן אשר חיברה אותה לכבישים ארציים ובינלאומיים. באופן מסורתי הייתה זינסהיים עיירה חקלאית, והכביש המהיר הפך אותה למרכז תעשייתי קטן, אך היא נפגעה בשנים האחרונות עקב מיתון וייבוא חוץ.

== גאוגרפיה ==
זינסהיים מורכבת מהעיר עצמה ומ-12 פרוורים עם אוכלוסייה כוללת של 35,442 (נכון לדצמבר 2018). שטחה הכולל 127 קמ"ר. נהר אלזנץ, מוצאו בעיר.

== תרבות ==
האטרקציה התיירותית העיקרית בזינסהיים היא מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים שנמצא בפרבר שטיינספורט, המוזיאון מציג אוסף של כלי רכב היסטוריים, במקום מבקרים למעלה ממיליון מבקרים בשנה. בשנת 1989 הוקם באזור יריד סחר המציג אירועים תעשייתיים ופופולריים.

== ספורט ==
ב-19 בספטמבר 2006 הודיע ראש עיריית זינסהיים על אצטדיון שיוקם לא הרחק ממוזיאון הרכב והטכנולוגיה, אצטדיון שיוקם עבור מועדון הכדורגל המצליח ביותר של העיר, הופנהיים. עלות בניית האצטדיון נעמדה בכ-100 מיליון יורו, ותכולתו היא 30,164 מקומות, בנייתו מומנה ברובה על ידי דייטמר הופ, איש עסקים וכדורגלן עבר במחלקת הנוער של המועדון. המועדון ערך הופעת בכורה באצטדיון, "ריין-נקר ארנה", ב-31 בינואר 2009, עם ניצחון 0–2 על אנרגי קוטבוס.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:באדן-וירטמברג: ערים
וולטר פורוורד

וולטר פורוורד (באנגלית: Walter Forward; 24 בינואר 1786 – 24 בנובמבר 1852) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית, חבר בית הנבחרים ושגריר בדנמרק.

==ביוגרפיה==
וולטר פורוורד נולד באיסט גרנבי, קונטיקט, שם הוא למד בבתי ספר ציבוריים. לאחר שעבר עם אביו לאורורה, אוהיו, הוא התיישב ב-1803 בפיטסבורג, פנסילבניה. שם הוא למד משפטים וב-1806 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. הוא עסק בעריכת דין בפיטסבורג וגם שימש במשך יותר משנה כעורך העיתון Tree of Liberty. הוא גם היה חבר באספה הכללית של פנסילבניה.

ב-1822 נבחר פורוורד לבית הנבחרים של ארצות הברית במקומו של הנרי בולדווין שהתפטר. הוא נבחר מחדש בבחירות שנערכו בסוף אותה שנה, אך כשל בבחירה מחדש ב-1824. הוא היה חבר הוועידה החוקתית של פנסילבניה ב-1837 ולקח חלק חשוב בהקמתה של המפלגה הוויגית בשנות ה-30 של המאה ה-19.

פורוורד היה תומך פעיל במסע הבחירות של ויליאם הנרי הריסון וג'ון טיילר בבחירות לנשיאות של 1840. כתגמול לפועלו הוצעה לו משרת התובע של המחוז המערבי של פנסילבניה. הוא דחה את ההצעה, אך במרץ 1841 הוא מונה על ידי הנשיא הריסון כמבקר הראשון של מחלקת האוצר. הוא שימש בתפקיד זה עד ספטמבר אותה שנה, כאשר הוא מונה כמזכיר האוצר על ידי הנשיא טיילר.

במהלך כהונתו של פורוורד כמזכיר האוצר, בוטלה מערכת האוצר העצמאית של 1840, וכספי הממשלה הופקדו שוב בבנקים מסחריים. זמן קצר לאחר שפורוורד נכנס לתפקידו, הוא ביקש ממילרד פילמור, אז יושב ראש ועדת המיסוי והתקצוב של בית הנבחרים, להכין תוכנית להעלאת המחירים, כתגובה לירידה רצינית בהכנסות שנגרמה מהבהלה של 1837. הוא גם ביקש שיוכנו תוכניות ל"מועצת אוצר המדינה" כדי לקבל ולהפיץ את ההכנסות מהמכסים, מאחר שמערכת האוצר העצמאית כבר לא הייתה קיימת. באוגוסט 1842 הונהגה מערכת חזקה של הגנת מחירים. עקב חיכוכים מתמידים עם הנשיא החדש טיילר פגמו בכל תקופת תקופת כהונתו כמזכיר האוצר, הוא התפטר בפברואר 1843.

לאחר התפטרותו חידש פורוורד את עיסוקו בעריכת דין בפיטסבורג, עד שב-1849 הוא מונה כממונה על היחסים בדנמרק על ידי הנשיא זאכרי טיילור. הוא שב מדנמרק ב-1851 כדי לשמש כשופט בבית המשפט המחוזי של מחוז אלגייני שבפנסילבניה.

וולטר פורוורד נפטר בפיטסבורג ב-24 בנובמבר 1852 ונקבר בבית הקברות אלגייני. על שמו נקראו עיירה במחוז זה וספינה של משמר החופים של ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזכירי האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון טיילר
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בדנמרק
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1786
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1852
עמוס נצר

עמוס נצר (נולד ב-1955) הוא ראש מועצה אזורית זבולון.

==ביוגרפיה==
נצר נולד ברמת יוחנן למשה נצר, מפקד הנח"ל שכיהן גם כראש מועצת זבולון בשנים 1982 עד 1997. סבתו דבורה נצר הייתה חברת כנסת, וסבו שרגא היה פעיל פוליטי. שיחק כשוער בנבחרת ישראל בכדורמים. את שירותו הצבאי עשה בחיל המודיעין והוא מחזיק בדרגת רב-סרן במילואים. נצר היה מרכז משק ומנהל כלכלי בקיבוץ רמת יוחנן, חבר בפורום ראשי המשק בישראל ובהנהלת כדור המים של המועצה. ב-2001 כיהן כמנכ"ל פלרם. בשנת 2009, לאחר התפטרותו של אייל הירדני, מונה למנכ"ל שמיר אופטיקה, בה כיהן כדירקטור חיצוני בשנים 2000 עד 2007. ב-2018 פרש מתפקידו והחליף אותו יגן משה.

נצר בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון ותואר שני בהצטיינות במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.

===קריירה פוליטית===
באוקטובר 2018, התמודד בבחירות לראשות המועצה האזורית זבולון וניצח בסיבוב הראשון אך חסרו לו מספר מועט של קולות לרף 40 האחוזים הנדרשים. בנובמבר 2018, ניצח בסיבוב השני בבחירות מוניציפליות את איתמר שורקי ששימש כממלא מקום וסגן ראש המועצה היוצא דב ישורון.

===חיים אישיים===
נצר נשוי ואב לארבעה. מתגורר ברמת יוחנן. נוסף לפעילותו הציבורית, הוא עוסק בייצור יין ויוגה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.zvulun.org.il/ראש-המועצה/ ראש המועצה], באתר מועצה אזורית זבולון
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רמת יוחנן: אישים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ראשי המועצה האזורית זבולון
מרק קקון

מרק קקון (נולד ב-24 ביולי 1976) הוא זמר, ראפר, מעבד, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
קקון נולד וגדל בקזבלנקה שבמרוקו. למד בבית הספר Lycée Lyautey . בשנת 2008 הצטרף ל, תוך שהשתתף בהקלטת אלבום הפלטינה "בין קירות ביתי", ועיבד מוזיקלית את השיר "מינהאר לי משיתי", בביצועו של שמעון בוסקילה, וכן ביצע קולות רקע.<ref>הפרויקט של עידן רייכל, "בין קירות ביתי", הליקון, 2008</ref> כמו כן, השתתף קקון גם בסיבוב ההופעות שליווה את האלבום הנושא את אותו השם כגיטריסט. סיבוב ההופעות זכה להצלחה רבה.<ref></ref> ב-2011 יצא האלבום "הביתה, הלוך חזור" הכולל קטעים מתוך סיבוב ההופעות כגיטריסט ומעבד מוזיקלי. ב-2012 השתתף בסרט "הביתה, הלוך חזור, המתעד את טיסתם של הפרויקט לניו יורק כחלק מסיבוב הופעות. עוד באותה השנה, השתתף כנגן גיטריסט באלבומה של בת זוגו, הזמרת ליטל גבאי, "רוצי מהר". ב-2013 יצא האלבום "רבע לשש" של הפרויקט של עידן רייכל, בו משתתף כגיטריסט ונגן כלי הקשה. כמו כן, השתתף גם בסיבוב ההופעות הנלווה לאלבום.<ref></ref>

בשנת 2014 שימש כגיטריסט באלבומה של להקת "בית הבובות", "רני". ב-2016 השתתף כנגן עוד בלהיטה של יובל דיין, "לילותיי". ב-2018 השתתף בהפקת השיר "" של הזמר רותם כהן. עוד באותה השנה, כתב את השיר "פריז" בביצוע שמעון בוסקילה בשפה הצרפתית. בינואר 2019 השתתף בשירו של דוד ד'אור, "משהו טוב", תוך שביצע קטע ראפ בצרפתית ובמרוקאית. השיר נכלל באלבומו של ד'אור הנושא את אותו השם.<ref></ref> עוד באותו החודש, יצא השיר "Ketero" של הפרויקט של עידן רייכל, מתוך אלבום הסולו של רייכל, "ואם תבואי אליי", בו משתתף כגיטריסט. באוגוסט יצא השיר "שבועיים" של דיקלה, בו הוא גם מבצע קטע ראפ בערבית. השיר, שנכלל באלבומה החמישי של דיקלה "חופשייה", זכה לאהדה רבה בתחנות הרדיו והגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.<ref></ref>

כיום, קקון משמע כגיטריסט בלהקתו של חנן בן ארי

== דיסקוגרפיה ==
=== עם "הפרויקט של עידן רייכל" ===
* 2008: בין קירות ביתי
* 2011: הביתה, הלוך חזור
* 2013: רבע לשש

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ראפרים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:נגני כלי הקשה ישראלים
קטגוריה:נגנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בוגרי רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:אמני הפרויקט של עידן רייכל
קטגוריה:זמרים השרים בערבית מרוקאית
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
ג'ורג' ביב

ג'ורג' מורטימר ביב (באנגלית: George Mortimer Bibb; 30 באוקטובר 1776 – 14 באפריל 1859) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר ה-17 של ארצות הברית.

==ראשית חייו==
ג'ורג' ביב נולד במחוז הנסיך אדוארד שבווירג'יניה. ב-1791 הוא סיים את לימודיו בקולג' המפדן-סידני, ובהמשך הוא סיים את לימודיו בקולג' ויליאם ומרי. לאחר מכן הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה, ועסק שם ובלקסינגטון, קנטקי בעריכת דין. לאחר שעבר לקנטקי באופן קבוע הוא נבחר ב-1806 לבית הנבחרים של המדינה. הוא נבחר מחדש ב-1810 וב-1817. ב-1808 הוא מונה לשופט בבית המשפט לערעורים של קנטקי וב-1810 היה לנשיא בית המשפט.

==קריירה פוליטית==
===סנאטור===
ב-1811 נבחר ביב כסנאטור מטעם קנטקי וכיהן עד 1814, כאשר שב לעבודתו בעריכת דין בלקסינגטון. ב-1816 הוא עבר לפרנקפורט ובשנות ה-20 של המאה ה-19 הוא צידד בבית המשפט החדש במחלוקת בין בית המשפט הישן לבית המשפט החדש של קנטקי . ב-1827 הוא מונה שוב כנשיא בית המשפט לערעורים של קנטקי ושימש בתפקיד זה שנה.

ב-1829 נבחר ביב מחדש לסנאט וכיהן בו עד 1835 כנציג הדמוקרטים של ג'קסון. בשנים 1829–1831 הוא היה יושב ראש ועדת הדואר של הסנאט. לאחר סיום כהונתו בסנאט הוא מונה לנגיד של הארכיון של לואיוויל. ב-1844 הוא מונה למזכיר האוצר בממשלו של הנשיא ג'ון טיילר וכיהן בתפקיד זה עד 1845.

===מזכיר האוצר===
כשהתמנה ביב כמזכיר האוצר הוא היה בן 69. הואר נהג להתלבש "בסגנון מיושן, עם מכנסי רכיבה". הדוח השנתי שלו על מצב האוצר שהוגש ב-1844 כלל אוסף מורכב של נתונים סטטיסטיים של ההיסטוריה הפיננסית של האומה מאז 1789. בנוסף, הוא הציג טיעון מוצק להקמת "קרן השקעות", שבה יופקדו כספים שישמשו לתשלום הקרן והריבית של החוב הלאומי. ביב דחף לשימוש ביתרות שנוצרו מהכנסות האוצר מגביית מכס ומיסים פנימיים למימון קרן ההשקעות. קרן מסוג זה שימשה להפחתת הגרעון בשנים 1789–1835, אך לא עלה בידו של ביב להחזיר אותה לפעילות.

לאחר סיום כהונתו כמזכיר האוצר הוא עסק בעריכת דין בוושינגטון ושימש כעוזר במשרד התובע הכללי.

==חיים אישיים==
ביב היה חבר פעיל בבונים החופשיים. הוא היה הנשיא הגדול של לשכת הבונים החופשיים בראסלוויל, קנטקי ולאחר מכן הנשיא של הלשכה של פרנקפורט. הוא גם היה הנשיא הגדול של לשכת לקסינגטון ושימש כמזכיר שלה ב-1804. לאחר מכן הוא היה הנשיא הגדול של הלשכה של קנטקי.

ג'ורג' ביב נפטר בוושינגטון ב-14 באפריל 1859 ונקבר בבית הקברות של פרנקפורט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://archive.org/details/bub_gb_s_wTAAAAYAAJ/page/n259/mode/2up Allen, William B. (1872). A History of Kentucky: Embracing Gleanings, Reminiscences, Antiquities, Natural Curiosities, Statistics, and Biographical Sketches of Pioneers, Soldiers, Jurists, Lawyers, Statesmen, Divines, Mechanics, Farmers, Merchants, and Other Leading Men, of All Occupations and Pursuits. Bradley & Gilbert. pp. 258–259.]

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקנטקי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון טיילר
קטגוריה:מזכירי האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת קנטקי
קטגוריה:בוגרי מכללת המפדן-סידני
קטגוריה:בוגרי מכללת ויליאם ומרי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1776
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1859
Julianna Calm Down

Julianna Calm Down (בעברית: ג'וליאנה תירגעי) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הבנות האמריקאית דיקסי צ'יקס.<ref name=":1"></ref> השיר יצא לאור ב-1 במאי 2020, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Gaslighter.<ref name=":1" /><ref></ref><ref></ref>

השיר הגיע למקום ה-15 במצעד שירי הקאנטרי הדיגיטליים.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי נטלי מיינס, ג'ק אנטונוף וג'וליה מייקלס והופק על ידי אנטונוף וחברות הלהקה.<ref></ref> בשבוע יציאתו, סקר מגזין רולינג סטון את השיר, תוך שנאמר עליו כי "הוא מהווה מעין מסר לנשים צעירות (נקרא על שם בתה של אמילי סטרייר) כיצד להישאר איתנה ויציבה במערכת יחסים אכזרית".<ref></ref>

ב-Texas Monthly סקרו את השיר באופן מקיף. במהלך הסיקור, נותח השיר תוך שהוסברה המשמעות שלו.<ref></ref> גם ב-American Songwriter סוקר השיר.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דיקסי צ'יקס ב-1 במאי 2020, ביום צאתו כסינגל.<ref name=":0"></ref> האודיו מציג את עטיפתו של הסינגל, עם שמה הקודם של הלהקה "Dixie Chicks", ולא השם המחודש שלה, שאותו שינתה במהלך שנת 2020, "The Chicks".<ref name=":0" /><ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|1 במאי 2020
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|קולומביה
|<ref name=":1" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי הצ'יקס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'וליה מייקלס
March March

March March (בעברית: מרץ מרץ) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הבנות האמריקאית דיקסי צ'יקס.<ref></ref> השיר יצא לאור ב-25 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Gaslighter.<ref name=":1"></ref>

השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים הדיגיטליים של קנדה הוט 100.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי רוס גולן, נטלי מיינס, מרטי מגווייר, ג'ק אנטונוף, איאן קירקפטריק, אמילי סטרייר ודן וילסון והופק על ידי אנטונוף וחברות הלהקה.<ref></ref>

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-1.2 מיליון השמעות.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דיקסי צ'יקס ב-25 ביוני 2020, ביום צאתו כסינגל.<ref name=":0"></ref> האודיו מציג קטעים שונים שלקוחים מתוך הפגנות ועצומות שקרו במהלך ההיסטוריה. חלק מהסצנות עוסקות בקהילת הלהט"ב ושוויון מגדרי.<ref name=":0" />

נכון ליולי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-2.4 מיליון צפיות.<ref name=":0" />

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|25 ביוני 2020
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|קולומביה
|<ref name=":1" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי הצ'יקס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דן וילסון
יענקל'ה סגל

יעקב (יענקל'ה) סגל הוא מוזיקאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
סגל נולד בירושלים. בוגר בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה במחלקה לג'אז וגיטרה בס.

בשנת 2001 השתתף כנגן גיטרה באלבומו של יוסי בנאי, "לאט", שיצא חמש שנים לפני מותו של בנאי. בשנת 2007 השתתף סגל בעיבוד המוזיקלי של אלבומם של עילי בוטנר ורן דנקר, "שווים". ב-2008, שנה לאחר מכן, הצטרף להרכב המוזיקלי "הפרויקט של עידן רייכל", כנגן טאר, בוזוקי ועוד באלבום הפלטינה "בין קירות ביתי". בין הלהיטים הבולטים בהם ניגן מתוך האלבום ניתן למנות את "מי נהר" ו-"Todas las Palabras". ב-2009 השתתף בסיבוב ההופעות הנלווה של האלבום הנושא את שמו, שזכה להצלחה רבה, במסגרתו הופיע הפרויקט בישראל, ניו יורק, לוס אנג'לס, דרום אמריקה ואפריקה.<ref></ref> עוד באותה השנה, השתתף בניגון השירים "דג זהב" ו"עיניים צבע שקט", מתוך האלבום של שרית חדד, "מרוץ החיים". ב-2011 יצא האלבום "הביתה, הלוך חזור" של הפרויקט של עידן רייכל, בו נכללו קטעים מתוך סיבוב ההופעות "בין קירות ביתי".

בשנת 2012 השתתף בהקלטת האלבום "The Tel Aviv Session" של ההרכב "טורה-רייכל קולקטיב", המורכב מעידן רייכל ומוזיקאי המאלי ויו פארקה טורה, תוך שניגן בטאר בשיר "Kfar". ב-2013 ניגן גיטרה בס באלבום "רבע לשש" של הפרויקט של עידן רייכל, שזכה בתואר פלטינה מרובעת. עוד באותה השנה, ניגן גם באלבומו של ויו פארקה טורה, Mon Pays, ובאלבומו של עידן עמדי, "בזמן האחרון", ובאלבומו עידן רפאל חביב, "לאבד עניין בזמן". באותה השנה השתתף בהופעתה של הזמרת האמריקאית אלישה קיז בישראל כנגן כלי מיתר יחד עם עידן רייכל ואייל סלע. ב-2015 ניגן גיטרה בס גם באלבום "היד החמה" של עידן רייכל.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:נגני בוזוקי
קטגוריה:נגני עוד
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:נגנים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ירושלמים
קטגוריה:אמני הפרויקט של עידן רייכל
Abriendo Puertas

Abriendo Puertas (בעברית: דלתות פתוחות) הוא אלבומה השישי של הזמרת גלוריה אסטפן ואלבומה השני בשפה הספרדית. האלבום יצא בספטמבר 1995 על ידי אפיק רקורדס.

== רקע והפקה ==
בעקבות הצלחת אלבום הבכורה שלה בשפה הספרדית Mi Tierra, החליטה אסטפן להוציא אלבום נוסף בשפה הספרדית שזו שפת האם של הוריה. בהמשך לאלבומה הקודם בספרדית האלבום מושפע ממוזיקה קובנית; מוזיקה מדינת קובה בה נולדה אסטפן.

האלבום נכתב על ידי קייק סנטנדר והופק על ידי בעלה אמיליו אסטפן.

== פרסים והצלחה ==
האלבום זכה להצלחה כאשר זכה בפרס בטקס פרסי המוזיקה הלטינית "Latin American musical styles" ובפרס גראמי בקטגוריית "האלבום הטרופי/סלסה הטוב ביותר" מה שהיווה את פרס גראמי השני של אסטפן.

בנוסף הוא גם זכה להצלחה מסחרית כאשר מכר 600 אלף עותקים בארצות הברית (זכאות למעמד זהב), 600 אלף עותקים בספרד (מעמד של 6 פלטינות), 250 אלף עותקים בקולומביה (מעמד 4 פלטינות) ו-60 עותקים בארגנטינה (מעמד פלטינה). גם באירופה האלבום זכה להצלחה כאשר מכר מיליון עותקים ביבשת ובכך קיבל מעמד של פלטינה אירופאית.

במצעד האלבומים הספרדי האלבום הגיע למקום הראשון ולמקום השני במצעד האלבומים הלטיני של בילבורד.

== רשימת רצועות ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי גלוריה אסטפן
קטגוריה:אלבומים בספרדית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אמיליו אסטפן
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הטרופי הלטיני הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
הכתרת הבתולה (ולאסקס)

הכתרת הבתולה (בספרדית: Coronación de la Virgen) הוא ציור שמן של הצייר דייגו ולאסקס, שצויר בין השנים 1635–1644. היצירה מוצגת במוזיאון הפראדו במדריד.<ref name= P2>
 
</ref>
==רקע והיסטוריה ==
הכתרת הבתולה הוא נושא באמנות הנוצרית שהפך פופולרי במיוחד באיטליה במאות ה-13 עד ה-15, אך המשיך בפופולריות רבה עד המאה ה-18. הוא מתאר את ישו בגן העדן, לעיתים בליווי האל האב ורוח הקודש בצורת יונה, מניח כתר על ראשה של אמו מרים הבתולה כ"מלכת השמים" . בגרסאות מוקדמות גן העדן נראה כחצר ארצית המאוישת על ידי קדושים ומלאכים. בגרסאות מאוחרות רואים את גן העדן בשמיים, כאשר הדמויות יושבות על עננים.

ולאסקס צייר את "הכתרת הבתולה" עבור קפלת התפילה החדשה של המלכה אליזבת מצרפת במצודה בה שוכן הארמון המלכותי של מדריד, שם נועד להשלים סדרה בת תשעה ציורים דתיים שהקרדינל גספר דה בורחה שלח למדריד מרומא בשנת 1635. זה היה הציור הדתי האחרון של ולאסקס. האיקונוגרפיה של הציור היא מסורתית ודומה לעלייתה של הבתולה השמיימה של טיציאן ולציור "עליית הבתולה " של רובנס. מידות הבד והדמויות הקטנות מהחיים הן לא שגרתיות עבור ולאסקס ועשויות לשקף את הצורך שלו להסתגל לסדרת הציורים הקיימת.<ref name= P2></ref>

היצירה מתוארכת לעיתים קרובות לתחילת שנות הארבעים של המאה ה-17, אך ישנן אינדיקציות לכך שהיא צוירה בשנת 1636. חוקר האמנות אנטוניו פלומינו , שהכרונולוגיה שלו בדרך כלל מדויקת, העריך שנוצרה בו זמנית עם כניעת ברדה אשר הושלמה באפריל 1635. מותה של המלכה בשנת 1644 תוחם לשנה זו את טווח התאריכים.<ref name= P2></ref><ref name= UC1>
 
</ref> בשנת 1819 היצירה הועברה למוזיאון הפראדו.

לדעתו של חוקר תולדות האמנות הספרדי חוסה לופס-ריי, הדוגמנית בציור זה שימשה גם עבור ונוס מול המראה ומשל ארכנה של ולאסקס.

== תיאור היצירה ==
הקומפוזיציה היא של משולש הפוך ומעניקה תחושה של איזון רב והרמוניה. המוקד הוא דמותה של מרים המביטה מטה כאשר פניה מביעות צניעות, יראת כבוד ורגש. הרכב הציור בכללותו, הן בצורתו והן בצבעו, מזכיר לב. הבתולה, המצביעה עם ידה הימנית על לבה, מחזקת את הרעיון הזה. צורת לב זו, שהיא הדבר המקורי ביותר בציור יחד עם הטבעיות של הדמויות, יכולה לדעתו של היסטוריון האמנות חוליאן גייגו, להיות קשורה לתמת "הלב הקדוש של מריה" בכנסייה הקתולית.

מימין צופה האל האב, המיוצג בכבוד רב כאדם זקן ואדיב. משמאל ישו עם שיער ארוך, שניהם מכתירים את הבתולה עם זר פרחים. במרכז רוח הקודש בדמות יונה לבנה. שלוש הישויות הללו מסודרות באותו הגובה, לאורך קו היפותטי המגדיר את בסיס המשולש, ובכך מייצגות את אותה דרגת אלוהות של מרכיבי השילוש הקדוש.

הצבעים המשמשים הם כחול, בעיקר לפיס לזולי בגוונים עזים של מעיל הבתולה, אדום, סגול ולבן. לצורך הצבע האדום הועדף פיגמנט כרמין מיובא מדרום אמריקה על פני הפיגמנטים האיטלקיים המסורתיים.<ref name=PVID1>
 
</ref>

ששת הדמויות המלאכיות בתחתית הציור הן כרובים, או פוטי (המסמלים אהבה).
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דייגו ולסקס
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציור של תקופת הבארוק
Destiny (אלבום של גלוריה אסטפן)

Destiny (בעברית: גורל) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת גלוריה אסטפן, אשר יצא ב-4 ביוני 1996, על ידי אפיק רקורדס.

== רקע והצלחה ==
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה השיר "Reach". השיר הפך לבין השירים הבולטים בקריירה של אסטפן ואף הפך לשיר הנושא של אולימפיאדת אטלנטה. בנוסף מתוך האלבום יצאו עוד שני סינגלים באנגלית והשיר "No Pretendo", גרסה ספרדית לשיר "Steal Your Heart" אשר היה לסינגל הרביעי והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הלטיני.

האלבום הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית עם מכירות של מיליון עותקים ולמעמד פלטינה כפולה בספרד.

== מהדורות ==
לאלבום יצאו מספר גרסאות: גרסה ברזילאית, קולומביאנית ומקסיקנית אשר כללה את "No Pretendo", גרסה מיוחדת שהייתה בצורה של דיסק קטן שכללה גרסת רמיקס ל-"Reach" ויצאה כדיסק רגיל ביפן, גרסה מקסיקנית מיוחדת שיצאה על גבי דיסק וכללה גם את "No Pretendo" וגרסה אוסטרלית מוגבלת שיצאה על גבי דיסק וכללה ביצועים חיים ורמיקסים לחלק משירי האלבום.

בשנת 1997 יצאה לאלבום מהדורה מחודשת באירופה אשר כללה את כל שירי האלבום ביחד עם "No Pretendo". מהדורה זו יצאה כמהדורה מחודשת שוב אבל רק בספרד בשנת 2000.

== רשימת רצועות ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי גלוריה אסטפן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אמיליו אסטפן
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
וסט ברומיץ'

ברומפורד ליין, ווסט ברומיץ'
וסט ברומיץ (באנגלית: West Bromwich; ) היא עיירת שוק ברובע סאנדוול, שבמערב מידלנדס, אנגליה. מבחינה היסטורית העיר היא חלק מסטפורדשייר, והיא ממוקמת כ-10.3 ק"מ צפונית מערבית לברמינגהאם. וסט ברומיץ' היא חלק מאזור המכונה "המדינה השחורה", מבחינת גאוגרפית, תרבות וניב. נכון לשנת 2018, אוכלוסיית העיר מונה כמעט 80,000 תושבים.

== היסטוריה ==
וסט ברומיץ' הוזכרה לראשונה בשם ברומוויץ' בספר יום הדין משנת 1086. על פי ההערכות, במקור הייתה העיר חלק מהקהילה של האנדסוורת'. החל משנת 1727, הפכה העיר למקום בו עצרו רבים מהסוחרים שנסעו מלונדון לשרוסברי, דבר שמתואר כתחילת צמיחתה הכלכלית של העיר. הקידומת "וסט"- מערב, נועדה על מנת להבדיל את העיר מהכפר "טירת ברומיץ'", הממוקם כ-13 ק"מ מזרחה מברמינגהאם.

במאה ה-19 התגלה פחם בעיר, מה שהבטיח לעיר צמיחה כלכלית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, רבים מהבתים הישנים בעיר, הפכו לבלתי ראויים למגורים, מערכת הבריאות לא הייתה מספקת, ריקבון התרחש והבתים הפכו לסכנה ממשית לבריאותם ובטיחותם של תושביהם. לאחר תום המלחמה החלה המועצה המקומית בבניית בתים חדשים אשר יושבו מחדש, אף על פי כן, גם כיום עדיין ישנם מספר מבנים קיימים מאותה התקופה. העיר ספגה נזק משמעותי כתוצאה מתקיפות אוויריות במלחמת העולם השנייה, עם 58 מקרי מוות, רובם בתקיפה של 19 בנובמבר 1940.

וסט ברומיץ' הייתה בין העיירות והערים הרבות באנגליה שנפגעו מהמהומות בממלכה המאוחדת, ב-9 באוגוסט 2011, חנויות סגרו את דלתותיהן מוקדם על מנת להילחם בביזה ובוונדליזם, לאחר מכן הגיעו מעשים נרחבים של ונדליזם ואלימות, המשטרה סגרה את הכבישים הראשיים המובילים לעיר עד למחרת בבוקר.

== ממשל ==
עיירת וסט ברומיץ' מחולקת לשני, וסט ברומיץ' מזרח ווסט ברומיץ' מערב, וסט ברומיץ' מזרח מנוהלת על ידי ניקולה ריצ'רדס (המפלגה השמרנית) שנבחרה ב-12 בדצמבר 2019. בוסט ברומיץ' מערב, מכהן שון ביילי (המפלגה הקונסרבטיבית) שנבחר גם הוא, ב-12 בדצמבר 2019.

== ספורט ==
העיר ידועה בזכות מועדון הכדורגל, וסט ברומיץ' אלביון, מועדון כדורגל שהוקם בעיר בשנת 1878. בתחילה שיחקה הקבוצה במספר מגרשים אקראיים, עד שעברו להות'ורנס ב-1900, בו הקבוצה משחקת עד היום.

וסט ברומיץ'- המכונה לעיתים, וסט ברום, הייתה בין 12 הקבוצות המייסדות של הפוטבול ליג (ליגת הכדורגל המקצועית הראשונה בעולם), יחד עם שתי יריבות מקומיות של הקבוצה, אסטון וילה ווולברהמפטון וונדררס.

המועדון זכה בתשעה תארים, חמישה גביעים: (1888, 1892, 1931, 1954, 1968), אליפות פוטבול ליג צ'מפיונשיפ (1920), גביע הפוטבול ליג (1966), ושני מגן הקהילה (1920, 1954). התואר האחרון של הקבוצה הגיע בשנת 1968, כאשר זכו בגביע האנגלי עם 0–1 על אברטון באצטדיון ומבלי. הם נהנו מהצלחה נוספת בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים, כשסיימו בחמשת המקומות הראשונים בליגה שלוש פעמים וכן הגיעו לרבע גמר גביע אופ"א. כיום משחק המועדון בפרמייר ליג, לאחר שחזר אליו בסיום עונת 2019/2020, לאחר שתי עונות בצ'מפיונשיפ.

== אקלים ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:וסט מידלנדס: יישובים
מארי בארך

מארי בארך, לשעבר קנודסן (בדנית: Marie Barch; 1744 - 31 במרץ 1827), הייתה בלרינה דנית, חלוצה בתחום הבלט הקלאסי בארצה.

== ביוגרפיה ==
בארך סיימה את לימודיה בתיאטרון המלכותי הדני בגיל 14, בעונת 1758–1759. במדינה, שעד אז ראתה על בימת המחול בעיקר רקדנים ממוצא זר, נמנתה בארך עם החלוצים בתחום הבלט הדני, והיא בין הראשונים שהוכרו כרקדני בלט ילידי דנמרק: עונת 1758–1759 הייתה אולי הפעם הראשונה שרקדנים ילידי דנמרק השתתפו בלהקת הבלט של התיאטרון.

בעת הופעת הבכורה שלה, הייתה בארך מאורסת לעמיתה למחול ובעלה לעתיד, קרל וילהלם בארך, בן לאומן, שהופיע לראשונה כרקדן באותה הדמנות וחלק עמה את מעמד החלוציות. ידוע שהוא, לפחות, למד אצל מנהל הבלט האיטלקי של התיאטרון, אנטוני קומו, וייתכן שגם היא למדה אצלו. קומו, לשעבר חבר בלהקה האיטלקית של פייטרו מיניוטי, התמנה למנהל הבלט הראשון של התיאטרון רק שלוש שנים קודם לכן, ועליו הוטלה המשימה להכשיר את להקת הבלט הראשונה שלו.

בני הזוג בארך נחלו הצלחה רבתי בהופעת הבכורה שלהם וזכו לאהדת הקהל. מארי בארך נהנתה מהערכה הודות לכשרונה ויכולתה וניתנה לה משרה קבועה בתיאטרון. בשנת 1761 העליבה הרקדנית הראשונה של התיאטרון אותו זמן, האיטלקייה אנה ג'רינגלי קומו את אנה בארך, וארוסה התלונן לפני מנהל הבלט |(בעלה של העולבת). כתוצאה מכך, פוטרו שניהם, אלא שהפיטורין גרמו לגל מחאות כזה בקרב הקהל, שבני הזוג הוחזרו למשרותיהם וזכו לתשואות רמות מקהל הצופים בשובם. התקרית הביאה בסופו של דבר לכך, שהזוג קומו איבד את מקומו בתיאטרון בשנת 1763.

בארך נהנתה מקריירה מוצלחת במשך ארבעים שנה. בן-זוגה היה לרקדן הדני הראשון שלמד מעבר לים (וינה, ב-1763) והיה לרקדן שני, מלחין ומנהל בלט בשם בלבד לפני שפרש בשנת 1775. מארי בארך לא פרשה עד לאחר עונת 1798–1799.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://peoplepill.com/people/marie-barch/ ביוגרפיה של מארי בארך]

קטגוריה:בלרינות
קטגוריה:ילידות 1744
קטגוריה:נפטרות ב-1827
קטגוריה:נשים דניות
בית החולים סן ונסן דה פול

בית החולים סן ונסן דה פול (נקרא גם סנט וינסנט ו-בית החולים הצרפתי<ref></ref>) הוא בית חולים בנצרת.
==מבנה==
בית החולים הוקם בשנת 1898 בידי האחות סיון (Sion), מארגון בנות הצדקה "Filles de la Charité" שאותו ייסד בצרפת האב ונסן דה פול ב-1629. בית החולים הוקם בסמוך לבית החולים האנגלי. בעת פתיחתו כלל 17 מיטות אשפוז בלבד. הוא נפתח לציבור באופן רשמי בשנת 1910.

בית החולים הצרפתי קיבל את כינויו בתקופת שלטון העותמאנים בארץ ישראל, במטרה לזכות בתמיכת שלטון צרפת, שבאה לידי ביטוי ברופאים צרפתים רבים שביקרו בו. ביניהם היה ד"ר פול פלסייר, רופא מנתח שנשלח לבדוק את בתי החולים במזרח התיכון, ולאחר שביקר בו מספר פעמים, מונה למנהלו הרפואי (בשנים 1964 עד 1989). בתקופה זו גם הוחלט על פתיחת מחלקת רפואת ילדים ועל פיתוח בית היולדות כדי להפוך את בית החולים למרכז לטיפול באם ובילד.

בשנות ה-70 פעל במקום גם בית ספר לאחיות סיעודיות.

בבית החולים מחלקות רבות ובהן מחלקת נשים, תינוקות ופגים, מכון להתפתחות הילד, רפואת עיניים, חדרי ניתוח ומחלקה גריאטרית סיעודית.

בשנת 2015 מונה ד"ר נאיל אליאס למנהל בית החולים.

במאי 2017 שופצה הכניסה לבית החולים, ונחנך בו בית מרקחת חדש.

==ראו גם==
* בית החולים האנגלי בנצרת

== קישורים חיצוניים ==
*

== הערות שוליים ==

סן ונסן דה פול
ג'ונו בירץ

ג'ונו בירץ (באנגלית: Juno Birch; נולדה ב-25 בדצמבר 1996) היא פסלת, מלכת דראג טרנסג'נדרית, וכן כוכבת רשת, אנגלייה. ג'ונו בירץ הוא שמה האמיתי בו היא משתמשת גם כשם במה לדמות הדראג שלה. בשנים האחרונות הפכה לשם מוכר בעיקר בזכות המדיה החברתית בדגש על ערוץ יוטיוב מצליח.

== ביוגרפיה ==
בירץ נולדה בעיר פרודסהאם באנגליה. בשנת 2015 עברה ניתוח להתאמה מגדרית, והיא מספרת על הניתוח כנקודת מפנה בחייה. באותה שנה החלה לעסוק בדראג בצורה מקצועית תחת שמה "ג'ונו בירץ", היא מתארת את דמותה כ"חייזר אשר התרסק על כדור הארץ, ומאז מנסה להסוות את עצמו כנקבה אנושית עם סטייל קיטשי ומוזר". בירץ׳ מופיעה במועדונים ברחבי אנגליה בדמות הדראג שלה, בשנת 2019 פתחה עמוד יוטיוב בו היא מעלה סרטונים הומוריסטיים בהם היא מתאפרת, ואחרים בהם היא משחקת במשחק המחשב The Sims ומשלבת הומור וסלנג של קהילת הלהט"ב. ערוץ היוטיוב שלה הפך מצליח מאוד ונכון ל-2020 מונה מעל מאתיים אלף עוקבים.

בירץ עוסקת באומנות פלסטית ובעלת עסק בתחום הפיסול, סגנונה האישי מיוחד מאוד והיא מפסלת בעיקר דמויות שמבוססות על דיוקנה בסיטואציות שונות, את פסליה מוכרת בירץ באתר האינטרנט שלה. בירץ׳ מספרת שהחלה לעסוק באומנות מתוך הדיכוי לנשיותה שהרגישה בילדותה.

ב-5 בפברואר 2019 בחר מגזין האופנה הנחשב Vogue לכתוב כתבה על בירץ וגם להפיק סרט קצר על שגרת האיפור שלה, אשר זכתה לשבחים בכתבה. סגנון האיפור של בירץ נחשב מיוחד ושונה בנוף של קהילת הדראג, והיא הוזמנה לאפר מלכות דראג מוכרות מאוד ביניהן טריקסי מטאל זוכת התכנית מרוץ הדראג של רופול, עונת האולסטארס השלישית, אשר צילמו סרטוני איפור יחדיו, וכן גם שיתוף פעולה עם אמן האיפור אלכסיס סטון.

בירץ מתחזקת בנוסף עמוד אינסטגרם פופולרי המונה כ-400 אלף עוקבים.

== חיים אישיים ==
כיום חיה בירץ בלונדון יחד עם בן זוגה פיל לופס.

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דראג קווינס
קטגוריה:טרנסג'נדריות בריטיות
קטגוריה:יוטיובריות בריטיות
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:פסלות אנגליות
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1996
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1996
מגדל השעון (סקופיה)

מגדל השעון בסקופיה (במקדונית: Саат-кула) הוא מגדל שעון בן שש קומות, שממוקם במסגד סולטאן-מוראטובה, סקופיה, מקדוניה הצפונית. המגדל נבנה בתקופה שבין 1566 ל-1572. מגדל זה היה מגדל השעון הראשון שנבנה באימפריה העות'מאנית.<ref name="Саат-кула">[http://www.ii.edu.mk/predmeti/mm/20052006/mmproekti/skopje_stara_charshija/znamenitosti-saat-kula.html Саат кула], Проект „Стара скопска чаршија“.</ref> מנגנון השעון הובא ממגדל השעון שבסיגטוואר, הונגריה, לאחר כיבושו על ידי האימפריה העות'מאנית. המגדל נבנה על יסודותיו של מגדל ביטחון קדום מימי הביניים. בהתחלה, מגדל השעון נבנה מעץ, אך לאחר מכן נבנה מחדש עם לבנים.<ref name="сааткула"></ref>

== היסטוריה ==
מגדל השעון נבנה בין 1566 ו-1572, ומנגנון השעון נלקח ממגדל השעון של העיירה ההונגרית סיגטוואר, שנכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית. למעשה חלקו החיצוני התחתון של המגדל, הוא שריד לאחד מארבעת המגדלים שהגנו על המנזר "קולף ג'ורג'י גורגוס". בשרפה הגדולה של 1689, ספג המגדל נזק רב, אך הוא לא נבנה מחדש עד ל-1904, וזאת לאחר הוראת המושל חפיז-פאשה כי יש לבנות מחדש את המגדל. במהלך רעידת האדמה ב-1963, נפגע מגדל השעון קשה ומנגנון השעון אבד. מאוחר יותר נבנה מגדל השעון מחדש, אך ללא פעילותו התקנית של שעונו. השעונים החדשים על המגדל נוספו ב-26 במאי 2008, כחלק מפרויקט שחזור מבנים.<ref>[http://www.dnevnik.com.mk/default.asp?ItemID=9641D083F0301F4F90C9AE8E6F710CD0 Саат-кулата повторно го мери времето], Дневник, 27 мај 2008.</ref>

== אדריכלות ==
מראה המגדל ומטרתו נמצאים במספר רישומים של סופרים. הסופר הצרפתי פיליפ דיפרן-קיין ציין כי:<ref name="Вечер, Саат-кула">[http://star.vecer.com.mk/tekst.asp?tid=3085 Петвековно движење на стрелките], Вечер, 5 септември 2006.</ref>

לטענת חג'י קלפה, לעומת זאת, מגדל השעון הזה היה הגדול מבין כל המגדלים הנוצריים, והשעון צילצל ביום ובלילה, כשהפעמון צלצל "שעתיים נסיעה".

מהתיעוד של אווליה צ'לבי וחג'י קלפה עולה כי לבניית מגדל השעון במתכונתו המקורית היה בסיס משושה שחלקו העליון בנוי מעץ. לאחר שיפוצו ב-1904 הוחלף מבנה העץ, ואחריו נבנה המבנה מחדש בלבנים. ישנן 105 מדרגות המובילות מהתחתית לראש המגדל, שם מונחים השעונים.<ref>[http://www.staracarsija.mk/index.php?option=com_content&view=article&id=173%3A2010-12-16-08-59-20&catid=45%3A2010-09-30-15-36-45&Itemid=54&lang=mk Саат кулата – скопскиот јавен часовник] , sataracarsija.mk.</ref>

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Saat kula, Skopje, stara slika.jpg|מגדל השעון בסקופיה, המאה ה-20
קובץ:Skopje, razglednica so Saat kula od 1909.jpg|גלויה מסקופיה, מגדל השעון, מ-1909
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ii.edu.mk/predmeti/mm/20052006/mmproekti/skopje_stara_charshija/znamenitosti-saat-kula.html מגדל שעון - סקופיה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מגדלי שעון
קטגוריה:סקופיה: מבנים
קטגוריה:הבזאר הישן (סקופיה)
חנות קטנה ועליזה

חנות קטנה ועליזה (באנגלית: Circus of Books, בתרגום לעברית: קרקס הספרים) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי משנת 2019 בבימויה של רייצ'ל מייסון, שנכתב על ידי מייסון יחד עם קתרין רובסון. בסרט מככבים קארן ובארי מייסון, הוריה של רייצ'ל. הסרט מתעד את "קרקס הספרים", חנות ספרים ופורנוגרפיה גאה שהוקמה ב-1982 בווסט הוליווד, קליפורניה על ידי בני הזוג מייסון.<ref name="decider"></ref><ref name="theguardian"></ref>

הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2019, ועלה לאקרנים בנטפליקס בארצות הברית ב-22 באפריל 2020.<ref></ref>

==משתתפים==

==הפצה==
הקרנת בכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים טרייבקה לשנת 2019.<ref></ref> לאחר מכן, הסרט הוצג במספר פסטיבלי קולנוע, בהם Frameline,<ref></ref> Outfest,<ref></ref> המפטונז<ref></ref> ו-BFI.<ref></ref> בשנת 2019 הסרט הוקרן בפסטיבל Sidewalk, בו זכה בפרס חביב הקבל עבור הסרט התיעודי הטוב ביותר.<ref></ref>

ב-22 באפריל 2020 הסרט עלה לצפייה בנטפליקס.<ref name="decider" />

==תגובות וביקורות==
נכון ליוני 2020, לסרט יש דירוג של 98% באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, המבוסס על 52 ביקורות עם דירוג ממוצע של 7.75 מתוך 10. על פי דעת רוב מבקרי האתר, נכתב כי "בדומה לחנות בעלת השם החצוף במרכז הסרט התיעוד הזה, הסרט קרקס הספרים מוכיח שיש אינספור סיפורים מתחת לפני השטח אם אנחנו רק נהיה מוכנים להסתכל".<ref></ref> פיטר ברדשאו מהגרדיאן העניק לסרט 4 מתוך 5 כוכבים.<ref name="theguardian" />

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:איידס בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב תיעודיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים על פורנוגרפיה
קטגוריה:סרטים תיעודיים של נטפליקס
קטגוריה:סרטי להט"ב משנות ה-2010
יחסי ונצואלה–יפן

יחסי ונצואלה–יפן (בספרדית: Relaciones Japón-Venezuela, ביפנית: 日本とベネズエラの関係) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-1938.

== היסטוריה ==
בדומה לשאר מדינות אמריקה הדרומית, בדצמבר 1941 ונצואלה ניתקה את היחסים הדיפלומטיים שלה עם יפן בשל השתייכותה למעצמות הציר.

בשנת 2009, נשיא ונצואלה לשעבר, הוגו צ'אווס, ערך ביקור רשמי ביפן עם ראש הממשלה היפני, טארו אסו. במהלך הביקור, חתמו השניים על תריסר הסכמי שיתוף פעולה בין המדינות בעיקר בתחום הנפט והגז.

== ביקורים רמי דרג ==
=== מוונצואלה ליפן ===
* 2009 – הוגו צ'אווס, נשיא ונצואלה לשעבר.

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2007, תאגידי הבנקים היפניים "Marubeni" ו-"Mitsui" השקיעו בתחום הנפט בוונצואלה 3.5 מיליארד דולר.

בשנת 2008, שוויו של הייבוא היפני מוונצואלה עמד על 1 מיליארד דולר וכלל בעיקר אלומיניום, עופרת, ברזל וקקאו.

== יפנים בוונצואלה ==
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2017 התגוררו בוונצואלה 352 אזרחים יפניים. מרבית הקהילה היפנית בוונצואלה מתגוררת בערים קראקס ופוארטו לה קרוז.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ונצואלה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת יפן. ונצואלה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית בעיר יוקוהמה.
* יפן מיוצגת בוונצואלה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקראקס, בירת המדינה.

== לקריאה נוספת ==
* [https://uk.reuters.com/article/venezuela-japan/japan-venezuela-sign-broad-oil-gas-cooperation-idUKT1542652 Japan, Venezuela sign broad oil, gas cooperation], קים צ'אנג-רן, 6 באפריל 2009

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
צ'יביטה קסטלנה

צ'יביטה קסטלנה (באיטלקית: Civita Castellana) היא עיירה הממוקמת בנפת ויטרבו שבמחוז לאציו במרכז איטליה.

שטח העיירה משתרע על 83 קמ"ר. נכון ל-2017 מנתה אוכלוסיית העיירה כ-16 אלף תושבים.

האזור היה מאוכלס עוד בעידן הברזל. לאחר שתושבי המקום מרדו נגד רומא העתיקה העיר נהרסה ובמקומה הוקמה פאלרי נובי כ-5 ק"מ מהמקום. במהלך ימי הביניים, פאלרי נובי ננטשה והעיר הנוכחית אוזכרה לראשונה בשנת 994.

העיירה הייתה נקודת מעבר חשובה בוויה פלמיניה. בשנת 1002 במבצר בקרבת העיר נפטר אוטו השלישי.

הקתדרלה של העיר נבנתה בשנת 1210 וכוללת חלקים מוקדמים יותר. בעיר פועל מוזיאון שמציג בין היתר ממצאים מחפירות בפאלרי נובי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:לאציו: ערים