OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניקוס אנסטסיאדיס

ניקוס אנסטסיאדיס (ביוונית: Νίκος Αναστασιάδης; נולד ב-27 בספטמבר 1946) הוא עורך דין ופוליטיקאי קפריסאי, ששימש כנשיא קפריסין בין השנים 2013 ל-2023. קודם לבחירתו לנשיא התשיעי של ארצו היה מנהיג המפלגה השמרנית האספה הדמוקרטית (DISY) (דימוקרטיקוס סינאיירמוס). בעל עיטור נשיא מדינת ישראל (2022).

==ביוגרפיה==
ניקוס אנסטסיאדיס נולד בפרה פדי במחוז לימסול (למסוס).
הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה, השתלם במשפט ימי בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ופתח בקריירה של עורך דין בעיר לימסול. בעת הלימודים ביוון היה פעיל במפלגת "איחוד המרכז" של גאורגיוס פפאנדראו.

== קריירה פוליטית ==
דרכו הפוליטית החלה משנת 1981, כשנבחר ברצף לבית הנבחרים של קפריסין. בשנים 1991–1993 ו-1993–1997 היה יושב ראש הסיעה "האספה הדמוקרטית" בפרלמנט. בשנים 1996–2001 כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט. ב-8 ביוני 1997 נבחר ליושב ראש מפלגת "האספה הדמוקרטית".

בשנת 2013 הציג את מועמדותו לתפקיד הנשיאות כשהנשיא דימיטריס כריסטופיאס לא התמודד שוב לתפקיד.
בסיבוב הראשון של הבחירות ב-17 בפברואר 2013 לא הצליח להשיג את הרוב המוחלט הדרוש מול המועמד העצמאי סטברוס מאלאס, שנתמך על ידי המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד, ומול מועמד עצמאי נוסף יורגוס ליליקס, שנתמך על ידי המרכז הפוליטי, כולל הסוציאליסטים EDEK. אנסטסיאדיס נבחר בסיבוב השני ב-24 בפברואר 2013 כשגבר על מאלאס ברוב גדול (57.5% מהקולות מול 42.5% שקיבל מאלאס). אחוז ההשתתפות בבחירות היה 80.7% מבעלי זכות ההצבעה.

== הוקרה ==
* 2022 עיטור נשיא מדינת ישראל על תרומתו ליחסים הקרובים של ישראל עם יוון וקפריסין

== חיים אישיים ==
ניקוס אנסטסיאדיס נשוי לאנדרי מוסטקודי ויש לו שתי בנות וארבעה נכדים.

==עמדות פוליטיות==
===בנוגע לפתרון הפילוג של קפריסין===
למרות התנגדות מפלגתו, תמך ניקוס אנסטסיאדיס בתוכנית אנאן לגבי שאלת איחודה מחדש של קפריסין, שהציעה פתרון על בסיס פדרטיבי, שנדחה על ידי הצד היווני-קפריסאי והוא ספג על כך בקורת בתוך המפלגה. במהלך מערכת הבחירות לנשיאות בשנת 2013 התבטא לטובת פתרון דו-אזורי של בעיית קפריסין, עם אפשרות אימוצו של מודל פדרלי, למרות הקושי של הקפריסאים היוונים להסכים לפתרון כזה.

===בנושא המשבר הכלכלי===
קפריסין נפגעה מאוד מהמשבר הכלכלי העולמי בשנים 2008–2009, במיוחד עקב קריסתם של הבנקים של יוון. בנוסף פיצוץ בתחנת הכוח הגדולה של המדינה בשנת 2011 פגע באופן משמעותי במקורות האנרגיה. כלכלת קפריסין נדרשה לסיוע, שהגיע בעשור השני של המאה ה-21 בעיקר מרוסיה. אנסטסיאדיס הבטיח שיפנה עם בקשה לחבילת חילוץ אל האיחוד האירופי ואל קרן המטבע הבינלאומית.

===בנושא ההצטרפות לנאט"ו===
בשנת 2011 הצביע הפרלמנט של קפריסין בעד הצטרפותה של המדינה לנאט"ו, אולם הנשיא דימיטריס כריסטופיאס הטיל וטו על החלטה זו בטענה שהייתה עלולה להפריע לאיחודה מחדש של קפריסין. אנסטסיאדיס תמך בהצטרפות קפריסין לנאט"ו ורואה בכך דווקא סיכוי למציאת פתרון לבעיית פילוגה של קפריסין.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20130405001140/http://www.presidency.gov.cy/presidency/presidency.nsf/prc01_en/prc01_en?OpenDocument ביוגרפיה], באתר הנשיאות של קפריסין
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאי קפריסין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:מקבלי עיטור הנשיא
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-1946
סיומה ברעם

סיומה ברעם (גם: ברם; 1919 – 26 ביולי 1980) היה צייר ישראלי. התגורר עם אשתו, הציירת בלה בריזל, באי פורמנטרה (Formentera) שבספרד.

==ביוגרפיה==
נולד בקישינב בשם סיומה בוברמן. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל. למד ציור בסטודיה אצל אהרון אבני וכן פיסול אצל משה שטרנשוס. נישא לציירת בלה בריזל, אותה הכיר ב"סטודיה". בשנות ה-50 שהו השניים בפריז והוא למד שם ציור פרסקו. לאחר מכן היגרו השניים לאי הספרדי פורמנטרה והם התגוררו בו עד מותם.

ברעם נודע בסדרת ציוריו על ירושלים. הציג בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בגלריות בלונדון, פריז, טוקיו, לוזאן, טוקיו, תל אביב וירושלים.

נפטר בשנת 1980 בפורמנטרה. הורשה להיקבר בקבורה יהודית באי פיטיוסס (Pitiuses), לראשונה מזה חמש מאות שנה. כעבור זמן הועלה ארונו לישראל והוא נקבר בהר הזיתים.

לאחר מותו ומות אשתו הוקמה על שמם גלריה ברעם-בריזל. כמו כן נוסדה "קרן עידוד היצירה לאמן צעיר על שם בלה בריזל וסיומה ברם".

==לקריאה נוספת==
* סיומה ברעם: על האמנות של סיומה ברעם, מרים אור. צילומים: ישראל צפריר. הוצאת הקרן להנצחת סיומה ברעם ובלה בריזל, 1986

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130808215524/http://barambrisel.com/bbHome.htm אתר גלריה ברעם-בריזל]
*

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לספרד
קטגוריה:יהודים מבסרביה
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
צום מים

200px
צום מים (מוכר גם כצום רפואי או צום ניקוי רעלים) הוא צום בו צורכים מים (לרוב מים מינרליים או מים מטוהרים אחרים) בלבד, ללא שום סוג של מזון. הצורך בצום זה נובע ממספר סיבות, אך הוא לרוב מתרחש מסיבות בריאותיות או דתיות, אם כי לאורך זמן הוא עלול להיות מסוכן ולכן הוא מומלץ לביצוע תוך פיקוח רפואי בלבד. נהוג לצום בין מספר ימים לכמה שבועות, אם כי אצל אנשים עם מאגרי שומן עודף גבוהים ניתן לבצע צומות ממושכים יותר. 

הצום הממושך ביותר שתועד הוא הצום של אנגוס ברביירי. צום זה נמשך על פני 382 ימים, במהלכם השיל ברביירי ממשקלו כ-125 ק"ג, מבלי שסבל מסיבוכים רפואיים. ברביירי צרך, בנוסף למים, גם ויטמינים, אלקטרוליטים ומשקאות חסרי קלוריות כמו תה, קפה ומי סודה. 

מבחינה בריאותית, יש הטוענים כי צום מים עשוי לשפר את בריאות האדם.
וכן נוהגים לצום בין פעם אחת למספר פעמים בשנה לצורך ניקוי רעלים, וחלקם אף עושים זאת למטרות גמילה. ההיגיון מאחורי הדבר מסביר שהצום מעניק מנוחה למערכת העיכול ואז הגוף פנוי להוציא אנרגיה על סילוק רעלים מהגוף באמצעות איברים אחרים, כגון הכליות.

ברחבי העולם קיימים מספר מרכזים המאפשרים קיום של צום מים בליווי של מטפלים שונים. צום מים הוא כלי טיפולי שנוי במחלוקת אשר לא הוכח מחקרית ואינו מאושר על ידי הרפואה הקונבנציונלית. 

==ראו גם==
* צום מיצים
* הצום של אנגוס ברביירי

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.doctors.co.il/medical-symptom/nutrition-and-diet/water-fasting/ צום מים: גורמים אפשריים, מצבים דומים ומאמרים], באתר Doctors

קטגוריה:דיאטות
קטגוריה:רפואה אלטרנטיבית
קטגוריה:צום
קטגוריה:מים
בלה בריזל

בלה בריזל (1929 – 1 בנובמבר 1982) הייתה ציירת ישראלית. התגוררה עם בעלה, הצייר סיומה ברעם, באי פורמנטרה (Formentera) שבספרד.

==ביוגרפיה==
נולדה בירושלים למשפחת ליפשיץ, משפחה חרדית מהיישוב הישן. השם בריזל הוא ראשי תיבות של המילים "בן רבי יוסף זלמן ליפשיץ". למדה ציור בסטודיה אצל אהרון אבני. נישאה לצייר סיומה ברעם, אותו הכירה ב"סטודיה". בשנות ה-50 שהו השניים בפריז והיא למדה באקדמיה לאמנויות היפות בעיר. בשנת 1955 זכתה ב"פרס הציירים הישראלים בפריז". לאחר מכן היגרו השניים לאי הספרדי פורמנטרה והם התגוררו בו עד מותם.

בריזל התמקדה בציור דמויות מיסטיות וכן דמויות של אמהות וילדים. הציגה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בגלריות בלונדון, פריז, טוקיו, תל אביב וירושלים.

נפטרה בשנת 1982, ונקברה בהר הזיתים בירושלים. לאחר מותה ומות בעלה הוקמה על שמם גלריה ברעם-בריזל. כמו כן נוסדה "קרן עידוד היצירה לאמן צעיר על שם בלה בריזל וסיומה ברם".

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130808215524/http://barambrisel.com/bbHome.htm אתר גלריה ברעם-בריזל]

קטגוריה:ישראליות שהיגרו לספרד
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לספרד
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1982
כיריים

כירת גז
להבה כפולה בכיריים של גז
כירה או כיריים זהו מכשיר לבישול, הפועל על גז בישול, עץ או חשמל, וממכשירי הבישול הבסיסיים ביותר במטבח המודרני. המילה מופיעה כבר בתורה: "תַּנּוּר וְכִירַיִם" (ויקרא יא, לה).

הכיריים עשויות ממשטח לוהט או כוללות מבערי אש גלויה, שעל גבם מונחים כלי הבישול.

בעבר היה מקובל לבשל באמצעות שריפת עץ, אך כיום השימוש בשריפת עץ פחת, וגז הבישול וכיריים חשמליות תפסו את מקום כירת העץ.

סוג פופולרי וחדש יחסית של כיריים חשמליות הן כיריים "אינדוקציה" (שיבוש של Induction) הפועלות בשיטת החימום ההשראתי. בשיטה זו, משטח הכיריים יוצר השראה אלקטרומגנטית שמחממת את תחתית כלי הבישול, בעוד משטח הכיריים עצמו איננו מתחמם.

בכיריים גז מודרניות ניתן למצוא התקן ניתוק גז אוטומטי, המפסיק את זרימת הגז במקרה של התכבות הלהבה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:אמצעי חימום והכנת מזון
קטגוריה:מבערים
חקיינות מילריינית

שני מיני פרפרים מסוגים שונים: [[דנאית מלכותית ו-Limenitis archippus צבועים בצבעים דומים כדי להזהיר טורפים שהם ארסיים]]
חקיינות מילריינית היא תופעה בטבע בה שני מינים רעילים, החיים בקרבה אחד לשני וסובלים מטורפים דומים, ישתמשו באותו סוג של אזהרה במקביל. חקיינות זו היא מוטואליזם, בו שני המינים מרוויחים. תופעה זו קרויה על שם הזואולוג וחוקר הטבע הגרמני פריץ מילר , אשר הציע את הרעיון לראשונה ב-1878 על פרפרים שחקר בברזיל.

תופעה זו מוסברת כך שאם טורף יראה שני מיני טרף רעילים הוא ילמד שלא לאכול את שניהם. אם שני מינים אלו בעלי אותות אזהרה דומים, כמו צבע וצורה, ילמד הטורף להימנע משניהם בצורה מהירה יותר. לדוגמה, אם טורף צריך לאכול אלף פרטים על מנת ללמוד כי זהו מין מסוכן, מספר הפרטים שיצטרך לטרוף הטורף כאשר יש שני מינים דומים ושניהם רעילים מתחלק בין השניים וכך כל מין ניזוק פחות. שני המינים בחיקוי זה אינם חייבים להיות בעלי דרגות זהות של הגנה. יש ספקטרום שלם בין חקיינות מילריינית, אמיתית, לחקיינות בטסיאנית, לא אמיתית. בנוסף ישנם סוגי חקיינות נוספים.

== חקיינות בעזרת ברירה זוויגית == 
צבעים אפוסמטיים עשויים להשתנות לאורך הזמן ולכן על החקיין להמשיך ולעדכן את צבעיו ללא הרף כדי להמשיך ולהידמות למושא החיקוי. מחקר שנעשה על קבוצת פרפרים מצא כי הפרפרים מצליחים לעשות זאת בעזרת ברירה זוויגית. צוות מחקר שבדק את איכויות הצבע של קבוצת פרפרים מהסוג הליקוניוס ומלינאה (Melinaea), מצא כי הצבעים בעל גוון "חי" יותר בצד הגבי של הכנפיים מאשר בגחון. כמו כן בהשוואת המינים נראה כי לנקבות יש כתמים בהירים יותר בכמה מקומות ספציפיים. החשיבות בבחירת גוני הצבעים נועדה להימנע מגוונים עדינים מדי שיפחיתו את יעילות החקיינות. קולטנים עצביים מיוחדים במוח הפרפר מעניקים לו את היכולת להבחין בין דקויות עדינות של גוונים המאפשרים לו לדייק בבחירת בן הזוג. כדי לבדוק את חשיבותם של רמזים עצביים וחזותיים אלה בפרפרים ערכו חוקרים ניסוי בו הם שינו את צבעי כנפי הפרפר. כאשר הסירו את הצבע האפוסמטי, הצלחתו של הפרפר למשוך בנות זוג נפגעה לעומת פרפרים עם צבע בעל גוון תקין.

==ראו גם==
* צבעי אזהרה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:התגוננות מטורפים
קטגוריה:חקיינות
קטגוריה:ברירה זוויגית
סרק סרק

סרק סרק הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של חיים בוזגלו משנת 2012. הסרט הוא קופרודוקציה של ישראל וספרד.

==עלילה==
ראש השב"כ עמוס שניר (עמוס לביא), מכנס צוות של מומחי ביטחון כדי למנוע התנקשות עתידית בראש הממשלה אריאל שרון, זמן קצר לפני ששרון עומד לבצע את תוכנית ההתנתקות. שרון נענה לאזהרות האבטחה, נמנע מלהופיע באירועים פומביים, למעט העצרת הממלכתית לציון יום הזיכרון לשואה ולגבורה שתיערך ביד ושם. עמוס שניר משוכנע שבאירוע זה תתבצע ההתנקשות בשרון. הוא מכנס את הצוות, 60 שעות לפני קיום הטקס. הם בודקים את הפרופיל של כל אחד מהמשתתפים בכנס, כדי לנסות לזהות מי ביניהם הוא המתנקש הפוטנציאלי. בין המומחים: הקרימינולוגית עדי כהן (שרון זליקובסקי), איש השירות איתן (אריה צ'רנר); איש השירות דני פדידה (לירון לבו); ארז אליצור (אייל שכטר), בעל חברת אבטחה שהוא איש ביטחון בגמלאות ועוד.

צוות המומחים בודק מספר חשודים בהם: איתמר אורן (אייל אהרונוביץ'), מתנחל ראש ארגון יהודי קיצוני. אשתו נפגעה בהתקפת טרור שבמהלכה הם איבדו את תינוקם, שעמד להיוולד. חשודים נוספים הם: קרן אדרי (ריימונד אמסלם), עולה מצרפת שכותבת דוקטורט על השואה, ומנהלת רומן עם מנהיג ארגון טרור פלסטיני. ד"ר מיכאל לנגה (ג'ולי פברגאס), רופא, עולה חדש מספרד. ראש השב"כ שניר, השוקד על מטלות הביטחון, טרוד גם בדאגות משפחתיות: הוא חושד שאשתו, נירית (אליזבט קדם), בוגדת בו עם בני השכן (אלברט אילוז). בנוסף לכך, בנו נתפס גונב בבית הספר ואביו, חיים, (שמוליק שילה) חולה מאוד, אך גם הוא עומד להשתתף בטקס ביד ושם, שבו עומדת להתרחש ההתנקשות באריק שרון.

==השחקנים==
{|class="wikitable"
|-
! שחקן !! דמות
|-
| עמוס לביא
| עמוס שניר
|-
| ריימונד אמסלם
| קרן אדרי
|-
| לירון לבו
| דני פדידה
|-
| ג'ולי פברגאס
| ד"ר מיכאל לנגה
|-
| אייל אהרונוביץ'
| איתמר אורן
|-
| ג'ורג' סקנדר
| דאוד
|-
| אריה צ'רנר
| איתן
|-
| אייל שכטר
| ארז אליצור
|-
| שרון זליקובסקי
| עדי כהן
|-
| שמוליק שילה
| חיים שניר
|-
| ג'וני ארביד
| עריף
|-
| פארס חנאניא
| ג'יהאד
|-
| מיכאל כורש
| אברהם אורן
|-
| פירה קנטר
| מרים אורן
|-
| אליזבט קדם
| נירית שניר
|-
| ריטה שוקרון
| רחל אדרי
|-
| אברהים סלאח
| חסן
|-
| הילה סעדה
| מאיה
|-
| משה שומלק
| רופא
|-
| לירית מאש
| סיון
|-
| אלברט אילוז
| בני
|-
| דוינה קבלסון
| רושל אורן
|-
| אלי טייב
| יוסי אדרי
|-
| פלורי אלקסלסי
| אחות
|-
| חנה רז
| עוה"ד של מיכאל
|-
| זבולון מושיאשווילי
| רופא
|-
| גסאן אשקר
| טרוריסט
|-
| ליר לביא
| בנו של עמוס
|-
| חן יאני
| מנהלת הלשכה של עמוס
|-
| סמדר קילצ'ינסקי
| חוקרת שב"כ
|-
| ביאטריס כרמי
| אשתו של איתן
|-
| רפאל גונן
| מנהל חברת אבטחה
|-
| מרסה רובירה
| אשתו של ד"ר לנגה
|-
| שרה קטלן
| בתו של ד"ר לנגה
|-
| מנחם ברקת
| איש שב"כ
|-
| שמעון אלימלך
| הנהג של עמוס
|-
| ירדן גונן
| שומר ראשו של עמוס
|-
| אלה בוזגלו
| בתו של בני
|-
| אביב בוזגלו
| בנו של עמוס
|-
| אוריאל גדעוני
| כפילו של ראש הממשלה
|}

==שם הסרט==
שם הסרט, "סרק סרק", נלקח מקריאה שנשמעה בעקבות הירי ברצח יצחק רבין, והובילה לתאוריות קשר על משמעותה לגבי הרצח. מי הוא זה שקרא "סרק סרק" ומדוע.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
מזל סרטן (סדרת טלוויזיה)

מזל סרטן (באנגלית: The Big C) היא דרמה קומית אמריקאית מקורית, בכיכובה של לורה ליני. הסדרה עלתה לשידור ב-16 באוגוסט 2010 ברשת שואוטיים.

הסדרה משכה קהל גדול ביותר לשואוטיים מזה שמונה שנים, וב-31 ביולי 2012 חודשה לעונה רביעית ואחרונה בת 4 פרקים באורך כשעה, ששידורה החל ב-29 באפריל 2013 והסתיים ב-20 במאי 2013.

בישראל שודרה הסדרה בערוץ הוט 3.

==תקציר העלילה==
הסדרה עוקבת אחר מורה בשם קתי ג'יימיסון (ליני) – אישה מאופקת ואמא, שאובחנה כחולת סרטן (מלנומה). המחלה מאלצת אותה באמת לחיות בפעם הראשונה בחייה. בהתחלה היא בוחרת לשמור על כך בסוד מבני משפחתה, ומתנהגת בדרכים שהם מוצאים יותר ויותר תמוהות ומוזרות. לאט לאט היא מוצאת את ההומור במערכות היחסים הייחודיות הרבות בחייה.

== הדמויות==
* קת'רין "קתי" ג'יימיסון (לורה ליני)
* פול ג'יימיסון (אוליבר פלאט)
* שון טולקי (ג'ון בנג'מין היקי)
* אדם ג'יימיסון (גבריאל באסו)
* אנדריאה ג'קסון (גבורי סידיבי)
* רבקה (סינת'יה ניקסון)
* לי (יו דנסי)
* מרלן (פיליס סומרוויל)
* ד"ר טוד מאואר (ריד סקוט)
* לני (אידריס אלבה)
* ד"ר שרמן (אלן אלדה)
* איש הדבורים (ליאם ניסן)
* פופי (פארקר פוזי)
* טינה (נדיה דג'ני)
* מיקייל (בויד הולברוק)

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
קטגוריה:שואוטיים
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קבוצת ארמיות דון

קבוצת ארמיות דון (בגרמנית: Heeresgruppe Don) היה שמה של קבוצת ארמיות של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה.

קבוצת ארמיות דון נוצרה ב-22 בנובמבר 1942 על בסיס המטה של הארמייה ה-11, שמפקדה אריך פון מאנשטיין, מונה למפקד קבוצת הארמיות החדשה. היא הוקמה זמן קצר לאחר תחילת מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד (מבצע אורנוס), כדי להתמודד עם המצב שנוצר בעקבות כיתור הארמייה השישית וחלק מארמיית הפאנצר הרביעית באזור סטלינגרד, וקיבלה תחת פיקודה חלק גדול מכוחות קבוצת ארמיות B וכן את פלגת הארמייה הולידט, שהוקמה מכוחות העתודה הגרמניים שהוזרמו לאזור הדון. 

היא התקיימה רק עד פברואר 1943, אז היא אוחדה עם קבוצת ארמיות B והפכה לקבוצת ארמיות דרום. מפקדה היחיד של קבוצת ארמיות דון היה פילדמרשל אריך פון מנשטיין.

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
דון
קבוצת ארמיות דרום אוקראינה

קבוצת ארמיות דרום אוקראינה (בגרמנית: Heeresgruppe Südukraine) היה שמה של קבוצת ארמיות של הורמאכט בחזית המזרחית במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
קבוצת ארמיות דרום אוקראינה הוקמה ב-31 במרץ 1944 על בסיס יחידות קבוצת ארמיות A. בנוסף לארמיות ה-6 וה-8 של הוורמאכט היא כללה את הארמיות הרומניות השלישית והרביעית. באביב 1944 היא הצליחה לבלום את הניסיון הראשון של הצבא האדום לכבוש את רומניה (אפריל-מאי 1944), במסגרת סדרת קרבות שנערכו סביב העיירה טרגו-פרומוס, תוך גרימת אבדות כבדות לכוחות הסובייטיים התוקפים. אולם במהלך המתקפה הסובייטית ברומניה באוגוסט 1944, הושמדו או נפלו בשבי רוב היחידות של קבוצת הארצית, ושרידיה נסוגו להונגריה. לאחר התבוסה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות דרום (Heeresgruppe Süd) ב-23 בספטמבר 1944.

==מפקדים==
* פרדיננד שרנר (31 במרץ 1944 – 25 ביולי 1944)
* יוהנס פריסנר (25 ביולי 1944 – 23 בספטמבר 1944)

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.axishistory.com/index.php/axis-nations/germany-a-austria/147-germany-heer/heeresgruppen/2624-heeresgruppe-suedukraine Heeresgruppe Südukraine], באתר AxisHistory

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
דרום אוקראינה
אישים

אישים הוא אתר אינטרנט ישראלי המכיל בסיס נתונים מקוון של מידע על סרטים, תוכניות טלוויזיה, תוכניות רדיו, שחקנים, שדרני רדיו ואנשי צוות אחרים המשודרים בישראל. האתר הוקם על ידי צבי דובוש בשנת 2008.

האתר כולל ערכים על תוכניות טלוויזיה ורדיו, על סדרות טלוויזיה, על סרטי קולנוע וטלוויזיה, על שחקנים, מדבבים, מנחים, שדרנים, במאים, מפיקים, תסריטאים ואנשי צוות אחרים. בנוסף לתוכן ואנשים מישראל, כולל האתר גם מידע על סדרות וסרטים זרים שדובבו לעברית. התוכן מקוטלג לפי ערוץ טלוויזיה או תחנת רדיו, תאריכי שידור או שנת הפקה, מפתחות וז'אנרים.

האתר מבוסס תוכן גולשים, וקיים בו מנגנון הצבעה ומנגנון לקבלת עדכונים ממשתמשי האתר עבור ערכים קיימים וכן עבור הוספת ערכים חדשים.

ב-2013 נסגר מנגנון העדכונים באתר אך האתר ממשיך להתעדכן בקביעות.

ב-27 ביולי 2023 הופסקה הפעילות באתר, כאשר ערכים חדשים, כמו כן עדכונים לערכים קיימים, חדלו מלהיווצר. האתר חזר לפעילות שנה שלמה לאחר מכן, ב-26 ביולי 2024, כאשר כל העדכונים הושלמו באותו סוף השבוע.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי קולנוע ישראליים
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2008
הר אידה (טורקיה)

הר אידה (בטורקית: Kazdağı; תרגום מילולי: הר האווזים) הוא הר בצפון-מערב טורקיה. ההר נמצא כ-20 קילומטרים דרומית-מזרחית מחורבות העיר העתיקה טרויה, בסמוך לחופי מפרץ אדרמיט.

גובה ההר הוא 1,774 מטר מעל גובה פני הים. ההר הוא פארק לאומי בטורקיה.

בעבר ההר היה מוקדש לאלה קיבלי, ולכן כונתה על ידי הרומאים Idaea Mater, על שם ההר. על הר זה, לפי האגדה, חוברו ספרי הסיבילות. המיתולוגיה היוונית מספרת כי על הר אידה התקיים 'משפט פאריס', שחרץ את גורלה של טרויה. על פי אגדה זו, הכעס של הרה שלא נבחרה על ידי פאריס כאלה היפה ביותר מכולן היה העילה האמיתית למלחמה.

במהלך מסע כיבושיו של חשיארש הראשון, היה ההר אחד ממוקדי העצירה של המחנה הפרסי.

ייתכן ושם ההר נובע משמו של הגבוה בהרי כרתים הר אידה.
==קישורים חיצוניים==

* 

אידה
קטגוריה:טורקיה: פארקים לאומיים
יאיר פלד

שנות ה-50 ביגור. ראשון משמאל: יאיר פלד ובמרכז [[עדה יגורי]]
יאיר פלד (13 בינואר 1932 – 7 בספטמבר 1959) היה מפקד סיירת צנחנים. נרצח על ידי בדואים בנגב.

==ביוגרפיה==
יאיר נולד ב-1932 בקיבוץ יגור, בן לפינחס ושיינדל פלד, ממייסדי הקיבוץ. ליאיר חמישה אחים: רוחק'ה, יהודה פלד, לימים מפקד עוצבה ותת-אלוף בצה"ל, נעמי, מנחם ואיה.
בנעוריו היה מדריך בתנועת הנוער הקיבוצית והרבה לסייר ולארגן טיולים בנגב.

התגייס לנח"ל בשנת 1950, ובאופן חריג שימש בו-זמנית כצוער ומדריך בקורס קצינים. אחרי שחרורו, ב-1954, חזר לקיבוץ יגור, נשא לאשה את מרים לוצ'נסקי, ומונה לרכז החטיבה הצעירה בתנועת הקיבוץ המאוחד.

בהיותו במילואים עבר קורס מ"פים. בשנת 1958, ביוזמת מפקד חטיבת הצנחנים מנחם אבירם וסגנו מוטה גור, חזר והתגייס, בהסכמת הקיבוץ, כמפקד סיירת צנחנים בדרגת סרן. בתפקיד זה, בתקופת הרגיעה היחסית שאחרי מבצע קדש, העביר את הדגש מפעולות תגמול אל עבר יכולות הסיור והניידות הנדרשות מסיירת במלחמה. בהתאם לכך הנהיג בסיירת מסעות אופניים, ושימוש באופנועים וגמלים במטרה לשפר את ניידות הלוחמים. ביזמתו נסלל כביש הפטרולים לאורך גבול מצרים, ונפרץ "מעלה היעלים", שחיבר לראשונה את רמת המדבר עם אזור סדום. שם המעלה הוסב כחודש אחרי מותו ל"מעלה יאיר".

בשנת 1959 יצא לבדו לתרגיל ניווט בדד באזור הר שגיא. בחצותו את ערוץ נחל סרפד הותקף מן המארב בירי ונהרג. הרצח יוחס למסתננים בדואים משבט סאראחין של מטה אל-עזאזמה, שפעלו ככל הנראה בשליחות המודיעין המצרי.
מותו זכה לתהודה ציבורית והוא נטמן בחלקה הצבאית בבית העלמין ביגור, בהלוויה בהשתתפות כאלפיים אבלים. הותיר אחריו אשה (לימים אשתו של רפי איתן), ובת, יעל, שנולדה אחרי מותו.

בעקבות רצח פלד הורה אלוף פיקוד הדרום, אברהם יפה על מבצע הגר, שבו פונה הר הנגב מבני שבט הסאראחין. משתפי הפעולה עם הצבא פונו לאזור דימונה והאחרים שבחרו לא לשתף פעולה אולצו לעבור לסיני על ידי תפיסת בורות המים שלהם.

==הנצחה==
* דרך יאיר, מקטע של כביש 10 בין הר חריף לניצנה, נסלל בשנת 1982 ונקרא על שמו.
* דרך יאיר, מקטע מדרך הפטרולים הישנה מעין נטפים להר יהואחז.
* אנדרטה בראש מעלה יאיר.
* אנדרטה במקום נפילתו, בנחל סרפד ליד הר חמרן
* סיירת אנשי מילואים מאזור ניצנה.

==לקריאה נוספת==
*אורי מילשטיין, מלחמות הצנחנים
*יוסף ארגמן, דרך יאיר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982
*יעקב בר-חיים, מסע הגמלים המעופפים, הוצאת משרד הביטחון 1997

==קישורים חיצוניים==
* .
* [https://web.archive.org/web/20130930200451/http://www.boker.org.il/meida/negev/desert_biking/n/yairpeled.htm?nojump דף לזכרו] באתר מדרשת שדה בוקר
* 
* 
* .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי סיירת צנחנים
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:רצח חיילי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים ביגור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1959
קטגוריה:גבול ישראל–מצרים
מיינהטן

נהר מיין על רקע קו הרקיע של פרנקפורט]]
מיינהטן (גרמנית: Mainhattan) הוא כינוי לעיר פרנקפורט, ונובע מהלחם בסיסים של המילים "מיין" (הנהר Main, עליו שוכנת פרנקפורט) ו"מנהטן" (Manhattan, אי ורובע של העיר ניו יורק). הכינוי לעיר נובע מגורדי השחקים הרבים ומקו הרקיע המפורסם שלה.

==התפתחות השם==
פרנקפורט היא אחת הערים היחידות באירופה כולה והעיר היחידה בגרמניה שמתירה בנייה לגובה במרכז העיר. כתוצאה מכך, במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 נבנו בעיר מספר רב של גורדי שחקים, דבר המזכיר את מראהו המפורסם של האי הניו-יורקי. כינויים נוספים הם "בנקפורט" על שם הבנקים הרבים, ו"קראנקפורט" (בגרמנית: Krankfurt, הלחם של "חולה" (Krank) ושם העיר) בגלל מרכזיה הרפואיים הגדולים.

כיום (2013), תשעה מתוך עשרת הבניינים הגבוהים ביותר בגרמניה נמצאים בפרנקפורט (היחידי שמחוץ לפרנקפורט הוא הבניין התשיעי בגובהו, בניין הדואר בבון).

למרות שבמקור היה השם כינוי גנאי לעיר, כיום השם נחשב כמחמאה לעיר, על היותה מרכז תעסוקה, מסחר ובילוי בדומה למנהטן. למעשה, עצם ההשוואה של פרנקפורט, עיר בסדר גודל בינוני (כ-700,000 תושבים) לניו יורק (מעל ל-8 מיליון תושבים), היא מחמאה בפני עצמה. העירייה ותושבי העיר משתמשים בכינוי לקידום התיירות בעיר, הן בפרסום והן בשגרת הלשון.

קו הרקיע של פרנקפורט - 2010
750px

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פרנקפורט
בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד

סמל בית הספר
בית הספר הרווארד למשפטים (באנגלית: Harvard Law School) הוא אחת הפקולטות באוניברסיטת הרווארד. בית הספר ממוקם בקיימברידג', מסצ'וסטס ופועל ברציפות מאז שנת 1817. ככזה, הוא בית הספר למשפטים הוותיק ביותר בארצות הברית ובו אף נמצאת ספריית המשפט הגדולה בעולם.

דיקן בית הספר החל מ-2017 הוא ג'ון מאנינג. במוסד כולו 246 אנשי צוות וכ-1,800 תלמידים. על אף גודלו, בית הספר הוא המוביל מבין בתי הספר למשפטים בעולם במספר ההורדות של מאמרים מדעיים מ-SSRN.

מספר רב של בוגרי בית הספר היו לאישים רבי-השפעה. בין היתר, שני המתמודדים במרוץ לנשיאות ארצות הברית בשנת 2012, ברק אובמה ומיט רומני, הם בוגרי בית הספר. כמו כן, רתרפורד הייז, הנשיא ה-19 של ארצות הברית, היה אף הוא בוגר בית הספר.

במרץ 2022 השתתף צוות מבית הספר למשפטים בחיבור דו"ח בנושא השוואה בין ישראל לאפרטהייד, בשיתוף עם ארגון א-דמיר. הדו"ח הוגש לוועדת החקירה הבינלאומית העצמאית של האו"ם בנושא השטחים הפלסטיניים הכבושים וישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אוניברסיטת הרווארד
הרווארד
בית הכנסת המרכזי של חלב

בית הכנסת העתיק לאחר שריפתו ב-1947
בית הכנסת בחלב, תצלום מ-2011
בית הכנסת המרכזי של חלב (בערבית: كنيس في حلب) הידוע גם בשמות בית הכנסת הגדול של חלב ובית הכנסת אל-בנדרה, נחשב לבית הכנסת המרכזי והגדול של קהילת יהודי סוריה.

== היסטוריה ==
בית הכנסת נבנה במאה ה-9, עם זאת ייתכן ששימש כבית כנסת עוד במאה ה-5. על פי המסורת, בסיס בית הכנסת נבנה על ידי יואב בן צרויה קרוב ל-950 לפנה"ס, לאחר שצבאו של דוד המלך כבש את העיר. רבים מאמינים שבית כנסת זה הוא בית הכנסת הראשון שנבנה בעולם ולכן הוא מכונה גם בית הכנסת העתיק.

בית הכנסת נבנה במאה ה-9 וניכרת בו השפעת האדריכלות האסלאמית. במאה ה-13 נפגע כתוצאה מהכיבוש המונגולי של חלב, וב-1327 הפך למסגד. ב-1400, בעת כיבושו של טימור לנג, חרב הבניין ונבנה שנית ב-1418.

הנוסע האיטלקי פייטרו דלה ואלה, שעבר בחלב בקיץ 1626 וביקר במקום, כתב: "בית הכנסת ידוע ביופיו ובעתיקותו, נכנסים אליו מבעד לדלת חסרת הדר הנמוכה בהרבה מהרחוב, שיורדים אליה במספר רב של מדרגות". דלה ואלה הוסיף שהיהודים בבית הכנסת היו "מעורבבים", נשים וגברים יחד, אך היו מחולקים לפי המוצא. "כל הצד הימני של בית הכנסת לעומת הכניסה היה צפוף ביהודים ממוצא מקומי, ואילו צד שמאל היה צפוף באירופאים, שאף שהם גרים ונישאים כאן, הרי מוצאם במערב, וכולם ספרדים ומדברים ספרדית כשפתם הטבעית".

בית הכנסת נשרף בדצמבר 1947 במהומות שאירעו נגד יהודי חלב וניזוק באופן קשה. הקהילה היהודית בחלב, שהלכה והתמעטה לאורך המחצית השנייה של המאה ה-20, המשיכה להשתמש בבית הכנסת לתפילות מפעם לפעם, עד לסוף המאה העשרים. ב-1992, שופץ בית הכנסת באופן חלקי במימון יהודי חלב שעברו לניו יורק. 

בית הכנסת חרב ב-2016, במהלך מלחמת האזרחים בסוריה.

== אדריכלות ועיצוב ==
עד המאה ה-16, כלל המבנה אגף מערבי וחצר ששימשה לתפילה בימי הקיץ. במאה ה-16, עם הגעת הספרדים לחלב, נבנה אגף מזרחי, ששימש הן לתפילה והן כבית מדרש. בקירות האולם המערבי נמצאו שלוש קשתות שכונו "היכלות". שלושה היכלות נוספים נקבעו בקיר הדרומי של החצר.

היכל שביעי נבנה בקיר הדרומי של האגף המזרחי וסימן את הכיוון לירושלים. היכל זה כונה "היכל אליהו" או "מערת אליהו", ובו נשמרו כתבי הקודש וכתר ארם צובא. בצמוד למערת אליהו שכנה מערת הצדיקים, בה נקברו חכמי חלב ורבני קהילת ארם צובא.

== ראו גם ==
* בית הכנסת עדס
* כתר ארם צובא
* יהדות סוריה
* פרעות חלב (1947)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* חיים גיוזלי, "[https://www.anumuseum.org.il/he/%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%94%D7%9B%D7%A0%D7%A1%D7%AA-%D7%91%D7%97%D7%9C%D7%91-%D7%A1%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94/ בית הכנסת בחלב, סוריה]", באתר אנו – מוזיאון העם היהודי 
* [https://aleppojews.co.il/%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%94%D7%9B%D7%A0%D7%A1%D7%AA-%D7%94%D7%A7%D7%93%D7%9E%D7%95%D7%9F-%D7%A9%D7%9C-%D7%97%D7%9C%D7%91/ בית הכנסת הקדמון של חלב], באתר "המרכז העולמי למורשת יהדות ארם-צובא (חלב)"

== הערות שוליים ==

חלב
חלב
קטגוריה:בתי כנסת שנחרבו
קטגוריה:יהדות חלב
חלב
קטגוריה:בתי כנסת ספרדיים
קטגוריה:חלב (עיר): מבנים
GTFS

GTFS (ראשי תיבות General Transit Feed Specification, בתרגום: מאפיין הזנה תחבורתי כללי) הוא פורמט נפוץ עבור העברת מידע ממוחשב הנוגע לתחבורה ציבורית וכל המידע הגאוגרפי המתלווה - לוחות זמנים, מסלול וכו'. פורמט זה, המתבסס על אסופת קובצי טקסט המרכזים את כל המידע, נהגה על ידי ביביאנה מקהיו, מנהלת טכנולוגיות מידע ברשות תחבורה בפורטלנד, פותח במשותף על ידי רשות זו וחברת גוגל. תחילה נקרא Google Transit Feed Sepecification, אך בשל מחאה ועם שחרור טכנולוגיה זו שונה שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תחבורה ציבורית
קטגוריה:מערכות מידע
חקיינות בטסיאנית

חקיינות בטסיאנית היא תופעה בטבע בה מין אחד רעיל ומין שני שאינו רעיל, החיים בקרבה אחד לשני וסובלים מטורפים דומים, ישתמשו באותו סוג של אזהרה במקביל. חקיינות זו היא סוג של יחסי גומלין, בו מין אחד מרוויח, והמין השני עשוי להפסיד (למשל במקרה בו טורף של החקיין יתקוף את מושא החיקוי).

התופעה קרויה על שם חוקר הטבע האנגלי, הנרי וולטר בייטס, שתיאר אותה במחקר בפרפרים בברזיל.

החקיינות הבטסיאנית מוסברת בכך שטורף שיתקל בשני מינים בעלי אותות אזהרה דומים, שרק אחד מהם רעיל, ילמד לא לאכול את שניהם. המין המחקה צריך להיות נדיר מהמין הרעיל כדי שהטורף ילמד להתרחק ממינים אלו. יש ספקטרום שלם בין חקיינות מולריינית אמיתית, לחקיינות בטסיאנית, לא אמיתית.

==ישראל==
בישראל ישנן כמה דוגמאות לחקיינות בטסיאנית. המפורסמת שבהם, היא צבעי הגוף ודוגמאות העיגולים שעל קשקשיו של זעמן המטבעות, שנועדו לחקות את הצבעים והדוגמאות שעל הצפע המצוי. הזעמן אף מחקה את קולות הלחשושים של הצפע כשהוא מאוים.

דוגמה נוספת לחקיינות בטסיאנית בישראל הם זבובים ממשפחת הרחפניים, המזכירים דבורים וצרעות (המסוגלות לעקוץ את תוקפיהן). 

בחופי ים סוף מצוי מירנון זעמני, המתחקה לנחש הים קרייט ימי מפוספס כדי להינצל מתקיפה (עם זאת אין בישראל נחשי ים). דגים נוספים מידמים ליצורי ים ארסיים נוספים.

==ראו גם==
* צבעי אזהרה
* חקיינות מילריינית

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:התגוננות מטורפים
קטגוריה:חקיינות
אמיל גורובץ

אמיל גורובץ (ברוסית: Эмиль Яковлевич Горовец; 10 ביוני 1923 – 17 באוגוסט 2001) היה זמר סובייטי ממוצא יהודי שעזב את ברית המועצות בשנת 1972.

נולד בשם רחמיאל גורובץ בעיירה האיסין (אז בתחומי ברית המועצות, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. בשנת 1946 הוא סיים את בית הספר למשחק ליד התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה ושיחק בו עד לסגירתו בשנת 1949. בשנים 1950–1954 הוא למד שירה במכון גנסין במוסקבה. החל משנת 1952 הוא הופיע עם שירי יידיש. בשנת 1959 עם קבוצת שחקנים הוא נסע לפריז להשתתף בחגיגות המאה של שלום עליכם. בשנת 1960 גורובץ התחיל לשיר בנוסף ליידיש גם ברוסית ובאוקראינית. הדבר הרחיב מאוד את קהל היעד שלו והוא אף זכה בתחרות שירה.

במהלך שנות ה-60 גורובץ היה פופולרי מאוד בברית המועצות. מלחינים ידועים כמו ארנו בבדג'ניאן, ולדימיר שאינסקי, אנדריי פטרוב ויאן פרנקל נתנו לו בכורה בשירים שהם כתבו. בנוסף לכך הוא שר שירים שנכתבו בארצות הברית ובאירופה תוך תרגומם לרוסית.

בתחילת שנות ה-70 הממשל הסובייטי אסר למעשה על השמעת שירי יידיש בהופעות, ברדיו ובטלוויזיה. בשנת 1973 הזמר ואשתו עלו לישראל. לאחר תקופה קצרה הם עברו לארצות הברית. במשך שבע שנים גורובץ הופיע ברחבי ארצות הברית עם שיריו. בשנת 1980 הוא הגיע לסדרת קונצרטים בישראל.

במהלך שנות ה-80 גורובץ המשיך להופיע בארצות הברית ובשנת 1989, בתקופת הפרסטרויקה, אף חזר לסדרת הופעות בברית המועצות. בשנת 1990 הוא העלה על הבמה מחזמר באחד מתיאטראות ברודוויי ושיחק בו את התפקיד הראשי.

בנוסף לכך הייתה לגורובץ תוכנית רדיו ביידיש וברוסית.

גורובץ נפטר בשנת 2001 ונטמן בבית העלמין היהודי בניו ג'רזי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/playlist?list=PLD494C9DDEA9643EE&feature=plcp שירי גורובץ]

קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:זמרים סובייטים
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:יהודים שהיגרו מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
פרעות קהיר ואלכסנדריה (1945)

פרעות קהיר ואלכסנדריה אירעו ב-2 וב-3 בנובמבר 1945 כחלק מגל האלימות שכוון נגד יהודים בעולם הערבי. הפרעות פרצו על רקע מלחמת העולם השנייה ואנטישמיות שפשטה במצרים במהלכה, בעקבות עליית כוחה של לאומנות מצרית ועוינות כלפי המערב, וכחלק מיום הפגנות נגד הצהרת בלפור. המהומות פרצו ב-2 בנובמבר, ובמהלכן נהרגו 6 או 10 יהודים ונפצעו 350. נשרפו בתי כנסת, בית החולים היהודי, בתי אבות, ונבזזו למעלה מ-100 בתי עסק יהודיים. המהומות נגד יהודים התגלגלו גם לפגיעות במיעוטים אחרים כולל קופטים, יוונים ואירופאים. 

הפרעות של שנת 1945 סמנו את תחילתה של תקופה קשה עבור יהודי מצרים. ב-2 בדצמבר 1947 פרץ גל פרעות נוסף בקהיר, כחלק מהפגנות של ארגונים אסלאמיסטים ולאומניים במחאה על החלטת החלוקה של האו"ם. הפרעות נמשכו יומיים ונהרסו במהלכם בתי עסק יהודיים רבים. גם במקרה זה הפרעות נגד יהודים התגלגלו להיות גם כנגד מיעוטים נוספים כגון הקופטים והיוונים. ביוני 1948 פצצה התפוצצה ברובע היהודי-קראי בקהיר והרגה 22 יהודים. חודש לאחר מכן נערכו התקפות דומות על בית כנסת בקהיר וחנויות יהודיות, ו-19 יהודים נהרגו. בספטמבר של אותה שנה רימונים הושלכו ברובע היהודי בקהיר, 9 יהודים נהרגו ו-20 נפצעו. לאורך כל אותה שנה התרחשו מקרים רבים של תקיפה של יהודים, ועל פי דיווח מהתקופה מספר ההרוגים והנעדרים הכולל עמד על כ-150 יהודים. חוסר ביטחונם האישי של יהודי מצרים במהלך כל שנות ה-50 גרם להגירה המונית ממנה.

== ראו גם ==
* הפרהוד
* פרעות טריפולי (1945)
* פרעות עדן (1947)
* פרעות חלב (1947)
* פרעות טריפולי, לוב (1948)

==קישורים חיצוניים==
* 
* יעקב מירון, [http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_70.10.pdf הפיצוץ ברובע היהודי בקאהיר ב-19 ביוני 1948], פעמים 70 (חורף תשנ"ז), עמ' 141-156.
* Norman A. Stillman. "[http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopedia-of-jews-in-the-islamic-world/egyptian-riots-1945-1947-SIM_0007020 Egyptian Riots (1945, 1947)]." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות מצרים
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:פרעות ופוגרומים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:1945
קטגוריה:פוגרומים ביהודי מדינות ערב והאסלאם
אויטה (מחוז)

אוֹיטָה (ביפנית: 大分県) הוא שמו של מחוז בצפון-מזרח האי קיושו שביפן. בירת המחוז היא העיר אויטה.

==גאוגרפיה ואוכלוסייה==
שטח המחוז הוא 6,339 קמ"ר, כשהאי חצוי מצפון לדרום ברכס געשי, הכולל סדרת הרים בגבהים של כ-1,500 מטרים. עובדה זו גורמת שהאי מכוסה ב-70% ביערות, ונהרות הזורמים מן הרכס משקים את הקרקע. כ-28 אחוז מכלל המחוז הוא פארקים לאומיים.

למחוז קו חוף באורך של 759 קילומטר, וערי נמל פזורות לאורכו.

במחוז מתגוררים (נכון לאוקטובר 2008) 1,201,715 תושבים. 13.3% צעירים (0-14), 60.6 בוגרים (15-64), והשאר מבוגרים. באותו מפקד, נכחו במחוז 11,034 לא-יפניים, עליה של 15.2% מהמפקד הקודם.

==היסטוריה ושם המחוז==
היווצרותו של המחוז קרתה ברסטורציית מייג'י, אז אוחדו מחוזות מפרובינציית בונגו ומפרובינציית בוזן לכלל מחוז בשם אויטה.

מקור השם הוא, על-פי מקור מהמאה ה-8, שבעת ביקורו של הקיסר קאיקו (קיסר אגדי מתחילת המאה ה-1 לספירה), אמר: "זו היא אכן ארץ שממה, אך היא עוד תהיה ארץ של שדות ענק", כשהמילה "ענק" ביפנית היא: "אוקיטָה", ומשם נשתלשל השם לאויטה.

===אישים מפורסמים מן המחוז===
*אוטומו סורין (1530-1587), דאימיו שהמיר את דתו לנצרות
*פוקוזאוה יוקיצ'י (1835-1901), סופר, מתרגם, יזם ועיתונאי

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:קיושו: מחוזות
מורן מזור

מורן מזור (נולדה ב־17 במאי 1991) היא זמרת ישראלית, זוכת העונה הראשונה של תוכנית המציאות "אייל גולן קורא לך" ונציגת ישראל באירוויזיון 2013.

==ביוגרפיה==
====ילדות ותחילת הקריירה====
מזור נולדה בעיר חולון למשפחה יהודית ממוצא גאורגי. בראיון, היא סיפרה כי הוריה עלו לישראל מגאורגיה בתחילת שנות השבעים.

את שירותה הצבאי עשתה מזור בשנים 2011-2009 בלהקת חיל האוויר. ב-2011 השתתפה מזור בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות, "אייל גולן קורא לך", וזכתה במקום הראשון.

===2013-2017: אלבום בכורה ואירוויזיון 2013===
לקראת אלבומה הראשון הוציאה מזור לאור את הסינגלים "תביט בי", "נסיך שלי", "חודרת ללבך", "אני כאן" ו"עלינו".

ב־2013 נבחרה מזור בקדם-אירוויזיון לייצג את ישראל באירוויזיון 2013 עם השיר "רק בשבילו". מזור התחרתה בחצי הגמר, סיימה במקום ה-14 עם 40 נקודות, ולא העפילה לגמר התחרות.

===2018-הווה: "זה אני" וחזרה לקריירה ===
ב-25 באפריל 2018, הוציאה מזור סינגל חדש שנקרא: "כמעט מאוהבים".

בשנת 2018, מזור לוהקה לתפקיד ראשי במחזמר "זה אני" של מאור זגורי המבוסס על שירי אייל גולן.

ב-13 במרץ 2019, יצא הסינגל שנקרא: "רק אותך". לחן השיר של הסדרה הטורקית "הכלה מאיסטנבול" אותו מזור קנתה בעקבות הסינגל החדש.

==דיסקוגרפיה==
=== אלבומי אולפן ===
* 2013: רק בשבילו

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130224102035/http://harif.co.il/?s=מורן+מזור מורן מזור] באתר "[https://web.archive.org/web/20130330100129/http://harif.co.il/ חריף]"
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות מוזיקה מזרחית ישראליות
קטגוריה:זמרות פופ ישראליות
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון קריית שרת
קטגוריה:בוגרי תיכון קריית שרת
קטגוריה:משתתפי אייל גולן קורא לך
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:נציגי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2013
קטגוריה:חברות להקת חיל האוויר
קטגוריה:חברי להקת חיל האוויר
קטגוריה:מתמודדות קדם-האירוויזיון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1991
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
דויטשס תיאטר

התיאטראות בשולמן-שטראסה, הדויטשה תיאטר מימין
הדויטשס תיאטר (גרמנית: Deutsches Theater; "התיאטרון הגרמני") הוא תיאטרון גרמני ידוע בשכונת מיטה שבברלין.
== היסטוריה ==
התיאטרון הוקם בשנת 1850 תחת השם "התיאטרון העירוני פרידריך וילהלם" (Friedrich-Wilhelm-Städtisches Theater), על שמו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה.

ניהול התיאטרון עבר לידיו של אוטו בראהם בשנת 1894. בראהם היה מראשי תנועת הנטורליזם, והשפיע על הצגתם של מספר מחזות קלאסיים בתיאטרון, כמו כן על כתיבתם של מחזות חדשים.

אחד מתלמידיו של ברהאם, הבמאי האגדי מקס ריינהרדט קיבל את ניהול התיאטרון בשנת 1904, ותחת הנהגת הפך התיאטרון לאחד התיאטראות המשפיעים ביותר ברחבי אירופה. שנה לאחר מכן הוא הקים בית ספר לתיאטרון ובנה במקום תיאטרון קאמרי. ריינהרדט נשאר המנהל האומנותי של התיאטרון עד עליית הנאצים ב-1933.

התיאטרון פעיל עד היום, והוא הבימה הביתית של הרקדן והשחקן דיטר בלאקהארט. התיאטרון זכה בשנת 2005 בפרס תיאטרון השנה.

בשנת 2010 החליט הסנאט של ברלין לשפץ את התיאטרון בהיקף של 9.9 מיליון אירו. העבודות החלו בשנת 2012.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ברלין: תיאטראות
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
מדיה פורסט

מדיה פורסט (Media Forest) היא חברת היי-טק ישראלית המפעילה מצעדי פזמונים, בקרת מוזיקה ושידורי אונליין.

== היסטוריה ==
החברה נוסדה בנתניה ב-2005. היא החלה לפעול תחת זיכיון גם בצרפת, ארגנטינה, מולדובה, בלגיה, בולגריה, רומניה, יוון ושווייץ.

== מצעד הפזמונים הישראלי של מדיה פורסט ==
בכל יום ראשון מדי שבוע החברה מפרסמת רשימה של השירים המושמעים ביותר בישראל בשבוע החולף. במצעד משוקללים נתוני זמן האוויר שמקבלים הסינגלים השונים בתחנות הרדיו וערוצי הטלוויזיה בישראל בשבוע שהתחיל ביום ראשון שלפניו בשעה 00:00:00 והסתיים ביום שבת בשעה 23:59:59. מדי שנה מפרסמת החברה גם מצעד שנתי, המציין את הלהיטים הגדולים של אותה השנה ומיהם האמנים המושמעים ביותר באותה השנה.

עד ל-23 בינואר 2015 פורסם המצעד השבועי של מדיה פורסט, שאז כונה "המוביל הארצי", באתר התוכן הישראלי מאקו, ולאחר מכן מפורסם באתר החברה.

== ראו גם ==
*המצעד העברי של מדיה פורסט (2009–2019)
*המצעד העברי של מדיה פורסט (2020 ואילך)
*המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
*המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2020 ואילך)

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מצעדי מוזיקה ישראליים
קטגוריה:ישראל: ארגונים מוזיקליים
אמריקן מוטורס

אמריקן מוטורס (או בקיצור: AMC) היא חברת רכב אמריקאית, שנוצרה בשנת 1954 מאיחודן של שתי חברות רכב: הדסון ונאש-קאלוינטור. בשעתו, היה זה מיזוג החברות הגדול ביותר בהיסטוריית ארצות הברית.

יוזם המיזוג היה ג'ורג' מאסון, שתכנן לנצל את האיחוד על מנת להכניס את החברה המאוחדת ל"שלושת הגדולים" (פורד, ג'נרל מוטורס וקרייזלר). לאחר שנה ג'ורג' רומני קיבל את הניהול, ארגן את החברה מחדש תוך מיקוד עתידה של החברה על קו מכוניות קטן יחסית, ותוך זמן קצר מותגי המכוניות שמהן נוצרה החברה נעלמו כליל. בתחילה, החברה סבלה מקשיים, אך לאחר זמן קצר החלה לשגשג, ודגמי החברה נמכרו בקצב גבוה.

בשנת 1980 AMC ורנו הצרפתית החלו לשתף פעולה בייצור הרכב, ובתהליך ארוך החברה נקנתה כולה על ידי רנו. מאוחר יותר נמכרה AMC לקרייזלר, ומוזגה לתוך החברה. עם זאת, המותגים ג'יפ ואייגל של AMC המשיכו להתקיים גם לאחר מכן.

בין השנים 1916-1923 חברה בעלת שם זהה התקיימה בניו ג'רזי כשלואי שברולה מכהן בה כסגן נשיא ומהנדס ראשי. החברה התפרקה ב-1923.

==מדגמי המכוניות שייצרה==
* הדסון ג'ט
* AMC Pacer
* AMC גרמלין
* AMC ראבל
* AMC מטאדור
* רמבלר קלאסיק
* נאש סטייטסמן

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:1976 AMC Gremlin (35910033334).jpg | דגם AMC גרמלין, שנת 1976
קובץ:1974 Gremlin.jpg | דגם "AMC גרמלין", שנת 1974
קובץ:1978 AMC Pacer DL wagon with 304 V8 at AMO 2015 meet 2of3.jpg | דגם "AMC Pacer" מודל "DL", שנת 1978 - סטיישן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצרני רכב אמריקאיים
ערך ריאלי וערך נקוב

ערך רֵיאָלִי וערך נוֹמִינָלִי (בעברית: ערך נָקוּב) הן שתי דרכים להצגת סכומים הנקובים במטבע מסוים.

ערך נקוב (באנגלית nominal value) הוא הסכום בכסף, כפי שנקבע, ברגע נתון. לדוגמה: המחיר שנקבע למוצר בעת הוצאתו לשוק, התקציב כפי שאושר לשנה מסוימת, הערך הנקוב על שטר כסף וכדומה. בהתחשב בשינויים בכוח הקנייה של הכסף לאורך זמן, בדרך כלל כתוצאה מאינפלציה, השוואת ערכים נקובים המתייחסים לתאריכים שונים אינה מועילה, ועדיפה עליה השוואת ערכים ריאליים, כלומר ערכים המשקפים אותו כוח קנייה, באמצעות הבאת הסכומים לבסיס משותף.

שימוש בערכים ריאליים מכונה הצמדה - עדכון סכומי כסף נקובים תוך התחשבות בשינויים במדד המחירים לצרכן. מנגנון זה אמור לאפשר השוואה בין ערכים נקובים בזמנים שונים על ידי הבאתם לבסיס משותף. ההצמדה עשויה להיות שלילית או חיובית, בהתאם לסימן המדד ולמגמה במשק (שינויים אינפלציוניים או דיפלציוניים).

בתחום המיסוי, הטלת מס על רווח נומינלי של העסק עלולה להוות מס על רווח שלא נוצר בפועל, ולכן נהוג, לפחות בתקופה של אינפלציה, להטיל את המס על הרווח הריאלי, המשקף גידול ממשי בהונו של הנישום.

==דוגמאות==
דוגמה א: אדם מרוויח כ-10,000 ש"ח בחודש, ובהם הוא קונה 10,000 תפוחים. לאחר מספר שנים, מחיר התפוח עלה ל-2 ש"ח, ומשכורתו עלתה ל-20,000 ש"ח.

בדוגמה זו גובה המשכורת ומחיר התפוח עלו ביחס שווה (פי 2) ולכן כוח הקנייה של האדם נשאר זהה. ניתן לראות כי הערך הנקוב של התפוח עלה (עלותו בשקלים גבוהה יותר), אך הערך הריאלי שלו לא השתנה (משום שניתן לקנות אותו מספר תפוחים תמורת המשכורת החודשית).

דוגמה ב: אדם מרוויח כ-10,000 ש"ח בחודש, ובהם הוא קונה 10,000 תפוחים. לאחר מספר שנים מחיר התפוח עלה ל-4 ש"ח, ומשכורתו עלתה ל-20,000 ש"ח.

בדוגמה זו גובה המשכורת אמנם עלה (פי 2), אך ביחס נמוך מזה שעלה מחירו של התפוח (פי 4), ולכן כוח הקנייה של האדם קטן. כאן הערך הנקוב של התפוח עלה (מ-1 ש"ח ל-4 ש"ח), אך גם הערך הריאלי שלו עלה, ביחס לשכר של אותו אדם, שכן אם בעבר אותו אדם יכול היה לרכוש 10,000 תפוחים באמצעות משכורתו החודשית, כעת הוא מסוגל לרכוש רק 5,000. ירידת כוח הקנייה מ-10,000 תפוחים ל-5,000 מסמלת את עליית הערך הריאלי של התפוח (פי 2).

== ראו גם ==
* שכר ריאלי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:מקרו-כלכלה
התיאטרון היהודי הממלכתי

התיאטרון היהודי הממלכתי (ברוסית: Московский государственный еврейский театр, גוס"ט) היה תיאטרון יהודי שפעל במוסקבה החל משנת 1920 ועד שנסגר בהוראת השלטונות בשנת 1949. בין ראשי התיאטרון היו שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין.

התיאטרון הוקם בשנת 1920 לאחר מעבר סטודיו יהודי למשחק מפטרוגרד. מייסד התיאטרון ומנהלו היה אלכסיי גרנובסקי. גרנובסקי היה בן למשפחה מתבוללת, לא ידע יידיש ולא ראה בתיאטרון אבן יסוד להקמת תיאטרון לאומי. ההצגות הראשונות של התיאטרון בפטרוגרד לא זכו להצלחה בקרב הקהל היהודי, ולכן הוא שמח להצעה לעבור למוסקבה וקיבל מעמד של "התיאטרון היהודי הקאמרי הממלכתי", זה היה שמו עד לשנת 1925 כאשר "הקאמרי" הורד משם התיאטרון.

כבר בהצגה הראשונה במוסקבה השתתפו שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין. הרפרטואר בתיאטרון החדש כלל בעיקר הצגות על חיי השטטל היהודי. התיאטרון הממלכתי פעל באותה תקופה במוסקבה לצד תיאטרון יהודי נוסף - הבימה בטיפוחו של יבגני וכטנגוב. במטרה להעשיר את בניין התיאטרון פנה גרנובסקי למרק שאגאל, והצייר עיצב את הבניין מחדש.

ב-9 באפריל 1922 עבר התיאטרון לבניין חדש עם 500 מקומות ישיבה, ובבניין זה שכן התיאטרון עד לסגירתו בשנת 1949. התיאטרון היה פופולרי בעיר, למרות שכל ההצגות היו ביידיש, שפה שלא הייתה ידועה לרוב תושבי העיר. למרות חילוקי דעות אידאולוגיים בין התיאטרון הממלכתי לבין הבימה, הורגשה השפעת הבימה על גרנובסקי.

בשנים 1922-1949 המלחין לב פולבר היה המנהל המוזיקלי של התיאטרון.

התיאטרון נהג לצאת לסדרת הופעות לערי אוקראינה ובלארוס הסובייטיות שבהן הייתה אוכלוסייה יהודית משמעותית.

בשנת 1928 יצא התיאטרון לסדרת הופעות בגרמניה, אוסטריה וצרפת. הצלחת ההצגות הייתה מעבר לצפוי. למרות ההצלחה באירופה השתנה יחס השלטון לתיאטרון. השלטונות טענו שברפרטואר התיאטרון אין הצגות המשקפות את החיים במדינה הסובייטית. מסע הופעות באירופה קוצר ועל התיאטרון נאסר להמשיך לארצות הברית. גרנובסקי העדיף לא לשוב לברית המועצות והתיאטרון חזר בלעדיו בדצמבר 1928.

החל מתקופה זו הועמד בראש התיאטרון שלמה מיכאלס. בהנחייתו בשנת 1930 הוקם בית ספר למשחק. מיכאלס קיבל את דרישת השלטונות לכלול ברפרטואר הצגות חדשות, ועל במת התיאטרון הועלו מחזות של דוד ברגלסון ושמואל הלקין. כל הצגה חדשה של התיאטרון זכתה לתשומת לב של העיתונות. בנוסף למחזות על חיי היהודי הסובייטי המשיך התיאטרון להעלות מחזות על פי שלום עליכם (טביה החולב) ומחזות של ויליאם שייקספיר כמו המלך ליר. עם תחילת מלחמת העולם השנייה פונה התיאטרון לטשקנט, וחזר למוסקבה בשנת 1943.

בשנת 1945 הועלתה על במת התיאטרון ההצגה "פריילכס" לזכר המלחמה והניצחון. זו הייתה ההצגה הגדולה האחרונה שהועלתה על במת התיאטרון. בשנת 1947 נסע התיאטרון לוילנה וקובנו, שאז היו בתחומי ברית המועצות.

ב-13 בינואר 1948 נרצח שלמה מיכאלס בהוראת יוסיף סטלין. בנימין זוסקין החל לכהן כמנהל התיאטרון, והיה בתפקיד זה עד למעצרו ב-26 בדצמבר 1948. הוא נעצר במהלך פיזור הוועד היהודי האנטי-פשיסטי ונפטר בכלא. השלטונות החלו לאיים על באי התיאטרון וצילמו כל אחד ממבקריו. בנובמבר 1949 נסגרו באופן רשמי התיאטרון ובית הספר למשחק עקב "חוסר עניין לציבור והעדר קהל".

עם פיזור התיאטרון הועבר בניינו לתיאטרון אחר שפועל עד היום. חלק משחקני התיאטרון הועברו לתיאטראות אחרים והמשיכו לשחק בברית המועצות, חלק אחר כמו אמיל גורובץ החלו לשיר ביידיש, וחלק עבר לפולין.

==קישורים חיצוניים==

* צו הענקת עיטורים לשחרני התיאטרון
* [http://teatr-lib.ru/Library/Ivanov_vladislav/Goset/#_Toc222856307 מאמר על היסטוריית התיאטרון בשנות ה-20]
* 

יהודי
קטגוריה:יהדות ברית המועצות
קטגוריה:יהדות מוסקבה
קרוק (מחוז, אורגון)

מחוז קרוק (באנגלית: Crook county) הוא מחוז במרכז מדינת אורגון. בשנת 2010, הייתה אוכלוסיית המחוז 20,978 אנשים. המחוז קרוי על שם ג'ורג' קרוק, קצין צבא מצטיין במלחמת האזרחים האמריקאית ובמלחמות האינדיאנים. בירת המחוז היא בעיר פרינוויל.

שטח המחוז הוא 7,736.3 קמ"ר כש-20.7 קמ"ר מתוכם הן גופי מים. במקור, בעת הקמת המחוז, היה המחוז גדול אף יותר והגיע לכ-20,000 קמ"ר, אך במשך השנים פוצלו ממנו מחוזות נוספים, וגבולות המחוז נקבעו סופית ב-1927.

האזור יושב לראשונה בשנת 1862. המחוז הוגדר ב-24 באוקטובר 1882 תוך הפרדתו ממחוז ואסקו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אורגון: מחוזות
ג'ו היל

כרזת ספר השירים שפורסם על ידי ה-IWW לפי גרסתו של ג'ו היל לשירים, בשם "עובדי העולם ניעורו", 1918. בפינה הימנית מצוטט טלגרמה שנשלחה על ידי היל לביל הייווד, לפני הוצאתו להורג של הראשון.
כרזה של המחזה שכתב ג'ו היל בזמן מאסרו בין 1914-1915.
ג'ו היל (באנגלית: Joe Hill; 8 באוקטובר 1879 – 19 בנובמבר 1915) היה פעיל בתנועת העבודה האמריקאית וחבר בארגון IWW ("פועלי התעשייה של העולם"), כותב שירים וקריקטוריסט אמריקאי.

==ביוגרפיה==
ג׳ו היל נולד ביבלה, שוודיה בשם ג'ואל עמנואל הגלונד (Joel Emmanuel Hägglund). היל, ששפת אמו הייתה שוודית, למד אנגלית בתחילת המאה ה-20 בזמן שעבד בעבודות מזדמנות ברחבי ארצות הברית, מניו יורק ועד לסן פרנסיסקו. בזמן נדודיו כעובד זמני, עסק היל בכתיבת שירים וציור קריקטורות עבור ארגון IWW, אשר זכו לפופולריות רבה בארגון ומחוצה לו. מבין שיריו המפורסמים ניתן למנות את "There Is Power in a Union", "The Rebel Girl", "Casey Jones—the Union Scab" ו-"The Preacher and the Slave". שיריו עוסקים בעיקר במצב הקיומי הקשה של הפועלים, ומדגישים את הצורך בהתאגדות כדי לשפר את תנאי העבודה שלהם.

ב-1914, ג'ון ג'י. מוריסון, בעל מכולת ושוטר לשעבר בסולט לייק סיטי, ובנו נרצחו על ידי שני אנשים בעודם הולכים ברחובות העיר. באותו הערב בו נרצחו השניים, הגיע היל למרפאה מקומית עם פציעת אקדח בידו. כשנשאל למקור הפציעה, טען היל שהפציעה ארעה במהלך ויכוח עם גבר אחר על אישה אותה שניהם רצו. בשל סמיכות האירועים, ובעיקר עקב העובדה שהיל לא היה מוכן לחשוף פרטים נוספים על המקרה בו היה מעורב, הואשם היל ברצח בעל המכולת ובנו בהתבסס על הפציעה שהייתה לו. אף על פי שהראיות היו נסיבתיות בלבד, היל הורשע בבית המשפט כאשם ברצח. לאחר ערעור לא מוצלח, ויכוחים פוליטיים עקרים וקריאות בינלאומיות לזיכויו מפוליטיקאים ואנשי איגודים שלא צלחו, הוצא היל להורג בתלייה בנובמבר 1915. גופתו נשרפה לפי בקשתו, ואפרו נשלח לחברי IWW בארצות הברית, קנדה, שוודיה, אוסטרליה וניקרגואה, ופוזר על-ידם.

לאחר מותו, חייו הונצחו בכמה שירי עם, וחייו ומותו נתנו השראה לספרים ושירים בזמנים שונים.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*
* 
* Barrie Stavis, "The Man Who Never Died," (מחזה על ג'ו היל), New York: Haven Press, 1954.
* Davidson, Jared (2011). Remains to be Seen: Tracing Joe Hill's ashes in New Zealand. Wellington: Rebel Press, 2011. 
*Fellow Workers. Philips, Utah and Difranco, Ani. Righteous Babe Records, NY, 1999.
*Joe Hill: IWW Songwriter. Nolan, Dead & Thompson, Fred. Kersplebedeb. Montreal.
*Joe Hill—The Man and the Myth. Gibbs Smith.
*We Shall Be All: A History of the IWW. Melvyn Dubrosky.
*Where the Fraser River Flows: the IWW in BC. Mark Leier.
*Wobblies! A Graphic History of the Industrial Workers of the World. Buhle, Paul and Schulman, Nicole, eds. Verso, NY, 2005.
*Union Song by The Nightwatchman
*
*
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://libcom.org/history/remains-be-seen-tracing-joe-hills-ashes-new-zealand Remains to be seen: Tracing Joe Hill's ashes in New Zealand], באתר libcom
* [http://www.nytimes.com/2011/08/27/us/27hill.html?pagewanted=all&_r=0 Examining a Labor Hero’s Death] ריאיון עם הסופר של הביוגרפיה The Man Who Never Died: The Life, Times, and Legacy of Joe Hill, American Labor Icon ויליאם אדלר. הניו יורק טיימס, 26 באוגוסט 2011
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילים בארגוני עובדים בארצות הברית
קטגוריה:IWW
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1879
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1915
זמן תגובה (פסיכולוגיה)

זמן תגובה (באנגלית Reaction Time - RT) מתייחס למהירות שבה נצפה שינוי התנהגותי בעקבות הופעתו של גירוי כלשהו. זהו משך הזמן שלוקח לאורגניזם (אדם או בעל חיים) להגיב לשינוי בסביבה.

==תהליכים המתרחשים במהלך זמן התגובה==
במהלך זמן התגובה מתרחשים מספר תהליכים.
תהליך הקליטה מתייחס לעצם ההבחנה בקיומו של הגירוי באמצעות הקלט של מערכת החישה. בתהליך התפיסה הגירוי מפוענח כדי להפיק משמעות. בתהליך זה המידע שנקלט דרך החושים, מקודד בזיכרון ועובר עיבוד הקוגניטיבי.
עיבוד זה יכול להתרחש ברמות שונות של מערכת העצבים והוא יקבע אם ואיזו תגובה תופק ממערכת השרירים.
למשל, רפלקס הוא תגובה מידית ולא רצונית של הגוף המשמשת בדרך כלל למטרות הישרדותיות. לעומת זאת, לחיצה על דוושת הבלם היא תגובה נשלטת התלויה בערנות הנהג לשינויים בכביש.

==שימושים באבחון ומחקר==
זמן התגובה משמש כמדד עבור מחקרים התנהגותיים וקוגניטיביים רבים.
לדוגמה: אפקט סטרופ מאפשר להסיק על רמת האוטומטיות על פי זמני התגובה של הנבדק.
כמו כן, השונות בזמן התגובה יכולה להיות מדד למוסחות.

==גורמים המשפיעים על זמן התגובה==
השונות הרבה בזמן התגובה האופיינית לאנשים עם הפרעת קשב, משויכת לליקוי ביכולת הדיכוי של רשת ברירת המחדל במצבים תובעניים מבחינה קוגניטיבית.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:התנהגות