OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בנדר עבאס

מבט על העיר מ[[מצר הורמוז]]
בַּנְדַר עַבָּאס () היא בירת מחוז הורמוזגאן בדרום-מזרח איראן ועיר הנמל החשובה שלה, העיר שוכנת על שפת מצר הורמוז שבמפרץ הפרסי כ-1,052 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טהראן. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 התגוררו בעיר 526,648 בני אדם.

== היסטוריה ==
העיר נוסדה בתקופת שלטונו של דריווש הראשון, (בין 586 ו-522 לפני הספירה). לאחר שכבש אלכסנדר הגדול את העיר מהממלכה האחמנית ב-334 לפנה"ס, העיר נקראה "הורמירזד" (Hormirzad).

בשנת 1507 הקימו הפורטוגזים נמל בעיר, והם קראו לה "גמרון". בשנת 1514 כבש עבאס שאה הראשון את העיר, הוא שיקם את הנמל בסיוע חברת הודו המזרחית הבריטית, ובנדר עבאס הפכה למרכז חשוב ליצוא המשי האיראני.

ב-1740 הייתה העיר בשליטת הערבים, וב-1780 בשליטת מנהיגי מאסקט (עומאן), אולם בשנת 1868 ירד מעמדה של עומאן והעיר שבה לשלטון פרסי.

כיום משמשת העיר כמרכז יבוא ויצוא, בעיקר לסוראט (הודו). אלפי תיירים מבקרים מדי שנה בעיר ובאי הסמוך לה קשם.

== נמל בנדר עבאס ==
נמל בנדר עבאס מהווה מרכיב חשוב בכלכלה המקומית, דרכו מייצאים בין היתר: טבק, תמרים, פירות הדר, שימורי טונה, וכלי חרס.

ליד הנמל נמצאים הבסיסים הראשיים של חיל הים האיראני ושל חיל הים של משמרות המהפכה האסלאמית. בשנת 2010 פורסם כי חברה גרמנית חתמה על חוזה לשיפוץ הנמל, אולם החוזה בוטל בעקבות לחץ ישראלי על ממשלת גרמניה. ישראל טענה כי משלוחי נשק רבים לחמאס וחזבאללה, יוצאים מבנדר עבאס.

הנמל הוא חלק של המסדרון הצפוני דרומי.

ב-19 במאי 2020 פורסם בתקשורת כי ישראל ביצעה מתקפת סייבר ששיתקה את הנמל לשלושה ימים, כתגובה על מתקפת סיבר על מתקני התפלת מים ומערכת הביוב של ישראל קודם לכן.

== תחבורה ==
העיר מקושרת באמצעות מערכת כבישים לשיראז, כרמאן זאהדאן, ושירג'אן. כמו כן לעיר נמל תעופה בינלאומי המשמש יעדים באיראן ובאיחוד האמירויות הערביות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.iranchamber.com/cities/bandar_abbas/bandar_abbas.php על העיר] 
* [http://www.iranica.com/articles/bandar-e-mahsahr-bandar-e-masur-a-port-at-the-western-end-of-the-persian-gulf-on-the-northern-bank-of-the-kor-e-mus העיר באתר אנציקלופדיה איראניקה]
* [http://www.maroos.net/abbas.htm נמל בנדר עבאס]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איראן: ערי נמל
קטגוריה:ערים שבהן מספנות
קטגוריה:פרובינציות איראן: ערי בירה
קטגוריה:הורמוזגאן
קטגוריה:יישובים שהוקמו באלף ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:הים הערבי: ערי נמל
סימון זלוטניקוב

סימון זְלוֹטְנִיקוב (ברוסית: Семён Исаакович Злотников, סמיון איסאקוביץ' זלוטניקוב; נולד ב-18 בספטמבר 1945) הוא מחזאי, במאי ותסריטאי קולנוע ישראלי (סובייטי לשעבר) שכותב בשפה הרוסית, המייסד והמנהל האמנותי של תיאטרון "תיבת נח". נמנה עם הידועים שבמחזאים הרוסיים בני זמננו.

==קורות חייו==

זלוטניקוב נולד בסמרקנד שבברית המועצות.

מסוף שנות ה-70 כתב זלוטניקוב מחזות רבים ברוסית, ואלו הוצגו ברחבי העולם ותורגמו לשפות רבות (עברית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, יפנית, ספרדית, שוודית, פולנית ועוד). בין המדינות שבהן הועלו מחזותיו: שוודיה, שווייץ, ארצות הברית, פולין, מקסיקו, גרמניה, יפן, צרפת, נורווגיה ודנמרק.

ב-1990 עלה לישראל. בישראל הקים זלוטניקוב את תיאטרון "תיבת נח", והוא משמש היום כמנהלו האמנותי של התיאטרון.

תיאטרון "הבימה" העלה תרגום לאחד ממחזותיו המפורסמים ביותר, "גבר בא אל אישה". המחזה תורגם מחדש ועלה שוב ב-2010 בבימויו של זלוטניקוב עצמו בתיאטרון "תיבת נח". תיאטרון באר שבע העלה את מחזהו "הזקן שעזב את זקנתו". 

מחזות נודעים נוספים של זלוטניקוב הם "הנבחרת", "שני פודלים" ו"ולס של בודדים". 

מחזהו "מוטנטים" הופק בשנת 1993 לסרט טלוויזיה בפולין, שזכה במקום הראשון בפסטיבל לסרטי טלוויזיה בוורשה.

ב-2007 כתב זלוטניקוב גם רומן - "הסתלבטות".

סימון מתגורר כיום בירושלים. מחזותיו ממשיכים לעלות בבימות התיאטראות ברוסיה.

==יצירותיו==
=== מחזות ===
* "בעליה של אנטונינה" (1976)
* "הכל יהיה בסדר" (1977)
* "גבר בא אל אישה" (1978)
* "טריפטיך לשניים" (1980) (מורכב משלושה מחזות קצרים: "שני פודלים", "האצן והיוגיסטית", "אינטליגנטים")
* "הנבחרת" (1980)
* "ביממה ה-4 לאחר ההיעלמות" (1981)
* "קרטה" (1982)
* "ועזב הזקן את זקנתו" (1984)
* "חיים מטופשים" (1986)
* "משוגע בתור" (1988)
* "מוטנטים" (1991)
* "ולס של בודדים" (1993)
* "התרופה המופלאה נגד העצב" (1999)
* "איבן ושרה" (2001)
* "גילוי עריות" (2004)
* "חיים בפסים" (2004)
*"שיחות עם אלוהים" (2012)
*"מכירה פומבית. מגרש 666" (2017)
*"אמנות" (2018)
*"זקנים ונערות" (2020)

=== פרוזה-רומן ===
* "הסתלבטות" (2007)

=== תסריטים ===
(הופקו לסרטים)
* "לאן נעלם פומנקו" (1981)
* "גבר בא אל אישה" (1992)
* "מוטנטים" (1993)
* "הקץ" (1994)
* "הכל יהיה בסדר, כפי שרציתם" (1996)

== קישורים חיצוניים ==
* 

** [https://web.archive.org/web/20090106013947/http://www.zlotnikov.info/english/amancame.htm "גבר בא אל אישה" - תסריט מתורגם לאנגלית], באתר הבית של זלוטניקוב
* [http://www.haaretz.co.il/CM.shows_item_show,414,208,24855,.aspx גבר בא אל אישה], באתר עכבר העיר

קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:מחזאים יהודים רוסים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים רוסים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוזבקיסטן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
אריה לייב רובין

הרב אריה לייב רובין (תר"י, 1850 - חשוון תרצ"ו, 1935) היה רבה של וילקומיר ומראשי אגודת הרבנים בליטא.

==קורותיו==
נולד ברדושקוביץ לרב אברהם רובין. בבחרותו למד אצל רבי דוד בונימאביץ שהיה רבה של ווידז'.

נשא לאשה את דינה בתו של ר' זלמן וינונסקי מנכבדי הקהילה בווידז'.

בתרמ"ג, נפטר רבו רבי דוד בונימאביץ, ומספר שנים לאחר מכן נבחר למלא את מקומו כרבה של ווידז'. לימים מונה לרבה של וילקומיר, ואת מקומו ברבנות בווידז' תפס חתנו הרב יוסף שלמה כהנמן. יזם את הקמת הישיבה בווילקומיר. היה פעיל מרכזי במערכות הציבוריות של היהדות החרדית בליטא.

על שמו רחוב וילקומירר בבני ברק.

==חתניו==
* הרב שרגא פייבל הורביץ, בנו של הרב ברוך הורביץ ונכדו של הרב שרגא פייבל פרנק. היה ר"מ בישיבת סלבודקה.
* הרב יוסף שלמה כהנמן, אב"ד פוניבז' ומייסד ישיבת פוניבז'.
* הרב אשר קלמן ברון, ר"מ ומשגיח בישיבת פוניבז' בליטא.

==קישורים חיצוניים==
* 'רובין, ר' אריה־לייב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 93 (, תמונה 1291).

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:וילקומיר: רבנים
קטגוריה:משפחת כהנמן
שפטל קרמר

הרב שבתי שפטל קרמר (שעפטל קרעמער, Sheftel Kramer; ? -תש"ב, 1942) היה מנהלה הרוחני של ישיבת סלוצק בליטא וראש ישיבה בקליוולנד ובניו הייבן שבארצות הברית, במחצית הראשונה של המאה ה-20.

==קורותיו==
נולד בליטא ליהודה לב ורחל מלכה קרמר, ולמד בישיבת סלבודקה ובישיבת טלז. נישא לבתו של הרב שרגא פייבל פרנק מקובנה. לאחר נישואיו כיהן כמנהל רוחני בישיבת סלוצק. במלחמת העולם הראשונה עבר עם משפחתו לחרקוב. לאחר המלחמה התגורר בסלבודקה ומסר שיעורים בביתו לתלמידי הישיבה. 

באמצע שנות ה-20 נענה לבקשה לנסוע לארצות הברית כדי לכהן כראש ישיבה שהוקמה בעיר קליבלנד שבמדינת אוהיו על ידי הרב יהושע השל לוונברג. במשך מספר שנים עמד בראשות הישיבה בקליבלנד, ובשנת 1930 הקים ישיבה בניו הייבן, קונטיקט, יחד עם חתנו הרב יעקב יצחק רודרמן.

==משפחתו==
הרב קרמר היה גיסם של הרבנים משה מרדכי אפשטיין, איסר זלמן מלצר וברוך הורביץ.
* בתו פייגא נישאה לרב יעקב יצחק רודרמן, ראש ישיבת נר ישראל בבולטימור וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית
* בתו פשה נישאה לרב מרדכי שוחטוביץ, מנהיג רוחני בארצות הברית. בתם רחל מלכה נישאה לרב נחום אליעזר רבינוביץ'
* בתו יהודית נישאה לרב הרמן נפתלי נויברגר נשיא ישיבת נר ישראל בבולטימור

==קישורים חיצוניים==
* [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=24446&st=&pgnum=34&hilite= תמונתו] (שעפטל קרעימר), בתוך דאָס אידישע וואָרט, 226, תשרי תשמ״ב, עמ' 32, באתר Hebrew Books

קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:משפחת פרנק
קונרד ברקוביץ'

קונרַד ברקוביץ (Konrad Bercovici; 22 ביוני 1882 – 27 בדצמבר 1961) היה סופר יהודי אמריקאי יליד רומניה.

==ביוגרפיה==

קונרד ברקוביץ' נולד בבראילה שברומניה בשנת 1882. למד באוניברסיטה בפריז, שם פגש את אשתו, הציירת והפסלת נעמי ליברסקו, גם היא יהודייה מרומניה. הם היגרו ביחד לאמריקה בשנת 1902. תחילה התגוררו במונטריאול, אחר כך עברו להתגורר בלואר איסט סייד במנהטן. הוא עבד שם בסדנאות היזע, הורה נגינה בפסנתר וניגן בעוגב בכנסייה אפיסקופלית. הוא עבר לכתיבת ביוגרפיות, ספרי מסע וסיפורת, וחיבר 25 ספרים. כתב מאמרים לכתב העת Harper's Magazine. הרבה לכתוב על חיי הצוענים, שאותם הכיר בנעוריו ברומניה.

ספרו הראשון, Crimes of Charity, יצא לאור ב-1917, ובו הוקיע את מגביות הצדקה בארצות הברית. ספרו The Exodus יצא לאור בשנת 1947, ועסק ביציאת מצרים.

ברקוביץ' תבע את צ'ארלי צ'פלין, בטענה שגנב ממנו את הרעיון לסרט "הדיקטטור הגדול", ובפשרה ביניהם קיבל פיצוי של כ-100,000 דולר. כן תבע את הסופר סומרסט מוהם על הפרת זכויות יוצרים.

שימש סגן יו"ר "הליגה האמריקנית למען ארץ ישראל חופשית" בראשותו של הלל קוק, וערך את ביטאון הליגה.

בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 יצא לסיור באירופה וראיין רבים ממנהיגיה.
ברקוביץ' היה נשוי לאמנית נעמי ליברסקו, גם היא יהודייה ילידת רומניה, ציירת ופסלת.

==ספריו==
*Crimes of Charity (1917)
*Dust of New York (1919)
*Murdo (1923)
*Around The World In New York (1924)
*Iliana: Stories of a wandering race (1924)
*The Marriage Guest (1925)
*On New Shores (1925)
*The Volga Boatman (1926)
*Alexander: A Romantic Biography (1928)
*The Story of the Gypsies (1928)
*Nights Abroad (1928)
*The Crusades (1929)
*Between Earth And Sky (1929)
*That Royal Lover (1931)
*Against the Sky (1932)
*A Romany Chai
*The Macedonian Gypsy
*The Exodus (1947)
*Savage Prodigal (1948)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.archive.org/details/itsthegypsyinmet010056mbp It's The Gypsy In Me] - אוטוביוגרפיה משנת 1941
* [http://www.harpers.org/subjects/KonradBercovici מאמריו ב-Harper's Magazine]
* [http://www.romanianculture.org/personalities/Konrad_Bercovici.htm תמונות דיוקנו] באתר romanianculture.org
* 
* 

קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים רומנים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1961
שמואל זעפרני

הרב שמואל זעפרני (כ"ה בכסלו ה'תשט"ו, 20 בדצמבר 1954 – כ"ט באב ה'תשפ"ב, 26 באוגוסט 2022) היה ראש ישיבת המאירי בירושלים וסגן ראש מכללת ליפשיץ בירושלים. היה עוזרו האישי (המשמש) של הרב מרדכי אליהו.

==ביוגרפיה==
נולד בטבריה, לחנה ולרב שמעון זעפרני. לאחר כמה שנים עברה משפחתו לשכונת בית וגן בירושלים. כילד למד תורה אצל סבו הרב מרדכי ואצל אביו. לאחר מכן למד בישיבת קול תורה ובישיבת "בית שמואל" בחדרה – בה היה מדריך ור"מ. התגייס לצה"ל לחטיבת הצנחנים וסיים קורס קצינים.

שימש כר"מ בישיבת "בית שמואל" בחדרה. בשנות ה-80 נבחר לשמש כראש לשכתו של הראשון לציון והרב הראשי לישראל הרב מרדכי אליהו, ובתפקיד זה כיהן עד פטירתו של הרב אליהו. בשנת ה'תשנ"ה בהוראתו של הרב אליהו החלו הרב זעפרני וד"ר יעקב הדני בהקמת ישיבת המאירי, המשלבת לימודים, שירות צבאי במסגרת ההסדר ולימודים לתואר אקדמי. הוא עמד בראשות הישיבה עד דצמבר 2021, אז פרש מסיבות רפואיות.

הרב זעפרני היה נשוי למירה, אב לחמישה בנים והתגורר בירושלים.

נפטר בכ"ט באב תשפ"ב לאחר התמודדות עם מחלת הסרטן בה חלה ב-2020, ונקבר בהר המנוחות.

== ספריו ==
* "נתיבותיה שלום" – שיעורים בפרשות השבוע. חמישה כרכים. בהוצאת עמותת "להאיר בלבבות", ירושלים תשפ"א–תשפ"ב. את ספרו זה כתב הרב זעפרני בתקופת מחלתו, הספר האחרון הודפס אך שבועות מספר לפני פטירתו.
*"אעירה שחר" – מאמרים בנושאי החגים במעגל השנה היהודי, ירושלים תשס"א. לספרו מצורפות הסכמותיהם של הציץ אליעזר, הרב מרדכי אליהו והרב אברהם אלקנה שפירא.
* "תלמי שדה" – מאמרים על שנת השמיטה, ירושלים תשס"ז.
* "דורש טוב לעמו" – פרקים מחייו של הרב מרדכי אליהו, בהוצאת "דרכי הוראה לרבנים", כרך א', ירושלים תשס"ז.

כמו כן ערך עם הרב דוד פתחי את הספר אמרי מרדכי, מאמרי הלכה של הרב אליהו, ירושלים תשס"ז.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lif.ac.il/index.php?option=com_content&view=article&id=389&Itemid=187 שיעורים של הרב שמואל זעפרני], באתר מכללת ליפשיץ
* [http://www.machonmeir.org.il/hebrew/main_id.asp?id=1954 שיעורים של הרב שמואל זעפרני], בערוץ מכון מאיר
* [http://www.kipa.co.il/ask/?text=טקסט+חופשי&searchcat=&searchrav=34 תשובות של הרב שמואל זעפרני], באתר כיפה
* [http://www.kikarhashabat.co.il/הרב-מרדכי-אליהו-10.html הרב זעפרני בריאיון על פטירת הרב אליהו], באתר "כיכר השבת"
* [http://www.chabad.org.il/Magazines/Article.asp?ArticleID=6918&CategoryID=1407 הרב זעפרני בריאיון על פטירת הרב אליהו] בעלון שיחת השבוע באתר צעירי חב"ד
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_שמואל_זעפרני/ כל הכתבות על הרב זעפרני], באתר ערוץ 7
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:סגל מכללת ליפשיץ
קטגוריה:ראשי ישיבות הסדר
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
ראובן פיין (רב)

הרב ראובן פיין, 1987
הרב ראובן פיין (ה'תרפ"ד, 1924 - כ"ה בסיוון ה'תשנ"ג, 14 ביוני 1993) היה רב ליטאי, ראש ישיבה בישיבת בית מאיר בבני ברק, ולאחר מכן כראש ישיבת תורה ודעת בארצות הברית.

== תולדותיו ==
נולד בעיירה בליצה שבמחוז וילנה לרב המקומי, הרב שבתי פיין, בנו של הרב יהודה לייב פיין, רבה של סלונים. אמו, סירל-ינטה, היא בתו של הרב ראובן כהן, שהיה רבה של העיר נרווה שליד ביאליסטוק. בהיותו כבן שלוש עשרה החל את לימודיו בישיבת סלונים אצל הרב שבתי יגל. בשנת ת"ש (1940) נמלט עם אביו לווילנה. בהמשך שב והצטרף לישיבת סלונים שגלתה גם היא לשם. כעבור כמה חודשים, לאחר שהוקמה בווילנה ממשלה קומוניסטית, התפרקה הישיבה והרב פיין, אז כבן 16, הסתפח לישיבת מיר ונסע עמה ליפן ולאחר מכן שהה עם תלמידי הישיבה בשאנגחאי.

הרב פיין נותר יחידי מכל בני משפחתו. בשנת תש"ו (1946), לאחר מלחמת העולם השנייה, הגיע עם קבוצה מתלמידי ישיבת מיר לארצות הברית ולמד בישיבת מיר המקומית. שכנו לחדר היה הרב שלמה ברוודה. בשנת תש"ט (1949) עלה לישראל והתיישב בבני ברק. בשנת תש"י (1950) נישא ליהודית, בתו של הרב אליעזר אלפא, רב בית כנסת בחיפה וחתנו של הרב מאיר קרליץ. 

לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה ובכולל חזון איש. באמצע שנות ה-50 התמנה כר"מ בישיבת באר יעקב. בשנת תשי"ח (1958) התמנה כראש ישיבה בישיבת בית מאיר בבני ברק, תפקיד שבו כיהן למעלה מעשרים שנה. בשנת תשכ"ג (1963) התמנה במקביל כראש ישיבה בישיבת אור התורה בבני ברק, לתלמידים יוצאי עדות המזרח. בתחילת שנות ה-80 התמנה לתקופה קצרה כראש ישיבת "אור קדושים" של חסידות ביאלא בעיר. 

בשנת תשמ"ב (1982), זמן קצר לאחר פטירת הרב אליהו חזן, ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק, ביקר בישראל הרב יעקב קמינצקי ונפגש עם הרב שך שהמליץ לו על הרב פיין למלא את מקומו של הרב חזן בראשות ישיבת תורה ודעת. הרב פיין שימש בתפקיד כעשר שנים, עד לפטירתו. הוא נהג לשוב לישראל ב"בין הזמנים" של הקיץ. הוא נמנע מלהתערב בעניינים ציבוריים בישראל ובארצות הברית. 

באייר תשנ"ג חלה בסרטן, וכעבור חודש נפטר. ארונו הועבר לישראל והוא נקבר בבית הקברות פוניבז' בבני ברק.<ref></ref>

חיבר את סדרת ספרי "בין המשפתיים" על מסכתות התלמוד. הספרים זכו להסכמת הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב חיים שמואלביץ, שכתב עליו "מחדש גדול ושקדן עצום". כמו כן הוציא לאור את הספר "עונג שבת" ובו מעט מחידושי התורה של אביו.

==משפחתו==
אשתו הרבנית יהודית נפטרה בתמוז תשפ"ד.<ref></ref>

אחד מבניו הוא הרב יעקב, ר"מ בישיבת "בית שמעיה" בבני ברק וחתנו של הסופר שמואל חסידה. חתנו הוא הרב צבי וייספיש, ראש מוסדות הר"ן, שהקים על שמו את ישיבת "יחי ראובן".

== ספריו ==
סדרת ספרי בין המשפתיים על מסכתות התלמוד:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.hebrewbooks.org/pagefeed/hebrewbooks_org_50109_16.pdf הגאון רבי ראובן פיין זצ"ל], דאס אידישע ווארט, תמוז-אב, תשנ"ג

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבת תורה ודעת
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלונים (בלארוס)
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (ברוקלין)
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פוניבז'
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1993
ועידת ספא

ממוזער
ועידת ספא (באנגלית: Spa Conference) התקיימה בין 5 ל-16 ביולי 1920, בעיר הבלגית ספא. הוועידה דנה בפיצויים שהוטלו על גרמניה במסגרת הסכם ורסאי, ובהתמהמהותה של גרמניה להתפרק מנשקה. כמו כן נדונו גבולותיה של פולין. בוועידה השתתפו נציגים מהממלכה המאוחדת, מצרפת, מאיטליה, מבלגיה, מגרמניה, מיפן ומפולין.

== נציגי המדינות ==
בריטניה יוצגה על ידי ראש הממשלה דייוויד לויד ג'ורג' ושר החוץ לורד קרזון. צרפת יוצגה על ידי ראש הממשלה אלכסנדר מילראן. בלגיה יוצגה על ידי ראש הממשלה לאון דלקרואה ושר החוץ פאול היימנס. איטליה יוצגה על ידי שר החוץ קרלו ספורצה. יפן יוצגה על ידי צ'ינדה סוטמי. זו הייתה הוועידה הראשונה לאחר מלחמת העולם הראשונה שבה השתתפו מדינאים גרמנים: הקנצלר פרנבאך ושר החוץ סימונס. עוד השתתף בוועידה ראש ממשלת פולין – ולדיסלב גרבסקי.

== הפיצויים הגרמניים ==
במרכז הדיונים עמדה התמהמהותה של גרמניה להעביר פיצויים למדינות המנצחות על פי הסכם ורסאי, וכן התמהמהותה להתפרק מנשקה, כפי שנדרשה לעשות על פי אותו הסכם. בשל כך השתתפו בוועידה גם שר האוצר הגרמני יוזף וירט, וכן שר ההגנה הגרמני אוטו גסלר (וממלא מקומו הנס פון זקט).

בוועידה הוחלט:
* לצמצם את מכסות אספקת הפחם שהוטלו על גרמניה כפיצויים על פי הסכם ורסאי.
* להקל על אספקת אמצעי מחייה עבור הכורים.
* לקבוע תאריך יעד חדש להתפרקותה של גרמניה מנשקה: 1 בינואר 1921.

מדינות ההסכמה הסכימו ביניהן באשר לחלוקה הפנימית של הפיצויים שיתקבלו מגרמניה, וזאת עוד בטרם הוחלט סופית על גובהם. לפי הסיכום תקבל צרפת 52%, בריטניה 22%, איטליה 10%, בלגיה 8%, ויתר מדינות ההסכמה 2% מסכום הפיצויים.

== פולין ==
נושא נוסף שנדון בוועידה היה גבולותיה של פולין. ראש ממשלת פולין, ולדיסלב גרבסקי, ביקש את סיוען של מדינות המערב במלחמה הפולנית-סובייטית. מדינות המערב נענו לבקשתו, אבל דרשו בתמורה שכוחותיה הצבאיים של פולין ייסוגו לקו קרזון, כפי שהוגדר קו זה בישיבת מועצת המלחמה העליונה מיום 8 בדצמבר 1919. כמו כן התבקשו הפולנים לוותר על וילנה לטובת ליטא, לוותר על השליטה בעיר דנציג, אשר הייתה חלק מן המסדרון הפולני, ולוותר על מרבית שטחה של זאולז'ה (חבל ארץ מיושב פולנים) לטובת צ'כוסלובקיה. גרבסקי הסכים לדרישות אלו.

הוויתורים של גרבסקי בוועידת ספא הביאו להתפטרות ממשלתו זמן קצר לאחר תום הוועידה, ב-24 ביולי 1920. תחתיה קמה ממשלה חדשה בראשותו של וינצנטי ויטוס.

== ראו גם ==
* קו קרזון

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פולין: אמנות והסכמים
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה: אמנות והסכמים
קטגוריה:1920
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: יחסי חוץ
קטגוריה:יחסי פולין–צ'כוסלובקיה
קטגוריה:1920 בבלגיה
קטגוריה:1920 בגרמניה
מפרק (שבת)

[[חליבה, יישום של איסור מפרק]]
מפרק הוא הגדרה תלמודית הלכתית לפעולה האסורה בשבת, מכיוון שהיא תולדה של אחת מל"ט מלאכות שבת. בתלמוד לא מובהר תולדה של איזו מלאכה זו, וישנן בכך כמה שיטות של הראשונים; שיטה רווחת בקרב הראשונים משייכת פירוק למלאכת דש<ref>רש"י במספר מקומות.</ref>, ושיטות נוספות משייכות את פירוק למלאכת קוצר<ref>שיטה שרש"י מביא ושולל.</ref>, ואף למלאכת טוחן וגוזז.

==גדיד==
גדיד הוא קטיף־תמרים. במסכת שבת, מובאות מספר דוגמאות לאיסור זה: האחת היא אמרתו של רב פפא, כי אדם שזרק חתיכת אדמה על דקל תמרים כדי לגרום להפלת תמרים מהעץ עובר על שתי מלאכות. מלבד ההנחה הפשוטה שהוא עבר על מלאכת תולש, עבר הזורק גם על "מפרק". רש"י במקום מפרש בשם רבינו לויה ורבינו משולם גאון, כי איסור זה הוא תולדה של מלאכת דש, שהדש, גם הוא מפרק את שיבולי התבואה מקניהם.

==חליבה==

חליבה היא פעולה האסורה בשבת, ובתלמוד נאמר כי בסיס האיסור הוא מכיוון שחליבה היא פעולה של פירוק. בקרב הראשונים מועלות כמה אפשרויות להסביר מדוע פעולה זו של פירוק אסורה: רש"י (וכך גם פרשנים נוספים) מסביר שהאיסור הוא תולדה של מלאכת דש; כלומר, הדישה היא פעולה של מיצוי האוכל מתוך דבר המכסה אותו, וחליבה היא פעולה מקבילה לכך. אפשרות נוספת שמובאת בתלמוד הירושלמי היא שפעולת הפירוק במקרה זה אסורה מכיוון שהיא תולדה של מלאכת קוצר.

==פציעת בעל חיים==
במסכת שבת חלוקים רבי יהודה וחכמים אודות הפוצע חילזון, רבי יהודה טוען שעובר על מלאכת דש, שכן פציעת בעל חיים הגורמת לחלק מדמו שיצא ממנו, ולכן היא תולדה של מלאכת דש הגורמת לשיבלים להתפרד מהתבואה. לעומתו חכמים טוענים ש. הרמב"ם פוסק כרבי יהודה, שפציעת בעל חיים היא תולדה של איסור דש, בד בבד - באותו סעיף עצמו - הוא פוסק כחכמים, שאין פציעה אלא בגידולי קרקע. מפרשי הרמב"ם מתייגעים לפרש את הסתירה שבדבריו. לדעת רבי אברהם בן הרמב"ם החילוק הוא בין האב, מלאכת דש, בו "אין דישה אלא בגידולי קרקע", לבין תולדתו, המפרק, שישנה גם שלא בגידולי קרקע. ולדעת המגיד משנה החילוק הוא בין חילזון שנחשב לעניין זה שלא כגידולי קרקע, לבין בהמה, שנחשבת לעניין זה כגידולי קרקע.

==קישורים חיצוניים==
* הרבנים דוד גולינקין, ראובן המר וטוביה פרידמן, [https://web.archive.org/web/20131001034342/http://masorti.org.il/uploads/uploads/file_14_1.pdf תשובה בעניין חליבה בשבת], אתר התנועה המסורתית
* [https://ph.yhb.org.il/01-11-17/ בעניין מלאכת מפרק ודש] ובעניין [https://ph.yhb.org.il/01-12-08/ סחיטת פירות] מאתר פניני הלכה.

==הערות שוליים==

מפרק
יוסף נחמיה קורניצר

הרב יוסף נחמיה קורניצר בדרשה
יוסף נחמיה קורניצר (י' בטבת תרמ"א, 12 בדצמבר 1880 - ב' באייר תרצ"ג, 28 באפריל 1933) היה רבה של קרקוב.

== קורות חייו ==

יוסף נחמיה קורניצר נולד בשנת 1880, בנם של הרב עקיבא קורניצר ורייזל, בת הרב שמעון סופר, רבה של קרקוב. היה נינו של החתם סופר הן מצד אביו והן מצד אמו. ביום הברית שלו נפטרה אמו, ובשנת 1882, בהיותו בן אחת עשרה, התייתם מאביו. גדל אצל דודו, אחי אמו, הרב שלמה אלכסנדרי סופר-שרייבר. למד אצל הרב יהודה גרינוולד אב"ד בוניהד. 

בשנת תרס"א (1901) נישא לבריינדל, בת הרב פנחס חיים קליין, רבה של עיר סעליש. הוא סירב לכהן ברבנות, ולמחייתו עבד כמנהל מפעל לסבון. רק לאחר שהמפעל נשרף נעתר לקבל עליו את הרבנות. הוא התמנה לראש הישיבה בסעליש, ובשנת תרע"ב (1912), לאחר פטירת חותנו, התמנה תחתיו כרבה של סעליש. 

בשנת תרפ"ה (1925) עבר לקרקוב והתמנה כרב העיר, משרה שמילא אביו ושנותרה פנויה במשך שלושים ושלוש שנים. כיהן ברבנות במשך שמונה שנים, עד פטירתו בשנת 1933. לאחר פטירתו התמנה תחתיו בנו, הרב שמואל שמלקה קורניצר. 

בן נוסף הוא הרב שמעון. חתנו, שנישא לבתו חנה שיינדל, הוא שבתי פרנקל. חתן נוסף, הרב מנחם צבי אייזנשטט, נישא למרים, היה חבר מועצת עיריית קרקוב ולאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית וייסד בה ישיבה. חתן נוסף, שנישא לבתו חיה-שרה, הוא הרב שלמה שפירא שהתגורר בברזיל.

== ספריו ==
* שו"ת וחידושי רבי יוסף נחמיה, בני ברק תשמ"ו
* חידושי רבנו יוסף נחמיה, בני ברק תשמ"ז ותשנ"ט
*דרשות רבנו יוסף נחמיה, בני ברק תשמ"ז ותשנ"ט ותשע"ד

== לקריאה נוספת ==

* דוד הלחמי, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, עמ' שפח
*שו"ת וחידושי רבי יוסף נחמיה, בני ברק תשמ"ו, עמ' ג-טז (אקדמות מילין מאת בני המחבר)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:משפחת סופר
קטגוריה:קרקוב: רבנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1880
קטגוריה:נפטרים ב-1933
הפוכי מטרתא

הפוכי מטרתא למה לי היא סברא במשפט העברי ובהלכה על פיה במקום לבצע שתי פעולות שתוצאתן תהיה זהה למצב בטרם נעשתה הפעולה - אין לבצען כלל.

==הכלל==
תרגומן של המילים "הפוכי מטרתא" הוא הפיכת שתי שקי עור. 

הדוגמה נלקחה ממקרה בו אדם נושא על שתי כתפיו שתי שקי עור גדולות וכבדות במידה שווה ורוצה להקל על אחת מידיו. אם יחליף בין שתי שקי העור, את זו שהייתה עד עכשיו על כתפו הימנית יעביר לכתפו השמאלית, ואת זו שהייתה בכתפו השמאלית יעביר לכתפו הימנית. יבצע פעולה חסרת תועלת, שכן בסופו של דבר המשא המוטל על שתי כתפיו, הוא שווה.

על פי סברה זו, נפסקת ההלכה במשפט העברי, כי שני אנשים החייבים כסף זה לזה, אין טעם שיפרעו זה לזה את כספו של השני, אלא כל אחד יחזיק לעצמו את הכסף שברשותו בשווי הכסף שהשני חייב לשלם לו, ורק את העודף ישלם מי שעליו להשלים את התשלום.
==כללים דומים==
===הריני כאילו התקבלתי===
במסכת נדרים מובא דיון באדם שאסר על חברו ליהנות מנכסיו עד שיתן לו סכום מסוים. לאחר מכן אמר האוסר:, , כלומר מבחינתי - אני מוותר על כך שאדם זה יתן לי סכום מכספו, ואני מרוצה כאילו כבר התקבלתי ממנו כסף. הרשב"א מסביר, כי גם אמירה זו, פועלת לפי הסברא של "הפוכי מטרתא", שכן איסור הקונם שאסר האדם על חבירו, לא מתנתק עד שהשני יקיים את התנאי להפרת האיסור, אלא שבכך שהאוסר אומר "כאילו התקבלתי", כי מכיוון שגם אם היה אדם זה מביא לו את הכסף הוא היה יכול להחזיר לו, הוא יכול לומר כי מבחינתו נחשב הדבר כאילו קיבל ממנו את הכסף והחזיר לו.
===אי שתקת שתקת===
הכלל "אי שתקת שתקת ואי לא מהדרנא שטרא למרא" הוא כלל במשפט העברי, כי אם לאדם יש כוח משפטי לסלק את בעל דינו בפעולה עוקפת, יכול הוא להכריחו להסכים לכך גם ללא הפעולה. דעת הרשב"א והמאירי שמדובר בטענה משפטית שמועלת תמיד. לשון הרשב"א: , לשון המאירי: . רבי נחום פרצוביץ מסביר כי מדובר בדין דומה להפוכי מטרתא

==הערות שוליים==

קטגוריה:כללים ועקרונות במשפט העברי
קטגוריה:משפט עברי: דיני ממונות
קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
חיים אריה לייב מישקובסקי

הרב חיים אריה לייב (רוטנבורג) מישקובסקי (ידוע בכינויו: ר' חיים לייב סטוויסקר; תקצ"ו, 1836 – כ"ח בסיוון תרנ"ח, 1898) היה הרב של סטוויסק. נודע כצדיק ו"בעל מופת".

==קורות חייו==
נולד לרב יוסף שכיהן כדיין בסטוצ'ין. מילדותו נהג בהנהגות יוצאות דופן של פרישות. בגיל שמונה עשרה נסע לאיישישוק ושהה בה חמש שנים בחברת תלמידי החכמים הפרושים במקום. בשנת תרי"ט (1859), בגיל עשרים ושלוש, התמנה כרב באורלובה. בהמשך התמנה כרב ואב"ד העיר סטוויסק שבמחוז ביאליסטוק שבליטא הפולנית וכיהן בה עד פטירתו.

היה מ"בעלי המופת" המפורסמים בליטא. החפץ חיים היה בא אליו ולומד עמו ביחידות, וכשהיה שב לעירו ראדין נהג לספר באוזני בני הישיבה על צדקותו. לפני שהוציא את ספרו משנה ברורה פנה אליו החפץ חיים בבקשה שיוציא לאור ספר הלכתי המרכז את הדינים הנחוצים ליום-יום שיתאים לבני דורנו, אולם הוא התחמק והחזיר את ההצעה לחפץ חיים עצמו. במהלך חיבור הספר נסע החפץ חיים מספר פעמים לסטוויסק כדי להתייעץ עמו בנושאים הלכתיים.
היה אוסר להכניס עיתונים לביתו, אך כאשר נזקק משום "תקנת עגונה" לראות מודעה שנדפסה ב"הצפירה", ציווה להוציא את העיתון לחצר ביתו, כשהוא עוצם את עיניו וקוראים באוזניו את המודעה הדרושה.

בפולמוס סביב תנועת המוסר, היה בצד התומכים במוסריים.<ref></ref>

היה נשוי בזיווג שני לגיטל, בת ר' אריה לייב קרצ'מר מביאליסטוק. אחותה, הנדל, הייתה אשת הרב יוסף זונדל הוטנר. מזיווגו זה נולד בנם הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי. בזיווג שלישי נישא ליוכבד בת הרב יהושע סגל מוורשה - בנו הצעיר של הרב יחזקאל הלוי אב"ד בוברויסק, ממנה נולדו לו שני בנים ובת.

נפטר בכ"ח בסיוון תרנ"ח ונקבר בסטוויסק. לאחר פטירתו באו ראשי קהילתו אל הרב מאיר שמחה כהן כדי שימליץ על מועמד חלופי, אך הוא דחה אותם באומרו כי לשווא יחפשו לו תחליף, שכן "לא הניח אחריו כמותו".

==ספרו==
* 
הספר יצא לאור לראשונה בוורשה בשנת תרס"ב (1902), על ידי הרב יהודה לייב הוטנר, בתוספת הערות משלו. כעבור שנים יצא במהדורות נוספות על ידי נכדיו.

==קישורים חיצוניים==
* 'מישקובסקי (רוטנברג), ר' חיים־לייב ב"ר יוסף ("ר' חיים־לייב מסטאוויסק")', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 68 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידי 1836
קטגוריה:נפטרים ב-1898
קטגוריה:רבנים ליטאים
*
אלן רובר

אלן רוֹבֵּר (בצרפתית: Alain Robert; נולד ב-7 באוגוסט 1962 כאלן רובר פיליפ), מחבל דיז'ון שבצרפת, הוא מטפס הרים וקירות שזכה לפרסום רב בשל טיפוסיו הרבים על גורדי שחקים. רובר מכונה "הספיידרמן הצרפתי".
בטיפוס על [[מגדלי פטרונס]]

== סקירה כללית ==
רובר טיפס על 85 מבנים ענקיים ברחבי העולם, כולל רבים מהמבנים הגבוהים ביותר בעולם, כאשר על רובם הוא טיפס רק בעזרת ידיו החשופות ונעלי טיפוס.

כנער צעיר החל רובר לטפס על הרים בקרבת ביתו. את הקריירה שלו התחיל כאשר בגיל 12 הוא איבד את המפתחות לדירת הוריו שבקומה השמינית וננעל מבחוץ. במקום לחכות לשובם, הוא טיפס על קיר הבניין מבחוץ.

בשנת 1982 נפגע רובר בשתי תאונות, הראשונה בינואר והשנייה בספטמבר. בשתיהן הוא נפל מגובה 15 מטר. הוא סבל משברים רבים ומאז הוא סובל מורטיגו קבוע. הרופאים קבעו לו 60 אחוזי נכות ואי יכולת לטפס עוד, אך התחזית התבדתה וכחצי שנה בלבד לאחר מכן חזר לטפס ומאז התמיד בנטילת אתגרים גדולים יותר ויותר. לפני שפנה לטיפוס על גורדי שחקים הוא שיפר את מיומנויות הטיפוס שלו על צוקים באלפים הצרפתיים.

== אסטרטגיה ==

מכיוון שהוא יודע שהרשויות לא יתנו לו רשות לנטילת סיכונים שכזו, רובר מופיע בדרך כלל, עם שחר, באתר גורד השחקים שבו בחר לטפס. מעלליו מושכים סקרנים רבים שנעצרים כדי לצפות בו מטפס. כתוצאה מכך, רובר נעצר פעמים רבות, במדינות שונות, על ידי גורמי אכיפת החוק שמחכים לו בדרך כלל בסוף הטיפוס שלו. המעצרים וההליכים המשפטיים נגדו הם בדרך כלל מקוצרים והוא תמיד משתחרר בסופם.

השילוב בין יכולותיו הפיזיות של רובר ומומחיותו בטכניקות הטיפוס מאפשר לו לטפס באמצעות בליטות קטנות בקירות המבנה ובחלונות (כגון אדני החלונות ומסגרות). במהלך קריירת הטיפוס שלו, הוא התרגל כל כך לדחיקת אצבעותיו לתוך סדקים בקירות ולהיתלות עליהם עד שלמעשה הוא לא מסוגל ליישר את אצבעותיו לחלוטין. רבים מהטיפוסים שלו לא מאפשרים לו לנוח ויכולים להימשך למעלה משעה. לעיתים הוא נושא איתו שקית קטנה של אבקת גיר טיפוס המשמשת מטפסים כדי לספוג זיעה.

== קריירה ==
בטיפוס על בנין [[טורה אגבר בברצלונה]]
הקריירה של רובר בטיפוס עירוני מתאפיינת ברשימה המתרחבת והולכת של ציוני דרך מפורסמים הכוללים את מגדל אייפל, בית האופרה של סידני ומגדל מונפרנאס בפריז, כמו גם הגבוהים שבגורדי השחקים בעולם כמו בנין האמפייר סטייט. בשנות ה-90, כשמעלליו הביאו לו חשיפה תקשורתית נרחבת, החלו ספקולציות האם הוא ינסה או לא לטפס על הבניין הגבוה ביותר בעולם באותה תקופה: מגדלי פטרונס שבקואלה לומפור, מלזיה. למרות שרשויות מלזיה צפו שהוא ינסה לעשות זאת, הם עדיין נדהמו כאשר יום אחד בשנת 1997 הוא הופיע פתאום מספר קומות למעלה בצד אחד המגדלים. הוא נעצר בסופו של דבר בקומה ה-60, 28 קומות לפני ראש המגדל.

כשטיפס על מגדל סירס, בשיקגו, אילינוי, בשנת 1999, הוא נתקל בתנאי הטיפוס המאתגרים ביותר בקריירה שלו. קרוב לקצה הבניין בן 108 הקומות, ערפל סמיך כיסה את קיר הזכוכית והמתכת של 20 הקומות האחרונות בלחות, מה שהפך אותו לחלקלק ומסוכן. למרות שהטיפוס הפך לאיטי, מייסר, ומאמץ במיוחד, גבר רובר על הקשיים והשלים את הטיפוס.

== ראו גם ==
* פעלולן

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=uXSgaCHtc0o&feature=channel אוסף צילומים מטיפוסיו של רובר על שבעת המגדלים הגבוהים בעולם] באתר youTube

קטגוריה:פעלולנים
קטגוריה:צרפתים
קטגוריה:מטפסי הרים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1962
חזקיהו מישקובסקי

חזקיהו מישקובסקי
הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי (נולד בשנת תש"ח, 1948) הוא דרשן חרדי-ליטאי, והמשגיח של ישיבות ארחות תורה וגאון יעקב בבני ברק ועוד.

== ביוגרפיה ==
נולד בחיפה לפנינה (נהרגה בתאונת דרכים ב-1985) בת יהושע מאיר שוירץ מחסידי גור ולרב שלמה מישקובסקי (נפטר 1989), בנו של הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי. הוריו היו עסקני חינוך והקימו מוסד חינוכי בשם "אחיעזר". למד בישיבת חברון בירושלים.

בשנות ה-90 מונה למשגיח ומנהל רוחני בישיבת "גאון יעקב" שבראשות הרב אהרון לייב שטיינמן. בשנת תש"ס מונה לכהן כמנהל רוחני בישיבת "אורחות תורה", אף היא בראשותו של הרב שטיינמן. כמו כן הוא מוסר שיחות בסניף של ישיבת אורחות תורה - ישיבת רנה של תורה בכרמיאל.

הרב מישקובסקי היה ממקורביו של הרב שטיינמן, חבר הנהלת החינוך העצמאי, ובעל השפעה מאחורי הקלעים במהלכים הציבוריים החרדיים. קונטרסים ובהם שיחותיו ודרשותיו מוצאים לאור על ידי תלמידיו. בעבר התפרסם בקביעות עלון חודשי בשם "מתיקות המוסר" ובו דברי תורה שהשמיע. החל משנת תשע"ח מתפרסם עלון בשם "ארחות חיים" ובו שיחתו השבועית.

נשוי לחיה, בתו של הרב יחזקאל טויב. מתגורר בבני ברק ואב לשישה ילדים.

בנו, הרב יהושע מאיר, חתנו של הרב יקותיאל כהן, אב"ד בירושלים, הוא ראש ישיבת אמרי משה בירושלים ומחבר סדרת הספרים "בארות מים".

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.beinenu.com/faceted_search/results/%D7%94%D7%A8%D7%91%20%D7%97%D7%96%D7%A7%D7%99%D7%94%D7%95 משיעורי הרב חזקיהו מישקובסקי], לצפייה באתר בינינו

קטגוריה:רבנים ליטאים ישראלים
קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:משפחת מישקובסקי
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:רבני ישיבת ארחות תורה
מלאכת זורה

הזורה
מְלֶאכֶת הַזּוֹרֶה היא אחת מל"ט המלאכות האסורות בשבת, ועיקרה הוא זריית התבואה כלפי מעלה לאחר הדישה, על מנת להיעזר ברוח להפרדה בין גרגרי התבואה (הכבדים יותר) למוץ, הקש וקני החיטים (הקלים יותר, ועפים ברוח). אף ששלש המלאכות, מלאכת הזורה, ומלאכת בורר, ומלאכת מרקד נראות דומות זו לזו, שהרי שלשתן מטרתן היא להבדיל בין האוכל והפסולת, מ"מ נחשבות לשלש מלאכות נפרדות ברשימת שלושים ותשע אבות המלאכות הואיל וכולן היו בעשיית המשכן, אין אופן העשייה שלהם זהה, אינן באותו שלב של יצירת מזון מהיבולים החקלאיים, וכל אחת מהן דרושה בפני עצמה למלאכת עשיית הפת או תיקוני סממני הצביעה שהיו במשכן, משום כך, נחשבות לשלש מלאכות נפרדות.

==מעורבות כח אחר בדיני שבת מול דיני נזיקין==
מלאכה זו מיוחדת בכך שלמרות שהיא נעשית בשותפות כוח נוסף, הרוח, נחשב האדם לעושה המלאכה הבלעדי מבחינת הלכות שבת. עיקרון זה מנוגד לעקרון בדיני נזיקין, שם נזק שנגרם על ידי פעולת האדם יחד עם מעורבות כח נוסף נחשבת לגרמא בנזיקין, ובתנאי שהמזיק עצמו נוצר באופן עצמאי ללא שותפות אחרת. ההסבר לכך מפורש בדברי רב אשי ש, שלגבי הלכות שבת החשיבות היא בכך שהמלאכה נעשתה כפי שתוכננה על ידי האדם, גם כשמעורבים בה כוחות נוספים כדוגמת הרוח.

==תולדות המלאכה==
הלוקח תבואה בחפניו וזרקו לרוח כדי להפריח את המוץ, או אם לקח בידיו ונפח ברוח פיו להפריח מהגרגרים מוץ או עפר הרי אלו תולדות זורה.

אין לזרוק תבואה לעופות ממקום גבוה, כך שהגרגרים נופלים לפני העופות, והמוץ עף ברוח, משום שזו מלאכת זורה.

==בתנ"ך==
* הפועל זרה, במשמעות של פיזור לרוח נמצא בספר ירמיה פרק לא: "שִׁמְעוּ דְבַר יְדֹוָד גּוֹיִם וְהַגִּידוּ בָאִיִּים מִמֶּרְחָק וְאִמְרוּ מְזָרֵה יִשְׂרָאֵל יְקַבְּצֶנּוּ וּשְׁמָרוֹ כְּרֹעֶה עֶדְרו". רש"י שם מפרש: "מזרה - ספריינ"ש (- spray) בלע"ז".
* ספר במדבר פרק יז - (ב) "אֱמֹר אֶל אֶלְעָזָר בֶּן אַהֲרֹן הַכֹּהֵן וְיָרֵם אֶת הַמַּחְתֹּת מִבֵּין הַשְּׂרֵפָה וְאֶת הָאֵשׁ זְרֵה הָלְאָה כִּי קָדֵשׁוּ"

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=3231 זורה] באנציקלופדיה היהודית באתר דעת
* מלאכת זורה מתוך אגלי טל, באתר ויקיטקסט
*[https://www.yeshiva.org.il/wiki/index.php/%D7%9E%D7%99%D7%A7%D7%A8%D7%95%D7%A4%D7%93%D7%99%D7%94_%D7%AA%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%93%D7%99%D7%AA:%D7%96%D7%95%D7%A8%D7%94 מיקרופדיה תלמודית ערך זורה, בתוך "ויקישיבה"]
==הערות שוליים==

זורה
פארק קאולון

פארק קאולון
פארק קאולון (באנגלית: Kowloon Park; בסינית: 九龍公園) הוא פארק ציבורי באזור צים שא צוי שבחצי האי קאולון בהונג קונג. הפארק מנוהל על ידי מחלקת הפנאי והתרבות של ממשלת הונג קונג.

==היסטוריה==
הפארק ממוקם בו עמדו קודם לכן באזור "מחנה ויטפילד" (Whitfield Camp) - קסרקטינים של הצבא הבריטי, מחנה שהוקם בשנת 1860 לאחר שקאולון הפך לחלק מהמושבה הבריטית.

בשנת 1970 החליטה המועצה העירונית של הונג קונג להפוך את המחנה הצבאי לפארק ציבורי, והפארק נפתח לציבור ב-24 ביוני 1970 בנוכחות מושל הונג קונג דאז, סר דייוויד טרנץ'.

בשנות ה-80 של המאה ה-20, החל הפיתוח המואץ של דרך נייתן הגובלת בפארק ממזרח, ובעקבותיו אישרה מועצת העיר הונג קונג בשנת 1982 לבנות מבני חנויות בחלקו המזרחי של הפארק. תוכנית זו ספגה ביקורת רבה, בין היתר על ידי האוכלוסייה המוסלמית של הונג קונג (בשל מיקומו של מסגד קאולון הממוקם בחלקו המזרחי של הפארק).

בשנת 1989 עבר הפארק שיפוץ נרחב.

==מבנה הפארק==
ממוזער
בשטחו של הפארק ממוקמים מסגד קאולון, וכן מספר מבני קסרקטין אשר שומרו כמבנים היסטוריים, והמנוהלים על ידי המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג. במבנים אלה, שנבנו בשנת 1910 לערך, ממוקם כיום המרכז לגילוי המורשת של הונג קונג (ובין השנים 1983–1998 שימשו את המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג, בטרם עבר זה למשכנו הנוכחי).

בשטח הפארק מספר מתקני ספורט ובהם מתחם בריכות שחייה הכולל שלוש בריכות מקורות: בריכת שחייה אולימפית (שאורכה 50 מטרים), בריכת אימונים (25 מטרים), ובריכת קפיצה למים, ובנוסף שלוש בריכות נופש שאינן מקורות. מרכז השחייה נפתח ב-12 בספטמבר 1989 ומסוגל להכיל 1,469 נופשים. במתחם מבקרים מדי שנה למעלה ממיליון נופשים.
<gallery>
Image:kowloonpark.JPG|ביתן בריכת השחיה בפארק
</gallery>

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20140819035207/http://www.lcsd.gov.hk/parks/kp/en/swimming_pool.php מתחם הבריכות בפארק קאולון]

קאולון
קטגוריה:צים שא צוי
מסגד קאולון

מסגד קאולון בשעות הערב.
חזית המסגד.
מסגד קאולון והמרכז האיסלמי (באנגלית: Kowloon Masjid and Islamic Centre; בסינית: 九龍清真寺暨伊斯蘭中心) הוא הגדול שבארבעת המסגדים הנמצאים בהונג קונג. המסגד ממוקם בצידה המערבי של דרך נייתן, בצמוד לפארק קאולון באזור צים שא צוי של חצי האי קאולון שבהונג קונג. המסגד מסוגל להכיל כ-3,500 מתפללים.

==היסטוריה==
המסגד והמרכז האיסלמי הוקם בשנת 1896 באתר סמוך (בו ממוקמת כיום תחנת המשטרה של צים שא צוי) ונועד לשרת את החיילים ההודים אשר התגוררו בקסרקטין ויטפילד הסמוך (כיום - פארק קאולון).

בשל עבודות הקמת קו צואן ואן של הרכבת התחתית של הונג קונג בשנות ה-70 של המאה ה-20 נגרם נזק למבנה. פיצויים אשר שילמה חברת הרכבת התחתית, וכן תרומות של הקהילה המוסלמית איפשרו את בניית המסגד החדש בשנת 1984 במיקומו הנוכחי.

==תיאור המבנה==
המבנה תוכנן על ידי האדריכל י. מ. קאדרי, בסגנון אדריכלות אסלאמית מסורתית. בארבע קצות המבנה, ארבעה מינרטים שגובהם 11 מטרים, ובמרכזו של המבנה כיפה גדולה, שקוטרה 5 מטרים וגובהה 9 מטרים. המבנה, המינרטים והכיפה מצופים שיש לבן.

המבנה כולל שלושה אולמות תפילה, אולם לאירועים קהילתיים, מרפאה קהילתית וספריה. אולם התפילה העיקרי יכול להכיל 1,000 מתפללים. בקומה השנייה של המבנה אולם תפילה המיועד לנשים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הונג קונג: מבנים
קטגוריה:צים שא צוי
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מבני דת
יחיעם פריאור

יחיעם פריאור (נולד ב-1947) הוא פרופסור לפיזיקה כימית ולשעבר דקאן הפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע. מחקריו עוסקים בספקטרוסקופיית לייזרים לא ליניארית ואינטראקציות בין אור לחומר.

== על אודותיו ==
פריאור שירת כקצין בצנחנים. סיים בשנת 1971 תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית, ובשנת 1977 סיים דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בנושא "Optical Rotary Saturation". משנת 1977 ועד לשנת 1979 שהה באוניברסיטת הרווארד במסגרת מחקר בתר-דוקטוריאלי בהנחיית ניקולס בלומברגן, לימים חתן פרס נובל לפיזיקה. בשנת 1979 הצטרף למכון ויצמן, וב-1992 מונה לעמוד בראש קתדרת שרמן.

בין התפקידים שמילא במכון ויצמן: ראש המחלקה לפיזיקה כימית, דקאן הפקולטה לכימיה, יושב ראש המועצה המדעית. במקביל כיהן בשנות ה-90 כראש האגף הראשון של האגף למערכות מידע, והחל מ-1 בינואר 2020 מכהן בשנית בתפקיד זה.

בשנת 2002 היה ממייסדי תנועת ח"ץ, להיפרדות חד-צדדית מהפלסטינים והקמת גדר ביטחון. פריאור הוא חבר בהנהלת המועצה לשלום ולביטחון.

על תלמידיו לאורך השנים נמנים פרופ' שר-לי פליישר מאוניברסיטת תל אביב, ופרופ' עדי סלומון מאוניברסיטת בר-אילן.

נשוי לדרורה ואב לענת, הילה, נעמה ואיילת. מתגורר ברחובות.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.weizmann.ac.il/home/prior/ דף הקבוצה של פריאור] באתר מכון ויצמן למדע
* [http://www.ynet.co.il/headlines/1,7340,L-2451-0,00.html טוריו] של פריאור באתר ynet

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: כימיה
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
ליאון אנגלסברג

ליאון אנגלסברג (1919 ורשה - 1998 ירושלים) היה אמן וצייר ישראלי.

== אודות ==
אנגלסברג נולד בוורשה בשנת 1919 למשפחה יהודית בורגנית והוא אחד מארבעה ילדים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נהרג אחיו הבכור בהפצצות הנאצים וליאון ברח עם אחיו הבוגר ללבוב ומשם לברית המועצות.

בשנת 1943 הוא התגייס ליחידת חיל הרגלים הפולני שסופחה לצבא הסובייטי. הוא השתתף במלחמה ונפצע בעינו בקרב. הוריו ואחותו התאומה שנותרו בורשה נספו בשואה.

עם סיום המלחמה חזר לוורשה, ולמד באקדמיה לאמנות של ורשה, וסיים את לימודיו בשנת 1950. הוא עלה לישראל בשנת 1957, תקופה קצרה התגורר במעברה ליד חיפה ואחר כך עבר לירושלים לשכונת אבו תור, שם התגורר עד יום מותו.

בחייו לא זכה להכרה רבה, אלא מצד קומץ מצומצם של יודעי חן. בעלי גלריות שבקשו להציג תערוכת יחיד מיצירותיו נענו בשלילה. לפיכך לא הציג בחייו ולו תערוכת יחיד אחת ותערוכה מקפת של יצירותיו שכללה עשרות רבות של תמונות שמן ועבודות על נייר הוצגה רק לאחר פטירתו במוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 2006 (באצירתה של תמר מנור-פרידמן).

רבים מציוריו מתארים את נופי ירושלים וסביבותיה וחלקם עוסקים בנושא השואה. צייר גם מספר לא מבוטל של דיוקנאות עצמיים.

נפטר בשנת 1998 מדלקת ריאות והוריש את רכושו למדינה. הוא ביקש בצוואתו להפוך את הסטודיו שלו למרכז תרבות, ואת אוסף הכינורות שלו ביקש למסור לנגנים צעירים. לטיפול ברכושו הקים האפוטרופוס הכללי את "הקדש ליאון אנגלסברג" ומרבית יצירותיו הועברו לאוספי מוזיאון ישראל בירושלים, מוזיאון תל אביב לאמנות ומוזיאון יד ושם.

==מונוגרפיה אודות יצירתו==
* תמר מנור-פרידמן, ליאון אנגלסברג: רטרוספקטיבה, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006.

==לקריאה נוספת==
* בנימין תמוז (עורך), יונה פישר, אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1963, 1966.
* יונה פישר, מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1972.
* בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, סיפורה של אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1980.
* מרדכי עומר, על אחד ההרים - ירושלים באמנות הישראלית, הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, אוניברסיטת תל אביב, 1988.
* מאירה פרי-להמן, טובל במים, טובל באור - מאה שנות צבעי-מים בישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1998.
* יונה פישר, תמר מנור-פרידמן, לידת העכשיו, בתוך: 60 שנות אמנות בישראל, מוזיאון אשדוד לאמנות, מרכז מונארט, 2008.
* גליה בר אור. אמנות ישראלית מאוסף גבי ועמי בראון, המשכן לאמנות עין חרוד, 2009.
 

== קישורים חיצוניים ==
* משה כהן, , 12/4/2006, מעריב
*
* [https://www.yadvashem.org/he/articles/general/leon.html על אנגלסברג] באתר יד ושם

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
סאמי הדאווי

סאמי הדאווי (בערבית: سامي هداوي; 3 במרץ 1904 - 22 באפריל 2004) היה פקיד בממשלת המנדט, היסטוריון וסופר פלסטיני.

== ביוגרפיה ==
הדאווי נולד בירושלים למשפחה נוצרית. אביו היה חייל בצבא האימפריה העות'מאנית ונהרג במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915, לאחר מות אביו, עברה המשפחה לעמאן בה עבד כמתורגמן עבור הצבא הבריטי. לאחר מכן, חזר לירושלים, והתגורר בבית סבו ברובע היהודי בעיר העתיקה עד לשנת 1948. החל משנת 1935 עבד בשמאות, פיקוח ומיסוי נכסי דלא ניידי במרשם המקרקעין הבריטי. בשנת 1943 התקבל כחבר במסדר האימפריה הבריטית כהוקרה על שירותו. בסוף שנת 1945 השתתף, מתוקף תפקידו, בהכנת סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל.

בשנת 1948 עבר עם אשתו ושני ילדיו לשכונת קטמון אולם בעקבות כיבוש השכונה על ידי כוחות צה"ל במהלך מלחמת העצמאות נאלץ לעבור לצד הירדני.
לאחר 1948, עבד עבור ממשלת ירדן כמומחה מקרקעין, ועבור הוועדה בנושא הפליטים הפלסטינים של האומות המאוחדות בניו יורק. בין השנים 1960–1970 היה מנהל המכון ללימודים פלסטינים בביירות.
אשתו נפטרה מהתקף לב ב-1965.
לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 1970 היגר לטורונטו, שם היה פעיל בקהילה הפלסטינית והתמסר לכתיבת ספרים העוסקים בהיסטוריה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בראיון האחרון הביע רצונו להקבר בירושלים, עיר הולדתו.

הוא נפטר ב-22 באפריל 2004 בגיל 100 ונקבר בטורונטו. הותיר אחריו בן ובת.

==מספריו==
<div style="direction: ltr;">
* Bitter Harvest, 1967
* Palestinian rights and losses in 1948, a comprehensive study, London: Saqi Books, 1988.
* The Middle East reality, between war and peace, Ryde, N.S.W., Australian-Palestinian Club, 1976.
* Crime and no punishment, Zionist Israeli terrorism, 1939-1972, Beirut: Palestine Research Center, 1972.
*Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut ,Palestine liberation organization research center, 1970.
</div>

== לקריאה נוספת==
* יעקב שביט, יעקב גולדשטיין, חיים באר (עורכים), הערך: "סאמי הדאוי", לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1983.

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* Sally Bland, [http://middleeastwindow.com/?q=node/360 Sami Hadawi - the scholar who couldn't go home], May 17, 2004, Jordan Times
</div>
* [https://web.archive.org/web/20071224194529/http://www.thestar.com/Obituary/HtoM/article/107881 מאמר עליו], לרגל הגיעו לגיל מאה

==הערות שוליים==

קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:היסטוריונים פלסטינים
קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:גאוגרפים ערבים
קטגוריה:אנשי אקדמיה פלסטינים
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ילידי 1904

קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2004
יורם עבר הדני

יורם עבר הדני הוא סופר, פרסומאי, תסריטאי ובמאי פרסומות ישראלי.

== אודות ==

יורם הוא בנה של הסופרת והמשוררת דפנה עבר הדני. גדל באשקלון. הוא שימש כתסריטאי בקומדי סטור וקופירייטר לקמפיין של אהוד ברק בשנת 2001. הוא כתב חמישה ספרי ילדים. כיום הוא אחד מבמאי הפרסומות המובילים בארץ.

נשוי לבמאית והתסריטאית קרן מרגלית ואב לשלושה.

== מספריו ==
* השלקט, ספרית פועלים, 1988, איורים, נעמה גולומב
* האיש והקו, הוצאת מודן, 1990 (הספר תורגם לאנגלית ופורטוגזית)
* נטע רוצה להיות גדולה, הוצאת שבא, 1996, איורים: קארו שוהם
* בוא-הנה הולך לאבוד, ספרית פועלים, 2005, איורים: שרון אלפרט
* המפלצת שקראו לה בהההה!, ספרית פועלים, 2007, איורים: שרון אלפרט
* "אובך", כתר, 2015

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://cafe.themarker.com/user/39089/ הבלוג של עבר הדני] בקפה דהמרקר
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי תיכון תגר (אשקלון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ברנרד ואן אורלי

ברנרד ואן אורלי מאת [[ג'וליאן דילנס בפארק פטיט סבלון]]

ברנארד ואן אורלי (פלמית: Bernard van Orley; סביבות 1487 – 6 בינואר 1541) היה צייר ומעצב שטיחים פלמי בן תקופת הרנסאנס. עבודתו הושפעה מן האמנות האיטלקית בת תקופתו.

== ביוגרפיה ==
ואן אורלי נולד בבריסל בין שנת 1487 לשנת 1491. אביו, ולנטין, היה צייר בעצמו והכשיר את בנו במלאכת הציור. לאחר שובו מאיטליה, התמנה לצייר החצר של מרגרטה לבית הבסבורג וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1527.

בהתאם לאיכות העבודה בסדנה, חלק מיצירותיו נשמרו במצב טוב מאחרות כציורים ומחקרים שביצע לעיצוב טפטין וזכוכית צבועה.

==גלריה==
<gallery widths="200px" heights="200px">
The Martyrdom of John the Baptist by Bernard van Orley at Metropolitan Museum of Art.jpg|עריפת ראשו של יוחנן המטביל במוזיאון המטרופוליטן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים פלמים
קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1487
קטגוריה:נפטרים ב-1541
יונתן גולן

יונתן שמואל גולן (נולד ב-29 במאי 1942 במלווקי) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור(אמריטוס) באוניברסיטת חיפה ומחברם של ספרי לימוד רבים במתמטיקה, במיוחד בתחום האלגברה הליניארית.

גולן סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1972 בהנחיית שמשון עמיצור. נושא עבודתו הייתה "Characterization of Rings Over which Certain Modules are Quasiprojective".

== מספריו ==
* יסודות האלגברה הליניארית
* עיונים באלגברה מודרנית
* תרגילים פתורים באלגברה ליניארית 

באנגלית:
<div style="direction: ltr;">
* Localization of Noncommutative Rings, Marcel Dekker, New York, 1975.
* Decomposition and Dimension in Module Categories, Marcel Dekker, New York, 1977.
* Structure Sheaves over a Noncommutative Ring, Marcel Dekker, New York, 1980. 
* Torsion Theories, Longman Scientific & Technical, Harlow, 1986.
* Thirty Open Problems Concerning Torsion Theories, Secretariado de Publicaciones y Departamento de Algebra y Fundamentos, Universidad de Murcia, Murcia, 1986.
* Linear Topologies on a Ring: an Overview, Longman Scientific & Technical, Harlow, 1987.
* Derivatives, Nuclei, and Dimensions on the Frame of Torsion Theories, Longman Scientific & Technical, Harlow, 1988 [with Harold Simmons].
* Modules and the Structure of Rings -- A Primer, Marcel Dekker, New York, 1991 [with Tom Head].
* The Theory of Semirings, Longman Scientific & Technical, Harlow, 1992. 
* Foundations of Linear Algebra (English edition), Kluwer, Dordrecht, 1995. 
* Power algebras over semirings Kluwer, Dordrecht, 1999. 
* Semirings and Affine Equations over Them: Theory and Applications, Kluwer, Dordrecht, 2003.
* The Linear Algebra a Beginning Graduate Student Ought to Know, Kluwer, Dordrecht, 2004.
* The Linear Algebra a Beginning Graduate Student Ought to Know (Second Edition), Springer, Dordrecht, 2007. 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20090620004114/http://math.haifa.ac.il/JSGOLAN/golan.html האתר של גולן] באתר אוניברסיטת חיפה

קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: מתמטיקה
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
בנו כלב

בֶּנוֹ כלב (Benno Kalev; נולד ב-1938) הוא אספן אמנות ואוצר אמנות ישראלי יליד בולגריה. מחזיק ברשותו את אחד האוספים הגדולים של אמנות ישראלית, המתמקד בעיקר ביצירות על נייר.
== חייו ==
כלב נולד בשנת בעיר סופיה שבבולגריה. בשנת 1948 עלה לישראל. הוא למד אמנות וארכאולוגיה פרהיסטורית באוניברסיטת תל אביב. 

בין האמנים המזוהים עם אוספו: רפי לביא, משה גרשוני, פיליפ רנצר ואביבה אורי. בשנת 2000 הוצגה תערוכה מן האוסף שלו במוזיאון תל אביב לאמנות, ובשנת 2008 הוצגה תערוכה נוספת מאוספו ב"מוזיאון הפתוח" בתפן. בשנת 2008 אצר כלב תערוכה על קבוצת +10 ("עשר פלוס") במוזיאון תל אביב. בשנת 2019 אצר במשותף עם אבי לובין תערוכה מציורי הילדים של רפי לביא בגלריית המדרשה – הירקון 19. באותה שנה אצר תערוכה לאביבה אורי במקום לאמנות, תל אביב.<ref></ref><ref></ref> בשנת 2023 אצר את התערוכה ״אביבה אורי | כוחו של גורל״ במוזיאון הרצליה.<ref></ref><ref></ref>
==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* יהודית שלוסברג יוגב, [https://musaf-shabbat.com/2013/06/14/%D7%A9%D7%95%D7%9E%D7%A8-%D7%94%D7%A1%D7%A3-%D7%99%D7%94%D7%95%D7%93%D7%99%D7%AA-%D7%A9%D7%9C%D7%95%D7%A1%D7%91%D7%A8%D7%92-%D7%99%D7%95%D7%92%D7%91/ שומר הסף], מוסף השבת של מקור ראשון, 14 ביוני 2013
* כרמלה טייכמן, [https://web.archive.org/web/20200218000336/https://israeliart.co.il/%d7%9c%d7%99%d7%9e%d7%95%d7%93%d7%99-%d7%90%d7%9e%d7%a0%d7%95%d7%aa-%d7%a9%d7%99%d7%97%d7%94-%d7%a2%d7%9d-%d7%91%d7%a0%d7%95-%d7%9b%d7%9c%d7%91-%d7%90%d7%a1%d7%a4%d7%9f בשיחה עם בנו כלב, אספן], באתר 'בית לאמנות ישראלית', באקדמית תל אביב יפו, מרץ 2018
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אספני אמנות ישראלים
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:חוקרי תולדות האמנות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
שקע תרמי

שקע תרמי הוא שקע ברומטרי הנוצר עקב עליית אוויר חם בסביבה קרה. ברום, בגלל שהלחץ של העמודה החמה גדול יותר, תיווצר רמה, ואוויר יזרום כלפי הסביבה הקרה יותר. בפני השטח, יש גרדיאנט לחץ מהאוויר הקר בסביבה לכיוון עמודת האוויר החם. עקב כוח קוריוליס נוצרת תנועה מעגלית וכך שקע.

דוגמה לשקע תרמי היא תופעת המונסון, בה אוויר שעולה מהיבשה החמה בהודו, מוחלף באוויר קר יותר שהגיע מפני הים הסובב את הודו.

==ראו גם==
*סינופטיקה
*מטאורולוגיה - מונחים
*שקע ברומטרי

קטגוריה:סינופטיקה
קטגוריה:מערכות לחץ נמוך
ויקיפדיה היידית

ויקיפדיה היידית (יידיש: יידישע וויקיפעדיע) היא הגרסה ביידיש של ויקיפדיה. היא נוסדה ב-13 במרץ 2004, והערך הראשון בה נכתב ב-28 בנובמבר באותה שנה. נכון ל-{{יום מקומי}} ב{{שם חודש מקומי}} {{שנה מקומית}} ישנם בו ערכים ו- משתמשים פעילים.

בוויקיפדיה היידית פורטלים וערכים רבים הקשורים ביהודים, יהדות, ומועדים ביהדות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

יידיש
קטגוריה:יידיש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2004
מיכאלה פוקאצ'ובה

מיכאלה פוקאצ'ובה (בצ'כית: Michaela Fukačova; נולדה ב-1959) היא צ'לנית צ'כית. 

== ביוגרפיה ==
פוקאצ'ובה נולדה בברנו והחלה לנגן בצ'לו בגיל ארבע-עשרה. כעבור שנתיים בסך הכל זכתה בתחרות בטהובן לצ'לו. בשנים הבאות זכתה במספר רב של פרסים, בהם תחרות צ'ייקובסקי היוקרתית במוסקבה. פוקאצ'ובה למדה בקונסרבטוריון של ברנו, באקדמיה למוזיקה בפראג ובאקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה בקופנהגן, והשתלמה אצל אנדרה נאווארה, פול טורטלייה ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.

== פרסים ואותות הוקרה בינלאומיים ==
* תחרות האביב לצ'לו בפראג 1984
* תחרות צ'ייקובסקי לצ'לו, מוסקבה 1986
* תחרות הצ'לו בסחוונינגן, הולנד 1987
* תחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש נאומבורג, ניו יורק 1989 (פרס ליאונרד רוז)
* הביאנלה הנורדית, דנמרק 1987
* פרס מבקרי המוזיקה הדנים 1988
* מועמדות לגראמי על האלבום הקלאסי המצטיין, דנמרק 1990
* פרס "גראמי קלאסיק" לסולן השנה המצטיין, פראג 1994
* חברות כבוד באקדמיה בסורה, דנמרק 1995
* חברות במועצה הצ'כית לקשרי חוץ 1992
* פרס גרמופון לתקליטור עם מוזיקה של פטר ליברזון 2006
* מועמדות לגראמי על האלבום הקלאסי המצטיין לשנת 2007, ארצות הברית

== קישורים חיצוניים ==

* 

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.rozhlas.cz/socr_eng/reviews/_zprava/685382]
</div>

קטגוריה:צ'לנים צ'כים
קטגוריה:צ'לניות
קטגוריה:ילידות 1959